open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lounas (sanomalehti)

**Lounas** oli Porissa vuosina 1886–1892 ilmestynyt sanomalehti.

Maltillisen suomenmielinen *Lounas* perustettiin Porin ja Satakunnan maakuntalehdeksi. Monipuolisesta sisällöstään ja melko suuresta levikistään huolimatta se ei pärjännyt kilpailussa fennomaanisen ''Satakunnan'' kanssa. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden vastaavina toimittajina työskentelivät Matti Kauppinen (1886–1887) ja Emil Forsgren (1887–1892).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Lounas'' digitoituna kansalliskirjastossa
Lounais-Häme (sanomalehti)

**Lounais-Häme** oli Forssassa vuosina 1907–1909 ilmestynyt sanomalehti.

Kolmesti viikossa ilmestynyt *Lounais-Häme* perustettiin Forssan ja lähiympäristön suomenmieliseksi paikallislehdeksi. Sen levikki ja ilmoitustulot jäivät alhaisiksi ja lehti lopetettiin kannattamattomana. Päätoimittajina työskentelivät Kalle Pylkkänen (1908) ja Akseli Lipponen (1908–1909).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Lounais-Häme'' digitoituna kansalliskirjastossa
Lounais-Häme (täsmennyssivu)

**Lounais-Häme** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Lounais-Häme, historiallisen Hämeen lounaisin osa nykyisten Kanta-Hämeen, Varsinais-Suomen ja Pirkanmaan maakuntien alueella
* ''Lounais-Häme'', Forssassa vuosina 1907–1909 ilmestynyt sanomalehti
* *Lounais-Häme*, *[[Hämeen Kansa]]*n viikkolehti vuosina 1990–1995
Laatokka (sanomalehti)

**Laatokka** oli Sortavalassa sekä myöhemmin Joensuussa, Jyväskylässä ja Pieksämäellä vuosina 1881–1951 ilmestynyt sanomalehti. Vuosina 1914–1917 sen nimenä oli **Sortavalan Sanomat** ja vuosina 1946–1949 **Sisämaa–Laatokka**.

Sortavalan seminaarin lehtorit perustivat *Laatokan* alueensa suomenmieliseksi lehdeksi. Vuodesta 1901 lähtien se oli linjaltaan nuorsuomalainen ja perustuslaillinen. Lehti lakkautettiin ensimmäisen maailmansodan alussa, minkä jälkeen sitä julkaistiin kevääseen 1917 saakka nimellä *Sortavalan Sanomat*. Suomen itsenäistymisen jälkeen lehti kannatti aluksi edistyspuoluetta, mutta vuonna 1919 siitä tuli kokoomuksen äänenkannattaja. *Laatokka* oli alueensa valtalehti talvisotaan saakka, minkä jälkeen se alkoi ilmestyä Joensuussa.

*Laatokka* palasi Sortavalaan helmikuussa 1942. Kaupunkinsa ainoana lehtenä siitä tuli vuonna 1943 sitoutumaton, karjalaisuutta korostava julkaisu. Jatkosodan jälkeen lehti ilmestyi Jyväskylässä *[[Sisä-Suomi]]* -lehden aineistolla täydennettynä. Vuonna 1946 *Laatokka* siirtyi Pieksämäelle kirjapainoyhtiönsä uusiin tiloihin. *Sisämaa–Laatokka* -nimellä se pyrki vastaamaan valvontakomission vaatimuksiin sekä vakiinnuttamaan asemiaan uudella ilmestymispaikkakunnallaan. Kesällä 1949 lehti otti takaisin vanhan nimensä ja ilmoitti omistautuvansa karjalaisuuden asialle. *Laatokkaa* varten perustettiin uusi yhtiö, joka pian kulutti loppuun pääomansa ja lehden julkaiseminen oli pakko lopettaa. Vanha kirjapainoyhtiö perusti vuonna 1951 lyhytikäiseksi jääneen *[[Pieksämäen Seudun Sanomat]]* -lehden.

Lehti ilmestyi vuodesta 1882 lähtien kerran, vuodesta 1888 kahdesti, vuodesta 1905 kolmesti ja vuodesta 1943 kuudesti viikossa. Sen levikki oli 4&nbsp;600 kappaletta vuonna 1905, 8&nbsp;800 vuonna 1939 ja lähes 16&nbsp;000 vuonna 1944. Päätoimittajina työskentelivät Kaarlo Suomalainen (1882–1884), O. A. Forsström (1883), Kosti Raitio (1885–1887), Reijo Tirronen (1887–1888), Taavi Lehtinen (1888–1893 ja 1922–1924), Ernst Arthur Hagfors (1893–1900), K. S. Kaikkonen (1900–1907), Aleksanteri Rantalainen (1908–1909), Jaakko Laurila (1909–1911), Verneri Vesterdahl (1911–1913), John Elis Zidbäck (1913–1914), Santeri Jehkonen (1914–1916 ja 1918–1919), Yrjö Eränen (1916–1917), Yrjö Juuti (1917–1918), Mikko Uotinen (1919–1920), Ilmari Havu (1921–1922), Ville Sederholm (1920 ja 1922–1929), Uki Nieminen (1929–1942), Eetu Valve (1942–1943), Toivo Rasilainen (1943–1945), Ilmari Soppi (1945–1948), J. Härmäneva (1948–1949), Mikko Tšokkinen (1949–1951) ja Mikko Aaltonen (1951).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Laatokka'' (1882–1914) digitoituna kansalliskirjastossa
* ''Sortavalan Sanomat'' (1914–1917) digitoituna kansalliskirjastossa
* ''Laatokka'' (1917–1946) digitoituna kansalliskirjastossa
* ''Sisämaa–Laatokka'' (1946–1949) digitoituna kansalliskirjastossa
* ''Laatokka'' (1949–1951) digitoituna kansalliskirjastossa
Käkisalmen Sanomat

**Käkisalmen Sanomat** oli Käkisalmessa sekä myöhemmin Parikkalassa ja Lappeenrannassa vuosina 1906–1940 ja 1944 ilmestynyt sanomalehti.

Kaakkois-Karjalan Kirjapaino Oy:n julkaisema *Käkisalmen Sanomat* perustettiin riitaisan ''Itä-Karjalan'' korvaajaksi. Se oli aluksi nuorsuomalainen, hallitusmuototaistelussa tasavaltalainen ja vuoden 1919 lopusta lähtien sitoutumaton porvarillinen, joskin usein lähellä kokoomuspuoluetta. Journalistisesti korkeatasoinen lehti menestyi hyvin myös taloudellisesti. Lehden ilmestyminen keskeytyi talvisotaan. Jatkosodan lopulla sitä julkaistiin vielä jonkin aikaa Lappeenrannassa.

*Käkisalmen Sanomat* ilmestyi vuodesta 1907 lähtien kolmesti, vuonna 1918 neljästi ja vuodesta 1919 jälleen kolmesti viikossa. Sen levikki oli 1910-luvulta lähtien 7&nbsp;000 kappaleen tienoilla. Päätoimittajina työskentelivät Kaarlo Korpilahti (1907), Verneri Westerdahl (1907–1911), Yrjö August Vuorelainen (1911–1935), Olavi Westerdahl (1935–1940) ja Jussi Harjula (1944).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Käkisalmen Sanomat'' digitoituna kansalliskirjastossa
Kymi (sanomalehti)

**Kymi** oli Kotkassa vuonna 1893 ilmestynyt sanomalehti.

Otto Järveläinen perusti *Kymin* Kotkan suomenmielisten lehdeksi. Kahdesti viikossa ilmestynyt lehti osoittautui taloudellisesti kannattamattomaksi ja se jouduttiin lopettamaan jo kolmen kuukauden jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kymi'' digitoituna kansalliskirjastossa
Kuopion Uutiset

**Kuopion Uutiset** oli Kuopiossa vuonna 1903 ilmestynyt sanomalehti.

Kaupungin vanhasuomalaiset ryhtyivät perustamaan *Kuopion Uutisia* heti sen jälkeen kun heidän äänenkannattajansa ''Savo-Karjala'' oli vuonna 1901 lakkautettu. Lehdelle julkaisulupaa hakenut kauppakoulun johtaja Karl Aristarchus Widenius sai sen kuitenkin vasta lähes puolentoista vuoden kuluttua. Wideniuksen toimittama, kolmesti viikossa ilmestynyt *Kuopion Uutiset* joutui nuorsuomalaisten liikemiesten boikottiin, joka pakotti sen kustantajan K. F. Malmströmin muuttamaan lehden linjaa. Erimielisyydet Wideniuksen ja Malmströmin välillä johtivat lopulta siihen, että lehti lopetettiin vähin äänin vuoden 1903 lopussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kuopion Uutiset'' digitoituna kansalliskirjastossa
Kuopion Sanomat (1919–1921)

**Kuopion Sanomat** oli Kuopiossa vuosina 1919–1921 ilmestynyt sanomalehti.

Kaupungin edistyspuoluelaiset perustivat *Kuopion Sanomat* sen jälkeen kun ''Savosta'' oli tullut kokoomuksen äänenkannattaja. Sen rahoittaja oli liikemies Lauri Hallman ja päätoimittaja Torsten Kaukoranta. Kolmesti viikossa ilmestynyt lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kuopion Sanomat'' digitoituna kansalliskirjastossa
Kuopion Sanomat (1880–1882)

**Kuopion Sanomat** oli Kuopiossa vuosina 1880–1882 ilmestynyt sanomalehti.

Piirilääkäri Anders Edvin Nylanderin julkaisema ja toimittama *Kuopion Sanomat* oli vuonna 1880 ajankohtaisen liberaalisen puolueen äänenkannattaja, jonka takana olivat kaupungin ruotsinkielinen virkamieskunta ja liikemiehet. Sen julkaiseminen kaatui Kuopion suomenmielisten lehtien ''Savon'' ja ''Tapion'' kilpailuun.

*Kuopion Sanomat* ilmestyi vuonna 1881 kerran ja vuonna 1882 kahdesti viikossa. Loppuvaiheessa A. F. Andersinin julkaiseman lehden levikki oli vain 300 kappaletta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kuopion Sanomat'' digitoituna kansalliskirjastossa
Käkisalmen Suomalainen

**Käkisalmen Suomalainen** oli Käkisalmessa vuosina 1907–1916 ilmestynyt sanomalehti.

Lehti perustettiin Käkisalmen vanhasuomalaisten äänenkannattajaksi. Se ei pystynyt kilpailemaan journalistisesti parempien ''Käkisalmen Sanomien'' ja Viipurin lehtien kanssa ja lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät J. O. Lahtinen (1907–1910), Kustaa Vilho Helander (1911–1912) ja Vihtori Tiera (1913–1916).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Käkisalmen Suomalainen'' digitoituna kansalliskirjastossa
Kuopion Sanomat (1856–1857)

**Kuopion Sanomat** oli Kuopiossa vuosina 1856–1857 ilmestynyt sanomalehti.

*[[Kuopio Tidning]]in* julkaisemiseen osallistunut opettaja ja kirjapainonomistaja Adolf Edvard Rongain ja hänen kollegansa Carl Johan Marelius perustivat *Kuopion Sanomat* ruotsinkielisen lehden jatkoksi. Kerran viikossa ilmestyneen lehden toimittajana työskenteli opettaja Robert Krank. *Kuopion Sanomat* yritti olla monipuolinen uutis- ja artikkelilehti, mutta käytännössä sen pääsisällöksi tulivat jälleen hiippakunnan kirkolliset tapahtumat. Kansanopetuksesta kiinnostunut, *Kuopio Tidningiä* astetta fennomaanisempi lehti kaatui sekin taloudellisiin vaikeuksiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kuopion Sanomat'' digitoituna kansalliskirjastossa
Kuopion Sanomat

**Kuopion Sanomat** -nimisiä lehtiä on kolme:

* ''Kuopion Sanomat'', Kuopiossa vuosina 1856–1857 ilmestynyt sanomalehti
* ''Kuopion Sanomat'', Kuopiossa vuosina 1880–1882 ilmestynyt sanomalehti
* ''Kuopion Sanomat'', Kuopiossa vuosina 1919–1921 ilmestynyt sanomalehti
Jesse Sarajärvi

**Jesse Sarajärvi** (s. 20. toukokuuta 1995 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeksi Veikkausliigassa pelaavaa Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan oikea keskikenttäpelaaja.

Sarajärvi teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa 11. kesäkuuta 2014 tultuaan kentälle 86. minuutilla SJK:n 3–1-voittoon päättyneessä vierasottelussa MYPA:a vastaan.

Tammikuussa 2020 kerrottiin Sarajärven lopettavan toistaiseksi uransa. 

Sarajärven isä on SJK:n puheenjohtaja, yrittäjä Raimo Sarajärvi.

## Lähteet
Cedric Gogoua

**Cèdric Gogoua** (s. 10. heinäkuuta 1994) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Suomen, Serbian ja Venäjän pääsarjoissa.

Gogoua siirtyi SJK:oon huhtikuussa 2014 yhden kauden kattavalla sopimuksella. Koko aiemman uransa hän oli edustanut norsunluurannikkolaista Issia Wazi FC:tä.

Gogoua on pelannut Norsunluurannikon alle 17- ja alle 20-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Kuopion Hippakunnan Sanomia

**Kuopion Hippakunnan Sanomia** oli Kuopiossa vuosina 1859–1860 ilmestynyt sanomalehti.

Lehtori ja kirjanpainaja Petter Adolf Aschan ja tuomiorovasti A. G. Borg perustivat *Kuopion Hippakunnan* (sic) *Sanomat* sen jälkeen kun Fredrik Ahlqvistin julkaisema *[[Ilmoitus-Lehti]]* oli kannattamattomana lopetettu. Lehti oli hyvin uskonnollissävyinen ja keskittyi uutisissaan ja artikkeleissaan kirkollisiin ja kouluasioihin.

Kerran viikossa ilmestyneen lehden toimittajina työskentelivät A. G. Borg (1859–1860) ja K. E. Roos (1860). Sen postilevikki oli ensimmäisenä vuotena 621 ja toisena 265 vuosikertaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kuopion Hippakunnan Sanomia'' digitoituna kansalliskirjastossa
* Timo Salmela: ''Kuopion Hippakunnan Sanomia 1859–1860''
Sadri (täsmennyssivu)

**Sadri** voi tarkoittaa seuraavia asioita:
*Sadri, kaupunki Intiassa Rajasthanin osavaltiossa
*Sadri, indoarjalainen kieli
*Sadri Maksudi Arsal, venäläinen tataarivaltiomies.
Saituri

**Saituri** (*L' Avare*) on ranskalaisen näytelmäkirjailija Molièren viisinäytöksinen komedianäytelmä vuodelta 1668. Kantaesitys oli 9. syyskuuta 1668 Pariisissa Palais-Royalin Théâtre du Palais-Royal teatterissa.   

Molière käytti tässä näytelmässä modernia versiota muinaisesta koomisesta kitsaasta hahmosta. Tämä oli viimeinen hänen kolmesta vuonna 1668 julkaistusta näytelmästään. *Saituri* on kirjoitettu proosaksi, jota voi lukea kuin runoa. Kohtaukset ovat kaikki entisenkaltaisia, mutta näytelmän henki on erilainen kuin Molièren muissa teoksissa eikä ollut kaikkien mieleen. Saiturin piina on elävä paradoksi, epäinhimillisessä rahan palvonnassaan ja liian inhimillinen kunnioituksen ja hellyyden tarpeessaan. Henkeäsalpaavissa kohtauksissa hänen maniansa viittaa julmuuteen, patologiseen yksinäisyyteen ja jopa hulluuteen. Näytelmä oli liian karu niille, jotka odottivat nauravansa komedialle. Goethe aloitti kyseenalaisen tavan kutsua sitä tragediaksi.  

Näytelmä kertoo vanhasta ja rikkaasta saiturista, Harpagonista, joka yrittää naittaa itsensä nuorelle ja kauniille Marianelle. Mariane on kuitenkin rakastunut Harpagonin poikaan Cléanteen. Harpagonin tytär Élise taas on rakastunut Valère-nimiseen nuorukaiseen, mutta Harpagon vastustaa heidän avioitumistaan ja haluaisi tyttärensä rikkaisiin naimisiin vanhan Seigneur (Herra) Anselmen kanssa. 

Näytelmä on julkaistu suomeksi ainakin Lauri Hirvensalon suomentamana.

## Aiheesta muualla

* L'Avare Gutenberg-projektissa 
** Englanninkielinen käännös The Miser
Naisten koulu

**Naisten koulu eli Vaimojen koulu** () on ranskalaisen Molièren viisinäytöksinen komedianäytelmä vuodelta 1662. Näytelmän kantaesitys oli 26. joulukuuta 1662 Théâtre du Palais-Royalissa, Palais-Royalissa, Pariisissa. Se julkaistiin painettuna vuonna 1663.

Näytelmä kertoo 42-vuotiaasta pedantista Arnolphesta, joka itse käyttää itsestään hienompaa aatelisnimeä Monsieur de la Souche, joka pelkää tulevan vaimonsa aviorikosta niin paljon, että hän on päättänyt kasvattaa nelivuotiaana holhotikseen ottamasta Agnès-nimisestä tytöstä itselleen vaimon. Aviorikoksen estämiseksi Arnolphe on yrittänyt eristää Agnèsin täysin muusta maailmasta laittamalla tämän 17-vuotiaaksi asti luostarikouluun, jotta tämä ei edes keksisi tehdä aviorikosta. Agnèsin heräävän temperamentin herkkä kuvaus, joka on sitäkin vahvempi konventioiden puutteen vuoksi, on komedian ihme, samoin kuin Arnolphen kömpelöt yritykset puhua rakastavaisten kieltä. Sillä välin nuorukainen Horace rakastuu Agnèsiin ensi silmäyksellä. Suurin osa näytelmän komediallisuudesta syntyy Horacen uskoutumisesta uudelle tuttavalleen, Monsieur de la Souchelle, joka on itse asiassa hänen kilpailijansa Arnolphe.

Näytelmä oli suurmenestys. Kantaesitys aiheutti skandaalin, koska katsojat olivat sitä mieltä että kirjailija ei pitänyt mitään pyhänä parodioidessaan kolmannessa näytöksessä vihkikaavassa mainittuja aviovaimon velvollisuuksia aviomiestään kohtaan. Vaimolta kielletään kaunistautuminen muuten kuin aviomiehensä mielen mukaiseksi, kaikenlainen kirjoitusvälineitten ja jopa kirjoituspöydän omistaminen, osallistuminen tilaisuuksiin kodin ulkopuolella, vieraiden vastaanottaminen sekä ulkona kävellessään kasvot suojattuina hupulla muitten ihmisten katsominen.

Jotkut arvioijat ovat pitäneet tätä Molièren mestariteoksena, yhtenä puhtaimmista komedioista mitä hän on koskaan kirjoittanut. Näytelmä on tehty Paul Scarronin espanjalaisen tarinan version (*La Précaution inutile*, 1655) pohjalta. 

*Vaimojen koulun* menestyksen myötä Molièrea alettiin pilkata. Hän vastasi kirjoituksiin satiirilla *Vaimojen koulun kritiikki* (*La Critique de L’École des femmes*, 1663). Siinä salongillinen henkilöitä keskustelee näytelmästä. 

Näytelmä on myöhemmin julkaistu suomeksi ainakin Otto Mannisen suomentamana.

## Henkilöt
Näytelmän henkilöt ovat: 

* Arnolphe, poikamies, joka käyttää myös aateliselta kuulostavaa nimeä Monsieur de la Souche 
* Agnès, edellisen viaton teini-ikäinen holhotti
* Alain, talonpoika, Arnolphen palvelija
* Georgette, talonpoikaisnainen, Arnolphen palvelija
* Chrysalde, Arnolphen ystävä
* Horace, nuori mies, joka on rakastunut Agnèsiin 
* Oronte, Arnolphen ystävä ja Horacen isä 
* Enrique, Chrysalden lanko ja Agnèsin isä 

Näytelmä tapahtuu aukiolla maakuntakaupungissa.

## Asiasta lisää

* ''The School for Wives'' (näytelmän teksti englanniksi)

## Lähteet
Richie Dorman

**Richard "Richie" Dorman** (s. 14. kesäkuuta 1988 Chester, Englanti, Iso-Britannia) on walesilainen jalkapalloilija, joka on edustanut Suomen Veikkausliigassa Seinäjoen Jalkapallokerhoa. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.

Dorman pelasi juniorina englantilaisen Blackburn Roversin akatemiassa. Kesäkuussa 2011 walesilainen Airbus UK Broughton lainasi Dormanin puoleksi vuodeksi Suomen Kakkosen Närpes Kraftiin. Lainapestin jälkeen Dorman ei palannut Walesiin, vaan jäi Suomeen ja siirtyi SJK:oon.

Dormanin veli Andy Dorman on pelannut jalkapalloa Walesin maajoukkueessa.

## Lähteet
Hahn

**Hahn** tai **von Hahn** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* André Hahn (s. 1990), saksalainen jalkapalloilija
* Archie Hahn (1880–1951), yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
* Birgit Hahn (s. 1958), saksalainen maahockeypelaaja
* Canutus Hahn (1633–1687), ruotsalainen piispa, logiikan ja metafysiikan professori
* Derek Hahn (s. 1977), kanadalainen jääkiekkoilija
* Emily Hahn (1905–1977), yhdysvaltalainen kirjailija ja journalisti
* Erwin Hahn (1921–2016), yhdysvaltalainen fyysikko
* Friedrich von Hahn (1742–1805), saksalainen filosofi ja tähtitieteilijä
* Hans Hahn (1879–1934), saksalainen matemaatikko
* Helena von Hahn, *H. P. Hlavatsky* (1831–1891), venäläissyntyinen spiritualisti, okkulttinen kirjailija ja Teosofisen seuran perustajajäsen
* Henrike Hahn (s. 1970), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
* Hilary Hahn (s. 1979), yhdysvaltalainen viulisti
* Ida Hahn-Hahn (1805–1880), saksalainen kirjailija
* Jelena Hahn (1814–1842), venäläinen kirjailija
* Jochen Hahn (s. 1974), saksalainen autourheilija
* Joe Hahn (s. 1977), yhdysvaltalainen Linkin Park -yhtyeen DJ ja ohjaaja
* Johannes Hahn (s. 1957), itävaltalainen poliitikko
* John Hahn-Petersen (1930–2006), tanskalainen näyttelijä
* Kathryn Hahn (s. 1974), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Kenneth Hahn (s. 1928), yhdysvaltalainen vesipallomaalivahti
* Kurt Hahn (1886–1974), saksalaissyntyinen pedagogi
* Lisa Hahn (s. 1989), saksalainen maahockeypelaaja
* Michael Hahn (k. 1689), virolainen kanttori ja säveltäjä
* Otto Hahn (1879–1968), saksalainen fyysikko ja kemisti, fissioreaktion tutkija, Nobelin kemianpalkinnon saaja
* Petter Hahn (1650–1719), ruotsalainen fyysikko, Turun akatemian professori ja rehtori
* Reynaldo Hahn (1875–1947), venezuelalais-ranskalainen säveltäjä
* Svenja Hahn (s. 1989), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
* Walter Hahn, *Gunther* (s. 1987), itävaltalainen showpainija.

## Kuvitteellisia henkilöitä

* Erica Hahn, kirurgi tv-sarjassa Greyn anatomia

## Nimen muita merkityksiä

* 3676 Hahn, päävyöhykkeen asteroidi.
Galina Ulanova

**Galina Ulanova** (Галина Серге́евна Ула́нова, 8. tammikuuta 1910 Venäjän keisarikunta – 21. maaliskuuta 1998 Venäjän federaatio) oli venäläinen ballerina.

Ulanova opiskeli Leningradissa Agrippina Vaganovan ja oman äitinsä Maria Romanovnan oppilaana. Hän valmistui Leningradin koreografiakoulusta vuonna 1928 ja tanssi Kirov-baletissa vuoteen 1948, jolloin hän siirtyi Moskovaan Bolšoi-teatteriin.

Ulanovan vaikutus balettiin sekä Venäjällä että länsimaissa oli valtava. Hän tanssi nimiroolin Sergei Prokofjevin *[[Romeo ja Julia (Prokofjev)|Romeo ja Julian]]* kantaesityksessä, joka lopulta esitettiin vuonna 1946. Prokofjev kysyi, minkä roolin Ulanova haluaisi seuraavaksi tanssia, ja Ulanova toivoi *[[Tuhkimo (Prokofjev)|Tuhkimoa]]*.

Muita merkittäviää roolisuorituksia olivat *[[Giselle]]*, *[[Prinsessa Ruusunen (baletti)|Prinsessa Ruusunen]]*, *[[Les Sylphides]]* ja *[[Bahtšisarain suihkulähde]]*.

## Lähteet
Simona Noja

**Simona Noja** (s. 9. maaliskuuta 1968 Huedin, Romania) on romanialainen balettitanssija. Hän oli vuodesta 1995 kiinnitettynä tanssijaksi Wienin valtionoopperassa Itävallassa. Vuodesta 2010 hän on toiminut Wienin valtionoopperan balettikoulun johtajana.

Noja aloitti 1. soolotanssijana Romanian valtionoopperassa Cluj-Napocassa, sen jälkeen hän siirtyi Deutsche Oper am Rheiniin Düsseldorfiin, sitten Deutsche Oper Berliniin ja vihdoin 1995 tanssijaksi Wienin valtionoopperan balettiin. Hänen puolisonsa on Boris Nebyla, jonka kanssa hän on perustanut Simona Noja -kulttuurisäätiön ja johtanut Ballett- und Tanz Studio Dance Arts in Wien -yhdistystä vuoteen 2010, jonka jälkeen hän siirtyi Valtionoopperan balettikoulun johtoon.

Noja edusti Suomea vuonna 1995 Benois de la Danse -balettikilpailussa.

## Palkinnot

Nojalle on myönnetty seuraavat palkinnot:
* 1990: hopeamitali kilpailussa, Jackson Mississippi, Yhdysvallat
* 2001: *Danza & Danza* -lehden valitsema vuoden paras tanssija
* 2002: romanialainen kulttuuripalkinto Steaua Romaniei (arvo: Chevalier)
* 2008: Itävallan tieteen ja taiteen kunniaristi I luokka
* 2012: romanialainen kulttuuripalkinto Steaua Romaniei (arvo: Offizier)
* vuodesta 2012 Klausenburgin lähettiläs Euroopan kulttuuripääkaupunki 2021 -projektissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Simona Nojan sivusto
Corps de ballet

**Corps de ballet** (ranskaa, suom. ’balettikuoro’) tarkoittaa balettiseurueen tanssijoita, jotka eivät ole solisteja. Corps de ballet’n tanssijat muodostavat usein tanssiesityksen taustan.
Mitchell Gilbert

**Mitchell Gilbert** (s. 10. toukokuuta 1994 Kuala Lumpur, Malesia) on australialainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2002. Vuonna 2011 Gilbert kilpaili Formula Renault UK -sarjassa sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi kuusi kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2012 Gilbert ajoi Saksan Formula 3 -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan neljänneksi.

Vuonna 2013 Gilbert siirtyi Euroopan Formula 3 -sarjassa saavuttaen kymmenen pistettä. Vuonna 2014 Gilbert jatkoi Euroopan F3 -sarjassa saavuttaen 28 pistettä. Samana vuonna hän siirtyi kesken kauden GP3-sarjaan. Hän ajoi Trident-tallissa kahdeksan kilpailua saavuttamatta pisteitä. Vuonna 2015 Gilbert kilpaili täyden kauden GP3:ssa siirtyen Carlin -tallin kuljettajaksi. Hän saavutti kauden aikana yhden pisteen.

## GP3-tulokset
Željko Savić

**Željko Savić** (s. 18. maaliskuuta 1988 Bihać, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Honkaa.

Savić teki debyyttinsä miesten sarjoissa kasvattajaseurassaan FK Omladinac Novi Banovcissa kaudella 2006–2007. Hän edusti joukkuetta kuuden kauden ajan Serbian neljännellä ja viidennellä sarjatasolla. Kaudeksi 2012–2013 Savić siirtyi FK Inđijaan, jossa pelasi 23 ottelua maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. 

Pelit Suomessa alkoivat keväällä 2014. Helmikuussa 2014 hän siirtyi SJK:oon yhden kauden kattavalla sopimuksella, jossa on lisäksi optio kaudesta 2015. Optio käytettiin, ja Savić pääsi juhlimaan kauden 2015 päätteeksi Suomen mestaruutta yhdessä SJK:n kanssa. Seuraavaksi kaudeksi hän kuitenkin teki sopimuksen Veikkausliigaan nousseen PS Kemin kanssa. Pelit Suomessa Savićilla päättyivät kolmen Veikkausliigakauden jälkeen syksyllä 2016, kun hän siirtyi Bruneihin.

## Lähteet

## Asiasta muualla

*Savić soccerpunterin sivustolla
Doomed Alien Race

**Doomed Alien Race** on Terveet Kädet -yhtyeen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Albumilla metallimusiikista otetut vaikutteet on nostettu aiempaa enemmän pintaan ja myös kappaleiden keskipituus on kasvanut huomattavasti aikaisemmista julkaisuista. 

## Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt Maike Valanne, sanoittanut Läjä Äijälä ja sovittanut Terveet Kädet.

# Black Shadows – 03:28
# Bleeding to Death – 02:41
# State of Cruelty – 04:15
# Reborn New God – 03:34
# Outburst of Anger – 01:25
# Look at Tomorrow – 04:08
# The Flagellants – 02:00
# Unkind – 02:45
# Life Beyond – 01:27
# Everything Must Go – 05:04
# Doomed Alien Race – 05:03

## Kokoonpano
* Läjä Äijälä – laulu
* Maike Valanne – kitara
* Markku Leinonen – basso
* Timo Äijälä – rummut

### Muut tekijät
* Janne Huotari – äänittäjä, miksaaja
* Läjä Äijälä – kansitaide
The Forbidden City

**The Forbidden City** (myös *A Tale of the Forbidden City*) on vuonna 1918 ensi-iltansa saanut Sidney Franklinin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraama, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Thomas Meighan.

*The Forbidden City* perustuu George Scarboroughin tarinaan, jonka pohjalta Mary Murillo laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana toimi Talmadgen aviopuoliso Joseph M. Schenck, ja elokuva kuvattiin New Yorkin Bronxissa sijaitsevilla Select Studiosilla. *The Forbidden Cityn* tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation, ja elokuvan levitti Select Pictures Corporation. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 6. lokakuuta vuonna 1918. *The Forbidden City* julkaistiin ensimmäisen kerran DVD:lle vuonna 2004. Elokuvan kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa.

## Juoni

Kiinalaisen hallitusherran (Michael Rayle) tytär San San (Norma Talmadge) avioituu salaa amerikkalaisen John Wordenin (Thomas Meighan) kanssa. Nuori aviopari elää onnellisena, kunnes San Sanin isä päättää Wordenin ollessa poissa tarjota tytärtään Kiinan keisarin (L. Rogers Lytton) haaremille. Kun keisari näkee San Sanin pienen Toy-tyttären, hän raivostuneena tuomitsee San Sanin kuolemaan. Tämän seurauksena Worden lähtee maasta. Kahdeksantoista vuotta myöhemmin haaremin naisten kasvattama Toy (Talmadge) pakenee Manilaan, missä hän työskentelee Punaisen Ristin sairaanhoitajana. Hän menee kihloihin amerikkalaisen luutnantin, Philip Halbertin, kanssa. Nuoren miehen holhooja kuitenkin kieltää parisuhteen. Kun holhooja on houretilassa, hän paljastaa Toylle olevansa hänen isänsä. San Sania edelleen ikävöivä Worden antaa lopulta periksi ja siunaa Toyn ja Philipin tulevan avioliiton.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''The Forbidden City'' Silent eran sivustolla 
* ''The Forbidden City'' TCM Movie Databasessa
Adolph Bolm

**Adolph Bolm** (25. syyskuuta 1884 – 16. huhtikuuta 1951) oli venäläinen balettitanssija, joka asui uransa loppupuolen Yhdysvalloissa.

Bolm opiskeli Pietarissa ja liittyi Mariinski-teatterin corps de balletiin vuonna 1903. Vuosina 1908–1909 hän tanssi usein Anna Pavlovan parina. Bolm osallistui Sergei Djagilevin Ballets russes -seurueen Pariisin näytäntökauteen 1909 sen ensitanssijana. Seuraavan kauden hän jätti väliin, mutta vuonna 1911 hän lähti Mariinskista liittyäkseen Djagilevin seurueeseen.

Seurueen Amerikan-kiertueella 1916 hän päätti jäädä Yhdysvaltoihin. 

Yhdysvalloissa Bolmista tuli menestyvä koreografi. Hän loi jazz-pantomiimin Krazy Kat samannimisen sarjakuvan pohjalta vuonna 1922. Vuonna 1928 Bolm suunnitteli Igor Stravinskyn baletin *[[Apollon Musagète]]* maailmanensi-illan Washingtonissa.

Bolm työskenteli Yhdysvalloissa New Yorkissa, Chicagossa ja San Franciscossa. Hän kuoli Hollywoodissa vuonna 1951.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.adolphbolm.com
Sebastian Balthasar

**Sebastian Balthasar** (s. 30. elokuuta 1996 Köln, Saksa) on saksalainen moottoriurheilija.

## Ura
Hän aloitti uransa Karting-sarjoissa vuonna 2009. Vuonna 2012 Balthasar ajoi ADAC Formel Masters -sarjassa. sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2013 Balthasar siirtyi Saksan Formula 3 -sarjaan sijoittuen sarjan kymmenneksi. Samana vuonna hän voitti ATS Formel 3 Trophy -luokan. Vuonna 2014 Balthasar siirtyi uuteen Formula Acceleration 1 -sarjaan sijoittuen sarjan neljänneksi. Samana vuonna hän siirtyi kesken kauden GP3-sarjaan Hilmer Motorsport -tallin kuljettajaksi saavuttamatta pisteitä.

## GP3-tulokset
Pahan jäljillä

**Pahan jäljillä** () on yhdysvaltalainen rikos- ja draamasarja vuosilta 2013–2015. Sarjan loi aiemmin *[[Vampyyripäiväkirjat|Vampyyripäiväkirjoja]]* tehnyt Kevin Williamson. Päähenkilönä on Kevin Baconin näyttelemä entinen FBI-agentti, joka jahtaa vankilasta karannutta sarjamurhaajaa ja tämän jäljittelijöistä koostuvaa tappajakulttia. Bacon palkittiin roolistaan parhaan miespääosan Saturn-palkinnolla 2013.

Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Foxilla 21. tammikuuta 2013. Sarja päättyi kolmen tuotantokauden jälkeen keväällä 2015.

Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin MTV3:lla 7. maaliskuuta 2013, ja kahden jakson jälkeen sarja siirrettiin Subille.

## Juoni
Sarjan ensimmäinen tuotantokausi keskittyy entisen FBI-agentin Ryan Hardyn (Kevin Bacon) yritykseen saada vankilasta paennut sarjamurhaaja Joe Carroll (James Purefoy) takaisin telkien taakse. Vankilassa ollessaan Carroll on koonnut internetin välityksellä ympärilleen samanmielisiä seuraajia, jotka tappavat ihmisiä. Tämän tappajakultin avulla Carroll pyrkii kirjoittamaan uutta tositapahtumiin perustuvaa romaniaan, jonka huipennukseksi hän saisi entisen vaimonsa Claire Matthewsin (Natalie Zea) ja poikansa Joeyn (Kyle Catlett) takaisin, ja agentti Hardy saisi surmansa.

Toisella kaudella kaupunkiin on syntynyt uusi kultti, jonka johdossa on Lily Gray (Connie Nielsen) kaksospoikiensa (Sam Underwood) kanssa. Oman kuolemansa lavastanut Carroll joutuu tulemaan ulos piilostaan.

## Näyttelijöitä

## Jaksot

## Katso myös
* Luettelo televisiosarjan Pahan jäljillä jaksoista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* MTV3:n kotisivut sarjalle 
* Arvostelu: Pahan jäljillä – The Following, kausi 1
Olga Spessivtseva

**Olga Aleksandrovna Spessivtseva** (Ольга Алекса́ндровна Спеси́вцева (18. heinäkuuta 1895 – 16. syyskuuta 1991) oli venäläinen balettitanssija. Hän esiintyi Pietarissa Mariinski-teatterissa vuodesta 1916 ja Pariisin oopperassa vuosina 1924–1932. Aina välillä hän oli mukana Sergei Djagilevin Ballets russes -seurueen kiertueilla Yhdysvalloissa, Lontoossa, Monte Carlossa ja Pariisissa. Hänen huomattavia roolejaan olivat Djagilevin ''Prinsessa Ruususen'' nimiosa vuonna 1921 ja George Balanchinen *La Chatte* vuonna 1927.

Vuonna 1934 Spessivtseva aloitti laajan kiertueen Australiassa. Hänen esiintymisensä Sydneyssä saivat haltioituneen vastaanoton. Spessivtseva jätti kiertueen kesken terveyssyihin vedoten. Keskeyttämisen syitä on myöhemmin spekuloitu. Hän on mahdollisesti ollut Blue Mountains -vuorilla keuhkoparantolassa. Australiasta lähdettyään hän matkusti Yhdysvaltoihin, missä hän päätyi mielisairaalaan 1940-luvulla missä häntä pidettiin vuoteen 1963 asti. Viimeiset vuotensa hän vietti venäläisten taiteilijoiden lepokodissa.

## Lähteet
Slovenská futbalová liga

**Slovenská futbalová liga** eli *SFL* on amerikkalaisen jalkapallon pääsarja Slovakiassa. Sarja perustettiin vuonna 2011, ja nykyisin siihen osallistuu seitsemän joukkuetta. SFL:n alempi sarjataso on nimeltään *Miniliga*, jossa pelataan lajin 7vs7 -varianttia.

## Joukkueet 2014
*Bratislava Monarchs
*Nitra Knights
*Zvolen Patriots
*Trnava Bulldogs
*Topoľčany Kings
*Smolenice Eagles
*Žilina Warriors

## Mestarit
*2014:
*2013: Smolenice Eagles
*2012: Bratislava Monarchs
*2011: Bratislava Monarchs

## Lähteet
*Slovak Association of American Football
Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunta

**Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunta** eli Pohjoisen läänin tuomiokunta oli Turun hovioikeuspiiriin kuulunut kihlakunnantuomarin virka-alue. Ennen vuotta 1680 oli Pohjanmaalla ajoittain kolmekin tuomaria (lainlukijaa). Vuosina 1676–1680 Bengt Rosenhane ja Kristoffer Gyllenstierna jakoivat tuomarinveron tasan keskenään. Vaikka Pohjanmaalla oli tänä aikana kaksi tuomaria, ei Pohjanmaan tuomiokuntaa silti ollut alueellisesti jaettu. (Pohjanmaan tuomiokunta oli 1648–1653 jaettuna kahteen tuomiokuntaan, Oulun läänin tuomiokuntaan ja Vaasan läänin tuomiokuntaan.)

Vuonna 1680 tapahtuneessa tuomioistuinlaitoksen uudistustyössä Pohjanmaan tuomiokunta jaettiin kahtia Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunnaksi ja Etelä-Pohjanmaan tuomiokunnaksi. Vuonna 1685 Pohjanmaan keskiosaan nimitettiin kolmas tuomari, Henrik Kluwensick, mutta tämä ei koskaan ryhtynyt hoitamaan virkaansa, joten tuomiokuntajakokin säilyi ennallaan. Vuoden 1680 tuomiokirjan mukaan Pohjois-Pohjanmaan tuomiokuntaan kuuluivat seuraavat pitäjät:
* Hailuoto
* Ii
* Kalajoki
* Kemi
* Kokkola
* Kruunupyy
* Kälviä
* Liminka
* Lohtaja
* Oulu
* Paltamo
* Pyhäjoki
* Salo
* Sotkamo

Isonvihan (1713–1721) aikana tuomiokunnassa pidettiin viimeiset käräjät ennen keskeytystä talvella 1714 ja oikeudenkäyntitoiminta aloitettiin uudelleen keväällä 1721. Pikkuvihan (1742–1743) aikana käräjiä pidettiin häiriintymättä.

Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunta jaettiin kahteen voutikuntaan, Oulun pohjoiseen voutikuntaan ja Oulun eteläiseen voutikuntaan. Ruotsin valtakunnan säädyt suostuivat jakoon 21. kesäkuuta 1762. Jaon perusteella Pohjois-Pohjanmaan tuomiokunnasta muodostettiin Oulun pohjoisen voutikunnan tuomiokunta ja Oulun eteläisen voutikunnan tuomiokunta.

## Lähteet
Chateaubriand (pihvi)

**Chateaubriand** (joskus *châteaubriant* tai *lannepaisti*, ransk. [ʃatobʁijɑ̃]) on paksu naudanlihasta valmistettu pihvi, joka jätetään sisältä raa’aksi ja tarjoillaan persiljavoin ja raastetun piparjuuren kera, lisukkeena ranskalaiset perunat.

Pihvi on saanut nimensä ranskalaisen kirjailijan ja diplomaatin François-René de Chateaubriandin mukaan.

Chateaubriand leikataan naudan sisäfileen takimmaisesta päästä noin kolmen senttimetrin paksuiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Charles Barry

**Charles Barry** (23. toukokuuta 1795 Lontoo – 12. toukokuuta 1860 Lontoo) oli brittiläinen arkkitehti, jonka työt edustavat pääasiassa uusgotiikkaa. Hänen tunnetuimpia töitään on Britannian parlamenttitalo eli Westminsterin palatsi, jonka pääarkkitehti hän oli.

Barry oli paperikauppiaan poika. Hän toimi aluksi oppipoikana maanmittaus- ja arkkitehtitoimistossa ja perehtyi arkkitehtuuriin vuosina 1817–1820 Manner-Eurooppaan ja Lähi-itään suorittamallaan laajalla kiertomatkalla. Vuodesta 1820 hän asui ja työskenteli synnyinkaupungissaan Lontoossa. Barryn ensimmäisiä suunnittelutöitä oli 1820-luvulla rakennettu Brightonin Pyhän Pietarin kirkko. Hänen suunnittelemistaan rakennuksista vuonna 1832 Lontoon Pall Mall -kadulle valmistunut Travellers Clubin talo oli kaupungin ensimmäinen italialaista renessanssipalatsia jäljitellyt rakennus. Vuosina 1837–1841 rakennettu Reform Clubin talo edusti samaa tyyliä suuremmassa mittakaavassa. Barry suunnitteli Lontooseen myös hienoja yksityistaloja, komeimpana 1850-luvulla valmistunut Bridgewater House. Muualle Englantiin hän suunnitteli muun muassa Manchesterin taidemuseon (1824–1835) ja Ateneumin (1836–1839) sekä Halifaxin kaupungintalon (1860-luvun alku). Birminghamissa hänen tunnetuin työnsä on vuosina 1833–1837 rakennettu goottilaistyylinen King Edward’s School -poikakoulu.

Vuonna 1836 Barry voitti vuotta aiemmin julistetun suunnittelukilpailun uudesta parlamenttitalosta Lontooseen. Vanha rakennus oli tuhoutunut tulipalossa vuonna 1834. Parlamenttitalon suunnittelu ja toteutus työllisti häntä hänen loppuikänsä, ja hän teki työn A. W. N. Puginin kanssa. He suunnittelivat uusgoottilaista tyyliä edustaneen Westminsterin palatsin, jota koristaa kaksi epäsymmetrisesti sijoitettua tornia. Barryn kuoltua ennen rakennuksen valmistumista työn saattoi loppuun hänen poikansa Edward Middleton Barry.

Barry valittiin Royal Academy of Artsin jäseneksi vuonna 1841, ja hänet lyötiin ritariksi vuonna 1852. Hänet on haudattu Westminster Abbeyn katedraaliin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lumikuningatar

**Lumikuningatar** tarkoittaa seuraavia:

* lumikuningatar (*Coelogyne cristata*), kasvi
* *[[Lumikuningatar (Andersen)|Lumikuningatar]]*, H. C. Andersenin satu vuodelta 1845
* *[[Lumikuningatar (elokuva)|Lumikuningatar]]*, Päivi Hartzellin ohjaama elokuva vuodelta 1986
* *[[Lumikuningatar (baletti)|Lumikuningatar]]*, Kenneth Greven suomalainen baletti vuodelta 2012
* *[[Lumikuningatar (albumi)|Lumikuningatar]]*, Laura Voutilaisen joulualbumi vuodelta 1997
The Talmadge Sisters

**The Talmadge Sisters** (koko nimeltään *The Talmadge Sisters: Norma, Constance, Natalie; an Intimate Story of the World’s Most Famous Screen Family*) on Margaret ”Peg” Talmadgen kirjoittama elämäkertakirja, joka kertoo Talmadgen tyttäristä Normasta, Nataliesta ja Constancesta. *The Talmadge Sisters* julkaistiin vuonna 1924.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''The Talmadge Sisters'' Good Readsin sivuilla 
* ''The Talmadge Sisters'' Worldcat.orgissa
Tony Gaudio

**Gaetano Antonio "Tony" Gaudio**, A.S.C. (20. marraskuuta 1883 Cosenza, Calabria, Italia &ndash; 10. elokuuta 1951 Burlingame, Kalifornia, Yhdysvallat) oli italialais-yhdysvaltalainen Oscar-palkittu elokuvaaja.

Gaetano Antonio Gaudio syntyi Italian Cosenzassa, ja hän aloitti uransa 1900-luvun alussa italialaisissa lyhytelokuvissa elokuvaohjaajana ja elokuvaajana. Hän muutti New Yorkiin vuonna 1906, jolloin hän alkoi työskennellä Vitagraph Studiosin elokuvaleikkaajana. Hän työskenteli leikkaajana vuoteen 1909 asti, kunnes hän alkoi elokuvata studiolle lyhytelokuvia.

Mykkäelokuvan kautena Gaudio teki paljon yhteistyötä Mary Pickfordin, Anita Stewartin, Norma Talmadgen, May Allisonin ja Lewis Stonen kanssa. Äänielokuvan aikana Gaudio oli etenkin Bette Davisin suosikki, ja hän työskenteli tämän kanssa yhdessätoista elokuvassa. Gaudio elokuvasi melkein 150 elokuvaa, joista tunnetuimpia ovat *[[Hornan enkelit]]* (1930), *[[Pikku Caesar]]* (1931), *[[Emile Zolan elämä]]* (1937), *[[Robin Hoodin seikkailut]]* (1938), *[[Kirje (vuoden 1940 elokuva)|Kirje]]* (1940) ja *[[High Sierra]]* (1941).

Gaudio voitti parhaan kuvauksen Oscar-palkinnon elokuvasta *[[Seikkailija – Anthony Adverse]]* (1936). Gaudio on ollut ehdokkaana samassa kategoriassa myös elokuvista *Hornan enkelit*, *[[Vapaudensankari Juarez]]* (1939), *Kirje*, *[[Merten sissit]]* (1943) ja *[[Suuri unelma]]* (1945). Hän oli yksi American Society of Cinematographersin perustajajäsenistä, ja hän toimikin liiton puheenjohtajana vuodet 1924&ndash;1925.

Gaudio oli aviossa Rosina Gaudion kanssa, ja heillä oli pojat Francesco "Frank" ja Tony sekä tyttäret Elena ja Vera. Gaudiolla oli myös elokuvaajana työskennellyt veli, Eugene Gaudio (1886&ndash;1920). 67-vuotiaana kuollut Gaudio haudattiin Hollywood Forever -hautausmaalle Kalifornian Los Angelesiin.

## Aiheesta muualla
*
*
*
The Heart of Wetona

**The Heart of Wetona** on vuonna 1918 ensi-iltansa saanut Sidney Franklinin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä western-tyylinen melodraama, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Thomas Meighan. 

*The Heart of Wetona* perustuu George Scarboroughin tarinaan ja samannimiseen Broadway-näytelmään (1916), jonka pohjalta Mary Murillo laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana toimi Talmadgen aviopuoliso Joseph M. Schenck, ja elokuva kuvattiin New Yorkin Bronxissa sijaitsevilla Select Studiosilla. *The Heart of Wetonan* tuotantoyhtiönä toimi Norma Talmadge Film Corporation, ja elokuvan levitti Select Pictures Corporation. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New York Syracusessa 22. joulukuuta vuonna 1918, jonka jälkeen elokuvan maanlaajuinen ensi-ilta oli 5. tammikuuta vuonna 1919.

*The Heart of Wetona* on julkaistu VHS:lle ja DVD:lle. Elokuvan ensimmäinen DVD-julkaisu julkaistiin vuonna 2004. Viimeisin DVD-julkaisu julkaistiin 25. helmikuuta vuonna 2014. Elokuvan kopiota säilytetään lisäksi George Eastman Housen, Kalifornian yliopiston ja Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistoissa.

## Juoni

*The Heart of Wetona* kertoo valkoisen naisen ja intiaanipäällikön Wetona-tyttärestä, joka palaa heimoonsa oltuaan opiskelemassa länsimaalaisessa valkoisten koulussa. Alkuperänsä takia Wetona joutuu kohtaamaan hankaluuksia ja vastoinkäymisiä kahden kulttuurin välillä.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''The Heart of Wetona'' Silent eran sivustolla 
* ''The Heart of Wetona'' TCM Movie Databasessa
Juhani Teräsvuori

**Alpo Juhani (Jussi) Teräsvuori** (s. 1949 Lahti) on suomalainen balettitanssija ja -pedagogi.

Teräsvuori aloitti 1960 perustetulla Suomen kansallisoopperan ensimmäisellä baletin poikaluokalla ja sai kiinnityksen Kansallisoopperan balettiin vuonna 1966. 1968–1969 hän tanssi solistina Göteborgin baletissa, palasi välillä Suomeen ja siirtyi 1971 Leningradiin ja sieltä Moskovaan, jossa hän suoritti Bolshoin balettikoulussa pedagogin tutkinnon. Sen jälkeen hän palasi Kansallisoopperaan viideksi vuodeksi apulaisbalettimestariksi. Sitten hänet kutsuttiin Norjaan balettimestariksi ja sieltä jälleen Göteborgiin vuosiksi 1987–1991 baletin johtajaksi ja balettimestariksi. Italiassa hän toimi Arena di Veronan/ Teatro Liricon baletin apulaisjohtajana vuosina 1991–1994. Sen jälkeen hän on kiertänyt opettajana monissa baleteissa.

Hän työskentelee nykyisin tanssitaiteen edistäjänä ja tuottajana ja toimii esimerkiksi Lappeenrannan Balettigaalan taiteellisena johtajana.

Hän omistaa yhdessä Irma Salomaa-Teräsvuoren kanssa balettitapahtumia tuottavan Nordic Dance Makersin. 

## Palkinnot ja tunnustukset
* Pro Finlandia -mitali 2016

## Lähteet
Marin Veltchev

**Marin Veltchev** (6. maaliskuuta 1942 Varna – 1. lokakuuta 2012 Bulgaria) oli bulgarialaissyntyinen balettitanssija ja balettipedagogi, joka teki pääosan urastaan Suomessa. Hänet kiinnitettiin tanssijaksi Suomen Kansallisoopperaan 1976. Hän toimi 1977–1978 sekä Kansallisbaletin taiteilijoiden että ooppe­ran balettikoulun opettajana. Opettaja hän toimi jälleen vuosina 1982–1987.

Sen jälkeen Veltchev keskittyi opetustyöhön ja koreografioihin Vantaan lapsibaletissa, jonka hän perusti vaimonsa kanssa 1983. He saivat Vantaan kulttuuripalkinnon (Vantaa-palkinnon) 2005 työstään lapsibaletin parissa.

Hän työskenteli yhdessä vaimonsa, tanssitaiteilija Tamara Popova-Veltchevan (s. Popova) kanssa.

## Lähteet
Falkenbergs FF

**Falkenbergs Fotbollförening** on jalkapalloseura Falkenbergistä, Ruotsista. Seuran edustusjoukkue nousi Ruotsin korkeimmalle sarjatasolle Allsvenskaniin ensimmäisen kerran kaudeksi 2014. Seura on perustettu vuonna 1928.

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
Egil

**Egil** (myös **Egill**) on skandinaavinen miehen etunimi. Nimi on johtuu skandinaavisten kielten miekkaa tarkoittavasta sanasta ja on syntynyt lyhentymänä Egil-alkuisista nimistä, jollainen on esimerkiksi Egilhard. Saamelaisilla nimi esiintyy muodossa *Egel*.

Suomessa nimi Egil on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu 1900-luvun alusta vuoden 2019 loppuun mennessä 339 henkilölle. Egilin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 3. heinäkuuta, joka on myös saamelaisen kalenterin mukaan Egelin nimipäivä.

## Tunnettuja Egil- ja Egill -nimisiä

* Egil Aarvik (1912–1990), norjalainen toimittaja, poliitikko ja ministeri
* Egil Baardseth (1912–1991), norjalainen levätutkija
* Egil Cederlöf (1917–1984), suomenruotsalainen musiikinopettaja, kuoronjohtaja ja tietokirjailija 
* Egil Danielsen (1933–2019), norjalainen keihäänheittäjä 
* Egil Endresen (1920–1992), norjalainen poliitikko ja ministeri
* Egil Gjelland (s. 1973), norjalainen ampumahiihtäjä 
* Egil Holmsen (1917–1990), ruotsalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä ja kirjailija
* Egil Hovland (1924–2013), norjalainen säveltäjä
* Egil Hylleraas (1898–1965), norjalainen teoreettinen fyysikko
* Egil Johansen (s. 1954), norjalainen suunnistaja 
* Egil Monn-Iversen (1928–2017), norjalainen säveltäjä ja kulttuuripersoona
* Egil Nicklin (1906–1991), suomalainen arkkitehti
* Egil Offenberg (1899–1975), norjalainen liikemies, poliitikko ja ministeri
* Egil Olli (s. 1949), norjansaamelainen poliitikko
* Egil Olsen (s. 1942), norjalainen jalkapalloilija ja valmentaja 
* Egill Skallagrímsson (n. 910–990), islantilainen runoilija, skaldi
* Egill Yksikätinen, islantilaisen Egill Yksikätisen ja Ásmundr Berserkkiensurmaajan saagan päähenkilö

## Lähteet
Birgitta Kiviniemi-Cheremeteff

**Birgitta Kiviniemi-Cheremeteff** (2. heinäkuuta 1934 – 9. helmikuuta 1996 Tampere) oli suomalainen balettitanssija ja balettipedagogi. Hän opetti 1972 perustamassaan Tampereen balettikoulussa. ja oli yhteistyössä Tampereen Teatterin kanssa. Koulu on perustettu vuonna 1972. Sen johtajana toimii Desirée Cheremeteff. Hänen puolisonsa oli tanssija.

Kanadassa opiskellut Kiviniemi-Cheremeteff oli miehensä Dimitry Cheremeteffin kanssa erikoistunut varsinkin tanssiteatteriin.

## Lähteet
Jos mä kuolen nuorena

"**Jos mä kuolen nuorena**" on suomalaisartisti Heli Kajon kappale hänen *[[Elämäsi suloisin virhe]]* -nimiseltä esikoisalbumilta. Kappaleen on sanoittanut ja säveltänyt Kajo itse. Warner Music Finland julkaisi kappaleen albumin toisena singlenä 26. maaliskuuta 2012. Matti Ahopellon ohjaama musiikkivideo kappaleesta julkaistiin videopalvelu YouTubessa 14. toukokuuta 2012. Videota on katsottu yli 700&nbsp;000 kertaa.

Kappaleen nimestä ja tarinasta huolimatta artisti itse on kuvaillut kappaleen olevan toiveikas. Kajo on kertonut MTV:n haastattelussa toivovansa toteuttaa kappaleessa mainitsemansa toiveet mikäli kuolee nuorena.

Kappale lähti leviämään sosiaalisessa mediassa, kun Kajo esitti sen 6. huhtikuuta 2012 esitetyssä *[[Iholla (televisiosarja)|Iholla]]*-sarjan jaksossa. Näkyvyydestä huolimatta kappale ei noussut listoille.

## Kappaleet
#

## Lähteet
Kitkerävinokas

**Kitkerävinokas** (*Panellus stipticus*) on Mycenaceae-heimoon kuuluva nahkavinokkaiden suvun (*Panellus*) sienilaji. Kitkerävinokas on yleinen laji Aasiassa, Australaasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa, missä se kasvaa puissa kuten pyökki, tammi ja koivu.

## Kasvuolosuhteet
Kitkerävinokas tarvitsee suuren kosteuden kasvaakseen. Optimaalinen kasvualusta on korkeintaan kolme kuukautta sitten kaadettu lehtipuu. Paras lämpötila bioluminesenssille on noin 16–21&nbsp;°C.

## Lähteet

* http://glowmushroom.com
Valeri Heletei

**Valeri Viktorovytš Heletei** (, s. 28. elokuuta 1967 Verhni Koropets, Taka-Karpatian alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen kenraali. Hän toimi Ukrainan puolustusministerinä 3. heinäkuuta – 12. lokakuuta 2014 välisen ajan.

Heleteillä on neuvostoaikainen KGB-rajavartiostotausta. Sittemmin hän on työskennellyt Ukrainan sisäministeriössä. Sotilasarvoltaan hän on kenraalieversti.

Petro Porošenkon tultua presidentiksi hänet nimitettiin Arseni Jatsenjukin hallitukseen puolustusministeriksi 3. heinäkuuta 2014, Myh’ailo Kovalin seuraajaksi. Hän on puolueisiin sitoutumaton. Hän on luvannut järjestää Ukrainan järjestämän voitonmarssin Krimin Sevastopolissa. Ukrainan presidentti Petro Porošenko erotti Heletein tehtävästään 12. lokakuuta 2014.

## Lähteet
IV: The Requiem for the Art of Death

**IV: The Requiem for the Art of Death** on suomalaisen melodisen death metal -yhtye Immortal Soulsin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 7. lokakuuta 2011 levymerkillä Dark Balance.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Aki & Esa Särkioja sekä Juha Kronqvist.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
;Yhtye
* Aki Särkioja – laulu, bassokitara
* Marko Pekkarinen – kitara
* Esa Särkioja – kitarat
* Juha Kronqvist – rummut

;Tuotanto
* Samu Oittinen – äänittäjä, miksaaja
* Minerva Pappi – masteroija
* Eliran Kantor – grafiikka

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* ''IV: The Requiem for the Art of Death'' discogs.com -sivustolla
Sauli Väisänen

**Sauli Aapo Kasperi Väisänen** (s. 5. kesäkuuta 1994 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Tampereen Ilvestä. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. 

Väisänen pelasi ensimmäiset ottelunsa FC Hongan reservijoukkueessa Pallohongassa Kakkosen kaudella 2012. Hongan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisensä kaudella 2013. Väisänen siirtyi Hongasta AIK:hon heinäkuussa 2014.

Väisänen teki Serie A -debyyttinsä 20. elokuuta 2017 vierasottelussa Laziota vastaan. Ottelu päättyi 0–0, Väisäsen pelatessa koko ottelun.

Väisänen on pelannut Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.

Väisänen pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Reykjavikissa lokakuussa 2016.

## Yksityiselämä
Väisäsen vaimo on myös jalkapalloilija Nelli Rolig-Väisänen ja äiti Anna-Liisa Tilus, televisiokuuluttaja ja vuoden 1984 Miss Suomi. Sauli Väisäsen pikkuveli Leo Väisänen on myös maajoukkuetason jalkapalloilija.

## Lähteet
Jonas Levänen

**Jonas Levänen** (s. 12. tammikuuta 1994 Espoo) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Honkaa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Levänen pelasi ensimmäiset ottelunsa FC Hongan reservijoukkueessa Pallohongassa Kakkosen kaudella 2011. Hongan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisensä kaudella 2014. Keväällä 2016 hän siirtyi Veikkausliigan vaasalaiseen VPS:ään, jossa hän pelasi kaksi kautta 48 peliä ja teki kolme maalia. Syksyllä 2017 hän teki sopimuksen Veikkausliigaan nousseen kasvattajaseuransa FC Hongan kanssa.

Levänen valittiin pelatessaan Hongassa Veikkausliigan kuukauden joukkueeseen elokuussa 2018. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Armend Kabashi

**Armend Kabashi** (s. 4. joulukuuta 1995 Bad Saulgau, Saksa) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja ja edustaa Veikkausliigassa pelaavaa IF Gnistania.

Kabashi pelasi ensimmäiset ottelunsa FC Hongan reservijoukkueessa Pallohongassa Kakkosen kaudella 2011. Hongan edustusjoukkueessa Veikkausliigassa hän teki ensiesiintymisensä kaudella 2014. Kabashi on edustanut Veikkausliigassa myös AC Oulua.

Kabashilla on kosovolaiset sukujuuret.

## Lähteet