open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
USS Montauk (1862)

**USS Montauk** oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella.

## Valmistus

John Ericsson valmisti aluksen Continental Iron Worksilla Greenpointissa New Yorkissa. Alus laskettiin vesille 9. lokakuuta 1862 ja otettiin palvelukseen 14. joulukuuta New Yorkissa päällikkönään John L. Worden.

## Palvelus
Aluksen ollessa tärkein käytettävissä oleva ironclad-alus hyökättäessä Charlestoniin se lähti 24. joulukuuta 1862 New Yorkista. Alus saapui Port Royaliin South Carolinaan 19. tammikuuta 1863 liittyen Etelä-Atlantin sulkulaivueeseen. Du Pont lähetti *Montaukin*, *Senecan*, *Wissahickon*, *Dawnin* ja *C. P. Williamsin* tulittamaan Fort McAllisteria Georgiassa testatakseen ironcladien soveltuvuutta tehtäviin. Vaikka *Montauk* ei kärsinyt vaurioita, vaikka siihen osui 13 tai 14 kranaattia. Ironcladit uusivat hyökkäyksen 1. helmikuuta, jolloin ne tulittivat linnaketta vaurioittaen sitä pahoin. *Montaukiin* osui 48 kertaa. Alus tuhosi saarronmurtaja *CSS Rattlesnaken* 28. helmikuuta Ogeechee-joella, mutta alus vaurioitui osuttuaan miinaan.

Alus siirtyi 1. huhtikuuta North Edison -joelle valmistautuakseen hyökkäykseen Charlestoniin. Amiraali Du Pontin ironcladit hyökkäsivät iltapäivällä 7. huhtikuuta Fort Sumteriin. Alukset joutuivat rannikkotykistön tuleen, johon ne vastasivat. Alukset vetäytyivät illalla. Alusten vauriot estivät uusimasta hyökkäystä seuraavana päivänä.

Alukset hyökkäsivät 10. heinäkuuta Fort Wagneriin Morris Islandilla, minkä valtaus oli tärkeää Charlestonin sataman puolustuksen murtamiseksi. Osasto tulitti päivittäin Fort Wagneria, kunnes konfederaation joukot evakuoivat linnoituksen 6. syyskuuta. Alukset palasivat operoimaan Fort Sumterin ja Fort Moultrien valtaamiseksi, missä ne olivat vuoden loppuun.

Alus oli Charlestonin edustalla heinäkuuhun 1864 saakka, jolloin se siirrettiin Stonojoelle. Helmikuussa 1865 alus siirrettiin Cape Fear -joelle. Sisällissodan päätyttyä alus siirrettiin Washingtoniin, missä se palveli 27. huhtikuuta John Wilkes Boothin kelluvana arkun säilytyspaikkana ja sen jälkeen kuuden salamurhaan osallistuneen vankilana.

Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1865 Philadelphiassa, jossa se oli reservissä. Alus myytiin 14. huhtikuuta 1904 Frank Samuelille.

## Lähteet
*

### Viitteet
Matti Ranki

**Matti Lauri Ranki** (30. maaliskuuta 1926 Helsinki – 16. helmikuuta 2013) oli suomalainen pankinjohtaja ja professori. Hän teki miltei koko työuransa säästöpankkiryhmän palveluksessa, viimeksi Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin eli Skopin pääjohtajana vuosina 1977–1984.

Matti Ranki kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Kallion yhteiskoulusta 1946. Vuonna 1950 hän valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi pääaineenaan kansantaloustiede ja sivuaineina finanssioppi, tilastotiede, taloushistoria ja liiketaloustiede. Hän teki jatko-opintoja Lontoossa ja Oxfordin yliopistossa. Vuodet 1950–1953 hän toimi Kansallis-Osake-Pankin palveluksessa, kunnes siirtyi säästöpankkiryhmään ensin Säästöpankkiliiton neuvojaksi. Ranki toimi säästöpankkien tarkastajana 1954–1956, Säästöpankkiliiton kolmantena johtajana 1957–1960 ja sitten Skopin hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1961. Hänet nimitettiin Skopin pääjohtajan ensimmäiseksi varamieheksi vuonna 1967 ja lopulta pääjohtajaksi 1977. Hän erosi pääjohtajan tehtävästä omasta pyynnöstään 1.1.1985 alkaen.

## Lähteet
Logi

**Logi**, **Loge** (muinaisnorjaa "tuli") tai **Hálogi** ("korkea liekki") on tulijättiläinen sekä tulen jumala ja henkilöitymä skandinaavisessa mytologiassa. Hän on Fornjótr-nimisen jättiläisen poika ja Ægirin (merijättiläinen) ja Kárin (tuulen jumala) veli. Logi meni naimisiin Glöð-tulijättiläisen kanssa ja heille syntyi kaksi kaunista tytärtä, Eisa ("kipinä" tai "kekäle") ja Eimyrja ("hiillos" tai "tuhka").

Ei ole varmuutta onko Logia pidetty samana jumalana kuin Edda-runoissa kuvattu Loki, koska molemmat esiintyvät samassa tarinassa kamppaillen toisiaan vastaan.

Richard Wagnerin oopperoissa Loge on tulen puolijumala ja hänen nimellään tehdään tuleen liittyviä sanaleikkejä.

## Maininnat
### ''Gylfaginning''
Logi esiintyy Snorri Sturlusonin kirjoittaman *[[Proosa-Edda]]n* kolmannessa osassa, *Gylfaginningissa*. Tarinassa Thorin ja Lokin matkasta Útgarða-Loki -jättiläisen linnalle Jotunheimiin Loki ja Logi käyvät syömiskilpailun toisiaan vastaan. Kilpailijat olivat yhtä nopeita syömään lihaa, mutta mahtinsa näyttämiseksi Logi söi luut ja sen puulautasenkin, jolle liha oli asetettu. Útgarða-Loki selitti jälkeenpäin Login olevan itse kulovalkea.

### ''Flateyjarbók''
*[[Flateyjarbók]]issa* mainitaan Login suku. Fornjótr jättiläisellä on kolme poikaa: yksi heistä oli Hlér, toinen Logi, kolmas Kári. Kári hallitsi tuulta, Logi tulta ja Hlér meriä.

## Kuu
Saturnuksen kuu Loge on nimetty Login mukaan.

## Lähteet
Oisavanjoki

**Oisavanjoki** on Oulujoen vesistöön kuuluva viitisen kilometriä pitkä joki, jonka alkulähde on Oisavanjärvi Muhoksella.

Joen alussa luonnonuoma ja kaivetut ojat, mukaan lukien järvestä lähtevä Oisavanoja, yhtyvät useassa kohdassa. Oisavanjoen kulkusuunta on pääasiassa eteläkaakkoon, joki laskee Oulujokeen Pyhänsivulla, alitettuaan Yhdystien 8300. Jokea sivuaa metsäautotie luoteessa, koillisessa sen toinen haara ylittää joen ja jokirannalla on laavu. Jokeen laskee Raateoja-niminen oja Murronkankaan tienoilla. Jokivarsi on asumaton viimeistä reilua puolta kilometriä lukuun ottamatta.
Voiton muistomerkki (Netanya)

**Voiton muistomerkki** () Netanyan kaupungissa Israelissa kunnioittaa puna-armeijan voittoa natsi-Saksasta toisessa maailmansodassa. Muistomerkin pystyttämistä ehdotti Israelin pääministeri Benjamin Netanjahu Moskovan-vierailullaan helmikuussa 2010. Monumentti paljastettiin kesäkuussa 2012 Venäjän presidentin Vladimir Putinin ja Israelin presidentin Shimon Peresin läsnä ollessa. Muistomerkin tekijät ovat taiteilijat Chen Vinkler, Salavat Sherbakov, Vasili Perfiliev ja Mihail Naroditski.

Toisessa maailmansodassa kuoli arviolta 25 miljoonaa Neuvostoliiton kansalaista, joista 11 miljoonaa oli sotilaita. Juutalaisia puna-armeijassa taisteli yli 500&nbsp;000, joista 120&nbsp;000 kuoli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Djennén suurmoskeija

**Djennén suurmoskeija** on perjantaimoskeija Djennén kaupungissa Malissa. Se on rakennettu vanhemman 1200-luvun moskeijan paikalle vuosina 1906–1907. Sudanilaistyylinen moskeija on maailman suurin savirakennus. Se on osa Unescon maailmanperintökohdetta.

## Historia
Nykyisellä moskeijalla on kaksi edeltäjää. Niistä ensimmäisen rakennutti perimätiedon mukaan Djennén kuningas Koi Konboro aikana, jolloin kaupunki oli merkittävä kaupan ja islamilaisen oppineisuuden keskus. Alkuperäiseen rakennukseen lisättiin myöhemmin useita torneja ja se ympäröitiin muurilla.

Fulbevaltio Macinan hallitsija Ahmadu Lobbo valtasi Djennén vuonna 1818. Hän alisti kaupungin väkivaltaisesti, sulki sen moskeijat ja jätti ne raunioitumaan. Ankaran fundamentalistinen Ahmadu rakennutti vanhan moskeijan itäpuolelle oman moskeijansa vuosina 1834–1836. Se oli ulkonäöltään paljon vaatimattomampi ja yksinkertaisempi, mutta pinta-alaltaan laajempi.

Vanhan moskeijan raunioiden paikalle pystytettyä nykyistä moskeijaa on pidetty pitkään Ranskan siirtomaahallinnon luomuksena. Nykykäsityksen mukaan sen rakennutti paikallinen eliitti, joka halusi lisätä kaupungin arvovaltaa ja pyyhkiä pois muiston Ahmadun fulbevallasta. Arkkitehtinä toimi Djennén muurarikillan päällikkö Ismaila Traoré. Ranskalaiset osallistuivat rakentamisen kuluihin ja toimittivat työmaalle pakolla värvättyä työvoimaa. Ahmadun moskeija purettiin ja sen paikalle pystytettiin madrasa.

## Rakennus
Pohjapiirustukseltaan yksinkertainen moskeija on pystytetty noin 75 metriä leveälle ja pitkälle korokkeelle. Se on osittain ulkomuurin ympäröimä. Savikattoa tukevat suuret pylväät. Katon terrakottakuvut päästävät sisätiloihin raikasta ilmaa. Julkisivussa on kolme minareettia ja sarja pylväitä, joiden huipulle on asetettu hedelmällisyyttä ja puhtautta symboloivia strutsinmunia. Ulos työntyvät puupalkit tukevat ja koristavat rakennusta. Ne toimivat myös telineinä jokavuotisessa juhlassa, jossa savitiiliseinät peitetään uudelleen sadekauden aikana pois huuhtoutuneella laastilla.

## Merkitys
Kaupungin yllä kohoava monumentaalinen rakennus on yksi sudanilais-sahelilaisen saviarkkitehtuurin suursaavutuksista. Se on vaikuttanut muun muassa Moptin, Sanin ja M’Pessoban sekä Burkina Fason Bobo Dioulasson, Ghanan Larabangan ja Norsunluurannikon Odiennén ja Kongin moskeijoiden rakennustyyliin. Djennén kaupunki moskeijoineen julistettiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1988.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Akámas

**Akámas** () on Kyproksen saaren länsipään käsittävä niemimaa. Niemimaan kärki tunnetaan myös nimellä *Arnaoútis* (Αρναούτης).

Akámaksen niemimaa kuuluu Páfoksen alueeseen, ja sen kärki sijaitsee linnuntietä noin 40 kilometriä pohjoisluoteeseen Páfoksen kaupungista. Niemimaa on luonnonsuojelualuetta ja muodostaa *Akámaksen niemimaan kansallispuiston* (Εθνικό Πάρκο Χερσονήσου Ακάμα, *Ethnikó Párko Chersonísou Akáma*). Sen pinta-ala on . Se on myös Natura 2000 -aluetta. Niemimaan alueella elää suuri määrä eri kasvi- ja eläinlajeja. Monet lajeista ovat endeemisiä, ja alue on koko Euroopan tärkeimpiä endeemisten lajien esiintymisalueita. Kasvilajeja esittelee Akámaksen kasvitieteellinen puisto. Akámaksen alueella sijaitsee useita rotkoja, joista tunnetuin on Ávakaksen rotko.

Akámaksen niemimaalla sijaitsevat muun muassa Néo Chorión, Droúseian ja Pégeian kylät. Niemimaan koillispuolella sijaitsee Chrysochoúnlahti. Rannikolla Chrysochoúnlahden puolella sijaitsee nimellä ”Blue Lagoon” tunnettu lahdenpoukama, ja sen lähellä ”Afroditen kylpyinä” tunnettu lähde. Länsirannikolla sijaitsee Láran lahti, joka tunnetaan myös ”Kilpikonnarantana” siellä pesivien valekarettikilpikonnien ansiosta.

Kreikkalaisessa mytologiassa niemimaa on saanut nimensä Akamaksesta, Theseuksen pojasta, joka johti rannikon asuttaneita mykeneläisiä kreikkalaisia Troijan sodan jälkeen.


AkamasCape.jpg|Niemimaan rannikkoa.
Akamas Botanical Garden kz4.jpg|Akámaksen kasvitieteellistä puistoa.
Avakas gorge far end.JPG|Ávakaksen rotkoa.
Пляж Лара.JPG|Láran ranta.
Aphroditesbath.jpg|”Afroditen kylvyt”.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Põhja-Sakalan kunta

**Põhja-Sakalan kunta** sijaitsee Etelä-Virossa Viljandimaan maakunnassa.

## Sijainti
Põhja-Sakalan kunta rajoittuu etelässä Mulgiin ja Saardeen, lännessä Pärnuun, Toriin ja Põhja-Pärnumaahan, pohjoisessa Türiin ja Järvaan sekä idässä Põltsamaahan ja Viljandiin.

## Hallinto
Põhja-Sakalan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Võhman kaupunki sekä Kõon, Kõpun ja Suure-Jaanin kunnat. Kunnassa on 8&nbsp;203 asukasta (1.1.2018).

Kunta muodostuu Suure-Jaanin ja Võhman epäitsenäisistä kaupungeista, Kõpun ja Olustveren pienkauppaloista (alevik) sekä 70 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Suure-Jaani.

## Liikenne
Rautatie Tallinnasta Viljandiin kulkee Võhman kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo pahimmista lento-onnettomuuksista

Tämä on **luettelo pahimmista [[Lento-onnettomuus|lento-onnettomuuksista]]** maailmassa. Luettelossa on otettu huomioon vaara- ja onnettomuustilanteet sekä terrorismi- ja muut hyökkäykset. Luettelo on rajattu vähintään 50 kuolemantapauksesta ylöspäin. Luettelossa on mukana siviili- ja sotilaslentokoneet.

## Luettelo

## Lähteet
Apóstolos Andréas

**Apóstolos Andréas** ( eli Ακρωτήριο Αποστόλου Ανδρέα, *Akrotírio Apostólou Andréa*, ”Apostoli Andreaan niemi”; ) on Kyproksen saaren koillisin niemi Karpasían niemimaan kärjessä.

Niemi on ollut asuttu jo neoliittisella kaudella 6000 eaa. Tuon ajan löytöpaikka tunnetaan nimellä Kástros (myös Apóstolos Andréas-Kástros). Nykyisen nimensä niemi on saanut siellä sijaitsevasta Apostoli Andreaan luostarista. Niemen kärjen edustalla sen jatkeena sijaitsevat pienet Kleídes-saaret (”Avaimet”).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ávakaksen rotko

**Ávakaksen rotko** ( eli Άβακας, *Ávakas*) on rotko Akámaksen niemimaalla Kyproksen saaren länsiosassa. Sen itäpää sijaitsee lähellä Páno Aródeksen kylää ja länsipää rannikolla Toxéftran lahdella lähellä Pégeian Ágios Geórgiosta.

Ávakaksen rotkon pituus on noin kolme kilometriä ja sen seinämien korkeus noin 30 metriä. Rotko on syntynyt kalkkikivikallioon veden virtauksen seurauksena. Rotkon alue on muun Akámaksen niemimaan ohella Natura 2000 -aluetta, ja siellä kasvaa endeemisiä kasvilajeja. Rotko on suosittu vaelluskohde. Vaellus on keskivaikea.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Famagustanlahti

**Famagustanlahti** (*Ammóchostoksenlahti*, , ) on lahti Välimeressä Kyproksen saaren itärannikolla.

Famagustanlahti ulottuu sen pohjoispään Elaían niemeltä, joka on Karpasían niemimaan etelärannikolla, eteläpään Kávo Gkrékon niemelle. Lahden rannikolla sijaitsevat pohjoisesta etelään Bogázi, Tríkomo, Ágios Sérgios, Famagusta (Ammóchostos), Derýneia ja Paralímni. Lahteen laskee Famagustan pohjoispuolella Kyproksen pisin joki Pediaíos. Lahdessa ei ole suuria saaria.

Lahden rannikosta pääosa on nykyisin *[[de facto]]* Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karpasía

**Karpasía** (, ) on Kyproksen saaren koillispään käsittävä pitkä niemimaa. Niemimaan kärki tunnetaan Apóstolos Andréaksen (apostoli Andreaan) niemenä. Kärjen edustalla sijaitsevat pienet Kleídes-saaret.

Karpasían pinta-ala on noin . Se on suhteellisen harvaan asuttua aluetta. Niemimaa kuuluu virallisesti Kyproksen tasavallan Famagustan alueeseen. Se on *[[de facto]]* Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa ja kuuluu sen aluehallinnossa İskelen alueeseen. Niemimaalla on 39 kylää, joista suurimmat ovat Rizokárpaso (Dipkarpaz) ja Tríkomo (İskele).

Antiikin aikana niemimaalla sijaitsivat Karpasian ja Uranian kaupungit. Niemimaan historiallisiin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Kantáran linna sekä Apostoli Andreaan luostari.


Karpaz Coast 1.jpg|Niemimaan rannikkoa.
Karpaz Kaplica.jpg|Davlóksen kylää.
Ayios Philon, Dipkarpaz (2).JPG|Pyhän Filonin kirkko Karpasian kaupungin paikalla.
Cape Apostolos Andrea at Cyprus 2006 ноябрь.jpg|Apóstolos Andréaksen niemenkärkeä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Chrysochoúnlahti

**Chrysochoúnlahti** () on lahti Välimeressä Kyproksen saaren luoteisrannikolla. Se on saanut nimensä Pólin eli Póli Chrysochoún kaupungista.

Lahti ulottuu sen länsipään Akámaksen niemimaan kärjestä itäpään Tillyrían niemelle. Lahden rannikolla sijaitsevat lännestä itään Póli, Argáka, Agía Marína, Néa Dímmata ja Pomós.

Lahdessa sijaitsevat pienet saaret Ágios Geórgios ja Chamilí. Lahden rannikolle laskevat pienet joet Makoúntas, Xeropótamos, Xerós, Leivádis ja Chrysochoús.

## Aiheesta muualla
Episkopínlahti

**Episkopínlahti** () on lahti Välimeressä Kyproksen saaren etelärannikolla. Se on saanut nimensä Episkopín kylästä.

Lahti rajautuu idässä Akrotírin niemeen. Lahden rannikko kuuluu suurimmaksi osaksi Ison-Britannian Akrotírin tukikohta-alueeseen. Lahdessa ei ole saaria. Antiikin aikana lahden rannalla sijaitsi Kurionin kaupunki.

## Lähteet
Mórfounlahti

**Mórfounlahti** (, ) on lahti Välimeressä Kyproksen saaren luoteisrannikolla. Se on saanut nimensä Mórfoun kaupungista.

Mórfounlahden rannikko kuuluu suurimmaksi osaksi Nikosian alueeseen ja pohjoisosaltaan Kyrenian alueeseen. Rannikko on *[[de facto]]* pääosin Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa. Pohjois-Kyproksen hallinnon puitteissa lahti kuuluu osittain Lefken alueeseen, pohjoisempana Güzelyurtin alueeseen ja vielä pohjoisempana Girnen alueeseen. Lahteen laskee useita pieniä jokia, jotka saavat alkunsa Tróodos-vuoristosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tillyría

**Tillyría** () on niemi Kyproksen saaren luoteisrannikolla. Se sijaitsee Chrysochoúnlahden ja Mórfounlahden välissä.

Niemen alue on Tróodos-vuoriston luoteisrinnettä, ja se on Kyproksen parhaiten luonnontilassa säilyneitä alueita. Siellä elää jonkin verran muun muassa mufloneita. Pääosa niemestä kuuluu Páfoksen alueeseen ja pienempi osa Nikosian alueeseen. Osa niemestä on *[[de facto]]* Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa. Niemimaan kyliä ovat muun muassa Káto Pýrgos, Páno Pýrgos, Pachýammos, Pigénia, Pomós ja Kókkina.

Vuonna 1964 niemellä käytiin Tillyrían taistelu osana Kyproksen kriisiä.

## Lähteet
Luettelo Kyproksen saarista

Kyproksen tasavaltaan kuuluu pääsaari Kyproksen lisäksi lukuisia pieniä kalliosaaria, kareja ja luotoja, jotka kaikki sijaitsevat pääsaaren rannikon edustalla. Kyproksen saaria ovat:

* **Agía Thékla** (Αγία Θέκλα) (), pieni saari Sotíran kylän edustalla lähellä Agía Nápaa.
* **Ágios Geórgios** (Άγιος Γεώργιος) (), pieni saari Chrysochoúnlahdessa.
* **Chamilí** (Χαμηλή) (), pieni saari Chrysochoúnlahdessa.
* **Daimoniáris** (Δαιμονιάρης) (), pieni saari Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Gialoúsan kylää.
* **Galoúnia** (Γαλούνια) (), kolmen pienen saaren ryhmä Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Kómi Kepírin kylää.
* **Gerónisos** (Γερόνησος) (), pieni saari Akámaksen niemimaan rannikolla.
* **Gerónissos** (Γερόνησσος) (), pieni saari Drépanon niemen edustalla Kyproksen länsirannikolla pohjoiseen Páfoksesta.
* **Glykiótissa** eli **Nísos ton Echidnón** (Γλυκιώτισσα, Νήσος των Εχιδνών) (), kannaksen kautta pääsaareen yhdistyvä pieni saari Ágios Geórgioksen kylän edustalla länteen Kyrenian kaupungista.
* **Kanoúdia** (Κανούδια) (), pieni saari Akámaksen niemimaan rannikolla.
* **Kíla** (Κίλα) (), pieni saari Karpasían niemimaan etelärannikolla Galinópornin kylän edustalla.
* **Kiónos** (Κιόνος) (), pieni saari Akámaksen niemimaan rannikolla lähellä Kóppoksen saarta.
* **Kleídes** (Κλείδες) (), usean pienen saaren ryhmä Karpasían niemimaan kärjen Apóstolos Andréaksen niemen edustalla. Kyproksen itäisin osa. Saarilla on majakka.
* **Kóppos** (Κόππος) (), pieni saari Akámaksen niemimaan rannikolla lähellä Kiónoksen saarta.
* **Kordýlia** (Κορδύλια) (), kolmen pienen saaren ryhmä Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Apóstolos Andréaksen niemenkärkeä.
* **Koutoúlis** (Κουτούλης) (), pieni saari Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Gialoúsan kylää.
* **[[Kypros]]** (Κύπρος) (), pääsaari.
* **Lefkónisos** (Λευκόνησος) (), pieni saari Karpasían niemimaan pohjoisrannikolla lähellä Rizokárpason kylää.
* **Manítzii** (Μανίτζιη) (), pieni saari Kyproksen länsirannikolla lähellä Pégeian kylää.
* **Mazáki** (Μαζάκι) (), pieni saari Akámaksen niemen kärjen edustalla.
* **Nissí** eli **Nissí tou Kalafáti** (Νησσί, Νησσί του Καλαφάτη) (), pieni saari Agía Nápan rannikolla.
* **Óxo** (Όξω) (), pieni saari Famagustan kaupungin sataman edustalla.
Chamilí

**Chamilí** () voi viitata seuraaviin saariin:

* Chamilí, saari Dodekanesian saariryhmässä Kreikassa
* Chamilí, saari Kyproksen rannikolla
* Kymó eli Chamilí, saari Kreetan rannikolla Kreikassa
Kávo Gkréko

**Kávo Gkréko** (, usein *Cavo Greco*, *Cape Greco*) on Kyproksen saaren kaakkoisin niemi. Niemen alue muodostaa kansallispuiston nimellä **Kávo Gkrékon kansallispuisto** (Εθνικό Δασικό Πάρκο Κάβο Γκρέκο, *Ethnikó Dasikó Párko Kávo Gkréko*).

Niemen kärki sijaitsee noin seitsemän kilometriä Agía Nápasta ja noin kuusi kilometriä Protaráksesta kaakkoon. Kávo Gkrékon kansallispuisto perustettiin vuonna 1993. Sen pinta-ala on 385 hehtaaria. Alueella elää noin 400 eri kasvilajia, joista 14 on endeemisiä. Niemi on myös Natura-aluetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lárnakanlahti

**Lárnakanlahti** () on lahti Välimeressä Kyproksen saaren kaakkoisrannikolla. Se on saanut nimensä sen länsirannalla sijaitsevasta Lárnakan kaupungista.

Lahti ulottuu sen länsipään Kitín niemeltä itäpään Pýlan niemelle ja sen rannikon pituus on noin 39 kilometriä. Lahden pohjoisrannikko on suureksi osaksi Ison-Britannian Dekéleian tukikohta-aluetta. Lahdessa ei ole saaria.

## Lähteet
Aglantziá

**Aglantziá** () on kaupunki ja kunta (Δήμος Αγλαντζιάς, *Dímos Aglantziás*) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011). 

Aglantziá on Nikosian esikaupunki ja sijaitsee noin kuusi kilometriä kaakkoon Nikosian keskustasta. Se on rakennettu kukkuloille, ja alueella on paljon puistoa ja metsää, mukaan lukien suojeltu luontoalue *Athálassan kansallispuisto* (Εθνικό Δασικό Πάρκο Αθαλάσσας, *Ethnikó Dasikó Párko Athalássas*), jonka koko on 840 hehtaaria.

Aglantziá on ollut olemassa kylänä viimeistään keskiajalla, ja se on esikaupunkinakin säilyttänyt kylämäisen olemuksensa. Aglantziá on itsenäinen kunta vuodesta 1986. Osa kunnan alueesta on vuodesta 1974 Turkin miehittämää Pohjois-Kyproksen aluetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Αγλαντζιάς. Aglantzián kunnan verkkosivut.
Dáli

**Dáli** () eli **Idálio** (, ) on kaupunki ja kunta (Δήμος Ιδαλίου, *Dímos Idalíou*) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011). 

Dáli sijaitsee Kyproksen keskiosissa noin 17 kilometriä etelään pääkaupunki Nikosiasta. Kaupunki on perinyt nimensä antiikin aikaisesta Idalionin kaupungista, joka sijaitsi sen lähellä. Dáli on itsenäinen kunta vuodesta 1996.

Dáli on Kyproksen ortodoksisen kirkon Trimythoúksen hiippakunnan piispanistuin, ja siellä sijaitsee hiippakunnan katedraali Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali (*Mitropolitikós Naós Panagías Evangelístrias*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Ιδαλίου. Idálion kunnan verkkosivut.
Geroskípou

**Geroskípou** () on kylä ja kunta (Δήμος Γεροσκήπου, *Dímos Geroskípou*) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011). 

Geroskípou on Páfoksen esikaupunkialuetta ja sijaitsee noin kolme kilometriä Páno Páfoksesta eli Ylä-Páfoksesta kaakkoon. Kylän nimi tarkoittaa ”Pyhää puutarhaa”, ja tarun mukaan paikalla oli jumalatar Afroditen (tai tälle omistettu) puutarha.

Kylän nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Páfoksen bysanttilainen museo sekä bysanttilaisaikainen Pyhän Paraskevan (*Agía Paraskeví*) kirkko 800-luvulta. Kylässä on myös taidemuseo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Γεροσκήπου . Geroskípoun kunnan verkkosivut.
Lakatámeia

**Lakatámeia** (, myös *Lakatámia*, Λακατάμια) on kaupunki ja kunta (Δήμος Λακατάμειας, *Dímos Lakatámeias*) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011).

Lakatámeia sijaitsee noin yhdeksän kilometriä Nikosian keskustasta lounaaseen. Se on kasvanut kahdesta kylästä, Ala-Lakatámeiasta (Κάτω Λακατάμεια, *Káto Lakatámeia*) ja Ylä-Lakatámeiasta (Πάνω Λακατάμεια, *Páno Lakatámeia*), Nikosian esikaupungiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Λακατάμειας. Lakatámeian kunnan verkkosivut.
Póli

**Póli** (, ) eli **Póli Chrysochoús** (Πόλη Χρυσοχούς) on kylä ja kunta (Δήμος Πόλεως/Πόλης Χρυσοχούς, *Dímos Póleos/Pólis Chrysochoús*) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011).

Póli tai perinteisesti Pólis sijaitsee Kyproksen luoteisrannikolla Chrysochoúnlahden rannalla. Kylän nimi tarkoittaa ”Kaupunkia”, ja on peräisin siitä, että paikalla sijaitsi antiikin aikana Marionin kaupunki. Póli on itsenäinen kunta vuodesta 1882, mikä tekee siitä yhden saaren vanhimmista kunnista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Πόλεως Χρυσοχούς . Póli Chrysochoún kunnan verkkosivut.
Stróvolos

**Stróvolos** () on kaupunki ja kunta (Δήμος Στροβόλου, *Dímos Strovólou*) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011). 

Stróvolos on Kyproksen kreikkalaisen puolen kolmanneksi suurin kaupunki. Se on nykyisin Nikosian esikaupunki ja sijaitsee noin neljä kilometriä etelään Nikosian keskustasta. Kunnan naapureita ovat Aglantziá, Lakatámeia, Latsiá ja Égkomi.

Stróvolos on ollut olemassa kylänä viimeistään keskiajalla nimellä *Strovilos*. Alueen väkiluku kasvoi huomattavasti Turkin miehitettyä Pohjois-Kyproksen vuonna 1974, jolloin alueelle muutti evakkoja. Stróvoloksen kunta on perustettu vuonna 1986.

Stróvoloksen tärkein kirkko on omistettu Pyhälle Yrjölle (*Ágios Geórgios*) ja rakennettu 1700-luvulla. Kaupungissa toimii Kyproksen maantieteellinen museo (), joka esittelee saaren luonnonhistoriaa, kuten kupariin liittyvää historiaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Στροβόλου. Stróvoloksen kunnan verkkosivut.
Ýpsonas

**Ýpsonas** () on kaupunki ja kunta (Δήμος Ύψωνα, *Dímos Ýpsona*) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011). 

Ýpsonas on Limassolin esikaupunki ja sijaitsee noin seitsemän kilometriä Limassolin keskustasta länteen. Se on ollut olemassa kylänä viimeistään keskiajalla. Ýpsonas on itsenäinen kunta vuodesta 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Ύψωνα. Ýpsonaksen kunnan verkkosivut.
Kong

**Kong** on departementti ja kunta Norsunluurannikon Tchologon alueella. Siellä on 21&nbsp;000 asukasta (vuonna 2014).

Kong oli senufoalueen kauppakeskuskus, jonka pohjoisesta saapuneet djulat valloittivat 1500-luvulla. Islamin omaksunut Wattara-dynastia kävi kauppaa suolalla ja kolapähkinöillä ja soti pohjoisen bambaroita ja etelän ašanteja vastaan. Samori Touré hävitti Kongin vuonna 1895, jolloin sen asukkaat pakenivat Bobo Dioulassoon. Ranskalaiset ottivat Kongin haltuunsa vuonna 1898, mutta kaupunki ei enää saanut takaisin entistä merkitystään.

Kongin moskeija on osa Unescon maailmanperintökohdetta Pohjois-Norsunluurannikon sudanilaistyyliset moskeijat.

## Lähteet
Amerikantörökki

**Amerikantörökki** (*Beckmannia syzigachne*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, törökkien (*Beckmannia*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on yksivuotinen vaaleanvihreä heinälaji, joka on toinen törökkien sukuun kuuluvista lajeista.

Amerikantörökki voi kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat noin senttimetrin levyisiä, vaaleanvihreitä sekä melko velttoja. Kieleke on kalvomainen, noin 5 mm pitkä ja usein kärjestään risalaitainen. Amerikantörökin kukinto on kapea ja monihaarainen röyhy. Röyhyn haarat ovat lyhyitä, ja kussakin haarassa on kaksi riviä tähkylöitä. Tähkylät ovat noin neljä millimetriä leveitä, melkein pyöreitä ja yksikukkaisia. Tähkylöiden kaleet sulkevat koko tähkylän väliinsä. Ulkohelpeet ovat otakärkisiä. Heteiden ponnet ovat vaaleanvihreitä ja noin millimetrinpituisiksi kasvavia.

Amerikantörökkiä tavataan Suomessa satunnaisena tulokaslajina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Amerikantörökki – ''Beckmannia syzigachne''
* ITIS: ''Beckmannia syzigachne'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Beckmannia syzigachne'' 
* Flora of China: ''Beckmannia syzigachne''
Mórfou

**Mórfou** (, ) on kylä ja kunta (Δήμος Μόρφου, *Dímos Mórfou*) Kyproksen saarella. Se on *[[de facto]]* Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Güzelyurtin alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Kylän väkiluku on  (2011). 

Mórfou sijaitsee Kyproksen luoteisosassa lähellä kylästä nimensä saaneen Mórfounlahden rantaa. Etäisyys pääkaupunki Nikosiaan on noin 46 kilometriä. Kylä sijaitsee noin 65 metrin korkeudella merenpinnasta.

Mórfoun nimen on selitetty tulevan Afroditen epiteetistä *Morfo*. Keskiajalla paikka tunnettiin nimillä *Theomorfu* ja *Temorfu* (*Theomorphou*, *Temorphou*). Mórfoun kunta on perustettu vuonna 1883. Kylä oli Mórfoun hiippakunnan piispanistuin vuodesta 1973. Mórfou on Turkin miehittämä ja kyproksenturkkilaisten asuttama muun Pohjois-Kyproksen tavoin vuodesta 1974. Nykyisin sekä kunnallishallinto että piispanistuin toimivat pakolaishallintona Kyproksen kreikkalaisella puolella. Mórfoun alue tunnetaan erityisesti sitrushedelmistään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Μόρφου. Mórfoun kreikkalaisen kunnan verkkosivut. 
* Güzelyurt Belediyesi. Güzelyurtin turkkilaisen kunnan verkkosivut.
Latsiá

**Latsiá** () on kaupunki ja kunta (Δήμος Λατσιών, *Dímos Latsión*) Nikosian alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011). 

Latsiá on Nikosian esikaupunki ja sijaitsee noin 9 kilometriä Nikosian keskustasta etelään. Se on rakennettu noin 190 metrin korkeuteen merenpinnasta. Latsiá on itsenäinen kunta vuodesta 1986.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Λατσιών. Latsián kunnan verkkosivut.
Miika Laakso

**Miika Laakso** (s. 1986) on suomalainen näyttelijä. Hän on valmistunut näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2015.

Laakson sisarpuoli on näyttelijä Malla Malmivaara.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Miika Laakso suomalaisen teatterin Ilona-tietopankissa
* Miika Laakso Näyttelijäliitossa
Pitkä vaalea punatukkainen

**Pitkä vaalea punatukkainen** (*La moutarde me monte au nez!*) on Claude Zidin ohjaama ranskalainen komediaelokuva vuodelta 1974.

Elokuvan suomenkielinen nimi ratsastaa vuoden 1972 ranskalaiskomedian *[[Pitkä vaalea mustakenkäinen]]* maineella, mutta pääosan esittäjää Pierre Richardia lukuun ottamatta elokuvilla ei ole juuri mitään yhteistä. Alkuperäinen ranskalaisnimi, sanatarkasti ”sinappi nousee nenääni”, tarkoittaa suunnilleen ”kärsivällisyyteni alkaa loppua”.

Richard esittää estoista matematiikan opettajaa, pormestarin poikaa, jonka eroottisiin kommelluksiin elokuva keskittyy.

## Rooleissa

## Vastaanotto

*[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Paula Talaskivi  piti komediaa ensi-ilta-arviossaan varsin onnistuneena ja tempoltaan vauhdikkaana. Hän arvosti sitä, että Ranskassa useita suosittuja komedioita tehneen Claude Zidin elokuva saatiin ensi kerran Suomenkin teattereihin.

## Lähteet
Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen 2018 kokoonpanot

Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 2018 osallistuvat maajoukkueet ovat ilmoittaneet 23 pelaajan kokoonpanon turnaukseen. Lopullinen joukkue tuli ilmoittaa 4. kesäkuuta 2018, kymmenen päivää ennen turnauksen alkamista.

## Lohko A
### Egypti
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 4. kesäkuuta 2018.

### Saudi-Arabia
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 4. kesäkuuta.

### Uruguay
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 2. kesäkuuta 2018.

### Venäjä

## Lohko B
### Espanja
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 21. toukokuuta 2018.

### Iran
### Marokko
### Portugali
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 17. toukokuuta 2018.

## Lohko C
### Australia
### Peru
### Ranska
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 17. toukokuuta 2018.

### Tanska
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 3. kesäkuuta 2018.

## Lohko D
### Argentiina
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 11. toukokuuta 2018.

### Islanti
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 11. toukokuuta 2018.

### Kroatia
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 4. kesäkuuta 2018.

### Nigeria

## Lohko E
### Brasilia
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 14. toukokuuta 2018.

### Costa Rica
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 14. toukokuuta 2018.

### Serbia
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 1. kesäkuuta 2018.

### Sveitsi

## Lohko F
### Etelä-Korea
### Meksiko
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 4. kesäkuuta 2018.

### Ruotsi
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 15. toukokuuta 2018.

### Saksa
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 4. kesäkuuta 2018.

## Lohko G
### Belgia
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 4. kesäkuuta 2018.

### Englanti
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 16. toukokuuta 2018.

### Panama
### Tunisia

## Lohko H
### Japani
### Kolumbia
Lopullinen kokoonpano ilmoitettiin 4. kesäkuuta 2018.

### Puola
### Senegal

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Harvey Perrin

**Harvey Dale Perrin** (20. heinäkuuta 1905 Batesville, Indiana, Yhdysvallat – 2. tammikuuta 1999 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalainen viulisti, alttoviulisti, pedagogi, kuoronjohtaja ja sovittaja. 

Perrin muutti Kanadaan vuonna 1910 ja opiskeli Kitchenerin konservatoriossa George Zieglerin johdolla. Sittemmin hän opiskeli Toronton yliopistossa Frank Blanchfordin, H. A. Frickerin, Luigi von Kunitsin, George Lambertin ja Ettore Mazzolenin johdolla. 1930–1940-luvun vaihteessa hän oli Toronton Mendelssohn-kuoron jäsenenä. Vuosina 1944–1956 hän johti Harvey Perrin -kuoroa ja vuosina 1958–1969 Toronto Men Teachers' Choiria.

Perrin toimi Toronton opetuslautakunnan johdossa vuosina 1958–1971. Hän oli yli 45 vuoden ajan tuomarina festivaaleilla, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1989. Hän sai vuonna 1995 Toronton kaupungin ansiopalkinnon. Hänen tyttärensä Patricia Perrin Kruger on kosketin- ja lyömäsoittaja.

## Lähteet
John Montague

**John Angus Montague** (2. huhtikuuta 1911 Gowganda, Ontario, Kanada – 24. maaliskuuta 1991 Barrie, Ontario, Kanada) oli kanadalainen viulisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa vuosina 1929–1935 viulunsoittoa Alexander Chuhaldinin, Elie Spivakin ja Kathleen Parlowin johdolla sekä pedagogiikkaa Healey Willanin johdolla. Hän toimi muun muassa Huronian sinfoniaorkesterin kapellimestarina (1966–1968) ja konserttimestarina (1973–1978). 

Montague oli nuorten jousisoitinopetuksen spesialisti ja aktiivinen kilpailutuomari eri puolilla Kanadaa. Hän opetti vuosina 1937–1991 The Royal Conservatory of Musicissa. Monet hänen oppilaistaan ovat olleet aktiivisia musiikkielämässä. Näiden joukossa ovat olleet Walter Babiak, John Barnum, James Coles, Lorna Glover, George Proctor ja Kathryn Wunder. Montague teki Flora Gouldenin kanssa yhteistyössä kirjoja viulupedagogiikasta.

## Lähteet
James Milligan

**James Milligan** (5. huhtikuuta 1928 Halifax, Nova Scotia – 28. marraskuuta 1961 Basel, Sveitsi) oli kanadalainen oopperalaulaja, äänialaltaan baritoni. Hän opiskeli vuosina 1948–1955 Emmy Heimin ja Leslie Holmesin johdolla The Royal Conservatory of Musicissa ja teki näinä vuosina konsertti- ja oratorioesiintymisiä Torontossa sekä sen lähikaupungeissa. Milligan oli yksi vuoden 1951 Nos Futures Étoiles -kilpailun voittajista. Hän oli 1950-luvun alussa usein yhdessä Lois Marshallin ja Jon Vickersin kanssa Toronton Mendelssohn-kuoron solistina.

Milligan levytti *[[Matteus-passio]]n* vuonna 1953 Kristuksen roolissa ja esitti sekä *[[Messias-oratorio]]n* että *Matteus-passion* Carnegie Hallissa vuonna 1954. Samana vuonna hän voitti radiokilpailun "Singing Stars of Tomorrow".

Yksi Milliganin menestysrooleista oli Scarpian rooli Giacomo Puccinin oopperassa *[[Tosca]]* vuonna 1958. Muihin huomattaviin esiintymisiin kuuluu Escamillon roolin tulkitseminen *[[Carmen]]issa* Covent Gardenissa 1959 ja Don Carlon roolin tulkitseminen *[[La forza del destino]]ssa* Canadian Opera Companyssa samana vuonna. Ennen debytoimistaan *[[Siegfried]]issä* Bayreuthin oopperajuhlilla Birgit Nilssonin ja Hans Hopfin kanssa 1961 hän oli liittynyt Baselin oopperaan. Neljä kuukautta tämän esiintymisen jälkeen laulaja menehtyi sydänkohtaukseen.

## Lähteet
Claude Savard

**Claude Savard** (16. lokakuuta 1941 Montreal – 13. helmikuuta 2003 Montreal) oli kanadalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli Montrealissa Marie-Louise Boisvertin johdolla vuosina 1959–1963 ja Québecin musiikkikonservatoriossa Germaine Malépartin johdolla. Canada Councilin stipendin turvin hän työskenteli vuosina 1963–1969 Pariisissa Vlado Perlemuterin ja Suzanne Rochen kanssa. Hän voitti Prix d'Europen vuonna 1964 ja monia kansainvälisiä kilpailuja. Helmikuussa 1967 hän kantaesitti Pariisissa edellisenä vuonna sävelletyn Alain Gagnonin sonaatin nro 3. 

Savard oli Montrealissa kansainvälisen kilpailun virallisena säestäjänä laulajille ja viulisteille vuosina 1966, 1967, 1969 ja 1970. Hän oli tuomariston jäsenenä kansainvälisessä kilpailussa myös Montevideossa 1969. Vuonna 1970 hän konsertoi Carnegie Hallissa, ja vuonna 1971 hän teki ensiesiintymisensä Montrealin sinfoniaorkesterin kanssa pianokonserton nro 1 (Felix Mendelssohn) esityksessä. Vuonna 1972 hän piti seitsemäntoista resitaalia Latinalaiasessa Amerikassa. Vuosina 1972–1976 hän sai opetusta Irving Helleriltä.

Savardin säestämiä laulajia ja instrumentalisteja olivat Pierrette Alarie, Josephte Clément, Bruno Laplante, Nicole Lorange, Jean-Pierre Rampal, Joseph Rouleau, Sylvia Saurette, Suzanne Shulman ja Léopold Simoneau. Vuonna 1981 Japanissa tekemänsä kiertueen jälkeen Savard vietti vuonna 1982 Kiinassa kaksi viikkoa Maureen Forresterin ja Claude Corbeilin kanssa pitämässä resitaaleja ja mestarikursseja. Vuodesta 1975 hän opetti Montrealin yliopistossa pianonsoittoa ja kamarimusiikkia.

## Lähteet
Waleed Al-Husseini

**Waleed al-Husseini** tai **Walid Husayin** (s. 1989 Qalqilya, Länsiranta) on palestiinalainen, esseisti, kirjailija ja blogisti. Vuoden 2010 lokakuussa palestiinalaishallinto pidätti hänet koska hänen väitettiin pilkkaavan islamia Facebookissa ja blogeissaan. Hänen pidätyksensä sai kansainvälistä huomiota. Hän pakeni Ranskaan vuonna 2011 kun palestiinalaishallinto vapautti hänet 11 kuukauden vankeuden jälkeen. Vuonna 2012 hän sai poliittisen turvapaikan Ranskasta.

## Waleed al-Husseinin elämä Palestiinassa
Waleed al-Husseinin isä oli parturi. Hän opiskeli tietojenkäsittelytieteitä mutta ei saanut töitä ja teki sen vuoksi joitakin tunteja päivässä töitä isänsä parturiliikkeessä. Hän oli perustanut Facebookiin kolme ryhmää missä arvosteli islamia ja uskontoja. Hän kirjoitti blogiinsa ja Facebook -sivulle kotoaan ja käytti väärää nimeä, mutta hänen äitinsä näki joitakin hänen ateistisia kirjoituksiaan ja lopetti heidän kotinsa internet -yhteyden jotta al-Husseini ei kirjoittaisi enää sellaisia.

Al-Husseini alkoi sen jälkeen käymään paikallisessa nettikahvilassa jossa vietti aikaansa jopa yli seitsemän tuntia päivässä, mikä herätti kahvilan omistajan epäilyt. Kuukausien tarkkailun jälkeen omistaja lähetti Palestiinan tiedustelupalvelulle ottamiaan kuvankaappauksia ja Facebook -sivuista. TIedustelupalvelu seurasi Waleed al-Husseinia kahvilassa viikkoja jonka jälkeen hänet pidätettiin 31. lokakuuta 2010. Hänet pidätettiin koska hän oli pilkannut islamia ja arvosteli islamin kannattajia.

## Pidätys ja pako Ranskaan

Hän oli pidätettynä 11 kuukautta ilman oikeudenkäyntiä ja laillista perustetta. Kansainvälinen huomio sai kuitenkin palestiinalaishallinnon viemään Waleed al-Husseinin tapauksen oikeuteen jossa hänet tuomittiin ehdonalaiseen vankeuteen vuoden 1960 lain mukaan jumalanpilkasta. Päästyään pois vankilasta oikeudenkäynnin jälkeen hän pakeni ensin Jordaniaan ja sen jälkeen sieltä Ranskaan. Vuonna 2012 hänelle myönnettiin Ranskassa turvapaikka poliittisilla perusteilla. Hän on Ranskassa tunnettu sananvapauden kannattaja ja nyky-islamin arvostelija

Vuonna 2013 hän oli mukana perustamassa *Ranskan entisten muslimien neuvosto*a (*le Conseil des ex-musulmans de France* eli *CEMF*). Entisten muslimien neuvosto ajaa sananvapautta ja oikeutta olla ateisti sekä arvostella uskontoja.

Hän kirjoitti ensimmäisen kirjansa ensimmäisen kirjansa vuonna 2015. 

## Kirjoja
**Blasphémateur ! : les prisons d'Allah*, 2015, Grasset .
**Englanninkielinen käännös: 
**Une trahison française : Les collaborationnistes de l'islam radical devoilés* ("A French Treason: The Collaborators of Radical Islam Unveiled"), 2017, Éditions Ring .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gatestone Institute: Interview with Waleed Al-Husseini  
* Humanist Voices: Waleed Al-Husseini on support and sanctuary for ex-Muslims  
* The Daily Beast: What It’s Like to Be an Atheist in Palestine
J. Becker

**Jacob Becker** perusti soitintehtaan muutettuaan Saksasta Pietariin 1841. **J. Beckerin** tehdas valmisti pianoja ja flyygeleitä.

J. Beckerin flyygelit olivat hyvin tunnettuja Venäjän keisarikunnassa. Niitä myytiin myös Suomessa ja niitä löytyy yhä edelleen suomalaisista kodeista. Tehtaan tuotteita kutsuttiin vuosina 1924–1991 nimellä *[[Krasnyi Oktjabr]]* eli *Punainen lokakuu*.

Muun muassa Pjotr Tšaikovskin on sanottu soittaneen nimenomaan J. Beckerin valmistamaa flyygeliä. Kyseinen piano on nykyään Tšaikovskin Klinin-kotiin (jossa hän asui ennen kuolemaansa 1892–1893) rakennetussa kotimuseossa.

## Lähteet
Roxolana Roslak

**Roxolana Audry Roslak** (s. 11. helmikuuta 1940) on ukrainalaissyntyinen, vuonna 1953 Kanadan kansalaisuuden saanut oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän opiskeli lapsena Edmontonissa J. B. Carmichaelin oppilaana. Myöhemmin hän sai opetusta Toronton yliopistossa ja The Royal Conservatory of Musicissa Howell Glynneltä, Irene Jessneriltä ja Ernesto Vinciltä. Hän sai taiteilijadiplominsa vuonna 1964.

Roslak teki Canadian Opera Company -debyyttinsä vuonna 1963 Millinerin roolissa *[[Ruusunkavaljeeri]]ssa*. Vietettyään kauden 1965–1966 Covent Gardenissa hän palasi Torontoon vuonna 1967 ja teki Margueriten roolin Harry Somersin *[[Louis Riel]]* -oopperassa, jossa hän esiintyi paitsi Kanadassa, myös Yhdysvalloissa. Muihin Roslakin Canadian Opera Company -rooleihin ovat lukeutuneet Musettan, Donna Elviran ja Micaëlan roolit. Hän teki monia esiintymisiä Stuart Hamiltonin *[[Opera in Concert]]* -sarjassa ja lauloi Odarkan roolin Anatol Vah’njanynin oopperan *[[Kupalo]]* Pohjois-Amerikan-ensiesityksessä Torontossa 13. kesäkuuta 1979. Hän toisti kyseisen roolin teoksen esityksessä Edmontonissa vuonna 1981.

Roslak esiintyi myös resitalistina ja oratorioissa. Hän oli Toronton Mendelssohn-kuoron solistina sen Euroopan-kiertueella vuonna 1972. New Yorkin -debyyttinsä hän teki 19. joulukuuta 1978 Stuart Hamiltonin, Patricia Parrin, Lorand Fenyvesin ja Daniel Dombin toimiessa säestäjinä. Roslak myös levytti Glenn Gouldin kanssa Paul Hindemithin *[[Das Marienleben]]in*, ja hänet palkittiin siitä vuonna 1979 Juno-palkinnolla. Hän sai toisenkin Juno-palkinnon vuonna 1983.

Roslak tilasi ja kantaesitti teokset *Dr. Faustus* (Larysa Kuzmenko, 1984) ja *Of Bells, Birds and Bees* (Jean McPhailin ja Stuart Hamiltonin kanssa; Lothar Klein, 1985). Hän esiintyi myös Srul Irving Glickin *The Hour Has Come* -teoksen kantaesityksessä helmikuussa 1985. Vuonna 1986 hän aloitti opetustyöt The Royal Conservatory of Musicissa.

## Lähteet
Jane Coop

**Jane Austin Coop** (s. 18. huhtikuuta 1950) on kanadalainen pianisti. Hän sai taiteilijadiplominsa Toronton yliopistosta vuonna 1971 ja musiikin kandidaatin arvonsa samasta yliopistosta 1972. Musiikin maisterin arvon hän sai Peabody-konservatoriosta vuonna 1974. Hän varttui Calgaryssa, jossa hänen opettajinaan toimivat Alexandra Munn ja Gladys Egbert. Torontossa häntä opetti Anton Kuerti. Lisäksi hänen opettajiensa joukossa olivat Peter Feuchtwanger Lontoossa ja Leon Fleisher Baltimoressa 1970-luvun alussa.

Coop debytoi St Lawrence Centressä vuonna 1973 ja esiintyi muun muassa Toronton sinfoniaorkesterin sekä Calgaryn filharmonikkojen kanssa. Lontoon-debyyttinsä hän piti Wigmore Hallissa vuonna 1979. Hän on opettanut pianonsoittoa ja kamarimusiikkia professorina Brittiläisen Kolumbian yliopistossa.

Coop on voittanut lukuisia palkintoja. Hänen ohjelmistonsa on kattanut teoksia laajalti 1700-luvulta 1900-luvun musiikkiin.

## Lähteet
Troy (Michigan)

**Troy** on kaupunki Michiganin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 80 980. Troy kuuluu Oaklandin piirikuntaan.

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:SomersetCollectionNorth's gazebo.jpg|Somerset Collection -kauppakeskus.
Tiedosto:Topoftroy2007.JPG|Top of Troy on kaupungin korkein rakennus.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Toronton Mendelssohn-kuoro

**Toronton Mendelssohn-kuoro** () on kanadalainen sekakuoro, jonka perusti vuonna 1894 Augustus Stephen Vogt. Sitä ovat johtaneet Herbert A. Fricker (1917–1942), Sir Ernest MacMillan (1942–1957), Frederick Silvester (1957–1960), Walter Susskind (1960–1963), Elmer Iseler (1964–1998) ja Noel Edison (1997–2018). Jokainen näistä kuoronjohtajista on tuonut kuorolle uutta sekä hengellistä että maallista ohjelmistoa, joka on pitänyt sisällään kanadalaisiakin sävellyksiä ja merkittävien eurooppalaisten teosten Kanadan-ensiesityksiä. 

137-äänisen kuoron vakituisissa laulajissa on kaksikymmentä ammattimaista laulajaa, joista moni on mukana myös Mendelssohn Singers -kokoonpanossa. Kuoro on esiintynyt Toronton Massey Hallissa, Roy Thomson Hallissa ja Koerner Hallissa, mutta sitä on myös usein kuultu Yhdysvalloissa ja erinäisillä eurooppalaisfestivaaleilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Claude Zidi

**Claude Zidi** (s. 25. heinäkuuta 1934 Pariisi, Ranska) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka tunnetaan komediaelokuvistaan. Kotimaansa katsojamäärillä mitaten hän on kaikkien aikojen menestyneimpiä ranskalaisohjaajia. Hänen ohjauksissaan on näytellyt monia Ranskan suosituimpia koomikoita, kuten Pierre Richard, Coluche, Louis de Funès ja Jean-Paul Belmondo. Yhdysvaltalaisen James Cameronin Hollywood-menestyselokuva *[[Tosi valheita]]* (1994) perustuu Zidin käsikirjoittamaan ja ohjaamaan elokuvaan *La Totale!* (1991).

Zidi aloitti uransa 1960-luvun alussa kuvaajana Jacques Demyn elokuvassa *[[Enkelten lahti]]* ja Claude Chabrolin elokuvassa *[[Demarkaatiolinja (elokuva)|Demarkaatiolinja]]*.

Zidi palkittiin parhaana ohjaajana vuoden 1985 César-palkintogaalassa elokuvastaan *[[Pariisin kytät]]*.

## Filmografiaa

*1971: Hassut kaverit (*Les Bidasses en folie*)
*1973: Le Grand bazar
*1974: Pitkä vaalea punatukkainen (*La Moutarde me monte au nez !*)
*1975: Tuhannen tempun mies (*La Course à l'échalote*)
*1976: Kärpänen sopassa (*L’Aile ou la cuisse*)
*1977: Villi mies (*L’Animal*)
*1980: Eläköön – koulu palaa! (*Les Sous doués*)
*1984: Pariisin kytät (*Les Ripoux*)
*1987: Association de malfaiteurs
*1990: Pariisin kytät 2 (*Ripoux contre ripoux*)
*1991: La Totale!
*1994: Naamiopeli (*Profil bas*)
*1999: Asterix ja Obelix vastaan Caesar (*Astérix et Obélix contre César*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Svartholmen (Soukka)

**Svartholmen** on saari Espoonlahden merialueella. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa se kuuluu Soukkaan. Amiraalinsatama Soukan manneralueen eteläkärjessä sijaitsee alle kilometrin Svartholmenista itään.

Svartholmenin ja Soukan länsirannan välissä virtaa noin neljänneskilometrin levyinen Svartholmssundet, jonka pohjoisosassa sijaitsee pieni Valacken-niminen huvilasaari.

Svartholmen on pääosin kangasmetsää ja kalliomännikköä. Saaren keskiosan kalliokedoilla kasvaa kalliokieloa; muita kasveja ovat esimerkiksi haurasloikko, isomaksaruoho, keto-orvokki, kivikkoalvejuuri ja kultapiisku.

Svartholmenilla sijaitsee pienvenetelakka ja puuveneveistämö jonka historia ulottuu 1930-luvulle. Svartholmenin pohjoispuolella, niin ikään Soukanniemen länsirannan tuntumassa, sijaitsee Staffanin saari, jossa on myös veneveistämö.

Noin neljä kilometriä Soukan Svartholmenista itään sijaitsee toinen Svartholmen-niminen saari. Se kuuluu puolestaan Suvisaariston kaupunginosaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
*Saariston osayleiskaavaluonnos (Selostus (pdf, 2481 kt)) 
*Kalasaalis.com
Augustus Stephen Vogt

**Augustus Stephen Vogt** (14. elokuuta 1861 – 17. syyskuuta 1926) oli kanadalainen kuoronjohtaja, pedagogi, urkuri ja pianisti. Hänet tunnetaan parhaiten Toronton Mendelssohn-kuoron perustajana. Kuoro tunnetaan sekä a cappella -työstään että vuosittaisista esiintymisistään johtavien orkesterien kanssa. Hänet nimitettiin Toronton musiikkikonservatorion rehtoriksi vuonna 1913, ja hän vetäytyi kuoronjohtotyöstään vuonna 1917. Hän oli kehittämässä Toronton yliopiston musiikkitiedekuntaa ja toimi sen dekaanina vuodesta 1918 kuolemaansa saakka. Vogt teki lukuisia julkaisuja, joihin kuuluivat *Indian Lullaby* (1906) ja *Modern Pianoforte Technique* (1900).

Vogt opiskeli New England Conservatoryssa, Bostonissa 1880-luvun alussa ja tapasi tänä aikana Calixa Lavalléen. Hän jatkoi opintojaan Leipzigin konservatoriossa muiden muassa Salomon Jadassohnin, Willy Rehbergin, Carl Reinecken ja Adolf Ruthardtin johdolla vuoteen 1888 saakka.

## Lähteet
Vogt

**Vogt** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Achim Vogt (s. 1970), liechtensteinilainen alppihiihtäjä
* Alfred Elton van Vogt (1912–2000), kanadalainen tieteiskirjailija
* Augustus Stephen Vogt (1861–1926), kanadalainen kuoronjohtaja, pedagogi, urkuri ja pianisti
* Carina Vogt (s. 1992), saksalainen mäkihyppääjä, olympiavoittaja ja maailmanmestari
* Carl Vogt (1817–1895), saksalainen luonnontutkija, eläintieteen professori ja poliitikko
* Cécile Vogt-Mugnier (1875–1962), ranskalainen neurologi
* Heinrich Vogt (1890–1968), saksalainen tähtitieteilijä, toinen Vogt-Russellin teoreeman keksijöistä
* Henri Vogt (s. 1967), suomalainen valtio-opin professori
* Jordan Vogt-Roberts (s. 1984), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
* Karl Vogt (1817–1895), saksalainen luonnontieteilijä, poliitikko
* Kevin Vogt (s. 1991), saksalainen jalkapalloilija
* Lars Vogt (1970–2022), saksalainen pianisti ja kapellimestari
* Lorenz Juhl Vogt (1825–1901), norjalainen tullivirkamies ja historioitsija 
* Lucas Vogt (s. 1987), suomalainen taiteilija
* Nils Collett Vogt (1864–1937), norjalainen kirjailija
* Peter Allen Vogt, yhdysvaltalainen näyttelijä
* Petra Vogt (1950–2017), itäsaksalainen pikajuoksija
* Stephanie Vogt (s. 1990), liechtensteinilainen tennispelaaja.