open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sotarobotti

**Sotarobotti**, tai esimerkiksi **sotilasrobotti**, **taistelurobotti** tai **tappajarobotti**, on sotilaskäyttöön suunniteltu robotti, itsenäisesti eli autonomisesti toimiva asejärjestelmä.

Täysin autonomisia sotarobotteja ei vielä vuonna 2016 ollut käytössä. Niitä kuitenkin suunnitellaan kymmenissä maissa. Etäohjattavia miehittämättömiä lennokkeja on ollut sotakäytössä jo 2000-luvun alusta lähtien. Aseistamattomia kauko-ohjattuja sotarobotteja on käytetty etenkin etsimään miinoja ja raivaamaan räjähteitä sekä tutkimaan luolia ja rakennuksia.

Sotarobotti eroaa ihmissotilaasta edukseen muun muassa siten, että se on nopea reagoimaan, se ei väsy, sillä ei ole tunteita, se tottelee aina käskyjä, eikä se pelkää kuolla. Yksi sotarobottien tekninen kysymys on se, mistä sotarobotti saa liikkumiseensa tarvittavan energian. Koneina sotarobotit ovat myös alttiita vioille ja toimintahäiriöille. Kaupunkitaisteluissa niillä arvioidaan olevan vaikeuksia erotella sotilaallisia kohteita siviilikohteista sekä päätellä ihmisten aikomuksia.

Maataistelurobotti soveltuu erityisen hyvin tiedustelu- ja valvontatehtäviin. Se etenee tai odottaa ohjaajan haluaman ajan, eikä se paljasta olinpaikkaansa niin helposti kuin ihminen, joka käy tarpeillaan, tupakalla ja syömässä. Kone ei pelkää, eikä pysähdy varoituslaukaukseen niin kuin ihminen. Robotti ei myöskään tarvitse majoitusta ankarissa sääoloissa ihmistaistelijan lailla. Ihmisen järkeilykyky on kuitenkin vielä ylivoimainen koneisiin verrattuna, sillä hän pystyy päättelemään mitä tarkoittaa tupakanhaju, haukkuva koira tai roskakuskin eilinen kertomus.

Vuonna 2009 perustettu kansainvälinen järjestö Icrac pyrkii vähentämään ja estämään robottien käyttöä aseissa. Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch on vaatinut itsenäisten sotarobottien kieltämistä jo ennakolta. Punaisen Ristin kansainvälinen komitean (ICRC) mukaan sotatilanteissa päätös elämästä ja kuolemasta tulee pysyä ihmisillä. ICRC on kehottanut eri maiden hallituksia laatimaan sopimuksia, jotka kieltäisivät joidenkin autonomisia aseiden käytön ja rajoittaisivat toisten, mukaan lukien tekoälyn ohjaamien aseiden käyttöä. Myös Yhdistyneet kansakunnat (YK) ovat nostaneet esille ongelman tekoälyn kyvyttömyydestä ylläpitää erotteluperiaatetta, joka velvoittaa siviilien suojelemiseen erottamalla siviilit taistelijoista kansainvälisen humanitaarisen oikeuden (IHL) mukaisesti. YK:lla on hanke, jonka tavoitteena on aikaansaada autonomisia aseita rajoittava sopimus vuoteen 2026 mennessä.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jaroslav Vrchlický

**Jaroslav Vrchlický**, oikea nimi **Emil Frida**, (1853–1912) oli böömiläinen runoilija. Hän oli Prahan böömiläisen yliopiston professori ja Itävallan herrainhuoneen jäsen. Runoilijana Vrchlicky oli tuottelias ja monipuolinen. Lyyrisissä ja eeppisissä runoissaan hän on tutustuttanut lukijoitaan erilaisiin kirjallisiin suuntiin, aatteisiin ja mielialoihin. Hän käänsi runsaasti eurooppalaisen kirjallisuuden merkkiteoksia. Hänen itsenäisistä runokokoelmistaan merkittävimpiä ovat *Z hlubin* ('Syvyyksistä') ja *Duch a svět* ('Henki ja maailma'). Lisäksi hän on kirjoittanut näytelmiä ja novelleja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Esa Kejonen

**Esa Kejonen** (s. 5. maaliskuuta 1994 Tampere) on siilinjärveläinen blogikirjoittaja ja curlingpelaaja sekä entinen pesäpalloilija ja -valmentaja. Nykyään hän toimii sisällöntuottajana TailorGuide -yrityksessä sekä Mentaalipalloa -projektissa. Projekti tuottaa urheilun psyykkisen valmennuksen sisältöä sosiaaliseen mediaan. Curlingissa hän edustaa Hyvinkään Curlingia.

Pesäpallourallaan Kejonen edusti kasvattajaseuransa Siilinjärven Pesiksen lisäksi Nerkoon Nuorisoseuran Urheilijoita, Jyväskylän Lohea, Ylivieskan Kuulaa sekä Puijon Pesistä. Pesäpallon Itä-Länsi-otteluissa hän pelasi B-pojissa Sotkamossa 2012 ja A-pojissa Seinäjoella 2014. 

Kejonen on koulutukseltaan luokanopettaja ja kasvatustieteiden maisteri. Hänen isoisänsä on runoilija Pekka Kejonen.

## Lähteet
Painolaatta

**Painolaatta** on grafiikan, kankaan tai tapettien painamisessa käytettävä, joko puusta, metallista tai kivestä valmistettu laatta. Painolaattaa voidaan työstää erilaisin tekniikoin. Laatalle levitetään väriä tai mustetta, ja se voidaan vedostaa joko käsin tai painoprässissä, jolloin laatalle tehty kuva tai teksti siirtyy paperille tai muulle painoalustalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adam Krieger

**Adam Krieger** (7. tammikuuta 1634 Driesen, Neumark, Saksa – 30. kesäkuuta 1666 Dresden, Saksa) oli saksalainen urkuri, kapellimestari ja säveltäjä.

Krieger tuli Dresdeniin noin 1650 tai 1651. Hän opiskeli urkujensoittoa kenties Samuel Scheidtin johdolla, ja hänen oletetaan perustaneen Collegium Musicum -seuran Leipzigiin. Hänet mainitaan 1657 vaaliruhtinas Johann Georgin tyttären kosketinsoitinopettajana. Hän oli myös Dresdenin hovin urkuri vuodesta 1659.

Krieger toimi Leipzigissa ja Dresdenissä. Hän oli suosittu laulusäveltäjä. Häntä on kutsuttu ”1600-luvun Schubertiksi”, mikä viittaa hänen musiikinhistorialliseen merkitykseensä. Laulunsa hän yleensä sanoitti itse. 

Krieger oli Leipzigin Nikolainkirkon urkuri ja arvostettu säveltäjä. Vuonna 1657 hän julkaisi kokoelman *Arien vom eyner, zwey nd drey Vocal-Stimmen.* Siitä ilmestyi useita painoksia. Kun Krieger kuoli vain 32-vuotiaana 1666, julkaisivat hänen ystävänsä 1667 hänen sävellyksiään nimellä *Neue Arien*. Kokoelman esipuheessa Kriegerin mainitaan olleen ”Poeta & Musicus”, runoilija ja säveltäjä. 

Kokoelmassa on hänen sävelmänsä ja teksti ”Nun sich der Tage geendet hat" ja se onkin tunnetuin hänen teoksistaan. Sen sävelmään kirjoitti dresdeniläinen lakimies-runoilija Johann Friedrich Herzog 1600-luvun lopulla hengellisen iltalaulun säilyttäen kuitenkin Kriegerin alkusäkeistön, jossa ei Jumalaa mainita. Tällaisena virsi on Saksan evankelisen kirkon virsikirjassa ("Nun sich der Tag geendet hat", virsi 478). Herzog kutsui yhdeksän säkeistöä pitkää runoaan nimellä ”Hartaus illalla” ja se lienee kirjoitettu kun hän oli opiskelemassa Wittenbergissä. Herzogin tekstiä muokkasi vuorostaan Christoph Neander. Se julkaistiin Christian Christoph Sturmin laulukokoelmassa *Samlung Geistliche Gesänge* 1775: ”So fliehen unser Tage hin”.  Johann Sebastian Bach on käyttänyt Kriegerin säkeistöä teoksessaan BWV 396.

Kriegerin virsi on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa virsi 556 ”Taas päivä ajan virtahan” (1 säk. Kriegerin sekä sävelmä). Sama sävelmä on myös virrellä 527 ”Kun askeleeni hidastuu” (teksti Anna-Maija Raittila, Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 740)

Ruotsin kirkon virsikirjassa on Kriegerin virsi numerolla 188 ”Taas ajan virtaan uppoaa”. Siellä virren tekijöiksi mainitaan Adam Krieger 1665 ensimmäinen säkeistö, Johann F. Herzog 1670 säkeistöt 2–4, ruots. Johan O. Wallin 1814, suom. Mikael Nyberg 1920, uud. Niilo Rauhala 1984. Sama sävelmä on myös virsillä 451 ”Kun kuljet yli Kidronin” **(**Hagbard Isberg 1940, suom. Pekka Turunen 1991, uud. Niilo Rauhala 1995) ja 508 ”Taas saapuu ilta hiljainen” (Natanael Beskow 1923 suom. Anna-Mari Kaskinen 1999).

## Lähteet
Johan Christoffer Holmberg

**Johan Christoffer Holmberg**  (noin vuosi 1700 – 6. joulukuuta 1743) oli ruotsalainen pappi, joka julkaisi *Sions sånger* -laulukirjan.

Holmbergin isä oli akatemian vouti Uppsalassa. Hän alkoi opiskella Uppsalan yliopistossa 1720 ja valmistui maisteriksi 1734. Hänet nimitettiin Munsön seurakunnan varapastoriksi ja 1730 arkkipiispan suosituksesta hän sai viran Tukholman triviaalikoulussa, jossa hän toimi kuolemaansa saakka. Holmberg solmi avioliiton Anna Maria Thalenin kanssa. Heidän pojastaan Johan Christopherista (s. 1743) tuli merkittävä kirjakauppias, kustantaja ja kirjanpainaja.

Holmberg tutustui herrnhutilaisuuteen kollegansa Tore Odheliuksen kautta ja liittyi liikkeeseen 1730. Hän toimitti *Sions sånger* -kirjan ensimmäisen osan 1743. Kirjan toinen osa julkaistiin 1745. Niistä ilmestyi yhdistetty kokoelma 1747, joka oli pohjana suomeksi käännetyille ''Siionin virsille''. Kirjan käänsi suomeksi vuonna 1790 Jalasjärven kappalainen, myöhemmin Taivassalon kirkkoherra Elias Lagus. 

Holmberg on myös kirjoittanut virsiä julkaisemaansa kokoelmaan. Niitä on edelleen *Siionin virret* -kirjassa kymmenen. ''Hengellisiä lauluja ja virsiä'' -kokoelmassa oli neljä hänen lauluaan sekä ''Siionin kannel'' -kirjassa yksi.

## Lähteet
Julie Hausmann

**Julie** **Katharina** **Hausmann (Julia von Hausmann)** (19. maaliskuuta 1826 Riika, Kuurinmaa, Latvia – 15. elokuuta 1901 Võsu, Viro) oli baltiansaksalainen opettaja ja virsirunoilija. 

Julie Hausmann syntyi Riiassa, Latviassa, jossa hänen isänsä oli lukion rehtori. Hän polveutui aatelissuvusta. Julieta kuvailtiin sivuun vetäytyväksi, hiljaiseksi henkilöksi. Hän toimi aika ajoin yksityisopettajana, mutta joutui keskeyttämään työteon, koska hän sairasti paljon. Sairastaminen ei kuitenkaan estänyt häntä matkustamasta eri puolilla Eurooppaa. Vanhempiensa kuoleman jälkeen hän asui eri mm. Saksassa, Sveitsissä ja Ranskassa. 1870 hän muutti Pietariin sisarensa luo, joka oli Pietarin St. Anna-koulun johtajatar, mutta vietti viimeiset vuotensa Virossa, Võsussa, jossa hän myös kuoli.

Hänen elämänvaiheistaan kerrotaan erilaisia tarinoita. Yhden mukaan hän olisi ollut rakastunut lähetyssaarnaajaan. Kun hän matkusti Afrikkaan tämän luo, jotta he solmisivat avioliiton, hänen saavuttuaan perille sai kuulla, että hänen sulhasensa oli kuollut ja haudattu. Joka tapauksessa hän ei avioitunut koskaan. 

Hänen runoilijataitonsa ilmenivät jo varhain. Kerrotaan, että hän kirjoitti virsiä öisin, kun ei saanut nukutuksi. Hän julkaisi muutamia runokirjoja, joista tunnetuin oli nimeltään *”Maiblumen, Lieder einer Stillen im Lande”*, ja hänen runonsa on koottu 1902 julkaistuun kirjaan ”*Blumen aus Gottes Garten.Lieder und Gedichte”*. Hänen tuotannostaan tunnetaan yleisesti vain yksi laulu ”So nimm denn meine Hände“ vuodelta 1862. Se on levinnyt laajalle ja on julkaistu useissa virsi- ja laulukirjoissa. Sitä lauletaan yleisesti Friderich Silcherin 1842 kirjoittamalla sävelmällä, joka oli alkuaan tarkoitettu kansanlauluun "Wie könnt' ich ruhig schlafen in dunkler Nacht“ 

Hausmannin laulu on ilmestynyt suomeksi useissa laulukirjoissaː

* Hengellisiä lauluja ja virsiä , laulu 258 "Mua tartu käteen, Herra, ja taluta" (Suom. Niilo E. Vainio 1900, sävelmä tuntematon, nimimerkki A. L.k.)
* Hengellinen laulukirja, laulu 382  "Mun ota käten, Herra ja taluta" (Suom. N. E. Vainio 1900, sävelmä A. L.k.)
* Laula, kaikki maa 147, laulu "Nyt tartu käteen, Herra ja taluta"
* Siionin kannel 256, laulu "Mua tartu käteen, Herra, ja taluta"
* Seurakunta laulaa 270, laulu "Nyt tartu käteen Herra, ja johdata"  (Suom. Niilo Rauhala 1995, sävelmä A. L.k.)
* Ruotsin kirkon virsikirja , virsi 277 "Nyt tartu käteen Herra, ja johdata" (Ruots. Johan A. Eklund 1917, uud. suom. Niilo Rauhala 1995 sävelmä Friderich Silcher 1842)
* Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa se on virsi, numero 321, ”Så tag nu mina händer och led du mig” (Ruots. Johan Alfred Eklund 1917, sävelmä Fredrich Silcher 1842) .

Hengellisiä lauluja ja virsiä -kirjassa on myös toinen Hausmannin kirjoittama laulu, numero 47 "Kun orjantappuraisen mä kruunun pääsäs nään“ (Suom. Martti Ruuth 1903).

## Lähteet
Gardiz

**Gardiz** tai **Gardez** (, ) on kaupunki Afganistanin itäosassa Paktian maakunnassa. Sen asukasluku oli Yk:n arvion mukaan 58&nbsp;868–70&nbsp;641 vuonna 2014/2015.

## Maantiede

Gardiz sijaitsee Afganistanin itäosassa Paktian maakunnassa noin 65 kilometriä Ghaznin kaupungista itään. Afganistanin pääkaupunki Kabul sijaitsee Gardizista noin 100 kilometriä pohjoiseen. Gardizista itään sijaitsee Kurramin sola. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 2&nbsp;289 metriä. Kaupungin keskustassa on keinotekoinen linnavuori (*Bala Hisar*), joka on rakennettu ilmeisesti 1800-luvulla. 

## Historia
Gardizin historia tunnetaan melko huonosti. Nykyisen Gardizin kaupungin alueella on saattanut olla merkitystä jo pitkään. Mir Zakahista noin 50 kilometriä kaupungista koilliseen löydettiin vuonna 1947 suuri määrä kolikoita kreikkalais-baktrialaiselta ja indoskyyttiläiseltä kaudelta. Oletettavasti Gardizista peräisin olevassa Ganeshan norsunpäisessä patsaassa on sanskritinkielinen kaiverrus, jossa patsas liitetään hunnikuningas Khingilaan.

Islamilaisessa perinteessä nykyisen Ghardizin perustivat kharijiitit ja heidän johtajansa Hamza ibn Abd Allah vuoden 797 paikkeilla. Tarina heijastelee kuitenkin todennäköisesti pikemminkin vain islamin saapumista alueelle, eikä varsinaisesti kaupungin perustamista. Aluetta hallitsivat joka tapauksessa sittemmin aflahidien kharijiittidynastia. Kharijiittiemiirien valtakausi tunnetaan vain huonosti. Alueelta löytynyt sanskritiksi ja arabiaksi kirjoitettu kaksikielinen kaiverrus vuodelta 857 mainitsee Omanin, mikä viitannee kharijiittien yhteyksiin Persianlahdelle. Persialainen historioitsija Gardizi mainitsee saffaridien hyökänneen paikallista emiiriä vastaan vuonna 869. Mahmud Ghaznilaisen esi-isä Bilgetegin sai puolestaan surmansa Gardizin piirityksen aikana vuonna 974. Ghaznavidien valtakuntaan se liitettiin ilmeisesti Sebük Teginin valtakaudella.

Kaupungin menetettyä itsenäisyytensä sen merkitys alkoi vähetä. Ghuridit valtasivat kaupungin vuonna 1162. Jalal al-Din johti aikanaan paikalla yhtä taistelua mongoleja vastaan. Babur mainitsee puolestaan taistelleensa Gardizissa Abd al-Rahman -nimistä afgaanipäällikköä vastaan. Baburin mukaan paikalla oli myös voimakas linnoitus. Sittemmin aluetta hallitsivat suurmogulit ja 1500-luvulla se tunnettiin kerrostaloistaan, joita ei nykypäiviin ole kuitenkaan säilynyt. Kaupunki kasvoi huomattavasti 1970-luvulta alkaen, jolloin saksalaiset käynnistivät kehitysapuhankkeita Paktian maakunnassa. Kaupungista rakennettiin esimerkiksi asfaltoitu tie Kabuliin. Monet kaupunkiin rakennetuista palveluista hävitettiin Afganistanin sodan aikana 1980-luvulla. Huomattava osa alueen asukkaista päätyi sodan aikana pakolaisiksi.

## Väestö

Yhdistyneiden kansakuntien asuinyhdyskuntaohjelman arvio Gardizin asukasluvusta oli vuonna 2014–2015 alemman arvion mukaan 58&nbsp;868 ja ylemmän arvion mukaan 70&nbsp;641. Vuoden 1979 väestönlaskussa asukasluku oli 9&nbsp;550. Kaupungin asukkaat ovat persiankielisiä farsiwaneja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Johanna Wilhelmina Thurman

**Johanna Wilhelmina Thurman** (o.s. **Ahlsten**, myöh. **Orell**, 20. helmikuuta 1811 – 23. joulukuuta 1870 Tampere) oli suomalainen kauppias. Hän oli ensimmäinen nainen, jolle maistraatti myönsi Tampereella kauppaporvarin oikeudet (v. 1847).

Jotkut Tampereen miespuolisista kauppiaista ihmettelivät Thurmanin saamia oikeuksia. He pitivät ”hameilla varustettua porvaristoa” huolestuttavana kehityskulkuna ja valittivat maistraatin tekemästä päätöksestä senaattiin. Thurman kuitenkin säilytti oikeutensa.

Thurmanilla oli Tampereella oma muotiliike parin vuoden ajan. Hän sulki kauppansa, kun hän meni naimisiin kauppias Gustaf Orellin (1808–1874) kanssa. Ensimmäisestä avioliitostaan Thurman oli jäänyt leskeksi.

Johanna Wihelmina ja Gustaf Orell on haudattu Tampereen vanhalle hautausmaalle eli Pyynikin kirkkopuistoon. 

## Lähteet
Mavzuna Chorieva

**Mavzuna Chorieva** (, s. 1. lokakuuta 1992 Kulob) on tadžikistanilainen nyrkkeilyn olympia- ja MM-mitalisti sekä Aasian-mestari.

Chorieva saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia 60 kg:n painoluokassa. Puolivälieräottelussa hän voitti kiinalaisen Dong Chengin osumapistein 13–8, mutta hävisi välierässä Irlannin Katie Taylorille 9–17. Hän saavutti MM-pronssia 60-kiloisissa Qinhuangdaossa 2012. Voitettuaan puolivälieräottelussa ranskalaisen Estelle Mosselyn pistein 20–12 hän hävisi välierässä Katie Taylorille 6–16. MM-kilpailuissa 2010 hän putosi toisen ottelun jälkeen.

Chorieva voitti 60 kg:n sarjassa Aasian-mestaruuden Astanassa 2010 kukistettuaan finaalissa pohjoiskorealaisen Ryu Yong Sumin osumapistein 10–7. Hän sai maanosan mestaruuskilpailuissa samassa sarjassa hopeaa 2012  ja pronssia 2015. Aasian kisoissa hän sijoittui 60-kiloisissa jaetulle viidennelle sijalle 2014 ja jaetulle yhdeksännelle sijalle 2010.

Chorieva toimi Lontoon olympialaisissa 2012 Tadžikistanin lipunkantajana sekä avajaisissa että päättäjäisissä.

## Lähteet
Liisa Vähäkylä

**Liisa Vähäkylä** (s. 1965) on suomalainen kulttuurialan toimija, toimittaja ja copywriter. Hän on työskennellyt vuodesta 2009 lähtien Finnanimation ry:n toiminnanjohtajana tehtävänään suomalaisen animaatioalan kansainvälistäminen. Tehtävässään hän on järjestänyt suomalaisten animaatiotuotantojen promootiotapahtumia Aasiassa, Euroopassa sekä Pohjois- ja Etelä-Amerikassa. Suomeen hän on tuonut useita Cartoon-tapahtumia kuten Cartoon Digitalin vuonna 2014 Helsinkiin ja Cartoon Business -tapahtuman vuonna 2019 Tampereelle vastaten tapahtumien rahoittamisesta. Vuonna 2014 hän vastasi 100 vuotta suomalaista animaatiota -teemavuoden koordinoinnista. 

Koulutukseltaan Vähäkylä on Filosofian maisteri pääaineena taidekasvatus (Jyväskylän yliopisto 1993). Hän on lisäksi suorittanut sivulaudaturin journalistiikasta ja työskennellyt toimittajana vuodesta 1982. 1988 asti hän on työskennellyt myös taidearvostelijana erikoisalueena uudet visuaaliset taiteet sekä visuaalinen media. Animaatiota hän on opiskellut Lontoossa vuosina 1993–1994 sekä uutta mediaa, mainontaa ja estetiikkaa Helsingissä.  

Vähäkylä kirjoitti kirjan *Muumeista miljoonabisnes* (Siltala 2017), joka perustui Nina Pulkkisin samannimiseen dokumenttielokuvaan. Vuonna 1999 hän kirjoitti internet-operaattori Saunalahden Serverin *Internet Käyttäjän herkut* -opaskirjan yhdessä Petteri Järvisen kanssa. 

Vähäkylä on osallistunut *Kuvamutaatioita*-sarjakuva-antologiaan, jonka julkaisi Jyväskylän ylioppilaskunnan kulttuurivaliokunta vuonna 1990. Muita sarjakuvia, pilakuvia ja kuvituksia ovat julkaisseet mm. Riihimäkeläinen, Jyväskylän Ylioppilaslehti ja Helsingin Sanomat.

## Lähteet
Liittymä

**Liittymä** tarkoittaa seuraavia asioita:

*puhelinliittymä

*liittymä (liikenne)
**eritasoliittymä
**kiertoliittymä
Göran Erik Axel Silfverhjelm

**Göran Erik Axel Silfverhjelm** (7. heinäkuuta 1830 Pori – 18. toukokuuta 1888 Helsinki) oli suomalainen juristi, tuomari ja  valtiopäivämies. 

Silfverhjelmin vanhemmat olivat tullinhoitaja, luutnantti, vapaaherra Göran Fredrik Silfverhjelm ja  Eva Amalia Ascholin ja puoliso vuodesta  1877 Johanna Wikström (k. 1894). Silfverhjelm tuli ylioppilaaksi 1849 ja suoritti tuomarintutkinnon 1854, varatuomarin arvon hän sai 1858. Valmistuttuaan  hänestä tuli Viipurin hovioikeuden ylimääräinen kanslisti ja 1856 senaatin oikeusosaston ylimääräinen kopisti.  Senaatin prokuraattorintoimituskunnan kopisti Silfverhjelmistä tuli 1861, oikeusosaston kopisti 1862, kanslisti 1864 ja kirjaaja 1869. Hän oli Piikkiön ja Halikon alaosan tuomiokunnan tuomari vuodesta 1870 ja Piikkiön tuomiokunnan tuomari 1877–1887. Valtiopäivillä hän oli aatelissäädyssä edustaja 1863–1864 ja 1867. 

Vapaaherra, kenraalimajuri Carl Silfverhjelm oli Göran Erik Axel Silfverhjelmin veli.

## Lähteet
Choszcznon piirikunta

**Choszcznon piirikunta** () on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 48&nbsp;243. Piirikunta jakautuu kuuteen maalaiskuntaan, jotka ovat Bierzwnik, Choszczno (sisältää hallintokeskus Choszcznon kaupungin), Drawno (sisältää Drawnon kaupungin), Krzęcin, Pełczyce (sisältää Pełczycen kaupungin) sekä Recz (sisältää Reczin kaupungin).

Choszcznon piirikunnan pinta-alasta arviolta 38,4 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Choszcznon piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 16 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.

Vuoden 2019 lopussa Choszcznon piirikunnassa oli 48&nbsp;243 asukasta, joista 50,2 prosenttia naispuolisia ja 49,8 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 50&nbsp;545 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 36&nbsp;709 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 17,3 prosenttia, työikäisten 61,6 prosenttia ja eläkeikäisten 21,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,7 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 400 lasta.

## Lähteet
Constantin von Wurzbach

**Constantin von Wurzbach** (11. huhtikuuta 1818 Laibach – 17. elokuuta 1893 Berchtesgaden) oli itävaltalainen runoilija ja elämäkertakirjailija. Hän oli vuodesta 1845 kirjastonhoitaja sisäasiainministeriössä ja myöhemmin ministeriaalisihteeri. Wurzbach julkaisi salanimellä useita nimenomaan eeppisiä runoelmia: *Mosaik* (1841), *Parallelen* (1849) y. m., lisäksi puolalaisia sananlaskuja, kansanlauluja y. m. Hänen pääteoksensa on *Biographisches Lexikon des Kaisertums Oesterreich* (60 nid. 1855–1891).

## Biografi
Wurzbachista tuli 1840 luutnantti Krakovan jalkaväkeen, hän valmistui 1843 filosofian tohtoriksi ja oli vuodesta 1844 kirjastonhoitaja Lembergissä. Hän oli vuodesta 1848 Wienin hovikirjaston kirjastonhoitaja ja 1849 sisäministeriön arkistonhoitaja. Hänet ylennettiin hallitusneuvokseksi, ja hän muutti 1850-luvulla Berchtesgadeniin ryhtyäkseen kirjoittamaan.

Wurzbach käytti alkuun salanimeä *Wurzbach Constant* kokoelmissa *Mosaik* (1841) ja *Parallelen* (1849), joita seurasivat muun muassa *Gemmen* (1855), *Kameen* (1856), *Aus dem Psalter eines Poeten* (1874). Hän kuuluu lähinnä Anastasius Grünin runoilijakoulukuntaan. Hän julkaisi kansanrunouden alalta teokset *Die Volkslieder der Polen und Ruthenen* (1846), *Die Sprichwörter der Polen* (1847) ja *Glimpf und Schimpf in Spruch und Wort* (1864) sekä kirkkoarkkitehtuuria käsittelevän teoksen *Die kirchen der stadt Krakau* (1853).

Wurzbachin laajoja töitä ovat *Bibliographisch-statistische übersicht der Litteratur des Österreichischen Kaiserstaats* (1853–1856) ja 60-osainen *Biographisches lexikon des Kaiserthums Österreich* (1856–1892), joka kattaa ajan vuodesta 1750 alkaen ja sisältää 24&nbsp;254 elämäkertaa. Kun 25. osa ilmestyi, Wurzbach sai aatelisarvon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Amerikanpuolalaiset

**Amerikanpuolalaiset** (, ) ovat yhdysvaltalaisia, jotka ovat syntyneet tai joiden juuret ovat Puolassa. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan Yhdysvalloissa asui 9&nbsp;152&nbsp;819 puolalaistaustaista henkilöä vuonna 2018.

Puolalaiset ovat Yhdysvaltojen suurin slaavilaiskansoja edustava väestöryhmä. Ensimmäiset merkinnät puolalaisista maahantulijoista on vuodelta 1609 Virginian Jamestownin dokumenteissa, ja he olivat käsityöläisiä kuten lasinpuhaltajia ja puuseppiä. Vuonna 1719 puolalainen tutkimusmatkailija Anthony Sadowski perusti Amityn kylän Pennsylvaniaan. Puolalaiset aatelismiehet Tadeusz Kościuszko (1746–1817) ja Casimir Pulaski (1747–1779) taistelivat Yhdysvaltain vapaussodassa, ja Savannah’ssa kaatuneen Pułaskin kunniaksi vietetään yhä merkkipäivää aina lokakuussa.

Ensimmäinen varsinainen siirtolaisaalto Puolasta Yhdysvaltoihin tapahtui 1800-luvun alkupuolen mittaan ja koostui alle kahdesta tuhannesta yläluokan poliittisesta pakolaisesta. Suurempi aalto puolalaisia tuli vuoden 1860 ja ensimmäisen maailmansodan välillä, ja silloin syynä oli Puolan maaseudun köyhyys ja nälänhätä. Nämä siirtolaiset asettuivat useimmiten itärannikon ja Keskilännen suuriin teollisuuskaupunkeihin: New Yorkiin, Buffaloon, Pittsburghiin, Clevelandiin, Detroitiin, Milwaukeehen, Minneapolisiin, Chicagoon ja St. Louisiin, joissa yhä on maan suurimmat puolalaisyhteisöt. Kolmas puolalaisaalto tapahtui Neuvostoliiton vuosina eli ensimmäisen maailmansodan ja kylmän sodan välillä. Neuvostoliiton romahdettua ja Puolan vapauduttua alkoi neljäs aalto.

## Tunnettuja amerikanpuolalaisia
*Eminem, rap-artisti
*Pat Benatar, laulaja
*Zbigniew Brzezinski, presidentti Jimmy Carterin neuvonantaja
*Neil Diamond, laulaja-lauluntekijä
*Dianne Feinstein, demokraattipoliitikko
*Kazimierz Funk, biokemisti
*John Wayne Gacy, sarjamurhaaja
*Alan Greenspan, ekonomisti
*Bonnie Hunt, koomikko ja näyttelijä
*Laura Ingraham, konservatiivinen kommentaattori
*Scarlett Johansson, näyttelijä
*Janae Kroc, kehonrakentaja
*Jane Kaczmarek, näyttelijä
*Brittney Karbowski, ääninäyttelijä
*Jerzy Kosinski, kirjailija
*Gene Krupa, jazzrumpali
*Stephanie Kwolek, kemisti
*Tory Lane, pornonäyttelijä
*Téa Leoni, näyttelijä
*Bronisław Malinowski, antropologi
*Arthur Miller, näytelmäkirjailija
*Czesław Miłosz, runoilija
*Paul Newman, näyttelijä
*Krystian Ochman, muusikko
*Jerry O’Connell, näyttelijä
*Joe Pavelski, jääkiekkoilija
*Michael J. Pollard, näyttelijä
*Casimir Pulaski, sotapäällikkö
*John Ratzenberger, näyttelijä
*Helena Rubinstein, kosmetiikkayrittäjä
*Haym Salomon, pankkiiri
*Sarah Silverman, koomikko
*Martha Stewart, tv-persoona
*Leopold Stokowski, kapellimestari
*Parisa Tabriz, tietoturva-asiantuntija
*Tom Tataranowicz, ohjaaja
*Alan Tudyk, näyttelijä
*Tracey Ullman, näyttelijä
*Eli Wallach, näyttelijä
*Jackie Walorski, republikaanipoliitikko
*Paul Winchell, vatsastapuhuja ja ääninäyttelijä
*Steve Wozniak, Applen toinen perustaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Friedrich Ferdinand Flemming

**Friedrich Ferdinand Flemming** (28. helmikuuta 1778 Neuhausen, Erzgebirge, Saksa – 27. toukokuuta 1813 Berliini) oli saksalainen silmälääkäri, säveltäjä ja laulaja.

Flemming opiskeli lääketiedettä Wittenbergissä 1796−1800 sekä Jenassa, Wienissä ja Triestessä. Hän toimi lääkärinä Berliinissä vuodesta 1803. Siellä hän  otti laulutunteja Berliinin Sing-Akademien (Sing-Akademie zu Berlin) johtajalta Carl Freidrich Zelteriltä. Tämä oli vuorostaan perustanut Liedertafel nimisen seuran, mieskuoroyhdistyksen, joka kokoontui kuukausittain aterialle ja laulamaan seuran jäsenten kirjoittamia ja säveltämiä lauluja. Flemming oli mukana seurassa, mutta hän lähti Napoleonin sotiin, ja sairastui siellä lavantautiin ja kuoli. Seura vaali Flemmingin muistoa ja hänen kirjoittamansa sävelmä Integer vitae-oodiin oli seuran suosituimpia lauluja. Sen lisäksi seura hankki pokaalin, joka nimettiin Flemmingin mukaan ja josta seuran kokouksissa erityistilanteissa juotiin hänen muistolleen. Pokaali valmistettiin pronssista, ja sitä lyödessä se soi a-sävelellä. 

Vuosina 1809−1832, Zelterin kuolemaan saakka seuran jäsenet kirjoittivat 254 laulua. Eniten laulettu oli Flemmingin sävellys Horatiuksen XXII oodiin ”Integer vitae scelerisque purus”. Laulu on sävelletty 5.10.1811 ja julkaistiin *Tafelgesänge* -kokoelmassa 1825 neliäänisenä mieskuorolauluna. Siitä tuli nopeasti tunnettu, etenkin hautajaisissa käytettynä laulu. 

Flemmingin sävelmä on käytössä myös hengellisten laulujen sävelmänä, myös suomenkielisten tekstien yhteydessäː

* Hengellisiä lauluja ja virsiä -kirjassa laulut 118 (118 "Autuaat on ne, jotka kuollessansa", Sakari Topelius 1860, suom. L. Pohjanpää 1923) ja 120 ("Lankesi arpa ajanlapsen vaivaan", Kustaa Adolf Lamminheimo,1921)
* Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 306 "Autuas joukko, jolla kuollessansa" (Zacharias Topelius 1869, suom. Lauri Pohjanpää 1923, uud. suom. Pekka Kivekäs 1998)
* Hengellinen laulukirja -kirjassa laulu 503 "Taivainen Isä, Sua rukoilemme" (Joël Blomqvist)
* Seurakunta laulaa -kirjassa laulu 274 "Laupias Isä, käännä kasvos meihin" (Joël Blomqvist, suom. Saimi Moberg).

## Lähteet
Ngbandit

**Ngbandit** ovat adamawalais-ubangilaista kieltä puhuva kansa Keski-Afrikan tasavallassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa.

Ngbandit asuvat Ubangijoen keskijuoksulla Keski-Afrikan tasavallan eteläosassa (noin 300&nbsp;000 henkeä) ja Kongon demokraattisen tasavallan pohjoisosassa (250&nbsp;000). Pieni ryhmä asuu Kongon tasavallassa.

Ngbandit ovat kulttuuriltaan lähellä bandeja ja gbajoja. He jakautuvat useisiin heimoryhmiin. Ngbandin kielen sangon murteesta on kehittynyt alueen yleiskieli.

Ngbandien perinteisiä elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsästys ja keräily. Monet käyvät ansiotöissä metsätyömailla. Yhteiskunta perustuu patrilineaarisiin sukuryhmiin ja suurperheiden muodostamiin kyläyhteisöihin. Ngbandit harjoittavat perinteistä uskontoa. Heillä on rikas musiikkikulttuuri.

## Lähteet
Bandat

**Bandat** ovat adamawalais-ubangilaista kieltä puhuva kansa Keski-Afrikan tasavallassa ja Kongon demokraattisessa tasavallassa.

Bandat asuvat Ubangi- ja Charijokien välisellä alueella. Heitä on yli 1,5 miljoonaa henkeä, joista noin 950&nbsp;000 asuu Keski-Afrikan tasavallassa ja 600&nbsp;000 Kongon demokraattisessa tasavallassa. Pieniä ryhmiä on myös Sudanissa ja Kongon tasavallassa. Bandoihin kuuluu lukuisia heimoja, joilla on omat nimityksensä.

Bandojen uskotaan olevan peräisin Darfurin alueelta. Heidän elinkeinojaan ovat maanviljely, puutarhanhoito ja karjanhoito. Perinteisen yhteiskunnan perustan muodostavat suurperheistä koostuvat kyläyhteisöt.

Bandat harjoittavat perinteistä uskontoa. Osa on kristittyjä (katolisia ja protestantteja). Muslimeiksi kääntyneitä bandoista käytetään nimitystä runga.

## Lähteet
Einar Billing

**Einar Magnus Billing** (6. lokakuuta 1871 Lund, Ruotsi – 17. joulukuuta 1939 Västerås) oli ruotsalainen luterilainen teologi ja Västeråsin piispa.

Billingin isä oli Västeråsin ja myöhemmin Lundin piispa Gottfrid Billing. Hän suoritti ylioppilastutkinnon ja opiskeli Uppsalassa, jossa hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1891 ja teologian kandidaatin tutkinnon 1898. Hänet vihittiin papiksi Lundin hiippakuntaan 1900. Vuosina 1901–1908 hän oli dogmatiikan ja moraaliteologian dosentti Uppsalan yliopistossa, sekä myöhemmin samojen aineiden apulaisprofessorina ja samalla Hagbyn kirkkoherra. Sen ohella hän toimi rykmentinpappina Uppsalan tykistörykmentissä. Vakinaisen professorin virkaan hänet nimitettiin 1908 sekä Uppsalan Pyhän Kolminaisuuden seurakunnan kirkkoherraksi 1918. Hänestä tuli teologian tohtori 1911. Hänet nimitettiin Västeråsin piispaksi 1920 jossa hän toimi kuolemaansa saakka 1939.  

Teologina Billing tuli tunnetuksi ennen muuta kansankirkkoteologiansa takia. Hän oli niin sanotun nuorkirkkoliikkeen keskeisiä hahmoja 1900-luvun alkupuoliskolla. Ruotsin kirkon sisäinen ”nuorkirkkoliike” toteutti vuosina 1909–1911 ”opiskelijoiden ristiretkiä” seurakuntiin ja kokoontumisia pidettiin myös työväentaloissa "Ruotsin kansa – Jumalan kansa" (Sveriges folk – ett Guds folk) -otsikon alla. Liikkeen johdossa Billingin ohella oli tuleva Karlstadin piispa J. A. Eklund ja tuleva arkkipiispa Nathan Söderblom. Billing oli systemaatikko, jonka teologinen ja aatteellinen ajattelu antoi uutta innostusta Ruotsin kirkolle. Hän puhui "uskonnollisesti motivoituneesta kansankirkosta", jonka tärkein tehtävä on välittää Ruotsin kansalle sanoma anteeksiantamuksesta. 

Nuorkirkko­liike vaikutti myös virsituotantoon ja herätti uutta intoa ulkolähetykseen. Kaikki kolme liikkeen johtohahmoa ovat kirjoittaneet virsiä. Einar Billiningin virsituotannosta tunnetaan vain yksi virsi, ”Nu gläd dig, min ande i Herran”, vuodelta 1922. Virsi painettiin *Vår lösen* -lehdessä 1922 otsikolla ”En tröstepsalm” (lohdutusvirsi) ja siinä oli 12 säkeistöä. Virsi on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa virsi 272.  

Virsi on ilmestynyt suomeksi Hengellisiä lauluja ja virsiä -kokoelmassa, laulu 241 ”Nyt riemuita, sieluni muista”,  (suom. Elias J. Pentti 1951).

Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi on Per Boremanin ja Jaakko Haavion 1946–1947 kääntämä ja Niilo Rauhalan uudelleen 1995 kääntämä "Nyt, sieluni, laula ja kiitä". 

Virsi on myös Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa virsi 373.

**<big>Billingin teoksia</big>**

* *Luthers lära om staten* (1900)
* *De etiska tankarna i urkristendomen* (1907)
* *Försoningen* (1908)
* *Vår kallelse* (1909)
* *Folkkyrkan och förkunnelsen* (1912)
* *I katekesundervisningens tjänst. Utdrag ur meddelande från kungliga katekesnämnde*n (1916)
* *Herdabref till Prästerskapet i Västerås Stift*  (1920)

## Lähteet
Naho Yoshimi

**Naho Yoshimi** (; s. 31. tammikuuta 1972 Meguro, Tokio, Japani) on japanilainen puolustajana pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Japanin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 1998 Naganossa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan sen ollessa A-sarjatasolla Kanadassa 2000 ja sen ollessa B-sarjatasolla Suomessa 1999.

## Lähteet
Rewa (Intia)

**Rewa** on Intian Madhya Pradeshin osavaltiossa sijaitseva noin 235&nbsp;000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Nimensä se on saanut Narmada-joen toisesta nimestä, joka on Rewa. Rewan ruhtinaskunta perustettiin vuoden 1400 tienoilla ja Rewan kaupungista tuli sen pääkaupunki vuonna 1597. Vindhya Pradeshin pääkaupunki siitä tuli vuonna 1948. Kaupungissa on Rewan linnoitus, jonka sisältä löytyy useita temppeleitä. 13 kilometrin päässä Rewasta sijaitsee Govindgarh, joka toimi Rewan maharadžan kesäpääkaupunkina.

Intian vuoden 2011 väestönlaskennassa Rewan asukasluku oli 235&nbsp;654 henkeä. Asukkaista 87 prosenttia oli uskonnoltaan hindulaisia ja toiseksi suurin uskonto oli islam (12&nbsp;%). Slummeissa eli noin 22 prosenttia rewalaisista eli 52&nbsp;786 henkeä. Lukutaitoisten osuus Rewan asukasluvusta oli 86 prosenttia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arshad Nadeem

**Arshad Nadeem** (, s. 2. tammikuuta 1997 Mian Channu, Punjab, Pakistan) on pakistanilainen keihäänheittäjä ja olympiavoittaja.

## Tausta
Nadeem syntyi pienessä Mian Channun kylässä Punjabin provinssissa. Hänen isänsä oli yksinhuoltaja ja ammatiltaan muurari. Nadeemilla oli seitsemän sisarusta. Hänen veljensä kannustivat häntä yleisurheilun pariin, ja Nadeem alkoi käymään koulun ohella heittämässä kiekkoa ja keihästä.

## Ura

Nadeem saavutti Etelä-Aasian kisoissa 2016 pronssia Pakistanin ennätystuloksella 78,33. Hän oli samana vuonna kolmas myös alle 20-vuotiaiden Aasian-mestaruuskilpailuissa tuloksella 73,40. Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Vuonna 2017 hän sijoittui kolmanneksi Islamic Solidarity Games -tapahtumassa ja seitsemänneksi Aasian-mestaruuskilpailuissa.

Nadeem sijoittui kahdeksanneksi Kansainyhteisön kisoissa 2018. Karsinnassa hän heitti Pakistanin ennätyksen 80,45. Jakartan Aasian kisoissa 2018 hän saavutti pronssia jälleen maansa ennätyksellä 80,75. Hän sijoittui 2019 Aasian-mestaruuskilpailuissa kuudenneksi. Hän karsiutui Dohan MM-kilpailuissa loppukilpailusta Pakistanin ennätystuloksella 81,52. Hän paransi maansa ennätyksen samana vuonna lukemiin 83,65 Peshawarissa 14. marraskuuta ja lukemiin 86,29 Kathmandussa 7. joulukuuta.

Nadeem heitti Pakistanin ennätyksen 86,38 Iranissa huhtikuussa 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 84,62. Hän oli viides myös Eugenen MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 86,16. Saman vuoden Birminghamin Kansainyhteisön kisoissa hän voitti kultaa Pakistanin ennätystuloksella 90,18. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän voitti hopeaa tuloksella 87,82. Kyseessä oli Pakistanin ensimmäinen mitali yleisurheilun maailmanlaajuisissa arvokilpailuissa. Pariisin olympialaisissa 2024 hän voitti kultaa olympiaennätyksellä ja Aasian ennätyksellä 92,97. Hän voitti Aasian-mestaruuden Gumissa 2025 tuloksella 86,40. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän oli kymmenes.

## Lähteet
Makat

**Makat** ovat bantukieliä puhuvien kansojen ryhmä Kamerunissa, Keski-Afrikan tasavallassa ja naapurimaissa.

Makoja on noin 810&nbsp;000 henkeä. Heistä 600&nbsp;000 asuu Kamerunissa, 130&nbsp;000 Keski-Afrikan tasavallassa, 35&nbsp;000 Gabonissa, 35&nbsp;000 Kongon tasavallassa ja 10&nbsp;000 Päiväntasaajan Guineassa. Makojen esivanhemmat ovat muuttaneet sisämaahan Kamerunin keskiosan ylängöltä joitakin vuosisatoja sitten.

Makojen elinkeinoja ovat maanviljely, metsästys, keräily ja karjanhoito. Monet käyvät ansiotöissä metsätyömailla tai kautsuplantaaseilla. Ruokavalion perustan muodostavat maniokki ja banaani.

Perinteinen yhteiskunta perustuu suurperheiden muodostamiin kyläyhteisöihin sekä suku- ja heimoryhmiin. Makat harjoittavat perinteistä uskontoa. Osa on katolisia.

## Lähteet
Takizawa

**Takizawa** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Iwaten prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Moriokan luoteispuolella. Kaupunki on rakentunut Iwatevuoren itäjuurelle. Takizawassa on 55&nbsp;561 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 182,46 neliökilometriä.

Takizawan kyläkunta syntyi vuonna 1889 Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä. Alue tunnetaan vanhastaan hevosten laidunalueena. Asutus on suhteellisen uutta, ja aluetta on raivattu maanviljelyn käyttöön toisen maailmansodan jälkeen. Takizawassa tuotetaan muun muassa riisiä, maitoa, naudanlihaa ja hedelmiä, kuten omenoita ja vesimeloneja. Kaupungin eteläosiin on rakennettu Moriokaa palvelevia lähiöitä. Takizawa oli Japanin suurin kyläkunta, kunnes sille myönnettiin kaupunkioikeudet vuonna 2014.

Takizawassa on Iwaten prefektuurinyliopiston ja Japanin itsepuolustusmaavoimien toimintoja. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu Onikoshi Sōzen-jinjan šintolainen pyhäkkö, joka tunnetaan hevosten suojeluspyhäkkönä. Siellä järjestetään vuosittain festivaali, johon kuuluu hevoskulkue Moriokaan saakka (*Chaguchagu umakko*). Iwatevuoren ympäristö kuuluu Towadan–Hachimantain kansallispuistoon. Takizawaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Tazawako-linja ja IGR Iwate ginga -rautatien Iwate ginga -rautatielinja.

## Kuvia

Tiedosto:Iwate Industry Culture & Convention Center, Arena(2016.11.27).jpg|Iwaten teollisuuden kulttuuri- ja kokouskeskus
Tiedosto:Sugo stn 1.jpg|Sugon rautatieasema
Tiedosto:鬼越蒼前神社.jpg|Onikoshi Sōzen-jinja
Tiedosto:Takizawa city hall.JPG|Takizawan kaupungintalo


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Angus King

**Angus Stanley King Jr.** (s. 31. maaliskuuta 1944) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hän on toiminut vuodesta 2013 lähtien toisena Mainen senaattoreista. Hänen nykyinen kautensa päättyy tammikuussa 2025.

King opiskeli Dartmouth Collegessa ja suoritti siellä BA-tutkinnon vuonna 1966. King opiskeli myös Virginian yliopistossa ja valmistui sieltä vuonna 1969.

King toimi Mainen kuvernöörinä vuosina 1995–2003. Hänet valittiin sitoutumattomana edustajana Yhdysvaltain senaattiin vuonna 2012 ja uudelleen vuonna 2018.

King on naimisissa Mary Hermanin kanssa ja heillä on neljä lasta.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kingin viralliset kotisivut
Citilink

**Citilink** on indonesialainen halpalentoyhtiö. Se perustettiin vuonna 2001 Garuda Indonesian alaiseksi halpalentobrändiksi, joka lensi lähinnä Indonesian sisäisiä lentoja. Yhtiö toimi täysin Garuda Indonesian alla elokuuhun 2012 saakka, minkä jälkeen se on ollut erillinen tytäryhtiö operoiden omalla kutsukoodillaan, lentoyhtiökoodillaan, logollaan ja asuillaan.

Citilink avasi ensimmäisen kansainvälisen reitin vuonna 2017 lentäessään Balin Denpasarilta Itä-Timorin Diliin. Vuonna 2019 yhtiöllä oli lentoja kahdeksaan kansainväliseen kohteeseen, kuten Kuala Lumpuriin, Phnom Penhiin ja Kunmingiin. 

Marraskuussa 2018 Garuda Indonesia otti tytäryhtiönsä Citilinkin välityksellä hallintaansa Sriwijaya Airin toiminnan ja taloushallinnon osana yhteistyösopimusta. Marraskuussa 2019 sopimus päättyi. Marraskuussa 2020 Indonesian hallitus ilmoitti suunnitelmistaan saada yhdeksän valtio-omisteista yhtiötä holdingyhtiön alle. Siihen kuuluisi Citilinkin lisäksi Garuda Indonesia ja suuret turismiyhtiöt.

## Citilinkin lento 800
Joulukuussa 2016 Citilinkin lento 800 Surabayalta Jakartaan viivästyi, kun ohjaamossa työskennelleen kapteenin epäiltiin olleen juovuksissa, ja hänet vaihdettiin toiseen kapteeniin ennen lennon lähtöä. Myöhemmin hänet irtisanottiin epäammattimaisen käytöksen vuoksi. Tapauksesta levisi mediassa videoita ja Citilinkin toimitusjohtaja Albert Burhan ilmoitti eroavansa asemastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lentoyhtiön kotisivut
Khulm

**Khulm** (, ) eli entinen **Tašqurghan** () on kaupunki Afganistanin pohjoisosassa Samanganin maakunnassa. 

## Maantiede

Khulm sijaitsee Afganistanin Samanganin maakunnassa Mazar-e Šarifin ja Balkhin kaupungeista itään. Alueen korkeus merenpinnasta on 450 metriä. Kaupungin läpi virtaa Khulmjoki, joka saa alkunsa Hindukušin vuorilta etelässäja haihtuu ennen Amudarjan jokea pohjoisessa. Kaupunkia kutsuttiin aikanaan nimellä Tašqurghan, eli suomeksi kivilinna.

## Historia

Nykyinen Khulm on mahdollisesti antiikin Aornos. Historioitsija Arrianos mainitsee Aleksanteri Suuren vallanneen sen talvella 330–329 ennen ajanlaskun alkua. Myöhemmin kirjoittanut Xuanzang, buddhalainen matkailija Kiinasta, mainitsi paikkakunnan Hu-linin kuningaskuntana. Xuanzangin mukaan kuningaskunnan pääkaupungissa oli yli kymmenen buddhalaista luostaria ja 500 munkkia.

Sittemmissä islamilaisissa lähteissä kaupunki mainitaan useampaan otteeseen alueen muslimivalloitukseen liittyen. Kutayba ibn Muslimin sanotaan voittaneen hefhaliittien kuningas Tarkhan Nizakin "Khulmin laaksossa" vuonna 708 tai 709, sekä vuonna 737 Asad ibn Abd Allah al-Kasrin sotiessa Tokharian turkkilaisia ja sogdialaisia vastaan. Islamilaisissa lähteissä mainitaan sitytemmin useita khulmilaisia lain- ja uskonoppineita.

Khulmin vaiheista Keski-Aasian ja Persian turkkilaisten dynastioiden kaudella tiedetään vain vähän. Näihin aikoihin Amudarjan eteläpuolelle alkoi kuitenkin levittäytyä turkkilaista asutusta. 1700-luvulla Nadir Šahin valtakaudella Khulmia hallitsi Kilidj Ali beg-niminen uzbekkihallitsija. Paikallinen hallitsija oli ilmeisesti muodollisesti alisteinen Kabulin Dorrani-kuninkaille, mutta käytännössä kuitenkin itsenäinen. Vastineeksi itsenäisestä asemastaan paikallinen hallitisja puolusti aluetta Amudarjan takaa hyökkääviltä uzbekeilta. Näiden hyökkäyksien takia 1800-luvun alussa Khulmiin perustettiin uusi keskusta (Tašqurghan) sen nykyiselle paikalleen noin 6 kilometriä etelään vanhasta keskustasta. Vanha Khulm autioitui. Brittiläinen tutkimusmatkailija William Moorcroft mainitsee vuonna 1824 Konduzin hallitsijan siirtäneen vanhemman Khulmin kaupungin väestön omaan pääkaupunkiinsa. Uudemman Khulmin hallitsijat olivat Konduzin hallitsijan vasalleja, kunnes Dust Muhammad Khan liitti alueen 1850-luvulla Afganistaniin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Huma Qureshi

**Huma Qureshi** (; s. 28. heinäkuuta 1986 New Delhi) on intialainen näyttelijä ja malli. Hän työskentelee pääasiassa hindinkielisissä tuotannoissa. Hänet tunnetaan muun muassa kriitikoiden ylistämistä elokuvista *[[Gangs of Wasseypur – Part 1]]* (2012), *[[Gangs of Wasseypur – Part 2]]* (2012) ja *[[Badlapur (elokuva)|Badlapur]]* (2015).

## Filmografia

## Televisio

## Musiikkivideot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Lynk & Co 05

**Lynk & Co 05** on kiinalaisen Geelyn omistaman Lynk & Con vuodesta 2019 lähtien valmistama crossover-tyyppinen automalli. Sen perä on muotoiltu coupémaisen viistoksi. 

Malli perustuu samalle CMA-pohjalevylle kuin muutkin merkin mallit sekä esimerkiksi Volvo XC40. Moottorina on 2,0-litrainen bensiinimoottori ja voimansiirtona kahdeksanportainen automaattivaihteisto. Keväällä 2021 tuli saataville ladattava hybridimalli kolmesylinterisellä 1,5-litraisella (180&nbsp;hv) bensiinimoottorilla ja seitsemänportaisella kaksoiskytkinvaihteistolla. Sähkömoottorin kanssa voimalinjan yhteisteho on 261 hevosvoimaa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Synclavier

**Synclavier** oli varhainen digitaalinen syntetisaattori, moniääninen digitaalinen näytteenottojärjestelmä ja musiikkityöasema, jonka valmisti New England Digital Corporation Vermontin Norwichista. Sitä tuotettiin eri muodoissa 1970-luvun lopulta 1990-luvun alkuun. Instrumenttia ovat käyttäneet merkittävät muusikot, muun muassa Frank Zappa.

## Lähteet
Xi’anin Jiaotong-yliopisto

**Xi’anin Jiaotong-yliopisto** (, , lyhennys **XJTU**) on  Xi’anissa sijaitseva kiinalainen tutkimusyliopisto. Se kuuluu Kiinan huippuyliopistojen C9-liigaksi kutsuttuun ryhmään. Yliopiston osaaminen on kansainvälisesti korkeatasoista erityisesti insinööritieteiden, tekniikan, johtamisen ja elämätieteiden alalla. Yliopisto on hallinnollisesti suoraan Kiinan opetusministeriön alaisuusuudessa. Vuonna 1896 Shanghaihin perustettuna oppilaitoksena (Nanyang College) alkunsa saanut yliopisto on yksi Kiinan vanhimmista korkeakouluopetusta antavista oppilaitoksista.

Yliopistolla on kolme kampusaluetta: Xingqing, Yanta ja Qujiang. Päätoimisia opiskelijoita oli yhteensä 40&nbsp;436, joista 19&nbsp;629 opiskeli maisteri- tai tohtoritutkintoa. Henkilökuntaan kuului 6&nbsp;137 ihmistä, joista päätoimisteen opettajakuntaan kuului 3&nbsp;081 henkeä.

Xi’anin Jiaotong-yliopisto kuuluu maansa yliopistojen kärkiryhmään. Esimerkiksi tuhat tutkimuksen huippuyliopistoa maailmasta kokoava Shanghain yliopistoranking luokitteli sen maailmanlistansa (2020) jaettuun sijaluokkaan 101–150 ja maansa yliopistoista jaetulle 7.–13. sijalle. Englanninkieltä korostava THE-yliopistoranking (2021) arvosti Xi’anin Jiaotong-yliopiston vasta jaetulle maailmanlistan sijalle 601–800.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tonttuparaati

**Tonttuparaati** () on saksalaisen Kurt Noackin sävellys, johon Sauvo Puhtila (Saukki) teki vuonna 1960 suomenkieliset, jouluiset tonttuparaatia tarkoittavat sanat.

"Tonttuparaati"-laulu ilmestyi Brita Koivusen, Laila Kinnusen ja Vieno Kekkosen EP-levyllä "Hyvää joulua" marraskuussa 1960. Musiikista vastasi Jaakko Salon orkesteri. Laulun ovat myöhemmin levyttäneet myös muun muassa Markku Aro, Matti ja Teppo, Erin ja Lauluduo Cat Cat.

"Tonttuparaati" on reipas ja iloinen joululaulu. Sen musiikki menee koko ajan eteenpäin. Orkesterisovituksissa melodia alkaa tavallisesti huilulla ja oboella, mutta pian jatkavat klarinetti ja fagotti. Alussa melodia on leikkisä ja loppua kohden se muuttuu juhlalliseksi ja leveäksi viulujen soittamana.

Laulun sanat kertovat joulupukin ja joulutonttujen lähdöstä Korvatunturilta lahjoja jakamaan ja matkasta "yli metsän ja maan, läpi yön, yli kukkulavyön". Laulu loppuu kertosäkeeseen: "Näin tonttu-ukkojen joukot Korvatunturiltaan. Saapuvat lahjoja tuomaan, tummaan jouluiltaan. Kun valot kuusen loistaa, tonttu jo kolkuttaa. Tähtien valoa, hyvyyttä jaloa, lämmintä hymyä lahjaksensa, kiltit lapset saa." 

## Sävellyksen alkuperä
"Tonttuparaati"-kappaleen sävelsi saksalainen Kurt Noack vuonna 1912 ja se sai nimekseen Heinzelmännchens Wachtparade D-duuri, op.5. Se on hänen tunnetuin teoksensa. Kurt Noack syntyi vuonna 1893 ja kuoli 1945. Hän oli 19-vuotias säveltäessään kappaleen. Alkuperäisen instrumentaaliversion julkaisi vuonna 1912 Baltischer Musikverlag Stettinissä. Gramofonilevyn kannessa on kuva kolmesta valkopartaisesta kääpiöstä vihreissä vaatteissa ja punaisessa lakissa marssimassa kiväärit olkapäillään. Ilmestymisensä jälkeen sävellystä soitettiin orkestereissa ja julkaistiin useina eri sovituksina. Pohjoismaissa ainakin 1930-luvulta lähtien sävellys on yhdistetty joulutonttuihin. Tähän viittaavat cover-versioiden ruotsin- ja tanskankieliset nimet, kuten "Tomtarnas vaktparad" ja "Nissernes vaktparade". Cover-versioissa oli myös sanoitettuja esityksiä.

## Lähteet
Mitsuko Igarashi

**Mitsuko Igarashi** (; s. 21. elokuuta 1977 Tomakomai, Hokkaidō, Japani) on japanilainen hyökkääjänä pelannut jääkiekkoilija. Hän pelasi Japanin naisten jääkiekkomaajoukkueessa olympialaisten naisten jääkiekkoturnauksessa 1998 Naganossa. MM-kilpailuissa hän edusti maajoukkuettaan sen ollessa A-sarjatasolla Kanadassa 2000 ja sen ollessa B-sarjatasolla Suomessa 1999.

## Lähteet
Chiara Mair

**Chiara Mair** (s. 31. elokuuta 1996) on itävaltalainen alppihiihtäjä.

Mair kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Flachaun suurpujottelussa tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Sankt Moritzin paripujottelussa joulukuussa 2018 oltuaan 23:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän laski ensimmäisen kerran tammikuussa 2020 oltuaan Flachaun pujottelussa kahdeksas. Parhaimmillaan hän on sijoittunut kuudenneksi Kranjska Goran pujottelussa helmikuussa 2020.

Mair saavutti Åren nuorten MM-kilpailuissa 2017 pronssia sekä pujottelussa että suurpujottelussa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pujottelussa kuudenneksi.

## Lähteet