Mehran Karimi Nasseri

**Mehran Karimi Nasseri** (; 1945 Masjed Soleiman, Iran – 12. marraskuuta 2022 Charles de Gaullen kansainvälinen lentoasema, Ranska) oli iranilainen pakolainen, joka asui vuosia Pariisin lähellä sijaitsevan Charles de Gaullen lentoaseman 1. terminaalin lähtöaulassa. Hän asui siellä 8. elokuuta 1988 lähtien vuoteen 2006 saakka, jolloin hänet vietiin sairaalaan. Hänet tunnettiin myös nimellä **Sir,&nbsp;Alfred&nbsp;Mehran** (pilkku mukaan lukien).

Nasserin tapauksen inspiroimana Steven Spielberg teki menestyselokuvan *[[Terminaali (elokuva)|Terminaali]]* (2004).

## Tausta
Nasseri syntyi Anglo-Persian Oil Company -yhtiön siirtokunnassa, joka sijaitsee Masjed Soleimanissa, Iranissa. Hänen isänsä oli iranilainen lääkäri, joka työskenteli Anglo-Persian Oil Companylle. Nasserin äiti oli englantilainen sairaanhoitaja, joka myös työskenteli yhtiölle. Nasseri saapui Britanniaan syyskuussa vuonna 1973 ja aloitti opinnot Bradfordin yliopistossa.

Britanniassa ollessaan Nasseri otti osaa mielenosoitukseen Iranin šaahi Mohammad Reza Pahlavia vastaan marraskuussa vuonna 1974. Nasseri palasi Iraniin 7. elokuuta 1975. Nasserin oman raportin mukaan Iranin salainen poliisi SAVAK pidätti hänet Teheranin lentokentällä. Hänet vietiin pahamaineiseen Evinin vankilaan, jossa häntä kidutettiin. Lopulta hänet karkotettiin maasta.

## Vaellus Euroopassa
Vuonna 1977 Nasseri palasi Eurooppaan. Hän anoi poliittista turvapaikkaa Länsi-Berliinistä, Länsi-Saksasta ja Alankomaista, mutta kummassakaan maassa hänen anomustaan ei hyväksytty. Vuonna 1978 hän yritti anoa poliittista turvapaikkaa Ranskasta, mutta anomus hylättiin. Samoin kävi myös Jugoslaviassa. Vuonna 1979 hän anoi poliittista turvapaikkaa Italiasta ja vuonna 1980 Ranskasta, mutta tuloksetta. Hän yritti muuttaa Britanniaan, mutta hänet käännytettiin Heathrow’n lentoasemalta. Nasseri yritti hakea turvapaikkaa Länsi-Saksasta, mutta hänet lähetettiin Belgian rajalle, jolloin Belgia antoi hänelle turvapaikan. 

## Henkilöllisyysongelma
Belgian UNHCR:n antoi Nasserille turvapaikan 7. elokuuta 1980. Hän asui Belgiassa vuoteen 1986 asti. Hän väitti, että hänet mukiloitiin ja hänen olkalaukkunsa varastettiin RER:ssa, kun hän oli matkustamassa junalla Charles de Gaullen kansainväliselle lentoasemalle ja sitä kautta Heathrow’n lentoasemalle. Nasseri pääsi lennolle, mutta kun hän saapui Heathrow'hun, hänet pantiin ensimmäiselle lennolle takaisin Pariisiin. Nasseri ei onnistunut todistamaan henkilöllisyyttään eikä pakolaisstatustaan ranskalaisille virkamiehille. Ranskan viranomaiset veivät Nasserin odotusaulaan.

Vuonna 1999 Ranskan hallitus antoi Nasserille väliaikaisen viisumin ja pakolaispassin ja antoi hänelle luvan lähteä lentokentältä, mutta Nasseri vaati, että hänen nimekseen tulisi Sir Alfred. Nasseri sai Britannian viranomaisilta kirjeen, jonka mukaan hän ei saa käyttää nimeä, koska Sir on englantilainen aatelisarvonimi, jollaisia antaa ainoastaan Britannian kruunu.

Monen vuoden jälkeen Nasseri tottui elämään lentokentällä. Hän peseytyi yleisissä suihkuissa ja heräsi kello 5.00, jolloin ensimmäiset matkustajat saapuivat kentälle. Lentokentän henkilökunta pesi joskus Nasserin vaatteita ja antoi hänen käyttöönsä sohvan. Nasseri vietti päivänsä kuunnellen radiota, lukien kirjoja ja kirjoittaen päiväkirjaansa. Päiväkirja julkaistiin elämäkertana nimeltään *The Terminal Man*. Elokuun 2006 jälkeen Nasseri ei ole enää ollut lentokentällä. 6. maaliskuuta 2007 hän siirtyi Emmaus-liikkeen vastaanottokeskukseen Pariisissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Snopes.com: Stranded at the Airport  
* h2g2: Mehran Karimi Nasseri - In Transit 
* New York Times: Waiting For Spielberg 
* The Guardian: The man who lost his past