open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Salomėja Nėris

**Salomėja Nėris** (oik. **Salomėja Bačinskaitė-Bučienė**; 17. marraskuuta 1904 Kiršai – 7. heinäkuuta 1945 Moskova) oli liettualainen runoilija. Häntä pidetään yhtenä parhaimmista Liettuan ensimmäisen tasavallan (1918–1940) ajan runoilijoista, syinä ovat hänen runojensa puhtaat tunteet, melodisuus, puhdas muoto ja ajatusten syvällisyys. 

## Elämänvaiheita
Nėris opiskeli Liettuan yliopistossa kirjallisuutta ja liettuan ja saksan kieliä. Opiskeluaikoinaan hän työskenteli opettajana. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa *Anksti rytą* (suom. Aamulla varhain) ilmestyi vuonna 1927. Vuonna 1928 hän valmistui ja pääsi Lazdijain lukioon opettamaan saksaa. Vuoteen 1931 saakka hän kirjoitti kansallismielisiin ja roomalaiskatolisiin julkaisuihin. 

Käännös kohti vasemmistolaisuutta tapahtui vuonna 1929 kun Nėris oli Wienissä opiskelemassa saksaa. Hän ihastui  siellä liettualaiseen lääketieteen opiskelijaan Bronius Zubrickasiin, jolla oli vahva vasemmistolainen vakaumus. Muutettuaan Kaunasiin vuonna 1931 hän julkaisi toisen runokokoelmansa, jossa käy läpi hengellistä kriisiään. Samaan aikaan hän kirjoitti vallankumousrunoja kommunisteja sympatisoivaan *Trĕcias frontas* -lehteen. Siellä ilmestyi myös hänen lupauksensa työskennellä kommunismin hyväksi. Kirjoitus ei ollut kuitenkaan Nėrisin tekemä, vaan *Trĕcias frontas* -lehden toimittajat Kostas Korsakas ja Valys Drazdraukas kirjoittivat sen käyttäen Nėrisin nimeä. 

Nėris solmi avioliiton vuonna 1936 ja oleskeli seuraavan vuoden Pariisissa. Liettuan valtionpalkinto myönnettiin Nėrisille vuonna 1938 ja hän kuului katoliseen nuorten ja opiskelijoiden järjestöön Ateitisiin. 

Neuvostoliitto miehitti Liettuan kesällä vuonna 1940 ja vilpillisten vaalien jälkeen maalle nimitettiin nukkeparlamentti. Nėris oli yksi parlamentin jäsenistä ja mukana lähetystössä, joka anoi Liettuan liittämistä Neuvostoliittoon. Häntä pyydettiin myös kirjoittamaan Stalinia ylistävä runo, mihin hän suostui. Hän kirjoitti myös muita kommunismia tukevia ja ihannoivia runoja. Entiset oppilaat lähettivät hänelle kirjeitä, jossa syyttivät Nėrisiä maanpetturuudesta ja pyysivät häntä vaihtamaan taiteilijanimensä. Neris on joki Liettuassa, ja Nėris laittoi nimeensä pyynnön jälkeen pisteen e:n päälle, minkä jälkeen nimi ei tarkoita mitään. 

Nykyään jotkut uskovat, että Nėris toimi Neuvostoliiton puolesta pakotettuna. Toiset taas pitävät häntä uskollisena kommunistina, eivätkä lue hänen runojaan. 

Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon kesällä 1941 ja miehitti myös Liettuan. Miehitysajan, 1941–1944 hän oleskeli Neuvostoliitossa. Hän palasi Kaunasiin heti kun se oli mahdollista. Pian paluunsa jälkeen Nėris sairastui. Häntä hoidettiin Moskovassa, missä hän kuoli vuonna 1945. Hänet haudattiin Liettuaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.booksfromlithuania.lt
Betty Oberacker

**Betty Oberacker** (17. lokakuuta 1932 – 28. kesäkuuta 2024) oli yhdysvaltalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän saavutti kansainvälistä mainetta sekä solistina että kamarimuusikkona. Hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa, Israelissa, Aasiassa, Australiassa, Meksikossa ja Yhdysvalloissa. Hän toimi pianonsoiton ja kamarimusiikin professorina Ohion osavaltionyliopistossa ja Kalifornian yliopistossa, Santa Barbarassa. Oberacker levytti useille levymerkeille ja tulkitsi niin perinteistä kuin nykyaikaista ohjelmistoa.

## Lähteet
Jacqueline Ogeil

**Jacqueline Ogeil** on australialainen cembalisti. Hän sai musiikin kandidaatin, musiikkipedagogiikan kandidaatin ja musiikin maisterin arvot Melbournen yliopistosta. Hänen opettajinaan ovat olleet Gustav Leonhardt (Amsterdam, 1993), Colin Tilney (Toronto) ja John O'Donnell (Melbourne). Opiskeluaikoinaan hän voitti pianistina Royal South Street Competitionin Ballaratissa ja Heidelbergin Eisteddfodin. Vuonna 1989 hän sai Rotaryn stipendin nuorimpana sen 40:een vuoteen saaneena. Vuonna 1995 hänelle myönnettiin Queen Elizabeth II Silver Jubilee Trust Award ja hän eteni semifinalistiksi *Young Achiever of the Year* -kilpailussa. 

Ogeililla on ollut huomattava kysyntä säestäjänä. Hän on soittanut continuota muiden muassa Gerald Englishin, Cynthia O'Brienin, Ruth Wilkinsonin, Ensemble Gombertin, Fonte Musicalen, Lucinda Moonin, Gary Ekkelin ja nokkahuiluvirtuoosi Susanne Ehrhardtin kanssa. Ehrhardtin kanssa Ogeil kiersi Euroopassa heinäkuussa 1998 ja julkaisi levyn *La Follia*. Ogeil on myös esiintynyt Melbournen sinfoniaorkesterin kanssa. 

Ogeil on vieraillut Victorian College of the Artsin musiikkikoulun luennoitsijana vuonna 1996. Hän on myös Keski-Queenslandin musiikkikonservatorion nimikkotaiteilija. Solistina Ogeil on esiintynyt Australiassa, Euroopassa ja Kanadassa. Hänen julkaisemiinsa levytyksiin kuuluvat *The Virtuoso Harpsichord* (1995), *Buxtehude at the Harpsichord* (1997) ja *La Follia* (1998). 

Varhaisen ohjelmiston ohella Ogeil on tulkinnut myös cembalolle sävellettyjä nykymusiikkiteoksia. Hän muun muassa esitti ensimmäistä kertaa Australiassa Naji Hakimin teoksen *Shasta (Five movements for harpsichord)* vuonna 1994 ja teki tästä sävellyksestä maailman ensimmäisen levytyksen, jota Hakim itse ylisti. Ogeilin soittama instrumentti on Marc Nobelin vuonna 1988 Melbournessa rakentama cembalo. Kyseinen soitin on kopio 1600-luvun flaamilaisesta soittimesta, jonka rakensi Jean Couchet.

## Lähteet
Luka Oida

**Luka Oida** on yhdysvaltalainen pianisti. Hän syntyi eteläisessä Kaliforniassa, aloitti pianonsoiton opintonsa kuuden vuoden iässä ja sai kandidaatin arvon pianonsoitossa Northwestern Universitysta. Muutettuaan New Yorkiin vuonna 2009 Oida eteni maisteriksi Manhattan School of Musicissa. Hän on aktiivinen esiintyjä, joka on tulkinnut sekä solistista että kamarimusiikkimateriaalia muun muassa New Yorkissa, Chicagossa ja Los Angelesissa. Hän on esiintynyt myös Yhdysvaltain ulkopuolella Itävallassa, Italiassa ja Japanissa. Orkesterin solistina hänen ohjelmistoonsa kuuluu Wolfgang Amadeus Mozartin 20. pianokonsertto.

Oida on toiminut opetustehtävissä muun muassa Geneven musiikkikonservatoriossa. Hän on esiintynyt Japanissa hyväntekeväisyysmielessä vuonna 2011 sattuneen tsunamin jälkeen.

## Lähteet
Mireille Darc

**Mireille Darc** (alun perin *Mireille Aigroz*, 15. toukokuuta 1938 Toulon, Ranska – 28. elokuuta 2017 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä. Hän näytteli 1960- ja 1970-luvuilla eroottisissa elokuvarooleissa.

Darc teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1960 Jacques Dupont'n ohjaamassa elokuvassa *Les distractions*, jonka pääosassa oli Jean-Paul Belmondo. Hän näytteli sen jälkeen 1960-luvulla elokuvissa *Mourir d'amour* (1960, *[[Kuolemalla on siniset silmät]]*), *Virginie* (1962), *Pouic-Pouic* (1963), *Monsieur* (1964), *Les barbouzes* (1964, *[[5 erittäin salaista asiamiestä]]*), *Les bons vivants* (1965, *[[Ilotalon lemmikit]]*) ja *Galia* (1966, *[[Galia – elää kuumasti]]*). Seuraavalla vuosikymmenellä hän näytteli elokuvassa *[[Borsalino]]* (1970, kreditoimaton prostituoitu), jossa Belmondo oli jälleen pääosassa, sekä Pierre Richardin kanssa komediassa *[[Pitkä vaalea mustakenkäinen]]* (1972), josta tehtiin myös jatko-osia. Darcilla oli näkyviä elokuvarooleja myös 1980-luvulla. Hän oli naimisissa arkkitehti Pascal Desprez'n kanssa ja hänellä oli vuodesta 1968 alkaen 15-vuotinen seurustelusuhde näyttelijä Alain Delonin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Harri Vainio

**Harri Uolevi Vainio** (s. 2. heinäkuuta 1947 Pertteli) on suomalainen lääkäri ja toksikologi, joka toimi Työterveyslaitoksen pääjohtajana runsaan vuosikymmenen ajan (2003–2015).

Vainio valmistui Turun yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1973 ja väitteli samana vuonna lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa oli otsikoitu *On the topology and synthesis of drug-metabolizing enzymes in hepatic endoplasmic reticulum*. Turun yliopiston toksikologian dosentti hän oli vuodesta 1975.

Hän toimi Työterveyslaitoksen työhygienian ja toksikologian osastonjohtajana ja professorina 1975–1996. Hän oli WHO:n syöpätutkimuksen yksikön päällikkönä Lyonissa 1983–1987, 1996–1998 ja 2000–2003. Helsingin yliopiston toksikologian professori Vainio oli 1996-1997. Karoliinisen instituutin professori Vainio oli 1998–2000. 

Työterveyslaitoksen pääjohtajaksi hänet nimitettiin 2003, Jorma Rantasen jälkeen. Hän jäi tehtävästä eläkkeelle 2015 ja työskenteli vielä sen jälkeen Kuwaitissa Kuwaitin yliopiston kansanterveystieteellisen tiedekunnan perustamisvaiheessa tiedekunnan varadekaanina. Työterveyslaitoksen johtajana Vainiota seurasi Antti Koivula.

Tutkijana Vainio on ollut erittäin tuottelias. Vuoteen 2007 mennessä hän oli ollut kirjoittajana jo yli 600 tieteellisesssä tutkimusartikkelissa tai muussa julkaisussa toksikologian ja karsinogeneesin aihepiiristä.

Harri Vainiolla on kolme lasta ensimmäisestä avioliitostaan. Vainion puoliso vuodesta 2001 on professori Elisabete Weiderpass. 

## Lähteet
Eugenio Giraldoni

**Eugenio Giraldoni** (20. toukokuuta 1871 Marseille – 23. kesäkuuta 1924 Helsinki) oli italialainen baritoni. Vuonna 1900 hän lauloi Giacomo Puccinin oopperan Tosca ensiesityksessä paroni Scarpian roolin.

Giraldonin vanhemmat olivat baritoni Leone Giraldoni ja sopraano sekä viulisti Carolina Ferni. Hän teki oopperadebyyttinsä Barcelonassa Escamillon roolissa oopperassa Carmen vuonna 1891.

Giraldonin oopperakokemus kehittyi lukuisissa eri näytöksissä Italiassa ja vieraillessaan Etelä-Amerikassa vuonna 1898. Paikka oopperan historiassa huipentui, kun hän pääsi vuonna 1900 esittämään paroni Scarpiaa Toscan ensi-illassa Teatro Costanzissa Roomassa. Säveltäjä Puccini oli kirjoittanut Scarpian osan Toscaan juuri Giraldonia varten. Hän esiintyi myös Alberto Franchettin *[[La figlia di Jorio]]*n ensi-illassa Italian kuuluisimmassa oopperatalossa Milanon La Scalassa vuonna 1906.

Hän lauloi Venäjällä ja Puolassa vuosina 1901–1907 ja New Yorkin Metropolitan-oopperassa kaudella 1904–1905. Vuonna 1913 hän esiintyi Pariisin Opéra-Comiquessa jälleen Scarpian roolissa sekä Madama Butterflyn Sharplessina.

Giraldonilla oli tumma, resonoiva ääni ja vahva lavakarisma. Hänen muita muistettavia roolejaan olivat Don Carlos, Aida, Lohengrin, Hamlet, Berliozin La damnation de Faust ja Jevgeni Onegin.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Giraldoni lauloi etupäässä italialaisissa provinssiteattereissa. Hän jäi eläkkeelle Triestessä vuonna 1921. Hänen viimeinen oopperaesiintymisensä oli isän roolissa oopperassa *[[Gustave Charpentier|Louise]]*.

Giraldoni teki myös joukon levyäänityksiä, joista jotkut on uudelleenjulkaistu CD-muodossa.

Suomen itsenäistymisen jälkeen Giraldoni vietti kesiään Karjalan kannaksella Uudellakirkolla Neuvolan kylän lähellä, ensin Lempiälässä ja sitten Kirjavalassa. Giraldoni tuli Uudellekirkolle aina keväisin Italiasta ja palasi sinne syksyisin. Monet Suomalaisen Oopperan taiteilijat saivat kesän aikana opetusta Giraldonilta täällä.

Giraldoni vieraili Scarpian roolissa Suomen kansallisoopperassa vuonna 1923. Hän palasi seuraavana vuonna antamaan laulutunteja, mutta kuoli pian Suomeen saavuttuaan. Giraldoni kuoli juhannusaattona 1924 sydänkohtaukseen Fennia-hotellissa, jossa hän oli hiukan aikaisemmin antanut laulutunteja kahdelle kansallisoopperan jäsenelle.  Hänet on haudattu Helsingin ortodoksiselle hautausmaalle.

## Lähteet
* *Le guide de l'opéra*, Mancini & Rouveroux, (Fayard, 1986);
* *The Record of Singing*, Michael Scott, (Duckworth, 1977).
### Viitteet
Laura Fortino

**Laura Fortino** (s. 30. tammikuuta 1991 Hamilton, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana voittanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa yhden kullan, neljä hopeaa ja yhden pronssin. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Markham Thunderia.
 
Fortino voitti olympiakultaa Sotšissa 2014 ja saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Pyeongchangin turnauksessa hänet valittiin tähdistöjoukkueeseen. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2012 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017 ja MM-pronssia vuonna 2019. Vuoden 2012 MM-kilpailuissa hänet valittiin turnauksen tähdistöjoukkueeseen.

Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Fortino saavutti hopeaa vuosina 2008 ja 2009.

Fortino on edustanut Cornellin yliopiston joukkuetta vuosina 2009–2013 sekä sen jälkeen Brampton Thunderia 2014–2017 ja Markham Thunderia vuodesta 2017. Hän voitti CWHL:n mestaruuden vuonna 2018. Kaudella 2015–2016 hänet valittiin CWHL:n parhaaksi puolustajaksi.

## Lähteet
Esko Rautio

**Esko Benjam Rautio** (10. marraskuuta 1932 Alatornio – 15. elokuuta 2017 Kiuruvesi) oli kunnallisneuvos, joka toimi Kiuruveden kunnan- ja kaupunginjohtajana yli kaksikymmentä vuotta. 

Esko Rautio syntyi maanviljelijä Erkki Raution ja emäntä Siiri Uusitalon perheeseen. Hänen puolisonsa oli seurakuntasihteeri Toini Irma Sofia Rautopuro. Rautio suoritti kunnallistutkinnon ja valmistui sosionomiksi 1969. Hän toimi Karungin kunnansihteerinä 1956–1971 ja Puolangan kunnanjohtajana 1971–1972. Kiuruvedellä Rautio oli kunnanjohtaja 1972–1992 ja kaupunginjohtaja vuodesta 1993. Kunnallisneuvoksen arvo hänelle myönnettiin vuonna 1989. Kiuruveden kaupunginjohtajan tehtävästä Rautio jäi eläkkeelle vuonna 1995.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Esko Rautio on kuollut. Kiuruvesi-lehti, 23.8.2017.
Lauriane Rougeau

**Lauriane Rougeau** (s. 12. huhtikuuta 1990 Pointe-Claire, Quebec) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana voittanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa yhden kullan ja neljä hopeaa. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Montréal Canadiennesiä.
 
Rougeau voitti olympiakultaa Sotšissa 2014 ja saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018. Hän on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2012 sekä saavuttanut MM-hopeaa vuosina 2013, 2015, 2016 ja 2017.

Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Rougeau saavutti hopeaa vuonna 2008. Hänet valittiin turnauksen parhaaksi puolustajaksi.

Rougeau on edustanut Cornellin yliopiston joukkuetta vuosina 2009–2013. CWHL-debyyttinsä hän teki jo kaudella 2007–2008 Montréal Starsin joukkueessa, jossa hän pelasi myös kaudella 2014–2015. Vuodesta 2015 hän on edustanut Montréal Canadiennesiä. Hän voitti CWHL:n mestaruuden vuonna 2017.

## Lähteet
Tadaaki Otaka

**Tadaaki Otaka** (; s. 1947 Kamakura) on japanilainen kapellimestari. Hän opiskeli Toho Gakuen -musiikkikoulussa Hideo Saiton johdolla ja jatkoi opintojaan Wienissä Hans Swarowskyn ja Spannagelin? johdolla. Otaka on toiminut muun muassa Tokion filharmonikkojen sekä NHK-sinfoniaorkesterin vakituisena kapellimestarina ja Osakan filharmonikkojen musiikillisena johtajana. Hänet tunnetaan erityisen hyvin Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa hän on johtanut lukuisia merkittäviä orkestereita.

Oopperan alalla Otaka on johtanut muun muassa *[[Peter Grimes]]in*, *[[Fidelio]]n*, *[[Lepakko (operetti)|Lepakon]]*, *[[Tosca]]n*, *[[Tannhäuser]]in*, *[[Carmen]]in*, *[[Taika-ampuja]]n* ja *[[Salome]]n* esityksiä. Hän on myös johtanut muiden muassa Teizo Matsumuran, Toru Takemitsun ja Akira Miyoshin teosten kantaesityksiä.

## Lähteet
Renata Fast

**Renata Fast** (s. 6. lokakuuta 1994 Hamilton, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa puolustajana. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana voittanut olympialaisissa kultaa Pekingissä 2022 ja saavuttanut hopeaa Pyeongchangissa 2018 ja Milano–Cortinassa 2026. MM-kilpailuissa hän on voittanut kultaa kotikisoissaan 2021 ja Tanskassa 2022 ja saavuttanut hopeaa Yhdysvaltain kisoissa 2017 ja kotikisoissaan 2023 sekä pronssia Suomessa 2019. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Toronto Furiesia.

Fast edusti Burlington Barracudasia vuosina 2010–2012 ja Clarksonin yliopiston joukkuetta vuosina 2012–2016. Vuodesta 2016 hän on pelannut Toronto Furiesin joukkueessa. Hän voitti NCAA:n mestaruuden vuonna 2014.

## Lähteet
Laura Stacey

**Laura Stacey** (s. 5. toukokuuta 1994 Mississauga, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana voittanut olympialaisissa kultaa Pekingin olympialaisissa 2022 ja saanut hopeamitalin Pyeongchangissa 2018 ja Milano–Cortinassa 2026. Hän voitti MM-kilpailuissa kultaa kotikisoissaan 2021 ja Tanskassa 2022 ja saavutti hopeaa Yhdysvaltain kisoissa 2017 ja kotikisoissaan 2023 sekä pronssia Suomen kisoissa 2019. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Markham Thunderia.

Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa Stacey voitti kultaa vuonna 2012 ja saavutti hopeaa vuonna 2011.

Stacey edusti Dartmouthin yliopiston joukkuetta vuosina 2012–2016. Kaudella 2016–2017 hän pelasi CWHL:ää Brampton Thunderissa ja hänet valittiin kauden tulokkaaksi. Kaudella 2017–2018 hän voitti CWHL:n mestaruuden Markham Thunderin joukkueessa.

## Lähteet
Ada Äijälä

**Ada Elisabeth Äijälä-Räsänen** ( 31. joulukuuta 1886 Pietari – 13. huhtikuuta 1928 Leppävaara, Espoo) oli suomalainen filosofian maisteri ja koulunjohtaja. Hän perusti Helsinkiin vuonna 1927 toimintansa aloittanaan 8-luokkaisen *Uuden Yksityisen yhteislyseon*, vuodesta 1938 Arkadian yhteislyseo.

Pietarissa syntyneen Ada Äijälän isä oli Suomen valtion rautateiden palveluksessa. Hän kävi Pietarin suomalaista valmistavaa koulua ja perheen muutettua Turkuun 1898 Turun suomalaista tyttökoulua. Perhe muutti sitten Helsinkiin ja Ada pääsi ylioppilaaksi 1905 Svenska Privata läroverket för flickor-koulusta. Hän kävi Suomen Liikemiesten Kauppaopiston ja työskenteli sieltä valmistuttuaan Osuusliike Elannossa ja Helsingin yksityisen kauppakoulun opettajana.

Ada Äijälä siirtyi sanomalehtialalle ja oli toimittajana eri lehdissä Kotkassa ja Lahdessa sekä Savo-lehdessä Kuopiossa. Hän palasi opiskelemaan ja valmistui 1914 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Valmistuttuaan hän oli työssä vuoteen 1927 saakka rautatiehalituksessa ja toimi samalla osa-aikaisena opettajana Helsingin kunnallisessa yhdenpäivänkoulussa.

Ada Äijälä meni vuonna 1927 naimisiin Kastorin perustajan toimitusjohtaja, rakennusmestari Isak Räsäsen (1881–1942) kanssa. He perustivat samana vuonna Helsinkiin oman koulun, 8-luokkaisen Uuden Yksityisen yhteislyseon joka toimi aluksi Balderin talossa Aleksanterinkatu 12:ssa. Ada Äijälä toimi koulussa opettajana ja oli koulun johtajana kuolemaansa saakka. 

Ada Äijälä oli 1910-luvulta alkaen Suomalaisen Naisliiton jäsen. Hän kuului liiton keskushallitukseen ja oli liiton Helsingin osaston varapuheenjohtajana 1921–1927. Hän perusti myös Sippolaan Naisliiton osaston. Hän piti esitelmiä liiton kokouksissa ja avusti Naisten Ääni-lehteä käyttäen muun muassa nimimerkkiä *Tähystäjä*. Äijälä oli mukana myös nuorsuomalaisten ja myöhemmin edistyspuolueen toiminnassa.

Ada Äijälän kuoltua hänen perustamansa koulun ylläpitäjäksi tuli *Ada Äijälän Koulu Oy*. Koulu sai oman talonsa vuonna 1938 Arkadiankadulta ja sen nimeksi tuli Arkadian yhteiskoulu. Koulu siirtyi vuonna 1991 Nurmijärven Klaukkalaan ja toimii nykyään nimellä Arkadian yhteislyseo.

Ada Äijälä sai surmansa liikenneonnettomuudessa Espoon Leppävaarassa kun hänen miehensä ohjaama henkilöauto törmäsi rautatien tasoylikäytävällä paikallisjunan kylkeen. Paikalla oli huono näkyvyys rakennusten, puiden ja pensaiden takia. Auton törmätessä junan kylkeen Ada Äijälä sinkoutui ulos autosta ja sai päähänsä kuolettavan iskun. Muut autossa olleet eivät saaneet vammoja.  

## Teoksia
* *Naimisissa olevan naisen kansallisuuskysymys*. Tekijä, Oulu 1923
* *Fru och Fröken som tilltalsord : föredrag hållet vid tredje nordiska kvinnosakskongressen i Helsingfors 3-5 juni 1924*. Helsingfors 1924
* *Voiko olla rouva - vaikka ei ole rouva?* : Rouva-nimityksen yleistämiskeskuksen julkaisuja. Rosma, Helsinki 1925

## Lähteet
Sara Macliver

**Sara Macliver** on australialainen oopperalaulaja sekä konsertti- ja resitaaliesiintyjä, äänialaltaan sopraano. Häntä pidetään yhtenä johtavista barokkiohjelmiston tulkitsijoista maassaan. Hän opiskeli Perthissä sopraano Molly McGurkin johdolla. Hän toimi jo opiskeluaikanaan West Australian Opera Companyn palveluksessa; hänen rooleihinsa yhtiölle ovat kuuluneet Micaelan rooli *[[Carmen]]issa*, Papagenan rooli *[[Taikahuilu]]ssa*, Giannettan rooli *[[Lemmenjuoma]]ssa* ja Nannettan rooli *[[Falstaff]]issa*.

Mcliver on muun muassa levyttänyt Georg Friedrich Händelin *[[Messias (oratorio)|Messias]]*-oratorion (2002), jonka esitys myös näytettiin kahdesti kansallisessa televisiossa. Johann Sebastian Bachin aarioiden ja duettojen levytys mezzosopraano Sally-Anne Russellin kanssa toi Macliverille ARIA-palkintoehdokkuuden. Macliver on levyttänyt myös Giovanni Battista Pergolesin *[[Stabat Mater (Pergolesi)|Stabat Materin]]* tulkinnan. Hän asuu Sydneyssä miehensä ja kolmen lapsensa kanssa.

## Lähteet
Chitorin linnake

**Chitorin linnake**, tai **Chittorgarh**, on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva linnake. Unesco on valinnut Chitorin linnakkeen ja muut Rajasthanin kukkulalinnoitukset maailmanperintöluettelon kohteeksi vuonna 2013. Linnake on rakennettu 600-luvulla. Linnake toimi rajputvaltakunta Mewarin pääkaupunkina.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vrijji

**Vrijji**, tai **Vajji** oli Licchaviklaanin muodostama valtio muinaisen Intian pohjoisosassa, nykyisen Biharin osavaltion alueella. Vrijjin valtio oli olemassa 6. vuosisadalta eaa. 4. vuosisadalle jaa. Vrijji oli yksi kuudestatoista Mahajanapada-valtiosta, jotka hallitsivat Pohjois-Intiaa.

## Lähteet
Kjell Espmark

**Kjell Espmark** (19. helmikuuta 1930 Strömsund, Jämtland, Ruotsi – 18. syyskuuta 2022) oli ruotsalainen kirjailija ja kirjallisuudentutkija ja Tukholman yliopiston kirjallisuustieteen professori emeritus. Hänet valittiin Ruotsin akatemiaan 1981.

Espmark oli yksi niistä kolmesta Ruotsin akatemian jäsenestä, jotka erosivat Akatemiasta Me too -kohun vuoksi. Hän sai vuonna 1975 Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnon, 1980 Schückin palkinnon, 1985 Bellmanin palkinnon, 1998 Kellgrenin palkinnon ja 2000 Samfundet De Nion suuren palkinnon.

Näytteitä Espmarkin runoista on antologiassa *Ny lyrik = Uutta lyriikkaa* (Kirjailijakeskus 1984 ).

## Lähteet
Jillian Saulnier

**Jillian Saulnier** (s. 7. maaliskuuta 1992 Halifax, Nova Scotia) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa hyökkääjänä. Hän on Kanadan maajoukkueen pelaajana saavuttanut olympialaisissa yhden kulta- ja yhden hopeamitalin sekä MM-kilpailuissa yhden kullan, kaksi hopeaa ja yhden pronssin. Seuratasolla hän edustaa CWHL-seura Calgary Infernoa.
 
Saulnier saavutti olympiahopeaa Pyeongchangissa 2018 ja MM-hopeaa vuosina 2015 ja 2016 sekä MM-pronssia vuonna 2019. Kultaa hän voitti Kanadan MM-kilpailuissa 2021 ja Pekingin olympialaisissa 2022. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa vuonna 2010 ja saavutti hopeaa vuonna 2009.

Saulnier on edustanut Stoney Creek Sabresiä kaudella 2008–2009, Toronto Aerosia vuosina 2009–2011, Cornellin yliopiston joukkuetta vuosina 2011–2015 sekä CWHL-seura Calgary Infernoa vuodesta 2015. Hän voitti CWHL:n mestaruuden vuonna 2016.

## Lähteet
Rikardis Schweriniläinen

**Rikardis Schweriniläinen** (ruots. *Rikardis av Schwerin*, saks. *Richardis, Ricardis*) ; (1348 – 23. huhtikuuta - 11. heinäkuuta 1377) oli saksalainen prinsessa, josta tuli vuonna 1365 Albrekt Mecklenburgilaisen puolisona Ruotsin kuningatar.

## Suku
Rikardis oli vanhan von Hagenin ruhtinassuvun viimeisen kreivin, Otto I Schwerinin (k. 1357) ja Mathilda (Mechthild) von Werle-Goldbergin (k. 1361) tytär. 

## Avioliitto
Rikardis avioitui vuonna 1359 tulevan Ruotsin kuningas Albrekt Mecklenburgilaisen (1338/1340–1412) kanssa, jonka kanssa avioliittosopimus solmittiin Wismarissa (Boitzeburg) jo 12. lokakuuta 1352.

Rikardikselle ja Albrektille syntyi kaksi lasta:

* Erik Mecklenburgilainen (n. 1365–1397), Ruotsin valtaistuimen perillinen ja Gotlannin herra
* Rikardis Katarina Mecklenburgilainen, *Richardis Catharina* (n. 1370/1372–1400), avioitui Prahassa vuonna 1388 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle IV:n nuorimman pojan Johannes Böömilaisen (1370–1396), Määrin rajakreivin ja Görlitzin (Lausitzin) herttuan kanssa. Heille syntyi yksi lapsi, herttuatar Elisabet I Luxemburgilainen (1390–1451), josta tuli vuonna 1411 Luxemburgin hallitsija.

Rikardis on haudattu dominikaaniluostariin Tukholman vanhassa kaupungissa.

## Lähteet
Kasperi

**Kasperi** voi tarkoittaa seuraavia:

* Kasperi, miehen etunimi:
** Kasperi Heikkinen (s. 1980), suomalainen hard rock -kitaristi
** Kasperi Heinänen (s. 2001), suomalainen jääkiekkoilija
** Kasperi Hirvonen (s. 1996), suomalainen jääpalloilija
** Kasperi Hämäläinen (s. 2001), suomalainen pesäpalloilija
** Kasperi Kaksonen (s. 2002), suomalainen pesäpalloilija
** Kasperi Kapanen (s. 1996), suomalainen jääkiekkoilija
** Kasperi Kotkaniemi (s. 1999), suomalainen jääkiekkomaalivahti
** Kasperi Kropsu (s. 1993), suomalainen skeittaaja ja katuvalokuvaaja
** Kasperi Laine (s. 1978), rap-artisti
** Kasperi Liikonen (s. 1994), suomalainen jalkapalloilija
** Kasperi Nordman, suomalainen näyttelijä
** Kasperi Nuto (s. 1995), suomalainen jääkiekkoilija
** Kasperi Ojala (s. 1991), suomalainen jalkapalloilija
** Kasperi Ojantakanen (s. 1995), suomalainen jääkiekkoilija
** Kasperi Salo (s. 1979), suomalainen sulkapalloilija
** Kasperi Sarikoski (s. 1988), suomalainen jazzpasunisti ja säveltäjä
** Kasperi Tanttu (1886–1918), suomalainen kirjailija
** Kasperi Torikka (s. 1999), suomalainen jääkiekkoilija
** Kasperi Valto (s. 2003), suomalainen mäkihyppääjä
** Kasperi Vehkaoja (s. 2005), suomalainen pesäpalloilija
** Kasperi Vehmaa (s. 2005), suomalainen pituushyppääjä
** Kasperi Virta (s. 2003), tanssija ja näyttelijä

* Kasperi, Seinäjoen suuralue
* Kasperi, lähiö Seinäjoella Kasperin suuralueella

## Katso myös

* Kasper (täsmennyssivu)
Pyhä kaupunki

**Pyhä kaupunki** on jollekin uskonnolle symbolisesti tärkeä kaupunki, joka liittyy usein kiinteästi kyseisen uskonnon historiaan. Pyhä kaupunki on tyypillisesti tärkeä pyhiinvaelluskohde, mikä tuo kaupungille vaurautta ja vahvistaa kaupungin uskonnollisen eliitin poliittista asemaa suhteessa valtion muihin valtakeskuksiin. Pyhä kaupunki on usein myös uskonnollinen hallintokaupunki ja uskonnon opillinen keskus. Kaupungin symbolinen merkitys tekee pyhästä kaupungista paljon tärkeämmän kuin sen pelkkä strateginen merkitys olisi. Tämä tekee kaupunkiin kytkeytyvistä poliittisista kiistoista erityisen vaikeita, mistä tunnettu esimerkki on Jerusalem.

Jerusalem on pyhä kaupunki niin juutalaisuudelle, kristinuskolle kuin islamillekin. Juutalaisuuden muut pyhät kaupungit ovat Hebron, Safed ja Tiberias. Rooma on katolilaisten pyhä kaupunki. Mekka ja Medina ovat tärkeimmät kaikille islamin suuntauksille pyhät kaupungit. Šiialaisuuden tärkeimmät pyhät kaupungit ovat Najaf, Karbala, Kazimijja ja Samarra. Hindulaisuuden seitsemän muinaista pyhää kaupunkia ovat Ayodhya, Mathura, Haridwar, Varanasi, Kanchipuram, Dvaraka ja Ujjain. Cusco oli Inkavaltakunnan pyhä kaupunki.

## Esimerkkejä

Shrine of the Báb in Haifa 6801-11.jpg|Haifa on bahailaisuuden pyhä kaupunki.
St Peter's Square, Vatican City - April 2007.jpg|Rooma on katolilaisuuden pyhä kaupunki.
Temple mount.JPG|Jerusalem on islamin, kristinuskon ja juutalaisuuden pyhä kaupunki.
Akal Takht and Harmandir Sahib, Amritsar, Punjab, India.jpg|Amritsar on sikhiläisyyden pyhä kaupunki.
A packed house - Flickr - Al Jazeera English.jpg|Mekka on islamin pyhä kaupunki.
Varanasi Munshi Ghat3.jpg|Varanasi on hindulaisuuden pyhä kaupunki.


## Lähteet
Anémone

**Anémone** (syntyjään **Anne Bourguignon**; 9. elokuuta 1950 Pariisi – 30. huhtikuuta 2019) oli ranskalainen näyttelijä ja yhteiskunnallinen vaikuttaja.

Anne Bourguignon sai ensimmäisen elokuvaroolinsa *Anémonen* vuonna 1968 ja otti roolinimen taiteilijanimekseen. Hänen ensimmäinen iso roolinsa oli komediaohjaaja Coluchen elokuvassa *Vous n'aurez pas l'Alsace et la Lorraine* vuonna 1977. Hän työskenteli useiden eri ranskalaisten ohjaajien elokuvissa. Hän sai roolin myös yhdysvaltalaisen Willard Huyckin ohjaamassa komediassa *French Postcards* (1979). Kaikkiaan hän esiintyi kymmenissä eri elokuvissa 1960-luvulta 2010-luvulle. Vuonna 2017 hän ilmoitti vetäytyvänsä eläkkeelle näyttelijäntyöstä.

Anémone osallistui yhteiskunnalliseen toimintaan feminismin puolesta ja geneettisesti muunneltujen ruoka-aineiden käyttöä vastaan.

Anémone kuoli sairastettuaan pitkään 68-vuotiaana.

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Helvig (Ruotsin kuningatar)

**Helvig Holsteinilainen** (, ) ; (1255-1260-luvun alku – 1324-1326) oli saksalainen prinsessa, josta tuli kuningas Maunu Ladonlukon puolisona Ruotsin kuningatar.

## Suku
Helvigin vanhemmat olivat Holsteinin kreivi Gerhard I (k. 1290) ja tämän ensimmäinen puoliso Elisabet Mecklenburgilainen (k. 1280), joka oli Mecklenburgin herttua Johann I:n tytär. Hänellä oli viisi sisarusta, ja suvulla oli yhteyksiä Pohjoismaihin avioliittojen kautta. Kolmesta veljestä tuli jokaisesta vuorollaan Holsteinin kreivi; vanhin sisar Luitgard (k. 1289) Braunschweig-Lüneburgin herttua Johann I:n kanssa ja tämän kuoltua Anhalt-Zerbstin herttua Albrecht I:n kanssa; nuorin sisar Elisabet (k. 1274/1284) avioitui Wölpen kreivi greve Burchard I:n kanssa. 

## Avioliitto ja jälkeläiset
Maunu Ladonlukko ehti olla kihloissa tai muuten suhteessa kahden Helvigin sukulaisen kanssa ennen avioliittoa Helvigin kanssa. Heidät vihittiin Kalmarissa 11. marraskuuta 1276. Maunu oli tehnyt itsestään kuninkaan vuotta aiemmin syrjäyttämällä veljensä Valdemar Birgerssonin. Tämä johti vuosina 1278-1280 folkungien yllyttämään kapinaan Maunua vastaan ​​ja tämän aikana Helvigin isä Gerhard vangittiin Skarassa. Helvig etsi turvaa läheisestä luostarista. 

Huomenlahjaksi hän sai Dåvön tilan Munktorpin kunnassa ja kolme läänitystä Västmanlandissa: Snevringenin (jossa Dåvö sijaitsee), Fellingsbron ja Åkerbon.  

Avioliitosta syntyi ainakin kuusi lasta, joista viisi eli yli lapsuusajan:

* Erik (1277–1279), kuoli kaksivuotiaana
* Ingeborg Maununtytär (1277/1279 –1319), avioitui 1296 Tanskan kuningas Eerik Menvedin kanssa, avioliitto oli lapseton
* Birger Maununpoika (1280/1281–1321), Ruotsin kuningas 1290-1318, avioitui 1298 Märta Eerikintyttären kanssa, heille syntyi neljä lasta
* Eerik Maununpoika (n. 1282–1318), Södermanlandin herttua, kuoli vankeudessa
* Valdemar Maununpoika (n. 1285–1318), Suomen herttua, kuoli vankeudessa
* Rikissa (1285/1287–1347/1348), nunna ja Pyhän Klaran luostarin abbedissa.

## Kuningatar
Helvig kruunattiin Ruotsin kuningattareksi Söderköpingissä 29. heinäkuuta 1281. Tapahtuma on vanhin tunnettu Ruotsin kuningattaren kruunaus. Samassa seremoniassa heidän poikansa Birger nimettiin valtaistuimen perilliseksi. Juhlallisuuksien aikana kaupunkia valaisi useita tuhansia soihtuja, joiden huolimatton käyttö johti laajaan tulipaloon.

## Leskikuningatar
Puolisonsa kuoleman jälkeen vuonna 1290 Helvig asui leskentilallaan Dåvössä aina kuolemaansa asti. Hänet mainitaan eläneen siellä vielä 7. maaliskuuta 1324, mutta hän kuoli ennen 14. helmikuuta 1326. Hänen uskotaan haudatun miehensä kanssa Riddarholmin kirkkoon Tukholmaan. Uudemmat haudan tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että kukaan tässä hautakammiossa ei voi olla Maunu Ladonlukko tai hänen lähisukulaisensa, mutta sen läheisyydessä on ollut vuosina 2011-2019 käynnissä laajennettu tutkimus.

## Viitteet
Françoise Adret

**Françoise Adret** (7. elokuuta 1920 Versailles – 1. huhtikuuta 2018 Pariisi) oli ranskalainen balettitanssija ja koreografi. Hän perusti Lyonin oopperan baletin ja toimi sen taiteellisena johtajana vuosina 1985–92. Lisäksi hän työskenteli muun muassa Amsterdamin oopperan baletissa 1950-luvulla, Nizzassa 1960-luvulla sekä Pohjois- ja Etelä-Koreassa, Pietarissa, Marseillessa ja Nancyssa (1999). Hän kuoli 97 vuoden iässä.

## Lähteet
Agnete Kirk Thinggaard

**Agnete Kirk Thinggaard** (s. 18. toukokuuta 1983, Billund, Tanska) on tanskalainen kilparatsastaja, joka on noussut julkisuuteen erityisesti perittyään merkittävän osan Lego-konsernista ja noustuaan tästä syystä miljardööriksi. 

Maaliskuussa 2018 yhdysvaltalainen talousjulkaisu Forbes luokitteli hänet miljardöörilistallaan maailman 351. rikkaimmaksi ihmiseksi. Tuolloin hänen varallisuudekseen arvioitiin oli 5,4 miljardia dollaria. Tämä vastasi 18,8 prosentin osuutta leluvalmistaja Legosta. Hän on Lego-yhtiön neljättä omistajasukupolvea. Kirk Thinggaardilla on yhdessä isänsä (Kjeld Kristiansen), siskonsa (Sofie Kirk Kristiansen) ja veljensä (Thomas Kirk Kristiansen) kanssa 75 prosentin omistusosuus leluyhtiöstä. Omistusta hallitaan holdingyhtiö Kirkbin välityksellä, ja kullakin osakkaalla on 25 prosentin osuus tästä holdingyhtiöstä. Sen välityksellä osakkaat omistavat myös 30 prosentin osuuden Merlin Entertainmentista (muun muassa Madame Tussauds -vahakabinetti), sekä sijoituksia kiinteistöhin ja tuulivoimapuistoihin. Kirk Thinggaard toimii myös Lego-säätiön hallituksessa. Säätiö omistaa 25 prosenttia leluvalmistajasta. 

Kirk Thinggaard ratsasti Tanskan joukkueessa, joka voitti hopeaa Kouluratsastuksen Euroopan mestaruuskilpailuissa Göteborgissa elokuussa 2017. Vuonna 2016 hän edusti Tanskaa Rio de Janeiron olympialaisissa lajinaan kouluratsastus. Loppuvuodesta 2015 Tanskassa uutisoitiin Kirk Thinggaardilla ja hänen kahdella lähisukulaisellaan olevien hevosten arvoksi yhteensä 161 miljoonan Tanskan kruunua.

Hän on suorittanut alemman korkeakoulututkinnon (B.Sc., psykologia) Aarhusin yliopistossa. Thinggaard on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. 

## Lähteet
Licchavi

**Licchavit**, olivat merkittävä klaani, joka hallitsi muinaisen Intian pohjoisosassa sijaitsevaa Vrijjin valtiota 500-luvulta eaa. 400-luvulle jaa. He asettuivat 500-luvulla Gangesin varrelle, nykyisen Biharin osavaltion alueelle. Heidän pääkaupunkinaan toimi Vaishali. Licchavit kilpailivat valta-asemasta Pohjois-Intiassa Magadhan valtion kanssa, minkä vastavoimaksi he perustivat Vrijjin valtion muiden merkittävien klaanien kanssa. Licchavit pysyivät merkittävänä vaikuttajana Pohjois-Intiassa 400-luvulle asti. Heidän valtansa levisi myös nykyisen Nepalin alueelle, missä Licchavihallitsijat hallitsivat 700-luvulle asti.

## Lähteet
Nathalie Delon

**Nathalie Delon** (alun perin *Francine Canovas*, 1. elokuuta 1941 Oujda, Marokko – 21. tammikuuta 2021 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä. Hän oli vuosina 1964–1968 naimisissa näyttelijä Alain Delonin kanssa.

Nathalie Delon sai vuonna 1967 ensimmäisen elokuvaroolinsa Jean-Pierre Melvillen filmissä *[[Ajojahti (vuoden 1967 elokuva)|Ajojahti]]*, vaikka hänellä ei ollut näyttelijäkoulutusta. Seuraavana vuonna hän sai naispääosan elokuvassa *[[Yksityistunteja]]* (1968) ja sen jälkeen 1970-luvun lopulle asti useita isoja rooleja siitä huolimatta, että avioero Alain Delonin kanssa vei häneltä työmahdollisuuksia. Tähän kauteen kuuluu muun muassa ranskalais-belgialainen kauhuelokuva *[[Munkki ja paholainen]]* (1972).  

Nathalie ja Alain Delonin poika Anthony Delon (s. 1964) on näyttelijä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Bron rautatieasema

**Bron rautatieasema** on Upplands-Bron kunnassa sijaitseva Tukholman paikallisjunaverkostoon kuuluva asema. Asemasta on matkaa Tukholman keskustaan noin 30 kilometriä. Brosta lähtee paikallisjuna Tukholman kautta Haningeen puolen tunnin välein.
Nobuko Imai

**Nobuko Imai** (; s. 18. maaliskuuta 1943 Tokio, Japani) on japanilainen alttoviulisti. Hän aloitti opiskelun Tokion Toho Gakuen -musiikkikoulussa ja lähti pian tämän jälkeen Yhdysvaltoihin, jossa hän opiskeli Juilliard Schoolissa ja Yalen yliopistossa. Hän voitti *Young Concert Artists International Auditions* -kilpailun vuonna 1967 sekä korkeimmat palkinnot Geneven kansainvälisessä musiikkikilpailussa ja kansainvälisessä ARD-musiikkikilpailussa Münchenissä. 

Imoi on esiintynyt muiden muassa Concertgebouw-orkesterin, BBC:n sinfoniaorkesterin, Berliinin filharmonikkojen, Bostonin sinfoniaorkesterin ja Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Hän oli kolmen Hindemith-festivaalin taiteellisena johtajana vuosina 1995–1996 Wigmore Hallissa, Columbian yliopistossa ja Casals-salissa. Imai tunnetaan innovatiivisesta lähestymistavasta instrumenttiinsa. Hän on luonut taidemusiikin ohjelmistoon kuuluvista selloteoksista sovituksia alttoviululle. 

Imai on tehnyt kymmenittäin levytyksiä eri levymerkeille; hän on saavuttanut huomiota muun muassa Philipsin levytyksellä, jolla kuullaan Johann Sebastian Bachin sellosarjat alttoviululle sovitettuina versioina. Hän on levytyksillään tehnyt yhteistyötä myös Toru Takemitsun kanssa ja kantaesittänyt George Benjaminin, Duncan McTierin sekä David Hornen teoksia. 

Imai toimi professorina Detmoldin musiikkikorkeakoulussa vuosina 1983–2003 ja on lisäksi opettanut Amsterdamissa, Utrechtissa, Sionissa ja Genevessä. Vuodesta 1988 Imain instrumenttina on ollut Andrea Guarnerin alttoviulu vuodelta 1690. Hän on voittanut lukuisia palkintoja, joiden joukossa on Suntory-palkinto vuodelta 1996.

## Lähteet
Pivaliinihappo

**Pivaliinihappo** (C5H10O2) eli neopentaanihappo tai pivaalihappo on karboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää valmistettaessa muun muassa lääkeaineita ja estereitä

## Ominaisuudet
Pivaliinihappo on huoneenlämpötilassa värittömiä kiteitä. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja hyvin muun muassa etanoliin ja dietyylieetteriin. Pivaliinihappo on heikko happo ja sen pK<sub>a</sub>-arvo on 5,01. Pivaliinihappo reagoi karboksyylihappojen tavoin ja muodostaa esimerkiksi estereitä ja voidaan pelkistää aldehydiksi ja alkoholiksi. Suhteellisen steerisesti estyneen alkyyliryhmän vuoksi aineen reaktiot ovat hitaampia kuin suoraketjuisten karboksyylihappojen reaktiot ovat.

## Valmistus ja käyttö
Pivaliinihappoa voidaan valmistaa hapettamalla pinakolonia tai *tert*-butyylimagnesiumkloridin ja hiilidioksidin välisellä reaktiolla. Nykyään teollinen valmistus perustuu kuitenkin isobuteenin, hiilimonoksidin ja veden väliseen reaktioon. Tätä reaktiota katalysoivat vahvat hapot kuten rikkihappo ja reaktio on tyypiltään niin kutsuttu Koch-reaktio.
:

Pivaliinihappoa käytetään lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä. Siitä valmistetaan lääkeaineita, maatalouskemikaaleja (esimerkiksi klomatsonia, metributsiinia ja tebutiuronia) sekä estereitä, joita käytetään hajusteina ja polymeeriteollisuudessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pivaliinihapon kansainvälinen kemikaalikortti
Angleterre

**Angleterre** on Helsinkiin vuonna 1910 perustettu ravintola, joka toimi vuoteen 1976 asti ruokaravintolana ja on siitä lähtien tunnettu yhtenä Helsingin ensimmäisistä englantilaistyylisistä pubeista. Se sijaitsee osoitteessa Fredrikinkatu 47. Nimi Angleterre on ranskaa ja tarkoittaa Englantia.

Angleterre perustettiin vuonna 1910 Kluuvin Hallituskadulle (nyk. Yliopistonkatu) Renlundin rautakaupan taloon. Siitä se siirtyi vuonna 1955 Kamppiin Fredrikinkadun ja Kalevankadun kulmaan Paraisten Kalkki -yhtiön uuteen toimitaloon, jossa ravintolan tiloja on sittemmin useaan otteeseen muutettu ja korjattu.

1970-luvun alussa Angleterren omisti myös Finlandia-talon ja Klippanin ravintoloita hoitanut Aarno Roiha. Ranskalaistyyppisen ruokaravintolan omistus siirtyi vuonna 1972 Martti Kirsitielle ja Marita Lindahlille, kunnes seuraava omistaja Elanto teki Angleterrestä englantilaistyylisen pubin vuoden 1976 alusta. Nykyisin Angleterre kuuluu HOK-Elannon Oluthuone-ketjuun.

Angleterressä on vuodesta 1978 lähtien kokoontunut leikkimielinen herrojen olutkerho Kohtuullisen Hutikan Pyhä Veljeskunta (K.H.P.V.), joka sai nimensä Ilmari Kiannon vuonna 1925 julkaistun kirjan mukaan. Enimmäkseen markkinointi- ja viestintäalan ammattilaisista koostuvan klubin perustajajäseniä olivat Markku Helismaa, Alpo Holopainen, Ahti Kaarna, Kalevi Karusuo, Timo Pakkanen, Seppo Pasanen ja Erkki Seppänen.

Angleterren ruokalistalla on englantilainen perinneruoka fish & chips.

Vuonna 2009 Angleterre sai brittiläisen Cask Marque -tunnustuksen huolellisesta ja oikeaoppisesta elävän real ale -oluen tarjoilusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Angleterren lounaslista 13.4.1947, Finna.fi-tietokanta
* Angleterren verkkosivu, HOK-Elanto
Matilda (Saksin herttuatar)

**Matilda** (6. tammikuuta 1156 – 28. kesäkuuta 1189) oli Henrik II:n ja Eleonoora Akvitanialaisen vanhin tytär. Hänestä tuli Saksin ja Baijerin herttuatar naituaan Henrik Leijonan vuonna 1168, ja hän piti arvonimensä miehensä kuolemaan 1180 asti.

## Avioliitto
Vuonna 1159 kiistellyn paavin valinnan lähestyessä kuningas Henrik II tahtoi lähentää välejään Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan kanssa erityisesti sen takia, koska hän itse oli joutunut riitoihin Canterburyn arkkipiispan Thomas Becketin johtaman Englannin papiston kanssa. Keisari Fredrik Barbarossa lähetti Kölnin arkkipiispa Rainald von Dasselin Henrik II:n hoviin vuonna 1165, jotta he voisivat neuvotella naimakaupoista. Henrik Leijona Welfin suvusta valittiin sopivaksi puolisoksi Matildalle. Neuvottelujen aikana oli kuitenkin kiista, kun Leicesterin 2. jaarli Robert de Beaumont kieltäytyi tervehtimästä arkkipiispaa syyttäen häntä eripuraisuudesta ja vastapaavi Viktor IV:n kannattamisesta. Alkuperäinen suunnitelma oli naittaa Henrik II:n toinen tytär Eleanoora Englantilainen keisari Fredrik Barbarossan pojalle, mutta se hylättiin, ja sen sijaan 11-vuotias Matilda jätti Englannin suuret myötäjäiset mukanaan syyskuussa 1167.

Matilda nai Saksin ja Baijerin herttuan Henrik Leijonan 1. helmikuuta 1168 Mindenin katedraalissa Saksissa. Henrik oli eronnut ensimmäisestä vaimostaan Clementia von Zähringenistä vuonna 1162. Hän ja Matilda saivat neljä poikaa ja yhden tyttären:

* Matilda (1172-1209 tai 1210), Perchen ja Coucyn kreivitär. Oli naimisissa kahdesti: ensin Perchen kreivi Geoffroy III:n kanssa ja sitten Coucyn kreivi Enguerrand III:n kanssa.
* Henrik V (1173 tai 1174–28. huhtikuuta 1227), Kurpfalzin kreivi
* Lothar (1174 tai 1175–16. lokakuuta 1190)
* Otto IV (1175 tai 1176–19. toukokuuta 1218), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari ja Svaabian herttua
* William (11. huhtikuuta 1184–12. joulukuuta 1213), Lüneburgin herttua

Joidenkin lähteiden mukaan Henrikille ja Matildalle syntyi myös kolme muuta lasta, jotka kuitenkin kuolivat varhain:

* Eleanor (s. 1178); kuoli nuorena
* Ingibiorg (s. 1180); kuoli nuorena
* Poika (s. 1182); syntyi kuolleena

## Lähteet
* Wheeler, Bonnie. *Eleanor of Aquitaine: Lord and Lady*, 2002 (englanniksi)
* Diggelmann, Lindsay. Exile and the Poetic Standpoint of the Troubadour Bertran de Born, 2005 (englanniksi)
Joyciline Jepkosgei

**Joyciline Jepkosgei** (s. 8. joulukuuta 1993) on kenialainen kestävyysjuoksija, joka kilpailee pääasiassa tiejuoksuissa. Hän oli pronssimitalisti 10&nbsp;000 metrin juoksun Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuonna 2016 ja puolimaratonin MM-kisojen hopeamitalisti 2018.

1. huhtikuuta 2017 Jepkosgei juoksi Prahassa puolimaratonkilpailussa neljä maailmanennätystä kun hän juoksi puolimaratonin maailmanennätyksen 1.04.52 ja lisäksi väliaikana 10 kilometrin (30.04), 15 kilometrin (45.37) ja 20 kilometrin (1.01.25) maailmanennätykset. 9. syyskuuta 2017 jälleen Prahassa hän paransi 10 kilometrin maailmanennätystään aikaan 29.43. 22. lokakuuta 2017 Valenciassa hän paransi puolimaratonin maailmanennätystään aikaan 1.04.51. Ababel Yeshaneh rikkoi Jepkosgein puolimaratonin maailmanennätyksen helmikuussa 2020.

Marraskuussa 2019 Jepkosgei juoksi ensimmäisen maratonkilpailunsa voittaessaan New Yorkin maratonin ajalla 2.22.38. Vuoden 2020 puolimaratonin MM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi ja sai joukkuekilpailussa hopeaa. Vuoden 2020 Valencian maratonilla Jepkosgei sijoittui toiseksi ajalla 2.18.40. Vuoden 2021 Lontoon maratonin Jepkosgei voitti ajalla 2.17.43.

## Lähteet
Syyrialaiset

**Syyrialaiset** () ovat Syyrian asukkaita, joilla on Levantin seemiläinen syntyperä. Syyrian kansan kulttuurinen ja kielellinen perintö on sekoitus kotoperäisistä piirteistä ja muista kulttuureista, jotka ovat hallinneet maata ja sen alueella asuvia ihmisiä vuosituhansien ajan.

Syyrian tasavallan väkiluku oli vuonna 2017 yli 18 miljoonaa, minkä lisäksi syyrialaispakolaisia oli neljä miljoonaa. Diasporassa elää 15 miljoonaa ihmistä, joilla on syyrialainen syntyperä. Nämä ihmiset ovat muuttaneet asumaan Pohjois-Amerikkaan (Yhdysvallat ja Kanada), Euroopan unionin jäsenvaltioihin (mm. Ruotsi, Ranska, Saksa), Etelä-Amerikkaan (mm. Brasilia, Argentiina, Chile, Venezuela, Kolumbia), Australiaan ja Afrikkaan.

## Genetiikka
Syyrialaisten yleisimmät isälinjan haploryhmät ovat J1 (33,78 %), J2 (22,20 %) ja E-M35 (11,96 %).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vilho Manninen

**Vilho Eelis Manninen** (19. maaliskuuta 1913 Kangasniemi – 20. elokuuta 1990) oli suomalainen poliisi ja kirjailija.

Kangasniemen Hokassa syntynyt Manninen eli lapsuus- ja nuoruusvuotensa Kangasniemen kirkonkylällä kasvattilapsena kiertokoulunopettaja Henriikka Mannisen luona. Hän lähti 1930-luvun alussa Mikkeliin opiskelemaan kellosepäksi mutta palasi muutaman vuoden harjoittelun jälkeen takaisin Kangasniemelle.

Manninen oli vartiopalveluksessa talvisodan ensimmäisenä päivänä 30, marraskuuta 1939 Rajajoen rautatiesillalla ja joutui sotavangiksi. Hän oli vankina muun muassa Gornilovan sotavankileirillä. Suomeen palattuaan Manninen toimi poliisina Helsingissä. Eläkkeelle jäätyään hän muutti Janakkalaan ja aloitti myös kirjoittamisen.

## Teoksia
* *Uunierakko* : novelleja ; piirroskuvat Viljo Jääskeläinen. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1967
* *Rajamies – sotavankina*, 11-osainen kertomus ilmestyi Kansa taisteli -lehden numeroissa 9/1966 – 8/1967
* *Rajajoki 30.11.1939–1969*. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1969, 2. painos nimellä *Rajajoki 30.11.1939*. V. Manninen, Turenki 1979
* *Sodan ensimmäinen vanki Kannaksella*. Kansa taisteli 2/1973
* *Kotipuolen raitit 1920 – 30-luvulla Kangasniemellä ja Mikkelissä*. 1978

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Rajamies - sotavankina''-kertomuksen 1. osa Sota syttyi Rajajoella, Kansa taisteli 9/1966
* Mannisen kertomus ''Sodan ensimmäinen vanki Kannaksella''. Kansa taisteli 2/1973
* Suomen kirjailijat 1945–1980, Manninen, Vilho Eelis, sivu 389, toimittaneet Maija Hirvonen,Hannu Launonen, Anna Nybondas, Inger Bäcksbacka, Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 402, 1985
Landsberg am Lech

**Landsberg am Lech** on kaupunki lounaisessa Baijerissa, Saksassa, noin 65 kilometriä länteen Münchenistä ja 35 kilometriä etelään Augsburgista.

Vuonna 2016 kaupungissa oli vajaat 29&nbsp;000 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ytterbium(III)fluoridi

**Ytterbium(III)fluoridi** tai **ytterbiumfluoridi** (YbF3) on harvinaisen maametallin ytterbiumin epäorgaaninen yhdiste fluorin kanssa. Yhdisteessä fluori esiintyy hapetusluvulla −I ja ytterbium +III. Jos metallista ytterbiumia käsitellään vetyfluoridilla, sen pinnalle muodostuu hapolta suojaava ytterbiumfluoridikerros.

Ytterbiumfluoridia on tutkittu käytettäväksi muovisissa hammaspaikoissa, koska se vapauttaa jatkuvasti pieniä määriä kariesta ehkäisevää fluoria. Lisäksi röntgensäteily ei läpäise ytterbiumfluoridia, joten se antaa hyvän kontrastin hammaslääketieteellisissä kuvantamistutkimuksissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: Ytterbium Trifluoride
Ytterbium(II)fluoridi

**Ytterbium(II)fluoridi** tai **ytterbiumfluoridi** YbF2 on harvinaisen maametallin ytterbiumin epäorgaaninen yhdiste fluorin kanssa, jossa fluori esiintyy hapetusluvulla −I ja ytterbium +II.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: Ytterbium(2+);difluoride
Anna Diop

**Mame-Anna Diop** (s. 6. helmikuuta 1988 Dakar, Senegal) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Vuodesta 2018 lähtien hän on esittänyt Kory Andersia DC Universe/HBO Max -sarjassa *[[Titans (vuoden 2018 televisiosarja)|Titans]]*.  Diop oli mukana CW:n sarjassa *[[Sanansaattajat]]* (2015) ja Fox-trillerissa *[[24: Legacy]]* (2017). Hän esiintyi elokuvissa *[[Us (elokuva|Us]]* (2019) ja *[[Nanny]]* (2022).

## Nuoruus
Diop muutti Senegalista Yhdysvaltoihin kuusivuotiaana vanhempiensa mukana. 16-vuotiaana hän muutti New Yorkiin mallin ja näyttelijän töiden perässä.

## Ura
Diop esiintyi Niken ja Verizonin mainoksissa, ennen roolia komediasarjassa *[[Lapsuuteni luuserina]]*. Hänen ensimmäinen suurempi elokuvaroolinsa oli vuonna 2013 julkaistussa jännityselokuvassa *[[The Moment]]*. Diop on myös esiintynyt televisiosarjoissa kuten *[[Sanansaattajat (televisiosarja)|Sanansaattajat]]*, *[[Quantico (televisiosarja)|Quantico]]*, *[[Greenleaf]]* ja *[[24: Legacy]]*.

Diop valittiin esittämään Tähtituli-hahmoa DC Comicsin vuonna 2018 julkaistussa ''Titans''-sarjassa.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*