open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Barokin kirjallisuus

**Barokin kirjallisuus** on osa barokiksi nimitettyä taiteen tyylisuuntaa. Se sijoittuu 1500-luvun loppuun ja 1700-luvun puoliväliin. Se syntyi vastapainoksi renessanssille. Aikaa leimasivat hallitsijoiden uskonsodat ja taistelut ja itsevaltaisten johtajien ilkivaltainen hallitseminen. Barokin aikana oli jyrkkä jakautuminen arvojen ja elämän hallintojen välillä  ja sisäiset ristiriidat kuvaavat hyvin barokkia. Barokkia on kuvattu renessanssin rappiokaudeksi ja kirjallisuuden tutkijat usein sivuuttavat sen.

Barokkiin kuuluvat metaforat, polarisaatiot., kielikuvat ja kaksoismerkitykset. Barokissa korostetaan vastakohtia ja tilanteita liioitellaan ja dramatisoidaan. Siinä leikitään kielellä ja sana-akrobatia, kielelliset kokeilut ja sointukokeilut ovat yleisiä. Barokin kirjallisuus on myös teennäistä eikä se edes yritä olla luonnollista. Tunnettuja kirjailijoita ovat Giambattista Marini, Honoré d'Urfé ja Luis de Góngora.

## Lähteet
Punalepinkäinen

**Punalepinkäinen** (*Laniarius erythrogaster*) on keskiafrikkalainen varpuslintu, joka elää lännessä Koillis-Nigeriasta itään Länsi-Eritreaan, ja sieltä etelään Tansaniaan ja Kongoon. Philipp Jakob Cretzschmar kuvaili sen holotyypin Kordofanista Sudanista 1829.

## Lähteet
Kerkidas

**Kerkidas** (; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen runoilija, kyynikkofilosofi sekä kotikaupunkinsa Megalopoliksen lainsäätäjä.

## Elämä

Kerkidas vaikuttaa olevan sen Kerkidas Arkadialaisen jälkeläinen, jonka Demosthenes mainitsee eräänä niistä, joiden vuoksi kreikkalaiset kaupunkivaltiot joutuivat alistumaan Filippos II Makedonialaisen vallan alle. Kerkidas itse komensi kotikaupunkinsa jalkaväkeä Sellasian taistelussa vuonna 222 eaa.

Kerkidas ihaili Diogenes Sinopelaista, ja kertoi tämän kuolemasta meliambeissaan. Athenaios ja Stobaios lainaavat Kerkidasta. Athenaios esittää tämän Afrodite Kallipygoksen kultin lähteenä. Kerkidaan kerrotaan kuollessaan määränneen, että hänet tulee haudata yhdessä *[[Ilias|Iliaan]]* ensimmäisen ja toisen kirjan kanssa. Claudius Aelianus kertoo, että Kerkidas ilmaisi kuollessaan toiveensa olla filosofeista Pythagoraan, historioitsijoista Hekataioksen, muusikoista Olympoksen ja runoilijoista Homeroksen seurassa, mikä kertoo hänen arvostaneen näitä aloja.

## Runous

Oksyrhynkhoksesta löydettiin vuonna 1906 papyrus, jossa oli otsikko ”Kerkidas Kyynikon meliambit” (). Meliambit, Kerkidaalle ominainen tyyli, olivat yhdistelmä jambi- ja heksametrirunomittoja. Hänen runonsa käsittelivät moraalisia aiheita, kuten vaurauden epätasaista jakautumista ja ylellisen elämäntavan epäonnisia seurauksia.

Kerkidaan nimiin on kyetty laittamaan seitsemän runokatkelmaa. Pisin katkelma käsittelee jumalten luonnetta ja jumalallista kaitselmusta. Kerkidas sanoo, etteivät yleiset uskomukset vastanneet elämän tosiseikkoja. Hän selittää, että jättäisi kuvitteelliset jumalat astrologeille, ja keskittyisi mieluummin koeteltuihin jumaliin, kuten Paian (Asklepioksen epiteetti) ja Nemesis, joista ensin mainittu tekee hyvää kärsiville ja viimeksi mainittu kostaa väärintekijöille. Eräs toinen Kerkidaan runoista on eroottinen ja opettaa halpaa ja helppoa rakkautta. Kolmas katkelma vaikuttaa elämäkerralliselta; siinä Kerkidas ilmaisee tyytyväisyyttään siitä, että on omistanut koko elämänsä muusien palvelukseen.

Näiden runojen lisäksi on löydetty papyruskatkelmia moraalisesta antologiasta, jonka johdanto on kholiambi-muodossa. Se voidaan ajoittaa 200-luvulle eaa. On mahdollista, että antologia oli Kerkidaan kokoama, mutta johdannon runouden laatu on Kerkidaan meliambeja heikompaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Theophrastus Characters. Herodas, Cercidas and the Greek Choliambic Poets'', ed. & trans. J. M. Edmonds, A. D. Knox. (1925). Loeb Classical Library.
Senegalinlepinkäinen

**Senegalinlepinkäinen** (*Laniarius turatii*) on länsiafrikkalainen tropiikkilepinkäisten sukuun kuuluva varpuslintu, joka elää pienehköllä alueella Guinea-Bissaussa, Guineassa ja Sierra Leonessa. Jules Verreaux kuvaili sen holotyypin Guinea-Bissausta 1858.

## Lähteet
Tulilepinkäinen

**Tulilepinkäinen** (*Laniarius atrococcineus*) on eteläafrikkalainen varpuslintu, joka elää Kalaharin autiomaalla ja sitä reunustavilla alueilla Namibiassa, Etelä-Afrikassa, Botswanassa, Sambiassa ja Angolassa. William John Burchell kuvaili sen holotyypin Spuigslang Fonteinista Etelä-Afrikasta 1822. Lintu on Namibian kansallislintu.

## Lähteet
Otto Tandefelt

**Otto Tandefelt** (22. kesäkuuta 1811 Saarijärvi – 8. heinäkuuta 1862 Rantasalmi) oli suomalainen postimestari ja kirjailija sekä suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkejä *O.T.* ja *Otto Tarvanen*.

Saarijärven Tarvaalassa syntyneen Tandefeltin vanhemmat olivat kapteeni Otto Vilhelm Tandefelt ja Eva Fredrika Stenroth. Hän pääsi ylioppilaaksi 1830 ja oli sitten maanmittausoppilaana. Tandefeltistä tuli postijohtokunnan ylimääräinen kopisti 1836 ja vakinainen kopisti 1842. Hän toimi Hämeenlinnan postikonttorin konttorikirjurina 1842–1854 ja Kokkolan postimestarina 1854–1860.

Otto Tandefelt oli naimisissa vuodesta 1841 Maria Fredrika Brunoun kanssa. Heillä oli kolme lasta. Nuorin tytär Aina Hilma Fredrika Tandefelt-Harlin oli naimisissa Suomen ensimmäisen kunnanlääkärin Gustaf Ferdinand Harlinin (1849–1893) kanssa.

## Teoksia
* *Kristopher Kolumbuksen elämän vaiheet, eli, Historia hänen purjennoista ja Amerikan löytäminen*. Öhman, Helsinki 1846   (nimimerkillä O.T.)
* *Täydellinen tieto kuinka saadaan enemmän, ja parempaa voita kun tavallisesti, Suomen emännille hyödyksi toimittanut O. T*. Edlund, Helsinki 1846

## Suomennoksia
* Salomon Gessner : *Ensimmäinen purjehtia*, suomentanut Otto Tarvanen. Frenckell, Helsinki 1835, 2. painos 1869
* Jakob Tengström : *Ajanwiete lapsille*, suomentanut Otto Tarvanen. Frenckell, Helsinki 1836
*Carl Friedrich Wilhelm Cleman : *Johto biblia-taidoksi ja tuntemiseksi evangelisen-lutherilaisen kirkon uskontunnustus kirjoja*. Söderström, Porvoo 1850
* Peter Håkanson Syreen : *Matkustajat elämän ja kuoleman tiellä tahi todistuksia uskon ja epäuskon erilaisesta voimasta*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1850
* Johann Christoph von Schmid : *Kuinka Henrikki von Eichenfels oppi Jumalaa tuntemaan : kertomus lapsille ja lastenystäville*; suomennos 8:nesta saksalaisesta painoksesta. Widerholm-Stolpe, Helsinki 1864

## Lähteet
* 
*  Luettu 27.1.2010.
* 4 sukupolvea Stenroth-sukua : taulu 96 : Tandefeltin perhesuhteet
Frans Mörtengren

**Frans Lorenz Oskar Mörtengren** (26. tammikuuta 1833 Oulu – 4. maaliskuuta 1862 Helsinki) oli suomalainen luutnantti ja ruotsiksi kirjoittanut runoilija.

Mörtengren oli naimisissa Hakunilan kartanon omistajan, kapteeni Anders Munsterhjelmin tyttären Matilda Vilhelmina Munsterhjelmin kanssa.

## Teoksia
* Hans Mörtengren : *Poetiska minnen af Frans Mörtengren, samlade af hans vänner*.    Sederholm, Helsingfors 1862

## Lähteet
* 
* Mörtengrenin henkilötiedot

## Aiheesta muualla
* Eversti P. W. Zilliacus : Muuan vapaustaistelumme ennustaja, Hakkapeliitta, 21.12.1929, nro 51-52, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rusoduettolepinkäinen

**Rusoduettolepinkäinen** (*Laniarius ferrugineus*) on kaakkoisafrikkalainen varpuslintu, joka elää Zimbabwesta ja Mosambikista Etelä-Afrikkaan ulottuvalla alueella. Johann Friedrich Gmelin kuvaili sen Hyväntoivonniemeltä Etelä-Afrikasta 1788. Lajista tunnetaan kuusi alalajia.

## Lähteet
Botby grundskola

**Botby grundskola** on ruotsinkielinen vuosiluokkien 1–9 peruskoulu, joka sijaitsee Helsingissä Vartiokylän () kaupunginosassa. Koulun rehtorina toimii Janika Wagner ja siellä on noin 500 oppilasta.

## Historia ja edeltäjät
Vuonna 1973 muodostettiin *Östra svenska läröverket* yhdistämällä kaksi vanhaa ruotsinkielistä yksityistä oppikoulua: Brändö svenska samskolan (per. 1920) ja Botby svenska samskolan (per. 1879 nimellä Privata svenska fruntimmersskolan i Helsingfors, Vartiokylässä vuodesta 1963). Lukioluokat jäivät ensin mainitun tiloihin Kulosaareen (nyk. Brändö gymnasium) ja keskikoululuokat viimeksi mainitun 1966 valmistuneeseen rakennukseen Vartiokylään (Botby högstadieskola). Koulu kunnallistettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä syksyllä 1977 ja jaettiin erillisiksi lukioksi ja yläasteeksi. 1.8.2011 Botby högstadieskola yhdistettiin sen vieressä toimineen ala-asteen Blomängens lågstadieskolan kanssa Botby grundskolaksi.

## Lähteet
William John Burchell

**William John Burchell** (23. heinäkuuta 1781 Fulham, Lontoo – 23. maaliskuuta 1863 Fulham) oli englantilainen tutkimusmatkailija, luonnontieteilijä ja taiteilija.

Burchellin isä oli kasvitieteilijä Matthew Burchell, joka omisti laajan Fulham Nursery -nimisen puutarhan. William Burchell työskenteli Kewin Kuninkaallisessa kasvitieteellisessä puutarhassa. Vuonna 1805 hän purjehti *Northumberland*illa Saint Helenalle, ja ryhtyi siellä kauppiaaksi yhdessä William Balcomben (1779–1829) kanssa. Vuoden kuluttua Burchell kyllästyi kumppanuuteen ja sai nimityksen saaren koulumestariksi, ja myöhemmin viralliseksi kasvitieteilijäksi. 1810 hän purjehti tutkimusmatkalle Kapin niemimaalle.

Burchell tutki Etelä-Afrikkaa vuosina 1810–1815 ja vaelsi noin 7&nbsp;000 kilometriä, paljolti ennen tutkimattomia seutuja. Hän keräsi yli 50&nbsp;000 näytteen kokoelman ja kirjoitti matkastaan kaksiosaisen teoksen *Travels in the Interior of Southern Africa* (1822 ja 1824). Elokuussa 1815 Burchell purjehti *Kate*-nimisellä aluksella Sain Helenalle, josta hän saman tien jatkoi purjehdusta Fulhamiin. Hän tutki Brasiliaa 1825–1830 ja keräsi sieltäkin suuren kokoelman näytteitä, muun muassa yli 20&nbsp;000 hyönteistä. Hänen päiväkirjansa ja matkasta kirjoitetut artikkelit ovat hävinneet, mutta Kewissä säilytetään hänen kenttämuistiinpanojaan.

Burchellin afrikkalaisten näytteiden kokoelman sanotaan olevan kaikkien aikojen suurenmoisin. Burchellin tehtyä itsemurhan 1863 pääosa hänen kasvikokoelmastaan sijoitettiin Kewiin ja hyönteiskokoelma Oxfordin yliopiston museoon. Burchell tunnetaan erinomaisen tarkoista muistiinpanoistaan, kuten myös monista piirroksista ja maalauksista. Vuonna 1819 parlamentin alahuone kuulusteli Burchellia Etelä-Afrikan asuttamismahdollisuuksista, eikä varmaankaan ollut sattuma, että 1820 ensimmäiset maahanmuuttajat saapuivat Kapmaahan.

Burchell nimesi joitakin uusia eläinlajeja, muun muassa leveähuulisarvikuonon (*Ceratotherium simum*), kuningastrapin (*Ardeotis kori*) ja tulilepinkäisen (*Laniarius atrococcineus*). Hänen nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **Burch.**.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Vuorilepinkäinen

**Vuorilepinkäinen** (*Laniarius fuelleborni*) on kaakkoisiafrikkalainen varpuslintu, joka elää Tansanian, Malawin ja Itä-Sambian vuorilla. Anton Reichenow kuvaili sen holotyypin Usafuasta Nyasajärven pohjoispuolelta Tansaniasta 1900. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Se on nimetty saksalaisen lääkärin Friedrich Füllebornin kunniaksi.

## Lähteet
Fredrik Alfred Saxbäck

**Fredrik Alfred Saxbäck** (1. heinäkuuta 1836 Hattula – 7. helmikuuta 1863 Hyrynsalmi) oli suomalainen runoilija.

Saxbäckin vanhemmat olivat kirkkoherra, rovasti Gustaf Adolf Saxbäck ja Eva Sofia Leván. Hän pääsi ylioppilaaksi 1855 Kuopion lukiosta.

Saxbäck saapui opiskelemaan Helsingin yliopistoon 1856. Hän teki Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran apurahan turvin runojen ja kansanperinteen keruumatkan Inkerinmaalle. Kesällä 1861 Saxbäck kävi yhdessä J. W. Calamniuksen kanssa tutkimassa Saloisten seudun muinaisjäännöksiä muun muassa Kastellin jätinkirkkoa. Paheneva silmäsairaus ja rintatauti pakotti Saxbäckin lopettamaan opintonsa 1861 ja hän oli sitten jonkin aikaa opettajana Kajaanissa.

Saxbäck kirjoitti nimimerkillä *-k-k* Oulun Wiikko-Sanomiin, Suomettareen ja Joukahainen-lehteen.

