open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
M83 (yhtye)

**M83** on ranskalais-amerikkalainen elektronisen musiikin yhtye, jonka perustivat Nicholas Fromageau ja Anthony Gonzalez vuonna 2001. Tunnetuksi yhtyeen nosti toinen albumi *[[Dead Cities, Red Seas & Lost Ghosts]]*, jonka jälkeen Fromageau jätti yhtyeen. Nykyään Gonzalez tekee kappaleet yksin, vierailevia muusikoita apuna käyttäen.

M83:n musiikki haki varsinkin alkuvaiheessa runsaasti vaikutteita shoegazing-tyylisuuntauksesta, jossa lauluosuudet lauletaan pehmeällä äänensävyllä vahvasti efektoidun, täyteenahdetun äänivallin päälle. Myöhemmillä levyillä on myös menty pop-kappaleiden suuntaan, vanhan tyylin pysytellessä rinnalla. *[[Saturdays = Youth]]* sisältää myös vahvoja 80-luvun tuotannollisia vaikutteita, *Digital Shades Vol. 1* puolestaan on enemmänkin ambient-albumi. M83 on myös tehnyt remixejä muille yhtyeille ja artisteille, mm. Depeche Modelle, Placebolle, Goldfrappille ja Bloc Partylle.

## Diskografia
### Albumit
**M83* (2001)
**[[Dead Cities, Red Seas & Lost Ghosts]]* (2003)
**Before the Dawn Heals Us* (2005)
**Digital Shades Vol. 1* (2007)
**Saturdays=Youth (2008)
**Hurry Up, We're Dreaming (2011)
**Junk* (2016)
**DSVII* (2019)
**Fantacy* (2023)

### Singlet
**Run Into Flowers* (2003)
**0078h* (2003)
**America* (2004)
**A Guitar And A Heart* (2005)
**Don't Save Us From The Flames* (2005)
**Teen Angst* (2005)
**Couleurs* (2008)
**Graveyard Girl* (2008)
**Kim & Jessie* (2008)
**We Own the Sky* (2008)
**[[Midnight City]]* (2011)
**Reunion* (2012)
**Ok Pal* (2012)
**Steve McQueen* (2012)
**Wait* (2012)
**Oblivion* (feat. Susanne Sundfør) (2013)
**Do it, Try it* (2016)
**Solitude* (2016)
**Go!* (feat. Mai Lan) (2016)
**Temple of Sorrow* (2019)
**Lune de fiel* (2019)

## Galleria

Image:M83 mp3h1743.jpg|Morgan Kibby
Image:M83 mp3h1831.jpg|Pierre-Marie Maulini
Image:M83 mp3h1794.jpg|Anthony Gonzalez
Vuokki

**Vuokki** on alue Suomussalmella, Alue on saanut nimensä Vuokkijärven mukaan. Vuokki koostuu suurista erämaa-alueista, joiden lävitse kulkee Suomussalmen ja Kuhmon välinen Runon ja rajan tie. Vuokki jakautuu Yli-Vuokkiin ja Ala-Vuokkiin, joista jälkimmäinen sijaitsee talvisodasta tunnetun Raatteen tien läheisyydessä.

Sana "vuokki" tulee saamen kielestä, jonka vaikutus Kainuussa ja Koillismaalla on ollut aiemmin huomattava.
DAF

**DAF** on hollantilainen autovalmistaja, jonka pääkonttori sijaitsee Eindhovenissa.

DAF-yhtiö perustettiin vuonna 1932, kun konepaja, jota Huub ja Wim van Doorne johtivat, muutti nimekseen *Van Doorne's Aanhangwagen Fabriek* (Van Doornen perävaunutehdas), lyhennettynä DAF.

## Kuorma-autot

Vuonna 1949 yhtiö aloitti kuorma- ja linja-autojen valmistuksen ja vaihtoi jälleen nimeään, nyt *Van Doorne's Automobiel Fabriek*iksi (Van Doornen Autotehdas). Vuonna 1958 DAF valmisti ensimmäisen henkilöautonsa, jossa oli jatkuvasäätöinen automaattivaihteisto, nimeltään Variomatic.

DAF:in henkilöautovalmistus myytiin ruotsalaiselle Volvolle vuonna 1975, ja DAF keskittyi menestyksekkäiden kuorma-autojensa valmistukseen. Autotehdas on nykyään kokonaan Mitsubishin omistama ja tunnetaan nimellä "Netherlands Car B.V" tai NedCar.

### DAF:n nykyinen kuorma-autovalikoima
* DAF CF
* DAF XF
* DAF LF
* DAF XG
* DAF XD

## Henkilöautot

Kaikissa DAFin alkuaikojen autoissa oli Variomatic-vaihteisto.  Ensimmäinen henkilöauto, joka sai mallimerkinnän 600, aiheutti suursensaation, kun prototyyppi vuonna 1958 esiteltiin.  Ensimmäiset mallin autot ajettiin liukuhihnalta jo seuraavana vuotena.  Seuraava malli oli 750, jossa oli edeltäjäänsä suurempi moottori.

Myöhemmin DAF valmisti tyyppiä, joka sai lempinimen *Daffodil* *(narsissi)*, kolmena versiona 30, 31 ja 32.  Viimeisimmän tyyppi muutettiin 33:ksi, kun suurempi 44, joka oli jo keskikokoinen auto, esiteltiin. 
55:llä oli taas suurempi 1100 kuutiosenttimetrin moottori, joka oli Renault'n valmistetta. Kaksi viimeistä DAFin automallia, ennen yksikön myymistä Volvolle, olivat 46 ja 66 (viimeistä myytiin vielä nimellä Volvo 66).  Uusi Volvo 300-sarja, joka esiteltiin 1976 oli DAF-pohjainen ja tarjottiin aluksi vain Variomatic-voimansiirrolla. 1980-luvulla kävi ilmeiseksi, että tätä piti muuttaa, mutta lopulta myytiin yli 1,3 miljoonaa 340-sarjan autoa.

## Prototyyppejä ja erikoisautoja
Pieneksi yhtiöksi DAF teki valtavan määrän prototyyppejä. Myös kuuluisat rakentajat kuten Michelotti ja OSI valmistivat DAF:in tekniikkaan perustuvia ajoneuvoja. Esimerkkinä OSI:n City Car, josta tuli pienoisauto. DAF:in viimeisestä prototyypistä, DAF 77:stä tuli Volvo 343, joka myi huimat 1,4 miljoonaa ajoneuvoa.

## Myynti Suomessa
DAF:in ensimmäisenä maahantuojana toimi Wihuri-yhtymän tytäryhtiö Autola Oy, joka toi maahan samaan aikaan myös Hillmania, Polski Fiatia ja Volkswagenia. Volvon ostettua DAF:in maahantuonti siirtyi Oy Volvo-Auto Ab:lle. Suomessa DAF:in henkilöautoja markkinoitiin erityisesti iäkkäille ja liikuntarajoitteisille autoilijoille, mutta se pysyi melko harvinaisena automerkkinä kokoonsa nähden korkeahkon hintansa vuoksi. Vuosina 1970–1976 rekisteröitiin vajaat 500 DAF-henkilöautoa, ja niitä oli vuoden 1979 lopussa rekisterissä 620 kappaletta. Suomessa eniten myydyt mallit olivat 55 ja 66.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*DAFin viralliset verkkosivut 
*DAF autoista sivuilla RitzSite Classic Cars 
*DeAutogids.nl  DAF
Dr Pepper

**Dr Pepper** on Dr Pepper Snapple Groupin ”23 eri maun" virvoitusjuoma. Se on Yhdysvaltain toiseksi suosituin virvoitusjuoma. Juomasta on olemassa myös versiot *Cherry Vanilla Dr Pepper*,  *Dr Pepper Cherry*, *Dr Pepper Dark Berry* ja *Dr pepper & Cream soda* sekä sokerittomat *Dr Pepper Zero* ja *Diet Cherry Vanilla Dr Pepper*. Euroopassa juomaa myy The Coca-Cola Company. Dr Pepper sisältää kofeiinia.

Juoman nimi oli alun perin *Dr. Pepper*. Piste Dr:n perästä poistettiin 1950-luvulla.

## Historia

Alun perin *Dr Pepperiä* valmisti Morrisonin Old Corner Drug Store Waco. Dr Pepperin maku toi tuotteelle suuren suosion, kun se tuotiin markkinoille vuonna 1885. Makua ei ole muutettu yli vuosisadan aikana, ja juoma on edelleen yksi Yhdysvaltain suosituimmista.

### Nimi

Dr Pepperin nimestä liikkuu monenlaisia teorioita. Erään teorian mukaan nimessä oleva ”pep” viittaa pepsiiniin. Toiset puolestaan uskovat, että juoma nimettiin erään todellisen Dr. Pepperin mukaan. Todennäköisin epäilty on tohtori Charles T. Pepper, jonka myös Dr Pepperin edellinen valmistaja *Dr Pepper/7 Up, Inc.* on kertonut olleen juoman nimen inspiraatio. Tiedon totuudenmukaisuudesta ei ole tietoa. Toinen todennäköinen epäilty on Dr. Pepper Christiansburgista, Virginiasta.

## Dr Pepper Suomessa
Dr Pepperiä myydään Suomessa muovipulloissa ja myös tölkeissä import-tuotteina tietyissä kaupoissa. Amerikassa sitä myydään tölkeissä ja lasipulloissa. Suomessa juomaa valmistaa lisenssillä Oy Sinebrychoff Ab.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Dr Pepperin virallinen kotisivu 
* Dr Pepper Sinebrychoffin sivulla
Helootit

**Helootit** olivat orjien luokka erityisesti antiikin Spartassa. Varhaisimmat helootit olivat Lakonian alkuasukkaita, jotka olivat joutuneet spartalaisten alistamiksi. 600-luvulla eaa. Sparta valtasi Messenian ja alisti myös sikäläisen alkuperäisväestön. Tämän jälkeen suurin osa helooteista oli messenialaisia. Helootit eivät olleet kenenkään kansalaisen yksityisomaisuutta, vaan he kuuluivat valtion omistukseen. He tekivät maaorjien tapaan töitä maatiloilla ja kotitalouksissa, minkä lisäksi he toimivat myös spartalaisten hopliittien avustajina, kevytaseisina tai soutajina Spartan laivastossa.

Helootteja oli paljon enemmän kun Spartan kansalaisia, minkä takia spartalaiset pelkäsivät, että nämä nousisivat kapinaan, ja pitivät aina itseään valmiudessa tämän varalta. Helootteja valvottiin tarkasti, ja kaikista kapinayrityksistä rangaistiin ankarasti. Vuonna 464 eaa. syttyi kaikkein vakavin heloottikapina, joka oli seurausta Spartassa tapahtuneesta maanjäristyksestä. Kapinoiden pelosta spartalaiset eivät yleensä halunneet lähettää armeijaansa kovin kauaksi Peloponnesokselta. Nuoret spartalaiset miehet ottivat osaa krypteiaksi kutsuttuun rituaaliin, jonka yhteydessä he saivat tappaa epäilyttäviksi katsottuja helootteja.

Helootit avustivat isäntiään sotaretkillä, ja jos joku heistä osoitti eritystä urhoollisuutta sodassa, hänet saatettiin vapauttaa. Tällaisia entisiä helootteja kutsuttiin nimellä *neodamodeis* (”uuskansalaiset”); he saivat taistella Spartan armeijassa hopliitteina. Heloottinaisen ja spartalaisen miehen lapsia kutsuttiin nimellä *mothakes*.

Spartan helootteihin perustuva järjestelmä romahti, kun thebalainen Epameinondas kukisti Spartan vuonna 371 eaa. ja vapautti Messenian Spartan vallasta.

## Katso myös
* Orjuus antiikin aikana

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kjetil André Aamodt

**Kjetil André Aamodt** (s. 2. syyskuuta 1971 Oslo, Norja) on norjalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä, nelinkertainen olympiavoittaja ja viisinkertainen maailmanmestari. Hänen seuransa oli Nordstrand IF.

Aamodt tunnetaan monipuolisena alppihiihtäjänä, ja hän onkin eräs harvoista, jotka ovat voittaneet maailmancupin osakilpailun kaikissa neljässä lajissa. Hän on alppihiihdon menestynein olympiaurheilija; hänellä on neljä olympiakultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. 

Aamodt ilmoitti lopettavansa uransa 6. tammikuuta 2007. Hän ei ollut kilpaillut tuolloin käynnissä olleella maailmancupkaudella yhtään kilpailua paranneltuaan Torinon olympialaisissa vajaa vuosi aikaisemmin vammautunutta polveaan, joka leikattiin saman vuoden keväänä. 

## Saavutuksia
* Olympialaiset
** 1992: kultaa supersuurpujottelussa, pronssia suurpujottelussa
** 1994: hopeaa syöksystä ja alppiyhdistetystä, pronssia supersuurpujottelusta
** 2002: kultaa supersuurpujottelusta ja alppiyhdistetystä
** 2006: kultaa supersuurpujottelusta
* Maailmanmestaruuskilpailut
** 1991: hopeaa supersuurpujottelussa
** 1993: kultaa pujottelussa ja suurpujottelussa, hopeaa alppiyhdistetyssä
** 1996: pronssia supersuurpujottelusta
** 1997: kultaa alppiyhdistetystä
** 1999: kultaa alppiyhdistetystä, pronssia syöksystä
** 2001: kultaa alppiyhdistetystä, hopeaa suurpujottelusta
** 2003: hopeaa syöksystä, pronssia alppiyhdistetystä
* Alppihiihdon maailmancup
** Sijoitukset
*** 21 voittoa
*** 64 palkintosijoitusta
*** 233 kertaa 10 parhaan joukossa (ennätys)
** Kokonaiskilpailu
***voitto kaudella 1993–1994
***toinen kausina 1992–1993, 1996–1997, 1998–1999, 1999–2000, 2001–2002
***kolmas 2002–2003
** Pujottelucupin voitto 1999–2000
** Suurpujottelucup
*** voitto 1992–1993 
*** toinen 1993–1994, 1996–1997
** Supersuurpujottelucupin voitto 1992–1993
** Alppiyhdistetty
*** voitto 1993–1994, 1996–1997, 1998–1999, 1999–2000, 2001–2002
*** toinen 1997–1998, 2002–2003
*** kolmas 1992–1993, 2000–2001

## Lähteet
* 

### Viitteet
Marco Pantani

**Marco Pantani** (13. tammikuuta 1970 Cesena, Italia – 14. helmikuuta 2004 Rimini, Italia) oli italialainen kilpapyöräilijä, yksi kaikkien aikojen parhaista mäkiajajista. Vuonna 1998 hän voitti sekä Ranskan että Italian ympäriajon. Usein huivi päässä ajaneen Pantanin lempinimi oli *Il Pirata*, merirosvo. 

Vuoden 1999 Italian ympäriajossa Pantani hylättiin, kun hän ei läpäissyt veritestiä. Tapahtuman jäljiltä hänelle vaadittiin vankeustuomiota dopinginkäytöstä, mutta vuonna 2003 hänet vapautettiin dopingsyytteistä. Vuoden 2001 Italian ympäriajossa Pantanin hallusta löytyi insuliinia ja seuraavana vuonna hän sai tästä kahdeksan kuukauden kilpailukiellon. Myöhemmin urheilun vetoomustuomioistuin CAS kuitenkin lyhensi kilpailukiellon kuuteen kuukauteen.

Pantani löydettiin kuolleena riminiläisestä hotellista helmikuussa 2004. Kuolinsyy oli kokaiinin yliannostuksen aiheuttama aivo- sekä keuhkoturvotus joka johti sydämen pysähdykseen.

## Tallit
* 1992 Carrera Tassoni
* 1993 Carrera Tassoni
* 1994 Carrera Tassoni
* 1995 Carrera Tassoni Sportdit
* 1996 Carrera Blue Jeans Longoni
* 1997 Mercatone Uno Wega Girmi Magniflex
* 1998 Mercatone Uno Bianchi Girmi 
* 1999 Mercatone Uno Bianchi Albacom
* 2000 Mercatone Uno Albacom
* 2001 Mercatone Uno Stream Tv Wega
* 2002 Mercatone Uno 
* 2003 Mercatone Uno Scanavino Valentini

## Parhaat saavutukset
;1994
* Italian ympäriajo, 2. kokonaiskilpailussa, 2 etappivoittoa
* Ranskan ympäriajo, 3. kokonaiskilpailussa, paras nuori ajaja
;1995
* Sveitsin ympäriajo, etappivoitto
* Ranskan ympäriajo, paras nuori ajaja, etappien 10 ja 14 voitto
* MM-kilpailut, pronssia
;1997
* Ranskan ympäriajo, 3. kokonaiskilpailussa, etappien 13 ja 15 voitto
;1998
* Italian ympäriajo, 1. kokonaiskilpailussa, 2 etappivoittoa
* Ranskan ympäriajo, 1. kokonaiskilpailussa, 7 päivää keltaisessa paidassa, etappien 13 ja 15 voitto
;1999
* Italian ympäriajo, 4 etappivoittoa ennen doping-käryä
;2000
* Ranskan ympäriajo, etappien 12 ja 15 voitto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Marco Pantanin ylämäki Velofilo-blogissa. 14.2.2016.
* Marco Pantanin alamäki Velofilo-blogissa 26.2.2016.
FK Partizan Minsk

**FK Partizan Minsk** (, ) on jalkapalloseura Valko-Venäjän pääkaupungista Minskistä. Se pelaa maansa mestaruussarjassa. Vuosina 2001-2009 seuran nimi oli **MTZ-RIPO**, sitä ennen  **Traktor**.

## Historia
Seura perustettiin vuonna 1947 Minskin traktoritehtaiden rakentamisen aikana rakennustyöntekijöiden ja myöhemmin paikallisten tehdastyöntekijöiden urheiluosastoksi, johon kuului myös saksalaisia sotavankeja. Tämä urheiluosasto muuntui ammattimaiseksi jalkapallojoukkueeksi jo seuraavana vuonna. Vuonna 2002 seura yhdistyi RIPOn kanssa ja uudeksi nimeksi tuli MTZ-RIPO. Talvella 2010 seura sai nykyisen nimensä.

Nykyään seuran omistaa liettuanvenäläinen liikemies ja pankkiiri Vladimir Romanov, joka omistaa myös Skotlannin valioliigan Heartsin sekä Liettuan A-Lygan FBK Kaunasin.

## Aiheesta muualla
*Seuran viralliset kotisivut 
*www.oi-belarus.com
Johan Neeskens

**Johan Neeskens** (oik. **Johannes Jacobus Neeskens**, 15. syyskuuta 1951 Heemstede, Alankomaat – 6. lokakuuta 2024) oli alankomaalainen jalkapalloilija (keskikenttäpelaaja) ja jalkapallovalmentaja, jota pidetään yleisesti Alankomaiden kaikkien aikojen parhaisiin kuuluvana jalkapalloilijana Johan Cruyffin ja Marco van Bastenin ohella.

## Seurajoukkueura
Urallaan kahta Euroopan suurseuraa, Amsterdamin Ajaxia ja FC Barcelonaa edustanut Neeskens pelasi uransa parhaat vuodet 1970-luvulla, jolloin hän voitti noissa kahdessa seurassa yhteensä kolme liigamestaruutta (Eredivisie 1972 ja 1973, Copa del Reyn 1978) ja lisäksi Ajaxissa kolme kertaa peräkkäin Euroopan Cupin ja kaksi kertaa peräkkäin Euroopan Supercupin. Ennen Ajaxia hän edusti kotikaupunkinsa pikkuseuraa, RCH Heemstedeä, josta Rinus Michels löysi hänet Ajaxiin vuonna 1969. Huippuvuosiensa jälkeen Neeskens ”jäähdytteli” Yhdysvaltojen ja Sveitsin sarjoissa ja pelasi yhden kauden kotimaassaan. Hän lopetti uransa sveitsiläisessä FC Zugissa kauden 1990–1991 jälkeen oltuaan jo 40-vuotias.

### Meriitit

* Euroopan Cup (3): 1971, 1972, 1973
* UEFA Super Cup: 1972
* Intercontinental Cup: 1972
* Cup-voittajien Cup: 1978
* Alankomaiden mestaruus (2): 1972, 1973
* KNVB Cup (2): 1971, 1972
* Copa del Rey: 1978

## Maajoukkueura
Alankomaiden maajoukkueessa Neeskens debytoi 11. marraskuuta 1970 Itä-Saksaa vastaan. Hän pelasi MM-kisoissa 1974 ja 1978, joissa molemmissa hän voitti hopeaa. Neeskens jätti myös nimensä kisahistoriaan tekemällä maalin ensimmäisestä MM-finaalissa annetussa rangaistuspotkusta 1974 kisoissa. Hän on lisäksi toinen MM-finaalissa maalin tehneistä alankomaalaisista. Vuoden 1974 kisat olivat Neeskensin maajoukkueuran kohokohta finaalin pettymyksestä huolimatta, hän oli yksi turnauksen parhaista maalintekijöistä viidellä maalillaan. MM-kisojen lisäksi Neeskens pelasi yhden ottelun vuoden 1976 EM-kisoissa ja voitti pronssia. Yhteensä hän pelasi 49 maaottelua ja teki niissä 17 maalia.

## Valmentajaura
Neeskensin ura valmentajana alkoi vuonna 1996, jolloin hänet pestattiin Guus Hiddinkin apulaiseksi Alankomaiden maajoukkueen peräsimeen. Hiddinkin lähdettyä hän jatkoi samassa roolissa Frank Rijkaardin toimiessa päävalmentajana. Rijkaardin saatua potkut vuonna 2000 myös Neeskens joutui pois, ja sai työpaikan NEC Nijmegenin valmentajana. Sieltä hän sai lähteä vuonna 2004. Hän toimi Australian maajoukkueen valmentajana yhdessä maanmiehensä, päävalmentaja Guus Hiddinkin ja Graham Arnoldin kanssa. Vuoden 2006 MM-kisojen jälkeen hän siirtyi FC Barcelonan valmennustiimiin, jälleen Rijkaardin alaisuuteen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Johan Neeskensin maajoukkuetilastot
Visulahti (kaupunginosa)

**Visulahti** on Mikkelin 28. kaupunginosa valtatie 5:n (Kuopiontie) varressa. Se sijaitsee noin viisi kilometriä keskustasta itään päin.  Kaupunginosassa sijaitsee muun muassa Sairilan koulu, Sairilan koulukoti, Tertin kartano ja Visulahden matkailukeskus vesihuvipuistoineen ja leirintäalueineen. Kaupunginosan nimi viittaa Saimaan Ukonvetenä tunnetun osan pohjoisreunassa sijaitsevaan lahden nimeen. 

Kaupunginosan alueella sijaitsee useita pieniä järviä tai lampia. Esimerkiksi Kuopiontien pohjoispuolella ja Tertin kartanon lounaispuolella sijaitsee runsaan seitsemän hehtaarin laajuinen Säkälampi.

## Historia
Paikka on vanhalta nimeltään Visulahden pitäjä. Matkailukeskuksen vieressä on ristiretkien aikainen kalmisto. Purolaaksontien risteyksessä on pari helposti löydettävissä olevaa kuppikiveä. Haudat ja esinemuodot ovat samanlaisia kuin lähellä olevassa Tuukkalan kalmistossa.

Alueella järjestettiin Jurassic Rock -festivaali vuosina 2007–2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sairilan kuninkaankartano 
* Tertin kartano
Kinopalatsi (Kotka)

**Kinopalatsi** on Kotkan keskustassa Keskuskadun varrella sijaitseva elokuvateatteri. Teatterissa on yksi sali, jossa on yhteensä 270 istuinpaikkaa: 72 parvekkeella ja 198 permannolla.

Alun perin kabareeteatteriksi 1920-luvulla perustettu rakennus muutettiin vuonna 1987 ravintolaksi, jolla ehti vuosikymmenen aikana olla kolme eri omistajaa. Vuonna 1997 Jari Kettunen osti ravintolatilan ja muutti sen elokuvateatteriksi. Ensimmäisenä elokuvana teatterissa sai ensi-iltansa *[[Armageddon (elokuva)|Armageddon]]* 17. heinäkuuta 1998. Kettusen omistuksessa oli myös toinen kotkalainen elokuvateatteri, Trio 123. Vuonna 2008 Kinopalatsi ja Trio 123 vaihtoivat omistajaa. Nykyinen omistaja on Tero Lindqvist.

Kotkan opiston elokuvakerho Majakan näytökset järjestetään Kinopalatsissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotkan Leffat
Tepasto

**Tepasto** on kylä Kittilän kunnassa Ounasjoen varrella noin 20 kilometrin päässä Levin hiihtokeskuksesta.

Tepasto houkuttelee matkailijoita tunturi- ja jokimaisemilla ja rauhallisella ympäristöllä. Kylästä löytyy erilaisia majoituspalveluita.

Ounasjokilatvaan suunniteltiin Tepaston allasta vesivoiman tarpeisiin, mutta Ounasjoki on rauhoitettu voimalarakentamiselta.

## Aiheesta muualla
*Tepaston kylän kotisivut 
### Kirjallisuutta
*Ollikainen, Aki (toim.): *Jokitörmiä ja juurakoita, Tarinoita Tepaston kylistä.* Tepaston kylätoimikunta, 2006. .
Reaktori

**Reaktori** tarkoittaa seuraavia asioita:

*ydinreaktori, laite, jolla tuotetaan ydinreaktioita
*kemiallinen reaktori, laite tai astia, jossa ajetaan kemiallista reaktiota
*reaktori, sähköverkkoon kytketty kela, sähköinen komponentti
**[[Reactor]]*, video- ja Atari 2600 -peli
**[[Re-ac-tor]]*, Neil Youngin ja Crazy Horsen albumi vuodelta 1981.
*Reaktori, Metropolia ammattikorkeakoulun opiskelijoiden radiokanava.
Voudintilit

**Voudintileiksi** kutsutaan asiakirjaryhmää, joka syntyi vuoden 1540 tietämillä Kustaa Vaasan uudistustoiminnan tuloksena. Nimensä mukaisesti kysymys on tilikirjasarjasta, joka sisältää voutien laatimia luetteloja kannetuista veroista eri linnalääneistä. Näitä luetteloita on säilynyt noin 1620-luvulle asti. Vuonna 1634 aloitetut varsinaiset henkikirjat (manttaaliluettelot) jatkavat voudintilien tehtävää. Voudintilien sisältämät maakirjat ja papinveroluettelot ovat käytännöllisesti katsoen ainoat sukututkijan hyödynnettävissä olevat 1500-luvun lähteet erinäisiä säilyneitä tuomiokirjakatkelmia lukuun ottamatta. Voudintilit sisältävät myös luetteloja kannetuista apuveroista, sakkoluetteloita ja muuta arvokasta lähdemateriaalia. Lähteenä voudintilit ovat kuitenkin hyvin ongelmallinen ryhmä, joiden oikea tulkinta vaatii taitoa. Lisäksi ne oikeuttavat huomattavasti suppeampiin johtopäätöksiin kuin varsinaiset henkikirjat. Siksi kaikkea 1500-luvulle ulottuvaa sukututkimusta, etenkin itäsuomalaista, on luettava erittäin kriittisesti.

Voudintilejä kutsutaan myös ”siniseksi sarjaksi”. Alkuperäiset asiakirjat nimittäin sidottiin 1800-luvun jälkipuolella uudestaan yhdenmukaisiin vaaleansinisiin pahvikansiin. Alkuperäiset pergamenttikannet irrotettiin tileistä ja ne muodostavat nykyisin Kansalliskirjaston Fragmenta membranea -kokoelman.

Koko aineisto on mikrokuvattu ja käytettävissä Kansallisarkistossa. Voudintilien pohjalta on laadittu sittemmin Suomen asutuksen yleisluetteloa (SAY) ja Tavinsalmen pitäjän asutuksen yleisluettelo. Suomen asutuksen yleisluettelo ja osa Voudintileistä on 2000-luvulla julkaistu myös internetissä osana Kansallisarkiston digitaaliarkistoa. Nykyään ne ovat tutkittavissa Kansallisarkiston Astia-verkkopalvelussa https://astia.narc.fi/uusiastia/index.html

Savonlinnan linnaläänin osalta voudintileistä on käytettävissä yksityiskohtainen luettelo.

## Katso myös
*Läänintilit

## Aiheesta muualla
*Tietoa voudintilien tutkimisesta (Arkistolaitos)
*
Hedwiges Maduro

**Hedwiges Maduro** (s. 13. helmikuuta 1985 Almere, Flevoland, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka pelasi kotimaansa lisäksi Espanjassa, Kreikassa ja Kyproksella. Maduro oli puolustava keskikenttäpelaaja.

Maduro debytoi Alankomaiden korkeimmalla sarjatasolla, Eredivisiessä, 27. helmikuuta 2005 Ajaxin vierasottelussa Roda JC:tä vastaan. Hän teki Ajaxille 70 liigaottelussaan yhdeksän maalia. Tammikuussa 2008 hän siirtyi espanjalaisseura Valenciaan ja kesällä 2012 saman maan Sevillaan. Hän pelasi La Ligassa 102 ottelua ja teki niissä kaksi maalia, huhtikuussa 2009 FC Barcelonaa ja syyskuussa 2010 Racing Santanderia vastaan. Tammikuussa 2014 Maduro siirtyi Kreikkaan PAOK Thessalonikin joukkueeseen. Kaudet 2015–2017 hän edusti kotimaassaan Groningenia ja pelasi 32 Eredivisien ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Viimeisen kautensa 2017–2018 Maduro pelasi Kyproksella Omonian joukkueessa.

Maduro pelasi Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa ja voitti ikäluokan Euroopan-mestaruuden 2007. Hän pelasi EM-turnauksessa joukkueensa viidestä ottelusta neljä ja teki Israelia vastaan pelatun ensimmäisen alkulohko-ottelun ainoan maalin. Välierän Englantia vastaan Alankomaat voitti maalein 13–12 päättyneessä rangaistuspotkukilpailussa, jossa Maduro teki kaksi maalia. Pekingin olympialaisissa 2008 Maduro pelasi kaikki kolme alkulohko-ottelua avauskokoonpanossa ja tuli vaihdosta kentälle 1–2-jatkoaikatappioon päättyneessä puolivälieräottelussa Argentiinaa vastaan.

Alankomaiden A-maajoukkueessa Maduro pelasi ensimmäisen kerran vain kolmen liigaottelun jälkeen maaliskuussa 2005 Romaniaa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi 18 maaottelua, joista seitsemän ottelua avauskokoonpanossa. MM-kilpailuissa 2006 hän pääsi muutamaksi minuutiksi kentälle viimeisessä alkulohko-ottelussa Argentiinaa vastaan. Viimeisen maaottelunsa hän pelasi syyskuussa 2011.

## Lähteet
Kempeleen rautatieasema

**Kempeleen rautatieasema** on Kempeleen keskustassa sijaitseva rautatieasema Pohjanmaan radalla Seinäjoen ja Oulun välisellä rataosuudella. Aseman etäisyys Helsingin rautatieasemalta Haapamäen kautta on 741,8 kilometriä. Asema sijaitsee 12 kilometrin päässä Oulun, ja noin 323 kilometrin päässä Seinäjoen rautatieasemalta.

Matkustajaliikenne Kempeleen asemalla loppui 27. toukokuuta 1990. Kempeleen rautatieasema otettiin kuitenkin uudelleen matkustajakäyttöön 20. kesäkuuta 2016. Asemalla pysähtyy parhaimmillaan neljä päiväjunaa kumpaankin suuntaan sekä Helsinki-Rovaniemi yöjunavuoropari IC 273/IC 266.

Asemalla sijaitseva vanha asemarakennus on rakennettu Valtionrautateiden rakennussuunnittelijan Knut Nylanderin laatimien piirustusten mukaan vuonna 1884 ja se on otettu käyttöön osuuden Kokkola–Oulu valmistuessa. Rakennuksen eteläpäähän rakennettiin laajennusosana poikkipääty vuonna 1904 Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan. Nykyisin asemarakennus ei ole matkustajien käytössä, vaan asemalla on nykyaikainen 450 metriä pitkä asemalaituri odotuskatoksineen. Pieni pysäköinti- ja matkustajien haku/jättöalue on vanhaa asemarakennusta etelämpänä osoitteessa Asemantie 6. Isompi pysäköintialue löytyy samalta kohdalta radan itäpuolelta, Kaartotien päästä. Välissä on jalankulun ja pyöräilyn alikulku.

Vuonna 1912 rautatieasemaa vastapäätä radan itäpuolelle valmistui Kempeleen-Salon osuusmeijerin rakennus, jossa oli meijeritoimintaa vuoteen 1922 asti.

## Ratapiha
Kempeleen ratapihalla on pääraiteen itäpuolella kaksi läpiajettavaa sivuraidetta. Näiden lisäksi on neljäs puolipitkä sivuraide, joka palvelee nykyisin lähes yksinomaan ratatyökoneiden säilytyspaikkana.

## Lähteet
Historiakirjat

**Historiakirjoiksi** nimitetään seurakunnan väestörekisteriarkistoon kuuluvia luetteloita syntyneistä, kastetuista, kuulutetuista, vihityistä, kuolleista ja haudatuista seurakuntalaisista. Nämä luettelot ovat sukututkijalle keskeistä lähdemateriaalia 1700-luvulta aina 1800-luvun loppuun. Joskus myös ripitetyistä, kirkotetuista, ripillepäässeistä, rangaistuista ja muuttaneista seurakuntalaisista laaditut luettelot lasketaan kuuluvaksi historiakirjoihin. Turun piispa Isaacus Rothovius antoi ensimmäisenä määräyksen kyseisten kirjojen pidosta 1628, mutta ensimmäiset säilyneet historiakirjat tunnetaan vastan Teiskosta (aloitettu 1648, hajamerkintöjä Ahvenanmaan Brändöstä tosin jo aivan 1600-luvun alusta). 1600-luvun historiakirjoja arvellaan säilyneen liki 150 seurakunnassa. Varhaiset sarjat ovat kuitenkin useimmiten hyvin aukollisia. Erityisesti isoviha (1700-1721) muodostaa loven useimpiin 1600-luvulla aloitettuihin historiakirjasarjoihin. Tiedetään monissa muissakin seurakunnissa pidetyn vastaavia luetteloja jo 1600-luvun puolivälissä, mutta ne eivät yksinkertaisesti ole säilyneet (esimerkiksi Leppävirta). 

**Syntyneiden ja kastettujen luettelot** ovat nimensä mukaisesti rekisteri seurakunnassa syntyneistä ja kastetuista lapsista. Yksinkertaisimmillaan ne sisältävät vanhempien nimen, säädyn ja asuinpaikan sekä lapsen nimen ja syntymäajan. 1700-luvulla kyseisen luettelon tiedot monipuolistuvat. Parhaimmillaan ne antavat seuraavanlaisia tietoja: Lapsen nimi, syntymäpäivä, kastepäivä, järjestysluku sinä vuonna syntyneistä, kastajan nimi, isän nimi ja sääty, äidin nimi ja ikä, vanhempien asuinpaikka, viittaus rippikirjan sivuun sekä kummien nimet.  

**Kuulutettujen ja vihittyjen luettelot** sisältävät tietoja seurakunnassa vihityistä pareista. Kuulutettujen luettelot yleistyvät vasta 1800-luvun puolivälin jälkeen, yleensä vihittyjen luettelo antaa vain yhden päivämäärän, vihkipäivän. Vihittyjen luetteloon on merkitty yleensä sulhasen nimi, kotikylä ja sääty (esimerkiksi talollinen, leski jne.) ja morsiamen vastaavat tiedot.

**Kuolleiden ja haudattujen luettelot** sisältävät merkinnät seurakunnan kuolleista. Ne sisältävät yleensä vainajan nimen, säädyn, kotipaikan, iän, jonkinlaisen kuolinsyyn ja merkinnän hautapaikasta (esimerkiksi kirkkoon, kuoriin, kirkkotarhaan). Myös kastamatta kuolleita merkitty. Kuolleista seurakuntalaisista voi lisäksi löytää kiinnostavaa lisätietoa kirkontileistä. 

**Muuttaneiden luettelot** sisältävät merkinnät seurakunnasta ja seurakuntaan muuttaneista ihmisistä. Ne ovat jokseenkin harvinaisia vielä 1700-luvulla (muuttoliikettä kontrolloitiin rippikirjalla ja muuttokirjalla eli -setelillä, joka oli ote toisen seurakunnan rippikirjasta), mutta alkavat yleistyä 1840-luvulla. Luettelosta käy yleensä ilmi muuttaneiden nimet, sääty, syntymäajat ja lähtöpaikka sekä saadun muuttokirjan päiväys.
Kaukonen

**Kaukonen** on kylä ja taajama Kittilässä kantatien 79 varrella. Kylältä on matkaa Kittilän kirkonkylään noin 20 kilometriä ja Ylläksen ja Levin laskettelukeskuksiin noin 40 kilometriä. Kylässä on noin 350 asukasta. Kaukosen taajamassa oli vuoden 2021 lopussa 242, ja sen pinta-ala oli 1,84 neliökilometriä.

Kaukonen on yksi Ounasjokivarren vanhimmista kylistä. Ensimmäiset asukkaat asettuivat seudulle noin 1650-luvulla. Kaukonen on yksi Ympäristöministeriön määrittelemistä valtakunnallisesti arvokkaista maisema-alueista Suomessa ja kylämiljöö kuuluu myös Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Kuvataiteilija Reidar Särestöniemi syntyi, eli lapsuutensa sekä asui ja työskenteli myös myöhemmin Särestön tilalla Kaukosessa. Kylässä sijaitsee myös Kaukosen ravirata.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kittilän kunta: Kaukonen
* Majoitus Kaukosessa (Internet Archivessa, tallennettu 9.10.2006
Ihmesarja

**Ihmesarja** on Kuvajulkaisut Oy:n vuonna 1967 aloittama julkaisu Marvel-kustantamon supersankareiden, Hämähäkkimiehen ja Ihmenelosten edesottamuksista (vaikkakin myös muutamia Stan Leen ja Jack Kirbyn hirviötarinoita, Hulkin Namorin ja Rautamiehen seikkailuja nähtiin). Nykyään Egmont Kustannus julkaisee pokkaria, joka esikuvansa hengen mukaisesti sisältää suomeksi 1960- ja 70-luvun Marvel-sankareiden tarinoita mustavalkoisina. 

## Kuvajulkaisut Oy
1960-luvulla Suomessa oli vallalla Batman-kuume ja supersankareista oli kysyntää lehtipisteissä. Niinpä Kuvajulkaisut otti julkaisuohjelmaansa aloittelevan Marvel-kustantamon sarjoja. Ihmesarja aloitti vuonna 1967, jolloin lehteä ilmestyi 24 numeroa. Pääasiallisesti julkaisujärjestys vuorotteli Hämähäkkimiehen ja Ihmenelosten seikkailujen välillä. Vuosina 1968-1969 ilmestyi kunakin vuonna 11 numeroa, kunnes vuonna 1970 vain 4 numeroa. Sarja lopetettiin numeron 53 jälkeen. Numeron 42 jälkeen Ihmenelosten seikkailuja ei enää julkaistu, vaan lehti keskitti painopisteensä Hämähäkkimiehen seikkailuihin. Ihmesarjan kaikki julkaisut olivat mustavalkoisia ja ohuemmat numerot (1-22) olivat niitattuja, paksummat (23-53) liimaselkäisiä. Kuvajulkaisut Oy:n vastaava toimittaja oli M. Valjakka.

## Egmont-kustannus
Nykyään Egmont-kustannus julkaisee muutaman kerran vuodessa ilmestyvää kokoelmaa Marvelin sarjakuvista mustavalkoisina. Ei ole tiedossa onko nimi kunnianosoitus edelliselle Ihmesarjalle. Tähän mennessä niitä on ilmestynyt Suomessa 18 osaa: 

* Ihmesarja 1: Hämähäkkimies (304 sivua, julkaistu 2002)
* Ihmesarja 2: Ryhmä-X (304 sivua)
* Ihmesarja 3: Daredevil (304 sivua)
* Ihmesarja 4: Hämähäkkimies (333 sivua)
* Ihmesarja 5: Ryhmä-X (301 sivua)
* Ihmesarja 6: Ihmeneloset (304 sivua)
* Ihmesarja 7: Hämähäkkimies (320 sivua)
* Ihmesarja 8: Ryhmä-X (304 sivua)
* Ihmesarja 9: Hämähäkkinainen (296 sivua)
* Ihmesarja 10: Hämähäkkimies (316 sivua)
* Ihmesarja 11: Hämähäkkimies (325 sivua + 10 sivua alkuperäiskansia)
* Ihmesarja 12: Ihmeneloset (336 sivua)
* Ihmesarja 13: Rautamies (319 sivua)
* Ihmesarja 14: Hämähäkkimies (320 sivua)
* Ihmesarja 15: Wolverine (290 + 13 sivua alkuperäiskansia)
* Ihmesarja 16: Hämähäkkimies (2009)
* Ihmesarja 17: Ryhmä-X (2010)
* Ihmesarja 18: Hämähäkkimies

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kattava tietokanta 60-luvun Ihmesarjojen sisällöstä.
Typpi (yritys)

**Typpi Oy** oli suomalainen kemianteollisuusyhtiö. Yhtiö perustettiin jo 1944, mutta lannoitetehdas Oulussa aloitti vasta 1951.

Sodan jälkeisenä aikana Suomi pyrki omavaraisuuteen elintarviketuotannossaan ja tätä tarkoitusta varten piti perustaa lannoitetehdas. Valtioneuvoston päätöksellä tehdas perustettiin Ouluun vuonna 1950. Tehdas rakennettiin Takalaanilaan valtion maille ja tuotanto tehtaassa alkoi syksyllä 1952. Tehdasalueen yleissuunnitelman ja vanhimmat rakennukset suunnitteli arkkitehti Alvar Aalto. Rakennuksista on jäljellä muiden muassa tehtaan konttorirakennus, korjaamo, tutkimuskeskus, pari tehdasrakennusta ja tehdasalueen ulkopuolelle Oulujoen rantaan rakennetut henkilökunnan ja tehtaanjohtajan asuintalot. 

Tammikuussa 1963 tehtaalla sattui räjähdysonnettomuus, jossa sai surmansa kymmenen ihmistä. Tehtaan toiminta käynnistyi kuitenkin nopeasti uudelleen. Vuonna 1969 Oulujoessa ja Oulun edustan merialueella havaittiin kalakuolemia, joiden syyksi paljastui Typpi Oy:n uuden ammoniakkilaitoksen käynnistysvaiheen jätevesipäästö.

1960-luvulla Typpi Oy:n Oulun-tehtaalla erotettiin apatiitista lannoitetuotannon sivutuotteena harvinaisia maametalleja, kuten väritelevisioiden kuvaputkissa tarvittua europiumoksidia. Yhtiön osuus harvinaisten maametallien maailmanmarkkinoista oli tuolloin jopa 10 prosenttia.

Typpi Oy ja toinen valtion kemiantehdas Rikkihappo Osakeyhtiö fuusioitiin vuonna 1971. Uuden valtionyhtiön nimeksi tuli Kemira.

## Lähteet

*

### Viitteet
Ulsterin vapaaehtoisjoukot (1966)

**Ulsterin vapaaehtoisjoukot** (**UVF**) () on Pohjois-Irlannissa toimiva puolisotilaallinen lojalistijärjestö, jonka  luokittelee terroristiseksi Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja Yhdysvallat. Järjestön tunnuslause on "For God and Ulster" ('Jumalan ja Ulsterin puolesta').

UVF perustettiin vuonna 1966, ja se oli aktiivinen The Troublesin aikana. Sen tehtävä oli taistella Irlannin tasavaltalaisarmeijan (IRA) joukkoja vastaan. Järjestö otti nimensä vuonna 1912 perustetuilta Ulsterin vapaaehtoisjoukoilta, jotka oli tarkoitettu torjumaan Irlantiin suunniteltua home rule -lakia. 

UVF on surmannut enemmän ihmisiä kuin mikään muu puolisotilaallinen lojalistiryhmittymä. Järjestö surmasi The Troublesin aika 426 ihmistä, joista 358 oli siviilejä, 41 lojalisteja (29 UVF:n omia jäseniä), kuusi Britannian sotilaita tai poliiseja ja 21 IRA:n jäseniä.

Vuonna 2009 UVF ilmoitti luopuvansa aseistaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kiki Musampa

**Kizito ”Kiki” Musampa** (s. 20. heinäkuuta 1977 Kinshasa, Zaire (nykyään Kongon demokraattinen tasavalta)) on aktiiviuransa lopettanut alankomaalainen jalkapalloilija. Musampa oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Musampa aloitti uransa AFC Ajaxissa, josta hän siirtyi Ranskaan, Girondins de Bordeaux'n riveihin vuonna 1997. Kahden Bordeaux'ssa vietetyn kauden jälkeen Musampa siirtyi Málaga CF:n joukkueeseen Espanjaan, jossa hän pelasi neljän kauden aikana 96 ottelua ja teki 22 maalia. Vuonna 2003 seura vaihtui pääkaupungin Atléticoon, jossa hän sai paljon vastuuta jo ensimmäisellä kaudellaan pelaten 26 ottelua ja tehden 2 maalia. Seuraavalla kaudella hän sai kuitenkin istua penkillä, ja pelata vain 8 peliä. Siirryttyään lainasopimuksella Englannin Valioliigan Manchester Cityyn Musampa kuului aluksi joukkueen ykköskokoonpanoon, mutta vuodenvaihteen 2005/2006 jälkeen peliaika oli jälleen kortilla.

Sopimuksensa Atlético Madridin kanssa päätyttyä vuonna 2006 Musampa pelasi vielä turkkilaisessa Trabzonsporissa, alankomaalaisessa AZ Alkmaarissa, eteläkorealaisessa FC Seoulissa ja alankomaalaisessa Willem II:ssa ennen kuin lopetti uransa vuonna 2009. 

## Tilastot
*1994–95 AFC Ajax (1 ottelu/0 maalia)
*1995–96 AFC Ajax (17/1)
*1996–97 AFC Ajax (24/5)
*1997–98 Girondins de Bordeaux (16/4)
*1998–99 Girondins de Bordeaux (17/1)
*1999–00 Málaga CF (13/2)
*2000–01 Málaga CF (11/3)
*2001–02 Málaga CF (37/9)
*2002–03  Málaga CF (35/8)
*2003–04 Atlético Madrid (26/2)
*2004–05 Atlético Madrid (8/0)
*2004–05 Manchester City (14/3)
*2005–06 Manchester City (27/0)
*2006–07 Trabzonspor (14/0)
*2007 AZ Alkmaar (5/0)
*2008 FC Seoul (3/0)
*2009 Willem II (6/0)
Boeing P-12

**Boeing P-12** oli yhdysvaltalainen kaksitasoinen hävittäjälentokone. Boeing Aircraft Company toimitti 1929–1932 Yhdysvaltojen armeijan ilmajoukoille (USAAC) 366 kappaletta P-12:ta. Myös Yhdysvaltain laivasto käytti konetta tyyppinimellä **F4B**.

Boeing kehitti P-12:sta omalla kustannuksellaan Model 89 -koneen, joka lensi ensilentonsa Yhdysvaltain laivaston koekeskuksessa Anacostiassa, Marylandissa 7. elokuuta 1928. Boeing käytti XP-9-koemallista saamiaan kokemuksia kehittäessään puolikantavalla kokometallirungolla varustetun P-12:n (Boeing Model 218), joka testattiin XP-925-mallinimellä, ja kehittelyn tuloksena USAAC tilasi sitä 135 kappaletta P-12-E ja -F -malleina.

## Mallit
*P-12, 9 kappaletta, Boeing Model 89 
*XP-12A, 1 kappale: kymmenes P-12 NACA-moottorisuojuksella
*P-12B, 90 kappaletta: paranneltu P-12 uudella peräsimellä ja laskutelineellä
*P-12C, 96 kappaletta: paranneltu P-12B moottorin suojuksella
*P-12D, 35 kappaletta: paranneltu P-12C uusi moottori
*P-12E, 110 kappaletta: paranneltu P-12D puolikantavalla rungolla
*P-12F, 25 kappaletta: paranneltu P-12E uusi moottori
*XP-12G, 1 kappale: P-12B moottoriahtimella
*XP-12H, 1 kappale: P-12D koemoottorilla
*P-12J, 1 kappale: P-12E uusi moottori
*YP-12K, 7 kappaletta: P-12E Q-2-polttoaineruiskutuksella
*XP-12L, 1 kappale: P-12E F-2-ahtimella

## Tekniset tiedot (P-12E)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*P-12 sivu National Museum of the United States Air Force
*Joe Baugherin P-12 historiasivu
*Boeing P-12/F4b kuvia
FK Dinamo Minsk

**FK Dinamo Minsk** eli **Minskin Dynamo** (, ) on jalkapalloseura Minskistä. Se pelaa Valko-Venäjän pääsarjassa. Seuran kotikenttänä on Dinamo-Juni Stadion (kapasiteetti 4,500).

Seura on perustettu vuonna 1927. Vuosina 1954–1959 se tunnettiin nimellä "Spartak" ja vuosina 1960–1962 nimellä "Belarus". 

Neuvostoliiton mestaruuden seura voitti vuonna 1982, jolloin joukkuetta valmensi Eduard Malofejev. Valko-Venäjän mestaruuden seura on voittanut 1992, 1993, 1994, 1995 keväällä, 1995 syksyllä, 1997 ja 2004. Valko-Venäjän Cupin Dinamo voitti vuosina 1992, 1994 ja 2003.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seuran viralliset sivut
Palokki

**Palokki** on kylä Heinävedellä, seututie 542:n varrella ja Juojärven reitin loppupisteessä sekä Heinäveden reitin laivareitin äärellä. Kylässä on vanha hautausmaa, seppien takotyömuseo *Ronttopuisto* sekä Lintulan luostari. 

Kylällä on pitkä teollinen historia, johon olennaisesti liittyy vesivoima ja puu. Palokin koskivoimaa on hyödynnetty ainakin 1700-luvulta puun sahauksessa voimanlähteenä. Hackman & Co -yhtiöllä oli 1800-luvulla kylällä vuosikymmeniä suuri sahalaitos ja laajoja maaomaisuuksia. Sahatavaraa vietiin Venäjälle, ennen muuta Saimaan kanavan kautta Pietarin seudulle. Suurimmillaan Palokin kylän asukasmäärä ylitti huomattavasti tuhannen hengen rajan 1900-luvun alussa. Venäjän vallankumouksen jälkeen ja Suomen itsenäistyttyä 1917 vienti Venäjälle romahti. Palokin sahaustoiminta hiipui 1920-luvulla, ja kylän asukasmäärä pieneni. Kylä muuttui samalla hiljalleen tyypilliseksi maatalousvaltaiseksi maaseututaajamaksi. Muistona teollisesta toiminnasta alueella on jäljellä joitakin säilyneitä rakennuksia sekä sähköä tuottava vuonna 1961 rakennettu Outokumpu Oy:n vesivoimalaitos, joka tuotti sähköä Keretin kaivoksen käyttöön, Outokumpu Oy myi voimalaitoksen Imatran voima Oy:lle, myöhemmin Fortum Oyj,  nykyisin laitoksen omistaa Pohjois-Karjalan Sähkö.

Jatkosodan päätyttyä Lintulan luostari muutti entiselle Hackmanin tilalle 1946 Kivennavalta luovutetusta Karjalasta, josta se oli joutunut lähtemään sotien vuoksi pois. Luostarilla oli pitkä evakkomatka, ja kun Palokissa sijaitsevaa tilaa käytiin katsomassa, sisaret ihastuivat siihen ja muuttivat sinne, 15 kilometrin päähän muutaman vuoden aikaisemmin muuttaneen Valamon luostarin lähelle. Lintulan luostari on avoinna matkailijoille kesällä. Luostarin alueella on muun muassa kirkko, kynttilätehdas, matkamuistomyymälä ja kahvila.

Palokissa sijaitsevat kalaiset lohilammet ovat kalastajien suosiossa ja lähistöltä löytyy myös kolme koskea. Lähellä Palokkia sijaitsevassa Patoon koskessa on pato ja voimala, ja  niiden purkamisesta ja kosken vapauttamisesta on keskusteltu. 

Palokin koulu on lakkautettu, mutta edelleen siellä on vanhuksille tarkoitettu *Johannes-koti*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Palokin kylä Pohjois-Savon opaskartassa
Heinäveden kirkonkylä

**Heinäveden kirkonkylä** eli **Hasumäki** on taajama Heinävedellä. Se sijaitsee melko keskellä kuntaa Kermajärven etelärannalla seututien 476 varrella. Kirkonkylä on Heinäveden kunnan keskustaajama.

Tilastokeskuksen taajama-aluerajauksen mukaan Heinäveden kirkonkylän pinta-ala oli 3,47 neliökilometriä ja väkiluku 1&nbsp;407 vuoden 2019 lopussa. Tilastollinen taajamarajaus voi poiketa kunnan omasta, virallisesta kunnan tai kunnanosien rajauksesta.

Kylän jakaa kahtia sen pääkatu Kermanrannantie, jonka varrella sijaitse suurin osa kunnan palveluista. Kirkonkylän keskustan luoteispuolella kohoaa kirkonmäki, jolla sijaitsee suuri uusgoottilainen Heinäveden kirkko. Sen on suunnitellut arkkitehti Josef Stenbäck, ja se rakennettiin heinäveteläisestä hirrestä vuosina 1890–1891. Kirkonmäeltä siintää Kermajärvi, jonka pinta on 90 metriä mäen lakea alempana. Kirkontorni on 45 metriä korkea. Kirkonmäellä sijaitsee myös vanha hautausmaa, pitäjäntuvan käsityökeskus ja Heinäveden kotiseutumuseo. Kirkonkylältä laskee jyrkkä mäki Kermajärven rantaan. Heinäveden satamassa pysähtyy kesäisin Heinäveden reittiä liikennöivän Saimaan Laivamatkat Oy:n alus M/S ''Puijo''. Sataman vieressä on kunnan uimaranta. Kermasaven tehtaanmyymälä Raaminmäellä ja Heinäveden rautatieasema sijaitsevat noin neljä kilometriä etelään kirkonkylästä.

Kermajärven länsipuolella oleva alue Heinäveden kuntaa, jossa myös kirkonkylä sijaitsee, on osa Soisalon saarta, jonka pinta-ala on 1&nbsp;683 neliökilometriä. Soisalo on Suomen ja koko Euroopan suurin sisävesialueen saari.

## Kuvia

Harbor of Heinävesi.jpg|Heinäveden sataman laitureita.
Heinävesi library.jpg|Heinäveden kirjasto
The old cemetery of Heinävesi.jpg|Heinäveden vanhaa hautausmaata.
Heinävesi kunnanvirasto.jpg|Heinäveden kunnantalo
Heinävesi-map church.jpg|Kirkonkylän sijainti Heinäveden karttalla.


## Etäisyyksiä Heinäveden kirkonkylältä

## Lähteet
Riukiusaaret

**Riukiusaaret** ( tai ) on Japanille kuuluva Tyynenmeren saaristo, joka ulottuu Kyūshūlta aina Taiwaninsaaren koillispuolelle saakka. Saariryhmä on noin 1&nbsp;100 kilometrin pituinen, ja siihen kuuluu 55 saarta. Saaret voidaan jakaa kolmeen pääryhmään: pohjoisimpana sijaitsevat Amamisaaret, keskellä Okinawasaaret ja etelässä Sakishimasaaret. Saarten yhteenlaskettu pinta-ala on noin 3&nbsp;090 neliökilometriä. Niistä suurimmat ovat 1&nbsp;204 neliökilometrin laajuinen Okinawa ja 712 neliökilometrin laajuinen Amami Ōshima. Hallinnollisesti saaret kuuluvat osittain Kagoshiman prefektuuriin (Amamisaaret), osittain Okinawan prefektuuriin (Okinawa- ja Sakishimasaaret).

Riukiusaaret erottavat toisistaan niiden itäpuolelle jäävän Filippiinienmeren ja länsipuolelle jäävän Itä-Kiinan meren. Saarten ilmasto on subtrooppinen, ja taifuuneja esiintyy vuosittain. Suurimmat saarista ovat alkuperältään vulkaanisia, kun taas pienemmät ovat korallisaaria. Sen vuoksi suurimpien saarten topografia on vuoristoinen, mutta pienet ovat alavia. Saaret ovat maatalousvaltaisia: niillä viljellään erityisesti riisiä ja bataattia, mutta myös tonnikalojen pyynti on merkittävä elinkeino. Nykyisin turismikin on tärkeä osa saarten taloutta. Perinteisiä pienteollisuuden aloja ovat keramiikka ja lakkatyöt.

Saaret ovat historiansa aikana olleet itsenäinen Ryūkyūsaarten kuningaskunta sekä vuorotellen osa Japania ja Kiinaa. Niinpä niiden kulttuurissa on vaikutteita molemmista maista. Saarilla puhutaan Ryūkyūsaarten kieliä, jotka ovat sukua japanille, mutta keskinäinen ymmärrettävyys on vähäinen tai olematon. Ryūkyūkielet jakautuvat useisiin murteisiin. Saarten asukkaat lienevät paitsi japanilaisten, myös kaakkoisaasialaisten maahanmuuttajien jälkeläisiä. Japaniin Riukiusaaret liitettiin virallisesti vuonna 1879. Japanin hävittyä toisen maailmansodan saaret siirtyivät Yhdysvaltojen haltuun; Amamisaaret palautettiin Japanille jo vuonna 1953, mutta loput saarista vasta vuonna 1972. Okinawan saarella on edelleen useita Yhdysvaltain sotilastukikohtia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paternosterhissi

**Paternosterhissi**, ”herrahissi”, on hissi, joka muodostuu avointen osastojen ketjusta, joka kulkee pysähtymättä silmukkana talon sisällä ylös ja alas. Tunnettu paternosterhissi on käytössä Eduskuntatalossa. Hissityypin nimi ”pater noster” () tulee siitä, että hissikorit liikkuvat ylös ja alas samalla tavalla kuin katolisen rukousnauhan helmet luettaessa useita Isä meidän -rukouksia. Paternosterhissit olivat suosittuja 1900-luvun alussa, sillä ne pystyvät kuljettamaan enemmän ihmisiä kuin tavalliset korihissit. 

Paternosterhississä ei ole vaarallista jatkaa matkaansa ylimmän tai alimman kerroksen ohi. Kori ei käänny ylösalaisin eikä litisty. Sen sijaan koria kuljettava ketju on hissin kääntyessä esillä ja voi aiheuttaa tarttumisvaaran. 

Paternosterhissin periaatteella tehdään myös varastohyllyjä. Hissiä pyörittämällä hyllyn jokaiselle tasolle päästään käsiksi seisontakorkeudelta.

## Paternosterhissit nykyaikana

Suomessa paternosterhissejä on käytössä Eduskuntatalon lisäksi vanhassa Osuusliike Elannon pääkonttorissa, Helsingin Stockmannilla henkilökuntahissinä, Kansaneläkelaitoksen päätoimitalossa Nordenskiöldinkadulla, Hämeentie 19:ssä entisessä OTK:n toimitalossa ja Vakuutusyhtiö Sammon entisessä pääkonttorissa Turun Yliopistonkadulla rakennuksessa, jossa on nykyään Turun kaupungin konsernihallinto sekä sivistystoimialan hallinto.

Maailmalla esimerkiksi Tanskan parlamentin rakennuksessa Christiansborgin linnassa sekä Fredriksbergin kaupungintalolla on yhä käytössä olevat paternosterhissit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kylmäkone

**Kylmäkoneita** käytetään jäähdyttämään haluttu tila vallitsevaa ympäristöä kylmempään lämpötilaan. Tavallisimpia kylmäkoneita ovat ilmalämpöpumppu, jääkaappi, pakastin ja ilmastointilaite.

Lämmön siirtäminen kylmästä lämpimämpään vaatii työtä ja siten apuenergiaa. Tavallisesti käytetään sähköenergiaa ja kompressorin käyttöön perustuvaa kylmäkonetta. Toinen vaihtoehto on vallitsevaa ympäristöä korkeampilämpötilaisen lämpöenergian käyttö ns. absorbtiojäähdytyksessä. Kylmäkoneiden toiminta perustuu yleensä aineen höyrystymisen riippuvuuteen paineesta. Kiertoaineen paine lasketaan matalaksi, jolloin se höyrystyy suhteellisen viileässä. Sitten väliaine puristetaan kompressorilla suurempaan paineeseen, jossa väliaine tiivistyy edellistä korkeammassa lämpötilassa luovuttaen lämpöään ympäristöön.
Ostrakon

**Ostrakon** (, ”sirpale”; monikossa ) tarkoittaa antiikin aikaista, kirjoitusmateriaalina käytettyä saviruukun kappaletta. Harvemmin kyse voi myös olla kalkkikiven palasesta.

Antiikin aikana oli tapana uusiokäyttää rikkoutuneiden saviruukkujen kappaleita kirjoitusmateriaalina, sillä ne olivat ilmaisia ja huomattavasti helpommin saatavilla kuin antiikin ajan toinen yleinen kirjoitusmateriaali papyrus. Teksti voitiin joko raaputtaa ruukunsirpaleen pintaan tai kirjoittaa siihen musteella. Ostrakoneja käytettiin erityisesti lyhyiden, vähemmän tärkeiksi katsottujen tekstien kuten kuittien, yksityiskirjeiden, muistiinpanojen tai kouluharjoitusten kirjoittamiseen. On kuitenkin säilynyt jonkin verran myös sellaisia ostrakoneja, joihin on kirjoitettu kaunokirjallisuutta tai piirretty kuvia. Ateenassa ostrakoneja käytettiin myös erityisessä äänestyksessä, ostrakismoksessa, jossa saatettiin tuomita valtion vihollisina pidettyjä henkilöitä maanpakoon.

Erityisen paljon ostrakoneja on löytynyt Egyptistä. Nämä tekstit ovat olleet papyrusten ohella tutkijoille arvokkaita alkuperäislähteitä moniin kysymyksiin kuten antiikin talous-, sosiaali- tai kielihistoriaan. Ostrakon-tekstien tutkimus lasketaan yleensä papyrologian piiriin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Suomen asutuksen yleisluettelo

**Suomen asutuksen yleisluettelo** (**SAY**) on sukututkijanakin kunnostautuneen kirjailija Jalmari Finnen (1874–1938) aloitteesta tuotettu historiallinen aineskokoelma, jonka tarkoituksena oli kerätä tiedot koko Suomen maaseudun asutuskehityksestä pitäjä pitäjältä ja talo talolta 1539–1809 kruunun säilyneen tilimateriaalin (maakirjat, kymmenysluettelot, henkikirjat) avulla. Luettelo tuotettiin kirjoittamalla alkuperäislähteistä tietoja puhtaaksi riveittäin ja sarakkeittain, eri lähdesarjojen tiedot eri väreillä useilta vuosilta samalle aukeamalle ja yhdistämällä näin saadut luettelot kylittäin ja pitäjittäin. 

SAY on käyttökelpoinen apuväline tutkijalle, mutta se ei korvaa sen pohjana olleista primaarilähteistä suoritettua tutkimustyötä, ja luetteloon sisältyy myös virheitä. Projekti ei koskaan valmistunut, mutta palvelee keskeneräisenäkin historiantutkimuksen eri aloja. Parhaiten valmistui Finnelle erityisen läheinen Häme; itäsuomalaisista pitäjistä ainoastaan Juva ennätti projektiin mukaan. 

SAY on ollut käytettävissä alkuperäisenä Kansallisarkistossa Helsingissä, ja se on myös mikrokuvattu ja siten kaukolainattavissa. Suomen sukututkimusseura on julkaissut Internetissä luettelosta oppaan ja Kansallisarkisto painetun oppaan, joka on julkaistu myös internetissä osana Kansallisarkiston digitaaliarkistoa. Myös itse SAY on Arkistolaitoksen digitointiprojektin myötä vähitellen tulossa osaksi Kansallisarkiston digitaaliarkistoa värillisinä kuvatiedostoina, jotka palvelevat tutkijaa mustavalkoisia mikrofilmejä paremmin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*