open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nymphaeales

**Nymphaeales** on vesikasveja sisältävä koppisiemenislahko, johon kuuluvat kasvit ovat pohjaan juurtuneita ja kelluvavartisia (heimo Cabombaceae eli viuhkalehtikasvit) tai varrettomia ja lehtiruusukkeellisia (heimo Nymphaeaceae eli lummekasvit). Niillä on eräitä yksisirkkaisille ominaisia piirteitä, kuten pääjuuren korvautuminen versojuurilla ja nuoren varren hajallaan sijaitsevat suljetut johtojänteet, joista puuttuu jälsisolukko ja sen myötä sekundaarinen paksuuskasvu. Lehdet ovat kilpimäisiä, kourasuonisia ja joskus jakaantuneet liuskoiksi. Lehtilaita on ehyt tai hampainen ja lehtikanta leveä. Kukat ovat yksittäisiä ja usein näyttäviä. Niissä on kiehkuroissa sijaitsevat kehälehdet ja heteet, ja emilehdissä on laitaistukat.

## Heimot
Lahkoon kuuluu kolme heimoa:
* **[[Hydatellaceae]]**
** *[[Trithuria]]* (*Hydatella*)
* **[[viuhkalehtikasvit|Cabombaceae]]** – viuhkalehtikasvit
** *[[Brasenia]]* – laji *[[Brasenia schreberi]]*
** *[[viuhkalehdet|Cabomba]]* – viuhkalehdet
* **[[lummekasvit|Nymphaeaceae]]** – lummekasvit
** Alaheimo Nupharoideae: vain yksi noin 10-lajinen suku
*** *[[ulpukat|Nuphar]]* – ulpukat
** Alaheimo Nymphaeoideae: viisi sukua, 48 lajia
*** *[[aaltolumpeet|Barclaya]]* – aaltolumpeet
*** *[[piikkilumpeet|Euryale]]* – piikkilumpeet, laji *[[piikkilumme|Euryale ferox]]* – piikkilumme
*** *[[lumpeet|Nymphaea]]* – lumpeet
*** *[[Ondinea]]*
*** *[[jättilumpeet|Victoria]]* – jättilumpeet

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
Joonianmeri

**Joonianmeri** (, , ) on Sisilian ja Italian eteläosan sekä Kreikan välissä sijaitseva Välimeren osa. Pohjoisessa se liittyy Otrantonsalmen kautta Adrianmereen. Kapea Messinansalmi mannermaan ja Sisilian välillä puolestaan yhdistää Joonianmeren Tyrrhenanmereen. Joonianmeressä sijaitsevat Kreikalle kuuluvat Jooniansaaret.

## Etymologia

Joonianmeren nimi ei välttämättä liity mitenkään joonialaisiin, mutta on mahdollista, että se on saanut nimensä aikana, jolloin joonialaiset vielä asuivat Akhaiassa mereen kytkeytyvän Korintinlahden rannalla. Myöhemmin nimen selitettiin tulleen kreikkalaisen mytologian Iosta. Tämä oli Zeuksen rakastajatar, jonka ylijumala muutti lehmäksi kätkeäkseen tämän puolisoltaan Heralta. Heran lähettämän paarman ahdistamana Io joutui vaeltamaan pitkin meren rantoja. Antiikin kirjallisuudessa merialueesta käytetään usein muotoa Joonianlahti (*Ionios kolpos*).

## Maantiede

Joonianmeren pinta-ala on noin 616&nbsp;000 km². Meren suurin leveys on noin 676 kilometriä, ja etäisyys Sisilian Cataniasta Zákynthokselle on noin 496 kilometriä ja Salentosta Korfulle noin 129 kilometriä. Merialueen keskisyvyys on noin 4&nbsp;000 metriä. Koko Välimeren syvin kohta Kalypson syvänne, jonka syvyys on 5&nbsp;267 metriä, sijaitsee Joonianmeressä Peloponnesoksen niemimaan lounaispuolella. Alue on maanjäristysherkkää.

### Merialueet ja lahdet

Sisiliassa Joonianmeren länsilaidalla sijaitsee Catanianlahti, Sisilian ja Apenniinien niemimaan välissä Messinansalmi, sekä niemimaan eteläpäässä Squillacenlahti ja Tarantonlahti. Merialueen itälaidalla Manner-Kreikan rannikolla sijaitsee Amvrakikóslahti eli Ambrakianlahti. Etelämpänä Peloponnesoksen niemimaan länsirannikolla sijaitsevat Patraksenlahti, joka yhdistää Joonianmeren Korintinlahteen, sekä Kyparissíanlahti. Peloponnesoksen etelärannikolla sijaitsevat Messenianlahti ja Lakonianlahti.

### Saaret

Joonianmeren suurimmat saaret ovat Kreikalle kuuluvat Jooniansaaret, jotka ovat saaneet merestä nimensä. Ne sijaitsevat merialueen itälaidalla Manner-Kreikan länsirannikon edustalla. Saariryhmän pääsaaret ovat (pohjoisesta etelään) Korfu, Paxós, Lefkas, Kefaloniá, Ithaka ja Zákynthos sekä Kythera, joka sijaitsee kauempana Manner-Kreikan eteläpuolella Joonianmeren ja Egeanmeren rajalla. Saarten yhteispinta-ala on 2&nbsp;307 km². Monet saarista ovat suosittuja matkailukohteita.

## Liikenne ja talous

Merellä on lauttayhteydet Kreikan Patraksesta ja Igoumenítsasta Italian Brindisiin ja Anconaan. Jooniansaarten pääelinkeinot ovat matkailun lisäksi oliivien, viinin ja hedelmien viljely sekä kalastus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Weddellinmeri

**Weddellinmeri** on Atlantin valtameren lahti Grahaminmaan itäpuolella Etelämantereen länsirannikolla. Sen pinta-ala on noin 2,8 miljoonaa neliökilometriä. Weddellinmeren pohjukka on lauttajäätä (Ronnen ja Filchnerin lauttajäät); jäähyllyt voivat olla kooltaan jopa 2&nbsp;500 neliökilometriä.

Weddellinmeri on nimetty englantilaisen tutkimusmatkailija James Weddellin mukaan. Ennen vuotta 1900 meri tunnettiin Yrjö IV:n merenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kvintiljoona

**Kvintiljoona** on miljoonan viides potenssi eli 10^{30} = (10^6)^5. Sana koostuu osista kvint- ja -iljoona, joista ensimmäinen tarkoittaa viittä ja jälkimmäinen viittaa miljoonaan. SI-järjestelmässä kvintiljoonaa vastaava kerrannaisyksikkö on kvetta- ja kvintiljoonasosaa vastaavasti kvekto-.

Amerikanenglannin sana *quintillion* tarkoittaa lukua 1018, eli triljoonaa. Kvintiljoonaa tarkoittaa puolestaan sana *nonillion*.

## Katso myös

* Suurten lukujen nimet

## Lähteet
* 
* 
*
Austrobaileyales

**Austrobaileyales** on kasvilahko, johon kuuluu puuvartisia kasveja. Ne ovat suhteellisen alkukantaisia ja sijoittuvat sukupuussa lahkojen Amborellales ja Nymphaeales läheisyyteen. Lahkoon kuuluu noin sata lajia. Ne jakautuvat kolmeen heimoon ja nämä edelleen viiteen sukuun.

## Heimot
* **[[Austrobaileyaceae]]**: vain yksi suku *[[Austrobaileya]]*, jossa kaksi Koillis-Australiassa kasvavaa liaanilajia
* **[[palsamiköynnöskasvit|Schisandraceae]]** – palsamiköynnöskasvit: kaksi alaheimoa ja kolme sukua
** Illicioideae: vain yksi suku
*** *[[tähtianikset|Illicium]]* – tähtianikset: 42 lajia yhtäältä Kaakkois-Aasiassa, toisaalta Kaakkois-Yhdysvalloissa ja Väli-Amerikassa
** Schisandroideae: kaksi sukua
*** *[[palsamiköynnökset|Schisandra]]* – palsamiköynnökset: 50 lajia yhtäältä Sri Lankassa ja Kaakkois-Aasiassa ja toisaalta Kaakkois-Yhdysvalloissa ja Meksikossa
*** *[[keräliaanit|Kadsura]]* – keräliaanit
* **[[Trimeniaceae]]**: yksi tai kaksi sukua
** *[[Trimenia]]* (*Piptocalyx*) kuusi lajia Tyynenmeren alueen lounaisosissa

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Evoluutiopuu: http://www.mobot.org/mobot/research/apweb/trees/austrobaileyales20notl.gif
Chloranthaceae

**Chloranthaceae** on koppisiemenisiin kuuluva, aromaattisia puuvartiskasveja käsittävä kasviheimo, joka muodostaa yksistään lahkon **Chloranthales**. Siinä on neljä sukua ja 75 lajia, jotka kasvavat tropiikissa ja subtropiikissa, eivät kuitenkaan Afrikassa. Madagaskarilla heimoa edustaa suku *Ascarina*.

## Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat ainavihantia puuvartiskasveja, joilla on nivelikkäät varret, vastakkainen lehtiasento, sahalaitaiset lehdet, pienet korvakkeet, jotka sijaitsevat tavallisesti tupen reunoilla, ja usein vahvasti turvonneet nivelet. Kukat ovat hyvin pieniä, yksineuvoisia, vastakohtaisia ja sijaitsevat tähkämäisissä ja usein haaraisissa kukinnoissa. Kukkalehdet sijaitsevat kiehkuroissa. Kehälehdet puuttuvat, eri kukissa heteitä ja emejä on yksi, samoin kärki-istukassa riippuvia ja suoria siemenaiheita. Hedelmä on mehevä, marjamainen tai luumarjamainen. Puuaines on pehmeää. Kromosomiluku n = 8, 14, 15.

## Luokittelu ja evoluutio
Heimon neljästä suvusta *Hedyosmum* on suurin käsittäen 45 heimon 75 lajista. Heimo edustaa varhaista koppisiemenisten sopeutumislevittäytymistä, sillä sen fossiilit ovat yleisiä, monimuotoisia ja maailmanlaajuisia varhaisten koppisiemenisfossiilien joukossa. Varhaisliitukaudelta noin 125 miljoonan vuoden takaa tunnetaan fossiilista siitepölyä, jolle on annettu nimeksi *Asteropollis* ja joka on tunnistettu kuuluvaksi *Hedyosmum*-sukuun. Monia muitakin löytöjä on, mm. hetiöitä, joissa siitepöly on paikallaan ponnessa. Suvuissa rosolehdet (*Chloranthus*) ja *Sarcandra* kukat ovat sekundaarisesti eli toissijaisesti kaksineuvoisia: heimossa on yksineuvoisista kukista kehittynyt kaksineuvoisia.

Suvussa *Hedyosmum* kehälehdissä on ainutlaatuiset ikkunamaiset aukot. Sen hedekukissa on heteitä satamäärin, ja sikiäin on kehänpäällinen. *Hedyosmum* edustanee heimon evoluutiopuun varhaisinta kladia, ja sitä seuraavat järjestyksessä *Ascarina*, rosolehdet (*Chloranthus*) ja *Sarcandra*.

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kuvia ja evoluutiopuu
* Chloranthaceae trooppisessa Amerikassa
Šerig-ool Ooržak

**Šerig-ool Dizižikovitš Ooržak** (s. 1942) on Tuvan tasavallan entinen presidentti. Hänet valittiin virkaansa ensimmäisen kerran 11. huhtikuuta 1992 ja toimi virassa vuoteen 2007 asti.
Aleksandreia Eskhate

**Aleksandreia Eskhate** (usein *Aleksandria Eskhate*; , myös ; ) oli antiikin aikainen hellenistinen kaupunki nykyisen Tadžikistanin alueella. Se sijaitsi nykyisen Hudžandin paikalla.

Aleksandreia Eskhate, suomeksi ”Kaukaisin Aleksandreia”, oli yksi Aleksanteri Suuren sotaretkellään perustamista lukuisista Aleksandreia-nimisistä kaupungeista, ja lisänimensä mukaisesti niistä kaukaisin. Se perustettiin elokuussa 329 eaa. Kaupunki sijaitsi Keski-Aasiassa Jaksartes-joen (kreikkalaisten Tanais, nykyinen Syrdarja) varrella, ja toimi tukikohtana itäisiä heimoja vastaan.

Aleksanteri viipyi paikalla 20 päivää valvoen kaupungin 60 stadioninmittaa pitkien muurien rakentamista. Kaupunkiin asutettiin makedonialaisia veteraaneja, kreikkalaisia palkkasotilaita ja paikallista väestöä. 200-luvulla eaa. kaupunki oli osa Seleukidien valtakuntaa. Antiokhos I rakennutti sen uudelleen ja antoi sille uuden nimen *Antiokheia*.

## Lähteet
Miekkapyrstö

**Miekkapyrstö** (*Xiphophorus hellerii*) on hammaskarppeihin (Poeciliidae) kuuluva kalalaji. Miekkapyrstön tieteellinen sukunimi Xiphophorus eli "miekkaa kantava" ei viittaa täysikasvuisen uroksen pyrstössä olevaan miekkaan, vaan peräevästä muodostuneeseen paritteluevään.
 
## Koko ja ulkonäkö
Aikuisen kalan pituus on 10–12&nbsp;senttimetriä. Sukupuolet erottaa toisistaan koiraan pyrstöevän pitkulaisen ulokkeen avulla. 

Miekkapyrstöstä on jalostettu useita värimuunnoksia mm. risteyttämällä lähisukulaisen platyn (*Xiphophorus maculatus*) kanssa.  Miekkapyrstön kotiseudulla, Väli-Amerikassa esiintyvät muunnokset ovat väriltään vihertäviä ja haaleita.

## Alkuperä
Miekkapyrstö on kotoisin Meksikosta ja Keski-Amerikasta.
Se on levinnyt ihmisen mukana muuallekin, tällaisia tulokaskantoja on muodostunut Namibian Otjkoto-järveen ja Transvaaliin. Kaikki kaupan miekkapyrstöt ovat viljeltyjä.

## Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Miekkapyrstö on vilkas kala, jota pidetään yleensä pienessä ryhmässä. Akvaariossa on syytä olla reheviä kasveja ja muita piilopaikkoja, jotta arempia kaloja ei kiusata liikaa.

Miekkapyrstöt synnyttävät eläviä poikasia helposti kotiakvaarioissa. Ne saattavat kuitenkin syödä omia poikasiaan, joten tiheäkasvuinen kasviviidakko esimerkiksi jaavansammalta auttaa poikasia selviämään ensimmäisistä päivistä. 

On erimielisyyksiä siitä, voiko miekkapyrstö vaihtaa sukupuolta, nimittäin joskus näyttää siltä että täysikasvuiselle naaraalle kehittyy miekka. Tämä on mahdollisesti vain myöhäistä varttumista.

## Vesiolot ja ravinto
Miekkapyrstö vaatii keskikovaa ja emäksistä vettä (pH yli 7), lämpötila 23-26 °C, akvaarion pituus vähintään 80&nbsp;cm.

Miekkapyrstöt syövät lihapitoista sekaruokaa. Akvaariossa ruoaksi sopivat hiutaleet, lasiin kiinnitettävät ruokatabletit, vesikirput ja levä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Aquahobby
Tuvan lippu

**Tuvan lippu** on Venäjälle kuuluvan Tuvan tasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 18. syyskuuta 1992. Lipun on suunnitellut Oyun-ool Sat. Tuvan lippu koostuu kahdesta vaaleansinisestä vaakatasossa olevasta puolisuunnikkaasta ja vaaleansinisestä viivasta, jota ympäröivät valkoiset viivat. Lipun vasemmassa päässä on keltainen kolmio.

## Värien merkitys
Tuvan lipun väreillä on omat merkityksensä, jotka ovat tärkeitä Tuvan asukkaille ja heidän kulttuurilleen. Valkoiset viivat kuvaavat hopeaa ja hyvyyttä. Keltainen väri kuvaa kultaa ja buddhalaisuutta. Vaaleansiniset kentät kuvaavat moraalia ja paimentolaisia sekä Tuvan taivasta. Sininen viiva puolestaan kuvaa kahden joen Bii-Khemin ja Kaa-Khemin yhtymistä Ulug-Khemiksi (*Jenisei*) maan pääkaupungin Kyzylin luona.  

## Tuvan aiemmat liput

Tuvalla on ollut kaikkiaan seitsemän erilaista lippua, joita on käytetty Tuvan historian eri vaiheissa vuosina 1921–1991. 

Itsenäisyyden ajan liput:
* Vallankumouksellisen kansanpuolueen lippu, 1921
* Tuvaanien kansantasavallan lippu, 1926–1930
* Tuvaanien kansantasavallan lippu, 1933–1941
* Tuvaanien kansantasavallan lippu, 1941–1943
* Tuvaanien kansantasavallan lippu, 1943–1944

Neuvostoliiton ajan liput:
* Tuvan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan lippu, 1961–1978
* Tuvan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan lippu, 1978–1992

## Aiheesta muualla
* OUTLINE OF TUVINIAN FLAGS
Lauri Aho

**Lauri Emil Aho** (vuoteen 1906 **Finér**; 18. heinäkuuta 1901 Pyhäjärvi Ul – 31. joulukuuta 1985 Helsinki) oli ylipormestari ja Helsingin kaupunginjohtaja. Puoluetaustaltaan hän oli kokoomuslainen. Lauri Aho toimi Helsingin kaupunginjohtajana vuosina 1956–1968 kahdentoista vuoden ajan. Tätä ennen hän toimi sanomalehti *[[Uusi Suomi|Uuden Suomen]]* päätoimittajana.

Lauri Aho oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän työskenteli Gummerus Oy:n kirjallisena johtajana vuosina 1931–1934, *Uuden Suomen* päätoimittajan apulaisena vuosina 1934–1937 ja päätoimittajana vuosina 1940–1956. Hän oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1946–1956, valtuuston puheenjohtaja vuosina 1953–1956 ja kaupunginhallituksen jäsen 1946–1952.

Lauri Ahon vanhin poika oli toimitusjohtaja Matti L. Aho.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Ak-Dovurak

**Ak-Dovurak** ( ja ) on kaupunki Barun-Hemtsikskin piirissä Tuvassa Venäjällä 301 kilometriä Kyzylistä länteen. Kaupunki on perustettu 1964.

Asukasluvun kehitys:
*15 191 (1989)
*12 965 (2002)
*13 468 (2010)
*13 769 (2021)

## Lähteet
Magnoliales

**Magnoliales** on kasvilahko varhaisten koppisiemenisten magnolidien kladissa. Ne ovat puuvartisia, joiden lehdet ovat kahdessa rivissä tai joskus kierteisasentoisia. Niiden kukkarakenteen on (aiemmin) ajateltu edustavan alkukantaista tyyppiä kierteisesti järjestyneine ja lukuisine kehälehtineen ja heteineen sekä erillisine emilehtineen.

## Heimot
Lahkossa on nykyisen käsityksen mukaan kuusi heimoa.

* **[[muskottikasvit|Myristicaceae]]** – muskottikasvit
** 20 sukua ja 475 lajia trooppisilla alueilla
* **[[magnoliakasvit|Magnoliaceae]]** – magnoliakasvit
** kaksi sukua ja 227 lajia Amerikassa ja Kaakkois-Aasiassa
* **[[Degeneriaceae]]**
** yksi suku (*[[Degeneria]]*) ja kaksi lajia Fidžin Viti Levu -saarella
* **[[Himantandraceae]]**
** yksi suku (*[[Galbulimima]]*) Uudessa-Guineassa ja Koillis-Australiassa
* **[[kauluskukkakasvit|Eupomatiaceae]]** – kauluskukkakasvit
** yksi suku (kauluskukat *Eupomatia*) ja kolme lajia Uudessa-Guineassa ja Itä-Australiassa
* **[[annoonakasvit|Annonaceae]]** – annoonakasvit (annonakasvit)
** 129 sukua ja 2220 lajia enimmäkseen tropiikissa

## Lähteet
Šagaan-Aryg

**Šagaan-Aryg** (, ) on kaupunki Tuvassa Venäjällä 117 kilometriä Kyzylistä. Šagaan-Aryg on perustettu 1888, mutta kaupunki siitä tuli vasta 1945, jolloin Tuva liitettiin Neuvostoliittoon.
Sandemo-sarja

**Sandemo-sarja** on norjalais-ruotsalaisen Margit Sandemon kirjoittama viihteellinen romaanisarja. Sarjaan kuuluu 40 osaa, jotka ovat:

# *Musta enkeli* (Den svarta ängeln)
# *Metsän monet silmät* (Skogen har många ögon)
# *Yön kyyneleet* (Nattens tårar)
# *Näkinkenkä* (Snäckan)
# *Vaarallinen pako* (Farlig flykt)
# *Hopeahiuksinen tyttö* (Flickan med silverhåret)
# *Yli kaikkien rajojen* (Över alla gränser)
# *Lumouksen vallassa* (Bergtagen)
# *Valkoiset kivet* (De vita stenarna)
# *Noiduttu* (Förhäxad)
# *Synkkien varjojen keskellä* (Djupt inne i skuggorna)
# *Fabianin morsian* (Fabians brud)
# *Kolme arvoitusta* (Tre gåtor)
# *Vihan yö* (Vredens natt)
# *Ikuisten tähtien alla* (Under eviga stjärnor)
# *Noidat eivät osaa itkeä* (Häxor kan inte gråta)
# *Noitamestarin linna* (Häxmästaren borg)
# *Joku vaikeroi pimeydessä* (Någon klagar i mörkret)
# *Syksyn lehtien peittämä hauta* (Grav under höstlöv)
# *Susi ja kuu* (Vargen och månen)
# *Liljegårdin salaisuus* (Liljegärdens hemmelighet)
# *Rakkaudella on monta tietä* (Kärleken har många vågar)
# *Ritarin tytär* (Riddarens dotter)
# *Sumujen metsän neitsyt* (Jungfrun i dimmornas skog)
# *Torni kaukaisuudessa* (Tornet i fjärran)
# *Kultalintu* (Guldfågeln)
# *Avain* (Nyckeln)
# *Kuninkaan kirje* (Kungabrevet)
# *Tähtikuvio* (Stjärntecket)
# *Yksinäisyyden lapset* (Barn av ensamheten)
# *Valo nummella* (Ljuset på heden)
# *Kolme kosijaa* (De tre friarna)
# *Ei rakkautta minulle* (För mig finns ingen kärlek)
# *Vastaus yksinäiselle* (Svar till "ensam")
# *Kirkko meren rannalla* (Kyrkan vid havet)
# *Epäilyksen varjo* (Skuggan av en misstanke)
# *Hylätyt lapset* (De övergivna barnen)
# *Poikani Sindre* (Sindre, min son)
# *Kuninkaan kruunu* (Kungakronan)
# *Yksitoista lumista päivää* (Elva dagar i snö)

Sandemo-sarjan ensimmäinen kirja julkaistiin vuonna 1964 ja viimeinen 1981. Sandemo-sarjan kirjoja on olemassa vain pehmeäkantisina.
Editha

**Editha** (910 – 29. tammikuuta 946 Magdeburg), tunnetaan myös kirjoitusmuodoissa **Eadgyth**, **Edgith** ja **Edgitha**, oli Englannin kuninkaan Edvard I:n ja kuningatar Aelflaedan tytär. Hän avioitui Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan perustajan Otto I Suuren kanssa vuonna 929.

Edithan isoisä oli Alfred Suuri; kuningas Athelstan oli hänen velipuolensa.

Vuonna 929 Saksan kuningas Henrik I Linnustaja lähetti valtuuskunnan Englantiin hankkimaan puolisoa Otolle. Valittavana oli kaksi sisarusta, Editha ja Adiva, joista Otto valitsi Edithan. Adiva oli myös naimisissa tuntemattoman eurooppalaisen hallitsijan kanssa. 

## Lähteet
Uusi-Britannia

**Uusi-Britannia** () on Papua-Uuteen-Guineaan kuuluvien Bismarckinsaarten suurin saari, joka sijaitsee Uuden-Guinean koillispuolella. Se on maailman 37. suurin saari ja maansa toiseksi suurin pääsaaren jälkeen. Karkeasti sirpin muotoinen saari on noin 600 kilometriä pitkä ja suurimmillaan 80 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on 36&nbsp;520 neliökilometriä ja asukasluku 404&nbsp;641 (vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan). 

Uusi-Britannia on jaettu kahteen maakuntaan: West New Britainiin (pääkaupunki Kimbe) ja East New Britainiin (pääkaupunki Kokopo). Saarella on kulta-, kupari-, rauta- ja hiiliesiintymiä sekä kaakaon ja kopran tuotantoa.

Saari on vulkaanisesti aktiivinen ja siellä on useita toimivia tulivuoria. Vuoristojen hallitseman saaren korkein vuori on toimiva tulivuori Mount Sinewit (2&nbsp;438 m) saaren pohjoisosassa. Useat muutkin huiput kohoavat yli kahden kilometrin korkeuteen. Muita tulivuoria ovat muun muassa Ulawun, Langila, Tavurvur sekä Suluvuoret.

## Historia
Ensimmäinen Uuden-Britannian saarelle saapunut eurooppalainen oli William Dampier 27. helmikuuta 1700. Hän antoi saarelle latinankielisen nimen *Nova Britannia*. Saksalaisten hallitessa saarta 1884–1914 Saksan Uuden-Guinean osana sitä kutsuttiin *Uudeksi-[[Pommeri]]ksi*. 11. syyskuuta 1914 saarella käytiin yksi ensimmäisen maailmansodan varhaisista taisteluista, kun australialaiset joukot saapuivat saarelle. Vuonna 1994 saaren suurinta kaupunkia Rabaulia koetteli tulivuorenpurkaus, joka peitti suurimman osan kaupungista ja lentokentän tuhkan alle. Kaupunki jouduttiin hylkäämään ja siirtämään 20 kilometrin päähän Kokopoon. Uutta East New Britainin pääkaupunkialuetta kutsutaan yhä usein Rabauliksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tšadanaa

**Tšadanaa** (, ) on kaupunki Tuvassa Venäjällä 224 kilometriä Kyzylistä. Tšadanaa on perustettu 1873, mutta kaupunki siitä tuli vasta 1945, kun Tuva liitettiin Neuvostoliittoon.

## Lähteet
Norjanmeri

**Norjanmeri** on Atlantin valtameren sivumeri Norjan länsipuolella ja Grönlanninmeren itäpuolella, rajoittuen pohjoisessa Barentsinmereen ja etelässä Pohjanmereen, Shetlandin- ja Färsaariin sekä Atlanttiin (ydinosa). 

Merialueen suurin syvyys on 3&nbsp;970 metriä (toisen lähteen mukaan 4&nbsp;020 m) ja meriveden suolaisuus noin 35 tuhannesosaa.  Kokonaispinta-ala on 1&nbsp;400&nbsp;000 neliökilometriä. 

Aiemmin merialueen nimi on kirjoitettu suomeksi myös muodossa Rudian meri (1764), Rutjanmeri (1844), Norjan-meri (1914) ja Norjan meri (1937, 1963, 1964, 1965).
 
Kansainvälinen hydrografinen järjestö (IHO) määrittelee Norjanmeren rajat seuraavasti (1953):
* Koillisessa: Huippuvuorten Länsimaan eteläisimmästä pisteestä Karhusaaren pohjoisniemeen (North Cape), saaren läpi Bullniemelle (Cape Bull) ja sieltä Norjan Nordkappiin (25°34’ E)
* Kaakossa: Norjan länsirannikko Nordkappin (North Cape) ja Stadtkappin (Cape Stadt, ) välillä.
* Etelässä: Norjan länsirannikon latitudipisteestä 61°00’ N leveyspiiriä pitkin longitudipisteeseen 0°53’ W, josta luoteeseen seuraten linjaa (Färsaarten) Fuglön koillisimpaan pisteeseen (, (täsmällisemmin noin )) ja edelleen Islannin Gerpirin itäisimpään pisteeseen (). 
* Lännessä: Grönlanninmeren kaakkoisraja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Katupoikien laulu

**Katupoikien laulu** on  George de Godzinskyn säveltämä ja Turo Karton sanoittama laulu. Se kuultiin ensi kertaa Birgit Kronströmin esittämänä elokuvassa *[[Onnellinen ministeri]]* (1941). Laulun sanat kertovat helsinkiläisistä katunuorista, ja siinä käytetään vihellystä. Laulu on liitetty myös jääkiekkoseura Jokerien kotipeleihin, ja Problems?-yhtye on käynyt esittämässä sitä joukkueen kotiotteluissa Hartwall Areenalla ja Helsingin jäähallissa vuodesta 2023. 

## Muita levyttäjiä

* Olavi Virta (1942)
* Anja Piipponen (1960)
* Katri Helena (1967)
* Johnny Forsell (1971)
* Esa Katajavuori (1976)
* Esko Könönen (1976)
* Kai Warner (1976)
* Jörgen Petersen (1977)
* Annikki Tähti (1978)
* Pentti Puntti Band (1980)
* Problems? (1980)
* Katupojat (1981)
* Juliska Koka (1983)
* Jorma Matikainen (1985)
* Alan Miehet (1987)
* Modern Fox (1989)
* Margareta Haverinen (1991)
* Maarit Hurmerinta (1991)
* Primus (1998)
* Liljan Loisto (2012)
* Costello Hautamäki (2024)
New Britain

**New Britain** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

*Uusi-Britannia, Papua-Uudelle-Guinealle kuuluva saari
*New Britain, kaupunki Connecticutissa, Yhdysvalloissa
*New Britain, hallintoalue Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa
**[[New Britain (albumi)|New Britain]]*, Whitehouse-yhtyeen albumi
De svarta riddarna

**De svarta riddarna** ("Mustat ritarit") on norjalais-ruotsalaisen Margit Sandemon kirjoittama historiallinen romaanisarja. Sarjaan kuuluu kaksitoista kirjaa, jotka ovat (nimisuomennokset ruotsinkielisten nimien mukaan):

1. *I skuggan av ett tecken* (*Varjon merkissä*)
* 

2. *Dit ingen går* (*Sinne ei mene kukaan*)
* 

3. *Vindens klagan* (*Tuulen valitus*)
* 

4. *Trollmannens märke* (*Velhon merkki*)
* 

5. *Skuggor* (*Varjot*)
* 

6. *Tistel bland rosor* (*Ohdakkeita ruusujen seassa*)
* 

7. *Amuletterna* (*Amuletit*)
* 

8. *Järnjungfrun* (*Rautaneitsyt*)
* 

9. *Demonens vingar* (*Demonin siivet*)
* 

10. *De okända* (*Tuntematon*)
* 

11. *Stenarnas tystnad* (*Kivien hiljaisuus*)
* 

12. *Vinterdröm* (*Talviuni*)
* 

De svarta riddarna -sarja on julkaistu kolmella kielellä, norjaksi, ruotsiksi ja puolaksi.

Sarjan ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 2000 ja viimeinen vuonna 2003. Lisäksi on kirjoitettu vuonna 2003 julkaistu kirja nimeltä *I riddarnas spår*, joka kertoo niistä vanhoista legendoista ja siitä tutkimustyöstä, johon De svarta riddarna -sarja perustuu.

## Juoni

De svarta riddarna-sarjan tapahtumat alkavat vuonna 2001. Päähenkilöinä on kaksi nuorta, Unni ja Morten. Morten on juuri joutunut auto-onnettomuuteen, ja kun Unni käy hänen luonaan sairaalassa, hän saa kuulla, että 1400-luvulla viisi mustaa ritaria tekivät sopimuksen ja langettivat Mortenin suvun ylle kirouksen, joka aiheutti sen, ettei kukaan siinä suvussa elä 25 vuotta vanhemmaksi. Sekä Mortenin vanhemmat että isovanhemmat kuolivat jo 25-vuotiaina, ja nyt Mortenin 25-vuotissyntymäpäivä lähestyy uhkaavasti ja häntä odottaa sama kohtalo.

Unni ja Morten päättävät tehdä yhdessä jotakin kirouksen murtamiseksi, ja lähtevät jäljittämään kirousta. Tarinan edetessä he tapaavat kolme muuta nuorta, Antonin ja hänen veljensä Jordin sekä Jordin naisystävän Veslan.
Vestan neitsyet

**Vestan neitsyet** eli **vestaalit** tai **vestaalittaret** () olivat kotilieden jumalattaren Vestan papittaria antiikin Roomassa. Alun perin Rooman kuningas valitsi tehtävään kaksi vestaalia, sitten luku kohotettiin neljään ja lopulta kuuteen. Valinta myös siirtyi pontifex maximukselle, Rooman ylipapille.

Ehdolle asetettavan tytön tuli olla iältään kuuden ja kymmenen välillä, eikä hänellä saanut olla ruumiillisia tai henkisiä vammoja. Tytön tuli lisäksi olla vapaiden Rooman kansalaisten tytär. Vestan neitsyeksi valittu antoi siveyslupauksen ja palveli tehtävässään 30 vuotta. Kymmenen ensimmäistä vuotta kuluivat vestaalin tehtävien opiskeluun, seuraavat kymmenen tehtävien hoitoon Vestan temppelissä ja viimeiset kymmenen tehtävien opettamiseen seuraajille. Yksi Vestan neitsyistä toimi papitarten johtajana nimikkeenään *virgo Vestalis maxima*.

Vestaalien tärkein tehtävä oli vartioida ja pitää yllä Vestan temppelissä palavaa pyhää tulta. Tämän lisäksi he osallistuivat uhrimenojen valmisteluihin ja esiintyivät juhlissa pontifex maximuksen seurassa. Vestaalit asuivat temppelin vieressä sijainneessa talossa, *Atrium Vestae*ssa. Vestan neitsyet saivat useita etuoikeuksia, ja heitä kunnioitettiin suuresti. Heiltä kuitenkin edellytettiin tehtäviensä moitteetonta hoitoa. Jos tuli pääsi sammumaan, vestaali ruoskittiin, ja siveyslupauksensa rikkonut vestaali haudattiin elävältä. Palveluksensa jälkeen Vestan neitsyellä oli lupa mennä naimisiin ja hankkia lapsia. Useimmat pysyivät kuitenkin naimattomina.

Vestaalit olivat erittäin arvostettuja ja rikkaita kansalaisia, joiden mielipiteitä kuunneltiin ja joilta kysyttiin tärkeitä asioita. Kun he liikkuivat Rooman kaduilla, heitä kuljetettiin kantotuolissa, ja liktori kulki heidän edellään.

Viimeinen tunnettu Vestan neitsyt oli Coelia Concordia. Papitarten toiminta lakkautettiin lopullisesti vuonna 394.

Myyttien mukaan Romuluksen ja Remuksen äiti Rhea Silvia olisi ollut Vestan neitsyt, jonka Mars-jumala saattoi raskaaksi.

## Lähteet
*Paavo Castrén ja Leena Pietilä-Castrén: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. .

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Parhi-Riikola, Päivi: Rooman naispapit omistautuivat uralleen. Tiede 3/2005.
Blåljus!

**Blåljus** (norj. *Blålys!*, suom. "Sinivalo") on norjalais-ruotsalaisen Margit Sandemon kirjoittama romaanisarja. Sarja käsittää kuusi kirjaa, jotka ovat (nimisuomennokset ruotsinkielisten nimien mukaan):

*1. *Alarm* (*Hälytys*), 
*2. *Anrop* (*Pyyntö*), 
*3. *Vänskap?* (*Ystävyyttä?*), 
*4. *Nödsignaler* (*Hätämerkkejä*), 
*5. *Stjärnstoft* (*Tähtipöly*), 
*6. *Glimt av evigheten* (*Häivähdys ikuisuutta*), 

Blåljus-sarja on julkaistu kahdella kielellä, ruotsiksi ja norjaksi. Sarja julkaistiin vuonna 2004, ja sitä on olemassa vain pehmeäkantisena.


Kuva:Alarm_forside.jpg| 
Kuva:Anropblays02.jpg|
Kuva:Vennskapblalys_03.jpg|
Kuva:Nodsignalerblalys.jpg|
Kuva:Stjernestovblalys05.jpg|
Kuva:QXy9T38AAAEAABFUA8QBlalys06-150pix.jpg|
Laurales

**Laurales** on kasvilahko, joka kuuluu varhaisten koppisiemenisten magnolidien kladiin. Siihen kuuluu seitsemän heimoa, joihin sisältyy puuvartisia kasveja. Lehtiasento on läheisestä Magnoliales-lahkosta poiketen vastakkainen ja kukat sijaitsevat viuhkomaisissa kukinnoissa ja ovat maljakehäisiä (pohjus muodostaa putkimaisen rakenteen, jonka reunalla kehälehdet ja heteet ovat). Hedelmät ovat avautumattomia ja yksisiemenisiä, ja putkimainen pohjus (hypanthium) säilyy hedelmäasteelle.

## Heimot
Lahkossa on nykyisen käsityksen mukaan seitsemän heimoa:
* **[[kalukkipensaskasvit|Calycanthaceae]]** – kalukkipensaskasvit
** viisi sukua ja 11 lajia Kiinassa, Pohjois-Amerikassa ja Koillis-Australiassa
** synonyymit: Butneriaceae, Chimonanthaceae, Idiospermaceae
* **[[Siparunaceae]]**
** kaksi sukua ja 75 lajia trooppisessa Amerikassa ja Länsi-Afrikassa
* **[[Gomortegaceae]]**
** yksi harvinainen laji *[[Gomortega keule]]* Keski-Chilessä
* **[[Atherospermataceae]]**
** kuusi tai seitsemän sukua ja 16 lajia Uudesta-Guineasta Uuteen-Seelantiin ja Uuteen-Kaledoniaan ulottuvalla alueella ja Chilessä
* **[[Monimiaceae]]**
** 22 sukua ja 200 lajia tropiikissa, erityisesti Australaasiassa
** synonyymi: Hortoniaceae
* **[[rakkomarjakasvit|Hernandiaceae]]** – rakkomarjakasvit
** viisi sukua ja 55 lajia tropiikissa
* **[[laakerikasvit|Lauraceae]]** – laakerikasvit
** noin 50 sukua ja 2500 lajia enimmäkseen tropiikissa
** synonyymit: Cassythaceae, Perseaceae

## Lähteet
Babuškin

**Babuškin**, () on kaupunki Baikaljärven etelärannalla Burjatian eteläosassa Venäjällä. Kaupunki on Siperian radan varrella. 

*Asukasluvun kehitys*
* 9&nbsp;000 (1967)
* 4&nbsp;953 (2002)

Babuškin perustettiin 1892 postiasemaksi ja aluksi se tunnettiin nimellä **Mysovaja** (Мысовая). Vuonna 1941 kaupunki nimettiin Babuškiniksi, vallankumouksellisen Ivan Babuškinin kunniaksi, joka teloitettiin asemalla 1906.

## Maantiede
### Ilmasto
Canellales

**Canellales** on kasvilahko, joka kuuluu varhaisten koppisiemenisten magnolidien kladiin. Siihen kuuluu kaksi puuvartisheimoa. Niiden kasveilla on vaatimattoman kokoiset kukat, joissa on erilaistuneet verhiö ja teriö.

Kanellapuukasvien (Canellaceae) heimossa on 13 viiteen sukuun kuuluvaa lajia. Levinneisyysaluetta ovat trooppiset seudut Amerikassa, Itä-Afrikassa ja Madagaskarilla. Lajit ovat ainavihantia pensaita tai puita, joiden lehdet ovat melko paksut, aromaattiset ja korvakkeettomat. Niiden laidat ovat ehyet. Kukkien kolme ulointa kehälehteä ovat verhomaiset ja heteet ovat yhteen kasvaneita. Niiden ponnet avautuvat ulospäin. Sikiäimessä on laitaistukat. Hedelmä on marja.

Kapteeninpuukasvien (Winteraceae) heimoon kuuluu 4–7 sukua, joissa on 60–90 tropiikin vuoristoissa, muttei kuitenkaan Afrikan mantereella kasvavaa lajia. Ne ovat usein melko pieniä ainavihantia puita tai pensaita, joiden lehdet ovat aromaattiset, kierteisesti järjestyneet, ehyet ja usein alapinnaltaan harmahtavat. Kukan osat ovat lähes aina erilliset lukuun ottamatta verhiötä, joka muodostaa kukan auetessa pois putoavan hupun eli kalyptran. Hedelmä on usein pieni marja.

## Lähteet
Uusi-Irlanti

**Uusi-Irlanti** (, tok pisinin kielellä *Niu Ailan*) on Papua-Uudelle-Guinealle kuuluvien Bismarckinsaarten toiseksi suurin saari Uuden-Britannian jälkeen. Uusi-Irlanti on myös yksi Papua-Uuden-Guinean 19 maakunnasta, ja siihen kuuluu pääsaaren ohella muita lähistöllä sijaitsevia pienempiä saaria, kuten Uusi-Hannover, Mussau ja Emira, Tabarsaaret, Lihir sekä Fenisaaret. Musketin muotoiseksi kuvailtu Uusi-Irlanti on hyvin kapea, ja sen luode–kaakkosuuntainen pituus on noin 320 kilometriä ja leveys pääosin alle 10 kilometriä. Kapeudestaan huolimatta saarella on jyrkkä ja teräväpiirteinen keskusvuoristo, jonka korkein huippu Lambel kohoaa 2&nbsp;150 metrin korkeuteen.

Uuden-Irlannin saaren pinta-ala on noin 9&nbsp;600 neliökilometriä ja koko maakunnan asukasluku 194&nbsp;000 (2011). Valtaosa väestöstä asuu pienissä kylissä maaseudulla. Suurin kaupunki ja maakunnan pääkaupunki on Kavieng (11&nbsp;560 asukasta 2000) saaren pohjoiskärjessä. Saarella puhutaan noin kahtakymmentä kieltähttps://web.archive.org/web/20060502180625/http://www.ethnologue.com/maps/PNG2_ETH.jpg ja 45 murretta. Näistä lähes kaikki kuuluvat austronesialaisiin kieliin. Kopran tuotanto on saaren merkittävimpiä tulonlähteitä.

## Historia
Saari asutettiin ensimmäisen kerran noin 40&nbsp;000 vuotta sitten. Noin 3&nbsp;300 vuotta sitten seudulla sijaitsi Lapitan keramiikkakulttuuri. Hollantilaiset tutkimusmatkailijat saapuivat saarelle ensimmäisinä eurooppalaisina vuonna 1516. Lähetystoiminta aloitettiin vasta vuonna 1877, ja 1886 saksalaiset siirsivät saaren omaan hallintaansa. Siitä lähtien vuoteen 1914 asti saari tunnettiin nimellä *Uusi-Mecklenburg* ().

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Asfyksia

**Hapenpuutetila** eli **asfyksia** (kreik.) on hengityshäiriö, jossa potilaalla on samanaikaisesti hapenpuute ja liian korkea hiilidioksiditaso. Seurauksena on hengityksen pysähtyminen ja syvä tajuttomuus. Käsitettä käytetään yleensä vain sikiöstä tai vastasyntyneestä puhuttaessa.

Vuonna 2015 noin 9,8 miljoonaa ihmistä kärsi tahattomasta hapenpuutteesta, mikä johti 35 000 ihmisen kuolemaan maailmalla.

Asfyksia-sana tulee antiikin kreikasta  "ilman" ja  , "puristaa" (sydämen syke).

## Syitä
* Äkillinen hengitysvaikeusoireyhtymä
* Häkämyrkytys
* Hukkuminen
* Yliannostus
* Hirttäminen
* Uniapnea
* Kuristaminen
* Henkitorvenrikkominen
* Pidempiaikainen kloorille altistuminen

## Lähteet
Runrig

**Runrig** on skotlantilainen rock-yhtye, jonka perustivat veljekset Rory ja Calum MacDonald 1973. Yhtye tunnetaan gaelinkielisten sanoitusten yhdistämisestä rock-musiikkiin sekä gaelinkielisen kulttuurin edistämisestä.

Yhtyeen laulajana vuoteen 1997 asti toiminut Donnie Munro erosi yhtyeestä alkaessaan tavoitella poliittista uraa Työväenpuolueen (Työväenpuolue) ehdokkaana. Yritys ei onnistunut. Myöhemmin myös yhtyeen kosketinsoittaja Peter Wishart lähti poliittiselle uralle Skotlannin kansallispuolueen edustajana.  

## Julkaisut
### Albumit
**Play Gaelic* (1978)
**Highland Connection* (1979)
**Recovery* (1981)
**Heartland* (1985)
**The Cutter and the Clan* (1987)
**Once in a Lifetime* (1988)
**Searchlight* (1989)
**The Big Wheel* (1991)
**Amazing Things* (1993)
**Transmitting Live* (1994)
**Mara* (1995)
**Long Distance..Best of* (1996)
**Beat the Drum* (1998)
**In Search of Angels* (1999)
**Live at Celtic Connections* (2000)
**The Stamping Ground* (2001)
**Proterra* (2003)
**Day of Days - Live - the 30th anniversary concert at Stirling Castle* (2004) 
**Everything You See* (2007)
**The Story* (2016)
Aristolochiales

**Aristolochiales** oli kasvilahko, johon kuului kolme ulkonaisesti melko erilaista kaksisirkkaisheimoa. Hydnoraceae käsittää loiselämään sopeutuneita meheväversoisia ja lehtivihreättömiä kasveja, Lactoridaceae vain yhden pensaslajin ja Aristolochiaceae eli piippuruohokasvit ruohovartisia, usein köynnöstäviä kasveja. Niiden keskinäinen sukulaisuus perustuu molekyylitutkimuksiin.

## Heimot
* **Hydnoraceae**
** kaksi sukua ja seitsemän lajia Arabian niemimaalla, Afrikassa, Madagaskarilla, Costa Ricassa ja Etelä-Amerikan eteläosissa
* **Lactoridaceae**
** ainoa laji *[[Lactoris fernandeziana]]* Juan Fernandezin saarilla Chilen edustalla
* **[[piippuruohokasvit|Aristolochiaceae]]** – piippuruohokasvit
** noin neljä sukua ja 480 lajia lähes koko maapallolla kylmiä alueita lukuun ottamatta
** synonyymi: Asaraceae

## Lähteet
Otto II

**Otto II Punainen** (955 – 7. joulukuuta 983, Rooma) oli Saksin herra ja vuodesta 973 Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari.

## Suku ja koulutus
Hän oli keisari Otto I Suuren ja Adelheid Burgundilaisen poika. Otto sai hyvän koulutuksen setänsä, Kölnin arkkipiispa Brunon luona. Hän oli rohkea ja impulsiivinen ja tuki kirkkoa monin tavoin.

## Kuningas, keisari
Toukokuussa 961 hänet kruunattiin Aachenissa Saksan kuninkaaksi, ja samana vuonna myös Italian kuninkaaksi, molemmissa isänsä kanssahallitsijana. Keisariksi Otto II nousi isänsä Otto I Suuren rinnalle vuonna 967, ja sai keisarivallan kokonaan itselleen isänsä kuoltua vuonna 973. Hänen äitinsä Adelheid, serkkunsa Baijerin herttua Henrik II ja puolisonsa Theofano olivat hänen läheisiä avustajiaan.

Heti valtaan noustuaan Otto II joutui taistelemaan Baijerin ja Lothringenin herttuoita vastaan. Vuodesta 960 alkaen hän soti Lothringenin alueella ranskalaisia vastaan. Kumpikin osapuoli katsoi maakunnan kuuluvan itselleen. Ranskalaiset saivat vuonna 978 hetkeksi haltuunsa pääkaupunki Aachenin, mutta asetelma kääntyi pian toisin päin, ja saksalaiset etenivät kostoretkellään syvälle Ranskaan. Syttyi ranskalais-saksalainen sota 978–980. Se päättyi Oton kannalta suosiollisesti, sillä Lothringen jäi keisarin haltuun. Tanskan kuningas Harald Sinihammas pyrki samaan aikaan hyökkäämään pohjoisesta. Kolmas sotien suunta oli itä, sillä slaavit kapinoivat. Otto lujitti lännen kirkon asemaa Böömissä ja Määrissä sekä perusti niiden eteläpuolelle Ostmarkin rajakreivikunnan, josta myöhemmin kehittyi Itävalta. 

Kukistettuaan Keski-Euroopan vastustajansa Otto II joutui lähtemään Roomaan auttamaan paavi Benedictus VII:tä. Paavin asema oli epävarma, kun vastapaavi Bonifacius VII oli kaapannut vallan surmauttamalla Benedictus VI:n. Roomasta hän jatkoi sotaretkeään Etelä-Italiaan, jossa arabit jatkuvilla hyökkäyksillään ahdistelivat Bysantin valtaa. Otto sai tilanteen hallintaan valtaamalla Apulian sekä Salernon ja Tarentumin kaupungit.  Merisotaretki Calabriassa ei ollut onnekas, vaan Otto II joutui vuonna 982 käydyssä taistelussa pakenemaan, ja seuraavana vuonna hän kuoli Roomassa. Valtaistuimelle nousi hänen alaikäinen poikansa Otto III, mutta todellinen valta oli leskikeisarinna Theofanolla.

## Avioliitto ja jälkeläiset
Vuonna 972 kruununprinssi Otto II solmi avioliiton vastikään kuolleen Bysantin keisarin Romanos II:n tyttären Theofanon kanssa. 

Heille syntyi neljä lasta: Adelheid, Sofie ja Mathilde ja Otto III.

## Lähteet
Piperales

**Piperales** on Magnolianae-ylälahkoon kuuluva kasvilahko, jossa on kolme heimoa.

Lahkoon kuuluvat kasvit ovat pääasiassa ruohoja. Varren johtojänteet sijaitsevat kahtena renkaana. Kukinto on terttumainen ja usein varsipäätteinen eli terminaalinen. Pienet kukat ovat epäselvästi vastakohtaisia ja kehättömiä. Siemenet ovat yleensä pieniä.

## Heimot
Lahkossa on uusimpien sukulaisuustutkimusten mukaan kolme heimoa. Aikaisemmin itsenäisinä pidetyt Lactoridaceae ja Hydnoraceae sisältyvät piippuruohokasveihin.
* **[[piippuruohokasvit|Aristolochiaceae]]** – piippuruohokasvit eli piippukukkakasvit
** 7–9 sukua ja 490 lajia
* **[[pippurikasvit|Piperaceae]]** – pippurikasvit
** 5 sukua ja noin 3500 lajia, joista suurin osa aitopippureita (*Piper*)
* **[[liskiökasvit|Saururaceae]]** – liskiökasvit
** 5 sukua ja kuusi lajia

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
Paul Ehrlich

**Paul Ehrlich** (14. maaliskuuta 1854 – 20. elokuuta 1915) oli saksalainen lääkäri, professori ja Frankfurt am Mainin seerumi-instituutin johtaja. Hän teki tärkeitä verta ja verisairauksia sekä immuniteettia ja seerumikäsittelyä koskevia huomioita. Hän keksi japanilaisen Sahachiro Hatan kanssa salvarsaanin ja sai yhdessä Ilja Metšnikovin kanssa Nobelin lääketieteen palkinnon 1908.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adelheid

**Adelheid** (931 Burgundi – 16. joulukuuta 999 Selzin luostari, Elsass) oli Burgundin kuninkaan Rudolf II:n ja Berta Schwabenilaisen tytär. Hän toimi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan sijaishallitsijana, kun keisarin virka oli hänen pojanpojallaan Otto III:lla.

Jo nuorena neitona Adelheid luvattiin Italian Lotharille puolisoksi, ja hänen täytettyään 16 vuotta pari vihittiin avioliittoon. Jo nuorena Adelheid oli esimerkillinen kristitty, joka piti huolta köyhistä ja oli auttavainen. Vuonna 950, vain kolmen avioliittovuoden jälkeen hänen miehensä myrkytettiin. Maakreivi Berengar II halusi nuoren lesken puolisoksi pojalleen Adalbertille saadakseen lesken hallitseman Italian kruunun haltuunsa. Adelheid ei kuitenkaan hyväksynyt naimatarjousta, minkä johdosta Berengar vangitsi Adelheidin säilyttäen häntä Gardan linnassaan. Adelheidin onnistui paeta vankeudesta Canossaan tyttärensä Emman kanssa, josta myöhemmin tuli Ranskan kuninkaan Lotharin puoliso. Adelheid pyysi apua Otto I:ltä, koska Berengar oli miehittänyt hänen lombardialais-italialaisen kuningaskuntansa. Otto I ja Adelheid avioituivat vuonna 951. He saivat neljä lasta, joista vanhin Mathilde johti abbedissana Quedlingen luostaria ja nuorimmasta Otosta tuli isänsä seuraaja.

Adelheid oli hyvin sivistynyt nainen, hän puhui neljää kieltä ja luki paljon. Hänellä oli paljon vaikutusvaltaa myös politiikassa, mikä jatkui Otto I:n kuoleman jälkeen Adelheidin ollessa poikansa, keisari Otto II:n tärkeimpiä neuvonantajia. Otto II:n lyhyeksi jääneen hallitusajan jälkeen valtaistuimelle nousi alaikäinen Otto III, jonka äiti, Bysantin prinsessa Theofano, piti yhdessä Adelheidin kanssa valtaa sijaishallitsijoina. Tärkeimpänä päämääränä leskikeisarinnoilla oli säilyttää kruunu suvussa. Tässä työssä heitä avusti Mainzin arkkipiispa Willigis.

Kun Otto III otti hallintovastuun harteilleen, Adelheid omistautui hyväntekeväisyydelle ja luostareiden perustamiselle. Lähellä Adelheidin sydäntä oli Clunyn luostarin uudistusliike ja sen tukeminen. Lopulta hän muutti Pohjois-Elsassiin perustamaansa Selzin luostariin, jossa hän kuoli vuonna 999. Paavi Urbanus II julisti Adelheidin pyhimykseksi vuonna 1097, ja hänen muistopäiväänsä vietetään joulukuun 16. päivänä.

## Lähteet
Livermorium

**Livermorium**, aiemmin väliaikaisesti **ununheksium** () on IUPACin alkuaineelle 116 antama nimi. Alkuaineen kemiallinen merkki on **Lv**, aiemmin väliaikaisesti **Uuh**.

## Historia
### Etymologia
Alkuaine on nimetty Kaliforniassa sijaitsevan Lawrence Livermore National Laboratoryn mukaan. Laboratorio toimi yhteistyössä venäläisen Joint Institute for Nuclear Researchin (JINR) kanssa, kun aine löydettiin. Laboratorio on saanut nimensä sijaintipaikkansa, Livermoren kaupungin perusteella. Kaupunki puolestaan on  nimetty englantilaissyntyisen meksikolais-yhdysvaltalaisen maatilallisen Robert Livermoren mukaan.

### Löytäminen
Vuonna 1999 Lawrence Berkeley National Laboratoryn tutkijat ilmoittivat löytäneensä alkuaineet 116 ja 118, joka tunnetaan nykyään nimellä oganesson. Muut tutkijat eivät kuitenkaan pystyneet varmistamaan tuloksia, joten väitettä ei voitu todentaa.

Vuonna 2000 Dubnan tutkimuskeskuksessa (JINR) Venäjällä tuotettiin livermoriumia reaktiolla, jossa syntyi myös fleroviumia:

:248Cm + 48Ca → 296Lv* → 293Lv + 3 n → 289Fl + α

Tämä löytö saatiin varmistettua muissa laboratorioissa vuoteen 2006 mennessä. Vuonna 2011 kemian ja fysiikan kansainväliset järjestöt IUPAC ja IUPAP hyväksyivät ununheksiumin virallisesti osaksi alkuaineiden jaksollista järjestelmää. IUPAC katsoo alkuaineen löytäjiksi Dubnan ja Lawrence Livermoren laboratoriot yhdessä. Alkuaineen löytäjät ehdottivat sille nimeksi *livermorium* ja tunnukseksi *Lv*. IUPACin epäorgaanisen kemian jaosto hyväksyi nimen ja tunnuksen vuonna 2011. Tämän jälkeen nimi lähetettiin lausuntokierrokselle, ja IUPAC vahvisti sen.

## Isotoopit
Livermoriumilla ei ole pysyviä tai luonnossa esiintyviä isotooppeja. Muiden transuraanien tavoin kaikki livermoriumin isotoopit ovat radioaktiivisia. Alkuaineelle tunnetaan neljä isotooppia, joiden massaluvut ovat välillä 290–293. Lisäksi isotoopista 289Lv on maininta kirjallisuudessa, mutta sen olemassaolo on epävarmaa. Isotoopeista pitkäikäisin on 293Lv, jonka puoliintumisaika on noin 80 millisekuntia. Tämä isotooppi hajoaa alfasäteilyä emittoiden flerovium-289:ksi. Kaikkien muiden isotooppien puoliintumisajat jäävät alle 50 millisekunnin. Lisäksi tunnetaan yksi ydinisomeeri 293mLv, jonka puoliintumisaika on samaa luokkaa kuin perustilan isotoopin.

Livermoriumin isotoopit hajoavat yksinomaan alfahajoamisella. Taulukossa on kaikki tunnetut isotoopit, joiden puoliintumisaika on pystytty kokeellisesti mittaamaan tai josta on ainakin arvio (vuonna 2017):

## Lähteet

## Huomautukset

## Aiheesta muualla
* The Royal Society of Chemistry (RSC): Livermorium 
* PeriodicTable: Livermorium (Lv) 
* PubChem: Livermorium
Idols (Etelä-Afrikka)

**[[Etelä-Afrikka|Etelä-Afrikan]] Idols** oli Idols-formaattiin perustuva viihteellinen kykyjenetsintäkilpailu, josta tehtiin televisiosarja. Kilpailu on järjestetty neljä kertaa vuosina 2002, 2003, 2005 ja 2006.
Potentiaaliteoria

**Potentiaaliteoria** on matematiikan osa-alue, joka liittyy kenttien analyysiin. Sen peruskysymys on: "Voidaanko kenttä F esittää toisen kentän G derivaattana?" Toinen kysymys on: "Millä lisäehdolla G voidaan määrätä yksikäsitteisesti ?"

## Sovellutuksia
Potentiaaliteoriaa sovelletaan osittaisdifferentiaaliyhtälöiden (*ODY*) analyysissä. 
2. asteen ODY:t kootaan tavallisesti useammasta 1. asteen ODY:stä, ja jokin näistä voidaan pakottaa voimaan käyttämällä potentiaalia. 
Esimerkiksi sähköstatiikassa Faradayn laki \nabla \times E = 0 pakotetaan voimaan potentiaalilla E=-\nabla \phi, jolloin Gaussin laista sähkökentälle (\nabla \cdot(\epsilon E) = \rho) seuraa 2. kertaluvun elliptinen osittaisdifferentiaaliyhtälö 
\nabla \cdot (\epsilon \nabla \phi) = -\rho. 
Potentiaalin olemassaolokysymykseen vastaamiseksi tarvitaan kohomologiateoriaa ja sen tältä kannalta keskeisimmät asiat ovat de Rhamin lause ja Hodge-teoria.

## Esimerkkejä
Vektorikenttä voidaan usein esittää joko skalaarikentän gradienttina tai toisen vektorikentän roottorina. Ensimmäisessä tapauksessa kentän kaikkien kiertointegraalien on hävittävä (sen on oltava pyörteetön ja integraalien ensimmäisen homologiaryhmän alkioiden yli hävittävä) ja jälkimmäisessä kaikkien suljettujen pintojen yli on kentän pintaintegraalien hävittävä (lähteetön ja integraalien toisen homologiaryhmän alkioiden yli hävittävä). 

Ulkoderivaatat kuvaavat n-asteisilta differentiaalimuodoilta (n+1)-asteisille muodoille. 
Tällöin (n+1)-muoto voidaan vastaavin ehdoin esittää n-muodon 
ulkoderivaattana.
Kranaatinheitinryhmä

**Kranaatinheitinryhmä** (HeiR) on joukko sotilaita, joka käyttää kranaatinheitintä. Kranaatinheitintä voi käyttää ryhmää pienempi miehistö, koska kranaatinheitinryhmä on mitoitettu ampumisen lisäksi myös kranaatinheittimen siirtämistä ja ylläpitämistä varten. 

Suomessa heitinryhmän vahvuus on yksi aliupseeri ja kuusi miehistön jäsentä. Tehtävät ovat: heittimenjohtaja, suuntaaja, apusuuntaja, lataaja, panostaja, sekä ammusmiehet 1 ja 2, joista toinen toimii myös ajoneuvon kuljettajana. Ryhmän ajoneuvona on yleensä maastokuorma-auto, sodan ajan kokoonpanossa myös esimerkiksi perävaunullinen pyörätraktori.

Heitinryhmän toiminnan kannalta olennaista on koko ryhmän yhteistoiminta. Heittimenjohtaja johtaa heittimensä tulitoimintaa joukkueenjohtajan käskyjen mukaan, täyttää tulikomentopöytäkirjaa, valvoo ryhmänsä toimintaa ja raskaalla heittimellä lisäksi laukaisee heittimen laukaisunarulla. Suuntaajan tehtäviin kuuluu mm. ampuma-arvojen asettaminen suuntaimelle ja heittimen sivusuuntauskoneiston kiertimen avulla heittimen suuntaaminen. Apusuuntaajan tehtävänä on heittimen tasaaminen suuntaimen kuplien, korosuuntaus- ja tasauskoneistojen avulla. Lataajan tehtävänä on heittimen lataaminen ja lisäksi apusuuntaajan kanssa heittimen tuen siirtäminen tarvittaessa sekä ammuttaessa jalkojen tukeminen. Panostajan ja ammusmiesten tehtävänä on ampumatarvikkeiden valmistelu ja kantaminen heittimelle.

Kranaatinheittimellä voidaan ampua minuutissa laukauksia jopa 3–4 sekunnin välein, mikä tuottaa erityisesti raskaalle kranaatinheittimelle kaksoislatauksen riskin. Lataaja voi vahingossa ladata kranaatin putkeen jo ennen kuin heittimenjohtaja on ehtinyt laukaista edellisen. Suureen tulinopeuteen pyritään mahdollisimman suuren tulivaikutuksen aikaansaamiseksi maalialueella.

Tulijoukkueen kolme heitintä ovat tuliasemassa vierekkäin, yleensä 20-30 metrin päässä toisistaan. Putkilinjan takana on tasoryhmä ja -teltta, josta joukkueenjohtaja johtaa tulitoimintaa, apunaan tasoryhmän laskija ja viestimies.
Suhomlinovin ilmiö

**Suhomlinovin ilmiö** on leikillinen sotahistorian käsite, jonka mukaan koristeellisempia univormuja käyttävä armeija todennäköisesti kärsii tappion. Se on saanut nimensä kenraali Vladimir Suhomlinovista, joka toimi Venäjän sotaministerinä vuosina 1909–1915 ja oli osaltaan mukana viemässä maataan ensimmäiseen maailmansotaan vuonna 1914. Venäjän armeijan valmistautuminen suursotaan oli kuitenkin riittämätöntä, minkä seurauksena oli tappio.

## Lähteet
Georges de Rham

**Georges de Rham** (10. syyskuuta 1903 – 9. lokakuuta 1990) oli sveitsiläinen matemaatikko. Hän on vaikuttanut suuresti differentiaalitopologian kehitykseen.

Georges de Rham harrasti nuoresta asti vuorikiipeilyä. Hän opiskeli aluksi Lausannen yliopistossa ja jatkoi opintojaan Pariisissa, missä hän väitteli tohtoriksi vuonna 1931. Hän oli professori sekä Geneven että Lausannen yliopistossa. Vuosina 1963–1966 de Rham toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön *[[International Mathematical Union]]in* (IMU) puheenjohtajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*