open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Samothráki

**Samothráki** (), antiikin **Samothrake** (; ), on Kreikan saari, joka kuuluu Pohjoisen Egean saarten saariryhmään. Saaren pinta-ala on 178 neliökilometriä ja asukasluku 2&nbsp;859 (vuonna 2011). Hallinnollisesti Samothráki kuuluu Samothrákin kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Saaren pääkylä on Samothrákin kylä.

## Maantiede

Samothráki sijaitsee Välimereen kuuluvan Egeanmeren pohjoisosassa Länsi-Traakian edustalla. Se on yksi pohjoisimpia Kreikan suurista saarista Thásoksen ohella. Samothrákin lähimmät suuremmat saaret ovat Turkille kuuluva Imbros (Gökçeada) eteläkaakossa sekä Kreikan Límnos lounaassa. Thásos sijaitsee hieman kauempana lännessä. Etäisyys mantereelle on noin 21 meripeninkulmaa (noin 39 kilometriä).

Samothrákin pituus on noin 21 kilometriä ja leveys noin 13 kilometriä. Saari on vuoristoinen ja sen korkein kohta on Sáos eli Fengári (1&nbsp;611 metriä).

### Hallinto, kaupungit ja kylät

Samothráki kuuluu hallinnollisesti Samothrákin kuntaan, johon ei kuulu muita saaria. Saaren suurimmat asutukset ovat Kamariótissa (1&nbsp;069 asukasta), Samothrákin kylä eli Chóra (653), Lákkoma (317), Alónia (291), Profítis Ilías (189) ja Thérma (106). (Katso myös: Luettelo Samothrákin kunnan kylistä.)

## Historia
### Antiikki

Kreikkalaisessa mytologiassa Samothrákin korkea Sáos-vuori eli Saoke-vuori oli paikka, jonka huipulta Poseidon seurasi Troijan sotaa.

Antiikin aikana Samothraken saarta asuttivat ensin muinaiset traakialaiset, kunnes aiolialaiset tai joonialaiset asuttivat sen joskus 700–500-luvuilla eaa. Perinteisen näkemyksen mukaan saaren kaupunki Samothrake olisi ollut samoslaisten siirtokunta, ja tästä saari sai nimensä ”Traakialainen Samos”. Kaupunki sijaitsi saaren pohjoisosassa nykyisen Palaiópolin kylän paikalla.

Saari oli vauraimmillaan 500-luvulla eaa. ja siitä kehittyi seuraavalla vuosisadalla merkittävä uskonnollinen kulttikeskus. Sen Suurten jumalten pyhäkköalueella toimi Samothraken mysteerikultti, joka oli omistettu niin kutsutuille Suurille jumalille (mm. Suuri äitijumalatar, Kybele ja kabiirit) ja joka oli antiikin Kreikan merkittävin mysteerikultti Eleusiin mysteerien jälkeen. Kulttialue tuhoutui 500-luvulla jaa. 

Pyhäkköalueelta löydettiin 15. huhtikuuta 1863 tunnettu voitonjumalatar Niken patsas, joka nimettiin *[[Samothraken Nike]]ksi*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Wienin filharmonikkojen uudenvuoden konsertti

**Wienin filharmonikkojen uudenvuoden konsertti** () on joka vuosi uudenvuodenpäivänä 1. tammikuuta järjestettävä klassisen musiikin konsertti, joka pidetään Wienin musiikkiystävien seuran konserttitalon Suuressa musiikkiyhdistyssalissa Wienissä Itävallassa. Konsertissa Wienin filharmonikot esittää itävaltalaisen Straussin säveltäjäsuvun musiikkia, mutta myös muiden itävaltalaissäveltäjien teoksia. Uudenvuoden konsertti on järjestetty vuodesta 1941, ja Itävallan yleisradioyhtiö ORF on televisioinut sen 1950-luvulta alkaen. Televisiointia seurasi esimerkiksi vuonna 2012 ympäri maailman 72 maassa arvion mukaan 50 miljoonaa ihmistä. Suomessa konsertin esittää Yleisradio. 

## Kapellimestarit

Wienin filharmonikoilla ei ole pysyvää kapellimestaria, joten konsertin johtajina ovat aina toimineet vierailevat kapellimestarit. Ensimmäisen konsertin, kylläkin uudenvuoden aattona 31. joulukuuta 1939 johti itävaltalainen kapellimestari Clemens Krauss. Vuoden ja vuorokauden kuluttua 1. tammikuuta 1941 hän johti myös ensimmäistä varsinaista uudenvuoden konserttia ja toimi konserttien kapellimestarina vuoteen 1954, lukuun ottamatta kahden vuoden taukoa, jolloin hän oli liittoutuneiden asettaman tutkinnan kestäneessä kiellossa (ilmeni kuitenkin, että hän auttoi juutalaisia pakenemaan natsien käsistä).

Kraussin jälkeen filharmonikkojen konserttimestari Willi Boskovsky johti konsertteja neljännesvuosisadan ajan, uudestavuodesta 1955 uuteenvuoteen 1979. Häntä seurasi Wienin valtionoopperan ylikapellimestari Lorin Maazel uuteenvuoteen 1986 asti. Vuodesta 1987 konsertin kapellimestari on vaihtunut joka vuosi, ja tehtävässä ovat vierailleet lukuisat maailman huippukapellimestarit.

* Clemens Krauss  (1939, 1941–1945, 1948–1954)
* Josef Krips (1946–1947)
* Willi Boskovsky (1955–1979)
* Lorin Maazel (1980–1986, 1994, 1996, 1999, 2005)
* Herbert von Karajan (1987)
* Claudio Abbado (1988, 1991)
* Carlos Kleiber (1989, 1992)
* Zubin Mehta (1990, 1995, 1998, 2007, 2015)
* Riccardo Muti (1993, 1997, 2000, 2004, 2018, 2021,2025)
* Nikolaus Harnoncourt (2001, 2003)
* Seiji Ozawa (2002)
* Mariss Jansons (2006, 2012, 2016)
* Georges Prêtre (2008, 2010)
* Daniel Barenboim (2009, 2014, 2022)
* Franz Welser-Möst (2011, 2013, 2023)
* Gustavo Dudamel (2017)
* Christian Thielemann (2019, 2024)
* Andris Nelsons (2020)
* Yannick Nézet-Séguin (2026)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Wiener Philharmoniker: Das Neujahrskonzert | The New Year's Concert | ニューイヤーコンサート   
* Gesellschaft der Musikfreunde in Wien: Großer Musikvereinssaal | 楽友協会大ホール
Kadrioru staadion

**Kadrioru staadion** on yleisurheilu- ja jalkapallostadion Virossa. Se sijaitsee Tallinnassa ja tarkemmin sanottuna Kadriorgissa. Stadion on avattu vuonna 1926. Se toimii paikallisen jalkapallon pääsarjaseuran FC Levadian kotistadionina. Lisäksi se on ollut aiemmin Viron jalkapallomaajoukkueen kotikenttä. Stadionin katsojakapasiteetti on 4 750.

## Stadionennätykset

## Aiheesta muualla
* Stadionin kotisivut
Arvo Jankko

**Arvo Voldemar Jankko** (21. toukokuuta 1885 Jääski – 19. kesäkuuta 1921) oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat nimismies Voldemar Johannes Jankowsky ja Klara Aleksandra Herckman.

## Opinnot
Jankko kävi neljä luokkaa Viipurin suomalaista yhteiskoulua ja Kuopion teollisuuskoulun vuosina 1905–1907.  

## Jääkärikausi
Jankko toimi piirtäjänä Helsingissä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 21. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. Jankko osallistui vuonna 1917 Polangenissa järjestetyille erikoiskursseille (pommarikurssi). Pataljoonan kotiuduttua helmikuussa 1918 Jankko joutui jäämään sairaalahoitoon Libaun sotilassairaalaan Saksaan, hänellä todetun keuhkotaudin takia. 

## Suomen sisällissota
:*Katso myös: [[Suomen sisällissota]]*
Jankko saapui takaisin Suomeen 10. kesäkuuta 1918 ja astui armeijan palvelukseen vääpeliksi ylennettynä ja hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen kaartiin, jossa toimi koulutusaliupseerina eri komppanioissa. Valkoisesta kaartista hänet siirrettiin 12. heinäkuuta 1918 Pioneerikoulutuspataljoonaan ja myöhemmin Pioneeripataljoona n:o 2:een. Armeijasta hän erosi 20. toukokuuta 1919 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön ja hänet sijoitettiin paikallispäälliköksi Liperin suojeluskuntaan, missä hän toimi 31. toukokuuta 1920 saakka. Hänet haudattiin Liperiin. 

## Lähteet
*Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
*Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

### Viitteet
Roberto Sensini

**Roberto Néstor Sensini** (s. 12. lokakuuta 1966 Arroyo Seco) on argentiinalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Peliurallaan hän pelasi puolustajana. Myöhemmin Sensini on toiminut italialaisen Udinesen sekä argentiinalaisten Estudiantesin, Newell's Old Boysin, Club Atlético Colónin ja Atlético de Rafaelan päävalmentajana.

## Pelaajaura
Sensini pelasi lähes koko uransa Italiassa. Hän aloitti uransa kotimaassaan Newell's Old Boysissa, missä voitti Argentiinan mestaruuden kauden 1987/1988 päätteeksi. Vuonna 1989 Sensini siirtyi Serie A -seura Udineseen. Hän pelasi viiden kauden ajan. Vuonna 1994 hän siirtyi Parmaan, missä pelasi suurimman osan urastaan aina vuoteen 2002 saakka. Kauden 1999/2000 hän tosin vietti roomalaisseura Laziossa ja pääsi juhlimaan joukkueen kanssa Italian mestaruutta. Parmassa Sensini voitti urallaan UEFA Cupin vuosina 1995 ja 1999, Italian cupin vuosina 1999 ja 2002. Sensini palasi vielä kolmeksi kaudeksi Udineseen ennen lopettamistaan vuonna 2005. 

Argentiinan maajoukkueessa Sensini pelasi urallaan 59 ottelua. Hän oli mukana joukkueessa MM-kilpailuissa vuosina 1990 (hopeaa), 1994 ja 1998. Copa Américassa hän pelasi vuonna 1989. Hän oli mukana myös 1996 Atlantan olympiakisojen hopeajoukkueessa.

## Valmentajaura
Helmikuussa 2006 Sensini nimettiin Udinesen päävalmentajaksi potkut saaneen Serse Cosmin tilalle. Tulokset eivät kuitenkaan parantuneet ja Sensini jätti tehtävän. Estudiantesin valmentajaksi hän siirtyi joulukuussa 2007.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tilastoja pelaajauralta
* Valmentajatilastot Argentiinan liigasta
Suippuvahakas

**Suippuvahakas** (*Hygrocybe acutoconica*, syn. *Hygrocybe persistens*) on aluksi kartiomainen ja vanhemmiten laakea vahakaslaji. Vanhemmitenkin lakki voi olla koholla. Sienen lakki on tahmea ja oranssinpunainen tai kellanpunainen. Heltat ovat keltaiset tai kellanoranssit. Jalka on oranssinkeltainen. Sieni kasvaa laidunmailla kalkkialueilla. Se on Etelä- ja Keski-Suomessa melko yleinen.

## Lähteet
Projekti 667BDRM

**Projekti 667BDRM "Delfin"**  () on Venäjän laivaston seitsemän 1985–1992 valmistetun ballistisin ohjuksin varustetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka edeltäjä oli Projekti 667BDR ().

## Suunnittelu
Alusten voimanlähteenä on kaksi VM-4-ydinreaktoria. Ne voivat kuljettaa 16 nestemäistä ajoainetta käyttävää ballistista R-29-ohjusta (). Lisäksi alukset on varustettu kuudella 533 mm torpedoputkella.

## Alukset
Veneet on rakennettu Severodvinskin telakalla vuosina 1985–1992 ja yksi sukellusveneistä jälleenrakennettiin samassa paikassa. Sukellusveneiden tukikohta on Sayda-Guba pohjoisessa laivastossa.

Telakalla olleella *Jekaterinburgilla* syttyi joulukuussa 2011 tulipalo.

*K-51 , peruskorjattu 1997–99, pohjoisessa laivastossa.
*K-84 , peruskorjattu 1996–98, pohjoisessa laivastossa. 
*K-114 , peruskorjattu 2004–05, pohjoisessa laivastossa. 
*K-117 , peruskorjattu 2004–06, pohjoisessa laivastossa. 
*K-18 , peruskorjattu 2006–08, pohjoisessa laivastossa. 
*K-407 , peruskorjauksessa 2008–2010, palaa palvelukseen 2011.
*K-64 , (jälleenrakennettu БС-64:ksi)

## Lähteet
*

### Viitteet
Nummelanharjun koulu

**Nummelanharjun koulu** eli NuHaKo on peruskoulun 7–9 luokkien koulu Vihdissä Nummelassa. Se sijaitsee uimahallin ja Vihdin lukion vieressä. Koulussa on oppilaita noin 430 ja henkilökuntaa noin 50. Koulun rehtorina toimii Katri Lappalainen.

## Aiheesta muualla
* Koulun verkkosivut
Jokelan koulukeskus

**Jokelan koulukeskus** on vuonna 1957 perustettu koulu Tuusulan Jokelassa. Ennen peruskouluun siirtymistä se oli oppikoulu, jonka nimi oli Jokelan yhteiskoulu. Nykyään koulukeskuksessa toimivat peruskoulun luokat 7-9 ja Tuusulan lukion Jokelan toimipiste (eli entinen Jokelan lukio). Lukion rehtorina toimii Seppo Kärpänen.

Koulukeskuksessa yläkoulun puolella oppilaita on noin 320 ja lukion puolella 190.

Vuonna 2007 tapahtuneissa Jokelan koulusurmissa kuoli yhdeksän ihmistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jokelan koulukeskuksen vanhat nettisivut 
* Jokelan koulukeskuksen uudet nettisivut
Club Atlético San Lorenzo de Almagro

**San Lorenzo de Almagro** on urheiluseura Boedon kaupunginosasta Buenos Airesista, Argentiinasta. Seuran päälaji on jalkapallo, missä se pelaa Argentiinan pääsarjassa ja lukeutuu maan ”viiden suuren seuran” joukkoon.

## Historia
Seuran toiminnan alkujuuret ovat Almargon kaupunginosan kaduilla pelatuissa epävirallisissa jalkapallo-otteluissa 1900-luvun alussa. Erään kerran pelaajan loukkaannuttua vakavasti jäätyään raitiovaunun alle paikallinen katolinen pappi Lorenzo Massa siirsi pelit paikallisen kirkon takapihalle. Massan johdolla seura aloitti sittemmin virallisen toimintansa. Seuran nimi tulee pyhimus Laurentiuksesta.

San Lorenzo menestyi erinomaisesti Argentiinan amatöörisarjoissa, ja menestys jatkui kun ammattilaisliiga perustettiin vuonna 1931. Joukkue vakiinnutti paikkansa perinteisten viiden argentiinalaisen suurseuran joukossa yhdessä Boca Juniorsin, River Platen, Racingin ja Independienten kanssa. San Lorenzo voitti liigamestaruuden vuonna 1933, ja uudelleen vuonna 1946, jolloin se teki myös menestyksekkään Euroopan kiertueen. Joukkue hävisi Real Madridille, mutta saavutti voitot muiden muassa FC Barcelonasta sekä Portugalin ja Espanjan maajoukkueista.

Joukkue voitti Argentiinan mestaruuden kolmannen kerran vuonna 1959, mutta sen historian suurin menestyskausi ajoittui 1960-luvun loppu- ja 1970-luvun alkupuoliskoille, jolloin se voitti Metropolitano-sarjan mestaruuden vuonna 1968 häviämättä otteluakaan ja uudelleen vuonna 1972, ja Nacional-sarjan mestaruuden 1972 (tappioitta) sekä 1974. Sittemmin San Lorenzo ajautui taloudellisiin vaikeuksiin ja joutui myymään kotistadioninsa. Vaikeudet heijastuivat myös menestykseen pelikentillä, ja vuonna 1981 seura putosi pääsarjasta, mutta nousi kuitenkin takaisin seuraavalle kaudelle. 

Fernando Mielen tultua seuran puheenjohtajaksi vuonna 1986 alkoi uusi menestyksekäs kausi. Ilman omaa kenttää ollut joukkue sai uuden stadionin ja voitti vuosina 1995 ja 2001 syyskauden mestaruuden (*clausura*). Vuoden  2001 lopulla Alberto Guil tuli seuran puheenjohtajaksi ja samana vuonna joukkue voitti ensimmäisen kansainvälisen pokaalinsa, Mercosur-cupin. Menestys jatkui seuraavana vuonna, kun San Lorenzo voitti ensi kertaa pelatun Copa Sudamericanan, joka vastaa Etelä-Amerikassa Eurooppa-liigaa. Viimeksi seura on voittanut clausura-mestaruuden vuonna 2007.

## Saavutuksia
* Amatöörimestaruus: 1914, 1923, 1924 ja 1927
* Argentiinan liigamestaruudet: 1933, (Copa de Honor) 1936, 1946, 1959, Metropolitano 1968 ja 1972, Nacional 1972 ja 1974, Clausura 1995, Clausura 2001, Clausura 2007, Inicial 2013
* Primera División B:n (2.div.) mestaruus 1982
* Copa de la República: 1943
* Supercopa Argentina: 2015
* Río de la Plata Cup: 1923 ja 1927
* Mercosur/Sudamericana-cupin: voitto 2001 ja 2002
* Copa Libertadores: 2014

## Entisiä pelaajia
*  José Luis Chilavert
* Ezequiel Lavezzi

## Seuraennätyksiä
### Eniten otteluita

### Eniten maaleja

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivu
Mustamörsky

**Mustamörsky** (*Helvella lacunosa*) on kahden tähden ruokasieni, jonka keittämistä suositellaan ennen ruoaksi valmistamista. Se ei siis ole suoraan myrkyllinen, mutta nykytiedon mukaan kaikki mörskyt tulisi käsitellä keittämällä.
Mustamörsky muistuttaa piispanhiippaa, mutta on väriltään nimensä mukaisesti lähes musta. Mustasatulamörsky (*Helvella atra*) on myös melko samannäköinen kuin mustamörsky.

## Ulkonäkö ja koko
Mustamörsky on harmaa, harmaanmusta tai joskus miltei musta. Lakki on 2–10 cm leveä, lakin sisäpinta on ulkopintaa vaaleampi ja malto on harmaata, joustavaa sekä ohutta. Lakissa on epäsäännöllisiä muotoja, se on ontto, poimuinen ja lokeroinen. Sivulta katsottuna lakki muistuttaa satulaa, jossa on tavallisesti kaksi kohoumaa. Muiden kotelosienten tapaan mustamörskyllä ei ole helttoja tai pillejä vaan itiöt muodostuvat lakin pinnalla olevissa mikroskooppisissa itiökoteloissa . Jalka on lakkia vaaleampi, 3-10 cm pitkä, 1-3,5 cm paksu ja ontto. Se on epäsäännöllisen uurteinen ja levenee tyveä kohti. Mustamörskyn maku on mieto eikä se tuoksu erityisesti.

## Levinneisyys
Mustamörskyjä kasvaa kaikkialla Suomessa  sekä Pohjois-Amerikassa samoilla leveysasteilla ja samanlaisissa kasvuympäristöissä kun Euroopassa. Havaintoja on myös eteläisestä Meksikosta. 

## Kasvupaikka ja elinympäristö
Mustamörsky on syyssieni. Se on melko yleinen puutarhoissa, metsissä ja puistoissa. Esiintyy elo-lokakuussa. 

## Käyttö
Mustamörskyä kuivataan ja syödään sellaisenaan. Nykytiedon mukaan ne tulisi kuitenkin käsitellä keittämällä.

## Kuvia

Tiedosto:Grubenlorchel (1).jpg
Tiedosto:Helvella lacunosa 0600912.jpg
Tiedosto:Helvella lacunosa G4 (2).JPG
Tiedosto:Helvella lacunosa - Mustamörsky, Svart hattmurkla, Slate grey saddle C IMG 7760.JPG
Tiedosto:Helvella lacunosa - Mustamörsky, Svart hattmurkla, Slate grey saddle C IMG 7867.JPG
Tiedosto:Helvella lacunosa - Mustamörsky, Svart hattmurkla, Slate grey saddle C IMG 7750.JPG
Tiedosto:Helvella lacunosa - Mustamörsky, Svart hattmurkla, Slate grey saddle C IMG 0360.JPG
Tiedosto:Helvella lacunosa - Mustamörsky, Svart hattmurkla, Slate grey saddle C IMG 0362.JPG
Tiedosto:2010-11-13 Helvella lacunosa crop.jpg
Tiedosto:2012-03-29 Helvella lacunosa Afzel 208727.jpg
Tiedosto:2012-03-29 Helvella lacunosa Afzel 208728.jpg
Tiedosto:Elfin saddle.JPG
Tiedosto:Black Helvella. Helvella lacunosa - Flickr - gailhampshire.jpg
Tiedosto:2012-03-24 Helvella lacunosa Afzel 207679.jpg
Tiedosto:Gruben lorchel Helvella lacunosa.jpg
Tiedosto:Helvella lacunosa (23553011130).jpg
Tiedosto:Helvella lacunosa I Sumava.jpg
Tiedosto:Helvella lacunosa (32841908545).jpg


## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Helvella lacunosa, mustamörsky @ Natural Fungi in Finland Kuvia.
* Suomen Luonto: Korvasienellä on syksyisiä sukulaisia
* Elfin Saddle Mushrooms – Genus Helvella  
* Helvella lacunosa Afzel. - Elfin Saddle 
* The Helvella lacunosa species complex in western North America: cryptic species, misapplied names and parasites  (pdf)
Nivhin kieli

**Nivhin kieli** (vaihtoehtoinen nimitys *giljakki*; omakielinen nimi: нивхгу, *nivhgu*) on Venäjän Kaukoidässä Amurjoen varrella ja Sahalinin saarella asuvien nivhien puhuma kieli.

## Puhujamäärät ja -alue
Nivhien perinteistä asuinaluetta on Amurin alajuoksu, Tatariansalmen rannikko sekä Sahalinin luoteis- ja itärannat. Nykyään suurin osa asuu Habarovskin aluepiirin Alejevkan taajamassa sekä Sahalinin alueen Nekrasovkan ja Noglikan taajamissa. Vuonna 1989 Venäjällä laskettiin olevan 4&nbsp;600 nivhiä ja 1&nbsp;200 nivhin kielen puhujaa. 76,2&nbsp;% kansasta puhui äidinkielenään venäjää ja 23,3&nbsp;% nivhiä. Vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 5&nbsp;200 nivhiä ja 688 nivhin kielen puhujaa. Sahalinin nivheistä kieltä ilmoitti osaavansa 284 henkeä, Habarovskin alueella 193.

Vuonna 2010 Sahalinin nivhilla arvioitiin olevan 688 puhujaa.

## Luokittelu
Nivhi on isolaattikieli: sillä ei tiedetä olevaan mitään sukulaiskieliä. Sitä on yritetty sovittaa jeniseikieliin tai tšuktšilais-kamtšatkalaiset kieliin. Nivhi voidaan luokitella myös paleosiperialaiseksi kieleksi, mutta tämä on maantieteellinen luokittelu, joka ei perustus kielisukulaisuuteen. Pitkän ajan kuluessa siihen ovat vaikuttaneet tunguusikielet orokki, evenki, nanai ja negidaali. Kieli jakautuu Amurin ja Sahalinin päämurteisiin, joiden välillä on huomattavia eroja. Puhujat eivät aina ymmärrä toisiaan.

Nivhi lasketaan kuolevaksi kieleksi. Nykyään sitä puhuu vain vanhin ikäpolvi. Nuoriso on siirtynyt käyttämään venäjää.

## Kirjakieli ja historia
Nivhia voidaan kirjoittaa latinalaisin tai kyrillisin aakkosin. Lähetyssaarnaajat alkoivat tutkimaan kieltä, ja ensimmäiset nivhinkieliset julkaisut ovat peräisin 1880-luvulta.

1930-luvun alussa nivhin kielen Amurin murretta varten laadittiin latinalaiseen kirjaimistoon perustunut kirjakieli. Vuonna 1953 siirryttiin kyrilliseen kirjaimistoon ja vuonna 1979 laadittiin kirjoitusjärjestelmä myös Sahalinin murretta varten. Nivhiksi on julkaistu äidinkielen oppikirjoja, kansanperinnekokoelmia sekä vähäinen määrä kaunokirjallisuutta. Kieltä opetetaan aineena viidessä koulussa. Opettajia koulutetaan Herzenin pedagogisessa yliopistossa Pietarissa. Vuonna 1990 Sahalinilla alettiin julkaista nivhinkielistä lehteä *Nivh dif*.

Vuonna 2014 alettiin puhua nivhin kielen elvyttämisprojektista. Mallia on otettu Suomessa toteutetuista projekteista, joissa on elvytetty saamelaiskieliä. Käytännössä prosessin näkyvin osa on kielipesätoiminta nivhien yhteisöissä. Haasteena on se, että nuorempi sukupolvi puhuu yksinomaan venäjää ja puhujasukupolvien välillä on vuosikymmenten kuilu.

### Nivhin kirjaimisto

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Endangered Languages of Siberia: The Nivkh language 
* Ethnologue: Gilyak
Rovio

**Rovio** tarkoittaa yleisesti isoa tulta, suurta nuotiota, muun muassa poltettavasta puukasasta. Joissakin kulttuureissa on varsinkin entisaikaan ollut tapana hävittää ruumiit polttamalla ne hautaroviolla, mutta nykyaikana yleisesti länsimaissa tuhkaus toteutetaan tuhkauslaitoksessa eli krematoriossa. Roviolla polttaminen on vanha teloitustapa.

Suomessa ruumiin polttaminen roviolla on laissa kielletty.

## Katso myös
* Juhannuskokko
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hopeamarkka

**Hopeamarkka** on nimitys markan kolikosta, joka sisältää hopeaa. Ensin se oli Suomen suuriruhtinaskunnan rahajärjestelmän perusta vuosina 1860–1877 ja itsenäisyyden aikana lyötyjä vuosien 1964–1968 markkoja alettiin nimittää hopeamarkoiksi.

## Suomen suurruhtinaskunnan aika

Aluksi markan arvo oli sidottu Venäjän ruplaan. Metallirahan puute, vaihtelevat valuuttakurssit hampurin markan ja ruplan välillä olivat ongelmia. Myös ulkomaisen luoton saannin vaikeudet sekä pankin perustamisvaikeudet olivat ongelmia. Vuonna 1859 Henrik Borgström vaati hopeakantaan paluuta ja suomalaiset kauppiaat lähettivät anomuskirjeitä senaatille. Hypoteekkiyhdistyksen perustavan kokouksen julkilausuma ja senaatti käsitteli asiaa 1. joulukuuta 1859. Samassa kuussa senaatin finanssitoimituskunnan päällikkö Fabian Langenskiöld ehdotti hopeakantaan paluuta. Langenskiöld sai keisari Aleksanteri II:lta suostumuksen Suomen omaan rahayksikköön 4. huhtikuuta 1860 sekä keisarilta ehdollisen suostumuksen paluusta hopeakantaan elokuussa 1862. Vielä Samana vuonna Langenskiöld otti Saksasta 16 milj. markan hopealainan. Langenskiöld suositteli seuraajakseen J.V. Snellmania. Vuonna 1860, markka oli määritelty kiinteästi neljäsosaksi ruplaa. Markka sidottiin hopeakantaan vuonna 1865, jolloin siitä tuli itsenäinen valuutta. 

Aleksandr Fadejev suunnitteli ensimmäinen hopeamarkan vuonna 1861 ja se lyötiin Suomen Rahapajassa 15. lokakuuta 1864. Hopeamarkka painoi 5,18 g, halkaisijaltaan 24 mm ja sen metalliseos oli 86,8 % Ag, 13,2 % Cu. Hopeisia markkoja lyötiin vuosina 1864-1867, 1870, 1872, 1874, 1890, 1892, 1893, 1907 ja 1915. Yhden hopeamarkan hopeamäärä määriteltiin ilmoittamalla, että yhdestä naulasta (n. 425 g) hopeaa voi lyödä 94,48 kappaletta yhden markan hopeakolikoita. Rahasarjan muut hopearahat olivat arvoltaan 2 markkaa, 50 penniä ja 25 penniä. Kahden markan kolikot olivat markkaa suurempia halkaisijaltaan ja painoltaan ja pennit vastaavasti pienempiä. Nämä hopearahat poistuivat käytöstä laillisena maksuvälineenä 1.1.1994.

Ensimmäinen maailmansota aiheutti käytännössä kultakannasta luopumisen. Vuonna 1918 kolikotkaan eivät olleet enää hopeisia eivätkä kultaisia, koska inflaatio oli tehnyt markan nimellisarvosta niin vähäarvoisen, että vanhat jalometalliset kolikot olivat romumetalliarvoltaan arvokkaampia kuin rahalliselta nimellisarvoltaan.

## Itsenäisyyden aika

Olof Eriksson ja Heikki Häiväoja suunnittelivat vuonna 1964 julkaistun markan. Sen ulkoasu oli kilpailun tulos, jossa yhdistettiin näiden kahden osallistujan kilpailuehdotukset. Sen hopeapitoisuus oli 35 % (metalliseos 35 % Ag, 57 % Cu, 8 % Zn), läpimitta 24 mm ja paino 6,4 g. Näitä hopeamarkoiksi kutsuttuja kolikoita, jotka sisälsivät hopeaa lyötiin vuosina 1964–1968, mutta tämän jälkeen niitä lyötiin myös ilman hopeaa, aina vuoteen 1993 asti seoksella 75 % Cu, 25 % Ni. 

Myöhemmin hopeiset markat tai eurot ovat olleet juhlarahoja tai sijoituskolikoita.

## Lähteet
James while John had had had had had had had had had had had a better effect on the teacher

”**James while John had had had had had had had had had had had a better effect on the teacher**” on englanninkielinen lause, joka kuvastaa sanastollista monitulkinnallisuutta.
Lause on usein annettu sanapulmaksi, johon pitää sijoittaa välimerkit oikeille paikoille, jotta se tarkoittaisi jotain. Hans Reichenbach käytti lausetta vuonna 1947 harjoituksena lukijalle (sillä erolla, että sana *while* oli muutettu sanaksi *where*) kuvatakseen kielen eri tasoja, kohdekieltä  ja metakieltä.

Välimerkkien asettamisen jälkeen lause muuttuu ymmärrettäväksi:
:*James, while John had had "had", had had "had had";*

:*"had had" had had a better effect on the teacher.*

Lause tarkoittaa vapaasti suomennettuna ”Kun John oli käyttänyt muotoa ’had’, James oli käyttänyt muotoa ’had had’; ’had had’ -muodolla oli ollut parempi vaikutus opettajaan.”

Alkuperäistä tekstiä ulkoasunsa puolesta jäljittelee käännös: "Jamesilla, kun Johnilla oli ollut "oli", oli ollut "oli ollut"; "oli ollut" oli ollut opettajasta parempi."
## Lähteet
Uutisnauha

**Uutisnauhaksi** kutsutaan televisiokanavien lähetyksissään näyttämää tekstinauhaa, jossa kiertää lyhyitä uutisotsikoita tai vaikka tietoa pörssikurssien liikkeistä. Uutisnauhan käyttö on levinnyt myös Internetiin.
S/S Jatuli

**S/S Jatuli** oli Neste Oy:n vuoteen 1982 asti omistama säiliöalus. Laiva oli aikanaan vetoisuudeltaan Suomen suurin kauppa-alus. Alus rakennettiin vuonna 1971 Malmössä ja Suomessa liikennöidessään sen kotipaikka oli Naantali.
 
## Historia
Aluksen tilasi alun perin norjalainen Kb Noralliance A/S Co. Malmössä sijaitsevalta telakalta. Tilaus kuitenkin siirrettiin brightonilaisen John Hudson Fuel & Shipping Ltd nimiin, jonka alaisuudessa laiva liikennöi viisi vuotta nimellä *Hudson Friendship*. Vuonna 1976 alus myytiin norjalaiselle A/S Trajan yhtiölle, joka nimesi aluksen *Gordianiksi*. Vuonna 1979 laiva myytiin jälleen eteenpäin, ja uusi omistaja Neste Oy nimesi aluksen *Jatuliksi*. Nesteen käytössä alus oli vuoteen 1982 asti, jolloin se myytiin St. Tobias Shipping Co. -yhtiölle, joka siirsi aluksen liikennöimään Liberian lipun alle nimellä *St. Tobias*.    

Aluksen ollessa raakaöljylastissa matkalla Khargin saarelta Ubeen siihen osui 11. syyskuuta 1984 irakilaisten laukaisema Exocet-ohjus 50 merimailia Khargin saaresta etelään (). Alus selvisi matkasta suunniteltuun määränpäähänsä, mutta se todettiin korjauskelvottomaksi. Alus myytiin romutettavaksi, ja Dalian romutti aluksen 31. joulukuuta alkaen.

## Lähteet
*Suomen kauppalaivastotietokanta

### Viitteet
Kerekin kieli

**Kerekin kieli** eli **kerekki** on Venäjällä Tšuktšien niemimaalla asuvien kerekkien puhuma tšuktšilais-kamtšatkalainen kieli. Nykyään sitä voidaan pitää lähes kuolleena.

Kerekki kuuluu kamtšatkalaisten kielten tšuktšilaiseen ryhmään. Aikaisemmin sitä pidettiin korjakin murteena. Kielessä on paljon myös tšuktšilaisia piirteitä. Nykyään kerekki jaetaan neljän päämurteeseen.

## Historia ja puhujamäärät
Neuvostoaikana kerekit luettiin tšuktšeiksi, joiden keskuudessa he asuivat Tšukotkan autonomisen piirikunnan entisen Beringovskin piirin Meinypilgynon ja Hatyrkan kylissä. 1960–1980-luvuilla kerekkejä arvioitiin olleen korkeintaan sata henkeä ja kerekin kielen puhujia 25–30. Vuosituhannen vaihteeseen mennessä he olivat lähes täysin sulautuneet tšuktšeihin. Aleksandr Volodin löysi vuonna 1991 Meinypilgynosta kaksi kerekin puhujaa ja Hatyrkasta yhden. Australialaisen tutkijan Michael Dunnin mukaan vuonna 2000 kerekkiä osasi vain yksi vanhus. Tästä huolimatta vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 8 kerekkiä ja peräti 15 kerekin puhujaa. Tilaston löytämistä kerekeistä kolme asui Tšukotkalla ja heistä kaksi ilmoitti osaavansa kerekin kieltä.

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on kymmenen kerekin puhujaa. Puhujat edustavat vanhempaa ikäpolvea.

Kerekille ei ole kehitetty virallista kirjallista muotoa. Kieltä kirjoitetaan kyrillisin aakkosin.

## Fonologia

### Vokaalit

Lähde:

### Konsonantit

Lähde:

## Kielioppi ja sanasto
Kieliopiltaan kerekki on agglutivoivaa ja siinä käytetään paljon erilaisia suffikseja. Sijamuotoja on seitsemän ja perussanajärjestys SOV.

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Endangered Languages of Indigenous Peoples of Siberia: The Kerek Language 
* Ethnologue: Kerek 
*
DrunkSoberLoveMusic

**DrunkSoberLoveMusic** on malli-laulaja Kim Heroldin 15. lokakuuta 2008 julkaistu sooloesikoisalbumi.

Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin *[[Social Butterfly]]*, joka oli yksi kesän 2008 soitetuimmista kappaleista. Toinen single *Love in a Bottle* julkaistiin syyskuun alussa. Kolmantena singlenä, joulukuun alussa julkaistiin albumin avausraita *Panic In The Kitchen* ja vielä toukokuun alussa 2009 julkaistiin singlenä *Broken Hearts*.

Albumin kaikki kappaleet ovat Heroldin omaa käsialaa. Osaksi tekijöinä ovat toimineet myös David Thomson, Tidjân Ba, Jari Ilomäki ja Rocky Dawuni. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Listasijoitukset

## Lähteet
Scoopex

**Scoopex** (SCX) on kansainvälinen kräkkeri- ja demoskeneryhmä, joka aloitti toimintansa Itävallassa 1980-luvun lopulla. 

Ryhmä työskenteli alun perin Amigan parissa. Vuonna 1990 se julkaisi *[[Mental Hangover]]in*, jota monet pitävät merkittävänä tuotoksena: ensimmäisenä niin sanottuna *trackmona* eli demona, joka on saumattomasti soljuva kokonaisesitys, ei sarja löyhästi yhteenliittyviä osia. Myöhemmin 1990-luvulla Scoopex siirtyi monien muiden ryhmien tavoin PC:n pariin. Sen ensimmäinen huomattava tuotos alustalle oli vuoden 1999 Mekka & Symposium -tapahtuman PC-demokilpailussa kolmanneksi tullut *Alien 2 PC* (käännös ryhmän aikaisemmin Amigalle tekemästä demosta).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ryhmän sivut 
* Scoopex Pouet-sivustolla 
* Mental Hangover Pouet-sivustolla
Jaksonaika

**Jaksonaika** eli **periodi** on fysiikassa ja signaalinkäsittelyssä jaksollisen ilmiön yhden jakson kestoaika. Jaksollinen ilmiö toistuu samanlaisena aina yhden jaksonajan kuluttua.  Esimerkiksi maapallon kiertoliikkeen jaksonaika on yksi vuosi ja maapallon pyörimisliikkeen jaksonaika on yksi vuorokausi.

Pyörimisliikkeen jaksonaikaa kutsutaan myös *[[pyörähdysaika|pyörähdysajaksi]]*, kiertoliikkeen jaksonaikaa *[[kiertoaika|kiertoajaksi]]*, värähtelyn jaksonaikaa *värähdysajaksi* jne.

Jaksonaika *T* on taajuuden *f* käänteisarvo:

:T=1/f.

Yhden Hz:n taajuisen  värähtelyn jaksonaika on yksi sekunti. 

## Katso myös
* Kellojakso
* Aallonpituus
Wyndham Halswelle

**Wyndham Halswelle** (30. toukokuuta 1882 - 31. maaliskuuta 1915) oli skotlantilainen juoksija ja sotilas.

Halswellesta tuli kautta aikain ensimmäinen skotlantilainen olympiavoittaja, kun hän voitti 400 metrin juoksun olympiakultaa 1908 Lontoon kisoissa. Loppukilpailussa häntä yritettiin kiilata ulos radalta ja kilpailu päätettiin juosta uudestaan. Amerikkalaisjuoksijat boikotoivat uusintaa ja Halswelle pääsi yksinään juoksemaan olympiakultaan. Tapaus tulehdutti Britannian ja USA:n liittojen välit pitkäksi ajaksi. Kaksi vuotta aikaisemmin Ateenan välikisoissa Halswelle oli saavuttanut 400 metriltä hopeaa ja 800 metriltä pronssia.

Halswelle juoksi Lontoon olympialaisissa 400 metrin olympiaennätyksen 48,4. Aika paransi Harry Hillmanin edellistä ennätystä 0,8 sekuntia.

Halswelle oli ottanut osaa buurisotiin ennen kansainvälistä juoksu-uraansa. Sittemmin hän oli mukana ensimmäisessä maailmansodassa ja kuoli Neuve Chapellen taistelussa tarkka-ampujan luotiin 32-vuotiaana.

## Lähteet
* The Herald: *[http://www.theherald.co.uk/sport/thearchive/display.var.2403999.0.hero_from_a_forsaken_generation.php Hero from a forsaken generation]* 
* Henkilökuva (Scottish Sports Hall of Fame)

### Viitteet
José Sanfilippo

**José Sanfilippo** (s. 4. toukokuuta 1935) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Sanfilippo pelasi suurimman osan urastaan buenosairesilaisessa San Lorenzossa (1953-1962, 1972). Pelatessaan seurassa hän voitti Argentiinan maalikuninkuuden neljästi vuosina 1958–1961. Välissä hän edusti Boca Juniorsia, missä hän pääsi Copa Libertadoresin loppuotteluun, ja Banfieldia, uruguaylaista Nacionalia sekä brasilialaisia Bangua ja SC Bahiaa, missä voitti Brasilian mestaruuden vuonna 1969 ja oli myös liigan paras maalintekijä. 

Palattuaan San Lorenzoon vuonna 1972 Sanfilippo voitti seurassa sekä Argentiinan Metropolitano- että Nacional-liigojen mestaruuden ennen lopettamistaan kauden päätteeksi. Hän on yhä seuran historian paras maalintekijä 204 maalillaan, jotka syntyivät 260 ottelussa. Sanfilippo palasi kentille vielä vuonna 1978 alasarjajoukkue San Miguelin riveissä.

Argentiinan maajoukkueessa Sanfilippo pelasi 29 ottelua, joissa hän teki 21 maalia. Hän voitti joukkueessa Etelä-Amerikan mestaruuden 1957 Perun kisoissa. MM-kisoissa hän pelasi 1962 Chilessä.

## Aiheesta muualla
* FIFA-tilastot 
* Tilastoja
Horodnja

**Horodnja** () on kaupunki Ukrainassa Tšernihivin alueen pohjoisosassa, noin 30 kilometrin etäisyydellä sekä Valko-Venäjän Homelin alueen että Venäjän Brjanskin alueen rajasta. Kaupunki on nykyään osa Tšernihivin piiriä.

Paikkakunta sai kaupungin statuksen 1957. Kaupungin asukasluku oli 14&nbsp;043 vuonna 2001. Vuoden 2013 alun väkiluvuksi arvioitiin 12&nbsp;558 ja vuoden 2021 alussa 11&nbsp;710.

Paikkakunnalla on 2010-luvun puolivälissä hylätty lentokenttä, joka neuvostovuosina toimi sotilaslentokenttänä.

## Lähteet
Kerekit

**Kerekit** ovat kansa Tšukotkassa Venäjällä. Kerekit ovat kuolemassa sukupuuttoon sulautuessaan tšuktšeihin ja venäläisiin. 1934 heitä oli noin 90 henkeä ja 1966 arviolta 70. Vuonna 2002 kerekkejä oli enää 8 ja vuonna 2010 4. Kerekkien puhuma kieli *kerekki* on hävinnyt sen puhujien vaihtaessa kielensä venäjään. Kerekit ovat läheistä sukua korjaakeille.

Kerekit luettiin pitkään vain tšuktšien heimoksi mutta he erosivat näistä merkittävästi. Toisin kuin tšuktšit kerekit olivat paikallaan asuvia ja elivät kalastuksella. Venäjä valloitti kerekkien alueet 1800-luvulla murskattuaan alkuperäiskansojen vastarinnan. Venäjä ei kuitenkaan saanut alueella merkittävää poliitista tai taloudellista kontrollia ja kerekit eivät muiden pienten alkuperäiskansojen tavoin kääntyneet kristinuskoon. Kerekkien päädyttyä Neuvostoliiton alaisuuteen heidän kielensä ja kulttuurinsa rupesi kuihtumaan. 

## Lähteet
Preblen piirikunta

**Preblen piirikunta** on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty Edward Preblen mukaan. Sen suurin kaupunki on Eaton.

## Maantiede
Preblen naapuripiirikuntia ovat Darke pohjoisessa, Montgomery idässä, Butler etelässä ja Indianan puolella Unionin sekä Waynen piirikunnat.

## Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 42&nbsp;270 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 97,5%, mustiin (0,6%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,5%).

Kotitalouden mediaanitulo on 48&nbsp;874 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 10,3% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.

## Lähteet
Li Ang

**Li Ang** (, s. 1. syyskuuta 1981, Peking, Kiina) on kiinalainen gon pelaaja. Hän on kolmannen danin ammattilainen gossa. Hän on myös Pekingin nuorten go joukkueen päävalmentaja. Vuosien aikana hän on valmentanut useita nuoria gon pelaajia, kuten Chen Yaoyeta sekä useita ammattilais gon pelaajia.

Vaimonsa, Li Yuen kanssa hän on kirjoittanut ja julkaissut 28 kirjaa gosta. Vuodesta 2002 lähtien Ang on opettanut gon peluuta KGS Go Serverillä nimimerkillä *lyonweiqi*. Hän on opettanut myös Espanjassa, Sveitsissä ja Saksassa

## Lähteet
* https://senseis.xmp.net/?LiAng
Lehtoakileija

**Lehtoakileija** (*Aquilegia vulgaris*) on monivuotinen, Euroopassa laajalle levinnyt ruohovartinen leinikkikasvi. Se on myös yleinen puutarhakasvi. Lehtoakileija on myrkyllinen.

## Ulkonäkö ja koko

Lehtoakileija kasvaa 30–80 cm korkeaksi. Kasvi on pystyjuurakkoinen ja pystyvartinen. Aluslehdet ovat pitkäruotisia, lapa kahteen kertaan kolmisorminen. Väriltään lehdet ovat päältä vihreitä, alta sinertäviä. Pikkulehdykät ovat 3–5 cm:n pituisia. Kukat ovat yksittäin tai melko vähälukuisia. Ne ovat 3–5,5 cm leveitä ja väriltään yleensä sinisiä, joskus myös valkoisia tai hennon vaaleanpunaisia. Kukissa on viisi verholehteä ja viisi terälehteä, joissa on 1–2 cm pitkä kierrekärkinen kannus. Emilehtiä on viisi kappaletta. Lehtoakileija kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa, jonka jälkeen kypsyvät runsassiemeniset, 1,5–2,5 cm pitkät otakärkiset tuppilot.

## Levinneisyys
Lehtoakileijaa tavataan lähes koko Euroopassa aivan läntisimpiä ja pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Laji on tavallinen myös Pohjois-Amerikan länsiosissa, mutta on siellä ihmisen mukanaan tuoma viljelykarkulainen. Suomessa lehtoakileija on vanha koristekasvi, mutta on mahdollisesti kuulunut alkuperäiseen lehtokasvistoon. Lajin päälevinneisyysalue ulottuukin varmuudella ainakin Venäjän puoleiseen Karjalaan saakka. Suomessa lehtoakileijaa tavataan lähes koko maasta, mutta voimakkain kanta on Etelä-, Keski- ja Itä-Suomessa sekä Oulun ympäristössä.

## Elinympäristö
Luonnossa lehtoakileija kasvaa lehdoissa, sekä usein puutarhakarkulaisena asutuksen lähistöllä tienvarsilla, pihoilla ja lehtometsissä.

## Käyttö
Lehtoakileija on vanha koriste- ja rohdoskasvi. Lajista löytyy monia jalostettuja muotoja. Pohjoismaissa lehtoakileijaa tiedetään viljellyn luostareissa jo keskiajalla lääkekasvina. Sitä on käytetty eri muodoissa sappi- ja maksavaivoihin sekä haavojen ja ihottumien parantamiseen.

## Kuvagalleria

Kuva:Aquilegia vulgaris-pink.jpg|Lehtoakileijan vaaleanpunainen muoto.
Kuva:Aquilegia vulgaris var. alba 01.jpg|Valkoisen lehtoakileijan kukkia ja nuppuja.
Kuva:Stauden-Akelei Aquilegia vulgaris blau.jpg|Jalostettu lehtoakileijan kukka.
Kuva:Aquilegia vulgaris20090612 414.jpg|Jalostettu lehtoakileijan kukka.


## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Suomen terveyskasvit. Luonnon parantavat yrtit ja niiden salaisuudet*. Toim. Huovinen, Marja-Leena & Kanerva, Kaarina. Oy Valitut Palat – Reader's Digest Ab, Helsinki 1982.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Suomen Lajitietokeskus: Lehtoakileija (''Aquilegia vulgaris'')
* Luontoportti: Lehtoakileija ''Aquilegia vulgaris''
* Puutarha.net: Lehtoakileija (''Aquilegia vulgaris'')
* Luopioisten kasvisto: Lehtoakileija (''Aquilegia vulgaris'')
* ITIS: ''Aquilegia vulgaris'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Aquilegia vulgaris'' 
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: ''Aquilegia vulgaris''
Aulus Hostilius Mancinus

**Aulus Hostilius Mancinus** oli roomalainen poliitikko, joka toimi konsulina vuonna 170 eaa. Hänen isänsä oli Lucius Hostilius Mancinus, joka oli taistellut toisessa puunilaissodassa ja saanut surmansa Campaniassa.

Vuonna 180 eaa. Mancinus valittiin preettoriksi ja 170 eaa. uransa ensimmäisen kerran konsuliksi. Hänet lähetettiin tällöin Makedoniaan taistelemaan kuningas Perseusta vastaan. Perseus oli edellisenä vuonna asettunut puolustuskannalle ja linnoittanut solia, jotka johtivat Thessaliasta Makedoniaan. Mancinus yritti kaksi kertaa murtautua makedonialaisten puolustuslinjojen läpi, mutta turhaan. Hänen ollessaan Kreikassa kaksi molossialaista päällikköä suunnitteli kaappaavansa Mancinuksen ja vievänsä hänet Perseukselle, mutta suunnitelma epäonnistui. Mancinus ei ollut kovinkaan kyvykäs komentaja, ja hänen joukkojensa sotatoimet olivat huolimattomasti valmisteltuja, ja kun hänen konsulikautensa loppui, hänet korvattiin seuraavan vuoden konsulilla Quintus Marcius Philippuksella.

Mancinuksella oli kaksi poikaa, Aulus Hostilius Mancinus ja Gaius Hostilius Mancinus.

## Lähteet
*Polybios, Historiai, 27.16, 36.14
*Livius, 44.1, 50

### Viitteet
DDR-Oberliga

**DDR-Oberliga** oli Saksan demokraattisen tasavallan jalkapalloilun pääsarja. 

## Historia
Toisen maailmansodan jälkeen Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeellä vanhojen urheiluseurojen toiminta kiellettiin. Jalkapallo pysyi kuitenkin kansalaisten suosikkilajina, sillä sen harrastaminen oli halpaa tuhoutuneessa ympäristössä. Jo elokuussa 1945 järjestettiin ensimmäinen kaupunkien välinen ottelu kun Leipzig ja Dessau pelasivat harjoitusottelun. Vuosina 1947–1949 tulevaa Oberligaa pelattiin cup-muotoisena kilpailuna, jonka nimi oli Ostzonenmeisterschaft. Tämän kilpailun karsintoihin jokainen maan osavaltio sai lähettää kaksi joukkuetta. Elokuussa 1949 pelattiin ensimmäiset cup-ottelut vastaperustettujen BSG-seurojen kesken. Sarjamuotoinen sarja perustettiin vuonna 1949 nimellä DS-Oberliga (*Deutscher Sportausschuss Oberliga*). Vuonna 1958 nimi muutettiin DDR-Oberligaksi. Alussa sarja koostui 14 joukkueesta, joista kolme viimeistä putosi alempaan DDR-Ligaan. Sittemmin joukkuemäärä vaihteli muutaman vuoden ajan, kunnes kaudesta 1954/1955 aina liigan lopettamiseen vuonna 1991 saakka joukkuemäärä oli 14 ja putoajan paikkoja kaksi. Vuosina 1956–1960 sarjakausi pelattiin keväästä syksyyn kolminkertaisena.

### Lakkauttaminen
Kun Itä-Saksa lakkautettiin ja liitettiin Saksan liittotasavaltaan, pelattiin viimeinen DDR-Oberligan kausi 1990/1991 nimellä *NOFV-Oberliga*, mikä tarkoitti koillista aluesarjaa. Seuraavaksi kaudeksi Itä-Saksan liigat yhdistettiin liittotasavallan sarjajärjestelmään. Pääsarjajoukkueet siirtyivät sarjoihin edelliskauden menestyksen perusteella:

1. Bundesliigaan:
*FC Hansa Rostock
*Dynamo Dresden

Pohjoiseen 2. Bundesliigaan:
*Stahl Brandenburg

Eteläiseen 2. Bundesliigaan:
*1. FC Lok Leipzig
*Hallescher FC
*Rot-Weiß Erfurt
*FC Carl Zeiss Jena
*Chemnitzer FC, eli entinen FC Karl-Marx-Stadt

NOFV-Oberliga Nordiin:
*FC Stahl Eisenhüttenstadt
*Vorwärts Frankfurt/Oder
*BFC Dynamo Berlin

NOFV-Oberliga Mitteen:
*1. FC Magdeburg
*FC Energie Cottbus

NOFV-Oberliga Südiin:
*FC Sachsen Leipzig

Vuonna 1994 entinen NOFV-Oberliga tuli yhdeksi Saksan Regionalligan aluesarjaksi.

## Mestarit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Itä-Saksan jalkapalloon keskittynyt sivusto 
* Tilastot vuosittain  
* Tilastot RSSSF:ssa
Etapit Espanjan ympäriajossa 2008

'''Espanjan ympäriajon 2008 etappien tulokset ja kokonaistilanne:
## 1. etappi: [[Granada]]–Granada, 7 km (joukkueaika-ajo)
30-08-2008

                     
## 2. etappi: Granada–[[Jaén]], 167 km
31-08-2008

## 3. etappi: Jaén–[[Córdoba]], 165 km
01-09-2008

## 4. etappi: Córdoba–[[Puertollano]], 153 km
02-09-2008

## 5. etappi: [[Ciudad Real]]–Ciudad Real, 40 km (henkilökohtainen aika-ajo)
03-09-2008

## 6. etappi: Ciudad Real–[[Toledo (Espanja)|Toledo]], 162 km
04-09-2008

## 7. etappi: [[Barbastro]]–[[Andorra]] (Naturlandia - La Rabassa), 224 km
06-09-2008

## 8. etappi: Andorra (Escaldes - Engordany)–[[Pla de Beret]], 160 km
07-09-2008

## 9. etappi: [[Viella]]–[[Sabiñánigo]], 198 km
08-09-2008

## 10. etappi: Sabiñánigo–[[Zaragoza]], 173 km
09-09-2008

## 11. etappi: [[Calahorra]]–[[Burgos]], 178 km
10-09-2008

## 12. etappi: Burgos–[[Suances]], 180 km
11-09-2008

## 13. etappi: [[San Vicente de la Barquera]]–[[Alto de L’Angliru]], 199 km
13-09-2008

## 14. etappi: [[Oviedo]]–[[Estación Invernal Fuentes de Invierno]], 158 km
14-09-2008

## 15. etappi: [[Cudillero]]–[[Ponferrada]], 198 km
15-09-2008

## 16. etappi: Ponferrada–[[Zamora]], 185 km
16-09-2008

## 17. etappi: Zamora–[[Valladolid]], 160 km
17-09-2008

## 18. etappi: Valladolid–[[Las Rozas]], 179 km
18-09-2008

## 19. etappi: Las Rozas–[[Segovia]], 161 km
19-09-2008

## 20. etappi: [[San Ildefonso|La Granja de San Ildefonso]]–[[Alto de Navacerrada]], 16 km (henkiökohtainen aika-ajo)
20-09-2008

## 21. etappi: [[San Sebastián de los Reyes]]–[[Madrid]], 110 km
21-09-2008

## Lähteet
*Tulokset kilpailun virallisella sivustolla
John Willis

**John Willis** (n. 1572–1625) oli englantilainen kirkkoherra, joka tunnetaan merkittävän pikakirjoitusjärjestelmän kehittämisestä. Hän julkaisi myös kirjoituksia muistitekniikoista ja salakirjoituksesta.

## Elämä ja ura

Willisin elämästä tiedetään hyvin vähän lukuun ottamatta hänen teoksiaan ja joitakin uran merkkitapahtumia. Hänen arvellaan syntyneen noin vuonna 1572. Hän opiskeli Christ's Collegessa ja suoritti Bachelor of Arts -tutkinnon vuonna 1593, Master of Arts -tutkinnon 1596 sekä Sacrae theologiae baccalaureus -tutkinnon 1603. Hän toimi vuodesta 1601 kirkkoherrana Lontoon St Mary Bothaw -kirkossa ja siirtyi vuonna 1606 Essexiin Little Bentley -kirkkoon.

Willis julkaisi vuonna 1602 teoksen *The Art of Stenographie*, jossa hän esitteli uuden pikakirjoitusjärjestelmän. Teoksen ensimmäinen painos sisälsi myös osion salakirjoituksesta. Vuonna 1618 hän julkaisi muistitekniikoita käsitelleen latinankielisen teoksen *Mnemonica, sive Reminiscendi ars* ja siihen perustuvan englanninkielisen teoksen *The Art of Memory* vuonna 1621.

## Pikakirjoitus

Willisiä pidetään yhtenä merkittävimmistä pikakirjoitusjärjestelmien kehittäjistä. 1590-luvulla Englannissa oli julkaistu kaksi pikakirjoitusjärjestelmää, mutta Willisin järjestelmä oli ensimmäinen, jota pystyi käyttämään ilman suuren merkkimäärän ulkoaopettelua. Järjestelmä sisälsi 28 merkkiä eri äänteille, ja peräkkäisten keskinäisellä sijainnilla voitiin kuvata väliin tuleva vokaali.

Ensimmäisen painoksen kirjastaan *The Art of Stenographie* Willis julkaisi nimettömänä, todennäköisesti siksi, että Englannissa oli Timothe Brightille vuonna 1588 myönnetty yksinoikeus pikakirjoitusjärjestelmän julkaisemiseen 15 vuodeksi. Myöhemmät painokset julkaistiin kuitenkin nimen kanssa.

## Lähteet
*
*Shenk, Linda: *John Willis*. Teoksessa 

### Viitteet
Galicianpodenco

**Galicianpodenco** (, ) on espanjalainen koirarotu. Espanjassa siitä pitää huolta Club de Raza do Podenco Gallego.

## Ulkonäkö
Rotu on keskikokoinen, pitkänomainen, kevyt, alkukantainen ja vinttikoiratyyppinen. Se on erittäin maatiaismainen ja karupiirteinen. Pää on pitkänomainen, pyramidin muotoinen ja pitkä kartio. Kallo on pieni ja litteä. Kuono on pitkä ja kapea. Huulet ovat pienet ja tiiviit. Purenta on leikkaava. Silmät ovat soikeat ja hieman vinoasentoiset; sävyltään karvapeitteen väriin sointuvat. Korvat ovat pystyt, keskikokoiset, kolmion muotoiset, erittäin liikkuvaiset ja tyvestään leveät. Runko on suorakaiteenmuotoinen. Vatsaviiva on nouseva. Uroksen säkäkorkeus on 46–52 cm ja nartun 42–46 cm. Paino vaihtelee molemmilla 10–15 kg välillä.

Karva on tiheää ja paksua; pituus vaihtelee lyhyestä keskipitkään. Joillain yksilöillä on kuonon alueella tavallista pidempää karvaa. Väri on kanelin eri sävyt, jossa kaulus, pää, rinta, varpaat ja häntä ovat usein valkoiset. Värityksen sävy vaihtelee hiekasta punaiseen. Toisinaan esiintyy myös maksanruskeita (suklaanruskeita) ja oransseja yksilöitä.

## Luonne ja käyttäytyminen
Galicianpodenco on älykäs, ja sillä on hyvä kuulo-, haju- ja näköaisti. Se on väsymätön metsästäjä noutaessaan haavoitetun eläimen isännälleen. Sen pääasiallinen riista on kaniini, mutta sillä voi metsästää myös jänistä ja kettua. 

## Alkuperä
Rotu on ikivanha, ja sen kantamuoto oli sama kuin muidenkin podencojen: muinaisegyptiläinen egyptinmetsästyskoira eli *tesem*, joka eli noin 4000 eaa. Egyptissä, Eritreassa ja Somaliassa. Todennäköisesti egyptinmetsästyskoira puolestaan polveutui n. 6000 eaa. Algeriassa eläneistä pystykorvaisista, vinttikoiramaisista keskisaharalaisia neoliittikauden koirista. Pohjois-Afrikan koirat levisivät vähitellen koko Välimeren alueelle kreetalaisten (2000 eaa.), foinikialaisten (1000 eaa.), kreikkalaisten ja karthagolaisten mukana. Muinaiset roomalaiset arvostivat niitä jäniskoirina.

Galicianpodencon esiintymisaluetta on koko Iberian niemimaan luoteisosa, ja se on sukua keskikokoiselle portugalinpodengolle. Vaikka rotua tavataan kaikkialla Galician alueella, on se erityisen yleinen Pontevedrassa ja Ourensessa.

## Lähteet
David García Dapena

**David García Dapena** (s. 30. syyskuuta 1977 Pontevedra, Espanja) on espanjalainen maantiepyöräilijä, joka aloitti ammattilaisuransa 1999.

García sijoittui vuoden 2007 Espanjan ympäriajossa 23:nneksi. Vuonna 2008 hän voitti International Presidency Turkey Tour -etappikilpailun ja sijoittui kolmanneksi GP Ouest-France -klassikossa. Espanjan ympäriajossa hän voitti 15. etapin karattuaan kärkiryhmästä kolme kilometriä ennen maalia. Kokonaiskilpailussa hän oli neljästoista. Vuonna 2009 hän voitti International Presidency Turkey Tour -kilpailun 2. etapin ja Vuelta a La Rioja -kilpailun. Espanjan ympäriajossa hän sijoittui 12:nnella etapilla toiseksi.

Espanjan ympäriajossa 2010 García oli kokonaiskilpailussa alun perin yhdestoista. Kansainvälinen pyöräilyliitto UCI kertoi kuitenkin 30.syyskuuta 2010 hänen antaneen kilpailun aikana kiellettyä hydroksietyylitärkkelyliuosta sisältäneen dopingnäytteen. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon ja ilmoitti lopettavansa uransa.

## Lähteet
*David García cyclingarchives.com-tietokannassa 

### Viitteet