open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dainmon Gonner

**Dainmon Deshunn Gonner** (s. 13. syyskuuta 1980 Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edusti kaudella 2008–09 Korisliigassa pelaavaa Team Componentaa. Gonner on pituudeltaan 202cm.

## Pelaajaura
Yliopistoaikanaan Gonner pelasi NCAA:n I-divisioonaa South East Missouri State Redhawksin joukkueessa. Viimeisenä yliopistokautenaan 2004–05 hän teki otteluissa keskimäärin 20,3 pistettä sekä keräsi 6,9 levypalloa. Kauden 2005–06 aikana Gonner pelasi Saksan kakkosbundesliigaa MTV Stuttgartin riveissä neljän ottelun verran sekä Yhdysvaltain NBDL-sarjaa Fort Worth Flyersin joukkueessa.

Kaudeksi 2006–07 Gonner hankittiin Kauhajoen Karhun I-divisioonajoukkueeseen kahden erotetun amerikkalaispelaajan tilalle. Karhu nousi kauden päätteeksi Korisliigaan. Gonner oli sarjan kolmanneksi paras pistemies 24,3 pisteen keskiarvolla. Hänen kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti 51,9% oli sarjan toiseksi paras.

Kaudella 2008–09 Gonner teki paluun Suomeen Team Componentan Korisliiga-joukkueeseen. Tätä ennen hän ehti pelata Uruguayssa, Venezuelassa sekä Meksikossa.

## Muuta
Dainmon Gonnerin veli Josh Gonner on myös koripalloilija. Hän pelaa Suomessa Korisliigaa kaudella 2011–12 Kouvojen joukkueessa.

## Lähteet
Dionysios Lamptrailainen

**Dionysios Lamptrailainen** (k. n. 205/204 eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Lamptraista, Attikasta. Diogenes Laertioksen mukaan Dionysios seurasi Polystratosta epikurolaisen koulun johdossa Ateenassa vuonna 219/218 eaa. Hän toimi koulun johdossa ilmeisesti kuolemaansa saakka. Hänen seuraajansa koulun johdossa oli Basileides.

Dionysios Lamptrailainen on joskus sekoitettu Dionysios Herakleialaiseen, joka luopui stoalaisuudesta ja siirtyi kyreneläiseen koulukuntaan.

## Lähteet
S/S Ilmatar

**S/S Ilmatar** oli Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama matkustajahöyrylaiva, joka oli liikenteessä vuosina 1929–1945. Se luovutettiin 1945 sotakorvauksena Neuvostoliittoon.

Ilmatar rakennettiin 1929 *A/S Burmeister & Wain's Maskin og Skibsbyggerin* telakalla Kööpenhaminassa. Se liikennöi ennen sotia linjoilla Helsinki–Tallinna–Stettin, Helsinki–Lyypekki ja Helsinki–Kööpenhamina–Hull.

Ilmatar luovutettiin 8. tammikuuta 1945 sotakorvauksena Neuvostoliittoon. Se sai uuden nimen *S/S Emba* ja toimi Neuvostoliiton laivaston huoltoaluksena. Alus luultavasti romutettiin Neuvostoliitossa vuoteen 1963 mennessä.

S/S Ilmattaren pituus oli 86,35 metriä, leveys 12,69 metriä, syväys 5,60 metriä, nopeus 13,5 solmua ja uppouma 2&nbsp;348 bruttorekisteritonnia (1 186 nettorekisteritonnia). Kolmisylinterisen trippelihöyrykoneen teho oli 2&nbsp;300 hevosvoimaa. Laivassa oli 90 I luokan ja 60 II luokan hyttipaikkaa.

## Lähteet
* Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön siirtolaislaivat – S/S Ilmatar

## Aiheesta muualla
* Kuva S/S Ilmattaresta
* Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön s/s "Ilmatar", Helsingin Sanomat, 01.06.1929, nro 145, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
HMS Princess Royal (1911)

**HMS Princess Royal** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Lion-luokan taisteluristeilijä.

## Valmistus

Alus tilattiin Barrow-in-Furnessista Vickers, Sons and Maximilta, missä köli laskettiin 2. toukokuuta 1910. Alus laskettiin vesille 29. huhtikuuta 1911 ja otettiin palvelukseen marraskuussa 1912.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 1. risteilijäviirikköön, jonka nimi muuttui tammikuussa 1913 1. taisteluristeilijäviiriköksi. 

Elokuussa 1914 alus liitettiin Suureen laivastoon, jossa se otti osaa Helgolandin taisteluun 28. elokuuta 1914. Alus lähetettiin Länsi-Intiaan osallistumaan Graf Speen komentaman Saksan keisarikunnan laivaston osaston metsästykseen. Aluksen palattua tehtävästä siitä tehtiin 1. taisteluristeilijäviirikön lippulaiva vuoden 1915 alussa. Alus otti osaa Doggermatalikon taisteluun, mutta ei kärsinyt vaurioita eikä miehistötappioita.

Alus osallistui Skagerrakin taisteluun, jossa siihen osui kahdeksan 12 tuuman ja yksi 11 tuuman *[[SMS Derfflinger]]in*, *[[SMS Markgraf]]in* ja *[[SMS Posen]]in* ampumaa kranaattia. Osumien seurauksena 22 miehistönjäsentä kuoli ja 81 haavoittui. Aluksessa syttyi lukuisia tulipaloja ja maston kolmesta jalasta kaksi vaurioitui pahoin. Siitä huolimatta alus kykeni jatkamaan toimintaa.

Alus palasi 21. heinäkuuta 1916 korjausten jälkeen Rosythiin. Tämän jälkeen alus jatkoi palvelustaan  1. taisteluristeilijäviirikössä aina vuoteen 1922.

*Princess Royal* myytiin romutettavaksi Washingtonin laivastosopimuksen seurauksena joulukuussa 1922. Alus kuitenkin myytiin edelleen ja sitä ei romutettu ennen kuin 1926.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
HMS Queen Mary

**HMS Queen Mary** oli Britannian kuninkaallisen laivaston muunnettu Lion-luokan taisteluristeilijä.

## Valmistus

Alus tilattiin Vickersiltä Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 6. maaliskuuta 1911. Alus laskettiin vesille 20. maaliskuuta 1912. Valmistuminen viivästyi teollisuudessa olleiden ongelmien vuoksi, jolloin alus otettiin palvelukseen syyskuussa 1913.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 1. taisteluristeilijäviirikköön. Elokuussa 1914 alus liitettiin Suureen laivastoon, jossa se  osallistui 28. elokuuta 1914 Helgolandin taisteluun. Alus oli huollossa Doggermatalikon taistelun aikana. Pian taistelun jälkeen alus kuitenkin palasi palvelukseen.

Alus otti osaa Skagerrakin taisteluun. Alus käytti kaikkiaan noin 150 kranaattia, joista neljä osui *[[SMS Seydlitz]]iin*, jolloin *Queen Maryyn* osui *[[SMS Derfflinger]]in* ampuma kranaatti Q-torniin oikeanpuolimmaisen tykin putken yläpuolelle. Tykki joutui epäkuntoon, mutta vasemman puoleinen jatkoi tulitoiminta normaalisti. Sitten kaksi 12 tuuman kranaattia osui alukseen, toinen A- ja B-tornien väliin ja toinen Q-torniin. Lähes välittömästi A- ja B-tornien ammusvarastot räjähtivät kello 17:26 tuhoten aluksen etuosan etummaiseen mastoon asti. Aluksessa tapahtui lisää räjähdyksiä upottaen sen nopeasti 38 minuuttia taistelun alkamisen jälkeen. Aluksen upotessa sai surmansa 1&nbsp;266 miehistönjäsentä.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Maritimequestin kuvagalleria HMS Queen Mary
S/S Aavasaksa

**S/S Aavasaksa** oli suomalainen kuunariksi takiloitu rautarunkoinen matkustajahöyrylaiva. 

Aavasaksa rakennettiin 1871 *Hisingen Mekaniska Verkstadin* telakalla Göteborgissa. Sen tilasi *Torneå Ångbåts Aktiebolag* ja laivan kotipaikaksi tuli Oulu. Laiva liikennöi Tornio – Turku – Pietari ja Tornio – Turku – Lyypekki-linjoilla sekä myöhäissyksyisin ja keväisin Pietari – Helsinki – Turku – Tukholma -linjalla.

Aavasaksa myytiin 1888 helsinkiläiselle *Ångfartygs Aktiebolaget Trafik*-varustamolle joka liikennöi sillä Suomenlahden rantakaupunkien kautta Pietariin. Laiva oli 1900-luvun alussa myös Helsinki – Tallinna -linjalla. Se myytiin 1911 Riikaan Latviaan. S/S Aavasaksan upotti ensimmäisen maailmansodan aikana 1915 saksalainen V28 hävittäjä Riianlahdella lähellä Kihnun saarta.

S/S Aavasaksan pituus oli 45,5 metriä ja leveys 7,4 metriä. Sen vetoisuus oli 90 lästiä ja nopeus 11 solmua. Laivassa oli kaksi 80 hevosvoiman höyrykonetta ja siinä oli 50 lämmitettyä hyttipaikkaa matkustajille.

## Lähteet
* Turun matkustajahöyrylaivat - S/S Aavasaksa
International Wildbird Photographer Awards

**IWP** eli **International Wildbird Competition** oli vuosina 2003–2008 järjestetty valokuvauskilpailu lintukuvaajille. Kilpailussa oli ammattilaissarjojen lisäksi sarjoja harrastajille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*IWP: sivusto
S/S Kronoborg

**S/S Kronoborg** oli uusikaupunkilaisen Rederibolaget Zachariassen & Co. -varustamon omistama rahtilaiva, joka oli 1930-luvun lopulla Suomen kauppalaivaston suurin alus (ja kaikista Suomen lipun alla purjehtineista höyrylaivoista toiseksi suurin, suurin höyrylaiva oli S/S Albertina/Kotka).

## Aluksen vaiheita

Kronoborg rakennettiin vuonna 1920 Belfastissa Pohjois-Irlannissa ja se sai nimekseen *Port Curtis*. Vuonna 1936 sen nimeksi vaihtui *Tower Dale*, mutta se myytiin jo samana vuonna Suomeen ja nimettiin *Kronoborgiksi*. Alus oli sitten normaalissa rahtiliikenteessä.

Toukokuussa 1941 alus oli New Yorkissa lastaamassa suomalaisen kansanhuollon tarvitsemia tarvikkeita. Lastauksen jälkeen alus lähti satamasta määränpäänään Liinahamarin satama. Muutaman päivän matkanteon jälkeen alus joutui sakeaan sumuun. Sumun seasta ilmestyi aluksen taakse yllättäen brittiläinen risteilijä, joka antoi s/s Kronoborgille määräyksen jatkaa kohti Orkneysaaria. Aluksen kapteeni Uno Andersson ei kuitenkaan halunnut viivästyttää lastinsa saapumista Suomeen, joten hänen käskyllään höyrynpainetta ryhdyttiin kasvattamaan aluksen konehuoneessa. Sumun jatkuessa ja pimeyden haitatessa tähystystä entisestään päätti kapteeni irtautua saattueesta ja käski aluksen kaartamaan jyrkästi vasempaan. Irtautuminen onnistui, mutta lastin perillepääsy hidastui saksalaisten pidätettyä aluksen Kirkkoniemeen kokonaiseksi kuukaudeksi, jonka jälkeen alus pääsi lähtemään arvokkaan lastinsa kanssa Suomeen.)

Jatkosodan lopulla alus oli piilotettuna Vehasten saarten väliseen Syväsalmeen.

Kronoborg luovutettiin vuonna 1945 sotakorvauksena Neuvostoliittoon. Se sai uuden nimen *Kronstadt* ja oli liikenteessä vuoteen 1970 saakka, jolloin se myytiin romutettavaksi Espanjaan.

## Tekniset tiedot
* Pituus: 135 metriä
* Leveys: 17,5 metriä
* Vetoisuus: 6 537 BRT

## Lähteet
* Vakkasuomalaisia purjealuksia ja laivanvarustajia: Höyrylaiva Kronoborg 
* 

### Viitteet
Oshivambon kieli

**Oshivambo** on yhteisnimitys seitsemälle kielelle, joita puhutaan Angolassa ja Namibian pohjoisosassa. Kielten keskinäinen ymmärrettävyys on erittäin suuri, minkä takia niitä monessa yhteydessä pidetään oshivambon kielen murteina. Yli puolet Namibian väestöstä puhuu oshivamboa äidinkielenään.

Alueen pääheimoilla on kullakin oma kielensä/murteensa, mutta näistä vain kahdella, oshindongalla ja oshikwanyamalla, on kirjoitettu muoto. Niitä käytetään opetuskielinä monessa Namibian koulussa.

## Kirjakieli
Kielessä ei esiinny niin sanottua äng-äännettä, vaan peräkkäiset n- ja g-kirjaimet lausutaan erillisinä äänteinä.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Lähetyssaarnaaja Martti Rautanen oli ensimmäinen, joka käänsi Raamatun oshivamboksi.

## Pronominit

Lähde:

## Katso myös
* Uutiset oshivamboksi The Namibian -lehdessä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Omniglot - Oshivambon aakkoset ja ääntäminen
* (PDF) Te Ti! - A Beginner’s Guide to Oshindonga. 2005. Crane - Lindgren-Streicher - Wingo.
Basileides

**Basileides** () ja **Basilides** (, lat.) ovat kreikkalaisia nimiä, jotka voivat viitata seuraaviin henkilöihin:

* Basileides Tyroslainen (k. n. 175 eaa.), epikurolainen filosofi
* Basileides (100-luku eaa.), stoalainen filosofi
* Basileides (100-luvun alku), gnostilainen opettaja
* Basileides ja Potamiaina (k. n. 205), varhaiskristillisiä marttyyreitä
Vasili Lytkin

**Vasili Iljitš Lytkin** (), kirjailijanimeltään **Iĺĺa Vaś** (komiksi Илля Вась; 27. joulukuuta (J: 15. joulukuuta) 1895 – 27. elokuuta 1981) oli komilainen kielitieteilijä ja kirjailija.

Lytkin oli runoilija ja äidinkielensä komin kehittäjä mutta myös fennougristi. Hän kuului Venäjän suomalais-ugrilaisten kielten syntyperäisistä tutkijoista merkittävimpiin.

## Elämä ja ura
Vasili Lytkin syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Syktyvkarin alueella sijaitsevassa Tentjukovon kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän opiskeli Totman opettajaseminaarissa. Vuodesta 1916 lähtien hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan ja sen jälkeen Venäjän kansalaissotaan. Vuonna 1925 Lytkin valmistui Moskovan yliopiston filologisesta tiedekunnasta, minkä jälkeen hän harjoitti kielitieteen jatko-opintoja Moskovassa, Suomessa ja Unkarissa. Vuosina 1930–1933 hän työskenteli Moskovan yliopiston dosenttina ja Syktyvkariin perustetun Komin pedagogisen instituutin opettajana.

Vuonna 1933 Lytkin pidätettiin ja tuomittiin viideksi vuodeksi vankileirille vastavallankumouksellisesta toiminnasta syytettynä. Kolme vuotta tuomiosta kärsittyään hänen täytyi jäädä töihin Habarovskin aluepiirissä sijainneelle leirille. Vuonna 1939 Lytkin sai opettajanpaikan Orenburgin pedagogisesta instituutista ja suoritti siellä filologian tohtorin tutkinnon permiläisten kielten historiasta. Vuosina 1948–1949 hän johti Moskovan alueen pedagogisen instituutin venäjän kielen laitosta, mutta karkotettiin pian Rjazaniin, josta käsin hän työskenteli Neuvostoliiton tiedeakatemian kielitieteen instituutin tutkijana. Lytkinin maine puhdistettiin vuonna 1956, minkä jälkeen hän asui ja työskenteli Moskovassa.

Lytkin toimi kymmenen vuoden ajan tiedeakatemian kielitieteen instituutin suomalais-ugrilaisten kielten osaston johtajana. Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi hänen hyväksyttiin vuonna 1958.

## Kirjallinen tuotanto
Lytkin kirjoitti 11 monografiaa ja yli 300 tieteellistä artikkelia. Lytkinin kaunokirjallisina pääteoksina pidetään vuonna 1927 ilmestynyttä, Venäjän kansalaissodasta kertovaa runoelmaa *Munöny* ('Menevät') sekä vuonna 1929 julkaistunutta runovalikoimaa *Kyvburjas* ('Runoja'). Hän kirjoitti paljon myös lastenkirjallisuutta. Lytkinin kootut kominkieliset artikkelit julkaistiin vuonna 1994 kokoelmana *Myi medśa dona da musa* ('Mikä on kalleinta ja rakkainta').

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* *V. I. Lytkinin satavuotismuisto*, toim. Johanna Laakso. Suomalais-Ugrilainen Seura Castrenianumin laitokset, Castrenianumin toimitteita 52, Helsinki 1998 

## Aiheesta muualla
* Vasili Lytkinin lyhyt elämäkerta ja näytteitä tuotannosta  , (komiksi)
* Paula Kokkonen, V. I. Lytkin käänsi J. H. Erkkoa komiksi Suomalais-ugrilaisen seuran vuosikirja SUSA/JSFOu 92, 2009
Basileides Tyroslainen

**Basileides Tyroslainen** () (245-175 eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tyroksesta.

Basileides seurasi Dionysios Lamptrailaista epikurolaisen koulun johdossa Ateenassa noin vuonna 205 tai 204 eaa. Hän toimi koulun johdossa kuolemaansa saakka. Basileideen seuraajasta ei ole tietoa: Apollodoros Puutarhantyranni on seuraava epikurolainen johtaja, josta ollaan varmoja, mutta koulun johdossa on saattanut olla välissä ainakin yksi henkilö. Hänen nimensä on saattanut olla Thespis.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Stig-Olof Grenner

**Stig-Olof Grenner** (6. toukokuuta 1939 Helsinki – 14. maaliskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen uimari.

Grenner edusti Suomea Rooman 1960 kesäolympialaisissa. Hän ui 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi. Se on vielä 48 vuotta myöhemminkin kaikkien aikojen paras suomalaisen uintiviestijoukkueen saavutus olympialaisissa. Grenner karsiutui 100 metrin selkäuinnin välierissä ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestin alkuerissä.

Grenner voitti Pohjoismaitten mestaruuden 100 metrin selkäuinnissa vuosina 1957 ja 1959 sekä 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1957. Suomen mestaruuden hän voitti 50 metrin radalla 13 kertaa ja 25 metrin radalla 16 kertaa. Suomen ennätyksiä hän ui 100:n ja 200 metrin selkäuinnin lisäksi 100 metrin vapaauinnissa ja 200 metrin sekauinnissa.

"Juffi" Grenner pelasi myös vesipalloa Suomen maajoukkueessa ja voitti lajissa 12 Suomen mestaruutta vuodesta 1954 vuoteen 1966. Hän toimi Suomen Uimaliiton johtokunnassa sekä vuosina 1971–1990 seuransa Helsingfors Simsällskapin puheenjohtajana. Hänen isänsä Uno Grenner voitti Suomen mestaruuksia yleisurheilussa.

## Lähteet
* 
*
Kari Haavisto

**Kari Haavisto** (s. 26. huhtikuuta 1941 Helsinki) on entinen suomalainen uimari ja yritysjohtaja.

Haavisto edusti Suomea Rooman 1960 kesäolympialaisissa. Hän ui 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka sijoittui viidenneksi. Se oli vielä 48 vuotta myöhemminkin kaikkien aikojen paras suomalaisen uintiviestijoukkueen saavutus olympialaisissa. Haavisto karsiutui 400 metrin vapaauinnin alkuerissä Suomen ennätyksellä 4.36,0.

Haavisto sijoittui Leipzigin EM-kilpailuissa 1962 kuudenneksi 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä ja yhdeksänneksi 400 metrin vapaauinnissa. Pohjoismaitten mestaruuden hän voitti 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1961. Samana vuonna hän paransi lajin Suomen ennätykseksi 4.34,8. Suomen mestaruuksia hän voitti kaikkiaan kahdeksantoista vuosina 1956–1962.

Haavisto toimi Suomen Uimaliiton liittohallituksessa ja seuransa Vetehisten johtokunnassa. Hänen vaimonsa Pirkko Haavisto (o.s. Hara, 1945–2018) voitti SM-mitaleja viestiuinneissa.

Työelämässä Kari Haavisto toimi muun muassa Nokia-yhtymässä vuosina 1976-1987, viime vaiheessa talousjohtajana, sen jälkeen Metsä-Serlan varatoimitusjohtajana 1987-1992 ja Metsäliitto-Yhtymän finanssijohtajana vuodet 1992-2003.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Admiral-luokka (taisteluristeilijä)

**Admiral-luokka** oli Britannian kuninkaallisen laivaston neljän taisteluristeilijän alusluokka, jonka aluksista ainoastaan ''HMS Hood'' valmistui.

## Suunnittelu
Amiraliteetti kutsui suunnittelijat marraskuussa 1916 tekemään ehdotusta uudeksi kokeelliseksi taistelulaivaluokaksi. Suunnitelmien piti perustua pienimpään mahdolliseen uppoumaan ja siinä tuli ottaa huomioon viimeisin tietämys vedenalaisesta suojauksesta. Suunnittelunpohjaksi tuli ottaa Queen Elizabeth -luokan taistelulaivat. Kun suunnitelmat esitettiin laivastonkomentajalle amiraali John Jellicoelle, hän esitti suunnitelmien muuttamista 30 solmun taisteluristeilijäksi.

Suunnitelmat muutettiin vastaamaan 36&nbsp;300 tonnin 32 solmun nopeusluokan taisteluristeilijää, jonka suojana oli 8 tuuman panssarivyö. Samana päivänä kuin luokan ensimmäisen aluksen köli laskettiin telakalla Skagerrakin taistelussa menetettiin kolme taisteluristeilijää. Tämän seurauksena kaikki työt keskeytettiin. Suunnitelmat tarkastettiin ja esitettiin korjattuna elokuussa 1916 37&nbsp;500 tonnin aluksena, jonka panssarivyötä oli kasvatettu. Myöhemmin elokuussa laivaston suunnittelutoimisto esitti vielä yhden ehdotuksen, jossa uppouma oli kasvanut 40&nbsp;600 tonniin kasvattaen panssarivyön paksuuden 12 tuumaan.

Lisäksi pohdittiin uusia aseistamisratkaisuja kuten kolmitykkisiä 15 tuuman tykkitorneja siten että edessä ja takana olisi kolmi- ja kaksiputkinen torni tai sitten eteen kaksi kolmiputkista ja taakse yksi. Nämä vaihtoehdot olisivat kasvattaneet uppoumaa 40&nbsp;900 - 43&nbsp;500 tonniin pudottaen nopeuden samalla hieman yli 30 solmuun. Lopulta kahdeksantykkinen ratkaisu hyväksyttiin ja palattiin alkuperäiseen ideaan, jonka mukaan piti saada aikaiseksi Queen Elizabeth -luokkaa suurempi ja nopeampi alus.
 
Selkein ensimmäisen maailmansodan opeista laivanrakennukseen liittyen oli apuaseiden sijoittaminen riittävän ylös ja siten kaksi yksiputkista 5,5 tuuman tykkiä sijoitettiin pääosin kansirakenteiden yläosaan etummaisen savuhormin kahtapuolin. Toisaalta merikelpoisuutta sekä aluksen suojaa paransi uudelleen muotoiltu viistompi runkorakenne, joka myös takasi, että alukseen osuvat kranaatit eivät tulisi 90 asteen kulmassa. Tällöin todellinen suoja oli suurempi kuin teoreettinen panssarin paksuus.

Sotakabinetti teki 8. helmikuuta 1917 päätöksen rakentaa vain yhden aluksen *Hoodin*, koska tiedustelu oli selvittänyt Saksan keisarikunnan laivaston lopettaneen uusien raskaiden alusten rakentamisen. Muiden luokkaan kuuluvien alusten *Rodney*, *Howe* ja *Anson* työt keskeytettiin 9. maaliskuuta. Alukset kuitenkin säilyivät telakoilla varastoituna odottamassa mahdollisia jatkotoimia lokakuuhun 1918, jolloin telakoille annettiin lupa tehdä aluksille mitä haluavat. Alusten panssarien ja koneiden myyminen jatkui aina elokuulle 1919.

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*HMS Hood website
Ilkka Suvanto

**Ilkka Tuukanpoika Suvanto** (s. 13. elokuuta 1943 Helsinki) on suomalaissyntyinen arkkitehti ja entinen uimari. Hän on ollut vuodesta 1968 Yhdysvaltain kansalainen.

Jo vuonna 1954 Yhdysvaltoihin muuttanut Suvanto edusti Suomea kaksien olympialaisten uintikilpailuissa. Rooman 1960 olympialaisissa hän osallistui 17-vuotiaana viiteen eri uintilajiin. Hän sijoittui 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä viidenneksi, mikä on vielä 48 vuotta myöhemminkin kaikkien aikojen paras suomalaisen uintiviestijoukkueen saavutus olympialaisissa. Lisäksi hän karsiutui 200 metrin perhosuinnin välierissä sekä 400 metrin vapaauinnin, 1&nbsp;500 metrin vapaauinnin ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestin alkuerissä. Tokion 1964 olympialaisissa hän karsiutui 400 metrin vapaauinnin, 400 metrin sekauinnin ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestin alkuerissä.

Vetehisiä edustanut Suvanto voitti seitsemän Suomen mestaruutta vuosina 1960–1964. Hän paransi Suomen ennätystä useilla eri uintimatkoilla ja alitti ensimmäisenä suomalaisena 10 minuutin rajan 800 metrin vapaauinnissa sekä 19 minuutin rajan 1&nbsp;500 metrin vapaauinnissa.

## Lähteet

*
Robby Ginepri

**Robby Ginepri** (s. 7. lokakuuta 1982 Fort Lauderdale, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen tennispelaaja. Hän on kerran selviytynyt Grand Slam -turnauksen välieriin Yhdysvaltain avoimissa 2005. Hän on voittanut kolme ATP-turnausta. Parhaimmillaan hän on ollut maailmanlistalla sijalla 15.

## Ura

Ginepri voitti ensimmäisen ATP-turnauksensa Newportissa, Rhode Islandissa heinäkuussa 2003. Turnauksen finaalissa hän voitti Jürgen Melzerin erin 6–4, 6–7(3), 6–1.

Heinäkuussa 2005 Ginepri saavutti toisen voittonsa Indianapolisissa. Finaalissa hän voitti Taylor Dentin. Dent luovutti ottelun ollessa tilanteessa 4–6, 6–0, 3–0. Saman vuoden Yhdysvaltain avoimissa hän selviytyi välieriin. Puolivälierissä hän voitti Guillermo Corian erin 4–6, 6–1, 7–5, 3–6, 7–5, mutta hävisi välierissä Andre Agassille 4–6, 7–5, 3–6, 6–4, 3–6.

Ginepri edusti maataan Pekingin olympialaisissa 2008, mutta hävisi heti ensimmäisellä kierroksella Novak Đokovićille.

Kolmannen ATP-turnausvoittonsa hän otti vuonna 2009 samassa paikassa kuin edellinen voitto, eli Indianapolisissa. Finaalissa hän voitti Sam Querreyn 6–2, 6–4.

## Aiheesta muualla
* Robby Gineprin ATP-profiili
Karri Käyhkö

**Karri Kalervo Käyhkö** (16. joulukuuta 1937 Helsinki – 7. maaliskuuta 2020) oli suomalainen uimari.

Käyhkö edusti Suomea kaksien olympialaisten uintikilpailuissa. Melbournen 1956 olympialaisissa hän karsiutui 100:n ja 400 metrin vapaauinnin alkuerissä. Rooman 1960 olympialaisissa hän sijoittui 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä viidenneksi, mikä on vielä 48 vuotta myöhemminkin kaikkien aikojen paras suomalaisen uintiviestijoukkueen olympialaissaavutus. Lisäksi hän karsiutui 100 metrin vapaauinnin välierissä ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestin alkuerissä.

Euroopan-mestaruuskilpailuihin Käyhkö osallistui Torinossa 1954 ja Budapestissa 1958. Jälkimmäisissä hän sijoittui 100 metrin vapaauinnissa seitsemänneksi. Pohjoismaitten mestaruuden hän voitti 400 metrin vapaauinnissa vuosina 1955, 1957 ja 1959 sekä 100 metrin vapaauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä vuonna 1957. Suomen mestaruuksia hän voitti eri uintimatkoilla lähes kolmekymmentä sekä lisäksi yhden vesipallon hallimestaruuden seuransa Vetehisten joukkueessa. Hän teki Suomen ennätyksiä eri uintimatkoilla yli 30 kertaa ja alitti toisena suomalaisena minuutin rajan 100 metrin vapaauinnissa.

Käyhkön vanhemmat olivat kauppaneuvos Kavo Käyhkö ja Sirkka Pakkanen. Kauko Käyhkö ja Kyösti Käyhkö olivat hänen setiään.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Bernard de Tramelay

**Bernard de Tramelay** (k. 16. elokuuta 1153) oli järjestyksessä neljäs Temppeliherrain ritarikunnan suurmestari.

De Tramelay valittiin suurmestariksi vuonna 1151, kun edellinen suurmestari Everard des Barres oli eronnut temppeliherrain ritarikunnasta. Jerusalemin kuningas Balduin III lahjoitti de Tramelaylle Gazan rauniokaupungin, jonka de Tramelay kunnosti ritarikuntaa varten.

Vuonna 1153 temppeliherrat osallistuivat Askalonin taisteluun. He rakensivat piiritystornin, jonka Askalonin egyptiläiset joukot kuitenkin sytyttivät tuleen. Kova tuuli levitti liekit myös Askalonin kaupunginmuuriin, josta osa paloi maan tasalle. Temppeliherrat ryntäsivät muuriin syntyneestä aukosta kaupunkiin, jossa miesluvultaan ylivoimainen egyptiläinen varuskunta tappoi de Tramelayn ja noin 40 temppeliritaria.

On epäselvää, miksi temppeliherrat hyökkäsivät kaupunkiin yltiöpäisesti ja niin pienellä joukolla. Erään tarinan mukaan saaliinhimoiset temppeliherrat ryntäsivät kaupunkiin ilman kuningas Balduinin lupaa. Bernard de Tramelay puolestaan pidätteli muita ristiretkeläisiä, koska ei halunnut jakaa ryöstösaalista kuninkaan kanssa. Toisen version mukaan tämä väite saattoi olla kuitenkin Balduinin komentajien keksimä valhe, jolla he olisivat puolustelleet sitä, etteivät menneet auttamaan alakynteen joutuneita temppeliherroja.

Balduin III valloitti Askalonin muutaman päivän kuluttua ja taistelun jälkeen temppeliherrat valitsivat uudeksi suurmestarikseen André de Montbardin.
Demetrios Lakonialainen

**Demetrios Lakonialainen** () (100-luvun loppu eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli Zenon Sidonlaisen aikalainen, ja Protarkhoksen oppilas sekä Filodemoksen opettaja.

Demetrioksen teosten osia on löydetty Papyrusten huvilasta Herculaneumista. Tärkeimmät osittain säilyneet teokset ovat:
* *Quaestiones convivales* (PHerc. 1006)
* *Polyainoksen ongelmista* (PHerc. 1083, 1258, 1429, 1642, 1647, 1822)
* *Geometriasta* (PHerc. 1061)
* *Runoista* (PHerc. 188, 1014)
* kaksi nimetöntä teosta (PHerc. 1786, 124)

Lisäksi hän kirjoitti todennäköisesti myös seuraavat teokset:
* *Auringon koosta* (PHerc. 1013)
* *Oikullisuudesta* (PHerc. 831)
* nimetön Epikuroksen teosten tekstikritiikkiä käsittelevä teos (PHerc. 1012)
* nimetön teologiaa käsittelevä teos (PHerc. 1055)
* nimetön retoriikkaa käsittelevä teos (PHerc. 128)

Sekstos Empeirikos lainaa osaa Demetrioksen kirjoittamasta Epikuros-kommentaarista, jossa Demetrios tulkitsee Epikuroksen lausetta ”aika on aksidenssien aksidenssi”.

## Lähteet
Saho Harada

**Saho Harada** (, s. 5. marraskuuta 1982 Tokio) on japanilainen taitouimari ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Pariuinnissa hänen parinsa on ollut Emiko Suzuki.

Harada voitti Ateenan olympialaisissa 2004 hopeaa joukkueohjelmassa. Pekingin olympialaisista 2008 Harada ja Suzuki voittivat pariuinnin pronssia. Harada on kahminut mitaleita myös MM-tasolta Japanin vahvan joukkuepanoksen siivittämänä.

## Aiheesta muualla
*Profiili 2008 olympialaisista 
*Profiili www.mikihouse.co.jp
Taalintehtaan kirkko

**Taalintehtaan kirkko** (ruots. *Dalsbruks kyrka*) on Kemiönsaaren kunnassa Taalintehtaalla sijaitseva kirkko. Vuosina 1921–1922 rakennetun kirkon rakennutti Taalintehtaalla toiminut metodistiseurakunta. Vuonna 1934 Taalintehtaan rautatehtaan omistajiin kuulunut paroni Wrede osti kirkon ja tarjosi evankelis-luterilaisen seurakunnan käyttöön, ja se vihittiin vuonna 1934 evankelis-luterilaiseksi. Seurakunta osti kirkon 1974.

Kirkon kellotapuli on vuodelta 1959, ja sen on piirtänyt Dag Englund. Suuri kello on valettu tehtaan valimossa, pieni kello on tehtaan vanha palokello. Kirkko on rakennettu masuunikuonasta valetuista slakitiilikivistä.

Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1934 ja sen on maalannut Axel Haartman. Taulun aiheena on *Golgata*

Kirkon akustiikka on hyvä, ja sitä käytetään konserttitilana.

Urut ovat yhdeksänäänikertaiset, ja ne on rakentanut 1967 Hans Heinrich.


Tiedosto:Taalintehtaan kirkko, sali 2 016.jpg|Kirkkosali
Tiedosto:Taalintehtaan kirkko, saarnastuoli 018.jpg|Saarnastuoli


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kemiönsaaren seurakunta – Taalintehtaan kirkko
Delta Arae

**Delta Arae** (δ Ara / δ Arae) on kaksoistähti Alttarin tähdistössä 187 valovuoden päässä Maasta. Sen optinen kaksoistähti **δ Arae B** sijaitsee 47,4 kulmasekunnin päässä.
Emiko Suzuki

**Emiko Suzuki** (, s. 12. marraskuuta 1981 Urawa, nyk.Saitama) on japanilainen taitouimari ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Pariuinnissa hänen parinaan on uinut Saho Harada.

Suzuki voitti Ateenan olympialaisissa 2004 hopeaa joukkueohjelmassa. Pekingin olympialaisista 2008 Suzuki ja Harada voittivat pariuinnin pronssia. Suzuki on kahminut mitaleita myös MM-tasolla Japanin vahvan joukkuepanoksen siivittämänä.  

## Aiheesta muualla
*Profiili 2008 olympialaisista 
*Profiili
Diogenes Tarsoslainen

**Diogenes Tarsoslainen** () (100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen epikurolaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tarsoksesta.

Diogenes oli mahdollisesti Demetrios Lakonialaisen oppilas. Hän kirjoitti useita teoksia, jotka kaikki ovat kadonneet. Niihin kuuluivat:

* *Epilektoi skholai* (), joka oli todennäköisesti kokoelma tutkielmia filosofisista aiheista.
* *Epitomē tōn Epikourou ēthikōn zētēmatōn* (), lyhennelmä Epikuroksen etiikasta, josta Diogenes Laertios lainaa kirjaa XII.
* *Peri poiētikōn zētematōn* (), runouden ongelmista, joita hän pyrki ratkaisemaan.

Strabon kuvaa Diogeneen taitavaksi tragediankirjoittajaksi.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Matti Kasvio

**Matti Juhani Kasvio** (20. helmikuuta 1944 Helsinki – 21. elokuuta 2013 Espoo) oli suomalainen uimari.

## Ura
Kasvio edusti Suomea Tokion 1964 olympialaisissa, joissa hän karsiutui 100 metrin vapaauinnin ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestin alkuerissä. EM-kilpailuissa hän sijoittui kuudenneksi 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä Leipzigissa 1962 sekä kahdeksanneksi 200 metrin perhosuinnissa Utrechtissa 1966. 

Kasvio voitti Pohjoismaitten mestaruuden 200 metrin perhosuinnissa vuonna 1963, 400 metrin vapaauinnissa vuonna 1965, 400 metrin sekauinnissa vuonna 1967 sekä 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä vuosina 1961 ja 1967. Suomen mestaruuden hän voitti 23 kertaa henkilökohtaisilla matkoilla ja kymmenen kertaa viesteissä vuosina 1961–1972. Hän paransi Suomen ennätystä eri uintimatkoilla yhteensä yli 20 kertaa. Hän edusti seuratasolla Helsingin Työväen Uimareita ja Tapiolan Uimareita.

## Perhe
Matti Kasvion suvusta löytyy runsaasti uintimenestystä. Hänen isänsä Taisto Kasvio oli TUL:n mestari, ansioitunut valmentaja ja Tapiolan uimahallin johtaja. Äiti Mila Leskinen voitti kultaa vuoden 1937 Antwerpenin työläisolympialaisissa. Kasvion puoliso Ulla Patrikka edusti Suomea vuoden 1968 México Cityn olympialaisissa. Pariskunnan lapsista tunnetuin on olympiamitalisti ja maailmanmestari Antti Kasvio. Myös Mari, Nina ja Pinja Kasvio ovat SM-mitalisteja.

## Lähteet
* 
* Matti Kasvio Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Benito Casagrande

**Benito Guglielmo Giovanni Casagrande** (s. 6. kesäkuuta 1942 Turku) on suomalainen arkkitehti. Hän vaikuttaa pääasiassa kotikaupungissaan Turussa. Casagrande valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1970.

Casagrande on suunnitellut useita Turun tunnettuja rakennuksia, kuten Hansakortteli-ostoskeskuksen. Hän oli mukana Turun kulttuuripääkaupunkihanke Turku 2011:n neuvottelukunnassa. 

Casagrande on toiminut Italian kunniakonsulina vuodesta 1992 ja tätä ennen kunniavarakonsulina 1985–1992. Hänelle on myönnetty tunnustuksia ja ansiomerkkejä sekä Suomessa että Italiassa, muun muassa Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki (2000) ja Italian Tasavallan Ansioritarikunnan komentajamerkki (1993).

Vuonna 2006 Turun yliopisto vihki Casagranden kasvatustieteen kunniatohtoriksi. Hänen serkkunsa poika Marco Casagrande, entinen palkkasotilas, on myös arkkitehti. Turussa vuodesta 1929 toiminut Leluliike Casagrande on Benito Casagranden isoisän Antonio Casagranden perustama. Casagrandella on italialaisia sukujuuria. 

## Vaalirahoitus
Benito Casagrande on kerännyt Alexander Stubbille rahoitusta presidentinvaaleissa 2024 yhdessä turkulaisen liikemiesten porukan kanssa. Vaalirahoitusta keräävää porukkaa on yhdistänyt yrittäjähenkisyys ja kokoomuslainen ideologia.

## Töitä
* Hansakortteli
* Pyhän Hengen kappeli
* Turun Tiedepuisto
* Vanha Suurtori -kulttuurikeskus
* Pyhän Ursulan kirkko (Kouvola)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Benito Casagranden kotisivut
*Yle Areena: Arkkitehti Benito Casagranden elämä on täynnä rakkautta
Gerrit Paulus Hekstra

**Gerrit Paulus Hekstra** (29. joulukuuta 1933 – 21. syyskuuta 2018) oli hollantilainen lintutieteilijä.

Hekstra tutki pöllöjä ja nimesi uuden pöllölajin, bolivianpöllösen (*Otus koepckeae*, myös *Megascops koepckeae*) vuonna 1982 Maria Koepcken kunniaksi  Amsterdamin yliopiston eläintieteen laitoksen julkaisussa *Bulletin of the Zoological Museum of the University of Amsterdam*.

## Lähteet
Vösendorf

**Vösendorf** on kunta Itävallassa, Ala-Itävallan osavaltion Mödlingin piirikunnassa (). Asukkaita kunnassa on 7&nbsp;329 (2020) ja väestötiheys on 700 as./km². Pinta-alaa Vösendorfilla on 10,47 neliökilometriä.

Vösendorf sijaitsee moottoriteiden Süd Autobahn A2 ja Wiener Außenring Autobahn varrella. Myös Wiener Außenring Schnellstraße S1 -tie alkaa kunnasta. Vösendorfin naapurikunnat ovat Wien, Hennersdorf, Biedermannsdorf, Wiener Neudorf ja Brunn am Gebirge.

Kunnan nähtävyyksiin lukeutuu esimerkiksi vanha Vösendorfin linna. Vösendorfissa sijaitsee myös suuri elokuvateatteri sekä Shopping City Süd -ostoskeskus. 

Vösendorfin ystävyyskunnat ovat Kindberg Steiermarkin osavaltiossa, Roßdorf Saksassa ja Reggello Italiassa.

## Väkiluvun kehitys

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen kotisivu
Buhl (Haut-Rhin)

**Buhl** on kunta Ranskan itäosassa Alsacen alueella Haut-Rhinin departementissa lähellä Saksan rajaa. Kunnassa on arviolta 3&nbsp;301 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 8,8 neliökilometriä.

## Maantiede
Buhl sijaitsee 50-kilometrisen Lauchjoen laaksossa Vogeesien vuoristossa *Parc Naturel Régional des Ballons des Vosges* -luonnonpuiston alueella. Laaksoa kutsutaan myös nimellä Florival (*Florigeravallis*: *vallée des fleurs*, "kukkaislaakso"). Buhl sijaitsee Vogeesien korkeimman huipun Grand Ballonin (1&nbsp;424&nbsp;m) kupeessa. Kunnan läheisyydessä kulkee tie D430. Buhlin naapureita ovat Murbach lounaassa ja Schweighouse (Lautenbachin kunnassa) pohjoisessa. Kaakossa sijaitsee Hugsteinin rauniolinna. Buhl kuuluu Guebwillerin arrondissementtiin.

### Etäisyyksiä
* Freiburg im Breisgau 50&nbsp;km
* Mulhouse 25&nbsp;km
* Pariisi 480&nbsp;km
* Strasbourg 100&nbsp;km

## Historia
Varhaisin maininta Buhlista on vuodelta 1135 muodossa *Bühele*. Hugsteinin linna (*le château du Hugstein*) valmistui vuonna 1227. Rakentamisesta teki aloitteen Hugo (Hugues) de Rothenbourg Murbachin luostarista. Linnan rauniot sijaitsevat Guebwillerin ja Buhlin rajalla. Saint-Jean-Baptisten 1800-luvulla rakennetussa uusromanttisessa kirkossa on alttaritaulu 1400-luvulta. Luultavimmin Martin Schongauerin käsialaa oleva taulu tuotiin Ranskan vallankumouksen aikana Buhliin turvaan Colmarin luostarista.

Buhlissa syntyneitä merkkihenkilöitä on muun muassa ranskalais-sveitsiläinen insinööri Maurice Koechlin (1856–1946). Ranskalainen taidemaalari Alexandre Bida (1813–1895) kuoli Buhlissa.

## Väestö

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Buhl (Idaho)

**Buhl** on kaupunki Yhdysvalloissa Idahon osavaltion eteläosassa Twin Fallsin piirikunnassa. Se sijaitsee siirtolaisten käyttämän historiallisen Oregon Trail -reitin varrella. Osavaltion pääkaupunki Boise sijaitsee 195 kilometriä luoteeseen Buhlista ja piirikunnan pääkaupunki Twin Falls puolestaan 26 kilometriä itään (maanteitse). Snake River -joki virtaa seitsemisen kilometriä Buhlin pohjoispuolitse.

Buhlin halki kulkee mantereen poikki länsi–itäsuunnassa johtava maantie U.S. Route 30 (Astoria (Oregon) &ndash; Atlantic City (New Jersey)). Buhlia on kutsuttu "maailman kirjolohipääkaupungiksi" ("Trout Capital of the World"), sillä suurin osa Yhdysvalloissa kulutetusta kirjolohesta tuotetaan kaupungin ympäristössä olevissa kasvatusaltaissa.

Buhl perustettiin 17. huhtikuuta 1906. Se sai nimensä Frank H. Buhlin mukaan, joka oli pääsijoittajana paikallisessa keinokasteluhankkeessa (Twin Falls South Side project) 1900-luvun alussa.

Vuoden  väestölaskennassa Buhlin asukasluku oli 3&nbsp;985. Kotitalouksia oli 1&nbsp;561. Joka kolmannessa taloudessa oli alle 18-vuotiaita lapsia. Buhlilaisista 86,8&nbsp;% määritteli itsensä valkoihoisiksi. Alle 18-vuotiaita oli 28,5&nbsp;% kaupunkilaisista, väestön mediaani-ikä oli 36 vuotta. Jokaista yli 18-vuotiasta naispuolista buhlilaista kohti oli 88,1 miespuolista henkilöä. Valtakunnallinen elinkustannusindeksi Buhlissa oli 82,9 (alhainen) vuonna 2008.

Kaupungin huomattavia asukkaita ovat olleet muun muassa pastori Eugene Scott (1929&ndash;2005) ja näyttelijä Marjorie Reynolds (1917&ndash;1997).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Buhlidaho.net 
*City-data.com
Paul Kiparsky

**Rene Paul Victor Kiparsky** (s. 28. tammikuuta 1941 Helsinki) on kielitieteen professori. Hän on nykyisin professorina Stanfordin yliopistossa. Hän opiskeli Helsingin ja Minnesotan yliopistoissa, väitteli MIT:ssä ja toimi siellä myös professorina vuosina 1965–1984. Kiparsky on Göteborgin ja Konstanzin yliopistojen kunniatohtori, ja sai Alexander von Humboldt -palkinnon vuonna 1993.

Kiparsky oli abstrakteja kielimalleja kehittäneen generativistisen kielentutkija Noam Chomskyn oppilas, ja hän on tämän lailla tutkinut intialaisen grammaatikon Pāṇinin töitä.

Kiparskyn isä oli slaavilaisten kielten tutkija Valentin Kiparsky.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kiparskyn kotisivu Stanfordin yliopisto
Tetrakat

**Tetrakat** (*Xanthomixis*) on madagaskarinkerttujen heimoon kuuluva varpuslintusuku, joka on kotoperäinen Madagaskarilla. Aiemmin suku luettiin kuuluvaksi kerttuihin. Tetrakoihin kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.

## Lajit
* Lyhytnokkatetraka (*Xanthomixis zosterops*)
* Ranomafanantetraka (*Xanthomixis cinereiceps*)
* Tuhkatetraka (*Xanthomixis tenebrosa*)
* Tulearantetraka (*Xanthomixis apperti*)

## Lähteet
Lapuan vaakuna

**Lapuan vaakuna** on Lapuan kaupungin heraldinen tunnus. Vaakunan heraldinen selitys on "kultakentässä musta, kävelevä, punavaruksinen karhu, jolla ratsastaa siniseen vyötettyyn mekkoon, housuihin ja paulakenkiin pukeutunut mies, pidellen oikeassa kädessään iskuun kohotettua mustaa nuijaa." 

## Vaakunan historiaa
Lapuan vaakuna on saanut aiheensa on pitäjän vanhasta sinetistä. Pitäjän vanhimmassa sinetissä vuodelta 1599 oli kuvattuna ainoastaan kohti katsova karhunpää. Karhu oli aiheena emäpitäjä Isonkyrön sineteissä ja se periytyi myös pitäjästä erotettujen Lapuan ja Ilmajoen pitäjien tunnuksiksi. Karhulla ratsastava ja nuijaa pitelevä mies tuli Lapuan sinettien aiheeksi 1700-luvulle mentäessä, ensimmäisen sinetin kadottua isonvihan aikana. Ratsastaja-aihetta käytettiin myös Lapuan kihlakunnan sinetin tunnuksena. 

Vaakunan on suunnittellut heraldikko Gustaf von Numers. Lapuan kunnanvaltuusto hyväksyi vaakunan 25. syyskuuta 1950, sisäministeriön vahvistaessa sen käyttöön 11. joulukuuta.

Äärioikeistolainen Lapuanliike käytti myös omaa versiota Lapuan vaakunasta sen tunnuksessa ja lipussa.

## Galleria

Tiedosto:Lapua sinetti 1599.jpg|Lapuan pitäjän sinetti vuodelta 1599.
Tiedosto:Lapua sinetti.jpg|Lapuan pitäjän sinetti vuodelta 1733.
Tiedosto:Lapuan kihlakunnan sinetti.jpg|Lapuan kihlakunnan sinetti.
Tiedosto:Lapua vaakuna.jpg|alt=|Gustaf von Numersin laatima vaakunan alkuperäismalli vuodelta 1950.


## Lähteet
* 

### Viitteet
Bühl (Sveitsi)

**Bühl** on kunta Bernin kantonissa Sveitsissä.

Bühlin naapurikunnat ovat Hermrigen, Kappelen BE, Walperswil ja Epsach.

Kuntaa kutsutaan myös nimellä Bühl BE erottamaan se muista Bühl-nimisistä paikoista. Myös nimeä Bühl bei Aarberg käytetään. Bühliläisistä 95,12&nbsp;% puhuu äidinkielenään saksaa ja 2,57&nbsp;% ranskaa.

## Väestökehitys

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hls-dhs-dss.ch
Custer’s Revenge

**Custer’s Revenge** on Atari 2600:lle vuonna 1982 julkaistu aikuisviihdepeli. Sitä on sanottu yhdeksi kaikkien aikojen huonoimmista videopeleistä, ja sitä on pidetty yhtenä syynä vuoden 1983 videopelilamaan Atarin osalta.

*Custer’s Revengessä* pelaaja ohjaa alastonta George Armstrong Custeria, jonka tehtävänä on liikkua ruudun toiselle puolelle intiaanien nuolia vältellen. Toiselle puolelle päästyään pelaajan tulee raiskata kohtaamansa alaston intiaaninainen. Kuten muutkin aikuisviihdettä sisältävät pelit, peliä ei myyty suoraan kauppojen hyllyiltä, vaan peliä piti kysyä erikseen kassalta. Peliä myytiin Atari 2600 -peleille epätavallisesti punaisessa nahalla vuoratussa pakkauksessa.

## Aiheesta muualla
* AtariAge-sivustolla
Kaj Englund

**Kaj Gustaf Georg Englund** (13. maaliskuuta 1905 Oulu – 20. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, joka keskittyi erityisesti asuntosuunnitteluun.

Englund pääsi ylioppilaaksi 1923. Hän opiskeli Helsingissä Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui arkkitehdiksi 1931. Hän meni veljensä Dag Englundin kanssa Kaarlo Borgin toimistoon töihin, mutta perusti vuonna 1944 oman toimiston. Hän toimi opettajana Taideteollisuuskeskuskoulussa 1930–1936 ja vuosina 1954–1967 erityisopettajana Teknillisessä korkeakoulussa. Hän voitti opiskeluaikanaan 1929 arkkitehtiopiskelijoille järjestetyn teekkareiden asuntolan suunnittelukilpailun. Rakennus valmistui Polin viereen Lönnrotinkadun ja Albertinkadun kulmaan 1931, jolloin Englund valmistui arkkitehdiksi.

Englund piirsi erityisesti asuntoja, niin pien- kuin kerrostaloja. Hän toimi Helsingissä vuonna 1939 pidetyn Asuntonäyttelyn komissaarina ja kirjoitti artikkeleita asumiseen liittyvistä kysymyksistä. 

Englund pyrki 1930-luvulla ajan nuorten arkkitehtien tapaan ratkaisemaan pienasuntojen suunnitteluun liittyviä kysymyksiä. Sotien jälkeen asia tuli erityisesti ajankohtaiseksi, kun asuntorakentaminen vilkastui ja tarvittiin standardityyppisiä asuntoja. Hän keskittyi tyyppitalojen suunnitteluun ja  toimi sosiaaliministeriön arkkitehtina, ja kymmeniä hänen suunnitelmiaan tyyppipiirustuksia julkaistiin 1941–1945. Hän oli Suomen Arkkitehtiliiton Standardisoimislaitoksessa vuodesta 1942 ja sen johtaja 1945–1950.

Englund suunnitteli kerrostaloja Helsingin esikaupunkeihin, kuten Herttoniemeen, Pohjois-Haagaan ja Maunulaan, muun muassa Männikkötie 5:een. Myös muualla Suomessa, esimerkiksi Vaasassa ja Pietarsaaressa on hänen suunnittelemiaan asuinkerrostaloja. Veljensä Dag Englundin kanssa hän suunnitteli ja rakennutti 1938 Helsingin Lauttasaareen suvun yhteisen neljän perheen asuintalon Villa Bjergesin, joka samana vuonna esiteltiin ''Arkkitehti''-lehdessä. Englund suunnitteli talon pihaan kalliopuutarhan, joka esiteltiin *Arkkitehti*-lehdessä 1946. Artikkeliin piirsi kuvat Englundin vaimo, taiteilija Li (Lyyli Inkeri) Englund, joka toimi tarvittaessa avustajana Englundin arkkitehtitoimistossa. Li Englund suunnitteli painettuja sisustustekstiilejä ja tapetteja. Lauttasaaressa on Klaarantie 9:ssä Kaj ja Li Englundin yhteistyönä suunnittelema kerrostalo, jonka Kaj Englund rakennutti.

Englundin suunnittelema Sarlinin pääkonttori Länsi-Vantaalla edustaa hänen harvinaista toimistorakennussuunniteluaan. Hän on suunnitellut yksityiskohtia kirkkorakennuksiin. Muun muassa Taalintehtaan kirkon tapuli on hänen käsialaansa, samoin Muonion kirkon kattovalaisimet. 

Kaj Englundin arkisto on Suomen arkkitehtuurimuseossa, jonne se tuli lahjoituksena kahdessa osassa vuosina 1997 ja 2001. 

Kaj Englund menestyi suunnistajana lajin alkaessa levitä Suomeen 1930-luvulla. Hän edusti HIFK:ta ja voitti suunnistuksen ensimmäisen henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuonna 1935 sekä seuraavana vuonna ensimmäisen viestisuunnistuksen Suomen mestaruuden yhdessä veljiensä Bengt ja Dag Englundin kanssa. Vuonna 1938 hän voitti viestimestaruuden Bengt ja Göran Englundin kanssa.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Idänkallionakkeli

**Idänkallionakkeli** (*Sitta tephronota*) on aasialainen nakkelien sukuun kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 15,5 cm, siipien kärkiväli 25–30 cm ja paino noin 40–55 g. Idänkallionakkeli on suurin läntisen palearktisen alueen nakkeleista. Sen höyhenpuku muistuttaa pähkinänakkelia, johon eroina ovat vaaleanharmaa selkäpuoli, pitempi musta silmäjuova, lähes kokonaan harmaa pyrstö ja kirkkaan punaruskean värin puuttuminen alaperästä ja kupeilta. Sukupuolet ovat samannäköisiä. Nuori lintu on erotettavissa vanhasta vain lähietäisyydeltä, sen puku on himmeämpi ja isojen peitinhöyhenten kärjet ovat ruskehtavat.

## Esiintyminen
Idänkallionakkeli elää Keski-Aasiassa Turkin itäosista Luoteis-Pakistaniin ja Kazakstaniin. Lajin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja yksilömäärä Euroopassa on 43&nbsp;000–210&nbsp;000. Laji on paikkalintu, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

Idänkallionakkelista tunnetaan neljä alalajia: *tephronota* Keski-Aasiassa, *iranica* Turkmeniassa ja Iranin Kohorasanissa, *obscura* Armeniassa ja Azerbaidžanissa sekä *dresseri* Pohjois-Irakissa, Länsi-Iranissa ja Kaakkois-Turkissa.

## Elinympäristö
Idänkallionakkelit asuvat kivikkoisilla vuorenrinteillä ja laaksoissa kolmen kilometrin korkeudelle saakka, usein jokien ja purojen tuntumassa. Paikoin, kuten Iranissa, se voi pesiä kivikkoisissa tammimetsiköissä.

## Lisääntyminen
Idänkallionakkelin pesä on kallionhalkeamassa tai -kolossa, puunkolossa tai -onkalossa, usein vanhassa tikan, mehiläissyöjän tai sininärhen kolossa. Pesätunnelin pituus on noin 5 cm. Pesänrakennusmateriaaleina käytetään muun muassa pihkaa, mutaa, lantaa, karvoja, korsia, pieniä luita ja karvoja. Pari voi käyttää samaa pesää monta vuotta. Pesässä voi olla mutaa ja/tai pihkaa jopa 10 cm kerros ja se voi painaa noin 10 kg, eräässä tapauksessa 32 kg. Naaras munii 4–8, tavallisesti viisi tai kuusi munaa, joita se hautoo yksin. Haudonta-aika on 12–14 päivää. Poikasia ruokkivat sekä naaras että koiras. Poikaset lähtevät pesästä 24–26 päivän ikäisinä, jolloin niiden siipisulat ovat täysimittaisia. Laji pesii toisinaan kahdesti kesän aikana.

## Ravinto
Kesäaikaan idänkallionakkelit syövät pääasiassa hyönteisiä ja matoja, syksyllä ja talvella enimmäkseen siemeniä. Poikasia ruokitaan pääasiassa eläinravinnolla, mutta vähäisessä määrin myös pähkinöillä.

## Lähteet
* Perrins, C. M. (toim.) 1993: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. VII, Flycatchers to Shrikes. - Oxford University Press. Hongkong. 

### Viitteet
Bruce Chatwin

**Bruce Chatwin** (13. toukokuuta 1940 Sheffield, Britannia – 18. tammikuuta 1989 Nizza, Ranska) oli englantilainen matkakirjailija, toimittaja ja kuvataiteen asiantuntija.

Tunnetuimman teoksensa *Patagonia, Patagonia* Chatwin kirjoitti matkusteltuaan puoli vuotta Patagoniassa. Hän kirjoitti myös romaaneja. The Times asetti hänet vuonna 2008 sijalle 46 Britannian merkittävimpien sodanjälkeisten kirjailijoiden luettelossa.

## Elämä ja ura
Chatwin työskenteli Sothebyn huutokauppakamarilla impressionismin asiantuntijana. Sieltä hänet kutsuttiin Sunday Times Magazineen (1972–1975) kirjoittamaan kuvataiteista ja muotoilusta. Chatwin nousi Sothebyllä johtotehtäviin, mutta lopetti vuonna 1966 ja lähti opiskelemaan arkeologiaa. Hän keskeytti opinnot kahden vuoden kuluttua ja matkusti Mauritaniaan, Iraniin ja Afganistaniin ja otti valokuvia ja teki muistiinpanoja paimentolaisten elämästä.

Chatwin kuoli sairastettuaan aidsia, Heti hänen kuolemansa jälkeen kerrottiin hänen sairastavan harvinaista kiinalaista luusairautta Hän oli biseksuaali. Hänen hautajaistensa seremonia toimitti kreikkalaisortodoksinen pappi. Chatwin oli kääntynyt uskoon koettuaan jonkinlaisen näyn Athosvuorella.

## The Viceroy of Ouidah
Chatwin kertoo romaanissaan *The Viceroy of Ouidah* (1980) portugalilaista sukua olevan Francisco Manoel da Silvan tarinan. Hänen todellinen henkilövastineensa on selvästi Francisco Félix de Souza, Länsi-Afrikan rannikolla tunnettu orjakauppias ja liikemies. Dahomeyn kuningas lähettää loputtomia määriä kahlittuja orjia da Silvalle, joita hän välittää portugalilaisille orjakauppiaille. Da Silva menestyy ja rikastuu, mutta häntä vaivaa koti-ikävä syntymämaahansa Brasilian Bahiaan, jossa hän syntyi. Da Silva perustaa Ouidahissa lukuisten jälkeläisten suvun. Orjakaupan loppuessa da Silva köyhtyy ja hänet vangitaan ja kuljetetaan Dahomeyn kuninkaan palatsiin Abomeyhin. Hän vannoo verivalan nuoren prinssin kanssa, josta tulee uusi kuningas. Da Silva nimetään Ouidahin "varakuninkaaksi". Romaanissa on myös Chatwinin kuvauksia 1970-luvun lopun Beninin kansantasavallasta, jossa matkustellessa hän sai aineistoa kirjaansa.

## Suomennetut teokset
* *Patagonia, Patagonia* (alkuteos: *In Patagonia*, 1977); suom. Leena Tamminen. Tammi, 1987  Keltainen kirjasto, 206.
* *Erottamattomat* (alkuteos: *On the Black Hill*, 1982), suom. Sirkka Salonen Tammi, 1983  Keltainen kirjasto
** Näkymättömät polut* (Alkuteos: *The Songlines *, 1987); suom. Leena Tamminen. Tammi, 1988 
* *Posliiniparoni* (Alkuteos: *Utz*, 1988); suom. Leena Tamminen. Tammi, 1990 

## Kirjallisuutta
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivu