Helvia-äidille, lohduttautumisesta

**Helvia-äidille, lohduttautumisesta** ( tai *Ad Helviam matrem, de consolatione*) on Seneca nuoremman äidilleen osoittama kirje, jonka tarkoitus on lohduttaa tätä Senecan maanpaon aikana.

## Historia

Kirje *Helvia-äidille, lohduttautumisesta* on nimensä mukaisesti osoitettu Senecan äidille Helvialle. Senecaa syytettiin vuonna 41 aviorikoksesta keisari Caligulan sisaren Julia Livillan kanssa. Pian tämän jälkeen hänet tuomittiin maanpakoon Korsikalle. Roomalaisessa ajatusmaailmassa maanpakoon karkottaminen vastasi lähes kuolemanrangaistusta, koska se erotti ihmisen yhteisöstään mahdollisesti peruuttamattomasti. Siksi Seneca kirjoitti äidilleen lohduttaakseen tätä maanpakonsa aikana.

Vuosien 40-45 välillä Seneca kirjoitti yhteensä kolme lohdutuskirjettä. Muut kaksi ovat *[[Polybiukselle, lohduttautumisesta]]* ja *[[Marcialle, lohduttautumisesta]]*. Äidille osoitettu kirje on ajoitettu tarkemmin noin vuoteen 42. Kirje edustaa niin kutsuttua lohdutuskirjallisuutta (*consolatio*) ja se luetaan Senecan usein dialogeiksi kutsuttujen tutkielmien joukkoon.

## Sisältö

Kirje on jaettu 20 lukuun. Johdannossa Seneca kehottaa äitiään voittamaan surunsa, aivan kuin on voittanut aiemmatkin surunsa sukulaisten kuoltua. Seneca kertoo äidilleen, ettei itse tunne surua, eikä äidinkään näin tulisi surra häntä hänen poissa ollessaan. Hän sanoo äitinsä vahvan luonteen olevan hyve, joka auttaisi tätä kestämään poissaolon.

Suurin osa teoksesta käsittelee sitä, kuinka Seneca ei koe kokevansa mitään pahaa maanpaon seurauksena. Hän viittaa maanpakoonsa pelkkänä "paikan vaihdoksena" ja vakuuttelee, ettei tunne rangaistuksestaan myöskään häpeää. Hän myös vertaa maanpakolaisen asemaa taivaankappaleisiin; nekin ovat jatkuvassa liikkeessä. Teoksen loppuosassa Seneca kehottaa äitiään etsimään lohdutusta filosofiasta sekä Senecan veljistä ja muista sukulaisista.

Seneca on kirjeessä sekä lohduttaja että se henkilö, jonka kärsimysten vuoksi lohdutetaan, ja hän tuo tämän paradoksin itse esille tekstissä. Seneca hyödyntää kirjeessään useita *consolatio*-lajityyppiin kuuluvien tekstien retorisia keinoja. Samalla hän tuo esille stoalaista ajatteluaan. Sen mukaan ihmisen ei tulisi joutua pois tolaltaan kohdatessaan hallitsemattomia tapahtumia.

Vaikka teos on henkilökohtainen kirje, se on kuitenkin kirjoitettu enemmän tutkielmaksi kuin lohdutuskirjeeksi. Lisäksi vaikka kukin hänen tutkielmistaan on osoitettu tietylle henkilölle, teokset ovat sisällöltään irrallisia itse tilanteesta: Seneca vaikuttaa olevan niissä kiinnostuneempi esittelemään kaikkeuden toimintaa ja ihmisen osaa siinä, kuin varsinaisesti lohduttamaan lukijaansa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

### Suomennos

* Seneca: *Helvia-äidille, lohduttautumisesta*. Teoksessa  – Sisältää tutkielmat: *Viisaan mielenlujuudesta*, *Lempeydestä*, *Onnellisesta elämästä*, *Mielentyyneydestä* ja *Helvia-äidille, lohduttautumisesta* sekä 32 kirjettä.

### Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

* Seneca: *De Consolatione ad Helviam*. Teoksessa 

## Aiheesta muualla

* Seneca, Lucius Annaeus: *[http://www.thelatinlibrary.com/sen/sen.consolatione3.shtml Ad Helviam matrem de consolatione]*. The Latin Library. 
* Seneca, Lucius Annaeus: *[http://www.intratext.com/X/LAT0116.HTM Consolatio ad Helviam matrem]*. Intratext.