open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tampereen VPK:n talo

**Tampereen VPK:n talo** (eli *Vapaaehtoisen palokunnan talo*) on vuonna 1910 valmistunut vapaapalokunnan toimitalo ja seurantalo, joka sijaitsee Tampereen keskustassa, Pirkankadun ja Kortelahdenkadun kulmauksessa. Kolmikerroksinen rapattu kivitalo on rakennusmestari Heikki Tiitolan suunnittelema, ja se edustaa jugendtyylin niin sanottua rationaalista suuntausta. Rakennuksen muotokieli on korostuneen geometrista. Kokonaisuutta hallitsee kadunkulmaan sijoitettu pyöreä tornimainen osa.

Vapaapalokunnan ohella rakennuksessa on toiminut vuosien varrella monenlaisia vuokralaisia. Toisessa kerroksessa sijaitsevassa suuressa juhlahuoneistossa on järjestetty muun muassa kokouksia, luentoja, teatterinäytöksiä ja tanssi-iltamia. Rakennus on palvellut myös sotilas- ja lavantautisairaalana sekä paperituotteita valmistaneen Pate Oy:n tehtaana.  

## VPK:n historiaa
Huhtikuussa 1873 perustettu VPK (*Vapaaehtoinen Palosammutus- ja Korjauskunta*) oli Tampereen ensimmäinen palokunta. Aluksi sillä ei ollut omaa rakennusta, vaan se  toimi Kauppakadun varrella parissa eri paikassa. Vuonna 1892 kaupunki luovutti vapaapalokunnalle tontin vanhan hautausmaan vierestä, osoitteesta Kauppakatu&nbsp;24 (nyk. Pirkankatu&nbsp;8). Sinne valmistui arkkitehti Berndt Blomin suunnittelema puinen makasiinirakennus vielä saman vuoden aikana.   

Vapaapalokunnan sammutustehtävät vähenivät huomattavasti sen jälkeen kun Tampereelle perustettiin vakinainen palokunta vuonna 1898. VPK jatkoi kuitenkin toimintaa kaupungin kakkospalokuntana sekä aktiivisena kansalais- ja sivistysjärjestönä. 

## Wivi Lönnin piirustukset
Tampereen VPK:n uuden ”kokous- ja kalustohuoneen” suunnittelusta järjestettiin vuonna 1908 arkkitehtuurikilpailu, jonka voitti arkkitehti Wivi Lönn. Kun hänen ehdotuksestaan tehtiin kustannusarvio, kävi ilmi, että suunnitelman toteutus olisi tullut vapaapalokunnalle liian kalliiksi. Jotta rakennuskustannukset pienenisivät, Lönn muutti talon piirustuksia. Jostain syystä myöskään tätä hänen toista, supistettua ehdotustaan ei toteutettu, vaan VPK:n talon suunnittelu annettiin Heikki Tiitolan tehtäväksi.

Tapaus jäi vaivaamaan Wivi Lönniä. Vuonna 1959 hän totesi tutkija Paula Kiviselle, ettei vieläkään ymmärtänyt, miksi hänen VPK-piirustuksensa sivuutettiin. Kirjassa *Tampereen jugend* (1982) Kivinen kirjoittaa: ”Vaikka talo tiettävästi onkin rakennettu asiallisin perustein, tunnen velvollisuudekseni näin tuoda julki arkkitehti Lönnin mieltä painaneen ajatuksen, jonka mukaan häntä oli tuolloin kohdeltu kaltoin.”

## Rakennuksen status
VPK:n taloa ei ole suojeltu, mutta Tampereen kaupungin kaavoitusyksikkö on arvioinut sen rakennustaiteen ja kaupunkikuvan kannalta erittäin merkittäväksi kohteeksi.

Pirkanmaan maakuntakaavassa (2040) VPK:n talo, viereiset Hiekan taidemuseo ja Pyynikin uimahalli sekä lähellä sijaitsevat Tampereen taidemuseo ja Amurin työläismuseokortteli on määritelty maakunnallisesti arvokkaaksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

## Lähteet
Andiata

**Andiata** on suomalainen muotitalo, jonka perusti vuonna 1986 Tarja Rantanen. Rantanen toimii edelleen yrityksen toimitusjohtajana ja pääsuunnittelijana. Yrityksen pääkonttori ja design-studio sijaitsevat Helsingin Vallilassa. Andiata on perheyritys jo toisessa sukupolvessa: Rantasen tytär Matilda Morelius toimii yrityksessä suunnittelijana.

Andiata on mukana slow fashion -liikkeessä, ja yrityksen ydinmissio on tuottaa pitkäaikaista muotia kestävälle tulevaisuudelle. Tyylillisesti Andiatan mallistoissa yhdistyy pohjoismainen minimalismi ja pariisilainen naisellisuus.

Andiatalle myönnettiin Gloria Fashion Awards -palkinto vuonna 1998 ja Kultainen Vaatepuu -palkinto vuonna 2002. Lisäksi toimitusjohtaja Tarja Rantanen on palkittu Prix Veuve Clicquot Business Woman Award -palkinnolla vuonna 2011.

Andiata on saanut huomiota mediassa kuninkaallisten luottomerkkinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
https://andiata.fi/
Avenue Hoche

**Avenue Hoche** on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 8. arrondissementissa. Se on saanut nimensä Ranskan vallankumoussotien kenraali Lazare Hochen mukaan. Avenue Hoche on yksi Place Charles de Gaullelta säteittäin lähtevistä 12 leveästä puistokadusta. 

Kadun nimi oli alun perin Boulevard Monceau. Ranskan toisen keisarikunnan aikana se sai nimen Avenue de la Reine-Hortense. Avenue Hoche sai nykyisen nimensä vuonna 1879.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rue Crémieux

**Rue Crémieux** on katu Ranskan pääkaupungin Pariisin 12. arrondissementissa. Se on pieni, 144 metriä pitkä mukulakivin päällystetty kävelykatu, jota reunustavat pienet pastellivärein maalatut talot. Kadusta on tullut hyvin suosittu turistikohde.

## Historiaa
Katu avattiin vuonna 1865, jolloin sen nimi oli Avenue Millaud, lehtikeisari Moïse Polydore Millaudin mukaan. Vuonna 1897 katu nimettiin valtiomiehen ja ihmisoikeuksien puolustajan Adolphe Crémieux'n mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Malin Hartelius

**Malin Hartelius** (s. 1. syyskuuta 1966) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.

Hartelius opiskeli Margarethe Bencen johdolla Wienissä ja aloitti uransa Wienin valtionoopperan jäsenenä vuosina 1989–1991. Vuosina 1991–2012 hän työskenteli Zürichin oopperassa, jossa hän esiintyi lukuisissa Wolfgang Amadeus Mozartin rooleissa. Lisäksi hänen ohjelmistoonsa kuului siellä rooleja sellaisilta säveltäjiltä kuin Franz Schubert, Gaetano Donizetti, Georges Bizet, Jacques Fromental Halévy, Pjotr Tšaikovski ja Richard Strauss. Hartelius esiintyi ensimmäisen kerran Salzburgin festivaalilla vuonna 1992 ja on sittemmin tulkinnut siellä monia rooleja. Hän on esiintynyt kansainvälisesti monissa muissakin oopperataloissa ja festivaaleilla.

Hartelius on luonut myös konserttiuran. Hän piti ensimmäisen resitaalinsa Pariisin Théâtre du Châteletissa vuonna 1993. Kapellimestareista hänen kanssaan ovat tehneet yhteistyötä muiden muassa Ivor Bolton, Riccardo Chailly, William Christie, Ádám Fischer, John Eliot Gardiner, Nikolaus Harnoncourt, Martin Haselböck, Mariss Jansons, Philippe Jordan ja Franz Welser-Möst. 

Hartelius sai tammikuussa 2010 Tukholmassa Litteris et Artibus -tunnustuksen Ruotsin kuninkaalta. Hän on esiintynyt monilla levytyksillä ja DVD-julkaisuilla muiden muassa Claudio Monteverdin, Johann Sebastian Bachin, Joseph Haydnin, Mozartin ja Richard Straussin teoksissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Swift (ohjelmointikieli)

**Swift** on Applen julkaisema ohjelmointikieli, jonka se on julkaissut vuonna 2014 macOS:lle ja iOS:lle.
Apple on julkaissut kielen korvaajaksi Objective-C:lle.

Apple kielen version 2.0 avoimena lähdekoodin Apache 2.0 -lisenssillä.

Applen päätös patentoida on kuitenkin herättänyt huolta.
Yhtiöt kuten IBM ovat ilmoittaneet luopuvansa palvelintuen kehittämisestä Swift-kielelle.

## Lähteet
Punarahkasammal

**Punarahkasammal** (*Sphagnum medium*) on punarahkasammalryhmään kuuluva laji, jota tavataan Suomessa. Sen levinneisyysalue käsittää Atlantin molemmat puolet pohjoisella pallonpuoliskolla. Se kasvaa ombrotrofisilla soilla.

## Lähteet
Boulevard Haussmann

**Boulevard Haussmann** on puistokatu Ranskan pääkaupungin Pariisin 8. arrondissementissa ja 9. arrondissementissa. Se on nimetty Pariisin 1800-luvun loppupuolen kaupunkiuudistuksen johtajan, paroni Georges Eugène Haussmannin mukaan

Boulevard Haussmann on eräs Pariisin tyylikkäimmistä kaduista, joka ulottuu Avenue de Friedlandilta aina Boulevard Montmartrelle saakka. Bulevardi on kaksi kilometriä pitkä, ja se kulkee sekä 8. että 9. arrondissementin halki. Kadulla on kaksi suurta ja perinteikästä tavarataloa, Printemps ja Galeries Lafayette Haussmann. Myös Pariisin oopperan rakennus Palais Garnier on Boulevard Haussmannin varrella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Piikkiönlahti (kaupunginosa)

**Piikkiönlahti** on Kaarinan kaupunginosa, joka rajautuu pohjoisessa Piikkiön kirkonkylään, lännessä Voivalaan ja Kuusistoon, etelässä Harvaluotoon sekä idässä Heernummeen. Piikkiönlahden pohjoisosissa sijaitsee Puostan ja Katarin asuinalueet sekä muutamia palveluita, kuten terveysasema.

## Liikenne
Piikkiönlahteen kulkee Vainion Liikenteen bussilinja 702, jolla pääsee toiseen suuntaan Turkuun ja toiseen suuntaan Kemiönsaareen sekä Fölin bussilinja K4, jolla pääsee toiseen suuntaan Piikkiön kirkonkylään sekä Rungon koululle ja toiseen suuntaan Harvaluotoon.

## Lähteet
Tulimaanrahkasammal

**Tulimaanrahkasammal** (*Sphagnum magellanicum*) on punarahkasammalryhmään kuuluva laji, jota ei tavata Suomessa. Se on kuvattu Chilen eteläosassa. Sen ekologinen lokero on laaja ja sitä tavataan useimmilta soilta Tulimaassa Etelä-Amerikan eteläkärjessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Giovanni Porta

**Giovanni Porta** (n. 1675–1755) oli italialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu oopperaa ja kirkkomusiikkia. Hänet muistetaan parhaiten *Numitore*-oopperasta (libretto: Paolo Rolli), joka häneltä tilattiin Royal Academy of Musicin avajaiskaudelle Lontooseen. Teos kantaesitettiin 2. huhtikuuta 1720.

Vuosina 1726–1737 Porta toimi Ospedale della Pietàn kuoromestarina, jona hänen tehtäviinsä kuuluivat kuoron johtaminen, musiikkiopetuksen järjestäminen, urkujensoitto ja musiikin säveltäminen kirkolliseen käyttöön. Vuonna 1736 hän haki *maestro di capellan* paikkaa Basilica di San Marcosta, mutta tehtäviin valittiin Antonio Lotti. Vuonna 1737 Porta lähti Venetsiasta ja hyväksyi työpaikan Baijerin hovissa. Hänen tehtäviinsä kuuluivat hoviorkesterin johtaminen, cembalonsoitto, sävellystuntien pitäminen sekä kirkkomusiikin ja oopperan säveltäminen hovia varten. Hänen oopperoihinsa tältä ajalta kuuluu *Der Traum des Scipio* (1744), jonka hän omisti keisari Kaarle VII:lle. Kaarlen seuraaja, Maksimilian III Joosef, oli musiikki- ja etenkin oopperaentusiasti, mutta vuosisadan puolenvälin paikkeilla Portan oopperatyyli ei ollut enää muodin mukainen ja hän keskittyikin kirkkomusiikkiin. Hänen kirkkomusiikkituotantoonsa kuuluu yli 200 teosta, joiden joukossa on messuja, psalmeja, misererejä ja motetteja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Heernummi

**Heernummi** on Kaarinan kaupunginosa, joka sijaitsee entisen Piikkiön kunnan alueella. Se rajautuu pohjoisessa Makarlaan ja Piikkiön kirkonkylään, idässä Paimioon, etelässä Harvaluotoon ja Sauvoon ja lännessä Piikkiönlahteen. Heernummen Linnunpäähän kulkee Fölin bussilinja K6, jolla pääsee toiseen suuntaan Toivonlinnaan ja toiseen suuntaan Piikkiön kirkonkylään ja Hepojokeen.

## Lähteet
Negri

**Negri** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Ada Negri (1870–1945), italialainen työläisperheestä lähtenyt kirjailija
* Alexandre Negri (s. 1981), brasilialainen jalkapallomaalivahti
* Antonio Negri (1933–2023), italialainen marxilainen moraali- ja poliittinen filosofi.
* Fernanda Negri-Pouget (1889–1955), italialainen elokuvanäyttelijä
* Francesco Negri (1623–1698), katolinen pappi ja ensimmäinen italialainen tutkimusmatkailija, joka matkusti Nordkappiin
* Pola Negri (1897–1987), puolalaissyntyinen näyttelijä ja mykkäelokuvan tunnetuimpia tähtiä
* Sara Negri (s. 1967), italialainen matemaatikko ja logiikan tutkija
Lähiöbotox

**Lähiöbotox** on suomalainen, vuonna 2018 perustettu metalliyhtye.

## Taustaa
Vuoden 2018 tammikuussa Roihupellon teollisuusalueella perustettu yhtye, jonka jäseniä ovat räppärit Seksikäs-Suklaa (Luyeye "Viki" Konssi) ja Dosdela (Hanad Hassan) sekä punk-yhtye Lighthouse Projectissa soittaneet Lauri Ojala, Juho Rantanen ja Samuli Peurala.

Yhtye julkaisi ennen ensimmäistä EP:tään kolme singleä, muun muassa kappaleen "Kato mua silmiin (kusipää)". Vuoden 2020 alussa yhtye alkoi tehdä ensimmäistä albumiaan, joka julkaistiin elokuussa 2020. Se nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.

Kitaristi Jaakko Luomanen erotettiin yhtyeestä maaliskuussa 2023. Yhtye ilmoitti helmikuun 2025 alussa, ettei sen perustajajäsen kitaristi Harto Haukkaluoma jatka sen riveissä.

Vuonna 2024 yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Ranka Kustannuksen kanssa. Lähiöbotox sai Vuoden metalli -palkinnon vuoden 2025 Indie Awardsissa.

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* 

### EP:t
* 

### Singlet
* ”KATO MUA SILMIIN (KUSIPÄÄ)” (2018)
* ”LIIAN KAUKANA” (2018)
* ”NIIKU97” (2019)
* ”Soittakaa Kytät!” (2020)
* ”Lähiöni tuote feat. Marco Aro ja Samy Elbanna” (2022)
* ”Surupuku” (2023) (Timo Rautiainen & Trio Niskalaukaus cover)
* ”Ei toivoa” (2024)
* ”Lähiömaksu feat. Respektor ” (2024)
* ”En kadu mitään” (2024)
* ”Elämältä kaiken saat I feat. Rosluv” (2024) 
* ”Vapaa on vain umpihanki feat. Ina Mikkola” (2025)
* ”Loparit” (2026)

## Lähteet
Johannes Kristian Fabritius

**Johannes Kristian Fabritius** (24. kesäkuuta 1851 Viipuri – 17. kesäkuuta 1914 Lontoo) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa  palvellut kenraaliluutnantti.

Fabritiuksen vanhemmat olivat opettaja Johan Gabriel Fabritius ja Emilia Elisabet Dannenberg. Fabritius määrättiin Haminan kadettikoulusta valmistuttuaan palvelukseen vänrikkinä Henkivartioväen Moskovan rykmenttiin vuonna 1870. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1874 ja hän suoritti 1874–1877 Sotilasinsinööriakatemian kurssin Pietarissa Luutnanttina hänet siirrettiin 1877 sotilasinsinöörijoukkoihin Kronstadtiin valvomaan sotamateriaalin valmistusta ja ylennettiin vielä samana vuonna alikapteeniksi. Vuonna 1880 hänet ylennettiin kapteeniksi.

Fabritius siirrettiin vuonna 1882 ensin Venäjän meriministeriön insinöörihallintoon ja sitten Bakun satamainsinööriksi ja ylennettiin everstiluutnantiksi. Vuonna 1885 hänestä tuli Pietarin satamahallinnon vanhin insinööri Kronstadtissa, everstiksi hänet ylennettiin 1888 laivaston insinöörijoukoissa. Vuonna 1891 Fabritius määrättiin sotaministeriön yleisesikuntaupseerina erityistehtäviin, hän oli 1892–1894 ulkomailla perehtymässä sotilasinsinöörialaan ja valvomassa Venäjälle tilattujen veneiden, lauttojen ja  rautatiemateriaalin valmistusta. Venäjälle takaisin palattuaan hänestä tuli sotilasinsinööriylihallituksen suunnitteluosaston päällikkö. Fabritius ylennettiin kenraalimajuriksi 1899, sotapalveluksesta hän erosi kenraaliluutnanttina vuonna 1911.

Fabritius tunnettiin myös hengellisestä toiminnastaan. Alaltaan hän julkaisi teoksen *Militäringeniörväsendets utveckling under kejsar Alexander I*.

Fabritiuksen puolisona oli vuodesta 1881 Alexandra Svetšina. Everstiluutnantti J. Chr. Fabritius oli heidän poikansa. Fabritiuksen veljiä olivat säveltäjä ja viulisti Ernst Fabritius, tähtitieteilijä Wilhelm Fabritius, pikakirjoituksen kehittäjänä tunnettu luutnantti August Fabritius ja eläinlääkäri Ludvig Fabritius.

## Lähteet
Olorotitan

**Olorotitan** (nimen merkitys "Suuri joutsen") on sukupuuttoon kuollut ankkanokkainen kasvinsyöjädinosaurus, joka kuului *[[Lambeosaurinae]]-*ryhmään. Se eli myöhäisellä liitukaudella, myöhäisessä Maastricht-vaiheessa. ***Olorotitan arharensis*** on suvun ainoa laji. 

## Fossiilit
*Olorotitan* löydettiin ensimmäisenä Kundurin Udurchukan-muodostelmasta, Kaakkois-Venäjän, Amurin alueelta läheltä Kunduria. Ensimmäinen luuranko on kaikkein täydellisin luuranko, jota Venäjältä on koskaan löydetty.  Belgian kuninkaallisen luonnontieteiden instituutin paleontologi Pascal Godefroit ja hänen kollegansa kuvasivat alun perin *Olorotitania* vuonna 2003.

## Kuvaus

*Olorotitan* oli noin 8-12 metrin pituinen ja painoi noin 3,1 tonnia. *Olorotitanilla* on myös oudon muotoinen harja päässään. *Olorotitanilla* saattoi olla myös erittäin jäykkä häntä, jonka osoittaa ylimääräinen nivel mikä tekee proksimaalisen kolmasosan hännästä jäykäksi, mutta sitä mahdollisuutta ei voida sulkea pois, että se olisi patologinen piirre. *Olorotitanilla* oli myös lihaksikkaat jalat ja hoikat käsivarret. *Olorotitanilla* oli luurangossa noin 18 kaulanikamaa enemmän kuin muilla tunnetuilla hadrosaureilla. Tämän takia *Olorotitanilla* on suhteellisen pitkä niska.

### Kallo

*Olorotitanilla* oli erottuva harja päässään, joka nousi ylös kallon ylä- ja takapuolelta ja osoitti taaksepäin. Tämä rakenne muiden hadrosaurien tapaan auttoi dinosaurusta erottamaan muut lajit. Se saattoi toimia myös ehkä kaikukammiona. Dinosaurus mahdollisesti teki ääniä kallon nenäkäytävällä, jolla se olisi tuottanut trumpettimaisia ääniä kuten *[[Parasaurolophus]]*.

## Lähteet
Fairchild

**Fairchild** voi tarkoittaa seuraavia:
* Fairchild Aircraft, lentokonevalmistaja
** Fairchild 24, yksimoottorinen lentokone
* Fairchild Semiconductor, puolijohdeteollisuuden yritys
** Fairchild F8, mikroprosessori
** Fairchild Channel F, pelikonsoli

## Sukunimenä
* Cade Fairchild (s. 1989), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
* Morgan Fairchild (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä
Sirkku Juhola

**Sirkku K. Juhola** (s. 1978) on suomalainen kansainvälisen kehitystutkimuksen tutkija, joka työskentelee kaupunkiympäristöpolitiikan professorina Helsingin yliopistossa. Hän tutkii Ekosysteemit ja ympäristö -tutkimusohjelman osana kaupunkien ympäristöhallintaa, erityisesti niiden toimintaa ilmastonmuutoksen hillinnässä ja siihen sopeutumisessa. Juhola oli Suomen ilmastopaneelin jäsen 2020–2023, jossa tehtävässä hän keskittyi erityisesti sopeutumisen tematiikkaan. 

Juhola on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.A.) Britanniassa Sussexin yliopistossa. Maisteriksi ja tohtoriksi (M.Sc., ja Ph.D. kehitystutkimus) hän valmistui Itä-Anglian yliopistosta. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (2006) on otsikoitu *Reconceptualising institutional interplay : a discursive analysis of agricultural biodiversity*. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sirkku Juholan Google Scholar -profiili google.com< 
*Ykkösaamu: Romuttaako Trump Pariisin ilmastosopimuksen? (14.11.2016; osana ohjelmaa toimittaja Päivi Neitiniemi haastattelee ilmastopolitiikkaan perehtyneitä professori Kati Kulovettä ja apulaisprofessori Sirkku Juholaa sopimuksen toteuttamisesta) arena.yle.fi
* Sopeudu suomalainen (2019) Tiedekulma podcast, soundcloud.com
HeLa-solut

**HeLa-soluiksi** kutsutaan kohdunkaulan syöpää sairastaneen yhdysvaltalaisen Henrietta Lacksin kohdunkaulan kasvaimesta otettuja soluja. Solut jakautuivat jakautumistaan, eivätkä kuolleet parin päivän päästä kuin muut laboratorioissa siihen asti kasvatetut solut. HeLa-soluja on vieläkin laboratorioissa ympäri maailman, ja niitä onkin kutsuttu kuolemattomiksi ihmissoluiksi. Niiden avulla on tehty monia lääketieteellisiä läpimurtoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Keltainen jäänsärkijä (levykauppa)

**Keltainen jäänsärkijä** on helsinkiläinen Kampin kaupunginosassa Urho Kekkosen kadulla Tavastia-klubin vieressä toimiva levykauppa. Kari Nissin perustama liike avattiin toukokuussa 1989 Museokadulla. Vuosina 1991–1993 Keltainen Jäänsärkijä toimi Fredrikinkadulla. Keväästä 1993 lähtien levykauppa on toiminut Urho Kekkosen kadulla kahdessa eri liiketilassa. Nissin yhtiökumppanina ja yrityksen toisena omistajana on 1990-luvun loppupuolelta asti työskennellyt Jyrki Kettunen. Keltainen Jäänsärkijä on pitänyt verkkokauppaa vuodesta 2017 alkaen.  

Yritys on saanut nimensä The Beatlesin Yellow Submarine -kappaleen suomenkielisestä käännösversiosta Keltainen jäänsärkijä, jonka ovat esittäneet Simo Salminen ja Spede Pasanen ja jonka on sanoittanut Juha Vainio. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Keltaisen jäänsärkijän kotisivut
Punaterärahkasammal

**Punaterärahkasammal** (*Sphagnum divinum*) on punarahkasammalryhmään kuuluva laji, jota tavataan Suomessa. Sitä kasvaa ympäri pohjoista pallonpuoliskoa. Se viihtyy monenlaisissa elinympäristöissä, kuten soiden laidoilla, metsitetyillä turvemailla ja kosteilla nummilla.

## Lähteet
Johan Henrik Munck

**Johan Henrik Munck af Fulkila** (2. helmikuuta 1748 Mikkeli – 16. syyskuuta 1817 Janakkala) oli suomalainen vapaaherra ja sotilas, joka toimi Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherrana vuosina 1790–1810.

Munck kuului nuorempaan Munck af Fulkilan aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Anders Erik Munck af Fulkila ja Hedvig Juliana Wright. Munckin veljiä olivat kuningas Kustaa III:n hovitallimestari Adolf Fredrik Munck ja kuningas Kustaa IV Aadolfin hovimarsalkka Otto Magnus Munck. Munck aloitti sotilasuransa 12-vuotiaana Savon jalkaväkirykmentissä, jossa hänen isänsäkin palveli. Hän siirtyi vuonna 1770 Savon jääkäripataljoonaan ja vuonna 1776 alikapteenina Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin. Hän sai vuonna 1778 vapaaherran arvon, kun kuningas korotti Adolf Fredrik Munckin veljineen vapaaherroiksi. Vuodesta 1780 Munck palveli Leskikuningattaren henkirykmentin majurina ja vuodesta 1785 sen everstiluutnanttina. Hän osallistui rykmentin mukana Kustaa III:n sotaan. Sodan aikana Kustaa III nimitti hänet kenraaliadjutantiksi ja antoi hänen tehtäväkseen valvoa armeijan lääkintätointa.

Lokakuussa 1790 Munck nimitettiin Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherraksi korvaamaan Carl Gustaf Armfelt, joka oli erotettu Anjalan liittoon kuulumisen vuoksi. Maaherrana Munck oli vanhoillinen kurinpitäjä. Hän osallistui sukunsa edustajana vuoden 1792 säätyvaltiopäiville Gävlessä. Suomen sodan aikana Munck ryhtyi yhteistoimintaan venäläisten miehitysjoukkojen kanssa, jotka saapuivat Hämeenlinnaan jo sodan alkuvaiheessa maaliskuussa 1808, ja hän saavutti venäläisten ylipäällikön Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenin luottamuksen. Munck osallistui Porvoon valtiopäiville vuonna 1809. Hän anoi kesällä 1809 eroa maaherran virasta ikänsä ja sairaalloisuutensa perusteella, mutta ero myönnettiin vasta keväällä 1810. Hän osti sen jälkeen Janakkalan Hyvikkälän kartanon ja vietti siellä eläkepäivänsä.

Johan Henrik Munck oli kahdesti naimisissa. Ensimmäinen puoliso oli vuosina 1780–1782 Sofia Gustava Taube, joka kuoli hyvin nuorena. Toinen puoliso oli vuodesta 1792 vapaaherratar Catarina Sofia Fleming af Liebelitz. Jälkimmäisestä avioliitosta syntyi viisi lasta, joista yksi oli jalkaväenkenraali Johan Reinhold Munck.

## Lähteet
Torsten Costiander

**Torsten Costiander** (11. toukokuuta 1831 Turku – 30. toukokuuta 1904 Wirballen, Venäjän keisarikunta) oli suomalainen sotilas, valtiopäivämies ja Hämeen läänin kuvernööri vuosina 1888–1895. Hän omisti myös Nuutajärven lasitehtaan.

Costianderin vanhemmat olivat tuomari Gustaf Julius Costiander ja Amanda Gustava Sagulin. Costiander kävi vuosina 1843–1849 Haminan kadettikoulun ja valmistui vänrikiksi, minkä jälkeen hän palveli aluksi Venäjällä Henkikaartin Paavalin rykmentissä ja sitten Suomen kaartissa. Vuosina 1854–1862 hän oli Suomen kenraalikuvernöörin adjutanttina palvellen Platon Rokassovskia ja Friedrich Wilhelm von Bergiä. Hän sai ylennyksen luutnantiksi 1854, esikuntakapteeniksi 1858, kapteeniksi 1859 ja everstiluutnantiksi 1862. Vuosina 1863–1868 Costiander oli Porvooseen sijoitetun 8. Uudenmaan ruotupataljoonan komentajana. Kun ruotupataljoonat lakkautettiin vuonna 1868, hän erosi sotapalveluksesta everstinä. Työskenneltyään vuoden valtionrautateiden pääkonttorin kamreerina hän osti vuonna 1869 Urjalassa sijaitsevan Nuutajärven kartanon ja lasitehtaan Adolf Törngrenin konkurssipesältä. Costiander oli kiinnostunut kartanon rakennusten ja viljelysten kehittämisestä, mutta lasitehtaan toiminta oli hänelle vierasta, joten hän muodosti tehtaasta kommandiittiyhtiön sen edellisen vuokraajan, hyttimestari Carl Heitmanin kanssa, ja antoi vastuun tehtaan johtamisesta Heitmanille. Costiander vaikutti myös Urjalan kunnallisiin asioihin muun muassa perustamalla Nuutajärven koulun 1878.

Costiander osallistui talonpoikaissäädyssä Sääksmäen tuomiokunnan edustajana valtiopäiville  1882. Hänen valintansa herätti kiistoja, sillä hän oli ruotsinkielinen vaikka hänen edustamansa Sääksmäen tuomiokunta oli suomenkielistä aluetta. Costiander nimitettiin syksyllä 1887 Hämeen läänin kuvernööriksi ja hän aloitti virassa tammikuussa 1888. Hän noudatti fennomaaneja suosinutta kielipolitiikkaa ottamalla vuonna 1889 suomen kielen läänin sisäisen kirjeenvaihdon virkakieleksi, mutta pyrki muuten pysyttelemään puolueettomana kielikysymyksessä ja keskittämään huomionsa muihin asioihin. Hän pyysi ja sai eron virastaan terveydellisistä syistä syksyllä 1895.

Senaattori Leo Mechelin oli Costianderin velipuoli tämän äidin toisesta avioliitosta. Costianderin puoliso oli vuodesta 1867 Henriette Lindroos, Mechelinin vaimon Alexandran sisko. Arkkitehti Harald Neovius oli Costianderin vävy. Costianderin tyttärenpoika oli lastenpsykiatri ja luonnonsuojelija Torild Brander.  Costiander kuoli vuonna 1904 sydänkohtaukseen junassa Saksan ja Venäjän rajalla Wirballenin ja Eydtkuhnenin välillä ollessaan lomamatkalla. Hänen hautansa on Helsingin Hietaniemen hautausmaalla Leo Mechelinin haudan vieressä.

## Lähteet
*Sini-Inkeri Lindqvist (toim.): *Elämän pituinen ystävyys – Torsten Costianderin kirjeitä veljelleen Leo Mechelinille vuosilta 1856–1904*. Leo Mechelin säätiö & Sukuseura Mechelinus 2017. 

### Viitteet
Eodromaeus

**Eodromaeus** (nimen merkitys ’Aamunkoiton juoksija’) on sukupuuttoon kuollut teropodi-dinosaurus. Se eli noin 230 miljoonaa vuotta sitten nykyisen Argentiinan alueella, myöhäistriaskaudella.

## Fossiilit

Argentiinalainen paleontologi Ricardo N. Martinez ja Jim Murphy löysivät *Eodromaeuksen* fossiilit ensimmäisenä vuonna 1996 Ischigualasto-muodostelmasta ja ensimmäiseksi uskottiin, että sen fossiilit olivat uusi *[[Eoraptor]]*-laji. Kun sitä alettiin tutkia paremmin huomattiin, että sen fossiilissa oli joitakin ominaisuuksia mitä *Eoraptorilla* ei ollut. Tämä tarkoitti uutta lajia. Lajin nimesi Ricardo Martinez, Paul Sereno ja heidän kollegansa. Tähän mennessä lajista on löydetty osittainen luuranko, josta puuttuu vielä muutama osa kalloa, häntä, kylkiluita ja muita osia. Tästä kumminkin huolimatta on kuitenkin selvää, millainen dinosaurus *Eodromaeus* oli.

## Kuvaus
*Eodromaeuksella* on pitkä ja matala kallo, joka oli täynnä teräviä hampaita, ja anatomisesti se muistuttaa jonkin verran ''Herrerasaurusta''. *Eudromaeus* oli noin 1,2-1,8 metriä pitkä dinosaurus ja painoi noin 5 kilogrammaa. *Eodromaeuksella* eturaajat olivat paljon lyhyemmät kuin takaraajat ja se juoksi kahdella jalalla. On ehdotettu, että se pystyi juoksemaan noin 30 kilometriä tunnissa. 

### Elinalue
*Eodromaues* eli hyvin märissä metsiköissä, tiheiden jättihavupuiden luomassa.

## Kladogrammi
Alapuolella on Martinezin kehittämä kladogrammi vuodelta 2011.

## Lähteet
Kristian Blomberg

**Kristian Blomberg** (s. 1975) on suomalainen runoilija, suomentaja ja kirjallisuudentutkija. Hän on Poesia-kustantamon perustajäsen ja entinen kustannuspäällikkö. Blomberg on toiminut myös *[[Tuli & Savu|Tuli&Savu]]*-runouslehden päätoimittajana ja hänen esseitään on julkaistu muun muassa *[[Parnasso]]ssa* ja *[[Nuori Voima|Nuoressa Voimassa]]*.

Blombergin kokeellinen ja ranskalaisesta runoudesta vaikutteita saanut esikoisrunokokoelma *Puhekuplia* ilmestyi Poesian kustantamana vuonna 2009. Blomberg on suomentanut Vuoden aforismikirjana palkitun René Charin *[[Hypnoksen muistikirja]]n* (2009), Aram Saroyanin runoja (*Happi ja muita minimalistisia runoja*, 2009) yhdessä Harry Salmenniemen kanssa sekä Anne Carsonin teoksen *Albertine-harjoitus* (2020).

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 

## Palkinnot ja ehdokkuudet
* Vuoden aforismikirja 2009 René Charin teoksen *[[Hypnoksen muistikirja]]* suomennoksesta
* Einari Vuorela -palkintoehdokas 2011 teoksesta *Itsekseen muuttuva*
* Tanssiva karhu -ehdokas 2011 teoksesta *Itsekseen muuttuva*
* Nihil Interit -runouspalkinto 2015 teoksesta *Valokaaria*
* Kalevi Jäntin palkinto 2015 teoksesta *Valokaaria*
* Einari Vuorelan runopalkinto 2019 teoksesta *Kaikessa hiljaisuudessa*
Lähde

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kultakuume: Runoilija Kristian Blomberg luottaa hitaaseen tunnelmaan Yle Areena. 15.2.2012.
Prodeinodon

**Prodeinodon** (nimen merkitys "ennen Deinodonia") on kyseenalainen teropodi lihansyöjä dinosaurussuku joka eli varhaisliitukaudella, Apt-vaiheessa noin 145–100 miljonaa vuotta sitten.

## Fossiilit
*Prodeinodon* tunnetaan huonosti. Se tunnetaan vain hajonneista hampaista ja sääriluusta. Se löydettiin Mongolian Oosh-muodostelmasta. Sen kuvailli ensimmäisenä Henry Fairfield Osborn vuonna 1924 se sai nimekseen *P. mongoliensis*.  Tämän jälkeen ollaan kuvailtu toinen tyyppilaji, vuonna 1975, ja se sai nimekseen *P. kwangshiensis.*

## Lähteet
Reliant

**Reliant Motors** oli brittiläinen autonvalmistaja, jonka tunnetuimpia tuotteita ovat kolmipyöräiset Reliant Robin (1973–2001) ja Bond Bug (1970–1974) sekä yli 30 vuotta eri versioina tuotannossa ollut lujitemuovikorinen Reliant Scimitar (1964–1995), jonka mallit ovat ulottuneet GT-tyyppisestä coupésta avo-roadsteriin (SS1) ja pientä farmariautoa muistuttavaan shooting brakeen (GTE). Reliantin tehdas sijaitsi Staffordshiren kreivikunnan Tamworthissa.

Vuonna 1935 perustettu Reliant valmisti 1950-luvun taitteeseen asti pelkästään kolmipyöräisiä kevyitä pakettiautoja, kunnes se 1952 esitteli kolmipyöräisen Reliant Regal -henkilöauton. 1960-luvulla Reliant siirtyi nelipyöräisiin, lasikuitukorisiin autoihin ja esitteli vuonna 1964 nelipaikkaisen pikkuauton Reliant Rebel sekä Scimitar GT-auton, joka Fordin kolmilitraisella V6-moottorilla ylsi noin 200 kilometrin tuntivauhtiin.

Vuonna 1969 Reliant osti kilpailevan kääpiöautojen valmistajan Bond Carsin ja valmisti autoja Bond-nimellä vuoteen 1974 asti. Tunnetuin niistä oli vuonna 1970 esitelty, modernin näköinen kolmipyöräinen Bond Bug.

1980-luvun jälkipuoliskolla Mäkelä Auto-Tuning -niminen yritys toi Suomeen Reliant Scimitarin SS1-avoautomallia, jossa oli aluksi Fordin 1,6 litran moottori ja sitten Nissanin 1,8-litrainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pilviorapihlaja

**Pilviorapihlaja** (*Crataegus mollis*) on ruusukasvien heimoon ja orapihlajien sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Pilviorapihlaja kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan itäosissa. Lajin levinneisyysalue ulottuu Ontarion eteläosista ja Michiganista Pohjois-Dakotan itä- ja kaakkoisosiin, etelässä Texasin itäosiin ja Arizonaan, idässä Kanadan Nova Scotian provinssiin. Pilviorapihlaja kasvaa metsäisillä alusmailla, preerian rajalla ja Keskilännen savannien aluskasvillisuudessa.

## Ulkonäkö ja koko
Pilviorapihlaja on tavallisesti noin 10–13 metrin korkuiseksi kasvava puu, jolla on tiheä, piikkisistä oksista koostuva latvus ja tuhkanharmaa runko. Kasvin lehdet ovat 5–10 senttimetrin pituisia; usein ne putoavat loppukesällä erilaisten kasvitautien aiheuttaman kuivumisen seurauksena. Kasvi näyttää kuitenkin kärsivän vain vähän lehtien varhaisesta lakastumisesta.

Pilviorapihlajan valkoiset, viisiteräiset kukat kasvavat keväällä tertuissa oksien kärkiin. Suuret, kirkkaanpunaiset syömäkelpoiset hedelmät kypsyvät elokuun puolivälistä syyskuun alkupuolelle ja jäävät koristamaan kasvia vielä lehtien pudottuakin. Koska pilviorapihlaja kukkii aiemmin kuin yksikään toinen orapihlajalaji, myös sen hedelmä kypsyy ensimmäisenä. Kasvin siemenet itävät yleensä vasta kaksi tai kolme vuotta hedelmän kypsymisen jälkeen.

## Ekologia
Pilviorapihlaja on yksi yöperhosiin kuuluvan lehtinunnan (*Lymantria dispar*) kohdelajeista. Lajia vaivaavat myös lukuisat lehtisairaudet; näihin kuuluvat mm. ruostesienet ja tulipolte. Oksissa olevat terävät piikit ovat vaarallisia.

## Luokittelu
Pilviorapihlaja kuuluu ruusukasvien heimoon, orapihlajien sukuun, *[[Coccineae]]*-sektioon ja *[[Molles]]*-sarjaan. Lajin kuvailivat ensimmäisinä John Torrey ja Asa Gray; nykyisen nimensä kasvi sai Georg Heinrich Adolf Scheeleltä.

Pilviorapihlaja jakautuu seuraaviin alalajeihin:
* *Crataegus mollis* subsp. *dumetosa*
* *Crataegus mollis* subsp. *incisifolia*
* *Crataegus mollis* subsp. *lanuginosa*
* *Crataegus mollis* subsp. *meridionalis*
* *Crataegus mollis* subsp. *texana*
* *Crataegus mollis* subsp. *viburnifolia*

Pilviorapihlaja muistuttaa huomattavasti läheistä sukulaistaan iso-orapihlajaa (*Crataegus submollis*); lajeilla on kuitenkin erilliset levinneisyysalueet. Muita lajien välisiä eroja on muun muassa heteiden lukumäärässä; iso-orapihlajalla heteitä on tavallisesti vain 10, kun taas pilviorapihlajalla niitä on yleensä 20.

## Käyttö
Pilviorapihlajan suuret, kirkkaanpunaiset hedelmät ovat syömäkelpoisia; viljelyssä laji on kuitenkin varsin harvinainen.

## Kuvia

Tiedosto:Crataegus-mollis-trunk.jpg
Tiedosto:Crataegus-mollis-bud-break.jpg
Tiedosto:Crataegus-mollis-fruit.jpg


## Lähteet
Vaalea-amerikanhorsma

**Vaalea-amerikanhorsma** (*Epilobium ciliatum*) on horsmakasvien heimoon ja horsmien sukuun kuuluva kasvilaji, joka on nimensä mukaisesti kotoisin Pohjois-Amerikasta.

## Ulkonäkö ja koko
Vaalea-amerikanhorsma on 30–100 senttimetrin korkuiseksi kasvava monivuotinen ruoho, jonka tyvellä on paksulehtinen talvehtimisruusuke ja edellisen vuoden lehtiruusukkeen jäännökset. Punertava ja särmikäs varsi on yläosasta karvainen, alaosasta kalju. Kasvin lyhytruotiset, puikeat ja sahalaitaiset lehdet sijaitsevat ruusukkeena varren tyvellä tai vastakkain pitkin vartta.

Vaalea-amerikanhorsman heinä-elokuussa ilmestyvä kukinto on harsu terttu; yksittäisen kukan 3–4 millimetrin pituinen teriö on säteittäinen. Kukassa on neljä valkoista tai vaaleanpunertavaa, lovikärkistä terälehteä ja saman verran verholehtiä. Heteitä on kahdeksan, yhdislehtisiä emejä yksi. Sikiäin on kehänalainen. Kukasta kypsyvä hedelmä on putkimainen, nelilokeroinen kota, jonka pituus on 5–8 senttimetriä. Siemenet ovat lenninhaivenellisia.

## Levinneisyys
Suomessa vaalea-amerikanhorsma on luokiteltu vieraslajiksi. Laji on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mistä se on levinnyt ihmisen mukana Eurooppaan. Suomeen laji on kulkeutunut ilmeisesti Ruotsista; ensimmäinen havainto tehtiin Lohjalla vuonna 1915. Nykyisin Suomessa kasvaa noin 20 horsmalajia; näistä viisi on vakiintuneita tulokaslajeja, lähinnä Pohjois-Amerikasta. Muita Suomessa kasvavia tulokashorsmia ovat muun muassa rusoamerikanhorsma (*Epilobium adenocaulon*) ja lännenhorsma (*Epilobium glandulosum*). Vaalea-amerikanhorsma ei ole levinnyt yhtä nopeasti kuin rusoamerikanhorsma, sillä se tarvitsee kosteampaa elinympäristöä, eikä kykene yhtä tehokkaasti kilpailemaan luonnonvaraisten kasvien kanssa.

## Elinympäristö
Vaalea-amerikanhorsma kasvaa puutarhoissa, pihoilla, kukkapenkeissä, rannoilla, ojissa, tienvarsilla, hakkuualueilla ja joutomailla, aina asutuksen lähettyvillä.

## Luokittelu
Joidenkin teorioiden mukaan toisiaan muistuttavat vaalea-amerikanhorsma ja rusoamerikanhorsma olisivat saman lajin eri alalajeja. Lajit erottaa toisistaan kuitenkin muun muassa kukan väristä (rusoamerikanhorsmalla tummempi); vaalea-amerikanhorsma on myös rusoamerikanhorsmaa pienikokoisempi. Pystyhaarainen vaalea-amerikanhorsma on muutenkin ulkonäöltään selvästi erilainen kuin viuhkamaisesti haarova rusoamerikanhorsma; kukkimattomina lajit voi silti olla vaikea erottaa toisistaan.

## Lähteet
* LuontoPortti: Vaalea-amerikanhorsma (''Epilobium ciliatum'')

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Vaalea-amerikanhorsma – ''Epilobium ciliatum''
* ITIS: ''Epilobium ciliatum'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Epilobium ciliatum'' 
* Flora of China: ''Epilobium ciliatum'' 
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Epilobium ciliatum (northern willowherb)
Choconta

**Choconta** on nivelkärsäisten (Hemiptera) lahkoon ja sylkikaskaiden (Cercopidae) heimoon kuuluva hyönteissuku. Kaikki suvun 5 lajia elävät endeemisenä Kolumbiassa, Perussa ja Boliviassa. Suvun nimi on annettu Kolumbiassa sijaitsevan kaupungin, Chocontán, mukaan.

## Lajit
* *[[Choconta circulata]]*
* *[[Choconta comitata]]*
* *[[Choconta elliptica]]*
* *[[Choconta juno]]*
* *[[Choconta peruana]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kultanuolimonni

**Kultanuolimonni** (*Otocinclus affinis*) tai **raitanuolimonni** eli **nuoli-imumonni** on imumonnien (Loricariidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on helppohoitoinen akvaariokalana.

Kultanuolimonni on tavallisesti 4 senttimetrin mittainen ja maksimissaan 5 senttimetriä. Naaraat ovat koiraita suurikokoisempia ja pyöreämpiä.

Luonnossa kultanuolimonnia tavataan Rio de Janeirossa Brasiliassa, jossa se elää voimakkaasti virtaavissa puroissa.

Kultanuolimonnia on vaikeaa saada lisääntymään akvaario-olosuhteissa. Luonnossa se syö leviä, joita se raaputtaa kivistä irti karheilla huulillaan.

## Lähteet
Izumo

**Izumo** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Shimanen prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin pohjoisosassa. Etelässä kaupungin alue nousee Chūgokuvuorille, pohjoisessa se ulottuu vuoristoiselle Shimanen niemimaalle; niiden väliin jää Izumon tasanko, jonka läpi virtaavat Kando- ja Hiijoet. Lännessä kaupunki rajautuu vuorostaan Shinjijärveen. Izumossa on 174&nbsp;995 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 624,36 neliökilometriä.

Izumon keskustan muodostaa Imaichin alue, joka kehittyi markkinapaikkana Muromachi-kaudelta lähtien. Siellä kaupattiin erityisesti puuvillaa. Kaupungissa toimii edelleenkin tekstiiliteollisuutta. Myös nykyisin Izumon kaupunkiin kuuluva Hirata kukoisti Edo-kaudelta lähtien puuvillan kaupan ansiosta. Rautateiden myötä seudun yhteydet Keihanshinin metropolialueeseen voimistuivat ja siitä muodostui paikallinen kaupan keskus. Tekstiiliteollisuuden lisäksi kaupungissa on myös keramiikka-, elintarvike- ja panimoteollisuutta sekä maatalouskoneiden ja keinotekoisten helmien valmistusta. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä sekä harjoitetaan karjataloutta, rannikolla kalastusta ja vesiviljelyä. Myös huomattavan Izumo-taishan pyhäkön mukanaan tuoma matkailu on tärkeä tulonlähde. Kaupunkioikeudet Izumolle osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa myönnettiin vuonna 1941. Myöhemmin se on kasvanut useiden suurten kuntaliitosten kautta. Vuonna 2005 perustettiin uusi Izumon kaupunki, kun Izumoon yhdistettiin Hiratan kaupunki sekä Koryōn, Sadan, Taishan ja Takin maaseutukaupungit. Vuonna 2011 Izumoon liitettiin Hikawan maaseutukaupunki.

Izumo-taisha on yksi Japanin merkittävimmistä šintolaisista pyhäköistä, ja sen päähalli on nimitetty Japanin kansallisaarteeksi. Kaupungin muita historiallisia nähtävyyksiä ovat muun muassa Ichibata-jin ja Gakuen-jin buddhalaiset temppelit. Luonnonnähtävyyksiin kuuluvat Tachikuen kanjoni ja Hinomisakin niemimaa. Osa kaupungista kuuluu Daisen-Okin kansallispuistoon. Izumoa palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja ja Ichibata-rautatiet. Kaupungin pohjoisosassa toimii Izumon lentoasema, jolta on lentoja useisiin Japanin kaupunkeihin.

## Kuvia

Tiedosto:Hinomisaki-jinja15bs4.jpg|Hinomisaki-jinja
Tiedosto:ShimaneMuseumOfAncientIzumo 02.jpg|Izumon historiallinen museo
Tiedosto:Cape Hinomisaki Izumo03nt3200.jpg|Hinomisakin rannikkoa
Tiedosto:Kyu-Taisha station01st3200.jpg|Entinen Taishan rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Izumo (täsmennyssivu)

**Izumo** voi tarkoittaa:

## Maantiede
*Izumo, Japanin kaupunki Shimanen prefektuurissa
*Izumon provinssi, Japanin entinen provinssi
*Izumo-taisha, huomattava šintolainen pyhäkkö Izumon kaupungissa

## Henkilöt
*Izumo no Okuni, japanilainen tanssija ja näyttelijä

## Muuta
*Izumo-luokka, keisarillisen Japanin laivaston panssariristeilijäluokka
***[[Izumo (1899)|Izumo]]*, Izumo-luokan panssariristeilijä
*Izumo-luokka, Japanin meri-itsepuolustusvoimien hävittäjäluokka
***[[JS Izumo]]*, Izumo-luokan helikopterihävittäjä
**[[Izumo (juna)|Izumo]]*, japanilainen entinen yöpikajuna
**[[Sunrise Izumo]]*, japanilainen yöpikajuna
Lyhythäntäaustralianhyppyrotta

**Lyhythäntäaustralianhyppyrotta** (*Notomys amplus*) oli Muridae-heimon jyrsijälaji.

Lyhythäntäaustralianhyppyrotan ruumis oli 14,3 senttimetrin mittainen ja sen hännällä oli mittaa 15,3 senttimetriä. Paino oli noin 100 grammaa. Täten se oli sukunsa isokokoisimpia vaikkakin lyhythäntäisimpiä lajeja. Kaulan alaosassa sillä oli erikoinen rauhaspussi. Selän väritys oli ruskea, vatsan valkoisenkeltainen ja valkoiseen karvatupsuun päättyvä päältä ruskea häntä alapuoleltaan valkoinen.

Lyhythäntäaustralianhyppyrottaa tavattiin ensi kerran vuonna 1894, jolloin löydettiin kaksi lajin yksilöä läheltä Charlotte Watersia Pohjoisterritoriosta Australian keskiosasta. Lajista ei ole mitään havaintoja tämän jälkeen, joten sen uskotaan kuolleen sukupuuttoon, mutta laji on silti rauhoitettu Australiassa.

## Lähteet
Latvian Mazsalacan meteoriittihuijaus 2009

**Latvian Mazsalacan meteoriittihuijaus 2009** oli 25. lokakuuta 2009 iltapäivällä, Pohjois-Latvian Mazsalacan lähistölle iskeytyneeksi väitetyn meteoriitin synnyttämäksi väitetty törmäyskraatteri pellossa. 

Jo varsin pian useat tahot esittivät epäilyksensä kraatterin luonnonperäisyydestä. Esimerkiksi mitään meteoriitin putoamista ei ollut havaittu ilmakehässä. Seuraavana päivänä havaintopaikan geologisen tarkastelussa päiväsaikaan monttu havaittiin keinotekoiseksi. Se oli lapioitu, ja kuopan pohjalla oli poltettu pyroteknisiä aineita, joilla monttu saatiin näkymään tulipallolta joksikin aikaan. Samana iltana ruotsalainen viestintäyhtiö Tele2 toi esille, että kyseessä oli sen julkisuustemppu. Samalla he sitoutuivat korvaamaan Latvian viranomaisille näille asian selvittelystä koituneet viranomaiskulut. 

## Lähteet
FMSX

**fMSX** on Marat Fayzullinin kehittämä MSX-emulaattori. Ohjelman kehitys alkoi vuonna 1993.

Ohjelma on siirretty useille eri alustoille mukaan lukien Windows, Android, Symbian, Mac OS, Unix, MS-DOS ja AmigaOS. Ohjelma tukee MSX, MSX2 ja MSX2+ laitteiden emulointia. Ohjelman lähdekoodit ovat saatavilla ei-kaupalliseen käyttöön, kaupalliseen käyttöön tarvitsee oman lisenssin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://docs.libretro.com/library/fmsx/
Pekka O. Aro

**Pekka Ollinpoika Aro** (29. kesäkuuta 1950 Helsinki – 5. huhtikuuta 2003 Peking) oli suomalainen juristi. Hän oli työoikeuden asiantuntija, joka teki uransa ammattiyhdistysliikkeen ja Kansainvälisen työjärjestön ILO:n palveluksessa. Puoluetaustaltaan Aro oli sosialidemokraatti.

## Ura
Pekka O. Aron vanhemmat olivat kirjailija Olli Aro ja kansanedustaja Pirkko Aro. Helsingin yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta valmistunut Aro toimi jo opiskeluajoistaan lähtien usean SAK:n jäsenliiton lakimiehenä vaikuttaen muun muassa Paperiliitossa. Vuosina 1981–1982 hän toimi Mauno Koiviston presidentinvaalikampanjan varainhankkijana. Vuotta myöhemmin Aro valittiin Kansainvälisen kemian ja energia-alan liiton ICEF:in apulaispääsihteeriksi. Hän vastasi muun muassa 1984 Intiassa tapahtuneen Bhopalin myrkkyonnettomuuden uhrien asiainhoidosta sekä johti tapausta tutkinutta kansainvälistä ammattiliittojen asettamaa ryhmää.

Vuonna 1988 Aro palasi Suomeen ja ryhtyi vetämään palkansaajien keskusjärjestöjen Eurooppa-projektia, jonka tehtävänä oli EU-myönteisen linjan vahvistaminen ay-liikkeen piirissä. Vuonna 1993 Aro siirtyi Budapestiin ILO:n uuden Itä-Euroopan paikallistoimiston johtajaksi. Sieltä hän siirtyi 1997 ILO:nBrysselin päämajaan ja edelleen 1998 järjestön työllisyysosaston koulutuspäälliköksi Geneveen.

## Kuolema
Aro kuoli SARS-keuhkokuumeeseen työmatkallaan Pekingissä huhtikuussa 2003. Hän oli saanut tartunnan 23. maaliskuuta Air Chinan lennolla vieressään istuneelta henkilöltä matkalla Bangkokista Pekingiin. Myöhemmin kävi ilmi, että Kiinan viranomaiset olivat pimittäneet tietoja Aron tartuttajan sairastumisesta. Hän oli ensimmäinen Kiinan vuoden 2003 SARS-epidemiaan kuollut ulkomaalainen.

## Teokset
*
*
*
*

## Lähteet
Akhil Bharatiya Vidyarthi Parishad

**Akhil Bharatiya Vidyarthi Parishad** (, lyh. , **ABVP**) on intialainen hindunationalistinen opiskelijajärjestö, jota pidetään Rashtriya Swayamsevak Sanghin (RSS) opiskelijajärjestönä. Päätös järjestön perustamisesta tehtiin vuonna 1948, mutta se rekisteröitiin virallisesti vasta 9. heinäkuuta 1949. Vuonna 2015 järjestön jäsenmäärä oli yli 3 000 000 henkeä. ABVP:n aktiiveista monet ovat päätyneet vaikutusvaltaisiin asemiin Intian hindunationalistisissa hallituksissa.

Politiikassa ABVP on vaikuttanut osallistumalla useisiin ajankohtaisiin tapahtumiin. Intian itsenäistyttyä järjestö pyrki muuttamaan maan virallisen nimen hindinkieliseksi Bharatiksi. Vuonna 1961 järjestö osallistui Goan vapauttamiseen Portugalilta. Seuraavana vuonna järjestö osallistui puolustustehtäviin Kiinan–Intian sodassa. 1970-luvulla järjestö vastusti pääministeri Indira Gandhin julistamaa kansallista hätätilaa. 1990-luvulla järjestö osallistui Raman temppelin rakentamiseen tähdänneesen hankkeeseen, jonka seurauksena Baburin moskeija tuhoutui.

Koulutuspoliittisesti ABVP on muun muassa vastustanut seksivalistusta. Järjestö on myös vastustanut RSS:n vastaisena pitämänsä oppimateriaalin sekä englanninkielen käyttöä valtiollisissa kouluissa. Kampusalueilla ABVP on muodostanut partioita, jotka muun muassa vahtivat, että maan asevoimia eikä terroristien kuolemantuomioita kritisoida. Uttar Pradeshin osavaltiossa ABVP-aktiivit ovat muodostaneet "rakkausjihadin" vastaisia partioita. Kyseiset partiot luotiin varoittamaan naisia muslimimiehistä, jotka pyrkivät järjestön mukaan viettelemään hindunaisia ja käännyttämään näitä islamiin.

## Lähteet
Different World (Alan Walkerin albumi)

**Different World** on norjalaisen DJ:n Alan Walkerin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 14. joulukuuta 2018 yhteistyössä MER Musikk:n ja Sony Music Entertainmentin kanssa. Albumi sisältää suurimman osan Alan Walkerin kappaleista mukaan lukien esimerkiksi hänen tunnetuimmat kappaleet "Faded", "Alone", "The Spectre", "Ignite", "Darkside" ja "All Falls Down", sekä albumin nimikkokappaleen "Different World". Vierailevia artisteja ovat muun muassa K-391, Sofia Carson, Sophia Somajo, Julie Bergan ja Sorana.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
# 
#
#
# 
#
#

### Japanin bonuskappaleet
#
#
#
Tomi Pyyhtiä

**Tomi Pyyhtiä** (s. 1976) on suomalainen tietokirjailija ja yrittäjä, joka on työskennellyt pitkään myynnin, markkinoinnin, ja asiakkuuden johtamistehtävissä muun muassa Keskolla.

Vuodesta 2019 lähtien Pyyhtiä on toiminut yrittäjänä. Hän perusti Henrico Digitalin ja toimi sen toimitusjohtajana vuosina 2019–2022. Pyyhtiä myi Henrico Digitalin yrityskaupalla osaksi Staffpoint-konsernia tammikuussa 2021.  Vuoden 2026 alusta lähtien Henrico Digital toimii nimellä StaffPoint Digital. Pyyhtiä toimii itsenäisenä yrittäjänä headhunterina ja johdon neuvonantajana. Vuonna 2025 hän oli myös yksi Suomen seuratuimmista LinkedIn-vaikuttajista. 

Pyyhtiä on ollut kirjoittamassa kuutta tietokirjaa. Viides julkaistu tietokirja Suomen markkinoille on Alma Talentin kustantama ja yhdessä Alf Rehnin ja Tero Ojanperän kanssa kirjoitettu *Vihaan myyntiä! Myynnin myytit ja modernit mahdollisuudet*. Vuoden 2025 alussa Pyyhtiän uusin tietokirja *Suomen selkäranka* ilmestyi Tammen kustantamana. Hän on toteuttanut sen yhdessä kirjailija Lasse Lindqvistin, ja sarjayrittäjä Hannu Männyn kanssa. *Odota minua niityllä* on hänen ensimmäinen runokokoelmansa.

## Teokset
* 
* 
*  
* 
*  
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tomi Pyyhtiän kotisivu
*Henrico Digital
Mikko Moilanen (arkeologi)

**Mikko Moilanen** (s. 5. heinäkuuta 1981 Joutsa) on suomalainen arkeologi, tietokirjailija ja seppä, joka on erikoistunut rautakautisiin miekkoihin. Moilanen väitteli vuonna 2016 Turun yliopistossa tohtoriksi tutkimusaiheenaan Suomesta löytyneiden nuoremman rautakauden miekkojen säiläkirjoitustekstit. Moilanen on valmistanut itse takomalla ennallistuksia arkeologisten miekkalöytöjen pohjalta.

## Teokset
*
*

## Lähteet
*
### Viitteet
Juha Ruohonen

**Juha Ruohonen** on suomalainen arkeologi, joka tunnetaan erityisesti Suomen vanhimman kirkonpaikan, 1100-luvun lopulle ajoittuvan Kaarinan Ravattulan Ristimäen tutkimuksista. Ruohonen on johtanut myös muun muassa Lempäälän Aimalan keskiaikaisen kirkon ja Juvan Partalan Kuninkaankartanon arkeologisia tutkimuksia. Hän tekee Turun yliopistossa väitöstutkimusta Sisä-Suomen kansanomaisista hautaustavoista ja hautapaikoista.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet