Kääpiösnautseri

**Kääpiösnautseri** () on pienikokoinen karkeakarvainen saksalainen koirarotu. Se kuuluu FCI:n ryhmään 2 (pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat). Sitä on alun perin käytetty vahti- ja rottakoirana. Nykyisin sen yleisin käyttö on seurakoira.

Vuonna 2025 kääpiösnautseri oli Suomessa 11. suosituin koirarotu ja vuosina 2020–2025 niitä syntyi Suomessa vuosittain noin 600–1 000 pentua.

## Ulkonäkö

Kääpiösnautserin rotumääritelmä on sama kuin snautserin, kokoa lukuun ottamatta. Sillä on ”jalo pitkänomainen pää, tuuheat kulmakarvat ja parta”, ja sen ilme on ”tarkkaavainen ja jopa röyhkeä”. Runko on sivulta katsoen neliömäinen (selän pituus sama kuin säkäkorkeus), selkälinjaltaan aavistuksen laskeva. Kääpiösnautseri on snautseriroduista pienin, ja sen säkäkorkeus on 30–35&nbsp;cm.

Kääpiösnautserilla hyväksytään Saksassa ja myös Suomessa neljä väritystä: musta, pippuri ja suola (harmaa), mustahopea ja puhdas valkoinen. Kääpiösnautserit jaetaan ulkomuotonäyttelyissä värityksen mukaan erillisiin luokkiin.

Kuva:Crni Patuljasti šnaucer.jpg|Musta
Kuva:DocFile Käppänä2.jpg|Pippuri ja suola
Kuva:Цвергшнауцер окрас черный с серебром.JPG|Mustahopea
Kuva:Цвергшнауцер белый.jpg|Valkoinen
Kuva:Miniature Schnauzer portrait.JPG|Värivirheellinen maksanruskea-valkoinen
Kuva:Minischnauzer1.jpg|Värivirheellinen mustavalkoinen


## Luonne ja käyttäytyminen

Kääpiösnautseri on älykäs ja temperamenttinen, reipas pieni koira, joka kaipaa tekemistä ja viihtyy lenkkipoluilla. Kääpiösnautseri on mielellään mukana kaikissa isäntäväen arkiaskareissa, oli se sitten pihan haravointi tai ruuanlaitto.

Kääpiösnautseri on vanhan ajan pihavahti, jonka alkuperäinen käyttötarkoitus näkyy yhä tämän päivän koirissa. Pienestä koostaan huolimatta kääpiösnautseri on hyvä vahti, joka ei pelkää puolustaa isäntäänsä ja omaa reviiriään. Useimmat kääpiösnautserit käyttävät herkästi ääntään, haukkuherkkyys kannattaa huomioida rotua hankkiessa.

## Alkuperä

Kääpiösnautseri on kotoisin Saksasta, jossa se jalostettiin snautserin pienemmäksi muunnokseksi. Joidenkin lähteiden mukaan se on kehittynyt snautserista, apinapinseristä ja villakoirasta. Rodun jalostuksen aloittivat Frankfurtissa kaksi kasvattajaa, Georg Riehl ja Heinrich Schott. Rodusta tuli virallinen vuonna 1880, ja se tunnettiin alun perin nimellä karkeakarvainen kääpiöpinseri. 

Nykyinen rotumääritelmä on vuodelta 1910. Alun perin kääpiösnautsereita käytettiin rotta- ja vahtikoirina. Häntiä ja korvia typistettiin aikoinaan rotanpuremien ehkäisemiseksi.

Suomeen ensimmäiset kääpiösnautserit tuotiin vuonna 1956 Alankomaista. Vuoden 1964 paikkeilla niitä oli Suomessa satakunta.

## Hoito

Kaksinkertainen karvapeite on karkea, ja se pidetään siistinä nyppimällä noin neljä kertaa vuodessa. Jos turkin ajaa koneella, turkki muuttuu hyvin usein pehmeäksi ja turkin kaksikerroksisuus katoaa. Kokonaan hoitamaton turkki menee takkuun, menettää säältä suojaavat ominaisuutensa eikä koiran nahka saa ilmaa, vaan ärsyyntyy ja voi tulehtua. 

## Terveys
Kääpiösnautseri on suhteellisen terve rotu. Sillä esiintyy jonkin verran perinnöllisiä sairauksia kuten kaikilla koiraroduilla. Kääpiösnautserin keskimääräinen elinikä on 11 vuotta, kun katsotaan vuosina 2010–2026 kuolleita rodun edustajia. Yleisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, kasvainsairaudet, maksan ja ruoansulatuskanavan sairaudet sekä sydänsairaudet. Rodun merkittävimmät terveysongelmat on virtsakiteet, maksashuntti, parodontiitti, myksomaattinen mitraaliläpän rappeuma ja muutamat silmäsairaudet.

Kääpiösnautserilla esiintyy virtsatieongelmia useammin kuin muilla roduilla. Virtsakiteitä ja -kiviä on useita eri tyyppejä ja myös niiden muodostumismekanismit ja -olosuhteet ovat erilaisia. Kaksi tavallisinta kidetyyppiä ovat kalsiumoksalaatti ja struviitti. Lisäksi rodulla esiintyy perinnöllistä maksashunttia eli portosysteeminen shunttia. Sairaudessa maksassa on epänormaali verisuoniyhteys, jonka kautta osa laskimoverenkierrosta ohittaa maksan. Kääpiösnausereilla esiintyy myös perinnöllistä varvasanomaliaa, jossa koiran uloimmat varpaat surkastuvat sen ollessa nuori.

Johtuen kääpiösnautserien pienestä koosta on rodulla merkittävä alttius parodontiittiin eli hampaiden kiinnityskudoksen tulehdukselliseen sairauteen. Sairautta voi jonkun verran ennaltaehkäistä hampaiden harjaamisella. 

Yksi kääpiösnautserin yleisimmistä kuolinsyistä ovat sydänsairaudet. Eräs koirien ja myös kääpiösnautserien tyypillisimmistä sydänsairauksista on myksomaattinen mitraaliläpän rappeuma, jota esiintyy erityisesti pienikokoisilla koiraroduilla. Sairaus alkaa usein vasta vanhemmalla iällä ja aiheuttaa edetessään sivuäänen sekä johtaa vuosien myötä sydämen vajaatoimintaan. 

Kääpiösnautsereilla esiintyy jonkin verran kaihia, etenevää verkkokalvon surkastumaa (PRA) sekä ylimääräisiä silmäripsiä (distichiasis). Rodun PEVISA-ohjelmassa on pakollinen silmätarkastuslausunto. Silmätarkastuslausunto ei saa olla astutushetkellä 12 kuukautta vanhempi.

Yleisellä tasolla sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa. Kääpiösnautserit ovat keskimääräistä koirarotua sisäsiittoisempia. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoisen koirarodun sisäsiittoisuusluku oli hieman alle 10 %. Täysin eri sukulinjoista peräisin olevien serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 6,25 % ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on vastaavasti 25 %, mikä on melkein sama, mitä keskimääräisellä koirarodulla on havaittu geenitutkimuksissa. Kääpiösnautserin jälkeläisen luku on geenitutkimuksissa ollut peräti 34 %.

## Katso myös

* Snautseri
* Suursnautseri
* Kääpiöpinseri

## Lähteet

* KoiraNet-jalostustietojärjestelmä
* Suomen Kääpiösnautserikerho ry

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Suomen Kääpiösnautserikerhon kotisivu 
* Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
* Kääpiösnautseri (Koirat.com, pdf)