open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Memín Pinguín

**Memín Pinguín** on afromeksikolainen (tai meksikonkuubalainen) sarjakuvahahmo. Hahmon loi alun perin Alberto Cabrera 1940-luvulla. Memín esiintyi aluksi sarjakuvastripissä ”Almas de niño". Myöhemmin Sixto Valencia Burgos alkoi piirtää sarjakuvaa Memínistä yhteistyössä Yolanda Vargas Dulchén kanssa. Dulché oli saanut inspiraation hahmoon tutustuttuaan kuubalaisiin lapsiin käydessään Kuubassa. Nimen hahmoon hän otti miehensä Guillermo de la Parran lempinimestä ja pingviinin pienennysmuodosta. Sarjakuvaa painettiin myös esimerkiksi Filippiineillä. Hahmo oli suosittu Meksikossa erityisesti 1960-1980 –luvuilla. Vuonna 2005 viikoittain ilmestyvää sarjakuva-albumia myytiin viikossa arvioiden mukaan noin 80 000 kappaletta. Memínin hahmoa on myös esitetty televisiossa ja hahmon paluuta on suunniteltu televisioon.  

Memín Pinguín on köyhä afromeksikolainen poika, joka seikkailee valkoihoisten ystäviensä kanssa. Hän työskentelee kengänkiillottajana, myy välillä sanomalehtiä ja menestyy heikosti koulussa. Meksikolaiset pitävät Memínin hahmoa tärkeänä osana kulttuuriaan. Hahmoa on pidetty myös rasistisena sen ulkoisten piirteiden (esimerkiksi isojen huulien ja korvien) takia. Memínin hahmosta nousi kohu, kun Meksiko julkaisi postimerkin vuonna 2005 Memínin kunniaksi. Yhdysvalloissa suhtauduttiin hyvin kriittisesti postimerkin julkaisuun. Valkoisen talon lehdistösihteeri Scott McClellan piti asiaa Meksikon sisäisenä asiana, mutta sanoi pitävänsä Memínin hahmoa loukkaavana ja vihjasi sen edustavan rodullisia ennakkoluuloja. Kansalaisoikeusaktivisti, pastori ja poliitikko Jesse Jackson matkusti Meksikoon pyrkien taivuttamaan presidentti Vicente Foxia vetämään postimerkin pois ja pyytämään anteeksi sen aiheuttamaa mielipahaa. Fox kieltäytyi sanoen, että Memín on meksikolaisille rakas hahmo ja kehotti kriitikoita tutustumaan hahmoon paremmin.  Postimerkkejä ei kuitenkaan painettu enempää. Sarjakuvan puolustajat ovat kiistäneet hahmon rasistisuuden ja verranneet sitä esimerkiksi Speedy Gonzales –sarjakuvahahmoon, joka edustaa stereotyyppistä kuvaa meksikolaisista. Sarjakuvan puolustajien mukaan Yhdysvaltojen antirasistiset näkemykset eivät edes päde Meksikon kohdalla. Puolustajat näkevät Meksikon rotujen välisen kanssakäymisen historian erilaisena suhteessa Yhdysvaltoihin. Heidän mielestään rodut ovat Meksikossa olleet keskenään historiallisesti varsin tasa-arvoisia. Sarjakuvahahmosta nousi uusi kohu vuonna 2008. WalMartin myymälässä myytiin Memín Pinguín –sarjakuva-albumia, jonka nimi oli ”Memín para presidente” (”Memín presidentiksi”). WalMartin myymälässä asioinut Shawnedria McGinty koki sarjakuvan rasistiseksi. WalMart veti lopulta sarjakuvan pois myynnistä.  Sarjakuvan piirtäjä Sixto Valencia Burgos kiisti hahmon olevan rasistinen. Hän korosti hahmon hyvyyttä ja löysi sarjakuvasta myös antirasismia. Esimerkeiksi hän otti numeron, joissa Memínin valkoihoiset kaverit puolustavat Memínia hänen kokiessaan rasismia Teksasissa ja sarjakuvan, jossa pappi vastaa Memínille, enkeleiden olevan värittömiä.

## Lähteet
Khatibin metroasema

**Khatib** on Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Yishunin alueella Singaporen pohjoisella suuralueella. Sitä käyttävät North South Linen junat. Se avattiin 20. joulukuuta 1988.

## Junat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Khatibin metroasema Singaporen liikennelaitoksen sivuilla
Mustakeitto

**Mustakeitto** on kesyhanhen sisäelimistä ja verestä keitetty suurustettu keitto. Se on suosittu alkuruoka monessa Keski-Euroopan maassa, Britanniassa sekä Ruotsissa, ja Suomessakin sitä on tarjottu marraskuisen martinpäivän tienoilla.

Mustakeitto on perinneruoka, joka sisältää hanhen verta, sisälmyksiä ja muita osia (kaula, lihasmaha, maksa, siipilihakset, sydän) sekä alkoholia kuten konjakkia, madeiraa, portviiniä, punaviiniä tai sherryä. Keiton maustamiseen käytetään inkivääriä, kanelia, meiramia, mausteneilikkaa, timjamia tai viinietikkaa ja suurustamiseen voi-jauhosuurusta eli ruskistamatonta voin ja vehnäjauhojen seosta, joka valmistetaan paistinpannussa tasaiseksi tahnaksi.

Hanhen osista ja juureksista keitetään liemi, johon voidaan lisätä kanalientä ja luumu-omenalientä sekä alkoholi, mausteet ja suurus. Hanhenveri lisätään lähes valmiiseen keittoon, ja keiton annetaan hautua mutta ei kiehua. Hanhenveren tilalla käytetään nykyisin usein sianverta. Mustakeiton lisänä tarjotaan liemessä keitettyjen hanhen osien ohella hanhenmaksamakkaraa ja haudutettuja luumuja ja haudutettuja omenan lohkoja. Mustakeiton kanssa syödään usein hanhenrasvalla siveltyä leipää, jonka päälle on aseteltu paahdettua sipulia.

## Katso myös
* Kampsu
* Mustamakkara
* Verileipä
* Verimakkara
* Veriohukainen
* Veripalttu
* Veri ruokana

## Lähteet
Eija Mäkinen

**Eija Mäkinen** (s. 25. elokuuta 1952 Tampere) on Vaasan yliopiston emeritaprofessori. Hän toimi Vaasan yliopiston julkisoikeuden, erityisesti vertailevan hallinto-oikeuden professorina 2006-2017. Hänestä tuli oikeustieteen kandidaatti vuonna 1977 ja lisensiaatti vuonna 1996. Hän väitteli hallintotieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1992. Hän on aiemmin toiminut Tampereen yliopistossa julkis- ja talousoikeuden, julkisoikeuden ja kunnallisoikeuden lehtorina. Hän on Tampereen yliopiston dosentti.
 
Mäkinen johti Vaasan yliopistossa Hyvä hallinto ja perusoikeudet -tutkijaryhmää. Ryhmä tutkii hyvään hallintoon, hallinnon muutokseen ja perus- ja ihmisoikeuksiin liittyviä oikeudellisia kysymyksiä. 

Vuonna 2017 Mäkinen sai Pohjoismaiden hallinnollisen liiton Suomen osaston tunnustuspalkinnon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* "Selvitys: Kuntalaisen valitusoikeutta kaavoista ei kannata rajoittaa", artikkeli Eija Mäkisen selvityksestä ympäristöministeriölle Helsingin Sanomissa 11.3.2016
Karjalanpohja

**Karjalanpohja** (muinaisnorjaksi *Karjálabotnar* tai *Kirjálabotnar*) on tarunhohtoisen skandinaavikuningas Ívarr Laajamielisen (isl. *Ívarr inn víðfaðmi*) kuolinpaikaksi muinaisislanninkielisessä tekstissä *[[Sögubrot af nokkrum fornkonungum]]* mainittu paikka. Kyseinen vain osittaisena säilynyt saagateksti on kirjoitettu todennäköisesti 1200-luvulla (varhaisimman käsikirjoituksen AM 1 e β I fol. ajoitus n. 1280-1320), mutta se perustuu nyt jo kadonneelle teokselle *[[Skjöldunga saga]]*, joka laadittiin vuoden 1200 tietämillä. *Sögubrotin* on katsottu kuvaavan aikaa 600-luvun lopusta 700-luvun alkupuolelle. Ívarr Laajamielisen on tämän perusteella arveltu kuolleen heti 700-luvun alussa. Karjalanpohjan on arveltu viittaavan Kurkijokeen. 

Nimellä *[[Hálfdan Eysteinninpojan saaga]]* tunnettu muinaissaaga, joka on yhdistelmä suullista tarinaperinnettä, kansansatumaisia piirteitä ja keskiajan kirjallisuudesta, kuten ritariromaaneista saatuja vaikutteita, kertoo puolestaan viikinkien *Kirjálabotnar*-nimisessä paikassa käymistä taisteluista. Kyseisen saagan mukaan alue sijaitsi itään Aldeigjuborgista eli Laatokanlinnasta (Staraja Ladoga). 

## Katso myös
*Saaga
*Muinaissaagat
*Hálfdan Eysteinninpojan saaga
*Viikingit
*Viikinkiaika
*Viikinkien idäntie
*Vanha-Laatokka (Staraja Ladoga)
*Muinais-Karjala

## Lähteet
*Naumann, Hans-Peter. 1993. Hálfdanar saga Eysteinssonar. Teoksessa *Medieval Scandinavia. An Encyclopedia*, toim. Phillip Pulsiano. New York & London: Garland, 261–262.
*Uino, Pirjo. 1997. Ancient Karelia: Archaelogical Studies: arkeologisia tutkimuksia = Muinais-Karjala. Helsinki : [Suomen muinaismuistoyhdistys].
*Wolf, Kirsten. 1993. Skjöldunga saga. Teoksessa *Medieval Scandinavia. An Encyclopedia*, toim. Phillip Pulsiano. New York and London: Garland Publishing 1993, 597–598.

### Viitteet
Kellyanne Conway

**Kellyanne Elizabeth Conway** (s. 20. tammikuuta 1967) on yhdysvaltalainen republikaaninen kampanjapäällikkö, strategisti ja mielipidetutkija. Hän toimi Donald Trumpin kampanjapäällikkönä elokuusta 2016 alkaen ja on ensimmäinen nainen, joka on toiminut Yhdysvaltain presidentinvaaleissa voittavan osapuolen kampanjapäällikkönä. Conway lopetti perhesyihin vedoten toimintansa Trumpin neuvonantajana elokuun lopussa 2020.

Conwayn puoliso on George Conway, joka on kuulunut Trumpia vastustavista republikaaneista koostuvaan Lincoln Project -ryhmään mutta erosi siitä samaan aikaan kuin Kellyanne Conway erosi Trumpin neuvonantajan tehtävästä.

## Katso myös
* Yhdysvaltain presidentinvaalit 2016

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lyyli Rapola

**Lyyli Maria Rapola** (o.s. Kokkonen; 16. lokakuuta 1904 Längelmäki – 17. tammikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen nimistöntutkija ja paikannimiarkiston hoitaja. Hän oli oppiarvoltaan filosofian maisteri.

Rapola keräsi jo opiskeluaikana paikannimiä ja kansanperinnettä. Hän teki pro gradu -työn Längelmäen nimistöstä. Hän työskenteli Helsingin yliopistossa suomen kielen professorin assistenttina ja tutkimusassistenttina Sanakirjasäätiön arkistossa ja jatkoi säätiön Paikannimijaoston sihteerinä ja arkistonhoitajana. Hän toimi äidinkielen opettajana Helsingin tyttölukiossa.

Rapola julkaisi artikkeleita alan lehdissä, kuten Kotiseudussa, Virittäjässä, Sanastajassa, ja Kansatieteellisessä Arkistossa. Hänen ja Viljo Nissilän yhteistyöartikkeli julkaistiin 1953 kansainvälisen nimistöntutkijoiden elimen ICOS:n vuosikirjassa ”Bibliographie Onomastique de la Finlande”. Hänen arkistonsa on talletettu Kotimaisten kielten keskukseen.

Rapolan puoliso oli vuodesta 1933 professori Martti Rapola.

## Lähteet
Ingeborg Leire

**Anna Ingeborg Leire** (vuoteen 1967 **Lagercrantz**; 27. maaliskuuta 1913 Viipuri – 26. maaliskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen kirkkomusiikin tutkija.

Leire valmistui ylioppilaaksi Turussa 1931 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon Åbo Akademissa 1943. Hän väitteli 1948 filosofian tohtoriksi tutkimuksella luterilaisista kirkkolauluista *Lutherska kyrkovisor: finländska musikhandskrifter från 1500- och 1600 -talen 1: Jul och påsk*. Hän suoritti myös pianonsoitonopettajan tutkinnon Sibelius-Akatemiassa vuonna 1944 ja työskenteli pianonsoitonopettajana vuodesta 1937.

Leire oli Helsingin yliopiston kirkkomusiikin historian dosentti vuosina 1952–1958.

## Julkaisut
* *Jungfrufesten i Ritvala*, 1945
* *Roslagskullahandskriften – ett aboensiskt koralboksförslag*. Åbo akademi 1948
* *Lutherska kyrkovisor i finländska musikhandskrifter från 1500- och 1600-talen : 1, Jul och påsk* Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland, 1948
* *Lutherska kyrkovisor i finländska musikhandskrifter från 1500- och 1600-talen : Del 2, Helge Torsdag, Pingst, Helga Trefaldighet*. Förbundet för svenskt församlingsarbete i Finland 1954 

## Lähteet
Gunvor Kerkkonen

**Gunvor Helena Amalia Kerkkonen**, o.s. **Holmberg** (8. elokuuta 1903 Helsinki – 14. tammikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hänen alaansa oli Suomen keskiajan historia. Hän väitteli Åbo Akademissa vuonna 1945 tutkimuksella *Västnyländsk kustbebyggelse under medeltiden*. 

## Henkilöhistoria
Gunvor Kerkkosen vanhemmat olivat Mårten Holmberg ja Helena Josefina Österman ja puoliso vuodesta 1930 valtionarkistonhoitaja Martti Kerkkonen. Gunvor Kerkkonen tuli ylioppilaaksi 1920 ja valmistui diplomiekonomiksi 1922 ja filosofian maisteriksi 1927. 

Kerkkonen  oli 1947–1958 Tieteellisten seurain kirjaston hoitaja ja 1959-1969 Svenska handelshögskolanin kirjaston hoitaja. Hän toimi 1954–1964 Åbo Akademissa historian dosenttina ja 1961–1972 Svenska handelshögskolanin taloushistorian dosenttina. Kerkkonen tutki Suomen keskiajan asutushistoriaa ja kirjoitti keskiajasta useisiin kunnanhistoriikkeihin. Hänelle myönnettiin 1968 professorin arvonimi.

## Findia ja Hestia
Hän tuo julkaisussa Historisk Tidskrift för Finland (1945) esiin käsityksen, että Suomen ja Viron katsottiin vuonna 1120 olleen Ruotsin maakuntia ja että ruotsalainen lähetystyö oli jo tuolloin ehtinyt vaikuttaa näihin seutuihin. Käsityksen perusteena hän esittää kaksi nimeä "Findia" och "Hestia" tekstissä *[[Florensdokumentet|Nomina insularum de regno sueuorum]]in* merkinnässä katolisen kirkon maakunnista vuodesta 1120. Jöran Sahlgren tulkitsee Hestian Viroksi ja lisää, "jos Hestia on Viro, voi Findia varmaankin olla Finland (Suomi)". Findian ja Hestian on tulkittu myös tarkoittavan Finnvedeniä ja Gästriklandia. Curt Weibull pitää ruotsalaista lähetystyötä tuohon aikaan epäuskottavana, koska Ruotsi itse oli tuolloin lähetyskenttä.

## Teokset
* *Västnyländsk kustbebyggelse under medeltiden. 1. Padis kloster i nyländsk medeltid. 2. Hangethe-Purkal, västnyländskt 1200-tal*, Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors 1945, http://www.sls.fi/sv/utgivning/vastnylandsk-kustbebyggelse-under-medeltiden (väitöskirja)
* *Bondesegel på Finska viken. Kustbors handel och sjöfart under medeltid och äldsta Wasatid*, Svenska litteraursällskapet i Finland, Helsingfors 1959, http://www.sls.fi/sv/utgivning/bondesegel-pa-finska-viken
* *Borgare och bondeseglare : handelssjöfart på Reval genom och i SV-Finlands skärgård under tidigt 1500-tal : kring tvenne skuldböcker notismaterial detaljutredningar och reflexioner*, Historiallisia tutkimuksia (Suomen Historiallinen Seura); 106. Helsinki 1977
* *Farmän från Björkö och Karelska Näset. Handelssjöfart innerst i Finska viken under 1500-talet*, Historiallinen arkisto 85. 1985, 164 s.

## Lähteet
Verileipä

**Verileipä** on Länsi-Suomessa ja Ruotsissa tunnettu perinneleipä, jota entisaikaan leivottiin syysteurastuksen aikana. Teurastus tapahtui maaseudulla sadonkorjuun päätyttyä loka-marraskuun vaihteessa. Leivän nimitys, muoto ja raaka-aineet vaihtelivat eri seuduilla, vain teuraseläinten veri oli kaikkialla yhtenä osa-aineena. Hämeessä, Pohjanmaalla ja Satakunnassa käytettiin leipomiseen joko ohra- tai ruisjauhoja ja leivät muotoiltiin reikäleiviksi, jotka kuivatettiin ja säilytettiin leipävartaassa.

Nykyisin verileipä on sekaleipä, jossa jauhoina käytetään ruisjauhojen lisäksi joko hiivaleipäjauhoja tai ohrajauhoja. Lisäksi sen raaka-aineena on veri tai kuivatusta verestä tehty verijauhe sekä vesi, joka joskus korvataan kaljalla. Nostatusaineena on leivinjauhe tai leivinhiiva. Valmista verileipää voidaan käyttää leipäressun valmistuksessa perusaineksena.

## Katso myös
* Kampsu
* Mustakeitto
* Mustamakkara
* Verimakkara
* Veriohukainen
* Veripalttu
* Veri ruokana

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Harry Forsblom

**Harry Hjalmar Forsblom** (2. marraskuuta 1943 Jyväskylä – 3. joulukuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kirjallisuuskriitikko, kääntäjä ja kirjoittamisen opettaja. Häntä pidetään yhtenä postmodernistisen tyylin aloittajista Suomessa. Myös hänen väitöskirjansa (2001) käsittelee postmodernismia.

Forsblomin debyyttiteos oli vuoden 1973 runokokoelma *Jees, maailman dialektiikka*. Sitä seurasivat Keski-Suomeen kytkeytyvä *Toivakan kirkon kattomaalaus* (1975) ja romaani *Aurinkolinna* (1980). Myöhempiä teoksia ovat esimerkiksi lehtimaailmaa kuvaava *Lasitalo* (2012) ja sosiaalisen median metaforalle rakentuva *Frendien kerho* (2013). Hän käytti usein tyylilajistaan nimitystä postmoderni ironia. Tyyliin kuuluivat monimerkityksisyys, leikillisyys ja fragmantaarisuus.

Forsblom toimi vuosina 1993–2012 helsinkiläisen Kriittisen korkeakoulun kirjoittajakoulun opettajana ja vuodesta 1999 kirjoittajakoulutuksen johtajana. Hän oli kriitikkona Helsingin Sanomissa vuosina 1965–1985 ja sen jälkeen monissa muissakin lehdissä. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2007.

## Teokset
**Aurinkolinna*, romaani
**Frendien kerho*, romaani
**Jees, maailman dialektiikka*, runokokoelma
**Kieli edellä tulevaisuuteen*, romaani
**Kun legendasta tulee tosi*, romaani
**Kuuluisia miehiä nesteessä*, runokokoelma
**Kävelymusiikkia meren pohjalta*, runokokoelma
**Lasitalo*, romaani
**Rakkaus/helvetti*, romaani
**Ristilukki ja kumppanit*, romaani
**Sorayan kiirastuli*, romaani
**Toivakan kirkon kattomaalaus*, runokokoelma
**Tomumajayllätys*, runokokoelma
**Verhojen takaa tulee kirjoitus*, runokokoelma

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Harry Forsblom Kirjasammossa
Vähä Savijärvi

**Vähä Savijärvi**  on Pirkanmaalla Valkeakoskella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Vähä Savijärvi on osa Jumusen–Rauttunselän aluetta.

## Maantietoa
Järvi on 450 metriä pitkä, 250 metriä leveä ja sen pinta-ala on 6,5 hehtaaria. Siihen laskee Savijärvenrahkalta kaksi suo-ojaa ja sen laskuoja on kolmas siihen kaivamalla oikastu oja. Laskuoja laskee metrin pudotuksen ja yli 500 metrin jälkeen Iso Savijärven Tuomisenlahteen. Järven rantaviivan pituus on 1,2 kilometriä ja se on pääosin suota. Isokallion ja Vähäkallion seudut ovat kovaa metsämaata niillä sijaitseekin viisi vapaa-ajan asuntoa, pohjoisrannalla on vielä yksi lisää. Niille johtaa tiet seututieltä 130 Pispantallin seudulta.

## Historiaa
Vuoden 1959 ja 1976 peruskartoilla järvi oli autio ja sen laskuoja oli koneellisesti kaivettu auki Iso Savijärveen asti. Vuoden 1981 karttaan oli jo merkitty neljä mökkiä ja niille kulkevat tiet, joita oli täydennetty vuoden 1992 karttaan kuudeksi mökiksi. Soille oli nyt kaivettu lisää suo-ojia.

## Lähteet
Official Monster Raving Loony Party

**Official Monster Raving Loony Party** on brittiläinen satiirinen puolue, joka perustettiin vuonna 1983. Puolueen perustaja ja ensimmäinen puheenjohtaja rockmuusikko David Sutch oli ollut eri satiiristen puolueiden ehdokkaana neljästi tätä edeltäneiden 20 vuoden aikana. Sutch teki itsemurhan vuonna 1999, jolloin puolueen johtajaksi tuli Alan Hope.

Puolueella ei ole koskaan ollut edustajaa parlamentin kummassakaan huoneessa, mutta sillä on ollut useita kunnanvaltuutettuja.

## Aiheesta muualla

* puolueen verkkosivut
Myrskyn jälkeen (televisiosarja)

**Myrskyn jälkeen** on Ylen Kotikatsomossa syksyllä 2017 esitetty kolmiosainen draamasarja. Sen on ohjannut Leea Klemola, ja pääosaa esittää Kaarina Hazard. He ovat myös sarjan käsikirjoittajat. *Myrskyn jälkeen* oli ehdolla Göteborgin elokuvajuhlilla käsikirjoituspalkinnon saajaksi. Sarjan päähenkilö on hirmumyrskyn jälkeisessä Helsingissä työskentelevä poliisi. Muissa rooleissa esiintyvät muun muassa Antti Holma, Mikko Roiha ja Henry Hanikka.

Sarja näytettiin vuoden 2017 Rakkautta ja anarkiaa -festivaalilla. Yle Areenaan se tuli katsottavaksi 23. syyskuuta. Televisiossa se esitettiin 29. lokakuuta – 12. marraskuuta 2017.

Sarjan budjetti oli 788&nbsp;000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön osuus oli 120 000 euroa.

*Myrskyn jälkeen* palkittiin tammikuussa 2018 kolmella Kultaisella Venlalla. Sarja valittiin vuoden 2017 parhaaksi draamasarjaksi ja sen tekijöistä palkinnot saivat käsikirjoittajat Leea Klemola ja Kaarina Hazard. Klemola sai palkinnon myös ohjauksesta.

## Rooleissa

## Jaksot

1 Katsojamäärä televisiossa ensiesityspäivänä

## Lähteet
Ernest Overton

**Charles Ernest Overton** (1865–1933) oli englantilais-ruotsalainen biologi ja farmakologi. Vuonna 1890 hänestä tuli biologian dosentti Zürichissä, vuonna 1907 hänet kutsuttiin Lundiin farmakologian ylimääräiseksi professoriksi, ja kahta vuotta myöhemmin hänestä tuli vakituinen saman aineen professori.

## Lähteet
Valdemar Poulsen

**Valdemar Poulsen** (1869–1942) oli tanskalainen keksijä ja fyysikko. Hän keksi mm. radioaaltojen jatkuvien värähtelyjen tuoton valokaarimenetelmällä, joka oli käytössä radiolähettimissä ennen elektroniputken keksimistä ja rakensi teräslankaa käyttävän magnetofonin.

## Lähteet
Marko Vovtšok

**Marko Vovtšok** (; oik. **Marija Oleksandrivna Markovytš**, o.s. Vilinska, ; 22. joulukuuta 1834 Jekaterininskoje, Orjolin kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 10. elokuuta 1907 Naltšik, Venäjän keisarikunta) oli ukrainalainen kirjailija. Hän kirjoitti aluksi ukrainaksi, mutta elämänsä jälkipuolella venäjäksi.

Vovtšokin puoliso oli ukrainalainen kirjailija Opanas Markovytš.

Vovtšokin ensimmäiset teokset olivat kansanelämän kuvauksia, ja Panteleimon Kuliš julkaisi ne 1857 nimellä *Narodnyš opovidan* (’Kertomuksia kansanelämästä’, 3. p. 1903–1904). Ivan Turgenev on kääntänyt ne venäjäksi 1859.

Kokoelma, jossa on 26 Vovtšokin ukrainankielistä novellia, ilmestyi Lembergissä 1878. Parhaana pidetään novellia ”Instytutka” (”Eläkeläisrouva”). Siinä, kuten monissa muissakin, kuvataan maaorjien surkeaa asemaa oikullisten ja vailla omaatuntoa olevia tilanomistajien ja heidän vielä pahempien vaimojensa väkivallan alla. Jotkut novellit on muokattu laulujen pohjalta. Heikoimmin hän on onnistunut kuvatessaan kansaa, jota hän ei omasta kokemuksesta tuntenut. Paremmin hän tunsi tilanomistajat ja kaupunkielämän. Suomeksi on julkaistu *Marusja : sankarityttönen Ukrainasta*, joka perustuu hänen muokkaamansa ukrainalaiseen legendaan.

Vovtšok kuului kaiken kaikkiaan ukrainalaisen kirjallisuuden kansanomaiseen, realistiseen suuntaukseen. Jo 1859 hän julkaisi venäjäksi kirjoittamansa novellin, ja miehensä kuoleman jälkeen hän omistautui täysin venäjänkieliselle kirjallisuudelle. Kootut teokset julkaistiin uutena painoksena 1896–1898.

## Suomennettu tuotanto
* *Marusja : sankarityttönen Ukrainasta 1–2.* mukaillut P. J. Stahl, suom. Arvo Airio. Helsinki: Kirja, 1914. Sarja: 50 pennin kirjasto (suomennos on tehty ranskasta, Ranskan akatemian palkitsema teos)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Killervä

**Killervä**  eli **Killerjärvi**  on Keski-Suomessa Jyväskylässä Kypärämäessä Killerin raviradan keskialueella sijaitseva lampi.

Lammella on aikaisemmin pesinyt suuri naurulokkikolonia, joka on aiheuttanut ongelmia raviradalle. Pesiä on poistettu ruoppaamalla pesimäalustoja pesimäkauden ulkopuolella syksystä 2011 lähtien.

## Maantietoa
Lammen pinta-ala on 3,1 hehtaaria, se on 300 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Sen ympärille on rakennettu ravirata, jonka sisällä se on kokonaan. Siinä ei ole kartan mukaan saaria. Lammen rantaviivan pituus on 850 metriä.

## Vesistösuhteet
Lampi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Köhniönjärven valuma-alueeseen (14.232) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 138,0 metriä mpy. Lammella ei ole kartan mukaan tulo-ojia tai edes laskuojaa. Sen vedet kulkevat kuitenkin sadevesiviemärin kautta Rimminlampeen, jonka vedet laskevat Köhniönjärveen.

## Historiaa
*Killerjärvi* on luultavasti lammen alkuperäinen nimi, ja rinnakkaisnimi *Killervä* on muotoutunut sen adessiivista: *Killerjärvellä > Killervällä*, josta on päästy muotoon Killervä. Sana *killeri* tarkoittaa seudun murteissa eräänlaista loukkupyydystä, joten lammen nimi viitannee eränkäyntiin. Joissain vanhemmissa kartoissa on myös käytetty sekamuotoa *Killerväjärvi*.

Vuoden 1963 peruskartassa oli sen nimi Killerjärvi ja sen keskellä sijaitsi saari. Lammella oli tuolloin avoin laskuoja Rimminsuolle, missä se laski Rimminlampeen ja josta vedet jatkoivat ojaa myöten Köhniönjärveen. Killerjärven ravirata valmistui 1974, jolloin lammen muoto muuttui.

## Lähteet
Bolesław Prus

**Bolesław Prus** (oikealta nimeltään **Aleksander Głowacki**, 20. elokuuta 1847 – 19. toukokuuta 1912) oli puolalainen kirjailija. Hänen pääteoksiaan ovat romaanit *Lalka* (Nukke) ja *Pharaoh*. *Lalka* on kuvaus 1800-luvun Puolasta. *Pharaoh* on sijoitettu muinaiseen Egyptiin, ja teoksen kautta kirjailija asettuu vastustamaan historian romantisointia. Prusin tuotannosta on suomennettu romaani *Etuvartia*.

Glowacki opiskeli Varsovan yliopistossa ja esiintyi kaunokirjailijana ensi kerran 1866. Hän on kirjoittanut novellinsa (*Szkice i obrazki*, 1885, ja *Drobiazgi*, 1892) terävällä huomiokyvyllä ja huumorilla. Prus on Puolan huomatuimpia romaaninkirjoittajia. Hänen romaaneistaan merkittävimmät ovat *Placówka* (1885, suom. *Etuvartia*, 1903), *Lalka* (1891, 'Nukke') ja *Emancypatky* (1894, 'Emansipoidut'), joka kuvailee naisliikkeen liioitteluja, mutta on samoin kuin *Lalka* liiaksi venytetty. Myös hänen historiallinen romaaninsa *Faraon* on huomattava teos.

## Suomennettu tuotanto
* *Etuvartia* (*Placówka*), suom. Maila Talvio. Helsinki: Otava 1903. Sarja: Otavan romaanisarja, 16.
;Novellit
* Liivit, teoksessa: *Valkoinen kotka*, suom. ja toim. Reino Silvanto. Jyväskylä: Gummerus 1937
* Ihmislennätin, teoksessa: *Kuudes "Hyvää yötä!": hetki lepoa kunnes nukutte*, toim. Väinö Hämeen-Anttila. Hämeenlinna: Arvi A. Karisto 1939

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Olimpia (laskettelurinne)

**Olimpia** on laskettelurinne Alpe Cermisin talviurheilukeskuksessa Cavalesessa Italiassa.

Olimpia muodostuu **Olimpia 1**, **Olimpia 2** ja **Olimpia 3** -rinteistä.

Olimpia 3 -rinteessä on järjestetty vuodesta 2007 alkaen vuosittain maastohiihdon maailmancupin Tour de Skin viimeinen etappi, jonka loppunousuna se toimii. Etapille lähdetään Lago di Teseron hiihtostadionilta ja se päättyy Olimpia 3 -laskettelurinteen ylös hiihtämiseen. Etappi on 9 kilometriä pitkä, josta loppunousun osuus on 3,65 kilometriä. Laskettelurinteeseen merkitään alppihiihtoratamaisesti portteja serpentiini-mutkiksi.

## Reitti
Olimpian yläasema sijaitsee 2&nbsp;225 metriä merenpinnan yläpuolella Cermis-vuoren huipulla, josta näkee jopa Itävallan puolelle. Olimpian ensimmäinen osuus eli Olimpia 1 alkaa heti jyrkänteellä, jonka jälkeen tulee tasaisempi osuus. Olimpia 1 päättyy Campiol del Pel -alueelle Costabella-tuolihissin ala-asemalle.

Costabella-tuolihissin ala-asemalta alkaa Olimpia 2, joka on koko rinteen haastavin osuus. Se alkaa loivahkolla osuudella ennen kuin se jyrkkenee *Cavatappi* (Korkkiruuvi) -mutkiin. Cavatappin jälkeen tulee koko rinteen jyrkin kohta *Olimpia wall* (Olimpian seinä), jossa jyrkkyys on 50&nbsp;%. Sen jälkeen rinne loivenee Dos dei Laresin gondolihissiasemalle.

Dos dei Laresin gondolihissiasemalta alkaa rinteen viimeinen osuus eli Olimpia 3, joka on Tour de Skin viimeisen etapin loppunousu. Olimpia 3:ssa ei ole erityisen jyrkkiä kohtia, mutta se on vaihtelevan jyrkkä. Ensin tulee pieni jyrkänne, jossa sijaitsee Tour de Skin maali. Sen jälkeen tulee lähes tasainen *Direttissima Cermis* (Cermisin suora), jossa jyrkkyys on vain 4&nbsp;%. Sen jälkeen tulee Olimpia 3:n jyrkin kohta *The Deer’s Den* (Hirvieläimen pesä), jossa jyrkkyyttä on 28&nbsp;%. Sen jälkeen rinne loivenee noin 12&nbsp;%:n jyrkkyiseksi, ennen 24&nbsp;% jyrkkyistä kohtaa. Sen jälkeen tulee *Pallua*, jossa rinteen jyrkkyys on 14,3&nbsp;%. Sen jälkeen tulee rinteen viimeinen jyrkänne *Jump of Skiri* (Skirin hyppy), jossa rinteen jyrkkyys on 26,5&nbsp;%. Rinteen loppuosuuden keskijyrkkyys on 12,2&nbsp;%.

Olimpia päättyy 860 metriä merenpinnan yläpuolella Fondovallen gondolihissiasemalle. Rinteen kokonaispituus on 7&nbsp;200 metriä, korkeuseroa on 1&nbsp;365 metriä ja keskijyrkkyys on 19&nbsp;%.

## Lähteet
*Alpe Cermis  AlpeCermis.it 
*Lifts ans Slopes  AlpeCermis.it 
*Alpe Cermis ski map  Siriobluevision.it 
*Olimpia  AlpeCermis.it 
*Tour de Ski  VisitFiemme.it 

### Viitteet
Arctic Thunder

__NOTOC__
**Arctic Thunder** on black metal -yhtye Darkthronen kuudestoista studioalbumi, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2016 levymerkillä Peaceville Records. Albumilla laulaa poikkeuksellisesti ainoastaan Nocturno Culto.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 40.

## Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. ''Pitchfork Median'' Zoe Camp antoi albumille arvosanan 7.2, ja sanoi sen olevan kattava kokonaisuus kuolonkorinaa, valitusta ja thrash metalia. Imperiumin Janne Rintala sanoi yhtyeen ajautuneen albumillaan lähemmäksi vanhan liiton black metalia, sekä kehui sen svengaavuutta ja soitinnusta. ''Kaaoszinen'' Pasi Huttunen antoi albumille arvosanan 9/10, ja piti albumia niin ikään rokahtavana ja iskevänä vanhan koulukunnan black metal -albumina. Metal Injectionin arvioija piti albumia edeltäjäänsä hiukan heikompana, mutta sanoi sen olevan nopeammin omaksuttavissa, sekä sanoi laulupestin jättämistä kokonaan Nocturno Culton haltuun hyvänä vetona.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Nocturno Culto – laulu, kitara, basso
* Fenriz – rummut, basso, kitara

### Tuotanto
* Nocturno Culto – äänittäjä, miksaaja
* Jack Control – masteroija
* Matthew Vickerstaff – design, kansikuva
* Fenriz – graafinen suunnittelu

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 8+/10
* Kaaoszine: 9/10
* Metal Injection: 8/10
* Pitchfork Media: 7.2/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Älä liiku

**Älä liiku** () on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Sergio Castellitton ohjaama italialainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Penélope Cruz ja Castellitto itse. Heidän roolisuorituksensa olivat kriitikoiden ylistämät ja heidät palkittiin parhaan naispääosan ja miespääosan David di Donatello -palkinnoilla. Elokuva kertoo menestyneen kirurgin ja köyhän naisen intohimoisesta mutta traagisesta rakkaussuhteesta.

Sergio Castellitto ja hänen vaimonsa Margaret Mazzantini sovittivat elokuvan käsikirjoituksen Mazzantinin samannimisen menestysromaanin *[[Älä liiku (romaani)|Älä liiku]]* (*Non ti muovere*, 2001) pohjalta. Elokuvan tuottajina olivat Marco Chimenz, Giovanni Stabilini ja Riccardo Tozzi. Elokuva esitettiin vuoden 2004 Cannesin elokuvajuhlilla *[[Un certain regard]]* -esityssarjassa.

## Juoni

Menestyneen kirurgin, Timoteon (Sergio Castellitto), 15-vuotias Angela-tytär (Elena Perino) on joutunut liikenneonnettomuuteen ja tuotu koomassa sairaalaan, jossa Timoteo on töissä. Angelan ollessa leikkauksessa Timoteo ajautuu muistoissa 16 vuotta taaksepäin, jolloin hän kohtasi köyhän, elämän runteleman Italia-nimisen naisen (Penélope Cruz), jonka kanssa hän aloitti intohimoisen mutta traagisen rakkaussuhteen.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Rooliaan varten Penélope Cruz opiskeli italian kielen. *Älä liiku* kuvattiin Italiassa, missä sen kuvauspaikkoina olivat muun muassa Rooma, Cosenzan maakunnassa sijaitseva Altilian kunta sekä Campobasson maakunnassa sijaitsevat Bojanon, Castropignanon ja Sepinon kunnat. Italialaisten tuotantoyhtiöiden Cattleyan, Cineritmon ja Medusa Filmin lisäksi elokuvaa oli tuottamassa myös espanjalainen Alquimia Cinema ja brittiläinen The Producers Films. Italian kulttuuriministeriö MiBACT oli myös tukemassa elokuvan tuotantoa.

## Julkaisu ja vastaanotto
*Älä liiku* sai ensi-iltansa Italiassa 12. maaliskuuta 2004. Elokuvan teatterilevittäjänä Italiassa oli Medusa Distribuzione. Espanjan ensi-ilta oli 17. syyskuuta 2004 ja Britannian 18. maaliskuuta 2005. Elokuvan espanjankielisinä niminä ovat *No te muevas* ja *Un loco amor*, jota käytetään Argentiinassa. Elokuvan englanninkielisenä nimenä on *Don’t Move*, jota käytetään Britanniassa, Yhdysvalloissa ja muutenkin kansainvälisesti. *Älä liiku* esitettiin myös *Un certain regard* -esityssarjassa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 16. toukokuuta 2004. Maailmanlaajuisesti elokuva tuotti yhteensä 12 071 007 dollarin lipputulot.

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 46% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 5,8/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 61 arviointiin. 6 527 käyttäjästä 80% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,8/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 20 arvostelun perusteella elokuva on saanut 59 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin 14 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,6/10. Internet Movie Databasen 6 723 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,1/10.

Future Film julkaisi elokuvan Suomessa DVD:lle 18. marraskuuta 2005.

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''Älä liiku'' Rotten Tomatoes -sivustolla 
* ''Älä liiku'' Metacriticin sivuilla 
* ''Älä liiku'' Box Office Mojossa
Johann Philipp Palm

**Johann Philipp Palm** (1768–1806) oli saksalainen kirjakauppias, jonka sanotaan joutuneet Napoleon I:n mielivallan kohteeksi. Vuonna 1806 hän julkaisi Napoleonia ja ranskalaisten joukkojen toimintaa Baijerissa vastustaneen lentokirjasen *Deutschland in seiner tiefen Erniedrigung*. Sen julkaisun vuoksi Napoleon määräsi hänet vankeuteen. Sotaoikeuden päätöksestä Palm teloitettiin ampumalla, mikä sai Saksassa aikaan vihaa Napoleonia kohtaan. Palmille pystytettiin 1866 Braunauhin muistopatsas. Palmin kohtaloa ovat käsitelleet tragedioissaan L. Eckardt (1860) ja A. Ebenhoch (1906).

Lentokirjasen kirjoittajaksi on mainittu Ansbachin kamariassessori Ph. Chr. Yelin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Where Shadows Forever Reign

__NOTOC__
**Where Shadows Forever Reign** on black metal -yhtye Dark Funeralin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 3. kesäkuuta 2016 levymerkillä Century Media Records. Albumi on ensimmäinen yhtyeeseen vuonna 2014 liittyneen laulaja Heljarmadrin kanssa.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 15.

## Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Tom Frankton ylisti albumia yhtyeen parhaaksi sitten kahdenkymmenen vuoden takaisen esikoisalbumin *[[The Secrets of the Black Arts]]*, ja piti sitä tasapainoisena aggressiivista paahtoa sekä hitaampaa tempoilua sisältävänä harkittuna teoksena. Niin ikään Imperiumin Sami Kontio piti albumia yhtyeen siihenastisista julkaistuista monipuolisimpana ja mielenkiintoisimpina, ja antoi sille arvosanan 8.5/10. Metal Injectionin arvioija piti albumia miellyttävänä, hyvin tuotettuna ja ”hauskana” kokonaisuutena, joka ei temaattisesti sisällä mitään yllättävää. Soundin Ville Sorvali antoi albumille kolme tähteä viidestä, ja piti sitä tyylipuhtaana suorituksena. Hän sanoi sävellysten olevan suoraan oppikirjasta, ja ettei yksikään niistä jää mieleen. Metalliluolan Jarno Kärnä piti albumia erinomaisena. Hän sanoi sen olevan yhtyeen pehmein, ”täyttä pahuutta” sisältävä huoliteltu tuotos.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Heljarmadr – laulu
* Lord Ahriman – kitara, basso
* Chaq Mol – kitara
* Dominator – rummut

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 
* Kaaoszine: 10–/10
* Metal Injection: 7/10
* Metalliluola: 9+/10
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Alkkulanlammi

**Alkkulanlammi**  on Pirkanmaalla Akaan Viialassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Vanajaveden alaosan alueeseen. Alkkulanlammi on osa Jumusen–Rauttunselän aluetta. Järvi on umpeenkasvanut.

## Maantietoa
Järvi on 450 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 0,5 hehtaaria. Se sijaitsee Viialan Lapinkulmalla. Se on niin soistunut ja ruohottunut, että siihen laskeva oja on täytynyt kaivaa järven läpi. Siihen laskeekin pari lyhyttä pelto-ojaa, jotka saavat osan vedestään luoteessa sijaitsevasta Leipälammesta ja Lapinkulman asutusalueesta. Laskuoja on 500 metriä pitkä ja se laskee Vanajaveden Jumusen koillisrantaan.  Järven rantaviivan pituus on 350 metriä.  Se on autiota suota. Riihimäki–Tampere-rautatie läpäisee lammen alueen sen reunaa seuraten.

## Historiaa
Vuoden 1959 peruskartassa lammen nimi kirjoitettiin ”Pikkujärvi”. Koskeikon ala oli tuolloin vielä suuri, mutta vuoden 1976 kartassa märkä kosteikko muodostui enää kahdesta pienestä lampareesta. Tuolloin oli suon rantaan ilmaantunut kolme suurta saostusallasta ja sen nimeksi ”Alkkulanlammi”. Vuoden 1992 kartassa suurempaa kahdesta kosteikosta kantoi nimeä ”Pikkujärvi”. Näisen karttojen painamisen jälkeen lammen suota on ojitettu monella eri tavoin.

## Lähteet
Rem

**rem** () on vanhentunut cgs-järjestelmän mukainen ekvivalenttiannoksen eli säteilyannoksen yksikkö. Sen on SI-järjestelmässä korvannut sievert (Sv). Nämä yksiköt kuvaavat ionisoivan säteilyn biologista vaikuttavuutta. Vuonna 1976 määriteltiin että yksi rem on 0,01 Sv. Koska rem on sangen suuri yksikkö, monesti käytetään sen tuhannesosaa joka on **millirem** (**mrem**).

Absorboituneelle annokselle on olemassa myös vastaava vanhentunut yksikkö rad, joka ei kuulu SI-järjestelmään. Sen on korvannut gray (Gy). Yksi&nbsp;Gy on sama kuin 100&nbsp;rad. Aktiivisuuden yksikkö taas on becquerel.

## Katso myös
* Röntgen (yksikkö)

## Lähteet
Jääpallon Venäjän Superliiga 2015–2016

**Venäjän jääpallon Superliiga** kaudella 2015-2016 pelattiin kolmentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kahdeksan parasta joukkuetta eteni pudotuspeleihin. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei. Mestaruus oli seuran kolmas perättäinen Venäjän mestaruus.

## Sarjataulukko

## Pudotuspelit
Pudotuspeleissä puolivälierät pelattiin paras kolmesta ja välierät paras viidestä järjestelmällä. Loppuottelu oli yksiosainen ja se pelattiin Irkutskissa.

## Lähteet
The Synarchy of Molten Bones

__NOTOC__
**The Synarchy of Molten Bones** on ranskalaisen black metal -yhtye Deathspell Omegan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 8. marraskuuta 2016 levymerkillä Norma Evangelium Diaboli.

## Vastaanotto
Albumi sai hyvän vastaanoton. Kaaoszinen Juri Hiltunen antoi albumille arvosanan 8–/10, ja sanoi muodottoman kauhun ja epäpyhyyden sekoituksen olevan synkassa ja albumin olevan varsin laadukas, vaikka pitikin sitä lievänä tason notkahduksena. Metal Injectionin Greg Kennelty piti albumia hurjana ja ennenkuulemattomana, eikä uskonut rumpalin olevan ihminen ensinkään. Exclaimin Adam Nizan sanoi yhtyeen osoittavan albumilla ettei se ole ruosteessa, sekä piti sitä melkein tarpeeksi täyteläisenä lyhyenä kokopitkänä albumina.

## Kappaleet
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Mikko Aspa – laulu
* Hasjarl – kitara
* Khaos – basso

## Arvostelut
* Exclaim!: 9/10
* Kaaoszine: 8–/10
* Metal Injection: *positiivinen*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Luettelo Suomen virallisen latauslistan ykkösistä vuonna 2017

Tämä on **luettelo [[Suomen virallinen latauslista#Latauslista|Suomen virallisen latauslistan]]** kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2017.

## Lähteet
*  Musiikkituottajat → Tilastot → Suomen virallinen lista → Latauslista
Jäämerenmaltsa

**Jäämerenmaltsa** (*Atriplex lapponica*) on yksivuotinen revonhäntäkasvi. Se on kuvattu uutena lajina vuonna 1956.

## Ulkonäkö
Jäämerenmaltsa kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi ja muistuttaa pienikokoista merimaltsaa, joka on taksonomisesti lähilaji. Sen lehdet ovat merimaltsan tapaan pitkänkapeat, mutta hedelmäverhiöt ovat sileät. Tyviliuskatonta lehtimallia lukuun ottamatta sillä on samoja piirteitä myös suolamaltsan kanssa.

## Levinneisyys
Jäämerenmaltsaa esiintyy ainoastaan Koillis-Fennoskandiassa, Norjassa ja Venäjällä Jäämeren rannikolla. Eniten sitä kasvaa Varanginvuonon ympäristössä. Norjassa se kasvaa melko yleisenä merenrannan levävalleilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Jäämerenmaltsa – ''Atriplex lapponica''
Isokilokki

**Isokilokki** (*Suaeda altissima*) on yksivuotinen revonhäntäkasvilaji. Se on pystykasvuinen, enintään metrin korkeaksi kasvava ruoho. Lehdet ovat alle yhden millimetrin leveät, mehevät ja rihmamaiset. Vaatimattomat kukat sijaitsevat sykeröinä lehtihangoissa, samaan tapaan kuin pikkukilokilla.

## Levinneisyys
Isokilokkia esiintyy Kaakkois-Euroopasta Lounais- ja Keski-Aasiaan, aina Kiinaan Gobin autiomaahan asti yltävällä alueella.

Suomessa lajista on havaintoja Raisiosta ja Loimaalta 1950-luvulta. Kasvin leviämisreitiksi on jäljitetty Turkista tuolloin tuotu viljaerä.

## Lähteet
Tonavanpernaruoho

**Tonavanpernaruoho** (*Sisymbrium austriacum*) on kaksivuotinen ristikukkaiskasvilaji. 

## Ulkonäkö
Laji kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pystykasvuinen ja monihaarainen. Lehdet ovat kaljut, kiiltävät ja pariliuskaiset. Kukintona on keltakukkainen terttu. Lidut ovat otakärkisiä, kahdesta kuuteen senttimetriä pitkiä ja ohuita.

## Levinneisyys
Tonavanpernaruohoa esiintyy alkuperäisenä Etelä-Euroopassa ja eteläisessä Keski-Euroopassa. Pohjoismaissa ja Suomessa se on hyvin harvinainen ja satunnainen tulokas.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Tonavanpernaruoho (''Sisymbrium austriacum'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Sisymbrium austriacum'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Sisymbrium austriacum''
Takkukynsimö

**Takkukynsimö** (*Draba subcapitata*) on arktinen, erittäin pohjoisessa kasvava ristikukkaiskasvilaji.

## Ulkonäkö
Takkukynsimö kasvaa vain yhdestä viiteen senttimetriä korkeaksi. Kasvi on monivuotinen ja tiiviisti mätästävä. Pienet kapeat tähti- ja hapsikarvaiset lehdet kasvavat tiheänä tyvimättäänä, jonka pohjalla on vanhojen lehtien jäänteet. Hyvin lyhyen haarovan varren päässä ovat hyvin pienet valkoiset kukat. Lidut ovat karvattomia.

## Levinneisyys
Takkukynsimöä esiintyy Pohjoisen Jäämeren ympäristössä: Huippuvuorilla, Novaja Zemljalla, Frans Joosefin maalla, Siperian ja Kanadan pohjoisrannikolla, Kanadan arktisilla saarilla ja Grönlannissa. Skandinaviasta on vain yksi takkukynsimön myöhäinen löytöpaikka Ruotsin Lapista Arjeplogista. Huippuvuorilla laji on yleinen tai melko yleinen. Joillain alueilla Siperiassa ja Kanadassa se on myös yleinen.

## Lähteet
Karvakynsimö

**Karvakynsimö** (*Draba arctica*) on arktinen ristikukkaiskasvilaji.

## Ulkonäkö
Karvakynsimö kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi. Koko kasvi on tiheästi tähtikarvainen. Suurin osa lehdistä kasvaa löyhässä mättäässä, varressa on yksi tai kaksi lehteä. Pienet kukat ovat valkoiset. Litu on 7–12 millimetriä pitkä, kapea ja suippo.

## Levinneisyys
Karvakynsimö esiintyy ainakin Huippuvuorilla, Grönlannissa ja Kanadan arktisessa osassa. Sen sijaan Siperian pohjoisrannikolla karvakynsimön lajiraja idänkynsimön (*Draba cinerea*) kanssa ei ole yksiselitteinen. Huippuvuorilla karvakynsimö on melko yleinen ja kasvaa siellä kalkinsuosijana soraikoilla, tunturinrinteillä ja lintuvuorilla.

## Lähteet
Erich Weniger

**Erich Weniger** (1894–1961) oli saksalainen kasvatustieteilijä, joka toimi Göttingenin yliopiston professorina vuodesta 1949. Hän käsitteli tutkimuksissaan kasvatuksen ja opetussuunnitelman teoriaa, didaktiikkaa sekä sosiaalista kasvatusta ja aikuiskoulutusta.

## Lähteet
Domenico Veneziano

**Domenico Veneziano** (n. 1410 – 1461) oli italialainen taidemaalari. Hän teki tilaa arvostetusti hahmottavia, väreiltään pehmeän valovoimaisia, muodon plastisuutta korostavia freskoja. Niistä on säilynyt Firenzessä olevassa Santa Maria Novella -kirkossa olevia katkelmia sekä Firenzen Santa Lucia -kirkossa oleva alttaritaulu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pikkukynsimö

**Pikkukynsimö** (*Draba crassifolia*) on monivuotinen, hyvin pienikokoinen ristikukkaiskasvi.

## Ulkonäkö
Pikkukynsimö kasvaa vain yhdestä neljään senttimetriä korkeaksi. Kaikki lehdet ovat tyviruusukkeena. Ne ovat paksuja, ehyitä ja lusikkamaisia. Yhdessä varressa kasvaa kahdesta kuuteen kukkaa. Ne ovat 3–4 millimetriä leveitä, aluksi kirkkaankeltaisia, myöhemmin haalistuvia. Litu on viidestä seitsemään millimetriä pitkä ja kalju.

## Levinneisyys
Pikkukynsimöä esiintyy Skandinaviassa harvinaisena Pohjois-Ruotsin ja Norjan tuntureilla, lisäksi Grönlannissa sekä Pohjois-Amerikassa Pohjois-Kanadassa ja Yhdysvalloissa Kalliovuorilla laajalla alueella New Mexicosta Keski-Alaskaan. Ruotsissa ja Norjassa laji kasvaa tunturien lumenviipymillä.

## Lähteet
Napalituyrtti

**Napalituyrtti** (*Eutrema edwardsii*) on arktinen ristikukkaiskasvilaji. Se on maustekasvina viljellyn maustekrassin eli wasabin (*Eutrema japonicum*) lähilaji.

## Ulkonäkö
Napalituyrtti on monivuotinen ja kasvaa 5–30 senttimetriä korkeaksi. Kasvilla on vankka paalujuuri. Enimmät lehdet kasvavat tyviruusukkeena, osa varsilehtinä. Kukat ovat tanakan varren yläosassa. Niissä on pienet valkoiset terälehdet ja punertavat verholehdet. Lidut ovat kapeita ja pystyjä.

## Levinneisyys
Napalituyrtti on laajalle levinnyt tundralaji. Sitä esiintyy läpi pohjoisen arktisen alueen Siperiassa, Alaskassa, Kanadassa, Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Laji kasvaa myös alpiinisella tundralla Keski-Aasiassa Mongoliassa. Huippuvuorilla laji on melko harvinainen tundrakasvi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Napalituyrtti – ''Eutrema edwardsii''
Gunnar Tideström

**Lars Gunnar Gabriel Tideström** (s. 7. helmikuuta 1906, Folkärna Koppargenin lääni) oli ruotsalainen kirjallisuudentutkija ja vuosina 1948–1971 kirjallisuushistorian professori Upsalassa. Tutkimuksissaan hän sovelsi uuskritiikin periaatteita. Hän toimitti Edith Södergranin kootuista runoista laitoksen *Samlade dikter*.

## Teoksia
* *Runeberg som estetiker* (1941)
* *Edith Södergran* (1949)
* *Dikt och bild* (1965)
* *Ombord på aniana* (1975).

## Lähteet
Myymälävarkaus

**Myymälävarkaus** on rikollisuuden laji, jossa kauppaliikkeestä otetaan tavaroita maksamatta. 

Ihmisten rikollisesta toiminnasta syntyy taloudellista vahinkoa liiketoiminnan harjoittajalle, koska tavara ei päädy myyntiin tai siitä ei saada asianmukaista maksua. Myymälävarkaus paljastui ennen vasta jälkeenpäin eikä ennaltaehkäiseviä toimenpiteita juurikaan ollut. Nykyisin myymälöissä on valvontakameroita ja vartijoita, jotka pyrkivät etukäteen ehkäisemään varastamista.

Myymälästä varastamiseen voivat osallistua tavaran tilaamiseen ja toimittamiseen osallistuvat henkilöt, kaupan oma henkilökunta tai kaupassa vierailevat asiakkaat.

## Myymälävarkaudet Suomessa 1970-luvulla

Varastamisen seurauksena syntyy kaupalle hävikkiä, jonka arvioitiin 1970-luvulla Suomessa olevan 1-2 % ja ulkomailla 1-3 % kokonaismyynnistä. Jos hävikin määrä ylittää 3 % liikevaihdosta sen katsotaan olevan hallitsematonta ja johtavan lopulta kaupan konkurssiin.  

Eniten Suomessa kaupoista viedään elintarvikkeita. 

 
Vuosikausia arvioitiin myymälävarkauksien hävikin jakautuvan tasaisesti asiakas ja työntekijä -ryhmien välillä, mutta vuonna 1974 englantilaisessa tutkimuksessa paljastui suurimmaksi ryhmäksi kauppaketjun oma henkilökunta, jonka osuudeksi arvioitiin n. 60 %. Samoihin aikoihin USA:ssa arvioitiin etteivät läheskään kaikki myymälävarkaudet paljastu. Aikaisemmin oli oletettu 1/10 paljastuneen, mutta vähitellen arvio nousi ensin 1/25 ja lopulta 1/55.

Myymälävarkaasta on vaikea luoda tyypillistä henkilökuvaa, koska siihen osallistuvat hyvin erilaiset ihmiset. Myymälävarkauteen voivat syyllistyä kaiken ikäiset miehet ja naiset varallisuudesta riippumatta. Uskonnolla, sivistyksellä, ammatilla tai ihonvärillä ei ole selkeää yhteyttä myymälävarkauksien yleisyyteen.

Myymälävarkauksia alettiin järjestelmällisesti tilastoida 1970-luvulla, sitä ennen tilastointi oli hyvin hajanaista. Tarkempia tilastoja saatiin lähinnä Länsi-Saksasta, jossa myymälävarkauksien määrän arvioitiin kasvaneen 420 % vuosina 1963-77. Itäblokista ei saatu tilastotietoja juuri lainkaan, mutta ilmiö tunnettiin sielläkin.

## Muuta
Vuonna 1980 asetettiin Christoffer Taxellin johtama Myymälävarkaustyöryhmä, joka luovutti mietintönsä 5. kesäkuuta 1980. Mietinnön mukaan suurin vastuu myymälävarkauksien ehkäisystä kuului kaupalle itselleen. Työryhmä ehdotti yli 15-vuotiaiden varkaiden ilmoittamista poliisille ja ikärajan alle jäävien lasten vanhemmille.

## Katso myös
* Varkaus
* Näpistys

## Lähteet
Tina(II)fluoridi

**Tina(II)fluoridi** (SnF2) on tina- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää hammastahnoissa, orgaanisen kemian synteeseissä ja erikoislasien valmistamiseen.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa tina(II)fluoridi on valkoista tai väritöntä kiteistä ainetta. Sen kiderakenne on vääristynyt rutiilia muistuttava rakenne. Tina(II)fluoridi liukenee erittäin hyvin veteen. Se kuitenkin hydrolysoituu hitaasti jolloin muodostuu samentuma, joka koostuu muun muassa tinaoksidista ja tinaoksifluoridista. Tina(II)fluoridi liukenee myös eräisiin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi asetoniin, etyyliasetaattiin tai pyridiinin, mutta ei alkoholeihin tai dietyylieetteriin. Fluoridipitoisissa liuoksissa muodostuu fluorostannaattikomplekseja esimerkiksi [SnF3]-. Muiden tina(II)yhdisteiden tavoin tina(II)fluoridi on vahva pelkistin.

## Valmistus ja käyttö
Tina(II)fluoridia valmistetaan liuottamalla tinaoksidia vetyfluoridin vesiliuokseen tai metallisen tinan ja vetyfluoridin välisellä reaktiolla. Ensimmäisen kerran yhdistettä valmisti todennäköisesti Carl Wilhelm Scheele vuonna 1771. 
:SnO + 2 HF → SnF2 + H2O

Tina(II)fluoridia voidaan käyttää hammastahnoissa, koska sen sisältämä fluoridi-ioni muodostaa hampaiden hydroksiapatiitin kanssa suojaavan fluoriapatiittikerroksen. Yhdistettä käytetään myös matalissa lämpötiloissa sulavien lasien valmistukseen, sekä orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa optisesti aktiivisia alkoholeja, katalyyttinä muun muassa Knoevenagel-kondensaatioissa ja aldolikondensaatioissa sekä orgaanisten tinayhdisteiden valmistuksessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Hollywood Hills

**Hollywood Hills** on kaupunginosa Los Angelesissa. Siihen kuuluvat Beachwood Canyon, Cahuenga Pass, Franklin Village, Hollywood Heights, Hollywoodland, Outpost ja Whitley Heights. Sen naapuriasuinalueita ovat Burbank, East Hollywood, Griffith Park, Hollywood, Hollywood Hills West, Los Feliz, Studio City, Toluca Lake ja Universal City. 

## Lähteet
Poul Tuxen

**Poul Tuxen** (1880–1955) oli tanskalainen indologi. Vuodesta 1928 hän työskenteli Kööpenhaminassa professorina.

## Teoksia
**Yoga. En Oversigt over den systematiske Yogafilosofi* (1911)
**An Indian Primer of Philosophy* (1914)
**Buddha* (1928)
**De ældste Upanishader * (1921–1922)
**Religious of India* (1949).

## Lähteet