Siipipapu

**Siipipapu** eli **goanpapu** (*Psophocarpus tetragonolobus*) on Kaakkois-Aasiasta peräisin oleva palkokasveihin kuuluva viljelyskasvi. Siitä voidaan käyttää ravinnoksi sekä siemenet, lehdet että juurimukulat, jotka kaikki sisältävät runsaasti proteiinia. Sitä on vanhastaan viljelty lähinnä vain Burmassa, Indonesiassa ja Uudessa-Guineassa, mutta runsassatoisuutensa ja suuren ravintoarvonsa vuoksi sitä pidetään yhtenä lupaavimmista tulevaisuuden viljelyskasveista muuallakin kolmannessa maailmassa.

## Ulkomuoto

Siipipapu on köynnöskasvi, joka voi kasvaa noin kolmen metrin korkuiseksi, siis selvästi korkeammaksi kuin tarhapapu. Se on monivuotinen ruohovartinen kasvi, mutta sitä kasvatetaan usein yksivuotisena.

Siipipavun kukat ovat suurikokoisia ja vaaleanpunaisia. Sen palot ovat nelikulmaisia, siipipalteisia, jopa 20 senttimetriä pitkiä, ja niissä voi olla enimmillään 40 siementä.

## Ekologia

Siipipapu on trooppinen kasvi ja sellaisena arka kylmälle. Sen useimmat muodot eivät kuki, jos päivän pituus on huomattavasti yli 12 tuntia. Tämän vuoksi se ei yleensä tuota satoa lauhkeassa vyöhykkeessä, mutta kasvista on olemassa myös päiväneutraaleja lajikkeita. Parhaiten siipipapu menestyy kuumassa ja kosteassa ilmastossa.

Muiden palkokasvien tavoin myös siipipavun juurissa on *[[Rhizobium]]* -sukuun kuuluvia bakteereja, jotka sitovat tehokkaasti typpeä ilmasta sellaiseen muotoon, jossa kasvi voi käyttää sitä hyväkseen valmistaessaan tarvitsemiaan aminohappoja. Tämän vuoksi siipipavun viljelyksessä ei juuri tarvita typpilannoitteita.

## Käyttö ja ravintoarvo

Siipipapua viljellään ennen kaikkia siementensä vuoksi, mutta myös sen lehdet, kukat ja juurimukulat ovat syötäviä.

Siipipavun siemenissä on noin 35&nbsp;% proteiinia ja 18&nbsp;% rasvaa. Sen proteiini sisältää runsaasti lysiiniä, ja sen rasva on korkealaatuista ja runsaasti tyydyttymättömiä rasvahappoja.

Useimmat siipipapukannat tuottavat myös runsaasti juurimukuloita. Niitä voidaan käyttää perunan tavoin, ja ne muistuttavat maultaankin perunaa. Niissä on kuitenkin proteiinia monin verroin enemmän kuin perunassa, jopa 20&nbsp;%.

Siipipavun kukkia käytetään usein riisin ja leivonnaisten värjäämiseen.

Siipipavun lehdetkin ovat syötäviä ja sisältävät runsaasti proteiinia. Ne on kuitenkin keitettävä ennen käyttöä, sillä raakoina ne kuitenkin sisältävät trypsiinin ja amylaasin inhibiittoreja, jotka estävät proteiinien ja hiilihydraattien hyväksikäyttöä ruuansulatuksessa.

Siipipavun syötävät osat ovat myös vitamiineja, etenkin A- ja C-vitamiinin, sekä kalsiumin ja raudan lähteitä.

## Tulevaisuuden mahdollisuudet

Siipipapu on vasta 1970-luvulta lähtien saanut osakseen maailmanlaajuista huomiota. Runsassatoisuutensa, monikäyttöisyytensä ja suuren ravintoarvonsa vuoksi sitä pidetään yhtenä lupaavimmista tulevaisuuden viljelyskasveista. Sen viljelyksen yleistyminen edellyttää kuitenkin vielä paljon tutkimus- ja jalostustyötä. Ongelmana on muun muassa sen köynnöstävä kasvutapa, joka vaikeuttaa koneellista sadonkorjuuta. Vuonna 1975 Sri Lankaan perustettiin siipipapuun keskittyvä kansainvälinen tutkimuslaitos. Myöhemmin sen toiminta on kuitenkin tyrehtynyt maan epävakaan poliittisen tilanteen vuoksi.


Tiedosto:Japanese_Psophocarpus_tetragonolobus.jpg|Siipipavun palkoja
Tiedosto:Wingedbean_roots.JPG|Siipipavun juurimukuloita torikaupassa Mandalayssa Burmassa
Tiedosto:Pè myit.jpg|Keitettyjä siipipavun juurimukuloita burmalaiseen tapaan valmistettuina
Tiedosto:Sigarilyasjf1338.JPG|Kookosmaidossa keitetyistä siipipavuista, sianlihasta ja anjoviksesta valmistettu filippiiniläinen ruokalajihttp://rverzola.wordpress.com/2007/12/27/bahay-kubo-english-translation

## Lähteet
* Venketeswaran, S., M.A.D.L. Dias, and U.V. Weyers. *The winged bean: A potential protein crop*. p.&nbsp;445. In: J. Janick and J.E. Simon (eds.), *Advances in new crops*. Timber Press, Portland, OR (1990).
* Entry for the Winged Bean in the "Leaf for Life" website 
* Verdcourt, B. and Halliday, P. A revision of *Psophocarpus* (Leguminosae-Papilionoideae-Phaseoleae). *Kew Bulletin*, 1978; 33: 191–227.
* Kadam, S.S., Lawande, K.M., Naikare, S.M. and Salunkhe, D.K. Nutritional aspects of winged bean (*Psophocarpus tetragonolobus* L.DC). *Legume Research*, 1981; 4(1): 33–42.
* Smartt, J. Gene pools in grain legumes. *Economic Botany*, 1984; 38(1): 24–35.
* Hettiarachchy, N.S. and Sri Kantha, S. Nutritive value of winged bean, *Psophocarpus tetragonolobus*. *Nutrisyon* (Philippines), 1982; 7: 40–51.
* Sri Kantha, S. and Erdman, J.W.Jr. Winged bean as an oil and protein source; a review. *Journal of American Oil Chemists Society*, 1984; 61: 215–225.
* Sri Kantha, S. and Erdman, J.W.Jr. Is winged bean really a flop? *Ecology of Food and Nutrition*, 1986; 18: 339–341.

### Viitteet