open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Klaes Jenderjan

**Klaes Jenderjan** (18. maaliskuuta 1650 Oulu – 18. helmikuuta 1704 Oulu) oli pohjoissuomalainen suurkauppias ja Oulun raatimies 1600-luvun lopussa.  

Jenderjanin vanhemmat olivat laivanvarustaja ja kauppias Klaus Jenderjan (k. noin 1663), joka tuli Ouluun 1642, ja Margaretha Ficke. Jenderjan vannoi porvarivalan 1673. Hänestä tuli koko Pohjois-Pohjanmaan varakkain henkilö elinaikanaan. Muun muassa suurten kuolonvuosien ajalta säilyneiden asiakirjojen perusteella hän oli määrätietoinen, jopa häikäilemätön liikemies. Jenderjan hankki omistukseensa myös maaomaisuutta, kaupungin ympäristössä hänellä oli lopulta hallussaan noin 40 tynnyrinalaa pelto- ja niittymaata. Veljensä Zachriksen kanssa hän lisäksi rakennutti Oulun ensimmäisen vesisahan Merikoskeen, Oulujoen suulle. Sen yhteydessä olivat myös mylly, jauhomylly ja nippuvasarapaja. Raastuvanoikeuden apujäsenenä Jenderjan toimi vuodesta 1676.

Jenderjanilla oli Oulussa kaksikerroksinen kaupunkitalo ja kauppahuone sekä yhteensä 21 kauppa-aittaa Oulussa, Kajaanissa ja Kemin satamassa. Tukholmaan hän vei muun muassa tervaa, mutta myös voita ja kalaa, ja toi sieltä suolaa, tupakkaa ja kulutustavaroita. Jenderjanin kuoltua 1704 hänen omaisuutensa arvon laskettiin olleen 70 788 kuparitaalaria, josta kolmannes oli saatavia talonpojilta. Hänellä oli monipuolinen noin 200 niteen kirjasto, mahdollisesti osin Turun akatemiasta maisteriksi 1700 valmistuneen poikansa Claudiuksen ansiosta. Claudius kuoli vuoden 1702 loppupuolella, molemmat haudattiin Oulun tuomiokirkkoon. Claudiuksen muistoksi julkaistiin henkilöruno 1704 ja hänen isälleen samana vuonna kaksi henkilörunoa.   

Jenderjanin puoliso oli Katarina Heikintytär (k. 1737). Hänen pojanpoikansa edellisestä avioliitosta Claus Hoffrén otti Jenderjan -nimen ja ryhtyi jatkamaan isoäitinsä kanssa liiketoimintaa, mutta kuoli 1724 venäläismiehityksen jälkeen. Lesken kuoltua Jenderjanin omaisuus pirstoutui monelle taholle. Jenderjanin veli Zachris hukkui haaksirikossa jo 1678 ja hänen kaksi sisartaan kuolivat 1697 (Maria, kauppias Gabriel Lithoviuksen puoliso) ja 1698 (Elsa, Oulun linnan päällikön Henrik Gråån puoliso).

## Lähteet
Dáfni-Ymittós

**Dáfni-Ymittós** ( eli Δήμος Δάφνης-Υμηττού, *Dímos Dáfnis-Ymittoú*) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Keski-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kunnan pinta-ala on 2,35 neliökilometriä ja väkiluku 33&nbsp;628 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Dáfni.

Dáfni-Ymittós sijaitsee noin viisi kilometriä Ateenan keskustasta etelään. Kunta syntyi, kun kunnat Dáfni ja Ymittós yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.

## Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Dáfni-Ymittoksen kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Δάφνης-Υμηττού. Dáfni-Ymittoksen kunnan verkkosivut.
Acharnés

**Acharnés** (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Αχαρνών, *Dímos Acharnón*), joka sijaitsee Itä-Attikan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Koko kunnan pinta-ala on 149,0 neliökilometriä ja väkiluku 106&nbsp;943. Varsinaisen Acharnésin kaupungin väkiluku on 99&nbsp;346 (vuonna 2011).

Acharnés on Kreikan yhdeksänneksi suurin kaupunki. Se sijaitsee noin kymmenen kilometriä Ateenan keskustasta pohjoiseen. Kaupunki on ottanut nimensä samalla seudulla sijainneesta antiikin aikaisesta Akharnain demoksesta. Acharnésissa sijaitsevat Tatóin palatsi sekä SKA:n rautatieasema eli Acharnésin rautatiekeskus, joka on merkittävä risteysasema.

Nykyinen Acharnésin kunta muodostui, kun Acharnés ja Thrakomakedónes yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.

## Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Acharnésin kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Αχαρνών. Acharnéen kunnan verkkosivut.
Ratu Udre Udre

**Ratu Udre Udre** oli 1800-luvulla elänyt fidžiläinen heimopäällikkö, joka oli Guinnessin ennätyskirjan mukaan historian ”ahkerin ihmissyöjä”. Hänen väitetään elinaikanaan syöneen vähintään 872 ihmistä tai enemmän, tosin kuitenkin alle tuhat. Hän keräsi jokaisen syömänsä ihmisen muistoksi kiven. Kivet ovat edelleen nähtävissä hänen hautansa luona.

## Lähteet
**Guinness suuri ennätyskirja 2002*, s. 108. Helsinki Media 2001. Alkuteos *Guinness World Records 2002*, Guinness World Records Ltd 2001.
Vauhdin Maailma (lautapeli)

**Vauhdin Maailma** on aikakauslehti Vauhdin Maailman vuonna 2010 kehittämä moottoriurheiluaiheinen lautapeli. Peli sisältää 400 kysymyskorttia, joissa on 1 400 kysymystä ja 200 kuvakysymyskorttia. Pelin on kehitellyt suomalaisista moottoriurheilun asiantuntijoista koostuva ja Vauhdin Maailman entisen päätoimittajan Peter Geitelin vetämä työryhmä. Pelin idea on samankaltainen esimerkiksi Trivial Pursuit-pelin kanssa. Pelissä on kuusi kysymyskategoriaa; F1, Ralli, Rata, Moottoripyörät, Yleiskysymykset ja Kuvakysymykset. Pelaajan tehtävänä on kerätä pelimerkki näistä jokaisesta kategoriasta. Kun pelaaja saa kaikista aiheista merkit, hän saa vastata lisäkysymykseen, jonka oikein saadessaan hän voittaa pelin. Peli on suunnattu yli 15-vuotiaille pelaajille ja sen on valmistanut Tactic Games Oy. Vauhdin Maailma on suunnattu 2-6 pelaajalle.

## Lähteet
Sascha Lewandowski

**Sascha Lewandowski** (5. lokakuuta 1971 Dortmund – 8. kesäkuuta 2016 Bochum) oli saksalainen jalkapallovalmentaja. 

## Ura

Lewandowski aloitti valmennusuransa ilman merkittävää pelaajataustaa vuonna 2003 VfL Bochumin juniorivalmentajana. Hän työskenteli Bochumin organisaatiossa myös reservijoukkueen päävalmentajana, kunnes siirtyi vuonna 2007 Bayer 04 Leverkuseniin juniorijoukkueen valmentajaksi. Huhtikuussa 2012 hänestä tuli Leverkusenin päävalmentaja yhdessä Sami Hyypiän kanssa. Hyypiän saatua huhtikuussa 2014 potkut tehtävistään Lewandowski otti päävalmentajan tehtävät hoitoonsa loppukauden ajaksi.

## Kuolema

Lewandowski löydettiin kuolleena asunnostaan Bochumista 8. kesäkuuta 2016. Hän oli kärsinyt burnoutista. Lewandowski oli ollut kuolemaa edeltävinä päivinä poliisin kuultavana epäiltynä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Poliisin tietojen mukaan Lewandowski oli tehnyt itsemurhan.Bundesliga-Trainer tot in seiner Wohnung gefunden

## Lähteet
* Sascha Lewandowski Transfermarkt-sivustolla 

### Viitteet
Claymore-luokka

**Claymore-luokka** oli Ranskan laivaston kolmentoista vuosina 1905–1908 valmistetun hävittäjän muodostama alusluokka. Luokan alukset olivat käytössä ensimmäisessä maailmansodassa.

## Taustaa
Augustin Normand esitti 20. marraskuuta 1901 uuden projektinsa, parannellun *Arquebusen*, jossa oli kaksi merkittävää muutosta. Ensinnäkin kaikki aluksen hallintaan ja merenkulkuun tarvittava keskitettiin uudelle katetulle komentosillalle ja toiseksi miehistömessi siirrettiin maston etupuolelle komentosillan alle. Conseil des travaux hyväksyi 7. tammikuuta 1902 esityksen. Maaliskuussa *Pique* meinasi kaatua heikon vakauden seurauksena, jolloin suunnitelmia tarkasteltiin uudelleen 24. kesäkuuta. Tarkastuksen seurauksena Conseil des travaux vaati useita muutoksia suunnitelmaan.

Alusten painopiste pitäisi olla niin alhaalla kuin mahdollista ja metsentrisen korkeuden tulisi olla sama 0,6 metriä kuin *Arquebusella*. Runkoa tuli laajentaa keskiosasta ja kaventaa perästä. Korotettu komentosilta ei saa vaikuttaa painopisteeseen. Alusten kääntösädettä tulee parantaa. Valmistuneiden alusten 400 metriä 13 solmun nopeudella ja 500 metriä 18 solmun nopeudella tulee pienentää asentamalla pilkeköli ja vastaava kölirakenne kuin ensimmäisissä aluksissa.

## Suunnittelu
Alusten aseistus modernisoitiin. Niille asennettiin pääaseeksi uudet Canon de 65 mm Modèle 1902 50-pituuskaliiperin tykit, jotka käyttivät samoja ampumatarvikkeita kuin edeltäneet Canon de 65 mm Modèle 1891 tykit. Niiden kantama ja läpäisy olivat kuitenkin parantuneet, kun ammusten nopeus oli kasvanut 870 metriin sekunnissa. Apuaseina olleet 47 millimetrin tykit päivitettiin, jolloin tykkien pituus kasvoi 40 pituuskaliiperista 50:een. Meriministeri Pelletan ohjeisti 2. maaliskuuta 1904 korvaamaan 381 millimetrin torpedoputket 450 millimetrin torpedoputkilla, joissa käytettiin kuudessa ensimmäisessä aluksessa M1892 torpedoita ja niiden jälkeen valmistuneissa M1906 torpedoita.

Luokan uusi rungon muoto ja raskaampien torpedoiden aiheuttama lisämassa tekivät aluksista yläpainoisia, minkä korjaamiseksi kansirakenteita kevennettiin ja kiinteäsilta muutettiin avoimeksi.

## Alukset
Prototyyppi *Claymore* tilattiin 2. syyskuuta 1903 ja samalla viiden Rochefortin laivastontelakalta 12. toukokuuta 1902 ja 5. elokuuta 1903 tilatun Arquebuse-luokan aluksen tilaukset siirrettiin Claymore-luokkaan. Lisäksi tilattiin Rochefortilta 5. heinäkuuta 1904 kaksi alusta ja toiset kaksi 5. toukokuuta 1905. Toulonin laivastontelakalta tilattiin 5. toukokuuta 1905 kolme alusta.

## Lähteet

*
*
*
*

### Viitteet
Galátsi

**Galátsi** (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Γαλατσίου, *Dímos Galatsíou*), joka sijaitsee Keski-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 4,026 neliökilometriä ja väkiluku 59&nbsp;345 (vuonna 2011).

Galátsi sijaitsee noin viisi kilometriä Ateenan keskustasta pohjoiskoilliseen. Kaupungissa tulevat sijaitsemaan Ateenan metron rakenteilla olevat asemat Álsos Veḯkou, Elikónos ja Galátsi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Γαλατσίου. Galátsin kunnan verkkosivut.
Glyfáda

**Glyfáda** () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Γλυφάδας, *Dímos Glyfádas*), joka sijaitsee Etelä-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 25,366 neliökilometriä ja väkiluku 87&nbsp;305 (vuonna 2011).

Glyfáda sijaitsee Saroninlahden rannalla noin kymmenen kilometriä Ateenan keskustasta etelään. Se on Etelä-Ateenan alueyksikön hallinnollinen keskus ja luetaan osaksi niin kutsuttua Ateenan Rivieraa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Γλυφάδας. Glyfádan kunnan verkkosivut.
Kaisarianí

**Kaisarianí** () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καισαριανής, *Dímos Kaisarianís*), joka sijaitsee Keski-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Koko kunnan pinta-ala on 7,841 neliökilometriä ja väkiluku 26&nbsp;458. Varsinaisen Kaisarianín kaupungin väkiluku on 26&nbsp;370 (vuonna 2011).

Kaisarianín kaupunki sijaitsee vain pari kilometriä Ateenan keskustasta itäkaakkoon. Kaupungissa sijaitsevat Ateenan metron asemat Kaisarianí ja Panepistimioúpoli. Kaisarianín kunnan nähtävyyksiin kuuluu muun muassa bysanttilaisaikainen Kaisarianín luostari, joka sijaitsee Ymittós-vuoren rinteessä.

## Kunnan osat

Kaisarianín kunta muodostuu seuraavista asutuksista:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Καισαριανής . Kaisarianín kunnan verkkosivut.
Výronas

**Výronas** (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Βύρωνος, *Dímos Výronos*), joka sijaitsee Keski-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 9,204 neliökilometriä ja väkiluku 61&nbsp;308 (vuonna 2011).

Výronas sijaitsee noin kolme kilometriä Ateenan keskustasta kaakkoon. Se on nimetty runoilija ja filhelleeni George Gordon Byronin eli lordi Byronin, kreikkalaisittain Výronin, mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Βύρωνος. Výronaksen kunnan verkkosivut.
Zográfou (Attika)

**Zográfou** (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Ζωγράφου, *Dímos Zográfou*), joka sijaitsee Keski-Ateenan alueyksikössä Attikan alueella ja kuuluu Ateenan metropolialueeseen. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 8,517 neliökilometriä ja väkiluku 71&nbsp;026 (vuonna 2011).

Zográfou sijaitsee noin kolme kilometriä Ateenan keskustasta itään ja se on Ateenan esikaupunkialuetta. Zográfoun kaupunginosiin kuuluu Áno Ilísia, jossa sijaitsee Ateenan yliopiston nykyinen pääkampusalue. Zográfoussa sijaitsevat Ateenan metron asemat Goudí, Ilísia ja Zográfou.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Ζωγράφου. Zográfoun kunnan verkkosivut.
Kalamariá

**Kalamariá** () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καλαμαριάς, *Dímos Kalamariás*), joka sijaitsee Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella. Kaupungin ja kunnan pinta-ala on 6,40 neliökilometriä ja väkiluku 91&nbsp;279 (vuonna 2011).

Kalamariá on Kreikan kymmenenneksi suurin kaupunki. Se kuuluu Thessalonikin metropolialueeseen ja sijaitsee Thermaïkóslahden rannalla Thessalonikin kaakkoispuolella. Osa kaupungista sijaitsee Mikró Émvolon eli Karampournákin niemellä.

Kaupungissa sijaitsevat Thessalonikin metron asemat Kalamariá, Aretsoú, Néa Kríni ja Míkra.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Καλαμαριάς. Kalamarián kunnan verkkosivut.
Kardítsa

**Kardítsa** () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Καρδίτσας, *Dímos Kardítsas*), joka sijaitsee Kardítsan alueyksikössä Thessalian alueella. Kaupunki on alueyksikkönsä hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 647,6 neliökilometriä ja väkiluku 56&nbsp;747. Varsinaisen Kardítsan kaupungin väkiluku on 38&nbsp;554 (vuonna 2011).

Nykyinen Kardítsan kunta muodostui, kun Kardítsa, Itamós, Kallifóni, Kámpos ja Mitrópoli yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.

Kaupungin nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Kardítsan arkeologinen museo.

## Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Kardítsan kunta muodostuu viidestä kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Καρδίτσας. Kardítsan kunnan verkkosivut.
Tríkala

**Tríkala** () on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Τρικκαίων, *Dímos Trikkaíon*), joka sijaitsee Tríkalan alueyksikössä Thessalian alueella. Kaupunki on alueyksikkönsä hallinnollinen keskus. Koko kunnan pinta-ala on 608,5 neliökilometriä ja väkiluku 81&nbsp;355. Varsinaisen Tríkalan kaupungin väkiluku on 61&nbsp;653 (vuonna 2011).

## Historia
### Antiikki

Tríkalan paikalla on ollut asutusta viimeistään 2000-luvulla eaa. Antiikin aikana paikalla oli kaupunki nimeltä Trikka (). Kreikkalaisessa mytologiassa se sai nimensä nymfi Trikkasta, Peneioksen tyttärestä. Kaupunki liitettiin Asklepioksen elämänvaiheisiin ja tunnettiin myöhemmin tämän kulttipaikkana. Myöhäisantiikin aikana kaupunki tunnettiin myös nimimuodossa *Trikattus* ().

### Myöhempi historia

Bysanttilaisella keskiajalla kaupungin nimi muuntui muotoon *Trikkala* (). Osmanit valtasivat kaupungin vuonna 1393. Osmanivallan alkuvaiheessa kaupunki taantui, mutta myöhemmin se kehittyi tekstiili- ja nahkatuotteiden käsityön keskukseksi. Siitä tuli myös Thessalian tärkeimpiä koulukaupunkeja.

Tríkalasta tuli osa Kreikkaa muun Thessalian pääosan tavoin vuonna 1881 ja lopullisesti vuonna 1898. Vuonna 1907 kaupunki kärsi tuhoja suuressa tulvassa.

Nykyinen Tríkalan kunta syntyi, kun Tríkala, Estiaiótida, Faloreía, Kallídendro, Kóziakas, Megála Kalývia, Paliókastro ja Paralithaíoi yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.

## Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Tríkalan kunta muodostuu kahdeksasta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Τρικκαίων. Tríkalan kunnan verkkosivut.
Jordaan Brown

**Jordaan Brown** (s. 13. maaliskuuta 1992 Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Veikkausliigaa Vaasan Palloseuran riveissä. Pelipaikaltaan hän on puolustaja ja hänen pelinumeronaan on 25. Suomeen Brown tuli kesken kauden 2014 ja hänet hankittiin VPS:n riveihin europelien karsintoja ajatellen. Ennen saapumistaan Suomeen Brown hankki pelikokemusta AFC Wimbledonin ja Staines Town FC:n joukkueista.

## Lähteet
Osmo I. Kaila

**Osmo Iivari Kaila** (6. lokakuuta 1924 Oulu – 10. huhtikuuta 2010 Hämeenlinna) oli suomalainen Naantalissa asunut kirjailija.

Kailan isä oli jääkärimajuri Kaarlo Kaila ja isoisä arkkipiispa Erkki Kaila.

## Teoksia
* *Eurooppalainen maili* : romaani. Weilin + Göös, Helsinki 1968
* *Pakkopeli*. WSOY 1968, 2. painos 1971
* *Viimeinen kesäloma* : romaani. WSOY 1980
* *Ollin sota*. WSOY 1990
* *Uskoisimmeko yhä urheiluun? : kysymyksiä ja vastauksia*. O. Kaila, Hämeenlinna 1990
* *Seitsemän nuoruuden vuotta : muistelmia sota-ajalta*. Siniplaneetta, Tampere 2003

## Toimitustöitä
* *Vansjärveltä Ilomantsiin : Venttiprikaatin taistelujen tie 1943-1944* ; toimituskunta Osmo I. Kaila ym. 21. prikaatin kilta, Helsinki 1993, lisäpainos 1994

## Palkinnot
* II palkinto Pirkanmaan nuorisokirjakilpailussa 1968
* Suomen Nuorisokirjailijat ry:n tunnustuspalkinto 1969
* Valtion nuorisokirjailijapalkinto 1969
* Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1981
 
## Lähteet
* 
* Osmo I. Kaila: Seitsemän nuoruuden vuotta, esittely (Siniplaneetta) 
* Osmo I Kaila: Seitsemän nuoruuden vuotta, Turun Sanomat 19.2.2004

### Viitteet
Ávdira

**Ávdira** () on Kreikan kylä ja samanniminen kunta (Δήμος Αβδήρων, *Dímos Avdíron*), joka sijaitsee Xánthin alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 314,8 neliökilometriä ja väkiluku 19&nbsp;005. Varsinaisen Ávdiran kylän väkiluku on 1&nbsp;090 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Geniséa.

Ávdiran kylä sijaitsee linnuntietä noin 46 kilometriä itään Kaválan kaupungista ja noin 18 kilometriä etelään Xánthin kaupungista. Ávdiran kunta käsittää alueen Traakianmeren rannalta Itä-Makedonian ja Traakian keskiosista. Ávdira on ottanut nimensä antiikin aikaisesta Abderan kaupungista, jonka arkeologinen alue sijaitsee noin kuusi kilometriä etelään nykyisestä kylästä. Kylän nähtävyyksin lukeutuu Ávdiran arkeologinen museo, jossa on antiikin Abderasta tehtyjä esinelöytöjä.

Nykyinen Ávdiran kunta muodostui, kun Ávdira, Sélero ja Vistonída yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.

## Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Ávdiran kunta muodostuu kolmesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Αβδήρων. Ávdiran kunnan verkkosivut.
Olavi Metsistö

**Olavi Onni Metsistö** (14. lokakuuta 1924 Helsinki – 27. helmikuuta 2009) oli suomalainen unkarinkielisen kirjallisuuden kääntäjä.

Metsistö tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta lyseosta 1943. Hänellä oli opintoja Budapestissa 1947–1952. Metsistö työskenteli toimittajana Suomen kultaseppien liitossa 1964–1967, kääntäjänä Unkarin suurlähetystössä 1954–1961, ja vuodesta 1976 eteenpäin. Metsistö sai Unkarin tekijänoikeustoimisto Artisjusin tunnustuspalkinnon 1980.

Metsistön vanhemmat olivat koneasentaja Onni Edvard Metsistö ja Suoma Esteri (o.s. Laakso)

## Toimitustöitä
* *Kultasepän tieto ja taito* ; toim. Olavi Metsistö. Suomen kultaseppien liitto, Helsinki 1968

## Suomennoksia
* *Unkarilaisia kansansatuja*; valikoinut Gyula Ortutay; suomentajat Outi Karanko ja Olavi Metsistö. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 279. Helsinki 1965
* Endre Fejes: *Romutarha*: romaani. Otava 1966 (alkuteos *Razsdatemetö*)
* György Moldova: *Musta enkeli*: romaani. Otava 1967
* Gyula Illyés: *Pustan kansaa*; 7. unk. p:sta suom. Olavi Metsistö. Karisto 1970
* György G. Kardos: *Hyvää viikkoa, Aabraham*. Kirjapaja, Helsinki 1977 (alkuteos *Aabraham Bogatir h'et napja*)
* *Naisen muotokuva taustoineen*: kuunnelma; kirj. Károly Szakonyi; dramaturgi Ilkka Toiviainen; Yleisradiolle unkarinkielestä suom. Olavi Metsistö. Yleisradio 1978
* Gyula Illyés: *Kharonin lautalla*: esseeromaani. WSOY 1979 (alkuteos *Kháron ladikján*)
* *Tihanyin viiniä*: kooste; Gyula Illyésin tuotannosta Yleisradiolle koonneet Hannu Launonen ja Gyözö Fehérváry; dramaturgi Antti Einari Halonen; suomennokset Anna-Maija Raittila, Hannu Launonen ja Olavi Metsistö. Yleisradio 1983

## Palkinnot
* Unkarin tekijänoikeustoimisto Artisjusin tunnustuspalkinto 1980

## Lähteet
* Olavi Metsistö, Kirjasampo.fi 

### Viitteet
Constance Talmadge Film Company

**Constance Talmadge Film Company** (tai **Constance Talmadge Film Corporation**) oli yhdysvaltalainen elokuvatuotantoyhtiö. Constance Talmadge Film Companyn perusti mykkäelokuvan ajan näyttelijä Constance Talmadge vuonna 1917. Teatteri- ja elokuvatuottaja Joseph M. Schenck auttoi Talmadgea perustamaan yhtiötä. Kymmenvuotisen toimintansa aikana elokuvatuotantoyhtiö tuotti Constance Talmadgen 16 elokuvaa. Elokuvayhtiön toiminta päättyi vuonna 1927. Elokuvayhtiön päämaja sijaitsi ensiksi New Yorkissa 1920-luvun alkuun, kunnes yhtiön toiminta siirtyi Los Angelesin Hollywoodiin.

## Constance Talmadge Film Companyn tuottamat elokuvat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Constance Talmadge Film Company Internet Movie Databasessa
Tuulikki Otsola

**Elli Tuulikki Ylitalo**, kirjailijanimi **Tuulikki Otsola** (o.s. *Marjomaa*, 20. marraskuuta 1924 Saloinen – 6. helmikuuta 1985 Pello) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

Ylitalo toimi opettajana Pellon Orajärven koulussa vuodet 1946–1985. Hän oppilaisiinsa kuului myös tuleva kirjailija Timo K. Mukka, jota Ylitalo tuki ja kannusti kirjoittamaan. Kirjailijanimi Tuulikki Otsola muodostuu Ylitalon toisesta nimestä ja lapsuudenkodin nimestä.

## Yksityiselämä ja opettajan työ
Elli Ylitalon vanhemmat olivat Kaisa ja räätäli Vilho Henrik Marjomaa, jotka asuivat Saloisissa keltaisessa Otsola-nimisessä talossa. Oppikoulun oppilaaksi hänet on merkitty vuonna 1937 ja päättötodistuksen Ylitalo sai vuonna 1942. Kansakoulunopettajaksi hän valmistui Raahen seminaarista vuonna 1946. Ylitalo vastasi Pellon kunnan lehti-ilmoitukseen, jossa haettiin opettajaa Orajärven kylän kansakouluun. Opettajan toimen hän otti vastaan syksyllä 1946. Virka oli Ylitalon ensimmäinen ja siinä hän pysyikin neljä vuosikymmentä. Hän omisti paljon kirjoja ja kannusti opettajana oppilaitaan lukemaan läksyjen lisäksi muutakin. Hän avioitui kesällä 1948 Esko Ylitalon kanssa ja synnytti Osmo-pojan 1949. Ylitalot asuivat ensin koululla mutta rakensivat sitten oman talon koulun lähelle. Elli Ylitalo pääsi eläkkeelle täytettyään 60 vuotta viettäen muutaman kuukauden pituiset eläkepäivänsäkin Pellossa.

Perhe matkusti Italiaan useana kesänä Ylitalon rakkauskertomuksilla tienatuilla rahoilla. Hän oli suunnitellut eläkepäivinään viettävänsä pidempiä aikoja Italiassa.

## Kirjailijanura
Elli Ylitalo oli tuottelijas lasten- ja nuortenkirjailija 1950-luvulla. Peräkkäisinä vuosina 1953-1957 hän julkaisi viisi kirjaa Tuulikki Otsola nimellä. Ylitalo kirjoitti säännöllisesti jatkokertomuksia ja tarinoita Nyyrikkiin ja Perjantaihin nimimerkillä E. Kaltio. Kirjoituksia on kuvattu mukaansatempaaviksi, jännittäviksi ja tunteikkaiksi, ja niiden sisällön ajavan ohi monen saippuasarjan.

## Teoksia
* *Suvinen satu joka on ihan totta* ; kuv. Helga Sjöstedt. Valistus, Helsinki 1953
* *Marjatan hauskin kesä*. Karisto 1954
* *Yksinäinen Inkeri*. Karisto 1955
* *Takaisin kotiin* : nuorisoromaani. Karisto 1956
* *Haltiattaren kummilahja* : satuja ; kuv. Anna-Stina Ketonen. Karisto 1957
 
## Lähteet
* 
* Kirjasampo.fi: Tuulikki Otsola
* Kysy kirjastonhoitajalta: Tuulikki Otsola

### Viitteet
Diana Nuțeanu

**Diana Nuțeanu** (s. 1. joulukuuta 1967 Bukarest) on romanialainen säveltäjä. Hän aloitti muodolliset pianonsoiton opintonsa vuonna 1978. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä Dan Constantinescun johdolla Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa (1986–1990), jossa hän vielä täydensi opintojaan vuoteen 1991 saakka. Hän osallistui myös Darmstadtin kursseille (1992) ja sai sävellysopetusta Franco Donatonilta Accademia Musicale Chigianassa Sienassa (1993). Nuțeanu sai filosofian tohtorin arvon musiikkitieteessä Bukarestin kansallisesta musiikkiyliopistosta vuonna 2001.

Nuțeanu on toiminut myös kapellimestarina ja esiintynyt pianistina kuorojen kanssa. Näihin kuoroihin kuuluu Fortis, jota Nuțeanu oli mukana perustamassa vuonna 1994. Hän on toiminut opetustehtävissä Colegiul Național Elena Cuzassa (1990–95), josta hän siirtyi Bukarestin kansallisen musiikkiyliopiston henkilökuntaan. 

Nuțeanu tuotantoon kuuluu palkittu *Kolme miniatyyriä* suurelle orkesterille (1989). Hän on säveltänyt myös kuoromusiikkia, sonatiinin pianolle (1987) ja lukuisia kamarimusiikkiteoksia, kuten puhallinkvinteton (1988) ja jousikvarteton (1989).

## Lähteet
Niklas Friberg

**Niklas Friberg** (s. 14. maaliskuuta 1996, Halikko) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.

Friberg nousi miesten peleihin Salon Palloilijoissa, jossa hän pelasi kauteen 2013 asti myös junioripelejä. Friberg pelasi Kakkosessa yhden ottelun kaudella 2011. Kausina 2012 ja 2013 hän oli suurimmassa osassa SalPan otteluita jo aloituskokoonpanossa pelaten noiden kahden kauden aikana 40 ottelua. Kaudella 2014 Friberg ehti pelata SalPassa 13 ottelua. Heinäkuussa 2014 hän siirtyi loppukauden kattavalla lainasopimuksella Veikkausliigaa pelaavaan Turun Palloseuraan.  Neljän TPS-kauden jälkeen Friberg siirtyi Ykkösessä pelanneen valkeakoskelaisen FC Hakan riveihin ja oli nostamassa joukkuetta kauden päätteeksi Veikkausliigaan, jossa hän jatkoi kaudella 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Simo Majander

**Simo Majander** (s. 2. elokuuta 1996 Anjalankoski) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta voi pelata myös keskuspuolustajana tai oikealla laidalla.

Majander teki ensiesiintymisensä pääsarjatasolla MYPA:n riveissä 17-vuotiaana 27. kesäkuuta 2014 joukkueen hävitessä vierasottelussa 0–4 Vaasan Palloseuralle.

## Lähteet
Miroslav Hlinka

**Miroslav Hlinka** (30. elokuuta 1972 Trenčín, Tšekkoslovakia – 14. syyskuuta 2014 Banská Bystrica) oli slovakialainen jääkiekkoilija, valmentaja ja maailmanmestari vuodelta 2002. Hlinka pelasi pääosan urastaan Tšekin Extraligassa. Hlinka teki itsemurhan vuonna 2014.

Hlinka tunnettiin isokokoisena hyökkääjänä, jota pidettiin hyvänä puolustajana ja alivoimapelaajana. Myös hänen asennettaan ja työtahtoaan on kehuttu.

Hlinka voitti urallaan Tšekkoslovakian, Slovakian ja Tšekin mestaruuden. Suomen ja Ruotsin sarjoista Hlinka voitti hopeaa. Maailmanmestaruuskilpailuista hän voitti kultaa 2002, hopeaa 2000 ja pronssia 2003.

## Lähteet
Martina ja hengenpelastajat

**Martina ja hengenpelastajat** on suomalainen tositelevisiosarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin Jimillä 9. syyskuuta 2014. Sarjassa kymmenen julkisuudesta tuttua henkilöä osallistuvat Thaimaassa hengenpelastuskurssille, jota johtaa Martina Aitolehti. Jokaisessa jaksossa yksi kilpailija karsiutuu pois kilpailusta. Kummallakin tähän mennessä esitetyllä kaudella ovat kaikki osallistujat olleet naisia. Sarjan toista tuotantokautta alettiin esittää Jimillä 3. syyskuuta 2015.

*Martina ja hengenpelastajat* -formaattia on markkinoitu kansainvälisesti nimellä *All-Star Lifeguards*. Syksyllä 2014 Euroopan suurin kaupallinen kanava TF1 osti oikeudet formaattiin.

## 1. tuotantokausi

### Kilpailijat
Kilpailun alussa hengenpelastajakokelaat jaettiin keltaiseen ja punaiseen joukkueeseen. He osallistuvat kilpailuihin joukkueina, ja kilpailun hävinnyt joukkue joutuu lähettämään keskuudestaan yhden kilpailijan pois, vaikkakin lopullisen päätöksen tekee Martina Aitolehti. Ohjelman aikana järjestetään tulikokeita, jonka voittaja on suojassa karsinnalta. Joukkueet yhdistettiin kahdeksannessa jaksossa.

### Yhteenveto
Joukkueet yhdistettiin kahdeksannessa jaksossa, ja he osallistuivat kilpailuihin yksilöinä.

1Elina Tervo voitti tulikokeen, mutta ei saanut finaalijaksossa immuniteettia.

## 2. tuotantokausi
### Kilpailijat
Kauden alussa kilpailijat jaettiin kahteen joukkueeseen, keltaiseen ja punaiseen. He osallistuvat kilpailuihin joukkueina ja kilpailun hävinneestä joukkueesta pudotetaan yksi kilpailija. Joukkuekilpailun lisäksi he osallistuvat yksilöinä tulikokeeseen, jonka voittaja on suojassa karsinnalta, jos kilpailijan joukkue häviää joukkuekilpailun. Kilpailu muuttui yksilökilpailuksi seitsemännessä jaksossa.

### Yhteenveto
Joukkueet yhdistettiin seitsemännessä jaksossa, ja he osallistuivat kilpailuihin yksilöinä.

1Jasmin Voutilainen voitti tulikokeen, mutta ei saanut immuniteettia ja putosi kisasta.
2Punainen joukkue voitti joukkuekilpailun, mutta Belinda Heinonen jäi tulikokeessa viimeiseksi ja joutui pudotukseen.
3Rita Niemi voitti tulikokeen, mutta ei saanut immuniteettia. Immuniteetin sai yksilökilpailun voittaja Suvi Pitkänen.
4Kauden viimeisessä joukkuekilpailussa vastakkain olivat yhä kilpailussa mukana olevat henkilöt (Eveliina, Rita, Suvi ja Rosanna) sekä neljä aiemmin pudonnutta kilpailijaa (Kristina, Belinda, Amanda ja Janita). Aiemmin pudonneiden kilpailijoiden joukkue hävisi joukkuekilpailun, mutta käänteisessä karsintatilaisuudessa yksi heistä (Amanda) sai palata kilpailuun.
5Yksilökilpailun voitti Rita Niemi, joka sai paikan finaaliin.
6Eveliina Lorek voitti tulikilpailun, mutta ei saanut immuniteettia.
7Suvi Pitkänen putosi semifinaalissa. Finaaliin eteni kolme kilpailijaa; Amanda, Evelina ja Rita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sarjan virallinen sivusto
*
Turun insinöörit TUIKE

**Turun insinöörit TUIKE ry** on Turussa kotipaikkaansa pitävä insinöörien edunvalvontaa ja yhteisöllisyyttä edistävä yhdistys.  

Nimenä oli aiemmin Turun Alueen Insinöörit ry:n Konekerho, Turun Insinöörikerho ry. 

Yhdistyksen tarkoituksena on edistää jäseniensä ammatillisia ja paikallisia etuja, sekä edistää jäsentensä yhteenkuuluvuutta keskenään ja muiden insinööriyhdistysten jäsenten kesken. Yhdistys toimii yhdyselimenä jäsentensä ja toisten yhdistysten välillä. Yhdistyksen tarkoituksena on myös tukea teknillisen koulutuksen kehitystä ja työskennellä Suomen teknillisen kehityksen puolesta. 

Näiden tarkoitusten toteuttamiseksi yhdistys mm. järjestää jäsenilleen kokous-, neuvottelu-, kurssi, esitelmä-, tiedotus ja juhlatilaisuuksia sekä opintomatkoja ja pitää yhteyttä toiminta-alueensa teknillisiin oppilaitoksiin ja niiden opiskelijoihin.

## Historia

Turun Insinöörit ry:n Sähkökerho oli esittänyt koneinsinööreille kutsun saapua seuraamaan Sähkökerhon kokousta ravintola Killan kabinettiin 23.11.1959. Kutsua oli noudattanut 8 insinööriä. Ins. Vainio selvitteli näkökohtia, joiden takia koneinsinöörejä oli tähän kokoukseen kutsuttu sekä esitti kysymyksen, olisiko koneinsinöörien aiheellista perustaa uusi kerho, konekerho. Sähkökerhon kokouksen päätyttyä pitivät paikalla olleet 8 koneinsinööriä oman kokouksen. Kokous totesi oman kerhon perustamisen tarpeelliseksi. Samalla päätettiin konekerhon perustamisesta ja valittiin toimeenpaneva elin.

Tuo oli lainaus, lähes sanasta sanaan pöytäkirjasta, jossa pantiin alulle Turun Alueen Insinöörit ry:n Konekerho, sittemmin Turun Insinöörikerho ry ja nykyään Turun Insinöörit TUIKE ry. Kerhon toiminnan avulla oli tarkoitus saada kosketusta Turun seudun opistoinsinöörien välille, sekä tutustua teollisuuslaitoksiin ja muihin sopiviin kohteisiin ja hankkia eri alojen asiantuntijoita kokouksiin esitelmän pitäjiksi. Kerhon toiminta-ajatus on säilynyt suunnilleen samana, miksi se alussa ajateltiin. Ensimmäisen toimintavuoden 1960 päättyessä kerhon jäsenmäärä oli 45. Jäsenrekisterissä  on 31.12. 2017 jäseniä 2313.

## Tuike on Lounais-Suomen Insinöörit LOUSI ry:n jäsen
LOUSI puolestaan kuuluu valtakunnalliseen Insinööriliittoon (IL ry), Insinööriliitto on AKAVAn jäsenjärjestö. TUIKE ry:n toiminnan painopiste on jäsenten aktivoinnissa. Insinööriliitto ja AKAVA huolehtivat kaikille insinööreille yhteisistä elinkeinopoliittisista ja laajoista palkkaukseen liittyvistä asioista sekä työsuhteiden kehittämisestä. LOUSI ry on paikallisesti merkittävä toimija insinöörikoulutuksen kehittämisessä ja alueellisessa etujen valvonnassa. TUIKEn rooli korostuu jäsenten aktivoinnissa ja yhteisten toimintojen järjestämisessä.

## Toiminta

Yhdistys järjestää jäsenistölleen koulutustilaisuuksia, ekskursioita, verkostoitumistilaisuuksia.

## Lähteet

*Turun Insinöörit TUIKE ry:n säännöt.
*Tuike:n kotisivut

## Aiheesta muualla
* Tuiken kotisivu
Ștefan Niculescu

**Ștefan Niculescu** (31. heinäkuuta 1927 Moreni – 22. tammikuuta 2008 Bukarest) oli romanialainen säveltäjä. Hän opiskeli 1940–1950-luvuilla Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa, ja lisäksi hän suoritti opintoja Bukarestin polyteknillisessä yliopistossa. Hän osallistui Mauricio Kagelin pitämälle elektronisen musiikin kurssille Münchenissä vuonna 1966 ja Darmstadtin Ferienkurselle 1966–1969.

Niculescu oli Academia Românăn täysjäsen vuosina 1996–2008. Hän oli vuosina 1993–2008 professorina Bukarestin kansallisessa musiikkiyliopistossa. Hän myös vieraili luennoimassa Zagrebissa, Pariisissa, Valenciassa ja Darmstadtissa. Vuonna 1991 hän perusti Bukarestissa Uuden musiikin festivaalin kansainvälisen viikon.

Niculescun tuotantoon kuuluu muun muassa lastenooppera *Cartea cu Apolodor* (1974), orkesterimusiikkia, kuten sinfonioita, sekä lukuisia kamarimusiikki- ja kuoroteoksia.

## Lähteet
Abdalla el-Masri

**Abdalla Hani el-Masri** (s. 1962 Beirut) on libanonilais-venäläinen säveltäjä. Hän aloitti muodolliset kitaransoiton opintonsa vuonna 1977 ja opiskeli sitä ja musiikin teoriaa Beirutissa vuoteen 1982. Tämän jälkeen hän siirtyi Moskovan Tšaikovski-valtionkonservatorioon, josta hän sai musiikin tohtorin arvonsa vuonna 1993. Hänelle opettivat sävellystä Konstantin Batašov ja Roman Ledenjov.

El-Masri on säveltänyt pääasiassa orkesteri- ja kamarimusiikkia. Hänen teoksiaan on esitetty Libanonin ja Venäjän lisäksi myös Egyptissä, Ranskassa, Saksassa, Kuwaitissa, Qatarissa ja Sveitsissä. Hän on lisäksi esiintynyt kansainvälisesti kitaristina ja julkaissut musiikkikirjoja. Hän on työskennellyt eri vokaaliyhtyeiden kanssa perustajajäsenenä, kitaristina, lauluntekijänä ja sovittajana. Vuodesta 1993 el-Masri on asunut Kuwaitissa, jossa hän toimii sävellyksen opettajana. Hän on luennoinut myös Venäjällä.

El-Masrin tuotantoon kuuluu muun muassa sinfonioita, konsertot viululle ja pianolle, viulusonaatti, jousikvartetto, sarja huilulle ja pianolle sekä kitarakvartetto.

## Lähteet
Roman Ledenjov

**Roman Ledenjov** (; 4. joulukuuta 1930 Moskova – 15. elokuuta 2019) oli venäläinen säveltäjä. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa vuosina 1948–1955 ja täydensi siellä vielä opintojaan Anatoli Aleksandrovin johdolla vuoteen 1958 saakka. Vuonna 1984 hän sai Moskovan konservatoriosta kunniatohtorin arvon.

Ledenjov on saanut Venäjän kansantaiteilijan arvon (1995) ja Venäjän federaation valtionpalkinnon (1997). Hänen musiikkiaan on esitetty Euroopan maissa, Israelissa ja Japanissa. Hän on opettanut Moskovan konservatoriossa musiikin teoriaa ja sävellystä; hänestä tuli siellä sävellyksen professori vuonna 1991. Hän on lisäksi toiminut Venäjän säveltäjäliiton sihteerinä. 

Ledenjovin teosten joukossa ovat muiden muassa *Kontsert-elegija* (sellolle ja orkesterille, 1980), *Rus – zeljonaja i belosnešnaja (Simfonija v prostih ladah* (1991) ja *Kontsert-poema* (alttoviululle ja orkesterille, 1994). Hän on myös säveltänyt lukuisia kamarimusiikkiteoksia (mm. *Kuusi kappaletta jousikvartetille ja harpulle*, 1966) ja kuoromusiikkia.

## Lähteet
Blue Wings

**Blue Wings** on Fokus Media Finland Oy:n (aiemmin Sanoma Media Finland Oy:n) kustantama lentoyhtiö Finnairin matkustamolehti, joka on saatavilla ilmaiseksi yhtiön jokaisella lennolla. Blue Wingsin painos on 45&nbsp;000 kappaletta ja lukijamäärä noin 114&nbsp;000. Sisällöltään Blue Wings on matkailun lifestyle-lehti, jonka aihepiirejä ovat design, kulttuuri, liiketoiminta, teknologia sekä ruokakulttuuri ja hyvinvointi. 

Vuonna 1980 perustettu Blue Wings on yksi maailman vanhimpia matkustamolehtiä. Vuoden 2006 alussa siihen yhdistettiin vapaa-ajan matkustajille tarkoitettu suomenkielinen matkustamolehti Lento. Yhdistämisen jälkeen aikaisemmin pelkästään englanninkielisenä ilmestynyt Blue Wings käsitti noin kolmasosan suomenkielistä materiaalia. Samalla lehden ilmestymistiheyttä nostettiin kahdeksasta kymmeneen kertaan vuodessa. Syyskuusta 2012 alkaen Blue Wings on ilmestynyt jälleen ainoastaan englanninkielisenä. Lehti on nykyään luettavissa myös verkossa.

Alexander Stubb toimi lehden kolumnistina 2005-2017.

Finnair poisti Blue Wings -lehden matkustamoista maaliskuussa 2019, koska lentoyhtiö poisti kaikki painetut lehdet matkustamoista. Lehden toiseksi viimeisin numero julkaistiin helmikuussa vuonna 2019.

Blue Wings -lehden juhlanumero julkaistiin poikkeuksellisesti kesällä 2023, koska Finnair vietti 100-vuotisjuhlia. 

Blue Wings -tarinoita julkaistaan säännöllisesti lentoyhtiön kotisivuilla.

## Lähteet
Tietoliikenneanalyysi

**Tietoliikenneanalyysi** on prosessi, jolla tarkastellaan siepattuja viestejä. Sen tavoitteena on tehdä johtopäätöksiä viestinnässä esiintyvistä ilmiöistä. Sitä voi tehdä jopa silloin kun viestit ovat salattuja ja murtamattomia. Yleisesti, mitä suurempaa viestimäärää tarkastellaan sitä enemmän voidaan päätellä liikenteestä. Tietoliikenteen analysointia voidaan harjoittaa sotilastiedustelussa, vastavakoilussa tai elämäntapa seurannassa ja on yksi huolenaihe kyberturvallisuudessa.

Tietoliikenneanalyysia voi helpottaa siihen tarkoitetut tietokoneohjelmistot. Kehittyneisiin tietoliikenneanalyysimenetelmiin saattaa sisältyä useita sosiaalisen verkostoanalyysin muotoa.

## Katso myös
* ECHELON
* Signaalitiedustelu
* Sosiaalinen verkosto
* Teletunnistetietojen säilyttäminen
Georges Leygues -luokka

**Georges Leygues -luokka** (**F70**) oli Ranskan laivaston seitsemän fregatin muodostama alusluokka. Alusten aseistuksena olleet merimaaliohjukset ja Crotale-ilmatorjuntaohjukset mahdollistivat monenlaiset tehtävät, mutta erityisesti ne soveltuivat strategisten kohteiden suojaamiseen, voimannäyttöön ja avomerisaattajiksi. Kansainvälisesti alukset oli luokiteltu sukellusveneentorjuntahävittäjiksi ja siten niiden runkonumerointi alkoi D kirjaimella, mutta Ranskan merivoimat eivät käytä termiä hävittäjä.

## Suunnittelu
Alusten kansirakenteet oli suunniteltu kestämään ydinräjähdyksen aiheuttama paineaalto. Kolmen viimeisenä valmistuneen aluksen kansirakenteisiin lisättiin yksi kerros, kun havaittiin ongelmia huonossa kelissä. Lisäksi viimeisten alusten elektroniikkavarustukseen lisättiin passiivinen vedettävä kaikuluotain DSBV 61 sekä asennettiin uudempia versioita osasta laitteita.

## Alukset

## Lähteet

*

### Viitteet
FS Foudre (L9011)

**Foudre** (runkonumero L9011) oli Ranskan laivaston Foudre-luokan maihinnousualus. Alus myytiin 2011 Chilelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Sargento Aldeaksi*.

## Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 26. maaliskuuta 1986. Se laskettiin vesille 19. marraskuuta 1988 ja otettiin palvelukseen 7. joulukuuta 1990.

## Palvelus
Alus osallistui Jugoslavian vastaisiin sotatoimiin ja oli keskeinen elementti Norsunluurannikolla toteutetussa operaatio Licornessa. Aluksen helikopteri tuhoutui 17. tammikuuta 2009 Gabonin rannikolla, jolloin kyydissä olleet kahdeksan henkeä saivat surmansa.

Lokakuussa 2011 ilmoitettiin, että Ranska ja Chile olivat päässeet sopimukseen aluksen myynnistä noin 80 miljoonalla Yhdysvaltain dollarilla. Alus poistettiin palveluksesta 23. joulukuuta 2011, jolloin se luovutettiin Chilelle. Alus sai nimen *Sargento Aldea* ja runkonumeron LSDH-91.

## Lähteet
Silentium (elokuva)

**Silentium ** on Wolfgang Murnbergerin ohjaama rikoselokuva vuodelta 2004. Se perustuu Wolf Haasin rikosromaaniin *Silentium!* vuodelta 1999. 

Tarinassa Wienin poliisista potkut saanut poliisi Simon Brenner työskentelee Salzburgissa yksityisetsivänä. Hän selvittää omintakeiseen tyyliinsä julmaa rikossarjaa mustan huumorin sävyttämässä rikoselokuvassa. *Silentium* on toinen Murnbergerin Haasin romaanin pohjalta tekemä elokuva. Edellinen oli *[[Komm, süsser Tod]]*. Kolmas on *[[Der Knochenmann]]* (*Kananlihalla*) 2009.

Elokuvan lajityyppi on rikoselokuva, vaikka se joissakin kohdissa eroaa tavanomaisesta, kuten päähenkilö Brennerin, huumorin käytön sekä elokuva loppuratkaisun ja sisältämänsä kritiikin suhteen.

Murnberger on sanonut, että edellisessä Haasin romaanissa ja hänen siitä tekemässään filmatisoinnissaan *[[Komm, süßer Tod]]* oli enemmän toimintaa mutta että tässä hän halusi kallistua enemmän realismin suuntaan ja antaa enemmän tilaa tunnelmalle, kuten jännitykselle, uhkaavuudelle. Jäljellä olevan huumorin pitäisi Murnbergerin mukaan hiukan satuttaa. 

Elokuva sai Österreichischer Filmpreis -palkinnon 2005. Palkinto myönnetään itävaltalaiselle elokuvalle joka on saanut Itävallassa eniten katsojia. Ohjaaja Wolfgang Murnberger oli palkintoehdolla Tokion kansainvälisillä elokuvajuhlilla.

## Tuotanto
Käsikirjoituksen teko alkoi marraskuussa 2002, ja yhteistyössä oli paljolti mukana myös sen pohjana olevan romaanin kirjoittaja Wolf Haas sekä ohjaaja Wolfgang Murnberger ja Josef Hader. Kuvaukset alkoivat elokuussa 2003 ja kestivät 39 kuvauspäivää. Elokuvan tuotantoyhtiö on Dor Film, joka on merkittävimpiä itävaltalaisia tuotantoyhtiöitä. Budjetti oli kolme miljoonaa euroa.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Silentium, Austrian Film Commission
FS Siroco (L9012)

**Siroco** (runkonumero L9012) oli Ranskan laivaston Foudre-luokan maihinnousualus.

## Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1995. Se laskettiin vesille 14. joulukuuta 1996 ja otettiin palvelukseen 21. joulukuuta 1998.

## Palvelus
Alus osallistui 10. lokakuuta - 25. marraskuuta 1999 Itä-Timorissa Australian johtamaan INTERFET-rauhanturvaoperaatioon. Se osallistui 2006 Libanonin sodassa toteutettuun operaatio Balisteen. Haitilla oli 12. tammikuuta 2010 maanjäristys, minkä pelastustöihin alus osallistui operaatio Séisme Haitissa. Joulukuussa 2013 alus oli Somalian rannikolla Euroopan unionin laivasto-osaston lippulaivana.

Ranskan vuoden 2013 puolustusselonteon mukaan alus poistettiin palveluksesta heinäkuussa 2015.

## Lähteet
Wolfgang Murnberger

**Wolfgang Murnberger** (13. marraskuuta 1960 Wiener Neustadt, Itävalta) on itävaltalainen elokuvaohjaaja.

Hänet on palkittu monista elokuvista, esimerkiksi elokuvasta *Himmel Oder Hölle* hän on saanut kolme palkintoa, Max Ophüls Festivalilla 1991 Saarlandin osavaltion pääministerin palkinnon, Rotterdam International Film Festivalilla 1991 FIPRESCI Prize, erikoismaininta, ja Tokyo International Film Festivalilla 1991 pronssipalkinto.

Elokuvista *[[Komm, süsser Tod]]* (2000, *Tule, suloinen kuolema*), *[[Silentium (elokuva)|Silentium]]* (2004) ja *[[Der Knochenmann]]* (2009, *Kananlihalla*) muodostavat trilogian, jonka Yle esittää syksyllä 2014. Ne perustuvat Wolf Haasin romaaneihin. Teattereissa Murnbergerin elokuvia ei ole Suomessa esitetty.

## Filmografia
* *Kirtag* 1985 (lyhyt) 
* *An dich hab ich gedacht* 1988 (lyhyt) 
* *Himmel Oder Hölle* 1990 (fiktio) 
* *Ich Gelobe* 1994 (fiktio) 
* *Auf Teufel komm raus* 1995 (televisioelokuva) 
* *Morde ohne Leichen (Tatort)* 1997 (televisioelokuva) 
* *Quintett Komplett* 1998 (televisioelokuva) 
* *Ach Baby, Ein Baby* 1999 (televisioelokuva) 
* *[[Komm, süsser Tod]]* (*Tule, suloinen kuolema*) 2000 (fiktio) 
* *Hainburg* 2001 (televisioelokuva) 
* *Taxi für eine Leiche* 2002 (televisioelokuva) 
* *Brüder* 2002 (televisioelokuva) 
* *[[Silentium (elokuva)|Silentium]]* 2004 (fiktio) 
* *Lapislazuli* 2005 (fiktio) 
* *[[Der Knochenmann]]* (*Kananlihalla*) 2009 (fiktio) 
* *Live Is Life - Die Spätzünder* 2010 (televisioelokuva) 
* *Meine Tochter nicht* 2010 (televisioelokuva) 
* *Mein bester Feind* 2011 (fiktio) 
* *So wie du bist* 2012 (televisioelokuva) 
* *Alles Schwindel* 2013 (televisioelokuva) 
* *Live is Life – Der Himmel soll warten* 2013 (televisioelokuva)

## Lähteet
FS Georges Leygues (D640)

**Georges Leygues** oli Ranskan laivaston 1979 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti, joka poistettiin palveluksesta alkuvuodesta 2014.

## Valmistus

Alus tilattiin Brestin telakalta, missä köli laskettiin 16. syyskuuta 1974. Se laskettiin vesille 17. joulukuuta 1976 ja otettiin palvelukseen 10. joulukuuta 1979.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 21. maaliskuuta 2014.

## Lähteet

*

### Viitteet
FS Dupleix (D641)

**Dupleix** on Ranskan laivaston 1981 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti.

## Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 17. lokakuuta 1975. Se laskettiin vesille 2. joulukuuta 1978 ja otettiin palvelukseen 13. kesäkuuta 1981.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta kesäkuussa 2014.

## Lähteet

*

### Viitteet
FS Montcalm (D642)

**Montcalm** on Ranskan laivaston 1982 palvelukseen otettu Georges Leygues -luokan monitoimifregatti.

## Valmistus

Alus tilattiin Brestin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 5. joulukuuta 1975. Se laskettiin vesille 31. toukokuuta 1980 ja otettiin palvelukseen 28. toukokuuta 1982.

## Palvelus
Alus on palveluksessa 2014.

## Lähteet

*

### Viitteet
Tiofosgeeni

**Tiofosgeeni** eli **tiokarbonyylikloridi** (CSCl2) on myrkyllinen epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdiste on fosgeenin tioanalogia, ja sitä käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet
Tiofosgeeni on huoneenlämpötilassa väriltään punakeltaista nestettä, ja sillä on voimakas epämiellyttävä haju. Yhdiste liukenee huonosti veteen ja hydrolysoituu hitaasti veden vaikutuksesta rikkivedyksi, vetykloridiksi ja hiilidioksidiksi. Orgaanisiin liuottimiin, kuten dietyylieetteriin, se sen sijaan liukenee hyvin.

Tiofosgeeni on voimakkaasti elektrofiilinen, ja se reagoi alkoholien ja fenolien kanssa muodostaen tiokarbonaatteja ja primääristen amiinien kanssa isotiosyanaatteja. Sekundaaristen amiinien kanssa muodostuu tiokarbomyyliklorideja. Lisäksi yhdiste reagoi useiden nukleofiilien kanssa muodostaen heterosyklisiä yhdisteitä ja voi toimia dienofiilinä Diels–Alder-reaktioissa.

Tiofosgeeni on hyvin myrkyllinen, voimakkaasti silmiä ja ihoa ärsyttävä sekä syövyttävä yhdiste. Yhdiste aiheuttaa kyynelvuotoa eli on lakrymaattori. Tiofosgeeni voi hengitettynä, nieltynä tai ihon läpi imeytyneenä aiheuttaa jopa hengenvaarallisen myrkytyksen.

## Valmistus ja käyttö
Tiofosgeenia voidaan valmistaa kuumentamalla tetrakloorimetaania rikin, vetysulfidin tai sulfidien kanssa. Käytetympi tapa on kuitenkin hiilidisulfidista saatavan trikloorimetaanisulfenyylikloridin pelkistys tinan, tina(II)kloridin tai raudan avulla happamissa olosuhteissa.

Tiofosgeenia voidaan käyttää orgaanisten yhdisteiden, kuten lääkeaineiden ja maatalouskemikaalien sekä polytiokarbonaattien, valmistukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Thiophosgene PubChem 
* Thiophosgene ChemBlink
Minna Uunimäki

**Minna Uunimäki** (s. 15. kesäkuuta 1968) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pika- ja keskimatkojen juoksija. Hän edusti 
vuoteen 1987 Espoon Voittajia, vuoteen 1990 HIFK:ta ja vuodesta 1991 lähtien Viipurin Urheilijoita. Hänen valmentajanaan toimi Toivo Ahonen. Kalevan kisoista Uunimäki saavutti pronssia 400 metrin juoksussa vuonna 1987 sekä hopeaa 800 metrin juoksussa vuonna 1992. Lisäksi hän oli viestijuoksun SM-kisoissa mukana voittamassa kuutta mitalia; 4 × 400 metrin viestijuoksusta hän voitti kaksi hopeaa vuosina 1991 ja 1995 sekä pronssia vuonna 1990 ja 4 × 800 metrin viestijuoksussa hänen palkintokaappiinsa kertyi kolme kultamitalia vuosilta 1991, 1992 ja 1995. Sisäratojen SM-kisoista Uunimäen saavutuksina ovat 200 metrin juoksun hopea vuodelta 1987, 400 metrin hopea vuodelta 1988 sekä 800 metrin pronssi vuodelta 1990. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1995 jälkeen.

## Lähteet
BBC Television Shakespeare

**BBC Television Shakespeare** on  brittiläinen William Shakespearen näytelmien televisioversioiden sarja, jonka on luonut Cedric Messina. *BBC Television Shakespeare* esitettiin Britanniassa alun perin 3. joulukuuta 1978 – 27. huhtikuuta 1985.  Sarjaan kuuluu 37 televisioitua Shakespearen näytelmää.

Sarjaa on esitetty myös nimillä *The Shakespeare Collection* (Iso-Britannia) ja *The Complete Dramatic Works of William Shakespeare* (Yhdysvallat).

## Tuotantokaudet

## Katso myös
* Ontto kruunu
* Shakespeare: The Animated Tales
* Luettelo William Shakespearen näytelmien elokuvasovituksista

## Aiheesta muualla
*  ''Screenonline: BBC Television Shakespeare, The (1978-1985)''