## Teoksia
* *Lehtilöitä matkaltani Inkerissä*, teoksessa Niemi, A. R. (toim.): *Runonkerääjiemme matkakertomuksia 1830-luvulta 1880-luvulle*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1904.   (Saxbäckin matkakertomus runonkeruumatkastaan Inkeriin)

## Lähteet
* 
* 
* Fredrik Alfred Saxbäckin muistokirjoitus Helsingfors Dagbladissa 2.3.1863 s.1–2 (Historiallinen sanomalehtiarkisto)
* J. W. Calamnius : Muinais-tiedustuksia Pohjanperiltä, Saxbäckistä alaviitteessä 62
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1982

**Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1982**. Jyväskylän Kiri voitti Suomen mestaruuden ylivoimaisella tavalla. Runkosarjassa se menetti 22 ottelussa vain pisteen tasapelillä Vaasassa ja loppusarjassakin vain kaksi kotonaan Hyvinkäälle hävityssä ottelussa.
Dramaattisen päätöksen sai Kirin ja Seinäjoen välinen mitalisarjan ottelu, kun Seinäjoki protestoi tuomaritulkintoja vastaan ja kieltäytyi jatkamasta peliä. Näinpä peli keskeytettiin kuudennessa vuoroparissa ja Kiri tuomittiin voittajaksi sen hetkisen tilanteen mukaan (10-7). Jälkipuinneissa Seinäjoen Maila-Jusseille langetettiin 10 000 markan sakot epäurheilijamaisesta käyttäytymisestä.
Suomen Cupin finaalissa ei mestaruussarjalaisia nähty. Ylivieskan Kuula voitti kotonaan Hongikon 10-4.
Pesäpallon 60 -vuotisjuhlavuoden kunniaksi pelattiin Helsingissä juhlaotteluita 3. elokuuta lähtien 5000 osanottajan voimin. Pelit huipentuivat 48. Itä–Länsi-otteluun 8. elokuuta Helsingin Olympiastadionilla, jossa pesäpalloa oli viimeksi pelattu vuoden 1952 olympiakisoissa näytösottelussa. Yli 13 000 katsojaa näki juoksurikkaan ottelun, joka päättyi sopuisasti 10-10 -tasapeliin.

## Mestaruussarja
**Runkosarja**

**Mitalisarja**

**Putoamissarja**

Sarjasta putosivat Jyväskylän Lohi, Kouvolan Pallonlyöjät ja Oulun Lippo. Tilalle nousivat Ykkössarjan kolme parasta: Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat, Vimpelin Veto ja Ikaalisten Tarmo. Kouvolan Pallonlyöjät pelasi SM-sarjassa peräkkäin 31 kautta vuosina 1952-1982. 

Jyväskylän Kiri: Risto Tuominen, Jari Ahola, Jari Koski, Jyrki Falin, Jouni Mutikainen, Kalevi Luoma, Raimo Hirvi, Mikko Vitikainen, Juha-Pekka Nieminen, Unto Poikolainen, Jarmo Korhonen, Pekka Huhtala. Pelinjohtaja Reijo Salo, valmentaja Tapio Rauhamäki.

## Lyöjätilasto

## Etenijätilasto

## Tehotilasto

## Kärkilyöjät

## Palkinnot

## Ansiomerkit

## Lähteet

* http://pesis-fi.directo.fi/@Bin/352204/msu1982.txt
* Siukonen-Ahola: Urheilun vuosikirja 1981-82 ()
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/ 
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/parhaat_etenijat/
* Pesäpallon vuosikirja 2008
Konsertiino sellolle ja orkesterille (Prokofjev)

**Konsertiino sellolle ja orkesterille** g-mollissa (op. 132) on Sergei Prokofjevin kesken jäänyt sellokonsertto vuodelta 1952. Sävellyksen viimeistelivät Mstislav Rostropovitš ja Dmitri Kabalevski.

## Osat
# Andante mosso
# Andante
# Allegretto

## Kokoonpano
* **[[sello]]**
* 2 huilua
* 2 oboea
* englannintorvi
* 2 klarinettia
* 2 fagottia
* 4 käyrätorvea
* 2 trumpettia
* 3 pasuunaa
* tuuba
* patarummut
* lyömäsoittimia (tamburiini, pikkurumpu, triangeli, symbaalit, bassorumpu)
* celesta
* jouset

## Lähteet
Zakamenskin piiri

**Zakamenskin piiri** (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Burjatian tasavallassa Venäjällä. Piirin pinta-ala on 15&nbsp;320 neliökilometriä. Asukkaita on 30&nbsp;200 henkeä (vuonna 2009).

Zakamenskin piiri sijaitsee Burjatian lounaisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Tunkan piiriin ja Irkutskin alueeseen, koillisessa Kabanskin ja idässä Džidan piireihin sekä etelässä ja lännessä Mongoliaan.

Pinta-alasta 60 % on metsää. Hyötykaivannaisia ovat kulta, volframi, kivihiili sekä erilaiset koru- ja päällystyskivet.

Piiriin kuuluu Zakamenskin kaupunki ja 23 maalaiskuntaa: Bajangol, Bortoi, Burgui, Dalahai, Duturul, Hamnei, Haratsai, Holtoson, Hurtaga, Hužir, Jehe-Tsakir, Jengorboi, Mihailovka, Myla, Nurta, Sanaga, Šara-Azarga, Tsagan-Morin, Tsakir, Ulektšin, Ulentui, Ust-Burgaltai ja Utata. Hallinnollinen keskus on Zakamensk, josta on 450 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Ulan-Udeen.

Vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 63 % asukkaista on burjaatteja, 34 % venäläisiä ja 1 % saksalaisia. Piirin väestöstä 43,5 % asuu Zakamenskin kaupungissa.

Seudulla on metalli-, polttoaine-, metsä-, puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Tärkeimmät yritykset ovat kullan ja volframin tuotantoa sekä puunhankintaa- ja jalostusta harjoittava OOO Zakamensk sekä terästä, valurautaa ja pronssia valmistava OOO Liteištšik. Maatalous tuottaa maitoa, lihaa, viljaa, perunaa ja vihanneksia. Mongolian vastaiselle rajalla rakennetaan Ainek-Golin raja-asemaa, jonka odotetaan avaavan uusia mahdollisuuksia matkailuelinkeinon kehittämiseen.

Piirissä toimii ammattikoulu ja kaksi musiikkikoulua.

Paikallislehtenä ilmestyy *Znamja truda* (”Työn lippu”) ja sen burjaatinkielinen liite *Ažalai tug*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Zakamenskin piiri Burjatian tasavallan sivustolla
Tulienkeli

**Tulienkeli** () on Sergei Prokofjevin viisinäytöksinen ooppera (op. 37). Se on sävelletty vuosina 1919–1927 ja esitetty ensimmäistä kertaa 25. marraskuuta 1954 Pariisin Théâtre des Champs-Elysées'ssa Charles Bruckin johdolla. Libreton oopperaansa teki säveltäjä itse Valeri Brjusovin romaanin pohjalta.

Prokofjev sävelsi kolmannen sinfoniansa (1928) *Tulienkelin* musiikin pohjalta.

## Orkesterikokoonpano
* 3 huilua
* 2 piccoloa
* 2 oboeta
* englannintorvi
* 2 klarinettia
* bassoklarinetti
* 3 fagottia
* kontrafagotti
* 4 käyrätorvea
* 3 trumpettia
* 3 pasuunaa
* tuuba
* patarummut
* lyömäsoittimia (bassorumpu, symbaalit, sotilasrumpu, tamtam, kastanjetit, tamburiini, triangeli, kello)
* 2 harppua
* jouset

## Lähteet
Hedvig von Numers

**Hedvig Constantia Fredrika von Numers**, o.s. *Ehrenstam* (18. lokakuuta 1830 Karlskrona, Ruotsi – 24. syyskuuta 1863 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija joka asui myös jonkin aikaa Suomessa.

