open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pihtiputaan vaakuna

**Pihtiputaan vaakuna** on Pihtiputaan kunnan tunnus. Vaakunan kilvenjako kuvastaa osaltaan sekä seudun jakoon vesistöjen ja maa-alueiden välillä että sen sijaintiin vanhojen maakuntien keskellä Hämeen, Pohjanmaan ja Savon raja-alueilla. Nuolenkärjet viittaavat muinaisaikojen jahtimiesten eränkäyntiin.

Vaakunan selitys on ”hopeaan ja mustaan nelitahkoisen kilven toisessa ja kolmannessa kentässä hopeiset nuolenkärjet.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Pihtiputaan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 28. kesäkuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 16. lokakuuta samana vuonna.

## Lähteet
* 
*
Kaj Leo Johannesen

**Kaj Leo Johannesen** (s. 28. elokuuta 1964 Streymoy, Färsaaret) on färsaarelainen poliitikko, joka on nykyinen Färsaarten pääministeri ja unionipuolueen puoluejohtaja. Johannesenin pääministerin virkakausi alkoi 26. syyskuuta 2008 Jóannes Eidesgaardin koalitiohallituksen kaaduttua viikkoa aikaisemmin. 

Johannesen on entinen jalkapalloilija; hän toimi muun muassa maalivahtina Färsaarten jalkapallomaajoukkueessa.

## Lähteet
Sinkkisulfidi

**Sinkkisulfidi** (ZnS) on sinkki- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään pääasiassa valkoisena väriaineena. Luonnossa sitä esiintyy sinkkivälkemineraalina.

## Ominaisuudet

Huoneenlämpötilassa sinkkisulfidi on valkoista jauhemaista ainetta. Yhdiste ei liukene veteen, mutta happoliuoksiin kylläkin. Sinkkisulfidilla on kaksi erilaista alkeiskoppia: kuutiollinen ja heksagoninen. Kuutiollisessa sinkkivälkemuodossa sinkki- ja sulfidi-ionit ovat asettuneet tetraedreiksi ja tämä muoto on stabiilimpi alemmissa lämpötiloissa. Kuutiollinen sinkkisulfidi muuttuu heksagoniseksi, wurtsiittimineraalin kaltaiseksi 1&nbsp;020&nbsp;°C:n lämpötilassa. Sinkkisulfidi voidaan aktivoida, jolloin se säteilytettynä fosforoi. Tyypillisimpiä aktivaattoriaineita ovat kupari, hopea, kulta, mangaani ja harvinaiset maametallit.

## Valmistus
Sinkkisulfidia valmistetaan saostamalla sinkkisulfaatin ja natriumsulfidin välisellä reaktiolla. Ennen saostamista on lähtöaineista poistettava muut raskasmetallit, jotka saostuisivat värillisinä sulfideina. 
:ZnSO4 (aq) + Na2S (aq) → ZnS (s) + Na2SO4 (aq)

Yhdistettä voidaan tuottaa myös bariumsulfidista ja sinkkikloridista.
:ZnCl2 (aq) + BaS (aq) → ZnS (s) + BaCl2 (aq)

## Käyttö
Sinkkisulfidia käytetään väriaineena valkoisissa maaleissa ja lakoissa sekä täyteaineena kumeissa ja muoveissa. Väriaineena käytettävää sinkkisulfidin ja bariumsulfaatin seosta kutsutaan nimellä litoponi. Lisättäessä sinkkisulfidiin hopeaa, kuparia tai mangaania saadaan aikaiseksi sininen, vihreä tai keltainen luminesenssi. Sinkkisulfidin etuihin kuuluvat sen myrkyttömyys ja korkea taitekerroin; nykyään titaanioksidi on kuitenkin korvannut sen suurelta osin. Sinkkisulfidia on käytetty valmistettaessa atomikerroskasvatuksella ohuita elektroluminesenssinäyttöjä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* PubChem: Zinc sulfide
Yuli Turovsky

**Yuli Turovsky** (alk. , *Juli Turovski*; 7. kesäkuuta 1939 Moskova – 15. tammikuuta 2013 Montréal) oli sellisti, kapellimestari ja pedagogi, joka sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1980.

Turovsky aloitti sellonsoiton seitsemänvuotiaana. Hän opiskeli aluksi Moskovan musiikin keskuskoulussa (1946–1957), sitten Moskovan konservatoriossa Galina Kozolupovan johdolla ja sai diplomin vuonna 1962 ja tohtorinarvon 1969. Turovsky soitti muun muassa Rudolf Baršain johtamassa Moskovan kamariorkesterissa, ennen kuin jätti Neuvostoliiton vuonna 1976. Vuonna 1977 hän asettui Montrealiin.

Turovsky perusti vuonna 1976 Borodin-trion ja vuonna 1983 I Musici de Montréal -jousiorkesterin. Hän  esiintyi solistina muun muassa Vancouverin ja Montrealin sinfoniaorkesterien kanssa ja opettanut muun muassa Montrealin yliopistossa, jossa hän aloitti vuonna 1981. Hän oli naimisissa viulisti Eleonora Turovskyn kanssa, jonka kanssa hän esiintyi muun muassa duona.

Turovsky menehtyi 15. tammikuuta 2013. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yuli Turovsky Allmusic.comissa
Saiga

**Saiga** voi tarkoittaa:
**[[Saiga (suku)|Saiga]]*, nisäkässuku, johon kuuluu kaksi lajia:
***[[Saiga borealis]]*
***[[Saiga (eläin)|Saiga tatarica]]* – saiga eli saiga-antilooppi
*Saiga, venäläinen asemallisto
Sleep with Me

**Sleep with Me** on Rory Kellyn ohjaama yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1994. Pääosissa ovat Meg Tilly, Eric Stoltz ja Craig Sheffer, jotka esittävät kolmiodraamaan sotkeutuvia ystävyksiä. Tilanne mutkistaa se, että Tillyn ja Stoltzin esittämät roolihahmot ovat menossa naimisiin. Elokuva on tunnettu Quentin Tarantinon roolista, jossa hän selittää homoeroottisen tulkinnan *[[Top Gun - lentäjistä parhaat]]* elokuvasta Todd Fieldille.

## Katso myös
* X-sukupolvi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Wilfred Backhouse Alexander

**Wilfred Backhouse Alexander** (4. helmikuuta 1885 Croydon, Surrey – 8. joulukuuta 1965) oli englantilainen lintutieteilijä ja hyönteistieteilijä.

Alexander opiskeli luonnontieteitä Cambridgen yliopistossa ja valmistui 1909. Vuosina 1910–1911 hän toimi Cambridgen Eläinmuseon yli-intendenttinä. Hän muutti Australiaan 1912 ja työskenteli Perthin Western Australian Museumissa vuoteen 1920 asti, jolloin hän muutti biologiksi Brisbaneen Commonwealth Prickly Pear Boardiin. Työnsä takia Alexander joutui käymään useasti Etelä-Amerikassa, ja hän käytti aikansa valtamerilintujen tarkkailuun. 1928 hän julkaisi tutkimuksistaan kirjan *Birds of the Ocean*, joka oli myöhempien aikojen kenttäoppaiden edelläkävijä. Vuosina 1924–1925 hän toimitti *The Emu*-nimistä lintutieteellistä julkaisua.

1926 Alexander siirtyi työskentelemään American Museum of Natural Historyyn. 1929 hän palasi Englantiin työskentelemään Teesjoen suistotutkimuksiin. 1930 hänet nimitettiin Oxford Bird Census (myöhemmin Edward Grey Institute of Field Ornithology) tutkimuslaitoksen johtoon, jossa virassa hän toimi vuoteen 1945 saakka, jolloin jäi eläkkeelle, mutta jatkaen instituutin kirjastonhoitajana vuoteen 1955 asti. Hänen lahjoittamansa lintukirjakokoelma muodostaa instituutin kirjaston ytimen, ja kirjasto nimettiin hänen mukaansa Alexander Libraryksi 1947.

Vuonna 1921 Alexander valittiin American Ornithologists' Unionin kirjeenvaihtajajäseneksi, ja 1939 Royal Australasian Ornithologists Unionin jäseneksi. 1955 British Trust for Ornithology palkitsi hänet Tucker Medalilla ja 1959 British Ornithologists' Union Union Medalilla.

Hänen veljensä Horace Alexander oli myös lintutieteilijä.

## Lähteet
* Muistokirjoitus (''Encyclopedia of Australian Science'')
Kent North

**Ben Grey**, taiteilijanimeltään **Kent North** (27. joulukuuta 1971 – 4. heinäkuuta 2007), oli homopornonäyttelijä, joka työskenteli vuodesta 2004 Hot House Entertainmentille. Hän voitti vuonna 2007 parhaasta sooloesityksestä sekä GayVN- että Grabby-palkinnon. Hän oli myös juontamassa Grabby-palkintojen jakotilaisuutta Chicagossa 2007.

North työskenteli aikoinaan Ison-Britannian merivoimissa. Hän kuoli Lontoossa ilmeisen yliannostuksen uhrina, ja useissa lähteissä kuolema mainittiin itsemurhaksi. Hänet otettiin Grabby Awards Wall of Fameen postuumisti 2008. Elokuvia, joissa North nähdään, ovat muiden muassa *Communion, Black and Blue* ja vuoden 2007 parhaan videon Grabby-palkinnon saanut *Justice*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Kent North Internet Adult Film Databasessa
Cooch Behar

**Cooch Behar** eli **Koch Bihār** () on kaupunki Länsi-Bengalin osavaltiossa Intiassa. Vuonna 2001 kaupungissa oli 103&nbsp;008 asukasta.  
Se oli Koch Biharin ruhtinaskunnan keskuspaikka vuosina 1586–1949. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
János Martinek

**János Martinek** (s. 23. toukokuuta 1965 Budapest) on Unkaria edustanut nykyaikainen viisiottelija. Hän osallistui kesäolympialaisiin Soulissa 1988 ja Atlantassa 1996. Soulissa hän voitti kultaa sekä yksilö- että joukkuekilpailussa; Atlantassa hän sai vielä pronssimitalin yksilökilpailussa.

Martinek nai voimistelija Beáta Storczerin, joka myös kilpaili kesäolympialaisissa 1988.

## Lähteet
NW E

**NW E** oli itävaltaunkarilaisen Nesselsdorfer Wagenbaun vuosina 1904–1906 valmistama henkilöauto. Autoja valmistettiin 8–10 kappaletta.

## Teknisiä tietoja

Voimanlähteenä oli pitkittäin asennettu kaksisylinterinen, vesijäähdytteinen sivuventtiilinen bokserimoottori, jossa oli Boschin valmistama magneettosytytys. Voima välittyi moottorilta kartiokytkimen kautta nelivaihteiseen vaihteistoon. Moottori oli sijoitettu auton keskelle.

Sekä etu- että taka-akseli olivat jäykkiä ja jousitettu puolielliptisin lehtijousin. Käyttöjarruna oli pantajarru joka vaikutti voimansiirtoon, seisontajarrua varten oli erillinen pantajarru, joka vaikutti takapyörien napaan.

Polttoainetankin tilavuus oli 48 litraa.

Korimallina oli landaulet, jossa oli erillinen täysin suojattu matkustamo ovineen ja ikkunoineen. Kuljettajan paikka sen sijaan oli avonainen.

## Ominaisuuksia

Auton huippunopeus oli 52&nbsp;km/h ja maavara 277&nbsp;mm. Malli oli viimeisiä, joissa oli vielä nähtävissä hevosvaunumaisia piirteitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kannonkosken vaakuna

**Kannonkosken vaakuna** on Kannonkosken kunnan tunnus, joka on myös puhuva vaakuna.

Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä aaltokoroinen tyviö ja sen yläpuolella kanto; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Kannonkosken kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 9. heinäkuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 28. syyskuuta samana vuonna.

## Lähteet
* 
*
The Ultimate Collection (Whitney Houstonin albumi)

__NOTOC__
**The Ultimate Collection** on yhdysvaltalaisen laulajan Whitney Houstonin albumi vuodelta 2007.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet
Seltopusikki

**Seltopusikki** (*Pseudopus apodus*) on eurooppalainen jalaton vaskitsalaji. Se voi kasvaa 140&nbsp;cm pitkäksi, josta häntää on hieman yli puolet. Se on väriltään kellan- tai tummanruskea; tukevarakenteinen pää on vaaleampi. Seltopusikin suomut ovat suuria ja neliömäisiä, mutta kylkien suomut ovat pienempiä. Käärmemäisestä olemuksestaan huolimatta sillä on liskoille tyypilliset liikkuvat silmäluomet ja korva-aukot. Seltopusikki ei myöskään liiku käärmemäisesti aaltoillen. Yhteissuolessa on havaittavissa jäänteitä surkastuneista takaraajoista. Laji on levinnyt Balkanilta Kaspianmerelle ulottuvalle alueelle. Seltopusikki elää yleisenä kuivilla ja kivikkoisilla rinteillä sekä metsissä. Se munii 8–10 munaa. Lajin ravintoon kuuluvat niveljalkaiset, matelijat ja nisäkkäät.

## Lähteet
Julius Mutinda

**Julius Mutinda** (s. 14. syyskuuta 1956) on kenialainen entinen maahockeypelaaja. Hän osallistui olympialaisiin kahdesti, vuosina 1984 ja 1988. Mutinda pelasi Los Angelesin kisoissa 1984 kaksi ottelua joukkueen sijoituttua yhdeksänneksi ja pelasi maansa kahdenneksitoista sijoittuneessa joukkueessa kolme ottelua Soulin olympialaisissa 1988.

## Lähteet

* Mutindan profiili sports-reference.com -sivustolla  

## Viitteet
Taivalkosken vaakuna

**Taivalkosken vaakuna** on Taivalkosken kunnan tunnus. Vaakunan aihe viittaa metsien ja metsätöiden merkitykseen seudulle, ja siinä kuusikoro esiintyi virallisesti vahvistetussa kuntavaakunassa ensimmäistä kertaa tässä muodossaan.

Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä justeerisaha, tämän yläpuolella kuusikoroinen lakio; kaikki hopeaa.” Vaakunan on suunnitellut Kaj Kajander, ja Taivalkosken kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 17. kesäkuuta 1959. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 2. syyskuuta samana vuonna.

## Lähteet
* 
*
Rudolph Martin Anderson

**Rudolph Martin Anderson** (30. kesäkuuta 1876 Decorah, Iowa – 21. kesäkuuta 1961 Ottawa) oli kanadalainen eläintieteilijä ja tutkimusmatkailija.

Rudolph Andersonin isä oli John E.A. Anderson. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Iowan yliopistossa 1906. Väitöksen nimi oli *The birds of Iowa*.

Anderson osallistui Espanjan ja Yhdysvaltain sotaan 1898 korpraalina 52. Iowan vapaaehtoisjoukoissa.

Anderson osallistui Natural History Museumin organisoimalle Stefansson-Andersonin arktisen alueen retkikuntaan, joka tutki Alaskaa ja Yukonin pohjoisosia 1908–1912. Retkikunta löysi ennestään tuntemattoman eskimokansan Victoria Islandilta. He nimittivät heimon ”vaaleiksi eskimoiksi” (”blonde eskimos”), nykyisin *Kitlinermiut*. Anderson toi mukanaan noin tuhat eläintieteellistä näytettä ja kokoelman eskimoiden aseita ja tarvikkeita.

Anderson osallistui Kanadan ja Yhdysvaltain solmiman Muuttolintusopimuksen (Migratory Birds Convention) valmisteluihin 1916. Hän toimi Kanadan Kansallismuseon Biologian osaston johtajana 1920–1946.

## Lähteet
*Rudolph M. Anderson; S.A.E. bio 1912 

### Viitteet
Voionmaan lukio

**Voionmaan lukio** oli lukio Jyväskylässä vuosina 1973–2014. Koulu toimi valtakunnallisesti merkittävänä urheilulukiona. Urheilulukion painopistelajeja olivat jääkiekko, uinti, jalkapallo, yleisurheilu, hiihto ja koripallo. Kuuluisia Voionmaan lukion käyneitä ovat muun muassa Sofi Oksanen, Sami Vatanen, Osku Torro ja Samppa Lajunen. 

Vuonna 1973 perustettu Voionmaan lukio jatkoi vuonna 1864 aloittaneen Suomen ensimmäisen suomenkielisen tyttökoulun Jyväskylän tyttölyseon perinteitä. Lokakuussa 2014 koulu juhli 150-vuotisjuhliaan. 

Jyväskylän kaupungin lukiokoulutus siirtyi vuonna 2009 Jyväskylän koulutuskuntayhtymälle. Vuoden 2015 alusta kouluja yhdistettiin niin, että Voionmaan lukiosta tuli Cygnaeus-lukion kanssa osa Schildtin lukiota, jolla on kuitenkin alkuvaiheessa toimintaa kahdessa toimipisteessä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Voionmaan lukio Facebookissa
Horace Alexander

**Horace Gundry Alexander** (30. heinäkuuta 1889 Croydon, Englanti – 30. syyskuuta 1989 Kennett Square, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli englantilainen lintutieteilijä, pasifisti ja kveekari.

Horace Alexanderin isä oli Gundry Alexander (1848–1918) ja äiti Josephine Crosfield. Hänen veljensä Wilfred Backhouse Alexander oli myös lintutieteilijä. Horace opiskeli historiaa King's Collegessa Cambridgen yliopistossa. Valmistuttuaan hän toimi opettajana kveekarien koulussa Woodbrookessa Birminghamissa 1919–1955.

Alexander oli Intian itsenäistymisen puolestapuhujia ja Mahatma Gandhin ystävä. Gandhin vieraillessa Englannissa neuvottelemassa 1931 Alexander toimi vierailun isäntänä ja oli mukana neuvonantajana neuvotteluissa Intiassa 1946. Alexander kirjoitti useita Intia-aiheisia kirjoja, muun muassa *Gandhi Through Western Eyes* (New Society Publishers). Vuonna 1984 Intian valtio myönsi hänelle korkeimman tunnustuksen, jonka ulkomaalainen saattoi saada.

Alexander avioitui Olive Grahamin kanssa vuonna 1918. Olive kuoli 1942, jonka jälkeen Alexander avioitui Rebecca Biddle Bradbeerin kanssa 1958. He muuttivat Pennsylvanian Swarthmoreen 1969.

Alexander oli innokas lintuharrastaja. Hän julkaisi lukuisia artikkeleita Intian linnustosta *Journal of the Bombay Natural History Society*ssa vuosina 1951–1974, mutta joitakin myös Ibiksessä ja British Birds'issä.

## Teoksia
* *Seventy Years of Birdwatching*, omaelämäkerta. T & A D Poyser (1974).

## Lähteet
* Horace Gundry Alexander Papers, 1916-1983 (Swarthmore College Peace Collection)  
* Muistokirjoitus (The New York Times 5.10.1989)
Gaius Ummidius Durmius Quadratus

**Gaius Ummidius Durmius Quadratus** (k. 60) oli roomalainen poliitikko.

Ummidius oli uransa aikana kaksi kertaa konsulina. Toisen kerran keisari Claudiuksen aikana. Vuonna 51 hänet nimitettiin Syyrian maaherraksi, jossa hän palveli kuolemaansa saakka. Ummidius oli Juudeassa vuonna 52, jolloin hän korjasi roomalaisten prokuraattorien tekemiä vahinkoja. Vuonna 55 roomalainen kenraali Gnaeus Domitius Corbulo lähetettiin Galatian ja Kappadokian legaatiksi. Ummidius joutui luovuttamaan puolet armeijastaan Corbulon komentoon. Myöhemmin miesten välille tuli riitaa parthialaisista panttivangeista mutta erimielisyydet eivät kehittyneet vakavammaksi. Ummidius kuoli vuonna 60 ja Corbulo nimitettiin hänen tilalleen Syyrian maaherraksi.

## Lähteet
* 
*
Juutalaistadžikki

**Juutalaistadžikki** (omakielinen nimitys *buxorī*) on buharanjuutalaisten käyttämän tadžikin kielen variantin nimitys. Vuonna 1995 sen puhujia arvioitiin olevan Israelissa noin 50&nbsp;000 ja Uzbekistanissa noin 10&nbsp;000 henkeä.

Juutalaistadžikki kuuluu tadžikin kielen pohjoiseen murreryhmään. Se poikkeaa tadžikin yleiskielestä eräiden foneettisten, morfologisten ja syntaktisten piirteidensä perusteella. Sanastossa on suhteellisen vähän heprealaisia lainoja sekä jonkin verran arkaaisia tadžikin kielen sanoja. Kielimuodon sisällä ei juurikaan ole murre-eroja. Kirjoittamiseen on perinteisesti käytetty heprealaista kirjaimistoa. Vuosina 1929–1940 käytössä oli latinalainen aakkosto.

1800-luvulle saakka buharanjuutalaiset käyttivät kirjakielenään juutalaispersiaa. Omakielisen kirjallisuuden kehitti vuosisadan lopulla Jerusalemissa asunut rabbi Šimon Haham. Vuosina 1880–1914 Jerusalemissa ilmestyi yli sata juutalaistadžikinkielistä teosta. Venäjällä ei kirjoja tuona aikana juurikaan painettu, mutta vuosina 1910–1916 Skobelevin kaupungissa (nykyinen Fergana) ilmestyi *Rahamim*-niminen sanomalehti. 1920–1930-luvuilla Neuvostoliitossa toimi buharanjuutalaisia kouluja ja julkaistiin kaunokirjallisuutta. Kulttuuritoiminta lakkautettiin vuonna 1940, minkä jälkeen juutalaistadžikki toimi vain puhekielenä.

1970-luvun alussa juutalaistadžikin puhujamääräksi arvioitiin noin 30&nbsp;000 henkeä. Buharanjuutalaisten muutettua Israeliin siellä on syntynyt juutalaistadžikinkielistä kulttuuritoimintaa.

## Lähteet
Juutalaispersia

**Juutalaispersia** eli **džidi** on juutalaisten puhumista iranilaisista kielimuodoista käytetty nimitys. Suppeammassa merkityksessä sillä tarkoitetaan nykyisen Iranin, Afganistanin, Keski-Aasian ja kaakkoisen Taka-Kaukasian alueen juutalaisten käyttämää uuspersiaan perustunutta kirjakieltä.

Juutalaispersian vanhimmat kirjalliset muistomerkit ovat 700-luvulta. Sillä on laadittu uskonnollista käännöskirjallisuutta ja alkuperäistä runoutta. Kirjoittamiseen käytettiin heprealaista kirjaimistoa. Uskonnollisessa kirjallisuudessa on runsaasti arkaaisia keskipersian piirteitä ja heprealaisia lainoja. Runouden kieli ei juurikaan poikkea klassisesta uuspersiasta. Juutalaispersialaisen runouden kukoistuskausi päättyi 1800-luvulla, jolloin buharanjuutalaiset ryhtyivät käyttämään kirjallisuudessa juutalaistadžikin kieltä. Iranin juutalaiset kirjailijat siirtyivät nykypersian kirjakieleen 1920–1930-lukujen vaihteessa.

Juutalaispersian kirjakieltä ei pidä sekoittaa juutalaisten puhekielinään käyttämiin iranilaisiin kielimuotoihin, joista on käytetty myös termiä *juutalaisirani*. Iranin juutalaismurteista vain yksi edustaa varsinaista persian kieltä. Valtaosa niistä kuuluu iranilaisten kielten luoteisryhmään. Lisäksi Iranin juutalaisilla on ollut erityinen persian tai paikallisen murteen syntaksiin sekä heprean ja aramean sanastoon perustuva salakielensä *luterā'i*. Nykyään kaikki juutalaismurteet ovat katoamassa. Omat kirjakielensä on lounaisryhmään kuuluvilla juutalaistadžikilla ja tatilla.

## Lähteet
Loke Wan Tho

**Loke Wan Tho**, kiinaksi: 陆运涛 (14. kesäkuuta 1915 Kuala Lumpur – 20. kesäkuuta 1964) oli singaporelainen elokuvatuottaja, lintutieteilijä ja valokuvaaja.

Loke Wan Thon isä oli Loke Yew, joka 11-vuotiaana rahattomana poikana saapui Malakan niemimaalle, ja josta sittemmin tuli eräs maan rikkaimmista miehistä. Isä kuoli Wan Thon ollessa kaksivuotias. Vuonna 1929 äiti Loke Cheng Kim muutti Wan Thon ja kahden nuoremman sisaren kanssa Sveitsiin, missä Wan Tho opiskeli Montreuxin Chillon Collegessa. Sitten hän meni opiskelemaan englannin kieltä ja historiaa Cambridgen yliopiston King's Collegeen ja valmistui sieltä 1936. Tämän jälkeen hän ehti opiskella vähän aikaa London School of Economicsissa, kunnes palasi Malakaan juuri ennen Toisen maailmansodan syttymistä.

Japanilaisten hyökättyä Loke Wan Tho pakeni helmikuussa 1942 *Nora Moller* nimisellä laivalla. Bankansalmessa Sulawesin itäkärjessä japanilaisten lentopommi upotti laivan, mutta Wan Tho pelastui osittain sokeutuneena ja pahasti palaneena. Hän oli saairaalahoidossa Jakartassa, mistä hänet evakuoitiin Intiaan. Hänellä oli onnea mukanaan, sillä pian saavuttuaan Bombayhin hän tutustui intialaiseen lintutieteilijään tohtori Salim Aliin, ja heistä tuli elinikäiset ystävät ja retkikumppanit monilla tutkimusmatkoilla. 

1935 Wan Tho perusti yhdessä äitinsä kanssa Associated Theatres Ltd nimisen elokuvayhtiön. Kuala Lumpuriin rakennettiin Pavilion Cinema ja Singaporeen Cathay Cinema. Enimmillään yhtiöllä oli 80 elokuvateatteria. Yhtiön nimeksi tuli Cathay Organisation vuonna 1959.

Loke Wan Thon intohimona olivat valokuvaus ja linnut. Hän teki useita tutkimus- ja kuvausmatkoja eri puolille Aasiaa ja Papua-Uusi-Guineaa, ja aina mukana olivat kamera ja Salim Ali. Vuonna 1957 Loke julkaisi teoksen *A Company of Birds*.

Loke Wan Tho ja hänen kolmas vaimonsa Mavis Chew kuolivat lento-onnettomuudessa ollessaan lentämässä Taiwaniin Aasian elokuvafestivaaleille.
Müritz (piirikunta)

**Müritz** on entinen piirikunta, joka sijaitsi Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Müritz sijaitsi osavaltion eteläosassa, ja rajautui pohjoisessa Güstrowin ja Demminin piirikuntiin, idässä Mecklenburg-Strelitzin piirikuntaan ja Neubrandenburgin piirittömään kaupunkiin, etelässä Ostprignitz-Ruppinin piirikuntaan Brandenburgin osavaltiossa, ja lännessä Parchimin piirikuntaan. Piirikunnan pääkaupunki oli Waren (Müritz).

Piirikunta lakkautettiin vuonna 2011, ja sen alue kuuluu nykyisen Mecklenburgische Seenplatten alueeseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Piirikunnan verkkosivut
Aga Khan II

**Aqa Ali Shah** (; 1830, Mahallat, Persia – elokuu 1885, Pune, Brittiläinen Intia), tunnetaan nimellä **Aga Khan II** (), oli Ismailiittien 47. imaami. Hän oli Qajar-dynastian Iranin kuninkaallisen  hallitsijasuvun jäsen. Hänestä tuli imaami vuonna 1881. Elinaikanaan hän toimi paitsi oman yhteisönsä eduksi, myös Intian muslimiyhteisön eduksi. Aga Khan II oli innokas urheilija ja metsästäjä.

## Varhainen elämä

Aqa Ali Shah syntyi 1830 Mahallatissa, Iranissa. Hän oli Aga Khan I vanhin poika. Aqa Ali Shah oli Iranin kuninkaallisen perheen jäsen, sillä hänen äitinsä oli Fat′h-Ali Shah Qajarin tytär. Isänsä puolelta Aqa Ali Shahin juuret johtavat profeetta Muhammadiin tämän tyttären Fatiman ja Ali ibn Abi Talibin avioliitosta. Hän polveutui myös fatimidien dynastiasta.

Aqa Ali Shah vietti ensimmäiset vuotensa Mahallatissa. Hänen isänsä pyrki palauttamaan entisen asemansa Kirmanin kuvernöörinä ja tämä teki oleskelun Mahallatissa vaikeaksi. Niinpä Aqa Ali Shah siirtyi äitinsä kanssa Irakiin vuonna 1840. Hän opiskeli arabiaa, persiaa ja ismailismia. Hän saavutti nopeasti aseman Arabian ja Persian kirjallisuuden asiantuntijana ja metafysiikan opiskelijana. 1840-luvun lopulla muuttunut poliittinen tilanne salli Aqa Ali Shahin paluun Persiaan. Vuonna 1853 Sarv-i Jahan Khanum ja Aqa Ali Shah liittyivät yhteen Aga Khan I kanssa Bombayssa, Intiassa. Isänsä aseman perijänä Aqa Ali Shah vieraili usein Etelä-Aasian muslimiyhteisöissä.

## Imaamius

Aqi Ali Shahista tuli imaami isänsä kuoleman jälkeen vuonna 1881. Hän peri myös isänsä arvonimen Aga Khan. Aga Khan II jatkoi isänsä hyväntahtoisia suhteita Britannian kanssa.

Imaami Aqa Ali Shah peri myös isänsä huolen seuraajiaan kohtaan ja oli hyvin perillä heidän tarpeistaan. Hän avasi useita kouluja Bombayhin ja eri puolille Etelä-Aasiaa ja tarjosi taloudellista tukea perheille.

## Kuolema ja perintö

Aqa Ali Shah kuoli keuhkokuumeeseen Punessa, Intiassa vuonna 1885. Hän sai kuumeen  ja kuoli 8 päivää myöhemmin. Hänet haudattiin perhehautaan Najafin Eufrat-joen länsirannalle, lähelle Kufaa ja Imaami Alin hautaa Irakiin. Mausoleumi on myös Aqa Ali Shahin isoisän, Shah Khalil Allahin, hauta.

## Lähteet
Katariina Lahti

**Heli Katariina Lahti** (s. ) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän on ohjannut muun muassa Suomen Kansallisteatterissa, Turun kaupunginteatterissa, Lilla Teaternissa, Seinäjoen kaupunginteatterissa, Vaasan kaupunginteatterissa, Oulun kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa, minkä lisäksi hän on ohjannut useita produktioita myös ulkomailla.

Lahti on valmistunut ohjaajaksi Suomen Teatterikoulusta vuonna 1973. Hän on opiskellut myös Schausspielschule Schöneweidessä Berliinissä sekä Taideteollisessa korkeakoulussa.

Vuonna 1977 Lahti sai parhaan ohjauksen Jussi-palkinnon yhdessä Riitta Rautoman ja Heikki Partasen kanssa elokuvasta *[[Antti Puuhaara (elokuva)|Antti Puuhaara]]*.

Lahti oli naimisissa näytelmäkirjailija Ilpo Tuomarilan kanssa.

## Lähteet
Trophée Eric Bompard

**Trophée Eric Bompard** (aik. **Trophée Lalique**) on Ranskassa vuodesta 1987 järjestetty, ISU:n GP-sarjaan kuuluva taitoluistelukilpailu, jossa kilpaillaan miesten ja naisten yksinluistelussa, pariluistelussa ja jäätanssissa. Kilpailun pitopaikka on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta ollut Pariisi.

## Mitalistit
### Naisten yksinluistelu

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kilpailun virallinen sivusto  
*Tuloksia ISU:n sivustolla
Beáta Storczer

**Beáta Storczer** (s. 10. heinäkuuta 1969 Budapest) on unkarilainen entinen voimistelija. Hän edusti seuratasolla Budapesti Spartacus SC:tä. Storczer osallistui olympialaisiin kerran, vuonna 1988. Tuolloin hän sijoittui viidenneksi permantokilpailussa ja oli mukana maansa joukkuekilpailussa kahdeksanneksi sijoittuneessa joukkueessa.

Storczer on naimisissa nykyaikaisen viisiottelija János Martinekin kanssa.

## Lähteet
Me and My Friends

**Me and My Friends** on kalifornialaisen rock-yhtye Red Hot Chili Peppersin single heidän vuoden 1987 albumiltaan *[[The Uplift Mofo Party Plan]]*. Kappale on albumin toinen single ja kolmas kappale. Albumin kappaleista yhteensä kolme oli singlejä, mutta kolmas single ”Behind the Sun” julkaistiin vasta vuonna 1992 yhtyeen kokoelma-albumilta *[[What Hits!?]]*. Yhtyeen laulaja Anthony Kiedis osoitti laulun ystävilleen, etenkin, heroiinin yliannostukseen seuraavana vuonna (1988) kuolleelle kitaristille Hillel Slovakille.
Onni (täsmennyssivu)

**Onni** voi tarkoittaa seuraavia:

* onni, onnellisuus
* onni, jonkin toimijan kannalta edullinen, sattumanvarainen tapahtuma
* moraalinen onni, etiikan pulmakysymys
* Onni, suomalainen miehen etunimi
* *[[Onni (elokuva)|Onni]]* (*Happiness*), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1998
* *[[Onni (albumi)|Onni]]*, Aknestik-yhtyeen studioalbumi vuodelta 1994
* Onni, vuonna 1871 rakennettu purjelaiva.
Amroy Europe

**Amroy Europe Oy** on Lahdessa toimiva yhtiö, joka valmistaa ja kehittää komposiittimateriaaleja.

Yhtiön päätuotteet ovat Hyptoniitti, hiilinanoputkivahvisteinen komposiittimateriaali, sekä Epobiox, epoksimateriaali jonka aineosasista 70% on luonnon öljyjä.

## Historia

Yhtiön juuret ovat Jyväskylän yliopiston nanotekniikkaosastolla.
Vuonna 2004 professori Jorma Virtanen ja nanotutkija Pasi Keinänen kehittivät menetelmän liittää hiilinanoputket epoksiin vahvojen kovalenttisten sidosten avulla. Tämän tutkimustyön pohjalta kehitettiin materiaali, joka nimettiin hyptoniitiksi (eng. hybtonite).

Tutkijoiden perustama Nanolab Systems Oy jatkoi tuotekehitystä. Yhtiön varsinaisena tavoitteena oli kehittää nanopartikkelisynteesin tekniikkaa ja välineitä lääketutkimusta varten.

Amroy Europe Oy perustettiin vuonna 2005 Nanolab Systems Oy:n spin-off yhtiönä.
  
Ensimmäinen hyptoniittia hyödyntävä kaupallinen tuote oli Montreal Nitro-jääkiekkomaila.
Se valittiin vuoden nanotuotteeksi Nanotechnology 2006 show’ssa Tokiossa.

Joulukuussa 2009 Amroy sai Frost & Sullivan European Technology Innovation Award -palkinnon hyptoniitin kehittämisestä.

## Yhteistyökumppanit

Amroy käyttää Bayerin valmistamia hiilinanoputkia.

Amroyn valmistaa hyptoniittia omassa tuotantolaitoksessaan Suomessa. 
Sen lisäksi hyptoniittia valmistetaan lisenssillä Kiinassa ja USA:ssa.

Hyptoniittia käytetään mm. tuulivoimaloiden roottoreissa. Pieniä, kotikäyttöön soveltuvia tuulivoimaloita valmistaa lahtelainen Eagle tuulivoima, suurien tuulivoimaloiden roottoreita Evergreen (Kiina) and LM Glassfiber (Tanska).

Yksi hyptoniitin tärkeimmistä käyttökohteista ovat urheiluvälineet.
Hyptoniittia käyttäviä urheiluvälineiden valmistajia ovat mm.
Montreal Sports Oy (jääkiekkomailat),
Peltonen Sports (murtomaasukset ja rullasukset),
Karhu (pesäpallomailat),
Easton (nuolet),
Entropy Surfboards (lainelaudat),
ja Sport Lettmann (kajakit).

Meriteollisuudessa hyptoniittia käytetään laminointiin sekä epoksimaaleihin ja pinnoitteisiin.
Käyttäjiä mm. Baltic Yachts Oy and Cathay Yachts.

## Lähteet
Onni (parkki)

**Parkki** **Onni** oli oululaisen kauppahuone Bergbomin omistama parkkilaiva.

Laiva rakennettiin vuonna 1871 Haukiputaalla Pateniemen laivavarvilla (*Uleåborgs stora skeppsvarfs- och rederi-bolag*), jonka olivat perustaneet oululaiset laivanvarustamot vuonna 1856. Laivan pituus oli 168 jalkaa ja leveys 35 jalkaa, ja sen kantokyky oli 451 lästiä. *Onnin* ensimmäinen kapteeni oli Hans Dahlberg, jonka johdolla laiva purjehti Oulusta vuonna 1871. Laiva kävi vuonna 1872 Liverpoolin, Philadelphian ja Chatmanin satamissa ja vuonna 1873 New Yorkissa ja Stettinissä ennen paluutaan Ouluun.

*Onnin* viimeiseksi matkaksi jäi purjehdus painolastissa West Hartlepoolista Kapkaupunkiin. Laiva pääsi lähelle Kapkaupungin satamaa, mutta se ajoi myrskyssä karille 7. helmikuuta 1890 ja jäi hylyksi. Laivan päällikkö oli H. J. Galenius. Bergbomin kauppahuone sai Suomen merivakuutusyhdistyksestä korvauksia 76&nbsp;066 markkaa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Sergi Pedrerol

**Sergi Pedrerol Caballé** (s. 16. joulukuuta 1969 Molíns del Rei) on espanjalainen entinen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän edusti seuratasolla CN Catalunyaa ja CN Sabadellia. Pedrerol voitti olympialaisissa kaksi, MM-kisoissa kolme ja EM-kisoissa kaksi mitalia.

## Lähteet
Evelyn Furtsch

**Evelyn Pearl Furtsch-Ojeda** (17. huhtikuuta 1914 San Diego, Kalifornia – 5. maaliskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen yleisurheilija. Hän oli vuoden 1932 kesäolympialaisissa mukana voittamassa naisten 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksun kultaa. Hänet valittiin Orange County Sports Hall of Fameen vuonna 1985. Vuonna 1931 Furtsch sai AAU:n mestaruuskilpailuissa hopeamitalin 100 jaardin juoksussa.

Furtsch täytti sata vuotta vuonna 2014. Hän oli ensimmäinen satavuotiaaksi elänyt yleisurheilun naispuolinen olympiavoittaja ja ensimmäinen satavuotias naispuolinen yhdysvaltalainen olympiavoittaja.

## Lähteet
Tobias Grünenfelder

**Tobias Grünenfelder** (s. 27. marraskuuta 1977) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.

Grünenfelder kilpaili ensimmäisen kerran Alppihiihdon maailmancupissa Kranjska Goran suurpujottelussa 5. tammikuuta 1997. Ensimmäisen maailmancupin voittonsa hän otti kaudella 2010–2011, kun hän voitti Lake Louisen super-g:n. Hän on sijoittunut myös neljä kertaa maailmancupissa kolmanneksi.

Alppihiihdon MM-kisoissa Grünenfelder on ollut Beaver Creekissä 1999 suurpujottelun 20:s, St. Moritzissa 2003 suurpujottelun 18:s, ja Bormiossa 2005 super-g:n 16:s. Kolmissa olympialaisissa kisannut Grünenfelder on ollut Salt Lake Cityssä 2002 super-g:n 12:s, Torinossa 2006 syöksylaskun 12:s, ja Vancouverissa 2010 super-g:n yhdeksäs.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tobias Grünenfelderin kotisivut
Hyptoniitti

**Hyptoniitti** (engl. Hybtonite) on Amroy Europe Oyn rekisteröimä tavaramerkki nanoepoksimateriaalille. 
Hyptoniitit ovat komposiittimateriaaleja, joiden vahvisteena on käytetty hiilinanoputkia.

Materiaali ja sen valmistusmenetelmä kehitettiin alun perin Jyväskylän yliopiston nanotekniikkaosastolla vuosina 2002–2004.
Menetelmässä käytetään ultraääntä hajottamaan nanoputkikimput ja muodostamaan radikaaleja nanoputkien päihin ja mahdollisesti myös sivuseinämiin.
Tämän jälkeen nanoputket voivat reagoida epoksin tai muun materiaalin kanssa muodostaen vahvoja kovalenttisia sidoksia. 
Tämän ansiosta jo 0,5 % hiilinanoputkia sisältävä hyptoniittipohjainen komposiittimateriaali on vetolujuudeltaan 20–30 % vahvempi ja väsymiskestävyydeltään 50–200 % vahvempi kuin aikaisemmat komposiittimateriaalit.

Valmistusprosessissa on mahdollista kontrolloida materiaalin ominaisuuksia, kuten sähkönjohtavuutta, lämmönjohtavuutta ja viskositeettia. Saatavilla on useita erilaisia hyptoniitteja eri tarkoituksiin, kuten lasikuidun tai hiilikuidun laminointiin, liimoihin, maaleihin ja pinnoitteisiin.

## Käyttökohteet

Hyptoniitin ensimmäisiä käyttökohteita ovat olleet tuulivoimalat, veneiden ja laivojen materiaalit sekä erilaiset urheiluvälineet.
* Montreal Nitro jääkiekkomaila oli ensimmäinen hyptoniittia hyödyntävä kaupallinen tuote.
* Sukset ja rullasukset (Peltonen)
* Pesäpallomailat (Karhu)
* Nuolet (Easton)
* Lainelaudat (Entropy Surfboards)
* Eagle Tuulivoima Oy valmistaa pientuulivoimaloita (2–20&nbsp;kW), joiden roottoreissa käytetään hyptoniittia.
* Suurissa tuulivoimaloissa hyptoniittia käyttävät Evergreen (Kiina), LM Glassfiber (Tanska) ja CompoTech (Tšekki). LM Glassfiber käytti hyptoniittia Skotlannin rannikon tuntumaan pystytetyn maailman suurimman tuulivoimalan 61,5 metriä pitkissä siivissä.
* Merimaalit / AMC nanopäällysteet.

## Palkinnot

Tammikuussa 2006 Montreal Hybtonite® ”Nitro” -jääkiekkomaila valittiin vuoden nanotuotteeksi maailmassa Nanotech 2006 show’ssa Tokiossa.

Helmikuussa 2009 Amroy sai Frost & Sullivan European Technology Innovation Award -palkinnon hyptoniitin kehittämisestä.

## Lähteet
Marlene Niemi

**Marlene Niemi** (s. 17. elokuuta 1992) on suomalainen uimari. Hän edustaa seuratasolla Kampuksen Plaania ja harjoittelee Marko Malvelan valmennuksessa Sprinttitallissa, joka on aloittanut toimintansa vuonna 2013. Aiemmin urallaan hän on edustanut Simmis Wandaa ja Helsingfors Simsällskapia. 

Niemi kuului Suomen joukkueeseen sen voittaessa pronssia Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010. Samoissa kisoissa Niemi ui 50 metrin vapaauinnin välieriin sijoittuen lopulta 15:nneksi. Lisäksi hän ollut Suomen edustajana 50 metrin vapaauinnissa pitkän radan EM-uinneissa Budapestissa 2010 ja lyhyen radan EM-uinneissa Kroatiassa 2008 ja Istanbulissa 2009. 

Vuoden 2009 pitkän radan SM-kilpailuissa Niemi teki SM-kisojen kilpailuennätyksen ja voitti samalla matkalla SM-kultaa jättäen Hanna-Maria Seppälän toiseksi. Niemi on voittanut päämatkallaan 50 metrin vapaauinnissa SM-kultaa kolmesti Oulussa 2010 ja viimeksi Espoonlahdessa 2014. Lisäksi hänellä on SM-pronssia kahdesti 50 metrin rintauinnista.

Niemi on ollut vuosina 2008 ja 2009 nuorten suomenmestari vapaauinnin 50 metrin ja 100 metrin matkoilla. Lisäksi hän on voittanut nuorten Pohjoismaisen mestaruuden vapaauinnissa vuosina 2006 ja 2007. Nuorten EM-uinneissa Niemi oli Suomen edustajana Belgradissa vuonna 2008. Päämatkallaan 50 metrin vapaauinnissa hän ylsi kisojen parhaaseen suomalaissuoritukseen, kun hän kauhoi finaalissa kuudenneksi. 

Vuosina 2011–12 Niemi opiskeli Yhdysvalloissa Baton Rougessa Lousianassa ja ui Louisianan osavaltionyliopiston yliopistojoukkueessa. Hänet on palkittu  SEC All-Freshman Honors tunnustuksella päästyään 50 jaardin vapaauintimatkalla SEC-finaaliin. Lukion hän on käynyt Mäkelänrinteen urheilulukiossa, missä hänet on nimetty Mäkelänrinne Hall Of Fameen vuonna 2011.

## Soutu
Uinnin lisäksi hän kilpaillut sisäsoudussa saavuttaen SM-mitaleita nuorissa (18-vuotiaiden hopeaa 500 metriltä vuonna 2010 ja 14-vuotiaiden 1000 metrin parikisan kultaa vuonna 2005) ja yleisessä sarjassa (avoimen luokan hopeaa 500 metriltä vuonna 2014). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kilpailutuloksia OctoOpen.fi -sivustolla
Joseph Galibardy

**Joseph Deville Thomas** (Joe) **Galibardy** (10. tammikuuta 1915 Kalkutta – 17. toukokuuta 2011 Walthamstow, Lontoo) oli Intiaa edustanut maahockeypelaaja. Hän oli mukana voittamassa kultaa vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä. Hän muutti Englantiin elokuussa 1956.

## Lähteet
Curtis Stevens

**Curtis Palmer Stevens** (1. kesäkuuta 1898 Lake Placid, New York – 15. toukokuuta 1979 Lake Placid, New York) oli yhdysvaltalainen rattikelkkailija ja olympiavoittaja.

Stevens voitti veljensä John Stevensin kanssa rattikelkkailun kahden miehen kelkkojen olympiakultaa Lake Placidin talviolympialaisissa 1932. Stevensit voittivat toiseksi sijoittuneen Sveitsin parin noin 1,5 sekunnilla ja pronssille yltäneen Yhdysvaltain kakkosjoukkueen noin 15 sekunnilla.

Stevensin toinen veli, Francis Stevens, oli Yhdysvaltain neljän hengen kelkkajoukkueessa sen voittaessa hopeaa samoissa olympialaisissa.

## Lähteet
*Curtis Stevens – Sports Reference LLC.
Jenni Rope

**Jenni Rope** (s. 1977 Lahti) on suomalainen kuvataiteilija joka tekee maalauksia, mobile-veistoksia, kuviosuunnittelua ja animaatioita. Helsingissä asuva ja työskentelevä Rope on opiskellut maalausta Vapaassa taidekoulussa ja Kuvataideakatemiassa, graafista suunnittelua Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa, sekä animaatiota London College of Printingissä Lontoossa.

Rope on tehnyt kuvakirjoja, kuvituksia, levynkansia sekä printtisuunnittelua muun muassa Marimekolle ja Vimma Companylle. Rope perusti sarjakuvaa ja taidekirjoja julkaisevan Napa Books -kustantamon Jussi Karjalaisen kanssa vuonna 1997, sekä sen jatkumon Napa Gallerian Helsinkiin vuonna 2007.
Hän voitti vuonna 1999 Kemin pohjoismaisen sarjakuvakilpailun pääpalkinnon ja vuonna 2008 parhaan animaation palkinnon Young Illustrators Award -kilpailussa Zürichissa. 

Helsingin yliopiston kirjaston Kaisa-talossa on Ropen Terhi Ekebomin kanssa tekemä teos teos *Pienet maailmat* (2012). Kalasataman terveys- ja hyvinvointikeskuksen kahdessa aulassa on *Mobile E & W* (2018).
Vuonna 2016 Ropelle myönnettiin William Thuringin palkintojen ohella jaettava nimikkopalkinto.

Rope on myös soittanut koskettimia Karkkiautomaatti-yhtyeessä.__NOTOC__

## Julkaisuja
### Sarjakuvia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Muita
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jenni Ropen kotisivut
* Napa Books
* Jenni Rope taiteilijamatrikkelissa
*
Paini kesäolympialaisissa 1952 – vapaapainin 52 kg

Vapaapainin sarjaan 52&nbsp;kg osallistui 16 painijaa, jokaisen edustaessa eri maata. Kilpailusta putosi kun kilpailija sai 5 miinuspistettä täyteen. Miinuksia tuli tappiosta 3. Työvoitosta seurasi -1. Kolmen parhaan keskinäiset ottelut ratkaisivat lopulliset sijoitukset.

## 1.kierros

Suomen Timonen keskeytti kilpailun 1.kierroksen jälkeen.

## 2.kierros

## 3.kierros

## 4.kierros

## 5.kierros

## Mitaliottelut

Mitalistit sijoitettiin järjestykseen keskinäisten kamppailuiden perusteella. Pisteet mitaliotteluista: Gemici -4, Kitano -4, Mollaghasemi -4. Gemicin ja Kitanon kokonaispistemäärä oli -5. Gemici voitti olympiakultaa, koska oli jo voittanut Kitanon keskinäisessä ottelussa. Hopea Kitanolle. Mollaghasemi jäi pronssille kokonaispistemäärällä -6.

## Lopullinen järjestys

## Lähteet
* http://www.olympic.neostrada.pl/ols/1952HELnr5.pdf
* http://www.la84foundation.org/6oic/OfficialReports/1952/OR1952.pdf
Manuel Reina Rodríguez

**Manuel "Manolo" Reina Rodríguez** (s. 1. huhtikuuta 1985 Villanueva del Trabuco, Málaga, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Cartagenaa.

## Seurajoukkueura
Reina on Málagan kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki kaudella 2005–2006 ottelussa Valenciaa vastaan.

Kesällä 2007 Reina siirtyi Levanteen. Hän aloitti kauden seuran reservijoukkueessa, mutta nousi edustusjoukkueeseen kauden puolivälissä. Loppukauden aikana hän pelasi kahdeksan ottelua.

Seuraavien kahden kauden aikana hän pelasi yhteensä 47 ottelua, ja jälkimmäisen kauden päätteeksi Levante nousi Primera Divisióniin. Kaudeksi 2010–2011 joukkueeseen hankittiin kokenut uruguaylaismaalivahti Gustavo Munúa, mikä enteili Reinan tippumista kakkosvahdiksi. Munúa aloitti kuitenkin uransa valencialaisseurassa heikosti päästäen taakseen 10 maalia ensimmäisten kolmen ottelun aikana. Reina sai tämän jälkeen tilaisuuden ja käytti sen hyödykseen pitämällä maalinsa puhtaana peräkkäisissä otteluissa.

## Aiheesta muualla
* Reinan tilastot BDFutbol-sivustolla
Niko Nousiainen

**Niko Jesper Nousiainen** (s. 24. kesäkuuta 1983 Espoo) on suomalainen tositelevisioesiintyjä ja radiotoimittaja. Hän kuului 2010-luvun alkupuolella Scandinavian Hunks -tanssiryhmään. Hän osallistui Big Brotherin 3. tuotantokauteen vuonna 2007 sijoittuen kolmanneksi ja Big Brotherin 6. tuotantokauteen vuonna 2010 voittaen kilpailun. Hän on viettänyt Big Brother -talossa yhteensä ennätykselliset 160 päivää. Nousiainen juonsi tammikuusta 2020 Jenni Haapalan kanssa Kissin iltapäivää. Syyskuussa 2020 hän siirtyi juontamaan Radio NRJ:n iltapäivän Afterworkia Julianna Jokelan kanssa.

Elokuusta 2025 Nousiainen on juontanut NRJ Aamun Saarinen Shöytä yhdessä Niko Saarisen ja Mari-Prinsessa Ståhlhammarin kanssa.

Niko Nousiainen on myös toiminut yhdessä Sauli Koskisen kanssa *[[Saulin ja Nikon parhaat pätkät]]* -viihdeohjelman juontajana. Syyskuussa 2012 alkaneessa *[[Tanssi peppu pieneksi]]* -ohjelmassa Nousiainen oli yksi tuomareista. Keväällä 2013 hän alkoi juontaa omaa radio-ohjelmaa Spin FM-kanavalla ja osallistui Sauli Koskisen *[[Saulin paras kaveri]]* -ohjelman kuvauksiin Los Angelesissa.

Syksyllä 2013 Nousiainen oli mukana Liv-kanavalla esitetyssä *[[Kaksi julkkista ja yhdet häät]]* -televisioformaatissa ystävänsä Esko Eerikäisen kanssa ja keväällä 2014 *[[Tavallista elämää]]* -sarjassa silloisen vaimonsa Sofia Ruusila-Nousiaisen kanssa. Pari tutustui vuonna 2009, he avioituivat vuonna 2012 ja erosivat vuonna 2017. Nousiaisen ex-vaimo Sofia Ruusila, nykyiseltä nimeltään Sofia Belórf, on Miss Helsinki vuodelta 2010.
Koulutukseltaan Nousiainen on radiotoimittaja. Hän valmistui Laajasalon opistosta toukokuussa 2019.

## Lähteet
Voimistelu kesäolympialaisissa 1952 – miesten 12-ottelu

Miesten voimistelun parhaimmistoa Helsingin olympiakisoissa olivat neuvostoliittolaiset ja sveitsiläiset. Osanottajia oli kaikkiaan 185, ja he edustvat 29 eri kansakuntaa. Kaikki kilpailijat myös tekivät suorituksen jokaisella telineellä. Pisteet kultakin telineeltä ratkaisivat telinekohtaisen mitalijärjestyksen, ja niiden summan perusteella ratkesi kuninkuuslajin - 12-ottelun - paremmuus. Samoja pisteitä käytettiin myös Joukkueiden paremmuuden määrittämiseen siten, että kierroksittain kunkin telineen viiden parhaan joukkueen jäsenen pistemäärä lisättiin joukkueen saldoon.

## 12-ottelu

## Aiheesta muualla
* Tuloslista

## Lähteet
* Tulokset puolan kielellä
Kenya

**Kenya** tarkoittaa muun muassa:

*HMS Kenya, Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijä
*Mount Kenya,  Kenian korkein vuori 
*Kenya Airways, Kenian kansallinen lentoyhtiö

## Katso myös
*Kenia
David Emanuel Kriander

**David Emanuel Kriander** (10. marraskuuta 1791 Merikarvia – 10. lokakuuta 1822 Porvoo) oli suomalainen pappi ja lintutieteilijä.

## Elämäkerta

Krianderin vanhemmat olivat Merikarvian kirkkoherra Thomas Kriander ja Rebecka Wolfstedt. Kriander kävi Porin triviaalikoulun ja tuli opiskelemaan Turun Akatemiaan 1809. Hän väitteli naurulokin pesimäaikaisesta käyttäytymisestä Lars Johan Prytzin ohjauksessa 1811. Hänet vihittiin papiksi 1813, ja hän sai viran Someron kirkkoherran apulaisena. Vuosina 1815–1822 Kriander toimi ylimääräisenä pataljoonansaarnaajana Suomen jääkärirykmentissä, hoitaen samalla myös tehtaansaarnaajan toimea Kellokoskella (1816–1819), virkaa tekevän kirkkoherran tointa Hauholla (1819–1821), ja virkaa tekevän kappalaisen tointa Sipoossa (1821–1822).

Kriander avioitui Someron kirkkoherran Karl Enckellin tyttären Christina Sofia Enckellin kanssa Porvoossa 5. joulukuuta 1815.

Kriander kuoli Porvoossa halvaukseen 10.10.1822 ja haudattiin 13.10.1822.

## Lähteet

* Lehikoinen, Esa ym.: *Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika*. Turku Faros 2009 

### Viitteet
George V

**George V** ja **King George V** tarkoittaa muun muassa seuraavia

*Yrjö V, Britannian kuningas

;Britannian kuninkaallinen laivasto
*King George V -luokka (1939), maailmansotien välillä suunniteltu taistelulaivaluokka
*King George V -luokka (1911), taistelulaivaluokka
* HMS King George V (1911), King George V -luokan taistelulaiva
* HMS King George V (41), King George V -luokan taistelulaiva.
Andreas Malm

**Andreas Malm** (19. marraskuuta 1728 Parainen – helmikuu 1793 Sahalahti) oli suomalainen pappi ja lintutieteilijä.

Andreas Malmin isä Jakob Malm oli Vihdin kirkkoherra vuosina 1737–1772. Hänen äitinsä oli Ingred Gylling. Andreas opiskeli Turun katedraalikoulussa 1744 alkaen ja Turun Akatemiassa 1746 alkaen. Hän väitteli kahdessa erässä: ensin professori Karl Fredrik Mennanderin johdolla 1751 (*Ornitho-Theologiae, pars prima et pars posterior*), ja toisen osan professori Pehr Kalmin johdolla 1754. Molemmista osista julkaistiin tiivistelmät Lars Salviuksen *Lärda tidningar*issa.

Vuonna 1754 Malm valmistui maisteriksi ja hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa. Ensimmäisen toimensa hän sai isän apulaisena Vihdissä. Vuonna 1768 hänet nimitettiin Sahalahden kirkkoherraksi ja lääninrovastiksi. Hän toimi kirkkoherrana kuolemaansa saakka.

Vuonna 1768 Malm vihittiin Ulrika Ranckenin kanssa. Malm kuoli halvaukseen Sahalahdella helmikuussa 1793 ja haudattiin 16.2.1793.
## Lähteet
* Lehikoinen, Esa; Lemmetyinen, Risto; Vuorisalo, Timo & Kivistö, Sari 2009: Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika. Faros, Turku. 

### Viitteet
Anton Rolandson Martin

**Anton Rolandsson Martin** (3. elokuuta 1729 Mijntenhoff, Viro – 30. tammikuuta 1785 Turku) oli suomalainen lintutieteilijä ja lääkäri.

## Elämäkerta
Anton Martin syntyi Viron Mijntenhoffin tilalla lähellä Tallinnaa hänen vanhempiensa ollessa matkustamassa. Isä Roland Martin oli hovioikeudenneuvos Turusta ja äiti Ulrika Charlotta Rotkirch.

Martin aloitti opiskelun Turun Akatemiassa 1743. Vuonna 1756 hän päätyi Uppsalan yliopistoon, jossa hän opiskeli muun muassa Carl von Linnén oppilaana. Vuonna 1757 Martin väitteli Linnén johdolla *Buxbaumia*-suvun sammalen biologiasta. Samana vuonna hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon. 1761 hän valmistui Uppsalassa lääketieteen kandidaatiksi.

Martinista tuli "Linnén apostoli" 1758, kun göteborgilainen kauppias Peter S. Bagge värväsi hänet luonnontutkijaksi valaanpyyntialukselleen, jonka määränpäänä oli Huippuvuoret. Martin oli ensimmäinen pohjoismaalainen arktikan tutkija. Matkalla hän perehtyi muun muassa sillin vaellustapoihin. 1759 Martin tutki Norjassa maanviljelyn ja kalastuksen tehostamista.

Vuonna 1761 Martinin toinen jalka joutui kuolioon ja se amputoitiin. Hän palasi Turkuun ja omistautui lääketieteelle. Hän sai Tiedeakatemialta vaatimattoman elinikäisen eläkkeen, joka ei kuitenkaan ollut riittävä elämiseen. Hän kuoli 1785 naimattomana ja lapsettomana, ja haudattiin 4.2.1785.

Martinin matkapäiväkirjat Huippuvuorilta julkaistiin 1881 YMER-aikakauslehdessä. Martin kuvaili ensimmäisenä myrskylinnun (Beskrifning på en *Procellaria*, som finnes vid Norr-Polen. *Kungliga Vetenskaps-Academiens Handlingar* 22, 94-99), ja Linné käytti sitä vuonna 1761.

## Lähteet

* Lehikoinen, Esa ym.: *Suomen lintutieteen synty – Turun Akatemian aika*. Turku Faros 2009 

### Viitteet
Brasiliansurutyranni

**Brasiliansurutyranni** (*Knipolegus nigerrimus*) on Brasiliassa endeemisenä tavattava tyranneihin kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan brasiliansurutyranni on noin 18&nbsp;cm. Koiras on väriltään kauttaaltaan sinertävän musta, lukuun ottamatta lennossa näkyviä valkoisia sulkia. Naaras muistuttaa ulkonäöltään koirasta, mutta naaraan kurkussa on kastanjanruskeita viiruja. Lajin pääalella on pieni töyhtö ja silmän iiris on väriltään punainen. Ulkonäöltään brasiliansurutyranni muistuttaa sininokkatyrannia, jolla ei kuitenkaan ole siivissä valkoista väriä.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Brasiliansurutyrannia tavataan Brasilian itäosista Alagoasin ja Bahian osavaltioista sekä Minas Geraisin osavaltiosta etelään Rio Grande do Suliin. Linnun elinympäristöä ovat ruohikkoiset ja kivikkoiset alueet lähellä metsien tai pensaikkojen läheisyydessä. Laji liikkuu pareittain ja etsii ruokansa maanpinnan läheisyydestä. Brasiliansurutyrannin elinympäristöt sijaitsevat yleensä 700&ndash;2&nbsp;700 metrin korkeudella merenpinnasta.

## Lähteet