Valkoiset emigrantit

**Valkoiset emigrantit** () eli **valkoiset venäläiset** olivat niitä venäläisiä, jotka pakenivat Venäjän vallankumousta ulkomaille, mistä käsin he vastustivat bolševikkihallitusta ja Neuvostoliittoa. Nimi ”valkoiset emigrantit” viittaa siihen, että useimmat heistä tukivat Venäjän sisällissodan aikana vastavallankumouksellista valkoista armeijaa.

Vuosina 1917–1923 noin 900&nbsp;000–2&nbsp;000&nbsp;000 venäläistä lähti tai karkotettiin maasta.

Monet valkoiset emigrantit asettuivat asumaan Itä-Euroopan slaavilaisiin maihin, kuten Jugoslaviaan, Bulgariaan, Tšekkoslovakiaan ja Puolaan. Myös Viroon, Latviaan, Liettuaan, Suomeen ja Turkkiin asettui asumaan paljon valkoisia venäläisiä; näitä maita pidettiin usein kauttakulkumaina. Idässä monet asettuivat asumaan Kiinaan ja Japaniin. Suurin osa asettui kuitenkin asumaan Ranskaan, Isoon-Britanniaan, Saksaan tai Yhdysvaltoihin. Jotkut menivät Kanadaan, Brasiliaan, Argentiinaan tai Australiaan.

Monilla valkoisilla oli melkein sama ideologia: antikommunismi, ortodoksisen kirkon voimakas vaikutus, sananvapaus ja markkinatalous. Kahta viimeistä ei tosin ollut tsaarin Venäjälläkään, jossa valkoiset olivat olleet vallassa. Monet valkoisista emigranteista olivat monarkisteja, jotka kannattivat Romanovin hallitsijasuvun paluuta valtaan, mutta laillisesta kruununperijästä ei ollut yksimielisyyttä. Valkoisten emigranttien joukoissa oli Venäjältä paenneita ortodoksisen kirkon pappeja ja piispoja, jotka perustivat myöhemmin Karlovcin synodin eli ”Venäjän kirkon maanpaossa”. Maanpakoon asettui myös monia sellaisia henkilöitä, jotka olivat vastustaneet sisällissodan aikana valkoisia ja näiden tavoitteita: esimerkiksi bolševikkien kanssa kilpailleiden vasemmistopuolueiden kuten menševikkien johtajia ja Neuvostoliiton vähemmistökansallisuuksien separatisteja.

Valkoisia emigrantteja yhdistäneistä poliittisista järjestöistä tunnetuin oli kenraali Pjotr Wrangelin johdolla vuonna 1924 perustettu Venäjän yleissotilaallinen liitto eli ROVS. Neuvostoliiton turvallisuuspalvelu NKVD onnistui soluttamaan järjestön johtoon omia kaksoisagenttejaan ja eliminoimaan useita sen johtajia.

Toisen maailmansodan aikana osa valkoisista emigranteista antoi isänmaallisista syistä tukensa Neuvostoliiton sodalle natsi-Saksaa vastaan, osa pysyi puolueettomina ja jotkut kannattivat Saksaa.

Tunnettu valkoisten venäläisten hautausmaa on Sainte-Geneviève-des-Bois'n venäläinen hautausmaa Sainte-Geneviève-des-Boisissa Pariisin lähellä.

## Tunnettuja valkoisia emigrantteja

* Aleksandr Aljehin
* André Andrejev
* Mohammed Beck Hadjetlaché 
* Natalia Brasova
* Yul Brynner
* Stanisław Bułak-Bałachowicz 
* Ivan Bunin
* Alexandra Danilova
* Anton Denikin 
* Mihail Dieterichs
* Sergei Djagilev 
* Severin Dobrovolski
* Mihail Drozdovski 
* Aleksandr Dutov 
* Georges Florovsky
* Aleksandr Gutškov
* George Ignatieff
* Ivan Iljin 
* Vladimir Jourkevitš
* Nikolai Judenitš
* Aleksandr Kerenski 
* Pjotr Krasnov 
* Konstantine Kromiadi 

* Aleksandr Kutepov 
* Wassily Leontief
* Georgi Lvov
* Vladimir Mai-Majevski 
* Pyhä Johan Maksimovitš 
* Nikolai Markov
* Sergei Markov
* Pavel Miljukov
* Jevgeni Miller 
* Dmitri Nabokov
* Vladimir Nabokov (vanhempi)
* Vladimir Nabokov
* Dimitri Obolenski
* Oleg Pantjuktšov
* Maria Pariisilainen
* Anna Pavlova
* Viktor Pokrovski 
* Olga Preobraženskaja
* Sergei Rahmaninov
* Ilja Repin
* Aleksandr Rodzjanko 
* Nikolai Nikolajevitš Romanov 
* Mihail Rostovtzeff

* Boris Savinkov
* Sergei Sazonov
* Alexander Schmemann
* Grigori Semjonov 
* Alexander de Seversky
* Igor Sikorsky
* Andrei Škuro 
* Pitirim Sorokin
* metropoliitta Andrei Surožilainen
* Igor Stravinsky
* Otto Struve
* Pjotr Struve
* Mihail Tereštšenko
* Aleksandra Tolstaja
* Nikolai Tšaikovski
* Ariadna Tyrkova-Williams 
* metropoliitta Vitali Ustinov
* Marija Vasiltšikova
* George Vernadski
* Vladimir Vojeikov
* Pjotr Wrangel 
* Vladimir Zworykin

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Venäläiset pakolaiset ulkomailla, Iltalehti, 3.3.1926, nro 51, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot