open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
BMW i8

**BMW i8** on BMW:n vuosina 2014–2020 valmistama kaksiovinen coupé-mallinen Plug-in-hybridiauto. BMW i8:n virallinen myynti Suomessa alkoi marraskuussa 2015. Auto kiihtyy 0–100&nbsp;km/h 4,4 sekunnissa. Auton huippunopeus on rajoitettu 250&nbsp;km/h, mutta pelkällä sähkömoottorilla 120&nbsp;km/h. Hybridiin sähkömoottori on sijoitettu auton etuosaan ja se tuottaa voimaa pelkästään etupyöriin. Taka-akselin eteen sijoitettu bensiinimoottori jakaa voimaa takapyöriin. Näiden kahden moottorin ansiosta auto on nelivetoinen. Auton toimintamatka pelkällä sähkömoottorilla on noin 35–40 kilometriä. Suomessa auton hinta oli noin 150&nbsp;000 euroa veroineen.

BMW i8 oli ensimmäinen sarjavalmisteinen automalli, johon sai lisävarusteena laseriin perustuvat ajovalot.

## BMW i8 autourheilussa

BMW i8 toimi Formula E -sarjan virallisena turva-autona yhteistyössä Qualcomm-yhtiön kanssa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lichenin Ihanimman Neitsyt Marian kirkko

**Lichenin Ihanimman Neitsyt Marian kirkko** () on Puolan suurin kirkko, johon mahtuu 18&nbsp;000 ihmistä. Kirkko sijaitsee Licheń Staryn kylässä Ison-Puolan voivodikunnassa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kingdom Hearts HD 2.8 Final Chapter Prologue

**Kingdom Hearts HD 2.8 Final Chapter Prologue** (tyyliteltynä **Kingdom Hearts HD II.8 Final Chapter Prologue**) on teräväpiirtokuvalla varustettu *[[Kingdom Hearts (pelisarja)|Kingdom Hearts]]* -pelisarjan kokoelma, joka julkaistiin vuonna .

Kokoelma sisältää pelattavan osuuden pelistä *[[Kingdom Hearts 3D: Dream Drop Distance]]* sekä kaksi aivan uutta tarinaa. Ensimmäinen on elokuva *Kingdom Hearts χ Back Cover*, joka perustuu selainpohjaiseen peliin *[[Kingdom Hearts χ]]* ja sisältää myös materiaalia, jota pelissä ei ollut. Toinen on *Kingdom Hearts 0.2: Birth by Sleep – A Fragmentary Passage*, aivan uusi peli, joka sijoittuu *[[Kingdom Hearts: Birth by Sleep]]in* jälkeen ja jonka tarina esitetään Aquan näkökulmasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kapteeni Sindbadin seikkailut

**Kapteeni Sindbadin seikkailut** (, myös *Captain Sinbad*) on vuonna 1963 valmistunut yhdysvaltalainen seikkailuelokuva. Byron Haskinin ohjaaman elokuvan sankaria Sindbadia esittää Guy Williams.

## Juoni
Muinaisessa Baristanissa kapteeni Sindbad rakastuu prinsessa Janaan, jota tavoittelee myös ilkeä tyranni El Kerim. Estääkseen tyrannin aikeet Sindbad lähtee etsimään hirviöiden vartioimaa norsunluutornia, jonne El Kerimin kuolemattomuuden salaisuus on piilotettu. Lopuksi sankari kukistaa tyrannin ja pelastaa prinsessan.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Kingin veljesten tuottama ja Metro-Goldwyn-Mayerin levittämä *Kapteeni Sindbadin seikkailut* on toteutettu laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä. Byron Haskinin ohjaama elokuva kuvattiin müncheniläisellä Bavarian studiolla, joka osoittautui teknisesti kovin vaatimattomaksi. Pääosaan palkattiin Zorro-televisiosarjasta tunnettu Guy Williams.

Elokuva on värikäs ja eksoottinen lasten toimintaseikkailu, joka on täynnä jännittäviä erikoistehosteita. Sen pohjalta suunniteltiin tv-sarjaa, jonka pilottijakso ei kuitenkaan herättänyt suurten yhtiöiden kiinnostusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Hemiaminaalit

**Hemiaminaalit** eli **karbinoliamiinit** ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa samaan hiiliatomiin on liittynyt sekä amino- että hydroksyyliryhmä. Hemiaminaalien tunnusomainen funktionaalinen ryhmä on R2C(OH)NR2. Hemiaminaalit ovat hemiasetaalien typpianalogeja.

## Ominaisuudet ja valmistus
Hemiaminaalit ovat suhteellisen pysymättömiä yhdisteitä ja rengasrakenteiset hemiaminaalit ovat avoketjuisia pysyvämpiä, mutta ovat silti kemiallisessa tasapainossa rengasrakenteisen hemiaminaalin ja avoketjuisen aminoaldehydin kanssa. Primääriset hemiaminaalit reagoivat erityisesti happamissa olosuhteissa muodostaen imiinejä. Sekundäärisistä amiineista muodostuneet hemiaminaalit ovat stibiilempia, mutta voivat muodostaa happamissa olosuhteissa enamiinin. Hemiaminaalit voivat reagoida eteenpäin amiinien kanssa aminaaleiksi.

Hemiaminaaleja valmistetaan aldehydien tai ketonien ja primääristen tai sekundääristen amiinien välisellä reaktiolla. Ensimmäisessä vaiheessa nukleofiilinen amiini reagoi additioreaktiolla elektrofiilisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa. Molekyylinsisäinen protoninsiirto johtaa hemiaminaaliin.
:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mona Cederström: N-asyylihemiaminaalit luonnonainesynteeseissä, Jyväskylän yliopisto, Kemian laitos, Kandidaatintutkielma, 15.12.2015 (pdf)
Dichobunoidea

**Dichobunoidea** on hävinnyt yläheimo, johon kuuluivat ensimmäiset sorkkaeläimet. Niiden luokittelu on vielä epävarmaa ja muuttuu jatkuvasti. Yleensä yläheimo jaetaan neljään heimoon: Dichobunidae, Cebochoeridae, Mixtotheriidae ja Helohyidae. Ne elivät eoseenilta oligoseenille Aasiassa, Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa. Lajeja olivat muun muassa *[[Diacodexis]]* ja *[[Messelobunodon]]*.

## Lähteet
Renault Alaskan

**Renault Alaskan** on Renault’n vuodesta 2017 lähtien valmistama lava-automalli, joka jakaa suuren osan tekniikastaan Nissan Navaran ja Mercedes-Benz X-sarjan kanssa. Alaskan on valmistajansa ensimmäinen malli luokassaan.

Alaskanin voimanlähteenä on 2,3-litrainen dCi-dieselmoottori, joka on saatavana 160- tai 190-hevosvoimaisena versiona. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto tai seitsemänportainen automaattivaihteisto. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Reince Priebus

**Reinhold Richard "Reince" Priebus** [raɪns ˈpriːbəs] (s. 18. maaliskuuta 1972) on yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Hän oli Republikaanien kansallisen komitean puheenjohtaja kolmen kauden ajan, 2011–2016, ja Valkoisen talon kansliapäällikkö presidentti Donald Trumpin virkakauden ensimmäiset kuusi kuukautta heinäkuun 28. päivään 2017 saakka, jolloin hänen tilalleen nimitettiin kenraali John F. Kelly.

Priebus on tehnyt pitkän uran puoluetoiminnassa. Hän aloitti osavaltiotasolla. Hänen johtaessaan Wisconsinin republikaaneja puolue menestyi hyvin ja voitti uusia paikkoja liittovaltion alahuoneessa, sai enemmistön osavaltion parlamentissa ja kuvernöörin viran. Priebus on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Uskonnoltaan hän on ortodoksi.

Puoluetta repineen esivaalikamppailun jälkeen Priebus kehotti republikaaneja yhdistymään Donald Trumpin ehdokkuuden taakse. Marraskuussa 2016 Trump nimitti hänet Valkoisen talon kansliapäälliköksi 20.1.2017 alkaen.

Heinäkuun lopulla 2017 Donald Trump erotti Priebusin epäillen häntä Valkoisen talon henkilökunnasta peräisin olevista monista tietovuodoista lehdistölle. Juuri ennen erottamista Trumpin viikkoa aiemmin nimittämä uusi viestintäjohtaja Anthony Scaramucci kutsui uutta esimiestään Priebusia *[[The New Yorker]]* -lehdelle ”v***n vainoharhaiseksi skitsofreenikoksi”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guy Williams

**Guy Williams** (syntyjään *Armand Joseph Catalano*, 14. tammikuuta 1924 New York – 30. huhtikuuta 1989 Buenos Aires) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Sisilialaiseen siirtolaisperheeseen syntynyt pitkä ja komea Williams opiskeli vähän aikaa sotilasakatemiassa ja työskenteli sitten valokuvamallina, elokuvien sivurooleissa ja televisiomainoksissa. 1950-luvun lopussa hän sai pääosan Disney-yhtiön Zorro-televisiosarjassa. Tehtyään 1960-luvun alussa pari elokuvaa Euroopassa Williams palasi Hollywoodiin, jossa hän esiintyi ensin *[[Bonanza]]ssa* ja sittemmin *[[Matkalla avaruuteen]]* (*Lost in Space*) -televisiosarjassa. Vetäydyttyään alalta Williams muutti 1970-luvulla Argentiinaan.

## Elokuvia
* *[[Veriveljet (vuoden 1962 elokuva)|Veriveljet]]*, 1962
* *[[Kapteeni Sindbadin seikkailut]]*, 1963

## Lähteet
Folke Husell

**Folke Rune Husell** (s. 16. lokakuuta 1945 Maarianhamina) on ahvenanmaalainen juristi, tietokirjailija ja Ålandsbankenin pääjohtaja vuosina 1987–2003.

Husell toimi vuosina 1977–1986 Ålandsbankenin lakiosaston johtajana ja nousi pankin johtokuntaan vuonna 1979. Vuonna 1986 hänet valittiin pankin toimitusjohtajaksi. Vuodesta 1987 hänen tittelinsä oli pääjohtaja. Hänen pääjohtajakaudellaan pankki laajeni voimakkaasti erityisesti avaamalla uusia konttoreita Suomen mannermaalle ja tarjoamalla Private banking -palveluja. Husellin kaudella vuonna 1991 Ålandsbanken selvisi Suomen pankkikriisistä ilman pankkitukea, jota valtaosa pankeista joutui ottamaan.

Husell irtisanoutui pääjohtajan tehtävästä vuonna 2003 johtokunnan kanssa syntyneiden näkemyserojen takia.

Eläkepäivillään Husell on julkaissut omakustanteena matematiikan ja fysiikan aloille sijoittuvia tietokirjoja, jotka käsittelevät muun muassa hänen omia teorioitaan maailman synnystä.

## Teoksia
* *Vad är tid? Är tiden annorlunda än Einstein trodde?* (2016)
* *Om dimensionernas krökning* (2018)
* *Principia 2024* (2024)

## Lähteet
Flip Top

**Flip Top** on yhdysvaltalaisen trumpetistin Ted Cursonin vuonna 1977 julkaistu albumi. Levyn A–puoli on studiolevy ja B–puoli on nauhoitettu  seitsemänsillä Jazz Festivaalella, Ljubljanassa, Jugoslaviassa.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet Ted Curson, ellei toisin mainita.
### A-puoli
#
#
#

### B-puoli
#
#
#

## Kokoonpano
* Ted Curson – trumpetti
* Bill Barron – tenorisaksofoni (kappaleet: 1-3)
* Herb Bushler – kontrabasso (kappaleet: 1-3)
* Dick Berk – rummut (kappaleet: 1-3)
* Zagrebin Radion orkesteri johtajana Miljenko Trohaska (kappaleet: 4-6)

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet
* ''Flip Top'' discogs.com -sivustolla

### Viitteet
Rovan junaonnettomuus

**Rovan junaonnettomuus** tapahtui Oulu-Kontiomäki-radalla Muhoksella lähellä Rovan pysäkkiä 9. lokakuuta 1956. Ouluun selluloosalastissa matkalla ollut tavarajuna T6807 ja Oulun suunnasta tullut sepeli- ja umpitavaravaunuista koostunut sorajuna numero 6822 törmäsivät toisiinsa Rovan pysäkin ja Kärnän tasoylikäytävän välisellä rataosuudella lähellä Rovan mutkaa. Molempien junien lämmittäjät ehtivät hypätä pois vetureista. Törmäyksessä kuoli toisen junan veturinkuljettaja, ja lämmittäjät ja toinen veturinkuljettaja saivat ruhjevammoja. Romuttuneet veturit jäivät raiteelle tavaravaunujen sinkoillessa ratapenkalle.

Onnettomuden syynä oli se, että tavarajunan kuljettaja ei ollut tietoinen tapahtuneesta aikataulumuutoksesta. Tavarajunan T6807 vuonna 1917 valmistunut veturi Tv2 624 hylättiin, sorajunan vuonna 1949 valmistunut veturi Tk3 1148 sen sijaan palasi liikenteeseen kunnostuksen jälkeen, ja se on nykyisin museoveturina Rovaniemellä.

## Lähteet
Vladimir Karelin

**Vladimir Karelin** (1891–1938) oli venäläinen poliitikko ja vallankumousjohtaja. Hän oli valtion kiinteistöistä vastaava kansankomissaari vuodesta 1917. Karelin osallistui Brest-Litovskin rauhanneuvotteluihin. Hän oli tyytymätön lopputulokseen ja erosi komissaarin virasta. Tšeka pidätti hänet vuonna 1919, ja vapauttamisensa jälkeen hän muutti ulkomaille.. Hän kuitenkin palasi Neuvostoliittoon.

Karelin pidätettiin 26. syyskuuta 1937 ja maaliskuussa 1938 hän oli todistajana Moskovan kolmannessa näytösoikeudenkäynnissä. Hänelle annettiin kuolemantuomio 22. syyskuuta 1938 ja teloitettiin ampumalla saman päivän aikana.

## Lähteet
Dan (täsmennyssivu)

**Dan** tai **DAN** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

*Dan, miehen etunimi
*dan, Länsi-Afrikassa puhuttu kieli
*Dan, Jordanjoen sivujoki Israelissa
*dan-arvo, arvoasteikko useissa japanilaisissa kamppailulajeissa ja lautapeleissä
*Dan (*Daan*), Raamatussa eräs Jaakobin pojista
*Dan., lyhenne Raamatun Danielin kirjasta
*Dan, myyttinen muinainen Tanskan kuningas
*daN, lyhenne dekanewtonista
*Dan, sukunimenä:
**Fjodor Dan (1871–1947), venäläinen menševikkipoliitikko
**Nicușor Dan (s. 1969), Romanian presidentti
**Tom Dan-Bergman (1925–2009), ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja ja teatterinjohtaja.
Uuden Musiikin Kilpailu 2013

**Uuden Musiikin Kilpailu 2013** (**UMK 2013**) järjestettiin 17. tammikuuta – 9. helmikuuta 2013. Kilpailun voitti Krista Siegfrids kappaleellaan ”Marry Me”. Kilpailu oli järjestyksessään toinen ''Uuden Musiikin Kilpailu''.

## Formaatti
Kilpailuun osallistui 12 avoimen haun kautta mukaan päässyttä laulajaa/yhtyettä jotka jaettiin kahteen karsintaan. Kummastakin karsinnasta valittiin neljä parasta suoraan finaaliin, ja pudotettiin kaksi kappaletta. Loput kuusi kappaletta kilpailivat semifinaalissa, josta finaaliin eteni neljä parasta. Espoon Barona Areenalla pidetyssä finaalissa voittaja valittiin 50&nbsp;prosentin yleisöäänillä ja 50&nbsp;prosentin tuomaristonäänillä. Tuomaristoon kuuluivat Toni Wirtanen, Redrama, Aija Puurtinen ja Tomi Saarinen. Parhaimman yhteistuloksen saanut voitti kilpailun ja edusti Suomea Euroviisuissa 2013.

## Kilpailun kulku
### Ensimmäinen karsinta (17. tammikuuta)

### Toinen karsinta (24. tammikuuta)

### Semifinaali (31. tammikuuta)

### Finaali (9. helmikuuta)

## Lähteet
Nordisk Panorama

**Nordisk Panorama** () on pohjoismainen lyhyt- ja dokumenttielokuvien festivaali, jota on järjestetty vuosittain syyskuussa vuodesta 1990 alkaen. Ensimmäiset parikymmentä vuotta festivaali järjestettiin vaihtuvissa kaupungeissa Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa, Suomessa ja Islannissa, mutta vuodesta 2013 alkaen tapahtumapaikkana on ollut Ruotsin Malmö, jossa festivaalia järjestävät Malmön kaupunki ja alueellinen elokuvakomissio Film i Skåne.

## Festivaalit vuosittain
### 1990 Grimstad
Etelä-Norjan Grimstadissa pidetyn ensimmäisen Nordisk Panoraman järjesti vapaiden elokuvantekijöiden muodostama Nordisk Filmkontakt -järjestö.
### 1991 Aarhus
Tanskan Århusissa (nyk. Aarhus) pidetyillä toisilla elokuvajuhlilla palkittiin muun muassa Roy Andersson (*Härlig är jorden*), Marja Pensala (*Pimeys*) ja Paul-Anders Simma (*Let’s Dance*).
### 1992 Vaasa
Vaasassa järjestetyillä kolmansilla Nordisk Panorama -festivaaleilla nähtiin kilpailusarjan lisäksi muun muassa Stefan Jarlin retrospektiivisarja. Pääpalkinnolla palkittuja olivat ruotsalaiset dokumentaristi Lars Westman (*Se döden*) ja animaattori Cesar Galindo (”Viisi minuuttia Amerikan sieluille”).

### 1993 Kristianstad
Ruotsin Kristianstadissa pidetyillä juhlilla suomalaiset menestyivät erinomaisesti. Palkinnon saivat Markku Pölönen (*[[Onnen maa]]*, paras lyhytelokuva), Kiti Luostarinen (*Sanokaa mitä näitte*, paras dokumentti) ja John Webster (*[[Pölynimurikauppiaat]]*, yleisöpalkinto).

### 1994 Reykjavik
Reykjavikissa vuonna 1994 Thomas Vinterberg sai sekä lyhytelokuva- että yleisöpalkinnon elokuvastaan *Poika, joka kulki takaperin*. Kunniamaininnan saivat muun muassa Esa Illi (*Kili-Kali*) ja Katariina Lillqvist (*Kamarihaikara*).

### 1994 Bergen
Norjan Bergenissä pääpalkinnon saivat norjalaiset Joachim Solum ja Thomas Lien (*Syvyyden yksinäisyys*) sekä ruotsalaiset Fredrik von Krusenstjerna (*Förräderi*) ja Reza Parsa (*Gränsen*).

## Myöhemmät festivaalipaikkakunnat
*1996 Kööpenhamina
*1997 Helsinki
*1998 Kiiruna
*1999 Reykjavik
*2000 Bergen
*2001 Aarhus
*2002 Oulu
*2003 Malmö
*2004 Reykjavik
*2005 Bergen
*2006 Aarhus
*2007 Oulu
*2008 Malmö
*2009 Reykjavik
*2010 Bergen
*2011 Aarhus
*2012 Oulu
*2013– Malmö

## Lähteet
Westfälische dachsbracke

**Westfälische dachsbracke** ("westfaleninmäyräajokoira"), jota kutsutaan toisinaan englanniksi ja ranskaksi "westfaleninbassetiksi" (, ) on saksalainen koirarotu. Se on muunnos saksanajokoirasta (Deutsche Bracke) ja kuuluu FCI-roturyhmään 6.

## Ulkonäkö
Westfälische dachsbracke on melko pitkänomainen, matalaraajainen ja vahvarakenteinen metsästyskoira. Rodun säkäkorkeus on 30–38 senttimetriä.

Karvapeite on karkeaa ja tiheää. Väritys vaihtelee punaisesta keltaiseen manttelikuviolla. Päässä on valkoinen otsajuova. Kuono ja kaulus ovat valkoisia. Valkoista karvaa on myös rinnassa, vatsassa ja hännänpäässä. Suklaanruskea väri luetaan virheeksi.


Kuva:Westfälische Dachsbracke Rüde.jpg|punainen mustalla manttelilla
Kuva:Westfälische Dachsbracke tricolor.jpg|tricolor


## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on älykäs, ystävällinen, rauhallinen, sopeutuvainen ja tottelevainen, ja sillä on tarkka hajuaisti.

## Alkuperä
Rotu syntyi 1800-luvun loppupuolella, kun saksanajokoiraa risteytettiin steinbracken kanssa tavoitteena luoda rotu, joka sopi paremmin muuttuneisiin metsästyssääntöihin. Toisten lähteiden mukaan sen jalostukseen olisi käytetty saksalaisia ajokoiria ja mäyräkoiraa.

## Lähteet
Nikon F

**Nikon F** oli yksisilmäinen peilikamera jonka Nikon julkisti huhtikuussa 1959 ja jota tuotettiin lokakuuhun 1973 asti.

Nikon F oli ensimmäinen 35 mm filmiä käyttävä kamera, joka nousi suosioon ammattilaisvalokuvaajien ja lehtikuvaajien keskuudessa. Se tuli tunnetuksi esimerkiksi Vietnamin sotaa kuvanneiden journalistien työkaluna.

Nikon F oli merkittävä kamera Nikonin tuotteiden historiassa, koska kamerassa käytettävä objektiivin kiinnitysbajonetti, Nikon F-mount, on pieniä muutoksia lukuun ottamatta yhä käytössä Nikonin digitaalisissa ja filmiä käyttävissä SLR-kameroissa (mukaan lukien F6, joka oli vuonna 2019 maailman ainoa enää valmistettu filmijärjestelmäkamera). Nikonin valmistamissa peilittömissä järjestelmäkameroissa on vuodesta 2018 käytetty uutta kiinnitysbajonettia, Nikon Z-mount, johon useimmat F-tyypin linssit voidaan kiinnittää FTZ-adapterin avulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Grigori Petrovski

**Grigori Ivanovitš Petrovski** (, ; 4. helmikuuta (J: 23. tammikuuta) 1878 Petšenihy – 9. tammikuuta 1958 Moskova) oli ukrainalaissyntyinen poliitikko Neuvostoliitossa.

Ukrainalaisesta syntyperästään huolimatta Petrovski piti itseään kansainvälisenä ihmisenä ja vastusti ukrainalaisnationalismia. Kun bolševikit murskasivat lyhytikäisen Ukrainan kansantasavallan (1917–1919), Petrovski taisteli bolševikkien joukoissa. Hänestä tuli Venäjän neuvostotasavallan sisäministeri. Vuonna 1919 hän palasi Ukrainaan ja toimi siellä neuvostotasavallan pääministerinä vuoteen 1938 asti. Petrovski oli Stalinin läheinen liittolainen. Ukrainassa häntä pidetään yhtenä pääsyyllisenä Holodomorina tunnettuun nälänhätään 1930-luvulla.

Neuvostoliiton keskushallinnossa Petrovski oli Ukrainan edustaja toimeenpanevassa keskuskomiteassa 1922–1938, Neuvostoliiton kommunistisen puolueen keskuskomitean politbyroon varajäsen 1926–1938 ja Neuvostoliiton korkeimman neuvoston varapuheenjohtaja 1938–1939.

Petrovskin poika Leonid Petrovski oli kenraaliluutnantti, joka kaatui Puna-armeijan joukoissa vuonna 1941.

Nykyinen Dnipron kaupunki oli nimeltään Dnipropetrovsk vuosina 1928–2016 Petrovskin kunniaksi.

## Lähteet
Veriveljet (vuoden 1962 elokuva)

**Veriveljet** (, ”Syrakusan tyranni”; , ”Damon ja Pythias”) on vuonna 1962 valmistunut italialais-yhdysvaltalainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Curtis Bernhardt. Sen pääosia esittävät yhdysvaltalaiset Guy Williams ja Don Burnett.

## Juoni
Eletään vuotta 400 eaa. Ateenalainen Pythias on lähetetty Syrakusaan hakemaan pythagoralaisuuden opettajaa Arkanosta kotikaupunkinsa hallitsijaksi. Syrakusassa Pythias tutustuu seikkailija Damoniin, joka ensin pettää hänet, mutta myöhemmin auttaa Arkanoon pakoon. Pythiaan jouduttua tyranni Dionysioksen vangiksi Damon tarjoutuu hänen tilalleen, jotta Pythias pääsee Ateenaan tapaamaan raskaana olevaa vaimoaan. Juuri ennen Damonin teloitusta Pythias palaa Syrakusaan pelastamaan ystävänsä. Miesten välisestä ystävyydestä liikuttuneet kaupunkilaiset pakottavat Dionysioksen säästämään molempien hengen.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Amerikkalaisrahoitteinen *Veriveljet* on kuvattu väri- ja laajakangastekniikalla Rooman Cinecittàssa. Ulkokuvissa nähdään Grotte Di Salonen luolat, Monte Gelaton vesiputoukset, Tolfan laakso, Gaetan kalliot ja Terracinan merenranta. Ohjaajaksi palkattiin Hollywoodissa työskennellyt Curtis Bernhardt ja pääosiin Disney-yhtiön Zorroa näytellyt Guy Williams sekä *[[Northwest Passage]]* -sarjasta tunnettu Don Burnett. Muu näyttelijäkunta ja tuotantoryhmä koostui etupäässä italialaisista. Eräät lähteet mainitsevat italiankielisen version ohjaajaksi Alberto Cardonen, mutta todennäköisesti hän työskenteli vain Bernhardtin apuohjaajana.

Antiikin legendaan perustuva elokuva on hyvin toteutettu, mutta hieman vaisu ja kovin vakavahenkinen peplum-seikkailu. Sen kohokohtia ovat Williamsin esittämä sympaattinen roisto ja hevosvaljakon vauhdikas takaa-ajo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Linnakallio

**Linnakallio** voi tarkoittaa seuraavia:

* Linnakallio, teollisuusalue Pirkkalassa
* Linnakallio, matkailuyritys Alavieskan Taluskylässä
* Hämeenkosken linnakallio, linnavuori Hämeenkoskella
* Salajärven Linnakallio, Kalkkolan linnavuori, linnavuori Nastolan Immilässä

## Katso myös
* Linnakallion kalliomaalaus, kalliomaalaus Salajärven Linnakalliolla
Iselin Solheim

**Iselin Løken Solheim** (s. 20. kesäkuuta 1990) on norjalainen poplaulaja-lauluntekijä, jonka kappaleissa on elementtejä kansanmusiikista ja elektronisesta musiikista.

## Ura
Iselin syntyi Naustdalissa, Norjan Sognin ja Fjordanen läänissä. Hän kiinnostui laulamisesta jo nuoressa iässä. Vuonna 2009 Solheim aloitti opinnot Skiringssal Folkehøgskulessa, jossa hän opiskeli pääasiassa musiikkia. Sen jälkeen hän alkoi kirjoittaa omia kappaleitaan. Vuonna 2010 Solheim alkoi opiskella populaarimusiikkia ja musiikkiteknologiaa Liverpoolin Institute for Performing Arts:issa. Opintojensa aikana hän aloitti uusia projekteja, kehitti ääntään ja kypsyi niin artistina kuin esiintyjänäkin.

Palattuaan takaisin Norjaan Solheim julkaisi debyyttikappaleensa ”What's Happening”:in. Kappale sai hyvän vastaanoton: sitä soitettiin paljon radiossa ja Norjan kansallinen radioasema Radio Norge nimesi sen ”Viikon kappaleeksi”. Levy-yhtiö BISI Music myös värväsi hänet välittömästi riveihinsä kuultuaan kappaleen. Seuraavalla kappaleellaan ”The Wizard of Us” Solheim merkitsi tiukasti paikkansa pohjoismaisen musiikin saralla.

Solheim myös laulaa Alan Walkerin EDM-kappaleilla ”Faded” (2015) ja ”Sing Me to Sleep” (2016).

Tällä hetkellä Solheim asuu Oslossa.

## Diskografia
### Singlet

#### Päälaulajana

#### Vierailevana artistina

### Muut kappaleet

### Tuotannon laajuus

### Musiikkivideot

## Lähteet

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* Iselin Solheim SoundCloudissa
* BBC:n luoma taiteilijasivu Iselin Solheimille
Antti Karisto

**Antti Karisto** (s. noin 3. elokuuta 1951 ) on suomalainen sosiaalipoliitikan tutkija ja valtiotieteiden tohtori, joka työskenteli vuosina 2002-2017 Helsingin yliopiston sosiaaligerontologian professorina. 

Hän on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori ja luonnontieteiden kandidaatti.

Hänen suomenkielinen, sosiaalipolitiikan alaan kuuluva väitöskirjansa Helsingin yliopistolle (1984) oli otsikoitu *Hyvinvointi ja sairauden ongelma : Suomea ja muita Pohjoismaita vertaileva tutkimus sairastavuuden väestöryhmittäisistä eroista ja sairaudesta hyvinvoinnin vajeena*. 

Hän on tutkinut laajasti eri yhteiskuntatieteitä kaupunkikulttuurista sosiaaligerontologiaan. Hän on myös yksi sosiaalipolitiikan tenttikirjan *[[Matkalla nykyaikaan]]* kirjoittajista.

## Lähteet
* Antti Kariston blogi 

### Viitteet
Calasca-Castiglione

**Calasca-Castiglione** on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Calasca-Castiglionen naapurikunnat ovat Antrona Schieranco, Bannio Anzino, Borgomezzavalle, Pallanzeno, Piedimulera, Pieve Vergonte, Rimella, Valstrona ja Vanzone con San Carlo.

## Lähteet
Usko huomispäivään

**Usko huomispäivään** (*Watch on the Rhine*) on Herman Shumlinin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1943. Se perustuu Lillian Hellmanin näytelmään vuodelta 1941, joka tunnetaan suomeksi nimellä *[[Vartio Reinillä]]*. Näytelmän sovitti elokuvaksi Dashiell Hammett.

## Juoni
Näytelmän ja elokuvan alkuperäisnimi tulee saksalaisesta patrioottisesta laulusta ”Die Wacht am Rhein”. Tarinassa natsi-Saksasta Yhdysvaltoihin paennut saksalais-amerikkalainen pariskunta (Paul Lukas ja Bette Davis) teini-ikäisine lapsineen aikoo auttaa Saksan vastarintaliikkeen toimintaa Yhdysvalloista käsin, mutta heidän suunnitelmansa paljastuu ja he joutuvat kiristyksen uhriksi. Perheen isä tappaa kiristäjän ja joutuu pakenemaan Yhdysvalloista takaisin Eurooppaan. Hänestä ei kuulu kuukausiin mitään, ja lopulta perheen 18 vuotta täyttävä poika haluaa lähteä isää etsimään. Äiti epäröi, koska pelkää menettäneensä miehensä ja menettävänsä myös poikansa.

## Vastaanotto ja jälkimaine
Paul Lukas sai miespääosastaan Oscarin ja Golden Globen. Sen lisäksi elokuva tuotti kolme Oscar-ehdokkuutta: parhaasta elokuvasta, parhaasta käsikirjoituksesta (Hammett) ja parhaasta naissivuosasta Lucile Watson. 

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''Usko huomispäivään'' TCM-elokuvakanavan sivustolla
For Crying Out Loud (Shiraz Lanen albumi)

**For Crying Out Loud** on suomalaisen hard rock -yhtye Shiraz Lanen esikoisalbumi, joka julkaistiin 15. huhtikuuta 2016  ja se sai positiivisen vastaanoton. Albumi sisältää hieman rankemaa hard rockia, mutta myös kevyempää blues-henkistä rockia. Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 36.

Levyn julkaisun jälkeen syksyllä 2016 yhtye kiersi Eurooppaa.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 
* Soundi: 

## Lähteet
Toivo Harjunpää

**Kalle Toivo Immanuel Harjunpää** (2. kesäkuuta 1910 Rauma – 21. syyskuuta 1995) oli amerikansuomalainen luterilainen pappi ja kirkkohistorian professori. Hänen uskonnollinen taustansa oli evankelisessa herätysliikkeessä.

Harjunpää vihittiin papiksi Turussa 1936. Hän oli jonkin aikaa pappina Vehmaalla ja oli sitten Suomen Merimieskirkon pastorina Lontoossa 1938–1945 ja arkkipiispa Aleksi Lehtosen sihteerinä 1945–1948. Hän oli perustamassa vuonna 1946 liturgiseen liikkeeseen kuulunutta Liturgiset veljet-piiriä Turkuun ja toimi piirin johtajana.

Harjunpää muutti toukokuussa 1948 Yhdysvaltoihin. Hän oli vuodesta 1953 opettajana Berkeleyssä Kaliforniassa sijaitsevassa Pacific Lutheran Theological Seminaryssa ja hän toimi Berkeleyn Graduate Theological Unionin kirkkohistorian professorina 1963–1977 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Harjunpää oli myös korkeakirkollisen Societas Sanctae Birgittae veljistön jäsenenä.

## Teoksia
* *Preaching in England during the later Middle Ages*. Acta Academiae Aboensis. Series A, Humaniora 29, 4. Åbo akademi, Åbo 1965
* *Siirtolaishistoriaa. 3* ; kirj. Aarne A. Koskinen, Toivo Harjunpää, Reino Kero. Turku 1969

## Lähteet
Sosiaaligerontologia

**Sosiaaligerontologia** on yhteiskuntatieteisiin kuuluva tieteenala, jossa tutkitaan väestön ikääntymistä yhteiskunnallisena, sosiaalisena ja kulttuurisena ilmiönä. 

Tärkeitä osa-alueita sosiaaligerontologiassa ovat väestön ikääntyminen, erityisesti ikäihmisten elämänlaatu ja voimavarat, vanhuspolitiikka, vanhustyö ja palvelujen laatu, tulevaisuuden muutostrendit sekä sosiaaligerontologinen tutkimus. 

Suomalaisia sosiaaligerontologeja ovat muun muassa Helsingin yliopiston professori Antti Karisto ja Lapin yliopiston professori Heli Valokivi, samoin kuin jo eläköitynyt Tampereen yliopistossa ja Jyväskylän yliopistossa professorina toiminut Jyrki Jyrkämä.

## Lähteet
Trasquera

**Trasquera** on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Trasqueran naapurikunnat ovat Bognanco, Crevoladossola ja Varzo sekä Zwischbergen Sveitsin puolella.

## Lähteet
Woman (albumi)

**Woman** on ranskalaisen elektronisen musiikin yhtye Justicen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 18. marraskuuta 2016.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Metacritic: 72/100
* *[[Consequence of Sound]]*: B–
* *[[The Guardian]]*: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen viralliset sivut
Erkylän taistelu

**Erkylän taistelu** oli Hausjärven pitäjän Erkylän kylässä 21. huhtikuuta 1918 käyty Riihimäen valtaukseen liittyvä Suomen sisällissodan taistelu. Hikiälle matkalla ollut saksalainen osasto joutui Erkylän kartanoon kuuluvan Ilonummen torpan lähistöllä punaisten väijytykseen, jolloin kaatui kuusi saksalaista ja neljä punakaartilaista.

## Taistelu
21. huhtikuuta päättyneen Hyvinkään taistelun jälkeen osa saksalaisjoukoista jatkoi kohti Riihimäkeä vielä saman illan aikana. Majuri Godert von Redenin johtama Saksilainen karabinierirykmentti lähti marssimaan Erkylän kylän kautta Hikiälle, jossa sen tarkoitus oli katkaista Lahteen johtava rata, ennen hyökkäystään idän suunnasta Riihimäelle. Osasto pääsi noin 10 kilometrin päähän Hyvinkäältä, kun se Ilonummen torpan tuntumassa joutui punaisten väijytykseen noin kello 23. Syntyneessä tulitaistelussa kaatui kuusi saksalaista ja neljä punakaartilaista, ennen kuin punaiset irroittautuivat kahakasta. Redenin joukko ei taistelun tauottua pystynyt enää jatkamaan matkaansa, vaan majoittui yöksi läheisen Erkylän kartanon maille. Aamulla osasto jatkoi Hikiän asemalle, jonka valtauksen jälkeen se eteni edelleen Riihimäelle.

## Hautapaikat
Taisteluissa kuolleista kuudesta saksalaisesta neljä on haudattu Erkylän kartanon puistoon. Paikalla on muistomerkki, johon on kaiverrettu sotilaiden nimet. Kaatuneet punaiset on haudattu Ilonummelle, jonne pystytettiin muistokivi vuonna 1988.

## Lähteet
Toruńin raatihuone

**Toruńin raatihuone** on raatihuone Toruńin kaupungissa Puolassa. Raatihuone rakennettiin vuosina 1391–1393. Sitä laajennettiin rakentamalla kolmas kerros vuosina 1600–1605. Alakerrassa sijaitsi tuomioistuin ja edustustiloja, yläkerrassa virastoja. Kuningas Jan I kuoli raatihuoneella vuonna 1501. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hajasara

**Hajasara** (*Carex remota*) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen kasvi.

Hajasara muodostaa tiiviitä mättäitä. Sen särmikkäät, ohuet varret kasvavat 30–60 cm korkeiksi. Lehdet ovat lähes varsien pituisia, pari millimetriä leveitä ja velttoja. Kukat muodostavat tähkiä, joissa hedekukat ovat alhaalla, emikukat ylhäällä. Nuoret varret ovat pystyjä, vanhemmiten ne alkavat nuokkua. Tyvitupet ovat kellanruskeita ja alimman tähkän tukilehti on tähkää pidempi.

Hajasaraa kasvaa Keski-ja Etelä-Euroopassa. Yksittäisiä löytöjä on myös Ahvenanmaalla ja Ruotsin keski- ja eteläosissa.  Suomessa hajasaraa kasvaa Ahvenanmaan länsiosissa kosteissa lehdoissa, lehtokorvissa ja puronvarsilla. Manner-Suomen ainoa esiintymä Lohjalla hävisi 1980-luvun lopulla.

Hajasara oli aiemmin rauhoitettu vain Ahvenanmaalla, nykyisin koko Suomessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Hajasara (''Carex remota'')
* Kasviatlas 2020: Hajasaran (''Carex remota'') levinneisyys Suomessa.
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hajasara (''Carex remota'')
* ITIS: ''Carex remota'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Carex remota''
George W. De Long

**George Washington De Long** (22. elokuuta 1844 New York, Yhdysvallat – 30. lokakuuta 1881 Siperia, Venäjä) oli Yhdysvaltain laivaston upseeri ja tutkimusmatkailija. Hän johti kovaonnista Jeannetten tutkimusretkeä, jolla etsittiin avointa Pohjoista jäämerta.

DeLong lähti parkki *Jeannettella* matkaan 1879 Lavrentinlahdesta Tšuktšien niemimaalta aikomuksena purjehtia pohjoisnavalle. Alus juuttui jäihin Gerladinsaaren lähettyvillä ja ajelehti lähes kaksi vuotta Itä-Siperian merellä. Talvikaudella 1879–1880 alus ajelehti Wrangelin maaksi nimetyn seudun pohjoispuolella, jossa De Long teki havaintoja ja piirroksia. Hän osoitti että kyseessä oli saari. *Jeannette* upposi toukokuussa 1881, ja retkikunnan jäsenistä pelastui 13.

## Lähteet
Eduard Dallmann

**Eduard Dallmann** (11. maaliskuuta 1830 Blumenthal, Bremenin lähellä – 23. joulukuuta 1896, Blumenthal, Saksa) oli saksalainen valaanpyytäjä, kauppias ja napaseuduntutkija.

Dallmann aloitti seikkailuretkensä 15-vuotiaana merenkulkijana. Vuonna 1866 hänestä tuli hawaijilaisen laivan *W. C. Talbotin* kapteeni. Alus teki kaupparetkiä Alaskaan Tšukotkan alueille Beringinmerelle ja Tšuktšimerelle. Hän on ensimmäinen mainittu eurooppalainen, joka on astunut Wrangelinsaarelle~.

Vuosina 1867–1870 hän oli valaanpyyntialus *Count Bismarckin* päällikkö valaanpyyntiretkellä trooppisella Tyynellämerellä, Ohotanmerellä sekä Beringin- ja Tšuktšimerellä.

Kun valaat vähenivät arktisilla merillä, Dallmann sai 1872–1874 tehtäväkseen tutkia purje-höyrylaiva *Grönlandilla* Antarktiksen merialueita. Valaanpyynnin kannalta tehtävä onnistui kohtalaisen hyvin, mutta lisäksi Dallmann teki retkellä Etelämantereen tienoilla merkittäviä löytöjä, joista merkittävimpiä olivat Bismarckinsalmi sekä Anversinsaari, Brabantinsaari, Liègensaari ja Vilhelminsaaristo. *Grönlandilla* työskennellessään hän oli vuoden 1875 valaanpyyntikaudella asiantuntijana Davisinsalmen ja Baffininlahden valaanpyyntialueilla.

Venäläisen paroni von Knoopin toimeksiannosta Dallmann teki vuosina 1877–1884 vuosittain yrityksiä kuljettaa rahtia Obinlahdelle ja Jeniseinlahdelle, jossa tavaraa oli määrä vaihtaa viljaan ja muuhun tavaraan, jota tuotiin proomuilla pitkin noita suuria Siperian jokia. Karanmeren jääolojen vuoksi kaikkiaan seitsemästä yrityksestä onnistui vain neljä. Tappioiden leikkaamiseksi von Knoop lopulta keskeytti vaikean hankkeen. Epäonnistumisesta huolimatta Dallmannilla oli ollut harvinainen tilaisuus tutkia Karanmeren saaria ja rannikkoa, joita harva eurooppalainen oli nähnyt.

Kun Dallmann oli jättänyt Jäämeren vedet lopullisesti, hänestä tuli 1884 höyrylaiva *Samoan* kapteeni. Hänen laivansa vei Otto Finschin tieteellisen retkikunnan tuolloin vähän tutkitulle Uuden-Guinean pohjoisrannikolle.

Dallman jatkoi Uuden-Guinean pohjoisrannikon tutkimista vuosina 1887–1893 Saksan Uuden-Guinean kauppakomppanian nimissä ja nimesi tuolloin useita alueen saaria ja salmia.

## Kunnianosoitukset
*Dallmanninvuori Štšerbakovin vuorijonossa Antarktiksella on nimetty hänen mukaansa. Alfred Wegenerin tutkimuslaitos on nimetty tutkimusaseman Kuningas Yrjön saarella Eduard Dallmannin kunniaksi.
*Dallmannin kotikaupungissa Blumenthalissa Weserin alajuoksulla on hänen mukaansa nimetty katu sekä vanhalla torilla suihkulähde.
* Papua-Uudessa-Guineassa on hänen muistokseen nimetty Dallmannin satama.

## Lähteet
*William Barr, Reinhard Krause ja Peter-Michael Pawlik, *The polar voyages of Captain Eduard Dallmann, whaler, trader, explorer 1830–96*.
* Early Soviet Exploration
* History of Russian Arctic Exploration 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Maritime trade in the Northern Sea Route 
* Kurzbiografie auf der Webseite des Alfred-Wegener-Instituts (pdf)
* Lyhyt elämäkerta yksityisellä sivustolla
Flutamidi

**Flutamidi** (C11H11N2O3F3) on aromaattisiin amideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä muun muassa pitkälle edenneen eturauhassyövän hoitoon.

## Ominaisuudet ja käyttökohteet
Flutamidi on niin kutsuttu antiandrogeeni. Yhdiste on aihiolääke, joka metaboloituu vaikutuksiltaan voimakkaammaksi 2-hydroksiflutamidiksi. Se sitoutuu androgeenireseptoreihin ja estää täten androgeenien kuten testosteronin sitoutumista niihin.  Näin testosteroni ei pääse stimuloimaan syöpäsolujen kasvua. Flutamidi sitoutuu androgeenireseptoreihin hieman heikommin kuin spironolaktoni tai syproteroniasetaatti. Flutamidia käytetään erityisesti etäpesäkkeitä muodostavien eturauhassyöpien hoidossa. Yhdistettä voidaan käyttää myös naisilla hirsutismin hoitoon. 

## Haittavaikutukset
Flutamidi on yleensä kohtalaisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä haittavaikutuksia ovat vatsavaivat ja ripuli. Yhdiste voi aiheuttaa myös ihon herkistymistä valolle ja harvinaisissa tapauksissa se on myrkyllinen maksalle.

## Valmistus
Flutamidia valmistetaan 4-nitro-3-trifluorimetyylianiliinin ja isobutyroyylikloridin välisellä reaktiolla. 4-nitro-3-trifluorimetyylianiliinia valmistetaan lähtien m-nitrotolueenista tai trifluorimetyylibentseenistä. 
:

## Lähteet
Aulis Kähkönen

**Au­lis Kalevi Käh­kö­nen** (10. joulukuuta 1930 Viipuri – 20. kesäkuuta 2016 Lake Worth, Yhdysvallat) oli 1950-lu­vul­la Työ­väen Ur­hei­lu­lii­ton (TUL) pa­ras mies­ui­ma­ri, joka pa­ran­si liit­ton­sa ja Suo­men en­nä­tyk­siä kai­kis­sa muis­sa uin­ti­muo­dois­sa pait­si va­paa­uin­nis­sa. Suo­mea Käh­kö­nen edus­ti 200 metrin rintauinnissa Hel­sin­gin olym­pi­a­lais­issa 1952 sekä li­säk­si mo­nis­sa maa­ot­te­luis­sa ja Poh­jois­mai­den mes­ta­ruus­ki­sois­sa. Vesi­pal­los­sa hän saa­vut­ti Hel­sin­gin Työ­väen Ui­ma­rei­den (HTU) jouk­ku­ees­sa SM-mi­ta­lei­ta.

## Yksityiselämä
Au­lis ”Aku” Käh­kö­nen syn­tyi Vii­pu­ris­sa 1930. Hä­nen isän­sä Erk­ki Käh­kö­nen (s. 1899 Vii­pu­ris­sa) oli am­ma­til­taan läm­mit­tä­jä, jon­ka suku­juu­ret oli­vat Utrechtissa, Hol­lan­nis­sa. Au­lik­sen äiti oli om­pe­li­ja­ Hil­ja Käh­kö­nen (s. 1908 Ju­val­la). Au­liksella oli kak­si vel­jeä.

Au­lis Käh­kö­nen ja Tui­ja Karhiola (s. 1935 Vii­pu­ris­sa) avi­oi­tui­vat syk­syl­lä 1958.

Käh­kö­nen luo­pui ra­vin­to­las­taan Helsingissä ja muut­ti per­hei­neen Yh­dys­val­toi­hin vuo­den 1985 lo­pus­sa. Aluk­si Käh­kö­nen asui Taco­mas­sa Wa­shing­to­nis­sa, jos­sa hän työs­ken­te­li kir­ves­mie­he­nä. Elä­ke­päi­viä Au­lis ja Tui­ja Käh­kö­nen viet­ti­vät Lake Worthissa Floridassa. Au­lis Käh­kö­nen kuo­li Yh­dys­val­lois­sa 20. kesäkuuta 2016.

## Lähteet
Aamun hauta

**Aamun Hauta** on Uranus-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1975.

## Kappaleet

### A-puoli
#
#
#
#
#

### B-puoli
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Pertti Hurmalainen – basso
* Lucjan Czaplicki – huilu, saksofoni, huuliharppu
* Eero Raivio – kitara, laulu
* Eero Lyttinen – trumpetti
* Edward Stycz – piano, laulu
*Jari Unha – rummut
 
## Lähteet
* ''Uranus'' discogs.com -sivustolla

### Viitteet
Tiukasti suojeltu alue

**Tiukasti suojeltu alue** (IUCN:n luokka 1a) on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton IUCN:n luokituksen mukaan luonnonsuojelualue, joka on perustettu luonnon monimuotoisuuden ja mahdollisten geologisten tai geomorfologisten kohteiden suojeluun. Tiukasti suojelluilla alueilla virkistyskäyttö tai muu käyttö ovat tarkkaan säädeltyjä ja rajoitettuja suojeluarvojen säilyttämiseksi.

Tiukasti suojeltujen alueiden ensisijaisena päämääränä on suojella ekosysteemiä, joka on lajistoltaan tai monimuotoisuudeltaan poikkeuksellinen alueellisesti, kansallisesti tai maailmanlaajuisesti. Lisäksi tiukasti suojeltujen alueiden tavoitteena on säilyttää malliesimerkkejä luonnonympäristöstä tieteellistä tutkimusta varten tai toisaalta säilyttää luonnon kulttuuriarvoa.

## Lähteet
Lucile Watson

**Lucile Watson** (27. toukokuuta 1879 Quebec, Kanada – 24. kesäkuuta 1962 New York, USA) oli kanadalainen näyttelijä, joka työskenteli New Yorkin Broadwayllä läpi 1900-luvun alkupuoliskon, vuodesta 1902 vuoteen 1954. Elokuvanäyttelijänä hänet nähdään erityisesti 1940-luvun elokuvissa, usein vauraan lesken tai muun varttuneen porvarisnaisen rooleissa. Watson oli Oscar-ehdokkaana sivuosastaan vuoden 1943 elokuvassa *[[Usko huomispäivään]]*.

## Valikoitu filmografia
*Naiset (*Women*, 1939, ohj. George Cukor)
*Kuin luodut toisilleen (*Made for Each Other*, 1939, ohj. John Cromwell)
*Sumujen silta (*Waterloo Bridge*, 1940, ohj. Mervyn LeRoy)
*Taivaan viha (*Rage in Heaven*, 1941, ohj. W. S. Van Dyke)
*Usko huomispäivään (*Watch on the Rhine*, 1943, ohj. Herman Shumlin)
*Pettävä varjo voittaa pelin (*The Thin Man Goes Home*, 1944, ohj. Richard Thorpe)
*Hän kaatui kunnialla (*Uncertain Glory*, 1944, ohj. Raoul Walsh)
*Ei hyvästi – vaan näkemiin (*Never Say Goodbye*, 1946, ohj. James V. Kern)
*Tapaamme ja eroamme (*My Reputation*, 1946, ohj. Curtis Bernhardt)
*Viimeinen valhe (*Harriet Craig*, 1950. ohj. Vincent Sherman)
*Kielletty menneisyyteni (*My Forbidden Past*, 1951, ohj. Robert Stevenson

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Pacem in terris

**Pacem in terris** () on paavi Johannes XXIII:n 11. huhtikuuta 1963 julkaisema kiertokirje. Hän ei osoittanut kirjettään ainoastaan katolisille, vaan koko maailmalle. Sen katsotaan vaikuttaneen radikaalilla tavalla katoliseen etiikkaan sodan ja rauhan lisäksi naisten oikeuksissa, uskonnonvapaudessa ja kirkon ja valtion suhteissa. Jokainen sen jälkeen kirjoitettu kiertokirje on viitannut siihen.

Paavi Johannes XXIII julkaisi *Pacem in Terris* -kiertokirjeen vuonna 1963 kylmän sodan ja ydinsodan uhan aikaan. Kirje korosti rauhaa yhteisenä ihmiskunnan tavoitteena yli uskonto- ja kansallisuusrajojen. Kiertokirje painotti ihmisoikeuksia, kuten ihmisarvoista elämää, uskonnonvapautta ja poliittisia vapauksia, ja nosti esiin viranomaisten vastuun toimia oikeudenmukaisesti ja suojella näitä oikeuksia.

Johannes XXIII korosti myös valtioiden välisten suhteiden merkitystä ja totesi, että kansakuntien oikeuksia ja vapauksia ei saa loukata. Hän näki ydinaseriisunnan välttämättömänä, sillä ydinaseiden uhka vaarantaa maailmanrauhan ja ihmiskunnan turvallisuuden. Kirjeessä painotettiin yhteistä maailmanlaajuista hyvää ja tarvetta vahvemmalle kansainväliselle vallalle, joka voisi turvata rauhan ja oikeudenmukaisuuden kaikkien valtioiden välillä.

Lisäksi paavi kehotti kirkkoa ja sen jäseniä olemaan aktiivisia rauhan ja oikeuksien puolustajia, yhdistämään etiikan, uskonnon, tieteen ja politiikan voimavarat maailmanrauhan saavuttamiseksi. Kiertokirje pohjautuu kristillisiin arvoihin, kuten rauhaan, myötätuntoon ja väkivallattomuuteen, ja tuomitsee ydinsodan moraalittomana, koska sen tuhoisat seuraukset ovat ristiriidassa oikeutuksen kriteerien kanssa.

*Pacem in Terris* oli osa paavi Johanneksen pyrkimystä uudistaa kirkon opetusta ja vahvistaa maailmanrauhaa, mutta hän kuoli vain kaksi kuukautta kirjeen julkaisun jälkeen ennen toisen Vatikaanin kirkolliskokouksen loppuunsaattamista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Englanninkielinen teksti Vatikaani.
* Latinankielinen teksti Vatikaani.
Vilaflor

**Vilaflor** on kunta ja kylä Teneriffan saarella Kanariansaarilla Espanjassa. Kylä sijaitsee 1&nbsp;400 metrin korkeudessa. Vilaflor on Teneriffan kunnista vähäväkisin, siellä asuu noin 2&nbsp;000 ihmistä. Vilaflor on Teiden kansallispuistoa lähinnä oleva kylä.

Béthencourtin Pietari, Kanariansaarten ensimmäinen pyhimys, syntyi Vilaflorissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hapsisara

**Hapsisara** (*Carex capillaris*) on sarakasvien heimoon kuuluva monivuotinen tuulipölytteinen kasvi. Hapsisara voidaan jakaa eri alalajeihin, joita ovat lettohapsisara (*Carex capillaris* subsp. *capillaris*) ja napahapsisara (*Carex capillaris* subsp. *fuscidula*).

Se on yleensä matalakasvuinen. Emi- ja hedekukat ovat eri tähkissä. Hapsisaraa kasvaa Norjassa, Pohjois-Ruotsissa, Baltiassa, Itä-Euroopassa ja Venäjällä sekä Euroopan vuoristoalueilla. Suomessa lajia tavataan paikoin Oulu-Lappeenranta-linjan pohjoispuolella ja lounaissaaristossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Hapsisara (''Carex capillaris'')
* Kasviatlas 2021: Hapsisaran (''Carex capillaris'') levinneisyys Suomessa.
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hapsisara (''Carex capillaris'')
* ITIS: ''Carex capillaris'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Carex capillaris'' 
* Flora of China: ''Carex capillaris''
La peccatrice

**La peccatrice** (”Syntinen nainen”) on vuonna 1940 valmistunut italialainen elokuva. Amleto Palermin ohjaaman melodraaman pääosaa esittää Paola Barbara.

## Juoni
Pikkukaupungin tyttö Maria tulee raskaaksi ja lähtee häpeän painamana pois kotoaan. Marian sulhanen Alberto jättää hänet ja lapsi kuolee. Maria ryhtyy imettämään maanviljelijäpariskunnan lasta, ja he ottavat hänet kotiinsa asumaan. Emännän humalainen veli Salvatore yrittää raiskata Marian, ja tämä joutuu pakenemaan kaupunkiin. Siellä hän tutustuu Pietroon, joka päätyy velkojensa takia vankilaan. Rikas Ottavio pakottaa Marian työskentelemään prostituoituna. Ystävättären kuolema bordellissa herättää Marian vastarinnan. Lopulta hän pakenee kaupungista ja palaa anteeksi antavan äitinsä luokse.

## Näyttelijät

## Tuotanto, teemat ja vastaanotto
Mustavalkoinen *La peccatrice* on kuvattu Rooman Kokeellisen elokuvakeskuksen studiossa ja äänitetty Cinecittàssa. Sen käsikirjoitus on veteraaniohjaaja Amleto Palermin ohella kolmen tunnetun elokuvakriitikon Luigi Chiarinin, Umberto Barbaron ja Francesco Pasinettin käsialaa. Elokuvan pääosissa nähdään Paola Barbaran lisäksi kolme kuuluisaa miesnäyttelijää: Vittorio De Sica, Fosco Giachetti ja Gino Cervi. Kuvaaja Vaclav Vich tarjoaa puolidokumentaarisia otoksia synnytyslaitoksesta, elonkorjuusta ja pesulatyöstä.

*La peccatrice* edustaa 1940-luvun alun italialaisessa elokuvassa tapahtunutta vähittäistä siirtymistä kohti neorealismia, joka huipentui Luchino Viscontin *[[Riivaajat (elokuva)|Riivaajissa]]*. Sen naiset ovat taloudellisesti ja seksuaalisesti riistettyjä ja miehet petollisia, hyväksi käyttäviä ja luonteeltaan heikkoja. Elokuvan melodramaattinen aihe – häpeäänsä pakeneva langennut nainen – on sinällään tyypillinen, ja sen tarjoamat ratkaisut – maaseutu, uskonto, äidillisyys ja anteeksianto – ovat perinteisiä. Tummasävyinen *La peccatrice* ei kuitenkaan pyri välttämään riistiriitoja tai vahvistamaan vallitsevaa järjestystä. Sen sanoma huipentuu loppua edeltävässä kohtauksessa, jossa Maria tarkkailee halveksuvasti sattumalta näkemäänsä entistä rakastajaansa. Toisin kuin esimerkiksi samaa aihetta käsittelevässä Alessandro Blasettin elokuvassa *[[Quattro passi tra le nuvole]]* (1942), nainen on lopulta kasvanut itsenäiseksi ja ottanut vastuun elämästään.

Aikalaiskriitikot suhtautuivat Venetsian elokuvajuhlilla esitettyyn elokuvaan myönteisesti sen yleisöä kosiskelevista melodramaattisista konventioista huolimatta. Arvostelijat kiittivät elokuvan rehellisyyttä ja Michelangelo Antonioni ylisti sen päähenkilön sisäistä voimaa ja kompleksisuutta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Rintamaelämää (kirja)

**Rintamaelämää: Valokuvia sieltä jostakin 1939–1944** on vuonna 1979 julkaistu Unio Hiitosen teos hänen ottamistaan rintamavalokuvista. 

## Julkaiseminen
Teos ilmestyi vuonna 1979  Tammen kustantamana, ja se perustuu Unio Hiitosen sota-aikana ottamien valokuvien näyttelyyn *Rintamaelämän arkipäivää*, joka pidettiin saman vuoden alussa Suomen valokuvataiteen museossa. Hiitonen valokuvasi Zeiss Ikonta -kamerallaan talvisodassa, jatkosodassa ja Lapin sodassa kaikkiaan 1 168 otosta. Luvan valokuvaamiseen hän sai kuitenkin vasta vuoden 1943 alusta 18. divisioonan esikunnasta. Teokseen hän valitsi valokuvia, joissa on "rintamamiesten päivittäinen arkinen elämä ilman sodan inhimillisesti järkyttävien kauheuksien korostamista". 

## Sisältö
Kirjassa on Unio Hiitosen esipuhe lukijalle, valokuvat on ryhmitelty talvisodan (s. 7–16), jatkosodan (s. 17–138) ja Lapin sodan (s. 139–159) kuviin, nimiöaukeamalla on lisäksi yksi kuva. Kuviin on liitetty teksti, jossa todetaan kuvan ottamisaika ja -paikka, samoin kuin saatetaan mainita henkilöitä nimiltä ja yksityiskohtia aseista, varusteista ja kuvaan liittyvästä toiminnasta, esimerkiksi tykeistä, joilla Hiitosen patteri ampui talvisodan viimeiset laukaukset 13. maaliskuuta 1940 kello 10.58, kaksi minuuttia ennen aselevon alkamista. Kaikki teoksen kuvat ovat mustavalkoisia. 

### Talvisodan kuvat
Ensimmäinen talvisodan kuva on Unio Hiitosesta itsestään Helsingissä 8. joulukuuta 1939. Talvisodasta teoksessa on yhteensä vain 15 kuvaa, viimeinen niistä on kotiutuksesta Utissa 14. heinäkuuta 1940. 

### Jatkosodan kuvat
Suurin osa valokuvista on jatkosodan ajalta, niitä on lähes kaksi ja puolisataa. Ensimmäinen kuva on Joutsenon Suokumaalta 23. heinäkuuta 1941 ja viimeinen "jatkosodan  viimeiseksi muistokuvaksi" merkitty Koirinojalta 4. syyskuuta 1944. Valokuvia teoksessa on paitsi rintamamiehistä tavallisissa toimissaan ja pontikan keitossakin, myös muun muassa sotavangeista, desanteista, lotista, evakoista ja tunnetuista paikoista kuten Ilja Repinin huvilasta ja hautapaikasta Kuokkalassa. Kotirintaman kuvia jatkosodan ajalta teoksessa ei ole juuri lainkaan ja vain muutamassa kuvassa kuten Mäkriällä kesällä 1943 (s. 85–87) ja keväällä 1944 (s. 112–113) sekä Vitelessä kesäkuussa 1944 (s. 133) on esillä siviiliväestöä. Myöskään suomalaisten järjestämän siviilihallinnon kuvia ei juuri ole, poikkeuksena Aunuslinnassa itsenäisyyspäivänä 1943 otettu valokuva (s. 106). Unio Hiitonen esiintyy sen sijaan itse varsin monessa kuvassa.

### Lapin sodan kuvat
Lapin sodasta tai "Lapin saksalaissodasta", kuten Hiitonen sitä nimittää, teoksessa on 41 kuvaa. Ensimmäinen kuva on otettu heti 5. syyskuuta 1944 Välimäellä ja viimeinen taas Helsingissä 12. marraskuuta 1944 "läksiäiskorvikkeella erojaistunnelmissa ravintola Fenniassa". Limingassa, Oulussa, Kiimingissä,  Haukiputaalla, Iissä ja Simossa otetut valokuvat edeltävät varsinaisten taistelujen aikana Kemissä, Torniossa ja Tervolassa otettuja kuvia.

## Lähteet