Hedvig von Numersin isä oli valtioneuvos J. F. Ehrenstam. Hän meni naimisiin 1858 Suomen senaatin protokollasihteeri Karl Johan Oskar von Numersin kanssa ja muutti sitten asumaan Helsinkiin.

Von Numersin kirjallinen tuotanto koostui näytelmistä, novelleista ja romaaneista. 

## Teoksia
* *Den orientaliska frågan*, huvinäytelmä. Albert Bonniers förlag, 1855
* *"Om ett år!"*: novell, af Hedvig. Bonnier, Stockholm 1856
* *På Gröna Lund: scenisk framställning under tal och sång i två akter*; svenskt original af H. C. F. Stockholm, Alb. Bonniers förlag, 1856 (kuvaus elämästä kustavilaisena aikana, päähenkilönä Carl Michael Bellman)
* *Andra tider, andra seder: lustspel med sång i 5 akter*. Stockholm 1857 (nimimerkillä *X2*)
* *Dikter*, af H. F. C.; Helsingfors, Wasenius & Komp. förlag, 1858
* *Ett äfventyr i Humlegården: under Carl Israel Hallmans tid*, af författaren till "På Gröna Lund". Stockholm: Albert Bonniers förlag, 1859
* *Studentens flammor*. Åbo: J. W. Lillja, 1860
* *Stora verldens lycka: ett äfventyr från "Grefvens tid"*, af H. C. F., författare till "På Gröna Lund" m.fl. Stockholm: Flodin, 1861
* *Andeskådaren: romantisk teckning* af Hedvig v. Numers, född Ehrenstam. Stockholm: J. J. Flodins förlag, 1863
* *Agatringen* af Hedvig von Numers, född Ehrenstam. Stockholm: J. J. Flodins förlag, 1864
* *Tre noveller* af Hedvig von Numers, född Ehrenstam. Stockholm: J. J. Flodins förlag, 1867 (Sisältö: Hvarföre?, Kusinerna, Papperslappen.)

## Lähteet
*  (ei arkistoitu)
* Projekt Runeberg : Hakusana von Numers, Nordisk familjebook-tietosanakirja (1914)

## Aiheesta muualla
*
Nokirastas

**Nokirastas** (*Turdus flavipes*) on Etelä-Amerikassa tavattava rastaisiin kuuluva varpuslintu. 

## Koko ja ulkonäkö

Kooltaan nokirastas on noin 22&nbsp;cm. Koiraan pää, siivet ja rinta ovat väritykseltään mustat. Selän, perän ja vatsan väritys vaihtelee alalajeittain. Eräillä alalajeilla ne ovat mustat, toisilla tumman harmaat. Jalat ovat koiraalla keltaiset ja nokka harmaa. Silmien ympärillä on sekä koiraalla että naaralla kapea keltainen rengas. Nokirastasnaaras on väritykseltään pääosin ruskea. Vatsa on selkää ja päätä vaaleampi. Silmän tumma iiris erottaa lajin kiiltonokirastaasta (*Turdus leucops*). 

## Levinneisyys ja elinympäristö
Nokirastaan levinneisyys Etelä-Amerikassa on laikuttainen. Lajia tavataan Kolumbian koillisosista, läntisestä ja eteläisestä Venezuelasta, Guyanasta, Brasiliasta Roraiman osavaltiosta sekä Bahian osavaltiosta etelään Rio Grande do Sulin ja Paraiban osavaltioihin sekä Argentiinan koillisosiin. Nokirastas elää lisäksi Trinidad ja Tobagossa. Lajin elinympäristöä ovat metsät sekä niiden reunamaat sekä kahviplantaasit. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 500&ndash;1&nbsp;500 metrin korkeudella meren pinnasta.

## Elintavat
Nokirastaat liikkuvat yleensä yksin tai pareittain. Ne oleskelevat pensaissa ja puiden lehvästön ala- ja keskikerroksissa. Lintu on melko arka ja suhteellisen vaikea nähdä luonnossa.

Nokirastaan pesimäkausi kestää toukokuusta heinäkuulle. Pesä sijaitsee kivikossa tai törmässä. Se rakennetaan sammalista ja mudasta. Naaras munii kaksi vaalean sinistä tai vihertävää punaruskeapilkullista munaa.

Nokirastaan ravinto koostuu pääasiassa hedelmistä.

## Lähteet
Heli Pirhonen

**Heli Pirhonen** (s. 1974 Kitee) on vuoden 1995 Miss Suomi. Missivuoden jälkeen Pirhonen opiskeli Tampereen ammattikorkeakoulussa tradenomiksi.

Pirhosen tiedot kilpailun aikaan: 21-vuotias, pituus 175 senttimetriä, paino 57 kilogrammaa, mitat 91-63-92. Lukiossa hän oli Miss Suomi 1994 Henna Meriläisen koulukaveri. Hänen perintöprinsessoikseen vuonna 1995 valittiin Miia Puoskari, Carmen Mäkinen (luopui kruunustaan) sekä Susanne Tasa (edellisen tilalle).

Pirhonen on voittanut tractor pullingissa SM-hopeaa ja pronssia.

Pirhosen ensimmäinen kihlattu Jani Tähkä kuoli vuonna 2002 ja Pirhonen tapasi vuonna 2011 Jesse-nimisen miehen, jonka kanssa hän kihlautui, muutti avoliittoon vuonna 2013 ja sai esikoispojan vuonna 2014. 

## Lähteet
Cyprus Mail

**Cyprus Mail** on kyproslainen englanninkielinen sanomalehti, joka on perustettu vuonna 1945. Cyprus Mail on saaren vanhin lehti ja sen levikkialueeseen kuuluu koko saari. Lehti ilmestyy päivittäin.

## Aiheesta muualla

* Lehden kotisivut
Somaliankaija

**Somaliankaija** (*Poicephalus rufiventris*) on itäafrikkalainen papukaija, joka elää Somaliassa, Etiopiassa ja Pohjois-Tansaniassa. Lajista tunnetaan kaksi alalajia. Sen holotyypin kuvaili Eduard Rüppell Shewasta Etiopiasta 1845. Lajin vanha suomenkielinen kutsumanimi on punakäkikaija.

## Ulkonäkö

Somaliankaija on noin 22 senttimetriä pitkä nokasta lyhyen pyrstön kärkeen ja se painaa noin 115-140 grammaa.

Somaliankaija on hillityn värikäs papukaija. Toisin kuin useimmat afrikankaijat, sen sukupuolet eroavat huomattavasti väritykseltään toisistaan. Koiraan vatsa on punainen, naaraan vatsa on harmaa. Suurimmaksi osaksi lintu on harmaa, mutta sillä on vihreä alaperä ja reidet. Nokka on musta ja silmät täysikasvuisilla yksilöillä punaisen ruskeat. 

Poikasilla ja nuorilla yksilöillä silmät ovat tummat. Nuorella koiraalla oranssi on aikuista hailakampi. 

## Lemmikkinä
Lajia tavataan Suomessa lemmikkinä, mutta se ei ole kovin yleinen lintuharrastuksessa. 

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. 

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet
Kaikki Puumalan puolesta

**Kaikki Puumalan puolesta** oli 10-osainen tv-sarja, joka esitettiin  Yle TV1:ssä vuoden 2008 aikana. Aiheena oli seitsemän miehen yritys pelastaa kriisikuntalistalle joutunut Puumalan kunta. Miehet harjoittelivat pieniä esityksiä, joita he esittivät eri puolilla Puumalaa. Esitykset koottiin yhteen, ja tästä syntyi suurempi teatteriesitys. Näytelmä esitettiin syksyllä 2008 KOM-teatterissa täysille saleille monena peräkkäisenä iltana, ja miesten saapuessa takaisin eteläsavolaiseen kuntaansa monet naapurikunnat halusivat esityksen omiin saleihinsa. Näin myös tapahtui, ja esityksiä näytettiin muun muassa Savonlinnassa, Mikkelissä ja Lappeenrannassa.

