Jean d’Ormesson

**Jean Bruno Wladimir François de Paule Le Fèvre d’Ormesson** (16. kesäkuuta 1925 Pariisi, Ranskan kolmas tasavalta – 5. joulukuuta 2017 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen aatelinen, prosaisti, toimittaja ja filosofi, jonka tuotanto osittain tai suurelta osin koostui omaelämäkerrallisista teoksista. Hänellä oli perheen nuorimpana kreivin arvonimi.

## Suku ja koulutus

D’Ormesson syntyi Pariisissa ja vietti osan lapsuudestaan Baijerissa. Hänen isänsä André Le Fèvre, d’Ormeson markiisi oli diplomaatti ja Ranskan suurlähettiläs, ja hän oli myös Ranskan kansarintamahallituksen pääministerin Léon Blumin ystävä. Hän oli myös poliitikko Olivier d’Ormessonin serkku, ja pitkään Vatikaanissa Ranskan suurlähettiläänä toiminut Wladimir d’Ormesson (1888–1973) oli hänen setänsä.

Jean d’Ormesson kävi lähes koko peruskoulutuksensa kirjeitse, sillä isän ulkomailla olo ei aina mahdollistanut normaalia koulunkäyntiä. Hän suoritti ylioppilastutkinnon toisella yrittämällä vuonna 1943 ja kirjoittautui Lycée Henri IV lukioon ns. valmistavalle luokalle. Hänet hyväksyttiin 19-vuotiaana arvostettuun ja elitistiseen valtion virkamiehiä kouluttavaan École normale supérieure korkeakouluun. Hän suoritti akateemiset perustutkinnot kirjallisuudessa ja historiassa. Vastoin filosofian opettajansa Louis Althusserin mielipidettä hän yritti myös jatkotutkintoa filosofiassa, jossa hän onnistui vasta kolmannella kerralla.

## Ura
D’Ormesson työskenteli Unescossa ja useissa poliittisissa tehtävissä eri ministeriöissä. Sen lisäksi hän oli toimittajana useissa päivä- ja viikkolehdissä. Hän oli vuosina 1974–1979 *[[Le Figaro]]* -lehden päätoimittaja. Hän oli myös melko aktiivinen ja kantaa ottava oikeistopoliitikko.

## Avioliitto ja lapset
Vuonna 1962 Jean d’Ormesson avioitui Françoise Béghin kanssa, jonka isä Ferdinand Bégh oli tunnettu sveitsiläinen liikemies, joka omisti *Le Figaron* ja oli sen päätoimittaja sekä johti myös Ranskan suurinta sokerituotannon konsernia. Heille syntyi tytär Héloise d’Ormesson vuonna 1962.

## Tuotanto
### Teokset
*L'amour est un plaisir, 1956
*Du côté de chez Jean, 1959
*Un amour pour rien, 1960
*Au revoir et merci, 1966
*Les Illusions de la mer, 1968
*La Gloire de l'Empire, 1971, joka sai grand prix du roman de l'Académie française palkinnon 
*Au plaisir de Dieu, 1974
*Le Vagabond qui passe sous une ombrelle trouée, 1978
*Dieu, sa vie, son œuvre, 1981
*Mon dernier rêve sera pour vous, 1982
*Jean qui grogne et Jean qui rit, 1984
*Le Vent du soir, 1985
*Tous les hommes en sont fous, 1986
*le Bonheur à San Miniato, 1987
*Album de la Pléiade Chateaubriand, 1988
*Garçon de quoi écrire, 1989 yhteistyössä François Sureaun kanssa.
*Histoire du Juif errant, 1990
*Tant que vous penserez à moi, 1992 keskustelu Emmanuel Berlin kanssa.
*La fureur de lire la presse, 1992
*La Douane de mer, 1994
*Presque rien sur presque tout, 1995
*Casimir mène la grande vie, 1997
*Une autre histoire de la littérature française, 1997 - 1998
*Le Rapport Gabriel, 1999
*Voyez comme on danse, 2001, prix Combourg.
*C'était bien, 2003
*Et toi mon cœur pourquoi bats-tu, 2003
*Une fête en larmes, 2005
*La Création du monde, 2006
*La vie ne suffit pas : Œuvres choisies, 2007
*Odeur du temps, 2007
*Qu'ai-je donc fait, 2008
*L'enfant qui attendait un train, 2009
*Saveur du temps, 2009
*C'est une chose étrange à la fin que le monde, 2010
*La Conversation, 2011
*C'est l'amour que nous aimons, 2012
*Un jour je m'en irai sans en avoir tout dit, 2013
*Comme un chant d'espérance, 2014
*Dieu, les affaires et nous chronique d'un demi-siècle, 2015
*Je dirai malgré tout que cette vie fut belle, 2016

### Filmografia
*2001 : Éloge de l'amour, ohjaus  Jean-Luc Godard
*2012 : Les Saveurs du palais, ohjaus Christian Vincent : Le président de la République

## Kunnianosoitukset
* Suurristi Ranskan Kunnialegioonan 
*Komentaja Ordre des Palmes Académiques
*Lomentaja Ordre national de la Croix du Sud du Brésil

## Lähteet