open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Rose (Pokka pitää)

**Rose** on henkilöhahmo brittiläisessä komediasarjassa ''Pokka pitää''. Shirley Stelfox näytteli Rosea ensimmäisen tuotantokauden jaksoissa ja Mary Millar muissa jaksoissa.

Rose on Hyacinth Bucketin ja Daisyn sisar. Rose ja Daisy asuvat samassa asunnossa rapistuneella asuinalueella Onslow'n ja siskojen isän kanssa. Rose on miestennielijä ja aina flirttaileva. Hän on iskenyt silmänsä pastori Michaeliin ja Hyacinthin naapurin Emmettiin. Rose pukeutuu usein minihameisiin ja hyvin paljastaviin seksikkäisiin vaatteisiin. Rose on ollut naimisissa kerran ja kihloissa monta kertaa.

Hyacinth ei pidä Rosen tyylistä pukeutua minihameisiin ja viekoitella miehiä. Hän yrittää parhaansa mukaan vältellä Rosea ja Daisyä. Hän vierailee sisariensa luona vain pakon edessä, lähinnä dementoituneen isänsä takia.

Rosen sukunimeä ei ole koskaan mainittu sarjassa.
Ivar Jokinen

**Iivar Jokinen** (2. syyskuuta 1874 – 27. helmikuuta 1918) oli jämsäläinen paperitehtaan työmies ja Jämsänkosken punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän pakeni Jämsästä Tampereelle ja liittyi punakaartiin, sai komentoonsa Oriveden punakaartiin liitetyn jämsäläiskomppanian, ja otti osaa Länkipohjan taisteluun. Hän antautui vapaaehtoisesti vangiksi taistelussa, kuljetettiin vankina Jämsään, jossa Jokinen joutui vankina Hjalmar Saaren eli Saaren Jallun omistamaan kartanoon. Jokinen murhattiin pian tämän jälkeen.

## Katso myös
* Jämsän teloitukset 1918 

## Aiheesta muualla
* Jukka Rislakki, Jukka: Kauhun aika
* Sotasurma-projektin nimitiedoston tiedot Iivar Jokisesta.
Taavi Starck

**Taavi Vilhelm Starck** (15. tammikuuta 1858 - 10. toukokuuta 1918) oli lappeelainen työmies ja Lappeenrannan punakaartin esikunnan jäsen Suomen sisällissodassa 1918. Hänen vaimonsa Elisabeth Starck oli vallankumousoikeuden jäsen ja hänen poikansa Väinö Starck Lappeenrannan punakaartin esikuntapäällikkö. Taavi Starck jäi Lappeenrannassa valkoisten vangiksi toukokuussa 1918. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin sotatuomari Toivo Tapanaisen määräyksellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sotasurmat-projektin nimitiedoston tiedot Taavi Starckista
* Tikka, Marko: Koston kevät 1918
Killken kulttuuri

**Killken kulttuuri** oli Andien myöhäisen välikauden arkeologinen kulttuuri Cuscon altaassa noin vuosina 1000–1400. Kulttuurin kuvasi yhdysvaltalainen arkeologi John H. Rowe.

Killken kulttuurin tunnuspiirre on pallomainen keramiikka, joka on pinnoitettu valkoisella tai vaaleankellertävällä savilietteellä ja koristeltu mustin ja puna-mustin geometrisin kuvioin. Kulttuurin tunnusomainen esine on liuskekivestä valmistettu veitsi. Kivestä tehtiin myös vasaran ja kirveen tapaisia työkalua. Luu oli yleisesti käytetty materiaali mutta metalliesineet hyvin harvinaisia.

Killke-kulttuurin alkuvaiheessa asutuskeskukset rakennettiin mäkien huipulle tai vuoren rinteisiin laaksojen yläpuolelle. Ne olivat helposti puolustettavia ja hallitsivat alempana olevaa maastoa. Kulttuurin myöhäisvaiheessa asutus siirtyi laaksojen mataliin, tasaisiin osiin viljelykelpoisen maan läheisyyteen. Muutamat korkealla paikalle rakennetut puolustusasemat pysyivät kuitenkin käytössä Killke-kulttuurin loppulle. Muutos viittaa Cuscon laaksossa esiintyneisiin sotilaallisiin selkkauksiin myöhäisen välikauden alussa ja myöhemmin alkaneeseen rauhanomaisempaan jaksoon. Warin valtakauden päättyessä Cuscon alueelle syntyi ehkä valtatyhjiö, jonka täyttämisestä kaksi tai useampia etnisiä ryhmiä kilpaili.

Killken kulttuurin arkeologiset kohteet ovat enimmäkseen pieniä, ja niissä on tyypillisesti kymmenkunta tai hieman useampia asuinrakennusta. Tunnetaan myös muutamia isompia asutuskeskuksia, joita kokonsa puolesta voi kuvata lähinnä kyliksi. Merkittävimmät ovat Qencha-Qencha Cuscon laaksossa ja Pucara Pantillicla Pisacin lähellä. Talot on rakennettu savella muuratuista pienehköistä luonnonkivistä.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Elizabeth Warden

**Elizabeth Warden**, lempinimeltä **Liz** (o.s. **Hawksworth**) on kuvitteellinen hahmo brittiläisessä komediasarjassa *[[Pokka pitää]]*. Elizabethia näyttelee Josephine Tewson.

Elizabeth on Hyacinth ja Richard Bucketin naapuri. Elizabeth on naimisissa ja hänen aviomiehensä työskentelee Saudi-Arabiassa. Pariskunnalla on tytär nimeltä Gail, joka opiskelee yliopistossa. Elizabethin luona asuu hänen vaimostaan eronnut veljensä Emmet. Molemmat yrittävät parhaansa mukaan vältellä Hyacinthiä, yleensä huonolla menestyksellä. Hyacinth kutsuu usein Elizabethin kahville, mutta Elizabethilla on kahvikuppineuroosi, joka ilmenee vain Hyacinthin luona. Elizabeth päätyy aina tavalla tai toisella läikyttämään kahvia tai pudottamaan kupin lattialle ja muuttuu hermoraunioksi yrittäessään välttää sitä. Hyacinth ei koskaan vaikuta vihaiselta, vaikka on oikeasti enemmän huolissaan arvoastioistaan kuin Elizabethista. Toisinaan Hyacinth huomauttaa Elizabethin vaatteista ja siitä, ettei hän käytä hattua.
Chiripa

**Chiripa** oli Andien varhaisen horisontin arkeologinen kohde, joka sijaitsee Titicacajärven etelärannalla. Kohteen perusteella on määritelty Chiripan kulttuuri. Paikalla oli pieni kylä viimeistään noin 1300 eaa. Vuoteen 500 eaa. mennessä siitä kasvoi alueensa taloudellinen ja poliittinen keskus. Kaupungissa oli iso kivellä peitetty maakumpu, jonka keskellä oli madallettu sisäpiha ja huipulla 16 muurattua rakennusta. Kumpu rakennettiin 2. vuosituhannen eaa. lopulla.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Boom Gaspar

**Kenneth E. Gaspar** (s. 4. helmikuuta 1953 Waimanalo Havaiji Yhdysvallat), paremmin tunnettu nimellä **Boom Gaspar**, on yhdysvaltalainen muusikko. Hän on soittanut koskettimia Pearl Jamissa vuodesta 2002 alkaen. Ennen Pearl Jamia hän soitti useammissa paikallisissa kokoonpanoissa.
Borgundin sauvakirkko

**Borgundin sauvakirkko** on sauvakirkko, joka sijaitsee Borgundissa, Sognin ja Fjordanen läänissä Norjassa. Se rakennettiin vuoden 1150 tienoilla ja omistettiin Pyhälle Andreakselle. Sitä ei ole tämän jälkeen laajennettu eikä sitä ole jälleenrakennettu uudenaikaisemmaksi, kuten monille muille sauvakirkoille on käynyt. Katto on paanuista ja koristeltu lohikäärmeenpäillä ja risteillä. Saarnastuoli on 1500-luvulta ja alttaritaulu vuodelta 1620.

## Lähteet
*Stavkirker: Souvenir Guide Book. Normanns Kunstforlag. s. 18-19.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Koo Stark

**Kathleen Dee-Anne "Koo" Stark** (s. 26. huhtikuuta 1956) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan parhaiten Prinssi Andrewin tyttöystävänä ennen prinssin suhdetta ja avioliittoa Sarah Fergusonin kanssa.

Koo Starkin tunnetuin elokuvarooli on nimirooli eroottisessa elokuvassa *Emily* (1976). Enimmäkseen hän on tulkinnut sangen pieniä osia. 

Stark on näyttelijänuransa ulkopuolella työskennellyt valokuvaajana. Molemmat hänen vanhemmistaan vaikuttivat viihdealalla.

Buddhalaisella Starkilla on 17. maaliskuuta 1997 syntynyt tytär Tatiana. Hän sairastui vuonna 2002 rintasyöpään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 2008 kokoonpanot

Tämä sivu esittelee vuoden 2008 jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailujen 16 osallistujajoukkuetta. Joukkueiden kapteenit on merkitty (c)-merkillä. Joukkueissa tulee olla 23 pelaajaa, joista kolmen täytyy olla maalivahteja.

## Lohko A

### Sveitsi

### Tšekki

### Portugali

### Turkki

## Lohko B

### Itävalta

### Kroatia

### Saksa

### Puola

## Lohko C

### Alankomaat

### Italia

### Romania

### Ranska

## Lohko D

### Kreikka

### Ruotsi

### Espanja

### Venäjä

## Lähteet
Irakli Tšarkviani

**Irakli Tšarkviani** (, 19. marraskuuta 1961 – 25. helmikuuta 2006) oli georgialainen runoilija, proosakirjailija ja muusikko, joka käytti taiteilijanimeä **Mefe** (, "kuningas"). Tšarkviani tunnettiin eksentrisestä julkisuuskuvastaan ja runoudestaan sekä eklektisestä musiikistaan, johon kuului vaihtoehtorockia, elektronista musiikkia ja hip hopia. 

Tšarkviani syntyi eliittiperheeseen Tbilisissä, silloisen Georgian SNT:n pääkaupungissa. Hänen isänsä, journalisti ja diplomaatti Gela Tšarkviani, on Georgian nykyinen Britannian-suurlähettiläs ja hänen isoisänsä Kandid Tšarkviani nousi Lavrenti Berijan jälkeen Georgian SNT:n kommunistisen puolueen keskuskomitean pääsihteeriksi vuosiksi 1938–1952.  

Tšarkviani valmistui Tbilisin valtionyliopiston länsieurooppalaisen ja amerikkalaisen kirjallisuuden osastolta. Hän teki debyyttinsä vuonna 1976 indie rock -projekti Arišissa, jota ei huomioitu julkisuudessa. Myöhempi yhtye Taxi menestyi edeltäjäänsä paremmin ja nauhoitti nimeään kantavan albumin vuonna 1988. 1980-luvulla useita Tšarkvianin sanoituksia ja novelleja, jotka pantiin merkille kapinallisuudestaan, julkaistiin Georgian kirjallisuuslehdissä. 1990-luvun alussa Tšarkvianista tuli yksi Georgian vaihtoehtorockin ja elektronisen musiikin huomattavimmista artisteista. Hän johti projekteja *Children’s Medicine* (1991–1992) ja *Georgian Dance Empire* (1993), esiintyen ympäri Georgiaa ja ulkomailla, erityisesti Moskovassa ja Itä-Euroopassa. Tšarkvianin ensimmäinen sooloalbumi *[[Svanit|Svan]] Song* nauhoitettiin Saksassa vuonna 1993: sillä oli merkittävä vaikutus Georgian 1990-luvun vaihtoehtomusiikkiin. Hän sävelsi musiikkia elokuvaan *Orpeosis sakvdili* ("Orfeuksen kuolema") vuonna 1995 ja äänitti toisen albuminsa nimeltään *Apren* vuonna 1997. Sitä seurasivat single *Sakartvelo* ("Georgia") vuonna 1999 ja albumit *Amo* ja *Savse* vuosina 2001 ja 2004. Samoihin aikoihin hän otti käyttöön taiteilijanimen Mefe, joka tarkoittaa georgiaksi "kuningasta". Tšarkviani kirjoitti myös useita runoja, tarinoita ja romaanin, mutta hänen suosionsa muodostui pääosin musiikista.

Hän kuoli "sydänongelmiin" kotonaan 25. helmikuuta 2006. Hän jätti jälkeensä useita julkaisemattomia kappaleita, jotka koottiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 2007 albumille *Dzirs Mefe*.  
 
## Lähteet

  

## Aiheesta muualla
*Mefe.ge
*Tšarkvianille omistettu sivu
Tamaudun

**Tamaudun** () on Ryūkyūn kuningaskunnan toiselle Shō dynastialle rakennettu mausoleumi. Se sijaitsee Nahan kaupungissa, nykyisessä Okinawan prefektuurissa, Japanissa. 

Mausoleumin rakensi dynastian kolmas kuningas Shō Shin noin vuonna 1501. Rakennus vahingoittui toisessa maailmansodassa käydyssä Okinawan taistelussa vuonna 1945, ja se restauroitiin 1972. Suoraan luonnonkiveen rakennetussa mausoleumissa on kolme sisempää kammiota, ja koko rakennelma on ympyröity kivestä rakennetuilla seinillä. Ulkopuolella rakennusta vartioi kaksi shīsā-patsasta.

Japanissa Tamaudun on valittu tärkeäksi kansalliseksi kulttuurikohteeksi sekä kansalliseksi historialliseksi monumentiksi. Vuonna 2000 Tamaudun valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon osana gusukujen ja muiden Ryūkyūn kuningaskunnan omistusten muodostamaa kokonaisuutta. Tamaudunin maailmanperintöluetteloon valittu alue on kooltaan 1,1 hehtaaria ja sitä ympäröi Sonohyan-utaki Ishimonin ja Shurin linnan kanssa jaettu 136,9 hehtaarin suojavyöhyke.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tamaudun Unescon sivuilla
Neue Nationalgalerie

**Neue Nationalgalerie** on Berliinin Kulturforumilla sijaitseva modernin taiteen museo. Museon suunnitteli Ludwig Mies van der Rohe, ja se avattiin vuonna 1968. Museossa on useita uniikkeja 1900-luvun moderneja taideteoksia. Tyylisuuntauksina ovat esimerkiksi kubismi ja surrealismi. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa Pablo Picasson, Joan Mirón ja Vasili Kandinskin töitä.
Chankat

**Chankat** (chanca) olivat varhain 1400-luvulla Perun ylängöllä inkojen kilpailijoita. He asuivat Apurimacin laaksossa Abancayn seuduilla nykyisissä Ayacuchon ja Paurimacin depertementeissa. Chankojen alue laajeni noin 1200-1438. He valloittivat muun muassa ketšuakansan maat, jotka sijaitsivat länteen inkojen alueesta.

Chankat jakautuivat kolmeen ryhmään: hananin chankat eli ylemmät chankat, Hhrinin chankat eli alemmat chankat ja villcat eli hancohuallosit. Hannain chankojen keskus oli Andahuaylas, hurinin chankojen Uranmarca, ja vilcojen Vilcashuaman.

Vuonna 1438 chankat tunkeutuivat inkojen maille. Kun he hyökkäsivät Cuzcoon, silloisen hallitsijan Viracocha Incan prinssi, tuleva inkahallitsija Pachacuti ajoi heidät pois Cuzcon lähistöltä. 

Muita inkojen alistamia ylänköheimoja olivat huancat..

## Lähteet
Gemäldegalerie

**Gemäldegalerie** on Berliinissä sijaitseva taidemuseo, jossa on maailman suurimpiin kuuluva kokoelma 1300−1800-lukujen taidetta. Preussin kuninkaallisesta taidekokoelmasta alkunsa saanut kokoelma avattiin yleisölle alun perin vuonna 1830 nykyisen Altes Museumin tiloissa. Kokoelma kasvoi kansainväliseen kuuluisuuteen sen johtajana vuosina 1890–1920 toimineen Wilhelm von Boden aikana, ja vuodesta 1904 se oli näytteillä Kaiser-Friedrich-Museumin (nyk. Bode-museo) tiloissa. Kokoelma ja rakennus kärsivät pahoja vaurioita toisessa maailmansodassa, jolloin yli 400 taideteosta tuhoutui tai katosi. Kylmän sodan aikana kokoelma jakautui kahtia, kun Itä-Saksaan jääneet teokset jätettiin Bode-museoon ja Länsi-Saksaan päätyneet siirrettiin Dahlemin museoihin. Saksojen yhdistymisen jälkeen kokoelmat yhdistettiin ja uusi museorakennus valmistui Kulturforumille vuonna 1998.

Gemäldegaleriessa on esillä muun muassa Peter Paul Rubensin, Rembrandtin, Rafaelin ja Caravaggion mestariteoksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Museon sivusto
George Kojac

**George Harold Kojac** (2. maaliskuuta 1910 New York – 28. toukokuuta 1996 Fairfax, Virginia) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti kaksi olympiamitalia, joista kumpikin oli kultaisia ja saatu Amsterdamista 1928.

## Lähteet
Kaphoornari

**Kaphoornari** tarkoittaa merenkulkijaa, joka on kiertänyt Kap Hornin purjealuksella. Tiukasti määritellen kaphoornareiksi hyväksytään vain Kap Hornin purjekauppalaivalla kiertäneet merikapteenit. Kaphoornareilla on ollut kansainvälinen järjestö, alkujaan Ranskassa vuonna 1937 perustettu yhdistys A.I.C.H. (Amicale Internationale des Capitaines au Long Cours Cap Hornies). A.I.C.H. lopetettiin vuonna 2003. Suomessa on toiminut kaksi kansallista alaosastoa: Manner-Suomessa Amicale des Capitaines au Long Cours Cap Hornies Finlandais, joka lopetettiin vuonna 2006, ja Ahvenanmaalla vuoteen 2003 asti.

Suomella on kaphoornareihin liittyen erikoisasema sikäli, että Kap Hornin kiertämiseen kykeneviä purjekauppalaivoja kuului viimeksi ahvenanmaalaisen Gustaf Eriksonin laivastoon. Merikapteenien koulutukseen puolestaan kuului pakollinen harjoittelu purjealuksilla, joten kapteeneiksi aikovat pestautuivat usein Eriksonin aluksiin. Näistä aluksista viimeisinä Kap Hornin kiersivät *[[Pamir (laiva)|Pamir]]* ja *[[Passat (parkki)|Passat]]* vuonna 1949.

Suomessa oli toukokuussa 2009 elossa 13 kaphoornaria.

## A.I.C.H.

A.I.C.H. eli Association Amicale Internationale des Capitaines au Long-Cours-Cap Horniers () oli kansainvälinen merenkulkijoiden järjestö, jonka jäseneksi pääsivät Kap Hornin kiertäneet merikapteenit.

Yhdistyksen perusti vuonna 1937 ranskalainen merikapteeni Yves Menguy 34 muun perustajajäsenen kanssa Saint-Malossa Ranskassa. Yhdistyksellä oli Suomessa kaksi alaosastoa, Ahvenanmaan ja Suomen alaosastot. Suomen osasto perustettiin vuonna 1965 ja lakkautettiin vuonna 2006. Ahvenanmaan osasto perustettiin 3. marraskuuta 1961. Suomen osaston jäsenten elämäkertatietoja on julkaistu teoksessa *A.I.C.H. Section Finlandaise, Livre d'Or*.

Jäsenillä on erilaisia nimityksiä. Albatrossi on jäsen, joka on kiertänyt Kap Hornin purjelaivan päällikkönä. Muu varsinainen jäsen on Malamok, joka on myöhemmin suorittanut merikapteenintutkinnon. Ylimääräinen jäsen on Cape Pigeon. Ahvenanmaan osastoon hyväksyttiin muitakin merikapteeneita. Siihen kuului noin 150 jäsentä, joista 60 oli varsinaisia kaphoornareita.

Veljeskunta lopetettiin Saint-Malossa vuonna 2003. Lopettamispäätös tehtiin Maarianhaminassa Tall Ships Racen yhteydessä vuonna 2000 pidetyssä Kap Horn -kongressissa. Toiminta jatkuu kuitenkin monessa maassa kansallisella tasolla. Ahvenanmaan alaosaston lakkauttamisen jälkeen perinteitä on vaalinut Ålands Kap Hornförening.

Ahvenanmaalla on yhdistyksen kunniaksi taiteilija Allan Palmerin veistos *Meren vapaus ja veljeys*.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
**Livre d'Or*, A.I.C.H. Section Finlandaise

## Aiheesta muualla
* Documents d'archives de l'AICH Amicale Internationale des capitaines au long cours Cap-Horniers
Charlie Bauerfeind

**Charlie Bauerfeind** (syntyjään *Karl Rudolf Bauerfeind*, s. 5. toukokuuta 1963 Erlangen, Länsi-Saksa) on saksalainen musiikkituottaja. Hän on tuottanut lähinnä power metal -yhtyeiden levyjä. Bauerfindin tuottamia artisteja ovat muun muassa Angra, Blind Guardian, Helloween, Primal Fear, Rage, HammerFall ja Saxon.

## Aiheesta muualla
*Charlie Bauerfeindin virallinen sivusto
James Thomas

**James "Son" Thomas** (14. lokakuuta 1926 Eden, Mississippi &ndash; 26. kesäkuuta 1993 Greenville, Mississippi) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, kitaristi, laulaja ja kuvanveistäjä. 

## Elämä

Thomas ei koskaan tuntenut isäänsä, ja hänen äitinsä vanhemmat kasvattivat Jamesin. Nämä antoivat hänelle lempinimen "Son". Jo nuorena Thomas alkoi tehdä veistoksia savesta. Hänen erityispiirteensä oli pääkalloveistokset, joille hän hankki paikallisilta hammaslääkäreiltä aidot hampaat. Hänen töitään on ollut esillä gallerioissa New Yorkissa, Los Angelesissa ja Washington D.C.:ssä. 

Thomasin toinen mielenkiinnon kohde oli musiikki. Hänen setänsä opetti Sonille kitaransoiton alkeet. Myöhemmin hän alkoi soitella Yazoo Cityn baareissa yhdessä muun muassa Elmore Jamesin kanssa. Hän soitteli kappaleita kuten "Catfish Blues" ja "Cairo Blues", jälkimmäisen ansiosta häntä välillä kutsuttiinkin "Cairo" Son Thomasiksi. Varsinaisen elantonsa Thomas kuitenkin hankki haudankaivajana. Myöhemmin kun hänen terveytensä meni huonommaksi, hän alkoi työskennellä huonekaluliikkeessä. Vuonna 1961 hän muutti Mississipin Lelandiin.

Vuonna 1967 musiikintutkija, folkloristi William Ferris "löysi" Thomaksen. Thomaksesta tuli keskeinen henkilö monissa Ferriksen töissä kuten kirjassa *Blues From The Delta* ja dokumenttifilmeissä *Mississippi Delta Blues* (1969), *James 'Son Ford' Thomas: Delta Blues Singer* (1970), *Give My Poor Heart Ease* (1975), *I Ain't Lying* (1975) ja *Made In Mississippi* (1975). Thomaksesta tuli huomattava bluesmuusikko, joka levytti useita albumeita levymerkeille kuten Transatlantic, Matchbox ja Southern Folklore sekä keikkaili aktiivisesti, muun muassa vuonna 1981 Euroopassa American Folk Blues Festival -kiertueen mukana.

Son Thomas kärsi huonosta terveydestä koko aikuisikänsä, minkä takia hän vaikutti ikäistään vanhemmalta. Vuonna 1981 häntä ammuttiin vahingossa vatsaan, ja vuonna 1991 hän joutui leikkaukseen aivokasvaimen vuoksi. Toukokuussa 1993 Thomas sai sydäninfarktin, josta hän ei koskaan toipunut, ja hän kuoli sairaalassa 66-vuotiaana sydänkohtaukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Greg Johnson: James "Son" Thomas  (Article Reprint from the October 2000 BluesNotes)
* Kuvitettu diskografia
Antroposeeni

**Antroposeeni** on vakiintumaton, joidenkin tieteilijöiden ehdottama, meneillään oleva geologinen epookki. Yleisluontoisen määritelmän mukaan antroposeeni on holoseenin jälkeinen epookki ja se alkoi teollistumisen myötä 1800- tai 1900-luvulla. Antroposeenin aikana niin sanottu kuudes joukkosukupuutto on kiihtynyt voimakkaasti.

Antroposeenin käsitteen kannattajat ovat esittäneet (2011), että uudelle geologiselle epookille on tarvetta, koska ihmisen toiminta on muuttanut luontoa niin monin tavoin ja osa muutoksista on geologian keinoin havaittavissa. Käsitteen vastustajat taas ovat katsoneet (2015), että uuden epookin määrittelemiseen ei ainakaan toistaiseksi ole aihetta, etenkin kun ihmisen toiminnan vaikutukset mainitaan jo osana holoseenin määritelmää.

Antroposeeni-termin loi amerikkalainen biologi Eugene Stoermer jo 1980-luvulla, mutta Nobel-palkittu kemisti Paul J. Crutzen teki käsitteen yleisesti tunnetuksi vuonna 2000. Anthropocene Working Groupiksi nimetty tutkijaryhmä tekee työtä antroposeenin virallistamiseksi, mihin vaaditaan muun muassa riittävän selvä määritelmä ja alkamisajankohta. Mahdollisen virallisen päätöksen tekee Kansainvälinen stratigrafiakomissio.

## Ajoitus
Antroposeenia edeltävän epookin, holoseenin, katsotaan alkaneen noin 9&nbsp;600&nbsp;eaa. Se määriteltiin vuonna 2009, vaikka holoseenin käsite oli ollut käytössä 1800-luvulta lähtien.

Antroposeenin katsotaan varsin yksimielisesti alkaneen teollisen vallankumouksen jälkeen, jossakin vuosien 1800 ja 2000 jaa. välillä, mutta tarkkaa määritystä ei ole vielä yleisesti hyväksytty. Eräs ehdotus rajapyykiksi on ydinkokeiden laajamittainen suorittaminen 1950- ja 1960-luvuilla. Niiden aiheuttamat laskeumat näkyvät muun muassa Grönlannin jäätiköissä tehtävissä kairauksissa. Toisaalta on myös esitetty, että antroposeeni tulisi ajoittaa kolonialismin alkuun, josta nykyisen ympäristökriisin voidaan katsoa juontaneen juurensa. Ekologisen kriisin nähdään tällöin olevan luonteeltaan sidoksissa kolonialistiseen ja kapitalistiseen ideologiaan, jotka toimivat perustana riistolle sekä omaisuuden kerryttämiselle riistämisen kautta. Meneillään olevan antroposeenin loppu eli seuraavan epookin määrittely on täysin avoinna.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Carl Gustav (sinko)

**Granatgevär m/48** *Carl Gustav* on ruotsalainen panssarintorjuntaan tarkoitettu sinko. Panssaritorjunnan lisäksi sillä voi ampua myös sirpale-, savu- ja valokranaatteja. Asetta on Ruotsissa valmistanut Saab Bofors Dynamics, aikaisemmin nimellä Bofors Anti-Armour AB. Aseen ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1946. Sen kehittivät Hugo Abramson ja Harald Jentzen Ruotsin kuninkaalliselta puolustushallinnon varusteluosastolta. Aseen nimi on peräisin sitä alkuun valmistaneesta Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori-tehtaasta, joka oli osa Boforsia. Käyttöön se otettiin vuonna 1948 josta tyyppimerkintä 8,4 cm Granatgevär m/48. Muiden vastaavien kevyiden sinkotyyppien väistyttyä kehittyneempien mallien tieltä, on Carl Gustav yhä laajasti käytössä ympäri maailman. Muista saman aikakauden sinkoaseista, kuten yhdysvaltalainen Bazooka tai brittiläinen PIAT, poiketen Carl Gustavin putki on rihlattu.

Ase käsittää putken, kartiomaisen peräosan ja kaksi kahvaa. Aseessa on tavanomaiset tähtäimet, mutta normaalisti aseella tähdätään optisella tähtäinkiikarilla jossa on kolminkertainen suurennus ja 17 asteen näkymä. Aseen etu- ja takatähtäimissä on itsevalaisevat täplät yökäyttöön, mutta ase on mahdollista varustaa myös valonvahvistimella. Etäisyyden saa mitattua laserilla.

Carl Gustavilla voi ampua seisaaltaan, polviasennosta, istuen ja makuulta. Aseella on normaalisti kahden hengen miehitys, toisen kantaessa ammuksia ja ladatessa.

## Tekniset tiedot
* Kaliiperi: 84 mm
* Paino: 14,2 kg (M2), 8,5 kg (M3)
* Pituus: 1&nbsp;065 mm
* Tulinopeus: 6 l/s min

## Käyttäjävaltiot

*  - merijalkaväellä
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  - *Sumitomo FT-84*
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  - erikois- ja laskuvarjojoukoilla
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  - USSOCOM -joukoilla
* 
* 
*
Roger Kingdom

**Roger Kingdom** (s. 26. elokuuta 1962) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpaili 110 metrin aitajuoksussa. Hän voitti kaksi olympiakultamitalia lajissaan, vuosina 1984 ja 1988. Kingdom saavutti MM-kisoissa pronssia vuonna 1995. Sisäratojen MM-kisoissa hän voitti kultaa vuonna 1989.

Kun Kingdom voitti kultaa Soulin olympialaisissa, hänestä tuli ensimmäinen, joka oli onnistunut puolustamaan kultamitaliaan tässä lajissa sitten Lee Calhounin, joka voitti kultaa vuosina 1956 ja 1960.

Kingdomin Zürichissä vuonna 1989 juoksema 110 metrin aitojen ennätys 12,92 oli maailmanennätyksenä vuoteen 1993 asti, jolloin Colin Jackson rikkoi sen Stuttgartissa yhdellä sadasosasekunnilla.

## Lähteet
*

### Viitteet
Huancat

**Huancat** eli *wankat* ovat eräs ketšuakieltä puhuva intiaaniheimo Keski-Perun Andeilla. Heidän asuinalueensa oli nykyisen Huancayon tienoilla Junínin alueella Keski-Perussa viljavassa Mantaron laaksossa. Wankojen kieli jakautuu kolmeen ryhmään: Waylla Wanka Huancayon ja Chupacan provinsseissa, Waycha Wanka Concepciónissa ja Shawsha Wanka Jaujassa.

Inkahallitsija Pachacutec alisti huancat inkojen valtaan 1400-luvun puolivälin tienoilla. Huancat olivat Perun vuoristoylängöllä yksi inkojen pahimpia vastustajia. Huancojen puhuma ketšua erosi huomattavasti inkojen käyttämästä. Huancat olivat hyvin sotaisia ja julmia vihollisiaan kohtaan.

Kun espanjalaiset saapuivat alueelle, huancat kostivat inkoille asettumalla espanjalaisten puolelle. Koska espanjalaiset pitivät huancoja pakanoina, he hävittivät huancojen tuhat vuotta aikaisemmin Warin kaupungin lähelle perustaman temppelin Warivilcassa.

## Lähteet
István Bárány

**István Bárány** (20. joulukuuta 1907 &ndash; 21. helmikuuta 1995) oli unkarilainen uimari ja olympiamitalisti. Hän saavutti ensimmäisen olympiamitalinsa Amsterdamissa 1928, jolloin mitalin väri oli hopea ja lajina 100 metrin vapaauinti. Neljän vuoden kuluttua Los Angelesin olympialaisissa hän saavutti 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä pronssia. Hän oli mukana jo Pariisissa 1924 mutta ilman mitalimenestystä.

## Lähteet
Carlos Amigo Vallejo

**Carlos Amigo Vallejo** (23. elokuuta 1934 – 27. huhtikuuta 2022) oli espanjalainen pappi. Hänestä tuli yksi katolisen kirkon kardinaaleista 21. lokakuuta 2003. 

Papiksi 17. elokuuta 1960 vihitty Amigo Vallejo kuului fransiskaaneihin. Hän toimi 22. toukokuuta 1982 alkaen Sevillan arkkipiispana kotimaassaan. Hän oli siihen saakka ollut Tangerin piispana Marokossa.

## Aiheesta muualla
* Catholic-hierarchy.org: Amigo Vallejo
Walter Laufer

**Walter Laufer** (5. kesäkuuta 1906 &ndash; 1. syyskuuta 1984) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.

Kultamitalinsa Laufer saavutti Amsterdamista 1928, 4x200 metrin vapaauintiviestistä, Austin Clappin, George Kojacin ja Johnny Weissmullerin kanssa. 100 metrin selkäuinnista hän sai hopeaa Kojacin jälkeen ja ennen Tomomi Moritaa ajalla 1,10,0. Hän sijoittui lisäksi viidenneksi 100 metrin vapaauinnissa.
## Lähteet
Tarek Thabet

**Tarek Thabet** (, s. 16. elokuuta 1971) on tunisialainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.

## Ura pelaajana
Thabet pelasi koko uransa tunisialaisessa Espérance Sportive de Tunisissa vuosina 1990–2005. Hän voitti muun muassa yhdeksän liigamestaruutta ja kolme Tunisian cuppia, sekä kerran Arabian mestarien liigan.

Thabet edusti myös maataan kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1998 ja 2002. Yhteensä Thabet pelasi 70 maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.

### Saavutukset
* Afrikan Cup voittajien cup: 1998
* Afro-Aasian Club Cup: 1995
* Afrikan Super Cup: 1995
* Afrikan Mestarien liiga: 1994
* Arabian Mestarien liiga: 1993
* Tunisian cup (3): 1991, 1997, 1999
* Tunisian mestaruus (9): 1991, 1993, 1994, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004

## Ura valmentajana
Pelaaja uransa jälkeen Thabet aloitti valmentamisen Stade Gabèsienissa, jossa hän toimi joukkueen apuvalmentajana. Kesäkuussa 2008 Thabet allekirjoitti päävalmentaja sopimuksen Jendouba Sportin kanssa kaudeksi 2008–2009.

Elokuussa 2011 Thabet palasi valmennustehtäviin ES Zarzisin riveihin. Joulukuussa 2011 hän sai potkut joukkueen hävittyä CS Sfaxienille maalein 5–1. Thabetin joukkue oli Tunisian pääsarjassa sijalla yksitoista. Joukkue voitti hänen johdollaan neljästä ottelusta yhden.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* National Football Teams 
* Weltfussball 
* Footballdatabase
Cédric Lécluse

**Cédric Lécluse** (s. 29. maaliskuuta 1972) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän syntyi Épinay-sur-Seinessa ja kasvoi 1,85 metrin mittaiseksi.

Léclusen ammattilaisseuroina ovat olleet AS Nancy, Shaanxi Baorong ja SCO Angers. SCO Angersissa pelipaidan numerona on 18.

## Lähteet
### Viitteet
Cuccu (korttipeli)

**Cuccu** ("käki") on vanha korttipeli, jonka kaltaisia pelejä ovat **Gnav**, **Hexenspiel**, **Gnaio**, **Vogelspiel**, **Cambio** (myös **Campio**, **Camphio**, **Camfio** tai **Kamfio**) ja **Kille**. Aikoinaan huippumuodikas peli saapui Suomeen kustavilaisella ajalla 1700-luvun jälkipuolella, ja sitä pelattiin aina 1800-luvun loppuun asti. 

## Pelin kuvaus
Cuccua pelataan tähän peliin tarkoitetuilla korteilla, joiden juuret ovat myöhäiskeskiajan italialaisissa tarokkikorteissa. Keski- ja Pohjois-Euroopassa kortit ovat kehittyneet omaan suuntaansa, ja eri maissa kuva-aiheet poikkeavat toisistaan. Ruotsissa ja Suomessa on käytetty 1700-luvulta lähtien 42 kortin pakkaa, jossa on 21 erilaista kuva-aihetta, kaikki kaksin kappalein. Korttien menneen ajan tunnelmaa henkivinä kuva-aiheina vilahtelevat muun muassa käet, husaarit, siat, majatalot, kukkamaljat ja narrit.

Cuccu-pelissä kortteja vaihdellaan vierustoverien kanssa tavoitteena välttää jaon huonoimman kortin jääminen käteen. Se, jolle jää huonoin kortti, menettää yhden elämän. Pelistä putoaa pois kun kaikki elämät on kulutettu. Viimeiseksi peliin jäänyt pelaaja voittaa pelin. Pelin jännitys piilee vaihtamiseen liittyvissä yllätyksissä ja riskeissä, koska vaihto voi tuottaa paremman tai huonomman kortin tai pudottaa pelistä.

## Pelin historia
Cuccu-korttipelin eli käkipelin juuret ulottuvat 1500-luvun Ranskaan ja Italiaan. Sieltä peli levisi 1600-luvulla pohjoiseen ja sai Saksassa nimet *Hexenspiel*, noitapeli, ja *Vogelspiel*, lintupeli. Hollannissa pelin nimeksi vakiintui *slabberjan* ja Tanskassa siitä tuli *gnav*, kissapeli.

Ruotsin valtakuntaan peli saapui 1700-luvulla *cambio*-nimisenä (myöhemmin myös *campio*, *camphio* ja *kamfio*). Italian kielen vaihtamista tarkoittava sana kuvaa hyvin peliä. Cambio oli muodissa kustavilaisella ajalla 1770–1790-luvuilla, jolloin sitä pelattiin hoveissa ja kapakoissa – lauloipa itse Bellmankin cambion iloista. Tuohon aikaan se oli yksinkertainen uhkapeli, jolle kehittyi lopulta huono maine ja alaluokkainen leima taloudellisesti turmiollisena ajanvietteenä. Ruotsissa peli sai 1800-luvun puolivälissä uudet, mutkikkaammat säännöt ja nimen *kille*, jolla se siellä yhä tunnetaan.

Suomessa cambiota pelattiin jo 1700-luvun lopulla, ja se säilytti suosionsa muiden korttipelien rinnalla koko 1800-luvun. Lehdissä mainostettiin cambio-kortteja, joita painettiin Turussa ja Helsingissä. Suomessa pelin vanhin nimi palasi 1800-luvulla käyttöön uudempien rinnalla: Topelius mainitsee päiväkirjoissaan pelanneensa kucku-peliä ja kukku oli ehkä myös pelin suomenkielinen nimi. Vanha suosikki painui unhoon Suomessa 1900-luvulla.

## Lähteet
* Jäppinen, J: Kortinläiskettä museossa. Helsingin kaupunginmuseo 2008.

## Aiheesta muualla

* Peliohjeet englanniksi
* Gnavin kuvaus boardgamegeek.comissa
Etelä-Pohjanmaan rovastikunta

**Etelä-Pohjanmaan rovastikunta** on yksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Lapuan hiippakunnan viidestä rovastikunnasta. Vuonna 2009 muodostettuun rovastikuntaan kuuluvat Lapuan hiippakunnan Lapuan tuomiokirkkoseurakunta sekä Alavuden, Ilmajoen, Kurikan, Kuortaneen ja Seinäjoen evankelis-luterilaiset seurakunnat. Seurakunnista jäsenmäärältään suurin on Seinäjoen seurakunta, jolla on 51&nbsp;549 jäsentä vuonna 2014.

Rovastikunnan lääninrovastina toimii Kurikan kirkkoherra Heikki Sariola.

Lapuan hiippakunnan rovastikunnat jaettiin vuonna 2022 uudestaan maakuntajaon mukaan. Ennen rovastikuntia oli kuusi, uuden jaon mukaan viisi. Jaossa Etelä-Pohjanmaan rovastikunta säilyi.

## Rovastikunnan seurakunnat

## Katso myös

* Uskonto Etelä-Pohjanmaalla

## Lähteet
Jurgen Van Den Broeck

**Jurgen Van Den Broeck** (s. 1. helmikuuta 1983 Herentals, Belgia) on belgialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa US Postal / Discovery Channel -tallissa 2004–2006. Hän kilpaili vuosina 2007–2015 belgialaistallissa, viimeksi nimeltään Lotto Soudal. Kaudella 2016 hän edusti venäläistä Katjuša-joukkuetta ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2017 alankomaalaista Team LottoNL-Jumboa.

Van Den Broeck voitti junioreiden aika-ajon maailmanmestaruuden vuonna 2001 ja Belgian ympäriajon mäkikilpailun 2006. Vuoden 2008 Italian ympäriajossa hän sijoittui seitsemänneksi oltuaan parhaimmillaan kahdella etapilla kahdeksas. Ranskan ympäriajossa 2009 hän oli viidestoista ja saman vuoden Eneco Tourilla neljäs.

Vuonna 2010 Van Den Broeck sijoittui Vuelta a Andalucía -etappikilpailussa toiseksi ja Critérium du Dauphinéssa neljänneksi. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui Alberto Contadorin hylkäyksen jälkeen neljänneksi ja 12. etapilla kolmanneksi. Ammattilaisuransa ensimmäisen voiton hän sai 2011 Critérium du Dauphiné'n ensimmäisellä etapilla. Kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuonna 2012 hän oli kolmas Katalonian ympäriajossa, viides Critérium du Dauphinéssa ja neljäs Ranskan ympäriajossa.

Van Den Broeck sijoittui vuonna 2013 toiseksi Vuelta a Andalucían kokonaiskilpailussa ja voitti yhdistelmäkilpailun. Seuraavana vuonna hän oli kolmas Critérium du Dauphinéssa ja kolmastoista Ranskan ympäriajossa. Italian ympäriajossa 2015 hän sijoittui 12:nneksi. Hän voitti samana vuonna Belgian aika-ajomestaruuden.
 
## Lähteet
*Jurgen Van Den Broeck Trap-Friis -tietokannassa 
*Jurgen Van Den Broeck Cycling Archives -tietokannassa 
### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Virallinen sivusto
Zoubaïer Baya

**Zoubaïer Baya** (, s. 15. toukokuuta 1971) on tunisialainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääväkeskikenttäpelaaja. Huhtikuussa 2012 hänet nimitettiin Tunisian maajoukkueen kykyjenetsijäksi.

## Ura
Baya aloitti uransa paikallisessa CS M'sakenin junioreissa vuonna 1981. Hän pelasi joukkueessa myös hetken aikaa aikuistasolla ennen siirtymistään Étoile Saheliin vuonna 1991. Usean vietetyn kauden ajan Bayasta kehittyi pian maansa parhaimpia pelintekijöitä ja hänet valittiin kahdesti Tunisian vuoden jalkapalloilijaksi. Baya ehti voittaa muun muassa Afrikan Cup voittajien cupin ennen siirtymistään eurooppaan vuonna 1997. 

SC Freiburgissa hän pelasi vuosien 1997–2001 aikana yhteensä 129 ottelua ollen myös joukkueensa avainpelaajia. Maalinteossa Baya onnistui 21 kertaa. Saksasta hän matkasi kaudeksi 2001/2002 Turkkiin Beşiktaşiin, jossa Baya kuului myös joukkueen avausmiehistöön. Kauden päätteeksi hän pelasi vuoden 2002 loppuun asti Qatarissa, Al-Arabissa ennen paluutaan kotimaahansa.

Baya siirtyi joulukuussa 2002 ES Saheliin, jossa hän pelasi viimeiset pääsarja ottelunsa Tunisiassa. Sittemmin hän lopetti pelaajauransa pelaamalla kasvattajaseurassaan CS M'sakenissa Tunisian ykkösdivisioonassa, Ligue Professionnelle 2:ssa.

### Maajoukkue
Baya teki ensi esiintymisensä maajoukkueessa 4. syyskuuta 1994 Guinea-Bissauta vastaan, jossa hän myös teki ensimmäisen maalinsa. Baya edusti Tunisiaa kaksissa MM-kisoissa, vuosina 1998 ja 2002, sekä yksissä kesäolympialaisissa vuonna 1996. Hän pelasi urallaan 81 maaottelua ja teki niissä 18 maalia.

## Saavutukset
* CAF Cup: 1995
* Tunisian cup: 1996
* Tunisian mestaruus: 1997
* Tunisian liigacup: 2005

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* National Football Teams 
* Weltfussball 
* Footballdatabase 
* Transfermarkt
Lennart Nilsson

**Lars Olof ''Lennart'' Nilsson** (24. elokuuta 1922 Strängnäs – 28. tammikuuta 2017) oli ruotsalainen valokuvaaja ja tutkija, joka tunnetaan erityisesti kehonsisäisen kuvauksen pioneerina. Erityisen tunnettuja ovat hänen otoksensa syntymättömistä lapsista.

Nilssonia pidetään yhtenä Ruotsin ensimmäisistä moderneista kuvajournalisteista. Hän sai vuonna 2009 kunniaprofessorin arvonimen Ruotsissa. Vuonna 1980 hänelle myönnettiin ensimmäinen Hasselblad-palkinto.

## Suomennetut teokset
**Näin sinä synnyit, kuvakertomus*, Lennart Nilsson, suom. Björn-Christer Lindgren, Gummerus, 1974
**Perheeseen tulee vauva*, Lennart Nilsson, Lena Katarina Swanberg, suom. Eeva-Liisa Jaakkola, Otava, 1995 Alkuteos: Vi ska få ett syskon
**Syntyy uusi ihminen*, valokuvat: Lennart Nilsson, teksti: Lars Hamberger, suom. Ritva Leppänen, 4. uud. laitos, Otava, 2003 Alkuteos: Ett barn blir till  (ilmestynyt aiemmin nimellä Ennen syntymää)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lennart Nilssonin verkkosivu. .
* 
* Lennart Nilssonin muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Sirmakka

**Sirmakka** on karjalainen lempinimi harmonikalle. Se voi viitata myös seuraaviin asioihin:

*Sirmakka, Sari Kaasisen johtama rääkkyläläisten lasten kansanmusiikkiyhtye 
*Sirmakka, Joensuussa 1986–1990 ilmestynyt ilmaisjakelulehti, jota on tehty verkkojulkaisuna vuodesta 2002.
* Sirmakka eli Karjalan musiikkipäivät, 1973-79 järjestetty kansanmusiikkitapahtuma Joensuussa (ks. Luettelo Joensuun kulttuuritapahtumista).

## Lähteet
Big Joe Williams

**Big Joe Williams** (oik. **Joseph Lee Williams**, s. 16. lokakuuta 1903, Crawford, Mississippi &ndash; k. 17. joulukuuta 1982, Macon, Mississippi) oli yhdysvaltalainen delta blues -muusikko, kitaristi ja laulaja-lauluntekijä. Hänet tunnettiin persoonallisesta tyylistään soittaa yhdeksänkielistä kitaraansa sekä riidanhaluisesta persoonastaan. Hänen tunnetuin kappaleensa on vuonna 1935 ensilevytyksensä saanut "Baby, Please Don't Go", josta myöhemmin ovat omia versioitaan tehneet muun muassa Bob Dylan, AC/DC ja Aerosmith.

## Elämä

Nuorena Williams alkoi kierrellä ympäri Yhdysvaltoja soittaen baareissa, kujilla ja työleireillä. 1920-luvun alussa hän työskenteli The Rabbit's Foot Company -minstrel showssa ja levytti Birmingham Jug Bandin mukana Okehille vuonna 1930. 

Vuonna 1934 St. Louisissa Williams tapasi levytuottaja Lester Melrosen, jonka ansiosta hän levytti seuraavat kymmenen vuotta Bluebird Records -levymerkille. Hän levytti myös muiden bluesmuusikoiden kuten John Lee "Sonny Boy" Williamsonin, Robert Nighthawkin ja Peetie Wheatstrawin kanssa.

Williams pysyi arvostettuna bluesmuusikkona 1950- ja 1960-luvuilla levyttäen muun muassa Trumpet, Delmark, Prestige ja Vocalion -merkeille. Hän keikkaili myös Euroopassa ja Japanissa 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa sekä tärkeimmillä amerikkalaisilla festivaaleilla.

## Diskografia
### Albumit
* *Piney Woods Blues* (1958)
* *Tough Times* (1960)
* *Blues on Highway 49* (1961)
* *Nine String Guitar Blues* (1961)
* *Mississippi's Big Joe Williams and His Nine-String Guitar* (1962)
* *Blues for Nine Strings* (1963)
* *Back to the Country* (1964)
* *Ramblin' and Wanderin' Blues* (1964)
* *Classic Delta Blues* (1964)
* *Studio Blues* (1966)
* *Big Joe Williams* (1966)
* *Thinking of What They Did to Me* (1969)
* *Hand Me Down My Old Walking Stick* (1969)
* *Big Joe Williams* (1972)
* *Blues from the Mississippi Delta* (1972)
* *Don't Your Plums Look Mellow Hanging on Your Tree* (1974)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Kuvitettu diskografia
Makeni

**Makeni** on Sierra Leonen neljänneksi suurin kaupunki ja Pohjoisen maakunnan pääkaupunki. Se sijaitsee noin 120 km pääkaupungista Freetownista koilliseen suunnilleen maan keskiosassa. Makenin asukasluku vuonna 2010 oli 114&nbsp;960. Kaupungin väestö kuuluu suurimmaksi osaksi temnejen etniseen ryhmään. Kaupungin eri etniset ryhmät käyttävät krioa yhteisenä kielenä kommunikoimiseen.

Vuonna 2005 perustettu, 2009 yliopiston aseman saanut Sierra Leonen suurin yksityinen yliopisto Makenin yliopisto sijaitsee kaupungissa. St. Francis Secondary School sijaitsee myös Makenissa.
 
Sierra Leonen entinen presidentti Ernest Bai Koroma on kotoisin Makenista. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fortunato Baliani

**Fortunato Baliani** (s. 6. heinäkuuta 1974 Foligno, Italia) on italialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 1999–2014.

## Saavutuksia

;2000
:Tour de Langkawi, kokonaiskilpailussa kolmas
;2001
:Italian ympäriajo, mäkikilpailussa kolmas
;2005
:Slovenian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
;2006
:Subida al Naranco, voitto
:Italian ympäriajo, mäkikilpailussa kolmas
;2007
:GP Città di Camaiore, voitto
:Italian ympäriajo, mäkikilpailussa toinen
;2008
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12., mäkikilpailussa ja 11. etapilla kolmas
;2009
:Giro della Provincia Di Reggio Calabria, voitto
;2011
:Tour de Kumano, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
:Brixia Tour, kokonaiskilpailun voitto
;2012
:Japanin ympäriajo, 4. etapin (aika-ajo) voitto
:Serbian ympäriajo, 4. etapin voitto

## Lähteet
*Fortunato Baliani trap-friis.dk-tietokannassa 
*Fortunato Baliani cyclingarchives.com-tietokannassa 
*Fortunato Baliani cyclingbase.com-sivustolla  
### Viitteet
James Douglas

**James ”Buster” Douglas** (s. 7. huhtikuuta 1960) on yhdysvaltalainen entinen ammattilaisnyrkkeilijä ja kiistaton raskaan sarjan maailmanmestari.

Douglas aloitti ammattilaisuransa vuonna 1981 voitolla Dan O' Malleystä kolmannen erän teknisellä tyrmäyksellä. Uran jatkuttua nousujohteisesti Douglas pääsi iskemään 30. toukokuuta 1987 IBF-liiton avoimena olleesta maailmanmestaruudesta Tony Tuckeria vastaan. Tuolloin hänen ottelutilastonsa olivat 23 voittoa, kolme tappiota ja yksi ratkaisematon. Lisäksi vuonna 1984 David Starkeytä vastaan käyty ottelu mitätöitiin ottelijoiden ruvettua painimaan ja avustajien rynnättyä kehään. Tucker ei ollut hävinnyt kertaakaan ennen Douglasin kohtaamista ja voitti myös tämän kamppailun kymmenennen erän teknisellä tyrmäyksellä. 

Tucker-tappion jälkeen Douglas jatkoi uraansa ja kolmen vuoden kuluttua, 11. helmikuuta 1990, hän kohtasi Mike Tysonin kaikkien suurten liittojen (WBC, WBA, IBF) tunnustamassa maailmanmestaruusottelussa. Tyson oli pitänyt maailmanmestaruutta hallussaan neljän vuoden ajan ja tuona aika kaikkiaan yhdeksän voitokkaan tittelinpuolustuksen myötä ottanut kaikkien suurten liittojen mestaruudet nimiinsä. Hän lähti otteluun todella suurena ennakkosuosikkina ja Douglasin kohtaamisen odotettiin olevan hänelle vain helppo välietappi tiellä otteluun Evander Holyfieldiä vastaan. Douglas, jonka äiti oli kuollut vain 23 päivää aikaisemmin, kuitenkin hallitsi ottelua ja viidennessä erässä löi Tysonia vasempaan silmään niin, että se turposi ottelun edetessä kokonaan umpeen. Kamppailun kestettyä 10 erää tuomari keskeytti ottelun ja Douglas julistettiin voittajaksi ja maailmanmestariksi. Douglas puolusti mestaruuttaan ensimmäisen kerran samana vuonna 25. lokakuuta Evander Holyfieldiä vastaan heikosti valmistautuneena ja ylipainoisena. Ottelu päättyi Holyfieldin tyrmäysvoittoon jo kolmannessa erässä. Tappion jälkeen hän päätti lopettaa nyrkkeilyuransa.

Douglas kuitenkin päätti tulla takaisin. Lähes kuuden vuoden tauon jälkeen, 22. kesäkuuta 1996, hän voitti Tony LaRosan teknisellä tyrmäyksellä ennen neljättä erää. Douglasin ura sujui muutoinkin hyvin mallikkaasti ja hän eteni pienen *International Boxing Association* -liiton mestaruusotteluun, missä hän kohtasi 25. kesäkuuta 1998 Lou Savaresen. Savarese kuitenkin tyrmäsi hänet heti ensimmäisessä erässä. Douglas lopetti uransa lopullisesti seuraavana vuonna.

## Lähteet
* Ammattilaisnyrkkeilytilastot BoxRec-tietokannassa
* http://www.dispatch.com/live/content/local_news/stories/extras/0607/douglas.html
Northside

**Northside** () on alue Irlannissa Dublinin kreivikunnassa Liffeyn pohjoispuolella, Dublin Bayn länsipuolella. Pohjoisessa ja etelässä sitä rajoittavat Dublinin kreivikunnan rajat.
Rossano

**Rossano** oli suomalainen polkupyörämerkki. Pyöriä valmisti lappeenrantalainen perheyritys RossWheel Ky ja markkinoi edelliseen yhteydessä oleva Silvesport System 1 Ky, näiden molempien toiminta on lakannut. Ensimmäiset Rossano -polkupyörät tulivat markkinoille vuonna 2000. Pyörien suunnittelu ja kokoonpano tapahtui Suomessa, alumiiniset rungot valmistettiin alihankintana Taiwanissa. 

Rossanon mallisto käsitti lähinnä keskihintaisia ja kalliita pyöriä. Mallistossa oli hybridi- ja citypyöriä kuntoiluun ja yleisajoon, sekä maasto-, cyclocross- ja maantiepyöriä vaativampaan käyttöön. Valmistajan mukaan Rossanot suunniteltiin nimenomaan suomalaisille käyttäjille ja Suomen olosuhteisiin.

## Lähteet
*System 1 
*Rossano.fi 
*

### Viitteet
Kauhajärven kirkko

**Kauhajärven kirkko** on vuonna 1951 käyttöön vihitty malliltaan tornillinen ja puurakenteinen kirkko, Kauhajoen Kauhajärven kylässä. Istumapaikkoja kirkossa on noin 150. Rakennuksen on suunnitellut rakennusmestari Jaakko Pelto. Kirkon alttaritaulu "Kristus ristillä" on taiteilija Ilmari Launiksen käsialaa. Kirkon 5-äänikertaiset urut ovat Kangasalan urkutehtaan vuonna 1977 rakentamat.

Kauhajoen kirkkoherranviraston kanssa sovittaessa on mahdollista tutustua kirkkoon.

## Historia

1920-luvulla opettaja Lauri Hirvinen mietti hyyppäläisten kohtuuttoman pitkää matkaa kirkkoon ja hautausmaalle. Hän kirjoitti aiheesta artikkelin "Utopia – Hyypän kirkko", joka julkaistiin Suupohjan Kaiku -lehdessä. Vuonna 1923 30 perähyyppäläisen joukko anoi kirkkovaltuustolta rukoushuoneen rakennuttamista lähikylien asukkaiden tarpeisiin. Tätä anomusta joukko perusteli sillä, että ei saatu nauttia papillisista palveluksista ja seurakunnallisista oikeuksista vaikka velvollisuuksia oli. Kirkkovaltuusto myönsi tämän epäkohdan. Se kuitenkin vetosi pappispulaan.

4. heinäkuuta 1937 vihittiin Kauhajärvellä käyttöön hautausmaa. Vuonna 1947 Hyypän pappilaan tuli uusi pappi ja opettaja Lauri Hirvinen yhdessä kahden muun hyyppäläisen kanssa kirjoitti kirjeen kirkkohallintokunnalle, jossa he ilmoittivat hyyppäläisten odottavan rukoushuoneen valmistumista seuraavana vuonna. Kirkon piirustukset pyydettiin rakennusmestari Jaakko Pellolta. Hallintokunnan mukaan Pellon suunnittelemasta kirkosta olisi kuitenkin tullut liian suuri ja hän joutui laatimaan vielä toiset piirustukset, jotka kirkkovaltuusto hyväksyi 30. toukokuuta 1949. Kauhajärven kirkon peruskivi muurattiin vuoden 1949 marraskuussa ja seuraavana vuonna Salomon Saarela ja Nikolai Kujanpää rakensivat kirkon vesikattoon saakka. Piispa Eero Lehtinen vihki kirkon käyttöön 20. marraskuuta 1951.

Vuosina 1979–1980 kirkossa tehtiin peruskorjaus insinööri Sulo Kantojärven piirustusten mukaan. Kirkkoa laajennettiin, sisustusta muutettiin ja kirkon jatkoksi rakennettiin keittiö ja kerhohuone. Lisäksi lämmitysjärjestelmä uusittiin toimimaan ilmalämpölaitteistolla. Rakennustoimisto Arvo Tuunainen teki muutostyöt. 29. huhtikuuta 1981 pidettiin käyttöönottojuhla.

18. marraskuuta 2001 vietettiin kirkon tiloissa sen 50-vuotisjuhlaa. Marraskuu oli valittu ajankohdaksi, koska kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1951 juuri marraskuussa. Juhla alkoi jumalanpalveluksella. Sen jälkeen laskettiin kirkon rakentajien haudoille seppeleet.

## Kauhajoen muut kirkot
Kauhajärven kirkon lisäksi Kauhajoella on kaksi muuta kirkkoa:

*Kauhajoen kirkko
*Nummijärven kirkko

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kirkko Kauhajoen seurakunnan sivuilla
Hollolan rovastikunta

**Hollolan rovastikunta** oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon Tampereen hiippakunnan yksi yhdeksästä rovastikunnasta. Rovastikuntaan kuuluivat viime vaiheessa Tampereen hiippakunnan Asikkalan, Hollolan, Joutjärven, Keski-Lahden, Launeen, Salpausselän, Nastolan, Orimattilan ja Padasjoen evankelis-luterilaiset seurakunnat. Hollolan rovastikunnan viimeinen lääninrovasti oli Orimattilan seurakunnan kirkkoherra Annakaisa Rantala.

Rovastikunta lakkautettiin vuoden 2020 alusta hiippakuntajakomuutoksen yhteydessä.

## Lähteet
Kusarigama

**Kusarigama** (kirjaimellisesti "ketjusirppi" ) on perinteinen joskin harvinainen japanilainen ase. Kusarigama koostuu sirpistä (*[[kama (ase)|kama]]*), johon on yhdistetty pitkällä metalliketjulla (*kusari*) pieni metallinen paino.

Vaikka kusarigama on kehitetty talonpoikien käyttämästä työkalusta, eivät talonpojat kuitenkaan käyttäneet kyseistä asetta. Kusarigama soveltui taisteluihin keihäillä tai miekoilla varustautuneita vihollisia vastaan. Asetta käytettiin enimmäkseen siten, että ketjun päässä ollut metallipaino singottiin vihollista tai hänen asettaan kohti, jolloin ketju tai paino saattoi sotkeutua esimerkiksi miekkaan tai vammauttaa käsiä tai jalkoja. Tämän jälkeen voitiin hyökätä kohti vihollista ja iskeä lähietäisyydeltä sirppiosalla. Muita tekniikoita ovat myös vastustajan sitominen ketjulla tai sirpin heittäminen.

Kusarigamasta on käytössä erilaisia variaatioita. Isshin-ryū kusarigamajutsu käyttää suoraa kaksiteräistä sirppiosaa, jossa on mukana rystykaari käden suojaksi. Suiō-ryūn kusarigama muistuttaa Isshin-ryun käyttämää, mutta siihen ei kuulu kädensuojusta. Okinawalainen kusarigama on lyhyempiteräinen ja kaareva. Myös ketjun pituus ja kiinnitys vaihtelevat eri koulukunnissa.

Nykyaikana kusarigaman käyttöä harjoitellaan muiden muassa seuraavissa koulukunnissa: Araki-ryū, Isshin-ryū, Kashima-Shinryū, Kiraku-ryū, Nitō Shinkage-ryū, Suiō-ryū, Takenouchi-ryū, Tendō-ryū, ja Toda-ha Buko-ryū. Suomessa harjoitellaan Isshin-ryūta jōdōn yhteydessä.

## Lähteet