Puumalasta tuli suositumpi kuin pitkiin aikoihin. Monet matkustivat paikkakunnalle vain päästäkseen käymään kuvauspaikoilla, ja osa ihastui television välityksellä Saimaan puhtauteen ja kirkkauteen.

Ohjelmasarja perustui Strix AB:n formaattiin All for One.

## Näyttelijät

* Pasi Partanen 
* Harri Kautonen 
* Timo Hagman 
* Olli-Pekka Hämäläinen 
* Aki Torniainen 
* Jukka Summanen 
* Paavo Valtonen

Mukana olivat myös Kom-teatterin johtaja Pekka Milonoff sekä teatteriohjaaja Minna Nurmelin.

## Aiheesta muualla
* Kaikki Puumalan puolesta
Mosambikinkaija

**Mosambikinkaija** (*Poicephalus cryptoxanthus*) on itäafrikkalainen papukaija, joka elää Kaakkois-Keniasta Malawiin, Zimbabween, Mosambikiin ja Etelä-Afrikkaan ulottuvalla alueella. Sen holotyypin kuvaili Wilhelm Peters Inhambanesta Mosambikista 1854.

## Koko ja ulkonäkö
Ulkonäöltään mosambikinkaija on tyypillinen afrikankaija: sillä on iso pää ja lyhyt pyrstö. Mosambikinkaija on noin 22&nbsp;cm pitkä ja painaa noin 120–156 grammaa. Väriltään se on suurimmaksi osaksi vihreä. Sen pää ja osa kaulasta on harmaan ruskeaa ja siipien alusilla on keltaista. Toisin kuin esimerkiksi senegalinkaijalla, mosambikinkaijan silmät ovat myös aikuisiällä tummat.

Lajin tieteellisen nimen *cryptoxanthus*-osuus tarkoittaa "piilotettua keltaista" (kreikasta: kryptos = piilotettu,  xanthos = keltainen) joka viittaa lajin keltaisiin siivenalusiin. Laji muistuttaa keskiafrikankaijaa, mutta nämä siivenaluset ovat hyvä tuntomerkki: keskiafrikankaijalla siivenaluset ovat vihreät.

## Lemmikkinä
Lajia tavataan Suomessakin lemmikkinä, mutta se ei ole kovin yleinen lintuharrastuksessa.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä. 

## Lähteet
Scott Matzka

**Scott Matzka** (11. toukokuuta 1978 Port Huron, Michigan, Yhdysvallat – 16. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Pelipaikaltaan hän oli keskus- ja laitahyökkääjä.

## Ura
Matzka aloitti ammattilaisuransa kaudella 2001–2002, jolloin hän edusti AHL:n Grand Rapids Griffinsiä ja ECHL:n Atlantic City Boardwalk Bulliesia. Kaudeksi 2003–2004 Matzka siirtyi Eurooppaan. Hän pelasi kaksi kautta Saksassa; ensin kausi toisen sarjatason ETC Crimmitschaussa ja sitten kausi kolmannen sarjatason Berliner SC:ssä.

Kaudeksi 2005–2006 Matzka siirtyi Tanskan pääsarjan Odense Bulldogsiin, jossa pelasi kolme kautta. Ensimmäisellä kaudellaan Matzka voitti Tanskan cupin ja oli Tanskan liigan paras maalintekijä 28 osumallaan. Toisella kaudellaan Matzka teki toistamiseen 28 maalia ja voitti maalintekijätilaston. Samalla hän teki myös 61 pistettä ja oli koko pistepörssin ensimmäinen. Kaudeksi 2008–2009 hän vaihtoi joukkuetta Tanskassa. Tuon kauden hän pelasi Esbjergissä.

Tanskasta Matzka muutti Ruotsiin, kun hän aloitti kauden 2009–2010 Allsvenskanin Örebrossa. Hän pelasi joukkueessa tammikuulle 2010, jolloin hän siirtyi koeajalla SM-liigan Tapparaan. Matzka ei saanut Tapparasta jatkoa koeajan jälkeen vaan siirtyi loppukaudeksi Mestiksen Jokipoikiin. Joukkue voitti keväällä 2010 ensimmäisen Mestiksen mestaruutensa, ja Matzka esiintyi pudotuspeleissä tehokkaasti. Hän teki yhdeksässä ottelussa pisteet 5+7.

Jokipojista Matzka siirtyi Britannian pääsarjan Cardiff Devilsiin. Matzka teki Cardiffissa 97 pistettä 62 ottelussa ja oli joukkueensa toiseksi paras pistemies. Kauden jälkeen hän teki sopimuksen Ranskan pääsarjan HC Morzine-Avoriaz’n kanssa. Osapuolet purkivat sopimuksen kuitenkin ennen kauden alkua, sillä Matzka ei saanut raskaana olevalleen vaimolleen vakuutusta. Hän jatkoi näin ollen Cardiff Devilsissä myös kaudella 2011–2012. Kauden jälkeen Matzka ilmoitti lopettavansa uransa. Matzka teki kuitenkin ottelukohtaisen sopimuksen ECHL:n Kalamazoo Wingsin kanssa tammikuussa 2013, kun Kalamazoo kärsi pelaajapulasta. 

Matzka lopetti uransa tammikuussa 2014.

## Yksityiselämä
Matzka sairasti ALS-tautia, joka diagnosoitiin hänellä pian jääkiekkouran päättymisen jälkeen. Matzka perusti vaimonsa kanssa järjestön tarjoamaan vertaistukea muille sairaudesta kärsiville. 

## Lähteet
*

### Viitteet
Isoafrikankaija

**Isoafrikankaija** (*Poicephalus robustus*) on afrikkalainen papukaijalaji, jota tavataan Etelä-Afrikan itäosissa. Se elää pääosin KwaZulu-Natalin ja Itä-Kapin provinssissa. Pieni noin 60–80 yksilöä käsittävä populaatio on lisäksi Limpopossa. Lajin holotyypin kuvaili Johann Friedrich Gmelin Kapin niemimaalta vuonna 1788.

## Taksonomia
Monissa muissa lähteissä tunnustetaan isoafrikankaija kahdeksi eriksi lajiksi: *Poicephalus robustus* (isoafrikankaija) ja *Poicephalus fuscicollis* (ei vielä suomenkielistä nimeä). Monet lähteet luettelevat lajit kahteen, jolloin isoafrikankaija (*Poicephalus robustus*) jäi ilman alalajeja, ja siitä erotettu *Poicephalus* *fuscicollis* sai alalajeikseen *P. f. fuscicollis*  ja *P. f suahelicus*.

Suomenkielinen BirdLife Suomen ylläpitämä lintujen nimiluettelo ei tunnusta vielä tätä lajijakoa. BirdLife Suomi on siirtynyt käyttämään Avislistin lajiluetteloa vuonna 2025, jossa nämä kaksi lajia ovat eritelty. Uudistuvan nimistön suomennostyössä kuitenkin kestää, joten uusi lajinimi julkaistaneen kevään 2026 tienoilla.

## Ulkonäkö
Isoafrikankaija on pituudeltaan noin 34 senttimetriä nokasta lyhyen pyrstön kärkeen. Aikuisena se painaa noin 310-400 grammaa.

Suurimmaksi osaksi isoafrikankaija on vihreä, ja sillä on alalajista riippuen ruskehtava tai hopeanharmaa pää ja rinnan yläosa. Naaralla on punaista tai oranssia väriä otsassa. Selkä ja siivet ovat tummanvihreät, ja oranssia tai punaista löytyy reisistä ja siipien itäosasta. Pyrstö on musta tai ruskea.

## Lemmikkinä
Lajia tavataan Suomessakin lemmikkinä, mutta lintuharrastuksessa se on harvinainen.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kruger Park Birds and Birding: Cape Parrot ( Poicephalus robustus)  
* Kruger Times: Cape Parrot Count , South Africa's Only Endemic Parrot  
* Percy FitzPatrick Institute of African Ornithology, South Africa: The Cape Parrot Poicephalus robustus is endemic to South Africa  
* The Conservation and Protection of Endangered Species: (C.A.P.E.S): Cape Parrot, Breeding Parrots, Cape Parrot South Africa, Poicephalus Parrots
Chike Ohanwe

**Chike Ohanwe** (s. 21. huhtikuuta 1989) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä ja Chike-nimellä esiintyvä artisti. Hän on näytellyt muun muassa musikaalielokuvassa *[[Jos rakastat]]* (2010). 

Hänen isänsä on nigerialainen ja äitinsä suomalainen, kumpikin akateemisesti koulutettuja. Ohanwe asui lapsuutensa Vantaan Jokiniemessä kahden sisaruksensa, siskon ja veljen kanssa. Hän alkoi tehdä teatteria jo 11-vuotiaana vuonna 2000. Hän valmistui syksyllä 2009 Vaskivuoren lukiosta ja kävi, välillä sen keskeyttäen, Teatterikorkeakoulun.

Ohanwe palkittiin parhaan miessivuosan Jussilla elokuvasta *[[Aurora (elokuva)|Aurora]]* (2019). Hän on ensimmäinen tummaihoinen, joka on saanut Jussi-palkinnon.

## Filmografia

### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Dubbaukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Pesäpallon Ykkössarja 1982

**Pesäpallon ykkössarja 1982** oli nykyisen Ykköspesiksen toinen kausi. Mestaruussarjan tavoin (Kiri) tämäkin sarja päättyi jyväskyläläisvoittoon Hongikon osoittautuessa parhaaksi. Vimpeli ja Ikaalinen nousivat myös mestaruussarjaan.

## Runkosarja
### Pohjoislohko

### Etelälohko

## Loppusarja
### Noususarja

Hongikko, Vimpelin Veto ja Ikaalisten Tarmo nousivat mestaruussarjaan.

### Putoamissarja

Sarjasta putosivat Ulvilan Pesä-Veikot, Imatran Pallo-Veikot ja Kokkolan Kiri. Sarjaan nousivat suomensarjan lohkovoittajat Tohmajärven Urheilijat, Kuortaneen Kunto ja Halsuan Toivo.

## Lähteet
* http://mrasilainen.com/sarjat/ottelut/M_1-sarja_1981-2008.xls
Henna Meriläinen

**Henna Meriläinen** (s. 1975 Tohmajärvi) on Miss Suomi 1994. Hän oli kilpailujen aikaan 19-vuotias, Meriläisen mitat olivat 175 cm, 56 kg, 92-65-92. Kilpailut käytiin 12. helmikuuta 1994 Tampereella, Hotelli Ilveksessä. Juontajana toimi laulaja Mikko Alatalo. Kilpailuja pidettiin lämminhenkisinä. Yhtenä tuomareista toimi Anna-Liisa Tilus (Miss Suomi 1984). Kaikki 12 kilpailijaa olivat tasaväkisiä. Meriläinen oli missivuonnaan ylioppilas ja Miss Suomi 1995 Heli Pirhosen koulukaveri. Hänen perintöprinsessoikseen valittiin vuonna 1994 Petra von Hellens ja Marja Vuoristo. Missivuotensa päätyttyä Meriläinen kertoi suunnittelevansa psykologian opintoja yliopistossa.

Vuonna 1994 Animalia palkitsi Meriläisen yhtenä kolmesta missistä turkisten vastustamisesta.

## Yksityiselämä
Meriläisen pitkäaikainen avoliitto päättyi 2008, kun hän aloitti seurustelun Veikka Gustafssonin kanssa. Meriläinen ja Gustafsson avioituivat vuonna 2014 ja heillä on kaksi yhteistä lasta. Suhde päättyi avioeroon vuonna 2018.

## Lähteet
Kaunis kotkan käsi

**Kaunis kotkan käsi** on Viikatteen ensimmäinen single albumilta Surut pois ja kukka rintaan. Nimikkokappaleen lisäksi single sisältää kappaleet "Rauta-airot" ja "Lyhdyn nään syttyvän", joista jälkimmäinen ei esiinny albumilla. Kappale "Rauta-airot" on suomennettu cover-versio Motörheadin kappaleesta "Iron Horse/Born to Lose". Lisäksi kappaleen "Lyhdyn nään syttyvän" on alun perin esittänyt Topi Sorsakoski & Agents. Single oli Suomen virallisella singlelistalla yhteensä viisi viikkoa sijoittuen parhaimmillaan neljänneksi.

## Kappaleet
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Kaarle Viikate (oik. Kalle Virtanen) – laulu, kielisoittimet
* Simeoni Viikate (oik. Simo Kairistola) – lyömäsoittimet

## Aiheesta muualla
*
Beata Sofia Gyldén

**Beata Sofia Gyldén** o.s. *Wrede af Elimä* (5. joulukuuta 1804 Anjala – 5. kesäkuuta 1864 Jena, Saksa) oli ruotsiksi kirjoittanut suomalainen runoilija.

Gyldénin vanhemmat olivat vapaaherra, everstiluutnantti Gustaf Wrede af Elimä ja  Fredrika Lovisa Georg-Fredrikintytär Tigerstedt. Hän meni 1837 naimisiin Nils Abraham Gyldénin kanssa josta tuli 1847 Helsingin yliopiston kreikan kirjallisuuden professori. Heidän poikansa Johan August Hugo Gyldén (1841–1896) oli Ruotsin tiedeakatemian astronomi ja Tukholman observatorion johtaja. 

Gyldén julkaisi runojaan vuonna 1853 ilmestyneessä albumissa *Insjövågen* jossa kirjoittajat esiintyivät yhteisen *Fruntimmer* nimimerkin takana. Muita albumiin kirjoittajia olivat ainakin Sara Karolina Gadolin (o.s. Ekman, 1800–1875) ja oululainen Lucina Constantia Ingeborg Wallenius (1832–1913). Albumi sai nuivan vastaanoton Helsingin lehtien palstoilla ja tekijöitä syytettiin jopa itsekritiikin puutteesta.

## Lähteet
* 
* Saran sisaret – Naiskirjallisuuden perinnettä Suomessa 1800-luvulta 1900-luvun alkuun : Varhaisia kalenterikirjailijoita
Kongonkaija

**Kongonkaija** (*Poicephalus gulielmi*) on afrikkalainen papukaija, joka elää päiväntasaajan seudulla Liberiasta Kamerunin ja Pohjois-Angolan kautta Keniaan ja Tansaniaan ulottuvalla alueella. Sen holotyypin kuvaili William Jardine Kongojoelta vuonna 1849. Lajista tunnetaan kolme alalajia.

## Koko ja ulkonäkö
Kongonkaija on isomman puoleinen Poicephalus-suvun edustaja, ollen noin 28 cm pitkä ja painaen noin 200-230 grammaa.  

Kongonkaija on mielenkiintoisen värinen: sen vihreä höyhenpuku näyttää kimmeltävän valossa, ja siivissä on selkeästi erottuvaa suomukuviota vihreän ja mustan värin vaihdellessa sulissa. Silmän ympärillä on vaalea höyhenetön alue, ja silmän väri vaihtelee tummasta ruskeaan. Alalajista ja iästä riippuen linnulla voi olla oransseja tai punaisia kuvioita otsassa, siipitaipeessa ja jalkahöyhenten päässä. Sukupuolten välillä selkeitä ulkoisia eroja ei ole. Erään lähteen mukaan silmien värissä olisi ero: koiraan silmät olisivat punertavan oranssit, naaraan oranssinruskeat. 

## Lemmikkinä
Lajia tavataan Suomessakin lemmikkinä, mutta se ei ole kovin yleinen lintuharrastuksessa.  

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.  

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä. 

## Lähteet
Gustaf Edvard Ingelius

**Gustaf Edvard Ingelius** (18. maaliskuuta 1818 Turku – 14. marraskuuta 1864 Pariisi, Ranska) oli suomalainen kirjastonhoitaja ja kulttuurihistorioitsija.

Ingeliuksen vanhemmat olivat Merikarvian kirkkoherra Gustaf Johan Ingelius ja hänen ensimmäinen vaimonsa Anna Maria Geitlin. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja lukiota päästen ylioppilaaksi vuonna 1836. Ingelius valmistui filosofian kandidaatiksi 1842, maisteriksi 1844, lisensiaatiksi 1849 ja tohtoriksi 1850.

Ingelius toimi Helsingin yliopiston kirjastossa ylimääräisenä amanuenssina 1842–1846, vakinaisena amanuenssina 1846–1854, varakirjastonhoitajana 1854–1862 ja kirjastonhoitajana vuodesta 1862. Hän oli myös Helsingin yksityislyseon opettajana 1849–1852.

## Teoksia
* *De statu Galliae transalpinae politico et sociali usque ad tempora C. Jul. Caesaris*, väitöskirja. 1850
* *Froissart som krönikeskrifvare*, väitöskirja. 1854
* *Om medeltidens skådespel och deras fortgång till sednare tider*, väitöskirja. 1861

## Lähteet
* 
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa H-O
*  Luettu 27.1.2010.

## Aiheesta muualla

* Vapaasti ladattavia Gustaf Edvard Ingeliuksen e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
Pesäpallon miesten Suomen Cup 1982

Vuonna 1982 Ylivieskan Kuula voitti Pesäpallon Suomen Cupin voitettuaan finaalissa Hongikon Nuorisoseuran Urheilijat 10-4.

Ylivieskan Kuulan joukkueessa pelasivat:
Erkki Seppälä, takakenttä; Kari Haapakoski, polttolinja; Veijo Saukkonen, etukenttä; Sakari Haapakoski, lukkari; Samuli Haapakoski, polttolinja; Erkki Jämsä, takakenttä; Mauri Koskela, etukenttä; Juha Keskinen, polttolinja; Osmo Röntynen, polttolinja; Ossi Rapo, etukenttä, pelinjohtaja; Esa Ihalainen, polttolinja; Jukka Sydänmetsä, polttolinja; Pekka Pieskä, takakenttä.

## Lähteet
Huacho

**Huacho** on Liman alueen pääkaupunki Perussa. Vuonna 2007 siellä oli noin 54&nbsp;000 asukasta.  Se sijaitsee Panamericana-valtatien varrella noin 150 km pääkaupunki Limasta pohjoiseen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seitsemännessä taivaassa (vuoden 1927 elokuva)

**Seitsemännessä taivaassa** on vuonna 1927 ensi-iltansa saanut Frank Borzagen ohjaama elokuva.

*Seitsemännessä taivaassa* oli yksi mykkäelokuvan viimeisten vuosien suosituimmista rakkaustarinoista. Elokuvalle myönnettiin kolme Oscar-palkintoa: ohjaus, naispääosa ja sovitettu käsikirjoitus.

## Tarina
Chico on köyhä viemärityöntekijä. Hän tapaa eräänä päivä Dianen, joka pakenee poliisia ja rikollisia. Chico piilottaa hänet ja he rakastuvat. He menevät naimisiin ja elävät onnellisina köyhyydestä huolimatta, kunnes Chico kutsutaan ensimmäiseen maailmansotaan. Diane saa kuulla, että Chico on kuollut rintamalla. Dianen maailma sortuu. Chico ei kuitenkaan ole kuollut, hän palaa Dianen luo sokeutuneena.

### Rooleissa

## Kuvaukset
Samaan aikaan kun Borzage kuvasi elokuvaa, F. W. Murnau kuvasi *[[Auringonnousu (elokuva)|Auringonnousua]]* viereisellä näyttämöllä samalle elokuvayhtiölle – elokuvilla oli jopa sama naispääosan esittäjä Janet Gaynor, joka sukkuloi elokuvien kuvausten välillä. Murnaulla oli suuri vaikutus Borzagen ohjaustyylin, ja *Auringonnousu* ja *Seitsemännessä taivaassa* ovatkin visuaalisesti hyvin samankaltaisia.

## Palkinnot
Elokuva voitti kolme Oscar-palkintoa:
* Parhaan ohjauksen Oscar-palkinto: Frank Borzage
* Parhaan naispääosan Oscar-palkinto: Janet Gaynor (tästä sekä *[[Auringonnousu (elokuva)|Auringonnoususta]]* ja *[[Kadun enkeli]]stä*)
* Parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinto: Benjamin Glazer

Se oli lisäksi ehdolla parhaasta elokuvasta ja lavastuksesta (Harry Oliver).

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Mykkäelokuvasivusto
Hans Bischoff

**Hans Bischoff** (17. helmikuuta 1852, Berliini, Preussi – 12. kesäkuuta 1889, Niederschönenhausen, Saksan keisarikunta) oli saksalainen pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa Theodor Kullakin ja Richard Wüerstin oppilaana Berliinissä sekä filosofiaa ja kieliä Berliinin yliopistossa 1868–1872. Bischoff väitteli filosofian tohtoriksi Göttingenissä 1873. Hänen väitöskirjansa aiheena oli Bernhard von Ventadorn. Bischoff opetti pianonsoittoa Theodor Kullakin akatemiassa (Neue Akademie der Tonkunst) 1873–1878 ja sitten kuolemaansa saakka Berliinin Stern-konservatoriossa. Hän toimi myös konserttipianistina soittaen pääasiassa kamarimusiikkia. Yhdessä viulisti W. Helmichin kanssa hän järjesti maanantaikonsertteja Berliinin Sing-Akademiessa. Muun työnsä ohessa Bischoff toimitti tarkistettuja laitoksia Georg Friedrich Händelin, Johann Sebastian Bachin ja Robert Schumannin pianoteoksista.

## Kirjallinen tuotanto
* *Biographie des Troubadours Bernhard von Ventadorn,* 1873
* *Über die ältere französische Klavierschule,* 1875
* toimittanut Adolf Kullak: *Die Ästhetik des Klavierspiels,* 1876
* *Zur Erinnerung an Theodor Kullak,* 1883

## Nuottijulkaisut
* *Ausgewählte Klavier-Kompositionen von G. F. Händel,* 1880
* Johann Sebastian Bach: *Klavier-Werke,* 1880–1888
* Muzio Clementi: *50 Etüden aus dem Gradus an Parnassum,* 1888
* Muzio Clementi: *12 ausgewählte Sonaten für Pianoforte,* 1893
* Muzio Clementi: *Sonatinen für Pianoforte,* 1893
* Franz Schubert: *Ausgewählte Klavier-Kompositionen,* 1893
* Carl Maria von Weber: *Ausgewählte Klavier-Kompositionen,* 1893
* Wolfgang Amadeus Mozart: *Sämtliche Sonaten, Fantasien und Rondos für Pianoforte,* 1894

## Kirjallisuutta
* Olga Stieglitz: *Dr. Hans Bischoff. Ein Lebensbild,* 1889

## Oppilaita
* Ingeborg Hymander

## Lähteet
Massahallinta

**Massahallinta** on termi, jolla tarkoitetaan mm. palvelimien tai tietokoneiden joko osaksi tai kokonaan automatisoitua hallintatoimintaa. Massahallinta tapahtuu laitteille, joihin on mahdollista saada IP-osoite. Sen tavoitteena on yhdistää kaikki koneille tapahtuvat toimenpiteet käyttämällä vain yhtä ohjelmistoa. Ohjelmistot ovat yleisesti SaaS-pohjaisia, mutta niitä on löydettävissä myös lisenssipohjaisina.

## Asennus ja kirjautuminen
Asennus voidaan suorittaa kaikkiin IP-osoitteelliset koneisiin. Niihin asennetaan yhden kerran pieni client manuaalisesti käyttämällä esim. usb-liitäntää tai automaattisesti kaikille lähiverkon koneille. Ohjelmistojen käyttö tapahtuu kirjautumalla ohjelmaan sisään webbipohjaisesti (SaaS-versiot) tai omalta tietokoneelta (lisenssi-versiot).

## Käyttö
Massahallintaohjelmistot sisältävät yleisesti seuraavia toimintoja: 
* automatisoinnit
* monitorointi
* valvonta
* hälytykset
* etäylläpito etätyöpöydän tai komentorivien kautta
* inventaariot ja tapahtumien seuranta

## Automatisoinnit
Järjestelmät käyttävät automatisointeihin tekoälyä hyödykseen. Käyttäjä syöttää järjestelmään bottikomennon, joka valittuna ajankohtana tekee määrätyt työtehtävät. Samanaikaisesti voidaan sen avulla suorittaa automatisoituja toimintoja sadoista jopa kymmeniintuhansiin koneisiin.

Automatisoinnin kohteena voivat olla esimerkiksi
* energiansäästö (esim. tietokoneen sammuttaminen)
* tiedostojen hallinta (esim. tiedostojen poistaminen tai lähettäminen)
* tiedostojen jakelu
* turvallisuus (esim. palomuurin käynnistäminen tai poikkeukset, virustorjuntaohjelman tarkistaminen)
* puhdistaminen (esim. poistot tai eheytys)
* järjestelmän palautus
* systeemiautomaatio (esim. työaseman lukitseminen, palvelun tai prosessin aloitus ja lopetus)

## Ohjelmistot
Tunnetuimpia massahallintaohjelmistoja edustavat mm. amerikkalainen Kasaya ja eurooppalainen NTRadmin

## Lähteet
Karl Klindworth

**Karl Ludwig Klindworth** (25. syyskuuta 1830 Hannover – 27. heinäkuuta 1916 Stolpe, Saksa) oli saksalainen pianisti, pianopedagogi ja kapellimestari, joka opiskeli muun muassa Franz Lisztin johdolla. Musiikinopiskelunsa hän aloitti viulistina, mutta siirtyi sittemmin pianistiksi. Hänen intohimonsa oli oopperoiden sovittaminen ja soittaminen pianolla. Koska Klindworth ei päässyt Louis Spohrin viuluoppilaaksi, hän pestautui kiertävän teatteriseurueen kapellimestariksi 17-vuotiaana.

Vuonna 1852 Klindworth tapasi Lisztin, joka otti hänet oppilaakseen. Klindworth siirtyi Weimariin, jossa hänen opiskelutovereitaan olivat Hans von Bülow, Peter Cornelius, William Mason ja Joachim Raff. Weimarissa hän tapasi myös Joseph Joachimin, Eduard Reményin sekä Johannes Brahmsin ja Hector Berliozin. Klindworth aloitti opetustyönsä Lontoossa, jossa hän toimi arvostettuna opettajana 1854–1868. Vastaperustetun Moskovan konservatorion johtaja Nikolai Rubinstein houkutteli Klindworthin opettajaksi Moskovaan 1868. Tässä virassa hän toimi seuraavat 14 vuotta.

Rubinsteinin kuoltua 1882 Klindworth palasi Saksaan Berliinin filharmonisen orkesterin kapellimestariksi vuorotellen Joachimin ja Franz Wüllnerin kanssa. Vuonna 1884 hän perusti Berliiniin pianokoulun, joka 1893 yhdistyi Xaver Scharwenkan pianokoulun kanssa. Näin syntyi Klindworth-Scharwenka-konservatorio. Klindworth oli myös merkittävä pianomusiikin julkaisija ja sovittaja. Tunnetuimpia ovat hänen Wagnerin oopperoista tekemänsä pianosovitukset. Kehotus niiden tekemiseen tuli säveltäjältä itseltään. Wagneriin Klindworth tutustui Lontoossa huhtikuussa 1855. 
 
## Sävellyksiä
* *Concert-Polonaise*
* *Polonaise-Fantasie*

## Kirjallinen tuotanto
* *Elementarische Klavier-Schule,* 1903

## Nuottijulkaisut
* Johann Sebastian Bach: *Das wohltemperierte Klavier,* 1894
* Felix Mendelssohn Bartholdy: *Lieder ohne Worte,* 1898
* Franz Schubert: Suuri C-duuri sinfonia kahdelle pianolle
* Pjotr Tšaikovski: *Francesca da Rimini* soolopianolle, 1880
* Wolfgang Amadeus Mozart: *Requiem* pianolle nelikätisesti, 1874

## Oppilaita
* Ingeborg Hymander
* Sergei Ljapunov

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Huancayo

**Huancayo** on Junínin alueen pääkaupunki Perussa. Vuonna 2007 siellä oli noin 323&nbsp;000 asukasta. Se sijaitsee Andien vuoristossa noin 3250 metrin korkeudessa. 

Huancayo on Perun Andien keskiosan keskeinen kaupunki. Siellä toimii kolme yliopistoa: Universidad Peruana Los Andes (UPLA), Universidad Nacional del Centro del Peru (UNCP) ja Universidad Continental de Ciencias e Ingenieria (UCCI).

Huancayon seudun alkuperäisväestöä ovat huanca-intiaanit. Ensimmäisen Andien alueen espanjalaisen pääkaupungin Jaujan perusti Pizarro 45 km pohjoiseen Huancayosta Huancat vastaanottivat espanjalaiset vapauttajinaan ja tuhansia huancasotureita liittyi espanjalaisten valloitusretkeen Cuscoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Teles

**Teles** (; n. 240 eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyyniseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Megarasta.

Teles kirjoitti useita keskusteluja (*[[diatribe]]*), joista Johannes Stobaios on säilyttänyt seitsemän katkelmaa. Nämä ovat seuraavista keskusteluista:

* *Näyttämisestä ja olemisesta* (, *Peri tou dokein kai tou einai*)
* *Itseriittoisuudesta* (, *Peri autarkeias*)
* *Maanpaosta* (, *Peri fygēs*)
* *Köyhyyden ja rikkauden vertailu* (, *Synkrasis penias kai ploutou*)
* *Että nautinto ei ole elämän päämäärä* (, *Peri tou mē einai telos hēdonēn*)
* *Olosuhteista* (, *Peri peristaseōn*)
* *Vapaudesta intohimoista* (, *Peri [[apatheia]]s*)

Teleen keskustelut ovat varhaisimpia kyynisiä *diatribe*-muotoisia keskusteluja, vaikkakin Stobaioksen valikoima on peräisin varhaisemmasta muutoin tuntemattoman Theodoroksen kirjoittamasta Teleen teosten lyhennelmästä. Keskustelut koostuvat pitkälti lainauksista muilta filosofeilta, kuten Diogenes Sinopelainen, Krates Thebalainen, Ksenofon, Sokrates ja Stilpon. Teles on tärkeimpiä lähteitä koskien tämän vanhempaa aikalaista Bion Borysthenesläistä.

Teles on luokiteltu paitsi kyynikoihin myös sokraatikkoihin, ja J. A. Fabricius on luokitellut hänet virheellisesti pythagoralaisiin.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

*
Moquegua

**Moquegua** on Moqueguan alueen pääkaupunki Perussa. Vuonna 2007 siellä oli noin 52&nbsp;400 asukasta. Se sijaitsee Panamericana-valtatien varrella lähellä maan eteläkärkeä, noin 1100 km etelään maan pääkaupungista Limasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla