open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jason Rogers

**Jason Rogers** (s. 31. elokuuta 1991) on saintkittsnevisläinen pikajuoksija, 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestin MM-mitalisti.

Rogers sai 2008 pronssia Calin Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailujen 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä. Nuorten Kansainyhteisön mestaruuskilpailuissa Punessa hän oli samana vuonna alle 19-vuotiaiden sarjassa kolmas 100 metrin ja neljäs 200 metrin juoksussa. Hän sijoittui Port of Spainin alle 20-vuotiaiden Pan-Amerikan mestaruuskilpailuissa 2009 kuudenneksi 100 metrillä.

Rogers sijoittui seuraavana vuonna alle 20-vuotiaiden sarjassa 100 metrillä toiseksi Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa ja Carifta Gameseissa sekä kuudenneksi Monctonin MM-kilpailuissa. Delhin Kansainyhteisön kisoissa hän karsiutui 100 metrin alkuerissä.

Rogers juoksi Daegun MM-kilpailuissa 2011 avausosuuden Saint Kitts ja Nevisin 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestijoukkueessa, joka sai pronssia ajalla 38,49. Alkuerissä joukkue oli juossut maansa ennätyksen 38,47. Hän juoksi avausosuuden myös saman vuoden Guadalajaran Pan-Amerikan kisoissa, joissa Saint Kitts ja Nevis sai hopeaa sekä Mayagüezin Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa, joissa joukkue sijoittui kolmanneksi. Pan-Amerikan kisojen 100 metrillä hän karsiutui välierissä.

Rogers voitti Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian alle 23-vuotiaiden mestaruuskilpailuissa Irapuotossa 2012 kultaa 100 metrillä. Lontoon olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin alkuerissä. Seuraavana vuonna hän sijoittui Keski-Amerikan ja Karibian mestaruuskilpailuissa 100 metrillä viidenneksi ja karsiutui Moskovan MM-kilpailuissa saman matkan välierissä. Hän karsiutui 2014 välierissä sekä Sopotin MM-hallikilpailujen 60 metrillä että Glasgow'n Kansainyhteisön kisojen 100 metrillä.

Rogers kuului Saint Kitts ja Nevisin viestijoukkueeseen, joka sijoittui kuudenneksi IAAF World Relays -kilpailujen 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä 2015. Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian mestaruuskilpailuissa hän oli samana vuonna 100 metrillä kuudes. Hän sijoittui 2018 Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 100 metrillä kuudenneksi ja saavutti samalla matkalla hopeaa Keski-Amerikan ja Karibian kisoissa ajalla 10,15. Liman Pan-Amerikan kisoissa 2019 hän sijoittui 100 metrillä seitsemänneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### Ulkoradat

### Sisäradat

## Lähteet
Leslie Green

**Leslie Green** (1875 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 31. elokuuta 1908) oli brittiläinen arkkitehti, joka suunnitteli 1900-luvun alkupuolella yli 40 Lontoon metron asemaa. Greenin suunnitelemille asemille tyypillisiä elementtejä ovat punaiset julkisivut ja tiilipäällysteiset sisätilat ja laiturialueet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seven Sistersin asema

**Seven Sisters** on rautatie- ja metroasema Haringeyn alueella Pohjois-Lontoossa. Asema sijaitsee Lontoon matkakortin maksualueella 3.

Seven Sistersin rautatieasema on avattu vuonna 1872 osana Great Eastern Railwayn rakentamaa Stoke Newington and Edmonton Railway -rataosuutta. Metroasema on otettu käyttöön vuonna 1968 ja se on Lontoon metron Victoria Linen käytössä. Metrojunia kulkee Lontoon keskustan kautta Brixtoniin ja vastakkaiseen suuntaan Walthamstow Centralin asemalle.


Tiedosto:Seven Sisters stn mainline look north.JPG|Rautatieaseman laiturialuetta
Tiedosto:Seven Sisters station 032.jpg|Metron laiturialuetta
Tiedosto:Seven Sisters stn subway entrance southwest.JPG|Metroaseman sisäänkäynti


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seven Sistersin asema National Railin sivuilla 
*Seven Sistersin asema Lontoon liikennelaitoksen sivuilla
Ooredoo Tunisia

**Ooredoo Tunisia** (aikaisemmin **Tunisiana**, ) on tunisialainen teleoperaattori, joka perustettiin vuonna 2002. Sen päämaja sijaitsee maan pääkaupungissa Tunisissa. Ooredoo on Tunisian johtava matkapuhelinliittymä. Yhtiön omistus siirtyi egyptiläiseltä Orascom Telecomilta Wataniya Telecomille marraskuussa 2010 1,2 miljoonan dollarin kaupassa.

24. huhtikuuta 2014 Tunisiana muutti uuden omistuksen myötä nimensä Ooredoo Tunisiaksi.
## Sponsorointi
Tunisiana toimi sponsorina pääosin urheilun parissa. Se järjestää muun muassa nuorten jalkapallotapahtumia, katukoripalloa ja rantatennistä. Tunisiana oli myös yksi sponsoreista Karthagon jazztapahtumassa.

## Lähteet
Udo Zimmermann

**Udo Zimmermann** (6. lokakuuta 1943 Dresden – 22. lokakuuta 2021) oli saksalainen säveltäjä. 

Zimmermann oli vuosina 1954–1962 Dresden Kreuzchorin jäsen. Hän opiskeli Dresdenin konservatoriossa säveltämistä, orkesterin johtamista ja laulamista. Hänet valittiin vuonna 1970 Dresdenin Semperoperin dramaturgiksi. Sitä ennen hän oli toiminut Walter Felsensteinin avustajana Komische Oper Berlinissä. Dresdenissä Zimmermann perusti Studio Neue Musikin, josta kehittyi Dresdenin nykymusiikin keskus ja edelleen vuonna 2004 Europäisches Zentrum der Künste Hellerau. Zimmermann timi Helleraun taiteellisena johtajana 2004–2008.

Leipzigin oopperan taiteellisena johtajana Zimmernmann toimi vuodet 1990–2000. Ooppera sai tuolloin kansainvälistä mainetta monien maailmanensi-iltojensa ansiosta. Oopperatalossa ensiesitettiin muun muassa Karlheinz Stockhausenin, Dieter Schnebelin ja Hörg Herchetin tuotantoa. Vuonna 1993 Leipzigin ooppera sai vuoden oopperatalon tittelin. Zimmermann jatkoi Leipzigista Deutsche Oper Berliniin taiteelliseksi johtajaksi, jona hän toimi 2001–2003. Vuonna 2008 Zimmermannista tuli Saksin taideakatemian puheenjohtaja. Baijerin radion musica viva -konserttisarjan taiteellisena johtajana hän toimi 1997–2011, jolloin hän oli vastuussa melkein 200 maailmanensi-illan tuotannosta.

Hän sävelsi lukuisia oopperoita, joita ovat *Levins Mühle* (1972), *Der Schuhu und die fliegende Prinzessin* (1976), *Die wundersame Schustersfrau* (1981) ja *Weiße Rose* (1985). Hänen muita teoksiaan ovat *Sinfonia come un grande Lamento* (1977) ja *Pax Questuosa (Der klagende Friede)* (1982) solisteille, kolmelle kuorolle ja orkesterille.

Zimmermann oli Euroopan tieteiden ja taiteiden akatemian jäsen. Hän sai vuonna 1993 Bundesverdienstkreuzin (1. luokka). Hän oli myös Ordre des Arts et des Lettresin upseeri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Operone.de: Udo Zimmermann
Kyle Lewis

**Kyle Lewis** (s. 1971) on homopornonäyttelijä, joka on työskennellyt muun muassa All Worlds Videolle. Hän on 180-senttinen ja esiintyjänä versatile. Hän voitti vuonna 2004 Grabby- ja vuonna 2005 GayVN-palkinnon. Molemmat palkinnot tulivat "parhaan ryhmäkohtauksen" kategoriassa, ja elokuva oli *Bolt*. Lewis esiintyi aikuisviihde-elokuvissa vuosina 2004–2008.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Andrew Watson (piispa)

**Andrew Watson** (1961 – 3. maaliskuuta 2026) oli brittiläinen anglikaanikirkon piispa. Hänet konsekroitiin vuonna 2008, ja hän toimi aluksi Astonin piispana Birminghamin hiippakunnassa, jossa hänen edeltäjänsä virassa oli John Austin. Vuonna 2014 hänet nimitettiin Guildfordin hiippakunnan piispaksi. Watsonin isovanhemmat isän puolelta olivat aikoinaan lähetystyössä Kiinassa. Watson opiskeli Winchester Collegessa ja Corpus Christi Collegessa. Hänellä oli puoliso Beverly, ja parilla oli neljä lasta: Hannah, Samuel, Joseph ja Lydia.

## Lähteet
Andrew Watson

**Andrew Watson** on seuraavien henkilöiden nimi:

* Andrew Watson (1856–1921),, skotlantilainen jalkapalloilija
* Andrew Watson (s. 1952), brittiläinen tieteilijä
* Andrew Lowe Watson (s. 1958), brittiläinen säveltäjä
* Andrew Watson (s. 1967), englantilainen jalkapalloilija
* Andrew Watson (1961–2026), brittiläinen anglikaanipiispa
* Andrew Watson (s. 1995), pohjoisirlantilainen kilpa-autoilija.
Hasselblatt

**Hasselblatt** on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Alexander Fridolf Hasselblatt (1834–1905), kenraalimajuri
* Alarik Hasselblatt (1847–1905), Oulun pormestari, hovioikeuden asessori ja valtiopäivämies
* Charles Hasselblatt (1895–1918), jääkärialiupseeri
* Emil Hasselblatt (1874–1954), kirjastonhoitaja ja kirjallisuuden tutkija
* Hans Henrik Hasselblatt (1771–1829), Oulun pormestari ja laamanni
* Ivar Hasselblatt (1893–1948), jääkärimajuri
* I. W. Hasselblatt (1864–1948), Vaasan pormestari ja laamanni
* Rolf Hasselblatt (1936–2023), yritysjohtaja ja kauppaneuvos.

## Katso myös
* Hasselblad
Sammy Case

**Sammy Case** on homopornonäyttelijä, joka esiintyi vuosina 2004–2006. Hän voitti vuonna 2005 GayVN-palkinnon kategoriassa *Best Threesome* elokuvasta *BuckleRoos 2*. Yleensä Case on esiintynyt bottomin ominaisuudessa. Ennen uraansa aikuisviihdeteollisuudessa hän toimi eroottisena tanssijana synnyinkaupungissaan Fort Lauderdalessa Floridassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut  (sisältää pornografista aineistoa)
*
George Buckbee

**George Lewis Buckbee** (2. lokakuuta 1931 Stamford, Connecticut, Yhdysvallat – 22. kesäkuuta 2012 Siuntio) oli yhdysvaltalaissyntyinen suomalainen professori, joka vaikutti monipuolisesti Suomen musiikkielämään.

Buckbee tutustui suomalaiseen musiikkiin suomalaisen vaimonsa kautta ja opiskeli Suomessa apurahan turvin vuosina 1959–1960. Hän sai jälleen vuonna 1964 apurahan ja tuli perheensä kanssa Helsinkiin. Vuonna 1965 hän astui Kansallisoopperan palvelukseen. Vuosina 1968–1969 hän työskenteli Oslossa mutta palasi sen jälkeen taas Kansallisoopperaan. Vuosina 1973–1996 hän oli Pacific-yliopiston professorin virassa ja jäätyään eläkkeelle hän palasi jälleen Suomeen, jossa hän 2005–2007 johti Svenska Oratorieköreniä mutta vieraili myös Yhdysvalloissa.

Buckbee työskenteli myös Sibelius-Akatemiassa oopperakoulutuksessa. Savonlinnan oopperajuhlien harjoitussäestäjä hän oli 1966–1973 ja valmensi ja johti kamarioopperoita televisiolle sekä säesti äänityksissä Kansallisoopperan taiteilijoita. Buckbee käänsi englanniksi Leevi Madetojan *[[Pohjalaisia (ooppera)|Pohjalaisia]]* ja Aarre Merikannon oopperan *[[Juha (ooppera)|Juha]]*. Hänellä oli tekeillä muistelmat Yrjö Kilpisestä.

Buckbee sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2007.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* George Buckbeen muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Olli Helenius

**Olli Helenius** on suomalainen laulaja–lauluntekijä ja muusikko. Hän on toiminut muun muassa rumpalina, laulajana ja tuottajana kymmenillä levyillä. Helenius on valmistunut Oulunkylän Pop Jazz Konservatoriosta.

Helenius aloitti muusikonuransa 1986 toimien Focus-nimisen yhtyeen rumpalina puoli vuotta. Sen jälkeen hän perusti kavereidensa kanssa yhtyeen nimeltä *Heaven up*, joka julkaisi pitkäsoiton 1990. Yhtye lopetti toimintansa 1992, vaikka myöhemmin keikkaili vielä jonkin aikaa re-union hengessä.

Olli Helenius perusti veljensä Harri Heleniuksen kanssa vuonna 1992 yhtyeen Bass'n Helen, jossa hän soitti vuoteen 2002 saakka. Samoihin aikoihin hän perusti hard-rock-yhtyeen L-60°, joka julkaisi 3 pitkäsoittoa ja keikkaili pääsääntöisesti ulkomailla. 2009 Helenius perusti L-60°:n pohjalta yhtyeen Fivestar Prophet, joka on julkaissut yhden pitkäsoiton. Vuosina 1998–2012 Helenius soitti rumpuja Juha Tapion yhtyeessä, minkä lisäksi hän on toiminut myös Pekka Laukkarisen taustayhtyeen rumpalina.

Helenius on tehnyt pitkään musiikkia myös suomigospelin parissa ja julkaissut soolouransa aikana musiikkia viiden albumin verran.

Kevät-talvella 2012 Helenius solmi levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa. Ensimmäinen single oli "Nyt ja aina", toinen single "Eri suuntiin".

Heleniuksen albumi *Nyt ja aina* ilmestyi 25. tammikuuta 2013.

Vuosina 2016–2019 Helenius julkaisi useita singlejä, ensin Matara Entertainmentin kautta ja sitten oman levymerkin ODMusicin kautta. Singleistä "Risteyksessä" ja "Kuuntele mun sydäntä" sisältyivät saman levymerkin kautta julkaistulle albumille *Auki* joka julkaistiin elokuussa 2019. 

## Diskografia
### L-60°
*2003 L-60° self titled 
*2006 Feel nothing 
*2009 Scream

### Silent Praise
* 2017 Hope

### Sooloura
#### Albumit

#### Singlet
* *Listasijoitukset Suomen viralliselta singlelistalta (Single Top 20), Suomen virallinen latauslista (Top 30) ja Suomen Radiolista (Music Control / Radiomonitor) (Radio Top 100).

## Lähteet
Tennis (albumi)

**Tennis** on englantilaisen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi Chris Rean kolmas studioalbumi. Julkaisuvuosi on 1980 ja hän on sen itse tuottanut.

Levy-yhtiö on englantilainen Magnet Records. LP-levyn luettelotunnus on 7C 062-63748 ja C-kasetin 262-63748.

## Kappaleet

Chris Rea on tehnyt kaikki kappaleet. ”No Work Today” ja ”Friends Across the Water” ovat instrumentaaleja. Muiden kappaleiden sanat on painettu LP-levyn suojakuoreen. Kuoren kääntöpuolella on David Magnusin ottama puolivartalokuva Chris Reasta.

## Kokoonpano

* Chris Rea – soolokitara, slide-kitara, flyygeli, kosketinsoittimet ym.
* Dave Burton – kitara
* Mick Hutchinson – Fender-basso
* Norman Nosebait – rummut
* Graham Watson – kosketinsoittimet, syntetisaattori, hanuri
* Mark Rea – lyömäsoittimet

Vierailevat muusikot:
* Geoff Driscoll – saksofonit
* Raphael Ravenscroft – saksofonit
* Lee Thornberg – trumpetti
* Raoul Gonzales – vetopasuuna, bassopasuuna
* Andy Schwartz – kosketinsoittimet

Thornberg ja Ravenscroft ovat tehneet puhallinsoittimien sovitukset. Raoul Gonzales esiintyy levyllä Brazil F.C:n, Lee Thornburg The Confederate Cavalryn (The Grey Ones) ja Mark Rea Mr Really Good Ices Ltd:n suosiollisella luvalla.

Taustalaulajat:
* Chris Rea
* George Chandler
* Jimmy Chambers
* Pete Wingfield
* Stuart (Schwepy) Epps
* Watsoni

Apuhenkilökunta:
* Willy Grimston
* Alan Morris

Managerit yhtiöstä Pendulum Management, 11 Cross Keys Close, London, W.1.
* John McCoy
* Jim Beach

Kiitokset:
* Gus Dudgeon – housuprässi + AC 30
* Jean Roussell – pianotunnit + *Bad Food Guide*
* Roger Taylor – Strat
* Bill Peacock – kameratyö
* Rico Capaldi
* Tom Arena
* Stuart
* Magnetin henkilökunta

## Tuotantotiedot

* Tuottaja ja sovittaja: Chris Rea
* Äänityspaikka: Chipping Norton Studios, Oxfordshire, Englanti
* Äänittäjä ja miksaaja: Barry Hammond
* Kansitaide: Hothouse
* Levypussin valokuva: David Magnus

Erityiskiitokset australialaiselle "Hang Tenille" luvasta käyttää tennis-teemakuvaa. Kansikuvassa on silmänkantamattomiin tenniskenttiä sekä niillä pelaajia. Etualalla näkyy muusikoita ja auringon virkaa esittää tennispallo. Kannen kääntöpuolen kuvassa tenniskentät ovat tyhjentyneet ja näkyvissä on vain kitaristi.

## Lähteet

* Chris Rea LP *Tennis* (Magnet Records 7C 062-63748) 1980
Yoigo

**Yoigo** on espanjalainen teleoperaattori, joka oli ennen osa Telia Companyä ja vuodesta 2016 lähtien espanjalaisen teleyhtiö Grupo MásMóvilin tytäryhtiö. Vuonna 2012 TeliaSonera ilmoitti myyvänsä Yoigon, mutta 2013 emoyhtiö kuitenkin ilmoitti jatkavansa Yoigon kehittämistä.  Kesäkuussa 2016 Telia ilmoitti myyvänsä osuutensa Yoigosta. Kauppa toteutui syyskuussa 2016. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Yrityksen kotisivut
Mutual Film

**Mutual Film Corporation** oli varhainen yhdysvaltalainen elokuvayhtiö, joka tunnetaan nykyään parhaiten Charlie Chaplinin lyhytelokuvista.

John Freuler ja John Aitken perustivat maaliskuussa 1912 Mutual Filmin, joka oli yksi ensimmäisiä Wall Streetiltä rahoitusta saaneista elokuvayhtiöistä. Yhtiö sai 2,5 miljoonan dollarin pääoman ja pystyi sen turvin hankkimaan nopeasti menestystä. Yhtiö hankki tunnettuja tuottajia muilta yhtiöiltä ja nousi pian Yhdysvaltain suurimpien elokuvalevittäjien joukkoon. Vaikka Mutualin jakamat viikoittaiset yksikelaiset elokuvat olivat suosittuja, se tuotti myös muutamia pidempiä elokuvia, kuten Thomas H. Incen *[[The Battle of Gettysburg (vuoden 1913 elokuva)|The Battle of Gettysburg]]* ja D. W. Griffithin *[[The Avenging Conscience]]*.

Aitken jätti Mutualin 1915 ja vei Incen ja Griffithin mukanaan. Aitken ja Griffith jätti yhtiön, koska se ei suostunut rahoittamaan Griffithin *[[Kansakunnan synty]]ä*. Mutual palasi tämän jälkeen lyhytelokuvien jakelijaksi ja teki 1916 sopimuksen Charlie Chaplinin kanssa. Chaplinin Mutual-elokuvia olivat muun muassa *[[Panttilainaaja (vuoden 1916 elokuva)|Panttilainaaja]]* ja *[[Pikkutunneilla]]*. Chaplin siirtyi 1917 First Nationalille, vaikka Mutual tarjosi miljoonan dollarin sopimusta. Mutualin tilanne heikentyi nopeasti, ja sen johtaja Fruler jätti yhtiön 1918. Se liitettiin pian tämän jälkeen Affiliated Distributors Companyyn.

## Lähteet
Strandman

**Strandman** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Aleksander Maximilian Strandman (1856–1933), suomalainen senaattori ja Venäjän armeijan eversti
* Ernst August Strandman (1832–1900), suomalainen kirjallisuuden tutkija ja itämaisen kirjallisuuden professori
* Jaana Strandman (s. 1972), perussuomalaisten poliitikko, kansanedustaja ja opettaja
* Otto August Strandman (1875–1941), Viron pääministeri 1919
* Ville Strandman (s. 1990), suomalainen jalkapalloilija.
Haihatus

**Haihatus** on Joutsassa sijaitseva taidetta tuottava ja kulttuuritapahtumia järjestävä taidekeskus. Se toimii kolmessa talossa, joissa ovat Haihatuksen pääkonttori, taiteilijaresidenssit sekä työskentely-, harjoittelu-, esiintymis- ja yhteisiä oleskelutiloja.

Haihatuksessa järjestetään nykytaiteen kesänäyttelyitä, tapahtumia ja muita näyttelyitä ympäri vuoden.

## Historia
Raimo Auvisen ja Merja Metsäsen muuttaessa pääkaupungista maaseudulle vuonna 1989 sekä huolestuneet kaupunkilaissukulaiset että huvittuneet maalaisnaapurit huokailivat muuttoa hetken haihatukseksi. Toiminta alkoi Nokan vanhalla kyläkoululla Hartolassa. Vuosikausia kytenyt hinku kerätä maaseudun takapihoilla ja liitereissä syntyneitä teoksia omalle pihalle veistospuistoksi toteutettiin 1990-luvun lopulla. Koulun kellari ja avovintti tyhjennettiin näyttelytiloiksi, jonka nimeksi tuli Haihatus. Ensimmäisen näyttelyn suojelijana toimi M.A. Numminen*:"omien vuosiensa 1966-1969, 1973-1979, 1984-1989 sekä vuosien 1994 ja 2000 osalta."*

Seuraavana kesänä 2001 näyttelyä ei enää rajattu pelkästään kansantaiteilijoille, vaan mukaan hyväksyttiin myös henkeen sopivia ammattilaisia. Taiteen tiloiksi uhrattiin myös koulun vanhat huussit ja navetta lantalaa myöten. Kenttää laajennettiin myös esittävän taiteen puolelle. Koulun viereen rakennetussa metsäteatterissa esitti kyläläisistä koottu *Forest Camp*-ryhmä muusiikkipitoista kesäteatteri-ilottelua *Menikö metsään?*

Haihatus muutti Joutsaan vuonna 2001, kunnan entiseen kurjainhoitolaitokseen, ja se muuttui taidelaitokseksi. Uusi paikka on melkein Nelostien varrella.

Vuonna 2003 perustettiin yhdistys Haihatuksen Henki ry, jonka tarkoitukseksi kirjattiin taiteiden tekemisen ja esille tuomisen rohkaiseminen sekä erilaisten tapahtumien ja taideprojektien järjestäminen.

Kymmenennen toimintavuoden kunniaksi yhdistys järjesti valtakunnallisen *Kulttuurin kiertotie* -näyttelykiertueen. Keväällä 2009 näyttelytoiminta siirtyi yhdistyksen hallinnoitavaksi opetusministeriön myöntämällä valtakunnallisten kulttuuritapahtumien tuella.

Paikan perustaja Merja Metsänen kuoli marraskuussa 2018 ja Raimo Auvinen seuraavana vuonna. Haihatukselle tuli uusi omistaja, taiteilija-muusikko Risto Puurunen.

## Katso myös
*ITE-taide

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Taidelaitoksen verkkosivu 
* Haihatus Facebookissa
Tunisna

**Tunisna** () on tunisialainen televisiokanava, joka perustettiin maaliskuussa 2012. Kanava esittää pääosin televisio-ohjelmia, kuten sarjoja, poliittisia keskusteluja ja dokumentteja.

## Lähteet
Oona Hujanen

**Oona Hujanen** (s. 19. heinäkuuta 1994 Helsinki) on suomalainen aitajuoksija, joka edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja.

Hujanen karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä Lillen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa Barcelonassa 2012 hän selviytyi niin ikään välieriin, jossa juoksi ennätyksensä 59,88. Samanikäisinä alle minuutin suomalaisista olivat aikaisemmin juosseet vain Tuija Helander 1970-luvulla ja Annika Kumlin 1990-luvulla. Alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui alkuerissä.

Hujasella on useita nuorten SM-mitaleita ja maaotteluedustuksia. Hän on saavuttanut Kalevan kisoissa 2011 400 metrin aidoissa pronssia. Sisäratojen SM-kilpailuissa 2013 hän sai pronssia 4×200 metrin viestissä. Hän juoksi 400 metrin aitajuoksuennätyksensä 59,57 Espoossa 17. elokuuta 2013.

## Lähteet
Harmaahaikarat

**Harmaahaikarat** (*Ardea*) on haikaroiden heimoon kuuluva lintusuku.

Harmaahaikarat ovat levittäytyneet lähes koko maapallolle ja puuttuvat vain kylmimmiltä alueilta. Harmaahaikarat elävät kosteilla paikoilla. Niiden ravinto koostuu sammakoista, kaloista ja muista pienistä eläimistä. Useimmat lajit pesivät yhdyskunnissa ja rakentavat pesänsä puuhun. Pohjoisessa pesivät harmaahaikarat muuttavat talveksi etelään.

Harmaahaikarat ovat suurikokoisia lintuja, joiden nokka, kaula ja jalat ovat pitkät.

## Lajit
BirdLife Suomen mukaan sukuun kuuluvat seuraavat lajit:
*Jalohaikara (*Ardea alba*)
*Harmaahaikara (*Ardea cinerea*)
*Eteläamerikanhaikara (*Ardea cocoi*)
*Goljathaikara (*Ardea goliath*)
*Amerikanharmaahaikara (*Ardea herodias*)
*Madagaskarinhaikara (*Ardea humbloti*)
*Himalajanhaikara (*Ardea insignis*)
*Pikkujalohaikara (*Ardea intermedia*)
*Kobolttihaikara (*Ardea melanocephala*)
*Valkopäähaikara (*Ardea pacifica*)
*Ruskohaikara (*Ardea purpurea*)
*Paksunokkahaikara (*Ardea sumatrana*)

## Lähteet
Tan (kanirotu)

**Tan** on pienikokoinen kanirotu, jolla on ketunpunainen eli kullanruskea kuviointi. Rodun perusväri on musta, ruskea, sininen tai egern () eli oravanharmaa. Kooltaan tan-kanit ovat 30-60 senttimetriä. Rodun ihannepaino on 2,51-3,20 kg. Luonteeltaan Tan -rotuiset kanit ovat yleensä vilkkaita ja aktiivisia harrastekaneja, mutta ne ovat myös hyväluonteisia, joten niistä on seuraakin.

Tan-rotuisia kaneja on kasvatettu 1880-luvulta asti. Rotu syntyi villikanien ja kesykanin risteytyksestä.

## Lähteet
Ardea

**Ardea** on kaupunki Italiassa, Rooman metropolikaupungissa, Latiumin alueella, noin 35 kilometriä Roomasta etelään. Kaupungissa on noin 50&nbsp;000 vakinaista asukasta.

## Ystävyyskaupungit

*  Rielasingen-Worblingen, Saksa
*  Argos, Kreikka

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ferdowsi

**Hakīm Abu'l-Qāsim Firdawsī Tūsīn** eli **Ferdowsi** eli **Firdausi** oli persialainen runoilija (940/41–1020), joka kirjoitti persiankielisten kansojen kansalliseepoksen "Shahnameh" (*Kuninkaiden kirja*). *Shahnameh* on persialaisen kirjallisuuden klassikko ja eräiden lähteiden mukaan Ferdowsilta kului sen kirjoittamiseen 35 vuotta.

Firdausi oli persialainen runoilija (s. n. 940 – k. 1020). Hän sepitti *Šâhnâme* eli *Kuningasten kirja* -nimisen kertomarunon, jonka 60&nbsp;000 kaksoissäettä esittävät iranilaisten ja persialaisten kuninkaiden urotyöt sassanidien perikatoon saakka (642 jaa.). Šâhnâmella on ollut suuri vaikutus persialaiseen kirjallisuuteen, jossa tavataan monta sen jäljittelyä. Sen julkaisi persiaksi ensi kerran Turner Macani 1829. Osia siitä on käännetty useille kielille, ja kokonaan se on käännetty ainakin ranskaksi (J. Mohl, *Le livre des rois* 1838–1878) ja italiaksi (Italo Pizzi,*Il libro dei rei*, 1886–1888). Vähäarvoisempi on Firdausin toinen suuri teos *Jûsuf ja Zalîkha*, jossa esitetään Joosefin historia Koraanin 12. luvun mukaan. Sen on kääntänyt Schlechta-Wssehrd saksaksi 1889.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dipolikaiutin

**Dipolikaiuttimessa** kaiutinelementtejä ei ole koteloitu, joten se säteilee ääntä sekä eteen- että taaksepäin. 

Taaksepäin suuntautunut ääni on vastavaiheessa eteenpäin suuntautuvaan nähden johtuen elementin liikkeestä. Vastavaiheiset ääniaallot kumoavat toisensa, ja siksi dipolikaiutin ei juurikaan säteile ääntä sivuille. Dipolikaiuttimen etuna on että kuuntelutila ei väritä ääntä kovin paljoa kaiuttimen suuren suuntaavuuden takia. Haittapuolena on se että dynamiikkaa kadotetaan sitä enemmän mitä matalampaa taajuutta soitetaan, mutta jakosuotimella asiaa voi auttaa. 
Bassotaajuuksien toistoon dipolikaiuttimen tulee olla suuri. Pienempien dipolikaiuttimien apuna voidaan käyttää koteloitua basso-osaa, jonka toimintaperiaate on esimerkiksi bassorefleksi. 

Sähköstaattiset sekä magnetostaattiset panelikaiuttimet ovat pääsääntöisesti dipoleita.

Dipolikaiutin voidaan toteuttaa myös perinteisillä dynaamisilla elementeillä yleensä noin 5 kHz taajuuksiin asti.

## Katso myös
* Hifi
* Kaiutin

## Kirjallisuutta
*
Saint-Martin-de-Boscherville

**Saint-Martin-de-Boscherville** on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kylästä on näkymät Seinen laaksoon.

Kunnan pääaukion reunalla sijaitsee 1100-luvulla rakennettu St. Georgesin luostarikirkko. Sen on rakennuttanut Guillaume de Tancarville vuonna 1114 antamallaan käskyllä entiselle pakanalliselle palvontapaikalle.

## Lähteet
Aarre Nostaja

**Aarre Mikael Nostaja** (22. kesäkuuta 1932 Jurva – 10. joulukuuta 2004 Jurva) oli suomalainen moukarinheittäjä. 

Jurvan Urheilijoita edustanut moukarinheittäjä voitti Suomen mestaruuden Lahdessa 1956 tuloksella 56,43 vain 15 senttiä Oiva Halmetojan edellä. Pronssille hän pääsi vuosina 1955 ja 1959.

Uraan mahtui kahdeksan maaottelua, joista hän voitti Viroa vastaan 1957 ja sijoittui kakkoseksi Birger Asplundin takana Ruotsi-ottelussa Helsingissä 1956 omalla ennätyksellään 57,48.

## Lähteet
*
*
La Marsa

**La Marsa** () on 36&nbsp;234 (2004) asukkaan kaupunki Koillis-Tunisiassa. Kaupungin pääelinkeino on turismi naapurikaupunkien Gammarthin ja Raouedin kanssa. Paikallinen urheiluseura on AS Marsa, joka tunnetaan erityisemmin jalkapallosta ja lentopallosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ingemar Andersson (meloja)

**Karl Ingemar Andersson** (1. kesäkuuta 1928 Säby – 17. heinäkuuta 1992 Västerås) oli ruotsalainen meloja. Hän sijoittui kesäolympialaisissa 1948 Lontoossa neljänneksi 1&nbsp;000 metrin ja viidenneksi 10&nbsp;000 metrin kanadalaisyksikössä. Vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä hän sijoittui viidenneksi 1&nbsp;000 metrin kanadalaisyksikössä.

## Lähteet
Ingemar Andersson

**Ingemar Andersson** on seuraavien henkilöiden nimi:

* Ingemar Andersson, kirjailija
* Ingemar Andersson, meloja
* Ingemar Andersson, poliitikko
Jean Molle

**Jean Maurice Molle** (30. toukokuuta 1933 Gironville-sur-Essonne – 28. joulukuuta 1975 Saulzet) oli ranskalainen meloja. Hän kilpaili vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja sijoittui 1&nbsp;000 metrin kanadalaisyksikössä seitsemänneksi.

## Lähteet
Varengeville-sur-Mer

**Varengeville-sur-Mer** on kunta Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunta koostuu useasta kylästä Pays de Cauxin rannikolla lähellä Dieppeä.

## Nähtävyyksiä

*Manoir d'Ango on laivanvarustaja Jean Angon vuonna 1530 rakennuttama kesäasunto.

*Bois des Moutiers on yleisölle avoinna oleva puutarha, joka on tunnettu varsinkin magnolioistaan ja alppiruusuistaan. Puutarhassa on englantilaisen arkkitehdin Edwin Lutyens 1800-luvun lopussa suunnittelema talo.

*Varengeville-sur-Merin kirkossa on kubisti Georges Braquen lasimaalauksia. Braque on myös haudattu kirkon hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Etelänmunkki

**Etelänmunkki** (*Jasione laevis*) on kellokasvien (*Campanulaceae*) heimoon ja munkkien sukuun kuuluva ruohovartinen, monivuotinen kasvi.

## Ulkonäkö ja koko
Löyhästi mätästävä etelänmunkki kasvaa 20–50 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on kalju tai karvainen. Varret ovat pystyjä tai kohenevia ja yläosastaan lehdettömiä. Lehdet ovat tasasoukan suikeita tai kapean vastapuikeita, aaltolaitaisia, ehytlaitaisia tai harvaan matalahampaisia. Varsilehdet ovat kooltaan 15–50&nbsp;mm pitkiä ja 2–8&nbsp;mm leveitä. Pallomainen kukinto on tiheä, 2,5–3&nbsp;cm leveä mykerömäinen sarja, jonka tyvellä on suomumaisia ylälehtiä. Verhiönliuskat ovat äimämäisiä. Teriö on 12–15&nbsp;mm pitkä ja väriltään yleensä vaaleansininen, joskus valkoinen tai vaaleanpunainen. Teriönliuskat ovat aluksi yhdessä, tyvestä alkaen erityviä. Verhiön ja teriön torvi on suora, ja kukkien luotit pistävät piikkeinä esiin torvista. Suomessa etelänmunkki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kahdella kärkiraolla avautuva kota.

## Levinneisyys
Etelänmunkki on alkuperäislaji Keski-Euroopassa. Suomessa laji on hyvin harvinainen. Alun perin sitä on tavattu Suomessa Kuusamossa, jossa se on toisen maailmansodan aikainen sotatulokas. 2000-luvulla lajia on tavattu myös tulokkaana Länsi-Pirkanmaalla.

## Elinympäristö
Suomessa etelänmunkkia on tavattu metsittyvällä niityllä.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kasviatlas 2020: Etelänmunkin levinneisyys Suomessa.
* Puutarha.net: Etelänmunkki (''Jasione laevis'')
Veikko Virtapohja

**Veikko Virtapohja (ent. Strömbäck)** () oli suomalainen kestävyysjuoksija. 

Kauhavan Wisaa ja Tampereen Pyrintöä edustanut työnjohtaja juoksi 10 000 metrin ennätyksensä 30.46,6 sijoittuessaan toiseksi vuoden 1940 Ruotsin ja Suomen B-maaottelussa Tukholmassa. Sodan vuoksi tämä jäi hänen ainoaksi edustustehtäväkseen siitäkin huolimatta, että hän sijoittui parhaimmillaan maailmantilastossa 10 parhaan joukkoon.

Virtapohja juoksi 10 000 merin SM-pronssia 1940 Taisto Mäen ja Evert Heinströmin takana sekä hopeaa maastojuoksussa 1941. Hänen muita parhaita tuloksiaan olivat 800 metrillä 1.58,0, 1 500 metrillä 3.59,2, 3 000 metrillä 8.25,2 (juostu Berliinissä 1941) ja 5 000 metrillä 14.37,8.

Jalan menetys jatkosodassa päätti Virtapohjan juoksijanuran.

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
*
Adriano Marquez

**Adriano Marquez** (s. 1965 Barcelona, Espanja) on homopornonäyttelijä, joka oli aktiivinen vuosina 1995–2006. Hän on esiintynyt sekä top- että bottomrooleissa. Hän on myös toiminut mallina ja hiustenvärjääjänä. Hän voitti GayVN-palkinnon "parhaasta seksikohtauksesta" Dred Scottin kanssa elokuvasta *Sea Men: Fallen Angel 4*. Marquez on työskennellyt muun muassa Titan Medialle ja Hot House Entertainmentille.  Hän on 188-senttinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Henri Väyrynen

**Henri Eero Mikael Väyrynen** (s. 16. lokakuuta 1991 Kajaani) on suomalainen yleisurheilija. Vuodesta 2012 lähtien hän on keskittynyt pituushyppyyn, sitä ennen hänen päälajinsa oli seiväshyppy. Hän edustaa Kajaanin Kipinää ja valmentajana toimii hänen isänsä Eero Väyrynen.

Novi Sadin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2009 Väyrynen saavutti seiväshypyssä pronssia ennätystuloksellaan 515&nbsp;cm. Hän voitti alle 20-vuotiaiden Suomen-mestaruuden seiväshypyssä 2009 ja 2010 ja pituushypyssä 2009. Alle 23-vuotiaiden Suomen-mestaruuden Väyrynen voitti pituushypyssä ja kolmiloikassa vuonna 2013 sekä kymmenottelussa vuonna 2011.

Väyrynen karsiutui pituushypyn loppukilpailusta Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016. Hän on kilpaillut aikuisten maaotteluissa vuodesta 2014 lähtien. Hän voitti hallimaaottelun pituuskisan Tampereella 2014.

Porin Kalevan kisoissa 2015 ja Jyväskylän Kalevan kisoissa 2018 Väyrynen voitti SM-hopeaa pituushypyssä. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän voitti pituushypyssä kultaa 2014 ja 2018, hopeaa 2015 ja pronssia 2017.

Väyrysen ennätys pituushypyssä on tammikuussa 2016 Etelä-Afrikan Potchefstroomissa hypätty 807. Hallissa hän on hypännyt 794 tammikuussa 2019 Oulussa.

## Lähteet
Joni Mattila

**Joni Jukka Petteri Mattila** (s. 30. marraskuuta 1988 Himanka) on suomalainen kiekonheittäjä, joka edustaa Turun Urheiluliittoa. Vuoteen 2014 saakka hän edusti Himangan Urheilijoita. Hänen valmentajanaan on Arto Niskanen. Mattila sijoittui pronssille alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2007 kiekonheitossa tuloksella 58,05 (1,75 kg:n kiekko). Kalevan kisoissa hän sijoittui pronssille vuonna 2014.

Hänen ennätyksensä miesten kiekonheitossa on 58,19 vuodelta 2012.

## Lähteet
DeMarcus Ware

**DeMarcus Ware** (s. 31. heinäkuuta 1982 Auburn, Alabama) on yhdysvaltalainen entinen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaaja, pelipaikaltaan puolustuksen tukimies. Hän pelasi 12 kautta NFL-liigassa edustaen Dallas Cowboysia ja Denver Broncosia.

Ware on valittu urallaan yhdeksän kertaa NFL:n tähdistöotteluun Pro Bowliin. Hän oli mukana voittamassa Broncosin kanssa Super Bowl 50:tä.

## NFL-ura

Dallas Cowboys varasi Troyn yliopiston joukkueessa yliopistojalkapalloa pelanneen Waren vuoden 2005 NFL:n varaustilaisuudessa ensimmäisellä kierroksella, 11. pelaajana.  Yhdeksän Dallasissa vietetyn kauden jälkeen Ware siirtyi vapaana pelaajana kolmivuotisella sopimuksella Denver Broncosiin. Toisen Broncosissa pelatun kauden päätteeksi Ware voitti Super Bowlin. Hän päätti lopettaa uransa kauden 2016 jälkeen.

## Lähteet
Hammassädekala

**Hammassädekala** (*Dentatherina merceri*) on hopeakylkikaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan Australaasiasta. Se on ainoa laji **hammassädekalojen** heimossa (*Dentatherinidae*).

Hammassädekala on kooltaan pieni ja kasvaa korkeintaan noin 5&nbsp;cm pitkäksi. Ne elävät lähellä koralliriuttoja ja saaria, mutta sen elintavoista tiedetään vain hyvin vähän. Hammassädekalan levinneisyys ulottuu Filippiineiltä Australiaan ja Molukeilta Trobriandsaarille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Left Cold

**Left Cold** on vuoden 2009 alkupuolelta asti toiminut suomalainen hardcore punk -yhtye. Yhtyeen erotettua ensimmäinen rumpali ensimmäisen demon jälkeen yhtyeeseen liittyi uusi rumpali Lassi yhtyeestä Horros, sekä myöhemmin yhtyeen laulaja & kitaristi Elias. Yhtyeen musiikkia on kuvailtu termeillä harcore, holy terror ja thrash metal. Left Cold on perustettu Hämeenlinnassa hardcore punk -yhtyeenä, mutta sittemmin musiikkityyli on siirtynyt metallisempaan suuntaan.. Suuria vaikuttajia yhtyeelle ovat olleet Endstand, Integrity ja Deathbed sekä 1980-luvun thrash metal -yhtyeet.

Left Coldin neljän kappaleen debyytti, 7-tuumainen vinyyli julkaistiin 2012. Levynjulkaisuun osallistui levy-yhtiö Face Your Gods sekä useita muita pieniä epävirallisia toimijoita.

Yhtye työstää uutta materiaalia sekä keikkailee mahdollisimman usein.

## Kokoonpano

*Joonas – laulu
*Elias – laulu & kitara
*Tatu – kitara
*Jose – basso
*Lassi – rummut

## Entiset Jäsenet

*Olli – rummut

## Diskografia

* *Demo '09* (CD-R, 2009, Omakustanne)
* *Back from the Ashes* Demo C-Kasetti, 2010, Armoton/Harsh Reality)
* *Symptoms of our time* (7" EP, 2012, Face Your Gods/Johnny Park Avenue)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Yhtyeen bandcamp-sivut
*
Tidningarnas Telegrambyrån urheilujohtajapalkinto

**Tidningarnas Telegrambyrån urheilujohtajapalkinto** (*Tidningarnas Telegrambyrås idrottsledarpris*) on ruotsalaisen uutistoimiston Tidningarnas Telegrambyrån (TT) jakama vuosittainen nimikkopalkinto. Palkinto on jaettu vuodesta 1971 lähtien. Palkinto jaetaan sanomalehtien, radion ja TV:n edustajien äänestyksen perusteella.  

## Vuosittaiset voittajat

*1971: Rudolf Svedberg, paini.
*1972: Gunnel Weinås, uimahyppy.
*1973: Erik Extergren, pöytätennis.
*1974: Georg Ericson, jalkapallo.
*1975: Olle Rolén, alppihiihto.
*1976: Curt Söderlund, pyöräily.
*1977: Hans Lindberg, jääkiekko.
*1978: Bjarne Andersson, hiihto.
*1979: Bob Houghton, jalkapallo.
*1980: Sven von Holst, uinti.
*1981: Håkan Sundin, jääkiekko.
*1982: Sven-Göran Eriksson, jalkapallo.
*1983: Lars Arnesson, jalkapallo.
*1984: Åke Jönsson, hiihto.
*1985: Hans Olsson, tennis.
*1986: Anders Kristiansson, lentopallo.
*1987: Curt Lindström/Tommy Sandlin, jääkiekko.
*1988: Leif Carlsson, nyrkkeily.
*1989: Olle Nordin, jalkapallo.
*1990: Bengt Johansson, käsipallo.

*1991: Conny Evensson, jääkiekko.
*1992: Tommy Svensson, jalkapallo.
*1993: Tommy Svensson, jalkapallo.
*1994: Tommy Svensson, jalkapallo.
*1995: Pia Nilsson, golf.
*1996: Kalle Sundqvist, melonta.
*1997: Carl-Axel Hageskog, tennis.
*1998: Tommy Söderberg, jalkapallo.
*1999: Tommy Söderberg, jalkapallo.
*2000: Hans Chrunak, uinti.
*2001: Sören Cratz, jalkapallo.
*2002: Ulf Karlsson, yleisurheilu.
*2003: Marika Domanski Lyfors, jalkapallo.
*2004: Ulf Karlsson, yleisurheilu.
*2005: Lars Lagerbäck, jalkapallo.
*2006: Bengt-Åke Gustafsson, jääkiekko.
*2007: Anders Pärson, alppihiihto.
*2008: Nanne Bergstrand, jalkapallo.
*2009: Staffan Eklund, ampumahiihto.
*2010: Joakim Abrahamsson ja Magnus Ingesson, hiihto.
Talvisodan pommitukset Oulussa

**Talvisodan pommitukset Oulussa** tapahtuivat kolmena kertana tammikuussa 1940.

Ensimmäisen kerran Neuvostoliiton sotilaskoneet pommittivat Oulua tammikuun ensimmäisenä päivänä. Kaksi lentolaivuetta, yhteensä 18 kaksimoottorista pommikonetta lensi kaupungin yli koillisesta lounaaseen pudottaen noin 80 kappaletta 50 kilon räjähdyspommeja. Pommit osuivat kaupungin ruutukaava-alueen pohjois-osiin, Intiöön ja Nuottasaareen sekä asumattomalle alueelle rautatien länsipuolelle Limingantullissa. Puistolan A-portaan ylimmät kerrokset tuhoutuivat pommituksissa ja yksi asukas kuoli.

Yhteensä pommituksessa kuoli neljä ihmistä ja haavoittui noin 30. Pommituksessa tuhoutui kokonaan kaksi puurakennusta ja vaurioitui viisi kivirakennusta ja yhdeksän puurakennusta.

Kaupungin ilmatorjunta ampui vihollismuodostelman johtokoneen alas, se putosi pellolle kaupungin eteläpuolelle. Lisäksi ilmatorjunta osui ainakin yhteen pommikoneeseen.

Toisen kerran Oulua pommitettiin kolmas tammikuuta, jolloin pommit putosivat kaupungin keskustan itäpuolelle aiheuttamatta suurta vahinkoa.

Talvisodan aikaisista Oulun pommituksista suurin tehtiin 21. tammikuuta, jolloin Neuvostoliiton lentokoneet pommittivat Oulua kolmessa jaksossa pudottaen yhteensä yli sata räjähdyspommia ja noin viisi sataa palopommia.

Ensimmäiseen hyökkäysjaksoon puolen päivän maissa osallistui 16 lentokonetta, jotka osuivat lähinnä Tuiraan, Ala-Laanilaan, Kontinkankaalle ja Intiöön. Toinen hyökkäysjakso 13 koneen voimin alkoi iltapäivällä. Pommitus aiheutti tuhoja lähinnä ruutukaava-alueella. Kolmas pommitus tapahtui illalla, ja hyökkäykseen osallistui neljä lentolaivuetta. Muun muassa Ainolan museo- ja kirjastorakennuksen yläkerta paloi tässä viimeisessä pommituksessa.

Vaikka 21. päivän pommitukset aiheuttivatkin suurimmat aineelliset tuhot niin pommitukset aiheuttivat vain yhden kuolinuhrin, tanskalainen vapaaehtoinen Mathias Madsén haavoittui konekivääritulesta matkalla Franzénin puiston väestönsuojaan.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Oregonintuoksusetri

**Oregonintuoksusetri** (*Calocedrus decurrens*) on sypressikasvien (*Cupressaceae*) heimon tuoksusetrien (*Calocedrus*) sukuun kuuluva ainavihanta havupuulaji. Se esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsiosissa, ja nykyään sitä kasvatetaan muuallakin lauhkeilla vyöhykkeillä. Oregonintuoksusetri on aiemmin myös luokiteltu sukuun *[[Libocedrus]]* ja tunnettu nimellä *Libocedrus decurrens*; eräät lähteet käyttävät yhäkin tätä nimeä.

## Kuvaus

Oregonintuoksusetri on kasvupaikasta riippuen keskikokoinen tai suuri ainavihanta puu. Se kasvaa 18–57 metriä korkeaksi. Sen runko kasvaa tavallisesti rinnankorkeusläpimitaltaan 90–150 senttimetriä leveäksi, mutta joillakin yksilöillä yli kolmimetriseksikin. Latvus on usein nuorempana kapean kartiomainen ja levenee vanhemmiten. Puulla on yleensä yksi suora runko, se on harvoin monirunkoinen. Oregonintuoksusetri voi elää satoja vuosia; vanhin tunnettu yksilö on yli 900 vuotta vanha.

Paksu kaarna on punertavaa ja varsinkin vanhemmiten syvän uurteista. Lehdet ovat suomumaisia, 3–14 millimetriä pitkiä ja vastakkaisesti asettuneita. Ne ovat teräviä, usein otapäisiä ja kasvavat osin päällekkäisesti. Lehden pituudesta suurin osa on oksaan kiinnittynyttä johteista kantaosaa, vain lehden kärki on oksasta erillään. Lehdet ovat näkyvästi pidempiä ja kauempana toisistaan kuin esimerkiksi monien tuijien tai sypressien muuten hyvin samankaltaiset suomumaiset lehdet.

Oregonintuoksusetri on yksikotinen ja erilliset hede- ja emikävyt voivat kasvaa samassa oksanhaarassa. Hedekävyt ovat vaaleanruskeita tai punertavan ruskeita. Siemeniä tuottavat kävyt ovat punaruskeita ja 14–25 millimetriä pitkiä. Kävyissä on tavallisesti neljä käpysuomua ja 1–4 siementä. Siemenillä on kaksi erikokoista siipeä.

## Levinneisyys
Puu esiintyy luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa Yhdysvaltojen länsiosissa vuoristoisilla alueilla Oregonissa, Kaliforniassa ja Nevadassa sekä Meksikossa Baja Californiassa. Laji kasvaa lähinnä vuoristoisilla alueilla 50–2&nbsp;010 metrin korkeudessa elinalueensa pohjoisosissa ja 910–2&nbsp;960 metrin korkeudessa sen eteläosissa.

## Elinympäristö
Oregonintuoksusetri viihtyy jokseenkin kuivilla alueilla, erittäin monenlaisissa maaperissä. Puu kestää elinalueellaan yleisiä metsäpaloja paksun kaarnansa ansiosta. Se kasvaa Sierra Nevadan ja Coast Range -vuoriston sekametsissä yhdessä mm. douglaskuusen, harmaapihdan, jättipihdan, komeapihdan, jättituijan, keltamännyn, sokerimännyn sekä mammuttipetäjän kanssa, harvoin valtapuulajina varsinkaan kosteammilla alueilla.

## Käyttö
Oregonintuoksusetrin puuaines on suhteellisen pehmeää ja helppoa leikata tai teroittaa, minkä vuoksi se on puukynien valmistuksessa yleisimmin käytetty puu. Puuainesta arvostetaan osittain hyvän tuoksunsa vuoksi myös huonekaluvalmistuksessa ja sisustuksessa. Lisäksi se kestää hyvin altistusta ulkoilmalle ja siitä valmistetaan aitoja, paanuja ja muita ulkopuurakenteita.

Kasvia käytetään myös koristepuuna lähinnä Yhdysvalloissa ja läntisessä Euroopassa.

## Lähteet
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Vara (täsmennyssivu)

**Vara** tai **vara** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Vara, taloudellinen omaisuus
* Varan kunta, kunta Ruotsissa Länsi-Götanmaan läänissä
* Vara, Varan kunnan keskustaajama
* Varan piiri, piiri Varan kunnassa
* *vara* on loitsu, katso varaukset
* *vara* on hirsirakennuksen veistossa käytettävä työkalu, jolla merkitään hirren veistosyvyys
* Vara, Vör, sopimusten jumalatar skandinaavisessa mytologiassa
* VaRa-interventio, lapsiperheiden tukemiseksi suoritettava taloussosiaalityön interventio.

## Sukunimi
* David Vara (s. 1993), espanjalainen karateka
* Guillermo Fernández Vara (1958–2025), espanjalainen poliitikko
* Paavo Vara (1908–1989), suomalainen lääkäri ja professori
Happy slapping

**Happy slapping** on Britanniasta alkunsa saanut ilmiö, jossa sivullista ja viatonta ihmistä satutetaan ilman ilmeistä syytä. Yleensä teko toteutetaan ryhmissä: yksi henkilö satuttaa uhria ja muut kuvaavat teon. Vaikka termi ”slapping” viittaa läpsimiseen tai muuhun lievään pahoinpitelyn muotoon, tiedotusvälineet ovat käyttäneet termiä myös vakavampien rikosten, kuten tapon ja seksuaalisen hyväksikäytön, yhteydessä.

Tiedostusvälineet käyttivät termiä ensimmäisen kerran vuonna 2005, kun manchesterilaisen taidekoulun 16-vuotias opiskelija hakattiin ja jätettiin tajuttomaksi. Myöhemmin tekijät jakoivat kuvamateriaalia hyökkäyksestä muiden opiskelijoiden puhelimiin.

Vuonna 2007 Italia oli kieltämässä kännykän tuomista kouluun ilmiön takia, ja vuotta myöhemmin Kypros suunnitteli samanlaista lakiesitystä.

## Katso myös
*Knockout game

## Lähteet
Lucio Soravito de Franceschi

**Lucio Soravito de Franceschi** (8. joulukuuta 1939 Ovaro – 6. heinäkuuta 2019) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Udinen arkkihiippakuntaan 29. kesäkuuta 1963 ja nimitettiin Adria-Rovigon hiippakunnan johtoon 29. toukokuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pietro Brollo, jota avustivat Alfredo Battisti ja Paolo Romeo. Soravito de Franceschi asetettiin virkaansa 18. heinäkuuta.

## Lähteet
Arno Laitinen

**Arno Laitinen** (s. 9. maaliskuuta 1988) on suomalainen moukarinheittäjä. Hän edustaa Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja häntä on valmentanut vuodesta 2013 Tero Linja.

Laitinen saavutti moukarinheitossa SM-pronssia Vaasan Kalevan kisoissa 2013 tuloksella 71,95 m. Ennätyksensä 72,37 metriä hän heitti Kuortaneella vuonna 2011.

Alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2007 Laitinen voitti kultaa tuloksella 71,94 m. Kisoissa heitettiin kuuden kilon moukaria. Vuonna 2014 Laitinen osallistui ensimmäisen kerran aikuisten Suomi–Ruotsi-maaotteluun sijoittuen kolmanneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Arno Laitisen kotisivut
Robert Greene (kirjailija)

**Robert Greene** (s. 14. toukokuuta 1959 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut erityisesti vallankäytöstä, strategiasta, sodankäynnistä ja viettelystä. Greenen ensimmäinen ja tunnetuin teos on *[[Valta (kirja)|Valta]]* (*The 48 Laws of Power*, 1998), johon hän kokosi esimerkkejä eri aikakausien henkilöistä, jotka onnistuivat kohoamaan vallan huipulle omalla alallaan. Greenestä on kirjojensa myötä tullut haluttu luennoitsija sekä neuvonantaja ihmisille, joiden uralla valtapelien hallitseminen on tärkeää.

Greene opiskeli Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Wisconsinin yliopistossa Madisonissa valmistuen klassisista kielistä. Ennen kirjallista uraansa hän työskenteli elokuvakäsikirjoittajana ja muun muassa *[[Esquire (lehti)|Esquire]]*-lehden toimittajana.

## Bibliografia

* *Valta (The 48 Laws of Power)* (1998)
* *The Art of Seduction* (2001)
* *The 33 Strategies of War* (2006)
* *The 50th Law* (2009)
* *The Descent of Power* (ebook, 2010)
* *Mastery* (2012)
* *The Laws Of Human Nature* (2018)

## Lähteet
Heikki Harjunmaa

**Heikki Kalle Sakari Harjunmaa** (s. 15. maaliskuuta 1949 Helsinki) on suomalainen eläkkeellä oleva eversti.

## Ura
Harjunmaa suoritti Kadettikoulun vuosina 1968–1971. Hänet ylennettiin yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1979 ja majuriksi 1984.

Harjunmaa on palvellut Karjalan Lennostossa ja muun muassa silloisen Ilmavoimien Viestikoulun johtajana ja samalla Luonetjärven varuskunnan komentajana vuosina 1988–1993 sekä Lentosotakoulun johtajana 1993–1994. Karjalan Lennoston komentajana hän toimi vuodet 1994–1996. Hän oli sotilasasiamies Belgiassa ja Hollannissa 1996-1999 sekä sotilasedustaja WEU:ssa ja Natossa samoina vuosina. Hän oli ensimmäinen Suomen edustaja Naton sotilaskomiteassa.

Hänen palvelusarvonsa Brysselissä oli prikaatikenraali.

## Myöhemmät ajat
Harjunmaa asuu nykyisin Mikkelissä. Hän on ollut ehdokkaana vuoden 2008 kunnallisvaaleissa Kokoomuksen listoilta, jolloin hänet valittiin varasijalle. Harjunmaa on auktorisoitu matka- ja eräopas.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Home of the Brave

**Home of the Brave** on lause Yhdysvaltain kansallislaulusta. Se voi tarkoittaa seuraavia:

* *[[He olivat sankareita]]*, Mark Robsonin ohjaama elokuva vuodelta 1949
* ''Home of the Brave'', Laurie Andersonin ohjaama konserttielokuva vuodelta 1986
* ''Home of the Brave'', elokuva vuodelta 2006, jonka pääosissa ovat Samuel L. Jackson, 50 Cent ja Billy Michael
Leopold von Sacher-Masoch

**Leopold Ritter von Sacher-Masoch** (27. tammikuuta 1836 Lemberg, Itävallan keisarikunta – 9. maaliskuuta 1895 Lindheim, Saksan keisarikunta) oli itävaltalainen kirjailija. Hänen teoksensa käsittelivät usein naisille alistumisesta nauttimista, minkä seurauksena tutkija Richard von Krafft-Ebing otti vuonna 1886 käyttöön termin masokismi, joka tarkoittaa kivusta tai nöyryytyksestä nauttimista. Sacher-Masochin tunnetuin teos on *[[Venus turkiksissa]]* (1869), joka on osin omaelämäkerrallinen kuvaus naisen orjaksi lupautuvasta miehestä. Kirja kuvailee myös päähenkilönsä turkisfetissiä.

Sacher-Masoch kärsi elämänsä viimeisinä vuosina mielenterveysongelmista ja kuoli mielisairaalassa vuonna 1895 tai huhujen mukaan vasta 1905.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tontti, Jarkko: Ikuisesti lykätty nautinto. *[[Parnasso]]* 2/2019.
Rudolf Svedberg

**Rudolf ''Preven Svedberg'' ** (19. elokuuta 1910 Njurunda – 24. kesäkuuta 1992) oli ruotsalainen painija ja  olympiavoittaja. Urallaan hän saavutti vuosina 1934–1946 12 Ruotsin mestaruutta. 

Myöhemmin Preven Svedberg toimi painimaajoukkueen valmentajana vuosina 1956–1972. Kotimaan lisäksi Svedberg toimi valmentajana ulkomaisille painijoille Turkissa, Neuvostoliitossa ja Suomessa. 

Vuonna 1971 Svedberg valittiin TT:n perustaman tunnustuspalkinnon, vuoden ruotsalainen valmentaja, ensimmäiseksi saajaksi.

Painijan urallaan Svedberg edusti Sundvallin AIK:ta ja Eskilstunan GAK:ta.

Berliinin olympialaisissa voittajat saivat tammipuun taimen, jonka Svedberg istutti Sundsvallin urheilupuistoon. 

## Lähteet
*
*

## Aiheesta muualla
*Rudolf 'Preven' Svedberg – Sports Reference LLC. 
*Svedberg FILA:n tietokannassa
Niko Viiala

**Niko Viiala**  (s. 10. huhtikuuta 1986) on suomalainen pikajuoksija, joka edusti Karhulan Urheilijoita. Hänen valmentajana on Jari Syvelä.  Hän oli voittamassa Suomelle pronssia alle 20-vuotiaiden Euroopan mestaruuskilpailuissa 2005  pikaviestissä. Hänen 100 metrin ennätyksensä oli 10,92 samalta vuodelta.

## Lähteet