open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Väinämöisen Tuonelan-matka

**Väinämöisen Tuonelan-matka**, joskus myös **Tuonelassa käynti** on suomalaisen kansanrunouden kertomus, jossa Väinämöinen matkaa kuolleiden maahan Tuonelaan. Motiivina voi olla esimerkiksi veneen rakentamiseen tai reen korjaamiseen tarvittavan työvälineen tai puuttuvien sanojen (luote) hakeminen. Kalevalassa kertomus esiintyy kahdesti, 16. ja 21. runossa; näistä ensimmäisessä Väinämöinen tarvitsee sanoja rakentaakseen veneen, toisessa puolestaan etsii "orasta" tai "vääntiätä" eli jonkinlaista poraa korjatakseen rikkoutuneen reenjalaksen.

Väinämöisen Tuonelan-matkasta kertovan runon toisintoja on kerätty pääasiassa Vienasta ja Repolasta, mutta yksittäisiä hajatapauksia on tavattu muualtakin. Eräässä toisinnossa runo on sulautunut yhteen Lemminkäisen virren kanssa, ja sen päähenkilönä on Väinämöisen sijaan Kaukomieli.

## Juoni
Kertomuksen sisältö vaihtelee eri toisinnoissa. Pääpiirteissään Kalevalan 16. runon kertomusta muistuttava vienalaisen runonlaulajan Arhippa Perttusen toisinto alkaa Oluen uhkauksella ja Päivölän pidoilla, joissa Väinämöisen reki rikkoutuu. Väinämöinen pyytää paikallaolijoita hakemaan Tuonelasta "oran" eli "vääntiön", mutta nämä kieltäytyvät. Varoituksista huolimatta Väinämöinen lähtee itse Tuonelaan. Perille päästyään hän pyytää Tuonen lautturia Tuonen tyttiä saattamaan hänet Tuonen mustan virran yli, jolloin tytti vaatii häntä kertomaan tulosyynsä. Väinämöinen valehtelee olevansa kuollut, mutta tytti tietää tarkalleen, millaisia ovat eri tavoin kuolleet – rautaan kuolleet ovat verisiä, hukkuneet vetisiä ja palaneen vaatteet ovat tulessa. Väinämöinen kuitenkin lopulta pääsee Tuonelle kerrottuaan tytille matkansa todellisen tarkoituksen.

Tuonelassa Väinämöinen ruokitaan kelvottomalla ruoalla ja laitetaan nukkumaan käärmevuoteeseen. Hän onnistuu kuitenkin pakenemaan Tuonen tytin rautaverkon läpi muuttumalla käärmeeksi, kuten šamaaneille on tyypillistä Manalan-matkoillaan. Palattuaan Väinämöinen kertoo eläville Tuonelan oloista ja varoittaa heitä matkaamasta elävinä kuolleiden maahan.

Väinämöinen käy myös vaarallisella matkalla ammoin kuolleen tietäjä Antero Vipusen vatsassa hakemassa kolmea puuttuvaa sanaa, jotka hän saakin taottuaan raudasta korennon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Virtuaalityöpöytä

**Virtuaalityöpöytä** on tietotekniikassa graafisen käyttöliittymän toiminto, jonka avulla ikkunointijärjestelmän ikkunointialue on laajempi kuin fyysinen näyttöalue.

Erilaisia tapoja tietokonenäytön jakamiseen sovelluksien kesken ovat:
# Muuttuva näytön käyttö: käyttäjä voi valita näyttöalueen käytön eri sovelluksille
# Muokatut näkymät: ikkunat voidaan pienentää ikoneiksi, jotka muistuttavat alkuperäisestä ikkunasta
# Suuret virtuaaliset työtilat: kaikki sovellukset ovat yhdessä näyttöä suuremmassa työtilassa, jossa näyttö on liikkuva näkymä työtilassa
# Useita virtuaalisia työtiloja: sovelluksia voi siirtää työtilasta toiselle ja on useita työtiloja

Varhainen toteutus oli Xeroxin *Rooms*, joka myös patentointiin. Patentoitu menetelmä käsittelee vaihdettavia työtiloja ().

Ensimmäinen virtuaalityöpöydän sisältävä ikkunanhallintaohjelma X Window Systemille oli Tom LaStrangen swm, jonka jälkeen tulivat muun muassa vtwm, tvtwm ja olvwm.

Amiga sisälsi "vedettäviä näyttöjä" (), jolloin ohjelmat olivat omilla näytöillään ja laitteistotuen avulla pystyi katsomaan toisen näytön takana olevaa. Kaikki ohjelmat oli mahdollista avata omille näytöille.

## Katso myös
* Työpöytäympäristö

## Lähteet
Heikki Nieminen (korkeushyppääjä)

**Heikki Hjalmar Nieminen** (29. tammikuuta 1922 – 15. toukokuuta 2002) oli suomalainen korkeushyppääjä. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja.

Nieminen voitti korkeushypyn Suomen-mestaruuden Helsingissä 1944 tuloksella 192 cm ja Vaasassa 1948 tuloksella 193. Hän saavutti lisäksi SM-hopeaa 1943 ja SM-pronssia 1945.

Nieminen kilpaili kolmessa aikuisten maaottelussa vuosina 1945–1950 sijoittuen parhaimmillaan toiseksi Helsingissä heinäkuussa 1945.

Nieminen hyppäsi ennätyksensä 195 cm Oslossa 7. syyskuuta 1945.

## Lähteet
Erkki Latvala (ampumahiihtäjä)

**Erkki Juhani Latvala** (s. 20. elokuuta 1965 Teuva) on suomalainen ampumahiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Kauhajoen Karhua. 

Latvala sijoittui 1994 talviolympialaisissa pikakilpailussa (10 km) 54:nneksi ja viestissä viidenneksi. MM-kilpailuissa hän oli Antholzissa 1995 pikakilpailussa 34:s ja viestissä kymmenes sekä Ruhpoldingissa 1996 normaalimatkalla (20 km) 31:s ja viestissä kuudes.

Latvala sijoittui maailmancupin osakilpailussa normaalimatkalla seitsemänneksi Lillehammerissa kaudella 1992–1993 ja kymmenenneksi Oslossa kaudella 1991–1992.

## Lähteet
Voitto Jalava

**Voitto Armas Jalava** (11. toukokuuta 1924 Kajaani – 19. heinäkuuta 1994) oli suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Helsingin Kisa-Tovereita vuoteen 1947 ja sittemmin Helsingin Jyryä.

Jalava voitti 100 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Tampereella 1947 ajalla 11,0. Hän saavutti samalla matkalla SM-hopeaa 1942, 1943, 1945, 1946 ja 1948.

Jalava edusti Suomea maaotteluissa vuosina 1945–1949. Hän voitti 100 metrin maaottelujuoksun Brysselissä 1946 ja Kööpenhaminassa 1947.

Jalava juoksi 100 metrin ennätyksensä 10,8 Helsingissä 11. syyskuuta 1946. 200 metriä hän juoksi parhaimmillaan aikaan 22,4 Helsingissä 5. lokakuuta 1947.

## Lähteet
Jorma Lindell

**Jorma Uolevi Lindell** (13. heinäkuuta 1924 Helsinki – 13. toukokuuta 1995) oli suomalainen pikajuoksija.

Jorma Lindell pelasi sotavuosina kori- ja käsipalloa Eiran Kisa-Veikoissa, mutta yleisurheilusta ja erityisesti pikajuoksuista tuli sodan jälkeen hänen päälajinsa. Yleisurheilussa hänen seurakseen tuli Helsingin Kisa-Veikot (HKV).

Lindell voitti 200 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Tampereella 1947 ajalla 23,0. Hän sai samoissa kisoissa pronssia 100 metrillä. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä kultaa 1947 ja 1948 sekä hopeaa 1949. 
Lindell juoksi 100 metrin ennätyksensä 11,1 Helsingissä 22. syyskuuta 1946 ja 200 metrin ennätyksensä 22,7 Uppsalassa 27. syyskuuta 1947.

Urheilu-uransa jälkeen Lindell toimi urheilun järjestötyössä ja vuodesta 1962 lähtien hän toimi Stadion-säätiön palveluksessa, ensin apulaisisännöitsijänä ja vuodesta 1965 isännöitsijänä aina eläköitymiseensä eli vuoteen 1988 asti.

## Lähteet
Ruben Casén

**Seth Ruben Casén** (30. kesäkuuta 1916 Kokkola – 24. maaliskuuta 1999) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti Gamlakarleby IF:ää.

Casén voitti 800 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Tampereella 1947 ennätyksellään 1.54,4. 1&nbsp;500&nbsp;metriä hän juoksi parhaimmillaan aikaan 4.02,2 Uumajassa 1946.

## Lähteet
Ilmari Karppanen

**Ilmari Karppanen** (21. maaliskuuta 1918 Sakkola – 23. toukokuuta 2007) oli suomalainen kymmenottelija. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja, Oriveden Ponnistusta, Tampereen Pyrintöä ja vuodesta 1948 Urjalan Urheilijoita.

Karppanen voitti kymmenottelun Suomen-mestaruuden Seinäjoella 1946 pistein 5757. Hän saavutti samassa lajissa SM-hopeaa 1945. Hän otteli ennätyspisteensä 5878 Mäntässä 1946.

Karppanen kuului Lontoon olympiavalmennusryhmään, mutta joutui imusuonen tulehduksen vuoksi jäämään pois olympialaisista. Kuulantyönnössä hän oli vain kerran piirinmestari, sillä usein "kantona kaskessa" oli Sulo Bärlund, joka oli Suomen parhaita työntäjiä. Karppanen oli aktiivisesti mukana nuorisoseuratyössä ja kuului 15 vuotta Urjalan Urheilijoiden johtokuntaan. Karppanen oli ammatiltaan Urjalassa asunut maanviljelijä.

## Lähteet
Johanna Saarinen

**Johanna Maria Saarinen** (s. 8. syyskuuta 1973 Köyliö) on suomalainen ampumahiihtäjä, joka kilpaili talviolympialaisissa vuonna 1992.

## Lähteet
Teemu Kankkunen

**Teemu Kankkunen** (s. 13. tammikuuta 1980 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Kankkunen on HIFK Fotbollin urheilutoimenjohtaja kaudella 2023 

## Lähteet
Olavi Ylitalo

**Erkki Olavi Ylitalo** (3. toukokuuta 1929 Kärkölä – 12. maaliskuuta 2017) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edusti Kärkölän Kisa-Veikkoja ja Evon Metsäpoikia. Hän oli pituudeltaan 170&nbsp;cm.

Ylitalo voitti 1 500 metrin juoksun Suomen-mestaruuden Porissa 1953 ajalla 3.51,0. Hän juoksi ennätyksensä 3.49,8 Porissa 10. elokuuta 1956. 800 metrin ennätyksensä 1.53,8 hän juoksi Lahdessa heinäkuussa 1957 ja 3&nbsp;000 metrin ennätyksensä 8.16,6 Haminassa kesäkuussa 1955.

## Lähteet
Myllypohja (Lahti)

**Myllypohja** on Lahden kaupungin kaupunginosa. Se sijaitsee kaupungin koillisosassa, kuuden kilometrin päässä Lahden keskustasta. Myllypohjaan kulkee keskustasta linja-autoliikennettä 20 minuutin välein.

## Kaupungin palvelut

### Myllypohjan peruskoulu
Myllypohjan alakoulussa on luokat 1-6. Lisäksi koulussa toimii kolme etuluokkaa, eli erityisen tuen koululuokkaa. Koulussa on noin 300 oppilasta. Opettajia koulussa on 14 ja erityisluokanopettajia on lisäksi viisi. Koulussa on myös viisi koulunkäynninavustajaa sekä kiertävä ortodoksiopettaja ja venäjänkielen opettaja.

Koulu toimii väliaikaisissa tiloissa Ahtialan ja Kunnaksen koulujen yhteydessä.

Koulussa on tarjolla kolmannella luokalla alkavana A2-kielenä espanja, saksa ja kiina. Espanjan ja saksankieli toteutetaan yhteistyössä Ahtialan ja Kunnaksen koulun kanssa. Kiinaa opetetaan kaikille lahtelaisille opiskelijoille etäyhteyden kautta. 2021 alkaen neljännen luokan oppilaat voivat valita englannin A2-kieleksi, mikäli he aloittavat kolmannella luokalla toisen kielen.

### Kaukkarin uimaranta
Myllypohjassa sijaitsee Kaukkarin uimaranta, jonka ylläpidosta vastaa vihertoimi.

## Lähteet
Filippiinientiainen

**Filippiinientiainen** (*Pardaliparus elegans*)  on tiaisiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Kaakkois-Aasiasta.

## Koko ja ulkonäkö
Filippiinientiainen voi kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Filippiinientiaiskoiras on päästään musta lukuun ottamatta keltaista silmäkulmajuovaa ja täplää niskassa. Selkä ja siivet ovat mustat ja siivissä on valkoisten pilkkujen muodostama juova. Yläperä on väriltään vihertävä. Linnun kurkku ja rinta ovat mustat ja vatsa on keltainen. Naarasfilippiinientiainen muistuttaa kuvioinniltaan koirasta, mutta on väriltään vaaleampi ja ruskehtavampi.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Filippiinientiainen elää Filippiineillä.  Lajin elinympäristöä ovat tiheät ainavihannat metsät, havumetsät ja metsien reunamaat ja sitä tavataan niin alangoilla kuin vuoristossakin. Se liikku useimmiten muutaman yksilön ryhminä ja muodostaa sekaparvia muiden lintujen kanssa. Filippiinientiaisen ravintoa ovat selkärangattomat eläimet ja siemenet. Lintu pesii onttoon puuhun.

## Lähteet
Toni Siikala

**Toni Siikala** (s. 28. huhtikuuta 1971) on suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi pitkään Yhdysvalloissa.

Siikala edusti Suomessa nuorempana Sepsi-78:ää. Hän edusti Törnävän Pallo -55:tä I divisioonassa kausina 1990, 1991 ja 1992, joista ensin mainitulla hän teki yhden maalin ja viimeisellä kolme maalia.

Siikala edusti Yhdysvalloissa yliopistosarjoissa Campbell Collegea sekä vuoteen 1999 saakka muissa sarjoissa Nashville Metrosia, Raleigh Flyersia, Charleston Batterya ja Hampton Roads Marinersia. Hänet valittiin Campbell Collegen Sports Hall of Fameen vuonna 2010.

## Lähteet
Reino Suominen

**Reino Juhani Suominen** (25. tammikuuta 1930 Viipuri – 24. toukokuuta 1989 Kuopio) oli suomalainen pika- ja aitajuoksija, jonka päämatka oli 400 metrin aitajuoksu. Hän edusti Warkauden Urheilijoita ja Varkauden Kenttä-Veikkoja, ja oli pituudeltaan 190&nbsp;cm.

Suominen voitti 400 metrin aitajuoksun Suomen-mestaruuden Kuopiossa 1955 ajalla 54,4. Hän saavutti samassa lajissa SM-hopeaa 1954 ja 1956 sekä pronssia 1952.

Suominen edusti Suomea 400 metrin aitajuoksussa seitsemässä aikuisten maaottelussa vuosina 1954–1956. Hän sijoittui parhaimmillaan toiseksi Helsingissä käydyissä maaotteluissa heinäkuissa 1954 ja 1955.

Suominen teki 400 metrin aitajuoksuennätyksensä 53,4 Turussa 12. elokuuta 1954.

SVUL:n Suur- ja Pohjois-Savon piireissä Suominen voitti yhteensä 57 mestaruutta. Suominen toimi Pohjois-Savon piirissä lähettäjäkouluttajana ja mm. maaotteluissa tuomarina. Hänet palkittiin SVUL:n hopeisella ansiomerkillä, SUL:n hopeisella ansioplaketilla ja WU:n ansiomerkillä. Suominen kuului Suomen Mestariurheilijoiden kerhoon ja harrasti lentopalloa.

Suominen työskenteli rakennusinsinöörinä ja toimi rakennustöiden valvojana. Suomisen työpaikka oli Varkaudessa 1950-luvulla. Hän asui myöhemmin Pieksämäellä, josta muutti 1960-luvulla asumaan Kuopioon.

## Lähteet
Heikki Nieminen (täsmennyssivu)

**Heikki Nieminen** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Heikki Nieminen (1926–2016), suomalainen kuvanveistäjä ja taidegraafikko
* Heikki Nieminen (1922–2002), suomalainen korkeushyppääjä
* Heikki Nieminen (s. 1994), suomalainen pikajuoksija
* Heikki-Tapio Nieminen (1938–2013), suomalainen teologi ja toimittaja.
The Krion Conquest

**The Krion Conquest** () on Vic Tokain vuonna 1990 kehittämä ja julkaisema tasohyppely Nintendo Entertainment Systemille. Pelissä pelaaja ohjaa Francesca-nimistä noitaa, joka on kutsuttu pysäyttämään Krion-imperiumin robottiarmeijan hyökkäyksen. Peli muistuttaa paljon Capcomin Mega Man -pelejä.

## Aiheesta muualla
*
Askon museo

**Askon museo**, eli Askon museon kokoelma, on Lahden kaupunginmuseon ylläpitämä Askon tehtaiden toimintaa käsittelevä kokonaisuus. Kokoelma keskittyy suomalaiseen huonekaluteollisuuteen ja kotien sisustamiseen. Kokoelmassa on noin 400 huonekalua sekä 2&nbsp;000 muuta esinettä tehtaiden Askon ja Upo oy:n toimintaan liittyen sekä 1&nbsp;557:n kirjan kirjasto ja arkisto.

## Kokoelman historia
Kokoelman kerääminen aloitettiin Asko Yhtymä Oy:n 50-vuotisjuhlien yhteydessä vuonna 1968. Aluksi kokoelmaa kerättiin Askon kolmannen tehtaan kellarin väestönsuojaan. 1980-luvulla kokoelma siirtyi Päijät-Hämeen maakuntamuseona toimivan Lahden historiallisen museon ohjaukseen ja esineistö siirrettiin Askon toisen tehtaan tuotannolta vapautuneisiin tiloihin vuonna 1988 tehtaan historiaa käsitteleväksi museoksi. Museolla oli osa-aikainen työntekijä.

Museo toimi vuoteen 1992, jolloin se suljettiin yhtiön ulkopuolisilta vierailijoilta talousvaikeuksien vuoksi. 2000-luvun yritysfuusion seurauksena kokoelma siirtyi Uponorin omistukseen. Lahden kaupunginmuseo teki yrityksen kanssa sopimuksen ja kokoelma lahjoitettiin museolle omistukseen vuonna 2005.

Museon kokoelmat kattavat tehtaiden toiminnan 81-vuotisen historian ajalta.

## Lähteet
Henepola Gunaratana

Bhante **Henepola Gunaratana** (7. joulukuuta 1927) on srilankalainen theravadabuddhalainen munkki.

## Varhainen elämä
Henepola Gunaratana syntyi Sri Lankalla pienessä Henepolan kylässä vuonna 1927. Hänen syntymänimensä oli Ekanayaka Mudiyanselage Ukkubanda. Hänet vihittiin munkiksi 12-vuotiaana temppelissä Malandeniyan kylässä Kurunegalan piirikunnassa, jossa hänen opettajansa oli kunnianarvoisa Kiribatkumbure Sonuttara Mahathera. Hän sai korkeamman munkkivihkimyksen Kandyssa 20-vuotiaana vuonna 1947. Opintonsa hän suoritti Vidyalankara Collegessa ja Buddhist Missionary Collegessa, Colombossa.

## Lähetystyöntekijänä
Valmistuttuaan opinnoistaan hän lähti Maha Bodhi Societyn lähetystyöntekijänä Intiaan. Hän teki lähetystyötä pääasiassa dalitien parissa Sanchissa, Delhissä ja Bombayssä. Hän oli kymmenen vuoden ajan lähetystyössä Malesiassa, jossa hän toimi uskonnollisena neuvonantajana Sasana Abhivurdhiwardhana Society, Buddhist Missionary Society ja Buddhist Youth Federation -järjestöissä. Hän toimi myös Buddhist Institute of Kuala Lumpurin rehtorina.

## Yhdysvalloissa
Gunaratana saapui Yhdysvaltoihin vuonna 1968 Sasana Sevaka Societyn kutsumana toimiakseen Buddhist Vihara Society of Washington, D.C. -järjestön pääsihteerinä. Hänet valittiin myöhemmin järjestön puheenjohtajaksi. Toimiessaan Viharassa hän järjesti meditaatioretriittejä ja opetti kursseja buddhalaisuudesta.

Hän väitteli tohtoriksi filosofiassa American Universitysta. Hän on sittemmin opettanut kursseja buddhalaisuudesta American Universityssä, Georgetownin yliopistossa, Bucknell Universityssä, ja Marylandin yliopistossa. Hän on luennoinut ympäri maailmaa mm. Yhdysvalloissa, Kanadassa, Euroopassa, Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.

Vuonna 1992 Gunaratana julkaisi kirjansa *Mindfulness in Plain English*, jota on pidetty vaikutusvaltaisena kirjana tietoisuustaidosta (*mindfulness*). Se on suomennettu nimellä *Johdatus tietoiseen läsnäoloon*.

Nykyään Gunaratana toimii apottina Bhavana Societyssa, joka on hänen perustamansa meditaatioretriittikeskus ja luostari Shenandoahin laaksossa, High Viewissa, Länsi-Virginiassa.

## Bibliografia
### Suomennetut teokset
*

## Aiheesta muualla
*Bhavana Societyn kotisivut

## Lähteet
Kalle Arantola

**Kalle Reino Arantola** (24. syyskuuta 1913 Sotkamo – 12. helmikuuta 1940 Kuhmo) oli suomalainen ampumahiihtäjä. Arantola osallistui talviolympialaisiin vuonna 1936.

## Lähteet
Mustamarjatuhkapensas

**Mustamarjatuhkapensas** (*Cotoneaster niger*) on ruusukasvien (Rosaceae) heimoon ja tuhkapensaiden (*Cotoneaster*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on kesävihanta pensaslaji, jota myös kasvatetaan toisinaan koristepensaana.

Mustamarjatuhkapensas voi kasvaa reilut kaksi metriä korkeaksi, mutta jää useimmiten matalammaksi. Nuoret versot ovat aluksia karvaisia, mutta muuttuvat myöhemmiten kaljuiksi sekä kiiltävän punaruskeiksi. Lehdet ovat 2–8 cm pitkiä ja muodoltaan leveänsoikeita. Lehtien alapinta on tiheäkarvainen, yläpinta mattamainen ja harvakarvainen muuttuen ajan myötä kaljuksi. Mustamarjatuhkapensaan kukat sijaitsevat terttumaisissa rykelmissä, joissa on neljästä kahdeksaan kukkaa. Kukkien verholehdet ovat leveän kolmiomaisia sekä karvareunaisia. Terälehdet ovat puolestaan jonkin verran vaaleanpunertavia. Mustamarjatuhkapensas kukkii touko–kesäkuussa. Hedelmät ovat pyöreitä sekä mustia, kypsinä sinimehuisia ja tavallisesti kaksikivisiä.

Mustamarjatuhkapensasta kasvaa luonnonvaraisena laajalti Euraasiassa Keski-Euroopasta Venäjän läpi Tyynenmeren rannikolle ulottuvalla alueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Mustamarjatuhkapensas (''Cotoneaster laxiflorus'')
* iNaturalist: Mustamarjatuhkapensas (''Cotoneaster laxiflorus'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Cotoneaster melanocarpus'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Cotoneaster melanocarpus'' 
* Flora of China: ''Cotoneaster melanocarpus'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Cotoneaster niger'' 
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Cotoneaster niger''
John Henriksson

**John Gustav Henriksson** (30. toukokuuta 1883 Helsinki – 1. marraskuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen uimari. Hän osallistui vuoden 1908 kesäolympialaisiin.

## Saavutukset

## Lähteet
Lutz Wahl

**Lutz Wahl** (2. marraskuuta 1869 &ndash; 30. joulukuuta 1928) oli yhdysvaltalainen sotilas. Hän toimi ensimmäisessä maailmansodassa 14. jalkaväkiprikaatin komentajana ja vuosina 1927&ndash;1928 Yhdysvaltain armeijan kenraaliadjutanttina.

Wahl syntyi Milwaukeessa Wisconsinissa. Hän pääsi vuonna 1887 opiskelemaan armeijan sotilasakatemiaan, mistä hän valmistui kesäkuussa 1891, jolloin hänet nimitettiin vänrikiksi. Vuonna 1898 hänet ylennettiin yliluutnantiksi ja vuonna 1900 kapteeniksi.

Majuriksi maaliskuussa 1912 ylennyt Wahl opiskeli vuonna 1916 Army War College -sotakorkeakoulussa. Hänelle myönnettiin väliaikainen prikaatikenraalin arvo 12. huhtikuuta 1918, ja hän toimi 7. jalkaväkidivisioonan osana toimivan 14. jalkaväkiprikaatin komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.

Wahlista tuli Yhdysvaltain armeijan avustava kenraaliadjutantti 16. toukokuuta 1924. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja nimitettiin armeijan kenraaliadjutantiksi 2. heinäkuuta 1927.

Wahl kuoli yllättäen 30. joulukuuta 1928 59-vuotiaana edelleen kenraaliadjutantin virassa ollessaan. Hän oli ennen tätä ollut sairaana joitakin viikkoja. Hänet haudattiin Arlingtonin sotilashautausmaalle.

## Lähteet
Aleksi Patja

**Aleksi Patja** (s. 30. lokakuuta 1995 Rovaniemi) on suomalainen freestylehiihtäjä. Patja osallistui vuoden 2014 talviolympialaisiin.

## Lähteet
Tanhaji

**Tanhaji** on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen historiallinen toimintadraamaelokuva, joka kertoo 1600-luvun marathisoturi Tanaji Malusaresta. Sen ohjasi Om Raut ja pääosia näyttelivät Ajay Devgn, Saif Ali Khan ja Kajol.

*Tanhaji* sai ensi-iltansa 10. tammikuuta 2020. Se oli yli 3,67 miljardin rupian tuotollaan vuoden tuottoisin hindinkielinen elokuva.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Arviot
**[[The Times of India]]*: 
**[[Filmfare]]*: 
**[[Rediff]]*: 
**[[India Today]]*: 
**[[NDTV]]*: 
**[[The Indian Express]]*: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Iikka Heino

**Iikka Heino** (s. 9. tammikuuta 1995 Parainen) on suomalainen sulkapalloilija. Vuodesta 2011 Heino on ollut maajoukkueen jäsen. Heino opiskeli Haukilahden lukiossa. Tällä hetkellä hän asuu Tanskan Holbækissa.

Heino voitti Mathilda Lindholmin kanssa sekanelinpelin alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2011. Hän kuului Suomen joukkueeseen, joka saavutti miesten joukkuekilpailun EM-pronssia Baselissa 2014.

Heino on ollut kaksinpelin maailmanrankingissa parhaimmillaan 108:s vuonna 2018.

## Lähteet
Lahden kuvakokoelma

**Lahden kuvakokoelma** on Lahden kaupunginmuseon kokoelma, joka koostuu paikallisista valokuvista. Kokoelmaan kuuluu noin puoli miljoonaa kuvaa, joista 70&nbsp;000 on digitaalisia. Kuvat on koottu Päijät-Hämeen alueelta, Lahden historiasta sekä Viipuriin liittyvästä kuva-aineistosta.

## Kokoelman kartuttaminen
Kokoelmaa kartutetaan nykyään lähinnä museon omana työnä. Kokoelmaan otetaan vastaan myös negatiiveja, vedoksia, dioja, Lahti-aiheisia maisemapostikortteja, albumeja sekä kehystettyjä valokuvia. Aiemmin värikuvia on otettu vastaan vain vähäisessä määrin niiden heikon säilyvyyden vuoksi. Maisemapostikortteja arkistossa on paljon. Museolle kuvat ovat ensisijasesti kuvia ja vain toissijaisesti esineitä, jonka vuoksi fyysinen kopio voidaan hävittää tarvittaessa. Toisaalta joidenkin kuvien yhteydessä, kuten lasinegatiivien, voidaan myös pakkausmateriaalit säästää.

Kokoelma keskittyy Lahden museoiden kokoelmiin kuuluvien otosten sekä julistebiennaalin dokumentointiin. Myös filmikuvausaikaan kuuluneiden tapahtumien, kuten matkojen ja kokousten dokumentointi on koettu tärkeäksi. Kokoelmiin on tallennettu muuttuvaa kaupunkiympäristöä Lahdesta. Urheiluun liittyvissä kuvissa painottuvat arvokisat sekä Salpausselän kisojen dokumentointi.

## Lähteet
Jani Kautto

**Jani Kautto** (s. 25. lokakuuta 1989 Vantaa) on entinen suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan maalivahti. 

## Lähteet
Vilho Hietakari

**Henrik Vilhelm ”Vilho” Hietakari** (alk. **Häggblad**, 6. huhtikuuta 1894 Lappeenranta – 31. elokuuta 1946 Joensuu) oli suomalainen kestävyysjuoksija. Hietakari osallistui maratonjuoksuun vuoden 1924 kesäolympialaisissa, jossa kuitenkin keskeytti. Hänen seuransa oli Viipurin Urheilijat.

SM-kisoissa Hietakari saavutti pronssia 25 000 metrin juoksussa vuonna 1922. Viestijuoksun SM-kisoissa hän saavutti hopeaa 5 × 2 000 metrin viestissä vuonna 1921.

## Lähteet
Arvo Peussa

**Aarne Aatami ”Arvo” Peussa** (25. joulukuuta 1900 Makslahti, Koiviston maalaiskunta – 19. heinäkuuta 1941) oli suomalainen keskimatkan juoksija, joka osallistui vuoden 1924 kesäolympialaisiin, jossa sijoittui 1&nbsp;500 metrin juoksussa yhdeksänneksi. Peussan urheiluseura oli Viipurin Urheilijat.

SM-kilpailuissa Peussa saavutti kultaa 1&nbsp;500 metrin juoksussa 1924 ja 4&nbsp;×&nbsp;1&nbsp;500 metrin viestissä hopeaa 1926 ja 5&nbsp;×&nbsp;2&nbsp;000 metrin viestissä kultaa 1922 ja hopeaa 1921. Maastojuoksun SM-kisoista hän sai joukkuekilpailun hopeaa 1923.

Peussa kaatui Jatkosodassa Salmissa Laatokan Karjalassa.

## Lähteet
Otso Räisänen

**Otso Räisänen** (s. 1. lokakuuta 1994 Helsinki) on suomalainen freestylehiihtäjä, joka kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa.

## Lähteet
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1864

**Yhdysvaltain presidentinvaalit 1864** järjestettiin 8. marraskuuta 1864. Vaalit voitti republikaani Abraham Lincoln haastajanaan demokraatti George B. McClellan. Lincoln sai äänestyksessä 212 valitsijamiestä McClellanin 21 valitsijamiesääntä vastaan. Koska vaalit järjestettiin Yhdysvaltain sisällissodan aikana, ne pidettiin vain Unioniin kuuluvien osavaltioiden kesken.

## Tausta
Kun vuoden 1864 presidentinvaalit lähestyivät, Lincolnin mahdollisuudet toiselle kaudella oli hyvin epävarmat. Pohjoisvaltioiden ja Konfederaation välinen sota oli jatkunut kauemmin kuin odotettiin, ja unionin armeijan yritykset vuoden 1864 alussa eivät antaneet toivoa nopeaan lopputulokseen. Lincolnin oman puolueen sisällä radikaalit orjuudenvastaiset republikaanit väittivät, että orjien todellista vapauttamista ei toteuttu riittävän nopeasti ja Lincolnin ehdotukset Konfederaation liittämiseksi takaisin Unioniin olivat liian lempeitä.

Republikaanit yrittivät saada sotaa tukevien demokraattien tuen nimeämällä puolueen väliaikaisesti Kansalliseksi liittovaltioksi ja nimittämällä entisen demokraattisenaattorin Andrew Johnsonin varapresidenttiehdokkaaksi.

Demokraatit olivat jakautuneet niiden välillä, jotka kannattivat sodan jatkamista, ja niiden, jotka etsivät rauhaa neuvotteluratkaisun kautta. He pääsivät kompromissiin demokraattien presidenttiehdokkaiden nimeämiskokouksessa, jossa McClellan nimitettiin puolueen presidenttiehdokkaaksi ja Pendleton varapresidenttiehdokkaaksi, joka oli rauhan puolestapuhuja.

## Tulokset
Vaaleihin Unioni tarvitsi tapaa, joka mahdollistaisi kauas kodeistaan sijoitettujen sotilaiden äänestäminen. Tätä varten useat osavaltiot hyväksyivät uudet lait, jotka sallivat sotilaiden äänestämisen sotilasleireiltä.

Lincoln voitti vaalit 8. marraskuuta 1864. Hän sai 54&nbsp;prosenttia siviilien äänistä, 78&nbsp;prosenttia sotilaiden äänistä ja 212 valitsijamiesääntä yhteensä 22 osavaltiosta. McClellan sai vain 21 valitsijamiesääntä kolmesta osavaltiosta, jotka olivat Delaware, Kentucky ja New Jersey.

## Seuraukset
Johnsonin valinta varapresidenttiehdokkaaksi nosti hänet pian presidentiksi, kun Lincoln murhattiin 14. huhtikuuta 1865.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Geoelections - Kartta vuoden 1864 presidentinvaalien annetuista äänistä
Lippisch P.11

**Lippisch P.11**, myöhemmin **Delta VI,** oli toisen maailmansodan aikana suunniteltu saksalainen sotilaskäyttöön tarkoitettu lentokone. Lentokoneesta suunniteltiin useita eri malleja, mutta mikään niistä ei edennyt prototyyppiastetta pidemmälle.

## Suunnittelu ja kehitys
Vuoden 1942 kesäkuussa Alexander Lippisch tiimeineen suunnitteli nopeaa kaksimoottorista suihkupommittajaa. Tämä projekti oli nimeltään P.11. Kone muistutti aluksi kahdella suihkumoottorilla varustettua suurennettua Me 163:sta, mutta suunnittelutöiden edetessä muuttui koneen ulkonäkö lähes kokonaan. Koneen runko oli muuttunut osaksi yhtä suurta deltasiipeä, jonka keskiosassa sijaitsi ohjaamo, sekä pyrstö kahdella sivuvakaimella.

Projekti päätettiin keskeyttää Saksan ilmailuministeriön (RLM) asetettua Hortenin veljesten Horten Ho 229: n etusijalle. Vuotta myöhemmin lokakuussa päätettiin projektia jatkaa kun RLM teki sopimuksen Alexander Lippischin kanssa suunnitella erittäin nopea pommikone, joka perustuisi Lippischin aikaisemmin tekemään tutkimustyöhön. Projektin nimi muutettiin Delta VI:ksi, kun prototyypiksi tarkoitetun liidokkiversion suunnittelutyöt  saatiin valmiiksi. Siihen mennessä RLM oli kuitenkin asettanut pääprioriteetiksi hävittäjäversion valmistamisen, joten suunnittelutöitä jatkettiin. Suunnittelutöiden myötä syntyneistä malleista valmistettiin tuulitunnelimalleja tuulitunnelitutkimuksia varten Saksan ilmailutekniikan tutkimuslaitoksessa (LFA).

Vuoden 1944 helmikuuhun mennessä oli suunnittelutyöt saatu melkein valmiiksi. Koneen siivet olivat 37° kulmassa, ja niiden pieni kuormitus mahdollisti hyvän nousunopeuden sekä erinomaisen ohjattavuuden. Kone oli aseistettu kahdella MK 103 30mm kanuunalla, jotka sijaitsivat siivissä. Koneeseen oli myös mahdollista asentaa toisetkin MK 103 30mm kanuunat, tai yksi BK 7.5 75mm kanuuna ulkoisissa koteloissa. 

Henschellille tehtiin tilaus neljästä prototyypistä helmikuussa 1944. Alexander Lippisch toivoi pääsevänsä testaamaan liidokkiversiota huhtikuuhun mennessä ja Junkers Jumo 004B suihkumoottoreilla varustettua versiota heinäkuuhun mennessä. Koneen ensimmäisen prototyypin (V1) valmistus ehdittiin aloittaa, mutta amerikkalaisten pommitukset Viennassa tuhosivat tehtaan kesäkuussa 1944. Koneen keskeneräinen runko selvisi pommituksista, mutta sitä ei ehditty saada valmiiksi, sillä venäläiset sotilaat valtasivat kaupungin.

## Tekniset tiedot

* **Miehistö:** 1
* **Pituus:**  10.8m
* **Suurin nopeus:** 1040 km/h

## Katso myös

* Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945
* Lippisch P.14
* Lippisch P.12

## Lähteet
Valo Urho

**Valo Ilmari Urho** (30. tammikuuta 1916 Helsinki – 5. joulukuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen kilpapurjehtija. Urho sijoittui vuoden 1948 kesäolympialaisiin 6mR-luokassa yhdeksänneksi.

## Lähteet
Lauri Kivari

**Lauri Kivari** (s. 23. maaliskuuta 1996 Helsinki) on suomalainen freestylehiihtäjä.

Kivari saavutti vuoden 2012 nuorten talviolympialaisissa hopeaa halfpipessa. Nuorten MM-kilpailuissa hän sijoittui samana vuonna slopestylessa kymmenenneksi. Sotšin vuoden 2014 talviolympialaisissa hän oli slopestylessa 29:s.

Maailmancupin osakilpailussa Kivari on sijoittunut parhaimmillaan kymmenenneksi Copper Mountainin slopestyle-kisassa tammikuussa 2013.

## Lähteet
Tauno Honkanen

**Tauno Immanuel Honkanen** (9. lokakuuta 1927 Kittilä – 27. maaliskuuta 2023 Rovaniemi) oli suomalainen maastohiihtäjä. Honkanen osallistui vuoden 1948 talviolympialaisissa näytöslajina olleeseen sotilaspartiohiihtoon, jossa Suomen joukkue sijoittui toiseksi.

Honkanen edusti urallaan Ounasvaaran Hiihtoseuraa, Kittilän Urheilijoita ja Palotievan Poikia. Häntä valmensi Pekka Niemi.

SM-kisoissa Honkanen sai 3×10 kilometrin viestissä hopeaa Ounasvaaran Hiihtoseuran joukkueessa vuonna 1949. Joukkueessa hiihtivät lisäksi Honkasen veli Pauli Honkanen ja Eero Naapuri. Honkanen valittiin Suomen joukkueeseen vuoden 1950 MM-kisoihin, mutta polvivamman vuoksi hän joutui jättämään kisat väliin.

## Lähteet
Albert Grey

**Albert Henry George Grey** (28. marraskuuta 1851 – 29. elokuuta 1917) oli englantilainen aatelismies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1904–1911. Hän perusti useita palkintoja edistääkseen kanadalaista taidetta, kulttuuria ja teatteria. Kanadalaisen jalkapallon CFL-liigan kiertopalkintona jaetaan edelleen Greyn malja, Grey Cup.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tauno Suvanto

**Tauno Johannes Suvanto** (6. syyskuuta 1924 Turku – 29. marraskuuta 1974 Turku) oli suomalainen pikajuoksija. Hän edusti Turun Rientoa vuoteen 1949 ja sittemmin Turun Urheiluliittoa. Hänen valmentajansa oli Martti Patero.

Suvanto osallistui vuoden 1948 kesäolympialaisiin, Hän karsiutui miesten 400 metrin juoksun alkuerissä. 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä hän juoksi avausosuuden neljänneksi sijoittuneessa Suomen joukkueessa.

Suvanto saavutti viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailuissa 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä hopeaa 1952 ja pronssia 1950, 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä hopeaa 1949 ja pronssia 1947 sekä 4&nbsp;×&nbsp;800&nbsp;metrin viestissä kultaa 1948 ja hopeaa 1949.

Suvanto osallistui maaotteluissa vuosina 1947–1948 kahteen 400 metrin juoksuun sijoittuen molemmissa neljänneksi sekä kolmeen pikaviestikilpailuun, joissa Suomi oli kaikissa toinen.

Suvanto juoksi 400 metrin ennätyksensä 49,8 Turussa 13. heinäkuuta 1948.

## Lähteet
Veikko Ruotsalainen

**Veikko Hannes Ruotsalainen** (12. toukokuuta 1908 Sonkajärvi – 5. maaliskuuta 1986 Lappeenranta) oli suomalainen hiihtäjä. Hän osallistui vuoden 1928 talviolympialaisiin näytöslajina olleessa sotilaspartiohiihdossa. Joukkue, jossa hiihtivät hänen lisäkseen Eino Kuvaja, Kalle Tuppurainen ja Esko Järvinen, sijoittui toiseksi.

Ruotsalainen oli ammatiltaan poliisi. Hän toimi Lappeenrannan kaupungin poliisimestarina vuosina 1947–1971.

## Lähteet
Mikko Meriläinen

**Mikko Antero Meriläinen** (4. marraskuuta 1927 Sotkamo – 13. tammikuuta 2015 Sotkamo) oli suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. 

Meriläinen osallistui vuoden 1948 talviolympialaisiin Sankt Moritzissa Sveitsissä. Hän kuului näytöslajina olleessa sotilaspartiohiihdossa toiseksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen. Oslon olympialaisissa 1952 hän oli Suomen yhdistetyn joukkueen varamies. Lake Placidin MM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui yhdistetyssä 12:nneksi.

SM-kilpailuissa Meriläinen saavutti yhdistetyssä pronssia vuosina 1949, 1950 ja 1951.

Meriläisen kotikunta oli Sotkamo. Hän oli ammatiltaan postimies ja edusti urallaan Sotkamon Jymyä. Meriläinen toimi Sotkamon Jymyn hiihtojaostossa useita vuosia ja kunnan urheilulautakunnassa viisi vuotta.

## Lähteet
Ernst Albert Gustaf Brander

**Ernst Albert Gustaf Brander** (18. heinäkuuta 1827 Turku – 21. joulukuuta 1891 Kokkola) oli suomalainen juristi, upseeri, metsänhoitaja ja  valtiopäivämies. 

Branderin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden presidentti Ernst Fredrik Brander ja Fredrika Albertina von Willebrand ja puoliso vuodesta 1861 Jenny Amanda Karolina Resin (Rääf, k. 1916). Brander tuli ylioppilaaksi 1846 ja suoritti tuomarintutkinnon 1850, varatuomarin arvon hän sai 1853. Suoritettuaan vielä sotilastutkinnon 1856 hän palveli vänrikkinä Fredrik Vilhelm III:n krenatöörirykmentissä 1857, mutta erosi sotapalveluksesta 1858. Brander oli Tukholman metsäinstituutin oppilas 1859 ja Tharandtin metsänhoitoakatemian oppilas 1860. Metsänhoitajatutkinnon hän suoritti 1860 ja tuli metsäkonduktööriksi. Hän oli läntisen Aureen hoitoalueen vt. metsänhoitaja samasta vuodesta, Turun-Hämeen läänin tarkastuspiirin vt. ylimetsänhoitaja vuodesta 1864 ja läntisen Aureen hoitoalueen vakinainen metsänhoitaja vuodesta 1866. Vaasan läänin läntisen tarkastuspiirin vt. ylimetsänhoitajaksi Brander tuli 1870 ja Kokkolan tullinhoitajaksi 1873. Hän oli porvarissäädyssä Kokkolan edustaja valtiopäivillä  1877–1878.
 
Valokuvaaja Signe Brander oli Ernst Albert Gustaf Branderin tytär.

## Lähteet
Sami Leinonen

**Sami Petri Tapani Leinonen** (s. 30. syyskuuta 1963 Hyvinkää) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä. Hän edusti aktiiviurallaan Lahden Hiihtoseuraa.

Leinonen osallistui vuoden 1988 talviolympialaisiin sijoittuen henkilökohtaisessa kilpailussa 17:nneksi. Maailmancupissa hän sijoittui maaliskuussa 1988 kolmanneksi Falunissa ja neljänneksi Rovaniemellä. Kauden 1987–1988 kokonaiskilpailussa hän oli kolmastoista.

## Lähteet
Beulah Koale

**Beulah Koale** (26. lokakuuta 1992) on uusiseelantilainen näyttelijä.

Koale varttui Etelä-Aucklandissa. Koulunkäynti ei häntä liiemmin kiinnostanut, vaan hän panosti lukioaikana kaiken rugbyn pelaamiseen. Lukion viimeisellä luokalla hän päätyi kuitenkin draamatunneille, jolloin hän innostui näyttelemisestä. Koale on itseoppinut näyttelijä. Hän harjoitteli viiden vuoden ajan näyttelemistä pienissä teatteriryhmissä.

Koale on juuriltaan samoalainen. Läpimurtonsa hän teki elokuvassa *[[Thank You For Your Service]]*. Se on Steven Spielbergin DreamWorks Pictures -yhtiön elokuva. Elokuva kertoo Irakin sodan veteraaneista, ja sen sivuosaan tarvittiin samoalainen amerikkalaissotilas. Hollywoodista ei löytynyt rooliin sopivaa näyttelijää, joten yhtiö lähti etsimään näyttelijää Uudesta-Seelannista, Australiasta ja Amerikan Samoasta. Etsinnöissä tehtiin 1&nbsp;400 koekuvausta, ja roolin sai tuolloin täysin tuntematon Beulah Koale.

Elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2017, kaksi vuotta kuvauksien jälkeen. Koale oli palannut kotimaahansa jatkamaan näyttelijän töitään. Ensi-illan jälkeen hänet kuitenkin palkattiin saman tien yhdysvaltalaiseen poliisisarjaan *[[Havaiji 5-0]]*. Siitä lähtien hän on asunut Havaijilla.

Syksyllä vuonna 2020 Koale oli Tampereella kuvaamassa Hollywood-elokuvaa *[[Dual (elokuva)|Dual]]*.

## Lähteet
Koszalinin piirikunta

**Koszalinin piirikunta** () on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 66&nbsp;480. Piirikunta jakautuu kahdeksaan maalaiskuntaan, jotka ovat Będzino, Biesiekierz, Bobolice, Manowo, Mielno, Polanów, Sianów sekä Świeszyno. Piirikunnan hallinnollinen keskus Koszalin on piirikuntatason kaupunki eikä siten kuulu piirikuntaan.

Koszalinin piirikunnan pinta-alasta 43 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Koszalinin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 11,4 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.

Vuoden 2019 lopussa Koszalinin piirikunnassa oli 66&nbsp;480 asukasta, joista 50,2 prosenttia naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 65&nbsp;440 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 64&nbsp;445 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,9 prosenttia, työikäisten 63 prosenttia ja eläkeikäisten 19,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,8 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 512 lasta.

## Lähteet
Vere Brabazon Ponsonby

**Vere Brabazon Ponsonby** (27. lokakuuta 1880 – 10. maaliskuuta 1956) oli brittiläinen aatelinen liikemies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1931–1935.

Ponsonby oli kenraalikuvernööri laman aikana, ja myötätunnosta pyysi ja sai kymmenen prosentin palkanalennuksen.

Ponsonbyn kaudella puhelin levisi koko Kanadaan, ja hän asennutti suoran linjan toimistostaan pääministerin toimistoon.

## Lähteet
Victor Cavendish

**Victor Christian William Cavendish** (31. toukokuuta 1868 – 6. toukokuuta 1938) oli englantilainen aatelismies, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1916–1921.

Cavendish kuuli nimityksestään juuri ennen Sommen taistelua, ja oli haluton lähtemään Englannista. Appivanhempiensa ja ulkoministerin suostuttelemana hän kuitenkin muutti perheineen Kanadaan. Maa oli poliittisessa kriisissä sotaponnistelujen vuoksi, ja Cavendish toimi sovittelijana pääministerin ja opposition välillä. Pääministeri Robert Borden toivoi Cavendishin jatkavan toisen kauden, mutta emämaa Englanti ei suostunut tähän.

Cavendishin vaimo oli  Evelyn Petty-Fitzmaurice, Henry Petty-Fitzmauricen tytär. Heillä oli seitsemän lasta, joista kuusi nuorinta seurasi vanhempiaan Kanadaan. 

## Lähteet
Date (Hokkaidō)

**Date** () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Iburin yleiskehitystoimiston alueella Hokkaidōn lounaisosassa Tyynenmeren Uchiuranlahden rannikolla. Pohjoisessa kaupungin alue nousee Usuvuorelle ja siihen kuuluu suurikokoinen eksklaavi. Datessa on 33&nbsp;478 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 444,21 neliökilometriä.

Date on saanut nimensä siitä, että paikkakunnan ensimmäisiä japanilaisia uudisasukkaita 1870-luvulla olivat Date Kunishige vasalleineen Sendain daimiokunnasta. Kaupunkioikeudet Date sai vuonna 1972. Kaupunkiin on sijoittunut sokerin, maatalouskoneiden ja metallien tuotantoa, ja sinne on rakennettu myös lämpövoimala. Alueella on Hokkaidōn muihin osiin verrattuna lämmin ilmasto, jonka ansiosta siellä viljellään riisin lisäksi monenlaisia erityyppisiä vihanneksia, hedelmiä, palkokasveja ja sokerijuurikasta. Uchiuranlahdella harjoitetaan muun muassa *[[konbu]]*-merilevän ja *[[Mizuhopecten yessoensis]]* -kampasimpukoiden vesiviljelyä. Vuonna 2006 Dateen liitettiin Ōtakin kyläkunta, jonka alue kuitenkin sijaitsee muusta kaupungista erillään Sōbetsun maaseutukaupungin toisella puolella. 

Daten nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Usu Zenkō-jin buddhalaisen temppelin raunioalue, joka tunnetaan kirsikankukistaan, ja Ōtakin alueella sijaitseva Kita-Yuzawa-onsenin kuuma lähde. Kaupunki toimii myös porttina Shikotsun–Tōyan kansallispuistoon suuntautuvalle retkeilylle. Datea palvelee JR Hokkaidōn Muroran-päälinja.

## Kuvia

Tiedosto:Date City Budokan.jpg|Daten kaupungin Budōkan
Tiedosto:Date rekisinomori Culture center.JPG|Date Rekishi no morin kulttuurikeskus
Tiedosto:Soma Jinja (Date, Hokkaido).jpg|Sōma-jinja
Tiedosto:Datemombetsu Station, Muroran Main Line.jpg|Date-Monbetsun rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Loimaan Panimo

**Loimaan Panimo** on Loimaalla sijaitseva suomalainen pienpanimo. Panimo on perustettu vuonna 2018. Panimo ja sen yhteydessä toimiva myymälä sijaitsevat Hulmin teollisuusalueella.

## Historia
Loimaalle perustettiin ensimmäinen panimo vuonna 1927 samalla nimellä kuin nykyinen panimo. Vuonna 1933 panimo perustettiin uudelleen nimellä Loimaan oluttehdas. Vuosina 1953–1966 panimomestarina toimi Georg Orlow. Tuona aikana panimo tuli tunnetuksi Loimaan pilsneristä.. Panimotoiminta lakkasi kunnan alueella vuonna 1970, kun Loimaan Panimo yhdistyi Auran Panimon kanssa.

Vuonna 2018 perustettu panimo on ilmoittanut seuraavansa aikaisemman panimon perinteitä ja valmistavansa nykyaikaisia käsityöläisoluita.

## Tuotteet
Loppuvuodesta 2020 panimon valikoimaan kuului yhteensä yhdeksän olutta:

* Uoma (American pale ale)
* Loiva (Blond ale)
* Voima (India pale ale)
* Savi (Portteri)
* HOP HOP (Double India pale lager)
* Bohemia (Bohemian lager)
* Pacific (Pacific lager)
* U.S. (U.S. lager)
* Rusko (Dinkel-Weizen)

Oluiden lisäksi panimo teettää tilaustyönä omia etikettejä vuokraa oluthanoja sekä tiskejä.

## Lähteet
Kia Carnival

**Kia Carnival** on Kia Motorsin vuodesta 1998 lähtien valmistama suurikokoinen tila-automalli. Muun muassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Pohjois-Amerikassa mallia myydään nimellä **Kia Sedona**.

## Kia Carnival KV-II (1998–2005)

Ensimmäisen sukupolven Carnival esiteltiin vuonna 1998. Se perustuu Mazdan kehittämälle pohjalevylle, jota käytettiin myös Kia Clarus -mallissa.

Vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestistä Carnival sai tulokseksi kaksi tähteä viidestä.

Moottorivaihtoehtoina olivat Roverilta peräisin oleva 2,5-litrainen V6 (163&nbsp;hv), Hyundain 3,5-litrainen V6 (195&nbsp;hv) ja vuodesta 2001 lähtien myös 2,9-litrainen (144&nbsp;hv) CRDi-dieselmoottori. Suurempi V6-moottori oli saatavana ainoastaan Pohjois-Amerikan markkinoilla.

Vuonna 2002 autolle tehtiin ensimmäisen facelift, jossa uudistukset kohdistuivat lähinnä puskureihin ja etusäleikköön. Toinen, pienempi uudistus tuli vuonna 2004, jälleen etusäleikköön.
 

## Kia Carnival VQ (2005–2014)

Vuonna 2005 esitelty toisen sukupolven Carnival oli saatavana sekä normaalipituisena että pidennettynä versiona (**Grand Carnival**). Auto perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Hyundai Santa Fe ja Kia Sorento. Kiinassa autoa myytiin nimellä **Kia VQ**. Lisäksi vuosina 2006–2009 Carnivalia myytiin myös **Hyundai Entourage** -nimisenä, joka oli saatavana ainoastaan pitkäakselivälisenä versiona.

Vuoden 2006 Euro NCAP -kolaritestistä Carnival sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Vuonna 2010 malli sai muun muassa uuden etusäleikön. 

## Kia Carnival YP (2014–)

Kolmannen sukupolven malli esiteltiin New Yorkin autonäyttelyssä huhtikuussa 2014. Auto perustui jälleen samalle pohjalevylle esimerkiksi Hyundai Santa Fen ja Kia Sorenton kanssa.

Keväällä 2018 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut Carnival. Suurimmat uudistukset kohdistuivat keulan alueelle, jossa muutoksia oli tehty etupuskuriin ja -säleikköön. Ajovalot muuttuivat LED-tyyppisiksi ja myös takavaloihin oli tehty pieniä muutoksia.
 

## Kia Carnival KA4 (2020–)

Neljännen sukupolven Carnival esiteltiin kesäkuussa 2020. Joissain maissa auto on saatavana jopa 11-paikkaisena versiona, jolloin istuimet on sijoitettu neljään riviin. Seitsemän- ja yhdeksänpaikkaiset versiot on varustettu kolmella istuinrivillä. Edeltäjäänsä verrattuna auton kokonaispituus kasvoi 40 millimetriä, akseliväli 30 millimetriä ja leveys 10 millimetriä. Auto perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi uudet Hyundai Santa Fe- ja Kia Sorento -mallit.

Moottorivaihtoehtoina ovat 3,5-litrainen (294&nbsp;hv) V6-bensiinimoottori ja nelisylinterinen 2,2-litrainen (202&nbsp;hv) dieselmoottori. Molempien moottorien yhteydessä voimansiirtona on kahdeksanportainen automaattivaihteisto. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marika Maijala

**Marika Maijala** (s. 1974) on suomalainen kuvittaja, graafikko ja lastenkirjailija, joka on tehnyt yhteistyötä useiden kirjoilijoiden kanssa ja joka vuonna 2018 julkaisi ensimmäisen oman lastenkirjansa. Maijala on kuvittanut muun muassa Hannu Mäkelän, Juha Virran, Tuula Kallioniemen, Essi Kummun ja Riikka Ala-Harjan teoksia. Hän on saanut kahdesti Rudolf Koivu -palkinnon. Toinen palkinto tuli Maijalan esikoisteoksesta *Ruusun matka*. Lisäksi Maijala on palkittu kuvitustaiteen valtionpalkinnolla.

## Elämä
### Opiskelu ja uran alku
Marika Maijala opiskeli 1990-luvulla Jyväskylän ja Turun yliopistoissa muun muassa kirjallisuutta. Opiskeluaikana hän omien sanojensa mukaan tajusi, että kuvien tekeminen oli kuitenkin kiinnostavin ala. Myöhemmin Atena-kustantamon johtajaksi noussut Ville Rauvola perusti Jyväksylässä ainejärjestölehden ja pyysi Maijalaa kuvittamaan sen. Maijala nautti työstä ja kuvitti myös Turussa Juri Nummelinin toimittamaa Turun ylioppilaslehtieä. 

Maijala hakeutui yliopistosta Pekka Halosen akatemian opiskelemaan graafista suunnittelua ja teki vuoden töitä Tammelle. Hän suunnittelu ulkoasuja ja kuvitti oppikirjoja. Maijala pyrki kuitenkin samaan aikaan kuvittamaan lastenkirjoja, mutta hänen tyylinsä ei alkuun innostanut. Maijalan ura kuvittajana alkoi lopulta vuonna 2004, kun häntä pyydetiin kuvittamaan Laura ja Ville Lähteenmäen *Salakari*-sarjan kirjan. Samana vuonna hän kuvitti myös Hannu Mäkelän teoksen *Kaksi prinsessaa*.

### Kuvittajana useiden kirjoilijoiden teoksiin
Maijala teki Mäkelän kanssa yhteistyötä kymmenen vuoden ajan. *Olipa kerran ja monta kertaa* -teoksen hän kuvitti vuonna 2014. Maijalan mukaan yhteistyö tuntui erityiseltä, sillä Mäkelä oli yksi Maijalan lapsuuden sankareista. Maijala palkittiin vuonna 2009 Mäkelän kirjan *Vauvaunia* kuvituksesta Rudolf Koivu -palkinnolla. Juha Virran kanssa Mäkelä on puolestaan tehnyt seitsemän lastenkirjaa. Ensimmäinen niistä oli *Sylvi Kepponen* -sarjan ensimmäinen osa vuodelta 2008. Maijala ja Virta oli myös 16 vuoden parisuhteessa, ja he ovat jatkaneet kirjallista yhteistyötä vielä eronsa jälkeen.

Maijala on tehnyt yhteistyötä myös Tuula Kallioniemen, Essi Kummun ja Riikka Ala-Harjan kanssa. Hän on kuvittanut kahdeksan Kallioniemen *Karoliina*-sarjan osaa. *Karoliina ja villit luistimet* oli vuonna 2008 ehdokkaana Finlandia Junioriin. Toisen Finlandia-ehdokkuutensa Maijala sai Kummun kanssa teoksesta *Puhelias Elias*. Maijalan kuvittama japanilaisen Hiroko Motain teos *Miljoona biljoona joulupukkia* pääsi vuonna 2015 AOI World Illustration Awardsin ehdokaslistalle, ja seuraavana vuonna se oli esillä Bolognan lastenkirjamessuilla.

### Ensimmäiset omat teokset
Maijala sai vuonna 2017 Taiteen edistämiskeskuksen kolmivuotisen apurahan. Apurahan turvin Maijala kirjoitti ensimmäisen oman teoksensa *Ruusun matkan* ja aloitti toista, *Suden hetkeää*. *Ruusun matkan* julkaisi vuonna 2018 Etana Editions. Kirja kertoo koirasta, joka rakastaa juoksemista. Maijala kuvasi teoksen koiran näkökulmasta. Kirja palkittiin Rudolf Koivu -palkinnolla, ja se oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkintoon.

## Lähteet
Luettelo Yhdysvaltain osavaltioista ja territorioista

Tämä on **luettelo [[Yhdysvaltain osavaltiot|Yhdysvaltain osavaltioista]] ja [[Yhdysvaltain territoriot|territorioista]]**.

## Yhdysvaltain osavaltiot

## Asutut territoriot

Lähde liittymisvuodelle, asukasluvulle ja pinta-alalle.

## Lähteet
Peussa

**Peussa** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Arvo Peussa (1900–1941), keskimatkojen juoksija
*Tauno Peussa (1914–1940), pika- ja keskimatkojen juoksija
Muumio (hirviö)

**Muumio** on elävä kuollut hirviö, joka on muumioitu. Hirviön yleisiä tuntomerkkejä ovat esimerkiksi sen ympärille käärityt kangassuikaleet. Muumioita esiintyy yleisesti kauhuelokuvissa. 

## Katso myös

* Muumion kirous
Aivojen tasavirtastimulaatio

**Aivojen tasavirtastimulaatio** (, **tDCS**) on masennuksen hoitoon kehitetty neuromodulaatiomenetelmä. Nykyään sitä käytetään monien psykiatristen ja neurofysiologisten oireiden hoidossa. 

Aivojen tasavirtastimulaatiota toteutetaan päähän vedettävän elektrodipäähineen avulla. Stimulaatioalue riippuu hoidettavasta oireesta. 

Masennuksen yhteydessä vasemman etuotsalohkon alueen toiminta on heikompaa kuin terveillä henkilöillä ja oikean etuotsalohkon alueen toiminta on vilkkaampaa. Täten hoidettaessa masennusta tasavirtastimulaation avulla sijoitetaan positiivinen elektrodi eli anodi (+) vasemman etuotsalohkon kohdalle, ja negatiivinen elektrodi eli katodi (-) sijoitetaan saman alueen oikealle puolelle.

## Katso myös
*Transkraniaalinen magneettistimulaatio

## Lähteet

*

## Aiheesta muualla