open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kreikan parlamenttivaalit 2015 (tammikuu)

**Kreikan vuoden 2015 ensimmäiset parlamenttivaalit** järjestettiin 25. tammikuuta 2015. Vaaleissa valittiin 300 jäsentä seuraavalle nelivuotiskaudelle Kreikan parlamenttiin.

Vaalit järjestettiin etuajassa, koska edellinen parlamentti ei saanut valittua maahan uutta presidenttiä joulukuun 2014 presidentinvaalissa ja se jouduttiin hajottamaan. Edelliset parlamenttivaalit olivat vuoden 2012 kesäkuun parlamenttivaalit.

Vaaleissa äänioikeutettuja oli noin 9&nbsp;911&nbsp;000 ja ääniä annettiin noin 6&nbsp;331&nbsp;000. Äänestysprosentti oli 63,9. Vaaleissa seitsemän puoluetta läpäisi kolmen prosentin äänikynnyksen ja sai edustajia parlamenttiin. Vaalien voittaja oli vasemmistoliitto Syriza, joka sai lähes puolet parlamenttipaikoista.

Hallitusneuvotteluita johti Syrizan johtaja Aléxis Tsípras. Neuvotteluiden tuloksena Syriza muodosti hallituksen (Tsíprasin hallitus) yhdessä Itsenäiset kreikkalaiset (ANEL) -puolueen kanssa ja Tsípras nimitettiin pääministeriksi 26. tammikuuta 2015. Hallitus erosi jo elokuussa 2015, ja seuraavat vaalit olivat vuoden 2015 syyskuun parlamenttivaalit.

## Tulokset

Vaalien tulokset ovat:

## Tulokset vaalipiireittäin

Vaalien tulokset vaalipiireittäin (56 kpl) ovat:

### Suurin puolue vaalipiireittäin

### Puolueiden paras ja heikoin vaalipiiri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Launiasjärvi

**Launiasjärvi** on Pirkanmaalla Nokialla Suumaalla sijaitseva järvi.

## Maantiede
Launiasjärven pinta-ala on 5,3 hehtaaria, ja sen pituus on 390 metriä ja leveys 200 metriä. Se on muodostunut Peltokankaanvuoren kaakkoisrinteeseen savimaiden reunaan. Järven rantaviiva on 0,95 kilometriä pitkä ja sen ranta on puoliksi moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa ja puoliksi metsäistä suota. Suovyöhykkeen reunasta alkavat Suumaan kylän peltomaat, jotka sijaitsevat pääosin rinteen alapuolella. Sen rantaan on rakennettu kolme vapaa-ajan asuntoa, joista vain kahdelle tulee kartassa kärrypolut.

## Vesistösuhteita
Launiasjärvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus&nbsp;35) Kokemäenjoen alueen&nbsp;(35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Kuloveden lähialueeseen (35.132) se kuuluu. Järveen laskee kolme ojaa ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 3,5 kilometriä pitkä laskuoja Piikkilänjärveen. Laskuojassa on sen alajuoksulla pato ja patolammikko. Piikkilänjärvi on Kuloveden järvenosa. Järven vedenpinnan korkeus on 90,7 metriä ja Piikkilänjärvellä 57,5 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 33,2 metriä.

## Historiaa
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa on järven nimi sama kuin nykyään. Suumaata kutsuttiin kartassa Kauniais&nbsp;byksi. Kylän peltomaat sijaitsevat kartassa Salmen ja Siuron välisen tien eteläpuolella tai heti Launaisjärven alapuolella. Pohjoispuolelta on raivattu niittymaita, joiden välissä on torppia. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa edellä mainitut niittymaat on raivattu peltomaiksi, joita on lähinnä järven eteläpuolella. Pohjoispuoliset niityt ovat metsämaata. Järven nimi on tähän karttaan kirjoitettu muodossa ”Launiaisjärvi”. Vuonna 1961 julkaistussa peruskartassa on järven nimi taas muodossa ”Launiasjärvi”..

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kokemäenjoen vesistön vedensuojeluyhdistys: Launiasjärvi, 5.1.2015
Ruutana (Nokia)

**Ruutana** on Pirkanmaalla Nokialla Siurossa sijaitseva järvi.

## Maantiede
Ruutanan pinta-ala on 4,2 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 200 metriä. Se on muodostunut Ruutananvuoren ja Haaparadan väliseen painaumaan. Ruutananvuori kohoaa jyrkänteen takana yli 30 metriä vedenpinnan yläpuolelle. Muualla on lähiympäristö matalampaa. Alue on kartan mukaan kivikkoista. Järven rantaviiva on 0,85 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Järvi on autio, mutta sen ympäri kulkee polku, josta haarautuu eri suuntiin kulkevia polkuja. Lähimmät asuinalueet ovat alhaalla laaksossa sijaitsevat Siuron Hautamoisio ja Penttilä. Lähin talo sijaitsee 300 metrin etäisyydellä ja asuinalueen alapuolella kulkee yhdystie 2505.

## Vesistösuhteita
Ruutana sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus&nbsp;35) Kokemäenjoen alueen&nbsp;(35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Kuloveden lähialueeseen (35.132) se kuuluu. Järveen ei laske ojia, mutta sen luusua sijaitsee järven etelärannalla. Siitä saa alkunsa 1,9 kilometriä pitkä laskuoja Kuloveteen Siuron Naarlahteen. Järven vedenpinnan korkeus on 110–115 metriä ja Kulovedellä 57,5 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta yli 52 metriä.

## Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Ruutanajärvi”. Ruutanan laskuoja virtasi Penttilän kylän läpi. Vuoren ylärinteet on raivattu heinäniityiksi. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa heinäniityt oli perattu peltomaiksi. Vuoden 1953 peruskartassa on järven karttanimi edelleen ”Ruutanajärvi”. Joitakin laakson peltopalstoja järven läheltä on jo ehditty metsittää, mutta tulevia asuintaloja ei ole vielä rakennettu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kokemäenjoen vesistön vedensuojeluyhdistys: Ruutana, 5.1.2015
Otajärvi (Sastamala)

**Otajärvi** on Pirkanmaalla Sastamalan ja Nokian rajalla Sarkolassa sijaitseva järvi.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 18,7 hehtaaria, ja sen pituus on 800 metriä ja leveys 320 metriä. Se on muodostunut korkealle selänteelle, jossa sijaitsee myös Vääntiänvuori. Selänne on epätasianen ja järvi sijaitsee tällaisessa painanteessa. Järven rannat ovat vaihtelevia, osa on alavaa maata ja osalla rinne viettää järveen. Itärannalla kohoaa mäki yli 20 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Järven rantaviiva on 2,0 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Ainoa rantasuo on Pehkusuo. Nokian ja Sastamalan välinen kuntaraja ylittää järven sen keskeltä. Sastamalan puolella on 11 vapaa-ajan asuntoa, jonne tulee tiet valtatieltä 12. Nokian puolella vapaa-ajan asuntoja on kaksi.

## Luontoarvoja
Järven pohjoispuolella on luonnonsuojelualue, joka ulottuu järvenrantaan asti. Viereinen Pehkusuo on myös suojeltu, mutta suojelualue ei yllä rantaan saakka.

## Vesistösuhteita
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus&nbsp;35) Kokemäenjoen alueen&nbsp;(35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Kuloveden lähialueeseen (35.132) se kuuluu. Järveen laskee kaksi metsäojaa ja sen luusua sijaitsee järven etelärannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Karvasalonojaan. Tämä virtaa peltomaaksi raivatulle Isosuolle, jossa se yhtyy Myllyojaan. Myllyoja juoksee Rainion kylän läpi ja laskee Kuloveteen Kutalanvuolteen lounaispuolelle. Järven vedenpinnan korkeus on 120,9 metriä ja Kuloveden 57,5 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 63,4 metriä.

## Historiaa
Vuosina 1855–1856 valmistuneessa Kalmbergin kartastossa järvi on autio, mutta sen laskupuron varella ja erityisesti Isosuolla on perattu niittymaita. Järvi sijaitsee tuolloin Karkun ja Suoniemen välisellä pitäjänrajalla. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa järven eteläosassa sijaitsee yksinäinen maatila. Maatilan ympärillä sijaitsee pieniä peltopalstoja vuoden 1961 peruskartassa. Pehkusuon reunassa on rakennus.

## Lähteet
Deborah Compagnoni (laskettelurinne)

**Deborah Compagnoni** on laskettelurinne Santa Caterinan talviurheilukeskuksessa Valfurvassa Italiassa.

Rinne raivattiin vuoden 2005 alppihiihdon MM-kilpailuja varten. Se nimettiin paikallisen alppihiihtäjän Deborah Compagnonin mukaan. Rinteessä järjestettiin vuoden 2005 alppihiihdon MM-kilpailujen naisten kilpailut. Rinteessä järjestettiin tammikuussa 2005 MM-kilpailuiden esikisat.

Rinnettä raivattiin lisää yläosaan puuttomalle alueelle miesten syöksylaskua varten. Uusitulla rinteellä laskettiin ensimmäistä kertaa miesten syöksylasku 28. joulukuuta 2014. Rinne on korkeuseroltaan kolmanneksi suurin Wengenin Lauberhornin ja Bormion Stelvion jälkeen sekä keskijyrkkyydeltään jyrkin, tehden siitä yhden haastavimmista syöksylaskuradoista.

## Lähteet
*Santa Caterina Ski area  SantaCaterina.it 
*Santa Caterina pistemap
*Results – Santa Caterina fis-ski.com 

### Viitteet
Kahtalammi

**Kahtalammi** on Pirkanmaalla Nokialla Sotkan lähellä sijaitseva lampi.

## Maantietoa
Lammen pinta-ala on 1,5 hehtaaria, ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 100 metriä. Se on muodostunut samaan maaston painanteeseen kuin Teernijärvi. Lammen rantaviiva on 0,51 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Pohjoisrantaan laskeutuu peltomaan rinne ja sen eteläpuollella kulkee valtatie 12, josta lampi näkyy kulkijoille. Lammen ylittää korkeajännitelinja. Rannassa on yksi vapaa-ajan asunto.

## Vesistösuhteita
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus&nbsp;35) Kokemäenjoen alueen&nbsp;(35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Kuloveden lähialueeseen (35.132) se kuuluu. Lampeen laskee kaksi pelto-ojaa ja sen luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 200 metriä pitkä laskuoja Teernijärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 87,7 metriä ja Teernijärvellä 87,1 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 0,6 metriä.

## Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa lammen nimi kirjoitettiin ”Kahtalampi”. Sen pohjoispuolella on laajat niittymaat ja lammen pohjoisrannassa on torppa. Vuonna 1922 julkaistussa Tampereen seudun taloudellisessa kartassa ovat kaikki niittymaat peltoa . Vuoden 1954 peruskartassa ovat peltomaat samoja kuin edellisessä kartassa. Kartan mukaan etelärannasta on nostettu pehkua. Korkejännitelinja kulkee kartassa lammen yli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kokemäenjoen vesistön vedensuojeluyhdistys: Kahtalammi, 5.1.2015
Ivan Prokić

**Ivan Prokić** (s. 6. huhtikuuta 1975 Belgrad, Serbian ST, Jugoslavia) on serbialainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Hän pelasi urallaan kotimaansa lisäksi myös Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa.

## Ura
### Seuraura
Prokić aloitti pääsarjauransa vain 14-vuotiaana Jugoslavian pääsarjan HK Partizan Belgradissa kaudella 1989–1990. Kaksi seuraavaa kautta hän pelasi KHK Crvena Zvezdassa, joista jälkimmäinen Jugoslavian hajoamisen jälkeen Jugoslavian liittotasavallan pääsarjassa pelattu kausi 1991–1992 päättyi mestaruuteen. Kauden 1994–1995 Prokić aloitti HK Partizanissa, mutta hän siirtyi kesken kauden Venäjälle Kansainvälisen liigan TsSKA Moskovaan.

Vuodet 1997–2001 Prokić kävi Wisconsin-Superiorin yliopistoa, jonka paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies hän oli viimeisellä yliopistokaudellaan 2000–2001. Kauden 2001–2002 Prokić pelasi UHL-joukkue Rockford IceHogsissa. Kauden 2002–2003 hän vietti kotimaassaan HK Vojvodina Novi Sadissa pelaten kansainvälistä Interligaa. Kaudeksi 2003–2004 Prokić palasi taas Pohjois-Amerikkaan. Hän pelasi kautensa ECHL:ssä edustaen Bakersfield Condorsin, Charlotte Checkersin ja Fresno Falconsin joukkueita.

ECHL-vuotensa jälkeen Prokić on pelannut kotimaassaan KHK Crvena Zvezdassa ja HK Vitezissä.

### Maajoukkueura
Prokić edusti Serbiaa II-divisioonan MM-kilpailuissa vuonna 2011, jolloin hän voitti A-lohkon pronssia. Ennen Serbian ja Montenegron jakautumista Prokić edusti Jugoslavian liittotasavaltaa/Serbia ja Montenegroa C-sarjan MM-kilpailuissa vuosina 1995 ja 1998, joista hän oli ensimmäisenä mainitun turnauksen paras maalintekijä viidellä osumallaan Slovenian Ivo Janin ja Tomaž Vnukin kanssa. Vuosina 2002, 2003, 2004, 2005 ja 2006 Prokić pelasi II-divisioonan MM-kilpailuissa. Kaikki neljä turnausta päättyi lohkohopeaan. Hän voitti vuoden 2003 turnauksen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 5+16=21 ja vuoden 2005 turnauksen syöttöpörssin 11 syötöllään.

Prokić edusti myös Jugoslavian liittotasavaltaa alle 20-vuotiaiden C2-sarjan MM-kilpailuissa vuonna 1995 sekä alle 18-vuotiaiden B-sarjan EM-kilpailuissa vuonna 1992, jolloin hän voitti turnauksen piste- ja maalipörssin tehoilla 9+6=15.

## Muuta
Prokićin pikkuveli Marko pelaa HK Vitezissa.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Teernijärvi

**Teernijärvi** on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 71,3 hehtaaria, ja sen pituus on 2,1 kilometriä ja leveys 630 metriä. Se on muodostunut Nokianvirran eteläpuolelle maaston painanteeseen. Järven ympäristö on melko matalaa, vaikka rannoilla esiintyy rinnettä. Järven eteläpuolella kohoaa kallioinen Naulonvuori 50 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Järven rantaviiva on 5,8 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannat ovat metsämaata, vaikka Kohmalan peltomaat ulettuvat lähes järvelle asti. Etelärannikon peltomaat ovat niittyinä ja pohjoisrannikolla rantaan ulottuu yksi peltopalsta. Rantaan rajautuu muutama peltotilkku. Rantojen läheisyydessä on 13 kiinteästi asuttua tilaa ja rannoille on rakennettu 17 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet joko valtatieltä 12 tai yhdystieltä 2501, jotka kulkevat eri puolilla järveä.

## Vesistösuhteita
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus&nbsp;35) Kokemäenjoen alueen&nbsp;(35.1) Kuloveden alueella (35.13), jonka Kuloveden lähialueeseen (35.132) se kuuluu. Järveen laskee muutama pelto-oja ja yksi Kahtalammista laskeva oja. Teernijärven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 1,4 kilometriä pitkä laskuoja Nokianvirtaan. Järven vedenpinnan korkeus on 87,1 metriä ja Nokianvirralla 57,5 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta 29,6 metriä.

## Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Ternejärvi”. Järven rannikon läheisyydestä on raivattu niittymaita, vaikka järvellä ei ole maatiloja. Vuoden 1922 Tampereen seudun taloudellisessa kartassa näkyy järven itäosat. Järven pohjoisrannassa on peltomaata, mutta sen rannoilla ei näy maatiloja. Vuoden 1930 Tyrvään seudun taloudellisessa kartassa näkyy järven länsiosat. Edellä mainitun peltoalueen länsiosassa sijaitsee rannassa maatila, jonka naapurikin on maatila ja joka sijaitsee Väinännokan kohdalla. Muiden peltomaiden lähellä ei ole merkitty maatiloja. Kartoissa on järven nimi kirjoitettu muodossa ”Ternijärvi”. Vuosien 1953 ja 1954 peruskartoissa järveä kutsutaan nimellä ”Teernijärvi”. Rantaan on rakennettu 14 kiinteästi asuttua tilaa. Kartan rantaviivaa vertaamalla nykykarttojen rantaviivaan voidaan todeta vedenpinnan alentuneen hieman. Esimerkiksi Mulverinnokan länsipuolella oli aikaisemmin saari, joka on nykyään maatunut kiinni mantereeseen. Järven ainoa säilynyt luoto sijaitsee pohjoisrannan lähellä ja se on saanut seurakseen matalan niemenkärjen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kokemäenjoen vesistön vedensuojeluyhdistys: Teernijärvi, 5.1.2015
USS Dealey (DE-1006)

**USS Dealey** (runkonumero DE-1006) oli Yhdysvaltain  laivaston Dealey-luokan saattuehävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin Bath Iron Worksiltä Bathista, Mainesta, missä köli laskettiin 15. joulukuuta 1952. Alus laskettiin vesille 8. marraskuuta 1953 kumminaan komentaja Samuel D. Dealeyn leski ja otettiin palvelukseen 3. kesäkuuta 1954 ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni R. H. Rossell.

## Palvelus
Alus sijoitettiin Newportiin, mistä se osallistui kahden ensimmäisen vuoden aikana paikallisiin harjoituksiin, purjehti Key Westissä Floridassa ja osallistui laivaston kaikuluotain koulun tapahtumiin sekä saattueharjoituksiin Karibialla. Alus lähti 4. tammikuuta 1957 Newportista Etelä-Amerikan purjehdukselle, mistä se palasi 21. maaliskuuta Atlantin rannikolla järjestettyyn sotaharjoitukseen. Naton harjoitukset Irlanninmerellä syyskuussa ja lokakuussa vei aluksen Britteinsaarille Plymouthiin ja Ranskaan Brestiin ja Cherbourgiin.

Alus lähti 12. toukokuuta 1958 Välimerelle saattajalaivue 10:n lippulaivana, kun laivue suojasi lentotukialus *[[USS Wasp (CV-18)|USS Waspia]]*. Alus partioi itäisellä Välimerellä Libanonin kriisin aikana ennen paluutaan Newportiin 7. lokakuuta.

Alus lähti 3. helmikuuta 1959 Kuubaan Guantanamo Bayhin, jossa järjestetyn harjoituksen päätyttyä se jatkoi matkaansa Panaman kanavana kautta Buenaventuraan Kolumbiaan, Salinasiin Ecuadoriin, Perun Talaraan ja Callaoon sekä Chilen Valparaisoon ja Antofagastaan. Purjehduksen aikana alus harjoitteli yhteistoimintaa kaikkien neljän laivaston kanssa. Alus palasi 20. huhtikuuta Newportiin, mistä se lähti Naton harjoitukseen vieraillen Londonderryssä, Greenwichissä ja Lissabonissa ennen paluutaan Newportiin 11. lokakuuta. Vuoden 1959 lopun alus oli Narragansettinlahdella.

Alus jatkoi vastaavissa tehtävissä sekä vieraili Karibialla ja osallistui Virginian ja Pohjois-Carolinan rannikoilla järjestettyihin maihinnousuharjoituksiin, kunnes se 20. kesäkuuta 1960 siirrettiin New Yorkin laivastontelakalle huollettavaksi. Alus palasi 22. heinäkuuta Newportiin, jossa se aloitti valmistautumisen partiomatkalle. Alus lähti 22. elokuuta Karibialle, mistä se jatkoi matkaansa Etelä-Amerikan ympäri. Vierailtuaan Trinidadissa, Venezuelassa ja Kolumbiassa alus läpäisi Panaman kanavan aloittaen matkansa etelään pitkin Etelä-Amerikan rannikkoa. Alus vieraili Ecuadorissa, Perussa ja Chilessä ennen Magalhaesinsalmen läpäisyä. Matkalla pohjoiseen alus vieraili Argentiinassa, Uruguayssa, Brasiliassa ja Trinidadissa. Alus palasi 13. joulukuuta Newportiin, jossa se vietti vuoden lopun.

## ROU 18 De Julio
*Dealey* poistettiin 28. heinäkuuta 1972 palveluksesta ja se poistettiin samalla Yhdysvaltain alusluettelosta. Alus siirrettiin vielä samana päivänä Uruguayn laivastolle, joka nimesi sen *ROU 18 De Julioksi*. Alus oli kolmas maan ensimmäisen perustuslain vahvistamispäivän mukaan nimetty. Alus saapui 17. huhtikuuta 1973 Montevideoon Uruguayhin päällikkönään Germán Lariau.

Vuonna 1981 alus pelasti päällikkönsä Julio Lamartheen johdolla Etelä-Atlantilla myrskyssä uponneen kauppa-alus *MS Sharpin* miehistön. Alus poistettiin luettelosta ja se romutettiin 1991.

## Lähteet
USS Baron

**USS Baron** (runkonumero DE-166) oli Yhdysvaltain  laivaston Cannon-luokan saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa Tyynellä valtamerellä suojaten saattueita.

## Valmistus

Alus tilattiin Newarkista New Jerseystä Federal Shipbuilding and Drydock Companyltä, missä köli laskettiin 30. marraskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 9. toukokuuta 1943 kumminaan komentajakapteeni Richard S. Baronin leski Anne Pl. Baron ja otettiin palvelukseen 12. marraskuuta 1943 Philadelphian laivastontelakalla ensimmäisenä päällikkönään komentajakapteeni D. McVicker.

## Palvelus
Alus lähti 8. syyskuuta 1943 New Yorkista Tyynelle valtamerelle. Lokakuusta 1943 elokuuhun 1944 alus suojasi keskisen Etelä-Tyynenmeren alueen saariryhmien välisiä saattueita, minkä lisäksi se osallistui Hollandian maihinnousuun 21.-24. huhtikuuta, Truk-Satawan-Ponape alueelle tehtyyn syöksyyn 29. huhtikuuta-1. toukokuuta, Saipanin maihinnousuun 20. kesäkuuta-11. heinäkuuta ja Guamin valtaukseen 22.-29. heinäkuuta ollen operaatioissa laivasto-osaston suojana ja/tai tulitukitehtävissä. Alus saapui 7. syyskuuta 1944 Mare Islandin laivastontelakalle huoltoon.

Palattuaan Tyynellemerelle marraskuun alussa se liitettiin sukellusveneiden koulutusosastoon, missä alus oli toukokuun 1945 loppuun. Sodan lopun alus oli Marshallinsaarilla torjuen sukellusveneitä, ollen lentopelastustehtävissä, valvoen merialuetta sekä saattueiden suojana. Alus määrättiin 27. elokuuta Maloelapin, Wotjen ja Jaluitin atolleille ottamaan vastaan japanilaisten antautuminen. Antautumistoimet saatiin päätökseen 6. syyskuuta ja *Baron* viipyi Wotjella 18. syyskuuta saakka valvomassa aseistariisuntaa. Alus lähti San Diegoon, jonne se saapui 29. syyskuuta. Seuraavana päivänä alus jatkoi matkaansa New Yorkiin, jonne se saapui 14. lokakuuta.

Alus siirrettiin reserviin 26. huhtikuuta 1946 Green Cove Springsissä Floridassa.

## ROU Uruguay
Alus siirrettiin MDAP nojalla 3. toukokuuta 1952 Uruguayn laivastolle, joka nimesi sen *ROU Uruguayksi* runkonumerolla DE-1.

## Lähteet
*

### Viitteet
Pekka Heikkinen (arkkitehti)

**Pekka Heikkinen** (s. 17. elokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen arkkitehti ja Aalto-yliopiston puurakentamisen professori. Heikkinen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1991 ja on opettanut Aalto-yliopistossa vuodesta 1995. Hänet nimitettiin professoriksi vuonna 2008. 

## Lähteet
Keski-Suomen rahasto

__NOTOC__
**Keski-Suomen rahasto** on Suomen Kulttuurirahaston maakuntarahasto, joka perustettiin 1. lokakuuta 1958. Se tukee maakunnan kulttuurityötä ja tieteellistä tutkimusta jakamalla kerran vuodessa apurahoja ja palkintoja. Sen toimipaikka on Jyväskylässä.

Suomen Kulttuurirahaston yhteydessä toimii 17 maakuntarahastoa, ja Keski-Suomen rahasto on niistä vanhin. Rahaston toimialueeseen kuuluu 23 kuntaa. Keski-Suomen rahasto muodostuu yleisrahastosta sekä lahjoituksiin ja testamentteihin perustuvista nimikkorahastoista. Nimikkorahastojen lahjoittajat ovat määritelleet niiden käyttötarkoituksen. Keski-Suomen 33 nimikkorahastoa jakavat varoja maakunnan yleisiin, paikallisiin tai aihepiireittäin rajattuihin kulttuuritarkoituksiin.

Maakuntarahastojen apurahoja haetaan alkuvuodesta tammi-helmikuussa. Apurahahakemukset arvioi alueellinen hoitokunta ulkopuolisten asiantuntijoiden avustuksella.

## Hoitokunta
* Puheenjohtaja Raija Hämäläinen, professori
* Varapuheenjohtaja Tarja Pääjoki, filosofian tohtori
* Mika Haapanen, kauppatieteiden tohtori
* Samuli Heimonen, taiteen maisteri
* Pekka Hokkanen, maakuntajohtaja
* Antti Ikonen, filosofian maisteri
* Tommi Kärkkäinen, professori
* Inkeri Pasanen, varapäätoimittaja
* Susanna Pettersson, toimitusjohtaja
* Pasi Saarinen, toimialajohtaja
* Juha Virkki, kustantaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Apurahan hakuohje 2015  Suomen Kulttuurirahaston sivuilla. PDF. Viitattu 29.12.2014.
*Nimikkorahaston hakuohje 2015  Suomen Kulttuurirahaston sivuilla. PDF. Viitattu 29.12.2014
Roridulaceae

**Roridulaceae** on kaksilajinen kasviheimo koppisiemenisten Ericales-lahkossa, jonka tunnetuimmat edustajat ovat kanervakasvit (Ericaceae).

## Tuntomerkit

Kasvit ovat pieniä pensaita ja hyönteissyöjäkasveja. Niiden sekundaarinen aineenvaihdunta tuottaa iridoideja. Kasveja peittää tiheä rauhaskarvapeite; karvat eivät kuitenkaan ole kosketusherkkiä, niin kuin esimerkiksi kihokkikasveilla (Droseraceae), joita kasvit voivat päällisin puolin muistuttaa. Lehdet ovat ruodittomia, tasasoukkia ja ehyt- tai nyhälaitaisia. Kukinnossa on päätekukka, toisinaan se näyttää terttumaiselta. Kukat ovat keskikokoisia ja niissä on esilehtiä sekä erilehtiset verhiö ja teriö. Viisi hedettä sijaitsee kohdakkain verholehtien kanssa, ja niiden lokeroside on ponnen tyvestä turvonnut, silmiinpistävä, kirkkaankeltainen ja mettä erittävä. Emilehtiä on kolme, vartaloita vain yksi. Siemenaiheet ovat riippuvia ja kiinnittyvät kärki-istukkaan, ja luotti on pallomainen. Siemenkuori on limautuva, ja alkio saa ravintonsa endospermistä imuelimen eli haustorion välityksellä.

Saattaa olla, että kasvit eivät ole tavanomaisessa mielessä lihansyöjiä, sillä niiden ei ole havaittu erittävän ruoansulatusentsyymejä. Kasvit elävät kuitenkin läheisessä mutualismissa kahden nivelkärsäisiin kuuluvan *[[Pameridea]]*-lajin kanssa, jotka syövät kasvin tahmeaan eritteeseen takertuneita hyönteisiä, ja joiden eritteistä kasvit puolestaan saavat ravinteita ja ovat siten epäsuorasti lihansyöjiä. On myös havaittu, että kasvit ovat absorboineet mineraaleja niihin takertuneista hedelmäkärpäsistä (*[[Drosophila]]*). *Pameridea*-nivelkärsäiset toiminevat myös kasvien pölyttäjinä.

## Levinneisyys
Heimo kasvaa Etelä-Afrikassa.

## Luokittelu
Heimossa on vain yksi suku *[[Roridula]]* ja siinä kaksi lajia. Lajit ovat:
* *[[Roridula dentata]]* L.
* *[[Roridula gorgonias]]* Planch.

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
M/S Norman Atlantic

**M/S Norman Atlantic** on italialaisen Visemar di Navigazionen omistama ro-ro-luokan autolautta, jota liikennöi ANEK Lines. 

Laivalla syttyi tulipalo 28. joulukuuta 2014, kun se oli matkalla Patrasista, Kreikasta Anconaan, Italiaan. Aluksen matkustajat evakuoitiin ja heidät kuljetettiin pois helikopterilla, mutta ainakin kymmenen ihmistä kuoli.

## Tekniset tiedot

Laiva on 186 metriä pitkä, 25,6 metriä leveä ja sen syväys on 6,71 metriä. Sen voimanlähteenä on kaksi MAN B&W 9L48/60B-dieselmoottoria, jotka tuottavat sille 24 solmun (44 km/h) maksiminopeuden.

## Historia

Laiva rakennettiin Visentinin telakalla Porto Virossa Koillis-Italiassa englantilaiselle Ermine Street Shippingille vuonna 2009. Se sai ensimmäiseksi nimekseen *Akeman Street*. Helmikuusta 2010 huhtikuuhun 2011 alus oli vuokrattuna norjalaiselle T-linkille. Kesäkuussa 2011 laiva sai uuden nimen, *Scintu*, ja siirtyi italialaisen Saremarin liikennöimäksi. Tammikuussa 2013 aluksen operoijaksi tuli Grande Navi Veloci, jolta alus siirtyi saman vuoden huhtikuussa italiaiselle Moby Linesille. Lokakuussa 2013 laiva vuokrattiin ranskalaiselle LD Linesille. Tammikuussa 2014 alus sai nimen *Norman Atlantic*. Syyskuusta 2014 alkaen  laivalla liikennöi Caronte & Tourist, kunnes *Norman Atlantic* siirtyi italialaiselle ANEK Linesille.

### Tulipalo

M/S Norman Atlanticin autokannella syttyi tulipalo sunnuntaina 28. joulukuuta 2014 sen ollessa matkalla Kreikasta Italiaan. Matkustajia ja miehistöä oli syttymishetkellä kyydissä yhteensä 478 henkeä. Sää onnettomuuspaikalla oli hankala, mikä haittasi pelastustöitä. Matkustajat ja miehistö saatiin evakuoitua laivalta seuraavan päivän iltaan mennessä, viimeisenä laivasta poistui kapteeni Argilio Giacomazzi. Yksitoista ihmistä on turman jäljiltä löydetty kuolleena. Lisäksi kaksi albanialaista merimiestä kuoli laivan hinaustöissä.

## Katso myös
* Norman Atlanticin tulipalo

## Lähteet
Vaaliruhtinaan linna

**Vaaliruhtinaan linna** tarkoittaa useissa Saksan kaupungeissa olevia linnoja, jotka olivat Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan vaaliruhtinaiden residenssejä:

* Vaaliruhtinaan linna, Ambergin pfalzkreivin linna
* Johannisburgin linna, Mainzin Aschaffenburgissa toimivien arkkipiispojen sekä vaaliruhtinaiden linna
* Vaaliruhtinaan linna Bonnin arkkipiispojen ja vaaliruhtinaiden linna
* Vaaliruhtinaan linna, Heidelbergin pfalzkreivin linna
* Vaaliruhtinaan linna, Koblenzin viimeisen arkkipiispan ja vaaliruhtinaan linna
* Vaaliruhtinaan linna, Mainzin arkkipiispojen ja vaaliruhtinaiden linna
* Vaaliruhtinaan linna, Mannheimin pfalzkreivin linna
* Würzburgin linna, arkkipiispojen ja vaaliruhtinaiden linna
Panu Aaltio

**Panu Aaltio** (s. 29. tammikuuta 1982 Nurmijärvi) on suomalainen elokuvasäveltäjä ja musiikin tuottaja. 

## Ura
Aaltio alkoi soittaa selloa kuusivuotiaana. Hän pääsi suoraan lukiosta valmistuttuaan opiskelemaan musiikkiteknologiaa ja sävellystä Sibelius-Akatemiaan. Hän muutti Los Angelesiin vuonna 2005 opiskellakseen elokuvamusiikkia Etelä-Kalifornian yliopistossa, jossa häntä opettivat muun muassa Christopher Young ja Jack Smalley. Valmistuttuaan hän on tehnyt töitä Los Angelesissa ja ollut mukana työstämässä musiikkia elokuvaan *[[Spider-Man 3 – Hämähäkkimies 3|Spider-Man 3]]* (2007), televisiosarjaan *[[Lost]]* ja dokumenttielokuvaan *[[Nanking (elokuva)|Nanking]]* (2007). Nykyään Aaltio tekee töitä pääasiassa Suomessa. Hän on tehnyt sävellyksiä elokuviin, dokumentteihin, lyhytelokuviin, televisiosarjoihin ja videopeleihin Suomessa sekä ulkomailla.

Aaltion säveltämä musiikki elokuvaan *[[Tummien perhosten koti (elokuva)|Tummien perhosten koti]]* (2008) sai Jussi-ehdokkuuden. Aaltio sai parhaan dokumenttielokuvan sävellyksen palkinnon vuonna 2012 valmistuneesta dokumenttielokuvasta *[[Metsän tarina]]*, vuonna 2016 ensi-iltansa saaneesta dokumenttielokuvasta *[[Järven tarina]]* ja vuonna 2021 julkaistusta dokumenttielokuvasta *[[Tunturin tarina]]*. Arvostetut palkinnot myönsi Kansainvälinen elokuvamusiikkikriitikkojen järjestö (IFMCA). *Järven tarina* -elokuvasta hän sai myös Jussi-palkinnon. Aaltio sai vuonna 2013 Nurmijärven kunnan kulttuuripalkinnon Konstiniekan musiikkielämän monipuolisena vaikuttajana paikkakunnalla. 

## Filmografia
* *Peacebroker – Steps of becoming a diplomat* (dokumenttielokuva, 2008)
* *[[Tummien perhosten koti (elokuva)|Tummien perhosten koti]]* (2008)
* *[[Sauna (vuoden 2008 elokuva)|Sauna]]* (2008)
* *[[Korkein oikeus (elokuva)|Korkein oikeus]]* (2008)
* *Orcs!* (2011)
* *[[Hella W]]* (2011)
* *Dawn of the Dragonslayer* (2011)
* *[[Syvälle salattu]]* (2011)
* *[[Metsän tarina]]* (dokumenttielokuva, 2012)
* *Whisper of Minqin* (2012)
* *SAGA – Curse of the Shadow* (2013)
* *Ya ne versus* (2014)
* *[[Lomasankarit]]* (2014)
* *Nakhoda* (2015)
* *[[Järven tarina]]* (dokumenttielokuva, 2016)
* *[[95 (elokuva)|95]]* (2017)
* *[[Tunturin tarina]]* (dokumenttielokuva, 2021)

### Muut
* *Operaatio vieras äly*, lyhytelokuva (2004)
* *Pientä järjestystä*, lyhytdokumentti (2004)
* *Cursed Forest 4*, lyhytelokuva (2004)
* *Tytöt*, lyhytdokumentti (2005)
* *Lasten kesken*, lyhytelokuva (2005)
* *Mun Lappi*, lyhytelokuva (2005)
* *[[Diili]]*, tv-sarja, 19 jaksoa (2005)
* *Iltasatu*, lyhytelokuva (2005)
* *Deer Season*, lyhytelokuva (2006)
* *Jumalan hampaat*, lyhytelokuva (2006)
* *Saga*, videopeli (2008)
* *Apache: Air Assault*, videopeli (2010)
* *Burungo*, lyhytelokuva (2011)
* *Fatima*, lyhytelokuva (2013)

Aaltio on säveltänyt musiikin Taaborinvuoren Kivi-juhlilla esitettyyn Aleksis Kiven näytelmään *Selman juonet* (2010) ja Nurmijärven tanssiopiston ja musiikkiopiston yhteisproduktioon *Ali baba ja neljäkymmentä rosvoa* (2008).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Aaltion kotisivut
* 
*
Andienvihervarpunen

**Andienvihervarpunen** (*Spinus spinescens*) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Andienvihervarpusta tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Venezuelassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Brasilianvihervarpunen

**Brasilianvihervarpunen** (*Spinus yarrellii*) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Brasilianvihervarpusta tavataan kahdella erillisellä alueella Pohjois-Venezuelassa ja Koillis-Brasiliassa. Lajin kannaksi arvioidaan 10&nbsp;000–19&nbsp;999 yksilöä. Lajia uhkaa laiton kauppa, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.

## Lähteet
Andienvihertikli

**Andienvihertikli** (*Spinus crassirostris*) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Andienvihertikliä tavataan Argentiinassa, Boliviassa, Chilessä ja Perussa. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
The Spectator

**The Spectator** on Isossa-Britanniassa viikoittain ilmestyvä aikakauslehti, jossa julkaistaan politiikkaa, kirjallisuutta ja talousasioita käsitteleviä artikkeleita. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1828 lähtien, ja se on siten vanhin yhtäjaksoisesti ilmestynyt englanninkielisen aikakauslehden.

Aikaisemmin lehti oli kuuluisa oivaltavista pakinoistaan mutta sittemmin sen artikkelit ovat muuttuneet suoraviivaisemmiksi. Nykyään se tunnetaan erityisesti laadukkaista kirja-arvosteluista ja huolitellusta kirjoitustyylistä. Poliittisesti se on konservatiivisempi kuin kilpailijansa *[[The Economist]]* ja *[[New Statesman]]*. Lehden päätoimittajana on toiminut monia huomattavia konservatiiveja, kuten myöhempi pääministeri Boris Johnson ja entiset parlamentaarikot Iain Macleod, Ian Gilmour ja Nigel Lawson.

Brittiläiset liikemiesveljekset David ja Frederick Barclay ovat omistaneet *The Spectatorin* vuodesta 2004 lähtien osana laajempaa Telegraph Media Group -mediakonsernia, johon kuuluvat myös suuret sanomalehdet *[[The Daily Telegraph]]* ja *[[The Sunday Telegraph]]*. Lehteä pidetään poliittisesti vaikutusvaltaisena vaikka sen levikki onkin suhteellisen pieni (54&nbsp;000).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sähköinen arkisto, johon on koottu lehden numerot vuosilta 1828−2008 (ilmainen)
Chanián kansainvälinen lentoasema

**Chanián kansainvälinen lentoasema ”Ioánnis Daskalogiánnis”** (, , YPA: **ΚΑΧΝΔ**) on kansainvälinen lentoasema Chanián kaupungin lähellä Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Akrotírin niemellä noin 15 kilometriä kaupungista itään.

Lentoasema on yksi saaren kolmesta päälentoasemasta (muut ovat Iraklion ja Siteía). Se on alun perin Kreikan ilmavoimien Soúdan tukikohta, ja toimii tässä käytössä edelleen. Matkustajalennot lentoasemalle aloitettiin vuonna 1959. Terminaalirakennus rakennettiin vuonna 1967 ja uusittiin vuonna 1996. Vuonna 1974 lentoasemalle alettiin lentää myös kansainvälisiä lentoja. Vuodesta 2000 lentoasema on omistettu Kreetan kansannousua johtaneelle Ioánnis Daskalogiánnikselle. Lentoasemalla on yksi kiitotie, jonka pituus on  metriä. Vuonna 2014 lentoasemaa käytti noin 2,1 miljoonaa matkustajaa. Sotilastukikohdasta johtuen valokuvaus lentoasemalla on kielletty.

Aegean Airlines ja Olympic Air lentävät lentoasemalle säännöllisiä lentoja muun muassa Ateenasta. Lukuisat ulkomaiset yhtiöt, myös muun muassa Finnair, lentävät lentoasemalle suoria reitti- tai tilauslentoja turistikaudella. Lentoasemalta on taksi- ja linja-autoyhteydet Chanián kaupunkiin, ja sieltä voi vuokrata myös autoja. Monet lomakohteet, kuten Plataniás, Agía Marína ja Káto Stalós sijaitsevat noin 14–25 kilometrin päässä lentoasemasta.

## Lentoyhtiöt ja kohteet

Chaniáan lentävät seuraavat yhtiöt:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Richard Lindh

**Hakon Richard Emil Lindh** (5. maaliskuuta 1929 Helsinki – 7. joulukuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen taiteilija ja teollinen muotoilija. Hän työskenteli Arabian tehtaalla eri tehtävissä vuosina 1955–1989, vuodesta 1973 taiteellisena johtajana. Päätyönsä ohella hän suunnitteli tuotteita useille muillekin suomalaisille yrityksille. Yleisesti tunnetuin Lindhin suunnittelema tuote lienee Solifer Export -mopo vuodelta 1960.

Lindhin ensimmäinen puoliso vuosina 1953–1976 oli keramiikkataiteilija Francesca Lindh ja toinen puoliso vuodesta 1978 keramiikkataiteilija Inkeri Leivo.

## Lähteet
Jakkupuku

**Jakkupuku** on naisen puku, jossa on irtotakki eli jakku. Jakkupuvun osat ovat hame ja jakku, joita täydennetään erilaisilla puseroilla tai paidoilla, mikäli jakkua halutaan pitää auki. Kun jakkupuvun hame korvataan jakun kankaasta valmistetuilla housuilla, puhutaan housupuvusta. 

Jakkupukua on aikaisemmin nimitetty **kävelypuvuksi**, ja sitä on suositeltukin ulkosalla reippailuun. Kävelypuku valmistettiin tuolloin tukevasta ja lämpimästä kankaasta. Sellaisena sitä suositeltiin ulkoilun lisäksi aamupäivätilaisuuksien asuksi.  Toisaalta 1950-luvulla jakkupukuja myös teetettiin nuorelle puvuksi hänen ensimmäisiin suuriin juhliinsa, ja sitä käytettiin esimerkiksi rippijuhlassa, ylioppilaaksi tulon kunniaksi tai vihkiasuna.  

Työelämää koskevissa pukeutumisohjeissa jakkupuku rinnastetaan nykyisin miehen arkipukuun. Laadukkaista materiaaleista valmistettuna jakkupukua pidetään sopivana myös johdon tehtävissä tai päivän aikana eteen tulevissa edustus- tai esiintymistilaisuuksissa.

Juhlapukeutumisessa jakkupukua vastaa usein merkintä *tumma puku* tai *vierailupuku*. Kello 18 jälkeen alkavissa juhlavissa ja virallisissa tilaisuuksissa ilta- tai juhlapuku on kuitenkin jakkupukua turvallisempi valinta.

## Lähteet
Mauricio Pinilla

**Mauricio Ricardo Pinilla Ferrera** (s. 2. huhtikuuta 1984 Santiago de Chile, Chile) on chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut pitkään Italiassa sekä myös Espanjassa, Portugalissa, Skotlannissa ja Kyproksella.

Pinilla on pelannut Chilen maajoukkueessa vuodesta 2003 lähtien yhteensä 45 ottelua ja tehnyt niissä kahdeksan maalia. Vuosina 2007–2010 hän ei pelannut maaotteluita. Pinilla oli mukana MM-kilpailuissa 2014, joissa hän tuli vaihdosta kentälle alkulohko-otteluissa Australiaa ja Alankomaita sekä ensimmäisen pudotuspelikierroksen ottelussa Brasiliaa vastaan. Brasilia-ottelussa Pinilla sai varoituksen ja epäonnistui Chilen tappioon päättyneessä rangaistuspotkukilpailussa joukkueensa ensimmäisenä laukojana.

## Saavutukset

**Sporting CP:**
* UEFA Cupin toinen sija: 2004–2005

**Palermo:**
* Italian cupin toinen sija: 2010–2011

## Lähteet
Arto Peltoniemi

**Arto Juhani Peltoniemi** (s. 26. helmikuuta 1966 Raahe) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti vuodesta 1980 lähtien Raahen Vesaa ja hänen valmentajanaan toimi Auvo Pehkoranta. Kalevan kisoista Peltoniemi saavutti seiväshypyn hopeaa vuonna 1985. Lisäksi hän voitti sisäratojen SM-kilpailuista hopeaa vuonna 1987. Ulkoradoilla Peltoniemi teki nuorten SE-tulokset 14-, 15- ja 17-vuotiaissa sekä sisäradoilla 15- ja 17-vuotiaissa.

Kansainvälisissä kilpailuissa Peltoniemi edusti Suomea yhden kerran. Hän oli mukana sisäratojen EM-kilpailuissa Ranskassa vuonna 1987 ollen seiväshypyssä sijalla 13.

Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1995 jälkeen.

## Lähteet
Miska Rantanen

**Miska Rantanen** (s. 30. huhtikuuta 1967) on suomalainen toimittaja ja kirjailija. Rantanen työskenteli ''Helsingin Sanomissa'' vuosina 1995–2024. Hän on erikoistunut kulttuuriin, politiikkaan ja nettimaailman ilmiöihin. Ennen *Helsingin Sanomia* hän työskenteli muun muassa ''Yliopisto''-lehdessä, *Nurmijärven Sanomissa*, *[[Ylioppilaslehti|Ylioppilaslehdessä]]* sekä avustajana muun muassa ''Rumba''-lehdessä, *[[Image (lehti)|Imagessa]]* ja *Yliopistolainen*-lehdessä.

Rantanen on toiminut Politiikan toimittajien yhdistyksen hallituksen jäsenenä ja sihteerinä. Hän on ollut myös Sanoman toimitusosaston (STO) hallituksen puheenjohtaja.  

Vuosina 1995 ja 1996 Rantanen oli *Helsingin Sanomien* kulttuuritoimituksen kesätoimittaja. Vuosina 1996–1997 hän työskenteli vasta perustetun *Helsingin Sanomien* Verkkoliitteen toimittajana. Vuosina 1998–1999 Rantanen oli Yle TV1:llä esitetyn ajankohtaissatiirin ''Uutisvuodon'' käsikirjoittaja Jari Keräsen ohella. *Helsingin Sanomissa* Rantanen oli vakituisena toimittajana helmikuusta 2000 huhtikuuhun 2024. Hänen toimituksiaan olivat HS-verkkoliite (nyk. HS.fi), sunnuntaitoimitus, talous ja politiikka sekä kulttuuritoimitus.  

Rantanen on julkaissut oman työnsä ohella seitsemän kirjaa. Ensimmäinen, *Lepakkoluola – Lepakon ja Liekkihotellin tapahtumia ja ihmisiä* ilmestyi vuonna 2000 ja sen kustansi WSOY. Vuonna 2005 ilmestyi *[[Love Records 1966–1979|Love Records - Tarina, taiteilijat, tuotanto]]* (Schildts & Söderströms). Mustaa huumoria edustava *Mies – Yleisimmät tyyppiviat ja niihin sopeutuminen* (Schildts) ilmestyi 2011. Rantasesta teki tunnetun hänen toimittamansa syksyllä 2013 julkaistu kirja *[[Kukkiva syyspervo ruukussa]]*, johon on koottu tahattomia kirjallisia tekstimokia muun muassa mainoksista, ilmoituksista ja kylteistä eri vuosikymmeniltä. Kirjan jatko-osa *[[Kaikki ranteet auki]]* ilmestyi syksyllä 2014. Kolmas tekstimokakirja *Kivaan kipuun* ilmestyi syyskuussa 2016. Helmikuussa 2018 ilmestyi Rantasen kirja *Kalsarikänni – Suomalainen opas hyvään elämään* (S&S), joka on sekä parodia pohjoismaisista hyvinvointifilosofiakirjoista että kuvaus perisuomalaisesta kalsarikänni-ilmiöstä. Kirjan käännösoikeudet on myyty 13 kielialueelle.

Rantasen kahdeksas kirja on Karri Miettisen elämäkerta *Paleface, protestilaulaja* ja se ilmestyi syyskuussa 2024. Kirjan kustansi Johnny Kniga.

Vuoden 2016 aikana Rantanen toimitti Love Recordsin viisiosaisen *Kaikki singlet* -singleboksisarjan.

Oman työnsä ohella Rantanen on toiminut Helsingin kaupungin asettamassa nimistötoimikunnassa vuodesta 1997 lähtien. Helsingin kaupunki palkitsi hänet toimikuntatyöskentelystään kultaisella Helsinki-mitalilla kesäkuussa 2023.    

Koulutukseltaan Rantanen on valtiotieteiden maisteri, pääaineena poliittinen historia.    

## Lähteet
* http://www.adlibris.com/fi/searchresult.aspx?search=advanced&author=Miska+Rantanen&fromproduct=true 
* http://www.hs.fi/talous/aihe/miskarantanen/

### Viitteet
Francesco Negri

**Francesco Negri** (26. maaliskuuta 1623 Ravenna, Italia – 1698) oli katolinen pappi ja ensimmäinen italialainen tutkimusmatkailija, joka matkusti Nordkappiin.

Negri valmistui papiksi, mutta omistautui työssään luonnontieteille. Olaus Magnuksen 1500-luvun pohjoisten kansojen historiateos *[[Pohjoisten kansojen historia|Historia de gentibus septentrionalibus]]* ja *[[Carta marina]]* vaikuttivat Negriin niin, että hän lähti kesäkuussa 1663 eli 40-vuoden ikäisenä Danzigista Tukholman kautta Tornioon ja edelleen Inarinjärvelle. Palattuaan Tukholman kautta Kööpenhaminaan hän lähti lokakuussa Bergeniin ja Trondheimiin ja saapui ensimmäisenä italialaisena laivalla Nordkappiin. Ravennaan Negri palasi 1666 ja aloitti ahkeran kirjeenvaihdon matkakokemuksistaan, muun muassa Johannes Schefferuksen ja Toscanan suurherttuakunnan Cosimo III de’ Medicin kanssa.  

Negrin kirja *Matka Pohjolaan* eli *Viaggio settentrionale* ilmestyi postuumisti 1700 ja siitä otettiin toinen luvaton lisäpainos seuraavana vuonna. Kirjassa on kahdeksan kirjettä,  joista puolet käsittelee Norjaa. Teoksesta ei kuitenkaan tullut samanlaista suosikkia kuin Giuseppe Acerbin noin sata vuotta myöhemmin ilmestyneestä pohjoisen matkakirjasta, mahdollisesti koska se painottuu luontoon eikä niinkään pohjoisessa asuvien ihmisten elämään. Acerbi ei myöskään omassa teoksessaan mainitse edeltäjäänsä.


Francesco Negri, Viaggio settentrionale.jpg|Negrin matkakirjan kansilehti


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Viaggio settentrionale'' (Viitattu 29.12.2014)
Jyrki Hyttinen

**Jyrki Olavi Hyttinen** (s. 26. huhtikuuta 1962 Kouvola) on aktiiviuransa päättänyt suomalainen pituushyppääjä. Hän edusti vuodesta 1976 lähtien Kouvolan Urheilijoita ja hänen valmentajanaan toimi Harri Ihalainen. Kalevan kisoista Hyttinen saavutti pituushypyn pronssia vuonna 1985. Virallisissa kilpailuissa hän ei ole esiintynyt vuoden 1987 jälkeen.

Koulutukseltaan Hyttinen on kauppatieteiden maisteri. Hän toimi urheilu-uransa jälkeen yrittäjänä ollen isänsä perustaman optikkoliikkeen osakkaana ja toimitusjohtajana. Kesäkuussa 2015 Hyttinen valittiin Inarin kunnanjohtajaksi. Hän aloitti tehtävässään syyskuussa 2015, mutta irtisanoutui siitä elokuussa 2016. Hyttinen toimi kaupunginvaltuutettuna Kokoomuksen listoilta vuodesta 1996 lähtien ensin Kuusankoskella ja myöhemmin Kouvolassa.

## Lähteet
Matthew Fox (täsmennyssivu)

**Matthew Fox** on muun muassa seuraavien henkilöiden nimi:

*Matthew Fox (s. 1966), yhdysvaltalainen näyttelijä ja entinen malli
*Matthew Fox (s. 1987), australialainen keskimatkojen juoksija
Munkinpuisto

**Munkinpuisto** () on Helsingin Munkkiniemessä sijaitseva puistoalue. Alue on saanut kansan suussa nimen ”Koneen puisto” alueen maamerkin Kone Oy:n entisen pääkonttorin mukaan.

## Historia
Puiston alueella oli alun perin vesijättömaata ja niitty, jonka nimi oli Pitkäniitty. Sen itäpäässä oli luonnonlammikko. Länsipäässä, nykyisen Ritokalliontien viimeisten talojen kohdalla, alueen jätevedet ohjattiin avo-ojaan, jota kutsuttiin Kakkakanaaliksi tai Kakkajordaniksi. Se laski Isoon Huopalahteen. Kanaalin penkereissä viihtyivät kärpät ja lumikot, sillä kaislikossa pesi niitten ruokalista, nimittäin sorsat, nokikanat ja naurulokit. Lisäksi alueella vilisi myyriä.

Eliel Saarisen vuonna 1915 laatimassa Munkkiniemi–Haaga-suunnitelmassa suurin osa nykyistä Munkin­puistoa oli merkitty rakennus­maaksi, jonka poikki olisi kulkenut leveä puisto­katu, *Ison Puistotien* eli nykyisen Munkkiniemen puistotien jatke. Vain alueen länsiosaan oli suunniteltu nykyistä huomattavasti pienempi puisto. Tältä osin suunnitelma jäi kuitenkin toteutumatta. 

sotavuosina ja pitkään sen jälkeen alue, joka tunnettiin nimellä ”Pelto”, oli jaettu viljelypalstoihin. Peltoviemäreiden tukkeuduttua viemärin varret lammikoituivat, mikä lienee ollut itäpään luonnonlammikon alkuperänä.

Vielä vuonna 1950 vahvistetun asemakaavan mukaan Munkki­niemen puisto­tie olisi ulottunut Ison Huopa­lahden rantaan saakka, jossa sen päästä olisi rakennettu pengertie Espoon puolelle suunnilleen nykyisen Turunväylän sillan kohdalle. Tien länsiosan varrelle eli nykyisen Munkin­puiston alueelle ei tässä kaavassa kuitenkaan suunniteltu rakennuksia, vaan puistot olisivat reunustaneet sitä molemmilta puolilta.

Kun Turun­väylää (Helsingin puolella alun perin nimellä *Läntinen moottori­tie* suunniteltiin, poistettiin Munkki­niemen puisto­tien läntisin osa asema­kaavasta vuonna 1960.

### Kone Oy:n pääkonttori

Puiston itäreunaan rakennettiin 1973 Kone Oy:n pääkonttori, jonka eteläpään alle joutunut luonnonlammikko säilytettiin. Se tunnetaan ”Sorsalammikon” nimellä. Jo ennen konttorirakennuksen rakennustöiden alkamista alettiin puiston kunnostaminen. Ilmeisesti rakennussuunnitelmista tietämättömänä kaupungin puisto-osasto ryhtyi kunnostamaan tulevan suurrakennuksen takana ollutta aluetta. Tulevan rakennuksen paikalle istutettiin ruusutarha, jonka kasvit sitten kaivettiin ylös rakennustöiden alkaessa. Puistoon tuli leikkikenttä, joka talvella jäädytetään luistinradaksi. Rakennuksen paikalla ollut luonnonlammikko säilytettiin, ja alta avoin, pilareiden varaan rakennettu rakennus näyttää kohoavan siitä. Puistoon luvattiin myös kalalammikoita, mutta ne jäivät saamatta. Ruusupensaat palautettiin konttorirakennuksen alle.

Nimi Munkinpuisto vahvistettiin vuonna 1984 puisto­alueelle asema­kaavassa.

## Puisto nykyisin
Puisto rajoittuu idässä Laajalahdentien ja etelässä Tiilimäen varrella oleviin rakennuksiin, pohjoisessa Turunväylään. Puistossa on kävelyreittejä, frisbeegolfrata ja koirapuisto, joka sijaitsee kävelypolkujen varrella Turunväylän juuressa.

## Lähteet
Philippe Chiappe

**Philippe Chiappe** (s. 21. marraskuuta 1963 Cau de Bec) on ranskalainen F1-veneilijä ja lajin vuosien 2014–2016 maailmanmestari. Chiappe kilpailee kiinalaisen CTIC China Teamin riveissä. Hän on 184 senttimetriä pitkä ja painaa 83 kilogrammaa.

Chiappe debytoi F1-veneiden MM-sarjassa vuonna 2008. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti vuonna 2013. Chiappe saavutti kaudella 2014 maailmanmestaruuden voitettuaan kaksi kilpailua ja ollen kahdesti toinen. Pisteitä hän keräsi viidestä kilpailusta 70 kappaletta. Kaudella 2016 hän keräsi 97 pistettä ja voitti kolmannen perättäisen maailmanmestaruutensa 14 pisteen erolla Yhdysvaltain Shaun Torrenteen. Vuosina 2012 ja 2017 hän sijoittui MM-sarjan toiseksi ja vuonna 2013 kolmanneksi.

## Lähteet
* https://www.f1h2o.com/drivers/2018/philippe-chiappe
* http://www.samiselio.com/media/ 

### Viitteet
Wellington (täsmennyssivu)

**Wellington** voi tarkoittaa:

## Paikkoja
*Wellington, Uuden-Seelannin pääkaupunki
*Wellington, hallintoalue Uudessa-Seelannissa
*Wellington, kaupunki Uudessa Etelä-Walesissa, Australiassa
*Wellington, kunta Kanadan Prinssi Edwardin saarella
*Wellington, aluekunta Kanadan Ontariossa 
*Wellington, kaupunki Etelä-Afrikassa
*Wellington, kaupunki Englannin Shropshiressä
*Wellington, kaupunki Englannin Somersetissä
*Wellington, kaupunki Intiassa
*Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Coloradossa
*Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Floridassa
*Wellington, kylä Yhdysvaltojen Illinois'ssa
*Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Kansasissa
*Wellington, pikkukaupunki Yhdysvaltojen Kentuckyssa
*Wellington, pikkukaupunki Yhdysvaltojen Mainessa
*Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Missourissa
*Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Ohiossa
*Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Texasissa
*Wellington, kaupunki Yhdysvaltojen Utahissa
*Wellington, pikkukaupunki Yhdysvaltojen Wisconsinissa
*Wellington, saari Chilessä

## Henkilöitä
*Arthur Wellesley Wellington (1769–1852), Wellingtonin herttua ja brittiläinen sotapäällikkö
*Wellington Koo (1887–1985), kiinalainen diplomaatti
*Wellington Mara (1916–2006), yhdysvaltalainen urheiluvaikuttaja
*Wellington Silva Sanches Aguiar, *Wellington Nem* (s. 1992), brasilialainen jalkapalloilija
Matthew Fox (yleisurheilija)

**Matthew Inglis Fox** (s. 15. helmikuuta 1987) on australialainen keskimatkojen juoksija, joka kilpailee pääosin 800 metrillä. Fox edustaa suomalaisseura Viipurin Urheilijoita.

Fox muutti Australiasta Suomeen vuonna 2012. Hänen ennätyksensä 800 metrillä on vuonna 2010 Regensburgissa juostu 1.48.36. Vuonna 2014 Fox voitti pronssia Kalevan kisojen 800 metriltä ajalla 1.51.13.

## Lähteet
* 
* http://www.esport.fi/blogit/489-matt-fox 
* http://www.all-athletics.com/node/26124
Lars Brüggemann

**Lars Brüggemann** (s. 2. maaliskuuta 1976 Hemer, Länsi-Saksa) on entinen saksalainen jääkiekkoilija, joka on peliuransa jälkeen toiminut erotuomarina. Pelaajaurallaan Brüggemann oli Saksan joukkueessa Naganon talviolympialaisissa 1998. Erotuomarina hän on toiminut MM-kisoissa vuosina 2012, 2013 ja 2014.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla