open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Önkkörin kanava

**Önkkörin kanava** on avokanava Oulujärvessä. Se erottaa nykyään Kajaanin kaupunkiin kuuluvan Vuolijoen Käkisaaren mantereesta. Kanavan ovat kaivaneet venäläiset sotilaat tai sotavangit 1600-luvulla tai 1700-luvun alussa, ja yksi mahdollisus kanavan kaivamisen tarpeelle on ollut Ison Vihan aikainen venäläisten kokema Oulujärven arvaamattomien selkien myrskyjen pelko.

Kanava ehti kasvaa lähes umpeen ja kulkukelvottomaksi. Sen ruoppaamista on suunniteltiin pitkään aikaa, ja lopulta ruoppaus aloitettiin vuonna 2018. Työ tehtiin useassa otteessa, jotta suojellut lajit pääsisivät välillä etsimään uusia paikkoja.

Kanava avattiin ulkoilualueeksi ja veneliikenteen käyttöön vuonna 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Esisopimus kanavan kaivamisesta  kafi.tutka.net
Samu Salo

**Samu Salo** on Insinööriliiton (IL) puheenjohtaja. Salo valittiin IL:n puheenjohtajaksi toukokuussa 2016 Hämeenlinnassa pidetyssä liiton edustajakokouksessa. Puheenjohtajavaalissa Salo voitti vastaehdokkaana olleen Pekka Liimataisen äänin 54-19.

Salo on valmistunut tuotantotalouden amk-insinööriksi Seinäjoen ammattikorkeakoulusta vuonna 2000.  Insinööriliiton hallituksessa hän on ollut marraskuusta 2011 lähtien. Helsingin Insinöörien puheenjohtajaksi Salo valittiin vuoden 2014 alusta.

## Lähteet
Eve Kopli

**Eve Kopli** on virolainen laulaja, äänialaltaan sopraano. Hän aloitti uransa viulistina, joksi hän opiskeli Urmas Vulpin johdolla Viron musiikkiakatemiassa. Valmistumisensa jälkeen hän muutti vuonna 2003 Sveitsiin opiskelemaan keskiaikaisen musiikin ja renessanssimusiikin laulua Schola Cantorum Basiliensisissa, jossa häntä opettivat Kathleen Dineen ja Dominique Vellard. Lauludiplominsa Kopli sai kesäkuussa 2007.

Kopli esiintyy säännöllisesti eri puolilla Eurooppaa monien varhaisen musiikin yhtyeiden, kuten Huelgas Ensemblen kanssa. Hän on kuitenkin laulanut tuoreempaakin musiikkia. Hän on myös levyttänyt.

## Lähteet
Proguaniili

**Proguaniili** eli **klorguanidi** tai **kloroguanidi** (C11H16N5Cl) on biguanideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä malarian estolääkityksenä. Proguaniili on WHO:n julkaisemalla tärkeimpien lääkeaineiden listalla.

## Ominaisuudet ja käyttö
Proguaniili on aihiolääke ja metaboloituu ihmisen maksassa vaikuttavaksi triatsiinirakenteiseksi yhdisteeksi. Proguaniili vaikuttaa inhiboimalla malarialoisioiden dihydrofolaattireduktaasia, minkä seurauksena malarialoisioiden tarvitseman foolihapon biosynteesi estyy. Yhdiste on tehokas erityisesti loision kehittyviä yksilöitä vastaan. Proguaniilia käytetään lähinnä malarian estolääkityksenä yhdessä klorokiinin tai atovakonin kanssa. Lääkitys aloitetaan muutama päivä ennen matkan alkua ja kestää noin viikon ajan matkan päättymisen jälkeen. Lääkkeen korkean hinnan vuoksi se on yleensä käytössä vain matkan ollessa lyhytkestoinen.

## Haittavaikutukset
Proguaniili on yleisesti erittäin hyvin siedetty lääkeaine. Suurina annoksina haittavaikutuksia voivat olla pää- ja vatsakipu, huonovointisuus, ripulointi, ihottuma ja unettomuus.

## Synteesi
Proguaniilia valmistetaan p-kloorianiliinista ja disyandiamidista, jotka reagoivat ensimmäisessä vaiheessa p-kloorifenyylidisyandiamidiksi. Tämä välituote reagoi toisessa vaiheessa isopropyyliamiinin kanssa proguaniiliksi.

## Lähteet
The Seldom Seen Kid

**The Seldom Seen Kid** on brittiläisen alternative rock -yhtye Elbow’n neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. maaliskuuta 2008. Albumi debytoi Britannian albumilistalla sijalla 5. 

*The Seldom Seen Kid* sai hyvin positiivisen vastaanoton ja se voitti Mercury Prize -palkinnon.

### Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Metacritic: 82/100
* AllMusic: 
* NME: 9/10
* Pitchfork Media: 7.8/10
* The Guardian: 

## Lähteet
RN Ermanno Carlotto

**RN Ermanno Carlotto** () oli Italian kuninkaallisen laivaston tykkivene.

## Valmistus
Alus tilattiin Shanghaista Shanghai Dock and Engineering Companyltä, missä köli laskettiin maaliskuussa 1914. Alus laskettiin vesille 19. kesäkuuta 1918 ja otettiin palvelukseen 1. maaliskuuta 1921.

## Palvelus
Alus aloitti vuonna 1921 palveluksensa Kiinassa. Seuraavana vuonna Italia lähetti Kiinan kiristyneen tilanteen vuoksi alueelle risteilijät *[[RN Calabria|Calabrian]]* ja *[[RN Libia|Libian]]*. Alusten saavuttua Tientsiniin osastoon liittyivät *[[RN Sebastiano Caboto|Sebastiano Caboto]]* ja *Ermanno Carlotto*.

Italian antauduttua liittoutuneille aluksen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943 Shanghaissa. Japanilaiset internoivat aluksen miehistön. Japanilaiset nostivat hylyn 15. lokakuuta ja se siirrettiin Mitsubishin Kiangnanin telakalle korjattavaksi ja varustettavaksi. Alus liitettiin 1. marraskuuta keisarillisen Japanin laivastoon tykkiveneenä nimellä *Narumi*, jolloin alus liitettiin osaksi Sasebon laivastoaluetta ja se kuului osaksi Jangtsen erityistukikohtaosastoa Kiinassa. Alus siirrettiin 5. marraskuuta Kiinan aluelaivastoon Jangtsen alakuoksun vartiostoon.

Aluksen tykit siirrettiin maihin alkuvuodesta 1945, jolloin ne asennettiin maalinnakkeisiin. Se antautui Shanghaissa 1945 sotatoimien päättyessä. Se luovutettiin Kiinalle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Kian Kun*. Kommunistit valtasivat aluksen 1949 ja sen myöhemmistä vaiheista ei ole tietoa.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Varsinais-Suomen Viro-keskus

**Varsinais-Suomen Viro-keskus** (viroksi käytetään epävirallista nimeä *Turu Eesti keskus*) on Turun seudulla toimiva Viron ystävien yhdistys. Se perustettiin 1994 alueen eri Viro-yhdistysten yhteistyöfoorumiksi. Sen ensimmäinen puheenjohtaja oli Markku Lehtonen. Vuonna 2002 tehtävään valittiin Harri Raitis ja vuonna 2007 Armas Lahoniitty. Vuosina 2019–2021 puheenjohtajana oli Mari Jurtom, vuonna 2022 Kirsi Vainio-Korhonen. Vuodesta 2023 alkaen tointa on hoitanut Jouni Elomaa.

Yhdistyksen jäsenmäärä oli vuonna 2018 noin 500. Vuoden 2019 lopussa jäseniä oli 403. Yhdistys järjestää kulttuuritapahtumia, osallistuu Suomen ja Viron välisiin Euroopan unionin hankkeisiin, järjestää neuvontapalveluja Varsinais-Suomessa asuville virolaisille sekä toimii Viron kunniakonsulin toimistona Turussa. Vuoden 2021 alusta alkaen Viron kunniakonsuli Turun ja Varsinais-Suomen alueella on toimitusjohtaja Andrus Junolainen. Hänen edeltäjänsä tehtävässä oli professori, yliopiston rehtori emeritus Keijo Virtanen, joka toimi kunniakonsulina vuosina 2001–2020. Viro-keskus osallistuu näkyvästi Turun kulttuuritapahtumiin, esimerkiksi jokakesäisiin Keskiaikaisiin markkinoihin. Vuonna 2014 perustettiin Viro-keskuksen osaksi Eestlaste klubi erityisesti alueen virolaisia palvelemaan.

Toiminnan keskus on Turun Vanhalla suurtorilla, Brinkkalan sisäpihalla sijaitseva Konttori, jota johtaa Viro-keskuksen toiminnanjohtaja Kirsi Äyräs.

## Katso myös
* Suomen Viro-yhdistysten liitto
* Tuglas-seura

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Varsinais-Suomen Viro-keskus ry.
Duncan Haldane

**Frederick Duncan Michael Haldane** (**F. Duncan Haldane**) (s. 14. syyskuuta 1951) on englantilainen fyysikko ja professori Princetonin yliopistossa. Haldane jakoi Nobelin fysiikanpalkinnon J. Michael Kosterlitzin ja David J. Thoulessin kanssa vuonna 2016.

## Lähteet
J. Michael Kosterlitz

**John Michael Kosterlitz** (s. 22. kesäkuuta 1943) on skotlantilainen fyysikko ja professori Brownin yliopistossa. Kosterlitz sai Nobelin fysiikanpalkinnon Duncan Haldanen ja David J. Thoulessin kanssa vuonna 2016.

## Lähteet
Osta pientä ihmistä

**Osta pientä ihmistä** on Jouko Turkan kirjoittama näytelmä. Näytelmä käsitteli nousuhuumassa elävää Nokia-Suomea. Tarinan keskiössä oli Nokian silloisen toimitusjohtajan Jorma Ollilan ja Sari Mällisen esittämän pullonkerääjänaisen kuvitteellinen romanssi.

Näytelmä oli tarkoitus esittää KOM-teatterissa. Näytelmän harjoitukset kuitenkin keskeytettiin vain vähän ennen ensi-iltaa. KOM-teatterin silloisen johtajan Pekka Milonoffin mukaan esitykset keskeytettiin vakavien taiteellisten erimielisyyksien vuoksi. Näytelmässä piti esiintyä Eero Aho, Tiina Lymi, Juho Milonoff, Sari Mällinen, Saara Pakkasvirta, Taisto Reimaluoto ja Pekka Valkeejärvi. Turkan mukaan teatteri tarjosi mahdollisuutta, että näyttelijät olisivat valmistelleet näytelmän loppuun ilman häntä, mutta tähän Turkka ei suostunut.

KOM-teatterin ensi-illan peruunnuttua näytelmän teksti luettiin ääneen monissa teattereissa ja Like Kustannus julkaisi näytelmän kirjana.

Virolainen Von Krahli -teatteri otti näytelmän omaan ohjelmistoonsa Connecting People -nimellä. Näytelmä aiheutti paljon keskustelua myös Virossa. Esitys nähtiin myös Suomessa, Helsingin juhlaviikoilla Q-teatterissa. Kaikki neljä esitystä myytiin loppuun. Suomessa näytelmä esitettiin viroksi ja tekstitettiin suomeksi.

## Arvioita
::»Turkan kieli on pyörryttävää. Hän saattaa olla suomenmestari kirjoittamaan puhutun kielen tekstiksi ja kuvaamaan repliikin sisällä henkilön ajatuksen liikkeen.» – *[[Anneli Kanto]], [[Teatteri (lehti)|Teatteri]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Turkan tiedotustilaisuudesta muodostui performanssi vuonna 2000
Anna-Liisa Leino

**Anna-Liisa Leino** (o.s. **Hovi**, 22. elokuuta 1935 Säkkijärvi – 13. syyskuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston kasvatustieteen professori 1985–1999. Hänen tutkimuskohteitaan olivat vieraan kielen opetus ja oppimistyylit.

## Teokset
* *Kielididaktiikka*, 1979
* *Kasvatustieteen perusteet* (Jarkko Leinon kanssa), 1988
* *Oppimistyyli: teoriaa ja käytäntöä*, 1990
* *Opettaminen ammattina* (Jarkko Leinon kanssa), 1997

## Lähteet
Finnish Reflection Experiment

**Finnish Reflection Experiment** (lyh. **FIRE**) on Geologian tutkimuskeskuksen (GTK) sekä Helsingin yliopiston seismologian laitoksen ja Oulun yliopiston geofysiikan osaston ja Sodankylän geofysikaalisen observatorion heijastusseisminen luotaushanke, joka toteutettiin yhteistyössä Venäjän valtionyhtiö Spetsgeofysikan kanssa vuosina 2001–2004. FIRE-linjat käsittävät yhteensä yli 2&nbsp;100 kilometriä heijastusluotausprofiileja, jotka leikkaavat Suomen kallioperän tärkeimmät pääyksiköt. FIRE-luotausten budjetti oli noin 17 miljoonaa euroa, josta suurin osa rahoitettiin Venäjän Suomen velan kompensaatio-ohjelman puitteissa, jossa Neuvostoliiton aikaista velkaa lyhennettiin tieteellisillä laitteilla ja palveluilla.

FIRE-luotauslinjoja on neljä: FIRE 1 ja 2 leikkaavat Etelä- ja Keski-Suomen kallioperän koillisesta lounaaseen ja FIRE 3 kaakosta luoteeseen. FIRE 4 leikkaa Pohjois-Suomen kallioperän pohjois-eteläsuunnassa. Linjoilta mitatusta seismisestä luotausaineistosta on voitu tehdä Suomen kallioperän syvärakennetta tarkentavia havaintoja.

FIRE-aineistot on vapautettu avoimiksi aineistoiksi Helsingin yliopiston Seismologian instituutin OpenFIRE-hankkeessa vuonna 2017, ja vuoden 2021 alussa FIRE-aineistot otettiin osaksi FIN-EPOS-tutkimusaineistoja.

## Lähteet
David J. Thouless

**David James Thouless** (21. syyskuuta 1934 – 6. huhtikuuta 2019) oli skotlantilainen fyysikko ja professori Washingtonin yliopistossa. Thouless jakoi Nobelin fysiikanpalkinnon F. Duncan M. Haldanen ja J. Michael Kosterlitzin kanssa vuonna 2016.

Thoulessin työ on lisöännyt ymmärrystä laajennetuista atomi- ja elektronijärjestelmistä sekä nukleonijärjestelmästä. Hän on tutkinut erityisesti suprajohtavuusilmiöitä, ydinaineen ominaisuuksia ja virittyneitä kollektiivisia liikkeitä ytimien sisällä.

## Lähteet
Marja Leinonen

**Ulla Marja-Leena Leinonen** (16. tammikuuta 1946 Varkaus – 8. kesäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen kielentutkija ja Tampereen yliopiston slaavilaisen filologian professori.

Leinonen kirjoitti ylioppilaaksi Varkauden yhteislyseosta vuonna 1964 ja suoritti kirjeenvaihtajatutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulussa ja valmistui kauppatieteen kandidaatiksi (1967). Sitten hän opiskeli venäjän kieltä ja yleistä kielitiedettä Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi (1975), lisensiaatiksi (1979) ja tohtoriksi (1983). Hänen väitöskirjansa *Russian  aspects, ”temporal’naja lokalizacija” and definiteness/indefiniteness*
käsitteli venäjän verbiaspektin semantiikkaa ja pragma­tiikkaa.

Työurallaan Leinonen toimi yleisen kielitieteen virkaatekevänä lehtorina Helsingin yliopistossa (1975–1978). Tänä aikana hän laati muun muassa laati opetusmonisteen *Venäjän fo­netiikan perusteet* (1977), jota on käytetty vielä 2010-luvun lopullakin monen korkeakoulun venäjänopetuksessa. Hän oli Suomen Akatemian tutkimusassistentti vuosina 1979–1983 ja Tampereen yliopiston  slaavilaisen filologian assistentti (1978–1981). Vuodesta 1981 lähtien Leinonen opetti Tampereen yliopistossa, ensin yleisen kielitieteen lehtorina ja sitten slaavilaisten kielten professorina vuodesta 1985 vuoteen 2004 saakka. Hän jäi ennenaikaiselle eläkkeelle kyllästyttyään yliopistomaailman silloiseen henkeen.

Leinosen väitöskirjan aiheena oli venäjän kielen verbien aspektien merkitykset, ja tämä tutkimus nauttii kansainvälistä arvostusta. Myöhemmin hän vertaili suomen ja venäjän lauserakenteita sekä tutki puhutun venäjän piirteitä. Hän myös pani alulle Suomen venäläisen populaation muistitiedon tutkimuksen, erityisesti Karjalan kannaksen venäläisten evakkojen, josta aiheesta hän ohjasi useita opinnäytetöitä. Leinosen omat tutkimukset tältä alueelta koskevat kielikontakteja sekä suomenvenäläisten perinteitä ja arkihistoriaa. Leinonen kiinnostui myös Stadin slangin venäläisperäisistä sanoista.

Myöhemmällä iällään Leinonen opetteli komin kielen ja laati komilaisten kollegojen kanssa tutkimuksia tuon kielen rakenteesta sekä sen alueella olleista kielikontakteista. Hän tutki myös laajemmin Pohjois-Venäjän suomalais-ugrilaisten kielten ja kansojen tutkimushistoriaa.

Leinonen oli myös arkistotutkija. Lisäksi hän käänsi suomeksi pohjoisia alueita käsitteleviä kansa- ja kielitieteellisiä tutkimuksia ja matkakertomuksia. Hän osallistui myös Michael Branchin A. J. Sjögren -projektiin kirjoittamalla tämän päiväkirjoja puhtaaksi Kansalliskirjaston nettijulkaisua varten.
Eläkevuosinaan Leinonen ryhtyi harrastamaan balttilaisia kieliä sekä niiden alueella tapahtuneita kielikontakteja. Hän opetteli latvian kielen ja käänsi myös latvialaista kirjallisuutta suomeksi. Lisäksi hän harrasti latvian kulttuuria laulamalla Helsingin latvialaisen kuoron riveissä.

Leinonen harrasti myös taidemaalausta sekä lintujen tarkkailua ja matkailua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Marja Leinosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Porin Ässien SM-liigakausi 2016–2017

**Porin Ässien SM-liigakausi 2016–2017** oli jääkiekkoseura Porin Ässien 41. kausi jääkiekon SM-liigassa ja 49. kausi Suomen jääkiekon korkeimmalla sarjatasolla. Ässien edellinen kausi oli päättynyt runkosarjassa sijalle 12.

Ässät kohtasi pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella kymmenenneksi sijoittuneen Tampereen Ilveksen. Ässät putosi jatkosta, kun Ilves vei voitot 1–2. 

## Joukkue

**Valmennus:**
* **Päävalmentaja**  Jyrki Aho
* **Valmentaja**  Mikael Kotkaniemi
* **Valmentaja**  Petteri Niittynen
* **Maalivahtivalmentaja**  Jaakko Rosendahl
**Huolto:**
* **Huoltaja**  Kimmo Korhonen
* **Huoltaja**  Markku Kukkula
* **Huoltaja**  Jukka Väkevä
* **Lääkäri**  Antti Hakkiluoto
* **Lääkäri**  Heikki Korhonen
* **Lääkäri**  Jarkko Levola
* **Fysioterapeutti**  Ville Valli
* **Fysioterapeutti**  Jacob Hyde
* **Naprapaatti**  Kari Hovi

## Ottelut

## Runkosarjan pelaajatilastot
### Kenttäpelaajat
Lähde: QuantHockey

### Maalivahdit

## Pudotuspelien pelaajatilastot
### Kenttäpelaajat
Lähde: QuantHockey

### Maalivahdit

## Lähteet
Pohja-Lankila

**Pohja-Lankila** on kylä Ruokolahden kunnassa Etelä-Karjalan maakunnassa. Kylä sijaitsee kunnan koillisosassa, ja matkaa Ruokolahden kuntakeskukseen Rasilaan on noin 25 kilometriä. Kylän läpi kulkee yhdystie 4063, josta on yhteys valtateille 6 ja 14. Pohja-Lankilassa asuu vakituisesti noin 160 asukasta ja kesäisin mökkiläiset moninkertaistavat kylän väkiluvun. Kylässä toimii muun muassa pieni baari-kahvila. Pohja-Lankila valittiin Vuoden eteläkarjalaiseksi kyläksi 2004.

## Aiheesta muualla
*Pohjalankilan kylän kotisivut
Martti Leistén

**Martti Arthur Leistén** (27. elokuuta 1930 Helsinki – 18. huhtikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli Rovaniemen hovioikeuden presidentti vuosina 1988–1997.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Erkki Rintala: Martti Leistén 60-vuotias, Lakimies-lehti 98 (2000): 5, s. 833–835

## Aiheesta muualla

* Martti Leisténin muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''
Cheer Up

**Cheer Up** on Christy Garlandin ohjaama ja käsikirjoittama suomalais-kanadalaisena yhteistuotantona tehty dokumenttielokuva vuodelta 2016.

Elokuva on urheilu- ja henkilödokumentti rovaniemeläisestä nuorten cheerleaderjoukkueesta. Joukkueen teini-ikäiset tytöt tekevät kaikkensa täyttääkseen omat ja muiden odotukset, mutta joukkue menestyy kisoissa kuitenkin huonosti. Patricialle, Ainolle ja Miialle itsensä, oman paikkansa sekä perheen merkityksen löytäminen on lopulta paljon tärkeämpää kuin yhdenkään kilpailun voitto.

## Aiheesta muualla
*Tuotantoyhtiö napafilms oy
*Elokuvan IMDB-sivu
*Elokuvan Facebook-sivu
*Yleisradion uutinen
*Elokuvan traileri

## Lähteet
Hella (yritys)

**Hella GmbH & Co. KGaA** on saksalainen ajoneuvovarusteiden valmistaja, joka tunnetaan erityisesti ajoneuvovalaisinten ja -heijastimien tekijänä. Hellalla on noin 33&nbsp;700 työntekijää ja noin 90 tehdasta ympäri maailmaa, ja se on yksi Saksan sadasta suurimmasta yrityksestä. Vuonna 2012 Hella oli maailman 33. suurin autoteollisuuden komponenttitoimittaja.

## Hella Lighting Finland Oy
Suomessa Hella-konserni omistaa Salossa toimivan Hella Lighting Finland Oy:n. Se perustettiin Talmu-nimisenä vuonna 1955, ja vuonna 1983 se siirtyi saksalaisen Hellan omistukseen. Nykyisin se on LED-tuotteita valmistava yritys Pohjoismaissa, joka toimittaa valaisintekniikkaa ajoneuvoteollisuuden lisäksi kiinteistöihin ja risteilyaluksiin. Hella valmisti ensimmäiset LED-valaisimensa vuonna 1992.

Lokakuussa 2016 Hella ilmoitti lopettavansa 180 henkilöä työllistävän Salon-tehtaan vuoteen 2018 mennessä ja siirtävänsä tuotannon Romaniaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kauko Leiviskä

**Kauko Johannes Leiviskä** (s. 21. lokakuuta 1950 Pyhäntä) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut Oulun yliopiston prosessitekniikan professori vuodesta 1990. Hän on tutkinut sellu- ja paperiteollisuuden prosessien mallintamista, simulointia ja automatisointia.

## Lähteet
Kirsti Rein

**Kirsti Sofia Gabriella Rein** (24. elokuuta 1901 Helsinki – 12. syyskuuta 1994) oli suomalainen taidemaalari, joka käytti pääasiassa öljyvärejä ja pastelliliituja. Hän erikoistui henkilö- ja maisemamaalauksiin.

Reinin vanhemmat olivat professori Gabriel Rein ja Elsa Rein (o.s Torckell). Kirsti Rein kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1919 ja opiskeli taidetta Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja Helsingin yliopiston piirustussalissa 1919–1922. Lisäoppia hän hankki opintomatkoillaan Pariisiin 1927 ja 1930 ja Tukholmaan 1928. Pariisissa hänen opinahjojaan olivat Académie Colarossi, Académie Ranson ja Académie André Lhote, ja Tukholmassa häntä opetti Henrik Blomberg.

Kirsti Reinin teoksia oli ensi kerran esillä taidenäyttelyssä Helsingissä 1934. Hänen teoksiaan hyväksyttiin Suomen Taiteilijain näyttelyyn 1934, 1938 ja 1941. Suomen Taideyhdistyksen ryhmänäyttelyyn Rein otti osaa 1934 ja Kuvataiteilijaseniorien ryhmänäyttelyyn 1976–1990 paitsi vuonna 1981. Hänellä oli näyttely Helsingissä vuosina 1929, 1933 ja 1954. Reinin teoksia on eri kokoelmissa, kuten Helsingin yliopistolla, Turun yliopistolla, Åbo Akademilla ja Helsingin kaupungin kokoelmissa. Kirsti Rein oli Taidemaalariliiton ja Kuvataiteilijaseniorien jäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
Anna-Liisa Riikkala

**Anna-Liisa Riikkala** (oik. **Ranta**; 3. toukokuuta 1911 Turku – 9. lokakuuta 1994) oli suomalainen taidemaalari, joka teki pääasiassa henkilö- ja maisemamaalauksia.

Riikkalan vanhemmat olivat valokuvaaja Frans Hjalmar Renvall ja Maria Josefina Jumppi. Hänen puolisonsa oli taidemaalari Viljo Ranta. Riikkala kävi kansakoulun ja kaksi luokkaa Turun suomalaista tyttökoulua. Sen jälkeen hän opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1926–1930.

Riikkalan teoksia oli ensi kerran näytteillä Turussa 1930, Nuorten näyttelyssä niitä oli esillä vuosina 1940 ja 1943. Ulkomailla järjestetyistä suomalaisen taiteen näyttelyistä hän otti osaa 1943 Saksassa pidettyyn naistaiteilijoiden näyttelyyn sekä 1946 Ruotsin Göteborgissa esillä olleeseen Turun taiteilijoiden yhteisnäyttelyyn. Riikkala kuului turkulaisten taiteilijoiden muodostamaan Ryhmä 9:ään ja hän oli myös Turun taiteilijaseuran jäsen sekä seuran johtokunnan jäsen 1936–1944.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
Lung Hsiang

**Lung Hsiang** () oli keisarillisen Kiinan laivaston Qing-dynastian Nanyangin laivaston tykkivene.

## Valmistus
G. Rendellin suunnittelema alus tilattiin Mitchell & Companylta  Low Walkerin telakalta, missä köli laskettiin 21. syyskuuta 1875 telakkanumerolla 327. Alus laskettiin vesille 23. helmikuuta 1876 nimellä *Alpha*. Sen koeajot alkoivat 8. kesäkuuta.

## Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta vuoden 1895 tienoilla.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Zero (Kypckin albumi)

__NOTOC__
**Zero** (ven. Зеро) on suomalaisen doom metal -yhtye Kypckin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin 16. syyskuuta 2016 levymerkillä Ranka Kustannus. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 20.

Kappaleesta ”Ja svoboden” julkaistiin musiikkivideo.

## Vastaanotto
Albumi sai positiivisen vastaanoton. Kaaoszinen Sirpa Pelli piti albumia erinomaisena, ja kehui erityisesti yhtyeen kiinnostusta historiaan, kieleen ja kulttuuriin sekä mustaan huumoriin. Imperiumin Tuomio Harju arvioi albumin yhtyeen sen astisista harkituimmaksi kokonaisuudeksi sekä yhdeksi parhaimmista vuonna 2016 julkaistuista levyistä. V2.fi-sivuston Jesse Kärkkäinen totesi albumin olevan yhtyeen tähän mennessä monipuolisin julkaisu, jonka karu kauneus sykähdyttää. Hän nimesi levyn yhdeksi vuoden vaikuttavimmista kokonaisuuksista. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Erkki Seppänen – laulu
* Sami Lopakka – kitara
* Sami Kukkohovi – kitara
* Jaska Ylä-Rautio – basso
* Antti Karihtala – rummut

### Vierailevat muusikot
* Jussi Kulomaa – taustalaulu
* Anna Jousne – laulu (kappale 5)
* Ampe Rautiainen – muu kitara (kappale 1)

### Tuotanto
* Hiili Hiilesmaa – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
* Jussi Kulomaa – tuottaja (laulu), äänittäjä (laulu)
* Petri Laurell – kansikuva, valokuvat
* Lopakka – design, layout, logo

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 
* Kaaoszine: 9–/10
* V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Ismo Lindell

**Ismo Veikko Ilmari Lindell** (s. 23. marraskuuta 1939) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan professori vuodesta 1989. Hänen tutkimuskohteensa on sähkömagneettista kenttäteoriaa. Vuodesta 1996 hän oli Suomen akatemian akatemiaprofessori.

Lindellille myönnettiin vuonna 2010 Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto teoksesta *Sähkön pitkä historia* (Otatieto-sarja, Gaudeamus). Perusteluissa lautakunta totesi, että se on 

## Teokset
*  
* 

## Lähteet
Azerbaidžan kesäolympialaisissa 2012

**[[Azerbaidžan]]** osallistui Lontoon kesäolympialaisiin vuonna 2012 53 urheilijan joukkueella, jotka osallistuivat 15 eri lajiin. Lipunkantajana avajaisissa toimi Elnur Mammadli ja päättäjäisissä Togrul Asgarov. Maa saavutti kisoissa 10 mitalia, joista kaksi oli kultaisia, kaksi hopeisia ja kuusi pronssisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bodil Lindfors

**Bodil Juanita Lindfors** (s. 1951) on suomalainen ruotsin kielellä kirjoittava kirjailija ja psykoterapeutti, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän on saanut kirjallisuuden valtionpalkinnon vuonna 1979 teoksesta *Anteckningar från ett hus vid floden*.

Lindfors on opettanut psykologiaa Åbo Akademissa. Hänellä on ollut vuodesta 1990 oma psykoterapeutin vastaanotto.

Lindforsin tuotannosta on sanottu, että siinä on itämaisia vaikutteita, ja hän suosii surrealistisia aistimusvoimaisia kielikuvia.

## Teokset
Lindforsin runosuomennoksia on antologiassa *Talvi on hiljaisuutta ja vastarintaa* (WSOY 1986).
* Trädgård i förvandling, 1976 (runokokoelma)
* Anteckningar från ett hus vid floden, 1978
* Om glädjens alkemi, 1979
* New York nätter och dagar, 1982
* Den förnekade bilden, 1986
* Insektliv, 1989
* Havets trösklar, 1993
* Tulpan, 1997
* Att drömma i Finland, 2001 (esseekokoelma)
* A question of balance : conflict and aggression in close relationships, 2002 (väitöskirja)
* ett slott av snö, 2006

## Lähteet
Mimosoideae

**Mimosoideae** on hernekasvien (Fabaceae) heimoon kuuluva alaheimo. Se sisältää nykyisin hernekasveihin luettuja sukuja, jotka aikaisemmin käsitettiin erilliseksi *tuntopuukasvien* (*Mimosaceae*) heimoksi.

Alaheimoon kuuluu noin 80 sukua ja yli 3000 lajia, joista noin puolet on mimosia ja akaasioita laajana ryhmänä. Kasvit ovat useimmiten puuvartisia ja niitä esiintyy trooppisilla alueilla. Viileiltä ilmastoalueilta alaheimon kasvit puuttuvat.

## Mimosoideae-alaheimon sukuja
* *[[akaasiat|Acacia]]* – akaasiat
* *[[Adenanthera]]*
* *[[albitsiat|Albizia]]* – albitsiat
* *[[mimosiot|Anadenanthera]]* – mimosiot
* *[[sirispuut|Archidendropsis]]* – sirispuut
* *[[kalliandrat|Calliandra]]* – kalliandrat
* *[[puntikit|Desmanthus]]* – puntikit
* *[[lyhtyakaasiat|Dichrostachys]]* – lyhtyakaasiat
* *[[korvapalot|Enterolobium]]* – korvapalot
* *[[anapuut|Faidherbia]]* – anapuut
* *[[tahnapalot|Inga]]* – tahnapalot
* *[[lyijypuut|Leucaena]]* – lyijypuut
* *[[mimosat|Mimosa]]* – mimosat
* *[[Neptunia]]*
* *[[niasat|Newtonia]]* – niasat
* *[[sutiot|Paraserianthes]]* – sutiot
* *[[sirkkapavut|Parkia]]* – sirkkapavut
* *[[Piptadenia]]*
* *[[apinanpalot|Pithecellobium]]* – apinanpalot
* *[[meskitet|Prosopis]]* – meskitet
* *[[sadepuut|Samanea]]* – sadepuut
* *[[tähkäakaasiat|Senegalia]]* – tähkäakaasiat

## Lähteet
Kaitajärvi (Lempäälä)

**Kaitajärvi**  on Pirkanmaalla Lempäälässä  sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Kaitajärvi on osa Sikojoen valuma-aluetta.

## Maantietoa
Järvi on 550 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 5,0 hehtaaria. Se sijaitsee Lempäälän pohjoisosissa olevan korkean Multivuoren pohjoispuolella. Järvi sijaitsee siellä soistuneella alanteella, joka on kevyesti ojitettu. Järveen on johdettu seitsemän suo-ojaa, joista yksi tuo koillispäähän kuusi metriä korkeammalla olevan Matojärven laskuvedet. Järven lounaispäästä lähtee Kaitajärvenoja, joka on sen 1,4 kilometriä pitkä laskuoja ja joka laskee Ylinenjärveen. Järvien vedenpinnoilla on 24 metriä korkeuseroa. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä. Järvi on muuten autio, mutta se on Birgitan polulla ja sen kaakkoisrannalla on kaminalla lämmitettävä kota. Sinne johtaa myös polut läheisiltä metsäautoteiltä, joille pääsee Pirkkalan Keskisenkylältä tai Lempäälän Asemakylältä.

## Historiaa
Järvi on ollut varsin pitkään koskemattomana erämaajärvenä. Vuoden 1975 peruskartassa näkyvät suo-oja ovat ensimmäiset yritykset parantaa metsänkasvua järven ympäristössä.

## Lähteet
Mäkimaitteet

**Mäkimaitteet** (*Dorycnium*) on suku hernekasvien heimossa. Se luokitellaan myös maitteiden (*Lotus*) synonyymiksi, jolloin mäkimaitelajit siirretään maitteisiin.

## Lajeja
* rotkomäkimaite (*Dorycnium broussonetii*, syn. *Lotus broussonetii*)
* sepomäkimaite (*Dorycnium eriophthalmum*, syn. *Lotus eriophthalmus*)
* villamäkimaite (*Dorycnium hirsutum*, syn. *Lotus hirsutus*)
* ruusumäkimaite (*Dorycnium spectabile*, syn. *Lotus spectabilis*)

Lajeja esiintyy Kanariansaarilla ja Välimeren ympäristössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Mäkimaitteet (''Dorycnium'')
*ITIS: ''Dorycnium'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Dorycnium''
Bifurkaatio

**Bifurkaatio** voi tarkoittaa seuraavia:

* bifurkaatio, veden virtaus vedenjakajan poikki kahden eri valuma-alueen välillä hydrologiassa
** bifurkaatiojärvi, järvi, jolla on kaksi laskujokea
**jokibifurkaatio, joen haaroittuminen niin, etteivät haarat heti yhdisty
* bifurkaatio, kaaosteoriassa järjestelmän käyttäytymisen haarautuminen
* bifurkaatio, argumentaatiovirhe
Masmalot

**Masmalot** (*Anthyllis*) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu 23 lajia, joista suurin osa esiintyy Etelä-Euroopassa ja Välimeren alueella. Pohjoismaissa esiintyy yksi suvun laji, hyvin monirotuinen masmalo eli euroopanmasmalo. Lajista erotetaan Pohjoismaissa seitsemän ja Suomessa neljä eri alalajia.

## Lajeja
* partamasmalo (*Anthyllis barba-jovis*)
* oramasmalo (*Anthyllis hermanniae*)
* madeiranmasmalo (*Anthyllis lemanniana*)
* rakkomasmalo (*Anthyllis tetraphylla*)
* masmalo eli euroopanmasmalo (*Anthyllis vulneraria*), jonka alalajeja ovat muun muassa:
** alppimasmalo (subsp. *alpestris*)
** parimasmalo (subsp. *carpatica*)
** pohjanmasmalo (subsp. *lapponica*)
** idänmasmalo (subsp. *polyphylla*)
** ketomasmalo (subsp. *vulneraria*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Lajitietokeskus: Masmalot (''Anthyllis'')
*Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Masmalot (''Anthyllis'')
*ITIS: ''Anthyllis'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Anthyllis'' 
*Pherobase: Floral volatiles of Genus ''Anthyllis''
Nivelvirnat

**Nivelvirnat** (*Coronilla*) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Suvun lajeja kasvaa alkuperäisenä Euroopassa ja sen lähialueilla. Nivelvirnoihin on luokiteltu 11 lajia ja kärsäpalot (*Securigera*) samaan sukuun yhdistettynä 24 lajia.

## Lajeja
* kieppinivelvirna (*Coronilla repanda*)
* keltanivelvirna (*Coronilla scorpioides*)
* helonivelvirna (*Coronilla valentina*)
* marokonnivelvirna (*Coronilla viminalis*)

Suomessa kasvaa hyvin harvinaisena satunnaistulokkaana etelämpää Euroopasta levinnyttä keltanivelvirnaa. Se on yksivuotinen, matalakasvuinen, keltakukkainen ruohokasvi, jonka palot ovat suvulle tyypillisesti kuroutuneet ja kypsänä katkeilevat. Sukuun aiemmin luettu kirjokärsäpalko eli kirjonivelvirna (*Securigera varia* syn. *Coronilla varia*) on siirretty kärsäpalkojen sukuun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Nivelvirnat (''Coronilla'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Nivelvirnat (''Coronilla'')
* ITIS: ''Coronilla'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Coronilla'' 
* Pherobase: Floral volatiles of Genus ''Coronilla''
Kahviherneet

**Kahviherneet** (*Cicer*) on suku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu 46 lajia.

## Lajeja
* kikkahviherne eli kahviherne, kikherne (*Cicer arietinum*)
* kanariankahviherne (*Cicer canariense*)

Kikkahvihernettä ja kanariankahvihernettä viljellään ravintokasvina. Kikkahviherne on Länsi-Aasiasta kotoisin oleva yksivuotinen, pystykasvuinen, karvainen ruohokasvi, jonka palko on yksi- tai kaksisiemeninen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Kahviherneet (''Cicer'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kahviherneet (''Cicer'')
* Flora of Pakistan: ''Cicer''
Kanneluuri

**Kanneluuri** eli **kanneli** (< , ’ruoko’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa pystyuurre pylvään tai pilarin varressa. Kanneluureja käytettiin antiikin aikana pylväissä korostamaan rakennuksen pystylinjoja.

Kanneluureja oli satunnaisesti pylväissä jo mykeneläisellä ajalla, mutta ne yleistyivät vasta myöhemmin. Kaikissa kolmessa tärkeimmässä klassisessa pylväsjärjestelmässä pylväät ovat uurretut. Doorilaisessa pylväässä oli 16–20 matalaa uurretta, joita erottivat toisistaan terävät kulmat. Joonialaisessa ja korinttilaisessa pylväässä kanneluureja oli 20–24. Ne olivat kapeampia ja syvempiä kuin doorilaisessa pylväässä, ja niitä erotti toisistaan pieni tasapinta.

Kanneluurit veistettiin vasta pystytettyyn pylvääseen. Esimerkiksi Segestan temppelin, Selinuksen Temppeli G:n ja Stratoksen Zeuksen temppelin jääminen keskeneräiseksi näkyy muun muassa siinä, ettei niiden pylväissä tai säilyneissä pylväänosissa ole kanneluureja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kolmioat

**Kolmioat** (*Gleditsia*) (suomenkielinen nimi kolmi-oat on yhdyssana; suvun tyyppilajin *G.* *tri*-*acanthos* mukaan) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu 13 lajia. Kolmiokia esiintyy alkuperäisenä Amerikassa ja osassa Aasiaa. Pohjoisamerikkalainen lännenkolmioka on levinnyt useille mantereille ja eri maihin, muun muassa Keski- ja Itä-Eurooppaan.

## Lajit
* *[[Gleditsia amorphoides]]*
* *[[Gleditsia aquatica]]*
* *[[Gleditsia assamica]]*
* *[[Gleditsia australis]]*
* *[[Gleditsia caspica]]*
* *[[Gleditsia fera]]*
* idänkolmioka (*Gleditsia japonica*)
* *[[Gleditsia medogensis]]*
* *[[Gleditsia microphylla]]*
* *[[Gleditsia rolfei]]*
* *Gleditsia saxatilis*
* *[[Gleditsia sinensis]]*
* lännenkolmioka eli kolmioka (*Gleditsia triacanthos*)
* ''Gleditsia'' × ''texana''

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kolmioat (''Gleditsia'')
* Suomen Lajitietokeskus: Kolmioat – ''Gleditsia''
* ITIS: ''Gleditsia'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Gleditsia'' 
* Flora of China: ''Gleditsia''
Zoetis

**Zoetis** on yhdysvaltalainen lääketeollisuuden yritys, joka on keskittynyt yksinomaan eläinten lääkkeisiin. Zoetis on maailman suurin eläinlääkkeiden valmistaja. Zoetiksen historia on Pfizer-yrityksen eläinlääkeyksikössä, josta tehtiin itsenäinen pörssiyhtiö.
Seasick Steve

**Seasick Steve**, oikea nimi: **Steven Gene Wold**, ent. sukunimi **Leach**, on yhdysvaltalainen blueslaulaja. 

Seasick Steve on kertonut taustastaan tarinaa että hän on elänyt kiertolaisena ja ollut katusoittajana Pariisissa. Matthew Wright paljastaa kuitenkin kirjoittamassaan elämäkerrassa *Ramblin' Man*, että Seasick Steve on rakennettu hahmo ja että Wold on ilmoittamaansa kymmenen vuotta nuorempi ammattimuusikko, joka 1970-luvulla soitti intialaisvaikutteisessa Shanti-yhtyeessä ja diskosoulyhtyeessä Crystal Grass. Vuonna 1985 hän tuotti silloin jo Wold-nimisenä Modest Mousen ensimmäisen albumin. 2000-luvun vaihteessa hän siirtyi Norjaan ja työskenteli tuottajana. Sen jälkeen hän omaksui köyhän kulkurin Seasick Steven roolin. Esimerkiksi Soundissa Ville Pirinen sanoi että hän on "sataprosenttisen kulkuriuskottava blueskäppänä".

Seasick Steve esiintyi vuonna 2009 Provinssirockissa.

## Lähteet
Battle Born

**Battle Born** on yhdysvaltalaisen rockyhtye The Killersin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 17. syyskuuta 2012. 

Albumilta julkaistiin kolme singleä, "Runaways", Miss Atomic Bomb" ja "Here with Me".

*Battle Born* sai kriitikoilta vastaanoton. Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 3.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Deluxe painoksen bonuskappaleet
# 
# 
# 

### Exclusive bonuskappaleet
# 
# 

## Arvostelut
* Metacritic: 64/100
* AllMusic: 
* NME: 7/10
* Slant Magazine: 
* Rolling Stone: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Battle Born Discogsissa
USS Guam (PG-43)

**USS Guam** (runkonumero PG-43) oli Yhdysvaltain laivaston Kiinan asemalla palvelut tykkivene.

## Valmistus
Alus tilattiin yhtenä kuudesta tykkiveneestä Kiangnan Dock and Engineering Worksiltä Shanghaista korvaamaan Jangtsella partioineet alukset. Alus laskettiin vesille 28. toukokuuta 1927 kumminaan neiti Louise Frances Bruce ja otettiin palvelukseen 28. joulukuuta komentajakapteeni S. G. Moore.

## Palvelus
Ensimmäisen palvelusvuotensa alus partioi Jangtsella, kunnes se siirrettiin partioimaan Etelä-Kiinan alueelle aluevesien valvontaan. Alus luokiteltiin 15. kesäkuuta 1928 uudelleen, jolloin sen runkonumeroksi tuli PR-3. Seuraavana vuonna se palasi Jangtselle.

Alus lähti 4. heinäkuuta 1930 Yochowiin ja Chengliniin taatakseen lähetystyöntekijöiden ja muiden ulkomaalaisten turvallisuuden kommunistien hallinnassa olevalla alueella. Lähellä Yochowia alus joutui kiväärituleen, mihin se vastasi konekivääri ja tykkitulella. Alus ohitti kaupungin kolmesti, jolloin yksi sen miehistöstä sai surmansa. Alus evakuoi joulukuussa 1937 Yhdysvaltain kansalaisia Wuhusta Hankowiin japanilaisten edetessä kohti kaupunkia. Seuraavana vuonna alus oli asemapaikassaan suojaten Standard Vacuum Oilin tuotantolaitosta Hankowissa sekä alueella olevia Yhdysvaltain kansalaisia kiinalaisten ja japanilaisten taistellessa alueen hallinnasta.

Vuodesta 1939 lähtien keisarillisen Japanin laivaston alukset saattoivat alusta kaikilla purjehduksilla. Tammikuussa 1941 alus nimettiin *USS Wakeksi*, kun aiempi nimi siirrettiin valmistuvalle taisteluristeilijälle. Alus sai määräyksen 25. marraskuuta 1941 siirtyä Hankowin laivastotukikohtaan siirtääkseen 80 tonnia siviilien omaisuutta Shanghaihin. Aluksen saavuttaessa 30. marraskuuta Kiinan rannikon japanilaisten saattamana aluksen miehistö siirtyi *[[USS Luzon (PG-47)|USS Luzonille]]* ja *USS Oahulle*, jotka lähtivät Manilaan.

*Wakelle* jäi ainoastaan shanghailainen luotsi ja kymmenen reserviläistä, jotka toimivat radiolinkkinä maissa oleville suurlähetystön henkilöstölle ja heitä suojaaville merijalkaväensotilaille. Japanilaisten hyökättyä Pearl Harboriin viikkoa myöhemmin joutui Shanghai kokonaisuudessaan japanilaisille. Reserviläisten epäonnistuttua aluksensa upottamisessa he joutuivat antautumaan 8. joulukuuta 1941 aluksineen japanilaisille.

Alus liitettiin 25. joulukuuta keisarillisen Japanin laivastoon tykkiveneenä nimellä *Tatara*. Alus poistettiin alusluettelosta 30. syyskuuta 1945 ja luovutettiin 1946 Kiinalle, joka nimesi sen *Tai Yuaniksi*. Kommunistit valtasivat aluksen vuonna 1949.

## Lähteet
Talvipäivä (maalaus)

**Talvipäivä** on Pekka Halosen öljyvärimaalaus vuodelta 1895. Maalaus esittää lumista rinnettä loikkivaa valkoista jänistä. Jänis on maalauksessa kuvattu sammakkoperspektiivistä, minkä takia siitä erottuvat lähinnä takapää ja ponnistavat takajalat.

Talviturkissa olevan jäniksen esittäminen oli tuon ajan suomalaisessa maalaustaiteessa harvinaista ja Halosen aihevalintaa onkin pidetty melko erikoisena.

Maalauksen mitat ovat 38 × 55 senttimetriä. Se kuuluu nykyisin yksityiseen kokoelmaan.

## Lähteet
USS Luzon (PG-47)

**USS Luzon** (runkonumero PG-47) oli Yhdysvaltain laivaston Kiinan asemalla palvellut tykkivene.

## Valmistus
Alus tilattiin yhtenä kuudesta tykkiveneestä Kiangnan Dock and Engineering Worksiltä Shanghaista korvaamaan Jangtsella partioineet alukset. Sen köli laskettiin 20. marraskuuta 1926 ja alus laskettiin vesille 12. syyskuuta 1927 kumminaan komentaja Andrew F. Carterin tytär neiti Mary C. Carter. Alus otettiin palvelukseen 1. kesäkuuta 1928.

## Palvelus
Alus sijoitettiin palvelukseen otettaessa Jangtsella partioivien alusten lippulaivaksi. Se luokiteltiin 15. kesäkuuta 1928 uudelleen yhdessä kahdeksan muun Jangtselle sijoitetun aluksen kanssa, jolloin sen runkonumeroksi tuli PR-7. Elokuussa 1937 japanilaisten hyökätessä Shanghaihin alus evakuoi Yhdysvaltain lähetystön Chongqingiin.

Joulukuussa 1938 alus vapautti risteilijä *USS Augustan* Shanghain vartioaluksen tehtävästä. Alus oli Shanghaissa lukuun ottamatta lyhyitä käyntejä Nankingissa, Wuhussa ja muissa Jangtsen satamissa aina 29. marraskuuta 1941 saakka, jolloin alus lähti Filippiineille.

Alus saapui Manilaan 30. joulukuuta aloittaen partioinnin Filippiineillä. Se tuki Bataanin ja Corregidorin puolustusta japanilaisten hyökättyä alueelle. Corrgidorin ja Manilanlahden linnakkeiden antauduttua aluksen miehistö upotti aluksensa 6. toukokuuta 1942 Manilanlahteen. Se poistettiin alusluettelosta 8. toukokuuta.

Japanilaiset nostivat hylyn ja se liitettiin keisarillisen Japanin laivastoon nimellä *Karatsu*. Yhdysvaltain laivaston sukellusvene *USS Narwhal* upotti aluksen 3. maaliskuuta 1944.

## Lähteet
Moroksidiini

**Moroksidiini** (C6H13N5O) on heterosyklisiin biguanidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on tutkittu käytettäväksi lääketieteessä virustautien hoitoon.

## Ominaisuudet, käyttö ja valmistus
Moroksidiini patentoitiin virustautien hoitoon ensimmäisen kerran vuonna 1957. Yhdisteen vaikutusmekanismista ei ole täyttä varmuutta, mutta se voi vaikuttaa viruksen ja isäntäsolun välisiin vuorovaikutuksiin. Moroksidiinin on raportoitu olevan tehokas monia DNA- ja RNA-viruksia, muun muassa influenssaa, tuhkarokkoa ja sikotautia vastaan. Myös moroksidiinin käyttöä diabeteksen hoidossa on tutkittu ja sille myönnetty patentti. Moroksidiini imeytyy hyvin ruuansulatuskanavasta, sille ei ole raportoitu merkittäviä vaikeita haittavaikutuksia, eikä sen ole osoitettu olevan myrkyllinen.

Moroksidiinia valmistetaan morfoliinin ja disyandiamidin välisellä reaktiolla.

## Lähteet
Kirkkaus (romaani)

**Kirkkaus** on kirjailija Riitta Jalosen romaani, jossa hän kertoo kuvitteellisen tarinan uusiseelantilaisesta kirjailijasta Janet Framesta. Kirja ilmestyi vuonna 2016 Tammen kustantamana.

Teoksessa on Jalosen jälkisanat, jossa hän sanoo etsineensä omaa kuvaansa, kuten aina kirjoittaessaan, ja löytäneensä sen toiselta puolelta maapalloa.

Kirja on henkilöhistoriallinen romaani, se myötäilee Framen tunnettuja elämänvaiheita mutta on kuitenkin fiktiota ja Mervi Kantokorven mukaan sellaisena osuma. Se menee kirjan henkilön pään sisään, ja ”tietoisuuden kuvaajana ja sisäisen elämän sanallistajana” Jalonen on Kantokorven mukaan parhaimmillaan. Jalonen kuvaa kirjoittamisen merkitystä ihmiselle, ja Framelle se on muistojen kirkastamista.

Anuirmeli Sallamo-Lavin mukaan kyse on Jalosen pääteoksesta. Hän luonnehtii kuvausta intensiiviseksi ja samalla äärimmäisen herkäksi. Runollinen teksti koostuu toinen toistaan kauniimmista lauseista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Riitta Jalonen haastattelussa kirjastaan Janet Framen elämästä, Yle.fi, Areena
Jean-Pierre Sauvage

**Jean-Pierre Sauvage** (s. 1944 Pariisi) on ranskalainen kemisti, joka on erikoistunut supramolekulaariseen kemiaan. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2016 yhdessä Fraser Stoddartin ja Bernard Feringan kanssa molekyylikoneiden synteesistä ja suunnittelusta.

Sauvage on teki väitöskirjansa Louis Pasteur Yliopistossa toisen tunnetun ranskalaisen supramolekulaarisen kemian tutkijan Jean-Marie Lehnin alaisuudessa. Sauvage väitteli tohtoriksi vuonna 1971. 1980-luvun alusta hän on tutkinut katenaanien, rotaksaanien ja muiden sisäkkäisiä makrosyklisiä rengasrakenteita sisältävien orgaanisten molekyylien synteesiä. Läpimurto tapahtui vuonna 1983, kun Sauvage ryhmineen onnistui syntetisoimaan rotaksaaneja ja katenaaneja kupari(I)suolojen katalysoimalla reaktiolla makrosyklisistä fenantroliinijohdannaisista hyvällä saannolla. Synteesi perustui kupari-ionin koordinoitumiseen makrosyklisiin ligandeihin. Sauvage on ryhmineen sittemmin syntetisoinut useita sisäkkäisiä rengarakenteisia ryhmiä sisältäviä molekyyleja, jotka ovat niin kutsuttuja molekyylisolmuja. Sauvage on tutkinut myös kompleksoitumisen vaikutuksia molekyylien rakenteeseen. Makrosykliset isäntämolekyylit muuttavat konformaatiotaan, kun kupari-ioni irtoaa kompleksista ja kompleksoituu uudelleen. Jean-Pierre Sauvage on Louis Pasteur -yliopiston emeritusprofessori.

## Lähteet
Fraser Stoddart

**J. Fraser Stoddart** (24. toukokuuta 1942 Edinburgh, Skotlanti – 30. joulukuuta 2024 Australia) oli skotlantilainen orgaaninen kemisti. Hänet tunnetaan erityisesti supramolekulaarista kemiaa ja nanotekniikkaa koskevista tutkimuksista. Stoddartille myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2016 yhdessä Jean-Pierre Sauvagen ja Bernard Feringan kanssa molekyylikoneiden ja -mopottorien synteesistä ja suunnittelusta.

Fraser Stoddart väitteli tohtoriksi Edinburghin yliopistosta vuonna 1966. 1980-luvulla hän alkoi tutkia Sheffieldin yliopistossa sisäkkäisiä rengasrakenteita sisältävien makrosyklisten molekyylien, kuten katenaanien ja rotaksaanien, synteesiä ja ominaisuuksia. Hän tutki ryhmineen erityisesti molekyylejä, jotka pystyvät liikkumaan pitkin toisen molekyylin muodostamaa akselia. Ensimmäiset tulokset hän julkaisi vuonna 1991. Nämä parakvattirakenteiset rotaksaanit liikkuivat pitkin aromaattisesta polyeetteristä koostuvaa akselia ja liike voidaan aktivoida esimerkiksi muuttamalla pH:ta, sähkökemiallisin hapetus-pelkistysreaktioihin perustuvilla menetelmillä tai säteilyttämällä valolla. Niiden synteesi perustui elektronirikkaiden aromaattisten yhdisteiden ja elektroniköyhien aromaattisten yhdisteiden välisiin reaktioihin. Myöhemmin Stoddart ryhmineen on tutkinut rotaksaaneihin perustuvia molekyylimmoottoreita.

Stoddart aloitti vuonna 2008 Northwestern-yliopiston professorina. Siellä hänen ryhmänsä tutkimuskohteita olivat muun muassa molekyylikytkimet, makrosykliset rotaksaanit ja katenaanit sekä itsestään järjestäytyvät molekyylit. Stoddartista tuli vuonna 2023 Hongkongin yliopiston professori.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bernard Feringa

**Bernard L. Feringa** (s. 1951 Barger-Compascuum) on alankomaalainen orgaaninen kemisti. Feringa on tutkinut erityisesti supramolekulaarista kemiaa ja nanotekniikkaa. Hänelle myönnettiin Nobelin kemianpalkinto vuonna 2016 yhdessä Jean-Pierre Sauvagen ja Fraser Stoddartin kanssa molekyylimoottorien synteesistä ja suunnittelusta.

Feringan tutkimuskohteena ovat olleet erityisesti kontrolloidut akselin ympäri pyörivät molekyylit, niin kutsutut nanomoottorit. Ensimmäiset tällaiset molekyylit Feringa ryhmineen syntetisoi vuonna 1999 ja molekyylin pyöriminen perustui aromaattisten ja alifaattisten kaksoissidosten valon ja lämmön aikaansaamiin isomeroitumisiin. Sittemmin Feringa ryhmineen on julkaissut molekyylimoottoreita, jotka toimivat kultapinnalla ja molekyylejä, joiden pyörimisen saa aikaan kemiallinen reaktio. Feringa toimii professorina Groningenin yliopistossa ja hänen tutkimusryhmänsä tutkimuskohteita ovat muun muassa molekulaarinen nanotiede, asymmetrinen katalyysi, biokatalyysi ja biohybridisysteemit.

Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2010. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Läpisävelletty

**Läpisävelletty** on musiikkikäsite, joka tarkoittaa yleisesti ottaen sävellystapaa, jossa käytetään vain vähän toistoa ja kertautuvia piirteitä. Se tarkoittaa etenkin kahta asiaa, eli läpisävellettyä laulua ja läpilaulettua oopperaa.

## Läpisävelletty laulu
Läpisävelletty laulu tarkoittaa, että laulun melodia, säestys tai kumpikaan ei kertaudu säkeistöittäin samanlaisena, vaan vaihtelee laulutekstin eri kohdissa läpi koko laulun. Läpisävelletyssä laulussa tekstikään ei välttämättä jakaudu tasamittaisiin säkeistöihin, vaan sen säkeet voivat vaihdella runomitaltaan ja rytmiltään. Toisena ääripäänä ovat laulut, joissa lauluosuus toistuu melodialtaan samanlaisena säkeistöittäin, mutta säestys on läpisävelletty niin, että se on eri säkeistöissä erilainen. Esimerkkinä tästä on Franz Schubertin ”Erlkönig”. Läpisävellystekniikkaa kaikissa muodoissaan käytetään erityisesti saksalaisissa lied-lauluissa. Populaarimusiikissa tunnettuja läpisävellettyjä kappaleita ovat Billy Strayhornin ”Lush Life”, Joseph Kosman ja Jacques Prévertin ”Barbara” sekä Freddie Mercuryn ”Bohemian Rhapsody”.

## Läpisävelletty tai läpilaulettu ooppera
Läpisävelletty tai läpilaulettu ooppera, musikaali tai muu laaja musiikkidraama tarkoittaa teosta, jossa käytetään vähän tai ei lainkaan puherepliikkejä tai resitatiivia, vaan kaikki vuorosanatkin on sävelletty esitettäviksi laulaen. Läpisäveltämisen tekniikka musiikkidraamassa syntyi varhaisbarokin aikana monodian ja oopperan kehityksen myötä, kun katsottiin että näyttämöteoksen musiikin tuli kunakin hetkenä seurata ja korostaa teoksen tekstiä ja draamallisia tapahtumia. Läpisävellettyjä ovat muun muassa Richard Wagnerin oopperat, Andrew Lloyd Webberin monet musikaalit kuten *[[Les Misérables (musikaali)|Les Misérables]]* sekä Michel Legrandin säveltämät ja Jacques Demyn ohjaamat musikaalielokuvat *[[Cherbourgin sateenvarjot]]* ja *[[Rochefortin tytöt]]*.

## Lähteet
I-51 (1921)

**I-51** (aiemmin *sukellusvene No. 44*) () oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1924 valmistunut kokeellinen sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin vuonna 1919 vuoden 1918 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 6. huhtikuuta 1921. Alus laskettiin vesille 29. marraskuuta ja otettiin palvelukseen 20. kesäkuuta 1924 nimellä *sukellusvene No. 44*.

Se oli alkuperäisten suunnitelmien mukaan varustettu neljällä dieselmoottorilla, jotka kukin pyörittivät omaa akseliaan. Alukselle kuitenkin asennettiin vain kaksi dieselmoottoria ja kaksi akselia. Sen toimintamatka pinta-ajossa oli 20&nbsp;000 merimailia 10 solmun nopeudella tai pinnan alla 100 merimailia neljän solmun nopeudella. Alus oli varustettu suunnitelmien mukaan 12 cm ja 76 millimetrin tykein, joista jälkimmäinen myöhemmin poistettiin. Aluksen torpedoaseistuksena oli kahdeksan 53 senttimetrin torpedoputkea, joihin kaikkiaan 24 torpedoa.

## Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 *I-51*:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1940 ja myytiin vuonna 1941.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet