open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Björn Schildknecht

**Björn Albert Schildknecht** (7. kesäkuuta 1905 Tukholma – 10. heinäkuuta 1946 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja sovittaja. Hänen isoisänsä oli musiikin kustantaja Albert Schildknecht ja tätinsä näyttelijä Maria Schildknecht. Schildknecht opiskeli sävellystä yksityisesti Oskar Lindbergin johdolla ja kontrapunktia opettajanaan muun muassa Ernst Ellberg Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1923–1926. Hän sai vielä vuosina 1929–1934 orkestroinnin opetusta Nils Grevilliukselta, jonka kanssa myös teki myöhemmin yhteistyötä.

## Ura ja tuotanto
Schildknecht oli säveltäjänä monipuolinen, sillä hänen teoksiinsa kuuluu muiden muassa sinfonista musiikkia, iskelmää sekä näyttämö- ja elokuvamusiikkia. Hänen oopperaansa *Giorgione* ei ole esitetty. Hänen neliosainen sinfoniansa g-mollissa (1937) sai kuitenkin huomiota. Teoksessa on vaikutteita Ture Rangströmiltä ja Hugo Alfvénilta. Schildknecht sävelsi myös kamarimusiikkia, kuten kaksi jousikvartettoa.

Schildknecht toimi Dramatenin kapellimestarina ja sekä sävelsi että sovitti musiikkia kyseistä teatteria varten. Vuonna 1935 hän sävelsi musiikin Aiskhyloksen *[[Oresteia|Agamemnonin]]* esitykseen Helsingin Svenska Teaternissa. Schildknecht myös näytteli kymmenessä pienessä roolissa Dramatenissa vuosina 1927–1929. Samoihin aikoihin hän toimi säveltäjänä Ernst Rolfin vuoden 1929 revyytä varten. Elokuvamusiikin alalla Schildknecht toimi säveltäjänä elokuvissa *[[Säg det i toner]]* (1929) ja *[[Den blomstertid]]* sekä Gösta Wernerin lyhytelokuvissa *[[Morgonväkt]]* (1945) ja *[[Midvinterblot]]* (1946).

Yhdessä Nils Grevilliuksen kanssa Schildknecht teki lastenlaulun "Sjung med oss mamma". Kaksikko sovitti myös ruotsalaisen kansanmusiikin melodioita. Schildknechtin sovituksiin kuuluu lisäksi orkesteriversioita Evert Tauben balladeista. Hänen omiin iskelmätyylisiin kappaleisiinsa kuuluu "Jämtlandsjazzen", jonka ovat myöhemmin levyttäneet muiden muassa Ewert Granholm, Olle Johnnys dragspelsorkester, Margareta Kjellberg, Andrew Walters spelmanslag, Bertil Englund, Sven-Ingvars, Roland Cedermark ja Östen med Resten.

Toisinaan Schildknecht käytti pseudonyymejään "Schild" ja "Boy Grizzle". Tribuutti- ja muistotapahtuma "Björn Schildknecht in memoriam" järjestettiin hänen kunniakseen vuonna 1948.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Elonet: Björn Schildknecht
Antti Lehtisalo

**Antti Juhani Lehtisalo** (s. 24. kesäkuuta 1964 Mäntyharju) on suomalainen prikaatikenraali evp. Hän on toiminut 1.8.2021 alkaen Maanpuolustuskoulutusyhdistyksen toiminnanjohtajana.

Sotilasuransa aikana Lehtisalo toimi muun muassa Reserviupseerikoulun kurssin johtajana, suomalaisen kriisihallintajoukon operaatiopäällikkönä Bosnia ja Hertsegovinassa, Maasotakoulun koulutuspäällikkönä, Itä-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä, Karjalan prikaatin apulaiskomentajana, Jääkäriprikaatin komentajana ja viimeisenä puolustusministeriössä kansallisen puolustusyksikön johtajana 2017–2021.

Lehtisalo suoritti Kadettikoulun vuosina 1985–1988. Hän on toiminut lisäksi Suomen Hippoksen puheenjohtajana vuosina 2016–2018 ja uudelleen vuodesta 2023.

## Lähteet
Torn (albumi)

**Torn** on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn vuonna 2008 julkaistu seitsemäs albumi.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Tom S. Englund - laulu, kitara
* Henrik Danhage - kitara
* Jari Kainulainen - bassokitara
* Jonas Ekdahl - rummut
* Rikard Zander - kosketinsoittimet
* Carina Englund - naislaulu

## Arvostelut
* Imperiumi: 9/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Puntius

**Puntius** on karppien (Cyprinidae) heimoon kuuluva etelä- ja kaakkoisaasialainen makean veden särkikalojen suku. Siihen kuuluu myös useita akvaariokaloja.

*Puntius* oli aikoinaan laaja barbisuku, mutta siitä on vuoden 2012 jälkeen erotettu lajeja useisiin muihin sukuihin kuten *[[Barbodes]]*, *[[Dawkinsia]]*, *[[Desmopuntius]]*, *[[Haludaria]]*, *[[Oliotius]]*, *[[Pethia]]*, *[[Puntigrus]]*, *[[Sahyadria]]* ja *[[Systomus]]*. Alkujaan monet lajit kuuluivat *[[Barbus]]*-sukuun.

## Lajit
*Puntius*-sukuun kuuluu 50 lajia:

* *[[Puntius ambassis]]* (Day, 1869)
* *[[Puntius amphibius]]* (Valenciennes, 1842)
* *[[Puntius aphya]]* (Günther, 1868)
* *[[Puntius arenatus]]* (Day, 1878)
* *[[Puntius bimaculatus]]* (Bleeker, 1863) – punakylkibarbi
* *[[Puntius bramoides]]* (Valenciennes, 1842)
* *[[Puntius brevis]]* (Bleeker, 1849)
* *[[Puntius burmanicus]]* (Day, 1878)
* *[[Puntius cauveriensis]]* (Hora, 1937)
* *[[Puntius chola]]* (Hamilton, 1822) – suobarbi
* *[[Puntius crescentus]]* Yazdani & Singh, 1994
* *[[Puntius deccanensis]]* Yazdani & Babu Rao, 1976
* *[[Puntius dolichopterus]]* Plamoottil, 2015
* *[[Puntius dorsalis]]* (Jerdon, 1849)
* *[[Puntius fraseri]]* (Hora & Misra, 1938)
* *[[Puntius kamalika]]* Silva, Maduwage & Pethiyagoda, 2008
* *[[Puntius kelumi]]* Pethiyagoda, Silva, Maduwage & Meegaskumbura, 2008
* *[[Puntius khohi]]* Dobriyal, Singh, Uniyal, Joshi, Phurailatpam & Bisht, 2004
* *[[Puntius layardi]]* (Günther, 1868)
* *[[Puntius madhusoodani]]* Krishnakumar, Benno Pereira & Radhakrishnan, 2012
* *[[Puntius mahecola]]* (Valenciennes, 1844)
* *[[Puntius masyai]]* Smith, 1945
* *[[Puntius melanostigma]]* Day, 1878
* *[[Puntius morehensis]]* Arunkumar & Tombi Singh, 1998
* *[[Puntius mudumalaiensis]]* Menon & Rema Devi, 1992
* *[[Puntius muzaffarpurensis]]* Srivastava, Verma & Sharma, 1977
* *[[Puntius nangalensis]]* Jayaram, 1990
* *[[Puntius nelsoni]]* Plamoottil, 2014
* *[[Puntius nigronotus]]* Plamoottil, 2015
* *[[Puntius parrah]]* Day, 1865
* *[[Puntius paucimaculatus]]* Wang & Ni, 1982
* *[[Puntius pinnauratus]]* (Day, 1865)
* *[[Puntius pugio]]* Kullander, 2008
* *[[Puntius punjabensis]]* (Day, 1871)
* *[[Puntius puntio]]* (Hamilton, 1822)
* *[[Puntius sachsii]]* (Ahl, 1923)
* *[[Puntius sahyadriensis]]* Silas, 1953
* *[[Puntius sealei]]* (Herre, 1933)
* *[[Puntius sophore]]* (Hamilton, 1822) – lampibarbi
* *[[Puntius sophoroides]]* (Günther, 1868)
* *[[Puntius spilopterus]]* (Fowler, 1934)
* *[[Puntius stigma]]* (Valenciennes, 1844)
* *[[Puntius takhoaensis]]* Nguyen & Doan, 1969)
* *[[Puntius terio]]* (Hamilton, 1822)
* *[[Puntius tetraspilus]]* Günther, 1868)
* *[[Puntius thermalis]]* Valenciennes, 1844)
* *[[Puntius titteya]]* Deraniyagala, 1929 – kirsikkabarbi
* *[[Puntius viridis]]* Plamoottil & Abraham, 2014
* *[[Puntius vittatus]]* Day, 1865 – pykäläbarbi
* *[[Puntius waageni]]* (Day, 1872)

## Lähteet
Wilhelm Weitling

**Wilhelm Christian Weitling** (synt. **Weidling**; 5. lokakuuta 1808 Magdeburg, Preussi – 15. tammikuuta 1871 New York, Yhdysvallat) oli saksalainen räätäli ja varhainen kommunismin ja sosialismin teoreetikko. Häntä on sanottu Saksan ensimmäiseksi kommunismin teoreetikoksi.

Nuori räätälinkisälli Weitling vietti vuodesta 1828 kiertelevää elämää ja päätyi Ranskaan. Hän asui vuosina 1835–1836 ja 1837–1841 Pariisissa, jossa hän luki varhaisten sosialististen ajattelijoiden kuten Francois Noël Babeufin, Charles Fourier’n, Étienne Cabet’n ja Jean-Jacques Pillot’n teoksia. Weitling liittyi Pariisissa Oikeamielisten liittoon ja siirtyi levittämään sen oppeja Sveitsiin. Hänet tuomittiin siellä toimintansa vuoksi kuudeksi kuukaudeksi vankeuteen ja määrättiin karkotettavaksi Preussiin, mutta hän siirtyi pian Englantiin ja sieltä Belgiaan ja Amerikkaan. Weitling palasi Saksaan vallankumousvuoden aikana kesäkuussa 1848 ja yritti perustaa uutta vallankumousjärjestöä Hampurissa. Lopulta hän muutti pysyvästi Yhdysvaltoihin. Weitling julkaisi vuosina 1851–1854 New Yorkissa saksankielistä lehteä *Republik der Arbeiter*, mutta jätti sen jälkeen poliittisen toiminnan. Hän työskenteli myöhemmin siirtolaistoimiston virkailijana.

Weitling uskoi ihmisen olevan pohjimmiltaan hyvä ja pahuuden olevan seurausta omistus- ja perintöoikeudesta. Oikeudenmukaisen yhteiskunnan luominen edellytti hänen mukaansa työväenluokan taistelua. Karl Marx tuomitsi vuonna 1846 Weitlingin opit virheellisinä. Marxin mukaan ne perustuivat vain moraalisiin vetoomuksiin kommunismin puolesta eivätkä sisältäneet tieteellistä näkemystä siitä, miten kehitys kulkisi porvarillisesta yhteiskunnasta kohti kommunismia.

## Teoksia
**Die Menschheit, wie sie ist und wie sie sein sollte* (1838), Verkossa
**Garantien der Harmonie und Freiheit* (1842)
**Das Evangelium des armen Sünders* (1845)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Wilhelm Weitling Bibliotheca Augustana
Leiobunum rotundum

**Leiobunum rotundum** on lukkien (Opiliones) lahkoon kuuluva hämähäkkieläin. Pierre André Latreille kuvasi lajin tieteelle vuonna 1798.

Laji viihtyy ruohon, pensaiden ja kasvillisuuden lähistöllä. Sitä tavataan Afro-Euraasian maissa. *Leiobunum rotundum* käyttää ravinnokseen pieniä selkärankaisia sekä joitakin hedelmiä.

## Lähteet
Lennart Hedwall

**Lennart Hedwall** (s. 16. syyskuuta 1932) on ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari, pianisti ja musiikkikirjailija. Hänellä on tohtorin arvo musiikkitieteessä; hän on tutkijana erikoistunut oman maansa musiikkihistoriaan. Hänen sävellystuotannossaan ovat edustettuina useat genret. Kuoroteoksiin kuuluvat *Fünf Galgenlieder* (1959–60), kantaatti *Abra-Makabra* (1975–76), *Sommarpsalm* (1980), *Två sånger* (1981) ja virsi *Herre, lär oss betänka*.

Hedwall on kirjoittanut standarditeoksen *Den svenska symfonin* (1983) ja elämäkertateoksia monista ruotsalaisista säveltäjistä (Wilhelm Peterson-Berger, Hugo Alfvén, Erik Gustaf Geijer, Oscar Byström, Carl Jonas Love Almqvist). Hän on toiminut opettajana Operahögskolanissa.

## Lähteet
Leiobunum flavum

**Leiobunum flavum** on lukkien (*Opiliones*) heimoon kuuluva hämähäkkieläin. Laji kuvattiin ensimmäisen kerran tieteelle vuonna 1894. *Leiobunum flavum* esiintyy Pohjois-Amerikan maissa.

## Lähteet
Étalans

**Étalans** on kunta itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 27 kilometriä Besançonin kaupungista kaakkoon.

Kunta muodostettiin 1. tammikuuta 2017 jolloin kolme kuntaa Charbonnières-les-Sapins, Étalans ja Verrières-du-Grosbois yhdistyivät ja muodostivat uuden Étalansin kunnan.

Kunnan merkittävin nähtävyys on luola Gouffre de Poudrey. Luola on 70 metriä syvä. Se on kooltaan Ranskan suurin, ja kuuluu Euroopan kymmenen suurimman luolan joukkoon. Luolan sisälle mahtuisi Pariisin Notre-Damen katedraali.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Markku Hassinen

**Markku Juhani Hassinen** (s. 19. marraskuuta 1964) on suomalainen vara-amiraali ja Rajavartiolaitoksen päällikkö.

Hassinen on toiminut Rajavartiolaitoksen päällikkönä vuoden 2025 alusta. Aikaisemmin hän toimi Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä 1.10.2019–31.12.2024 sekä Rajavartiolaitoksen esikunnan raja- ja meriosaston osastopäällikkönä 2018–2019.

Aiemmin urallaan Hassinen on toiminut muun muassa Suomenlahden merivartioston komentajana ja apulaiskomentajana, Rajavartiolaitoksen esikunnan henkilöstöosaston päällikkönä sekä Suomen Brysselin EU-edustustossa ulkoasiainhallinnon rajavalvonta-asiantuntijana.

Hassinen on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon vuonna 1997. Hän on koulutukseltaan myös varanotaari.

## Lähteet
Sinihohtaja

**Sinihohtaja** (*Cyprinella lutrensis*) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan subtrooppisissa olosuhteissa. Sinihohtaja elää makeassa vedessä. Se on tavallisesti noin viiden senttimetrin mittainen. Se on levinnyt Meksikoon ja Yhdysvaltoihin.

## Lähteet
Chazot

**Chazot** on kunta itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 38 kilometriä Montbéliardin kaupungista lounaaseen.

## Tunnettuja kuntalaisia
* Francis Mourey (s. 1980), kilpapyöräilijä 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
A Decade and a Half

**A Decade and a Half ** on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn vuonna 2011 julkaistu kokoelma-albumi.

## Kappaleet

### CD 1
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### CD 2
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* A Decade and a Half Discogsissa 
*
Metsitys

**Metsitys** eli **metsittäminen** tarkoittaa metsän perustamista alueelle, jolla metsää ei ole kasvanut, kuten aavikolle, pellolle tai suolle. Metsä tehdään yleensä istuttamalla puita.

## Syitä
Syitä metsitykselle voivat olla esimerkiksi hiilinielujen luominen ilmaston lämpenemisen ehkäisemiseksi, aavikoitumisen pysäyttäminen, puutavaran kasvattaminen, tuulten vaimentaminen, haihdunnan vähentäminen, äärilämpötilojen hillitseminen, talojen ja karjan suojaaminen säältä, esteettiset syyt tai melun torjunta. Metsityksellä lisätään luonnon monimuotoisuutta, ja villieläimet saavat istutetuista metsistä pesimäpaikkoja, nukkumapaikkoja, ruokaa ja vaelluskäytäviä.

## Esimerkkejä

Afrikassa Saharan aavikon alueella ja Sahelissa on toteutettu metsityshankkeita. Saharan metsittäminen on kustannustehokkainta autiomaan kiinteämaaperäisillä, kivikkoisilla ja kallioisilla alueilla. Sen sijaan Keski-Saharan hiekkadyynien metsittämisen on arvioitu tulevan paljon kalliimmaksi.

Islantiin yritetään palauttaa metsiä istuttamalla saarelle sitkankuusta ja kontortamäntyä. Pohjoisissa maissa kuten Islannissa metsittämistä auttaa ilmaston lämpeneminen, sillä se nopeuttaa puiden kasvua.

Keski-Aasian Araljärven kuivunutta pohjaa metsitetään saksaulipuulla myrkyllisen maan pölyämisen estämiseksi. Kesään 2018 mennessä Aralilla oli metsitetty jo 5000 neliökilometriä.

Kiinassa ja Intiassa on 2000-luvulla metsitetty hyvin laajoja alueita. Osittain sen ansiosta koko maapallon vihreä ala on vuosien 2000–2017 välillä kasvanut viidellä prosentilla.

Metsityshankkeita on toteutettu viime aikoina myös esimerkiksi Yhdysvalloissa, Brasiliassa, Chilessä, Uudessa-Seelannissa ja Ukrainassa.

Hiilen sitomiseksi tropiikkiin istutetaan usein metsiä, jotka koostuvat vain yhdestä puulajista. Tällaiset metsäplantaasit aiheuttavat monenlaista haittaa paikalliselle luonnolle. Niiden kyky sitoa hiiltä on myös jopa 40 kertaa heikompi kuin luonnonmetsien.

## Pellon metsitys Suomessa

Pellon metsitys onnistuu varmemmin kivennäismaalla kuin turvemaalla. Biologisesti metsityskelvottomia ovat niukkaravinteisista rämeistä ja nevoista raivatut pellot.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Hymns for the Broken

**Hymns for the Broken** on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn vuonna 2014 julkaistu yhdeksäs albumi.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Limited Edition Bonuslevy
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Tom S. Englund – kitara, laulu
* Rikard Zander – kosketinsoitin
* Johan Niemann – bassokitara
* Henrik Danhage – kitara
* Jonas Ekdahl – rummut

## Arvostelut
* Imperiumi: 9/10
* Kaaoszine: 7/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Flagey (Doubs)

**Flagey** on kunta itäisessä Ranskassa Doubsin departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee noin 38 kilometriä Besançonin kaupungista etelään.

Kunnan alueella sijaitsee Gustave Courbetin perheen maatila. Hän vieraili tilalla ja maalasi Flageyssa useita teoksia, kuten vuonna 1850 valmistunut Flageyn talonpojat palaamassa messuilta (*Les paysans de Flagey revenant de la foire*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sandra Kantanen

**Sandra Kantanen** (s. 1974 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän asuu Hangossa ja edustaa valokuvataiteilijoiden Helsinki School -ryhmää. Hän keskittyy pääasiallisesti maisemien kuvaamiseen ja yhdistää teoksissaan valokuvaa maalaukseen niin perinteisin pigmentein kuin digitaalisestikin.

Kantanen valmistui vuonna 2003 maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta. Hän suoritti opintoja myös Pekingissä. Hänen töitään on ollut vuodesta 2003 lähtien esillä yksityisnäyttelyissä Suomessa, Saksassa, Norjassa, Venäjällä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ruotsissa. Kantanen on ollut muissakin maissa edustettuna ryhmänäyttelyissä.

Kantaselle myönnettiin vuonna 2005 Maire Gullichsenin 80-vuotisjuhlarahaston palkinto. Hänen töitään kuuluu muiden muassa Keravan taidemuseon, Kiasman, Pro Artibuksen, Helsingin taidemuseo HAM:n, Tampereen taidemuseon ja Suomen eduskunnan kokoelmiin. Yksityisissä kokoelmissa hänen töitään on Suomessa, Ruotsissa, Italiassa, Alankomaissa, Tanskassa, Norjassa, Yhdysvalloissa, Kuwaitissa, Ranskassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Kiinassa ja Japanissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Milja Laurila

**Milja Laurila** (s. 9. helmikuuta 1982 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija.

Laurila valmistui taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston valokuvataiteen ohjelmasta vuonna 2010. Lisäksi hän on suorittanut opintoja Helsingin yliopistossa ja Musashinon taideyliopistossa Tokiossa. Laurila on käyttänyt teoksissaan pitkään materiaalina vanhoja valokuvia. Esimerkiksi *To Remember* -debyyttinäyttelyssä (Galleria Hippolyte, 2007) oli esillä perhealbumikuvia lapsuudesta. Sittemmin Laurila on hyödyntänyt tietosana- ja lääkärikirjojen tekstejä ja kuvia irrotettuina alkuperäisistä asiayhteyksistä.

Erinäisissä yksityisnäyttelyissä Laurilan töitä on ollut esillä ainakin Suomessa, Singaporessa, Saksassa ja Norjassa. Yksityisnäyttelyistä osa on ollut jaettuja toisen taiteilijan kanssa: Suomen valokuvataiteen museossa vuonna 2011 jakoi näyttelyn hänen kanssaan Hannele Rantala, 2902 Galleryssa Singaporessa 2013 Tristan Cain ja Oslon Shoot Galleryssa 2017 Anna Reivilä.

Laurilan töitä kuuluu muun muassa Helsingin taidemuseon, Saastamoisen säätiön, Suomen Taideyhdistyksen, Suomen valokuvataiteen museon ja Turun kaupungin taidemuseon kokoelmiin.

## Lähteet
Kuninkaan kyyneleet – 38 suosituinta

**Kuninkaan Kyyneleet - 38 Suosituinta** on Jari Sillanpään vuonna 2001 julkaistu kokoelma-albumi.

## Kappaleet
### CD 1
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### CD 2
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
Hän kertoo sen sävelin

**Hän kertoo sen sävelin** on Jari Sillanpään vuonna 2001 julkaistu seitsemäs studioalbumi.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
Määränpää tuntematon

**Määränpää tuntematon** on Jari Sillanpään vuonna 2003 julkaistu kahdeksas studioalbumi. Albumi on myynyt kultalevyn oikeuttavan määrän.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
The Royal Wind Music

**The Royal Wind Music** on vuonna 1997 Amsterdamissa perustettu alankomaalainen, toistakymmentä soittajaa käsittävä nokkahuiluyhtye, joka esittää renessanssi- ja barokkimusiikkia puupuhaltimilla. Erityisesti yhtye esittää aikakauden 1520–1640 musiikkia. Soittajat harjoittelevat ohjelmistonsa ulkoa ja esiintyvät ilman nuotteja. Yhtyeen jäsenet ovat opiskelleet Amsterdam Conservatoryssä, ja kokoonpano on elänyt vuosien saatossa. Yhtye on julkaissut useita CD-levyjä ja esiintynyt paitsi Alankomaissa, myös varsin laajalti kansainvälisesti. Suomessa The Royal Wind Music -yhtye on esiintynyt heinäkuussa 2019. 

Yhtyeen käyttämät, historiallisen renessanssityylin esikuvien mukaan suunnitellut puiset nokkahuilut ovat alankomaalaisen Adriana Breukinkin ja kanadalaisen Bob Marvinin rakentamia. Yhtyeen soittimet vaihtelevat kooltaan 15 senttimetriä pitkästä, heleä-äänisestä sopraninosta lähes kolmemetriseen, matalaäänialaiseen, urkumaisesti soivaan subkontrabassonokkahuiluun. 

## Levytyksiä
Yhtyeen julkaisemia levytyksiä ovat:
* *Alla Dolce Ombra* (2002)
* *The Flute-Heaven of the Gods* (2009)
* *Del Canto Figurado* (2012)
* *A Noble Noyse of Musicke* (2013)
* *Angeli, Zingare & Patori* (2013)
* *En er mundo* (2014)
* *Sweete Musicke of Sundrie Kindes* (2015)
* *Cosmography of Polyphony* (2017)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*The Royal Wind Music -yhtyeen kotisivu  (royalwindmusic.org)
*Arttu Timonen (8.7.2019) Jättimäinen nokkahuilu soi heinäkuussa Suomessa (hs.fi)
Saana Wang

**Saana Wang** (s. 4. marraskuuta 1979 Helsinki) on suomalainen valokuvataiteilija. Hän valmistui taiteiden kandidaatiksi Amsterdamin Gerrit Rietveld Academiesta vuonna 2004 ja maisteriksi Aalto-yliopistosta 2013. Hän suoritti lisäksi opintoja residenssijaksolla New Yorkin School of Visual Artsissa. Wang edustaa valokuvataiteilijoiden Helsinki School -ryhmää. Hän on Valokuvataiteilijoiden liiton jäsen.

Wang on ollut edustettuna ryhmänäyttelyissä eri puolilla maailmaa. Hänellä on ollut vuodesta 2010 lähtien myös yksityisnäyttelyitä Milanossa, Helsingissä, Berliinissä, New Yorkissa, Tampereella, Sofiassa, Turussa ja Pariisissa. Yksityisnäyttelyistä eräs oli jaettu Erica Nyholmin ja toinen Ari Marcopouloksen kanssa. Wangin töitä on Saastamoisen säätiön kokoelmassa Suomessa ja Musée de l'Élyséen kokoelmassa Sveitsin Lausannessa. Lisäksi töitä on ostettu yksityisiin kokoelmiin Euroopassa ja Yhdysvalloissa.

Wang on välillä asunut Pekingissä. Hujialoun asuinalue Pekingissä toimi pohjana hänen "Hujialou"-sarjalleen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Parhaat (Jari Sillanpää)

**Parhaat** on Jari Sillanpään vuonna 2005 julkaistu kokoelma-albumi. Kokoelma saavutti kultalevyn oikeuttavan määrän vuonna 2006.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Atlantinsinililja

**Atlantinsinililja** (*Scilla verna*) on parsakasvien heimoon kuuluvan sinililjojen suvun sipulikasvi joka kasvaa Atlantin rannoilla luonnonvaraisena. Atlantinsinililja kukkii keväällä mistä tulee sen tieteellisen nimen jälkiosa *verna*, joka on johdannos latinan sanasta *vernum* joka tarkoittaa kevättä.

## Kuvaus
### Sipuli, varret ja lehdet
Atlantinsinililjan sipulit ovat munanmuotoisia noin 10–20 millimetriä halkaisijaltaan. Se kasvaa 10–20 senttimetriä korkeaksi. Sen syvänvihreät lehdet kasvavat sipulin tyvestä. Ne ovat noin 3–20 senttimetriä pitkiä ja 2–5 millimetriä leveitä.

### Kukat ja hedelmä
Atlantinsinililja kukkii huhti-toukokuussa. tähtimäisillä sinertävillä kukilla joissa on kuusi 10–15 millimetriä pitkää terälehteä. Myös sen verhiö on sininen. Kukat kasvavat tiheinä kukintoina joissa voi olla 2–12 kukkaa yhdessä.

Hedelmä on kota joka aukeaa kun siemenet kypsyvät. Siemenet ovat pieniä, mustia ja munanmuotoisia. Niissä on pieni uloke.

## Kasvupaikat ja levinneisyys
Atlantinsinililja kasvaa luonnollisilla kasvupaikoillaan merenrantojen niityillä, nummilla sekä paljailla kallioisilla ja kivisillä rinteillä joilla on lyhyttä ruohikkoa. Kasvupaikoillaan sitä saattaa esiintyä suurina mattomaisina ryhminä samassa paikassa. Se kestää myös merenaallokon mukanaan tuomaa suolaa hyvin.

Atlantinsinililja kasvaa Atlantin rannoilla mutta sen saattaa löytää 2&nbsp;000 metrin korkeudestakin. Länsi-Euroopassa sitä Norjasta Portugaliin ulottuvalla alueella. Se kasvaa Färsaarilla, Isossa-Britanniassa ja Irlannissa länsirannikolla ja sitä saattaa löytää länsirannikoilta myös Norjasta, Ranskasta, Espanjasta ja Portugalista.

Sitä kasvatetaan myös puutarhoissa koristekasvina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Pelham Humfrey

**Pelham Humfrey** (1647 tai 1648 – 14. heinäkuuta 1674 Windsor) oli englantilainen säveltäjä ja luutisti, joka tunnetaan hymneistään ja hengellisistä soololauluistaan. Hän toimi aluksi kuoropoikana hovikappelissa Henry Cooken johdolla. 17-vuotiaana hänet lähetettiin opintoja varten Ranskaan ja Italiaan. Hän sai kuninkaallisen luutistin ja hovikappelin *gentlemanin* (aikuinen mieslaulaja) arvot ollessaan vielä ulkomailla. Hän palasi Englantiin vuonna 1667 ja seurasi myöhemmin Cookea kuoropoikien opettajana; yksi hänen oppilaistaan oli Henry Purcell.

Humfrey oli yksi monodisen tyylin englantilaisista mestareista. Ranskalaisten, etenkin Jean-Baptiste Lullyn vaikutus kuuluu hänen soitinsävellystyylissään; italialaiset vaikutteet puolestaan korostuvat lauluosuuksissa. Onkin mahdollista, että Humfrey pääsi Ranskassa ollessaan Lullyn oppilaaksi. Hän todennäköisesti oli yhteydessä sekä tähän että Giacomo Carissimiin.

Humfrey sävelsi myös näyttämömusiikkia William Wycherlyn ja John Drydenin näytelmiin sekä William Shakespearen *[[Myrsky (näytelmä)|Myrskyyn]]*. Monet Humfreyn lauluista ilmestyivät John Playfordin julkaisemissa kokoelmissa. Vuoden 1674 alussa Humfrey kärsi heikosta terveydentilasta, mihin viittaa myös 23. huhtikuuta päivätyn testamentin laatiminen. Hän kuoli heinäkuussa 26 vuoden iässä. Hän sai hautapaikan Westminster Abbeysta.

Samuel Pepys tapasi Humfreyn yhteisen päivällisen merkeissä marraskuussa 1667 ja luonnehti tämän jälkeen nuorta säveltäjää turhamaiseksi ja muiden kykyjä vähätteleväksi. Pepys kuitenkin samalla osoitti ihailua Humfreyn musiikkia kohtaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Pelham Humfrey: nuotteja
* ChoralWiki: Pelham Humfrey
Christian Geist

**Christian Geist** (vuosien 1640 ja 1650 väli, Güstrow – 27. syyskuuta 1711 Kööpenhamina) oli saksalainen säveltäjä ja urkuri.

## Elämä
Geist syntyi kanttorina tuomiokirkossa toimineen isän pojaksi. Hänestä tuli taitava basso ja Daniel Danielisin johtaman orkesterin soittaja. Hän sai opetusta urkuri Albert Schopilta (Johann Schopin poika). Vuonna 1669 hän matkusti Kööpenhaminaan työn löytämisen toivossa, mutta tämä ei tuottanut tulosta. Sen sijaan hänet palkkasi Tukholmaan hovin orkesterimuusikoksi Gustaf Düben vanhempi. Vuoteen 1674 mennessä Geist kuitenkin ehti ajautua erimielisyyksiin tämän kanssa, minkä seurauksena työsuhde loppui. Geist vietti seuraavan vuosikymmenen Göteborgissa ja palasi vuonna 1684 Kööpenhaminaan, jossa tällä kertaa työllistyi.

Geist meni naimisiin häntä urkurin tehtävissä edeltäneen miehen lesken kanssa. Hän järjesti julkisia konsertteja ja nautti tasaisesta elämästä Kööpenhaminassa, kunnes kuoli ruttoon, joka vei myös hänen perheensä.

## Tuotanto
Kaikki paitsi kuusi Geistin noin 60:sta säilyneestä vokaalimusiikin teoksesta on peräisin Düben vanhemman kirjastosta. Loput ovat Göteborgissa sävellettyjä. Teokset ovat enimmäkseen hengellisesti sanoitettuja. Ne eivät kuitenkaan ole jumalanpalveluksiin tarkoitettuja vaan ne suunnattiin varhaisten julkisten konserttien hartaalle yleisölle, joka saattoi pitää maallista musiikkia sopimattomana. Geistin tyylin pohja oli vanhemmassa italialaisessa musiikissa. Hengellisen vokaalimusiikin lisäksi hän sävelsi kaksi motettia, joita käytettiin kruunajaisissa ja jotka ovat ilmeeltään hengellisiä teoksia kunnianhimoisempia.

Vaikka Geistin nimissä olevista teoksista useimmin kuullaan kolmea urkukappaletta, on niiden autenttisuutta pidetty epätodennäköisenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Christian Geist (nuotteja)
Kaljuheloharja

**Kaljuheloharja** (*Schizogyne glaberrima*) asterikasvien heimoon ja heloharjojen sukuun kuuluva pensas, joka kasvaa Kanariansaarista ainoastaan Gran Canarialla. Se luokitellaan espanjalaisessa Punaisessa kirjassa uhanalaiseksi lajiksi.

## Kuvaus
Kaljuheloharja on pensas, joka kasvaa 30–120 senttimetriä korkeaksi. Se suosii kuivia hiekkaisia kasvupaikkoja rannoilla ja on kuivakkokasvi. Sitä tavataan 200 metrin korkeuteen asti.

Kaljuheloharja kukkii keltaisin kukin huhti-lokakuussa. Se on kaksikotinen ja hyönteispölytteinen. Hedelmät kypsyvät touko-marraskuussa. Hedelmä on pähkylä.

## Levinneisyys
Se on Kanariansaarilla endeeminen laji, jota kasvaa ainoastaan Gran Canarialla. Siellä sitä kasvaa rannoilla, tienvarsilla ja joutomailla.

## Kuvia

Schizogyne glaberrima-3.jpg
Schizogyne glaberrima.jpg
Schizogyne glaberrima kz01.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Pantterimonninen

**Pantterimonninen** (*Corydoras ambiacus*) on monnisiin kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariokalana.

## Koko ja ulkonäkö
Pantterimonninen voi kasvaa 7 senttimetriä pitkäksi. Kalan pää ja selkäevä ovat tummat, muuten kala on vaalea ja siinä on mustia pilkkuja. Myös pyrstö on vaalea ja siinä on mustia pilkkuja.

## Alkuperä
Pantterimonninen on kotoisin Ecuadorista ja Perusta, muun muassa Ampiyacujoesta, Nanayjoesta ja Napojoesta.

## Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Pantterimonninen on melko vilkas ja sävyisä, helposti hoidettava perusmonninen. Se on kutenut akvaariossa vain satunnaisesti.

## Vesiolot ja ravinto
Pantterimonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion, jossa pitäisi olla avoimien hiekka-alueiden lisäksi myös kasveja ja juurakoita tai muita koloja piilopaikoiksi. Pantterimonnisen hyvinvointia lisää turvesuodatus tai turveuutteen lisäys. Pantterimonniselle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 22-25 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen. 

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Corydoras ambiacus 
*FishBase: Corydoras ambiacus
Pietro Antonio Giramo

**Pietro Antonio Giramo** oli 1600-luvun ensimmäisellä puoliskolla Napolissa vaikuttanut italialainen säveltäjä. 

Giramo julkaisi muun muassa kahden kirjan verran aarioita vaihtelevalle määrälle laulajia. Levymerkeillä Naxos ja Opus 111 on julkaistu hänen sävellystensä esityksiä. Giramo oli aktiivinen ainakin jo vuonna 1619 ja kuoli vuoden 1630 jälkeen.

## Lähteet
United

**United** voi tarkoittaa seuraavia:

* *[[United (Marvin Gayen ja Tammi Terrellin albumi)|United]]*, Marvin Gayen ja Tammi Terrellin albumi vuodelta 1967
* ”United”, Judas Priestin kappale vuodelta 1980
* *[[United (Phoenixin albumi)|United]]*, Phoenixin albumi vuodelta 2000
* *[[United (Dream Evilin albumi)|United]]*, Dream Evilin albumi vuodelta 2006
* *[[United 93]]*, Paul Greengrassin ohjaama elokuva vuodelta 2006
* United Airlines, yhdysvaltalainen lentoyhtiö
Heimo Huotari

**Heimo Jouko Johannes Huotari** (4. lokakuuta 1913 Orimattila – 27. syyskuuta 1990 Porvoo) oli suomalainen päätoimittaja. 

Heimo Huotarin vanhemmat olivat opettaja Hjalmar Aleksander Huotari ja Irene Maria Grönblom ja puoliso vuodesta 1939 terveyssisar Sylvia Maria Laurén. Huotari tuli *[[Uusimaa (lehti)|Uusimaa]]*-lehteen kirjeenvaihtajaksi 1930 ja aputoimittajaksi 1931. Opiskeltuaan puolitoista vuotta teologiaa vuodesta 1933 Huotari palasi lehden toimitussihteeriksi vuonna 1934. Lehden päätoimittajana hän työskenteli 1945–1978. Hänen päätoimittajakautensa aikana *Uusimaa*-lehden levikki nousi noin kolmesta tuhannesta lähes neljääntoista tuhanteen. Porvoon kaupunginvaltuuston jäsen Huotari oli kolmeen otteeseen neljällä eri vuosikymmenellä, 1940-luvulta 1970-luvulle. Valtuuston toisena varapuheenjohtajana hän toimi 12 vuotta.

## Lähteet
Tippecanoen piirikunta

**Tippecanoen piirikunta** (Tippecanoe County) on hallintoalue Yhdysvaltojen Indianan osavaltiossa. Sen pinta-ala on 1&nbsp;303 km², josta 9 km² on vettä. Asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 172&nbsp;780. Piirikunnan hallintokeskus ja suurin kaupunki on Lafayette.
__NOTOC__
## Naapuripiirikunnat
*Whiten piirikunta (pohjoinen)
*Carrollin piirikunta (koillinen)
*Clintonin piirikunta (itä)
*Montgomeryn piirikunta (etelä)
*Fountainin piirikunta (lounas)
*Warrenin piirikunta (länsi)
*Bentonin piirikunta (luode)

## Historia
Tippecanoen piirikunta perustettiin 1. maaliskuuta 1826 erottamalla se Parken piirikunnasta.

## Katso myös
* Tippecanoe (joki)
* Tippecanoen kirous
Albumi (albumi)

**Albumi** on Jari Sillanpään vuonna 2008 julkaistu albumi. Albumi saavutti parhaimmillaan Suomen virallisen listan toisen sijan.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Kustaa Cavén

**Kustaa Cavén,** ven. *Куста Каве,* (3. huhtikuuta 1747 Pertteli – 30. elokuuta 1829 Lammi) oli suomalainen rusthollari, lautamies ja suomen lähetyskunnan talonpoikaisedustaja silloisesta Turun ja Porin läänistä

## Henkilöhistoria

#### Perhe ja työhistoria
Cavénin vanhemmat olivat rusthollin isäntä Matti Kaarlenpoika ja äiti Stiina Matintytär. Isänsä kuoleman jälkeen Kustaasta tuli Mikkolassa sijainneen rusthollin isäntä. Kustaa avioitui Uskelan Lopen kylä Pertun rusthollarin tyttären Annan kanssa (s. 1746). 1800-luvun vaihteessa Kustaa otti nimekseen Caven.

Vuonna 1808 kreivi von Buxhoevden antoi käskyn valita edustajat kaikista säädyistä Pietariin lähetettävää valtuuskuntaa varten. Caven, talonpoika ja lautamies Uskelan pitäjässä, sai kutsun tulevasta luottamustoimestaan silloiselta Turun ja Porin läänin maaherralta Knut von Troililta 1. elokuuta 1808. Kustaa edusti suomen lähetyskunnassa Piikkiön ja Halikon kihlakuntia, hän matkusti pietariin 25. lokakuuta 1808, ja palasi takaisin 7. tammikuuta 1809. , joita hän oli edustanut jo vuonna 1800 Norrköpingin valtiopäivillä. Matkastaan lähetyskunnassa hän sai tunnustuksena keisarilta kultaisen mitalin ja tukun ruplia.

Perttelissä hän piti Mikkolan rusthollia ja toimi vuosikausia lautamiesten esimiehenä. Hän kuoli kotonaan elokuussa 1829. Hänen vaimonsa vuodesta 1773 Anna Henrikantytär oli edesmennyt kolme vuotta aikaisemmin. Suuresta jälkeläiskatraasta oli jäljellä vain yksi tytär, jonka perilliset omistivat Mikkolan 1900-luvun alkupuolelle saakka.

## Kunnianosoitukset

*   Keisari Aleksanteri I:n lähetyskunnan muistomitali, jul. 17. marraskuuta 1808.

## Lähteet
Livanjski sir

**Livanjski sir** on bosniahertsegovinalainen lampaanmaitojuusto.

Livanjski sir-juustoa valmistetaan nimensä mukaisesti Livnon ympäristössä Bosnia-Hertsegovinan länsiosassa. Alue tunnetaan myös yhtenä Euroopan suurimmista karstimaista. Perinteisesti juustoa valmistettiin yksinomaan lampaanmaidosta. Juuston valmistus aloitettiin luultavasti tuolloin Itävalta-Unkariin kuuluneella alueella vuonna 1888. Tuolloin perustetulle maatalousasemalle tuotiin juustontuotannon asiantuntijoita esimerkiksi Ranskasta, Sveitsistä ja Tšekistä. Asemalla tuotettiin juustoa, sekä koulutettiin paikallisia tuottajia sen valmistuksessa.

Nykyisin juustoa valmistettaessa lampaanmaidon sekaan saatetaan lisätä myös lehmänmaitoa. Lehmänmaitoa ei kuitenkaan tulisi olla 30&nbsp;% enempää. Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään 31–33°C lämpötilaan, jolloin sen joukkoon lisätään juoksute. Muodostuva juustomassa pilkotaan ja syntyvät pienet palat lämmitetään edelleen 45–48°C lämpötilaan. Seuraavassa työvaiheessa juustomassa muotitetaan, jolloin juustoa puristetaan ja käännellään 12–24 tuntia. Juusto suolataan suolaliemessä. Tyypillinen kypsymisaika on kuudesta kahteentoista viikkoa.

Valmis juustotahko kellertävä ja painoltaan noin 2–3 kiloa. Rakenteeltaan juusto on kiinteää ja siinä on tasaisesti useita pieniä reikiä. Makua on kuvailtu miedon maitoisaksi, suolaiseksi ja pikantiksi. Livanjski sir on tyypillinen alkuruoka, joka tarjoillaan usein Blatina-punaviinin tai Žilavka-valkoviinin kera.

## Lähteet
Hangaskankaan jätinkirkko

**Hangaskankaan jätinkirkko** on Keski-Pohjanmaalla Kannuksessa Mutkalammella sijaitseva jätinkirkko.

## Sijainti
Jätinkirkko sijaitsee Mutkanlammen kylästä noin 3,5 kilometriä koilliseen Laudankodankankaalla, joka reunustaa Hukannevaa ja sijaitsee Hietajärven eteläpuolella. Siellä kohoaa loivasti matala mäki noin 100–200 metriä Mutkanlammelta tai Korvenkylästä tulevasta tiestä pohjoiseen. Mäki on kivikkoinen, joten jätinkirkko on ilmeisesti rakennettu näistä kivistä.

## Jätinkirkko
Jätinkirkko on U-kirjaimen muotoinen kiviaitaus, jonka ulkomitat ovat 50 metriä pitkä (tai 40 metriä) ja 30 metriä leveä. Toinen U-kirjaimen sakara on 50 metriä ja toinen 30 metriä pitkä. Kiviaitauksen avoin pää aukeaa kaakkoon päin. Aitaus on 3–4 metriä leveä ja 0,50 metriä korkea. Jätinkirkon pisin symmetria-akseli sijaitsee 46° pohjoisesta länteen päin eli se on luode–kaakko-suuntainen. Jätinkirkon sisällä on kiviröykkiö.

## Ympäristö
Jätinkirkon sisällä oleva kiviröykkiö sijaitsee 10 metriän päässä aitauksesta ja sen koko on 4×4 metriä ja se on 0,70 metriä korkea. Se on kasattu maakiven ympärille pääosin sen länsipuolelle. Röykkiötä ei ole tutkittu.

Marianna Ridderstad on löytänyt alueelta pystyyn nostetun kiven.

Mäen koillisrinnettä on metsänhoitollisesti äestetty. Äestysjäljistä on löytynyt asuinpaikan jäänteitä, jota ovat palaneet kivet ja kvartsi-iskokset. Alueen laajuus on 80×50 metriä.

## Tutkimuksia
Kohdetta on tarkastettu inventointien yhteydessä vuosina 1980 (Markus Hiekkanen) ja 2012 (Jaana Itäpalo). Paikkaa ei ole tutkittu.

## Lähteet
### Viitteet
John Fernström

**John Axel Fernström** (6. joulukuuta 1897 Yichang, Kiina – 19. lokakuuta 1961 Lund, Ruotsi) oli ruotsalainen säveltäjä ja taidemaalari. Hänen sävellystuotantoonsa kuuluu kaksitoista sinfoniaa, konserttoja, lauluja, kuoro- ja näyttämömusiikkia sekä kamarimusiikkiteoksia, kuten kahdeksan jousikvartettoa. Hän perusti vuonna 1951 Nordiska ungdomsorkesternin (Pohjoismainen nuoriso-orkesteri).

Fernström syntyi lähetystyötä tehneille vanhemmille. Hän suoritti musiikkiopintoja Malmössä vuosina 1913–15 ja sai lisäksi sävellysopetusta Peder Gramilta Kööpenhaminassa. Viulunsoittoa hänelle opetti muiden muassa Issay Barmas Berliinissä. Fernström työskenteli 1910–30-luvuilla viulistina ja avustavana kapellimestarina Helsingborgissa, sitten vuodesta 1939 vapaana kapellimestarina ja säveltäjänä Malmössä ja Lundissa. Vuonna 1948 hän sai Lundissa kunnallisen musiikkijohtajan aseman. Hänestä tuli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen vuonna 1953.

Fernström meni vuonna 1923 naimisiin muusikkoystävänsä Gustaf Paulsonin siskon, Dagmar Paulsonin kanssa. Fernström ja Gustaf Paulson debytoivat säveltäjinä Helsingborgissa vuonna 1925.

Oopperasäveltäjänä Fernström loi kolme teosta (*Achnaton*, *Isissystrarnas bröllop*, *Livet en dröm*). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös baletti *Ni-Si-Pleng*, joka esitettiin ensimmäisen kerran vasta postuumisti vuonna 1998. Viimeisinä vuosinaan säveltäjä keskittyi työhön taidemaalarina. Hänen ensimmäinen näyttelynsä järjestettiin Lundissa vuonna 1954. Samoihin aikoihin häntä kuitenkin vaivasivat terveysongelmat, sillä hän sai jo syksyllä 1953 yhden sydäninfarktin eikä koskaan toipunut uudesta infarktista vuonna 1961.

## Lähteet
Barbara Strozzi

**Barbara Strozzi** (myös *Barbara Valle*; 1619 Venetsia – 11. marraskuuta 1677 Padua) oli italialainen lauluvirtuoosi ja yksi harvoista 1600-luvun naissäveltäjistä, joiden omia teoksia on julkaistu.

Strozzi oli runoilija Giulio Strozzin adoptiotytär ja todennäköisesti avioton lapsi. Giulion yhteydet venetsialaiseen älymystöön mahdollistivat tyttären sävellysuran aloittamisen. Tämän ensimmäinen madrigaalikirja julkaistiin vuonna 1644. Uransa aikana Strozzi ehti julkaista monta muutakin madrigaalikirjaa, joista yhdessä hänen opettajanaan on mainittu Francesco Cavalli. Madrigaalien lisäksi Strozzin tuotantoon kuuluu kantaatteja, aarioita ja ariettoja. Vuonna 1655 ilmestyi hänen hengellisten motettien kokoelmansa *Sacri musicali affetti*. 

Vaikka Strozzi tutustui merkittäviin oopperasäveltäjiin ja oopperasta oli tullut suosittua, hän ei itse esittänyt eikä säveltänyt oopperaa. Hänen viimeinen sävellyksensä on vuodelta 1664, eikä hänen vaiheistaan tämän jälkeen juuri tiedetä.

Strozzi ei mennyt naimisiin, mutta sai neljä lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Barbara Strozzi: Nuotteja
Georg Häggström

**Georg Isidor Johannes Häggström** (3. tammikuuta 1903 Tammisaari – 1. kesäkuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, joka toimi pitkään Helsingin sataman satamakapteenina. 

## Henkilöhistoria
Georg Häggströmin vanhemmat olivat tullivirkailija Johannes Häggström ja Ida Alexandra Ståhlberg ja puoliso vuodesta 1938 Carin Pia Felicia Lindroth. Häggström tuli ylioppilaaksi 1922 ja valmistui yliperämieheksi 1928 ja merikapteeniksi Turussa 1931. Hän työskenteli höyrylaivojen perämiehenä ja päällikkönä merillä 1933–1937, meritarkastajana 1937–1938, Turun merikoulun opettajana 1938–1946, apulaissatamakapteenina Helsingissä 1946–1949 ja satamakapteenina 1950–1968. Häggströmillä oli myös useita merenkulkualaan liittyviä luottamustoimia.

## Julkaisuja
* *Från hav och hamn*, 1974

## Lähteet
Pikk Hermann

**Pikk Hermann** eli **Pitkä Hermanni** on puolustustorni Toompean linnan lounaiskulmassa. 45,6-metrisen tornin rakentaminen alkoi 1300-luvulla. Nykyisin sen huipulle nostetaan päivittäin Viron lippu. 

## Historia

Pikk Hermannin rakentaminen liittyi Tallinnan Toompean kukkulan linnan rakennustöihin. Kalparitaristo oli aloittanut linnan rakennuttamisen 1220-luvun lopulla. Toompean niin sanottu pieni linnoitus eli *castrum minus* oli kastelli, josta muodostui kastellin lisärakennusten myötä esilinna vuonna 1346. Esilinnan nurkkiin rakennettiin torneja, joista yksi oli Pikk Hermann. Nykymuotoonsa torni on rakennettu kolmessa eri vaiheessa 1300-luvun puolivälistä 1500-luvun alkuun, ja keskiajalla se kuului Itämeren alueen korkeimpiin kivitorneihin.

Viron itsenäistyttyä Pikk Hermannin huipulle nostettiin Viron lippu 12. joulukuuta 1918 kello 15. Viron sittemmin miehittäneet neuvostojoukot laskivat lipun tornista kesällä 1940. Lippu nostettiin takaisin torniin 24. helmikuuta 1989.

## Rakennus
Pikk Hermannin nykykorkeus on 45,6 metriä. Merenpinnasta tornin huipun lippuun laskien tornin korkeus on 95 metriä. Tornin huipulle johtaa 215-askelmainen portaikko. Aikanaan torni saatettiin lämmittää hypokaustijärjestelmällä. Pikk Hermann oli Tallinnan ensimmäisiä lämmitysjärjestelmää hyödyntäneitä rakennuksia, ja sama menetelmä yleistyi myöhemmin myös Tallinnan taloissa.

Viron lippu nostetaan tornin huipulle päivittäin aamuisin auringonnousun aikaan ja lasketaan illalla auringon laskiessa. Poikkeuspäiviä ovat voitonpäivä sekä juhannus 23. ja 24. kesäkuuta. Lippu vaihdetaan uuteen kuusi kertaa vuodessa ja käytetyt liput arkistoidaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alessandro Piccinini

**Alessandro Piccinini** (30. joulukuuta 1566 Bologna – 1638 Bologna) oli italialainen säveltäjä ja luutisti. Hän syntyi muusikkosukuun, johon kuului taitavia luutunsoittajia. Herttua Guglielmo Gonzaga kutsui Piccininin perheineen vuonna 1582 hoviin Mantovaan, mutta perhe päätti mieluummin muuttaa Esten suvun hoviin Ferraraan ja astua herttua Alfonso II:n palvelukseen.

Herttua Alfonso II kuoli vuonna 1597, joten Piccinini palasi Bolognaan, jossa hänet työllisti kardinaali Pietro Aldobrandini. Piccinini jätti jälkeensä kaksi luuttumusiikin kirjaa, joista toinen julkaistiin postuumisti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Alessandro Piccinini: nuotteja
* HOASM: Alessandro Piccinini
Jackson Robert Scott

**Jackson Robert Scott** (s. 18. syyskuuta 2008 Phoenix, Arizona) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän tuli tunnetuksi vuoden 2017 kauhuelokuvassa *[[Se (vuoden 2017 elokuva)|Se]]*, jossa hän näyttelee Georgie Denbroughia. Tämän jälkeen hän pääsi näyttelemään ensimmäistä päärooliaan vuoden 2019 kauhuelokuvassa *[[The Prodigy (elokuva)|The Prodigy]]*. Ennen läpimurtoroolejaan hän esiintyi yksittäisissä jaksoissa televisiosarjoissa *[[Criminal Minds – FBI-tutkijat]]* ja *[[Fear the Walking Dead]]*.

Scott tullaan näkemään pääosassa Netflixin tulevassa sarjassa *[[Locke & Key]]*, joka perustuu Joe Hillin kirjoittamaan samannimiseen sarjakuvaan.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisio

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Yukiya Amano

**Yukiya Amano** (9. toukokuuta 1947 – 18. heinäkuuta 2019) oli japanilainen virkamies. Hän oli Kansainvälisen atomienergiajärjestön (IAEA) pääsihteeri 1. joulukuuta 2009 alkaen kuolemaansa asti heinäkuuhun 2019. Hän oli sairastellut, ja hänen oli tarkoitus jäädä tehtävästä pois ennenaikaisesti.

Amano valmistui Tokion yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Hän astui Japanin ulkoministeriön palvelukseen 1972, ja hän toimi eri tehtävissä ulkomailla.

## Lähteet
The Prodigy (elokuva)

**The Prodigy** on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalais-kanadalainen kauhuelokuva, jonka ohjasi Nicholas McCarthy ja käsikirjoitti Jeff Buhler. Elokuvan pääosissa näyttelevät Taylor Schilling ja *[[Se (vuoden 2017 elokuva)|Se]]*-elokuvassa läpimurron tehnyt lapsinäyttelijä Jackson Robert Scott.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sevil Shhaideh

**Sevil Shhaideh** (o.s. Cambek, s. 4. joulukuuta 1964 Constanța) on romanialainen ekonomisti ja poliitikko. Shhaideh suoritti taloustieteen tutkinnon Academia de Studii Economice din Bucureștissä 1987. Vuonna 2015 Shhaideh valittiin Alueellisen kehityksen ja julkishallinnon ministeriksi. Joulukuussa 2016 Shhaidehia esitettiin Romanian pääministeriksi, mutta presidentti Klaus Iohannis kieltäytyi nimittämästä häntä tehtävään. Myöhemmin hän toiminut muun muassa pääministerin viransijaisena.

## Lähteet
Tallinnan Suuren killan rakennus

**Tallinnan Suuren killan rakennus** on vuonna 1410 Pikk-kadun varrelle valmistunut Tallinnan Suuren killan kiltarakennus, joka toimii nykyisin Viron historiallisen museon tilana.

## Historia

Tallinnan Suuri kilta oli alun perin kauppiaiden kilta eli saksalaisten kauppiaiden ammattikunnan korporaatio. Suuresta killasta tuli Tallinnan merkittävin kilta 1300-luvun puolivälillä. Sen jäsenistä valittiin esimerkiksi Tallinnan kaupungin raatiherrat. Suuren killan goottilainen kiltarakennus valmistui Tallinnan pääväylän Pikk-kadun varrelle vuonna 1410. Suuri kilta oli huomattavan varakas, mutta kiltatalon rakennuttaminen oli silti kallista. Rakennustöiden rahoittamiseksi kilta lainasi rahaa Pühavaimun kirkolta. Valmis kiltarakennus oli kirkollisia rakennuksia lukuun ottamatta keskiaikaisen Tallinnan suurin rakennus heti Tallinnan raatihuoneen jälkeen. Rakennuksen tiloissa järjestettiin esimerkiksi killan jäsenten juhlatilaisuuksia, teatteriesityksiä ja tuomioistuimen kokouksia. Vuodesta 1872 rakennusta käytti myös pörssiyhdistys. Vuonna 1896 rakennuksessa järjestettiin Viron ensimmäinen elokuvaesitys. Suuren killan toiminta päättyi vuonna 1920. Vuodesta 1952 lähtien rakennuksessa on toiminut Viron historiallinen museo ja sen Viron historiaa käsittelevät näyttelyt.

## Rakennus

Kiltarakennuksen päätykolmiolla on korkeutta 20 metriä. Päätykolmiota koristaa Suuren killan vaakuna eli valkoinen risti punaisella pohjalla. Vaakuna on myös Tallinnan kaupungin pieni vaakuna. Rakennuksen suuren salin pituus on 26,5 metriä ja leveys 13,8 metriä. Rakennuksen julkisivulla on pronssilla koristellut tammiset ovet. Rakennuksen sivulla kulkee Pörssikäytävä eli Börsi käik.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Tallinna Suurgildi hoone ja Börsi käik, 15.-19.saj. Kultuurimälestiste register. Muinsuskaitseamet. 
*Viron historiallisen museon kotisivut
Al ritmo latino!

**Al ritmo latino!** on Jari Sillanpään vuonna 2008 julkaistu albumi. Albumi saavutti parhaimmillaan Suomen virallisen listan kahdeksannen sijan.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Padva

**Padva** on kylä Raaseporin kaupungin Bromarvissa. Kylä sijaitsee *Padvalandet*-nimisellä niemellä, joka on kunnan läntisin osa ja ulottuu itäiselle Saaristomerelle.

Padvan kylärakenne on hajanainen ja asutus sijaitsee hajallaan pitkin niemimaata. Niemen kärki on nimeltään Skataudden. Aivan kärjessä sijaitsee uimaranta ja kahvila. Padvan rannat on monin paikoin hyödynnetty kesäasutukseen. Niemeä pitkin kulkee Padvantie, joka yhdistää niemimaan muuhun Bromarviin. Padvasta länteen avautuu merenselkä Klobbfjärden. Kylään kuuluu myös läheinen saari Padvaön.

Kesällä 1953 Padvan rannoilla kuvattiin Matti Kassilan romanttista draamaelokuvaa *[[Sininen viikko]]*.

## Lähteet
Optima (täsmennyssivu)

**Optima** voi viitata seuraaviin:

* Optima, oppimisympäristö
* Optima, kirjaintyyppi
* Optima, ammatillinen erityisoppilaitos
* Kia Optima, automalli
Haapsalun kuursaal

**Haapsalun kuursaal** on *kuursaal* eli kasino Haapsalun kaupungissa Virossa. Rakennus valmistui 1800-luvun lopussa ja nykyisin sen tiloissa toimii kahvila.

## Historia

Haapsalu oli 1800-luvulla baltainsaksalaisten ja venäläisen herrasväen suosima kylpyläkaupunki. Viron ensimmäinen meri- ja savikylpylä rakennettiin Haapsaluun vuonna 1825 ja kaupungin suuri rantapromenadi valmistui 1830-luvulla. Kuursaalin eli kasinon rakennuttaminen rantapromenadille alkoi vuonna 1858 ja rakennus valmistui vuonna 1898. 1900-luvulla rakennus oli Haapsalun kesänviettokulttuurin keskipiste. Neuvostoliiton miehitettyä Viron rakennusta käytettiin varastotilana. Rakennus on kunnostettu 1990-luvulla ja nykyisin siinä toimii kesäkahvila.

## Rakennus
Kuursaal on puurakenteinen, kaksikerroksinen ja sen molemmissa päissä on terassi. Rakennuksen julkisivu on kolmiomainen. Alun perin rakennus oli lähes kokonaan meren ympäröimä, mutta sittemmin sen päätyjen lahdenpoukamat on täytetty. Rakennusta on pidetty malliesimerkkinä 1800-luvun lomakeskusrakerntamisesta ja se on myös Viron kaltaisistaan rakennuksista ainoa alkuperäisessä muodossaan säilynyt.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Haapsalun kuursaalin kotisivut
Kuivajärven Pyhän Nikolaoksen tsasouna

**Kuivajärven Pyhän Nikolaoksen tsasouna** on Suomussalmella Kuivajärven kylässä sijaitseva ortodoksinen rukoushuone eli tsasouna. Se valmistui 1957 ja sen vihki Pyhän Nikolaoksen muistolle 29. kesäkuuta 1958 silloinen apulaispiispa Paavali. Ikonostaasin, kirkkosalin seinäikonit sekä alttari-ikonin on maalannut taidemaalari Martha Neiglick-Platonoff. 1980-luvulla tsasounan sisäänkäynnin yläpuolelle sijoitettiin mosaiikki-ikoni, jonka teki läheisestä Hietajärven kylästä syntyisin ollut taiteilija Liisa Salo (ent. Huovinen). Rukoushuone kuuluu Kajaanin ortodoksiselle seurakunnalle.

## Lähteet