open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Soul Tattoo

**Soul Tattoo** oli suomalainen rockyhtye, joka toimi vuosina 2003–2009 ja 2018. Yhtyeen musiikkia sävyttävät underground pop, goottigrunge, country punk ja syvän etelän blues. 

## Historiaa
Helsinkiläinen Soul Tattoo syntyi 2003. Kun yhtyeen kitaristi-säveltäjä Samuli Laiho, kutsui Hearthill-kumppaninsa Jussi Sydänmäen tekstittämään uusia demojaan. Studioon bassoon ja rumpuihin tulivat Hearthill-miehistöstä tutut Jukka Kiviniemi ja Sasu Moilanen. Yhtye aloitti debyyttialbuminsa levyttämisen 1. maaliskuuta 2004 Musicmakers-studiolla. 23. kesäkuuta julkaistiin single ”Scarecrow Jimmy” (Plastinka). Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo elokuvan *[[Onnen varjot]]* ohella. Sen ohjasi Claes Olsson. Soul Tattoo voitti parhaan liveaktin Femma-palkinnon vuonna 2005. Vuonna 2006 julkaistun *Pile of Bones* -albumin jälkeen yhtye teki keikkoja myös Hollannissa ja Norjassa sekä Helsingin jäähallissa Gary Mooren ja George Thorogoodin lämmittelijänä. Vuonna 2008 julkaistiin kolmas albumi *Malaga* (Rolls Voice/Slap) ja vuonna 2009 yhtye lopetti. 2018 yhtye teki keikkoja basistina Jukka Kviniemi ja rumpalina Janne Haavisto. 

## Jäsenet
* Jussi Sydänmäki – laulu, sanoitukset
* Samuli Laiho – kitara, sävellykset
* Sasu Moilanen – rummut (2003–2009)
* Jukka Kiviniemi – basso (2003–2008, 2018)
* Tero Siitonen – basso (2008–2009)
* Janne Haavisto – rummut (2018)

## Diskografia
### Albumit
**Soul Tattoo* (2004)
**Pile of Bones* (2006)
**Malaga* (2008)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Soul Tattoo Myspace. http://www.myspace.com/soultattoo
Fernioti

**Fornjotr** (Fornjot, Fernioti tai Fornioti), sananmukaisesti suomennettuna *Muinaisjätti*, on toinen Suomen kronikassa mainittu mytologinen Suomen kuningas. Fernioti oli myös Rostiofin tapaan kiinnostunut taikuudesta. Häntä arvostettiin suuresti ja hänen maineensa levisi myös ulkomaille, josta haluttiin päästä hänen oppilaakseen. Ferniotilla oli monta lasta, joiden nimistä ja vaiheista ei ole säilynyt tietoja. Ferniotin tyttärenpojasta, Gylfistä tuli Ruotsin kuningas.

Tiedot on peräisin Snorri Sturlusonin saagasta "Kuinka Norja asutettiin".

Christfrid Ganander kertoo Mythologia Fennicassa Forniotin nimen tulleen sanasta Jotun eli Joter (jootit) joka oli muinoin Suomen kansan nimi. Hän toteaa, että "*Fornioter* oli kuningas *Jättalandissa* (jättiläisten maassa), jota Suomeksi kutsuttiin, Qwenlandissa eli Terra Amazonumissa, joka sijaitsi merenpohjasta *itään*." Ganander arvelee Forniotin olleen jumalten sukua ja hänen asettuneen asumaan Jotnahemin osaan jota silloin kutsuttiin nimellä Kvenland, joka oli Pohjanmaalla.

## Lähteet
Rostiophus

**Rostiophus** (*Rostjof*, *Rostiofi*, *Hrossþjófr*) on kuvitteellinen tai mytologinen tietäjä-kuningas muinaisessa pohjolassa. 1100-luvulla elänyt Saxo Grammaticus mainitsee hänet laatimassaan Tanskan historiassa (Gesta Danorum). Saxon mukaan Rostiophus oli "finni" (*phinnicus*). Yleisimmin katsotaan, että 1100- ja 1200-lukujen skandinaavisessa kirjallisuudessa tämä nimitys viittasi Skandinavian niemimaan ja Lapin pyyntiväestöihin, jotka voi yhdistää lähinnä saamelaisiin. 

Gesta Danorumissa Rostiophus mainitaan Odinin pojan syntymän ennustaneena tietäjänä. Tuntemattoman tekijän Suomen kronikassa 1600-luvulta Rostiophus mainitaan nimellä Rostiofi ja hänet on ylennetty kuninkaaksi. Tässä kronikassa kansallisuusnimi *phinnicus* on nykyaikaiseen tapaan ymmärretty "suomalaista" tarkoittavaksi. 

Daniel Juslenius mainitsee vuonna 1700 julkaistussa väitöskirjassaan Rostiofin Suomen kuninkaana, joka hallitsi Turusta käsin. 

## Rostiofi Suomen kronikassa

Kronikan mukaan Rostiofin kohotti arvoasemaan viisaus ja mainekkaat teot, joissa hän oli ylivoimainen muihin verrattuna. Hän oli myös hyvin älykäs, eikä maailmassa arveltu olevan mitään arvoitusta, johon hän ei olisi keksinyt ratkaisua. Hänen erikoisalaansa oli ennustaminen ja jälkikäteen hänen ennustuksensa osoittautuivat oikeiksi. Hän oli hyvin ystävällinen ja osoitti lempeyttä ennustaessaan ihmisten kohtaloita. Hänelle myönnettiinkin ylin käskyvalta ja vieläpä hänen katsottiin ansaitsevan jumalallisia kunnianosoituksia. Kaikki noudattivat hänen määräyksiään kuuliaisesti ja hartaan kunnioittavasti.

Rostiofi hallitsi pitkään alamaisiaan ilman apulaisia. Kuninkaan toimeliaisuus riitti kaikkiin hallitustehtäviin, joten toisten apua ei tarvittu. Hänen nimensä maine kantautui naapurikansojenkin keskuuteen. Rostiofin kunniaksi tehtiin lauluja eli runoja sekä hänelle tuotiin lahjoja, jotka hän otti vastaan uhreina. Rostiof hallitsi pitkään ja hänen muistonsa säilyi useiden vuosisatojen ajan. Rostiofin haudan sanotaan olevan loistelias, paikalle kasattiin kiviä, joista rakennettiin suunnaton kumpu.

Rostiofia palvottiin Pohjolassa ennen Aasiasta tullutta Odinia, joka asetuttuaan Uppsalaan sai Rostiofille kuuluneet jumalalliset kunnianosoitukset.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Talkki

**Talkki** (Mg3Si4O10(OH)2) on kidejärjestelmältään monokliininen mineraali. Kiteet ovat suomuisia ja muistuttavat hyvinkin paljon kiilteitä. Mineraalia esiintyy tiiviinä tai suomuisina massoina.

Väriltään talkki on vaaleanvihreää, kellanvihreää tai valkoista. Viiru on valkoinen. Talkilla on rasvakiilto, mutta lohjenneilla pinnoilla helmiäiskiilto. Talkki on hydrofobinen ja oleofiilinen, eli se hylkii vettä ja absorboi öljyjä. 

Talkin kovuus on 1 Mohsin asteikolla. Talkki on yksi pehmeimpiä mineraaleja, joten kynsi voi naarmuttaa talkkia hyvin helposti. Ominaispaino on 2,6–2,8 g/cm³. 

Talkkia esiintyy vuolukiven toisena päämineraalina. Vuolukivessä voi olla jopa 35–50 % talkkia. Talkkia esiintyy myös yhdessä kloriitin, magnesiitin ja serpentiinin kanssa.
Suomessa talkkia louhitaan Sotkamossa ja Polvijärvellä.

Teollisuudessa talkkia käytetään muiden teollisuusmineraalien tavoin täyteaineena esimerkiksi maaleissa, muoveissa ja paperissa. Lisäksi paperiteollisuus käyttää talkkia paperin pinnoitteena ja pihkatalkkina, poistamaan prosessista epäpuhtauksia. Muita käyttötarkoituksia ovat keraamiset sovellukset, suodatinkäyttö sekä muun muassa lannoitteiden paakkuuntumisenestoaineet. Talkkia käytetään myös kosmetiikkateollisuudessa, sitä on esimerkiksi puutereissa. 

Talkkia voi käyttää farmaseuttisissa valmisteissa liuoksen kirkastamiseen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Värtsilä (Venäjä)

**Värtsilä** () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Karjalan tasavallan Sortavalan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Juuvanjoen varrella lähellä Suomen rajaa 55 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. Kunnassa oli 3&nbsp;100 asukasta vuonna 2011.

## Maantiede
Värtsilän kunnan pinta-ala on 93 neliökilometriä. Se rajoittuu Loimolan ja Kaalamon maalaiskuntiin sekä Suomeen. Pinta-alasta 92,7 % on metsää ja 6,1 % asuinaluetta. Kunnan alueella virtaavat Jänisjoki ja siihen laskeva Juuvanjoki.

## Historia

Taajama on saanut alkunsa talvi- ja jatkosodan jälkeen Neuvostoliitolle luovutetulle alueelle jääneestä Värtsilän kunnan kirkonkylästä. Siellä sijainnut Wärtsilän rautatehdas kunnostettiin vankityövoiman avulla. Terästä ja piikkilankaa valmistanut tehdas otettiin käyttöön vuonna 1947 ja Värtsilän vankileiri lakkautettiin vuonna 1953. Terässulaton toiminta lopetettiin myöhemmin kannattamattomana.

## Liikenne, talous ja palvelut
Värtsilän kautta kulkee  Norjan Nesnasta Atlantin rannikolta Petroskoihin johtava Sininen tie. Se on samalla myös Aunus–Värtsilä-tien (A130) läntinen päätepiste. Suojärven piiriin on maantieyhteys Korpiselän kautta.

Viiden kilometrin päässä taajamasta sijaitsee Niirala–Värtsilän kansainvälinen raja-asema. Värtsilässä on myös Matkaselästä Suomeen johtavan rautatien tavara-asema. Värtsilän kansainvälistä raja-asemaa käyttää keskimäärin yli puolitoista tuhatta ajoneuvoa vuorokaudessa. Vuodessa sen kautta viedään Suomeen noin kaksi miljoonaa tonnia puutavaraa, joista kaksi kolmasosaa kulkee rautateitse.

Taajamassa toimii kaksi teollisuuslaitosta. Metšel-yhtymään vuodesta 2002 kuuluva Värtsilän metallitehdas valmistaa teräslankaa, -verkkoa ja nauloja ja työllistää vajaat 400 henkeä. Noin 70 henkeä työllistävä Karlis-Prom tuottaa sahatavaraa, jota viedään etupäässä Suomeen.

Julkisiin palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, kirjasto ja paikallissairaala. Taajamasta on linja-autoyhteys Kaalamon kautta Sortavalaan.

## Kaupunkikuva, nähtävyydet ja matkailu
Värtsilän taajama koostuu etupäässä viisikerroksisista kerrostaloista sekä matalista usean perheen asuintaloista. Kulttuuriperintökohteisiin kuuluvat Värtsilän rautatieasema, Leninin ja Wärtsilän rautatehtaan perustajan Nils Arppen patsaat, vuonna 1992 paljastettu Värtsilän kirkon muistomerkki sekä neuvostoliittolaisten sotilaiden ja sotavankien haudat.

Majoituspalvelut käsittävät pienen hotellin ja taajaman eteläpuolella sijaitsevat neljä lomakylää. Värtsilän risteyksen lähellä toimii muun muassa kaksi huoltoasemaa ja ravintola.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Värtsilän kunta Sortavalan piirin sivustolla
Kalinovka

**Kalinovka** () on kylä Kurskin alueen Homutovskin piirissä Lounais-Venäjällä lähellä Ukrainan rajaa. Kalinovka on neuvostopoliitikko Nikita Hruštšovin syntymäpaikka.
Kylmä vyöhyke

**Kylmä vyöhyke** on maapallon lämpövyöhyke, jossa lämpimimmän kuukauden keskilämpötila on alle +10&nbsp;°C. Köppenin ilmastoluokituksessa kylmää vyöhykettä vastaa luokka E (jääilmasto, polaari-ilmasto, napailmasto). Luokka jaetaan lämpimämpään tundrailmastoon, jossa vähintään yksi, mutta enintään 3,5 kuukautta on keskilämpötilaltaan yli 0&nbsp;°C, ja kylmempään jäätikköilmastoon, jossa enintään yksi kuukausi on keskilämpötilaltaan yli 0&nbsp;°C.

Kylmään vyöhykkeeseen  kuuluu Etelämanner kokonaan sekä monet Etelämannerta ympäröivät saaret, Falklandinsaaret, Euraasian mantereen pohjoisosat Skandinavian pohjoiskärjestä Beringinsalmeen, Alaskan ja Kanadan pohjoisosat, Grönlanti lukuun ottamatta vähäisiä rannikkokaistaleita ja noin puolet Islannista. Kylmä vyöhyke vallitsee myös monilla
vuoristoalueilla puurajan yläpuolella, jossa sitä nimitetään alppi-ilmastoksi.

Kylmän vyöhykkeen kasvi- ja eläinlajien on sopeuduttava ankaran luonnon oloihin.
Kasvillisuus on matalaa tundrakasvillisuutta (jäkälä-, sammal-, heinä-, varpu- ja pensaskasvillisuutta). Suot ovat yleisiä.

## Katso myös
*Arktinen alue
*Tundra
*Jäätikkö
*Lauhkea vyöhyke
*Trooppinen vyöhyke
Chamonix

**Chamonix-Mont-Blanc** tai yleisemmin **Chamonix** on kylä ja kunta itäisessä Ranskassa, Haute-Savoien departementissa Mont Blancin juurella.

Chamonix on erittäin suosittu talviurheilukeskus. Vuoden 1924 talviolympialaiset pidettiin Chamonix’ssa. Paikallinen jääkiekkojoukkue, Chamois de Chamonix, on Ranskan kaikkien aikojen menestyksekkäin seura. Se on voittanut maansa mestaruuden 30 kertaa.

## Talviurheilukeskus
Chamonix’n talviurheilukeskuksessa on hoidettuja rinteitä 170 kilometriä, ja hissillä pääsee 3&nbsp;824 metrin korkeuteen. Aiguille du Midin asemalta alkaa yksi maailman kuuluisimmista off-piste-reiteistä, Vallée Blanche, joka on korkeuseroltaan 2&nbsp;800 metriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Chamonix’n rinteet, hissit ja muut yleistiedot Lumipallo.fissä 
* Chamonix’n viralliset kotisivut  
* Hyvät Chamonix’sta kertovat nettisivut  
** Web-kamera Sivustolla olevan nettikamera kuvaa Mont Blancia
* Olympialaisten talvikisojen kilpakenttäin varsilta. Kuvia Chamonix'sta, Suomen Kuvalehti, 02.02.1924, nro 5, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Friedrich Kiel

**Friedrich Kiel** (8. lokakuuta 1821 Bad Laasphe – 13. syyskuuta 1885 Berliini) oli saksalainen säveltäjä ja musiikinopettaja. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa säveltäjät Charles Villiers Stanford ja Frederic Hymen Cowen.

Kiel oli Siegfried Dehnin oppilas 1842–1844. Hän toimi Berliinissä piano- ja sävellysopettajana, ensin Sternin konservatoriossa 1866–1870, sen jälkeen Berliinissä musiikkikorkeakoulussa. Kielin pääteokset ovat hengellisiä kuorosävellyksiä: 2 requiemiä, Missa solemnis, oratoriot *Kristus* ja *Betlehemin tähti*, *Tedeum*. Hän sävelsi myös piano- ja kamarimusiikkiteoksia.

## Sävellyksiä
*Pianokonsertto
*Kaksi pianokvintettoa
*Kolme pianokvartettoa
*Kaksi jousikvartettoa
*Pianotrioja
*Sonaatteja viululle, alttoviululle ja sellolle
*Motetteja
*Oratorioita
**Missa Solemnis*
**[[Requiem]]*

## Aiheesta muualla

*
Raymond Kopa

**Raymond Kopa** (oik. **Raymond Kopaszewski**, 13. lokakuuta 1931 Nœux-les-Mines, Ranska – 3. maaliskuuta 2017) oli ranskalainen jalkapalloilija, joka kuului 1950-luvun Ranskan maajoukkueeseen ja  Real Madridin avainpelaajiin. Hän oli osa Real Madridin joukkuetta, joka voitti kolme peräkkäistä Euroopan cupia.

Kopa, jota pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista pelaajista, oli nopea ja ketterä hyökkääjä. Vuonna 1958 Kopa voitti Kultaisen pallon. Vuonna 1970 hänestä tuli ensimmäinen jalkapalloilija, jjolle myönnettiin Ranskan kunnialegioonan kunniamerkki.

## Varhainen elämä
Hänen vanhempansa olivat puolalaisia maahanmuuttajia.

14-vuotiaana hän seurasi isoisänsä, isänsä ja veljensä jalanjälkiä ja meni töihin Nœux-les-Minesin hiilikaivokseen, jossa hän menetti sormensa kaivosonnettomuudessa.

## Ura
Kopa aloitti ammattilaisuransa 17-vuotiaana Angersin riveissä, josta hän siirtyi kaksi vuotta myöhemmin Stade Reimsiin. Reimsissä hän voitti Ranskan mestaruudet vuosina 1953 ja 1955 sekä pelasi Euroopan Cupin loppuottelussa, jonka Real Madrid voitti lukemin 4–3. Seuraavalla kaudella Kopa siirtyi juuri tähän madridilaisseuraan.

Real Madridissa hän voitti kaksi Espanjan mestaruutta (1957 ja 1958) ja kolme Euroopan cupia (1957–1959). Viimeinen voitto tuli hänen entistä seuraansa Stade de Reimsiä vastaan. Kopa oli samalla ensimmäinen ranskalaispelaaja, joka voitti Euroopan cupin.

Kaudeksi 1959–1960 hän palasi Stade de Reimsiin, jossa voitti vielä kaksi Ranskan mestaruutta (1960 ja 1962). Yhteensä Kopa teki 75 maalia 346 Ligue 1 -ottelussa. Hänet palkittiin myös France Football -lehden Kultaisella pallolla vuonna 1958.

Ranskan maajoukkueessa Kopa pelasi vuosina 1952–1962 yhteensä 45 ottelua ja teki 18 maalia. Hän oli mukana vuoden 1958 MM-kisoissa, joissa Ranska saavutti pronssia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kanto (täsmennyssivu)

**Kanto** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* kanto, puun maahan jäävä osa, kun runko katkeaa tyvestä
* Kantō, alue Japanissa
* Kanto, yksi Pokémon-maailman alueista
* Kanto Ensemble, helsinkiläinen vanhaa musiikkia esittävä yhtye
* KANTO, Kansalliset toimijatiedot -tietokanta
* Kanto, *Iluthin*, superroisto DC Comicsin sarjakuvissa

## Sukunimi
* Anneli Kanto (s. 1950), kirjailija, näytelmäkirjailija, toimittaja ja käsikirjoittaja
* Antti Kanto (1953–2025), vakuutustieteen professori
* Bruno Kanto (vuoteen 1905 *Grönlund *, 1889–1943), yritysjohtaja, kauppaneuvos
* Eero Kanto (1928–2005), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos, Niilo Kannon poika
* Erkki Kanto (taiteilijanimi laulajana *Enrico Canto*, s. 1945), tenorilaulaja, toimittaja ja mediatuotantoyrittäjä
* Jussi Kanto (1944–1999), anestesiologian professori
* Kalevi Kanto (s. 1947), nyrkkeilijä
* Kalle Kanto (1890–1973), näyttelijä
* Kössi Kanto (1887–1917), näyttelijä, Kalle Kannon veli
* Kössi Jalmari Kanto (s. 1945), näyttelijä
* Lauri Kanto (1888–1966), Sunila Oy:n toimitusjohtaja
* Matti Kanto (1911–2003), laulaja
* Niilo Kanto (1897–1956), Kajaani Oy:n toimitusjohtaja, vuorineuvos, Lauri Kannon veli
* Tomi Kanto (s. 1973), kilpapyöräilijä
* Virpi Kanto (s. 1959), kuvanveistäjä
Luisa Miller

**Luisa Miller** on italialaisen Giuseppe Verdin ooppera, jonka kantaesitys oli  Napolissa 8. joulukuuta 1849.

Luisa Miller on vakava ooppera, kuten kaikki Verdin oopperat kahta lukuun ottamatta. Teos oli järjestyksessä Verdin viidestoista ooppera. Sitä edelsi *[[La battaglia di Legnano]]* (1849) ja seurasi *[[Stiffelio]]* (1850). 

Oopperan italiankielisen libreton kirjoitti Salvatore Cammarano. Juoni pohjautuu Friedrich Schillerin tragediaan *Kavaluus ja rakkaus*. Se on kolminäytöksinen *melodramma tragico*. Oopperan alkusoittoa on verrattu mm. Carl Maria von Weberin *[[Taika-ampuja]]n* alkusoittoon.

## Tapahtumat
Oopperan tapahtumat sijoittuvat Tiroliin 1700-luvun alkupuolella. 

Keskeisessä roolissa on maalaistyttö Luisa Miller, joka on rakastunut kreivi Walterin poika Rodolfoon. Luisan eläkkeellä oleva sotilasisä sekä kreivi Walter ja linnanvouti Wurm yrittävät erottaa rakastavaiset toisistaan.

Linnanvouti Wurm pakottaa Luisa Millerin kirjoittaman tämän rakastajalle Rodolfolle kirjeen, jossa väittää rakastavansa ainoastaan Wurmia. Saatuaan viestin Rodolfo haastaa kaksintaisteluun Wurmin, joka kuitenkin kieltäytyy. 

Epätoivoissaan Rodolfo myrkyttää sekä itsensä että Luisa Millerin. Kun molemmat ovat jo juoneet myrkyn, Luisa kertoo Rodolfolle Wurmin vehkeilyistä. Ennen kuolemaansa Rodolfo ehtii vielä ottaa linnanvoudin hengiltä. 

## Roolit
* Kreivi Walter - basso
* Rodolfo (Walterin poika, Luisan rakastaja) - tenori 
* Federica (herttuatar, Walterin veljentytär) - altto 
* Wurm (linnanvouti) - basso
* Miller (Luisan isä) - baritoni
* Luisa Miller - sopraano
* Laura (emäntä) - mezzosopraano
* talonpoika - tenori
* kuoro

## Lähteet
Elizabeth Arden

**Elizabeth Arden** (31. joulukuuta 1878 Woodbridge, Ontario, Kanada – 18. lokakuuta 1966 New York, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen liikenainen joka rakensi kosmetiikkaimperiumin Yhdysvalloissa. Hänen oikea nimensä oli **Florence Nightingale Graham**, mutta noin 1908–1909 hän otti ammattinimekseen Elizabeth Ardenin..

Alkuperäisen nimensä innoittamana hän opiskeli ensin sairaanhoitajaksi. Opiskeluaikana hän huomasi, että hieronnalla ja hyvällä fyysisellä kunnolla saattoi vaikuttaa ihon ulkonäköön. Vuonna 1908 hän muutti Torontosta  New Yorkiin, missä hän ryhtyi Fifth Avenuella sijainneen pienen kauneussalongin omistajan yhtiökumppaniksi. Hänellä sanottiin olevan erehtymätön maku ja häntä pidettiin muodin asiantuntijana. Vähitellen hän avasi punaovisia salonkeja eri puolille Yhdysvaltoja, Eurooppaa ja Kaukoitää. Hän toimi yhtiönsä johdossa kuolemaansa asti..  

Yhtiön mannekiinina on toiminut muun muassa näyttelijä Catherine Zeta-Jones.

Elizabeth Ardenin kosmetiikkatuotesarja sisältää ihonhoitotuotteita, meikkejä sekä tuoksuja. 

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* "Jokaisella naisella on oikeus olla kaunis", sanoo Elizabeth Arden, Seura, 01.03.1939, nro 9, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ojos de Brujo

**Ojos de Brujo** oli Barcelonasta kotoisin oleva musiikkiyhtye, joka kuvaa tyyliään "flamencovaikutteiseksi hip hopiksi". Yhtye voitti BBC Radio 3:n maailmanmusiikkipalkinnon vuonna 2004.

## Jäsenet
*Marina – laulu
*Ramón – kitara
*Paco – kitara
*Sergio – lyömäsoittimet
*Max – lyömäsoittimet
*Panko – levysoittimet ja koskettimet
*Xavi – lyömäsoittimet

## Diskografia
**[[Vengue]]* (1999)
**[[Barí]]* (2002)
**[[Techari]]* (2006)
**[[Aocaná]]* (2009)
**[[Corriente vital 10 años]]* (2010)

## Lähteet
Reijo Kupiainen

**Reijo Kupiainen** (s. 1964 Pori) on suomalainen filosofi ja kasvatustieteilijä. Kupiainen työskentelee Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa visuaalisen kulttuurin teorian professorina ja vierailevana mediakasvatuksen professorina Norjan teknis-luonnontieteellisen yliopiston kasvatustieteiden laitoksella. Aiemmin hän on toiminut mediakasvatuksen yliassistenttina Tampereen yliopistossa, lehtorina ja määräaikaisena professorina (Lapin yliopisto) ja visuaalisen kulttuurin lehtorina (Taideteollinen korkeakoulu, Porin yksikkö).

Kupiaisen kirjalliseen työhön kuuluu muun muassa Martin Heideggerin teoksen *[[Oleminen ja aika]]* suomentaminen. Kupiainen on väitellyt mediakasvatuksen alalta vuonna 2005 tutkimuksellaan *Mediakasvatuksen eetos*, joka palkittiin kasvatustieteen vuotuisella väitöskirjapalkinnolla. Hänen julkaisunsa *Media and Digital Literacies in Secondary School* (Peter Lang 2013) tarkastelee yläkoululaisten mediakäytäntöjä ja koulun mediakasvatusta suomalaisessa yläkoulussa.

Lisäksi hän on tehnyt uraauurtavaa työtä pienten lasten mediakulttuurin alalla kehittämällä muun muassa animaatiopajatoimintaa päiväkodeissa ja kouluissa sekä opettajien perus- ja täydennyskoulutuksessa.

Kupiainen on myös toiminut filosofisen aikakauslehden *[[Niin & näin]]* toimittaja vuosina 1994–2006. 

Kupiainen toimi Mediakasvatusseuran puheenjohtajana 2009–2010.
__NOTOC__
## Teoksia
**Media and Digital Literacies in Secondary School*. Peter Lang 2013. 
* *Medialukutaidot osallisuus mediakasvatus* (yhdessä Sara Sintosen kanssa). Gaudeamus 2009. 
**[http://www.doria.fi/handle/10024/66702 Mediakasvatuksen eetos: Fenomenologinen tutkimus mediakasvatuksen etiikasta]*. (*Ethos of Media Education: Phenomenonological Research of Media Education*.) Acta Universitatis Lapponiensis 64. University of Lapland 2005. .
* *Martin Heideggerin ja Friedrich Nietzschen taidekäsitysten jäljillä*. Gaudeamus, Helsinki 1997.
* *Ajattelemisen anarkia. Transmetafyysinen asenne Martin Heideggerilla*. Filosofisia tutkimuksia Tampereen yliopistosta vol. XVIII, 1991.

## Muita julkaisuja
;Rumpalina ja sovittajana
* Löysät Ritarit (Zerga 2003 CD ZR-10)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Reijo Kupiaisen kotisivut.
Eino Haikala

**Eino Haikala** (12. toukokuuta 1913 Lappee – 5. maaliskuuta 1993 Lempäälä) oli suomalainen poliitikko ja tilastotieteen professori Tampereen yliopistossa. Hän oli Suomen kansan yhtenäisyyden puolueen (SKYP) puheenjohtaja 1970- ja 1980-lukujen vaihteessa sekä puolueen presidenttiehdokas vuoden 1978 vaalissa. Haikala ei saanut yhtään valitsijamiestä. 1980-luvulla Haikala kuului Suomen kristilliseen liittoon.

Eino Haikalan vanhemmat olivat maanviljelijä Onni Christian Haikala ja Irene Wilhelmina Hellman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1943 ja valtiotieteen tohtoriksi 1956.

Haikala oli Pellervo-seuran markkinatutkimuslaitoksen johtajana 1952−1955 ja johtokunnan jäsenenä 1954−1969 sekä Kyösti Haatajan rahaston sihteerinä ja tutkimuslaitoksen johtajana 1955−1960. Haikala toimi Tampereen yliopistossa tilastotieteen vt. apulaisprofessorina 1960−1965, vt. professorina 1965−1970 ja professorina 1970−1976. Hän oli myös Tampereen kesäyliopiston rehtorina vuodesta 1970, Tampereen teknillisen korkeakoulun kansantaloustieteen opettajana 1965−1970, Helsingin yliopiston kansantaloustieteen ylimääräisenä opettajana 1953−1971 ja Oulun yliopiston kansantaloustieteen vt. professorina 1961−1962. 

Haikala osti vuonna 1968 Lempäälän Säijästä maatilan, jonne hän perusti sitten puutarhan, jossa kasvatettiin muun muassa jalopuiden taimia ja viljeltiin muovikasvihuoneissa mansikkaa, vadelmaa, kukkia ja vihanneksia. Tämä Haikalan puutarha oli pitkään toiminnassa ja sulkeutui vuonna 2023. 

Eino Haikala oli naimisissa vuodesta 1948 ylioppilasmerkonomi Marja Emilia Inkeri Hentun kanssa, jonka isä oli kauppaneuvos Ewald Henttu.

## Julkaisuja
* *Väkilannoitteet maataloutemme kohottajina* ; kirj. Eino Haikala ym. Pellervo-seura, Helsinki 1955
* *Maatalouden ominaissuhdanteet ja cobweb-teoria* ; Helsingin yliopiston väitöskirja. Pellervo-seura, Helsinki 1956
* *Yrittäjä ja yritys*. Pellervo-seura, Helsinki 1960
* *A sequence of orthogonal polynomials*. Acta Universitatis Tamperensis, Ser. A 14. Tampereen yliopisto, Tampere 1967
* *The distribution of consecutive successes : A study of the geometric distribution*.  	Preprint of the Department of applied mathematics, University of Helsinki, Finland, 6. . Helsinki 1969

## Lähteet
* Kristian Haikalan Eino Haikala -sivusto
* 

### Viitteet
Madredeus

**Madredeus** on portugalilainen yhtye, joka sekoittaa musiikissaan fadoa, kansanmusiikkia, klassista musiikkia ja nykyaikaisempaa populaarimusiikkia. Pedro Ayres Magalhães ja Rodrigo Leão perustivat yhtyeen vuonna 1985. Vuonna 1986 mukaan liittyivät sellisti Francisco Ribeiro ja laulaja Teresa Salgueiro. Vuonna 1987 yhtye julkaisi ensimmäisen albuminsa *Os dias da Madredeusin*.

Vuonna 1993 Magalhães lähti yhtyeestä väliaikaisesti. Hän palasi siihen uudelleen muutaman vuoden päästä. Vuonna 1994 Leão jätti yhtyeen aloittaakseen soolouran. 

Madredeus julkaisi useita levyjä ja sai runsaasti suosiota Portugalissa. Se pysyi kuitenkin muualla melko tuntemattomana. Tilanne muuttui vuonna 1994, kun Wim Wenders pyysi yhtyettä esiintymään elokuvassaan *[[Lisbon Story]]*. Yhtyeen soundtrack nousi menestykseksi myös kansainvälisesti. Madredeus on myynyt yhteensä yli kolme miljoonaa albumia.

Portugalilainen metalliyhtye Moonspell julkaisi vuonna 2001 levynsä *[[Darkness and Hope]]* bonuskappaleena cover-version Madredeusin kappaleesta ”Os senhores da guerra”.

## Kokoonpano
* Teresa Salgueiro
* Pedro Ayres Magalhães
* Fernando Júdice
* José Peixoto
* Carlos Maria Trindade

Entiset jäsenet:
* Rodrigo Leão 
* Francisco Ribeiro 
* Gabriel Gomes 

## Albumit
**Os dias da Madredeus* (1987)
**Existir* (1990)
**Lisboa* (live, 1992)
**O Espirito da Paz* (1994)
**Ainda* (1995)
**O Paraíso* (1997)
**O Porto* (live, 1998)
**Antologia* (kokoelma, 2000)
**Movimento* (2001)
**Euforia* (2002)
**Electronico* (2002)
**Um Amor Infinito* (2004)
**Faluas do Tejo* (2005)
Japanin prefektuurit

**Japanin prefektuurit** ovat Japanin 47 valtionalaista hallintoaluetta. Prefektuurit ovat yksi maan aluejaon yksiköistä, ja niitä on neljää eri tyyppiä: yksi ”metropoli” (都 *to*) eli Tokio, yksi ”tie” (道 *dō*) eli Hokkaidō, kaksi urbaania prefektuuria (府 *fu*) eli Osakan ja Kioton prefektuurit sekä 43 varsinaista prefektuuria (県 *ken*). Edellä mainittuun perustuen prefektuureja kutsutaankin usein yhteisnimellä *todōfuken* (都道府県). Jokaista prefektuuria johtaa vaaleilla valittu kuvernööri ja parlamentti. 

Prefektuurit jaetaan edelleen kaupunkeihin (市 *shi*) ja piirikuntiin (郡 *gun*) tai joissakin tapauksissa alaprefektuureihin (支庁 *shichō*). Jokainen piirikunta jaetaan kauppaloihin (町 *chō* tai *machi*) ja kyliin (村 *son* tai *mura*). Lisäksi maan suurimmat kaupungit, joissa on yli 500&nbsp;000 asukasta ja joille on myönnetty virallisen suurkaupungin (政令指定都市 *seirei shitei toshi*) asema, jaetaan suuralueisiin (区 *ku*). Kaikilla näillä paikallishallinnon yksiköillä on pormestari tai johtaja ja vaaleilla valittu valtuusto. Tokion metropoli on erikoistapaus, sillä se jakautuu 23 erillisalueeseen (特別区 *tokubetsu-ku*), joita hallitaan itsenäisten kaupunkien tavoin, eikä Tokiota kaupunkina olekaan ollut olemassa vuoden 1943 jälkeen.

Nykyisen järjestelmän perusti Meiji-hallinto heinäkuussa 1871. Aikaisemmin käytössä ollut han-järjestelmä lakkautettiin, ja sen tilalle luotiin prefektuurit (廃藩置県, *haihan-chiken*). Alun perin prefektuureja, joista monet olivat vanhoja han-alueita, oli yli 300. Vuoden 1871 loppuun mennessä luku oli kuitenkin vähentynyt 72:een ja 1888 saavutettiin nykyinen prefektuuriluku 47. Vuonna 1947 voimaan tullut paikallinen itsehallintolaki (地方自治法, *Chihō-jichi-hō*) asetti jokaiselle prefektuurille oman kuvernöörin ja parlamentin ja antoi niille enemmän valtaa päättää omista asioistaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
William Korwenkoski

**William AJR Korwenkoski**, oikealta nimeltään **William Arto Juhani Rinne** (s. 15. elokuuta 1962 Alahärmä), on lauluntekijä, artisti, runoilija ja sanoittaja. Hänestä tuli juomalaulun Suomen-mestari 1999. Korwenkoski on tehnyt useita levytyksiä. Musiikkituottajana William Rinteen merkittävin projekti on *[[Suomenhevonen – kunnon hevonen]]* -juhlalevy, joka julkaistiin 100-vuotiaan suomenhevosen kunniaksi. Rinne on sanoittanut ja säveltänyt kyseiselle levylle useita kappaleita ja esiintyy myös samalla levyllä taiteilijanimellään William Korwenkoski. Nyrkkeilijä Juho Haapojan virallinen kehäännousulaulu ”Haapoja Härmästä” on Korwenkosken sanoittama ja säveltämä. Tunnettuja Korwenkosken esittämiä kappaleita ovat myös ”Isontalon Antti ja Rannanjärvi”, ”Härmästä perkeles”, ”Rekkamiehen uni” ja ”Jätkän reissu”.

William Korwenkoski on tunnettu myös Etelä-Pohjanmaalla keskustelua herättäneen Pub Härmän Häjyn perustajana. Hän luopui ravintolatoiminnasta 2003. Taiteilijanimeen liitettiin heinäkuussa 2011 AJR, joka viittaa Korwenkosken oikeaan nimeen Arto Juhani Rinne. William-nimen hän lisäsi viralliseen nimeensä vuonna 2003. Hän oli vuonna 1993 uudelleen perustetun Isänmaallisen Kansanliikkeen ensimmäinen liittosihteeri. Myöhemmin Rinne osallistui politiikkaan muun muassa Perussuomalaisten kansanedustajaehdokkaana Vaasan vaalipiirissä 2003. Nyttemmin Rinne on jättäytynyt puoluepolitiikasta, mutta ottaa varsinkin musiikillaan sangen voimakkaastikin kriittistä kantaa valtamedian toimintaan sekä sisä- ja ulkopolitiikan vaikuttajien edesottamuksiin.

Korwenkoski esiintyi *[[Tallinna (televisio-ohjelma)|Tallinna]]* -televisio-ohjelmassa vuonna 2012. 

## Diskografia
### Albumit

* *Jätkän elämää* (1997)
* *Laulun vapaus?* (2001)
* *Takaa peililasien* (2013)

### Maxisinkut

* *Kulkija krouvien* (1996)
* *Reissumies* (1998)
* *Jätkän jäljet* (1999)
* *Ne naiset* (2002)

### Sinkut

* *Koivuniemen Paula* (2004)
* Mika Sundqvist & William Korwenkoski: *Uffe Sundqvist & Hyvä veli* (1997)
* Aukusti, Talvisodan sankari (2015)

### Tuottajana ja esiintyjänä
* *[[Suomenhevonen – kunnon hevonen]]* (Suomenhevonen 100 vuotta -juhlalevy, 2007)

### Esiintyjänä kokoelmilla

* *Juomalaulut Vol.1* (Poptori Oy, 2004)
* *Hittikatsomo* (Poptori Oy, 2006)
* *Kieltolaki* (Poptori Oy, 2007)
* *Isojen poikien ja tyttöjen päiväunet* (Poptori Oy, 2007)
* *Äijähuumoria* (Poptori, 2007)
* *7 x 7* (Poptori, 2007)
* Armotonta menoa (Poptori, 2013)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Kotisivut 
* Facebook-sivut
Subarktinen ilmasto

**Subarktinen ilmasto** on Köppenin luokituksessa ilmasto, jossa neljän lämpimimmän kuukauden keskilämpötilat ovat kaikki 10 °C tai alle ja kylmimmän kuukauden keskilämpötila alle 0 °C. Tällöin subarktisella alueella on metsää, viileät kesät ja kylmät talvet. 

Ilmastotyyppi vallitsee pohjoisen havumetsävyöhykkeen kylmimmillä alueilla ja sen pohjoispuolella koivuvyöhykkeellä. Subarktisia alueita on muun muassa Grönlannin eteläosassa, Siperiassa, Alaskassa ja Kanadassa sekä Pohjois-Suomessa. Subarktinen ilmasto on talvella kylmä tai hyvin kylmä, kuiva ja kesä on lyhyt ja viileä. Yleisemmin voimakkaiden lämpötilanvaihtelujen takia subarktinen ilmasto on mannerilmastojen alalaji. 

Subarktisella alueella on laajaa ikiroutaa. Tyypillinen subarktinen puulaji on esimerkiksi Siperiassa kasvava lehtikuusi. Ilmastonmuutoksen vuoksi monilla subarktisen ja arktisen alueen eläimillä elinalueet kaventuvat nyt ja tulevaisuudessa eteläisten kilpailijoiden syrjäyttäessä pohjoiset lajit. Tästä ketun syrjäyttämä naali on tyypillinen esimerkki. 

## Katso myös
*Metsätundra
*Tundra

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Climate change causes shrubs and trees to expand northward in the subarctic
Temistocle Solera

**Temistocle Solera** (25. joulukuuta 1815 – 21. huhtikuuta 1878) oli italialainen säveltäjä ja libretisti. Hän sävelsi omiin librettoihinsa neljä oopperaa, jotka eivät kuitenkaan menestyneet. Lisäksi hän kirjoitti libretot muun muassa moniin Giuseppe Verdin oopperoihin.

## Oopperat
**Ildegonda* (1840)
**Il contadino d'Agleiate* (1841)
**Genio e sventura* (1843)
**La hermana de palayo* (1845)

## Lähteet
Aleksamenos Teoslainen

**Aleksamenos Teoslainen** (400-luvun loppupuoli eaa.) oli antiikin kreikkalainen sokraattinen filosofi ja todennäköisesti Sokrateen oppilas. Diogenes Laertioksen mukaan hän oli kotoisin joko Styrasta tai Teoksesta. Diogenes kirjoitti myös, että Aristoteleen teoksen *Runoilijoista* mukaan Aleksamenos olisi ollut ensimmäinen, joka kirjoitti sokraattisia dialogeja jo ennen Platonia.

## Lähteet

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*, s. 118. Suomennos Marke Ahonen. Kustannusosakeyhtiö Summa, Helsinki 2003.

### Viitteet
Pälmä

**Pälmä** () on maalaiskunta, sen keskustaajama sekä erillinen kylä Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Äänisen koillisrannalla 100 kilometriä Puudožista maanteitse luoteeseen. Taajamassa on 1&nbsp;600, kylässä 5 ja kunnassa 2&nbsp;600 asukasta (vuonna 2011).

## Maantiede ja asutus
Pälmän kunnan pinta-ala on 3016,14 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Karhumäen piirin Tsolmuisen kuntaan, koillisessa Arkangelin alueeseen sekä idässä Puudožin piirin Kuganavolokin ja etelässä Avdejevon kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja vesistöjä.

Seudun järviä ovat muun muassa kunnan koillisosassa sijaitsevat Ikšozero, Jangozero ja Ukšozero. Jokia ovat Pälmä, Ylä-Uikujoki ja Žilaja Tambitsa. Hyötykaivannaisiin kuuluvat hiekka, sora ja turve. Suunnitteilla on Jangozeron rauhoitusalueen perustaminen.

Keskustaajaman ja samannimisen kylän lisäksi kuntaan kuuluvat Pudožgorskin, Tambitsan (ven. *Tambitsy*) ja Tambitšozeron taajamat sekä Rimoilan kylä. Toiseksi suurin asutuskeskus on yli 700 asukkaan Pudožgorski. Lakitekstin mukaan kuntaan kuuluvat myös Kodatšguban ja Ostritšin kylät.

## Historia
Pälmän taajama on perustettu vuonna 1939. Se on saanut nimensä Pälmän kylästä, joka sijaitsee taajaman eteläpuolella Pälmäjoen suussa. Vuodesta 1956 lähtien Pälmällä oli kaupunkimaisen taajaman status. 

## Liikenne, talous ja palvelut
Pälmän ohi kulkee Karhumäen ja Puudožin välinen maantie. Taajamassa toimii puunhankintayritys ja vuonna 2005 avattu saha. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja pieni poliklinikka.

## Nähtävyydet
Pälmän kylän läheltä on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja. Kylällä on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat 1700–1800-luvun vaihteessa rakennettu Pyhän Eliaan tsasouna sekä 1800–1900-luvun vaihteessa pystytetyt asuintalot. Rakennusmuistomerkkejä on myös Rimoilassa.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pälmän kunta Puudožin piirin sivustolla 
* Pälmän kylä Karjalan tasavallan matkailusivustolla
Cromwellin virta

**Cromwellin virta** () on Tyynellämerellä virtaava merenpinnan alainen merivirta. Virran löysi vuonna 1952 oseanografi Townsend Cromwell. Cromwellin virta on putkimainen, 100 metrin syvyydessä kulkeva virtaus, joka liikkuu Päiväntasaajan virtaa vastaan itää kohti. Se on 6&nbsp;000 km pitkä ja 400 km leveä. Cromwellin virta on kirjattu vuoden 1964 Guinnessin ennätysten kirjaan.

Merenpinnanalaiset virrat ovat vähän tutkittu oseanografian ala. Uudet tutkimusmenetelmät ovat antaneet mahdollisuuden näiden ilmiöiden tarkasteluun, jotka aiemmin ovat jääneet tutkijoilta huomaamatta.
Monster’s Ball

**Monster’s Ball** on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen Marc Forsterin ohjaama draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Billy Bob Thornton ja Halle Berry.

Berry voitti roolisuorituksestaan parhaan naispääosan Oscar-palkinnon ensimmäisenä afroamerikkalaisena.

## Juoni

Hank Grotowski (Billy Bob Thornton) on leski vanginvartija. Hän työskentelee yhdessä poikansa Sonnyn (Heath Ledger) kanssa. Hank asuu rasistisen isänsä Buckin (Peter Boyle) kanssa. Isä on eläkkeellä, sairas ja kykenemätön lähtemään kodistaan.

Yhdessä Hankin ja Sonnyn pitää avustaa tuomitun murhaajan Lawrence Musgroven (Sean Combs) teloitusta. Myöhemmin Hank tapaa Lawrencen lesken Leticia Musgrove (Halle Berry), joka on yrittää kasvattaa ylipainoista lastaa Tyrellia. Lopulta Hank ja Leticia tarttuvat toisiinsa, kun molempien lapset ovat kuolleet. Sonny on ampunut itsensä, koska hänen isänsä Hank vihaa häntä, mutta Sonny on aina rakastanut isäänsä, ja Tyrell on jäänyt auton alle. He kaipaavat surussaan läheisyyttä.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Don Airey

**Donald Smith "Don" Airey** (s. 21. kesäkuuta 1948 Sunderland) on englantilainen muusikko ja Deep Purplen nykyinen kosketinsoittaja. Hän liittyi yhtyeeseen alkuperäisen kosketinsoittajan Jon Lordin erottua siitä vuonna 2002. Airey on toiminut myös sessio- ja keikkamuusikkona. Yhtyeitä ja artisteja, joiden kanssa hän on ollut tekemisissä, ovat muiden muassa Colosseum II, Black Sabbath, Ozzy Osbourne, Jethro Tull, Judas Priest, Gary Moore, Whitesnake, Rainbow, Living Loud ja musikaalisäveltäjä Andrew Lloyd Webber.

Deep Purplen eräissä Suomen-konserteissa Airey on saanut yleisöltä raikuvat aplodit soitettuaan katkelman Jean Sibeliuksen Finlandiaa. Tuurin Miljoona Rockissa vuonna 2005 Airey soitti Finlandian hienon valoshow'n siivittämänä.

Vuoden 1997 euroviisuissa Airey toimi kilpailun voittaneen Ison-Britannian Love Shine a Lightin kapellimestarina.

Tammikuussa 2020 Airey toimi kahdella keikalla Uriah Heepin kosketinsoittajana Phil Lanzonin sijaisena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kyaniitti

**Kyaniitti** (Al2SiO5) eli **disteeni** kuuluu alumiinisilikaattien ryhmään. Kyaniitti on saanut nimensä sinisen värinsä perusteella (kreik. *kyanos* = sininen).

Kidejärjestelmältään kyaniitti on trikliininen. Kide on pitkähkö yhteen suuntaan ja asu sälöinen. Kyaniitti on väriltään sinisestä sinivalkoiseen, joskus harmaa tai valkoinen. Sälöjen keskusta on sinisempi kuin reunusta. Viiru on valkoinen ja kiilto on helmiäiskiilto tai lasikiilto. Kovuus vaihtelee 4,5–7 Mohsin asteen välillä. Sälöjen pituussuuntaan naarmuttaessa kovuus on vain noin 4,5, mutta kun naarmutetaan pituussuuntaa vastaan, kovuus on jo 6–7 välillä. Ominaispaino on 3,5–3,7 g/cm³.

Kyaniittia tavataan kiilleliuskessa, gneisseissä ja kvartsiiteissa. Sitä esiintyy myös pegmatiiteissä ja kvartsijuonissa. Kyaniittia esiintyy melko yleisesti Itä- ja Pohjois-Suomen kvartsiiteissa, muun muassa Kolilla. Kyaniittia tuotetaan Intiassa ja Yhdysvalloissa.

Kyaniitti on teollisuusmineraali, joka soveltuu muun muassa korkeita lämpötiloja kestävien posliinien, esimerkiksi sytytystulppien ja tiilien valmistukseen. Sitä käytetään keraamisiin ja kuumuutta kestäviin materiaaleihin. Kyaniittia voitaisiin myös hioa koruiksi, mutta vaihtuva kovuus tekee sen hyvin hankalaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Geologia: Kyaniitti
* Mindat: Kyanite 
* Webmineral: Kyanite Mineral Data 
* Handbook of Mineralogy: Kyanite (pdf)
Ushuaia

**Ushuaia** (”itään katsova”) on kaupunki Isla Grande de Tierra del Fuegon saarella Tulimaassa, Argentiinassa. Paikka on entinen rangaistussiirtola ja nykyisin Tulimaan, Etelämantereen ja Etelä-Atlantin saarten maakunnan pääkaupunki. Ushuaiaa pidetään maailman eteläisimpänä kaupunkina, vaikka sen eteläpuolellakin on pysyviä asutuskeskuksia.

Vuonna 2022 Ushuaiassa oli 82&nbsp;615 asukasta. Sen satama on tärkeä Kap Hornin kautta kulkeville tai Etelämantereelle pyrkiville aluksille. Ushuaiasta on lyhin matka Etelämantereelle. Ushuaiassa on vuonna 1995 avattu kansainvälinen lentokenttä (IATA:n lentokenttäkoodi: **USH**; ICAO:n lentokenttäkoodi: **SAWH**). Se sijaitsee viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta pienellä niemimaalla kaupungin eteläpuolella. Se on maailman eteläisin kansainvälinen lentoasema ja sinne mahtuu Boeing 747:n kokoisia lentokoneita.

Vuoden keskilämpötila on noin +5,95 &deg;C ja vuotuinen sademäärä noin 528 mm. Suomen ilmatieteen laitos suorittaa Ushuaiassa yläilmakehän otsoniluotauksia yhteistyössä Argentiinan sääpalvelun kanssa.

## Sijainti

Kaupunki sijaitsee noin 200 kilometriä Chilen Punta Arenasista etelään, mutta Ushuaiaa etelämpänäkin sijaitsee pysyvä asutuskeskus, Chilen puolella oleva Puerto Williams. 2&nbsp;000 asukkaan Puerto Williamsia ei Chilen viranomaisten mukaan tulisi kuitenkaan pitää kaupunkina, sillä sen asukasluku on paljon pienempi kuin maan kaupunkimääritelmän mukainen 5&nbsp;000 asukkaan alaraja. YK:n asutusluokittelukriteerien mukaan asutus katsotaan kaupungiksi, jos siellä on vähintään 50&nbsp;000 asukasta.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

* Kaupungin viralliset espanjankieliset sivut 
* Matkailuinfoa englanniksi
Silenoz

**Silenoz** (oik. **Sven Atle Kopperud**, s. 1977 Norja) on norjalainen kitaristi ja black metal -yhtye Dimmu Borgirin perustajajäsen.

Silenoz on Dimmu Borgirissa vastuussa kitaramelodioiden ja riffien säveltämisestä. Hän myös sanoittaa suuren osan yhtyeen kappaleista. Dimmu Borgirin alkuaikoina Silenozin koko taiteilijanimi oli Erkekjetter Silenoz, joka tarkoittaa suoraan käännettynä *arkkivääräoppista*. Sittemmin nimi on lyhentynyt muotoon Silenoz.

Ennen muusikon ammattia Silenoz työskenteli lastentarhassa. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli norjalainen thrash metal -yhtye Nocturnal Breed. Silenoz on myös esiintynyt ääninäyttelijänä animaatiosarjassa Metalocalypse.

## Soittimet ja välineet
*Jackson-kitarat
*ESP-kitarat
*Seymour Duncan -mikrofonit
*Marshall-vahvistimet
*Mesa Boogie -vahvistimet
*ENGL-vahvistimet
*Boss-kitaraefektit
*Dean Markley -kitarankielet
*Dunlop Tortex -plektrat
*Shure langattomat lähettimet ja vastaanottimet

## Lähteet
*Silenozin profiili Dimmu Borgirin virallisella kotisivulla
Šalla

**Šalla** eli **Salla** (; myös Шала, *Šala*) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Puudožin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ääniseen laskevan Vodlajoen suussa 32 kilometriä maanteitse Puudožista länteen. Taajamassa on 2&nbsp;400 ja kunnassa 3&nbsp;500 asukasta (vuonna 2011).

## Maantiede ja asutus
Šallan kunnan pinta-ala on 1&nbsp;006,52 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Puudožin piirin Avdejevon, idässä Puudožin ja etelässä Krasnoborskin kuntiin sekä lännessä Ääniseen.

Vodlajoen lisäksi kunnan alueella virtaavat Šalitsa, Jalganda, Suma-Šalskaja ja Šunduksa -joet. Järviä ovat Ižgora, Sarozero, Lembozero, Bolšoje ja Maloje Kindožskoje, Dolgoe, Krugloje ja Šalskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluvat graniitti, gabrodoleriitti, gabrodiabaasi, hiekka ja turve.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Botšilovon, Rogozinskajan, Šaluhan, Semjonovon ja Terebovskajan kylät sekä Botšilovon, Kašinon ja Neftebazan asutukset. Šallan laiturin (Šala Pristan) ja Novo-Stekljannoen asutukset kuuluvat virallisesti Šallan taajaman yhteyteen. Taajaman muita osia ovat Rabotši, Kontorski, Gromovka ja Pervomaiskaja.

## Historia
Šallan pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1391. 1400-luvulla siellä toimi ortodoksinen luostari. Pogosta hävitettiin sotatoimissa vuonna 1612. 1700-luvulla Vodlajoen suuhun rakennettiin lasitehtaita, joiden toiminta päättyi seuraavan vuosisadan alussa. Vuonna 1870 perustettiin ensimmäinen ja vuonna 1882 toinen sahalaitos, jonka toimintaa jatkaa Auerin ja Varlenin tehdas. Vuonna 1925 alettiin hyödyntää Äänisen Goltsy-saarilla olevia graniittiesiintymiä, ja myöhemmin kivenlouhinta laajeni myös mantereelle. Jatkosodan aikana Šallassa toimi partisaanien tukikohta.

## Liikenne, talous ja palvelut
Šallasta on maantieyhteys Puudožiin. Vodlajoen suussa on satama.

Taajamassa toimii graniittia louhiva yritys, kivimurskaamo, metsätyömaa ja metsänhoitoalueen konttori. Palveluihin kuuluvat ala- ja keskikoulut, kulttuuritalo ja sairaala.

## Nähtävyydet
Seudulta on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja. Nähtävyyksiin kuuluvat Äänisen rannoilla muun muassa Besov Nosissa sijaitsevat kalliopiirrokset sekä runonlaulaja Fjodor Konaškovin hauta ja 1800-luvun lopussa rakennettu Kornyševan talo Semjonovossa.

## Katso myös
* Šallan piiri

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Šallan kunta Puudožin piirin sivustolla 
* Šalla Karjalan tasavallan matkailusivustolla
Kirsikkatomaatti

**Kirsikkatomaatti** (*Solanum lycopersicum* var. *cerasiforme*) on tomaatin muunnos, jonka nimi johtuu sen pienestä koosta. Kirsikkatomaatista on jalostettu monia lajikkeita, joiden maut ja värit vaihtelevat. Lajikkeita ovat muun muassa 'Yellow Pearshaped', joka on keltainen ja päärynänmuotoinen, sekä 'Delicado', joka on punainen, makea ja muodoltaan pyöreä. 

## Lajikkeita
* 'Yellow Pearshaped'
* 'Delicado'
* 'Sungold'
* 'Chilega'
* 'Black Cherry'
* 'Gardeners delight'

## Lähteet
Galder

**Galder** (oik. **Thomas Rune Anderson**, s. 18. lokakuuta 1976 Jessheim, Norja) on norjalainen kitaristi ja laulaja. Hän toimii tällä hetkellä Old Man's Childin kitaristina. Hän soitti myös Dimmu Borgirissa vuodet 2001-2024. Galder käyttää ESP Custom Shopin F- ja V-mallisia kitaroita. Vuonna 1993 hänen taiteilijanimensä oli Grusom. Hän perusti Tjodalvin sekä Jardarin kanssa Old Man's Childin. Hän soitti bassoa ja koskettimet joillekin albumeille. Vuonna 2001 hän liittyi Dimmu Borgiriin, mutta piti Old Man's Childin elossa. Elokuussa vuonna 2024 hän ilmoitti jättäneensä Dimmu Borgirin keskittyäkseen paremmin Old Man's Childiin.

Galder on myös soittanut yhtyeissä kuten Dødheimsgard. Aldrahn kirjoitti muutaman kappaleen Old Man's Childin demolle Shades of Life.

## Diskografia
**Old Man's Child**
*
*
*
*
*
*
*

**Dimmu Borgir**
* 
* 
* 
* 
* 

**Dødheimsgard**
*
ICS Vortex

**ICS Vortex** (oik. **Simen Hestnæs**, s. 4. maaliskuuta 1974 Oslo, Norja), tunnettu myös taiteilijanimellä **ICS Vortex** (tai vain **Vortex**), oli Dimmu Borgirin basisti ja taustalaulaja vuosina 1999–2009. 

Simen Hestnæs tunnetaan paitsi puhtaasta ja korkeasta lauluäänestään, sekä siitä että hän on black metal -yhtye Borknagarin (1997–2000) ja avant garde metal -yhtyeen Arcturuksen solisti. Hän laulaa myös doom metal-yhtye Lamented Soulsissa. Syksyllä 2011 hän julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa Storm Seeker.
Puhtaan äänen käyttö varsinkin black metalissa perinteisessä mielessä on harvinaista, joten Hestnæs on tässä mielessä yksi harvoista puhdasta ääntä black metallissa käyttävistä muusikoista.

Hestnæs on naimisissa Nemi-sarjakuvan tekijän Lise Myhren kanssa, ja heillä on poika Storm, joka on syntynyt vuonna 2007.
Mustis

**Mustis** (oik. **Øyvind Johan Mustaparta**, s. 10. syyskuuta 1979) on norjalainen kosketinsoittaja. Mustis oli norjalaisen sinfonisen black metal -yhtyeen Dimmu Borgirin kosketinsoittajana vuosina 1998–2009.

## Dimmu Borgir
Mustis liittyi Dimmu Borgiriin vuonna 1998. Hän ja yhtyeen laulaja Shagrath olivat ystäviä jo ennen kuin Mustis liittyi yhtyeeseen. Mustis loi tunnelmaa yhtyeen musiikkiin melodisilla kosketinosuuksilla. Tämän voi havaita esimerkiksi "Progenies of the Great Apocalypse" -kappaleesta albumilta *[[Death Cult Armageddon]]*. Hänen ensimmäinen live-esiintymisensä oli Dynamo Open Air -festivaalilla kesällä 1998. Hänet erotettiin yhtyeestä syksyllä 2009 samaan aikaan kuin basisti ICS Vortex.

Mustiksen sukunimi Mustaparta on suomea. Hänen siskonsa on muotibloggaaja Hanneli Mustaparta.
Magneettikiisu

**Magneettikiisu** (Fe0,83–1S) eli **pyrrotiitti** on yleinen mineraalina esiintyvä rautasulfidi, joka sisältää usein jonkin verran nikkeliä. Magneettikiisussa raudan ja rikin suhde voi vaihdella Fe0,83-1S. Magneettikiisun muotoa FeS on löydetty meteoriiteista ja sitä kutsutaan troiliitiksi.

Magneettikiisu voi olla kidejärjestelmältään heksagonaalinen tai monokliininen. Heksagoninen on korkeamman lämpötilan muoto ja monokliininen alemman lämpötilan muoto. Alhaisen lämpötilan mineraalina magneettikiisu on *mackinawiitti*. Omamuotoiset kiteet ovat harvinaisia. Useimmiten magneettikiisu on rakeinen.

Puhtaana magneettikiisu on väriltään harmaata, mutta ilman vaikutuksesta se hapettuu vähitellen pronssinruskeaksi. Sen ei-magneettiset muodot ovat ruskeita. Viirun väri on musta tai harmaanmusta. Kiilto on metallinkiilto, mutta sekin voi kuitenkin muuttua ilman vaikutuksesta mattamaiseksi. Kovuus on 4 Mohsin asteikolla ja tiheys on 4,5&nbsp;g/cm³. 

Magneettikiisulla voi olla monokliininen tai heksagonaalinen kiderakenne riippuen siitä, missä suhteessa se sisältää rautaa ja rikkiä. Yleensä siinä on rauta-atomeja hieman vähemmän kuin rikki­atomeja, joten puuttuvien rauta-atomien kohdalla kidehilassa on aukkoja. Nimensä mukaisesti magneetti­kiisu on usein magneettista, mutta sen magneetti­suus riippuu suuresti kide­hilassa olevien aukkojen määrästä. Troiliitti, jossa aukkoja ei ole vaan molempia atomeja on yhtä paljon, ei ole magneettista.

Magneettikiisua esiintyy lisäaineena emäksisissä kivilajeissa ja kiilleliuskeessa, yleensä kuparikiisun, lyijyhohteen ja sinkkivälkkeen kanssa, joskus mukana on myös pentlandiittia. 
Joskus siihen on myös sekoittuneena jopa 8&nbsp;% nikkeliä, ja tällöin se on arvokas malmi. Magneetti­kiisua on louhittu nikkeli­malmina muun muassa Sudburyssä Kanadassa, Bushwaldissa Etelä-Afrikassa, Flandissa Norjassa ja Nikelissä Venäjällä sekä Suomessakin Vuonoksen, Kota­lahden, Enon­kosken ja Hituran kaivoksissa.

## Lähteet