open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nojabrsk

**Nojabrsk** () on öljyntuotannon synnyttämä teollisuuskaupunki ja piirikunnan alainen kaupunkipiiri Jamalin Nenetsian autonomisen piirikunnan eteläosissa Luoteis-Siperiassa. Jamalin Nenetsian pääkaupunki Salehard sijaitsee kaupungista linnuntietä 580 kilometriä luoteeseen ja lähin suurempi kaupunki Tjumen 870 kilometriä lounaaseen.  Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Nojabrskin asukasluku oli 110&nbsp;620, mikä teki siitä piirikunnan suurimman kaupungin.

## Historiaa, kaupunkikuva ja nähtävyyksiä
Nojabrskin taajama perustettiin 1976 öljyntuotantoalueelle johtavan rautatien rakentajien saapuessa paikalle etelästä. Rautatieaseman lähistölle syntynyt taajama nimettiin venäjän kielen marraskuuta tarkoittavan sanan mukaan. Kaupungin aseman se sai 1982. 

Kaupungin keskustassa on runsaasti 5-9 kerroksisia asuintaloja, mutta esimerkiksi kaupungin eteläosista löytyy 1-2 kerrosvaltaisia asuinalueita.  Maantie ja rata jakavat kaupungin niin, että asuin- ja liikehuoneistot jäävät pääosin länsipuolelle ja teollisuusosa liikenneväylien itäpuolelle. Kaupungissa on historiallinen museo ja taidemuseo.

## Talouselämä
Kaupungin talous perustuu hiilivetyjen tuotantoon, suurimpina yrityksinä öljyntuotantoon keskittynyt Gazprom Neft ja Gazpromin maakaasuntuotantoyritys. Näiden ohella kaupungissa vaikuttaa satoja pienempiä petrokemiallista teollisuutta palvelevia yrityksiä.

### Liikenneyhteydet
Nojabrsk sijaitsee Tjumenista ja Hanti-Mansian Surgutiin vievän pääradan pohjoiseen Novyi Urengoihin (ja eteenpäin) jatkavan runkoradan varrella Jamalin Nenetsian etelärajan lähellä. Surgutiin on kaupungin pääasemalta Nojabrsk II:lta rautateitse 270 kilometriä. Lisäksi runsas 10 kilometriä ennen kaupunkia, keskustan lounaispuolella on Nojabrsk I asema. Kaupunki on myös Jamalin Nenetsian keskiosat etelään liittävän, etelästä pohjoiseen vievän maantien eteläinen portti (etelään Surgutiin 255 km, pohjoiseen Novyi Urengoihin 455 km). Kaupungin  9 kilometriä kaupungin länsipuolella on Nojabrskin lentoasema.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1967–1968

**Lentopallon miesten mestaruussarjassa** kaudella 1967–1968 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Johanneksen Pojat.

## Miesten SM-sarja

Mestarit: Taisto Heikkilä, Jorma Knuutinen, Pertti Laaksonen, Jorma Myllärinen, Oiva Niemi, Aulis Rasanen, Jouko Rehumäki, Ismo Rinkinen, Harry Sundell, Mauri Tamminen, Juhani Willala.

### Karsintasarja
Suomensarjan lohkovoittajien välinen karsinta noususta SM-sarjaan pelattiin Mäkelänrinteen yhteiskoululla Helsingissä 27.-28. huhtikuuta. Kahdelle parhaalle oli tarjolla SM-sarjapaikka kaudelle 1968-1969.

uusinta 2.sijasta: Kuopion NMKY - Kouvolan Lentopalloilijat -57 3–0.

Sarjaan nousivat Käpylän Lentopalloilijat ja Kuopion NMKY. Karhulan Rateko peri Karton sarjapaikan.

## Lähteet

* Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
* Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 293 ()
* Lehtileikkeitä kaudelta 1967-1968 (FC-57)
Valdemar Paavilainen

**Valdemar Paavilainen** (26. syyskuuta 1912 Kurkijoki – 8. helmikuuta 1981 Hyvinkää) oli suomalainen metsänhoitaja ja sotakirjailija.

Paavilaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Arvid Paavilainen ja Minna Kaartinen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1936 Viipurin suomalaisesta lyseosta ja suoritti metsänhoitajatutkinnon 1941.
Sotilasarvoltaan Valdemar Paavilainen oli majuri (Paavilainen, 1979, s.113).

Paavilainen toimi Oy Waldhoff Ab:n metsäpäällikkönä kunnes hän perusti 1951 oman yrityksen. Hän oli *Oy V. Paavilainen & Co*:n toimitusjohtajana vuosina  1968–1977 ja yhtiön johtokunnan puheenjohtajana kuolemaansa saakka. Eläkkeelle jäätyään Paavilainen kirjoitti kaksi sotakirjaa käyttäen niissä pohjana omia sotakokemuksiaan.

## Teoksia
* *Laguksen jääkärit Jäämeren tiellä*. Karisto 1976, 3. painos 1978
* *Ratsuväki hyökkää*. Karisto 1979

## Lähteet
* 
*
Sir Billi

**Sir Billi** on vuonna 2012 julkaistu animaatioelokuva ja jatko-osa elokuvalle *[[Sir Billi the Vet]]*. Elokuvan on ohjannut Sascha Hartmann. Elokuvan ääninäyttelijöinä olivat muun muassa Ford Kiernan, Alana Gray, Sean Connery, Alan Cumming ja Eliot Doyle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Elohopea(II)kloridi

**Elohopea(II)kloridi** eli **elohopeadikloridi** tai **sublimaatti** on elohopean ja kloorin muodostama epäorgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään pääasiassa muiden elohopeayhdisteiden valmistukseen.

## Ominaisuudet
Elohopea(II)kloridi on molekyyliyhdiste, joka esiintyy huoneenlämpötilassa valkoisina kiteinä. Yhdiste esiintyy kaikissa olomuodoissaan lineaarisena HgCl2-molekyylinä ja yksittäisten molekyylien välillä ei ole merkittäviä vuorovaikutuksia. Elohopea(II)kloridi sublimoituu hieman yli 300&nbsp;°C lämpötilassa. Yhdiste liukenee kohtalaisen hyvin veteen ja liukoisuus kasvaa lämpötilan noustessa. Kloridiliuoksiin se liukenee muodostaen kompleksi-ioneja kuten trikloromerkuraatti(II)- ([HgCl3]-) ja tetrakloromerkuraatti-ioneja ([HgCl4]2-). Elohopea(II)kloridi dissosioituu vain hyvin vähän vedessä, minkä vuoksi sen vesiliuokset eivät johda hyvin sähköä. Aine liukenee veden lisäksi myös metanoliin, etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, etyyliasetaattiin ja pyridiiniin.

## Valmistus
Elohopea(II)kloridia voidaan valmistaa metallisen elohopean ja kloorin välisellä reaktiolla yli 300&nbsp;°C lämpötilassa, jolloin tuote sublimoituu ja voidaan kerätä talteen jäähdytettyihin säiliöihin. Reaktiossa käytetään klooriylimäärää, jolloin estetään elohopea(I)kloridin muodostuminen.
:Hg + Cl2 → HgCl2

Teollisuudessa yhdistettä valmistetaan myös toisella menetelmällä. Siinä kuumennetaan elohopea(II)sulfaatin ja natriumkloridin seosta, jolloin yhdisteet reagoivat. Tuote puhdistetaan kuumentamalla ja elohopea(II)kloridi sublimoituu.

:HgSO4 + 2 NaCl → HgCl2 + Na2SO4

Yhdistettä muodostuu myös liuottamalla elohopea(II)oksidia suolahappoon ja jäähdyttämällä liuosta, jolloin tuote kiteytyy.
:HgO + 2 HCl → HgCl2 + H2O

## Käyttö
Elohopea(II)kloridia käytetään muiden elohopeayhdisteiden, kuten elohopea(I)kloridin elohopeaoksidin ja orgaanisten elohopeayhdisteiden valmistukseen. Aikaisemmin sitä on käytetty puun suojaamisessa lahoamista vastaan ja fungisidina, mutta yhdisteen myrkyllisyyden vuoksi tätä käyttöä on vähennetty. Sitä käytetään myös katalyyttinä valmistettaessa vinyylikloridia eteenistä ja suolahaposta ja paristoissa depolarisoivana aineena. Aikaisemmin sitä on käytetty myös lääketieteessä antiseptisenä yhdisteenä.

## Myrkyllisyys
Elohopea(II)kloridi on muiden elohopeayhdisteiden tavoin erittäin myrkyllistä ja sen kohtalainen vesiliukoisuus lisää myrkyllisyyttä. Yhdiste on syövyttävää ja aiheuttaa vaurioita ruuansulatuskanavassa, sydämessä ja verisuonissa, munuaisissa ja keskushermostossa. Kuolettavan annoksen määrä vaihtelee 29&ndash;150 mg/kg välillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Elohopea(II)kloridin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 28.1.2015.
Lempi Metso

**Lempi Metso** (19. heinäkuuta 1912 Kitee – 3. joulukuuta 1995 Kitee) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.

Metso toimi opettajana Kiteellä ja Tohmajärvellä.

## Teoksia
* *Muistoja Karjalasta*. Tekijä, Kuusamo 1973

## Lähteet
* 
* Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli : Lempi Metso 

### Viitteet
Donnelly

**Donnelly** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Alan Donnelly (s. 1957), brittiläinen poliitikko, ammattiyhdistysaktiivi ja europarlamentaarikko
* Ciaran Donnelly, irlantilainen elokuva- ja televisio-ohjaaja
* Euphrasia Donnelly (1905–1963), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
* Henry Edmund Donnelly (1904–1967), yhdysvaltalainen katolinen piispa
* Ignatius Donnelly (1831–1901), yhdysvaltalainen poliitikko ja kirjailija
* Jamie Donnelly (s. 1947), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Lucas Luis Dónnelly (1921–2012), argentiinalainen katolinen piispa
* Martin Donnelly (s. 1964), brittiläinen Formula 1 -kuljettaja
* Mike Donnelly (s. 1963), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
* Robert William Donnelly (1931–2014), yhdysvaltalainen katolinen piispa
* Stella Donnelly (s. 1992), australialainen laulaja ja lauluntekijä.

## Kuvitteellisia henkilöitä

* Donnellyn mafiaveljet, samannimisen yhdysvaltalaisen televisiosarjan päähenkilöt
Lieksan rautatieasema

**Lieksan rautatieasema** () on rautatieliikennepaikka rataosalla  Lieksan kaupungin keskustassa.

## Historia
Kansallisromantiikkaa edustavan asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström vuonna 1908. Asema oli Nurmeksen radan väliasemista suurin. Osittain rautatieaseman mahdollistaman kasvun ansiosta Lieksa sai taajaväkisen yhdyskunnan aseman vuonna 1915.

Pihapiiriin kuuluu asemarakennuksen lisäksi muun muassa vuonna 1908 valmistunut asuinrakennus ja kellari sekä vuonna 1930 valmistuneet asuinrakennus, ulkorakennus, sauna ja kellari. Asema-alueella on myös kaksipaikkainen veturitalli, jonka yhteydessä on vesitorni.

Kun rata Nurmekseen valmistui vuonna 1911, silloisessa Pielisjärven kunnassa oli kolme asemaa, Lieksa, Vuonislahti ja Kylänlahti. Nämä kolme ovat myös nykyisin Lieksan kaupungin alueella sijaitsevat henkilöliikenneasemat. Aseman länsipuolella sijaitsee itävaltalaisen Binderholzin omistama Lieksan saha, jonne on ollut rautatiekuljetuksia. Asema on myös vilkas raakapuun lastauspaikka.

Liikenteenohjauksessa Lieksassa siirryttiin kauko-ohjaukseen vuonna 2005, minkä seurauksena aseman miehitys ja lipunmyynti loppuivat. Asemalla on tämän jälkeen ollut muun muassa kahvila ja näyttelytiloja. Vuonna 2024 Rukajärven suunnan historiayhdistys osti asemarakennuksen. Yhdistys oli jo aikaisemmin omistanut aseman makasiinin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuvia Lieksan asemalta
Patrick Suves

**Patrick Suves** (9. joulukuuta 1983 Pori – 5. helmikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen jääpalloilija sekä urheilu- ja festivaalipromoottori.

Suves esiintyi ensimmäisen kerran Porin Narukerän edustusjoukkueessa jääpallon Bandyliigassa jo 16-vuotiaana. Neljän Narukerä-kauden jälkeen hän siirtyi pelaamaan Ruotsiin ja opiskelemaan Tukholman urheilukorkeakouluun.  Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla I Divisioonassa Suves pelasi kolmen kauden ajan. Hän pelasi urallaan 8 juniorimaaottelua. Suveksen sisar Miska Suves ja veli Juri Suves ovat myös entisiä huippujääpalloilijoita.

Urheilu-uransa jälkeen Suves tunnettiin parhaiten toiminnastaan Yyteri BeachFutis-tapahtuman pääjärjestäjänä. Hänen johdollaan se nousi pienestä muutaman joukkueen beachfutisturnauksesta yhdeksi Suomen suurimmista kesätapahtumista.  Parhaana vuotenaan Yyteri BeachFutis kokosi viikonlopun aikana Poriin Yyterin hiekkarannalle yli 70 000 kävijää.  Suves oli myös mukana käynnistämässä vuonna 2011 ensimmäisen kerran järjestettyä Porispere-festivaalia. 

Patrick Suves kuoli helmikuussa 2012 kotonaan Helsingissä 28-vuotiaana.  

## Saavutukset
*Jääpallon SM-pronssia: 2002

## Lähteet
*Patrick Suveksen muistokirjoitus Narukerän kotisivuilla 
*International Bandy Database
**Jääpallokirja 2009*, Suomen Jääpalloliitto. ISSN 0784-0411

### Viitteet
Gerber

**Gerber** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Beat Gerber (s. 1982), sveitsiläinen jääkiekkoilija
* Carl Friedrich von Gerber (1823–1891), saksalainen oikeustieteilijä ja valtiomies
* Eugene John Gerber (1931–2018), yhdysvaltalainen katolinen piispa
* Heiko Gerber (s.  1972), saksalainen jalkapalloilija
* Heinrich Gerber (1832–1912), saksalainen insinööri ja sillanrakentaja
* Joan Gerber (1935–2011), yhdysvaltalainen ääninäyttelijä
* Kaia Gerber (s. 2001), yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä
* Martin Gerber (s. 1974), sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti
* Michael Gerber (s. 1969), yhdysvaltalainen kirjailija
* Philipp Gerber (s. 1985) sveitsiläinen jääkiekkomaalivahti.
## Muita merkityksiä
* Gerber, Fiskars Oyj:n omistama työkalumerkki.
Nelikolkkasammal

**Nelikolkkasammal** (*Pyramidula tetragona*) on lehtisammallaji, joka kuuluu nelikolkkasammalten (*Pyramidula*) sukuun ja nuotiosammalten heimoon (*Funariaceae*). Laji on *Pyramidula*-suvun ainoa. Se on yksivuotinen sammal, joka kasvaa kalkkipitoisilla savikoilla maapaljastumilla.

Nelikolkkasammalta esiintyy Maan pohjoispuolen lauhkealla vyöhykkeellä. Nelikolkkasammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa ja Varsinais-Suomessa Lohjalla, mistä se on löydetty 1880-luvulla. Esiintymät ovat kuitenkin hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta. Vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa laji on kuitenkin määritelty äärimmäisen uhanalaiseksi.

## Lähteet
* Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. .
* Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2
### Viitteet
Rikkamieronsammal

**Rikkamieronsammal** (*Ephemerum crassinervium*) on lehtisammallaji, joka kuuluu mieronsammalten (*Ephemerum*) sukuun ja mieronsammalten heimoon (Ephemeraceae). Lajia esiintyy harvinaisena Euroopassa, mutta sitä on tavattu myös Israelissa, Marokossa ja Turkissa. Pohjoisimmillaan lajia tavataan Etelä-Ruotsissa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut lajin silmälläpidettäväksi sen harvinaisuuden ja hajanaisen levinneisyysalueen takia.

Rikkamieronsammal on kasvanut Suomessa Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1870-luvulla. Esiintymä on sittemmin hävinnyt, mutta lajia saattaa silti esiintyä Suomessa. Vuosien 2000 ja 2010 uhanalaisuusarvioinneissa laji luokiteltiin Suomesta hävinneeksi, mutta vuoden 2019 uhanalaisuusarvioinnissa se luokiteltiin äärimmäisen uhanalaiseksi.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Lasisiirtymä

**Lasisiirtymä** on muutos, jossa amorfinen aine muuttuu kovasta ja hauraasta (lasimaisesta) aineesta kumimaiseksi tai nahkamaiseksi aineeksi. Lasisiirtymä tunnetaan etenkin laseilla ja polymeereillä. Lasisiirtymälle ei voida sanoa tarkkaa lämpötilaa, vaan lämpötila-alue, jota kutsutaan lasisiirtymälämpötilaksi Tg. Aineen viskositeetin lisäksi muun muassa lämpölaajenemiskerroin ja ominaislämpökapasiteetti muuttuvat lasisiirtymässä.

Polymeereillä lasisiirtymän vaikutuksen voi huomata reologisella mittauksella, jossa vedetään materiaalia kasvavalla voimalla vastakkaisiin suuntiin. Lasimaisessa tilassa oleva materiaali ei juurikaan veny, vaan riittävän kovalla jännityksellä se katkeaa, kun taas kumimaisessa tai nahkamaisessa tilassa oleva materiaali ensin selvästi venyy, kunnes sekin riittävän kovalla jännityksellä katkeaa.

Lasisiirtymälämpötilaan vaikuttaa useita polymeerimateriaalin rakenteellisia ja koostumuksellisia ominaisuuksia, joita voidaan käyttää hyödyksi polymeerimateriaalin valmistuksessa ja muokkauksessa käyttökohteeseen sopivaksi. Lasisiirtymälämpötilaa nostavat muun muassa polymeeriketjuissa olevat jäykät sidokset, isot sivuryhmät sekä sitoutuminen heikoilla vuorovaikutuksilla (esim. vetysitoutumisella) toisiin polymeeriketjuihin. Lasisiirtymälämpötilaa nostaa myös kaikenlainen polymeeriketjujen haaroittaminen ja verkkouttaminen. Lasisiirtymälämpötilaa voidaan puolestaan laskea pehmittimien avulla. Lisäksi myös polymeerien moolimassalla ja moolimassajakaumalla on vaikutusta lasisiirtymälämpötilaan: mitä suurempi moolimassa ja moolimassajakauma, sitä suurempi on myös lasisiirtymälämpötila.

## Lähteet
Mouhijoki

**Mouhijoki** eli alajuoksulla Kiikoisissa **Kiikoisjoki** virtaa Sastamalan Mouhijärvestä Kiikoisten Kiikoisjärveen Pirkanmaan ja Satakunnan raja-alueilla.

## Maantietoa
Joki saa alkunsa Mouhijärven luusuassa olevasta säännöstelypadosta, joka purkaa vedet noin 200 metriä pitkän Kiikoiskoskeen. Joki virtaa Putajan kylän läpi ja jatkaa matkaansa hitaasti virraten noin seitsemän kilometriä peltomaiseman läpi. Jokikulmaan saavuttuaan joki poikkeaa vanhasta uomastaan ihmisen kaivamaan Marjajärveä kiertävään uomaan. Marjajärvi kuivattiin 1960-luvun lopussa ja raivattiin pelloksi. Marjajärvestä on Kiikoisjärveen enää kahden kilometrin matka, jonka aikana joki levenee ja hidastuu johtuen Kiikoisjärven säännöstelystä. Joen rantoja varjostavat vain satunnaisesti metsäsaarekkeet ja Jokikulman kohdalla joki toimii Sastamalan ja Kiikoisten rajajokena noin 1,3 kilometrin matkalla. Joki putoaa 11,5 kilometrin matkalla 5,1 metriä.

## Veden laatu
Joki virtaa pääasiassa savikoiden läpi ja siksi veden mukana kulkeutuu runsaasti kiintoainesta. Nykyään kuivattu Marjajärvi oli matalana ruohottuneena järvenä paikka, jonne kiintoainetta laskeutui. Järven kuivauksen jälkeen joki kiertää raivatun peltoalueen ja kaikki kiintoaines kulkeutuu nykyään Kiikoisjärveen.

## Virkistystoimintaa
Joen peltomaisemaan rantoja täplittävät mökki- tai rantasaunat. Kotitarvekalastusta harrastetaan, mutta joen keskijuoksulla saadaan tavanomaisia järvi- ja jokikaloja. Mouhijärven luusuassa Kiikoiskoskessa voi perhostaa istutettuja lohia, jotka laskeutuvat alemmaksi ja jäävät myös Jaarankoskeen. Näitä voi satunnaisesti joestakin saada. Kalanistutukset hoitaa kalanhoitoyhdistys Suomu.

## Huomioita

## Lähteet
Booker T. & the M.G.’s

**Booker T. & the M.G.’s** on instrumentaalista R&B-musiikkia soittava yhdysvaltalaisyhtye, joka perustettiin Memphisissä vuonna 1962. Alkuperäisen kokoonpanon jäsenet olivat Booker T. Jones (urut, piano), Steve Cropper (kitara), Lewie Steinberg (basso) ja Al Jackson Jr. (rummut). Heidän tunnetuin kappaleensa on ”Green Onions”. Yhtye otettiin jäseneksi Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 1992.

## Jäsenet
; Nykyiset jäsenet
* Booker T. Jones – urut, piano, koskettimet, basso, kitarat (1962–1971, 1975–1977, 1994–)
* Steve Cropper – kitarat (1962–1971, 1975–1977, 1994–)
* Steve Potts – rummut (2002–)

; Entiset jäsenet
* Al Jackson, Jr. – rummut (1962–1971, 1973–1975, kuollut 1975)
* Lewie Steinberg – basso (1962–1965)
* Donald ”Duck” Dunn – basso (1965–1971, 1973–1977, 1994–2012, kuollut 2012)
* Bobby Manuel – kitarat (1973–1975)
* Carson Whitsett – urut, piano (1973–1975; kuoli 2007)
* Willie Hall – rummut (1975–1977)
* Anton Kuva – rummut (1994–2002) 
* Steve Jordan – rummut (1994–2002)

## Diskografia
**Albumit** (nimen perässä korkein listasijoitus Yhdysvalloissa)
*1962: *[[Green Onions (albumi)|Green Onions]]*  #33
*1965: *[[Soul Dressing]]*
*1966: *[[And Now!]]*
*1966: *[[In the Christmas Spirit]]*  #13
*1967: *[[Hip Hug-Her]]*  #35
*1967: *[[Back to Back]]* (live-albumi)  #98
*1968: *[[Doin’ Our Thing]]* #176
*1968: *[[Soul Limbo]]*  #127
*1969: *[[Up Tight]]* (soundtrack)  #98
*1969: *[[The Booker T Set]]*  #53
*1970: *[[McLemore Avenue]]*  #107
*1971: *[[Melting Pot]]*  #43
*1973: *[[The MG’s]]* 
*1977: *[[Universal Language]]*
*1994: *[[That’s the Way It Should Be]]*

## Aiheesta muualla
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1968–1969

**Lentopallon miesten mestaruussarjassa** kaudella 1968–1969 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus.

## Miesten SM-sarja

Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Jukka Palomäki, Markku Palomäki, Kalevi Roisko, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.

### Karsintasarja

Sarjaan nousivat Finnish Chemicals-57, Kouvolan Lentopalloilijat -57.

## Lähteet

* Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
* Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 293 ()
* leikekirja
Contrapunctus

**Contrapunctus** on akateemikko Sam Vannin (1908–1992) kolmiosainen seinämaalaus vuodelta 1959–1960. Maalaus sijaitsee Helsingin suomenkielisen työväenopiston (Helsinginkatu 26) toisessa kerroksessa, Viipurinsalin sisäänkäynnin vieressä. Teos oli merkkitapaus niin Vannin uran kuin abstraktin ja konkreettisen taiteen Suomeen tulon kannalta.

Myös Ateneumin taidemuseon kokoelmissa on teoksesta kollaasimalli. *Contrapunctus* oli ensimmäinen ei-esittävä taideteos, joka voitti avoimen taidekilpailun Suomessa ja työ toteutettiin julkisin varoin. Lisäksi Porin taidemuseon kokoelmissa on pieni hiili- ja lyijykynäluonnos seinämaalauksesta.

Musiikissa termi kontrapunkti tarkoittaa kahden tai useamman melodian hallittua yhdistämistä yhtäaikaiseksi.
Vannin teoksessa melodioiden tilalla on värejä ja muotoja, joilla on vastamuoto.

Ateneumin teos toteutettiin samaan mittakaavaan varsinaisen Contrapuctuksen kanssa vuonna 1960. Ateneumin taidemuseo osti työn vuonna 1961. Ateneumin kollaasi koostuu kolmesta rinnakkaisesta osasta, joista vasemmanpuoleinen osa kuvaa muotojen kaaosta. Keskimmäinen osa kuvaa taistelevaa ihmistä ja oikeanpuoleinen osa järjestystä. Keskimmäisen osan taisteleva ihminen erottuu viivakimppuna punaisen osan vieressä. Vanni totesi maalauksen kuvaavan ihmisen hengen voitokasta taistelua, jossa järjestymätön aine muuttuu orgaaniseksi kokonaisuudeksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Contrapunctus Suomen Kansallisgallerian sivuilla.
Agnes Obel

**Agnes Caroline Thaarup Obel** (s. 28. lokakuuta 1980) on tanskalainen laulaja-lauluntekijä.

Agnes Obel julkaisi debyyttialbuminsa *[[Philharmonics]]* 4. lokakuuta 2010 Tanskassa. Se on julkaistu myös useissa muissa Euroopan maissa, muun muassa Ranskassa, Alankomaissa ja Saksassa. Tanskassa albumi oli listan kärjessä useiden viikkojen ajan vuonna 2011, ja ylti nelinkertaiseen platinaan 60&nbsp;000 kappaleen myynnillään. *Philharmonics* on ollut kymmenen parhaan joukossa myös Belgian (Vallonian), Ranskan ja Alankomaiden listoilla. Tanskassa albumi oli vuoden 2011 kolmanneksi myydyin. Albumi sai European Border Breakers Awards -palkinnon vuonna 2012.

## Henkilöhistoria

Agnes Obel syntyi vuonna 1980 Kööpenhaminassa. Hän ja hänen nuorempi veljensä kasvoivat epätavallisessa ympäristössä isänsä kanssa, jolla oli kolme lasta edellisestä suhteestaan. Obel keräsi mielellään outoja esineitä ja soittimia. Hänen perheensä oli musikaalinen, ja hän oppi soittamaan pianoa hyvin nuorena. Hänen äitinsä soitti pianolla Bartókia ja Chopinia. Lapsena Obel ammensi vaikutteita Jan Johanssonin lauluista, jotka ovat eurooppalaisia kansansävelmiä jazztyyliin esitettynä. Näillä on ollut suuri vaikutus Obelin omaan musiikkiin. 

Agnes Obel kävi *Det frie gymnasium* -vapaalukiota, mutta jätti kuitenkin koulunkäynnin pian. 

Seitsemän vuoden iässä Obel soitti bassokitaraa yhtyeessä, joka esiintyi festivaaleilla ja äänitti vain joitakin lauluja. Hänellä  oli pieni rooli Thomas Vinterbergin lyhytelokuvassa *Drengen der gik baglæns* (”Poika joka kulki takaperin”) vuodelta 1995.

Myöhemmin, muusikko-tuottaja Elton Theanderin myötävaikutuksella, Obel perusti kööpenhaminalaisyhtyeen *Sohio*. Hän debytoi sooloartistina levyllään *[[Philharmonics]]* vuonna 2010.

Obel kirjoittaa, soittaa, laulaa ja tuottaa itse kaiken materiaalinsa. Hän on saanut vaikutteita muun muassa seuraavilta artisteilta: Roy Orbison, Joni Mitchell, PJ Harvey, Claude Debussy, Maurice Ravel ja Erik Satie.

## Diskografia
* *[[Philharmonics]]* (2010)
* *[[Aventine]]* (2013)
* *[[Citizen of Glass]]* (2016)
* *[[Myopia (musiikkialbumi)|Myopia]]* (2020)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu
Etelänhitusammal

**Etelänhitusammal** eli **etelänhippusammal** (*Blindiadelphus recurvatus*) on lehtisammallaji, joka kuuluu hitusammalten heimoon (Seligeriaceae).

## Ulkonäkö
Etelänhitusammal on hyvin pieni, vain muutaman millimetrin korkuinen. Sen lehdissä on vahva keskisuoni ja sen noin 3 mm pitkä pesäkkeenperä on voimakkaasti kaartuva.

## Levinneisyys
Etelänhitusammalta esiintyy pohjoisella pallonpuoliskolla lauhkealla vyöhykkeellä. Se on kasvanut Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä se on löydetty 1800-luvun lopussa. Esiintymät ovat hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta.

## Elinympäristö
Sen kasvupaikkoja ovat emäksisten kallioiden ja kivien varjoiset kosteat pinnat.

## Lähteet
*  (pdf),  (painettu)
* Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2

### Viitteet
Hitutoukosammal

**Hitutoukosammal** (*Microbryum floerkeanum*) on lehtisammallaji, joka kuuluu toukosammalten (*Microbryum*) sukuun ja toukosammalten heimoon (Pottiaceae). Lajia esiintyy Pohjois-Amerikassa, Välimerellä ja Länsi-Euroopassa Skandinavian eteläosaan asti. Suomessa hitutoukosammal on hyvin harvinainen. Se on kasvanut Ahvenanmaalla Saltvikissa, mistä sitä on löydetty 1860–70-luvuilla. Esiintymät ovat hävinneet ja samoin laji Suomen alueelta.

## Lähteet
* Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. .
* Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Flora of North America: Microbryum floerkeanum
Sisäkuva (Rafael Wardi)

**Sisäkuva** on Rafael Wardin (s.1928-) öljytyö kankaalle vuodelta 1971, kooltaan 147 × 97 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen vuonna 1972.

*Sisäkuvassa* Wardi kuvaa valon luomaa atmosfääriä. Hän käytti metodinaan pinnan jakamista särmiin, ja värien erottamista paljaiden valkoisten aukkojen avulla, joista viimeksi mainittua käytetään *Sisäkuvassa*. Keinon katsotaan olevan peräisin Pierre Bonnardilta. Suomessa sen omaksui myös Helge Dahlman ja Tapani Raittila.
Maalauksen punainen, keltainen, oranssi ja sininen ovat Wardille ominaisia.

## Lähteet
Timo Huusko: Rafael Wardi: Sisäkuva. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.117.

## Aiheesta muualla
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Sisäkuva. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FTeos_2502871B-55E1-4243-AE0F-9E180318941F 
* toinen Wardin Sisäkuva vuodelta 1971. Suomen Kansallisgallerian sivuilla: http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FE42_Object_Identifier%2FA-2003-229
Waken taistelu

**Waken taistelu** oli toisessa maailmansodassa Japanin ja Yhdysvaltain välinen taistelu Waken saaresta. Taistelu alkoi 8. joulukuuta 1941 ja päättyi japanilaisten voittoon 23. joulukuuta, jolloin japanilaiset valtasivat saaren itselleen.

## Taustaa
Tammikuussa 1941 Yhdysvaltain laivasto aloitti sukellusvenetukikohdan ja lentokentän rakentamisen saarelle. Ensimmäinen vakinainen varuskunta, jonka muodosti vajaavahvuinen 1. merijalkaväen tukikohtapataljoona, saapui 19. elokuuta saarelle. Varuskunnanpäällikön majuri P. S. Devereux'n alaisuudessa oli kaikkiaan noin 450 upseeria ja miestä. Pataljoonan tukena oli majuri Paul A. Putnamin komentama merijalkaväen hävittäjälaivue VMF-211, jossa oli kaksitoista F4F-3 Wildcat hävittäjää. Saarella oli lisäksi 68 laivaston miestä sekä 1&nbsp;221 Morrison-Knudsen Cicil Engineering Companyn työntekijää rakentamassa tukikohtaa. Pan American Airwaysin henkilökuntaa oli 54 mahdollistamassa Pan Am Clipperin Tyynenmeren ylittävät lennot, jotka oli aloitettu 1935.

Merijalkaväen aseistuksena oli kuusi viiden tuuman 51 pituuskaliiperin rannikkotykkiä, jotka olivat alun perin olleet taistelulaiva *USS Texasilla*, ja kaksitoista kolmen tuuman 50 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiä. Aseistuksen täydensi kahdeksantoista raskasta .50" Browning-konekivääriä ja kolmekymmentä .30" neste- ja ilmajäähdytteistä raskasta, keskiraskasta ja kevyttä konekivääriä.

Komentaja Winfield S. Cunningham otti 28. marraskuuta Waken varuskunnan komentoonsa. Hänelle jäi siten ainoastaan alle kaksi viikkoa aikaa tutustua saareen ja sen puolustusjärjestelyihin sekä sitä puolustaviin joukkoihin ennen sodan syttymistä.

## Taistelu
Vain muutamaa tuntia Pearl Harboriin tehdyn tuhoisan hyökkäyksen jälkeen 8. joulukuuta, 36 Marshallin saarilta lähtenyttä keisarillisen Japanin laivaston ilmavoimien keskiraskasta Mitsubishi G3M3 -pommikonetta iski saarelle. Pommituksessa tuhoutui kahdeksan lentotukikohdassa ollutta Grumman F4F Wildcat-hävittäjää. Loput neljä oli partiolennolla, mutta heikon näkyvyyden takia ne eivät havainneet hyökkääjiä.

Hyökkäyksen jälkeen Pan Am evakuoi henkilöstönsä samoin kuin lennolla olleet matkustajat. Wakelle tehtiin vielä kaksi ilmahyökkäystä.

## Ensimmäinen maihinnousuyritys
Varhain aamulla 11. joulukuuta varuskunta torjui ensimmäisen maihinnousuyrityksen.

## Vankien teloitus
Vuonna 1943 Yhdysvaltain laivaston lentotukialus *[[USS Yorktown (CV-10)|Yorktownin]]* lentokoneet pommittivat saarta, jonka seurauksena saarella olevat 98 vangittua amerikkalaista siviiliä teloitettiin. Yksi vangeista pääsi pakenemaan ja ehti kirjoittaa isoon kiveen viestin *98 US PW 5-10-43* ennen kuin hänet saatiin kiinni ja teloitettiin. Tämän jälkeen japanilaiset pitivät saaren itsellään kunnes viimeiset saarella olevat japanilaiset joukot antautuivat liittoutuneille 4. syyskuuta 1945.

## Lähteet
Greatest Hits: The Platinum Edition

**Greatest Hits: The Platinum Edition** on Tom Jonesin kokoelma-albumi, joka sisältää 23 kappaletta.

## Kappaleet

## Aiheesta muualla
* Greatest Hits: The Platinum Edition discogs.com -sivustolla
Marianne Laxén

**Catharina Marianne Laxén** (o.s. *Örn*; s. 9. kesäkuuta 1945 Helsinki) on suomalainen tasa-arvovaikuttaja. Hän on ollut feministinen rauhanaktivisti aina 1970-luvulta alkaen. Koulutukseltaan hän on valtiotieteiden maisteri (sosiaalipolitiikka ja kansantaloustiede).

Toimiessaan tasa-arvoasiain neuvottelukunnassa erikoistutkijana Laxén sai vuonna 1990 Tupolevin veljeksiksi itseään kutsuneilta työmarkkinajohtajilta ns. kikkelikortin, jonka hän julkaisi. Laxén muutti ainakin osittain tapauksen takia yli 10 vuodeksi pois Suomesta muihin pohjoismaisiin tasa-arvotehtäviin. Laxén oli 29 vuoden ajan SDP:n jäsen. Hän erosi puolueesta vuonna 1994. Laxén oli kannattanut presidentinvaaleissa ensin Eeva Kuuskoskea ja myöhemmin Elisabeth Rehniä. Vuonna 2015 hän allekirjoitti Paavo Väyrysen kansalaisaloitteen, joka koski Suomen ehdotettua eroamista EMUsta. Laxén oli Helsingin kaupungin tasa-arvotoimikunnan puheenjohtaja vuosina 2012–2017.

Marianne Laxén oli avioliitossa pääsihteeri Kaj Laxénin (1943–2021) kanssa vuoteen 1980 saakka. Heille syntyi 1970-luvulla kolme lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Ylen Elävä arkisto: Kikkelikortti kirvoitti keskustelua tasa-arvon tilasta Suomessa
* Obalans mellan könen oroar.  *Hufvudstadsbladet* 9.6.2015.
*
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1971–1972

**Lentopallon miesten mestaruussarjassa** kaudella 1971–1972 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Luolajan Kajastus. Mestaruus ratkesi vasta viisieräisessä uusintaottelussa.

## Miesten SM-sarja

Sarjaan nousivat Pirkkalan Viri ja Porin Pyrintö.

Mestarit: Heikki Heino, Reino Heino, Toivo Laakso, Juhani Manninen, Erkki Mattila, Mikko Mäkinen, Teuvo Mölsä, Timo Niemi, Jouko Siira. Valmentaja: Olavi Ruusunen.

## Lähteet

* Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
* Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 ()
Kuumat löylyt

**Kuumat löylyt** on taiteilija Heikki Tuomelan (1922–1991) öljytyö kovalevylle, 146 × 122 cm, vuodelta 1985–86. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1988.

*Kuumat löylyt* -maalauksessa nähdään Heikki Tuomela itse kylpemässä kahden naisen kanssa nokeentuneessa saunassa. Tuohon aikaan ei ollut enää tavallista, että naiset ja miehet saunoivat keskenään muutoin kuin miehenä ja vaimona. Silti teoksen katsotaan ilmentävän suomalaisten mutkatonta suhdetta alastomuuteen.

Tuomelalle tunteen ilmaus oli taiteen keskeisin pyrkimys, jolloin hänen tuli hallita värin intensiteetti ja valon voima. Nuorena hän kuvasi paljon syrjäytyneitä, romaneja, rähjäisiä rakennuksia ja köyhien hetkellisiä iloja kuten musisointia ja saunomistakin. 12-vuotiaana täysorvoksi jäänyt Tuomela osasi työskennellessään samaistua kohteensa maailmaan, mikä oli hänen vahvuuksiaan.

## Lähteet
* Timo Huusko: Heikki Tuomela: Kuumat löylyt. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.116.

## Aiheesta muualla
* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Kuumat löylyt. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&lang=fi&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FE42_Object_Identifier%2FA_V_4865
Microsoft Publisher

**Microsoft Publisher** on Microsoftin kehittämä ja ylläpitämä julkaisuohjelma. Microsoft levittää Publisheria Microsoft Office Professional -pakettinsa mukana.

Publisherin tuki loppuu vuoden 2026 lokakuussa, jolloin sitä ei enää asenneta Microsoft 365 -sovelluksien mukana. Sitä voi kuitenkin käyttää, jos se on jo asennettuna.

## Lähteet
Saarenmaa (maakunta)

**Saarenmaan maakunta**  (myös **Saaren maakunta**, ) on Viron maakunta, joka sijaitsee maan länsiosassa. Maakunta muodostuu Saarenmaan, Muhun ja Ruhnun saarista sekä lukuisista pienemmistä saarista. 

## Kunnat
Saarenmaan maakunnassa on ollut vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen, lokakuusta 2017 alkaen kolme kuntaa: Saarenmaan kunta, Muhun kunta ja Ruhnun kunta. Saarenmaan kunta muodostettiin yhdistämällä pääsaaren kaikki 12 kuntaa 21.10.2017.

Maakunnan asukasluku oli vuoden 2018 alussa 31&nbsp;925. Maakunnan pinta-ala on 2&nbsp;938 neliökilometriä ja asukastiheys näin ollen 12 asukasta neliökilometrillä.

## Väestö
Vuonna 2011 Saarenmaan maakunnassa oli 31&nbsp;317 asukasta, joista 30&nbsp;729 (98,1 %) oli virolaisia, 295 (0,9 %) venäläisiä ja 272 (0,9 %) muita kansallisuuksia.

## Talous
Maakunnan teollisuudenaloja ovat elintarviketeollisuus, veneenrakennus ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää korkean teknologian tuotteet sekä matkailu.

## Hallinto ja politiikka
Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.

## Katso myös
* Saarenmaa (saari)
* Saarenmaa (muinaismaakunta)
* Saarenmaan kunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1973–1974

**Lentopallon miesten mestaruussarjassa** kaudella 1973–1974 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Karhulan Rateko. Kuopion Sale pelasi Kuopion NMKY:n paikalla.

## Miesten SM-sarja

Sarjaan nousivat Hyvinkään Ponteva ja Pieksämäen NMKY.

Mestarit: Jorma Kaunonen, Ilkka Kesseli, Raimo Koskinen, Ilkka Leskinen, Juha Liikkanen, Heikki Montonen, Risto Palonen, Risto Raussi, Risto Riisiö. Valmentaja Torsti Karhunen.

## Lähteet

* Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
* Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 ()
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1972–1973

**Lentopallon miesten mestaruussarjassa** kaudella 1972–1973 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kaksi viimeistä putosi sarjasta ja kaksi uutta joukkuetta nousi tilalle. Mestaruuden voitti Karhulan Rateko.

## Miesten SM-sarja

Sarjaan nousivat Lautta-Pojat ja Palloiluseura Arsi Haminasta.

Mestarit: Ilkka Kesseli, Raimo Koskinen, Juha Liikanen, Heikki Montonen, Kalle Nikkinen, Risto Palonen, Tapani Piilola, Ossi Pulli, Risto Raussi. Valmentaja Elo Blomqvist.

## Lähteet

* Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
* Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 ()
Jerusalem (maalaus)

**Jerusalem** on Anitra Lucanderin (1918–2000) öljymaalaus kankaalle, 37,5 × 50,5 cm, vuodelta 1960. Ester ja Jalo Sihtolan taidesäätiö lahjoitti sen Ateneumin taidemuseolle vuonna 2001.

Anitra Lucanderille visuaalinen tunne-elämys oli tärkeä. Hänen maalauksensa syntyivät niiden pohjalta. Taide edusti hänelle myös ikuisuusarvoja ja siksi hän työskenteli perehtyäkseen vanhoihin kulttuureihin ennen maalaamista. *Jerusalem* on mosaiikkimainen työ, jonka osia ovat hiekka, kalkki, vihreä kasvusto ja taivaan sini. Lucander teki monia matkoja ja onkin mitä  todennäköisempää että teoksen perusainekset ovat kehittyneet matkoilla saaduista vaikutteista. Maalauksen rakenteellisuudessa on yhtymäkohtia myös Paul Kleen kaupunkikuviin.

## Lähteet

* Timo Huusko: *Anitra Lucander: Jerusalem*. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.115.

## Aiheesta muualla
*
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1975–1976

**Lentopallon miesten mestaruussarjassa** kaudella 1975–1976 pelattiin kahdeksan joukkueen nelinkertainen sarja, jossa viimeiseksi sijoittunut joukkue putosi suoraan sarjasta ja yksi joukkue nousi tilalle. Lisäksi viimeistä edellinen joutui karsimaan sarjapaikastaan. Mestaruuden voitti Pieksämäen NMKY. Karhulan Rateko lopetti lentopallotoimintansa ja sen tilalla pelasi Karhulan Veikot.
Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa sarjan päätöskierroksella Vammalassa 28. maaliskuuta, jolloin Kisa hävisi Pieksämäen *Namikalle* 0-3 (5-15,15-17,9-15). Kisan voitto olisi siirtänyt ratkaisun uusintaotteluun.

## Miesten SM-sarja

Sarjaan nousi Rantaperkiön Isku. Lahden Kimmo säilyi sarjassa voitettuaan karsinnassa Helsingin Eliten 3-1 ja 3-0.

Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Ari Kuikka, Pauli Leikas, Jouni Parkkali, Matti Rotinen, Otto Sivonen, Ahti Toivanen. Valmentaja Reino Kosonen

## Lähteet

* Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
* MMM 1977
* Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 ()
* Lehtileikkeitä kaudelta 1975-1976
Eduard von Toll

**Eduard Gustav von Toll** (, 14. maaliskuuta (J: 2. maaliskuuta) 1858 Tallinna – 1902 Itä-Siperian meri) oli Venäjän palveluksessa toiminut baltiansaksalainen geologi ja naparetkeilijä, joka teki useita tutkimusmatkoja Pohjoiselle jäämerelle. Hän kuului vapaaherralliseen von Toll -aatelissukuun ja opiskeli Tarton yliopistossa eläintiedettä. Von Toll teki 1880-luvulta alkaen useita tutkimusmatkoja varsinkin Uuden-Siperian saarille. Vuosina 1900–1902 hän johti sinne suuntautunutta Venäjän tiedeakatemian tukemaa retkeä, jonka yhtenä päämääränä oli löytää Sannikovin maana tunnettu oletettu saari, jonka tutkimusmatkailija Jakov Sannikov väitti nähneensä 1800-luvun alussa.

Vietettyään *Zarja*-aluksella kaksi talvea Uuden-Siperian saarten seudulla ankarissa olosuhteissa, von Toll matkasi keväällä 1902 reellä retkikuntansa kolmen miehen kanssa silloin huonosti tunnetulle Bennettinsaarelle. *Zarja* ei päässyt suunnitelmien mukaan hakemaan heitä kesällä, eikä heitä enää sen jälkeen nähty; he kuolivat ilmeisesti syksyllä 1902 yrittäessään vaeltaa jalkaisin takaisin mantereelle. Seuraavana vuonna pelastusretkikunnat löysivät joitakin von Tollin retkikunnan tavaroita, mutta eivät heidän jäännöksiään.

Eduard von Tollilla oli myös suomalaisia sukujuuria. Hänen äitinsä äidin äiti oli Kerimäen Haapalassa 9. heinäkuuta 1770 syntynyt Maria Eleonora Rebitzer o.s. Brotherus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rantapuut

**Rantapuut** on Sigrid Schaumanin (1877-1979) toistaiseksi ajoittamaton öljytyö kankaalle, 40 × 27 cm. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1995.

*Rantapuut* on maalattu todennäköisesti 1950-luvulla joko Italiaan tai Ranskan Rivieralle Mentoniin suuntautuneella matkalla. Korkean iän saavuttanut Sigrid Schauman oli tuolloin jo seitsemissäkymmenissä. Schaumanille tärkeää oli maalausaiheen aiheuttama aistimus, joka johti valon tutkimiseen ja väripigmenttien sekoittamisen välttelyyn jolloin värien kirkkaus lisääntyi.

## Lähteet

* Timo Huusko: Sigrid Schauman: Rantapuut. Teoksessa Ateneum- opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.114.

## Aiheesta muualla
* Maalaus Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Taidekokoelmat: Rantapuut.
Google Drive

**Google Drive** on Googlen tarjoama pilvitallennuspalvelu, johon sisältyy 15 gigatavua ilmaista tallennustilaa. Palveluun on liitetty Googlen aiempi Google Docs -palvelu.

## Historia
Google Drive julkistettiin 25. huhtikuuta 2012. Samalla Google Docs muutettiin Google Driveksi. Suomen alueella palvelu alkoi toimia 26. maaliskuuta.

## Käyttö
Google Drivea voi käyttää asiakasohjelmalla tietokoneelta, selaimelta tai mobiililaitteilta. Tietokonesovellus on ladattavissa Windowsilla ja Macintoshille. Myös Linux-versio on tulossa. Mobiiliversio on saatavilla Androidille ja iOS:lle. Selainversiota voi käyttää miltä tahansa selaimelta, mutta parhaiten tuettuja ovat Chrome, Firefox, Safari ja Internet Explorer.

Google Drive tarjoaa käyttäjilleen 15 gigatavua ilmaista tallennustilaa, jota on mahdollista ostaa lisää 30 teratavuun asti kuukausimaksullisella Google One -palvelulla.
Google One on yksi Googlen suosituimpia tuotteita, jolla on vuoden 2024 alussa 100 miljoonaa tilaajaa.

Tiedostoja voi käyttää myös ilman verkkoa, jos ne on ladattu käytettäväksi offline-tilaan.

## Kritiikki
Palvelua on kritisoitu siitä, että sen ehtojen mukaan Google saa oikeudet sille tallennettujen sisältöjen edelleen levittämiseen. Lisäksi pidetään ongelmallisena, että muokattavat tiedostot tulee muuttaa tuettuun muotoon.

## Katso myös
* OneDrive
* Dropbox

## Lähteet
Hiidenmaa (maakunta)

**Hiidenmaan maakunta**  (myös **Hiiden maakunta**, ) on Viron maakunta maan länsiosassa. Sen hallinnollinen keskus on Kärdlan kaupunki. Maakunta koostuu Hiidenmaan saaresta sekä muutamista pienistä saarista. Hiidenmaa on pinta-alaltaan ja väkiluvultaan Viron pienin maakunta.

## Kunnat
Hiidenmaan maakunta on vuoden 2017 kuntauudistuksen jälkeen koostunut yhdestä kunnasta, Hiidenmaan kunnasta. Maakunnan väkiluku oli vuoden 2018 alussa 9&nbsp;580.

Hiidenmaan maakunnassa oli vuoden 2017 lokakuuhun asti neljä kuntaa: Emmaste, Hiiu, Käina ja Pühalepa. Hiiun kunta syntyi vuoden 2014 alussa, kun Kõrgessaaren kunta ja Kärdlan kaupunki yhdistyivät Hiiun kunnaksi. Tällöin Kärdlasta tuli Hiiun kunnan osa, epäitsenäinen kaupunki (). Kuntien väestö on muuttunut seuraavasti:

* Hiiu = Kõrgessaare + Kärdla 2001–2010

## Väestö
Vuonna 2011 Hiidenmaalla oli 8 482 asukasta, joista 8 356 (98,5 %) oli virolaisia, 61 (0,7 %) venäläisiä ja 64 (0,8 %) muita kansallisuuksia.

## Vaalipiiri
Hiidenmaan, Läänemaan ja Saarenmaan maakunnat muodostavat Viron riigikogun vaalien vaalipiirin numero 5 (Valimisringkond Nr 5 Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa), josta valitaan yhteensä kuusi kansanedustajaa Viron 101-jäseniseen parlamenttiin.

## Talouselämä
Maakunnan teollisuudenaloja ovat puu-, elintarvike-, muovi- ja elektroniikkateollisuus. Näiden lisäksi maakunnassa työllistää kuljetusala ja matkailu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lentopallon miesten SM-sarjakausi 1974–1975

**Lentopallon miesten mestaruussarjassa** kaudella 1974–1975 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertainen sarja, jossa kolme viimeistä putosi sarjasta ja vain yksi joukkue nousi tilalle. Mestaruuden voitti sarjanousija Pieksämäen NMKY. Mestaruus ratkesi kärkijoukkueiden kohdatessa päätöskierroksella Pieksämäellä. Ratkaisu näytti jo siirtyvän uusintaotteluun Kisan voitettua kaksi ensimmäistä erää, mutta lopulta Pieksämäen NMKY voitti ottelun ja Suomen mestaruuden erin 3-2(6-15,14-16,15-6,15-5,15-7).

## Miesten SM-sarja

Uusinta suorasta putoamisesta: Palloiluseura Arsi - Porin Pyrintö 3-2 (15-3,10-15,15-9,7-15,15-8)

Hyvinkään Ponteva ja Porin Pyrintö putosivat suoraan. Haminan Arsi ja Lahden Kimmo karsintaan, jossa Arsi putosi.

Sarjaan nousi Lautta-Pojat.

Mestarit: Jouko Juvonen, Jussi Katainen, Reino Kosonen, Pauli Leikas, Seppo Nousiainen, Jouni Parkkali, Hannu Roimainen, Matti Rotinen. Valmentaja Aimo Pulkkinen.

## Lähteet

* Suomen Lentopalloliitto: Miesten SM-taulukot 1957-2009
* SVUL:n toimintakertomus 1975 
* Rauno Liimatainen: Suuri Lentopalloteos II, sivu 294 ()
* Lehtileikkeitä
Markku Huhtanen

**Markku Huhtanen** (24. tammikuuta 1976 – 13. maaliskuuta 2006) oli suomalainen jääpalloilija ja jalkapalloilija.

Suomessa Huhtanen edusti koko uransa porilaista Narukerää, jossa hän voitti Suomen mestaruuden vuonna 1999. Hän pelasi yhteensä 13 poikien ja nuorten maaottelua. Vuonna 1994 Huhtanen valittiin Suomen parhaaksi juniorijääpalloilijaksi. Viiden Narukerässä pelatun kauden jälkeen hän siirtyi vuodeksi Norjan pääsarjaan Elitserieniin oslolaiseen IF Readyn joukkueeseen. Seuraavaksi kaudeksi Huhtanen palasi jälleen Narukerään. Vuonna 2004 hän siirtyi  Ruotsin toiseksi korkeimmalle sarjatasolle I Divisioonaan Ljusdals BK:n riveihin.

Markku Huhtanen kuoli liikenneonnettomuudessa Magalufin kaupungissa Mallorcalla maaliskuussa 2006. Hän jäi auton yliajamaksi suojatiellä. Ljusdals BK oli vielä edellisenä päivänä pelannut ratkaisevan karsintaottelun pääsarjassa säilymisestä Kalixia vastaan. Huhtanen oli ollut Ljusdalille voitokkaasti päättyneissä karsinnoissa joukkueensa parhaita pelaajia, tehden kahdessa ottelussa neljä maalia.

Huhtanen pelasi myös jalkapalloa Musan Salaman riveissä Suomen Kakkosessa. Vuonna 1997 hän edusti FC Jazzia viidessä Veikkausliigan ottelussa. 

## Saavutukset jääpallossa
*SM-kultaa: 1999
*SM-pronssia: 2002

## Lähteet
*International Bandy Database
*Urheilusuomi
**Narukerä-Veiterä –jääpallo-ottelun käsiohjelma*, 17. maaliskuuta 2006.
*Aimo Miinalainen: *Narukerä 40 – Mestareiden tekijä*.

### Viitteet
Japanin 25. armeija

**Japanin 25. armeija** oli Japanin asevoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

Kun Japani julisti sodan liittoutuneille, kenraaliluutnantti Tomoyuki Yamashitan komentama armeija oli sijoitettu Indokiinaan, Hainanin saarelle ja Kantoniin. Siihen kuulunut 56. divisioona oli edelleen Japanissa, mistä se siirrettiin 16. helmikuuta osaksi Burmassa olevaa 15. armeijaa. Armeijan loput divisioonat keisarillinen kaartindivisioona sekä 5. ja 18. divisioona vastasivat Malesian, Singaporen, Brittiläisen Borneon sekä Singaporen valtauksen päätyttyä Sumatran eteläosien valtaamisesta. Armeijaan oli liitetty maavoimien 3. ilma-armeijakunta (354 lentokonetta) ja  sen tukena oli eteläisen laivaston osastoja sekä laivaston 22. lennoston lentokoneet. Laivaston lennostoon kuuluivat Mihoron ja Genzan lentorykmentit, joissa kummassakin 48 kevyttä pommikonetta sekä sen lisäksi sillä oli käytössään laivaston 21. lennostoon kuulunut osasto Kanoyan lentorykmentistä (42 pommikonetta). 22. lennoston esikunnan alaisuudessa oli vielä 36 hävittäjää ja kuusi tiedustelukonetta eli laivaston ilmavoimilla oli armeijan tukena kaikkiaan 180 lentokonetta.

Armeijaa kuljettaneen laivasto-osaston mukana olivat lisäksi vesilentokoneiden emälaivat *Kimikawamaru*, *Sanyomaru* ja *Sagaramaru*, joilla oli yhteensä 30 vesilentokonetta, jotka soveltuivat tiedustelu- ja tulenjohtotehtäviin.
  
## Organisaatio
25. armeijan esikunta (kenraaliluutnantti T. Yamashita)
*Keisarillinen kaartindivisioona (mekanisoitu) (kenraaliluutnantti T. Nishimura)
**12&nbsp;649 miestä ja 914 ajoneuvoa
*5. mekanisoitu divisioona (kenraaliluutnantti T. Matsui)
**15&nbsp;342 miestä ja 1&nbsp;008 ajoneuvoa
*18. divisioona (hevosvetoinen) (kenraaliluutnantti R. Mutaguchi)
**22&nbsp;206 miestä, 33 ajoneuvoa ja 5&nbsp;707 hevosta
*1. erillinen panssaritorjuntapataljoona
*8 kappaletta erillisiä panssarintorjuntakomppanioita
*3. panssariryhmä
**79 keskiraskasta Type 97 Chi-Ha -panssarivaunua (57 mm tykki), 100 kevyttä Type 95 Ha-Gō -panssarivaunua (37 mm tykki) ja vähintään 238 muuta ajoneuvoa
**1. panssarirykmentti, jossa kolme keskiraskasta ja yksi kevyt panssarikomppania
**2. panssarirykmentti (siirretty 29. tammikuuta 1942 16. armeijaan)
**6. keskiraskas panssarirykmentti
**14. kevyt panssarirykmentti
**tukevat osat
*3. erillinen vuoristotykistörykmentti
*3. ja 18. raskas kenttätykistörykmentti
*21. raskas kenttätykistöpatteristo

## Lähteet
*

### Viitteet
Henk Grol

**Hindrik Harmannus Arnoldus ”Henk” Grol** (s. 14. huhtikuuta 1985 Veendam) on hollantilainen judoka. Hän on olympia- ja MM-mitalisti.

Grol voitti 81&nbsp;kg:n painoluokan alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2003. Hän sai saman ikäluokan EM- ja MM-kilpailuissa pronssia 90-kiloisten sarjassa 2004.  

Grol kilpaili alle 100&nbsp;kg:n painoluokassa vuosina 2007–2016. Hän voitti 2008 EM-kultaa Lissabonissa ja sai Pekingin olympialaisissa pronssia. Hän saavutti 2009 käydyissä Rotterdamin MM-kilpailuissa hopeaa häviten finaalin Kazakstanin Maksim Rakoville. 2010 Grol voitti jälleen MM-kilpailuissa hopeaa häviten finaalin yukolla Japanin Takamasa Anaille. Henk Grol saavutti vuosina 2009 ja 2010 myös EM-hopeaa. 

Grol saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia alle 100&nbsp;kg:n sarjassa. Seuraavana vuonna hän sai Lukas Krpálekin jälkeen hopeaa Budapestin EM-kilpailuissa.  Rio de Janeiron MM-kilpailuissa hän hävisi loppuottelussa Elkhan Mammadoville. Bakun Euroopan kisoissa 2015 hän sai pronssia 90 kg. 

Grol voitti alle 100 kg:n Euroopan-mestaruuden Kazanissa 2016 kukistettuaan loppuottelussa belgialaisen Toma Nikiforovin. Hän sai EM-pronssia yli 100&nbsp;kg:n sarjassa Tel Avivissa 2018. Hän oli samassa painoluokassa kolmas myös Minskin Euroopan kisoissa 2019. Tokion MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui seitsemänneksi. Hän sai hopeaa Lissabonin EM-kilpailuissa 2021 hävittyään loppuottelussa venäläiselle Inal Tasojeville.

Grol on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa kahdeksan turnausvoittoa, neljä kakkossijaa ja seitsemän kolmossijaa. Maailmancupeissa ja Continental Open -kilpailuissa hänellä on kolme voittoa ja neljä kolmossijaa.

## Lähteet