open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hepola

**Hepola** on yksi Kemin kaupunginosista. Hepolan alue syntyi valtionyhtiö Veitsiluoto Oy:n (nykyisin Stora Enso) rakentaessa asuntoja työntekijöilleen Hepolaan. Hepolassa on  () asukasta ja vain noin 80 työpaikkaa. Hepolassa sijaitsee yksi Kemin kolmesta yläasteesta, yksi kuudesta ala-asteesta. Hepola on suurimmaksi osaksi omakotitalovaltaista aluetta ja alueella sijaitsee myös rivitaloja.

Hepola on myös yksi Tilastokeskuksen määrittelemistä tilastollisista taajamista. Taajama käsittää Hepolan kaupunginosan lisäksi viereisen Rytikarin kaupunginosan. Vuoden 2011 lopussa Hepolan taajamassa oli 1 942 asukasta ja sen maapinta-ala oli 3,31 neliökilometriä.

## Nähtävää

* Veitsiluodon kirkko, suunnitellut arkkitehti Veikko Larkas, valmistunut 1957

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kemin kaupungin nettisivu
* Hepolan koulun nettisivu
Matti Väistö

**Matti Kalervo Väistö** (s. 14. marraskuuta 1949 Kitee) on suomalainen Joensuun Kiihtelysvaarassa asuva Suomen Keskustan entinen kansanedustaja. Hän oli eduskunnassa 1987–2007. Vuoden 2007 vaaleissa hän ei enää ollut ehdokkaana. Väistö oli valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1988.

## Poliittinen toiminta
Koulutukseltaan Väistö on vuonna 1976 Helsingin yliopistosta valmistunut agronomi. Hän on työskennellyt toimittajana *[[Karjalan Maa]]ssa*. Väistö sai valtiopäiväneuvoksen arvonimen vuonna 2007.

## Yksityiselämä
Väistön aviopuoliso on kasvatustieteen maisteri ja lastentarhanopettaja Reija Eevi Aulikki Väistö o.s. Hämäläinen. Heillä on kolme lasta. Väistön sotilasarvo on yliluutnantti (2004).

## Lähteet
*
Deadwood

**Deadwood** on yhdysvaltalainen HBO-yhtiön tuottama  televisiosarja. Sen tapahtumapaikkana on todellinen etelädakotalainen Deadwoodin kaupunki Yhdysvalloissa 1870-luvulla. Suurella osalla sarjan päähenkilöistä, kuten Calamity Jane ja Wild Bill Hickok, on todellinen historiallinen vastineensa ja useat sarjan tapahtumista liittyvät todellisiin tapahtumiin. Sarjan varsinainen sisältö on kuitenkin käsikirjoittajien luomaa fiktiota.

Pääosaa Seth Bullockia esitti Timothy Olyphant. Al Swearengeniä esitti Ian McShane. Sarjaa ohjasi David Milch. Suomessa sarjaa on esittänyt Nelonen ja ensiesitys oli tammikuussa 2006. Sarjaa tehtiin kolme tuotantokautta.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*Sarjan viralliset kotisivut
Koivunpunikkitatti

**Koivunpunikkitatti** (*Leccinum versipelle*) on Boletaceae-heimoon kuuluva hyvä ruokasieni.

## Koko ja ulkonäkö
Koivunpunikkitatin lakki on 5–20&nbsp;cm leveä. Nuoren sienen lakki on muodoltaan puolipallomainen, mutta myöhemmin se muuttuu laakeaksi ja kuperaksi. Lakin himmeä pintakelmu ei muutu märkänäkään tahmeaksi toisin kuin monilla muilla tateilla ja se ulottuu erityisesti nuoremmissa itiöemissä selvästi lakin reunan yli. Väriltään lakki on oranssi tai punaruskea, tiilenpunainen, mutta vanhemmiten lakin väri haalistuu hieman. Pillit ovat vaaleanharmaita.

Pitkä ja tanakka jalka on pohjaväriltään valkoinen, ja siinä kasvaa tummia nukkatupsuja. Tyvestään se on usein huomattavan paksu, jopa tynnyrimäinen. Malto on valkoista, mutta leikkauspinnoissa väri muuttuu nopeasti harmaan lilaksi ja myöhemmin mustaksi.

### Samankaltaiset lajit
Koivunpunikkitatin voi helposti sekoittaa haavanpunikkitattiin (*Leccinum aurantiacum*) ja männynpunikkitattiin (*L. vulpinum*), joista sen kuitenkin erottaa muun muassa kasvupaikan avulla. Haavanpunikitatti on nimensä mukaisesti haavan, ja männynpunikkitatti männyn seuralainen. Haavanpunikkitatin jalka on myös kuvioinniltaan erilainen. Männynpunikkitatilla puolestaan pintakelmu on tummempi, eikä sen malto tummu yhtä voimakkaasti.

### Taksonomian ongelmia
Koivunpunikkitatti vaikuttaa olevan itsessäänkin eräänlainen lajiryhmä, johon kuuluisivat nimilajin lisäksi pohjanpunikkitatti (*L. atrostipitatum*), nukkapunikkitatti (*L. callitrichum*), keltapunikkitatti (*L.cerinum*) ja kalvaspunikkitatti (*L. roseotinctum*). Vuonna 2008 ilmestyneen Funga Nordica luvussa Leccinum esittävät tutkijat Henning Knudsen ja Andy Taylor DNA-tutkimuksiin perustuen, että nämä ovat yhden ja saman lajin synonyymeja. Suomalainen kokenut tattien tutkija Mauri Korhonen pitää näitä morfologisesti sekä mikroskooppisiin että makroskooppisiin tuntomerkkeihin perustuen kyseisten taksonien olevan varsin selkeästi niin eriytyneitä, että niitä olisi pidettävä eri lajeinaan. Nordic Macromycetes vuodelta 1992, luvun kirjoittajana Olle Persson, tunnistaa näistä koivunpunikkitatin lisäksi kalvaspunikkitatin nimillä Leccinum roseotinctum ja Leccinum percandidum. Ilmeisesti tähän sienilajiin, mahdollisesti muihinkin punikkitatteihin viittaa vanha kansanomainen nimitys **oravikko**.

## Kasvuaika ja -paikka
Sientä tavataan koivun seuralaisena rehevähköissä koivikoissa ja koivusekametsissä kesästä syksyyn. Suomessa sitä tavataan koko maassa yleisenä.

## Käyttö ravinnoksi
Punikkitatit ovat satoisia ja hyviä ruokasieniä. Keittämistä tai liottamista ei suositella, sillä näin käsitelty koivunpunikkitatti muuttuu pehmeäksi. Punikkitatit on kuitenkin kypsennettävä hyvin vatsavaivojen välttämiseksi, myös säilöttäessä. Sienet voi säilöä kuivaamalla tai pakastaa esikäsiteltyinä. Sienestä valmistettu ruoka muuttuu myös mustaksi, mutta se ei vaikuta makuun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Luontonetti: Koivunpunikkitatti (Arkistoitu versio sivustosta)
*Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Koivunpunikkitatti (''Leccinum versipelle'') 
*Luontoportti: Koivunpunikkitatti (''Leccinum versipelle'')
*Rogers Mushrooms: Leccinum versipelle
Välitodistus

**Välitodistus** on koulusta 1. luokasta alkaen mahdollisesti saatava todistus syyslukukaudelta. Ennen sana tarkoitti talvilomalla saatavaa entisajan välitodistusta. Välitodistuksessa oppilasta arvioidaan samoin perustein kuin lukuvuositodistuksessa ja oppilaan suoriutumista oppiaineissa ja käyttäytymisessä arvostellaan vuosiluokilla 1–3 sanallisella arvionnilla tai numeroarvosanoin ja vuosiluokilla 4–9 pääsääntöisesti numeroarvosanoin. Välitodistuksessa lasketaan syyslukukauden aikana aineista ollut kokeiden keskiarvo, tuntityöskentely, läksyjen teko, suhtautuminen sekä keskittyvyys.

Suomen oppikouluissa annettiin aikoinaan lukukausitodistukset syys- ja kevätlukukauden päättyessä sekä lisäksi välitodistus kummankin lukukauden puolivälissä. Lukukausitodistusten tavoin nekin sisälsivät arvosanat käytöksestä, huolellisuudesta ja kaikista oppiaineista. Myöhemmin, 1960-luvulta lähtien tällainen välitodistus annettiin vain kevätlukukauden puolivälissä, maaliskuun lopulla. Syyslukukauden puolivälissä voitiin sen sijaan antaa kirjallinen kehotus oppilaalle, jonka olisi syytä tehostaa opiskeluaan.

## Lähteet
Haavanpunikkitatti

**Haavanpunikkitatti** (*Leccinum aurantiacum*, syn. *Leccinum rufum*) on hyvä ruokasieni. Se on  Ruokaviraston suosittelemia sieniä. 

## Kuvaus
Haavanpunikkitatin lakki on 8–25 senttimetriä leveä ja kupera, ja väriltään se on oranssin punaruskea, mutta väri haalistuu sienen iän myötä. Lakin pintakelmu kääntyy sen alapuolelle. Pillit ovat kellertävän valkoisia ja myöhemmin harmaantuvia. Jalan pituus on noin 8–20 senttimetriä pitkä, ja se on noin 2–5 senttimetriä paksu. Sen malto on valkoista, leikkauspinnoissa väri vaihtelee harmaan liilan ja mustan välillä. Suomessa haavanpunikkitatti kasvaa haavan seuralaisena yleisenä koko maassa Lappia myöten.

Haavanpunikkitatti ja lehtopunikkitatti sattavat olla sama laji, mutta niitä käsitellään erillisinä koska ne pystyy erottamaan toisistaan ulkoisten tuntomerkkien perusteella. Kaikki punikkitatit ovat syötäviä, mutta huonosti kypsennettyinä niistä saattaa tulla vatsanväänteitä ja pahoinvointia.

Haavanpunikkitattia muistuttavia lajeja ovat esimerkiksi koivunpunikkitatti, lehmäntatti ja männynpunikkitatti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö Haavanpunikkitatti, ''Leccinum albostipitatum''.
* Sienikirja / Tatit.
* Keski-Suomen luontomuseo: Haavanpunikkitatti (''Leccinum aurantiacum'').
Isohapero

**Isohapero** (*Russula paludosa*) on haperoihin kuuluva syötävä ruokasieni.

## Ulkonäkö ja koko
Isohaperon lakki on 8–20 senttimetriä leveä ja kupera, joskus puolipallomainen. Väriltään se on heleän- tai verenpunainen ja vanhemmiten haalistuva. Haalistuessaan sienestä voi tulla jopa aivan valkoinen. Jalka on valkoinen, 10–15 senttimetriä pitkä ja 1,5–3 senttimetriä paksu. Malto on valkeaa ja nuorena kiinteää, mutta vanhemmiten hauraampaa. Heltat ovat hieman kellertäviä.

### Samankaltaiset lajit
Isohaperoa muistuttavia sieniä ovat kangashapero (*Russula decolorans*), viinihapero (*Russula vinosa*), tulipunahapero (*Russula emetica*), punajalkahapero (*Russula rhodopoda*) ja koivunlehtohapero (*Russula intermedia*). Isohaperon erottaa näistä suuren koon, miedon maun ja valkosen mallon avulla.

## Kasvupaikka
Isohapero kasvaa hyvin yleisenä koko Suomessa. Sieni kasvaa kangasmetsissä, rämeillä, korpimetsissä ja tunturikoivikoissa havupuiden ja kouvun seuralaisena. Kasvuaika on heinäkuusta syyskyyhun.

## Käyttö ravinnoksi
Isohapero on syötävä ruokasieni.Sen haju ja maku on mieto. Haperoa ei tarvitse ryöpätä. Sen voi joko kuivata, pakastaa tai syodä sellaisenaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Laji.fi: isohapero (''Russula paludosa'')
*Puutarha.net: Isohapero
*Luontoportti: Isohapero (''Russula paludosa'')
*Arktiset aromit: Isohapero (''Russula paludosa'')
Keltahapero

**Keltahapero** (*Russula claroflava*) on haperoihin kuuluva ruokasieni. 

## Koko ja ulkonäkö
Keltahaperon lakki on 4–10 cm leveä ja laakeneva. Väriltään se on kirkkaankeltainen, lakin keskeltä joskus hieman oranssinsävyinen. Sienen vanhetessa väri haalistuu. Malto ja jalka ovat valkeat, mutta ne harmaantuvat murtumakohdista ja sienen iän mukana. Heltat ovat vaaleankeltaiset, vanhemmiten nekin muuttuvat harmahtaviksi. 

### Samankaltaiset lajit
Keltahaperoa muistuttavia lajeja on muutamia. Munahapero (*Russula lutea*) on pieni ja kellertävä laji, jonka heltat ovat tumman keltaiset ja jonka jalka ei harmaannu. Sinappihapero (*R. ochroleuca*) on puolestaan helppo erottaa keltahaperosta polttavan kirpeän makunsa ja ruskean keltaisen värinsä avulla. Myös kangashapero (*R. decolorans*) voi toisinaan olla kellertävä, mutta sen kasvupaikat ovat huomattavasti karumpia.

## Kasvuaika ja -paikka
Sieni kasvaa koivun seuralaisena ranta- ja korpimetsissä kosteilla paikoilla heinä-syyskuussa.   Suomessa sitä tavataan yleisenä koko maassa.

## Käyttö ravinnoksi
Sienen maku on mieto. Sen voi syödä raakana tai paistaa, mutta laji soveltuu myös kuivattavaksi ja pakastettavaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: keltahapero (''Russula claroflava'')
*Luontoportti: Keltahapero (''Russula claroflava'')
*Arktiset aromit: Keltahapero (''Russula claroflava'')
Pikkusormi

**Pikkusormi** (tai **pikkurilli**, latinaksi *digitus minimus*, *digitus quintus* tai *digitus V*) on ihmisen sormista tavallisesti ohuin ja peukalon kanssa lyhin ihmisestä riippuen. Pikkusormi sijaitsee kauimpana peukalosta. Joillakin ihmisillä pikkusormi, varsinkin sen viimeisestä nivelestä, on kämmeneen nähden sisäänpäin vinossa asennossa.

## Katso myös
*Etusormi
*Keskisormi
*Nimetön
Hevosenkenkärata

**Hevosenkenkärata** () on erikoinen taivaankappaleen rata, joka on saanut nimensä siitä, että sopivasti valitussa koordinaatistossa sen muoto muistuttaa hevosenkenkää. Radan olemassaolon ennusti teoreettisesti Ernest William Brown vuonna 1911.

## Teoriaa

Hevosenkenkärata on periaatteessa normaali aurinkokeskinen ellipsirata, mutta jos sitä tarkastellaan koordinaatistossa, jota pyöritetään Aurinkoa kiertävän planeetan tahtiin, sen erikoinen hevosenkenkää muistuttava muoto tulee esiin. Hevosenkenkärata on erikoistapaus troijalaisradasta ja esiintyäkseen se vaatii radalla liikkuvan asteroidin lisäksi kahta suurempaa massakappaletta, joista toinen on keskustähti ja toinen sitä kiertävä planeetta. Tällainen systeemi muodostuu esimerkiksi Auringosta ja Maasta. Maasta katsoen hevosenkenkä ympäröi Maan rataa siten, että Maa jää aina kengän kärkien väliin.

Sitä milloin hevosenkenkärata tarkalleen ottaen voi esiintyä ei tunneta, mutta ainakaan tavallisten L4 ja L5 pisteitä kiertävien troijalaisasteroidien ratojen stabiilisuusehto ei näytä pätevän siihen. Hevosenkenkärata sijaitsee periaatteessa samassa kolmen kappaleen  gravitaatiopotentiaalikuopassa kuin Lagrangen pisteet L4 ja L5, mutta esiintyy vain silloin, kun kuopan "syvyys" sallii asteroidin ohittaa Maasta katsottuna Auringon takana sijaitseva piste L3.

Hevosenkenkäradalla tapahtuvaan liikkeeseen liittyy kaksi toisistaan poikkeavaa aikaskaalaa. Koska hevosenkenkäradalla liikkuva asteroidi on lukittunut planeetan kanssa 1:1-resonanssiin sen kiertoaika keskustähden ympäri on käytännössä sama kuin planeetan kiertoaika. Toinen aikaskaala vastaa aikaa, joka kuluu yhden hevosenkengän kiertämiseen. Tämä vastaa Maan etäisyydellä tyypillisesti runsasta sataa vuotta.

## Havainnot hevosenkenkäradasta

Vuonna 1981, 70 vuotta radan teoreettisen ennustamisen jälkeen, Dermott ja Murray osoittivat, että Saturnuksen kuut Epimetheus ja Janus kiertävät toisiaan hevosenkenkäradoilla siten, että nämä kuut vaihtavat noin 50 v välein paikkoja (Tässä systeemissä "keskustähtenä" toimii siis planeetta Saturnus). Vuonna 1997 Wiegert, Innanen ja Mikkola osoittivat, että Aurinkoa kiertävä asteroidi 3753 Cruithne liikkuu Maan suhteen hevosenkenkäradalla. Vuonna 2002 sama osoitettiin asteroidille 2002 AA<sub>29</sub>. Armaghin observatorion tähtitieteilijät A. A. Christou ja D. J. Asher raportoivat 2010 uudesta löydöstä 2010 SO<sub>16</sub>, joka on Maa-Aurinko hevosenkenkärataa stabiilisti kiertävä asteroidi. Sen läpimitta on 200-400 metriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Nokitatti

**Nokitatti** (*Leccinum variicolor*) on hyvä ruokasieni. Sen lakki on 5–15 cm leveä, kupera ja kyhmypintainen. Väriltään se on harmaa tai harmaanmusta. Malto on valkoista, leikkauspinnoissa heikosti punertuvaa. Sieni kasvaa koivun seuralaisena kosteissa metsissä, kuten suon reunoilla, kesästä syksyyn. Suomessa sitä tavataan yleisenä koko maassa.

## Lähteet
Kuru (täsmennyssivu)

**Kuru** on:
*kuru, rotkomainen maastonmuoto, tunturien välinen rotko 
*Kuru, entinen Suomen kunta
*Kurun kirkonkylä, taajama ja edellä mainitun kunnan keskus
* Kuru, kylä Hausjärvellä
* Kuru, kylä Kangasalla
*HL Kuru, sisävesialus
*Kurun kuningaskunta, muinainen kuningaskunta Intian alueella
*kuru (*Polydactylus sexfilis*), siimaeviin kuuluva ahvenkalalaji
*Kuru, englantilainen punkyhtye
*kuru, eräs prionisairaus
*Kuru, taideteos Helsingin Tallinnanaukiolla
*Kuru Korppi, sarjakuvahahmo
*turkkilaisen kurufasulye-ruokalajin nimen lyhyempi muoto

## Sukunimi
*Bartolomej Kuru (s. 1987), itävaltalainen jalkapalloilija
*Hannu Kuru (s. 1993), suomalainen jääkiekkoilija
*Pia Kuru (1974–1991), suomalainen henkirikoksen uhri
*Tuukka Kuru (s. 1990), suomalainen poliitikko, Sinimustan liikkeen puheenjohtaja.
Troijalainen asteroidi

**Troijalainen asteroidi** on planeetan tai joskus sen kuun Lagrangen pisteissä L4 ja L5  radalla 60 astetta sen edellä tai jäljessä kiertävä asteroidi. Nimitys johtuu siitä, että ensimmäiset löydetyt troijalaisasteroidit (ensimmäinen havainto vuodelta 1906) Jupiterin kiertoradalta nimettiin Troijan sodan henkilöiden mukaan. 

## Troijalainen rata
Tyypillinen troijalainen liikkuu suppealla, lähes ellipsinmuotoisella radalla Lagrangen pisteen 4 tai 5 ympäri, samalla kun nämä pisteet planeetan kiertäessä keskustähteä säilyvät vakioetäisyydellä planeetasta. Troijalaisrata on esimerkki stabiilista 1:1 keskiliikeresonanssista, tilanteesta jossa kahden keskustähteä kiertävän kappaleen sideeriset kiertoajat ovat yhtä pitkät. 
Pääsääntöisesti tällainen tilanne ei ole mahdollinen vaan yleensä toinen (pienempi) kappaleista sinkoutuu pois.

Eniten troijalaisia tunnetaan Jupiterin kiertoradalla L4-pisteen luona 3&nbsp;403 ja L5-pisteen luona 1&nbsp;758. (huhtikuussa 2012)

Troijalaisasteroideja tunnetaan Jupiterin lisäksi myös muilta planeetoilta: Neptunukselta ja Marsilta.
 Uranukselta on löydetty kaksi:  ja , jotka ovat transitiivisia eli kohteet voivat lähteä kiertoradoiltaan muiden planeettojen vaikutuksesta.

Kaksi Maan troijalaista on tunnistettu. Kummallakaan ei ole toistaiseksi varsinaista nimeä:
* 
* 

Jupiterin troijalaisten ratojen keskietäisyydet ovat välillä 5,05–5,40 AU, kun Jupiterin keskietäisyys on 5,203 AU. Troijalaisvyöhyke ulottuu käytännössä noin 30–90 astetta Jupiterin eteen ja taakse.

Suurin tunnettu troijalainen on 370&nbsp;×&nbsp;195&nbsp;km:n mittainen 624 Hektor. 

Saturnukselta ei tunneta planeetan kanssa samalla aurinkokeskisellä radalla liikkuvia troijalaisia, mutta kahdella sen kuulla on sen sijaan samalla Saturnusta kiertävällä radalla liikkuvia seuralaisia: Tethyksellä on troijalaiset Telesto ja Calypso sekä Dionella Helene ja Polydeuces.

## Vastaavia ratoja
Edellä mainitun tavallisten troijalaisten (small oscillations) lisäksi taivaanmekaniikassa tunnetaan myös kaksi muuta troijalaisrataa. Tadpole (ei kunnollista suomenkielistä nimeä), joka on huomattavan paljon L4 (tai L5) pisteestä planeetan edelle (tai jälkeen), ei koskaan kuitenkaan Lagrangen pisteeseen L1 saakka loittoneva muodoltaan hieman sammakontoukkaa muistuttava rata sekä hevosenkenkärata, jota pitkin liikkuva kappale pääsee edellisistä poiketen ohittamaan Lagrangen pisteen L1.

Voidaan osoittaa, että teoriassa maankaltainen eksoplaneetta voisi liikkua keskustähtensä ympäri riittävän massiivisen jättiläisplaneetan troijalaisena.

## Katso myös
* Maan troijalainen
* Marsin troijalainen
* Neptunuksen troijalainen

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Paul Desmond

**Paul Desmond** (ristimänimeltään **Paul Emil Breitenfeld**, 25. marraskuuta 1924 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat – 30. toukokuuta 1977 Manhattan, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti ja -säveltäjä. Hän soitti vuosina 1959–1967 pianisti Dave Brubeckin kvartetissa. Desmond sävelsi yhden yhtyeen tunnetuimmista kappaleista, ”Take Fiven”. 

Dave Brubeckin kvartetin hajottua vuonna 1967 Desmond piti lyhyen tauon. Myöhemmällä urallaan hän soitti yhdessä muun muassa Gerry Mulliganin, Jim Hallin, Chet Bakerin ja Ed Bickertin kanssa. Desmond kuoli keuhkosyöpään vuonna 1977.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tura

**Tura** on kaupunkityyppinen taajama ja laajan, Krasnojarskin aluepiiriin itäosissa ylänköalueella sijaitsevan Evenkian piirin hallinnollinen keskus Keski-Siperiassa Venäjällä. Turan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 5&nbsp;535, edellisessä laskennassa se oli ollut 5&nbsp;836 (2002). Tura on 16&nbsp;253 asukkaan Evenkian suurin asutuskeskus; sen lisäksi piirissä ei ole muita kaupunkimaisia taajamia.

Turan koordinaatit ovat ().

## Lähteet
Sash!

**Sash!** on saksalainen kolmen DJ:n ja tuottajan muodostama yhtye, joka on julkaissut vuodesta 1995 alkaen elektronista musiikkia. Sashin johtohahmona toimii Sascha Lappessen, joka työskentelee yhdessä Ralf Kappmeierin ja Thomas "Alisson" Lüdken kanssa. Ennen Sashia yhtye oli toiminut jonkin aikaa nimellä Careca. Sashin levyjä on myyty maailmanlaajuisesti yli 22 miljoonaa kappaletta ja levyt ovat voittaneet 65 eri kulta- ja platinapalkintoa. Heidän tunnetuimpia kappaleitaan ovat muun muassa "Encore Une Fois", "Ecuador", "Mysterious Times" ja "Stay".

Sashin levyillä vierailleista naisvokalisteista mainittavimpia ovat Tina Cousins, Sarah Brightman, La Trec sekä suomalainen Inka. Sashilta ilmestyi kokoelma-albumi helmikuussa 2007 ja vuoden 2008 lopuksi uusi comeback kokoelma-albumi *The Best Of* parhaista kappaleista varustettuna remix-versioilla eri kappaleista ja myös varustettuna uudella comeback-kappaleella "Raindrops (Encore Une Fois)".

## Diskografia
### Albumit
#### Studioalbumit
* *[[It’s My Life – The Album]]* (1997)
* *[[Life Goes On (Sashin albumi)|Life Goes On]]* (1998)
* *[[Trilenium]]* (2000)
* *[[S4! Sash!]]* (2002)
* *[[Life Is a Beach]]* (2012)
* *[[Life Changes]]* (2013)

#### Kokoelma-albumit
* *Best Of - Encore Une Fois* (2000)
* *10th Anniversary* (CD/DVD) (2007)
* *The Best Of* (2008)

#### Singlet
* "It’s My Life" (1996)
* "Encore Une Fois" (1997)
* "Ecuador" (featuring Rodriguez) (1997)
* "Stay" (featuring La Trec) (1997)
* "La Primavera" (1998)
* "Mysterious Times" (featuring Tina Cousins) (1998)
* "Move Mania" (featuring Shannon) (1998)
* "Ma Baker" (1998)
* "Colour the World" (featuring Dr. Alban) 1999)
* "Adelante" (1999)
* "Just Around the Hill" (featuring Tina Cousins) (2000)
* "With My Own Eyes" (featuring Inka) (2000)
* "Ganbareh" (2002)
* "Run" (featuring Boy George) (2002)
* "I Believe" (featuring TJ Davis) (2003)
* "Ecuador Reloaded" (2007)
* "Raindrops (Encore Une Fois)" (featuring Stunt) (2008)
* "All is Love" (2010)
* "Mirror mirror" (2011)
* "What Is Life" (2012)
* "The Secret" (featuring Sarah Brightman) (2013)
* "Summer’s Gone" (featuring Tony T.) (2013)
* "Can’t Change You" (featuring Plexiphones) (2014)
* "Coming Home" (featuring Shayne Ward) (2021)
* "Walking the Wire" (featuring Christina Novelli) (2021)
* "Rainbow" (featuring Nicole Scholz) (2022)
* "Never Be Alone" (with Gabry Ponte) (2022)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto
Empiirinen kaava

Kemiassa **empiirinen kaava** ilmaisee eri alkuaineiden atomien suhteellisen määrän molekyylissä. Empiirinen kaava voidaan esittää esimerkiksi muodossa (H2O)x, joka kertoo, että kyseisessä molekyylissä on kaksi atomia vetyä jokaista happiatomia kohden. Empiirinen kaava ei kerro molekyylin rakenteesta eikä atomien lukumääristä molekyylissä (vertaa molekyylikaava). Empiirisestä kaavasta voidaan laskea alkuaineiden massaprosenttiset osuudet. Jos lisäksi tiedetään molekyylimassa, voidaan selvittää molekyylikaava.

Fysiikassa empiirinen kaava tarkoittaa matemaattista yhtälöä, joka ennustaa havaitun ilmiön oikein ja jonka fysikaalista alkuperää ei osata selittää. Esimerkiksi 1888 Johannes Rydbergin keksimä Rydbergin kaava ennusti oikein vedyn spektriviivojen aallonpituudet Lymanin sarjassa kahden kokonaisluvun avulla. Koska vetyatomin rakennetta ei tunnettu ei osattu selittää *miksi* kaava toimi ennen kuin Niels Bohr esitti atomimallinsa vuonna 1913.
Liukoisuustulo

**Liukoisuustulo** kuvaa niukkaliukoisen ioniyhdisteen pitoisuutta sen kylläisessä liuoksessa. Se on riippuvainen aineen lämpötilasta, liuottimesta ja liuotettavasta aineesta. 

Kun liukoinen kiinteä suola on kosketuksessa kylläisen liuoksensa kanssa, vallitsee liuoksessa olevien ionien ja liukenemattoman suolan välillä dynaaminen tasapaino. Tämä tarkoittaa, että samanaikaisesti liuoksessa olevat ionit sitoutuvat yhteen muodostaen kiinteää suolaa, mutta samalla suolaa liukenee hajoten ioneiksi. Dynaamisessa tasapainotilassa eri suuntiin, lähtöaineista tuotteisiin ja tuotteista lähtöaineisiin, kulkevat reaktiot tapahtuvat samalla nopeudella, jolloin reaktiossa olevien lähtöaineiden ja tuotteiden konsentraatiot eivät muutu pitkänkään ajan kuluessa.

Jos ioniyhdisteen eli suolan kemiallinen kaava voidaan esittää muodossa MpXq, missä *p* ja *q* ovat kokonaislukuja, se hajoaa liuetessaan Mq+- ja Xp- -ioneiksi. Sen liukoisuustulo on tällöin 

Ks = [Mq+]p [Xp-]q

missä [Mq+] ja [Xp-] ovat ionien Mq+ ja Xp- konsentraatiot kylläisessä liuoksessa. Toisin sanoen liukoisuustulo on liukenemisreaktion tasapainovakio.

Liukoisuustulo riippuu vahvasti myös liuoksessa ennestään olevien ionien konsentraatiosta. Tämän vuoksi liukoisuustulo on käyttökelpoinen mitta vain niukkaliukoisille yhdisteille ja niillekin vain, jos liuoksessa ei ole muiden aineiden ioneja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* OpetusTV: Liukoisuustulo
Rakennekaava

**Rakennekaava** ilmaisee molekyylin atomien määrän sekä sen, kuinka atomit ovat sitoutuneet toisiinsa. 

Monilla yhdisteillä on sama molekyylikaava mutta erilainen rakenne. Toisin kuin kemiallinen kaava tai aineen kemiallinen nimi, rakennekaava esittää tarkasti aineen molekyylirakenteen. Kemiallista reaktiota tai synteesiä kuvataan useasti rakennekaavalla sen visuaalisuuden takia. Yksinkertaisuuden vuoksi rakennekaavaan merkitään usein vain hiiliatomit ja heteroatomit. Tällöin sitä kutsutaan viivakaavaksi.

Joitakin rakennekaavojen esitystapoja ovat
*viivakaava
*Fischerin projektio
*Haworth-projektio
*Lewis-rakenne
*Newman-projektio

## Katso myös
*Stereokemia
*Kiraalisuus

## Lähteet
Million Dollar Baby

**Million Dollar Baby** on Clint Eastwoodin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2004. Elokuvan käsikirjoituksen on laatinut Paul Haggis F.X. Toolen (nyrkkeilymanageri Jerry Boydin nimimerkki) novellien pohjalta. Toolen alkuperäisnovelli oli nimeltään *Rope Burns*. Se on sittemmin julkaistu uudelleen elokuvan nimellä ja suomennettu nimellä *Miljoonan taalan tyttö: tarinoita kehästä*.

*Million Dollar Babyn* pääosissa nähdään Clint Eastwood, Hilary Swank ja Morgan Freeman. Elokuva kertoo aliarvostetun nyrkkeilyvalmentajan tarinan, joka yrittää sovittaa tekemänsä virheet johdattamalla naisnyrkkeilijän ammattilaiskehiin.

*Million Dollar Baby* oli vuoden 2005 Oscar-gaalan suurin voittaja, vaikka *[[Lentäjä (elokuva)|Lentäjä]]* saikin viisi palkintoa *Million Dollar Babyn* neljää vastaan. *Million Dollar Babyn* Oscarit tulivat kuitenkin kaikista tärkeimmistä kategorioista. Elokuva palkittiin vuoden parhaana, Hilary Swank voitti parhaan naisnäyttelijän, Morgan Freeman parhaan miessivuosan ja Clint Eastwood parhaan ohjaajan tittelin.

Vuonna 2006 elokuva sai César-palkinnon parhaana ulkomaalaisena elokuvana Ranskassa. Vuonna 2017 *[[The New York Times]]in* elokuvakriitikot arvioivat sen kuluvan vuosisadan kolmanneksi parhaaksi elokuvaksi.

## Palkintoja
### [[Oscar]]it
*Paras elokuva: Clint Eastwood, Albert S. Ruddy ja Tom Rosenberg
*Paras ohjaus: Clint Eastwood
*Paras naispääosa: Hilary Swank
*Paras miessivuosa: Morgan Freeman
Ehdokkuudet:
*Paras miespääosa: Clint Eastwood
*Paras sovitettu käsikirjoitus: Paul Haggis
*Paras leikkaus: Joel Cox

## Lähteet
Henrik VI

**Henrik VI** on ollut seuraavien hallitsijoiden nimenä:

* Henrik VI, keisari Henrik III:n (1016–1056) hallitsijanimi Baijerin herttuana
* Henrik VI (1165–1197), Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari
* Henrik VI (1421–1471), Englannin kuningas
Idel

**Idel** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Idel, taajama ja kunta Karjalan tasavallassa Venäjällä
* Volgan tataarinkielinen nimitys
Hilary Swank

**Hilary Ann Swank** (s. 30. heinäkuuta 1974 Lincoln, Nebraska) on yhdys­valtalainen Oscar-palkittu näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan elo­kuvissa *[[Boys Don’t Cry (elokuva)|Boys Don’t Cry]]* ja *[[Million Dollar Baby]]*, joista hän sai parhaan nais­pää­osan Oscar-palkinnot.

## Ura

Swankin ura Hollywoodissa alkoi roolilla elo­kuvassa *[[Buffy, vampyyrintappaja (elokuva)|Buffy, vampyyrin­tappaja]]* vuonna 1992. Ensimmäisen isomman roolinsa hän sai Karate Kid -sarjan neljännessä osassa *[[Karate Kid saa seuraajan]]*.

Swankilla on tähti Hollywood Walk of Famella.

## Yksityiselämä

Swank meni naimisiin näyttelijä Chad Lowen kanssa vuonna 1997. Tammi­kuussa 2006 he ilmoittivat asumus­erostaan ja kertoivat touko­kuussa eroavansa lopullisesti. Swank avioitui yrittäjä Philip Schneiderin kanssa vuonna 2018.

## Valikoitu filmografia

* *[[Beverly Hills 90210]]*
* *[[Boys Don’t Cry (elokuva)|Boys Don’t Cry]]* (1999)
* *[[Million Dollar Baby]]* (2004)
* *[[P.S. Rakastan sinua (elokuva)|P.S. Rakastan sinua]]* (2007)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*  Rotten Tomatoesissa
Savuhapero

**Savuhapero** (*Russula adusta*) on haperolaji. Sen lakki on 6–15 senttimetriä leveä ja laakea. Se on harmahtavan ruskea ja kosteana tahmea. Jalka on 3–7 senttimetriä pitkä ja 1,5–3 senttimetriä paksu. Väriltään se on valkoinen. Malto on valkoista ja kiinteää, vahingoittuneista kohdista se muuttuu punertuvaksi ja sitten harmahtavaksi. Haju on ummehtunut ja maku on mieto. Se on kelvollinen syötäväksi, mutta maku ei ole hyvä. Suomessa sientä tavataan yleisenä kangasmetsissä ja havumetsissä kesäkuusta lokakuuhun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Savuhapero (''Russula adusta'')
Viinihapero

**Viinihapero** (*Russula vinosa* syn. *Russula obscura*) on männyn
ja kuusen juurisienenä esiintyvä haperolaji. Sen lakki on 4–15 senttimetriä leveä ja purppuranpunainen tai tumman viininpunainen. Keskeltä väri on tummempi.

Jalka on 4–10 senttimetriä pitkä ja valkoinen. Malto on valkeaa ja kiinteää, mutta murtumakohdista ensin punertava ja sitten harmaantuva. Se on yleinen koko Suomessa kangasmetsissä ja tunturikoivikoissa. Viinihapero on kuusen ja männyn juurisieni. Tuntureilla se voi olla myös koivun juurisieni. Kasvuaika on heinäkuusta syyskuun. Suomessa laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

Viinihaperon haju on heikko, ja maku mieto. Se on kauppasieni ja hyvä ruokasieni. Viinihapero ei tarvitse esikäsittelyä.

Viinihaperoa muistuttavia lajeja ovat muun muassa lehtoviinihapero (*Russula pubescens*), sillihapero (*Russula xerampelina*) ja kuusihapero (*Russula queletii*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ruokavirasto: Viinihapero
* Laji.fi: viinihapero (''Russula vinosa'')
* Luontoportti: Viinihapero ''Russula vinosa''
* Arktiset aromit: Viinihapero ''Russula vinosa''
Sillihapero

**Sillihapero** (*Russula xerampelina*) on hyvä, ruoaksi kelpaava hapero. Sen lakki on 5–12 senttimetriä leveä, kupera ja limainen. Väriltään se on hyvin vaihteleva. Osalla sienistä lakki on tummanpunainen tai violettiin vivahtava. Jalka on 4–10 senttimetriä pitkä ja valkoinen, hieman punahäiveinen. Joskus se voi myös olla aivan punainen. Malto on aluksi valkeaa, mutta vahingoittuneista kohdista ruskettuva. Sienen haju muistuttaa sillin tai keitetyn ravun hajua. Maku on mieto ja sieni on hyvä ruokasieni. Sientä tavataan yleisenä kangasmetsissä, kuusikoissa ja sekametsissä. Kasvuaika on heinäkuusta lokakuuhun.

Sillihaperon taksonomia on vielä tutkimuksen alainen; kyseessä on lajiryhmä tai ryhmälaji. Tällä ei kuitenkaan ole merkitystä sienen käytön kannalta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: sillihapero (''Russula xerampelina s. lato'')
* Luontoportti: Sillihapero (''Russula xerampelina'')
* UPM - Metsätieto: Sillihapero ​Sillkremla, ''Russula xerampelina''
Stuart Sutcliffe

**Stuart ”Stu” Sutcliffe** (23. kesäkuuta 1940 Edinburgh, Skotlanti – 10. huhtikuuta 1962 Hampuri, Länsi-Saksa) oli brittiläinen taiteilija ja muusikko. Hän toimi The Beatlesin alkuperäisenä basistina.

Sutcliffe oli John Lennonin ystävä ja taideopiskelutoveri Liverpoolissa ennen liittymistään The Quarrymen -yhtyeeseen. Sutcliffe keksi Lennonin kanssa yhtyeen uuden nimen aluksi muodossa Beetles () Buddy Hollyn The Crickets -yhtyettä () mukaillen, sittemmin nimi muunnettiin sanaleikiksi beatmusiikista.

Sutcliffe vaikutti välillisesti The Beatlesin ulkoiseen olemukseen. Hän omaksui tyttöystävänsä valokuvaaja Astrid Kirchherrin kautta uuden hiustyylin, jonka muut yhtyeen jäsenet omaksuivat vähitellen ja josta tuli varhaiskauden tunnusomainen piirre. Yhtyeen Hampurin-ajan ja sen jälkeiset esiintymisasut olivat myös Kirchherrin ja Sutcliffen kehittämiä ennen Brian Epsteinin yhtyeelle tuomaa tyyliä.

Sutcliffe ei kehittynyt muusikkona muun yhtyeen mukana ja hän jätti The Beatlesin vuonna 1961 mentyään kihloihin Kirchherrin kanssa. Hän jäi Saksaan ja keskittyi taideopintoihin. Sutcliffe kuoli kuitenkin aivoverenvuotoon 21-vuotiaana vuonna 1962. Hän on mukana Beatlesin ''Sgt. Pepper’s Lonely Hearts Club Band'' -albumin kansikuvassa.

## Aiheesta muualla

Stuart Sutcliffe Beatlesbible-sivustolla
Franz Müntefering

**Franz Müntefering** (s. 16. tammikuuta 1940 Arnsberg, Saksa) on saksalainen poliitikko, joka toimi Saksan sosiaalidemokraattisen puolueen (SPD) puheenjohtajana vuosina 2004–2005 ja 2008–2009. Hän oli 22. marraskuuta 2005 – 21. marraskuuta 2007  Angela Merkelin johtaman suuren koalitiohallituksen työ- ja sosiaaliministerinä ja varakanslerina. Müntefering toimi Saksan liittopäivien jäsenenä ensin vuosina 1975–1992 ja uudelleen vuosina 1998–2013. Hän ei asettunut enää ehdolle vuoden 2013 vaaleissa, mutta hänen vaimonsa Michelle Müntefering valittiin liittopäiville.

Müntefering syntyi Neheimissä (nykyään osa Arnsbergin kaupunkia) ja hän liittyi SPD:n jäseneksi vuonna 1966. Vuodesta 1992 vuoteen 1995 hän toimi Nordrhein-Westfalenin osavaltion työ-, terveys- ja sosiaaliministerinä, minkä jälkeen hän oli vuodesta 1996 vuoteen 1998 Nordrhein-Westfalenin maapäivien jäsenenä. Vuosina 1995–1998 Müntefering toimi myös SPD:n liittosihteerinä (Bundesgeschäftsführer). Oltuaan vuosina 1998–1999 lyhyen aikaa Gerhard Schröderin ensimmäisen hallituksen liikenne- ja rakennusministerinä hänestä tuli vuonna 1999 SPD:n pääsihteeri (Generalsekretär). Müntefering toimi tehtävässä vuoteen 2002 asti. Vuonna 2002 hänestä tuli SPD:n liittopäiväryhmän puheenjohtaja.

Müntefering valittiin SPD:n puheenjohtajaksi Gerhard Schröderin jälkeen maaliskuussa 2004. Hän sai 95,1 prosenttia puoluekokouksessa annetuista äänistä. Müntefering jatkoi puolueen puheenjohtajana marraskuuhun 2005 asti, jolloin hän ilmoitti jättävänsä tehtävän, kun hänen ehdokkaansa SPD:n pääsihteeriksi, Kajo Wasserhövel, hävisi puoluehallituksen äänestyksessä puolueen vasemmistosiipeen kuuluvalle Andrea Nahlesille. Uudeksi pääsihteeriksi valittiin lopulta Hubertus Heil, kun Nahles vetäytyi ehdokkuudestaan. Münteferingin seuraajaksi puolueen puheenjohtajana valittiin marraskuun 2005 puoluekokouksessa Brandenburgin osavaltion pääministeri Matthias Platzeck. Müntefering ilmoitti marraskuussa 2007 jättävänsä hallituksen puhtaasti perhesyistä. Myöhemmin hän kertoi vaimonsa Ankepetra Rettichin sairastavan syöpää. Rettich menehtyi sairauden heikentämänä seuraavan vuoden heinäkuussa.

Müntefering nousi uudelleen väliaikaisesti puolueen johtoon syyskuussa 2008, kun ulkoministeri Frank-Walter Steinmeierista tuli puolueen kansleriehdokas ja Kurt Beck erosi puolueen kehnojen kannatuslukujen vuoksi.

## Aiheesta muualla

* Franz Münteferingin verkkosivut 
* Müntefering Saksan liittopäivien verkkosivuilla
Nortonin menetelmä

**Nortonin menetelmää** käytetään tasa- tai vaihtosähkössä virtapiirin yksittäisen vastuksen tai impedanssin virran selvittämiseen.  Menetelmä on kolmivaiheinen ja muistuttaa Theveninin laskentamenetelmää.

## Nortonin teoreema
Nortonin teoreeman mukaan mikä tahansa kaksinapainen resistansseista ja jännite- ja virtalähteistä koostuva piirielementti on sähköisesti ekvivalentti ideaaliselle virtalähteelle, jonka rinnalle on kytketty vastus. Teoreema pätee myös yksitaajuisille lineaarisille vaihtovirtajärjestelmille. Nortonin sijaiskytkentä on prototyyppipiiri, jota käytetään esittämään virtageneraattoria tai paristoa. Piiri koostuu ideaalisesta virtageneraattorista, jonka rinnalle on kytketty ideaalinen vastus.

Bell Labsin insinööri Edward Lawry Norton (1898–1983) julkaisi teoreeman vuonna 1926.

## Laskuesimerkki
Määritetään kuvan virtapiirin impedanssin \bar{Z}_{3} virta Nortonin laskentamenetelmällä.

* Vaihe 1. Oikosuljetaan \bar{Z}_{3} ja lasketaan ko. virtapiirin kohtaan syntyvä oikosulkuvirta. \bar{I}_{0}

Oikosulkuvirta \bar{I}_{0} voidaan laskea usealla eri laskentamenetelmällä, mutta seuraavassa esimerkissä käytetään silmukkamenetelmää.

\bar{E}_{1}=\bar{I}_{A}\cdot(\bar{Z}_{1}+\bar{Z}_{2})-\bar{I}_{B}\cdot\bar{Z}_{2}

-\bar{E}_{3}=-\bar{I}_{A}\cdot\bar{Z}_{2}+\bar{I}_{B}\cdot\bar{Z}_{2}

\bar{I}_{B}\Rightarrow \bar{I}_{0}

* Vaihe 2. Ratkaistaan virtapiirin kokonaisimpedanssi \bar{Z}_{0}, impedanssi \bar{Z}_{3}:n poistamisen jälkeen.

* Vaihe 3. Muodostetaan Nortonin virtalähde \bar{Z}_{3}:n virran laskemiseksi.

Tasavirralla laskettaessa pätee.

{I}_{3}=\over {1 \over {R}_{0}}+{1 \over {R}_{3}}}\cdot{I}_{0}

Vaihtovirralla laskettaessa pätee.

\bar{I}_{3}={\bar{Z}_{0} \over \bar{Z}_{0}+\bar{Z}_{3}}\cdot\bar{I}_{0}

## Muita virtapiirien laskentamenetelmiä
*Tähtipistepotentiaalimenetelmä
*Theveninin menetelmä
*Kirchhoffin laskentamenetelmä
*Silmukkamenetelmä
*Solmumenetelmä

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
*
Cairns

**Cairns** on kaupunki Australian koillisosassa, Queenslandin osavaltiossa. Cairnsilla tarkoitetaan kaupungin lisäksi myös ympäröivää paikallishallintoaluetta. Kaupungissa oli 144&nbsp;733 asukasta vuoden 2016 väestönlaskennassa.

## Maantiede
Cairns sijaitsee Korallimeren rannalla, Cape Yorkin niemimaan juuressa, Barron- ja Mulgrave-jokien suistoalueella. Sinne on matkaa 1&nbsp;700 kilometriä Queenslandin osavaltion pääkaupungista ja suurimmasta kaupungista Brisbanesta ja 2&nbsp;500 kilometriä maan pääkaupungista Canberrasta, ja saman verran suurkaupunki Sydneystä.

Cairns on suhteellisen tiiviisti rakennettu johtuen siitä, että kaupunki sijaitsee tasangolla korkeiden vuorten ja meren ympäröimänä. Tosin valtaosa asutuksesta, niin kuin muuallakin Australiassa, on omakotialueita.

## Ilmasto
Vuoden lämpimintä aikaa on joulukuusta helmikuuhun, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on yli 31&nbsp;°C. Viileintä on heinäkuussa, ja silloinkin keskimääräinen alin on 17 astetta. Sadetta saadaan ympäri vuoden, eniten helmikuussa keskimäärin 448 mm, vähiten elokuussa, keskimäärin 29 mm.

Sadekauden ja trooppisten hirmumyrskyjen, syklonien aikana tulvat ovat ongelma keskustassa ja lähellä rantaa olevilla alavilla asuinalueilla. Barron-joki on tulvinut huomattavasti 2000-luvulla vuosina 2000, 2008, 2011, 2014 ja 2014.

## Historia
Cairns perustettiin vuonna 1870 tulliasemaksi. Lähiuseudun kultalöydöt saivat sen kasvamaan 1800-luvun lopulla. Nimensä kaupunki on saanut William Wellington Cairns -nimisen Queenslandin osavaltion kuvernöörin mukaan.

## Talous
Alueen pääelinkeinot ovat matkailu ja maatalous (sokeriruo'on ja banaanien viljely). Vilkkaan kansainvälisen lentokenttänsä, vehreän trooppisen luontonsa sekä ennen kaikkea Ison valliriutan ansiosta Cairns on suosittu lomakohde erityisesti japanilaisten ja muiden aasialaisten keskuudessa. Myös länsimaiset matkailijat viihtyvät alueella erityisesti talviaikaan, jolloin lämpötila pysyttelee alle 30 asteessa eikä sada niin kuin kesällä sadekauden aikaan, jolloin on hyvin kuumaa ja kosteaa.

Kaupungin keskusta edullisine hostelleineen on nuorten reppumatkailijoiden suosiossa. Matkailukohteita ovat muun muassa sademetsäretket, köysirata Kurandan vuoristokylään, sukellusretket valliriutoille sekä sademetsäretket ympäristön kyliin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Cairnsin alueen virallinen verkkosivusto
* Cairns post -lehden verkkosivusto on tarkoitettu myös matkailijoille
Humidori

**Humidori** on tiivis laatikko, kaappi tai suurimmillaan huone, jossa säilytetään sikareja sopivan lämpötilan ja kosteustason vallitessa. Suhteellinen kosteus sikareille on sopivimmillaan 65–72 %. Liian kuiva ilma luonnollisesti kuivattaa sikarit, jolloin ne ovat hauraita ja palavat liian suurella lämpötilalla, josta seuraa kitkerä maku. Liian kostea ilma aiheuttaa sikarihomeen riskin. Sopiva säilytyslämpötila on noin 18–22 °C. Liian lämmin säilytyslämpötila nostaa eri tuholaisten riskiä. Tuholaisista pääsee eroon pakastamalla sikarit, mutta sulatus tulee tehdä hitaasti.

Humidoriin kuuluu säilytysosan lisäksi kostutin ja tavallisesti kosteusmittari eli hygrometri. Kosteuttajana käytetään Oasis-sientä, joka pitää ilman kosteuden sopivana. Kosteuden sääntelyyn voidaan käyttää myös humidorikäyttöön tarkoitettuja kosteutta tasaavia (akryylipolymeeri) kiteitä, joita on saatavana eri kosteustasojen ylläpitämiseen (65 %, 70 %). Kosteuttajana voidaan käyttää myös märkää ruokasuolaa, mikä kuitenkin saa aikaan hiukan korkeahkon 75 % kosteustason.

Humidorin sisus on yleensä vuorattu käsittelemättömällä setrillä tai kirsikkapuulla. Käsittelyt voivat aiheuttaa makuvirheitä.

## Käyttökuntoon saattaminen

Kaupasta ostettu tai itse tehty humidori ei ole heti käyttövalmis. Analoginen hygrometri on kalibroitava suolalla. Ilmatiiviisti suljettuun pussiin (esimerkiksi MiniGrip) laitetaan astiassa tavallista suolaa. Suolaa kostutetaan siten, että osa suolasta on märkää, osa kuivaa. Kahdeksan tunnin kuluttua suhteellisen kosteuden pussin sisällä pitäisi olla melko tarkasti 75&nbsp;%. Jos hygrometri näyttää eri lukua, sitä pitää säätää. Kun säätö on tehty, hygrometri on valmis käyttöön.

Seuraavaksi humidorin kostuttimeen on imeytettävä kostutusainetta, jollaisena voidaan käyttää propyleeniglykolia (PG); sitä saa apteekeista ja sikariliikkeistä. PG-vesiseos saa aikaan 70% suhteellisen kosteuden. Ensitäytöllä laitetaan noin 50/50 -seos ja jatkossa kostutusaineeksi käy joko akkuvesi tai apteekin tislattu vesi. Joillakin akkuvesillä voi ongelmana olla kostuttimen kovettuminen, jolloin kostutinsienen teho laskee. Kostuttimena käytettyyn Oasis-sieneen nestettä voi imeyttää niin kauan kuin sieni sitä imee. Ylimääräiset nesteet voi pyyhkiä kostuttimesta pois. Kun kostuttimen kääntää ylösalaisin, sienestä ei saisi tippua vesipisaroita. Kostutin asetetaan humidorin sisälle. Humidorin annetaan olla tunti. Uuden humidorin seiniä voi kostuttaa tislatulla vedellä tai lisätä snapsilasillisen vettä, jotta kosteustason tuleminen sopivaksi ei kestäisi kovin kauan. Väliseinät voi ottaa humidorista pois. Väliseiniä voi sivellä tislatulla vedellä kostutetulla tekstiilillä.

Näiden vaiheiden jälkeen humidori suljetaan ja annetaan olla 3 vuorokautta, jonka jälkeen se on valmis sikareiden säilytykseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*En sajt om hur du forvarar dina cigarrer bäst! 
*Humidoriopas
Kalanteri

**Kalanteri** on paperikonelinjan osa, jossa muokataan paperin paksuutta, karheutta tai kiiltoa. Se onnistuu nippikuormitusta, lämpötilaa ja kosteutta säätelemällä.

## Kalanterityypit
* Konekalanteri
* Soft-kalanteri
* Multinippikalanteri (Superkalanteri)
* Gloss-kalanteri
* Metal Belt -kalanteri

## Konekalanteri
Konekalanteri on kovanippinen kalanteri, jossa molemmat telat ovat teräksiset. Konekalanterissa vyöhykeohjattu tela on yleensä alapuolella ja termotela yläpuolella. Konekalanteria käytetään paksuuden () säätämiseen. Konekalanteria käytetään yleensä ennen päällystyskonetta tasaamaan paksuusprofiilia, jotta päällystemäärä pysyisi kohtuullisena. Konekalanteroinnissa paperirataa puristetaan siten että paksuimmat kohdat "litistyvät kasaan". Tässä kalanterointitapahtumassa radan "kuopat" eivät kalanteroidu.

## Soft-kalanteri
Soft-kalanteri on pehmeänippinen kalanteri, jossa vyöhykeohjattu tela on niin sanottu pehmeäpintainen, jota se ei käsin kosketeltaessa kuitenkaan ole. Pehmeänippinen kalanteri on käytössä sanomalehtikoneissa, joissa paperi kalanteroidaan loppukäyttöä varten. Pehmeänippisellä kalanterilla kalanteroidessa tela myötäilee paremmin paperin pinnanmuotoa ja siten pinta kalanteroituu kauttaaltaan paremmin. Tässä sovelluksessa ei päätavoitteena ole saada tasapaksuista paperirataa, vaan poistaa karheutta. Soft-kalanteri tasoitteleekin vain suurimman karheuden.

## Multinippikalanteri

Multinippikalanteria käytetään ensisijaisesti päällystettyjen paperilajien kiillottamista varten, mutta myös SC-lajin paksuusprofiilin säätöön.

Multinippikalanterista käytetään yleisesti nimitystä *superkalanteri*. Nykyisillä koneentoimittajilla on kuitenkin omat tuotenimet kyseiselle laitteelle, joten superkalanteri -nimityksen käyttö on vähentynyt.

Superkalanteri on kone, jossa ei ole välitelojen kevennyksiä tai telapakkaa ei ole asetettu 45 asteen kulmaan. Ainoastaan välitelojen akseli- ja laakeripesien massat ovat kevennetyt. Toinen oleellinen ero nykyiseen multinippikalanteriin on kuormitus ylätelalta.

Nykyisten multinippikalantereiden välitelojen massat ovat kevennetyt. Silloin nippikuormat ovat tasaiset, jolloin alimmat nipit eivät purista paperirataa superkalanterin tavoin voimakkaammin.
Riitta Myller

**Riitta Mailis Mirjami Myller** (s. 12. heinäkuuta 1956 Joensuu) on suomalainen SDP:tä edustava poliitikko. Hän on ollut kansanedustaja vuosina 1987–1995 ja uudelleen vuosina 2011−2019. Vuosina 1995–2009 hän oli Euroopan parlamentin jäsen.

## Ura
Myller kävi koulunsa Joensuussa ja opiskeli sosiologiaa Tampereen yliopistossa, josta valmistui yhteiskuntatieteen maisteriksi vuonna 1990. Hän työskenteli Yleisradion freelance-toimittajana Joensuussa vuosina 1983–1987. Myller kiinnostui jo varhain politiikasta ja hänet valittiin Joensuun kaupunginvaltuustoon vuonna 1980. Hän oli kaupunginvaltuutettu vuoteen 1985 saakka. Vuosina 2009–2012 Myller oli Joensuun kaupunginvaltuuston puheenjohtaja.

Eduskuntaan Myller valittiin vuonna 1987 Pohjois-Karjalan vaalipiiristä ja hän toimi kansanedustajana vuoteen 1995 saakka, jolloin aloitti europarlamentaarikkona. Hänet valittiin eduskuntaan jälleen vuoden 2011 vaaleissa, joissa hän oli vaalipiirinsä ääniharava 7700 äänellä. Kesäkuusta 2014 hän on ollut puheenjohtaja suuressa valiokunnassa, jonka jäsen hän on ollut 1987–1990 ja uudelleen vuodesta 2011. Hän on myös perustuslakivaliokunnan jäsen. Myller jätti eduskunnan vuoden 2019 eduskuntavaaleissa.

### Europarlamentaarikko
Kansainvälisestä yhteistyöstä kiinnostunut Myller suhtautui myönteisesti Suomen jäsenyyteen Euroopan unionissa, ja kun liittymispäätös oli vuonna 1994 tehty, valitsi SDP hänet yhdeksi neljästä Euroopan parlamentin suomalaisesta sosialidemokraattiedustajasta. Hän edusti Euroopan sosialidemokraattista puoluetta eli sosialistiryhmää. Myller aloitti työnsä europarlamentissa Suomen liittyessä unioniin vuoden 1995 alusta ja hänet valittiin edustajaksi myös vuoden 1996 ja vuoden 1999 eurovaaleissa. Hän sai lisävastuuta ryhmässään kun hänestä tuli vuonna 1997 sosialistiryhmän varapuheenjohtaja. Hän toimi tehtävässä seitsemän vuotta vuoden 2004 eurovaaleihin saakka. Myller sai vaaleissa Suomen kahdeksanneksi suurimman äänimäärän ja tuli valituksi kolmannelle kaudelleen yli 55&nbsp;000 äänen turvin.

Europarlamentissa Myller oli vuosina 1995–1999 varsinainen jäsen aluepoliittisessa valiokunnassa ja vuonna 1999–2009 ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnassa (*ENVI*). Hän oli mukana myös Euroopan parlamentin Lähi-idän ja Välimeren alueiden suhteita hoitavissa valtuuskunnissa. Myller oli aktiivinen myös aluepoliittisissa asioissa ja ainoa Itä-Suomen edustaja EU:n hallinnossa. Myller työskenteli europarlamentaarikkona vuoteen 2009 saakka. Hänen lisäkseen Paavo Väyrynen toimi samassa tehtävässä alusta alkaen, kunnes palasi Suomen politiikkaan ministeriksi vuonna 2007.

## Näkemykset
### Seksuaali- ja sukupuolipolitiikka
Myller äänesti eduskunnassa sukupuolineutraalin avioliittolain puolesta marraskuussa 2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu  
* 
* Valokuvapäiväkirja Myllerin arkipäivästä Euroopan parlamentissa BBC:n sivuilla (englanniksi)
*
Sikarileikkuri

**Sikarileikkuri** on sikarin katkaisuun tarkoitettu laite. Sikarileikkureita on saksimaisia, giljotiinimallisia sekä niin kutsuttuja sikariporia (engl. *cigar punch*). Sikarileikkurilla avataan sikarin suljettu imupää (hattu) suuremmaksi ilmavirtauksen mahdollistamiseksi. Leikkurilla voidaan myös katkaista esimerkiksi sammuneen sikarin palanut pää. On olemassa myös joitain sikareita, joiden jalka (tulipää) täytyy leikata auki, esimerkiksi VegaFina Barrel Aged Salomon. Nämä täysin suljetut sikarit ovat melko harvinaisia. On huomioitavaa myös, että sikarileikkurin tai poran täytyy olla hyvin terävä, joten on suositeltavaa käyttää vain laadukkaita välineitä. Tylsä leikkuri tai pora repii sikarin pintalehteä (wrapperia) ja suutuntuma kärsii, ja pahimmillaan sikari voi hajota niin, että sitä ei pysty polttamaan kun käärintä alkaa purkautua. Sikarileikkureita voi myös teroittaa, mutta laadukas terä tylsyy harvoin, jos ollenkaan, kun sitä käytetään oikein.

Sikarin leikkaaminen on sikarin hyvän palamisen kannalta suoritettava tarkasti. Yleensä sikarista leikataan hatusta kaksi kolmasosaa sikarin halkaisijasta, mutta jos sikari on torpedomallinen (pitkä, suippo hattu), on hyvä leikata noin 4–7 millimetriä sekä viistoon, jolloin pitkä ja viisto leikkaus kokoaa aromit paremmin polttajan suuhun. Jos sikari ei mallista riippumatta vedä riittävän sujuvasti, sitä voidaan leikata lisää tai porata isommalla poralla. Jos veto ei tästä huolimatta parane, sikariin voi työntää varovasti jonkinlaisen piikin, esimerkiksi rautalangan tai sukkapuikon, jolloin veto paranee.

## Aiheesta muualla
Näätämöjoki

**Näätämöjoki** (, ) on Näätämöjoen vesistön laskujoki ja se alkaa Suomen Iijärvestä laskien jälkeen Norjan puolella Pohjoisen jäämeren Näätämövuonoon. Suomen puolella on jokea noin 50&nbsp;kilometriä. Tällä matkalla vesi laskeutuu Iijärven tasosta (193 metristä) noin 130 metriä alemmas. Joki levenee muutamin kohdin järviksi, joista suurimpia ovat Kaarttilompolo, Vuodasluobal ja Opukasjärvi.

Näätämöjoessa esiintyy luonnonvaraisena muun muassa merilohta, järvitaimenta, meritaimenta, harjusta ja haukea. Lohta uhkaavat kuitenkin muun muassa ylikalastus, kidusloinen Gyrodactylus salaris sekä haitallisena vieraslajina kyttyrälohi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla