open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Deuteronomistinen historia

**Deuteronomistinen historia** viittaa Deuteronomistiseen historiateokseen ja sen tulkintaan. Se on Viidennestä Mooseksen kirjasta aina Kuninkaiden kirjoihin ulottuva kertomus, joka käsittää tapahtumat Mooseksen kuolemasta Israelin ja Juudan pakkosiirtolaisuuteen asti.

Israelin ja Juudan pakkosiirtolaisuus ja temppelin tuhoutuminen olivat merkittävä kansaa ja yhteisöä kohdannut kriisi, jonka seurauksena varhainen juutalaisuus joutui tulkitsemaan historian tapahtumat uudelleen. Tämä näkyy konkreettisesti Vanhan testamentin tekstihistoriassa. Tekstiä muokattiin, lisättiin ja poistettiin sitä mukaan mikä selittää Israelia ja Juudaa kohdannutta katastrofia. Tämä näkyy esimerkiksi tiukan monoteismin korostamisena, epäjumalanpalveluksen kieltämisenä, temppelikultin keskittämisenä Jerusalemiin ja entisajan kuninkaiden rikosten luettelemisena. Deuteronomistisen historiantulkinnan taustalla oli pyrkimys määritellä nykyhetkeä tulkitsemalla mennyttä historiaa uudelleen.

## Lähteet
Sovelto

**Sovelto Oyj** on suomalainen koulutuspalveluja tarjoava yritys, joka syntyi vuonna 2006, kun FCS Partners Oyj ja Sovelto Oy yhdistivät liiketoimintansa ja yhdistelmänimeksi otettiin ensin FC Sovelto Oyj.  Myöhemmin nimi muutettiin muotoon Sovelto Oyj.  Sovelton toimitusjohtajana toimii Sanna Varpukari ja hallituksen puheenjohtajana Risto Linturi. Sovelton liikevaihto on pysyt viimevuosina noin 7,7 miljoonaa eurossa.  Henkilöstön määrä vuonna 2018 oli 55 henkilöä.

## Sovelton palvelut
Sovelton nykyinen koulutustarjonta sisältää teknologia-, johtamis- ja tuottavuuskoulutusta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yrityksen verkkosivut 
* Sovelto Oyj Yritysrekisterissä
Manhunt (täsmennyssivu)

**Manhunt** voi viitata muun muassa seuraaviin asioihin:

* *[[Manhunt (elokuva)|Manhunt]]*, vuoden 1985 italialainen elokuva
* *[[Manhunt]]*, vuoden 2003 videopeli
* **, vuoden 2002 brittiläinen minisarja
Salaparuta

**Salaparuta** on kunta Italiassa Sisilian länsiosassa olevassa Trapanin maakunnassa.

Salaparuta tuhoutui täysin Belicejoen laaksossa tapahtuneessa voimakkaassa maanjäristyksessä vuonna 1968. Tuhoutunut kylä hylättiin, ja uusi kylä päätettiin rakentaa muutaman kilometrin päähän vanhasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guje Sevón

**Guje Sevón** (o.s. *Lindberg*; s. , Sanda, Ruotsi) on suomalais-ruotsalainen psykologi, joka toimi Tukholman kauppakorkeakoulun talouselämän psykologian professorina vuodesta 2001 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Ennen Tukholmaan siirtymistään hän toimi Svenska handelshögskolanin yrityshallinnon professorina vuosina 1987–2001.

Sevón valittiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 1986.

## Yksityiselämä
Sevón hän oli avioliitossa oikeustieteilijä Leif Sevónin (s. 1941) kanssa vuosina 1965–1996. Heillä on kaksi lasta. Vuonna 1999 Guje Sevón meni naimisiin ruotsalaisen professori Per Olof Bergin (s. 1946) kanssa. He asuvat Ruotsin Strängnäsissä, josta Berg on kotoisin.

## Lähteet
Bruce Mather

**Bruce Mather** (s. 9. toukokuuta 1939 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi. Häntä opettivat Torontossa Godfrey Ridout, Oskar Morawetz ja John Weinzweig sekä Pariisin konservatoriossa Darius Milhaud, Simone Plé-Caussade ja Olivier Messiaen. Hän opiskeli myös Stanfordin yliopistossa ja Pierre Boulez'n johdolla Sveitsissä. Mather on itse toiminut opetustehtävissä sekä Kanadassa että Ranskassa. 

Mather voitti uuden kamarimusiikin Jules Léger -palkinnon teoksillaan *Musique pour Champigny* (1979) ja *Yquem* (1993). Hän on teoksissaan suosinut pieniä kokoonpanoja, vaikkakin hänen tuotantoonsa kuuluu myös orkesteriteoksia ja ooppera *La princesse blanche* (1993). Hän on monesti hakenut inspiraatiota runoudesta. Hän on saanut tunnustusta myös mikrotonaalisista sävellyksistään, joihin kuuluu *Saumur* (1990) cembalolle. Mather on ottanut vastaan tilauksia monilta orkestereilta ja järjestöiltä, kuten Montrealin sinfoniaorkesterilta.

Vuonna 2000 Mather sai Serge Garant -palkinnon sävellysansioistaan.

## Lähteet
Rolf Tiivola

**Rolf Leonard Tiivola** (3. joulukuuta 1894 Helsinki – 3. tammikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen rovasti ja päätoimittaja.

## Henkilöhistoria
Tiivolan vanhemmat olivat pankkivirkailija Johan Leonard Tiivola ja Mathilda Ahlblad. Hän pääsi ylioppilaaksi 1914 ja hänet vihittiin papiksi 1918.

Tiivola oli kirkkoherran apulaisena Hietamäellä Inkerinmaalla 1916–1917 ja sitten sotilaspastorina Pohjan poikien rykmentissä 1919, Raskaassa tykistörykmentissä 1919–1921, Uudenmaan rakuunarykmentissä 1921–1924, Rannikkotykistörykmentti 1:ssä 1924–1928 sekä Uudenmaan rykmentissä 1928–1939. Sotavuosina hän oli pastorina 1939–1940 Kannaksen armeijan esikunnassa ja sitten maavoimien esikunnassa. Hän oli pastorina Helsingin varuskunnassa vuodesta 1941 ja merivoimien esikunnassa vuodesta 1943.

Tiivola toimi lisäksi Lappeenrannan pakkotyölaitoksessa apulaisopettajana ja saarnaajana 1921–1924 sekä tuntiopettajana Helsingin tyttökoulussa 1925–1927. Hän oli Suomen Sotilas-lehden päätoimittajana 1927–1943, Koti ja Kasarmi-lehden päätoimittajana 1931–1943 sekä Kylväjä-lehden päätoimittajana vuodesta 1943. Nuori Mies-lehden toimitussihteerinä Tiivola oli 1947–1953.

Rolf Tiivola oli naimisissa vuodesta 1919 Inez Maria Palmrothin kanssa. Heillä oli viisi lasta, joista tunnetuin oli pääjohtaja Mika Tiivola.

## Toimituksia
* *Risti rintamalla : valikoima sotilaspappien saarnoja ja puheita sotatalvena 1939-1940* ; toim. Joh. Björklund ja Rolf Tiivola. Otava 1940
* *Ristiritari : rintamamiesten kokemuksia rukouksesta, Raamatun lukemisesta ja Jumalan varjeluksesta* ; toimittaneet Rolf Tiivola ja Ensio Lehtonen. WSOY 1941
* *Uhrasimme henkemme - koti, isänmaa ja uskonto sankarivainajiemme kirjeiden valossa* ; toimittanut Rolf Tiivola ; teoksen toimittamisessa avustaneet Antero Kajanto ja Alfred Ehder. Kustannusosakeyhtiö Fennia, Helsinki 1941
* *Ensimmäiset kranaatit : ja muita rintamamiesten kertomuksia* ; koonneet Rolf Tiivola ja Ensio Lehtonen. Otava 1943

## Lähteet
LSD (yhtye)

**LSD** on superyhtye, jossa ovat mukana laulaja-lauluntekijät Labrinth ja Sia sekä DJ Diplo. He julkaisivat toukokuussa 2018 kappaleen ”Genius” ja noin viikko sen jälkeen kappaleen ”Audio”. Yhtyeen esikoisalbumi *[[Labrinth, Sia & Diplo Present... LSD]]* julkaistiin Columbia Recordsin kautta huhtikuussa 2019.

