open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ricardo Pereira

**Ricardo Alexandre Martins Soares Pereira**, pelaajanimeltään **Ricardo** (s. 11. helmikuuta 1976 Montijo, Portugali) on portugalilainen jalkapallomaalivahti. Hän edusti kotimaansa seurojen lisäksi espanjalaista Betisiä ja englantilaista Leicester Cityä. Hänet tunnettiin etenkin hyvänä rangaistuspotkujen torjujana.

Ricardo aloitti uransa CD Montijossa, jossa hän pelasi 18 ottelua kaudella 1993–1994.  Montijosta hän siirtyi Boavista FC:hen, jossa hänestä tuli sankari johdatettuaan joukkueen UEFA Cupin välieriin. Vuodesta 2003 lähtien Ricardo edusti Sportingia. Kesällä 2007 hän siirtyi Real Betisiin.

Portugalin maajoukkueessa Ricardo on pelannut 79 A-maaottelua. Vuoden 2002 MM-kilpailuissa hän oli vielä varamaalivahtina. Hän pelasi EM-kisoissa 2004, joissa Portugali pääsi loppuotteluun asti mutta hävisi Kreikalle lopulta 1-0. 

Ricardo oli mukana myös Saksan MM-kisoissa 2006, joissa välierätappio Ranskalle tiesi joutumista pronssiotteluun ja siinä tappio Saksalle sijoittumista kisoissa neljänneksi. Ricardo valittiin kisojen 23 parasta pelaajaa käsittävään tähdistöjoukkueeseen, johon valittiin maalivahdeiksi hänen lisäkseen Gianluigi Buffon ja Jens Lehmann.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ricardo FootballDatabase-tietokannassa
Bonifatius IX

**Bonifatius IX** (1356 – 1. lokakuuta 1404), syntymänimeltään **Piero Tomacelli**, oli paavina 2. marraskuuta 1389 – 1. lokakuuta 1404. Hän oli toinen lännen kirkon sisäisen suuren skisman aikana hallinnut paavi. Hänen aikanaan vastapaavi Klemens VII piti paavinistuinta Avignonissa Ranskan kuningashuoneen suojeluksessa.

Piero Tomacelli syntyi vanhaan kunninanarvoisaan mutta köyhtyneeseen napolilaissukuun. Saksalaisen aikalaislähteen mukaan hän oli paaviksi tullessaan luku- ja kirjoitustaidoton, mutta tahdikas ja hyvä suostuttelija. Saksa, Englanti, Unkari, Puola ja pääosa Italiaa tunnustivat hänen paaviutensa tänä vaikeana aikana, jolloin paavi ja vastapaavi julistivat toinen toisensa kirkonkiroukseen.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Imupullo

**Imupullo** on paksusta lasista valmistettu sivuputkellinen, muodoltaan erlenmeyeriä muistuttava vakuumityöskentelyväline. Imupullon sivukaula kytketään painetta kestävällä letkulla tyhjiöpumppuun. Imupullon suuaukolle asetetaan kumitiiviste sekä Büchner-suppilo. Tämän jälkeen suppilolla olevaa suodatinpaperia kastellaan ja tyhjiöpumppu käynnistetään. Suodattimelle kaadetaan haluttu liuos, ja pullossa vallitsevan alipaineen takia liuos kulkee suodattimen läpi huomattavasti nopeammin kuin tavallisessa painovoimaisessa suodatuksessa.
Säädyllinen murhenäytelmä (elokuva)

**Säädyllinen murhenäytelmä** on vuonna 1998 ilmestynyt Kaisa Rastimon ohjaama historiallinen draamaelokuva, joka pohjautuu Helvi Hämäläisen vuonna 1941 julkaistuun samannimiseen kirjaan. Elokuva kertoo ylempään keskiluokkaan kuuluvan akateemisen perheenisän aviorikoksesta 1930-luvun Suomessa.

Elokuva sai yhdeksän Jussi-palkintoehdokkuutta, muttei yhtään Jussi-palkintoa.

## Näyttelijät
*tohtori Tauno Saarinen &ndash; Ville Virtanen
*rouva Elisabeth Saarinen &ndash; Päivi Akonpelto
*taidekriitikko Naimi Saarinen, tohtorin sisar &ndash; Henriikka Salo
*Artur, Naimin entinen mies &ndash; Timo Jurkka
*Ada, Arturin äiti &ndash; Kyllikki Forssell
*Tellervo Nurmi, kesänaapurin palvelustyttö &ndash; Saara Hilpinen 
*Jenny, Saarisen perheen palvelustyttö &ndash; Maria Järvenhelmi
*kätilö &ndash; Kati Outinen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Elokuvan esittely  film-o-holic
Innocentius VII

**Innocentius VII** (n. 1336–1406), oikealta nimeltään  **Cosimo de' Migliorati**, toimi paavina 17. lokakuuta 1404 – 6. marraskuuta 1406. Hän hallitsi kirkkoa suuren skisman aikana, jolloin Avignonissa oli vastapaavina Benedictus XIII.

Migliorati syntyi Abruzzissa ja opiskeli sekä maallista että kirkkolakia, ja opettikin tätä Perugiassa ja Padovassa ennen paaviksi nousuaan.

Hänet valittiin paaviksi 17. lokakuuta 1404. Tätä valintaa seurannutta tilannetta, jossa vallitsevan käytännön mukaisesti paaviksi valitun henkilön maallinen asunto saatiin ryöstää on kuvannut kronikassaan Adam Uskilainen seuraavasti: *Ja kun hänen valintansa ilmoitettiin julkisesti, roomalaiset hyökkäsivät hänen palatsiinsa ja omaan ahneeseen tapaansa, tai vielä paremmin sanoen, tuhoisan turmeltuneisuutensa vuoksi, he ryöstivät sen jättämättä paikoilleen edes ikkunanpuitteita*.

Samaisesta tilaisuudesta Adam Uskilainen jatkaa: paavin ratsastaessa valkoisella hevosella Rooman katujen tungoksessa virkamiehet kulkivat saattueen edellä viskoen pikku kolikoita reitin sivuille saaden näin tilaa paavin kulkueelle.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Ähtärin rautatieasema

**Ähtärin rautatieasema** (; ent. *Ostola*) on Suomen rataverkon liikennepaikka Ähtärin kunnassa Etelä-Pohjanmaalla rataosalla Haapamäki–Seinäjoki. Liikennepaikan etäisyys Helsingin päärautatieasemalta on 346,1 ratakilometriä mitattuna Haapamäen rautatieaseman kautta. Etäisyys Haapamäelle on 41 kilometriä ja Seinäjoelle 72 kilometriä. Nykyisin Ähtärin asema on miehittämätön, ja liikenteenohjaus hoidetaan kaukokäytöllä Seinäjoella sijaitsevasta liikenteenohjauskeskuksesta käsin. Ähtäri sijoittuu henkilöliikenneasemien suomenkielisessä aakkosjärjestyksessä viimeiseksi.

Liikennepaikalla pysähtyvät kaikki rataosalla liikennöivät henkilöjunat. Tavaraliikennettä ei ole. VR:n ja liikenne- ja viestintäministeriön päätöksen mukaan henkilöliikenne radalla piti loppua maaliskuussa 2016, mutta myöhemmin liikennettä päätettiin toistaiseksi jatkaa.

Vuonna 1942 noin puolitoista kilometriä Ähtärin asemalta luoteeseen tapahtui Ähtärin junaturma.

## Ratapiha
Liikennepaikalla on kaksi junaliikenteen käytössä olevaa raidetta, joilla molemmilla on matkustajalaituri. 15. joulukuuta 2019 alkaen kaikki matkustajajunat käyttävät raidetta 1. Laituriraiteiden lisäksi ratapihalla on kuormausraide, jota käytetään pääasiallisesti ratatyökoneiden säilytykseen. 

## Lähteet
Mittapullo

**Mittapullot** ovat tilavuuden mittaamiseen käytettyjä laboratoriovälineitä. Mittapullojen yleisin käyttötarkoitus on liuosten valmistaminen: haluttua ainetta, esimerkiksi suolaa punnitaan mittapulloon, tämän jälkeen suola liuotetaan pieneen määrään liuotinta. Kun suola on liuennut täytetään mittapullo merkkiinsä, tällöin nestekuplan alapinta on mittapullon merkkiviivan kohdalla.

Kemian oppikirjat sanovat, että mittapullo on kaikista mittausvälineistä ehdottomasti tarkin. Haittapuolena on  mittalasiin verrattuna se, että jokaiselle halutulle tilavuudelle on oltava oma mittapullonsa.
Kantola

**Kantola** voi tarkoittaa:

## Sukunimenä
* Alpo Kantola (1924–2001), rannikkotykistön kenraaliluutnantti
* Anu Kantola (s. 1964), valtiotieteiden tohtori
* Arja Kantola (myöh. *Klemz*, s. 1949), pikaluistelija
* Birgitta Kantola (o.s. *Häggblom*, s. 1948), varatuomari, hallitusammattilainen ja talouselämän vaikuttaja
* Eerik Kantola (s. 2000), jalkapalloilija
* Eija Kantola (s. 1966), iskelmälaulaja, vuoden 1992 tangokuningatar
* Eila Kantola (1914–1993), lastenkirjailija
* Emil Kantola (1886–1916), jääkäri
* Erkki Kantola (1946–2013), viulutaiteilija ja -pedagogi
* F. J. Kantola (1886–1940), filosofinen kirjailija
* Heikki Kantola (s. 1939), urheiluvalmentaja, liikuntaneuvos
* Heini Kataja-Kantola (s. 1968), kanttori, urkuri, kirjailija, runoilija ja säveltäjä
* Helmi Kantola (s. 2000), YouTube-videoiden tekijä, toinen Ella & Helmi -kanavan ylläpitäjistä
* Ilkka Kantola (s. 1957), SDP:n kansanedustaja, Turun arkkihiippakunnan entinen piispa
* Johanna Kantola (s. 1977), politiikan tutkija ja sukupuolen tutkimuksen professori
* Jokke Kantola, kosketinsoittaja
* Jonna Kantola, laulaja ja juontaja
* Juha Kantola (1908–1995), kirjailija
* Kai Kantola (s. 1987), jääkiekkoilija
* Kaisa Kantola (1915–1995), runoilija
* Laila Kantola (1902–1997), kirjailija
* Lauri Kantola (1908–1990), kommunistipoliitikko, SKDL:n kansanedustaja ja toiminnanjohtaja
* Marianne Kantola (s. 1988), iskelmälaulaja
* Markus Kantola, tietokirjailija, teologi
* Martti Kantola (1909–1994), fyysikko, Turun yliopiston vararehtori 1960–1969
* Matti Kantola (1936–1968), kirjailija
* Mikko Kantola (1916–1997), Työtehoseuran toimitusjohtaja, professori ja metsätöiden koneellistamisen kehittäjä 
* Niina Kantola (s. 1975), pesäpalloilija
* Piritta Maja (o.s. *Kantola*, s. 1978), keilaaja
* Päivi Kantola, laulaja ja näyttelijä
* Raimo Kantola (1940–2025), ammattiyhdistysjohtaja, Työturvallisuuskeskuksen toimitusjohtaja
* Raimo Kantola (1955–2024), professori, tietoliikennetekniikan ja tietoverkkojen tutkija
* Timo Kantola (s. 1959), diplomaatti
* Unto Kantola (1914–1978), kirjailija
* Usko Kantola (1913–1994), näyttelijä.

### Kuvitteellisia henkilöitä
* Kantolan perhe, Radioteatterin kuunnelmasarja 1976–2005.

## Paikannimenä
* Kantola, kylä Alahärmässä
* Kantola, kaupunginosa Hämeenlinnassa
* Kantola, kylä Kauhavalla
* Kantola, kylä Kuhmossa
* Kantola, kylä Miehikkälässä
* Kantola, kylä Paltamossa
* Sunilan Kantola, asuintalo Kotkan Sunilassa.
Martinus V

**Martinus V** (25. tammikuuta 1369–20. helmikuuta 1431) alkuperäiseltä nimeltään **Oddone Colonna**, oli paavina 11. marraskuuta 1417 – 20. helmikuuta 1431. Hän oli roomalainen kardinaali, joka nousi paaviksi Konstanzin kirkolliskokouksen valitsemana vuonna 1417. Colonna oli pysytellyt erossa kirkolliskokouksen juonitteluista ja riidoista eikä ollut sen vuoksi saanut vastustajiakaan. Hän otti nimekseen Martinus valitsemispäivän mukaan. Läntisen kirkon suuri skisma päättyi hänen valintaansa. Martinus V asettui vuonna 1420 asumaan syntymäkaupunkiinsa Roomaan, ja hänen onnistui sovinnollisuudellaan lujittaa saavutettu sopu kirkon piirissä.

Oddone Colonna oli kuuluisan roomalaisen aatelissuvun Colonnan vesa.
Hänet tunnettiin kohtuullisuudesta, oppineisuudesta, suoraselkäisyydestä ja liikemiesvaistosta, mutta hän ei juurikaan toteuttanut uudistuksia.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Outokummun rautatieasema

**Outokummun rautatieasema** () oli Suomen rataverkon liikennepaikka Outokummun kaupungissa Pohjois-Karjalassa. Valtionrautateiden rautatieyhteys Joensuun rautatieasemalta Outokumpuun valmistui vuonna 1928.

Outokummun rautatieasema sijaitsi rataosalta  Sysmäjärven asemalla haarautuvan sivuradan päässä. Se palveli pääasiassa Outokumpu Oyj:n malmikuljetuksia. Rata purettiin vuonna 2005.

Asemarakennus on maalattu uudelleen eri väriseksi useaan otteeseen. Alkuperäinen väri oli punainen, sittemmin se on maalattu keltaiseksi ja nykyinen väri on sininen. Asemapiha on nykyään yksityisomistuksessa.

## Historia
Rata Joensuusta Outokummun kaivokselle rakennettiin vuosina 1927–1928. Vuonna 1918 kaivokselle oli jo valmistunut kapearaiteinen Outokummun–Juojärven rautatie. Kun kaivos siirtyi valtion omistukseen 1920-luvulla, kaivokselle rakennettiin myös Valtionrautateiden leveäraiteinen rautatie. Rautatie avattiin 15. toukokuuta 1928.

Outokummun asemarakennus valmistui vuonna 1927, ja sitä laajennettiin 1938. Henkilöliikenne Outokumpuun lakkautettiin 2. kesäkuuta 1957.

Rata Outokummun asemalta Keretin kaivokselle purettiin 1996. Outokummun ratapiha ja ratayhteys Sysmäjärven asemalle purettiin 2005.

## Lähteet
Jorma Toiviainen

**Jorma Anselmi Toiviainen** (9. syyskuuta 1949 Eura – 5. lokakuuta 2011 Kerava) oli suomalainen sanoittaja. 

Toiviainen aloitti sanoittajana 1970-luvulla. Veikko Samulin säveltämä tunnettu lastenlaulu ”Atsipoppaa” syntyi 1983. Muita suosittuja ovat ”Sanat leikkivät huulillas”, ”Yön kuningatar” ja ”Mun aika mennä on”, ja lähes kaikki merkittävimmät suomalaiset artistit ovat levyttäneet hänen tekstejään. *[[Itse valtiaat]]* -animaatioiden laulutekstit ovat hänen.

Toiviainen oli Toivo Kärjen viimeisiä sanoittajia. Kärjen eläessä yhtään Toiviaisen Kärki-tekstiä ei päätynyt levylle, mutta jälkeenpäin on levytetty "Ympärilläin on vain kuulas yö"  (Marja-Liisa Kuosmanen 2008)  ja "Ota oppia sienistä" (Elsa Korkman 2009) , ja Kärjen jäämistössä on vielä joitakin valmiita yhteistyön tuloksia odottamassa.

Toiviainen sai vuonna 2004 Juha Vainio -palkinnon, ja vuodesta 1993 alkaen hän voitti useita kertoja Seinäjoen tangomarkkinoiden sävellys- ja sanoituskilpailun. Tunnetuimpia Toiviaisen säveltämiä voittotangoja ovat ”Yön kuningatar” (1993), ”Mun aika mennä on” (1994), ”Soittakaa lujempaa” (2002) ja ”En kasvojas muista” (2008).

Toiviainen valmistui diplomi-insinööriksi ja työskenteli Valtion Rautateillä rataverkon tarkastajana, kunnes sanoitukset alkoivat 1990-luvun lopulla työllistää häntä runsaammin. Hän teki parhaimmillaan vuodessa yli sata levytettyä sanoitusta. Hän toimi myös luottamustehtävissä, kuten Elvis ry:n johtokunnassa 1991–1992 ja Teoston johtokunnassa 1999–2003. Toiviainen kuoli syksyllä 2011 syöpään, johon hän oli sairastunut jo 1990-luvulla. Hänet on haudattu Keravan hautausmaalle.

## Muita lauluja
* ”En ole hän” (säv. yhdessä Timo Forsströmin kanssa)
* ”Näinkö syttyy rakkaus” (säv. Onni Muikku)
* ”Kaikkeni oot”
* ”Ihoissa on virtaa” (säv. Pasi Randelin)
* ”Sydän ikävöi pitkään” (J. Koivisto)
* ”Sydämessä soi” (säv. Vesa Torppa)

## Lähteet
Kuparikarbonaatti

**Kupari(II)karbonaatti** (CuCO3) on sinivihreä kuparin suola, joka kiteytyy kahtaissuolana kuparihydroksidin kanssa. Tällöin muodostuu patinanakin tunnettua vihreää suolaa CuCO3·Cu(OH)2. Kuparikarbonaatti vapauttaa hiilidioksidia kuumennettaessa kuparioksidiksi seuraavan reaktioyhtälön mukaan. 

:CuCO3 (s) → CuO (s) + CO2 (g)

Kuparikarbonaattia voidaan helposti valmistaa kuparisulfaatin ja natriumvetykarbonaatin vesiliuosten välisellä reaktiolla. Tällöin kuparikarbonaatti saostuu ja se voidaan suodattaa. 

Kuparikarbonaattia käytetään muun muassa väriaineissa, metallurgiassa, lääketieteessä sekä fungisideissä ja hyönteismyrkyissä. 

## Lähteet
Artemisia

**Artemisia** voi viitata seuraaviin:

* Artemisía, Zákynthoksen kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Kreikassa
* Artemisia I, Halikarnassoksen kuningatar
* Artemisia II, Kaarian kuningatar
* marunat (*Artemisia*), mykerökukkaisten suku asterikasvien heimossa
* Artemisia, suomalainen kirjankustantamo
Natriumvetykarbonaatti

**Natriumvetykarbonaatti** eli **natriumbikarbonaatti** (NaHCO3) on valkoista veteen hyvin liukenevaa jauhetta. Natriumvetykarbonaatti hajoaa kuumennettaessa natriumkarbonaatiksi, hiilidioksidiksi ja vedeksi. Kansanomainen triviaalinimi natriumvetykarbonaatille on **ruokasooda** (käytetään leivonnassa), kun taas natriumkarbonaattia kutsutaan pelkästään vain soodaksi.

Natriumvetykarbonaatin moolimassa on 84,0&nbsp;g/mol, sulamispiste 50&nbsp;°C (hajoaa), tiheys 2,1&nbsp;g/cm3 (veden tiheys on 1,0&nbsp;g/cm3), liukoisuus veteen 9.59&nbsp;g/100&nbsp;ml (20&nbsp;°C) ja CAS-numero 144-55-8.

## ''Bi''-etuliitteen alkuperä
Natriumbikarbonaatin kaavaa tarkasteltaessa siinä ei vaikuta olevan mitään, mikä oikeuttaisi nimen *bi*-etuliitteen. Nimitys on peräisin Antoine Lavoisierin ajoilta (1700-luvulta), kun suoloja pidettiin metallioksidin ja epämetallioksidin yhdistelminä, jollaisina ne myös kirjoitettiin. Esimerkiksi natriumkarbonaatti (Na2CO3) kirjoitettiin muodossa Na2O&nbsp;·&nbsp;CO2. Vedyn läsnäolon selittämiseksi bikarbonaattien ajateltiin olevan vesimolekyyliin yhtyneitä suoloja. Niinpä natriumvetykarbonaatti (NaHCO3) kirjoitettiin Na2O&nbsp;·&nbsp;2CO2&nbsp;·&nbsp;H2O, ja sitä kutsuttiin johdonmukaisesti natriumbikarbonaatiksi. 

## Käyttö
Natriumvetykarbonaattia käytetään yleisimmin leivonnassa ja yleisemmin ruoanlaitossa, mutta se sopii myös esimerkiksi mahalaukun happoisuuden vähentämiseen ja hampaiden puhdistukseen. Lisäksi se toimii salisylaattimyrkytyksen antidoottina.

### Urheilulisäravinteena
Natriumvetykarbonaattia käytetään lisäravinteena urheilussa, koska se voi tutkimusten mukaan parantaa suorituskykyä lyhyissä, kovatehoisissa harjoituksissa parin prosentin verran. Happopuskurina sen hyöty kestää noin puolesta minuutista kymmeneen minuuttiin. Optimaalisin annos on yhteensä 4–5 teelusikallista (20–25 ml) parin tunnin aikana ennen suoritusta. Tavallisia sivuvaikutuksia tässä käytössä ovat janon tunne, pahoinvointi, ulostamisen tarve ja turvotus. Lisäksi se voi nostaa verenpainetta.

### Puhdistusaineena
Natriumvetykarbonaattia käytetään myös soodapuhalluksessa irrottamaan maalia ja epäpuhtauksia erilaisilta pinnoilta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* OECD: Sodium Bicarbonate  (pdf) 
* PubChem: Sodium Bicarbonate 
* DrugBank: Sodium bicarbonate 
* KEGG: Sodium bicarbonate
Eugenius IV

**Eugenius IV** (1383–23. helmikuuta 1447), syntymänimeltään **Gabriele Condulmer**, oli paavina 3. maaliskuuta 1431 – 23. helmikuuta 1447. Hän syntyi Venetsiassa rikkaaseen kauppiassukuun, liittyi benediktiinien munkkijärjestöön ja nousi enonsa Gregorius XII:n nimittämänä Sienan arkkipiispaksi 24-vuotiaana. 

Eugeniuksen paaviuden merkittävin tapahtuma oli kiista Baselin kirkolliskokouksen (jota kutsuttiin myös Firenzen kirkolliskokoukseksi) kanssa. Kun Roomaan tuli tasavalta vuonna 1434, paavi lähti maanpakoon Firenzeen ja Bolognaan, josta hän palasi vasta 1443. 

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Ahmaksen rautatieasema

**Ahmaksen rautatieasema** () on entinen rautatieliikennepaikka Ahmaksen kylässä Utajärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla.

## Sijainti ja perustaminen
Se sijaitsee noin 12 kilometriä kaakkoon Utajärven rautatieasemalta. Ahmaksen laiturivaihteen paikalle rakennettiin rautatieasema -radan rakentamisen yhteydessä. Se avattiin liikenteelle 16. lokakuuta 1929, kun rataosuus Utajärvi–Vaala otettiin käyttöön. 

Ahmaksen asemalla on aiemmin toiminut myös Ahmaksen postipysäkki. Liikennepaikalla oli myös yksi sivuraide, jota voitiin käyttää joko tavaravaunujen kuormaamiseen tai junien kohtaamisiin. Sivuraiteen paikka on hahmotettavissa maastossa pääraiteen eteläpuolella.

## Lakkauttaminen
Matkustajaliikenne lakkautettiin lättähattuliikenteen päättyessä 3. kesäkuuta 1984. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 2. kesäkuuta 1985. Sen jälkeen sivuraiteet purettiin ja miehittämättömäksi se oli muutettu jo vuonna 1970. Thure Hellströmin tyyppipiirustusten mukaan mutta peilikuvana rakennettu asemarakennus on edelleen olemassa ja nykyisin yksityisomistuksessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Quino

**Joaquín Salvador Lavado** eli **Quino** (17. heinäkuuta 1932 Mendoza – 30. syyskuuta 2020 Mendoza) oli argentiinalainen sarjakuvapiirtäjä, joka kehitti *[[Mafalda]]*-sarjakuvan ja piirsi sitä vuosina 1964–1973. 

Quino syntyi andalusialaislähtöisille siirtolaisvanhemmille ja oli heidän kolmesta lapsestaan nuorin. Häntä kutsuttiin syntymästään saakka Quinoksi erotukseksi hänen sedästään maalari Joaquín Tejónista. Hänen molemmat vanhempansa kuolivat pojan ollessa teini-ikäinen. Vuonna 1954 Quino muutti Buenos Airesiin. Hän voitti vuonna 2000 Quevedos-palkinnon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut  
* Quinon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Saint-Remin basilika

**Saint-Remin basilika** on kirkkorakennus, joka sijaitsee Reimsin kaupungissa, Champagnen maakunnassa. Sen rakentaminen on ajoitettu vuoden tuhat tienoille. Lähes saman kokoisen Notre-Damen katedraalin jälkeen basilika on Reimsin kaupungin tärkein kirkollinen rakennus. Sen yhteyteen oli sijoitettu vuosisatojen ajan merkittävä Saint-Remin apottiluostari, joka toimi 1000-luvulta 1700-luvulle saakka. Basilikalla on hallussaan piispa pyhän Remigiuksen pyhäinjäännökset. Piispa kastoi Klodovigin, Frankkien kuninkaan vuonna 496 Tolbiacin taistelun jälkeen.

Basilikan vihki vuonna 1049 käyttöön paavi Leo IX, joka oli kotoisin Elsassin Eguisheimista. Hän matkusti paljon Italian sekä Ranskan ja Saksan välillä. Hänen aikanaan idän ja lännen kirkkoja ravistelivat erittäin voimakkaat opilliset kysymyserot. 

Rakennus on rakennettu basilikan tapaan. Kirkkolaiva ja kirkon poikkilaiva ovat romaanista tyyliä ja siten rakennuksen varhaisimmat osat. Eteläisen poikkilaivan ulkoinen fasadi on kirkon uusin rakenne. Kirkon kuori ja apsidi ovat 1100- ja 1200-luvuilta.

Arvokkaimmat monumentit, jotka sijaitsivat kirkkorakennuksen sisäpuolella tuhottiin Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Myös kirkon suojelupyhimyksen hauta on rekonstruktio myöhemmältä ajalta. Kuitenkin jäljelle jäi 1100-luvun lasimaalausikkuna apsidissa, kuin myös Robert de Lénoncourtin lahjoittamat pyhän Remigiuksen elämästä kertovat seinävaatteet.

Saint-Remin basilika oli benediktiiniluostarin luostarikirkko 1700-luvulle asti. Unesco on kirjannut basilikan ja sen kokoelmat maailmanperintöluetteloonsa.

## Lähteet
* Pierre Riché, *les Grandeurs de l'An Mil*.
* Pierre Riché, *Atlas de l'An Mil*.
* Georges Duby. *Le temps des cathédrales. L’art et la société*, 980-1420. Gallimard. 1976, 379 p.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Reimsin hiippakunnan sivustot
Ljubčo Georgievski

**Ljubčo Georgievski** (, s. 17. tammikuuta 1966 Štip) oli Pohjois-Makedonian eli tuolloisen Makedonian tasavallan pääministeri 1998–2002.

Georgievski valmistui Pyhien Kyrilloksen ja Methodioksen yliopistosta 1988 pääaineenaan vertaileva kirjallisuus. Hän on julkaissut kaksi runokokoelmaa ja yhden novellikokoelman. Hän nousi vuonna 1990 nationalistisen VMRO-DPMNE-puolueen johtoon ja vuonna 1992 parlamenttiin. Vuonna 1999 hänestä tuli maailman nuorin pääministeri. Hallitus luotiin oikeistolaisen DA:n ja yllättäen albaanien NDP:n kanssa.

Makedonian tasavalta solmi diplomaattisuhteet Kiinan tasavallan (Taiwan) kanssa, jonka Kiina kosti YK:ssa estämällä YK:n rauhanturvaajien jatkoajan maassa. Tämä kostautui kun huhtikuussa 1999 maahan tuli 250&nbsp;000 albaanipakolaista Naton pommittaessa Jugoslaviaa.

Kun Boris Trajkovski valittiin presidentiksi 1999, VMRO-DPMNE:n johtoasema oli taattu. Huolimatta aikaisemmasta maineesta kovan linjan nationalisteina, VMRO-DPMNE-laiset noudattivat maltillisempaa kristillisdemokraattista politiikkaa. Bulgarian kanssa päästiin viimein yhteisymmärrykseen maan tunnustettua makedonian kielen ja Jugoslavian titolaisen Bulgarian-vastaisuuden päättymisen jälkeen.

Vuoden 2001 alussa Kosovosta toimivat albaanisissit aloittivat kapinan maan pohjoisosassa painostaessaan hallitusta. Georgievski vetosi albaanivähemmistön isänmaallisuuden puolesta ja maahan muodostettiin uusi laaja hätätilahallitus molempien albaanipuolueiden tuella Georgievski edelleen pääministerinä. Albaanien oikeuksia parannettiin ja heinäkuussa 2001 solmittiin tulitauko ja maahan tuotiin noin 1&nbsp;000 miehiset Nato-joukot.

Vuoden 2002 vaalien jälkeen VMRO-DPMNE jäi oppositioon. Georgievski halusi uudistaa puoluetta presidentinvaaleja varten. Kun puolueen johtaja Nikola Gruevski kieltäytyi tästä, Georgievski ja lähti ja perusti oman VMRO-kansanpuolueensa (ВМРО Народна партия), joka ei ole saavuttanut merkittävää menestystä.

Sofian uutistoimisto raportoi 16. heinäkuuta 2006 Georgievskin ja vaimonsa Snežana Georgievskan hakeneen Bulgarian passin 20&nbsp;000 muun pohjoismakedonialaisen lailla, jotka esi-isiensä juurien perusteella pyrkivät tulevan Euroopan unionin maan kansalaisiksi. Georgievski sanoi televisiossa uutisen olevan valetta.

## Lähteet
* Ljubcho Georgievski – Prime Minister of the Republic of Macedonia – (1998 - 2002)  
* Ljubco Georgievski - Macedonia  (CIDOB) 
* Homo Balcanicus – Ljubcho Georgievski 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* VMRO-NP:n sivu
Kello (täsmennyssivu)

**Kello** voi tarkoittaa:

* kello, ajan mittaukseen tarkoitettu laite
* kello, lyömäsoitin
* ovikello
* sukelluskello
* Kello, suomalainen venemerkki
* kellot (*Campanula*), kasvisuku
* *[[Kello (elokuva)|Kello]]*, Anssi Mänttärin elokuva
* Kello, Joseph Haydnin 101. sinfonia

### Paikkoja
* Kello, Oulun kaupunginosa entisen Haukiputaan kunnan alueella
* Kello, entinen rautatieasema Haukiputaalla Oulussa
* Kello, saari Raahen edustalla
Sukelluskello

**Sukelluskello** on ylhäältä suljettu ja alhaalta avoin lieriön tai kellon muotoinen laite. Kun sukelluskello lasketaan veden alle jää sen sisään ilmatasku, jossa sukeltaja voi oleskella. Sukellustehtäviä varten sukeltaja poistuu kellosta. 

Varhaisista sukelluskelloista sukeltajat poistuivat henkeään pidättäen vain hetkeksi. Nykyaikaisia sukelluskelloja käytetään työsukeltajien laskemiseen sukelluskohteelle, työ kellon ulkopuolella tapahtuu sukellusvarusteissa. 

Laitteen nimitys tulee varhaisista kirkonkelloja muistuttavista laitteista. 

Sukelluskellon toimintaperiaate on tunnettu jo antiikin ajoista. Pian Wasa-laivan vuonna 1628 tapahtuneen uppoamisen jälkeen aluksen hylylle laskeuduttiin sukelluskellolla. 

Nykyään kelloja käytetään ammattisukelluksessa. Nykyiset sukelluskellot ovat sukeltajan toimintasyvyyteen paineistettuja kammioita. Niistä poistutaan yleensä suljettavan luukun kautta. 

Normaalisti sukelluskelloon johdetaan hengityskaasu ja sukelluspuvun lämmitykseen tarvittava kuuma vesi pinnalta umbilikaalia eli kaapeliletkuyhdettä pitkin. Normaaliin sukelluskelloon mahtuu neljä henkilöä. Sukelluskellojen rakentamisen käytäntöjä määritellään muun muassa American Society of Mechanical Engineers (ASME) -järjestön julkaisemissa ohjeissa.

## Katso myös

* Batyskafi

* Kaatialan louhos

## Lähteet
*Diving bells and Observation chambers

## Aiheesta muualla
Henrik I Linnustaja

**Henrik I Linnustaja** (, ; 876 – 2. kesäkuuta 936 Memleben) oli Saksin herttua vuodesta 912 ja Itä-Frankian kuningas vuodesta 919 aina kuolemaansa asti. Innokas metsästäjä Henrik oli korjaamassa linnunmetsästysverkkojaan saadessaan tiedon kuninkuudestaan ja sai siten lisänimen *Linnustaja*.

## Perhesuhteet
Henrik oli Saksin herttuan Otto I Ylevän ja tämän vaimon Babenbergerin Hedvigin poika. Hedvig oli Kaarle Suuren jälkeläisiä 4. polvessa. Henrik nai Saksin Erwinin tyttären Hatheburgin vuonna 906, mutta erosi hänestä 909 sen jälkeen, kun tämä oli synnyttänyt heille pojan, Thankmarin. Vielä samana vuonna Henrik nai Ringelheimin Matildan, jonka kanssa sai kaikkiaan kolme poikaa ja kaksi tytärtä.

## Hallitsijana
Henrik tuli Saksin herttuaksi isänsä kuoleman jälkeen vuonna 912 ja jatkoi isänsä työtä vahvistamalla Saksia vihamielisiä naapureitaan vastaan. Vuonna 918 Frankkien valtakunnan itäosien kuningas Konrad I kuoli ja kuninkuus siirtyi vuonna 919 Henrikille. Henrik kieltäytyi korkeiden kirkonmiesten suorittamasta kuninkaaksi voitelusta, sillä hän halusi olla tehtävässään kansan, ei kirkon valtuuttamana. Henrik piti valtakuntaansa pikemminkin herttuakuntien liittona kuin feodaalivaltakuntana.

Vuonna 925 Henrik voitti Lotharingian Giselbertin ja yhdisti alueen jälleen Saksan kuningaskuntaan, josta se oli irrotettu 15 vuotta aiemmin. Giselbert sai pitää paitsi henkensä myös vallan Lotharingiassa ja nai Henrikin tyttären, Gerbergan, kolme vuotta myöhemmin.

Henrik taisteli valtakaudellaan usein madjaareja (unkarilaisia) vastaan. Vuonna 933 hän pysäytti madjaarien hyökkäyksen Riaden taistelussa. Pohjoisessa Henrik taisteli tanskalaisia vastaan ja saikin alueet rauhoitettua. Hän ajoi vendit pois näiden miehittämiltä alueilta Schleswigin lähellä.

Henrikin kuollessa 936 kaikki germaaniheimot  olivat yhdistettyinä samaan valtakuntaan. Henrik I Linnustajaa pidetään täten ensimmäisenä Saksan kuninkaana.

## Henrikin perintö

Henrikin poika Otto seurasi isäänsä ja hänet kruunattiin ensimmäiseksi Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisariksi vuonna 962. Henrikin toisesta pojasta, Henrikistä, tuli Baijerin herttua ja kolmannesta, Brunosta, Kölnin arkkipiispa. Thankmar, esikoinen, kapinoi velipuoltaan Ottoa vastaan ja sai surmansa taistelussa 936. Henrikin tytär, Gerberga, meni vielä myöhemmin naimisiin Ranskan Ludvig IV:n kanssa. Nuorempi tytär, Saksin Hedvig nai frankkien herttuan Hugo Suuren ja synnytti myöhemmin pojan, josta tuli frankkien kuningas Hugo I.

## Katso myös
* Luettelo Pyhän saksalais-roomalaisen valtakunnan hallitsijoista
* Saksilainen suku

## Aiheesta muualla
Kalimeenlampi

**Kalimeenlampi** tai **Kalimenlampi** on rehevä järvi Oulun kaupungin ja entisen Kiimingin kunnan rajalla, noin 15 kilometriä Oulun keskustasta itään ja noin 12 kilometriä Kiimingin keskustaajamasta etelään. Järvi on arvokkaaksi pienvesistöksi määritellyn Kalimeenojan alkulähde. Sen pinta on 46,5 metrin korkeudella merenpinnan yläpuolella.

Järvi sijaitsee kangas- ja suomaaston keskellä muutaman kilometrin päässä seututeiden 833 ja 848 liittymän lounaispuolella, lähellä Isohalmeen mäellä sijaitsevaa Kiimingin radio- ja tv-mastoa.

Kalimeenlampi on ollut suosittu kalastuspaikka, mutta järven rehevyys on aiheuttanut umpeenkasvua ja kalakannan hiipumista. Järven rannalla on laavu. Järveen laskee idästä Ahmasoja, joka on Ylikiimingin Lamussa sijaitsevan Ahmasjärven laskuoja.

## Lähteet
Luettelo muuttuvista tähdistä

Tämä on **luettelo muuttuvista tähdistä**.

Huomautuksia: Kaikkien koordinaattien eepokki on vuodelta 2000,0

**Huom. 1 Purkauksia vuosina 1866, 1946
**Huom. 2 Purkauksia vuosina 1933, 1958, 1987

## Katso myös
*Muuttuva tähti
Petit

**Petit** (oik. **Armando Gonçalves Teixeira**; s. 25. syyskuuta 1976 Strasbourg, Alsace, Ranska) on ranskalaissyntyinen portugalilainen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut 178 senttimetriä pitkä Petit edusti kotimaansa seurojen lisäksi Saksan Bundesliigan 1. FC Kölniä.

Aikaisemmin Petit oli edustanut seuratasolla Esposendeä (1995–1996, 1998–1999), Gondomaria (1996–1997), Uniao de Lamasia (1997–1998), Gil Vicenteä (1999–2000), Boavistaa (2000–2002) ja SL Benficaa (2002–2008). Hän siirtyi kesällä yllättäen Saksan Bundesliigaan nousseeseen 1. FC Kölniin. Seurajoukkueuran parhaita saavutuksia ovat Portugalin mestaruudet vuosilta 2001 ja 2005.

Portugalin maajoukkueessa Petit on pelannut 42 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki 2. kesäkuuta 2001 pelatussa ottelussa Irlantia vastaan. Petit on edustanut maataan MM-kisoissa 2002, joissa hän pelasi avauskokoonpanossa Portugalin kaikissa kolmessa ottelussa, EM-kisoissa 2004 ja MM-kisoissa 2006. Vuoden 2004 kisoista hän sai EM-hopeaa ja vuonna 2006 hän oli häviämässä MM-pronssiottelua. Tuossa ottelussa Petit epäonnekseen ohjasi Bastian Schweinsteigerin ampuman vapaapotkun omaan maaliin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Petit 2006 MM-kisojen sivuilla 
*Petit FootballDatabase-tietokannassa
David Miscavige

**David Miscavige** (s. 30. huhtikuuta 1960 Philadelphia, Pennsylvania) on *Religious Technology Centerin* hallituksen puheenjohtaja. Hänet tunnetaan kuitenkin parhaiten Skientologiakirkon hengellisenä johtajana – asema, jonka hän otti 1986 skientologian perustajan L. Ron Hubbardin kuoltua. Miscavigen johtama Religious Technology Center hallinnoi omistamiensa skientologia-aiheisten tavaramerkkien sekä Hubbardin tekijänoikeuksien alaisten tekstien käyttöä.

Miscavige toimi Tom Cruisen *best manina* tämän avioituessa Katie Holmesin kanssa marraskuussa 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Religious Technology Center. 
*The Man Behind Scientology. *St. Petersburg Times*. 
*A Conversation with David Miscavige - haastattelu ABC News Nightline -televisio-ohjelmassa, video ja tekstiversio.
Sindi

**Sindi** () on epäitsenäinen kaupunki Torin kunnassa Pärnumaan maakunnassa Virossa. Sindi sijaitsee noin kymmenen kilometrin päässä Pärnusta itään, Pärnunjoen rannalla. Vuonna 2011 sen asukasluku oli 3&nbsp;979, pinta-ala 5,01 neliökilometriä ja asukastiheys 794,2 asukasta neliökilometrillä.

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Aren, Saugan ja Torin kunnat sekä Sindin itsenäinen kaupunki yhdistettiin uudeksi Torin kunnaksi.

Sindi on saanut nimensä Clauss Zindtiltä, joka toimi vuonna 1565 Pärnun pormestarina. Asutuskeskus perustettiin vuonna 1833. Siitä tuli kauppala vuonna 1921 ja kaupunki vuonna 1938. 

Kaupungin nykyinen pormestari on Mati Mettus.

## Väestö
Vuonna 2011 Sindin kaupungissa oli 4 076 asukasta, joista 3 306 (81,1 %) oli virolaisia, 606 (14,9 %) venäläisiä ja 165 (4,0 %) muita kansallisuuksia.


Sindi raudteejaama peahoone.jpg| Sindin rautatieasema.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Eilenburg

**Eilenburg** on kaupunki Saksin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Leipzigista noin kaksikymmentä kilometriä koilliseen.

Eilenburgin pinta-ala on 46,84 km² ja asukasluku 15&nbsp;578 (2016).

## Ystävyyskaupungit
* Butzbach (Saksa)
* Jihlava (Tšekki)
* Rawicz (Puola)
* Anjalankoski (Suomi)
* Tiraspol (Transnistria)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin verkkosivusto ,
Hapankaali

**Hapankaali** on kaalista maitohappokäymisen avulla valmistettava elintarvike, jota voi syödä sellaisenaan tai käyttää ruoanvalmistuksessa. Hapankaali sisältää vain vähän energiaa mutta paljon C-vitamiinia, entsyymejä, koliinia ja asetyylikoliinia. Maitohappokäymisen ja runsaskuituisuutensa vuoksi se on vatsaystävällistä. Joidenkin lähteiden mukaan hapankaali sisältää myös B<sub>12</sub>-vitamiinia, mutta tämä tieto on nykyään kiistanalainen.

Hapankaali valmistetaan käyttämällä raastettua tai leikattua ja vetiseksi nuijittua kaalia hapettomassa tilassa. Kaalin pinnalla on luontaisesti käymiseen tarvittavia bakteereita, mutta prosessia voidaan halutessa myös nopeuttaa lisäämällä kaalin joukkoon startteriksi esimerkiksi maitoheraa. Hapankaalista puristettua antimikrobista hapankaalimehua voidaan käyttää urheilujuomana. Sitä on myynnissä teollisesti valmistettuna.

Hapankaali yhdistetään etenkin venäläiseen ja saksalaiseen ruokakulttuuriin. Esimerkiksi englannin kielessä siitä käytetään saksankielistä nimeä *sauerkraut*. Ensimmäisen maailmansodan aikaisen saksalaisvihamielisyyden aikana nimeksi muutettiin Yhdysvalloissa "vapauskaali". (). Tsekissä ja Slovakiassa hapankaali on syöty joskus paistetun makkaran kanssa. Hapankaalia on kokeiltu erilaisiin uusiin muotoihin, muun muassa sorbettiin ja sushin pohjaan.

## Terveysvaikutukset
Hapankaalin terveysvaikutuksia on tutkittu 1920-luvulta lähtien, mutta ihmisiin kohdistuva tutkimus on jäänyt vähäiseksi. Vuonna 2014 julkaistun bibliometrisen analyysin mukaan vain noin 11,5 prosenttia hapankaalia käsittelevistä tutkimuksista kohdistui suoraan ihmisiin. Hapankaali sisältää runsaasti maitohappobakteereja, jotka ovat sukua probioottisille kannoille ja joilla saattaa olla suotuisa vaikutus suoliston hyvinvointiin. Tutkimuksissa on havaittu, että hapankaalin sisältämät glukosinolaatit, askorbigeeni ja C-vitamiini voivat vähentää DNA-vaurioita ja solusyöpämuutoksia, mutta näyttö syöpää ehkäisevistä vaikutuksista on ristiriitaista: eräässä kiinalaisessa tapaus-verrokkitutkimuksessa runsas hapankaalin käyttö oli yhteydessä kohonneeseen kurkunpäänsyövän riskiin. Hapankaali sisältää vaihtelevia pitoisuuksia tyramiinia ja histamiinia, mikä on merkityksellistä erityisesti MAO-estäjiä käyttäville sekä histamiinille herkkien ihmisten kannalta. Pitoisuudet vaihtelevat huomattavasti valmistustavan ja varastointiajan mukaan.

Ravitsemusterapeutti Johanna Kaipiainen on muistuttanut, ettei hapankaali sisällä B<sub>12</sub>-vitamiinia, toisin kuin aiemmin on uskottu.

## Katso myös
* Kimchi

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Hapatus, sisältää paljon tieto hapankaalin valmistuksesta 
*ravintoarvo  fineli.fi
Samarran suuri moskeija

**Samarran suuri moskeija** on islamilainen moskeija, joka sijaitsee Irakin Samarrassa. Moskeija oli rakentamisaikanaan 800-luvulla maailman suurin. Sen rakennuttamisen aloitti abbasidikalifi Al-Mutawakkil, joka hallitsi Samarrassa 847–861.

Moskeijan spiraaliminareetti on 52 metriä korkea ja 33 leveä. Moskeijassa on 17 laivaa ja sen seinillä on tummansinisestä lasista tehtyjä mosaiikkeja. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*The Great Mosque, Samarra, Iraq
*Kuva ja tietoa 
*Kuvia, tietoa ja pohjapiirros
Marco Streller

**Marco Streller** (s. 18. kesäkuuta 1981 Basel, Sveitsi) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän pelasi ammattilaisena vuosina 2000–2015. Hän edusti kotimaassaan FC Baselia sekä lainasopimuksilla Concordia Baselia ja FC Thunia. Saksassa hän pelasi VfB Stuttgartissa ja lainalla 1. FC Kölnissä.

Streller pelasi Sveitsin jalkapallomaajoukkuessa vuosina 2003–2011 yhteensä 37 maaottelua, joissa teki 12 maalia. Hänet valittiin vuoden 2004 EM-kisoihin, mutta loukkaantumisen takia kisat menivät hänen osaltaan pieleen. Saksan MM-kisoissa 2006 hän pelasi kolmessa ottelussa ja EM-kisoissa 2008 yhdessä ottelussa.

## Saavutuksia
Lähde: Soccerway
*Bundesliigan mestaruus: 2007
*Sveitsin-mestaruus: 2008, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
*Sveitsin cup: 2008, 2012

## Lähteet
Ivan Kostov

**Ivan Jordanov Kostov** (, s. 23. joulukuuta 1949 Sofia) on bulgarialainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä toukokuusta 1997 heinäkuuhun 2001 ja demokraattisten voimien liiton (Съюз на демократичните сили) johtajana joulukuusta 1994 heinäkuuhun 2001 sekä myöhemmin oman oikeistolaisen Demokraatit vahvan Bulgarian puolesta -puolueensa johtajana.

## Elämäkerta

Kostov valmistui lisensiaatiksi Karl Marxin talouspoliittisesta instituutista Sofiassa 1974 ja väitteli myöhemmin Pyhän Kliment Ohridskin yliopistossa talousprosessien matemaattisesta mallintamisesta. Hän oli vanhempi apulaisprofessori V. Iljitš Leninin mekaniikan ja sähkötekniikan korkeammassa instituutissa tieteellisen kommunismin laitoksella (nyk. teknillinen korkeakoulu) ja lähti politiikkaan vasta Berliinin muurin murtumisen jälkeen, jolloin hänestä tuli demokraattisen voimien liiton talousasiantuntija 1990.

Kostov valittiin suureen kansalliskokoukseen ensimmäisissä vaaleissa 1990, joissa SDS hävisi sosialisteille, mutta pääsi silti hallitukseen. Kostov toimi Dimitar Popovin ja Filip Dimitrovin hallituksissa valtiovarainministerinä 1990–1992.

Kostov valittiin SDS:n johtoon 1994 ja toukokuun 1997 vaalivoiton jälkeen hänestä tuli pääministeri. Hänen hallituksensä oli ensimmäinen joka istui koko vaalien välisen nelivuotiskauden, huolimatta tuskallisista talousuudistuksista. Talousuudistukset tehtiin EU-jäsenyyttä silmällä pitäen ja niitä on pidetty käännepisteenä Bulgarian integroitumiseen länteen. Valtion omistamia yrityksiä yksityistettiin laajasti, mikä johti myös syytöksiin väärinkäytöksistä ja virheistä.

Kostovin oikeistohallitus päätti 1999 tuhota Sofiasta entisen kommunistijohtajan Georgi Dimitrovin mausoleumin, jota Kostov kutsui totalitarismin symboliksi. Sosialistioppositio syytti hallitusta julkisuustempusta paikallisvaalien edellä. Purkutöistä tuli kuitenkin naurunaihe, kun räjäytykset eivät tuhonneet muistomerkkiä ja sen purkamiseksi jouduttiin työskentelemään viisi päivää lähes kellon ympäri.

Uudistuspolitiikka johti työttömyyden nousuun ja laajat korruptiosyytökset johtivat häviöön kesäkuun 2001 vaaleissa Simeon Sakskoburggotskin kansalliselle liikkeelle. Kostov erosi SDS:n johdosta ja perusti toukokuussa 2004 oman puolueensa, Demokraatit vahvan Bulgarian puolesta (Демократи за силна България; Demokrati za silna Bălgarija), mutta ilmoitti eroavansa toukokuun 2007 eurovaalien jälkeen, joissa puolue ei saanut yhtään edustajaa. Puolue kuitenkin äänesti hänet uudelleen johtajakseen lähes yksimielisesti.

## Lähteet
* Ivan Kostov  (CIDOB) 
* Ivan Yordanov Kostov  (omda.bg) 

### Viitteet
Sepänkylä (Espoo)

**Sepänkylä** () on yksi Espoon kaupunginosista, Kauniaisista etelään sekä Turunväylän pohjoispuolella ja Kehä II:n länsipuolella.

Sepänkylässä on enimmäkseen omakoti- ja rivitaloasutusta. Ymmerstan osa-alueella on 2000-luvun alussa rakennettuja kerrostaloja. Alue on pääosin puistomaista.

## Nimi
Sepänkylän vanha nimi oli *Bengstby* joka vaihtui 1500- ja 1600-luvuilla nimeen *Smedsby*, jonka taustalla todennäköisesti on jonkin talon isännän tunteminen sepän taidoistaan. Taloa on ensin alettu kutsua seppää tarkoittavalla nimellä *Smeds*. Varhaisia kirjoitusasuja ovat *Smedz* (1616) ja *Smedzby* (1640). Suomenkielinen käännösvastine Sepänkylä ja nimipari virallistettiin vuonna 1965. Kaupunginosannimi siitä tuli vuonna 1976.

## Historia
Nykyisin Turunväylänä tunnetun Tarvontien rakentaminen alkoi vuonna 1956 ja se valmistui vuonna 1962. Sepänkylän eteläpuolella kulkeva Tarvontie oli Suomen ensimmäinen moottoritie ja se kulki Helsingin Munkkiniemestä Espoon Gumböleen. Sepänkylän itärajan muodostava Kilonväylä eli Kehä II rakentui vuonna 2000. Kehä II halkoo Smedsby–Hemtans–Dåvitsbyn kulttuurimaisemaa.

## Väestö
### Väkiluvun kehitys

## Palvelut
Ymmerstan osa-alueella toimii peruskoulun ala-asteen koulu. Sepänkylässä toimii myös ruotsinkielinen ala-aste, Smedsby skola. Lisäksi alueella toimii päiväkoteja, eläinlääkäri, pizzeria ja urheiluhalli. Lähimmät kaupat, pankkipalvelut sekä posti ovat muutaman sadan metrin päässä Kauniaisissa. Sepänkylässä sijaitsee Espoon keskuspelastusasema.

## Liikenne

Koivuhovin rautatieasema on aivan Kauniaisten rajalla Sepänkylän läheisyydessä. Asemalla pysähtyvät pääkaupunkiseudun lähiliikenteen paikallisjunat ,  ja .

Sepänkylän läpi kulkevat linja 549 Tapiola (M) -Jorvi Stensintietä sekä linja 224 Leppävaara-Tuomarila Kauppalantietä.

## Ulkoilu

Sepänkylässä on ulkoilureittejä sekä koirapuisto. Espoon keskuspuiston välitön läheisyys antaa alueen asukkaille ulkoilumahdollisuudet.

## Lähteet
Okna

**Okna** (, ’Ikkunat’) on venäläinen keskusteluohjelma, joka on ollut suosittu Venäjän televisiossa. Ohjelmassa ongelmaiset perheet esittävät ongelmiaan ja juontaja sekä yleisö antavat ratkaisuja. Ohjelmaa lähetetään lisäksi Viron ja Suomen televisiossa. Suomessa sarjaa esitti Subtv. Ohjelman juontajana toimii Dmitri Nagiev.
Neljän suora

**Neljän suora** on kahden pelaajan lautapeli, jossa pelaajat pudottavat vuorotellen kiekkoja pelilautaan yrittäen saada aikaan neljän suoran.

Pelin on alun perin julkaissut Milton Bradley vuonna 1974. Patentoimaton versio tunnettiin tällöin nimellä "The Captain's Mistress".

## Säännöt
Peliä pelataan 7 sarakkeen ja 6 rivin kokoisella pelilaudalla. Molemmilla pelaajilla on käytössään 21 kiekkoa, jotka erottuvat toisistaan kahdella eri värillä. Kiekkoja pudotetaan vuorotellen täyttämättömiin sarakkeisiin, jolloin kiekko varaa itselleen tyhjästä kohdasta sijansa. Voittaakseen pelin täytyy pelaajan asettaa omia kiekkojaan niin, että muodostuu joko pystysuorassa, vaakasuorassa tai vinoittain neljän kiekon suora. Jos pelilauta täyttyy ilman voittajaa, syntyy tasapeli.

## Täydellinen pelaaminen

Neljän suoran ovat ratkaisseet läpikotaisin Victor Allis sekä James D. Allen. Pelatessa täydellistä pelaamista syntyy varma voitto pelin aloitettaessa keskimmäisestä sarakkeesta. Aloitettaessa keskimmäisen sarakkeen viereisistä, syntyy tasapeli ja kulmista toinen pelaaja voittaa.

## 7 × 7 ruudukko

Pelistä on tehty myöhemmin myös toinen versio, jossa peliruudukko on seitsemän ruutua korkea ja leveä. Tällaisella peliruudukolla ei ole voittoon johtavaa täydellistä pelaamista, mutta aloittajan etu on yhä voimassa, koska aloittava pelaaja saa laittaa maksimissaan 25 nappulaa kun vastapelaaja vain 24 (24 + 25 = (7 × 7) = 49).

## Aiheesta muualla

*Neljän suoran ammattimaisen pelaamisen tutoriaali  Kirjoittanut James D. Allen.
*Johnin Neljän suoran Pelipaikka  John Trompin täydellisen pelaamisen pienoissovellus.
*Victor Allisiksen tutkielma Neljän suorasta  Sisältää pelin ratkaisun.
*Neljän suoran lähdekoodi
*Mustrum Ilmainen Neljän suora -ohjelma.
Oscar Nikula

**Karl Oscar Nikula** (31. toukokuuta 1907 Vaasa – 14. joulukuuta 1996) oli suomalainen historioitsija ja Åbo Akademin pohjoismaisen historian professori. 

## Ura
Veturinkuljettajan perheeseen syntynyt Nikula kirjoitti ylioppilaaksi Svenska klassiska lyceumista vuonna 1926, jonka jälkeen hän opiskeli Åbo Akademissa. Nikula väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1934 aiheenaan ruotsalainen saaristolaivasto. Nikula työskenteli opettajana vuosina 1932–1945 ja 1945–1952 hän johti Turun kaupungin historiallista museota. Vuodesta 1962 lähtien Nikula oli Åbo Akademin rehtori. Vuonna 1982 Nikulalle myönnettiin Ruotsin akatemian Suomi-palkinto.

Nikulan puoliso oli historioitsija Sigrid Nikula (o.s. Rinne), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1933.

## Teokset
* *Svenska skärgårdsflottan 1756–1791*, 1933 (väitöskirja)
* *Tenala och Bromarf socknars historia*, 1938
* *Sveaborg*, 1939
* *Boktryckarna Frenckell och deras föregångare vid Åbo akademi*, 1942
* *John Nylund*, 1943
* *Malmska handelshuset i Jakobstad*, 1948
* *Falska och äkta mynt under Gustav III:s ryska krig*, 1949
* *Åbo klädesfabrik*, 1950
* *Joh. Gust. Wikeström*, 1950
* *Rosenlew-koncernen*, 1953
* *Göteborg&ndash;Åbo i vänskapligt umgänge*, 1953
* *De görtz´ska koppargudarna*, 1954
* *Vasa bomull AB*, 1957 
* *Augustin Ehrensvärd : monografia*, 1960
* *Strengbergs 1762&ndash;1962*, 1962
* *Inskriptionstal*, 1965
* *Sankt Jakob*, 1969
* *Åbo stads historia*, 1721–1809, 1972
* *Borgarna som lantbrukare i Finland under 1700-talet*, 1977
* *Finländska borgare på 1700-talet i kamp för sina och ståndets privilegier*, 1978
* *Åbo stads historia 1521–1600*, 1987
* *Adolph Fredric Munck*, 1991

### Suomennettuja teoksia
**Kirjanpainajat Frenckell ja heidän edeltäjänsä*, 1942
**Suomenlinnan opas*, 1946
**Turku eilen ja tänään*, suom. Elias Saarinen, 1947
* *Turun linna : johdanto Oscar Nikula*, 1955
* *Turun kaupungin historia 1721–1809 I*, 1970
* *Turun kaupungin historia 1721–1809 II*, 1971
* *Turun kaupungin historia 1809–1856*, 1972
* *Turun kulttuurihistoriaa*, toim. Vilho Niitemaa ; Oscar Nikula ; Tapio Sormunen, 1979
* *Turun kaupungin historia 1521&ndash;1600 1*, Oscar ja Sigrid Nikula, 1987
* *Turun kaupungin historia 1521&ndash;1600 2*, Oscar ja Sigrid Nikula, 1987

## Lähteet
Wava Stürmer

**Wava Regina Stürmer** (2. lokakuuta 1929 Boma, Belgian Kongo – 6. marraskuuta 2022) oli suomenruotsalainen kirjailija ja sanoittaja, joka toimi myös naisliikkeen piirissä. Hän kirjoitti tekstin tunnettuun feministiseen taistelulauluun "Vi är många".

## Teokset
*Bevingad vardag (runoja), 1955
*Därför att ljuset (runoja), 1967
*Ro, ro till Dödmansskär (romaani), 1967
*Det är ett helvete att måla himlar (runoja), 1970
*Stadens ofullmäktige (romaani), 1972
*Möta en människa (runoja), 1973
*Slå tillsammans (romaani), 1976
*Vår dag (runoja), 1977
*Solblåst (runoja), 1980
*Fågelvind (runoja), 1982
*Väntansväg (romaani), 1985
*Anita Andersson (romaani), 1988
*Så länge vi minns (runoja), 1990
*på mossen (romaani), 1992
*Vindarnas gräns (runoja), 1993
*Det vete fåglarna (romaani), 1995
*För dig Allena (runoja), 1999
*Johan Ludvig, Jakobstadspojken som blev nationalskald, 2002
*Inte gjort något (romaani), 2005

### Suomennetut teokset
*Johan Ludvig : pietarsaarelaispoika josta tuli kansallisrunoilija / Wava Stürmer, Ulrica Löfholm; 2002
*Elämänlangat, suom. Liisa Ryömä ja Maarit Sinervo,1982

## Palkinnot
* SLS:n palkinto 1974, 1989, 1991
* Vaasan läänin taidepalkinto 1972, 1989
* Valtion kirjallisuuspalkinto 1986
* Svenska kulturfondenin palkinto 1991

## Lähteet
* 

### Viitteet
Hachiōji

**Hachiōji** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Tokion länsiosassa Taman alueella Kantōn tasangon länsireunalla. Kaupungissa on 562&nbsp;773 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 186,38 neliökilometriä. Hachiōji on nimitetty yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.

Hachiōji tunnettiin vanhastaan silkkiperhosten viljelystä ja tekstiilien valmistuksesta, ja Meiji- ja Taishō-kausilla sinne kehittyikin tekstiiliteollisuutta. Japanin kuntalaitoksen perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Hachiōjista tehtiin maaseutukaupunki, ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1917. Myöhemmin se on kehittynyt Tokion asuinlähiönä ja yliopistokaupunkina. Kaupunki on kolmelta puolen vuorten ympäröimä. Jinbavuorelta (855 metriä) on kuuluisa näköala Fujivuorelle, Takaovuori (599 metriä) on helpompien reittien varrella.

## Kuvia

Tiedosto:Japan National Route 20 -17.jpg|Hachiōjin keskustaa
|Takaosan Yakuō-in


Tiedosto:Hachioji city center area Aerial photograph.1989.jpg|Hachiōjia vuonna 1989


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin internetsivut