open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alankomaiden valtakunnankomissariaatti

**Alankomaiden valtakunnankomissariaatti** (, ) oli siviilihallintoalue, joka perustettiin heti Saksan suorittaman Alankomaiden valtauksen jälkeen. Sen valtakunnankomissaariksi asettui Arthur Seyss-Inquart. Hänen hallintonsa perustui kansliapäälliköiden suostuttelulle jatkamaan ja Saksasta lähetetyille hallinnon toimistopäälliköille.

Valtakunnankomissaari hajotti Alankomaiden parlamentin molemmat kamarit 21. kesäkuuta 1940, ammattiyhdistykset lakkautettiin 16. heinäkuuta ja 20. heinäkuuta vasemmistopuolueet asetettiin erityisen komissaarin valvontaan. Kommunistiset ryhmät lakkautettiin. 
Loput muista puolueista lakkautettiin vuoden 1941 lopulla.

Heinäkuun alussa porvarilliset puolueet muodostivat kuuden puolueen Alankomaalaisen unionin (), joka keräsi kahdeksassa viikossa 400&nbsp;000 jäsentä. Sen tarkoituksena oli puolustaa Alankomaiden autonomiaa sekä estää Anton Mussertin oikeistoradikaalia puoluetta hyödyntämästä Saksan miehityksen vuoksi muodostunutta tilannetta. Koska Alankomaalainen unioni oli kuitenkin hengeltään monarkistinen, otti Adolf Hitler vastaan 21. elokuuta 1940 Mussertin ehdolla, että muodostettaisiin *Germanische-SS in den Niederlanden*. Ryhmän jäsenten tuli vannoa uskollisuuden vala Mussertille ja Hitlerille suoraan germaanisena kansanjohtajana.

Mussertista tuli pääministeri syyskuussa 1940. Hän vastusti aluksi hollantilaisten värväämistä Waffen-SS:ään, mutta helmikuussa 1941 muutti mielensä ajatellessaan, että se voisi olla kansallisen armeijan alku. Alankomaalaisten värväys Waffen-SS:n joukkoihin aloitettiin 21. kesäkuuta 1940, mikä pelästytti muita kuin kansallissosialisteja. Maaliskuussa 1942 oli 227&nbsp;000 työtöntä alankomaalaista lähetetty Saksaan töihin, ja vuonna 1944 siirtotyöläisten määrä Saksassa oli 254&nbsp;000. Waffen-SS:ään liittyi 55&nbsp;000 sotilasta, joista suuri osa oli kansallissosialistisen puolueen jäseniä.
Heistä koottiin joukot:
* Nederlandsche SS (1940)
* Algemeene-SS Vlaanderen (1940)
* 6. SS-Freiwilligen Sturmbrigade Langemarck
* 27. SS-Freiwilligen-Grenadier-Division Langemarck

Hollannin pakolaishallitus toimi Lontoossa eikä se ollut tehnyt Ranskan tapaan aselepoa Saksan kanssa, vaan periaatteessa sotatila jatkui. Näin ollen vapaaehtoiseksi lähteminen Waffen-SS:ään oli maanpetos.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Eva Illoinen

**Eva Illoinen** (o.s. **Tikander**, 4. heinäkuuta 1934 Uusikirkko (Vl.) – 5. kesäkuuta 1987 Uusikaupunki) oli suomalainen kirjailija.

Eva Illoinen valmistui ylioppilaaksi 1953 ja filosofian kandidaatiksi 1957. Hän toimi äidinkielen opettajana Vakka-Suomen kauppaoppilaitoksessa.

Eva Illoisen ensimmäinen romaani *Joutilaat päivät* ilmestyi vuonna 1965. Sittemmin hän julkaisi useita naisten- ja nuortenkirjoja.

Vuonna 1982 Eva Illoinen ryhtyi kirjoittamaan perhekuunnelmasarjaa *Matti, Kappu, Eeva ja Eppu*, joka saavutti heti suuren suosion. Sen ansiosta hänet ehkä parhaiten muistetaankin. Rooleissa olivat Risto Aaltonen (Matti), Paula Siimes (Kappu), Riitta Elstelä (Eeva), Karin Pacius (Eppu) ja Leila Itkonen (mummi). Sarjan suosion salaisuus oli siinä, että arkisia perheasioita käsiteltiin kuunnelmassa helposti omaksuttavalla tavalla. Aiheet kuunnelmaan Eva Illoinen saikin omasta perhepiiristään. Kuunnelmasarjaa ehti valmistua sata jaksoa, kunnes sen kirjoittaminen loppui Eva Illoisen äkilliseen kuolemaan.

## Teoksia
* *Joutilaat päivät*. WSOY 1965
* *Mari ja sanat*. WSOY 1967
* *Slipi : Uudenkaupungin telakan vaiheita 75 vuoden aikana*. Uudenkaupungin telakka, Uusikaupunki 1967
* *Elena, nainen pimeästä*. Tammi 1975
* *Kylmän kukka*. Tammi 1975
* *Keisarin tanssijatar* : romaani. Tammi 1976
* *Aurinkotsaari* : romaani. Tammi 1977
* *Rinkeplummat kukkivat* : romaani. Tammi 1978
* *Kotkan kahdet kasvot* : romaani. Tammi 1979
* *Iltapäivällä tuli levottomuus* : romaani. Tammi 1980
* *Perri elää pula-aikaa*. Tammi 1981
* *Perri lähtee sotaa pakoon*. Tammi 1981
* *Kanervat kuolevat*. Tammi 1982
* *Ovi pimeään* : romaani. Tammi 1983
* *Perri tulee ylioppilaaksi*. Tammi 1983
* *Päivän taite* : romaani. Tammi 1984
* *Vene katoaa pimeään*. Tammi 1984
* *Matti, Kappu, Eeva ja Eppu* ; käsikirjoitus Eva Illoinen ; dramaturgi Rauni Ranta. Yleisradio 1985
* *Taivaanrannalla harmaat pilvet* : romaani. Tammi 1985
* *Tsaarin poika*. Tammi 1986
* *Vihkiristit* : romaani. Tammi 1986
* *Autokaupungin tyttö* ; kuv. Anna-Liisa Happonen. Tammi 1987
* *Uudenkaupungin säästöpankkiaikaa :  Uudenkaupungin säästöpankki 25 vuotta*. Uudenkaupungin säästöpankki, Uusikaupunki 1987
* *Autokaupungin kesä* ; kuv. Anna-Liisa Happonen. Tammi 1988
* *Uudenkaupungin telakka 100 vuotta*, sisältää osat *Slipi : Uudenkaupungin telakan vaiheita 75 vuoden aikana* (kirjoittaja Eva Illoinen) ja *Sonjasta Helenaan : Uudenkaupungin telakan vaiheita 100-vuotistaipaleen viimeiseltä neljännekseltä 1968-1992*. (kirjoittaja Matti Jussila). Uudenkaupungin telakka, Uusikaupunki 1992

## Toimitustöitä
* *Naurusiämeni merem parttalt* ; toim. Eva Illoinen ; kuv. Kauko Telén. Uudenkaupungin kaupunki, Uusikaupunki 1972

## Lähteet
*Mitä-Missä-Milloin Kansalaisen vuosikirjat 1984 ja 1988

### Viitteet
Tähkämaitikka

**Tähkämaitikka** (*Melampyrum cristatum*) on Euraasiassa kasvava yksivuotinen ruohokasvi. Se on muiden maitikoiden tapaan puoliloinen. Suomessa tähkämaitikka on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi.

## Ulkonäkö
Tähkämaitikka on 15–40 cm korkea ruohovartinen kasvi, jonka varsi on tavallisesti yläosasta haarainen. Lehdet ovat tasasoukan suikeita. Kukinto on varren tai joskus haarojenkin latvassa, ja se on noin 3 cm pitkä, tiheä ja nelisärmäinen. Kukkien tukilehdet ovat puikeita, herttatyvisiä, kouruisia, tiheä- ja terävänirhaisia, ja niiden kärjet ovat pitkiä ja ehylaitaisia. Ylemmät tukilehdet ovat osittain purppuranpunaisia ja alemmat vihreitä. Kukan teriö on käyrätorvinen, pituudeltaan noin 15 mm ja väriltään purppuranpunainen. Kukan huulet ovat keltaisia. Melko usein kukinnon punaväri kuitenkin puuttuu, jolloin kukkien tukilehdet ovat kellanvihreitä ja teriöt kalpeankeltaisia. Tähkämaitikka kukkii Suomessa heinä-elokuussa.

Tähkämaitikan voi sekoittaa jonkin verran samannäköiseen peltomaitikkaan (*Melampyrum arvense*).

## Levinneisyys
Tähkämaitikkaa tavataan Espanjasta läpi Euroopan Venäjän keskiosiin saakka. Eteläisimmät esiintymät ovat Keski-Italiassa ja Pohjois-Kreikassa, pohjoisessa lajia kasvaa Isossa-Britanniassa, Tanskassa, Etelä-Norjassa, Etelä- ja Keski-Ruotsissa, Etelä-Suomessa ja Virossa. Suomessa tähkämaitikkaa kasvaa Ahvenanmaalla, Varsinais-Suomessa, Hämeessä ja Pirkanmaalla.

## Elinympäristö
Tähkämaitikka kasvaa kivikkoisilla rinnekedoilla, kuivahkoilla lehtoniityillä ja kalliopengermillä. Laji on Suomessa suuresti harvinaistunut.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Tähkämaitikan levinneisyys Suomessa.
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tähkämaitikka (''Melampyrum cristatum'')
* Luontoportti: Tähkämaitikka (''Melampyrum cristatum'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Melampyrum cristatum'' - tähkämaitikka
Pensaskanerva

**Pensaskanerva** eli **euroopanpensaskanerva** (*Myricaria germanica*) on Euroopassa ja Aasiassa kasvava tamariskikasvi. Suomessa sitä tavataan hyvin rajoitetulla alueella Lapissa, ja se on luokiteltu vuoden 2019 Suomen luonnon Punaisessa kirjassa silmälläpidettäväksi lajiksi. Pensaskanerva on sukunsa ainoa edustaja Euroopassa.

## Ulkonäkö

Pensaskanerva on pystyhaarainen varpu tai pieni pensas, joka kasvaa Suomessa 0,5–0,8 metriä korkeaksi, etelämpänä jopa kaksimetriseksi. Varsi on kalju ja etenkin alaosastaan usein punertava. Hyvin tiheässä olevat ruodittomat lehdet ovat neulasmaisia. Lehtilapa on 2–5 mm pitkä ja väriltään harmaanvihreä. Kukinto on 2–10 cm pitkä latvaterttu. Vaaleanpunaiset kukat ovat kaksineuvoisia, pieniä ja melkein perättömiä. Heteitä on kymmenen ja emilehtiä kolme kappaletta. Pensaskanerva kukkii Suomessa heinäkuussa. Hedelmä on kota, joka sisältää keveitä, tuulen mukana helposti leviäviä karvaisia siemeniä.

## Levinneisyys
Pensaskanervan levinneisyysalue on hyvin laikuttainen. Sitä tavataan Pyreneillä, Alpeilla ja niiden lähialueilla, Romaniassa, Turkissa, Kaukasuksen alueella, Iranissa ja paikoin Keski-Aasiassa. Suomen lähialueilla lajia tavataan Keski-Ruotsissa sekä Keski- ja Pohjois-Norjassa. Suomessa pensaskanervaa kasvaa vain kahdessa paikassa Lapissa, Utsjoella Pulmankijärven ympäristössä. 

## Elinympäristö
Pensaskanerva on paljon valoa vaativa pioneerikasvi, joka kasvaa tyypillisesti jokien sora- ja hiekkarannoilla. Kasvupaikat ovat useimmiten matalia, avoimia ja ajoittain korkean veden peittämiä. Laji leviää tehokkaasti kasvittomille sorarannoille. Joskus lajia tavataan myös tienvarsilla ja sorakuopissa.

## Käyttö
Pensaskanervaa viljellään toisinaan koristekasvina muun muassa Ruotsissa.

## Lähteet
* Rautiainen, Veli-Pekka: *Pensaskanerva*. Teoksessa *Uhanalaiset kasvimme*. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 195.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2021: Pensaskanervan eli euroopanpensaskanervan levinneisyys Suomessa.
* Suomen Lajitietokeskus: Pensaskanerva (euroopanpensaskanerva) – ''Myricaria germanica''
* Erkin luontokuvia: Kuvia Suomen luonnonvaraisista kasveista (harrastajan sivu) (kuvia myös kukista)
Benkőn avaus

**Benkőn avaus** on shakkiavaus, joka alkaa siirrolla:
:`1.g3`
Avaus on saanut nimensä Pál Benkőlta, joka käytti sitä menestyksellisesti Bobby Fischeria ja Mihail Talia vastaan voitokkaasti vuonna 1962. Avausta kutsutaan myös nimellä **kuningasfianchetto**. Se on luokiteltu ECO-koodissa A00-luokkaan, ja se transformoituu usein muiksi avauksiksi.

## Katso myös
*Luettelo shakkiavauksista
*Laita-avaukset
*Luettelo gambiiteista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pál Benkőn peli Mihail Talia vastaan 
* Pál Benkőn peli Robert Fisceria vastaan
Janez Brajkovič

**Janez Brajkovič** (s. 18. joulukuuta 1983 Metlika, Jugoslavia) on slovenialainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2005–2022.

Brajkovič voitti vuonna 2004 alle 23-vuotiaiden maantieaika-ajon maailmanmestaruuden Veronassa sekä sijoittui hopealle ikäluokan EM-kilpailujen aika-ajossa. Seuraavana vuonna hän oli 23-vuotiaiden EM-kilpailujen aika-ajossa pronssilla. Aika-ajon sotilaiden maailmanmestaruuden hän voitti 2005, 2006 ja 2008.

Brajkovič aloitti ammattilaisuransa Discovery Channel -tallissa heinäkuussa 2005. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui yhdenneksitoista maantieajon MM-kilpailussa. Vuonna 2006 Brajkovič sijoittui viidenneksi niin Georgian, Katalonian kuin Sveitsinkin ympäriajoissa. Lisäksi hän voitti Georgian ympäriajon nuoren kilpailun.

Brajkovič sijoittui Espanjan ympäriajon 2006 viidennellä etapilla, kilpailun ensimmäisellä vuoriosuudella, toiseksi hävittyään loppukirin Danilo Di Lucalle. Seitsemännen etapin neljännen tilan jälkeen hän siirtyi kokonaiskilpailun kärkeen ja kantoi johtajan kultaista paitaa kahden osuuden ajan. Vuoden 2007 Tirreno-Adriaticossa Brajkovič sijoittui viidenneksi. Saman vuoden huhtikuussa hän saavutti ammattilaisuransa ensimmäisen voiton oltuaan paras Georgian ympäriajossa – lisäksi hän voitti nuorten kilpailun. 

Brajkovič edusti kaudet 2008–2009 Astana-tallia. Vuonna 2008 hän oli kolmas Saksan ympäriajossa ja kahdeksas MM-kilpailujen aika-ajossa. Lombardian ympäriajossa hän sijoittui Damiano Cunegon jälkeen toiseksi kukistettuaan loppukirissä Rigoberto Uranin.  Brajkovič oli vuonna 2009 Italian ympäriajossa kahdeksastoista ja voitti Slovenian aika-ajomestaruuden. Mendrision MM-kilpailuissa hän sijoittui aika-ajossa kuudenneksi.

Brajkovič siirtyi kauden 2010 alusta Team RadioShack -joukkueeseen. Hän sijoittui samana vuonna viidenneksi Tour de Romandien kokonaiskilpailussa. Kesäkuussa Brajkovič voitti Critérium du Dauphinén kokonaiskilpailun sekä aika-ajona käydyn kolmannen etapin. Hän voitti 2011 Slovenian aika-ajomestaruuden ja oli Kööpenhaminan MM-kilpailujen aika-ajossa neljästoista.

Brajkovič palasi Astana-talliin kaudelle 2012. Hän voitti kolmannen etapin Katalonian ympäriajossa ja Slovenian ympäriajon kokonaiskilpailun. Ranskan ympäriajossa hän sijoittui yhdeksänneksi ja Lontoon olympialaisten aika-ajossa kymmenenneksi. Hän oli Vuelta a Burgos -kilpailussa kolmas 2014.

Brajkovič edusti yhdysvaltalaista UnitedHealthcare Pro Cycling Teamia vuosina 2015–2016, Bahrain-Merida 2017 ja Adria-Mobilia vuodesta 2018. Hän jäi vuoden 2018 Kroatian ympäriajossa kiinni 1,3-dimetyyliamyyliamiinin käytöstä ja sai 10 kuukauden kilpailukiellon, minkä jälkeen palasi Adria-Mobiliin kesäkuussa 2019. Uransa viimeisellä kaudella 2022 hän edusti serbialaista Ferei - CCN Metalac -joukkuetta.

## Lähteet
*Janez Brajkovič Trap–Friis-tietokannassa 
*Janez Brajkovič Cycling Archives -tietokannassa 
*Janez Brajkovič Pro Cycling Stats -sivustolla 

### Viitteet
Werner Best

**Karl Rudolf Werner Best** (10. heinäkuuta 1903 Darmstadt, Hessen, Saksa – 23. kesäkuuta 1989 Mülheim, Nordrhein-Westfalen, Saksa) oli saksalainen oikeustieteen tohtori ja SS-Obergruppenführer. 

Best liittyi SS:ään Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun jälkeen 1933. Best joutui erimielisyyksiin Reinhard Heydrichin kanssa RSHA-virastoa koskevista linjauksista 1938. Hän palveli vallatussa Ranskassa 1940–1942, siirtyi sitten Saksan valtakunnan täysivaltaiseksi edustajaksi Tanskan protektoraattiin, sen jälkeen hänestä tuli Tanskan valtakunnankomissariaatin valtakunnankomissaari.

Sodan jälkeen Best sai Tanskassa kuolemantuomion, mutta hänet armahdettiin ja vapautettiin 1951.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Erna Gräsbeck

**Erna Gräsbeck-Järnefelt** (24. tammikuuta 1879 Daugavpils (Väinänlinna) – 11. huhtikuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän kuului Suomalaisen oopperan keskeisiin laulajiin vuodet 1911–1929. Gräsbeck oli tunnettu myös erityisesti Erkki Melartinin yksinlaulujen tulkitsijana.

Gräsbeck levytti suomalaisia lauluja kolmeen otteeseen, 1912, 1913 ja 1925. Hän esiintyi myös ulkomailla, Italiassa ja Saksassa. Gräsbeck sai Pro Finlandia -palkinnon 1948.

Gräsbeckin puoliso oli vuodesta 1929 maanmittausinsinööri Niklas Järnefelt (k. 1932).

## Diskografia
*Kuin hiipuva hiillos tummentuu / Syntymistään sureva Vox 40012

## Lähteet
*Erna Gräsbeck: Syntymistään sureva. Yle elävä arkisto
*Kansallinen äänigalleria

### Viitteet
Milan Ohnisko

**Milan Ohnisko** (s. 16. kesäkuuta 1965 Brno) on tšekkiläinen runoilija ja toimittaja.

## Tuotantoa

**Obejmi démona!* (2001)
**Vepřo knedlo zlo aneb Uršulinovi dnové* (2003)
**Milancolia* (2005)
**Býkárna* (+ Ivan Wernisch ja Michal Šanda) (2006)
**Love!* (2007)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Milan Ohnisko Portal Ceske Literaturi
Anton Mussert

**Anton Adriaan Mussert** (11. toukokuuta 1894 Werkendam – 7. toukokuuta 1946 Haag) oli alankomaalainen kansallissosialisti, joka toimi Alankomaiden valtakunnankomissariaatissa kansallisena johtajana.

Anton Mussert syntyi 1894 Werkendamin protestanttikaupungissa, Noord-Brabantin provinssin pohjoisosassa Alankomaissa. Hän osoitti poikkeuksellista lahjakkuuta tekniikkaan jo hyvin nuorena ja opiskeli Delftissä insinööriksi. 1920-luvulla hänestä tuli aktiivinen äärioikeistolaisisisa järjestöissä kuten Dietsche Bondossa, joka vaati Flanderin hollanninkielisen alueen liittämistä Hollantiin.

14. joulukuuta 1931 Mussert ja kymmenen muuta perustivat Alankomaiden kansallissosialistisen puolueen, jonka nimeksi tuli NSB. Alkuun järjestöön kuului kymmeniä juutalaisia, kunnes järjestöstä tuli antisemiittinen saksalaisten vaikutuksesta. Kun saksalaiset hyökkäsivät Hollantiin 1940, kaikki muut puolueet paitsi NSB kiellettiin. Toisen maailmansodan aikana Mussert järjesteli Hollannin SS:n toimintaa, ja Adolf Hitler julisti hänet ”kansansa führeriksi”.

Natsi-Saksan antauduttua Mussert pidätettiin NSB:n puoluetoimistossa Haagissa 5. toukokuuta 1945. Häntä syytettiin oikeudenkäynnissä maanpetoksesta ja tuomittiin kuolemaan 28. joulukuuta 1945. Mussert teloitettiin ampumalla Haagissa 7.toukokuuta 1946 kuningatar Vilhelmiinan kieltäydyttyä armahtamasta häntä.
Tadej Valjavec

**Tadej Valjavec** (s. 13. huhtikuuta 1977 Kranj, Jugoslavia) on slovenialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Fassa Bortolo -tallissa 2000, edusti Phonak Hearing Systemsiä 2004–2005, Lampre-Fonditalia 2006–2007 ja Ag2r-La Mondialea 2008–2010. Kaudella 2011 hän kilpaili turkkilaisessa Team Manisaspor -joukkueessa ja uransa päätteeksi 2013 slovenialaisessa Savassa.

Hän sijoittui Italian ympäriajossa yhdeksänneksi 2004 ja 2009 sekä Ranskan ympäriajossa kymmenenneksi 2008. Pariisi–Nizza-ajossa hän oli neljäs 2007 ja Slovenian maantieajon mestaruuden hän voitti 2003 ja 2007.

Kansainvälinen pyöräilyliitto ilmoitti toukokuussa 2010 Valjavecin veriarvojen  poikenneen liikaa hänen UCI:n biologisen passinsa arvoihin verrattuna. Ag2r ilmoitti erottavansa Valjavecin tallista heti kun Slovenian pyöräilyliitto on asettanut hänelle rangaistuksen. Slovenian liitto vapautti Valjavecin dopingepäilyistä sillä perusteella, että veriarvojen vaihtelun syynä olisivat Valjavecia vuosia vaivanneen uusiutuvan mahahaavan hoitotoimenpiteet. Urheilun kansainvälinen tuomioistuin (CAS) päätti huhtikuussa 2011 kuitenkin pitää kilpailukiellon voimassa. Valjavec menetti saavutuksensa 19.4.–30.9.2009 väliseltä ajalta, sai 52&nbsp;500 euron sakot sekä kilpailukiellon 19. tammikuuta 2013 saakka.

## Saavutuksia
*Italian ympäriajo:
**2004 kokonaiskilpailun yhdeksäs, kolmas etapilla 19
**2005 kokonaiskilpailun 15., toinen etapilla 14
**2008 kokonaiskilpailun 13.
**2009 kokonaiskilpailun yhdeksäs
*Espanjan ympäriajo:
**2002 kokonaiskilpailun 18.
**2004 toinen etapilla 16
*Ranskan ympäriajo:
**2006 kokonaiskilpailun 17.
**2007 kokonaiskilpailun 19.
**2008 kokonaiskilpailun kymmenes
*Sveitsin ympäriajo: 2003 kokonaiskilpailun viides
*Tour de Romandie: 2004 kokonaiskilpailun neljäs
*Pariisi-Nizza: 2007 kokonaiskilpailun neljäs
*Saksan ympäriajo: 2005 kokonaiskilpailun kuudes
*Midi Libre: 2000 kokonaiskilpailun kolmas
*Settimana Ciclista Lombarda: 2002 kokonaiskilpailun voitto
*Giro del Trentino: 2003 kokonaiskilpailun kolmas
*Vuelta a la Comunidad Valenciana: 2007 kokonaiskilpailun toinen
*Ruta del Sol: 2007 kokonaiskilpailun kolmas 
*Slovenian maantiepyöräilymestaruuskilpailu: 2003 voitto, 2007 voitto

## Lähteet
*Tadej Valjavec trap-friis.dk-tietokannassa 
*Profiili cyclingarchives.com-tietokannassa 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Tadej Valjavecin virallinen sivusto
Argyle Park

**Argyle Park** on yhdysvaltalainen kristillinen industrial metal -superyhtye, joka perustettiin vuonna 1994 ja oli aktiivinen vuoteen 1996 saakka. He muodostivat yhtyeen uudelleen nimellä AP2 vuonna 1998 ja olivat sillä nimellä aktiivisia talveen 2000 saakka.

## Historia
Argyle Parkin musiikki yhdistää raskaita kitaroita ja ääninäytteisiin painottuvia elementtejä. Yhtye julkaisi ensimmäisen ja ainoan albuminsa nimeltä *Misguided* maaliskuussa 1995 R.E.X. Records -levy-yhtiöllä. *Misguided* on moninainen albumi, joka yhdistää elementtejä kuten teknoa, metallikitaraa, koomista pianoa, torvia, sampleja ja synkkiä vokaaleja. Alkuperäisellä julkaisulla tekijöiksi mainittiin Buka, Deathwish ja Dred; viimeiset kaksi edustivat Klaytonia (parhaiten tunnettu yhtyeistä Circle of Dust ja Celldweller). Todellisuudessa yhtyeessä vaikutti useiden eri yhtyeiden lahjakkuuksia, kuten Jim Thirlwell (Foetus), Klank, Jyro Xhan (Mortal), Dirk Lemmenes (Stavesacre), Tommy Victor (Prong) ja Lauren Boquette (Drown) muiden muassa.

Kesällä 1995 Argyle Park teki ainoan konserttinsa Cornerstone Festivalissa, Bushnellissa, Illinoisissa. Vuonna 1996 Argyle Park oli mukana satiirisella Stryper-tribuuttialbumilla *Sweet Family Music: A Tribute to Stryper* omalla versiollaan kappaleesta "Lonely". Kokoelmalla olivat mukana myös vertaiset Celldweller ja Klank. Myöhemmin samana vuonna Argyle Park päätti lopettaa toimintansa.

Argyle Park palasi yhtyeen vuonna 1998 nimellä AP2 (Argyle Park 2). AP2 julkaisi  Tooth and Nail Records -levy-yhtiöllä albumin nimeltä *Suspension of Disbelief* vuonna 2000.

## Diskografia
* 
* (AP2-nimellä)

**Kappaleita mukana kokoelmilla**
* (tribuutti Steve Taylorille)
* (R.E.X. Records)
* (R.E.X. Records) 
* (R.E.X. Records)
* (Nesak International)
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Argyle Park - The Final Memorial
Maxwell Montes

**Maxwell Montes** (suom. *Maxwellvuoret*) on Venuksessa sijaitseva vuoristo. Se sijaitsee Ishtar Terran itäosassa, kohdassa 65° pohjoista leveyttä ja 3° itäistä pituutta. Siihen kuuluvat Venuksen korkeimmat vuorenhuiput, korkeimpien kohtien kohotessa yli 11 kilometriä planeetan keskimääräisen pinnankorkeuden yläpuolelle. Vuoristoalue on halkaisijaltaan 797&nbsp;km. Vuoriston läntiset rinteet nousevat hyvin jyrkästi, mutta itäinen rinne laskeutuu loivana alas Fortuna Tesseraan. Maxwell Montes näkyy planeetan pinnasta otetuissa tutkakuvissa huomattavan kirkkaana, mikä viittaa alueen maaperän sisältävän runsaasti pyriittiä tai muita radioaaltoja hyvin heijastavia mineraaleja. Heijastuksen voimakkuus vaihtelee korkeuden mukaan, joten heijastava aine säilynee hajoamatta vain tietyissä fysikaalisissa tai kemiallisissa olosuhteissa.

Alpha Regio, Beta Regio ja Maxwell Montes ovat ainoat Venuksen pinnanmuodot, joita ei ole nimetty historiallisten tai mytologisten naisten mukaan. Leikkisästi onkin sanottu, että nimensä vuoristolle antanut James Clerk Maxwell on ainoa mies Venuksessa.

Ray Jurgens löysi Maxwellvuoret Arecibon radioteleskoopilla 4. syyskuuta 1967.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* NASA: Venus – Magellan
*NASA: Venus – Maxwell Montes ja Cleopatra-kraatteri
Karl Rove

**Karl Christian Rove** (s. 25. joulukuuta 1950 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen politiikan alan konsultti, joka johti useita republikaanipuolueen vaalikampanjoita. Hän oli Yhdysvaltain presidentti George W. Bushin varakansliapäällikkö (Deputy Chief of Staff) ennen eroaan 31. elokuuta 2007.

George W. Bushin Rove tapasi työskennellessään Bush vanhemmalle RNC:llä 1973–1974. Vuonna 1977 hän muutti Texasiin työskentelemään Bushin vaalikomiteassa hänen yrittäessään kongressiin. Austinissa hän työskenteli kuvernööri Bill Clementsin apuna. Rove auttoi Bushin voittoon 1994 Ann Richardsia vastaan Texasin kuvernööriksi. Häntä pidettiin myös keskeisenä vaikuttajana Bushin presidentinvaalivoitoissa 2000 ja 2004.

Rove ei kaihtanut vastustajien mustamaalausta, vaan levitti Ann Richardsia vastaan huhun, jonka mukaan hän oli lesbo, ja hänen uskottiin olleen vuoden 2000 republikaanien esivaalin aikaisen John McCainin mustamaalauskampanjan takana.

Rove sai useita lempinimiä. Presidentti Bush kutsui häntä nimellä "Poikanero" ja kuuluisuutta saaneella lempinimellä "Turd Blossom", "Paskakukkanen", joka viittaa Texasissa lehmän tai hevosen ulosteessa kasvavaan kukkaseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Puujoki (joki)

**Puujoki** on noin 35&nbsp;kilometriä pitkä joki Kanta-Hämeessä Hausjärven ja Janakkalan kuntien alueella. Se alkaa Mommilanjärven eteläpuolella olevasta Ansionjärvestä ja laskee lopulta Kernaalanjärveen. Korkeuseroa on vain kolme metriä, minkä vuoksi joki on herkkä tulvimaan. Puujoessa on yksi pato, Vuolteenkosken pato. Puujoen sivujokia ovat esimerkiksi Hausjoki ja Punkanjoki. Seudulla on paljon soita.
Hedviga Malinová

**Hedviga Malinová** *(Malina Hedvig)* on slovakialainen kansallisuudeltaan unkarilainen opiskelija, joka väitti tulleensa kahden miehen hakkaamaksi Nitrassa 25. elokuuta 2006 puhuttuaan unkaria matkapuhelimeensa. Hänen mukaansa skinheadit kirjoittivat myös hänen vaatteisiinsa fraasin ”unkarilaiset Tonavaan”. Malinová oli tuolloin 23-vuotias.

Slovakian poliisi tutki asiaa kaksi viikkoa ja päätteli, että hyökkäystä ei ollut tapahtunut ja luopui jutun tutkimisesta 11. syyskuuta. Syyttäjän toimisto nosti syytteen Malinováa vastaan poliisin ajan tuhlaamisesta ja väärästä valasta, josta hän puolestaan valitti, mutta perustuslaillinen oikeus hylkäsi valituksen Operaattorin mukaan puhelimesta ei ollut soitettu puhelua tuona aikana. Toisaalta Malinová oli selvästi hakattu.

Tapaus johti kansallisuuksien välien kiristymiseen, kuten rasistisiin sloganeihin ja kyltteihin jalkapallo-otteluissa ja Internetin videopalveluissa.

Pääministeri Robert Fico ja sisäministeri Robert Kaliňák sanoivat lehdistötilaisuudessa tytön valehdelleen ja pääministeri korosti hallituksen jatkavan ekstremismin vastaista taistelua, sekä toimivan myös niitä vastaan, jotka vahingoittavat Slovakiaa keksimällä valheita. Slovakian ulkoministeriö joutui myös puolustautumaan eräiden unkarilaisten poliitikkojen Slovakian oikeusjärjestelmää arvostelevia lausuntoja vastaan ja tapaus kiristi maiden välejä.

Radio Slovakia International syytti tapauksen julkisuudesta unkarilaispuolueen (SMK) ”unkarilaista peliä”. Myös Ján Slota syytti ulkomaisia organisaatioita Slovakian vastaisesta propagandasta.

## Lähteet
*http://www.spectator.sk/clanok-27691.html 
*http://www.slovakspectator.sk/clanok-24912.html 
*http://www.slovakspectator.sk/clanok-24918.html 

### Viitteet
Unkarilaisen yhteisön puolue

**Unkarilaisen yhteisön puolue** (unkariksi *Magyar Közösség Pártja*, aiemmin *Magyar Koalíció Pártja*, slovakiaksi: *Strana maďarskej komunity*, aiemmin *Strana maďarskej koalície*, SMK) on slovakialainen puolue, joka edustaa unkarilaisten  vähemmistöä. Puolue on konservatiivinen ja Euroopan kansanpuolueen jäsen. Sen johtaja on Pál Csáky alkaen maaliskuusta 2007. Häntä edelsi Béla Bugár, joka johti puoluetta sen perustamisesta alkaen vuodesta 1998.

Se on ollut hallitusvastuussa 1998-2002 ja 2002-2006. Vuoden 2006 vaaleissa se sai 20 paikkaa kansalliskokouksen 150 paikasta. Puolueen kannatus on ollut vuosien 2002 ja 2006 vaaleissa sekä Euroopan parlamentin vaaleissa 2004 13&nbsp;%.

Vuoden 2010 vaaleissa puolue menetti kaikki paikkansa uudelle Most-Híd-puolueelle eikä saanut yhtään paikkaa myöskään 2012 vaaleissa. Puolue vaihtoi tämän jälkeen nimensä *Unkarilaisen yhteisön puolueeksi*.
Vuoden 2014 eurovaaleissa puolueesta valittiin yksi meppi.

## Lähteet
*Sme.sk (nimilähde)
Smer-SD

**Smer-SD** () on slovakialainen sosiaalidemokraattinen puolue, jota johtaa Robert Fico.

## Historia
Smer erosi Demokraattisesta vasemmistopuolueesta (, **SDĽ**) vuonna 1999. Puolueen nimi oli aluksi *SMER – tretia cesta* (). Robert Fico oli tuolloin sen suosituin jäsen ja SMER nousi nopeasti maan suosituimmaksi puolueeksi. Samaan aikaan SDĽ:n kannatus väheni. SDĽ sekä kaksi muuta vasemmistopuoluetta, SDĽ:sta aiemmin eronnut *Sociálnodemokratická alternatíva* ja aiemmin Alexander Dubčekin johtama *Sociálnodemokratická strana Slovenska*, liittyivät Smeriin 1. tammikuuta 2005.

Kesäkuun 2006 vaaleissa Smer sai 29,1 prosenttia äänistä ja 50/150 parlamenttipaikkaa, ja muodosti hallituksen Vladimír Mečiarin Kansanpuolueen (ĽS-HZDS) ja Slovakian kansallispuolueen (SNS) kanssa. Euroopan sosialidemokraattinen puolue, johon Smer kuuluu, piti SNS:ää äärioikeistolaisena ja rasistisena ja jäädytti Smerin jäsenyyden 12. lokakuuta 2006. Vuonna 2008 täysjäsenyys kuitenkin palautettiin. Syksyllä 2023 Smer jäädytettiin uudelleen sen muodostettua hallituksen Slovakian kansallispuolueen kanssa.

Kesäkuun 2010 vaaleissa Smer jatkoi suurimpana puolueena saatunaan noin 35 prosenttia äänistä ja 62 parlamenttipaikkaa. Parlamentissa enemmistön saanut neljän puolueen keskustaoikeistolainen liittouma kuitenkin ilmoitti, ettei suostu yhteistyöhön puolueen kanssa, vaikka presidentti Gašparovič nimitti edellisen pääministeri Ficon aluksi muodostamaan uuden hallituksen.

Iveta Radičován johtama keskusta-oikeistolainen hallitus kaatui lokakuussa 2011 hävittyään parlamentin luottamusäänestyksen ja maaliskuussa 2012 järjestettiin ennenaikaiset parlamenttivaalit. Ficon johtama Smer-SD sai selvän vaalivoiton, yli 44 prosenttia äänistä ja 83 paikkaa. Kyseessä oli ensimmäinen kerta Slovakian vuonna 1993 tapahtuneen itsenäistymisen jälkeen, kun yksittäinen puolue sai yli puolet parlamenttipaikoista ja kykeni näin muodostamaan hallituksen ilman koalitiokumppaneita. Ficon hallitus aloitti toimintansa kolme ja puoli viikkoa vaalien jälkeen.

Smer-SD:n enemmistö hävisi vuoden 2016 vaaleissa, mutta se säilytti suurimman puolueen asemansa. Ficon johtama Smer-SD muodosti hallituskoalition Slovakian kansallispuolueen, konservatiivisen Siet-puolueen ja unkarilaisvähemmistön Most-Hídin kanssa. Presidentti Kiska nimitti Ficon uuden hallituksen virkaansa 24. maaliskuuta 2016. Ficon hallitus jätti eronpyynnön 15. maaliskuuta 2018, kun korruptiotutkimuksia tehneen toimittajan murha aiheutti mielenosoitusaallon maassa. Eronpyynnön jälkeen Fico kertoi jatkavansa politiikassa ja Smer-SD:n puheenjohtajana. Presidentti Andrej Kiska hyväksyi eronpyynnön, minkä jälkeen varapääministerinä toiminut Peter Pellegrini nimitettiin muodostamaan uusi hallitus.

Vuoden 2020 parlamenttivaalien jälkeen Smer jäi oppositioon ja pääministeriksi nousi Pellegrinin tilalle Tavalliset ihmiset -puolueen johtaja Igor Matovič.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Smer-SD
Mantšurian kukkuloilla

”**Mantšurian kukkuloilla**” () on valssi, jonka sävelsi Venäjän keisarillisen armeijan 214. Mokšanin rykmentin kapellimestari Ilja Šatrov (J. A. Schatrow), joka oli saanut päättäväisestä toiminnastaan Stanislavin kultainen miekka -kunniamerkin. Suomessa kappale tunnetaan muun muassa nimillä ”Mandshurian kukkuloilla” ja ”Mandshurian kummut”.

Zlatoustissa, jonne rykmentti oli palannut, muisteltiin Venäjän–Japanin sotaa ja siellä kaatuneita aseveljiä. Muistelusten perusteella Šatrov sai toukokuussa 1906 sävelletyksi valssin, jolle hän antoi nimeksi ”Mokšanin rykmentti Mantšurian kukkuloilla”. Vuoden lopulla hän julkaisi valssin nuotit ja esitti sen orkesterilla Samarassa.

Valssista tuli nopeasti kuuluisa, ja siihen tekivät myöhemmin toiset sanoittajat useita sanoituksia. Šatrovin tekijänoikeuksia epäiltiin, ja toisaalta sävellystä esitettiin myös hänen tekijänoikeuksistaan riippumatta. Valssi oli suosittu myös toisen maailmansodan aikana, minkä vuoksi Venäjällä sitä on pidetty myös suuren isänmaallisen sodan tunnuksena sen silloisen suuren suosion vuoksi. Toisen maailmansodan aikana kapellimestari Ilja Šatrov palveli puna-armeijan divisioonassa sodan alusta loppuun. Vuonna 2005 Zlatoustissa päätettiin tuottaa CD-levy, jolla olisi sävelmän kaikki versiot jazz-versioita myöten. Lisäksi päätettiin tuottaa elokuva valssista ja sen säveltäjästä.

## ”Mandshurian kukkuloilla” Suomessa
Nimellä ”Mandshurian kukkuloilla” Suomessa tunnetun kappaleen äänitti ensimmäisenä autonomian aikana Helsingin Torvisoittokunta, mutta ilmeisesti levyä ei koskaan julkaistu. Kappaleen ensimmäinen tunnettu levytys on amerikansuomalaisten hanuristien Johan Homanin ja Matti Söderlundin 19. lokakuuta 1920 levyttämä versio. Laajemmin tunnetuksi valssi tuli vasta Vili Vesterisen vuoden 1935 levytyksen myötä (Odeon a 228331). Ensimmäisen sanoitetun version levytti vuonna 1940 Eero Väre, mutta aikansa suosikiksi kappale nousi A. Aimon vuoden 1945 Sointu-merkille tehdyn version myötä.

Myöhempiä versioita ovat levyttäneet muun muassa Veikko Ahvenainen, Veikko Tuomi, Taito Vainio, Francis Goya, Agents ja Viikate. Myös rautalankayhtye The Sounds levytti kapppaleen nimellä "Mandschurian Beat."

Vuonna 1962 Laila (Laura) Kinnunen levytti laulun sekä venäjäksi että suomeksi nimellä ”Mandshurian kummut”. Venäjänkielinen versio nousi levylistojen kärkeen, mikä on harvinaista venäjänkieliselle laululle Suomessa.

## Lähteet
Kansanpuolue – Demokraattisen Slovakian liike

**Kansanpuolue – Demokraattisen Slovakian liike** () oli slovakialainen keskustaoikeistolainen ja populistinen puolue, jonka johdossa oli pääministeri Vladimír Mečiar.

Mečiar oli pääministerinä Tšekkoslovakian hajoamisesta 1992 kevääseen 1994 ja uudelleen syksystä 1994 vuoteen 1998.

HZDS syntyi 1991 ei-kommunistisen opposition (VPN) hajotessa. Kun HZDS voitti vaalit 1992 ja Mečiar nousi Slovakian pääministeriksi, hän hajotti tšekkivastineensa Václav Klausin kanssa Tšekkoslovakian. Mečiar hallitsi vuoden 1993 alusta itsenäistynyttä maataan varsin itsevaltaisesti ja oli sotatilassa presidentti Michal Kováčin kanssa. Vuonna 1997 viisi oppositiopuoluetta liittoutui Slovakian demokraattiseksi koalitioksi (SDK), joka sai Mečiarin pois pääministerin paikalta, kun kukaan ei enää suostunut HZDS:n kanssa yhteistyöhön. HZDS otti nykyisen nimensä vuonna 2000.

Vuoden 2002 vaaleissa ĽS–HZDS oli jälleen suurin puolue, muttei kyennyt muodostamaan hallitusta. Riitojen vuoksi osa jäsenistä erosi siitä. Ivan Gašparovič erosi muodostaen Hnutie za demokraciun (HZD) vuonna 2002 ja vuonna 2003 osa muodosti Ľudová únian (ĽU).

Heikentynyt ĽS–HZDS otettiin vuonna 2006 Robert Ficon hallitukseen kahdella ministerillä. Mečiar ei ole mukana hallituksessa.

Vuoden 2010 vaaleissa HZDS:n kannatus sai vain noin 4 prosenttia äänistä, ja puolue putosi parlamentista. Puolue jäi parlamentin ulkopuolelle myös vuoden 2012 vaaleissa. Tämän jälkeen Mečiar siirtyi sivuun puolueen johtopaikalta, ja syyskuussa 2013 puoluetta alkoi vetää sen kokeneista jäsenistä koottu komitea. Mečiar ei pitänyt komitean suunnasta ja erosi joulukuussa puolueesta.

HZDS lakkautettiin tammikuun 2014 puoluekokouksessa.

## Vaalitulokset parlamenttivaaleissa
* 1992: 37,3&nbsp;%
* 1998: 27,0&nbsp;%
* 2002: 19,5&nbsp;%
* 2006: 8,79&nbsp;%

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.hzds.sk/
Slovakian demokraattinen ja kristillinen liitto – Demokraattinen puolue

**Slovakian demokraattinen ja kristillinen liitto – Demokraattinen puolue ** (, SDKÚ-DS) oli slovakialainen  puolue, joka oli toiminnassa 2000–2018. Ennen yhdistymistä Demokraattisen puolueen kanssa 21. tammikuuta 2006 se tunnettiin nimellä **Demokraattinen ja kristillinen liitto** (SDKÚ).

SDKÚ-DS:n johtaja Mikuláš Dzurinda oli pääministerinä 2002–2006. Aliancia Nového Občana (ANO) oli mukana hallituksessa syyskuuhun 2005 ja Kresťanskodemokratické hnutie (KDH) helmikuuhun 2006.

Dzurindaa seurasi puolueen johdossa Iveta Radičová vuoden 2010 vaaleja varten.

SDKÚ-DS oli sekä kristillisdemokraattinen että konservatiivinen ja Euroopan kansanpuolueen jäsen.

## Vaalitulokset
* 2002: 15,09 % äänistä ja 28/150 paikkaa
* 2004 (Euroopan parlamentti) 17,09 %, 3/13 paikkaa
* 2006: 18,4 % ja 31/150 paikkaa
* 2009: (Euroopan parlamentti) 16,98 %, 2/13 paikkaa
* 2010: 15,4 % ja 28/150 paikkaa
* 2012: 6,1 % ja 11/150 paikkaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* www.sdku-ds.sk
Aulis Junes

**Osmo Olavi Aulis Junes** (16. elokuuta 1938 Kemi – 30. syyskuuta 2023) oli suomalainen kansalaisvaikuttaja.

Junes teki erityisesti huumeista kärsiviin nuoriin liittyvää työtä. Hän toimi Mannerheimin Lastensuojeluliiton vuonna 1969 perustetun nuorille päihteidenkäyttäjille ensiapua tarjonneen yksikön eli Arkadian nuorisoklinikan johtajana. Erityisen paikasta teki sen toimiminen ympäri vuorokauden. Klinikka toimi vain kuuden vuoden koeajan. Vastaavaa niin sanottua matalan kynnyksen toimintaa nuorille jatkettiin nuorisoasemilla.

1960-luvun lopulla Junes toimi myös Keskustapuolueen piirissä Helsingissä yhdessä Jouko Loikkasen ja Risto Volasen kanssa. Myöhemmin he perustivat vihreä aalto -nimisen poliittisen liikkeen, jota pidetään usein vihreän liikkeen ensimmäisenä ilmentymänä Suomessa. Politiikassa Junes toimi sekä Espoon että Helsingin kaupunginvaltuutettuna.

Junes toimi päihdeasiantuntijana Tapio Suomisen elokuvassa *[[Narrien illat]]* (1970).

Myöhemmin Junes vihittiin Suomen evankelis-luterilaisen kirkon diakoniksi, mutta hänet vapautettiin myöhemmin tehtävistään, kun hän antoi virka-asuntonsa asunnottomien ja alkoholistien käyttöön.

Marraskuussa 1990 Junes ja Hannu Penttinen perustivat Aseman Lapset ry:n, jonka tarkoituksena oli reagoida kasvavaan huumeongelmaan Helsingin rautatieasemalla.

Junes omisti vuodesta 1977 Helsingin Linnunlaulussa sijainneen suuren huvilan, jossa hän itse asui sekä majoitti päihdeongelmaisia ja auttoi ongelmanuoria. Helsingin kaupungin rakennuslautakunta ja kaupunginhallitus kehottivat toistuvasti Junesta korjaamaan huvilaa. Junes piti huvilassaan myös kirpputoria. Syksyllä 2010 Juneksen huvilan tontilla paljastettiin Greenpeace Nordenin kustantama ydinvoiman vastainen Itsekkyyden muistomerkki.

Junes omisti myös kansanparantajien kokoontumispaikaksi rakennetun Pauanne-nimisen rakennusryhmän Kaustisella.

Junes-Granrothin talonpoikaissuvun juuret ovat Pietarsaaressa ja Torniossa. Suvussa on valtiopäivämiehiä ja yksi ministeri, Antti Junes, joka on Aulis Juneksen isän Aaton setä.

## Lähteet
Genelec

**Genelec Oy** on suomalainen vuonna 1978 perustettu äänentoistolaitteita valmistava perheyritys. Yrityksen pääkonttori ja tehdas toimivat Iisalmessa. Sen lisäksi toimii myynnin ja markkinoinnin tukitoimisto Helsingissä. Yritys markkinoi tuotteitaan yli 70&nbsp;maahan ympäri maailman.

## Palkinnot

Vuonna 2009 yritys voitti Fennia Prize -tuotemuotoilukilpailun pääpalkinnon 5040A-bassokaiuttimellaan. Kaiuttimen suunnitteli muotoilija Harri Koskinen. Palkintosumma oli .

Genelecin 1031A-malli pääsi 2014 NAMM-messuille, ja se valittiin TECnology Hall of Fame -tuotteeksi. Samassa palkintogaalassa vuonna 2013 julkaistut M-sarjan kaiuttimet saavuttivat studiomonitorien kategoriassa Outstanding Technical Achievement -tunnustuksen.

## Tuotteet

Genelec valmistaa studiomonitoreita eli tarkkailukaiuttimia, joita Suomessa käyttää Yleisradio studioissaan. Lisäksi se valmistaa kaiuttimia kuluttajakäyttöön 

Genelec_8020A.jpg|8020B-kaiutin
Genelec subwoofers IBC 2008.jpg|Aktiivisia bassokaiuttimia: 8050B, 7060B, 7070B


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marcelo Álvarez

**Marcelo Raúl Álvarez** (s. 27. helmikuuta 1962 Córdoba) on argentiinalainen tenori, joka on saanut kansainvälistä mainetta 1990-luvun lopulta.

Álvarez opiskeli 17-vuotiaaksi saakka *La Escuela de Niños Cantores de Córdobassa*. Sen jälkeen hän kuitenkin jätti musiikkialan ja aloitti taloustieteen opinnot. Laulaminen oli hänelle edelleen tärkeä harrastus, ja vuonna 1992 hän aloitti laulunopintonsa Buenos Airesissa. 

Álvarez ei saanut kotimaassaan kummoisempaa kansansuosiota, mutta vakuutti kyvyillään tenori Giuseppe Di Stefanon, joka kehotti häntä matkustamaan Italiaan. Hän debytoi Venetsian Teatro la Fenicessä Elvinon roolissa Vincenzo Bellinin oopperassa *[[Unissakävelijä]]*. Ajankohta oli syyskuu 1995; Álvarez sai pian lisää tarjouksia useilta oopperataloilta.

Álvarez tulkitsi 1990-luvun viimeisinä vuosina menestyksellä muiden muassa Bellinin, Verdin, Massenet’n ja Donizettin rooleja. Hän oli jo esiintynyt useissa Euroopan suurissa oopperataloissa ennen Metropolitan-debyyttiään vuonna 1998. 

Álvarezin ohjelmisto on laajentunut 2000-luvun kuluessa; siihen sisältyy muun muassa osia Charles Gounod’n, Jacques Offenbachin, Giacomo Puccinin ja Richard Straussin tuotannosta.
Giuseppe Di Stefano

**Giuseppe Di Stefano** (24. heinäkuuta 1921 Catania, Sisilia – 3. maaliskuuta 2008 Milano, Lombardia) oli italialainen tenori. Hänen aktiivisin uransa kesti 1940-luvulta 1970-luvun alkuun. 

Di Stefano teki oopperadebyyttinsä 1946 ja esiintyi La Scalassa jo seuraavana vuonna. Hän teki pian läpimurtonsa myös Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Hänet muistetaan varsinkin yhteistyöstään Maria Callaksen kanssa.

Di Stefano esitti ja levytti muun muassa Giuseppe Verdin, Vincenzo Bellinin, Ruggero Leoncavallon, Pietro Mascagnin, Gaetano Donizettin, Giacomo Puccinin ja Amilcare Ponchiellin tuotantoa. Oopperoiden lisäksi levytysten joukkoon lukeutuu Verdin *Requiem*. Viimeisen esiintymisensä tenori teki heinäkuussa 1992 Puccinin oopperassa *[[Turandot]]*. 

Ikääntynyt Di Stefano sai vakavia vammoja jouduttuaan joulukuussa 2004 tuntemattomien hyökkääjien pahoinpitelemäksi Keniassa, jossa hänellä oli huvila. Hän kuoli 86-vuotiaana. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Giuseppe Di Stefanon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Eläinsuojeluvalvoja

**Eläinsuojeluvalvoja** on lääninhallituksen myöntämän luvan varassa toimiva henkilö, joka toimii kunnassa eläinsuojeluviranomaisten eli virkaeläinlääkärin, terveystarkastajan ja poliisin valvonnan alaisuudessa. 

Eläinsuojeluvalvojalla ei ole oikeutta tehdä tarkastusta kotirauhan piirissä. Valvojalla ei myöskään ole oikeutta ottaa eläintä huostaan, vaan ratkaisun tekee poliisi ja eläinlääkäri.

Eläinsuojeluvalvojat pitävät usein yrittäjänä löytöeläinkotia, jolta kunta ostaa lain määräämät palvelut. Löytöeläimiä säilytetään niissä korvausta vastaan 15 vuorokautta.

Suomen Eläinsuojeluyhdistysten Liitto ry kouluttaa vapaaehtoisia eläinsuojeluvalvojia, joilla ei kuitenkaan ole eläinsuojelulakiin perustuvaa oikeutta tarkastusten suorittamiseen.

## Lähteet
* Eläinsuojelulaki § 39–41
* Suomen Eläinsuojeluyhdistysten Liitto ry 
* Rauman seudun eläinsuojeluyhdistys
Kolmiomittaustorni

**Kolmiomittaustorni** on peruskartoitukseen liittyvissä kolmiomittauksissa käytetty puinen kehikkomainen torni. Suomalaisten tornien kolmiomainen malli oli kopioitu Saksasta. Torneja oli Suomessa parhaimmillaan yli 4&nbsp;000. Tornit rakennettiin Maanmittauslaitoksen ja Geodeettisen laitoksen mittauksia varten. Niitä tehtiin maastoon korkeille paikoille ja niiden korkeus oli enimmillään 50 metriä. Sodan aikana torneja käytettiin ilmavalvontaan, mutta myöhemminkin armeija on käyttänyt niitä ilmavalvontatehtävissä. Viimeiset tornit valmistuivat 1986. 

Lähes kaikki tornit on purettu tai ne ovat lahonneet. Vuonna 2007 oli jäljellä vielä noin kolmekymmentä tornia, mutta niiden kiipeämiskelpoisuudesta ei ole tietoa 

Kaunispäällä Saariselällä Inarissa Lapissa rakennettiin vuonna 2011 alkuperäisen mallin mukaan uudestaan Kaunispään kolmiomittaustorni kolmiomittauksen muistomerkiksi ja näkötorniksi, kun paikalla sijainnut vanha torni oli lahoamisen takia hävitetty vuonna 2009. Läheisen radio- ja tv-maston takia tornin paikkaa jouduttiin hiukan siirtämään.

## Katso myös
* Struven ketju

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Yle Areena: Elävä arkisto. Torninrakentajat, 1986.
Rudolf Otto

**Rudolf Otto** (25. syyskuuta 1869 Peine &ndash; 6. maaliskuuta 1937 Marburg) oli merkittävä saksalainen luterilainen teologi, uskonnonfilosofi ja vertailevan uskontotieteen tutkija.

Otton tunnetuin teos on *Das Heilige* (1917), joka käsitteli uskonnon rationaalisuutta ja irrationaalisuutta. Otto määritteli uskonnollisen tietoisuuden olevan ydinolemukseltaan jumalallista koskevan pelon ja viehätyksen yhteensulautuma.

Paul Tillich, Mircea Eliade, Gustav Mensching, Martin Heidegger, Leo Strauss, Hans-Georg Gadamer, Max Scheler, Ernst Jünger, Joseph Needham ja Hans Jonas ovat kaikki antaneet tunnustusta Ottolle ja sanoneet saaneensa vaikutteita tältä.

## Teoksia

* *Das Heilige. Über das Irrationale in der Idee des Göttlichen und sein Verhältnis zum Rationalen* (1917)
* *Vischnu-Nârâyana; Texte zur indische Gottesmystik*, I (1917)
* *Siddhânta des Râmânuja, Texte zur indische Gottesmystik*, II (1917)
* *West-Östliche Mystik; Vergleich und Unterscheidung zur Wesensdeutung* (1926)
* *Die Gnadenreligion Indiens und das Christentum; Vergleich und Unterscheidung* (1930)
* *Das Gefühl des Überweltlichen; Sensus Numinus* (1931)

## Aiheesta muualla
* Rudolf Otto, friesian.com 
* Otto and the Numinous 
* Applications of Otto's term 'numinous'
Georg Laakso

**Georg Laakso** (s. 1975 Hämeenlinna) on suomalainen kitaristi, joka vaikutti yhtyeissä Cadacross ja Turisas. Hän perusti Cadacrossin Janne Salon ja Jarkko Lemmetyn kanssa. Hän myös lauloi Cadacrossin ensimmäisellä levyllä.

Hän on seurustellut iskelmäsanoittaja Sana Mustosen kanssa.

## Onnettomuus
Kitaristi Georg Laakso joutui 31. lokakuuta 2005 Hattulassa auto-onnettomuuteen, jonka seurauksena Turisas vietti kuukausien ajan hiljaiseloa. Tapaus sai julkisuutta, koska poliisi oli käynyt kaksi kertaa onnettomuuspaikalla löytämättä maassa maannutta Laaksoa. Onnettomuuden seurauksena kitaristi halvaantui. Laakso joutui yhdeksän kuukautta myöhemmin jättämään Turisaksen sekä jäädyttämään Cadacrossin.

## Diskografia
**Cadacross**
* 
* 

**Turisas**
**[[Battle Metal]]* (2004)

## Lähteet
*Tartareandesire.com: Cadacross (Arkistoitu versio) 

### Viitteet
Peter Vardy

**Peter Vardy** on brittiläinen teologi ja kirjailija, joka on useissa teoksissaan käsitellyt uskonnonfilosofisia aiheita. Hän on toimittanut muun muassa *Puzzle* ja *Thinker's Guide* -sarjoja. Vardy on toiminut Lontoon Heythrop Collegen vararehtorina vuodesta 1999. Vardy on usein argumentoinut Richard Dawkinsia vastaan.

## Teoksia

* *God of our Fathers* (1987)
* *Business Morality* (1989)
* *The Puzzle of God* (1990)
* *The Puzzle of Evil* (1992)
* *The Puzzle of Ethics* (1997)
* *The Puzzle of Sex* (1997)
* *Kierkegaard* (1997)
* *What is Truth?* (2003)
* *Being Human* (2003)

### Yhdessä muiden kanssa

* *The Puzzle of the Gospels* (1997) (Mary Millsin kanssa)
* *The Thinker's Guide to God* (2003) (Julie Arlissin ja Robert Van de Weyerin kanssa)
* *The Thinker's Guide to Evil* (2003) (Julie Arlissin kanssa)

### Toimittajana

* *Great Christian Thinkers: The Spiritual Heritage of Six Key Theologians* (1999)
* *Fount Christian Thinkers* (sarjan toimittaja)
Arat

**Arat** (*Ara*) on suku Etelä-Amerikassa ja Keski-Amerikassa eläviä papukaijoja. 

Arojen tunnusomaisena piirteenä on värikkyys ja pitkä pyrstö, sekä suuri "pähkinänsärkijä"-tyyppinen nokka. Niillä on yleensä jonkin kokoisia höyhenettömiä alueita naamassaan. Aitoaroja yhdistää myös niille tyypillinen ääntely. 

Ara-nimellä kutsutaan myös muita papukaijoja, vaikka ne eivät taksonomisesti kuulu tai kuulu enää *Ara*-sukuun. Esimerkiksi pikkuara, brasilianarat (*Primolius-*suku*)* ja savanniara ovat vielä 2000-luvun alussa kuuluneet *Ara*-sukuun, mutta ne on sittemmin eroteltu omiin sukuihinsa suomenkielisen (tai englanninkielisen) nimen muuttumatta. *Anodorhynchus*-sukuun kuuluvaa hyasinttiaraa on myös kutsuttu araksi koko ajan, ja se onkin varsinaisille aroille kuten sinikelta- ja vihersiipiaralle riittävän läheistä sukua, että se voi hybridisoitua niiden kanssa.

Arojen koko vaihtelee aina pienenpuoleisista pikkuaroista (*Diopsittaca nobilis*) (pituus pyrstön kanssa noin 30 senttimetriä) suurikokoisiin hyasinttiaroihin (*Anodorhynchus hyacinthinus*) joka on maailman papukaijalajeista kaikkein pisin: kokonaispituus on metrin paikkeilla.

Väritykseltään arat ovat vaihtelevia, mutta aina kirkasvärisiä: pikkuarat ovat yksi "värittömimmistä" omaten suurimmaksi osaksi tasaisen vihreän höyhenpuvun pienillä punaisilla laikuilla siivissä, sekä aroille tyypillisen paljaan, vaalean ihoalueen silmien ympärillä. Yksi värikkäimmistä on puna-ara (*Ara macao*), joka loistaa suurimmaksi osaksi kirkkaan punaisena ja omaa hämmästyttävän väriset siivet, joissa on keltaista, sinistä ja hieman vihreääkin. 

Suurten arojen ääni voi olla korviavihlovan voimakas, ja olla vahvuudeltaan jopa 100 desibeliä. Kuten kaikki papukaijat, arat kykenevät tuottamaan myös hyvin hiljaisiakin ääniä. Arat eivät ole lintumaailman lahjakkaimpia puhujia, mutta saattavat nekin oppia puhumaan (tosin tämä on kaikilla papukaijoilla yksilöllistä).

Arojen sukuun kuuluu 8 elossa olevaa lajia. Pääasiassa saarissa eläneitä, sukupuuttoon kuolleita lajeja on suvussa useita.

Arat ovat Suomessakin kohtalaisen yleisiä lemmikkejä, ja suurinta osaa aralajeista tavataan lemmikkinä. Yleisin ara lemmikkinä on sinikelta-ara (*Ara ararauna*), joka on noin 86 cm pitkä. Muut arat ovat lemmikkeinä huomattavasti harvinaisempia, eikä kasvattajiakaan ole Suomessa kovin monta. 

## Lajit (''Ara'')
* Bolivianara (*Ara rubrogenys*)
* Panamanara (*Ara ambiguus*)
* Puna-ara (*Ara macao*)
* Sinikelta-ara eli ararauna (*Ara ararauna*)
* Sinikurkkuara (*Ara glaucogularis*)
* Smaragdiara eli sotilasara (*Ara militaris*)
* Valkonaama-ara eli joikuara (*Ara severus*)
* Vihersiipiara (*Ara chloropterus*)

Sukupuuttoon kuolleita lajeja (*Ara*):
* *[[Ara atwoodi]]*
* *[[Ara autocthones]]*
* *[[Ara erythrocephala]]*
* *[[Ara erythrura]]*
* *[[Ara gossei]]*
* *[[Ara guadeloupensis]]* 
* *[[Ara martinicus]]*
* Kuubanara (*Ara tricolor*)

## Katso myös
*Hyasinttiarat
*Brasilianarat
*Siniara
*Savanniara
*Pikkuara

## Lähteet
* BirdLifen nimihaku

## Aiheesta muualla
*Kaijuli.fi
*ITIS: Ara