open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Poeldijk

**Poeldijk** on asutuskeskus Westlandin kunnassa, Etelä-Hollannin provinssissa, Alankomaissa. Poeldijk sijaitsee kahdeksan kilometriä Haagista kaakkoon. Vuonna 2006 Poeldijkissa  oli 5&nbsp;080 asukasta, joista naisia oli 2&nbsp;550 ja miehiä 2&nbsp;540.

Linnuntietä Poeldijkista on matkaa..

* ..Mariëndijkiin 1,1 kilometriä
* ..Naaldwijkiin 2,2 kilometriä
* ..Honselersdijkiin 2,2 kilometriä
* ..Monsteriin 2,9 kilometriä
* ..Molenwijkiin 2,9 kilometriä
* ..Kwintsheuliin 3,4 kilometriä
* ..Loosduineniin 3,9 kilometriä
* ..Kraaijensteiniin 3,9 kilometriä
* ..Nieuwe Tuineniin 3,9 kilometriä
* ..'s-Gravenzandeen 3,9 kilometriä
* ..Maasdijkiin 5,6 kilometriä
* ..De Lieriin 6,5 kilometriä

Rakennettua pinta-alaa Poeldijkissa oli vuonna 2001 1,1 km² ja se sisältää 1&nbsp;752 asuntoa.

## Tunnettuja asukkaita

*Leo Duyndam, pyöräilijä
*Mandy Mulder, purjehtija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kenna

**Kenna** (syntyjään Kenna Zemedkum) on etiopialaissyntyinen yhdysvaltalainen muusikko.

Virginiaan muuttanut (ja myöhemmin Cincinnatissa varttunut) siirtolaisperheen vanhin poika Kenna kiinnostui musiikista saatuaan kopion U2:n The Joshua Tree -albumista. Pian Kenna hankki Beatlesin, Stevie Wonderin, The Curen ja The Carsin levyjä, ja nämä toimivat vaikutteina Kennan musiikissa nykyään. Kenna sai pientä suosiota julkaistuaan ensimmäisen singlensä "Hell Bent", ja alkoi saada faneja underground-piireistä, jotka odottivat innolla debyyttialbumia *New Sacred Cow*. Monen viivästyksen ja levy-yhtiön vaihdon jälkeen Columbia Records lopulta julkaisi levyn vuonna 2003. Levyn julkaisua seurasi Pohjois-Amerikan kiertueen yhdessä Dave Gahanin kanssa.

Kennan yhdessä Chad Hugon kanssa tuottamaa levyä on vaikea lokeroida mihinkään genreen ja se sisältää elementtejä electronicasta, syntikkapopista, post rockista ja house-musiikista. Levyltä julkaistiin kaksi singleä, "Sunday After You" ja "Freetime".

Kennan toinen albumi *Make Sure They See My Face* (alkuperäiseltä nimeltään *Face*), joka on myös Hugon kanssa tuotettu, on julkaistu vuonna 2007. Levyltä löytyvä kappale "Face The Gun" julkaistiin levyä odottavien fanien tyydyttämiseksi. Kenna julkaisi uuden, "Better Wise Up" -nimisen kappaleen MySpace-sivuillaan juuri Super Bowlin kynnyksellä.

Kenna oli yksi esiintyjistä Live Earth -jättikonserteissa.
Operoni

**Operoni** on DNA:n toiminnallinen jakso, jossa on läheisesti yhteen kuuluvia entsyymejä tuottavia geenejä ja niitä säätelevä operaattorigeeni. Operoneja luultiin ensin esiintyvän vain bakteereilla, mutta niitä on sittemmin löydetty myös eukaryooteilta. 

## Lähteet
Kadonnut henkilö

**Kadonnut henkilö** on henkilö, joka katoaa jättämättä viestiä olinpaikastaan. Kadonneesta henkilöstä tehdään yleensä katoamisilmoitus poliisille.

Useimmat katoamiset ovat tilapäisiä. Huomattavan osan kadonneista muodostavat pienet lapset tai dementiasta kärsivät vanhukset. Nämä tapaukset selviävät tavallisesti melko nopeasti. Sodissa taistelukentällä kadonneiksi merkitään sotilaat, joiden kuolemasta ei ole varmaa tietoa, koska he ovat saattaneet jäädä myös vangiksi.

## Suomessa
Valtakunnallinen ETSI-rekisteri saa vuosittain noin 500–800 ilmoitusta kadonneista henkilöistä. Suomessa jää vuosittain pysyvästi kadoksiin vain noin 20–40 ihmistä. Näiden verrattain harvojen tapausten taustalla saattaa olla esimerkiksi itsemurha, henkirikos, kaappaus tai tapaturmainen hukkuminen.

Kadonnut henkilö saatetaan myöhemmin julistaa kuolleeksi. Kuolleeksi julistamista ilman odotusaikaa ei voida toteuttaa, ellei tapausta pidetä varsin selvänä. Jos katoamisen olosuhteisiin ei tiedetä liittyneen välitöntä hengenvaaraa, odotusaika on joko yksi vuosi tai viisi vuotta.

## Maailmalla
Luonnonkatastrofien seurauksena katoaa monia henkilöitä. Eräiden maiden hallitukset ottavat ihmisiä kiinni ja laittavat heidät salaisiin vankiloihin.

## Katso myös
* Luettelo tunnetuista kadonneista henkilöistä

## Lähteet
Jack Lockett

**John Henry "Jack" Lockett** (22. tammikuuta 1891 – 25. toukokuuta 2002) oli australialainen ensimmäisen maailmansodan veteraani ja maansa kaikkien aikojen vanhin mies.

Lockett syntyi Victoriassa. Hän värväytyi armeijaan maaliskuussa 1916 ja osallistui taisteluihin Belgiassa ja Ranskassa. Hän meni vuonna 1923 naimisiin Maybell Ingwersonin kanssa ja sai neljä lasta. Lockett oli sotilasarvoltaan kersantti, ja hänelle myönnettiin vuonna 1998 Kunnialegioonan merkki. 

Lockett täytti 100 vuotta 1991 ja 110 vuotta 2001. Hän kuoli munuaisten toimintahäiriöön 111-vuotiaana vain kolme päivää Australian vanhimman naisen, Christina Cockin jälkeen.
Ich Troje

**Ich Troje** on puolalainen pop-yhtye, joka aloitti vuonna 1996. Se on hiljalleen noussut yhdeksi Puolan suosituimmista yhtyeistä. Ich Troje on edustanut Puolaa Euroviisuissa vuosina 2003 ja 2006.                                                                    

## Jäsenet
* Michał Wiśniewski
* Ania Świątczak (nyk. Wiśniewski)
* Jacek Łągwa
* Justyna Majkowska (lähti toukokuussa v. 2003)
* Magda Pokora (lähti vuoden 2001 alussa).

## Historia
Ich Trojen jäsenet Michał ja Jacek tapasivat joulukuussa 1994. Sen jälkeen he löysivät Magdan ja tekivät ensimmäisen singlensä v. 1996. Sinkun aikoihin tulivat myös ensimmäiset musiikkivideot "Prawo" ja "Ci Wielcy". Ich Trojen ensimmäinen konsertti oli 9.7.1996 Łódźissa, ja heidän ensimmäinen levynsä "Intro" julkaistiin Michałin syntymäpäivänä 9.9.1996, mutta levytys yhtiö ei levittänytkään levyä kauppoihin, vaan Ich Trojen täytyi tehdä se itse.

Neljässä kuukaudessa heidän levynsä myi kultaa. Michał osti viimeisillä säästöillään talon Łódźista ja perusti sinne oman levy-yhtiön, jolla hän alkoi levyttää uutta albumiaan. Albumin nimeksi tuli "3", ja Introsta lohkoistu single "A wsystko to... bo ciebie kocham" nousi hitiksi. Maaliskuussa 2001 Magda jätti Ich Trojen ja ryhtyi soolouralle taiteilijanimellä Magda Femme.

Justyna korvasi Magdan, jonka jälkeen Ich Troje julkaisi singlen ja musiikkivideon "Powiedz", ja kesällä 2001 ilmestyi levy "ad.4". Vuonna 2002 ilmestyi albumi, tupla-cd "Po piąte... a niech gadają".

## Diskografia
* Intro (1996)
* ITI cd (1997)
* Parhaan ...(1999)
* 3 (1999)
* Ad.4 (2001)
* Viides ... ja anna heidän puhua(2002)
* Paras kolmesta (2003)
* 6. viimeinen pysäkki (2004)
* 7 kuolemansyntiä synneistä (2006)
*Ósmy obcy pasażer (2008)
*Pierwiastek z dziewięciu (2017)
*Projekt X (2022)
*Wybiła jedenasta (2025)

## Aiheesta muualla
* yhtyeen kotisivut puolaksi ja saksaksi
Felice Bonetto

**Felice Bonetto** (9. kesäkuuta 1903 Manerbio, Italia – 21. marraskuuta 1953 Silao, Meksiko) oli italialainen kilpa-autoilija. Hän osallistui Formula 1 -sarjaan kausilla 1950–1953. Hän osallistui urallaan kuuteentoista Grand Prix -kilpailuun ja saavutti 17,5 MM-pistettä.

Bonetto voitti vuonna 1953 Portugalin Grand Prix'n, joka tosin oli MM-sarjan ulkopuolella. Lisäksi hän menestyi jonkin verran urheiluautokilpailuissa: hän oli toinen Mille Migliassa vuonna 1949 ja voitti Targa Floriossa vuonna 1953. Bonetto sai surmansa ajaessaan Lanciaa Carrera Panamericana -kilpailussa, kun hän ajautui lyhtypylvästä päin. Hän oli kuollessaan 50-vuotias.

## Formula 1 -tulokset

## Lähteet
* Felice Bonetto . F1-Facts.com. Viitattu 13.3.2007 

### Viitteet
Paahtaminen

**Paahtaminen** on ruoan kypsentämistä lämmönlähteen hehkussa niin, että sen pinta tulee ruskeaksi. Paahtamisen voi tehdä esimerkiksi avotulella, vartaassa, grillissä, tai paistinpannussa ilman rasvaa. Tyypillisiä paahdettavia ruokia ovat esimerkiksi leipä, liha, jauheliha ja sokeri. Kahvipavut kypsennetään ja kuivatetaan paahtamalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stan Saanila

**Stefan Olof ”Stan” Saanila** (s. 27. kesäkuuta 1968 Helsinki) on suomenruotsalainen stand up -koomikko, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan muun muassa Yle FST5:n tuottamasta, vuoden 2006 parhaan viihdeohjelman Venlan voittaneesta *[[Hetimiten]]*-ohjelmasta. Saanila oli mukana myös MTV3:n *[[W-tyyli]]ssä*, *[[Nevada (televisiosarja)|Nevadassa]]* ja *[[Mr. Mallorca kohteessa]]*. Hän toimi vaihtuvana kapteenina Yle TV1:n *[[Uutisvuoto|Uutisvuodossa]]* maaliskuussa 2007 ja oli sittemmin vakituisesti mukana syksystä 2007 lähtien. Hänet äänestettiin vaihtuvien kapteenien joukosta jatkamaan ohjelman vakituisena kapteenina Tommy Tabermannin jätettyä ohjelman. Heinäkuussa 2017 uutisoitiin Saanilan jättävän *Uutisvuodon* kymmenen vuoden jälkeen. Hänen viimeinen jaksonsa oli jo esitetty 3. kesäkuuta 2017. Sama jakso oli myös Jari Tervon viimeinen *Uutisvuodon* vakituisena kapteenina.

Stan Saanila asuu Sipoossa ja on kolmen lapsen isä. Ennen televisiouraansa Saanila toimi muun muassa *[[Studentbladet]]in* päätoimittajana ja *[[Hufvudstadsbladet]]in* toimittajana sekä teki erilaisia viihdeohjelmia Radiomafia-kanavalle ja Yleisradion ruotsinkieliselle radiolle. Saanila teki ensimmäisen stand up -esityksensä 5. marraskuuta 1991 Vanhalla ylioppilastalolla, minkä jälkeen hän perusti yhdessä Paul Olinin kanssa Suomen ensimmäisen stand up -klubin ”Hus med skoj”, josta tuli myöhemmin Club Viirus.

Saanilalla on pieni rooli muun muassa Aleksi Salmenperän vuonna 2007 valmistuneessa elokuvassa *[[Miehen työ]]*. Lisäksi Saanila on näytellyt elokuvissa *[[Leijonasydän|Leijonasydän]]* ja *[[Risto (elokuva)|Risto]]*. Saanila on myös lainannut äänensä animaatioelokuviin *[[Bolt (vuoden 2008 elokuva)|Bolt]]*, *[[Möröt vastaan muukalaiset]]* ja *[[Pirates!]]* Vuonna 2010 hän käsikirjoitti ja ääninäytteli André Wickströmin kanssa Shanghain maailmannäyttelyä varten tuotetun animaatiosarjan *[[The Daily Ape Show]]*. Wickströmin kanssa hän on myös tehnyt huumoriohjelman *[[Tämä tästä]]* (*Detta om Detta*) vuosina 2017-2022.

## Lähteet
Barcelona (Venezuela)

**Barcelona** on kaupunki Venezuelan Anzoáteguin osavaltiossa pääkaupunki Caracasin itäpuolella. Vuonna 2011 siellä laskettiin asuvan 382&nbsp;881 asukasta. Barcelonan perustivat katalonialaiset uudisasukkaat vuonna 1671. 

Läheisin naapurikaupunki on Puerto La Cruz, jonka kanssa Barcelonalla on yhteinen lentokenttä. Siinä missä Puerto La Cruz on anonyymi rantalomakaupunki, Barcelonan ylpeytenä ovat sen pitkä historia, katedraali, kirkot  ja lukuisat muut vanhat rakennukset. *Casa Fuerte* on rakennettu alun perin luostariksi, mutta itsenäisyyssodan aikana Simón Bolívarin joukot vahvistuttivat sen linnoitukseksi. Nykyisin talo on itsenäisyyden muistomerkki. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Reino Markkula

**Reino Gunnar Markkula** (28. elokuuta 1928 Kurkijoki – 26. marraskuuta 1997 Vantaa) oli suomalainen muusikko, lauluntekijä ja viihdyttäjä. Hänen pääinstrumenttinsa oli harmonikka, mutta hän soitti myös huuliharppua, kitaraa ja pianoa.

Hänen tunnetuimpia sävellyksiään ovat ”Sä kuulut päivään jokaiseen”, ”Hai Horttokaalot”, ”En päivääkään vaihtaisi pois” ja ”Vähemmän kiirettä, enemmän aikaa”. 

Markkula kuoli liikenneonnettomuudessa Vantaalla marraskuussa 1997, vain kuukausi sävellyksensä "Vähemmän kiirettä, enemmän aikaa" Syksyn sävel -voiton jälkeen. Hänet on haudattu Helsingin pitäjän kirkon hautausmaalle Vantaalle. Hänen tyttärensä Hanna Markkula-Kivisilta on toiminut kansanedustajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Reino Markkula Pomus.net-tietokannassa
Bardi

**Bardi** oli muinaiskelttiläinen runoilija ja laulaja. Keskiajalla bardien tehtävänä oli lukutaidottoman väen keskuudessa säilyttää ja välittää entisaikojen sankariteoista kertovia tarinoita ja eeppisiä runoja sekä sepittää tilannerunoutta kuten ylistyslauluja ja itkuvirsiä.

Alun perin bardit olivat kelttiläisiä muistopuheiden ja satiirien säveltäjiä sekä esittäjiä. Sana yleistyi sittemmin merkitsemään heimon runonlaulajaa, joka sepitti ja esitti säkeitä muinaisista sankareista ja heidän uroteoistaan. Roomalaisen runoilijan Lucanuksen mukaan bardit olivat Gallian ja Britannian kansallisrunoilijoita. Vähitellen bardiperinne hävisi Galliasta sen roomalaistuessa, mutta säilyi Irlannissa ja Walesissa. Irlantilaiset bardit välittivät perimätietoa edelleen laulamalla vanhoja runoja. Walesissa sana *bardd* merkitsi runoilijaa, ja bardien sääty jaettiin eri luokkiin 900-luvulla. Myöhäiskeskiajalla bardien säädyn merkitys alkoi vähentyä, mutta walesilaisen runonlaulannan perinne on säilynyt nykypäivään asti, ja Walesissa järjestetään vuosittain Eisteddfod-juhlat, joihin kokoontuu bardeja ja minstrelejä.

## Populaarikulttuurissa

Monissa fantasiamaailmaan sijoittuvissa roolipeleissä, sarjakuvissa ja elokuvissa bardi on yksi hahmoista. Bardi-hahmoille annetaan usein joko kehystarinan kertojan tai parantajan tehtäviä. *[[Asterix]]*-sarjakuvassa bardi Trubadurix on koominen hahmo.

## Katso myös
* Trubaduuri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pierre Méchain

**Pierre François André Méchain** (16. elokuuta 1744 Laon – 20. syyskuuta 1804) oli ranskalainen tähtitieteilijä ja maanmittaaja, joka löysi Charles Messierin kanssa lukuisia syvän taivaan kohteita ja komeettoja. 

## Löydöt
Méchain löysi 26 tai 27 syvän taivaan kohdetta, riippuen lasketaanko M102 mukaan. Näistä 18 löytyy Messierin luettelosta.

*M63, Auringonkukkagalaksi
*M72
*M74, the Phantom Galaxy
*M75
*M76, Pieni nostopainosumu
*M77
*Messier 78
*M79
*M85
*Messier 94
*Messier 95
*Messier 96
*M97, Pöllösumu
*Messier 98
*Messier 99, the Coma Pinwheel Galaxy
*Messier 100
*M101, Tuulimyllygalaksi
*Messier 102 (ei voida tunnistaa yksiselitteisesti)
*M103

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Johnny Guitar

**Johnny Guitar** on yhdysvaltalainen Nicholas Rayn ohjaama lännenelokuva vuodelta 1954, joka perustuu Roy Chanslorin vuonna 1953 kirjoittamaan romaaniin. Elokuvan pääosissa näyttelevät muiden muassa Joan Crawford ja Sterling Hayden. Elokuvassa on värit, ja se on noin 110 minuutin mittainen. *Johnny Guitar* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa toukokuussa 1954, ja Suomessa helmikuussa 1955 . Republic Pictures tuotti elokuvan.

Elokuvaa on kehuttu sen epätavallisesta juonesta, lännenelokuville harvinaisista naispääosista ja upeasta värimaailmasta.

*Johnny Guitar* -elokuvan pohjalta on tehty samanniminen musikaali, jonka ensi-ilta oli Yhdysvalloissa vuonna 2004.

Elokuvan tunnussävelmän ”Johnny Guitar” sanoitti Peggy Lee ja kansansävelmästä sovitti Victor Young. Suomeksi se on levytetty useita kertoja nimellä ”Surujen kitara”.

Vuonna 2008 *Johnny Guitar* valittiin ”kulttuurisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittävänä” elokuvana säilytettäväksi Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Film Registryssä. Vuonna 1979 se pääsi mukaan suomalaiskriitikoiden kokoamalle sadan tärkeimmän elokuvan listalle. *[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Juoni
Joan Crawford näyttelee saluunanomistaja Viennaa, jota syytetään aiheettomasti rikoksesta. Elokuvan nimihahmo, Sterling Haydenin näyttelemä Johnny ”Guitar” Logan, auttaa Viennaa puolustautumaan kaupungin viranomaisia vastaan, jotka Emma Smallin (Mercedes McCambridge) johtamana yrittävät häätää naisen pois. 

Kysymys on pohjimmiltaan rahasta: paikkakunnalle on tulossa rautatie - ja Viennan maat ovat sen linjauksella; tämä merkitsee hänelle rikkautta ja vaikutusvaltaa, kun siihen asti seudun epävirallisena keisarinnana ollut Emma Small joutuisi täysin sivuun.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
*''Johnny Guitar'' Allmoviessa
*''Johnny Guitar'' TCM Movie Databasessa
*''Johnny Guitar'' Amazonissa
Ketunperä

**Ketunperä** on runsaan 50 asukkaan kylä entisen Saloisten kunnan alueella Raahessa. Se sijaitsee noin kahdeksan kilometriä Saloisten kirkonkylältä ja noin kaksitoista kilometriä Raahen keskustasta kaakkoon. Lähin ala-aste on Mattilanperällä noin neljän kilometrin päässä ja yläaste Saloisissa noin kahdeksan kilometrin päässä. 

Ketunperällä on maauimala ja luistelurata. Kylän läpi virtaavat Haapajoki ja Poikajoki.

## Historia
Kylä sai alkunsa vuonna 1788, jolloin Tapani Henrikinpoika Ström perusti Kettukankaan kantatilan. Toiseksi vanhin asuinpaikka on Tolppa, perustettu vuonna 1826. Seuraava on Poltto, perustettu ennen vuotta 1860, jolloin se on merkitty isojaon täydennyskarttaan. Tolppa oli alun perin Kettukankaan, myöhemmin Juusolan, torppa. Poltto oli Hongan torppa.

Kettukankaan isännyys vaihtui aluksi tiuhaan, kunnes vuonna 1816 isännäksi tuli haukiputaalainen Mikko Mikonpoika Kettukangas (ent. Bisi, o.s. Luukela), jonka jälkeen tila on ollut samalla suvulla. 1800-luvun loppupuolella perustettiin vielä ainakin seuraavat torpat: Päivärinne, Koivikko eli Markkuu ja Hyväri. Hyvärin isäntä Mikko Jaakonpoika tuli vuonna 1870 osaomistajaksi Kettukankaan tilaan neljänneksen osuudella poikansa Jaakko Mikonpojan kanssa.

1800–1900-luvun vaihteessa Ketunperälle perustettiin vielä Kalevan ja Joensuun torpat sekä Vierimaa joka oli aluksi niittypirtti. Kylän kaikki torpat, Polttoa lukuun ottamatta, itsenäistyivät 1900-luvun alkupuolella. 1930-luvulla rakennettiin vielä Jokirannan talo, joka kuului Kettukankaan tilaan. Kantatilalla oli jo vanhastaan ollut kaksi päärakennusta sekä Hyvärin talo hieman etäämpänä. 1950–1960-luvuilla kylällä toimi myös kyläkauppa Kettukankaaseen kuuluvassa vuonna 1948 rakennetussa Lepolan talossa. Myöhempinä vuosikymmeninä kylälle on rakennettu yli kymmenen uutta taloa, ja joitain vanhoja on autioitunut. Kettukankaan kantatila jaettiin vuonna 1983. Vuonna 2010 Ketunperällä on 18 asuttua taloa.

## Kivirakankankaan pyyntikuopat
Saloisten Ketunperällä noin 400 m Koivikon talosta etelälounaaseen olevalla Kivirakankankaalla on hieman yli 30 hiekkamaahan kaivettua pyyntikuoppaa; osa saattaa olla keittokuoppia. Suurimman kuopan halkaisija on noin kolme metriä ja syvyys nykyisellään noin metrin. Alueella on myös tervahauta. Kuopat sijaitsevat kahtena peräkkäisenä rykelmänä siten, että toinen rykelmä kulkee pitkän ja kapean, soiden reunustaman kuivankankaan eli taipaleen poikki, toinen puolestaan taipaleen suuntaisesti. Peurat tai muut eläimet, jotka ovat mielellään käyttäneet näitä kuivia taipaleita kulkureittinään, ovat sitten pudonneet näihin ansakuoppiin. Alueesta on arkeologi J. Itäpalo laatinut kartan, joka on *Pohjois-Pohjanmaan kiinteät muinaisjäännökset* -kirjassa. Alue on noussut merestä rautakauden alussa, joten kuopat ovat peräisin aikaisintaan ajanlaskun alun tienoilta. Kuoppapyyntiä on tosin harjoitettu vielä historiallisella ajallakin.

## Katso myös

*Saloisten historia
*Tervakankaan kalmisto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mattilanperän kyläyhdistys ry:n sivut
Pontuksen kaivanto

**Pontuksen kaivanto**, **Pontuksen kaivannot** (tunnettu paikallisesti Pontuksen kanavana) on noin puoli kilometriä pitkä uoma Lappeenrannan Mälkiän ja Laihian kaupunginosien alueella. Se oli yritys rakentaa kanava Saimaalta Suomenvedenpohjaan, joka on Viipurinlahden äärimmäinen perukka ja osa Itämerta. Rakennustyötä tehtiin vuosina 1607–1608, ja niitä johti amiraali Pentti Severinpoika Juusten. Rakennustyö keskeytyi, kun hän kuoli. Pontuksen kaivannon osia on vieläkin nähtävänä Lauritsalassa.

Kesken jäänyt kaivanto sai jatkoa, kun varsinainen Saimaan kanava rakennettiin vuosina 1845–1856 lähelle Mälkiän sulkua.

Ensimmäisen kerran työt Saimaan yhdistämiseksi Juustilanjokeen ja sitä kautta kulkuväylän avaamiseksi Suomenlahteen aloitettiin 1500-luvun alkuvuosina. Liikenneongelmaa yritti ratkaista Olavinlinnan päälliköksi vuonna 1499 nimitetty Eerik Tuurenpoika Bielke. Tämä niin sanottu vanha kaivanto sijaitsi Pontuksen kaivannosta jonkin verran etelään nykyisen Saimaan kanavan paikalla ja jäi nykyistä kanavaa rakennettaessa sen alle. Nämäkin rakennustyöt kuitenkin keskeytyivät mm. maan kallioisuudesta johtuen.

Pontuksen kaivannossa sijaitsee siitä kertovan muistomerkin lisäksi myös vuoden 1918 sisällissodan aikana kaivannossa teloitetun Jooseppi Muston hauta. 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Sentteri (amerikkalainen jalkapallo)

**Sentteri** (, lyhennetään *C*) on amerikkalaisessa jalkapallossa hyökkäyksen linjan keskimmäinen pelipaikka. Sentterin kolme päätehtävää amerikkalaisessa jalkapallossa ovat koko hyökkäyksen linjan blokkauskuvioiden kutsuminen aloituslinjassa ennen liikkeelle lähtöä, aloitussyötön () antaminen pelinrakentajalle sekä blokkaaminen eli pelinrakentajan tai palloa kantavan keskushyökkääjän suojeleminen puolustajien taklausyrityksiltä.

Sentterillä on keskeinen rooli hyökkäyksen linjassa, ja hän toimii pelinrakentajan tärkeimpänä suojelijana aloitussyötön jälkeen. Sentteriä kutsutaan toisinaan myös "kentän fiksuimmaksi pelaajaksi pelinrakentajan jälkeen". Varsinkin ammattilaispeleissä sentterit ovat pelinrakentajien tavoin vastuussa puolustuksen tarkkailusta ja blokkaustehtävien vaihtamisesta aloituslinjassa ennen pelin alkua. Tätä varten on olemassa hyökkäyksen linjan omat ns. pelinvaihtokutsut (). 

Joissakin joukkueissa pelinrakentajalla on vastuu myös blokkaussuunnitelmien vaihtamisesta ennen aloitussyöttöä. Esimerkiksi NFL-joukkue Denver Broncosin Peyton Manning on tunnettu koko hyökkäyksen pelikuvioita hallitsevana pelaajana. Silti tyypillisimmin juuri sentterit huolehtivat erikseen muiden hyökkäyksen linjamiesten käskyttämisestä.

Nykyään ammattilaisliigoissa sentteri on yleensä hyökkäyksen linjan pienikokoisin pelaaja. Tämä ei tosin tarkoita "pientä" sanan varsinaisessa merkityksessä, sillä esimerkiksi kauden 2007 NFL Draftiin kutsuttujen senttereiden keskimitat ovat noin 191 senttimetriä ja 136 kilogrammaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Reijo Katajaranta

**Reijo Katajaranta** (28. elokuuta 1942 Hamina – 16. toukokuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi ''Kansan äänen'' päätoimittajana sekä kuului Suomen Työväenpuolueen ja Kommunistien liiton hallituksiin. Katajaranta valittiin Muutosvoimat Suomi -yhteistyöpuolueen puheenjohtajaksi vuonna 2006.

## Elämä

Reijo Katajaranta kiinnostui marxilaisuudesta 1970-luvun puolivälissä ja hän liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen ja sen taistolaiseen oppositioon. Katajaranta toimi vuodesta 1974 aktiivisesti Alkon Liikeväen liitossa ja vuodesta 1983 sen sihteerinä.

Katajaranta oli KTP:n perustajajäseniä vuonna 1988, ja hän toimi sihteerinä puolueen kaikissa edustajakokouksissa vuoteen 2001 asti. Katajaranta oli Rauhan ja Sosialismin puolesta – Kommunistisen Työväenpuolueen äänenkannattajan ''Työkansan Sanomien'' päätoimittaja toukokuusta 1997 maaliskuuhun 2002.

Alkuvuodesta 2002 KTP:n keskusneuvosto kuitenkin erotti Katajarannan puolueesta ja päätoimittajan tehtävistä. Syynä oli osallistuminen Muutosvoimat Suomi -yhteistyöpuolueen valmisteluihin, joihin KTP:n enemmistö ei halunnut mukaan. KTP:sta erotettiin keväällä 2002 muitakin henkilöitä, ja saman vuoden syyskuussa Katajaranta oli näiden kanssa perustamassa Kommunistien liittoa.

Kesällä 2006 Katajaranta valittiin Muutosvoimat Suomi -puolueen puheenjohtajaksi.

## Julkaisut
* 

## Lähteet
Cajander

**Cajander** (myös muodossa **Kajander**) on usean suomalaisen suvun nimi, joista osa on jo sammunut. Tunnetuin Cajander-suku on Varsinais-Suomen Askaisista lähtöisin oleva lukkarisuku, josta tuli 1900-luvulla useita tiedemiehiä ja vaikutusvaltaisia hallintomiehiä.

## Askaisten Cajander-suku
Tunnetuimman Cajander-suvun kantaisä oli Askaisista lähtöisin ollut korpraali Erik Carström (1748–1826), jonka poika Karl (1778–1835) otti Turun triviaalikouluun mennessään uuden sukunimen *Cajander*. Nimi oli mahdollisesti johdettu hänen kotikylänsä Askaisten Kainun nimestä. Karlista ja viidestä hänen pojastaan tuli lukkareita. Näistä yhden poika oli lyseonrehtori K. A. Cajander, jonka jälkeläisiä suvun myöhemmät tunnetut jäsenet ovat. Vuonna 1935 A. K. Cajanderin ja Eino Cajanderin lapset suomensivat sukunimensä *Kalelaksi*, sillä K. A. Cajanderin Gallén-sukuinen äidinisä oli omistanut sen nimisen tilan Lemussa.

### Jäseniä
* Karl Alexander Cajander (1848–1911), suomalainen rehtori ja kotiseutuhistorioitsija
* Aimo Kaarlo Cajander (1879–1943), metsäntutkija ja Suomen pääministeri, K. A. Cajanderin poika
* Eino Cajander (1882–1928), maanviljelystalouden dosentti, K. A. Cajanderin poika
* Aarno Kalela, vuoteen 1935 *Cajander* (1908–1977), kasvitieteilijä, professori, A. K. Cajanderin poika
* Olavi Kalela, vuoteen 1935 *Cajander* (1908–1974), eläintieteen professori, Eino Cajanderin poika
* Erkki Kalela, vuoteen 1935 *Cajander* (1909–1964), metsänhoitaja, metsäntutkimuslaitoksen johtaja, A. K. Cajanderin poika
* Jorma Kalela (s. 1940), poliittisen historian professori, Aarno Kalelan poika
* Jaakko Kalela (s. 1944), tasavallan presidentin kansliapäällikkö ja suurlähettiläs, Aarno Kalelan poika

## Muut Cajander-suvut
Kristian Kajander (myöhemmin Cajander) toimi Parikkalan kirkkoherrana vuodesta 1724. Hänen poikansa Kristian Cajander nuorempi toimi samassa virassa. Rantasalmen kihlakunnan kruununvouti Zachris Cajander esitti vuonna 1840 kirjeessään keisari Aleksanteri I:lle ensi kertaa Punkaharjun suojelua.

### Jäseniä
* Anders Israel Cajander (1811–1901), suomalainen tuomari, valtiopäivämies, varatuomari, kihlakunnantuomari ja laamanni
* Henrik Cajander (1804–1848) kuvasi Suomen ensimmäisen dagerrotypian
* Paavo Cajander (1846–1913), suomalainen runoilija ja suomentaja
* Eugèn Cajander (s. 1861), kenraalimajuri Venäjän armeijassa 
* Zacharias Cajander (1818–1895), suomalainen agronomi ja kirjailija, Anders Israel Cajanderin veli

## Muita Cajander-nimisiä
*Amanda Cajander (1827–1871), Diakonissalaitoksen johtaja
*Ellen Cajander (1863–1956), kielten opettaja ja sanakirjojen ja kielioppaiden tekijä
*Lennart Cajander (1866–1931), juristi, toimitusjohtaja ja Lappeenrannan pormestari
*Nils Petter Cajander (1783–1853), kauppias, liikemies ja lahjoittaja, kauppaneuvos
*Veikko Cajander (1895–1960), yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja, kunnallisneuvos
*V. L. Cajander (1837–1891), rehtori ja päätoimittaja

## Katso myös
* Kajander

## Lähteet
Nicolás Lindley

**Nicolás Lindley López** (s. 16. marraskuuta 1908 Lima – 3. helmikuuta 1995) on perulainen sotilas, joka oli vuonna 1963 muutaman kuukauden sotilasjuntan johdossa.

Lindley osallistui Ricardo Pérez Godoyn vallankaappaukseen Manuel Prado Ugartechea vastaan. Lindley poisti 3. maaliskuuta 1963 Pérezin vallasta tämän ollessa haluton luopumaan asemastaan ja järjesti vaalit, joiden voittaja Fernando Belaúnde Terry otti presidentin tehtävät vastaan 28. heinäkuuta.

Lindley toimi 1964–1975 Perun lähettiläänä Espanjassa, jossa hän asui kuolemaansa asti.
Katumusharjoitus

**Katumusharjoitus** tai **epitimia** on useissa kristillisissä kirkoissa katumuksen sakramenttiin eli rippiin liittyvä käsite, joka tarkoittaa katuvalle annettua tehtävää. Tämä tehtävä tulee suorittaa joko ennen  synninpäästöä tai sen jälkeen. Katumusharjoitus voi olla esimerkiksi tiettyjen rukousten lukemista tai pyhiinvaellusta.

## Lähteet

* ortodoksi.net: Epitimia 
* Catholic Encyclopedia: The Sacrament of Penance

### Viitteet
Eino Säisä

**Eino Julius Säisä** (15. joulukuuta 1935 Iisalmen maalaiskunta – 30. lokakuuta 1988 Iisalmi) oli suomalainen kirjailija ja kansakoulunopettaja. Hänet muistetaan parhaiten 1970-luvulla ilmestyneestä romaanisarjastaan *[[Kukkivat roudan maat (romaanisarja)|Kukkivat roudan maat]]*, joka kuvaa elämää suomalaisessa maalaiskylässä. Siitä tehtiin myös samanniminen televisiosarja.

Säisä oli lähtöisin maanviljelijäperheestä Iisalmen Kurenpolven kylästä. Karu ja ankea lapsuus näkyi hänen myöhemmässä tuotannossaan. Hän kävi keskikoulun ja valmistui sen jälkeen kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1958. Hän toimi kansankoulunopettajana Kontiolahdella 1958–1959, Iisalmen maalaiskunnassa 1959–1960 ja 1961–1964, Lapinlahdella 1964–1965 sekä Nurmijärvellä 1966. Välissä hän oli 1960–1961 kuvaamataidonopettajana Pielavedellä. Säisä ei viihtynyt opettajan työssä ja haluttuaan ensin taidemaalariksi hän ryhtyi kirjoittamaan. Esikoisromaani *Tummat* ilmestyi vuonna 1963. Seuraavana vuonna hän muutti Savosta pääkaupunkiseudulle ja luopui lopullisesti opettajantyöstä vuonna 1966.

Säisän pääteos, kuusiosainen romaanisarja *Kukkivat roudan maat* ilmestyi vuosina 1971–1980. Se kuvaa pohjoissavolaisen kyläyhteisön vaiheita sodanjälkeisestä jälleenrakennuksen ajasta aina kirjoittamisajankohtaan ja maaseudun tyhjentymiseen. Säisä asui itse vuosia Espoon Soukassa, mutta tuskastui elämään kerrostalossa. Viimeisenä pisarana olivat talon yhteissaunan käyttöön liittyneet ongelmat. Säisä muutti 1974 takaisin Iisalmeen ja vietti myöhempinä vuosinaan yhä suuremman osan ajastaan saaressa sijainneella kesäasunnollaan Iisalmen Haapajärvellä. Hän hukkui lokakuussa 1988 ollessaan paluumatkalla saarelta mantereelle.

Säisän mukaan on nimetty Iisalmen kulttuurikeskuksen Eino Säisä -sali.

## Teokset
* *Päiväkirja=Kynä*, näytelmä. 1962
* 
* 
* *Sinun nurinkäännetyt käskysi*, näytelmä. 1964 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Päivästä päivään*, radiokuunnelma. 1970
* 
* *Savon poika*, tv-näytelmä. 1971
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Joonas, Rantamäen isäntä*, radiokuunnelma. 1977
* 
* 
* *Kukkivat roudan maat*, tv-sarja. 1978
* 
* 
* 
* 
* *Parhaat päivämme eli kuvitelma onnesta ja sen mureneminen*, radiokuunnelma. 1982
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Mahtava mies*, tv-näytelmä. 1989

## Palkinnot
* Kritiikin Kannukset 1965
* Valtion kirjallisuuspalkinto 1965, 1972 ja 1980
* Kirkon kirjallisuuspalkinto 1978
* Aleksis Kiven rahaston palkinto 1984
* Pro Finlandia -mitali 1986
* Savonia-palkinto 1987

## Lähteet
Matti Pulkkinen

**Matti Hermanni Pulkkinen** (1. toukokuuta 1944 Nurmes – 17. toukokuuta 2011 Lapinlahti) oli suomalainen kirjailija.

Pulkkisen esikoisromaani *Ja pesäpuu itki* (1977) kuvaa pohjoiskarjalaista maaseutuyhteisöä. Sen päähenkilö on Pulkkisen omakuva, juuriltaan irronnut nuorukainen. Pulkkinen synnytti kohua ruotiessaan kehitysapupolitiikkaa ja Suomen suhdetta Neuvostoliittoon postmodernissa teoksessaan *Romaanihenkilön kuolema* (1985).

Pulkkinen sai keväällä 1988 aivohalvauksen ja menetti joksikin aikaa työkykynsä. Terveyden kohentuessa hän kirjoitti kirjan *Ehdotus rakkausromaaniksi* (1992), jossa hän käsitteli näitä vaiheita romaanin keinoin.

## Elämä

Pulkkisen lapsuuden koti oli maalaiskylässä. Isä Hermanni oli maanviljelijä ja kustannusasiamies, äiti Tilda emäntä, joka kirjoitti sanomalehtipakinoita.  Pulkkinen kirjoitti ylioppilaaksi Joensuun normaalilyseosta 1963 ja opiskeli Helsingin yliopistossa kotimaista kirjallisuutta sekä venäjän kieltä. Hän avioitui teologian kandidaatti Vuokko Rissasen kanssa vuonna 1971. Perheeseen syntyi kaksi lasta, Antti ja Tuuli. Kansanperinteen tallentaja Paavo Pulkkinen oli Matti Pulkkisen isoisä.

Ennen kirjailijanuraansa Pulkkinen työskenteli mielisairaanhoitajana, ryhmäterapeuttina Länsi-Saksassa ja Sveitsissä, puutarhurin apulaisena ja keskiaikaisen kirkon katonpaikkaajana. 1980-luvun lopulla Pulkkinen oli myös freelance-toimittajana ja erään kustantajan palveluksessa uusien kirjoittajalahjakkuuksien etsijänä.

Pulkkinen herätti keskustelua myös elokuussa 1988 *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomissa]]* ilmestyneellä Lähi-itää koskevalla mielipidekirjoituksellaan ”Kuinka länsilehdistö meni PLO:n ansaan”, jossa puolusti Israelin toimia turvallisuutensa takaamiseksi.

Nurmeksessa on Matti Pulkkisen syntymäpaikan kertova muistolaatta Matti Pulkkisen muistoseura on perustettu vuonna 2015.

## Teokset
* 
* 
* 
* 

## Palkinnot
* J. H. Erkon esikoisteospalkinto 1978
* Kalevi Jäntin palkinto 1978
* Hämeen läänin palkinto 1981
* Valtion kirjallisuuspalkinto 1986

## Lähteet
* 

### Viitteet
Paul Clark

**Paul "Eskimo" Clark** (2. kesäkuuta 1947 Stockton, Missouri – 15. huhtikuuta 2015 Las Vegas, Nevada) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Ennen pokeriuraansa Clark oli Vietnamin sodan veteraani. Vietnamissa hän työskenteli lääkintämiehenä.

Clark oli ensimmäisen kerran rahasijoilla World Series of Pokerissa (WSOP) vuonna 1988 limit omaha -turnauksessa, jossa hän sijoittui kahdeksanneksi. Sen jälkeen hän on voittanut kolme WSOP-ranneketta. WSOP:n pääturnauksessa Clark on ollut vuonna 1997 19. ja vuonna 1998 25..

Vuonna 2003 Clark voitti Bellagion Five Diamond World Poker Classicin 1&nbsp;500 dollarin sisäänoston no limit hold'em- turnauksen. Ykköstilastaan hän ansaitsi 160&nbsp;095 dollaria.

World Poker Tourilla Clark on ollut rahasijoilla neljä kertaa. Maaliskuussa 2004 hän oli World Poker Challenge -turnauksen toinen häviten Mike Kinneylle. Clark ansaitsi kisasta 310&nbsp;403 dollaria.

Vuoden 2007 WSOP:ssa Clark vietiin sairaalaan kesken turnauksen sydänvaivojen takia, mutta hän palasi pelipöytiin ja sijoittui 1&nbsp;500 dollarin razz-turnauksessa neljänneksi vaikka sai lievän sydänkohtauksen kesken pelin.

Lempinimensä "Eskimo" Clark sai ulkonäkönsä takia. Toukokuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 2,6 miljoonaa dollaria.

## WSOP-rannekkeet

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* WPT:n profiili
Mazinho

**Iomar do Nascimento** pelaajanimeltään **Mazinho** (s. 8. huhtikuuta 1966 Santa Rita, Brasilia) on entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Mazinho voitti maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa ja olympiahopeaa Soulin olympialaisissa vuonna 1988.

Mazinho aloitti uransa vuonna 1983 Santa Cruz Futebol Clubessa. Euroopassa hän pelasi Italiassa US Leccessä ja AC Fiorentinassa sekä Espanjassa Valencia CF:ssä, Celta Vigossa ja Elche CF:ssä. Euroopassa menestystä ei juurikaan tullut, mutta Brasiliassa hän voitti muun muassa kolme Brasilian mestaruutta. Mazinho lopetti uransa Vitóriassa vuonna 2001.

Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Mazinho pelasi vuosina 1989–1994 39 maaottelua. Hän osallistui vuoden 1990 ja 1994 MM-kisoihin ja voitti jälkimmäisissä maailmanmestaruuden. Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Mazinho oli Brasilian joukkueen mukana voittamassa olympiahopeaa ja vuonna 1989 tuli Etelä-Amerikan mestaruus.

Peliuransa jälkeen Mazinho on toiminut Aris Thessalonikin teknisenä johtajana. Tammikuussa 2009 hän siirtyi seuran päävalmentajaksi espanjalaisen Enrique Hernándezin potkujen jälkeen.  Pesti jäi kuitenkin vajaan vuoden mittaiseksi, sillä Mazinho sai potkut marraskuun alussa 2009. 

Myös Mazinhon pojat Thiago ja Rafael ovat huipputason ammattilaisjalkapalloilijoita.

## Seurat
* 1983–1986 Santa Cruz FC
* 1986–1990 Club de Regatas Vasco da Gama
* 1990–1991 US Lecce
* 1991–1992 AC Fiorentina
* 1992–1994 Sociedade Esportiva Palmeiras
* 1994–1996 Valencia CF
* 1996–1999 Celta Vigo
* 1999–2000 Elche CF
* 2001 Vitória

## Saavutukset
* Maailmanmestaruus 1994
* Olympiahopea 1988
* Copa America 1989
* Campeonato Brasileiro 1989, 1993 ja 1994
* Campeonato Carioca 1987 ja 1988
* Campeonato Paulista 1993 ja 1994

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pelaajakortti sambafoot.comissa
Laivasto-osasto K

**Laivasto-osasto K** oli jatkosodan aikana syksyllä 1942 Laatokalla toiminut suomalais-saksalais-italialainen sotatoimiyhtymä.

Laatokan Rannikkoprikaatin komentaja eversti Eino Järvinen laati keväällä 1942 muistion, jossa kaavailtiin laivastoyksiköiden siirtämistä Laatokalle. Kenraaliluutnantti Paavo Talvela vei idean eteenpäin Saksaan OKW:ssä yhteysupseerina ollessaan. Ajatus sopi saksalaisille, jotka suunnittelivat syyskuulle ”Pietarin motin” purkamiseen tähtäävää hyökkäystä.

17. toukokuuta 1942 muodostettiin ylipäällikkö Mannerheimin käskyllä *Laivasto-osasto K*, jonka komentajaksi määrättiin komentajakapteeni Kalervo Kijanen. Osasto alistettiin operatiivisesti Laatokan Rannikkoprikaatin komentajalle, ja sen vahvuuteen kuului neljä saksalaista KM-rannikkomiinavenettä ja neljä italialaista MAS-moottoritorpedovenettä. Lisäksi Laatokalle tuotiin 21 Saksan ilmavoimien Luftwaffen raskasta Siebel-taistelulauttaa ja yhdeksän keveämpää alusta, sekä 2&nbsp;323 miestä, joista muodostettiin *Einsatzstab Fähre Ost* (EFO) johtajanaan everstiluutnantti Fritz Siebel. Operatiivisen toiminnan osalta yksikkö oli alistettu Laatokan Rannikkoprikaatin komentajan johtoon.

Partiointi suomalaisista tukikohdista aloitettiin Etelä-Laatokalla 14. elokuuta 1942. Syksyn aikana alukset upottivat venäläisiä sota-aluksia ja yhden huoltoproomun sekä miinoittivat kahdesti Leningradin saattuereittiä. Lähestyvä talvi lopetti Laatokan operaatiot kokonaan, Italia myi moottoritorpedoveneet Suomelle ja ne siirrettiin Suomenlahdelle, ja myös saksalaiset lautat kuljetettiin pois Laatokalta.

## Katso myös
*Suomen Laatokan-laivasto
*MAS 526
*MAS 527
*MAS 528
*MAS 529
## Lähteet
*
Söderkulla

**Söderkulla** on taajama Etelä-Sipoossa Uudellamaalla. Söderkulla on Etelä-Sipoon asutuskeskus uuden Porvoontien ja Porvoonväylän varrella. Söderkullasta noin 10 kilometriä pohjoiseen sijaitsee Sipoon kuntakeskus Nikkilä. Helsingin keskustaan Söderkullasta on matkaa noin 30 kilometriä ja Porvoon keskustaan noin 24 kilometriä.

Söderkulla on yksi Sipoon keskeisistä kasvukeskuksista Nikkilän ohella. Asukkaita Söderkullassa oli vuoden 2017 lopussa 3&nbsp;782. Kaavoituksessa kunnan rakentamista on painotettu tulevaisuudessakin näille alueille. Söderkullan keskustan tuntumaan on hyväksytty muun muassa 3&nbsp;000 neliömetrin liikekeskuksen rakentaminen.

## Palvelut
Söderkullassa on kattavat peruspalvelut. Muutaman sadan metrin päässä toisistaan sijaitsevat hammashoitola, Alko, apteekki, vanhusten palvelukeskus Linda, R-kioski, kirjasto, kolme päivittäistavarakauppaa, päiväkoti sekä Etelä-Sipoon ala-aste. Ala-asteen yhteydessä on myös ruotsinkielinen Söderkulla skola.

Kolmen kilometrin päässä Söderkullasta sijaitsee Pilvijärven suosittu uimaranta. Vuonna 2003 valmistui Söderkullaan Ingman Areena -salibandyhalli.

Söderkullassa sijaitsee Söderkullan kartano, joka on perustettu vuonna 1557. Kartanon omistaa Sipoon kunta, ja sen päärakennus on aiemmin ollut vuokrattu tilausravintolayrittäjälle. Kunta kaavaili keväällä 2011 kartanon myyntiä, mitä paheksuttiin. Myyntiaikeet peruttiin, ja kartanosta tulee kulttuuripalvelujen keskus, johon suunnitellaan nyt piharakennuksissa toimivia kunnan toimintoja.

Vuonna 2018 Söderkullaan valmistui Söderkullan kirkko ja seurakuntakeskus ja maaliskuussa 2023 otettiin Söderkullan uusi sosiaali- ja terveysasema käyttöön.

## Joukkoliikenne

Söderkullassa kulkevat seuraavat bussilinjat: 

* 841 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Nikkilä
* 841B Söderkulla - Nikkilä
* 841N Rautatientori - Herttoniemi (M) - Itäkeskus (M) - Söderkulla - Nikkilä - Nikkilän kartano
* 842 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Eriksnäs
* 843 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Kalkkiranta
* 844 Itäkeskus (M) - Söderkulla - Taasjärvi
* 848 Kamppi - Töölö - Pasila - Viikki - Porvoonväylä - Söderkulla - Box - Kulloo - Treksilä - Porvoo
* 848A Kamppi - Töölö - Pasila - Viikki - Porvoonväylä - Söderkulla - Box - Kulloo - Treksilä - Porvoo
* 992 Eriksnäs - Söderkulla - Massby - Immersby - Hindsby - Nikkilä
* 993 Taasjärvi - Söderkulla - Box - Boxby - Gesterby - Nikkilä
* 993K Taasjärvi - Söderkulla - Box - Boxby Skola - Box - Boxby - Gesterby - Nikkilä
* 994 Söderkulla - Massby - Immersby - Sipoonranta - Gumbostrand
* 994K Söderkulla - Gumbostrand
* 995 Taasjärvi - Söderkulla - Kalkkiranta
* 996 Söderkulla - Box - Spjutsund - Kitö
* 999 Tikkurila - Kuninkaala - Porvoonväylä - Söderkulla - Hangelby - Treksilä - Porvoo

## Lähteet
Pääskynen-palkinto

**Pääskynen-palkinto** on Suomen Nuorisokirjailijoiden vuodesta 1981 noin joka toinen tai kolmas vuosi myöntämä tunnustuspalkinto ansioituneelle lastenkirjallisuuden tunnetuksi tekijälle tai tutkimuksen edistäjälle.  Se voidaan jakaa yksittäiselle henkilölle tai yhteisölle.

## Palkitut
* 1981 Toini Havu, kulttuuritoimittaja ja kirjallisuuskriitikko
* 1983 Irja Lappalainen, lastenkirjailija
* 1985 Vuokko Blinnikka, kirja-arvostelija
* 1987 Henry Granfors, kirja-arvostelija
* 1989 *Mielikuvia: suomalaisia lastenkirjankuvittajia* -teoksen toimittajat: Arja Kanerva, Kaisa Lange, Maria Laukka
* 1991 Kerttu Manninen
* 1993 *[[Lapsen Maailma]]* -lehden päätoimittaja Mauri Upanne ja toimitussihteeri Soila Niklander
* 1995 BTJ Kirjastopalvelu
* 1998 Ismo Loivamaa
* 2001 Maija Karjalainen
* 2003 Karl Grünn
* 2005 Riitta Vaismaa
* 2008 Reetta Saine
* 2010 Kari Vaijärvi, nuortenkirjailija
* 2013 Marja-Leena Mäkelä
* 2015 Turun kirjamessut
* 2018 Päivi Heikkilä-Halttunen
* 2024 Henriika Tulivirta
Lähde

## Lähteet
Dōjō

** Dōjō ** () on harjoitussali tai rakennus, jossa harjoitellaan bujutsua tai budolajeja. Dōjō tarkoittaa suomeksi tien paikkaa, mikä viittaa tapaan nähdä budōharjoittelu itsensäkehittämisen loputtomana tienä. Toisin kuin länsimaissa, joissa dōjō liitetään budōon, Japanissa mikä tahansa paikka, jossa harjoitellaan fyysisesti, on dōjō.

## Dōjōn määritelmä
Budōn peruskirjan neljäs artikla määrittelee dōjōn seuraavasti:

## Kuuluisia japanilaisia dōjōja
Esimerkki perinteisestä dōjōsta oli Tokiossa sijainnut Noma kendō dōjō (), jossa pidettiin aamuharjoitukset (*asa-geiko*) 365 päivänä vuodessa. Noma dōjōn omistanut Japanin suurin kustantamo Kodansha purki rakennuksen vuonna 2007.

Muita kuuluisia japanilaisia dōjōja ovat
* Kodokan (judo)
* Aikikai hombu dōjō (aikikai-aikido)
* Fukuoka dōjō (Shintō Musō-ryū)
* Nippon Budokan (Japanin kansalliset budokilpailut pidetään yleensä Budokanissa)
* Iwama dōjō (aikikai-aikido)
* Yoseikan
* Renbukan
* Butokuden
* Shudogakuin dōjō (Takano Sasaburo, Ono-ha itto ryū).
* Yushinkan dōjō (Nakayama Hakudō, Shinto Munen ryū).

## Dōjō zen-buddhalaisuudessa
Myös zen-buddhalainen meditaatiohalli () mielletään dōjōn kaltaiseksi opiskelupaikaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Noma dōjōn kotisivut
Suomen vesiliikenteen historia

Tämä artikkeli käsittelee vesillä liikkumisen historiaa alueella, jolla nykyisin sijaitsee Suomen valtio. Veiksel-jääkauden jälkeen Etelässä ja lännessä alue rajoittuu Itämereen. Lisäksi sisämaassa on runsaasti vesistöjä.

Vesillä liikkuminen on ollut vuosituhansia tärkeää suomalaisten esivanhemmille. Vesistöt ovat aina olleet osa suomalais-ugrilaisten elämää. Suomalais-ugrilaisten kielten alkukodin sijainti on kiistanalainen, mutta varmuudella ainakin kantasuomalaisen kielimuodon puhujat olivat kiinteästi merten piirissä ja myös liikkuivat merillä. Itämerensuomalaiset kehittyivät Itämeren piirissä, ja tunsivat myös varhain Vienanmeren. Saamelaiset ovat olleet yhteydessä Jäämereen ja Norjanmereen.

Vesireitit ovat olleet kautta historian, 1800-luvulle asti, tärkein liikenneväylä Suomessa ja monin paikoin muualla Itämeren piirissä.

Kalastus on ollut tärkeä elinkeino kivikaudelta teollistuneeseen aikaan saakka, eikä jo varhain omaksuttu maanviljely syrjäyttänyt sitä.

## Veneiden ja laivojen kehitys

Aivan ensimmäinen vesillä liikkumisen keino on ollut kopukka, sopivista puista kokoon kyhätty lautta. Kivikaudella käytettiin ruuhia, puunrungosta koverrettuja veneitä. Ruuhi ei sopinut avomerimatkoihin, sillä sen laidat olivat erittäin matalat. Ruuhilla luultavasti kalasteltiin järvillä ja rannikon lähellä.

Jo kivikauden lopulla ruuhi alkoi syrjäytyä, kun Itämeren ja luultavasti Suomenkin vesistöissä tulivat käyttöön nahkapohjaiset veneet. Nahkapohjaista venettä piti koossa puukehikko. Veneen pohjassa oli suksen muotoinen puuesine, joka suojasi herkkää nahkapohjaa vaurioilta, kun vene osui pohjaan, kiville tai rantaan. Joistain hyvin vanhoista sukseksi nimetyistä löydöistä onkin arveltu, että ne voisivatkin olla näitä veneen osia. Rautakaudella tulivat käyttöön varsinaiset puuveneet, jotka mahdollistivat pitkätkin merimatkat. Puuveneissä on puukehikko, jonka varaan laidat on tehty lankuista. Kiinnikkeinä käytettiin nauloja tai niittejä. Puuveneitä oli erikokoisia, pienimmät yhden soudettavia pienille järville, isoimmat suuria "pitkäveneitä" merimatkoihin. Ruuhia on silti satunnaisesti käytetty sisävesistöissä vielä historiallisellakin ajalla. Lautarakenteisia ruuhia on käytetty vielä 1960-luvulla Hämeen pienillä järvillä. Niitä melottiin yksilapaisilla meloilla, vain harvassa ruuhessa oli airot. 

Suomen ensimmäinen lujitemuovivene valmistettiin vuonna 1955. Tämän "lasimuoviveneen" suunnitteli ja sen valmistusta johti Merivoimien Esikunnan laivanrakennustoimiston päällikkö insinöörikomentajakapteeni Teuvo Ilmari Riki. Tämän 4,27 metriä pitkän 60-kilogrammaisen veneen laidat olivat 3–4 millimetriä paksut. Veneeseen voitiin asentaa 1,1–2,2 kilowattinen (1,5–3 hevosvoimaa) perämoottori, joka antoi sille 11 km/h:n (6 solmun) nopeuden.

## Katso myös
*Luettelo perinteisestä suomalaisesta vesillä liikkumisen sanastosta
*Suomen meriteollisuus
*Jäänmurtajien historia

## Lähteet
*
Viritin-vahvistin

**Viritin-vahvistin** (, AVR) on laite, joka sisältää radion, esivahvistimen ja päätevahvistimen toiminnot. Tyypillisesti laitteissa on liitin myös antennille. Esivahvistinosassa on liitäntöjä ulkoisesti liitettäville äänilähteille, kuten CD-soitin, levysoitin, nauhuri, televisio tai äänikortti. Esivahvistinosassa suoritetaan äänilähteen valinta virittimen ja muiden laitteeseen liitettyjen lähteiden välillä ja päätevahvistin vahvistaa signaalia, jonka jälkeen se toistetaan kaiuttimista. Nykyaikaisen viritinvahvistimen toimintoja voidaan ohjata kaukosäätimellä.
Kulmahammas

**Kulmahammas** (), C, on useimmilla eläinlajeilla oleva hammas etu- ja poskihampaiden välissä. Kulmahampaan tehtävänä on petoeläimillä pitää saaliista kiinni sekä lajinsisäisten kamppailujen käyminen. Kasvinsyöjillä kulmahampaat voivat olla myös taisteluhampaina, esimerkiksi oreilla ja karjuilla. Karjujen kulmahampaita kutsutaankin usein syöksyhampaiksi tai torahampaiksi ja ne ovat yleensä alaleukaluussa suurempia kuin yläleukaluussa. Myös mursujen kulmahampaat ovat pidentyneet syöksyhampaiksi. Norsujen syöksyhampaat sen sijaan eivät ole kulmahampaita vaan etuhampaita. Märehtijöillä kulmahampaat ovat muuntuneet etuhampaiksi. 

Koiran maitokulmahampaat puhkeavat 3–5 viikon iässä ja vaihtuvat pysyviin 5–7 kuukauden iässä. Kissalla vastaavat iät ovat 3–4 viikkoa ja 5–6 kuukautta. Hevosilla kulmahampaat saattavat puuttua kokonaan, mutta jos ne puhkeavat, ne puhkeavat 4–5 vuoden iässä. Joskus hevosilla saattaa olla maitokulmahampaatkin. Märehtijöillä alakulmahampaat muistuttavat etuhampaita ja ovat näiden kanssa rivissä. Maitohampaat puhkeavat syntymän aikoihin tai parin ensimmäisen elinviikon aikana. Lehmillä kulmahampaat vaihtuvat pysyviin 32–42 kuukauden iässä, lampailla 36–48 kuukauden, ja vuohilla 36 kuukauden iässä. Poron alakulmahampaat vaihtuvat pysyviin 12–14 kuukauden iässä. Muista märehtijöistä poiketen poroilla on pienet yläkulmahampaat. Maitohampaat puhkeavat syntymän aikoihin ja vaihtuvat pysyviin 12–14 kuukauden iässä. Sikojen kulmahampaat puhkeavat syntymän aikoihin ja vaihtuvat pysyviin 8–12 kuukauden iässä. Karjujen kulmahampaat ovat erittäin vaaralliset aseet. Hampaiden vaihtumisia käytetään yleisesti eläinten iän määrittämiseen. Sanonta ”Ei lahjahevosen suuhun katsota” viittaa juuri tällaiseen iänmääritykseen.

## Katso myös
*Etuhampaat
*Välihampaat
*Poskihampaat

## Lähteet
* Hevosen ja muiden eläinten tunnistus ja iänmääritys, , ell Heikki Sirkkola
El Lute

**Eleuterio Sánchez Rodríguez** eli **El Lute** (s. 1942) on espanjalainen kirjailija ja entinen lainsuojaton. Hän syntyi köyhään perheeseen isänsä ollessa vankilassa. El Lute sai ensimmäisen vankeustuomionsa varastettuaan kaksi hanhea. Vuonna 1965 hänet tuomittiin kuolemaan Madridissa tapahtuneesta jalokiviliikkeen ryöstöstä, jonka yhteydessä vartija sai surmansa. El Lute vakuutti syyttömyyttään, mutta tuomio pysyi voimassa ainakin osittain hänen köyhyytensä takia. Myöhemmin tuomio muutettiin 30 vuoden vankeusrangaistukseksi. Hän pakeni vankilasta useita kertoja ja oli Espanjan etsityin mies. Viimein hänet armahdettiin kesäkuussa 1981. Hän opiskeli vankilassa lakimieheksi ja kirjoitti kaikkiaan viisi kirjaa. Hänestä on tehty useita elokuvia, ja Boney M. -yhtyeen hittisingle ”El Lute” vuodelta 1979 kertoo hänestä.

## Bibliografia

* *Camina o revienta. Memorias de ”El Lute”*. Cuadernos para el Diálogo, 1977.
* *Mañana seré libre*. Bruguera, 1979.
* *Una pluma entre rejas*. Bruguera, 1981.
* *Entre Sombras Y Silencios*. Lectorum Pubns, 1983.

## Aiheesta muualla
* Elokuva ''El Lute: Camina o revienta'' (1987) IMDb:ssä
* Elokuva ''El Lute II: Mañana seré libre'' (1988) IMDb:ssä