Boeing 747

**Boeing 747** (lempinimeltään **Jumbo Jet**) on Boeingin valmistama nelimoottorinen, laajarunkoinen ja osittain kaksikerroksinen erittäin pitkän toimintamatkan liikennelentokone, jonka eri malleja valmistettiin yhteensä 1 574 kappaletta vuosina 1969–2022. Sen sanotaan tuoneen kaukomatkustamisen suuren yleisön ulottuville.

Boeing 747 on kaksi ja puoli kertaa niin suuri kuin Boeingin ensimmäinen suihkulentokone, Boeing 707. Kone esiteltiin virallisesti vuonna 1970, mutta se suoritti ensilentonsa jo 9. helmikuuta 1969. Koneen pääsuunnittelijana toimi Joe Sutter. Koneesta on kolme sukupolvea: 100/200/300-sarja (Classic, 1969–1988), 400-sarja (1988–2011) ja -8-sarja (2011–2022). Boeing 747 oli maailman suurin käytössä oleva matkustajalentokone lähes 40 vuoden ajan, kunnes Airbus A380 aloitti liikennöinnin vuonna 2007.

Boeing 747:stä on kehitetty lukuisia muunnelmia, kuten lyhennetty versio (747SP), rahtiversioita ja laajarunkoisempi versio Large Cargo Freighter (lempinimeltään Dreamlifter). Yhdysvaltain presidentin kone Air Force One on ollut 747-200B 1990-luvun alusta alkaen. Nasan käytössä oli vuosina 2014–2022 entisen liikennejumbon (747SP-versio) runkoon rakennettu SOFIA-stratosfääri-infrapunaobservatorio. Lisäksi Nasa käytti kahta erikoisvarusteltua B747-konetta avaruussukkulan siirtämiseen, eli yleensä varalaskupaikasta Kennedyn avaruuskeskukseen. Yhdysvaltain ilmavoimat on käyttänyt Tähtien sota -ohjelmassaan B747-konetta kuljettamaan suurteholaseria. 747-ohjelma päättyi lopullisesti vuonna 2022, jolloin konetta oli valmistettu 54 vuotta. Vaikka maailmanlaajuinen koronaviruspandemia aiheuttikin 747-laivastoon merkittäviä supistuksia 2020-luvun taitteessa, jatkaa kone operatiivisessa käytössä vielä vuosikausia. Ennen pandemiaa esimerkiksi British Airwaysin oli tarkoitus jatkaa 747-400:lla vuoteen 2024. Matkustajayksilöitä oli joulukuussa 2022 käytössä vielä 44 kappaletta.Viimeinen 747-8, pysyvältä rekisteritunnukseltaan N863GT, ja nimeltään *Empower*, valmistui 6. lokakuuta 2022 ja siirtyi viimeisteltäväksi 6. joulukuuta 2022, päättäen koneen tuotannon.  Kone luovutettiin asiakkaalle tiistaina 31. tammikuuta 2023. Yhdysvaltain ilmavoimille modifioidaan lisäksi vielä kaksi aiemmin valmistunutta 747-8 koneyksilöä.  Koneet korvaavat 1990-luvulta käytössä olleet Yhdysvaltain presidentin käytössä olleet vanhemmat 747-lentokoneet. Vuonna 2026 Lufthansa myi Yhdysvaltain ilmavoimille lisäksi kaksi matkustajakäytössä ollutta 747-8-konettaan muun muassa miehistöjen koulututusta varten.

## Historia
Boeing osallistui 1960-luvun puolivälissä Yhdysvaltain ilmavoimien CX-HLS-tarjouskilpailuun, jossa oli tavoitteena kehittää uusi strateginen äänennopeutta hitaampi kuljetuskone. Lockheed voitti kilpailun Lockheed C-5 Galaxy -koneellaan. Tuohon aikaan uskottiin yleisesti, että matkustajalentojen tulevaisuus olisi yliäänikoneissa. Kun yliäänikoneet eivät täyttäneet odotuksiaan, lentoyhtiöiden mielenkiinto alkoi suuntautua entistä suurempiin, ja siten käyttökustannuksiltaan aiempaa edullisempiin, ääntä hitaampiin matkustajakoneisiin. Boeing tutki ensin mahdollisuutta pidentää 707-konettaan, mutta tämä olisi vaatinut laskutelineiden ja siipilaatikon uudelleensuunnittelua sekä voimakkaampia moottoreita kuin markkinoilla oli tarjolla. Siksi Boeing päätti kehittää CX-HLS-tarjouksestaan kaupallisen version.

Boeing 747 suunniteltiin rahtikoneen pohjalta, joten sen ohjaamo suunniteltiin sijoitettavaksi ylös, jotta koneen nokkaan voitaisiin sijoittaa ylöspäin avautuva rahtiovi. Rungon leveys suunniteltiin siten, että kaksi 2,4 metriä leveää standardikonttia mahtuisi vierekkäin. Kun kone muutettiin matkustajakoneeksi, matkustamossa oli tilaa kahdelle käytävälle ja rahti voitiin kuljettaa matkustamon alla. Pääsuunnittelijana toimi Joe Sutter. Matkustamon ovista tehtiin tuplasti leveämpiä kuin aiemmissa lentokoneissa, jotta hätätilanteessa matkustajat saataisiin evakuoitua nopeasti. Koneen suurimmaksi lentoonlähtöpainoksi valittiin 308&nbsp;448 kilogrammaa, joka asetti suuria vaatimuksia moottoreille. Moottoreina päätettiin käyttää kehitteillä olleita ohivirtaussuihkumoottoreita. Koneen suuri massa pakotti lisäämään laskutelineitä. Takalaskutelineitä, joissa jokaisessa on neljä pyörää, on neljä kappaletta. Tämä tasaa koneen painoa tasaisemmin sekä suojaa renkaan puhkeamiselta, jolloin voitiin käyttää normaaleja lentokoneen renkaita. Turvallisuuden takia monet järjestelmät suunniteltiin erittäin moninkertaisesti varmistetuiksi. Esimerkiksi hydrauliikkajärjestelmiä on neljä, jotka kaikki ovat itsenäisiä ja käyttävät omaa moottoriaan.

Koneesta tuli lopulta huomattavasti edeltäjiään suurempi. Matkustamon leveys oli yli 2,5 metriä suurempi kuin edeltävässä 707:ssä. Pituudeltaan 747 oli yli 24 metriä pidempi kuin 707 ja sen suurin lentoonlähtöpaino oli yli 170 tonnia sitä painavampi. Koneeseen mahtui yli 400 matkustajaa ja sen lentonopeus oli Mach 0,84. Kantamaksi oli suunniteltu noin 8&nbsp;500 kilometriä. Boeing oli aluksi olettanut, että 747:stä tulisi suosittu rahtikone, mutta 1960-luvulla lentomatkustamisen suosio nousi nopeasti ja ennusteiden mukaan kasvu jatkuisi 1970-luvulla. Tästä syystä lentoyhtiöt tarvitsivat lisäkapasiteettia ja pitivät 747:ää tehokkaana vaihtoehtona pitkille reiteillä, sillä siihen mahtui yli 400 matkustajaa, se oli nopeampi kuin edeltäjänsä ja edullisempi käyttää matkustajaa kohti. Pan American Airways tilasi 12. huhtikuuta 1966 25 lentokonetta 550 miljoonalla dollarilla, mikä oli silloinen maailman suurin lentokonetilaus. 2010-luvulle tultaessa erityisesti matkustaja-747-koneiden määrä alkoi nopeasti laskea uuden sukupolven kaksimoottoristen pitkänmatkan liikennekoneiden käyttöönoton myötä, ja suuret amerikkalaisyhtiöt Delta ja United luopuivat siitä vuoden 2017 loppuun mennessä, minkä jälkeen koronaviruspandemia on entisestään supistanut laivastoa, ja vaikutti koneen tuotannon lopettamiseen talvella 2022. Suurin matkustajaversioiden käyttäjä oli vuonna 2022 saksalainen Lufthansa.

## Variaatiot
### 747-100

Boeing 747:n suunnittelu aloitettiin vuonna 1966, ja ensilento oli 9. helmikuuta 1969. Ensimmäinen versio, 747-100 alkoi liikennöidä Pan Amin väreissä tammikuussa 1970.

### 747-200

Jo saman vuoden lokakuussa 747-200 teki ensilentonsa ja se esiteltiin seuraavana vuonna. 747-200:ssa oli tehokkaammat moottorit ja suurempi enimmäislentoonlähtöpaino sekä pitempi toimintamatka. Myös rahtiversiot 747-200C (Convertible) ja 747-200F (Freighter) kehitettiin ja tulivat markkinoille vuodesta 1972 alkaen. Myös lyhyille matkoille kehiteltiin omat SR-versiot (Short Range). Suomen rekisterissä, Kansa-yhtymän omistuksessa,  on ollut yksi 747-200, rekisteritunnukseltaan OH-KSA. Kesällä 2023 käytössä oli vielä 18 747-200-sarjan konetta.

### 747SP

747SP (Special Performance) tuli liikenteeseen vuonna 1976. Se oli lyhennetty versio, jonka tarkoituksena oli kilpailla markkinoilla McDonnell Douglas DC-10:n ja Lockheed L-1011:n kanssa. Boeingilla ei ollut keskikokoista laajarunkokonetta ja 747 oli turhan suuri tietyillä reiteillä. 747SP:n toimintamatka oli tuohon aikaan erittäin pitkä, yli 10&nbsp;000&nbsp;kilometriä, ja sen lentonopeus oli suuri. Tätä tyyppiä valmistettiin vain 45 konetta.

### 747-300

747-300:ssa oli pidennetty yläkansi, jolloin matkustajakapasiteetti kasvoi jopa 600 matkustajaan. Koneen ensilento tapahtui 5. lokakuuta 1982, ja liikennöinti alkoi vuonna 1983 Swissairilla. 747-300:n nimi oli alun perin 747SUD (Stretched Upper Deck), mutta se muutettiin 747EUD:ksi (Extended Upper Deck) ja lopulta 747-300:ksi. Yläkantta pidennettiin 7,11 metriä. Muilta osin 747-300 ei juurikaan poikennut 747-200:sta. Mallista tuli myös kombiversio 747-300M ja lyhyen toimintamatkan versio 747-300SR, erityisesti Japan Airlinesin Japanin sisäisiä lentoja varten. Versio ei menestynyt hyvin, sillä koneita valmistettiin vain 81 kappaletta, joista 60 oli matkustajaversioita ja 21 kombiversioita. Tämä johtui pääosin siitä, että uudempi ja kehittyneempi -400 versio aloitti liikennöinnin vain 7 vuotta myöhemmin. Iranilainen Mahan Air operoi Lähi-idässä maailman viimeistä matkustajaliikenteessä olevaa 747-300:aa, rekisteritunnukseltaan EP-MNE.

### 747-400

747-400:n suunnittelu aloitettiin vuonna 1985 ja ensilento tapahtui vuonna 1988. Liikennöinti alkoi vuotta myöhemmin. 747-400:lla on pidempi toimintamatka kuin edellisillä versioilla ja se on ollut myös suosituin versio koneesta. 747-400 on ulkoisesti samanlainen kuin 747-300, mutta siinä on moderni, kahden hengen ohjaamo ja kuvaputkinäytöt, uudet moottorit ja wingletit (taivutetut siivenkärjet), uusi matkustamo, suurempi kantavuus ja pidempi toimintamatka. Koneesta on olemassa myös 747-400M-kombiversio (markkinoille 1989) ja 747-400F-rahtiversio (markkinoille 1993). 747-400ER on vielä pidemmän toimintamatkan versio, joka aloitti liikennöinnin vuonna 2002. 747-400D puolestaan oli Aasian kotimaanlennoille suunniteltu erikoisversio.

Uusitussa matkustamossa on yhdessä rivissä kymmenen istuinta, joiden välissä on kaksi käytävää niin, että istuimia on kolme vierekkäin kummallakin sivulla ja neljä keskellä. Viimeinen 747-400 toimitettiin maaliskuussa 2005 China Airlinesille.

### 747-8

747-8 on koneen uusin versio, jonka rahtiversion 747-8F:n liikennöinti alkoi vuonna 2011 ja matkustajaversion 747-8I:n vuonna 2012. Koneesta oli toukokuussa 2013 ainoastaan 59 voimassa olevaa tilausta jäljellä, mikä ennakoi tuotannon varsin nopeaa hiipumista. Mallin valmistus, ja samalla koko 747-ohjelma, päättyi vuonna 2022.

Tämän mallin kone oli viimeinen Boeing 747, jonka yhtiö valmisti. Se luovutettiin Atlas Air -lentoyhtiölle 31. tammikuuta 2023.

### Peruttuja suunnitelmia

Boeing suunnittelli 747-konseptiin myös trijet-versiota. Boeingilla oli aiempaa kokemusta kolmimoottorisista suihkukoneista Boeing 727-mallin myötä. Pyrstömoottorin lisääminen runkoon olisi kuitenkin vaatinut niin paljon muutoksia runkoon että kone ei päässyt piirrustuspöytää pidemmälle. Sen sijaan yhtiö rakensi Boeing 747 SP-versiota joka täydensi mallistoa pienemmän kuljetustarpeen reiteillä. Yhtiö keskittyi Jumboja pienemmissä laajarunkoisissa koneissa Boeing 767-malliston suunnitteluun. Samoihin aikoihin Boeingin kilpailijan Douglas DC-10 oli kolmimoottorinen. 747 Trijetissä olisi koneen perusrakenteen johdosta ollut tätä enemmän kapasiteetia.

## Käyttäjät

Vuoden 2025 alussa Boeing 747 -matkustajakoneita oli operatiivisessa käytössä Lufthansalla, Korean Airilla, Air Chinalla ja Rossiyalla.

## Tekniset tiedot

## Onnettomuudet

Valmistetuista 1&nbsp;542 Boeing 747 -koneesta 62 eli noin 4,0 prosenttia on tammikuuhun 2018 mennessä tuhoutunut onnettomuuksissa, terroriteoissa ja muissa tapahtumissa. Vertailun vuoksi saman aikakauden laajarunkokoneista Douglas DC-10:llä vastaava osuus on 7,4 prosenttia ja Lockheed L-1011 TriStarilla 4,0 prosenttia.

Boeing 747 -koneet ovat olleet osallisena kahdessa ilmailuhistorian pahimmassa onnettomuudessa. Pahin onnettomuus tapahtui 27. maaliskuuta 1977, kun kaksi 747-konetta törmäsi toisiinsa Teneriffan pohjoisella lentoasemalla. Onnettomuudessa kuoli 583 ihmistä. Toiseksi pahin onnettomuus oli uhrimäärältään lähes yhtä suuri: Japan Airlinesin lennon 123 sivuperäsin irtosi ja hydraulijärjestelmät lakkasivat toimimasta äkillisen paineistuksen menettämisen seurauksena. Miehistö sai pidettyä koneen ilmassa 32 minuuttia, mutta se törmäsi lopulta vuoreen ja 520 ihmistä kuoli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Boeingin 747-sivusto 
* Aircraft-Info.net: Boeing 747-400 Information 

### Kuvia

* Iran Airin Boeing 747-100:n matkustamo
* One Two Go:n (Orient Thai Airlines) Boeing 747-300:n matkustamo
* Singapore Airlinesin Boeing 747-400:n matkustamo
* KLM Royal Dutch Airlinesin Boeing 747-200:n alakannen etuosan matkustamo
* KLM Royal Dutch Airlinesin Boeing 747-200:n ohjaamo
* Korean Air Cargon Boeing 747-400ERF:n ohjaamo