open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mustarinda-seura

**Mustarinda-seura** on suomalainen taiteellis-tieteellinen voittoa tavoittelematon yhdistys. Vuonna 2010 toimintansa aloittanut Mustarinda-seura vaalii luonnon ja kulttuurin monimuotoisuutta tuomalla yhteen taiteen, tieteen ja järjestöelämän toimijoita keskusteluihin, seminaareihin, näyttelyihin ja tapahtumiin. Seuran tavoitteena on luoda edellytyksiä uusien ajattelumallien ja yhteistyötapojen syntymiselle. Mustarinda-seura on ideologisesti sitoutumaton.

Seuran perustamisen lähtökohtana on ollut havainto niin ekologisen kuin kulttuurisenkin diversiteetin maailmanlaajuisesta kapenemisesta.

Mustarinda-seura toimii pääsääntöisesti Mustarinda-talossa Hyrynsalmella, Paljakan vaaran laella. Alueellisen toiminnan lisäksi seura osallistuu myös kansallisiin ja kansainvälisiin hankkeisiin. 

## Nimi

Yhdistyksen nimeksi tuli Mustarinda-seura ympäröivän vaaranharjanteen vanhan karttanimen mukaan. Myös Kolin vaara on aiemmin tunnettu Mustarindana, karhujumaluuden sekä vainajien ja henkiolentojen kukkulana.

## Lähteet
*Mustarinda-seuran kotisivut 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* (Arkistolinkki)
*Kainuun kulttuuri-info
*
MSC Orchestra

**MSC Orchestra** on MSC Cruisesin operoima Ranskassa 2007 valmistunut risteilyalus.

## Rakentaminen
Alus tilattiin Aker Yards SA:n St. Nazairen telakalta Ranskasta. Sen köli laskettiin 30. syyskuuta 2005 telakkanumerolla R32 ja alus laskettiin vesille 9. syyskuuta 2006. Se luovutettiin 30. huhtikuuta 2007 panamalaiselle Compania Naviera Orchestra SA:lle. Alusta hallinnoi genovalainen Mediterranean Shipping Co.

## Liikennöinti
Alus aloitti risteilyt toukokuussa 2005. Sen omistus siirrettiin Orchestra Bail Gielle Geneveen Sveitsiin, mutta aluksen hallinnointia jatkoi MSC Mediterranean Shipping Co.

## Lähteet
Ruotsin ralli 2010

**Ruotsin ralli 2010** (virallisesti *58. Rally Sweden*) oli rallin MM-sarjan kauden 2010 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 11.–14. helmikuuta 2010. Kilpailussa oli 21 erikoiskoetta ja keskuspaikka oli Karlstadissa.

Kilpailun voitti Ford World Rally Teamin Mikko Hirvonen.

## Erikoiskokeet

## Lähteet
* MTV3.fi

### Viitteet
MSC Splendida

**MSC Splendida** on Ranskassa 2009 valmistunut MSC Cruisesin risteilyalus.

## Rakentaminen
Alus tilattiin STX France SA:n St. Nazairen telakalta Ranskasta nimellä *MSC Serenata*. Sen köli laskettiin telakkanumerolla B33. Alus luovutettiin 2. heinäkuuta 2009 panamalaiselle Compania Naviera Serenata SA:lle.

## Liikennöinti
Alus aloitti ensimmäisen risteilynsä MSC Cruisesin lipun alla lähtiessään 4. heinäkuuta 2009 kohti Barcelonaa, jossa alus kastettiin 12. heinäkuuta *MSC Splendidaksi* kumminaan Sophia Loren. Alus aloitti 13. heinäkuuta risteilyt Välimerellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*MSC Cruises - MSC Splendida
MSC Poesia

**MSC Poesia** on MSC Cruisesin operoima Ranskassa vuonna 2008 valmistunut risteilyalus.

## Rakentaminen
Alus tilattiin Aker Yards SA:n St. Nazairen telakalta Ranskasta. Sen köli laskettiin 6. joulukuuta 2006 telakkanumerolla S32 ja alus laskettiin vesille 3. syyskuuta 2007. Alus luovutettiin huhtikuussa 2008 panamalaiselle Compania Naviera Poesia SA:lle. Aluksen hallinta on genovalaisella Mediterranean Shipping Co.:lla.

## Liikennöinti
Alus lähti 3. huhtikuuta 2008 telakalta Doveriin, jossa se kastettiin 5. huhtikuuta kumminaan Sophia Loren. Alus kolaroi 6. kesäkuuta Dubrovnikissa *[[Costa Classica]]n* kanssa. Tutkimusten jälkeen alus jatkoi matkaansa Venetsiaan.

Alus myytiin 21. heinäkuuta 2010 Newco S32 SA:lle Geneveen Sveitsiin. Aluksen hallinnointi säilyi MSC Medoterranean Shipping Companyllä, mutta alus liputettiin Panamaan. Alus ajoi karille 7. tammikuuta 2012 lähellä Bahaman Freeportia Port Lucayan edustalla. Alus irtosi illalla karilta nousuveden ja neljän hinaajan avustamana, minkä jälkeen se jatkoi risteilyä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*7seasvessels.com
Linnankoski

**Linnankoski** tarkoittaa seuraavia:

* Johannes Linnankoski (1869–1913), oik. Vihtori Peltonen, kirjailija
* Ester Linnankoski (1872–1943), *Ester Peltonen*, myöh. *Koskinen*, o.s. *Dugg*, opettaja ja kirjallisuuden suomentaja

## Muita
* 7416 Linnankoski, asteroidi
* Linnankoski, asuinalue Imatralla
* Linnankoski, koski Vuoksessa
** jossa Linnankosken voimalaitos
* Linnankosken lukio, lukio Porvoossa
Calonius

**Calonius** on ollut seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Emil Wilhelm Matias Calonius (1840–1906), kenraali
* Frans Ludvig Calonius (1833–1903), Tampereen kaupunginarkkitehti
* Georg Henrik Calonius (1845–1897), senaatin prokuraattori ja valtiopäivämies
* Henrik Calonius (1873–1914), ratsumestari, Emil Wilhelm Matias Caloniuksen poika
* Matthias Calonius (1737–1817), oikeustieteilijä ja valtiomies 
* Matti Calonius (1873–1936), apteekkari ja sortokausien aktivisti
* Olli Calonius (1911–1970),  yritysjohtaja, teollisuusneuvos 
* Sophie Calonius (1868–1951), kotitalousopettaja ja keittokirjojen tekijä
* Walter Calonius (1885–1919), juristi, asianajaja ja Heinolan pormestari
Bahianaratti

**Bahianaratti** (*Brotogeris tirica*) on Brasilian itärannikolla kotoperäisenä esiintyvä papukaijalaji. Johann Friedrich Gmelin kuvaili sen holotyypin Brasiliasta vuonna 1788. Sillä ei ole alalajeja.

## Ulkonäkö
Bahianaratti on noin 23 senttimetriä pitkä nokasta keskipitkän pyrstön kärkeen, ja painaa noin 65 grammaa. 

Se on pääväriltään vihreä. Selkäpuoli on hieman vatsapuolta tummempi, siiven päällä ruskean sävyä, kasvoissa ja kyljissä hieman kellertävämpää. Pyrstö ja pitkät siipisulat ovat siniset. Nokka ja jalat beiget, silmä tumma.

## Lähteet
Epolettiaratti

**Epolettiaratti** (*Brotogeris jugularis*) on amerikkalainen papukaija, jonka elinympäristö ulottuu Meksikon lounaisosista läpi Keski-Amerikan aina Kolumbian itäosiin ja Venezuelan länsiosiin. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Bondasta Santa Martasta Kolumbiasta 1776. Alalajeja sillä on kaksi: *B.j. jugularis* ja *B.j. exsul.*

## Ulkonäkö
Epolettiaratti on pitkän pyrstönsä kanssa noin 18 senttimetriä pitkä nokasta pyrstön kärkeen ja painaa noin 58 grammaa.

Epolettiaratti on ensisilmäykseltä liki kokonaan vihreä, mutta siinä on paljon erilaisia sävyjä. Sen siivissä on oliivinruskea siipilaukku, jota selän puolelta kehystävät turkoosit höyhenet. Siipisulat ovat siniset. Rinnassa ja poskissa on vatsaa ja päälakea kellertävämpiä höyheniä. Sen englanninkielinen nimi on Orange-chinned Parakeet, mutta oranssi leukalaikku ihan alanokan alla ei ole huomattavan kokoinen, vaan jää usein jopa poskihöyhenten väliin piiloon.

Nokka on vaalea, samoin jalat. Silmää ympäröivä paljas ihoalue on valkoinen. Silmä tumma. 

Alalajeista *B. j. exculilla* on kirkkaanvihreät reidet, ja alaperästä puuttuu sininen sävy, leuan oranssi vähäisempi ja oliivinruskea laikku siivessä laajempi, siipien peitinsulat tummemman ruskeat.

## Lähteet

* World Parrot Trust: Orange-Chinned Parakeet
Sajaniemi

**Sajaniemi** on Lopen kylä, joka sijaitsee noin 7 kilometrin päässä Lopen keskustasta.

Kylä koostuu maatiloista, omakotitaloista ja vapaa-ajan asunnoista.

Sajaniemessä on muun muassa yleinen uimaranta.

Lopen Sajaniemessä sijaitsee kesäteatteri, jossa on esitetty näytelmiä jo vuodesta 1986. Esityskausi on yleensä heinäkuu.

Sajaniemessä toimii aktiivinen kyläyhdistys.

## Aiheesta muualla
* Gåpå, Ahti: *Sajaniemi, vireä kylä Loppijärven ympärillä.* Loppi: Kyläyhdistys Sajaniemeläiset, 1997. .
MSC Fantasia

**MSC Fantasia** on MSC Cruisesin Ranskassa 2008 valmistunut risteilyalus.

## Rakentaminen
Alus tilattiin STX Europan St. Nazairen telakalta Ranskasta. Sen köli laskettiin telakkanumerolla A33 ja alus laskettiin vesille 8. helmikuuta 2008. Alus luovutettiin 9. joulukuuta napolilaiselle CNF Compania Naviera Fantasialle, joka siirsi aluksen Panaman lipun alla operoivalle MSC Crociere SA:lle.

## Liikennöinti
Alus kastettiin 18. joulukuuta *MSC Fantasiaksi* kumminaan Sophia Loren. Se aloitti vielä samana päivänä ensimmäisen risteilyn Napolista. Alus myytiin joulukuussa 2008 Fantasia Bail Snc:lle Baseliin Sveitsiin, mutta operointi jatkui samalla yrityksellä. Aluksen ollessa Palma de Mallorcalla 5. maaliskuuta 2009 käyntisilta romahti kovassa tuulessa, jolloin yksi matkustaja ja kolme kansimiestä putosi mereen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* MSC Fantasia
Atlantin valli murtuu (elokuva)

**Atlantin valli murtuu** (*The Longest Day*) on yhdysvaltalainen vuoden 1962 elokuva, joka perustuu Cornelius Ryanin samannimiseen kirjaan Normandian maihinnousun ensimmäisen vuorokauden tapahtumista. Elokuvan ohjauksesta vastasivat useat eri ohjaajat.

Elokuvan sotilaskonsultteina käytettiin eri osapuolten todellisiin tapahtumiin osallistuneita henkilöitä, kuten Günther Blumentritt (saksalainen kenraali) ja James Gavin (yhdysvaltalainen kenraali). Elokuvan useissa päärooleissa esiintyi nimekkäitä näyttelijöitä.

Ainutlaatuista elokuvassa verrattuna muihin brittiläisiin tai yhdysvaltalaisiin toista maailmansotaa käsitteleviin aikalaiselokuviin on se, että siinä saksalaiset puhuvat saksaa ja ranskalaiset ranskaa. Elokuvasta on myös versio, jossa kaikki hahmot puhuvat englantia. Tätä versiota varten kohtaukset kuvattiin kahteen kertaan.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Nälkäpeli (kirjasarja)

***Nälkäpeli*** () on Suzanne Collinsin kirjoittama nuorille suunnattu tieteiskirjasarja, joka ilmestyi alun perin vuosina 2008–2010. Vuonna 2020 ilmestyi kirjasarjan neljäs osa *[[Nälkäpeli: Balladi laululinnuista ja käärmeistä|Balladi laululinnuista ja käärmeistä]],* joka kertoo ajasta 64 vuotta ennen muita kirjoja. Helene Bützow on suomentanut kirjasarjan kaikki osat.

Sarjan tapahtumat sijoittuvat kuvitteelliseen Panemin valtioon Pohjois-Amerikan dystooppisessa tulevaisuudessa. Valtio koostuu yltäkylläisyydessä kylpevästä pääkaupungista eli Capitolista ja kahdestatoista eri tuotantoaloille erikoistuneesta vyöhykkeestä, jotka tuottavat pääkaupungille sen rikkaudet. Rangaistuksena vyöhykkeiden vuosikymmenten takaisesta kapinayrityksestä ja muistutuksena Capitolin vallasta Panemissa järjestetään vuosittain Nälkäpeliksi nimetty tapahtuma, johon jokaisen vyöhykkeen täytyy lähettää kaksi 12–18-vuotiasta ”tribuuttia”. Television välittäessä kuvaa maan kaikkiin kolkkiin tribuutit ottelevat toisiaan vastaan tarkoitusta varten rakennetulla valtavalla areenalla, kunnes vain yksi heistä on hengissä.

## Teokset
* *[[Nälkäpeli]]* (*The Hunger Games*, 2008)
* *[[Vihan liekit]]* (*Catching Fire*, 2009)
* *[[Matkijanärhi]]* (*Mockingjay*, 2010)
* *[[Nälkäpeli: Balladi laululinnuista ja käärmeistä|Balladi laululinnuista ja käärmeistä]]* (*The Ballad of Songbirds and Snakes*, 2020)
* *[[Elonkorjuun sarastus]]* (*Sunrise on the Reaping*, 2025) 

## Lähteet
Elliot (Kalifornia)

**Elliot** on aavekaupunki Alamedan piirikunnassa Kaliforniassa. Se sijaitsee 6,4 kilometrin päässä Livermoresta. Sen korkeus merenpinnasta on 114 metriä.

## Lähteet
Omega (baryoni)

**Omega-baryonit** (Ω) ovat baryoneja, joiden sisältämistä kvarkeista yksikään ei ole ylös- eikä alas-kvarkki. Ensimmäisenä omega-baryoneista havaittiin Ω-, jonka outous on -3 ja joka koostuu kolmesta outous-kvarkista. Omega-kvarkin löytäminen oli kvarkkimallin kannalta suuri voitto, sillä mallin avulla sen olemassaolo, massa ja hajoamistuotteet oli ennustettu jo ennen kuin se löydettiin. Myöhemmin on löydetty myös omega-baryoni, jossa yksi outous-kvarkki (s) on korvautunut lumo-kvarkilla (c). Omega-baryonit hajoavat vain heikolla vuorovaikutuksilla, ja sen vuoksi niillä on moniin muihin baryoneihin verrattuna melko pitkä elinikä. 
Kaikkia kvarkkimallin mukaisia omega-baryoneja ei ole vielä löydetty, mutta niiden ominaisuudet kuten spin ja pariteetti on voitu ennustaa.

Omega-hiukkasten merkintänä käytetään kreikkalaista omega-kirjainta (Ω), jonka jälkeen merkitään yläkulmaan sen varaus. Jos siinä esiintyy muita kuin outous-kvarkkeja, merkitään lisäksi alakulmaan muiden kvarkkien symbolit. Niinpä esimerkiksi Ωcb0 sisältää yhden outous-, yhden lumo- (c) ja yhden pohja-kvarkin (b), ja sen varaus on nolla.

Koska omega-baryoneissa ei ole ylös- eikä alas-kvarkkeja, niiden kaikkien isospin on nolla.

## Omega-baryonit

## Viimeisimpiä havaintoja

Bottom-omega on baryoni, jonka outous on -2 ja joka sisältää kaksi outous-kvarkkia ja yhden pohja-kvarkin. ensimmäisenä sen väittivät löytäneensä DZero-kokeen yhteydessä syyskuussa 2008 Fermilabissa työskennelleet fyysikot. Sen havaittu massa, 6165 ±16 Mev/c2, kuitenkin poikkesi selvästi kvarkkimallin ennustamasta. Toukokuussa 2009 Fermilabissa tehtiin uusia kokeita, joissa näitä hiukkasia havaittiin noin nelinkertainen määrä.  
Näiden kokeiden perusteella hiukkasen massaksi saatiin 604,4 ± 6,8 MeV/c2, mikä vastaa hyvin tarkoin standardimallin ennustamaa. Nämä kaksi tulosta poikkeavat toisistaan niin paljon, että niitä on pidettävä yhteensopimattomina.  Koska uudemmissa kokeissa mitattu massa vastaa näinkin tarkoin standardimallin ennustamaa, on pidettävä erittäin todennäköisenä, että havaittu hiukkanen todella oli Bottom-Omega.

## Katso myös
* Delta (baryoni)
* Lambda (baryoni)
* Sigma (baryoni)
* Ksii (baryoni)
* Hyperoni

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuva ensimmäisestä Omega-hiukkasta koskevasta havainnosta, joka sisältää myös sen hajoamisketjun kokonaisuudessaan.
*Science Daily - Bottom-Omegan löytö
Gösta Philip Armfelt

**Gustaf (Gösta) Johan Philip Armfelt** (14. huhtikuuta 1830 Pariisi, Ranska – 10. helmikuuta 1880 Helsinki) oli suomalainen kreivi, ranskan kielen opettaja ja ruotsiksi sekä ranskaksi kirjoittanut kirjailija. Hän käytti nimimerkkejä *Gösta Philip* ja *P-p*.

Armfeltin vanhemmat olivat alikapteeni, kreivi Magnus Reinhold Armfelt ja Adelaide Gustava Aspasia Armfelt. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja opiskeli sitten eri kouluissa Turussa, Bleinsissä, Pariisissa ja Strassburgissa. Vuosina 1850–1853 Armfelt oli Th. Billingin maalauskoulun oppilaana Tukholmassa.

Armfelt toimi ranskan kielen yksityisopettajana ja hän opetti sitä myös useissa oppikouluissa Turussa, Vaasassa ja Helsingissä. Hän oli Helsingin yliopiston ranskankielen lehtorina 1871–1880.

Armfelt kirjoitti useita Suomea käsitteleviä matkaoppaita sekä ruotsin että ranskan kielellä. Hän kirjoitti myös runoja, näytelmiä ja lehtiartikkeleita.

## Teoksia
* *Den döde älskaren : komedi i en akt.*    Åbo 1856
* *Målarens hustru : komedi i tvenne akter.*    Åbo 1856
* *Handbok för resande i Finland*.    Lillja, Åbo 1858
* *Petit guide de l'étranger dans le grand-duché de Finlande par le comte G. P. Armfelt*.      Lillja, Åbo 1859
* *La Finlande : guide et manuel du voyageur*.    Edlund, Helsingfors 1873
* *Résumé de la grammaire finnoise par V. R. Kockström ; traduit par G. Ph. Armfelt*.     Edlund, Helsingfors 1876
* *På ensliga stigar : berättelser och utkast 1*, af Gösta Philip (P-p.). Helsingfors 1879

## Katso myös

* Armfelt

## Lähteet
* 
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640–1917, osa A–G
Cecilia Brækhus

**Cecilia Brækhus **(s. 28. syyskuuta 1981 Cartagena, Kolumbia) on norjalainen nyrkkeilijä, hallitseva WBA- ja WBC-liittojen naisten maailmanmestari välisarjassa. Brækhus on myös potkunyrkkeillyt.

## Nyrkkeilyura
Brækhus aloitti nyrkkeilyn vuonna 2007 saksalaisen Wilfried Sauerlandin tallin ottelijana. Vuoden 2009 maaliskuussa hän voitti WBA- ja WBC-liittojen väliaikaisen mestaruuden ottelussa Vinni Skovgaardia vastaan. Ottelussa haettiin seuraajaa vöistä luopuneelle Holly Holmille. 

Brækhus on puolustanut mestaruuttaan menestyksellisesti useaan otteeseen. Ensimmäisen kerran hän puolusti mestaruutta Revenge of the Giant -tapahtumassa Helsingissä, Suomessa. Ottelussa hän voitti Amy Yuratovacin kaikin tuomariäänin. Toisen kerran Brækhus puolusti mestaruutta Lucia Morellia vastaan. Tämäkin ottelu päättyi Brækhusin voittoon kaikin tuomariäänin.

Seitsemännen kerran Brækhus puolusti mestaruutta 3. joulukuuta 2011 käydyssä ottelussa, jossa haastaja Kuulei Kupihea hävisi kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä. Kamppailu käytiin Hartwall  Areenalla.

Vuonna 2013 Brækhus puolusti mestaruutta Mia St.John vastaan voittaen tämän kolmannessa erässä tuomarin keskeyttäessä ottelun.

## Aiheesta muualla

* Cecilia Brækhus Boxrec.com-sivustolla 

## Viitteet
Kapmaan hollantilaiset

**Kapmaan hollantilaiset** olivat Etelä-Afrikkaan 1600-luvulta alkaen tulleiden etupäässä hollantilaisten siirtolaisten jälkeläisiä, jotka asuivat Kapmaan siirtokunnassa. Termiä käyttivät ennen kaikkea britit erotellakseen Kapmaan "sivistyneemmät" hollantilaiset sisämaassa asuneista buureista, joita he pitivät sivistymättöminä.

## Lähteet
Kortkeros

**Kortkeros** (, ) on kylä, maalaiskunta ja Kortkerosin piirin hallinnollinen keskus Komin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Vytšegdan rannalla 48 kilometriä Syktyvkarista koilliseen. Asukkaita on 4&nbsp;700 henkeä (vuonna 2002).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Vuosina 1678–1685 siitä tuli kirkonkylä ja 1700-luvun alussa volostin keskus. Asukkaat harjoittivat maanviljelyä, karjanhoitoa, metsästystä ja kalastusta sekä kävivät metsätöissä. Vuonna 1939 muodostettiin Kortkerosin piiri. 1960-luvulta lähtien kylän väkiluku kasvoi huomattavasti, ja komien lisäksi sinne muutti myös muiden kansallisuuksien edustajia. Vuonna 1989 asukkaista 63 % oli komeja ja 29 % venäläisiä.

Seudun pääalinkeino on maatalous. Kylässä toimii maatalousyritys, tielaitos ja meijeri. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, lasten taidekoulu, täydennyskoulutuskeskus, kulttuuritalo, kotiseutumuseo ja sairaala.

## Lähteet
Papakouli Diop

**Papakouli Diop** (s. 19. maaliskuuta 1986 Kaolack, Senegal) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Levantea ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

## Ura
25. kesäkuuta 2009 Diop siirtyi Racing Santanderiin. Virallisen ensiesiintymisensä joukkueessa hän teki 12. syyskuuta 2009 vierasottelussa Atlético Madridia vastaan. Ensimmäisen maalinsa hän teki 21. tammikuuta 2010 Copa del Reyn ottelussa Osasunaa vastaan.

## Aiheesta muualla
* Papakouli Diopin tilastot BDFutbol-sivustolla
Mikko-Pekka Heikkinen

**Mikko-Pekka Heikkinen** (s. 1974 Kajaani) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Heikkinen työskentelee kirjoittavana toimittajana Helsingin Sanomissa, jossa hän on toiminut 1990-luvun lopulta lähtien eri tehtävissä. Hän on työskennellyt useita vuosia muun muassa Nyt-liitteen elokuva-arvostelijana ja toimitussihteerinä sekä kotimaan- ja kaupunkitoimitusten reportterina. Viimeksi hän on työskennellyt sunnuntaitoimituksessa ja Kuukausiliitteessä. Usein luonto- ja metsäaiheista kirjoittava Heikkinen tunnetaan myös Helsingin Sanomien kolumnistina.

Mikko-Pekka Heikkinen on kirjoittanut ylioppilaaksi Suomussalmen lukiosta 1993. Hän on opiskellut Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa filosofiaa. Heikkinen harrastaa retkeilyä, juoksemista, purjehdusta ja elokuvia. Mikko-Pekka Heikkinen on journalisti jo toisessa polvessa: hänen edesmennyt isänsä Eino K. Heikkinen teki pitkän uran paikallislehti Ylä-Kainuun päätoimittajana.

Vuonna 2010 julkaistiin Mikko-Pekka Heikkisen kaunokirjallinen esikoisteos, novellikokoelma Nuorgamin Alkon tuho - ja muutama erätarina. Heikkisen esikoisromaani Terveiset Kutturasta julkaistiin 2012. 

## Teokset
* Nuorgamin Alkon tuho - ja muutama erätarina (Johnny Kniga 2010).
* Terveiset Kutturasta (Johnny Kniga 2012)
* Jääräpää (Johnny Kniga 2014)
* Poromafia (2016)
* Betoniporsas (Johnny Kniga 2018)
* Sähkömies (Johnny Kniga 2020)
* Poromafia osa 2 (Johnny Kniga 2023)
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mikko-Pekka Heikkinen Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video, 2.12.2014
* "Oi Saame synnyinmaa", Turun Sanomien arvio Jääräpää-romaanista 14. 9. 2014
* Keskisuomalainen-lehden arvio Jääräpää-romaanista 13. 8. 2014 
* "Vivahteikas satiiri mustien silmien kylästä", Jääräpää-romaanin arvio Helsingin Sanomissa 13. 8. 2014http://www.hs.fi/kulttuuri/a1407818305388
* "Masturbointia männyn juurella", esikoiskirjan arvostelu Kymen Sanomissa 9. 3. 2010
* "Mikko-Pekka Heikkinen - Nuorgamin Alkon tuho", esikoiskirjan arvostelu Keskisuomalaisessa 29. 3. 2010 
* "Suomussalmen ajattelija", haastattelu Ylioppilaslehdessä 5. 2. 2010
* "Suomen pohjoinen ja etelä sotivat kirjassa", Ylen Lapin radion haastattelu 16. 8. 2012
* "Terävänäköinen kuvaus fiktiivisestä sodasta", Pohjalaisen  arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 19. 8. 2012
* Vihreän Langan arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 27. 8. 2012
* "Saamelaiset jyrää meitin", Kouvolan Sanomien arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 1. 9. 2012
* Ylen Lapin radion arvostelu esikoisromaanista, 5. 9. 2012
* Fifi-lehden arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 7. 9. 2012 
* "Terveiset Kutturasta", Savon Sanomien arvostelu romaanista, 10. 9. 2012 
* "Suomeen syttyy uusi sisällissota", Helsingin Sanomien arvostelu romaanista Terveiset Kutturasta, 23. 9. 2012
Keltajuova-aratti

**Keltajuova-aratti** (*Brotogeris chiriri*) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää mantereen keskiosia Boliviasta Paraguayhin, Pohjois-Argentiinaan ja Brasiliaan. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Louis Jean Pierre Vieillot Paraguaysta 1818. Keltajuova-aratti on saanut nimensä keltaisista siipijuovistaan, jotka näkyvät hyvin lennossa. 

Laji esiintyi kirjassa Koko maailman linnut (1995) nimellä brasilianaratti. Ensimmäisen kerran suomenkieliset, viralliset lintujen lajinimet listaavassa Otavan lintutieto - Maailman linnut (1992) tai BirdLife Suomen vuoden 1999 lajilistassa lajia ei ole listattuna ollenkaan, vaan vasta vuoden 2006 BirdLife Suomen nimiluettelossa Maailman lintujen suomenkieliset nimet laji mainitaan uutena lajina omalla nimellään keltajuova-aratti, *Brotogeris chiriri.* Lajia pidettiin aiemmin guyananaratin alalajina.

Lajille kertyy pituutta 22 cm. Sen ravintoon kuuluu siemenet, hedelmät, kukat ja versot. Pesimäajan ulkopuolella keltajuova-aratit elävät parvissa, jotka havaitsee helpoiten kimeistä huudoista. Pesä sijaitsee kolossa puussa tai oksassa.
 
## Lähteet

* Harrison C. & Greensmith A., Koko maailman linnut, Helsinki Media 1995, 416 s., s. 178

### Viitteet
Kobolttiaratti

**Kobolttiaratti** (*Brotogeris cyanoptera*) on eteläamerikkalainen papukaija, joka elää mantereen sisäosissa Amazonin latvoilla Kaakkois-Kolumbiasta ja Etelä-Venezuelasta Ecuadoriin, Peruun, läntiseen Brasiliaan ja Pohjois-Boliviaan ulottuvalla alueella. Sen holotyypin kuvaili Tommaso Salvadori Mission de Sarayacusta ja Amazonilta 1891. Alalajeja on kolme mukaanlukien nimilaji:  *B.c. cyanoptera, B.c. gustavi* ja *B.c. beniensis.*

## Ulkonäkö
Kobolttiaratti on noin 18 senttimetriä pitkä nokasta pyrstön kärkeen ja painaa noin 65 grammaa.

Kobolttiaratti on suurimmaksi osaksi vihreä lintu. Alalajista riippuen sen pää voi olla liki kokonaan vihreä, tai siinä voi olla keltaista otsalla tai oranssia alanokan alla. Se on saanut nimensä koboltinvärisistä siipisulistaan, jotka näkyvät parhaiten linnun ollessa lennossa.

Laji nimi on englanniksi Cobalt-winged Parakeet, eli "kobolttisiipiparakiitti", joka kuvaa siipien väritystä hyvin. Myös lajin tieteellinen nimi *cyanoptera* viittaa siipien väriin: "*cyano*" viittaa sinisiin lapislatsuliin ja ruiskaunokkiin ja "*ptera*" siipiin/siipeen.

## Lähteet
Ambrogio Traversari

**Ambrosius Camaldulensis**, syntymänimeltään **Ambrogio Traversari** (*Ambrosius Traversarius*) (1386 – 20. lokakuuta 1439) oli italialainen teologi ja oppinut.

## Elämä
Ambrosius syntyi Portico di Romagnan kylässä lähellä Forlìa. 14-vuotiaana hän liittyi camaldolese-sääntökuntaan Santa Maria degli Angelin luostarissa Firenzessä silloisessa Firenzen tasavallassa. Ambrosius kiinnostui erityisesti kreikkalaisesta kirjallisuudesta, jolla alalla häntä opetti Manuel Khrysoloras. Ambrosiuksesta tuli sääntökunnan johtaja vuonna 1431.

Ambrosius oli merkittävä Rooman piispan ensisijaisuuden puolestapuhuja. Tämä ilmeni muun muassa Baselin kirkolliskokouksessa, jossa hän toimi paavi Eugenius IV:n legaattina. Myöhemmin paavi lähetti hänet Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Sigismundin luokse pyytämään tämän apua paaville pyrkimyksissä lopettaa kokous. Ambrosius teki työtä katolisen ja ortodoksisen kirkon saattamiseksi yhteen tässä sekä seuranneessa Firenzen kokouksessa. Hän kuoli pian kokouksen jälkeen.

## Teokset
Ambrosius kirjoitti teoksen *Hodoeporicon*, joka on päiväkirja Italian luostareiden kiertomatkasta. *Epistolarium* sisältää hänen kirjeenvaihtonsa. Lisäksi Ambrosius kirjoitti muun muassa ehtoollisesta, Pyhän Hengen lähtemisestä, pyhimyksien elämäkertoja sekä sääntökuntansa johtajien historian. Pyhän Markuksen kirjastossa Venetsiassa säilytetään joukkoa alkuperäisiä käsikirjoituksia.

Ambrosius myös käänsi teoksia kreikasta latinan kielelle. Näihin kuuluvat Johannes Siinailaisen *[[Portaat (kirja)|Portaat]]* (Venetsia, 1531), Palladioksen kirjoittama teos Johannes Krystostomoksen elämästä (Venetsia, 1533), Johannes Moskhoksen *Pratum spirituale*, Basileios Kesarealeisen *Neitsyydestä*, Efraim Syyrialaisen yhdeksäntoista saarnaa sekä Pseudo-Dionysios Areopagitan teos *Taivaallisesta hierarkiasta* (1436).

Vuosina 1424–1433 Ambrosius käänsi Diogenes Laertioksen teoksen *[[Merkittävien filosofien elämät ja opit]]* kreikasta latinan kielelle. Käännös levisi käsikirjoituksina laajalle, ja se julkaistiin Roomassa vuonna 1472. Ensimmäinen painettu laitos teoksesta ilmestyi vasta vuonna 1533.

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Ambrosii Traversarii, Latinae Epistolae in libros XXV – kirjeitä 
*
Guayananaratti

**Guayananaratti** (*Brotogeris versicolurus*) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen entinen suomenkielinen lajinimi on **kirjosiipiaratti**.

Se elää Amazonin alueella Kaakkois-Kolumbiasta ja Koillis-Perusta Brasilian itärannikolle ja Ranskan Guyananaan saakka. Karanneista häkkilinnuista syntyneitä populaatioita elää muun muassa Limassa, Puerto Ricossa ja Yhdysvalloissa. Lajin holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Cayennesta 1776. Sillä ei ole alalajeja.

## Ulkonäkö
Guayananaratti on pieni, noin 22 senttimetriä pitkä papukaija nokasta pitkähkön pyrstön kärkeen. Se painaa noin 70 grammaa.

Höyhenpuvultaan se on suurimmaksi osaksi vihreä. Siivessään sillä on keltavalkoinen läikkä, joka näkyy paremmin siiven ollessa levitettynä. Nokka ja jalat tumman beiget. Silmä tumma.

Sukupuolet saman näköiset. Nuorilla yksilöillä siiven kuviot ovat vähäisemmät ja siipisulkien kärjet vihertävät, ja niillä on lyhyempi pyrstö.

Eniten laji muistuttaa ulkonäöltään keltajuova-arattia. Guayananaratilla on kuitenkin laajempi siipikuvio, joka sisältää myös valkoista. Etenkin siivet levitettynä ero on selvä.

## Lähteet
Harmaaposkiaratti

**Harmaaposkiaratti** (*Brotogeris pyrrhoptera*) on eteläamerikkalainen uhanalainen papukaija. Sen aiempi suomenkielinen lajinimi on **punakylkiaratti**.

Se elää Ecuadorin länsi- ja lounaisosissa sekä Perun luoteiskolkassa. Lajin holotyypin kuvaili John Latham Guayaquilista Ecuadorista 1801. Sillä ei ole alalajeja.

## Ulkonäkö

Harmaaposkiaratti on noin 20 cm pitkä nokasta pyrstön kärkeen ja se painaa noin 45-60 grammaa.

Suurimmaksi osaksi harmaaposkiaratti on väriltään vihreä. Vatsapuoli on hieman vaaleampi ja kellertävämpi kuin selkäpuoli. Sillä on nimensä mukaisesti harmaat posket ja pään alaosa ja sininen lakki. Lajin vanha lajinimi punakylkiaratti viittaa lajin punaoransseihin siiven alapeitinhöyheniin, jotka näkyvät lähinnä siipien ollessa levitettyinä.

Sukupuolet saman näköiset. Nuorilla yksilöillä on lyhyempi pyrstö, tummempi nokka ja niiltä puuttuu päälaen sininen väri, päälaki on vihreä.

## Lemmikkinä
Harmaaposkiarattia tavataan lemmikkinä, mutta se on lemmikkinä harvinainen.

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1950

**Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1950** järjestettiin Lontoossa 13.–22. maaliskuuta. Kisojen järjestäjämaaksi kysyttiin myös Suomea.

Hallitseva mestari Tšekkoslovakia ei saanut lähetetyksi joukkuetta kisoihin, koska lähes koko joukkue vangittiin. Syynä oli maan petos ja vangitseminen tapahtui juuri joukkueen lähdön kynnyksellä. Vangittujen joukossa oli muun muassa Gustav Bubník. Puolestaan Suomessa syksyllä 1949 käyty keskustelu johti siihen, että Suomen Jääkiekkoliitto ei lähettänyt maajoukkuetta kisoihin. Päätös katkeroitti muutaman vanhan polven maajoukkuekiekkoilijan siinä määrin, että he lopettivat pelaajauransa. Suomea turnauksessa edustivat vain tarkkailija Risto Lindroos ja kokousedustaja Harry Lindblad.

Kanada saavutti kisoissa kultaa ja Yhdysvallat hopeaa. Euroopan-mestaruuden voitti Sveitsi.

## Karsintaryhmä 1

## Karsintaryhmä 2

## Karsintaryhmä 3

## Mitalisarja

### Euroopan-mestaruuskilpailut

## Alempi loppusarja

## Mestarijoukkue

## Lähteet

* http://hockey365.celeonet.fr/hockeyarchives/mondial1950.htm 
* Top 100 tarinat, Tarina #48

### Viitteet
Pikkuaratti

**Pikkuaratti** (*Brotogeris chrysoptera*) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää mantereen koillisosaa Koillis-Venezuelasta Guyanaan, Ranskan Guyanaan sekä Brasilian Maranhãoon ja Mato Grossoon. Lajista tunnetaan viisi alalajia: *B.c. chrysoptera, B.c. tuipara, B.c. chrysosema, B.c. solimoensis* ja *B.c. tenuifrons.* Sen holotyypin kuvaili Carl von Linné Guyanasta 1766.

## Ulkonäkö
Pikkuaratti on noin 16 senttimetriä pitkä nokasta keskipitkän pyrstön kärkeen. Se painaa noin 65-80 grammaa.

Se on suurimmaksi osaksi vihreä papukaijalintu. Alalajista riippuen sillä voi olla hieman oranssia otsalla tai nokan alla. Englanninkielinen nimi Golden-winged Parakeet viittaa sen siipien väriin, jossa siivissä levitettyinä näkyy käsisulkien yläpeitinhöyhenissä keltaista tai oranssia väriä (alalajista riippuen). Nokka vaalea, jalat beiget, silmää ympäröivä ihoalue valkoinen ja silmä tumma. Sukupuolet saman näköiset.

## Lähteet
Naisten Divari

**Naisten Divari** , sponsorinimeltään kaudesta 2024-2025 alkaen **Inssi-Divari**, on naisten toiseksi korkein salibandyn sarjataso Suomessa. Divari  pelataan valtakunnallisena yhdessä 10 joukkueen lohkossa. Kaudella 2024-25 divarin runkosarjan voitti Helsingin Jokerit. 

Sarjan nimi muuttui Inssi-Divari:Ksi kauden 2024-2025 alusta, kun salibandyliito halusi yhdenmukaistaa kahden korkeimman sarjatason nimet miehissä ja naisissa.

## Sarjajärjestelmä

## Runkosarja

Kaksinkertainen sarja yksittäisinä otteluina. Peliaika 3 x 20 min tehokasta peliaikaa. Jos
varsinainen peliaika päättyy tasan, pelataan 5 minuutin jatkoaika, joka päättyy
ensimmäiseen hyväksyttyyn maaliin. Mikäli ratkaisua ei synny jatkoajalla ratkaistaan
voittaja viiden laukojan rangaistuslaukauskilpailussa. Ottelun voitosta varsinaisella
peliajalla saa kolme (3) sarjapistettä. Jatkoajalla tai rangaistuslaukauskilpailussa
ratkenneessa ottelussa voitosta saa kaksi (2) sarjapistettä ja häviöstä yhden (1)
sarjapisteen. Varsinaisella peliajalla hävitystä ottelusta ei saa pisteitä (0).

## F-Liiga karsinta

Sarjan 1.–6. sijoittuneet joukkueet jatkavat F-liigakarsintaan.

## Divarikarsinnat

Sarjan 7.–8. sijoittuneet joukkueet jatkavat Divarikarsintojen 1. vaiheeseen.

## Putoamiskarsinta

Sarjan 9.–10. sijoittuneet joukkueet karsivat suorasta putoamisesta Suomisarjaan.
Otteluparissa kotietu on runkosarjassa paremmin sijoittuneella joukkueella.
Pelataan paras kolmesta systeemillä (kaksi voittoa) yksittäisinä otteluina. Peliaika 3 x 20
min tehokasta peliaikaa. Jos varsinainen peliaika päättyy tasan, pelataan 20 minuutin
jatkoaika, joka päättyy ensimmäiseen hyväksyttyyn maaliin. Mikäli ratkaisua ei synny
jatkoajalla ratkaistaan voittaja viiden laukojan rangaistuslaukauskilpailussa. Varsinaisen
peliajan ja jatkoajan välillä on 5 min tauko.
Otteluparin voittaja jatkaa Divarikarsintojen 2. vaiheeseen ja häviäjä putoaa Suomisarjaan
kaudelle 2024–25. 

## Joukkueet 2025–2026

## Lähteet

* Tulospalvelu
* Naisten 1. divisioona
* https://salibandy.fi/fi/uutiset/naisten-1-divisioona-miesten-suomisarja-seka-p21-sm-sarja-laajenevat-nain-paikat-maaraytyvat/
Ümürbek Bazarbaýew

**Ümürbek Bazarbaýew** (s. 17. syyskuuta 1981) on turkmenistanilainen painonnostaja. Hän on osallistunut neljiin olympialaisiin, Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004, Pekingissä 2008 ja Lontoossa 2012. Bazarbaýewin paras sijoitus olympialaisista on kuudes alle 62-kiloisten sarjassa, mutta Aasian-mestaruuskisoissa hän on saanut pronssia vuonna 2008 Kanazawasta omalla ennätyksellään 296 kiloa.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*
Biblioteca Nazionale Vittorio Emanuele III

**Biblioteca nazionale Vittorio Emanuele III** on yksi Italian kansalliskirjastoista. Se sijaitsee 1700-luvulla rakennetun Napolin kuninkaallisen palatsin itäsiivessä ja se on perustettu 1790-luvulla. Kirjasto on nimetty Italian kuninkaan Viktor Emanuel III:n mukaan.

Kirjasto on Italian kolmanneksi suurin Rooman ja Firenzen kansalliskirjastojen jälkeen. Se käsittää yli 1,4 miljoonaa teosta, yli 18&nbsp;000 käsikirjoitusta, 4&nbsp;500 inkunaabelia ja 1&nbsp;800 Papyrusten huvilasta Herculaneumista löydettyä papyrusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Biblioteca Nazionale Vittorio Emanuele III
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1951

**Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 1951** pelattiin Pariisissa. Joukkueet jaettiin ensimmäistä kertaa suoraan kahteen erilliseen sarjaan tason mukaan. Kanada voitti maailmanmestaruuden. Ruotsi voitti Euroopan-mestaruuden maalieron turvin ennen Sveitsiä. Norja voitti ensimmäisen mitalinsa, eli Euroopan-mestaruuskilpailujen pronssia, vaikka hävisi Suomelle. Suomen voitto Norjasta jäi Suomen ainoaksi, joten Suomi oli turnauksen viimeinen.

## A-sarja

### Euroopan-mestaruuskilpailut

## B-sarja
B-sarja pelattiin nimellä *Critérium Européen*.

## Mestarijoukkue

## Lähteet

### Viitteet

* http://hockey365.celeonet.fr/hockeyarchives/mondial1951.htm 
* http://www.todor66.com/hockey/world/index.html
Iván Marcano

**Iván Marcano Sierra** (s. 23. kesäkuuta 1987 Santander, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka edustaa portugalilaista Portoa. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös vasempana laitapuolustajana.

## Ura
Marcano on kotikaupunkinsa Racing Santanderin kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa 30. syyskuuta 2007 ottelussa Almeríaa vastaan, jossa hän kuitenkin loukkaantui ja joutui sivuun kolmeksi kuukaudeksi.

Kaudeksi 2009–2010 uusi päävalmentaja Juan Ramón Muñiz nosti Marcanon vakituisesti Racingin edustusjoukkueeseen. Viidennessä pelissä kotiottelussa Mallorcaa vastaan hän teki ensimmäisen liigamaalinsa. Hän pelasi lähes koko kauden vasempana laitapuolustajana.

Heinäkuussa 2009 Marcano siirtyi kuuden miljoonan euron kaupassa Villarrealiin, jonka kanssa hän teki kuusivuotisen sopimuksen. Hän kuului kauden 2009–2010 alussa joukkueen avauskokoonpanoon, mutta joutui helmikuussa valmentajaksi tulleen Juan Carlos Garridon epäsuosioon ja pelasi loppukaudesta vain muutamassa ottelussa. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi lainasopimuksella madridilaisseura Getafeen.

15. kesäkuuta 2011 hän siirtyi yhden kauden kestävällä lainasopimuksella kreikkalaisseura Olympiakosiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Iván Marcanon tilastot BDFutbol-sivustolla
Telkkälä (Muolaa)

**Telkkälä** (v:sta 1948 ) on kylä Kirkkojärven itärannalla Punnuksen kunnassa Käkisalmen piirissä Venäjällä. Telkkälä kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Muolaan kuntaa. 

## Historia

### Kyläkuva
Suomelle kuuluessaan Telkkälä sijaitsi Muolaan itäosassa Valkjärven kunnan rajalla noin kolme kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta itään. Telkkälän naapurikyliä olivat etelässä Lehtokylä, lännessä Kirkkojärven toisella puolella Kirkkoranta, Hattula ja Retukylä, pohjoisessa Passila ja Punnus, idässä Himala, Myhkyrilä ja Heimala sekä Valkjärven puolella Pentsilä. Punnuksen ja Passilan kylien vastaisen rajan muodosti Punnusjärvestä Kirkkojärveen laskeva Punnusjoki.  

Telkälän asutus ja pellot olivat keskittyneet kylän pohjoisosaan Kirkkojärven rannalle. Telkkälän halki kulki Punnuksesta Lehtokylään johtanut maantie, josta erkani kylätie länteen Telkkälän kyläkeskustaan Kirkkojärven rantaan ja itään Saustalaan. Vuonna 1936 Telkkälän kylän pinta-ala oli 13,53 neliökilometriä, josta oli peltoa 407 hehtaaria, niittyä 46 hehtaaria ja metsää 871 hehtaaria. Telkkälän peltopinta-ala oli lisääntynyt Kirkko- ja Punnusjärvien laskun myötä. Maanviljelyksen ohella kylässä harjoitettiin myös huomattavassa määrin kalastusta. Kylässä oli Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen rukoushuone..

Telkklälän koulu aloitti toimintansa vuokratiloissa vuonna 1907 ja koulutalo valmistui vuonna 1910. Koulupiiriin kuului Telkkälän lisäksi Himalan kylä sekä Saustalaksi kutsutut Myhkyrilän, Saavolan ja Oravalan kylät. Telkklän koulu sijaitsi kylätien varressa metsätaipaleella Himalan ja Telkkälän kylien välimaastossa. Ennen vuotta 1907 koulupiirin alue oli kuulunut Punnuksen koulupiiriin. Telkkälän koulu tuhoutui talvisodassa vuonna 1939.

### Sota-aika

Telkklän asukkaat evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylien asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle. Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Telkklän asukkaat asutettiin pääasiassa Somerolle ja jonkin verran myös Somerniemelle. 

## Lähteet
*

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
Miguel Ángel Revilla Roiz

**Miguel Ángel Revilla Roiz** (s. 23. tammikuuta 1943) 
on espanjalainen poliitikko. 

Revilla edustaa Kantabrian alueellista puoluetta. Hän toimi Kantabrian maakuntahallituksen johtajana vuosina 2003–2011 ja valittiin uudestaan kesäkuussa 2015.

Revilla on koulutukseltaan ekonomi. Hän oli taloustieteen professori vuosina 1979–1982 (Escuela Superior de Dirección de Empresas de Santander) ja   julkisen talouden ja talouspolitiikan professori vuoteen 1995 saakka (Cantabrian yliopisto).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sokeriaratti

**Sokeriaratti** (*Brotogeris sanctithomae*) on eteläamerikkalainen papukaija. Se elää lähinnä Amazonin rantametsissä Brasiliassa, itäisessä Perussa, Pohjois-Boliviassa ja Kaakkois-Kolumbiassa. Lajista tunnetaan kaksi alalajia: *B.s. sanctithomae ja B.s. takatsukasae*. Sen holotyypin kuvaili Philipp Ludwig Statius Müller Brasilian Amazonilta 1776.

## Ulkonäkö
Sokeriaratti on noin 17 senttimetriä pitkä nokasta pyrstön kärkeen. Se painaa noin 60 grammaa.

Sokeriaratti on suurimmaksi osaksi vihreä lintu. Sillä on muista ''Brotogeris''-arateista poiketen huomattava keltainen otsa sekä aikuisena vaaleat silmät. Alalajilla *B.s. takatsukasae* on silmän takana keltainen viiru.

Sukupuolet saman näköiset.

Nuorilla on tummempi nokka ja tummat silmät.

Se muistuttaa väritykseltään amazonianamatsonia, mutta on sitä huomattavasti pienempi.

## Lähteet
Sinilakkiaranen

**Sinilakkiaranen** (*Nannopsittaca dachilleae*) on eteläamerikkalainen papukaija. Laji laskettiin aiemmin tepuinarasen alalajiksi. Suomenkieliseen lajiluetteloon se lisättiin vuonna 2006. Sillä ei ole alalajeja.

Sen elinympäristö käsittää Kaakkois-Perun ja Luoteis-Bolivian, mahdollisesti myös läheisiä alueita Länsi-Brasiliasta. Lajin holotyypin kuvailivat John Patton O'Neill, Charles A. Munn ja Irma Franke Perun Ucayalista 1991.

## Ulkonäkö
Sinilakkiaranen on noin 12 senttimetriä pitkä nokasta pyrstön kärkeen ja painaa noin 40-45 grammaa.

Se on suurimmaksi osaksi vihreä papukaijalintu. Sillä on sinertävä "lakki" päässään. Sillä on vaaleanpunertava nokka ja jalat ja tummat silmät.

Sukupuolet samannäköiset. Nuorten ulkonäköä ei tunneta.

## Lähteet
Sheerness

**Sheerness** on noin  asukkaan kaupunki Kentin kreivikuntaan kuuluvassa Swalen kaupunkipiirissä (*borough*) Kaakkois-Englannissa. Sillä ole kunnallista itsehallintoa (*unparished area*), vaan se on suoraan kaupunkipiirin alaisuudessa. Kaupunki sijaitsee Medwayjoen suulla Isle of Sheppey -saaren luoteiskulmassa.

Sheerness alkoi kehittyä, kun Medwayjoen suulle rakennettiin 1500-luvulla linnoitus laivastohyökkäyksien varalta. Kaupungissa toimi myöhemmin kuninkaallinen laivatelakka. Kun Sheernessiin valmistui 1800-luvulla laivalaituri ja rantapromenadi, se alkoi kiinnostaa rantalomakohteena. Teollisuus säilytti silti yhä tärkeän asemansa, etenkin vuoteen 1960 saakka, jolloin laivaston telakka suljettiin. Kaupunki on yhä maan tärkeimpiä autojen tuontisatamia.

Kaupunkiin johtava tärkein maantieyhteys on A249-maantie, junayhteys Lontooseen vie aikaa tunnin ja 45 minuuttia. Aikaisemmin Sheernessistä oli laivayhteys Alankomaiden Vlissingeniin mutta se on lopetettu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tepuiaranen

**Tepuiaranen** (*Nannopsittaca panychlora*) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää Venezuelan, Etelä-Guyanan ja Pohjois-Brasilian. Lajin holotyypin kuvailivat Osbert Salvin ja Frederick DuCane Godman Mount Roraimalta Guyanasta 1883. Sillä ei ole alalajeja.

## Ulkonäkö
Tepuiaranen on noin 14 senttimetriä pitkä nokasta lyhyen pyrstön kärkeen ja se painaa noin 40 grammaa.

Se on suurimmaksi osaksi vihreä papukaijalintu. Kellertävyyttä on kasvoilla, kurkulla ja voimakkaammin silmän alla. Naaraalla tämä kellertävyys on hieman heikompaa.

## Lähteet
Senegalin alueet

**Senegalin alueet** () ovat Senegalin aluehallinnollisia yksiköitä. Maa jakautuu 14 alueeseen. Alueet jakautuvat edelleen departementeiksi, joita on 34.

## Historia

Siirtomaa-aikana Senegal oli jaettu cerlcles'hin, jotka oli jaettu edelleen kantoneihin. Itsenäistymisen jälkeen maa jaettiin seitsemään alueeseen, 27 depardementtiin ja 85 arrondisementtiin. Senegalin alueet olivat tuolloin Cap Vert, Casamance, Diourbel, Fleuve, Sénégal Oriental, Sine-Saloum ja Thiès.

Vuonna 1976 Diourbelin alueesta erotettiin Lougan alue. Vuonna 1984 jaettiin Casamance Koldan ja Ziguinchon alueiksi, Sine-Saloum Fatickin ja Kaolackin alueiksi ja Cap Vertin nimi muutettiin Dakariksi, Fleuven Saint-Louisiksi ja Sénégal Orientalin Tambacoundaksi. Vuonna 2002 Saint-Louisin alueesta erotettiin Matam. Vuonna 2008 Kaolackista erotettiin Kaffrine, Tambacoundasta Kédougou ja Sédhiou Koldasta.

## Katso myös
*Senegalin departementit

## Lähteet
Matti Rautiainen

**Matti Kalevi Rautiainen** (7. lokakuuta 1955 Tampere) on entinen suomalainen jääkiekkoilija.

Rautiainen aloitti uransa Koo-Veessa, ja pelasi joukkueessa kevääseen 1980 asti. Hän voitti Koo-Veessä SM-pronssia kauden 1976–1977 päätteeksi. Seuraavalla kaudella hänet palkittiin SM-liigan herrasmiespelaajana. Ilvekseen Rautiainen siirtyi seurafuusion seurauksena kaudeksi 1980–1981. Ilveksessä hän sai toisen SM-pronssinsa kaudella 1982–1983. Rautiainen lopetti uransa kauden 1983–1984 päätteeksi.

Rautiainen palasi kuitenkin vielä SM-liigaan. Kauden 1985–1986 hän pelasi Koo-Veessa 1-divisioonassa. Seuraavalla kaudella hän pelasi Tapparassa, jossa hän voitti Suomen-mestaruuden. Lopullisesti pelaajauransa Rautiainen lopetti mestaruuskautensa jälkeen. SM-liigassa Rautiainen pelasi kaikkiaan 445 ottelua, ja tehopisteitä hän sai 190+211. Pudotuspeleissä Rautiainen pelasi 17 ottelua, ja teki niissä 5+7 tehopistettä.

Suomea Rautiainen edusti neljässä arvoturnauksessa. Hänet valittiin ensimmäisen kerran arvokisajoukkueeseen vuoden 1976 talviolympialaisiin. Ottelussa Japania vastaan Rautiainen teki viisi maalia. Seuraavan kerran vastaavaan olympiatasolla pystyi Pavel Bure Naganossa 1998. Samana vuonna Rautiainen pelasi vielä Kanada-cupissa.

Rautiaisen ensimmäiset MM-kilpailut oli vuoden 1978 turnaus. Rautiainen valittiin toistamiseen MM-turnaukseen vuonna 1979. Yhteensä hän pelasi 76 A-maaottelua, ja teki niissä 26+16 tehopistettä.

Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Rautiaisen jääkiekkoleijonaksi vuonna 2010.

## Saavutukset
* Suomen-mestaruus (1987)
* 2 SM-pronssia (1977, 1983)
* SM-liigan herrasmiespelaaja (1978)
* Jääkiekkoleijona (2010)
* Kooveen jääkiekon kunnianumero 26 (2011)

## Lähteet
Välimerensypressi

**Välimerensypressi** (*Cupressus sempervirens*) on Välimeren itäosasta kotoisin oleva sypressilaji. Sitä kasvatetaan koristekasvina monin paikoin ympäri maailmaa.

## Kuvaus
Välimerensypressi kasvaa 20–30 metriä korkeaksi. Sen runko kasvaa suorana. Oksat ovat luonnossa tavallisesti siirottavia tai kohenevia, mutta koristepuuna kasvatetulla kapealatvuksisella muodolla pystyn luutamaisia. Kaarna on ohut ja pysyy pitkään sileänä, vanhemmiten se alkaa halkeilla pystysuunnassa. Versot ovat ohuita ja niitä kasvaa kaikkiin suuntiin. Ristikkäin vastakkain kiinnittyneet pienet lehdet ovat suomumaisia ja uloimmissa oksanhaaroissa 1–1,8 millimetriä pitkiä. Kävyt ovat 2–3 cm pitkiä, pyöreähköjä, ja muodostuvat 8–14 käpysuomusta.


Carcassonne - Combes Marty - 20150108 (1).jpg|Luonnossa esiintyvä siirottavaoksainen muoto.
Cupressus sempervirens textura del tronco.jpg|Rungon kuori halkeilee pitkittäin.
Med Cypress.jpg|Versot ovat pienten suomumaisten lehtien peittämiä.
(ALB) C. sempervirens - flow male - 1.jpg|Hedekäpyjä.
Ab plant 1245.jpg|Käpy.


## Merkitys ihmiselle
Välimerensypressin lahonkestävää puuainesta arvostettiin useissa Välimeren alueen muinaisissa kulttuureissa. Välimerensypressiä on myös kasvatettu koristepuuna ainakin antiikin Roomasta lähtien. Koristepuuna kasvatetut välimerensypressit edustavat yleensä puun kapealatvuksisia pystyoksaisia muotoja.


FarmhouseCreteTuscany.jpg|Välimerensypressin pystyoksainen muoto on yleinen koristepuu.
Stylized Trees and Flowers on the Apadana Staircase (Best Viewed Size "Large") (4688859421).jpg|Sypressejä persialaisessa reliefissä Persepoliissa.
Escudo Espinosa de los Monteros (Burgos).svg|Sypressejä espanjalaisen Espinosa de los Monterosin vaakunassa.
Vincent van Gogh - Road with Cypress and Star - c. 12-15 May 1890.jpg|Välimerensypressi Vincent van Goghin maalauksessa vuodelta 1890.


## Lähteet
* 
### Viitteet
Pisarakilpikonna

**Pisarakilpikonna** (*Clemmys guttata*) on erittäin uhanalainen suokilpikonnalaji, joka elää Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Sen elinympäristöä ovat suot, marskimaat ja metsäpurot.

Pisarakilpikonna on 9-12 cm pitkä ja painaa enimmillään 230 grammaa. Sen kilpi on pohjaväriltään musta tai sinimusta, ja siinä on keltaisia tai kellertäviä pilkkuja.

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on arvioinut pisarakilpikonnan erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Se populaatiodynamiikka perustuu siihen, että yksilöt elävät vanhoiksi mutta lisääntyvät harvakseltaan. Siksi lisääntymisikäisten aikuisten poistuminen joukosta on erityisen tuhoisaa, joutuvatpa ne liikenneonnettomuuksiin tai lemmikkikauppiaiden kynsiin. Pisarakoilpikonnat eivät ole hyviä levittäytymään uusille alueille. Siksi elinympäristön heikentyminen, pirstaloituminen ja häviäminen johtavat usein populaatioiden katoamiseen. Haitallisten vieraslajien lisääntyminen vesikasvillisuuden seassa on lisäuhka. 

## Lähteet