open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Matka kuuhun (vuoden 1902 elokuva)

**Matka kuuhun** (*Le Voyage dans la lune*) on Georges Mélièsin ohjaama, tuottama ja käsikirjoittama ranskalainen lyhyt mustavalkoinen mykkä tieteiselokuva vuodelta 1902. Elokuva perustuu Jules Vernen romaanin *[[Maasta Kuuhun]]* ideoihin. Elokuvan tunnetuimmassa kohtauksessa avaruusalus osuu kuu-ukkoa silmään.

*Matka kuuhun* on Mélièsin kuuluisimpia teoksia ja tieteiselokuvan varhainen klassikko. Elokuvalla on ollut merkittävä vaikutus koko lajityyppiin aina nykypäiviin asti.

Kaikkien käsin ruutu ruudulta väritettyjen kopioiden luultiin kadonneen, mutta vuonna 1993 Barcelonasta löytyi huonokuntoinen kela, joka entisöitiin ja esitettiin toukokuussa 2011.

## Elokuva
Elokuva on vapautunut tekijänoikeuksien suojasta ja 12 min 52 s pituinen kopio on tässä vapaasti katsottavissa:

## Tarina

Elokuva alkaa kun Mélièsin itsensä esittämä professori Barbenfouillis yrittää saada kollegansa vakuuttuneeksi ja lähtemään matkalle Kuuhun. Matka alkaa ja ohjusmainen avaruusalus osuu ja uppoaa ihmismäisesti kuvatun kuu-ukon silmään. Kuussa tiedemiehet törmäävät pian paikallisiin asukkaisiin (”Selene”), jotka johdattavat vierailijat kuninkaansa luokse. Tiedemiehet kuitenkin huomaavat, että kuun asukkaat katoavat muuttuen pölypilveksi, kun heitä koskettaa sateenvarjolla. Niinpä vierailijat onnistuvat karkaamaan ja palaavat sankareina Maahan, Pariisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Mykkäelokuvasivusto.
* ''Matka kuuhun'' Youtube -videopalvelussa
Üzeyir Hacıbəyov

**Üzeyir Hacıbəyov** (17. syyskuuta (J: 5. syyskuuta) 1885 Ağcabədi – 23. marraskuuta 1948) oli azerbaidžanilainen säveltäjä.

Hacıbəyov syntyi Ağcabədissa lähellä Şuşaa. Hänen isänsä toimi sihteerinä kuuluisalle runoilija Xurşidbanu Natəvanille, jolta tuleva säveltäjä sai vahvoja vaikutteita. Hän oli jo lapsena musikaalisesti lahjakas, ja vuonna 1908, 22 vuoden iässä, hän sävelsi hyvin vähän varsinaista alan koulutusta saaneena täysimittaisen oopperan. 

Koulutukseltaan Hacıbəyov oli opettaja; hän oli opiskellut vuosina 1899–1904 Gorin opettajainseminaarissa ja sai ensimmäisen paikkansa Hadrutista. Työskenneltyään siellä vuoden hän asettui Bakuun, jossa hän jatkoi matematiikan, maantiedon, historian, azerin, venäjän ja musiikin opetusta. Hän myös julkaisi kaupungissa turkkilais-venäläis-turkkilaisen sanakirjan (1907) sekä teoksen aritmeettisista ongelmista (1908). 

Vaikka Azerbaidžanissa ja azerin kielessä tapahtui Hacıbəyovin elinaikana lukuisia muutoksia, hänen onnistui luoda varsin menestyksekäs ura säveltäjänä; tuotantoon kuuluu muiden muassa seitsemän oopperaa ja kolme musiikkikomediaa. Vuonna 1920 perustettu Bakun musiikkiakatemia on saanut lisänimen Hacıbəyovilta, ja säveltäjää pidetään azerbaidžanilaisen taidemusiikin isänä. Hän keräsi ja julkaisi useita kansanlauluja säveltäjä Müslüm Maqomayevin kanssa ja julkaisi vuonna 1945 maansa kansanmusiikin perusteista myös kirjan. 

Hacıbəyov oli Bakun musiikkiakatemian professori sekä vuosina 1928–1929 ja 1939–1948 johtaja. Hän oli kahdesti edustajana Neuvostoliiton korkeimmassa neuvostossa. Hänellä oli Leninin kunniamerkki, useampi Stalin-palkinto ja vuodesta 1938 Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi. Hän kuoli diabeteksen komplikaatioihin 63-vuotiaana. Hänen säveltämänsä on Azerbaidžanin kansallislaulu *[[Azərbaycan marşı]]*.

## Lähteet
Mark Reizen

**Mark Osipovitš Reizen** (, 3. heinäkuuta 1895 – 25. marraskuuta 1992) oli venäläinen oopperalaulaja, lyyrinen basso. 

Reizen syntyi juutalaiseen sukuun, ja hänellä oli neljä veljeä ja yksi sisko. Kaikki harrastivat musiikkia. Reizen oli ensimmäisen maailmansodan veteraani ja opiskeli insinööriksi, mutta myös laulua Harkovassa Federico Bugamellin johdolla vuosina 1919–1920.

Reizen debytoi Harkovan oopperassa vuonna 1921, jolloin hän esitti Pimenin roolin Modest Mussorgskin teoksessa *Boris Godunov*. Hän siirtyi Leningradin Mariinski-teatteriin vuonna 1925 ja kierteli vuosina 1929–1930 Pariisissa, Berliinissä, Monte Carlossa ja Lontoossa.

Reizen työskenteli Bolšoi-teatterin johtavana bassona vuodesta 1930 vetäytymiseensä 1954 ja sai sinä aikana mainetta muiden muassa Nikolai Rimski-Korsakovin, Aleksandr Borodinin, Charles Gounod'n, Mihail Glinkan ja Richard Wagnerin töiden tulkitsijana. 

Reizen jatkoi opettamista vuodesta 1967. Hän piti resitaalin 80-vuotispäivänsä kunniaksi ja esitti prinssi Greminin roolin Pjotr Tšaikovskin *Jevgeni Oneginissa* Bolšoissa 90-vuotisjuhlassaan heinäkuussa 1985. Hänelle myönnettiin Stalin-palkinnot vuosina 1941, 1949 ja 1951. Hän kuoli äkillisesti 97 vuoden iässä Moskovassa.
Italian Grand Prix 1996

**Italian Grand Prix 1996** oli Formula 1 -sarjan historian 595. osakilpailu, joka ajettiin 8. syyskuuta 1996 Monzan huippunopealla radalla. Kilpailun voitti Ferrari-kuljettaja Michael Schumacher. Kilpailua pitkään johtanut Jean Alesi oli toinen ja kolmanneksi ajoi Mika Häkkinen.

## Aika-ajo

## Kilpailun tulokset

## Muuta

*Nopein kierros: Michael Schumacher 1.26,110 (kierroksella 50)
*Pääsuoran jälkeiseen shikaaniin laitettiin rengaspinot ehkäisemään oikaisemista. Nämä koituivatkin Damon Hillin ja Eddie Irvinen kohtaloksi ja he joutuivat keskeyttämään osuttaan niihin. Michael Schumacher ja Jean Alesi kuitenkin selvisivät renkaisiin osumisesta ja pystyivät jatkamaan kilpailua.
*Jean Alesi onnistui nousemaan kärkeen ensimmäisen kierroksen ensimmäisessä mutkassa startattuaan kilpailuun kuudennesta lähtöruudusta.

### Merkkipaaluja

*Renault-moottoreiden 120. paalupaikka

### Johtokierrokset

### MM-tilanne -kuljettajat

### Valmistajien MM-tilanne

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuvia kilpailusta
Y&T

**Y&T** (Yesterday & Today, ) on vuonna 1974 perustettu kalifornialainen rockyhtye.

London Records julkaisi yhtyeen kaksi ensimmäistä albumia; *Yesterday & Today* 1976 ja *Struck Down* 1978. Niiden jälkeen levy-yhtiö vaihtui A&M Recordsiin, jolle merkittävimmät julkaisut olivat *Earthshaker* 1981, *Black Tiger* 1982, *Mean Streak* 1983 ja *In Rock We Trust* 1984. Myöhempiä albumeja on julkaissut lisäksi Geffen Records ja Avex Trax.

Y&T:n perustajajäsenet olivat Dave Meniketti (kitara ja laulu), Leonard Haze (rummut),
Phil Kennemore (basso) ja Joey Alves (kitara). 1980-luvulla tapahtui parikin muutosta kokoonpanossa, 1986 Jimmy DeGrasso korvasi Hazen ja 1989 Stef Burns korvasi Alvesin.
Virallisesti yhtye ilmoitti lopettaneensa vuonna 1991, joskin joitakin keikkoja soitettiin sen jälkeenkin.

Vuonna 2001 Y&T kasattiin uudelleen kokoonpanolla Meniketti, Kennemore, Burns ja Haze. Burns kuitenkin korvattiin pian John Nymanilla, joka oli aiemmin laulanut taustoja yhtyeen levyillä. Vuonna 2006 Haze korvattiin Mike Vanderhulella.
Y&T:n suurimmat hitit olivat 1980-luvulta "Summertime Girls" ja "Mean Streak". Parhaiten myynyt albumi oli *In Rock We Trust*, joka oli 46. Billboardin albumilistalla ja jota myytiin 450 000 kappaletta.

Yhtyeen basisti Phil Kennemore kuoli 7. tammikuuta 2011 keuhkosyöpään. Phil Kennemore oli yksi bändin tärkeimmistä biisintekijöistä, David Meniketin ohella.

Yhtyeen alkuperäinen rumpali Leonard Haze kuoli 11. syyskuuta 2016 61-vuotiaana. Hän oli kärsinyt vuosia keuhkoahtaumataudista.

Yhtyeen alkuperäinen kitaristi Joey Alves kuoli 12. maaliskuuta 2017 63-vuotiaana paksusuolen tulehdukseen ja siitä aiheutuneisiin komplikaatioihin.

## Diskografia
### Studioalbumit
* *Yesterday & Today* (1976)
* *Struck Down* (1978)
* *Earthshaker* (1981, uusintajulkaisu 2006)
* *Black Tiger* (1982, uusintajulkaisu 2006)
* *Mean Streak* (1983, uusintajulkaisu 2006)
* *In Rock We Trust* (1984, uusintajulkaisu 2006)
* *Down for the Count* (1985)
* *Contagious* (1987)
* *Ten* (1990)
* *Musically Incorrect* (1995)
* *Endangered Species* (1997)
* *Facemelter* (2010)
* *Acoustic Classix Vol.1* (2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut
* Yhtye MySpacessa
Mackinac Bridge

**Mackinac Bridge** on Yhdysvalloissa Michiganin osavaltiossa sijaitseva riippusilta, joka ylittää Mackinacinsalmen ja yhdistää Michiganin ylemmän ja alemman niemimaan toisiinsa. Se on maailman viidenneksi pisin riippusilta, ja valmistuessaan 1957 se oli maailman pisin kunnes New Yorkiin valmistui 1965 sitä pidempi Verrazano-Narrows Bridge. Verrazano-Narrows ei ole pidempi, mutta siinä on pidempi jänneväli, ts. kahden tolpan väli.

Mackinac Bridgen pituus on 8&nbsp;038 metriä ja korkeus 168 metriä. Suurin alituskorkeus on 47 metriä. Silta johtaa St. Ignacen kaupungista pohjoisessa Mackinaw Cityyn etelässä. Sitä on suunniteltu jo 1880-luvulta lähtien, mutta sen rakennustyöt aloitettiin 7. toukokuuta 1954. Silta avattiin liikenteelle 1. marraskuuta 1957. Sillan suunnitteli David B. Steinman. 

Silta korvasi lauttayhteyden, joka kykeni kuljettamaan noin 400 autoa tunnissa. Ruuhka-aikoina Mackinacin salmen molemmille rannoille muodostui jopa 20 kilometrin lauttajonoja.

## Lähteet
Justice League: Injustice for All

**Justice League: Injustice for All** on vuoden 2002 marraskuussa julkaistu videopeli. Se perustuu animaatiosarjaan Justice League, jonka kehittäjänä toimi Saffire Corporation.

## Pelattavuus
Oikeuden Puolustajat yhdistävät voimansa pysäyttääkseen Injustice Gang -ryhmän. Pelin tarina alkaa Justice Leaguen samannimisestä jaksosta *Injustice for All*.

Jokaisella tasolla pelattavia hahmoja on kaksi, joiden avulla pyritään löytämään piilotettuja avainkortteja ja kohtaamaan kentän pääpahis. Myös jokaisella sankarilla on oma erikoiskyky perusliikkeiden lisäksi.

### Pelattavat hahmot
* Teräsmies
* Batman
* Ihmenainen
* Salama
* Vihreä Lyhty
* Haukkatyttö
* Marsilainen Ihmismetsästäjä

## Lähteet
Morgan Spurlock

**Morgan V. Spurlock**  (7. marraskuuta 1970 Parkersburg, Länsi-Virginia – 23. toukokuuta 2024) oli yhdysvaltalainen dokumenttielokuvaohjaaja, televisiotuottaja ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan parhaiten dokumenttielokuvastaan *[[Super Size Me]]*, jossa hän pyrki esittelemään McDonald’s-ruoan terveydellisesti negatiivisia vaikutuksia syömällä ainoastaan McDonald’sin ruokaa kolmesti päivässä kuukauden ajan. Hän julkaisi myöhemmin myös useita muita dokumenttielokuvia ja televisiosarjoja perustamansa tuotantoyhtiö Warrior Poetsin kautta.

## Elämäkerta
Spurlock syntyi Parkersburgissa Länsi-Virginiassa 7. marraskuuta 1970. Hän sai kasvatuksen metodistina, mutta mielsi itsensä myöhemmin agnostikoksi. Spurlock suoritti tutkinnon Bachelor of Fine Arts (BFA) filmissä New Yorkin yliopistosta vuonna 1993.

Ennen *Super Size Men* tekoa Spurlock toimi näytelmäkirjailijana. Hän voitti palkintoja näytelmästään *The Phoenix* niin New York International Fringe Festivalissa vuonna 1999 kuin myös Route 66 American Playwriting Competitionissa vuonna 2000. Hän loi myös *[[I Bet You Will]]* -ohjelman MTV-musiikkikanavalle.

Vuonna 2004 ilmestynyt dokumenttielokuva *Super Size Me* teki Spurlockista tunnetun. Dokumentti kuvaa Spurlockin kokeilua syödä pelkästään McDonald’s-pikaruokaketjun ruokaa 30 päivän ajan. Hän ei kokeilunsa raameissa saanut kieltäytyä, jos hänelle ostoksen yhteydessä tarjottiin tavallista ateriaa suurempaa “super-size”-kokoa. Hän pyrki myös liikkumaan vain keskimääräisen amerikkalaisen verran. Spurlockin mukaan hän oli kokeilun päättyessä lihonut noin 11 kiloa, alkanut kärsiä masennuksesta ja maksan toimintahäiriöstä. Dokumentti herätti keskustelua pikaruoan terveellisyydestä ja oli vuonna 2004 ehdolla parhaan dokumentin Oscar-palkinnon saajaksi. Dokumentti herätti toisaalta myös kritiikkiä. Spurlock ei esimerkiksi julkaissut käyttämäänsä ruokapäiväkirjaa. McDonald’s kutsui elokuvaa "epärealistiseksi". 

*Super Size Men* jälkeen Spurlock julkaisi muita dokumenttielokuvia ja televisiosarjoja oman vuonna 2004 perustamansa tuotantoyhtiönsä Warrior Poetsin kautta. Elokuvat käsittelivät useita eri aiheita, kuten Afganistanin sotaa (*[[Where in the World Is Osama bin Laden?]]*), siirtolaistyöläisiä ja minimipalkkaa (*[[30 Days (televisiosarja)|30 Days]]*), markkinoinnin ja kuluttajien suhdetta (*[[The Greatest Movie Ever Sold]]*), sekä vanhustenhoitoa ja uhkapelaamista (*[[Morgan Spurlock Inside Man]]*).

Hollywoodia kohuttaneen seksuaaliseen häirintään liittyneen keskustelun aikana Spurlock julkaisi kirjoituksen, jossa hän ilmaisi olevansa "osa ongelmaa". Spurlockin mukaan häntä syytettiin opiskeluaikoinaan raiskauksesta ja myöhemmin hän sopi entisen avustajan nostaman oikeusjutun seksuaalisesta häirinnästä. Spurlock sanoi myös pettäneensä "lähes jokaista" kumppaniaan. Tunnustukset käytännössä päättivät Spurlockin uran elokuva-alalla ja hän erosi perustamastaan tuotantoyhtiöstä.

Spurlock kuoli syöpään 23. toukokuuta 2024.

## Lähteet
Rauhanpiippu

**Rauhanpiippu** eli *calumet* on Pohjois-Amerikan alkuperäiskansojen pyhä piippu, jota perinteisesti käytettiin uskonnollisissa ja sosiaalisissa tilaisuuksissa. Rauhanpiippu koostui varresta ja pesästä, jossa poltettiin tupakanlehtiä ja yrttejä. Eri intiaaniheimot käyttivät erilaisia yrttisekoituksia. Piiput oli yleensä valmistettu kaoliniitista ja usein tehty jonkin eläimen muotoon. Piippu ja varsi olivat usein samaa materiaalia, mutta pitkien seremonipiippujen varret valmistettiin yleensä puusta ja koristeltiin helmin, sulin tai piikkisian piikein. Kieltäytyminen vastaanottamasta tarjottua rauhanpiippua katsottiin yleensä loukkaukseksi.

Rauhanpiippuja käytettiin lähes kaikkialla Pohjois-Amerikassa, mutta eniten niiden käyttö painottui algonkin- ja sioux-kielisten kansojen keskuuteen. Preeriaintiaanien arvellaan omaksuneen rauhanpiipun maanosan itäosien maanviljelijä-intiaaneilta. 

Piipun käyttö vakiintui merkiksi vihollisuuksien lopettamisesta, mutta alkuaan sitä käytettiin laajemminkin eri rituaaleissa. Rituaali alkoi piipun sytyttämisestä ja sen ojentamisesta seremonian johtajalle. Hän imi piipusta ensimmäiset savut ja puhalsi ne kohti taivasta. Sitten hän antoi piipun vasemmalla puolellaan olevalle, ja näin piippu kiersi auringon suuntaisesti. Seremonian uskottiin suojaavan osallistujia kaikelta vihamielisyydeltä.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Zeeta-funktio

On olemassa useita matemaattisia funktioita, jotka tunnetaan **zeeta-funktiona**. Näistä tunnetuin on Riemannin zeeta-funktio.

Muita merkittäviä zeta-funktiota ovat:
* Artinin-Mazurin zeeta-funktio
* Dedekindin zeetafunktio
* Epsteinin zeeta-funktio
* Hassen-Weilin zeeta-funktio
* Hurwitzin zeeta-funktio
* Iharan zeeta-funktio
* Igusan zeeta-funktio
* Lefschetzin zeeta-funktio
* Lerchin zeeta-funktio
* Minakshisundaramin-Pleijelin zeeta-funktio
* Alkulukujen zeeta-funktio
* Selbergin zeeta-funktio
* Weierstrassin zeeta-funktio 

## Aiheesta muualla
*Keskustelua siitä, mitä ovat zeeta-funktiot (englanniksi)
Adolf Butenandt

**Adolf Friedrich Johann Butenandt** (24. maaliskuuta 1903 Bremerhaven – 18. tammikuuta 1995 München) oli saksalainen biokemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1939 työstään sukupuolihormonien tutkimisessa. Palkinto jaettiin Butenandtin ja Lavoslav Ružičkan kesken. Aluksi natsihallinto pakotti hänet kieltäytymään palkinnosta, mutta toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1949 hän vastaanotti palkinnon.

Opiskelunsa Butenandt aloitti Marburgin yliopistossa. Myöhemmin hän liittyi Adolf Otto Reinhold Windausin johtamaan työryhmään Göttingenin yliopistossa. Butenandt valmistui filosofian tohtoriksi 1927. Windauksen ja Schering-yhtiössä toimineen Walter Schöllerin neuvosta Butenandt rupesi tutkimaan munasarjasta erittyviä hormoneja. Hänen tutkimuksensa johtivat estronin ja muutamien muiden naishormonien löytämiseen. Nämä hormonit eristettiin tuhansista litroista virtsaa.

Habilitaationsa jälkeen Butenandt toimi lehtorina Göttingenissä. Myöhemmin hän toimi Gdańskin teknillisessä yliopistossa professorina. Vierailtuaan Yhdysvalloissa Butenandtista tuli Kaiser Wilhelm -instituutin johtaja vuonna 1936. Vuonna 1936 hän liittyi Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen jäseneksi. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli sodankäyntiin liittyvien projektien parissa. Kun instituutti siirtyi vuonna 1945 Tübingeniin Butenandtista tuli professori Tübingenin yliopistoon. Instituutti siirrettiin Müncheniin, missä Butenandt toimi Münchenin yliopistossa professorina.

Butenandt selvitti mulperiperhosnaaraiden tuottaman feromonin bombykolin rakenteen.

## Aiheesta muualla
*Butenandtin elämäkerta Nobel-säätiön sivuilla
Evolution 4.0

__NOTOC__
**Evolution 4.0** on power metal -yhtye Thunderstonen neljäs studioalbumi, julkaistu 14. maaliskuuta 2007. Se sisältää kappaleet "Face in the Mirror" ja "Forevermore", joilla yhtye osallistui vuoden 2007 Euroviisujen Suomen karsintaan.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan kymmenennellä sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#     
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Pasi Rantanen – laulu
* Nino Laurenne – kitara
* Titus Hjelm – basso
* Mirka Rantanen – rummut
* Kari Tornack – koskettimet

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 9+/10
* Metropoli.net: 
* Soundi: 
* Sputnikmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Fuksianpunainen

**Fuksianpunainen** tai **fuksia** on väri, joka on sävyltään vaaleanpunaisen ja violetin sekoitus, ja se on saanut nimensä verenpisaroiden suvun (*Fuchsia*) tieteellisestä nimestä. Värin nimenä fuksianpunaista () alettiin käyttää Britanniassa vuonna 1892. HTML-väreissä fuksianpunainen on saman värinen kuin magenta (M), jota nimitystä käytetään yhdestä CMYK-värinmuodostuksen pääväreistä. CMYK-väreillä luodaan nelivärikuvia muun muassa väritulostimilla. Magenta on vihreän käänteisväri. Tämä värisävy puuttuu valon kirjosta. Näemme sen silloin, kun näköjärjestelmän pitkäaaltoisille punaisille ja lyhytaaltoisille sinisille valoille herkät näkösolut ovat aktiivisia.

## Värikoordinaatit
* heksadesimaalimuodossa  #FF00FF
* RGB muodossa R:255, G:0, B:255
* HSV-muodossa H:300, S:255, V:255

## Katso myös
* Magenta
* Purppura
* Fuksiini

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Naruhiko Higashikuni

**Naruhiko Higashikuni** (, ”Naruhiko, prinssi Higashikuni”, vuodesta 1947 ; 3. joulukuuta 1887 Kioto – 20. tammikuuta 1990 Tokio) oli Japanin keisarisukuun kuulunut prinssi ja kenraali, joka toimi Japanin pääministerinä toisen maailmansodan lopussa 17. elokuuta – 9. lokakuuta 1945.

Naruhiko on ainoa keisarisuvun jäsen, joka on toiminut Japanin pääministerinä, sekä Japanin lyhytaikaisin pääministeri. Hänen pääministerikautensa kesti 54 päivää. 

## Perhe
Naruhiko meni 18. toukokuuta 1915 naimisiin Meiji-keisarin yhdeksännen tyttären, prinsessa Toshikon (1896–1978) kanssa. Parilla oli neljä poikaa:

* Prinssi Morihiro (6. toukokuuta 1916 – 1. helmikuuta 1969)
* Prinssi Moromasa (1917 – 1. syyskuuta 1923; kuoli Kantōn suuressa maanjäristyksessä)
* Prinssi Akitsune (13. toukokuuta 1920 – 30. elokuuta 2006)
* Prinssi Toshihiko (24. maaliskuuta 1929 – 15. huhtikuuta 2015)

## Ura ja myöhemät vaiheet
Naruhiko nousi Japanin armeijan kenraaliksi ja oli vuodesta 1939 ylimmän sotaneuvoston jäsen. Hänelle myönnettiin myös Kinshi kunshō -sotilaspalkinto vuonna 1940. Hän menetti prinssin arvonsa muiden keisarin etäisempiin sukuhaaroihin kuuluvien henkilöiden kanssa 17. lokakuuta 1947.

Naruhiko julkaisi vuonna 1968 muistelmansa *Higashikuni nikkin*. Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan Tokiossa 102-vuotiaana 1990; hän on Japanin historian pitkäikäisin pääministeri ja yksi maailman pitkäikäisimmistä pääministereistä Willem Dreesin, Christopher Hornsrudin ja Antoine Pinayn ohella.

## Lähteet
Deji Aliu

**Deji Aliu** (s. 22. marraskuuta 1975 Lagos, Nigeria) on nigerialainen pikajuoksija.

Aliun urheilu-ura alkoi kunnolla vuonna 1991, kun paikallisen urheiluseuran valmentaja näki hänen juoksevan koulun kilpailussa. Hän liittyi kyseiseen urheiluseuraan, ja seuraavana vuonna kilpaili jo Soulin nuorten MM-kisoissa, joissa karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 21,44 ja oli mukana Nigerian joukkueessa, joka voitti pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti nuorten Afrikan-mestaruuden 100 metrin juoksussa ajalla 10,61 sekä 200 metrillä ajalla 21,34. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Lissabonissa nuorten maailmanmestaruuden 100 metrillä ajalla 10,17 ja hopeaa 200 metrillä. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän karsiutui 100 metrin toisissa alkuerissä. Seuraavana vuonna Ateenan olympialaisissa tulos oli sama.

Aliu karsiutui Pariisin sisäratojen MM-kisoissa 1997 60 metrin juoksun alkuerissä ajalla 6,59. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan ulkoratojen MM-kisoissa 200 metrin välierissä ajalla 20,78. Kaksi vuotta myöhemmin hän sijoittui viidenneksi Maebashin sisäratojen MM-kisoissa 60 metrillä ajalla 6,58. Samoissa kisoissa hän teki uuden Afrikan sisäratojen ennätyksen ajalla 6,48. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Sevillan ulkoratojen MM-kisoissa 100 metrin toisissa alkuerissä. Nigerian pikaviestijoukkueessa hän sijoittui kolmanneksi, mutta joukkue hylättiin kun selvisi, että Innocent Asonze oli jäänyt jo kesäkuussa 1999 kiinni dopingin käytöstä. Samana vuonna Aliu sijoittui All-Africa Games -kisoissa neljänneksi 100 metrillä ja juoksi Nigerian pikaviestikultaa voittaneessa joukkueessa. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän karsiutui välierissä.

Aliu juoksi Lissabonin sisäratojen MM-kisoissa 2001 karsiutuen 60 metrin välierissä. Seuraavana vuonna hän sijoittui Kansainyhteisön kisoissa 100 metrillä neljänneksi ajalla 10,15. Hän selviytyi Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa 2003 60 metrin loppukilpailuun, jossa sijoittui kahdeksanneksi. Myöhemmin samana vuonna hän voitti ensimmäisen Nigerian mestaruutensa 100 metrillä. Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa hän juoksi 100 metrillä viidenneksi ja  kuudenneksi. Samana vuonna hän voitti All Africa Games -kisoissa 100 metrin kilpailun ennätysajallaan 9,95.

Ateenan olympialaisissa 2004 Aliu karsiutui toisissa alkuerissä 100 metrillä toisissa alkuerissä, mutta pikaviestissä hän oli mukana voittamassa olympiapronssia. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa myös toisissa alkuerissä. Vuonna 2006 hän karsiutui Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin alkuerissä sekä Kansainyhteisön kisoissa 100 metrin välierissä.

## Ennätykset
* 100 metrin juoksu: 9,95 (2003)
* 200 metrin juoksu: 20,25 (2002)

## Lähteet
Harry Benjamin

**Harry Benjamin** (12. tammikuuta 1885 – 24. elokuuta 1986) oli saksalainen seksologi. Hänet muistetaan hänen uraauurtavasta työstään transsukupuolisuuden parissa sekä teoksestaan *The Transsexual Phenomenon* (1966). Benjaminin mukaan transsukupuolisuutta kutsutaan englanninkielisissä maissa myös Harry Benjaminin syndroomaksi.

Benjamin syntyi Berliinissä ja valmistui lääketieteen tohtoriksi 1912 tehtyään väitöskirjan tuberkuloosista. Hän lähti pian Yhdysvaltoihin, jossa hän työskenteli New Yorkissa ja San Franciscossa. Alfred Kinsey esitteli hänelle vuonna 1948 pojan, joka "halusi olla tyttö"; lapsesta tuli Benjaminin varhaisimpia tutkimuskohteita.

Benjamin havaitsi eron transsukupuolisuuden ja transvestismin välillä, otti käyttöön englanninkielisen termin ”transsexuality” (transseksuaalisuus) vuonna 1954 ja kohtasi tulevina vuosina lukuisia samankaltaisia tapauksia. Benjamin jakoi transseksuaalit kolmeen kategoriaan (IV, V ja VI), mutta mainitsi että ei pysty tekemään täsmällisiä luokkien erotuksia. Benjamin yhdisti transseksuaalien luokitukseensa melko hiljattain julkaistun ihmisen seksuaalisuutta kuvaavan Kinseyn asteikon.

Benjaminin mukaan vaikeinta transseksuaalisuuden muotoa vastaa täysi homoseksuaalisuus (Kinsey 6). Kirjassaan Benjamin silti selittää, että homoseksuaalisuus on eri ilmiö kuin transsukupuolisuuteen liittyvä miehistä kiinnostuneisuus, eikä transseksuaaleja kannattanut hänen mielestään kutsua homoseksuaaleiksi. Eri kategorioiden seksuaaliset suuntautumiset perustuivat hänen potilasaineistoonsa.

Benjaminin transseksuaalien luokitus oli alalla vaikutusvaltainen. Luokitusta on käytetty erottamaan potilaista ne jotka tarvitsevat kirurgista hoitoa ja ne jotka eivät sitä tarvitse. Kaksi vaikeinta muotoa (V ja VI) elävät naisina. Lievimmässä transseksuaalisuuden muodossa (IV) potilas ei vaadi itselleen leikkaushoitoa, mutta hänelle estrogeenilääkitys, joka kerryttää rasvaa takapuoleen, takareisiin ja rintoihin voi olla avuksi. Toisaalta lievimmän muodon potilas voi elää miehenä.

Benjamin oli transsukupuolisuuden ohella kiinnostunut gerontologiasta ja elämän pidennyksestä. Hän itse vastaili vielä 100-vuotiaana haastattelukysymyksiin ja kuoli 101-vuotiaana 1986 New Yorkissa.

Vuonna 1971 Benjamin julkaisi kirjan "Basic Self-Knowledge, a guide to the Fourth Way work of G. I. Gurdjieff". 

## Katso myös
*Christine Jorgensen

## Kirjallisuutta
*Alison Li. *Wondrous Transformations: A Maverick Physician, the Science of Hormones, and the Birth of the Transgender Revolution*. University of North Carolina Press, 2023.
Leonard Slatkin

**Leonard Edward Slatkin** (s. 1. syyskuuta 1944 Los Angeles) on yhdysvaltalainen kapellimestari. Hän on toiminut vuodesta 2008 Detroitin sinfoniaorkesterin ja vuodesta 2010 ranskalaisen Orchestre National de Lyonin musiikillisena johtajana.

Sekä isän että äidin puolelta ukrainalaista sukua oleva Slatkin varttui Los Angelesissa. Hänen isänsä oli viulisti ja kapellimestari Felix Slatkin ja äiti sellisti Eleanor Aller. Isä oli konserttimestarina 20th Century Fox -elokuvayhtiön orkesterissa, äiti soolosellistinä Warner Brothers -yhtiön orkesterissa. Vanhemmat soittivat myös kuuluisassa Hollywood String Quartetissa, ja perheen tuttavapiiriin kuului monia muusikoita ja elokuvatähtiä.

Slatkin sai stipendin opiskelemaan säveltämistä Indianan yliopistossa, mutta keskeytti opinnot yhden lukukauden jälkeen kun ei halunnut osallistua pakolliseen sotilaskoulutukseen. Isänsä varhaisen kuoleman jälkeen Leonard Slatkin tunsi itsensä vapaaksi toteuttamaan unelmaansa kapellimestarin työstä, huolimatta ujoudestaan. Hän opiskeli Aspenin musiikkijuhlien kurssilla Walter Susskindin johdolla ennen pääsyään Juilliard Schooliin, jossa hän erikoistui orkesterinjohtoon ranskalaisen Jean Morelin johdolla, opiskelutoverinaan muun muassa suomalainen Leif Segerstam. Slatkin debytoi vuonna 1966, ja vuonna 1968 Walter Susskind nimitti hänet Saint Louisin sinfoniaorkesterin avustavaksi kapellimestariksi. Vuonna 1977 Slatkin nimitettiin New Orleansin sinfoniaorkesterin musiikilliseksi neuvonantajaksi.

Slatkin johti 1970-luvun lopulla ja vuonna 1980 San Franciscon sinfoniaorkesterin kanssa sarjan Beethoven-festivaalikonsertteja. Hänet tunnetaan mm. Saint Louisin sinfoniaorkesterin pitkäaikaisena ylikapellimestarina 1979–1996, Yhdysvaltain kansallisorkesterin ylikapellimestarina 1996–2008 sekä BBC:n sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina 2000–2004. 

Slatkin nimettiin 2006 Nashvillen sinfoniaorkesterin kapellimestariksi. Hän toimii myös Pittsburghin sinfoniaorkesterin vierailevana kapellimestarina alkaen 2008. Hänet otettiin St. Louis Walk of Fameen 1990, ja hän oli vuonna 2003 *[[National Medal of Arts]]in* saaneiden joukossa. — Slatkin on vieraillut Suomessa vuosina 1980 ja 2015.

Slatkin on vuodesta 2011 ollut naimisissa säveltäjä Cindy McTeen kanssa. Tämä on hänen neljäs avioliittonsa. Kolmannen vaimonsa, sopraano Linda Hohenfeldin kanssa hänellä on poika Daniel. 

## Lähteet
Rauhankappeli

**Rauhankappeli** eli **Resvoin kappeli**  oli vuosina 1913–1920 Helsingin Katajanokalla Uspenskin katedraalin tontilla sijainnut ortodoksinen kappeli. Se pystytettiin Romanovien hallitsijasuvun vallassaolon 300-vuotisjuhlan ja vuonna 1809 solmitun Haminan rauhan eli Suomen Venäjän keisarikuntaan liittämisen 100-vuotisjuhlan kunniaksi.

Kappelin juhlalliset vihkiäiset sotilasparaateineen ja jumalanpalveluksineen järjestettiin 27. lokakuuta 1913. Kappelin rakennustyö oli rahoitettu venäläisten toimeenpanemalla kansalaiskeräyksellä. Suomessa kappelia pidettiin Venäjän sortopolitiikan symbolina ja se rakennettiinkin ilman suomalaisten viranomaisten lupaa. Kappelin suunnittelusta oli järjestetty arkkitehtikilpailu, mutta rakennusta ei kuitenkaan toteutettu kilpailun voittaneen suunnitelman mukaisesti. Sen sijaan se toteutettiin venäläiseltä professori L. P. Šiškolta tilatun suunnitelman mukaisesti, ja myös kappelin rakennustyöt tehtiin venäläisin voimin.

Suomen itsenäistyttyä kansallismieliset ylioppilaat tervasivat kappelin eräänä kevätyönä 1919. Terva imeytyi kappelin vuolukivisiin seiniin niin lujasti, ettei sen puhdistaminen onnistunut. Kappeli purettiinkin seuraavan vuoden aikana. Sen kivet siirrettiin entiselle venäläiselle kaartinhautausmaalle, jossa ne lojuivat hautausmaan nurkassa 1930-luvun lopulle saakka, kunnes niitä alettiin käyttää uudelleen.

Helsingin yksityinen kreikkalaiskatolinen seurakunta osti kappelin rakennuskivet ja tiilet rakentaakseen oman Pyhän Nikolauksen kirkon Hietaniemeen. Kappelin suuri muistolaatta päätyi Helsingin kaupunginmuseoon, ja kattokruunu sijoitettiin hautausmaan kappeliin. Suuri kuparille maalattu jouluikoni sijoitettiin Uspenskin katedraaliin, ja huipulla ollut risti vietiin muistomerkiksi käytöstä poistetulle Hangon ortodoksiselle hautausmaalle.

## Lähteet
* Ylen Elävä arkisto – Rauhankappelin vihkiäiset 1913

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Mettupalayam

**Mettupalayam** () on kaupunki ja kunta Tamil Nadun osavaltiossa, Intiassa. Kaupungissa on 66 213 (2001) ja se sijaitsee Bhavani-joen varrella 38 kilometrin päässä Coimbatoresta.

Mettupalayamista lähtee Nilgirin rautatie, joka kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon, sekä autotiet Nilgirivuorille. Kaupunki onkin merkittävä kauppapaikka tuoreille hedelmille ja vihanneksille, jotka tulevat vuorilta. Niitä myydään täältä ympäri Coimbatoren piirikuntaa.

## Lähteet
Hamilton Fish III

**Hamilton Fish III** (s. **Hamilton Stuyvesant Fish**, 7. joulukuuta 1888 – 18. tammikuuta 1991) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko.

## Varhainen elämä
Fish syntyi Garrisonin kylässä New Yorkissa merkittävään poliitikkosukuun. Hänen isänsä oli kansanedustaja Hamilton Fish II ja äitinsä Emily o.s. Mann. Hänen isänsä isä oli Hamilton Fish, joka oli toiminut ulkoministerinä ja kuvernöörinä sekä istunut kuusi vuotta Yhdysvaltain senaatissa.

Fish kävi lapsuudessaan sveitsiläistä Chateau de Lancyn koulua Genevessä, jossa hän oppi puhumaan ranskaa ja pelaamaan jalkapalloa. Kesät hän vietti perheensä kanssa Baijerissa. Myöhemmin hän kävi St. Mark’s Schoolia Massachusettsissa. Hän kuvasi itseään ”B-luokan oppilaaksi”, mutta oli huomattavan lahjakas eri urheilulajeissa.

Fish valmistui St. Mark’sista vuonna 1906 ja lähti Harvardin yliopistoon. Hän jatkoi jalkapalloharrastustaan menestyksellä; nämä ansiot toivat kaksinkertaisen *College Football All-America Team* -maininnan ja vuonna 1954 paikan College Football Hall of Famessa. Hän oli mukana organisoimassa Harvardin lakikoulun jalkapallojoukkuetta. 

Fish valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1909 *cum laude* -arvosanoin historiasta ja valtio-opista. Hän sai myöhemmin sotilaspalveluksestaan Kunnialegioonan merkin. 

## Poliittinen ura
Fish oli aktiivinen politiikassa 1910-luvun alusta saakka. Hänet valittiin New Yorkin edustajainhuoneeseen vuonna 1914.

Fish täytti vuonna 1920 Edmund Plattilta vapautuneen paikan Yhdysvaltain edustajainhuoneessa. Lopulta hän istui edustajainhuoneessa yhtämittaisesti vuoteen 1945; hän oli menettänyt pitkäaikaisen paikkansa edellisen vuoden vaaleissa. Hänen seuraajansa oli Peter A. Quinn. 

Fish tuli kongressivuosinaan tunnetuksi kommunisminvastaisuudestaan. Hänet muistetaan myös Franklin D. Rooseveltin ja tämän *[[New Deal]]in* vastustajana.

Fishiä syytettiin isolationismista ja natsisuhteista. Hänen väitettiin muun muassa saaneen noin 41&nbsp;000 nykydollaria ”natsimyönteisistä lähteistä”. Sittemmin Fish syytti Robert F. Cutleria kunnianloukkauksesta ja vaati tältä 250&nbsp;000 dollarin korvauksia natsisympatiahuhujen levittämisestä.

## Myöhemmät vaiheet
Fish julkaisi lyhyen ensimmäisen maailmansodan historian ja omaelämäkerran *Memoir of an American Patriot*. Hän perusti Order of Lafayetten vuonna 1958.

Myös Fishin poika Hamilton Fish IV (tunnetaan myös nimellä **Hamilton Fish, Jr.**) nousi tunnetuksi poliitikoksi.

Hamilton Fish III eli 102-vuotiaaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Odetta

**Odetta Holmes** eli **Odetta** (31. joulukuuta 1930 – 2. joulukuuta 2008) oli afroamerikkalainen laulaja ja kitaristi, jonka ohjelmistoon kuului yhdysvaltalaista kansanmusiikkia, bluesia, jazzia ja spirituaaleja. Hän oli keskeisiä henkilöitä amerikkalaisen kansanmusiikin renessanssissa 1950- ja 1960-luvuilla.

Odetta syntyi Birminghamissa, Alabamassa, kasvoi Los Angelesissa ja opiskeli musiikkia Los Angeles City Collegessa. Hän opiskeli oopperalaulua 13-vuotiaasta ja debytoi musiikkiteatterissa 1944. Hän oli mukana suositun *Finian's Rainbow* -musikaalin (1949) esittäjistössä.

Odetta keskittyi vuodesta 1950 saakka kansanmusiikkiin. Hän muodosti Larry Mohrin kanssa Odetta & Larry -duon, joka levytti vuonna 1954 *Odetta and Larry* -albumin Fantasy Recordsille. Soolouransa alussa hän sai menestystä muiden muassa albumeilla *Odetta Sings Ballads and Blues* (1956), *Odetta at the Gate of Horn* (1957) ja *Odetta Sings Folk Songs* (1963). Martin Luther King, Jr. kutsui häntä vuonna 1961 "amerikkalaisen kansanmusiikin kuningattareksi", ja myös runoilija Maya Angelou esitti hänestä ylistäviä kommentteja.

Odettalla oli myös näyttelijänura. Albumeilla *Odetta and the Blues* (1965) ja *Odetta* (1967) oli kuultavissa entistä huomattavampia jazzvaikutteita, mutta vuosina 1977–1997 hän julkaisi ainoastaan kaksi uutta albumia: *Movin' It On* ja *Christmas Spirituals*, molemmat 1987. Hän on sittemmin tehnyt comebackin ja saanut vuonna 1999 National Medal of Artsin. Häneltä ovat myöntäneet saaneensa vaikutteita muiden muassa Janis Joplin, Bob Dylan ja Joan Baez. 

Odetta kuoli 77-vuotiaana New Yorkissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Odettan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Michael Bratman

**Michael E. Bratman** (s. 25. heinäkuuta 1945) on yhdysvaltalainen filosofi ja Durfee-oppituolin professori Stanfordin yliopistossa. Hänen erikoisalojaan ovat teonfilosofia ja moraalifilosofia.

## Teoksia
* *Intention, Plans, and Practical Reason* (1987)
* *Faces of Intention* (1999)

## Lähteet
August Cieszkowski

**August Cieszkowski** (1814&ndash;1894) oli puolalainen filosofi, taloustieteilijä, yhteiskunnallinen ja poliittinen aktivisti sekä yksi Liga Polskan ja poznańilaisen tiedeseuran Poznańskie Towarzystwo Przyjaciół Naukin (PTPN) perustajista. Filosofina Cieszkowski käsitteli erityisesti teonfilosofiaa.

## Teoksia

* *Prolegomena zur Historiosophie* ("Prolegomena historiosofiaan", 1838), linkki PDF-tiedostoon: https://seafile.utu.fi/f/cc20a5b942d549d4b8cb
* *Gott und Paligenesie* ("Jumala ja palingeneesi", 1842)
* *Ojcze nasz* ("Isä meidän", 1848–1906)
Fred Dretske

**Frederick Irwin ”Fred” Dretske** (9. joulukuuta 1932 Waukegan, Illinois – 24. heinäkuuta 2013) oli yhdysvaltalainen filosofi, joka oli erikoistunut tietoteoriaan, mielenfilosofiaan ja teonfilosofiaan. Hän sai Jean Nicod -palkinnon vuonna 1994. Dretske opetti useita vuosia Wisconsinin yliopistossa, ennen kuin siirtyi Stanfordin yliopistoon. Jäätyään eläkkeelle Stanfordista hän siirtyi Duke Universityyn, jossa hän toimi filosofian tutkijaprofessorina.

Dretsken mielenfilosofinen näkemys oli eksternalistinen, ja siksi hän pyrki useissa kirjoituksissa osoittamaan, ettei ihminen voi saada pelkällä introspektiolla niin paljon tietoa omasta mielestään kuin odottaisi.

## Teoksia

* *Seeing and Knowing* (1981), 
* *Knowledge and the Flow of Information* (1981), 
* *Explaining Behavior: Reasons in a World of Causes* (1988), 
* *Naturalizing the Mind* (1995), 
* *Perception, Knowledge and Belief* (2000), 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fred Dretske, Duke University 
* Fred Dretsken haastattelu , *The Dualist*, Stanford's Undergraduate Journal of Philosophy
M85

**M85** voi viitata seuraaviin asioihin:

*Messier 85, galaksi
*M85, rypälepommin tytärammus
*Zastava M85, rynnäkkökivääri.
Riese Pio X

**Riese Pio X** (myös **Riese**) on kunta Italian pohjoisosissa Trevison maakunnassa. Se on nimetty samaan tapaan kuin Sotto il Monte Giovanni XXIII, eli kunnan nimeen on lisätty sen kuuluisimman asukkaan nimi. Riese Pio X:n tapauksessa kyseessä on kaupungissa syntynyt paavi Pius X (italiaksi *Pio X*). Riese Pio X:n asukasluku oli vuoden 2015 lopulla 11&nbsp;067. Kaupunginjohtajana toimii Gianluigi Contarin.

## Lähteet
Ralph Ellison

**Ralph Waldo Ellison** (1. maaliskuuta 1914 Oklahoma City, Yhdysvallat – 16. huhtikuuta 1994) oli  yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen pääteoksensa on romaani *[[Näkymätön mies (Ellison)|Näkymätön mies]]* (*Invisible Man*, 1952), josta hän sai National Book Award -palkinnon vuonna 1953.

Ellison sai myös Presidential Medal of Freedomin 1969 sekä National Medal of Artsin ensimmäisten joukossa 1975. Hän oli vuodesta 1975 American Academy of Arts and Lettersin jäsen. Hän kuoli 80-vuotiaana haimasyöpään.
*Näkymätön mies* kertoo New Yorkissa asuvasta afroamerikkalaisesta miehestä, joka pohtii kellarissa suhdettaan etnisyyteensä ja yhteiskuntaan. Sen on aikanaan katsottu kuuluvan yhdysvaltalaisen kirjallisuuden keskeisiin teoksiin.

## Suomennetut teokset
* *[[Näkymätön mies (Ellison)|Näkymätön mies]]* (*Invisible Man*, 1952), suom. Jouko Linturi, Helsinki: Tammi 1969. Sarja: Keltainen kirjasto

## Lähteet
Langenhagen

**Langenhagen** on kaupunki Ala-Saksin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee noin 19 kilometrin päässä osavaltion pääkaupungista Hannoverista. Hannoverin lisäksi sitä rajaa Garbsenin kaupunki sekä Wedemarkin ja Isenhargenin kunnat. Langenhagenille myönnettiin kaupunginoikeudet 1. maaliskuuta 1959.

Langenhagen jaetaan yhdeksään eri kaupunginosaan. Kaupungissa asui noin 53&nbsp;300 ihmistä vuoden 2015 lopussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin verkkosivusto
Ibbenbüren

**Ibbenbüren** on keskikokoinen kaupunki (*Mittelstadt*) Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Se sijaitsee Teutoburgin metsän luoteislaidalla ja kuuluu Steinfurtin piirikuntaan. Kaupungin läpi virtaa Ibbenbürener Aa -joki. Ibbenbürenille myönnettiin kaupunginoikeudet 1. maaliskuuta 1724. 

Ibbenbüren jaetaan yhdeksään eri kaupunginosaan (*Stadtteile*). Asukasluvullisesti niistä selvästi suurin on Innenstadt noin 24&nbsp;700 asukkaallaan (syyskuussa 2023). Koko kaupungin asukasluku oli 55&nbsp;421 vuoden 2022 lopussa. Pinta-alaltaan Ibbenbüren on 108,87 neliökilometrin suuruinen, ja asukastiheys on 482 as./km².

Kaupunkia rajaavat Mettingenin, Westerkappelnin, Saerbeckin, Hopstenin ja Recken kunnat sekä Tecklenburgin ja Hörstelin kaupungit.

## Kuvia

Kuva:IbbenbuerenLowerMarket.jpg|Ibbenbüreniläinen aukio.
Kuva:IbbenbuerenChristuskirche.jpg|Kirkko.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin viralliset sivut
Stasandros

**Stasandros** (, kuoli ehkä noin 317 eaa.) oli kyproslainen sotilas ja yksi Aleksanteri Suuren seuraajista eli diadokeista. Triparadasoksen jaossa vuonna 321 eaa. hänet nimitettiin Arian ja Drangianan satraapiksi. Stasandros avusti Eumenes Kardialaista tämän taistelussa Antigonosta vastaan. Stasandros komensi  Paraitakenen taistelussa ja Gabienen taistelussa osastoa baktrialaista ratsuväkeä. Stasandros teloitettiin ehkä Eumeneen kanssa taistelujen jälkeen. Antigonos antoi kuitenkin Stasandroksen maakunnat eräälle Euitokselle, joka kuoli pian ja jätti Arian ja Drangianan Euagoraalle.

## Lähteet
*
Jennifer Hornsby

__NOTOC__
**Jennifer Hornsby** (s. 1951) on brittiläinen filosofi, joka on erikoistunut mielenfilosofiaan, teonfilosofiaan, kielifilosofiaan ja feministiseen filosofiaan. Hornsby toimii professorina Lontoon yliopiston Birkbeck Collegen filosofian laitoksella.

Hornsby tunnetaan muun muassa monien nykyisen analyyttisen mielenfilosofian "oikeaoppisten" näkemysten vastustamisesta ja J. L. Austinin puheaktien hyödyntämisestä pornografian tarkasteluun.

## Julkaisuja
### Kirjoja

* *Actions* (1980)
* *Simple Mindedness: A Defence of Naïve Naturalism in the Philosophy of Mind* (1997)

### Toimitettuja kokoelmia

* *Ethics: A Feminist Reader* (yhdessä Elizabeth Frazerin ja Sabina Lovibondin kanssa) (1992)
* *The Cambridge Companion to Feminism in Philosophy* (yhdessä Miranda Frickerin kanssa) (2000)
* *Reading Philosophy: Selected Texts with a Method for Beginners* (yhdessä Samuel Guttenplanin ja Christopher Janawayn kanssa) (2002)
* *Reading Philosophy of Language: Selected Texts with Interactive Commentary* (yhdessä Guy Longworthin kanssa) (2005)

## Aiheesta muualla
* Jennifer Hornsby, School of Philosophy, Birkbeck, University of London
Ramillies

**Ramillies** () on kunta Belgiassa, Vallonian Brabantin provinssissa. Pinta-alaa Ramilliesillä on 48,68 neliökilometriä. 1. tammikuuta 2007 kunnassa asui 5&nbsp;856 asukasta ja asukastiheys oli 120 as./km². Kunnan pormestarina toimii Danny Degrauwe. Ramilliesin kunnantalo sijaitsee Gérompontin kylässä.

Ramillies muodostuu seuraavista kylistä: Autre-Eglise, Bomal, Geest-Gérompont-Petit-Rosière, Gérompont, Grand-Rosière-Hottomont, Huppaye, Mont-Saint-André ja Ramillies-Offus.

Ramilliesin alueella käytiin 23. toukokuuta 1706 Espanjan perimyssotaan kuuluva Ramilliesin taistelu. Taistelu päättyi Ranskaa vastaan taistelleen liittokunnan, johon kuuluivat Alankomaat ja Englanti, voittoon.

## Väkiluvun kehitys

Ramilliesin väkiluvun kehitys vuodesta 1993 vuoteen 2007: 			 	

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kunnan kotisivut 
* Ramilliesin taistelu 1706–2006
James Godday

**James Godday** (s. 9. tammikuuta 1984 Kaduna) on nigerialainen 400 metrin juoksija.

Godday oli mukana Ateenan olympialaisissa 2004 Nigerian joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa olympiapronssia. Seuraavana vuonna hän karsiutui Helsingin MM-kisoissa 400 metrin välierissä ajalla 46,62. Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän karsiutui myös 400 metrin välierissä ajalla 45,80. Myöhemmin samana vuonna hän sijoittui Afrikan mestaruuskilpailuissa viidenneksi ajalla 46,15. Vuonna 2008 hän karsiutui Pekingin olympialaisten välierissä ajalla 45,24.

## Ennätykset
* 100 metrin juoksu: 10,74 (2005)
* 300 metrin juoksu: 32,79 (2005)
* 400 metrin juoksu: 44,90 (2008)

## Lähteet
Arvo Sotavalta

**Arvo August Sotavalta**, vuoteen 1900 **Richter**, (7. tammikuuta 1889 Lempäälä – 21. helmikuuta 1950 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä.

Sotavallan vanhemmat olivat tilanomistaja Johan August Sotavalta ja Emma Sofia Suomi. Hän oli naimisissa vuosina 1917–1927 Evi Marguerita Hjeltin kanssa, jonka isä oli valtioneuvos Edvard Hjelt.

## Koulutus
Sotavalta pääsi ylioppilaaksi 1908 Tampereen Reaalilyseosta. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1914 ja filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1923 Helsingin yliopistosta. Tampereen Reaalilyseon ylioppilasluokalla 1908 olivat myös Lauri Pohjanpää ja F. E. Sillanpää, jotka olivat Arvo Sotavallan ystäviä sekä koulu- ja opiskelutovereita.

## Ura
Sotavalta tutki suomalais-ugrilaisia kieliä. Arvo Sotavalta oli G. J. Ramstedtin apulaisena tämän tutkimusmatkalla Mongoliaan 1912. Se oli Ramstedtin seitsemästä idänretkestä viimeinen. Matkalle lähdettiin keväällä 1912 matkustamalla junalla Pietariin ja sieltä edelleen Urgaan Pohjois-Mongoliaan. Sieltä lähdettiin kymmenen hevosen karavaanilla tutkimusmatkalle, joka ulottui aina Selengajoen varrella olevaan Baibalykiin asti. Matkan tarkoitus oli tutkia muinaisen Tyrk-kansan ja sitä seuranneiden uigurien historiaa sekä tutustua mongolien nykykieleen. Matkalaiset palasivat kotimaahan joulun alla 1912. Arvo Sotavalta toi matkalta muun muassa mongolien asusteita, jotka hän lahjoitti Kansallismuseoon.

Sotavalta toimi Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan suomen kielen opettajana 1924–1950, foneettisen laitoksen amanuenssina 1928–1950 sekä fonetiikan dosenttina 1940–1950. Hän oli myös Suomalaisen kirjallisuuden edistämisrahaston sihteerinä 1922–1933, Helsingin suomalaisen lyseon tunti- ja sijaisopettajana 1924–1929 ja kauppakorkeakoulun opettajana 1929–1931.

Sotavallan sisar oli tekstiilitaiteilija Impi Sotavalta.

## Teoksia
* *Zur Konsonanztheorie*. 1923 (väitöskirja)
* *Die Phonetik und ihre Beziehungen zu den Grenzwissenschaften:Abgrenzung und Analyse des Untersuchungsgebietes*, Suomalaisen Tiedeakatemian toimituksia, B;XXXI 3.
* *Zur Theorie der Lautveränderungen*. 1938
* *Über die Struktur der Laute*. 1940
* *Westlamutische Materialen / Aufgezeichnet von Arvo Sotavalta. Bearbeitet und heausgegeben Harry Halén*. Suomalais-ugrilainen Seura 1978

## Lähteet
* HY:n virkamiehet, fonetiikka. Web Archive 2005.
* Kuka kukin oli. Wikiaineisto.

### Viitteet
Oulujärvi (Pello)

**Oulujärvi** on järvi Pellon kunnassa Lapissa. Se sijaitsee Tornionjokilaaksossa ja on yhteydessä Tornionjokeen. Järven lähistöllä sijaitsee muun muassa leirintäalue.

## Lähteet
Eldred G. Smith

**Eldred Gee Smith** (9. tammikuuta 1907 Lehi, Utah, Yhdysvallat – 4. huhtikuuta 2013) oli Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon emerituspatriarkka, joka toimi johtavana patriarkkana vuosina 1947–1979. Hän oli Hyrum G. Smithin poika. Ei ole varmaa, aikovatko mormonit nimittää uuden johtavan patriarkan Smithin kuoleman jälkeen, vaikka häntä on virallisissakin yhteyksissä kutsuttu "viran viimeiseksi haltijaksi". Tammikuussa 2011 Eldred G. Smithistä tuli pisimpään palvellut kirkon yleisauktoriteetti, tuolloin hän ohitti presidentti David O. McKayn aikaisemman ennätyksen 64 vuotta.

## Lähteet
Häädemeeste

**Häädemeeste** () on pienkauppala ja entinen kunta Virossa, Pärnumaan maakunnan eteläosassa. 

Kunnan asukasluku oli 3&nbsp;056 (2010), pinta-ala 390,34 neliökilometriä ja asukastiheys 7,8 asukasta neliökilometrillä. Häädemeesten alueen eteläosassa on Ikla-niminen kylä. Iklassa on rajanylityspaikka Latviaan.

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Häädemeeste ja Tahkuranna yhdistettiin uudeksi Häädemeesten kunnaksi. Uudessa Häädemeesten kunnassa sijaitsee Häädemeesten pienkauppala.

Häädemeesten naapurikunnat olivat; pohjoisessa Tahkuranna, idässä Saarde ja Surju sekä etelässä Latvian valtio. Häädemeesten kyläneuvosto muutettiin Häädemeesten kunnaksi 6. joulukuuta 1990.

## Väestö
Vuonna 2011 silloisessa Häädemeesten kunnassa oli 2 473 asukasta, joista 2 409 (97,4 %) oli virolaisia, 24 (1,0 %) venäläisiä ja 36 (1,5 %) muita kansallisuuksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rosalind Hursthouse

**Rosalind Hursthouse** on moraalifilosofi, joka tunnetaan työstään uusaristoteelisen hyve-etiikan alalla. Hursthouse toimii Aucklandin yliopiston filosofian professorina. Aiemmin hän on opettanut Open Universityssä Isossa-Britanniassa sekä Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa.

## Julkaisuja

* "After Hume's Justice", *Proceedings of the Aristotelian Society*, Vol. XCL, 1990/91.
* "Virtue Theory and Abortion", *Philosophy and Public Affairs*, Vol. 20, 1990–91.
* "Arational Actions", *The Journal of Philosophy*, Vol. LXXXVIII 1991.
* "Applying Virtue Ethics", *Virtues and Reasons, Festschrift for Philippa Foot*, toim. Rosalind Hursthouse, Gavin Lawrence, Warren Quinn, OUP, 1995.
* "Normative Virtue Ethics", *How Should One Live?*, toim. Roger Crisp (1995)
* "The Virtuous Agent's Reasons: a reply to Bernard Williams", *Proceedings of the Keeling Colloquium on Aristotle on Moral Realism*, toim. Robert Heinaman (1995)
* "Hume's Moral and Political Philosophy", *History of Philosophy*, Vol. 5, *British Philosophy and the Enlightenment*, toim. Stuart Brown (1996)
* "Virtue Ethics and the Emotions", *Virtue Ethics*, toim. Daniel Statman (1997)
* "Intention", *Logic, Cause and Action*, toim. Roger Teichmann (2000)
* *On Virtue Ethics* (1999)
* *Ethics, Humans and Other Animals* (2000)
* "Virtue and Human Nature", *Hume Studies* double issue, Nov.1999/Feb.2000.
* "Virtue Ethics vs Rule-Consequentialism: A Reply to Brad Hooker", *Utilitas* Vol 14, March 2002, ss. 41–53.
* "Virtue Ethics", *[[Stanford Encyclopedia of Philosophy]]* (2003)
* "Are Virtues the Proper Starting Point for Ethical Theory?", *Contemporary Debates in Moral Theory*, ss. 99–112, toim. James Dreier (2006)
* "The Central Doctrine of the Mean", *The Blackwell Guide to Aristotle’s Nicomachean Ethics*, ss. 96–115, toim. Richard Kraut (2006)

## Aiheesta muualla
* Rosalind Hursthouse , University of Auckland, Department of Philosophy
Portugalin Grand Prix 1996

**Portugalin Grand Prix 1996** oli Formula 1 -sarjan historian 596. osakilpailu, joka ajettiin 22. syyskuuta 1996 Autódromo do Estorilin radalla. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Jacques Villeneuve, jolle voitto oli kauden neljäs. Williamsin menestystä täydensi Damon Hill, sijoittumalla toiseksi. Kaksi edellistä kilpailua voittanut Michael Schumacher jäi nyt kolmanneksi.

## Aika-ajo

## Kilpailun tulokset

## Muuta

*Nopein kierros: Jacques Villeneuve 1.22,873 (kierroksella 37)
*Kilpailun kierrosmäärää vähennettiin yhdellä uusintalähdön takia.
*Portugalin Grand Prix ajettiin viimeistä kertaa vuonna 1996.

### Merkkipaaluja

*Damon Hill saavutti aika-ajossa uransa 20. paalupaikkansa

### Johtokierrokset

### MM-tilanne -kuljettajat

### Valmistajien MM-tilanne

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuvia kilpailusta