open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Suistamon kirkko

**Suistamon pyhän Nikolaoksen kirkko** on ortodoksinen kirkko Suistamolla luovutetussa Karjalassa. Se oli entisen Suistamon ortodoksisen seurakunnan pääkirkko. 

## Kirkon suunnittelu ja rakentaminen
Suistamon empiirityylinen kirkko rakennettiin vuosina 1839-1844 ja sen suunnitteli arkkitehti Carl Ludvig Engel. Kirkko vihittiin pyhän Nikolaoksen muistolle.

## Kirkon ulkoasu
Suistamon kirkko on pohja-alaltaan ristin muotoinen. Sen runko oli tehty hirrestä ja vuorattu laudoituksella. Kirkon pääsisäänkäynti on kirkon länsipäässä sijaitsevan kellotornin alaosassa. Lisäksi vuonna 1903 tehtyjen korjaustöiden yhteydessä lisättiin sisäänkäynnit myös ristivarsien päihin kirkon sivuille. Kirkon ristikeskuksessa on kahdeksankulmainen kupoli. Kirkkoa korjattiin vuosina 1903 ja 1938. Vuoden 1903 korjauksessa aiemmin tumma kirkko maalattiin vaaleaksi, kellotornin ikkunoiden muoto muutettiin pyöreistä kulmikkaiksi ja klassiset puolipylväät ristivarsista poistettiin.

## Sisätilat
Kirkkosalin keskiosaa hallitsee korkea kupolin alainen tila, jota ympäröivät kahdeksan kupolia kannattavaa pylvästä. Kupolin sisäpinnassa oli kahdeksan peiliä. Kirkon itäisessä ristivarressa sijainnut ikonostaasi oli Pietarin taideakatemian diakonin Tamarinskin maalama. 

## Sota-aika
Suistamon kirkko oli ehjä, kun se talvisodan jälkeen luovutettiin Neuvostoliitolle. Sodan jälkeen venäläiset tekivät kirkosta teatterin ja alttari korvattiin näyttämölaitteilla. Jatkosodan alussa vuonna 1941 Suomi valtasi alueen takaisin. Vetäytyvät venäläiset sotilaat sytyttivät kirkon tuleen, mutta suomalaiset sotilaat ehtivät sammuttaa palon ennen kuin suuria vahinkoja ehti syntyä. Kirkko korjattiin vuoteen 1943 mennessä mutta vuonna 1944 kirkko siirtyi taas Neuvostoliitolle. Tällä kertaa venäläiset tekivät kirkosta pioneerileirin ruokalan, jonka keittiö sijoitettiin alttarin paikalle. Kirkossa toimi myös pesula. Sodan jälkeen venäläiset purkivat kellotornin.

## Uudelleen kirkolliseen käyttöön
Vuonna 1991 entiset suistamolaiset vuokrasivat kirkon venäläisiltä liikemiehiltä 50 vuodeksi. Vuokra suoritettiin kunnostamalla kirkko. Entiset suistamolaiset luovuttivat kirkon nykyisten asukkaiden käyttöön. Kirkkoa kunnostettiin neljä vuotta. Kellotornia ei tosin tuolloin rakennettu uudelleen. Vuonna 1994 kirkossa pidettiin kirkon 150-vuotisjuhlajumalanpalvelus. 

## Aiemmat kirkot
Suistamon kappeliseurakunta itsenäistyi 1700-luvun lopulla. Ensimmäisistä kirkoista ei ole varmoja tietoja. Suistamolla oli 1700- ja 1800-luvuilla useampia kirkkoja yhtä aikaa. Myös pyhän Nikolaoksen muistolle pyhitetty kirkko valmistui 1700-luvun puolivälissä ja tuhoutui tulipalossa 20. kesäkuuta 1871. Vuonna 1764 rakennettu Herran Kasteen kirkko purettiin 1873 ja profeetta Elian kirkko paloi 1897.

## Kuvalinkkejä
*Rippikoululaisten ryhmäkuva Suistamon kirkossa vuodelta 1937
*Sisäkuva Suistamon kirkosta 

## Lähteet
* Koponen Paavo, Karjalan kirkkokummut. Tammi, Sulkava 1999. 
* Karjalan ja Petsamon ortodoksiset kirkot ja kirkkotaide, toimittanut Kristina Thomenius ja Minna Laukkanen. Etelä-Karjalan taidemuseon julkaisuja 18:1b, Jyväskylä 1997.
Raili Pietilä

**Raili Inkeri Marjatta Pietilä** (o.s. **Paatelainen**; 15. elokuuta 1926 Pieksämäki – 16. toukokuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Raili Paatelainen kirjoitti vuonna 1946 ylioppilaaksi ja valmistui 1956 arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta. Hän päätyi arkkitehdiksi opiskeltuaan ensin Helsingin yliopistossa muun muassa matematiikkaa ja työskenneltyään pari vuotta rakennushallituksessa. Paatelainen oli työskennellyt Olli Kivisen toimistossa jo opiskeluaikanaan 1949–1951. Valmistuttuaan hän oli Kivisen toimistossa uudestaan 1959–1960 ja samaan aikaan myös Olaf Küttnerin toimistossa.

Raili ja Reima Pietilä avioituivat vuonna 1963. He olivat alkaneet työskennellä samassa toimistossa kolme vuotta aiemmin. Ensimmäinen yhteinen työ oli vuonna 1961 suunniteltu Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskuntatalo Dipoli. Samaan aikaan valmistui myös Tapiolan Suvikummun asuinalue. Muita Pietilöiden keskeisiä töitä olivat Kalevan kirkko Tampereella, Hervannan seurakunta- ja vapaa-aikakeskus ja Hervannan liikekeskus, Kuwaitin Seif-palatsi, Suomen Intian-suurlähetystö, Tampereen pääkirjasto Metso ja presidentin virka-asunto Mäntyniemi. Raili Pietilän omiin töihin kuuluu muun muassa Tove Janssonin ja Tuulikki Pietilän lomatalo Klovharun saaressa.

Tyyliltään Pietilät edustivat orgaanista arkkitehtuuria. Sen seurauksena heidän suunnitelmansa olivat yksityiskohtaisia ja suuritöisiä. Mäntyniemen suunnitteluun heidän toimistoltaan meni yli 84&nbsp;000 tuntia.

Pietilöiden tytär Annukka Pietilä (s. 1963) on myös arkkitehti.

## Tunnettuja töitä
* Branderin kahvilan sisustus, Tampere, 1963, Reima Pietilä & Raili Paatelainen
* Kalevan kirkko, Tampere, 1966, Reima Pietilä & Raili Paatelainen
* Dipolin kongressikeskus, Otaniemi, Espoo, 1966, Reima Pietilä & Raili Paatelainen
* Suvikummun asuntoalue, Tapiola, Espoo, 1969, Reima & Raili Pietilä
* Hervannan seurakunta- ja vapaa-aikakeskus sekä Hervannan liikekeskus, Tampere, 1979, Reima & Raili Pietilä
* Päiväkoti Taikurinhattu, Pori, 1984, Reima & Raili Pietilä
* Suomen suurlähetystö, Delhi, Intia 1985, Reima & Raili Pietilä 
* Tampereen kaupungin pääkirjasto Metso, 1986, Reima & Raili Pietilä
* Vanhainkoti Himmeli, Pori 1988–1990, Reima & Raili Pietilä
* Hervannan toimintakeskus, Tampere, 1989, Reima & Raili Pietilä
* Mäntyniemi, Tasavallan presidentin virka-asunto, 1993, Reima & Raili Pietilä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kalevan kirkko. Virtual Tampere. 
* Kirjastotalo Metso. Virtual Tampere.
* Hervannan elokuvateatteri. Virtual Tampere.
* 
* Raili Pietilän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
U6 (Berliinin metro)

**U6** on *Großprofil*-linja Berliinin metrossa.
## Asemat



## Historia
Linjan ensimmäinen osuus Hallesches Torin ja Seestraßen välillä avattiin vuonna 1923. Alun perin linjan tunnuksena oli C. Eteläpäässään linjaa jatkettiin 1920-luvulla pala palalta, kunnes se vuonna 1929 ulottui Tempelhofiin. Vuonna 1966 sitä jatkettiin Tempelhofista edelleen Alt-Mariendorfiin. Pohjoispäässään linjaa jatkettiin vuonna 1956 Kurt-Schumacher-Platzille ja vuonna 1958 Tegeliin.

Berliinin kahtiajaon aikana 1949–1990 linja oli Länsi-Berliinin julkisen liikenteen käytössä. Reitin molemmat päät sijaitsivat Länsi-Berliinin, mutta keskiosa osittain Itä-Berliinin puolella. Linja oli Länsi-Berliinin julkisen liikenteen käytössä. Sen jälkeen kun Berliinin muuri vuonna 1961 rakennettiin, linja kulki edelleen Itä-Berliinin alueen kautta, mutta metrojunat eivät saaneet pysähtyä siellä sijainneilla asemilla, joita kutsuttiinkin haamu­asemiksi, lukuun ottamatta Friedrich­straßen asemaa, jossa oli vaihto­mahdollisuus Länsi-Berliiniin johtavaan S-Bahn-linjaan ja jossa myös oli yksi Berliinin harvoista rajan­ylitys­paikoista.

## Lähteet
Rikospoliisi Maria Kallio

**Rikospoliisi Maria Kallio** on vuonna 2003 MTV3:lla esitetty suomalainen televisiosarja. Sarja koostuu neljästä tarinasta, jotka perustuvat Leena Lehtolaisen samannimisiin kirjoihin. Tarinat ovat *[[Kuolemanspiraali]]*, *[[Tuulen puolella]]*, *[[Ennen lähtöä]]* ja *[[Luminainen]]*. Sarjan päähenkilöä Maria Kalliota esittää Minna Haapkylä.

Sarjan avausjakso keräsi yli 1,7 miljoonaa katsojaa, ja muitakin jaksoja katsoi keskimäärin 1,3 miljoonaa katsojaa. Sarja uusittiin ensimmäisen kerran maanantai-iltaisin 16.5.–8.8.2005 ja toisen kerran sunnuntai-iltaisin 3.5.–26.7.2009. Tarinat on julkaistu myös DVD:nä.

## Näyttelijät

## Jaksot

## Lähteet
Duarte Lobo

**Duarte Lobo** (s. noin 1565; k. 24. syyskuuta 1646) oli portugalilainen säveltäjä, joka sävelsi muun muassa messuja ja motetteja.

Lobon elämästä tiedetään vähän. Hän syntyi Alcáçovasissa ja opiskeli Manuel Mendesin johdolla Évorassa. Myöhemmässä elämässään Lobo toimi *maestro de capillana* ja musiikin opettajana Lissabonissa.
Maisulan apostolien Pietarin ja Paavalin tšasouna

**Maisulan apostolien Pietarin ja Paavalin tšasouna** (myös **Maisulan tšasouna**) oli ortodoksinen rukoushuone Maisulan kylässä Suistamolla luovutetussa Karjalassa.

Maisulan tšasouna oli rakennettu hirrestä vuonna 1750 ja se oli pyhitetty apostolien Pietarin ja Paavalin muistolle. Tšasounan pohja-ala oli 4 x 5 metriä ja sen korkeus oli 2,5 metriä. Tšasouna oli huonokuntoinen ennen sotia ja sotien aikana se tuhoutui.

## Lähteet
* Kemppi, Hanna, 1997. Seurakuntakirkkojen ja rukoushuoneiden hakemisto. Teoksessa Karjalan ja Petsamon ortodoksiset kirkot ja kirkkotaide. Antreasta Äyräpäähän - hiljaiset kirkot. Toim. Kristina Thomenius ja Minna Laukkanen. Etelä-Karjalan taidemuseon julkaisuja 18:1b, Jyväskylä 1997. 

## Aiheesta muualla
*Maisulan tšasouna 6. elokuuta 1932
T-20 Komsomolets

**T-20 Komsomolets** () oli neuvostoliittolainen panssaroitu telaketjutraktori, joka suunniteltiin vuoden 1936 lopulla Moskovan Ordžonikidzen tehdas nro 37:lla. Niitä valmistettiin vuodesta 1937 vuoteen 1941 pääasiassa tehtaalla nro 37, mutta myös STZ:lla ja GAZ:lla.

Vaunusta rakennettiin tehdas nro 92:llä Gorkissa vuosina 1941–1942 myös noin sata ZiS-30-panssarintorjuntavaunua varustamalla se 57&nbsp;millimetrin ZiS-2-panssarintorjuntatykillä.

## Lähteet
* *Bronekollektsija*, nro 3/2002.
* 

## Aiheesta muualla

*Traktori Komsomolets


Image:Komsomolets armored tractor helsinki 1.jpg|Suomalaisten sotasaaliiksi saama Komsomolets edestä.
Image:Komsomolets armored tractor helsinki 2.jpg|Suomalaisten sotasaaliiksi saama Komsomolets sivulta.
Aivorunko

**Aivorunko** () on keskushermoston osa, johon kuuluvat ydinjatke, aivosilta ja keskiaivot, mutta joskus myös väliaivot luetaan kuuluvaksi aivorunkoon. Aivorungon tehtävä on yhdistää aivot selkäytimeen ja aivosilta yhdistää pikkuaivot iso- ja keskiaivoihin. Koko aivorungon läpi ulottuvaa hermosolujen verkostoa kutsutaan aivoverkostoksi, joka huolehtii ihmisen heräämisestä unen jälkeen aktivoimalla aivokuorta. Lisäksi aivoverkostosta lähtee ekstrapyramidaalisia ratoja, jotka huolehtivat muun muassa tasapainon ja lihastonuksen säilyttämisestä. Aivorunko on myös kymmenen aivohermon lähtöpaikka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Risto Ilmoniemi: Aivojen pääosat
Komsomolets

**Komsomolets** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Komsomolets, Severnaja Zemljaan kuuluva saari
* T-20 Komsomolets, neuvostoliittolainen panssaroitu traktori
* K-278 Komsomolets, neuvostoliittolainen sukellusvene.
U7 (Berliinin metro)

**U7** on yksi Berliinin metron linjoista. Se on Berliinin pisin metrolinja ja sillä on eniten asemia, jopa 40, ja linjalla on pituutta 31,76&nbsp;kilometriä. Linja on avattu vuonna 1924 ja se edustaa tekniikaltaan *[[Berliinin metro#Kalusto|Großprofil]]*-tyyppiä.

## Lähteet
Esko Keinänen

**Esko Keinänen** (3. marraskuuta 1935 Helsinki – 2. tammikuuta 1975 Espoo) oli ralliautoilija, joka voitti muun muassa ralliautoilun ensimmäisen Suomen mestaruuden, vuonna 1959. Samana vuonna Keinänen voitti Hankirallin. Seuraavana vuonna hän sijoittui rallin SM-pisteissä kolmanneksi. Keinänen ajoi Peugeot’lla ja Alfa Romeolla kartturinaan Kai Nuortila. 

Monte Carlon ralliin Keinänen osallistui kuusi kertaa vuosina 1961–1964 sekä 1966 ja 1967. Hänen paras sijoituksensa oli luokkavoitto ja yleiskilpailun kuudes sija Skoda Octavialla vuonna 1961, jolloin hänen kartanlukijanaan oli Rainer Eklund. Jyväskylän Suurajoissa Keinänen oli mukana vuodesta 1958 lähtien ja sijoittui useana vuonna yleiskilpailun kärkipäähän voittamatta rallia kuitenkaan kertaakaan.  

Keinänen kilpaili myös rata-ajoissa niin maalla kuin jäälläkin. Viimeisissä Eläintarhanajoissa vuonna 1963 hän sijoittui luokkansa toiseksi.

Helge Nygrenin ja Juhani Melartin mukaan Keinäsellä ei ollut parhaina vuosinaan mahdollisuuksia mitellä voimiaan tasavertaisesti maailman muiden rallihuippujen kanssa, vaan hän joutui kilpailemaan suorituskyvyltään ja ajo-ominaisuuksiltaan heikommilla autoilla kuin toiset. Keinäsen taidot ralleissa perustuivat etenkin hänen reaktionopeuteensa, mutta hänen raju ajotapansa asetti ajokin varsin kovalle koetukselle.

Aktiiviuransa jälkeen Keinänen työskenteli ajo-opettajana helsinkiläisessä Autokoulu N. Pinoaro Ky:ssä ja avioitui Seija Pinoaron kanssa. Heille syntyi kolme lasta. Seija Keinänen toimi miehensä kartanlukijana ja kilpaili itsekin ralleissa naisten sarjassa. Esko Keinänen menehtyi äkillisesti sydänkohtaukseen vuonna 1975 aktiivisen kilpailu-uransa jälkeen.

Esko Keinäsen isä oli liikemies ja autourheilija S. P. J. Keinänen (1907–1984).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laakso, Lasse: *Suomalaisajajat Monte Carlon rallissa*. Tekniikan Maailma 1966, Helsinki.
Isotropia

**Isotropia** tarkoittaa suunnasta riippumatonta. Sen vastakohta on *anisotropia*. Esimerkiksi isotrooppisella säteilyllä on sama intensiteetti havainnointisuunnasta riippumatta.

Matematiikassa isotropia liittyy monistoihin ja reaaliarvoisiin vektorimuuttujan funktioihin.

Materiaalitekniikassa isotropialla tarkoitetaan, että materiaalin ominaisuudet ovat samat kiderakenteen eri suunnissa.
Loimolan luterilainen kirkko

**Loimolan luterilainen kirkko** sijaitsi Loimolan kylässä rajakarjalaisen Suistamon kunnan itäosassa. Se kuului Soanlahden seurakuntaan. Talvisodan jälkeen alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta jo seuraavana vuonna perääntyvät venäläiset polttivat kirkon jatkosodan yhteydessä.

## Taustaa
Suojärven radan rakentamisen jälkeen 1920-luvulla Loimolaan alkoi kehittyä sahateollisuutta, mikä toi kylään paljon luterilaista väestöä. Loimolan rukoushuoneyhdistys sai vuonna 1926 tontin kirkkoa, hautausmaata ja pappilaa varten. Ennen kirkon valmistumista jumalanpalvelukset pidettiin yksityiskodissa.

## Rakentaminen
Loimolan päätytornillinen pitkäkirkko rakennettiin hirrestä ratamestari Vilho Niemisen ja pappi Topi Vapalahden yhdessä tekemien piirustusten pohjalta ja se valmistui vuonna 1932. Samana vuonna Loimola sai myös oman rajaseutupapin. Vastakkaisessa päässä kuin kellotorni oli keittiö ja kamari sekä yläkerrassa vahtimestarin asunto.

## Irtaimisto
Kirkon alttaritaulun maalasi pastori Martti Elo. Kellotornissa oli yksi kello. Urkuja kirkossa ei ollut. 

## Kirkon tuhoutuminen
Kirkko tuhoutui jatkosodan alussa vuonna 1941, kun Suomi valloitti Suistamon takaisin. Perääntyvät venäläiset sytyttivät kirkon tuleen ja se paloi. 

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla
*Kuva Loimolan kirkosta ennen sotia
Gynekologinen irtosolunäyte

**Gynekologisella irtosolunäytteellä** eli **papakokeella** tutkitaan kohdunkaulan limakalvoja. Suomessa useimmat kunnat kutsuvat 25 tai 30 vuotta täyttäneet naiset viiden vuoden välein papakokeisiin. Solumuutosten varhainen toteaminen vähentää kuolleisuutta kohdunkaulan syöpään. Näyte otetaan kolmesta kohdasta: emättimestä, kohdunsuulta ja kohdunkaulakanavasta. Näytettä ei suositella otettavaksi kuukautisten aikana.

Papakoe () on saanut nimensä kreikkalaisen lääkärin Geórgios Papanikoláoun (1883–1962) mukaan, joka todisti ensimmäisenä, että kohdunkaulan syöpä voidaan diagnosoida emättimen kautta otettavalla irtosolunäytteellä.

Suomalainen gynekologi Sakari Timonen (1915-2016) tutustui Papanikoláoun tekemiin kokeisiin hänen johdollaan työskennellessään New Yorkissa tutkijastipendiaattina vuonna 1953. Timonen otti kokeen käyttöön Naistenklinikalla. 

## Kokeen suoritus
Näyte papakoetta varten voidaan ottaa laboratoriohoitajan tai yleis- tai erikoislääkärin vastaanotolla normaalin gynekologisen tarkastuksen yhteydessä. Näytettä ei oteta kuukautisten aikana, ja näytteenoton yhteydessä tarvitaan tieto kuukautiskierron vaiheesta (edellisten kuukautisten ajankohta). Näytteen ottaja siirtää emättimen kautta emättimen takapohjukkaan, kohdunnapukkaan ja kohdun suulle työvälineen jolla otetaan näytepala emättimen tai kohdunkaulan seinämästä. Näytteenotto ei yleensä tee kipeää mutta se voi tuntua hieman epämiellyttävältä.

## Milloin papakoe tulee suorittaa?
Ensimmäinen papakoe suositellaan otettavaksi noin vuosi ensimmäisen sukupuolikontaktin jälkeen tai viimeistään 25-30 vuoden iässä. Lisäksi koe tulisi uusia aina, kun ensimmäisestä seksikontaktista uuden partnerin kanssa on kulunut noin vuosi. Mikäli kumppani pysyy samana ja edellisen testin solukuva on normaali, sopivana testausvälinä pidetään kahdesta kolmeen vuotta. Papakoe tulisi suorittaa riippumatta siitä mikä ehkäisymuoto on käytössä, sillä esimerkiksi kondomi suojaa papilloomavirusinfektioilta vain noin 70&nbsp;%:n varmuudella ja muut ehkäisymuodot huomattavasti heikommin. Myös HPV-rokotuksen saaneiden tulisi käydä papakokeessa, sillä 2006 markkinoille tullut rokote suojaa vain kahdelta kohdunkaulansyöpää aiheuttavalta HPV-alatyypiltä (HPV-16 ja HPV-18). Vaikka nämä kaksi alatyyppiä kattavat suuren osan (n. 70&nbsp;% kaikista pahanlaatuisista solumuutoksista), harvinaisempien alatyyppien osalta rokote ei tarjoa suojaa.

## Anaalipapa
Kohdunkaulassa pahanlaatuisia limakalvomuutoksia aikaansaavat papilloomavirukset voivat siirtyä myös peräaukon limakalvolle esimerkiksi anaaliseksin aikana. Pitkäkestoinen papilloomavirusinfektio voi aikaansaada syövän esiasteita tai syöpää myös peräaukon ja peräsuolen alueella, ja siksi homoseksuaalisille miehille suositellaan anaalipapatestin suorittamista muutaman vuoden välein. Mikäli henkilö on HIV-positiivinen, koetta suositellaan suoritettavaksi vuosittain.
## Katso myös
*Papilloomavirus
*HPV-rokote

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Papakoe, Terveyskirjasto.fi
U9 (Berliinin metro)

**U9** on *[[Berliinin metro#Kalusto|Großprofil]]*-linja Berliinin metrossa. Linja kulkee Osloer Straßen ja Rathaus Steglitzin välillä ja sillä on 18 asemaa.

## Lähteet
Valeraskaus

**Valeraskaus** on raskautta muistuttava olotila, jossa elimistö reagoi kuin se olisi raskaana, vaikka raskautta ei todellisuudessa ole.

## Valeraskaus ihmisellä
Naisten valeraskausoireina kuukautiset jäävät pois, maha kasvaa ja rinnat muuttuvat – aivan kuin nainen olisi raskaana, paitsi ettei raskautta kuitenkaan ole. Elimistössä tapahtuu myös hormonaalisia muutoksia. Miehillä valeraskauksia on diagnosoitu huomattavasti vähemmän kuin naisilla. Miesten valeraskauksien oireet ovat suurelta osin psyykkisiä, mutta niihin liittyy myös samantapaisia fysiologisia muutoksia kuin naisten valeraskauksissa.

## Valeraskaus koiralla
Koiralla jälkikiiman aikana esiintyvä oireilu, joka muistuttaa raskauden oireita. Valeraskaus on koirilla melko yleistä. Oireet kestävät noin 2–3 viikkoa. Oireina voi olla maitorauhasten turpoamista ja maidon eritystä.

Valeraskauden aikana naaras saattaa hoivata pehmoleluja tai vaikka sukkia. Se on niistä usein mustasukkainen, kuten huolehtivan emon kuuluukin. Nämä ”poikaset” olisi hyvä poistaa huomaamattomasti ja yrittää saada koiraa kiinnostumaan muista asioista. Mikäli oireet ovat pahat (esimerkiksi tärinää ja läähätystä), voidaan turvautua hormonilääkitykseen. Hyvänä ennaltaehkäisynä toimii myös nartun leikkaaminen eli sterilointi. Sterilointi myös ehkäisee vanhojen narttukoirien muita vaivoja, nisäkasvaimia ja kohtutulehdusta.

Valeraskaus on susilla tyypillisesti esiintyviä ilmiö, josta susilaumassa on hyötyä. Mikäli varsinainen emä ei pysty huolehtimaan poikasistaan, voivat lauman muut naaraat huolehtia ja imettääkin niitä. Koska koira polveutuu sudesta, myös koirilla valeraskaus on yleinen ja myös luonnollinen tila, ei siis sairaus. Myös kissa voi olla valeraskaana, joskin se on harvinaista.

## Lähteet
Leppäsyrjän luterilainen kirkko

**Leppäsyrjän luterilainen kirkko** sijaitsi Leppäsyrjän kylässä entisen Suistamon kunnan eteläosassa luovutetussa Karjalassa. Se kuului Soanlahden seurakuntaan.

## Rakentaminen
Suojärven radan rakentamisen jälkeen 1920-luvulla, alkoi Leppäsyrjään kehittyä sahateollisuutta, mikä toi paljon luterilaista väestöä. Vuonna 1937 Leppäsyrjän entisestä työväentalosta remontoitiin pieni torniton kirkko, joka ei eronnut kylän muista rakennuksista juuri muusta kuin katolla olleesta rististä. Kirkossa oli urkuharmoni.

## Kirkon tuhoutuminen
Talvisodan jälkeen Leppäsyrjän kirkko joutui Neuvostoliiton haltuun. Venäläiset tekivät kirkosta sodan jälkeen leipomon. Alttarin tilalla oli leivinuuni ja sakaristosta tehtiin jauhovarasto. Kirkko säilyi jatkosodan takaisinvaltauksen yhteydessä 1941 ja kunnostettiin Kirkkoja Karjalaan ry:n avulla vuonna 1943. Vuonna 1944 kirkko siirtyi taas Neuvostoliitolle ja sen jälkeen rakennus on hävitetty.

## Aiheesta muualla
*Kuva Leppäsyrjän kirkosta ennen sotia

## Lähteet
* Koponen Paavo, Karjalan kirkkokummut. Tammi, Sulkava 1999. 
* Karjalan luterilaiset kirkot ja seurakuntien pyhät esineet, toimittanut Soile Rinno ja Minna Laukkanen. Etelä-Karjalan taidemuseon julkaisuja 18:1a, Jyväskylä 1997.
Amfibinen

**Amfibinen** tarkoittaa:

* eliötä, joka pystyy elämään sekä maalla että vedessä.

* ajoneuvoa, joka pystyy kulkemaan sekä vedessä että maalla. Tällaisia ovat varsinkin useat sotilasajoneuvot, kuten amfibiovaunut
Hermann Abert

**Hermann Abert** (25. maaliskuuta 1871 – 13. elokuuta 1927) oli saksalainen musiikkihistorioitsija ja professori Leipzigin, Hallen ja Berliinin yliopistossa. Hän johti vuodesta 1925 musiikkihistorian julkaisua *Denkmäler deutscher Tonkunst*.  Pääteokset antiikin ja keskiajan musiikista sekä oopperan historiasta.
U8 (Berliinin metro)

**U8** on yksi Berliinin metron linjoista. Tekniikaltaan se edustaa *[[Berliinin metro#Kalusto|Großprofil]]*-tyyppiä.

## Asemat

## Historia
Linjan ensimmäinen osuus Schönleinstraßen ja Boddinstraßen välillä avattiin vuonna 1927. Alun perin linjan tunnuksena oli D. Schönleinstraße linjaa jatkettiin vuoteen 1930 mennessä vaiheittain Gesundbrunnenille, toisessa päässä Boddinstraßelta Leinestraßelle vuonna 1929. Vuosina 1977 linjaa jatkettiin Gesundbrunnenilta edelleen Osloer Straßelle, vuonna 1987 Paracelsus-Badiin ja 1994 nykyiselle pääteasemalleen Wittenauhun. Toisessa päässä linjan jatke Leinestraßelta Hermannstraßelle valmistui vuonna 1996.

Berliinin kahtiajaon aikana 1949–1990 linja oli Länsi-Berliinin julkisen liikenteen käytössä. Reitin molemmat päät sijaitsivat Länsi-Berliinissä, mutta keskiosa osittain Itä-Berliinin puolella. Sen jälkeen kun Berliinin muuri vuonna 1961 rakennettiin, linja kulki edelleen Itä-Berliinin kautta, mutta metrojunat eivät saaneet pysähtyä siellä sijainneilla asemilla, joita kutsuttiinkin haamu­asemiksi. Saksojen yhdistymisen yhteydessä suljetut asemat avattiin muutaman kuukauden kuluessa marraskuusta 1989 lähtien.

## Lähteet
Futuuri (talous)

**Futuuri** on julkisesti noteerattu johdannaissopimus, jolla sitoudutaan ostamaan ja myymään tiettynä aikana tulevaisuudessa kohde-etuutta (esimerkiksi arvopaperi, valuutta, joukkovelkakirja tai raaka-aine) hintaan, joka on sovittu sopimushetkellä. Kurssivaihteluista johtuen futuurilla on taloudellista merkitystä. Futuuri voi olla noteerattu arvopaperipörssissä; niitä voidaan myös ostaa ja myydä siellä.

Futuureilla kauppaa käyvät tahot voidaan pääsääntöisesti jakaa kahteen ryhmään:
* niihin, jotka haluavat suojautua kohde-etuuden hinnanmuutoksilta (esimerkiksi kyseisen hyödykkeen tuottaja tai kuluttaja)
* niihin, jotka pyrkivät tekemään taloudellista voittoa ennustamalla markkinahintojen muutosta.
Jälkimmäisen ryhmän arvioidaan parantavan markkinoiden likviditeettiä ja lisäävän hintojen ennustustarkkuutta, mutta jälkimmäiseen hyötyyn on myös esitetty vastaväitteitä (katso spekulaatio).

## Historia
Aristoteles kertoo kirjassaan *Politiikka* Thales-filosofista, eräästä antiikin seitsemästä viisaasta, joka kehitti erään ensimmäisistä tunnetuista futuureista tai optioista. Thales ennusti hyvän oliivisadon ja vuokrasi tai osti option kaikkiin öljynpuristamoihin. Näiden omistajat näin mielellään suojautuivat huonoa satoa vastaan sopimalla varmasta tulosta ja suostuivat siksi alhaiseen hintaan. Hyvä sato sitten nosti kysyntää niin paljon, että köyhä Thales sai myytyä sopimuksensa suurella voitolla.  

Ensimmäinen moderni futuuripörssi oli Dojiman riisipörssi Osakassa, Japanissa.

Koska viljelijöillä ja tuotantoketjun myöhemmillä osapuolilla on suuri tarve suojautua maataloustuotteiden kaoottisilta hintaheilahteluilta, vuonna 1848 Chicagossa perustettiin forward-pörssi, jossa nämä saattoivat sopia hinnoista etukäteen, ja 1865 otettiin käyttöön futuurit.

Korkofutuurit kehittyivät 1970-luvulla.

Suuren yleisön tietoisuuteen futuurikauppa tuli vuonna 1995, kun Britannian vanhimman sijoituspankin Barings Bankin futuurikaupan Singaporen-yksikön johtajan Nicholas ”Nick” Leesonin futuurikaupat suistivat koko pankin vararikkoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sijoitustieto.fi: Mitä futuurit ovat?
* Sijoitustieto.fi: Mini-futuurit
Skewesin luku

**Skewesin luku** viittaa lukuteoriassa esiintyviin erittäin suuriin lukuihin, jotka on nimetty eteläafrikkalaisen matemaatikon Stanley Skewesin mukaan. Nämä luvut ovat ylärajoja pienimmälle luonnolliselle luvulle *x* , jolle
:\pi(x) - \operatorname{li}(x) > 0
missä alkulukufunktio *π* ilmaisee annettua lukua pienempien tai yhtäsuurten alkulukujen lukumääräja *li* on logaritminen integraalifunktio \mathrm{Li}(x) = \int_2^x \frac{\mathrm{d}t}{\ln t}.

## Historia
Stabley Skewesin opettaja, John Edensor Littlewood, todisti vuonna 1914, että kyseinen luku on olemassa, sekä huomasi sen, että erotuksen π(x) − li(x) etumerkki vaihtuu äärettömän monta kertaa. Siihen asti kaikki saatavilla oleva tieto näytti viittavan, että π(x) on aina vähemmän kuin li(x). Lausekkeen todistukselle on kaksi vaihtoehtoa: joko oletetaan Riemannin hypoteesin olevan epätosi, tai vaikeammassa todistuksessa, että se on tosi.

Skewes todisti 1933 että, jos oletetaan Riemannin hypoteesin olevan tosi, on olemassa luku *x*, joka on pienempi kuin
:e^{e^{e^{79}}} 
Tätä lukua kutsutaan myös Skewesin ensimmäiseksi luvuksi, jonka likiarvona käytetään lukua
:10 ^ { 10 ^ { 10 ^ { 34} }}.
Vuonna 1955 pystyttiin todistamaan ilman Riemannin hypoteesia, että on olemassa luku *x*, joka on pienempi kuin
:10 ^ { 10 ^ { 10 ^ { 963 }}}.

Näitä ylärajoja on sittemmin saatu pienemmiksi Riemannin hypoteesia, Herman te Riele sai 1987 ylärajaksi
:: 7 \times 10^{370}\ 
ja vielä paremman arvion 1.39822 \times  10 ^ { 316 }   löysivät Carter Bays ja Richard H. Hudson vuonna 2000.

## Lähteet
Giorgio Agamben

**Giorgio Agamben** (s. 1942) on italialainen filosofi ja kirjallisuus- sekä oikeustieteilijä. Hän opettaa Veronan yliopistossa ja työskentelee vierailevana luennoitsijana muun muassa Pariisin Collége International de Philosophiessa. Agamben aloitti kirjallisen uransa 1980-luvulla julkaisemalla pääasiassa kirjallisuustieteen alaan kuuluvaa tutkimusta, mutta siirtyi 1990-luvun aikana poliittisen filosofian suuntaan ja on kommentoinut muun muassa Michel Foucault'n ajatuksia biopolitiikasta.

Agamben on kirjoittanut lain olemuksesta ja sen rakenteeseen liittyvistä umpikujista. Hän on käsitellyt myös pakolaisten asemaa lain ulkopuolelle jäävinä hahmoina ja kirjoittanut keskitysleirien asukkaiden kokemuksista. Lisäksi Agamben on tarkastellut poikkeustilan käsitettä periaatteena, jossa laki sisällyttää itseensä oman ulkopuolisuutensa. Agambenin mukaan 2000-luvulla eletään globaalissa poikkeustilassa, jota Yhdysvaltain Patriot Act edustaa. Hän julkaisi vuonna 2004 vetoomuksen, jonka mukaan biometristen tunnisteiden käyttöä passeissa ei voida hyväksyä, ja peruutti tällä perusteella oman vierailuprofessuurinsa Yhdysvalloissa ja kehotti kaikkia eurooppalaisia intellektuelleja toimimaan samoin. 

Agambenin filosofisia ja kirjallisia vaikuttajia ovat muun muassa Walter Benjamin, Carl Schmitt, Hannah Arendt ja Martin Heidegger. Nykyfilosofeista hän pitää yhteyttä muun muassa Antonio Negriin ja Slavoj Žižekiin. Suomessa Agambenin vaikutus näkyy muun muassa Jussi Vähämäen, Mika Ojakankaan ja Markku Koivusalon ajattelussa.

Agamben on pienessä apostoli Filippuksen roolissa Pier Paolo Pasolinin elokuvassa *[[Matteuksen evankeliumi (elokuva)|Matteuksen evankeliumi]]*.

## Suomennokset
* 
* 
*Kielen idea. Suom. Jussi Vähämäki. *niin & näin* 1/1994, 20–25.
*Elämänmuoto. Suom. Tommi Wallenius. *niin & näin* 1/1994, 25–27.

## Lähteet
Alatun luterilainen kirkko

**Alatun luterilainen kirkko** oli rakenteilla ollut kirkko Alatun kylässä entisen Suistamon kunnan lounaisosassa luovutetussa Karjalassa. Se kuului Soanlahden seurakuntaan.

Alattuun alkoi tulla luterilaista väestöä 1920-luvulla Suojärven radan valmistumisen myötä. Alattuun alettiin rakentaa luterilaista kirkkoa ("*Pikkukirkkoa*") 1939. Se ei koskaan valmistunut, sillä kun talvisota syttyi, oli kirkko vasta vesikattovaiheessa. Sodan jälkeen Alattu luovutettiin Neuvostoliitolle. Rakennuksen alku on sittemmin tuhoutunut.

## Lähteet
* Koponen Paavo, Karjalan kirkkokummut. Tammi, Sulkava 1999. 
* Karjalan luterilaiset kirkot ja seurakuntien pyhät esineet, toimittanut Soile Rinno ja Minna Laukkanen. Etelä-Karjalan taidemuseon julkaisuja 18:1a, Jyväskylä 1997. 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Kuva Alatun keskeneräisestä kirkosta 
* Pitäjä ilman seurakuntaa ja kirkonkirjoja. Suistamolla toimitetaan vielä kirkonmenoja kansakoulussa ja entisessä työväentalossa. Alatun kylän kirkko vesikatossa, mutta varojen puuttuessa työt pysähdyksissä, Helsingin Sanomat, 16.07.1939, nro 187, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Euroopan unionin perussopimukset

**Euroopan unionin perussopimukset** tarkoittavat Euroopan unionin ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksia sekä niitä muuttaneita sopimuksia. Perussopimukset muodostavat ylimmän tason Euroopan unionin lainsäädännöstä eli ns. *acquis'sta*. Hallitustenvälinen konferenssi (HVK) valmistelee muutokset perussopimuksiin. 

Euroopan unionin lainsäädäntö tarkoittaa kaikkia jäsenmaita sitovaa ja velvoittavaa normistoa. Tämä säännöstö muodostuu kolmella tasolla:
# perussopimukset (alkuperäinen oikeus eli primäärioikeus), joilla jäsenvaltiot siirtävät valtaa keskuselimille
# perussopimusten mukaisilla päätöksentekomenettelyillä EU:n toimielimet luovat asetuksia, direktiivejä, suosituksia sekä antavat lausuntoja. Toimielimet voivat myös tehdä päätöksiä, jotka velvoittavat jäsenmaita tai yksittäisiä oikeushenkilöitä (johdannainen oikeus eli sekundäärioikeus)
# Euroopan yhteisöjen tuomioistuinten antamat päätökset

## Perussopimukset aikajärjestyksessä
 

## Katso myös
*Unionin tuomioistuin

## Lähteet
Hiilen kiertokulku

**Hiilen kiertokulku** tarkoittaa hiilen biogeokemiallista kiertoa ilmakehän, vesistöjen ja maaperän välillä. Myös kasvit ja eläimet ovat mukana hiilen kiertokulussa.  

Suuria määriä hiiltä on sitoutunut valtameriin ja sen kerrostumien metaaniklatraattiin. Syvälle valtamereen on liuenneina hiiliyhdisteitä, joita on hieman vähemmän pintavesissä. Ilmakehässä hiiltä on muun muassa hiilidioksidissa ja leijuvassa pölyssäkin. Maan sisässä hiiltä on muun muassa kivihiilessä.

## Kuvaus

Kasvit ottavat ilmasta hiilidioksidia ja muuttavat sen biomassaksi, jossa on hiilivetyjä. Osa biomassasta joutuu eläinten syömäksi ja hajoaa. Eläimet hengittävät ilmakehään hiilidioksidia ja päästävät mädäntyessään metaania CH4. Hiilidioksidi ja metaani ovat molemmat kasvihuonekaasuja, jotka vaikuttavat maapallon ilmastoon.

Hiiltä kivettyy kivihiileksi maatuneesta kasvibiomassasta. Kivettynyt hiili pysyy kallioperässä hyvin pitkään, jopa miljardeja vuosia. Joet kuljettavat hiiltä mereen. Meren mannerlaatat liikkuvat magmaksi mantereen alle. Hiiltä muuttuu kalsiumkarbonaatiksi CaCO3 muun muassa meren kalkkieläimissä. Tulivuorenpurkaukset vapauttavat hajonneesta karbonaatista irronnutta hiilidioksidia CO2.

Maapallossa on hiiltä noin 140&nbsp;000 kertaa se määrä mitä elävissä eliöissä. Melkoinen osa Maan hiilestä sitoutuu kalkkikiveen CaCO3 meren eliöiden toiminnan tuloksena. Hiili tulee ilmakehän hiilidioksidista. Monien silikaattikivien rapautuminen karbonaateiksi kuluttaa hiilidioksidia. Joet kuljettavat liuenneita hiiliyhdisteitä meriin. Arvellaan, että ilmakehässä on hiiltä hiilidioksidissa rapautumista varten 10&nbsp;000 vuodeksi. Tulivuoret purkavat uutta hiilidioksidia tilalle. Merenpohjan kerrostumiin vajonnut hiili palaa kiertoon viimeistään noin 200 miljoonassa vuodessa, koska vajoaa viimeistään tässä ajassa mannerlaatan alle, jossa hiili kaasuuntuu ja tulee kaasuna ulos.

## Hiilen kiertokulku ja kasvihuoneilmiö

Ilmakehässä on hiilidioksidina ja muina hiiliyhdisteinä 750 gigatonnia hiiltä. Hiilidioksidia on ilmakehän tilavuudesta 383 miljoonasosaa (ppm) (eli 0,000383). Fossiilisista polttoaineista ja sementin valmistuksesta vapautuu 30 gigatonnia ja sademetsän hakkuista 5,5 gigatonnia hiiltä vuodessa.

## Katso myös

*Biogeokemiallinen kierto
*Luonnon kiertokulku
*Karbonaatti-silikaattikierto
*Hiili-13
*Kasvihuoneilmiö

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Julija Tšepalova

**Julija Anatoljevna Tšepalova** (; s. 23. joulukuuta 1976 Komsomolsk, Venäjä) on uransa lopettanut ja Venäjää edustanut maastohiihtäjä ja kaksinkertainen henkilökohtainen olympiavoittaja, joka kuuluu evenkien kansaan. Hyvänä luistelijahiihtäjänä tunnettu Tšepalova nousi suuren yleisön tietoisuuteen Naganon olympialaisissa voittaessaan vapaan tyylin 30 kilometrin kilpailun.

Julija Tšepalova on naimisissa uransa jo myös lopettaneen hiihdon maailmanmestarin Vasili Rotsevin kanssa ja heillä on kaksi lasta. Kauden 2006–2007 Tšepalova jätti väliin raskauden vuoksi. Toisen lapsen syntymän jälkeen Tšepalova harjoitteli ampumahiihtoa ja ensimmäisen ampumahiihtokilpailunsa hän kävi marraskuussa 2007 Kontiolahdella. Loppukaudesta 2007–2008 hän osallistui hiihdon maailmancupiin parhaan sijoituksen ollessa 22:s Oslossa 30 kilometrin vapaan tyylin kilpailussa.

Elokuussa 2009 venäläinen All Sport -uutistoimisto kertoi Tšepalovan jääneen kiinni EPO-hormonin käytöstä maailmancupin kilpailussa saman vuoden tammikuussa. Venäjän hiihtoliiton puheenjohtaja Vladimir Loginov kertoi Tšepalovan ilmoittaneen lopettavansa uransa. Tšepalova asetettiin joulukuussa 2009 kahden vuoden kilpailukieltoon, joka lasketaan alkaneen elokuusta. Tšepalova valitti asiasta kuitenkin vielä urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, joka kuitenkin hylkäsi valituksen ja piti kahden vuoden kilpailukiellon voimassa.

## Saavutuksia
### Olympialaiset
* Torino 2006 
** kultaa viesti
** hopeaa 30 km yhteislähtö (v)
** 9. 7,5 km + 7,5 km takaa-ajo (p+v)
** 26. 10 km (p)
** 27. sprintti (v)
* Salt Lake City 2002 
** kultaa sprintti
** hopeaa 10 km (p)
** pronssia 15 km yhteislähtö (v)
** 4. takaa-ajo 5+5 km
** 9. 30 km (p)
* Nagano 1998
** kultaa 30 km (v)
** 6. takaa-ajo 5 (p) + 10 km (v)
** 13. 5 km (p)

### Maailmanmestaruuskilpailut
* Oberstdorf 2005
** kultaa takaa-ajo 7,5+7,5 km
** hopeaa 10 km (v)
** hopeaa 4×5 km viesti
** pronssia sprinttiviesti
** 10. 30 km (p) yhteislähtö
* Lahti 2001
** kultaa 4×5 km viesti
** pronssia sprintti
** 7. takaa-ajo 5+5 km
** 10. 15 km (p)

### [[Maastohiihdon maailmancup|Maailmancup]]
:*Kauden 2007&ndash;2008 jälkeen*
* Maailmancupin voitto kaudelta 2000–2001
* Maailmancupin kolmas kaudelta 2005–2006
* 18 osakilpailuvoittoa
* 33 palkintopallisijoitusta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Viipurinlahti

**Viipurinlahti** () on Suomenlahden itäosassa Leningradin alueella sijaitseva pohjoiseen työntyvä merenlahti, jonka perällä sijaitsee Viipurin kaupunki. 

Laivaväylä Suomenlahdelta Saimaan kanavaan kulkee Viipurinlahden kautta. Kanavan eteläpää on Viipurinlahden äärimmäisessä perukassa, Suomenvedenpohjassa. Se liittyy muuhun lahteen Viipurin kaupungissa olevien salmien välityksellä. 

Viipurinlahdessa on paljon saaria, joista suurimmat ovat Uuraansaari, Ravansaari ja Essaari lahden keskiosassa, Revonsaari Viipurinlahdesta etelään työntyvässä Makslahdessa sekä Tuppura lahden suulla. Tuppuran pohjoispuolella sijaitsevat Teikarsaari ja Melansaari. Viipurinlahteen laskevia jokia ovat muun muassa lännestä Tervajoki ja Rakkolanjoki–Hounijoki, pohjoisesta Juustilanjoki ja Kilpeenjoki sekä idästä Rokkalanjoki. 

Lahti sijaitsee Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Viipurinlahden etelärajana voidaan pitää Koivistonniemen kärjessä olevasta Pullinniemestä Kuninkaansaaren kautta Säkkijärvelle Vilaniemeen kulkevaa linjaa. 

Suomelle kuuluessaan Viipurinlahden rannoilla oli monia puutavara- ja muita satamia. Suurimmat olivat Viipurin ulkosatama Uuras sekä Viipurin sataman kuuluneet Etelä- ja Pohjoissatama. Muita satamia olivat Johanneksen Kirkkoniemi, Koiviston Makslahti ja Vahvialan Tervajoki. Nykyisin merkittävin satama on Uuraassa.

General map of the Grand Duchy of Finland 1863 Sheet F4.jpg|Suomen suurruhtinaskunnan ajan kartta (1864) Viipurinlahdesta ympäröivine Suomenlahden osineen.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Maikki Harjanne

**Maija-Liisa (Maikki) Harjanne** (o.s. **Saksman**; 21. joulukuuta 1944 Sippola – 3. maaliskuuta 2023 Lohja) oli suomalainen lastenkirjailija ja kuvittaja. Hän valmistui vuonna 1970 Taideteollisesta korkeakoulusta kuvaamataiteen opettajaksi. Maikki Harjanne kuuluu Suomen suosituimpiin lastenkirjailijoihin. Harjanteen Minttu-lastenkirjasarja kuuluu suomalaisen lastenkirjallisuuden nykyklassikoihin, ja niitä oli vuonna 2018 myyty lähes 400&nbsp;000 kappaletta.

Maikki Harjanteen puoliso vuosina 1966–1972 oli kirjailija Hannu Mäkelä ja vuodesta 1975 lähtien elokuvaohjaaja Mikko Harjanne.

Harjanne kuoli 78-vuotiaana maaliskuussa 2023, lyhyen sairauden jälkeen.
__NOTOC__
## Tuotantoa
* Minttu-sarja, vuodesta 1978, ensimmäiset kirjat olivat *Minä olen Minttu*, *Mintun aarre*, *Minttu karkaa* ja *Minttu mummolassa*
* *Meidän vauva* ja *Meidän vauva osaa jo*, 1980
* *Sysimetsän syysmarkkinat*, 1983
* Vanttu-kirjat, vuodesta 1983, ensimmäiset kirjat olivat *Vanttu* ja *Vanttu ja vaari*
* *Meidän kuopus*, 1985, Kaarina Helakisan kanssa
* Alma ja Ruttu -kirjat, vuodesta 1986, ensimmäinen kirja oli *Alma ja Ruttu*
* *Laps’ Suomen*, 1987, Kaari Utrion ja Kaarina Helakisan kanssa
* *Haave*, 1988
* *Vintiö ja Jokinen*, 1990
* *Noitien kirja*, 1991
* *Serkkupoika*, 1997
* Santtu-kirjat
* Mixi & mutsi -sarjakuvat
* *Torakkakauppias*, novelleja, 2003
* *Ehtaa tavaraa – sata sananlaskua*, 2005.

Harjanne teki lisäksi runsaasti käännöksiä.

## Palkintoja ja tunnustuksia
* Nuorisokirjallisuuden valtionpalkinto 1984
* Lastenkulttuurin valtionpalkinto 1988
* Otavan kunniapalkinto 1990
* Kirjapöllö-palkinto (Vuoden kirjailija) 1995
* Valtion 5-vuotinen taiteilija-apuraha 2000
* Kaarina Helakisa -palkinto 2004
* Valtion taiteilijaeläke 2007
* Kirjailijaliiton Tirlittan-palkinto 2011
* Pro Finlandia -kunniamerkki 2017

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Maikki Harjanne. Otava.
*Harjanteen haastattelu vuodelta 2013. (Äänite.) Yle Areena.
*Maikki Harjanteen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Espoontori

**Espoontori** on kauppakeskus ja toimistorakennus Espoon keskuksessa, aivan Espoon rautatieaseman vieressä. Kauppakeskus on valmistunut vuonna 1987, ja se on Espoon yhdeksänneksi korkein rakennus. Vuonna 2010 kauppakeskus modernisoitiin. Vuonna 2011 ehdotettiin, että viereinen kauppakeskus Entresse ja Espoontori yhdistettäisiin yhdeksi isoksi kauppakeskukseksi, mutta hanke ei koskaan toteutunut. Kauppakeskuksessa on 38 liikettä, muun muassa K-Supermarket Kulinaari, Fida Lähetystori Espoontori, apteekki, Hesburger, Alanya Market, Marian Konditoria ja ravintola Taste of Thailand. Espoontorille on rakenteilla K-Citymarket Kulinaari.

Aluksi K-Supermarket Kulinaarin paikalla toimi Tukolle kuulunut T-Market Priima. Espoontorilla oli ennen myös VPD Pelikaupan Espoon myymälä, Antikvaria Pikku-Jone, pesula Clean Kalle ja Tokmanni, kunnes se muutti Entresseen.

Citycon osti Espoontorin vuonna 1999.

Elokuussa 2017 Citycon myi Espoontorin yhdysvaltalaiselle sijoitusyhtiö Cerberus Capital Managementille ja Espoontori siirtyi Cerberukselle marraskuussa 2017. Kesko osti Espoontorin syyskuussa 2023.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kauppakeskuksen kotisivut
* Emporis – Espoontori
Puritanical Euphoric Misanthropia

**Puritanical Euphoric Misanthropia** on black metal -yhtye Dimmu Borgirin viides studioalbumi. Se äänitettiin Göteborgissa Ruotsissa syksyllä 2000 ja julkaistiin seuraavana vuonna. 

Levyn päättävä bonuskappale "Burn In Hell" on cover-versio Twisted Sisterin kappaleesta "Burn in Hell" (Stay Hungry, 1984) 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Shagrath – laulu & syntetisaattori
* Erkekjetter Silenoz – kitarat
* Galder – kitarat
* Nick Barker – rummut & lyömäsoittimet
* ICS Vortex – basso
* Mustis – syntetisaattorit & piano

## Arviot
* Allmusic: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Remains

__NOTOC__
**Remains** on heavy metal -yhtye Annihilatorin vuonna 1997 julkaisema albumi. Sen tuotti Jeff Waters, joka myös kirjoitti useimmat levyllä olevat kappaleet. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Joonas Pohjonen

**Joonas Pohjonen** (s. 1973) valmistui helmikuussa 2000 musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemian esittävän säveltaiteen koulutusohjelmasta, missä hän opiskeli pianonsoittoa Meri Louhoksen ja Erik T. Tawaststjernan johdolla. Pohjonen sai ensimmäisen palkinnon Maj Lind -pianokilpailussa vuonna 1997. 

Pohjonen on osallistunut muun muassa Eero Heinosen, Lev Naumovin ja Murray Perahian mestarikursseille. Lisäksi hän on opiskellut sävellystä Eero Hämeenniemen ja Paavo Heinisen johdolla. Pohjonen on esiintynyt useiden kotimaisten orkesterien solistina sekä kamarimuusikkona Naantalin Musiikkijuhlilla ja Viitasaaren Musiikin Aika -festivaalilla.

Pohjonen on vuodesta 2001 lähtien toiminut pianonsoiton ja säestyksen lehtorina Helsingin Ammattikorkeakoulussa.

Joonas Pohjosen puoliso vuodesta 1997 on viulutaiteilija Maaret Repo-Pohjonen, jonka kanssa hän on järjestänyt nuorille taiteilijoille leirejä muun muassa Kangasniemen musiikkijuhlien yhteydessä.

## Sävellykset
*"Tombeau" sellolle ja pianolle, jonka Samuli Peltonen ja Juho Pohjonen kantaesittivät marraskuussa 2012

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joonas Pohjonen
Beli dvor

**Beli dvor** (, Valkoinen palatsi) on vuosina 1934–1937 Serbian Belgradin Dedinjeen rakennettu kuninkaallinen palatsi. Palatsin rakentamisen aloitti silloinen Jugoslavian kuningas Aleksanteri I.

Beli dvorin suunnitteli serbialainen arkkitehti Aleksandar Đorđević. Sitä inspiroivat 1800-luvun englantilaiset talot, kuten Ditchley Park. Palatsin koristeellisen sisustuksen suunnitteli ranskalainen Jansen, joka myöhemmin sisusti Valkoisen talon John F. Kennedyn kaudella.

Palatsin valmistumisen jälkeen siinä asui sijaishallitsija ruhtinas Paul.

Toisen maailmansodan jälkeen Beli dvorista tuli Josip Broz Titon virallinen residenssi. Jugoslavian hajoamisen jälkeen palatsista tuli Slobodan Miloševićin virallinen residenssi. Nykyisin Beli dvor on Aleksandar Karađorđevićn, Jugoslavian viimeisen kuninkaan Pietari II:n pojan, sekä hänen perheensä virallinen asunto.

## Aiheesta muualla
Aivoverkosto

**Aivoverkosto** () eli *retikulaarijärjestelmä* ulottuu koko aivorungon alueelle väliaivoista ydinjatkeeseen ja se on muodostunut harmaasta ja valkeasta aineesta eli yhteen liittyneistä hermosoluista. Siihen tulee viejähaarakkeita useista sensorisista hermoista ja siitä lähtee viejähaarakkeita aivokuorelle. Aivoverkoston tehtävä on ylläpitää vireystilaa pitämällä etenkin aivokuorta, limbistä järjestelmää, selkäydintä ja motorisia keskuksia vireinä ja se aktivoi aivokuoren ihmisen herätessä.

## Lähteet
Uuden-Seelannin sinfoniaorkesteri

**Uuden-Seelannin sinfoniaorkesteri** on Uudessa-Seelannissa toimiva 90-jäseninen sinfoniaorkesteri. Se perustettiin vuonna 1946. Orkesteri pitää keskimäärin yli sata konserttia vuodessa.

Toukokuussa 2007 Uuden-Seelannin sinfoniaorkesterin taiteelliseksi johtajaksi nimitettiin vuodesta 2008 alkaen suomalainen kapellimestari-viulisti Pietari Inkinen.

## Aiheesta muualla
*New Zealand Symphony Orchestra
Brian Jacques

**Brian Jacques** (15. kesäkuuta 1939 Liverpool, Englanti – 5. helmikuuta 2011 Liverpool, Englanti) oli brittiläinen fantasiakirjailija. Hänen perheensä sukujuuret ovat Irlannissa. Lapsena hän kävi St John’s School -nimistä koulua. Kouluaikanaan hänen lempiaineensa oli kirjoittaminen, jossa Jacques oli jopa niin taitava, ettei hänen aina uskottu kirjoittavan itse kouluaineitaan. 

Lopetettuaan koulunsa 15-vuotiaana Jacques lähti merille. Sittemmin hän palasi Liverpooliin, missä hän oli töissä muun muassa palomiehenä, satamatyöläisenä, rekan ja linja-auton kuljettajana, postimestarina sekä stand-up-koomikkona. Jacques soitti 1960-luvulla myös yhtyeessä The Liverpool Fishermen, jonka hän perusti veljiensä Tonyn ja Jimmyn kanssa. Kirjailijanuransa Jacques aloitti kirjoittamalla näytelmiä, joista kolme on esitetty Everyman Theatressa.

Jacquesilla oli vaimonsa Sandran kanssa kaksi aikuista poikaa Paul ja Sean.

Hänen tunnetuin kirjasarjansa on kaksikymmentäkaksiosainen fantasiakirjasarja *[[Redwall|Redwallin taru]]*. Alun perin Jacques kirjoitti ensimmäisen osan Liverpoolin sokeiden koulun oppilaille. Hänen entinen opettajansa sai kirjoituksen käsiinsä ja näytti sitä Jacquesin tietämättä kustantajalle. Tuloksena syntyi viiden Redwallin taru -romaanin kustannussopimus. Erittäin suositusta sarjasta on tehty ooppera, radiokuunnelma sekä televisio-ohjelma.

Jacques kuoli helmikuussa 2011 sydänkohtaukseen.

## Redwallin taru -sarja suomeksi

#Soturi Matiaksen miekka (1986)
#Sammalkukkametsän sota (1988)
#Mattimeo (1989)
#Mariel, taistelija (1991)
#Salamandastronin aarre (1992)
#Urhea Martin (1993)
#Kellonvalaja (1994)
#Pahan jälkeläinen (1995)
#Jalokivien jäljillä (1996)
#Jänisten kaukopartio (1997) 

## Lentävä hollantilainen -sarja suomeksi

#*[[Haaksirikkoiset (kirja)|Haaksirikkoiset]]* (2001)
#*[[Enkelin käsky]]* (2003)

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Jukka Halme: ”Brian Jacques ja Redwallin lumo”. Legolas 2/1998. 

## Aiheesta muualla
* Redwall abbey: The Official Redwall Web Site 
* Risingshadow-sivusto
Triodion

**Triodion** on ortodoksisissa kirkoissa käytössäoleva kirja, jossa ovat pääsiäistä edeltävän ns. suuren paaston jumalanpalvelustekstit.

Ensimmäinen Triodion nykyisessä muodossaan julkaistiin Venetsiassa vuonna 1522.

## Katso myös

* Minea
* Pentekostarion
* Typikon

## Aiheesta muualla

* Triodion / Ortodoksi.net
Vina

**Vina** eli **veena** (sanskr. वीणा, *vīṇā*) on intialaisessa musiikissa käytettävä kielisoitin. Siitä on useita eri variaatioita, joista yleisimmässä on 24 otenauhaa ja seitsemän kieltä. Kielistä neljällä soitetaan melodiaa ja kolmella lähinnä säestetään. 

## Vinan soittajia
* Sundaram Balachander
* Veena Dhanammal

## Lähteet