## Jäsenet

### Labrinth

Labrinth on brittiläinen laulaja ja rap-artisti. Hän on tullut tunnetuksi yhteistöistään Nicki Minajin, Rihannan, Ed Sheeranin ja The Weekndin kanssa.

### Sia

Sia on australialainen laulaja, lauluntekijä ja tuottaja. Hänet tunnetaan muun muassa soolokappaleistaan ”Cheap Thrills”, ”Chandelier” ja ”Elastic Heart”. Niiden lisäksi hän on tehnyt musiikkia esimerkiksi Beyoncélle ja Rihannalle.

### Diplo

Diplo on yhdysvaltalainen DJ ja tuottaja. Hän nousi julkisuuteen tuotettuaan brittiläisen M.I.A:n esikoisalbumin vuonna 2004 ja tämän suosiota keränneen kappaleen ”Paper Planes” vuonna 2007. Sen jälkeen hän on tehnyt yhteistyöprojekteja muun muassa Major Lazerin ja Mark Ronsonin kanssa.

## Diskografia
### Studioalbumit

### Singlet

### Musiikkivideot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtyeen kotisivut
Viki Raaska

**Vihtori (Viki) Raaska** (1. huhtikuuta 1903 Äyräpää – 4. marraskuuta 1960) oli suomalainen insinööri ja radiotoimittaja.

Raaskan vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Raaska ja Anna Kapanen. Hän suoritti oppikoulun 1920 ja valmistui insinööriksi Mittweidassa Saksassa 1925.

Raaska oli Itä-Suomen sähkö- ja insinööritoimisto Oy:n palveluksessa Viipurissa 1925–1939, oy Strömberg ab:n suunnittelu- ja myyntitoimiston päällikkönä 1940–1948 ja Idman Oy:n teollisuus- ja koneosaston päällikkönä vuodesta 1948. Hän toimi myös Viipurin teknillisten koulujen tuntiopettajana 1926–1935 ja oli Oy Yleisradio Ab:n radioselostajana vuodesta 1926 alkaen. Raaska oli Viipurin teknillisen klubin johtokunnan jäsenenä ja klubimestarina 1932–1940 ja Suomen radioselostajien yhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 1942 alkaen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto : Viki Raaskan Lastentunti Viipurissa, esitetty 19.5.1938
* Ylen Elävä arkisto : Mikrofoni vierailee 1930-luvun Viipurissa - Viki Raaska vieraili Viipurin markkinoilla joulukuussa 1936
Christian Ruotanen

**Christian Ruotanen** (s. 2002) on suomalainen lapsinäyttelijä, joka tuli tunnetuksi pikku-Röllin roolistaan elokuvasta ''Rölli ja kultainen avain''. Ruotanen on dubannut Eemeliä animaatiossa *[[Vaahteramäen Eemeli ja Iida]]*. Hän on myös näytellyt Vaahteramäen Eemeliä Taaborin kesäteatterissa vuonna 2013. Hän on näytellyt lapsiavustajana *[[Myrskyluodon Maija|Myrskyluodon Maijassa]]* ja *Evakkotytön tarinassa* Lahden kaupunginteatterissa, vuosina 2015-2016. 

## Elokuvat

* Metsän tarina - poika (ääni), 2012
* Rölli ja kultainen avain - Rölli lapsena, 2013
* Viraali - poika 1, 2017

## Tv-sarjat ja näytelmät

* Evakkotytön tarina (lapsiavustaja), Lahden kaupunginteatteri, 2016
* Myrskyluodon Maija (lapsiavustaja), Lahden kaupunginteatteri, 2015
* Valkea kuin uni (Carl), Urajärven Kartanoteatteri, 2015
* Viljami ja Makeba (Viljami), 2014

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Christian Ruotanen Spotifyssa 
* Rölli ja kultainen avain -elokuvan traileri
Parkinsonin triviaalisuuden laki

**Parkinsonin triviaalisuuden laki** on C. Northcote Parkinsonin laki, joka esittää, että ihmiset antavat suhteettomasti painoarvoa pienille asioille, joita he olettavat ymmärtävänsä. Englanninkielinen termi *bikeshedding* juontuu esimerkistä, jossa ydinvoimalan suunnitelmia hyväksyvä komitea käyttää suhteettomasti aikaa triviaaleihin asioihin, kuten pyörävajan materiaalien valintaan. Lain mukaan asioihin käytetty aika on käänteisesti verrannollinen sen hintaan tai tärkeyteen.

Termin käyttö on yleistynyt tietotekniikassa tanskalaisen Poul-Henning Kampin mainittua sen sähköpostissa vuonna 1999. Lakiin liittyy läheisesti myös Philip Wadlerin mukaan nimetty *Wadlerin laki* ohjelmointikielen suunnittelussa. Wadlerin lain mukaan suurin osuus ohjelmointikielen suunnittelussa käytetään sen syntaksiin semantiikan sijaan.

## Katso myös
* Ylivertaisuusvinouma

## Lähteet
Ludvig Faddejev

**Ludvig Dmitrijevitš Faddejev** (; ) oli venäläinen matemaatikko ja teoreettinen fyysikko.  Hän on yksi modernin matemaattisen fysiikan kehittäjistä. 

Faddejeville sai monia huomionosoituksia sekä fyysikkona että matemaatikkona. Vuosina 1983–1986 Faddejev toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön *[[International Mathematical Union]]in* (IMU) varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana vuosina 1987–1990. Hänelle myönnettiin Suomessa vuonna 1991 tieteen akateemikon arvo.

## Lähteet
Richard Peto

**Richard Peto** (s. 14. toukokuuta 1943) on brittiläinen tilastotieteilijä ja epidemiologi, sekä Oxfordin yliopiston lääketieteellisen tilastotieteen ja epidemiologian emeritusprofessori (emeritus). Hänelle myönnettiin vuonna 2000 Suomessa tieteen akateemikon arvo.

## Lähteet
Christian Lindqvist

**Jarl Christian Lindqvist** (s. 25. joulukuuta 1949 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja Helsingin yliopiston suu- ja leukakirurgian professori.

## Koulutus
Lindqvist kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Nya svenska läroverketistä vuonna 1967. Hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1973 hammaslääkäriksi (ondotologian lisensiaatiksi), vuonna 1979 lääkäriksi (LL) ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi (LKT). Helsingin yliopiston dosentiksi hänet nimitettiin vuonna 1986.

## Työ
Lindqvist toimi erikoislääkärinä vuosina 1988-1996, ja osaston ylilääkärinä 1988-1996. Vuodesta 1996 HUS:n ylilääkäri. Hän hoiti professuuria (vs.) vuosina 1996–2000 ja sai vuonna 2000 nimityksen professoriksi. Hän on julkaissut satoja julkaisuja omalta erikoisalaltaan.

## Ansiomerkit
Lindqvist on saanut työstään useita huomionosoituksia ja tunnustuksia. Hänelle on myönnetty Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki. 

Hänet kutsuttiin Saksan kansallinen tiedeakatemia Leopoldinan jäseneksi vuonna 2000. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*[Christian Lindqvist](https://tuhat.helsinki.fi/portal/fi/persons/christian-lindqvist(bbe71234-1fa0-478d-bc2f-2fdb5f8609fc).html). Tuhat-tutkimustietokanta
Ernest MacMillan

**Ernest MacMillan** (18. elokuuta 1893 Mimico – 6. toukokuuta 1973 Toronto) oli kanadalainen kapellimestari ja säveltäjä. Hän aloitti urkujensoiton opiskelun Arthur Blakeleyn johdolla Torontossa 8-vuotiaana ja teki julkisen ensiesiintymisensä 10-vuotiaana. Hän jatkoi urkujensoiton opintojaan myöhemmin Skotlannissa ja Englannissa. Hän sai Oxfordin yliopistosta musiikin kandidaatin arvon.

MacMillan opiskeli nykyajan historiaa Toronton yliopistossa 1910-luvun alussa ja lähti sitten Pariisiin opiskelemaan pianonsoittoa Therese Chaigneaun johdolla. Hänet internoitiin ensimmäisessä maailmansodassa, mutta hän sai poissaolevana taiteiden kandidaatin arvon Toronton yliopistosta vuonna 1915. Vuonna 1918 hän sai Oxfordin yliopistosta musiikin tohtorin arvon.

Vapauduttuaan MacMillan palasi Torontoon, jossa hän työskenteli urkurina ja kuoromestarina. Hän oli myös Toronton musiikkikonservatorion rehtorina vuosina 1926–1942 ja Toronton yliopiston musiikin tiedekunnan dekaanina 1927–1952. Hän toimi Toronton sinfoniaorkesterian kapellimestarina 1931–1956 ja Mendelssohn-kuoron johtajana samassa kaupungissa 1942–1957. Hän myös esiintyi vierailevana kapellimestarina Pohjois- ja Etelä-Amerikoissa, Euroopassa sekä Australiassa. Hän toimi Kanadan musiikkineuvoston puheenjohtajana 1947–1966. Vuonna 1935 hänestä tuli ensimmäinen ritariksi lyöty kanadalainen. Hän johti useiden perinteisten ja uusien teosten Kanadan-ensiesityksiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Canadian Encyclopedia: Sir Ernest MacMillan
Tactical Monsters Rumble Arena

**Tactical Monsters Rumble Arena** on Camex Gamesin kehittämä alustariippumaton peli, joka on mahdollista ladata Androidille, iOS:lle sekä Steamille. 

Peli saavutti huhtikuussa 2 miljoonan latauskerran rajapyykin. Suosiota se on saanut pelin nopean tempon vuoksi. Pelissä pelaajat sotivat keskenään keräämiensä monstereidensa kanssa vuoropohjaisessa pelissä, jossa kunkin vuoron aikaraja on alle 20 sekuntia. Nopeat strategiat, monialaiset monsterit ja aktiivinen yhteisö kasvattavat pelaajamääriä jatkuvasti.

Peli on käännetty kymmenille eri kielille, joista yksi on suomi.
Goodbye Yellow Brick Road (kappale)

**Goodbye Yellow Brick Road** on Elton Johnin balladi. Laulun sanoitukset on kirjoittanut  Bernie Taupin ja musiikin säveltänyt John tämän *[[Goodbye Yellow Brick Road]]* -albumille. Sen musiikillinen tyyli ja tuotanto ovat saaneet voimakkaasti vaikutteita 1970-luvun soft rock- ja glam rock -tyyleistä. Kappale on kriitikoiden laajasti ylistämä, ja jotkut ovat nimenneet sen Elton Johnin parhaaksi kappaleeksi.

Kappale julkaistiin vuonna 1973 albumin toisena singlenä, ja se pääsi 10 parhaan listalle Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Se oli yksi Johnin suurimmista hiteistä, ja ylitti edellisen singlen, "Saturday Night’s Alright for Fighting", myynnissä ja suosiossa pian julkaisunsa jälkeen. Yhdysvalloissa se nousi kultalevyrajaan 4. tammikuuta 1974 ja platinaan 13. syyskuuta 1995 RIAA:n luokituksessa.

Yellow Brick Road on 1939 elokuvasovituksesta Lyman Frank Baumin kirjasta *[[Ihmemaa Oz (vuoden 1939 elokuva)|Wizard of Oz]]*. Tässä elokuvassa Dorothy ja hänen kolme sekalaista ystäväänsä ovat saaneet neuvon seurata Yellow Brick Roadia löytääkseen Ozin Velhon, vain huomatakseen, että heillä olikin jo kaikki mitä he olivat etsineet. Tie johtaa Emerald Cityyn Ozin maahan, jota on usein pidetty vertauskuvana "tielle, joka johtaa elämän fantasioihin" tai "tielle, joka johtaa elämän vastauksiin." Sanoitukset kuvaavat halua palata yksinkertaisempaan elämään sen jälkeen, kun kertoja on luullut elävänsä hyvää elämää mutta oivaltaakin olleensa vain kuin lemmikki rikkaalle seurapiirirakastajalleen.

## Lähteet
María José Alvarado

**María José Alvarado** (1995 – 13. marraskuuta 2014) oli Miss Hondurasiksi 26. huhtikuuta 2014 kruunattu valokuvamalli.

## Kuolema
19-vuotias José Alvarado kuoli henkirikoksen uhrina marraskuussa 2014. Hänen siskonsa Sofían poikaystävä Plutarco Ruiz ja apuriksi epäilty Aris Maldonado pidätettiin teosta epäiltyinä. Ruiz tunnusti teon ja johdatti poliisit paikkaan, johon surmatut naiset oli haudattu. Kaksoissurman motiivina oli ilmeisesti se, että Sofía oli tanssinut toisen miehen kanssa. María José Alvarado joutui kahdesti selkään ammutuksi yrittäessään paeta paikalta siskonsa surman jälkeen.

Syyskuussa 2017 Ruiz tuomittiin 45 vuoden vankeusrangaistukseen.

## Lähteet
Leo Smith

**Joseph Leopold "Leo" Smith** (26. marraskuuta 1881 Birmingham, Englanti – 18. huhtikuuta 1952 Toronto, Kanada) oli säveltäjä, sellisti, kirjoittaja ja opettaja. Hänen äitinsä oli ansioitunut pianisti ja isänsä opettaja. Smith oli yksi vanhempiensa seitsemästä lapsesta.

Smith piti täyden sooloresitaalin kahdeksanvuotiaana Birminghamin konserttitalolla. Tämän jälkeen hän opiskeli Royal Manchester College of Musicissa ja Manchesterin yliopistossa. Hän soitti kamarikokoonpanoissa sekä muun muassa Hallén orkesterissa, Covent Gardenissa ja myöhemmin kanadalaisissa orkestereissa. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Marcus Adeney, Louis Applebaum, John Beckwith, Keith Bissell, Howard Brown, Kenneth Peacock, Margaret Sargent ja Bertha Tramblyn. Hänen kirjoitustensa joukossa on muun muassa arvosteluja. Hän julkaisi myös kolme oppikirjaa, jotka päätyivät laajasti käytetyiksi.

Smithin sävellysten joukossa ovat jousikvartetto D-duurissa ja sellosonaatti e-mollissa.

## Lähteet
Lyric Arts Trio

**Lyric Arts Trio** on kanadalainen taidemusiikin kokoonpano, jonka perustivat vuonna 1964 sopraano Mary Morrison, huilisti Robert Aitken ja Aitkenin puoliso, pianisti Marion Ross. Trio perustettiin alun perin jäsentensä virkistykseksi, mutta se saavutti pian yleistä kysyntää osittain jäsentensä yksilöllisten maineiden ja osittain kokoonpanolle sävelletyn yllättävän vaihtelevan ohjelmiston ansiosta. Enimmäkseen ohjelmisto koostui barokin, rokokoon ja 1800–1900-luvun vaihteen duoista ja trioista, mutta siihen sisältyi myös sellaisia 1900-luvun teoksia kuin Frank Martinin *Trois Chansons de Noël* ja Albert Rousselin *Deux Poèmes de Ronsard*. Jälkimmäisen teoksen Lyric Arts Trio esitti debytoidessaan 14. lokakuuta 1965.

Viimeistä kertaa Lyric Arts Trio esiintyi John Weinzweigin 70-vuotispäivän kunniaksi vuonna 1983. 

Muun ohjelmistonsa ohessa Lyric Arts Trio järjesti myös kanadalaisten säveltäjien uusien teoksien kantaesityksiä. Näiden teosten säveltäjiä olivat Milton Barnes, Norma Beecroft, Walter Buczynski, Gabriel Charpentier, Gustav Ciamaga, Harry Freedman, Bengt Hambraeus, Hugh Hartwell, Mieczyslaw Kolinski, Peter Paul Koprowski, Bruce Mather, Paul Pedersen, Harry Somers, ja John Weinzweig. Trio kantaesitti myös ulkomaalaisten säveltäjien teoksia, kuten Jukka Tiensuun trion vuodelta 1975.

## Lähteet
Boris Berlin

**Boris Berlin** (27. toukokuuta 1907 Harkova – 24. maaliskuuta 2001 Toronto) oli venäläissyntyinen, sittemmin kanadalaistunut ja uuden asuinmaansa kansalaisuuden vuonna 1931 saanut säveltäjä ja pianopedagogi. Hän opiskeli Sevastopolissa, Genevessä ja Berliinissä. Hänen opettajiaan viimeksi mainitussa kaupungissa olivat Mark Hambourg ja Leonid Kreutzer.

Berlin aloitti uransa pianistina, joka esiintyi Saksassa ja Sveitsissä, mutta keskittyi pian pianopedagogiikkaan. Hän opetti ensin Hampurissa, sittemmin The Royal Conservatory of Musicissa Torontossa (vuodesta 1928) ja Toronton yliopistossa (vuodesta 1970). Berlin kirjoitti yli kaksikymmentä pedagogista teosta. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Louis Applebaum, Dorothy Sandler-Glick, Gwen Beamish MacMillan, Kenneth MacMillan, Bernadene Blaha, Andrew Markow, Adrienne Shannon, Christina Petrowska, Geraldine Schuster-Leder, Peter C. Simon, Lydia Wong, Rudy Toth ja Norman Amadio. 

Berlin sai vuonna 2000 Kanadan ritarikunnan upseerin arvon, mutta menehtyi ennen seremoniaa, jossa arvo olisi virallisesti annettu.

## Lähteet
Paul Pedersen

**Paul Richard Pedersen** (s. 28. elokuuta 1935) on kanadalainen säveltäjä. Hänen opettajiaan olivat Murray Adaskin Saskatchewanin ja John Weinzweig Toronton yliopistossa. Hän sai musiikkitieteessä filosofian tohtorin arvon vuonna 1970. 

Pedersen liittyi McGillin yliopiston henkilökuntaan vuonna 1966 ja toimi vuosina 1970–1974 sen teoriaosaston puheenjohtajana, vuosina 1971–1974 elektronisen musiikin studion johtajana ja vuosina 1976–1986 dekaanina. Vuonna 1990 hänet nimitettiin Toronton yliopiston musiikkitiedekunnan dekaaniksi. Hänen varhaiset sävellyksensä, kuten *Kvintetto* (1959) ja *Sonaatti viululle ja pianolle* (1960) ovat vapaan atonaalisia. Osassa teoksista näkyy kiinnostus elektronista musiikkia ja tietokonemusiikkia kohtaan, ja muiden muassa *Themes from the Old Testament* ja *Fantasie* ovat multimediateoksia. Pedersenin tuotantoon kuuluu myös erinäisiä kuoroteoksia.

## Lähteet
Peter Paul Koprowski

**Peter Paul Koprowski** (s. 24. elokuuta 1947 Lodz) on puolalaissyntyinen, kanadalaistunut säveltäjä ja pianisti. Hän on saanut vahvoja vaikutteita renessanssin aikana vaikuttaneilta Johannes Ockeghemilta ja Josquin Despreziltä, mutta myös Karol Szymanowskilta, joka uskoi vanhojen ja uusien vaikutteiden yhdistelemiseen.

Koprowski opiskeli vuoteen 1969 saakka Krakovassa. Suoritettuaan opintoja Nadia Boulangerin johdolla hän muutti Kanadaan vuonna 1971 ja pääsi sävellyksen tohtorikoulutettavaksi Toronton yliopistossa. Hän on opettanut McGillin yliopistossa ja Länsi-Ontarion yliopistossa. Hän on myös toiminut Banff-keskuksen nimikkosäveltäjänä. Samassa asemassa hän toimi 1980-luvun lopussa Kanadan oopperayhtiössä, jolle hän sävelsi oopperan *[[Dulcitius]]*. Pianolle ja orkesterille sävelletty teos *Souvenirs de Pologne* (1983) syntyi ensimmäisen Kanadaan muuton jälkeen tehdyn Puolan-matkan innoittamana. 

Koprowski voitti Jules Léger -palkinnot teoksillaan *Sonnet for Laura* (huilulle ja pianolle, 1989) ja *Puhallinkvintetto* (1994). Hän on tehnyt kymmenittäin tilaustöitä ja säveltänyt muiden teostensa ohessa konserttoja sekä sinfonioita. Alttoviulukonsertto toi Koprowskille Juno-palkintoehdokkuuden vuonna 2002.

## Lähteet
Porvoon naisopisto

**Porvoon naisopisto** oli Porvoossa vuosina 1912–1972 toiminut yksityinen tytöille tarkoitettu sisäoppilaitos jossa voitiin vuodesta 1932 alkaen suorittaa ylioppilastutkinto. Koulun nimenä oli vuoteen 1930 *Porvoon naisopisto – Institutet för unga flickor i Borgå* ja sen jälkeen *Porvoon naisopisto ja tyttölukio*. Pääsyvaatimuksena kouluun oli keskikoulun suorittaminen. 

Opiston perusti 1912 Edith Maria Bergholm (1867–1925), joka omisti koulun ja toimi koulun rehtorina kuolemaansas saakka. Koulu oli aluksi kaksivuotinen suomen- ja ruotsinkielinen tyttökoulu jossa opetettiin myös kotitaloutta ja käsityötä. Vuonna 1930 koulu muutettiin yksinomaan suomenkieliseksi ja sen yhteyteen perustettiin kolmevuotinen tyttölukio.

Porvoon naisopisto toimi Vesitornikadun ja Aleksanterinkadun kulmauksessa sijaitsevassa entisessä tehdasrakennuksessa aluksi vuokralla. Rakennus oli valmistunut 1902 Porvoon Uudeksi Panimoksi. Panimon mentyä konkurssiin rakennuksen osti 1912 Suomalainen Lelupaja Oy, jonka taidemaalari John Engelberg oli perustanut 1907. Lelupajan muutettua pois Porvoosta 1915 Edith Bergholm osti koko rakennuksen koulutaloksi 1916, ja lisärakennus valmistui koululle 1964.

Porvoon naisopisto lakkautettiin 1972 ja sen tilalle perustettiin Porvoon matkailualan oppilaitos.

## Koulun oppilaita
* Miss Universum Armi Kuusela
* näyttelijä Marja Korhonen
* runoilija Mirkka Rekola

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Opistoyhtiön historiaa porssitieto.fi
* Uusimaa (lehti) 17.8.2019
Mieczysław Kolinski

**Mieczysław Kolinski** (5. syyskuuta 1901 Varsova – 7. toukokuuta 1981 Toronto) oli puolalaissyntyinen etnomusikologi ja säveltäjä. Hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1974.

Kolinski opiskeli Berliinissä ja sai siellä filosofian tohtorin arvon vuonna 1930. Hän teki 1930-luvulla transkriptiokokoelmia muun muassa togolaisesta ja alkuperäisamerikkalaisesta musiikista. Hän asui vuosina 1938–1951 Brysselissä ja vuosina 1951–1966 New Yorkissa, jossa hän toimi musiikkiterapeuttina, Hargail Music Pressin toimittajana ja Society for Ethnomusicologyn puheenjohtajana (1958–1959). Kolinski opetti etnomusikologiaa Toronton yliopistossa vuosina 1966–1976. 

Kolinskin johdolla opiskelivat muiden muassa Beverley Diamond, Peter Goddard, Alison Mackay, Jay Rahn, Doug Riley, George Sawa, Bang-song Song ja Lu-lien Wang.

Kolinskin omien sävellysten joukossa on *Dance Fantasy* (jousiorkesterille, 1969).

## Lähteet
Ville Haapoja

**Ville Haapoja** (s. 19. maaliskuuta 1998) on suomalainen uransa lopettanut koripalloilija, joka toimii nykyään rekrytointikonsulttina Palkkaa Minut Suomi Oy]:ssä.

## Pelaajaura
### Seurajoukkueet

Tampereen Pyrinnön kasvatti Haapoja pelasi Pyrinnön nuorisojoukkueissa muun muassa A- ja B-poikien SM-sarjoja. Kaudella 2013–2014 Haapoja oli B-poikien SM-sarjan tarkimpia kahden pisteen korintekijöitä, ja Pyrintö saavutti ikäluokan SM-hopeaa. Vuonna 2014 Haapoja pelasi myös ensimmäiset ottelunsa miesten valtakunnallisissa sarjoissa, kun hän edusti Pyrinnön reservijoukkuetta toiseksi korkeimmalla sarjatasolla. Seuraavalla kaudella hän kuului Pyrintö II:n runkopelaajiin yli 20 minuutin peliajalla ja 9,2 pisteen ottelukeskiarvolla.

Toukokuussa 2016 Haapoja siirtyi Pyrinnön kanssa kilpailleen BC Nokian joukkueeseen 2+1-vuotisella sopimuksella. Haapojalle ei kuitenkaan annettu juuri peliaikaa Nokian edustusjoukkueessa, ja hän pelasi alemmissa sarjoissa. Kauden 2017–2018 Haapoja pelasi rinnakkaislisenssillä M1DB-joukkue Raholan Pyrkivässä, missä hän pelasi tupla-tuplan keskiarvolla ja oli tehokkuuslukemallaan sarjan paras suomalaispelaaja sekä kolmen pisteen heittotarkkuudessaan sarjan toiseksi paras.

Toukokuussa 2018 Haapoja palasi Pyrintöön kaksivuotisella sopimuksella. Pyrinnön päävalmentaja Sami Toiviaisen mukaan aikaisempina vuosina loukkaantumisista kärsinyt Haapoja oli tarkoitus kehittää hyvään fyysiseen kuntoon, ja häntä oli tarkoitus peluuttaa myös ison laitahyökkääjän pelipaikalla. Peliaikaa Haapojan oli tarkoitus saada edustusjoukkueen ohella Pyrinnön M1DA:ssa pelanneessa reservijoukkueessa. Haapoja oli kuitenkin neljän kuukauden ajan pois kokoonpanosta palaten pelikuntoon helmikuun lopussa. 6. maaliskuuta hän heitti uudeksi liigaennätyksekseen seitsemän pistettä.

### Maajoukkue

Haapoja pelasi myös Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueessa ja kuului maan turnauskokoonpanoon ikäluokan EM-kilpailuissa 2016, jossa Suomi sijoittui kahdeksanneksi.

## Pelityyli ja ominaisuudet

Haapojaa luonnehdittiin pitkäraajaiseksi ja hyvin heittäväksi pelaajaksi, jonka fyysinen kunto on kehityskohde.

## Lähteet
* Ville Haapoja Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto

### Viitteet
Hugh Hartwell

**Hugh Kenneth Hartwell** (s. 18. tammikuuta 1945 Hamilton, Ontario) on kanadalainen säveltäjä. Opiskeltuaan István Anhaltin johdolla McGillin yliopistossa sekä George Rochbergin ja George Crumbin johdolla Pennsylvanian yliopistossa Hartwell opetti vuosina 1971–1976 Kirkland Collegessa, New Yorkin osavaltiossa.

Vuonna 1976 Hartwell liittyi McMasterin yliopiston henkilökuntaan opettamaan musiikin teoriaa, sävellystä ja jazzia. Hän oli musiikkijaoksen puheenjohtajana vuosina 1986–1989.

Muiden muassa Jack Behrens ja Hamiltonin filharmonikot ovat tilanneet Hartwelliltä teoksia. Hänen sävellystensä joukossa on dodekafoninen *Septetto* kolmelle klarinetille, käyrätorvelle ja jousitriolle (1969).

## Lähteet
Rikas, rakas, köyhä, varas

**Rikas, rakas, köyhä, varas** (*Rich Man, Poor Man*) on ABC-televisioyhtiön tuottama yhdysvaltalainen minisarja vuodelta 1976. Dean Riesnerin käsikirjoittama 12-osainen sarja perustuu Irwin Shaw’n samannimiseen bestseller-romaaniin (suom. nimillä *Menestyksen maku* ja *Rikas, rakas...*) vuodelta 1969. Sarja kertoo Saksasta Yhdysvaltoihin maahanmuuttajina tulleen Jordachen perheen kahden sukupolven vaiheista toisen maailmansodan lopulta aina 1970-luvulle. Sarja oli muun muassa Nick Nolten ja Gregg Henryn läpimurto suosituksi elokuvanäyttelijäksi.

Sarjalle tehtiin jatko-osa *Rich Man, Poor Man – Book II*, jonka oli tarkoitus perustua Irvin Shaw’n *Menestyksen maulle* kirjoittamaan jatkoromaaniin *Köyhä, varas*, mutta kirjan viivästyttyä toteutettiinkin alkuperäiskäsikirjoituksen perusteella. Suomessa nämä molemmat sarjat näytettiin peräkkäin yhteisnimellä *Rikas, rakas, köyhä, varas*. Sarjan pilottijakso esitettiin Mainos-TV:n ohjelmistossa kahdessa osassa 29. ja 31. elokuuta 1977 ja muut 32 jaksoa sen jälkeen viikoittain. Televisiosarjan suosion myötä Gummerus julkaisi alkuperäisen *Menestyksen maun* uudelleen nimellä *Rikas, rakas...* ja sen jatkoksi julkaistun romaanin nimellä *Köyhä, varas*.

## Juoni
Sarja alkaa toisen maailmansodan päättymisen ajoista ja esittelee köyhän leipuri Jordachen perheen. Tarinan keskiössä ovat perheen aikuistuvat pojat, joista Rudy luo menestyksekkään liikemiesuran ja ryhtyy sitten myös poliitikoksi. Nyrkkeilyä harrastava Tom ei menesty elämässä yhtä hyvin vaan jää köyhäksi ja tulee murhatuksi. Sarjan jatko-osassa eli Suomessa esitetyn version myöhemmissä jaksoissa Tomin poika Wesley (Gregg Henry) asuu nyt poliitikkosetänsä Rudyn luona, jossa asuu myös Rudyn nykyisen vaimon poika Billy. Juonikuviot keskittyvät paljolti näiden kahden kunnianhimoisen nuorukaisen valtataisteluihin. Omalla tahollaan Rudy käy taistelua miljardööri Charles Estepin (Peter Haskell) kanssa. Tom Jordachen murhasta tuomionsa kärsinyt Anthony Falconetti (William Smith) palaa vankilasta ja ottaa seuraavaksi kohteekseen Rudyn.

## Rooleissa

## Vastaanotto
*Rikas, rakas, köyhä, varas* tuotti kaikkiaan neljä Golden Globe -palkintoa. Se toi myös Emmy-palkinnon aiemmin valokuvamallina tunnetulle Susan Blakelylle.

*[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* tv-kriitikko Jukka Kajava kirjoitti sarjasta löytyvän vaikutteita *[[Peyton Place (televisiosarja)|Peyton Placesta]]*, *[[Kahden kerroksen väkeä|Kahden kerroksen väestä]]* ja James Dean -elokuvista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*alkuperäinen sarja 
*jatkosarja
Johan Fredrik Thauvón

**Johan Fredrik Thauvón** (8. elokuuta 1828 Paltamo – 18. toukokuuta 1918 Ii) oli suomalainen kirkkoherra, kirjallisuuden harrastaja ja tutkimusmatkailija.

Thauvónin vanhemmat olivat Paltamossa apteekkarina toiminut viipurilainen proviisori Lars Reinhold Thauvón (k. 1835) ja Maria Lovisa Aejmelaeus (k. 1868). Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja Vaasan ja Kuopion kymnaasia ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä 1847. Thauvón valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1851 ja filosofian maisteriksi 1853. Hänet vihittiin papiksi Kuopion hiippakunnassa 1859. Hänestä tuli riemumaisteri 1907.

Thauvónista tuli Tornion ala-alkeiskoulun vt. rehtori 1852 ja vakinainen rehtori 1855. Hän toimi välisaarnaajana Sallassa (Kuolajärvellä) vuodesta 1867 alkaen. Sallan kirkkoherrana Thauvón oli vuodesta 1869, Puolangan kirkkoherrana vuodesta 1870 ja viimeksi Iin kirkkoherrana 42 vuoden ajan vuodesta 1876 aina kuolemaansa saakka. Thauvón sai rovastin arvon 1902. Hän toimi myös Oulun läänin pohjoisen tarkastuspiirin kansakoulutarkastajana 1874–1883. 

Thauvón oli opiskeluaikanaan jäsenenä vuonna 1848 perustetussa Suomalaisen Kauniskirjallisuuden Yhdyskunnassa, jonka sensuuri kielsi jo 1849. Hän oli kirjeenvaihdossa Elias Lönnrotin kanssa ja sai tältä muun muassa ohjeita valmistautuessaan Kuolaan tekemälleen tutkimusmatkalle.

Thauvón liittyi lestadiolaisuuteen Puolangalla vuoden 1874 vaiheilla. Hän oli aikakautensa tunnetuimpia lestadiolaispappeja ja isännöi 1885 Iissä pidettyä lestadiolaispappien kokousta sekä oli vielä vuonna 1917 vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen vuosikokoussaarnaajana. Thauvón kävi puhujamatkoilla pääasiassa Pohjois-Suomessa mutta myös Turussa, Ruskealassa ja Joensuussa.

Thauvón oli naimisissa 1852–1906 Emilia Lovisa Carlssonin (1830-1906) kanssa. Heidän poikansa rovasti Emil Thauvón (1860–1926) toimi kirkkoherrana Pudasjärvellä ja Viitasaarella. Tyttären Sallyn (s. 1855) poika oli kirjallisuustutkija Ilmari Heikinheimo ja toisen tyttären Alman (s. 1863) poika oli jääkärimajuri Martin Jakobson. 

## Teoksia
* *Matka-muistelmia Wenäjän Lapista* ; kirjoittanut J. F. Thauwon. Helsinki 1870 (Teos digitoituna Doriassa)

## Lähteet
Francesco Andreini

**Francesco Andreini** (1548 Pistoia – 1624 Mantova) oli italialainen näyttelijä ja näytelmäkirjailija. Hänen tyylilajinsa oli commedia dell'arte. Francesco lienee syntynyt vauraaseen Cerracchi Dal Gallon sukuun, jolloin Andreini on ollut hänen taiteilijanimensä.

## Elämä ja ura
Ennen taiteellista uraansa Francesco Andreini toimi sotilaana Toscanan suurherttuan joukoissa. Noin kahdenkymmenen vuoden ikäisenä hän jäi turkkilaisten vangiksi. Vankeutta kesti kahdeksan vuotta, minkä jälkeen hän palasi kotimaahansa ja ryhtyi koomikoksi. Andreini liittyi näyttelijäryhmä I Gelosiin, joka oli eräs commedia dell'arten tunnetuimmista ja varhaisimmista kokoonpanoista.

Andreinin pääasiallinen rooli oli kapteeni Spavento da Valle Inferna - il Capitano on yksi commedia dell'arten tyyppihahmoista. Francesco Andreini avioitui vuonna 1578 näyttelijä Isabella Canalin kanssa, joka oli niin ikään I Gelosin kuuluisa näyttelijä. Ryhmä näytteli ympäri pohjoisen Italian; yksittäisistä näytöksistä aikakirjoihin on merkitty esiintyminen Firenzessä 1589. Isabella kuoli kesäkuussa 1604, minkä jälkeen Andreini lopetti näyttelijän työnsä ja keskittyi kirjalliseen työhön, mukaan lukien Isabellan teosten julkaisu postuumisti.

Andreinin muita rooleja olivat esimerkiksi Dottor Siciliano, nekromantti Falsirone ja lammaspaimen Corinto. Näyttelijän työssään hän hyödynsi vankeudessa oppimiaan kieliä, kuten kreikkaa ja turkkia.

Vuonna 1607 Andreini julkaisi teoksen *Le bravure di Capitan Spavento*, johon hän ammensi näyttelemästään kapteenin tyyppiroolista.

Francesco Andreinilla ja Isabella Canalilla oli neljä tytärtä ja kolme poikaa. Yksi pojista, Giovan Battista Andreini (1576–1654), työskenteli vanhempiensa tapaan näyttelijänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sapere.it: Andreini
*GAD "Città di Pistoia" : FRANCESCO ANDREINI, PISTORIENSE E LA COMPAGNIA DE “I COMICI GELOSI” (Nota di Franco Checchi)
*Oxfordreference.com: Francesco Andreini
Lauri Merikivi

**Lauri Merikivi** (s. 23. marraskuuta 1982 Pudasjärvi) on suomalainen jääkiekkovalmentaja. Kaudella 2018–2019 hän valmensi SM-liigassa pelaavaa Jyväskylän JYPiä. Merikivi on valmentanut myös JYPin A-nuoria sekä Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta.

## Seuraura
Merikivi aloitti valmentajauransa vuonna 2005. Hän valmensi ensin Oulun Kärppien naisten joukkuetta, kunnes siirtyi Kärppien U18-joukkueen päävalmentajaksi. Sen jälkeen Merikivi valmensi Mestis-joukkue Heinolan Peliittoja vuosina 2013–2016. Kahden JYPin A-nuorten valmennuskauden jälkeen hän siirtyi SM-liigaan edustusjoukkueen päävalmentajaksi. JYPin alkukausi oli kuitenkin odotuksiin nähden pettymys, ja vaikka Merikivi vapautettiin tehtävistään jo tammikuussa 2019, hänen pestinsä aloitti JYPissä pitkään jatkuneen huonon urheilullisen menestyksen.

## Maajoukkueura
Merikivi on toiminut apuvalmentajana Suomen U18-, U17- ja U16-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Sama meri, eri maa

**Sama meri, eri maa: aasialaista, afrikkalaista ja amerikkalaista kirjallisuutta** on novelliantologia, jonka on toimittanut Sara Eeva. Sen on julkaissut Laatusana vuonna 2010. Teos sisältää nykynovelleja Aasiasta, Afrikasta ja Amerikasta.

## Novellit
* Ama Ata Aidoo: Tyttö joka pystyy
* Anita Desai: Ananasleivos
* Edwidge Danticat: Näen, muistan, hengitän
* Melanie Rae Thon: Pelon lapset
* Chun Shu: Beijing beibi
* Haruki Murakami: Sputnik-rakastettuni
* Nadine Sarreal: Silkkipusero
* Junot Díaz: Poikaystävä
* M. G. Vassanji: Valloilleen
* Xiaolu Guo: Pieni punainen sanakirja rakastavaisille: pronomini
* Jhumpa Lahiri: Tämä siunattu koti
* Gao Xingjian: Puistossa
* Cecilia Brainard: Melkein unohtunut
* Adelaida Fernández de Juan: Armoa auringon alla
* Eduardo del Llano: Greenpeace
* Augusto Monterroso: Sammakko joka halusi olla autenttinen sammakko
* Adonis: Sisyfokselle, Aamun puu, Runouden alku, Puheen alku
* Théo Ananissoh: Paluu kotimaahan
* Milly Jafta: Kotiinpaluu
* Afrikkalaisia sananlaskuja

## Lähteet
Pizza Buffa

**Pizza Buffa** on suomalainen S-ryhmän omistama seisovapöytä-ravintolaketju. Pizza Buffan noutopöydän valikoimassa on salaatteja, pizzoja, muita lämpimiä ruokia ja juomia. Ne kuuluvat S-ryhmän Raflaamo-konseptiin. Pizza Buffia on Suomessa yhteesä 30 kappaletta. Ne sijaitsevat usein Prismojen yhteydessä. Pizza Buffissa tarjotaan lounasaikaan lounasbuffet ja myöhemmin lounasajan fiestabuffet. Lisäksi on tarjolla jäätelöbuffet.

## Pizza Buffat
* Akaa, Toijala
* Forssa
* Hämeenlinna
* Iisalmi
* Joensuu
* Jyväskylä
* Järvenpää
* Kajaani
* Kerava
* Kotka
* Kouvola
* Kuopio
* Lahti
* Lappeenranta
* Mikkeli
* Nokia
* Oulu (2 kpl)
* Pori
* Raahe
* Rauma
* Riihimäki
* Rovaniemi
* Salo, Halikko
* Seinäjoki
* Tampere (2 kpl)
* Vaasa
* Varkaus
* Ylivieska
* Tornio

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pizza&Buffa Raflaamo-sivustolla
Jordache

**Jordache Enterprises** [dʒɔːɹdæʃ] on yhdysvaltalainen monialayritys, joka tuli alun perin tunnetuksi 1970-luvun lopulla Jordache-merkkifarkkujen valmistajana. Nykyisin se on mukana monella toimialalla ja omistaa muun muassa enemmistön Israelin toiseksi suurimmasta lentoyhtiöstä Arkiasta.

## Historiaa
Yrityksen perustivat vuonna 1969 Israelista New Yorkiin muuttaneet veljekset Joe, Ralph, David ja Avi Naccache, myöhemmin Nakash. Nimi *Jordache* on muodostettu heidän etunimiensä aluista ja alkuperäisen sukunimen lopusta, mutta Jordache esiintyy sukunimenä Irwin Shaw’n vuonna 1969 ilmestyneessä sukukronikassa *Menestyksen maku* ja sen pohjalta tuotetussa tv-sarjassa *[[Rikas, rakas, köyhä, varas]]* (1976).

Jordache aloitti merkkifarkkujen vähittäiskauppana, jolla oli 1970-luvun puolessavälissä neljä myymälää New Yorkissa. Kun yksi niistä ryöstettiin ja tuhopoltettiin vuoden 1977 sähkökatkoksen aikana, veljekset päättivät investoida vakuutuskorvausrahat yrityksen uuteen strategiaan, omien merkkifarkkujen valmistukseen ja myyntiin. Ajoitus oli oikea, sillä kuluttajat olivat juuri siirtymässä yleisfarkkumerkeistä, kuten Levi’sista, designer-farkkuihin, kuten Calvin Klein ja Gloria Vanderbilt.

Veljekset sijoittivat vuonna 1979 yli puoli miljoonaa dollaria rohkeaan mainoselokuvaan, jossa yläosaton nainen ratsastaa hevosella vedessä kuin lainelautailija, yllään vain tiukat Jordache-farkut. Valtakunnalliset tv-kanavat kieltäytyivät esittämästä filmiä, mutta se sai kulttimainetta pienten paikalliskanavien kautta. Myös kampanjaan liittyviä lehtimainoksia kieltäydyttiin julkaisemasta. Syksyllä 1980 Jordachen mainoszeppeliini tuhoutui New Jerseyn Lakehurstissä, samassa paikassa kuin saksalaisten Hindenburg 43 vuotta aiemmin.

Syksyn 1981 paikkeilla Jordache tuotti noin 1,2 miljoonaa farkkuparia kuukaudessa muun muassa Louisianassa ja myi niitä 25 maassa. Sillä oli myös halvempi farkkumerkki Alessio sekä lastenvaatteiden, vapaa-ajanjalkineiden, käsilaukkujen ja urheiluvaatteiden mallistoja. Lisäksi Jordache lisensioi tuotemerkkiään rintaliivien, sukkahousujen, lasten nukkien ja vauvojen vaippahousujen valmistajille. Nakashin veljekset alkoivat myös sijoittaa muihin vaatemerkkeihin ja rahoittivat 1982 alkuun muun muassa Guess-merkin, mistä aiheutui myöhemmin Jordachelle kallis oikeusriita.

1990-luvulla Jordachen lisensointi ulottui vähitellen yhä kauempana farkkubisneksestä oleviin tuoteryhmiin, kuten vauvanvaippoihin, sateenvarjoihin ja matkalaukkuihin. Merkin vetovoima laski, ja sen tuotteita alkoi nähdä lähinnä halpamyymälöissä.

Yrityksen muita vaatemerkkejä ovat Jordachen lisäksi Earl Jeans, Kikit Jeans, Maurice Sasson, Fubu Ladies, Airport, Blue Star ja Gasoline. Lisäksi Jordache on valmistanut denim-tuotteita muun muassa Gapille, Tommy Hilfigerille, Levi’sille ja Abercrombie & Fitchille.. 

Nakashin veljekset ovat sijoittaneet vaatebisneksestä peräisin olevia varojaan Yhdysvalloissa ja Israelissa myös muiden toimialojen yrityksiin, kuten kiinteistöbisnekseen, lentomatkailuun, elintarviketuotantoon, hotelleihin ja ravintoloihin.

## Lähteet
Milton Barnes

**Milton Barnes** (16. joulukuuta 1931 Toronto – 27. helmikuuta 2001) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari ja jazzrumpali. Hän opiskeli säveltämistä John Weinzweign ja Ernst Krenekin, orkesterinjohtoa Victor Feldbrillin, Boyd Neelin ja Walter Susskindin sekä pianonsoittoa Samuel Dolinin johdolla. 

Barnesin tuotannossa ovat kuultavissa jazz- ja popvaikutteet. Hän vastaanotti sävellystilauksia muiden muassa Robert Aitkenilta, Liona Boydilta, Paul Brodielta, Erica Goodmanilta, Joseph Macerollolta, John Perronelta, Niagaran sinfoniaorkesterilta ja Trio Lyralta. Erica Goodmanin levytys Barnesin teoksesta *Divertimento for Harp and Strings* toi säveltäjälle parhaan klassisen sävellyksen Juno-palkintoehdokkuuden vuonna 1993.

## Lähteet
2-metyyli-2-nitropropanoli

**2-metyyli-2-nitropropanoli** (C4H9NO3) on nitroalkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeeriteollisuudessa ja orgaanisten yhdisteiden valmistukseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
2-metyyli-2-nitropropanoli on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. 

2-metyyli-2-nitropropanolia valmistetaan formaldehydin ja 2-nitropropaanin välisellä Henry-reaktiolla. Yhdistettä käytetään lateksimaaleissa lisäaineena, renkaissa parantamaan kumin ja polyesterirungon välistä adheesiota ja muiden orgaanisten yhdisteiden esimerkiksi isobutanoliamiinin valmistamiseen.

## Lähteet
Sonja Ängeslevä

**Sonja Ängeslevä**, aikaisemmin **Sonja Kangas**, (s. 1974) on Unity Finlandin tuotejohtaja, pelitutkija ja aktiivinen pelialan verkostojen luoja. Hän on julkaissut artikkeleita ja teoksia nuorten median käytöstä ja pelaamisesta. Ennen Unityä Ängeslevä on työskennellyt muun muassa Nuorisotutkimusseuralla, VTT:llä ja Digital Chocolatessa. 

Sonja Ängeslevä on toiminut vuodesta 2007 International Game Developers Association -järjestön (IGDA) Suomen-osastossa, ja 2010-luvulla hän toimi myös sen puheenjohtajana. IGDA:n puheenjohtajuuden jälkeen hänestä tuli toisen pelialan yhdistyksen, Neogamesin, puheenjohtaja. Ängeslevä on ollut myös perustamassa pelialan mentorointiohjelmaa naisille. 

Vuonna 2012 Ängeslevä oli 2012 IGDA:n edustajana vastaanottamassa presidentin Suomen pelialalle myöntämää kansainvälistymispalkintoa. Seuraavana vuonna (2013) Ängeslevä valittiin Tietoviikon top100 IT-vaikuttajat -listalle, ja vuonna 2014 hän sai IGDA:n elämätyöpalkinnon työstään yhdistyksessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Harry Freedman

**Harry Freedman** (5. huhtikuuta 1922 Lodz, Puola – 16. syyskuuta 2005 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä ja englannintorvensoittaja. Hän oli yksi ensimmäisistä kansallisesti tunnetuista lähes kokonaan Kanadassa kouluttautuneista säveltäjistä. Hänen opettajiensa joukossa oli vuosina 1945–1951 John Weinzweig. Freedman soitti Toronton sinfoniaorkesterissa englannintorvea vuosina 1946–1971. Vuonna 1971 hänet nimitettiin orkesterin ensimmäiseksi nimikkosäveltäjäksi; tämän jälkeen hän omisti suurimman osan ajastaan säveltämiselle.

Weinzweigin vaikutus Freedmanin tuotantoon näkyy kaksitoistasäveljärjestelmän soveltamisessa. Tiukasti dodekafoninen on *The Tokaido* (1964) kamarikokoonpanolle ja vapaammin *Tangents* (1967) orkesterille. Useisiin sävellyksiin Freedman haki inspiraationsa kanadalaisista maalauksista. Arvostelumenestystä Freedman saavutti ensimmäistä kertaa ensimmäisellä sinfoniallaan, joka kantaesitettiin vuonna 1961. Canadian Music Council nimesi Freedmanin vuonna 1980 "vuoden säveltäjäksi". Myöhempiin Freedmanin teoksiin lukeutuvat *Touchings* (1989), jonka tilasi NEXUS-lyömäsoitinyhtye, ja *Town* (1991), orkestraalinen tribuutti taidemaalari Harold Townille. Hän sävelsi myös teatteria, televisiota ja elokuvaa varten. Baletin parissa hän teki yhteistyötä Brian Macdonaldin kanssa.

Freedman ylennettiin Kanadan ritarikuntaan vuonna 1984.

## Lähteet
Zara Nelsova

**Zara Nelsova** (syntyjään *Sarah Nelson* tai *Katznelson*; 23. joulukuuta 1918 Winnipeg – 10. lokakuuta 2002 New York) oli kanadalaissyntyinen, vuonna 1953 Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut sellisti ja pedagogi. Hänen opettajiensa joukossa olivat Dezső Mahalek ja Pablo Casals. 

Nelsova muutti perheineen Englantiin vuonna 1928 ja perusti siskojensa (pianistin ja viulistin) kanssa Canadian Trion, joka desiintyi Wigmore Hallissa kaudella 1928–1929 ja jatkoi toimintaansa vuoteen 1939 saakka. Resitaalidebyyttinsä Nelsova teki Lontoossa vuoden 1930 paikkeilla, ja konserttosolistina hän esiintyi ensimmäistä kertaa vuotta myöhemmin Malcolm Sargentin johtaman Lontoon sinfoniaorkesterin kanssa. Trion kanssa Nelsova kiersi Australiassa ja Afrikassa.

Vuonna 1939 Nelsova palasi Kanadaan, jossa hän vuosina 1940–1943 toimi Toronton sinfoniaorkesterin ensisellistinä. 1940-luvun alussa hän myös muodosti toisen Canadian Trio -nimisen kokoonpanon, kumppaneinaan tällä kertaa Kathleen Parlow ja Ernest MacMillan. Hän pääsi opettamaan The Royal Conservatory of Musiciin, ja New Yorkissa hän teki ensiesiintymisensä New Yorkin kaupungintalolla vuonna 1942. Vuonna 1966 hänestä tuli ensimmäinen Neuvostoliitossa kiertueen tehnyt pohjoisamerikkalaissellisti. Kaikkiaan hän esiintyi yli kolmenkymmenen orkesterin solistina. Hän esitti Euroopassa ensimmäisenä Samuel Barberin sellokonserton, jonka hän myös levytti.

Vuoteen 1990 saakka Nelsova piti jopa 80 vuosittaista esitystä; vuonna 1997 hän jätti laajamittaisen esiintymisen keskittyäkseen opetustyöhön. Hän toimi opetustehtävissä vuosina 1962–2002 Juilliard Schoolissa ja opetti myös Rutgersin yliopistossa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Lotte Brott ja Denis Brott. 

Nelsovan soittamien instrumenttien joukossa olivat vuoden 1726 Stradivarius-sello ja vuoden 1735 Pietro Guarneriuksen sello.

## Lähteet
Walter Buczynski

**Walter Joseph Buczynski** (s. 17. joulukuuta 1933 Toronto) on kanadalainen säveltäjä. Hän opiskeli pianonsoittoa Earle Mossin ja sävellystä Godfrey Ridout'n johdolla. Hän sai opetusta myös muiden muassa Darius Milhaud'lta, Rosina Lhévinneltä ja Nadia Boulangerilta. Hän itse opetti The Royal Conservatory of Musicissa ja Toronton yliopistossa.

Pianosolistina Buczynski debytoi vuonna 1955 Toronton sinfoniaorkesterin kanssa soittamalla Frédéric Chopinin f-mollikonserton. Hänen uransa pianistina vei hänet New Yorkiin, Pariisiin, Varsovaan ja moniin kanadalaiskaupunkeihin. Hän esitti muiden säveltäjien teosten ohessa myös omaa tuotantoaan. Vuoden 1977 jälkeen hän on keskittynyt pikemminkin säveltämiseen ja opetustyöhönsä kuin pianonsoittoon. Häneltä ovat tilanneet teoksia muiden muassa Antonín Kubálek (Pianokonsertto, Pianosonaatti nro 3), William Aide, Joseph Macerollo ja Purcell-jousikvartetti (kvartetot nro 3 ja 4, pianokvintetto).

Buczynski jäi eläkkeelle opetustyöstä Toronton yliopistossa vuonna 1999.

## Lähteet
Ama Ata Aidoo

**Christina Ama Ata Aidoo** (23. maaliskuuta 1942 Abeadzi Kyiakor, Kultarannikko – 31. toukokuuta 2023, Ghana) oli ghanalainen prosaisti, runoilija, näytelmäkirjailija ja professori. Hän toimi myös Ghanan opetusministerinä Jerry Rawlingsin presidenttikaudella. Hän asui Ghanassa, jonne hän perusti vuonna 2000 Mbaasem-säätiön edistämään ja tukemaan afrikkalaisia naiskirjailijoita.

Aidoo syntyi Saltpondin kaupungin lähellä sijaitsevassa Abeadzi Kyiakorin kylässä, Kultarannikolla (nykyisen Ghanan alueella). Hän opiskeli englannin kieltä ja kirjallisuutta Ghanassa ja luovaa kirjoittamista Stanfordin yliopistossa Kaliforniassa. 

## Teokset
* *Muutoksia: eräs rakkaustarina*, suomentanut Terhi Kuusisto. Helsinki: Kääntöpiiri, 2002 

; Antologioissa:
* *Ilon ja kivun kääntöpiiri: afrikkalaisia novelleja Saharasta etelään*, toimittanut ja pääosin suomentanut Lauri Otonkoski, suomentanut Tarja Härkönen ym., Helsinki: WSOY, 2004.  (novelli "Tyttö joka pystyy")
* *[[Sama meri, eri maa|Sama meri, eri maa: aasialaista, afrikkalaista ja amerikkalaista kirjallisuutta]]*, toimittanut Sara Eeva. Helsinki: Laatusana, 2010.  (novelli "Tyttö joka pystyy")

## Lähteet