open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gaétan Boucher

**Gaétan Boucher** O.C., C.Q. (s. 10. toukokuuta 1958 Charlesbourg, Québec) on entinen kanadalainen pikaluistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.

Boucher osallistui neljä kertaa olympialaisiin. Vuonna 1976 Innsbruckissa Boucher'n paras sijoitus oli 1&nbsp;000 metrin kuudes sija. Neljä vuotta myöhemmin Lake Placidin kisoissa Boucher nousi ensimmäistä kertaa palkintokorokkeelle sijoituttuaan hopealle 1&nbsp;000 metrillä. Vuonna 1984 Sarajevossa Boucher nappasikin kolme mitalia, joista kaksi oli kultaista. Boucher osallistui vielä Calgaryn kisoihin 1988, jolloin paras sijoitus oli viides.

Sprinttiluistelun maailmanmestaruuskisoista Boucher'lla on viisi mitalia - yksi kultainen ja neljä hopeista. Yleisluistelussa Boucher jäi parhaimmillaankin yhdeksänneksi.

Boucher oli myös maailman parhaita kaukalopikaluistelijoita. Hän oli kaukalopikaluistelun henkilökohtaisen matkan maailmanmestari vuosina 1977 ja 1980 ja hopeamitalisti 1976, 1981 ja 1982. Joukkuekisassa Kanada voitti kultaa 1979 ja 1980. Boucher'n hallussa oli myös 500 metrin maailmanennätys 1982–83.

Boucher valittiin vuonna 1984 Kanadan vuoden urheilijaksi toimittajien äänestyksellä ja palkittiin Lou Marsh Trophyllä. Lehdistön äänestyksessä 1999 hän sijoittui 1900-luvun kymmenenneksi parhaaksi kanadalaiseksi miesurheilijaksi. Boucher'lle myönnettiin myös Order of Canada -arvonimi.

## Aiheesta lisää
*Boucher'n profiili KOK:n sivuilla
Masashi Tashiro

*Masashi Tashiro* (, s. 31. elokuuta 1956 Sagan prefektuuri - ) on entinen japanilainen tv-kasvo ja Rats & Starin entinen jäsen.

## Esiintymiset
Masashi Tashiro on esiintynyt lukuisissa ohjelmissa niin radiossa kuin televisiossakin.

### Televisio
* ものまね王座決定戦 (*Monomane ouza ketteisen*, Imitoinnin kuninkaan valintataistelu)
* スターどっきり大作戦 (*Sutaa tokkiri daisakusen*, Suuri suunnitelma TV-tähden yllättämiseksi)
* 夕やけニャンニャン (*Yuuyake nyan nyan*, Auringonlasku miau miau)
* 週刊スタミナ天国 (*Shuukan sutamina tengoku*, Viikoittainen staminataivas)
* たけし・逸見の平成教育委員会 (*Takeshi Itsumi no heisei kyouiku iinkai*, Takeshi Itsumin Heisei kauden opiskelukomitea)
* なるほど!ザ・ワールド (*Naruhodo! Za Waarudo*, Todellakin! The World)
* 志村けんのバカ殿様 (*Shimura Ken no baka tonosama*, Shimura Kenin tyhmä herra)
* TVクルーズ となりのパパイヤ (*TV Kuruuzu Tonari no papaiya*, TV-Risteily - Papaijapuu naapurissa)
* 所さんのただものではない! (*Tokorosan no tadamono deha nai!*, Herra Tokoron täytyy olla jotain suurta!)
* クイズダービー (*Kuizu daabii*, Quiz Derby)
* 特捜TVガブリンチョ (*Tokusou TV gaburincho*, TV:n erikoistutkinta)
* ダウンタウンDX (*Dauntaun DX*, Keskusta Deluxe)
* スーパーJチャンネル ANN (*Suupaa Jchanneru ANN*, Super J-kanava ANN)
* それゆけ!マーシー (*Soreyuke! Maashii*, Hop hop! Marcy)

### Radio
* 田代まさしのスーパーギャング (*Masashi Tashiro no suupaa channeru*, Masashi Tashiron Superkanava), 10.1986 –3.1987
* 田代まさしのセイ!ヤング (*Masashi Tashiro no sei! Yangu*, Masashi Tashiron Say! Young)
* 田代まさしのオールナイトニッポン (*Masashi Tashiro no oorunaito nippon*, Masashi Tashiron All Night Nippon)
Miettusen I hallitus

**Miettusen I hallitus** oli Suomen tasavallan 46. hallitus, joka toimi 274 päivän ajan 14. heinäkuuta 1961 – 13. huhtikuuta 1962. Hallitus oli luonteeltaan Maalaisliiton vähemmistöhallitus.

Edellinen pääministeri V. J. Sukselainen jätti eronpyyntönsä saatuaan Helsingin hovioikeudessa tuomion niin sanotussa Kansaneläkelaitoksen asuntojutussa kesäkuun 1961 lopussa. Tämä merkitsi samalla koko hallituksen eroa. 

Hallituspula ei kuitenkaan kestänyt pitkään, sillä vain kaksi viikkoa myöhemmin Lapin läänin maaherra Martti Miettunen muodosti uuden hallituksen. Edellisen hallituksen ministereistä jatkoivat entisissä tehtävissään sisäministeri Eemil Luukka, ulkoministeri Ahti Karjalainen, oikeusministeri Pauli Lehtosalo, opetusministeri Heikki Hosia, valtiovarainministerit Vihtori Sarjala ja Juho-Eino Niemi, kulkulaitosministeri Kauno Kleemola sekä sosiaaliministeri ja hallituksen ainoa naisjäsen, Vieno Simonen. Hallituksen ainoa maalaisliittoon kuulumaton ministeri oli sitoutumaton kauppa- ja teollisuusministeri, Svenska handelshögskolanin talousmaantieteen professori Ilmari Hustich. Hallitus erosi vuoden 1962 eduskuntavaalien jälkeen.

## Kokoonpano

## Lähteet
Franz Klammer

**Franz Klammer** (s. 3. joulukuuta 1953 Mooswald, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihdon olympiavoittaja.

Klammer voitti kultaa kotikisoissa 1976 Innsbruckissa syöksylaskussa. Hän löi hallitsevan mestarin Bernhard Russin ajan 0,33 sekunnilla. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 1974 Klammer voitti kultaa alppiyhdistetyssä ja sai hopeaa syöksylaskussa. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 1978 hän sijoittui syöksylaskussa viidenneksi, Lake Placidin olympialaisiin 1980 hän ei päässyt mukaan, Schladmingin MM-kilpailuissa 1982 hän oli syöksylaskussa seitsemäs ja Sarajevon olympialaisissa 1984 päälajissaan vielä kymmenes.

Maailmancupissa Klammer voitti syöksylaskucupin viisi kertaa (1975, 1976, 1977, 1978, 1983), mikä on enemmän kuin kukaan muu alppihiihdossa. Kokonaiskilpailun voittoon ei silti ollut asiaa, sillä Ingemar Stenmark hallitsi muita lajeja ja Klammer keskittyi pääasiassa syöksylaskuun. Kaudella 1974–1975 Klammer voitti kahdeksan yhdeksästä syöksylaskun osakilpailusta.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Erik Ahlman

**Erik Gustaf Ahlman** (8. toukokuuta 1892 Turku – 27. elokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen filosofi ja kielitieteilijä. 

Ahlman toimi Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun filosofian ja teoreettisen kasvatusopin professorina vuosina 1935–1948 sekä rehtorina 1940-1948, ja Helsingin yliopiston käytännöllisen filosofian professorina 1948–1952. 

Hänen merkittävimpiä teoksiaan ovat *Arvojen ja välineiden maailma* (1920), *Kulttuurin perustekijöitä* (1939) ja *Ihmisen probleemi* (1953). Lisäksi hän suomensi Egon Friedellin kolmiosaisen *Uuden ajan kulttuurihistorian*, jonka WSOY julkaisi vuosina 1930−1933.

Erik Ahlmanin tytär oli Turun yliopiston psykologian professori Kirsti Lagerspetz (1932–2001). Suvun filosofista perinnettä ovat jatkaneet Jyväskylän ja Turun yliopistossa käytännöllisen filosofian professorina toiminut Eerik Lagerspetz (s. 1956) ja Åbo Akademin filosofian professori Olli Lagerspetz (s. 1963).

## Teoksia
* 
** 2., kielellisesti tarkistettu painos: 
** Näköispainos vuoden 1920 laitoksesta: 
* 
** 2. painos: 
** Näköispainos vuoden 1939 laitoksesta: 
* 
** 2. painos: 
** Näköispainos vuoden 1953 laitoksesta: 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla
Kuha (yhtye)

**Kuha.** on helsinkiläinen progressiivista rockia soittava yhtye, joka on tunnettu erikoisista lavaperformansseistaan. Yhtyeen esiintymisissä on monesti kutsuttu yleisön muutamia henkilöitä erilaisiin kilpailuihin, tai annettu heidän soittaa sooloja kappaleisiin. Myös yhtyeen esiintymispaikoilta on löytynyt mystisiä yhtyeeseen viittaavia esineitä, kuten mustia perunoita ja erilaisia kaloja.

Vuonna 2008 Kuha. oli ehdolla Rumban Femmagaalassa kategoriassa positiivinen taidepaska.

## Jäsenet
### Nykyiset
* Juha Kuha – laulu
* Jeesus Vipunen – kitara, taustalaulu (oik. Jussi Valtonen)
* Moukari Mononen – rummut
* Bon Fotoni – basso
* Jonna Mononen – kosketinsoittimet, rummut, erikoistehosteet
* Radio Bronson – kosketinsoittimet

### Entiset
* Pekkala-Pekkala – basso
* Viveka6 – viulu
* Ahmed Ahonen – kosketinsoittimet
* Hauli Mononen – rummut
* Huljus Ninja-Kekkilä – klarinetti
* Mungo Mononen – laulu, kosketinsoittimet, akustinen kitara, rummut, synteettinen basso

## Julkaisut
* (omakustanne)
* (omakustanne)
* Gashopper
* Kioski

## Aiheesta muualla
*Kuha.:n viralliset sivut 
*
*Artikkeli Ylioppilaslehdessä 13/07
*Kuha:n Fiktiota vastaan voitti YLE:n tiedetoimituksen järjestämän Tiedeviisukisan
Kirkonmaa

**Kirkonmaa** on saari Suomenlahdessa Kotkan edustalla. Saaren pinta-ala on 7,9&nbsp;km². Kirkonmaa kuuluu Kotkan kaupunkiin ja Kuutsalon kylään. Ennen saari kuului Kymin pitäjään.

Rankki-Kirkonmaan alueella on 17 asukasta (31.12.2012).

## Historia
Kirkonmaasta löytyy mainintoja Kircköö-nimellä jo 1500-luvulta, minkä pohjalta voidaan olettaa saaren olleen merenkulkijoiden kappelipaikka. Venäjän vallan aikana saari kuului Kuutsalon kylään, eikä siellä ollut linnoitteita. Linnoitteita alettiin suunnitella Tarton rauhan jälkeen, jolloin todettiin että saarella tarvitaan järeää tykistöä. Yleisesikunta aloitti linnoitustöiden suunnittelun ja maiden pakkolunastuksen, ja rakennustyöt käynnistyivät 1927. Talvisodan aikana Kirkonmaan ja Rankin linnakkeet torjuivat yhdessä Neuvostoliiton hyökkäyksen 3.3.1940. Sodan jälkeen Kirkonmaa toimi koulutuslinnakkeena vuodesta 1949 lähtien. Tämä edellytti uudisrakentamista, ja vuonna 1957 valmistui uusi kasarmirakennus, jonka majoituskapasiteetti oli 150-200 miestä. Puolustusvoimien läsnäolo saarella päättyi vuonna 2013, ja vuonna 2015 saari myytiin Kotkan Saaret Oy:lle.

## Kaksoiskäyttösaari
Kirkonmaan saaren eteläpuoli muodosti vuoteen 2013 asti Kotkan rannikkopataljoonan Kirkonmaan linnakkeen. Pohjoisosa on siviilikäytössä ja siellä sijaitsee muun muassa asuntoja ja kesämökkiasutusta. Kotkan ahtaustyöntekijöillä on Kirkonmaan pohjoisrannalla mökkikylä.

Noin 45 hehtaarin saari myytiin yksityiselle yrittäjälle. Puolustusvoimilla on kuitenkin saarella toimintaa, siellä järjestetään muun muassa kertausharjoituksia.

Saaren koillisosassa on hiekkakangasta, ja siellä on Kuutsalon kylän hautausmaa. Hautausmaan rannassa sijaitsee laituri. Saaren länsirannalla on vankka kivi- ja betonirakenteinen puolustusvoimien laituri, jota käyttävät myös yhteysalukset. Laiturilta kasarmeille kulkee sorapintainen tie.

Kirkonmaa on myös amatööradion the Islands on-the-air -yhteysohjelman saari.

## Maaperä ja luonto
Kirkonmaan yksityismaat on jaettu kuutsalolaisten talojen omistamiin kapeisiin lohkoihin. Saaren maaperä on varsin kivistä. Kirkonmaan metsiä on hakattu voimallisesti. Kerätty puutavara niputetaan koillisrannan lahdessa ja uitetaan tehtaille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirkonmaan esittely 
* AKT:n ammattiosaston n:o 137 kesämökit
Pentti Kirstilä

**Pentti Olavi Kirstilä** (26. toukokuuta 1948 Turku – 24. huhtikuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen rikoskirjailija.

## Ura
Pentti Kirstilä valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1972 Tampereen yliopistosta ja työskenteli *[[Aamulehti|Aamulehden]]* toimittajana 1969–1980. Vapaa kirjailija hän oli vuodesta 1980 lähtien.

Kirstilän poliisiromaaneille ja rikosaiheisille novelleille on luonteenomaista toisaalta tapauksia tutkivan poliisin työn kuvauksen arkirealismi, toisaalta kirpeä, ajoin irvokaskin huumori. Hänen tuotantonsa edustaa yllätyksellisiä psykologisia dekkareita.

Kirstilän monien teosten päähenkilö on ylikonstaapeli Lauri Hanhivaara, joka toimii tutkijana jo Kirstilän esikoisromaanissa *Jäähyväiset rakkaimmalle* (1977). Toinen keskeinen henkilöhahmo Kirstilän tuotannossa on huumepoliisi Kaistila, joka esiintyy romaaneissa *Isku suoneen* (1982) ja *Munthe* (1984). 

Joukko Hanhivaara -romaaneja on sovitettu elokuvaksi. Tunnetuin niistä lienee Matti Kassilan *[[Jäähyväiset presidentille (elokuva)|Jäähyväiset presidentille]]* (1987), jossa Hanhivaaraa näyttelee Antti Litja. Ensimmäistä kertaa Hanhivaarana esiintyi kuitenkin Tapani Perttu televisiosarjassa *Jäähyväiset lasihevoselle* (1985). Myös kummatkin Kaistila-romaanit on kuvattu televisiolle. Päähenkilön nimi oli tosin vaihdettu Kaistilasta Hanhivaaraksi. 

Kirstilä suomensi muutaman romaanin ja elämäkertateoksen. Hänen omia romaanejaan on käännetty saksaksi. Kirstilä oli naimisissa kirjailija Anja Angelin kanssa. Aviopari  kirjoitti vuosina 2005–2007 yhdessä kolme salapoliisiromaania salanimellä Ursula Auer.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Jäähyväiset Hanhivaaralle.* Helsinki: CrimeTime, 2015.

## Teosten filmatisointeja
* 1985 − *Jäähyväiset lasihevoselle* (televisiosarja, ohjannut Seppo Wallin)
* 1987 − *[[Jäähyväiset presidentille (elokuva)|Jäähyväiset presidentille]]* (elokuva, ohjannut Matti Kassila)
* 1988 − *[[Isku suoneen]]* (televisiosarja, ohjannut Anssi Mänttäri)
* 1988 − *[[Jumalia ei uhmata]]* (televisioelokuva, ohjannut Anssi Mänttäri)
* 1988 − *[[Isku vasten kasvoja]]* (televisioelokuva, ohjannut Anssi Mänttäri)
* 1993 − *Jäähyväiset rakkaimmalle* (televisiosarja, ohjannut Taisto-Bertil Orsmaa)
* 1995 − *[[Jäähyväiset ilman suudelmia]]* (televisiosarja, ohjannut Anssi Mänttäri)
* 1999 − *[[Jäähyväiset ilman kyyneleitä]]* (televisiosarja, ohjannut Anssi Mänttäri)

## Palkintoja ja huomionosoituksia
* Hj. Nortamo -palkinto 1981
* Uudet kirjat -kerhon tunnustuspalkinto 1983
* Vuoden johtolanka -palkinto 1987 ja 1993
* valtion kolmevuotinen taiteilija-apuraha 1999 ja 2004
* Runeberg-palkintoehdokkuus 1991

## Lähteet
* *Kuka kukin on 2007*, Otava 2006.
* Kirjailijaesittely: Pentti Kirstilä. WSOY. Viitattu 20.10.2008.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pentti Kirstilän muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Ilmari Lahdelma

**Kaarlo Ilmari Lahdelma** (s. 24. elokuuta 1959 Salo) on suomalainen arkkitehti. Lahdelman arkkitehtuuria leimaa ennakkoluuloton ja yllätyksellinen rakennusmateriaalien ja -tilojen yhdistäminen. Vuodesta 1985 alkaen Lahdelma on työskennellyt Rainer Mahlamäen kanssa aluksi arkkitehtitoimisto 8 Studio Oy:ssä ja sen jälkeen arkkitehtitoimisto Kaira-Lahdelma-Mahlamäki Ky:ssä. Arkkitehtitoimisto Lahdelma & Mahlamäki Oy perustettiin vuonna 1997. Tampereen teknillisen yliopiston arkkitehtuurin professorina Lahdelma on ollut vuodesta 2003 lähtien.

## Suunnittelutöitä
* Haukiputaan seurakuntakeskus (1991) (yhdessä Minna Lahdelman kanssa)
* Suomen metsämuseo ja metsätietokeskus Lusto Punkaharjulla (1994) (yhdessä Rainer Mahlamäen ja J. Mäki-Jyllilän kanssa)
* Tampereen teknillisen korkeakoulun IV vaihe (1995) (yhdessä Rainer Mahlamäen ja Markus Seppäsen kanssa)
* Soinisen koulu Helsingissä (1996)
* Helsingin yliopiston Kumpulan alueen 3. vaihe (2001) (yhdessä Rainer Mahlamäen kanssa)
* Vaasan kaupunginkirjaston laajennus ja peruskorjaus (2001)
* Jyväskylän ylioppilastalon laajennus (2003)
* Rauman kaupunginkirjasto (2004)
* Lohjan pääkirjasto (2006)
* Merikeskus Vellamo Kotkan kantasatamassa (2008)
* Suomen Puuvenekeskus Kotkan kantasatamassa (2008) (yhdessä Rainer Mahlamäen kanssa)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Lahdelma & Mahlamäki arkkitehtitoimiston sivusto
Timo Salminen

**Timo Oskari Salminen** (s. 11. heinäkuuta 1952 Turku) on suomalainen elokuvaaja. Salminen on tullut tunnetuksi Mika ja Aki Kaurismäen elokuvien ilmaisuvoimaisena kuvaajana. Hän on kuvannut muun muassa elokuvat *[[Arvottomat]]*, *[[Rikos ja rangaistus (vuoden 1983 elokuva)|Rikos ja rangaistus]]*, *[[Calamari Union]]*, *[[Rosso (elokuva)|Rosso]]*, *[[Varjoja paratiisissa]]*, *[[Ariel (elokuva)|Ariel]]*, *[[Leningrad Cowboys Go America]]*, *[[Tulitikkutehtaan tyttö]]*, *[[Amazon (vuoden 1990 elokuva)|Amazon]]*, *[[Boheemielämää]]*, *[[Tuhlaajapoika (vuoden 1992 elokuva)|Tuhlaajapoika]]*, *[[Vaiennut kylä]]* ja *[[Juha (vuoden 1999 elokuva)|Juha]]*.

Salminen oli ehdolla vuoden 2006 elokuvaajaksi European Film Awards -kisassa *[[Laitakaupungin valot]]* -elokuvasta. 

Salminen on voittanut peräti viisi parhaan kuvauksen Jussi-palkintoa. Salminen on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.

Salmisen isä on Ville Salminen ja velipuoli Ville-Veikko Salminen.

## Palkintoja ja tunnustuksia

Salminen on saanut viisi Jussi-palkintoa ja muita palkintoja:
*Jussit
***[[I Hired a Contract Killer]]* (1990)
***[[Pidä huivista kiinni, Tatjana]]* (1994)
***[[Mies vailla menneisyyttä]]* (2002)
***[[Laitakaupungin valot]]* (2006)
***[[Le Havre (elokuva)|Le Havre]]* (2011)
* Elokuvataiteen valtionpalkinto 1992 (10 000 mk).
* Humanismin käsi -palkinto 1992 (kuvaus elokuvassa *[[Boheemielämää]]*).
* Scrittura & Immagine -festivaaleilla 1999 mustavalkokuvauksesta elokuvaan Juha.
* Sodankylä-palkinto 2015
* Condor de Plata -palkinto parhaasta kuvauksesta Argentiinassa 2015 (''Jauja, ohjaus Lisandro Alonso)
* taiteilijaeläke 2018

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Timo Salmisen kotisivu .
* 
* Internet Encyclopedia of Cinematographers: Timo Salminen .
Eleuterius

**Pyhä Eleuterius** (k. 189) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi vuosina 175–189. Hän oli syntyisin kreikkalainen, mutta oli kirkollisten opintojen mukana siirtynyt myöhemmin Roomaan. Hänen muistopäivänsä on 26. toukokuuta.

## Lähteet
*

### Viitteet
Viktor I

**Pyhä Viktor I** (k. 198 tai 199) oli Rooman paavi vuosina 189–198. Hän oli syntyperältään berberi ja ensimmäinen afrikkalainen paavi. Viktor I siirtyi nuorena kirkollisten opintojen mukana Roomaan ja tuli valituksi paaviksi vuonna 189. Hän kärsi marttyyrikuoleman vuonna 198 oltuaan paavina lähes kymmenen vuotta. Hänen muistopäivänsä on 28. heinäkuuta.

Viktor I oli ensimmäinen paavi, joka tunsi asemansa niin vahvaksi, että antoi koko kristikuntaa koskevia määräyksiä. Hän muun muassa katkaisi Rooman välit Vähän-Aasian seurakuntiin, jotka eivät viettäneet pääsiäistä roomalaisen käytännön mukaisesti. Tosin tämä hänen ukaasinsa ei tuottanut toivottua tulosta.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Pyhä Zephyrinus

**Pyhä Zephyrinus** (k. 20. joulukuuta 217) oli katolisen kirkon johtaja, eli paavi vuosina 198/199 – 217. Hän oli syntyjään roomalainen ja asui koko elinikänsä ajan samassa kaupungissa. Zephyrinus kuoli 20. joulukuuta 217 18 vuoden pituisen paaviuskauden jälkeen. Hänen muistopäivänsä on 26. elokuuta.

## Lähteet
*

### Viitteet
Calixtus I

**Pyhä Calixtus I** (n. 155–222) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi vuosina 217–222. Syntymäajasta- ja paikasta ei ole varmaa tietoa, mutta mahdollisesti hän kuoli Roomassa noin vuonna 222.

Eero Hämeeniemen romaani Pyhän Calixtuksen lähde sisältää myös historiallista tietoa Calixtuksen elämästä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Pyhä Urbanus I

**Pyhä Urbanus I** (k. 23. toukokuuta 230) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi vuosina 222–230. Hänen synnyinajastaan ja -paikastaan ei ole tietoa. Urbanus I kuoli luultavasti Roomassa vuonna 230. Hän toimi paavina kahdeksan vuotta. Katolinen kirkko pitää häntä pyhimyksenä. Hänen muistopäivänsä on 25. toukokuuta, joka on myös Suomessa Urpon nimipäivä.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Pontianus

**Pontianus** (k. 28. syyskuuta 235) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi 21. heinäkuuta 230 – 28. syyskuuta 235. Hän kuoli Sardiniassa koettuaan marttyyrikuoleman. Hänen muistopäiväänsä vietettiin aiemmin 19. marraskuuta, mutta nykyisin sitä vietetään 13. elokuuta, jolloin on myös Hippolytos Roomalaisen muistopäivä. Katolinen kirkko on julistanut hänet pyhimykseksi.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Anterus

**Pyhä Anterus** (k. 3. tammikuuta 236) oli katolisen kirkon johtaja eli paavi 21. marraskuuta 235 – 3. tammikuuta 236. Hänen paaviuskautensa jäi hyvin lyhyeksi, sillä hän koki edeltäjänsä tavoin marttyyrikuoleman 3. tammikuuta 236. Hänet haudattiin ensimmäisenä paavina pyhän Callistuksen katakombiin.  

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Fabianus

**Fabianus** (k. 20. tammikuuta 250) oli katolisen kirkon johtaja, eli paavi tammikuusta 236 – 20. tammikuuta 250 asti.  Hänen paaviutensa kesti 14 vuotta. Hänet pidätettiin ja mestattiin Deciuksen vainojen alkuvaiheessa vuonna 250 Roomassa. 

Fabianuksen aikalainen Cyprianus kuvaa häntä vertaansa vailla olevaksi mieheksi, joka eli hyvän ja puhtaan elämän.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Vladimir–Suzdal

**Vladimir–Suzdal** (usein myös pelkästään **Vladimir** tai **Vladimirin ruhtinaskunta**) oli Vladimirin kaupungin ympärille kehittynyt historiallinen valtio Keski-Venäjällä vuosina 1157–1318. Vladimir–Suzdalin hallinnon keskus oli sen pääkaupunki, Vladimir.

Vuonna 1318 Vladimir–Suzdal joutui Moskovan ruhtinaskunnan valtaan ja näin ollen osaksi myöhemmin perustettua Moskovan Venäjää.

## Vladimir-Suzdalin ruhtinaat ja suuriruhtinaat
* Andrei I (1168–1175)
* Mikael I (1175&ndash;1176)
* Vsevolod III (1176&ndash;1212)
* Juri II (1212&ndash;1216 ja 1218&ndash;1238)
* Konstantin I (1216&ndash;1218)
* Jaroslav II (1238&ndash;1246)
* Svjatoslav III (1246&ndash;1249)
* Andrei II (1249&ndash;1252)
* Aleksanteri Nevski (1252&ndash;1263)
* Jaroslav III (1263&ndash;1271)
* Vasili Jaroslavitš (1272&ndash;1277)
* Dimitri Aleksandrovitš (1277&ndash;1294)
* Andrei III (1294&ndash;1304)
* Mihail Jaroslavitš (1304&ndash;1318)
Tommy Salo

**Tommy Mikael Salo** (s. 1. helmikuuta 1971 Surahammar, Ruotsi) on ruotsinsuomalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelasi NHL:ssä ja edusti Ruotsia useissa arvokisoissa.

## Ura
New York Islanders varasi Salon NHL:ään vuoden 1993 varaustilaisuudessa viidennellä kierroksella varausnumerolla 118. Ykkösvahdin asemaan Salo nousi NHL:ssä kaudella 1996–1997. Salo kuului NHL-maalivahtien parhaimmistoon Edmonton Oilersissa 2000-luvun alussa, pelaten  vuosina 2000 ja 2002. Kaikkiaan hän pelasi NHL:ssä 10 kautta, kunnes palasi Ruotsiin vuonna 2004.

Maajoukkueessa Salo oli voittamassa Ruotsille sen ensimmäistä jääkiekon olympiakultaa Lillehammerissa 1994. Loppuottelu ratkesi rangaistuslaukauskilpailussa Salon torjuessa Kanadan viimeisen yrityksen. MM-kisoissa Salo onnistui etenkin vuoden 1998 kisoissa, jossa hän torjui Ruotsin maailmanmestaruuteen torjuntaprosentin ollessa 95,9. Salo valittiin MM-kisojen tähdistökentälliseen 1997, 1998 ja 1999. Salon maajoukkueura muistetaan myös epäonnistumisesta olympialaisten puolivälierässä Salt Lake Cityssä 2002, jossa Valko-Venäjän Uladzimir Kopatsin laukoma kiekko kimposi Salon kypärästä maaliin. Jääkiekon MM-kilpailuiden 2003 puolivälierässä Suomea vastaan Tommy Salo päästi viisi maalia, minkä jälkeen hänet korvasi maalilla Mikael Tellqvist.

Salo lopetti pelaajauransa vuonna 2007.

## Yksityiselämä
Salo jäi kesällä 2020 kiinni rattijuopumuksesta, kun hän Ruotsissa törmäsi autollaan kaiteeseen ja verikokeessa häneltä mitattiin 3,06 promillen alkoholipitoisuus veressään. Lukema ylitti törkeän rattijuopumuksen rajan yli kolminkertaisesti. Salo tuomittiin tapauksen johdosta tammikuussa 2021 kahden kuukauden ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Hän valitti tuomiosta Ruotsin hovioikeuteen, joka kuitenkin hylkäsi valituksen ja piti tuomion ennallaan.

## Peliuran seurat

*Västerås IK (Elitserien) (1990–1994)
*Denver Grizzlies (IHL) (1994–1995)
*New York Islanders (NHL) (1994–1999)
*Utah Grizzlies (IHL) (1995–1996)
*Edmonton Oilers (NHL) (1998–2004)
*Colorado Avalanche (NHL) (2003–2004)
*Modo (Elitserien) (2004–2005)
*Frölunda HC (Elitserien) (2004–2007)

## Lähteet
Seppo Urpela

**Seppo Ilmari Urpela** (22. tammikuuta 1937 Nivala &ndash; 2. toukokuuta 1993 Nivala) oli suomalainen kirjailija.

Urpela jätti oppikoulun kesken neljännellä luokalla ja meni 17-vuotiaana armeijaan. Sen jälkeen hän hankki elantonsa hanttihommilla ja toimittajana. Hänen ainoaksi koulutuksekseen jäi opiskelu Työväen akatemiassa Kauniaisissa.

Urpelaa pidettiin erittäin taitavana novellistina. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muutama romaani sekä kuunnelmia. Urpelaa verrattiin usein Pentti Haanpäähän. Satiirisissa kuvauksissa pääosassa on yleensä suomalainen mies. Jakomäen kaudella Seppo kertoi maalta kaupunkiin muuttaneista miehistä, joille luonto ja vihreät arvot olivat tärkeitä. Urpela muuttikin lopulta takaisin Nivalaan ja asettui asumaan itse rakentamaansa pieneen jalasmökkiin.

Urpelan kuunnelmia on esitetty ainakin Yleisradiossa. Tekstejä on käännetty viidelle kielelle. Kuunnelma ”Matti Joenmutka matkalla Jäämeren tielle” edusti Suomea Euroopan Yleisradioliiton EBU:n kuunnelmakatselmuksessa Ranskassa. TV 2 on esittänyt pienoisnäytelmäsarjan ”Joo, kyllä minä kansani tunnen”, joka pohjautuu kuuteen Urpelan novelliin. Myös romaanista *Tuuli leppeä lounaasta* on tehty televisioelokuva.

## Tuotanto
* Kommunisti Karvarinta, 1967, novellikokoelma
* Tositoverit, 1969, kuunnelma
* Vihreiltä niityiltä, 1970, novellikokoelma
* Uljaita aikoja, 1971, kuunnelma
* Kierre, 1972, kuunnelma
* Matti Joenmutka matkalla Jäämeren tielle, 1973, kuunnelma
* Tuuli leppeä lounaasta, 1973, romaani
* Teikari Mikko se keikari Mikko, 1974, kuunnelma
* Lakeus kutsuu, 1975, kuunnelma
* Kaukana lihavasta maasta, 1977, romaani
* Jäähyväiset, 1978, kuunnelma
* Pitäjien miehiä (ja naisiaki), 1979, romaani
* Aprillia ja Juuret, 1980, kuunnelmat
* Atomimiehiä, 1982, kuunnelma
* Tutustu Niittykylään, 1984, kuunnelma
* Taas niitty vihrein, 1985
* Lehmä ja tuulimylly, 1988
* Mystinen saapaspari, 1991, kuunnelma

;Lisäksi:
*Holmes ja Näperön Topin lapset, 1974 novelli, julkaistu Nivalan paikallisten kirjoittajien antologiassa 
*Urpela, kokoelma, 1990 
*kirjoituksia Pohjolan työssä 1987&ndash;1990

## Aiheesta muualla
*Henkilögalleria , Kari ja Seija Krapu, KirjastoVirma, 2003  (teksti julkaistu aiemmin teoksessa Keskipohjalaisia elämäkertoja: Kokkola, 1995) (viitattu 26.10.2008)

*Kirjasampo.fi: Seppo Urpela
*Ylen Elävä arkisto: Tuuli leppeä lounaasta, otteita Urpelan romaanin pohjalta 1991 tehdystä tv-elokuvasta
PTRS

**PTRS** (Protivotankovoje samozarjadnoje ružjo, obr. 1941 g. sistemy Simonova), , , oli neuvostoliittolainen 14,5 mm puoliautomaattinen panssarintorjuntakivääri. 

## Historia
Neuvostoliitossa oli kokeiltu pst- kivääreitä 1930- luvun alkupuolella. Rukavisnikovin 14,5 mm ase oli hyväksytty, mutta ei otettu käyttöön. Neuvostoliiton tiedustelu erehtyi Saksan panssarivaunut todellista lujemmiksi ja kivääri arvioitiin jo tehottomaksi. Kun Natsi-Saksan hyökkäys alkoi Panzerkampfwagen I, II ja III tyyppien todettiin olevan torjuttavissa pst-kiväärillä. Sergei Simonov ja Vasili Degtjarjov suunnittelivat nopeasti aseet jotka tulivat tuotantoon Elokuussa 1941. Simonovia valmistanut tehdas evakuoitiin Ural-vuoriston taakse, mutta seuraavan vuoden aikana tuotettiin 63 000 asetta.

## Ominaisuuksia
PTRS on kaasumäntä-toiminen ja puoliautomaattinen. Se käyttää samaa 1938 kehitettyä 14,5 mm x 114 mm patruunaa kuin PTRD.  Luotityyppejä oli kaksi B-32 joka oli panssarisytytysluoti teräsytimellä ja B-41 volframikarbidi-ytimellä. Luodit painoivat 64 ja 65 grammaa vastaavasti. Lähtönopeus oli n. 1000&nbsp;m/s.

PTRS:ssä on viiden patruunan lipas, joka kiinnittyy aseen rungon alapuolella olevaan, kannella sulkeutuvaan lipaskuiluun. Patruunat ovat kahdessa rivissä ja kulmassa syötön helpottamiseksi.
Viimeisen laukauksen jälkeen lukko jää taka-asentoon. Lipas voidaan irrottaa vain kun lukko on takana. Kivääri on purettavissa kahteen osaan kuljetuksen helpottamiseksi. Patruunan syöttö oli likaisena ja pakkasessa häiriöaltis johtuen osaksi karkeasta viimeistelystä. Kivääriä oli edelleen mahdollista käyttää käsisyöttöisenä kuten PTRD - asetta. Ase painoi 20,9&nbsp;kg. Paras läpäisy oli n. 30&nbsp;mm 100 metrin etäisyydeltä.
Panssarivaunujen kehittyessä PTRS jäi tehottomaksi, mutta sitä käytettiin kevyesti panssaroituja ja panssaroimattomia ajoneuvoja vastaan sekä pesäkkeiden ja materiaalin tuhoamiseen sodan loppuun asti.

Toisen maailmansodan aikana Saksa sai sotasaaliiksi monia PTRS-41:iä. Saksalaiset nimesivät nämä Panzerbüchse 784(r):ksi eli PzB 784(r):ksi.

Korean sodan aikana PTRS-41 ja samantyyppisiä aseita annettiin Pohjois-Korean joukoille, jotka käyttivät niitä kevyiden panssareiden ja muiden ajoneuvojen tuhoamiseen. Niitä käytettiin myös jopa pitkän matkan tarkkuuskivääreinä. Joidenkin maiden inventaarioissa PTR - tyyppiset aseet pidettiin 1980-luvulle. Patruuna on edelleen käytössä nykyaikaisissa raskaissa kivääreissä.

## Katso myös
* PTRD
* 14,5×114 mm

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* PTRS 1941 14.5mm
* http://www.pkymasehist.fi/pstkivaarit.html
Luettelo Viron lentoasemista

Tämä on **luettelo [[Viro]]n [[lentoasema|lentoasemista]]**.

## Siviililentoasemat

## Sotilaslentoasemat

## Aiheesta muualla

* http://aip.eans.ee/index.aw?section=9318&action=genpdf&file=9318.pdf 
* http://www.pilots.ee/platsid/ 
* Viron lentokenttiä GoogleMaps-kartalla  (ourairports.com)
Venturan piirikunta

**Venturan piirikunta** () on piirikunta eteläisessä Kaliforniassa Yhdysvalloissa. Sen pääkaupunki on Venturan kaupunki. Vuonna 2010 piirikunnassa oli asukkaita noin 820&nbsp;000. Lähes kaikki asutus on piirikunnan eteläosassa, pohjoisen ollessa asumatonta vuoristoa ja metsää.


## Kaupunkeja

Suuruusjärjestyksessä:
*Oxnard
*Thousand Oaks
*Simi Valley
*Ventura
*Camarillo
*Moorpark

## Kuvia piirikunnasta

Tiedosto:Oak Park, California--Panoramic from hill.jpg|Panoraamakuva Oak Parkista
Tiedosto:vencounty.jpg|Venturan piirikunnan maisemaa auringonlaskussa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Danny Carey

**Daniel Edwin "Danny" Carey** (s.10. toukokuuta 1961) on Tool-yhtyeen rumpali. Carey on syntynyt Lawrencessa, Kansasissa.

## Elämäkerta
Carey aloitti rumpujen soiton 10-vuotiaana liittymällä koulun yhtyeeseen. Carey aloitti myöhemmin soittamisen aidolla rumpusetillä. Hänellä oli yksityinen opettaja. High schoolissa Carey liittyi jazz-yhtyeeseen. Päästyään high schoolista ja myöhemmin yliopistosta ryhtyi hän opettelemaan soittamaan lyömäsoittimia.

Carey päätti muuttaa Kansasista Los Angelesiin, missä hän toimi Carole Kingin studio-rumpalina ja Pigmy Love Circusin live-rumpalina. Myöhemmin hän löysi tiensä Tooliin tapaamalla Maynard James Keenanin ja Adam Jonesin. Carey soittaa edelleen rumpuja Toolin lisäksi myös Pigmy Love Circusissa sekä Zaumissa.

## Aiheesta muualla
*Danny Careyn virallinen kotisivu
Hämeenlinnan maalaiskunta

**Hämeenlinnan maalaiskunta** (lyhenne **Hämeenlinnan mlk**, ) oli Hämeen läänissä sijainnut Suomen kunta. Maalaiskunta lakkautettiin 1. tammikuuta 1948 lukien ja sen alue jaettiin Hämeenlinnan kaupungin, Rengon ja Vanajan kesken. Kun Vanajan kunta lakkautettiin 1967, osa entisistä maalaiskunnan alueista liitettiin Hattulaan. Kun Renko yhdistyi Hämeenlinnaan vuonna 2009, entisen maalaiskunnan alue kuuluu Hattulaan liitettyä aluetta lukuun ottamatta Hämeenlinnan kaupunkiin.

Nimestään huolimatta Hämeenlinnan maalaiskunta ei ollut Hämeenlinnan kaupunkia joka puolelta ympäröinyt reikäleipäkunta, vaan kaupunki rajoittui siihen vain pohjoisessa; muilla suunnilla kaupunki sen sijaan rajoittui Vanajan kuntaan. Kaupungin koillis- ja luoteispuolella maalaiskunnan alue ulottui pitkänä ja kapeahkona kaistaleena Vanajan ja Hattulan välissä idässä Hauhon ja lännessä Rengon rajalle saakka.

Hämeenlinnan maalaiskunnan alue oli sama kuin Hämeenlinnan maaseurakunnan, joka vuonna 1778 erotettiin Vanajan seurakunnasta ja johon siirrettiin Vanajan pitäjän viisi pohjoisinta kylää. Seurakunnalla oli yhteinen kirkkoherra Hämeenlinnan kaupunkiseurakunnan kanssa. Aiheena alueen erottamiseen eri seurakunnaksi oli se, että kulkuyhteys näistä kylistä Vanajan kirkolle kävi suoraan Hämeenlinnan keskustan kautta ja niiden asukkaat olivat jo ennestään yleisesti käyneet Hämeenlinnan kirkossa. Kun maaseudulle 1860-luvulla perustettiin kunnallishallinto, määräytyi kuntajako aluksi seurakuntajaon mukaan, minkä vuoksi Hämeenlinnan maaseurakunnan alueestakin muodostettiin oma kuntansa, Hämeenlinnan maalaiskunta.

## Kylät
Ojoinen, Hätilä, Luhtiala, Kirstula, (Pikku-)Parola, Vuorentaka, Järviöinen

## Lähteet
Lohjan kunta

**Lohjan kunta** (, vuosina 1926-1977 **Lohjan maalaiskunta**, lyh. **Lohjan mlk**, *Lojo landskommun*) oli Uudellamaalla sijainnut Suomen kunta. Sen keskustaajama muutamine lähialueineen erotettiin vuonna 1926 Lohjan kauppalaksi, joka myöhemmin muutettiin kaupungiksi. Vuoden 1997 alusta Lohja ja Lohjan kunta yhdistyivät Lohjan kaupungiksi.

Lohjan kunnan naapurikunnat Lohjan kaupungin lisäksi olivat Inkoo, Karjaa (aiemmin Karjaan mlk), Karjalohja, Nummi-Pusula (aiemmin Nummi), Sammatti, Siuntio ja Vihti.

Lohjan kunta oli kaksikielinen kunta, jossa enemmistön kielenä oli suomi. Vuoden 1995 lopussa kunnassa asui 1 135 ruotsinkielistä, joiden osuus väestöstä oli 6,0 prosenttia. Kunnan pääosin ympäröimä Lohjan kaupunki oli puolestaan yksikielinen suomenkielinen kunta. Vuoden 1995 lopussa siellä asui 472 ruotsinkielistä, mikä vastasi 3,1 prosenttia kaupungin asukkaista.

Lohjan kaupungilla ja kunnalla oli yhteinen evankelis-luterilainen seurakunta; Lohjan maaseurakunta -nimistä seurakuntaa ei siis ollut olemassa.

Lohjan maalaiskuntaan liitettiin vuonna 1953 Siuntion pohjoisosassa sijainnut Nummenkylä ja sitä ympäröiviä alueita. Virkkalan laitamilta liitettiin Siuntiosta pieni alue vuonna 1975. Myös Lohjan kaupunkiin liitettiin 1990 pieni metsäalue asuinaluetta varten.

Vuonna 1995 Lohjan kaupungissa ja kunnassa pidettiin kansanäänestys kuntaliitoksesta, ja kunnat yhdistyivät jälleen 1. tammikuuta 1997 Lohjan kaupungiksi. Uusi kaupunki on kaksikielinen ja se otti käyttöönsä Lohjan kunnan vaakunan.

## Tunnettuja asukkaita
* Ilmari Linna (1917–1981), kansanedustaja (SDP)
* Jalmari Linna (1891–1954), kansanedustaja (SDP)
* Johannes Virolainen (1914–2000), kansanedustaja (kesk.), valtioneuvos

## Lähteet
* 

### Viitteet
Naantalin maalaiskunta

**Naantalin maalaiskunta** (lyh. *Naantalin mlk*, ) oli Varsinais-Suomessa sijainnut Suomen kunta. Nykyisin maalaiskunta on osa Naantalin kaupunkia. Kuntaan kuuluivat kaupunkia ympäröivät alueet, pääasiassa Luonnonmaan saari ja kaupungin pohjoispuoliset alueet.

Naantalin maalaiskunnan naapurikunnat olivat Naantalin kaupungin lisäksi Masku, Merimasku, Raisio, Rymättylä ja Turku.

1960-luvulle tultaessa kaupunkimainen asutus oli levinnyt kauas maalaiskunnan rajojen sisäpuolelle, ja maalaiskunnan väkiluku oli ylittänyt kaupungin väkiluvun. Vuonna 1964 talousvaikeuksista kärsinyt Naantalin maalaiskunta ja huomattavasti väkimäärältään ja pinta-alaltaan pienempi kaupunki yhdistyivät Naantalin kaupungiksi.

## Kylät
Ajonpää, Asikko, Haijainen, Herttula, Immanen, Inttilä, Isokylä, Jaakkola, Kaivola, Karvetti, Keitilä, Kirstilä, Kuivalahti, Kultaranta, Kunnainen, Kuostano, Käkölä, Ladvo, Lapila, Latonpää, Lietsala, Luikkio, Luolala, Löytäne, Metsä-Jukola, Miekkula, Nuhjala, Porhonkallio, Pyöli, Ruona, Ruuhimäki, Saksila, Sammalkallio, Soikallio, Soininen, Taimo, Tammisto, Tupavuori, Vadjo, Viiala, Villa, Vähäkallio

Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Naantalin maalaiskunnassa oli kolme taajamaa: Kultaranta (501 asukasta 2,5 neliökilometrillä), Lietsala (701 asukasta 2,0 neliökilometrillä, osa Raision puolella) ja Taimo (629 asukasta 1,9 neliökilometrillä). Lisäksi osa Naantalin keskustasta sekä *Satama – Imatran Voima* -nimisestä taajamasta sijaitsi maalaiskunnan puolella.

## Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Naantalin maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.

## Lähteet
Nurmeksen maalaiskunta

**Nurmeksen maalaiskunta** (lyh. *Nurmeksen mlk*, ) oli Pohjois-Karjalassa sijainnut Suomen kunta. 1. tammikuuta 1973 maalaiskunta liitettiin Nurmeksen kauppalaan, joka muuttui kaupungiksi 1. tammikuuta 1974. Nykyisin maalaiskunta ja kauppala ovat osa Nurmeksen kaupunkia. Nurmeksen kauppalalla ja maalaiskunnalla oli yhteinen evankelis-luterilainen seurakunta; Nurmeksen maaseurakunta -nimistä seurakuntaa ei siis ollut olemassa.

Nurmeksen maalaiskunta ympäröi kauppalaa joka puolelta, ja muut naapurikunnat olivat Juuka, Kuhmo, Pielisjärvi (vuodesta 1973 Lieksa), Rautavaara, Sotkamo ja Valtimo.

## Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Nurmeksen maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970.

Vuonna 1876 perustettu Nurmeksen kauppala sisältyy Nurmeksen maalaiskunnan lukuihin vuosina 1880–1940. Vuonna 1908 Nurmeksen maalaiskunnasta erotettiin Valtimon kunta.

Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Nurmeksen maalaiskunnan taajamat olivat Lehtovaara (577 asukasta), Nurmeksen keskustaajama (19 asukasta), Porokylä (2 392 asukasta) ja Savikylä (201 asukasta).  Näistä Lehtovaara ja Nurmeksen keskustaajama sijaitsivat osin Nurmeksen kauppalan puolella, ja niiden kohdalla on mainittu pelkästään maalaiskunnan puolella asunut asukasmäärä.

## Lähteet
Olli Ohtonen

**Olli Ohtonen** (s. 27. huhtikuuta 1979 Helsinki) on suomalainen valmentaja ja uransa lopettanut maastohiihtäjä 

Ohtonen edusti urallaan Vuokatti Ski Team Kainuuta ja hänen valmentajanaan toimii Jouko Käsmä. Maastohiihdon maailmancupissa Ohtosen paras osakilpailusijoitus on 16:s. Olli Ohtonen päätti aktiivisen kilpailu-uransa kauteen 2009–2010, mutta kilpaili vielä 50 kilometrin SM-kilpailussa vuonna 2015.

Ohtonen on opiskellut Jyväskylän yliopiston liikuntabiologian laitoksella. Hän väitteli liikuntatieteen tohtoriksi vuonna 2019. Väitöskirjassaan hän tutki biomekaanisesta näkökulmasta luisteluhiihdon vaatimuksia erilaisissa nopeus- ja väsymystilanteissa. Ohtonen valmentaa olympiavoittaja Iivo Niskasta. Kesällä 2014 hänet nimettiin Suomen hiihtomaajoukkueeseen sprinttihiihtäjien valmentajaksi.

Suomen Valmentajat ry valitsi Ohtosen vuoden valmentajaksi joulukuussa 2017. Tammikuussa 2018 hänet valittiin myös Suomen urheilugaalassa Vuoden valmentajaksi yhden äänen erolla Henrik Dettmanniin. Joulukuussa 2018 Suomen Valmentajat ry valitsi Ohtosen toista kertaa peräkkäin vuoden valmentajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Seinäjoen maalaiskunta

**Seinäjoen maalaiskunta** (lyh. **Seinäjoen mlk**, , vuoteen 1930 *Seinäjoki*) oli Etelä-Pohjanmaalla sijainnut Suomen kunta. Seinäjoen kauppala erotettiin Seinäjoen maalaiskunnasta vuonna 1930. Tätä ennen kunnan nimenä oli pelkästään *Seinäjoki*, mutta maalaiskunnan erottamiseksi kauppalasta nimeksi vaihdettiin *Seinäjoen maalaiskunta*. Oli harkittu myös koko Seinäjoen kunnan muuttamista kauppalaksi, mutta tämä ei toteutunut. Maalaiskunnan kunnantalona oli Törnävän kartano sekä Keskustalon nimellä tunnettu rakennus Suupohjantien läheisyydessä. Maalaiskunnan keskusta oli nykyinen Törnävän kaupunginosa.

Seinäjoen maalaiskunta liitettiin takaisin Seinäjoen kauppalaan 1. tammikuuta 1959. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun maalaiskunta-sanaa nimessään kantanut kunta liitettiin kokonaan kaupunkiin tai kauppalaan. Vuonna 1960 Seinäjoesta tuli kaupunki.

Maalaiskunnan kyliä olivat mm, Ämmälänkylä, Törnävä, Soukkajoki, Alakylä, Heikkilänmäki, Jouppila

## Maalaiskunnan valtuuston puheenjohtajat

* Pankinjohtaja Juho Jouppi 1929–1930
* Talollinen Aukust Hakola 1931–1935
* Opettaja Jaakko Luoma 1936–1945
* Maanviljelijä F.J Latomäki 1946–1947
* Maanviljelijä Arvo Siirilä 1948–1950
* Maanviljelijä Jaakko Kuoppala 1951–1954
* Rautatieläinen Reino Saajokallio 1955–1958

## Lähteet
Svetlana Žurova

**Svetlana Sergejevna Žurova** (; s. 1. kesäkuuta 1972) on venäläinen pikaluistelija, joka on erikoistunut sprinttimatkoille.

Žurova on kilpaillut kansainvälisellä tasolla vuodesta 1989 lähtien. Kaudella 1995-1996 hän voitti maailmancupin 500 metrillä. Matkakohtaisissa MM-kisoissa hän on saavuttanut 500 metrillä kultaa vuonna 1996, hopeaa vuosina 1998–2000 ja pronssia vuonna 2001. Sprintterien maailmanmestaruuden hän voitti vuonna 2006.

Talviolympialaisiin Žurova on osallistunut neljästi, mutta saavutti ensimmäisen mitalinsa vasta 34-vuotiaana 2006 Torinon kisoista, jossa voitti 500 metrin kilpailun. Hän aikoi lopettaa uransa jo vuonna 2003 saatuaan lapsen, mutta aviomiehensä kannustuksesta päätti menestyksekkäästi jatkaa uraansa. 

## Aiheesta muualla

*Svetlana Žurova Skateresults.com -tietokannassa
Paraisten maalaiskunta

**Paraisten maalaiskunta** (lyh. *Paraisten mlk*, ) oli Varsinais-Suomessa sijainnut Suomen kunta. Kunnan pinta-ala vuonna 1966 oli 248,1 km2 ja kunnassa oli 3 792 asukasta maassa asuvaa väestöä vuoden 1965 lopussa.

Nimitys Paraisten maalaiskunta otettiin käyttöön vuonna 1948, kun Paraisten kunnasta erotettiin Paraisten kauppala. Vuonna 1967 maalaiskunta yhdistyi kauppalan kanssa. Kuntien ero kesti ainoastaan 19 vuotta. Kauppalasta tuli Paraisten kaupunki 1. tammikuuta 1977.

Kunnaksi Parainen perustettiin vuonna 1870. Kunnan edeltäjänä ollut Paraisten kirkkopitäjä perustettiin keskiajalla ja ensimmäinen maininta historiallisissa lähteissä siitä on vuodelta 1329.

Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Paraisten maalaiskunnassa oli yksi taajama: Ersby, jossa oli 323 asukasta ja pinta-ala oli 3,2 neliökilometriä. Lisäksi osa Paraisten keskustasta sijaitsi maalaiskunnan puolella, ja osa Ersbystä puolestaan kauppalan puolella.

## Lähteet
* Parainen. *Teoksessa*: 

### Viitteet
Cicinho

**Cicinho**, oikealta nimeltään **Cícero João de Cézare**, (s. 24. kesäkuuta 1980 Pradópolis, São Paulon osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi Espanjassa, Italiassa ja Turkissa. Cicinhon pelipaikka oli oikea laitapuolustaja.

Vuonna 2005 Cicinho oli Brasilian maajoukkueessa voittamassa Maanosaliittojen cupia. Samana vuonna hän voitti myös seuratasolla São Paulossa Copa Libertadoresin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden. Joulukuussa 2005 hän teki sopimuksen espanjalaisen Real Madridin kanssa. 172 senttimetriä pitkä Cicinho on tunnettu periksiantamattomasta pelaamisestaan.

Cicinho loukkasi oikean polvensa eturistisiteen vakavasti kauden 2006–2007 neljännellä kierroksella. Hän teki paluun pelikentille kuuden kuukauden kuntoutusjakson jälkeen maaliskuussa 2007 ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan Espanjan pääsarjamestaruutta. Elokuussa 2007 Cicinho siirtyi Romaan.

Tammikuussa 2011 hän siirtyi loppukauden kestävällä lainasopimuksella Villarrealiin.

Cicinhon ensimmäinen maaottelu oli 27. huhtikuuta 2005 Guatemalaa vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Cicinhon virallinen sivusto
* Cicinho Football Database -sivustolla
Äänekosken maalaiskunta

**Äänekosken maalaiskunta** (lyh. *Äänekosken mlk*, ) oli Keski-Suomessa sijainnut Suomen kunta. Vuonna 1911 osista Laukaan ja Saarijärven alueita muodostetusta Äänekosken kunnasta erotettiin vuonna 1932 sen keskustaajama Äänekosken kauppalaksi ja Suolahden taajama Suolahden kauppalaksi, ja jäljelle jääneen kunnan nimi vaihdettiin Äänekosken maalaiskunnaksi. Maalaiskunta liitettiin Äänekosken kauppalaan vuonna 1969, ja Äänekosken kauppalasta tuli kaupunki vuonna 1973. Maalaiskunnan vanha kunnantalo seisoo edelleen valtateiden 4 ja 13 risteyksessä Honkolan kylässä.

Äänekosken maalaiskunnan naapurikunnat olivat Äänekosken ja Suolahden lisäksi Konginkangas, Laukaa, Saarijärvi, Sumiainen ja Uurainen.

Äänekosken kauppalalla ja Äänekosken maalaiskunnalla oli yhteinen evankelis-luterilainen seurakunta eikä Äänekosken maaseurakunta -nimistä seurakuntaa ollut olemassa. Myös Suolahden kauppala kuului aluksi Äänekosken seurakunnan alueeseen, kunnes vuonna 1946 perustettiin Suolahden seurakunta. Vuonna 2007 Suolahden seurakunta, johon Sumiaisten seurakunta oli liittynyt edellisenä vuonna, liittyi kuntaliitoksen myötä takaisin Äänekosken seurakuntaan.

Entisen Äänekosken maalaiskunnan Koivistonkylässä sijaitsee Venäläiskivi-niminen siirtolohkare, muinaisena uhripaikkana toiminut Ristinhauta sekä Koiviston kahakan muistomerkki, joka on pystytetty vuonna 1958.

Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Äänekosken maalaiskunnassa ei ollut taajamia, mutta osa pääosin Äänekosken kauppalassa sijainneesta Kierälahden taajamasta osa ulottui maalaiskunnan puolelle.

## Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Äänekosken maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1910–1960.

Äänekosken seurakunta muodostettiin vuonna 1909 liittämällä siihen Laukaasta 3&nbsp;376 asukasta ja Saarijärveltä 1&nbsp;481 asukasta. Äänekosken ja Suolahden kauppalat perustettiin vuonna 1932, mutta niiden väestö on tilastoitu Äänekosken maalaiskunnan yhteydessä vielä vuonna 1940.

## Lähteet
Kajaanin maalaiskunta

**Kajaanin maalaiskunta** (lyh. **Kajaanin mlk**, ) oli Kainuussa sijainnut Suomen kunta. Kajaanin maalaiskunta liitettiin pakkoliitoksella Kajaanin kaupunkiin vuonna 1977. Liitos vahvisti olennaisesti Kajaanin asemaa Kainuun maakunnan keskuksena. Kajaanin maalaiskunnan naapurikuntia olivat Kajaani, Paltamo, Sotkamo, Sonkajärvi, Vaala ja Vuolijoki. 

## Historiaa

Paltamon emäseurakunnasta erotettiin Hyrynsalmen kirkkoherrakunta 1786. Samalla lakkautettiin pieni ja kitulias Kajaanin kaupunkiseurakunta.

Kajaanin maalaiskunnan voidaan perustellusti sanoa kuuluneen Paltamon emäpitäjään ainakin vuoteen 1786. Tällöin Paltamon emäseurakunnasta erotettiin *yhteinen Kajaanin kaupunki- ja maaseurakunta*. Siihen kuuluivat Kajaanin kaupungin alueen lisäksi Jormuan, Kuluntalahden, Kivimäen, Mainuan, Lehtovaaran, Murtomäen ja Vuottolahden kylät. 

Vuonna 1835 Kajaanin maaseurakuntaan liitettiin aiemmin Sotkamoon kuuluneet Lahnasjärven ja Raudanveden kylät.

Vuonna 1865 säädettiin uusi kunnallisasetus. Yhteisestä *kunnallishallinnosta* Kajaanin maaseurakunta ja Paltamo erotettiin 1870. Jotkut katsovat eron tapahtuneen 1869.

Maalaiskunnasta liitettiin Vuottolahden kylä 1897 samana vuonna perustettuun Säräisniemestä erotettuun Vuolijoen kappeliseurakuntaan. Vuolijoen kunta toimi vuosina 1915–2006.

Aiemmin Paltamoon kuuluneet Paltaniemen, Uudenkylän (myöhemmin Nakertaja) ja Kirkkoahon (Linnantaus) kylät liitettiin Kajaanin maalaiskuntaan 1954.

Kajaanin maalaiskunnasta liitettiin kaupunkiin Kylmä ja Parkinniemi 1967. 

Kunnan keskus muodostui kaupungin keskustaajaman osaksi Kajaaninjoen pohjoisrannalle Teppanaan, minne muutti ihmisiä myös Kajaanin kaupungista. Myöhemmin taajama-asutus laajeni itään Kuurnaan ja pohjoiseen Komiaholle.

Vuoden 1970 taajamarajauksen mukaan Kajaanin maalaiskunnan taajamat olivat Heinisuo (501 asukasta), osa Kajaanin keskustaajamasta (2&nbsp;544 asukasta), Linnantaus (228 asukasta), Nakertaja (1&nbsp;428 asukasta) ja Paltaniemi (220 asukasta). Näistä Kajaanin keskustaajama sijaitsi pääosin Kajaanin kaupungin puolella.

## Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Kajaanin maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1970 ja lisäksi vuoden 1975 väkiluku.

Vuonna 1915 Kajaanin maalaiskunnasta liitettiin Vuolijokeen alue, jossa oli 578 asukasta. Vuonna 1954 Kajaanin maalaiskuntaan liitettiin Paltamosta alue, jossa oli 1 653 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kajaanin maalaiskunnan vaiheita .
Iisalmen maalaiskunta

**Iisalmen maalaiskunta** (ruots. *Idensalmi landskommun*) oli Pohjois-Savossa sijainnut Suomen kunta. Nykyisin se on osa Iisalmen kaupunkia.

Iisalmen maalaiskunta ympäröi kaupunkia joka puolelta, ja muut naapurikunnat olivat Kiuruvesi, Lapinlahti, Pielavesi, Sonkajärvi ja Vieremä.

## Historia
Iisalmen kirkko- ja hallintopitäjä perustettiin vuonna 1627, ja se käsitti aluksi koko Ylä-Savon. Iisalmen pitäjä alkoi hajota 1800-luvulla: Ensin siitä erosi Pielavesi vuonna 1811, sitten Lapinlahti 1858 ja Kiuruvesi 1862. Iisalmen epäitsenäinen kauppala perustettiin Iisalmen pitäjän Haukiniemelle vuonna 1860, ja vuonna 1891 siitä tuli kaupunki.

Vuonna 1865 annettiin Suomessa kunnallisasetus, jonka perusteella maallinen ja kirkollinen hallinto erotettiin toisistaan. Asetuksen voimaansaattamisessa meni pitkiäkin aikoja, ja niinpä Iisalmen maalaiskuntakin aloitti toimintansa vasta vuonna 1873, jolloin pidettiin ensimmäinen kuntakokous. Iisalmen maalaiskunnasta erotettiin Sonkajärven ja Vieremän kunnat vuonna 1922. Maalaiskunta liitettiin Iisalmen kaupunkiin vuonna 1970.

Paikallisuudesta puhuttaessa paikannimestä Iisalmi käytettiin Iisalmen maalaiskuntaa tarkoitettaessa ulkopaikallissijoja: Iisalmella, Iisalmelle, Iisalmelta. Sen sijaan kaupungista käytettiin sisäpaikallissijoja kuten vieläkin käytetään: Iisalmessa, Iisalmeen, Iisalmesta.

## Väestö
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty Iisalmen maalaiskunnan väestönkehitys kymmenen vuoden välein vuosina 1880–1960.

Iisalmen kaupunki on tilastoitu erikseen vuodesta 1900 lähtien. Vuonna 1920 Iisalmen maalaiskunnasta erotettiin Sonkajärvi, jonka alueella oli 5&nbsp;889 asukasta. Vieremä erotettiin vuonna 1921.

Vuoden 1960 taajamarajauksen mukaan Iisalmen maalaiskunnan taajamat olivat Peltosalmi (402 asukasta), Runni (383 asukasta) ja Soinlahti (245 asukasta). Lisäksi osa Iisalmen keskustan taajamasta ulottui maalaiskunnan puolelle.

## Hallinto
Iisalmen maalaiskunnan viimeisessä kunnanvaltuustossa oli 31 paikkaa. Keskusta oli kunnan suurin puolue kahdellatoista valtuustopaikalla.

## Kuuluisia iisalmenmaalaiskuntalaisia
* Arvi Auvinen, näytelmäkirjailija, toimittaja, tv-ohjaaja
* Esko Hukkanen, näyttelijä
* Seppo Kääriäinen, poliitikko
* Martti Mykkänen, kuvittaja
* Pekka Nurmiranta, toimittaja, kansanedustaja
* Matti J. Pulkka, talous- ja teollisuusneuvos
* Heikki Sirviö, yritysjohtaja, teollisuusneuvos
* Eino Säisä, kirjailija
* Jaakko Teppo, muusikko

## Lähteet
Inzell

**Inzell** on kunta Traunsteinin piirikunnassa Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Itävallan rajan lähellä 693 metrin korkeudella merenpinnasta. Kunnan pinta-ala on 45,35 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 4&nbsp;836. Inzellin pormestarina toimii Hans Egger.

Inzell tunnetaan erityisesti luonnonkauniilla paikalla sijaitsevasta Max Aicher Arena -nimisestä pikaluisteluradasta, jolla on käyty monia lajin arvokilpailuja. Areena valmistui vuonna 1965, jolloin se oli kattamaton ulkorata. Vuosina 2009–2011 areenaa kunnostettiin ja se katettiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kunnan verkkosivut 
* Max Aicher Arenan verkkosivut