open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lasse Huittisista

**Lasse Huittisista** (myös *Lasse kyrkotjuv, stora kyrkotjuven*, ”suuri kirkkovaras”; Huittinen – 1488 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen suurvaras, joka murtautui lukuisiin kirkkoihin Ruotsissa ja sai teoistaan kuolemantuomion.

Lassen syntymäaika ja vaiheet ennen muuttoa Lounais-Suomesta Ruotsiin ovat tuntemattomia, häntä koskevat tiedot ovat oikeudenkäyntiasiakirjoja syyskuulta 1488. Lasse saatiin kiinni kymmenistä murroista eri kirkkoihin ja tuomittiin kuolemaan hirttämällä. Lasse nimesi 36 kirkkoa, joihin hän oli murtautunut, ja kertoi vielä muista kirkoista, joita hän ei tiennyt nimeltä. Mahdollisesti murtokohteita oli yhteensä viitisenkymmentä. Vain kahdessa tapauksessa murtautuminen kirkkoon epäonnistui, Kalmarissa ja Lötissä, jotka molemmat sijaitsevat Uplannissa. Häntä kutsuttiinkin "suureksi kirkkovarkaaksi". Uplannin ohella Lasse teki murtomatkoja Mälarenia pitkin Södermanlandissa ja Västmanlandissa ja murtautui lisäksi yhteen kirkkoon Länsi-Götanmaalla ja kahteen kirkkoon Itä-Götanmaalla, samoin kuin useaan Tukholman ympäristön kirkkoon ja Uppsalan seudun kirkkoihin. Kaukaisin murtokohde oli Bettnan kirkko, joka sijaitsee Katrineholmin ja Nyköpingin välillä. Lassen järjestelmällisyyttä kuvaa, että hän murtautui kaikkiin välittömästi Strängnäsin länsipuolella oleviin kirkkoihin. Hänen läntisimmät kohteensa sijaitsivat lähellä Västeråsia.  

Lasse esiintyi ilmeisesti pyhiinvaeltajana ja varasti erityisesti maaseutukirkoista rahaa, hopeaesineitä ja muita pieniä arvotavaroita, jotka oli helppo kuljettaa ja myydä. Vain pieni osa varastetuista esineistä saatiin jäljitettyä ja palautettua, vaikkakin niiden myynti lienee ollut varsin hyvin organisoitua. Oikeudenkäynnissä Lasse väitti vaimonsa olleen tietämätön toiminnastaan, jota lienee kuitenkin jatkunut vuosikausia. Hänet tuomittiin varkauksista ja kirkkorauhan häpäisemisestä kuolemaan hirttämällä hirsipuun ylimmästä poikkipuusta. Tekojen todisteista ei tiedetä, mutta Lassen hirttopaikalla sielunsa pelastamiseksi tekemä tunnustus merkittiin muistiin. 

## Lähteet
Kätevän emännän juhlat

**Kätevän emännän juhlat** on suomalainen komediasarja, jonka jokaisessa jaksossa tutustutaan eri juhlaan liittyviin ilmiöihin. Ensimmäinen jakso esitettiin Yle TV2-kanavalla 12. helmikuuta 2015.

## Jaksot

## Lähteet
Andrei Harbunou

**Andrei Aljaksandravitš Harbunou** (, ; s. 25. toukokuuta 1983 Mogiljov, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Mahiljou, Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Atromitosta ja on pelipaikaltaan maalivahti.

## Lähteet

* Andrei Harbunou National Football Teams -sivustolla 
*
HMS Edgar (1779)

**HMS Edgar** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1779 vesillelaskettu Arrogant-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva.

## Valmistus

Alus tilattiin 16. heinäkuuta 1774 Woolwichin telakalta, missä rakennustöistä vastasi joulukuuhun 1777 Nicholas Phillips ja sen jälkeen George White. Köli laskettiin 26. elokuuta 1776. Alus laskettiin vesille 30. kesäkuuta 1779 ja valmistui 6. syyskuuta, jolloin valmistuskustannukset olivat varustamisineen 42&nbsp;362 puntaa ja 11 pennyä.

## Palvelus
Alus otettiin palvelukseen toukokuussa 1779 päällikkönään John Elliott. Se kuului kesän Hardyn laivastoon.

Lokakuusta joulukuuhun 1813 alus oli Chathamissa varustettavana vankilaivaksi ja nimettiin 19. elokuuta 1814 *HMS Retributioniksi*. Alus sijoitettiin Sheernessiin vankilaivana, missä tehtävässä se oli vuoteen 1833. Alus romutettiin Deptfordissa helmikuussa 1835.

## Lähteet
*

### Viitteet
Koskimaa

**Koskimaa** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Ali Koskimaa (vuoteen 1927 *Dahlström*, 1906–1973), kenraaliluutnantti
* Arvo Koskimaa ( salanimi *A. Koski*, 1912–1972), säveltäjä, muusikko ja sanoittaja
* Juho Koskimaa (vuoteen 1918 *Dahlström*, 1891–1926), suomalainen kirjailija ja toimittaja
* Kimmo Koskimaa (vuoteen 1926 *Dahlström*, 1925–1954), runoilija
* Matti Koskimaa (1932–2016), eversti, sotahistorioitsija
* Raine Koskimaa (s. 1968), kirjallisuudentutkija, professori
* Ville Koskimaa (s. 1983), jalkapalloilija
Koho

**Koho** tarkoittaa seuraavia:

* Koho-tuote, urheiluvälinevalmistaja
* koho, ongen osa
* Espoon Koho, tornitalo Espoon Matinkylässä

## Sukunimi
* Aleks Koho (1874–1958), pankinjohtaja
* Ilkka Koho (s. 1958), jalkapalloerotuomari
* Jorma Koho (1937–2026), näyttelijä
* Lauri (Lassi) Koho (1926–2014), kenraaliluutnantti, YK:n sotilasneuvonantaja
* Seppo Koho (s. 1967), arkkitehti, sisustusarkkitehti ja muotoilija
* Ville Koho (s. 1982), jääkiekkoilija
Rantamäki

**Rantamäki** on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:

* Antero Rantamäki (1928–2014), yritysjohtaja, kauppaneuvos
* Jesse Rantamäki (s. 1996), jääkiekkoilija
* Jussi Rantamäki (s. 1980), elokuvatuottaja
* Karoliina Rantamäki (s. 1978), jääkiekkoilija
* Merja Rantamäki, oik. *Vallivaara* (s. 1957), iskelmälaulaja
* Mikko Rantamäki, *Raimo*, rap-artisti ja diplomi-insinööri
* Nanny Rantamäki (1918–2005), opettaja ja kirjailija
* Sauli Rantamäki (1936–2007), animaattori ja kuvittaja
* Tomi Rantamäki (s. 1968), curlingpelaaja
* Tommi Rantamäki (s. 1980), näyttelijä
* Tuija Rantamäki (s. 1966), sellisti.
Apinain Tarzan: Oparin aarteet

**Apinain Tarzan: Oparin aarteet** on Liken vuonna 2015 julkaisema sarjakuva-albumi. Se sisältää Russ Manningin kuvittamat ja Gaylord Du Bois’n käsikirjoittamat sarjakuvasovitukset Edgar Rice Burroughsin viidestä ensimmäisestä Tarzan-romaanista. Tarinat on suomentanut Asko Alanen.

Tarinat julkaistiin alun perin Gold Keyn *Tarzan*-sarjakuvalehtien numeroissa 155–161. Kirja sisältää seuraavat tarinat (suluissa alkuperäinen lehti ja julkaisuajankohta): 
* *[[Tarzan, apinain kuningas|Apinain Tarzan]]* (*Tarzan* 155, joulukuu 1965)
* *[[Tarzanin paluu|Tarzanin paluu]]* (*Tarzan* 156, helmikuu 1966)
* *[[Tarzanin pedot|Tarzanin pedot]]* (*Tarzan* 157, huhtikuu 1966)
* *[[Tarzanin poika|Tarzanin poika]]* (*Tarzan* 158, kesäkuu 1966)
* *[[Tarzan ja Oparin aarteet|Oparin aarteet]]* (*Tarzan* 159, elokuu 1966)
* *Takaa-ajo halki viidakon* (*Tarzan* 160, syyskuu 1966)
* *Taistelu aarteesta* (*Tarzan* 161, lokakuu 1966)  

Neljä ensimmäistä sovitusta julkaistiin yksittäisinä lehtinä ja *Oparin aarteet* kolmen lehden jatkotarinana.

