Leuhunkosken vesivoimalaitos

**Leuhunkosken vesivoimalaitos** on Keski-Suomen Saarijärvellä Leuhunjoen Leuhunkoskessa toimiva vesivoimalaitos, joka on toimintansa perusteella lähinnä jokivoimalaitos. Voimalan omistaa kokonaan Vattenfall. Leuhunkosken padolla säännöstellään Saarijärven, Iso-Lumperoisen ja Pikku-Lumperoisen vedenkorkeutta.

## Lupaehdot
Leuhunkosken voimalalle on vuonna 1980 määrätty Itä-Suomen vesioikeuden päätöksellä istutusvelvoite. Yhtiön on kustannettava vuosittain Saarijärven, Lumperoisten, Kallinjärven ja Summasen kalakantojen hoito, jonka teho vastaa vuosittain keskimäärin 1&nbsp;200 vaellusikäisen vähintään 20&nbsp;senttimetrin pituisen järvitaimenen sekä 2&nbsp;000 plankton- tai peledsiian normaalimittaisen yksi-kesäisen poikasen istutusta sekä Roikolankoskeen että Majakoskeen ja 1&nbsp;800 vähintään neljän senttimetrin pituisen hauenpoikasen istutusta Kallinjärveen. Lupaehtoihin ei sisälly virtaamarajoituksia. Istutusvelvoitteita tullaan tarkistamaan, kun kalatie todetaan toimivaksi.

Keski-Suomen ELY-keskus hoitaa Saarijärven sekä Pieni-Lumperoisen ja Iso-Lumperoisen säännöstelyä. Säännöstelyä koskevan lupapäätöksen muuttamista koskevassa Länsi- ja Sisä-Suomen aluehallintoviraston päätöksessä on määrätty vedenpinnoille ylä- ja alarajat. Lisäksi on määrätty, että keväällä 1.5.–20.6. välisenä aikana Leuhunkosken säännöstelypadosta on juoksutettava virtaaman oltava vähintään 40&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s) tilanteessa, jossa säännöstelyrajat on ylitetty.

## Vesistöjärjestelyt
Voimalaitos on rakennettu Leuhunjoen joensuuhun. Leuhunjoki on 2,7&nbsp;kilometriä  pitkä joki Saarijärven ja Kallinjärven välissä. Saarijärven mittausasema sijaitsee Saarijärven luusuassa, jonka valuma-alueen pinta-alaksi on ilmoitettu 2&nbsp;243&nbsp;neliökilometriä. Valuma-alueen järvisyys on 7,27&nbsp;%.

Saarijärven lähtövirtaama tulee kokonaisuudessaan Leuhunjokeen ja samalla voimalaitokseen. Joen keskivirtaama&nbsp;(MQ) on ollut 20,45&nbsp;m³/s ( tai 32&nbsp;m³/s vuosina 1981–2010 ), keskiylivirtaama&nbsp;(MHQ) 82,97&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama&nbsp;(MNQ) 0,54&nbsp;m³/s. Virtaama-arvot on mitattu vuosina 1968–2022. Pienin mitattu virtaama&nbsp;(NQ) on 0&nbsp;m³/s, joka sattui viimeksi 30.5.2015, ja suurin virtaama&nbsp;(HQ) on 142,70&nbsp;m³/s, joka mitattiin 11.5.1982.

## Pato
### Patorakennelma, vesitiet ja patoallas
Leuhunjoessa sijaitseva patoaltaan alaosa on voimalaitoksen kohdalla noin 100&nbsp;metriä leveä, mutta poikittain rakennettu pato on hieman pitempi. Padon päälle on rakennettu myös tie. Veden tulokanava on vain 5–6&nbsp;metriä leveä ja se sijaitsee joen vasemmalla puolella . Käytöstä poistettu uittoränni sijaitsee voimalaitosrakennuksen oikealla puolella. Kosken vanha suvanto sijaitsee joen oikeassa laidassa ja paikalla sijaitsee pieni lampi, joka on jäänyt voimalan alakanavan penkereen taakse. Alakanava on 270&nbsp;metriä pitkä ja se laskee Kallinjärveen Myllysaaren suojaan. Samaan kohtaan laskee myös etelästä tuleva Murronjoki. Padolla on joen vedenpintaa nostettu niin paljon, että joessa on käytännössä sama vedenpinnan korkeus kuin yläpuolisella Saarijärvellä.

Yläpuolisessa patoaltaassa varastoidaan yleensä se vesi, joka juoksutetaan voimalan läpi. Patoaltaan tehtävänä on olla paitsi vesivarastona myös vaikuttaa altaan vedenpinnan korkeudella tuotannon määrään. Patoaltaaseen kuuluvat järvet Saarijärvi, Pieni-Lumperoinen ja Iso-Lumperoinen. Niiden vedenpinta on säännöstelty samalle korkeudelle, joka on keskimäärin 117,4&nbsp;metriä mpy. ja joka saa säännöstelyluvan mukaan vaihdella 115,76–118,36&nbsp;metriä.

### Kalatie
Kalatie on tyypiltään pystyrakokalatie. Kalatien pituus on 125&nbsp;metriä ja se sisältää 37&nbsp;allasta. Altaiden välinen korkeusero on 0,25&nbsp;metriä, jolloin siirtymien virtausnopeus jää alle kaksi metriä sekunnissa. Kalatien rakennevirtaama on 0,4–0,7&nbsp;metriä sekunnissa. Sen nousuaukko sijaitsee voimalaitoksen poistoaukon lähellä. Kalatie on rakennettu poistokanavan penkereelle, jossa se kulkee ensin alajuoksulle päin, kääntyy sitten yläjuoksulle päin ja nousee padon päälle . Kalatie on osoittautunut toimivaksi. Koska vesistöreitillä noin 18&nbsp;kilometriä alempana sijaitsevalle Hietamankosken vesivoimalaitokselle valmistui kalatie jo vuonna 2020, pääsevät vaelluskalat nousemaan Päijänteeltä asti ylös Saarijärvelle ja sieltä eteenpäin latvavesiin.

## Voimalaitos
Vedenottoaukko sijaitsee padon vasemmassa puoliskossa. Voimalaitoksessa toimii pystyasennossa pyörivä vesiturbiini, joka on tyypiltään Kaplan-turbiini. Turbiinissa on neljä säädettävää siipeä, joilla sen pyörimisnopeus säädetään 187,5&nbsp;kierrokseen minuutissa. Turbiinin pyörijän napa on halkaisijaltaan 0,87&nbsp;metriä ja siivekkeiden ulkohalkaisija on 2,7&nbsp;metriä. Voimalan tuotantokapasiteetti on 45&nbsp;m³/s (ennen peruskorjausta 43,5&nbsp;m³/s&nbsp;). Yksikkö pystyy suurimman virtaaman aikana tuottamaan sähköenergiaa 3,2&nbsp;megawatin teholla. Vuosituotanto oli ennen peruskorjausta 11&nbsp;gigawattituntia , mutta peruskorjausten jälkeen 13&nbsp;gigawattituntia.

## Luontoarvoja
Nykyisen voimalaitos on estänyt vaelluskalojen nousun yläpuolisiin vesistöihin vuodesta 1960 vuoteen 2021, jolloin valmistui kalatie. Yläpuoliset vaelluskalat ovat aikaisemminkin voineet vaeltaa alajuoksulle. Reitti tosin on kulkenut vesiturbiinin läpi, mikä on aiheuttanut kaloille arviolta 35&nbsp;% kuolleisuuden . Suurien virtaamien aikana ohijuoksutuskanava on tarjonnut kaloille turvallisemman reitin alajuoksulle. Kalatien pieni virtaama ei yleensä houkuttele kaloja, vaan niiden huomio kiinnittyy helposti voimalan voimakkaaseen poistovirtaamaan. Ei ole tietoa, onko kalatien virtaamaa kasvatettu vaelluskalojen nousun aikoihin. Kalatiestä huolimatta voimala on edelleen osittainen nousueste vaelluskaloille.

## Historiaa
Joessa on toiminut aikaisempina vuosisatoina vesimyllyjä, joilla on jauhettu viljaa. Ensimmäinen maatila Saarikoski perustettiin joen rannalle vuonna 1743 ja joen eteläpäähän ilmestyi vuonna 1758 torppa, joka kuului Tarvaalan valtiontilalle. Molemmat maatilat hyödynsivät vesivoimaa omilla vesimyllyillään jo 1700-luvun puolivälissä. Vesimyllyjen lisäksi vesivoimaa on hyödynnetty sahan voimanlähteenä. Vuonna 1926 siirtyi Leuhunkosken maatilan Heinäahonkoskessa sijaitsevat myllyn ja saha uusille omistajille, jotka perustivat Osakeyhtiö Leuhunkosken tulevaa sähkövoimalaitosta varten. Koskeen rakennettiin 150 kilowatin vesivoimala ja sille sähkönjakeluverkko saman vuoden aikana. Kirkonkylälle syttyi tammikuussa 1927 ensimmäiset sähkövalot. Verkko laajeni myös Hännilään, Pajupurolle, Tarvaalaan ja Heikkilään.

Leuhunvirran eli Leuhunjoen osalta irtouittosääntö on kumottu 15.11.1933. Suomi aiottiin sähköistää kokonaan sotien jälkeen, jota varten perustettiin Keski-Suomen Valo Oy vuonna 1947. Sen alkutaival perustui valovirran toimittamiseen kotitalouksiin, mutta voimaloiden kapasiteetti jäi pian alimittaiseksi. Saarijärvelle perustettiin vuonna 1958 Saarijärven Voima Oy, johon tulivat osakkaiksi Keski-Suomen Valo Oy, Osakeyhtiö Leuhunkoski ja Saarijärven kunta. Tarkoituksena oli korvata aikaisempi vesivoimalaitos uudella, jossa otettiin koko joen pudotus voimatuotantoon. Voimalaitoksen paikka tuli joensuun yläpuolelle Leuhunkoskeen (aikaisemmalta nimeltään Saunakoski ), joka oli ennen rakentamista 225&nbsp;metriä pitkä, 25&nbsp;metriä leveä ja jonka pudotus oli 2,1&nbsp;metriä . Voimalaa alettiin rakentamaan elokuussa 1960 ja se valmistui 14 ja puoli kuukautta myöhemmin. Yläpuolisten järvien säännöstely on aloitettu 1.1.1976 . Vuonna 1982 Saarijärven Voima yhdistettiin Keski-Suomen Valoon, joka lopulta myytiin vuonna 2000 Vattenfallille.

Voimalaitoksen peruskunnostusta on tehty vuonna 1990 ja myös vuonna 2017, jolloin siihen uusittiin automaatio- ja suojausjärjestelmät, kenttäinstrumentointi ja generaattorin magnetointilaitteisto. Vuonna 2021 valmistui voimalan säännöstelypadon ohittava kalatie. Kalatie päätti 60-vuotisen ajanjakson, jolloin voimala oli vaelluskaloille täydellinen nousueste.

## Katso myös
* Luettelo Suomen vesivoimalaitoksista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* , Leuhunkosken historiaa
* Vattenfall, Saarijärven reitin kalatiet, Vattenfall, 2021