open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ojaleinikki

**Ojaleinikki** (*Ranunculus flammula*) on leinikkikasveihin (*Ranunculaceae*) kuuluva monivuotinen, lähinnä Euroopassa tavattava myrkyllinen ruohovartinen kasvi.

## Ulkonäkö ja koko

Ojaleinikki kasvaa 10–40 cm korkeaksi. Kasvi on lähes kalju ja niukkahaarainen. Varsi on koheneva tai harvoin pysty ja tavallisesti vain tyvinivelväleistä juurehtiva. Nivelvälit ovat jokseenkin suoria, ensimmäinen tavallisesti vähintään 2 mm, joskus jopa 9 mm paksu. Aluslehtien ruoti on joskus jopa 15 cm pitkä, varsinkin kasvin kasvaessa vedessä. Lehtilapa on 1–6 cm pitkä, sen muoto vaihtelee puikeasta soikeaan, ja on ehyt- tai hammaslaitainen. Varsilehdet ovat lyhytruotisia ja ylimmät lehdet ruodittomia, muodoltaan tasasoukan suikeita ja tavallisesti ehytlaitaisia. Keltaiset kukat sijaitsevat yksittäin tai muutamia yhdessä. Kukat ovat tavallisesti 8–18 mm leveitä, ja niissä on kaksi kehäkiehkuraa. Sekä verho- että terälehtiä on viisi kappaletta. Varhain variseva verhiö on noin puolet teriön pituudesta. Terälehdet ovat mesikuopallisia. Kukkaperä on uurteinen, kukkapohjus on kalju. Suomessa ojaleinikki kukkii kesä-elokuussa, joskus jopa syyskuussa. Hedelmistö koostuu 1,7–2,3 mm pitkistä kaljuista pähkylöistä, joissa on pieni, 0,2–0,3 mm pitkä ota.

Ojaleinikki muistuttaa varsin paljon pienempikokoista ja hennompaa rantaleinikkiä (*R. reptans*). Lajit myös risteytyvät (*R. flammula* x *reptans*) helposti keskenään kantalajien yhteisillä kasvupaikoilla.

## Levinneisyys
Ojaleinikkiä tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa lukuun ottamatta Islantia, Pyreneiden niemimaan eteläosia, Manner-Italian eteläosaa, Albaniaa, Kreikkaa, Etelä-Ukrainaa, Etelä-Venäjää sekä mantereen pohjoisimpia osia. Euroopan ulkopuolella sen on harvinainen laji. Sitä kasvaa paikoin Marokossa, Turkissa, Länsi-Siperiassa sekä harvinaisena tulokaslajina Yhdysvaltain ja Kanadan itärannikolla.

Suomessa ojaleinikki kuuluu pääasiassa alkuperäiseen kasvillisuuteen. Lajia tavataan Etelä-Lappia myöten, mutta runsas se on vain Etelä-Suomessa.

## Elinympäristö
Ojaleinikki on kosteiden kasvupaikkojen kasvi. Se viihtyy ojissa, lammikoissa, lätäköissä, rannoilla, lähteiköissä, korvissa, vesijättömailla, kosteilla pellonreunoilla ja kosteikoissa. Laji suosii etenkin savimaita.

## Käyttö
Ainakin Ruotsissa ojaleinikkiä on ennen vanhaan käytetty kansanlääkinnässä vilustumisen ja erilaisten lastentautien hoitoon.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Suuri Pohjolan kasvio*. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).
* *Ålands flora*. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Hæggström, Carl-Adam, Esbo 2010.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*Luontoportti: Ojaleinikki (Ranunculus flammula)
*ITIS: Ranunculus flammula 
*United States Department of Agriculture (USDA): Ranunculus flammula 
*Flora of North America: Ranunculus flammula
Mustalinnut

**Mustalinnut** (*Melanitta*) on sorsien heimoon kuuluva lintusuku.

## Mustalintuihin (''Melanitta'') kuuluvat lajit
* Mustalintu (*Melanitta nigra*)
* Amerikanmustalintu (*Melanitta americana*)
* Pilkkaniska (*Melanitta perspicillata*)
* Pilkkasiipi (*Melanitta fusca*)
* Amerikanpilkkasiipi (*Melanitta deglandi*)
* Siperianpilkkasiipi (*Melanitta stejnegeri*)

### Viitteet
Aatelointi

**Aatelointi**, **naturalisointi** ja **adoptio** olivat tapoja, joilla Suomen suuriruhtinaskunnassa ja Ruotsin kuningaskunnassa saattoi saada aatelisarvon. Aateloinnin saattoi suorittaa vain hallitsija, kuningas tai suuriruhtinas. Aateloinnin merkkinä aateloitu sai aateliskirjeen. Useimmiten aatelisarvo kuitenkin perittiin.

**Introduktiossa** aatelinen ja hänen sukunsa otettiin jäseneksi ritarihuoneeseen ja kirjattiin ritarihuoneen aatelismatrikkeliin. Tässä yhteydessä suku sai järjestysnumeron. Ulkomaisen aateliarvon omaava ei voinut tulla introdusoiduksi ritarihuoneeseen. Hallitsijan luvalla suku voitiin kuitenkin *naturalisoida*, jolloin jäsenet voitiin introdusoida. Ruotsissa ulkomaisten aatelisarvojen omistajat, joita ei ole naturalisoitu, muodostavat niin sanotun *introdusoimattoman aatelin* ().

*Adoptiossa* aatelisarvon omistaja saattoi siirtää arvonsa perintönä adoptoidulle. Usein näin tapahtui, jos suvussa ei ollut miespuolisia jälkeläisiä. Adoptoidut olivat usein sisaren lapsia, tai aatelittoman tai alempiarvoisen veljen lapsia. Suomessa tällaisia adoption kautta periytyneitä sukuja ovat muun muassa Cronstedt ja Berg sekä Stewen-Steinheil, Stjernvall-Walleen, Standertskjöld-Nordenstam, Indrenius-Zalewski ja Hisinger-Jägerskiöld. 

Suomen ritarihuoneeseen naturalisoituja sukuja ovat seuraavat: kenraalikuvernööri, ruhtinaallinen Menschikoff-suku, kreivillinen Kuscheleff-Besborodko-suku, vapaaherralliset suvut Freedricksz ja von Hauff sekä aatelissuvut von Müller, von Briskorn, von Thomsen, von Daehn, von Weissenberg, von Schoultz ja Fischer. Lisäksi on naturalisoitu joukko vanhoja ruotsalaisia sukuja, kuten Rosenbröijer, von Nandelstadh ja Gripenwaldt.

## Lähteet
Plastic Bertrand

**Plastic Bertrand** (syntyjään **Roger Marie François Jouret**, 24. helmikuuta 1954 Bryssel, Belgia) on belgialainen muusikko, joka tunnetaan kansainvälisestä hittikappaleestaan *[[Ça plane pour moi]]*.

Jouret aloitti musiikkiuransa kouluaikana yhtyeessä nimeltä Bisons, jossa soitti rumpuja. Hän perusti 1970-luvun puolivälin jälkeen punk-yhtye Hubble Bubblen. Yhtye ei ollut vielä suosittu, mutta tuottaja Lou Derijk huomasi Jouret'n.

Jouret ja Derijk loivat yhdessä satiirisen Plastic Bertrand -hahmon, joka sai nimensä punk-toimittaja ja -muusikko Bert Bertrandilta. Vuonna 1977 Plastic Bertrand julkaisi singlen *Ça plane pour moi*, josta tuli yksi kautta aikojen myydyimpiä belgialaisia singlejä. Se nousi myös toisena ranskalaisena singlenä yhdysvaltalaiseen Billboard Hot 100 -listaan. Plastic Bertrandin seuraavat albumit *Je t'fais un plan* ja *L'album* eivät olleet enää lähellekään yhtä menestyneitä ja ne edustivat enemmän uuden aaltoa, jossa oli myös reggae- ja synthpop-elementtejä.

Plastic Bertrand oli 1980-luvun alkupuolella mukana ABBAn musiikkiin perustuneessa musikaalissa *Abracadabra*, jossa olivat mukana myös ranskalainen Daniel Balavoine ja Anni-Frid Lyngstad ABBAsta. Vuonna 1987 Plastic Bertrand oli Luxemburgin edustaja euroviisuissa jääden toiseksi viimeiseksi kappaleellaan *Amour amour*. Kilpailu käytiin Bertrandin synnyinkaupungissa Brysselissä. Vuonna 1988 Bertrand teki new beat -tyylisuuntaa edustaneen albumin. Single *Slave to the Beat* on yksi tyylin myydyimmistä.

Plastic Bertrand ei ole julkaissut 1980-luvun jälkeen kuin kaksi albumia. Vuonna 2002 julkaistiin paluualbumi *Ultra terrestre*. Hän on myös 2000-luvulla esiintynyt muutamia kertoja eri televisio-ohjelmissa ja tehnyt joitakin keikkoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Plastic Bertrandin kotisivut
Luhtamatara

**Luhtamatara** (*Galium uliginosum*) on monivuotinen ruohovartinen kasvi. Sen varsi voi kasvaa puolimetriseksi, mutta jää yleensä 10–30&nbsp;cm pitkäksi. Kapeat lehdet ovat kuuden lehden ruusukkeina varren ympärillä. Kukinto on haarainen, yksittäiset kukat ovat valkoisia ja pieniä ja muodostavat muutaman kukan kukintoja. Luhtamatara muistuttaa eniten rantamataraa (*Galium palustre*) ja usein ne kasvavatkin samoilla alueilla.

## Levinneisyys
Luhtamataraa tavataan kosteilla, kalkkipitoisilla alueilla Keski- ja Pohjois-Euroopassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Luontoportti: Luhtamatara (''Galium uliginosum'')
*Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Luhtamatara (''Galium uliginosum'')
*ITIS: ''Galium uliginosum'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Galium uliginosum''
Aska

**Aska** () oli kunta Itä-Götanmaan läänissä Ruotsissa. Se muodostettiin vuonna 1952 yhdistämällä aiemmat Varvin, Styran, Västra Stenbyn, Hagebyhögan, Fivelstadin ja Orlundan kunnat.

Vuonna 1974 Askan kunta liitettiin Motalan kuntaan. Motalan kunta jaettiin jo vuonna 1980, jolloin Hagebyhögan ja Orlundan seurakunnat liitettiin tuolloin perustettuun Vadstenan kuntaan. Muut entisen Askan kunnan osat jäivät osaksi Motalan kuntaa.

## Lähteet
Takini

**Härkägemssi** eli **takini** (*Budorcas taxicolor*), myös **takin** tai **taki**, on Himalajalla elävä vuohieläin ja *Budorcas*-suvun ainoa edustaja. Länsimaiset eläintieteilijät löysivät lajin vasta vuonna 1910. Nykyään se on Bhutanin kansalliseläin.

## Koko ja ulkonäkö
Aikuinen takini on pituudeltaan 170–220 cm (hännän pituus voi olla lisäksi 10–15 cm), säkäkorkeudeltaan noin 110–120 cm ja se voi painaa 250–350 kg. Sillä on paksu, tiheä ja kihara turkki, jonka väritys vaihtelee ruskeasta harmaan- ja kullanruskeaan. Sekä uroksella että naaraalla on noin 30 cm pitkät sarvet. Ne osoittavat tyvestä sivuille ja taipuvat kärjistään taaksepäin.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Takinit elävät Himalajan bambumetsissä 2000–4500 metrin korkeudessa. Takineja tavataan Länsi- ja Keski-Kiinassa, Assamissa, Bhutanissa ja Myanmarin pohjoisosissa.

Laji jaetaan nykyisin neljään alalajiin:
**Budorcas taxicolor whitei*
**Budorcas taxicolor taxicolor* – assamintaki
**Budorcas taxicolor bedfordi* – kiinantaki eli kultataki
**Budorcas taxicolor tibetana* – tiibetintaki eli tiibetinhärkägemssi

## Elintavat ja ravinto
Takinit ovat kasvinsyöjiä. Ne syövät lähinnä ruohoa, nuppuja ja lehtiä. Takinit ovat aktiivisia päivisin. Ne kerääntyvät talvella pieniin laumoihin, kun taas kesällä laumat ovat jopa sadan yksilön kokoisia. Vanhat urokset elävät yksin.

Takinin kantoaika on 9 kuukautta ja naaras synnyttää kerran kahdessa vuodessa yhden jälkeläisen.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Nuorallakävely

**Nuorallakävely** eli **nuorallatanssi** on tasapainotaitelua ja akrobatian harjoittamista korkealle pingotetulla vaijerilla tai köydellä. Nuorallatanssijat esiintyvät tavallisesti sirkuksissa tai muunkaltaisissa järjestetyissä näytöksissä. 

Nuorallakävelyssä on kaksi pääsuuntausta: tiukaksi pingotetulla tai löysällä köydellä kävely, joilla kävelyn suoritustapa eroaa periaatteella toisistaan. Tiukalla köydellä nuorallatanssija pysyy tasapainossa muuttelemalla oman kehonsa painopistettä tai käyttämällä tasapainottelun apuna jotakin apuvälinettä. Sen sijaan löysemmällä köydellä nuorallatanssija voi liikuttaa köyttä oman kehonsa avulla.

Eräs pitkän aikaa suosiossa ollut nuorallakävelytaidon esittelymuoto on Niagaran putousten yli käveleminen.

Tunnetuin suomalainen nuorallakävelijä on Antti Tuomento. Hän on ylittänyt muun muassa Imatrankosken, Kokemäenjoen sekä Salpausselän mäkimontun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Robert Banks

**Robert Banks** voi viitata seuraaviin henkilöihin:

* Bobby Banks, australialainen rugbypelaaja
* Robert Banks, yhdysvaltalainen kemisti
* Robert Banks, brittiläinen poliitikko
* Robert Joseph Banks, yhdysvaltalainen piispa
* Robert Banks Stewart, brittiläinen televisiokäsikirjoittaja
* Banksy, brittiläinen graffititaiteilija
Hurrikaani Hanna

**Hurrikaani Hanna** oli kahdeksas nimetty trooppinen sykloni ja neljäs hurrikaani vuoden 2008 Atlantin hurrikaanikaudella.

Hanna muodostui 28. elokuuta ja voimistui hurrikaaniksi 1. syyskuuta. Sen kehitys oli yhteydessä vain kolme päivää aiemmin syntyneeseen hurrikaani Gustaviin. Hanna heikkeni trooppiseksi myrskyksi keskiviikkona 3. syyskuuta. Se saapui Pohjois-Amerikan mantereelle lähellä Etelä- ja Pohjois-Carolinan rajaa varhain aamulla 6. syyskuuta.

Hannan aiheuttamat tulvat surmasivat Haitissa arvioiden mukaan yli 500 ihmistä. Suurin osa uhreista kuoli Gonaivesin satamakaupungissa. Punainen Risti vetosi lahjoittajiin 2,3 miljoonan euron avustuksen keräämiseksi Haitille. Euroopan komissio lupasi maalle kaksi miljoonaa euroa pika-apua. Suomen Punainen Risti lähetti alueelle avustustyöntekijän arvioimaan tuhoja sekä 50&nbsp;000 euroa hätäapua.

## Lähteet
Kultakonna

**Kultakonna** (*Incilius periglenes*
, aiemmin *Bufo periglenes*) on sukupuuttoon vuonna 1989 kuollut sammakkolaji.

## Koko ja ulkonäkö
Kultakonna oli pieni, noin 5 cm pitkä, kiiltävän keltaisenoranssin värinen sammakko. Sillä oli suhteessa kehoon pienehköt silmät.

## Elinympäristö
Kultakonnat elivät ainoastaan Costa Ricassa Monteverden utuisten vuorten pilvimetsissä 30 neliökilometrin alueella. 

## Häviäminen
Kultakonna katosi maailmankartalta vuonna 1989, vain 23 vuotta sen jälkeen kun laji löydettiin (1966). Syynä häviämiseen on pidetty ilmaston lämpenemistä ja kuivaa vuotta 1988, joka kuivatti konnien kutulammikot.

Uusimpien tutkimusten mukaan Monteverden alue oli vuosien 1986–1987 El Niñon jälkeen kuivimmillaan sataan vuoteen, mutta kuivuus mahtuu silti alueen ilmaston luonnolliseen vaihteluun. Niinpä tutkijat päättelevät kultakonnan kuolleen sukupuuttoon luonnollisen El Niñon ja sienitaudin seurauksena, ei ilmastonmuutoksen takia. 

## Lähteet
Bulgarian–Bysantin sodat

**Bulgarian–Bysantin sodat** käytiin Bulgarian ja Bysantin välillä viidensadan vuoden aikana. Ensimmäinen sota alkoi vuonna 755 ja viimeinen päättyi vuonna 1265. Vuonna 1018 Bulgaria liitettiin Bysantin valtakuntaan, mutta vuonna 1185 Bysantti joutui tunnustamaan Bulgarian itsenäisyyden uudelleen. Bulgaarit kapinoivat kahdesti Bysantin ylivaltaa vastaan.

## Bulgarian–Bysantin sodat
* Bulgarian–Bysantin sota (755–772)
* Bulgarian–Bysantin sota (780–783)
* Bulgarian–Bysantin sota (809–817)
* Bulgarian–Bysantin sota (889–897)
* Bulgarian–Bysantin sota (913–927)
* Bulgarian–Bysantin sota (981–1018)
* Bulgarian kapina 1040–1041
* Bogomilien kapina 1086–1091
* Bulgarian–Bysantin sota (1261–1265)

## Lähteet
*
Frans Pehkonen

**Frans Albert Pehkonen** (28. maaliskuuta 1870 Oulu &ndash; 25. elokuuta 1957) oli suomalainen senaattori, oikeusneuvos ja korkeimman oikeuden presidentti 1930-luvulla.

Pehkonen pääsi ylioppilaaksi Oulun Lyseosta 1888 ja hän suoritti kameraalitutkinnon 1890 sekä yleisen oikeustutkinnon 1892. Hän sai varatuomarin arvon 1895. Pehkonen toimi asianajajana Vaasassa 1899–1907 sekä Vaasan hovioikeuden palveluksessa ylimääräisenä virkamiehenä 1899–1906, kanslistina 1906–1907 ja notaarina 1907–1908. Hän oli sen jälkeen Oulun tuomiokunnan tuomarina 1908–1917.

Suomen itsenäistyttyä Pehkonen oli senaatin oikeusosaston jäsenenä 1917–1918, valtiorikosylioikeuden puheenjohtajana 1918–1920, korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1918–1929 ja korkeimman oikeuden presidenttinä 1929–1940. Hän oli vielä sotatalouden tarkastusoikeuden puheenjohtajana 1941–1947. Pehkonen sai lakitieteen kunniatohtorin arvon 1948.

Pehkonen oli Vaasan rahatoimikamarin jäsenenä 1907–1908 ja Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä 1912–1917. Hän oli Suomen lakimiesyhdistyksen johtokunnan jäsen 1918–1922 ja kunniajäsen vuodesta 1948.

Pehkonen oli naimisissa vuodesta 1904 Katarina Charlotta Forsmanin kanssa.

## Lähteet
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

## Aiheesta muualla
* Frans Pehkosen elämäkerta Kansallisbiografiassa
Ma

**Ma** tarkoittaa seuraavia:

* MA, Marokon ISO 3166-1-koodi ja marokkolaisten ajoneuvojen kansallisuustunnus
* .ma, Marokon Internet-maatunnus
* Massachusetts, postilyhenne MA, Yhdysvaltain osavaltio
* 
* 
* 
* 
* maanantai, ma, viikonpäivä
* maastoammunta, ma, maastossa tapahtuvat sotilaiden ammuntaharjotus
* määräaikainen, ma., ennalta määrätyn ajan mittainen
* Mikkelin Ampujat, MA, suomalainen urheiluseura
* Master of Arts, M.A., anglosaksinen akateeminen arvo
* mergers & acquisitions, M & A, yrityskauppoja koskeva neuvonta ja kauppojen toteutus
* Ma, soran kuljetukseen ja ratapenkalle levittämiseen tarkoitettu, jo vakiokäytöstä poistunut rautatievaunutyyppi
* Ma, joki Vietnamissa ja Laosissa
* Marijuana Anonymous, MA, kannabiksen käytön lopettamista edistävä liike

## Henkilöt
Ma on seuraavien henkilöiden nimi:

* Ma Dong-seok, *Don Lee* (s. 1971), eteläkorealais-yhdysvaltalainen näyttelijä
* Ma Huateng (s. 1971), kiinalainen liikemies ja miljardööri
* Ma Jing Jing, kiinalainen muusikko
* Ma Lin (s. 1980), kiinalainen pöytätennispelaaja
* Ma Long (s. 1988), kiinalainen pöytätennispelaaja
* Ma Qinghua (s. 1987), kiinalainen rata-autoilija
* Ma Rainey (1886–1939), yhdysvaltalainen blues-laulaja
* Ma Thanegi (s. 1946), myanmarilainen kirjailija, toimittaja, kielenkääntäjä ja taidemaalari
* Ma Yibo (s. 1980), kiinalainen maahockeypelaaja
* Ma Ying-jeou (s. 1950), Kiinan tasavallan presidentti
* Ma Zhiyuan, *Dongli* (1250–1321), kiinalainen runoilija ja näytelmäkirjailija
* Ding Ma (s. 1987/1988), Savonlinnan kaupunginjohtaja 2025–
* Jaeson Ma, *Mǎ Zhēngyuǎn* (s. 1980), yhdysvaltalainen yrittäjä, kristillinen rap-artisti, pastori ja mediavaikuttaja
* Tony Ma (s. 1957), vietnamilais-yhdysvaltalainen pokeriammattilainen
* Tzi Ma (s. 1962), kiinalais-yhdysvaltalainen näyttelijä
* Yo-Yo Ma (s. 1955), kiinalais-ranskalainen sellisti.

## Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:

* Ma Perkins, samannimisen yhdysvaltalaisen televisiosarjan päähenkilö
* Xibei San Ma, kiinalaisten sotapäälliköiden 1910–1949 hallitsema alue
* 1949 MA, *1566 Icarus*, asteroidi.
Muurila

**Muurila** eli **Muurola** () on taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Seuloskoin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ohtajoen rannalla Pietarin koillispuolella heti kaupungin rajan ulkopuolella. Taajamassa on asukkaita 5&nbsp;000 ja kunnassa 5&nbsp;700 henkeä (vuonna 2007).

## Historia
Tarinan mukaan Muurilan ovat perustaneet 1700-luvun alussa Muromin kihlakunnasta muuttaneet uudisasukkaat. Kylä mainitaan kuitenkin nimellä Murila jo 1600-luvun lopun ruotsalaisessa kartassa. 1900-luvulle saakka Muurilassa asui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Pietarin Pyhän Marian seurakuntaan.

Vuonna 1712 Pietari I lahjoitti Muurilan paroni Šafiroville. Hänen karkotuksensa jälkeen kylä palasi valtion haltuun ja siirtyi sitten kenraalimajuri Dmitrijev-Mamonoville. Vuodesta 1749 aina Venäjän vallankumoukseen saakka kylän ja sen lähiseudut omisti Vorontsovin kreivisuku, jonka jäseniä myös asui Muurilan kartanossa. Vuonna 1790 kylään rakennettiin pyhälle Katariinalle omistettu ortodoksinen kirkko, joka on edelleen toiminnassa. Ortodoksiseurakuntaan kuuluivat myös Rutšji, Pukra sekä inkerinsuomalaisten ja inkerikkojen asuttamat Ripatsu () ja Uusikylä (). 1800-luvulla Muurilaan syntyi huvila-asutusta.

## Nykyaika
Muurilassa sijaitsee Pietarin metron asema Devjatkino eli Miina, jonka yhteydessä on samanniminen Käkisalmen radan rautatieasema. Murino-niminen rautatieasema taas sijaitsee Pietarin kaupungin alueella.

Muurilan kuntaan kuuluu taajaman lisäksi Ohtajoen varrella sijaitseva Laurikkalan () kylä, joka 1800-luvun puolivälissä oli inkerikkojen asuttama. Kunnan johtaja on Vladimir Brezgun, kunnanhallinnon johtaja Valeri Garkavyi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Muurilan kunnan sivusto 
* Muurilan kunta Seuloskoin piirin sivustolla 
* Muurila Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa
Sappivalmuska

**Sappivalmuska** (*Tricholoma virgatum*) on kartiomainen tai laakea polttavan kirpeän valmuskalaji. Sen heltat ovat valkoharmaat ja niissä on mustia laikkuja. Jalka on valkoinen tai harmaa. Maku on polttavan sapenkarvas eikä sappivalmuska näin ollen ole ruokasieni. Se kasvaa tuoreissa kangasmetsissä melko yleisenä. Sappivalmuska on mykorritsasieni.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Mushroom Expert: Tricholoma virgatum
Mustasuomuvalmuska

**Mustasuomuvalmuska** (*Tricholoma atrosquamosum*) on kupera tai laakealakkinen musta valmuskalaji. Heltat ovat valkoisenhermaat tai vaaleat. Jalka on valkoinen, ylhäältä mustatupsuinen ja alhaalta harmaasuomuinen. Malto on valkeaa. Maku on jauhomainen ja hieman makeahko. Valmuska kelpaa syötäväksi. Se kasvaa harvinaisena kalkkipitoisissa lehdoissa.

## Lähteet
Oskar Möller

**Oskar Möller** (18. syyskuuta 1880 Kuopio – 7. tammikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen juristi ja oikeusneuvos, joka toimi korkeimman oikeuden presidenttinä ja sotasyyllisyysoikeuden puheenjohtajana.

Möller oli korkeimman oikeuden presidenttinä 1945–1950 ja sotasyyllisyysoikeuden puheenjohtajana 1945–1946. Hän oli myös jäsenenä korkeimmassa hallinto-oikeudessa ja mukana useissa valtion komiteoissa.

Hänen veljensä oli oikeuskansleri Carl Gustaf Möller ja hänen isänsä oli laamanni Frans Oskar Möller.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kekovalmuska

**Kekovalmuska** (*Tricholoma argyraceum* syn. *Tricholoma inocybeoides*) on kartiomainen tai laakea lyijynharmaa tai valkoinen valmuskalaji. Sen jalka on valkea ja siinä on kellertäviä tai ruskeita säikeitä. Heltat ovat valkoiset ja vanhemmiten muuttuvat kellertäviksi. Malto on valkoista. Sieni ei ole ruokasieni. Se kasvaa lehtimetsissä koivujen seurassa hyvin harvinaisena.

## Lähteet
Hiirenvalmuska

**Hiirenvalmuska** (*Tricholoma scalpturatum*) on kupera tai laakealakkinen harmaanruskea valmuskalaji. Sen heltat ovat valkoiset ja vanhemmiten keltalaikkuiset. Jalka on valkoinen ja harmaasäikeinen. Malto on valkoista. Sieni kelpaa syötäväksi, mutta ei ole kovin hyvä. Se kasvaa lehdoissa ja puistoissa suurina ryhminä. Se on Suomessa melko harvinainen.

## Lähteet
Hjalmar Neovius

**Nils Hjalmar Neovius** (21. maaliskuuta 1877 Joensuu &ndash; 27. helmikuuta 1960) oli suomalainen juristi, oikeusneuvos ja korkeimman oikeuden presidentti.

Neoviuksen vanhemmat olivat piirilääkäri August Herman Konrad Neovius ja Mathilda Sofia Arppe. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896, suoritti yleisen oikeustutkinnon 1901 ja sai varatuomarin arvon 1903. Neovius oli Viipurin hovioikeuden palveluksessa ylimääräisenä virkamiehenä 1904–1905, kanslistina 1905–1906 ja notaarina 1910–1913, Hän oli vangittuna Pietarissa Krestyn vankilassa vuosina 1913–1914 vastustettuaan yhdenvertaisuuslakia. Vapauduttuaan Neovius toimi asianajajana Viipurissa 1914–1917. 

Suomen itsenäistyttyä Neovius oli Viipurin hovioikeudessa viskaalina 1917 ja hovioikeudenneuvoksena 1917–1918. Hän oli sitten korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1918–1940 ja korkeimman oikeuden presidenttinä 1940–1945. Neovius erosi joulukuussa 1945 virastaan koska hänen olisi pitänyt asemansa perusteella toimia sotasyyllisyysoikeuden puheenjohtajana. Neovius perusteli eroaan terveyssyillä, mutta kirjailija Yrjö Soini tulkitsi eron johtuneen pohjimmiltaan omantunnonsyistä. Neovius sai lakitieteen kunniatohtorin arvon 1948.

Neovius oli Kulosaaren huvilakaupungin valtuuston jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1921–1945.

Hjalmar Neovius oli naimisissa Elsa Aino Elina Jäppisen kanssa. 

## Lähteet
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

## Aiheesta muualla
* Hjalmar Neoviuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa
Rusotyvivalmuska

**Rusotyvivalmuska** (*Tricholoma orirubens*) on kupera tai laakealakkinen tummanharmaa suomupeitteinen valmuskalaji. Sen jalka on valkoisen punatäplikäs ja tyvi on sinertävä. Malto on valkoista. Sieni on syötävä mutta ei maistu miltään. Heltat ovat nuorissa sienissä harmahtavat, vanhemmiten punertavat. Sieni kasvaa lehtimetsissä hyvin harvinaisena.

## Lähteet
Törrösuomuvalmuska

**Törrösuomuvalmuska** (*Tricholoma olivaceotinctum*) on kupera ruskeanharmaa tai kellertävä valmuska. Sienen keskusta on lähes musta. Heltat ovat harmaanvalkoiset. Jalka on harmaanruskea ja siinä on mustia suomuja. Malto on valkoista ja sieni on syötävä. Valmuska kasvaa Pohjois-Suomen lehtokuusikoissa.

## Lähteet
Suomuvalmuska

**Suomuvalmuska** (*Tricholoma imbricatum*) on tummanruskea suomuinen valmuskalaji. Heltat ovat aluksi valkoiset ja vanhemmiten ruskealaikkuiset. Jalka on ruskea ja ylhäältä jauheinen. Malto on aluksi valkoista ja vanhemmiten ruskehtavaa. Sieni kasvaa Etelä- ja Keski-Suomen männiköissä jokseenkin yleisenä.

## Lähteet
Täplähelttavalmuska

**Täplähelttavalmuska** (*Tricholoma fulvum*) on ruskea tai tumman punaruskea valmuskalaji. Lakki on reunoista kellertävä. Heltat ovat kellanvalkoiset ja vanhemmiten niihin ilmestyy ruskeita täpliä. Jalka on ruskehtava. Malto on lakissa valkoista ja jalassa kellertävää. Sieni maistuu jauholta. Se kasvaa tunturialueilla yleisenä vaivaiskoivun seuralaisena. 

## Lähteet
Partavalmuska

**Partavalmuska** (*Tricholoma vaccinum*) on keskikokoinen, ruskeanpunainen, verraten matalajalkainen valmuskalaji. Lakki 4-7cm leveä, reunassa on partamaisia karvoja, pinnalla on tummahkoja suomuja,keskiosa on kupumaisesti koholla. Heltat ovat aluksi valkoiset ja vanhemmiten niihin ilmestyy ruskeanpunasia täpliä. Lopulta heltat muuttuvat kokonaan ruskeiksi. Jalka on alhaalta vaaleanruskeanpunainen ja ylhäältä valkea. Jalka on vanhoissa sienissä ontto. Malto on aluksi valkoista ja punertuu leikkauspinnoista. Maku on hieman karvas. Lajin sanotaan toisinaan kelpaavan ryöpättynä muiden joukkoon suolaan. Sieni kasvaa yleisenä Etelä- ja Keski-Suomen kangasmetsissä, elokuulta syysmyöhälle. Pohjoisessa sieni on harvinainen.

## Lähteet
August Nybergh

**August Nybergh** (20. elokuuta 1851 Heinola – 5. joulukuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies, Senaatin oikeusosaston varapuheenjohtaja ja senaattori, sekä korkeimman oikeuden ensimmäinen presidentti. 

## Henkilöhistoria
Nyberghin vanhemmat olivat puuseppä Gustaf Nybergh ja Maria Sofia Erikintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi 1868 ja suoritti yleisen oikeustutkinnon 1876 ja sai varatuomarin arvon 1879. Nybergh oli Viipurin hovioikeuden palveluksessa ylimääräisenä virkamiehenä 1879–1881, kanslistina 1881–1885, ylimääräisenä viskaalina 1885, suomen kielen kääntäjänä ja notaarina 1885–1888, kanneviskaalina 1888–1890 ja asessorina 1890–1898. Hän oli senaatin lainvalmistelukunnan nuorempi jäsen vuosina 1892–1898, 1900 sekä 1909–1914, senaatin oikeusosaston jäsen 1898–1900 ja talousosaston jäsen 1899. Nybergh oli ensimmäisellä sortokaudella Privatbankenin notariaattiosaston johtajana 1901–1903 ja maasta karkotettuna 1903–1904.

Palattuaan Suomeen Nybergh oli Mechelinin senaatin jäsen ja oikeustoimituskunnan päällikkö vuosina 1905–1909, Suomen itsenäistyttyä hän toimi senaatin oikeusosaston varapuheenjohtajana 1917–1918 ja korkeimman oikeuden presidenttinä 1918–1920.

Nybergh oli  porvarissäädyssä Viipurin edustaja valtiopäivillä 1894 ja 1897 ja Helsingin edustaja valtiopäivillä 1904–1905. Hän toimi säätyvaltiopäivien porvarissäädyn varapuhemiehenä 1894 ja 1897. Nybergh oli myöhemmin RKP:n kansanedustajana vuosina 1910–1914 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. 

Nybergh kuului jäsenenä patenttilakikomiteaan 1889, oikeudenkäyntilaitosta uudistavaan neuvottelukuntaan 1894, valtiopäiväjärjestystä uudistavaan komiteaan 1905–1906 sekä niin sanottuun Haritonovin komiteaan 1909. Nybergh oli myös Viipurin rahatoimikamarin sihteerinä ja asiamiehenä 1880–1888.

### Perhesuhteet
August Nybergh oli naimisissa vuodesta 1882 lähtien Aina Sofia Augusta Schybergsonin kanssa. Heidän poikansa oli kemisti ja filosofian tohtori Bertil Ragnar Nybergh (1896–1954), joka toimi Oy Keskuslaboratorion toimitusjohtajana.

## Lähteet
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Tuhkatupaskynsikäs

**Tuhkatupaskynsikäs** (*Lyophyllum decastes*) on leveä tai kupera laakealakkinen harmaa tai harmaanruskea sienilaji. Lakki saattaa olla jopa ruskeanmusta. Heltat ovat hermaanvalkoiset tai kermanväriset. Jalka on valkoinen tai harmaanvaalea. Sieni kasvaa suurina kimppuina tai yksitellen lehti- ja havumetsissä ja muodostaa suuria kasvustoja. Se on syötävä.  

## Lähteet
Nurmitupaskynsikäs

**Nurmitupaskynsikäs** (*Leucocybe connata*, syn. *Lyophyllum connatum*, aikaisemmin "vaalea tupasmalikka") on valjukynsikkäiden sukuun kuuluva sienilaji. Aiemmin se on luokiteltu kynsikkäiden (*Lyophyllum*) tai malikoiden (*Clitocybe*) sukuun kuuluvaksi.

Sienen lakki on muodoltaan kupera tai laakea ja jopa hieman suppilomainen. Se on leveydeltään 3–10 senttimetriä ja väriltään valkoinen tai harmahtava. Heltat ovat tiheät ja valkoiset. Myös itiöpöly ja malto on valkoista. Jalka on valkea tai harmaanvaalea ja latvasta valkojauheinen. Pituudeltaan jalka on 3–10 senttimetriä. Sienen maku on mieto, mutta haju muistuttaa kumia. Se on syötävä, mutta siitä on löydetty haitallisia yhdisteitä. Nurmitupasmalikka kasvaa suurina rykelminä ruohikoilla, puutarhoissa, puistoissa, teidenvarsilla ja muilla kulttuuripaikoilla. Se on yleinen Etelä-ja Keski-Suomessa. Kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Nurmitupaskynsikäs voi muistuttaa jauhosientä, valkomalikkaa, myrkkymalikkaa tai muita valkoisia malikoita. Myös kevätkaunolakki muistuttaa nurmitupaskynsikästä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Nurmitupaskynsikäs (''Leucocybe connata'')
Silkkivalmuska

**Silkkivalmuska** (*Tricholoma columbetta*) on kupera tai laakealakkinen silkinkiiltoinen valkoinen valmuskalaji. 

## Ulkonäkö ja koko
Silkkivalmuskan lakki on 6–10 senttimetriä. Lakissa on ruskeita laikkuja, reunat vanhempana mutkaiset ja epäsäännölliset. Heltat ovat valkoiset, niiden tyvessä on kolo. Jalka on valkoinen ja tyvestä vihreälaikkuinen. Malto on valkoista ja vanhemmiten laikkuista. Maku on mieto, tuoksu vahvasti jauhontuoksuinen ja sieni on syötävä. Malto muuttuu punertavaksi valmistetaessa.

## Esiintyminen
Silkkivalmuskaa tavataan Etelä-Suomessa ja Lounais-Suomessa tammilehdoissa kohtalaisen yleisenä ja harvinaisena Hämeeseen asti.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Lehtikuusenvalmuska

**Lehtikuusenvalmuska** (*Tricholoma psammopus*) on kellomainen tai kupera oranssinvalkoinen tai kellanruskea valmuskalaji. Lakissa on punaisia pilkkuja tai juovia. Vanhemmiten lakki muuttuu kellanruskeaksi. Heltat ovat valkoisen kellertävät ja muuttuvat vanhemmiten ruskealaikkuisiksi. Jalka on latvasta vaalea ja alhaalta kellanruskea. Jalan tyvi on oranssinpunainen. Malto on ainakin nuorissa itiöemissä valkoista tai kellanvalkoista. Maku on hieman karvas. Sientä pidetään toisinaan kirjallisuudessa syötävänä, muttei erityisen maukkaana. Myrkylliseksi sitä ei ole todettu. Se kasvaa lehtikuusen seuralaisena metsissä ja puistoissa ainakin Euroopassa; sirkumpolaarinen se ei liene.

## Lähteet
Michal Dočolomanský

**Michal Dočolomanský** (25. maaliskuuta 1942 Niedzica – 26. elokuuta 2008 Bratislava) oli slovakialainen elokuva- ja teatterinäyttelijä.

## Elämä
Dočolomanský syntyi opettajaperheeseen pieneen slovakialaiseen Niedzican kaupunkiin, joka nykyisin sijaitsee Puolassa. Perhe muutti myöhemmin Bratislavan lähellä olevaan Svätý Juriin, missä Dočolomanský vietti lapsuutensa. Hänen intohimonsa näyttelemiseen syntyi 10-vuotiaana teatteriesityksessä vierailun jälkeen, mutta hän kouluttautui kuitenkin automekaanikoksi. Tämän jälkeen hän matkusti Bratislavaan opiskelemaan näyttelemistä.

Dočolomanskýn ensimmäinen elokuvarooli tapahtui komediassa *Výlet po Dunaji*, jonka jälkeen hän esiintyi useissa elokuva- ja televisiotuotannoissa.

## Jälkimaine
Slovakian yleisradioyhtiön vuonna 2019 järjestämässä kyselyssä Dočolomanský äänestettiin kaikkien aikojen 33. suurimmaksi slovakiksi.

## Aiheesta muualla
*
*
Yhdysvaltain oikeusministeri

**Yhdysvaltain oikeusministeri** () on Yhdysvaltain oikeusministeriön johtaja, hallituksen jäsen ja valtionhallinnon ylin lakimies. Oikeusministerin nimittää virkaansa presidentti, ja nimitys tulee voimaan senaatin vahvistettua sen.

Oikeusministerin virka perustettiin vuonna 1789 toimimaan syyttäjänä korkeimmassa oikeudessa tapauksissa, joissa Yhdysvallat on osallisena, ja avustamaan presidenttiä ja muita ministeriöitä lainopillisissa kysymyksissä. Oikeusministeriö perustettiin vasta vuonna 1870. Oikeusministeri on järjestyksessä seitsemäs presidentin sijainen.

Oikeusministeri on Yhdysvaltain presidentin kabinetin ainoa ministeri, joka ei kanna "Secretary"-arvonimeä. Virkakaudella ei ole määräaikaa. Edustajainhuoneella on perustuslain pohjalta oikeus asettaa oikeusministerille virkasyyte maanpetoksen, korruption ja muiden suurten virkarikosten ja -rikkeiden perusteella ja senaatilla käsitellä se oikeusmenettelynä. 

Virkaatekevänä oikeusministerina toimi 20.–30. tammikuuta 2017 Sally Yates, mutta Trump erotti hänet, koska hän ilmaisi vastustavansa maahantulokieltoa, jonka Trump määräsi seitsemän muslimienemmistöisen maan kansalaisille.

## Luettelo oikeusministereistä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Purppuralahovalmuska

**Purppuralahovalmuska** eli **purppuravalmuska** (*Tricholomopsis rutilans*) on kupera tai laakea punavioletti tai viininpunainen lahovalmuskalaji. Sen lakki on 5-20 cm leveä. Vanhemmiten sienet ovat joskus kirkkaan keltaisia. Heltat ovat keltaiset. Jalka on nuorena punavioletti ja vanhemmiten punaviolettisuomuinen ja ylhäältä valkojauheinen. Malto on kellanvalkoista. Sieni kasvaa männyn kannoissa ja lahoissa juurissa usein ryhminä. Laji on puun lahottaja toisin kuin varsinaiset valmuskat. 

## Lähteet
Emil Holmström

**Emil Alfred Holmström** (30. huhtikuuta 1891 Vaasa – 14. elokuuta 1939) oli suomalainen jääkärimajuri. Hänen vanhempansa olivat sairaalan toimitsija Mathias Holmström ja Ulrika Kamis. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1925 Ida Cecilia Lindgrenin kanssa.

## Opinnot
Holmström kävi kansakoulun ja kansakoulun jatkokurssit sekä suoritti yksityisesti kuudennen luokan Helsingin uudessa ruotsalaisessa oppikoulussa vuonna 1924. 

## Jääkärikausi

Tämä vaasalainen liikeapulainen liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 13. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 21. kesäkuuta 1916 sairauden johdosta pataljoonan täydennysjoukkoon ja 17. marraskuuta 1916 alkaen pataljoonan haupitsipatteriin. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella.

## Suomen sisällissota
Holmström saapui Suomeen (Vaasaan) jääkäreiden pääjoukon mukana vänrikiksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918. Hänet komennettiin Suomen sisällissotaan jaosjohtajaksi Jääkäritykistön 1. patteriin. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Jääkäritykistössä Messukylässä ja Tampereella. Tampereen valtauksen jälkeen suoritetussa tykistön uudelleen järjestelyssä hänet sijoitettiin patterinsa kera vasta perustettuun Jääkäritykistöprikaatin 1. jääkäripatteriston 2. patterin päälliköksi ja otti osaa Viipurin valloitukseen.

## Sisällissodan jälkeinen aika
Holmström palveli sisällissodan jälkeen Suomen tykistökoulussa, mistä hänet maarättiin tykistön uudelleenjärjestelyn yhteydessä patterinpäälliköksi Vuoristotykistöön. Vuoritykistöstä hänet siirrettiin 9. lokakuuta 1919 Kenttätykistörykmentti 1:een, missä hänet määrättiin 9. patterin päälliköksi. Hän hoiti 3. patteriston komentajan tehtäviä 23. maaliskuuta 1921 – 1. heinäkuuta 1922 välisen ajan ja oli sen jälkeen 9. ja 3. patterin päällikkönä ja määrättiin 31. toukokuuta 1924 alkaen Tuusulan varuskunnan komendantiksi. Armeijasta hän erosi 2. helmikuuta 1926, jonka jälkeen hän siirtyi Niemi & Luukkosen autokorjaamon palvelukseen konttoristina, kunnes siirtyi 1. kesäkuuta 1928 tuntikirjuriksi Helsingin kaupungin rakennuskonttorin huonerakennusosastoon, mistä hänet siirrettiin 1. lokakuuta 1934 osastonjohtajaksi Helsingin kaupungin työnvälitystoimistoon.

## Lähteet
*Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
*Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

### Viitteet
Ropititsa

**Ropititsa** eli **Ropitsa** () on kylä, samanniminen taajama ja maalaiskunta Leningradin alueen Volossovan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee piirin keskiosassa Hatsinan ja Opoljan välisen maantien varrella, Hatsina–Iivananlinna-radan eteläpuolella. Kunnassa on asukkaita 1&nbsp;500 henkeä (vuonna 2006).

Kunnan hallinnollinen keskus on Ropititsan kylä. Lisäksi siihen kuuluu samanniminen taajama sekä kolme muuta kylää: Rokottina (), Saahkonja () ja Tomoska ().

Ennen toista maailmansotaa seudulla asui venäläisten lisäksi inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Moloskovitsan ja Kupanitsan luterilaisiin seurakuntiin.

Ropititsassa toimii maidontuotantoon erikoistunut maatalousyritys. Paikallinen nähtävyys on pyhän Georgioksen tsasouna Tomoskan kylässä.

Kunnan ja samalla myös kunnanhallinnon päämies on Grigori Grištšenko.

## Lähteet
Antikviteettikollegio

**Antikviteettikollegio** oli Ruotsissa 1666 perustettu virasto, joka tutki Ruotsin varhaishistorian ja muinaisjäännösten lisäksi oikeustiedettä, kirkkohistoriaa ja sukutiedettä sekä Islannin ja Norjan vanhaa kirjallisuutta. Antikviteettikollegio perustettiin Magnus Gabriel De la Gardien aloitteesta Uppsalassa, josta se muutti 1690 Tukholmaan. Kollegio muodostettiin 1692 Antikviteettiarkistoksi, joka alistettiin 1786 Ruotsin kuninkaallisen kaunokirjallisuusakatemian alaiseksi. Jo 1780 sen arkistoja siirrettiin Kuninkaalliseen kirjastoon.

Suomessa antikviteettikollegion työtä teki ensimmäisten joukossa Elias Brenner, joka tallensi Suomen kirkoissa vuosina 1670–1671 vaakunoita piirtämällä. Brennerin piirtämät vaakunat ovat säilyneet Ruorsissa säilytettävässä *Skokloster* -kokoelmassa.

## Antikviteetti

Sana antikviteetti (, muinaisuus) tarkoittaa muinaisiin oloihin kuuluvaa asiaa, muinaismuistoa ja muinaisesinettä, jolla on erityinen taiteellinen tai historiallinen arvo.

## Lähteet
Kollegio

**Kollegio** (, virkakunta) tarkoittaa yleisessä merkityksessä kollegista virastoa tai muuta monijäsenistä toimielintä, kollegisen viraston virkakuntaa tai viraston istuntoa. 

Kollegisessa virastossa sen jäsenet saavat ottaa osaa ratkaisujen tekemiseen, ja jos ilmenee erimielisyyttä, tehdään päätös äänestämällä. Tällaisen viraston vastakohta on päällikkövirasto eli toimistovirasto, jossa päällikkö yksinään tekee ratkaisut.

Kolleginen hallintotapa syntyi Ranskassa, josta se levisi muihin Euroopan maihin. Venäjän vallan alaisessa Suomessa senaatti toimi kollegiona, mutta senaatin talousosaston toimituskunnat olivat päällikkövirastoja. Nykyisin valtioneuvosto on kollegio, mutta ministeriöissä ratkaisun tekee päällikkö.

## Yliopistokollegio Suomessa
Kollegio on Suomessa yliopistollinen hallintoelin. Suomen liopistolain (2009) mukaan yliopistokollegio muiden muassa:
* valitsee kanslerin (kanslereita ei ole kaikissa yliopistoissa)
* päättää hallituksen jäsenmäärästä sekä hallituksen ja sen jäsenten toimikauden pituudesta
* valitsee yliopistoyhteisön ulkopuoliset jäsenet yliopiston hallitukseen
* vahvistaa yliopistoyhteisön eri ryhmiä edustavien henkilöiden valinnat hallituksen jäseniksi
* valitsee yliopiston tilintarkastajat
* vahvistaa yliopiston tilinpäätöksen ja toimintakertomuksen sekä päättää vastuuvapauden myöntämisestä hallituksen jäsenille ja rehtorille
Helsingin yliopiston yliopistokollegiossa on 48 jäsentä, joilla on henkilökohtaiset varajäsenet: professoreilla 16 jäsentä ja varajäsentä, yliopiston opetus- ja tutkimushenkilöstöllä sekä muulla henkilöstöllä 16 jäsentä ja varajäsentä ja opiskelijoilla 16 jäsentä ja varajäsentä.

## Ruotsin kollegiot

Ruotsissa kollegioita perustettiin 1600-luvulla otettaessa käyttöön keskitetty hallintojärjestelmä.
* kamarikollegio perustettiin 1618
* kansliakollegio 1626
* sotakollegio 1634
* amiraliteettikollegio 1634
* vuorikollegio 1644
* kauppakollegio 1651
* reduktiokollegio 1655
* antikviteettikollegio 1666
* kollegioita olivat myös hovioikeudet, joista ensimmäisenä perustettiin Svean hovioikeus 1614

## Katso myös
* Kolleginen päätöksentekotapa
* Toimistojärjestelmä

## Lähteet
* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1962
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja Oy 1962

### Viitteet
CO.RO.

**CO.RO.** oli italialainen vuosina 1992–1999 toiminut elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen jäsenet olivat Emanuele Cozzi, Maurizio Rossi ja Jay Rolandi.

Yhtyeen läpimurtohittinä pidetään vuonna 1992 julkaistua coverversiota Patti Smithin kappaleesta "Because The Night". Muita yhtyeen esittämiä kappaleita ovat muun muassa "4 Your Love", "There's Something Going On" ja "I Just Died In Your Arms".

## Diskografia

### Albumit
* *The Album* (1993)

### Singlet
* "*Because The Night*"
* "*4 Your Love*"
* "*There's Something Going On*" 
* "*I Break Down And Cry*"
* "*Run Away*"
* "*Temptation*" 
* "*Lovely Toy*"
* "*I Just Died In Your Arms*"

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Discogs.com: Yhtyeen diskografia
Lucius Licinius Lucullus (vuoden 151 eaa. konsuli)

**Lucius Licinius Lucullus** oli roomalainen vuoden 151 eaa. konsuli ja sukunsa ensimmäinen tähän tehtävään valittu eli *[[homo novus]]*.

Konsulikaudellaan hän osallistui Numantian sotaan Hispaniassa, jossa hän taisteli menestyksellisesti keltiberejä vastaan. Hänen toimensa herättivät kuitenkin suuttumusta Roomassa, sillä Caucan kaupungissa häntä vastassa olivat antautuneet kaupunkilaiset, mutta päästyään armeijansa kanssa sisään Lucullus kuitenkin surmautti kaupungin miesväestön.

Palattuaan Roomaan hän rakennutti sodasta saaduilla rahoilla temppelin Felicitas-jumalattarelle Velabrumin kaupunginosaan.

Hänellä oli myös samanniminen pojanpoika.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Talari

**Talari** tarkoittaa seuraavia:

*Erkki Talari (1907–1983), taidemaalari, graafikko
*Tapani Talari (1936–2024), heraldikko ja graafinen suunnittelija
*Taaleri, raha
2867 Šteins

**2867 Šteins** on pieni asteroidivyöhykeellä sijaitseva asteroidi. Sen löysi ukrainalainen tähtitieteilijä Nikolai Tšernyh vuonna 1969. Asteroidi nimettiin neuvostoliittolaislatvialaisen Kārlis Šteinsin mukaan . Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella **1969 VC**. Euroopan eteläinen observatorion tutkimuksen mukaan Šteins on E-tyypin asteroidi.

Avaruusluotain Rosetta lähetti valokäyrätietoja, joiden perusteella Šteinsin pyörähdysajaksi on laskettu kuusi tuntia. Asteroidilla ei myöskään ole omaa kuuta. Avaruusluotaimen ohilennon aikana vuonna 2008 ilmeni, että asteroidin mitat ovat 5,9 x 4,0 kilometriä. Šteinsin muoto on kuin epäsymmetrinen timantti, eli se on yhdestä päästään laakea, mutta kärjistyy pisteeseen toisessa päässään. Sillä on suuri kraatteri pohjoispuolella ja seitsemästä pienemmästä kraatterista koostuva ketju.

Tampereen teknillisen yliopiston professori Mikko Kaasalaisen johtama tutkimusryhmä onnistui kartoittamaan matemaattisen mallin avulla Šteinsin pimeän puolen.
## Katso myös
* Asteroidiluokat

## Lähteet

*Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets (1)-(5000): Minor Planet Center 
*Numbered minor planets
Annie Furuhjelm

**Annie Fredrika Furuhjelm** (11. joulukuuta 1859 Novoarhangelsk, Alaska – 17. heinäkuuta 1937 Hyvinkää) oli suomalainen toimittaja, naisasialiikkeen aktivisti ja kirjailija. 

## Henkilöhistoria
Alaskassa syntyneen Furuhjelmin vanhemmat olivat silloin Venäjälle kuuluneen Alaskan kuvernööri, amiraali Johan Hampus Furuhjelm ja ruotsalais-skotlantilainen Anna Elisabeth von Schoultz. Annie Furuhjelm muutti Suomeen 1872 ja pääsi Helsingin saksalaisesta tyttökoulusta 1876 sekä valmistui Helsingin ruotsalaisesta jatko-opistosta 1887.

Furuhjelm perusti Honkolan kartanoon kansakoulun ja toimi itse siellä opettajana. Koska Urjalassa oli pula lääkäreistä ja sairaanhoitajista, Annie Furuhjelm kävi Helsingissä sairaanhoitokurssin ja toimi sitten kotiseudullaan sairaanhoitajanakin. Kun Pohjois-Suomea kohtasi 1902–1903 ankara katovuosi Annie Furuhjelmin aloitteesta perustettiin sinne lastenkoteja, koulukeittiöitä, työtupia ja kutomakouluja avustamaan kadosta kärsineitä.

Furuhjelm toimi kirjallisuusarvostelijana, kirjailijana, puhujana ja vuosina 1901–1908 *[[Nutid]]*-lehden päätoimittajana sekä 1919–1927 *[[Astra (lehti)|Astra]]*-lehden toimittajana. Sen jälkeen kun Furuhjelm oli vieraillut kansainvälisen naisten äänioikeusliikkeen kongressissa Berliinissä hän aloitti toimet äänioikeuden saamiseksi Suomen naisille. Hänen kodissaan pidettiin ensimmäinen tätä kysymystä käsittellyt kokous ja hän toimi yhtenä äänioikeustaistelun johtajana.

Furuhjelm oli RKP:n kansanedustaja 1914–1924 ja 1927–1929 Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Hän oli myös presidentin valitsijamies presidentinvaalissa 1925 ja kuului RKP:n keskushallitukseen.

Furujelm oli Naisasialiitto Unionin varapuheenjohtaja 1904–1908 ja puheenjohtaja 1908–1913, Suomen ruotsalaisen naisliiton (Svenska Kvinnoförbundet) puheenjohtaja 1907–1937, Kansainvälisen Naisten äänioikeusliiton (IWSA) johtokunnan toinen varapuheenjohtaja 1909–1920 sekä Naisten äänioikeusliiton Suomen osaston puheenjohtaja.

Annie Furuhjelmin kaksi veljeä, Urjalan Honkolan kartanoa hoitaneet kihlakunnantuomari Elis Campbell Nicolas Furuhjelm ja everstiluutnantti Otto Furuhjelm joutuivat vuoden 1918 sisällissodan aikana punaisten murhaamiksi.

## Teoksia
* *Kvinnorna och lantdagsvalen*.  1910
* *Människor och öden*.  Söderström, Helsingfors 1932
* *Den stigande oron*. Schildt, Stockholm 1935
* *Gryningen : efterlämnade minnen ur kvinnorörelsens historia*.  Söderström, Helsingfors 1939

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Adje Agnithey

**Adje Agnithey** (s. 9. huhtikuuta 1982) on togolainen maajoukkuelentopalloilija, joka edusti kaudella 2008–2009 Valkeakosken Isku-Veikkoja lentopallon SM-liigassa. Hakkurina pelaava 195-senttinen Agnithey on voittanut urallaan neljästi Togon mestaruuden, niin ikään hänet on valittu Togon liigan parhaaksi pelaajaksi neljästi. Agnithey on pelannut Ranskan ProB-liigassa Vannesin joukkueessa vuosina 2004–2008. Sitä ennen hän pelasi Ranskan ProA-liigassa Göelo Saint-Brieucin joukkueessa vuosina 2001–2004.

Agnithey voitti miesten SM-liigan runkosarjan pistepörssin kaudella 2008–2009 tehden kaikkiaan 447 pistettä 22 ottelussa. Lisäksi hän teki runkosarjan aikana eniten hyökkäyspisteitä, yhteensä 397.

## Lähteet
Tierauha

**Tierauha** oli aiemmin käytössä ollut lain antama turva, joka suojasi tiellä kulkijoita.

Vuoden 1734 lain rikoskaaren 21 luku käsitteli tierauhaa. Sen mukaan "Joka lyöden karkaa toisen päälle yleisellä tiellä tahi kadulla, taikka lyöpi ja murtaa rikki matkustawaisen ajokalut, sakoitettakoon neljäkymmentä talaria rauhan rikkomisesta ja tappelusta lain mukaan; palkitkoon myös wahingon." Pykälä kumottiin 1866. 

Viiden talarin sakon joutui maksamaan se, joka huusi ja kiljui yleisellä tiellä, kadulla tai kujalla, tai jos loukkasi toista sanoilla tai muulla tavoin. Puolet sakosta meni ilmiantajalle ja puolet vaivaisille Kuninkaallinen sota-artikla vuodelta 1798 puolestaan määräsi otettavaksi kiinni ja vangittavaksi sen, joka melusi tai pauhasi vahdin luona, kadulla tai torilla.

Vuonna 1752 säädettiin 10 talarin sakko sille, joka ahdisti tai esti posteljoonin, postinpitäjän tai postiratsastajan kulkua, eikä antanut heille puolta tietä. Postiratsastajalla tuli olla vaakuna rinnassa ja hänen tuli hyvissä ajoin antaa merkki postitorvella. Vuoden 1734 laki sääti 40 talarin sakon sille, joka purki tai turmeli siltoja, kaatoi peninkulmapylväitä tai muita tielle asetettuja merkkejä. Tekijä joutui myös korvaamaan vahingon.

Vuoden 1889 rikoslaki sääti 300 markan sakon tai korkeintaan kolmen kuukauden vankeuden sille, joka yleisellä tiellä, kadulla tai kulkuväylällä meluamalla taikka kiroilemalla häiritsi rauhaa. Enintään sadan markan sakko annettiin henkilölle, joka yleisellä tiellä, kadulla tai muulla julkisella paikalla oli juovuksissa ja siksi herätti pahennusta. Vuonna 1959 rangaistuksen suuruudeksi muutettiin 10–100 päiväsakkoa.

Myös maaseudun yleinen järjestyssääntö vuodelta 1928 kielsi meluamisen ja kiroilemisen yleisellä tiellä. Tierauhan nykyaikainen vastine on järjestyslaissa, jossa kielletään järjestyksen häiritseminen yleisellä paikalla. Yleisiä paikkoja ovat muun muassa tiet, kadut ja jalkakäytävät.

## Lähteet
Vantaan Energia -areena

**Vantaan Energia-areena** on Vantaan Myyrmäessä sijaitseva vuonna 2006 valmistunut lattiapinta-alaltaan 2&nbsp;500 neliömetrin monitoimihalli, jonka katsojakapasiteetti on 3&nbsp;500. Hallin sponsorina on energiayhtiö Vantaan Energia. Hallissa järjestetään urheilutapahtumien lisäksi muun muassa messuja ja konsertteja.

Vantaan Energia-areena on Suomen koripallomaajoukkueen pääasiallinen kotihalli (vuodesta 2007). Vuonna 2009 valtion liikuntaneuvosto valitsi hallin Vuoden liikuntapaikaksi. Vantaan ainoa miesten pääsarjatason koripalloseura Pussihukat pelasi kotiottelunsa hallissa.

Vantaan Energia-areenan läheisyyteen hahmoteltiin 2010-luvun alkupuolella hotelli- ja hyvinvointialan lisärakentamista.

Nykyään helsinkiläinen Salibandyliiga-joukkue EräViikingit pelaa kotiottelunsa hallissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Energia-areenan kotisivut 
* Energia-areenasta ja urheilupuistosta (jossa areena sijaitsee) otettuja valokuvia