open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cara Delevingne

**Cara Jocelyn Delevingne** (s. 12. elokuuta 1992 Hammersmith, Lontoo, Englanti) on brittiläinen huippumalli ja elokuvanäyttelijä.

## Varhainen elämä

Cara Delevingnen vanhemmat ovat Pandora (o.s. Stevens) ja Charles Delevingne. Hänellä on kaksi vanhempaa siskoa, Chloe ja Poppy, joista jälkimmäinen on itsekin malli. Delevingne syntyi Lontoossa rikkaaseen keskiluokkaiseen perheeseen. Hän on äitinsä puolelta aatelissukua. Delevingne opiskeli 16-vuotiaaksi asti tyttökoulussa Francis Holland School. Sen jälkeen hän siirtyi Bedales Schooliin Hampshireen. Delevingnen mallinura alkoi kymmenvuotiaana, kun häntä kuvattiin Italian *Vogue*-lehteen. 

## Ura

Delevingne on työskennellyt monille maailmanlaajuisesti tunnetuille muotiketjuille mukaan lukien H&M, Zara, Chanel, DKNY, Victoria’s Secret, Yves Saint Laurent ja Burberry. Hän on myös esiintynyt catwalkilla muun muassa merkeille Burberry, Dolce & Gabbana, Fendi, Topshop, Stella McCartney, Chanel, Jason Wu, Victoria’s Secret, Karl Lagerfeld ja Oscar de la Renta. Delevingne on voittanut ”Model Of The Year” -palkinnon British Fashion Awardsissa vuosina 2012 ja 2014. Hänellä oli sopimus Storm Model Managementin kanssa, mutta hän päätti vuonna 2015 lopettaa mallinuransa ja keskittyä näyttelemiseen. Delevingne esiintyi Amerikan *[[Vogue]]n* kannessa heinäkuussa 2015. Vuonna 2023 ympäristönsuojelun puolestapuhujana toiminut Delevingne esiintyi energiayhtiö Vattenfallin mainoksissa, joissa mainostettiin fossiilivapaan vedyn avulla tuotettua kasvosuihketta.

Delevingnellä oli pieni debyyttirooli elokuvassa *[[Anna Karenina (vuoden 2012 elokuva)|Anna Karenina]]* sekä äänirooli radioaseman DJ:nä videopelissä *[[Grand Theft Auto V]]*. Ensimmäisen puheroolinsa valkokankaalla hän teki elokuvassa *[[The Face of an Angel]]*. Delevingne esiintyy Margo Roth Spiegelmanin roolissa vuonna 2015 ensi-iltansa saaneessa, yhdysvaltalaisen kirjailija John Greenin samannimiseen romaaniin perustuvassa elokuvassa *[[Paper Towns]]*. Hänen muita elokuviaan ovat muun muassa *[[Kids in Love]]*, *[[Tulppaanikuume]]*, *[[Suicide Squad (elokuva)|Suicide Squad]]*, Valerian and the City of a Thousand Planets ja *[[Pan (vuoden 2015 elokuva)|Pan]]*.

## Yksityiselämä
Kesäkuussa 2015 Delevingne kertoi olevansa biseksuaali. Hän seurusteli yhdysvaltalaisen muusikon Annie Clarkin kanssa. He erosivat syyskuussa 2016. Delevigne seurusteli näyttelijä Ashley Bensonin kanssa vuosina 2018–2020.

Lokakuussa 2015 pidetyssä Women in the World -kokouksessa Delevingne kertoi kärsineensä masennuksesta 15-vuotiaasta lähtien.

Delevingne on englantilais-suomalaisen muusikon Marika Hackmanin vanha lapsuudenystävä.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Arth

**Arth** on kunta Keski-Sveitsissä, Schwyzin kantonissa. Kunnassa on noin 12&nbsp;000 asukasta. 

## Sijainti
Arthin asutus keskittyy laaksoon, jota rajoittavat Rigivuori, Zuginjärvi ja Lauerzersee. Arth koostuu kolmesta kylästä: Arth, Oberarth ja Goldau. Suurin kylistä on Goldau, joka tunnetaan muun muassa vuoden 1806 vuorensortumasta ja eläintarhasta.

## Liikenne
Arth-Goldaun rautatieasema on Sveitsin rautateiden solmukohtia. Gotthardin rautatie kulkee Goldaun kautta, ja Zürichin suunnan liikenne haarautuu asemalla kulkemaan Zuginjärven itärantaa. Lisäksi asema on Schweizerische Südostbahn -yhtiön (SOB) Wädenswilistä tulevan rautatien ja Rigi Bahnenin Rigin-radan pääteasema.

Moottoritie A2 ja valtatie 2 kulkevat Arthin kautta. Zuginjärvellä on laivaliikennettä.

## Lähteet
*
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Arth-Goldaun rautatieasema

**Arth-Goldaun rautatieasema** on Sveitsin rautatieliikenteen solmukohtia. Asema sijaitsee Arthin kunnan Goldaun kylässä, Schwyzin kantonissa. Sieltä on rautatie viiteen suuntaan:
* SBB:n Gotthardin rautatie Luzernista Chiassoon kulkee Arth-Goldaun aseman kautta.
* SBB:n yhteys Zugin kautta Zürichiin haarautuu Gotthardin rautatiestä asemalla.
* Schweizerische Südostbahnin (SOB) rautatieyhteys Sankt Galleniin alkaa Goldausta.
* Rigi Bahnenin rautatie Rigivuorelle lähtee asemalta.

Arth-Goldaun rautatieasema on avattu vuonna 1882.

## Palvelut
Rautatieasemalla on kuusi raidetta. Sieltä lähtee päivittäin noin 220 junavuoroa. Aseman kautta kulkee kaikki Gotthardin tunnelin kautta kulkeva liikenne, muun muassa kansainvälisiä matkustajajunia Sveitsin ja Italian välillä, Zürichistä, Baselista ja Luzernista Milanoon.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Asema-alueen kartta
Maria Heikkinen

**Maria Heikkinen** (s. 16. toukokuuta 1990 Lappeenranta) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Pesä Ysit ja nykyisin hän edustaa Viinijärven Urheilijoita.

Superpesiksen runkosarjassa Heikkinen on pelannut kaikkiaan 94 ottelua, joissa on lyönyt 13 ja tuonut 61 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 204. Superpesiksen pudotuspeleissä Heikkinen on pelannut 21 ottelua, joissa on lyönut kaksi ja tuonut kahdeksan juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 48 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Pohjalaistalo

**Pohjalaistalo** viittaa Pohjanmaalla vallalla olleeseen hirsirakentamisen perinteeseen. Pohjalaistalolla on symbolinen arvo pohjalaisuuden ja pohjalaisen elämisen edustajana.

Talotyypin symboli on kaksifooninkinen (-kerroksinen) pitkä hirsitalo, mutta todellisuudessa pohjalaistalo voi olla myös yksikerroksinen, ja pohja vaihtelee paikkakunnan mukaan. Tupien, porstuoiden, tupakammarien ja päätykammarien muunnelmia on erilaisia esimerkiksi Ilmajoella, Isossakyrössä ja Kortesjärvellä. Ikkunoihin saatiin mallia herraskartanoista, pappiloista ja kirkoista. Arkikielessä pohjalaistalolla on laajempikin merkitys: siihen liitetään lisäksi talon kalustus ja tarvikkeet sekä pihapiiri muine rakennuksineen, toisinaan myös pelto ja metsä.

Pohjalaistalojen juuret ovat 1600-luvulla yleistyneissä kaksitupaisissa asuinrakennuksissa. Pohjalaistaloja rakennettiin 1700-luvulta 1900-luvun alkuun, ja niiden tausta oli varallisuus, jota syntyi tervakulttuurin ansiosta, ja pohjalaisen laivanrakennuksen ja kirkonrakentajasukujen tekninen taito. Vuonna 2013 rakennuksia alettiin kartoittamaan Ruralia-instituutin johdolla Potra-projektissa pyrkimyksenä saada aineistoa korjaus- ja uudisrakentamiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Etelä-Suomen Autotalo

**Etelä-Suomen Autotalo Oy** on Lahdessa toimiva perheyritys, jonka toimiala on käytettyjen ajoneuvojen kauppa. Yhtiö tunnetaan myös nimeltä Esat, joka on lyhenne Etelä-Suomen Autotalo Oy:stä. Yhtiön nykyinen toiminta jatkaa vuonna 1924 perustetun autoyhtiön Etelä-Suomen Auto Oy:n toimintaa Lahdessa. Yhtiön toimitilat sijaitsevat Lahdessa, mutta toimintaympäristö on valtakunnallinen.

## Historia

**1924** - Etelä-Suomen Auto Oy perustetaan. Ford-autojen myynti, huolto ja varaosamyynti, Fordson-traktoreiden myynti, huolto ja varaosamyynti. 

**1938** - Etelä-Suomen Auto Oy avaa täyden palvelun Ford -autotalon Savon Valtatielle, Lahteen.

**1980** - Etelä-Suomen Auto Oy myydään. Uusi yhtiö perustetaan ja toiminimeksi valitaan Lahden Autotalo Oy. Ford -myynti, -huolto ja -varaosamyynti jatkuu.

**1987** - Lahden Autotalo Oy muuttaa uuteen toimitilaan Malininkadulle Lahteen.

**1993** - Etelä-Suomen Autotalo Oy perustetaan jatkamaan Lahden Autotalo Oy:n toimintaa. Ford -myynti, -huolto ja -varaosamyynti jatkuu.

**1993** - Etelä-Suomen Autotalo erikoistuu invalidiautojen myyntiin ja varusteluun.

**2001** - Etelä-Suomen Autotalo saa Tasavallan Presidentin Innosuomi -palkinnon kehittämästään MOBIVO ajohallintajärjestelmästä. 

**2004** - Ford merkkiedustuksen lisäksi Etelä-Suomen Autotalo Oy aloittaa Jaguar ja Land Rover jälleenmyynnin ja huolto-/varaosatoiminnan Lahdessa.

**2005** - Olli Laukkanen, Joona Laukkanen ja Paavo S. Laukkanen ostavat sukupolvenvaihdoskaupalla osan Etelä-Suomen Autotalo Oy n osakekannasta.

**2006** - Suomen Osuuskauppojen keskuskunta SOK ostaa Etelä-Suomen Autotalo Oy n liiketoiminnan liiketoimintakaupalla. Etelä-Suomen Autotalo Oy -osakeyhtiö jää voimaan sellaisenaan. 

**2013** - Etelä-Suomen Autotalon autokauppatoiminta käynnistyy jälleen.

**2014** - Olli Laukkanen, Joona Laukkanen ja Paavo S. Laukkanen ostavat yrityskaupalla loput Etelä-Suomen Autotalo Oy n osakekannasta.

**2015** - Etelä-Suomen Autotalo tuo ensimmäisenä suomalaisena autokauppana vaihtoautot suoraan sosiaaliseen mediaan. Vaihtoautojen Facebook -sovellus näyttää ajantasaisen tiedon myytävistä autoissa suoraan Facebookissa.

**2015** - Etelä-Suomen Autotalo on ensimmäinen suomalainen autokauppa joka tarjoaa mahdollisuuden hakea luottopäätöstä 24h on-line suoraan autokaupan omasta verkkopalvelusta. Palvelu on toteuttu yhteistyössä OP-Pohjolan kanssa.

**2016** - Etelä-Suomen Autotalo oli ensimmäinen suomalainen autokauppa joka otti käyttöönsä 360 asteen sisäkuvat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etelä-Suomen Autotalo Oy:n verkkosivut
* Etelä-Suomen Autotalo Facebookissa
Jouni Mölsä

**Jouni Mölsä** (s. Savonlinna) on toimittaja ja tasavallan presidentin viestintäpäällikkö. Suomen ulkoasiainministeriön entinen viestintäjohtaja syyskuusta 2012 elokuun loppuun 2019. Hänet valittiin tehtävään viisivuotiskaudelle heinäkuussa 2012. Mölsä toimi nimityshetkellä Suomen Lontoon suurlähetystön lehdistöneuvoksen tehtävässä, johon hän siirtyi vuonna 2010 Helsingin Sanomista. Hän toimi vuosina 1997–2010 Helsingin Sanomissa Suomen EU-politiikkaan perehtyneenä toimittajana ja vietti myös neljä kuukautta HS:n Brysselin kiertävänä kirjeenvaihtajana. Syyskuun 2019 alusta lähtien hän toimii Tasavallan presidentin viestintäpäällikkönä.

Vuosina 1993–1997 Mölsä työskenteli BBC World Servicen radiotuottajana Lontoossa. Vuosina 1991–1992 hän oli Helsingin Sanomien rikos- ja oikeustoimittaja.

Mölsä on työskennellyt myös Radio Helsingin uutistoimittajana, Radio Cityssä sekä HS:n NYT-liitteessä.  Vuosina 2000–2002 hän oli Politiikan toimittajat ry:n puheenjohtaja. Hän oli käsikirjoittamassa vuonna 2006 esitettyä kahdeksanosaista *[[Rikospoliisi ei laula]]* -tv-sarjaa yhdessä Jarkko Sipilän kanssa. Lisäksi hän on tehnyt kuusi pienoiskuunnelmaa Ylelle.

Koulutukseltaan Mölsä on kauppatieteen maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta (1991). Opiskeluaikanaan hän oli kauppakorkeakoulun ylioppilaskunnan hallituksen puheenjohtaja ja kauppakorkeakoulun hallituksen jäsen. Hän on opiskellut sellonsoittoa Savonlinnan musiikkiopistossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Juha Ovaskainen

**Juha Ovaskainen** (s. 30. lokakuuta 1961 Helsinki) on suomalainen uimahyppyvalmentaja ja entinen uimahyppääjä. Hän edusti Suomea Los Angelesin olympialaisissa vuonna 1984 ja Soulin olympialaisissa vuonna 1988.

Ovaskainen teki 1980-luvun taitteessa valokuvamallin töitä ja valittiin vuoden 1981 miesmalliksi.

## Lähteet
Pidot Tornissa

**Pidot Tornissa** on Yrjö Kivimiehen toimittama ja Gummeruksen julkaisema kirja hotelli Tornissa 1937 pidetyn kulttuuripoliittisen keskustelutilaisuuden pohjalta. Keskustelut tallennettiin pikakirjoituksella. Keskustelijat esiintyvät teoksessa salanimillä. Esimerkiksi Tatu Vaaskiven nimimerkki on 'Kirjailija', Cajanderin III hallituksen sisäministerinä tuolloin toimineen Urho Kekkosen 'Ministeri' ja julkaisun toimittaja Kivimiehen 'Konservatiivi'. Muita keskustelijoita olivat Martti Haavio (Dosentti), Lauri Viljanen (Esteetikko), Niilo Mäki (Filosofi), Helvi Hämäläinen (Pikku rouva), Esko Aaltonen (Lehtimies), Sakari Pälsi (Suuri tuntematon), Kustaa Vilkuna (Kansatieteilijä), Lauri Hakulinen (Kielimies), Kaarlo Marjanen (Kriitikko), Olavi Paavolainen (Kulttuurimatkailija), Jussi Teljo (Pessimisti) ja Matti Kurjensaari (Radikaali).

Teos kuuluu Gummeruksen "Ihminen ja maailma" -sarjaan sen neljäntenä kirjana. Teoksen nimeen on viitattu myös myöhempien keskustelukirjojen ja poliittisten keskusteluiden yhteydessä: Eino S. Repo toimitti kirjan *[[Toiset pidot Tornissa]]* (1954) myös Gummeruksen kustantamana ja Erno Paasilinna Kariston kustantaman *[[Pidot Aulangolla|Pidot Aulangolla: viisi keskustelua]]* vuonna 1963 sekä Otavan kustantaman *Pidot Suomessa* vuonna 1972. Myös klassiseen tekstiin, Platonin dialogiin *[[Pidot (Platon)|Pidot]]*, kytkeytyvä ilmaisu on säilyttänyt kantavuuttaan vuosikymmeniä: Tiina Hallman otsikoi vuonna 1990 arvionsa teoksesta *Ulkopolitiikka murroksessa: Suomi kylmän sodan jälkeen* muodossa 'Ulkopoliittiset pidot Tornissa'. Perinne oli voimissaan vielä vuonna 2002, jolloin julkaistiin *Bileet Tornissa* tallenteena keskusteluista, joihin ottivat osaa mm. Jukka Relander, Teemu Mäki, Markus Jäntti, Arno Kotro, Kirsi Piha ja Risto Murto; ja 2007, jolloin julkaistiin *Puhepidot Tornissa* mm. Sam Inkisen toimesta.
  
## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
*Markus Junttila: *Miksi intellektuellit aina lyllertävät Torniin? Älymystön suhde kansanluonteeseen, kulttuuriin sekä demokratiaan vuosien 1937-1972 välisenä aikana Pidot-kirjasarjassa.* Pro gradu -tutkielma. Oulun yliopisto, 2020. http://jultika.oulu.fi/files/nbnfioulu-202011073101.pdf
Harri Kolehmainen

**Harri Kolehmainen** (s. 17. elokuuta 1991 Raahe) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavia Pattijoen Urheilijoita. Kolehmainen on edustanut koko 2010 alkaneen Superpesis-uransa ajan kasvattajaseuraansa Pattijoen Urheilijoita. Hän on saavuttanut 2 SM-pronssia ja A-poikien SM-hopean. Kolehmaisen ulkopelipaikka on etukentällä ja sisäpelissä hän toimii etenijänä. Pelaamissaan 42 Superpesiksen runkosarjaottelussa Kolehmainen on lyönyt yhden ja tuonut viisi juoksua sekä kerännyt 21 kärkilyöntiä. Pelaamissaan 13 pudotuspeliottelussa Kolehmainen on lyönyt ja tuonut yhden juoksun sekä kerännyt seitsemän kärkilyöntiä.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 2 SM-pronssia: 2011, 2012
* Ykköspesiksen etenijäkuningas 2021
* Ykköspesiksen kärkilyöntikuningas 2022

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Mustasaku

**Mustasaku** (*Chamaepetes unicolor*) on Keski-Amerikassa elävä hokkoihin kuuluva kanalintu.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan mustasaku voi kasvaa noin 64 cm pitkäksi. Väritykseltään linnun hyöhenys on kauttaaltaan kiilävän musta. Vatsa on hieman selkää ja siipiä ruskehtavampi. Nuoret linnut ovat väritykseltään aikuisia lintuja ruskeampia. Nääman iho on paljas ja väriltään sininen ja silmien iirikset ovat punaiset. Mustasakujen jalat ovat vaaleanpunaiset.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Mustasakua tavataan Costa Ricasta ja Panamasta. Laji elää kosteissa pilvimetsissä tyypillisesti noin 900&ndash;2&nbsp;250 metrin korkeudessa. Laji viihtyy parhaiten koskemattomissa metsissä, mutta sietää myös paikoitellen hakattuja metsiä. Mustasakut liikkuvat latvustoissa yksin, pareittian tai pieninä ryhminä. Linnun ravintoa ovat hedelmät, joita se etsii puista ja maasta. Mustasakun lisäänymisaika on kevättalvella ja keväällä ja naaras munii 2&ndash;3 munaa. Linnun kantaa uhkaavat suurimittainen metsästys ruuaksi ja sopivan elinympäristön pirstaloituminen hakkuiden vuoksi.

Mustasakun yksilömäärää ei ole arvioitu, mutta se on levinneisyysalueellaan melko yleinen. Lajin kanta kuitenkin pienenee, mutta vähenemisen vauhti ei ole suuri. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteleekin lajin elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Televisa

**Televisa** on meksikolainen mediayhtiö, joka on perustettu vuonna 1955. Vuosina 1955-1973 yhtiö toimi nimellä Telesistema Mexicano. Nykyinen nimi Televisa otettiin käyttöön 8. tammikuuta 1973.

Televisa on merkittävä espanjankielisten televisio-ohjelmien tuottaja, joka on kansainvälisesti tunnettu erityisesti telenoveloistaan.

## Kanavat
* Canal de las Estrellas
* FOROtv
* Canal 5
* Gala TV

### Kaapelikanavat
*American Network
* Bandamax
* Golden and Golden Edge
* Clásico TV
* De Película
* De Película Clásico
* Ritmoson Latino
* TLNovelas
* TeleHit
* Televisa Deportes Network
* Unicable

## Tunnettuja telenoveloita

* Los ricos también lloran (1979-80)
* Cuna de lobos (1986-87)
* Corazón salvaje (1993)
* Rubí (2004)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Elinor Kershaw

**Elinor Kershaw** (tunnettu myös nimillä **Nell** ja **Elinor K. Ince**, 19. marraskuuta 1884 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 12. syyskuuta 1971 Hollywood, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli naimisissa Thomas H. Incen kanssa, jonka kanssa Kershaw’lla oli kaksi lasta: kirjailija Richard Ince ja näyttelijä Thomas H. Ince, Jr. Kershaw’n sisko oli näyttelijä Willette Kershaw.

## Filmografia
**[[The Love of Lady Irma]]* (1910)
**[[Taming a Husband]]* (1910)
**[[One Night and Then]]* (1910)
**[[The Course of True Love]]* (1910)
**[[Phone 1707 Chester]]* (1911)
Niina Härkönen

**Niina Härkönen** (s. 22. toukokuuta 1987 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Joensuun Maila. Kesästä 2016 alkaen hän edustaa Seinäjoen Maila-Jusseja.

Superpesiksen runkosarjassa Härkönen on pelannut kaikkiaan 191 ottelua, joissa on lyönyt 34 ja tuonut 45 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 474. Superpesiksen pudotuspeleissä Härkönen on pelannut 26 ottelua, joissa on lyönut viisi ja tuonut kolme juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 47 kärkilyöntipistettä. Härköseltä on leikattu syöpäkasvain kahdesti, vuosina 2014 ja 2015.

## Lähteet
Jussi-Pekka Maunuksela

**Jussi-Pekka Maunuksela** (s. 10. maaliskuuta 1988 Isokyrö) on suomalainen pelaajauransa lopettanut pesäpalloilija. Viimeisimpänä Maunuksela edusti kaudella 2018 Ykköspesiksessä pelannutta Ulvilan Pesä-Veikkoja. 

Ulvilan Pesä-Veikkojen lisäksi Maunuksela on edustanut kaudella 2007 alkaneella Superpesis-urallaan myös Manse PP:tä, Seinäjoen JymyJusseja, Nurmon Jymyä, Seinäjoen Maila-Jusseja ja Ulvilan Pesä-Veikkoja. Maunuksela on ulkopelipaikaltaan ykkösvahti, mutta hän pelaa usein myös joukkueensa etenijäjokerina. Vuosina 2007-2013 pelaamissaan 92 Superpesiksen runkosarjaottelussa Maunuksela om lyönyt viisi ja tuonut 52 juoksua sekä kerännyt 322 kärkilyöntiä. Maunuksela on pelannut myös kolme ottelua Superpesiksen pudotuspeleissä vuonna 2013, joissa hän on tuonut kolme juoksua ja kerännyt yhdeksän kärkilyöntiä. 

## Lähteet
* http://www.jymyjussit.fi/jussi-pekka-maunuksela.html 
* http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=4347&view=pelaajakortti
* http://www.iltasanomat.fi/pesapallo/art-1288574728273.html 

### Viitteet
Samantha Lewthwaite

**Samantha Lewthwaite** (tunnetaan myös nimillä **Sherafiyah Lewthwaite** ja **Valkoinen leski**, s. 5. joulukuuta 1983, Pohjois-Irlanti – väitetty kuolleeksi 13. marraskuuta 2014, Ukraina) on Lontoon pommi-iskujen yhden tekijän Germaine Lindsayn leski ja eräs maailman etsityimmistä terroristeista. Interpol on etsintäkuuluttanut hänet räjähteiden hallussapidosta Keniassa. Mediassa häntä on kutsuttu Valkoiseksi leskeksi etnisyytensä, itsemurhaiskussa menehtyneen ensimmäisen miehensä perusteella sekä viittauksena tšetšeeniläisten naisterroristien "mustien leskien" mukaisesti. 

Lewthwaite kääntyi 15-vuotiaana muslimiksi. Musliminimekseen hän on ottanut Sherafiyah Lewthwaite. Hän opiskeli myöhemmin 2002 hetken Lontoon yliopiston Lähi-idän, Aasian ja Afrikan tutkimuksen SOAS-laitoksessa. Samana vuonna Lewthwaite tapasi ensimmäisen miehensä Germaine Lindsayn keskustelupalstalla ja pari avioitui muutamaa kuukautta myöhemmin. He saivat esikoispoikansa 2004. 19-vuotias Lindsay teki terrori-iskun 7. heinäkuuta 2005 Lontoossa kolmen muun islamistiterroristin kanssa. Iskussa menehtyi 52, joista Lindsayn itsemurhapommin ollessa tuhoisin surmaten 26 henkilöä. Lewthwaite oli tällöin kahdeksannella kuulla raskaana odottaen pariskunnan toista lasta. Terrori-iskujen jälkeen Samantha Lewthwaite kommentoi järkytyksestään miehensä osallisuudesta iskuihin. Häntä kritisoitiin laajasti hänen myytyään tarinansa uhrina ja miehensä osallisuudesta "suhteellisen uutena käännynnäisenä" The Sunille 30 000 punnalla. Tämän jälkeen hän kuitenkin katosi medialta ja katkaisi yhteytensä sukulaisiinsa.

## Väitetyt yhteydet Al-Shabaab-terroristijärjestöön

Helmikuussa 2012 Nairobin terrorisminvastainen viranomainen antoi pidätysmääräyksen vaaleasta naisesta nimellä Natalie Webb, jonka tiedettiin käyttäneen Etelä-Afrikan väärennettyä passia. Scotland Yardin avulla kenialaisviranomaiset kertoivat henkilön esiintyneen ainakin kolmella muullakin identiteetillä, joista yksi oli Samantha Lewthwaite. Hän oli saapunut Keniaan marraskuussa 2011 ja liittynyt terroristisoluun Mombasassa. Naisen seurassa oli ollut kolme lasta. Kyseinen nainen oli etsintäkuulutettu yhteyksistä terroristisolu Al-Shabaabiin, joka oli suunnitellut kostoiskuja Keniaa vastaan Somaliassa.

Lewathwaitea ei ole kuitenkaan tuomittu mistään. Hän sai kolmannen lapsena 2009, mutta lapsen isän henkilöllisyyttä ei ole voitu vahvistaa.

## Väitetty kuolema
Marraskuussa 2014 venäläinen uutistoimisto Regnum väitti, että Lewthwaite olisi taistellut Ukrainassa Aidar-pataljoonan riveissä ja saanut surmansa separatistitarkka-ampujan luodista. Aidar-pataljoonan komentaja Sergiy Melnychuk on kumonnut huhut ja kertonut, että venäläiset pyrkivät tekaistuilla uutisilla rikkomaan Ukrainan ja Brittien välisiä suhteita.

## Lähteet
Noora Jantunen

**Noora Jantunen** (s. 6. kesäkuuta 1991 Joensuu) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Joensuun Maila ja nykyisin hän edustaa Viinijärven Urheilijoita.

Superpesiksen runkosarjassa Jantunen on pelannut kaikkiaan 90 ottelua, joissa on lyönyt 37 ja tuonut 87 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 281. Superpesiksen pudotuspeleissä Jantunen on pelannut 20 ottelua, joissa on lyönut kymmenen ja tuonut yhdeksän juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 67 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Laukkayökkönen

**Laukkayökkönen** (*Hydraecia nordstroemi*) on yleisehkö, joskin Suomessa levinneisyydeltään lounainen ja eteläinen yöperhonen.

## Koko ja ulkonäkö
Laukkayökkönen muistuttaa hyvin paljon varsiyökköstä (*Hydraecia micacea*) sekä hierakkayökköstä (*Hydraecia ultima*). Lajin määrittämisen haastavuutta kuvannee, että laukkayökkönen erotettiin varsiyökkösestä omaksi lajikseen vasta vuonna 1952.

Etusiipien pohjaväri on yleensä vaalean punertavan ruskea, joskus jopa kellansävyinen, mutta toisaalta joskus myös tumman harmahtavan ruskea. Siiven tyviosassa on hieman mutkitteleva sisempi poikkiviiru ja ulompana viistosti siiven takareunasta kärkeä kohti suuntautuva ulompi poikkiviiru. Ulompi poikkiviiru tekee ennen siiven etureunaa jyrkän mutkan sisäänpäin ennen päättymistään. Siiven etureunassa on tumma täplä, joka sijoittuu hieman lähemmäs siiven kärkeä kuin mihin ulompi poikkiviiru päättyisi ellei kaartuisi sisäänpäin. Ulommasta poikkiviirusta siiven keskiosaan suuntautuu tumma varjostuma, joka ei ulotu sisempään poikkiviiruun saakka. Rengas- ja munuaistäplät ovat siiven pohjavärin väriset, mutta erottuvat tumman reunuksensa vuoksi. Takasiivet ovat vaaleat, joskin vaihtelevasti kehnäiset. Niiden poikki kulkee tummempi kaarijuova, mutta keskipilkku puuttuu sekä siiven ylä- että alapinnalta. Laji on 29&ndash;37 mm siipivälillään keskimäärin pienempi kuin varsiyökkönen.

## Levinneisyys ja lentoaika
Laukkayökkönen vaikuttaa olevan levinneisyydeltään eurooppalainen. Suomessa lajin levinneisyys keskittyy täysin rannikkoseudulle. Havaintoja on Ahvenanmaalta sekä Varsinais-Suomen, Satakunnan, Uudenmaan ja Etelä-Karjalan rannikoilta ja rannikon tuntumasta. Lisäksi Pohjanmaalta tunnetaan vanhempi havainto. Perhoset aloittavat lennon muita *[[Hydraecia]]*-lajeja aikaisemmin jo heinäkuun alkupuolella ja lentoaika jatkuu syyskuun lopulle.

## Elinympäristö ja elintavat
Laukkayökkönen elää kallioisilla tai hiekkaisilla rannoilla, rantaniityillä sekä luodoilla. Se on hyvin paikoittainen ja esiintymät keskittyvät vahvasti rantavyöhykkeelle. Sopivalla paikalla yksilömäärä voi kuitenkin olla melko suuri. Perhoset tulevat valolle ja harvemmin syötille. Toukka elää ruoholaukan sipulissa. Muna on talvehtiva elämänvaihe.

## Ravintokasvi
Toukka elää ainoastaan ruoholaukalla (*Allium schoenoprasum*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Laukkayökkönen (''Hydraecia nordstroemi'')
* iNaturalist: Hydraecia nordstroemi
* Suomen perhostutkijain seura: Laukkayökkönen (''Hydraecia nordstroemi'') 
* Bestimmungshilfe des Lepiforums  
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hydraecia nordstroemi 
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa
Hierakkayökkönen

**Hierakkayökkönen** (*Hydraecia ultima*) on harvinainen ja vaikeasti sukulaislajeistaan erotettava loppukesän ja alkusyksyn yöperhoslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Hierakkayökkönen muistuttaa varsiyökköstä (*Hydraecia micacea*)  ja lajien erottamisen haasteellisuutta kuvaa se, että hierakkayökkönen kuvattiin omaksi lajikseen vasta vuonna 1965. Etusiivet ovat pituuteensa nähden kapeat ja teräväkärkiset, pohjaväriltään punertavan ruskeat, hivenen violetinsävyiset. Sisempi poikkiviiru tekee terävän mutkan ja kohtaa siiven takareunan lähes samansuuntaisena kuin ulompi poikkiviiru. Ulompi poikkiviiru suuntautuu suorana ja hyvin vinossa kulmassa siiven takareunasta kohti siiven kärkeä päättyen kuitenkin etureunan tuntumaan hieman ennen siiven kärkeä. Siiven etureunassa on kuitenkin tumma täplä, joka saa poikkiviirun näyttämään siltä, kuin se ulottuisi suorana etureunaan saakka. Siipisuonet erottuvat hyvin. Munuaistäplä ja rengastäplä ovat siiven pohjavärin väriset, mutta erottuvat hyvin koska niitä rajaa tumma reunajuova. Takasiivet ovat valkeat, ulkoreunastaan selvästi tummemmat ja niiden poikki kulkee hyvin suora mustanharmaa poikkiviiru. Takasiiven keskitäplä puuttuu yleensä yläpinnalta ja erottuu alapinnallakin vain pienenä pisteenä. Siipiväli 30&ndash;44&nbsp;mm.

Varsiyökkösen lisäksi samannäköinen laji on myös laukkayökkönen (*Hydraecia nordstroemi*).

## Levinneisyys ja lentoaika
Hierakkayökkösen levinneisyys ulottuu ainakin Keski-Euroopasta ja Pohjoismaista Venäjälle. Ensimmäinen havainto lajista Suomessa on Örön saarelta vuonna 1963. Sittemmin laji on levinnyt ja nykyisin sitä tavataan laajalti suunnilleen Raahe-Lieksa linjan eteläpuolella. Havainnot keskittyvät kuitenkin voimakkaasti lounais- ja etelärannikolle sekä Itä-Suomen järvialueelle. Muualla havaintoja on vain hajanaisesti. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinä-elokuun vaihteesta syyskuun loppupuolelle.

## Elinympäristö ja elintavat
Hierakkayökkönen elää avoimilla rannoilla, joilla kasvaa toukan ravintokasvia. Aikuiset perhoset tulevat valolle ja joissakin määrin myös syötille. Muna talvehtii.

## Ravintokasvi
Toukan ravintokasvi on ainakin isohierakka (*Rumex hydrolapathum*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bestimmungshilfe des Lepiforums
Roosa Koskelo

**Roosa Koskelo** (s. 20. elokuuta 1991) on suomalainen lentopalloilija, joka edustaa saksalaista Allianz MTV Stuttgartia. Hänen kasvattajaseuransa on Loimaan Jankko. 

Koskelo on voittanut LP Viestissä 2014 ja 2015 SM-kultaa. SM-hopeaa hän saavutti 2010, 2012, 2013 ja 2016. Suomen Cupin mestaruuden forssalaislähtöinen Koskelo on voittanut 2012, 2014 ja 2015. Koskelo kuuluu myös Suomen naisten lentopallomaajoukkueeseen, jossa hän on pelannut 48 maaottelua vuoden 2019 loppuun mennessä. Kaudella 2018–2019 Suomen Lentopalloliitto valitsi hänet parhaaksi naispelaajaksi.

Liigauran Koskelo aloitti 15-vuotiaana 27.1.2007 Someron paidassa Salon Viestin vastaan. Somerossa Koskelo pelasi kahden kauden aikana seitsemän ottelua. Vuoden 1-sarjapelien jälkeen hän siirtyi 2009 Hämeenlinnaan HPK:hon, jossa voitti kolme SM-mitalia yhtä monen kauden aikana. 2012-2013 LP Kangasalan paidassa hän saavutti SM-hopeaa ja Suomen Cupin mestaruuden. LP Viestiin Koskelo siirtyi 2013.

Koskelo valittiin liigan tähdistöön mestaruuskausilla 2014 ja 2015. Mestarien liigassa Koskelo valittiin kaudella 2014–2015 kolmannella peliviikolla tähdistöpelaajaksi. Kuukauden tähdistöön Mestaruusliigassa Koskelo on valittu peräti 13 kertaa.

Marraskuussa 2016 Koskelo siirtyi slovenialaiseen Branik Mariboriin. Hän voitti Slovenian mestaruuden vuosina 2017 ja 2018. Vuonna 2019 hän voitti Stuttgartin joukkueessa Saksan mestaruuden.

Koskelo on pelipaikaltaan libero.

## Mestaruusliigan runkosarjassa ja pudotuspeleissä

## Lähteet
Keltaolkiyökkönen

**Keltaolkiyökkönen** (*Mythimna vitellina*) on eteläeurooppalainen yöperhoslaji. Suomessa se on erittäin harvinainen harhailija.

## Koko ja ulkonäkö
Etusiipien väri vaihtelee haalean kellanruskeasta lämpimän ruskehtavan keltaiseen. Sisempi ja ulompi poikkiviiru sekä aaltoviiru ovat kellanruskeat ja terävästi mutkittelevat. Poikkiviirujen välisellä alueella siipi voi olla sävyltään hieman tummempi. Myös siipisuonet erottuvat kellanruskeina. Munuaistäplä on kellanruskea ja sen nurkassa on musta piste. Rengastäplä erottuu vain heikosti pienenä, ruskehtavana täplänä. Takasiivet ovat vaaleat, etenkin siipisuonten kohdalla ulkoreunaa kohti tummuvat ja niitä reunustavat siipiripset ovat valkeat. Siipiväli 30&ndash;35 mm.

## Levinneisyys ja lentoaika
Keltaolkiyökkösen levinneisyysalue kattaa Pohjois-Afrikan sekä Euroopassa Välimeren ympäristön ja jo Keski-Euroopassa se esiintyy vain harvinaisena harhailijana. Suomessa laji on tavattu kolme kertaa lyhyellä aikavälillä syyskuussa vuonna 2001. Suomessa havaitut yksilöt on pyydystetty Virolahdella sekä Helsingissä. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena kesäkuun puolivälistä lokakuun puoleen väliin.

## Elinympäristö ja elintavat
Suomessa tavatut yksilöt on havaittu ajankohtana, jolloin etelästä kantautui suuri ilmamassa. Ainakin Alankomaissa havaintopaikat painottuvat rannikkoalueiden niityille ja kaislikoihin. Aikuiset perhoset tulevat valolle ja käyvät kukilla. Toukka talvehtii.

## Ravintokasvi
Toukka elää erilaisilla heinillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa
Willette Kershaw

**Willette Kershaw** (17. kesäkuuta 1882 Clifton Heights, St. Louis, Missouri, Yhdysvallat – 4. toukokuuta 1960 Honolulu, Havaiji) oli yhdysvaltalainen näyttelijä mykkäelokuvissa.

Kershaw oli neljästi naimisissa; Richard Schuster (1923–?), W. K. Lamar, Albert Morrison (1909–?) ja David Sturges. Hänen siskonsa oli näyttelijä Elinor Kershaw, joka oli naimisissa Thomas H. Incen kanssa. Kershaw kuoli Honolulussa Havaijilla vuonna 1960.

## Filmografia
**[[Men (elokuva)|Men]]* (1918)
**[[Cecilia of the Pink Roses]]* (1918)
**[[The Sporting Life]]* (1918)
**[[The Vortex]]* (1928)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Willette Kershaw Internet Broadway Databasessa
Lotta Jääskelä

**Lotta Jääskelä** (s. 14. elokuuta 1985 Raahe) on Helsingissä asuva laulaja-lauluntekijä-muusikko. Hän on julkaissut kaksi englanninkielistä albumia: Lotta: *It's About The Feeling* (Texicalli Records, 2007) ja Lotta: *Blue Autumn* (Texicalli Records, 2009). 

Vuodesta 2015 asti hän on tehnyt suomenkielistä musiikkia Ylva Haru -taiteilijanimellä. Ylva Harulta on tullut kolme julkaisua: *Tuulensuoja*-EP (omakustanne, 2016) sekä *Linnut*-albumi (Soit Se Silti, 2019), *Perhosten valtakunta -*albumi (*Lotta Roots, 2024)*. Jääskelä on siirtänyt myös aikaisemmat Ylva Haru -julkaisunsa oman Lotta Roots -tuotantoyhtiönsä nimiin.  

Vuonna 2016 Lotta debytoi livemuusikkona *Tyttö ja varis* -nimisen näytelmän (käsikirjoitus: Sirkku Peltola, ohjaus: Anna-Elina Lyytikäinen, Tampereen Teatteri) lavalla omilla sävellyksillään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*https://www.meteli.net/lottajaaskela
*http://ylvaharu.fi
Topi Korhonen

**Topi Korhonen** (s. 4. maaliskuuta 1996 Sotkamo) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa kaudella 2021 Superpesiksessä pelaavaa Kempeleen Kiriä. Korhonen pelasi kasvattajaseurassaan Sotkamon Jymyssä kausina 2013–2020 ja jo ennen tätä ennen hän edusti Jymyä poikien Superpesiksessä ja B-poikien SM-sarjassa. Lokakuussa 2020 Jymy ilmoitti, ettei Korhonen enää jatka joukkueessa. Korhosen pelipaikka on polttolinjassa. Sisäpelissä hänen roolinsa on etenijä/vaihtaja. 

Korhonen on saavuttanut Jymyn Superpesis-joukkueessa viisi SM-kultaa vuosina 2012, 2013, 2014, 2015 ja 2020.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 5 SM-kultaa: 2012, 2013, 2014, 2015, 2020
* 3  SM-hopeaa: 2016, 2017, 2019

## Lähteet
* http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=7431&view=pelaajakortti

### Viitteet
Metsäsakut

**Metsäsakut** (*Chamaepetes*) on hokkojen heimoon kuuluva kanalintusuku. Metsäsakujen sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kaksi lajia.

## Metsäsakuihin kuuluvia lajeja
* Mustasaku (*Chamaepetes unicolor*)
* Sirppisiipisaku (*Chamaepetes goudotii*)

## Aiheesta muualla
* BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
* ITIS: Chamaepetes
*UniProt, Taxonomy: Chamaepetes
Eric Hultén

**Oskar Eric Gunnar Hultén** (18. maaliskuuta 1894 – 1. helmikuuta 1981) oli ruotsalainen kasvitieteilijä. Hän oli Tukholman luonnonhistoriallisen valtionmuseon kasvitieteellisen osaston johtaja (professori) 1945–1961. Hän tutki pohjoismaisten versokasvien levinneisyyttä.

Hulténin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **Hultén**.

## Teoksia
**Atlas över växternas utbredning i Norden*, 1950

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Miia Tervonen

**Miia Tervonen (o.s. Karppanen)** (s. 1990) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti Superpesiksessä pelaavaa Rauman Feraa, joka on myös hänen kasvattajaseuransa. 

Karppanen on edustanut Lukkoa ja sen edeltäjää Rauman Feraa koko vuonna 2005 alkaneen Superpesisuransa ajan. Karppanen oli ulkopelipaikaltaan koppari ja toimi sisäpelissä etenijänä. 
Tervonen oli pelaamatta kauden 2017, jonka aikana hänestä tuli äiti, mutta palasi kentille ja pelasi vuoteen 2020 asti.

Karppanen on pelannut Superpesiksen runkosarjassa 148 ottelua, joissa hän on lyönyt 27 ja tuonut 154 juoksua sekä kerännyt 596 kärkilyöntiä. Pudotuspeleissä Karppanen on pelannut 35 ottelua, joissa hän on lyönyt viisi ja tuonut 24 juoksua sekä kerännyt 112 kärkilyöntiä. 
Tilastot päivitetty 29. syyskuuta 2013.

## Lähteet
* http://www.fera.fi/rauman-lukko/rauman-lukko-2013/miia-karppanen/
* http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=4359&view=pelaajakortti
### Viitteet
Ville Kotro

**Ville Kotro** (s. 12. heinäkuuta 1995 Vantaa) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesiksessä pelaavaa Joensuun Mailaa. Kotron ulkopelipaikka on polttolinjassa.

Kotro edusti vuonna 2010 alkaneella Superpesis-urallaan aluksi Jyväskylän Kiriä, jossa hän pelasi aina vuoteen 2016 asti. Kaudet 2017 - 2019 Kotro pelasi Kiteen Pallossa. Kausi 2020 kului Jyväskylän Lohessa, jossa hän pelasi Miesten Suomensarjaa. Kaudeksi 2021 Kotro siirtyi takaisiin Superpesikseen Haminan Palloilijoihin. Haminassa vietetyn kauden jälkeen Kotro siirtyi Sotkamon Jymyyn, jossa hänellä on voimassa oleva sopimus kauden 2024 loppuun saakka. Kotro voitti suomenmestaruuden Sotkamon Jymyssä kaudella 2023 ja 2024. Lokakuussa 2024 hän solmi Joensuun Mailan kanssa 1+1-vuotisen pelaajasopimuksen.

Kotro on myös esiintynyt Lievestuoreen Kisassa ykköspesiksessä 11 runkosarjan ottelussa, sekä yhdessä alempien pudotuspelien ottelussa keräten 30 kärkilyöntiä, yhden lyödyn juoksun ja viisi tuotua juoksua. 

Pelaamissaan 295 Superpesiksen runkosarjaottelussa Kotro on lyönyt 5+57=62 juoksua, tuonut 48 juoksua ja lyönyt 438 kärkilyöntiä. Kotro on pelannut Superpesiksen ylempiä pudotuspelejä 38 ottelua, joissa hän on lyönyt 1+9=10 juoksua, tuonut 6 juoksua ja lyönyt 53 kärkilyöntiä. Alemmissa pudotuspeleissä ja karsintasarjassa Kotro on pelannut 13 ottelua, joissa hän on lyönyt kaksi juoksua, tuonut yhden juoksun ja lyönyt 25 kärkilyöntiä. Halli-SM otteluita on kertynyt 24, tehoin 3 lyötyä, 1 tuotu ja 35 kärkilyöntiä. Tiedot päivitetty 12.11.2023.

## Lähteet
* http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=7013&view=pelaajakortti

### Viitteet
M247 Sergeant York

**M247 Sergeant York** on yhdysvaltalainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Ensimmäinen tuotantomallin vaunuyksilön valmisti FAC vuonna 1983. Panssarivaunun pääaseistus oli kaksi Boforsin L70/40 mm ilmatorjuntakanuunaa, ja siinä oli tutkajärjestelmä maalinosoitukseen. Vaunu nimettiin ensimmäisen maailmansodan taistelusankarin Alvin C. Yorkin mukaan.

Asetyyppi ei ollut erityisen onnistunut, ja sen tuotantomäärä jäi vain 50 vaunuyksilöön. Sen edeltäjä oli M42 Duster. M247 Sgt. York kehitettiin Yhdysvaltain maavoimien vuonna 1978 esittämien vaatimusten pohjalta ja korvaamaan M163 Vulcan -vaunutyyppiä. Ilmatorjunta-panssariaseen rakenne pohjautuu muunneltuun M48 Patton -vaunualustaan. Panssaroinnin enimmäisvahvuus on 120 mm.

M247 Sergeant Yorkin etuina voidaan nähdä sen kohtuullisen hyvä toimintasäde, 500 kilometriä, ja kyky torjua taktisia ohjusaseita.

## Lähteet
*Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot*, s. 247. Suom. Petri Kortesuo. Hämeenlinna: Karisto Oy, 2009. .
* http://www.sgtyork.org/M247.html  (Viitattu 29.9.2013.)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*The US M247 Sergeant York DIVAD SPAAG | TankNutDave
*DIVAD Wasn't a 'Cure All,' After All | Defense Media Network
Eiler Hultin

**Eiler Valter Raymond Lennart Hultin** (20. maaliskuuta 1922 – 2. elokuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen juristi, varatuomari. Hän toimi korkeimman oikeuden vanhempana oikeussihteerinä vuosina 1960–1970, Pohjoismaiden neuvoston Suomen valtuuskunnan pääsihteerinä vuosina 1957–1975 ja eduskunnan pääsihteerinä vuosina 1975–1983.

Eiler Hultinin tytär on näyttelijä Anna Hultin.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Petrén, Gustaf: ”In memoriam: Eiler Hultin”, *Nordisk tidskrift* 1984, s. 58–61.
Anna-Liisa Valtavaara

**Anna-Liisa Valtavaara** (s. 20. kesäkuuta  1949 Loppi)  on suomalainen teologi, luennoitsija ja kirjailija.
## Ura
Valtavaara kirjoitti ylioppilaaksi 1968 Hyvinkään yhteiskoulusta ja valmistui teologian maisteriksi 1975
Helsingin yliopistosta. Valmistuttuaan hän toimi vajaan vuoden Malmin seurakunnassa nuorisolehtorin
sijaisena. Vuoden 1976 alussa hän siirtyi Kansan Raamattuseuran (KRS) palvelukseen, ensin 1976-1987
opiskelijatyöhön Helsingissä ja Jyväskylässä. Vuodet 1987-1993 hän oli KRS:n toimintakeskusten (joita
tuolloin oli kahdeksan) ohjelmapäällikkönä. 1994 alkaen hän siirtyi järjestön valtakunnalliseen
julistustyöhön. Oltuaan KRS:n palveluksessa tasan 38 vuotta hän jäi sieltä eläkkeelle vuoden 2013 lopussa,
mutta on ollut edelleen aktiivinen luennoitsija ja kurssien pitäjä.

Valtavaaran luennot ja kurssit ovat käsitelleet hengellisten teemojen ohella erilaisia elämän ja ihmisenä
olemisen kipukohtia ja niistä selviytymistä kristilliseen arvopohjaan nojaten. Luennoilta saatu palaute ja
monet sielunhoidolliset keskustelut johtivat siihen, että Valtavaara päätyi tallentamaan sanottavaansa
myös kirjoiksi. Ensimmäisenä ilmestyi vuonna 2003 vääränlaista kiltteyttä pohtiva teos Kiltteydestä kipeät,
joka sai laajasti huomiota ja Valtavaaran kirjoista siitä on otettu eniten uusia ja erilaisia painoksia.
Valtavaara itse pitää tärkeimpinä aiheinaan anteeksiantamiseen ja -saamiseen liittyviä teemoja.

## Kirjallinen tuotanto
* Kiltteydestä kipeät, Kirjapaja, 1. painos 2003, pokkarina 2005,  
* Kiltteydestä kipeät, e-kirja, Kirjapaja 2011, 
* Ainako anteeksi?, Kirjapaja, 1. painos 2005, pokkarina 2007, 
* Oikein kiltit, Kirjapaja, 1. painos 2007, pokkarina 2008, 
* Huolena huolehtiminen, Kirjapaja, 1. painos 2009, pokkarina 2013, Päivä 2023, 
* Syyllinen olo - syystä vai suotta?, 1. painos Kirjapaja 2014, Päivä 2019, 
* Syyllinen olo – syystä vai suotta?, äänikirja, Päivä 2024, 

## Käännökset viroksi:
* Liiga head - raamat oma headuse ohvritest, Allika 2013 (Kiltteydestä kipeät),  
* Kas alati peab andeks andma?, Allika 2016 (Ainako anteeksi?), 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Äiti venyy

**Äiti venyy** on suomalaisen lastenmusiikkiyhtye Herra Heinämäen Lato-orkesterin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 2010. Osa albumin kappaleista esitettiin Yle TV2-kanavan *[[Pikku Kakkonen]]* -lastenohjelmassa yhtyeen nimeä kantavan televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella. Albumi julkaistiin Sateen ääni -levy-yhtiön toimesta CD-levynä.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sovittanut Janne Louhivuori sekä sanoittanut Heikki Salo, ellei toisin mainita.
# 
# 
#  *
#  *
# 
# 
#  *
#  *
# 
# 
# 
# 
#  *
#  *
#  *
# 
# 
#  *

(*) Kappaleet esitetty *[[Herra Heinämäen Lato-orkesteri#3. tuotantokausi (2010|Herra Heinämäen Lato-orkesteri]]* -televisiosarjan kolmannella tuotantokaudella vuonna 2010.

Lähde:

## Tekijät
### Muusikot (Herra Heinämäen Lato-orkesteri)
* Heikki Salo – laulu
* Janne Louhivuori – kitarat, banjo, mandoliini, harmonikka, lyömäsoittimet, taustalaulu
* Mikko Löytty – basso, taustalaulu
* Jouko Mäki-Lohiluoma – rummut, kattilat, taustalaulu

**Vierailijat**
* Pate Mustajärvi ja Valentin Salo (kappaleessa 11)

Lähde:

### Tuotanto
* Janne Louhivuori – tuottaja
* Janne Louhivuori – äänitys ja miksaus (Louhipajalla 2009 ja 2010, kappaleen 11 vierailijat äänitetty studio Kanalalla 2010)
* Pauli Saastamoinen – masterointi (Finnvox)
* Lauri Salo / LATE Graphic – kansi ja valokuvat
* Timo Kahilainen – ”Heinis” -tv-sarjan valokuvat
Lähde:

## Lähteet
Riikka Karppinen (pesäpalloilija)

**Riikka Karppinen** (s. 19. marraskuuta 1991 Kajaani) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Vuokatin Veto ja nykyisin hän edustaa Kajaanin Pallokerhoa. Ammatiltaan Karppinen on hiihdonopettaja. Karppinen on pesäpallon suomenmestari vuodelta 2016 Jyväskylän Kirittärien riveistä.

Superpesiksen runkosarjassa Karppinen on pelannut kaikkiaan 116 ottelua, joissa on lyönyt 3+57 ja tuonut 70 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 446. Superpesiksen pudotuspeleissä Karppinen on pelannut 19 ottelua, joissa on lyönyt kaksi ja tuonut 5 juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 56 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Sunny Deol

**Sunny Deol** (oik. **Ajay Singh Deol**; s. 19. lokakuuta 1956 Sahnewal, Punjab, Intia) on intialainen elokuvanäyttelijä, -tuottaja ja -ohjaaja sekä poliitikko. Hän on näytellyt monissa Bollywoodin menestyselokuvissa ja voittanut kaksi National Film Awards -palkintoa ja kaksi Filmfare Awards -palkintoa.

## Perhe
Sunny Deol on näyttelijä Dharmendran ja Prakash Kaurin vanhin poika. Hänellä on yksi veli, näyttelijä Bobby Deol, ja kaksi sisarta, Vijeeta Deol ja Ajeeta Deol. Hänellä on myös kaksi sisarpuolta, näyttelijä Esha Deol ja tanssija Ahana Deol. Hänen äitipuolensa on näyttelijä Hema Malini.

Deol on naimisissa Pooja Deolin kanssa ja heillä on kaksi poikaa.

## Filmografia

## Palkinnot
* Filmfare Awards
** 1991: Paras miespääosa – *[[Ghayal]]*
** 1994: Paras miessivuosa – *[[Damini]]*

* National Film Awards
** 1991: Erikoispalkinto raadilta – *Ghayal*
** 1994: Paras miessivuosa – *Damini*

* Screen Awards
** 2002: Paras miespääosa – **

* Zee Cine Awards
** 2002: Erinomainen suoritus – *Gadar: Ek Prem Katha*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Johanna Myyryläinen

**Johanna Myyryläinen** (s. 13. huhtikuuta 1994 Kitee) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Kiteen Pallo ja nykyisin hän edustaa Viinijärven Urheilijoita.

Superpesiksen runkosarjassa Myyryläinen on pelannut kaikkiaan 45 ottelua, joissa on lyönyt kymmenen ja tuonut 11 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 79. Superpesiksen pudotuspeleissä Myyryläinen on pelannut 13 ottelua, joissa on sekä lyönyt että tuonut kaksi juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 22 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Eeva Parviainen

**Eeva Parviainen** (s. 13. marraskuuta 1989 Liperi) on suomalainen pesäpalloilija. Hänen kasvattajaseuransa on Viinijärven Urheilijat, ja hän edustaa seuraa edelleen käytyään välissä pelaamassa muutaman kauden ajan Siilinjärven Pesiksen riveissä.

Superpesiksen runkosarjassa Parviainen on pelannut kaikkiaan 130 ottelua, joissa on lyönyt yhdeksän ja tuonut 107 juoksua. Kärkilyöntipisteitä hän on kerännyt pelaamissaan runkosarjan otteluissa 446. Superpesiksen pudotuspeleissä Parviainen on pelannut 19 ottelua, joissa on tuonut 15 juoksua. Lisäksi hän on pelaamissaan pudotuspelien otteluissa kerännyt tililleen 57 kärkilyöntipistettä.

## Lähteet
Mikko Huovilainen

**Reino Tapani (Mikko) Huovilainen** (19. tammikuuta 1943 – 18. toukokuuta 2004) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Lappeenrannan teknillisen korkeakoulun voimalaitosopin professori vuodesta 1974. Hän tutki kaukolämpöverkkojen taloudellista optimointia, savukaasupäästöjen mittausmenetelmiä ja liekinvalvontamenetelmiä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Matti Hahkala, *Reino T. "Mikko" Huovilainen in memoriam*, 2004 julkaisussa Ilmansuojelu : Ilmansuojeluyhdistys r.y.:n jäsenlehti 2004 : 2, s. 11
Harri Hurme

**Harri Heikki Veikko Hurme** (2. kesäkuuta 1945 Turku – 23. syyskuuta 2019 Espoo)) oli suomalainen diplomi-insinööri ja FIDE-shakkimestari vuodelta 1980. Hän voitti yhdessä Pauli Perkonojan kanssa shakkitehtävien joukkueratkaisemisen maailmanmestaruuden.

## Lähteet
Hurmerinta

**Hurmerinta** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

*Janna Hurmerinta (s. 1981), laulaja, Maarit ja Sami Hurmerinnan tytär
*Kaarlo Viktor Hurmerinta (vuoteen 1894 *Henriksson*, 1870–1941), pappi, raittiusliikkeen vaikuttaja ja kunnallispoliitikko
*Kristiina Hurmerinta (s. 1950), teatteriohjaaja, teatterinjohtaja ja näyttelijä
*Maarit Hurmerinta (o.s. *Äijö*, s. 1953), laulaja, Sami Hurmerinnan puoliso
*Olavi Hurmerinta (1928–2015), taidemaalari ja pilapiirtäjä
*Pipsa Hurmerinta (s. 1978), juontaja, keittokirjailija, kokki ja malli
*Sami Hurmerinta (s. 1955), säveltäjä ja kitaristi, Olavi Hurmerinnan poika
*Usko Kemppi (vuoteen 1943 *Hurmerinta*, 1907–1994), säveltäjä, sanoittaja, kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja.
Harras Hursti

**Harras Franciscus Hursti** (16. kesäkuuta 1926 Helsinki – 25. marraskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori). 

Hursti opiskeli laulua Heikki Teittisen ja Jolanda di Maria Petrisin johdolla. Hän esiintyi vuodesta 1955 Kansallisoopperassa ja myös ulkomailla, etenkin 1960–1970-luvulla Neuvostoliitossa. Hurstin oopperarooleihin kuuluivat muiden muassa tenoripääosat Giacomo Puccinin *[[Tosca]]ssa*, Giuseppe Verdin *[[Aida]]ssa* ja Georges Bizet'n *[[Carmen]]issa*.

Laulu-uransa ohella Hursti toimi musiikkikriitikkona ja yksityisenä laulunopettajana. Hänen poikansa on tietokoneasiantuntija Harri Hursti ja veljensä Veikko Hursti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Harras Hurstin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa