open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kuisma Niemelä

**Kuisma Veli-Pekka Kalervo Niemelä** (s. 26. joulukuuta 1958 Rovaniemi) on suomalainen yritysjohtaja. Hän toimi S-ryhmää johtavan Suomen Osuuskauppojen Keskuskunnan (SOK) pääjohtajana 2010–2013. 

## Elämä ja ura
Niemelä aloitti S-ryhmän palveluksessa vuonna 1983. Hän on toiminut tavaratalopäällikkönä pohjoissuomalaisten Osuuskauppa Arinan ja Koillismaan Osuuskaupan Sokoksissa Kittilässä ja Kemijärvellä, toimitusjohtajana Arinaan sulautuneessa Pohjois-Suomen Osuuskaupassa, toimialajohtajana pohjoissavolaisessa Osuuskauppa PeeÄssässä ja ketjunjohtajana Helsingin Osuuskaupassa. Vuodesta 1999 hän toimi keskisuomalaisen osuuskauppa Keskimaan toimitusjohtajana, kunnes tuli valituksi SOK:n pääjohtajaksi vuonna 2010.

Niemelän luottamustehtäviin ovat lukeutuneet muun muassa Jyväskylän Kongressikeskus Oy:n hallituksen, Keski-Suomen kauppakamarin, Jyväskylän Ydin Oy:n hallituksen ja Jyväskylän yliopistosäätiön puheenjohtajuudet. SOK:n hallituksen jäsen hän on ollut vuosina 2002–2007. Syyskuussa 2013 hän ilmoitti eroavansa pääjohtajan tehtävästä. Eron syyksi hän kertoi tarpeen vaihtaa vetäjää kaupparyhmän uuden strategian toteuttamiseksi.

Niemelä valmistui Oulun yliopistosta filosofian maisteriksi pääaineinaan kansantalous ja yrityksen taloustiede. Sotilasarvoltaan hän on alikersantti. Niemelällä on aviopuolisonsa Riitan kanssa tytär.

## Lähteet
Vallenarin maanjäristys 1922

**Vallenarin maanjäristys 1922** oli 8,5 momenttimagnitudin maanjäristys, joka tapahtui klo. 04.32 UTC 11. marraskuuta 1922 Atacaman alueella Chilessä. Se aiheutti tuhoisan tsunamin, joka havaittiin Australiassa asti, ja surmasi useita satoja erityisesti Coquimbossa ja muissa Chilen rannikkokaupungeissa. Aineellisten vahinkojen suuruudeksi arvioitiin 5–25 miljoonaa dollaria.

## Tsunami
Calderan kaupungissa tsunami alkoi noin 15 minuuttia järistyksen jälkeen ja sen maksimikorkeus oli noin 7 metriä. Tsunami havaittiin myös Kaliforniassa 13 tunnin päästä, Havaijilla ja Samoalla noin 14 tunnin kuluttua.

## Lähteet
Antilliensirkut

**Antilliensirkut** (*Loxigilla*) on tangarojen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Antilliensirkkujen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan 2 lajia. Joissain lähteissä sukuun on liitetty neljä lajia.

## Antilliensirkkuihin kuuluvia lajeja
* Barbadosinsirkku (*Loxigilla barbadensis*)
* Pientenantilliensirkku (*Loxigilla noctis*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Loxigilla (englanniksi)
Prusik

**Prusik-solmu** on erityisesti kiipeilyssä käytettävä kitkasolmu, joka mahdollistaa kiinnittymisen suoraan köyteen ohuemmalla köydellä tai narulla. Solmu on nimetty itävaltalaisen tohtori Karl Prusikin mukaan. 

Solmu tehdään pujottamalla ohuemmasta köydestä tehty silmukka köyden ympäri ja kaksi kertaa itsensä läpi. Kun silmukka kiristetään ja sitä vedetään köyden suuntaisesti, se pysyy paikallaan. Kun silmukkaa löysätään, sitä pystyy liu'uttamaan köydessä.

## Käyttö kiipeilyssä
Etenkin vuorikiipeilyssä on usein tarpeen päästä ylös valmiiksi kiinnitettyä köyttä. Kiipeilyköydet ovat 8–11&nbsp;mm paksuja ja prusik-solmu tehdään yleensä valmiiksi solmitusta 3–5&nbsp;mm narulenkistä. Pystysuoraan edettäessä kiipeilijällä voisi esimerkiksi olla kaksi tällaista lenkkiä, joista lyhyemmän hän kiinnittää köyden ympärille ja valjaisiinsa ja pidemmän edellisen lenkin alle ja astuu siihen jaloillaan. Oikaisten jalkansa, hän pystyy löysäämään ylemmän lenkin ja nostamaan sitä ylöspäin, koukistaen jalkansa hän pystyy löysäämään alemman ja nostamaan sitä, edeten näin köyttä ylöspäin.

Prusik-solmulla on myös muuta käyttöä, laskeutumisen yhteydessä kiipeilijä, joka saa vaikkapa paitansa jumiin laskeutumisvälineen ja köyden kanssa, voi sitoa prusik-solmun laskeutumisvälineen yläpuolelle, astua lenkkiin ja nostaa painonsa pois laskeutumisvälineeltä ja selvittää sotkun.

## Variaatioita solmusta

Tohtori Prusikin alkuperäinen solmu on yleistynyt kiipeilypiireissä verbiksi, mutta saman toiminnon toteuttavat myös nimillä Bachmann, Klemheist ja Tarbuck tunnetut solmut, joissa on sama perusperiaate mutta pieniä eroja. Nimellä Autobloc tai "ranskalainen prusik" tunnettu solmu ei korvaa prusik-solmua yleisesti, mutta sopii hyvin kiinnitettäväksi valjaiden reisilenkkiin jarruksi laskeutumisen yhteydessä.

Kiipeilykäyttöön on olemassa mekaanisia prusikin korvaavia välineitä. Mikäli on tiedossa että joudutaan nousemaan köyttä pitkin, useimmat kiipeilijät ottavat mukaan nousukahvat, jotka toimivat kuten prusik-solmu, mutta automaattisesti. Niitä ei siis tarvitse löysätä, vaan ne liukuvat ylöspäin työnnettäessä.

## Aiheesta muualla

*http://www.mountainshop.fi/oppaat/kalalkeet/page12.html
Petri Ruutu

**Petri Ruutu** (s. 1945 Tampere) on Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen (THL) tutkimusprofessori. Hän on työskennellyt Kansanterveyslaitoksessa ja THL:ssa vuodesta 1995.

Ruutu on tutkinut muun muassa tartuntatauteja, tuberkuloosia, sairaa­lain­fek­tioita, pneumokokki-in­fek­tioita ja suku­puo­li­tauteja.

Vuonna 2009 Mediuutiset nimesi Ruudun Vuoden vaikuttajaksi sikainfluenssaan liittyvästä työstä yhdessä THL:n ylilääkäri Terhi Kilven kanssa. Suomen epidemiologian seura valitsi Ruudun vuoden 2010 epidemiologiksi.

## Lähteet
Exän jäljillä

**Exän jäljillä** () on yhdysvaltalainen romanttinen toimintakomedia, jonka pääosissa esiintyvät Jennifer Aniston ja Gerard Butler. Elokuvan ohjasi Andy Tennant vuonna 2010.

## Rooleissa

## Lähteet
Kuuppaäyriäiset

**Kuuppaäyriäiset** (Cumacea) on kuoriäyriäisiin kuuluva äyriäislahko. Ryhmään kuuluvat lajit ovat suhteellisen pieniä, yleensä 1–10 mm:n mittaisia yleensä meren pohjassa eläviä äyriäisiä. Ruumiinmuoto on omaperäinen, ikään kuin nuijamainen. Eturuumis on munamainen ja sen etuosaa peittää vahva selkäkilpi. Takaruumis on kapea ja koostuu kuudesta liereästä tasapaksusta jaokkeesta ja on päästään haarainen. Verkkosilmät ovat varrettomat.

Kuuppaäyriäisiä tunnetaan noin 1600 lajia kaikista maailman meristä, vuorovesirannoilta merten syvyyksiin. Ne elävät myös Kaspianmeressä ja sen jokisuissa lähes makeassa vedessä. Itämeren pohjoisosassa Suomen aluevesien tuntumassa on alun perin elänyt vain yksi laji, *[[Diastylis rathkei]]*. 

Hiljattain Itämereen on levinnyt Japanin ja Korean suunnalta peräisin oleva japaninkuuppaäyriäinen *Nippoleucon hinumensis*, todennäköisesti laivojen painovesilastien mukana. Suomessa sitä on tavattu vuodesta 2021 alkaen.

Kuuppaäyriäiset elävät yleensä kaivautuneena muta- tai hiekkapohjaan muutaman sentin syvyyteen ja syövät pieneliöstöä ja hajoavaa ainesta. Jotkin lajit liikkuvat öisin myös uiden.

Cumacea-lahko kuuluu Peracarida-ylälahkoon, jolle on tyypillistä suora yksilönkehitys. Poikaset kehittyvät aikuisen kaltaisiksi äyriäisiksi naaraan marsupiossa, hautomataskussa. Sukupuolet eroavat muutenkin toisistaan. 

Kuuppaäyriäisiä tunnetaan fossiiliaineistoista varhaiselta kivihiilikaudelta (yli 300 miljoonaa vuotta sitten). Nykylajit luokitellaan kahdeksaan heimoon.

## Lähteet
Watling, L.; Gerken, S. (2025). World Cumacea Database. doi:10.14284/354
### Viitteet
Elämä pelissä

**Elämä pelissä** (*The Blind Side*) vuonna 2009 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen urheiludraamaelokuva. Sen on ohjannut ja käsikirjoittanut John Lee Hancock. Elokuva perustuu Michael Lewisin romaaniin *The Blind Side: Evolution of a Game* vuodelta 2006.

Sandra Bullock palkittiin roolistaan parhaan naispääosan Oscarilla.

## Näyttelijät

## Katso myös
* Michael Oher

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ray McKinnon interview at *The Oregon Herald*
* The Blind Side History vs. Hollywood at Chasing the Frog
* The Blind Side at The Fan Carpet
* Sandra Bullock Interview at UGR
Hassan Blasim

**Hassan Blasim** (s. 1973 Bagdad, Irak) on irakilaistaustainen suomalainen, arabiaksi kirjoittava kirjailija, näytelmäkirjailija ja elokuvaohjaaja.

## Taustaa
Blasim valmistui Irakissa elokuvaohjaajaksi. Hän teki vuonna 1998 Pohjois-Irakin kurdialueella elokuvaa *Wounded Camera* alueen oloista, ja yhdeksän veljensä suojelemiseksi hän joutui työskentelemään salanimellä Ouazad Osman. Suomessa hän on käsikirjoittanut ja ohjannut neljä lyhytelokuvaa Yleisradiolle.

Blasim muutti Suomeen 2004 jouduttuaan ohjaustensa vuoksi vaikeuksiin Irakissa. Hän on šiialaistaustainen ateisti.

## Kirjailijanura

Blasim kirjoittaa arabiaksi. Hänen novellikokoelmansa *Irakin Purkkajeesus* voitti brittiläisen *[[The Independent]]* -lehden arvostetun kirjallisuuspalkinnon vuonna 2014. Blasimin aiempi novellikokoelma *Vapaudenaukion mielipuoli* tavoitteli samaa palkintoa vuonna 2010. Joiltakin osin omiin kokemuksiinsa perustuvissa novelleissaan hän tuo esille sen, kuinka pitkälle historiaan nyky-Irakin ongelmien juuret ulottuvat.

Blasimin kirja *The Iraqi Christ* (arabiasta englanniksi kääntänyt Jonathan Wright) sai Englannin Pen-klubin Writers in Translation -palkinnon 2012. Teoksen on julkaissut Comma Press.

Blasim sai heinäkuussa 2014 Britannian PEN-järjestön stipendin toimittamastaan novellikokoelmasta *Iraq + 100*.

Blasimin esikoisnäytelmä *Digihattupeli* (*DigitalHatsGame*) sai ensi-iltansa Tampereen Teatteri Telakassa 16. maaliskuuta 2016.

## Filmografia
**The Wounded Camera*
**Uneton*, 2006
**Luottamuksen arvoinen*, 2007
**Elämä nopea kuin nauru*, 2007
**Juuret*, 2008

## Teoksia
### Kaunokirjallisuutta
**The Shia’s Poisoned Child*, 2008 (novellikokoelma)
**Majnūn sāḥat al-ḥurriyya* (novellikokoelma)
***Vapaudenaukion mielipuoli*. Arabiasta suomentanut Sampsa Peltonen. WSOY, 2012. 
* *Al Masih al-iraqi* (novellikokoelma), (English Pen -klubin käännöskirjapalkinto 2012).
***Irakin Purkkajeesus*. Arabiasta suomentanut Sampsa Peltonen. WSOY, 2013.  
* *[[Allah99]]* (*Allah99* إيميالت مترجم إيميل سيوران ٩٩ هللا) (romaani). Suomentanut Sampsa Peltonen. WSOY, 2019. 
* 

### Näytelmiä
**Digihattupeli* (*#DigitalHatsGame*). Englannista suomentanut Sampsa Peltonen ja Jonathan Wright), 2016.

### Muuta
**Diving into Existing*, 2007 (kirjeenvaihtoa ja päiväkirjoja)
**Wounded Camera*, 2007 (kirjoituksia elokuvasta)

### Toimitteita
**Iraq + 100* (novellikokoelma)

## Palkintoja ja tunnustuksia
* Suomi-palkinto 2015
* Publishers Weekly’s Best Books of 2014 teoksesta *The Corpse Exhibition*
* Independent Foreign Fiction Prize 2014 teoksesta *Irakin Purkkajeesus*
* Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 2013 teoksesta *Vapaudenaukion mielipuoli*
* Writers in Translation (English PEN) 2012 teoksesta teoksesta *Vapaudenaukion mielipuoli*
;Ehdokkuuksia
* Independent Foreign Fiction Prize 2010, pitkä lista, *Vapaudenaukion mielipuoli*
* Frank O’Connorin novellipalkinto 2010, pitkä lista, *Vapaudenaukion mielipuoli*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hassam Blasimin blogi.
* Marianne Bracen kirjakatsaus ''The Independentissä''.
MTR Music

**MTR Music** on suomalainen äänitteiden kustantaja, joka on julkaissut Matin ja Tepon äänitteitä.

## Lähteet
*MTR Music kauppalehden rekisterissä
Aito tunne

**Aito tunne** on suomalaisen laulajaduon Matin ja Tepon albumi vuodelta 1989, joka tehtiin uuden MTR Music levy-yhtiön suojissa. Albumi on myynyt platinalevyn oikeuttavan määrän.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Tuhat ja yksi yötä (elokuva)

**Tuhat ja yksi yötä** () on Pier Paolo Pasolinin ohjaama ranskalais-italialainen eroottinen draamaelokuva vuodelta 1974. Siinä on kymmenen tarinaa *[[Tuhat ja yksi yötä]]* -tarinakokoelmasta. 

*Tuhat ja yksi yötä* on Pasolinin ”elämän trilogian” päätösosa, jota olivat edeltäneet *Decamerone* (Decameronen tarinoiden pohjalta, 1971) ja *Canterburyn tarinoita* (Canterburyn tarinoita -teoksen pohjalta, 1972). Tommi Aition mukaan niissä on aidosti hilpeää riehakkuutta ja valtoimenaan ryöpsähtelevää eroottisuutta.  

*Tuhat ja yksi yötä* jäi Pasolinin toiseksi viimeksi elokuvaksi. Sitä seurasi vielä *[[Sodoman 120 päivää (elokuva)|Sodoman 120 päivää]]*, joka väkivaltaisuudessaan ja sadismissaan on räikeä vastakohta elämän trilogian elokuville.

## Rooleissa

## Palkinnot
*Tuhat ja yksi yötä* sai 1974 Cannesin elokuvajuhlilla tuomariston *[[Grand Prix (palkinto)|Grand Prix]]* -palkinnon (Grand Prix Spécial du Jury).

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Tuhat ja yksi yötä (täsmennyssivu)

**Tuhat ja yksi yötä** voi viitata esimerkiksi seuraaviin:

* *[[Tuhat ja yksi yötä]]*, arabialainen tarinakokoelma
** *[[Tuhat ja yksi yötä (2010)|Tuhat ja yksi yötä]]*, Jaakko Hämeen-Anttilan käännöskirja vuodelta 2010
* *[[Tuhat ja yksi yötä (elokuva)|Tuhat ja yksi yötä]]*, Pier Paolo Pasolinin elokuva vuodelta 1974
Lypsy

**Lypsy** on maidon kokoamista poikasia synnyttäneen nisäkkään maitorauhasista, joita eläimillä kutsutaan utareiksi. Lypsää voidaan esimerkiksi lehmiä, lampaita ja vuohia. Lypsäminen tehdään perinteisesti käsin tai nykyisin varsinkin lehmiltä lypsykonetta tai lypsyrobottia käyttäen. Lypsyrobottia käytettäessä lehmä hakeutuu lypsettäväksi, kun se tuntee tarvetta siihen. Maito kerätään esimerkiksi Suomessa lähes poikkeuksetta tilatankkeihin meijeriin toimitettavaksi. 

Lypsäminen ja oikea ravinto lisäävät maidontuotantoa, joten lypsy voi olla ympärivuotistakin. Käsinlypsyssä on käytettävä suurta puhtautta ja taitoa. Lypsytapa vaikuttaa jossain määrin myös maidon rasvaisuuteen. Aamuisin maidon vesipitoisuus on säännönmukaisesti iltamaitoa korkeampi. Tunnetaan venytys- ja puristuslypsy, joista jälkimmäinen sopii lehmälle paremmin. Lypsy voidaan suorittaa kahdesti tai joskus kolmestikin vuorokaudessa. Tehokkaat lypsäjät voivat lypsää jopa kymmenenkin lehmää tunnissa. Lypsämättä jättäminen on eläimelle kivuliasta ja se aiheuttaa umpeenmenon eli maidontulon loppumisen. 

Lypsytyön ergonomiaan tarvitaan kunnon varusteet. Lypsyjakkaran suositeltuna korkeutena on pidetty 22 cm tai jopa matalampaa, mutta jos utareet ovat kovin matalalla, ei sekään riitä. Agronomi, ylilehtori Laina Vehasen mukaan nämä ovat tapauksia, joissa olisi lypsyastiana parempi käyttää paistinpannua kuin ämpäriä. Käytössä on myös vyötäisille sidottavia yksijalkaisia malleja. Erilaisia nännivoiteita on käytetty, mutta näihin lisättyjä apuaineita kuten tervaa, kreoliinia tai karbolihappoa ei pidä käyttää, koska ne antavat maitoon sivumakua. Lypsyvoide ei ole välttämättömyys, mutta lähinnä ahavoituneisiin ja kovettuneisiin tai varsinkin kipeytyneisiin nänneihin voi rasvaa laittaa. Utaretulehdusta on vältettävä lypsytyössä, ja nännin pesu keitetyllä vedellä käsitetyllä pyyhkeellä eli lypsyliinalla on tarpeen ennen lypsyä. Lypsettäessä ei ole aiheellista pitää kovaa meteliä, mutta lehmiä voi rauhoittaa, jos niille puhuu tai laulaa.  

Konelypsy on ollut käytössä lypsytyön helpottamiseksi jo ainakin 1920-luvulta, mutta loppulypsy käsin on yleensä tarpeen. Yksinkertainen lypsykone ei osaa erotella eri lehmien käsittelyä siten kuin käsityön tekijä. Lypsykoneessa toiminta perustuu paineen vaihteluihin neljässä utareisiin asetetussa imukupissa ja kumiletkuissa, ja maito kootaan lypsyasemalla keskitetysti putkilla tankkiin. Lypsykoneen käyttövoimana on alusta alkaen ollut pääosin sähkö. Myös konelypsy vaatii ehdotonta hygieniaa.

## Katso myös
*Ruutulypsy

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Janvier

**Janvier** (käytetään myös nimiä **Janvier South** ja **Chard**) on Bohn Lake järven rannalla sijaitseva 194 asukkaan (2008) pikkukylä Kanadassa, Albertan provinssissa, Wood Buffalon kunnassa.

Kylä sijaitsee noin 120 kilometriä etelään Fort McMurraystä, Highway 881 maantien varrella. Kylän pohjoispuolella sijaitsevaa First Nations intiaanireservaattia lukuun ottamatta Janvier sijaitsee kaukana muista asutuskeskuksista metsäisellä alueella.

## Lähteet
Inna Latiševa

**Inna Latiševa** (s. 1955, Baku) on suomenvenäläinen yritysjohtaja, joka on herättänyt huomiota Suomen yhteiskuntaa arvostelevalla kirjallaan. Kirjassaan *Ryssänä Suomessa* Latiševa syyttää suomalaisia russofobiasta.

Latiševa muutti Suomeen Leningradista vuonna 1989 ja työskenteli muun muassa vientijohtajana ja toimitusjohtajana. Leningradissa Latiševa työskenteli Inturistin matkaoppaana. Nykyään hän asuu Barcelonassa.

## Teokset
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  – Inna Latiševan haastattelu MTV3-kanavalla
*  – Arto Nyberg haastattelee Latiševaa YLE TV1:ssä
Kuputeurikka

**Kuputeurikka** (*Teucrium brevifolium*) on huulikukkaiskasveihin kuuluva ikivihreä pieni pensas, jota tavataan Egeanmeren eteläosassa kuivilla paikoilla meren läheisyydessä. Sen lehdet ovat sinivihreät. Kasvi kukkii joulukuusta maaliskuuhun. Kukkien halkaisija on noin sentin ja väri vaihtelee valkeasta violetinpunaiseen.

Kasvia tavataan Kreikassa, Turkin Anatoliassa, Libyassa ja Egyptissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Valokuva Stridvall
Ahvenkosken kartano

**Ahvenkosken kartano** on kartano Pyhtäällä Kymenlaakson maakunnassa. Kartano on alkujaan rakennettu jo 1500-luvulla, mutta sen vanha päärakennus tuhoutui tulipalossa vuonna 1859. Nykyisen Ahvenkosken kartanon päärakennuksen rakennutti kenraalimajuri Johan Henrik Clayhills vuosien 1892–1895 aikana ja sitä korjattiin nykyisen kaltaiseksi vuonna 1911. Kartano on ympäristöineen suojeltu kulttuurihistoriallisesti arvokkaana rakennuksena vuonna 1981 säädetyn lain perusteella.

Kartanoon johtaa tammikuja Suurelta rantatieltä ja Kymijoki virtaa lähistöllä. Kartanon päärakennus on harvoja 1800–1900-lukujen vaihteen arkkitehtuurilla tehdyistä kartanorakennuksista. Se on torneineen ja avokuisteineen huvilamainen. Piirustukset teki Carl C:son Armfelt. Myös harmaakiviset viljamakasiini ja entinen talli lienevät Armfeltin suunnittelemat. Puutarha on Paul Olssonin suunnittelema. 

## Lähteet
Syreenitulppaani

**Syreenitulppaani** eli **kreetantulppaani** (*Tulipa saxatilis*) on Kreikassa, Kreetalla ja Lounais-Turkissa villinä elävä tulppaanilaji. Aiemmin kaksi erillistä tulppaanilajia, kreetantulppaani (*T. saxatilis*) ja syreenitulppaani (*T. bakeri*) on yhdistetty yhdeksi lajiksi.

Laji kasvaa kivikkoisilla alueilla. Sen kukat ovat tyvestä keltaiset, muuten violetinpunaiset.

## Lähteet
Hurmio (yhtye)

**Hurmio** (myöhemmin **The Hurmio**) on vuonna 1991 perustettu rautalankamusiikkiyhtye. 

## Historia
Yhtyeen alku juontaa vuoteen 1975 kun yhtye perustettiin nimellä Matchbox. Vuonna 1991 kaikki vanhan Matchboxin jäsenet olivat saapuneet takaisin kotiseudulle Ulvilaan ja Poriin ja yhtye aloitti toimintansa uudelleen. Nimeksi valittiin 'Rautakitaralankayhtye Hurmio' ja tyyliksi suomeksi esitetty tanssi- ja instrumentaalimusiikki rock-asenteella. Agents oli avannut mahdollisuuksia rautalankayhtyeille joten tyylisuunnan valinta oli luonnollinen. Hurmion esiintyi ensimmäisen kerran loppuvuodesta 1991.  Vuosina 1991 - 1996 yhtye esiintyi 30 - 50 kertaa vuodessa. Erilaisten omaäänitteiden innoittamana ensimmäinen levy äänitettiin loppuvuodesta 1996 ja julkaistiin Twang '97 -rautalankatapahtumassa tammikuun lopussa 1997. Twangissa 1998 yhtye julkaisi neljän kappaleen instrumentaali CD:n 'Moontan' TwangTeam Ecstacyn nimellä. 'Single' julkaistiin 1999, 'Väreilyä' -levy 1999, Instrumentaalilevy 'Instruducing' 2000,  ja EP-CD 'IV' vuonna 2002. Yhtye esiintyi vuosina 2002 - 2004 solistinaan Kim Willman ja nimenä oli tällöin Kim & The Hurmio. Vuonna 2004 yhtye lopetti aktiivikautensa mutta esiintyy edelleen muutaman kerran vuodessa vaihtelevissa kokoonpanoissa.

### Kokoonpanot
1991–1997
*Jussi Anttila, rummut
*Jaakko Anttila, kitara, laulu
*Pasi Törmälä, basso, laulu
*Reijo Koivula, kitara, laulu

1997–1998
*Rami Koivula, rummut
*Kari Heiskari, kitara, koskettimet, laulu
*Pasi Törmälä, basso, laulu
*Reijo Koivula, kitara, laulu

1998–2004
*Rami Koivula, rummut
*Max Laine, kitara, laulu
*Kari Heiskari, basso, laulu
*Jussi Reunamäki, urut
*Reijo Koivula, kitara, laulu

## Diskografia
### Albumit
**Palava Unelma* (1997)
**Moontan* (1998, TwangTeam Ecstacy -nimellä)
### Singlet
**Single* (1999)
**Väreilyä* (1999)
**Instruducing* (2000)
**IV* (2002)
Tähtikudospistiäinen

**Tähtikudospistiäinen** (*Acantholyda posticalis*) on pistiäisiin kuuluva hyönteinen, jonka toukat syövät männynneulasia. 

## Koko ja ulkonäkö
Aikuinen pistiäiskoiras on yleisväriltään mustahko ja sen pää on puoliksi mustan ja puoliksi keltaisen värinen. Naaras on mustan- ja keltaisenkirjava. Aikuinen tähtikudospistiäinen on kooltaan noin 14&nbsp;mm. Lajin toukat ovat ruskeapäisiä ja ruumiin väriltään vihertäviä tai rusehtavia. Toukkien kyljillä on tummempia juovia. Maahan pudottautuneet toukat ovat väriltään keltaoransseja.

## Elinkierto
Aikuinen pistiäinen lentää Suomessa touko-heinäkuussa. Koiraat ovat naaraita useammin lennossa. Naaras laskee 30–50 veneenmuotoista munaa yksitellen männyn neulasille alkukesän aikana. Munat sijaitsevat usein puun latvaosissa ja neulasten kärkipuoliskossa. Toukat kuoriutuvat munista kesä-heinäkuussa ja syövät männynneulasia pääosin heinäkuun ajan. Ne elävät yksittäin kutomansa seittikudoksen sisällä. Tämän jälkeen toukka laskeutuu maahan ja viettää siellä kahdesta neljään vuotta. Toukat koteloituvat keväällä ja lyhyen kotelovaiheen aikana ne kehittyvät täysikasvuisiksi pistiäisiksi.

## Levinneisyys ja elinympäristö

Tähtikudospistiäinen on sukunsa yleisin laji. Sitä tavataan etenkin Keski-Euroopan ja Baltian mäntymetsissä. Suomessa lajilla on ollut tähän mennessä joukkoesiintymä Porin Yyterissä, jossa pistiäisiä on tavattu vuodesta 2006 lähtien ja jossa pystyyn kuollutta männikköä on jouduttu uudistamaan avohakkuin jopa luonnonsuojelualueella. Muualta maasta lajista on vain yksittäisiä havaintoja, vaikka se on levinnyt lähes kaikkialle männyn levinneisyysalueella.

## Torjunta
Tähtikudospistiäisen toukat syövät pahimmassa tapauksessa yksittäisen männyn kaikki neulaset, jolloin puu kuolee. Pistiäisten torjunta on hyvin vaikeaa, sillä laji selviää hengissä muun muassa maaston kulottamisesta. Lajin tuhokausi yhdellä paikalla kestää yleensä 10–20 vuotta ja laajoja tuhoja havaitaan noin kolmen vuoden välein.

Yyterin alueella on kokeiltu sukkulamatojen käyttöä pistiäisen biologiseen torjuntaan. Marraskuussa 2011 raportoitiin torjunnan onnistuneen myös luonnossa lupaavasti.

Tähtikudospistiäisen luonnollisia vihollisia ovat esimerkiksi seuraavat loiset: *[[Exetastes lucifer]]*, *[[Myxexoristops bonsdorffi]]*, *[[Myxexoristops hertingi]]*, *[[Pseudopachystylum gonioides]]* ja *[[Trichogramma dendrolimi]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Tähtikudospistiäinen (''Acantholyda posticalis'')
*Metsämaailma: UPM Metsä Metsiemme pistiäisiä, Tähtikudospistiäinen (''Acantholyda posticalis'')  (pdf)
*UniProt: Taxonomy -  Acantholyda posticalis 
*Insectoid: Taxonomy for Acantholyda posticalis
Jaloleinikki

**Jaloleinikki** (*Ranunculus asiaticus*) on Välimerellä villinä elävä ruohovartinen kasvi, jota kasvatetaan koristekasvina ja leikkokukaksi. Siitä on monen värisiä lajikkeita, joilla on kerratut tai yksinkertaiset kukat.

## Lähteet
Degerön kartano

**Degerön kartano** on kartano Helsingissä Laajasalon kaupunginosassa. Saaren itärannalla Yliskylän osa-alueella sijaitseva kartano perustettiin 1600-luvulla, mutta sen nykyinen päärakennus ja maisemapuisto ovat peräisin 1800-luvulta.

## Historia
Kartanon omisti 1600-luvulla Augustin Svanströmin suku. Kartanon sai avioliiton kautta omistukseensa everstiluutnantti, vapaaherra Lorentz Mellin. Melliniltä kartano siirtyi vuonna 1736 hänen vävylleen luutnantti Otto Armfeltille. Armfeltin leski Sofia Armfelt hallitsi kartanoa vuodet 1742–1751, ja hänen toinen miehensä everstiluutnantti Otto Ludvig Taube vuodet 1752–1774. Perillisten joukosta kartanon lunasti itselleen kapteeni Carl Adam Armfelt, joka omisti kartanon vuoteen 1792. Leskirouva Catarina Armfeltin aikana velkaantunut rälssisäteri jaettiin vuonna 1798 neljään osaan. Holmgårdiksi kutsuttu kantatila joutui sotatuomari Carl Limnellille, Stansvik meni majuri Johan L. Brandtille ja Jollas torppineen laivaston välskäri Johan Engströmille. Leskirouva ja hänen poikansa Otto Adam Armfelt pidättivät itsellään Villingin. Hovioikeuden asessori Carl Limnell myi Holmgårdin vuonna 1807 sotaneuvos Pehr Silfverskiöldille. Vuosina 1810–1819 tilanherrana oli Silfverskiöldin lanko everstiluutnantti Gustaf Gutofsky, joka aateloitiin nimellä von Gutofsky. Hän rakennutti vuonna 1818 nykyisen päärakennuksen, jonka suunnitteli arkkitehti O. Stenius. Sitä laajennettiin 1800-luvun puolivälissä kapeilla siipiosilla.

Von Gutofskyn leskeltä kartano siirtyi vuonna 1820 senaattori Johan Magnus Krookille, joka puolestaan myi kartanon vuoden 1828 tienoilla *midshipman* Fredrik von Christiersonille. Vuonna 1831 kartanon osti von Christiersonilta senaattori Jacob Wilhelm Hisinger. Kirjuri N. A. Rosenbröijer osti Degerö-Holmgårdin Hisingereiltä vuonna 1834. Tampereelle postimestariksi siirtynyt Rosenbröijer myi vuonna 1841 kartanon vuorimestari Fredrik Tengströmille. Tengström puolestaan myi kartanon vuonna 1849 venäläiselle kenraalikuvernöörin apulaiselle Platon Rokassovskille, jonka hallussa se pysyi 1870-luvulle asti. Vuonna 1879 kartanon osti toimittaja Robert Castrén, jonka suku omistaa sen edelleen. Kartanossa harjoitettiin maanviljelyä 1940-luvulle asti. Pääosa kartanon maista, 130 hehtaaria, myytiin vuonna 1958 Helsingin kaupungille.

## Katso myös
*Anna Jönsintyttären suku

## Lähteet
* Degerön kartano Rakennusviraston sivuilla.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Ophrys doerfleri

**Ophrys doerfleri** on orhoihin kuuluva kämmekkälaji. Se löydettiin Kreikalle nykyisin kuuluvalta Gávdoksen saarelta vuonna 1904 ja nimettiin 21 vuotta myöhemmin. Lajia pidettiin välillä *[[Ophrys cretica]]n* synonyymina.

*Ophrys doerfleri* on suojeltu Kreikan presidentin asetuksella.

## Lähteet
Arolan kartano

**Arolan kartano** on kartano Kylmäkoskella Akaan kaupungissa Pirkanmaan maakunnassa. Arolan kartanon päärakennus on rakennettu eri vaiheissa 1700-luvun jälkipuoliskolla. Maapinta-ala 566,28 ha.

Vuonna 1945 Pirkko ja Atte Arola perustivat kartanoon kutomon, josta tuli vuoteen 1990 asti toiminut neulevaatevalmistaja Arola Oy.

## Lähteet

* nba.fi
* Kiinteistötietojärjestelmä
Ruskoniskasirkku

**Ruskoniskasirkku** (*Arremon brunneinucha*) on Keski- ja Etelä-Amerikassa tavattava sirkkuleihin kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan ruskoniskasirkku on noin 19&nbsp;cm. Selästään ja siivistään ruskoniskasirkku on väriltään oliivinvihreä. Päälaki on kastanjanruskea. Silmänympärystät ja otsa on musta ja otsassa on kolme valkoista täplää. Kurkku on valkoinen ja alareunassa on kapea musta viiru. Vatsa on väriltään harmaa. Nuorten lintujen pää on tumman ruskea ja selkä oliivinruskea. Vatsassa on keltaista viirutusta.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Ruskoniskasirkun elinalue ulottuu Keski-Amerikassa Meksikon eteläosista Panaman ja Etelä-Amerikassa Venezuelasta Perun eteläosiin. Linnun elinympäristöä ovat kosteiden metsien aluskasvillisuus. Lajin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 800&ndash;3&nbsp;000 metrin korkeudella merenpinnasta.

## Elintavat
Ruskoniskasirkut elävät yleensä pareittain eivätkä muodosta parvia. Laji syö pääasiassa hyönteisiä ja voi seurata sotilasmuurahaisten laumoja, jotka ajavat muut hyönteiset pois tieltään. Tällöin muurahaisia pakenevat hyönteiset ovat helppoja saaliita.

Ruskoniskasirkun pesimäkausi kestää maaliskuulta elokuulle. Kuppimainen pesä sijaitsee pensaikon suojissa. Naaras munii yhdestä kahteen vaaleansinistä munaa.

## Lähteet
Blythe (nukke)

**Blythe** on japanilainen nukke. Blythejä on kolmea eri kokoa: 28-senttinen "Neo Blythe", 15-senttinen "Middie Blythe" ja pienin alle 10-senttinen "Petite Blythe". Neo Blythen ominaisuuksiin kuuluu nuken pään takana oleva naru, jota vetämällä nuken silmät vaihtavat väriä. Blythen pää suunniteltiin alun perin isoksi, jotta nuken silmämekanismi mahtuisi nuken pään sisään.

Blythe oli alun perin kehitelty lasten leluksi, mutta se vedettiin pois markkinoilta kehnon myynnin takia. Myöhemmin Blythejen myynti aloitettiin uudelleen, mutta tällä kertaa niiden kohderyhmänä olivat aikuiset keräilijät.

## Katso myös
* Pallonivelnukke
* Pullip

## Lähteet
* http://www.mollamania.net
Artemisia herba-alba

**Artemisia herba-alba** on koiruohon sukuinen kasvi, jota tavataan kuivilla alueilla Välimeren seudulla ja Pohjois-Afrikan rannikolla. Se kasvaa 20–40&nbsp;cm korkeaksi. Sillä on harmahtavat lehdet. Se kukkii syyskuun ja joulukuun välisenä aikana. Kasvi on aromaattinen, ja sitä on käytetty rohdoksena monenlaisiin vaivoihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ITIS: ''Artemisia herba-alba'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Artemisia herba-alba'' 
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: ''Artemisia herba-alba''
Rattikelkkailu olympialaisissa

**[[Rattikelkkailu]]** on ollut talviolympialaisten ohjelmassa ensimmäisistä talviolympialaisista, vuodesta  1924 lähtien. Se on ollut kilpailuohjelmassa kaikissa talviolympialaisissa lukuun ottamatta vuoden 1960 talviolympialaisia. Vuoden 1924 talviolympialaisissa kilpailtiin ainoastaan neljän miehen kelkoissa. Vuonna 1932 mukaan tuli myös kahden miehen kelkat. Naisten rattikelkkailu tuli olympiaohjelmaan vuonna 2002.

## Tapahtumataulukko

Talviolympialaisissa 1928 neljän miehen kelkat korvattiin viiden miehen kelkoilla

## Mitalitaulukko

## Lähteet
Peter London

**Peter London** (oik. **Peter Lunden**, s. 28. syyskuuta 1982 Ruotsi) on ruotsalainen basisti, tunnetuin ruotsalaisesta sleaze/glam metal -yhtyeestä Crashdïetista. Hänellä on myös hänen oma yhden miehen yhtye Alter Egon. Alter Egonissa London soittaa kaikki instrumentit itse ja hän laulaa ruotsiksi. Kappaleet ovat enimmäkseen hänestä itsestään ja seksuaalista vapaudesta. London meni naimisiin 25. kesäkuuta 2010 ruotsalaisen mallin ja entisen Miss Ruotsi -tittelin haltijan Isabel Lestapier Winqvistin kanssa. He erosivat maaliskuussa 2012.

## Lähteet
Skeleton olympialaisissa

**[[Skeleton]]** eli mahakelkkailu, on ollut talviolympialaisten kilpailuohjelmassa yhtäjaksoisesti vuoden 2002 talviolympialaisista lähtien. Aiemmin se oli olympiaohjelmassa ensimmäisen kerran vuoden 1928 talviolympialaisissa ja toisen kerran vuonna 1948. Tämän jälkeen skeleton oli poistettuna olympiaohjelmasta aina talviolympialaisiin 2002 asti, jolloin ohjelmaan otettiin myös naisten kilpailu. Skeletonin menestynein maa olympialaisissa on Yhdysvallat.

## Tapahtumat

## Mitalitaulukko

## Lähteet
Levyvarvasgekko

**Levyvarvasgekko** eli **kotigekko** (*Hemidactylus turcicus*) on gekkojen heimoon kuuluva kiipeilevä liskolaji. Se on kotoisin Välimeren rannikolta ja Lähi-idästä. Levyvarvasgekko on levinnyt vieraslajina Yhdysvaltoihin 1950-luvulla. Se kasvaa 10–13 senttiä pitkäksi, josta noin puolet on hännän osuutta. Se on vaaleana valkoinen tai läpikuultavan vaaleanpunainen, tummana harmaanruskea. Laji on aktiivinen öisin ja hämärän aikaan, ja elää usein ihmisasutusten liepeillä, missä se saalistaa pienikokoisia selkärangattomia.
 
## Lähteet
Labyrinttitaistelu

**Labyrinttitaistelu** () on Rick Riordanin kirjoittama neljäs *Percy Jackson* -sarjaan kuuluva fantasiaromaani. Kirja julkaistiin vuonna 2008. Suomeksi kirja on julkaistu Otavan kustantamana ja Ilkka Rekiaron kääntämänä vuonna 2010.

## Juoni
Percyn tutustuessa uuteen kouluunsa hän huomaa aiemmassa kirjassa tapaamansa Rachel Daren ja heidän kimppuunsa hyökkää empuusoja. Percy menee Puoliveristen leirille, jossa hänelle selviää, että Groverilla on ongelmia Sarvipäiden Vanhinten Neuvoston kanssa, koska hän ei ole löytänyt Pania. Percy ja Annabeth löytävät Labyrintin sisäänkäynnin heidän tehdessä uuden miekkailuopettaja Quintuksen harjoituksia. Annabeth valitaan johtamaan etsintäretkeä Labyrinttiin etsimään Daidalosta ja estämään häntä antamasta Adrianen lankaa Lukelle. Annabeth valitsee mukaansa Percyn, Groverin ja Tysonin. Percy alkaa nähdä unia Nicosta ja hänelle selviää, että tämä aikoo herättää kuolleista siskonsa Biancan. Labyrintissä he kohtaavat Briareksen, Sfinksin ja Januksen ennen kuin he saapuvat Geryonin maatilaalle ja tapaavat Nicon.
He tapaavat myös Hefaistoksen, joka käskee heidän mennä lempipajalleen Mount Saint Helensille, jossa on tunkeilijoita. Labyrinttiin lähdettyään he jakautuvat - Percy ja Annabeth menevät Saint Helensille ja Grover ja Tyson lähtevät etsimään Pania.

Annabeth ja Percy löytävät Labyrintin kautta Mount Saint Helensille, josta he löytävät telekhinejä. Percy käskee Annabethin pelastautua ja jää itse ansaan. Percy on hyvin lähellä kuolla, mutta saa aikaan maanjäristyksen ja lentää Ogygialle, Kalypson saarelle.

Leiriläiset luulevat, että Percy kuoli. Hän tulee leirille, kun amfiteatterilla poltetaan hänen kääriliinaansa. Percy ja Annabeth lähtevät Manhattanille etsimään Rachelia, joka näkee Sumun läpi. He löytävät Luken ja Percy joutuu taistelemaan henkensä edestä vapauttaakseen ystävänsä. He löytävät Daidaloksen pajan, jossa heidän miekkailuopettajansa Quintus paljastuu Daidalokseksi, joka on huijannut kuolemaa tekemällä itselleen robottikehoja. He pakenevat ja Percy kohtaa Kronoksen, joka on herännyt ja sulautunut Luken ruumiiseen. Nico pelastaa Percyn ja paljastaa samalla titaaneille olevansa Haadeksen poika. 

Puoliveristen leiriin hyökätään heidän juuri päästessä sinne. Leiriläiset taistelevat vastaan ja voittavat, kun Grover aiheuttaa Paniikin ja Daidalos uhraa itsensä, jolloin labyrinnti sortuu ollessaan yhteydessä tämän elinvoimaan. Kheiron loukkaantuu lievästi ja muutama kuolee.

Percy lähtee leirin loputtua kotiinsa. Poseidon tulee käymään Percyn syntymäpäivillä ja Percy kertoo hänelle tarinansa ja merenjumala antaa tälle hietadollarin. Kirja loppuu siihen, kun Nico di Angelo saapuu Percyn luo uskoen tietävänsä mikä voi auttaa heitä Kronoksen voittamisessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Risingshadow.fi
Vihantasalmen silta

**Vihantasalmen silta** on Vihantasalmella Mäntyharjun kunnassa sijaitseva riippuansassilta, joka ylittää Lahnaveden. Sillan yli kulkee valtatie 5. Silta on pääosin puurakenteinen. Se valmistui vuonna 1999 ja avattiin liikenteelle 3. marraskuuta 1999. Vihantasalmen silta sai vuoden 2000 puurakennepalkinnon.

## Tekniset tiedot
Sillan pituus on 168 metriä, ajoradan leveys 11 metriä, jalankulun ja pyöräilyn väylän leveys 3 metriä, korkeus 31 metriä ja alituskorkeus 4 metriä. Sillan pituus muodostuu viidestä tukivälistä, joiden pituudet ovat 21, 42, 42, 42 ja 21 metriä. Silta on maailman pisin valtatiekäytössä oleva puurakennesilta. Kolmen keskimmäisen välin tukikaaret ovat liimapuupalkista valmistettuja, lisäksi rakenteissa on betonia ja terästä. Sillan rakennuskustannukset olivat noin 33 miljoonaa markkaa vuonna 1999.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paavalniemi

**Paavalniemi** on iso niemi Kemijoessa ja samanniminen asutuspaikka Rovaniemellä. Se sijaitsee noin 6 kilometrin päässä keskustasta Kemijoen itäpuolentien varrella. Paavalniemellä on peruskoulun ala-aste ja tien loppupäässä sijaitsee seurakunnan leirikeskus, Paaniemen maja.

Paavalniemi oli ennen vuotta 2006 Rovaniemen maalaiskuntaa.
Yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2009

Vuoden **[[2009]] [[yleisurheilun alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut]]** käytiin 8.–12. heinäkuuta Etelä-Tirolissa, Italiassa.

## Mitalistit
### Pojat

### Tytöt

## Lähteet
* http://www.iaaf.org/results/iaaf-world-youth-championships/2009/6th-iaaf-world-youth-championships-4141
Antonio Álvarez Giráldez

**Antonio Álvarez Giráldez** (s. 10. huhtikuuta 1955 Marchena, Sevillan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Viimeksi hän on toiminut Sevillan päävalmentajana.

## Ura pelaajana

Álvarez pelasi valtaosan urastaan Sevillassa. Hän aloitti reservijoukkue Sevilla Atléticossa vuonna 1973 ja nousi edustusjoukkueeseen vuonna 1975. Hän pelasi joukkueessa 13 kautta ja lähes 300 Espanjan korkeimman sarjatason Primera Divisiónin ottelua. Hän siirtyi Málagaan vuonna 1988 ja lopetti pelaajauransa 40-vuotiaana Granadan joukkueessa vuonna 1995.

## Ura valmentajana

Valmentajana Álvarez toimi Joaquín Caparrósin, Juande Ramosin ja Manolo Jiménezin apuvalmentajana Sevillassa vuosina 2000–2008 kunnes siirtyi muihin tehtäviin seuran urheilutoimenjohdossa. Ramosin apulaisena hän oli voittamassa muun muassa kahta UEFA-cupia ja yhtä Espanjan cupia. Kun Jiménez sai maaliskuussa 2010 potkut, nousi Álvarez seuran päävalmentajaksi loppukauden mittaisella sopimuksella. Hänen johdollaan Sevilla sijoittui lopulta La Ligassa neljänneksi ja kruunasi kautensa Copa del Reyn voittoon. Finaalissa Álvarezin suojatit kaatoivat Atlético Madridin 2–0. Kauden jälkeen Álvarez allekirjoitti seuran kanssa vuoden jatkosopimuksen.

Kausi 2010–2011 alkoi Sevillan osalta kuitenkin hyvin heikosti, sen pudottua muun muassa Mestarien liigan karsintakierroksella portugalilaiselle Sporting Bragalle. Sarjan neljällä ensimmäisellä kierroksella joukkue saavutti kahdeksan pistettä, mutta vain kaksi niistä kotikentällä. Lopulta 26. syyskuuta 2010 pelattu viidennen kierroksen ottelu Hérculesia vastaan jäi Álvarezin valmentajapestin viimeiseksi, Sevillan hävittyä 0–2-numeroin. Hänen potkuistaan ilmoitettiin hieman ottelun jälkeen, ja hänet korvaa tehtävässä Gregorio Manzano.

## Meriitit valmentajana

* Copa del Rey: 2010

## Lähteet
Sin Moo Hapkido

**Sin Moo Hapkido** (suomennettuna "Taivaallinen taistelutaito") on korealainen itsepuolustusmenetelmä, joka yhdistää aikijutsun, erilaisten kungfutyylien ja judon pehmeyden aggressiivisiin korealaisiin potkutekniikoihin. Monipuolisuudessaan se kattaa lyönnit, potkut, torjunnat, vapautumiset eri puolilta kehoa, asetekniikat sekä monia muita itsepuolustusmenetelmiä. Pohjoismaalainen variaatio Sin Moo Hapkidosta sisältää näiden lisäksi myös ns. "nyrkkeilylyönnit".

Muodollisia asentoja Sin Moo Hapkido ei tunne, eikä se myöskään sisällä liikesarjoja. Perusajatuksena lajissa on se, että taistelut eivät etene ennalta harjoitetun kaavan mukaan, vaan ne vaativat nopeita reaktioita ja opitun soveltamista syntyneeseen tilanteeseen. Voima ei ole määräävä tekijä Sin Moo Hapkidon tekniikoissa. Tekniikat tehdään rennon räjähtävästi, veden periaatteen mukaisesti. Sin Moo Hapkidon tekniikat on tarkoitettu päällekarkaustilanteisiin kadulla. Sin Moo Hapkido on suoraviivainen, mutkaton ja tehokas tyyli.

Sin Moo Hapkidon osa-alueita

* Lyönnit, potkut ja torjunnat
* Heitot, kaadot ja pyyhkäisyt
* Käsi- ja jalkalukot
* Hallinta- ja kuljetusotteet
* Kuristukset ja sidonnat
* Otteleminen maassa ja pystyssä
* Hermopistetaistelu
* Asetekniikat (pitkä keppi, kävelykeppi, lyhyt keppi, naru, puukko, miekka, heittoveitsi)
* Hengitystekniikat, meditaatio
* Akupunktio ja hermoratahieronta
* Itämainen ensiapu
* Murskaukset

Vyöarvot

Kuten monissa itämaisissa kamppailulajeissa, myös Hapkidossa vyön väri kuvastaa harrastajan tasoa. Saavuttaakseen seuraavan vyöarvon on oppilaan taitotason luonnollisesti oltava vyön värin edellyttämällä tasolla. Myös edellisestä vyökokeesta on täytynyt kulua riittävästi aikaa. Oppilasarvoissa "Ylempi vyö" tarkoittaa vyöhön kiinnitettävää "natsaa", jolloin oppilasta voidaan pitää kokelaana seuraavaan värivyöhön.

Oppilasarvot
* 9. GUP | Valkoinen vyö
* 8. GUP | Keltainen vyö
* 7. GUP | Vihreä vyö
* 6. GUP | Ylempi vihreä vyö
* 5. GUP | Sininen vyö
* 4. GUP | Ylempi sininen vyö
* 3. GUP | Punainen vyö
* 2. GUP | Ylempi punainen vyö
* 1. GUP | Ruskea vyö

Valkoisesta vyöstä 1. DAN mustaan vyöhön mimini suoritusaika aktiivisella harjoittelulla on 6 vuotta. Kaikkiin mustan vyön kokeisiin kutsutaan henkilökohtaisesti.

Opettaja- ja mestariasteet
* 1.-5. DAN | Opettaja-asteet
* 6.-8. DAN | Mestariasteet
* 9. DAN    | Suurmestari
* 10. DAN   | Lajin päämies
RMS Oceanic

*RMS Oceanic* on ollut kolmen White Star Linen aluksen nimenä.
*Oceanic laskettu vesille 1870
*Oceanic laskettu vesille 1899
**[[RMS Oceanic (1928)|Oceanic]]*, köli laskettu 1928, työt keskeytettiin seuraavana vuonna, tilaus peruutettiin 1932
Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut

**Ratapyöräilyn maailmanmestaruuskilpailut** ovat tärkeimmät ratapyöräilyn arvokilpailut yhdessä olympialaisten ratapyöräilyn kanssa. Kilpailut järjestettiin ensimmäisen kerran 1893 ja on pidetty sen jälkeen vuosittain lukuun ottamatta sotavuosia 1915–1919 ja 1940–1945. Järjestäjämaan pyöräilyliitto järjestää kilpailut kansainvälisen pyöräilyliiton valvonnassa.

Chicagossa järjestetyt ensimmäiset MM-kilpailut oli tarkoitettu ainoastaan amatööreille. Vuoden 1895 kisoissa Kööpenhaminassa oli ensimmäisen kerran lajeja myös ammattilaisille. Erillisiä ammattilaisten ja amatöörien MM-titteleitä jaettiin vuoden 1992 kisoihin saakka, jonka jälkeen on kilpailtu kaikille avoimissa luokissa.

MM-kilpailujen ohjelmassa on tällä hetkellä (2022) kaikkiaan 22 lajia. Sekä miesten että naisten lajeina ovat aika-ajo, keirin, henkilökohtainen takaa-ajo, joukkuetakaa-ajo, pisteajo, linja-ajo, eräajo, joukkuesprintti, omnium ja pariajo. Aikanaan on kilpailtu lisäksi muun muassa tandemajossa.

Maailmanmestaruuden voittanut pyöräilijä saa kultamitalin lisäksi sateenkaaripaidan, jota hän on velvoitettu käyttämään kaikissa kyseisen lajin kilpailuissa seuraavan vuoden MM-kilpailuihin saakka.

## Kilpailupaikat
Lähde: Sports123.com

### 1893–1992

### 1993–

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bupleurum gaudianum

**Bupleurum gaudianum** on jänönputkien sukuun kuuluva monivuotinen kasvi.

Kasvi kasvaa 2–7 senttimetriä korkeaksi, ja sen varsi on hoikka. Kasvin kukinta-aika ulottuu huhtikuusta toukokuuhun.

*Bupleurum gaudianum* on kotoperäinen laji Välimeressä sijaitsevilla ja Kreikalle kuuluvilla Kreetan saaren eteläpuolisilla Gávdoksen ja Gavdopoúlan saarilla. Se kasvaa luonnossa phrygana-pensaikon avoimissa laikuissa tai turkinmäntymetsien pohjakerroksessa.

## Lähteet
Vehkajärvi

**Vehkajärvi** voi tarkoittaa seuraavia asioita:
## Kylä
* Vehkajärvi, kylä Jämsässä
* Vehkajärvi, kylä Kuhmalahdella Kangasalla
*Vehkajärven kirkko, kirkko Kuhmalahden Vehkajärvellä

## Järviä
*Vehkajärvi (myös Vehkjärvi), järvi Haminassa
*Vehkajärvi, järvi Juvalla
*Vehkajärvi, järvi Jämsässä
*Vehkajärvi, järvi Karttulassa
*Vehkajärvi, suurehko järvi Kuhmalahdella Pälkäneen ja Padasjoen rajalla
*Vehkajärvi, järvi Kangasalan Kuhmalahdella
*Vehkajärvi, järvi Kuhmoisten Haikupohjalla
*Vehkajärvi, järvi Kuhmoisten Harjunsalmella
*Vehkajärvi, järvi Kuhmoisten Leppäkoskella
*Vehkajärvi, järvi Kuopiossa
*Vehkajärvi, järvi Mikkelin Kalvitsassa
*Vehkajärvi, järvi Mänttä-Vilppulassa
*Vehkajärvi, järvi Mänyharjulla
*Vehkajärvi, järvi Padasjoella
*Vehkajärvi, pieni järvi Noormarkun Harjakankaalla Porissa
*Vehkajärvi, järvi Punkalaitumella Urjalan rajalla
*Vehkajärvi, pieni järvi Puumalassa
*Vehkajärvi, järvi Ruokolahdella Ala-Saimaan alueella
*Vehkajärvi, järvi Ruokolahdella Pihlajaveden-Kokonselän alueella
*Vehkajärvi, pieni järvi Siikaisissa
*Vehkajärvi, järvi Suomenniemellä Savitaipaleen rajalla
*Vehkajärvi, pieni järvi Tampereen Velaatassa
*Vehkajärvi, järvi Vesannolla
*Vehkajärvi, kaksi Virtain Laajanperällä
*Vehkajärvi, kaksi Virtain Rantakulmalla
*Vehkajärvi, järvi Ylöjärven Karjulassa
*Vehkajärvi, järvi Ylöjärven Kurussa
*Vehkajärvi,  kaksi pientä järveä Vetelissä
*Iso Vehkajärvi, järvi Hämeenlinnassa
*Iso Vehkajärvi, järvi Mäntyharjussa
*Iso Vehkajärvi, järvi Virroilla
* Pieni Vehkajärvi, järvi Kuhmoisten Haikupohjassa
* Pieni Vehkajärvi, järvi Mäntyharjussa
* Pieni Vehkajärvi, Naurisniemen erottama osa Ruokolahden läntistä Vehkajärveä
* Matala Vehkajärvi, järvi Luumäellä Vehkajärven kylässä
* Syvä Vehkajärvi, järvi Luumäellä Vehkajärven kylässä
* Musta Vehkajärvi, järvi Heinolan Pääsinniemellä
* Valkea Vehkajärvi, järvi Heinolan Pääsinniemellä
* Vähä Vehkajärvi, järvi Hämeenlinnassa
* Vähä Vehkajärvi, järvi Pertunmaalla
* Ala-Vehkajärvi, järvi Sysmässä
* Ylä-Vehkajärvi, järvi Sysmässä
* Alainen Vehkajärvi, järvi Jyväskylän Heinosniemellä
* Keskinen Vehkajärvi, järvi Jyväskylän Heinosniemellä
* Yläinen Vehkajärvi, järvi Jyväskylän Heinosniemellä
* Alinen Vehkajärvi, järvi Sastamalassa
* Ylinen Vehkajärvi, järvi Sastamalassa
Periploca angustifolia

***Periploca angustifolia*** on Välimeren rannoilla kasvava silkkisarvien sukuun kuuluva kasvi. Sillä on mehevät lehdet ja pienet keltaiset kukat, joissa on viininpunaiset hyvin erottuvat heteet. 

Kreikassa kasvia tavataan ainoastaan pienillä Kreetan eteläpuolisilla Chrysín ja Gávdoksen saarilla. Lisäksi kasvia tavataan Pohjois-Afrikassa, Maltalla, Espanjassa ja Sisiliassa.

## Lähteet
Peräseinäjoen pesäpallostadion

**Peräseinäjoen Pesäpallostadion** on Seinäjoen Peräseinäjoella sijaitseva pesäpallostadion. Stadionia käyttävät Naisten Superpesiksessä pelaava Petojussit sekä miesten maakuntasarjassa pelaava Peräseinäjoen Toive.

## Historia
Peräseinäjoen pesäpallokenttää laajennettiin vuonna 1994 miesten kentän viralliset mitat täyttäväksi ja tarvittaessa kentälle voitiin laajennuksen jälkeen merkitä kaksi lasten kenttää poikkipäin. Vuonna 1996 PeTon pesäpallojaosto teki kunnalle esityksen hiekkatekonurmesta jonka kunnanvaltuusto hyväksyi syksyllä 1996.

## Yleisöennätys
Kentän yleisöennätys syntyi 18. elokuuta 2007 Petojussien jatkosarjan ottelussa Tyrnävän Tempausta vastaan, jolloin ottelua oli seuraamassa 951 katsojaa.

## Galleria

File:Peräseinäjoki stadion1.JPG|Peräseinäjoen pesäpallostadion.
File:Petojussit fera1.JPG|Kuva Petojussien ja Feran välisestä ottelusta.
Tiedosto:Toive.jpg|Peräseinäjoen Toiveen naisten Superpesisottelu.

## Lähteet
*
### Viitteet
Moraea mediterranea

**Moraea mediterranea** (syn. *Gynandriris monophylla*) on Välimeren eteläosassa kasvava ruohovartinen kasvi. Sen ehytlaitaiset lehdet muodostavat ruusukkeen. Siniset kukat puhkeavat maalis-huhtikuussa.

Kasvia tavataan muun muassa Egyptissä ja Libyassa. Euroopan ainoa kasvupaikka on Kreikalle kuuluva pieni Kreetan eteläpuolinen Gávdoksen saari.

## Lähteet
Kuolan ydinvoimalaitos

**Kuolan ydinvoimalaitos** () on Luoteis-Venäjällä Murmanskin alueella Kuolan niemimaan lounaisosassa sijaitseva ydinvoimalaitos.

Voimalaitos sijaitsee Imandrajärven laskureitillä, järven etelärannalla, Poljarnyje Zorin kaupunkipiirikunnan alueella, linnuntietä 10 kilometriä itse kaupungista pohjoiseen. Laitoksessa on neljä 440 megawatin VVER-tyyppistä painevesireaktoria, yhteiseltä nimellisteholtaan 1&nbsp;760 MW. Voimalan omistaa Rosenergoatom.

Laitoksen rakentaminen alkoi vuonna 1969. Rakentamisen yhteydessä syntyi Poljarnyje Zorin asutuskeskus. Ensimmäiset reaktorit otettiin käyttöön vuosina 1973 ja 1974. Kaksi uudempaa, vuosina 1981 ja 1984 valmistunutta reaktoria edustavat turvallisuudeltaan parempaa toista VVER-sukupolvea, ja ovat samaa tyyppiä kuin Loviisan voimalaitoksen reaktorit. Reaktoreita on pidetty ikänsä takia riskialttiina. Kaksi vanhempaa yksikköä oli määrä sulkea 2003 ja 2004. Laitoksia on kuitenkin modernisoitu pohjoismaisella rahoituksella ja ne pysynevät tuotannossa 2030-luvulle asti.

Kuolan ydinvoimalaitos on keskeisin Murmanskin alueelle ja Karjalan tasavallalle sähköä tuottava voimalaitos.

## Tulevaisuuden suunnitelmia

Kuolan ydinvoimalaitos on tarkoitus korvata uusilla VVER-600 -yksiköillä 2030-luvulla. VVER-600 on pienempi versio VVER-1200-reaktorista jonka kaltaisia rakennetaan muun muassa Leningrad II -ydinvoimalaitokseen.


Kuva:RIAN archive 146342 Kola nuclear power plant.jpg|Kuolan ydinvoimalaitos
Kuva:Мурманская обл. Кольская АЭС Сбросной кананал.2008-22.jpg| Voimala.
Kuva:Russai.Atomprom.KolaNPP.MashZal 2.Panorama 2009.jpg|Turbiinihalli
Kuva:Russia.Rosatom.KolaNPP.AO.1 Blok.jpg|Reaktoriyksikkö 1


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuolan ydinvoimalaitos  rosenergoatom.ru 
* Kuolan ydinvoimalaitos  rosenergoatom.ru 
*  
* Luottamuksen ketjureaktio: Säteilyturvakeskus ja ydinturvallisuuden parantaminen entisen Neuvostoliiton alueella 1990–2022. Petri Paju. STUK, Vantaa 2025.
Luettelo Suomen singlelistan ykkösistä vuonna 1961

Tämä on **luettelo Suomen singlelistan ykkösistä 1961**, joka sisältää kärkipaikkaa hallussaan pitäneet singlet vuonna 1961, jolloin singlelistoja koottiin epäsäännöllisesti. Lista ilmestyi kerran kuukaudessa.

Tiedot helmikuusta huhtikuuhun ovat Suosikin kokoamalta listalta. Kesäkuusta 1961 eteenpäin tiedot perustuvat Iskelmä-lehden listaan. Samaan aikaan Suomessa on koottu muitakin levymyyntilistoja, jotka saattavat poiketa näistä listoista käytettyjen mittausmenetelmien ja otosten vuoksi.

## Lista

## Katso myös

* Luettelo musiikkilistoista

## Lähteet
* Lassila, Juha: Mitä Suomi Soittaa? - Hittilistat 1954-87 (Jyväskylän yliopisto: nykykulttuurin tutkimusyksikkö, 1990)
* Suomi soi 4: Suuri suomalainen listakirja (Tammi, 2005; toim. Jake Nyman)