Bertrand Tavernier

**Bertrand Tavernier** (25. huhtikuuta 1941 Lyon, Ranska – 25. maaliskuuta 2021 Sainte-Maxime, Ranska) oli ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä kriitikko ja elokuvahistorioitsija. Hänen tunnetuimpiin ohjauksiinsa lukeutuu varhaisen tuotannon *[[Juhla voi alkaa]]* (*Que la fête commence...*, 1974), jolla hän voitti vuonna 1976 parhaan ohjaajan César-palkinnon. 

Tavernier haaveili jo teini-iässä urasta elokuvantekijänä. Hän haastatteli opiskeluaikana ohjaaja Jean-Pierre Melvilleä, ja hän päätyi tiedottajaksi yhtiöön, joka muun muassa tuotti Melvillen elokuvan *Le Doulos* (1962). Tavernier työskenteli tämän jälkeen Italiassa apulaisohjaajana ja ohjasi kaksi elokuvasegmenttiä Ranskassa. Tavernier’n esikoisohjaus oli rikoselokuva *[[Saint-Paulin kelloseppä]]* (1974), joka sai Ranskassa Louis Delluc -palkinnon ja Berliinin elokuvajuhlien tuomariston Hopeisen karhun.

*Saint-Paulin kelloseppä* aloitti pitkän uran, jonka aikana Tavernier ohjasi elokuvia tasaiseen tahtiin. Vuonna 1975 ilmestynyt *[[Juhla voi alkaa]]* sijoittuu 1700-luvulle ja *[[Tuomari ja salamurhaaja]]* 1800-luvulle. *[[Katherine Mortenhoen ostettu kuolema]]* (1979) on puolestaan satiirinen tieteiselokuva televisiotoimittajasta, jonka päähän on istutettu pienoiskamera ja jonka on määrä kuvata tosi-tv-ohjelma naisen kuolemasta. *[[Lomaviikko]]* (1980) jatkoi feminististä teemaa, ja se kuvasi opettajatarta, joka määrittelee identiteettinsä omilla ehdoillansa.

Vuoden 1981 *[[Auringonpimennys (vuoden 1981 elokuva)|Auringonpimennys]]* pohjautuu Jim Thompsonin romaaniin. Tavernier sijoitti tarinan Pohjois-Afrikkaan ja tutkii siinä moraalia. Robert Parrishin kanssa Tavernier teki Yhdysvalloissa dokumenttielokuvan *[[Mississippi Blues]]* (1984). Samana vuonna ilmestyi *[[Sunnuntai maalla]]*, joka kertoo 1900-luvun alun taidemaalarista. Siitä Tavernier palkittiin Cannesin parhaan ohjaajan palkinnolla.

Musiikkielokuva *[[Round Midnight – keskiyön soundi]]* (1986) näytti Tavernier’n rakkauden amerikkalaista jazzia ja bluesia kohtaan. Sen pääosassa oli saksofonisti Dexter Gordon ikääntyvänä pariisilaisena jazmuusikkona. *[[Daddy Nostalgia]]n* käsikirjoittajana toimi Tavernier’n entinen vaimo Colo O’Hagan. Elokuva jäi näyttelijä Dirk Bogarden viimeiseksi.

Tavernier ohjasi 1990-luvulla muun muassa rikoselokuvat *[[Veriset kujat]]* (1992) ja *[[Syötti (elokuva)|Syötti]]* (1995) sekä miekkailuelokuvan *[[D’Artagnanin tytär]]* (1994). *Syötti* palkittiin Berliinin elokuvajuhlien Kultaisella karhulla. *[[Tänään se alkaa]]* (1999) seuraa opettajan elämää yhden vuoden ajan taloudellissa ahdingossa olevassa pikkuisessa kaivoskaupungissa. Elokuvan *[[Laissez-passer]]* (2002) teemana ovat puolestaan toisen maailmansodan valloitetussa Ranskassa edelleen toimineet ranskalaiset elokuvaohjaajat. *[[Holy Lola]]* (2004) seuraa puolestaan ranskalaista pariskuntaa, joka yrittää adoptoida lapsen Kambodžasta. Vuonna 2010 ilmestynyt *[[Montpensierin Prinsessa]]* käsittelee 1500-luvun hugenottivainoja.

Tavernier toimi myös ranskalaisen Lumière-instituutin puheenjohtajana. Tuossa ominaisuudessa hän oli vuosittain suunnittelemassa Thierry Frémaux’n kanssa Cannesin elokuvajuhlia. Tavernier oli myös elokuvakriitikko ja -historioitsija, ja hänen kritiikkejään julkaistiin muun muassa *[[Cahiers du cinéma]]*-, *[[Positif]]*- ja *[[Cinéma]]*-lehdissä. Jean-Pierre Coursodonin kanssa Tavernier kirjoitti tietosanakirjan *30 ans de cinéma américain*, jota on pidetty Ranskassa Hollywood-elokuvan viiteteoksensa. Vuonna 2008 julkaistu *Amis américains* puolestaan sisälsi elokuvaohjaajien haastatteluita. Tavernier’n viimeinen elokuva oli dokumenttielokuva *[[Matka ranskalaiseen elokuvaan]]*, joka tutki ranskalaista elokuvaa hieman tuntemattomampien elokuvantekijöiden kautta.

## Elokuvaohjauksia
*1974: Saint-Paulin kelloseppä (*L’Horloger de Saint-Paul*)
*1975: Juhla voi alkaa (*Que la fête commence...*)
*1976: Tuomari ja salamurhaaja (*Le Juge et l’assassin*)
*1977: Des enfants gâtés
*1979: Katherine Mortenhoen ostettu kuolema (*La Mort en direct*)
*1980: Lomaviikko (*Une Semaine de vacances*)
*1981: Auringonpimennys (*Coup de torchon*)
*1984: Mississippi Blues (ohjaus Robert Parrishin kanssa)
*1984: Sunnuntai maalla (*Un Dimanche à la campagne*)
*1986: Round Midnight – keskiyön soundi (*’Round Midnight*)
*1987: Intohimojen keskiaika (*La Passion Béatrice*)
*1990: Daddy Nostalgie
*1992: Veriset kujat (*L. 627*)
*1994: D’Artagnanin tytär (*La Fille de d’Artagnan*)
*1995: Syötti (*L’Appât*)
*1996: Kapteeni Conan (*Capitaine Conan*)
*1999: Tänään se alkaa (*Ça commence aujourd’hui*)
*2000: Laissez-passer
*2009: In the Electric Mist
*2010: Montpensierin Prinsessa (*La Princesse de Montpensier*)
*2013: Ministeri (*Quai d’Orsay*}

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*