open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Teija Tiilikainen

**Teija Helena Tiilikainen** (s. 22. huhtikuuta 1964 Lohja) on Euroopan hybridiuhkien torjunnan osaamiskeskuksen eli Hybridikeskuksen johtaja. Hän aloitti tehtävässä elokuussa 2019. Aikaisemmin hän oli Ulkopoliittisen instituutin (UPI) johtaja 2010–2019 ja *[[Ulkopolitiikka (lehti)|Ulkopolitiikka]]*-lehden päätoimittaja 2010–2020.

## Elämä ja ura
Tiilikainen väitteli valtiotieteen tohtoriksi vuonna 1997 Åbo Akademissa. Hän oli EU:n perustuslakikonventin jäsen vuonna 2003. Vuonna 2007 hänet nimitettiin ulkoministeri Ilkka Kanervan poliittiseksi valtiosihteeriksi, ja hän jatkoi tehtävässä jonkin aikaa Alexander Stubbin aikana. Kokoomuksen siirrettyä kiintiöönsä kuuluvan valtiosihteerin vakanssin vuoden 2009 alussa sisäasiainministeriöön Tiilikainen palasi entiseen tehtäväänsä Helsingin yliopiston Eurooppa-tutkimusverkoston johtajaksi.

Tiilikainen on osallistunut Bilderberg-ryhmän kokouksiin vuosina 2002, 2005 ja 2007.

Tiilikainen istuu Helsingin yliopiston hallituksessa yliopiston ulkopuolisena jäsenenä vuoden 2021 loppuun asti.

## Julkaisuja
* *Defining the Political Identity of Finland in Western Europe* (Ashgate, 1998) 
* *To Be or Not to Be? : An Analysis of the Legal and Political Elements of Statehood in the EU*, External Identity, *European Foreign Affairs Review* 6, 2001.
* *Millaisen federaation Suomi haluaa? Kolme näkemystä EU:n tulevaisuudesta*. Kirjoittajat Kauko Sipponen, Teija Tiilikainen ja Mika Widgrén. Elinkeinoelämän valtuuskunta, Helsinki 2002
* *Finland in the EU* Tapio Raunion kanssa (Frank Cass, 2002)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
*
Simon Achrenius

**Simon (Simo) Achrenius** (22. elokuuta 1729 Sievi – 31. joulukuuta 1782 Kruunupyy) oli suomalainen runoilija ja pappi. Hän toimi pappina Paltamossa ja Pietarsaaressa. Hänen huomattavin kirjallinen teoksensa oli 2300-säkeinen *Uudet Hengelliset Runot Läsnä Olevaisista ja Tulewaisista Tiloista* (1766).

Simon Achrenius oli tunnettua Achreniuksen pappis- ja runoilijasukua, hänen vanhempansa olivat Sievin kappalainen Simon Achrenius ja Maria Bång. Hän oli Henrik Achreniuksen veli ja Abraham Achreniuksen veljenpoika.

Simon Achrenius kävi yhdessä nuoremman veljensä Henrikin kanssa Oulun triviaalikoulua ja he pääsivät ylioppilaiksi 1749. Simon opiskeli apurahan turvin Turun akatemiassa vuosina 1759–1762 ja hän sai sieltä 1761 todistuksen pappisvihkimystä varten. Hän oli sitten kirkkoherran apulaisena ensin Paltamossa 1763 ja sitten Pietarsaaressa. Achrenius sairastui 1768 ja joutui loppuiäkseen Kruunupyyn mielisairaalaan. Hän menetti sairauden takia papin virkansa eikä saanut enää saarnalupaa tuomiokapitulilta anomuksista huolimatta. Achrenius oli myös mennyt naimisiin 1768 palvelijansa Sofia Larsintytär Björklundin kanssa ja saanut siksi varoituksen tuomiokapitulilta. 

## Achreniuksen runoja
* *Runo Lappajärven kappalaisen Tuomas Wilckmanin kuoleman johdosta*. 1758
* *Runolaulu tuohiweneestä*. 1758
* *Uuden wuoden toiwotus ja sanoma hywälle ystävälle*. 1763 (Achrenius lähetti runon vuoden lopulla Paltamosta Alajärvelle Abrami-nimiselle henkilölle) 
* *Uudet Hengelliset Runot Läsnä Olevaisista ja Tulevaisista Tiloista*, 2 300-säkeinen runoelma, sisältää runot *Kehoitus ylösherätyxeen synnin unesta*, *Herran Jesuxen Chistuksen Callista Ansiosta ja Wanhurscaudesta*, *Herran Jesuxen Wanhurscaudesta*, *Cuoleman Codosta*, *Duomion Tulosta*, *Helvetin Walkiasta* ja *Taiwan iloisemmasta ilosta ja autuudesta*. 1766

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirjasampo.fi
*
Antti Achrenius

**Anders (Antti) Achrenius** (5. huhtikuuta 1745 Turku – 23. heinäkuuta 1810 Nousiainen) oli suomalainen pappi ja pietistijohtaja.

Anders Achrenius oli rukoilevaisuuden hengellisen isän, Nousiaisten kirkkoherrana toimineen Abraham Achreniuksen poika. Anders Achrenius opiskeli Turun akatemiassa vuodesta 1758 valmistuen filosofian maisteriksi 24. heinäkuuta 1766. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 18. helmikuuta 1769 ja toimi sen jälkeen isänsä Nousiaisen kirkkoherran apulaisena. Vuonna 1778 Achreniuksesta tuli Nousiaisten kirkkoherra ja vuosina 1793–1806 hän toimi lääninrovastina. Kirkkoherraksi kuningas nimitti Achreniuksen ilman virkaehdotusta seurakunnan vahvan kannatuksen ansiosta. Achrenius piti Nousiaisten pappilassa pyhäpäivisin seuroja, jotka olivat erittäin suosittuja. Niissä on arvioitu kesäisin käyneen jopa 400 henkeä. Achreniuksen uskonkäsitystä on pidetty varsin evankelisena.

## Halullisten Sieluin Hengelliset Laulut

Achreniusta on pidetty aiemmin merkittävänä virsirunoilijana, mutta nykyisin asiasta ei olla enää varmoja. Vuonna 1790 ilmestyi 26 virttä sisältänyt virsikokoelma *[[Halullisten sielujen hengelliset laulut|Halullisten Sieluin Hengelliset Laulut]]*, jonka virsista 12 kuuluu nykyiseen virsikirjaan. Aiemmin on oletettu, että Anders (Antti) Achrenius olisi kirjoittanut tai suomentanut kaikki kokoelman virret. Onni Kurvisen tutkimukset ovat kuitenkin osoittaneet, että kokoelman toimitti ja julkaisi Turun ruotsalaisen seurakunnan kappalainen, myöhemmin Ulvilan kirkkoherrana toiminut Bengt Jakob Ignatius. Virret ovat useiden henkilöiden kirjoittamia tai ruotsista kääntämiä. Ignatius ja Achrenius olivat kuitenkin samanhenkisiä heränneitä ja hyviä ystäviä, joten Achrenius on mahdollisesti osallistunut toimintaan.

## Perhe

Achreniuksen puoliso vuodesta 1776 oli kuninkaallisen sihteerin Abraham Sahlstedtin tytär Kristina Katarina. He saivat kymmenen lasta. Heistä Anders Johan Achrenius (1778–1819) toimi Naantalin pormestarina. Poika Otto Jonathan Achrenius (1782–1849) tuli ylioppilaaksi, mutta sairastui mielisairauteen. Tytär Kristina Katarina (1786–1856) meni naimisiin vänrikki Gustaf Reinhold Finckenbergin kanssa. Finckenberg oli vuokralla Lemun Nyynäisten tilalla vuosina 1801–1823.

## Lähteet
Achrenius

**Achrenius** on suomalainen pappis- ja runoilijasuku, jonka jäsenet vaikuttivat 1700-luvulla. Suvun alkuperä on selvitetty vuoteen 1657, jolloin Uskelassa Kirjolan rälssitalossa oli isäntänä Perttu Matinpoika. Hänen pojanpoikansa Simo Kreunpoika (Simon Gregorii) opiskeli Turun koulussa ja sai siellä sukunimen Acrenius, joka lienee johdannainen terävää, älykästä ja reipasta tarkoittavasta latinan sanasta *acer*.

* Simo Kreunpoika Achrenius ent. Kirjola (1667–1747), Someron kappalainen 
* Abraham Achrenius (1706–1769), suomalainen pappi ja virsirunoilija, Simo Kreunpoika Achreniuksen poika
* Antti Achrenius (1745–1810), suomalainen pappi ja virsirunoilija, Abraham Achreniuksen poika
* Simo Achrenius (1729–1782), suomalainen pappi ja runoilija, Abraham Achreniuksen veljenpoika
* Henrik Achrenius (1730–1798), suomalainen runoilija, Kalajoen nimismies, Simo Achreniuksen veli

Achrenius voi merkitä myös laulukokoelmaa *[[Halullisten sielujen hengelliset laulut|Halullisten sieluin hengelliset laulut]]* (1790), jonka toisena toimittajana oli Antti (Anders) Achrenius.

## Lähteet
The Show Must Go On

**The Show Must Go On** on Queenin kappale vuoden 1991 *[[Innuendo]]*-albumilta, ja viimeinen, jonka yhtye julkaisi singlenä Freddie Mercuryn ollessa elossa. Single ilmestyi kuusi viikkoa ennen Freddie Mercuryn kuolemaa ja se nousi Ison-Britannian listalla kuudenneksitoista. Yhdysvalloissa julkaistu single *[[Bohemian Rhapsody]] / The Show Must Go On* nousi 1992 listakakkoseksi. 

Kappaleen säveltäjäksi on merkitty koko yhtye, kuten muihin tuon ajan kappaleisiin, mutta sen on tosiasiassa säveltänyt ja sanoittanut kitaristi Brian May, joka inspiroitui basisti John Deaconin ja rumpali Roger Taylorin kokeilemasta sointukulusta. Sama sointukulku toimii kappaleessa sekä säkeistöjen että kertosäkeen pohjana. Toinen säkeistö moduloidaan ylemmäs, mutta kertosäkeessä palataan taas alkuperäiseen sävellajiin.

May kysyi Mercuryltä, voisiko hän tehdä kappaleen käsillä olevasta tilanteesta, jossa kuolemansairaus varjosti yhtyettä. Sanoitukset hän kirjoitti kuitenkin hyvin vertauskuvallisesti. Mayllä oli epäilyksiä, oliko Mercury enää riittävän hyvässä kunnossa äänittämään kappaleen lauluosuudet, mutta äänityssession tultua Mercury joi viski-shotin ja sai tehtyä vokaaliraidan parilla otolla.

Single-julkaisun yhteydessä kappaleesta julkaistiin musiikkivideo, joka on koottu Queenin aiemmista musiikkivideoista. Tämä ratkaisu yhdistettynä sanoituksiin vahvisti ihmisten epäilyjä, että Mercury oli vakavasti sairas.

Tammikuussa 2022 *Helsingin Sanomat* pyysi yli 70:ää suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. ”The Show Must Go On” ylsi kyselyn kokonaistuloksissa sijalle 36.

## Lähteet
Rafael Hertzberg

**Rafael Hertzberg** (18. syyskuuta 1845 Turku – 5. joulukuuta 1896 Helsinki) oli suomalainen ruotsinkielinen kirjailija. Hänen isänsä oli Loimaan kirkkoherra Fredrik Hertzberg ja äiti Johanna Matilda Hummelin. Koulutukseltaan hän oli filosofian tohtori.

Henkisesti Rafael Hertzberg liittyy Runebergin ja Topeliuksen aikaan, vaikka olikin myöhemmän polven kirjailijoita. Hän oli *[[Helsingfors Dagblad]]etin* toimittajana 1875–1889 ja toimi myös kirjallisuuskriitikkona. Hertzberg julkaisi Kalevalan ruotsinnoksen, runoja ja kertomuksia sekä teokset *Kulturbilder ur Finlands historia*, *Helsingfors för 300 år sedan och i vara dagar* vuonna 1888, josta ilmestyi Rolf Martinsenin suomennos vuonna 2004 nimellä *Helsinki herra Hertzbergin silmin*, ja *Vidskepelsen i Finland på 1600-talet*. Lisäksi hänen tuotantoonsa kuuluu libretto Jean Sibeliuksen oopperaan *[[Neito tornissa]]* (1896) ja *[[Kalevala]]*-mukaelma *Kalevala: berättad för ungdom* (1875).
	
Hertzberg käytti useita salanimiä, kuten Jung Junior, Lucianus, Onkel Tommi, Qvasimodo, R.H., Sphinx, ja tz. Hän avusti ja arvosteli myös *Hufvudstadsbladet*-lehteä. Vuodesta 1890 lähtien hän toimi liikemiehenä.

## Teokset
* Ett litet häfte sagor af tz (1872)
* Fru Karin på Liuksiala (1873)
* Sång och saga (1874)
* Kalevala, berättad för ungdom (1875)
* Ur lifvets vår (1875)
* Finlands historia i korthet framstäld (1876)
* Smärre skizzer (1879)
* Dikter (1880)
* Skämt och allvar för ung och gammal (1880)
* Joulun joutu-ajalla (1881)
* Finska konstnärer (1883)
* Julgubben och tomtarne (1883)
* Seger (1883)
* Två vänner (1883)
* I qvinnofrågan (1884)
* Nordenskiölds resor och äfventyr i polarhafven (1884)
* Nya dikter (1884)
* Kulturbilder ur Finlands historia: 1 (1885)
* Frankrike (1886)
* Genom de svartes verldsdel (1886)
* Lefnadsteckningar för ungdom och för folket (1886)
* Helsingfors–Monaco (1887)
* Statsrådet: Silhouetter klipta ur Helsingfors-lifvet (1887)
* Helsingfors för 300 år sedan och i våra dagar (1888–1889)
* Kulturbilder ur Finlands historia: 2 (1888)
* Landtdagsvalet (esitetty 1888)
* Löjtnanten: Teckning ur Helsingforslifvet (1888)
* Professorer och studenter (1888)
* Pyreneiska halfön: 1–2 (1889–1890)
* Två finska barns äfventyr under en resa kring jorden (1889)
* Vidskepelsen i Finland på 1600-talet (1889). (Suom. Sotamiehet ja talonpojat, 1890)
* De gamla egypternas religion (1890)
* Knekt och bonde (1890)
* Barndomshemmet (1892)
* För smått folk (1895)
* En majdag i Helsingfors (1896)
* Rafael Hertzbergs samlade barnbibliotek (1901)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vapaasti ladattavia Rafael Hertzbergin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
*
Kanava (täsmennyssivu)

**Kanava** tarkoittaa seuraavia:
;Media
* *[[Kanava (sanomalehti)|Kanava]]*, Viipurissa vuosina 1845–1847 ilmestynyt sanomalehti
* *[[Kanava (aikakauslehti)|Kanava]]*, vuodesta 1974 lähtien ilmestynyt suomalainen aikakauslehti
* Kanava-palkinto, suomalainen tietokirjoille myönnettävä palkinto

;Maantiede
* kanava, vesiliikennettä tai veden johtamista varten rakennettu väylä
* Kanava, Katariinan kanavan varrella Komin tasavallassa sijaitseva kylä (katso Severnaja Keltma)

;Muu tiede ja tekniikka
* tiehyt, ohut putkimainen kudosmuodostuma, jossa kulkee nestettä.
* kanava, radion tai television lähetystaajuus
* kanava, elektroniikassa tiedonsiirtoon käytettävä taajuuskaista
* kanava, transistorin lähteen ja nielun välinen puolijohdekerros

## Katso myös
*Kanavointi
Suomalainen kansanpuku

**Suomalainen kansanpuku** on suomalaisen talonpoikaisväestön 1800-luvulle asti käyttämä perinteinen vaateparsi eli kansanpuku. Kansanpuvut olivat pääasiassa kotitekoisia. Niissä on aina nähtävissä alueellisia ja paikallisia erityispiirteitä.

Perinteiset suomalaiset kansanpuvut syrjäytyivät vähitellen 1800-luvun lopulla tehdasvalmisteisten kankaiden saatavuuden parantuessa ja hinnan laskiessa. Kansanomainen puku seurasi kansanpukua rahvaan pukeutumisessa. Siinä ei näkynyt paikallisia piirteitä. Museoihin kootut kansanpuvut antoivat 1880-luvulla virikkeitä niiden uusintojen eli kansallispukujen valmistamisen alkamiselle.

Suomalainen kansanpuku erosi selvästi kaupunkien porvariston ja herrasväen vaatetuksesta. Säätyläisten vaatetuksesta kuitenkin omaksuttiin piirteitä myös kansan juhlapukuihin. Hyvin toimeentulevalla maalaisväestöllä oli erikseen kirkko-, pyhä- ja arkivaatteet. Kirkkovaatteilla tarkoitettiin juhlavaatteita. Ne olivat arvokkaat ja kulkivat usein perintönä sukupolvelta toiselle. Pyhävaatteita pidettiin pyhäpäivinä kodin piirissä. Nuoriso käytti pyhävaatteita lauantai-iltaisin omissa riennoissaan. Arkivaatteet olivat tyypillisesti koruttomia ja vanhoillisia. Kuluneimpia arkivaatteita käytettiin riihivaatteina eli riihessä työskennellessä.

## Nykyajan kansanpuku
Nykyajan suomalainen kansanpuku on kansallispuvun rinnalle 1900-luvulla syntynyt asu, joka jäljittelee rahvaan arkipukeutumista 1700-1800-luvuilla. Kansanpuvut tehdään tieten tahtoen arkisen näköisiksi, jotta ne sopivat esimerkiksi työnäytöksiin ja näytelmien asuiksi. Kansanpukujen kehittelyssä voi näkyä poliittista vaikutusta elitistisinä pidettyjen Suomen Käsityön Ystävien ja Kansallispukuneuvoston valtaa vastaan. Kansanpuku on myös päällä miellyttävämpi, kevyempi ja sopii paremmin nykyajan keskuslämmitettyihin tiloihin kuin monikerroksinen kansallispuku. 

Kansanpukuja ovat muun muassa karjalaisten feresi ja Pohjanmaalla yleinen körttipuku.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Lönnqvist, Bo 1978. *Kansanpuku ja kansallispuku*. Helsinki: Otava. 167 s.
Olavi Vikainen

**Haakon Olavi Vikainen** (4. syyskuuta 1915 Vehmaa – 12. lokakuuta 2005 Turku) oli suomalainen sarjakuvataiteilija ja pilapiirtäjä. Hän oli yhdeksänlapsisen perheen poika. Perheestä sukeutui muitakin taiteilijoita, kuten kuvanveistäjä Jussi Vikainen ja graafikko Voitto Vikainen.

Olavi Vikaisen ensimmäinen sarjakuva oli *Nalle Nöpönenä* Anni Swanin toimittamassa *[[Sirkka (lehti)|Sirkka]]*-lehdessä. *Sirkan* numerossa 3/1933 tekstissä *Nalle*-sarjakuvan alla puhutaan ”uudesta ystävästämme”, mutta sarjalla ei vielä näytä olevan nimeä. Lukijoille julistetaan nimikilpailu. Tuplanumerossa 12–13 Nallella on jo nimi.

Vikainen piirsi ''Suomen Kuvalehteen'' sarjaa *Aatami*. Lehtiyhtiön omistajanvaihdoksen myötä sarja siirtyi *[[Seura]]*-lehteen. Veli Giovanni oli huomannut Vikaisen sarjakuvat *Suomen Kuvalehdessä* ja kutsui Vikaisen ''Uuden Suomen'' viikkoliitteen avustajaksi. Gösta Thilén oli lopettanut ''Herra Kerhosen'' piirtämisen *Suomen Kuvalehteen* (hän kuoli 1934), jolloin Veli Giovanni pyysi Olavi Vikaista jatkamaan sarjaa. 

Olavi Vikainen alkoi pian piirtää eläinsarjakuvia, joita Suomessa oli tuohon aikaan harvassa. Hän näyttää saaneen vaikutteita erityisesti Asmo Alholta, piirrostyyliä ja riimittelyä myöten. Vikainen oli mukana Veli Giovannin toimittamassa ''Kalle Viksari'' -lehdessä. Vikainen teki paljon yhteistyötä myös Ilmari Turjan kanssa, joka antoi sarjalle nimen *Possu Pekoni*. ''Savon Sanomissa'' Vikaisen *Kimmo* ilmestyi vuodesta 1957 lähtien 22 vuotta.

Ensimmäinen Olavi Vikaisen sarjakuvakirja *Pupu, Kili ja Possu* ilmestyi 1942. Suositusta kirjasta otettiin viisi painosta vuosina 1942–1960.

Vikainen oli hyvin tuottelias ja hänen töitään ilmestyi monissa eri lehdissä. Nopeus hioi Vikaisen tyylin selkeäksi ja pelkistetyksi, hyvinkin nykyaikaisen näköiseksi. 

Olavi Vikainen pääsi ainoana suomalaisena sarjakuvantekijänä mukaan amerikkalaisten tekijöiden joukkoon Veikko Karumon toimittamaan ''Sarjakuvalehteen'' (Valiolehdet 1949–1963).

Olavi Vikainen sai Puupäähattu-palkinnon vuonna 1996 yhdessä Egon Meurosen kanssa.

Myöhempinä vuosinaan Vikainen oli keskittynyt öljyvärimaalaukseen.

## Bibliografia
* *Pupu, Kili ja Possu* (WSOY 1942)
* *Marjukka kuunhaltiattaren vieraana* (Aura 1944)
* *Eläinten talkoot* 1944 
* *Korvikkeita* 1945 
* *Kili ja Possu* 1946 
* *Piski Pikinokka* 1946 
* *Pikku Liisu* 1946 
* *Nöffen och Killingen* 1946 
* *Pupu* 1949 
* *Pikinokkapiski* 1950 
* *Lue maalaten* 1950 
* *Pupu maalaa ja laskee* 1951 
* *Mopsi* 1951
* *Tre goda grannar* 1951 
* *Kolme naapuria* 1951 
* *Possu maalaa ja lukee* 1952 
* *Laske maalaten* 1958 
* *Kukkatauluja* 1958 
* *Kili ja possu* 1960 
* *Kili ja Possu luettavaa, katseltavaa ja väritettävää säästöpankin lahjana lapsille* 1963 
* *Possun elokuvat* 1998 (Otava 1998)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kvaak – Olavi Vikainen . Nettikeskustelussa lainaus Turun Sanomista 30.6.1998, jossa Vikaisen haastattelu.
*
Showtime (elokuva)

**Showtime** on Tom Deyn ohjaama, vuonna 2002 ensi-iltansa saanut toimintakomedia, jossa näyttelevät Eddie Murphy ja Robert De Niro.

## Juoni
Mitch ja Trey ovat poliiseja ja toistensa täydellisiä vastakohtia. He joutuvat kuitenkin yhdessä tositelevisiosarjaan, jossa seurataan poliisien elämää. He nousevat nopeasti yleisön suosioon, mutta tositelevisio muuttuu todelliseksi, kun he saavat tehtäväkseen ottaa kiinni vaikutusvaltaisen rikosparonin.

## Näyttelijät
* Robert De Niro – Mitch Preston
* Eddie Murphy – Trey Sellars
* Nestor Serrano – Ray
* T.J. Cross – ReRun
* Mos Def – Lazy Boy
* James Roday – Showtime-kameramies

## Lähteet
Truman Show

**Truman Show** () on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Peter Weirin ohjaama yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva. Elokuva perustuu Philip K. Dickin kirjaan *[[On aika sijoiltaan]]*, vaikkakaan sitä ei mainita elokuvan lopputeksteissä.

## Tarina
Truman Burbank elää mielestään normaalia elämää, mutta todellisuudessa kaupunki, jossa hän asuu, on jättiläismäinen studio ja hänen elämästään kuvataan ympäri vuorokauden maailman suosituinta televisio-ohjelmaa. Truman on elänyt näin lapsesta saakka tietämättä, että ohjelman ohjaaja-tuottaja on päättänyt hänen elämänsä kulun, isän kuolemasta vaimon valintaan saakka. Vähitellen Trumanille kuitenkin selviää asioiden oikea laita ja hän päättää paeta todelliseen maailmaan.

## Rooleissa

## Vastaanotto
Jim Carrey ja Ed Harris saivat rooleistaan ja Burkhard Dallwitz musiikistaan Golden Globen, minkä lisäksi elokuva tuotti ehdokkuudet parhaan käsikirjoituksen, ohjauksen ja draamaelokuvan sarjoissa. Oscar-palkintogaalassa 1999 *Truman Show* toi ehdokkuudet ohjauksesta, käsikirjoituksesta ja Ed Harrisin sivuosasta.

Elokuva oli sekä yleisön että kriitikoiden suuri suosikki ja muodostunut eräänlaiseksi klassikoksi. Kesällä 2023 elokuva oli Internet Movie Databasen käyttäjien antamien arvosanojen perusteella ja sivuston käyttämällä laskukaavalla 137:nneksi paras elokuva maailmassa. Yhdysvaltalaisen elokuvakriitikon Roger Ebertin mielestä Jim Carrey on yllättävän hyvä valinta päärooliin ja malttaa olla tällä kertaa ylinäyttelemättä. Hänestä sympaattiseen Truman-hahmoon on yhtä helppo samastua kuin Forrest Gumpiin. Ebert kehui myös Ed Harrisiä teknojargonia suoltavana televisiotuottajana ja Andrew Niccolin käsikirjoitusta, joka tämän edellisen työn *[[Gattaca]]n* tavoin tutkii *Truman Show’ssa* uuden teknologian vaikutuksia ihmisyyteen.

Neljännesvuosisata elokuvan ensi-illasta *Helsingin Sanomien* Jussi Lehmusvesi hämmästeli, miten hyvin tarina ennakoi tulevaa tositelevision maailmaa aikana, jolloin *[[Big Brother]]in* ensimmäinen tuotantokausi oli vasta tekeillä Alankomaissa. Hänen mukaansa *Truman Show* on jättänyt jälkensä länsimaiseen kulttuuriin ja jopa tieteeseen: lääketieteessä Truman-syndroomaksi nimitetään tilaa, jossa potilas kuvittelee elävänsä lavastetussa keinotodellisuudessa. Filosofiassa ja psykologiassa elokuvaa käytetään esimerkkinä heräävästä tietoisuudesta. Monet elokuvat, kuten Greta Gerwigin ohjaama *[[Barbie (elokuva)|Barbie]]* (2023), viittaavat suoraan tai epäsuorasti *Truman Show’hun*.

## Lähteet
Rattikelkkailu talviolympialaisissa 1924

1924 talviolympialaisten ohjelmassa oli ainoastaan yksi rattikelkkailukilpailu, 4-5 miehen kelkoille. Kilpailu käytiin Les Pellerinsin luonnonjääradalla.

## Mitalistit



Lähde: 




## Lähteet
Wilson Kipketer

**Wilson Kipketer** (s. 12. joulukuuta 1972 Kapchemoyiwo) on tanskalainen entinen keskimatkojen juoksija. 

Kipketer on peräisin Keniassa elävästä kalenjin-heimosta, ja on huippujuoksijoistaan tunnetun St. Patrick's High Schoolin kasvatti. 1990-luvulla hän muutti Tanskaan opiskelemaan Kööpenhaminan yliopistoon, ja sai myöhemmin maan kansalaisuuden. Atlantan olympialaisiin 1996 Kipketer ei voinut osallistua, koska hänellä ei vielä ollut Tanskan kansalaisuutta. MM-kilpailuihin hänellä oli kuitenkin osallistumisoikeus jo vuonna 1995.  

Kipketer piti hallussaan miesten 800 metrin juoksun maailmanennätystä (1.41,11), jonka hän juoksi 24. elokuuta 1997 Kölnissä. Ennätyksen onnistui rikkomaan kenialainen David Rudisha. Rudisha juoksi Berliinissä elokuussa 2010 kaksi sadasosaa alle Kipketerin ennätyksen. Kipketer on matkan kolminkertainen maailmanmestari. Hän alitti 1.50:n rajan jo 14-vuotiaana.

Elokuussa 2005 Kipketer ilmoitti lopettavansa huippu-urheilu-uransa 32-vuotiaana. Hän meni naimisiin tanskalaisen tyttöystävänsä Pernillen kanssa vuonna 2000.

## Saavutuksia
*: 4. sija, 1.46,37, Monaco 18. syyskuuta 2004
*Olympialaiset 2004: 3. sija, 1.44,65, 28. elokuuta 2004
*: 4. sija, 1.46,40, Monaco 13. syyskuuta 2003
*MM-kisat 2003: 4. sija, 1.45,23 Pariisi, Saint-Denis 31. elokuuta 2003
*Sisäratojen MM-kilpailut 2003: 2., 1.45,87, Birmingham 16. maaliskuuta 2003
*EM-kisat 2002: 1. sija, 1.47,25, München 
*Olympialaiset 2000: 2. sija, 1.45,14 Sydney 27. syyskuuta 2000
*: 1., 1.43,55 München 11. syyskuuta 1999
*MM-kisat 1999:	1. sija, 1.43,30 Sevilla	29. elokuuta 1999
*Sisäratojen MM-kilpailut 1999: 2., 1.45,49 Maebashi 7. maaliskuuta 1999
*: 1., 1.42,98 Fukuoka 13. syyskuuta 1997
*MM-kisat 1997:	1. sija, 1.43,38, Ateena 8. elokuuta 1997
*Sisäratojen MM-kilpailut 1997: 1., 1.42,67, Pariisi, Bercy 9. maaliskuuta 1997
*: 2., 1.45,28 Monaco 	9. syyskuuta 1995
*MM-kisat 1995: 1. sija, 1.45,08, Göteborg 8. elokuuta 1995
*Nuorten MM-kisat 1990:	4. sija, 1.48,13 Plovdiv, 10. elokuuta 1990

## Katso myös
*Luettelo kansalaisuuttaan vaihtaneista yleisurheilijoista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Eläintohtori

**Eläintohtori** on Betty Thomasin ohjaama perhekomediaelokuva vuodelta 1998. Elokuva kertoo eläinlääkäristä nimeltä John Dolittle (Eddie Murphy), joka huomaa osaavansa puhua ja ymmärtää eläinten kieltä.

## Juoni

Johnilla on ollut kyky puhua eläinten kanssa lapsesta asti, jolloin hän puhui koiransa kanssa, kunnes se vietiin häneltä pois jotta hän saisi oikeita ystäviä. Kun koiraa ei enää ollut, John ei enää puhunut eläimille ja pian koko kyky oli jo unohtunut. Johnilla on nyt oma perhe; vaimo ja kaksi lasta, Maya ja Charisse. Maya on hyvin kiinnostunut eläimistä, mutta John ei enää itse muista omaa lapsuuttaan ja käyttäytyy vähän isänsä tavoin. Kumminkin Maya saa pitää marsunsa ja joutsenen munansa. Kun perhe on lähdössä lomalle, John huomaa kykynsä taas ja siitä seuraa niin hyviä kuin huonojakin kommelluksia. John joutuu jopa mielisairaalaan, sillä häntä luullaan hulluksi, kun hän puhuu eläimille.

## Näyttelijät
Countdown to Extinction

**Countdown to Extinction** on yhdysvaltalaisen thrash metal -yhtyeen Megadethin viides studioalbumi. Sillä soittaa yhtyeen ”klassinen kokoonpano”, jonka muodostavat laulaja-kitaristi Dave Mustaine, basisti David Ellefson, kitaristi Marty Friedman ja rumpali Nick Menza. Albumi äänitettiin vuonna 1992 Burbankissa The Enterprise -studiossa tuottaja Max Normanin kanssa, ja sen julkaisi 14. heinäkuuta 1992 levy-yhtiö Capitol Records. *Countdown to Extinction* on Megadethin kaupallisesti menestynein albumi.

*Countdown to Extinction* on Megadethin ensimmäinen albumi, jolla kappaleiden tekemiseen ovat osallistuneet kaikki yhtyeen jäsenet. Albumi sai osakseen positiivisen vastaanoton, ja se debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla kaksi vuonna 1992. Se ylitti kaksinkertaisen platinalevyrajan vuonna 1994, ja oli ehdokas Grammy-palkinnon saajaksi kategoriassa Best Metal Performance vuonna 1993. 

Musiikillisesti Megadeth siirtyi *Countdown to Extinctionin* myötä lopullisesti valtavirtaan. Albumin kappalemateriaali on tyyliltään yksinkertaisempaa ja pelkistetympää kuin edeltäjänsä *[[Rust in Peace]]n* monimutkainen thrash metal. Dave Mustaine käsittelee sanoituksissaan kuitenkin yhä laulunkirjoittamiselleen ominaisia aihepiirejä, kuten sotaa, yhteiskunnallisia ja poliittisia asioita sekä yksityiselämänsä ongelmia ja tuntemuksia. Albumilta julkaistiin neljä singleä: ”Symphony of Destruction”, ”Foreclosure of a Dream”, ”Sweating Bullets” ja ”Skin o’ My Teeth”.

*Countdown to Extinction* julkaistiin uudelleenmasteroituna ja bonuskappaleilla varusteltuna versiona vuonna 2004. Albumin 20-vuotisjuhlapainos julkaistiin vuoden 2012 marraskuussa, ja vuonna 2012 Megadeth toteutti albumin kunniaksi kiertueen, jolla soitti albumin kokonaisuudessaan. Kiertueen Los Angelesin-konsertti on taltioitu livealbumiksi sekä DVD- ja Blu-ray-tallenteeksi *[[Countdown to Extinction: Live]]*. 

## Kappalelista
### Alkuperäinen julkaisu
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Vuoden 2004 remasteroitu painos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano

;Megadeth

* Dave Mustaine - soolo- ja rytmikitara, laulu
* David Ellefson - basso ja taustalaulu
* Marty Friedman - soolo- ja rytmikitara, taustalaulu
* Nick Menza - rummut ja taustalaulu

;Tuotanto

*Tuotanto - Dave Mustaine ja Max Norman, vuoden 2004 uusintapainoksella Dave Mustaine
*Äänittäminen ja miksaus - Max Norman, Fred Kelly, Jr. ja Micajah Ryan, vuoden 2004 uusintapainoksen äänittäminen Ralph Patlan ja Lance Dean ja miksaus Ralph Patlan ja Dave Mustaine
*Vuoden 2004 uusintapainoksen editointi - Lance Dean, Scott Harrison ja Bo Caldwell
*Vuoden 2004 uusintapainoksen masterointi - Tom Baker

## Singlet
**Foreclosure of a Dream* (1992)
**Symphony of Destruction* (1992)
**Skin o' My Teeth* (1993)
**Sweating Bullets* (1993)

## Videot
**Foreclosure of a Dream* (1992)
**High Speed Dirt* (1992)
**Skin o' My Teeth* (1992)
**Symphony of Destruction* (1992)
**Sweating Bullets* (1993)

## Lähteet
* 
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Teemu Kattilakoski

**Teemu Kattilakoski** (s. 16. joulukuuta 1977 Kannus) on suomalainen uransa lopettanut maastohiihtäjä. Hän edusti urallaan Alavieskan Viriä.

Kattilakoski on erikoistunut vapaaseen hiihtotyyliin. Hänen parhaat sijoituksensa arvokisoissa on Val di Fiemmen MM-kisojen 2003 ja Liberecin MM-kisojen 2009 50 kilometrin vapaan kahdeksas sija. Hän on sijoittunut Hiihdon maailmancupin kilpailussa parhaimmillaan kahdeksanneksi 15 km (v) Kuusamossa marraskuussa 2005. Kattilakoski hiihti kolmannen osuuden Suomen pronssia voittaneessa viestijoukkueessa Liberecin MM-hiihdoissa 2009.

Teemu Kattilakoski on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Kattilakosket asuvat Jäälissä.

Kattilakoski lopetti kansainvälisen huippu-uransa kauden 2010–2011 jälkeen, mutta kilpaili tuonkin jälkeen muun muassa Marathon Cupin osakilpailuissa.

## Saavutukset
*Olympialaiset
**Salt Lake City 2002 30 km yhteislähtö (v) 35:s
**Vancouver 2010 15 km (v) 27:s
**Vancouver 2010 4×10 viesti 5:s

*Maailmanmestaruuskilpailut
**Oberstdorf 2005 15 km (v) 9:s
**Val di Fiemme 2003 50 km (v) 8:s
**Liberec 2009 4×10 km viesti (p+v) pronssia, 50 km (v) 8:s
**Oslo 2011 50 km (v) 35:s

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Herrasmieshuijarit

**Herrasmieshuijarit** (*Dirty Rotten Scoundrels*) on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut Frank Ozin ohjaama komediaelokuva, joka on uudelleenfilmatisointi vuoden 1964 elokuvasta *[[Kuin kukot orrella]]* (*Bedtime Story*, 1964).

Elokuvassa kaksi Ranskan Rivieralla asuvaa ammattihuijaria yrittää päästä kilpailijastaan eroon lyömällä keskenään vedon, jonka häviäjä joutuu lähtemään pois paikkakunnalta.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat *Herrasmieshuijarit* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Näyttelijät

## Lähteet
Ajokortti

**Ajokortti** on moottoriajoneuvon tai ajoneuvoyhdistelmän ajo-oikeuden osoittava henkilökohtainen asiakirja. Ajokortti ei ole matkustusasiakirja eikä Suomessa virallinen henkilötodistus.

## Ajokortti Suomessa

Ajokortti tuli autoilijoille pakolliseksi Suomessa vuonna 1922.  Suoritettujen kuljettajatutkintojen ja ajokorttien määrä kasvoi 1950-luvulta lähtien hyvin voimakkaasti. 

Vuonna 1972 voimaan tulleen ajokorttiasetuksen nojalla ajokortit luokiteltiin kirjaintunnuksin sen mukaan, millaisia ajoneuvoja kukin ajokortti oikeutti kuljettamaan. Nykyiset ajokorttia koskevat määräykset sisältyvät vuonna 2013 voimaan tulleeseen ajokorttilakiin.

Suomessa ajokorttia käytetään yleisesti myös henkilöllisyyden todistamiseen, vaikka sillä ei olekaan virallista henkilötodistuksen asemaa.

## Eurooppalaiset ajokorttiluokat

### C-kortti
C-kortti oikeuttaa kuljettamaan kuorma-autoiksi luokiteltavia ajoneuvoja, liikennetraktoreita ja muita raskaita ajoneuvoja, joiden kokonaismassa ylittää 3&nbsp;500&nbsp;kg, ja joissa on tilaa enintään kahdeksalle henkilölle.

C-kortin ikäraja nousi 21 ikävuoteen tammikuussa 2013 kolmannen ajokorttidirektiivin myötä. C1-kortin ikäraja tulee pysymään kuitenkin samana. Ammattiajo vaatii C-luokan kuljettajakoulutuksen lisäksi erikseen hankittavan ammattikuljettajan ammattipätevyyden. Niin sanottuun siviili-C:hen riittää pelkkä kuljettajakoulutus, mutta sillä saa ajaa vain ei-kaupallisia ajoja ja muun muassa hälytysajoneuvoja. C-kortti on mahdollista saada ennen 21 ikävuotta erityisluvalla esimerkiksi hälytysajoneuvon kuljettamiseen, johon vaaditaan todistus hyväksynnästä pelastusopistoon tai sopimuspalokunnan jäsenyys ja virallinen todistus C-kortin tarpeellisuudesta.

## Luettelo ajoikärajoista valtioittain
### Aasia
#### Lähi-itä

#### Etelä-Aasia

#### Itä-Aasia

#### Kaakkois-Aasia

### Afrikka

### Amerikka
#### Pohjois-Amerikka

#### Keski-Amerikka

#### Karibia

#### Etelä-Amerikka

### Eurooppa
#### Eurooppalaisen ajokortin tunnustaneet maat

#### Muu Eurooppa

### Oseania

## Katso myös
* Ajokielto
* Kansainvälinen ajokortti
* CLI-linssi

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ajokorttiasetus 7.9.1990/845
* Your Europe - Driving Licences
* Ajokorttimallit
* Opetusluvan hankkiminen ja myöntämisperusteet
* Uudet Säännöt päihderiippuvaisen ajokortti vuosia tarkkailussa
Esus

**Esus**, alkuperäiseltä nimeltään mahdollisesti **Aisus** ("Herra" tai "Mestari"), oli voimakas muinaiskelttiläinen jumala ja Taraniksen ja Teutateksen ohella yksi niistä kolmesta kelttiläisestä jumaluudesta, jotka roomalainen runoilija Lucanus mainitsee 1. vuosisadalla. Lucanus kuvailee Esukselle annettuja julmia ihmisuhreja todisteena kelttien barbaarimaisuudesta: uhreja puukotettiin rituaalisesti ja heidät hirtettiin puihin, minkä jälkeen papit lukivat ennusmerkkejä vuotavista haavoista. Vaikka Lucanuksen kirjoitusta on sittemmin arveltu puolueelliseksi, jotkut ovat tulkinneet Britannian Cheshirestä vuonna 1984 löytyneen muinaisen ihmisuhrin, Lindow’n miehen, liittyvän häneen. Esuksen pääpalvonta-aluetta näyttää kuitenkin olleen Britannian sijaan Gallia, ja Bretagnen Essén kaupungin nimi liitetään kansanetymologiassa häneen.

Muinaiset oppineet samaistivat Esuksen sekä Mercuriukseen että Marsiin, toisinaan myös Apolloon. Eräässä Notre-Damen katedraalin reliefissä Esus kuvataan kumartuneena metsämiehenä leikkaamassa oksaa pajupuusta. Esuksen kuvaaminen puunhakkaajana on synnyttänyt erilaisia spekulaatioita, mutta aiempi ehdotus Esuksen ja Cuchulainnin välisestä yhteydestä vaikuttaa nykyisin epätodennäköiseltä. Ranskalainen folkloristi Jean Markale puolestaan vertaa Esusta skandinaavien Odiniin ja kreikkalaisten Uranokseen, joista edelliselle annettiin samanlaisia ihmisuhreja kuin Esukselle. Jotkut näennäistieteilijät ovat yhdistäneet Esuksen jopa Jeesukseen sillä perusteella, että jumalan nimi on kirjoitettu toisinaan myös muodossa *Hesus*.

## Lähteet
Flubber – maailman mahtavin mönjä

**Flubber – maailman mahtavin mönjä** on Les Mayfieldin ohjaama vuonna 1997 valmistunut komediaelokuva, jonka pääroolia esittää Robin Williams. Elokuva on uudelleenfilmatisointi Disneyn elokuvasta *[[Pyörät pilvissä]]* (*The Absent Minded Professor*) (1961).

Bill Nye toimi elokuvassa tiedeasiantuntijana ja ''Myytinmurtajien'' juontajat Jamie Hyneman ja Adam Savage olivat myös mukana elokuvan erikoistehosteiden teossa.

## Juoni

Professori Philip Brainard keksii vihreän mönjän, joka luovuttaa moninkertaisen energiamäärän kaikesta siihen kohdistuvasta liikkeestä. Hän nimeää sen Flubberiksi ja päättää käyttää sitä pelastaakseen koulun, jossa hän opettaa. Hän on menossa naimisiin, mutta myöhästyy pahan kerran. Philip menee näyttämään "naiselleen", miksi myöhästyi. Kaikki ei kuitenkaan suju niin hyvin, sillä Flubber kiinnostaa myös muitakin.
 

## Näyttelijät
**Alkuperäiset näyttelijät**  

**Suomenkieliset äänet**  

## Lähteet
Grand Theft Auto: Liberty City Stories

**Grand Theft Auto: Liberty City Stories** on Rockstar Gamesin kehittämä ja julkaisema ''Grand Theft Auto'' -pelisarjaan kuuluva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin vuonna 2005 PlayStation Portablelle ja seuraavana vuonna PlayStation 2:lle. Peli julkaistiin keväällä 2013 myös PlayStation 3 -konsolille. Peli julkaistiin IOS-laitteille vuonna 2015 sekä Androidille vuonna 2016.

Peliin sisältyi myös ensimmäistä kertaa koko *GTA*-sarjan 3D-versioissa verkkomoninpeli ilman erillisiä harrastelijoiden tekemiä modifikaatioita. Peliä on mahdollista pelata moninpelinä maksimissaan kuuden hengen langattomassa verkossa. Moninpelissä on useita pelimuotoja.

## Juoni

*GTA: Liberty City Stories* sijoittuu kolme vuotta ennen ''Grand Theft Auto III'':n tapahtumia. Peli pyrkii kertomaan miksi Liberty City ajautui *GTA III*:n tilanteeseen. Pelaaja pelaa Antonio ”Toni” Ciprianilla, joka on juuri palannut Liberty Cityyn pakoiltuaan mafian tappajia tapettuaan mafian täysjäsenen.

Toni Cipriani on Liberty Cityssä vaikuttavan Salvatore Leonen miehiä. *GTA III:ssa* hänet nähdään sivuosassa. Tonin ulkonäkö on karski ja huolittelematon, mutta pelin edetessä hän saa käyttöönsä uusia vaatteita. Hahmoa ääninäyttelee Danny Mastrogiorgio.

## Ääniraita

Pelissä esiintyvät radiokanavat:
* Double Clef FM
* Flashback FM
* Head Radio
* K-Jah
* The Liberty Jam
* Lips 106
* MSX 98
* Radio Del Mundo
* Rise FM

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto (Flash-versio) 
*Virallinen sivusto (HTML-versio) 
* Grand Theft Auto Network
Smells Like Children

**Smells Like Children** on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Marilyn Mansonin vuonna 1995 julkaisema cover/remix-albumi. Albumi sisältää eri artistien kappaleita Marilyn Manson -yhtyeen esittämänä. Yhtye teki albumiin pohjautuvan samannimisen kiertueen vuosina 1995–1996.

## Kappalelista
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
Albanian lippu

**Albanian lippu** on Albanian tunnus vaakunan ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön Albanian vapauduttua Turkin vallasta vuonna 1912. Albanian kansallissankari Skanderbeg käytti lippua jo 1400-luvulla, koska perimätiedon mukaan albanialaiset polveutuvat kotkasta. 

Kommunistien ollessa vallassa lippuun lisättiin kotkan yläpuolelle kommunistien tunnus, punainen tähti, 15. maaliskuuta 1946. Tähti poistettiin vuonna 1992 kommunistivallan hajoamisen jälkeen. Lippu on otettu käyttöön virallisesti 7. huhtikuuta 1992.

## Aikaisemmat versiot

Tiedosto:Flag of Albanian Provisional Government (Jun-Nov 1912).svg|Albaanien kansallisen heräämisen aikana 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa käytetty lippu
Tiedosto:Flag of Albanian Provisional Government (1912-1914).svg|Itsenäisen Albanian lippu (1912–1914)
Tiedosto:Flag of Albania (1914–1920).svg|Albanian ruhtinaskunnan lippu (1914–1920)
Tiedosto:Flag of Albania (1920–1926).svg|Albanian ruhtinaskunnan lippu (1920–1925) ja Albanian tasavallan lippu (1925–1926)
Tiedosto:Flag of Albania (1926–1928).svg|Albanian tasavallan lippu (1926–1928)
Tiedosto:Flag of Albania (1934–1939).svg|Albanian kuningaskunnan lippu (1928–1939)
Tiedosto:Flag of Albania (1939–1943).svg|Albanian protektoraatin lippu (1939–1943)
Tiedosto:Flag of Albania (1943–1944).svg|Albanian saksalaismiehityksen aikainen lippu
Tiedosto:Flag of Albania (1944–1946).svg|Albanian demokraattisen hallituksen lippu (1944–1946)
Tiedosto: Flag of Albania 1946.svg|Kommunistivallan aikainen lippu (1946–1992)


## Lähteet
* 

### Viitteet
Robert Kiljander

**Karl Johan Robert Kiljander** (15. elokuuta 1848 Lapinlahti – 14. marraskuuta 1924 Jyväskylä) oli suomalainen kirjailija ja Jyväskylän postikonttorin ekspeditööri.

## Henkilötietoja
Kiljander oli suomentajana tunnetun kirkkoherra Karl Mårten (Kaarle Martti) Kiljanderin ja Helena Sofia Frosteruksen poika. Kiljanderin nuorempi veli oli seminaarin lehtori ja oppikirjojen tekijä Ludvig Gabriel Kiljander.

Kiljander kävi Kuopion lukiota 1867–1871 ja meni sitten postin palvelukseen. Hän oli tuottelias näytelmäkirjailija ja kirjoitti pääasiassa pikkukaupunkiaiheisia komedioita, muun muassa näytelmät *Amalia ystävämme*, *Postikonttorissa* ja *Sanny Kortmanin koulu*. Kiljander kirjoitti kaksi ensimmäistä näytelmäänsä ruotsin kielellä, mutta siirtyi sitten käyttämään suomea. Hänen kirjoittamiaan näytelmiä esitettiin Suomalaisessa teatterissa ja Kansallisteatterissa kymmeniä kertoja. Hän ammensi usein aiheensa jyväskyläläisten elämästä, joskaan ei pyrkinyt siirtämään todellisuutta täysin näytelmiinsä. Esimerkiksi Sanny Kortmanin koulun (1902) esikuvana on pidetty Jyväskylän tyttökoulua ja sen pohjalta on tehty elokuva Skandaali tyttökoulussa. Alkuperäisessä näytelmässä ei kuitenkaan ollut minkäänlaista skandaalia.

Kiljanderille myönnettiin postimestarin arvonimi vuonna 1921.

## Kirjallinen tuotanto
### Teoksia
* *Amalia ystävämme* : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Gummerus 1887, 8. painos 1948 
* *Mestarin nuuskarasia* : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Gummerus 1887, 8. painos 1948
* *Postikonttorissa* : pikkukaupungin kuvaus yhdessä näytöksessä. Gummerus 1887, 9. painos 1960
* *Pukkisen pidot* : kaksinäytöksinen huvinäytelmä. Gummerus 1887, 5. painos 1933
* *Pahassa pulassa* : yksinäytöksinen huvinäytelmä. Gummerus 1889, 11. painos 1956
* *Kumarrusmatka* : huvinäytelmä kolmessa näytöksessä. Otava 1894
* *Vieraita odottaessa* : huvinäytelmä yhdessä näytöksessä. Gummerus 1897, 5. painos 1933
* *Sanny Kortmanin koulu* : huvinäytelmä 3:ssa näytöksessä. Otava 1902, 2. painos Gummerus 1948
* *Kihlajaiskemut* : näytelmä 4:ssä näytöksessä. Näytelmäkirjallisuutta n:o 105. U. W. Telén & C:o, Kuopio 1909
* *Sulhasen luona* : yksinäytöksinen laulunsekainen huvinäytelmä. Näytelmäkirjasto n:o 60. Yrjö Weilin & Kumpp. o.y., Helsinki 1910, 2. painos Gummerus 1948
* *Hyvät markkinat* : huvinäytelmä I:ssä näytöksessä. Esitettiin 1882, painettuna Gummeruksen näytelmiä 57, Gummerus 1948

### Suomennoksia
* Eduard von Bauernfeld : *Tunnustukset* : huvinäytelmä 4:ssä näytöksessä ; saksasta vapaasti suomentanut R. Kiljander. Näytelmäkirjasto n:o 24. Yrjö Weilin, Helsinki 1906

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vapaasti ladattavia Robert Kiljanderin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
* Keskisuomalainen kirjallisuus: Robert Kiljander
Geoffrey Oryema

**Geoffrey Oryema** (16. huhtikuuta 1953 − 22. kesäkuuta 2018) oli ugandalainen muusikko. Hän syntyi Sorotin kaupungissa Ugandassa, mutta muutti pian perheineen Kampalaan. Oryema pakeni Ranskaan Idi Aminin murhautettua hänen isänsä helmikuussa 1977. Oryeman ensimmäinen albumi, "Exile", julkaistiin vuonna 1989. Hänen uusin albuminsa on vuonna 2004 ilmestynyt "Words".

## Lähteet
Alankomaiden lippu

**Alankomaiden lippu** on Alankomaiden tunnus vaakunan, moton ja kansallislaulun ohella. Alankomaiden horisontaalisen trikolorin värit ovat punainen, valkoinen ja sininen. Lipun mittasuhde on 2:3. Alankomaiden lippu ja Luxemburgin lippu ovat hyvin samankaltaiset, mutta Luxemburgin lippu on pitkulaisempi ja sen sininen raita vaaleampi.

Alankomaiden lippu otettiin käyttöön vuonna 1664 Yhdistyneiden provinssien virallisena lippuna. Lippu oli kuitenkin jo kauan käytössä epävirallisena kansanlippuna.

Toinen alankomaalainen historallinen lippu on niin sanottu prinssinlippu. Se tuli käyttöön Yhdistyneiden provinssien voitettua kapinan Nassaun kreivin Vilhelm I Oranialaisen johdolla Espanjan valtaa vastaan. Prinssinlipun värit ovat oranssi, valkoinen ja sininen Vilhelmin hallitsijasuvun värien mukaisesti. 1930-luvulla Alankomaiden kansallissosialistit ottivat prinssinlipun käyttöönsä. Kuningatar Vilhelmina päätti virallisesti sen jälkeen, että Alankomaiden lipun värit ovat punainen, valkoinen ja sininen.https://web.archive.org/web/20130502013718/http://www.fabervlaggen.nl/feiten/rood-wit-blauw-of-oranje-boven/

## Lähteet
* Jos Poels, *Rood-wit-blauw of oranje boven*, NRC Handelsblad, 28. huhtikuuta 2000, s. 22; viitattu tästä.
Juhana Kokko

**Juhana Kokko** (12. maaliskuuta 1856 Liminka &ndash; 15. syyskuuta 1926 Oulu) oli suomalainen kirjailija, kansanvalistaja, kansankirjailija ja kansakoulunopettaja, joka kirjoitti nimimerkillä *Kyösti*. 

## Henkilöhistoria
Kokon vanhemmat olivat talollinen Heikki Kokko ja Maria Kramsu. Hän kävi Oulun alkeisoppilaitoksen 1873–1874 ja sen jälkeen Jyväskylän seminaarin 1874–1878, josta valmistui kansakoulunopettajaksi. Kokko toimi opettajana Kiteellä, Ylivieskassa ja Iissä 1881–1897 sekä Oulujoella 1897–1923.  Hän oli Oulujoen kunnankirjuri 1901–1908 ja hoiti omaa maatilaansa 1884–1916. Kokko toimi Louhi-, Päivälehti-, Kaiku- ja Kaleva-lehtien avustajana. Hän julkaisi kolme kaunokirjallista teosta, esikoisteoksen *Kölliskö* vuonna 1886. Vuonna 1888 ilmestynyt *Räisäs-poika* kertoi liminkalaisesta ammattivarkaasta *Anders Väisäsestä*, kirja *Kruunun metsissä* sai Kansanvalistusseuran palkinnon ilmestymisvuonnaan 1891. Teoksen arvellaan osaltaan vaikuttaneen Juhani Ahon kirjaan *Maailman murjoma*.

Kokon puoliso vuodesta 1885 oli Onnia Durchman (k. 1952). Kanslianeuvos Tauno Kokko oli heidän poikansa.

## Teoksia
* *Kölliskö* ; kirjoitti Kyösti. WSOY 1887
* *Räisäspoika* ; kirj. Kyösti. WSOY 1888
* *Kruunun metsissä* ; kirjoitti Kyösti. Werner Söderström, Porvoo 1891 (Ilmestyi alun perin kolmena erillisenä vihkona (vihot 1, 3 ja 5) otsikolla *Kuopion laulujuhlassa palkitut teokset*. Vihkoissa 2 ja 4 ilmestyi Kauppis-Heikin kertomus *Kirottua työtä*)

## Lähteet

* *[https://runeberg.org/pieni/2/0356.html Pieni tietosanakirja]*
*  Sivu 396. 

## Viitteet

## Kirjallisuutta
* Helvi Linna : *Juhana Kokon tuotannon sosiaalihistoriallisten lähtökohtien heijastuminen teoksiin*. Pro gradu -tutkielma, Oulun yliopisto. Oulun ja sen lähiympäristön sanataide -tutkimusprojekti, Oulu 1978 

## Aiheesta muualla
*Vapaasti ladattavia Juhana Kokon e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
*Kirjasampo.fi: Juhana Kokko
Play (televisio-ohjelma)

**Play** oli suomalainen tietokone- ja videopeleihin keskittynyt televisio-ohjelma, jota esitettiin Nelonen-televisiokanavalla. Ensimmäinen ohjelma esitettiin 6. syyskuuta 2003. Ohjelmalla oli historiansa aikana kolme juontajaa: Piritta Hannula, Nuppu Stenros sekä näyttelijä Saara Ylitalo.

Ohjelmassa esiteltiin viikoittain tulossa olevia pelejä ja esitettiin pelien arvosteluja. Arvostelun esittämisen jälkeen Thomas Puha ja Miika Huttunen kommentoivat peliä, kertoivat omista kokemuksistaan ja tarjosivat mahdollista lisätietoa arvostellusta pelistä ja sen taustoista. Lisäksi ohjelmassa oli viikoittain vaihtuva vieras, joka pelasi *viikon peliä* ja kertoi vaikutelmistaan lähetyksessä.

Myös MoonTV:llä oli aluksi Thomas Puhan, myöhemmin Elias Poutasen toimittama ohjelma *Play*, jonka nimi muuttui myöhemmin *Player*iksi. 

## Jaksot

## Aiheesta muualla
*Ohjelman viralliset kotisivut
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1936

**[[Talviolympialaiset 1936|Talviolympialaisissa 1936]] [[pikaluistelu]]n** kilpailut käytiin Riesserseen luonnonjääradalla. 

Kisojen menestynein pikaluistelija oli Norjan Ivar Ballangrud kolmella kullallaan ja yhdellä hopeallaan.

## 500 m







## 1 500 m








## 5 000 m








## 10 000 m






## Lähteet
Olli Kymäläinen

**Olli Kymäläinen** (25. maaliskuuta 1790 Soinilansalmi, Leppävirta – 3. toukokuuta 1855 Heinävesi) oli suomalainen kansanrunoilija.

Kymäläisen vanhemmat olivat mökkiläinen Jonas Kymäläinen ja Maria Soininen. Vartuttuaan Kymäläinen oli ensin työssä Palokin sahalla, mutta muutti sitten vuonna 1840 Heinävedelle vuosikymmeneksi Humalan myllyn mylläriksi Karvion kartanon tiluksille, samalla kun toimi kelloseppänä ja räätälinä. Myöhemmin hän eli mökkiläisenä Varistaipaleen kylässä Heinävedellä. 

Kymäläinen oppi lukemaan, mutta kirjoitustaitoa hänellä ei ollut. Hän teki ensimmäisen runonsa *Leppävirtain puolustus* 47-vuotiaana. Sen aiheena oli Kymäläisen kotipitäjän puolustus leppävirtalaisia varkaina pitäneiden kuopiolaisten moitteita vastaan. Kymäläinen teki runonsa kalevalamitalla, tunnetuin niistä lienee runo Punkaharjusta.

Vuonna 1845 Kymäläinen vieraili Helsingissä kansanrunouden tutkijoiden luona kahden muun kansanrunoilijan, Pietari Makkosen ja Antti Puhakan kanssa. Runoilijoita kestittiin Helsingissä, heistä maalattiin taulu ja piirrettiin kuva ja köyhälle Kymäläiselle koottiin rahalahja.

Koska Kymäläinen ei voinut itse kirjoittaa runojaan muistiin, vain harva niistä säilyi jälkimaailmalle. Runoja julkaistiin painettuna Sanansaattajassa vuonna 1840 (”Kiitos Luojalle hyvästä vuoden tulosta”), Necken-kalenterissa (”Punkaharjusta”) ja Maamiehen Ystävässä vuonna 1848 (”Virsi vuoden tulosta”). Muita runoja olivat muun muassa ”Heinäveden kirkon rakennuksesta”, ”Kansankäytöksestä jouluna”, ”Suomess' ei elä runoilla” ja ”Kiitosvirsi hyvästä vastaanotosta Helsingissä”.

Kymäläisen ensimmäinen puoliso vuodesta 1815 oli Katariina Turunen (k. 1841) ja toinen vuodesta 1842 Anna Katarina Rautiainen (k. 1878).

## Kirjallisuutta
* *Kahdeksantoista runoniekkaa. Walikoima Korhosen, Lyytisen, Makkosen, Kymäläisen y.m. runoja ja lauluja*. Toimittanut Kustavi Grotenfelt. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1889.

## Lähteet
*  Sivu 426
* Suomen kirjailijat -tietokanta .

## Aiheesta muualla
* T. Valavirta : Muutamia 1800-luvun kansanrunoilijoita, Helsingin Sanomat, 09.01.1938, nro 7, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Antti Puhakka

**Antti Puhakka** (24. huhtikuuta 1816 Kontiolahti – 30. maaliskuuta 1893 Juva) oli suomalainen maanviljelijä, talonpoikaisrunoilija ja valtiopäivämies. 

Puhakan vanhemmat olivat talollinen Juhana Puhakka ja Reetta Kärkkäinen. Hän joutui ottamaan kotitalonsa hoitoonsa jo 15-vuotiaana ja hänestä kehittyikin taitava maanviljelijä. Puhakan ensimmäinen vaimo oli vuodesta 1837 Maria Riikonen, joka kuitenkin kuoli vuonna 1857. Seuraavana vuonna Puhakka meni uusiin naimisiin Riitta Turusen kanssa. Puhakka oli lukutaidoton kaksikymmentäyksivuotiaaksi saakka, mutta opittuaan lukemaan ja kirjoittamaan hän hankki varsin laajan kirjaston ja tuotti itse lähes kaksikymmentätuhatta riviä kansanrunoutta. Hänen ensimmäisiä esiintymisiään runoilijana oli 1845 Sakari Canjanderin eli Sakari Sakarinpojan seurueen nuorimpana jäsenenä tehty kansanrunoilijoiden matka Helsinkiin.

Puhakka oli taitava kalevalamitan käyttäjä, joka sai myöhemmin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran jäsenyyden. Hänen runoistaan tunnetuimmat ovat *Tuhman Jussin juttureissu*, joka kuvaa kansanmiehen ongelmia ruotsin kieltä käyttäneen oikeuslaitoksen kanssa, sekä *Surulaulu 1850 vuoden kiellosta*. Runoilla oli merkitystä siksikin, että rahvas oli vielä monin tavoin sidoksissa sivistyneistön siitä aiempina vuosisatoina luomiin kuviin eikä rahvaanrunoudella ollut ollut yhteiskuntajärjestystä kiistävää merkitystä.

Puhakka oli Tammikuun valiokunnan jäsen ja toimi talonpoikaissäädyssä Liperin tuomiokunnan edustajana valtiopäivillä 1863–1864, 1872, 1877–1878 ja 1882. Hän oli kaksilla viimeisillä valtiopäivillä säädyn valitusvaliokunnan puheenjohtaja. Runomuotoa hän käytti joskus valtiopäiväpuheissaankin. Vuonna 1882 Puhakka palkittiin yleishyödyllisistä ansioistaan mitalilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* T. Valavirta : Muutamia 1800-luvun kansanrunoilijoita, Helsingin Sanomat, 09.01.1938, nro 7, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot