open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Luettelo sotilasoperaatioista

Tämä on **luettelo sotilasoperaatioista**.

## Toinen maailmansota
*Fall Weiss (1939) – natsi-Saksan hyökkäys Puolaan.
*Operaatio Weserübung (1940) – natsi-Saksan hyökkäys Tanskaan ja Norjaan.
*Fall Gelb (1940) – natsi-Saksan hyökkäys Ranskaan, Alankomaihin ja Belgiaan.
*Operaatio Cycle – liittoutuneiden joukkojen evakuointi Pohjois-Ranskasta
*Operaatio Dynamo (1940) – brittiläisen siirtoarmeijan evakuointi Dunkerquesta.
*Operaatio Ariel – liittoutuneiden joukkojen evakuointi Lounais-Ranskasta
*Operaatio Seelöwe (”Merileijona”, 1940) – natsi-Saksan suunniteltu maihinnousu Isoon-Britanniaan.
*Operaatio Kilpapurjehdus (1941) – suomalaisten suorittama demilitarisoidun Ahvenanmaan miehitys.
* Operaatio Barbarossa (1941) – natsi-Saksan hyökkäys Neuvostoliittoon.
**Operaatio Platinfuchs (”Platinakettu”, 1941) – natsi-Saksan hyökkäys Petsamosta Murmanskiin.
**Operaatio Polarfuchs (”Napakettu”, 1941) – natsi-Saksan hyökkäys Sallasta Kantalahteen.
*Operaatio Nordwind (1941) – suomalais-saksalainen harhautusoperaatio Itämerellä.
*Operaatio Compass – liittoutuneiden hyökkäys italialaisia vastaan Pohjois-Afrikassa.
*Operaatio Mammoth - saksalaisten ja kurdien yritys häätää britit Pohjois-Irakista Kirkukin öljykenttien saamiseksi saksalaisten haltuun vuonna 1943, itsenäisen Kurdistanin perustaminen
*Operaatio Crusader – liittoutuneiden kolmas yritys murtaa Tobrukin piiritys Pohjois-Afrikassa.
*Operaatio Jubilee – liittoutuneiden kokeiluluontoinen maihinnousu Dieppeen.
*Operaatio Eisstoß – Neuvostolaivaston upotus Leningradissa ja Kronstadtissa.
*Operaatio Torch – liittoutuneiden maihinnousu Pohjois-Afrikkaan.
*Operaatio Husky (1943) – liittoutuneiden maihinnousu Sisiliaan.
*Operaatio Gomorrah (”Gomorra”, 1943) – brittien ja yhdysvaltalaisten ilmaiskuja Hampuriin.
*Operaatio Overlord (1944) – Normandian maihinnousu
*Operaatio Bagration (1944) – puna-armeijan hyökkäys keskustan armeijaryhmää vastaan.
*Operaatio Dragoon (suunnittelunimi operaatio Anvil) – liittoutuneiden maihinnousu Etelä-Ranskaan.
*Operaatio Tanne West – natsi-Saksan suunniteltu hyökkäys Ahvenanmaalle.
*Operaatio Tanne Ost (1944) – natsi-Saksan Suursaaren maihinnousu.
*Operaatio Market Garden (”Kauppapuutarha”, 1944) – brittien ja yhdysvaltalaisten siltojenvaltausoperaatio Alankomaissa, tavoitteena avoin etenemistie Saksaan ja sodan päättyminen jouluun 1944 mennessä.
*Operaatio Nordwind (1945) – natsi-Saksan viimeinen hyökkäysoperaatio länsiliittoutuneita vastaan Koillis-Ranskassa.

## Kylmä sota
*Operaatio Vittles (1948–1949) – Berliinin ilmasilta
*Operaatio Sealords (1968) – Vietnamin sodassa
*Operaatio Urgent Fury (1983) – Yhdysvaltain hyökkäys Grenadaan.
*Operaatio Just Cause (1989) – Yhdysvaltain hyökkäys Panamaan.

## Kylmän sodan jälkeiset
*Operaatio Desert Storm (1991) – Yhdysvaltain johtaman koalition hyökkäys Irakiin.
*Operaatio Enduring Freedom (2001) – Yhdysvaltain ja Ison-Britannian hyökkäys Afganistaniin.
**Operaatio Meduusa, liittouman operaatio Afganistanissa 2006
*Operaatio Iraqi Freedom (2003) – Yhdysvaltain ja Ison-Britannian hyökkäys Irakiin.
Olav Tryggvason

**Olav Tryggvason** eli **Olavi Tryggvenpoika** (), (n. 964 – 9. syyskuuta 1000) oli Norjan kuningas vuosina 995–1000. Hänet tunnetaan myös nimellä **Olav I**.

Olav oli Tryggve Olafssonin ja Astrid Eiriksdatterin poika ja Harald Kaunotukan pojanpojanpoika.

Olav syntyi pian sen jälkeen, kun Harald Harmaaturkki oli surmannut hänen isänsä. Legendojen mukaan Olav pakeni äitinsä Astridin kanssa Kiovan ruhtinaan Vladimirin luo, jossa Olav sai viikinkisoturin koulutuksen. Vuonna 991 Olav liittyi viikinkijoukkoihin, jotka hyökkäsivät Englantiin. Viikingit pakottivat Englannin hallitsijan Ethelred Neuvottoman tuolloin maksamaan lunnaita. Ethelred joutui maksamaan lunnaita myös vuonna 994, jolloin Olav miehitti Englannin Tanskan kuninkaan Sven Haaraparran kanssa.

Olav oli maanpaossa kääntynyt jo kristityksi ja hänet konfirmoitiin Andoverissa vuonna 994 Ethelredin toimiessa hänen kummisetänään. Kuultuaan Haakon Sigurdinpoikaa vastaan nousseesta kapinasta Olav palasi Norjaan vuonna 995. Haakonin kuoltua Olav valittiin yksimielisesti kuninkaaksi. Pian valintansa jälkeen hän aloitti Norjan käännyttämisen kristinuskoon. Hänen vaikutusvaltansa ulottui kuitenkin vain rannikkoalueille ja läntisille saarille, eikä hän pystynyt vakiinnuttamaan kristinuskoa eikä hallintoa Norjassa. Olav pystyi silti viemään kristinuskon Shetlantiin, Färsaarille, Orkneysaarille, Islantiin ja Grönlantiin. Hän perusti vuonna 997 Trondheimin, josta tuli maan ensimmäinen pääkaupunki. Olav kaatui Svolderin taistelussa vuonna 1000.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Colorado Springs

**Colorado Springs** on kaupunki noin sata kilometriä Denveristä etelään Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa. Asukasluku oli vuonna  478&nbsp;961.  Kaupunki sijaitsee Kalliovuorten itäreunalla 1&nbsp;840 metrin korkeudessa merenpinnasta ja sen lähistöllä sijaitsee luonnonkaunis Pikes Peak -niminen vuorenhuippu. 

## Historia
Seutu on vanhastaan cherokee-intiaanien asuinalueella. Itse kaupungin perusti vuonna 1871 sisällissodan veteraani kenraali William Palmer. Seudulla vierailee vuosittain jopa kuusi miljoonaa turistia, ja turismin ohella merkittävin työnantaja on Yhdysvaltain ilmavoimat, jonka akatemia sijaitsee kaupungin läheisyydessä.

## Väestö
Kaupungin asukkaista 66,7 prosenttia on valkoisia, 18,4 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 6,54 prosenttia mustia. 95,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 34,6 vuotta.

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Garden of the Gods.JPG|Garden of the Gods -puisto.
Tiedosto:Colorado Springs Hot Air Balloon Competition.jpg|Kuumailmapalloja Colorado Springsin Prospect-järvellä.
Tiedosto:US Olympic Committee Headquarters by David Shankbone.jpg|Yhdysvaltain olympiakomitean USOC:n päämaja.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dover

**[[Dover (Englanti)|Dover]]** on  merkittävä satamakaupunki Englannissa kanaalin rannalla. *Dover* voi tarkoittaa myös seuraavia:

;Muita Dover-nimisiä paikkoja
*Dover, kaupunki Tasmaniassa, Australiassa
*Dover, kaupunki Nova Scotiassa, Kanadassa
*Dover, paikka Yhdysvalloissa:
**Dover, pikkukaupunki Arkansasin osavaltiossa
**Dover, Delawaren osavaltion pääkaupunki, jossa sijaitsevat Doverin lentotukikohta ja Dover International Speedway -kilparata
**Dover, paikka Floridan osavaltiossa
**Dover, kunta Massachusettsin osavaltiossa
**Dover, kaupunki New Hampshiren osavaltiossa
**Dover, kunta New Jerseyn osavaltiossa
**Dover, kunta New Yorkin osavaltiossa
**Dover, pikkukaupunki Ohion osavaltiossa
**Dover, paikkakunta Pennsylvanian osavaltiossa
**Dover, pikkukaupunki Tennesseen osavaltiossa
**Dover, kunta Buffalon piirikunnassa Wisconsinin osavaltiossa
**Dover, kunta Racinen piirikunnassa Wisconsinin osavaltiossa.

;Muuta
* Dover, espanjalainen yhtye
* Ben Dover, englantilainen pornonäyttelijä
* Eric Dover, yhdysvaltalainen kitaristi.

## Katso myös
Doveriin liittyvät myös seuraavat:
* Doverinsalmi, Englannin kanaalin kapein kohta
* Dover Plains, kylä New Yorkin osavaltiossa Yhdysvalloissa
* Dover Township (Laken piirikunta), paikkakunta Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa
* Dover Township (Lenaween piirikunta), paikkakunta Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa
* Dover Township (Otsegon piirikunta), paikkakunta Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa
* Doverin metroasema, Singaporen Mass Rapid Transitin asema.
Markku Andersson

**Markku Ensio Andersson** (s. 27. maaliskuuta 1950 Tampere) on suomalainen kaupunginjohtaja ja kaupunkineuvos. Hän oli vuosina 2004–2015 Jyväskylän kaupunginjohtaja ja vuosina 1993–2004 Lappeenrannan kaupunginjohtaja.
Puoluekannaltaan Andersson on kokoomuslainen.

## Koulutus
Andersson valmistui ylioppilaaksi vuonna 1969 Tampereen normaalilyseosta ja opiskeli Jyväskylän yliopistossa yhteiskunta- ja kasvatustieteitä 1970-luvulla. Hän valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi vuonna 1972, yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1975 ja kasvatustieteiden maisteriksi vuonna 1978. Andersson promovoitiin Jyväskylän yliopiston kasvatustieteiden kunniatohtoriksi vuonna 2009.

Opiskeluaikanaan Andersson vaikutti eri luottamustehtävissä Jyväskylän yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa sekä Hämäläis-Satakuntalaisen Osakunnan hallituksessa, isäntänä ja kuraattorina.

## Ura
Vuosina 1974–1975 Andersson työskenteli Etelä-Hämeen Nuorisoseurojen Liiton toiminnanjohtajana ja toimi vuodet 1975–1983 Jyväskylän yliopistossa tutkimusassistenttina sekä kasvatustieteiden tiedekunnan suunnittelijana ja tiedekuntasihteerinä.

Vuosina 1983–1988 Andersson oli Porin kaupunginsihteeri, 1989–1993 Tuusulan kunnanjohtaja ja 1993–2004 Lappeenrannan kaupunginjohtaja ennen siirtymistään Jyväskylän kaupunginjohtajaksi 27. syyskuuta 2004. Hän jäi eläkkeelle huhtikuun lopussa 2015.

Keväällä 2015 Andersson toimi selvityshenkilönä työ- ja elinkeinoministeriön hankkeessa, joka tutki seudullisten kehittämisyhtiöiden roolia työ- ja elinkeinopolitiikan toteuttamisessa.

### Luottamustehtäviä
Jyväskylän kaupunginvaltuustossa Andersson toimi 1977–1983 ja kaupunginhallituksessa 1981–1983. Vuosina 1993–2001 Andersson oli Suomen Kuntaliiton valtuuston jäsen, 2001–2009 valtuuston puheenjohtaja, 2009 hallituksen puheenjohtaja ja vuodesta 2010 varapuheenjohtaja.

Andersson toimi Lappeenrannan teknillisen yliopiston hallituksen jäsenenä 2002–2004 ja Jyväskylän yliopiston hallituksen jäsenenä 2005–2011. Hän on ollut Keski-Suomen Kauppakamarin hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 2005.

Andersson toimi Alvar Aalto Säätiön hallituksessa vuosina 2004–2009. Vuodesta 2006 hän on ollut Ilmasotakoulun killan valtuuskunnan puheenjohtaja. Vuodesta 2009 Andersson on ollut Finnagoran hallituksen jäsen ja Pro Ysitie -yhdistyksen hallituksen puheenjohtaja.

## Tunnustuksia
Sotilasarvoltaan Andersson on sotilasmestari (2003) ja suorittanut valtakunnallisen maanpuolustuskurssin nro 145 (1997). Hänelle myönnettiin sotilasansiomitali vuonna 2001.

Anderssonille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki vuonna 2001. Kaupunkineuvoksen arvonimen hän sai vuonna 2014.

## Lähteet
Kallahti

**Kallahti** () on osa-alue Helsingin Vuosaaressa. Alueella on lähinnä vuosina 1991–1999 rakennettuja kerrostaloja. Asukkaita Kallahdessa on 6&nbsp;226 (31.12.2024), työpaikkoja 523 (31.12.2022) ja sen maapinta-ala on 1,95 neliökilometriä.

Kallahden alueeseen kuuluu myös virkistyskäytössä oleva Kallahdenniemi, joka on tärkeä henkireikä ja ulkoilualue lähistön asukkaille. Niemellä sijaitsee muun muassa Kallahdenharjun luonnonsuojelualue ja muutama muu suojeltu luontokohde, sekä suosittu uimaranta. Niemi kuuluu kokonaisuudessaan Helsingin Natura 2000 -alueisiin.

Kallahti rajautuu Kallvikinniemeä ja merialuetta lukuun ottamatta lännessä Meri-Rastilaan, pohjoisessa Vuotiehen, idässä Aurinkolahteen ja etelässä mereen. Kallvikinniemeä ympäröi lukuisat saaret. Merialue rajautuu koillisessa Aurinkolahteen ja Uutelaan, kaakossa Ulkosaariin, etelässä Villinkiin, ja lännessä Vartiosaareen ja Meri-Rastilaan.

Kallahden asukkaista 39,4 prosenttia oli ulkomaalaistaustaisia vuoden 2018 lopussa. Osuus oli kaikista Helsingin osa-alueista suurin.

## Historiaa
Kallahden alueella sijaitsi 1900-luvulla Sasekan tehtaita. Vuonna 1937 Saseka ja Lohjan kalkki osti Nordsjön kartanon hiekkamaat. Tehtaiden pääomistaja oli tuolloin vuorineuvos Petter Forsström.

Saseka teki hiekkatiiliä ja Siporex-kevytbetoniharkkoja Vuosaaressa oli kaikki, mitä tehdas tarvitsi: valtavat hiekkaesiintymät. Yritys menestyi hyvin. Se piti huolta työntekijöistään rakentamalla asuntoja ja järjesti palveluita.

Tehtaasta tuli paljon melua ja saastetta, joten 1940-luvun lopulla vanhat huvila-asukkaat alkoivat muuttaa pois alueelta.

Vuonna 1949 Sasekan alueella oli jo 700 asukasta. 

Työikäisen väestön äkillinen maaltamuutto ja pääkaupungin paheneva asuntokurjuus pakottivat päättäjät toimenpiteisiin. 1963 alkoi massiivinen uudisrakentaminen Vuosaaren keskiosiin, Sasekan maille. Kaupunki osti loputkin tehtaan alueet laajoine hiekkakuoppineen 1975. Sasekan toiminta loppui joulukuussa 1978, ja kaupunkisuunnittelijoille jäi vapaat kädet suunnitella Etelä-Vuosaarta.

Vuonna 1947 rakennettu ruokala, nykyinen Saseka-talo on ainoa tehtaasta jäljelle jäänyt rakennus. Se palvelee nyt lähiympäristön asuntoyhtiöiden omistamana toimintakeskuksena.
Tiedosto:Kallahti.jpg| Kallahden rannan kerrostaloja ja pienvenesatama. Kuva otettu Kallahdenharjun suunnasta.
Tiedosto:Road to Kallahti nature conservation area in Helsinki (Kallvik).jpg|Kallvikinniementie Kallvikinharjulla.
Tiedosto:Saseka nostureiden perustukset 2016 1.jpg|Vanhojen hiekkanosturien perustukset Hiekkajaalanpuistossa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupunkisuunnitteluviraston Kallahti-sivu – perustietoa ja kuvia alueelta
* Helsingin Natura 2000 -alueet kuvauksineen
* Vuosaaren kaupunkipolut
Columbia

**Columbia** on erittäin yleinen nimi, jonka mukaan on nimetty monta paikkakuntaa ja muuta asiaa, varsinkin Yhdysvalloissa. Nimi tulee Kristoffer Kolumbuksesta. 

* Columbia oli runollinen nimi ja naisellinen personifikaatio Yhdysvalloille, joka on kuitenkin jäänyt paljolti pois käytöstä 1900-luvulle mennessä.

## Columbia-nimisiä kohteita
* Columbia University, yliopisto
* Columbia Broadcasting System (CBS)
* Columbia Records (Nyt osa Sony Music Entertainmentia)
* Columbia Pictures, elokuvatuotantoyhtiö
* Mt. Columbia (4290 m), vuori Coloradossa
* Mt. Columbia (3747 m), vuori Albertassa, Kanadassa
* Avaruussukkula Columbia
*Columbia, supertietokone
* 327 Columbia, päävyöhykkeen asteroidi

### Laivoja
* Columbia-luokka, Yhdysvaltain laivaston panssarikansiristeilijä
* Columbia-luokka, Yhdysvaltain laivaston sukellusveneluokka
* USS Columbia (C-12), Columbia-luokan panssarikansiristeilijä, käytössä 1894–1922
* USS Columbia (SSN-771), Yhdysvaltain laivaston ydinsukellusvene, käytössä vuodesta 1995
* HMCS Columbia, Kanadan laivaston Town-luokan hävittäjä, käytössä 1940–1945

## Paikkakuntia
* *District of Columbia*, Columbian liittopiiri, jossa sijaitsee pääkaupunki Washington D.C.
* Columbiajoki
* Columbia, Connecticut
* Columbia, Etelä-Carolina
* Columbia, Illinois
* Columbia, Maryland
* Columbia, Mississippi
* Columbia, Missouri
* Columbia, New Jersey
* Columbia, New York
* Columbia, Pennsylvania
* Columbia, Pohjois-Carolina
* Columbia, Tennessee
* Columbia City, Indiana
* Columbian piirikunta, Arkansas
* Columbian piirikunta, New York
* Columbia Heights, Minnesota
* Columbia Station, Ohio
* Columbia Township, Michigan

## Muita
* Brittiläinen Kolumbia Kanadassa (*British Columbia*)
* Kolumbia, maa Etelä-Amerikassa (*República de Colombia*)
* Columbia, 1,8–1,5 mrd. vuotta sitten ollut jättiläismanner.
* ”Columbia”, Oasiksen kappale vuodelta 1994
* Colombia Oy, Helsingissä 1935–­1970 toiminut kahvila- ja konditoriayhtiö.
Ewald von Kleist

**Paul Ludwig Ewald von Kleist** (8. elokuuta 1881 Braunfels, Saksa – 13. marraskuuta 1954 Vladimir, Venäjä) oli saksalainen sotamarsalkka, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa ratsu-upseerina. Toisessa maailmansodassa hän johti Saksan 1. panssariarmeijaa. Sodan jälkeen hänet tuomittiin sotarikoksista Jugoslaviassa ja Neuvostoliitossa, missä hän kuoli vankilassa.

## Elämä
### Upseerikokelaasta ensimmäiseen maailmansotaan
Kleist aloitti vuonna 1900 sotilasuransa upseerikokelaana 3. kuninkaallisessa kenttätykistörykmentissä, ja hänet ylennettiin seuraavana vuonna luutnantiksi.

Kleist liittyi vuonna 1910 Hannoverin ratsuväenkouluun ja meni samana vuonna naimisiin Gisela Wachtelin kanssa. Kleist jatkoi opintojaan sittemmin Preussin sotakorkeakoulussa Berliinissä.

Kleist siirrettiin maaliskuussa 1914 ratsumestariksi 1. husaarirykmenttiin. Ensimmäisen maailmansodan alussa hän oli mukana itärintamalla Tannenbergin taistelussa. Kleist palveli 1915–1918 upseerina länsirintamalla.

### Ylennyksiä sotien välisenä aikana
Saksan asevoimat nimettiin vuonna 1920 Reichswehriksi. Kleistasti tuli 1923 Hannoverissa sijainneen ratsuväenkoulun opettaja. Hänet siirrettiin 1928 Breslauun 2. ratsuväkidivisioonaan. Kleist ylennettiin 1931 everstiksi, ja hänet nimettiin 9. jalkaväkirykmentin komentajaksi. Hänet ylennettiin 1932 edelleen kenraalimajuriksi ja 1936 ratsuväenkenraaliksi, jolloin hän sai komennettavakseen VIII armeijakunnan.

Hänet painostettiin eläkkeelle vuonna 1938 natsivastaisten mielipiteidensä vuoksi. Hänet kuitenkin kutsuttiin takaisin palvelukseen toisen maailmansodan syttymisen takia.

### Toinen maailmansota
Kleist oli salamasotataktiikan asiantuntija ja osallistui vuonna 1939 Puolan offensiiviin. Hän komensi moottoroitua XXII armeijakuntaa. Kleistin alaisuudessa panssariryhmään kuului vuonna 1940 kaikki Saksan panssaroidut divisioonat, kun Saksa hyökkäsi länteen. Samana vuonna hänet ylennettiin kenraalieverstiksi.

Kleist johti 1941 panssaroitua joukkoa, joka otti haltuunsa Belgradin. Operaatio Barbarossan alkuvaiheessa hän johti saksalaisten hyökkäystä Kiovaan ja edelleen läpi Ukrainan. Kleistin joukot valtasivat marraskuussa 1941 Rostov-na-Donun, mutta viikkoa myöhemmin Semjon Timošenko onnistui saamaan takaisin kaupungin hallinnan vastahyökkäyksensä ansiosta.

Kleist sai 1942 johtavakseen vastaperustetun 1. panssariarmeijan. Kleist vei joukkonsa Kaukasuksen esivuoriston halki, mutta joutui perääntymään selvittyään täpärästi motituksesta.

Kleist ylennettiin sotamarsalkaksi vuonna 1943. Hänet vapautettiin tehtävistään maaliskuussa 1944 määrättyään Adolf Hitlerin käskyjen vastaisesti 8. armeijan perääntymään tilanteessa, jossa oli ollut vaara, että se joutuisi venäläisten tuhoamaksi.

Yhdysvaltalaiset joukot vangitsivat Kleistin vuonna 1945 ja lähettivät hänet Jugoslaviaan. Siellä hänet tuomittiin seuraavana vuonna sotarikoksista 15 vuoden vankeusrangaistukseen. Vuonna 1948 hänet luovutettiin Neuvostoliittoon, jossa hänet tuomittiin elinkautiseen. Hän kuoli Vladimirovkan vankilassa vuonna 1954.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
ASCII-taide

**ASCII-taide** eli *ASCII-grafiikka* on ASCII-merkistöllä tehtyä kuvataidetta. Se voi olla yhdellä rivillä oleva, muutamista merkeistä koostuva pieni kuva kuten hymiö, mutta myös satoja rivejä pitkä, todella monen merkin uurastus. Merkkigrafiikkaa on käytetty ja käytetään edelleen merkkipohjaisissa viestintäjärjestelmissä, kuten BBS:t, uutisryhmät, sähköposti, IRC ja SMS-tekstiviestit, joskin graafisen WWW:n yleistyminen on vähentänyt huomattavasti sen käyttöä ja arvostusta.

ASCII-grafiikan edeltäjänä voidaan pitää Baudot-koodia käyttäville kaukokirjoitinlaitteille tarkoitettua merkkigrafiikkaa, jota kutsutaan radioamatööripiireissä RTTY-grafiikaksi. 

BBS-järjestelmissä suosittu ANSI-grafiikka käytti ANSI X3.64 -päätteenohjaus&shy;standardiin ja sen laajennuksiin kuuluvia päätteenohjauskoodeja mm. värien vaihtamiseen, mikä IBM PC -yhteensopivien laajempaan CP437-merkistöön yhdistettynä mahdollisti huomattavasti perinteistä ASCII-grafiikkaa näyttävämmät kuvat.

ASCII-grafiikkaa tehdään yleensä jollakin teksti- tai merkkieditorilla. On myös olemassa ohjelmia, jotka muuttavat bittikarttakuvia ASCII-grafiikaksi, mutta näiden ohjelmien tulosteita eivät kaikki pidä varsinaisena tai ”oikeana” ASCII-taiteena. Mainitsemisen arvoinen on joka tapauksessa avoimeen lähdekoodiin perustuva aalib-kirjasto, jolla voi esimerkiksi katsella elokuvia ASCII-merkeiksi muutettuna MPlayerillä. Uudempi samaa ideaa käyttävä ohjelmakirjasto on libcaca, joka tukee värillistä ASCII-grafiikkaa.

Lisäksi on olemassa joitain ohjelmia, jotka luovat ASCII-taidetta syötteenä annetusta tekstistä (System V:n banner-ohjelma, figlet, toilet, cowsay). On olemassa myös ohjelmia ASCII-taiteen piirtämiseen tai tekemiseen esimerkkinä PabloDraw.

## Esimerkkejä
figlet-ohjelman tuloste:

```

```


cowsay:

```

```


Hypnotoad:

```

```


## Katso myös
* Hymiö
* ANSI-taide
* Pikselitaide

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Textfiles.com-sivuston ASCII-taidehakemisto
* Christopher Johnson's ASCII Art Collection
* ASCII Generator generoi tekstistä ASCII-taidetta
Seldžukit

**Seldžukit** olivat turkkilaiskansa, joka saapui ensimmäisenä turkkilaiskansana Vähään-Aasiaan 1000-luvun alussa Keski-Aasiasta. He tekivät turkkilaiskansoista Vähän-Aasian mahtitekijän.

## Valtakunnan synty

Seldžukit olivat aluksi Keski-Aasiassa yksi 24 oğuz-heimosta ja heidän asuinalueensa oli Syr-Darjan alajuoksulla. Nimi seldžukki on peräisin heimon oletetusta esi-isästä. Bysanttilaiset kirjasivat muistiin heimon saapumisen levottomaan Armeniaan vuonna 1016. Heimopäällikkö Toğrul Beg valtasi Pohjois-Persian 1040-luvulla voitettuaan vuonna 1040 Dandanaqanin taistelussa Ghaznavidien valtakunnan ja alkoi sitten laajentaa aluettaan länteen. Seldžukkisulttaani Alp Arslan löi vuonna 1071 Manzikertin taistelussa Bysantin joukot ja nousi hallitsevaan asemaan koko Anatoliassa. Voiton seurauksena seldžukkiheimon yksi haara perusti Rūmin sulttaanikunnan. Alp Arslanin pojan Malik Shah I:n aikana valtakunta laajeni käsittämään Keski-Aasiaan asti ulottuvan alueen.

## Seldžukkien kulttuuri

1200-luvulla seldžukkien suurvaltakunnasta oli jäljellä enää Rūmin sulttaanikunta. Samaan aikaan seldzukkikulttuuri oli huipussaan, ja sulttaanikunta laajeni edelleen etelään Antalyan ja Sinopen alueille sekä pohjoisessa Trapezuntin maakuntaan. Seldžukit jättivät jäljen Turkin arkkitehtuuriin ja erityisesti Konyan kaupunkiin. Heidän usein  kahdeksan- tai kymmenkulmaiset rakennuksensa muistuttivat paimentolaistelttaa, ja niitä koristivat puukaiverrukset tai stukko- ja kivityöt. Sisäosissa käytettiin  fajanssikaakeleita, joista myöhemmin kehittyi turkkilainen kaakelikoristelu. Moskeijoissa käytettiin kaakeliin maalattuja tai marmoriin kaiverrettuja Koraanin lauseita. Elinkeinoelämän vilkastuminen oli huomattavaa, sillä valtakunta rohkaisi viljelijöitä maataloustuotteiden kauppaamiseen. Turkin kielestä tuli 1400-luvulle mennessä koko Anatolian hallitseva kieli. Konyassa vaikutti myös Dzalaladdin Balkhi-Rumi (1207–1273), jota pidetään suufilaisen Mevlevi-veljeskunnan perustajana. Sen derviššit kehittivät tanssirituaalin, jossa pyörimällä hankkiudutaan uskonnolliseen hurmokseen.

## Mongolivalta
Aasiasta levittäytyneet mongolit valtasivat Erzurumin vuonna 1242 ja samana vuonna he löivät Kay Khosraun II:n johtaman seldžukkien armeijan Kuzadagissa. Mongolien jäljiltä Vähä-Aasia jakautui pieniin emiraatteihin, jotka puolestaan kukistuivat, kun Pohjois-Fryygian Osman I laajensi aluettaan ja perusti Osmanien valtakunnan. Osmanin joukkoja kutsuttiin osmaneiksi. Englanninkielisessä maailmassa käytetään nimitystä "ottomaanit", mutta molemmat sanat tulevat arabialaisesta nimestä "Uthman".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guantanamo Bayn laivastotukikohta

**Guantanamo Bayn laivastotukikohta** (, lyh. **GTMO** tai **Gitmo**) on 116 neliökilometrin kokoinen Yhdysvaltain laivaston tukikohta Kuuban saarella  Guantánamonlahden rannikolla, lähellä Guantánamon kaupunkia.

## Historia
Tukikohta perustettiin 1898 Yhdysvaltain otettua Kuuban hallintaansa sodassa Espanjaa vastaan. Yhdysvallat vuokrasi tukikohdan 1903 itsenäistyneeltä Kuuban valtiolta 2000 kultadollarilla vuodessa (nykyrahassa noin 40000 USD). Sopimus tehtiin vuoden 1903 perustuslain lisäyksen nojalla, johon Kuuban oli suostuttava miehitysjoukkojen poistamiseksi maasta. Lisäys teki Kuuban itsenäisyydestä lähinnä nimellisen ja sitä vastustettiin monissa kansannousuissa, jotka Yhdysvaltain armeija kukisti lisäyksen suomalla oikeudella.

## Kuuban vallankumouksen jälkeen

Fidel Castro nousi Kuubassa valtaan vuonna 1959 ja seuraavasta vuodesta lähtien Kuuba on kieltäytynyt vastaanottamasta maksuja. Tästä on yksi poikkeus: yksi Yhdysvaltain lähettämä šekki kuitattiin vuonna 1959, kun Yhdysvaltojen ja Kuuban välit olivat vielä nimellisesti kunnossa, mutta Castron mukaan kyseessä oli erehdys. Castro ei ole šekkejä kuittaamalla halunnut tunnustaa sopimuksen laillisuutta. Vuoden 1969 jälkeen Kuuban hallitus on väittänyt näkemyksensä perustuvan 1969 solmittuun valtiosopimusoikeutta koskevaan Wienin yleissopimukseen, mikä muun muassa pitää pakolla tai uhalla tehtyjä sopimuksia laittomina. Sopimuksen 4. artiklassa kuitenkin todetaan, ettei sopimus ole retroaktiivinen, eikä koske kansainvälisiä sopimuksia, jotka on solmittu ennen Wienin yleissopimuksen voimaantuloa sopimukseen liittyneissä maissa.

Sopimuksessa ei ole erikseen mainittu, milloin se tulee päätökseen. Tästä voidaan kuitenkin päättää, mikäli Kuuba ja Yhdysvallat sopivat asiasta erikseen.

Yhdysvalloilla ja Kuuballa on sopimus, jonka mukaan Yhdysvallat palauttaa tukikohtaan loikanneet henkilöt Kuubaan, ja Kuuba palauttaa Yhdysvalloista paenneet henkilöt, jotka ovat syyllistyneet rikoksiin tukikohdan alueella. Kuuban hallinto on katkaissut veden tukikohdasta ja pakottanut sen valmistamaan oman juomavetensä. Tukikohdassa on töissä muutama kuubalainen, jotka ylittävät tukikohdan rajan töihin mennessään, mutta Kuuba ei salli uusien työntekijöiden palkkaamista Kuubasta.

## Katso myös
* Guantanamo Bayn vankileiri
* Tie Guantanamoon
* Gitmo
* Sotavanki

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stamford Bridgen taistelu

**Stamford Bridgen taistelu** tai **Stamfordin sillan taistelu** käytiin Stamford Bridgessä Yorkshiressa 25. syyskuuta 1066 Englannin kuninkaan Harald Godwininpojan ja Norjan kuninkaan Harald Ankaran välillä. Englantilaiset voittivat taistelun, ja Harald Ankara sai surmansa.

## Taustaa
Harald Ankara oli liittoutunut Harald Godwininpojan veljen, Northumbrian jaarlin Tostigin kanssa. Kovaotteisesti hallinnut Tostig oli karkotettu Northumbriasta Flanderiin. Katkeroitunut Tostig halusi syöstä veljensä vallasta, joten hän liittoutui Harald Ankaran kanssa, joka myös tavoitteli Englannin kruunua.

### Vahvuudet ja taistelun ennakkoasetelma
Harald Ankaran kokoamassa viikinkilaivastossa oli arviolta noin 300 laivaa ja 10&nbsp;000–12&nbsp;000 miestä. Harald nousi maihin Tynen suun lähellä 8. syyskuuta 1066, ja laivastoon liittyi noin 12 Tostigin laivaa. Hyökkääjät purjehtivat etelään, ryöstivät Clevelandin ja rantautuivat Ricalliin Ousejoelle lähelle Yorkia. Muutama päivä ennen Stamford Bridgen taistelua 20. syyskuuta Harald Ankara ja Tostig löivät kaksi englantilaista jaarlia Fulfordin taistelussa.

Harald Godwininpoika sai Lontooseen 19. syyskuuta tiedon viikinkien ja Tostigin hyökkäyksestä. Hän kokosi armeijan ja marssi pikaisesti pohjoiseen. Sillä välin Harald Ankara oli valloittanut Yorkin. 

Harald Godwininpojan marssi kohti pohjoista oli huomattavan nopea, minkä lisäksi hän onnistui kokoamaan juuri hajottamansa armeijan uudestaan matkan varrella. Haraldin joukot marssivat yli 300 kilometriä viidessä päivässä ja onnistuivat vieläpä yllättämään norjalaiset. Englantilaisten joukkojen vahvuus oli noin 15&nbsp;000 miestä. 

Harald Godwininpojan armeija saapui Tadcasteriin Yorkin lähelle 24. syyskuuta maahantunkeutujien yllätykseksi. Taistelupaikaksi Harald Godwininpoika valitsi Derwentjoen itäpuolella olleen niityn, jolle johti puinen silta nimeltään Stamford Bridge.

## Taistelu ja sen merkitys
Seuraavana päivänä englantilaiset löivät valmistautumattomat maahantunkeutujat perinpohjaisesti, ja Harald Ankara ja Tostig saivat surmansa. Joki oli taistelun jälkeen ruumiita täynnä, ja Harald Ankaran veljen Olafin johtamat pakenemaan päässeet viikinkijoukkojen rippeet mahtuivat vain 24 laivaan. Viikinkejä kaatui noin 6&nbsp;000, englantilaisia noin 5&nbsp;000.

Stamford Bridgen taistelua pidetään viikinkiajan loppuna, mutta se heikensi myös Englantia hallinneita anglosakseja. Vain kolme päivää myöhemmin 28. syyskuuta Normandian herttua Vilhelm nousi maihin eteläisessä Englannissa, ja Harald Godwininpojan oli marssittava takaisin väsyneen armeijansa kanssa kohdatakseen hänet. Harald kukistui 14. lokakuuta käydyssä Hastingsin taistelussa, minkä seurauksena normannit valloittivat Englannin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Van Allenin vyöhyke

**Van Allenin vyöhykkeet** ovat Maan ympärillä olevia toroideja vyöhykkeitä, joissa on Maan magneettikentän vangitsemia suurienergisiä sähköisiä hiukkasia, elektroneja ja protoneja, eli plasmaa. Van Allenin vyöhykkeiden hiukkaset häiritsevät avaruuslaitteiden elektroniikkaa, esimerkiksi keinotekoisia satelliitteja. Kun Van Allenin vyöhykkeet ylilatautuvat Auringon purkausten takia, niiden hiukkasia sinkoaa maan ilmakehään aiheuttaen revontulia. Nimensä ne saivat yhdysvaltalaisen avaruustutkijan James Van Allenin mukaan.

Van Allenin vyöhykkeitä on kaksi. Ne kiertävät maata ja ulottuvat 65 asteen päähän päiväntasaajasta; napa-alueilla on reikä. Sisempi vyö on noin 1&nbsp;000 – 6&nbsp;000 kilometrin korkeudessa maanpinnasta ja koostuu lähinnä positiivisesti varatuista protoneista. Sen protonien energia on yli 100&nbsp;megaelektronivolttia. Tämän sisemmän vyön alueella Maan magneettikenttä on huomattavasti voimakkaampi kuin ulomman.

Ulompi Van Allenin vyö on 10&nbsp;000 – 65&nbsp;000 kilometrin korkeudessa, voimakkaimmillaan 14&nbsp;500 – 19&nbsp;000 kilometrissä, ja koostuu lähinnä negatiivisesti varatuista elektroneista. Ulompi vyöhyke heikkenee nopeasti etäisyyden kasvaessa siten, että elektronin liike-energia E&nbsp;> 40&nbsp;keV pienenee 100 kilometrin säteellä tuhatkertaisesti. Muutos johtuu aurinkotuulesta. Elektronien seassa on ioneja: protoneja, alfahiukkasia (heliumytimiä) ja happi-ioneja. Ionit tulevat luultavasti monista eri lähteistä Van Allenin vyöhön.

Van Allenin vyöhykkeiden olemassaolo oli ennustettu jo ennen satelliittien aikaa. Ne löydettiin yhdysvaltalaisten satelliittien Explorer 1:n 31. tammikuuta 1958 ja Explorer 3:n tekemistä mittauksista, joita tutki professori James Van Allen. Explorer&nbsp;4 ja Pioneer&nbsp;3 kartoittivat säteilyvyöhykkeiden muodon.

Maan ilmakehän takia Van Allenin vyöhykkeet ovat aina vähintään 200&nbsp;kilometrin korkeudessa. Kolmen millimetrin paksuisella alumiinilla suojattu satelliitti vastaanottaa tällä alueella 2&nbsp;500&nbsp;rem (25&nbsp;Sv) säteilyannoksen vuodessa. Kuulennolla tullut säteilymäärä oli pieni, koska nopeasti liikkunut kuualus ei ehtinyt vastaanottaa kyllin paljon säteilyä, ja aluksen kuori suojasi säteilyltä. 

## Katso myös
*Radiation Belt Storm Probes

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*An explanation of the belts
Kovalenttinen sidos

**Kovalenttinen sidos** (*co*- ’yhteinen’, valenssi) on kemiallinen sidos, jossa atomit jakavat elektroneja keskenään, kun niiden atomiorbitaalit yhdistyvät muodostaen molekyyliorbitaalin. Atomien välille syntyvä sähkömagneettinen vetovoima pitää molekyylin koossa. Kovalenttinen sidos voi olla pooliton tai kahden elektronegatiivisuudeltaan erilaisen atomin välille muodostuva poolinen sidos, jossa elektronit ovat jakautuneet epätasaisesti atomien välillä.

Usein kovalenttinen sidos yhdistää vain muutamia atomeja yhdeksi molekyyliksi. Näin on laita muun muassa vety-, typpi-, happi- ja vesimolekyyleissä sekä yleensä orgaanisissa yhdisteissä. Mutta on myös aineita, jossa kokonaista kidettä pitävät koossa atomien väliset kovalenttiset sidokset. Sellaiset aineet ovat sidoksen voimakkuuden vuoksi yleensä erittäin kovia, ja niiden sulamispiste on hyvin korkea. Sellaisia ovat esimerkiksi pii, kvartsi ja timantti.

Atomeilla on taipumus jakaa elektronit niin, että niiden uloimmat elektronikuoret täyttyvät. Sidokseen osallistuvat siis vain uloimmalla kuorella olevat valenssielektronit. Useimmiten kovalenttinen sidos syntyy sellaisten atomien välille, joilla on likimain samansuuruinen elektronegatiivisuusarvo. Kovalenttinen sidos voi olla yksin-, kaksin- tai kolminkertainen. Kolminkertainen kovalenttinen sidos sisältää näistä eniten energiaa. Siten asetyleeni eli etyyni palaa kuumemmalla liekillä kuin etaani (maakaasun komponentti), mikäli happea on riittävästi. Samoin molekyylistä typpeä (kaksi typpiatomia kiinnittyneenä kolmoissidoksella) on vaikeampaa hajottaa kuin molekyylistä happea (kaksi happiatomia kiinnittyneenä kaksoissidoksella). Erityyppisillä kovalenttisilla sidoksilla on suuri merkitys orgaanisen kemian synteeseissä.

Kovalenttista sidosta merkitään yhdistämällä atomien kemialliset merkit pisteillä tai viivoilla. Esimerkiksi etaanin (CH3-CH3) kaavassa viiva kuvaa hiiliatomien yhteistä elektroniparia. Eteenissä (CH2=CH2) hiiliatomit jakavat kaksi elektroniparia, eli ne muodostavat kaksoissidoksen.

## Katso myös
* Orgaaninen kemia
* Koordinaatiosidos
* Kovalenttinen säde

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Opetus TV: Kovalenttinen sidos
Kationi

**Kationi** on positiivisesti varautunut ioni. Nimitys tulee siitä, että johdettaessa sähköä sulaan suolaan tai suolaliuokseen suolan kationit liikkuvat katodille.

Suurin osa kationeista on metalli-ioneja eli metalliatomeja, joista on poistunut yksi tai useampi elektroni. Lisäksi on olemassa useamman atomin muodostamia kationeja, kuten muun muassa ammoniumioni (NH4+) ja happojen vesiliuoksissa esiintyvä oksoniumioni (H3O+) sekä erilaisia orgaanisia kationeja, joissa positiivisesti varautuneeseen atomiin on sitoutunut muita atomeja tai atomiryhmiä. Tällaisia ovat esimerkiksi karbokationit.

## Nimeäminen
Metallikationien niminä käytetään yleensä metallin nimeä sellaisenaan. Jos sama metalli muodostaa useita ioneja, joiden varaus poikkeaa toisistaan, merkitään nykyisen käytännön mukaan metallin nimen perään suluissa roomalaisilla numeroilla sen hapetusluku, joka vastaa varausta alkeisvarausyksikköinä. Niinpä esimerkiksi Fe2+-ioni on rauta(II) ja Fe3+-ioni taas rauta(III). Tätä nimeämistapaa sanotaan Stockin järjestelmäksi.

Vanhastaan on saman alkuaineen eri kationien erottamiseksi toisistaan käytetty myös alkuaineiden latinankielisistä nimistä muodostettuja johdoksia. Siitä ionista, jolla on korkeampi varaus, käytetään esimerkiksi englannin kielessä -*ic*-loppuista ja siitä, jolla on pienempi varaus, -*ous*-loppuista adjektiivia. Suomessa käytetään vastaavasti -*i*- tai -*o* -loppuisia etuliitteitä, jotka lisätään ioni-sanan eteen tai ioniyhdisteiden nimissä anionin nimen eteen. Niinpä esimerkiksi FeSO4, jossa raudan hapetusluku on +II, on vanhastaan suomeksi ferrosulfaatti (), kun taas Fe2(SO4)3, jossa raudan hapetusluku on +III, on ferrisulfaatti (.  Näitä vanhoja nimiä käytetään edelleen yleisesti varsinkin lääketieteellisissä yhteyksissä.

Näillä tavoilla muodostettuja ionien nimiä ovat esimerkiksi seuraavat:

### Moniatomiset kationit
Moniatomisilla kationeilla, joissa keskusatomiin on liittynyt useita vetyatomeja, on usein keskusatomin nimestä johdettu -onium-loppuinen nimi. Tällaisia ovat esimerkiksi oksonium (H3O+), sulfonium (H3S+) ja  fosfonium (PH4+). Typestä ja vedystä vastaavalla tavalla muodostuneella ionilla (NH4+) on kuitenkin vakiintunut nimi ammonium.

## Kationeja

## Lähteet

## Katso myös
* alkuaineiden tavallisimpia hapetuslukuja

## Aiheesta muualla
Anioni

**Anioni** on negatiivinen ioni eli atomi tai molekyyli, joka on vastaanottanut elektroneja. Nimi tulee siitä, että johdettaessa sähköä sulaan suolaan, suolan anionit liikkuvat anodille, jossa ne luovuttavat elektroninsa ja hapettuvat.

Anionit ovat nukleofiilisiä ja emäksisiä, mutta nämä ominaisuudet vaihtelevat anionista riippuen. Esimerkiksi hiilen anionit, karbanionit, ovat niin voimakkaasti emäksisiä, ettei niitä voi pitää vesiliuoksessa, koska vesi on liian hapanta — vaaditaan täysin hapoton (protoniton) liuotin, jotta karbanioneja voi havaita. Vastaesimerkkinä on kloridi, joka on niin lievästi emäksinen anioni, että se on täysin vakaa vesiliuoksessa. 

Nukleofiilisyydelläkin on ääripäänsä. Esimerkiksi t-butyylianioni on myös nukleofiili, ja reagoi elektrofiilien, kuten karbonyylien kanssa (karbonyylistä tulee t-butyylialkoholi). On kuitenkin erittäin voimakkaita typpianioniemäksiä, kuten LDA (litiumdi-isopropyyliamidi, (C3H7)2N-Li)), jotka eivät pysty reagoimaan elektrofiilien, kuten karbonyylien kanssa. LDA:n tapauksessa isopropyyliryhmät vievät niin paljon tilaa, ettei typellä ole tilaa reagoida suuremman elektrofiilin kanssa.

## Anionien nimet

Yksiatomisten anionien nimet muodostetaan alkuaineen latinalaisesta nimestä päätteellä -idi, esimerkiksi kloori – kloridi ja oxygenium (happi) – oksidi.  Sellaisten moni­atomisten anionien nimissä, joissa on mukana happi­atomeja, on yleensä pääte -aatti tai -iitti, jolloin -aatti -loppuisessa anionissa on happeen sitoutuneen alkuaineen hapetusluku on suurempi kuin -iitti -loppuisessa, esi­merkiksi sulfaatti SO42- (rikin hapetusluku +VI) ja sulfiitti SO32- (rikin hapetusluku +IV).  Ioniyhdisteiden niminä käytetään yhdys­sanoja, joissa ensimmäisenä osana on kationin (useimmiten sama kuin alku­aineen) ja jälkimmäisenä anionin nimi, esimerkiksi natriumkloridi, jossa kationina on natrium­ioni Na+ ja anionina kloridi-ioni Cl-.

## Anioneja

## Katso myös
*Kationi
*Katodi
*Anodi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guacamole

**Guacamole** on avokadosta tehty meksikolaisperäinen dippi tai lisuke. Nimi guacamole tulee nahuatl-intiaanien sanoista *ahuacatl* (*avokado*) ja *molli* (*kastike*). Guacamolen yleisimmät ainesosat ovat avokado, sitrushedelmät ja suola. Valmistukseen voidaan käyttää myös chiliä, tomaatteja, sipuleita, korianteria ja muita mausteita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Raholan syötäviä sanoja: Guacamole
SHAEF

**SHAEF** *(Supreme Headquarters Allied Expeditionary Force)* oli liittoutuneiden Luoteis-Euroopan joukkojen komentokeskus toisessa maailmansodassa vuosina 1944 ja 1945. Kenraali Dwight Eisenhower oli SHAEF:in johdossa koko sen olemassaolon ajan. SHAEF johti Normandian maihinnousun suunnittelua ja toteutusta.

SHAEF luotiin joulukuussa 1943 kun Eisenhower kutsuttiin Välimeren sotatoimialueelta takaisin Englantiin. SHAEF:in henkilökunta otti suunnitelmansa pohjaksi kenraaliluutnantti Sir Frederick Morganin (COSSAC - *Chief of Staff to the Supreme Commander Allied Forces*) Normandian maihinnousua (*Operaatio Overlord*) varten laatiman luonnoksen ja muokkasi siitä lopullisen version joka toteutettiin 6. kesäkuuta 1944. Eisenhower ja maihinnousun alkuvaiheen maajoukkojen komentaja kenraali Bernard Montgomery osallistuivat maihinnousun suunnitteluun.

SHAEF pysyi Englannissa kunnes riittävä määrä joukkoja oli siirretty maihin ja SHAEF voitiin siirtää Ranskaan. Tämän toteuduttua Montgomery ei enää johtanut kaikkia maihinnousujoukkoja vaan hänestä tuli yksi niistä kolmesta armeijaryhmän komentajasta jotka olivat Eisenhowerin alaisia.

SHAEF johti suurinta määrää yhdysvaltalaisia joukkoja joita on koskaan alistettu yhden operaation toteutukseen, yhdessä huomattavien ranskalaisten, brittiläisten ja kanadalaisten joukkojen kanssa. Se johti kolmea armeijaryhmää, jotka ohjasivat kahdeksaa kenttäarmeijaa (viittä yhdysvaltalaista, yhtä ranskalaista, brittiläistä ja kanadalaista) ja lentokuljetusjoukkoja (Liittoutuneiden 1. laskuvarjoarmeija, muodostelma joka koostui laskuvarjojoukoista ja niiden pudotuksesta huolehtivista lentokoneista).

SHAEF komensi myös merkittäviä laivastovoimia operaatio Neptunen, Normandian maihinnousun laivasto-operaation aikana, sekä kahta taktista ilmavoimaa (Ninth Air Force ja Second Tactical Air Force). Yhdistyneen kuningaskunnan strategiset pommikoneet olivat myös sen komennossa operaatio Neptunen aikana.

## Armeijaryhmät ja armeija
* Liittoutuneiden 1. laskuvarjoarmeija
* 21. armeijaryhmä
** Kanadan 1. armeija
** Brittiläinen 2. armeija
* Yhdysvaltain 12. armeijaryhmä
** Yhdysvaltain 1. armeija
** Yhdysvaltain 3. armeija
** Yhdysvaltain 9. armeija
** Yhdysvaltain 15. armeija
* Yhdysvaltain 6. armeijaryhmä
** Ranskan 1. armeija
** Yhdysvaltain 7. armeija
Ionisidos

**Ionisidos** on vahvan sähköisen vetovoiman ilmentymä, jota esiintyy negatiivisten ja positiivisten ionien välillä. Ionisidosten muodostamaa yhdistettä kutsutaan ioniyhdisteeksi tai suolaksi. Sidosta pidetään yleensä ionisidoksena, kun sen ioniluonne on yli 50%. Tämä tapahtuu, kun sidoksen atomien elektronegatiivisuusero on vähintään 1,7 (Paulingin asteikolla) tai sitä suurempi. Pienemmällä ioniluonteella ja elektronegatiivisuuserolla kyseessä on (vaihtelevissa määrin poolinen) kovalenttinen sidos. Selvää rajaa kovalenttisen sidoksen ja ionisidoksen välillä ei kuitenkaan ole, koska sidoksen ioniluonne kasvaa asteittain elektronegatiivisuuseron kasvaessa. Ionisidos on vahva sidostyyppi, mistä johtuen ioniyhdisteillä on korkeat sulamis- ja kiehumispisteet.

Ionisidos muodostuu elektropositiivisen metallin ja elektronegatiivisen epämetallin tai moniatomisen ionin välille. Moniatominen ioni on muodostunut kovalenttisin sidoksin toisiinsa liittyneistä atomeista. Elektronegatiivisempi osapuoli vetää sidoselektroneja niin voimakkaasti puoleensa, että ne käytännössä siirtyvät sille kokonaan. Tällöin elektropositiivinen ioni (kationi) saa positiivisen varauksen ja elektronegatiivinen ioni (anioni) puolestaan negatiivisen varauksen.

Ioniyhdisteessä jokainen ioni pyrkii saamaan lähelleen mahdollisimman monta erivarauksista ionia ja pitämään samanvarauksiset ionit mahdollisimman etäällä. Tästä seuraa, että ioniyhdiste kiteytyy sopivissa olosuhteissa säännölliseksi kolmiulotteiseksi hilarakenteeksi, ionihilaksi. Ionihila pysyy koossa sähköisten vetovoimien vaikutuksesta.

Hyvä esimerkki suolasta on natriumkloridi eli ruokasuola. Se koostuu Na+- ja Cl--ioneista, joiden elektronegatiivisuusero on 2,1. Natriumkloridilla on kuutionmuotoinen ionihila, jossa kukin kloridi-ioni sitoutuu kuuteen natriumioniin ja kukin natriumioni vastaavasti kuuteen kloridi-ioniin.

Kiteiset ioniyhdisteet ovat yleensä heikkoja sähkönjohteita, sillä niillä ei ole vapaita varauksenkuljettajia, kuten elektroneja. Sen sijaan suolojen vesiliuokset ja sulatteet johtavat usein hyvin sähköä.

## Katso myös
* Kemiallinen sidos

## Lähteet
* Mooli Ke2 Kemian mikromaailma, Otava
* Reaktio 2: Kemian mikromaailma. Gummerus 2005

## Aiheesta muualla
* Opetus TV: Ionisidos
Analyyttinen kemia

**Analyyttinen kemia** tutkii aineiden koostumuksia ja menetelmiä niiden määrittämiseksi. Määrityksessä käytetään hyväksi aineiden kemiallisia ja fysikaalisia ominaisuuksia.

Analyyttistä kemiaa hyödynnetään kemian eri alueiden lisäksi muun muassa lääketieteessä, ympäristötieteissä, teollisuudessa ja esimerkiksi rikosten selvittämisessä.

Analyyttinen tutkimus voidaan jakaa kahteen päätyyppiin:
* Kvalitatiivisessa eli laadullisessa analyysissä tutkitaan, mitä alkuaineita ja yhdisteitä näyte sisältää. Spesiaatioksi kutsutussa metallien määrityksessä selvitetään myös näytteessä esiintyvien ionien varausaste.
* Kvantitatiivisessa eli määrällisessä analyysissä tutkitaan, kuinka paljon tiettyä alkuainetta tai kemiallista yhdistettä näyte sisältää. Nykyaikainen analyyttinen kemia on enimmäkseen kvantitatiivista.

Analyyttisen kemian menetelmiä ovat muun muassa titraukset, kromatografiat sekä gravimetriset, spektrofotometriset ja elektrometriset analyysit. Tehokkaita menetelmiä alkuaineiden määrittämiseksi ovat atomiabsorptiospektroskopia (AAS) ja induktiivisesti kytketty plasma-massaspektrometria (ICP-MS). Orgaanisia yhdisteitä voidaan tutkia esimerkiksi kaasu- tai nestekromatografian ja massaspektrometrian yhdistävillä laitteilla (GC-MS, LC-MS).

Instrumenttianalyyttiset tekniikat eli neste- ja kaasukromatografia, elektroforeettiset menetelmät, massaspektroskopia, spektrometria, AAS, ICP ja erilaiset kaasu- ja nestekromatografian detektointitekniikat ovat tarkempia ja herkempiä kuin monet vanhemmat tekniikat, kuten titraus. Uusimmilla tekniikoilla voidaan tutkia yhdisteitä, joiden konsentraatiot ovat jopa femto- (10-15) tai attogrammoja (10-18) yhdessä grammassa näytettä.

Lähes kaikkiin analyyttisiin menetelmiin sisältyy nykyään kaksi vaihetta. Ensimmäisessä erotetaan näytteen yhdisteet ja toisessa vaiheessa detektoidaan eli havainnoidaan ne. Kromatografiat ja elektromigraatiotekniikat ovat erotustekniikoita ja massaspektrometria ja spektrometria detektointitekniikoita.

Analyyttisen kemian tulokset esitetään aina tilastollisesti, eli näytteestä tehdään mielellään useampia analyysejä. Tulos annetaan analyysien keskiarvona ja tuloksen keskihajonta ilmoitetaan. Jos analyysiä toistetaan paljon ja sitä käytetään rutiininomaisesti, ei samasta näytteestä välttämättä tehdä kovin useita analyysejä. Sen sijaan analyysilaitteiston ja reagenssien kuntoa ja analyysejä suorittavan henkilön taitoja seurataan testaamalla tunnettu näyte säännöllisin väliajoin. Jos tunnetulle näytteelle saadaan analyysissä tilastollisesti poikkeava arvo tai jos tulokset muuttuvat vähä vähältä suuremmiksi tai pienemmiksi, tiedetään, että systeemi tulee tarkistaa ja osa tehdyistä analyyseistä tulee mahdollisesti suorittaa uudelleen.
Raskas vesi

**Raskas vesi** on raskaan vedyn (deuterium) ja hapen yhdiste eli dideuteriumoksidi (D2O). Siinä tavallisen vesimolekyylin molemmat vetyatomit ovat isotooppia 2H, jolla on myös nimi deuterium. Raskasta vettä käytetään mm. hidastimena luonnonuraanilla toimivissa ydinreaktoreissa (tällaisia reaktoreita ovat raskasvesihidasteiset ydinreaktorit, kuten muun muassa kanadalainen CANDU).

Raskasta vettä on pieninä pitoisuuksina kaikissa luonnonvesissä. Teollisuuden tarpeisiin puhdistettua raskasta vettä voidaan tuottaa usealla eri menetelmällä, kuten tislaamalla tavallista vettä tai nestemäistä vetyä sekä elektrolyysin avulla. Yleisin on kuitenkin menetelmä, josta käytetään nimeä *Chemical exchange*. Tämä menetelmä perustuu siihen, että vaikka saman alkuaineen eri isotoopit ovat kemiallisesti identtisiä, niiltä kuluu samojen reaktioiden läpikäymiseen eripituiset ajat. Ero reaktioajoissa on kääntäen verrannollinen atomin massalukuun, ja on siten suurin juuri vedyn isotooppien välillä. Näin ollen luonnonvettä voidaan rikastaa raskaan veden suhteen altistamalla se reaktiolle, josta tavallinen vesi H2O suoriutuu raskasta vettä D2O nopeammin.

Vettä, joka muodostuu vedyn raskaimmasta isotoopista, tritiumista, kutsutaan joskus superraskaaksi vedeksi. Sitä esiintyy luonnossa hyvin vähän. Koska tritium on radioaktiivista, voidaan esimerkiksi vanhojen viinien ikä määrittää superraskaan veden pitoisuuden avulla samaan tapaan kuin muinaisjäännösten ikä radiohiiliajoituksessa.

Raskasta vettä valmistettiin puhtaana ensimmäisen kerran vuonna 1932, muutamaa kuukautta sen jälkeen kun deuterium oli löydetty.

## Ominaisuudet

Puhtaan raskaan veden useat ominaisuudet poikkeavat selvästi tavallisen veden ominaisuuksista kuten seuraava taulukko osoittaa.  Puoliraskaalle vedelle, jossa vain toinen vetyatomi on deuteriumia, ei kaikkia tällaisia ominaisuuksia voida ilmoittaa, koska sellaista ei ole voitu valmistaa puhtaana mainittavia määriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Svinhufvudin I hallitus

**Svinhufvudin senaatti** eli **Itsenäisyyssenaatti** (anakronistisesti myös **Svinhufvudin I hallitus**) oli itsenäisen Suomen tasavallan ensimmäinen hallitus, jota tuolloin vielä kutsuttiin nimellä senaatti. 

P. E. Svinhufvudin johtamassa senaatissa olivat mukana kaikki merkittävät porvarilliset puolueet, ja se toimi 27.&nbsp;marraskuuta 1917 – 27.&nbsp;toukokuuta 1918. Svinhufvudin senaattia edelsi Setälän senaatti, jonka sosiaalidemokraatit olivat jättäneet. Svinhufvudin senaattia kutsutaan usein Svinhufvudin itsenäisyyssenaatiksi, sillä se laati ja antoi eduskunnalle Suomen itsenäisyysjulistuksen 4. joulukuuta 1917. Eduskunta antoi Svinhufvudin senaatille 12. tammikuuta 1918 valtuudet lujan järjestysvallan luomiseen. Suomen sisällissodan aikana Svinhufvudin senaatti muodosti valkoisen hallituksen. Punaisten miehittäessä Helsinkiä ja eteläistä Suomea osa senaatista toimi 29. tammikuuta – 3. toukokuuta 1918 Vaasasta käsin. Tästä ajasta käytetään nimitystä Vaasan senaatti.

## Kokoonpano

* V:llä merkityt senaattorit olivat mukana Vaasan senaatissa.

## Hallituksen puoluejakauma

## Katso myös
* Suomen kansanvaltuuskunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Itsenäisyyssenaatti – Svinhufvudin I hallitus 27.11.1917‒27.5.1918 *Itsenäisyys100*