open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Madagaskarinvirtahevot

**Madagaskarinvirtahepoihin** kuului kolme Madagaskarilla elänyttä virtahepojen heimon lajia, kaikki kolme ovat kuolleet sukupuuttoon. Fossiileista nuorimmat ovat noin 1000 vuoden takaa. Virtahevot esiintyvät usein Madagaskarin asukkaiden suullisessa perimätiedossa. Eläimestä on havaintoja vielä vuodelta 1976, mutta todisteita virtahepojen säilymisestä saarella ei ole. Monien silminnäkijähavaintojen takia IUCN on määritellyt madagaskarinvirtahevot äskettäin hävinneiksi lajeiksi.

## ''Hippopotamus lemerlei''
 
*Hippopotamus lemerlein* luita on löydetty lähinnä joista ja järvistä, tämän perusteella on päätelty että sen elintavat ovat olleet hyvin samanlaiset kuin nykyisellä virtahevolla. Laji oli suurin piirtein samankokoinen kuin kääpiövirtahepo. *Hippopotamus lemerlei* oli muuten rakenteeltaan hyvin samankaltainen virtahevon kanssa, luusto oli samanlainen ja silmät sijaitsivat korkealla päässä. Laji on luultavasti kehittynyt virtahevoista, jotka ovat evoluution kautta kääpiöityneet.

## ''Hippopotamus madagascariensis''
*Hippopotamus madagascariensis* eli uudemmalta nimeltään *Hexaprotodon madagascariensis* on puolestaan läheisempää sukua kääpiövirtahevolle kuin tavalliselle virtahevolle. Sen silmät sijaitsivat pään sivuilla samaan tapaan kuin kääpiövirtahevolla. Laji ei luultavasti ollut yhtä riippuvainen vesiympäristöstä kuin *Hippopotamus lemerlei*. Suurin osa lajin fossiileista on löydetty Madagaskarin ylängön metsäalueita.

## ''Hippopotamus laloumena''
*Hippopotamus laloumena* luokiteltiin omaksi lajikseen 1990. Siitä tiedetään vain vähän, sillä siitä on löydetty vain osa leuasta ja jalkaluusta. Laji oli selvästi suurempi kuin muut madagaskarinvirtahevot ja vain vähän pienempi kuin virtahepo.

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Alfred Schwarzmann

**Karl Alfred Markus Schwarzmann** (23. maaliskuuta 1912 Fürth – 11. maaliskuuta 2000 Goslar) oli saksalainen telinevoimistelija ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän taisteli Saksan armeijan laskuvarjojääkärinä toisessa maailmansodassa.

## Urheilu-ura
Schwarzmannin urheilu-uran huippuhetki osui Berliinin olympialaisiin 1936. Kotikisoissaan Schwarzmann voitti peräti viisi olympiamitalia: kultaa moniottelusta, hypystä ja joukkuekilpailusta sekä pronssia rekiltä ja nojapuilta.

Schwarzmann osallistui vielä 40-vuotiaana Helsingin kesäolympialaisiin 1952, joissa hänen onnistui voittaa vielä yksi olympiamitali, hopeaa rekiltä.

## Armeijassa
Schwarzmann taisteli toisessa maailmansodassa Saksan armeijan laskuvarjojääkärinä muun muassa Alankomaissa ja Kreetalla. Alankomaiden alueella sotiessaan Schwarzmann haavoittui luodin läpäistyä hänen keuhkonsa. Vuonna 1945 hänet ylennettiin majuriksi. Nimityksestä parin viikon kuluttua hän joutui brittien sotavangiksi.

## Kunniamerkkejä
*Rautaristi
**1. luokka 25. toukokuuta 1940
**2. luokka 25. toukokuuta 1940

## Aiheesta muualla

*Profiili gymmedia.com 
*Profiili sports-reference.com
Heikki Sappinen

**Heikki Juhani Sappinen** (5. lokakuuta 1946 Turku – 1. toukokuuta 2009) oli suomalainen telinevoimistelija.

Méxicon 1968 olympialaisissa Sappinen sijoittui joukkuekilpailussa kymmenenneksi, 12-ottelussa 40:nneksi ja erikoistelineillä parhaimmillaan renkailla 23:nneksi. MM-kilpailuihin hän osallistui vuosina 1966 ja 1970 sekä EM-kilpailuihin vuonna 1967.

Sappinen edusti kotimaassa Turun Urheiluliittoa. Hän voitti Suomen mestaruuden moniottelussa vuonna 1969, permannolla vuosina 1964 ja 1970 sekä renkailla ja hypyssä vuosina 1968 ja 1970. Hänen isänsä Simo Sappinen oli tunnettu voimistelun järjestöihminen. Hänen sisarensa Tuovi Cochrane ja Marja Ekman sekä serkkunsa Anneli Sappinen olivat myös maaotteluvoimistelijoita.

## Lähteet

* 

### Viitteet
ALSAT-1

**Alsat-1** oli ensimmäinen Algerian avaruusjärjestön kehittämä satelliitti, joka laukaistiin avaruuteen 28. marraskuuta 2002 Cosmos-3M-kantoraketilla Plesetskistä. 

Se oli kartografinen mikrosatelliitti, jonka toteutuksessa englantilainen Surrey Satellite Technology-yritys toimi ohjaavana tahona. Satelliitin kokoa kuvaa sen 90,3 kg massa ja 240 W sähköteho. Se on 60 cm särmäinen kuutio. Aluksella oli oma kylmäkaasutrusteri, joka mahdollisti 560-640 km korkean kiertoradan tarkemman ylläpidon kuin ilman propulsiota. 
 
Se kuvasi kahdella ESIS-kameralla (Extended Swath Imaging System) kolmella taajuudella. Kuvan resoluutio on 32 metriä. Satelliitin muistikapasiteetti oli 9 Gbit.

## Alsat-2-satelliitit
Algerian Alsat-2A- ja Alsat-2B-satelliitit laukaistiin vuosina 2010 ja 2016. Niiden laukaisu Intiasta vaati neuvotteluja Yhdysvaltain satelliittitekniikan vientirajoitussäännöstön vuoksi. 

Alsat-2A laukaistiin intialaisella PSLV-kantoraketilla 12. heinäkuuta 2010 matalalle kiertoradalle.

## Lähteet
Juha Jyrkäs

**Juha Jyrkäs** (s. 1981 Rauma) on Helsingissä asuva kirjailija ja kansanperinnetutkija. Hän on myös soittanut heavy metalia sähkö- ja bassokanteleella. Kirjailijana ja runoilijana Jyrkäs ammentaa suomalais-ugrilaisista myyteistä, suomalaisesta kansanrunoudesta, šamanismista, toimintaelokuvista, erotiikasta, kauhusta ja fantasiakirjallisuudesta.

Jyrkäs on kirjoittanut kalevalamittaisia runoelmia, jotka muodostavat Kultala-trilogian. Jyrkäs myös opettaa kalevalamittaa. Tämän lisäksi hän on kirjoittanut sankarifantasiaa, toimintaa ja eroottista runoutta. Jyrkäs on myös julkaissut useita novelleja spekulatiivista fiktiota alan antologioissa, lehdissä ja pienlehdissä. Hänen kirjoissaan on paljon mustaa huumoria ja seksiä. Jyrkkään kustantamoja ovat Salakirjat, Nysalor-kustannus, Kuoriaiskirjat, Osuuskumma, Aavetaajuus ja Kustantamo Helmivyö.

Vuodesta 2024 eteenpäin Jyrkäs on julkaissut länsisuomalaista kansanperinnettä käsitteleviä kirjoja, joista merkittävin on hänen alkuperäisistä kansanrunoista keräämänsä, kokoamansa ja toimittamansa länsisuomalainen kansaneepos, Rauni.

Juha Jyrkäs loi musiikkiuraa vuoteen 2024 saakka. Hänen tunnetuimmat bändinsä olivat Poropetra ja Tevana3. Näiden lisäksi hän on kirjoittanut sanoituksia Korpiklaanille ja Auringon Haudalle. Korpiklaanille kirjoittamiensa sanoitusten osalta Jyrkäs oli luomassa ja kehittämässä folk metal -tyylisuuntausta.

Jyrkäs harrastaa sukututkimusta ja vastustaa englannin kielen ylivaltaa. Hänen isänsä oli raumalainen basisti Poka Jyrkäs.

## Teokset
### Kansaneepos

* 

### Tietokirjat

* 
* 

### Runoteokset
* 
* 
* 
* 

### Romaanit
* 
* 
* 

### Novellikokoelmat

* 
* 
* 

### Toimitustyöt muiden kanssa
* 
* 
* 

## Levyt
### Sooloalbumit
* *Sydämeni kuusipuulle* (2019, Kuoriaiskirjat)
* *Sydämeni kuusipuulle* -uudelleenjulkaisu (2021, Earth And Sky Productions)
* *Väinämöinen* (2024, Earth And Sky Productions)

### Tevana3 -albumit
* *Mieron tiellä* (2011, omakustanne)
* *Peräpohjolan takana* (2016, Aavetaajuus)
* *Mieron tiellä* -uudelleenjulkaisu (2017, SoundAge Productions)
* *Peräpohjolan takana* -uudelleenjulkaisu (2017, SoundAge Productions)

### Poropetra -albumit
* *[[Sinihirwi]]* (2007, omakustanne)
* *[[Vahvaa verta (Mouraisut 2003-2013)]]* (2021, Earth And Sky Productions)

## Sanoitukset muille yhtyeille
### Korpiklaani
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Auringon Hauta
**Muinaisia muisteloita, noita syntyjä syviä* (2010, CCP Records)

## Lähteet
* Bandcamp.com

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Juha Jyrkkään haastattelu Helsingin Sanomissa.
* Juha Jyrkkään haastattelu Metalliluolassa.
* Juha Jyrkkään haastattelu Kymen Sanomissa.
Judo kesäolympialaisissa 1972

**[[Kesäolympialaiset 1972|Münchenin kesäolympialaisissa 1972]]** kilpailtiin **[[judo]]ssa** kuudessa miesten painoluokassa. Laji palasi olympiaohjelmaan kahdeksan vuoden tauon jälkeen oltuaan pois Méxicon kisoista 1968. Alankomaiden Willem Ruska voitti kultaa sekä raskaassa sarjassa että avoimessa luokassa. Samalla hänestä tuli judon ensimmäinen kaksinkertainen olympiavoittaja.

## Mitalistit

## Mitalitaulukko

## Lähteet
*Olympiatulosten hakupalvelu www.olympic.org 

### Viitteet
Kulkurin taivas

**Kulkurin taivas** on suomalainen vuonna 1998 valmistunut televisioelokuva, joka on 39 minuutin pituinen lyhytelokuva. Elokuvan on ohjannut Joona Tena. Tuottajina toimivat Taideteollinen korkeakoulu ja Cinergia Films. Pääosissa ovat Kalevi Haapoja, Turo Pajala ja Petra Karjalainen.

## Aiheesta muualla
* 
*
Fortitudo Bologna

**Fortitudo Pallacanestro Bologna** on bolognalainen koripalloseura, joka on pelannut maan pääsarjassa kaudesta 2019–2020 lähtien.

## Historia
Perinteikäs seura perustettiin jo vuonna 1932 ja joukkue saavutti Serie A:n vuonna 1966. Seura pääsi vuonna 1977 Korac Cupin finaaliin, joka oli siihen astisen historian paras saavutus. Joukkue putoili ja nousi eri sarjojen välillä, mutta vakiinnutti paikkansa korkeimmalla tasolla 1992, jonka jälkeen se ei ole pudonnut. Ensimmäisen mestaruutensa seura voitti 1998, kun se voitti Italian Cupin. Kaksi vuotta myöhemmin joukkue voittikin jo Italian mestaruuden. Seuraavaa mestaruutta sai odottaa viisi vuotta, mutta silloin joukkue pystyi voittamaan Italian Supercupinkin.

Kauden 2008–2009 jälkeen joukkue putosi LegADuehen, kun se hävisi viimeisen pelin Teramo Basketille. Heti ottelun loputtua Fortitudo teki protestin ottelun lopputapahtumista. Protesti ei kuitenkaan mennyt läpi, joten seura joutui hyväksymään putoamisen. Heinäkuussa 2009 Italian koripalloliitto pudotti seuran Serie A Dilettantiin talousongelmien vuoksi. Fortitudo pelasi Italian alasarjoissa kymmenen vuoden ajan, kunnes se nousi kauden 2018–2019 päätteeksi takaisin pääsarjaan.

## Entisiä pelaajia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu 
* Euroliigan joukkueprofiili
Pentti Elo

**Pentti Olavi Elo** (10. kesäkuuta 1929 Hämeenlinna – 4. kesäkuuta 1991 Hämeenlinna) oli suomalainen jääkiekko- ja maahockeypelaaja.

Elo kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952 ja pelasi kaikkiaan kymmenkunta kansainvälistä ottelua. Suomen mestaruuden hän voitti Hämeenlinnan Pallokerhon riveissä vuosina 1951, 1952 ja 1954.

Jääkiekossa Elo voitti Suomen mestaruuden Hämeenlinnan Tarmon joukkueessa vuosina 1948 ja 1949. SM-hopeaa hän sai vuosina 1947, 1950 ja 1951. Hän pelasi jääkiekossa yhden A-maaottelun ja neljä nuorten maaottelua.

## Lähteet

*
Bigpoint

**Bigpoint** on saksalainen verkkoselain- ja latauspelejä valmistava yhtiö jonka perusti Heiko Huberts vuonna 2002. Yrityksen valikoimissa on tällä hetkellä yli 50 eri peliä. Näistä tunnetuimpia ovat  selaimessa toimivat MMORPG-pelit Seafight ja DarkOrbit, joilla molemmilla on yli 25 miljoonaa rekisteröitynyttä käyttäjää. Darkorbitilla on yli 90 miljoonaa rekistöröitynyttä pelaajaa.  Pelejä on käännetty 25 eri kielelle. 

Vuonna 2008 General Electric ja NBC Universalin omistama  Peacock Equity Fund yhdessä GMT Communications Partnersin kanssa ostivat Bigpointin. Bigpointilla oli ollut jo ennen ostoa yhteistyösopimus pelien kehittämisestä NBC:n TV-kanavan Syfyn, entinen Sci Fi Channelin, kanssa. 

## Bigpointin selainpelit

* Actionliiga
* Anophis
* Arenas of Glory
* BeBees
* Battlestar Galactica
* Case White
* Castle Fight International
* Damoria
* Darkorbit
* Deepolis
* Drakensang Online
* Dolumar
* Emporea
* Farmerama
* Fast and Furious
* F1 Manager
* Gangs of Crime (Mafia 1930)
* Generated Affixation: the Nexus Lancinate
* HellBlades
* K.O Champs
* Khan Wars
* Land of Destiny
* MG Hockey
* MG Soccer
* Parsec
* Pirates 1709 International
* Poisonville
* Puzzle Pirates
* Rangersland International
* Ramacity
* Rise of Gods
* Rising Cities
* Seafight
* Skaph
* SpaceConquer
* SpaceInvasion
* Skyrama
* SpeedCars
* Terminator Salvation
* The Pimps
* Wanted
* War of Titans
* XBlaster
* Xhodon
*ZooMumba

## Palkintoja / mainintoja
* European Games Award 2011 (Category: Best Community Support)
* Ruban d'Honneur 2010
* MTV Game Awards 2009
* HME Games Award 2009
* Deloitte Technology Fast 50 2009
* Red dot award: communication design 2009 
* INTERNATIONAL STEVIE® AWARD 2009
* eco Internet Award 2009
* European Business Award 2009  (Category: The Infosys ICT Effectiveness Award) 
* EMEA Award 2007
* OnlineStar 2007
* Internet Entrepreneur 2007
* Deloitte Award 2007
* Innovation award 2007
* Red Herring 2007
* German Game Developers Award 2006

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bigpoint-tuotesivusto
* Bigpont-yrityssivusto
* GMT Communications Partners
* Peacock Equity Fund
Erkki Heikkilä

**Erkki Ilmari Heikkilä** (13. helmikuuta 1924 Viipuri – 22. marraskuuta 2000) oli suomalainen maahockeypelaaja ja pesäpalloilija. Hän työskenteli urheilutoimittajana ja toimi merkittävässä roolissa pesäpallokouluttajana ja -valmentajana.

Erkki "Pulla" Heikkilä kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952 ja pelasi kaikkiaan kolme maaottelua. Torpan Poikien riveissä hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1951 ja 1952.

Pesäpallon SM-sarjaa Heikkilä pelasi 11 kauden ajan. Hän pelasi kahdessa Itä–Länsi-ottelussa ja yhdessä Liitto–Lehdistö-ottelussa. Peliuransa jälkeen hän toimi muun muassa Oulun Lipon valmentajana vuosina 1968–1970 ja Puna-Mustien valmentajana vuosina 1971–1972. Itä–Länsi-ottelussa hän toimi Lännen joukkueen valmentajana 11 kertaa. Hän oli Suomen Pesäpalloliiton liittokouluttaja vuosina 1948–1970 ja pääkouluttaja vuosina 1958–1970. Hän kehitti pesäpalloon neljän miehen polttolinjan. Vuoden pesäpallotuomariksi hänet valittiin vuosina 1957 ja 1960.

Pöytätenniksessä Heikkilä saavutti SM-pronssia nelinpelissä vuonna 1948.

Erkki Heikkilä ja vaimonsa Pirkko Heikkilä (o.s. Lahtinen) toimivat voimistelunopettajina Turussa.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 1 SM-pronssi: 1952
* 3 Itä-Länsi-ottelua: 1948, 1952, 1953

### Pelinjohtajana
* 1 SM-pronssi: 1971
* 11 miesten Itä-Länsi-ottelua: 1957-1964, 1966, 1968-1972
* 4 miesten Liitto-Lehdistö-ottelua: 1957, 1959-1961
* 2 A-poikien Itä-Länsi-ottelua: 1958, 1960

### Pesäpallotuomarina
* Vuoden tuomari (2): 1957, 1960

### Ansiomerkit
* Pesäpalloliiton kultainen ansiomerkki no. 19 (1966)

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Kantaja (oikeustiede)

**Kantaja** on oikeudenkäynnissä se osapuoli, asianosainen, joka on pannut asian vireille tuomioistuimessa ja esittää kanteessaan yksilöidyt vaatimukset tuomioistuimen ratkaistavaksi. Kantajan vastapuolena on vastaaja.

Koska syyttäjä käyttää valtion puolesta julkista kannevaltaa, rikosasioissa kantajana toimii virallinen syyttäjä tai niissä tapauksissa kun syyttäjä ei ole nostanut syytettä, rikosasian asianomistaja.

## Lähteet
Helge Korhonen

**Helge Ensio Korhonen** (16. marraskuuta 1924 Helsinki – 31. heinäkuuta 2002) oli suomalainen maahockeypelaaja ja käsipalloilija.

Korhonen kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952. Hän oli Nuijamiesten perustajajäsen ja voitti seuran riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1953, 1955–1957, 1961, 1963–1965 ja 1969. Hän oli Suomen Maahockeyliiton perustajajäsen vuonna 1950 ja toimi liiton johtokunnan jäsenenä vuosina 1950–1952.

Käsipallossa Helge Korhonen saavutti SM-pronssia Helsingin Jalkapalloklubin joukkueessa vuosina 1945, 1946 ja 1951. Vuosina 1950–1956 hän oli HJK:n miesjoukkueen pelaajavalmentaja ja vuosina 1946–1955 naisjoukkueen huoltaja. Jalkapallossa hän voitti A-nuorten mestaruuden vuonna 1942 HJK:n riveissä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Matt Bushell

**Matthew David Bushell** (s.8. tammikuuta 1974 Framingham, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on ollut mukana televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän on vieraillut esimerkiksi televisiosarjoissa *[[24 (televisiosarja)|24]]*, ** ja *[[NYPD Blue]]*.  Hänellä on elokuvarooli Phil Dwyer, päähenkilö Bella Swanin isäpuoli, Stephenie Meyerin fantasiakirjasarjaan perustuvassa vuoden 2008 elokuvassa *[[Twilight – Houkutus]]*. Hän on näytellyt myös elokuvassa *Leatherheads* vuodelta 2008.

## Filmografia

## Lähteet
Ruusuhelmipeippo

**Ruusuhelmipeippo** (*Hypargos margaritatus*) on eteläisessä Afrikassa tavattava loistopeippoihin kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö

Kooltaan ruusuhelmipeippo on noin 12&nbsp;cm. Koirasruusuhelmipeipon pää, lukuun ottamatta päälakea, kaula ja rinta ovat vaalean ruusunpunertavat. Päälaki on ruskea. Selkä ja siivet ovat väriltään kellertävän ruskehtavat. Vatsa on muuta ruumista tummemmat ja höyhenten kärjet ovat valkoiset. Koiras eroaa pohjoisemmasta sukulaisestaan punahelmipeiposta (*Hypargos niveoguttatus*) olemalla päästään vaaleampi. Naaras ruusuhelmipeipolta puuttuu kokonaan punainen väri ja eroaa siten punahelmipeipponaaraasta. Nuoret ruusuhelmipeipot muistuttavat naarasta.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Ruusuhelmipeippoa tavataan Etelä-Afrikassa, Mosambikissa ja Swazimaassa. Ruusuhelmipeippojen elinympäristöä ovat rannikkoalueiden kuivat ryteiköt ja metsät. Punahelmipeippoa tavataan hieman kosteammissa elinympäristöissä

## Elintavat ja ravinto

Ruusuhelmipeipot elävät yleensä pareittain. Parit ovat toisilleen uskollisia ja etsivät itselleen uuden pesimiskumppanin ainoastaan aikaisemman parinsa kuoltua. Pesänsä laji rakentaa puuhun ja pensaaseen. Pesään naaras munii kahdesta viiteen väriltään valkoista munaa.

Ruusuhelmipeippojen ravinto koostuu pääasiassa siemenistä, mutta laji syö myös selkärangattomia. Ruusuhelmipeipot ruokailevat maasta ja häirittyinä piiloutuvat pensaikkoon.

## Lähteet
Howard Kendall

**Howard Kendall** (22. toukokuuta 1946 Ryton, Durham, Englanti – 17. lokakuuta 2015 Southport, Englanti) oli englantilainen jalkapalloilija ja jalkapallomanageri. Kendall edusti peliurallaan Prestonia, Evertonia, Birminghamiä ja Blackburniä, ja managerina myös Manchester Cityä, Notts Countya ja Sheffield Unitedia, mutta parhaiten hänet tunnetaan Evertonin managerina 1980-luvun menestysvuosilta.

Vuoden 1964 FA Cupin finaalissa Prestonin ja West Hamin välillä hän oli siihen mennessä nuorin Englannin cupin finaalissa esiintynyt pelaaja. Peliurallaan keskikenttäpelaajana Kendall voitti Englannin liigan mestaruuden vuonna 1970 (Everton). Hän muodosti yhdessä Alan Ballin ja Colin Harveyn kanssa Evertonin ns. The Holy Trinity -keskikentän 1960–1970-lukujen vaihteessa. Monien yllätykseksi Kendall ei koskaan pelannut Englannin maajoukkueessa.

Helmikuussa 1974 Kendall siirtyi Birminghamiin kaupassa, jossa hänen mukanaan siirtyi puolustaja Archie Styles ja 80&nbsp;000 puntaa, kun Birmingham myi Evertoniin maalitykki Bob Latchfordin. Kolme vuotta myöhemmin Kendall siirtyi Blackburniin, jossa hän eteni pelaajamanageriksi. Kendallin johtama Blackburn oli lähellä nousua 1. divisioonaan, mikä herätti hänen vanhan seuransa mielenkiinnon, ja kesällä 1981 Kendall korvasi Evertonin managerina Gordon Leen. Kendallin ensimmäinen hankinta Evertonissa oli Neville Southall, mutta muutoin aika uudessa seurassa ei alkanut menestyksellisesti, ja tammikuussa 1984 huonosti menestyneen seuran managerin huhuttiin olevan lähellä potkuja.

Kendallin onneksi Evertonin suunta kääntyi juuri tuolloin, ja toukokuussa 1984 seura voitti Englannin cupin loppuottelussa Watfordin 2–0 Graeme Sharpin ja Andy Grayn maaleilla. Tästä alkoi Kendallin suuri menestyskausi, ja vuotta myöhemmin Everton voitti liigamestaruuden ja Euroopan cup-voittajien cupin, sekä vuonna 1987 uudelleen Englannin liigan. Heyselin tapahtumien vuoksi englantilaisjoukkueille asetetun eurocup-pelikiellon vuoksi Everton suljettiin muiden englantilaisjoukkueiden kanssa Euroopan kentiltä vuonna 1985, ja turhautunut Kendall siirtyi vuoden 1987 liigamestaruuden jälkeen Espanjaan Athletic Bilbaon manageriksi.

Aika Espanjassa ei tuonut menestystä, ja Kendall siirtyi vuonna 1989 Manchester Cityn manageriksi. Hän palasi Evertoniin vuonna 1990, mutta jätti seuran jouluna 1993. Myöhemmät manageripestit Notts Countyssa ja Sheffield Unitedissa eivät tuoneet erityistä menestystä. Kendall palasi kesällä 1997 Evertoniin, mutta hänet irtisanottiin heikosti sujuneen kauden jälkeen kesällä 1998. 1990-luvulla Kendall toimi kahteen otteeseen managerina myös Kreikassa. Vuonna 2005 Kendall nimitettiin Englantilaisen jalkapallon Hall Of Fameen.

## Lähteet
Judo kesäolympialaisissa 1976

**[[Kesäolympialaiset 1976|Montrealin olympialaisissa 1976]]** kilpailtiin **[[judo]]ssa** kuudessa miesten painoluokassa.

## Mitalistit

## Mitalitaulukko

## Lähteet
*Olympiatulosten hakupalvelu www.olympic.org
Doris Leuthard

**Doris Leuthard** (s. 10. huhtikuuta 1963, Merenschwand, Aargau) on sveitsiläinen poliitikko. Hän on ollut vuodesta 2006 lähtien Sveitsin liittoneuvoston jäsen. Vuosina 2006–2010 Leuthard oli talousministeri, ja vuodesta 2010 vuoteen 2018  hän johti ympäristö-, liikenne-, energia- ja viestintäministeriötä. Hän on ollut Sveitsin liittopresidentti vuosina 2010 ja 2017. Leuthard oli kansallisneuvoston jäsen vuosina 1999–2006 sekä Sveitsin kristillisdemokraattisen kansanpuolueen puheenjohtajana 2004–2006. Leuthard on viides nainen kautta aikain, joka on valittu Sveitsin liittoneuvostoon.

Leuthard on opiskellut oikeustiedettä Zürichin yliopistossa ja kieliä Pariisissa ja Calgaryssä. Ennen politiikkaan lähtemistään hän oli lakiasiaintoimiston osakas.

## Lähteet
Risto Lamppu

**Risto Santeri ("Ripa") Lamppu** (19. joulukuuta 1924 Viipuri – 31. heinäkuuta 1995 Kontiolahti) oli suomalainen urheilutoimittaja, liikunnanopettaja ja monipuolinen palloilulajien taitaja.

Lamppu kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952. Hän saavutti Torpan Poikien riveissä SM-hopeaa vuosina 1951 ja 1952.

Lamppu pelasi pesäpallon SM-sarjaa vuosina 1946–1951 Puna-Mustien joukkueessa. Jääpallon SM-sarjassa hän edusti Hukkia ja saavutti neljännen sijan vuosina 1945 ja 1948.

Risto Lamppu toimi Pesäpalloliitossa muun muassa liittokouluttajana vuosina 1956–1968 ja hallituksen jäsenenä vuosina 1957–1959. Vuonna 1966 hänet valittiin vuoden pesäpallotuomariksi. Urheilutoimittajana hän työskenteli vuodesta 1945 alkaen ja kirjoitti vuodesta 1977 Lapin Kansaan. 1970-luvulla hän toimi myös liikunnanopettajana Rovaniemen yhteislyseossa (nykyisin Lyseonpuiston lukio).

Lamppu toimi Ounasvaaran talvikisojen kuuluttajana vuosina 1965–1975.

## Saavutukset
**Pesäpallotuomarina**
* Vuoden tuomari: 1966
* Miesten Itä-Länsi-tuomari: 1964

Urheiluansioistaan Lampulle myönnettiin Suomen urheilun hopeinen ansioristi vuonna 1970.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Reino Lindroos (urheilija)

**Reino Oskari Lindroos** (16. toukokuuta 1918 Viipuri – 6. helmikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen maahockeypelaaja ja jääpalloilija.

Lindroos kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952. Jääpallossa hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1939 Ylä-Vuoksen Palloseuran riveissä sekä pelasi neljä A-maaottelua ja kolme B-maaottelua.

Ylä-Vuoksen Palloseuran lisäksi Lindroos edusti urallaan Viipurin Palloseuraa ja Viipurin Susia.

## Lähteet

*
Arseni (Matsejevitš)

**Arseni** (, oik. Aleksandr Ivanovitš Matsejevitš , 1697 – 28. helmikuuta 1772 Tallinna) oli venäläinen ja ukrainalainen kirkonmies. 

Arseni toimi Rostovin arkkipiispana vuosina 1742–1763. Hän vastusti Pietari Suuren kirkollisia uudistuksia. Kun Arseni vastusti Katariina Suuren tekemää kirkon maiden takavarikkoa, hänet tuomittiin 1763 majesteettirikoksesta. Arseni erotettiin arkkipiispan virasta ja määrättiin pakkotyöhön kaukaiseen luostariin Karjalaan. Arseni jatkoi aktiivista Katariinan vastustamista Karjalasta käsin, minkä vuoksi ärsyyntynyt Katariina heitätti hänet vuonna 1767 loppuelämäksi tallinnalaiseen vankilaan. Vanginvartijat eivät puhuneet venäjää eivätkä tienneet tuntemattoman vangin nimeä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Panteleimon

**Panteleimon** voi tarkoittaa seuraavia:

* Panteleimon, kreikankielinen nimi
* Pyhä Panteleimon, pyhimys
* Panteleimon, Oulun metropoliitta vuosina 2002–2013
Luettelo PlayStation Portable -peleistä

Tämä on luettelo julkaistuista **[[PlayStation Portable]] -peleistä**:

__NOTOC__

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Englanninkielisen Wikipedian luettelo Playstation Portable -peleistä
Koolie

**Koolie**, jota kutsutaan toisinaan harhaanjohtavasti nimellä **German Coolie**, on australialainen monipuolinen työkoirarotu, joka on kotimaansa ulkopuolella melko harvinainen. Suomen ja Euroopan ensimmäinen kooliepentue syntyi 18.2.2012, ja siihen lukeutui kaksi urosta ja kolme narttua.

## Ulkomuoto
Koolie kuuluu niin sanottuun "collie"-fenotyyppiin. Sen koko ja ulkonäkö vaihtelee eri puolella Australiaa, mutta yleisesti ottaen se on keskikokoinen. Myös karvapeitteen pituus vaihtelee pitkästä lyhyeen, aivan kuten mm. alkuperäisillä työlinjaisilla bordercollieilla.

## Luonne ja käyttäytyminen
Koolie tunnetaan taitavana paimenkoirana, joka rakastaa työskentelyä ja tarvitseekin todella runsaasti aktivointia ollakseen onnellinen.

## Alkuperä
Australialaiset ovat kasvattaneet rotua 1800-luvun alkupuolelta lähtien. Se polveutuu alun perin eurooppalaisista paimenkoirista, erityisesti työlinjaisesta colliesta. Paikalliset farmarit arvostavat sitä suuresti sen erinomaisten työskentelyominaisuuksien vuoksi.

## Katso myös
*Australiankelpie
*Bordercollie
*Walesinpaimenkoira

## Lähteet
The Koolie Club of Australia 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Google Street View

**Google Street View** on Googlen tarjoama katunäkymäpalvelu, jota voidaan käyttää Google Mapsissa ja Google Earthissa.

Palvelussa kaupunkien ja kylien katuja voi katsoa 360 asteen näkymällä. Google aloitti palvelun Yhdysvalloissa vuonna 2007. Google käyttää katunäkymien ottamiseen autoja, kolmipyöriä, moottorikelkkoja ja kärryjä. Vuonna 2017 Google ilmoitti julkaisseensa yli 16 miljoonaa kilometriä katunäkymiä 83 eri valtiossa.

Google Street View’ssa on tällä hetkellä kuvattu kaupunkeja ja alueita yli 80 eri maasta, muun muassa Australiasta, Espanjasta, Hongkongista, Italiasta, Japanista, Norjasta, Ranskasta, Ruotsista, Suomesta, Venäjältä, Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Yhdysvalloista.

Ihmisten kasvot ja autojen rekisterikilvet pyritään käsittelemään tunnistamattomaksi. Käyttäjä voi pyytää Googlea lisäämään sumennusta tai poistamaan katunäkymästä kuvan, mikäli hän kokee sen loukkaavan yksityisyyttä tai sisältävän muuten sopimatonta materiaalia. Sveitsi ilmoitti marraskuussa 2009 haastavansa Googlen oikeuteen yksityisyyden loukkaamisesta Street View -palvelun takia. Vuonna 2009 Kreikka kielsi Googlea kuvaamasta maassa, kunnes yhtiö pystyy takaamaan paremman yksityisyydensuojan.

## Suomen katunäkymät
Google alkoi kuvata Suomen katuja maaliskuussa 2009. Katunäkymät julkaistiin 9. helmikuuta 2010. Suomessa katunäkymiä on kuvattu laajasti Hangosta Utsjoelle.  Google alkoi ottaa uusia katukuvia ympäri Suomea 18. elokuuta 2011.  Kuvaamista jatkettiin kesällä 2012. Elokuussa 2013 julkaistiin laajasti päivityksiä Suomen kuviin. Uudet kuvat on otettu pääasiassa kesällä 2011. Elokuussa 2017 kuvattiin näkymiä suurimpien kaupunkien keskustojen jalkakäytäviä ja kävelykatuja. Vuonna 2021 Google ilmoitti nettisivuillaan kuvaavansa katuja Suomessa maaliskuusta joulukuuhun. Joulukuussa 2022 julkaistiin suuri joukko päivitettyjä katunäkymiä, jotka oli kuvattu vuosina 2017–2021.

Suomessa kuvatuissa kuvissa saattoivat kasvot ja rekisterikilvet näkyä monin paikoin vielä palvelun ensimmäisinä käyttöpäivinä.

Suomessa vastaavia katunäkymäpalveluita ovat avanneet Eniro ja Fonecta. Vuoden 2009 lopussa avatut Eniron katunäkymät rajoittuivat Turkuun, Tampereelle ja Helsinkiin. Fonectan katunäkymät rajoittuivat kävelykierroksiin yksittäisillä kauppakaduilla ja -keskuksissa. 

Myös Applen on tarkoitus julkaista katunäkymiä Suomesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Street View
* Google Maps
M. F. K. Fisher

**Mary Frances Kennedy Fisher** (3. heinäkuuta 1908 Albion, Michigan – 22. kesäkuuta 1992 Glen Ellen, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja ruokatoimittaja. Hän kirjoitti toimittajana paljon erityisesti *[[The New Yorker]]* -lehdelle.

Fisher kirjoitti elinaikanaan yli 20 kirjaa. Hän on myös julkaissut 2 päiväkirjaansa ja kirjeitään vähän ennen kuolemaansa. Hänen ensimmäinen kirjansa *Serve it Forth* julkaistiin vuonna 1937.

## Lähteet
Keijo Lehtonen

**Keijo Lehtonen** (17. marraskuuta 1930 Rauma – 24. elokuuta 2017) oli suomalainen maahockeypelaaja, jääkiekkoilija ja pesäpalloilija.

Lehtonen oli Suomen maahockeyn olympiajoukkueen varamies Helsingissä 1952. Hän pelasi maahockeyn SM-sarjaa Rauman Lukon joukkueessa. Jääkiekon SM-sarjassa hän pelasi 11 ottelua vuosina 1951–1953 Lukon riveissä. Pesäpallon SM-sarjassa hän edusti Rauman Urheilijoita ja Rauman Feraa. Jalka- ja jääpalloa Lehtonen pelasi suomensarjassa. Keilailussa hän saavutti M-luokan. Hän toimi Rauman Hakrien johtokunnassa ja vuosina 1976–1978 keilaseura Prikin puheenjohtajana.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Pentti Paasonen

**Pentti Kalervo Paasonen** (31. joulukuuta 1929 Käkisalmi – 3. toukokuuta 2021 Hämeenlinna) oli suomalainen maahockeypelaaja ja jääkiekkoilija.

Paasonen oli Suomen maahockeyn olympiajoukkueen varamies Helsingissä 1952. Vuonna 1953 hän pelasi maajoukkueessa Hollantia ja Tanskaa vastaan. Hän voitti Suomen mestaruuden Hämeenlinnan Pallokerhon joukkueessa vuosina 1951, 1952 ja 1954 sekä SM-hopeaa vuonna 1953. Jääkiekon SM-sarjassa hän pelasi kahdeksan ottelua kaudella 1954–1955.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Esko Silvennoinen

**Esko Kalevi Silvennoinen** (12. elokuuta 1931 Viipuri – 18. marraskuuta 2020 Hämeenlinna) oli suomalainen maahockeypelaaja ja jääkiekkoilija.

Silvennoinen kuului Suomen maahockeyn olympiajoukkueeseen Helsingissä 1952. Hän voitti Hämeenlinnan Pallokerhon riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1951, 1952 ja 1954. Kaikkiaan hän pelasi kuusi maahockeyn maaottelua vuosina 1952–1962.

Jääkiekkoilijana Silvennoinen saavutti Hämeenlinnan Tarmon joukkueessa SM-hopeaa vuosina 1953 ja 1956 sekä SM-pronssia vuosina 1952 ja 1958. Hän pelasi kahdeksan jääkiekon A-maaottelua ja kaksi poikien maaottelua.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Esko Kiviaho

**Esko Veli Kiviaho** (19. marraskuuta 1931 Sortavala – 15. heinäkuuta 2017 Vaasa) oli suomalainen maahockeypelaaja, jääkiekkoilija ja jalkapalloilija.

Kiviaho oli Suomen maahockeyn olympiajoukkueen varamaalivahti Helsingissä 1952. Hän voitti Hämeenlinnan Pallokerhon riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1951, 1952 ja 1954.

Jääkiekkoilijana "Napa" Kiviaho saavutti HPK:n joukkueessa SM-hopeaa vuonna 1952 ja SM-pronssia vuonna 1954. Hän kuului siihen nuorten maajoukkueeseen, joka ensimmäisen kerran voitti Ruotsin vuonna 1949. Jalkapalloa hän pelasi SM-sarjassa vuosina 1947–1948.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Ranska kesäolympialaisissa 1936

**[[Ranska]]** osallistui **[[Kesäolympialaiset 1936|Berliinin kesäolympialaisiin 1936]]** 201 urheilijan joukkueella. Maa saavutti urheilulajeissa 19 mitalia, joista seitsemän oli kultaisia, kuusi hopeisia ja kuusi pronssisia. Kisojen mitalitilastossa Ranska oli viides.

## Mitalistit
### Kultaa
* Jean Despeaux — Nyrkkeily, sarja 72,6 kg
* Roger Michelot — Nyrkkeily, sarja 79,4 kg
* Robert Charpentier, Jean Goujon, Guy Lapébie ja Roger-Jean Le Nizerhy — Pyöräily, miesten 4&nbsp;000 m joukkuetakaa-ajo 
* Robert Charpentier — Pyöräily, miesten maantieajon yksilökilpailu 
* Robert Charpentier, Robert Dorgebray ja Guy Lapébie — Pyöräily, miesten maantieajon joukkuekilpailu 
* Louis Hostin — Painonnosto, sarja 82,5 kg 
* Emile Poilvé — Vapaapaini, sarja 79 kg

### Hopeaa
* Henri Eberhardt — Melonta, miesten laskostettava kajakkiyksikkö (F-1) 10&nbsp;000 m
* Pierre Georget — Pyöräily, miesten 1&nbsp;000 m aika-ajo
* Guy Lapébie — Pyöräily, miesten maantieajon yksilökilpailu 
* Gérard de Ballorre, Daniel Gillois ja André Jousseaume — Ratsastus, kouluratsastuksen joukkuekilpailu 
* Edward Gardère — Miekkailu, miesten floretti
* René Bondoux, René Bougnol, Jaques Coutrot, André Gardère, Edward Gardère ja René Lemoine — Miekkailu, miesten floretin joukkuekilpailu

### Pronssia
* Louis Chaillot — Pyöräily, miesten sprintti 1&nbsp;000 m
* Pierre Georget ja Georges Maton — Pyöräily, miesten 2&nbsp;000 m tandempyöräily 
* Georges Buchard, Philippe Cattiau, Henri Dulieux, Michel Pécheux, Bernard Schmetz ja Paul Wormser — Miekkailu, miesten kalvan joukkuekilpailu
* Marceau Fourcade, Georges Tapie ja Noël Vandemotte — Soutu, miesten pariairokaksikko 
* Marcel Chauvigné, Marcel Cosmat, Fernand Vandemotte, Marcel Vandemotte ja Noël Vandemotte — Soutu, miesten pariaironelonen 
* Charles de Jammonières — Ammunta, miesten 50 m pistooli

## Lähteet
* Kesäolympialaisten 1936 virallinen raportti  
* Olympiamitalistitietokanta olympic.org:issa
Meksiko kesäolympialaisissa 1936

**[[Meksiko]]** osallistui **[[Kesäolympialaiset 1936|Berliinin kesäolympialaisiin 1936]]** 32 urheilijan joukkueella. Maan edustajat saavuttivat urheilulajeissa kolme mitalia, joista kaikki olivat pronssisia. Kisojen mitalitilastossa Meksikolle heltisi 28. sija.

## Mitalistit
### Pronssia
* Carlos Borja, Víctor Borja, Rodolfo Choperena, Luis Ignacio de la Vega, Raúl Fernández, Andrés Gómez, Silvio Hernández, Francisco Martínez, Jesús Olmos, José Pamplona ja Greer Skousen — Koripallo, miehet
* Fidel Ortiz — Nyrkkeily, sarja 53,5 kg
* Juan Gracia, Julio Mueller, Antonio Nava ja Alberto Ramos — Poolo, miehet

## Lähteet
* Kesäolympialaisten 1936 virallinen raportti  
* Olympiamitalistitietokanta olympic.org:issa
Polyspina piosae

***Polyspina piosae*** (entinen *Torquigener piosae*) on meressä elävä pallokala. Se on sukunsa ainoa laji. Se jää 10&nbsp;cm pitkäksi. Väriltään se on päältä kermanvärinen, alta valkea, kauttaaltaan epäselvien oranssien läikkien tai juovien kirjoma. Sen pinnassa on harvakseltaan piikkimäisiä nystermiä.

*Polyspina piosae* elää Intian valtameren itäosassa ja Australian länsiosassa. Se pysyttelee hiekkapohjaisilla alueilla korkeintaan 40 metrin syvyydessä.

## Lähteet
Marilyn Cole

**Marilyn Cole** (s. 7. toukokuuta 1949 Portsmouth) on englantilainen entinen valokuvamalli ja Playboy-tyttö.

Cole oli Playboyn tammikuun 1972 *Playmate of the Month* ja vuoden 1973 Playmate of the Year. Hän on ainoa kyseisen tittelin voittanut britti.

## Aiheesta muualla
*Marilyn Cole Playboy.com:issa 
*
Black Rose (Thin Lizzy)

**Black Rose: A Rock Legend** on Thin Lizzyn yhdeksäs studioalbumi.

Black Rose ilmestyi vuonna 1979. Se nousi Britannian albumilistalla toiseksi ja on listasijoitusten perusteella yhtyeen menestynein levy siellä. Sitä vastoin Yhdysvalloissa yhtyeen menestys alkoi levyn ilmestyessä jo hiipua, ja listasijoitus oli vasta 81. 

Levyllä soittaa kitaraa yhtyeelle jo aikaisemmin tuttu Gary Moore Brian Robertsonin jätettyä yhtyeen monien vaiheiden jälkeen. Gary Moore lähti pian levyn julkaisun jälkeen yhtyeestä keskittyäkseen soolouraansa. Täten *Black Rose* on ainut levy, jolla Gary Moore oli täysipäiväisesti mukana. Aikaisemmin hän oli ollut mukana vierailevana artistina.

Albumilla on Thin Lizzyn historian toinen "Sarah"-niminen kappale. Ensimmäinen, vuoden 1972 *[[Shades of a Blue Orphanage (albumi)|Shades of a Blue Orphanage]]* -albumilta löytyvä kappale kertoo Phil Lynottin isoäidistä ja toinen *Black Rose* -albumilta löytyvä on omistettu Lynottin vastasyntyneelle tyttärelle. Päätöskappale "Róisín Dubh" on sikermä irlantilaisia perinnelauluja Lynottin ja Mooren sovittamana (*Róisín Dubh* on iiriä ja tarkoittaa mustaa ruusua (*black rose*)). Singlenä julkaistusta "Waiting for an Alibi" -kappaleesta (Britannian single-listan 9. sija) tehtiin promovideo ja siitä tuli vakionumero yhtyeen konserteissa. "Got to Give It Up" kertoo päihdeongelmista, jotka alkoivat tulla esille yhtyeen jäsenten keskuudessa levyn teon aikana. 

Albumilla vierailivat Rainbow- ja Dio-yhtyeistä tuttu Jimmy Bain ja 1980-luvulla suureen menestykseen noussut Huey Lewis. 

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Brian Downey (rummut)
* Scott Gorham (kitara)
* Phil Lynott (basso, laulu, 12-kielinen kitara)
* Gary Moore (kitara)

Lisäksi:

*Huey Lewis - huuliharppu kappaleissa "Sarah" ja "With Love"
*Jimmy Bain - Basso kappaleessa "With Love"

## Aiheesta muualla
*
Malta kesäolympialaisissa 1936

**[[Malta]]** osallistui **[[Kesäolympialaiset 1936|Berliinin kesäolympialaisiin 1936]]** 11 miesurheilijan joukkueella. Maltalaiset osallistuivat yleisurheiluun ja vesipalloon, mutta menestystä maan urheilijoille ei herunut. Malta oli jättänyt edelliset, Los Angelesin 1932 kesäolympialaiset väliin, joten maa palasi olympiatasolle kahdeksan vuoden tauon jälkeen.

## Joukkue

## Lähteet
*Kesäolympialaisten 1936 virallinen raportti
Perkloraatti

**Perkloraatti** on perkloorihapon suola eli ioniyhdiste, jonka anionina on perkloraatti-ioni [ClO4]-. Perkloraatti-ioni voi muodostaa ioniyhdisteitä metallikationien kanssa, jolloin muodostuu esimerkiksi natriumperkloraattia (NaClO4). Alkalimetalliperkloraatteja voidaan valmistaa kloraattien disproportionaatioreaktiolla: 4[ClO3]- → 3[ClO4]- + Cl-  

Perkloraattien valmistuksessa räjähdysvaara on suuri. Jo pienet määrät epäpuhtauksia voivat katalysoida aineen hallitsematonta hajoamista kloridiksi ja happikaasuksi, mistä voi seurata räjähdys. Myös perkloraattisuolat itsessään ovat erittäin herkästi räjähtäviä, joten niitä täytyy käsitellä erityisen varovasti.

Perkloraatti on vahva hapetin, ja sitä käytetään esimerkiksi ilotulitteissa ja valoraketeissa. Ammoniumperkloraatin (NH4ClO4) ja alumiinin seosta taas käytetään muun muassa avaruusrakettien polttoaineena. 

Paitsi hapettavuutensa vuoksi, perkloraatti aiheuttaa ihmiselle vaaraa myös siksi, koska sen on havaittu olevan kilpirauhasmyrkky. Kemikaali saattaa häiritä kilpirauhasen kykyä imeä jodia ja muuttaa se hormoneiksi, mikä puolestaan voi johtaa lapsilla kehityshäiriöihin.

## Perkloraatteja
* Ammoniumperkloraatti (NH4ClO4) CAS-numero 7790-98-9
* Cesiumperkloraatti (CsClO4) CAS-numero 13454-84-7
* Hopeaperkloraatti (AgClO4) CAS-numero 7783-93-9
* Kaliumperkloraatti (KClO4) CAS-numero 7778-74-7
* Litiumperkloraatti (LiClO4) CAS-numero 7791-03-9
* Natriumperkloraatti (NaClO4) CAS-numero 7601-89-0
* Magnesiumperkloraatti (Mg(ClO4)2) CAS-numero 10034-81-8
* Perkloorihappo eli vetyperkloraatti (HClO4) CAS-numero 7601-90-3

## Lähteet
Niilo Mäkelä

**Niiles (Niilo) Ruben Mäkelä** () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. 

## Perhe ja koulutus
Mäkelän vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Mäkelä ja Liisa Lahti. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Priita Liisa Snellmanin kanssa, josta hän erosi vuonna 1937 ja avioitui toisen kerran vuonna 1939 Katri Sofia Ilanderin kanssa, josta hän erosi vuonna 1942. Mäkelä kävi kansakoulun ja suoritti paikallispäälliköiden täydennyskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1922.

## Jääkärikausi

Mäkelä työskenteli maanviljelijänä Revonlahdella ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 19. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen Mäkelä siirrettiin 28. maaliskuuta 1917 alkaen Altonan työosastoon, josta hänet laskettiin siviilitöihin Saksaan elokuussa vuonna 1917. 

## Takaisin Suomeen
Mäkelä palasi takaisin Suomeen Tornion kautta 1. maaliskuuta 1918, josta hänet komennettiin Oulusta Ruukkiin kouluttamaan Paavolan ja Revonlahden yhdistyneitä suojeluskuntia. Myöhemmin hänet siirrettiin, tämän harjoitusleirin tultua lakkautetuksi toukokuun alussa vuonna 1918 joukkueenjohtajaksi Oulun suojeluskuntaan ja sieltä edelleen Pohjois-Pohjanmaan rykmentin täydennyspataljoonan 2. komppaniaan, jossa hän toimi 31. toukokuuta 1918 saakka. Myöhemmin hän työskenteli maanviljelijänä Revonlahdella sekä Revonlahden suojeluskunnan paikallis- ja harjoituspäällikkönä 15. lokakuuta 1918 - 31. heinäkuuta 1925 välisenä aikana. Oy ALKO Ab:n varastomiehenä hän työskenteli vuodesta 1932 alkaen. 

## Jatkosota
Mäkelä aloitti välirauhan aikana palveluksen varastonhoitajan apulaisena Puolustusvoimain Pääesikunnan topografisella osastolla, jossa tehtävässä hän jatkoi myös jatkosodan puhjettua. Myöhemmin hänet siirrettiin saman osaston toimistoupseeriksi, josta hänet siirrettiin vuonna 1943 Karttavarikko Revon päälliköksi.  Mäkelä kuoli auto-onnettomuudessa Lieksassa, hänet on haudattu Revonlahden hautausmaalle Ruukkiin, sankarihautojen yhteyteen kirkon lähelle. 

## Lähteet
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
*Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .
Keisarifregattilintu

**Keisarifregattilintu** (*Fregata magnificens*) on fregattilintujen heimoon ja sukuun kuuluva merilintu, aiemmalta nimeltään **keisarikaappari**. Kuten muutkaan fregattilinnut, keisarifregattilintu ei osaa kävellä maalla eikä uida. 

## Koko ja ulkonäkö
Keisarifregattilinnut kasvavat vartaloltaan noin 100 cm pitkäksi, kärkiväliltään jopa 2,15 m kokoiseksi. Koiras on naarasta hiukan pienempi. Nokka on suuri, luunvärinen ja petolintumainen. Jalat ovat vain noin 2,5 cm pitkiä ja niissä olevat räpylät ovat surkastuneet. Varpaiden päissä on käyrät kynnet. Pyrstö on haaroittuva. Höyhenpeite on koirailla täysin musta, naarailla rinta ja käljet ovat valkoisia. Nuorten lintujen pää ja vatsa ovat valkoisia. Ne saavat aikuisen höyhenpuvun vasta kahden vuoden iässä.

## Levinneisyys
Keisarifregattinnun pesimisalueet Tyynellämerellä ovat Galápagossaarilta ja Guayaquilinlahdelta Hondurasiin, Atlantilla pesimisalueet ovat Bahamasta Alankomaiden Antillien kautta Rio de Janeiroon. Lisäksi Afrikan länsirannikolla ja Kap Verdessä on pesimäyhdyskuntia.

### Elinympäristö
Keisarifregattilinnut elävät pääasiassa merellä, mutta ne nukkuvat ja lepäilevät puiden oksilla. Nuoret linnut oleskelevat pääasiassa syntymäpaikkansa ympäristössä. Ne voivat nousta lämpimien ilmavirtausten avulla jopa 2 500 metrin korkeuteen. Pesät ne rakentavat pääasiassa pikkusaarille lähellä rannikkoa tai isoa saarta. 

## Ravinto
Keisarifregattilinnut syövät pääasiassa lentokaloja tai muita kaloja, selkärankaisia ja selkärangattomia. Joskus ne syövät laivasta mereen heitettyjä jätteitä tai ryöstävät suulien ja ruskopelikaanien ruoan. 

## Käyttäytyminen
Keisarifregattilinnut ovat seurallisia lintuja, yhdessä pesintäyhdyskunnassa voi olla jopa 500 paria. Ne ääntelevät raakkuvalla äänellä. 

## Lisääntyminen
Keisarifregattilintukoiras valmistaa risuista pesän tai kunnostaa edellisvuotista, menee sinne ja pullistaa punaiseksi muuttuneen kurkkupussinsa täyteen houkutellakseen naaraan luokseen parittelemaan. Hyväksyttyään koiraan naaras kunnostaa pesää. Naaras munii pesään vain yhden liidunvalkoisen munan. Koiras ja naaras hautovat munaa vuorotellen 7–8 viikkoa. Poikanen on alaston ja sokea. Ryöstöyritysten takia toinen emoista vahtii poikasta herkeämättä. Poikanen saa pian valkoisen untuvapuvun. Lentokykyinen siitä tulee 4–5 kuukauden ikäisenä. Aikuisiksi ne tulevat kahden vuoden iässä.

## Lähteet
* Uusi Zoo 4 linnut, WSOY

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* http://www.allaboutbirds.org/guide/Magnificent_Frigatebird/id
John Spilsbury

**John Spilsbury** (1739–1769) oli lontoolainen kaivertaja ja kartantekijä, joka valmisti maailman ensimmäisen palapelin noin vuonna 1760. Hän liimasi tekemänsä kartan puulevylle ja sahasi palat irti maiden rajoja pitkin. Tarkoituksena hänellä oli luoda lapsille maantiedon opetusväline.

Alkuperäisiä Spilsburyn tekemiä palapelejä on tiettävästi säilynyt vain kaksi. British Libraryn kokoelmissa on niistä toinen.

## Lähteet
Sol-Angel and the Hadley St. Dreams

__NOTOC__
**Sol-Angel and the Hadley St. Dreams** on yhdysvaltalaisen R&B-laulaja Solange Knowles toinen studio-albumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 18. elokuuta 2008.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan yhdeksännelle sijalle.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Entertainment Weekly: B+
* Pitchfork: 7.3/10

## Lähteet
Väinö Mäkelä (jääkäri)

**Väinö Edvard Mäkelä** () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan rehumestarina. 

## Perhe ja koulutus
Mäkelän vanhemmat olivat vaihdemies Frans Nestor Mäkelä ja Hilma Aleksandra Lindström. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Aili Sylvia Hämäläisen  kanssa. Mäkelä kävi viisi luokkaa Toijalan yhteiskoulua ja suoritti yksityisesti seitsemännen luokan Raahen yhteiskoulussa vuonna 1932. Hän kävi Suojeluskunnan päällystökoulun vuonna 1920 ja suoritti reserviupseeritutkinnon Kadettikoulussa vuonna 1921 sekä suoritti upseerien erikoiskurssin Suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1925. Taktiikan soveltamiskurssin hän suoritti vuonna 1928 ja komppanianpäällikkökurssin vuonna 1929. 

## Jääkärikausi

Mäkelä työskenteli harjoittelijana ja konttoriapulaisena valtionrautateillä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 21. maaliskuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella.

## Suomen sisällissota
Mäkelä astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan rehumestariksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniaan. Hän osallistui sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärällä sekä Viipurissa.

## Sisällissodan jälkeinen aika
Mäkelä toimi sisällissodan jälkeen koulutusaliupseerina Kaartin jääkäripataljoonan konekiväärikomppaniassa, josta hänet siirrettiin koulutusaliupseeriksi Itämeren jalkaväkirykmentti l:n 1. konekiväärikomppaniaan 17. tammikuuta 1919. Armeijasta hän erosi 15. helmikuuta 1919 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön, jossa hänet sijoitettiin 10. huhtikuuta 1919 alkaen paikallispäälliköksi Rantasalmen suojeluskuntaan, josta hän siirtyi niin ikään paikallispäälliköksi Artjärven suojeluskuntaan 1. huhtikuuta 1922. Artjärveltä hän muutti Raaheen, jossa hän toimi paikallispäällikkönä Raahen suojeluskunnassa 1. lokakuuta 1922 alkaen. Hänet nimitettiin 1. huhtikuuta 1926 Raahen suojeluskuntapiirin I alueen ja 1. huhtikuuta 1927 II alueen päälliköksi. Suojeluskunnista hän erosi 30. huhtikuuta 1931 hänellä todetun sairauden takia. 

## Talvi- ja jatkosota
Mäkelä osallistui talvisotaan T-Jalkaväkirykmentti 68:n I pataljoonan talousupseerina ja myöhemmin Jyväskylän varuskunnan apulaiskomendanttina ja varuskunnan tarkastavana upseerina. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin vartijaksi Valtion Lentokonetehtaalle Kuorevedelle, missä hän palveli vuoteen 1943 saakka. Hänet haudattiin Jämsään. 

## Lähteet
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 . 

### Viitteet
Pakollinen yhtymä

**Pakollinen yhtymä** eli **pakollinen yhtiö** on sellainen taloudellisen edun saavuttamiseksi perustettu yhteenliittymä, johon jokin säädös tai enemmistön tahto pakottaa liittymään. Tällaista järjestelyä käytetään nykyisin ja on käytetty vanhemmassakin lainsäädännössä vastahakoisten pakottamiseen osallisiksi yhteiseen hankkeeseen.

Vanhassa lainsäädännössä tällaisia yhteenliittymiä kutsuttiin yhtiöiksi. Esimerkiksi vuoden 1902 vesioikeuslaki sääti: "Järvenlaskemisyrityksen osakkaat muodostavat yhtiön ja ovat velvolliset valitsemaan yhden tahi useampia toimitsijoita, joiden tulee kantaa ja vastata yhtiön puolesta, kerätä ja koota osakkailta heidän maksuosuutensa ja muuten hoitaa yhtiön asioita." Vesioikeuslain korvanneessa vesilaissa todetaan: "Ojitusyhtiön osakkaita ovat ne, jotka saavat ojitussuunnitelman mukaan yhteisestä ojituksesta hyötyä."

Pakollisia yhtymiä ovat esimerkiksi
* järvenlaskuyritys
* kalastushoitoyhdistys
* kalastuskunta
* ojitusyhtiö
* paliskunta
* riistanhoitoyhdistys
* tiekunta
* tilusrauhoitusyhdistys
* uittoyhdistys

## Lähteet