open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marjatta Müller

**Irja Marjatta Müller** (o.s. **Miettinen**; 25. elokuuta 1925 Pyhäjärvi Vpl – 8. heinäkuuta 2017 Jyväskylä) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hänen tunnetuimpia teoksia olivat eläinaiheiset *[[Hiljainen viesti]]* ja *[[Siivekkäät ystäväni]]* sekä karjalalaisia juuriaan kuvaavat *[[Rajamaan raskas lumo]]* ja *[[Kotiranta (kirja)|Kotiranta]]*.

## Elämä ja ura
Marjatta syntyi vuonna 1925 Karjalankannaksella Pyhäjärven Haapaniemessä Emil ja Impi Miettisen perheen toiseksi vanhimpana lapsena. Emil-isä kuoli ennen Talvisodan alkua marraskuussa 1937 ja Marjatan ollessa vielä nuori perhe joutui lähtemään Karjalasta evakkoon kunnes erinäisten vaiheiden jälkeen perhe asettui Keski-Suomeen. Hän opiskeli ylioppilaaksi 1946 ja kävi Jyväskylän kasvatusopillista korkeakoulua 1949.

Kirjailijana Müller kuvaa teoksillaan muistoja menetetystä kotiseudusta. *Rajamaan raskas lumo* kertoo lahjoitusmaa- ja torppariajasta Karjalankannaksella Suomen suuriruhtinaskunnan aikaan. Kirja toimii myös hänen sukuromaaninaan; äitinsä puolelta Müller polveutuu Kuopan ja Hatakan suvuista, joihin kirjassa esiintyvät Kopan ja Takan suvut perustuvat. Toisena painopisteenä Müller korostaa tuotannossaan kaiken elämän oikeutta luonnossa ja luonnon parantavaa voimaa. Müller kirjoitti myös runoja, loruja, historiikkeja, henkilökuvausta ja pakinoita 1970 - 1990 -luvuilla Vpl. Pyhäjärvi- ja Karjala-lehtiin sekä Keskisuomalaiseen. Lisäksi hänet on palkittu valtakunnallisessa Kalevala-runokilpailussa.

Marjatta Müller kuoli vuonna 2017 kotikaupungissaan Jyväskylässä 91 vuoden iässä.

## Kirjallinen tuotanto
#### Kertomakirjallisuus
* *[[Siivekkäät ystäväni]]* (myös kuv.). M. Müller 1988. 2. p. Kirjaneliö 1989.
* *[[Hiljainen viesti]]* (valokuvat: Reijo Juurinen, Juhani Müller, Erkki Müller). Kirjaneliö 1991.
* *[[Rajamaan raskas lumo]]*. M. Müller 2001.
* *[[Kotiranta (kirja)|Kotiranta]]*. M. Müller 2004.
* *[[Karisteita]]*. M. Müller 2005.
* *[[Totta vai tarua (kirja)|Totta vai tarua]]*. M. Müller 2008.
* *[[Elämän opintoretkellä]]*. M. Müller 2009

#### Antologiat
* Kynäri 1 : 1978. Keski-Suomen Kynäri 1978.

## Lähteet
* Marjatta Müller Kirjasampo-sivustolla
* Vpl.Pyhäjärvi-lehti
Vivienne Spiteri

**Vivienne Antonia Helen Spiteri** (s. 23. huhtikuuta 1953) on maltalaissyntyinen, Kanadan kansalaisuuden vuonna 1968 saanut cembalisti ja musiikkipedagogi. Hän valmistui musiikin kandidaatin arvolla Ottawan yliopistosta vuonna 1976 ja musiikin maisterin arvolla McGillin yliopistosta 1978. Hänen opettajinaan cembalonsoitossa toimivat Karen Holmes ja John Grew. Hän opiskeli myös elektronista, elektroakustista ja tietokonemusiikkia Haagissa 1989–1990 sekä elektroakustista musiikkia Pariisin yliopistossa 1990–1991.

Spiteri debytoi Montrealissa vuonna 1978. Hän on esiintynyt Ontariossa, Québecssä, Norjassa, Ruotsissa, Alankomaissa, Belgiassa, Englannissa ja Ranskassa. Hän päätti vuonna 1986 omistautua kokonaan nykymusiikin esittämiselle. Hän on yhdistänyt cembaloesityksiinsä live-elektroniikan ja nauhojen käyttöä. Hän on tilannut uusia teoksia muiden muassa Timothy Bradylta, Jan Jarvleppiltä, Hope Leeltä, Bruce Matherilta, Bruce Pennycookilta ja Wendy Prezamentiltä.

## Lähteet
Santa Ninfa

**Santa Ninfa** on kunta Italiassa Sisilian länsiosassa olevassa Trapanin maakunnassa.

## Historia
Kunta on perustettu vuonna 1605. Santa Ninfa, kuten koko Belicejoen laakso, kokivat suurta tuhoa 15. tammikuuta 1968 tapahtuneessa maanjäristyksessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Diago

**Diago** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 10 kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 9&nbsp;400 ja kylässä 2&nbsp;300 asukasta (vuonna 2009).

Diagon kunta rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Kalifabougoun, idässä Kambilan, etelässä Doubabougoun ja lännessä Dombilan ja Dio-Garen kuntiin. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on puusavannia.

Kuntaan kuuluu seitsemän kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita. Uskontoja ovat animismi, katolilaisuus ja islam.

Diagon kautta kulkee Bamakosta Senegalin rajalle johtava maantie RN24 sekä Dakarin–Nigerin rautatie. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi harjoitetaan keräilyä ja kaupankäyntiä. Diagossa on kivennäisvesipullottamo ja vuonna 2016 avattu sementtitehdas.

## Lähteet
Poggioreale

**Poggioreale** on kunta Italiassa Sisilian länsiosassa olevassa Trapanin maakunnassa.

Poggioreale tuhoutui täysin Belicejoen laaksossa tapahtuneessa voimakkaassa maanjäristyksessä vuonna 1968. Tuhoutunutta kylää ei kuitenkaan kunnostettu järistyksen jälkeen. Sen sijaan päätettiin rakentaa uusi kylä, Poggioreale Nuova, neljän kilometrin päähän vanhasta kylästä. Uuden kylän suunnitteli arkkitehti Franco Purini. Uusi kylä moderneine betonitaloineen ei kuitenkaan miellyttänyt kaikkia asukkaita, jotka olivat tottuneet vanhan vuonna 1642 perustetun Poggiorealen taloihin. Uusi kylä suunniteltiin 10 000 asukkaalle, mutta siellä on vain noin 1500 asukasta. Vanhassa kylässä asukkaita oli noin 3400.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kämppä tyhjänä

**Kämppä tyhjänä** on *[[Salatut elämät]]* -televisiosarjan netissä julkaistava spin-off-sarja. Sarjaa on tehty kolme tuotantokautta vuosina 2018–2019.

Sarja seuraa Pihlajakadun nuorten Violan, Benjaminin, Nellan ja Severin kouluelämää sekä kotibileiden järjestämistä.

Sarjan kolmannen kauden jaksot julkaistiin MTV Katsomossa 8. heinäkuuta 2019. Kausi koostuu viidestä noin 10-minuuttisesta jaksosta. C&nbsp;Moressa jaksot olivat katsottavissa jo 7. heinäkuuta 2019.

## Rooleissa
### Ensimmäinen ja toinen kausi

### Toinen kausi

### Kolmas kausi

## Jaksot
### Ensimmäinen tuotantokausi

### Toinen tuotantokausi

### Kolmas tuotantokausi

## Lähteet
Eila Helander

**Eila Marjatta Helander** (s.  Helsinki) on suomalainen filosofian tohtori ja Helsingin yliopiston kirkkososiologian emeritaprofessori.

Helander kirjoitti ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta vuonna 1965. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ensin teologiksi (TM 1969), valmistui sitten 1980-luvulla filosofian kandidaatiksi ja tohtoriksi (FK 1982, FK 1983, FT 1987). Ennen professuuriaan hän oli Helsingin yliopiston uskontotieteen dosentti vuosina 1988–1997. 

Ammatillisella työurallaan Helander toimi ensin Helsingin diakoniaopiston seurakuntasisartyön opettajana (1970–73) ja Suomen Raamattuopiston säätiön lehtorina (1979–83). Hän oli Helsingin yliopiston uskontotieteen viransijaisuutta hoitava lehtori vuosina 1984–1986, tutkija 1987 sekä Suomen Akatemian nuorempi tutkija 1996–97. Helsingin yliopiston kirkkososiologian professuurin hän sai vuonna 1997.

Helander on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1999 ja Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2005.

Helanderin puoliso on Gustav Björkstrand. Heillä on kaksi lasta.

## Lähteet
Pierrette Lepage

**Pierrette Marie Ethel Claudette Lepage** (s. 25. toukokuuta 1939 Montreal, Kanada) on kanadalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hän sai musiikin kandidaatin arvon Lavalin yliopistosta vuonna 1952, taiteilijadiplominsa Toronton yliopistosta 1959 ja taiteiden kandidaatin arvon Toronton yliopistosta 1960. Hän opiskeli myös Pariisissa. Hänen opettajiaan olivat Constantin Klimoff, Alberto Guerrero ja Lazare Lévy.

Lepage on esiintynyt Toronton ja en kanssa. Vuonna 1970 hän muodosti aviomiehensä Bruce Matherin kanssa nykymusiikkiin erikoistuneen duon, joka on esiintynyt Kanadassa, Ranskassa, Argentiinassa, Brasiliassa, Meksikossa, Belgiassa ja Yhdysvalloissa. Lepage on opettanut Toronton ja McGillin yliopistoissa.

## Lähteet
Bruce Pennycook

**Bruce Pennycook** (s. 5. lokakuuta 1949 Toronto, Kanada) on kanadalainen säveltäjä, saksofonisti ja musiikkipedagogi. Hän on osoittanut kiinnostusta akustisten soitinten live-elektroniikkaan yhdistämistä kohtaan, mikä on näkynyt muiden muassa teoksissa *Praescio I*, (1987), *Praescio II* (1988) ja *Praescio III* (1988). Muiden teosten joukossa ovat olleet *If Carillons Grew Wings* nauhalle (1975) sekä *Speeches for Dr. Frankenstein* (1981) sopraanolle ja tietokoneen generoimalle nauhalle. Vuonna 1987 Kingstonin sinfoniaorkesteri kantaesitti tilausteoksen *In Your Medium* (1986) sopraano Carol-Lynn Reifelin kanssa.

Pennycook aloitti musiikilliset opintonsa klarinetti- ja saksofonitunteja ottamalla. Sittemmin hän opiskeli sävellystä Toronton yliopistossa Gustav Ciamagan, Lothar Kleinin ja John Weinzweigin johdolla. Vuonna 1973 hän voitti CAPAC:n myöntämän Sir Ernest MacMillan -palkinnon/stipendin. Toronton yliopistosta Pennycook sai musiikin kandidaatin arvon sävellyksessä (1973) sekä musiikin maisterin arvon sävellyksessä ja musiikin teoriassa (1974). Sittemmin Pennycook opiskeli musiikkitiedettä Stanfordin yliopistossa, Kaliforniassa, John Chowningin ja Leland Smithin johdolla. Stanfordista hän sai musiikkitaiteiden tohtorin arvon vuonna 1978. Vuosina 1978–1987 hän opetti Queenin yliopistossa, jossa hän perusti musiikin ja teknologian tutkimuskeskuksen. Vuonna 1987 hän liittyi McGillin yliopiston musiikin tiedekunnan henkilökuntaan opettamaan tietokonemusiikkia ja elektroakustisten tekniikoiden soveltamista live-esityksissä.

Saksofonistina Pennycook on esiintynyt Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Alankomaissa. Hän on julkaissut tietokonemusiikkiin liittyviä artikkeleita alaan erikoistuneissa lehdissä.

## Lähteet
Quim Torra

**Joaquim Torra i Pla** (s. 28. joulukuuta 1962 Blanes) on katalonialainen poliitikko. 

Hänet valittiin Katalonian parlamenttiin 21. joulukuuta 2017 pidetyissä vaaleissa Junts per Catalunyan listalta. 10. toukokuuta 2018 kapinasyytteitten takia maanpaossa oleva Katalonian entinen pääministeri ja uudetkin vaalit voittaneen itsenäisyysmielisen liittouman keulahahmo Carles Puigdemont ehdotti Torraa seuraavaksi itsehallintoalueen johtajaksi Espanjan estettyä tätä ennen Puigdemontin itsensä sekä tutkintavankeudessa olevien Jordi Sànchezin ja Jordi Turullin nimittämisen virkaan. 

Torra nimitettiin aluejohtajaksi 14. toukokuuta 2018. Torran virkakausi päättyi syyskuussa 2020 sen jälkeen kun Espanjan vaaliviranomainen sekä Katalonian ja Espanjan korkeimmat oikeudet epäsivät häneltä oikeuden toimia julkisissa tehtävissä. Espanjan korkein oikeus vahvisti Torran 18 kuukauden viranhoitokiellon.

## Lähteet
Malin Brännback

**Malin Elisabet Brännback** (s. ) on Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kansainvälisen yritystoiminnan professori. Hän on toiminut myös Åbo Akademin Yhteiskuntatieteiden ja kauppatieteiden tiedekunnan dekaanina.

Brännback on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2010.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Malin Brännback. Åbo Akademi University,   School of Business and Economics  (researchgate.net)
Aimaqit

**Aimaqit** tai **čahar aimaqit** ovat nykyisin persiaa puhuva etninen ryhmä Afganistanissa. He asuvat pääasiassa Afganistanin luoteisosassa ja muodostavat noin viisi prosenttia koko maan väestöstä. Uskonnoltaan aimaqit ovat sunnalaisia muslimeja, ja he ovat paimentolaisia tai puolipaimentolaisia.

## Historia
Aimaqien taustasta kertovat historialliset lähteet ovat usein sekavia ja ristiriitaisia. Aimaqit puhuvat nykyisin persiaa mutta ovat aiemmin ehkä puhuneet jotain muuta kieltä. Vuonna 1836 joiltakin tuolloin brittien alaisuudessa työskennelleiltä rajakiviä pystyttämässä olleilta aimaqeilta kirjattiin ylös sanastoa, jonka on tulkittu juontuvan mongolista. Samaan tapaan mongolitaustaista sanastoa on esimerkiksi hazaroilla. Nimi aimaq itsessään viittaa mongolin kielessä heimoon ja čahar aimaqit viittaa puolestaan neljään heimoon, joista aimaqien joskus katsotaan muodostuvan. Sanasto voi kertoa aimaqien mongolitaustasta, tai vaihtoehtoisesti he ovat olleet alun perin turkkilainen kansa, joka on omaksunut mongoliaineksia kieleensä. 

Aimaqit tulivat tunnetuiksi sotureina ja 1880-luvulla. Heratin emiiri käytti aimaqeja turvaamaan alueensa pohjoisosia turkmeeneja ja venäläisiä vastaan. Myöhemmin he liittoutuivat venäläisten kanssa ja kärsivät afgaaniemiiri 'Abd al-Rahman Khanin kostotoimista. Aimaqit sotivat afgaanihallintoa vastaan myös vuonna 1929, kun tadžikkitaustainen kapinapäällikkö Habib Allah Kalakani valtasi maan pääkaupungin. Edellisen kerran tavoin aimaqit kärsivät kostotoimista, kun afgaanit pääsivät takaisin Kabulin valtaistuimelle. Aimaqit ovat asettuneet afgaaneja vastaan suhtautuen myötämielisemmin esimerkiksi Pohjoisen liittoon kuin paštujen eli afgaanien hallitsemaan Talibaniin.

## Kulttuuri
Aimaqit ovat uskonnoltaan sunnalaisia muslimeja. Sunnalaisuus on yksi merkittävä ero verrattuna hazaroihin, jotka harjoittavat pääasiassa šiialaisuutta. Elinkeinonaan aimaqit harjoittavat paimentolaisuutta tai puolipaimentolaisuutta. Aimaqien kasvattamiin kotieläimiin kuuluvat karja, lampaat ja vuohet. Karjaa paimennetaan hevosten selästä ja aimaqien perinteiset teltta-asumukset muistuttavat jurttia. Teltat tehdään villahuovasta, ja niiden pystyttäminen ja purkaminen on nopeaa. Nykyisin osa aimaqeista on myös muuttanut lähialueen suurempiin kaupunkeihin, kuten Heratiin tai Chaghcharaniin.

## Lähteet
Gustav Ciamaga

**Gustav Ciamaga** (10. huhtikuuta 1930 London, Ontario, Kanada – 11. kesäkuuta 2011 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä. Vaikka hänen tuotantoonsa kuuluu lukuisia muitakin kuin elektronisen musiikin teoksia, sisältyy useimpiin hänen 1960-luvun loppupuolen ja 1970-luvun teoksiinsa nauha. Hän myös kehitti yhteistyössä Hugh Le Cainen kanssa uusia laitteita elektronista musiikkia varten. Hänen teostensa joukossa ovat *Curtain Raiser* (sävelletty Louis Applebaumin kanssa, 1969) ja *Solipsism While Dying* (Lyric Arts Trion kantaesittämä, 1973). Hän myös teki vuonna 1969 tietokonesovituksen Brandenburgilaisesta konsertosta nro 1 (Johann Sebastian Bach). Ciamagan teoksia on esitetty Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa.

Ciamaga opiskeli vuosina 1951–1954 Länsi-Ontarion yliopistossa ja suoritti samanaikaisesti yksityisiä opintoja Gordon Delamontin johdolla. Vuosina 1954–1956 Ciamaga opiskeli Toronton yliopistossa sävellystä John Weinzweigin ja John Beckwithin johdolla; hän suoritti sävellys- ja musiikkitiedeopintoja myös Brandeisin yliopistossa Massachusettsissa, jossa hänen sävellysopettajinaan olivat Arthur Berger, Harold Shapero ja Irving Fine. Hän jatkoi opintojaan Massachusettsissa vuoteen 1963 saakka.

Ciamaga liittyi Toronton yliopiston musiikkitiedekunnan palvelukseen vuonna 1963, ja hänestä tuli elektronisen musiikin studion johtaja vuonna 1965. Vuodesta 1968 hän johti musiikin teorian ja sävellyksen jaosta. Hän työskenteli myös monissa eurooppalaisissa elektronisen musiikin studioissa ja toimi The Royal Conservatory of Musicin (Toronto) musiikkitiedekunnan dekaanina vuosina 1977–1984 sekä siirtymävaiheen rehtorina 1983–1984.

## Lähteet
Gunilla Holm

**Gunilla Inger Maria Holm** (s. 7. syyskuuta 1954 Tenhola) on Helsingin yliopiston kasvatustieteen ruotsinkielinen professori. 

Holm kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1973 (Ekenäs samlyceum). Hän valmistui Helsingin yliopistosta humanististen tieteiden kandidaatiksi 1980. Hän suoritti Yhdysvalloissa New Yorkin osavaltionyliopiston Buffalon kampuksella (SUNY Buffalo) kasvatustieteen maisteritutkinnon (Ed.M. 1983) ja valmistui sieltä myös tohtoriksi (Ph.D. 1987).  

Holm työskenteli professorina Western Michigan Universityssä 1989–2006. Hänet nimitettiin Helsingin yliopiston kasvatustieteen ruotsinkieliseksi professoriksi vuonna 2006. Hän on johtanut pohjoismaista huippuyksikköä 'Justice through Education in the Nordic Countries''.  

Holmin tutkimuskohteita ovat muun muassa monikultuurinen koulutus, kvalitatiiviset tutkimusmenetelmät, nuoriso- ja populaarikulttuuri sekä koulutuksen ja tasa-arvon välinen riippuvuus.
 
Holm on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2009. Vuonna 2017 hän sai Maikki Fridbergin tasa-arvopalkinnon.

## Lähteet
Porin portti

**Porin portti** on vuonna 1993 paljastettu tanskalaisen kuvataiteilijan Per Kirkebyn veistos, joka sijaitsee Porin Eteläpuistossa. Se on ensimmäisiä ulkomaisen taiteilijan tekemiä julkisia veistoksia Suomessa. Vuonna 2018 kuollut Kirkeby oli Pohjoismaiden merkittävimpiä kuvataiteilijoita, ja häntä on kutsuttu myös yhdeksi maailmansotien jälkeisen Euroopan tärkeimmistä taiteilijoista.

Tiilestä muurattu neljä metriä korkea veistos muistuttaa neljään suuntaan avautuvaa porttia, jonka läpi pääsee myös kulkemaan. Se sijaitsee Eteläpuiston pohjoispäässä Porin keskustaa halkovien puistoakselien risteyksen tuntumassa. Etelä- ja Pohjoispuiston muodostaman puistokadun päissä ovat Emil Cedercreutzin veistokset *[[Äestäjä]]* ja *[[Satakunnan karhu]]*, joiden muodostamaa kokonaisuutta puiston keskilinjalle sijotettu Kirkebyn monumentti täydentää. Veistos niveltyy osaksi lääninarkkitehti G. Th. Chiewitzin vuonna 1852 suunnittelemaa Porin keskustan ruutuasemakaavaa. Teoksen punaruskeat tiilet luovat myös mielleyhtymän Kokemäenjoen pohjoisrannan vanhoihin teollisuusrakennuksiin sekä uusgoottilaiseen Keski-Porin kirkkoon.

Ajatus Porin keskustaan toteutettavasta tiiliveistoksesta syntyi keväällä 1991, jolloin Porin taidemuseossa oli esillä neljässä Pohjoismaassa kiertänyt retrospektiivinen Per Kirkebyn näyttely. Kirkeby tutustui kaupunkiympäristöön ja valitsi itse veistoksen sijoituspaikan. Suunnitelma julkistettiin toukokuussa 1991, ja rakennustyöt aloitettiin monien vaiheiden jälkeen elokuussa 1993. Porin kaupungin lisäksi sen kustannuksiin osallistuivat Satakunnan Kirjateollisuus ja Ylivieskan Tiili, jonka valmistamista tiilistä veistos muurattiin. Varsinaisen muuraustyön tekivät Risto Jokisuo ja Arvi Linnainsaari. Tiiliveistos paljastettiin 29. marraskuuta 1993, jolloin se myös nimettiin epävirallisesti ”Porin portiksi”.

Porin portissa on sekä arkitehtonisia että veistoksellisia elementtejä. Se jatkaa Kirkebyn aikaisemmin toteuttamaa avoimien rakenteiden sarjaa, johon liittyviä tiilisiä ulkoilmaveistoksia on eri puolilla Eurooppaa. Kirkeby teki ensimmäiset tiiliveistoksensa jo 1960-luvun puolivälissä, mutta varhaisimmista suurin osa oli väliaikaisia näyttelyinstallaatioita. Niissä voidaan nähdä vaikutteita Väli-Amerikan alkuperäiskansojen monumenteista. Kirkebyn tiiliveistoksia on luonnehdittu myös venäläisen Kazimir Malevitšin *arkkitektonien* perillisiksi. 

## Kuvia

|Veistos pohjoisesta kuvattuna
Tiedosto:Porin portti 3.JPG|Teoksen pronssinen nimilaatta


## Lähteet
Louis Applebaum

**Louis Applebaum** (3. huhtikuuta 1918 Toronto – 19. huhtikuuta 2000 Toronto) oli kanadalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän opiskeli The Royal Conservatory of Musicissa ja Toronton yliopistossa vuosina 1928–1940. Pianonsoittoa hänelle opetti Boris Berlin ja teorianopettajina toimivat Healey Willan, Leo Smith ja Sir Ernest MacMillan. Stipendin turvin Applebaum pääsi myös New Yorkiin opiskelemaan Roy Harrisin ja Bernard Wagenaarin johdolla. 

Applebaum tuli tunnetuksi elokuvamusiikin säveltäjänä. Hänen tuotantoonsa kuuluvat myös muun muassa tilausteoksina tehdyt baletit *Dark of the Moon*, *Legend of the North* ja *Homage*. Applebaum perusti vuonna 1955 Kanadan Ontarioon Stratfordin musiikkifestivaalin erillisenä kaksi vuotta vanhasta Stratfordin festivaalista. Hän vetäytyi hallinnollisista toimista Stratfordin musiikkifestivaalilla vuonna 1960.

## Lähteet
Arthur Berger

**Arthur Berger** (15. toukokuuta 1912 New York, New York, Yhdysvallat – 7. lokakuuta 2003 Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, jonka tuotantoon vaikuttivat sekä uusklassismi että sarjallisuus. Hän teki yhteistyötä Aaron Coplandin sekä Virgil Thomsonin kanssa ja sai näiden tavoin innoitusta Igor Stravinskin tuotannosta. Berger ei työllään koskaan tavoitellut massojen suosiota. Hän loi sivu-uran myös kirjoittajana ja kriitikkona. 

Berger aloitti pianonsoiton 11-vuotiaana ja teki ensimmäiset sävellyksensä lukioaikoinaan. Hän aloitti muodolliset sävellysopintonsa New Yorkin yliopistossa, josta hän sai kandidaatin arvonsa vuonna 1934. Maisterin arvon hän sai vuonna 1936 Harvardin yliopistosta, jossa hänen opettajinaan toimivat Walter Piston, Hugo Leichtentritt ja Archibald Thompson Davison. Vuonna 1937 Berger muutti Pariisiin opiskelemaan Nadia Boulangerin johdolla. Vuonna 1939 hän liittyi Mills Collegen henkilökuntaan Oaklandissa, jossa hänelle yhä opetti sävellystä Darius Milhaud. Berger opetti useissa muissakin oppilaitoksissa ennen vetäytymistään eläkkeelle vuonna 1999. Hänen omaelämäkertansa *Reflections of an American Composer* julkaistiin vuonna 2002. Hänellä oli vaimo Ellen, joka jäi leskeksi säveltäjän kuollessa sairaalassa 91-vuotiaana.

Bergerin tuotantoon kuuluu myös orkesteri-, soololaulu- ja kuoroteoksia, mutta *[[New York Times]]in* muistokirjoitus nostaa erityisesti esiin kamarikokoonpanoille ja pianolle sävelletyt teokset. Bergerin ensimmäistä suurimuotoista teosta (*Quartet for Winds*, 1941) esitettiin yhä säännöllisesti hänen kuolemansa aikaan. Hänen muihin teoksiinsa kuuluu duojen sarja (viululle ja pianolle, 1948; sellolle ja pianolle, 1951; oboelle ja klarinetille, 1952).

## Lähteet
Hugh Le Caine

**Hugh Le Caine** (27. toukokuuta 1914 – 3. heinäkuuta 1977) oli kanadalainen fyysikko, sähköisten soitinten suunnittelija ja säveltäjä. Hän sai fyysikon koulutuksensa Queen's Collegessa ja myöhemmin Birminghamin yliopistossa. Hän oli nuoresta saakka myös kiinnostunut musiikista ja sähkösoittimista. Vuonna 1945 hän oli jo aloittanut kotistudiossaan työskentelyn elektronisen kosketinsoittimen sackbutin parissa; nykyään soitin tunnustetaan ensimmäiseksi syntetisaattoriksi.

Jäätyään eläkkeelle vuonna 1974 Le Caine oli suunnitellut viisitoista uutta musiikki-instrumenttia. Vuonna 1959 perustettiin Toronton yliopistossa Kanadan ensimmäinen ja Pohjois-Amerikan toinen elektronisen musiikin studio. Sen uniikin välineistön suunnitteli Le Caine. Hän julkaisi työstään useita artikkeleita lähinnä tekniikan alan lehdissä. Le Caine saavutti kansainvälistä tunnustusta työstään elektronisen musiikin kehittämiseksi ja sai kolme kunniatohtorin arvoa Kanadassa.

## Lähteet
Gordon Delamont

**Gordon Arthur Delamont** (27. lokakuuta 1918 Moose Jaw, Saskatchewan – 16. tammikuuta 1981 Toronto, Ontario) oli kanadalainen musiikkipedagogi, kirjailija, säveltäjä ja trumpetisti. Delamont oli johtava musiikkikasvattaja ja teoreetikko, josta tuli vaikutusvaltainen hahmo taidemusiikkia ja jazzia yhdistäneessä liikkeessä. *[[Canadian Encyclopedia]]* nimeää Delamontin tunnetuimmaksi saavutukseksi toimimisen opettajana useille Kanadan huomattavimmista jazzmuusikoista. 

Delamontin johdolla opiskelivat muiden muassa Peter Appleyard, Gustav Ciamaga, Ron Collier, Jimmy Dale, Hagood Hardy, Paul Hoffert, Moe Koffman, Rob McConnell, Ben McPeek, Birnie Piltch, Fred Stone, Norman Symonds ja Rick Wilkins. 

Delamont kirjoitti muun muassa useita teoksia jazzsäveltämisestä ja -sovittamisesta. Näistä teoksista on tullut eri yliopistokursseilla vaadittuja tekstejä, ja niitä on käännetty japaniksi ja italiaksi. Säveltäjänä Delamontin tunnetuin teos on *Canadian Encyclopedian* mukaan *Three Entertainments for Saxophone Quartet* (1969, 1970), jota on esitetty laajalti Atlantin valtameren molemmilla puolilla ja jonka levytti New Yorkin saksofonikvartetti. Muihin Delamontin sävellyksiin kuuluvat *Allegro and Blues* (jazzorkesterille, 1962), *Portrait of Charles Mingus* (oktetille, 1963), *Ontario Suite* (sopraanolle ja orkesterille, 1965, 1967), *Centum* (1966, yhtyeelle), *College No. 3* (1967, 1970), *Song and Dance* (1967, 1970), *Moderato and Blues* (vaskikvintetille, 1973, 1974) sekä *Conversation for Flugelhorn and Alto Saxophone* (1977).

## Lähteet
Pauliina Remes

**Pauliina Remes** (s. ) on Uppsalan yliopiston filosofian professori.

Remes on väitellyt Britanniassa. Hän on toimittanut yksin tai yhdessä muiden kanssa useita kansainvälisten kustantamojen julkaisemia tieteellisiä filosofian kirjoja.

Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2015.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pauliina Remes: Att förstå mänsklig handling (video)  (youtube.com)
Kambila

**Kambila** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee kahdeksan kilometriä Katista luoteeseen. Kunnassa on 15&nbsp;400 ja kylässä 2&nbsp;000 asukasta (vuonna 2009).

Kambilan kunnan pinta-ala on 429,25 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Kalifabougoun ja Yélékébougoun, idässä Safon ja Dialakorodjin, etelässä Dogodoumanin ja Mandén sekä lännessä Doubabougoun ja Diagon kuntiin. Kambilan kunnan keskellä sijaitsee Katin kaupunkikunta. Maisemaa leimaavat Mandinguevuoret. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Kasvillisuus on heinä- ja metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu 15 kylää. Asukkaat ovat soninkeja, bambaroita, fulbeja ja mandinkoja. Yleisin kieli on bambara.

Kambilan kautta kulkee Bamakosta Mauritanian ja Senegalin rajalle johtava maantie RN3. Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Lisäksi hyödynnetään metsiä sekä harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kambilassa on Malin suurin karjatori Dral. Kunnassa toimii vuonna 2016 avattu tiilitehdas.

## Lähteet
Josip Runjanin

**Josip Runjanin** (8. joulukuuta 1821 Vinkovci – 1878 Novi Sad) oli kroatialainen sotilas ja muusikko. Hän on säveltänyt Kroatian kansallislaulun (*[[Lijepa naša domovino]]*). Hänen muuhun sävellystuotantoonsa kuuluu *Ljubimo te naša diko*, joka perustuu Gaetano Donizettin *[[Lemmenjuoma]]*-oopperan teemoihin. 

## Lähteet
Safo

**Safo** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Koulikoron alueen Katin piirissä Malissa. Se sijaitsee 20 kilometriä Bamakosta koilliseen. Kunnassa on 14&nbsp;700 ja kylässä 3&nbsp;000 asukasta (vuonna 2009).

Safon kunnan pinta-ala on 306,94 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Katin piirin Yélékébougoun, lännessä Kambilan, etelässä Dialakorodjin, Sangarébougoun ja Moribabougoun sekä idässä Koulikoron piirin Tienfalan kuntiin. Maisemaa leimaavat pohjoisesta etelään ulottuva tasanko sekä idän, etelän ja lännen kukkulat, jotka muodostavat Mandinguevuorten jatkeen. Pysyviä vesistöjä ei ole. Seutu kuuluu Sudanin vyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 650–750 millimetriä. Kasvillisuus on pensas- ja metsäsavannia.

Kuntaan kuuluu 14 kylää. Uskontoja ovat islam, kristinusko ja animismi.

Kunnan liikenneyhteydet ovat heikot. Pääelinkeino on maanviljely. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, pienimuotoista kaupankäyntiä ja käsityöammatteja.

## Lähteet
Takaisin ruutuun

**Takaisin ruutuun** (*Back to You*) on yhdysvaltalainen James Burrowsin ohjaama tilannekomediasarja. Sarjan päänäyttelijät Kelsey Grammer ja Patricia Heaton esittävät *WURG News 9* -uutiskanavan kilpailuhenkisiä ankkureita.

Sarjaa esitettiin Yhdysvalloissa vuosien 2007–2008 aikana Foxin kanavalla.

## Juoni
Chuck Darling (Kelsey Grammer) ja Kelly Carr (Patricia Heaton) toimivat Pittsburghin alueella *WURG News 9* -kanavan uutisankkureina. Ruudussa heidän kemiat toimivat loistavasti, mutta ruudun takana tilanne on toisin. Tämä yhteistyö loppui Chuckin saadessa paremman työtarjouksen ja lähtiessä töihin toiselle paikkakunnalle.

Paljon myöhemmin Chuck palaa *WURG News 9:n* riveihin nolattuaan itsensä täysin suuren Los Angelesilaisen televisiokanavan ruudussa. Palattuaan Chuck saa nopeasti tietää olevansa 10-vuotiaan Gracien isä.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Vuoden 2007 alussa Kelsey Grammerin ja Patricia Heatonin kiinnitettiin tulevan *Action News* -nimisen tilannekomediasarjan päänäyttelijöiksi. Huhtikuussa 2007 sarjan nimeksi vaihdettiin *Back to You*, koska Pittsburghin alueella toimi uutiskanava nimellä Action News.

Sarjan ensimmäisen kauden tilaus vahvistettiin toukokuussa 2007. Heinäkuussa Fox ilmoitti sarjan aloituspäivämääräksi 19. syyskuuta 2007.

*Takaisin ruutuun* kuvattiin 20th Century Foxin Los Angelesin studiolla.

Myös *Takaisin ruutuun* joutui tauolle käsikirjoittajien lakon seurauksena.

Toukokuussa 2008 ilmoitettiin sarjan jääneen yhden kauden mittaiseksi. Tämä oli yllätys, koska se menestyi paremmin kuin kilpaileva jatkoa saanut *[[Eddie & Jeff]]* -sarja.

### Jälkisensurointi
Ensiesityksen jälkeen, katsojilta saadun palautteet myötä Fox ilmoitti leikkaavansa "Something's Up There" -jaksosta melua nostattaneen Marsh McGinleyn (Fred Willard) repliikin pois. Fox pyysi anteeksi katsojilta ja kertoi ettei tätä natsismiin viittaavaa repliikkiä ole mukana sarjan jatkoesityksissä ja julkaisuissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Back to You TV.comissa
USS Weehawken (1862)

**USS Weehawken** oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella.

## Valmistus

Alus tilattiin Zeno Secor and Companyltä Jersey Citystä New Jerseystä. Alus laskettiin vesille 5. marraskuuta 1862 kumminaan neiti Nellie Cornstock ja otettiin palvelukseen 18. tammikuuta päällikkönään John Rodgers.

## Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen. Yhdessä *USS Iroquoisin* kanssa ja *Boardmanin* hinaamana alus lähti 18. tammikuuta New Yorkista Port Royaliin.

## Lähteet
*

### Viitteet
Polvipuntarpää

**Polvipuntarpää** (*Alopecurus geniculatus*) on tuulipölytteinen, heinäkasvien (Poaceae) heimoon ja puntarpäiden (*Alopecurus*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja yleisesti ottaen matalakasvuinen heinälaji. Polvipuntarpää muistuttaa nurmipuntarpäätä (*Alopecurus pratensis*), mutta on yleensä sitä pienempi. Lisäksi lajit voi erottaa lehtien värin, varsien polveilevuuden sekä röyhyn kapeuden perusteella. Polvipuntarpää muistuttaa paljolti myös rantapuntarpäätä (*Alopecurus aequalis*), josta sen voi erottaa tähkylöiden vihneiden pituuden perusteella.

Polvipuntarpään varret kasvavat noin 30 cm korkeiksi. Ne ovat tyveltä kasvutavaltaan maanmyötäisiä, keskivaiheiltaan polveilevia sekä juurehtivia. Lehdet ovat harmaanvihreitä ja ylimmät lehdet ovat lyhyitä. Polvipuntarpään kukinto on kapea, tähkämäinen, noin 4 cm pitkä röyhy, jonka väri vaihtelee harmaansinertävästä violettiin. Röyhyn tähkylät ovat pehmeäkarvaisia ja niissä on pitkä, ulkoneva vihne. Polvipuntarpää kukkii koko kesän, toukokuusta elokuulle.

Polvipuntarpää kasvaa yleisesti kaikenlaisilla kosteilla paikoilla. Polvipuntarpää on kuitenkin heikko kilpailija, joten se kasvaa vain paikoilla, joilla muu kasvillisuus on matalaa. Suomessa polvipuntarpäätä tavataan yleisesti lähes koko maassa napapiirin eteläpuolella, ja se on yleisempi maan länsiosissa kuin itäosissa. Yleisimmillään polvipuntarpää on Lounais-Suomessa ja Pohjanmaalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Polvipuntarpää (''Alopecurus geniculatus'')
* Luopioisten kasvisto: Polvipuntarpää (''Alopecurus geniculatus'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Alopecurus geniculatus'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Alopecurus geniculatus'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Alopecurus geniculatus''
Pyöräilykasvatus

**Pyöräilykasvatuksen** tavoitteena on pyöräilevä elämäntapa, jossa pyöräily ei lokeroidu urheiluksi, taitolajiksi tai kulkutavaksi. Pyöräilykasvatuksessa nähdään, että pyöräily on tapa liikkua paikasta toiseen ja tapa viettää aikaa yhdessä. Pyöräily voi olla tapa virkistyä ennen koulupäivää ja sen jälkeen ja tapa vähentää autoilua.  

Pyöräilykasvatus sisältää motoristen taitojen, kognitiivisten valmiuksien ja liikenteen vuorovaikutustaitojen vahvistamista. Turvallisessa pyöräilyssä tarvittavia tietoja, taitoja ja asenteita kehitetään pyöräilykasvatuksen avulla. Luokkahuoneessa suoritettavat tehtävät eivät voi kohdata todellisessa liikenneympäristössä tapahtuvaa harjoittelua, vaan tehokkainta on tietojen, taitojen ja asenteiden tietoinen harjoittelu ja niiden yhdistäminen pyöräilyyn oikeassa liikenneympäristössä.  

Turvallisen pyöräilyn taitoihin kuuluvat ajotaidot, sääntötuntemus, vuorovaikutustaidot, turvavarusteiden käyttö ja turvallisuusmyönteiset asenteet sekä ymmärrys itsestä liikkujana.

Pyöräliiton tavoitteena pyöräilykasvatuksessa on saada enemmän koulu- ja päiväkotilapsia kulkemaan arkinen koulu- tai päiväkotimatka omin voimin joko pyörällä tai kävellen. Se vaatii hyvää asennetta aikuisilta, joita ovat vanhemmat, koulun henkilökunta ja muut kasvattajat. Pyöräliitto tarjoaa kouluille ja päiväkodeille tukea pyöräilymyönteisempään arkeen siirtymisessä, esimerkiksi pedagogisia kahviloita ja koulutuksia varhaiskasvatuksen henkilökunnalle ja opettajille.

Jyväskylän pyöräilyseura tarjoaa pyöräilykasvatuksen materiaaleja vapaasti jokaisen käytettäväksi. Seura järjestää myös pyöräilykasvatukseen liittyviä koulutuksia urheiluseuroille ja kouluille. Lapset ja nuoret pyöräilemään -koulutuksia järjestetään noin kerran vuodessa. Niissä käsitellään monipuolisesti pyöräilykasvatuksen teemoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Digitaalinen Filla&Rilla -oppimisympäristö pyöräilykasvatuksen tueksi, Liikennekasvatusuutiset.
Fibox

**Fibox** on suomalainen perheyritysryhmä, joka valmistaa sähkölaitteiden koteloita ja tarkkuuspuristettuja muoviosia. Vuonna 1991 perustettu yritys pohjautuu Fiskars-yhtiön 1960-luvun alussa aloittamaan muovikoteloiden valmistukseen, jonka Fiskars myi toimivalle johdolle 1990-luvun alussa. Fibox-konsernin vuosiliikevaihto oli 2010-luvun puolenvälin paikkeilla noin 95 miljoonaa euroa, ja konserni työllisti noin 600 henkilöä. Tehtaita on Suomessa, Puolassa, Kiinassa ja Etelä-Koreassa..

## Historiaa

Monialayritys Fiskars aloitti sähkökeskuksissa tarvittavien muovikoteloiden tuotannon 1960-luvun alussa. Iskunkestävästä polykarbonaatista valmistetut kytkinkotelot muodostuivat menestystuotteiksi. 1980-luvulla valikoimaan lisättiin teollisuusautomaatioon sopivia pikkukoteloita. 1990-luvulla Fiskarsin myymästä liiketoiminnasta syntynyt Fibox alkoi kansainvälistyä perustamalla myyntikonttoreita tärkeimmille markkinoille. Tuolloiset tehtaat sijaitsivat Kirkkonummen Jorvaksessa ja Etelä-Korean Incheonissa.

2000-luvun alussa Fibox osti Suomesta Tamplast Oy:n ja Haloset Oy:n. Vuonna 2003 liiketoiminnot jaettiin kahtia, muoveja ja alumiinia materiaaleinaan käyttävään kotelobisnekseen (Fibox Enclosures) ja muovisten tarkkuusosien valmistukseen monille eri toimialoille (Fibox Plastic Mechanics). Vuonna 2005 perustettiin tehdas Kiinan Kantoniin. Kirkkonummen tehdas lakkautettiin 2008, kun taas Lempäälässä ja Kiuruvedellä sijaitsevia tehtaita kehitettiin edelleen.. Fibox-konserniin kuuluu myös Uudessakaupungissa toimiva Comol Oy.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kauppalehti: Fibox toimii kellon ympäri
USS Patapsco (1862)

**USS Patapsco** oli Yhdysvaltain laivaston Passaic-luokan monitori, joka palveli Yhdysvaltojen sisällissodassa pohjoisvaltioiden puolella.

## Valmistus

Alus tilattiin Harland and Hollingsworthilta Wilmingtonista Delawaresta. Alus laskettiin vesille 27. syyskuuta 1862 ja otettiin palvelukseen 2. tammikuuta 1Daniel Ammen.

## Palvelus
Palvelukseenotettaessa alus liitettiin Pohjois-Atlantin sulkulaivueeseen, jonka mukana se osallistui 3. maaliskuuta 1863 Savannahissa hyökkäykseen Fort McAllisteriin. Alus siirtyi huhtikuussa North Edisto joelle purjehtien 5. huhtikuuta Charlestoniin osallistuakseen hyökkäykseen kaupungin puolustajia vastaan. Kuukauden lopun alus oli lähes jatkuvassa tulitoiminnassa  samoin kuin heinä-elokuussa. Alus jatkoi taistelua kaupungin sataman suojana olevia linnakkeita vastaan ja 8.-9. syyskuuta alus tuki rynnäkköä Fort Sumteriin. Syksystä vuoden 1864 loppuun alus oli South Carolinanssa osallistuen hyökkäykseen sataman pulustuksen murtamiseksi.

Illalla 15. tammikuuta 1865 aluksen suojatessa yhteysaluksia siihen osui torpedo (miina). Alus upposi alle minuutissa vieden mukanaan 62 miehistönjäsentä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Marjan Mozetich

**Marjan Mozetich** (s. 7. tammikuuta 1948 Gorizia) on kanadalainen säveltäjä. Hän syntyi Italiassa jugoslavialaisille vanhemmille, mutta muutti vuonna 1952 perheineen Kanadaan ja sai maan kansalaisuuden 1957. Hän valmistui musiikin kandidaatiksi Toronton yliopistosta vuonna 1972. Hänen opettajiaan olivat Reginald Bedford, Lothar Klein, John Weinzweig, Margaret Parsons ja Clifford Poole. Hän sai myös yksityistä opetusta sävellyksessä Luciano Beriolta Roomassa, Franco Donatonilta Sienassa ja David Bedfordilta Lontoossa. Mozetich aloitti itse opettamisen vuonna 1991 Queenin yliopistossa. 

Mozetichin teoksista *Affairs of the Heart* (2001), *Angels in Flight* (2010) ja *Lament in the Trampled Garden* (2010) pääsivät ehdolle vuoden parhaan klassisen sävellyksen Juno-palkinnon saajaksi. Viimeksi mainitulla teoksella Mozetich voittikin palkinnon. Hänen muihin teoksiinsa lukeutuu Krzysztof Pendereckin ja György Ligetin vaikutteita ilmentävä *Changes* jousikvartetille (1971, uudistettu 1983).

## Lähteet
Alkanoliamiinit

**Alkanoliamiinit** eli **aminoalkoholit** ovat orgaanisia yhdisteitä, joiden rakenteessa on sekä alkoholeille tunnusomainen hydroksyyliryhmä että amiineille tunnusomainen aminoryhmä. Alkanoliamiinit ovat tärkeitä yhdisteitä liuottimina sekä orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Alkanoliamiinien rakenteessa sekä amino- että hydroksyyliryhmät voivat olla joko primäärisiä, sekundäärisiä tai tertiäärisiä. Molekyylimassaltaan pienet ja rakenteeltaan yksinkertaiset alkanoliamiinit ovat huoneenlämpötilassa olomuodoltaan nesteitä ja suuremmat kiteisiä kiinteitä aineita. Useat alkanoliamiinit liukenevat hyvin veteen ja poolisiin orgaanisiin liuottimiin. Amiinien tavoin alkanoliamiinit ovat emäksisiä ja reagoivat happojen kanssa muodostaen suoloja. Karboksyylihappojen ja happokloridien kanssa reagoidessaan alkanoliamiinit muodostavat huoneenlämpötilassa amideja ja kuumennettaessa estereitä. Dikarboksyylihapot reagoivat muodostaen poly(amidiesteri)polymeerin.

Alkanoliamiinien valmistamiseen on kaksi pääasiallista tapaa. Ammoniakki tai amiini reagoi epoksidien kanssa nukleofiilisella substituutioreaktiolla, jolloin epoksidin rengasrakenne avautuu ja muodostuu alkanoliamiini. Tyypillisimmät käytetyt epoksidit ovat etyleenioksidi ja propyleenioksidi. Toinen tapa on pelkistää nitroalkoholeja vedyttämällä, ja tässä menetelmässä katalyyttinä käytetään Raney-nikkeliä.

Alkanoliamiineja käytetään monien muiden orgaanisten kemikaalien, esimerkiksi emulgointiaineiden, pinta-aktiivisten aineiden, lääkkeiden ja maatalouskemikaalien, valmistukseen. Tämän lisäksi niitä käytetään myös liuottimina, polymeerien valmistukseen, happamien kaasujen puhdistamiseen kemianteollisuudessa ja ruosteenpoistokemikaaleina. Alkanoliamiineja käytetään ja valmistetaan vuosittain tuhansia tonneja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sodan muisto

**Sodan muisto** (*War and Remembrance*) on toisesta maailmansodasta kertova yhdysvaltalainen televisiosarja vuodelta 1988. Sen on tuottanut ja ohjannut Dan Curtis. 27-tuntinen, kahdestatoista parituntisesta jaksosta muodostuva sarja perustuu Herman Woukin samannimiseen romaanisarjaan, jonka pohjalta kirjailija sovelsi sarjan käsikirjoituksen yhdessä ohjaajan ja Earl W. Wallacen kanssa. *Sodan muisto* on jatkoa vuoden 1983 sarjalle *[[Sodan tuulet]]*, ja tarina jatkuu Pearl Harborin taistelusta ja Yhdysvaltojen mukaantulosta toiseen maailmansotaan. Monet näyttelijätkin ovat samoja, kuten päähenkilöä Victor ”Pug” Henryä esittävä Robert Mitchum. Nuorempia roolihahmoja esittävät eri näyttelijät kuin viisi vuotta aiemmassa *Sodan tuulissa*: esimerkiksi Natalietä näyttelee Ali MacGraw’n sijasta Jane Seymour.

## Rooleissa

## Tuotanto
*Sodan muiston* edeltäjä *Sodan tuulet* oli tiettävästi maailman siihen asti kallein televisiosarja. *Sodan muisto* oli vielä kunnianhimoisempi tuotanto. Edeltäjäänsä kaksin verroin pidempää 27-tuntista sarjaa kuvattiin 21 kuukautta kymmenessä eri maassa. Sarjassa on 358 puheroolia, ja pelkästään Euroopassa kuvatuissa jaksoissa tarvittiin yhteensä yli 30&nbsp;000 avustajaa. Auschwitzin keskitysleiriä entistettiin kuvauksia varten Puolan viranomaisten yhteistyöllä.. 

*Sodan muisto* perustuu Herman Woukin romaaneihin, jotka on alun perin julkaistu suomeksi vuosina 1979–1981 nimillä *Hyvästi huominen, Maailmanpalo, Sodan mainingit* ja *Tulipilven takana*. Vuonna 1991 romaanisarja julkaistiin uudelleen televisiosarjan mukaisella nimellä *Sodan muisto*.

## Vastaanotto
John Gielgud oli Emmy-ehdokkaana roolistaan.

Kun *Sodan tuulet* rikkoi kaikkien aikojen katsojaennätykset Yhdysvalloissa 140 miljoonalla katsojallaan, suuria toiveita osakseen saaneesta *Sodan muistosta* tulikin tuottajayhtiö ABC:lle suuri pettymys ja arviolta 30–40 miljoonan dollarin tappiot. *[[The New York Times]]in* Andy Meisler kirjoitti vuonna 2002 *Sodan muiston* tappaneen lopullisesti 1970-luvun lopun sarjoista *[[Rikas, rakas, köyhä, varas]]* (1976) ja *[[Juuret (televisiosarja)|Juuret]]* (1977) alkaneen eeppisten minisarjojen genren. 1990-luvulle tultaessa televisiokanavat eivät uskaltaneet pitkään aikaan tuottaa juuri kahta osaa pidempiä draamasarjoja.. Myös kriitikot suhtautuivat *Sodan muistoon* nuivasti. *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Pertti Avola otsikoi sarjan suomalaisen tv-esityksen alla 1990 sarjan olevan ”viihteellistä näennäisdraamaa”.

Sarja julkaistiin Suomessa seitsemästä VHS-kasetista muodostuvana videokokoelmana. Nykyisin se on saatavana dvd-boksina.

## Lähteet
Yordy Ramiro

**Yordy Ramiro** (s. 1949 Acapulco) on meksikolainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori. Hän oli lapsena poikakuoron jäsenenä. Opiskeltuaan Méxicossa ja Genovassa hän teki oopperadebyyttinsä Italiassa vuonna 1977 tulkitsemalla Pinkertonin roolin Giacomo Puccinin oopperassa *[[Madama Butterfly]]*. Kyseisen roolin Ramiro tulkitsi myös esiintyessään ensimmäistä kertaa Wienin valtionoopperassa, jossa hän on esiintynyt myös muun muassa Alfredon roolissa *[[La traviata]]ssa* (Giuseppe Verdi).

## Lähteet
Alida Ferrarini

**Alida Ferrarini** (1946 – 26. kesäkuuta 2013)) oli italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän oli yksi maansa johtavista koloratuurisopraanoista. Hän syntyi Veronassa, jossa hän opiskeli Enzo Cecchetellin johdolla ennen debytoimistaan Trevisossa Giacomo Puccinin *[[La bohème]]n* esityksessä.

Ferrarini esiintyi La Scalassa ensimmäistä kertaa 27. helmikuuta 1979 Adinan roolissa Gaetano Donizettin oopperassa *[[Lemmenjuoma]]*. Hän korvasi esityksessä Mirella Frenin viimeisellä hetkellä. Adinan ohella muihin hänen tunnettuihin rooleihinsa lukeutuivat Gildan rooli *[[Rigoletto]]ssa* (Giuseppe Verdi), Liùn rooli *[[Turandot]]issa* (Giacomo Puccini) ja Micaëlan rooli *[[Carmen]]issa* (Giacomo Puccini). Hän tulkitsi myös muun muassa barokkioopperaa ja harvinaisempia rooleja ranskalaisissa sekä venäläisissä oopperoissa.

## Lähteet
Kilvenkannattaja

**Kilvenkannattaja** on vaakunan kilven viereen sijoitettu kilpeä tukeva olento tai esine. Tyypillisesti niitä on kaksi, yksi kilven kummallakin puolella, mutta niiden määrä voi vaihdella yhdestä jopa neljään. Kilvenkantajat seisovat usein jalustalla eli postamentilla. Aina postamenttia ei ole, mutta sen puuttumista ei kaikkialla pidetä heraldisesti virheettömänä.

Kilvenkannattajia on useimmiten yhteiskunnan ylimmillä arvoasteilla olevien, kuten hallitsijoiden, ruhtinaiden ja valtioiden, vaakunoissa. Onkin sanottu, että kilvenkannattajat kuuluvat vain tällaisiin vaakunoihin, mutta yleispätevää käytäntöä eri maiden heraldiikassa ei ole. Pohjoismaissa kilvenkannattajia on myös vapaaherrallisilla suvuilla ja Euroopassa yhteisöillä. Suomalaisessa heraldiikassa kilvenkannattajat eivät kuitenkaan kuulu porvaris- tai yhteisövaakunoihin.


Austria Bundesadler.svg|Itävallan vaakunassa on vain yksi kilven&shy;kannattaja, kotka, jonka rinnalla kilpi on.
Coat of arms of Iceland.svg|Islannin vaakunassa kilvenkannattajia on neljä.


## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
Rivka Golani

**Rivka Golani** (aiemmin *Erdesz*; s. 22. maaliskuuta 1946 Tel Aviv, Israel) on kanadalainen alttoviulisti ja kuvataiteilija. Hän aloitti viulunsoiton opintonsa seitsemänvuotiaana ja tuli Alexander Moskowskyn oppilaaksi 18-vuotiaana. Hän siirtyi 21-vuotiaana alttoviuluun, jota hänelle opetti Tel Avivin yliopiston Rubin-musiikkiakatemiassa Ödön Pártos vuosina 1965–1971.

Musiikillisten opintojensa ollessa vielä kesken Golani aloitti toimintansa myös ammattimaisena kuvataiteilijana. Hänen piirrostensa näyttelyitä järjestettiin Kanadassa, Israelissa ja Euroopassa. Hän oli Israelin filharmonikkojen jäsenenä ja esiintyi solistina muidenkin israelilaisorkesterien kanssa ennen muuttamistaan Kanadaan vuonna 1974. Kanadan kansalaisuuden hän sai vuonna 1983. Hän opetti maassa 1970–1980-luvuilla muiden muassa Mary Carol Nugentia, Beverley Spottonia ja Kent Teepleä. Vuonna 1987 hän asettui Lontooseen silloisen aviomiehensä, kapellimestari Thomas Sanderlingin kanssa. Hän palasi kuitenkin usein Kanadaan pitämään konsertteja. 

Golani on esiintynyt laajalti resitalistina sekä eri orkesterien solistina ja välillä kamarimusiikkiesityksissä. Hän on tulkinnut muiden muassa William Waltonin, Robin Hollowayn (kantaesitys, 1985) ja Edward Elgarin konsertot. Erityisesti häntä varten oli vuoteen 2003 mennessä myös sävelletty kolmattasataa teosta, joihin kuului vähintään 39 konserttoa. Vuonna 2009 Golani nimitettiin Canadian Music Centren lähettilääksi musiikillisten ansioidensa johdosta.

## Lähteet
Sodan tuulet

**Sodan tuulet** (*The Winds of War*) on toisesta maailmansodasta kertova yhdysvaltalainen jatkuvajuoninen televisiosarja vuodelta 1983. Se perustuu Herman Woukin samannimiseen romaaniin vuodelta 1971, jonka pohjalta kirjailija itse viimeisteli sarjan käsikirjoituksen alkuperäisen käsikirjoittajan kuoltua. Lähes 15-tuntisen sarjan on tuottanut ja ohjannut Dan Curtis ABC-televisiokanavalle. Ennätyskallis mutta myös ennätyssuuren tv-yleisön Yhdysvalloissa saanut sarja sai vuonna 1988 peräti 27-tuntisen jatkosarjan *[[Sodan muisto]]*, joka ei kuitenkaan menestynyt vaan tuotti taloudellisia tappioita.

## Juoni
Tarinan keskiössä on yhdysvaltalainen upseeriperhe toisen maailmansodan varhaisvaiheen Berliinissä. Isä Victor ”Pug” Henry toimii siellä Yhdysvaltojen sotilasattašeana, ja mukana on myös hänen vaimonsa Rhoda sekä heidän kolme aikuistuvaa lastaan, Warren, Byron ja Madeline. Sarjassa seurataan myös juutalaista Jastrowin perhettä. Victor Henrystä tulee presidentti Rooseveltin tärkeä Euroopan-asiantuntija, joka tapaa sarjan kuluessa muun muassa Hitlerin ja Stalinin. Sarjan tapahtumat ulottuvat keväästä 1939 aina Pearl Harborin taisteluun ja sitä seuranneeseen Yhdysvaltojen mukaantuloon.

## Rooleissa

## Tuotanto
*Sodan tuulet* oli siihen asti suurisuuntaisimpia television draamatuotantoja. Sitä valmisteltiin 14 vuotta ja kuvattiin 13 kuukautta kuudessa maassa yli 40 miljoonan dollarin budjetilla. Sarjan markkinointibudjetti vastasi yli puolta tuotantobudjetin koosta.

## Vastaanotto
Sarja sai Yhdysvalloissa ensiesityksellään 140 miljoonaa katsojaa, mikä rikkoi siihen asti *[[Juuret (televisiosarja)|Juuret]]*-televisiosarjalla (1977) olleen katsojaennätyksen 135 miljoonaa. *Sodan tuulet* sai suuren suosion monissa muissakin maissa, mutta sitä myös arvosteltiin muun muassa saippuaoopperamaisesta tyylistä. Televisiouusinnan alla 1986 *Helsingin Sanomien* Pertti Avola kutsui sarjaa teennäiseksi ja huonosti näytellyksi tusinatavaraksi.

## Jatkosarja ''Sodan muisto''
*Sodan tuulten* tarina jatkuu vuoden 1988 minisarjassa *[[Sodan muisto]]* (War and Remembrance), joka esitettiin Suomessa syksyllä 1990. Se oli *Sodan tuuliakin* suurisuuntaisempi panostus, mutta aiheutti ABC:lle arviolta 30–40 miljoonan tappiot ja käytännössä lopetti suurten tv-draamasarjojen tuotannot Yhdysvalloissa vuosiksi..

## Lähteet
Sirpa Kurppa

**Sirpa Liisa Anneli Kurppa** (o.s. *Hynninen*; s. , Joroinen) on Luonnonvarakeskuksen biotekniikka- ja elintarviketutkimuksen tutkimusprofessori. Hän työskentelee Jokioisilla.

Kurppa kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1972 (Varkauden yhteislyseo). Hän opiskeli Helsingin yliopistossa, jossa suoritti maatalous- ja metsätieteiden maisterin tutkinnon ja josta valmistui agronomiksi vuonna 1977. Hän valmistui maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi vuonna 1990. Samana vuonna hänelle myönnettiin maatalouseläintieteen dosentuuri.

Professori Kurpalle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki. Hän on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2006.

Sirpa Kurppa on naimisissa emeritusprofessori Aarne Kurpan kanssa. Heillä on kolme lasta.

*(Artikkeli on keskeneräinen)*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*