open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Asýrtiko

**Asýrtiko** (, myös *Assýrtiko*, *Assyrtico*) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Se on kotoisin Santorínin saariryhmästä Kykladeilta.

Asýrtiko on Kreikan tunnetuimpia ja ikonisimpia lajikkeita. Egeanmeren saarten lisäksi sitä viljellään myös muun muassa Pohjois-Kreikassa. Siitä valmistetaan monenlaisia hapokkaita ja hedelmäisiä viinejä kuivista ja raikkaista valkoviineistä *Vinsanto*-jälkiruokaviineihin. Asýrtikoa sekoitetaan usein Athíri-lajikkeen kanssa, ja sitä käytetään myös retsínan valmistukseen.

Santorínin olosuhteet ovat kuivat – sen ilmasto on käytännössä erämaailmasto – ja tuuliset. Siksi viiniköynnökset istutetaan harvakseltaan ja kasvatetaan lähellä maanpintaa niin, että ne kääritään eräänlaisiksi ”koreiksi” tuulta vastaan. Samalla köynnöksille riittää vain pieni määrä vettä, jonka ne saavat lähinnä aamukasteesta. Tuliperäinen maaperä auttaa säilyttämään sen vähän veden, joka ilmastossa on saatavilla. Koska viininkorjuu on perinteisesti tehty kuumuuden vuoksi yöaikaan, lajike tunnetaan myös nimellä *Nychtéri* (Νυχτέρι, ”Yöaikainen”).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Athíri

**Athíri** (, myös *Athéri*) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike.

Athíri on yksi vanhimpia kreikkalaisia lajikkeita. Sitä kasvatetaan erityisesti Egeanmeren saarilla, kuten Thíran saarella Santorínilla, sekä myös mannermaalla. Lajikkeen nimi saattaa myös tulla Thíran eli Theran saaresta, ja se on mahdollisesti peräisin jo historiallisissa lähteissä mainitun *Theriaki*-lajikkeen nimestä.

Athíri-rypäleet ovat suhteellisen pieniä ja viherkeltaisia. Lajike on suhteellisen helppo kasvattaa, ja sitä käytetään usein eräänlaisena ”vakuutuksena” siltä varalta, että muu sato epäonnistuu. Lajikkeesta tehdään pehmeitä ja hedelmäisiä valkoviinejä. Viinissä on suhteellisen vähän hapokkuutta ja alkoholia, joten se ei ikäänny hyvin. Athíria sekoitetaan usein samalta seudulta kotoisin olevan Asýrtikon kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Liátiko

**Liátiko** () on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä tumma viinirypälelajike. Sitä kasvatetaan pääasiassa Kreetan saarella.

Liátiko on pääasiallinen lajike erityisesti Dafnésin seudulla, ja se on ainoa sallittu lajike paikan nimeä kantavissa viineissä. Lisäksi Liátikoa kasvatetaan Siteían seudulla, jossa sitä sekoitetaan Mandilarián kanssa. Lajiketta käytetään nykyisin suhteellisen vähän, mutta se oli saarelle erittäin merkittävä venetsialaisvallan aikana.

## Lähteet
Limnió

**Limnió** () eli *Kalampáki* (Καλαμπάκι) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä punainen viinirypälelajike. Sen uskotaan olevan nimensä mukaisesti kotoisin Límnoksen saarelta Pohjoisen Egean saarilta.

Limnió on vanha lajike ja tunnettiin jo antiikin aikana yli 2&nbsp;000 vuotta sitten, jolloin Lemnoksen eli nykyisen Límnoksen viini oli hyvin arvostettua. Sen mainitsevat antiikin kirjailijoista muun muassa Homeros ja Aristoteles. Nykyisin lajiketta kasvatetaan pääasiassa Chalkidikín niemimaalla kreikkalaisessa Makedoniassa sekä Rapsánin alueella Thessaliassa, kun taas kotisaarellaan sitä kasvatetaan enää vain vähän.

Limnió tuottaa täyteläisiä ja aromaattisia punaviinejä. Lajiketta sekoitetaan usein Cabernet Sauvignonin ja Cabernet Francin kanssa.

## Lähteet
Malagouziá

**Malagouziá** (, myös *Malagousiá*, Μαλαγουσιά) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike.

Malagouziáa kasvatetaan erityisesti Keski-Kreikassa sekä kreikkalaisen Makedonian alueella, kuten Epanomíssa Chalkidikín niemimaalla. Lajiketta sekoitetaan usein Asýrtikon kanssa.

## Lähteet
Malvázia

**Malvázia** ( tai *Malvazía*, Μαλβαζία, myös *Malvasia*, *Monemvasia*) on alkuperältään kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä viinirypälelajike. Rypäleestä on tunnistettu kymmeniä eri muunnoksia. Rypäle voi olla väriltään vaalea, punainen tai roosa.

## Historiaa

Malváziaa on kasvatettu ainakin 2000 vuoden ajan. Se on saanut nimensä keskiajalla Monemvasiásta eli Malvasíasta, joka sijaitsee Kreikassa Peloponnesoksen niemimaan itärannikolla. Se oli merkittävä venetsialainen linnoitus, ja Malvázia-viini venetsialaisten merkittävimpiä kauppatavaroita Kreikassa.

## Viinin valmistus

Nykyisin Malváziaa kasvatetaan Kreikan lisäksi erityisesti Italiassa sekä muun muassa Espanjassa, Kroatiassa, Portugalissa, Sloveniassa sekä Yhdysvalloissa. 

Italiassa Malvasia-rypäle on muun muassa Malvasia- ja Frascati-viinien valmistuksessa käytettävä pääasiallinen rypälelajike.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Malvasia

**Malvasia** voi viitata seuraaviin:

* Malvasia, Monemvasián keskiaikainen nimi
* Malvasia, viini
* Malvázia, viinirypälelajike
Mandilariá

**Mandilariá** (, myös *Mantilariá*, Μαντηλαριά tai *Mantilári*, Μαντηλάρι) eli *Amorgianó* (Αμοργιανό) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä punainen viinirypälelajike.

Mandilariáa kasvatetaan erityisesti Ródoksen saarella Dodekanesiassa sekä muilla Kreikan saarilla ja myös mannermaalla. Mandilariá-rypäleet ovat hyvin tummakuorisia. Lajike tuottaa viiniä, jota ominaisuuksiensa vuoksi vahvistetaan yleensä sekoittamalla sitä Kotsifáli-lajikkeen kanssa.

## Lähteet
Kotsifáli

**Kotsifáli** () on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä punainen viinirypälelajike.

Kotsifália kasvatetaan pääosin Kreetalla ja Ródoksella. Rypäleiden sokeripitoisuus on suuri, ja ne tuottavat viiniä, jossa on korkea alkoholipitoisuus. Ainoastaan muutamat tilat Kreetalla tuottavat Kotsifálista lajikeviinejä. Muutoin lajiketta sekoitetaan usein Mandilarián tai Syrahin kanssa.

## Lähteet
Lagórthi

**Lagórthi** () on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Lagórthia kasvatetaan erityisesti Kalávrytan seudulla Peloponnesoksen niemimaalla. Muutoin lajike on suhteellisen vähän tunnettu.

## Lähteet
Mavrodáfni

**Mavrodáfni** (, ”Musta laakeri”; myös *Mavrodaphne*) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä tumma viinirypälelajike. Se on kotoisin Peloponnesoksen niemimaalta Patraksen seudulta.

Kerrotaan, että lajike sai nimensä siitä, että eräs upseeri rakastui viiniviljelmällään työskennelleeseen tummaan Dáfni (Dafne) -nimiseen neitoon ja antoi tämän nimen viinilleen. Mavrodáfnia kasvatetaan edelleen erityisesti eri puolilla Peloponnesosta (kuten Akhaiassa, Arkadiassa, Eliksessä sekä Messeniassa), Jooniansaarilla (erityisesti Kefaloniássa) sekä eräillä muilla alueilla Kreikassa.

Mavrodáfni tuottaa monenlaisia vahvoja, kuivia ja makeita punaviinejä. Sitä sekoitetaan usein muiden lajikkeiden, kuten Agiorgítikon ja Cabernet Sauvignonin, kanssa. Eräs Mavrodáfnin muunnelma on *Thiniátiko* (Θηνιάτικο).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Moschofílero

**Moschofílero** () on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä vaalea viinirypälelajike.

Moschofíleroa kasvatetaan erityisesti Peloponnesoksen niemimaalla sekä Egeanmeren saarilla ja muun muassa Jooniansaarilla.

Moschofílero-rypäleiden kuori on vaaleanpunainen tai punaiseen vivahtava, mutta lajikkeen sisällä on paljon vaihtelua. Lajike tuottaa vahvoja ja hedelmäisiä valkoviinejä. Moschofíleroa käytetään erityisesti Mantíneian nimeä kantavissa viineissä, joiden vaaditaan sisältävän vähintään 85 prosenttia Moschofílero-lajiketta. Moschofíleroa sekoitetaan usein muun muassa Rodítiksen ja Savvatianón kanssa.

## Lähteet
Ntempína

**Ntempína** (, myös *Debína*, *Dempína*) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Se on mahdollisesti kotoisin Italiasta tai Albaniasta.

Ntempínaa kasvatetaan erityisesti Zítsan seudulla Epeiroksen alueella luoteisessa Kreikassa sekä muun muassa Albaniassa. Sitä viljellään vuoristossa suhteellisen korkealla. Lajiketta käytetään kuivien ja puolikuivien valkoviinien sekä kuohuviinien valmistukseen.

## Lähteet
Retsina

**Retsína** () on perinteinen kreikkalainen pihkalla maustettu viini. Se on suojeltu, ja sitä saa valmistaa ainoastaan Kreikassa tietyillä alueilla. Retsína luokitellaan pöytäviineihin.

## Historia

Retsína on syntynyt, kun viinin säilyvyyttä on haluttu parantaa lisäämällä siihen pihkaa. Menetelmä on peräisin jo antiikin ajalta, jolloin viinejä maustettiin pihkan lisäksi myös monella muulla tavalla. Paitsi säilyvyyden ja maun vuoksi pihkaa käytettiin myös viiniastioiden sinetöimiseen ilmatiiviisti. Nimi *retsína* on peräisin antiikin aikaisesta nimityksestä *rhētinitēs oinos* (ῥητινίτης οἶνος, ”pihkanmakuinen viini”).

Nykyisin retsínaa tuotetaan tarkoituksella, ei enää välttämättömyyden pakosta. Retsína lienee parhaiten tunnettu kreikkalainen perinteinen viini. Sen maine on usein peittänyt muiden kreikkalaisten viinien maineen, eikä sitä ole aina arvostettu muissa maissa. Retsína sopii kuitenkin hyvin yhteen perinteisen kreikkalaisen keittiön ruokien kanssa.

## Tuotanto

Retsínan valmistuksessa käytetty pihka on yleensä alepponmännyn (*Pinus halepensis*) pihkaa. Se lisätään viiniin käymisprosessin aikana. Aiemmin pihkaa saatettiin lisätä jopa 7,5 kg 100 litraan viiniä, mutta nykyään sallitaan korkeintaan 1 kg pihkaa 100 litrassa viiniä. Pihka poistetaan, kun se on jättänyt arominsa viiniin. Retsína perustuu yleensä valkoviiniin, mutta se voi olla myös roseeviiniä. Tärkeimmät retsínan valmistuksessa käytetyt viinirypälelajikkeet ovat Savvatianó, Rodítis ja Asýrtiko.

Retsínaa tuotetaan ennen kaikkea Keski-Kreikassa erityisesti Attikan alueella sekä Boiotiassa ja Euboialla. Retsínalla on yhdessä Verntéan kanssa perinteisen viinin (*Onomasía katá Parádosi*) suojattu asema, mikä on EU:n suojatun maantieteellisen merkinnän (SMM) alaryhmä kreikkalaisessa viiniluokittelussa. Tuotantoalueittain on suojattu seuraavien alueiden ja paikkakuntien nimeä kantava retsína:

* Attika
** Kropía (Koropí), Markópoulo, Mégara, Mesógeia, Paianía (Liópesi), Pallíni, Pikérmi ja Spáta
* Boiotia
** Thíva
* Euboia
** Chalkída, Giáltra ja Kárystos

Lisäksi paikallista retsínaa tuotetaan eri puolilla maata. Nimisuojauksesta johtuen muita samankaltaisia viinejä eri maissa voidaan kutsua pihkalla maustetuiksi viineiksi mutta ei retsínaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rodítis

**Rodítis** (, ”Ruusuinen”, myös *Rhoditis*) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä vaalea viinirypälelajike.

Rodítista kasvatetaan lähes joka puolella Kreikkaa ja erityisesti Peloponnesoksella Patraksen seudulla.

Rodítis-rypäleet ovat vaaleanpunaisia. Lajikkeesta valmistetaan valkoviinejä sekä retsínaa, jonka tuotannossa se on tärkein lajike Savvatianón jälkeen. Rodítista sekoitetaan usein muiden lajikkeiden, kuten Asýrtikon, Athírin ja Moschofíleron kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
P. K. Jaskari

**Pentti Kalervo (P. K.) Jaskari** (28. maaliskuuta 1920 Porvoo – 28. maaliskuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen mainoshoitaja, harrastajavalokuvaaja ja tietokirjailija, joka kirjoitti monia opaskirjoja valokuvauksesta. Hän toimi Kamera-lehden päätoimittajana 1956–1983, helsinkiläisen Kameraseuran varapuheenjohtajana vuodesta 1957 ja Suomen Kameraseurojen Liiton puheenjohtajana 1961–1967. Varsinaisen työuransa hän teki Elannon ja myöhemmin OTK:n somistus- ja mainostehtävissä. Hän johti OTK:n mainososaston yhteydessä toiminutta valokuvaamoa ja sai myöhemmin vastuulleen myös painetun mainonnan, lehti-ilmoitukset ja tv-mainokset. Vuosina 1974–1982 Jaskari oli E-liikkeen mainostoimistoksi perustetun Mainosrengas Oy:n yhteysjohtajana, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle.

Jaskari oli Royal Photographic Societyn jäsen ja sai valokuvatuotannostaan kansainvälisen harrastajakuvaajajärjestön FIAPin (Fédération internationale de l’art photographique) EFIAP-arvonimen vuonna 1961. 

## Julkaisuja
**Valokuvausopas*, T-kirjat, Tammi, 1969. 7. painos 1984, .
**Kun kerran kuvaat, kuvaa kunnolla*, Forssan Kirjapaino Oy, 1974.
**Valokuvaus*. WSOY, 1975. . Julkaistu myös *[[Tiedon portaat]]* -kirjasarjan 6. osassa. 
**Kamera matkaseurana*. Tammi, 1978. .
**E-mainonta 1980*. Mainosrengas Oy, 1980. .
*Pitkänen, Matti A.: *Kauneimmat maisemat*, teksti P. K. Jaskari. Otava, 1984. .

## Lähteet
Verntéa

**Verntéa** (, myös *Verdéa*) on kreikkalainen makea valkoviini, jota tuotetaan vain Zákynthoksen saarella Jooniansaarilla.

Verntéa on kehitetty 1800-luvulla. Sen nimi on italialaista alkuperää ja tarkoittaa ”vihreää”. Viini on kuivaa, vahvan makuista ja hapokasta, ja siinä on korkea alkoholipitoisuus. Sen valmistukseen käytetään pääasiassa lajikkeita Rompóla, Skiadópoulo, Pavlós, Goustolídi ja Avgoustiátis.

Verntéalla on yhdessä retsínan kanssa perinteisen viinin (*Onomasía katá Parádosi*) suojattu asema, mikä on EU:n suojatun maantieteellisen merkinnän (SMM) alaryhmä kreikkalaisessa viiniluokittelussa. Näin Verntéaa saa valmistaa vain Zákynthoksella. Se voidaan kuitenkin pullottaa saaren ulkopuolella.

## Lähteet
Vilána

**Vilána** () on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Se on kotoisin Kreetalta.

Vilánaa kasvatetaan edelleen pääosin Kreetalla ja erityisesti Pezán seudulla, ja Vilána on ainoa sallittu lajike Pezán nimeä kantavissa viineissä.

Lajike tuottaa syvänkeltaisia, keveitä ja hedelmäisiä valkoviinejä. Viinillä on taipumus hapettua nopeasti. Vilánaa sekoitetaan usein muiden lajikkeiden, kuten Sauvignon Blancin ja Muscatin, kanssa.

## Lähteet
Xinómavro

**Xinómavro** (, ”Katkera musta”; myös *Xynomavro*) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä tumma viinirypälelajike.

Xinómavroa kasvatetaan erityisesti Náousassa, Rapsánissa sekä muualla Pohjois-Kreikassa sekä jonkin verran myös Kreikan ulkopuolella Pohjois-Makedoniassa.

Xinómavro-rypäleet ovat sinimustia. Lajike tuottaa tummia, tanniinisia ja aromikkaita punaviinejä, ja sitä on verrattu italialaiseen Baroloon. Xinómavro on ainoa lajike, jota saa käyttää Náousan nimeä kantavissa viineissä. Xinómavroa sekoitetaan usein myös muiden lajikkeiden, kuten Merlotin ja Syrahin, kanssa.

## Lähteet
Rompóla

**Rompóla** (, myös *Robóla*) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä valkoinen viinirypälelajike. Se on kotoisin Kefalonián saarelta Jooniansaarilta.

Rompólaa kasvattivat Jooniansaarilla alun perin mahdollisesti venetsialaiset. Jooniansaarten vuortenrinteiden lisäksi sitä kasvatetaan nykyisin myös muualla Kreikassa. Rompóla-rypäleet ovat keltaisia ja kasvavat nopeasti. Lajike tuottaa voimakasmakuista valkoviiniä. Zákynthoksella Rompóla on tärkeimpiä lajikkeita paikallisen makean Verntéa (Verdéa) -viinin tuotannossa.

## Lähteet
Asolo

**Asolo** on kunta Pohjois-Italiassa Trevison maakunnassa Veneton alueella. Se on listattu yhdeksi Italian kauneimmista kylistä, I Borghi più Belli d’Italia. Asolon historia ulottuu Rooman aikaan saakka. Silloin se tunnettiin nimellä *Acelum* ja se oli roomalaisten Municipium. Kaupungin tärkeimmät nähtävyydet ovat keskiaikainen 1100-luvulta peräisin oleva linna Rocca di Asolo sekä tuomiokirkko Duomo di Asolo.

## Tunnettuja asukkaita
Asolossa on asunut useita tunnettuja italialaisia sekä myös ulkomaisia taiteilijoita. 
*Caterina Cornaro, Kyproksen kuningatar 1400-luvun lopulla
*Eleonora Duse, italialainen näyttelijätär 1900-luvun alussa
*Freya Stark, brittiläinen tutkimusmatkailija 1900-luvulla
*Pietro Bembo, italialainen kirkonmies ja kirjailija 1400-luvun lopulla
*Robert Browning, brittiläinen runoilija 1800-luvulla
*Gian Francesco Malipiero, italialainen säveltäjä 1900-luvulla
*Carlo Scarpa, italialainen arkkitehti 1900-luvulla
*Marius Pictor, italialainen taidemaalari 1800- 1900-luvun vaihde
*Filippo De Pisis, italialainen taidemaalari 1900-luvun alussa
*Igor Stravinsky, venäläinen säveltäjä 1900-luvulla
*Ernest Hemingway, yhdysvaltalainen kirjailija 1900-luvulla.


Tiedosto:The_Fortress_of_Asolo,_TV,_Italy.jpg|Rocca di Asolo
Tiedosto:Asolo_-_Duomo_-_Campanile.jpg|Duomo di Asolon kampaniili


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Joutsenet (Jussi Mäntysen veistos, Tampere)

**Joutsenet** on suomalaisen kuvanveistäjä Jussi Mäntysen suunnittelema, Tampereen Tammerkosken kaupunginosassa Kirjastonpuistossa sijaitseva veistos, joka kuvaa kahta ylöspäin kurottautuvaa joutsenta. Veistos on valettu pronssiin ja sen korkeus graniittijalustoineen on 250 senttimetriä. Veistoksesta on tehty kaikkiaan kolme valosta – vuosina 1936, 1938 ja 1963. Tampereen valos on vuodelta 1938; valokset vuosilta 1936 ja 1963 sijaitsevat Turussa.

Jussi Mäntystä pidetään tunnetuimpana suomalaisena eläinveistosten tekijänä. Hän perehtyi eläinten ulkoisiin ominaisuuksiin työskennellessään Helsingin yliopiston eläinmuseossa yhteensä liki 30 vuotta aluksi preparaattorin apulaisena ja myöhemmin konservaattorina. Mäntysen kuvaamat eläimet esiintyvät lajityypillisissä asennoissa ja veistokset kuvastavat myös eläinten liikettä ja luonnetta jäntevän pelkistetysti. Mäntynen sai *Joutsenet*-veistoksellaan *Grand Prix'n* Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1937. Veistoksen ensimmäinen valu on vuodelta 1936 ja se päätyi Turun vanhalle hautausmaalle Arvo ja Irja Ketosen hautamuistomerkiksi.

Tampereen kaupunki hankki patsaasta vuonna 1938 tehdyn valoksen, ja se paljastettiin samana vuonna Tammerkosken rannalle Kirjastonpuistoon. Kaupunki jakoi patsaasta teetettyjä pienikokoisia kopioita palkintona muun muassa merkittävistä yhteiskunnallisista ansioista. Pienoispatsaita teetettiin yhteensä 42 kappaletta ja niitä jaettiin vuosina 1959–1993.

Jussi Mäntynen ja hänen vaimonsa Aune Mäntynen teettivät patsaasta kolmannen valoksen vuonna 1963, he olivat suunnitelleet siitä itselleen hautamuistomerkkiä. Myöhemmin he tulivat kuitenkin siihen tulokseen, että veistos olisi helpommin ihmisten nähtävillä jossain puistossa ja lahjoittivat patsaan Turun kaupungille, joka pystytti sen Tuomiokirkonpuistoon vuonna 1970. Tämä valos tunnetaan nimellä *[[Ylös pyhään pyörryttävään korkeuteen]]*.

## Lähteet
Helge Heinonen

**Helge William Heinonen** (14. syyskuuta 1922 Nastola – 21. lokakuuta 2012 Vääksy) oli suomalainen lehtikuvaaja. Hän työskenteli kaksi vuosikymmentä (1963–1984) *[[Apu (lehti)|Apu]]*-lehden valokuvaajana. Heinonen voitti 1960-luvulla kolmesti Vuoden lehtikuva -kilpailun ja sai kansainvälisen ARPS-arvon 1956, AFIAP-arvon 1961 ja EFIAP-arvon 1962.

Nastolassa syntynyt Helge Heinonen kävi koulunsa Helsingissä. Haavoituttuaan jatkosodan loppuvaiheissa hän kouluttautui kirjapainoalan kemigrafiksi eli tuolloisten kuvalaattojen valmistajaksi, minkä myötä valokuvaus alkoi kiinnostaa häntä. Hän opiskeli valokuvausta Wetzlarin Leica-koulussa ja oli koko ikänsä Leica-kinofilmikameran käyttäjä. 

Ennen pitkää rupeamaansa *Apu*-lehdessä Heinonen työskenteli *[[Uusi Suomi|Uuden Suomen]]* omistamassa Kuvateollisuus Oy:ssä, Sanomien Lehtikuva Oy:ssä 1946–1950, *[[Keskisuomalainen|Keskisuomalaisessa]]* 1950–1957 ja *[[Kuluttaja (lehti)|Kuluttaja]]*-lehdessä vuoteen 1963 asti. Hän sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1984.

Vuonna 1961 Heinonen julkaisi valokuvateoksen *Kotka, suomalainen satamakaupunki*.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Rautonen, Markku (toim.): *Helge Heinonen, lehtikuvaaja*. Helge Heinonen, 2005. .
*
Attack & Release

__NOTOC__
**Attack & Release** on The Black Keysin viides studioalbumi, joka julkaistiin 1. huhtikuuta 2008.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dan Auerbach ja Patrick Carney, ellei toisin mainita.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
### Yhtye
* Dan Auerbach – sähkökitara, laulu, miksaus, jne
* Patrick Carney – rummut, lyömäsoittimet, miksaus, jne

### Studiomuusikot
* Danger Mouse (Brian Burton) – hohner basso 3, Korg ja Moog syntetisaattori, piano, urut, miksaus
* Carla Monday – laulu kappaleissa "I Got Mine", "Psychotic Girl", "Lies"
* Jessica Lea Mayfield – laulu "Things Ain't Like They Used to Be"
* Ralph Carney – munniharppu "I Got Mine", kontrabassoklarinetti "Lies", klarinetti "Remember When", huilu ja bassohuuliharppu "Same Old Thing"
* Marc Ribot – kitarasoolo "Lies", "So He Won't Break", komppikitara "Remember When (Side A)", slide-kitara "Oceans and Streams"

### Tuotanto
* Robert C. Ludwig – masteroija
* Michael Carney – kannen suunnittelu
* Paul Hamann – äänitys
* Kennie Takahashi – miksaus

## Arvostelut
* AllMusic: 
* The Guardian: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Attack & Release'' discogs.com -sivustolla
Juurijärvi (Ikaalinen)

**Juurijärvi**  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätön Eränperällä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Juurijärvi on osa Juurijärven-Hulppojärven valuma-aluetta.

## Maantietoa
Järven pituus on 2,2 kilometriä, leveys 850 metriä ja sen pinta-ala on 59 hehtaaria. Se sijaitsee Hulppojärven ja Vähäveden länsipuolella. Siihen laskee kymmenen ojaa. Huomattavimmat tulo-ojat ovat idästä laskeva Majaoja, joka on Vähäveden laskuoja, Mämmilammen laskuoja, pohjoisesta laskeva Perkoonoja, joka on Ylisenlammen ja Paskolammen yhteinen laskuoja, Lehmissuonlahteen laskeva Sydänmaanlammen laskuoja, ja vielä lännestä laskeva Latoveden laskuoja. Järven selän lounaispäässä sijaitsee 900 metriä pitkä lahti, josta laskujoki Sisätönjoki saa alkunsa. Järvessä on kolme suurta noin 250 metristä saarta Majasaari ja Selkäsaaret ja vielä viisi pienempää 20–30 metristä saarta. Rantaviivan pituus on 8,6 kilometriä ja rannat ovat paikoin jyrkkärinteisiä ja kallioisiakin. Järven ympäristössä sijaitsee neljä maatilaa ja rannoille on rakennettu kaksikymmentä ja saariin kolme vapaa-ajan asuntoa. Järvelle pääsee yhdystietä 13287 pitkin.

## Lähteet
Juho Talvia

**Juho Feliks Talvia**, sukunimi aik. *Helin* (14. tammikuuta 1879 Tampere – 9. tammikuuta 1960) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.  Hän oli kuuro.

Juho Talvia kävi Turun kuuromykkäinkoulun ja Tampereen ylemmän käsityöläiskoulun. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1900-1901 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1907–1909. Lisäksi hän opiskeli Berliinissä Johannes Cerigiolin johdolla 1902–1903 tehdessään opintomatkan Ruotsiin, Saksaan, Italiaan ja Itävaltaan 1901-1903. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin vuosina 1909, 1910, 1912, 1913, 1914 ja 1928. 

Talvia asui Helsingissä, Lappeenrannassa, Kiikassa ja viimeksi tyttärensä Irja Finskan maatilalla Tyrväällä. Talvia toimi kuvanveistäjänä kivihakkaamoissa ja hän teki veistoksia muiden taiteilijoiden suunnitelmien pohjalta sekä myös omia veistoksiaan. Hän osallistui kuurojen yhdistystoimintaan ja oli muun muassa Kuurojen liiton hallituksen jäsenenä. Talvian muistonäyttelyitä on järjestetty Vammalassa 1979 ja 2007. 

## Teoksia

* *Jeesus ristillä*, Kööpenhamina 1907
* Gogolin patsas, Venäjä, Volgograd (Tsaritsyn) 1909
* Kansallismuseon edessä oleva harmaagraniittinen karhuveistos, Helsinki (tehty Emil Wikströmin kipsimallin pohjalta)
* *Kaksi Karhua*, harmaagraniittiveistos, Museokatu 23, Etu-Töölö, Helsinki 1921 
* Carl Oscar Malmin patsas, Porvoon kuurojen koulu, Porvoo 1926 

## Palkinnot
* II palkinto dukaattikilpailussa 1911
* Tunnustusmaininta Aleksis Kiven patsaskilpailussa 1928

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : J. F. Talvia
Savvatianó

**Savvatianó** (, ”Lauantainen”; myös *Savatianó*) on kreikkalainen viinin valmistukseen käytettävä vaalea viinirypälelajike.

Savvatianóa kasvatetaan erityisesti Attikassa sekä muualla Keski-Kreikassa sekä muun muassa Peloponnesoksella, Makedoniassa ja Egeanmeren saarilla.

Savvatianó-rypäleet ovat vaaleankeltaisia tai lähes valkoisia. Lajiketta käytetään erityisesti retsínan valmistukseen sekä kuiviin valkoviineihin. Savvatianóa sekoitetaan erityisesti Rodítiksen ja Asýrtikon kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Trond Hedström

**Trond Erik Hedström** (27. syyskuuta 1917 Turku – 22. marraskuuta 1982 Teneriffa, Espanja) oli suomalainen valokuvaaja.

Hedström kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1936 ja opiskeli kemiaa Åbo Akademissa. Hän aloitti valokuvausharrastuksen vuonna 1942 ja ammattimaisen muotokuvauksen vuonna 1946. Sitä ennen hän oli työskennellyt Serlachiuksen ja Ahlströmin puutavaratehtaiden myyntitehtävissä. Hän toimi henkilö- ja maisemakuvaajana Helsingissä vuodesta 1946 sekä mainos- ja teollisuuskuvaajana vuodesta 1960 eteenpäin. Hedström järjesti vuonna 1953 Helsingissä ensimmäisen valokuvanäyttelynsä, joka herätti paljon huomiota. Viimeiset elinvuotensa hän asui ja työskenteli Teneriffalla Kanariansaarilla.

Hedström toimi aktiivisesti valokuva-alan järjestöissä, kuten Suomen Kameraseurojen Liiton puheenjohtajana 1954–1958. Hän piti yksityisnäyttelyitä Helsingin lisäksi Intiassa 1955 ja Portugalissa 1959. Hänen kansainvälisiä arvonimiään olivat ARPS 1950, APSA, EFIAP 1957 ja FRPS 1966. Hän sai valtionpalkinnon vuonna 1968.

## Julkaisuja
**Det ensamma trollet – en saga i bilder*, Holger Schildts förlag, 1945.
### Suomi väreissään -kirjasarja
**Kuopiosta Kuusamoon : erämaitten kauneutta*. Teksti Reino Kalliola.  WSOY, 1959.
**Ruijan rantoja 1960*. Teksti Leila Arpiainen. WSOY, 1960.
**Varsinais-Suomi : maan ja meren kauneutta*. Teksti Martti Haavio. WSOY, 1961. 
**Hangosta Iisalmeen : saariston ja Saimaan kauneutta*. Teksti Reino Kalliola. WSOY, 1962. 
**Päijänteen ympäri : järviseudun kauneutta*. Teksti Maija Turunen. WSOY, 1962.
**Hangosta Iisalmeen : saariston ja Saimaan vesien kauneutta*. Teksti Reino Kalliola. WSOY, 1962.
**Sydän-Suomessa : suven ja syksyn kauneutta*. Teksti Harri Tapper. WSOY, 1963. 
**Kanta-Hämettä : rintamaiden ja salomaisemien kauneutta*. Teksti Martti Rapola. WSOY, 1964.
**Pirkanmaa : Tampereen ”territorion” kauneutta*. Teksti Otto-Iivari Meurman. WSOY 1967.
**Lumoava Lappi : Pohjois-Suomen kauneutta*. Teksti Kullervo Kemppinen. WSOY, 1968,

## Lähteet
Tanja Saxell

**Tanja Saxell** (s. 9. tammikuuta 1982) on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa erikoistutkijana. Saxellin tutkimusaiheita ovat muun muassa julkiset palvelut, terveydenhuoltomarkkinat, innovaatiotaloustiede ja kilpailun vaikutukset. 

Saxell on koulutukseltaa valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2014 otsikolla "Industrial Organization Studies on Pharmaceutical Markets".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Saxellin henkilökohtainen kotisivu
* Saxellin profiili VATTin sivulla
Jalmari Terho

**Jalmari Nikolai Terho** (19. elokuuta 1896 Pälkäne – 1. kesäkuuta 1966) oli suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä.

Terho opiskeli Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1914–1917. Hänen töitään oli esillä Tampereen taiteen näyttelyssä Norrköpingissä Ruotsissa 1948.

## Teoksia

* Ämmänristinmäen joukkohaudan muistomerkki, Lempäälä, 1948.
* *Syyspäivä Viinikanlahdella*, öljymaalaus. 1950
* Harjun kirkon 15 maalausta, Tampere, tuhoutuivat kirkon palossa 1968.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Jalmari Terho
Asiakaspalvelu-chat

**Asiakaspalvelu-chat** on liikeyrityksen asiakaspalvelukanava digitaalisessa ympäristössä, jossa kahdenvälinen vuorovaikutus perustuu kirjoitettuun tekstiin, chattaamiseen.

## Tausta
Liikeyritysten toiminnan digitalisoituminen on alkanut kauppatapahtuman siirtymisellä tietoverkkoon. Verkkokauppa on keventänyt yritysten prosesseja mm. tilaamisessa ja logistiikassa. Asiakaskohtaamisen siirtyminen verkkoon on antanut aiheen laajentaa myös asiakaspalveluprosesseja tietoverkkoihin.

## Yleistä
Chat on melko uusi väylä yrityksille palvella asiakkaita, ja se on voimakkaassa kasvussa. Suomessa asiakaspalvelu-chattia yrityksille myyvät palveluntarjoajat nimeävät seuraavia hyötyjä tästä kanavasta:

* Verkko-ostamisen tuki.  
* Orgaanisen palautteen saaminen, mitä ei saada analytiikalla ja mittauksilla kerättyä verkkosivujen kävijöiltä.
* Ostamisen siirtyessä yhä enemmän verkkoon chatilla saadaan pidennettyä aukioloaikoja ja parannetaan saavutettavuutta.
* Asiakkailla on matala kynnys ottaa yhteyttä yritykseen.
* Chat toimii tehokkaana myynnin tukena, se on kanava uusien myyntivihjeiden hankintaan ja tukee sekä online ostoprosessia, että ohjaa asiakkaita myös myymälöihin.
* Chat on väylä brändin vahvistamiseen ja vuorovaikutteiseen kohtaamiseen asiakkaan kanssa.

## Viestintätyyli chatissa

Digitaalinen viestintä luetaan lähes aina ruudulta: tämä vaatii tekstiltä helppolukuisuutta ja silmäiltävyyttä. Yritysviestintä sosiaalisessa mediassa voi olla rennompaa ja jutustelevaa kuin perinteinen viestintä, ja tätä voidaan soveltaa myös asiakaspalvelu-chattiin.      

Chatissa voidaan käyttää osaksi valmisvastauspohjia keskustelun nopeuttamiseksi. Nämä pohjat voidaan laatia useimmiten esitettyjen kysymysten perusteella. Asiakaspalvelu-chattiin voidaan myös rakentaa asiakkaasta esitietokysely, joka auttaa kohdennetun neuvonnan antamisessa.

## Kehityssuuntia

Asiakaspalvelu-chat on alati yleistyvä asiakaspalvelun muoto, joskaan kuluttaja ei voi vielä odottaa chatin olevan vakioitunut tietyn muotoiseksi. Yritysten painotus sosiaaliseen mediaan vaihtelee, ja olemassa olevien kanavien soveltuvuus tai soveltumattomuus määrää millaiset roolin chat saa asiakaspalvelussa.

On kuitenkin nähtävillä, että asiakaspalvelu-chat on yleistymässä siten, että on kaupallisesti järkevää tarjota sitä tuotteistettuna ostopalveluna erilaisilta toimijoilta. Tarjonta kattaa sekä teknisen toteutuksen että tarvittavan työvoiman.

Yksi kehityssuunta on reaktiivisen asiakaspalvelun lisäksi myynnillinen chat, joka viimeistelee asiakkaan ostoprosessin pidemmälle.

## Lähteet
Gungunyana

**Gungunyana** (1850–1906, tunnettu myös nimillä **Gungunyane** ja **Ngungunyana**) oli nykyisessä Mosambikissa sijainneen Gazan kuningaskunnan viimeinen ngunihallitsija. Gungunyana johti sotaa Portugalia vastaan, joka liitti lopulta Gazan omaan siirtomaaimperiumiinsa. 

Gungunyana nousi Gazan valtaistuimelle isänsä Mzilan kuoltua vuonna 1884. Gazan kuningaskunnan oli perustanut Zulumaalta tullut Gungunyanan isoisä Soshangane 1830-luvulla. Useista eri etnisistä ryhmistä koostunutta valtakuntaa uhkasi Portugali, joka tavoitteli alueen liittämistä omiin siirtomaihinsa. Portugalilaisten uhan takia Gungunyana solmi brittien kanssa sopimuksen, joka antoi British South Africa Companylle (BSAC) kaivos- ja kauppaoikeuksia kuningaskunnan alueella, ja vastavuoroisesti britit suostuivat suojelemaan kuningaskuntaa portugalilaisilta. BSAC päätyi kuitenkin lopulta tunnustamaan Portugalin vaatimukset alueen suhteen, ja Portugali aloitti sodan alueen valtaamiseksi. Gaza teki Gungunyanan johdolla vastarintaa, mutta tuli lopulta kukistetuksi Marracuenen taistelussa vuonna 1895. Sen jälkeen Gungunyana karkotettiin Azoreille, jossa hän kuoli vuonna 1906. Gungunyanan kukistumisen myötä loppui myös Gazan kuningaskunta. 

## Lähteet
Lehmänpapu

**Lehmänpapu** eli **pitkäpapu** (*Vigna unguiculata*) on pitkäpapujen sukuun kuuluva, Afrikasta kotoisin oleva viljelty palkokasvi. Se on hyvin muunteleva, ja sen eri muunnoksia on aikaisemmin pidetty eri lajeinakin.

## Taksonomia ja nimen alkuperä
Lehmänpapu kuuluu pitkäpapujen sukuun (*Vigna*). Sen tieteellinen lajinimi *unguiculata* johtuu latinan sanasta, joka tarkoittaa "pienikyntistä" ja viittaa kasvin kukan terälehtien pieniin varsimaisiin osiin.

Lehmänpavusta on olemassa useita alalajeja. Kaikki viljellyt muodot kuuluvat alalajiin *unguiculata*, joka jaetaan edelleen neljään lajikeryhmään: *Unguiculata*, *Biflora*, *Sesquipedalis* ja *Textilis*. Lajin eri viljelymuodoista käytetään muun muassa nimiä *Lesera* ja *Dangobidi* (লেছেৰা/ ডাংবডি), jotka johtuvat assamin kielestä, sekä *black-eyed pea*, *southern pea*, *yardlong bean*, *catjang* ja *crowder pea*, suomessa myös *karjanpapu* ja *kiinanpapu*. Kasvin villimuotojen luokittelu on hankalampaa: yli 20 eri nimeä on käytetty ja tunnistettu 3–10 alaryhmää. Alkuperäiset alaryhmät *stenophylla*, *dekindtiana* ja *tenuis* esiintyvät kutakuinkin kaikissa luokitteluissa, ja myös muunnokset *pubescens* ja *protractor* on vuonna 1993 hyväksytyssä luokittelussa nostettu alalajin asemaan. 

## Viljelys ja käyttö

Lehmänpapu on todennäköisesti kotoisin Länsi-Afrikasta, ja nykyisinkin sitä viljellään eniten Afrikassa. Suurimpia tuottajamaita ovat Nigeria, Niger ja Burkina Faso. Lisäksi sitä viljellään laajalti Aasiassa ja 1700-luvulta lähtien myös Yhdysvaltojen etelävaltioissa.

Lehmänpavun erikoisimpia viljeltyjä muotoja on niin sanottu *yard-long bean*, jonka palko voi olla jopa metrin pituinen. Sitä viljellään etupäässä Itä-Aasiassa ja käytetään vihreinä palkoina.

Tavallisimmin lehmänpavusta kuitenkin käytetään ravinnoksi kypsät siemenet. Niissä on noin 23 prosenttia proteiinia, ja niissä maissa, joissa sitä eniten viljellään, se onkin tärkeän proteiinin lähde.

Yhdysvalloissa lehmänpapua viljellään myös rehuksi, mihin sen nimikin viittaa, sekä vihantalannoitteeksi.

## Terveysvaikutukset
Lemänpavulla on useita terveydelle edullisia vaikutuksia. Se sisältää runsaasti eräitä vitamiineja, erityisesti B9-vitamiinia, sekä rautaa. Se ehkäisee syöpää ja anemiaa, ylläpitää tervettä aineenvaihduntaa, vahvistaa luustoa, edistää henkistä hyvinvointia, auttaa lihaksia pysymään kunnossa, auttaa suolistoa pysymään terveenä, torjuu sydän- ja verisuonitauteja, tukee immuunijärjestelmää, suojaa vilustumiselta, torjuu masennusta ja diabetesta.

## Lähteet
Rantanätkelmä

**Rantanätkelmä** (*Lathyrus palustris*) on Euroopassa kasvava myrkyllinen nätkelmälaji.

## Ulkonäkö
Monivuotisen rantanätkelmän rento, siipipalteinen, harvakarvainen, kiipeilevä ja melko pysty varsi kasvaa 25-80 senttimetriä pitkäksi. Kukinto on 2–8-kukkainen pitkäperäinen terttu. Verhiö on viisilehtinen, yhdislehtinen. Teriö on vastakohtainen, perhomainen: ylinnä purje, sivuilla siivet ja alinna kahdesta terälehdestä muodostunut venho. Teriö (12–20 mm) on sinipunainen. Kukat ovat kaksineuvoisia. Heteitä on 10, palhot ovat yhdistyvisiä, ympäröivät emiötä torvena. Emiö on yksilokeroinen, yksiluottinen. Lehdet ovat 2–4-parisia, kärhellisiä, lehdykät (5 cm) ovat suikeita, viisisuonisia. Korvakkeet ovat pitkiä ja kapeita. Lehtiruoti on palteeton.

## Rantanätkelmä Suomessa
Rantanätkelmä on yleinen rannikoilla ja Kainuussa, mutta harvinainen muualla Suomessa. Sitä ei esiinny ollenkaan käsivarren Lapissa. Rantanätkelmä kukkii kosteilla niityillä, rannoilla ja luhtaisilla soilla loppukesästä.

## Myrkyllisyys
Rantanätkelmä on ihmiselle erittäin myrkyllinen, koska sen siemenissä on beeta-n-oksaaliamino-l-alaniinia eli BOAAta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*Suomen Lajitietokeskus: Rantanätkelmä (''Lathyrus palustris'')
*Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Rantanätkelmä (''Lathyrus palustris'')
*Luontoportti: Rantanätkelmä (''Lathyrus palustris'')
*ITIS: ''Lathyrus palustris'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Lathyrus palustris'' 
*Flora of China: ''Lathyrus palustris''
Chía (Kolumbia)

**Chía** on Kolumbian kunta, joka sijaitsee Cundinamarcan departementissa Andeilla. Chía kuuluu lauhkean ilmaston vyöhykkeeseen. Se sijaitsee kymmenen kilometrin päässä Bogotán pohjoisosista. Lähellä sijaitsevia kuntia ovat Tenjo, Tabio, Cajicá ja Cota. Se perustettiin vuonna 1537. Chía viittaa muisca-kansan kieleen ja se tarkoittaa kuuta. Chíassa laskettiin vuonna 2015 olevan 126&nbsp;647 asukasta. Valtaosa Chían asukkaista on alle 40-vuotiaita. Enemmistö asukkaista on naisia.

## Talous

Maanviljely oli pitkään Chían pääelinkeinoja. Teollisuus- ja palvelussektorit ovat kuitenkin syrjäyttämässä perinteistä elinkeinoa. Sijaintinsa vuoksi Chíalla on läheiset yhteydet Bogotáan. Tulevaisuudessa yhteistyön arvioidaan lisääntyvän merkittävästi.

## Nähtävyydet

Chíassa sijaitsee vuonna 1903 rakennettu keskiaikaistyylinen linna (Castillo Marroquín). Presidentti José Manuel Marroquín vietti aikaa linnassa ja useat muut presidentit käyttivät linnaa loma-asuntonaan. Chíassa on myös historiallinen la Caron rautatieasema ja siirtomaa-ajalla rakennettu silta (*Puente del Común*), joka julistettiin kansalliseksi monumentiksi vuonna 1967. Sabanan alueen keskusyliopisto (Universidad de La Sabana sijaitsee Chíassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Universidad de La Sabana
Sveitsi (täsmennyssivu)

**Sveitsi** tarkoittaa muun muassa seuraavaa:

* Sveitsi, valtio Keski-Euroopassa
* Saksin Sveitsi, vuoristo Saksassa
* Sveitsi, ulkoilualue Hyvinkäällä.

Lisäksi Sveitsi-nimeä (yleensä  tai ), tarkoittaen usein vuoristoseutua tai näyttävää maisemaa, käytetään sadoista paikkakunnista ja alueista eri puolilla maailmaa. 

## Lähteet
PFK Slavija Sofia

**PFK Slavija Sofia** on vuonna 1913 perustettu bulgarialainen jalkapalloseura. Seuran kotipaikka on Sofia ja se pelaa kotiottelunsa Ovtša Kupel Stadiumilla. Seuran menestysvuodet ajoittuvat 1930–1940-luvuille, jolloin se voitti viisi Bulgarian-mestaruutta. Seura pelaa Bulgarian pääsarjassa.

## Historia
Slavija on Sofian ensimmäinen organisoidusti toiminut urheiluseura ja sen perustivat paikalliset nuoret huhtikuussa 1913. Balkanin cupissa Slavijalla on kaksi mestaruutta 1980-luvulta.

## Meriitit
* Bulgarian mestaruus (7): 1928, 1930, 1936, 1939, 1941, 1943, 1996
* Bulgarian cup (8): 1952, 1963, 1964, 1966, 1975, 1980, 1996. 2018
* Balkanin cup (2): 1986, 1988

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seuran virallinen kotisivusto
325 Media

**325 Media** on vuonna 2015 perustettu suomalainen itsenäinen levy-yhtiö, joka keskittyy suomenkieliseen popmusiikkiin. 325 Median toimitusjohtaja ja omistaja on Nikolai Alho. Muut osakkaat ovat Jesse Joronen ja Valtteri Moren.

## Myynti
325 Median ensimmäinen kultalevy oli Younghearted-yhtyeen *Hetkeksi*-single. 325 Median ensimmäinen platinalevy oli Younghearted-yhtyeen *Hetkeksi*-single (2016).

## Artistit
Aktiiviset artistit 16.12.2019:
*WIL
*Rosi
*Ina
*2NEN
*Kostume
*Jeremie
*Jodahe
*Sharon

Levyttäneet artistit:
*Younghearted
*Sini Yasemin
*Alexx
*Jii
*Anna Laulumaa
* Karu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*325 Median kotisivu
Muuraushiekka

**Muuraushiekka** on muurauslaastiin käytettävää hiekkaa. Se on raekooltaan yleisesti 0-4 millimetriä. Kun raekoko alkaa nollasta, myös kaikkein hienorakeisin aines (pöly) on mukana. Esimerkiksi hiekkalaatikoissa leikkihiekkana käytetään yleisesti muuraushiekkaa.

## Lähteet
Hallinnollinen alue

**Hallinnollisella alueella** tarkoitetaan ihmisen rajaamaa, tietyn hallinnollisen yksikön johtamaa aluetta, kuten esimerkiksi kylä, kunta, maakunta, osavaltio tai valtio. Laajimpia hallinnollisia alueita ovat esim. valtio- ja sotilasliitot sekä vapaakauppa-alueet, kuten EU, Nato tai Efta. Hallinnolliset alueet ovat usein hierarkisia ja päällekkäisiä. Hallinnollista aluetta johtava instituutio päättää esimerkiksi alueen lainsäädännöstä, politiikasta, taloudesta ja aluesuunnittelusta.

Hallinnollisista alueista löytyy usein paljon tilastoja ja muuta dataa. Jo antiikin ja keskiajalla on tehty veroluetteloja ja kirkonkirjoja, joiden avulla voidaan mallintaa ja kuvata eri alueita eri aikakausina. Koropleettikartat pohjautuvat aina hallinnollisiin alueisiin.

Hallinnolliset alueet syntyivät ensimmäisten korkeakulttuurien, kuten Egyptin ja Babylonian, myötä, kun valtioille piti määrittää selkeät rajat. Ennen hyviä karttoja rajat tosin satettiin määrittää vaikka jonkun tietyn rajakiven mukaan. Usein luonnonesteet, kuten joet ovat määrittäneet rajan. Ruotsi-Suomen ja Novgorodin ensimmäinen rajalinja, joka määritettiin Pähkinäsaaren rauhassa 1300-luvulla oli hyvin epämääräinen. Trigonometriaan pohjautuvan maanmittauksen kehityksen myötä 1700-luvulla voitiin luoda selkeämmät rajat.

Antiikin Kreikassa ensimmäiset hallinnolliset alueet olivat kaupunkivaltioita, poliksia. Rooman valtakunnasta tuli Euroopan ensimmäinen suurvalta. Keskiajalla keskeisiä olivat kylät ja feodaaliherrojen hallitsemat alueet sekä kuningaskunnat. Ensimmäiset kansallisvaltiot alkoivat muodostua keskiajan jälkeen uudella ajalla. 

Imperialismin aikana Euroopan maat jakoivat lähes koko maailman keskenään, esimerkiksi Afrikan rajat päätettiin viivottimella vuoden 1884 Berliinin konferensissa. Yhä edelleen useiden Afrikan maiden rajat noudattavat näitä linjoja, jotka eivät perustuneet esimerkiksi paikallisiin heimoalueisiin. Tämä on myös aiheuttanut useita sotia.

## Katso myös
*Homogeeninen alue
*Toiminnallinen alue
*Miellealue

## Lähteet
*Globus: Alueiden maailma (WSOY 2006), s. 43-46 
*http://www.vanhakartta.fi
*http://www.ennenjanyt.net/2011/04/pahkinasaaresta-rajat-”kolmen-kuninkaan”-lapinmaahan/
*Kirjastot: Milloin Afrikan maiden rajat määritettiin?
Ilmola (Jaaman piiri)

**Ilmola** () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Niisnovan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Siestajoen rannalla kolme kilometriä Niisnovasta pohjoiseen. Kylässä on 13 asukasta (vuonna 2010).

Kylä mainitaan ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 siellä asui 171 inkerikkoa, jotka kuuluivat Kaprion ortodoksiseen seurakuntaan.

Paikalliset talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajan maaorjia. Vuonna 1862 kylässä oli 28 taloa ja 155 asukasta. Myöhemmin Ilmola muodosti Someron volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1899 siellä oli 167 asukasta, jotka yhtä venäläistä lukuun ottamatta olivat kaikki ”suomalaisia”. Uskonnoltaan he olivat kaikki ortodokseja. Kylä koostui kahdesta osasta, Suuresta ja Pienestä Ilmolasta, jotka vuodesta 1899 lähtien kuuluivat Koppanan seurakuntaan.

Neuvostoaikana Ilmola kuului aluksi Koppanan, myöhemmin Raikkovan ja Paavelan ja vuodesta 1958 lähtien Niisnovan kyläneuvostoon. Pieni-Ilmola liitettiin vuonna 1940 Koppanan ja Kylmäojan kyliin. Kylät muodostivat 1930-luvulta lähtien Rassvet-kolhoosin, joka vuonna 1950 liitettiin Novaja žizn -sovhoosiin. Ilmolan kahdeksanvuotinen koulu siirrettiin 1960-luvun alussa Niisnovaan.

## Lähteet
Homogeeninen alue

**Homogeeninen alue** on jonkin tai joidenkin ominaisuuksiensa puolesta samankaltainen koko alueella ja eroaa ympäristöstään, esimerkiksi luonnonmaantieteelliset kasvillisuusalueet, kuten tundra, taiga, lehtimetsä, savanni ja aavikko, kulttuurimaantieteessä maankäytölliset kaupunki, maaseutu ja teollisuusalue tai kulttuuriset alueet, kuten eteläeurooppalainen tai angloamerikkalainen kulttuuripiiri tai esimerkiksi valtauskonnon mukaan, kristinusko, buddhalaisuus, juutalaisuus. Homogeeninen alue on mahdollisimman samankaltainen laadullisten tai määrällisten elementtien suhteen. Laadullinen elementti on esimerkiksi valtakasvilajit ja määrällinen sademäärä tai keskilämpötila.

Luonnonmaantieteessä maailma voidaan jakaa kasvillisuuden ohella myös esimerkiksi ilmastoalueisiin, joissa vuotuiset sääolot ovat samankaltaiset, esimerkiksi meri-, manner, monsuuni- tai sademetsäilmasto. Tarkkailtaessa lähemmin yhdessä ilmastoalueessa on lukuisia erilaisia mikroilmastoja. Samoin esimerkiksi kasvillisuusalueilla, vaikkapa havumetsävyöhykkeellä on niin mustikka- ja käenkaalityypin kuusimetsää kuin puolukka- ja kanervatyypin mäntymetsää. Rajaaminen riippuu kuinka tarkasti ja mitä ominaisuuksia ja ilmiöitä tutkitaan. Kasvillisuusalueen rajaus voi siis perustua esimerkiksi pelkkään puustoon tai tarkastella kasviston omaleimaisuutta monipuolisemmin. Maapallon suurekosysteemejä sanotaan biomeiksi. Ekosysteemit, kuten kaupungit, joissa ihmistoiminnan funktiot määrittävät sen olennaisesti ovat antromeereja.

Luonnonmaantieteelliset aluejaot perustuvat usein kasvillisuuden ja ilmaston ohella esimerkiksi vesistöihin ja geomorfologiaan. Näin voidaan erottaa esimerkiksi Järvi-Suomi järviensä tai Vaara-Suomi pinnanmuotojensa perusteella omiksi homogeenisiksi alueikseen.

Homogeenisiin alueisiin perustuu suomalaisen maantieteilijän J. G. Granön kehittämä maisemamaantiede, jonka hän esitti teoksessaan *[[Puhdas maantiede]]* (1929). Granö jakoi kirjassaan *[[Suomen maantieteelliset alueet|Suomen maantieteelliset alueet]]* (1931) Suomen lukuisiin erityyppisiin maisema-alueisiin. 1990-luvulla tehdyssä Suomen maisemamaakuntajaossa Suomi on jaettu kymmeneen maisemamaakuntaan, ja toinen hieman tästä poikkeava maisema-aluejako on tehty Suomen kartaston viidennessä laitoksessa vuonna 1993. 

Kulttuurimaantieteessä voidaan tehdä hyvinkin mielikuvituksellisia aluejakoja, kuten Euroopan jako viini- olut- ja vodka-Eurooppaan.

## Katso myös
* Toiminnallinen alue
* Hallinnollinen alue
* Miellealue
* Nodaalialue
* Biomi
* Antromeeri
* Köppenin ilmastoluokitus
* Suomen maisemamaakunnat

## Lähteet
Toiminnallinen alue

**Toiminnallisella alueella** tarkoitetaan luonnonmaantieteessä tai kulttuurimaantieteessä aluetta, jota yhdistää jokin toiminto, kuten Helsingin työssäkäyntialue tai Amazonin valuma-alue.

Toiminnallisessa aluejaossa alue rajataan siten, että toisiinsa toiminnallisesti kytkeytyvät aluejärjestelmän osat muodostavat yhden aluekokonaisuuden tietyllä hierakiatasolla. Toiminnalla tarkoitetaan aina maapallolla  tapahtuvaa liikettä, kuten liikennevirtoja tai muuttoliikettä. 

Liikennevirrat voivat olla tavaroiden, ihmisten, tiedon tai rahan liikkumista paikasta toiseen. Näin voidaan erottaa esimerkiksi omaksi toiminnalliseksi alueekseen Suomen 4G-verkon kattavuusalue, Suomen rautatieverkosto tai alueet, joilta tulee pakolaisia Eurooppaan. Toiminnalliset alueet muuttuvat jatkuvasti ja niihin vaikuttavat monet tekijät. Talousmaantieteessä voidaan puhua esimerkiksi Suomen vientialueista.

Nodaalialue on yleinen toiminallinnen alue, joka perustuu keskuksen ja vaikutusalueen väliseen vuorovaikutukseen, esimerkiksi palveluja tarjoava kaupunki ja sen vaikutusalue, josta kaupunki saa resursseja, kuten raaka-aineita.

Luonnonmaantieteessä tavallisimpia toiminnallisia alueita ovat valuma-alueet, jotka perustuvat veden liikkeisiin ja purkautumiseen tiettyyn vesistöön. Myös esimerkiksi jäätikön liikkettä ja vaikutusaluetta voidaan tarkastella ajallisesti eli temporaalisesti. 

## Katso myös
* Homogeeninen alue
* Hallinnollinen alue
* Miellealue
* Nodaalialue

## Lähteet
Koppana

**Koppana** (myös *Kopanetsa*, ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Niisnovan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Siestajoen rannalla neljä kilometriä Niisnovasta pohjoiseen. Kylässä on 14 asukasta (vuonna 2010).

Kaprion ujestin Kargalin pogostaan kuulunut Koppanan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 siellä asui 70 inkerikkoa, jotka kuuluivat Kaprion ortodoksiseen seurakuntaan.

Paikalliset talonpojat olivat 1860-luvulle saakka tilanomistajien maaorjia. Yksi Niisnovan kartanon perillisistä rakennutti 1800-luvun alussa Koppanan eteläpuolelle Aleksandrovskajan kartanon. Vuosisadan lopulla se siirtyi talonpoikien omistukseen. Vuonna 1862 Koppanan kylässä oli 17 taloa ja 87 asukasta, Aleksandrovskajassa yksi talo ja 15 asukasta.

Myöhemmin Koppana muodosti Someron volostiin kuuluneen kyläkunnan, joka käsitti myös Kylmäojan kylän. Vuonna 1899 Koppanassa oli 114 asukasta, joista 108 oli ”suomalaisia” ja 6 venäläisiä. Uskonnoltaan he olivat kaikki ortodokseja. Asukaat harjoittivat maanviljelyn ohella saviastioiden valmistusta, kalastusta, hevosajurin ammattia ja polttopuiden hankintaa. 

Vuonna 1894 Koppanaan rakennettiin puinen kirkko, jonka seurakuntaan kuuluivat myös Pieni ja Suuri Ilmola, Kylmäoja, Pieni ja Suuri Raikkova, Nurmisto ja Paavela. Kirkko suljettiin 1930-luvulla ja se paloi toisen maailmansodan aikana.

Neuvostoaikana Koppana muodosti aluksi oman kyläneuvoston. Vuodesta 1925 lähtien se kuului Raikkovan, vuodesta 1954 Paavelan ja vuodesta 1958 Niisnovan kyläneuvostoon. Koppana, Ilmola ja Kylmäoja muodostivat 1930-luvulta lähtien Rassvet-kolhoosin, joka vuonna 1950 liitettiin Novaja žizn -sovhoosiin.

## Lähteet
Nikolai Prohorkin

**Nikolai Prohorkin** (, synt. 17. syyskuuta 1993 Tšeljabinsk) on venäläinen jääkiekkoilija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nikolai Prohorkin KHL:n sivustolla
Ruusunätkelmä

**Ruusunätkelmä** (*Lathyrus latifolius*) on Euroopassa kasvava myrkyllinen nätkelmälaji. Ruusunätkelmä on yksivuotisen tuoksuherneen lähisukulainen.

## Ulkonäkö
Ruusunätkelmä on monivuotinen vanhanajan harvinainen köynnös. Siipipalteinen varsi kasvaa 2-3 metriä pitkäksi. Parilehtisten, sinivihreiden lehtien päässä on kärhet. Ruusunötkelmä kukkii vahapintaisin punaisin, ruusunpunaisin ja valkoisin kukin, jotka ovat tertussa. Tertussa voi olla jopa 8 kukkaa. Kukat muistuttavat hajuherneitä. Palko on 5-10 senttimetriä pitkä ja monisiemeninen.

## Ruusunätkelmä Suomessa
Ruusunätkelmää kasvaa auringossa tai puolivarjossa kuivahkoilla alueilla loppukesästä.

## Myrkyllisyys
Ruusunätkelmä on ihmiselle myrkyllinen, koska sen siemenissä on jonkin verran beeta-n-oksaaliamino-l-alaniinia eli BOAA:ta. Pienen määrän syöminen ei kuitenkaan ole vaarallista.

## Lähteet
http://www.puutarhakasvit.fi/tuote/ruusun%C3%A4tkelm%C3%A4-lathyrus-latifolius-l/7312600958579/

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Ruusunätkelmä (''Lathyrus latifolius'')
* Puutarha.net: Ruusunätkelmä (''Lathyrus latifolius'')
* ITIS: ''Lathyrus latifolius'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Lathyrus latifolius'' 
* Flora of China: ''Lathyrus latifolius''