open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nils Ericson

**Nils Ericson**, synt. *Ericsson* (31. tammikuuta 1802 Långbanshyttan, Värmlanti – 8. syyskuuta 1870 Tukholma) oli ruotsalainen vapaaherra ja insinööri. 

Nils Ericson oli John Ericssonin veli. Veljekset opiskelivat Baltzar von Platenin luona Götan kanavan rakentamisen aikana. Ericson itse oli sittemmin johtamassa suuria kanavarakennustöitä Ruotsissa, kuten Säfflen kanava, Karlstadin satama- ja kanavarakennukset, Albrektssundin kanava, Dalslandin kanava ja akvedukti Håverudissa. Hänen suurin työnsä oli kuitenkin *Trollhätte kanal*, Trollhättanin kanava vuosina 1830–1844. Vuosina 1845–1856 Ericson johti Saimaan kanavan rakentamista Suomessa.

Kanava-ajan jälkeen Nils Ericson oli johtamassa Ruotsin ensimmäistä rautateiden rakentamista vuoteen 1862. 

Nils Ericson aateloitiin 1854, ja hän otti yhden s:n pois sukunimestään. Vuonna 1860 hänestä tehtiin vapaaherra. 

## Lähteet
*Svenskt biografiskt handlexikon (1906)
Eric Shea

**Eric Shea** (s. 14. helmikuuta 1960) on entinen lapsinäyttelijä. Hän esiintyi elokuvissa *[[Sinun, minun ja meidän (vuoden 1968 elokuva)|Sinun, minun ja meidän]]* (1968) ja *[[S/S Poseidonin seikkailu]]* (1972) ja joidenkin tv-sarjojen jaksoissa 1960- ja 1970-luvuilla. Hän myös näytteli Disneyn *[[The Whiz Kid]]issä*. Shean veljet Christopher ja Stephen antoivat molemmat äänensä Epulle *[[Tenavat]]*-animaatioissa 1960- ja 1970-luvuilla.
Rosemary Murphy

**Rosemary Murphy** (13. tammikuuta 1925 München, Saksa – 5. heinäkuuta 2014 New York) oli yhdysvaltalainen teatteri-, elokuva- ja televisionäyttelijä.

Murphyn vanhemmat olivat amerikkalaiset Mildred (o.s. Taylor) ja diplomaatti Robert D. Murphy. He lähtivät Saksasta vuonna 1939, kun toinen maailmansota alkoi.

Murphy meni Manhanttanville Collegeen ja näyttelijäkouluun Neighborhood Playhouseen ja Actors Studioon ennen kuin aloitti teatterinäyttelijän uransa. Hän teki lavadebyyttinsä Saksassa vuonna 1949. Broadway-debyyttinsä hän teki vuonna 1950 *The Tower Beyond Tragedy* -näytelmässä.

Murphy näytteli myös elokuvissa ja televisiossa. Hän näytteli Sara Delano Rooseveltia minisarjoissa *[[Eleanor and Franklin]]* (1976) ja *[[Eleanor and Franklin: The White House Years]]*. Hän esiintyi Maudie Atkinsonina *[[Kuin surmaisi satakielen (elokuva)|Kuin surmaisi satakielen]]* -elokuvassa sekä prostituoituna Callie Hackerina *[[Lahjomaton sheriffi]]* -elokuvassa (1973).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Filmography and biographical information from the New York Times 
* NNDB listing
Viktor Obnorski

**Viktor Pavlovitš Obnorski** (, 23. marraskuuta 1851 nykyisen Vologdan alueen Grjazovets – 17. huhtikuuta 1919 Tomsk) oli venäläinen vallankumouksellinen.

Viktor Obnorski syntyi porvarisperheeseen. Vuosina 1869–1873 hän työskenteli viilarina Pietarissa. Vuosien 1871–1872 vaihteessa hän osallistui työläiskerhojen perustamiseen ja oli yhteydessä tšaikovskilaisten kanssa. Vuonna 1873 hän muutti Odessaan. Vuosina 1874–1878 hän kävi kolmesti ulkomailla. Asuessaan Lontoossa, Pariisissa ja Genevessä hän tutustui ensimmäisen internationaalin ja länsieurooppalaisen työväenliikkeen toimintaan sekä ylläpiti suhteita Venäjän vallankumousliikkeen eri suuntauksiin.

Vuoden 1875 alussa Obnorski levitti vallankumouksellista propagandaa Arkangelin läänin talonpoikien keskuuteen. Vuosina 1875–1876 hän perusti Stepan Halturinin kanssa Pohjois-Venäjän työväenliiton (ven. *Severnyi sojuz russkih rabotših*). Vuoden 1878 lopussa hän solmi Krakovassa ja Varsovassa yhteyksiä puolalaisiin sosialisteihin.

Obnorski pidätettiin Pietarissa tammikuussa 1879. Hänet tuomittiin kymmenen vuoden vankeusrangaistukseen, jonka hän kärsi Karan pakkotyövankilassa. Vuodesta 1884 lähtien hän oli karkotettuna Taka-Baikaliassa. Vuodesta 1909 hän asui poliisin valvonnan alaisena Kuznetskissa. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hänet valittiin kaupungin kansalaisjärjestöjen komitean jäseneksi.

## Lähteet
12 Days of Terror – kauhu nousee syvyyksistä

**12 Days of Terror – kauhu nousee syvyyksistä** (*12 Days of Terror*) on Jack Sholderin ohjaama kauhu- ja jännityselokuva vuodelta 2004. Se perustuu vuonna 1916 sattuneisiin tositapahtumiin, jotka innoittivat Peter Benchleytä kirjoittamaan menestysromaaninsa *[[Tappajahai (romaani)|Tappajahai]]*. Elokuva on julkaistu Suomessa DVD:lle ja sen ikäraja Suomessa on K-13.

## Juoni

Elokuva sijoittuu kesään 1916 ja kertoo nuoresta rantavahti Alexista (Colin Egglesfield). Eräänä päivänä Alex näkee miehen joutuvan hain hyökkäyksen uhriksi ja kiskoo tämän pois vedestä. Mies kuitenkin kuolee. Kaupungin pormestari ei ole halukas sulkemaan rantoja – hän ei usko hyökkääjän olleen hai – vaan veikkaa syyksi saksalaisen sukellusveneen ampumaa torpedoa. Hai kuitenkin hyökkää uudestaan. Rantoja suojelemaan lasketaan verkot, mutta hai pääsee kaupungin keskellä virtaavaan jokeen ja tappaa lisää ihmisiä. Alex keskustelee asiantuntijan kanssa, joka kertoo hyökkääjän olevan todennäköisesti valkohai. Alex, jolle asiasta on tullut jo lähes henkilökohtainen, päättää ystävänsä (John Rhys-Davies) kanssa lähteä etsimään haita saadakseen sen tapetuksi.

## Rooleissa

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* 
* 12 Days of Terror Leffatykki.comissa.
The Italian Job (vuoden 2003 videopeli)

**The Italian Job** (Euroopassa **The Italian Job: L.A. Heist**) on Climax Brightonin kehittämä ajopeli, joka on julkaistu vuonna . Pelissä ajetaan kilpaa autoilla ympäri Hollywoodia. Peli perustuu elokuvaan *[[The Italian Job]]*.  

## Aiheesta muualla
*
Sergei Netšajev

**Sergei Gennadijevitš Netšajev** (, 2. lokakuuta (J: 20. syyskuuta) 1847 Ivanovo-Voznesenskojen kylä, nykyinen Ivanovo, Venäjä – 3. joulukuuta (J: 21. marraskuuta) 1882 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen.

## Elämä
Sergei Netšajev oli tilanomistaja Pjotr Jepiševin ja maaorjanaisen avioton lapsi. Hänet adoptoi maalari Gennadi Pavlov, jolta hän sai ”yllättävää” tai ”odottamatonta” tarkoittavan sukunimensä. Netšajev opiskeli aikuisopistossa ja muutti vuonna 1865 Moskovaan, missä hän ystävystyi kirjailija Filipp Nefjodovin kanssa. Vuonna 1866 hän siirtyi Pietariin, jossa hän suoritti opettajan tutkinnon. Pietarin yliopiston kuunteluoppilaana hän osallistui vuosien 1868–1869 opiskelijalevottomuuksiin ja johti radikaalia opiskelijaryhmää yhdessä Pjotr Tkatšovin kanssa. Tammikuussa 1869 hän päästi liikkelle huhun pidätyksestään ja paostaan vankilasta. Todellisuudessa hän matkusti Moskovaan ja sieltä ulkomaille.

Genevessä Netšajev esittäytyi Pietari-Paavalin linnoituksesta paenneeksi vallankumoukselliseksi ja hankkiutui Mihail Bakuninin ja Nikolai Ogarjovin lähipiiriin. Ogarjovin keräämän Bahmetjevin rahaston avulla hän aloitti propagandakampanjan keksimänsä ”Maailman vallankumousliiton” nimissä. Kesällä 1869 hän laati ”Vallankumouksellisen katekismuksen”, jonka perustana oli jesuiittojen tunnuslause ”päämäärä oikeuttaa keinot”. Tätä ohjenuoraa Netšajev noudatti vallankumouksellisen toimintansa alusta lähtien.

Syyskuussa 1869 Netšajev palasi Moskovaan, jossa hän perusti keksimänsä Narodnaja rasprava (”Kansan kosto”) -järjestön osaston. Auktoriteettinsä tueksi hän tapatti itseensä epäilevästi suhtautuneen opiskelija Ivanovin syyttäen tätä petturiksi. Murhan neljän muun osallisen jouduttua pidätetyksi Netšajev pakeni ulkomaille. Ivanovin murha herätti suurta huomiota ja vahingoitti merkittävästi Venäjän vallankumousliikettä.

Ulkomailla Netšajev jatkoi vallankumouksellista propagandaa ja osallistui Ogarjovin kanssa *[[Kolokol]]*-lehden julkaisemiseen. Karl Marx ja Friedrich Engels arvostelivat hänen hahmottelemaansa kommunistista yhteiskuntaa ”kasarmikommunismiksi”. German Lopatinin paljastusten jälkeen Bakunin ja Ogarjov luopuivat kaikesta yhteistyöstä Netšajevin kanssa kesällä 1870. Ensimmäinen internationaali sanoutui hänestä irti vuonna 1871.

Vuonna 1872 Sveitsin viranomaiset luovuttivat Netšajevin Venäjälle, jossa hänet tuomittiin 20 vuoden vankeusrangaistukseen Ivanovin murhan johdosta. Hän kuoli Pietari-Paavalin linnoituksessa ”keripukkiin liittyneeseen yleiseen turvotukseen”. Venäjän sivistyneistö ja suurin osa narodnikeista tuomitsi Netšajevin vallankumouksen nimissä toimineeksi huijariksi ja fanaatikoksi. Hänen esimerkkinsä vaikutti myöhemmin mm. sosialistivallankumouksellisten taistelujärjestön toimintaan. Kirjailija Fjodor Dostojevski kuvaa Netšajevin kannattajia romaanissaan *[[Riivaajat]]*.

## Lähteet
Fires at Midnight

**Fires at Midnight** on Blackmore’s Night -yhtyeen kolmas albumi. Albumi julkaistiin 10. heinäkuuta 2001.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Singlet
* ”The Times They Are a-Changin’”
* ”Sake of Song”

## Kokoonpano
* Ritchie Blackmore – kitarat, kampiliira, mandoliini, rummuts, tamburiini
* Candice Night – laulu, tinapilli, Skalmeija, harppu, nokkahuilu, sähkösäkkipilli
* Sir Robert of Normandie (Robert Curiano) – basso, taustalaulu
* Carmine Giglio – koskettimet
* Chris Devine – viulu, alttoviulu, nokkahuilu, huilu
* Mike Sorrentino – rummut
* Richard Wiederman – trumpetti
* John Passanante – vetopasuuna
* Pat Regan – koskettimet
* Albert Dannemann – säkkipilli kappaleessa ”All Because of You”

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Soundi: 

## Lähteet
Mihail Mihailov

**Mihail Larionovitš Mihailov** (, 16. tammikuuta (J: 4. tammikuuta) 1829 Orenburg – 15. elokuuta (J: 3. elokuuta) 1865 nykyisen Taka-Baikalian aluepiirin Kalgan piirin Kadaja) oli venäläinen runoilija ja vallankumouksellinen.

Mihail Mihailov syntyi virkamiehen ja kazakkiylimyksen tyttären perheeseen. Hänen isoisänsä oli Aksakovien maaorja, joka kuoli raipparangaistukseen. Mihailov opiskeli Pietarin yliopistossa ja julkaisi ensimmäiset teoksensa vuonna 1845. Hän toimi *[[Sovremennik]]*-kirjallisuuslehden avustajana ja vuodesta 1860 sen toimittajana. Hän laati Nikolai Šelgunovin kanssa nuorisolle osoitetun vallankumouksellisen julistuksen, joka painettiin Lontoossa Aleksandr Herzenin kirjapainossa. Syksyllä 1861 Mihailov pidätettiin ja tuomittiin kuuden vuoden pakkotyörangaistukseen. Hän kärsi tuomiotaan Nertšinskin pakkotyövankilassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lev Rudnev

**Lev Vladimirovitš Rudnev** (, 13. maaliskuuta (J: 1. maaliskuuta) 1885 Novgorod – 19. marraskuuta 1956 Moskova) oli neuvostoliittolainen arkkitehti ja yksi Stalinin ajan klassismin näkyvimmistä edustajista.

Lev Rudnev opiskeli Leon Benois’n johdolla Pietarin taideakatemiassa (valmistui 1915) ja työskenteli Ivan Fominin apulaisena. Vuosina 1922–1948 hän toimi taideakatemian ja vuosina 1948–1952 Moskovan arkkitehtuuri-instituutin professorina.

1920-luvun alussa Rudnev osallistui Pietarin Mars-kentän vallankumouksellisten hautamuistomerkin suunnitteluun. Hänen merkittävimpiä töitään ovat Moskovassa Vladimir Muntsin kanssa rakennetut Frunzen sotilasakatemia (1937), marsalkka Šapošnikovin kadun (1934–1938) ja Frunzen rantakadun (1938–1955) hallintorakennukset sekä Sergei Tšernyševin, Pavel Abrosimovin ja Aleksandr Hrjakovin kanssa toteutetut Moskovan yliopiston rakennukset. Arkkitehdin muita töitä ovat Azerbaidžanin hallituksen talo Bakussa (1952) sekä Varsovan Kulttuurin ja tieteen palatsi (1952–1955).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rodrigo Possebon

**Rodrigo Pereira Possebon** (s. 13. helmikuuta 1989) on Brasiliassa syntynyt jalkapalloilija, jolla on Italian kansalaisuus. Possebon pelaa englantilaisessa jalkapalloseura Manchester Unitedissa. Ennen hän pelasi brasilialaisessa jalkapalloseura Internacionalissa, josta siirtyi Manchester Unitediin, josta meni lainalle portugalilaiseen seuraan Sporting Clube de Bragaan yhden kauden mittaiselle lainalle. Possebonin yleisin pelipaikka on keskikenttä. Maajoukkueessa Possebon edustaa Italian U20-joukkuetta. 

## Uran alku
Rodrigo Possebon aloitti pelaajauransa brasilialaisessa Internacionalissa pelaten puolustavana keskikenttäpelaajana. Manchester Unitedin pelaajatarkkailija John Calvert-Toulmin huomasi Possebon kyvyt, kun hän oli tarkkailemassa Internacionalissa pelanneita kaksosia, Fabio ja Rafael da Silvaa.

## Ura Manchester Unitedissa
Manchester United teki sopimuksen Possebonin kanssa tammikuussa 2008. Possebon sai pelinumerokseen 34, koska se jäi yli, kun Ryan Shawcross lähti pois Manchester Unitedista. Possebon teki debyyttinsä ammattilaisena, kun hän pääsi kentälle Ryan Giggsin tilalle toisella puoliajalla lukemiin 1-1 päättyneessä ottelussa Newcastle Unitedia vastaan 17.8.2008.

## Lähteet
Marabi

**Marabi** on eteläafrikkalaista kosketinsoitinmusiikkia, jota yleensä esitetään urkuharmonilla. Sillä on yhteisiä piirteitä yhdysvaltalaisen ragtime- ja bluesmusiikin kanssa. Nykyisin sen piirteitä voidaan havaita muun muassa Abdullah Ibrahimin musiikissa.

Marabi syntyi 1900-luvun alussa Witwatersrandissa kaupunkeihin muuttaneiden mustien kaivostyöläisten getoissa. Sen tarkoituksena oli houkutalla asiakkaita laittomiin shebeen-baareihin. Musiikissa käytettiin muutamia yksinkertaisia sointuja toistuvissa sointukuluissa. Koska marabi liittyi laittomiin anniskeluravintoloihin ja prostituutioon, marabimuusikot muodostivat musiikkillisen alamaailman eivätkä he levyttäneet. Sekä valkoiset virkamiehet että koulutettu musta väestö paheksui sitä samalla tavalla kuin jazzia pidettiin Yhdysvalloissa sen alkuaikoina "paholaisen musiikkina".

1930- ja 1940-luvuilta alkaen marabi kehittyi varhaiseksi ja omaleimaisimmaksi eteläafrikkalaiseksi jazzmusiikiksi mbaqangaksi.

## Lähteet
Franco Zuculini

**Franco Zuculini** (s. 5. syyskuuta 1990 La Rioja, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, jonka yleisin pelipaikka on keskikenttä. Zuculini edustaa seurajoukkueissa espanjalaista Primera División -joukkuetta Real Zaragozaa, missä hänen pelinumeronsa on 20. 

Zuculinin kasvattajaseura on Racing Club. Hän on pelannut myös Argentiinan maajoukkueessa.

## Lähteet
Krisztián Németh

**Krisztián Németh** (s. 5. tammikuuta 1989 Győr) on unkarilainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on kotimaansa lisäksi pelannut Englannin, Kreikan, Alankomaiden, Yhdysvaltojen, Qatarin ja Slovakian sarjoissa. Hän pelasi Unkarin A-maajoukkueessa vuosina 2010–2019. Hän pelasi myös Unkarin alle 17-, alle 19-, alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.

Németh aloitti liigauransa MTK Budapestissa. Hän kuului englantilaisseura Liverpoolin omistukseen vuosina 2007–2010, mutta hän pelasi Englannissa vain yhden mestaruussarjaottelun ollessaan lainalla Blackpoolissa. Kreikassa hän pelasi AEK Ateenan, Olympiakos Pireuksen ja Olympiakos Volosin joukkueissa 30 superliigaottelua ja teki niissä neljä maalia. Alankomaissa hän pelasi vuosina 2012–2014 Waalwijkin ja Rodan joukkueissa 66 Eredivisie-ottelua ja teki niissä 14 maalia. Yhdysvalloissa hän edusti MLS:ssä pelaavia Sporting Kansas Cityä, New England Revolutionia ja Columbus Crewta. Vuodesta 2021 hän on pelannut jälleen Unkarissa Debrecenissä ja MTK Budapestissa.

Németh pelasi kolme ottelua alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2006 ja teki kaksi maalia Luxemburgia vastaan. Hän pelasi kolme ottelua alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2008 Unkarin edetessä välieriin ja teki maalin alkulohko-ottelussa Bulgariaa vastaan. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2009 Unkari saavutti pronssia ja Németh pelasi kuusi ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Yhdistyneitä arabiemiirikuntia vastaan sekä kaksi maalia jatkoajalla puolivälierässä Italiaa vastaan. Neljännesvälierän Tšekkiä vastaan päättäneessä rangaistuspotkukilpailussa hän epäonnistui maalinteossa mutta teki joukkueensa ensimmäisenä laukojana maalin pronssiottelun Costa Ricaa vastaan ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa, johon Unkari selviytyi tasoitettuaan tilanteen varsinaisen peliajan lopussa Némethiin kohdistuneesta rikkeestä tulleella rangaistuspotkulla.

Németh pelasi Unkarin A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran toukokuussa 2010 ystävyysottelussa Saksaa vastaan. EM-kilpailuissa 2016 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Itävaltaa vastaan ja tuli 71. minuutilla vaihdosta kentälle kolmannessa alkulohko-ottelussa Portugalia vastaan. Hän pelasi viimeisen maaottelunsa syyskuussa 2019. Hän pelasi kaikkiaan 37 A-maaottelua, joissa hän oli 12 kertaa avauskokoonpanossa. Hän teki näissä otteluissa neljä maalia: yhden syyskuussa 2013 MM-karsintaottelussa Viroa, kaksi lokakuussa 2015 EM-karsintaottelussa Kreikkaa ja yhden maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Kazakstania vastaan.

## Lähteet
Miralem Sulejmani

**Miralem Sulejmani** (s. 5. joulukuuta 1988 Belgrad, Jugoslavia) on serbialainen jalkapalloilija, joka pelaa sveitsiläisessä Young Boysissa. Hän pelaa hyökkääjänä tai laitahyökkääjänä.

Sulejmani on seuratasolla pelannut serbialaisessa Partizan Belgradissa, alankomaalaisessa SC Heerenveenissä, saman maan Ajaxissa, portugalilaisessa Benficassa ja vuodesta 2015 Young Boysissa. Hän on pelannut Serbian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa Serbian A-maajoukkueessa 6. helmikuuta 2008. Kaikkiaan hän on pelannut 20 maaottelua, viimeksi maaliskuussa 2016. Ainoan maaottelumaalinsa hän on tehnyt Walesia vastaan syyskuussa 2012.

## Lähteet
Portugalin naisten jalkapallomaajoukkue

**Portugalin naisten jalkapallomaajoukkue** on Portugalin naisten edustusjoukkue jalkapallossa. Se toimii Portugalin jalkapalloliiton alaisuudessa.

Portugali pelasi ensimmäisen kerran naisten arvokisoissa vuoden 2017 EM-lopputurnauksessa, jossa se jäi alkulohkoon voitettuaan Skotlannin 2–1 sekä hävittyään Espanjalle 0–2 ja Englannille 1–2. Vuoden 2022 EM-kilpailuissa se pelasi Sveitsin kanssa tasan 2–2 sekä hävisi Alankomaille 2–3 ja Ruotsille 0–5. Portugali pelasi MM-lopputurnauksessa ensimmäisen kerran vuonna 2023, eikä se nytkään päässyt alkulohkosta jatkoon hävittyään Alankomaille 0–1, voitettuaan Vietnamin 2–0 ja pelattuaan maalittoman tasapelin Yhdysvaltojen kanssa.

## Arvokisat
### Maailmanmestaruuskilpailut
* 1991 – *Ei osallistunut karsintoihin*
* 1995–2019 – *Ei selviytynyt karsinnoista*
* 2023 – Alkulohko

### Euroopan-mestaruuskilpailut
* 1984 – *Ei selviytynyt karsinnoista*
* 1987–1993 – *Ei osallistunut karsintoihin*
* 1995–2013 – *Ei selviytynyt karsinnoista*
* 2017 – Alkulohko
* 2022 – Alkulohko

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Haamumorsian

**Haamumorsian** () on romanttinen komedia, jonka pääosissa nähdään Eva Longoria, Paul Rudd, Lake Bell, Jason Biggs, Lindsay Sloane, Colin Fickes ja Stephen Root. Elokuvan ohjasi ja käsikirjoitti Jeff Lowell.

Elokuvassa Kate (Eva Longoria) kuolee hääpäivänään. Sulhanen (Rudd) aloittaa suhteen meedio Ashleyn (Bell) kanssa, mutta hänen morsiamensa päättää palata haudan takaa lopettamaan suhteen alkuunsa.

## Juoni
Kate ja Henry ovat menossa naimisiin, mutta hääpäivänä jääveistosenkeli tippuu Katen päälle, ja hän kuolee. Vuosi myöhemmin Henry suostuu menemään tapaamaan näkijä Ashleyta sisarensa Chloen käskystä. Chloe antaa Ashleylle Katen päiväkirjan, jotta tämä tietäisi sanoa naisesta jotain Henrylle. Skeptisyydestään huolimatta Henry vaikuttuu Ashleyn kyvyistä. Hän vaikuttuu Ashleysta enemmänkin, sillä he kaksi rakastuvat.

Toisaalla Kate on palannut takaisin maan päälle, mutta hän ei ole varma, mitä hänen tulisi tehdä. Hän törmää veistäjään, jonka kanssa riiteli ennen kuolemaansa. Mies kertoo hänelle, että heidän tulisi selvittää kesken jääneet asiansa. Kate alkaa uskoa, että hänen tehtävänsä on suojella Henryä. Myöhemmin Kate, jonka vain Ashley näkee, vainoaa Ashleyta ja yrittää pakottaa naisen lopettamaan suhteensa Henryyn. Ashley sinnittelee yhä suhteessa Henryn kanssa, mutta sitten Henry löytää Katen päiväkirjat Ashleyn hallusta ja jättää Ashleyn.

Kate tapaa taas veistäjähaamun. Puhuttuaan miehen kanssa Kate oivaltaa, että haluaa sittenkin Henryn vain olevan onnellinen. Elokuva loppuu siihen, kun Henry ja Ashley menevät naimisiin ja kun Kate menee takaisin huoneeseen, jossa hän alun perin tapasi mysteerisen enkelinaisen, joka ei päästänyt häntä taivaaseen.

Lisäksi tarinassa on sivujuoni Ashleyn apulaisesta Danista (Biggs), joka on vuosien ajan antanut Ashleyn kuvitella, että hän on homo, jotta tämä voisi olla läheinen hänen kanssaan ilman varauksia. Ashley järkyttyy Danin paljastaessa valehdelleensa hänelle. Siispä Ashleyn ja Henryn erottua nainen päättää antaa Danille mahdollisuuden ja lähteä tämän kanssa Las Vegasiin. Sillä välin Kate tajuaa, että Henry tarvitsee Ashleyta, ja käyttäen papukaijaa puolestapuhujanaan johdattaa Henryn lentokentälle pysäyttämään Ashleyn. Dan on pettynyt Ashleyn valinnasta, mutta hän onnistuu kuitenkin luomaan jonkinlaisen suhteen Chloeen Henryn ja Ashleyn häissä.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*Viralliset sivut
*Virallinen traileri
Adem Ljajić

**Adem Ljajić** (s. 29. syyskuuta 1991 Novi Pazar) on serbialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on vasen laitalinkki. Ljajić edustaa turkkilaisseura Beşiktaşia.

Ljajić aloitti ammattilaisuransa Partizanissa, jossa hän voitti sekä Serbian superliigan että Serbian cupin kaudella 2008–2009. Kesken seuraavan kauden, tammikuussa 2010, Ljajić siirtyi Italian pääsarjassa Serie A:ssa pelaavaan Fiorentinaan 6,8 miljoonan euron siirtosummalla. Hän pelasi seurassa kolme ja puoli kautta. Elokuussa 2013 samassa sarjassa pelaava Roma hankki Ljajićin 11 miljoonalla eurolla. Elokuussa 2015 hänet lainattiin loppukaudeksi milanolaiseen Interiin. Kesällä 2016 hän siirtyi niin ikään Serie A:ssa pelaavaan Torinoon.

Serbian A-maajoukkueessa Ljajić teki ensiesiintymisensä 17. marraskuuta 2010, kun Serbia voitti Bulgarian ystävyysottelussa 1–0. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi EM-karsintaottelussa Pohjois-Irlantia vastaan maaliskuussa 2011. Ensimmäisen A-maajoukkuemaalinsa hän teki 7. kesäkuuta 2015 Azerbaidžania vastaan pelatussa ystävyysottelussa, jonka Serbia voitti 4–1. Ensimmäisen karsintaottelumaalinsa hän teki EM-karsinnassa Armeniaa vastaan syyskuussa 2015.

## Saavutukset
:Päivitetty 17.1.2017.

**Partizan**
* Serbian superliiga: 2008–2009
* Serbian cup: 2008–2009

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tyrvään Pyhän Olavin kirkko (kirja)

**Tyrvään Pyhän Olavin kirkko – Sata ja yksi kuvaa** on vuonna 2010 ilmestynyt kirja, jossa esitellään Tyrvään Pyhän Olavin kirkon historia ja uudet kirkkomaalaukset ja niiden synty. Kirjan tekstin on kirjoittanut tyrvääläissyntyinen toimittaja Pirjo Silveri, jolle kirkko tuli tutuksi jo edellisen kirjan, talkootyötä käsittelevän *Kirkonrakentajat : kaikkien aikojen talkoot Tyrväällä* tekemisen yhteydessä. Kirkkomaalauksia esittelevä teos julkistettiin Sastamalassa Vanhan kirjallisuuden päivillä 3. heinäkuuta 2010.

Kirkon sisätilojen maalausta Silveri seurasi jo taiteilijoiden valinnasta lähtien tehtävään kutsuttuna dokumentoijana. Taiteilijoiden valintaprosessi ei ollut helppo, sillä seurakunnalla oli oma näkemyksensä ja helsinkiläisillä asiantuntijoilla omansa. Lopulta seurakunta päätti kuitenkin tehdä valinnan itse ja valitsi tekijöiksi Kuutti Lavosen ja Osmo Rauhalan. Silveri esittelee kirkon, sen sisätilojen suunnittelun ja myös itse taiteilijat ja heidän avustajansa. 

Sen jälkeen kun työt paljastettiin loppukesällä 2009, kirkkoon kävi tutustumassa puolentoista kuukauden aikana yli 40 000 vierasta, ja mielenkiinto jatkui seuraavana kesänä yhtä tiiviinä. Silverille kirkon saama suosio ei ollut yllätys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Teoksen esittely kustantajan Kirjapajan sivustolla
Pirjo Silveri

**Pirjo Silveri** (s. 1957 Tyrvää) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Silveri on suorittanut toimittajatutkinnon Tampereen yliopistossa. Hän on työskennellyt Aamulehdessä 1979–2004 ja ollut sen jälkeen freelance-toimittaja.

Silveri oli seuraamassa Tyrvään Pyhän Olavin kirkon kunnostustöitä ja maalausten tekemistä taiteilijoiden valinnasta ja suunnitteluvaiheesta alkaen. Hän on tehnyt kirjat sekä kunnostustalkoista että sisätilojen maalauksesta.

## Teokset
**Kirkonrakentajat – Kaikkien aikojen talkoot Tyrväällä*, 2004
**Kauheeta yritystä. Puolivuosisataa mainonnan tekemistä Tampereella*, 2009
**[[Tyrvään Pyhän Olavin kirkko – Sata ja yksi kuvaa]]*, Kirjapaja, 2010
**Hyvvää! Sastamalan ruokaperinnekirja*, Warelia 2019
*''Kamarista kassaan, kassasta taloksi. Osuuspankin vuosisata Sastamalassa. 2022
* Puutarhaihmiset. Vanhassa pihassa suomalaisen puutarhakulttuurin juurilla. Warelia 2025

## Lähteet
Messerschmitt P.1101

**Messerschmitt Me P.1101** oli natsi-Saksan lopun aikana kehitetty suihkuhävittäjän prototyyppi, joka on vaikuttanut hyvin paljon ruotsalaiseen Saab 29 Tunnan -hävittäjään ja yhdysvaltalainen Bell X-5 on sen kopio. Neuvostoliiton MiG-15-koneesen on väitetty kopioidun sen teknisiä ratkaisuja.

## Tekniset tiedot

## Katso myös
*Luettelo saksalaisista lentokoneprojekteista, 1939–1945

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Messerschmitt Me P.1101 luft46.com-sivustolla
Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet

**Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet** on Jukka Asikaisen, Arto Mellerin ja Heikki Vuennon kirjoittama, Arto af Hällströmin ohjaamana vuonna 1978 kantaesityksensä saanut suomalainen näytelmä. Musiikista vastasi Toni Edelmann ja Antti Hytti. **Pete Q**:sta tuli oman aikansa kultti-ilmiö ja se joutui myös kiivaan polemiikin kohteeksi.

## Pete Q:n vaikutus Suomen teatterielämään
Näytelmä oli 1970-luvun lopun nuorelle suomalaiselle teatteripolvelle 1960-luvun Lapualaisoopperaa vastaava merkkipaalu. *Pete Q*:ssa uusi teatterisukupolvi teki pesäeron 1970-luvun alun teatterin valtavirtoihin: brechtiläiseen teatteriin ja marxilaisiin sosialistisen realismin ihanteisiin. Vaikka joukossa oli monia taistolaisliikkeessäkin mukana olleita nuoria teatterilaisia, *Pete Q* itsessään oli vailla ideologisia painolasteja. Sen kritiikin kohteena oli totalitarismi ilmansuunnista riippumatta. Myös kerronnan tapa poikkesi monessa suhteessa 1970-luvun alun ihanteista.

## Suomen Kansan Teatteri
Vain tätä produktiota varten perustetun *Suomen Kansan Teatterin* esiintyjäkaarti oli etupäässä joukko nuoria teatterikoululaisia, joista moni sittemmin nousi teatterin, elokuvan ja televisioviihteen tähdiksi. Heitä olivat muun muassa Eija Ahvo, Kari Väänänen, Kari Heiskanen, Erkki Saarela, Markku Toikka, Vesa Vierikko ja Pirkka-Pekka Petelius. Merkittävää on myös että *Pete Q*:n tiimoilla toisensa kohtasivat useat niistä nuorista teatterintekijöistä jotka olivat seuraavalla vuosikymmenellä mukana luomassa Ryhmäteatterista yhden Suomen merkityksekkäimmistä näyttämöistä.

## Nuorallatanssija

Esityksen nimessä mainitulla Nuorallatanssijalla tarkoitetaan taiteilija :en:Karl Wallendaa, jonka taltioitu putoaminen vuodelta 1978 näytettiin *Pete Q:n* esityksessä.

__NOTOC__ 
Eija Ahvo – *Esmeralda*
Kari Heiskanen – *Pete Q*
Harri Hyttinen – *Santarmipäällikkö*
Raila Leppäkoski – *Phyllis Kissanainen*
Saara Markkanen – *Rosalia*
Hannele Nieminen – *Teresia*
Anna-Maija Ollikainen – *Evangelina*
Jukka-Pekka Palo – *Primo di Capo*
Kari Paukkunen – *Egon Vernissa*
Pirkka-Pekka Petelius – *Pukama*
Ari Piispa – *Willehart Watussi*
Helena Ryti		
Erkki Saarela – *Eversti*
Markku Toikka – *Secondo*
Kari Väänänen – *Ernest Haudankaivaja*
Vesa Vierikko – *Levi Lion*
Heikki Vuento – *Äkämä*

## Katso myös
* Jumalan teatteri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 

## Kirjallisuutta
*Asikainen, Jukka. *Pete Q : Jälkeenjääneet paperit.* Otava, 1979.
Salpausselän lukio

**Salpausselän lukio** oli Lahdessa sijainnut noin 400 opiskelijan luokaton lukio. Oppilaitoksessa noudatettiin valtakunnallista lukion tuntijakoa, mutta opiskelijat voivat valita myös liikuntapainotteisen linjan tai opiskella urheilulukiossa.

## Historia
Salpausselän yhteiskoulu perustettiin Lahden urheilukeskuksen viereen vuonna 1957. Vuonna 1975 koulu jakautui lukioksi ja peruskoulun yläasteeksi. Liikuntapainotteisena lukio toimi vuodesta 1976, liittyi urheilulukiokokeiluun vuonna 1990 ja vakinaistettiin yhdeksi Suomen 13 urheilulukiosta vuonna 1994. Suomen Olympiakomitea palkitsi Salpausselän lukion vuoden 2005 urheilulukiona. Lukion kieliohjelma oli laaja, ja ainoana paikkakunnan lukioista se tarjosi mahdollisuuden A-ranskan opiskeluun. Eri aineiden pakollisten ja syventävien kurssien lisäksi opiskelija voi valita soveltavia erikoiskursseja, kuten liikuntadiplomi-, luonnontuntemus-, lehtityö-, valokuvaus- ja projektikurssit.

Keväällä 2011 koulu osallistui *[[Stage (televisiosarja)|Stage]]*-televisiosarjaan, jossa haettiin Suomen parasta koulumusikaalia. Koulu karsiutui kilpailusta ensimmäisenä.

Salpausselän lukio ja Lahden lyseon lukio yhdistyivät vuonna 2014. Nykyinen nimi on Lahden lyseo.

## Tunnettuja entisiä opiskelijoita

*Aino-Kaisa Saarinen, maastohiihtäjä, maailmanmestari ja olympiamitalisti 
*Ari-Pekka Lattu, aitajuoksija
*Eemeli Lahti, ratamoottoripyöräilijä
*Eetu Sopanen, jääkiekkoilija
*Emil Larmi, jääkiekkoilija 
*Hannes Björninen, jääkiekkoilija, maailmanmestari ja olympiavoittaja
*Henna Raita, alppihiihtäjä
*Henri Toivomäki, jalkapalloilija 
*Jari Litmanen, jalkapalloilija
*Jasse Tuominen, jalkapalloilija
*Jenni Honkanen, meloja
*Joonas Kolkka, jalkapalloilija
*Karri Rämö, jääkiekkoilija
*Kristiina Mäkelä, kolmiloikkaaja

*Miikka Pentikäinen, salibandyn pelaaja
*Mila Kajas-Virtanen, taitoluistelija
*Miska Siikonen, jääkiekkoilija 
*Paula Harmokivi, uimari
*Pekka Lagerblom, jalkapalloilija
*Petri Pasanen, jalkapalloilija
*Petteri Lehtinen, uimari
*Sebastian Repo, jääkiekkoilija
*Tommy Rundgren, uimari, radiojuontaja ja urheiluselostaja
*Vili Sopanen, jääkiekkoilija
*Ville Haapasalo, näyttelijä
*Ville Hukkanen, nyrkkeilijä 
*Ville Larinto, mäkihyppääjä
*Ville Skinnari, jääkiekkoilija ja poliitikko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Lukion kotisivut
Craig Gruber

**Craig M. Gruber** (15. kesäkuuta 1951 – 5. toukokuuta 2015 Florida) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Rainbow-yhtyeen alkuperäisenä basistina. Kitaristi Ritchie Blackmorea lukuun ottamatta Gruber oli muiden Rainbow’n alkuperäisjäsenten tapaan soittanut aiemmin Elf-yhtyeessä, jonka kokoonpanosta (kitaristia pois lukien) Blackmore Rainbow’n kasasi. Gruber soitti Rainbow’n ensimmäisellä albumilla *[[Ritchie Blackmore’s Rainbow]]*. Pian albumin julkaisun jälkeen Blackmore erotti kaikki muut bändin jäsenet Ronnie James Dioa lukuun ottamatta.

Gruber soitti myös Gary Mooren kanssa Mooren vuoden 1984 albumilla *[[We Want Moore]]*. Vuonna 1980 hän perusti Black Bible -yhtyeen entisen Rainbow-rumpali Gary Driscollin kanssa. Yhtye tuotti kaksi albumia ennen Driscollin murhaa vuonna 1987.

Myöhemmin Gruber rakensi huipputason ”soolobassoja”. Hän kuoli Floridassa 63-vuotiaana 5. toukokuuta 2015 sairastettuaan eturauhasen syöpää.

## Diskografia
### Elfin kanssa
* *Carolina County Ball* (1974)
* *Trying to Burn the Sun* (1975)
* *The Gargantuan* (1978) kokoelma-albumi
* *The Elf Albums* (1991) kokoaa 1974–1975 ilmestyneet albumit

### Rainbow’n kanssa
**Ritchie Blackmore’s Rainbow* (1975)
### Gary Mooren kanssa
**We Want Moore* (1984)
### The Rodsin kanssa
**Heavier Than Thou* (1986)

## Lähteet
Pariisin kommuuni (Ranskan vallankumous)

**Pariisin kommuuni** tarkoittaa Ranskan vallankumouksen aikaista vuosina 1789&ndash;1795 toiminutta Pariisin hallitusta, Bastiljin valtauksesta alkaen. Kesällä 1792 kommuuni kieltäytyi tottelemasta Ranskan hallituksen käskyjä.

Pariisin kommuunin ensimmäinen pormestari oli Jean Sylvain Bailly, marraskuusta 1791 Pétion de Villeneuve, koska Bailly oli saanut epäsuosiota käyttämällä kansalliskaartia mellakan hajottamiseksi 17. heinäkuuta 1791. Vuonna 1792 kommuunia dominoi jakobiinien vasemmistosiipi.

9. elokuuta 1792 uusi kommuuni otti haltuunsa kommuunin keskuksena toimineen  *Hôtel de Villen* ja 10. elokuuta vallattiin Tuileries. Tämä johti lopulta valtatyhjiöön, väkivaltaan ja syyskuun murhiin.
Ur (täsmennyssivu)

**Ur**, **UR** tai **ur** voi tarkoittaa:

*Ur, historiallinen kaupunki Mesopotamiassa
*Ur, kunta Ranskassa
*Ur, oletettu arkeeisella kaudella muodostunut suurmanner
*Ur, Stephen Kingin novelli 
*ur, urdun kieli (ISO 639-1)
*Underground Resistance, Detroitilainen levy-yhtiö
*Utbildningsradion, ruotsalainen opetusohjelmia televisiossa ja radiossa esittävä yhtiö
Primus Leppänen

**Johan Primus Leppänen** (12. toukokuuta 1872 Joensuu &ndash; 7. tammikuuta 1934 Ruokolahti) oli suomalainen kuoronjohtaja, musiikinopettaja, sotilaskapellimestari, kanttori ja säveltäjä. Hän toimi kanttorina muun muassa Pitkässärannassa, Säkkijärvellä, Uudessakaupungissa, Ilmajoella ja Ruokolahdella. Vuonna 1928 hän sai director cantus -arvonimen.

Primus Leppänen valmistui Viipurin kanttori- ja urkurikoulusta vuonna 1897. Hän toimi muun muassa valkoisen armeijan yhtenä sotilaskapellimestarina sisällissodan aikana sekä Ilmajoella toimiessaan Ilmajoen Kansalliskuoron johtajana. Uudessakaupungissa hän julkaisi *[[Säveletär|Uusi Säveletär]]* -lehteä.

Leppänen tunnetaan muun muassa Säkkijärven polkan nuotintajana ja sovittajana. Leppäsen tunnetuin sävellys on hengellinen laulu *Kerran kaunehin.* Nykyisessä Siionin Kanteleessa laulu 491 alkaa *Kerran kauneimmin.* Alkuperätekstin on Bertha Steinmetz runoillut vuonna 1848. Suomentajina ovat olleet Johan Hymander ja Antti Räty. Nykymuotoon laulun on uudistanut Seppo Suokunnas.

## Lähteet
Dan Peters

**Daniel Joe ”Dan” Peters** (s. 18. elokuuta 1967) on yhdysvaltalainen rumpali, joka soittaa Mudhoney-yhtyeessä.

Peters aloitti uransa jo viisitoistavuotiaana Bundle of Hiss -yhtyeessä. Vuonna 1988 hän liittyi perusteilla olleeseen Mudhoneyyn. Hän soitti lyhyen aikaa rumpuja myös Nirvanassa ja esiintyi yhdellä sen tunnetuimmista singleistä, ”Sliverillä”. Petersin ainoa live-esiintyminen Nirvanan riveissä oli 22. syyskuuta 1990 Seattlessa Motor Sports International Garagessa. Hänen seuraajansa Nirvanan rumpalina oli Dave Grohl. Peters palasi Mudhoneyyn ja on kuulunut yhtyeeseen siitä lähtien.

## Diskografia
### Mudhoneyn kanssa
* *Superfuzz Bigmuff* (1988)
* *Mudhoney* (1989)
* *Every Good Boy Deserves Fudge* (1991)
* *Piece of Cake* (1992)
* *Five Dollar Bob’s Mock Cooter Stew* (1993)
* *My Brother the Cow* (1995)
* *Tomorrow Hit Today* (1998)
* *Since We’ve Become Translucent* (2002)
* *Under a Billion Suns* (2006)
* *The Lucky Ones* (2008)

### Nirvanan kanssa
**[[Sliver (kappale)|Sliver]]* (1990) – single
**[[Incesticide]]* (1992)

## Lähteet
Robert Boris

**Robert Boris** (s. 12. lokakuuta 1945) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, elokuvatuottaja ja elokuvaohjaaja.

## Filmografia
### Ohjaajana
**[[Oxford Blues]]* (1984)
**[[Pörssihai posessa]]* (*Buy & Cell*, 1987)
**[[Steele Justice]]* (1987)
**[[Frank ja Jesse]]* (*Frank and Jesse*, 1995)
**[[Backyard Dogs]]* (2000)

### Käsikirjoittajana
**[[Ilmojen paholaiset]]* (*Birds of Prey*, 1973) (TV)
**[[Moottoripyöräcowboy]]* (*Electra Glide in Blue*, 1973)
**[[Sankareita onko heitä]]* (*Some Kind of Hero*, 1982)
**[[Vaarallinen yhteenotto]]* (*Deadly Encounter*, 1982) (TV)
**[[Blood Feud]]* (1983) (TV)
**[[Tohtori Detroit]]* (*Doctor Detroit*, 1983)
**[[Oxford Blues]]* (1984)
**[[Izzy ja Moe]]* (*Izzy and Moe*, 1985) (TV)
**[[Steele Justice]]* (1987)
**[[Marilyn and Me]]* (1991) (TV)
**[[S.I.S. Kuoleman partio]]* (*Extreme Justice*, 1993)
**[[Frank ja Jesse]]* (*Frank and Jesse*, 1995)
**[[Viholliseni vihollinen]]* (*Diplomatic Siege*, 1999)
**[[Backyard Dogs]]* (2000)
**[[Deep Freeze]]* (2003)
**[[Little Hercules in 3-D]]* (2009)

## Aiheesta muualla
*
Adidas Fevernova

**Adidas Fevernova** oli virallinen kisapallo Koreassa ja Japanissa vuonna 2002 pidetyissä jalkapallon MM-kilpailuissa.

Pallossa oli kestävä runko ja hienorakeinen syntaktinen vaahtomuovikerros. Tämä loi pallolle aikaisempaa ennustettavamman käyttäytymisen.

## Lähteet
* Aamulehti sivu B22, 29.6.2010
Adidas Etrusco Unico

**Adidas Etrusco Unico** oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Italiassa 1990.

Pallossa oli polyuretaanivaahtopinta, joka paransi tuntumaa ja hylki vettä.

## Lähteet
* Aamulehti sivu B22, 29.6.2010
Adidas Tricolore

**Adidas Tricolore** oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Ranskassa 1998. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun jalkapallon MM-kilpailujen pallossa oli muita värejä kuin mustaa tai valkoista. 

Pallossa oli syntaktinen vaahtomuovikerros, joka tehosti energiavastusta ja kestävyyttä.

## Lähteet
* Aamulehti sivu B22, 29.6.2010
Adidas Questra

**Adidas Questra** oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Yhdysvalloissa 1994.

Pallossa oli kerros polyuretaanivaahtoa, joka lisäsi vastaenergiaa. Pallosta tuli tällöin pehmeämpi ja nopeampi.

## Lähteet
* Aamulehti sivu B22, 29.6.2010
Bernie Casey

**Bernard Terry ”Bernie” Casey** (8. kesäkuuta 1939 Wyco, Länsi-Virginia – 19. syyskuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja ja näyttelijä.

## Ura
Casey aloitti näyttelyuransa *[[Seitsemän rohkeaa miestä]]* -elokuvan jatko-osassa *[[Seitsemän rohkeaa ratsastaa jälleen]]*. Sen jälkeen hän esiintyi televisiossa. Casey esitti joukkuekapteenia televisioelokuvassa *[[Brian’s Song]]* ja Gargoilia vuoden 1972 televisioelokuvassa *Gargoyles*. Vuonna 1979 hän esitti leski Mike Harrisia NBC:n televisiosarjassa *[[Harris and Company]]*. Vuonna 1983 Casey esitti Felix Leiterin roolia James Bond -elokuvassa *[[Älä kieltäydy kahdesti]]*.

Uransa aikana Casey työskenteli monien tunnettujen ohjaajien kanssa, kuten Martin Scorsesen tämän elokuvassa *[[Boxcar Bertha]]*. Casey näytteli opettajaa kulttiklassikossa *[[Billin ja Tedin uskomaton seikkailu]]*. Eddie Murphyn *[[Toiset 48 tuntia]]* -elokuvassa hän esitti vanki Kirkland Smithiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bernie Casey  at FelixLeiter.com
* Bio at BGSU 
* Mid-American Conference Men's Track and Field History
Adidas Tango

**Adidas Tango** oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Argentiinassa 1978.

Pallo oli muodoltaan klassinen kolmiomalli.

## Lähteet
* Aamulehti sivu B22, 29.6.2010
Adidas Azteca

**Adidas Azteca** oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Meksikossa 1986.

Se oli ensimmäinen synteettinen pallo. Pallo oli kestävämpi kuin edeltäjät ja se hylki vettä.

## Lähteet
* Aamulehti sivu B22, 29.6.2010
Adidas Tango España

**Adidas Tango España** oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Espanjassa 1982.

Pallo oli muodoltaan samanlainen klassinen kolmiomalli kuin edellisissä kisoissa Argentiinassa 1978. Pallossa oli kuitenkin suljetut saumat, jotka vähensivät veden imeytymistä.

## Lähteet
* Aamulehti sivu B22, 29.6.2010
Sanna Kämäräinen

**Sanna Karoliina Kämäräinen** (s. 8. helmikuuta 1986 Lapinlahti) on suomalainen kiekonheittäjä ja kuulantyöntäjä. Hän edusti urallaan Lapinlahden Vetoa. Kämäräistä valmensi vuoteen 2009 asti Juhani Nykänen, vuosina 2010–2015 Anssi Mäkinen, vuosina 2015–2019 Frantz Kruger ja vuonna 2020 jälleen Anssi Mäkinen.

## Elämä ja ura
### SM-taso
Kalevan kisoissa Kämäräinen on voittanut kiekonheitossa kultaa vuosina 2011, 2013, 2014, 2015 ja 2018, hopeaa vuosina 2009, 2010, 2012, 2019 ja 2020 sekä pronssia vuonna 2008. Kiekonheiton talvimestaruuskilpailuissa hän on voittanut kultaa vuosina 2013, 2014 ja 2015, hopeaa vuosina 2010, 2011 ja 2012 sekä pronssia vuonna 2009.

Kuulantyönnössä Kämäräinen on voittanut ulkoradoilla kultaa vuosina 2014 ja 2015. Sisäratojen SM-kisoissa hän on voittanut kultaa vuonna 2015 ja hopeaa vuonna 2014. Kämäräisen ulkorataennätys kuulantyönnössä on 15,70 m, jonka hän työnsi Porissa 31. heinäkuuta 2015. Hallissa hän on työntänyt 15,61 m Tampereella 8. helmikuuta 2014.

### Arvokisat ja maaottelut
Grosseton 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2004 Kämäräinen karsiutui loppukilpailusta. Hän sijoittui seitsemänneksi saman ikäluokan EM-kilpailuissa Kaunasissa 2005. Debrecenin 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2007 hän karsiutui loppukilpailusta. Belgradin universiadeissa 2009 hän oli 12:s. Kämäräinen edusti Suomea aikuisten maaottelussa ensimmäisen kerran Göteborgissa 2007.

Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja Helsingin EM-kilpailuissa 2012 Kämäräinen karsiutui loppukilpailusta. Zürichin EM-kisoissa 2014 hän eteni loppukilpailuun ja sijoittui seitsemänneksi. Kämäräinen heitti kisoissa ulkoratojen ennätyksensä 60,52 metriä. Hän paransi ennätystään saman vuoden Suomi–Ruotsi-maaottelussa tulokseen 60,94 m.

Maaliskuussa 2015 Kämäräinen teki Portugalissa heittolajien Euroopan cupissa kiekonheiton ennätyksensä 61,07 m ja ylitti samalla kisarajan Pekingin MM-kisoihin. Pekingissä Kämäräinen karsiutui loppukilpailusta tuloksella 56,68. Marraskuussa 2015 Kämäräinen valittiin Amsterdamin EM-kisoihin 2016, mutta hän joutui selkäleikkaukseen välilevypullistuman vuoksi joulukuussa. Kesäkuussa 2016 Kämäräinen ilmoitti jättävänsä kauden väliin selän kuntoutuksen vuoksi. Hän ei kilpaillut myöskään vuonna 2017 kertaakaan.

Kämäräinen ylitti vuoden 2018 Berliinin EM-kisojen karsintarajan kesäkuussa 2018. Hän karsiutui Berliinissä loppukilpailusta.

Kämäräinen päätti aktiiviuransa Suomi–Ruotsi-maaottelun kiekkokilpailuun Tampereella 6.9.2020, sijoittuen neljänneksi.

Hallissa Kämäräisen ennätys on Tampereella 8. helmikuuta 2014 heitetty 60,67 m, joka oli epävirallinen hallimaailmanennätys.

### Muu elämä
Kämäräinen opiskeli kauppatieteiden kandidaatiksi Jyväskylän yliopistossa. Hän valmistui kauppatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta keväällä 2015.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* Kiekonheitto ulkona 61,07 (15.3.2015, Leiria, Portugali)
* Kiekonheitto hallissa 60,67 SE (8.2.2014, Tampere)
* Kuulantyöntö ulkona 15,70 (31.7.2015, Pori)
* Kuulantyöntö hallissa 15,61 (8.2.2014, Tampere)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sanna Kämäräisen kotisivut
Micky Lee Soule

**Micky Lee Soule** (s. 6. kesäkuuta 1946 Cortland, New York) on yhdysvaltalainen entinen Elf-yhtyeen kosketinsoittaja ja Rainbow-yhtyeen perustajajäsen. 

Soule syntyi 6. kesäkuuta 1946 Cortlandissa, New Yorkissa. Hänellä oli oma yhtye 1960-luvun puoliväliin asti, jolloin hänet kutsuttiin armeijaan. Vapauduttuaan armeijasta Soule liittyi The Elves -yhtyeeseen alkuperäisen kosketinsoittajan, Doug Thalerin, loukkaannuttua auto-onnettomuudessa, jossa kitaristi Nick Pantas kuoli. Pian Soulen liittymisen jälkeen yhtye vaihtoi nimensä Elfiksi, ja sai vähäistä mainetta Deep Purplen lämmittelijänä.

Muutaman vuoden, uuden jäsenen ja kahden albumin jälkeen Soule ja muut Elfin jäsenet kitaristia lukuun ottamatta liittyivät Rainbow’hun, jonka johtohahmo oli kitaristi Ritchie Blackmore. Kolmas ja viimeinen Elfin albumi *[[Trying to Burn the Sun]]* äänitettiin niinä aikoina, kun entiset Elfin jäsenet eivät olleet studiossa äänittämässä Rainbow’n esikoisalbumia. Ennen ensimmäistä Rainbow’n kiertuetta Blackmore erotti kaikki muut yhtyeen jäsenet paitsi Ronnie James Dion.

Vuonna 1974 Soule lauloi kappaleessa ”No Solution” Roger Gloverin sooloalbumilla *[[The Butterfly Ball and the Grasshopper’s Feast]]*.

Vuonna 1976 Soule oli Ian Gillan Bandin mukana kiertueella Ranskassa.

Soule soittaa yhä paikallisesti New Yorkissa. Hänen poikansa Matt Soule soittaa rumpuja losangelesilaisessa vaihtoehtorock-yhtyeessä nimeltä Where’s Moo.

Soule toimi kosketinsoitinteknikkona Deep Purplen albumilla *[[Live at the Olympia '96]]*.

## Diskografia
;Elf
* *[[Elf (albumi)|Elf]]* (1972)
* *[[Carolina County Ball]]* (1974)
* *[[Trying to Burn the Sun]]* (1975)

;Rainbow
* *[[Ritchie Blackmore’s Rainbow]]* (1975)

;Ian Gillan Band
* *Rarities 1975–1977* (2003)

;Muut
* Roger Glover – *[[The Butterfly Ball and the Grasshopper’s Feast]]* (1974)
* Roger Glover – *[[Elements (Roger Gloverin albumi)|Elements]]* (1978)
* Eddie Hardin – *Circumstantial Evidence* (1982)
* A’LA Rock – *Indulge* (1990)
* Deep Purple – *[[Live at the Royal Albert Hall (Deep Purple album)|Live at the Royal Albert Hall]]* (2000)
* Roger Glover – *Snapshot* (2002)
* Ian Gillan – *[[Gillan’s Inn]]* (2006)

## Lähteet
Adidas Telstar

**Adidas Telstar** oli virallinen kisapallo jalkapallon MM-kilpailuissa Meksikossa 1970. Vuoden 1974 MM-kisoissa Länsi-Saksassa se oli virallisena ottelupallona nimellä *Telstar Durlast* yhdessä *Chile Durlast* -pallon kanssa. Jälkimmäinen oli Telstarista poiketen kokonaan valkoinen.

Pallo perustui Selectin 1960-luvun alussa markkinoille tuomaan malliin, joka koostui 32:sta käsin ommellusta nahkapalasta. Niistä 12 on mustia säännöllisiä viisikulmioita ja 20 valkoisia säännöllisiä kuusikulmioita. Se oli suunniteltu erityisesti mustavalkotelevisiolle. Adidas Telstar sai nimensä vuonna 1962 avaruuteen lähetetystä Telstar-satelliitista, joka muistutti ulkonäöltään jalkapalloa.

## Lähteet
* Aamulehti sivu B22, 29.6.2010
*History of World Cup balls
Mark Stuart (jääkiekkoilija)

**Mark Daniel Stuart** (s. 27. huhtikuuta 1984 Rochester, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja. Hän edustaa NHL-joukkue Winnipeg Jetsiä. Aiemmin urallaan hän on edustanut NHL:ssä myös Atlanta Thrashersia ja Boston Bruinsia. Hän on hyvä luistelija ja pelaa puolustavana puolustajana.

## Ura
Stuart pelasi juniorina Yhdysvaltain alle 18-vuotiaiden maajoukkuessa NAHL:ää ja USHL:ää. Hän kävi vuodet 2002–2005 Colorado Collegea. Stuart valittiin vuonna 2003 WCHA:n tulokkaiden tähdistöön ja vuonna 2005 WCHA:n toiseen tähdistökentälliseen, NCAA:n Itäisen konferenssin ensimmäiseen tähdistökentälliseen sekä WCHA:n parhaaksi puolustavaksi pelaajaksi. Hän toimi viimeisellä NCAA-kaudellaan myös Colorado Collegen kapteenina. Boston Bruins varasi Stuartin  ensimmäisellä kierroksella 21. pelaajana.

Kaudesta 2005–2006 lähtien Stuart on pelannut Bruinsin organisaatiossa. Hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 17 ottelua tehoin 1+1=2. Kaudella 2006–2007 Stuart pelasi 15 ottelua ja oli myös jonkin aikaa sivussa polvileikkauksen takia. Hän murtautui Bruinsin kokoonpanoon kaudella 2007–2008, jolloin Stuart pelasi kauden kaikki 82 ottelua tehoin 4+4=8. Stuart jatkoi Bruinsissa kauteen 2010–2011, jolloin hänet kaupattiin Blake Wheelerin kanssa Atlanta Thrashersiin, josta Bruins sai vaihdossa Rich Peverleyn ja Boris Valábikin. Kymmenen päivää myöhemmin Stuart teki kolmivuotisen jatkosopimuksen Thrashersin kanssa.

## Maajoukkue

Stuart pelasi miesten MM-kilpailuissa vuosina 2008 ja 2011. Vuoden 2011 turnauksessa hän toimi Yhdysvaltain kapteenina ja vuonna 2008 varakapteenina. Stuart pelasi myös alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2003 sekä 2004, jolloin Stuart voitti nuorten maailmanmestaruuden. Hän voitti myös alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2002.
## Muuta
Stuartin isoveljet Mike ja Colin ovat myös NHL:ssä pelanneita jääkiekkoilijoita.
## Tilastot

## Lähteet
*
*
*
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Kalliokäärme

**Kalliokäärme** (*Python sebae*)  on myrkytön pyton, jota esiintyy Afrikassa ja joka kuuluu maailman suurimpiin käärmeisiin. Pituus vaihtelee 4,3 ja 5,5 metrin välillä. Jotkut yksilöt saattavat kasvaa kuusimetrisiksi ja painaa jopa 90&nbsp;kg, mutta naaraat ovat yleensä noin viisimetrisiä ja koirailla tyypillinen pituus on 3,7 metriä. Vankeudessa ne voivat elää yli 30 vuotta. Väritys ovat vaalean- tai harmaanruskea poikittaisilla läiskillä ja tummilla raidoilla. Värimuunnoksiin kuuluu albiinoja, kuviottomuutta ja poikkeavaa raidoitusta.

Kalliokäärmeellä on huono maine ns. lemmikkikäärmeenä, sillä kalliokäärme on lajina aggressiivinen, vaatii suurta kokeneisuutta käärmeiden käsittelyssä ja pidossa ja on kokonsa puolesta jopa vaarallinen käärme. Kalliokäärme tappaa saaliinsa kuristamalla ja vankeudessa niille syötetään yleensä hiiriä tai rottia.

## Lähteet
*African rock python  NERD Herpetocultural Library
Rajarauha

**Rajarauha** on kahden valtion välisellä rajalla vallitseva sovinnon tila, johon ei liity rajakahakoita tai muita levottomuuksia. Usein naapurivaltiot ovat tehneet valtiosopimuksia rajaselkkausten ja paikallisten rajatapahtumien selvittämismenettelyistä.

## Rajarauhasopimukset
Suomi ja Neuvosto-Venäjä solmivat 1. kesäkuuta 1922 sopimuksen rajarauhan turvaamisesta. Sen syynä oli Itä-Karjalassa vuosina 1921–1922 sattuneet levottomuudet eli Itäkarjalaisten kansannousu. Sopimuksen mukaan Laatokasta Pohjoiseen jäämereen kulkevan maarajan kummallekin puolelle muodostettiin rajavyöhyke, jolla liikkumista ja oleskelua rajoitettiin ja sovittiin vyöhykkeellä sijaitsevista asevoimista. Sopimuksen 2. artiklan mukaan osapuolet sitoutuivat poistamaan rajavartiostoista henkilöt, jotka toimivat rajarauhan aseelliseksi häiritsemiseksi. Sopimuksen 5. artikla kielsi oleskelun raja-alueella sellaisilta järjestöiltä, joiden tarkoituksena oli valmistella hyökkäystä toisen osapuolen alueelle.

Vuonna 1948 tehtiin uusi sopimus, jonka mukaan rajaselkkausten ja rajatapahtumien selvittäminen kuuluu rajavaltuutetuille. Vakavien tapausten selvittämisen hoitavat diplomaatit, vaikka niiden tutkiminen kuuluukin rajavaltuutettujen tehtäviin.

## Lähteet