open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Altaposten

**Altaposten** on norjalainen sanomalehti, joka ilmestyy Altassa Finnmarkin läänissä. Lehti on perustettu 1969, ja sen ensimmäinen päätoimittaja oli Øystein Dalland. Vuonna 1988 päätoimittajaksi tuli Ulf Jørgensen ja vuonna 2001 Rolf Edmund Lund. Altaposten omisti saamenkielisen lehden Áššun vuoteen 2008 jolloin se yhdistyi lehteen Min Áigi ja syntyi Ávvir, jonka Altaposten omistaa Finnmark Dagbladin kanssa. Lehti ilmestyy myös verkossa. 

Altapostenin levikki vuonna 2016 oli 3&nbsp;731. Se on ilmestynyt vuodesta 2017 lähtien kolme kertaa viikossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Altapostenin verkkosivusto
* Altapostenin historia
Ric Marlow

**Eric ”Ric” Marlow** (syntyjään **Sanford Phillip Schafler**, 21. joulukuuta 1925 Bronx, New York City, New York, Yhdysvallat – 28. helmikuuta 2017 Palm Springs, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä ja näyttelijä. 

Marlow tunnetaan parhaiten yhdessä Bobby Scottin kanssa kirjoittamastaan kappaleesta ”A Taste of Honey”. Kappale voitti Grammy-palkinnon vuonna 1962. Laulusta on tehty yli 200 versiota, ja esimerkiksi The Beatles ja Barbra Streisand ovat levyttäneet sen.

Marlow myös näytteli lukuisissa rooleissa. Hän esiintyi muun muassa televisiosarjoissa *[[Bonanza]]*, *[[Hawaii Five-O]]* ja *[[Magnum (televisiosarja)|Magnum]]*.

## Lähteet
Olavi Ruitlane

**Olavi Ruitlane** (s. 1. heinäkuuta 1969 Tartto, Viro) on virolainen kirjailija, joka kirjoittaa osittain võruksi. 
 
## Elämä
Ruitlane on syntynyt Virumaalla työläisperheeseen. Perhe muutti pian Võrun kaupunkiin. Ruitlanen isä on kotoisin on Varstusta Metstagan kylästä, äiti Võrusta.

Ruitlane kävi Võrun klassillista koulua, opiskeli sen jälkeen Võru Tööstustehnikumissa ja valmistui ylioppilaaksi etäopiskelun kautta. Hän on työskennellyt monenlaisilla aloilla, kuten vartijana ja autonkuljettajana. 

## Jäsenyydet
*Eesti Kirjanike Liidu liige
*Tartu Noorte Autorite Koondise liige 
*Eesti Autorite Ühingu liige
 
## Teokset
* *Inemise sisu Tartto* 1998 (Luuletused võru ja eesti keeles) 
* *kaera jaan ja mister propper* Võro 1999 (runoja võrun ja viron kielellä) 
* *Kail*, lastenromaani (2000).
* *Volli* (näytelmä metsäveljistä). Võro, 2004. 
* *Kroonu* (2005) Venäjän sotaväestä kertovat romaani, 2004 a. romaanikilpailu 2. sija.
* *Peko* (2005) (näytelmä setukaisten Peko-jumalasta) (Kauksi Üllen kanssa.)*
* *Pristan* (2005) (näytelmä Aapo Ilveksen kanssa)
* *Naine* (2009) (romaani)
* *Eesti Edulood* (2013) (taide- ja runokirja Herkki Erich Merilan kanssa)
* *Vee pea* (2015) (romaani)

===Kokoelmissa===
 
*Hea raamat, Tartto 1998 (NAKi proosakokoelma) 
*Tagasi prügimäele (virolaisen punkrunouden antologia, koonnut J. Rooste, kirjastus Tänapäev 2000)
*Viie tunni tee / Five Hours Away (Põhjamaade Ministrite Nõukogu Tallinna Infobüroo ja AcrossWords 2001)
*Ime kütken tähe poole kist (virlaisen murrerunouden antologia, koonnut Siim Kärner, Print Best Viljandi 2002)
*Emajõe kondor (2002) NAKi kogumik, Ruitlaselt valik luuletusi.
*Väinämöisen paluu (2002) Soome-ugri keeltes kirjutajate antologia. Ruitlaselt valik luuletusi.
*Antoloogia Tallinnasta pois Absurdia, Helsinki 2003. Ruitlaselt novell President (suomentanut Raija Hämäläinen.)
*Viie Pääle *(võrokiilne luuletuisi ja laulutekste kogo + CD; kaasautoriq Contra, Aapo Ilves, Jan Rahman ja Pulga Jaan. Väiku Välläandja 2005).*

Ruitlane on julkaissut tekstejä myös lehdissä, esimerkiksi : Vikerkaar, Eesti Ekspress, Sirp, Eesti Päevalet, Võromaa Teataja, DI jne. Hän on kirjoittanut myös laulutekstejä eri yhtyeille, kuten Kala, Koer, Mtj, Orelipoiss, Bernhard, Ummamuudu, Pixels, Eliit, Lõkõriq, Päris Anni.

==Suomennettuja tekstejä==
* *Nainen* (*Naine*, 2009), suom Hannu Oittinen. Savukeidas, 2011  romaani
* runoja kokoelmassa *Väinämöisen paluu* (2001) 
* novelli "Presidentti" kokoelmassa *Tallinnasta pois'' (Absurdia, 2003)

## Tunnustukset
*1. sija Kalastaja-lehden kalastusaiheisessa kalastusteemalisel kirjoituskilpailussa Kalamehejutt (2001)
*4. sija Kalevala MM Espoossa. (2002)
*2. sija vuonna 2004 romaanikilpailussa romaanilla Kroonu
*Bernard Kangron kirjallisuuspalkinto (2004)
*Virumaan kirjallisuuspalkinto (2005)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Berk Vaher, Vembuvana lood Sirp.ee, 24.9.2009
* Kalev Kesküla, Avameelselt abielust (raamatu Naine arvustus) – Vikerkaar 2009], nr 12
* Liis Raidmaa, Raadio Kuku külalissaade Kukul külas  – 11.12.2011
* Eesti Edulood, Kunsti- ja luuleraamat. Olavi Ruitlane, Herkki Erich Merila  – maaliskuu 2013
Toivo Ovaska (urheilija)

**Toivo Johannes Ovaska** (18. joulukuuta 1899 Ruskeala, Suomen suuriruhtinaskunta – 3. tammikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija ja jalkapalloilija.

Pikaluistelussa Ovaska kilpaili useissa SM-, MM-kisoissa sekä Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928, missä hän sijoittui 500 metrillä 11:nneksi ja 1&nbsp;500 metrillä 15:nneksi. SM-kisoissa hän oli yhteispisteissä kolmas vuonna 1925 ja neljäs vuosina 1923 ja 1924. Matkakohtaisesti Ovaska menestyi lyhyemmillä matkoilla. Vuoden 1924 MM-kisoissa hän oli 1 500 metrillä sijalla 2 ja seuraavana vuonna 500 metrillä sijalla 3.

Jalkapallossa hän pelasi Suomen miesten maajoukkueessa neljä A-maaottelua vuosina 1927–1928 ja voitti Helsingin Jalkapalloklubin pelaajana SM-kultamitalin vuonna 1925.

Aktiivin urheilu-uransa jälkeen Toivo Ovaska toimi kansainvälisenä pikaluistelutuomarina ja jalkapalloilussa erotuomarina. Hän on ollut myös pitkäaikainen seuransa Helsingin Luistelijoidn puheenjohtaja. Hän toimi Suomen Luisteluliiton sihteerina vuosina 1936-1948. Pitkäjänteisestä järjestötyöstä hänelle myönnettiin SVUL:n ja Luisteluliiton kultaiset ansiomerkit.

## Lähteet
* Urheilutiedon SM-kilpailu 2001, vast. 93 Suomen Urheilutietäjät ry

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Paneelishow

**Paneelishow** eli **koominen paneeliohjelma** () on television visailuohjelma, joka perustuu sanavalmiiden julkisuuden henkilöiden käymään koomiseen keskusteluun. Osa ”julkkispaneelin” jäsenistä voi olla pysyviä, osa vaihtuvia vierailijoita. Yksi vakiokasvoista toimii puheenjohtajana.

Suomen televisiokanavilla pitkäikäisin paneelishow oli *[[Uutisvuoto]]* (Yle TV1 1998–2018), myöhempiä ja lyhytikäisempiä *[[Hyvät ja huonot uutiset]]* (Nelonen 2012–2018), *[[Villi kortti (televisiosarja)|Villi kortti]]* (Yle TV2 2015–2019) ja *[[Pitääkö olla huolissaan?]]* (MTV 2016–2023).

## Historiaa
Kokeneista esiintyjistä koostuvaa keskusteluryhmää käytettiin jo Yhdysvalloissa läpi 1940-luvun jatkuneessa NBC:n radio-ohjelmassa *Information Please*. Toinen suosittu amerikkalaisradioiden paneelishow Milton Berlen juontama *Stop Me If You've Heard This One*. 

Televisiossa paneelishow’t olivat pitkään tietokilpailujen kaltaisia ohjelmia, joissa julkisuuden henkilöt kilpailivat puolivakavissaan palkinnoista. Vähitellen ohjelmaformaatit kehittyivät nykyisen kaltaisiksi, jolloin kilpailu yksilöinä tai joukkueina on enää sivuosassa tai puuttuu kokonaan, sen sijaan keskeistä on vitsikäs vastausten kehittely, muiden panelistien reagointi ja keskinäinen sanailu. Jos palkintoja jaetaan, ne ovat *Uutisvuodon* tapaan usein koomisen vähäpätöisiä. Nykyisten kaltaisten viihdepaneelien esikuvana pidetään yleisesti BBC:n vuodesta 2003 jatkunutta julkkisvisailua, Stephen Fryn juontamaa ohjelmasarjaa *[[QI]]*.

## Lähteet
Mustalampi (Oulu)

**Mustalampi** on pieni järvi tai lampi Oulun kaupungin Niileksen kaupunginosassa Pohjois-Pohjanmaalla. Järvi sijaitsee Valkiaisjärven ja Niilesjärven välisellä kannaksella, suopainanteella. Järvi kuuluu Oulujoen vesistöön, sen vesi laskee ojaa myöten Niilesjärveen ja edelleen Myllyojaa pitkin Oulujokeen. Järven rannat ovat rakentamattomia, ja sinne on tieyhteys Valkiaisjärventieltä. Etelärannalla on nuotiopaikka.

## Lähteet
Bertel Backman

**Bertel Fredrik Aulis Miesmäki** (alun perin **Backman**, 10. kesäkuuta 1905 Tampere – 3. heinäkuuta 1981 Tampere) oli suomalainen lääkäri ja pikaluistelija.

## Henkilöhistoria
Miesmäen vanhemmat olivat johtaja Ernst Albert Backman ja Lilli Helena Schreck. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1936 oli Sirkka Hagar Laaksonen (k. 1942) ja toinen vuodesta 1943 sairaanhoitaja Gerda Bremer. Miesmäki tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1925 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1933, kirurgiaan hän erikoistui 1945. Hankittuaan kirurgian spesialistikoulutuksen SPR:n sairaalassa, hän teki pääosan työurastaan lääkärinä Tampereella eri sairaaloissa ja toimi myös tehtaanlääkärinä. Hatanpään sairaalan kirurgisen osaston alilääkäri hänestä tuli 1953. Sodissa Miesmäki toimi kirurgina useammassa kenttäsairaalassa (mm. 19. KS:n johtavana kirurgina 1941–1942) ja sittemmin 54. sotasairaalan päällikkölääkärinä, sotilasarvoltaan hän oli lääkintämajuri.

## Urheilu-ura
Pikaluistelussa Tampereen Pyrintöä edustanut Miesmäki (Backman) kilpaili Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1928, missä hän sijoittui 500 metrillä kahdeksanneksi ja 5&nbsp;000 metrillä 13:nneksi. 1&nbsp;500 metrillä hän keskeytti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Anticimex

**Anticimex** on kansainvälinen tuhoeläinhallinnan, rakennetun ympäristön ja elintarvikehygienian palveluyritys. Emoyhtiö **Anticimex International AB** perustettiin vuonna 1934 Ruotsiin, mistä sen toiminta on laajentunut 16 maahan Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Aasiassa ja Australiassa. Emoyhtiö tytäryhtiöineen työllistää kansainvälisesti noin 4 500 henkeä. Anticimex-konsernin omistaa pääomasijoitusyhtiö EQT.

Suomen lisäksi konsernilla on tytäryhtiöitä Norjassa, Tanskassa, Itävallassa, Belgiassa, Saksassa, Sveitsissä, Alankomaissa, Italiassa, Espanjassa, Portugalissa, Yhdysvalloissa, Singaporen tasavallassa, Malesiassa, Uudessa-Seelannissa ja Australiassa. Australian ja Uuden-Seelannin tytäryhtiöt käyttävät poikkeuksellisesti nimeä *Flick Anticimex*.

Suomessa Anticimexin pääkonttori sijaitsee Vantaan Kaivokselassa. Suomessa toimi- ja myyntipisteitä on pääkonttorin lisäksi 13 kappaletta. Suomen Anticimex tekee vuositasolla noin 50&nbsp;000 asiakaskäyntiä.

Palvelutarjonnassa on perinteisten ja digitaalisten tuhoeläinhallinnan palveluiden lisäksi sisäilmatutkimus- ja elintarvikehygieniapalveluita sekä If-vakuutusyhtiön kanssa yhteistyössä Kunnon Koti -palvelu omakotitalo-omistajille. Anticimex yhdistetään konsernina useimmiten tuholaistorjuntaan; todellisuudessa jokaisella maalla on yksilöllinen palvelutarjonta.

## Palvelut

Suomessa palvelut painottuvat neljälle osa-alueelle:

**Tuhoeläinhallintapalvelut**
* tuhoeläintarkastukset
*jyrsijöiden monitorointi ja torjunta
* myrkytön jyrsijätorjunta (SMART)
* lentävien hyönteisten monitorointi (UV-laitteet, huolto ja raportointi)
* hyönteisten monitorointi (feromonit) ja torjunta
* lintusuojaus
* lutikkakoiratarkastukset
* lämpö- ja kylmäkäsittelyt
* desinfioinnit
* koulutuspalvelut

**Elintarvikehygieniapalvelut**
* hygienia- ja tuoteturvallisuuden auditoinnit sekä tarkastukset
* elintarvike- ja pintapuhtauden näytteenotot
* omavalvontasuunnitelmat
* koulutuspalvelut 

**Sisäilmatutkimukset**
* mikrobitutkimukset
* VOC- ja haitta-ainemittaukset
* lattiapäällysteiden vauriotutkimukset 
* kuitu- ja pölytutkimukset
* olosuhdeseurannat
* merkkiainetutkimukset
* ilmanvaihtotutkimukset
**Talotarkastukset**
* Ifin kanssa yhteistyössä Kunnon Koti -palvelu

## Lähteet
# Anticimex-konsernin kotisivut Viitattu 29.6.2017.
# Anticimex Oy:n kotisivut Viitattu 26.6.2017.
# Anticimex SMART Viitattu 26.6.2017.
# Ifin Kunnon koti -palvelu Viitattu 28.6.2017.
# EQT:n kotisivut Viitattu 29.6.2017.

### Viitteet
Peter Fazer

**Karl Peter Fazer ** (23. lokakuuta 1934 Helsinki – 24. lokakuuta 1998 Sipoo) oli suomalainen yritysjohtaja ja kilpapurjehtija, joka kilpaili vuoden 1964 kesäolympialaisissa. 

Peter Fazerin vanhemmat olivat vuorineuvos Sven Fazer ja Tessi Hackman. Fazer-yhtiön perustaja Karl Fazer oli hänen isoisänsä. Peter Fazer aloitti työt Fazerin makeistehtaalla jo 16-vuotiaana. Hän oli yhtiön toimitusjohtaja isänsä jälkeen vuodesta 1965 vuoteen 1987, jolloin hänestä tuli yhtiön hallituksen puheenjohtaja. Fazer kuoli sydänkohtaukseen kotonaan, täytettyään 64 vuotta edellisenä päivänä.

## Lähteet
Jorma Sandelin

**Jorma Alexander Sandelin** (s. 4. kesäkuuta 1936 Kristiinankaupunki) on suomalainen kilpauransa päättänyt jousiampuja.

Sandelin edusti Suomea lukuisissa arvokisoissa ja saavutti kymmeniä SM-mitaleja sekä Suomen ennätyksiä. Hän voitti yksilökilpailussa MM-pronssia vuonna 1961 ja joukkuekilpailussa kolme MM- sekä kolme EM-mitalia. Münchenin kesäolympialaisissa 1972 Sandelin sijoittui yksilökilpailussa 40:nneksi. Hänen vuoden 1969 FITA-kierroksella tekemänsä tulokset ylittivät silloisen maailmanennätyksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Aarne Lindholm

**Karl Aarne Lindholm (myöh. Linnolahti)** (12. helmikuuta 1889, Laihia – 19. heinäkuuta 1972 Vaasa) oli suomalainen kestävyysjuoksija. 

Lindholm osallistui Suomen suurruhtinaskunnan joukkueeseen Tukholman olympialaisiin 1912. Hän osallistui Tukholmassa neljään lajiin: 5&nbsp;000 m juoksuun, 3&nbsp;000 m joukkuekilpailuun, maastojuoksun yksilökilpailuun sekä maastojuoksun joukkuekilpailuun. 3&nbsp;000 metrin joukkuekilpailussa hän sijoittui välieränsä toiseksi viimeiseksi. Muissa lajeissa hän ei päässyt maaliin.

Hän asui vuodesta 1897 Vaasassa, jossa toimi aluksi postinkantajana ja myöhemmin vahtimestarina.

## Lähteet
Agamgam 2004

__NOTOC__
**Agamgam 2004** on nigeriläisen laulaja-lauluntekijä Bombinon albumi, joka julkaistiin vuonna 2010.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet Omara "Bombino" Moctar, ellei toisin mainita.
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Bombino – laulu, soolokitara
* Dani Julia – rytmikitara, taustalaulu 
* Nasser – djembé 

## Lähteet
*  "Agamgam 2004" reaktionrecords.bandcamp.com  -sivustolla
Konstantin Habenski

**Konstantin Habenski** (; s. 11. tammikuuta 1972) on venäläinen näyttelijä ja ohjaaja. Hän on tunnettu muun muassa elokuvista *[[Night Watch – yövahti]]* (2004) ja *[[Day Watch]]*
(2006). Habenskille myönnettiin Venäjän kansantaiteilijan palkinto vuonna 2012.

## Aiheesta muualla

*
TEMPO

**TEMPO** eli **(2,2,6,6-tetrametyyli-piperidin-1-yyli)oksyyli** (C9H18NO) on heterosyklinen orgaaninen yhdiste. Yhdiste on rakenteeltaan radikaali, mutta on radikaaliksi poikkeuksellisen stabiili. TEMPOa voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä hapettimena.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa TEMPO on väriltään oranssinpunaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee orgaanisiin luottimiin. TEMPO on voimakas hapetin. Lisäksi se on myrkyllistä ja ärsyttää voimakkaasti ihoa.

TEMPOa valmistetaan hapettamalla 2,2,6,6-tetrametyylipiperidiiniä. Yleensä hapetus tehdään käyttäen joko natriumhypokloriittia tai ilman avulla. Käytettäessä hapettimena ilmaa tarvitaan lisäksi metallikationi katalyytiksi, ja tyypillisimpiä tähän käytettyjä metalleja ovat Cu<sup>+</sup>- Ru<sup>2+</sup> ja Mn<sup>2+</sup>/Co<sup>2+</sup>-kationit. Muodostuva TEMPO hapettuu edelleen varsinaiseksi hapettimeksi, joka on oksoammoniumkationi.

TEMPO hapettaa primääriset alkoholit aldehydeiksi ja sekundääriset alkoholit ketoneiksi. Ainesuhteista riippuen aldehydit voidaan hapettaa myös karboksyylihapoiksi. Lisäksi TEMPO hapettaa diolit laktoneiksi tai hydroksialdehydeiksi ja sulfidit sulfoksideiksi. Teollisuudessa TEMPOa käytetään hapettamaan muun muassa retinoli retinaaliksi ja lääketeollisuuden tarvitsemien lähtöaineiden synteeseissä steroidijohdannaisten valmistamiseen. TEMPOa voidaan käyttää myös radikaalipolymeroinneissa. TEMPO reagoi pidentyvän radikaaliketjun pään kanssa muodostaen additiotuotteen. Tämä estää pään radikaalia reagoimasta edelleen. Additiotuote voidaan hajottaa kuumentamalla, jolloin TEMPO irtoaa ja muodostuu polymeeriradikaali, joka voi jatkaa edelleen reaktiota. Näin voidaan säädellä esimerkiksi halutun polymeerin molekyylimassaa. TEMPOa on käytetty tähän tarkoitukseen muun muassa polystyreenin valmistuksessa.

## Lähteet
Tokasikajuttu

**Tokasikajuttu** on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut kansainvälisenä yhteistuotantona valmistettu dokumenttielokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Jukka Kärkkäinen ja J-P Passi. Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeestä kertova elokuva on itsenäinen jatko-osa saman tekijätiimin kulttimaineeseen nousseelle vuoden 2012 elokuvalle *[[Kovasikajuttu]]*. Elokuva esitettiin Yle TV1:n Dokumenttiprojektissa huhtikuussa 2018.

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Arvostelut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Yle Areena: Tokasikajuttu
Koomikon kuolema

**Koomikon kuolema** (engl. *National Treasure*) on englantilainen neliosainen vuonna 2016 esitetty draamasarja, jonka on luonut Jack Thorne. Sarjan päähenkilö on menestynyt koomikko Paul Finchley (Robbie Coltrane), jota syytetään seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Julie Walters esittää Paulin vaimoa Marieta, ja Andrea Riseborough Paulin tytärtä Dee'tä.

*Koomikon kuolema* pohtii julkisuuden ja yksityisyyden suhdetta.

Sarja esitettiin Britanniassa syksyllä 2016 Channel 4 -kanavalla. Suomessa sarja alkoi keväällä 2017 YLE TV1 -kanavalla.

## Juoni
Koomikko Paul Finchley on ollut vuosia television viihdeohjelman vetovoimainen esiintyjä ja mediapersoona. Miestä tervehditään kadulla kuin vanhaa tuttavaa, mutta sitten tulee kohtalokas päivä. Poliisi hakee Finchleyn kuultavaksi epäiltynä vanhasta raiskaussyytteestä.

Uutinen seksirikosepäilystä leviää nopeasti ja kansa kääntää selkänsä koomikolle. Syytteen seurauksena hänen lähipiirinsä joutuu kokonaan uudenlaiseen valoon ja julkisuuteen.

## Päärooleissa
Niilin valtiatar

**Niilin valtiatar** (*Child of the Morning*) on vuonna 1977 ilmestynyt Pauline Gedgen kirjoittama romaani. Kirjan lyhennetty suomennos on Valittujen Palojen Kirjavalioissa vuodelta 1989. Sen on suomentanut Anna-Maija Viitanen. Teoksen on kuvittanut F. W. Richter-Johnsen.

## Juoni
Kirja kertoo Egyptin kuningattaren Hatšepsutin elämäntarinan sellaisena kuin, miksi kirjailija sen kuvitteli. Kirjan alussa Hatšepsut on nuori tyttö, jonka isoveli Thutmosis II on ensimmäinen vallanperimysjärjestyksessä. Hatšepsutin elämä vaikuttaa turvatulta, kunnes salaliittolaiset myrkyttävät Thutmosis II:n puolisoksi aiotun sisarpuolen Neferun. Tämän jälkeen kuningattareksi valitaan Hatšepsut, joka ei kuitenkaan pidä asemastaan velton ja saamattoman Thutmosis II:n puolisona mutta joutuu alistumaan asemaansa kuningattarena. Hatšepsutin elämä mutkistuu Thutmosis II:n ottaessa jalkavaimokseen Aset-nimisen naisen, joka synnyttää hänelle  poikalapsen, Thutmosis III:n, kun taas Hatšepsut itse saa kaksi tytärtä, Merit-Ran ja Neferu-Ran. Tyttöjen saaminen romuttaa Hatšepsutin aikeet perustaa oma dynastia. Thutmosis II kuolee ja Egyptissä odotetaan Hatšepsutin kertovan vallanperijästä, mutta Hatšepsut viivyttää kertomista. Thutmosis III:n varttuessa Neferu-Ra kiinnostuu hänestä, ja kiinnostus osoittautuu molemminpuoliseksi, mistä Hatsepsut ei pidä. Neferu-Ra kuolee, ja Thutmosis III ryhtyy liehittelemään Merit-Rata. 

Huomatessaan, että Hatšepsut ei aio luopua kruunusta, Thutmosis III salamurhauttaa tämän ystävät yhden yön aikana, minkä jälkeen hän menee vaatimaan kruunua Hatšepsutilta. Hatšepsut ei luovuta kruunua vaan pakottaa Thutmosis III:n ottamaan sen hänen päästään. Tämän jälkeen Thutmosis III haluaa Hatšepsutin vaimokseen, mutta Hatšepsut nauraa hänelle päin naamaa. Hatšepsut lähtee salista ja kertoo asioista Merit-Ralle, joka ei välitä äidistään vaan pitää tapahtuneita Hatšepsutin ystävien kuolemia Hatsepsutin oman vallanhimon syynä. 

Thutmosis III haluaa aloittaa sodan heettiläisiä vastaan ja myrkyttää Hatšepsutin viinillä. Hatsepsut kuolee illalla katsellen palatsin katolta aunringonlaskua.

## Teos
* Kirjavaliot: neljä lyhennettyä menestysteosta'', julk. Valitut palat, kustantaja Valitut kirjavaliot, 1989  
;sisältää lyhennelmät teoksista:
* Pauline Gedge, Niilin valtiatar.
* Desmond Bagley, Islannin peli. (ilmestynyt myös täysimittaisena)
* Catherine M. Rae, Julkisivun takana.
* Richard Martin Stern, Uhka mereltä.
Hannu Savijärvi

**Hannu Ilmari Savijärvi** (s. ) on Helsingin yliopiston meteorologian emeritusprofessori.

Savijärvi kirjoitti ylioppilaaksi Äänekosken yhteiskoulusta vuonna 1966 ja valmistui Helsingin yliopistosta (HY) filosofian kandidaatiksi (meteorologia) vuonna 1972, lisensiaatiksi 1975 ja tohtoriksi 1982. Hänen englanninkielinen artikkeliväitöskirjansa (1980)  käsitteli ilmakehän suuren mittakaavan virtausten tasapainoehtoja ja oli otsikoitu *Diagnostic studies on the balance requirements of the atmospheric large-scale flow*.

Savijärvi oli Ilmatieteen laitoksen ATK-osastolla 1970–71, HY:n meteorologian assistenttina 1971–1974, Suomen Akatemian tutkimusapulaisena 1975–1976, tutkijana Englannin Readingissä Euroopan keskipitkien sääennusteiden keskuksessa (ECMWF)  1977–1982, sitten HY:n meteorologian apulaisprofessori 1982–1997 ja professori 1998–2012. Hän vieraili Yhdysvalloissa Princetonin yliopistossa 1986–1987, Tukholman yliopistossa useaan otteeseen 1991–1992 ja uudelleen Yhdysvalloissa National Meteorological Centerissä 1993–1994. 

Savijärven tutkimusalueena olivat ensin ilmaston tasapainoehdot, sittemmin myös numeeriset ilmakehämallit ja pienikokoiset ns. mesoskaalan sääilmiöt kuten merituuli, rinnetuulet ja muut lämpösaarekeilmiöt sekä Mars-planeetan sääilmiöt ja ilmasto. Savijärven merituulimallitulokset ovat olleet mm. apuna purjehduksen olympiamitalijahdeissa .

Savijärvi on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1999 lähtien ja Suomen Tiedeseuran jäsen.. Hän oli ECMWF:n tieteellisen neuvoston jäsen 1999–2007 ja Ilmatieteen laitoksen johtokunnan jäsen 1999–2004.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Google Scholar: Hannu Savijärvi  (scholar.google.com)
Andrea Riseborough

**Andrea Riseborough** (s. 20. marraskuuta 1981 Newcastle, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[The Death of Stalin]]* (2017), *[[Battle of the Sexes (elokuva)|Battle of the Sexes]]* (2017), *[[Birdman (elokuva)|Birdman]]* (2014), *[[Oblivion (vuoden 2013 elokuva)|Oblivion]]* (2013), *[[Welcome to the Punch]]* (2013), *[[Disconnect]]* (2013), *[[Shadow Dancer]]* (2012), *[[W.E]]*, (2011) *[[Brighton Rock (vuoden 2010 elokuva)|Brighton Rock]]* (2010), *[[Made in Dagenham]]* (2010), *[[Ole luonani aina (elokuva)|Ole luonani aina]]* (2010), *[[Happy-Go-Lucky]]* (2008) ja *[[Venus (elokuva)|Venus]]* (2006) sekä televisiosarjoissa *[[Koomikon kuolema]]*, *[[Bloodline (televisiosarja)|Bloodline]]*, *[[Syyttäjän todistaja (televisiosarja)|Syyttäjän todistaja]]* ja *[[Black Mirror]]*.

Vuonna 2022 Riseborough sai Oscar-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta elokuvasta *[[To Leslie]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Vaskjala-Ülemiste kanal

**Vaskjala–Ülemiste kanal** (myös *Pirita jõe–Ülemiste kanal*) on kanava Raen kunnassa ja Tallinnassa Harjumaalla. Kanava alkaa Vaskjalan tekojärvestä ja se laskee  Ülemistejärveen. Kanava on yksi osa Tallinnan vesihuoltojärjestelmää.

## Kanavan ominaisuudet ja kulku
Vaskjalan tekojärvi sijaitsee Vaskjalan asuinalueella Jürin pienoispauppalan itäpuolella. Tekojärven luoteisrannassa on säännöstelypato, josta kanava alkaa. Sen kokonaispituus on 10,8 km ja kulkee pääasiassa koilliseen seuraten Rae rabaa (*Raen suo*). Kanavan virtaama oli keskimäärin 6 m³/s.

## Historiaa
Pääkaupungin vesihuollon saavutettua äärirajansa rakennettiin vuonna 1922 kanava, joka toi vettä Pirita jõesta Ülemistejärveen. Vesi pumpattiin Pirita jõesta kanavaan pumppaamossa. Vuonna 1970 perustettiin Vaskjalan tekojärvi, jossa vedenpinta on korkeampi ja jotta vesi virtaisi itsekseen kanavaa myöten eteenpäin.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kalevalan sanakirja (1949)

**Kalevalan sanakirja** on vuonna 1949 julkaistu sanakirja ja samalla kuvitettu tietokirja kansalliseepos Kalevalan sanastosta. 

## Laatiminen
Aimo Turusen laatima teos ilmestyi vuonna 1949 Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran kustantamana, joskin aloitteen siitä oli tehnyt jo aiemmin E. A. Tunkelo, joka toimi myös kirjan toimitusvaliokunnan puheenjohtajana. Muut valiokunnan jäsenet olivat Väinö Salminen, Kustaa Vilkuna, E. A. Saarimaa ja Salmisen kuoltua Martti Haavio. Turunen aloitti teoksen laatimisen vuonna 1939, mutta hänen varusmiespalveluksensa, sota-aika ja väitöskirjatutkimuksensa keskeyttivät sen useiksi vuosiksi. Toimitusvaliokunnan jäsenten ohella Turunen mainitsee teoksen laatimisessa avustaneina henkilöinä Aarne Anttilan, Tyyni Vahterin, Sulo Haltsosen, Jouko Hautalan, Elsa Enäjärvi-Haavion sekä Hannes Tepon. Teoksen kuvituksen on tehnyt pääosin Helena Stackelberg, osa kuvista on kuitenkin Martti Haavion toimittamasta Pienois-Kalevalasta ja kolme värikuvaliitettä on tehty Kansallismuseon painolaatoilla. Teoksen laatimista tuki Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran ohella Henkivakuutusyhtiö Salama, joka lahjoitti seuralle työtä varten Kalevalan 100-vuotisjuhlan kunniaksi 50 000 markkaa.

## Sisältö
Kahdelle palstalle ladotussa teoksessa on 349 sivua, korjausliite ja kolme numeroimatonta värikuvaliitettä kansallispuvuista. Varsinaisen sanaston ohella teoksessa on suomenkielinen ja ranskankielinen esipuhe, lyhenteiden selitykset mukaan lukien kielet ja murteet, paikan nimet sekä lyhentein merkityt lähdeteokset, samoin kuin lyhyt lukuopas ’’Selityksiä’’. Sanakirjan sanasto on aakkosellisessa järjestyksessä, ensimmäinen sana on ’’aamurusko’’ ja viimeinen ’’öitsiä’’. Sanan yhteydessä on selityksen lisäksi sen käyttöä havainnollistavia sitaatteja, viittaukset tai esimerkit Kalevalan säkeisiin, joissa sana esiintyy, sekä mahdolliset lähdeviitteet, samoin kuin monin paikoin piirroskuva nimineen ja mahdollisine lisäteksteineen. Kunkin sanan luokka esitetään ja sen tiedetty tai mahdollinen alkuperä ja muoto eri kielissä voidaan myös esittää, samoin kuin sanan rakentuminen kuten ’’askarvaimo’’ sanoista ’’askare + vaimo’’. Monet sanat selitetään synonyymien avulla, kuten ’’pallea’’ -sanan merkitys ’’kylki tai sivu’’.  Sanojen selitykset ovat hyvin eri mittaisia, lyhimmillaan vain rivin verran ja pisimmillään useita sivuja. Myös sanan *Kalevala* merkitys selitetään ja sen syntyperää tarkastellaan.

## Uusi Kalevalan sanakirja
Raimo Jussila laati vuonna 2009 uuden 520-sivuisen *Kalevalan sanakirja* -teoksen, joka on paitsi deskriptiivinen sanakirja Kalevalan sanastosta, myös frekvenssi-, sitaatti- ja tulkkisanakirja. 

## Lähteet
G Sides

**G Sides** on brittiläisen virtuaaliyhtyeen Gorillazin kokoelma-albumi, joka koostuu yhtyeen aiempien julkaisujen (*[[Gorillaz (albumi)|Gorillaz]]* ja *[[Tomorrow Comes Today]]* -EP) A- ja B-puolista. Se julkaistiin ensin Japanissa joulukuussa 2001 sekä myöhemmin Yhdysvalloissa helmikuussa ja Euroopassa maaliskuussa 2002.

## Kappaleet
### Japanin & Euroopan painos
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
Reetta Hämäläinen

**Reetta Anna Inkeri Hämäläinen** (s. 13. helmikuuta 1992) on suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli aiemmin seiväshyppy, jossa hän ei kuitenkaan ole kilpaillut vuoden 2012 jälkeen, vaan kilpailee nykyisin lähinnä pika- ja aitajuoksussa. Hän edusti Nastolan Nasevaa vuoteen 2003, Lahden Ahkeraa 2004–2011, Turun Urheiluliittoa 2012–2013 ja uudelleen Lahden Ahkeraa vuodesta 2014. Häntä valmentaa Mika Salminen, aiemmin myös Anukaisa Järvinen ja Kimmo Kantosalo.

Hämäläinen saavutti Euroopan nuorten kesäolympiafestivaaleilla Tampereella 2009 hopeaa seiväshypyssä tuloksella 385. Saman vuoden Bressanonen alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän karsiutui loppukilpailusta. Hän edusti Suomea alle 18-vuotiaiden maaottelussa 2008 ja 2009 sijoittuen kummallakin kerralla seiväskilpailussa kolmanneksi.

Hämäläinen saavutti seiväshypyssä sisäratojen SM-pronssia Mustasaaressa 2009 tuloksella 385. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut seiväshypyssä parhaimmillaan viidenneksi Espoossa 2009. Nuorten sarjoissa hän voitti Suomen-mestaruuden ulkoradoilla 14-vuotiaiden 80 metrin aitajuoksussa 2006 ja alle 20-vuotiaiden 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä 2009 sekä hallissa alle 18-vuotiaiden seiväshypyssä 2009.

Hämäläinen hyppäsi seiväsennätyksensä 400 cm Somerolla 25. kesäkuuta 2009. Hallissa hän on hypännyt parhaimmillaan 390 Helsingissä 25. tammikuuta 2009.

## Lähteet
Fabrice Leggeri

**Fabrice Leggeri** (s. 28. maaliskuuta 1968 Alsace, Ranska) on ranskalainen virkamies. Hän toimi Euroopan raja- ja merivartiovirasto Frontexin johtajana 2015–2022.

## Ura
Leggeri on suorittanut jatkotutkinnon nykyhistoriasta Pariisin yliopistossa. Hän on suorittanut tutkinnon myös École normale supérieure (ENS) -korkeakoulussa  ja Institut d’Etudes Politiques de Paris -kauppakorkeakoulussa.

Leggeri on työskennellyt Ranskan sisäministeriössä apulaisosastopäällikkönä ja päällikkönä, joka vastasi rajoista, rajat ylittävästä liikenteestä ja viisumeista. Vuosina 2000−2003 Leggeri toimi Euroopan komission kansallisena asiantuntijana, vuosina 2003−2007 varaprefektinä (valtion viranhaltija) kahdessa kunnassa ja 2007−2011 kansainvälisestä sekä eurooppaoikeudesta vastavan osaston johtajana puolustusministeriössä. Vuonna 2011 hän muutti Ranskan Etelä-Korean suurlähetystön apulaisjohtajaksi Souliin ja palasi takaisin vuonna 2013 toimiakseen sisäministeriön epäsäännöllisen maahanmuuton osastossa muun muassa Schengenin sopimukseen liittyvien asioiden, laittoman maahanmuuton ja budjettien parissa. Vuonna 2015 Leggeri nimitettiin EU:n rajavirasto Frontexin johtajaksi.

27. helmikuuta 2017 Leggeri arvosteli Välimerestä ihmisiä pelastavia järjestöjä siitä, että ne pelastavat ihmisiä vääristä paikoista. Hänen mukaansa eurooppalaisten alusten on vältettävä poimimasta siirtolaisia kyytiinsä yhä lähempänä Libyan rannikkoa, koska se tukee rikollisverkostoja ja ihmiskauppiaita Libyassa ja rohkaisee ihmissalakuljettajia, jolloin he pakottavat vielä aiempia vuosia enemmän siirtolaisia merikelvottomiin aluksiin. Jokaisella on hänen mukaansa kuitenkin velvollisuus auttaa ihmisiä merihädässä.

## Lähteet
Marthinus Wessel Pretorius

**Marthinus Wessel Pretorius** (17. syyskuuta 1819 lähellä Graaff Reinetia, Kapmaa – 19. toukokuuta 1901 Potchefstroom, Transvaal) oli buuripoliitikko ja -sotilas, joka perusti Pretorian kaupungin ja toimi Transvaalin tasavallan ensimmäisenä presidenttinä. Hän oli välillä myös Oranjen vapaavaltion presidenttinä. Hän oli ainoa henkilö, joka toimi kummankin maan valtionpäämiehenä.

Marthinus Pretorius oli buurien suurta vaellusta johtaneen Andries Pretoriuksen poika. Hän oli yhdessä isänsä kanssa mukana valloittamassa Natalia zuluilta vuonna 1838. Perhe asettui myöhemmin Transvaaliin. Isänsä kuoltua vuonna 1853 Pretoriuksesta tuli tämän seuraaja Potchefstroomin ja Rustenburgin alueen kenraalikomendanttina. Hän perusti Pretorian kaupungin vuonna 1855 ja nimesi sen isänsä mukaan. Pretoriuksen tavoitteena oli pohjoiseen vaeltaneiden buurien eli *[[Voortrekkerit|voortrekkereiden]]* poliittinen yhdistäminen. Kun joukko Transvaalin alueen siirtokuntia vuonna 1857 yhdistyi Etelä-Afrikan tasavallaksi eli Transvaalin valtioksi, hänet valittiin sen ensimmäiseksi presidentiksi. Helmikuussa 1860 hänet valittiin myös toisen buuritasavallan, Oranjen vapaavaltion presidentiksi. Hän pyrki tämän jälkeen yhdistämään Transvaalin ja Oranjen valtiot, mutta hanke kohtasi niin paljon vastustusta, että se ajoi Transvaalin sisällissotaan. Rauhoittaakseen tilanteen Pretorius erosi Oranjen presidentin tehtävistä huhtikuussa 1863.

Pretorius valittiin uudelleen Transvaalin presidentiksi toukokuussa 1864. Hän onnistui hankkimaan Transvaalin itsenäisyydelle kansainvälisen tunnustuksen. Vuonna 1868 hän yritti laajentaa Transvaalin aluetta lännessä kohti Betšuanamaata, pohjoisessa Limpopon pohjoispuolelle ja idässä kohti Intian valtamerta, mutta siirtomaavallat Iso-Britannia ja Portugali pakottivat Transvaalin luopumaan vaatimuksistaan näihin alueisiin. Pretorius voitti vuoden 1869 presidentinvaalit suurella enemmistöllä. Hänen suosionsa kuitenkin aleni, kun hän ei onnistunut hankkimaan Vaal-joen alajuoksun timanttikenttiä Transvaalille. Hän siirsi kiistan alueen omistusoikeudesta Natalin kuvernöörin ratkaistavaksi kuulematta parlamenttia. Kun kuvernööri vuonna 1871 ratkaisi asian transvaalilaisten toiveiden vastaisesti, Pretorius erosi presidentin virasta ja vetäytyi politiikasta.

Kun Iso-Britannia vuonna 1877 liitti Transvaalin väkisin valtapiiriinsä, Pretorius kohosi buurien passiivisen vastarinnan johtohahmoksi ja hänet vangittiin lyhyeksi aikaa. Buurien ryhdyttyä joulukuussa 1880 aseelliseen kapinaan ja julistettua Transvaalin uudelleen itsenäiseksi Pretorius valittiin maan johtoon asetetun triumviraatin jäseneksi. Hän oli yksi vuoden 1881 Pretorian rauhansopimuksen allekirjoittajista. Triumviraatin kausi päättyi toukokuussa 1883 kun Paul Kruger valittiin presidentiksi, minkä jälkeen Pretorius vetäytyi lopullisesti päätöksenteosta. Hän kuoli toisen buurisodan aikana hieman ennen kuin Transvaal menetti lopullisesti itsenäisyytensä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Katkot

**Katkot** eli **myrkkykatkot** (*Conium*) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien (Apiaceae) heimossa. Sukuun luetaan kuuluvaksi noin viisi lajia.

Katkot ovat yksi- tai kaksivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat pystyjä sekä kaljuja ja lehdet kaksi tai kolme kertaa parilehdykkäisiä. Katkojen kukinto on kerrannaissarja ja hedelmä on soikea tai lähes pyöreä.

Katkojen suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa tavataan vain myrkkykatkoa (*Conium maculatum*), sillä punakatko (*Torilis japonica*) kuuluu piikkikatkojen eli punakatkojen (*Torilis*) sukuun.

## Lajeja
* *[[Conium chaerophylloides]]*
* *[[Conium fontanum]]*
* *[[myrkkykatko|Conium maculatum]]* – myrkkykatko eli täplämyrkkykatko
* *[[Conium sphaerocarpum]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Myrkkykatkot – ''Conium''
* ITIS: ''Conium'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Conium'' 
* Flora of China: ''Conium''
Humanz

__NOTOC__
**Humanz** on Gorillazin viides studioalbumi. Se julkaistiin 28. huhtikuuta 2017 levymerkillä Parlophone.

Albumi nousi Yhdysvaltain ja Ison-Britannian virallisten listojen toiselle sijalle. Suomessa se debytoi virallisen albumilistan kymmenennellä sijalla.

## Kappaleet
### Standardipainos
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

##### Deluxe-version bonuskappaleet
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Desibeli.net: 
* Keskisuomalainen: 
* Metacritic: 77/100
* Pitchfork: 6.9/10
* Soundi: 

## Lähteet
Thomas François Burgers

**Thomas François Burgers** (15. huhtikuuta 1834 lähellä Graaff Reinetia, Kapmaa – 9. joulukuuta 1881 Richmond, Kapmaa) oli Kapmaan hollantilainen teologi ja pappi, joka toimi Transvaalin tasavallan presidenttinä vuosina 1872–1877. Hänen virkakautensa päättyi siihen, että Britannia alisti Transvaalin osaksi imperiumiaan.

Brittiläisessä Kapmaassa syntynyt Burgers opiskeli teologiaa Utrechtin yliopistossa Hollannissa. Väiteltyään tohtoriksi vuonna 1859 hän palasi Kapmaahan ja toimi hollantilaisen reformoidun kirkon kirkkoherrana Hanoverin kaupungissa. Vapaamielisten teologisten näkemystensä vuoksi hänet erotettiin Kapmaan synodista vuonna 1862, mutta erottaminen kumottiin myöhemmin brittiläisen tuomioistuimen päätöksellä. Burgers valittiin vuonna 1871 suurella enemmistöllä buurien perustaman Transvaalin valtion presidentiksi kesken kauden eronneen Marthinus Wessel Pretoriuksen seuraajana ja hän astui virkaansa heinäkuussa 1872. Burgersin edistykselliset näkemykset hallinnon, koululaitoksen ja kirkollisten olojen kehittämisestä saivat Transvaalin buureilta viileän vastaanoton. Hän matkusti vuonna 1875 Eurooppaan kerämään varoja Transvaalin ja Delagoanlahden välisen rautatieyhteyden rakentamiseen, ja pitkä poissaolo teki hänet entistäkin epäsuositummaksi Transvaalissa. Lisäksi rahoilla ostetut radanrakennustarvikkeet takavarikoitiin Delagoanlahdella rahtikustannusten maksamiseksi.

Burgersin johdolla Transvaal ryhtyi vuonna 1876 sotaan pedejä vastaan, koska näiden mailla huhuttiin olevan kultaa. Pedien hallitsija Sekhukhunelle kärsitty tappio ajoi kuitenkin maan sekasortoon, jonka seurauksena se joutui seuraavana vuonna liitetyksi osaksi Brittiläistä imperiumia. Kun Transvaalin parlamentti Volksraad kieltäytyi asettamasta erikoisveroja sodankäynnin rahoittamiseen, maan poliittiseen tilanteeseen kyllästynyt Burgers päätti antautua briteille. Hän luovutti koko tasavallan 12. huhtikuuta 1877 Pretoriaan saapuneelle Britannian edustajalle Theophilus Shepstonelle, jonka invaasiojoukot käsittivät vain 25 poliisia. Burgers vetäytyi tämän jälkeen julkisesta elämästä ja palasi asumaan Kapmaahan, jossa hän sai Britannian valtiolta eläkettä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ruo’ot

**Ruo’ot** eli **silkkiruo'ot** (*Phragmites*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin viisi lajia.

Ruo’ot ovat monivuotisia ja korkeiksi kasvavia heinäkasveja, joilla on suikertava juurakko. Niiden varret ovat pystyjä ja lehdet leveitä. Kieleke on karvamainen. Ruokojen kukinto on suurikokoinen röyhy, jonka tähkylöissä on pitkiä karvoja. Tähkylät ovat tavallisesti viisikukkaisia. Kukista alimmat ovat yleensä hedekukkia tai martoja ja ylimmät kaksineuvoisia. Tähkylöiden kaleet ovat pieniä, odattomia sekä keskenään erikokoisia. Ulkohelpeet ovat selvästi sisähelpeitä pidempiä.

Suvun lajeista Suomessa ja Ruotsissa tavataan vain järviruokoa (*Phragmites australis*), joka on yleinen. Siitä on myös jalostettu koristekasvina käytettävä lajike: kirjojärviruoko (*Phragmites australis* ’Variegata’).

## Lajeja
* *[[järviruoko|Phragmites australis]]* – järviruoko
* *[[Phragmites japonicus]]*
* *[[Phragmites karka]]*
* *[[afrikanruoko|Phragmites mauritianus]]* – afrikanruoko

## Katso myös
* jättiruo’ot (*Arundo*)
* sokeriruo’ot (*Saccharum*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Ruo’ot (silkkiruo'ot) (''Phragmites'')
* ITIS: ''Phragmites'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Phragmites'' 
* Flora of China: ''Phragmites''
Frans Heikkinen

**Frans Heikkinen** (22. huhtikuuta 1906 Paltamo – 8. lokakuuta 1943 Lieksa) oli suomalainen maastohiihtäjä ja olympiaedustaja. Heikkinen edusti Suomea Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa 1936. Heikkinen osallistui 50 kilometrin hiihtoon, jossa sijoittui seitsemänneksi. Heikkinen kuoli jatkosodan aikana aivoverenvuotoon.

Heikkisen poika oli historioitsija Antero Heikkinen.

## Lähteet
Aspro Parks

**Aspro Parks** (myös **Aspro Ocio** tai **Aspro Group**) on espanjalainen yritys, joka omistaa kymmeniä vesi- ja huvipuistoja Euroopan eri maissa. Vuonna 2010 sen arvioitiin olevan maailman kymmenenneksi suurin alallaan. Vuonna 2009 Aspron kohteissa vieraili 8,2 miljoonaa kävijää.

## Kohteet

Aspro Group on vuodesta 2007 lähtien omistanut Suomessa Puuharyhmä Oyj:n ja sen operoimat Vesipuisto Serenan, Tervakosken Puuhamaan, Mikkelin Visulahden sekä Vaasassa viihdekylpylä Tropiclandian ja vuonna 2015 suljetun ja vuonna 2023 puretun huvipuisto Wasalandian. Muualla Euroopassa se omistaa 14 vesipuiston Aqualand-ketjun sekä seuraavat kohteet:

* Alpamare-vesipuisto, Zürich, Sveitsi
* Aqualeon-vesipuisto, Espanjan Kultarannikko
* Aquarium Grand Lyon, Lyon, Ranska
* Blue Planet -akvaario, Cheshire, Britannia
* Blue Reef -akvaariot Britannian Newquayssä, Portsmouthissa, Hastingsissa, Tynemouthissa ja Bristolissa
* Boudewijn Seapark, Brujas, Belgia
* Captain Jako, Cap d’Agde, Ranska
* Deep Sea World -akvaario, Fife, Skotlanti
* Deltapark Neeltje Jans, Vrouwenpolder, Alankomaat
* Jungle Park -eläintarha, Teneriffa, Espanja
* L’Aquarium, Barcelona, Espanja
* Marineland, Mallorca, Espanja
* Oakwood -teemapuisto, Pembrokeshire, Britannia
* Palmitos Park -eläintarha ja kasvitieteellinen puutarha, Gran Canaria, Espanja
* Western Park -vesipuisto, Mallorca, Espanja

## Lähteet
Zdravko Mamić

**Zdravko Mamić** (s. 16. heinäkuuta 1959 Bjelovar, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapallovaikuttaja ja manageri. Vuosina 2003–2016 Mamić toimi Dinamo Zagrebin puheenjohtajana. Erottuaan tehtävästä vuonna 2016 hänestä tuli seuran neuvonantaja.

## Tausta
Mamić syntyi hertsegovinankroatialaiseen perheeseen vuonna 1959. Mamićin molemmat vanhemmat olivat syntyneet ja kasvaneet Tomislavgradin kunnassa: isä Zidinen ja äiti Bukova Goran kylässä, ja he muuttivat Hertsegovinasta Kroatiaan vuonna 1956 etsimään töitä. Zdravko Mamićilla on kaksi veljeä, häntä vanhempi Stojko (s. 1957) ja nuorempi Zoran (s. 1971).

## Uran alku
Mamić muutti 1970-luvulla veljiensä kanssa Bjelovarista Zagrebin esikaupunkialueelle Sesveteen. Heidän isänsä työskenteli tähän aikaan Länsi-Saksassa vierastyöläisenä. Mamićin ensimmäinen suora yhteys Dinamoon syntyi seuran ultrakannattajaryhmän Bad Blue Boysin kautta. Ehkä tärkein vuosi Mamićin elämässä on vuosi 1980, jolloin Miroslav Blažević siirtyi Dinamon valmentajaksi, minkä jälkeen Mamić ystävystyi tämän kanssa ja nousi Dinamon johtoportaaseen.

## Kohut
Mamić on tullut tunnetuksi vihamielisestä käyttäytymisestään toimittajia kohtaan. Hän on useaan otteeseen uhkaillut toimittajia väkivallalla ja laukonut mauttomia kommentteja toimittajista ja heidän ammatistaan. Joulukuussa 2011 pieni ryhmä Bad Blue Boysin jäseniä tuli lehdistötilaisuuteen ja syytti Mamićia "välinpitämättömästä suhtautumisesta Dinamon asioihin".  Hänen vuonna 2003 alkaneella kaudellaan Dinamo Zagrebissa on ollut yli 15 päävalmentajaa. Mamić pidätettiin maaliskuussa 2013, jolloin hän oli edelleen Dinamon puheenjohtaja, radio-ohjelman jälkeen, jossa hän hyökkäsi sanallisesti Kroatian urheilu-, tiede- ja opetusministeriä Željko Jovanovićia vastaan. 

Kroatian sodan aikana Zdravko Mamić osallistui Česma-nimisen puuteollisuusyrityksen yksityistämiseen Bjelovarissa. Sodan päätyttyä paljastui vuonna 2000, että yhtiön epäilyttävä toiminta oli aiheuttanut 14 miljoonan kunan (n. 1,9 milj. euron) edestä vahinkoa Kroatian valtiolle, kun työntekijöiden määrä oli puolittunut.

Zdravko Mamić sekä viisi muuta pidätettiin 18. marraskuuta 2015 pelaajasiirtojen väärinkäytöksestä. Häntä epäillään veronkierrosta ja lahjonnasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Zdravko Mamic on pidätetty 15. maaliskuuta 2013 balkaninside.com
Itävallan Grand Prix 2017

**Itävallan Grand Prix 2017** (virallisesti **Formula 1 Großer Preis von Österreich 2017**) oli Formula 1 -kauden  yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 9. heinäkuuta 2017 Red Bull Ringillä Itävallassa.

Kilpailun voitti Valtteri Bottas paalupaikalta, jolle voitto oli kauden ja uran toinen.

## Rengasseokset

Formula 1 -sarjassa kaudella 2017 on käytössä seitsemän erilaista rengassarjaa: viidet renkaat on tarkoitettu kuivalle kelille ja väli- ja sadekelin renkaat märälle radalle. Pirelli valitsi kilpailuviikonloppuun kuivan kelin rengasseoksista violettiraitaiset ultrapehmeät renkaat, punaraitaiset superpehmeät renkaat sekä keltaraitaiset pehmeät renkaat. Sääntöjen mukaan Pirelli toimittaa kilpailuviikonloppuun talleille kolme sadekelin rengassarjaa, neljä välikelin rengassarjaa ja yhden rengassarjan jokaisesta kolmesta kuivan kelin rengasseoksesta. Lisäksi tallit saavat vapaasti valita 10 rengassarjaa kolmesta Pirellin valitsemasta kuivan kelin rengasseoksesta.

## Viikonlopun aikataulu ja sää

## Kilpailu
### Tulokset

## Sijoitukset kilpailun jälkeen

***Huom!**: Vain viiden parhaan sijoitukset sisällytetty.

## Katso myös
* Formula 2 Itävallan Grand Prix 2017
* GP3 Itävallan Grand Prix 2017

## Lähteet
Koko kansan viettelijä

**Koko kansan viettelijä** (norjaksi *Erobreren*) on norjalainen televisiodraamasarja vuodelta 2012. Sarja perustuu Jan Kjærstadin kirjoittamiin kolmeen kirjaan *Viettelijä*, *Valloittaja* ja *Löytäjä*. Tarina kertoo kahden jakson verran Jonas Wergelandin elämästä, kun hän on 12-vuotias. Hän joutuu kokemaan paljon kaltoinkohtelua. Hän rakastuu silloin ensimmäisen ja viimeisen kerran. Seuraavat kaksi jaksoa kertovat miehen ikään kasvaneesta Jonaksesta, jolloin hän muuttuu kostonhimoiseksi. Nuorukainen päätyy hakeutumaan televisioon ja hurmaamaan koko kansan. Viimeiset kaksi jaksoa keskittyvät Jonaksen elämään isänä. Tarina saa dramaattisen lopun. Yleisradio esitti sarjan Suomessa vuonna 2015.

Jonas Wergelandin roolia näyttelevät (nuorimmasta vanhimpaan) Johan Felix Tschudi, Jakob Oftebro ja Kåre Conradi.

## Lähteet
* https://www.telsu.fi/koko+kansan+viettelij%C3%A4

## Aiheesta muualla
*
Henriette Kress

**Henriette Kress** (s. 1963) on suomalainen tietokirjailija ja yrttien harrastaja. Hänen yrttejä ja rohdoskasveja esittelevä verkkosivustonsa *Henriette's Herbal* on toiminut vuodesta 1995. Oman kuvauksensa mukaan se on internetin vanhimpia sivustoja tästä aihepiiristä.

Kress on viettänyt varhaislapsuutensa Saksassa mutta asettunut sittemmin Suomeen.

## Teoksia
Kress on kirjoittanut yrteistä neljä kirjaa, joista kaksi on ilmestynyt myös englanniksi ja yksi ruotsiksi. 

* *Mintusta voikukkaan - käytännön lääkekasvit* (2000), 
* *Hanhikista kissanminttuun - käytännön lääkekasvit* (2001), 
* *Käytännön lääkekasvit* (2010), 
* *Käytännön lääkekasvit 2* (2012),  
* *Praktiska läkeörter* (2011),  
* *Practical Herbs* (2011), 
* *Practical Herbs 2* (2013), 

## Lähteet
Jari Laukkanen (curlingpelaaja)

**Jari Petteri Laukkanen** (s. 12. kesäkuuta 1965 Kesälahti) on suomalainen kilpauransa päättänyt curlingpelaaja ja Euroopan mestari.

Laukkanen kuului Markku Uusipaavalniemen joukkueeseen 1980-luvun lopulta vuosituhannen vaihteeseen asti edustaen Suomea useissa arvokilpailuissa. Salt Lake Cityn talviolympialaisissa 2002 Suomen joukkue sijoittui viidenneksi. Vuosina 1998 ja 2000 Laukkanen voitti Suomen joukkueessa MM-pronssia, vuonna 2000 Oberstdorfissa Euroopan mestaruuden ja vuosina 1999 sekä 2001 EM-pronssia. Laukkanen on työskennellyt luokanopettajana.

## Lähteet
* Profiili Suomen curlingliitto
* Profiili results.worldcurling.org 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Jari Laukkanen Bio, Stats, and Results  Olympics at Sports-Reference.com
Schalk Burger

**Schalk Willem Burger** (6. syyskuuta 1852 Lydenburg, Transvaal – 5. joulukuuta 1918) oli buuripoliitikko ja -sotilas, joka toimi Transvaalin tasavallan viimeisenä, virkaatekevänä presidenttinä vuosina 1900–1902.

Burger osallistui vuonna 1881 kenttäkornettina ensimmäiseen buurisotaan ja myöhemmin sotaretkeen ndebeleiden kuningasta Nyabelaa vastaan. Hänet valittiin vuonna 1886 parlamenttiin eli Volksraadiin. Burger suhtautui Transvaalissa asuviin ulkomaalaisiin eli *uitlandereihin* vähemmän vihamielisesti kuin presidentti Paul Kruger ja hän tuki Krugerin kilpailijana tunnettua Piet Joubertia. Burger valittiin 1895 Volksraadin puhemieheksi ja seuraavana vuonna hänestä tuli toimeenpanevan neuvoston eli maan hallituksen jäsen. Burger oli vuoden 1898 presidentinvaaleissa Krugerin vastaehdokkaana, mutta hävisi vaalin. Vaikka Burger vastusti vastakkainasettelua Britannian kanssa, toisen buurisodan puhjettua syksyllä 1899 hän otti osaa sotatoimiin ja sai maaliskuussa 1900 ylennyksen kenraalikomendatiksi. Hänen katsottiin kuitenkin epäonnistuneen komentajana ja tappiollisen Spionkopin taistelun yhteydessä hän veti joukkonsa pakoon taistelukentältä.

Joubertin kuoltua maaliskuussa 1900 Burgerista tuli Krugerin varamies, ja kun Kruger kesäkuussa 1900 matkusti Eurooppaan, Burger jäi hoitamaan presidentin tehtäviä Transvaaliin. Hän alkoi pian tavoitella rauhaa. Burger oli yksi toukokuussa 1902 solmitun Vereenigingin rauhansopimuksen allekirjoittajista. Myöhemmin samana vuonna hän lähti vapaaehtoiseen maanpakoon Eurooppaan. Palattuaan hän osallistui vuonna 1905 Het Volk -puolueen perustamiseen ja hänet valittiin Kapmaan parlamenttiin. Myöhemmin hän tuki pääministeri Louis Bothaa ja toimi eteläafrikkalaisen puolueen (SAP) Transvaalin-osaston johtajana. Vuodesta 1913 kuolemaansa asti Burger kuului Etelä-Afrikan unionin senaattiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla