open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ida Ingemarsdotter

**Ida Maria Erika Ingemarsdotter** (s. 26. huhtikuuta 1985 Sveg) on ruotsalainen uransa lopettanut hiihtäjä. Hän edusti seuratasolla Åsarna IK:ta.

Ingemarsdotter lopetti uransa maastohiihtäjänä keväällä 2019.

## Arvokilpailut
Ingemarsdotter osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 2010. Tuolloin hän kilpaili neljässä lajissa ja sai parhaan sijoituksensa viestistä, jossa Ruotsi oli viides. Ingemarsdotter voitti yhdessä Charlotte Kallan kanssa kultaa parisprintistä Oslon MM-kisoissa 2011. Samojen kisojen 4&nbsp;×&nbsp;5&nbsp;kilometrin viestissä hän hiihti avausosuuden Ruotsin hopeajoukkueessa.

Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Ingemarsdotter saavutti hopeaa perinteisen hiihtotavan sprintissä. Myös parisprintistä Ingemarsdotter voitti hopeaa. Hänen parinaan hiihti Oslon tapaan Charlotte Kalla. Hän voitti hopeaa myös viestistä Ruotsin joukkueen kanssa. Sotšin olympialaisissa 2014 Ingemarsdotter hiihti avausosuuden Ruotsin olympiakultaa saavuttaneessa joukkueessa. Hän voitti samoissa kisoissa myös pronssia perinteisen parisprintissä. Vapaan hiihtotavan sprintissä hän oli viides. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän sai Stina Nilssonin kanssa hopeaa vapaan hiihtotavan parisprintissä ja oli perinteisen hiihtotavan sprintissä kahdestoista. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä viidenneksi ja perinteisen parisprintissä neljänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli perinteisen sprintissä kolmastoista. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 13:nneksi.

## Maailmancup
Ingemarsdotter on kilpaillut maailmancupissa vuodesta 2004 lähtien. Hän sijoittui toiseksi Düsseldorfin parisprintissä 2009 ja Canmoren sprintissä 2010 sekä kolmanneksi Roglan sprintissä 2011. Hän voitti sekä henkilökohtaisen että parisprintin Milanossa 2012. Samalla kaudella hän voitti Szklarska Poręban sprinttikilpailun. Kaudella 2012–2013 hän oli kolmas Quebecin sprintissä ja toinen Liberecin parisprintissä. Kaudella 2014–2015 hän voitti Otepään ja kaudella 2015–2016 Planican parisprintin. Kaudella 2016–2017 hän sijoittui toiseksi Toblachin parisprintissä. Kaudella 2017–2018 hän voitti Dresdenin parisprintin. Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä, toinen Dresdenin parisprintissä ja voittaja Lahden parisprintissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Epsilon (albumi)

__NOTOC__
**Epsilon** on Dreamtalen viides studioalbumi, joka julkaistiin Suomessa 11. toukokuuta 2011 ja Japanissa 20. huhtikuuta 2011. Bändi järjesti kilpailun, jonka voittaja saisi oman suunnittelemansa kansitaiteen albumin kanteen. Yhtyeen kotisivuille pantiin pieniä pätkiä jokaisesta kappaleesta ennen julkaisua.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Rami Keränen sekä sanoittanut Erkki Seppänen, ellei toisin mainittu.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
### Yhtye
* Erkki Seppänen – laulu
* Rami Keränen – kitara
* Akseli Kaasalainen – kosketinsoitin
* Seppo Kolehmainen – kitara
* Petteri Rosenbom – rummut
* Heikki Ahonen – basso

### Vierailevat muusikot
* Leena Ristolainen – taustalaulu
* Sanna Natunen – taustalaulu

### Tuotanto
* Samu Oittinen – äänittäjä, miksaaja
* Dilyana Delcheva – kansikuva
* Mika Jussila – masteroija

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 9–
* Kaaoszine: 7/10
* Miasma: 8/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Epsilon discogs.com -sivustolla
Idänhopeapensas

**Idänhopeapensas** (*Elaeagnus angustifolia*) on Euraasiasta kotoisin oleva monivuotinen, kesävihanta, piikikäs pensas, joka kuuluu hopeapensaiden sukuun ja hopeapensaskasvien heimoon.

## Ulkonäkö ja koko

Idänhopeapensas on epäsäännöllisen pallon muotoinen iso pensas tai pieni puu, jolla on monihaarainen runko, riippuvat oksat sekä pyöreä ja avoin latvus. Se on nuorena nopeakasvuinen ja kasvaa enintään 12 metriä korkeaksi. Nuorilla yksilöillä on harmaa, sileä kaarna ja hopeanhohtoiset, hilseilevät, piikikkäät oksat. Kasvin ikääntyessä kasvu hidastuu ja kaarna muuttuu epätasaiseksi ja ryppyiseksi ja oksat kiiltäviksi ja vaaleanruskeiksi.

Idänhopeapensaan silmut ovat melko pienet, pyöreät, hopeisenruskeat ja suomujen peittämät. Lehdet ovat varrella kierteisesti, ja niissä on ehyt lehtilapa, joka on 2–8 senttimetriä pitkä, sentin leveä ja soikean tai suikean muotoinen. Lehden pinta on hilseilevät ja väriltään sameanvihreä tai harmaa ja alapuolelta hopeanhohtoinen.

Idänhopeapensas kukkii tuoksuvin, keltaisin kukin touko–kesäkuussa ja kantaa hedelmää elo–lokakuussa. Sen hedelmät ovat reilun sentin mittaisia marjoja, jotka ovat raakana keltaisia ja kypsänä punaisia ja pysyvät pensaassa pitkälle talveen. Ne kelpaavat myös ihmisravinnoksi ja ovat maultaan makeita ja koostumukseltaan kuivia ja jauhoisia. Kukkiensa ja hopeanharmaiden, pajumaisten lehtiensä vuoksi idänhopeapensas sekoitetaan herkästi hopeapäärynään.

## Levinneisyys
Idänhopeapensaan luontaiseen levinneisyysalueeseen kuuluvat Aasian lauhkeat länsiosat (Afganistan, Armenia, Azerbaidžan, Kiina, Georgia, Iran, Kazakstan, Mongolia, Venäjä, Tadžikistan, Turkmenistan ja Uzbekistan), Aasian tietyt trooppiset alueet (Luoteis-Intia ja Koillis-Pakistan) sekä Kaakkois-Eurooppa (Valko-Venäjä ja Moldova). Se vietiin koristekasviksi 1800-luvun lopussa myös Yhdysvaltoihin, missä se on karannut luontoon ja yleistynyt haitalliseksi asti.

## Elinympäristö
Idänhopeapensas viihtyy etenkin jokien ja purojen rannoilla mutta kasvaa myös tulvatasangoilla, soilla sekä pelloilla ja muilla aukeilla alueilla. Se on vaatimaton lämpötilan, valon määrän ja maaperän suhteen ja sietää hyvin suolaa ja kuivuutta. Se pystyy sitomaan typpeä juuriinsa, minkä ansiosta se selviää hyvin karussa ympäristössä ja syrjäyttää usein muuta rantakasvillisuutta. Idänhopeapensaan marjoja syövät linnut ja muut pieneliöt levittävät sen siemeniä tehokkaasti. Siemenet kestävät hyvin eläinten ruoansulatusnesteitä ja säilyvät itämiskykyisinä jopa kolme vuotta.

## Käyttö
Idänhopeapensasta on viljelty jo pitkään koriste- ja aitakasvina, sillä sen tiheä lehvästö on kauniin hopeanhohtoinen ja antaa hyvän näkösuojan. Sitä on käytetty myös hunajakasvina ja mehujen valmistuksessa sekä eroosion estämisessä ja ympäristörakentamisessa. Monet linnut ja nisäkkäät syövät sen marjoja ja pesivät sen oksilla.

## Lähteet
Vuoden 1909 Atlantin hurrikaanikausi

**Vuoden 1909 Atlantin hurrikaanikauden** aikana Atlantilla muodostui 11 trooppista myrskyä, joista kuusi kehittyi hurrikaaneiksi. Kausi alkoi varsin aikaisin; kesäkuussa oli kaksi trooppista myrskyä ja yksi hurrikaani.

## Myrskyt

### Trooppinen myrsky 1
Kauden ensimmäinen trooppinen sykloni havaittiin matalapaineena Nicaraguan rannikolla 15. kesäkuuta ja se kehittyi myrskyksi 12 tunnin sisällä.

### Hurrikaani 2

Kauden toinen sykloni muodostui kesäkuun lopulla lähellä Florida Keysiä. Suunnattuaan ensin luoteeseen kohti Louisianaa päivän ajan se kääntyi jyrkästi kohti Texasin rannikkoa. Hieman ennen rantautumistaan Brownsvilleen se saavutti tuulen nopeuden 155 km/h, mikä tarkoittaa sen olleen luokan 2 hurrikaani. 30. kesäkuuta se oli heikentynyt myrskyksi ja mennyt pohjoiseen Meksikoon, minkä jälkeen se haihtui muutaman tunnin sisään. Vaikka yhtään ihmishenkeä ei menetetty, aineelliset vahingot, enimmäkseen tuhoutuneita rautateitä Meksikossa, kohosivat 1,3 miljoonaan dollariin.

### Trooppinen myrsky 3
Kauden kolmas myrsky muodostui 26. kesäkuuta Haitin pohjoispuolella, rantautui Miamin lähellä 1. heinäkuuta ja haihtui Atlantilla 4. heinäkuuta.

### Hurrikaani 4

Pienten Antillien eteläpuolella havaittiin 13. heinäkuuta trooppinen matalapaine, joka vahvistui hurrikaaniksi lähellä Kuuban länsikärkeä. 21. heinäkuuta se oli noin 30 mailia Galvestonista kaakkoon ja rantautui seuraavana päivänä Rio Granden lähellä. 41 ihmistä kuoli ja aineellisten vahinkojen määräksi arvioitiin kaksi miljoonaa dollaria.

### Trooppinen myrsky 5

### Hurrikaani 6

### Trooppinen myrsky 7

### Hurrikaani 8

### Trooppinen myrsky 9

### Hurrikaani 10

Kauden kymmenes myrsky muodostui eteläisellä Karibianmerellä 6. lokakuuta ja rantautui Kuubaan 11. lokakuuta. Havannassa viisi ihmistä kuoli ja omaisuudelle aiheutui noin miljoonan dollarin vahingot. Key Westissä ja Miamissa tuhoutui lisäksi joitakin taloja.

### Hurrikaani 11

## Lähteet
IPad 2

**iPad 2** on Applen taulutietokone, joka julkaistiin 2. maaliskuuta 2011. Laite sisältää kamerat etu- ja takapuolella sekä Apple A5 -tuplaydinsuorittimen. iPad 2 on saatavilla mustana tai valkoisena. iPadiin saa *Smart cover* -nimisen suojakannen, joka toimii näytön suojana, ja kun sen taittaa kolmion muotoiseksi, se pitää iPadia pystysuunnassa. *Smart cover* tarrautuu iPadiin magneeteilla, ja kun sillä peittää näytön, niin iPad menee automaattisesti lepotilaan ja päinvastoin.

## Laitteisto

## Myyntiintulopäivät

## Lähteet
* Applen kotisivu

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Apple: iPad 2
Matti Tolvanen

**Matti Juhani Tolvanen** (s. 7. tammikuuta 1956 Tuupovaara) on rikos- ja prosessioikeuden professori emeritus Itä-Suomen yliopistosta. Hän on toiminut professorina vuodesta 2003. Tolvanen toimi ennen johtavana kihlakunnansyyttäjänä Joensuun kihlakunnan syyttäjänvirastossa vuosina 1996–2003. Kaijus Ervastin toteuttamassa tutkimuksessa Tolvanen todettiin vuonna 2011 toiseksi viitatuimmaksi suomalaiseksi oikeustieteilijäksi suomalaisen oikeustieteen piirissä.

Tolvanen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1978 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1981. Hän toimi Tuupovaaran vt. nimismiehenä vuosina 1978–1979 ja ylimääräisenä esittelijänä Pohjois-Karjalan lääninhallituksessa vuosina 1980–1983.

Tolvanen on toiminut Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön (ETYJ) vaalitarkkailijana vuodesta 1997. Vuosina 1986–1996 hän toimi Joensuun kaupunginviskaalina.

Vuonna 2023 Oikeustoimittajat ry myönsi Tolvaselle Valokeila-palkinnon tämän pitkäjänteisestä ja poikkeuksellisen ansiokkaasta yhteistyöstä median kanssa.

## Lähteet
MacDonald, Dettwiler and Associates

**MacDonald, Dettwiler and Associates Ltd.** on Richmondissa, Brittiläisessä Kolumbiassa toimiva kanadalainen avaruusteknologiayritys, jonka perustivat vuonna 1969 John S. MacDonald ja Werner Dettwiler. Sen liikevaihto on noin 1&nbsp;052 miljoonaa Kanadan dollaria, ja sillä on yli 3&nbsp;000 työntekijää. 

Vuonna 1995 MDA joutui yhdysvaltalaisen Orbital Sciences Corporation -yhtiön omistukseen vain 67 miljoonalla dollarilla. Yhtiö teki lukuisia yritysostoja ja sen omistus muuttui. Rahoitusyhtiömistajat olivat myymässä yhtiötä vuonna 2008 ATK-yritykselle, mutta Kanadan hallitus kielsi myynnin.  

Yrityksen toimintaan kuuluvat
* avaruusrobotiikka kuten avaruussukkulan Canadarm-nosturi ja ISS-avaruusaseman Canadarm2-robottikäsivarsi
* kaukohavainnointi 
* tutkatekniikka

Vuoden 2011 alussa yhtiön Kanadan hallituksen tilaukset ovat vähenemässä - satelliittitilauksia ei ole tullut Kanadan avaruusjärjestöltä yhtiön toivomaan tahtiin ja Kanada vetäytyy Afganistanin sodasta kesällä 2011 (MDAlle UAV-alusten operointi siellä toi 50 miljoonaa dollaria vuodessa) jne. Yhtiö on alkanut myydä tietoliikenne-elektroniikkaa venäläisiin satelliitteihin. Yhtiöllä on kuitenkin varakas kassa, koska se myi kiinteistöihin liittyvän tietopalveluosastonsa. 

Vuoden 2011 toukokuussa yhtiö ilmaisi aikeensa tehdä satojen miljoonien dollarien arvosta yritysoston tai -ostoja Yhdysvalloista.  Kesäkuussa 2012 yhtiö osti yhdysvaltalaisen SS/Loral-yhtiön 875 miljoonan dollarin hintaan.  Space Systems/Loral on vuonna 2012 maailman suurin tietoliikennesatelliittien valmistaja. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtiön verkkosivut
* Robotic Surgery project neuroArm at University of Calgary 
*
Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys

**Jaan Tõnisson ja Viron itsenäisyys** on Erkki Tuomiojan kirjoittama virolaisen toimittajan ja valtiomiehen Jaan Tõnissonin elämäkerta. Teoksen on julkaissut Tammi vuonna 2010. Tuomioja limittää teoksessa Tõnissonin vaiheisiin ja Viron poliittisen historiaan samalta ajalta Suomen tapahtumia ja poliittisia ratkaisuja.

Tõnisson ja Konstantin Päts olivat maailmansotien välisen ajan Viron itsenäisyyden suuria hahmoja. Vasemmistoradikaalista Pätsistä tuli diktaattori, oikeistolaisesta Tõnissonista liberaalin opposition johtaja. Kirjassa kuvataan näiden voimahahmojen välistä jännitettä.

Tuomiojan teos on ensimmäinen Tõnissonista kirjoitettu elämäkerta. Tuomioja oli Tieto-Finlandialla palkitussa teoksessaan *[[Häivähdys punaista]]* kertonut Tõnissonin olleen Hella Wuolijoen elämässä hyvin tärkeä ihminen, jonka kanssa Wuolijoella syntyi elinikäinen ystävyys. Viron historiasta myös kirjoittaneen Martti Turtolan mukaan hänet ja Tuomioja on kirjoittelunsa vuoksi Virossa leimattu KGB:n agenteiksi, samaan tapaan kuin aikoinaan torjuttiin Suomen historian vaikeista vaiheista ensimmäisinä kirjoittaneet ulkomaiset historioitsijat, kuten Anthony F. Upton.

Teos on käännetty myös viroksi ja ilmestynyt Virossa helmikuussa 2011 nimellä *Jaan Tõnisson ja Eesti iseseisvus*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Teos Tammen sivustolla 
*Tuomiojan haastattelu Tõnissonista Viron televisiossa
Gabriel Tarde

**Jean-Gabriel De Tarde** tai **Gabriel Tarde** (12. maaliskuuta 1843 Sarlat – 13. toukokuuta 1904 Pariisi) oli ranskalainen sosiologi, kriminologi ja sosiaalipsykologi.

Tarde toimi 1869–1894 tuomarina kotiseuduillaan Dordognessa. Hän oli vuodesta 1894 Pariisissa oikeusministeriön tilastollisen osaston päällikkönä, vuodesta 1895 sen ohessa nykyaikaisen filosofian professorina Collège de Francessa. Tarde on julkaissut aikanaan arvostettuja tutkimuksia rikollisuuden sosiologisista edellytyksistä ja muista sosiologian kysymyksistä, muun muassa *La criminalité comparée* (1886), *Les lois de l’imitation* (1890), *Études de psychologie sociale* (1898). Hänen kuolemansa jälkeen ilmestyi utopinen tulevaisuudenkuvaus *Fragments d’histoire future*.

## Lähteet
Että

**Että** on suomen kielen konjunktio. Sitä käytetään pää- ja sivulauseiden yhdistämiseen.

## Sanan alkuperästä
Lauri Hakulisen mukaan konjunktiot ovat suhteellisen nuorta alkuperää. On oletettu, että kantasuomeen saakka ulottuvia konjunktioita on vain kolme: *ku(i)n*, *että* ja *jos*. *Että* on muodostunut pronominivartalosta *e–*, jonka merkitys on luultavasti ollut 'tämä'. Johtimena on ollut sama kuin sanassa *jotta*, joka on muodostunut demonstratiivisesta *jo*-vartalosta. Ilmaus *Hän sanoi että* on alkujaan tarkoittanut *Hän sanoi näin*.

## Sanan käyttö
*Että* on konjunktiona monikäyttöinen. Sitä voidaan käyttää muun muassa seuraavasti:
# aloittamassa eksplikatiivsta sivulausetta
## sivulauseen subjektina
##: *On hauskaa, että tulit.*
## sivulauseen objektina
##: *Isä sanoi, että kello on kuusi.*
## sivulauseen attribuuttina
##: *On jo aika, että lähdemme kotiin.*
# aloittamassa konsekutiivista sivulausetta
## yleisesti
##: *Juoksi, ettei jalkoja näkynyt.*
## elliptisesti
##: *Jäi luokalleen että jymähti.*
# aloittamassa finaalista sivulausetta
## yleisesti
##: *Vahdi lapsia, etteivät ne putoa.*
## elliptisesti
##: *Isä katsoi ikkunasta, että lapset olivat kunnolla.*
# (vanhemmassa kielessä) aloittamassa kausaalista sivulausetta
## yleisesti
##: *Miksi olette mun vanginnut? – Että olet varas.* (Kivi)
# pleonastisesti aloittamassa alisteista kysymyslausetta
## puhekielessä ja myös yleiskielessä erityisissä tyylilajeissa
##: *Tulinhan minä kysymään, että saisiko sitä rahaa.* (Kauppis-Heikki)
## kielteisessä virkkeessä *etteikö*
##: *Ei ole syytä epäillä, etteikö artikkeli sanasta *että* olisi merkittävä.*
# aloittamassa aiempaan esitykseen läheisesti liittyvää itsenäistä lausetta
## kysyvästi yhdyttäessä toisen puheeseen
##: *Jaa että mitä?*
## tehtäessä johtopäätöstä
##: *Vai että sitä ollaan oltu taas juhlimassa.*
# kopulatiivisesti rinnastamassa kahta samanarvoista sanaa tai ilmausta
## harvemmin
##: *kotona on kiireitä ruuan laitossa että muissa puuhissa*
## *sekä* — *että* = *niin* — *kuin*
##: *Sekä kesällä että talvella.*
## *jopa että* = *saati sitten*
##: *menetät kerrassaan talon emännänkin suosion, jopa että minun*
# käytökseltään adverbiä läheten
## huudahduksissa, toivomuksissa
##: * Että kehtaatkin!*
## ruotsalaisittain virheellisesti aiemmin
##: *On hauskaa että myydä kaloja.* (vrt. Det är roligt att sälja fisk.)
##: *Että näin ihmisiä tappaa kuin rottia, se ei sovistu luonnolleni.* (Kivi)

## Muuta

Puhekielessä *että* lyhennetään usein muotoon *et*. Samoin yleiskielessä *että*-sanaa voidaan käyttää *jotta*-sanan asemesta, kuten lauseessa *Delfiinit syövät, että ne pysyisivät hengissä*.

Savolaismurteissa ja eteläpohjalaisessa murteessa sanaa *että* korvataan – perinteisesti yksinomaan – muodolla *[[jotta (konjunktio)|jotta]]*. Kaakkoismurteissa sen vastine on – ohessa käytetyn nykyisen puhekielenkin lyhentymän *et* lisäksi – muoto *jot*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Iso suomen kielioppi § 819. *Että*-sanan piirteitä.
* Iso suomen kielioppi § 1160. *Että*-konstruktion rakenteesta.
* Iso suomen kielioppi – määritelmät: Finaalinen suhde
Määränpäänä tähdet

**Määränpäänä tähdet** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

*Määränpäänä tähdet, Lea Lavenin albumi
*Määränpäänä tähdet, Alfred Besterin romaani.
Ekberg

**Ekberg** on sukunimi ja viittaa muun muassa seuraaviin:

*Ekbergin kahvila, Helsingissä Bulevardilla sijaitseva kahvila

## Henkilöitä
*Anita Ekberg (1931–2015), ruotsalainen näyttelijä ja malli
*Einar Ekberg (1905–1961), ruotsalainen helluntaiherätyksen kirkkolaulaja
*Fredrik Ekberg (1825–1891), suomalainen kondiittori, Ekbergin kahvilan perustaja
*Henrik Ekberg (s. 1944), suomenruotsalainen valtiotieteen tohtori, kustannustoimittaja ja historioitsija
*John Ekberg (1889–1973), suomalainen tenori ja vakuutusjohtaja
*Leo Ekberg (1894–1966), suomalainen jääkärikenraali
*Kaarlo Ekberg (1860–?), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
*Lauri Ekberg (1861–1929), suomalainen runoilija
*Ragnar Ekberg (1895–1957), suomalainen toimitusjohtaja ja suurlahjoittaja
*Tobias Ekberg (s. 1994), ruotsalainen jääkiekkoilija
*Vic Ekberg (1932–2020), kanadalais-australialainen jääkiekkoilija.
Murskattu mies

**Murskattu mies** () on Alfred Besterin vuonna 1953 ilmestynyt tieteisromaani. Kirja on rikostarina, joka sijoittuu tulevaisuuden yhteiskuntaan jossa telepatia on yleistä. Harkittua murhaa ei ole tehty seitsemäänkymmeneenyhdeksään vuoteen, koska murha-aikeita ei voi salata telepaateilta eli espereiltä.

Teos on voittanut Hugo-palkinnon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wimmer, Josh: The First Hugo Winner Probably Deserves the Ghetto. *io9.com*. 
* Walton, Jo: Telepaths, murder and typographical tricks. *Tor.com* 22.10.2010.
Kurun kirkko

**Kurun kirkko** valmistui vuonna 1781. Kirkon suunnittelusta ja rakentamisesta vastasi eräjärveläinen Matti Åkerblom. Kirkko on muodoltaan länsipäätytornillinen pitkäkirkko, jonka runkohuoneen sivuilla on kaksi matalampaa kylkiäistä. Kylkiäisten alkuperäinen funktio oli toimia sakaristona ja eteisenä, mutta vuoden 1846 remontissa sakaristo siirrettiin alttarin taakse kirkon itäpäätyyn rakennettuun uuteen ulkonemaan. Remontin piirustukset laadittiin Yleisten rakennusten intendentinkonttorissa. Kirkon kellotapuli on kolmiosainen, ja siinä on runsasmuotoinen barokkipääte ja ylimpänä sipulikupoli. Sekä runkohuone että kylkiäiset ovat satulakattoiset. Sisäkatteena on laudoista tehty tynnyriholvi, ja rakenteita tukevat kahteen suuntaan kulkevat parrut. Kirkon sanotaan olevan arkkitehtonisesti 1700-luvun lounaissuomalaisen pitkäkirkkotyypin tyylipuhtaimpia edustajia. Kirkossa on istumapaikat 700 henkilölle.

Kirkon 11-äänikertaiset urut on rakentanut Bror Axel Thulé vuonna 1894. Alttaritauluna on J. Z. Blackstadiuksen vuonna 1852 maalaama *Ristiinnaulittu*. Kirkon kahdesta kellosta yksi on vuodelta 1782, mutta toisen valuvuosi ei ole tiedossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
* Lars Pettersson : Kurun kirkko ja sen rakennusmuodot, Aamulehti, 01.01.1939, nro 1, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Afterplay

**Afterplay** on yhdysvaltalaisen säveltäjän ja pianistin Brian Kellyn studioalbumi, joka julkaistiin 14. lokakuuta 2008. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Soittajat
* Brian Kelly – piano, kosketinsoittimet
* Eric Crystal – alttosaksofoni
* Ross Wilson – trumpetti, pasuuna
* Viviana Guzman – huilu
* Carol Alban – huilu
* James Robinson – kitara
* David Rokeach – rummut
* Tim Bolling – lyömäsoittimet
Salokunnan kirkko

**Salokunnan kirkko** on arkkitehti Timo Penttilän suunnittelema Sastamalan seurakunnan kirkkorakennus Sastamalan Kärppälässä, entisen Karkun kunnan alueella.

## Kirkon historia
Kirkon raketamista ryhdyttiin suunnittelemaan jo 1910-luvulla ja päätös sellaisen rakentamisesta tehtiin vuonna 1940. Kirkko valmistui kuitenkin vasta vuonna 1960. Kirkon vihki käyttöön arkkipiispa Ilmari Salomies.

Rautaveden kaakkoisrannalla asuneet karkkulaiset olivat toivoneet itselleen omaa kirkkoa Karkun kirkon valmistumisesta vuonna 1913 saakka. Kaarlo Ryömä lahjoitti kirkon tontin silloiselle Tyrvään seurakunnalle ja Salokunnan kirkko valmistui 1960 tiilestä ja puusta.

Nykyisin Salokunnan kirkko ja viereinen hautausmaa kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

## Arkkitehtuuri
Rakennuksessa on pulpettikatto. 

Kirkkosali on kiilamainen: se kapenee toispuolisesti alttaripäätyä kohti. Punatiilellä verhoillussa kirkkosalissa on puinen viistokatto, jossa kattotuolit ovat näkyvissä. Alttaritaulun sijaan alttariseinällä on pelkistetty puinen risti. Alttariseinä on seinän puolivälistä ylös asti lasiseinää, joka ulottuu myös toiselle sivuseinälle. Vastakkaisella sivuseinällä monijakoinen ikkuna ulottuu lattiasta kattoon. Kirkon 10-äänikertaiset urut on rakentanut Hämeen Urkutehdas vuonna 1984.

Kirkon runkohuoneesta erkanee matala siipirakennus, jossa sakariston lisäksi on seurakunnallisia työtiloja sekä asuinhuoneistoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kirkko Salokunnan Kotijoukot ry:n www-sivuilla
*Kirkko Wanha-Harsun www-sivuilla
*Kirkon sisätilojen Matterport-virtuaalikierros
Vesa Rantanen (toimittaja)

**Vesa Rantanen ** on suomalainen urheilutoimittaja, joka on erikoistunut jääkiekkoon.

Rantanen aloitti vuonna 1996 *Veikkaaja*-lehden palveluksessa, mitä ennen hän oli työskennellyt vuonna 1995 *[[Ilta-Sanomat|Ilta-Sanomien]]* kesätoimittajana. Hän toimi *Veikkaaja*-vuosinaan muun muassa lehden jääkiekko-osaston vetäjänä ja uutispäällikkönä sekä kolmesti lehden NHL-kirjeenvaihtajana Kanadassa. Huhtikuussa 2013 Veikkaajan nimeksi vaihdettiin *[[Urheilusanomat]]* ja Rantanen nimitettiin uudistuneen lehden toimituksen esimieheksi. Esimiesaikansa jälkeen hän toimi lehdessä jääkiekon sisältöpäällikkönä. Vuonna 2017 Sanoma osti *[[Urheilulehti|Urheilulehden]]* A-lehdiltä ja *Urheilusanomien* nimeksi tuli *Urheilulehti*.

Rantanen on tehnyt vuodesta 2008 yhdessä Tuomas Nyholmin kanssa *Ilta-Sanomien* verkkosivuilla julkaistavaa jääkiekkoaiheista netti-tv-ohjelmaa *Videotuomarit*. Syksyllä 2013 he alkoivat juontaa radio-ohjelmaa *Total Hockey Forever*, jota esitettiin aluksi Radio Helsingissä. Syksyllä 2014 ohjelma siirtyi Radio Rockille. Keväästä 2016 Rantanen ja Nyholm ovat työskennelleet yhdessä myös Nelonen Median SM-liigalähetyksissä, Rantanen asiantuntijana ja Nyholm studioisäntänä. Rantanen toimii myös lähetysten sisältöpäällikkönä. 

Rantaselta on ilmestynyt yksi kirja, jääkiekkoaiheinen romaani *Ammattilainen* vuodelta 2001. Kirjan julkaisi Kustannusosakeyhtiö Revontuli. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Krysotiili

**Krysotiili** eli **valkoinen asbesti** on yleisimpiin asbestilajeihin kuuluva serpentiiniryhmän kalliota muodostava hienokuituinen mineraali, jota tavataan asbestijuonina ultraemäksisissä kivilajeissa. Krysotiilin kemiallinen kaava on Mg3Si2H4O9 ja rakennekaava Mg3(Si2O5)(OH)4, moolimassa 277&nbsp;g/mol sekä CAS-numero 12001-29-5.

Ennen asbestin kieltämistä krysotiilia on käytetty kitkapinnoissa, kuten jarruissa, ja tiivisteissä sekä myös
asbestisementtituotteissa, esimerkiksi mineriitti- ja lujalevyissä. Tulelta ja kuumuudelta suojaavissa tuotteissa, kuten  käsineissä, suojavaatteissa ja hitsaussuojissa, sen tilalla käytetään nykyisin muita kuituja, kuten lasi-, hiili- ja keraamisia kuituja sekä lämpöä kestäviä aramidi- ja teflonkuitua.

Eräille krysotiilia sisältäville tuotteille on säädöksissä annettu lisäaikaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Webmineral.com: Chrysotile Mineral Data
Tolvanen

**Tolvanen** on sukunimi. Nimi on Suomessa 3&nbsp;882 henkilöllä. Nimen tunnettuja kantajia ovat:

* Akseli Tolvanen, kirjailijanimeltään Akseli Tola (1886–1968), näytelmäkirjailija
* Allan Tolvanen (1900–1982), näytelmäkirjailija
* Anne Tolvanen (s. 1965), metsäekologian professori ja ohjelmajohtaja
* Atte Tolvanen (s. 1994), jääkiekkomaalivahti
* Eeli Tolvanen (s. 1999), jääkiekkoilija
* Elias Tolvanen (s. 1995), jalkapalloilija
* Hilja Tolvanen (1879–1959), opettaja ja taidemaalari
* Ida Tolvanen (1920–2016), ruustinna, diakonissa ja kirjailija
* Jarmo Tolvanen (s. 1956), jääkiekkoilija ja valmentaja
* Joona Tolvanen (s. 1992), jääkiekkoilija
* Joonas Tolvanen (s. 1989), kirjailija ja lääkäri
* Juhani Tolvanen (s. 1956), toimittaja ja sarjakuvien suomentaja
* Jussi Tolvanen (s. 1978), toimitusjohtaja
* Kari Tolvanen (s. 1961), rikosylikomisario ja kansanedustaja
* Maria Tolvanen (s. 1981), kirjailija
* Marianna Tolvanen (s. 1992), jalkapalloilija
* Matti Tolvanen (s. 1956), rikos- ja prosessioikeuden professori
* Mikko Tolvanen (s. 1988), jääkiekkomaalivahti
* Onni Tolvanen (1881–1943), kansansivistysmies
* Reino Tolvanen (1920–1974), agronomi ja amatöörinäyttelijä
* Timo Tolvanen (s. 1977), lentopalloilija
* Viljo Tolvanen (1887–1976), filosofian tohtori, kustannustoimittaja ja lyseon lehtori
* Ville Tolvanen (s. 1972), yrittäjä, Digitalist-verkoston perustaja.

## Lähteet
Sillihait

**Sillihait** (Lamnidae) on sillihaikaloihin kuuluva valtamerissä elävä kalaheimo.

## Lajit
Vanhimmat sillihaifossiilit on ajoitettu myöshäisliitukaudelle. Fossiileihin kuuluu muun muassa pleistoseenikaudella elänyt *[[Carcharodon megalodon]]*, joka kasvoi jopa 20 metriä pitkäksi. Nykyään sillihailajeja elää viisi ja ne jaetaan kolmeen sukuun. Lajit ja suvut ovat:
*Valkohai (*Carcharodon carcharias*)
*Makrillihai (*Isurus oxyrinchus*)
*Makohai (*Isurus paucus*)
*Lohihai (*Lamna ditropis*)
*Sillihai (*Lamna nasus*)

## Anatomia
Sillihait ovat kookkaita kaloja ja suurin laji valkohai voi kasvaa jopa 6,4 metriä pitkäksi. Selkäeviä on kaksi, joista etummainen on kolmionmuotoinen tai hieman pyöristynyt ja korkea ja takimmainen hyvin pieni. Kidusaukot ovat sillihailajeilla suuret. Hampaita on molemmissa leuoissa alle 40 riviä. Hampaat ovat suuret ja tikarimaiset tai sahalaitaiset kuten valkohailla. Sillihait ovat lämminverisiä ja niiden lämpötila on korkeampi kuin ympäröivän meriveden. Tämän vuoksi ne elävät myös kylmissäkin merissä.

## Levinneisyys
Sillahaita tavataan kaikissa maailman valtamerissä. Valkohait elävät trooppisia alueita lukuun ottamatta kaikkien valtamerien rannikkoseuduilla. Isusurs-suvun lajit makrillihai ja makohai ovat enemmän trooppisten merien lajeja. Lohihai ja sillihai viihtyvät viileiden vesien ulapoilla ja niitä tavataan Atlantin pohjoisosista ja Tyynenmeren pohjoisosista.

## Elintavat
Sillihaiden heimon lajit ovat voimakkaita uimareita ja aktiivisia saalistajia. Niiden ravinto koostuu kaloista, vesinisäkkäistä, merikilpikonnista, mustekaloista, merilinnuista ja äyriäisistä. Lajit ovat ovovivipaarisia eli munat kuoriutuvat naaraan kohdussa ja naaras synnyttää eläviä poikasia. Poikaset syövät kohdussa ruskuaista ja voivat syödä myös pienempiä sisaruksiaan.

## Sillihait ja ihminen
Sillihait ovat aggressiivisia ja eräiden lajien tiedetään hyökänneen myös surfaajien tai uimarien kimppuun. Ihmiselle vaarallisina lajeina pidetään valkohaita ja makrillihaita ja suurin osa ihmisten kimppuun käyneistä haista ovat valkohaita.

Sillihailajeja kalastetaan pitkäsiimakalastuksella. Vuonna 2004 sillihailajeja kalastettiin arviolta 6&nbsp;500 tonnia ja tästä suurin osa oli makrillihaita ja sillihaita, joita kalastetaan erityisesti niiden lihan vuoksi. Pohjois-Atlantilla elävän lohihain kanta on ylikalastettu. Sitä kalastetaan erityisesti, koska sitä pidetään vähäarvoisena tuhoeläimenä, joka syö arvokkaita kaloja kuten lohia. Makohai ja makrillihai ovat myös haluttuja urheilukalastuksen saaliita.

## Lähteet
Winter’s Bone

**Winter’s Bone** on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut Debra Granikin ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Se perustuu Daniel Woodrellin samannimiseen romaaniin vuodelta 2006. Elokuvan pääosassa näyttelee Jennifer Lawrence. *Winter’s Bone* käsittelee perhesiteitä ja sukulaisuussuhteita, juorun voimaa, patriarkaattia ja Yhdysvaltain syrjäseutujen asukkaiden sinnikkyyttä ja selviytymisen taitoa. 

Elokuvan ensi-ilta oli Sundancen elokuvajuhlilla vuonna 2010, jossa se palkittiin Grand Jury Prizella draamasarjassa. *Winter's Bone* sai neljä Oscar-ehdokkuutta parhaasta elokuvasta, sovitetusta käsikirjoituksesta, naispääosasta (Lawrence) ja miessivuosasta (John Hawkes).

## Näyttelijät

## Vastaanotto
### Arvostelut
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 161 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 94 prosenttia oli positiivisia.

### Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut 
* 
* ''Winter’s Bone'' Metacriticissä
Sammaljoen kirkko

**Sammaljoen kirkko** on Ilmari Launiksen suunnittelema puukirkko Sastamalan Sammaljoella. Kirkko valmistui vuonna 1924. Se on Sammaljoen kylän järjestyksessään toinen kirkko.Kirkko sijaitsee keskellä Sammaljoen kylää olevalla mäellä Vammalasta Urjalaan kulkevan maantien varrella.

Kirkko on puinen, päätytornillinen  pitkäkirkko, jossa runkohuoneen keskiosa kohoaa sivulaivoja korkeammalle. Alttaripäädystä erkanee sivulaivojen takana vielä kapeampi rakennusosa, jossa sijaitsee kirkon sakaristo sekä seurakuntasali. Runkohuoneen keskilaivassa on alttaripäädystä aumattu katto ja sivulaivoissa pulpettikatot. Keskilaivan yläikkunat ovat muodoltaan kahdeksankulmaiset. Kirkon sisäkatto on kauttaaltaan tasakatto. Kirkko on peruskorjattu vuonna 1950. Alttarilla on Paavo Hakalan veistos *Kristus ristillä*. Kirkon kellot ovat peräisin Hämeenlinnan venäläisestä varuskuntakirkosta.

## Urut
Kirkon urut hankittiin vuonna 1966 peruskorjauksessa. Ne ovat 9-äänikertaiset Kangasalan urkurakentamon urut.

## Aikaisemmat kirkot
Turun tuomiokapituli ja Suomen senaatti myönsivät sammaljokelaisille luvan oman saarnahuonekunnan perustamiseen vuonna 1829 ja päätöstä ryhdyttiin toteuttamaan viipymättä. Ensimmäinen kirkko oli 1834 rakennettu puinen, keskeisesti korostettu empiretyylinen ristikirkko, joka paloi vuoden 1918 sodassa. Kirkko rakennettiin silloisen Tyrvään seurakunnan Sammaljoen ja muiden lähikylien kirkoksi, koska matka Tyrvään kirkolle Kallialaan oli pitkä. 1800-luvun lopulla heräsi ajatus Sammaljoen muodostamiseksi itsenäiseksi seurakunnaksi, mutta hanke kariutui Tyrvään seurakunnan vastustukseen ja tuomiokapitulin hylkäävään päätökseen. Tuomiokapituli määräsi kuitenkin Tyrvään seurakunnan perustamaan Sammaljoelle kappalaisen viran, mikä toteutui vuonna 1931. Sammaljoen kirkko ja hautausmaa siirtyivät Tyrvään seurakunnan omistukseen vuonna 1946, jolloin Sammaljoen saarnahuonekunta lakkautettiin. Tyrvään seurakunta yhdistyi vuonna 2004 Vammalan seurakuntaan, joka 2009 liittyi osaksi uutta Sastamalan seurakuntaa.

Kirkon sankarihautausmaan muistomerkki on arkkitehti Tarja Salmio-Toiviaisen teos vuodelta 1947.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Heikkilä, Antti: *Sammaljoen kirkko 1834–1964*. Tyrvään seudun Museo- ja Kotiseutuyhdistyksen julkaisuja XLI, 1965, Vammala.
Bucellarius

***Bucellarius*** (monikko *bucellarii*, sananmukaisesti keksinsyöjät, ) olivat myöhäisen Rooman ja varhaisen Bysantin valtakunnan sotilaita, jotka kuuluivat komentajansa omaan talouteen. Komentaja, joka oli yleensä rikas virkamies tai sotapäällikkö, maksoi itse heidän palkkansa ja ylläpiti heitä, ja heitä pidettiin usein yksityisinä henkivartijoina. Nimi bucellarius tuli armeijan näkkileivästä tai keksistä (*bucellatum*) ja se korosti komentajan velvollisuutta pitää miehensä asianmukaisesti ruokittuina. Näissä joukoissa oli yleensä sekä roomalaisia että ulkomaalaisia sotilaita. Bucellariukset olivat 500-luvulla usein keskeisessä asemassa sotaretkien aikana ja miehet, jotka palvelivat näissä joukoissa nousivat usein korkeisiin asemiin. Nämä sotilaat olivat 500-luvulla raskasta ratsuväkeä: ratsastaja, mutta luultavasti ei hevonen, oli varustettu haarniskalla, ja aseinaan heillä oli komponenttirakenteiset jouset, ja pistokeihäs tai kahden käden peitsi. Bucellarius-joukot olivat käytössä 300-luvun lopulta 500-luvulle asti. 

Bucellariukset muodostivat sotapäällikön henkilökohtaisten joukkojen eli *[[Comitatus|comitatuksen]]* ytimen. Comitatus oli sotapäälliköiden henkilökohtainen armeija ja niitä käyttivät keisari Justinianus I ja hänen sotapäällikkönsä Belisarius ja Narses. Käytantö oli alun perin lainattu germaanien kuninkailta 200-luvulla. Comitatus koostui valiosotilaista, joiden värväysaika oli pitkäaikainen, ja he muodostivat armeijoiden ytimen. Comitatus ja bucellariukset olivat uskollisia vain sotapäällikölle, joka oli värvännyt heidät, eikä keisarille tai keisarikunnalle.

Bysantin valtakunnan Vähässä-Aasiassa sijainnut ja 700-luvulla perustettu thema Boukellarion sai nimensä bucellariusten mukaan.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Reformibanketti

**Reformibanketit** (joskus myös reformipidot; , uudistus ja *banquet,* pidot) olivat Ranskassa 1840-luvulla järjestettyjä poliittisia tilaisuuksia. Niitä järjesti kuningas Ludvig Filip I:tä vastustanut oppositio, joka vaati vaaliuudistuksia, erityisesti äänioikeuden laajentamista. Tilaisuuksia järjestettiin heinäkuusta 1847 alkaen. Hallitus kielsi 22. helmikuuta 1848 Pariisissa pidettäväksi suunnitellun tilaisuuden, mikä aiheutti helmikuun vallankumouksen.

## Lähteet
Delictum

**Delictum** ( < prepositio *de* ja *linquo,* hylkään) tarkoittaa rikosta eli deliktiä. Sana esiintyy seuraavien nimitysten osana:
* *delictum commissionis* tai *delictum comissionis* on tekemisrikos eli rikos, jossa aktiivisesti toimien rikotaan lain sisältämä kielto
* *delictum iuris gentium* on valtion (valtion toimielimen) suorittama kansainvälistä oikeutta loukkaava teko tai laiminlyönti kuten esimerkiksi sotarikos
* *delictum omissionis* on laiminlyöntirikos eli laissa rangaistavaksi säädetty laiminlyönti, jossa jätetään noudattamatta lainsäädäntöön sisältyvä käsky
* *delictum per omissionem comissum* on epävarsinainen laiminlyöntirikos, johon sisältyy sekä velvollisuuden laiminlyönti että aktiivinen lain kiellon rikkominen; toisin sanoen henkilö rikkoo sekä kielto- että käskynormia
* *delictum proprium* on erikoisrikos eli rikos, jonka tekijä voi olla vain tietyssä asemassa tai olosuhteessa oleva henkilö; esimerkiksi virkarikos on erikoisrikos.

## Lähteet
Abydoksen kuningasluettelo

**Abydoksen kuningasluettelo** on Seti I:n rakennuttamassa temppelissä Abydoksessa, Egyptissä kiveen hakattu luettelo, jossa on Egyptin siihenastisten 76 faaraon nimet. Nimet on sijoitettu kolmeen riviin, joista kussakin on 38 kartussia. Kahdessa ylemmässä rivissä on aikaisempien faaraoiden nimet, kolmannella ainoastaan Seti I:n nimi ja hänen monet hallitsijanimensä.

Luetteloa on pidetty arvokkaana historiallisena lähteenä. Kuitenkin Vanhan valtakunnan aikaiset hallitsijat ovat siinä osittain väärässä järjestyksessä. Sen sijaan se on ainoa lähde, josta useiden 7. ja 8. dynastian hallitsijoiden nimet tunnetaan. 

Luettelosta on myös poliittisista ja uskonnollisista syistä jätetty pois joitakin faaraoita, joiden muistoa ei haluttu kunnioittaa.  Sellaisia olivat kaikki hyksohallitsijat (14. - 17. dynastiat) sekä 18. dynastian faaraoistakin naishallitsija Hatšepsut sekä vain muutamia vuosikymmeniä ennen Seti I:n aikaa hallinnut uskonnollinen uudistaja Akhenaten ja hänen seuraajansa Smenkhkare, Tutankhamon ja Ay. 

## Luettelon sisältö

### Ensimmäinen dynastia

### Toinen dynastia

### Kolmas dynastia

### Neljäs dynastia

### Viides dynastia

### Kuudes dynastia

### Seitsemäs ja kahdeksas dynastia

### Yhdeksäs dynastia

### Kymmenes ja yhdestoista dynastia

### Kahdestoista dynastia

### Kahdeksastoista dynastia

### Yhdeksästoista dynastia

## Katso myös

* Luettelo Egyptin faaraoista
* Manetho
* Palermon kivi

## Aiheesta muualla

*Abydoksen taulu
*Abydoksen kuningasluettelo
Varjoja Kannaksella

**Varjoja Kannaksella** on suomalainen elokuva vuodelta 1943. Toisen maailmansodan kynnykselle ajoittuva elokuva kertoo Karjalankannaksen linnoitustöihin liittyvistä juonitteluista, joita insinööri Teräs ja vastavakoilu alkavat ruotia.

Elokuva on Fenno-Filmin vakoilutrilogian toinen osa, ensimmäinen on *[[Salainen ase]]* ja kolmas *[[Hiipivä vaara]]*.

## Juoni

On kesä 1939, ja Karjalankannaksella tehdään linnoitustöitä, joita johtaa insinööri Aarno Teräs. Töitä sabotoidaan, ja Teräs alkaa selvittää tihutyötä. Läheiseen Runolinnan täysihoitolaan saapuu Aarnon rakastettu Birgit Lahti. Kun Aarno saapuu vastaanottamaan morsiantaan asemalle, hän kohtaa sattumalta myös entisen rakastettunsa Veronica Sorrenton. Birgitin epäilyt Aarnon ja Veronican suhteen laadusta alkavat horjuttaa hänen ja Aarnon rakkautta. Sabotöörien majapaikkana toimii Tuomen romukauppa. Tuomi apureineen suunnittelee haurastuttavan aineen lisäämistä betoniseokseen.

Vastavakoilu ryhtyy ottamaan selvää Runolinnan epämääräisistä asukkaista. Kirjailija Someron kautta saa alkunsa huhu, että linnoitustöiden piirustukset ovat Aarno Teräksen salkussa. Rosvot varastavat salkun, mutta sieltä löytyy ainoastaan roskapaperia. Niinpä konnat päättävät kidnapata Birgitin saadaakseen piirustukset Teräkseltä. Somero osoittautuu vastavakoilun luutnantiksi. Rosvojen pääjehu Kausalainen toimittaa Veronican avulla Birgitille väärennetyn kirjeen, jossa sovitaan Birgitin ja Aarnon tapaamisesta huvimajalla. Aarno saa saman viestin. Hän ja Birgit joutuvat rikollisten ansaan, mutta Somero pelastaa heidät.

Birgit ja Aarno tekevät vihdoin sovinnon. Somero saa vakoilurenkaan päällikön satimeen, ja paljastuu, että tämä on Runolinnassa asustellut leskirouva Berg.

## Henkilöt

## Tuotanto
*Varjoja Kannaksella* kuvattiin kesällä 1943. Ulkokuvat otettiin Helsingin maalaiskunnan Herttoniemessä ja Vuosaaressa sekä Munkkiniemen uimarannalla. Studiokuvakset tehtiin Teknillisen Korkeakoulun ylioppilaskunnan talossa Polilla Helsingin Lönnrotinkadulla.

## Vastaanotto

*Varjoja Kannaksella* menestyi ensi-iltavuotensa keskitasoa heikommin. Se tuotti voittoa vain 179&nbsp;790 markkaa. 

*Varjoja Kannaksella* ei jäänyt vaille aikalaiskriitikoiden kiitoksia, mutta se arvioitiin heikommaksi kuin Fenno-Filmin aiempi vakoiluelokuva *[[Salainen ase]]*. Juonta pidettiin jännittävänä ja vauhdikkaana. Elokuvan rakkausjuoni sen sijaan teilattiin ”väkisin liitetyksi”.

## Huomioita
Jatkosodan jälkeen *Varjoja Kannaksella* -elokuvan nimi lyhennettiin sotasensuurin vaatimuksesta muotoon *Varjoja*. Kaikki viittaukset juonittelijoiden yhteyksistä Neuvostoliittoon poistettiin. Elokuvan viimeinen niin sanottu avainkaupunkiesitys oli Vaasassa 1948. 

Elokuva on julkaistu myös DVD:nä.

## Lähteet
**Suomen kansallisfilmografia 3*. Suomen elokuva-arkisto. 1993. .

### Viitteet
Sabirabadin piirikunta

**Sabirabadin piirikunta** (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1469 neliökilometriä. Asukkaita on 153&nbsp;000 henkeä (vuonna 2010).

Sabirabadin piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa Kürdəmirin ja Hacıqabulin piireihin, idässä Şirvanin kaupunkialueeseen ja Salyanin piiriin, etelässä Biləsuvarin sekä lännessä Saatlın ja İmişlin piireihin. Seudun halki virtaa Kurajoki.

Piirin keskus on Sabirabadin kaupunki, josta on 170 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 75 ja kyliä 74. Kaupunkiväestön osuus on 18,6 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 95,3 % on azereja ja 4,5 % turkkilaisia.

Piirin kautta kulkevat Bakusta Astaraan ja Nahitševaniin johtavat rautatiet. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut karjanhoitoon sekä viljan, puuvillan ja vihannesten viljelyyn.

Nähtävyyksiin kuuluvat vuonna 1585 rakennettu Baba Samit Şıxlarin kylässä, Qalaqayınin ja Şamaxın moskeijat sekä Köhnə hamamin sauna.

Paikallislehtenä ilmestyy *Suqovuşan*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sabirabadin piirin sivusto 
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units , ,
Mebyon Kernow

**Mebyon Kernow** on Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimiva poliittinen puolue, joka ajaa Cornwallin suurempaa autonomiaa. Puolue sai vuonna 2009 kolme edustajaa Cornwallin alueneuvostoon. Vuoden 2013 vaaleissa paikkamäärä nousi neljään ja pysyi samana myös vuoden 2017 vaaleissa. Sillä on Kernow X -niminen nuorisojärjestö.

Mebyon Kernow'n perustava kokous pidettiin 6. tammikuuta 1951. Puolueen ensimmäinen poliittinen edustaja oli Helena Charles, joka pääsi Redruth-Cambornen kunnanvaltuustoon vuonna 1953. Varhaiset edustajat eivät kuitenkaan olleet täysin sitoutuneita puolueeseen ja ensimmäiset sitoutuneet ehdokkaat valittiin vasta 1960-luvulla. Muiden puolueiden jäsenten oikeus jäsenyyteen poistettiin 1970-luvulla. Puolueen 1970-luvun suurimpia saavutuksia oli Richard Jenkinin menestys Euroopan parlamenttivaaleissa 1979 hänen saadessa 10% kaikista Cornwallin äänistä. Samalla vuosikymmenellä, vuonna 1975 puolueesta irtaantui Cornish Nationalist Party. 1980- ja 1990-luvulla järjestettiin vaalien lisäksi useita poliittisia ilmauksia, kuten mielenosoituksia, Cornwallin autonomian puolesta. 2000-luvulla puolue on ajanut muun muassa Cornwallin neuvoston perustamista.

## Lähteet
Saatlın piirikunta

**Saatlın piirikunta** (, ) on paikallishallintoalue Azerbaidžanissa. Vuonna 1943 perustetun piirin pinta-ala on 1180 neliökilometriä. Asukkaita on 93&nbsp;700 henkeä (vuonna 2010).

Saatlın piiri sijaitsee Azerbaidžanin itäosan tasankoseudulla. Se rajoittuu pohjoisessa ja idässä Sabirabadin, etelässä Biləsuvarin ja lännessä İmişlin piireihin. Seudun halki virtaa Araksjoki.

Piirin keskus on Saatlın kaupunki, josta on 182 kilometriä maan pääkaupunkiin Bakuun. Kuntia on yhteensä 44 ja kyliä 43. Kaupunkiväestön osuus on 18,8 % (vuonna 2010). Vuoden 1999 väestönlaskennan mukaan asukkaista 79,5 % oli azereja ja 17,4 % turkkilaisia.

Piirin kautta kulkee Bakun ja Nahitševanin välinen rautatie. Seudun pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljan, puuvillan ja vihannesten viljelyyn.

Nähtävyyksiin kuuluu lintu- ja kalarikas Sarısujärvi. Paikallislehtenä ilmestyy *Dönüş*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Saatlın piirin sivusto 
* Azerbaidjan: Territorial and administrative units , ,
Ayumi Morita

**Ayumi Morita** (; s. 11. maaliskuuta 1990 Ōta) on japanilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut WTA-listan sijalla 40 lokakuussa 2011. Toistaiseksi hän ei ole voittanut yhtään WTA-turnausta.

## Tennisura
Morita osallistui ensimmäiseen ITF-turnaukseensa vuonna 2004 ja pelasi seuraavana vuonna ensimmäiset WTA-turnauksensa. Ensimmäisen ITF-turnausvoittonsa Morita otti Tokachin turnauksessa vuonna 2006. Samana vuonna hän voitti myös Tokion ITF-turnauksen. Vuonna 2007 hän voitti Birminghamin WTA-turnauksen toisella kierroksella maailmanlistan sijalla 27 olleen Ai Sugiyaman. Grand Slam -turnauksen pääsarjaan Morita pääsi ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2007. Ensimmäisellä kierroksella hän hävisi kuitenkin Mara Santangelolle. Heinäkuussa hän voitti Kurumin ITF-turnauksen. Syyskuussa hän pääsi WTA-turnausten puolivälieriin sekä Balilla että Soulissa. Vuonna 2008 Morita pääsi Dohan WTA-turnauksessa toiselle kierrokselle voittamalla Jelena Vesninan. Kolmannella kierroksella hän hävisi Ai Sugiyamalle. Amelia Islandin turnauksessa hän pääsi myös toiselle kierrokselle ja nousi turnauksen jälkeen jo maailmanlistalla sadan parhaan joukkoon. Pekingin olympialaisissa Morita voitti ensimmäisellä kierroksella Uuden-Seelannin Marina Erakovicin, mutta hävisi toisella kierroksella Li Nalle. Tokion WTA-turnauksessa Morita voitti ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 19 olleen Ágnes Szávayn, mutta hävisi toisella kierroksella Svetlana Kuznetsovalle. Loppukaudesta hän voitti Tokion, Kalkutan ja Toyotan ITF-turnaukset.

Vuonna 2009 Morita pääsi heti kauden ensimmäisessä turnauksessa, Aucklandissa puolivälieriin asti, jossa joutui luovuttamaan. Kauden kaikissa Grand Slam -turnauksissa hän hävisi avauskierroksen ottelunsa. Vuonna 2010 hän pääsi Wimbledonissa toiselle kierrokselle voitettuaan Tamarine Tanasugarnin. Toisella kierroksella hän hävisi Dominika Cibulkoválle. Vuonna 2011 hän pääsi Grand Slam -turnauksessa ensimmäistä kertaa kolmannelle kierrokselle Australian avoimissa voitettuaan Alexandra Dulgherun ja Caroline Garcian. Kolmannella kierroksella hän hävisi Peng Shuaille. Dubain WTA-turnauksessa hän voitti ensimmäisellä kierroksella maailmanlistan sijalla 14 olleen Petra Kvitován ja toisella kierroksella Sania Mirzan. Kolmannella kierroksella hän hävisi ykköseksi sijoitetulle Caroline Wozniackille luvuin 6–1, 6–0. Malesian turnauksessa Morita hävisi puolivälierässä Jarmila Grothille 5–7, 6–3, 5–7. Ranskan avoimissa Morita hävisi toisella kierroksella Yanina Wickmayerille. Wimbledonissa Morita hävisi ensimmäisellä kierroksella Tamira Paszekille ja Yhdysvaltain avoimissa Laura Robsonille luovutettuaan toisessa erässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ayumi Moritan kotisivut 
*
Bror Blomqvist

**Bror Henrik Blomqvist** (s. 9. toukokuuta 1945 Parainen) on entinen suomalainen käsipallomaalivahti. Hän oli vuoden käsipalloilija vuonna 1964  ja vuoden 1966 Turunmaan paras urheilija. Hänen seuransa oli alun perin PIF, mutta hän pelasi myös ÅIFK:ssa. Hän teki A-maajoukkuedebyyttinsä 19-vuotiaana ottelussa Puolaa vastaan. Yhteensä hän pelasi maajoukkueessa 12 ottelua vuosina 1965–1978.

Blomqvist oli ammatiltaan edustaja. Hänen kotikuntansa on Parainen.

## Lähteet
Talokeskus

**Suomen Talokeskus Oy** on suomalainen rakennuttajapalvelu.

Vuonna 2024 Talokeskuksen liikevaihto oli 5,1 milj. euroa ja henkilömäärä oli noin 50. 

Suurimpia osakkeenomistajia ovat
Suomen Kiinteistöliitto 59,9 % osuudella, Kanta-Hämeen ja Päijät-Hämeen Kiinteistöyhdistykset kumpikin runsaalla 8 prosentin osuudella sekä Pirkanmaan ja Varsinais-Suomen Kiinteistöyhdistykset kumpikin runsaalla 5 prosentilla.

Yhtiö perustettiin 1920-luvulla.
Vuonna 2017 Talokeskuksessa työskenteli 270 henkilöä kahdeksalla eri paikkakunnalla Suomessa ja Tampuuri Kiinteistötietojärjestelmä oli markkinoiden laajimpia järjestelmiä.
Vuonna 2025 Talokeskuksella työskentelee 50 asiantuntijaa Helsingissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Talokeskuksen kotisivut
* Talokeskus Yhtiöt Oy:n historiaa Pörssitiedon netissä

__INDEX__
Pertti Rannikko

**Pertti Rannikko** (s. 1952 Parainen) on Itä-Suomen yliopiston ympäristöpolitiikan emeritusprofessori. Hänen erikoisalojaan ovat luonnonvarojen paikallinen hallinta, metsäsosiologia ja maaseutupolitiikka. Rannikko kirjoitti ylioppilaaksi Turun suomalaisesta yhteiskoulusta 1971, suoritti valtiotieteiden kandidaatin tutkinnon Turun yliopistossa 1976, sekä valtiotieteiden lisensiaatin tutkinnon Turun yliopistossa 1982. Yhteiskuntatieteiden tohtorin tutkinnon Rannikko suoritti 1989 Joensuun yliopistossa.

## Ura

Rannikko työskenteli Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitoksen assistenttina 1977-1990 ja erikoistutkijana 1990-2000. Maaseutu- ja ympäristöntutkimuksen dosenttina hän on ollut Joensuun yliopistossa vuodesta 1995 lähtien. Vuosina 2000-2002 Rannikko toimi Joensuun yliopistossa määräaikaisena ympäristöpolitiikan professorina ja vuodesta 2002 alkaen Joensuun yliopistossa ja sittemmin Itä-Suomen yliopistossa ympäristöpolitiikan professorina. Rannikko on toiminut kymmenen Suomen Akatemian tutkimusprojektin johtajana, sekä varttuneena tieteenharjoittajana 1995-1996 ja 2007-2008. Rannikko oli Maaseudun uusi aika -lehden päätoimittajana vuosina 1993-1995. Vuonna 2008 Tieteentekijöiden liitto valitsi Pertti Rannikon vuoden tieteentekijäksi.

## Valikoima julkaistuista ja toimitetuista kirjoista

* Metästyö-pienviljelykylä (väitöskirja; Joensuun yliopisto 1989)
* Pasilasta Vuotokselle (Gaudeamus 1994)
* Näkökulmia ympäristösosiologiaan (Turun yliopisto 1995)
* Elämisen taika taigalla (Joensuun yliopisto 1997)
* Euroopplaistuva maaseutupolitiikka (Vastapaino 2000)
* Oikeudenmukaisuus ja ympäristö (Gaudeamus 2003)
* Leipäpuusta arvopaperia (Metäskustannus 2004)
* Kylän paikka (Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2008)
* Luonnonvarojen hallinnan legitimiteetti (Vastapaino 2010)

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* Kuka kukin on (Otava, 2011)