open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Parc de la Villette

**Parc de la Villette** on puisto Pariisin koillisosassa, 19. arrondissementin alueella. Puiston alueella sijaitsee muun muassa tiedekeskus Cité des sciences et de l’industrie ja muita nähtävyyksiä sekä kulttuurilaitoksia. Puiston pinta-ala on 55 hehtaaria, josta 35 hehtaaria on rakentamatonta avointa tilaa.

Canal de l’Ourcq -kanava kulkee puiston läpi lounas–koillinen-suunnassa jakaen sen kahteen osaan. Sen kanssa kohtisuoraan puiston halki kulkee *Galerie de la Villette* -niminen pitkä ramppisilta, joka yhdistää puiston vastakkaisilla laidoilla olevat sisäänkäynnit ja samalla kaksi historiallisten kaupunginporttien paikalla toimivaa metroasemaa. Canal Saint-Denis erkanee Canal de l’Ourcqista puiston kohdalla. Puiston alueella on kymmenen suljettua teemapuutarhaa, joiden aiheina ovat muun muassa leijat, dyynit, peilit ja saaret. Niitä yhdistää *Promenade des Jardins* -niminen mutkitteleva polku.

Parc de la Villette rakennettiin vuosina 1982–1993 sveitsiläisen arkkitehdin Bernard Tschumin suunnitelmien pohjalta. Paikalla oli aiemmin sijainnut suuri teurastamo, joka suljettiin vuonna 1974. Ranskan presidentti François Mitterrand toimi tämän samoin kuin useiden muiden suurten rakennushankkeiden suojelijana. Yhtenä tarkoituksena oli kehittää ankeana työväenluokan asuinalueena tunnettua Pariisin 19. arrondissementtia.

Puiston alueella sijaitsee siellä täällä suorakulmaisia punaisia rakennelmia, jotka tunnetaan nimellä *folies*, ja joiden tarkoituksena on aktivoida puistossa kävijöitä. Niissä toimii muun muassa kahviloita ja lasten puuhapaikkoja, ja osasta voi vuokrata leikkivälineitä tai mattoja. Parc de la Villette on avoinna päivittäin klo 06.00–01.00.

Parc de la Villettessä sijaitsevat muun muassa seuraavat rakennukset ja nähtävyydet:
*Cité des sciences et de l’industrie, vuonna 1987 valmistunut suuri tiedekeskus
*Cité de la Musique, vuonna 1994 valmistunut konserttitalo, jonka yhteydessä toimii myös konservatorio, kirjasto ja musiikin museo
*Philharmonie de Paris, edellisen yhteyteen vuonna 2015 avattu uusi konserttitalo
*Grande halle de la Villette, vanhassa 1800-luvun teurastamohallissa toimiva tapahtumakeskus
*La Géode, 180 asteen valkokankaalla varustettu pallomainen Imax-elokuvateatteri
*Le Zénith, yli 6&nbsp;000&nbsp;-paikkainen sisähalli pop-konsertteja varten
**[[FS Argonaute (S636)|Argonaute]]*, ulos näytteille asetettu 1950-luvun ranskalainen sukellusvene
*Fontaine du Château d’eau, aiemmin Place de la Républiquella sijainnut suihkulähde, siirrettiin tänne vuonna 1867

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ford Puma

**Ford Puma** on Fordin vuosina 1997–2001 valmistama pieni coupé-korinen urheiluautomalli, joka perustuu tekniikaltaan neljännen sukupolven Ford Fiestaan.

Pumaan oli aluksi valittavana joko 1,4- (90&nbsp;hv) tai 1,7-litrainen (123&nbsp;hv) *Zetec SE* -moottori. Vuonna 1999 esiteltiin urheilullisempi Racing Puma -malli, jossa 1,7 litran moottorin teho oli nostettu 153 hevosvoimaan. 1,4-litrainen korvattiin uudella 1,6-litraisella (103&nbsp;hv) vuonna 2000.

Kaikissa 1,7-litraisella moottorilla varustetuissa malleissa oli vakiona ABS-jarrut ja luistonestojärjestelmä. 

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
Pohjoismaiden hallinnollinen liitto

**Pohjoismaiden hallinnollinen liitto** (*Nordiska administrativa förbundet*, NAF) on pohjoismainen yhteisjärjestö, jonka toiminta koskee julkishallintoa ja siihen liittyvää tieteellistä tutkimusta.

Pohjoismaiden hallinnollinen liitto perustettiin vuonna 1918. Liitto koostuu viidestä kansallisesta osastosta, jotka toimivat Tanskassa, Ruotsissa, Norjassa, Islannissa ja Suomessa. Liitolla on kiertävä puheenjohtajuus, joka vaihtuu kolmen vuoden välein. Liiton kokonaisjäsenmäärä on noin 2 000.

Liitto julkaisee Nordisk Administrativt Tidsskrift (NAT) -nimistä tieteellistä lehteä. Lehteä on julkaistu vuodesta 1920 alkaen, ja se on Pohjoismaiden vanhin monitieteinen lehti. Lehti yhdistää hallinnon asiantuntijoita ja tieteentekijöitä, joiden tutkimuksen kohteena on hallinto, ja siinä näkökulma hallintoon voi olla esimerkiksi oikeudellinen, taloudellinen, hallintotieteellinen tai valtiotieteellinen.

## Suomen osasto
Pohjoismaiden hallinnollisen liiton Suomen osasto perustettiin vuonna 1922 ja yhdistys rekisteröitiin vuonna 1930.

Yhdistyksen sääntöjen mukaan Suomen osaston tarkoitus on ylläpitää ja edistää julkiseen hallintoon ja hallintolainkäyttöön liittyvää harrastuneisuutta sekä lisätä muiden Pohjoismaiden hallinnollisten olojen tuntemusta. Yhdistys pyrkii kehittämään pohjoismaista yhteistyötä sekä tukemaan tarpeellisia uudistuksia hallinnon alalla. Suomen osasto järjestää vuosittain erilaisia tapahtumia ja teemakokouksia sekä myöntää apurahoja tutkimushankkeisiin ja julkaisuihin.

Suomen osastoon kuuluu noin 200 jäsentä. Suomen osaston jäseneksi voi liittyä julkisen hallinnon tai hallintotuomioistuimen palveluksessa oleva taikka yliopistojen oikeus- ja yhteiskuntatieteellisten aineiden opettaja, joka hyväksyy yhdistyksen tarkoituksen ja säännöt. Yhdistyksen hallitus voi hyväksyä jäseneksi muunkin yhdistyksen tarkoituksen mukaisesta toiminnasta kiinnostuneen henkilön.

Suomen osasto on myöntänyt vuodesta 2006 alkaen tunnustuspalkinnon henkilölle tai ryhmälle, joka on merkittävällä tavalla lisännyt Pohjoismaiden hallinnollisten olojen tuntemusta, kehittänyt Pohjoismaista yhteistyötä tai muulla tavoin ansiokkaasti edistänyt yhdistyksen tarkoituksen toteutumista. Tunnustuspalkinnon ovat saaneet:
* 2006 oikeustieteen tohtori, Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Antti Suviranta
* 2007 oikeustieteen tohtori h.c., kansanedustaja Jacob Söderman
* 2008 professori Lena Marcusson, Uppsalan yliopisto
* 2009 oikeustieteen tohtori, valtiotieteiden tohtori, Korkeimman hallinto-oikeuden presidentti Pekka Hallberg
* 2012 ministeri Ole Norrback
* 2014 oikeustieteen tohtori, Euroopan unionin tuomioistuimen tuomari Allan Rosas
* 2017 professori Eijä Mäkinen, Vaasan yliopisto
* 2020 toiminnanjohtaja Kai Koivumäki, Pohjoismainen hyvinvointikeskus

## Lähteet
NAF

**NAF, NaF** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* NAF, Pohjoismaiden hallinnollinen liitto
* NaF, natriumfluoridi
* NAF, Kongressin kirjaston nimitunniste (kansallinen nimiauktoriteettitiedosto)
* NAF, *Nigerian Armed Forces*, Nigerian puolustusvoimat
* NAF, kanadalainen elektronisen urheilun ammattilainen
* Norsk Arbeidsmandsforbund, NAF, norjalainen ammattiliitto.
Niko Kralj

**Niko Kralj** (17. syyskuuta 1921 Zavrh pri Trojanah, Slovenia – 15. heinäkuuta 2013) oli jugoslavialainen arkkitehti, joka tuli tunnetuksi etenkin puuhuonekaluistaan ja maansa teollisen muotoilun pioneerina. Hänen tunnetuin tuotteensa on  kokoontaitettava Rex-tuolisarja, jota on valmistettu yli kaksi miljoonaa kappaletta. Hänen ollessaan uransa huipulla 1950- ja 1960-lukujen vaihteessa ruotsalainen muotoiluprofessori Erik Berglund kirjoitti Dagens Nyheterissä, että Niko Kralj on sen hetken paras huonekalumuotoilija koko Euroopassa. Kralj teki yhteistyötä muun muassa Charles ja Ray Eamesin, Buckminster Fullerin, Olaf Piran ja Ferdinand Kramerin kanssa. Vuonna 1962 hän sai Slovenian korkeimman kulttuuritunnustuksen, Prešeren-palkinnon.

Huonekalupuusepän poika Niko Kralj oli jo varhaisesta iästä alkaen mukana isänsä verstaalla. Toisen maailmansodan jälkeen hän lähti opiskelemaan arkkitehtuuria Edvard Ravnikarin ja Edo Mihevcin oppilaana Ljubljanassa. Mihevcin vaikutuksesta Kralj teki lopputyönsä istuinmuotoilusta 1952 ja pääsi sen myötä Stol Kamnik -huonekalutehtaalle aluksi harjoittelijaksi ja sitten vakituiseksi suunnittelijaksi.

Stol Kamnik -tehtaalla Kralj perusti Jugoslavian ensimmäisen tuotekehitys- ja muotoiluyksikön, jota hän johti vuoteen 1960 saakka. Vuonna 1957 hän tutustui skandinaaviseen puukalustemuotoiluun Tukholmassa. 1960-luvun alkupuolelta Kralj toimi opetustehtävissä Ljubljanan yliopistossa, ja vuonna 1966 hänet nimitettiin sen teollisen muotoilun osaston johtajaksi. Viran ohella hän työskenteli puusepänteollisuuden kehitystehtävissä.

## Lähteet
Luettelo melonnan olympiamitalisteista

**[[Melonta]]** on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1936 ja koskimelonta vuodesta 1992. Menestyneimmät maat olympialaisten melonnassa ovat Saksa, Neuvostoliitto ja Unkari.

## Melonta
### Miehet
#### 200 metrin kajakkiyksikkö

#### 500 metrin kajakkiyksikkö

#### 1 000 metrin kajakkiyksikkö

#### 10 000 metrin kajakkiyksikkö

#### 200 metrin kajakkikaksikko

#### 500 metrin kajakkikaksikko

#### 1 000 metrin kajakkikaksikko

#### 10 000 metrin kajakkikaksikko

#### 1 000 metrin kajakkinelikko

#### 4 × 500 metrin kajakkiyksikkö

#### 200 metrin kanadalaisyksikkö

#### 500 metrin kanadalaisyksikkö

#### 1 000 metrin kanadalaisyksikkö

#### 10 000 metrin kanadalaisyksikkö

#### 500 metrin kanadalaiskaksikko

#### 1 000 metrin kanadalaiskaksikko

#### 10 000 metrin kanadalaiskaksikko

#### 1 000 metrin taitettava kajakkiyksikkö

#### 1 000 metrin taitettava kajakkikaksikko

### Naiset
#### 200 metrin kajakkiyksikkö

#### 500 metrin kajakkiyksikkö

#### 500 metrin kajakkikaksikko

#### 500 metrin kajakkinelikko

## Koskimelonta
### Miehet
#### Koskimelonnan kajakkiyksikkö

 
#### Koskimelonnan kanadalaisyksikkö

#### Koskimelonnan kanadalaiskaksikko

|-
|colspan=4 align=center|*1976-1988 ei olympiaohjelmassa*

### Naiset
### Koskimelonnan kajakkiyksikkö

## Lähteet
Serbian käsipallomaajoukkue

**Serbian käsipallomaajoukkue** edustaa Serbiaa miesten kansainvälisissä käsipallo-otteluissa. Sitä hallinnoi Serbian käsipalloliitto. 

Joukkue aloitti toimintansa vuonna 1992 Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan hajoamisen jälkeen, ja se edusti vuosina 1992–2003 Jugoslavian liittotasavaltaa ja 2003–2006 Serbia ja Montenegroa.

Serbia on saavuttanut neljä arvokisamitalia; kaksi MM-pronssia, yhden EM-hopean sekä yhden EM-pronssin. EM-hopealle joukkue ylsi kotikisoissa vuonna 2012.

## Arvokisasijoitukset
### Kesäolympialaiset
* 1992 – ei osallistunut karsintoihin
* 1996 – ei selviytynyt kisoihin
* 2000 – neljäs
* 2004 – ei selviytynyt kisoihihin
* 2008 – ei selviytynyt kisoihihin
* 2012 – yhdeksäs
* 2016 – ei selviytynyt kisoihihin

### MM-kilpailut
* 1993 – ei osallistunut
* 1995 – ei osallistunut
* 1997 – yhdeksäs
* 1999 –  **pronssia**
* 2001 –  **pronssia**
* 2003 – kahdeksas
* 2005 – viides
* 2007 – ei selviytynyt kisoihin
* 2009 – kahdeksas
* 2011 – kymmenes
* 2013 – kymmenes
* 2015 – ei selviytynyt kisoihin
* 2017 – ei selviytynyt kisoihin
* 2019 – 18. 
* 2021 – ei selviytynyt kisoihin
* 2023 – 11.
* 2025 – ei selviytynyt kisoihin

### EM-kilpailut
* 1994 – ei osallistunut
* 1996 –  **pronssia**
* 1998 – viides
* 2000 – ei selviytynyt kisoihin
* 2002 – kymmenes
* 2004 – kahdeksas 
* 2006 – yhdeksäs
* 2008 – ei selviytynyt kisoihin
* 2010 – 13.
* 2012 –  **hopeaa**
* 2014 – 13.
* 2016 – 15.
* 2018 – 12.
* 2020 – 20. 
* 2022 – 14.
* 2024 – 19.
* 2026 - 19. 

## Lähteet
Biljana Petrović

**Biljana Petrović** (o.s. **Bojović** s. 28. helmikuuta 1961 Kraljevo, Serbia) on kroatialainen, aktiiviurallaan Jugoslaviaa edustanut korkeushyppääjä.

Petrović sijoittui kuudenneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1979. Hän karsiutui loppukilpailusta Soulin olympialaisissa 1988. Hän sijoittui talvella 1989 neljänneksi sekä sisäratojen EM-kilpailuissa Den Haagissa että MM-kilpailuissa Budapestissa.

Petrović sijoittui 12:nneksi Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 1990. Hän saavutti samana vuonna hopeaa Splitin EM-kilpailuissa tuloksella 196. Sevillan sisäratojen MM-kilpailuissa 1991 hän karsiutui loppukilpailusta.

Petrović hyppäsi ennätyksensä 200 cm Saint-Denis'ssä 22. kesäkuuta 1990. Sisäradoilla hän hyppäsi parhaimmillaan 194 Budapestin MM-hallikilpailuissa 1989.

Petrović jäi kiinni amfetamiinin käytöstä Rooman Golden Gala -kilpailussa 17. heinäkuuta 1991. Hän sai kahden vuoden kilpailukiellon.

## Lähteet
Marko Baša

**Marko Baša** (; s. 29. joulukuuta 1982 Trstenik, Serbian ST, Jugoslavia) on montenegrolainen jalkapalloilija, joka pelasi vuonna 2017 päättyneellä urallaan Serbian, Ranskan ja Venäjän pääsarjoissa. Hänen viimeinen seuransa oli ranskalainen Lille kausina 2011–2017. Baša oli pelipaikaltaan toppari.

Baša valittiin Montenegron parhaaksi jalkapalloilijaksi vuonna 2014.

Maajoukkuetasolla Baša pelasi vuosina 2009–2017 Montenegron maajoukkueessa 39 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Ennen maan itsenäistymistä hän edusti vuonna 2005 kolmessa harjoitusottelussa Serbia ja Montenegroa.

## Lähteet
Vantaan seudun steinerkoulu

**Vantaan seudun steinerkoulu** on Vantaan Korson suuralueen Vallinojan kaupunginosassa, aivan Keravan kaupungin rajan äärellä sijaitseva suomenkielinen, steinerpedagogiikkaa seuraava yhtenäiskoulu (luokka-asteet 0–9). Koulun rehtorina toimii Jarno Paalasmaa. Koulussa on vajaa 300 oppilasta ja noin 30 opettajaa (lukio mukaan luettuna).

Koulupihalla toimii myös **Vantaan seudun steinerkoulun [[Lukio Suomessa|lukio]]**. Se on pienehkö erityislukio. Lukiosta valmistuu keväisin noin kymmenen ylioppilasta (esim. 2014 yhteensä 11 ja keväällä 2015 10 ylioppilasta).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vantaan seudun Steinerkoulun lukio (opiskelijaksi.net)
*Lukiokoulutus ja ammatillinen koulutus Vantaalla (2016, pdf)  (vantaa.fi)
* Steinerkoulun aiemmat sivut
Hiekkaharjun koulu

**Hiekkaharjun koulu** on Vantaan Tikkurilan suuralueen Hiekkaharjun kaupunginosassa sijaitseva, vuonna 1971 toimintansa aloittanut noin 570 oppilaan ja yli 60 aikuisen kasvattajan suomenkielinen alakoulu (luokka-asteet 1–6).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luciano Sušanj

**Luciano Sušanj** (10. marraskuuta 1948 Rijeka, Kroatia – 14. huhtikuuta 2024) oli kroatialainen, aktiiviurallaan Jugoslaviaa edustanut keskimatkojen juoksija ja pikajuoksija.

Sušanj karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä Ateenan EM-kilpailuissa 1969 ja välierissä Grenoblen EM-hallikilpailuissa 1972. Hän voitti 400 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden Rotterdamissa 1973 Jugoslavian ennätysajalla 46,38. Seuraavana vuonna hän voitti 800 metrin Euroopan-mestaruuden sekä sisäradoilla Göteborgissa ennätysajallaan 1.48,07 että ulkoradoilla Roomassa Jugoslavian ennätysajalla 1.44,07. Montrealin olympialaisissa 1976 hän sijoittui 800 metrillä kuudenneksi.

## Henkilökohtaiset ennätykset

### Ulkoradat

### Sisäradat

## Lähteet
Huhkolinna

**Huhkolinna** oli Huittisissa sijaitseva liikuntahalli, joka oli valmistunut vuonna 1970. Rakennusta oli laajannettu vuosina 1983 ja 1990. Alun perin sen omistivat urheiluseurat Lauttakylän Luja ja Lauttakylän Pyry, mutta myöhemmin halli siirtyi Huittisten kaupungin omistukseen. Huhtikuussa 2016 tehtiin päätös hallin purkamisesta ja uuden urheilutalon rakentamisesta. Sen tilalle rakennettiin uusi liikuntahalli Tahto Areena, joka vihittiin käyttöön 10. helmikuuta 2019. Huhkolinnaa alettiin purkamaan tämän jälkeen, ja sen tilalle tehtiin pysäköintialue.

Huhkolinna on toiminut muun muassa paikallisten lentopallo-, salibandy- ja futsaljoukkueiden kotikenttänä. Hallissa on myös järjestetty erilaisia messutapahtumia ja konsertteja. Lokakuussa 1984 Huhkolinnassa esiintyi yhdysvaltalainen heavy metal -yhtye W.A.S.P. ensimmäisellä Suomen kiertueellaan.

## Lähteet
Žarko Čabarkapa

**Žarko Čabarkapa** (; s. 21. toukokuuta 1981 Zrenjanin, Serbian ST) on montenegrolainen uransa lopettanut koripalloilija. Hänen pelipaikkansa oli iso laitahyökkääjä.

## Ammattilaisura

Čabarkapa varattiin ensimmäisellä kierroksella vuoden , ja hän pelasi vuosina 2003–2006 Phoenix Sunsissa sekä Golden State Warriorsissa yhteensä 150 runkosarjaottelua. Čabarkapa joutui lopettamaan uransa selkävaivojen takia 25-vuotiaana kauden 2005–2006 jälkeen.

Čabarkapa yritti vuonna 2009 paluuta kotimaassaan Budućnost Podgorican joukkueessa. Neljän ottelun jälkeen hän joutui kuitenkin tekemään lopullisen lopettamispäätöksen.

### Maajoukkueura

Čabarkapa voitti Jugoslavian joukkueessa maailmanmestaruuden vuoden 2002 MM-kilpailuissa.

## Lähteet
Vierumäen koulu

**Vierumäen koulu** on suomenkielinen alakoulu Korson kaupunginosassa Vantaalla. Noin 500 oppilaan kouluun kuuluvat luokka-asteet 1–5. Koulu osallistuu KiVa- ja Liikkuva koulu -ohjelmiin. Vierumäen kouluun kuuluu kaksi toimipistettä:

* Vierumäen koulu (pääkoulu), 1.–5. luokat (Lehmustontie 9, 01450 Vantaa)
* Kulomäen opetuspiste, 1.–3. luokat (Maauuninpolku 3, 01450 Vantaa), liitettiin osaksi Vierumäen koulua syyslukukaudesta 2014 lähtien.

File:Vierumäen koulu2 - Korso -Vantaa - m.jpg|Vierumäen koulu on Vantaan Korsossa toimiva suomenkielinen alakoulu.
Kuva:Kulomäen koulu - Masuuninpolku - Korso - Vantaa - m.jpg| Kulomäen koulu (Vierumäen koulun Kulomäen opetuspiste) toimii Korson eteläosassa Kulomäen asuinalueella.

## Lähteet
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2016

**Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2016** olivat järjestyksessään seitsemännet nuorten tyttöjen MM-kilpailut. Ne pelattiin Kanadan Bellevillessä 4.–8. toukokuuta 2016. Kisojen pääareenana toimi noin kolmentuhannen katsojan *Yardmen Arena*. Juuri ennen kisojen alkua Jamaika jättäytyi pois turnauksesta vedoten taloudellisiin syihin.

## A-sarja
### Lohkon A sarjataulukko

### Lohkon B sarjataulukko

### Sijoitus- ja mitaliottelut
**Sijat 7–8**

**Sijat 5–6**

**Välierät**

**Pronssiottelut**

**Loppuottelu**

## B-sarja
### Lohkon C sarjataulukko

### Lohkon D sarjataulukko

### Sijoitusottelut
**Sijat 13–15**

**Sijat 13–15**

**Välierät**

**Sijat 11–12**

**Sijat 9–10**

## Lopputulokset
### A-sarja
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Latvia putosi B-sarjaan vuoden 2018 kisoihin.

### B-sarja
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Saksa nousi A-sarjaan vuoden 2018 kisoihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen kisasivusto  (arkistoitu versio)
* Kisat kansainvälisen salibandyliiton sivuilla 
*
Miloš Srejović

**Miloš Srejović** (s. 12. huhtikuuta 1956) on serbialainen kolmiloikkaaja, joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa. Hän on pituudeltaan 191&nbsp;cm.

Srejović voitti Euroopan-mestaruuden Prahassa 1978 silloisella ennätystuloksellaan 16,94. Hän sai alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1975 pronssia tuloksella 15,99. Välimeren kilpailuissa hän oli toinen 1979 tuloksella 16,55. Hän oli kymmenes EM-hallikilpailuissa 1980. 

Srejović voitti kultaa Balkanin kisoissa Thessalonikissa 1978. Ennätyksensä ja Jugoslavian-ennätyksen 17,01 hän hyppäsi saadessaan hopeaa Balkanin kisoissa Sarajevossa 1981. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden ulkoradoilla 1975 ja 1978.

## Lähteet
Chiasalvia

**Chiasalvia** eli **chia**  (*Salvia hispanica*) on salvioiden sukuun kuuluva siemenkasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois- ja Keski-Amerikassa.

Chia oli asteekkien kolmanneksi tärkein ravintokasvi maissin ja papujen jälkeen.

## Ulkonäkö ja koko
Chiasalvia kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen kukinnot ovat sinisiä, pystyasentoisia, tähkämäisiä.

## Levinneisyys
Chiasalvia on kotoisin Meksikosta ja Keski-Amerikasta. Sitä viljellään nykyisin myyntiin näiden alueiden lisäksi myös Australiassa. Aloittaakseen kukinnan alkuperäinen kasvi tarvitsee lyhyen päivän, mutta siementen kehittyminen vaatii pitkän kasvukauden. Chiasalviasta on jalostettu lajikkeita, jotka tuottavat siemeniä myös Yhdysvaltojen eteläosissa.

## Käyttö
Chiansiemenet ovat täysin mauttomia. 

Chiansiemenet nautitaan liotuksen jälkeen, jolloin ne ovat turvonneet limaisiksi. Liottaminen turvottaa siementä ympäröivän kalvon, josta muodostuu ruoansulatusta edistävää hyytelöä.

## Ravintoarvo
Chiansiemenet sisältävät 34 prosenttia rasvaa, saman verran kuitua ja 23 prosenttia  proteiinia. Ne sisältävät myös antioksidantteja. 

## Enimmäissaanti ja terveysriskit
Chiansiemenet sisältävät suhteellisen paljon siittiöille, sikiöille ja keskushermostolle haitallista alumiinia, minkä vuoksi niitä ei suositella nautittavan yli 15:tä grammaa (yli 1,5 ruokalusikallista) päivässä.  

Liottamattomien chiansiementen turpoaminen saattaa tukkia ruokatorven tai aiheuttaa hengenvaarallisen suolitukoksen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Salvia hispanica'' 
* ''Salvia hispanica'' PFAF
Ei riitä

**Ei riitä** on Särren soolodebyyttialbumi. Levy julkaistiin huhtikuussa 2016 CD:nä sekä kasettina. Albumista julkaistiin vinyylipainos toukokuussa 2016.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 19.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Rumba: 8.0/10

## Lähteet
* Levykauppa X

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Rumba
* iTunes
Harald Boucht

**Harald Boucht** [bukt] (27. marraskuuta 1872 Vaasa – 3. elokuuta 1963 Vaasa) oli suomalainen hovioikeudenneuvos. Hän oli 1900-luvun alussa mukana aktivistien toiminnassa ja myöhemmin jääkäriliikkeessä sekä Lapuan liikkeessä.

Bouchtin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, hovioikeuden asessori August Abraham Boucht (1839–1923) ja ruotsalaissyntyinen Amelie Apollonia Serafia Setterberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1891 Vaasan ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1895. Boucht sai varatuomarin arvon 1898.

Boucht oli asianajajana 1901–1911. Hän toimi Vaasan hovioikeudessa kanslistina 1908–1910, notaarina 1910–1915, viskaalina 1915–1917, asessorina 1917–1927 ja hovioikeudenneuvoksena 1927–1932. Hän oli Vaasan kaupunginjohtajana 1929–1932 ja Ilmajoen tuomiokunnan tuomarina 1932–1942. Viimeksi Boucht toimi eläkkeellä ollessaan poikansa Christerin vuonna 1941 Vaasaan perustaman *Asianajotoimisto Christer Bouchtin* palveluksessa neuvottelevana lakimiehenä 1942–1963.

Boucht osallistui 1900-luvun alussa aktivistien toimintaan ja hän kuului Voima-liiton perustajiin. Ensimmäisen maailmansodan aikana Boucht toimi jääkärivärvärinä ja organisoi aseiden salakuljetusta Saksasta Vaasan seudulle. Suomen sisällissodan aikana Boucht oli valkoisten Vaasan sotilaspiirin päällikkönä. Boucht kuului 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen valtuuskuntaan.

Harald Boucht oli naimisissa vuodesta 1901 Beda Irene Finnilän kanssa. Heidän poikansa oli asianajaja ja arktisten alueiden tutkimusmatkailija Christer Boucht (1911–2009).

## Lähteet
Liisan seikkailut ihmemaassa (piirrossarja)

**Liisan seikkailut ihmemaassa** (sarjan nimi Yle TV1:n televisioesityksessä, Suomen Kunnallispalvelun VHS-julkaisuissa ja televisiokanava Nelosen maksukanavilla nimellä **Liisa Ihmemaassa**, , ) on vuosina 1983–1984 valmistunut saksalais-japanilainen 52-osainen animepiirrossarja. Se perustuu englantilaisen kirjailijan Lewis Carrollin satukirjaan *[[Liisan seikkailut ihmemaassa]]*. 

Sarjan alkuperäisessä japaninkielisessä versiossa on kahta erilaista tunnusmusiikkikappaletta. Molemmat kappaleet laulaa sarjan japaninkielisessä version Liisan ääninäyttelijä Tarako. Sarjan saksankielisessä versiossa käytetään tunnusmusiikkina Christian Bruhnin säveltämää diskotyylistä kappaletta nimeltä "Alice im Wunderland".

## Sarjan synopsis
Lontoossa asuva vilkas tyttö nimeltään Liisa ostaa oudon silinterin kaupungin antiikkikaupasta. Sen sisällä on puhuva valkoinen kani, josta tulee Liisan kanssa nopeasti läheisiä. Liisa päättää seurata suurta kania, joka väittää olevansa valkoisen kanin setä, kartanon luolaan. Hän saapuu maailmaan, jossa asuu outoja ihmisiä, joita hän ei ole koskaan ennen nähnyt.

## Sarja Suomessa
Suomessa sarjan ensimmäisen jakson ensiesitys tapahtui TV1-kanavalla 17. helmikuuta 1985. Sarjaa esitettiin sunnuntai-illan ohjelmistossa, samalla ohjelmapaikalla aiemmin olleen piirrossarjan *[[Taotao, pieni pandakarhu|Taotao, pienen pandakarhun]]* jäädessä esitystauolle. Sarjassa suomenkieliset ääninäyttelijät olivat Aune Lind (jaksot 1–36) ja Matti Ruohola (jaksot 21–36).

Sarjaa esitettiin jaksoon 36 asti. Viimeiseksi esitetty 36. jakso esitettiin joulukuussa 1985. Tämän jälkeen samalle ohjelmapaikalle palasi piirrossarja *Taotao, pieni pandakarhu* toisen tuotantokauden ensiesityksellä. Sarjaa ei ole esitetty uusintana Yleisradion televisiokanavilla ensiesityksensä jälkeen. Se on myöhemmin esitetty uusintana televisiokanava Nelosen maksukanavilla, jossa käytettiin alkuperäistä Yleisradion tekemää suomenkielistä ääniraitaa. Sarja on aikaisemmin myös ollut osa suoratoistopalvelun Ruutu valikoimaa.

Sarjan kaksitoista ensimmäistä osaa julkaistiin Suomessa myös vuosina 1994–1995 kuudella eri videokasettina Suomen Kunnallispalvelun julkaisemana.

Sanoma julkaisi Suomessa vuosina 1985–1986 piirrossarjaan liittyvää *Liisa Ihmemaassa* -nimistä sarjakuvalehteä.

## Lähteet
Kaviolampi (Ylöjärvi)

**Kaviolampi**  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Itä-Aureessa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Kaviolampi on osa Vähä Mustajärven valuma-aluetta.

## Maantietoa
Lammen pituus on 500 metriä, leveys 200 metriä ja sen pinta-ala on 5,4 hehtaaria. Se sijaitsee kumpuilevalla moreeniselänteellä Iso Mustajärven ja Talasjärven välissä. Lampeen laskee neljä metsä- tai suo-ojaa, joista useimmat tuovat vettä Talasjärven pohjoispuolisilta soilta. Lammen laskuoja on vain 130 metriä pitkä ja se laskee Iso Mustajärven Junkkilahteen. Rantaviiva on 1,2 kilometriä pitkä ja lammen itä- ja länsipäät ovat suota tai jopa avosuota. Lampi on autio ja itäpään ohi kulkee Iso Mustajärven kiertävä maantie. Virtain raja ohjittaa lammen 1,7 kilometriä koillisessa.

## Lähteet
Petar Šegedin

**Petar Šegedin** (14. syyskuuta 1926 Orebic, Kroatia – 14. lokakuuta 1994 Dubrovnik, Kroatia) oli kroatialainen estejuoksija ja kestävyysjuoksija , joka aktiiviurallaan edusti Jugoslaviaa. Hän edusti Partizan Belgradia ja oli pituudeltaan 166&nbsp;cm.

Šegedin saavutti Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hopeaa 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksussa ajalla 9.07,4. Hän sijoittui samassa lajissa kuudenneksi Lontoon olympialaisissa 1948 ja karsiutui alkuerissä Helsingin olympialaisissa 1952. 

Šegedin saavutti Välimeren kilpailuissa hopeaa 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksussa 1951. Hän voitti Balkanin-mestaruuden 1953 ja 1954. Hän voitti Jugoslavian-mestaruuden 3&nbsp;000&nbsp;metrin juoksussa 1947, 1949, 1951, 1952 ja 1953 sekä 5&nbsp;000&nbsp;metrillä 1948 ja 1950.

Šegedinin ennätys 3 000 metrin estejuoksussa oli 8.47,8 (vuodelta 1953) ja 5&nbsp;000&nbsp;metrin juoksussa 14.37,6.

Šegedin valittiin Jugoslavian vuoden miesurheilijaksi 1950.

## Lähteet
Teerijärvi (Ylöjärvi)

**Teerijärvi**  on Pirkanmaalla Ylöjärvellä Itä-Aureessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Teerijärvi on osa Vähä Mustajärven valuma-aluetta.

## Maantietoa
Järven pituus on 250 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Se sijaitsee erämaassa noin viisi kilometriä koilliseen Itä-Aureessa olevasta Aurejärven kirkosta. Siihen laskee neljä metsä- tai suo-ojaa, jotka tuovat vettä pääasiassa itäpuolisilta ojitetuilta soilta. Järven oma laskuoja on kolme kilometriä pitkä Teerioja, joka laskee Poikelisjärveen. Veden keskimääräinen viipymä järvessä on 77 vuorokautta. Rantaviivan pituus on 750 metriä ja rannat ovat lähes kokonaan suota. Järvi on autio ja järvelle johtaa yksi tie ohikulkevalta Iso Mustajärven kiertävältä maantieltä.

## Vedenlaatu
Järven vedenlaatua on tutkittu vuosien 1985 ja 1987 talvina. Niiden mukaan vesi oli sameaa, tumman väristä ja erittäin humuspitoista. Veden happamuudentaso oli suojärville tyypillisen alhainen. Veden ravinnepitoisuudet lähentelivät lievästi rehevien järvien alarajaa. Veden happipitoisuus oli talvella laskenut alas, mutta suoranaista happikatoa ei ole todettu. Järven virkistysarvo on lähinnä välttävä. Järvi on ollut Metsähallituksen virkistyskalastusjärvi, jossa järveen istutettiin kaloja ja sitten niitä ongittiin. Tällainen toiminta on kuitenkin lopetettu.

## Lähteet
Edistys (lehti)

**Edistys** oli New Yorkin Brooklynissa vuosina 1898–1899 ilmestynyt amerikansuomalainen aikakauslehti.

*[[Siirtolainen (lehti)|Siirtolaisen]]* kustannusyhtiön julkaisema *Edistys* oli ensimmäinen amerikansuomalainen kulttuurilehti. Se pyrki täyttämään myös suomenkielisen kuvalehden tarpeen. Ulkoasultaan tyylikkään, 64-sivuisen kuukausilehden päätoimittajina työskentelivät Esa Eetu Takala ja loppuvaiheessa Aaro J. Jalkanen. Toimituskuntaan kuuluivat myös Antero Riippa ja J. E. Saari. Lehti julkaisi artikkeleita ajankohtaisista aiheista, tunnettujen henkilöiden elämäkertoja sekä alkuperäistä ja käännettyä kaunokirjallisuutta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Edistys'' digitoituna kansalliskirjastossa
Viipurin Saha

**Viipurin Saha Oy** (nimi vuoteen 1918 **Wiborgs Sågverks Aktiebolag**) oli vuosina 1889–1943 toiminut sahaustoimintaa harjoittanut suomalainen metsäteollisuusyritys.

## Historia
Viipurin Saha Oy:llä oli omistuksessaan vuonna 1875 perustettu Vekrotniemen höyrysaha Viipurin Hiekassa, 1889 perustettu Inkilän saha Kirvussa sekä kolmas sahalaitos Lappeenrannassa. Vuonna 1920 yhtiö tuotti vientiin 45&nbsp;000 kuutiometriä sahatavaraa jonka arvo oli 20 miljoonaa markkaa. Viipurin Sahalla oli myös laatikkotehdas.

Viipurin Saha osti vuonna 1923 Viipurin Tiili- ja Sahateollisuus Oy:n ja vuonna 1925 yhtiö myi Inkilän sahan Inkilän Saha Oy:lle. Vuonna 1925 Reposaaren Höyrysaha Oy:stä tuli yhtiön tytäryhtiö. Yhtiö oli 1920-luvulla Juho Kuosmasen ja K. E. Kontron omistuksessa ja siirtyi sitten lähes kokonaan Kontron omistukseen. 1930-luvulla Kontron omistus siirtyi taas Kansallis-Osake-Pankille.

Viipurin Saha Oy päätettiin purkaa vuoden 1940 lopulla yhtiön talvisodassa kärsimien menetysten takia. Lopulta yhtiö kuitenkin fuusioitiin vuoden 1943 alusta lukien Repola Oy Pielisensuun, Sulka Oy:n ja Inkilän Saha oy:n kanssa Repola-Viipuri Oy:ksi. Tämä yhtiö liitettiin taas vuonna 1952 Rauma-Repola Oy:hyn.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuva Viipurin Saha Oy:n sahalaitoksesta 1930-luvulla (Lusto – Suomen Metsämuseo)
* Viipurin Saha oy; Sahan rakennuksia (Lappeenrannan museot)
Heinäsirkkasinfonia

**Heinäsirkkasinfonia** (saks. *Grillen-Sinfonie*, *Grillen-Symphonie*) (TWV 50:1) on Georg Philipp Telemannin viimeistään vuonna 1766 säveltämä ryhmäkonsertto (*Concert à 9 parties*). Teoksen sävellajina on G-duuri ja soitinnuksena poikkihuilu (ja/tai pikkolohuilu), chalumeau, oboe, kaksi kontrabassoa (tai violonea) ja continuon sisältävä jousiorkesteri. Teos on kolmiosainen (tempomääreinä *Etwas lebhaft* – *Tändelnd* – *Presto*) ja tyylilajiltaan säveltäjän oman määritelmän mukaan kirjoitettu "walesilaiseen, ranskalaiseen, englantilaiseen, skottilaiseen ja puolalaiseen tyyliin".

Säveltäjän omakätinen käsikirjoitus *Heinäsirkkasinfoniasta* on nykyisin Berliinin valtionkirjaston kokoelmissa signumilla *Mus. ms. autograph Telemann 3*; aiemmin se oli osa Telemannin pojanpojan Georg Michael Telemannin (1748–1831) oppilaan, baltiansaksalaisen säveltäjä ja suurkeräilijä Georg Poelchaun (1773–1836) kokoelmia. Samassa käsikirjoituksessa on myös Telemannin "musiikillinen idylli" *Toukokuu* (*Der Mai*, TWV 20:4).

Hännsler-Verlag on julkaissut *Heinäsirkkasinfoniasta* Peter Thalheimerin toimittaman laitoksen vuonna 1978 (Hänssler Edition 39.801/01).

## Diskografia (valikoima)
* Georg Philipp Telemann: *Konzerte. 10. Folge*. Mannheim: Da Camera Magna, [1984 tai 1985]. Esittäjä: Heidelberger Kammerorchester. Äänitetty 1982. Da Camera Magna SM 91051
* Telemann: *Concerto in D major for three horns, violin and orchestra; 'La bouffonne' suite; Grillen-Symphonie; Alster-Ouverture*. Colchester, Essex, England: Chandos Records, ℗1993, ©1993. Esittäjät: Collegium Musicum 90, joht. Simon Standage. Äänitetty 6.–8.4.1993. Chandos CHAN 0547
* Telemann: *Ouverture a 11; Concerti a 3, 4, 6, 9*. Castricum, The Netherlands: Klaas Posthuma Productions, ℗1993, ©1993. Esittäjä: Les Eléments Amsterdam, joht. Alda Stuurop. Äänitetty kesäkuussa 1993. Globe GLO 5104
* G. Ph. Telemann: *Concerti per molti instrumenti*. [Japan]: Denon, ℗1995. Esittäjät: La Stravaganza Köln, joht. Masahiro Arita. Äänitetty 30.5.–3.6.1994. Denon Aliare CO-78933
* Telemann: *Bläserkonzerte/Wind concertos/Concertos pour instruments à vent; Symphonie 'Il grillo*'. Switzerland: AVC Audio Video Communications, ©1995, ℗1995. Esittäjät: Wiener Akademie, joht. Martin Haselböck. Äänitetty joulukuussa 1994. Novalis 150 115-2
* Telemann: *Don Quixote and other suites & concertos*. Port Washington, N.Y.: Koch, ℗2005. Esittäjät: Apollo's Fire Baroque Orchestra, joht. Jeannette Sorrell. Äänitetty maaliskuussa 2002. Koch KIC-CD-7576 / 3-7576-2
* Telemann: *Les gitans baroques/The baroque Gypsies*. [Montréal]: Groupe Analekta, ℗2009. Esittäjät: Ensemble Caprice, joht. Matthias Maute. Äänitetty 22.–24.3.2009. Analekta AN 2 9919
* Georg Philipp Telemann: *Don Quichotte-Suite, Concerto per viola, Concerto per due viole, Grillen Symphonie*. 2011. Esittäjät: Orchestra del Settecento, joht. Graziano Semeraro. Äänitetty 2010. Alphard Record AR 0065CD

## Lähteet
Veckans Krönika

**Veckans Krönika** oli Helsingissä vuosina 1904–1923 ilmestynyt ruotsinkielinen aikakauslehti.

Jonatan Reuterin ja Arthur Sjöblomin perustama lehti sai alkunsa Turussa nimellä *Sydväst*. Vuonna 1901 ilmestyneen näytenumeron jälkeen lehti sai julkaisuluvan syksyllä 1903 Ernst Häyrénin nimissä. Kannattamattomaksi osoittautunut *Sydväst* siirtyi maaliskuussa 1904 *[[Hufvudstadsbladet]]in* kirjapainoon, jolloin sen nimeksi muutettiin *Veckans Krönika*. Reuterin vetäydyttyä syrjään lehden toimituksesta vastasi Sjöblom, josta syksyllä 1905 tuli muodollisestikin vastaava toimittaja.

*Veckans Krönika* oli *[[Helsingin Kaiku|Helsingin Kaiun]]* ruotsinkielinen vastine: kerran viikossa ilmestynyt ajankohtainen kuvalehti, joka julkaisi myös yleistajuisia kulttuuripitoisia artikkeleita ja kaunokirjallisuutta. Se sai huomattavan suuren levikin ja yritti vuonna 1906 julkaista myös suomenkielistä rinnakkaispainosta *Viikon Kuvat*. Vuonna 1914 *Veckans Krönikaan* yhdistettiin kilpaileva lehti *[[Tiden]]* ja niistä muodostettiin yhteinen osakeyhtiö. Toimittajina työskentelivät Sjöblomin jälkeen Woldemar Sundman vuodesta 1915 ja Axel Haartman vuodesta 1916. Vuosina 1914–1916 toimitustyöhön osallistui myös *Tidenin* entinen toimittaja Guy Topelius. Vuonna 1920 *Veckans Krönikan* toimittajana oli Ernst von Wendt, vuonna 1921 jälleen Haartman, vuodesta 1922 Axel Cederberg ja vuonna 1923 Guido Hagelin ja H. R. Söderström.

Lehden huomattavin kilpailija oli ruotsalaisten kuvalehtien ohella vuonna 1920 lakannut *[[Lördagen]]*. *Veckans Krönika* yritti jatkaa sen perinteitä vuonna 1921 ilmestyneessä *Lördagens Krönikassa*, joka alkuun oli itsenäisesti tilattava ja sittemmin emolehtensä liite. Vuonna 1922 kilpailijaksi tuli tanskalais-ruotsalaisen *[[Allers|Allers Familj-Journalin]]* suomalainen muunnos *[[Allas Journal]]*, mikä johti myös *Veckans Krönikan* sisällön keventymiseen. Lehdet yhdistettiin vuoden 1923 lopulla nimellä *[[Allas Krönika]]*.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* ''Veckans Krönika'' digitoituna kansalliskirjastossa
* ''Viikon Kuvat'' digitoituna kansalliskirjastossa
Natriumperjodaatti

**Natriumperjodaatti** (NaIO4) on natrium- ja perjodaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa hapettimena orgaanisen kemian synteeseissä ja biokemiallisissa tutkimuksissa.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa natriumperjodaatti on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen. Aine liukenee hyvin veteen ja happoliuoksiin, mutta ei orgaanisiin liuottimiin. Kidevedettömän natriumperjodaatin lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen trihydraatti (NaIO4·3H2O). Kuumennettaessa natriumperjodaattia noin 300&nbsp;°C:n lämpötilaan se hajoaa muodostaen natriumjodaattia. Yhdiste on vahva hapetin.

## Valmistus ja käyttö
Natriumperjodaattia valmistetaan hapettamalla natriumjodaatin vesiliuosta kloorilla emäksisissä olosuhteissa tai elektrolyyttisesti.
:NaIO3 + Cl2 + 2 NaOH → NaIO4 + 2 NaCl + H2O

Natriumperjodaattia käytetään hapettimena muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä. Se hapettaa diolit aldehydeiksi ja samalla katkeaa hiilten välinen sidos. Lisäksi se hapettaa muun muassa sulfideita, selenidejä, fenoleita, indoleja ja tetrahydro-β-karboliineja. Biokemiallisissa tutkimuksissa natriumperjodaattia käytetään muun muassa hapettamaan hiilihydraatteja ja glykoproteiinien hillihydraattiosia.
:

## Lähteet
Miha Štebih

**Miha Štebih** (s. 7. huhtikuuta 1992 Maribor, Slovenia) on slovenialainen jääkiekkoilija.

## Ura
### Seuraura
Štebih on HK Mariborin kasvatti. Hän pelasi joukkueen junioreissa kauden 2007–2008 loppuun asti, jonka jälkeen siirtyi Ruotsissa pelaavan Malmö Redhawksin riveihin. Hän pelasi Malmön alle 18-vuotiaiden joukkueessa 18 ottelua, joissa keräsi neljä syöttöpistettä. Lisäksi hän pelasi loppukauden aikana Sloveniassa HK Mariborin kakkosjoukkueessa neljä ottelua tehden niissä kolme maalia. Kaudeksi 2009–2010 Štebih siirtyi toisen ruotsalaisseuran Grums IK:n riveihin. Grumsissa hän pelasi 23 alle 18-vuotiaiden sekä kymmenen alle 20-vuotiaiden ottelua. Grumsin aikuisten joukkueessa Štebih pääsi pelaamaan 12 ottelua Division 2:ssa. Hän teki niissä yhden maalin sekä yhden syöttöpisteen.

Kaudeksi 2010–2011 Štebih siirtyi Pohjois-Amerikkaan juniorisarja NAHL:ään, jossa pelaavaa Wichita Falls Wildcatsia hän edusti 44 runkosarjaottelussa tehden kaksi maalia ja yhteensä 11 tehopistettä. Lisäksi hänelle kertyi 75 rangaistusminuuttia. Viidessä pudotuspeliottelussa Štebih sai yhden syöttöpisteen sekä istui yhden kahden minuutin rangaistuksen.

Štebih pelasi Pohjois-Amerikassa vain yhden kauden ajan, jonka jälkeen siirtyi pelaamaan itävaltalaisen EC Salzburgin kakkosjoukkueeseen kaudeksi 2011–2012. Hän pelasi kauden aikana 36 runkosarjaottelua tehden niissä kymmenen maalia sekä 15 syöttöpistettä eli yhteensä 25 tehopistettä.

Kaudeksi 2012–2013 Štebih teki sopimuksen Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavan HC Dukla Jihlavan kanssa. Hän pelasi 26 ottelua, joissa teki kaksi maalia sekä yhden syöttöpisteen. Hän pelasi kauden aikana myös lainalla yhtä sarjatasoa alempana pelaavassa HC Pelhrimovissa, jota Štebih edusti neljässä ottelussa. Kaudella 2013–2014 hän onnistui vakiinnuttamaan paikkansa Dukla Jihlavan kokoonpanossa. Štebih pelasi 49 ottelua tehden kolme maalia sekä neljä syöttöpistettä. Yhdeksän pudotuspeliottelun aikana hän teki yhden maalin sekä yhden syöttöpisteen.

Huhtikuussa 2014 Štebih teki HC Dukla Jihlavan kanssa kahden vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Kaudella 2014–2015 hän pelasi 39 ottelua tehden neljä maalia ja yhteensä 14 tehopistettä. Lisäksi 12 pudotuspeliottelussa hän teki 11 tehopistettä. Kauden aikana Štebih pääsi lainasopimuksella pelaamaan yhden ottelun korkeimmalla sarjatasolla Extraligassa BK Mladá Boleslavin joukkueessa. Hän sai ottelussa teholukemakseen –2. Kaudella 2015–2016 Štebih pelasi Dukla Jihlavassa 50 ottelua tehden kuusi maalia sekä yhteensä 19 tehopistettä. Lisäksi hän pelasi kymmenen pudotuspeliottelua, joissa syntyi kahdeksan tehopistettä. Joukkue voitti kauden päätteeksi liigan mestaruuden.

Štebih teki toukokuussa 2016 sopimuksen HC Slavia Prahan kanssa.

### Maajoukkueura
Štebih pelasi Slovenian alle 18- sekä alle 20-vuotiaiden riveissä vuosien 2010 ja 2014 välillä.

Štebih valittiin edustamaan Slovenian maajoukkuetta vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän pelasi turnauksessa seitsemän ottelua, joissa jäi ilman pisteitä.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Hjalmar Honkanen

**Gustaf Hjalmar Honkanen** (1. maaliskuuta 1884 Helsinki – 23. toukokuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, everstiluutnantti ja Helsingin poliisimestari.

Honkasen vanhemmat olivat maanviljelijä, talonomistaja Gustaf Viktor Honkanen ja Greta Josefina Tynkila. Hän valmistui ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta 1904 ja kävi Tverin ratsuväen sotakoulun 1905 Venäjällä. Honkanen suoritti Helsingin yliopistossa yleisen oikeustutkinnon 1908 ja ylemmän hallintotutkinnon 1917. Hän sai varatuomarin arvon 1912.

Honkanen toimi Lohjan piirin nimismiehenä 1908–1917, Suomen senaatin siviilitoimituskunnan esittelijänä 1917–1918, Vaasan senaatin esittelijänä ja kansliapäällikkönä 1918, korkeimman hallinto-oikeuden esittelijänä 1918–1922 sekä sotaväen päällikön lainopillisena neuvonantajana 1927–1931. Hän oli Helsingin poliisimestarin vanhempana apulaisena 1918–1920, vt. poliisimestarina 1920–1922 ja vakinaisena poliisimestarina 1920–1927. Honkanen oli sitten Suomen maalaisten keskinäisen paloapuyhtiön apulaisjohtajana 1927–1950 ja toimitusjohtajana 1950–1954. Hän toimi Uudenmaan läänin vt. maaherrana 1930. Honkanen oli perustamassa Vapaussodan Kenttäharmaat -järjestöä vuonna 1931.

Honkanen ylennettiin vänrikiksi ja luutnantiksi 1918, kapteeniksi ja ratsumestariksi 1919, majuriksi 1923 ja everstiluutnantiksi 1930.

Honkanen oli naimisissa vuodesta 1909 Jenny Alida Lindbergin kanssa.

## Lähteet
Vapaussodan Kenttäharmaat

**Vapaussodan Kenttäharmaat – Frihetskrigets Fältgrå** oli vuonna 1931 Helsingissä perustettu Suomen sisällissodassa valkoisten puolella taistelleiden veteraanien järjestö. Järjestön perustivat liikemies Aarne Runolinna, jääkärimajuri Ragnar Gröning, metsätieteilijä, tohtori Martin Hagfors ja Helsingin poliisimestari Hjalmar Honkanen. Kenttäharmaat edusti vielä jyrkempiä mielipiteitä kuin aiemmin perustettu Vapaussodan Rintamamiesten Liitto.

Helsingin Rintamamiesyhdistyksen hallitukseen kuuluneet Runolinna ja Gröning olivat kärsineet keväällä 1931 tappion vaadittuaan muutoksia Vapaussodan Rintamamiesten Liiton johtoon. He olivat vaatineet liiton kotipaikan siirtämistä Tampereelta Helsinkiin ja Mannerheimin sekä kenraalien Hannes Ignatius ja Rudolf Walden valitsemista liiton johtoon. Tämä esitys oli kuitenkin torjuttu Rintamamiesten liittopäivillä Viipurissa toukokuun lopulla 1931 Helsingin Rintamamiesyhdistyksen perustajan ja puheenjohtajan Artturi Vuorimaan johtaessa esityksen vastustajia.

Uuden Kenttäharmaat-järjestön puheenjohtajiksi valittiin Ragnar Gröning ja paperiteollisuuden vientijärjestössä toiminut entinen upseeri Carl Lindh. Myös Runolinna oli mukana johtoelimissä. Mannerheimista, Waldenista ja Ignatiuksesta tuli järjestön kunniajäseniä. Kenttäharmaat oli alusta lähtien kaksikielinen järjestö ja sen jäseniksi liittyivät muun muassa kirjailijat Örnulf Tigerstedt ja Bertel Gripenberg. Muita tunnettuja jäseniä olivat kontra-amiraali Hjalmar von Bonsdorff, taiteilija Uuno Eskola, taiteilija Jorma Gallen-Kallela, ratsumestari Carl von Haartman, kirjailija Erkki Ilmari, kirjailija Arvo Kalliola, kirjailija Viljo Niukkanen, kirjailija Eino I. Parmanen, johtaja Martti Pihkala, tohtori Sakari Pälsi, kuvanveistäjä H. A. Ravander-Rauas, kenraalimajuri Victor Schauman, rakennusmestari Veikko Sippola, opettaja Walter J. Snellman, toimittaja Rainer Sopanen, jalkaväenkenraali Martin Wetzer, maisteri T. A. Wiherheimo, tilanomistaja Kustaa Vuolle-Apiala ja kenraalimajuri Harald Åkerman.

Vapaussodan Kenttäharmaat-järjestö lakkautettiin välirauhansopimuksen perusteella 12. lokakuuta 1944. 

## Kirjallisuutta
* *Vapaussodan kenttäharmaat r.y:n 5-vuotisjulkaisu : 1931-1936* ; kirj. K. Reunanen, Aarne Runolinna. Vapaussodan kenttäharmaat, 1936
* *Vapaussodan kenttäharmaat 10-vuotisjulkaisu*. Helsinki 1941

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vapaussodan kenttäharmaat ry:n jäsenluettelo 1939
5. aalto

**5. Aalto** on Rick Yanceyn vuonna 2013 kirjoittama scifi-romaani. Kirja kertoo 16-vuotiaan Cassien matkasta avaruusolentojen valtaamalla maapallolla, jonka ihmisistä 97% on tapettu. Tarinan aikana *Toiset* laittavat Viidennen Aallon käyntiin, yrittäen tuhota loputkin rippeet ihmiskunnasta.

Kirjan pohjalta tehty elokuva sai ensi-iltansa vuonna 2016. Sen pääosassa nähdään Chloë Grace Moretz.
Belgradin Nikola Teslan lentoasema

**Belgradin Nikola Teslan lentoasema** (; ) on kansainvälinen lentoasema Belgradissa, Serbiassa. Aiemmin Surčinin lentoasemana tunnettu lentoasema nimettiin vuonna 2006 uudelleen tiedemies Nikola Teslan mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Leo Väisänen

**Leo Väisänen** (s. 23. heinäkuuta 1997 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa yhdysvaltalaista Austin FC -joukkuetta. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

## Seurajoukkueura
Väisänen siirtyi KäPasta HJK:hon kaudeksi 2015. Hän pelasi kauden 2015 aikana 17 Kakkosen ottelua seuran kakkosjoukkue Klubi 04:ssä. Veikkausliigassa Väisänen pelasi ensimmäisen ottelunsa 14. huhtikuuta 2016, kun HJK pelasi vieraissa 2–2-tasapelin RoPS:ia vastaan. Kaudeksi 2017 Väisänen siirtyi Rovaniemen Palloseuraan, jossa hän pelasi vajaat kaksi kautta. 

Elokuussa 2018 hän siirtyi Alankomaiden toisen sarjatason Eerste divisien Den Boschin riveihin. Tammikuussa 2020 Väisänen siirtyi Ruotsin Allsvenskanin IF Elfsborgiin. Hän vakiinnutti paikkansa jo ensimmäisellä kaudella 2020 pelaten 26 ottelua Allsvenskanissa. Toisella kaudellaan Väisänen pelasi Allsvenskanissa 23 ottelua, joissa teki kolme maalia, kun Elfsborg sijoittui sarjassa neljänneksi. Kauden päätteksi Väisänen valittiin Elfsborgin miesjoukkueen vuoden pelaajaksi.

Tammikuussa 2023 Väisänen siirtyi Yhdysvaltoihin MLS-liigassa pelaavaan Austin FC -joukkueeseen nelivuotisella sopimuksella.

## Maajoukkueura
Väisänen oli vakiokasvo nuorten maajoukkueissa. A-maajoukkuedebyyttinsä Väisänen teki vuoden 2020 EM-kisojen karsinnoissa vierasvoitossa Liechtensteinistä 11. kesäkuuta 2019. EM-kisoissa 2020 Väisänen kirjautti tililleen yhden minuutin hänen tultuaan Jukka Raitalan tilalle 1–0-voittoon päättyneessä ottelussa Tanskaa vastaan. Vuoden 2022 MM-karsinnoissa Väisänen pelasi kuitenkin kahta loukkaantumisen vuoksi sivuun jäänyttä ottelua lukuun ottamatta täydet minuutit.

## Yksityiselämä
Myös Leo Väisäsen veli Sauli Väisänen (s. 1994) tunnetaan jalkapalloilijana. Heidän äitinsä on vuoden 1984 Miss Suomi Anna-Liisa Tilus. Leo Väisänen on opiskellut urheilu-uran ohella Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa. 

## Lähteet
Joonas Jokela

**Joonas Jokela** (s. 12. joulukuuta 1998) on Hollolasta kotoisin oleva lentopalloilija. Hän pelaa hakkurina ja edustaa turkkilaista Ziraat Bankasi -seuraa.

Jokela debytoi lentopallon Mestaruusliigassa kaudella 2016-17 oululaisen Lentopalloseura Ettan riveissä. Seuraavalla kaudella Jokela voitti 18-vuotiaana lentopalloliigan pistepörssin ensimmäisenä suomalaispelaajana sitten kauden 2012-2013. Lisäksi hänet valittiin valittiin kertaalleen lentopalloliigan kuukauden pelaajaksi.

Jokela debytoi miesten lentopallomaajoukkueessa toukokuussa 2018 Alankomaita vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Sittemmin on pelannut kymmeniä A-maaotteluita ja vakiinnuttanut paikkansa maajoukkueessa. Vuonna 2025 Jokela voitti maajoukkueen kanssa Kultaisen liigan mestaruuden ja hänet valittiin liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Jokela edusti Suomea lentopallon MM-kisoissa 2025. Filippiineillä käydyssä turnauksessa hän sijoittui hyökkäyspisteiden pörssissä jaetulle seitsemännelle sijalle.

Monen muun  tavoin Jokelan tie miesten lentopallomaajoukkueeseen on kulkenut Lentopalloliiton Kuortaneen valmennuskeskuksen kautta. Kuortaneella hän vietti vuodet 2014-2016 ennen siirtymistään Ouluun Lentopalloseura Ettaan, jonka riveissä hän voitti SM-hopeaa kaudella 2018-2019.   Kauden 2019-20 Jokela pelasi Sveitsin mestarissa, Lausanne UC:ssa. Lausenne ylsi Sveitsin liigassa välieriin ja cupissa loppuotteluun, mutta kausi keskeytyi ennen ratkaisevia otteluita koronaviruspandemian takia.  

Jokela palasi Sveitsistä Suomeen ja solmi sopimuksen Vantaa Ducksin kanssa. Monien yllätykseksi Ducks selvitti tiensä lentopallon Mestaruusliigan mitalipeleihin ensimmäisenä pääkaupunkiseudun lentopallojoukkueena sitten kevään 2004, jolloin Korson Veto otti pronssia. Ducks oli lopulta Mestaruusliigan 4. Kaudella 2021-2022 Jokela voitti Alankomaiden liigassa hopea Dynamo Draisman voitettua Active Living Orionin finaalisarjassa voitoin 3-0.

Kaudella 2022-2023 Jokela edusti Raision Loimua ja kaksi seuraavaa kautta Savo Volleyta. Ziraat Bankasi vahvisti 2. lokakuuta 2025 hankkineensa Jokelan. 

Kasvattajaseuransa Hollolan Salpiksen lisäksi Jokela on pelannut junioritasolla Blues Volleyn, Keimolan Kaiun ja Nurmon Jymyn riveissä.

## Saavutukset
* Kultaisen liigan arvokkain pelaaja 2025
* Kultaisen liigan mestaruus 2025
* Mestaruusliigan pistepörssin voitto kaudella 2017-18
* SM-hopea Ettassa kaudella 2018-2019
* Useita SM-mitaleja junioritasolla

## Lähteet