open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaikki elämän aamut (elokuva)

**Kaikki elämän aamut** on Alain Corneaun ohjaama ranskalainen musiikkielokuva. Se perustuu Pascal Quignardin romaaniin. Elokuva kertoo kahden barokkisäveltäjän, Sainte-Colomben ja Marin Marais’n suhteesta ja heidän erilaisesta suhtautumisestaan elämään ja taiteeseen. Kummankin säveltäjän musiikki sai elokuvan kautta uutta kansainvälistä huomiota. Musiikkitaustan elokuvaan tuotti Jordi Savall yhtyeineen. Marais’n ja Sainte-Colomben lisäksi elokuvassa kuului François Couperinin ja Jean-Baptiste Lullyn musiikkia.

Elokuva voitti seitsemän César-palkintoa.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Elokuvasta tuli kansainvälinen menestys, ja Suomessakin se sai 77&nbsp;868 teatterikatsojaa, mikä nosti sen vuoden 1992 ensi-iltaelokuvista 24:nneksi eniten katsotuksi. Se julkaistiin myös VHS-kasettina, ja *[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Bello Romano kutsui elokuvaa hienostuneeksi, surumieliseksi ja runolliseksi ja antoi sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.
*Helsingin Sanomien* videoarvostelijan Harri Uusitorpan *Kaikki elämän aamut* vakuutti perehtyneisyydellään ja määrätietoisuudellaan, joka hänestä värittää kaikkia elokuvan tasoja. Saman lehden Hannu Marttila kirjoitti: ”Musiikkielokuva ei voi olla täysin huono, jos sen musiikki on kyllin hyvää kantamaan yli kuolleiden hetkien ja onttojen repliikkien.”

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Teemalauantai: Barokkinen Depardieu 
* Tous les matins du monde , analyse par Agnès Lefillastre, Centre national de documentation pédagogique, marraskuu 2003
Srečko Katanec

**Srečko Katanec** (s. 16. heinäkuuta 1963 Ljubljana, Jugoslavia) on slovenialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. 

## Ura pelaajana

Keskikentällä pelannut Katanec edusti seuratasolla Jugoslaviassa vuosina 1980–1988 Olimpija Ljubljanaa, Dinamo Zagrebia ja Partizania. Hän saavutti Partizanin riveissä Jugoslavian-mestaruuden vuonna 1987. Vuonna 1988 Katanec siirtyi Saksaan Stuttgartin riveihin. Hän oli johdattamassa seuraa UEFA Cupin loppuotteluun vuonna 1989. Samana vuonna Katanec siirtyi Sampdoriaan Italiaan. Hän saavutti seurassa Cup-voittajien cupin voiton vuonna 1990 ja Italian-mestaruuden vuonna 1991 sekä Euroopan cupin loppuottelupaikan vuonna 1992.

Katanec pelasi Jugoslavian maajoukkueessa vuosina 1983–1990 31 ottelua ja teki niissä 5 maalia. Hän edusti Jugoslaviaa vuoden 1984 EM-kisoissa ja vuoden 1990 MM-kisoissa. Katanec oli myös voittamassa Jugoslavian riveissä olympiapronssia vuoden 1984 kesäolympialaisissa. Slovenian maajoukkueessa hän pelasi vuonna 1994 viisi ottelua ja teki niissä yhden maalin.

## Ura valmentajana

Katanec valmensi Slovenian alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta vuosina 1996–1998 ja Goricaa vuonna 1998. Slovenian maajoukkueen päävalmentajaksi hän siirtyi vuonna 1998. Katanec johdatti Slovenian vuoden 2000 EM-kisoihin ja vuoden 2002 MM-kisoihin. Hän jätti tehtävänsä vuonna 2002 riitaannuttuaan joukkueen tähtipelaajan Zlatko Zahovičin kanssa. Vuosina 2002–2003 Katanec valmensi kreikkalaista Olympiakosia. Makedonian maajoukkueen päävalmentajaksi hänet nimitettiin vuonna 2006.

Katanec sai potkut Makedonian maajoukkuevalmentajan tehtävistä huhtikuussa 2009, kun joukkue oli hävinnyt Alankomaille MM2010-karsinnoissa 4–0. Lisäksi Katanec oli ajautunut riitoihin joidenkin maajoukkuepelaajien kanssa. 

Kesäkuussa 2009 Katanec siirtyi Arabiemiirikuntien maajoukkueen päävalmentajaksi.  Hänen johdollaan maan menestys MM2014-karsinnoissa jäi vaisuksi ja Katanec sai potkut syyskuussa 2011. 

Tammikuun alussa 2013 Katanec palasi kotimaansa Slovenian maajoukkueen päävalmentajaksi.  Katanec jätti tehtävänsä lokakuussa 2017, kun Slovenia ei ollut selvinnyt hänen johdollaan arvokisoihin.

Syyskuussa 2018 Katanec allekirjoitti kolmivuotisen sopimuksen Irakin maajoukkueen kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Esittely   
*Haastattelu
Revonlahden taistelu

**Revonlahden taistelu** oli 27. huhtikuuta 1808 käyty Suomen sodan taistelu Ruotsin ja Venäjän välillä. Ruotsalaisten voitettua yhdeksän päivää aikaisemmin Siikajoen taistelun Klingspor jatkoi vetäytymistä kohti Oulua venäläisten tiukasti seuraamana. Venäläiset olivat leiriytyneet Revonlahdelle kenraali Bulatovin johdolla, jolloin eversti Cronstedt valmistautui hyökkäämään ajaakseen heidät pois. Cronstedt eteni 1&nbsp;800 miehen voimalla huhtikuun 26. ja 27. päivän välisenä yönä. Samaan aikaan hieman pohjoisempana Adlercreutz hyökkäsi pienellä joukolla venäläistä vartiota vastaan. Tämä yhteenotto pysähtyi aluksi paikoilleen, mutta Adlercreutz onnistui kuitenkin irtautumaan taistelusta.

Seuranneena päivänä ruotsalaiset hyökkäsivät kahdella kiilalla kylään leiriytyneitä venäläisiä vastaan. Oikea sivusta pyyhkäisi yli venäläisen vastarinnan ja eteni joen vartta pitkin kohti kylää. Samaan aikaan vasen sivusta valmistautui hyökkäämään pappilaa vastaan, jonne Bulatov oli asettanut esikuntansa ja keskittänyt joukkonsa. Pappilan valtaus osoittautui ruotsalaisille vaikeaksi venäläisten tehtyä kiivasta vastarintaa. Kello kymmenen aikaan ruotsalaiset joukot kuitenkin rynnäköivät pappilaan, jossa tapahtui yhteenoton verinen lopputaistelu.

Taistelun päätyttyä 94 ruotsalaista oli saanut surmansa, ja yli 600 venäläistä oli joko kuollut, haavoittunut tai joutunut sotavangiksi. Voitto Revonlahdella merkitsi Ruotsin perääntymisvaiheen päättymistä, ja alkoi ruotsalaisten koko vuoden 1808 kesän kestäneen vastaoffensiivin vuoro kohti etelää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dia (kuu)

**Dia** eli **S/2000 J 11** on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä epäsäännöllinen kuu. Kuu löydettiin vuonna 2000 ja se luokiteltiin Himalia-ryhmän jäseneksi.

Kuu katosi löytymisensä jälkeen ja sen on arveltu törmänneen Himaliaan luoden Jupiterille uuden renkaan. Scott S. Sheppard löysi kuun uudelleen Magellan-teleskoopin vuosina 2010 ja 2011 ottamista kuvista.

## Lähteet
Kevytvene

**Kevytvene** on painokölitön purjejolla. Ilman oikaisevaa painoköliä kevytvene voi kaatua, mutta kellukkeet pitävät jollan pinnalla. Purjehtija voi nostaa kaatuneen jollan pystyyn omin avuin. Kevytveneet on pääasiassa tarkoitettu päiväpurjehdukseen suojaisille vesialueille ja sisävesille. Kevytveneet soveltuvat erinomaisesti purjehduksen harjoitteluun ja kilpailemiseen, ja suurimmalla osasta niistä retkeily on lähes mahdotonta päiväretkiä lukuun ottamatta. On kuitenkin olemassa retkijollia, kuten Wayfarer, SCAMP, Ilur ja Navigator, joissa voi nukkua ja joilla voi tehdä usean päivän retkipurjehduksia. Monet näistä on lisäksi suunniteltu harrastelijaveneenrakentajille, jotka voivat rakentaa niitä puuvanerista tai jopa aidosta puusta. 

Kevytvenekilpailu on ratapurjehdusta valvotuissa olosuhteissa suojaisilla vesialueilla rantojen läheisyydessä. Pienin lapsille sekä opetteluun että kilpapurjehdukseen tarkoituttu kevytvene on yhden hengen optimistijolla ja Suomen suurin kevytvene on neljällä miehistöllä purjehdittava E Scow. Nopeimpia kevytveneitä ovat monirunkoiset katamaraanit ja trimaraanit. Yksirunkoisista kevytveneistä nopeimpia ovat ns. skiff-veneet. Näihin kuuluu mm. olympialuokka 49er ja sen junioriversio 29er, jotka ovat suosittuja kilpaveneitä myös Suomessa. Kevytveneitä on Suomessa n. 16.000 kappaletta eli enemmän kuin matkapurjehdittavia köliveneitä tai moottoripurjehtijoita.

## Kevytveneet olympialaisissa
Suurin osa Olympialaisissa käytettävistä purjeveneistä ovat jollia. Olympiakomitea päättää mitä jollatyyppejä käytetään. Vuoden 2012 Olympialaisissa olivat käytössä seuraavat jollaluokat

*470: Kahden hengen jolla, miehet ja naiset
* 49er: kahden hengen jolla, avoin 
* Laser: yhden hengen jolla miehet
* Finnjolla: yhden hengen jolla, avoin
* Laser Radial: yhden hengen jolla, naiset

## Muita Suomessa tunnettuja jollia

* 29er jolle (kahden hengen)
* 405
* 420 
* 505 
* A-jolle
* Europajolla
* Flying Dutchman (kahden hengen)
* Flying Junior (kahden hengen)
* Formula 18 (katamarani, kahden hengen)
* Hobie Cat (katamarani, kahden hengen)
 
* Lightning (kolmen hengen)
* Moth
* OK-jolla
* Olympiajolla
* Optimisti
* Oslojolla 
* Scout 430
* Tornado (katamaraani)
* Vikla (kahden hengen)
* Wayfarer (kahden hengen)
* Windmill (kahden hengen)
* Zoom 8

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
S/S Bolheim

**S/S Bolheim** oli saksalainen rahtilaiva, joka joutui talvisodan aikana 10. joulukuuta 1939 Mäntyluodon edustalla Neuvostoliiton laivaston sukellusveneen *[[S-1 (1935)|S-1:n]]* tykkituleen. Tulituksessa laivan sähköttäjä kuoli heti ja päällikkö myöhemmin saamiinsa vammoihin.

Talvisodan alkaessa *Bolheim* oli purkamassa lastiaan Mäntyluodon satamassa. Neuvostoliitto ilmoitti, että vieraiden maiden alusten oli kahden päivän kuluessa poistuttava Suomen aluevesiltä ja sen jälkeen niitä kohdeltaisiin vihollisaluksina. *Bolheimin* päällikkö Hildesheim olisi tämän vuoksi halunnut keskeyttää laivan lastin purkamisen, mutta satamaviranomaiset vaativat Suomelle tärkeän lastin purkamista loppuun. Neuvostoliiton asettama määräaika oli kulunut umpeen kun *Bolheim* lähti Mäntyluodosta propsilastissa 10. joulukuuta kohti Ruotsia. 

Alkumatkassa *Bolheim* oli mukana kahden suomalaisen ja toisen saksalaisen laivan kanssa saattueessa, jota suojasi kaksi suomalaista partioalusta. Saattue hajosi puolenpäivän maissa *Bolheimin* jatkaessa matkaa yksin. Kello 14.50 *S-1*, jonka päällikkö oli kapteeniluutnantti Tripolskij, nousi pintaan noin 150 metrin etäisyydellä *Bolheimista*. Vene sukelsi uudestaan, mutta palasi taas pintaan noin kymmenen minuutin kuluttua ja ampui tykillään neljä laukausta kohti laivaa. Komentosillalle osunut ammus surmasi laivan sähköttäjän ja haavoitti päällikköä. Laivan miehistö poistui alukselta pelastusveneissä perämiehen johdolla ja he lähtivät soutamaan kohti Mäntyluotoa. Sukellusvene jatkoi *Bolheimnin* tulitusta ampuen siihen 15–20 laukausta. Laiva ei kuitenkaan uponnut kokonaan, vaan ajelehti propsilastin kannattamana Suomen rannikon suuntaan. Sitä yritettiin myöhemmin hinata matalammille vesille, mutta siinä vaiheessa alus upposi 38 metrin syvyyteen. Hylyn sijaintipaikka on 61,26 astetta pohjoista leveyttä ja 21,40 astetta itäistä pituutta.

*Bolheimin* miehistö ei myrskyn takia päässyt rantautumaan Mäntyluotoon, vaan he ajelehtivat kahden vuorokauden ajan merellä kunnes pääsivät maihin Merikarvialla. Aluksen päällikkö kuoli vammoihinsa täällä ja muu miehistö palasi myöhemmin Saksaan Haaparannan ja Tukholman kautta. 

*Bolheim* oli rakennettu vuonna 1913 Rotterdamissa Hollannissa ja sen omisti hampurilainen laivanvarustaja August Bolten. Aluksen vetoisuus oli 3&nbsp;324 brt, pituus 100,9 metriä, leveys 14,7 metriä ja syväys 6,8 metriä. Laivalla oli 1&nbsp;300 hevosvoiman trippelihöyrykone kahdella höyrykattilalla.

## Lähteet
* Seppo Salosen merihistoria-sivut: S/S Bolheim 
* Warsailors.com keskustelu
Ymir (kuu)

**Ymir** eli **Saturnus XIX** on Saturnuksen taannehtivaan suuntaan kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 2000, jolloin se sai väliaikaisen nimen **S/2000 S 1**.

## Lähteet
S/S Achill

**S/S Achill** oli Lontoossa rekisteröity pirtulaiva, joka upposi spriilastissa Selkämerellä Säpin länsipuolella 6. elokuuta 1933. Laivan miehistö pelastettiin ohikulkeneeseen laivaan, ja osa aluksen lastista ajautui myöhemmin Suomen rannikolle.

500 tonnin *Achill* lähti Danzigista 28. heinäkuuta 1933 kohti Pohjanlahtea. Virallinen matkan päämäärä oli papereissa Ruotsin Skellefteå, mutta todellisuudessa oli tarkoitus toimittaa spriilasti Suomen rannikolle. Laiva sai matkan aikana myrskyssä vuodon useiden pohjaniittien irrottua, ja se alkoi vähitellen täyttyä vedellä niin, että sen miehistö joutui lopulta lähettämään hätämerkkejä aluksen ollessa Säpin länsipuolella Suomen aluevesien ulkopuolella.

Pohjoiseen Vaasaan matkalla ollut saksalainen höyrylaiva *Orlando* huomasikin hätämerkit ja käänsi kurssinsa kohti syvällä vedessä ajelehtivaa *Achillia*. Laivan 13 hengen miehistö, joista viisi oli englantilaisia ja kahdeksan virolaisia, siirtyi tavaroineen *Orlandoon*. *Achillia* yritettiin aluksi hinata kohti Suomen rannikkoa, mutta hinausköysi katkesi pian ja *Achill* jäi ajelehtimaan upoten lopulta kokonaan.

Vaasaan tultaessa *Achillin* miehistön jäsenet olivat humalassa nautittuaan matkan varrella *Achillista* mukaanottamiaan viinapulloja. Heitä kuulusteltiin merivartiolaitoksen Pohjanlahden piirin esikunnassa, mutta laivan päällikkö Fullerton piti kiinni kertomuksestaan, jonka mukaan laiva oli ollut kappaletavaralastissa matkalla Skellefteåån. Koska *Achill* oli uponnut Suomen aluevesien ulkopuolella, eivät viranomaiset voineet tehdä muuta kuin toimittaa miehistön pois maasta.

*Achillin* lastina olleita pirtukanistereita ajelehti pian Luvian saaristoon niin, että meren pinta oli paikoin niitä täynnä. Pirtua kerättiin merestä useiden päivien aikana noin 10 000 litraa, lisäksi löydettiin *Achillin* pelastusvene ja muuta laivalta peräisin olevaa esineistöä. *Achill*-laivassa arvioidaan olleen noin 80 000 litran pirtulasti, joten suurin osa lastista jäi kuitenkin laivan hylkyyn.

## Lähteet
* Seppo Salosen merihistoriasivut: S/S Achill
Espanjan Grand Prix 1989

**Espanjan Grand Prix 1989** oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 1. lokakuuta 1989 Jerezin radalla Espanjassa. Kilpailun voitti paalupaikalta startannut Ayrton Senna, jolle voitto oli kauden kuudes ja koko uran kahdeskymmenes.

Onyx-tallin suomalaiskuljettaja JJ Lehto ajoi uransa ensimmäisen GP-startin, mutta kilpailu päättyi kuitenkin hänen osaltaan keskeytykseen vaihdelaatikon petettyä.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.20,291
*Nopein kierros: Ayrton Senna – 1.25,779 (kierroksella 55)
*Ayrton Sennan 20. voitto ja 40. paalupaikka
*McLarenin 80. voitto
*Lamborghinin ensimmäiset MM-pisteet
*JJ Lehdon ensimmäinen Grand Prix
*Philippe Alliotin paras lähtöruutu

## Lähteet
M/S Ceres

**M/S Ceres** oli suomalainen rahtilaiva, joka kallistui lastin siirryttyä ja upposi myrskyssä Selkämerellä 10. lokakuuta 1973. Onnettomuudessa hukkui aluksen päällikkö.

Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön omistama *Ceres* oli matkalla 1&nbsp;500 tonnin paperi- ja selluloosalastissa Kemistä Rostockiin Saksaan. Laivassa oli lisäksi kansilastina 240 tonnia selluloosapaaleja. Voimakkaan 20 m/s puhaltavan pohjoismyrskyn aikana tämä kansilasti pääsi liikkumaan, ja laiva alkoi kallistua. Kansilasti saatiin osittain sidotuksi uudelleen, mutta pian voimakas merenkäynti irrotti sen uudelleen, ja aaltojen virratessa kannelle lastiruuman luukkujen kansipeitteet repeytyivät irti ja myös laivan kakkosruumaan pääsi vettä sen puisten kansiluukkujen hajottua. Laivan kallistuma paheni ja päällikkö Björn Walter Hamberg päätti suunnata kurssin kohti lähintä satamaa Mäntyluodossa, jossa lasti oli tarkoitus sitoa uudestaan.

Kallistuma kasvoi kuitenkin matkan aikana niin, että alukselta lähetettiin hätäsanoma kello 10.20, ja kello 11.30 päällikkö määräsi pelastusveneet ja -lautat laskettavaksi vesille. Laivan kallistuma oli jo 40 astetta, kun 19 miehistön jäsentä pääsi siirtymään pelastusveneeseen ja lautalle. Viimeksi laivalle jääneet perämies ja päällikkö olivat jo tulleet laivan kannelle, kun päällikkö ilmoitti hakevansa vielä navigointihytistä laivan paperit. Hän ei kuitenkaan palannut kannelle, kun laiva alkoi upota kello 12 aikaan. Muu miehistö pelastettiin tunnin kuluttua paikalle saapuneeseen M/S *Seebergiin,* joka kuljetti heidät Mäntyluotoon. Ruotsalainen meripelastushelikopteri ja merivartioston veneet etsivät vielä tuloksetta päällikköä merestä aina pimeän tuloon saakka.

1&nbsp;763 dwt:n M/S *Ceres* oli rakennettu Hollannissa vuonna 1952. Aluksen pituus oli 76 metriä, leveys 11 metriä, syväys 4,9 metriä, koneteho 1&nbsp;100 hevosvoimaa ja matkanopeus 11 solmua. Aluksessa oli kolme ruumaa, ja sen kansirakennus sijaitsi perässä.

## Lähteet
* Seppo Salosen merihistoriasivut: M/S Ceres
Vasile Pușcașu

**Vasile Pușcașu** (s. 1956) on romanialainen entinen painija, joka kilpaili vapaapainissa 100 kilon sarjassa.

Pușcașu saavutti pronssia Los Angelesin olympiakisoista 1984. Neljä vuotta myöhemmin Soulissa hän voitti kultaa kaadettuaan finaalissa Neuvostoliiton Leri Habelovin. Kirkkaimman MM-mitalinsa Pușcașu saavutti Clermont-Ferrandista 1987 otettuaan hopeaa.

## Lähteet
Laomedeia

**Laomedeia** on Neptunuksen epäsäännöllistä rataa kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 2002. Se tunnetaan myös nimellä **S/2002 N 3** ja sai nykyisen nimensä 13. elokuuta 2002 kreikkalaisen mytologian nereidin, Laomedeian, mukaan.

## Lähteet
Pirta

**Pirta** eli **kaide** pitää kangaspuiden loimilangat halutulla etäisyydellä toisistaan eli pirran avulla loimeen saadaan haluttu tiheys. Pirta on luhaan kiinnitettävä (yleensä metallinen) kehikko, jossa on tasavälein ohuita säleitä eli piitä. Loimilangat pujotellaan säleiden väliin.

Pirran numero ilmaisee, kuinka monta piinrakoa on kymmenellä senttimetrillä (esim. pirta nro 40 > 40 lankaa/10&nbsp;cm). Jos loimen tiheydeksi halutaan esimerkiksi 4 lankaa/cm, valitaan pirta numero 40 ja pujotetaan kuhunkin rakoon yksi loimilanka. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää pirtaa numero 20 (kaksi loimilankaa/rako), pirtaa numero 80 (yksi loimilanka joka toiseen rakoon) jne. 

Suomen kieleen on pirrasta juontunut sanonta ”sopia jonkun pirtaan”, joka tarkoittaa jonkin sopimista jollekulle.

## Katso myös
* Pirtanauha

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gradski stadion pod Goricom

**Gradski stadion pod Goricom** on urheilustadion Montenegron pääkaupungissa Podgoricassa. Stadion avattiin vuonna 1945 ja sen nykyinen yleisökapasiteetti on 2000-luvulla tehtyjen laajennus- ja korjaustöiden jälkeen noin 17&nbsp;000 istumapaikkaa. Stadion, kuten kaupunkikin, on saanut nimensä lähistöllä sijaitsevan kukkulan mukaan ja sen nimi tarkoittaa kirjaimellisesti ”kaupunginstadion Gorican (kukkulan) juurella”.

Stadionia käytetään pääasiassa jalkapalloiluun, ja se toimii seurajoukkue Budućnostin sekä Montenegron maajoukkueen kotistadionina. Maajoukkue pelasi stadionilla historiansa ensimmäisen ottelun 24. maaliskuuta 2007 Unkaria vastaan. Budućnostin lisäksi myös muut montenegrolaiset seurajoukkueet käyttävät stadionia pelatessaan Mestarien liigan ja Uefa-cupin otteluita, sillä se on maan ainoa Euroopan jalkapalloliiton vaatimukset täyttävä stadion.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* World Stadiums
John J. Gilligan

**John Joyce Gilligan** (22. maaliskuuta 1921 Cincinnati, Ohio – 26. elokuuta 2013 Cincinnati, Ohio) oli yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko, joka toimi Ohion kuvernöörinä.

Gilligan valittiin Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen vuonna 1964. Hän istui siellä vuoteen 1967, jolloin menetti paikkansa Robert Taftille. Vuosina 1971–1975 Gilligan toimi Ohion kuvernöörinä. Hän hävisi uudelleenvalinnan Jim Rhodesille.

Gilliganilla oli neljä lasta, joista yksi on Kansasin kuvernöörinä toiminut Kathleen Sebelius.

## Lähteet
Susan Bullock

**Susan Margaret Bullock** (s. 9. joulukuuta 1958 Cheshire, Englanti) on brittiläinen dramaattinen sopraano. Hänen menestyksekkäin roolinsa on ollut Richard Straussin Elektra-oopperan nimirooli, jota hän on esittänyt Milanon La Scalassa, Dresdenissä, Stuttgartissa, Lontoon Covent Gardenissa ja Hongkongissa.

Bullock opiskeli Cheadle Hulme Schoolissa, Lontoon yliopiston Royal Holloway Collegessa, Kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa ja kansallisessa oopperastudiossa. Hänen kykynsä huomattiin 1984, kun hän voitti Kathleen Ferrier Award -palkinnon, minkä seurauksena hänelle tarjottiin rooleja Englannin kansallisoopperasta.

Bullock on esittänyt myös Richard Wagnerin oopperoiden Brünnhilden roolia ja Tristan ja Isolde -oopperan Isolden roolia Frankfurtin oopperassa, Venetsian La Fenicessa ja Tokion Kansallisteatterissa. Hänen ohjelmistoonsa kuuluvat myös Alban Bergin Wozzeck-oopperan Marien rooli, Giuseppe Verdin Macbeth-oopperan Lady Macbeth ja Benjamin Brittenin Peter Grimes -oopperan Ellen Orford.

Susan Bullock on laulanut usein myös monien sinfoniaorkestereiden solistina. Hän on esiintynyt Berliinin filharmonikoiden solistina Engelbert Humperdinckin oopperassa Hannu ja Kerttu ja Lontoon Filharmoniaorkesterin solistina hän lauloi Richard Wagnerin Preludin ja Lemmenkuolon Esa-Pekka Salosen johdolla. Hän on esittänyt myös Arnold Schönbergin Erwartung-teosta BBC:n sinfoniaorkesterin kanssa ja samaa teosta Suomessa Radion sinfoniaorkesterin solistina joulukuussa 2007. Ensimmäisen resitaalinsa Bullock lauloi 2005 Lontoon kuulussa kamarimusiikkisalissa Wigmore Hallissa.

Bullock on levyttänyt BBC:n sinfoniaorkesterin kanssa Ernest Chaussonin Kuningas Arthur -oopperan Genièvren roolin ja Paul Hindemithin oopperan Pyhä Susanna. Pianisti Malcolm Martineaun kanssa hän on levyttänyt Richard Wagnerin Wesendonk-laulut ja Sergei Prokofjevin Viisi Anna Ahmatovan runoa.

## Lähteet
* RSO:n konsertin 12.12.2007 käsiohjelma
Helena Engman

**Helena Sofia Engman** (s. 16. kesäkuuta 1976 Piitime) on ruotsalainen kuulantyöntäjä.

Ulkoratojen arvokilpailuissa Engman sijoittui seitsemänneksi Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja kahdeksanneksi Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Hän karsiutui loppukilpailusta EM-kisoissa 2006, MM-kisoissa 2007 ja MM-kisoissa 2009. Vuoden 2003 Universiadeissa hän sijoittui kuudenneksi. Sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 Birminghamissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2008, EM-kilpailuissa 2009 ja EM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui loppukilpailusta.

Ruotsin mestaruuden Engman voitti ulkoradoilla vuosina 2003 ja 2005–2012 sekä sisäradoilla vuosina 2003–2013.

Engmanin ennätys ulkoradoilla on 18,17 m (työnnetty 10.8.2010 Göteborgissa) ja sisäradoilla 18,13 m (18.1.2008 Nordhausen). Ruotsin ennätystä hän paransi viidesti ulkoradoilla ja neljästi sisäradoilla. Engmanin ulkoratojen Ruotsin ennätyksen rikkoi Fanny Roos elokuussa 2017 tuloksella 18,20. Sisäratojen ennätystä Fanny Roos sivusi maaliskuussa 2017 ja rikkoi sen helmikuussa 2019.

## Lähteet
Bolo Yeung

**Bolo Yeung** (s. 3. heinäkuuta 1946 Kanton, Kiina) on kiinalainen entinen näyttelijä ja kehonrakentaja. Aiemmin syntymävuodeksi ilmoitettiin 1938. Nuoruudessaan hän oli kehonrakentaja, painonnostaja ja kuuluisa voimistaan. Hän on myös itsepuolustuslajien taitaja. Hän näytteli muun muassa Jean-Claude Van Dammen elokuvissa ''Bloodsport – viimeiseen asti'' (1988) ja *[[Kaksoisisku]]* (1991). 

## Elämäkerta
Yeung alkoi 10-vuotiaana harrastaa kamppailulajeja, muun muassa taijita, ja kiinnostui myöhemmin myös kehonrakennuksesta. Hän saavutti kehonrakennuksessa Mister Hongkong&nbsp;-tittelin, jota hän piti hallussaan kymmenen vuotta. Sittemmin 1970-luvun alussa hongkongilainen Shaw Brothers Studio elokuvayhtiö kiinnitti Yeungiin huomiota ja tarjosi hänelle näyttelijän työtä. Yeung esiintyi fyysisen olemuksensa vuoksi useimmiten roiston rooleissa. Hänen ensimmäiset elokuvat olivat *[[The Wandering Swordsman]]* ja *[[The Heroic Ones]]*. Yeung esiintyi hongkongilaisten elokuvien lisäksi 1970-luvun puolessa välissä muutaman kerran japanilaisten tuotannoissa, kuten televisiosarjassa *[[Fight! Dragon]]*. Vuonna 1973 Yeung esiintyi Bruce Leen kanssa elokuvassa *[[Lohikäärmeen kidassa]]* ja vuonna 1985 Sammo Hungin ja Jackie Chanin kanssa elokuvassa *[[My Lucky Stars – onnen lohikäärmeet]]*. Vuonna 1988 Yeung päätyi ensimmäistä kertaa Yhdysvaltain elokuviin sitten vuoden 1973 esiinnyttyään yhdessä Jean-Claude Van Dammen kanssa elokuvassa *Bloodsport – viimeiseen asti*. Kaksi vuotta myöhemmin hän esiintyi toistamiseen Van Dammen kanssa elokuvassa *Kaksoisisku*, jossa Yeungilla oli edellisen tapaan roiston rooli. Sittemmin hän esiintyi koko 1990-luvun pääosin yhdysvaltalaisissa elokuvissa, kuten *[[Breathing Fire]]*, *[[Tiger Claws]]*, *[[Ironheart]]*, *[[Shootfighter]]* ja *[[Shootfighter II]]*.

## Aiheesta muualla
*
Dorothy Crowfoot Hodgkin

**Dorothy Mary Crowfoot Hodgkin** (omaa sukua **Crowfoot**) (12. toukokuuta 1910 Kairo &ndash; 29. heinäkuuta 1994 Shipston-on-Stour) oli brittiläinen biokemisti ja proteiinien kristallografisen tutkimuksen pioneeri. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1964 tärkeiden biokemiallisten yhdisteiden röntgensädeanalyysistä.

Elämänsä neljä ensimmäistä vuotta Crowfoot Hodgkin eli Vähässä-Aasiassa. Ensimmäisen maailmansodan hän oli Britanniassa sukulaistensa hoivissa, mutta erossa vanhemmistaan. Maailmansodan jälkeen hänen äitinsä päätti jäädä perheineen Britanniaan.

18 vuoden ikäisenä Crowfoot Hodgkin aloitti kemian opiskelun Oxfordin yliopistossa. Myöhemmin hän opiskeli Cambridgen yliopistossa opettajanaan John Desmond Bernal. Siellä hän tuli tietoiseksi röntgenkristallografian mahdollisuuksista proteiinien rakenteen selvittämisessä.

Vuonna 1936 hänestä tuli tutkija Oxfordin yliopistoon ja siinä toimessa hän työskenteli aina vuoteen 1977 asti. Vuonna 1960 Crowfoot Hodgkinista tuli Royal Societyn jäsen

Crowfoot Hodgkin selvitti muun muassa seuraavien molekyylien rakenteet:
*kolesterolin 1937
*penisilliinin 1945
*B<sub>12</sub>-vitamiinin 1954
*insuliinin 1969
* ja β-laktoglobuliinin ja ferritiinin

Crowfoot Hodgkin oli myös ansioritarikunnan jäsen ja hän sai Leninin kansainvälisen rauhanpalkinnon.

Hän meni naimisiin vuonna 1937 Thomas Hodgkinin kanssa.

## Lähteet
Japanin Grand Prix 1989

**Japanin Grand Prix 1989** oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 22. lokakuuta 1989 Suzukan radalla Japanissa. Kilpailun voitti Benettonilla ajanut Alessandro Nannini, jolle voitto oli kauden ja koko uran ensimmäinen. 

Kisa muistetaan parhaiten maailmanmestaruudesta taistelleiden Alain Prostin ja Ayrton Sennan kolarista. Senna starttasi paalulta, mutta koska hänen lähtöruutunsa oli ns likaisella puolella rataa, Senna putosi lähdössä kakkoseksi Prostin taakse. Prost karkasi, mutta Senna sai tallikaverinsa kiinni seitsemän kierrosta ennen maalia. Senna yritti ohitusta sisäkautta shikaanissa jättämällä jarrutuksen myöhään, mutta Prost "sulki oven" ja molemmat autot jäivät siihen paikkaan. Prost keskeytti, mutta Senna jatkoi kilpailua ratavirkailijoiden työnnettyä hänen McLareninsa käyntiin. Etusiipensä hajottanut Senna vaihtoi keulan varikolla. Nannini ehti sillä välin kärkipaikalle, mutta Senna ohitti hänet kaksi kierrosta ennen maalia samassa shikaanissa, missä kolaroi Prostin kanssa. Senna hylättiin kuitenkin kilpailun jälkeen shikaanin oikaisusta kolarin jälkeen, mikä varmisti Nanninin voiton ja Prostin maailmanmestaruuden. McLaren-talli jätti tapauksesta protestin, mikä kuitenkin hylättiin.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.38,041
*Nopein kierros: Alain Prost – 1.43,506 (kierroksella 43)
*Ayrton Sennan 20. voitto ja 40. paalupaikka
*Ayrton Senna hylättiin, koska hän oikaisi shikaanin kolarin jälkeen. Ilman hylkäystä Senna olisi voittanut kilpailun. Myös hänen nopein kierros (1.43,025) hylättiin.
*Alain Prost varmisti uransa kolmannen kuljettajien maailmanmestaruuden
*Ivan Capelli 50. Grand Prix
*Paolo Barillan ensimmäinen Grand Prix
*Alessandro Nanninin ensimmäinen voitto ja johtokierros
*Honda-moottoreiden	50. paalupaikka
*Viimeinen italialaisten kuljettajien kaksoisvoitto

## Lähteet
The Valley

**The Valley** on Anguillan pääkaupunki ja samalla saariryhmän suurin kaupunki. Sen asukasluku oli 1 067 vuonna 2011. Kaupunki sijaitsee yhdeksän metrin korkeudella merenpinnasta.

Britit rakensivat The Valleyn siirtokunnakseen 1650 ja saivat virallisesti haltuunsa koko saaren vuoteen 1690 menneessä. Ranska yritti valloittaa kaupunkia kahteen otteeseen 1745 ja 1796. Anguillan hallinto siirrettiin Saint Kittsiin 1825, minkä vuoksi The Valleyssä ei ole paljoakaan Karibianmeren alueelle tyypillistä siirtomaa-ajan arkkitehtuuria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
DemonLord

**DemonLord** on vuonna 1996 perustettu unkarilainen rock/power metal-yhtye. Yhtyeen esikuvia ovat muun muassa Helloween ja Gamma Ray. Vuonna 1999 julkaistiin DemonLordin esikoisalbumi, *Adventures In Hell Pt.1*.

## Jäsenet
### Nykyiset jäsenet
*Balázs Jurásek - Laulu ja basso
*Zoltán Világi - rummut
*András Nagy - Kitara
*Gábor Kovács - Kitara ja laulu

## Diskografia
### Albumit
**[[Adventures In Hell Pt.1]]* (1999)
**[[Helltrust]]* (2002)
**[[Hellforged]]* (2006)

### Muut
**The Valley Of Life* (demo, 1997)
**Vengeance* (demo, 1997)
**Overture To The End* (EP, 2001)

## Aiheesta muualla
* http://www.demonlord.tk/
Hämärän rajamailla

**Hämärän rajamailla** () on yhdysvaltalainen televisiosarja, josta on myöhemmin tehty elokuva, radiosovituksia, teatteriesityksiä ja sarjakuvia. *Hämärän rajamailla* yhdisteli fantasian, kauhun ja tieteisfiktion tyylilajeja. Alkuperäisessä vuosina 1959–1964 esitetyssä televisiosarjassa oli 156 jaksoa. Sarjasta on tehty uusia versioita myöhemmin vuosina 1985–1989 (esitettiin nimellä *Pelon rajalla*), 1994 ja 2002–2003. Vuonna 1983 sarjan pohjalta tehtiin elokuva *[[Hämärän pelottavat varjot]]*.

Sarjaa isännöi Rod Serling.

## Kuvaus
Hämärän rajamailla on tyyliltään kokoelma tarinoita, eli sarja ei siis sisällä minkäänlaista suurempaa jatkumoa, vaan jokainen jakso on oma tarinansa, omilla hahmoillaan ja ideallaan. Sarjan genret vaihtelevat paljon tieteisfiktion, kauhun, draaman, fantasian ja komedian välillä, usein yhdistellen näitä toisiinsa.

Monet jaksoista käsittelevät myöskin ihmisluonteen varjopuolia, kuten ahneutta, kateutta, itsekkyyttä, tai liiallisen ylpeyden tuomaa sokeutta. Myöskin sarjan tuotantoaikaan ajankohtaistet kriisit ovat monien jaksojen aiheina, kuten Kylmä sota ja sen ydinasepelko, tai kommunismipelko. Nämä olivat aikanaan hyvin arkoja aiheita, jonka vuoksi sarjan luoja Rod Serling peitti nämä aiheet yleensä tieteisfiktion ideoihin, pitäen ne edelleen taustalla.

Sarjan tyypillinen jakso alkaa kohtauksella, jossa katsojalle esitellään jakson keskeiset hahmot ja heidän tilanteensa. Tämän jälkeen sarjan kertoja, sekä isännöitsijä Rod Serling ilmestyy kuvaan (ensimmäistä tuotantokautta lukuun ottamatta, jossa hän on vain ääniroolissa) ja alkaa kertoa hahmoista sekä tilanteesta johon he tulevat joutumaan, käyttäen puheessaan runollisia sanontoja ja lopetten puheensa tavallisesti sarjan nimeen.

Tämän jälkeen jakso alkaa seuraamaan kuinka hahmot joutuvat konfliktiinsa, ja kuinka he yrittävät ratkaista sen tai päästä pois tilanteesta. Tavallisesti jakson viimeisten minuuttien aikana tulee juonikäänne, joka kääntää koko jakson tarinan päälaelleen.

## Vastaanotto
Sarja sai ilmestyessään erittäin positiivisen vastaanoton. Kriitikot ja katsojat ylistivät sen hyvin kirjoitettuja tarinoita, juonikäänteitä, sekä ideoita. Sama suosio jatkuu edelleen ja *Hämärän rajamailla* on jatkuvasti valittu yhdeksi kaikkien aikojen parhaimmista televisiosarjoista.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Timonen, Topi E.: ”Painajainen ei pääty mutta se selitetään: Kymmenen viestiä Hämärän rajamailta”. *Filmihullu* 3/2016.
Nikola Radulović

**Nikola Radulović** (s. 26. huhtikuuta 1973 Zagreb, Jugoslavia) on kroatialais-italialainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija.

Radulović kuului Italian maajoukkueeseen, joka voitti hopeaa vuoden 2004 olympiakisoista Ateenassa. Hän oli mukana myös pronssia voittaneessa Italian joukkueessa EM-kilpailuissa 2003. Hän oli debytoinut maajoukkueessa edellisissä EM-kilpailuissa 2001. 

Seurajoukkueista Radulović edusti muun muassa Air Avellinoa, ASVEL Villeurbannea ja Joventut Badalonaa.

## Saavutuksia
* Olympiahopeaa 2004
* EM-pronssia 2003
Marianne Sjöblom

**Marianne Sophie Purin** (o.s. **Sjöblom**, 22. marraskuuta 1933 Helsinki – 10. lokakuuta 2014 Malans, Sveitsi) oli suomalainen miekkailija.

Marianne Sjöblom edusti Suomea miekkailijana Helsingin olympialaisissa 1952. Hän oli Maggie Kalkan ja Taimi Mattssonin ohella ensimmäinen olympialaisissa kilpaillut suomalainen naismiekkailija. Kaikki karsiutuivat florettimiekkailun alkuerissä. Maailmanmestaruuskilpailuihin Sjöblom osallistui vuonna 1953.

Kotimaassa Sjöblom edusti Helsingin Miekkailijoita ja voitti floretilla henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuonna 1954 sekä useita joukkuemestaruuksia.

Marianne Sjöblom asui myöhemmin Sveitsissä. Hänen isänsä Nils Sjöblom ja veljensä Nils-Robert Sjöblom olivat myös aikanaan Suomen parhaita miekkailijoita.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Nils Sjöblom

**Nils Julius Sjöblom** (29. tammikuuta 1910 Helsinki – 11. toukokuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen miekkailija.

Sjöblom edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Lontoossa 1948 hän osallistui florettimiekkailun joukkuekilpailuun, säilämiekkailun henkilökohtaiseen kilpailuun ja kalpamiekkailussa sekä henkilökohtaiseen kilpailuun että joukkuekilpailuun. Helsingissä 1952 hän osallistui kalvan joukkuekilpailuun. Kaikissa näissä kilpailuissa hän karsiutui alkukierroksilla.

Kotimaassa Sjöblom edusti Helsingin Miekkailijoita ja voitti 23 Suomen mestaruutta eri miekkailulajeissa.

Nils Sjöblomin tytär Marianne Sjöblom edusti miekkailijana Suomea Helsingin olympialaisissa 1952 ja poika Nils-Robert Sjöblom voitti miekkailussa lukuisia Suomen mestaruuksia ja toimi Suomen Miekkailuliiton puheenjohtajana.

## Lähteet

*
Krayzie Bone

**Krayzie Bone** (oik. **Anthony Henderson**) on Grammy-palkittu rap-artisti. Hän kuuluu Bone Thugs-N-Harmony -hip hop -kollektiiviin.
Krayzie Bone levytti hänen soolodebyyttinsä, *[[Thug Mentality 1999]]*, vuonna 1998. Se julkaistiin tuplalevypaketissa, mukana suuri valikoima vierasjulkaisuja, mm. Bone Thugs-N-Harmony, The Marley Brothers, Mariah Carey, Big Punisher, Fat Joe, E-40, 8 Ball & MJG, Kurupt, Treach ja Snoop Dogg. RIAA vahvisti, että albumi myi platinaa.

## Diskografia

### Studioalbumit

* *Thug Mentality 1999* (1999)
* *Thug on da Line* (2001)
* *Gemini: Good vs. Evil* (2005)
* *Chasing the Devil: Temptation* (2015)
* *Eternal Legend* (2017)
* *E.1999: The LeathaFace Project* (2017)

### Yhteisalbumit

**[[Thug Brothers 2]]* (mukana Young Noble) (2017)
**[[New Waves]]* (mukana Bizzy Bone) (2017)
**Thug Brothers 3* (mukana Young Noble) (2017)

## Palkintoja
Grammyt:

*2006: "Paras rap-esitys duona tai ryhmässä" (*[[Ridin']]*)

MTV:n Musiikkivideopalkinnot:

*2006: "Paras rap-video" (*[[Ridin']]*)

American Music Awards:

*1998: "Suosikki Rap/Hip Hop-artisti"
*2007: "Paras rap- tai hip hop -duo tai -ryhmä"

## Lähteet
Erkki Kerttula

**Erkki Johannes Kerttula** (5. marraskuuta 1909 Oulu – 4. marraskuuta 1989 Oulu) oli suomalainen miekkailija.

Kerttula edusti Suomea kaksissa olympialaisissa. Lontoossa 1948 hän osallistui florettimiekkailun joukkuekilpailuun, säilämiekkailun henkilökohtaiseen kilpailuun ja kalpamiekkailussa sekä henkilökohtaiseen kilpailuun että joukkuekilpailuun. Helsingissä 1952 hän miekkaili ainoastaan  kalvalla ja sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa yhdeksänneksi. Hänen lisäkseen on henkilökohtaisessa olympiakilpailussa kymmenen parhaan joukkoon sijoittunut suomalaismiekkailijoista vain Rolf Wiik (Melbournessa 1956). Maailmanmestaruuskilpailuihin Kerttula osallistui vuosina 1951, 1953, 1954 ja 1955. Pohjoismaiden mestaruuden hän voitti kalvalla vuonna 1949.

Kotimaassa Kerttula edusti Miekka-Miehiä, jonka perustajajäsen hän oli. Hän voitti henkilökohtaisen Suomen mestaruuden floretilla yhdeksän kertaa, kalvalla neljä kertaa ja säilällä kerran. Hän oli Suomen Miekkailuliiton ensimmäinen suurmestari.

Lempinimellä "Pomo" tunnettu Kerttula toimi Suomen Miekkailuliiton sihteeri-toiminnanjohtajana vuosina 1953–1963 ja puheenjohtajana 1967–1975. Miekka-Miesten puheenjohtaja hän oli yli neljännesvuosisadan ajan.

## Lähteet
*
Anders Sparrman

**Anders Sparrman** (27. helmikuuta 1748 Tensta Ruotsi – 9. elokuuta 1820 Tukholma) oli ruotsalainen luonnontieteilijä ja lintutieteilijä.

Anders Sparrmanin isä oli rovasti ja kirkkoherra Erik Sparrman ja äiti Brita Högbom.

Sparrman oli Carl von Linnén oppilas, ja hän opiskeli Uppsalan yliopistossa. Hän osallistui laivalääkärinä retkikuntaan, joka lähti 1765 tutkimusmatkalle Kiinaan. Hän palasi kahden vuoden kuluttua ja kirjoitti Kiinassa löytämistään eläimistä ja kasveista teoksen *Iter in Chinam – Resa till Kina* (1768). 1772 hän lähti mukaan James Cookin toiselle tutkimusmatkalle Johann Reinhold Forsterin apulaiseksi ja tutki Australiaa, Oseaniaa ja Etelä-Amerikkaa.

Linnén toimeksiannosta hän matkusti vuonna 1772 eteläiseen Afrikkaan, jossa hän tutki luontoa ja paikallisten asukkaiden tapoja. 1787 hän osallistui Länsi-Afrikkaan tehdylle retkelle.

Hänen päiväkirjansa julkaistiin kolmiosaisena teoksena *Resa till Goda Hopps-Udden, södra Polkretsen och omkring Jordklotet, samt Till Hottentott- och Caffer-Landen Åren 1772–1776*. Hän julkaisi myös teoksen *Catalogue of the Museum Carlsonianum* (1786–1789), jossa hän muun muassa kuvailee monia lajeja, jotka hän oli kerännyt eteläisestä Afrikasta ja Tyynenmeren alueelta ja joista osa oli tieteelle tuntemattomia. Yksi sellainen oli metsävilistäjä (*Acanthisitta chloris*).

1805 hän ryhtyi julkaisemaan Ruotsin linnuista lintukirjasarjaa *Svensk Ornithologie*. Sarjasta ilmestyi ainoastaan ensimmäinen osa, jossa oli 68 taulua ja 44 tekstisivua.

Sparrmanilla oli useita akateemisia virkoja, muun muassa Tukholman lääketieteellisen kollegiumin professori (*professor vid Collegium medicinum i Stockholm 1790*), ja hän oli Kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen. Hän kuoli kuitenkin köyhänä.

Hänen mukaansa on nimetty asteroidi 16646 Sparrman. Sparrman nimesi suuren määrän lintuja, muun muassa intianriippukaijan (*Loriculus vernalis*).

## Lähteet
Radio Kolme

**Radio Kolme** oli Nurmijärvellä toiminut suomalainen paikallisradioasema. Asema aloitti toimintansa 3. elokuuta vuonna 1987 taajuudella 102,8 MHz. Aseman perustaja ja alkuperäinen omistaja oli Seppo Sisättö, jonka Klaukkalan taajamassa sijaitsevan talon autotalliin oli rakennettu aseman ensimmäinen lähetysstudio. Aluksi lähetyksiä oli muutama tunti aamu- ja iltapäivällä. 

Myöhemmin lähetysaikaa lisättiin ja asema muutti isompiin tiloihin. Vuonna 1989 Vantaalla lyhyen aikaa taajuudella 94,9 MHz toiminut Radio Lohi sulautui Radio Kolmeen ja vuonna 1993 avattiin lähetin taajuudelle 101,8 MHz.

Radio Kolmen tarina päättyi alkusyksyllä vuonna 1996 Aamulehden Alexpressin ostettua Radio Kolmen. Aseman uudeksi nimeksi tuli Radio Alex. ja aseman koko toiminta siirrettiin Helsinkiin. Ainoaksi taajuudeksi jäi Helsinkiin Metsälän radiomastoon siirretty 94,9 MHz.
K-PAX

**K-PAX** on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva, jonka on ohjannut Iain Softley. Elokuva kertoo mielenterveyspotilaasta nimeltä Prot, joka uskottelee muille tulevansa K-PAX-planeetalta. Pääosia näyttelevät Kevin Spacey (Prot) ja Jeff Bridges (psykiatri). Elokuva perustuu Gene Brewerin samannimiseen romaaniin. K-PAXin ensi-ilta oli Suomessa 8. maaliskuuta 2002.

## Juoni

Elokuvan alussa Spaceyn esittämä *Prot* ilmestyy newyorkilaiselle rautatieasemalle ja näkee läheltä ryöstön. Poliisit saapuvat paikalle ja epäilevät syylliseksi Protia, joka kertoo tulevansa ulkoavaruudesta K-PAX-nimiseltä planeetalta. Poliisit epäilevät hänen mielenterveyttään, ja Prot joutuu psykiatriselle osastolle, jossa työskentelee Bridgesin esittämä psykiatri Mark Powell. Powell saa Protin tutkittavakseen ja alkaa vähitellen kiinnostua tämän vakuuttavasti esittämistä väitteistä ja teorioista. Prot saa tähtitieteen tohtoritkin ymmälleen tietomäärästään. Päivien kuluessa laitoksella Prot kertoo päivämäärän, jolloin hän aikoo poistua Maan päältä. Tämä saa Powellin kiinnostumaan yhä enemmän Protin taustoista.

Elokuva ei yksiselitteisesti kerro kuka tai mikä Prot on, vaan jättää sen katsojan itsensä mietittäväksi.
Ilmari Vartia

**Arvo Ilmari Vartia** (25. elokuuta 1914 Jyväskylä – 25. toukokuuta 1951 Tukholma) oli suomalainen miekkailija. Ennen sotavuosia hän kouluttautui upseeriksi ja palveli sotavuodet tykistön upseerina. Hän kuoli miekkailukisoissa tapaturmaisesti.

Ilmari Vartia valmistui ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta vuonna 1934. Sen jälkeen hän asevelvollisuuden jälkeen kävi Kadettikoulun vuosina 1936–1938. Hän palveli Kenttätykistörykmentti 1:ssä vuosina 1936–1939.

Talvisodassa Vartia palveli patterin päällikkönä Kenttätykistörykmentti 1:ssä (KTR1) Karjalankannaksella. Jatkosodassa hän toimi patteristoupseerina Kevyt Psto 14:ssa Laatokan Karjalassa ja Karjalankannaksella vuosina 1941–1942, komentajana Raskas Psto 27:ssä Karjalankannaksella ja patteriston komentajana Kenttätykistörykmentti 7:ssä (KTR7) Laatokan Karjalassa ja Lapin sodassa vuonna 1944.

Ilmari Vartia erosi armeijan palveluksesta sodan jälkeen 1945. Hän toimi sen jälkeen Lahdentaan Puu Oy:n isännöitsijänä vuosina 1946–1947 ja aloitti vuonna 1947 opinnot Teknillisessä Korkeakoulussa. 

## Urheilu-ura miekkailijana

Ilmari Vartia aloitti urheilu-uransa ennen sotia. Ensimmäisen Suomen mestaruutensa hän voitti kalpamiekkailussa 1938. Hän kilpaili nykyaikaisessa viisiottelussa Suomen edustajana maaotteluissa Ruotsia ja Saksaa vastaan.

Vartia edusti Suomea Lontoon 1948 olympialaisten kalpamiekkailussa, jossa hän karsiutui sekä henkilökohtaisen kilpailun että joukkuekilpailun alkuerissä. Kotimaassa Vartia edusti Miekka-Miehiä ja voitti kalvalla henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuosina 1938, 1947, 1948 ja 1949.

Vuoden 1951 maailmanmestaruuskilpailuissa Tukholmassa Vartia sai kainaloonsa kuolettavan piston tanskalaiselta vastustajaltaan Mogens Lüchowilta. Tämä tapahtuma johti miekkailun turvallisuuden parantamiseen, kun otettiin käyttöön miekkailutakin alla oleva vartalosuoja, joka suojaa miekkailijan asekäden olkapäätä ja saman puoleista kylkeä ja rintaa.

Hänen isänsä oli professori ja kouluneuvos Arvo Vartia ja hänen poikansa Pentti Vartia on Elinkeinoelämän Tutkimuslaitoksen (ETLA) ja Elinkeinoelämän valtuuskunnan (EVA) ex-toimitusjohtaja ja pojanpoikansa Antero Vartia on kansanedustaja.

## Lähteet

* 
* Vartian tulokset olympiakisoissa 

### Viitteet
Olavi Larkas

**Helge Nestor Olavi Larkas** (vuoteen 1935 **Lindberg**, 30. syyskuuta 1913 Helsinki – 6. toukokuuta 1984 Vantaa) oli suomalainen yleisesikuntaeversti sekä nykyaikainen viisiottelija ja miekkailija.

## Sotilasura
Larkas valmistui kadettikoulusta vuonna 1937. Talvisodassa hän palveli autoupseerina ja viestiupseerina kotijoukkojen esikunnassa. Jatkosodassa hän toimi 5. divisioonan esikunnassa viestitoimiston päällikkönä, Viestipataljoona 3:n komentajana, maasotakoulun viestiopettajana ja Rajajääkäriprikaatin viestikomentajana.

Myöhemmän sotilasuransa aikana Larkas toimi muun muassa sotilasasiamiehenä Tukholmassa, Kööpenhaminassa ja Oslossa 1958–1961, Oulun sotilaspiirin päällikkönä 1962–1963, Viestirykmentin komentajana 1964–1966 sekä Pääesikunnan viestintäosaston päällikkönä 1967–1970. Eläköidyttyään sotilasuralta hän toimi Yleisradion turvallisuuspäällikkönä vuodesta 1970 alkaen.

### Ylennykset

* Vänrikki 1937
* Luutnantti 1939
* Kapteeni 1941
* Majuri 1944
* Everstiluutnantti 1956
* Eversti 1963

## Urheilijana
Larkas edusti Suomea Lontoon 1948 kesäolympialaisissa. Nykyaikaisessa viisiottelussa hän toiseksi parhaana suomalaisena sijoittui viidenneksi. Kalpamiekkailun joukkuekilpailussa hän karsiutui alkuerissä. Helsingin 1952 ja Melbournen 1956 olympialaisissa Larkas toimi Suomen nykyaikaisen viisiottelujoukkueen johtajana ja Méxicossa 1968 juryn jäsenenä.

Larkas oli Suomen nykyaikaisen viisiottelun liiton päävalmentaja vuosina 1951–1953 ja 1954–1958 sekä hallituksen jäsen ja varapuheenjohtaja vuosina 1952–1959. Kansainvälisen liiton UIPM:n hallituksen jäsen hän oli vuosina 1962–1972. Kansallisella tasolla Larkas kilpaili myös suunnistuksessa, ammunnassa ja pesäpallossa.

## Lähteet
Australian Grand Prix 1989

**Australian Grand Prix 1989** oli Formula 1 -sarjan historian 484. ja kauden viimeinen (16.) osakilpailu, joka ajettiin 5. marraskuuta 1989 Adelaiden katuradalla Australiassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Thierry Boutsen, jolle voitto oli kauden ja uran toinen. Sateisessa säässä ja hyvin märällä radalla käyty kilpailu lopetettiin kahden tunnin aikarajan täytyttyä 11 kierrosta ennen täyttä kisapituutta.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: Ayrton Senna – 1.16,665
*Nopein kierros: Satoru Nakajima – 1.38,480 (kierroksella 64)
*Lähtö jouduttiin uusimaan kerran kolareiden takia
*Edellisessä osakilpailussa maailmanmestaruuden varmistanut Alain Prost keskeytti jo ensimmäisessä lähdössä omasta tahdostaan, hän piti olosuhteita kilpailemiseen liian vaarallisina, eikä osallistunut uusintalähtöön.
*Paalupaikalta lähtenyt Senna johti kilpailua ensimmäiset 13 kierrosta, mutta osui sitten kierroksella ohitettavan Martin Brundlen kanssa, ja joutui keskeyttämään. Johtopaikan ottanut Boutsen piti sen maaliin saakka.
*Emanuele Pirron ensimmäiset MM-pisteet
*Satoru Nakajiman ensimmäinen ja ainoa kilpailun nopein kierros
*Piercarlo Ghinzanin viimeinen Grand Prix

## Lähteet
Mertert

**Mertert** () on kunta itäisessä Luxemburgissa lähellä Saksan rajaa. Se on osa Grevenmacherin kantonia. Mertertin pinta-ala on 15,25 km² ja sen asukasluku oli 4&nbsp;364 (2016).

## Aiheesta muualla
Joseph Bologna

**Joseph Bologna** (30. joulukuuta 1934 Brooklyn, New York – 13. elokuuta 2017 Duarte, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän oli sukutaustaltaan italialainen ja sai katolisen kasvatuksen.

Bologna syntyi New Yorkin Brooklynissa. Hän loi pitkän uran televisiossa ja elokuvissa; jälkimmäisistä tunnetuimpia olivat *[[Rakastajia ja muita veijareita]]* (1970) ja *[[Riemuloma Riossa]]* (1984).

Käsikirjoitustyöstään Bologna sai vuonna 1971 Oscar-ehdokkuuden. Hänellä oli vaimo Renée ja poika Gabriel Bologna.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Elgin Baylor

**Elgin Gay Baylor** (16. syyskuuta 1934 – 22. maaliskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen koripalloilija, joka pelasi Los Angeles Lakersissa ja sen edeltäjässä Minneapolis Lakersissa vuosina 1958–1971. 

Baylor syntyi Washington DC:ssä. Hän pelasi ennen NBA-uraansa yliopistotasolla College of Idahossa ja Seattle Universityssa. Minneapolis Lakers valitsi Baylorin vuoden 1958 varaustilaisuudessa, ja ensimmäisellä kaudellaan 1958–1959 Baylor valittiin .

Baylor edusti Minneapolis ja Los Angeles Lakersia 14 kauden ajan. Kaudella 1962–1963 hän ylsi ensimmäisenä pelaajana viiden parhaan joukkoon neljässä eri pistekategoriassa: pisteissä, levypalloissa, syötöissä ja vapaaheittoprosentissa. Baylor ei kuitenkaan voittanut kertaakaan kauden pistetilastoa, sillä hänen parhaat kautensa osuivat Wilt Chamberlainin uran huippuvuosiin. Baylor ei voittanut myöskään NBA-mestaruutta, vaikka Lakers ylsi hänen aikanaan kahdeksan kertaa finaaleihin. Baylor valittiin 10 kertaa , ja hän pelasi 11 kertaa .

Baylor kelpuutettiin vuonna 1977 Basketball Hall of Fameen. Häntä pidetään lajinsa historian parhaimpina pelaajina, ja vuonna 2003 koripallolehti *SLAM* nimesikin hänet kaikkien aikojen 11. suurimmaksi NBA-pelaajaksi.

## Lähteet
Tero Räty

**Tero Räty** (s. 14. huhtikuuta 1978 Valkeakoski) on suomalainen kilpauransa päättänyt kilpauimari. Hän on kotoisin Valkeakoskelta ja edusti urallaan Tampereen Uimaseuraa. Alun perin hän ui Valkeakosken Uimaseurassa. Räty lopetti kilpauransa vuonna 2007.

Räty erikoistui lyhyen radan uintimatkoille. Hänen paras saavutuksensa oli sekauintiviestin hopeamitali Helsingin lyhyen radan Euroopan-mestaruuskilpailuista 2006.

Räty ui Helsingissä 8. joulukuuta 2006 lyhyellä radalla 50 metrin selkäuinnin Suomen ennätyksen 24,44 sekuntia. Ennätys kesti lähes 12 vuotta, kunnes Niko Mäkelä alitti sen marraskuussa 2018.

## Lähteet
August von Pelzeln

**August von Pelzeln** (10. toukokuuta 1825 Praha – 2. syyskuuta 1891 Oberdöbling) oli itävaltalainen lintutieteilijä.

Pelzeln työskenteli Wienin keisarillisessa museossa 40 vuoden ajan ja oli vastuussa museon nisäkäs- ja lintukokoelmista. Hän työskenteli Johann Nattererin Brasiliasta vuonna 1822 keräämien lintujen parissa ja kuvaili 343 tieteelle uutta lintulajia, muun muassa kalliovilistäjän (*Xenicus gilviventris*). Hän joutui lopettamaan työnsä museossa sairastuttuaan vakavasti.

30. huhtikuuta 1857 Pelzeln lähti maailmanympäripurjehdukselle Triestestä fregatti Novaralla ja palasi matkalta 30. elokuuta 1859. Matkasta hän laati teoksen *Reise der österreichischen Fregatte Novara um die Erde in den Jahren 1857, 1858, 1859 unter den Befehlen des Commodore B. von Wüllerstorf-Urbair (1864–1875)*.

Pelzeln kirjoitti teokset *Ornithologie Brasileiras* (1871) ja *Beiträge zur Ornithologie Südafrikas* (1882).

Otto Finsch nimesi pohnpeinkottaraisen (*Aplonis pelzelni*) hänen kunniakseen. Sen lisäksi hänen kunniakseen on nimetty madagaskarinuikku (*Tachybaptus pelzelnii*), ruskoelenia (*Elaenia pelzelni*), rusorintatypäkkö (*Pseudotriccus pelzelni*), vaaleapuumuura (*Thamnophilus pelzelni*), harmaavatsamuura (*Myrmeciza pelzelni*), kaitanokkakutoja (*Ploceus pelzelni*) ja punavatsakerttuli (*Granatellus pelzelni*).
Arne Hovde

**Arne Hovde** oli norjalainen mäkihyppääjä, joka kilpaili 1930-luvun alkupuolella. Hän voitti hopeaa mäkihypyssä vuoden 1934 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Sollefteåssa.

## Aiheesta muualla
*