open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aerosolifysiikka

**Aerosolifysiikka** tutkii kaasuun sekoittuneiden kiinteiden tai nestemäisten aineiden käyttäytymistä erilaisissa olosuhteissa. Tutkimuskohteena voi olla esimerkiksi aerosolin käyttäytyminen sähkökentässä tai valoaaltojen eteneminen eri kosteuksissa ilmassa. Tuttuja aerosoleja ovat esimerkiksi sumu ja erilaiset suihkeet (spray). Myös polttoaerosolien päästöt ja radioaktiivisten aerosolien käytös ovat tärkeitä tutkimuskohteita.

Suomessa aerosolifysiikkaa tutkitaan Helsingin yliopiston fysikaalisten tieteiden laitoksen ilmakehätieteiden osastolla, jonka johtaja professori Markku Kulmala on eräs alansa johtavia tutkijoita maailmassa. Lisäksi aerosolifysiikkaa tutkitaan Tampereen yliopiston Aerosolifysiikan laboratoriossa, Itä-Suomen yliopistossa sekä Ympäristötieteen laitoksen Pienhiukkas- ja aerosolitekniikan ryhmässä, Säteilyturvakeskuksessa, Ilmatieteen laitoksella ja VTT:llä. Kokonaisuudessaan suomalainen aerosolifysiikan tutkimus on väestöpohjaan nähden erittäin aktiivista ja kansainvälisesti merkittävää, ja alan tutkimus ja koulutus on synnyttänyt Suomeen kansainvälistä huippua olevan aerosoliosaamisen keskittymän.

Useimmissa muissa maissa aerosoleja tutkitaan fysiikan sijasta muilla aloilla, esimerkiksi kemiassa, ympäristötieteissä tai konetekniikassa. Suomalainen tapa tutkia aerosoleja fyysikkovoimin juontaa juurensa professoreihin Gunnar Graeffe ja Taisto Raunemaa, jotka perustivat suomalaisen aerosolitutkimuksen 1970-luvulla omille laitoksilleen.

## Lähteet
Miikkulainen (Inkeri)

**Miikkulainen** () oli seurakunta Pohjois-Inkerissä Laatokan rannalla. Miikkulainen tyhjennettiin inkeriläisistä Stalinin aikana 1930-luvulla, mutta osa väestöstä on palannut takaisin 1950-luvulta lähtien.

## Miikkulaisten kyliä

* Alakylä, Ala-Miikkulainen (Nižnije Nikuljasy) / Нижние Никулясы
* Kaavani / Гавань
* Nuossuva / Носово
* Nässi (Njasino) / Нясино
* Salokylä, Salo / Салокюля, Сало
* Sokelova / Сокелово
* Toserova / Тозерово
* Yläkylä,  Ylä-Miikkulainen (Verhnije Nikuljasy) / Верхние Никулясы Miikkulaisten ja Vuolen kyliä mainitaan ristikkäin kummankin lähteissä.

## Asukasluku (inkerinsuomalaiset)
* 1928: 3000
* 1936: 0  Miikkulaisista karkotettiin kaikki inkerinsuomalaiset kesäkuussa 1930

## Seurakunta
*Perustamisvuosi: n. 1640, Vuolen kappeliseurakuntana vuoteen 1870.
*Kirkon valmistumisvuosi: 1730
*Kirkko suljettiin: 1933
*Seurakunnanhoitajat:
**1931 - 1933 Pentikäinen Katri Mikontytär (s. 1885 Miikkulaisten Alakylässä, k. 1.11.1937 Omskissa (ammuttu vainon uhrina))
**Kiisseli Mikko (suntio ja kirkkovaltuuston esimies)

## Tapahtumia
*1931 keväällä karkotettu 2 perhekuntaa Hiipinään ja 5 perhekuntaa Siperiaan
*16.3.1933 Rajakylistä vangittu yli 100 henkilöä ja kuljetettu Siestarjoen kautta Pietariin
*26.3.1935 Karkotettu 30 perhekuntaa Länsi-Siperiaan
*6.6.1936 Karkotettiin Miikkulaisin kaikki inkeriläiset perheet Pietarin läänin itälaidalle Tšagodan piiriin sekä Tšerepovetsin piiriin Vologdan läänissä. Kalastajat vietiin Ääniselle Voznesenjaan. Yksityistalonpojat eli kolhooseihin kuulumattomat kuljetettiin jonkin verran kauemmas eli Solskiin asti. Vain etniset venäläiset ja venäläis-inkeriläiset sekaperheet saivat tuolloin jäädä kotipaikalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Valkeasaari

**Valkeasaari** () on Pietarin kaupungin Kurortin piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Rajajoen varrella Karjalankannaksella Venäjällä sekä entinen luterilainen seurakunta Pohjois-Inkerissä, Suomen entisen rajan pinnassa. Valkeasaareen kuului aikaisemmin Siestarjoen teollisuuskeskus. Valkeasaari oli tärkeä Suomen ja Neuvosto-Venäjän ja sitä seuranneen Neuvostoliiton rajanylityspaikka vuosina 1812–1940.

## Historia
Valkeasaaren nimi oli vuosina 1922–1940 *Punasaari* ().

Neuvostojohtaja Josif Stalinin aikana rajavyöhykettä Karjalankannaksella alettiin puhdistaa suomalaisista rajaseudun turvallisuuden nimissä. Vuosina 1935–1936 noin 27&nbsp;000 inkerinsuomalaista karkotettiin muun muassa Kuolan niemimaalle, Leningradin alueen itäosaan, Etelä-Kazakstaniin ja Keski-Aasiaan. 

Neljä Pohjois-Inkerin seurakuntaa (Miikkulainen, Vuole, Lempaala ja Valkeasaari) tyhjennettiin käytännössä kokonaan.

## Kyliä
Akkasenkylä l. Akkasi (Leistilä), Alakylä, Alosaari, Kaljala, Konnunkylä (Konnunselkä), Luuppola, Mainila, Merituittu, Mottori, Myllynkylä (Aleksandrovka), Nakara, Pienikivi, Retukylä, Revonnenä, Suontaka, Suurikivi, Tipuna, Valkeasaari, Vaskisavotta

## Katso myös
Höyrylaiva ''Beloostrov''

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sukupolvialus

**Sukupolvialus** (*generation ship*) on kuvitteellinen avaruusalus, jonka miehistö korvautuu alkuperäisen miehistön jälkeläisillä aina vanhemman sukupolven kuollessa pois. Tällaisia aluksia voitaisiin käyttää pitkillä tähtienvälisillä matkoilla. Siksi sukupolvialusta sanotaan myös avaruusarkiksi tai tähtien­väliseksi arkiksi.

Asutettujen planeettojen voidaan ajatella myös olevan eräänlaisia sukupolvialuksia ("Avaruusalus Maa").

## Sukupolvialus eli avaruusarkki

Jotta geneettinen diversiteetti saataisiin säilymään satojen vuosien matkalla, pitäisi aluksessa olla arvioiden mukaan lähtöhetkellä vähintään 500 henkilöä. Mikäli kuitenkin käytettäisiin spermapankkia ja munasolupankkia, lukumäärä voisi olla paljon pienempi. Matka-aika olisi niin pitkä, että vähintään kymmenet tai tuhannet sukupolvet vaihtuisivat ennen kuin alus olisi perillä kohteessaan. Pitkästä matka-ajasta riippumatta tähtienvälisen arkin etu olisi se, ettei se vaatisi ainakaan teoriassa mullistavaa rakettitekniikkaa. On ajateltu, että tähtienvälinen arkki voitaisiin tehdä vaikkapa louhimalla se suureen asteroidiin. Toinen vaihtoehto olisi rakentaa arkki suureen sylinterimäiseen avaruusasemaan, jossa painovoima syntyisi aluksen pyörimisliikkeestä. Moottoriksi on joskus ajateltu ydinkäyttöistä ionirakettia.

Eräs suuri ongelma tähtienvälisessä avaruudessa matkatessa saattaisi olla voimanlähde. Esimerkiksi ydinvoima vaatii pitkän ajan kuluessa suuret määrät ydin- ja muuta polttoainetta. Myöskään nykyisin ei ole toteutettu arkin vaatimaa täysin suljettua elossapitojärjestelmää, jossa ilma, ravinteet ja vesi kierrätetään aluksen pienoisekosysteemissä. Aluksen osia täytyisi kyetä huoltamaan ja valmistamaan niitä kierrättämällä vanhoja materiaaleja ja osia. Moniin järjestelmiin pitäisi olla varajärjestelmät.

Myös psykologiset ongelmat voivat olla pitkällä matkalla vaikeita. Sukupolvien kuluessa jokin aluksen ryhmä saattaisi nousta kapinaan ja vaikkapa joku aluksen sisäinen itsemurhaterroristi sabotoida koko matkan. Ihmisten geenit saattaisivat rappeutua sukupolvien aikana. Voisi tulla riitaa uuden matkaajasukupolven ja Maan välillä. Miehistö voisi katkaista yhteyden vihaamaansa Maahan, eikä lähettäisi kohdetähdestään Maan tarvitsemia tietoja. Maan elämä voisi itsessään tuhoutua vaikkapa ydinsodassa, tai sivilisaatio romahtaa muusta syystä.

Myöskään ei tiedetä, mikä aluksen matkustajia odottaisi kohdetähden lähellä. Aluksen miehistön täytyisi jossain vaiheessa jättää alus ja ainakin osan jäädä tuntemattomalle planeetalle.

## Sukupolvialuksia fiktiossa

* Rama, *Arthur C. Clarke*n *Rama*-sarjan romaaneissa
* Yonada, *[[Star Trek]]* -televisiosarjan jaksossa *For the World is Hollow and I Have Touched the Sky*
* Varro, *[[Star Trek: Voyager]]* -televisiosarjan jaksossa *The Disease*
* Haastaja Maata etsimässä -kuunnelmasta
* Sidonia, sarjassa *[[Knights of Sidonia]]*

## Katso myös

* Nukkuja-alus

## Lähteet

* Interstellar Ark Mission Architectures and Various Feasibility Issues
Nukkuja-alus

**Nukkuja-alus** (*sleeper ship*) on kuvitteellinen avaruusalus, jonka miehistö viettää pitkän tähtienvälisen matkan kryonisessa horroksessa, tietokoneen hoitaessa aluksen ohjausta.

Kuuluisia esimerkkejä nukkuja-aluksista ovat ''2001: Avaruusseikkailu'' -elokuvan *Jupiter*-alus, *[[Alien – kahdeksas matkustaja|Alien]]*-elokuvasarjan alukset sekä *Botany Bay* -alus *[[Star Trek]]* -televisiosarjan jaksossa *Space seed* (”*Varastossa*”).

## Katso myös
* Sukupolvialus
* Tähtienvälinen arkki

## Aiheesta muualla
*
Ksenoarkeologia

**Ksenoarkeologia** on kuvitteellinen tiede, joka tutkii kadonneiden avaruusolentojen sivilisaatioiden muinaisjäännöksiä.

Science fictionissa yleinen teema on ksenoarkeologien löytämä muinaisen kulttuurin laite, joka osoittautuu ensin erittäin hyödylliseksi, mutta paljastuu myöhemmin kyseisen sivilisaation tuhon aiheuttajaksi.

## Katso myös
* arkeologia
* astrobiologia
Ministerivaltiosihteeri

**Ministerivaltiosihteeri** (ruots. *ministerstatssekreterare*) oli virkamies, joka esitteli Venäjän keisarille Suomen suuriruhtinaskuntaa koskevat asiat. Hän toimi siten linkkinä Suomen senaatin ja Venäjän hallinnon välillä. Ministerivaltiosihteerin viraston asemapaikkana oli Pietari ja monet viraston tehtävistä antoivat sille myös edustuston luonnetta. Viraston yhteydessä toimi myös Suomen passivirasto.

Lain mukaan ministerivaltiosihteerin tuli olla Suomen kansalainen, mutta sortovuosien aikana vuosina 1900–1905 ja 1913–1917 virkaan oli nimitettynä venäläinen henkilö. Ministerivaltiosihteerin virasto lakkautettiin vasta Suomen itsenäistymisen jälkeen, 28. kesäkuuta 1918.

Ministerivaltiosihteerin apuna toimi Suomen asiain komitea.

## Luettelo ministerivaltiosihteereistä
Nimike ministerivaltiosihteeri otettiin käyttöön 1834, tätä ennen puhuttiin valtiosihteeristä. Venäjän väliaikaisen hallituksen aikana nimettiin ministerivaltiosihteerin tehtävään lyhyeksi aikaa Suomen asiain komissaari, Fjodor Roditšev.

## Ministerivaltiosihteerin apulaiset

*Lars Gabriel von Haartman 1825–1830
*Alexander Armfelt 1834–1841
*Fredrik Stewen 1844–1851
*Constantin Fischer 1851–1856
*Emil Stjernvall-Walleen 1856–1876
*Casimir Palmroth vt. 1876–1877, vakinainen 1877–1880
*Theodor Bruun 1881
*Casimir Ehrnrooth 1882–1888
*Woldemar von Daehn 1889–1891
*Victor Napoleon Procopé 1891–1900
*Carl Alexander Armfelt vt. 1900–1901
*Edvard Oerstroem vt. 1901–1902, vakinainen 1902–1906
*Fredrik Björnberg 1906–1909
*Paul von Etter 1909–1913
*Platon Ivanov 1913–1917

;Suomen asiain komissaarin apulainen
*Dmitri Protopopov 1917

Helmikuun vallankumouksen jälkeen apulaisen virkaa ei enää täytetty, mutta sitä käytännössä hoiti valtiosihteerinviraston neuvotteleva virkamies, myöhempi kansliapäällikkö K. G. Idman.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tietoa valtiosihteerinviraston asiakirjojen tutkimisesta (Arkistolaitos)
* Valtiosihteerinvirasto Pietarissa kasvatti Suomelle diplomaattikuntaa, Ulkoasiainhallinnon matrikkeli
* Geschichte der Behordenorganisation Russlands von Peter dem Grossen bis 1917
* Tiden före Finlands självständighet: skötseln av utrikesärenden under autonomin
Georg von Moller

**Georg Alexander Johan Gustaf Wilhelm von Moller** (19. heinäkuuta 1791 – 2. kesäkuuta 1867 Kuru) oli Suomeen asettunut Venäjän keisarillisen armeijan kenraalimajuri ja ritari, joka johti Hangon puolustusta Oolannin sodan aikana. Hän syntyi Kuurinmaalla baltiansaksalaiseen sukuun. Hänet tunnettiin Suomessa lempinimellä ”Kurun kenraali”.

Vuonna 1854 englantilais-ranskalainen laivasto purjehti Hangon lähivesillä ja uhkasi valloittaa Hangon linnoitukset, jotka olivat peräisin Ruotsin vallan ajoilta. Mollerin johtamat joukot puolustivat linnoituksia rohkeasti, ja vihollinen ajettiin pois. Linnoitukset kuitenkin räjäytettiin varotoimena, ettei vihollinen olisi saanut niitä haltuunsa. Moller aateloitiin taistelun seurauksena, ja hän sai sukunimeensä saksalaisen von-etuliitteen.

Moller asui Kurun Keihäslahdessa, josta syystä häntä nimitettiin ”Kurun kenraaliksi”. Hän lahjoitti Kurun kirkkoon siellä edelleen olevan jäljennöksen Leonardo Da Vincin tunnetusta taulusta *[[Pyhä ehtoollinen]]*.

## Lähteet
*Karl Brander: GENOS, Suomen sukututkimusseuran aikaukauskirja: Från Kuru gamla kyrkogård  
*Kurun kirkon historia  Ylöjärven kaupunki
*Ylöjärven muistomerkit ja patsaat
Karma (Kamelotin albumi)

**Karma** on power metal -yhtye Kamelotin viides studioalbumi. Se julkaistiin 9. heinäkuuta 2001 Noise Recordsin kautta, joka on osa Sanctuary Recordsia.
__NOTOC__
## Kappaleet

## Arvostelut

## Kokoonpano

### Kamelot
* Roy Khan – laulu
* Thomas Youngblood – kitara
* Glenn Barry – basso
* Casey Grillo – rummut
**Muut muusikot**
* Miro – koskettimet, orkestraatiot, taustalaulu, tuottaja, miksaus ja masterointi
* Sascha Paeth – kitara, tuottaja, miksaus, masterointi, tekniikka
* Farouk Asjadi – Shakuhachi
* Liv Nina Mosven – laulu kappaleissa "Requiem for the Innocent" ja "Fall from Grace"
* Olaf Hayer – kuorolaulu
* Cinzia Rizzo – kuorolaulu, taustalaulu kappaleessa "Karma"
* Robert Hunecke-Rizzo – laulu

**Jousikvartetti**

* Tobias Rempe – viulu
* Corinna Guthmann – viulu
* Marie-Theres Stumpf – alttoviulu
* Patrick Sepec – sello

**Tuotanto**

* Kim Grillo – valokuvat
* Derek Gores – Kansitaide

## Listasijoitukset

## Huomioita

* "Forever" perustuu "Solveigin lauluun", jonka Edvard Grieg on kirjoittanut Peer Gynt -sarjalleen
* "Don't You Cry" on omistettu Thomas Youngblood Sr.:lle, joka kuoli poikansa ollessa hyvin nuori.
* "Ne Pleure Pas" on pohjimmiltaan sama kappale kuin "Don't You Cry", mutta vain ranskaksi laulettuna.
* Albumin normaalipainoksen päättävä kappaletrilogia "Elizabeth" I, II &III perustuu Elizabeth Bathoryn tarinaan.
* "Fall From Gracen" lopusta kohtaan 11.00 on hiljaisuutta. Tämä johtuu siitä, että Karma oli Kamelotin viides studioalbumi ja he halusivat sen keston olevan 55:55. Hiljaisuus säilyy ennallaan jopa albumin versioissa, joissa on bonuskappaleita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Karma'' Kamelotin virallisilla sivuilla  
* 
*
İzmir

**İzmir** (kreikkalaiselta nimeltään **[[Smyrna]]**, ) on Turkin kolmanneksi suurin kaupunki ja İzmirin maakunnan pääkaupunki, jossa sijaitsee Turkin toiseksi suurin satama. Asukkaita kaupungissa oli 2,9 miljoonaa vuonna 2022. 

## Maantiede
İzmir sijaitsee İzmirinlahden, Egeanmeren rannalla, Kızılçullujoen suistossa. Liiketoiminta keskitttyy Konakin kaupunginosaan, Karantina ja Güzelyalı ovat suuria asuinalueita. Nykyisen keskustan eteläpuolella on Kadifekale eli vanha kaupunki. 

## Historia

### Antiikki
Kaupungin paikalla on ollut asutusta viimeistään 2000-luvulla eaa. Kreikkalaiset asuttivat paikan viimeistään noin 1050 eaa. Smyrnan ensimmäiset asukkaat olivat aiolialaisia siirtokuntalaisia, ja myöhemmin sen asuttivat joonialaiset. Kaupunki lakkasi olemasta tai ainakin taantui myöhemmällä arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa., mutta perustettiin uudelleen klassisen kauden lopulla 300-luvun eaa. loppupuolella. Antiikin Smyrna kukoisti erityisesti hellenistisellä ja roomalaisella kaudella, jolloin se oli merkittävä satama ja kauppakaupunki.

### Myöhempi kreikkalaisaika
Vanhalta ajalta 1920-luvulle saakka kaupungin asukkaista noin puolet oli kreikkalaisia. Osa kreikkalaisista turkkilaistui, mikä tarkoittaa sitä, että suurimmalla osalla väestöstä on edelleen kreikkalaisia esi-isiä. İzmirissä oli jo silloin (noin 1/4 väestöstä) turkkilaisia. Armenialaisia oli alle neljäsosa väestöstä. Lisäksi kaupungissa asui pieni määrä juutalaisia, amerikkalaisia ja eurooppalaista alkuperää olevia ns. *[[levantti]]laisia*. *Egeanmeren helmenä* tunnettu kaupunki oli vuosisatoja kosmopoliittinen satamakaupunki ja kukoistava kauppapaikka.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Sèvresin rauhansopimuksen mukaan kaupunki ympäristöineen luovutettiin Kreikalle. Turkki ei kuitenkaan rauhansopimusta hyväksynyt, ja Kreikkakin hyökkäsi Smyrnasta syvemmälle Turkkiin. Syyskuussa 1922 Turkin armeija Mustafa Kemalin johdolla syyllistyi Smyrnassa kreikkalaisten ja armenialaisten vainoon. Turkin armeija sytytti 13. syyskuuta 1922 kaupungin kreikkalais- ja armenialaiskaupunginosat palamaan, mikä tunnetaan Smyrnan suurena palona. Arviolta 30&nbsp;000 ihmistä sai surmansa. Satoja tuhansia jäi kodittomaksi ja lähti pakolaiseksi Kreikkaan.  Arviot vainoissa ja tuhopoltossa surmansa saaneista vaihtelevat. Surmansa saattoi saada jopa 100&nbsp;000 kaupunkilaista. Lausannen sopimuksen mukaan Kreikan ja Turkin välillä suoritettiin pakollinen väestönvaihto. Kun kreikkalaisten lisäksi myös tuhopoltosta selvinneet armenialaiset muuttivat pois kaupungista, siitä tuli etnisesti lähes puhtaasti turkkilainen.

### Myöhempi historia
Toisen maailmansodan jälkeen İzmir kasvoi nopeasti. NATOn Kaakkois-Euroopan maajoukkojen päämaja sijoitettiin sinne.

Kaupunki kärsi tuhoja Egeanmeren maanjäristyksessä 30. lokakuuta 2020.

## Urheilu
Kaupungissa on kolme Turkin Superliigassa pelannutta jalkapallojoukkuetta: Göztepe SK, Altay SK ja  Karşıyaka SK. İzmir Atatürk Stadionilla järjestetään sekä jalkapallo-otteluita että yleisurheilukilpailuja. Sinne mahtuu yli 50 000 katsojaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* İzmir City Guide
Itä-Karjalan kysymys

**Itä-Karjalan kysymys** oli vuosina 1918–1922 Suomen ja Neuvosto-Venäjän välejä hiertänyt kiista Itä-Karjalan asemasta.

Suomen itsenäistyttyä moni sekä oikeistosta että vasemmistosta toivoi, että Itä-Karjala liitettäisiin Suomeen ja luotaisiin Suur-Suomi. Toivottiin, että itäkarjalaiset saisivat itse kansanäänestyksellä ratkaista, haluavatko pysyä osana Venäjää vai liittyä Suomeen. Järjestettiin vapaaehtoisten vapautusretkikuntia Itä-Karjalaan. Näitä retkiä kutsutaan yhteisellä nimellä heimosodat. 

Virallinen Suomi alkoi neuvotella rajoista Venäjän sisällissodan rauhoituttua Neuvosto-Venäjän kanssa vuonna 1920. Tarton rauhansopimuksessa vuonna 1920 määriteltiin Suomen rajat sekä karjalaisen väestön kansalliset oikeudet, joita Neuvosto-Venäjän tuli kunnioittaa.

Kaikki piirit eivät Suomessakaan Tarton rauhan rajaa hyväksyneet vaan pitivät sitä ”häpeärauhana”, ja toiveet Itä-Karjalan liittämisestä Suomeen elivät pitkään Tarton rauhan jälkeenkin. Heimosotien jälkeen ylioppilaat perustivat Akateemisen Karjala-Seuran, joka ajoi myös heimokansojen vapauttamisen asiaa. Itä-Karjalan kysymys ja karjalaisen väestön vainot hiersivät monta vuotta Suomen ja Neuvosto-Venäjän välejä.

Suomi halusi Tarton rauhaa solmittaessa Itä-Karjalalle autonomian. Neuvosto-Venäjä antoi sille heikon autonomian, mikä ei Suomelle riittänyt. Tarton rauhansopimuksessa Suomi lupasi luopua vaatimuksistaan Itä-Karjalan alueisiin, jos Neuvosto-Venäjä järjestää Itä-Karjalalle kansallisen hallinnon karjalaisten käsiin. Karjalan työkansan kommuunin asema ei kuitenkaan riittänyt Suomelle, ja suomalaiset katsoivat, ettei Neuvosto-Venäjä ollut järjestänyt Itä-Karjalaan sellaista kansallista itsehallintoa kuin rauhansopimuksessa oli sovittu. Asiaa puitiin Kansainliitossa 1920-luvun alussa ja se ratkesi neuvostovaltion eduksi.

## Katso myös

* Itäkarjalaisten kansannousu
* Porajärvi
* Repola

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Mannerheim.fi: Itä-Karjalan kysymys
* Yle.fi: Itä-Karjalaa suomalaistettiin kouluin ja keskitysleirein
Aerosoli

**Aerosoli** eli **sumute** on kaasun ja siinä leijuvien kiinteiden tai nestemäisten hiukkasten seos. Hiukkasten halkaisija vaihtelee 0,002 µm:stä yli sataan mikrometriin. Eloperäisestä aineesta peräisin olevia aerosoleja nimitetään bioaerosoleiksi. Esimerikiksi virukset ja bakteerit voivat levitä bioaerosoleina.

Ilmakehässä esiintyy luonnollisia aerosoleja, jotka syntyvät esimerkiksi tuli­vuoren­purkauksissa, metsäpaloissa tai tuulen nostaessa pölyä maasta. Ihmisen toiminta, kuten aineiden polttaminen tai maan kyntäminen lisäävät aerosolien määrää. Arvioidaan, että nykyisin 10–50&nbsp;% koko ilmakehän aerosoleista on ihmisen toiminnan tuottamaa. Kaupungeissa ihmisperäisten aerosolien osuus on suurempi kuin maaseudulla. Merkittävimpiä päästölähteitä kaupungeissa ovat liikenteen ja energiantuotannon hiukkaspäästöt sekä katupöly.

Pilvet ovat näkyvää nesteaerosolia, jossa pisarakoko on muutamasta mikrometristä kymmeniin mikrometreihin. Pilvet ja muut nesteaerosolit heijastavat tehokkaasti auringonvaloa, minkä vuoksi nämä aerosolit jäähdyttävät ilmastoa. Tätä kutsutaan ilmaston hämärtymiseksi (). Sen sijaan palamisessa syntyvä noki absorboi valoa tehokkaasti, minkä vuoksi nokihiukkaset nopeuttavat ilmastonmuutosta.

Aerosoleja ja niiden käyttäytymistä tutkii aerosolitiede, joka jaetaan yleensä tutkimus­otteesta riippuen aerosolifysiikkaan ja aerosolikemiaan.

## Katso myös
* Aerosolipommi
* Ilmansaaste
* Koagulaatio
* Nukleaatio

## Lähteet
*

### Viitteet
Nebukadressar II

**Nebukadressar II** (myös **Nebukadnessar II**; akkadiksi 𒀭𒀝𒆪𒁺𒌨𒊑𒋀 *<sup>d</sup>Nabû-kudurri-uṣur*;  **'; vallassa n. [[605 eaa.]]–[[562 eaa.]]) oli [[Uus-Babylonia]]n valtakunnan merkittävin hallitsija. Nebukadressar on tunnettu [[Juudan kuningaskunta|Juuda]]n ja [[Jerusalem]]in valloituksistaan, joista sai alkunsa [[juutalaiset|juutalaisten]] pakkosiirtolaisuus, niin sanottu [[Babylonin vankeus]], sekä monumentaalisista rakennustöistään pääkaupungissaan [[Babylon]]issa.

Nebukadressar rakennutti [[Ištarin portti|Ištarin portin]]. Legendan mukaan hän rakennutti myös [[Babylonin riippuvat puutarhat]] (rinnepuutarhat), yhden [[maailman seitsemän ihmettä|maailman seitsemästä ihmeestä]], jotta hänen vuoristomaasta kotoisin oleva vaimonsa Amyitis tuntisi olonsa kotoisammaksi. Riippuvia puutarhoja ei välttämättä ole koskaan ollut oikeasti olemassa.  Nebukadressarin hallintopalatsi Etelälinna ja sen koillispuolella sijainnut puutarharakennelma, mahd. Riippuvat puutarhat, on löydetty arkeologisissa kaivauksissa. Puutarharakennelmasta, joka hyvin sopisi kuvaukseen Riippuvista puutarhoista, on löydetty holvikaarin koristeltuja  muureja ja kaivoja puutarhan kasteluun.

Nebukadressar lisäsi viljelysmaata kaivauttamalla Eufrat-virrasta kastelukanavia tasangolle. Viljelijöiden ei tarvinnut pelätä kuivuutta. Nebukadressarin aikana Babylonia vaurastui taloudellisesti ja sen liike-elämä kukoisti. Babylonin eli Baabelin kaupunkiin rakennettiin Baal-jumalan temppeli 91 metriä korkeaksi ja perinteisen zikkurratun muotoiseksi. Temppelistä tuli sen ajan turistinähtävyys. Baalin eli Mardukin temppelin pohjakuva oli neliö, sivun pituus oli 90 m. Rakennusaineet otettiin luonnonympäristöstä: koska kiviä ei juurikaan ollut, valmistettiin savitiiliä ja muurauslaastiksi käytettiin asvalttipikeä. Polttamaton tiili ei kestä sadetta eikä tulvia, siksi seinän uloin kerros tehtiin poltetuista tiilistä. Ennen polttoa tiiliin painettiin kuninkaallinen leima.

[[Akkadin kieli|Akkadinkielinen]] nimi, **Nabû-kudurri-uṣur*', tarkoittaa "Oi jumala Nabu, suojele esikoispoikaani". Nabu on Babylonian viisauden jumala ja [[Marduk_(mytologia)|Marduk]]-jumalan poika. Omissa teksteissään Nebukadressar kuvaa itseään Nabun rakastamaksi ja suosikiksi. Hänen nimensä on aiemmin väärin tulkittu tarkoittavan "Oi Nabu, suojele *kudurruani*", Tässä asiayhteydessä *kudurru* tarkoittaa kiveen kaiverrettua maanomistuskirjaa. Kuitenkin hallitsijan arvonimessä *kudurru'' tarkoittaa lähinnä esikoispoikaa tai vanhinta poikaa.

Vanha testamentti kuvaa, että Jumala vei Nebukadressarilta vallan ja syöksi hänet eläinten keskuuteen seitsemäksi vuodeksi, kunnes hän oppisi, että Jumala antaa vallan kenelle haluaa. Tuon seitsemän vuoden kuluttua Nebukadressar parani ja hänelle annettiin takaisin hänen paikkansa Babylonin hallitsijana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lauhdevoimalaitos

**Lauhdevoimalaitos** on voimalaitos, jossa tuotetaan sähköenergiaa höyrystä, mutta ei tuoteta lämpöä kulutukseen. Sekä sähköä että lämpöä tuottavat lämpövoimalaitokset ovat tyypillisesti vastapainevoimalaitoksia. Myös ydinvoimalaitokset ovat lauhdevoimalaitoksia, mutta yleensä ne erotetaan poltettavalla polttoaineella toimivista voimaloista, sekä geotermisistä höyryä tuottavista laitoksista. Lauhdevoimalan potentiaali on siinä, että sen tuotantoa voidaan ajoittaa tarkasti sähkön kulutuskysynnän mukaan. Suomen sähkönkulutuksesta noin 5 prosenttia katettiin vuonna 2015 lauhdevoimalla. Vastaavasti vuonna 1999 Suomen sähköntuotannosta tuotettiin lauhdevoimalla 9&nbsp;%.

Laitokset tehdään yleensä suuriksi, sillä silloin oheiskomponentit, joita tarvitaan jokaisessa lauhdevoimalaitoksessa, tulevat edullisemmiksi suhteessa tuotettuun sähköenergian määrään.

## Polttoaineet

Suuritehoisten laitosten polttoaineena voidaan käyttää monenlaista polttoainetta: kivihiiltä, maakaasua, turvetta, kuitupuuta, korjuujätettä, kotitalousjätettä ja niin edelleen.

## Toimintaperiaate

Paineistettu vesi höyrystetään ja vesihöyry tulistetaan kuumentamalla kylläistä vesihöyryä. Vesihöyryllä pyöritetään höyryturbiinia, joka pyörittää sähkötehoa (wattisekunti, joule) tuottavaa sähkögeneraattoria. Lauhdevoimalan merkittävä ominaispiirre on vesihöyryn paisuttaminen (paine laskee) jopa noin 0,02 baariin. Näin matalassa paineessa höyry tiivistyy vedeksi vasta alle 20&nbsp;°C:een lämpötilassa. Höyry lauhdutetaan esimerkiksi lauhduttimessa luonnonvesistöstä otettavalla vedellä. Lämpöisemmillä tuotantoalueilla käytetään lauhdutustorneja, joilla höyry lauhdutetaan ilmaan. Lauhdevoimalaitoksen nimi tulee tästä lauhduttimesta.

Sähköntuotannon ja samalla koko laitoksen hyötysuhteeksi saadaan noin 40 prosenttia johtuen lauhdehäviöistä. Sähkön tuotannon maksimoimiseksi voidaan käyttää muun muassa välitulistusta ja syöttöveden esilämmitystä höyryturbiinilta otetulla väliottohöyryllä. Välitulistuksessa turbiinista ohjataan höyryä takaisin kattilaan – lauhduttamatta sitä välillä, josta se johdetaan takaisin turbiiniin.

## Lähteet
Babylonin riippuvat puutarhat

**Babylonin riippuvat puutarhat** (tunnetaan myös nimellä **[[Semiramis|Semiramiin]] riippuvat puutarhat**) on yksi antiikin maailman seitsemästä ihmeestä. Ne rakensi oletetusti Uus-Babylonian kuningas Nebukadressar II vuoden 600 eaa. paikkeilla. 

Tarinan mukaan Nebukadressar II rakennutti puutarhat, jotta hänen vuoristoisesta Meediasta kotoisin oleva vaimonsa Amyitis tuntisi olonsa kotoisammaksi. Antiikin lähteistä kuitenkin vain Josephus mainitsee Nebukadressarin puutarhojen rakentajaksi, mutta lähteiden tiedot ovat monilta osin ristiriitaisia.

Riippuvista puutarhoista ei ole jäänyt arkeologisia todisteita, ja historiantutkijat epäilevät niiden olemassaoloa. On mahdollista, että ne sijaitsivat Ninivessä, josta on löytynyt akveduktien jäänteitä. Brittiläinen tutkija Stephanie Dalley on esittänyt, että puutarhat rakennutti Assyrian kuningas Sanherib.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Suomen tiedetoimittajien liitto

**Suomen tiedetoimittajain liitto** on vuonna 1985 perustettu tieteestä tiedottavien valtakunnallinen etujärjestö. Liitto on jäsen Euroopan tiedetoimittajien liitossa (European Union of Science Journalists’ Associations, EUSJA) ja Tiedetoimittajien maailmanliitossa (World Federation of Science Journalists, WFSJ) sekä yhteisöjäsen European Association of Science Editors (EASE) -järjestössä. Liitto julkaisee neljä kertaa vuodessa ilmestyvää Tiedetoimittaja-lehteä.

Vuonna 2013 Suomessa järjestettiin Helsingin yliopistolla tiedetoimittajien maailmankonferenssi.

## Palkinnot
Liitto jakaa vuosittain tunnustuksia erityisistä ansioista tiedejournalismissa tai muussa tiedeviestinnässä. Vuoden tiedetoimittaja -tunnustuksen lisäksi vuosittain myönnetään kaksi kappaletta Vuoden tiedeviestintäpalkintoja. Huomionosoitus on myönnetty seuraavasti:

### Vuoden tiedetoimittaja
* 1998 Paul Fogelberg
* 1999 Riitta Vauras
* 2001 Jan Rydman
* 2002 Marko Pekkola
* 2003 Risto Varteva
* 2004 Tapio Onnela ja Liisa Vihmanen
* 2005 Tiede-lehden toimitus
* 2006 Timo Moberg
* 2007 Teuvo Peltoniemi
* 2008 Helena Telkänranta
* 2009 Kimmo Pietiläinen
* 2010 Tuula Vainikainen
* 2011 Heikki Laurinolli
* 2012 Timo Paukku
* 2013 Helena Raunio
* 2014 Ulla Järvi
* 2015 Jani Kaaro
* 2016 Vesa Vanhalakka
* 2017 Heljä Salonen
* 2018 Arja-Leena Paavola
* 2019 Kalevi Rantanen
* 2020 Leena Mattila
* 2021 Annikka Mutanen
* 2022 Ilpo Salonen
* 2023 Kirsi Heikkinen
* 2024 Niko Kettunen
* 2025 Melissa Heikkilä ja Tiina Raevaara

### Tiedeviestintäpalkinto
* 2011 tiedottaja Päivi Lehtinen ja toimittaja Pertti Martiskainen
* 2012 viestintäpäällikkö Anu Mustonen ja emeritusprofessori Osmo A. Wiio
* 2013 kirjailija Risto Isomäki ja emeritusprofessori Anto Leikola
* 2014 pääsihteeri Reetta Kettunen ja professori Tapio Markkanen
* 2015 toimittaja Sisko Loikkanen ja Hyvät ja huonot uutiset -työryhmä
* 2016 tiedebloggaaja Anja Nystén ja ”Kaiken maailman dosentit”
* 2017 luontotoimittaja Kimmo Ohtonen ja sosiologi Sari Näre
* 2018 toimittaja ja tietokirjailija Kalle Haatanen ja Tiedetuubi-verkkojulkaisu
* 2019 Politiikasta-verkkolehti ja Yliopisto-lehti
* 2020 arkeologi, Mullan alta -blogisti Ilari Aalto, ja Tähtitieteellinen yhdistys Ursan tiedottaja Anne Liljeström
* 2021 museokortti, vastaava tuottaja Mandi Vermilä, Tieteellisten seurain valtuuskunta
* 2022 dokumentaristi Tapani Niemi (Lohen surma -radiodokumenttisarjasta), luontotrilogia-elokuvasarja (Metsän tarina, Järven tarina ja Tunturin tarina)
* 2023 Ylen Tiedetrippi-podcast, informaatiomuotoilijat Juuso Koponen ja Jonatan Hildén
* 2024 Puistofilosofia ry
* 2025 oikeuspsykologi Julia Korkman ja Arktisen keskuksen viestintä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Liiton verkkosivu
Assur

**Assur** on muinainen kaupunki Tigris-joen varrella nykyisen Salah al-Dinin maakunnan alueella Irakissa. Se oli aluksi babylonialainen siirtokunta. Noin vuonna 1900 eaa. Assur itsenäistyi kaupunkivaltioksi, josta myöhemmin kehittyi Assyria. 

## Arkeologiset kaivaukset
Saksalaiset arkeologit löysivät Assurin ja suorittivat siellä kaivauksia Walter Andraen johdolla vuosina 1903–13. Heidän tärkeimpiä löytöjään olivat kivet ja poltetut saviesineet, joissa oli runsaasti piirtokirjoituksia. Vuonna 1978 Assurissa aloitettiin uudelleen laajamittaiset arkeologiset kaivaukset, joissa on saatu esiin muun muassa Tigriin rannalla sijainnut tiililaituri, palatsiraunioita sekä muuri- ja porttirakennelmia. Alueelle on perustettu museo. Assur kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.

## Lähteet

## Lisää aiheesta
* http://www.iranicaonline.org/articles/assyria-ii
* https://libmma.contentdm.oclc.org/digital/collection/p15324coll10/id/42692
Temppeliprostituutio

**Temppeliprostituutio** kuului itämaiseen uskonnolliseen perinteeseen, joka levisi myös kreikkalaiseen maailmaan. 

Antiikin lähteissä (Herodotos ja Thukydides) on mainintoja temppeliprostituutiosta. Babylonissa jokaisen naisen täytyi kerran elämänsä aikana mennä Ištarin temppeliin ja harrastaa siellä seksiä vieraan miehen kanssa. Tätä pidettiin vieraanvaraisuuteen verrattavana palveluksena ja siitä oli määrätty symbolinen maksu. 

## Katso myös
*Hieroduuli
*Devadasi

## Lähteet

* 

### Viitteet
Ištar

**Ištar** (sumeriksi  *Inanna*) oli Mesopotamian tärkein jumalatar läpi Mesopotamian historian. Ištarin symboleina olivat kahdeksansakarainen tähti ja leijona. Hänen tärkein temppelinsä, E-ana (taivaan talo), sijaitsi Urukin kaupungissa, missä hänet liitettiin Anun (taivaan jumala) tyttäreksi. Muissa traditioissa hänet mainitaan Nannan (kuun jumala) ja Enlilin tyttäreksi. Hänen veljensä oli auringon jumala Šamaš ja hänen siskonsa manalan jumalatar Ereškigal. 

Ištarin nimen alkuperäinen muoto on ollut **Eštar**, ja hän oli rakkauden sekä seksuaalisuuden jumalatar, jolla oli kuitenkin myös sotaisia tehtäviä. Eräs myytti kertoo, kuinka Ištar laskeutui alas manalaan, jota hänen sisarensa Ereškigal hallitsi. Kun Ištar oli poissa maan päältä, lakkasi kaikki kasvu ja uudelleensyntyminen. Vaikka Ištaria juhlittiin "neitsyenä", hänellä oli lukuisia rakastajia, muun muassa Tammuz eli Dumuzi. Ištar oli myös aamutähden eli Venuksen jumalatar. Ištarin palvontaan liittyi juhlamenoja, joissa naiset uhrasivat temppelissä hänelle neitsyytensä. 

Missään vaiheessa Ištaria ei liitetty pysyvästi kenenkään jumalan puolisoksi tai äidiksi. Hänellä oli paljon rakastajia, joista tunnetuimpana voidaan mainita paimenjumala Dumuzi. Dumuzin ja Inannan ympärille kirjoitettiin paljon sumerinkielisiä kertomuksia, joissa kuvataan heidän välistä suhdettaan.

## Ištarin persoona
# Ištarin persoonaan yhdistetään useasti rakkaus ja seksuaalinen käyttäytyminen.
# Toinen Ištarin persoonasta löytyvä piirre on sodanjumalan aspekti. Ištar todella esiintyy useasti kuninkaiden rinnalla taistelevana jumalattarena. Ištar taisteli muun muassa Assyrian kuninkaiden rinnalla ensimmäisen vuosituhannen aikana.
# Ištarin kolmas piirre oli yhteys Venus-planeettaan.

Ištarin luonnetta on nykyään luonnehdittu myös paradoksaalisuuden ja vastakkainasettelun ilmentymäksi. Ištar on rikkonut Mesopotamian yhteiskunnan tabuja olemalla samaan aikaan hyvä–paha, aseksuaalinen-seksuaalinen, sodan ja rakkauden jumalatar.

## Lähteet
*
*
*Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Luettelo h-mollimessun levytyksistä

Luettelo joistain **[[Johann Sebastian Bach]]in [[H-mollimessu (Bach)|h-mollimessun]]** levytyksistä:

* *Alankomaiden kamarikuoro* ja *18. vuosisadan orkesteri, johtajana [[Frans Brüggen]].* Philips - (1990)
* *Amsterdamin barokkiorkesteri ja -kuoro, johtajana  [[Ton Koopman]]*.  Solistit: Barbara Schlick sopraano, Kai Wessel kontratenori / altto (laulaa myös 2. sopraanoa *Christe eleison*issa), Guy de Mey tenori, Klaus Mertens Basso Erato - #4509984782 (1995)
* *Arnold Schoenberg -kuoro, Concentus Musicus Wien*, johtajana Nikolaus Harnoncourt. Solistit: Angela Maria Blasi (1. sopraano), Delores Ziegler (2. sopraano), Jadwiga Rappé altto, Kurt Equiluz tenori, Robert Holl basso
* *[[Cantores Minores]]* -poikakuoro ja Dresdenin Philharmonie, johtajana Christian Hauschild. Solisteina Adelheid Vogel (sopraano), Elisabeth Wilke (altto), Frieder Lang (tenori) ja Egbert Junghanns (basso). (1996)
* *The Bach Ensemble*, johtajana: Joshua Rifkin. solistit: Judith Nelson, Julianne Baird, Jeffrey Dooley, Frank Hoffmeister, Jan Opalach. Nonesuch (1981)
** [[Berliinin filharmonikot]], johtajana [[Herbert von Karajan]].* Polygram/Deutsche Grammophon - #459460 (1974)
* *Boston Baroque, johtajana Martin Pearlman.* Telarc - #80517 (2000)
* *Monteverdi-kuoro* ja *English Baroque Soloists, johtajana [[John Eliot Gardiner]].* Polygram Records - #415514 (1990)
* *Münchener Bach-Chor/Münchener Bach-Orchester, johtajana [[Karl Richter]]*. Archiv Produktion/Deutsche Grammophon - #19819 (1961)
* *La Petite Bande, johtajana [[Gustav Leonhardt]].* EMI - (1985)
* *[[Taverner Consort]] & Players, johtajana [[Andrew Parrott]].* EMI  CDS 7472938 (1985)
* *[[Wienin filharmonikot]], johtajana [[Herbert von Karajan]].* Emi Classics - #67207 (1953)
* *[[Collegium Vocale Gent|Chorus and Orchestra of Collegium Vocale Gent]], johtajana [[Philippe Herreweghe]].* Virgin Classics #790757-2 (1988)
F-teoria

**F-teoria** on matemaattinen malli, jonka iranilaissyntyinen Harvardin yliopiston tutkija Cumrun Vafa on ensimmäisenä esittänyt. Malli soveltuu säieteorioiden perustaksi, nimenomaan kymmenulotteisena sovitettuna kaksoistoroidaalipinnalle, jolloin jäljelle jää kymmenulotteinen versio. 

Teoria sopii myös elliptisten supersäikeiden mallintamiseen. 

F-teorian F-kirjain tulee englannin kielen sanasta *father* vastineena M-teorian mahdollisesti *mother*-sanaa tarkoittavalle M-kirjaimelle.
Elohopeamyrkytys

**Elohopeamyrkytys** on elohopean tai sen yhdisteiden aiheuttama myrkytys. Epäorgaanisen elohopean aiheuttaman myrkytyksen oireita ovat metallin maku suussa, voimakkaat oksennukset ja vatsakivut sekä pitkäaikaisissa myrkytyksissä ientulehdus ja verinen ripuli.

Orgaaniset elohopeayhdisteet ja etenkin niistä luonnossa muodostuva metyylielohopea kasautuvat elimistöön ja voivat aiheuttaa aivosolujen tuhoutumista, vapinaa, halvauksia, silmien näkökentän supistumista, kuuroutta ja sikiövaurioita. Tuhoisimmat metyylielohopean aiheuttamat myrkytykset ovat olleet Japanissa (ns. Minamata-sairaus 1960-luvulla). Suomessa myyntiin tarkoitetun tuoreen kalan elohopeapitoisuus ei saa olla yli 1 mg / kg. Myös dimetyylielohopea on hengenvaarallista, koska se läpäisee useimmat suojakäsineet ja ihon hetkessä ja aiheuttaa tappavan myrkytyksen.

Metallinen elohopea eli nesteenä alkuainemuodossa oleva elohopea on ihmiselle melko vaaratonta, sillä se kulkeutuu  ruuansulatuskanavan läpi miltei sellaisenaan. Rikkoutuneen elohopealämpömittarin osien joutuessa nieluun vaaran aiheuttavat lasinsirpaleet, ei elohopea. Kuitenkin metallinenkin elohopea on vaarallista, jos sitä pääsee suoraan verenkiertoon. Intialaisessa *Rasa shastra -*sairaanhoidossa (tarkoittaa "elohopeatiedettä") käytetään metallista elohopeaa yhdistettynä yrtteihin (lyijyn ja arsenikin ohella).

## Lähteet
Gammaglobuliini

**Gammaglobuliinit** ovat veriplasman proteiineja, jotka erottuvat plasmaproteiinielektroforeesissa muista proteiineista. Niihin sisältyvät useimmat vasta-aineet (immunoglobuliinit). Puhdistettuina niitä käytetään ruiskeina eräiden tartuntatautien torjuntaan, kuten esim A-hepatiitti. Niiden puutostiloista kärsivät henkilöt sairastuvat helposti erilaisiin tulehdustauteihin.

## Lähteet
GP2-kausi 2005

**GP2-kausi 2005** oli GP2-historian ensimmäinen kausi. Kausi alkoi 23. huhtikuuta San Marinosta ja päättyi 30. syyskuuta Bahrainiin.

Sarjan ensimmäisen mestaruuden voitti Nico Rosberg 15 pisteen erolla Heikki Kovalaiseen.

Kausi 2005 oli GP2:n ensimmäinen kausi kun International Formula 3000 päättyi. F3000-sarjan vuoden 2004 kuljettajien mestarin Vitantonio Liuzzin tallia Arden Internationalia voidaan pitää mestaruutta puolustavana tallina. GP2-sarjassa oli kaudella 2005 kaksi aiemmin F1:ssä ajanutta kuljettajaa: Gianmaria Bruni Colonin ja Giorgio Pantano Super Novan tiimissä.

## Tallit ja kuljettajat
Kaudella 2005 kaikki tallit käyttivät tasapuolisuuden vuoksi Dallara GP2/05 runkoa ja Renault'n moottoria.

### Kauden aikana vaihtuneet kuljettajat
* Giorgio Mondini korvasi Ryan Sharpin DPR:llä Unkarin kilpailusta eteenpäin.
* Toni Vilander korvasi Gianmaria Brunin Coloni Motorsportilla Italian ja Belgian kilpailuissa. 
* Gianmaria Bruni korvasi Ferdinando Monfardinin Durangolla Belgian ja Bahrainin kilpailuissa. 
* Ferdinando Monfardini korvasi Toni Vilanderin Coloni Motorsportilla Bahrainin kilpailussa.

## Kilpailukalenteri
Kaudella ajettiin 23 kilpailua 12 eri radalla. Yhtenätoista kisaviikonloppuna oli yksi kisa lauantaina ja toinen kisa sunnuntaina, poikkeuksena Monaco jolloin ajettiin vain yksi kisa. Bahrainissa kilpailut ajettiin torstaina ja perjantaina paikallisen viikonlopun aikana.

* Asteriski tarkoittaa paalupaikkaa, joka on saavutettu lauantain kilpailun kahdeksannesta sijasta.

## Mestaruuspisteet
Pisteet jaettiin lauantain pitkän kilpailun 8 parhaan joukkoon sijoittuneille kuljettajille ja 6 parhaalle sprinttikisassa. Lauantain pitkään kilpailuun paalupaikalle ajanut kuljettaja palkittiin 2 pisteellä. Nopeimman kierroksen ajanut kuljettaja sai 2 ylimääräistä pistettä. Sprinttikisaan paalupaikan ottanut kuljettaja ei saanut ylimääräisiä pisteitä.

#### Lauantain kilpailun (pitkän kilpailun, F) pisteet

#### Sunnuntain kilpailun (sprintti kilpailun, S) pisteet

## Kuljettajien kisakohtaiset pisteet

### Valmistajat

## Televisiointi
Suomessa GP2 lähetykset esitti kaudella 2005 aika-ajot ja kilpailut suorana MTV3+. Lähetykset selosti Timo Pulkkinen.

## Lähteet

*Bruno Michel, Motorsport.com, viitattu 27.4.2015.
*Tiivistelmä GP2-kaudesta 2005, GP2 Series, viitattu 27.4.2015.
*GP2-kausi 2005 kuljettajat , NBCSports, viitattu 27.4.2015.
Ukonkivi

**Ukonkivi** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Ukonkivi, saari Inarijärvessä
* ukonkivi, vepsäläisten pyhä esine
* ukonkivi, savukvartsin toinen nimitys.
Legenda

**Legenda** (latinan sanasta *legenda* ’luettava’) on eri yhteyksissä käytettävä ja eri asioita tarkoittava ilmaisu. Legendoista koostuva kirja on *legendaario*. Legendan tunnusmerkki on tarinaan sisältyvä ihme. Alun perin legenda on tarkoittanut pyhimyselämäkertaa, mutta sanaa on sittemmin käytetty kuvaamaan epäuskottavaa, epäilyttävää tai kaunisteltua tarinaa, jossa myyttisiä aineksia yhdistellään historiallisiin tosiasioihin.

## Uskonnollinen käsite
Legendan alkuperäinen merkitys on pyhimyksen elämää käsittelevä liturginen lukukappale, myöhemmin pyhimyksestä kertova taru, jossa keskeisessä osassa ovat kyseisen henkilön tekemät ihmeteot eli miraakkelit. Alkujaan legendat oli siis tarkoitettu kirkossa luettaviksi, mutta uskon­puhdistuksessa ne torjuttiin pyhäinpalvonnan mukana. Myöhemmin ne on jälleen nostettu arvoon taideteoksina.

Pyhimysten mukaan legendat jaotellaan tyyppeihin:
# *Passio* eli mysteerilegenda, näytelmämuotoinen kertomus tulevan pyhimyksen kärsimyksistä
# *Vita* eli tunnustajalegenda, eri osista koostuva kertomus pyhimyksestä, jota kunnioitetaan ihmetekojensa takia
# *Apostolilegenda*, kertomus marttyyrikuolemaan päättyvästä lähetysmatkasta
# *Apokryfilegenda*, apokryfisiin evankeliumeihin perustuva kertomus Raamatun henkilöstä
# *Inventio*, pyhäinjäännösten löytymisestä kertova legenda, jossa *translaatio* kertoo jäännösten siirtämisestä pyhään paikkaan
# *Miraculum* (miraakkeli), pyhimyksen kuolemanjälkeisiä vaiheita kuvaava tarina, joka osoittaa, miten pyhimys vaikuttaa elävien ihmisten keskuudessa ihmeteoilla. 

Legendarunot ovat suomalaisen kansanperinteen muinaisrunoja. Suomessa tunnettuja legendarunoja ovat muun muassa Jeesuksen elämästä ja Neitsyt Mariasta kertova sikermä *[[Luojan virsi]]*, inkeriläinen *[[Silta ja kirkko]]* ja Piispa Henrikiä käsittelevä *[[Piispa Henrikin surmavirsi]]*. Kaksi edellistä ovat saaneet aiheensa kristillisen kulttuurin myötä tulleista legendoista ja apokryfisistä tarinoista, kun taas viimeinen on ilmeisesti pääosin kotoperäinen. Eino Leinon teos *[[Helkavirret]]* edustaa uudempia legendarunoja.

## Nykykäytössä

Legenda-sanaa on ruvettu käyttämään kaunistelluista tai ihannoivista kertomuksista, myöhemmin myös merkityksessä *perätön juttu, pötypuhe* (muun muassa ”urbaani legenda”). Toisaalta varsinkin urheilukielessä on tavallaan palattu alkuperäiseen merkitykseen: ”legendalla” tarkoitetaan jostakin maineikkaasta suorituksesta tai henkilöstä kertovaa tarinaa, joka on tosi (tai ainakin totena pidetty) mutta sisältönsä takia ”tarunomainen”. Sitten sanaa on ryhdytty käyttämään myös ihmisestä, josta kerrotaan sellaisia, etenkin ilmaisuissa ”elävä legenda” ja ”legenda jo eläessään” esimerkkinä Elvis.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

* Legendarunot. Jyväskylän yliopiston kirjallisuuden laitos. Web Archive 2012.
Isoaivot

**Isoaivot** on aivojen suurin ja kaikkein etummaisena oleva osa. Ne myös peittävät aivojen muut osat alleen. Isoaivot on jakautunut kahteen uurteen rajaamaan osaan, vasempaan ja oikeaan puoliskoon. Puoliskoja yhdistää aivokurkiainen. Molemmat puoliskot sisältävät kaksi aivo-selkäydinnesteen täyttämää aivokammiota. Aivo-selkäydinneste suojaa aivoja äkkinäisiltä liikkeiltä. Isoaivojen pinnalla on noin 3 mm paksu, voimakkaasti poimuttunut aivokuori. Aivokuoressa tapahtuvat aistihavainnot, älyllinen toiminta, puheen säätely sekä liikkeiden tahdonalainen säätely.

## Lähteet
Zeuksen kuvapatsas Olympiassa

**Zeuksen kuvapatsas Olympiassa** oli antiikin aikainen kreikkalaisen kuvanveistäjän Feidiaan veistämä, ylijumala Zeusta esittänyt patsas Zeuksen temppelissä Kreikan Olympiassa. Se pystytettiin noin 430 eaa. Patsas oli tehty norsunluusta ja kullasta, ja se oli noin 13 metriä korkea. Se on yksi maailman seitsemästä ihmeestä.

Patsaan kuvaama Zeus piteli oikeassa kädessään siivekästä voittoa esittävää hahmoa ja vasemmassa kädessään valtikkaa, jonka päässä istui kotka. Päässään Zeuksella oli oliiviseppele. Zeus istui valtaistuimella, joka oli tehty eebenpuusta ja norsunluusta ja johon oli kaiverrettu mytologisia hahmoja ja kohtauksia. Patsas istui metrin korkuisella marmorijalustalla. Patsaan runko oli puuta, jonka päälle norsunluu kiinnitettiin.

Patsas siirrettiin Konstantinopoliin 300-luvun lopulla, missä se tuhoutui vuonna 462 tulipalossa.

## Lähteet
Ukonkivi (esine)

**Ukonkivi** on vepsäläisten pyhä esine, pyöreä ja sileä kivi, jonka uskotaan suojelevan kotia ukkoselta ja muultakin pahalta. Ukonkivi on sijoitettu huoneen pyhänurkkaan. Suomessa ukonkiveä vastaa lähinnä ukonvaaja.
Odert W. Renell

**Odert Wilhelm Renell** (vuodesta 1906 lähtien **Vilho Tapio**; ) oli suomalainen rakennusmestari. Hänen isänsä oli valtion ensimmäisen luokan rakennusmestari ja maanmittari Karl Henrik Renell. Odert Renell suomalaisti nimensä vuonna 1906.

Renell opiskeli Helsingissä teollisuuskoulussa vuosina 1896–1898 ja 1900. Tunnetuin Renellin suunnittelema rakennus on Kälviän kirkko, joka valmistui 1905. Lehtiartikkelin mukaan kirkon rakentamiseksi oli saatu ehdotukset kolmelta rakennusmestarilta: Renelliltä, Kurikalta ja Jäväjältä. Renellin suunnitelma valittiin uuden kirkon rakentamisen pohjaksi. Siihen tehtiin kuitenkin muutoksia Kurikan ja Jäväjän suunnitelmaehdotuksista, joten kirkkoa voidaan pitää kolmen rakennusmestarin yhteissuunnitelmana. Kirkko on muun muassa korkeampi kuin mitä Renell oli alun perin ajatellut.

Renell kävi useaan otteeseen Yhdysvalloissa. Ensimmäinen oleskelu oli noin vuoden mittainen, hän lähti matkaan heti Kälviän kirkon valmistumisen jälkeen. Matkan jälkeen Vilho Tapio suunnitteli ja rakennutti itselleen ja perheelleen kodin Kälviälle. Tapio asui huomattavan osan työurastaan Yhdysvalloissa ja palasi viimeiseltä Amerikanmatkaltaan vain kuukausia ennen kuolemaansa vuonna 1951. Yhdysvalloissa Vilho Tapio suunnitteli sekä yksityistaloja että julkisia rakennuksia, Suomessa pääasiassa asuintaloja.

## Kälviän kirkosta
Kirkon suunnittelusta on kirjattu kirkonkokouksen pöytäkirjaan seuraavaa:

## Lähteet
*Kälviän kirkonkokouksen pöytäkirja 27.9.1904
### Viitteet
Daniel Gildenlöw

**Daniel Gildenlöw** (s. 5. kesäkuuta 1973) on ruotsalainen kitaristi, laulaja, sanoittaja ja säveltäjä. Hän on viisihenkisen Pain of Salvation -yhtyeen keulahahmo.

Gildenlöw alkoi pyöriä progepiireissä jo 11 vuoden iässä ja keräsi kokoon *Reality*-nimisen yhtyeen, joka soitti satunnaisia cover-kappaleita muun muassa yhdysvaltalaiselta KISS:ltä. Vuonna 1991 Gildenlöw vaihtoi yhtyeen nimeksi Pain of Salvation. Yhtye on julkaissut kahdeksan studioalbumia ja yhden DVD:n. Lisäksi Gildenlöw on vieraillut muidenkin yhtyeiden äänitteillä ja keikkaillut mm. The Flower Kings  ja Transatlantic -yhtyeiden kanssa.

Daniel Gildenlöw on ollut myös mukana Hammer of the Gods -tribuuttibändissä, joka soitti Led Zeppelin -covereita. Bändissä vaikutti mm. Mike Portnoy Dream Theaterista. Kokoonpano julkaisi yhden albumin ja DVD:n.

Gildenlöw on käyttänyt muun muassa Parker Fly Classic, Ibanez Jem 777, Fernandes JPG 855 ja Fender Stratocaster -kitaroita. Nykyisin hänellä on sopimus Mayones-kitaravalmistajan kanssa.
Kakkonen (jalkapallo)

**Kakkonen** (ruots. *Tvåan*) on miesten jalkapallon neljänneksi korkein sarjataso Suomessa. Se on samalla matalin Suomen Palloliiton järjestämä sarja. Sitä alemmat sarjat ovat Palloliiton piirien järjestämiä. Sarja tunnettiin ennen nimellä **II divisioona**, mutta kaudeksi 1994 se muuttui Kakkoseksi. Kakkosen maaliennätys on 40 maalia, minkä saavutti kaudella 2014 Atlantiksen Sakari Tukiainen.

## Historia

Ennen 1970-lukua Suomen jalkapallon kolmanneksi korkein sarjataso oli nimeltään Maakuntasarja.

Vuosina 1970–1972 nimitystä II divisioona käytettiin toiseksi korkeimmasta sarjatasosta eli entisestä Suomensarjasta, jota pelattiin useammassa alueellisessa lohkossa. Kolmanneksi korkein sarjataso II divisioonasta tuli vuonna 1973, kun Palloliitto uusi sarjajärjestelmäänsä. SM-sarjan ja II divisioonan väliin perustettiin maanlaajuinen I divisioona (nykyinen Ykkönen), johon pääsivät kaudella 1972 SM-sarjasta pudonneet joukkueet sekä II divisioonan lohkojen sijoille 2–4 sijoittuneet. II divisioonan lohkovoittajat nousivat suoraan SM-sarjaan.

Vuonna 1974 II divisioonassa tehtiin suomalaista jalkapallohistoriaa, kun sarja-avaus TP-47:n ja Sportin välillä pelattiin Ruotsin Haaparannalla. 

Vuonna 1994 II divisioonan nimi vaihtui Kakkoseksi.

Kaudeksi 2024 Ykkönen muutti nimensä Ykkösliigaksi ja entisen Ykkösen sekä Kakkosen väliin perustettiin uusi kolmanneksi korkein sarjataso, 12. joukkueen valtakunnallinen Ykkönen. Täten Kakkosesta tuli neljänneksi korkein sarjataso.

## Joukkueet ja lohkojako kaudella 2026

## Lohkovoittajat

**1970–1972 II divisioona, 2. korkein sarjataso**

**1973–1993 II divisioona, 3. korkein sarjataso**

**1994–2023 Kakkonen, 3. korkein sarjataso**

**2024 alkaen Kakkonen, 4. korkein sarjataso**

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kakkonen Palloliiton sivuilla 
* Suomen kolmanneksi korkeimman sarjatason mestarit vuodesta 1973 lähtien
* SPL toimintakertomukset 1975 asti, Suomen Urheiluarkisto