Suomeksi sarjakuvat julkaisi SK-lehdet vuonna 1967. Kirja on reprodusoitu suomalaisista lehdistä, jotka ovat Jukka Viitasaaren ja muutaman sivun osalta Pekka A. Mannisen kokoelmista. Kirjan reprotyön, taiton ja graafisen suunnittelun on tehnyt Petri Aarnio. Kirjassa on Kari Salmisen ja Aarnion kirjoittamat esipuheet.

Kirja sisältää myös gallerian George Wilsonin maalaamista *Tarzan*-lehtien kansikuvista ja Apinain sanakirjan. Kirjan kansikuva on alun perin lehden numero 156 kannesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Like
* Grand Comics Database
Green Buddha Records

**Green Buddha Records** (lyh. GBR Ent.) on vuonna 2005 perustettu suomalainen levy-yhtiö ja tuotemerkki, joka keskittyy rap-musiikkiin.

Green Buddha Recordsin ensimmäinen julkaisu oli Junon *[[Usko, toivo, rakkaus]]*-ep. Juno johtaa Green Buddha Recordsia, minkä lisäksi hän kuuluu myös Monsp Recordsiin. Nimi Green Buddha Records tulee pienestä vihreästä Buddha-patsaasta. Green Buddha Recordsin muut jäsenet Junon ohella ovat Matinpoika, McVilleKalle, Jare, Ama-T, Elia, Sam the Mään a.k.a Okku, Dj Ink, Dj Double M, Ansver Oksman ja toimitusjohtaja Antti "Kopa" Kosonen. Green Buddha Recordsin ensimmäinen (virallinen?) julkaisu oli 13. marraskuuta 2010 julkaistu kokoelma *[[Parasta buddhaa]]*. Albumilta julkaistiin kaksi näytekappaletta "Salem Aleikum" ja "Urheiluhullu". 29. helmikuuta 2012 julkaistiin GBR:n toinen kokoelma-albumi *[[Parasta buddhaa 2]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* GBR Facebookissa
* GBR Myspacessa
Siirtolaisäiti

**Siirtolaisäiti** (*Migrant Mother*) on Dorothea Langen helmi- tai maaliskuussa 1936 Nipomossa Kaliforniassa ottama valokuva Florence Owens Thompsonista ja hänen lapsistaan. Lange oli tuolloin päättämässä kuukauden kestävää kuvausmatkaa, jonka aikana hän kuvasi silloiselle valtion Uudelleenasuttamishallinnolle siirtolaismaatyöläisiä Kalifornian osavaltiossa.  

Vuonna Lange kertoi kokemuksestaan *Popular Photography* -lehdelle vuonna 1960:

 
Lange käytti kuvaamiseen Graflex-kameraa. Alkuperäisnegatiivit ovat 4×5 tuuman filmiä. Kuvien käytölle ei tunneta tekijänoikeusrajoituksia. 

## Vastaanotto
Palattuaan kotiinsa Lange kiinnitti sanfranciscolaisen toimittajan huomiota leirillä asuvien työläisten ahdinkoon ja näytti hänelle kahta kuvaansa. Toimittaja kertoi asiasta liittovaltion viranomaisille ja julkaisi artikkelin, jossa oli Langen kuvia. Seurauksena valtio kiirehti kuljettamaan paikalle ruokaa. Valokuva vaikutti myös John Steinbeckiin hänen kirjoittaessaan romaania *[[Vihan hedelmät]]* (1939).

Valokuva kuuluu Edward Steichenin kokoaman *[[The Family of Man]]* -näyttelyn kokoelmaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Dzjanis Paljakou

**Dzjanis Aljaksandravitš Paljakou** (, ; s. 17. huhtikuuta 1991 Minsk, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Valko-Venäjä) on valkovenäläinen jalkapalloilija. Hän edustaa Ligat ha’Alissa pelaavaa Hapoel Haifa ja on pelipaikaltaan puolustaja.

## Lähteet
* Dzjanis Paljakou National Football Teams -sivustolla 
* 

## Aiheesta muualla
Heikki Hyvönen (kansanmuusikko)

**Heikki Olavi Hyvönen** (2. elokuuta 1924 Joroinen – 12. elokuuta 2011) oli suomalainen tuohisoittimella kalevalaista ja karjalaista perinnemusiikkia soittava kansanmuusikko, taiteilijanimeltään ”Salmin Feodor”.

Hyvönen syntyi Joroisissa, mutta varttui 13-vuotiaaksi asti lastenkodissa Laatokan pohjoisrannan Salmissa. Hänet tunnettiin kylänraitilla laulelevana pikkupoikana, jolle annettiin makeisia tai muuta hyvää palkkioksi. Lastenkodista hän siirtyi Hernbergin perhetilalle, jossa hän oli paimenena ja teki muita sekalaisia töitä. Paimenessa hän ryhtyi kokeilemaan tuohenpalalla soittamista.

15-vuotiaana hän karkasi evakkomatkalta sotilaaksi ja sai talvisodan syttyessä komennuksen huoltokomppaniaan. Siellä hän sai lisäoppia tuohellasoitosta yksikkönsä alikersantilta Kalervo Korhoselta. Heikki Hyvönen alkoi kutsua tuohenpalaa tuohisoittimeksi ja esiintyi usein Syvärin rintamajoukoille jatkosodan vuosina.

Sodan päätyttyä Heikki Hyvönen osti mandoliinin, jonka soittamista hän opiskeli omatoimisesti. Vuosina 1947–1950 hän opiskeli Jyväskylän musiikkiopistossa säveltäjä Jaakko Linjaman johdolla säveltapailua ja klarinetinsoittoa, mutta klarinetin hän joutui myöhemmin jättämään työssä saamansa sormivamman takia.

Hyvönen jatkoi esiintymisiä tuohellasoittajana, ja soitti muun muassa Kaustisen kansanmusiikkijuhlilla sekä Japanissa, Kanadassa, Yhdysvalloissa, Ruotsissa, Saksassa sekä  Neuvostoliitossa etenkin Karjalan alueella.

Heikki Hyvönen lahjoitti Kansalliskirjastoon 1998 nuotit noin 50 säveltämästään ja sanoittamastaan laulusta, joista seitsemän on lastenlauluja. Laulujen yleisin aihepiiri on Karjala ja sen luonto. Vuonna 1998 Hyvönen myös julkaisi musiikkiaan c-kasetilla nimellä *Elämäni on laulu*.

Vuonna 2009 ruotsinkielinen Sahlgrens-kustantamo julkaisi 250-sivuisen kirjan Heikki Hyvösen lyhyistä kertomuksistä hänen elämänsä varrelta. Kirjan nimi on *Pikku-Heikki och Mannerheim – barnsoldat i Finlands armé*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sahlgren, Karl (toim.): *Pikku-Heikki och Mannerheim – barnsoldat i Finlands armé*, Sahlgrens förlag 2009. .
*Ikkelä, Petri: *Tuohi soittimena*, opinnäytetyö, Sibelius‐Akatemia, Kansanmusiikin osasto 1997, Heikki Hyvösestä s. 3–5.
Vilhelm Rautakäsi

**Vilhelm Rautakäsi** (ransk. *Guillaume Bras-de-Fer*) de Hauteville (n. 1000/1010–1046) oli normanniaatelinen, palkkasoturi ja toiseksi vanhin normandialaisen paroni Tancred de Hautevillen (n. 980–1041) kahdestatoista pojasta. Hänen ältinsä oli Tancredin ensimmäinen puoliso Murielle (Moriella). Hän kuului Hauteville-sukuun. Lempinimen "Rautakäsi" hän sai voitettuaan Syrakusan emiirin kaksintaistelussa. 

Vilhelm saapui 1030-luvun puolivälissä Etelä-Italiaan veljiensä Drogon ja Onfroi de Hautevillen kanssa. Hän sai syksyllä 1042 Apulian kreivin arvon konsensusehdokkaana, vaikka vasta pieni osa provinssia oli normannien hallussa. Häntä kuvailtiin "urhoolliseksi taistelussa, hyväkäytöksiseksi, komeaksi, nuoreksi ja anteliaaksi". Hän avioitui Guidan, Sorrenton herttua Guido III:n tyttären kanssa.

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Anders Lassfolk

**Anders Lassfolk** (29. elokuuta 1876 Purmo  &ndash; 2. tammikuuta 1954 Pietarsaari) oli kauppaneuvos ja pitsin teollisen valmistuksen pioneeri Suomessa.

Lassfolkin vanhemmat olivat maanviljelijä Jakob Lassfolk ja Johanna Sandnabba ja puoliso vuodesta 1901 Emma Elsa Irene Hagberg. Purmon Lassfolkin kylässä syntynyt Lassfolk lähti ensin kauppaharjoittelijaksi ja perusti sitten kotikyläänsä kaupan vuonna 1896, toisen kaupan lähikylään ja lopulta pääliikkeen Pietarsaareen. Suomen ensimmäisen pitsi- ja nauhatehtaan hän perusti Pietarsaaren keskustaan vuonna 1911 ja ryhtyi kauppiaasta tekstiilitehtailijaksi. Pitsin raaka-aine oli kotimaista pellavaa sekä puuvillaa. Koneellisesta pitsien kutomisesta ja pitsiliiketoiminnasta Lassfolk hankki lisätietoja sekä Saksasta että Ruotsista. Kymmenen vuoden kuluttua perustamisesta hänen tehtaassaan oli jo 80 pitsinkudontakonetta. Kasvu jatkui 1920- ja 1930-luvuilla ja enimmillään tehtaassa oli 1950-luvulla noin 150 työntekijää. Pitsien ohella Lassfolk valmisti toisessa omistamassaan tuotantolaitoksessa pietarsaarelaiselle tupakkateollisuudelle puisia holkkeja. Vuonna 1948 kauppaneuvoksen arvon saanut Lassfolk kohosi muutenkin kotikaupunkinsa liike-elämän johtopaikoille, muun muassa Strengbergin tupakkatehtaan ja Pietarsaaren Selluloosa Oy:n hallitusten jäseneksi. 

## Lähteet
Kauhajoen Karhu kaudella 2015–2016

**Kauhajoen Karhu** pelasi **kaudella 2015–2016** kahdeksatta kauttaan Suomen koripallon pääsarjassa eli Korisliigassa. Joukkue sijoittui runkosarjassa sijalle kaksi ja sai vastaansa pudotuspelien ensimmäisellä kierroksella Helsingin Seagullsin. Karhu hävisi puolivälieräsarjan 2–3, jolloin joukkueen lopullinen sarjasijoitus oli kuudes.

## Joukkueen kokoonpano
Sami Toiviainen aloitti Karhun päävalmentajana toisen kauden kolmivuotisesta sopimuksestaan. Edelliskauden joukkueesta sopimus oli voimassa lisäksi Bojan Sarcevicilla, joka aloitti kolmannen kautensa Karhussa sekä Sebastian Bookerilla, jolla käynnistyi kaksivuotisen sopimuksen jälkimmäinen kausi. Edelliskauden runkosarjan päätteeksi julkaistiin lisäksi Juho Lehtorannan jatkosopimus ja heti kauden päätteeksi myös Antti Kanervon jatko.

Uusina suomalaisina pelaajina sopimuksen Karhuun tekivät KTP-Basketista siirtyneet 210-senttinen Samuli Vanttaja ja 192-senttinen Aleksi Akpaso. Apuvalmentajina aloittivat Jussi Laakso ja Mika Rinne, joka toimi joukkueen apuvalmentajana jo Greg Gibsonin aikaan Karhun ensimmäisinä Korisliiga-kausina. Karhun omista kasvateista edustusjoukkueen harjoitusrinkiin liittyivät Valtteri Pihlajamäki, Perttu Salmi ja Julius Alakortes.

Ulkomaalaisvahvistuksiksi Karhu palkkasi 208-senttisen Timothy Troutmanin, Nigerian ja Kanadan kansalaisuuden omaavan 196-senttisen Rotimi Osuntolan sekä 198-senttisen J.D. Weatherspoonin. Osuntolan sopimus kuitenkin purettiin heti koeajan jälkeen ja hänen tilalleen palkattiin 197-senttinen Cade Davis, joka oli pelannut edellisen kauden Kreikan pääsarjassa A1 Ethnikissä.

Vaikka Korisliigan uuden herrasmiessopimuksen mukaan ottelukokoonpanossa olisi mahdollista olla neljä ulkomaalaiseksi laskettavaa vahvistusta, Karhu aloitti runkosarjan kuitenkin kolmella ulkomaalaisvahvistukseksi laskettavalla pelaajalla. Kolmen ottelun jälkeen Karhu palkkasi neljännen yhdysvaltalaispelaajan Lapualla kaudella 2013–2014 pelanneen Lawrence Kinnardin sopimuksen myötä.

Marraskuun puolessa välissä uutisoitiin Karhun ja Sebastian Bookerin purkaneen yhteisymmärryksessä hänen pelaajasopimuksensa. Booker siirtyi pelaamaan loppukaudeksi koripallon I-divisioona B:ssä pelaavaan Espoo Basket Teamiin.

Joulukuun puolessa välissä Karhu ja J.D. Weatherspoon purkivat sopimuksen pelaajan perhesyihin vedoten. Weatherspoonin tilalle neljänneksi yhdysvaltalaispelaajaksi Karhu palkkasi Euroliiga-kokemusta omanneen 206-senttisen Lance Williamsin.

Joukkue sai lopullisen muotonsa, kun helmikuun lopussa Korisliigan siirtorajan kynnyksellä Karhuun siirtyi talousvaikeuksissa olleesta Loimaan Bisonsista maajoukkueessakin heittävänä takamiehenä pelaava Mikko Koivisto.

### Pelaajatilastot
**''Lyhenteet:** O = Ottelut, 2% = Kahden pisteen heittojen onnistumisprosentti, 3% = Kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti, 1% = Vapaaheittojen onnistumisprosentti, L = Levypallokeskiarvo, S = Koriin johtaneiden syöttöjen keskiarvo, M = Menetyksien keskiarvo, R = Pallonriistojen keskiarvo, T = Koriin heiton torjuntojen keskiarvo, P = Pistekeskiarvo''

## Ottelutulokset
### Runkosarja

### Pudotuspelit

## Lähteet
Kalle Heikki Lehtinen

**Kalle Heikki Lehtinen** (29. tammikuuta 1879 Huittinen  &ndash; 7. syyskuuta 1953 Helsinki) oli kauppaneuvos ja Keskon ensimmäinen toimitusjohtaja.

Lehtisen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Lehtinen ja Mathilda Lovisa Hekali ja puoliso vuodesta 1910 Rosa Siviä Härkönen.  Lehtinen kävi kansakoulun ja kauppakoulun ja toimi ensin harjoittelijana kauppaliikkeissä Forssassa ja Porvoossa. Tukkukaupan parissa hän työskenteli kauppamatkustajana 1900-alussa. Vuonna 1907 Maakauppiatten Osuusyhtiön palvelukseen Tampereelle tullut Lehtinen kutsuttiin yhtiön toimitusjohtajaksi 1909 ja vuonna 1911 osakeyhtiöksi muuttunut yritys siirsi pääkonttorinsa Helsinkiin. Lehtisen johdolla Maakauppiatten Oy:stä tuli 1910-luvulla Suomen suurimpia tukkukauppoja, jonka osakkaina oli useita tuhansia kauppiaita. Lehtinen rakensi yhtiön yhden pääkonttorin ja useiden haarakonttoreiden organisaatioksi. Vuonna 1940 yritys muodosti yhdessä kolmen muun kauppiaiden omistaman maakunnallisen tukkuliikkeen kanssa Kesko Oy:n ja Lehtisestä tuli perustetun yhtiön toimitusjohtaja. Lehtinen osallistui aktiivisesti liike-elämän järjestötoimintaan, oli mukana Kotimaisen Työn Liiton toiminnassa ja yksi Luotto-Pankki Oy:n perustajista vuonna 1917. Hän oli pitkään myös Helsingin Kauppiaiden kauppakoulun johtokunnan puheenjohtaja. Kauppaneuvoksen arvon Lehtinen sai vuonna 1932. 

## Lähteet
Ristimäki I–II

**Ristimäki I–II** on rautakautinen muinaisjäännös Turussa, Aurajoen etelärannalla, entisen Ristimäen koulun tontilla ja siihen rajoittuvalla omakotialueella.

Paikalta on löydetty polttokenttäkalmisto (Ristimäki I) sekä rakennuksenpohjia, polttokenttäkalmistoja ja ruumishautoja (Ristimäki II).

Paikka sijaitsee Turun, aiemmin Kaarinan Kuralan kylässä, nykyisessä Turun Kuralan kaupunginosassa lähellä Kuralan kylämäkeä. 

Aurajoen vastarannalla, Kaarinan Ravattulassa on toinen Ristimäki-niminen muinaisjäännös, johon liittyy myös Ravattulan keskiaikaisena kirkkona tunnettu kirkonpaikka.

## Lähteet
Anssi Neuvonen

**Anssi Neuvonen** (s. Juankoski) on suomalainen lauluntekijä, muusikko ja tuottaja. Neuvonen toimii indie rock -yhtye NEØV:in keulahahmona.

NEØV-yhtyeensä ohella Neuvonen on soittanut muun muassa Rubik-yhtyeessä.

Neuvonen on esiintynyt kanadalaisen laulaja-lauluntekijä Moonfacen musiikkivideolla sekä toiminut mallina suunnittelija Heikki Salosen vaatemallistossa.

Neuvonen on valmistunut filosofian maisteriksi Itä-Suomen yliopistosta. Hänen pro gradu -tutkielmansa käsitteli Marcel Proustin taidekäsitystä.

## Diskografia

### NEØV

#### Albumit
**[[Orange Morning]]* (2013, Fullsteam Records)
**[[Dominique (albumi)|Dominique]]* (2015, Fullsteam Records, Sony Music Finland)
**[[Volant]]* (2019, Clouds Hill)
**[[Picture of a Good Life]]* (2021, Clouds Hill)

#### Singlet
*"Windvane" (2012)
*"Morning Fire" (2012)
*"Mellow" (2013)
*"Daydream City" (2013)
*"Laketown" (2014)
*"The Rain People" (2014)
*"Dominique I" (2014)
*"Woolen Pumpkin Shirt" (2015)
*"Elysion" (2018)
*"Person I Used To Be" (2018)
*"Lost In Time" (2019)
*"Brothers" (2019)
*"Marathon" (2020)
*"Burnt My Fingers" (2020)
*"Island" (2020)
*"Captured Images" (2022)

### Neufvoin
**Robokop EP* (2009, New Music Community)
**Fake Musket EP* (2010, New Music Community)

### Muusikkona
*Rubik - *Data Bandits EPEPEP* (2010, Fullsteam Records)
*Rubik - *Solar* (2011, Fullsteam Records)
*The Exploding Eyes Orchestra - *I* (2015, Svart Records)
*Jess and the Ancient Ones - *Second Psychedelic Coming: The Aquarius Tapes* (2015, Svart Records)
*J.Tala - *Dustin' Archives Vol. 3* (2018, Music Kickup)

### Esiintyjänä/mallina
*Heikki Salonen - Headstock (fashion collection) (2013)
*Moonface - "City Wrecker" (music video) (2014, Jagjaguwar)

## Lähteet
Seppo Kolehmainen (poliisi)

**Seppo Juhani Kolehmainen** (s. 28. helmikuuta 1960 Nurmes) on suomalainen eläköitynyt poliisi. Hän toimi Poliisihallituksen johtajana eli poliisiylijohtajana vuosina 2015–2024.

Kolehmainen valmistui poliisikokelaskurssilta vuonna 1982 ja suoritti poliisipäällystön virkatutkinnon vuonna 1995. Hänellä on myös kasvatustieteen maisterin (1990, Oulu), valtiotieteiden maisterin (2001, Turku) ja oikeustieteen lisensiaatin (2005, Turku) tutkinnot.

Kolehmaisen ura poliisina alkoi nuorempana konstaapelina Helsingin poliisilaitoksella vuonna 1982. Muiden kenttätehtävien lisäksi Kolehmainen työskenteli muun muassa moottoripyöräpoliisina ja Karhu-ryhmässä. Hänen ensimmäinen tehtävänsä poliisin ylijohdossa oli poliisin työsuojelupäällikkönä sisäministeriön poliisiosastolla, mihin hän siirtyi vuonna 1997 liikkuvan poliisin Pohjois-Suomen osaston päällikön tehtävästä. Vuosina 2006–2010 Kolehmainen toimi Poliisiammattikorkeakoulun rehtorina.

Ennen poliisiylijohtajaksi nimittämistään Kolehmainen toimi Poliisihallituksessa poliisijohtajan virassa poliisitoimintayksikön päällikkönä. Poliisiylijohtajaksi hänet valittiin yhdeksän hakijan joukosta. Nimitysprosessin aikana Kolehmaista kuvailtiin ”kehittämisorientoituneeksi ja vuorovaikutteiseksi muutosjohtajaksi”.

Kolehmainen aloitti poliisiylijohtajana 1. elokuuta 2015. Hänen edeltäjänsä oli Mikko Paatero. Hänet nimitettiin viisivuotiselle jatkokaudelle vuonna 2020.

Maaliskuussa 2024 Kolehmainen ilmoitti irtisanoutuneensa poliisiylijohtajan tehtävästä ja jäävänsä eläkkeelle syyskuusta alkaen. Hänen seuraajakseen nimitettiin heinäkuussa 2024 Ilkka Koskimäki.

Kolehmainen aloittaa Vapaaehtoisen pelastuspalvelun puheenjohtajana 1. tammikuuta 2026.

## Yksityiselämä

Kolehmainen on naimisissa, ja hänellä on kaksi lasta.

## Kunnianosoituksia

*  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunta (Suomi, 2019)
*  Islannin Haukan ritarikunta (Islanti, 2018)

## Lähteet
Kristiern Pentinpoika Oxenstierna

**Kristiern Pentinpoika Oxenstierna** vanhempi (syntyi noin 1425, kuoli vuosien 1473–76 välillä) oli ritari Pentti Jönsinpoika Oxenstiernan ja Kristina Kristerintytär Vaasan poika. Kristiern oli ritari ja valtaneuvoston jäsen ja neuvoston jäsen Sten Kristierninpoika Oxenstiernan ja Pentti Kristierninpoika Oxenstiernan isä. Hänen Oxenstierna-sukuhaaransa on ainoa, joka on säilynyt elossa nykyaikaan asti.

## Lähteet
* kansallisbiografia.fi: Kristiern Bengtinpoika Oxenstierna (mainitaan 1443 - 1473)
Luettelo Spotifyn kuunnelluimmista suomalaisista kappaleista

Tälle sivulle on koottu **luettelo [[Spotify]]n kuunnelluimmista suomenkielisistä kappaleista**. Se kattaa kaksikymmentä Spotifyn kuunnelluinta suomalaisen artistin esittämää suomenkielistä kappaletta. Daruden instrumentaalikappale Sandstormilla on kuitenkin reilusti enemmän kuuntelukertoja kuin listatuilla, yli 500 miljoonaa.

## Lähteet
Dominique (albumi)

**Dominique** on suomalaisen indie rock -yhtye NEØV:in toinen studioalbumi, jonka julkaisivat Fullsteam Records ja Sony Music Entertainment 20. helmikuuta 2015. Albumi sai osakseen ylistäviä arvioita Suomessa ja ulkomailla. Albumilta julkaistiin neljä singleä: "Laketown", "The Rain People", "Dominique I" and "Woolen Pumpkin Shirt".

Yhtyeen keulahahmo Anssi Neuvoselle *Dominique* oli ensimmäinen julkaisu tuottajana. Albumin kappaleista julkaistut musiikkivideot on ohjannut The New Tigers -yhtyeen Appu Jasu.

Savon Sanomien ja Nordic Playlistin haastatteluissa Anssi Neuvonen sanoi, että *Dominiquen* kantava teema on rakkaus.

## Kappaleet
Kappaleet on kirjoittanut Anssi Neuvonen.

#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Anssi Neuvonen – laulu, kitara, kosketinsoittimet, trumpetti, tuotanto
* Samuli Neuvonen – rummut, pasuuna, perkussiot, taustalaulu
* Ari Autio – basso, kosketinsoittimet
* Jonas Ursin – kitara, kosketinsoittimet
* Antti Hevosmaa – trumpetti, flyygelitorvi, taustalaulu, kosketinsoittimet

### Tuotanto
* Sampsa Väätäinen – äänitys, miksaus
* Jaakko Viitalähde – masterointi
* Anka Zhuravleva – kansikuva
* Appu Jasu – kansitaide

## Arviot
* Soundi: 
* Rumba: 
*NBHAP: 
*Savon Sanomat: 
*Keskisuomalainen: 

*Dominique* sai osakseen ylistäviä arvioita Suomessa ja ulkomailla. Soundi antoi sille arvosanaksi 5/5 ja kirjoitti, että yhtyeen ”aura on poikkeuksellisen voimallinen". Rumba arvioi levyn arvosanalla 9/10 ja katsoi, että kyseessä on ”yksi vuoden parhaista pop- ja rockalbumeista”. Saksalainen musiikkisivusto NBHAP antoi levylle arvosanaksi 4.6/5 ja kiitteli yhtyeen ”omaa versiotaan dream popista”. Savon Sanomat ja Keskisuomalainen katsoivat, että ”NEØV osoittaa toisella albumillaan olevansa lajissaan tällä hetkellä Suomen paras."

## Lähteet
Vain elämää – kausi 4, ilta

**Vain elämää – kausi 4, ilta** on *[[Vain elämää (televisiosarja)|Vain elämää]]* -televisiosarjan neljännen tuotantokauden toinen kokoelmalevy, joka julkaistiin 30. lokakuuta 2015.

## Kappaleet

# Antti Tuisku – ”Elämän nälkä”

## Lähteet
Johannes Rosenrod

**Johannes Rosenrod** oli keskiajan Ruotsissa vaikuttanut maalari. Rosenrod signeerasi vuonna 1437 joukon kalkkimaalauksia Tenstan kirkossa Upplannissa. Maalaukset olivat Salstan linnan herran ritari Pentti Jönsinpoika Oxenstiernan tilaamia. Rosenrodin ajatellaan tehneen maalauksia myös Danmarkin kirkkoon lähellä Uppsalaa. 

Rosenrod oli luultavasti saksalainen, ja toimi Ruotsissa vain lyhyen aikaa. 

## Lähteet
Kurjat kuppilat UK

**Kurjat kuppilat UK** (alkuperäiseltä nimeltä *Ramsay's Kitchen Nightmares*) oli brittiläinen ruoanlaittoon keskittyvä tositelevisio-ohjelma, jonka pääosassa oli Gordon Ramsay. Sarjasta on tehty myös yhdysvaltalainen tv-ohjelma Kurjat kuppilat (*Kitchen Nightmares*).

Ohjelmassa huonosti menestyvät ravintolat pyytävät Ramsayn apuun korjaamaan erilaisia ravintolan ongelmia kuten yhteistyön puutetta tai ruoan heikkoa tasoa. Sarjan avausjakso esitettiin brittiläisellä Channel 4-kanavalla 27. huhtikuuta 2004. Sarjaa tehtiin seitsemän tuotantokautta (mukaan luettu *Ramsay's Costa Del Nightmares*), ja Ramsay ilmoitti lopettavansa ohjelman tekemisen kesäkuussa 2014.

## Jaksoluettelo

## Vastaanotto
*The Observer* -sanomalehden kriitikko Lorna Martin kuvaili ohjelmaa seuraavasti: "Kurjat kuppilat on pakko katsoa - paljon jännitystä, tunteita ja viihdettä." *Slate* -aikakauslehden kriitikko Sarah Dickerman puolestaan oli arvostelussaan vakuuttunut ohjelman "taloudellisesta todellisuuskuvauksesta" ja kirjoitti seuraavasti: "Ohjelmassa on jotakin sellaista tuoreutta, mikä ei lupaa mitään pääsylippua (plastiikkakirurgiaa, miljoonan dollarin rahasummaa tai Richard Bransonin työpaikkaa), vaan sen sijaan tarjoaa toivoa ravintolan omistajille - jos he todella haluavat uudistua - johtaa muutamassa kuukaudessa tasoihin menevään taloudelliseen tilanteeseen.

Ohjelma nimettiin parhaaksi ohjelmaksi () vuosien 2005 ja 2008 Bafta-palkintojenjakotilaisuuksissa. Lisäksi ohjelma sai vuonna 2006 kansainvälisen Emmy-palkinnon.

## Oikeuskäsittely
Kesäkuussa 2006 Gordon Ramsay voitti oikeuskäsittelyn koskien *Evening Standard* -sanomalehden uutisartikkelia, jonka mukaan ensimmäisen jakson ravintolan olosuhteet olisi lavastettu, ja sai korvauksena 75&nbsp;000 £.

## Lähteet
Jacobus de Voragine

Autuas **Jacobus Varazzelainen** tai **Jacobus de Voragine** (italiaksi **Giacomo da Varazze**, **Jacopo da Varazze**; n. 1228/1230 – 13. tai 16. heinäkuuta 1298) oli italialainen kronikoitsija ja Genovan arkkipiispa. Jacobus tunnetaan parhaiten *[[Kultainen legenda|Kultaisen legendan]]* kirjoittajana. Pyhimystarinoita sisältävä teos oli yksi keskiajan suosituimmista kirjoista. Jacobus itse julistettiin autuaaksi vuonna 1816.

## Lähteet
Onur Recep Kıvrak

**Onur Recep Kıvrak** (s. 1. tammikuuta 1988) on turkkilainen jalkapallomaalivahti ja on tällä hetkellä ilman klubia sen jälkeen, kun hän on ilmoittanut jäävänsä eläkkeelle ammatillisesta jalkapallosta tammikuussa 2019. Vaikka hän ei välttämättä väitä siitä, hänet tunnetaan jalkapallofanien joukossa, nimellä Kelebek  tarkoittaen eli Perhosta. 

## Lähteet
Vesa (kasvitiede)

**Vesa** on monivuotisen siemenkasvin juuresta, rönsystä tai ilmavarren tyvestä alkuperäisen perusrungon rinnalle tai tilalle kasvava pystyverso. Nimitystä käytetään erityisesti lehtipuiden ja pensaiden yhteydessä. Uusi verso saa alkunsa esimerkiksi varren tyvessä sijaitsevasta leposilmusta tai juuressa olevasta juurisilmusta. Sijaintinsa ja syntytapansa perusteella erilaisista vesoista käytetään seuraavia nimityksiä:
* Juurivesa on kasvin juuressa olevasta juurisilmusta kasvamaan lähtenyt uusi verso.
* Kantovesa on kaadetun puun kannosta kasvava vesa.
* Runkovesa on puun runkoon jälkisilmusta kasvanut verso, joka sijaitsee normaalia katkaisukohtaa korkeammalla.
* Rönsyvesa on maarönsystä tai pintarönsystä kasvava vesa.
* Tyvivesa on ilmavarren tyvessä kasvava vesa.

Kantokäsittelyllä pyritään estämään lehtipuuvesakon syntymistä levittämällä tuoreen kannon leikkauspintaan torjunta-ainetta. Menetelmällä torjutaan kantojen ja juuriyhteyksien välityksellä terveisiin puihin leviäviä kasvitauteja. Kantoihin ruiskutetaan torjunta-aineliuosta tai sienen itiöseosta, joka kilpailee taudinaiheuttajan kanssa.

Vesalehdiksi kutsutaan juuresta, rönsystä tai varren tyvestä kasvaneen sivuhaaran lehtiä. Yleensä sivuhaara ei kuki sinä kasvukautena.

Vesaaminen tarkoittaa kasvatettavien metsäpuiden, etenkin havupuiden, taimikon kasvua haittaavien vesojen ja siemenestä kasvaneiden lehtipuiden taimien katkomista. Työ suoritetaan vesurin, moottorikäyttöisen raivaussahan tai kemikaalin (vesakkomyrkyn) avulla.

Vesakko on (lehti)puiden vesoista ja usein myös siemenistä kasvavista taimista muodostunut kasvusto.

## Katso myös
* Vesametsä

## Lähteet
Ritarillisuus

**Ritarillisuus** tai **ritariaate** on sydänkeskiajalla vuosien 1170 ja 1220 välillä kehittynyt keskiajan ritariluokan käytöskoodisto. Ritariaate korosti hyveitä ja hovikäytöstapoja yhdistettyinä soturi-ihanteeseen ja kristilliseen hartauteen.

Ritari sitoutui olemaan herralleen uskollinen, suojelemaan naisia ja turvattomia sekä taistelemaan kristinuskon puolesta. Ritarilaitos toi aatelin seuraelämässä valtaan uudet, hienostunutta tapakulttuuria korostavat säännöt. Ritarikulttuurin huipentumana oli naisenpalvonta. Ritariaatteen keskiössä oli kunnian käsite, jota jokaisen ritarin tuli vaalia.

Myöhemmin ritarillisuus on laajentunut tarkoittamaan huomaavaisuutta ja jaloja käytöstapoja yleisesti sekä kohteliaisuutta varsinkin naisia kohtaan.

## Lähteet
Shuangyashan

**Shuangyashan** (, pinyin: Shuāngyāshān Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 370 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista itäkoilliseen. Prefektuurin pinta-ala on 22&nbsp;483 neliökilometriä ja väkiluku 1,46 miljoonaa (2010). *Shuāngyāshān* on suomeksi *Ankkaparin vuoret*, ja se viittaa kahteen kaupungin koillisessa olevaan vuoren huippuun.

Kaupunki rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Jiamusin, etelässä Qitaihen ja Jixin prefektuuritason kaupunkeihin. Idässä kulkee Kiinan ja Venäjän raja.

## Hallinnollinen jako
Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kahdeksaan osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):

; Kaupunkipiirit (4)
* 1. Jianshan (尖山区)
* 2. Lingdong (岭东区)
* 3. Sifangtai (四方台区)
* 4. Baoshan (宝山区)
; Piirikunnat (4)
* 5. Jixian (集贤县)
* 6. Youyi (友谊县)
* 7. Baoqing (宝清县)
* 8. Raohe (饶河县)

## Galleria

Shuangyashan_feb_nyar_parad.jpg|Uudenvuoden paraati vuonna 2002
Shuangyashan maj lampa.jpg|Talo maaseudulla Shuangyashanissa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Orange Morning

**Orange Morning** on suomalaisen indie rock -yhtye NEØV:in ensimmäinen studioalbumi. Sen julkaisi Fullsteam Records 8. helmikuuta 2013. Albumi sai osakseen positiivisia arvioita Suomessa ja ulkomailla. 

Yhtyeen keulahahmo Anssi Neuvonen kirjoitti suurimman osan *Orange Morningin* kappaleista eri puolilla Eurooppaa ja Pohjois-Amerikkaa. Osa albumin kappaleista on kirjoitettu yhteistyönä veljesten Anssi ja Samuli Neuvosen toimesta. Albumin kappaleista tehdyt musiikkivideot ovat tehneet Rairai ja palkintoja voittanut ohjaaja Teemu Niukkanen.

## Kappaleet
Kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Anssi Neuvonen, ellei toisin mainita.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Anssi Neuvonen – laulu, kitara, kosketinsoittimet, trumpetti
* Samuli Neuvonen – rummut, pasuuna, perkussiot, kosketinsoittimet, taustalaulu
* Ari Autio – basso, kosketinsoittimet, taustalaulu
* Jonas Ursin – kitara, kosketinsoittimet
* Antti Hevosmaa – trumpetti, flyygelitorvi

+

* Aaro Sariola – kosketinsoittimet

### Tuotanto
* Artturi Taira – tuottaja, äänittäjä, kosketinsoittimet
* Sampsa Väätäinen – äänittäjä, miksaaja, vihellys
* NEØV – äänittäjä
* Henkka Niemistö – masteroija
* Rairai – kansitaide

## Arviot
* Desibeli.net: 
*Keskisuomalainen: 
*NBHAP: Positiivinen
* Prefix Magazine: 
*Savon Sanomat: 
* Soundi: 
* Sue: 

Albumi sai osakseen positiivisia arvioita Suomessa ja ulkomailla. Soundi antoi albumille arvosanaksi 4/5 ja katsoi yhtyeen onnistuneen tallentamaan ”unenomaisen visionsa häkellyttävän ehjäksi kokonaisuudeksi.” Yhdysvaltalainen musiikkisivusto Prefix Magazine arvioi albumin arvosanalla 8/10 ja suomalainen musiikkilehti Sue arvosanalla 9/10. Suen toimittajat valitsivat albumin vuoden 2013 parhaiden kotimaisten albumien joukkoon. Saksalainen musiikkisivusto NBHAP arvioi albumin positiivisesti ja katsoi NEØV:in olevan ”yksi kaikkein lupaavimmista skandinavialaisista yhtyeistä”.

## Lähteet
Sleepwalking

**Sleepwalking** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* *[[Sleepwalking (Gerry Raffertyn albumi)|Sleepwalking]]*, Gerry Raffertyn albumi vuodelta 1982
* *[[Sleepwalking (Magnumin albumi)|Sleepwalking]]*, Magnum-yhtyeen albumi vuodelta 1992
* *Sleepwalking*, Memphis May Fire -yhtyeen albumi vuodelta 2009
* *[[Sleepwalking (elokuva)|Sleepwalking]]*, yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 2008.
Qitaihe

**Qitaihe ** (, pinyin: Qītáihé Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan itäosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 350 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista itään. Prefektuurin pinta-ala on 6&nbsp;221 neliökilometriä ja väkiluku 920&nbsp;471 (2010).

Kaupunki rajoittuu pohjoisessa Jiamusin ja Shuangyashanin, etelässä Jixin ja Mudanjiangin, sekä lännessä Harbinin prefektuuritason kaupunkeihin.

## Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan neljään osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):

; Kaupunkipiirit (3)
* 1. Xinxing (新兴区)
* 2. Taoshan (桃山区)
* 3. Qiezihe (茄子河区	)
; Piirikunta (1)
* 4. Boli (勃利县)

## Galleria

Qitaihe Xuefu St.jpg|Kaupunkimaisemaa Qitaihessa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Frans Helmerson

**Frans Helmerson** (s. 3. marraskuuta 1945 Falköping, Ruotsi) on ruotsalainen sellisti, kapellimestari ja musiikkipedagogi. Vuodesta 1992 hän on toiminut professorina Kölnin, Oslon, Tukholman, Madridin, Berliinin ja Frankfurtin musiikkikorkeakouluissa. Suomessa hän toimi Korsholman musiikkijuhlien taiteellisena johtajana 1994–2001.

Helmerson aloitti sello-opinnot kahdeksanvuotiaana. Hän opiskeli Guido Vecchin johdolla Göteborgissa, Giuseppe Selmin johdolla Roomassa ja William Pleethin johdolla Lontoossa sekä myös Mstislav Rostropovitšin oppilaana. Hän voitti Cassado-sellokilpailun Firenzessä 1971 ja toimi sitten Ruotsin radion sinfoniaorkesterin soolosellistinä.

Helmersonin vuonna 1984 BIS-merkille levyttämää Dvořákin sellokonserttoa pidetään yhtenä teoksen parhaista levytyksistä. Hänen muihin levytyksiinsä lukeutuvat Šostakovitšin sellokonsertto, Brahmsin kaksoiskonsertto ja Bachin soolosellosarjat.

Vuonna 2002 Helmerson perusti Michelangelo String Quartetin yhdessä Mihaela Martinin, Stephan Picardin ja Nobuko Imain kanssa. Vuonna 2012 Picardin tilalle kakkosviulistiksi tuli Daniel Austrich.

## Lähteet
Luettelo Suomen virallisen singlelistan ykkösistä vuonna 2016

Tämä on **luettelo [[Suomen virallinen lista|Suomen virallisen singlelistan]]** kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2016.

## Singlelista

## Katso myös
* Luettelo musiikkilistoista

## Lähteet
*
Nitro/Nora BS

**Nitro/Nora BS** on jääpalloseura Norasta Örebron läänistä, Västmanlandista eli Ruotsin järvialueen pohjoispuolelta. Seura pelaa kaudella 2015-2016 Allsvenskanissa sen etelälohkossa.

## Historia
Noran seudun jääpallomenneisyydessä menestys oli lähimpänä keväällä 1945, jolloin IFK Nora kamppaili noususta pääsarjaan tukholmalaisen Hammarby IF:n kanssa, mutta hävisi ottelun 2-1. Ottelu pelattiin luonnonjäällä paikallisella Norasjön-jävellä. Senkin jälkeen Noran alueen kaksi jääpallojoukkuetta IFK Nora ja Noraskog pyrkivät vuosien ajan nousemaan maan jääpallon pääsarjaan onnistumatta.

Nykyinen seura Nitro/Nora BS syntyi Noraskogin seuraajaseuran IK Nitron ja IFK Noran jääpallojaostojen yhdistyttyä vuonna 1979. Seura on siis puhdas jääpalloseura. Seura kilpailee Örebro SK:n kanssa Örebron seutukunnan ykköspaikasta, ja ottelut Örebro SK:ta vastaan ovat seutukunnan derbyjä. Örebro oli 1970- ja 80-luvuilla alueen ehdoton ykkösnimi, mutta tultaessa 2000-luvulla tilanne on tasoittumassa, ja kaudella 2015-2016 seurat pelaavat samassa sarjassa.

Seurasta on vuosien varrella noussut useita Ruotsin jääpallon ykkösnimiä. Kirkkaimpana on maalivahti Jan-Ivar Ekberg, joka edusti pääsarjassa Örebro SK:ta ja valittiin vuoden 1973 MM-kisoissa parhaaksi maalivahdiksi. Muita seurasta nousseita nimimiehiä on mm. 2010-luvulla Elitserienin Villassa pelaava Jesper Bryngelson. Bryngelson pelasi lainalla joulukuussa 2015 kasvattajaseurassaan Nitro/Nora BS:ssä pelatessaan viimeistä Elitserien-kauttaan Villassa.

## Seura 2000-luvulla
Noran jääpalloilun edellytyksille loi pohjan tekojäärata Svedice Arena, joka vihittiin käyttöön keväällä 2009. Seura pelasi 2010-luvun alun kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla 1. Divisioonassa, kunnes keväällä 2015 Nitro/Nora BS nousi Allsvenskaniin kaudeksi 2015-2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joukkueen virallinen sivu
Luettelo Suomen virallisen mid-price-listan ykkösistä vuonna 2016

Tämä on **luettelo [[Suomen virallinen lista|Suomen virallisen]] mid-price** -listan ensimmäistä sijaa hallussaan pitäneistä artisteista/yhtyeistä ja mid-price -levyistä vuonna 2016.

## Lähteet
* Musiikkituottajat → Tilastot → Suomen virallinen lista → Mid-price
Hegang

**Hegang** (, pinyin: Hègǎng Shì) on prefektuuritason kaupunki Kiinan Heilongjiangin maakunnan koillisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 335 kilometriä maakunnan pääkaupunki Harbinista koilliseen. Prefektuurin pinta-ala on 14&nbsp;680 neliökilometriä ja väkiluku 1,06 miljoonaa (2010).

Kaupunki rajoittuu pohjoisessa ja lännessä Yichunin, etelässä ja idässä Jiamusin prefektuuritason kaupunkeihin. Pohjoisessa kaupunki rajoittuu Venäjän Juutalaisten autonomiseen alueeseen.

## Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan kahdeksaan osaan seuraavasti (numerointi kuten oheisessa kuvassa):

; Kaupunkipiirit (6)
* 1. Xingshan (兴山区)
* 2. Xiangyang (向阳区)
* 3. Gongnong (工农区)
* 4. Nanshan (南山区)
* 5. Xing’an (兴安区)
* 6. Dongshan (东山区)
; Piirikunnat (2)
* 7. Luobei (萝北县)
* 8. Suibin (绥滨县)

## Galleria

HeGang.JPG|Kaupunkimaisemaa vuonna 2013.
Suibin_County_seat_-_aerial_-_P1040681.JPG|Ilmakuva Suibinin piirikunnasta.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo Suomen virallisen latauslistan ykkösistä vuonna 2016

Tämä on **luettelo [[Suomen virallinen latauslista#Latauslista|Suomen virallisen latauslistan]]** kärkipaikkaa hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2016.

## Lähteet
*  Musiikkituottajat → Tilastot → Suomen virallinen lista → Latauslista
Mikko Sillanpää

**Mikko Sillanpää** (3. elokuuta 1925 Mynämäki – 12. marraskuuta 1992) oli suomalainen maataloustieteilijä. Hän oli maatalousmaantutkija, ja hän tutki maaperäkemiaa, -fysiikkaa ja agrogeologiaa. Hän oli vuodesta 1963 Maatalouden tutkimuskeskuksen maantutkimusosaston johtaja professorin arvonimellä.  Hän jäi professorin virasta eläkkeelle 1989, mutta tutkimustyö jatkui hänen kuolemaansa asti.

## Lähteet
Pont Neuf

**Pont Neuf** on Seinejoen ylittävä silta Pariisin keskustassa. Se kulkee myös Île de la Citén saaren läntisen pään ylitse. Vuosien 1578 ja 1607 välillä rakennettu Pont Neuf on nykyään vanhin Seinen ylittävä silta Pariisissa. Pont Neufin nimi tarkoittaa kirjaimellisesti uutta siltaa.

Sillassa on kaksitoista holviaukkoa, joista seitsemän on Île de la Citén saaren pohjoispuolella ja viisi sen eteläpuolella. Sillan ulkosivun korniiseja koristaa kaikkiaan 384 irvistävää naamaa esittävää veistosta eli maskaronia.

## Historia
Sillan rakentamisen käynnisti Ranskan kuningas Henrik III vuonna 1578, mutta Ranskassa riehuneiden uskonsotien vuoksi rakennustyöt keskeytyivät vuonna 1587 yli vuosikymmenen ajaksi. Sillan rakennutti valmiiksi kuningas Henrik IV, joka halusi siitä huomiota herättävän nähtävyyden. Sillan suunnittelivat Baptiste Androuet Du Cerceau ja Pierre des Illes, mahdollisesti käyttäen pohjana Guillaume Marchandin laatimaa aiempaa suunnitelmaa. Pont Neufin rahoittamiseksi perittiin erityistä viiniveroa kaikilta pariisilaisilta.

Pont Neuf rakennettiin paljon Pariisin aiempia siltoja järeämmäksi ja leveämmäksi. Se tehtiin kivestä puun sijaan, ja yli 20 metriä leveänä se oli leveämpi kuin yksikään Pariisin silloisista kaduista. Se oli Pariisin ensimmäinen silta, jonka yhteyteen ei rakennettu taloja, kuten tuon ajan kaupunkisilloissa oli tapana. Näin silta ei peittänyt näkymää Île de la Citén vanhan kuninkaanpalatsin ja Louvren välillä. Pont Neuf oli myös aikaansa edellä siinä, että jalankulku erotettiin muusta liikenteestä erillisille jalkakäytäville. Jalkakäytäviä ei tuolloin ollut käytössä lainkaan Euroopan kaupungeissa. Silta avattiin vuonna 1604.

Kauppiaiden täyttämä Pont Neuf oli pitkään Pariisin liikenteen ja tapahtumien keskus sekä suosittu kohtaamispaikka. Se myös edisti aiemmin syrjässä olleen Seinen pohjoisrannan kytkemistä tiiviimmin osaksi kaupunkia. Vuonna 1610 salamurhatun Henrik IV:n leski Maria de’ Medici pystytti miesvainajalleen ratsastajapatsaan sillan keskellä Île de la Citén saarella sijainneeseen linnakkeeseen. Veistoksen toteutti kuvanveistäjä Giovanni da Bologna ja se oli Pariisin ensimmäinen julkisella paikalla sijainnut kuninkaan suurveistos. Patsaan alkuperäinen versio hävitettiin Ranskan vallankumouksen aikana vuonna 1792.

Sillan perustukset rakennettiin kokonaan uudelleen 1800-luvulla Napoleon III:n valtakaudella. Tuolloin myös kauppiaat pakotettiin poistumaan sillalta. Silta on restauroitu viimeksi vuosina 1994–2007.

Taiteilijapariskunta Christo ja Jeanne-Claude paketoi vuonna 1985 Pont Neufin usean viikon ajaksi hiekanvärisellä kankaalla.

Pont Neuf on keskeisessä osassa Leos Caraxin ohjaamassa elokuvassa *[[Pont-Neufin rakastavaiset]]* (1991).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Heksametyleenidi-isosyanaatti

**Heksametyleenidi-isosyanaatti** (C8H12N2O2) on alifaattisiin di-isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polyuretaanien valmistamiseen.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa heksametyleenidi-isosyanaatti on väritöntä nestemäistä ainetta. Se hydrolysoituu veden vaikutuksesta heksametyleenidiamiiniksi. Alkoholien kanssa se muodostaa karbamaatti- eli uretaanijohdannaisia. Yhdiste ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä, silmiä ja ihoa. Yhdiste haihtuu suhteellisen helposti.

## Valmistus ja käyttö
Heksametyleenidi-isosyanaattia valmistetaan heksametyleenidiamiinin ja fosgeenin välisellä reaktiolla.

Heksametyleenidi-isosyanaattia käytetään valmistettaessa maaleissa, pinnoitteina, kuituina ja liimoina käytettäviä polyuretaanipolymeerejä. Esimerkiksi sen ja 1,4-butaanidiolin välisellä reaktiolla muodostuu kestäviä kuituja. heksametyleenidi-isosyanaatista valmistettavat polyuretaanit kestävät hyvin muun muassa UV-valon vaikutusta. Koska yhdiste haihtuu helposti sitä käytetään usein sen dimeerinä, trimeerinä tai biureettijohdannaisena.

## Lähteet
Höfner

**Höfner** on saksalainen soitinvalmistaja, joka valmistaa kielisoittimia. Yhtiön perusti Karl Höfner vuonna 1887, ja hänen jälkeensä yhtiötä johtivat ja kehittivät hänen kaksi poikaansa ja pojantyttärensä. Nykyisin Höfner on Länsi-Euroopan suurin kielisoittimien, kitaroiden ja bassokitaroiden valmistaja. Kitaroiden lisäksi yhtiö valmistaa esimerkiksi viuluja, alttoviuluja ja selloja sekä jousia. Yhtiön pääkonttori on Hagenaussa Saksassa, ja sillä on toimipiste myös Pekingissä Kiinassa.

The Beatlesin basisti Paul McCartney on käyttänyt Höfnerin 500/1-viulubassoa uransa alusta asti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Liisa Simola

**Liisa Kaarina Simola** (8. kesäkuuta 1938 Helsinki – 11. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hän oli Helsingin yliopiston kasvifysiologian ja anatomian professori vuosina 1974–2001. Hänen tutkimusalojaan olivat kehitysfysiologia, sienifysiologia ja ympäristömyrkkyjen vaikutus. Hän oli apulaisprofessori 1971–1974. Hänen väitöskirjansa otsikko oli *Comparative studies on the aminoacid pool of three Lathyrus species* (1968). Hän oli Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen sekä Suomen Biologian Seura Vanamon kunniajäsen.

Simolan isä oli professori Paavo Simola ja isoisä professori Eevert Simola.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Liisa Simolan muistoikirjoitus Helsingin Sanomissa
Risto Jaakkola

**Risto Jaakkola** (3. huhtikuuta 1941 Tampere – 30. huhtikuuta 2015 Katajanokka, Helsinki) oli suomalainen lainsäädäntöneuvos ja valtiotieteen lisensiaatti. Jaakkola kuoli 30. huhtikuuta 2015 74-vuotiaana sairauskohtaukseen.

## Lähteet
Pont Alexandre III

**Pont Alexandre III** (**Aleksanteri III:n silta**) on Seinejoen ylittävä silta Pariisin keskustassa. Vuoden 1900 maailmannäyttelyä varten rakennettu koristeellinen silta yhdistää joen pohjoispuolella sijaitsevat Grand Palais’n ja Petit Palais’n joen eteläpuolella sijaitsevaan Hôtel des Invalidesin puutarhaan.

Silta omistettiin rakennusvaiheessa vuonna 1892 solmitulle Ranskan ja Venäjän liitolle ja nimettiin siksi Venäjän keisari Aleksanteri III:n mukaan. Sillan peruskiven muurasi Aleksanteri III:n poika, keisari Nikolai II 7. lokakuuta 1896 ollessaan valtiovierailulla Ranskassa. Sillan toteuttivat ranskalaiset insinöörit Louis-Jean Résal ja Amédée d'Alby. Teräskaarisilta, joka ylittää Seinen vain yhdellä kuuden metrin korkuisella jänteellä, oli aikanaan todellinen insinööritaidon näyte.

Pont Alexandre III:n sanotaan usein olevan Pariisin kaunein silta sen runsaan *[[belle époque]]* -henkisen koristelun vuoksi. Myös koristeiden symboliikka viittaa Ranskan ja Venäjän ystävyyteen. Sillan ulkosivuille kaaren keskikohtaan on sijoitettu Ranskan ja Venäjän keisarikunnan vaakunat sekä nymfejä esittäviä patsaita, jotka symboloivat Seineä ja Nevajokea Pietarissa. Sillan kaiteille on sijoitettu 32 haarautuvaa katulamppua, joita on koristeltu puttohahmoilla. Sillan kummassakin päässä on kaksi järeää 17-metristä pylvästä, joiden huipulle on sijoitettu kullatut voitonjumalattaria ja pegasoksia esittävät pronssipatsaat.

Samaan aikaan Pont Alexandre III:n kanssa rakennettiin Ranskan lahjoittama Kolminaisuuden silta Pietariin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla