open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Johannes Koroma

**Johannes Kaarlonpoika Koroma** (s. 16. maaliskuuta 1943 Turku) oli Suomen Työantajain Keskusliiton viimeinen toimitusjohtaja 1990-1992 ja Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton ensimmäinen toimitusjohtaja 1993–2003. Sitä ennen hän toimi sanomalehti *[[Uusi Suomi|Uuden Suomen]]* päätoimittajana 1976–1989.

Koroma on yhteiskunnallinen vaikuttaja, jolla on ”laaja ja monipuolinen kokemus yhteiskunnallisesta päätöksenteosta ja sen vaikutuksista kansalaisten mielipiteisiin ja hyvinvointiin sekä yritystoimintaan ja taloudelliseen kasvuun”. Hän on myös pitkän linjan journalisti. Koroma toimi *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* taloustoimituksen osastopäällikkönä vuosina 1965–1974, jolloin aloitettiin voimakas talousjournalismin kehittäminen. Koroma oli *Uuden Suomen* vastaava päätoimittaja kolmetoista vuotta, joiden aikana hän uudisti lehden konseptin. Samassa yhteydessä perustettiin myös lehden lisäpainos, *[[Iltalehti]]*.
 
Koroma nimitettiin Teollisuuden Keskusvaliokunnan pääsihteeriksi 1989 sekä Suomen Työnantajaliiton ja Teollisuuden Keskusliiton varatoimitusjohtajaksi 1.4.1989, sekä molempien liittojen toimitusjohtajaksi 1.3.1992 alkaen. Hän valmisteli uuden liiton yhdistämistyön, jolloin Teollisuuden Keskusliitto ja Suomen Työnantajain Keskusliitto liitettiin yhteen uudeksi organisaatioksi (Teollisuus ja Työnantajat). Sen jälkeen hänet nimitettiin vuodesta 1993 toimintansa aloittaneen Teollisuuden ja Työnantajien Keskusliiton ensimmäiseksi toimitusjohtajaksi.   Koroma oli TT:n edustajana EU:n jäsenyysneuvotteluissa. Hän jäi eläkkeelle 60-vuotiaana ja toimii erilaisissa yhteiskunnallisissa tehtävissä, kolumnistina ja puhujana.

Tasavallan presidentti Tarja Halonen myönsi Koromalle pääkonsulin arvonimen vuonna 2009.

Sotilasarvoltaan Koroma on kapteeni.

## Lähteet
Arturo Barrios

**Arturo Barrios Flores** (s. 12. joulukuuta 1962 México) on meksikolainen kestävyysjuoksija. Hän juoksi urheilu-urallaan 1980- ja 1990-luvulla neljä maailmanennätystä.

Barrios sijoittui 10&nbsp;000 metrin juoksussa viidenneksi sekä Soulin 1988 että Barcelonan olympialaisissa 1992. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui samalla matkalla neljänneksi. 

Ensimmäisen neljästä maailmanennätyksestään Barrios teki 1. maaliskuuta 1986 Phoenixissa Arizonassa, kun hän juoksi 10 kilometrin tiejuoksussa ajan 27.41. Vuonna 1989 hän keskittyi ratajuoksuun ja 18. elokuuta hän juoksi Berliinissä 10&nbsp;000 metrin juoksussa maailmanennätyksen 27.08,23. Ennätyksen rikkoi Richard Chelimo, joka 5. heinäkuuta 1993 Tukholmassa juoksi 27.07,91. 30. maaliskuuta 1991 Barrios juoksi La Flèchessä Ranskassa maailmanennätyksen sekä 20&nbsp;000 metrillä (56.55,6) että tunnin juoksussa (21&nbsp;101 metriä). Ennätykset rikkoi Haile Gebrselassie, joka juoksi Ostravassa kesäkuussa 2007 20&nbsp;000 metrin juoksussa ajan 56.26,0 ja tunnin juoksussa 21&nbsp;285 metriä. Tunnin juoksun maailmanennätyksessä Barrios juoksi ensimmäisenä ihmisenä puolimaratonin alle yhden tunnin.

Barrios sai Yhdysvaltain kansalaisuuden syyskuussa 1994.

## Henkilökohtaiset ennätykset
:Lähde:IAAF
* 1&nbsp;500 metrin juoksu: 3.37,61 (1989)
* 3&nbsp;000 metrin juoksu: 7.35,71 (1989)
* 5&nbsp;000 metrin juoksu: 13.07,79 (1989)
* 10&nbsp;000 metrin juoksu: 27.08,23 (1989)
* 15 kilometrin juoksu: 42.36 (1986)
* 20&nbsp;000 metrin juoksu: 56.55,6 (1991)
* tunnin juoksu: 21&nbsp;101 metriä (1991)

## Lähteet
Jaakko Ihamuotila

**Jaakko Veikko Artturi Ihamuotila** ( Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos. Hän työskenteli Fortum Oyj:n ja sitä ennen Neste Oyj:n palveluksessa yhteensä yli 20 vuotta.

Ihamuotila toimi Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1973–1980, Neste Oyj:n toimitusjohtajana 1980–1998, Fortum Oyj:n päätoimisena hallituksen jäsenenä 1998–2000 ja Raisio Oyj:n hallituksen jäsenenä 2000–2005. Hän oli Nordea Pankki Suomi Oyj:n neuvottelukunnan jäsen ja Millennium-palkinnon myöntävän Suomen Teknologiapalkintosäätiön hallituksen puheenjohtaja.

Koulutukseltaan Ihamuotila oli diplomi-insinööri. Hän toimi Teknillisessä Korkeakoulussa reaktoritekniikan assistenttina sekä heti valmistumisensa jälkeen 1964 vt. apulaisprofessorina.

Ihamuotilan isä oli MTK:n puheenjohtaja Veikko Ihamuotila. Hänen veljensä Risto Ihamuotila on toiminut Helsingin yliopiston rehtorina ja kanslerina. Jaakko Ihamuotilan puoliso oli Tuula o.s. Turja, jonka isä oli toimittaja Ilmari Turja. Heidän kolmesta lapsestaan Timo Ihamuotila toimii Nokian johtotehtävissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Georg Ehrnrooth (vuorineuvos, s. 1940)

**Georg Larsson Ehrnrooth** (s. 20. marraskuuta 1940 Helsinki) on suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos, joka on työskennellyt Oy Wärtsilä Ab:n tehtävissä 1965–1979, Oy Lohja Ab:n toimitusjohtajana 1979–1991 ja Metra Oyj Abp:n konsernijohtajana 1991–2000.

Ehrnroothin vanhemmat ovat everstiluutnantti Lars ja Brita Ehrnrooth. Hän valmistui ylioppilaaksi Grankulla samskolasta 1959 ja Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi 1965. Hänen puolisonsa on Anna Kristina van Gilse van der Pals.

Ehrnroothilla on ollut ja on runsaasti luottamustoimia. Hän oli TT:n puheenjohtaja vuodesta 1994, Elinkeinoelämän Valtuuskunnan EVA:n hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2005 ja sitä ennen sen varapuheenjohtaja (2000–2004) sekä Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksen ETLA:n hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 2005.

Hänelle on myönnetty vuorineuvoksen arvo 1993 ja tekniikan kunniatohtorin arvo 1998.

## Katso myös
* Ehrnrooth

## Lähteet
Matti Louekoski

**Matti Kalevi Louekoski** (s. 14. huhtikuuta 1941 Oulu) on suomalainen pitkäaikainen poliitikko ja Suomen Pankin johtokunnan varapuheenjohtaja. Hänen virkakautensa Suomen Pankissa päättyi vuodenvaihteessa 2008.

Louekoski on koulutukseltaan varatuomari ja työskennellyt omassa toimistossaan lakimiehenä.

Louekoski toimi kansanedustajana (SDP) vuosina 1976–1979 ja 1983–1996. Auran II hallituksessa hän toimi 1971 opetusministerinä, Paasion II hallituksessa kansliaministerinä 1972, Sorsan hallituksen oikeusministerinä ja kansliaministerinä 1972–1975, Holkerin hallituksen oikeusministerinä 1987–1990 ja valtiovarainministerinä 1990–1991. Louekoski on ollut kaikkiaan 2&nbsp;782 päivää ministerinä.

Lisäksi Louekoski on ollut Espoon kaupunginvaltuutettuna 1977–2002. Hän on ollut Imatran Voiman hallintoneuvoston jäsenenä vuosina 1974–1990 ja Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä vuosina 1996–2008 sekä Kansainvälisen valuuttarahaston hallintoneuvoston varajäsenenä vuodesta 2000.

Urheilun alalla Louekoski on ollut muun muassa Suomen Olympiakomitean jäsen 1988–1993, sekä erinäisissä luottamustehtävissä maanpuolustuksen ja kulttuurin aloilla.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Hilmar Thate

**Hilmar Thate** (17. huhtikuuta 1931 Dölau – 14. syyskuuta 2016 Berliini) oli saksalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä.

Thate eli Saksojen jakautumisen jälkeen Itä-Saksassa. Hänet valittiin teatteriurallaan kaksi kertaa valtion vuoden näyttelijäksi. 1970-luvun lopussa hänen uransa koki kuitenkin äkkistopin, kun hän allekirjoitti protestin lauluntekijä Wolf Biermannin karkotusta vastaan. Thate ei luopunut kannastaan ja anoi pääsyä länteen. Thate muutti vaimonsa, näyttelijä Angelica Domrösen kanssa vuonna 1980 Länsi-Berliiniin, jossa pariskunta liittyi Schiller-teatteriin.

Teatterissa Thate esiintyi mm. Peter Zadekin ja Ingmar Bergmanin ohjauksessa. Vuonna 1982 hän esitti miespääosaa Rainer Werner Fassbinderin elokuvassa *[[Veronika Vossin kaipuu]]*.

## Lähteet
Mikko Luoma

**Mikko Luoma** (s. 22. kesäkuuta 1976 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja ja pelasi viimeksi vuonna 2017 Allsvenskan-seura Modo Hockeyssä. Luoma on pelannut Ruotsin ylimmällä sarjatasolla Elitserienissä yli 300 ottelua vuodesta 2004 lähtien. Hän pelasi SM-liigan JYPissä ja Tapparassa vuosina 1998–2003 yhteensä 271 runkosarjaottelua. Luoma voitti Suomen mestaruuden vuonna 2003 ja Ruotsin mestaruuden vuonna 2008. Hän on pelannut kahdesti MM-kisoissa, vuonna 2006 ja 2008.

## Ura
### Seuraura
Luoma on lähtöisin Jyväskylästä ja aloitti uransa Diskoksessa, jossa pelasi juniorisarjojen jälkeen myös I- ja II-divisioonassa. Luoma aloitti pääsarjauransa JYPissä kaudella 1998–1999. Hän pelasi JYPissä myös kauden 1999–2000. Luoma siirtyi vuonna 2000 Tampereen Tapparaan kolmeksi kaudeksi. Tapparassa hän voitti kaksi hopeaa ja viimeisenä kautena SM-kultaa vuonna 2003. Toisen Tapparan-kauden jälkeen Edmonton Oilers varasi Luoman . Luoma pelasi kauden 2003–2004 Pohjois-Amerikassa. Hän pelasi kolme peliä Edmontonissa, ja suurimman osan kaudesta farmijoukkueessa, AHL:n Toronto Roadrunnersissa.

Luoma palasi Eurooppaan yhden kauden jälkeen ja teki sopimuksen Ruotsin Elitserienin Malmön kanssa kesäkuussa 2004. Luoma jätti Malmön keväällä 2004, kun joukkue tippui Allsvenskaniin ja teki kaksivuotisen pelaajasopimuksen Linköpingin kanssa huhtikuussa 2005. Luoma pelasi Linköpingissä kaksi kautta, joista jälkimmäisellä Linköping eteni Elitsierienin loppuotteluun. Keväällä 2007 Luoma teki kaksivuotisen sopimuksen HV71:n kanssa. HV71 voitti Ruotsin mestaruuden vuonna 2008. Luoma voitti puolustajien pistepörssin, ja hänet valittiin kauden parhaaksi puolustajaksi. Toisella kaudella HV71 voitti toisen hopeaa Elitserienissä.

Luoma jätti Ruotsin kauden 2008–2009 jälkeen. Hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi KHL:n Atlant Mytištšiin. Kaudeksi 2010–2011 Luoma palasi HV71:een, jossa hän pelasi myös kauden 2011–2012.

### Maajoukkueura

Luoma debytoi maajoukkueessa syksyllä 2001, jolloin Hannu Aravirta valitsi hänet Euro Hockey Tourin avaavaan Tšekin turnaukseen. Tämän jälkeen Luoma kuului maajoukkueen vakiokokoonpanoon EHT-sarjan turnauksissa. Luoma pelasi arvokisoissa MM-kisoissa Latviassa 2006, kun Suomi voitti pronssia. Toisen kerran hän pelasi MM-kisoissa vuonna 2008, jolloin Suomi voitti pronssia.

## Tilastot

## Saavutukset ja palkinnot
* 2 MM-pronssia (2006, 2008)
* 1 Suomen mestaruus (2003)
* 2 SM-hopeaa (2001, 2002)
* SM-liigan kuukauden pelaaja (9/2001)
* Ruotsin mestaruus 2008, HV71

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Metallic K.O.

**Metallic K.O.** on yhdysvaltalaisen protopunkyhtye Iggy & The Stoogesin vuonna 1976 julkaistu livealbumi. 

Albumi sisältää yhtyeen kaksi esiintymistä. Toinen niistä on vuoden 1974 helmikuussa esitetty yhtyeen jäähyväiskonsertti, jonka jälkeen kului lähes 30 vuotta yhtyeen paluuseen. Albumi on tullut kuuluisaksi osittain sen takia, että konserttien aikana vihamielinen yleisö buuasi yhtyeelle ja heitti sitä kananmunilla ja pulloilla. Laulaja Iggy Pop puolestaan pilkkasi yleisöä. Tästä huolimatta Stooges esitti konsertit loppuun. Silminnäkijöiden mukaan laulaja Iggy Pop näytti yleisölle toistuvasti keskisormea. Yleisön vihamielinen reaktio on kuultavissa levyllä. 

Suurelta osin albumi sisältää sellaisia The Stoogesin kappaleita, joita ei ole koskaan nauhoitettu studioalbumille. Kappaleiden demoversioita on tosin julkaistu myöhemmin *[[Heavy Liquid]]* -kokoelmalevyllä, ja Iggy Pop levytti myöhemmin studioversion kappaleesta ”I Got Nothing” ''Kill City'' -albumilleen. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot

* Iggy Pop - laulu
* James Williamson - kitara
* Ron Asheton - basso ja taustalaulu
* Scott Asheton - rummut
* Scott Thurston - piano ja huuliharppu

## Arvostelut
*AllMusic: 
*Robert Christgau: C+

## Lähteet
Lee Jong-wook

**Lee Jong-wook** (; 12. huhtikuuta 1945 Soul – 22. toukokuuta 2006) oli eteläkorealainen Maailman terveysjärjestön pääjohtaja.

Ennen valintaansa Maailman terveysjärjestön johtoon vuonna 2003 Lee toimi järjestön eri tehtävissä yli 20 vuotta. Erityisesti hän keskittyi tuberkuloosin hävittämiseen ja rokotusten edistämiseen. Koulutukseltaan Lee Jong-wook oli lääkäri.

## Lähteet
Leijonat

**Leijonat** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* leijona, suurikokoinen kissaeläin
* Suomen jääkiekkomaajoukkue
Bernd Rosemeyer

**Bernd Rosemeyer** (14. lokakuuta 1909 Lingen, Saksa – 28. tammikuuta 1938 Frankfurtin-Darmstadtin moottoritie, Saksa) oli saksalainen kilpa-autoilija.

Bernd Rosemeyer oli moottoriurheilutähti, joka aloitti uransa moottoripyörillä ja siirtyi vähitellen autoihin. Hän kilpaili vuosina 1935–1937 Auto Unionin tallissa ja saavutti GP-autojen Euroopan mestaruuden 1936. Rosemeyer osallistui 31 Grand Prix -kisaan ja voitti niistä kymmenen. Hän kuoli onnettomuudessa, joka sattui Frankfurtin ja Darmstadtin välisellä moottoritiellä järjestetyssä nopeuskilpailussa. Rosemeyer oli myös niitä harvoja kuljettajia, jotka osasivat hallita vuosien 1936–1937 hankalat Auto Union Type C:t. 

Bernd Rosemeyer oli SS-Hauptsturmführer.

Arvovaltainen Autosport-lehti asetti vuonna 2004 paremmuusjärjestykseen maailman kaikkien aikojen parhaat autourheilijat. Ykköseksi sijoitettiin Formula 1 -kuljettaja Gilles Villeneuve. Bernd Rosemeyer oli toinen ja kaksinkertainen F1-maailmanmestari Jim Clark kolmas. Vertailun vuoksi: listan kuudes oli Ayrton Senna, kahdeksas Mika Häkkinen ja yhdeksäs Michael Schumacher.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Grand Pirx History / Rosemeyer  
* Forix.com / Rosemeyer
Filip Vujanović

**Filip Vujanović** (montenegroksi: Филип Вујановић, s. 1. syyskuuta 1954 Belgrad) on Montenegron entinen presidentti. Hänet valittiin virkaansa 11. toukokuuta 2003. Tätä ennen hän on toiminut muun muassa oikeus- ja sisäministerinä Đukanovićin hallituksissa ja pääministerinä 1998–2003. Vuosina 2003–2006 Montenegro muodosti Serbian kanssa Serbia ja Montenegron valtioliiton. Vuodesta 2006 hän on itsenäisen, Serbiasta eronneen Montenegron ensimmäinen presidentti. Vujanovićin seuraajaksi valittiin huhtikuussa entinen presidentti ja entinen moninkertainen pääministeri Milo Đukanović.

Vujanović opiskeli Belgradin yliopistossa oikeustiedettä ja työskenteli lakimiehenä vuoteen 1993. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä ja poika.

Vujanović liittyi Demokraattiseen sosialistipuolueeseen 1993 presidentti Momir Bulatovićin kutsusta Jugoslavian lopettamisen jälkeen ja Serbia ja Montenegron muodostamisen aikaan.

Toimittuaan Milo Đukanovićin nimittämänä pääministerinä Vujanović nimitettiin 5. marraskuuta 2002 parlamentin puhemieheksi, jolloin hän sai presidentinviran Đukanovićin erottua ennenaikaisesti.

Vujanović sai joulukuun 2002 vaaleissa 86 % äänistä. Vaalit uusittiin kahteen kertaan, koska äänestysprosentti jäi alle laissa vaaditun 50 %. Viimeisellä kerralla tämä rajoitus poistettiin ja viimein toukokuussa 2003 valittiin presidentiksi 63 %:lla äänistä.

Vujanović valittiin toiselle kaudelle huhtikuussa 2008 ja kolmannelle huhtikuussa 2013. Hänen seuraajakseen tuli toukokuussa 2018 Montenegron politiikan keskeinen vaikuttaja, entinen presidentti ja entinen moninkertainen pääministeri Milo Đukanović.

## Kunnianosoituksia

*  Ruhtinas Danilo I:n ritarikunnan suurristi (Petrović-Njegošin kuningasperhe, 2005)
*  Frans I:n ritarikunnan suurristi (Bourbon-Sisilian kuningasperhe, 2013)
*  Stara planinan ritarikunnan suurristi (Bulgaria, 2016)

## Lähteet
Ranskalaisen elokuvan uusi aalto

**Ranskalaisen elokuvan uusi aalto** () henkilöityy joukkoon 1950- ja 1960-luvun tietämillä toimineita elokuvantekijöitä. Uuden aallon varsinaisen ytimen katsotaan muodostaneen Cahiers du cinéma -lehden kriitikoinakin toimineet François Truffaut, Jean-Luc Godard, Claude Chabrol, Jacques Rivette ja Éric Rohmer; tärkeänä taustahahmona vaikutti teoreetikko André Bazin (1918–1958). He ihailivat 1930-luvun ranskalaisohjaajia, kuten Jean Renoiria ja Jean Vigota, 1940-luvun italialaisia neorealisteja ja Hollywood-elokuvia (ohjaajista erityisesti Alfred Hitchcockia), joita Ranskassa taas näki Saksan miehitysvallan jälkeen. Muita vähintään merkittäviä uuden aallon ohjaajia olivat Alain Resnais, Jacques Demy ja Louis Malle.

Uuden aallon elokuvantekijöiden keskuudessa syntyi ajatus "auteurista", itsenäisesti toimivasta ohjaajasta, jonka henkilökohtainen näkemys tuottaisi omakohtaisia elokuvia. Tämä ilmeentyy mm. siinä, että ohjaajat käsikirjoittivat itse elokuvansa. Ohjaajat halusivat korostaa sitä, että jokaisella heistä on oma tyylinsä ja tapansa tehdä elokuvia.

Nimensä mukaisesti uusi aalto mullisti ranskalaisen elokuvateollisuuden. Ennen uutta aaltoa Ranskan elokuvateollisuus oli hyvin hierarkkinen ja suhtautui torjuvasti uusiin vaikutteisiin. Sen sijaan uusi aalto tarjosi pienen budjetin elokuvia ja uusia näyttelijöitä. Studioista siirryttiin Pariisin kaduille, ja ohjaajat vangitsivat uuden sukupolven elintavat, mm. kielenkäytön ja muodin.

Uusi aalto laukaisi samankaltaisia reaktioita myös muiden maiden elokuvateollisuudessa. Esimerkiksi Hollywoodin uuden aallon elokuvat saivat paljon vaikutteita ranskalaisen uuden aallon tekijöiltä.

## Historia
Uuden aallon aloituksena on pidetty nuoren ranskalaisen elokuvakriitikon François Truffaut'n esikoiselokuvaa *[[400 kepposta]]*, nimenomaan sen ensi-iltaa Cannesin elokuvajuhlilla 4. toukokuuta 1959.

Samana vuonna valmistui myös kaksi muuta elokuvaa, jotka yhdessä muodostivat tukevan pohjan uudelle aallolle. Nämä elokuvat olivat Jean-Luc Godardin *[[Viimeiseen hengenvetoon (elokuva)|Viimeiseen hengenvetoon]]* ja Alain Resnais'n *[[Hiroshima, rakastettuni]]*. Kuitenkaan Resnais'ta ei yleensä, syystä tai toisesta, lueta uuden aallon ohjaajaksi. Kuitenkin hänen elokuvansa vaikutus oli ja on yhtä huomattava kuin muidenkin, lukuun ottamatta Godardia ja Truffaut'ta, jotka olivat uuden aallon keskeisimpiä vaikuttajia.

## Uuden aallon vaikutus nykyisin
Uusi aalto korosti ohjaajan asemaa, ja edelleenkin ohjaajalla on suurin valta elokuvaa tehdessä, mikä auttaa ohjaajaa toteuttamaan haluamansa vision. Osa ohjaajista, aidon *[[auteur]]*-ohjaajien tavoin, myös käsikirjoittaa yhä elokuvansa itse.

Uusi aalto myös vaikutti elokuva-alan asenteisiin. Keskeistä ei ole enää se, että elokuvan tarvitsisi noudattaa tai rikkoa sääntöjä. Elokuvan ei tarvitse välittää niistä. Kaikki on sallittua. Tämäkin on antanut vapautta elokuville.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* YLE Elävä arkisto: Elokuvan uusi aalto 
* 
* Kansallinen audiovisuaalinen arkisto Uuden aallon kesä.
Kasviöljy

**Kasviöljy** on öljykasveista puristettua tai teollisesti uutettua rasvaa, joka on nestemäistä huoneenlämmössä tai viimeistään yli 24 celsiusasteen lämpötilassa.

Palmu-, soija-, rypsi- ja auringonkukkaöljy ovat maailman suosituimmat kasviöljyt.

## Valmistus
Kasviöljyä valmistetaan yleensä öljypalmun hedelmästä tai rasvaisista siemenistä. Sitä voidaan valmistaa myös oliiveista sekä kookospähkinästä, maapähkinästä taikka aidoista pähkinöistä. Kasviöljyn valmistuksesta ylijäävää osaa kutsutaan siemenpuristeeksi tai öljykakuksi.

## Käyttö
Kasviöljyjä käytetään esimerkiksi polttoaineena, ruokaöljynä, aromaterapiassa, saippuan valmistuksessa ja liuottimina maaleissa.

## Kuivuvat ja kuivumattomat öljyt

Kasviöljyt jaetaan kuivuviin, puolikuivuviin ja kuivumattomiin. Kuivuvat kasviöljyt sisältävät yleensä erityisen runsaasti linoleenihappoa, joka hapettuu herkästi siten, että öljyn pinnalle muodostuu kiinteä kalvo. Kuivuvia öljyjä ovat esimerkiksi pellavaöljy, hamppuöljy, unikkoöljy, maapähkinäöljy ja kiinaöljy.  Puolikuivuvia ovat runsaasti linolihappoa sisältävät soija- ja puuvillaöljy Useimmat muut kasviöljyt ovat kuivumattomia.

## Tärkeimpiä öljykasveja ja kasviöljyjä
Kaikkia tärkeimpiä öljykasveja käytetään sekä ruoanvalmistukseen että teknisiin tarkoituksiin. Suurin osa maailmassa tuotetuista kasviöljyistä saadaan seuraavista kasveista (tilasto vuosilta  2007–2008): 

Lukuihin sisältyy sekä ravintokäyttö että käyttö muihin tarkoituksiin.

Muita merkittäviä kasviöljyjä ovat:

* Kookosöljy (21 miljoonaa tonnia vuonna 2015)
* Öljyjatropasta saatava kasviöljy
* Maissiöljy
* Pellavaöljy
* Rypsiöljy
* Safloriöljy, jota saadaan värisaflorista
* Seesamiöljy.

## Katso myös
*Eteerinen öljy

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Terveyskirjasto: Antti Aro, Kasviöljy, 15.10.2015
Tazio Nuvolari

**Tazio Nuvolari** (16. marraskuuta 1892 Mantova Italia – 11. elokuuta 1953 Mantova) oli italialainen kilpa-autoilija ja -moottoripyöräilijä.

Tazio Nuvolari oli formula-aikaa edeltäneen kilpa-autoilun aikakauden legendaarisimpia tähtiä. Kolmekymmentä vuotta kestäneen uransa aikana hän osallistui kaikkiaan 277 kisaan (niistä 80 moottoripyöräkilpailuja). Hän voitti näistä kilpailuista 107.

## Elämä ja ura

Nuvolari ajoi ensimmäisen kisansa vuonna 1920 Cremonassa Della Ferrara-pyörällä. Hän kilpaili myös muun muassa Bianchi-, Harley Davidson-, Indian- ja Norton-pyörillä. Hän voitti moottoripyörien Italian mestaruuden vuosina 1924 ja 1926.

Ensimmäisen autokilpailuvoittonsa Nuvolari otti Ansaldon ratissa 1921. Bugattilla Nuvolari voitti muun muassa Rooman GP:n. Vuonna 1930 hänen ajokikseen tuli Alfa Romeo, ja samalla hän jätti moottoripyörät keskittyäkseen kokonaan nelipyöräisiin. Ensimmäinen merkittävä voitto Alfa Romeolla irtosi Mille Miglian yleiskisassa 1930. Vuonna 1935 Nuvolari voitti kolme vuotta vanhalla Alfa Romeo P3:llaan uudet Auto Unionin ja Mercedeksen kilpurit Nürburgringin radalla. Saksalaisissa autoissa oli yli 120 hevosvoimaa enemmän. Kilpailun isännät eivät olleet varautuneet italialaisen voittoon eikä heillä ollut Italian kansallislaulua, mutta saivat sen Nuvolarilta, joka kantoi levyä aina mukanaan. Kaikkiaan Nuvolari ajoi Alfalla 39 GP-voittoa vuosina 1930–1937. Hän vei nimiinsä muun muassa Monacon GP:n vuonna 1932. Nuvolari ajoi myös nopeusennätyksiä, hän kirjautti Firenzen moottoritiellä lukemat 323 kilometriä tunnissa.

Vuosina 1938–1939 Nuvolari kilpaili Auto Unionin tallissa. Kun autokilpailut jälleen jatkuivat toisen maailmansodan jälkeen, Nuvolari ajoi menestyksellisesti mm. Maseratilla ja Ferrarilla. Hän päätti uransa luokkavoittoon Cistalia Abarthilla Palermossa huhtikuussa 1950, samana vuonna jolloin nykyinen F1-sarja käynnistyi.

Nuvolari valittiin Italian vuoden moottoriurheilijaksi vuosina 1932, 1935 ja 1936. Hän menehtyi 60-vuotiaana hengityshalvauskohtaukseen. Nuvolarin hautajaisiin otti osaa 50 000 italialaista. Nuvolari pyysi tulla haudatuksi kilpapuvussaan ja hänet haudattiin poikiensa viereen perheen hautakammioon. Hautakammion päällä lukee teksti *Sinä ajat vielä kovempaa taivaan moottoriteillä*. Mantovan kaupunki pystytti vuonna 1968 hänen kunniakseen Roomaan muistopatsaan, jossa on teksti: *Tazio Nuvolari, viimeinen vanhan ajan ja ensimmäinen nykyajan kilpa-ajaja.* Myös Nuvolarin synnyinkodin lähellä on pronssipatsas marmorijalustalla, jossa lukee teksti *Nivola - Campione Automobilistica di Tutti Tempi* eli lyhyesti: kaikkien aikojen mestari.

## Myöhempää tunnustusta
Arvovaltainen Autosport-lehti listasi vuonna 2004 maailman kaikkien aikojen parhaat autourheilijat. Ykköseksi sijoitettiin F1-kuljettaja Gilles Villeneuve. Tazio Nuvolari oli listalla neljäntenä Villeneuven, Bernd Rosemeyerin (1930-luvun tähti hänkin) ja Jim Clarkin jälkeen. Tuoreemmista tähdistä listan kuudentena oli Ayrton Senna, kahdeksantena Mika Häkkinen ja yhdeksäntenä Michael Schumacher.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Grand Prix History / Nuvolari 
* Cisitalia Museum
Tsimšin kieli

**Tsimši** (omakielinen nimi: *Sm’algyax*) on penutikieliin kuuluva tsimši-intiaanien puhuma kieli. Tsimši muodostaa yhdessä gitksanin ja nisga'an kielten kanssa tsimšikielten ryhmän. Kielen katsotaan olevan lähes kadonnut. Se jakautuu kahteen murteeseen. Äidinkielisiä puhujia kielellä on 48, minkä lisäksi 275 ihmistä osasi kieltä edes jonkin verran. Kielen puhujat asuvat Brittiläisen Kolumbian pohjoisrannikolla Kanadassa sekä Alaskassa. Vuodesta 2014 lähtien tsimšilla on ollut virallisen kielen asema Alaskan osavaltiossa.

Tsimšia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamatun osia on käännetty tsimšiksi, mutta kokonaiset Uuden testamentin tai Raamatun käännökset puuttuvat.

Tsimšia opetetaan Kaakkois-Alaskan yliopistossa, joka tekee yhteistyötä Sealaska Heritage Institute -nimisen organisaation kanssa.

## Aiheesta muualla

* http://www.ydli.org/bcother/bclist.htm#tsim
* Sm'algyax - "The Real Language" 

## Lähteet
Lapaluu

**Lapaluu** () on hartian luihin kuuluva luu. Se on kolmikulmainen litteä luu, joka sijaitsee selässä kylkiluiden takana ja niveltyy solisluuhun sekä olkaluuhun. Lapaluu toimii useamman yläraajaa liikuttavan lihaksen lähtöalueena.

## Lapaluun rakenne
Kavio- ja sorkkaeläinten lapaluuhun on liittyneenä suurehko lapaluun rusto () ja se lisää lihasten kiinnittymispinta-alaa sekä toimii tärinänvaimentimena. Lihansyöjien lapaluun rusto on vain pieni kaistale lapaluun päällä. Lapaluun rusto kalkkeutuu ja haurastuu iän myötä.

Lapaluun lateraalisella puolella on lapaluun harjanne (), jonka keskellä oleva kyhmy () puuttuu lihansyöjiltä. Harjanteen alaosassa on olkalisäke (), joka puuttuu hevoselta ja sialta. Lihansyöjillä olkalisäkkeessä on ventraalinen uloke (), mutta kissoilla on myös kaudaalinen uloke (). Lapaluun harjanne jakaa lapaluun lateraalisen puolen kaudaaliseen ja kranialiseen osaan. Päänpuoleinen harjanteen viereinen kuoppa on fossa infraspinata ja hännänpuoleinen kuoppa fossa supraspinata. 

Ihmisillä lapaluun yläosasta lähtee myös korppilisäke (processus coracoideus), johon solisluu kiinnittyy kahdella ligamentilla (ligamentum trapezoideum ja ligamentum conoideum*)*.

Lapaluun alaosassa on nivelkuoppa, johon olkaluu niveltyy.

## Kuvia

Kuva:Scapula ant.jpg|Vasen lapaluu edestä *(fac. costalis)*
Kuva:Scapula post.jpg|Vasen lapaluu takaa (*fac. dorsalis)*
Kuva:Gray202.png|Vasemman lapaluun osat
Kuva:Gray205 left scapula lateral view.png|Lapaluun poikkileikkaus


## Aiheesta muualla
Taitekerroin

**Taitekerroin** kuvaa sitä, miten aine vaikuttaa sähkömagneettiseen säteilyyn. Taitekerroin riippuu materiaalista ja hieman myös sähkömagneettisen säteilyn aallonpituudesta. Ainetta, jonka taitekerroin on suuri sanotaan *optisesti tiheäksi* ja vastaavasti pienen taitekertoimen aine on *optisesti harva*. Väliaineessa sähkömagneettisen säteilyn vaihenopeus muuttuu. Taitekertoimen symbolina käytetään kirjainta *n*, jonka arvo on valonnopeuden c suhde väliaineessa etenevän sähkömagneettisen säteilyn vaihenopeuteen *v*.

:n=\frac{c}{v},

Tyhjiön taitekerroin on yksi ja ilman taitekerroin on hieman yli yhden (noin 1,0003 normaaliolosuhteissa).

Valon etenemisnopeus väliaineessa on kääntäen verrannollinen taitekertoimen reaaliosaan. Taitekertoimen imaginääriosa kertoo miten valo absorboituu eli muuttuu lämmöksi aineessa.
Häviöttömän aineen taitekerroin on reaalinen.

Kahden aineen rajapinnalla valon vaihenopeus muuttuu, mistä johtuu myös valon taittuminen. Valon taittuminen riippuu väliaineiden taitekertoimista Snellin lain mukaisesti: tulo- ja taitekulmien (\alpha_1 ja \alpha_2) sinien suhde on sama kuin aineiden taitekerrointen (n_1 ja n_2) suhteen käänteisarvo:

:\frac{\sin \alpha_1}{\sin \alpha_2} = \frac{n_2}{n_1}

Osa valosta kuitenkin aina myös heijastuu takaisin. Heijastuminen on sitä voimakkaampaa, mitä suurempi taitekerroinmuutos rajapinnassa on. Kun valonsäde tulee optisesti tiheämmästä aineesta harvempaan, tietyillä edellytyksillä tapahtuu kokonaisheijastus, jolloin kaikki valo heijastuu. Näin tapahtuu, jos tulo­kulman sini on suurempi kuin aineiden taite­kerrointen suhde:

:\sin \alpha_1 > \frac{n_2}{n_1}.

Tällöin Snellin lain mukaista taite­kulmaa ei voida laskea, koska minkään kulman sini ei ole suurempi kuin 1. Tämä tapahtuu sitä pienemmillä tulokulmilla, mitä suurempi on sen aineen taitekerroin, josta valo tulee rajapinnalle.

Tavallisen ikkunalasin taitekerroin on 1,5, veden noin 1,33 ja eräiden raskaiden metallioksidien 2. Jalokivien taitekerroin on erityisen suuri, minkä vuoksi ne välkehtivät voimakkaasti. Useimmilla muilla kuin ferromagneettisilla aineilla taitekerroin on suhteellisen permittiivisyyden neliöjuuri. Permittiivisyys on mitta aineen sähköiselle polarisoituvuudelle sähkökentässä. Tämä ei kuitenkaan päde aineille, joiden molekyylit ovat vahvasti poolisia kuten vesi, jonka suhteellinen permittiivisyys on noin 81, mutta taitekerroin 1,33.

## Katso myös
*Heijastuminen
*Kokonaisheijastuminen
*Prisma (optiikka)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Turun yliopisto: Taitekerroin
Ohutkalvo-optiikka

**Ohutkalvo-optiikka** on tekniikka, jota tarvitaan useimmissa optisissa laitteissa.
Valon kulkiessa linssin tai lasilevyn läpi osa valosta heijastuu esineen kummaltakin pinnalta. Tämä heijastunut valo vähentää valonläpäisyä, mutta yleensä vielä pahempi ongelma on, että tämä heijastunut valo kulkeutuu hallitsemattomasti epätoivottuun paikkaan. Kiikareissa ja kameroissa tämä valo heikentää kuvan kontrastia ja erotuskykyä.

Päällystämällä optisten elementtien pinta sopivalla ohutkalvolla voidaan valon heijastusta vähentää. Jos ohutkalvon taitekerroin on neliöjuuri linssin taitekertoimesta, niin heijastus katoaa aallonpituudella, joka on neljä kertaa kalvon paksuus. Käytännössä heijastus on minimoitava jollakin aallonpituusvälillä (esimerkiksi kiikareissa koko näkyvän valon alueella) ja se saadaan aikaan käyttämällä päällekkäin useita ohutkalvokerroksia, joissa on eri taitekerroin ja paksuus. Tällöin heijastus ei mene täysin nollaksi, mutta se saadaan hyvin pieneksi laajalla aallonpituusalueella.

Ohutkalvojen paksuus on 50–500 nm ja ne kasvatetaan höyrystämällä tai sputteroimalla materiaali optisen elementin pinnalle. Höyrystämisessä ainetta kuumennetaan niin paljon, että siitä irtoaa molekyylejä kaasufaasiin. Sputteroinnissa ainetta pommitetaan nopeilla jalokaasuioneilla, jotka irrottavat molekyylejä kaasuksi. Tyhjiössä (paine luokkaa 1 Pa) nämä molekyylit lentävät pinnalle, joka halutaan pinnoittaa.
Kasvavan ohutkalvon paksuutta seurataan yleensä optisella interferometrillä.

Valonheijastumisen lisäksi ohutkalvo-optiikalla voidaan valmistaa optisia suodattimia ja peilejä.

## Katso myös
* CVD-pinnoitus
North Battleford

**North Battleford** on kaupunki Kanadan Saskatchewanin provinssissa. Se sijaitsee pohjoisen Saskatchewanjoen varrella suoraan vastapäätä Battlefordin kaupunkia. Kaupungin asukasluku on 13&nbsp;888 (2010).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ensio Tiira

**Ensio Mattsson Tiira** (16. toukokuuta 1928 Räisälä – 14. toukokuuta 1981 Farsta, Ruotsi) oli suomalainen merimies ja muukalaislegioonalainen, joka selviytyi hengissä ajelehdittuaan 32 vuorokautta lautalla Intian valtamerellä vuonna 1953.

Tiira liittyi muukalaislegioonaan vuonna 1952. Hän pakeni 23. helmikuuta 1953 yhdessä ruotsalaisen Fred Ericssonin kanssa *Skaubryn*-nimiseltä laivalta, joka kuljetti Tiiran sotilasyksikköä sotatoimialueelle Indokiinaan. Laivalta lähtiessään kaksikolla oli varusteinaan kahdet pelastusliivit, pullollinen viiniä, ruokaa, muovipussi, peili, kaksi melaa, kampa, taskulamppu ja kaksi linkkuveistä.

Kaksikko lähti pakomatkalleen Sumatran saaren lähettyviltä. Heillä oli näköyhteys Sumatran kärkeen mutta merivirrat veivät lautan kauemmas merelle. Ruoka loppui heiltä jo matkan toisen päivän iltana. Sen jälkeen he yrittivät pysytellä hengissä pyydystäen vedessä olevia kaloja ja äyriäisiä ja keräämällä sadevettä juomapulloon. Suurimman osan ajastaan he käyttivät riidellen suunnasta ja tähyillen laivoja.

Matkan kahdeksantenatoista päivänä Fred Ericsson kuoli kuumuuteen, nälkään ja janoon. Tiira säilytti hänen ruumiistaan mahdollisimman kauan lautalla, sillä ennen Ericssonin kuolemaa he olivat tehneet sopimuksen, että jos toinen heistä kuolisi, jäljelle jäänyt hautaisi hänen ruumiinsa päästyään maihin. Kaksi päivää myöhemmin ruumis alkoi mädätä, ja matkan 25. päivänä Tiira joutui pudottamaan ruumiin veteen ja se joutui haiden syömäksi.

Tiira oli kuolemaisillaan nälkään ja janoon, kun englantilainen *Alendi Hill* -niminen laiva löysi hänet 27. maaliskuuta 1953. Normaalipainoltaan 57-kiloinen Tiira oli kuihtunut 25,2-kiloiseksi. Aluksi Tiira eli pelkällä vedellä, maidolla ja munanmurusilla. Ensimmäisen ateriansa, kulhollisen keittoa, hän nautti 1. huhtikuuta 1953 Singaporen sairaalassa. Toukokuussa hän matkusti takaisin Suomeen *Wiima*-nimisellä laivalla.

Ensio Tiira kirjoitti kokemuksistaan kirjan nimeltä *Epätoivon lautta*, joka ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1954 kustannusosakeyhtiö Tammen kustantamana. *Epätoivon lautta* on saavuttanut menestystä monilla kielillä, esimerkiksi englanniksi, espanjaksi, saksaksi ja italiaksi. Radioteatteri on tehnyt kirjasta 23-osaisen luentasarjan. Se esitettiin Radio Suomessa vuonna 2006 ja uusintana yleisön pyynnöstä kesällä 2007.

Tiiran isä oli Karjalassa, Räisälässä syntynyt ja myöhemmin evakkona Raumalle muuttanut Matti Tiira (1895–1961). Ennen muukalaislegioonaan lähtöään Ensio Tiira asui Raumalla, jonne hän kohtalokkaan matkansa jälkeen myös palasi. Tiira muutti myöhemmin Ruotsiin Tukholman Farstan kaupunginosaan ja jäi leskeksi vuonna 1973. Ensio Tiira kuoli Ruotsissa 1981 ja hänet on haudattu Tukholman Metsähautausmaalle.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Noyce, They Survived, Heinemann, London 1962
*Tiira, Ensio 1957. Raft of Despair; London: Hutchinson
*YLEn elävä arkisto – Palkkasoturin pakomatka
Atom Heart Mother

**Atom Heart Mother** on Pink Floydin albumi vuodelta 1970. Tyylilajiltaan se on progressiivista rockia. Albumi on nimetty Ron Geesinin kanssa sävelletyn kuusiosaisen, koko vinyylilevyn ykköspuolen kestävän teoksen mukaan, jonka nimi oli alun perin ”The Amazing Pudding”. Nimi kuitenkin vaihdettiin, kun yhtyeen basisti Roger Waters löysi lehdestä artikkelin äidistä, jolla oli atomikäyttöinen sydämentahdistin. Albumi levytettiin Abbey Roadin studioilla Lontoossa. Se nousi albumilistan kärkeen Isossa-Britanniassa ja myi kultaa Yhdysvalloissa maaliskuussa 1994. Remasteroitu CD julkaistiin Isossa-Britanniassa vuonna 1994 ja Yhdysvalloissa vuonna 1995.

## Musiikki

Kuusiosaisessa, Geesinin kanssa sävelletyssä ja vaihtelevia tunnelmia luovassa nimiteoksessa oli mukana myös isompi orkesteri sekä moniääninen sekakuoro (John Aldiss Choir). Tätä seuraa kolme lyhyempää kappaletta; yksi kultakin yhtyeen pääasialliselta lauluntekijältä: Roger Watersin folk-balladi ”If”, Richard Wrightin ”Summer '68” ja David Gilmourin ”Fat Old Sun”, joka säilyi pitkään mukana yhtyeen live-esiintymisissä sekä albumin päättävä 13-minuuttinen ”Alan's Psychedelic Breakfast”, joka nimettiin roudari Alan Stilesin kunniaksi. Kappaleessa kuullaan perinteisillä instrumenteilla soitetun musiikin lisäksi runsaasti keittiöstä ja aamiaispöydästä lähtöisin olevia ääniä, kuten paistinpannun tirinää ja veden tippumista hanasta.

## Kansi

Albumin alkuperäiseen Hipgnosiksen suunnittelemaan kanteen on kuvattu lehmä seisomassa laidunmaata vasten, ilman mitään tekstiä tai muuta viittausta albumin sisältöön. Tätä voitaneen pitää eräänlaisena kommenttina ”space rock” -nimitykselle, joka albumin julkaisun aikoihin monesti yhdistettiin Pink Floydiin; yhtye halusi tutkia kaiken tyyppistä musiikkia olematta rajoittunut vain tietynlaiseen musiikkityyliin tai esiintymistapaan. Näin ollen he halusivat uuden albuminsa kanteen ”jotakin vaatimatonta”, lopulta lehmän maalaismaisemaa vasten.

## Kappaleet
#
#*”Father’s Shout”
#*”Breast Milky”
#*”Mother Fore”
#*”Funky Dung”
#*”Mind Your Throats Please”
#*”Remergence”
#
#
#
#
#*”Rise and Shine”
#*”Sunny Side Up”
#*”Morning Glory”

*”Atom Heart Mother” ja ”Alan’s Psychedelic Breakfast” ovat instrumentaaleja. ”If” on Roger Watersin laulama, ”Summer ’68” Richard Wrightin ja ”Fat Old Sun” David Gilmourin.

## Lähteet
Jarmo Jylhä

**Jarmo Voitto Ilari Jylhä** (s. 19. tammikuuta 1951 Loppi) on suomalainen säveltäjä, sanoittaja, sovittaja, tuottaja ja muusikko.

Jylhän kiinnostus musiikkiin virisi 1950-1960 -lukujen taitteessa Elviksen, Tommy Steelen ja rautalankayhtyeiden ansiosta. Tärkein vaikuttaja oli The Beatles ja ensimmäinen kitara hankittiin osamaksulla v. 1964 lopulla. 

1968 ilmestyi Shokki-levymerkillä Jarmo Jylhän laulama single *Samantekevää* / *Nyt Kaiken toisin nään*, jonka sävellykset ja sanoitukset olivat hämeenlinnalaiskaksikon Irwin Goodman ja Vexi Salmi käsialaa, nimimerkeillä William White – Leo Länsi. PSO (Pohjoismainen Sähkö Oy) julkaisi 1970-luvun alussa kaksi omista sävellyksistä/sanoituksista koostuvaa singleä *Noutaja* / *Takaa-ajettu* sekä *Ilo Irti* / *Ei ole onnesi yhdestä kiinni*, joiden jälkeen Jylhä vetäytyi laulu-uralta.

Armeijanpalveluksen jälkeen vuonna 1972 Jarmo Jylhä siirtyi päätoimisesti musiikin pariin ensimmäisen työpaikan ollessa Henry Haapalaisen Fonovox. Samoihin aikoihin jatkuivat musiikin sovitusopiskelut jazzkitaristi Tommy Nordströmin opastuksella. 

Vuonna 1979 yhdessä Erkki Puumalaisen kanssa perustettu JP-Musiikki teki mittavan tuotannon Suomalaiseen kevyeen musiikkiin suurimman menestyksen ollessa Jaakko Teppo, hänen kolme ensimmäistä albumia, joista jokaista on myyty kasetit ja CD-versiot mukaan lukien yli 100&nbsp;000 kpl. JP-Musiikin jälkeen Jarmo Jylhä oli perustamatta uutta Overdisc-yhtiötä, jonka toiminta jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi. Myöhemmin hän on jatkanut pienimuotoista levynjulkaisutoimintaa Finedit-yrityksensä puitteissa.
 
Jarmo Jylhä on toiminut säveltäjänä, sanoittajana, sovittajana ja tuottajana lukuisille artisteille, joista mainittakoon muun muassa Berit, Tapio Heinonen, Sonja Lumme, Jaska Mäkynen, Esko Rahkonen, Salomon, Jarno Sarjanen, Reijo Taipale ja Jaakko Teppo.

Sävellyksiä ovat mm. *Alla etelän taivaan*, *Casablanca*, *Ilo Irti*, *Kadotettu onni* ja *Kaunis maa*, joista kaikista on useita levytyksiä, sekä Jaakko Tepon 1992 levyttämät *Lenita* ja *Sammakkoprinssi*. Jylhä sanoitti mm. käännöstekstin lastenlauluun *Pingviinitanssi* ja sovitti Jaakko Tepon kappaleen *Pamela*. 

Jarmo Jylhä on toiminut myös tuottajana kahdessa Suomen Euroviisuedustajassa: *[[Eläköön elämä]]* – Sonja Lumme, Göteborg 1985 ja *Bye Bye baby* – CatCat, Dublin 1994.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Demonologia

**Demonologia** on oppi pahoista hengistä eli demoneista. Demonologia syntyi keskiaikaisten ja varhaisen uuden ajan teologien pyrkimyksistä kerätä ja järjestää Saatanaan ja demoneihin liittyviä käsityksiä. Myöhemmin demonioppi on vaikuttanut okkultismiin. Demonologiaa tunnetaan myös muissa uskonnoissa.

## Demonologia nykyajan kristinuskossa

Periaatteessa demonologia kuuluu angelologian tavoin luterilaisen kirkon oppiin, joskaan se ei ole keskeisellä sijalla. Vuodesta 1886 alkaen Suomessa luterilainen kirkko on väittänyt, että kaste ei poistakaan demoneja vauvoista.

Katolinen kirkko kuitenkin väittää harjoittavansa demonien poistamista niiden valtaamista eli riivaamista ihmisistä. Ensin kuitenkin ”suljetaan pois” muut vaihtoehdot kuten harhat ja päihteet. Katolinen kirkko sertifioi demonologeja (eksorkisteja), mutta sertifiointi vaatii katolisuuden laajaa tuntemusta ja vuosien koulutusta. 

Koska demoneita pidetään nykyisin yleensä taikauskona, kristillisten demonologien rooli on pienentynyt dramaattisesti valistusajan alusta lähtien. Eksorkismista eli demonien poistamisesta käytetään myös termiä manaus, joka on sikäli sekaannusta aiheuttava, että toisaalta sillä tarkoitetaan myös demonien esiin kutsumista näkyvään todellisuuteen.

## Lähteet
Rosie Douglas

**Roosevelt "Rosie" Douglas** (15. lokakuuta 1941 – 1. lokakuuta 2000) oli dominicalainen poliitikko, joka toimi vuonna 2000 Dominican pääministerinä kahdeksan kuukauden ajan, aina kuolemaansa saakka. Hän toimi tällöin myös ulkoministerinä. 

Roosevelt Douglas opiskeli Montrealissa ja oli mukana liikkeissä, jotka vastustivat väitettyä rasismia yliopistoissa. Hän oli yksi Kanadan kaikkien aikojen suurimman ja tuhoisimman opiskelijamellakan johtajista 1969. Tuolloin päättyi lähes kaksi viikkoa kestänyt yli 200 opiskelijaa koonnut tietokoneluokkien valtaus. Tulipalo pääsi valloilleen tuhoten yli kahden miljoonan dollarin arvosta laitteistoa, ja mellakkapoliisi pidätti opiskelijat, joista useimmat saivat joidenkin kuukausien mittaiset vankeusrangaistukset. 

Vankilasta vapauduttuaan Douglas palasi Dominicalle auttaakseen tuolloin vielä Ison-Britannian provinssina olleen maan itsenäistymisessä. Kun saari itsenäistyi 1978, palkittiin hänet senaattorinpaikalla, joka tosin meni heti seuraavana vuonna. Hän toimi Dominican työväenpuolueessa, joka hävisi seuraavan vuosikymmenen ajan kaikissa vaaleissa Karibian ensimmäisen naispääministerin Eugenia Charlesin johtamalle Dominican vapauspuolueelle. Rosie Douglas nousi työväenpuolueen johtoon veljensä Michaelin kuoltua 1992. Vuonna 1995 valtaan nousi puolestaan Edison Jamesin Yhdistynyt työläisten puolue, joten työväenpuolue jäi edelleen oppositioon. 

Douglas sai poliittisella urallaan mainetta radikaalien sosialististen uudistusten kannattajana. Tosin hän lienee ainakin loppuvaiheessa pyrkinyt enemmänkin vain voittamaan radikaalit uudistajat puolelleen kuin varsinaisesti itse ajanut reformeja. Joka tapauksessa Dominican työväenpuolue voitti vaalit 31. tammikuuta 2000. Rosie Douglas muodosti koalitiohallituksen maltillisen vapauspuolueen kanssa, ja astui pääministerinvirkaan 3. helmikuuta 2000. 

Douglasin vaalivoitto ja erityisesti hänen menneisyytensä sosialistiradikaalina huolestutti monia, hänen pelättiin ajavan talouden lamaan. Käytännössä nämä pelot eivät toteutuneet, ja lisäksi hallituskumppaniksi tuli hyvin maltillisella linjalla pysyttelevä vapauspuolue. Douglasin kauden radikaalein ehdotus olikin pian hänen valtaannousunsa jälkeen esittämä kunnianhimoinen suunnitelma, jonka mukaan Dominica voisi pian liittyä Euroopan unioniin täysjäsenenä. Douglas ajoi innokkaasti tätä ajatusta, joka sai Euroopassa vain vähän huomiota ja lähinnä kohteliasta hämmennystä, mutta josta tuli yleinen pilkanteon aihe muualla Karibialla. Dominican "banaanitasavallan" yritys liittyä EU:hun ei siten edennyt ehdotusta pidemmälle. 

Rosie Douglas matkusteli pääministeriaikanaankin kohtuullisen paljon, ja oli vielä syyskuussa 2000 valtiovierailuilla Australiassa, Taiwanissa, Kanadassa ja Jamaikalla, palaten vain päivää ennen kuolemaansa. Hänet löydettiin kotoaan ilmeisesti sydänkohtaukseen menehtyneenä 1. lokakuuta 2000. Hänen seuraajakseen nimettiin Pierre Charles.

Douglasilla oli kolme poikaa ja tytär.
Hänen poikansa piti isänsä kuolemaa epäilyttävänä, mahdollisesti murhana.

## Lähteet
Malcolm David Kelley

**Malcolm David Kelley** (s. 12. toukokuuta 1992 Bellflower, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja, joka aloitti uransa viisivuotiaana. Hän on muun muassa esiintynyt elokuvissa *[[Tapaus Antwone Fisher]]* ja *[[You Got Served]]* sekä televisiosarjoissa *[[Amyn lailla]]* ja *[[Kovan onnen kundi]]*.

Malcom esiintyi myös televisiosarjassa *[[Lost]]* Walt Lloydina, joka on yksi päähahmoista ensimmäisellä tuotantokaudella (2004–2005). Toisella kaudella (2005–2006) hänet nähtiin roolissaan satunnaisesti. Hän palasi rooliinsa kolmannen tuotantokauden viimeisessä jaksossa *[[Lost (3. tuotantokausi)#Peili, osat 1 ja 2 (Through the Looking Glass)|Peili]]*, neljännen tuotantokauden jaksoissa *[[Lost (4. tuotantokausi)#Tapaa Kevin Johnson (Meet Kevin Johnson)|Tapaa Kevin Johnson]]* ja *[[Lost (4. tuotantokausi)#Ei ole kodin voittanutta: osa 1 (There’s No Place Like Home: Part 1)|Ei ole kodin voittanutta]]* sekä viidennen tuotantokauden jaksossa *[[Lost (5. tuotantokausi)#Benthamin elämä ja kuolema (The Life And Death of Jeremy Bentham)|Benthamin elämä ja kuolema]]*.

Vuonna 2012 Kelley ja hänen entinen näyttelijäkollegansa Tony Oller perustivat popduo MKTO:n. Yhtye sai levytyssopimuksen Columbia Recordsin kanssa ja julkaisi duon nimeä kantavan esikoisalbumin vuoden 2014 tammikuussa. 

Malcolm David Kelley oli elämästään ensimmäiset 11 kuukautta orpokodissa, jolloin Kelleyn perhe adoptoi hänet. Pienikokoisuudestaan huolimatta hän harrastaa jalkapalloa ja koripalloa.

## Filmografia

## Lähteet
In case of emergency

**In case of emergency** (**ICE**) on tunniste, jonka avulla voidaan löytää hätätilanteeseen joutuneen henkilön kännykän puhelinluettelosta sen henkilön tiedot, jolle hätätapauksesta on ilmoitettava.

ICE-tunnisteen kehitti englantilainen sairaankuljettaja Bob Brotchie toukokuussa 2005. Hän alkoi levittää tietoa tunnisteesta.

Lontoon pommi-iskujen tapahduttua 7. heinäkuuta 2005 tunniste nousi suuren yleisön tietoisuuteen, kun pelastushenkilöstö etsi uhrien puhelimista omaisten numeroita juuri ICE-tunnisteella. ICE on levinnyt tehokkaasti ympäri Eurooppaa. Myös Pohjois-Amerikassa tiedotetaan tunnisteesta.

Yhteys lähiomaiseen on hätätapauksessa erityisen tärkeää, jos tällä lähiomaisella on hallussaan hätätilanteeseen joutuneen hoitamisen kannalta tärkeää tietoa. Tällaista tietoa voi olla esimerkiksi tieto sairauksista ja niiden lääkityksestä.

## Käyttötavat
ICE:n voi kukin laatia itse omaan kännykkäänsä. Suositeltu käyttötapa on lisätä lähiomaisen yhteystietojen yhteyteen aakkostavan nimitiedon eteen kirjaimet ICE. Nykyisin myös useat älypuhelinvalmistajat ovat lisänneet käyttöjärjestelmiinsä mahdollisuuden avata ennalta asetetut hätäyhteystiedot ilman että puhelimen lukitsevaa suojakoodia on avattava. Joidenkien puhelinmallien lukitusnäyttöön voi asettaa info-tekstiä, kuten esimerkiksi oman nimen ja yhteystiedot tai ICE-kontaktin tiedot.

ICE-koodien tallentamisesta yhteystietoihin ei kuitenkaan ole hyötyä silloin, jos puhelin on lukittu esimerkiksi pin-koodilla, jota pelastuslaitos ei pysty avaamaan. Mikäli puhelinta pitää lukittuna, voi tulostaa erityisen ICE-kortin, jota kannetaan lompakossa. Korttiin voi kirjata oman nimen ja yhteystietojen lisäksi myös hoitoon vaikuttavista terveystiedoista ja ICE-kontakteja.

## Lähteet
* Helsingin Sanomat 22.5.2006 s. A 8: Hätäkeskuslaitos haluaa hätäkoodin kännykoihin.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* ICE-tiedot saa kännykkään monella tavalla – myös lukittuun luuriin, Yle 18.4.2016
* Puhelimesi yhteystietojen ICE-lyhenteistä on tuskin mitään hyötyä, toimi sen sijaan näin – "Kun ensihoitajat tulevat paikalle...", MTV3 15.9.2021
* Käytätkö ICE-lyhennettä puhelimesi yhteystiedoissa? Tätä et ole ehkä ajatellut, Iltalehti 17.8.2024
Väliaine

**Väliaine** on fysiikassa ja tekniikassa käytetty käsite, jolla kuvataan ympäristöä, jossa jokin ilmiö (yleensä aallon eteneminen) tapahtuu. Yksinkertaisin väliaine on tyhjiö, jolla on vain kaksi ominaisuutta: sähköinen permittiivisyys, &epsilon;0, ja magneettinen permeabiliteetti, &mu;0, jotka yhdessä määräävät valon nopeuden. Kaasuilla, nesteillä ja kiinteillä väliaineilla on myös tiheys ja mekaanisia ominaisuuksia sekä virtausnopeus ja suuntaominaisuuksia. Nämä tekevät erityisesti kiinteästä väliaineesta hyvin monimutkaisen.

Historiallisesti, ennen modernin fysiikan aikakautta, kuviteltiin, että valo tarvitsisi materiaalisen väliaineen edetäkseen avaruudessa.  Tästä kuvitteellisesta väliaineesta käytettiin nimitystä eetteri.
Komin aarniometsät

**Komin aarniometsät** on Pohjois-Uralilla Komin tasavallassa Venäjällä sijaitseva UNESCOn maailmanperintökohde, joka on Euroopan suurin aarniometsä. Metsien pinta-ala on 32 800 neliökilometriä. Kohde koostuu kahdesta luonnonsuojelualueesta, Petšoro-Ilytšin luonnonpuistosta ja Jugyd van kansallispuistosta.

Maailmanperintökohteeksi aarniometsät valittiin vuonna 1995, Venäjän ensimmäisenä maailmanperintökohteena. Tämä tunnustus toi kohteeseen lisärahoitusta ulkomailta ja säästi sen  ranskalaisen HUET Holding -yhtiön suunnittelemilta hakkuilta. Alueen luonto on silti laittomien hakkuiden ja kullankaivun uhkaama. 

Komin aarniometsät kuuluvat pohjoiseen havumetsävyöhykkeeseen taigaan. Yleisimmät puulajit ovat siperiankuusi, siperianpihta ja siperianlehtikuusi.

Alueellinen hallitus ja kaivosyhtiöt ovat yrittäneet muuttaa maailmanperintökohteen rajausta siten, että kullankaivuun soveltuvat osat rajattaisiin suojelun ulkopuolelle. Komin korkein oikeus on kuitenkin hylännyt nämä aloitteet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*UNESCOn maailmanperintöluettelo. 
*Virgin Komi Forests. UNEP World Conservation Monitoring Centre. 
*Jugyd van kansallispuiston kartta  ,  (yugydva.komi.com)
*Natsionalnyi park Jugyd va  ,  (yugydva.komi.com)