open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Wolfmen

**Wolfmen** on vuonna 1984 perustettu porilainen rock-yhtye. Alun perin Wolfmen oli Psyyke-yhtyeen sivuprojekti, mutta siitä tuli vuonna 1988 jäsentensä pääyhtye.

Wolfmenin musiikkia kuvastaa ehkä parhaiten ilmaisu "punkin saastuttamaa kitararockia", jossa kohtaavat 1970-luvun alun ihanteet kuten Slade ja saman vuosikymmenen lopun Sex Pistols, Ramones ja The Clash. Tästä huolimatta Wolfmen kuulostaa kuitenkin täysin omanlaiseltaan rock-musiikilta, jota on vaikea
rajata mihinkään määrättyyn genreen. Wolfmen on perustettu alun perin jo vuonna 1984 ja sai nimensä The Vibrators -yhtyeen "Wolfman Howl" -kappaleestä. Yhtye julkaisi ensimmäiset kappaleensa "Vamp/Machine Gun Jesus" 7" -split-EP:llä 1988, jota seurasi omakustannesingle "Zombie Hop/A Hectic Mission" 1990. Singlen A-puoli päätyi arvostetun yhdysvaltalaisen kitararock-fanzine *Noise for Heroesin* kokoelma-CD:lle ja keräsi kosolti radiosoittoa.

Vuonna 1991 tuli ulos ensimmäinen Hiljaiset Levyt -julkaisu, 7"-single "I'm Insane/ Lost". Wolfmen on julkaissut neljä Hiljaisten Levyjen kustantamaa albumia. *The Shadow War* (1992), sai neljä K:ta *[[Kerrang!|Kerrang!:lta]]* ja täydet viisi tähteä tanskalaisesta Moshablesta. Kakkosalbumi *Brutal* julkaistiin vuonna 1994, jonka jälkeen yhtye vieraili soittamassa muun muassa Saksassa. *Urban Voodoo* (1998) sai loistavia arvosteluja Keski-Euroopan, Yhdysvaltojen ja Kanadan rock-lehdistöltä. Wolfmen piti jonkin aikaa levytystaukoa mutta julkaisi neljännen albuminsa *Boothill Express* 2010. Tuotannosta ja äänityksestä vastasi Jani Viitanen ja masterointi oli puolestaan Svante Forsbäckin (Chartmakers) käsialaa. Samalla kokoonpanolla tehty *A.N.G.R.Y*-albumi ilmestyi helmikuussa 2014.

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* 
* 
* 

### EP-levyt
* 

### 7" singlet
* Zombie Hop / Hectic Mission (1990=
* I'm Insane / Lost (1991)

### Kokoelmilla
* 
* 
* 

## Kokoonpano
* Jallu Korpi – laulu
* Nappula Koskinen – kitara
* Jussi Kangas – kitara
* Mikko Korpi – basso
* Moke Laine – rummut

## Aiheesta muualla
* Kotisivu 

## Lähteet
Hybridi

**Hybridi** merkitsee yhdistelmää. Se voi tarkoittaa useita asioita, esimerkiksi:
* Eliömaailmassa hybridi on kahden eri lajin risteymä. Esimerkiksi muulin vanhempina on hevonen ja aasi.
* Kun jalostuksessa käytetään menetelmää, jossa kaksi puhdasta linjaa risteytetään puhutaan hybridijalostuksessa.
* hybridipinnoitteet kemiassa
* Hybridiajoneuvo tarkoittaa kahden tai useamman eri voimanlähteen yhdistelmää käyttävää ajoneuvoa, esimerkiksi ottomoottorin ja sähkömoottorin yhdistelmää.
* Hybridiorganisaatio, nykyisin erityisesti organisaatio, jolla on myös yleishyödyllisiä tavoitteita mutta joka tavoittelee myös yritystoiminnallista voittoa
* Ensimmäisiä höyrylaivoja voidaan pitää hybrideinä, sillä niissä yhdistyivät purjelaivojen runko ja takila höyrykoneen antamaan voimaan. 
* Joissain purjekatamaraaneissa on käytetty purjeiden lisäksi sähkömoottorin ja akun yhdistelmää liikkumiseen ja sähköntuottoon.
* Rakettimoottorissa hybridimoottori tarkoittaa yhdistelmää, jonka toiminta perustuu kiinteään polttoaineeseen ja nestemäiseen hapettimeen tai kiinteään hapettimeen ja nestemäiseen polttoaineeseen. 
* Hybridipolkupyörä on polkupyörä, jossa yhdistyy maastopyörän ja retkipyörän tekniikka.
* kyborgi, jolla on inhimillisiä ja koneellisia ominaisuuksia.
* Hybridisodankäynti yhdistelee perinteisiä ja epäperinteisiä sodankäynnin muotoja.
* Hybridivaikuttaminen on valtion ulkopuolelta tulevaa vaikuttamista, jossa hyödynnetään kohdemaan haavoittuvuuksia. 

## Katso myös
* Hybrid
Pikarimadot

**Pikarimadot** (*Entoprocta* joskus myös *Kamptozoa*) on eläinkunnan pääjakso. Pikarimadot muodostavat runkokuntia, yksinään ne ovat vain muutaman millimetrin pituisia. Lajeja tunnetaan yli 130, jotka elävät meressä. Yksittäinen eläin muodostuu varresta ja maljasta, jonka reunoilla on värekarvallisia lonkeroita. Lonkerokiehkuran keskelle avautuvat suu, peräaukko ja sukupuoliaukko. Pikarimadot ovat yleensä yksineuvoisia.
Kaarlo Kramsu

**Kaarlo Robert Kramsu** (22. joulukuuta 1855 Oulu – 28. elokuuta 1895 Kuopio) oli suomalainen runoilija ja toimittaja.

## Henkilötietoja
Kramsun vanhemmat olivat merimies, talonomistaja Antti Kramsu ja Brita Liisa Anglén. Tultuaan ylioppilaaksi 1874 hän opiskeli Helsingin yliopistossa filosofiaa, historiaa ja suomen kieltä kuitenkaan valmistumatta. Kramsu oli toimittajana useissa lehdissä eri paikkakunnilla, ''Oulun Wiikko-Sanomissa'' hän oli 1879, ''Oulun Lehdessä'' 1880–1881, turkulaisessa *Aurassa* 1885–1886, ''Rauman Lehdessä'' 1886–1889 ja porilaisessa ''Satakunnassa'' 1890–1891. Hän toimi myös Rauman kaupunginvaltuuston sihteerinä ja opettajana.  

Hän sairastui henkisesti vuonna 1891. Yksinäistä, velkoja pakoilevaa ja ajoittain ryypiskelevää runoilijaa ahdisti sairaus, paralysia. Hän kuoli Kuopion Niuvanniemen mielisairaalassa 39 vuoden ikäisenä.

## Kirjallinen tuotanto
Kramsu muistetaan isänmaallisista balladeistaan ja lohduttomista tunnelmarunoistaan, jotka heijastelevat tekijänsä yksinäistä ja levotonta elämää. Hänen laajin nuijasota-aiheinen runonsa on balladi Hannu Krankasta. V. A. Koskenniemi pitää Kramsun ''Ilkka'' -runoa kuuluisimpana historiallisena balladinamme. Runoilijan päälähteenä on ollut Yrjö-Koskisen *Nuijasota*-teos.

Eino Leino kirjoitti Kramsun runoudesta teoksessaan *Suomalaisen kirjallisuuden historia* seuraavasti:
"Kaarlo Kramsun runotar on synkkäpukuinen, traagillinen impi, jonka kasvoilla syvä ja totinen elämäntuska kuvastuu. Hän on kansallisuusaatteesta innostunut, mutta sekään ei tuota hänelle täyttä lohdutusta. Hän näkee senkin traagillisessa valaistuksessa. Hän näkee historiallisen ristiriidan herran ja talonpojan, samoin yleisinhimillisen ristiriidan pikkusielujen ja suurten johtajien välillä. Hänen oma tunne-elämänsä on karu, miehekäs ja yksinkertainen. Hänen sielullinen yksinäisyytensä on ääretön ja siksi seisoo hän niin yksin myös Suomen kirjallisuudessa."
Kramsua onkin pidetty Suomen synkimpänä runoilijana.

### Teokset
* *Runoelmia I*. Oulu, 1878, omakustanne.
* *Runoelmia*. Porvoo, 1887, WSOY.

### Suomennokset
Kramsu suomensi Frederick Marryatin romaanin *Merirosvo* (1890).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vapaasti ladattavia Kaarlo Kramsun e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
* 
* Pohjoista kirjallisuutta: Kaarlo Kramsu
* Kramsun Runoelmia digitoituna kirjastot.fi Digissä
* Kotuksen tekstikorpuksia: Kaarlo Kramsu
* Kirjasampo.fi: Kaarlo Kramsu
* Ilkan ja Santavuoren tappelun runoilija. Muutamia piirteitä Kaarlo Kramsun elämästä, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1933, s. 35, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Aura (kalenteri)

**Aura-kalenteri** oli vuosina 1817–1818 ilmestynyt suomalainen julkaisu, joka oli yksi Suomen ensimmäisiä aikakauslehtiä. Lehti oli osa niin sanottua Turun romantiikkaa. Lehti pyrki edistämään valistusajattelua, totuutta ja taiteita, sekä myös suomalaista kansallisuusaatetta, kuten suomen kielen tutkimista ja suomalaisen kansanrunouden kokoamista. Lehteä toimitti muun muassa J. J. Tengström.
Ministeri (arvonimi)

**Ministeri** () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .

Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1936, jolloin sen sai varatuomari Axel Palmgren.  Vuosien 1918–2017 aikana ministerin arvonimi on myönnetty 63 henkilölle.

## Arvonimen saajat

## Katso myös
* Luokka:Suomalaiset ministerin arvonimen saaneet

## Lähteet
Eino Rautavaara

**Eino Alfred Rautavaara** (vuoteen 1901 **Jernberg**; 14. maaliskuuta 1876 Ilmajoki – 7. elokuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja (baritoni), Sörnäisten suomalaisen seurakunnan kanttori ja laulunopettaja. 

Eino Rautavaara kävi Vaasan suomalaista lyseota sekä Raahen Porvari- ja Kauppakoulun. Hän meni liikealalle ja toimi siellä 1895–1900. Hän siirtyi musiikin pariin vuonna 1900. Vapaa-aikoinaan hän harjoitti lauluopintoja kotimaassa, kunnes kevättalvella 1903 teki ensimmäisen opintomatkan [Roomaan. Rautavaara opiskeli laulua ulkomailla useaan otteeseen: Roomassa vuosina 1903–1906 ja 1910, Berliinissä vuonna 1906, Pariisissa vuonna 1909 sekä Milanossa vuosina 1911 ja 1914. Hän toimi Helsingin Kallion kirkon (Sörnäisten suomalaisen seurakunnan) kanttorina vuodesta 1912 ja laulunopettajana Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1907–1909 ja Helsingin Kirkkomusiikkiopistossa vuodesta 1922. Rautavaara kuului suomalaisen oopperan perustajiin, ja hän oli myös ensimmäisiä suomalaisia levyttäneitä laulutaiteilijoita. Rautavaaran levytykset ovat vuosilta 1905–1909. 

Kun Suomalainen Ooppera perustettiin ensin *Kotimaisen oopperan* nimellä Rautavaara liittyi mukaan alusta pitäen ja kuului laitoksen laulajakuntaan vuoteen 1924 saakka. Hän esitti pääasiassa baritoni- mutta myöskin basso-osia. Hänen näyttämöroolejaan olivat muun muassa *Telramund*, *Wolfram*, *Rigoletto*, *Papageno*, *Eugen Onegin*, *Juhani*, *Amonastro*, *Parturi Escamillo*, *Marcello*, *Scarpia*, *Mefisto*, *Klaus Kurki* ja *Kullervo*. Hän piti lisäksi konsertteja Suomessa ja Skandinavian maissa sekä oli baritonisolistina lukuisissa YL:n konserteissa ja Suomen Laulun sekä Laulu-Miesten koti- ja ulkomaisilla konserttimatkoilla. Rautavaara oli Kristillisen Taideseuran johtokunnan sekä Suomen Musiikkipedagogien Liiton ja Suomen Kirkon Kanttori- ja Urkuriyhdistyksen hallitusten jäsen.

Eino Rautavaaran puoliso vuodesta 1927 oli lääketieteen lisensiaatti Elsa Katariina Teräskeli (1898–1944). Heidän poikansa oli säveltäjä Einojuhani Rautavaara.

Eino Rautavaaran veli oli laulaja ja kuoronjohtaja Wäinö Rautawaara (1872–1950), joka toimi kanttorina ja laulunopettajana Vaasassa vuoteen 1919 sekä Helsingin tuomiokirkon (Helsingin pohjoisen suomalaisen, sittemmin Keski-Helsingin seurakunnan) kanttorina vuosina 1925−1948 sekä useiden kuorojen ja soittokuntien johtajana ja laulukilpailujen tuomarina. Wäinö Rautawaaran lapsia olivat oopperalaulaja Aulikki Rautawaara ja sellisti Pentti Rautawaara. Eino Rautavaaran toinen veli oli kansliapäällikkö ja oikeusministeri A. E. Rautavaara.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kansallinen äänigalleria
* Eino Rautavaaran laulamaa musiikkia Internet Archivessa
Morfil

**Morfil** (; kirjaimellisesti "Norsunluusaari") on saari Pohjois-Senegalissa aivan Mauritanian rajan tuntumassa Senegaljoen ja siitä eroavan Douéjoen välissä.

Senegaljoesta haarautuu useita sivujokia, joista osa yhdistyy alajuoksulla takaisin Senegaljokeen. Näiden sivujokien ja Senegaljoen välillä on useita saaria, joista Morfil on suurin. Se on noin 100 kilometriä pitkä ja 1&nbsp;250 neliökilometrin kokoinen, mikä tekee siitä Länsi-Afrikan sisävesien suurimman saaren. Doué haarautuu Senegaljoesta Sori Malén lähellä ja virtaa Senegalin suuntaisesti sen eteläpuolella yhdistyen jälleen jokeen noin 70 kilometrin päässä. Morfilin tärkeimmät kaupungit ovat Podor ja Salde.

Morfil oli 1000-luvulla Tekrurin valtion keskus. Tekrur oli yksi ensimmäisistä Saharan eteläpuolisista islamilaisista valtioista. Saaresta tuli myöhemmin osa Ghanan kuningaskuntaa, sitten Malin kuningaskuntaa, ja viimein se joutui ranskalaisten haltuun. Saari on nimetty siellä ennen eläneiden norsujen mukaan.

Morfililla on paljon kyliä ja kaupunkeja, joiden länsisudanilainen arkkitehtuuri ja kulttuuri poikkeaa Senegalin valtakulttuurista.

## Lähteet
Forssa Print

**Forssan Kirjapaino Oy** eli **Forssa Print** oli Forssassa toimiva kirjapaino. Yhtiöllä on painettavanaan noin 400 erilaista arkkipainotyötä, jotka ovat pääasiassa erikoisaikakauslehtiä. Yhtiön perusti vuonna 1920 Esko Aaltonen tuolloin vielä Tammelaan kuuluneeseen Forssaan nimellä Forssan Kirjapaino. Syntynyt kirjapaino oli Suomen ensimmäinen maaseutupitäjään perustettu kirjapaino. Ensimmäinen painokone hankittiin Saksasta. Yhtiö selvisi lamakaudesta, ja vuonna 1937 sen painamassa ''Forssan Lehden'' joulunumerossa oli värillinen joulukuva.

Yhtiön  toimitusjohtajana vuosina 1952–1985 toimi Esko Aaltosen poika Matti Aaltonen. Hänen aikanaan yhtiö rakensi itselleen uuden painotalon nykyisen Esko Aaltosen kadun varrelle vuonna 1958 ja *Forssan Lehti* alkoi ilmestyä kuudesti viikossa. Uusi sanomalehtipaino rakennettiin 1990-luvulla. Painotekniikkaa ja ladontatekniikkaa uusittiin 5–10 vuoden välein. Vuonna 1985 yhtiöön liitettiin Nordmanin Kirjapaino Oy. Vuonna 1993 yhtiö alkoi viedä painotuotteita Ruotsiin ja Baltiaan – lehtiä ja kirjoja. Joitakin töitä vietiin Venäjälle Finnprint Osuuskunnan kautta.

Heinäkuussa 2007 yhtiö laajeni sen ostettua Acta Print Oy:n aikakauslehtitoiminnot. Kauppaan sisältyi Helsingin Hietalahden pääkonttori ja Tampereen Raholassa sijainnut painotalo. Yritysfuusion myötä yhtiö otti käyttöön nykyisen nimensä.

Yrityksen päätösvalta pysyi perustajasuvun hallussa yritysfuusioon asti.

Forssa Print lakkautti sanomalehtipainon vuonna 2012, jolloin *Forssan Lehden* paino siirtyi aluksi Saloon Lehtitehtaalle. *Forssan Lehden* päädyttyä ''Hämeen Sanomien'' osaksi lehteä on painettu vuoden 2015 alusta *Hämeen Sanomien* omistamassa painotalossa Hämeenlinnassa. Myöhemmin Forssan Lehden painatus siirtyi Alma Manun (Aamulehti) painolle Tampereelle

Paperisen median rakennemuutosten seurauksena Forssa Print hakeutui yrityssaneeraukseen keväällä 2015. Saneerausohjelman osana muun muassa Tampereella sijainnut entinen ActaPrintin paino lakkautettiin. Forssassa Esko Aaltosen kadulla sijainneen arkkipainon toiminnot on pääosiltaan siirretty sanomalehtipainolta vapautuneisiin tiloihin. 

Forssan Kirjapaino Oy:n koko osakekanta siirtyi Pohjois-Karjalan kirjapaino OyJ:n omistukseen syyskuussa 2018 ja painotoiminta jatkuu PunaMusta-nimen alla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Acta Print
*Acta Printin esite
*PunaMusta konserni
Nivelmadot

**Nivelmadot** (Annelida) on yksi eläinkunnan pääjaksoista, johon kuuluvat muun muassa juotikkaat ja lierot. Ensimmäiset nivelmadot ilmaantuivat prekambrikauden lopussa, ja nykyään nivelmadoista tunnetaan yhteensä noin 15 000 lajia. Suomesta nivelmatoja tunnetaan 179 lajin verran.

## Rakenne
Perustyypissä jokaisessa jaokkeessa on sivulla kaksiosaiset sukasekkaat jalakkeet eli parapodit. Ruumista peittävän epiteelin pinnalla on ohut kutikula ja alla rengas- ja pitkittäislihasten kerros. Ruumiinontelo on yleensä hyvin kehittynyt, ruoansulatuskanava suora (lähes aina kaksiaukkoinen, jolloin etupään aukko on suu ja takapään aukko on anus) ja verisuonisto umpinainen. Nivelmadoilla ei ole sydäntä. Hengityseliminä ovat iho tai kidukset. Kussakin jaokkeessa on erityseliminä nefridioputket. Nivelmatojen hermosto on rakenteeltaan tikapuumainen, ja sen etupäässä on kaksi suurta hermosolua, jotka muistuttavat alkeellisia aivoja. Nivelmatojen verenkierto on suljettu, ja verenkiertoelimistö muodostuu sykkivistä verisuonista. Niiden hengityselimistönä toimii iho. Joillakin lajeilla on alkeellisia valonaistimia. Sukupuolirauhasten määrä vaihtelee, ja jotkin lajit ovat kaksineuvoisia.

## Esiintyminen
Nivelmadot elävät vedessä tai kosteassa maassa lahonsyöjinä tai petoina, ja niissä on myös loisia. Nivelmatoluokkia on kolme; harvasukasmadot, monisukasmadot ja juotikkaat. Tutuin nivelmato on kastemato, joka kuuluu harvasukasmatoihin. Osa nivelmadoista on kaksineuvoisia, eli suvullisessa lisääntymisessä yksilöt voivat olla sekä koiraita että naaraita. Jotkin lajit lisääntyvät suvuttomasti jakautumalla.

## Luokittelu
**Nivelmadot** Annelida
* luokka Clitellata
** Juotikkaat Hirudinea
** Harvasukasmadot Oligochaeta
* luokka Monisukasmadot Polychaeta
** Tähtimadot Echiura
** Errantia
** Sedentaria
---
* lahko Ruiskumadot Sipuncula
## Lähteet
* Lukion oppikirja: BIOS 1, Eliömaailma 5.-6. painos, 2009, sivu 93.

### Viitteet
Aura (lehti)

**Aura** on seuraavien lehtien niimi

* Aura, vuonna 1880 perustettu turkulainen sanomalehti
* Aura, Aura-seuran kirjallinen kalenteri
* Uuden Ajan Aura, yhdistyi 1982 Kompostin kanssa Suomi-lehdeksi
* Uusi Aura, turkulainen sanomalehti 1897-1964
Saija Lentonen

**Saija Marjatta Lentonen** (s. 7. huhtikuuta 1977 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Teatterilavojen lisäksi hän on tullut tunnetuksi muun muassa televisiosarjoista  *[[Headhunters (televisiosarja)|Headhunters]]* ja *[[Salatut elämät]]* sekä elokuvasta *[[Sooloilua]]*. 

## Ura
Lentonen syntyi insinööri Risto Lentosen ja merkonomi Marjatta Lentosen perheeseen. Lapsuutensa ja nuoruutensa hän vietti Tampereella. Balettiharrastuksen myötä hän pääsi kosketukseen teatterilavojen kanssa jo tyttöiässä. Lentonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1996. Hän opiskeli Teatterikorkeakoulussa 1997&ndash;2001 ja valmistui teatteritaiteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa Ryhmäteatterissa näytelmässä *Eläviä ja kuolleita* (2000) sekä Q-teatterissa näytelmissä *Kaksi aurinkoa* (2001) ja *[[Berlin Alexanderplatz (näytelmä)|Berlin Alexanderplatz]]* (2002). Kaudella 2002&ndash;2003 Lentonen oli kiinnitettynä Oulun kaupunginteatteriin, jossa hänellä oli osa muun muassa näytelmässä *Rajamaa*. Oulusta hän palasi Etelä-Suomeen. Vuonna 2005 näyttelijä sai Alfred Kordelinin säätiöltä apurahan elokuvanäyttelemisen opintoihin Yhdysvalloissa.

Ensimmäinen elokuvarooli Lentosella oli vuonna 2001 Arto Lehkamon elokuvassa *[[Young Love (elokuva)|Young Love]]*. Lisäksi hän on näytellyt lyhyissä fiktioissa sekä muun muassa draamaelokuvassa *[[Levottomat 3]]*. Lauri Nurksen romanttisessa komediassa *[[Sooloilua]]* hän tulkitsi naispääosan. Nelosen kymmenosaisessa draamakomediassa *Headhunters* (2004) Lentonen näytteli keskushenkilöä Sara Immosta. Lentosella on ollut sivuroolit television suosikkisarjoissa *[[Kotikatu]]* ja *[[Isänmaan toivot]]* (osa *Saari* vuonna 2002). Yle TV2:n draamasarjassa *Lemmenleikit* hän esitti sosiaalivirkailija Elina Jokista.

Syksyllä 2009 hän vieraili televisiosarjassa *[[Salatut elämät]]*, jossa Lentonen esitti Sara Polvijärveä. Hänen roolihahmonsa Sara nähtiin vielä vuonna 2010 ja huhtikuussa 2011 sarjassa Katariina Mäkelän takaumissa.

Tammikuussa 2018 Lentonen kertoi, että lopetti pääroolien näyttelemisen elokuvissa, koska kyllästyi alalla vallinneeseen seksismiin. Lentosen mukaan hän joutui esimerkiksi näyttelemään maksullista naista tai stripparia, kun samalla miesnäyttelijä sai esittää valta-asemaa. Lentonen kertoi myös joutuneensa pyynnöstä nostamaan koekuvauksissa paitansa ylös, ”että voidaan katsoa, millaiset rinnat minulla on”. 

Näyttelijäntyöstä Saija Lentonen on todennut: "Mitä enemmän opin elämästä sitä enemmän opin näyttelemisestä." Lentonen työskenteli jooga-ohjaajana, mutta luopui tästä myöhemmin löydettyään kristillisen vakaumuksen. Lentosella on kaksi kouluikäistä lasta ja hän oli ehdolla kuntavaaleissa 2021 Kristallipuolueen ehdokkaana.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Dubbaukset

## Lähteet
* Teatterit ja teatterintekijät 2005, 
* 
* Elonet *Saija Lentonen*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*"Työttömyys masensi", Iltalehti.fi 12.3.2008
*Seura.fi (Archive.org)
Papukaijat

**Papukaijat** (Psittacidae) ovat papukaijalintuihin kuuluvien lintujen heimo. 
Papukaijoihin kuuluu 2 alaheimoa, 36 sukua ja 161 lajia. Suuri osa lajeista elää tropiikissa.

Papukaijat tunnetaan vankasta koukkunokastaan ja yleisestä kyvystään matkia erilaisia ääniä, kuten ihmisen puhetta. Monia papukaijalajeja pidetään lemmikkeinä.

## Levinneisyys
Papukaijat elävät Amerikassa ja Afrikassa enimmäkseen trooppisilla seuduilla. Heimoon kuuluvat kaikki Amerikan papukaijalinnut sekä afrikkalaiset afrikankaijat ja harmaapapukaija.

## Suvut
* Afrikankaijat *Poicephalus*
* Amatsonit *Amazona*
* Araset *Nannopsittaca*
* Arat *Ara*
* Aratit *Psittacara*
* Brasilianarat *Primolius*
* Etelänaratit *Enicognathus*
* Hyasinttiarat *Anodorhynchus*
* Mäntyaratit *Rhynchopsitta*
* Persikka-aratit *Eupsittula*
* Pikkuaratit *Brotogeris*
* Punaviheraraset *Touit*
* Pyöveliaratit *Pyrilia*
* Ruostearatit *Hapalopsittaca*
* Siniaratit *Pionus*
* Suomuaratit *Pyrrhura*
* Valkovatsa-aratit *Pionites*
* Viheraraset *Forpus*
* Viheraratit *Aratinga*
* Vuoriaratit *Bolborhynchus*
* Ylänköaratit *Psilopsiagon*

### Lajeja, joilla on oma sukunsa
* Carolinanaratti *Conuropsis carolinensis*
* Harmaapapukaija *Psittacus erithacus*
* Haukka-aratti *Deroptyus accipitrinus*
* Kaunoamatsoni *Alipiopsitta xanthops*
* Kirjuriaratti *Leptosittaca branickii*
* Kulta-aratti *Guarouba guarouba*
* Munkkiaratti *Myiopsitta monachus*
* Patagonianaratti *Cyanoliseus patagonus*
* Pikkuara *Diopsittaca nobilis*
* Punanaamioaratti *Pionopsitta pileata*
* Savanniara *Orthopsittaca manilata*
* Siniara *Cyanopsitta spixii*
* Sinivatsa-amatsoni *Triclaria malachitacea*
* Töpöaratti *Graydidascalus brachyurus*
* Vahapalmuaratti *Ognorhynchus icterotis*

Aikaisemmin papukaijojen heimoon kuului enemmän lajeja, mutta heimosta on sittemmin erotettu omikseen kakadut, kaijat ja uudenseelanninpapukaijat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Papukaijat (''Psittacidae'')
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Psittacidae 
*City Parrots
*Lemmikkilinnut Kaijuli ry
*Papukaija.fi
Kristian Erik Lencqvist

**Kristian Erik (Eerikinpoika) Lencqvist** (19. helmikuuta 1761 Turku – 2. toukokuuta 1808 Lokalahti) oli suomalainen tieteilijä ja Lokalahden kappalainen. Hän tutki Suomen historiaa, mytologiaa ja suomen kieltä. Tässä työssä hän sai vaikutteita H. G. Porthanilta.

Lencqvist valmistui ylioppilaaksi vuonna 1776, ja hänet vihittiin papiksi vuonna 1782. Hän julkaisi 1782 väitöskirjan *De superstitione veterum Fennorum theoretica et practica* (*Vanhojen suomalaisten tietoperäisestä ja käytännöllisestä taikauskosta*). Väitöskirja perustui hänen isänsä Erik Lencqvistin tutkimuksiin.

## Teokset
* De superstitione veterum Fennorum theoretica et practica 1. J. C. Frenckell, Turku 1782.
* De superstitione veterum Fennorum theoretica et practica 2. J. C. Frenckell, Turku 1782.

## Lähteet
Erik Lencqvist

**Erik Lencqvist**, alk. *Lemqvist* (17. syyskuuta 1719 Tyrvää – 11. helmikuuta 1808 Orivesi) oli suomalainen tieteilijä ja kirkkoherra.

Lencqvistin vanhemmat olivat turkulainen porvari Henrik Eriksson Lemlena (Lemblena, k. 1743) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Maria Svensdotter Fontelius. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1735. Lencqvist valmistui Turun akatemiasta filosofian maisteriksi 1745, ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1746. Hänestä tuli Uppsalan yliopiston teologian kunniatohtori 1779.

Lencqvist oli Turun akatemian dosenttina vuodesta 1745. Hän toimi Karjalohjan kirkkoherran apulaisena vuodesta 1746, Piikkiön sijaiskirkkoherrana vuodesta 1748, Taivassalon vt. kirkkoherrana vuodesta 1749 ja Sauvon sijaiskirkkoherrana vuodesta 1754. Hänestä tuli Turun linnansaarnaaja 1756, Karjalohjan kirkkoherra 1764 ja Oriveden kirkkoherra 1773. Lencqvist sai rovastin arvon 1775 ja hänestä tuli lääninrovasti 1783. Hän julkaisi muun muassa esityksen suomen kielen murteista sekä Suomen taloudellisia oloja yms. käsitteleviä kirjoituksia Aurora-seuran julkaisemassa Åbo Tidningar -lehdessä. Hänen poikansa Kristian Erik Lencqvist jatkoi hänen työtään tieteellisillä tutkimuksillaan.

Lencqvist oli naimisissa 1750–1783 Brita Magdalena Roeringin (k. 1783) kanssa ja 1790–1805 Amalia Sofia Silfversvanin (k. 1805) kanssa.

## Teokset
* De absolutione. Joh. Kiaempe, Turku 1741.
* De diluvio, Gen. VI. & VII. 1. Joh. Kiaempe, Turku 1742.
* Theses miscellaneae. Joh. Kiaempe, Turku 1745.
* Den jordiska wandelens beswärlighet. Joh. Kämpe, Turku 1747.
* Yxikertainen puhe: pidetty Ruoweden seurakunnan uudesa emä-kirkossa, koska se wihittin sinä 23 päiwänä elo-kuusa 10:nä sunnundaina jälken P. Kolminaisuden sunnundain, sisälle olewaisna wuonna 1778. Johan Christopher Frenckell, Turku 1779.
* Lyhyt kuvaus Orihveden pitäjästä. Oriveden museoyhdistys, Kangasala 1938.

## Lähteet
Taula

**Taula** tarkoittaa:

* taula, taulakäävästä valmistettu aine, jota käytettiin tulen sytyttämisessä tuluksilla
* taula, muinainen megaliittirakennelma
* Iso-Taula, järvi Jämsässä
* Musta-Taula, järvi Jämsässä
* Pikku-Taula, järvi Jämsässä
* S. S. Taula, oik. *Saima Sigrid Pohjonen* (1903–1968), suomalainen kirjailija ja kääntäjä
Ajin

**Ajin** on monen seemiläisen kielen aakkoston 16. kirjain. Se sisältyy heprealaiseen, foinikialaiseen, aramealaiseen ja arabialaiseen kirjaimistoon (ʿayn). Se on kreikkalaisen omikronin ja latinalaisen O:n edeltäjä.

Ajin translitteroidaan usein merkillä ʿ erotukseksi alefista, joka translitteroidaan ʾ. Joskus käytetään pelkkää heittomerkkiä. Ajinin alkuperäinen äännearvo oli soinnillinen faryngaalinen frikatiivi (foneettisessa merkinnässä /ʕ/). Kirjaimen nimi tulee silmää tarkoittavasta sanasta, ja sen alkuperäinen foinikialainen merkki olikin silmää kuvaava pisteellinen ympyrä.   

## Ajin hepreassa

Heprean kirjoitusjärjestelmässä ajin äännetään [ʕ]. Se voidaan muuttaa kuuluvaksi erilaisilla vokaalimerkeillä. Aikaisemmin ajin äännettiin syvänä g:tä muistuttavana kurkkuäänteenä, ja joihinkin sanoihin (Gaza, Gomorra) tämä ääntämys on jäänyt, vaikka uudessa hepreassa kirjain on alefin tapaan mykkä. Kreikkalaiseen ja latinalaiseen kirjaimistoon periytyessään ajinista tuli vokaalin merkki. Ajin on yksi niistä viidestä heprean kirjaimesta, jotka eivät voi kahdentua eli niiden sisässä ei voi olla dageš-pistettä.

Heprealaisessa numerojärjestelmässä ajinilla on lukuarvo 70. 

Esimerkkejä:
* עֵשָׂו ʿesāv: Eesau
* עזה ʿazza: Gaza

## Koodit

## Lähteet
Caudron G.4

**Caudron G.4** oli ranskalainen kaksitasoinen ja kaksimoottorinen pommikone, joka oli ensimmäisen maailmansodan ensimmäisiä pommikoneita. Koneen olivat suunnitelleet René ja Gaston Caudron, ja sen edeltäjänä oli Caudron G.3. Kone oli varsin ruma sen poikkeavan, massiivisen mutta avoimen rakenteen vuoksi. Isot kellukkeet, suuri siipien kärkiväli, suuret moottoripellitykset ja kondolimallinen ohjaamo niiden välissä toivat vaikutelman massiivisesta koneesta. Siivissä ei ollut ohjainpintoja, vaan konetta kallistettiin taivuttamalla siipeä. Peräsinten lukumäärän ollessa G.3:ssa kaksi, G.4:ssä niitä oli neljä.

Ensimmäinen G.4 valmistui vuonna 1915. Sitä valmistettiin Ranskan lisäksi Englannissa ja Italiassa. 

Ranskassa konetta käytettiin tiedustelupommittajana, ja ranskalaiset tekivätkin pitkiä pommituslentoja Saksan sydämeen. Saksalaisten saatua hävittäjäpuolustuksensa toimimaan, ranskalaiset olivat pakotettuja käyttämään G.4-konetta yöpommittajana. 

Konetta käytettiin Ranskan ja Suomen lisäksi ainakin Belgiassa, Isossa-Britanniassa, Italiassa ja Yhdysvalloissa. 

## Variaatiot
Ensimmäinen G.4:n prototyyppi lensi maaliskuussa 1915. G.4-koneita rakennettiin kolmea pääversiota **A2**-mallia tiedusteluun, **B2**-mallia pommitukseen ja **E2**-mallia koulutukseen. **A2** oli varustettu radiolla esimerkiksi tykistön tulenjohtoa varten, **B2** pystyi kuljettamaan jopa 100 kg pommeja ja **E2** oli varustettu kaksilla ohjaimilla. **G.4IB** (ransk. Blindage) oli panssaroitu versio. Koneesta oli myös muita pommitus- ja saattokoneversioita.

Kaikkia G.4:n eri versioita rakennettiin yhteensä 1 358 kpl.

## Tekniset tiedot

Suluissa olevat luvut suomalaisista lähteistä
* Kärkiväli: 17,20 (16,88) m
* Pituus: 7,27 (7,05) m
* Siipipinta-ala: noin 38 m²
* Korkeus: 2,60 m
* Tyhjäpaino: 733 kg
* Lentopaino: 1.180 (1.320) kg
* Moottorit: kaksi 80 hv:n samaan suuntaan pyörivää Le Rhone C-tähtimoottoria (vaihtoehtoisesti 80 hv:n tai 100 hv:n vastakkainpyörivät Anzani-moottorit)

### Suorituskyky
* Huippunopeus: 124 (132) km/h
* Lakikorkeus: 4.500 m
* Lentoaika: 3,5 h

### Aseistus
* Eteenpäin ampuva Hotchkiss tai Lewis-konekivääri, myös muita käytettiin
* Joissakin koneissa oli taaksepäin ampuva konekivääri, mutta tähystäjällä oli yleisesti käsiase
* Pommitusversiossa B2 jopa 100 kg pommeja

## Käyttö Suomessa
Ilmailuvoimien ainoa Caudron G.4 ostettiin Flyg Aktiebolagetilta 26. huhtikuuta 1923 varaosien ja kahden Caudron G.3:n kera 100 000 markan hinnalla. Flyg Aktiebolaget oli ostanut koneen Ranskasta. Kone ei saanut tunnusnumeroa. 

Tyyppi oli käytössä mitä ilmeisimmin ambulanssikoneena vuonna 1923.

## Lähteet
*http://www.aviation-history.com/garber/vg-bldg/caudron_G4-1_c.html
*http://www.nasm.si.edu/research/aero/aircraft/caudron.htm  
* Kalevi Keskinen, Kyösti Partonen, Kari Stenman, Suomen Ilmavoimat I 1918-27, 2005. .
* Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska, Suomen ilmavoimien lentokoneet 1918-1939, Tietoteos, 1976.

## Aiheesta muualla

*http://www.ctie.monash.edu.au/hargrave/caudron.html
Olybrius

**Anicius Olybrius** oli Länsi-Rooman keisari 1. heinäkuuta – 23. lokakuuta vuonna 472.

Olybrius oli kotoisin Roomasta ja kuului erääseen ylimyssukuun. Olybrius meni naimisiin Valentinianus III:n tyttären Placidian kanssa noin vuonna 454. Ilmeisesti Valentinianus halusi saada Italian ylimystön edustajia puolellensa vastapainoksi mahtavalle kenraali Aëtiukselle. Vuonna 455 Valentinianus murhattiin, ja keisariksi nousi Petronius Maximus. Kun vandaalit hyökkäsivät Roomaan samana vuonna, pakeni Olybrius Konstantinopoliin. Vandaalit veivät mukanaan Afrikkaan Olybriuksen vaimon, tämän äidin, keisarinna Eudoxian, ja siskon Eudocian. Vandaalikuningas Geiserik pakotti nyt Eudocian menemään naimisiin poikansa Hunerikin kanssa.

Kun keisari Majorianus kuoli vuonna 461, halusi Geiserik, että Olybriuksesta tulisi uusi keisari. Hän lähetti myös Eudoxian ja Placidan Konstantinopoliin. Olybriuksesta ei kuitenkaan tullut keisaria, koska Libius Severus nousi valtaistuimelle. Vuonna 464 Itä-Rooman keisari Leo I nimitti Olybriuksen konsuliksi. Kun Severus kuoli vuonna 465, kannatti Geiserik taas sitä, että Olybriuksesta tulisi uusi keisari, mutta lopulta keisariksi julistettiin Anthemius. Kun Anthemiuksen ja Ricimerin välille syttyi riita vuonna 472, lähetti Leo Olybriuksen Roomaan neuvottelemaan heidän kanssaan. Ricimer päätti kuitenkin tappaa Anthemiuksen ja julistaa Olybriuksen keisariksi.

Olybriuksen hallituskaudesta ei tiedetä paljon mitään. Ricimer kuoli pian, ja Olybrius nimitti tämän veljenpojan Gundobadin uudeksi *magister militumiksi*. Olybrius kuoli 23. lokakuuta, vain 13 päivää Ricimerin kuoleman jälkeen. Gundobad nimitti uudeksi keisariksi Glyceriuksen.

## Kirjallisuutta
* 
*
Kaupunginosa

**Kaupunginosa** on kaupungin kaavassa määritelty kunnanosa. Kunnat, jotka eivät ole kaupunkeja, on jaettu vastaavasti kunnanosiin, taajamiin ja kyliin. Näiden jaotteluiden rinnalla on kaavoittamattomilla alueilla aiemmin ollut käytössä maarekisterikyläjako.

Kaupunginosilla ei ole juurikaan hallinnollista merkitystä, vaan ne helpottavat kommunikointia. Esimerkiksi kun mietitään kaupungin alueiden kehittämistä, niin usein puhutaan kaupunginosista. Niitä käytetään myös kaavoituksessa.

## Katso myös
* 1. kaupunginosa (I kaupunginosa)
* 2. kaupunginosa (II kaupunginosa)
* 3. kaupunginosa (III kaupunginosa)
* 4. kaupunginosa (IIII kaupunginosa)

## Lähteet
Conspiracy.com

**Conspiracy.com** on vuonna 2001 Yhdysvalloissa valmistunut tietoteknikoista kertova jännityselokuva. Elokuvan alkuperäinen nimi oli **Antitrust** Microsoftia vastaan sovelletun Yhdysvaltojen lain mukaan. Nimi vaihdettiin Euroopan levitystä varten, koska alkuperäisen nimen ei uskottu olevan niin tunnettu. Elokuva on satiiri Microsoftin ja vapaan ohjelmoinnin, kuten Linuxin, huonoista väleistä.

Elokuvassa kuvataan nuoria innokkaita ohjelmoijia, jotka perustavat uuden yrityksen. Kontrastina pienyritykselle on suuryritys nimeltä NURV, joka tarjoaa rahaa, viihtyisän työympäristön ja mahdollisuuksia luovaan työskentelyyn. NURVin pääjohtaja vaikuttaa aluksi mukavalta ja ystävälliseltä, mutta lopulta elokuvan sankari saa selville yrityksen pimeän puolen...

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Glycerius

**Glycerius** (noin 420 – noin 480) oli Länsi-Rooman keisari vuonna 473–474. 

Vuonna 472 Länsi-Roomaa todellisuudessa hallinnut Ricimer syrjäytti keisari Anthemiuksen ja julisti erään Olybriuksen keisariksi. Ricimer ja Olybrius kuitenkin kuolivat pian tämän jälkeen. Ricimerin veljenpoika, josta oli tullut uusi *[[magister militum]]*, päätti tehdä Glyceriuksesta keisarin. Glycerius oli tuolloin *[[comes|comes domesticorum]]*, palatsikaartin komentaja Ravennassa. Glycerius julistettiin keisariksi maaliskuun alussa vuonna 473. 

Kun Itä-Rooman keisari Leo I sai kuulla Glyceriuksesta, lähetti hän erään Julius Nepoksen kukistamaan häntä. Kun Nepos pääsi perille seuraavana vuonna, Glycerius antautui ilman taistelua. Nepos teki Glyceriuksesta Salonan piispan ja julistautui itse keisariksi.

## Kirjallisuutta
* 
*
Bash.org

**Bash.org** on IRC-lainauksia kokoava englanninkielinen sivusto. Sille on myös suomenkielinen vastine, IRCQuotes. Näillä sivuistoilla ei kuitenkaan ole muuta yhteyttä kuin sama idea.

## Aiheesta muualla
*Bash.org
Boeing 767

**Boeing 767** on kaksimoottorinen laajarunkoinen matkustajalentokone. Sitä voidaan pitää Boeing 757:n laajarunkoisena versiona. Konetyypin valmistaja on yhdysvaltalainen Boeing Commercial Airplanes. B767 on keskipitkän ja pitkän kantaman lentokone, jolla voidaan lentää myös mannerten välisiä lentoja. B767 on laajarunkoisista lentokonekonetyypeistä kapein.

Boeing ilmoitti saaneensa 24. helmikuuta 2011 sopimuksen KC-46 -ilmatankkauskoneen  kehittämiseen 767-koneen pohjalta.

## Luotettavuus
Boeing 767 on yksi maailman luotettavimmista lentokonetyypeistä. Konetyyppi on ollut osallisena vain neljässä onnettomuudessa, joissa on tullut kuolonuhreja. Yksi konetyypille tapahtunut onnettomuus aiheutui teknisestä viasta (Lauda Air 26.5.1991, 223 kuollutta), yksi lentokoneen kaappaamisesta, mikä johti polttoaineen loppumiseen (Ethiopian Airlines 23.11.1996, 125 kuollutta), yksi kone putosi maahan, kun perämies tarkoituksellisesti ohjasi koneen syöksyyn ilmeisesti itsemurhatarkoituksessa (EgyptAir 31.10.1999, 217 kuollutta), ja yksi kone törmäsi laskeutuessaan nousevaan maastoon huonoissa sääoloissa (Air China 15.4.2002, 128 kuollutta). Lisäksi kaksi tämän tyypin konetta tuhoutui 11.9.2001 New Yorkin terrori-iskuissa (American Airlines, 92 kuollutta; United Airlines, 65 kuollutta).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

### Kuvia
* Euro Atlantic Airwaysin Boeing 767-300ER:n matkustamo (alkuperäinen suunnittelu) 
* Continental Airlinesin Boeing 767-400ER:n matkustamo (uusi suunnittelu) 
* Qantasin Boeing 767-300ER:n ohjaamo
Käymäjärven kivi

**Käymäjärven kivi** on Pohjois-Ruotsin Norrbottenissa Pajalan kunnan Käymäjärven kylällä Vinsavaaran luoteispäässä sijaitseva kivi. Kiven pinnassa on havaittavissa jälkiä, joiden on tulkittu muistuttaneen riimukirjoitusta. Nykytutkimuksen valossa kyseessä on erikoinen luonnonmuodostuma.

Ensimmäiset tiedot kivestä löytyvät Olof Rudbeckin (1630–1702) teoksesta *Atlantica* (1689). Teoksen mukaan kivessä on kolme kruunua ja tulkitsematonta kirjoitusta. Nykyisin kruunuja ei ole havaittavissa. Saamelaiset ja muut paikalliset asukkaat pitivät kiveä viestinä esi-isiltään. 1700-luvulla Maupertuis’n mukaan lappalaiset olivat jopa arvelleet kiven sisältäneen kaiken heiltä puuttuvan tiedon.

Muita kivestä kirjoittaneita tutkijoita ovat Eric Brunnius (1706–83) teoksessaan Tornion kaupungista ja sen lähipitäjistä (*De urbe Torna*, 1731) ja Anders Celsius (1701–1744). Käydessään seudulla astemittausretkellä Celsius ja Pierre Louis Moreau de Maupertuis tutustuivat kiveen 11. huhtikuuta 1737. Celsius, joka oli myös runologi (riimukirjoitusten tutkija), katsoi, että kirjoitus ei ole ainakaan skandinaavista riimukirjoitusta. Molemmat kirjasivat merkit ylös, ja Celsius raportoi löydöstä Royal Societylle ja Maupertuis muun muassa Preussin kuninkaalliselle tiedeakatemialle vuonna 1747. Maupertuisin mukaan eläinten tapaan asuvilla lappalaisilla ei olisi voinut olla mitään muistiinmerkitsemisen arvoista tai taitoa sellaiseen, joten jos uurteet olisivat kirjoitusta, niiden olisi täytynyt olla varhaisemman ja lämpimämmän ilmaston sivilisaation tuotetta.

Vuonna 2018 julkaistussa tutkimuksessa kiven kuviot on osoitettu luonnonmuodostumiksi. Tutkimuksen teki Oulun yliopiston arkeologian ja historian tutkijaryhmä, jota johti  arkeologian professori Vesa-Pekka Herva, ja tutkimuksen julkaisi Cambridge Archaeological Journal.

Tutkimuksessaan Herva ym. pitävät historiassa Käymäjärven kivestä käytyä keskustelua osoituksena Lapin eksotisoimisesta ja kolonialisoimisesta. Alueeseen on liitetty odotuksia aarteista, jotka ovat joko materiaalisia tai symbolisia, kuten kivi varhaisimpana tunnettuna merkkinä kirjoitetusta kielestä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Julius Nepos

**Julius Nepos** (noin 430–480) oli Länsi-Rooman keisari vuosina 474–475 ja samalla myös Länsi-Rooman viimeinen laillinen keisari. 

Nepos oli Itä-Rooman keisari Leo I siskontyttären mies, ja hänen isänsä Nepotianus oli ollut magister militum vuosien 458-461 tienoilla. Vuonna 474 Leo lähetti Nepoksen kukistamaan Glyceriusta, jonka *[[magister militum]]* Gundobad oli julistanut keisariksi. Glycerius antautui Nepokselle, ja hänestä tehtiin Salonan piispa. Rooman senaatti vastusti Neposta tämän Itä-Rooman yhteyksien takia, mutta hänet kruunattiin Roomassa Zenon lähettilään läsnä ollessa. Hän oli keisari, mutta hänen valtansa rajoittui vain Italiaan ja Dalmatiaan, koska Välimeren saaretkin olivat joutuneet vandaalien haltuun. 

Nepoksella ei ollut kovinkaan paljon sotilaallista voimaa, minkä vuoksi neuvottelut olivat hänen ainoa keinonsa visigootteja ja vandaaleja vastaan. Hän saikin neuvottelujen visigoottien kuninkaan Eurikin kanssa avulla säilytettyä valtakunnallaan jonkinlaisen jalansijan nykyisen Provencen alueella, muun Gallian ollessa käytännössä menetetty. Sen sijaan neuvottelut vandaalien kanssa sujuivat huonommin, sillä Nepoksen oli tunnustettava tosiasiat ja virallisesti todettava Pohjois-Afrikan, Sisilian, Sardinian, Korsikan ja Baleaarien kuuluvan vandaaleille.

Nepos teki virheen nimittäessään erään Orestesin *patriciukseksi*. Orestes karkotti 28. elokuuta 475 Nepoksen ja julisti oman poikansa keisariksi.  Romulus Augustus oli Oresteksen ja erään roomalaisen naisen poika.

Nepos pakeni Dalmatiaan, jossa hän jatkoi hallitsemista keisarina. 4. syyskuuta 476 Odovakar valtasi Ravennan, tappoi Orestesin ja syrjäytti Romuluksen. Itä-Rooman keisari Zenon hyväksyi, että Odovakar olisi Italian uusi hallitsija, arvonimeltään *dux* eli herttua. Näin Länsi-Rooman keisarius lakkasi.

Vuonna 479 Nepos yritti kaapata takaisin vallan Italiassa. Nepoksen aikeista ei kuitenkaan tullut mitään. Hänen omat sotilaansa tappoivat hänet joko 25. huhtikuuta, 9. toukokuuta tai 22. kesäkuuta vuonna 480. Erään lähteen mukaan syrjäytetty keisari Glycerius taas yritti kostaa Nepokselle ja olisi ollut osallinen Nepoksen murhassa. 

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Friedrichshafen FF 41

**Friedrichshafen FF 41** oli saksalaisen Friedrichshafen Flugzeugbaun suunnittelema ja valmistama varsin isokokoinen, puurakenteinen, kolmipaikkainen, kaksitasoinen ja kaksimoottorinen vesi- ja tiedustelulentokone.
FF 41 oli käytössä Suomen lisäksi ainakin Saksassa ja Virossa.

## Valmistus
Helmikuusta 1916 alkaen tuotettu kone suunniteltiin alun perin torpedoiden kuljettamiseen. Siinä oli kolmen hengen miehistö. Koneen voimanlähteenä oli kaksi 150 hevosvoiman Benz Bz III -moottoria, jotka oli sijoitettu metallikoteloon. Mallia valmistettiin kahdella erilaisella pyrstöratkaisulla ja niitä valmistettiin lopulta ainoastaan yhdeksän kappaletta.

A-mallista kehitettiin erityisesti torpedojen kuljettamiseen tarkoitettu muunnos **FF 41AT**, jossa rungon muotoilua oli muutettu ja alkuperäiset kolmoissivuperäsimet oli korvattu tavanomaisella. FF 41AT-mallia valmistettiin viisi kappaletta.

## Käyttö Suomessa
Suomen ilmavoimille ostettiin 26. marraskuuta 1918 Tallinnan saksalaiselta lentoasemalta yksi FF 41AT-kone. Yksilön tunnukseksi tuli 6.A1 ja se kuljetettiin alkuvuodesta 1919 osina Sortavalaan, missä se kunnostettiin ja koelennettiin. Vuonna 1922 se siirrettiin korjattavaksi Ilmailutelakalle Santahaminaan, jossa rungon etuosan muotoa muutettiin ja torpedoripustimet poistettiin. 21. marraskuuta 1922 alkaen sillä lennettiin kolme lyhyttä paikallislentoa ja alkukesästä 1923 vielä viisi lentoa, viimeinen lento oli 4. heinäkuuta 1923. Moottoreita ei saatu koskaan toimimaan kunnolla ja kone poistettiin rekisteristä 22. tammikuuta 1924. Kyseisen yksilön tunnettu lentoaika on 3&nbsp;h 20&nbsp;min.

Vuosina 1918–1924 käytössä ollut kone, jonka lempinimi oli "Friedrichshafen-suurkone",  oli Suomen ilmavoimien ensimmäinen kaksimoottorikone.

## Tekniset tiedot

## Lähteet
*
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kalevi Keskinen, Kyösti Partonen, Kari Stenman, Suomen Ilmavoimat I 1918-27, 2005. .
* Kalevi Keskinen, Kari Stenman, Klaus Niska, Suomen ilmavoimien lentokoneet 1918-1939, Tietoteos, 1976.
ISO 9362

**ISO 9362** (tunnetaan myös nimillä **SWIFT-BIC**, **BIC-osoite**, **BIC-koodi** tai **SWIFT-osoite**) on standardi pankkien osoitteille, jonka on hyväksynyt Kansainvälinen standardointiorganisaatio ISO. Jokaisella pankilla on oma uniikki osoitteensa. Näitä osoitteita käytetään pankkien välisessä maksuliikenteessä, erityisesti kansainvälisissä pankkisiirroissa. SWIFT () hoitaa osoitteiden rekisteröinnin ja pitää yllä osoiteluetteloa. Tämän vuoksi ISO 9362:n mukaisia pankkien osoitteita kutsutaan usein SWIFT-osoitteiksi. Nimitys BIC-osoite tulee sanoista **''B**ank **I**dentifier **C**ode''.

## Muodostuminen

Osoite sisältää 8–11 merkkiä:
* 4 merkkiä – pankin tunnus (vain kirjaimia)
* 2 merkkiä – ISO 3166-1 alpha-2:n mukainen maatunnus (vain kirjaimia)
* 2 merkkiä – sijaintitunnus (kirjaimia ja numeroita)
* 3 merkkiä – vapaaehtoinen konttoritunnus (kirjaimia ja numeroita, XXX tarkoittaa pääkonttoria) 

Kun käytetään kahdeksan merkin osoitetta, viittaa se aina pääkonttoriin.

### Esimerkki

Deutsche Bank on kansainvälinen pankki, jonka pääkonttori on Frankfurtissa, Saksassa. Pääkonttorin SWIFT-osoite on DEUTDEFF:
* DEUT on Deutsche Bankin tunnus
* DE on Saksan maatunnus
* FF on Frankfurtin tunnus

Deutsche Bank on antanut yksittäisille konttoreille tarkempia osoitteita, jotka ovat 11 merkin pituisia. Tämä mahdollistaa maksujen kohdistamisen valittuun konttoriin. Esimerkiksi, DEUTDEFF500 kohdistaisi maksun Deutsche Bankin konttoriin Bad Homburgiin.

## Tietojen luovutus

23. kesäkuuta 2006 The New York Times julkisti artikkelissaan "Bank Data Is Sifted by U.S. in Secret to Block Terror", että CIA saa SWIFTilta tietoonsa valuuttaliikennetietoja osana terrorisminvastaista taistelua.

## Katso myös
* IBAN

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ISO 9362:2009 
* Official SWIFT search tool for bank names and Bank Identifier Codes 
* Swift Codes BIC, IBAN, SWIFT codes Reference
Bari

**Bari** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* Bari, kaupunki Italiassa
* Bari, entinen maakunta Italiassa
* Bari, metropolikaupunki (hallinnollinen alue) Italiassa
* Bari, provinssi Somaliassa
* AS Bari, italialainen jalkapalloseura
* Bari- tai di Bari -nimisiä henkilöitä:
** Nicola di Bari (oik. Michele Scommegna, s. 1940), italialainen laulaja ja näyttelijä.
Bari (kaupunki)

**Bari** on kaupunki, joka sijaitsee Etelä-Italiassa Adrianmeren rannalla. Antiikin aikaan kaupunki tunnettiin nimellä Barium. Bari on Apulian alueen ja Barin metropolikaupungin pääkaupunki ja tärkein satamakaupunki. Barissa asuu noin 326 000 asukasta, ja se on Italian yhdeksänneksi suurin kaupunki.

Kaupungissa on paljon historiallisesti arvokkaita nähtävyyksiä.

## Maantiede

Barin vanhakaupunki sijaitsee niemimaalla, jonka toisella rannalla on nykyinen satama, toisella historiallinen satama. Uusi kaupunki levittäytyy rannikolle molemmilla puolilla, ja teollisuusalueet ovat sisämaassa.

## Historia
### Antiikki

Barin alueella on ollut asutusta viimeistään 1500-luvulta eaa. Antiikin aikana syntynyt kaupunki tunnettiin kreikaksi nimellä *Barion* ja latinaksi nimellä *Barium*. Se sai alkunsa peuketien heimon asutuksena. Kaupunki sai paljon kreikkalaisia vaikutteita Etelä-Italian kreikkalaiskaupungeista. Myöhemmin siitä tuli tavallinen roomalainen kaupunki. Barium oli tärkeä satama ja sijaitsi myös merkittävien teiden risteyskohdassa.

### Myöhempi historia

Varhaisella keskiajalla kaupunki toimi saraseenien linnoituksena ja Bysantin kuvernöörin asuinpaikkana. Barin piirityksessä normanniseikkailija Robert Guiscard valtasi kaupungin vuonna 1071 ja ajoi näin Bysantin viimeisestä tukikohdastaan Italiasta. Ristiretkeläiset kulkivat kaupungin kautta. 1300-luvulta vuoteen 1558 se oli itsenäinen ruhtinaskunta, mutta päätyi sitten Napolin alaisuuteen ja lopulta yhdistyvään Italiaan 1860. Toisessa maailmansodassa Bari oli 500 000 liittoutuneen sotilaan huoltotukikohta. Barin pommitus oli paha takaisku liittoutuneille, jotka menettivät 17 laivaa, tuhat sotilasta ja paljon rahtia. Satoja siviileitä haavoittui. Myöhemmin paljastui, että räjähtäneestä laivasta oli levinnyt ympäristöön sinappikaasua.

## Talous ja palvelut

Kaupungissa toimii muun muassa kemian-, metalli-, tekstiili- ja elintarviketeollisuutta sekä öljynjalostusta. Kaupungissa on yliopisto (Università degli Studi di Bari) ja teknillinen korkeakoulu (Politecnico di Bari).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Barin maakunta

**Bari** oli yksi Italian maakunnista. Vuoden 2015 alussa sen korvasi Barin metropolikaupunki. Maakunnan pääkaupunki oli Bari.

Maakunta sijaitsi Apuliassa, niemimaan ”saappaankoron tyvessä” Etelä-Italiassa. Se käsitti noin 5&nbsp;138 neliökilometrin laajuisen alueen. Maakunnan asukasluku oli toiminnan päättyessä noin 1,3 miljoonaa. Maakunnassa oli 41 kuntaa.

Vuonna 2009 seitsemän kuntaa Barin pohjoisosista liitettiin uuteen Barletta-Andria-Tranin maakuntaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Italy World Club
Simon Wiesenthal -keskus

**Simon Wiesenthal -keskus** on Simon Wiesenthalin mukaan nimetty kansainvälinen, erityisesti juutalaisten asiaa ajava ihmisoikeusjärjestö. Keskus on maailman vaikutusvaltaisin juutalaisjärjestö. Nykyinen keskuksen johtaja on yhdysvaltalainen historioitsija ja tohtori Efraim Zuroff.

Järjestön perusti vuonna 1977 joukko kalifornialaisia oikeistolaisrabbeja johtohahmonaan rabbi Marvin Hier, joka osti itselleen Simon Wiesenthalin nimen käyttöoikeudet. Wiesenthalilla itsellään ei ollut nimen lisäksi varsinaista tekemistä nimeään kantavan järjestön kanssa. 

Järjestön toiminta perustuu holokaustin muiston vaalimiselle ja suvaitsevaisuuden sekä ihmisten välisten yhteisymmärryksen edistämiseen. Erityisesti järjestö keskittyy rasismin, antisemitismin, terrorismin ja kansanmurhien vastustamiseen. Tärkein tehtävä on kuitenkin toisen maailmansodan aikaisten natsirikollisten jahtaaminen.

Simon Wiesenthal -keskuksen jäseninä on yli 400&nbsp;000 perhettä. Järjestön päämaja sijaitseen Los Angelesissa, ja sillä on lisäksi toimistot New Yorkissa, Torontossa, Miamissa, Jerusalemissa, Pariisissa ja Buenos Airesissa.

Keskus on myös muun muassa vaatinut Euroopan unionia poistamaan tuen palestiinalaishallinnolle. Kalifornian kuvernöörin vaaleissa se tuki avoimesti Arnold Schwarzeneggeriä. Simon Wiesenthal -keskuksen painostuksen ansiosta yksikään Hollywoodin suurista elokuvastudioista ei suostunut levittämään Mel Gibsonin kohuttua, juutalaisvastaiseksi väitettyä Jeesus-elokuvaa *[[The Passion of Christ]]*. 

## Natsien jahtaaminen
Marraskuussa 2005 Simon Wiesenthal -keskus selvitti sotarikoksista epäillyn lääkärin Aribert Heimin piileskelleen Espanjassa 20 vuoden ajan. Samassa kuussa se julkisti lisäksi neljän muun natsin nimen Saksan viranomaisille. Wiesenthal-keskuksen tavoitteena on saada jo varsin iäkkäät natsit kiinni, ennen kuin he ehtivät kuolla.

## Aiheesta muualla
*Simon Wiesenthal -keskuksen kotisivut 
*Ylioppilaslehden artikkeli
Lästimaksu

**Lästimaksu** oli merimiesten huoltotoimintaan ja meripelastustoiminnan edistämiseksi kerättävä veronluonteinen maksu.
Sitä maksoivat kaikki suomalaiset kauppamerenkulkuun tarkoitetut rekisterivelvolliset alukset. Samoin sitä maksoivat Suomeen liikennöivät ulkomaiset alukset. Lästimaksu maksettiin kerran vuodessa tullitoimistoon tulo- tai menoselvitettäessä alusta ulkomaan liikenteessä ensimmäisen kerran kunakin vuonna. Laki lästimaksusta kumottiin vuoden 2015 alusta.

Lästimaksun suuruus oli 0,1 euroa kerrottuna aluksen nettovetoisuutta osoittavalla kokonaisluvulla. Vuoden 2012 talosarvioesityksessä tätä veronluonteista maksua oli arvioitu kertyvän 800&nbsp;000 euroa. Lästimaksuina jaettavat varat jaettiin kokonaisuudessaan edellisen vuoden kerättyjen lästimaksujen toteutuman perusteella. Avustukset myönnettiin Liikenneviraston määrittelemistä toiminnoista aiheutuviin menoihin.

## Katso myös
*Lästi

## Lähteet