H5N1

**H5N1** eli Hongkongin lintuinfluenssa on ihmiseen tarttuva lintuinfluenssaviruksen alalaji. Se kuuluu A-virusten H5-luokkaan, joka on H7-luokan ohella erityisen vaarallinen. Vuoden 1997 jälkeen H5N1-epidemiat ovat surmanneet kymmeniä miljoonia lintuja joko suoraan tai välillisesti, kun sairastuneet linnut on hävitetty pandemian ehkäisemiseksi. Yli sata ihmistä on saanut H5N1-tartunnan, ja kuolleisuus on 20–50&nbsp;%.

H5N1 on herättänyt laajaa huolta, sillä viruksen on pelätty voivan muuntua laajan pandemian aiheuttavaksi tappajavirukseksi. Tämä edellyttää viruksen muuntumista ihmisestä ihmiseen ilmateitse tarttuvaksi, mitä ei tiedettävästi vielä ole tapahtunut. Virus on levinnyt maailmalle hitaasti – ensimmäinen tapaus Afrikan mantereella raportoitiin 8. helmikuuta 2006 Nigeriassa.

Vuoden 2011 marraskuussa hollantilaisen virologian professorin Ron Fouchierin johtama tutkimusryhmä onnistui luomaan erittäin tarttuvan version lintuinfluenssavirus H5N1:stä. Jos tämä mutaatio pääsisi leviämään, se voisi tappaa puolet Maapallon väestöstä.

## H5N1 Euroopassa
Ensimmäinen tapaus, jossa H5N1:n todettiin tarttuneen EU:n alueella siipikarjaan, raportoitiin 23. helmikuuta 2006 itäranskalaisesta kalkkunatarhasta, jonka alueella oli aiemmin todettu kahdessa kuolleessa sorsassa H5N1-virusta. Tapauksen johdosta Japani on kieltänyt siipikarjan lihan tuonnin Japaniin ja on uhannut laajentaa kieltoaan myös hollantilaisiin tuotteisiin.

Keväällä 2021 todettiin Suomessa ensimmäinen H5N1-tapaus, joka oli valkoposkihanhella Helsingin Arabianrannassa.

Kesällä 2023 Suomessa todettiin useita H5N1:stä johtuneita pääasiassa lokkien joukkokuolemia. Virusta oli levinnyt myös useille turkistarhoilla, jossa sitä oli todettu ketuissa ja minkeissä.

## Muuntuminen ihmisestä ihmiseen tarttuvaksi

Virus voi muuttua ihmisestä ihmiseen leviäväksi, jos virus muuntautuu esimerkiksi siassa tai minkissä, joka kantaa samanaikaisesti lintuinfluenssavirusta sekä ihmisen influenssavirusta.

Vuonna 2023 Suomessa turkiseläimillä todetuista tapauksista erityisesti minkeillä todettuja pidetään huolestuttavina, sillä minkki on sian lailla sopiva kantamaan sekä ihmisten että lintujen influenssaviruksia.

Maaliskuussa 2024 korkeapatogeeninen H5N1-influenssavirus (HPAI H5N1) aiheutti tartuntoja naudoissa, siipikarjassa, kissoissa ja ihmisissä Yhdysvalloissa. Viruksen on todettu levinneen laumojen välillä eri osavaltioissa, jonka vuoksi tutkijat ovat selvittäneet viruksen tartuntakykyä nisäkkäiden välillä.  Yhdysvaltain tautikeskus raportoi 7.6.2024 rajoitetusta pisaratartunnasta frettien välillä viruskannalla A/Texas/37/2024. Viruksen todettiin tarttuvan suorassa kosketuksessa frettien välillä, mutta ei pisaratartuntana.  Myös A/dairy cattle/Kansas/SM-3/2024 viruskannan todettiin tarttuvan huonosti pisaratartuntana frettien välillä. Lisäksi viruskannan pintaproteiinin, glykoproteiini hemagglutiniinin (HA), todettiin muuntuneen suosimaan α2,6-sidoksessa olevia siaalihappoja α2,3-sidoksessa olevien siaalihappojen lisäksi.  α2,6-sidoksessa olevia siaalihappoja löytyy runsaasti ihmisten ylähengitysteiden epiteeleistä, joten kannalla voi olla suurentunut kyky tarttua ihmisten välillä. 

H5N1-viruskannan potentiaalia muuntua ihmisestä ihmiseen tarttuvaksi on tutkittu myös hemagglutiniinin syvämutaatioskannauksen avulla (engl. deep mutational scanning). Tämän tarkoituksena on tuottaa valittuun proteiiniin kaikki mahdolliset aminohappomuutokset ja tutkia jokaisen muutoksen vaikutusta viruksen toimintaan. Tutkimuksessa löydettiin useita mutaatioita, jotka vaikuttavat influenssaviruksen kykyyn käyttää α2,6-sidoksen siaalihappoja α2,3-sidoksen siaalihappojen sijaan, mikä vaikuttaa merkittävästi viruksen kykyyn tarttua tehokkaasti ihmisten välillä . 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*