open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Emil Filén

**Emil Rikhard Filén** (10. lokakuuta 1890 Turku – 1. kesäkuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen kuvanveistäjä ja kuvanveiston opettaja. Hänen töitään oli ensimmäisen kerran julkisesti esillä Suomen Taiteilijain näyttelyssä vuonna 1918.

Filén opiskeli vuosina 1909–1913 Taideteollisessa keskuskoulussa sekä vuosina 1913–1918 Gunnar Finnén oppilaana. Hän osallistui lukuisiin näyttelyihin ja kilpailuihin ja sai niistä monia palkintoja. Filénin tuotantoon kuuluu paljon julkisia muistomerkkejä 1930-luvulta alkaen, ja toisen maailmansodan jälkeen hän veisti erityisen runsaasti sodassa kaatuneiden sankarimuistomerkkejä. Hän toimi opettajana Taideteollisessa keskuskoulussa lähes neljän vuosikymmenen ajan (1919–1958) ja opetti lisäksi Teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1943–1958. Filén suunnitteli myös muun muassa Svenska handelshögskolan -korkeakoulun vuonna 1953 perustaman kunniamitalin, jota jaetaan hopeisena ja pronssisena. Mitalin ensimmäinen kappale myönnettiin vuonna 1953 presidentti Juho Kusti Paasikivelle.

## Julkisia teoksia
* Kuhmoisten kirkon lehtereiden reliefit (1935)

* *Kurjet* -veistos, Lappeenranta (1949)
* *Ja toiset saavat kutsun*, Kemi (1949)

* Suomen Pankin talon reliefit, Vaasa (1951)

### Sankaripatsaita
* Hausjärvi, 1946
* Haagan sankarihautausmaa, 1947 
* Lammin kirkon hautausmaa, 1948
* Kuusankosken uusi hautausmaa, 1948
* Kemin kirkon sankarihaudat, 1949
* Kotkan kirkon sankarihautausmaa, *Sankarien lepo*, 1951
* Nummen kirkon sankarihaudat, 1951
* Hämeenkyrön kirkon sankarihaudat, 1952
* Perttelin kirkon hautausmaa, 1954

### Valokuvia julkisista teoksista

Tiedosto:Hausjärvi sankarimuistomerkki.JPG|*Sotaanlähtö, Sodasta paluu ja Tulevaisuuden usko*, sankarimuistomerkki, 1946, Hausjärvi.
Tiedosto:Valtimo sankarimuistomerkki.JPG|*Valtimon sankarihautojen muistomerkki*, 1946, Nurmes.
Tiedosto:Emil Filen Haagan sankaripatsas 1947.jpg|*Pioneeri*, Haagan sankaripatsas, 1947, Helsinki.
Tiedosto:Lammin kirkon sankarimuistomerkki.jpg|*Lammin kirkon sankarimuistomerkki*, 1947, Hämeenlinna.
Tiedosto:Kuusankoski sankarimuistomerkki.JPG|*Kuusankosken sankarimuistomerkki*, 1948, Kouvola.
Tiedosto:Kemi sankarimuistomerkki.JPG|*Sankarihautojen muistomerkki*, 1949, Kemi.
Tiedosto:Kotkan sankaripatsas 1.jpg|*Sankarien lepo*, sankarimuistomerkki, 1951, Kotka.
Tiedosto:Nummi sankarimuistomerkki.JPG|*Nummen sankarimuistomerkki*, 1951, Lohja.
Tiedosto:Suomen Pankin talon korkokuvat, Hovioikeudenpuistikko.jpg|*Suomen Pankkin korkokuvat*, yhdessä Yrjö Rosolan kanssa, 1951, Vaasa.
Tiedosto:Emil Richard Filén Sankarivainajien muistomerkki 1952.jpg|*Äiti ja lapsi*, sankarivainajien muistomerkki, 1952, Hämeenkyrö.
Tiedosto:Pertteli sp by Emil Filén.JPG|''Perttelin sankaripatsas, 1954, Salo. 


## Lähteet
* 
* 
* Hanken internt, Nr 7/2003
* 

### Viitteet
Cyprien Richard

**Cyprien Richard** (s. 27. tammikuuta 1979 Thonon-les-Bains) on ranskalainen alppihiihtäjä.

Richardin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Val d'Isèren suurpujottelussa 17. joulukuuta 2000. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2007 oltuaan lopputuloksissa 24:s. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Richard saavutti Bormion suurpujottelussa maaliskuussa 2008 oltuaan kolmas. Toisen palkintokorokepaikkansa Richard otti Alta Badian suurpujottelussa joulukuussa 2009 oltuaan kolmas. Joulukuussa 2010 hän sijoittui toiseksi Alta Badian suurpujottelussa. Ensimmäisen voittonsa Richard saavutti Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2011 jakaen sen Aksel Lund Svindalin kanssa. Hän sijoittui suurpujottelucupissa kolmanneksi kaudella 2010–2011.

Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja hopeaa suurpujottelussa.

## Lähteet
Thomas Fanara

**Thomas Fanara** (s. 24. huhtikuuta 1981 Annecy) on ranskalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.

Fanaran ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Adelbodenin suurpujottelussa 11. tammikuuta 2005. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Kranjska Goran suurpujottelussa helmikuussa 2005 oltuaan lopputuloksissa 23:s. Fanara on sijoittunut suurpujottelun maailmancupkilpailuissa palkintokorokkeelle kaikkiaan kaksitoista kertaa. Hän voitti Sankt Moritzissa maaliskuussa 2016, oli toinen Val d'Isèressa joulukuussa 2013, Adelbodenissa tammikuussa 2014, Söldenissä lokakuussa 2015 ja Alta Badiassa joulukuussa 2018 sekä kolmas Alta Badiassa joulukuussa 2010, 2012 ja 2014, Adelbodenissa tammikuussa 2011 ja 2019, Kranjska Gorassa ja Meribelissä maaliskuussa 2015, Hinterstoderissa helmikuussa 2016 sekä Banskossa helmikuussa 2019. Suurpujottelucupin kokonaispisteissä hän oli neljäs kaudella 2013–2014 sekä viides kausilla 2012–2013 ja 2014–2015.

Åren MM-kisoissa 2007 Fanara sijoittui suurpujottelussa sijalle 16. Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa ja oli suurpujottelussa kuudes. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui suurpujottelussa yhdeksänneksi ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 viidenneksi.

Fanara lopetti uransa alppihiihtäjänä keväällä 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Thomas Fanaran kotisivut
Tang Yi

**Tang Yi** (; s. 8. tammikuuta 1993 Shanghai) on kiinalainen uimari. 

Tang oli mukana maansa Aasian kisat voittaneessa 4 × 200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa jo 13-vuotiaana. Hän osallistui Pekingin olympialaisiin 2008 4 × 100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka sijoittui kilpailussa neljänneksi. Tang voitti vuonna 2010 nuorten olympialaisissa yhteensä kuusi kultamitalia, joista kolme henkilökohtaisista lajeista. Hän menestyi samana vuonna myös Aasian kisoissa, joissa hän sai kuusi ja lyhyen radan MM-kisoissa, joissa hän voitti kolme mitalia. Lyhyen radan MM-kisoissa Tang sai nimiinsä myös yhden maailmanennätyksen, kun hän oli mukana 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä uuden maailmanennätyksen 7.35,94 uineessa joukkueessa. Shanghain MM-kilpailuissa 2011 hän sai hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä ja pronssia 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä. Shenzhenin universiadeissa 2011 hän sai kaksi kulta- ja kaksi pronssimitalia.

Tang sai Lontoon olympialaisissa 2012 pronssia 100 metrin vapaauinnissa. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän saavutti pronssia 100 metrin vapaauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;200&nbsp;metrin vapaauintiviestissä. Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 hän oli 100 metrin vapaauinnissa seitsemäs. Incheonin Aasian kisoissa 2014 hän saavutti kultaa 4&nbsp;×&nbsp;100 ja 4&nbsp;×&nbsp;200&nbsp;metrin vapaauintiviesteissä, hopeaa 100 metrin vapaauinnissa sekä pronssia 50 ja 200 metrin vapaauinneissa.

## Ennätykset

*Lähde: Swim Rankings* 

* 200 m vapaauinti: 1.57,64 (2010)
* 100 m vapauinti: 54,46 s (2010)
* 50 m vapaauinti: 25,33 s (2009)

## Lähteet
Shawn Doyle

**Shawn Doyle** (s. 1968 Wabush, Newfoundland, Kanada) on kanadalainen näyttelijä.

## Ura
Shawn Doyle esiintyi kanadalaisessa televisiosarjassa *The Eleventh Hour* vuosina 2002–2005. Hän voitti roolistaan ACTRA-palkinnon ja oli kahdesti ehdolla Gemini Award -palkinnon saajaksi. Vuonna 2007 Doyle voitti Gemini-palkinnon roolistaan televisioelokuvassa *The Robber Bride*.

Doyle on esittänyt Joey Henricksonia HBO:n draamasarjassa *[[Big Love]]* vuodesta 2006. Hän on esiintynyt myös useissa näytelmissä ja elokuvissa *Frequency*, *[[The Majestic]]* ja *[[Älä sano sanaakaan]]*. Doyle on vieraillut televisiosarjoissa *[[24 (televisiosarja)|24]]*, *[[Täydelliset naiset]]* ja *[[Lost]]*. 

## Yksityiselämä
Shawn Doyle kasvoi Wabushissa Newfoundlandissä. Hänen isänsä on näyttelijä Jerry Doyle. Shawn Doyle opiskeli teatteria Yorkin yliopistossa Torontossa ja muutti sittemmin Los Angelesiin.  

Doyle on naimisissa näyttelijä Allegra Fultonin kanssa. Parilla on yksi poika.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* HBO - Big Love - Shawn Doyle
* Shawn Doyle TV.com-sivustolla
Johanna Schnarf

**Johanna Schnarf** (s. 16. syyskuuta 1984) on italialainen alppihiihtäjä.

Schnarfin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Lake Louisen supersuurpujottelussa 5. joulukuuta 2004. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti St. Moritzin super-G:ssä tammikuussa 2006 oltuaan lopputuloksissa 20:s. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Schnarf saavutti Crans Montanan syöksylaskussa maaliskuussa 2010 oltuaan toinen. Hän sijoittui toiseksi myös Cortina d'Ampezzon supersuurpujottelussa tammikuussa 2018.

Åren MM-kisoissa 2007 Schnarf oli super-g:ssä ja superalppiyhdistetyssä seitsemästoista. Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 hän sijoittui yhdistetyssä kuudenneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Schnarf oli yhdistetyssä kahdeksas ja super-G:ssä neljäs. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui alppiyhdistetyssä kahdeksanneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli supersuurpujottelussa viides.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Johanna Scharfin kotisivut
Laurenne Ross

**Laurenne Ross** (s. 17. elokuuta 1988) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä.

Rossin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Lake Louisen syöksylaskussa 4. joulukuuta 2009. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti St. Moritzin syöksylaskussa tammikuussa 2010 oltuaan lopputuloksissa 28:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan neljäs Tarvision supersuurpujottelussa maaliskuussa 2011. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Garmisch-Partenkirchenin syöksylaskussa maaliskuussa 2013. Hän sijoittui toiseksi Soldeun supersuurpujottelussa helmikuussa 2016.

Garmisch-Partenkirchenin MM-kisoissa 2011 hän sijoittui supersuurpujottelussa kuudenneksitoista, superalppiyhdistetyssä 28:nneksi ja syöksylaskussa kymmenenneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli supersuurpujottelussa 26:s ja superalppiyhdistetyssä 11:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli syöksylaskussa yhdestoista. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 14:nneksi, supersuurpujottelussa 15:nneksi ja syöksylaskussa 17:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli supersuurpujottelussa 14:s, alppiyhdistetyssä 15:s ja syöksylaskussa viides. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui sekä syöksylaskussa että supersuurpujottelussa 15:nneksi.

## Lähteet
Verdura

**Verdura** voi tarkoittaa seuraavia:

* Verdura, joki italiassa
* Verdura, levy-yhtiö
* Fulco di Verdura, italialaissyntyinen korusuunnittelija
Sorel-Tracy

**Sorel-Tracy** on noin 34&nbsp;000 asukkaan teollisuus- ja satamakaupunki Québecin provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Richelieujoen ja Saint Lawrencen yhtymäkohdassa, noin 80 kilometriä Montréalista koilliseen. Kaupungin suurimpia työllistäjiä ovat telakkateollisuus sekä raudan, teräksen ja titaanin valmistukseen keskittynyt metalliteollisuus. Lisäksi siellä valmistetaan vähemmässä määrin tekstiilejä, vaatteita, muovia, betonia sekä valaisimia.

## Historia

Sorel ja Tracy olivat itsenäisiä kuntia aina vuoteen 2000 asti, jolloin ne liitettiin yhteen Sorel-Tracyn kaupungiksi. Molemmat paikkakunnat saivat alkunsa vuonna 1672, jolloin niiden maat annettiin läänityksenä Pierre de Saurelille, Uuden-Ranskan Carignan-Salières -rykmentissä palvelleelle kapteenille. Tämä nimesi Sorelin alun perin *Saureliksi* itsensä mukaan, mutta britit muuttivat nimen vuonna 1787 *William Henryksi* Englannin kuningas Yrjö III:n pojan kunniaksi. Nimi palautettiin entiselleen vuonna 1860 mutta uudessa kirjoitusasussa *Sorel*. Tracy tunnettiin *Saint-Joseph-de-Sorelin maaseurakuntana* vuoteen 1954 asti, jolloin siitä tuli kaupunki ja nykyinen nimi otettiin käyttöön. Nimi on peräisin Tracyn markiisilta Alexandre de Prouvillelta, joka rakensi seudulle vuosina 1663–67 linnoituksen toimiessaan Uuden-Ranskan sotilaskuvernöörinä.

Vuonna 1781, Yhdysvaltain vapaussodan loppuvaiheessa, Québecin kuvernööri Sir Frederick Haldimand rakensi kartanon Richelieujoen rannalle aikomuksenaan perustaa siirtokunta Yhdysvalloista paenneille lojalisteille. Heitä muutti seudulle kuitenkin suhteellisen vähän. 1800-luvun puoliväliin mennessä sekä Soreliin että Tracyyn oli syntynyt saha- ja telakkateollisuutta ja Sorelin ja Champlainjärven välillä oli aloitettu säännöllinen rahtiliikenne Richelieujokea pitkin. Kylät hyötyivät myös Montréalin ja Québecin välisestä kaupankäynnistä ja niiden väkiluku kasvoi tasaisesti, kunnes Sorel sai kaupunkioikeudet vuonna 1889. Toisen maailmansodan aikana sotateollisuus työllisti yli 20&nbsp;000 ihmistä molemmissa kaupungeissa. Sotaa seurasi lyhyt lamakausi, joka katkesi 1950-luvulla alkaneeseen uuteen kasvun ja kaupungistumisen aikakauteen.

## Lähteet
Kyle Clifford

**Kyle Clifford** (s. 13. tammikuuta 1991 Ayr, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija.Clifford on Los Angeles Kingsin toisen kierroksen varaus kesältä 2009, ja hänen ensimmäinen NHL-kautensa oli 2010–2011.

## Ura
### Seuraura
Clifford pelasi ontariolaisessa juniorijoukkueessa Cambridge Hawksissa kauden 2006–2007, kunnes hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi 2007–2008 OHL-joukkue Barrie Coltsiin. Clifford teki siellä tulokaskaudellaan 66 ottelussa tehopisteet 1+14=15. Kaudella 2008–2009 hän teki tehopisteet 16+12=28, mutta Clifford keräsi myös 133 jäähyminuuttia ja oli niillä Coltsin sisäisen jäähypörssin toinen Stefan Della Roveren jälkeen.

Los Angeles Kings varasi Cliffordin toisella kierroksella 35. pelaajana . Hän teki syyskuussa 2009 kolmivuotisen tulokassopimuksen Kingsin kanssa, mutta pelasi vielä kauden 2009–2010 OHL:ssä. Hän teki siellä yli kaksi kertaa enemmän pisteitä kuin edelliskaudella, runkosarjassa tehopisteet 28+29=57. Kauden päätteeksi OHL:n valmentajat äänestivät Cliffordin konferenssin kauden parhaaksi puolustavaksi hyökkääjäksi sekä toiseksi parhaaksi kovan työntekijäksi.

Toukokuussa 2010 Clifford siirtyi Los Angelesin farmijoukkueeseen Manchester Monarchsiin, AHL:ään ja hän teki siellä seitsemässä pudotuspeliottelussa kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2010–2011 Clifford pelasi koko kauden Los Angelesin NHL-kokoonpanossa. Hän teki NHL-uransa ensimmäisen maalin 9. joulukuuta 2010 Calgary Flamesia vastaan. Yhteensä Clifford teki tulokaskaudellaan 76 runkosarjaottelussa tehopisteet 7+7=14 sekä otti 141 jäähyminuuttia, joilla hän voitti Kingsin sisäisen jäähypörssin. Kevään 2011 pudotuspeleissä Clifford jakoi tehopisteillä 3+2=5 Los Angelesin sisäisen maalipörssin voiton Justin Williamsin kanssa sekä sisäisen pistepörssin voiton Ryan Smythin, Brad Richardsonin ja Jack Johnsonin kanssa. Vuoden 2015 helmikuussa Clifford teki Kingsin kanssa viiden vuoden jatkosopimuksen, jonka arvo on 8 miljoonaa dollaria.

Helmikuussa 2020 Clifford siirtyi Jack Campbellin kanssa Toronto Maple Leafsiin vaihdossa kahteen kolmannen kierroksen varaukseen.

Marraskuussa 2021 Maple Leafs hankki Cliffordin St. Louis Bluesista takaisin joukkueeseensa.

Maaliskuussa 2022 Clifford solmi kahden vuoden ja arvoltaan 1,525,000 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen Maple Leafsin kanssa.

### Maajoukkue
Clifford pelasialle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2009.

## Pelityyli
Clifford on fyysinen laitahyökkääjä, joka osaa tarvittaessa tapella. Hän osaa tehdä maaleja, mutta hänellä on puutteita kiekollisessa pelissä.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*
**

### Viitteet
Alexander Ploner

**Alexander Ploner** (s. 10. heinäkuuta 1978) on italialainen alppihiihtäjä.

Plonerin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Val d'Isèren suurpujottelussa 9. joulukuuta 2001. Ensimmäisen pistesijansa hän saavutti Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2002 oltuaan lopputuloksissa 20:s. Ensimmäisen palkintokorokepaikkansa Ploner saavutti Kranjska Goran suurpujottelussa helmikuussa 2004 oltuaan kolmas.

Val d'Isèren MM-kisoissa 2009 Ploner sijoittui kahdeksanneksi suurpujottelussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 Ploner oli suurpujottelun kahdeksastoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Alexander Plonerin kotisivut
Marco Bode

**Marco Bode** (s. 23. heinäkuuta 1969 Osterode am Harz, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä.

## Ura seurajoukkuetasolla
Rehmer aloitti uransa VfR Osterode 08:n juniorijoukkueessa ennen siirtymistään Werder Bremeniin. Otto Rehhagel löysi lupaavan nuoren ja nosti hänet seuran edustusjoukkueeseen.

Bode pelasi koko uransa Bremenissä. 14 vuoden aikana hän teki 101 maalia, mikä on Bremenin seuraennätys.  Bodelle esitettiin tarjouksia muista joukkueista, mutta hän pysyi uskollisena Bremenille. Bode lopetti uransa pian MM-kilpailujen 2002 jälkeen.

## Maajoukkueura
Bode pelasi Saksan jalkapallomaajoukkueessa 40 ottelua, joissa hän teki yhdeksän maalia. Hänet valittiin Saksan joukkueeseen jalkapallon EM-kilpailuihin 1996. Bode oli mukana myös maailmanmestaruuskilpailuissa 2002 ja voitti kisoista hopeaa. Hän teki yhden maalin alkulohko-ottelussa Kamerunia vastaan.

## Lähteet
Boden profiili FIFAn kotisivuilla 

### Viitteet
Bealen salakirjoitukset

**Bealen salakirjoitukset** () eli Bealen paperit (*The Beale Papers*) on koodattuja tekstejä sisältävä kokonaisuus, jonka tietyissä osissa sen väitetään sisältävän tiedon kulta-, hopea- ja jalokiviaarteen kätköpaikasta. Aarretta on yritetty etsiä ratkaisemalla koodeja, ja tekstejä on tutkittu eri menetelmin sekä dokumentteina että huijauksena. 

## Tarina
Yhdysvalloissa Virginian osavaltion Lynchburgin kaupungissa sijainneeseen hotelli Washingtoniin majoittui tammikuussa 1820 ja uudelleen tammikuussa 1822 mies, joka ilmoitti nimekseen Thomas J. Beale. Jälkimmäisellä käynnillä hän jätti hotellin omistajan haltuun lukitun laatikon, jonka sisällöksi ilmoitti ”arvokkaita ja tärkeitä papereita”. Hän lähetti tälle ohjeen avata laatikko kymmenen vuoden kuluttua, mikäli jättäjä ei sitä noutaisi. Samalla lähettäjä lupasi myös toimittaa sen sisällön tulkitsemiseen tarvittavan avaimen. Avainta ei kuulunut, ja hotellinpitäjä Robert Morriss avasi laatikon kesällä 1845.

Laatikosta löytyi kolme numerosarjoja, ilmeisesti koodattuja viestejä, sisältävää paperiarkkia ja englanninkielinen saate. Saatekirje kertoo aarteen kokoamisesta ja kätkemisestä. Robert Morriss yritti turhaan ratkaista koodia.

## Julkaisu
Morriss paljasti Bealen paperit ystävälleen, joka vuonna 1885 kirjoitti anonyymina *The Beale Papers* -nimisen julkaisun. Julkaisu sisältää Bealen laatikosta löytyneet viestit ja Morrissin kertomuksen siitä, miten ne joutuivat hänelle.

## Ratkaisuyrityksiä
The Beale Papers -julkaisussa esitetään salakirjoitusten yhden osan ratkaisu. Tämä järjestyksessä toinen kolmesta koodatusta arkista oli niin sanottua kirjasalakirjoitusta, jossa kooditekstin numerot vastaavat tietyn avaintekstin sanojen järjestystä ja edelleen esimerkiksi niiden alkukirjaimia. Avaintekstiksi osoittautui Yhdysvaltain itsenäisyysjulistus. Avatun tekstin mukaan kolmas arkki paljastaisi henkilöt, joille aarre kuuluu ja ensimmäisestä arkista kävisi ilmi tarkka kätköpaikka. Avattu teksti ilmaisee aarteen summittaiseksi sijainniksi Bedfordin piirikunnan ja edelleen Bufford-nimisen paikan lähistön.

Simon Singh kertoo teoksessa *Koodikirja* (Tammi, 1999), että monet aarteenetsijät kokeilivat turhaan onneaan Bealen salakirjoitusten parissa. Esimerkiksi Hiram Herbert Jr. -niminen Beale-fanaatikko aloitti etsinnän vuonna 1923 ja jatkoi sitä 1970-luvulle asti. Osa salakirjoitusten taustasta kiinnostuneita on puolestaan yrittänyt osoittaa Bealen salakirjoitukset huijaukseksi. He ovat tutkineet esimerkiksi sitä, oliko Thomas Beale todellinen henkilö, ja yrittäneet selvittää kielianalyysin keinoin, onko *The Beale Papers* -julkaisun laatinut sama henkilö kuin salakirjoitukset.

## Katso myös
* Dorabellan salakirjoitus

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Guardian-lehden artikkeli ”The Beale Treasure Ciphers” Simon Singhin verkkosivuilla
Katen salaisuus

**Katen salaisuus** (*Kate’s Secret*) on Arthur Allan Seidelmanin ohjaama ja vuonna 1986 valmistunut tv-elokuva. Elokuvan nimiosaa näyttelee Meredith Baxter ja tämän aviomiestä Ben Masters. Elokuva ei perustu tositapahtumiin vaan syömishäiriön järkevään kuvaukseen.

## Juoni

Kotiäiti Kate Stark (Baxter) sairastaa bulimiaa, mistä kenelläkään muulla hänen elämässään ei ole aavistustakaan. Pinnalta katsoen Katen elämä vaikuttaa täydelliseltä – hänen aviomiehensä Jack on menestyvä asianajaja ja tyttärensä partiotyttö, joka ihailee äitiään. Vaikka Kate noudattaa näennäisen tiukkaa ruokavaliota, kieltää tytärtään syömästä sokeria ja harjoittelee sinnikkäästi parhaan ystävänsä ja kuntosaliohjaajan Gailin kanssa, hän usein ahmii roskaruokaa ja sen seurauksena pakottaa itsensä oksentamaan. 

Tällaisia bulimiakohtauksia voi aiheuttaa esimerkiksi stressi. Katen elämässä on kolme eri stressinlähdettä: Jack saa pian ylennyksen töissä; Monica, toinen asianajaja ja Jackin työtoveri, iskee Jackia ja Katen määräilevä äiti on vasta saapunut pidennetylle vierailulle. Katen syömishäiriö alkaa karata käsistä, ja eräänä päivänä ravinnon puutteen ja liiallisen liikunnan vuoksi heikkokuntoinen Kate pyörtyy ajomatkan aikana ja törmää autolla puhelinpylvääseen; hän ja hänen tyttärensä melkein kuolevat. Sairaalassa syömishäiriöasiantuntija tohtori Resnick paljastaa Katen salaisuuden tämän miehelle ja äidille, ja Katen on täten päästävä klinikalle toipumaan muiden bulimikkojen ja anorektikkojen seurassa.

## Aiheesta muualla
*
Luettelo televisiosarjan Maalaiskomedia tapahtumapaikoista ja yrityksistä

Tämä artikkeli käsittelee suomalaisen televisiosarjan *[[Maalaiskomedia]]* tapahtumapaikkoja ja yrityksiä.

## Tapahtumapaikat
### Kuusniemen kirkko
Kirkko on yksi sarjan keskeisimmistä tapahtumapaikoista.

## Tapahtumapaikkoina toimivia yrityksiä
### Turpeisen baari
* Omistaja
** P.A. Turpeinen
** Tuulia Turpeinen
** Entinen omistaja Viola Turpeinen
* Työntekijät
** Valdemar  Åkerlund
** Veera Keto
** Reutu

## Yrityksiä ja järjestöjä
### Oy Eurobetoni Ab
* Omistaja
** Urmas Hakkarainen

### Hujavideo production
* Omistaja
** Heimo Hujanen
* Työntekijät
** Aulis Närhi
** Veera Keto

### Kuusniemen seurakunta
* Kirkkoherra
** Matias Pohto
** Entinen kirkkoherra Rovasti Poutiainen
* Kirkkovaltuuston puheenjohtaja
** Entinen puheenjohtaja Hillevi Jortikka
** Entinen puheenjohtaja Varma Kylmälehto
* Kanttori
** Ilmari Piiparinen
** Hellä Lehmus-Piiparinen

### Kuusniemen kunta
* Kunnanjohtajat
** Ahti Kiiski
** Ave Sulander (oli elinkeinoasiamies, mutta käytännössä johti kuntaa)
** Hillevi Jortikka
** Suvi Pohto
* Kunnanvaltuustonpuheenjohtajat
** Urmas Hakkarainen 
** P.A. Turpeinen 
* Kulttuurisihteeri
** Suvi Aaltonen
Cecilia Törn

**Cecilia Törn** (s. 13. helmikuuta 1994 Hyvinkää) on suomalainen taitoluistelija, joka kilpaili jäätanssissa Jussiville Partasen kanssa.

Törn aloitti luistelun vuonna 1999. Hän oli kaudella 2008–2009 taitoluistelun junioreiden SM-kilpailuissa kahdeksas ja seuraavalla kaudella toinen. Kaudella 2010–2011 Törn saavutti pronssia aikuisten SM-kilpailuissa. Hänet valittiin edustamaan Suomea taitoluistelun EM-kilpailuihin 2011. Karsinnoissa Törn oli 14:s ja karsiutui. Vuoden 2012 SM-kilpailuissa Törn oli seitsemäs. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Törn oli kymmenes sekä kaudella 2011 että 2012.

Törn edusti pitkään Tikkurilan Taitoluisteluklubia, mutta keväällä 2011 hänen valmentajansa Sirkka Kaipio siirtyi Järvenpään Taitoluistelijoihin ja Törn vaihtoi samalla seuraa. Vuoden 2013 alussa Törn joutui polvileikkaukseen ja siirtyi keväällä harjoittelemaan jäätanssia Jussiville Partasen kanssa Helsingfors Skridskoklubbiin.

Kausina 2013–2014 ja 2014–2015 Törn ja Partanen olivat SM-kisoissa hopealla ja voittivat kaudella 2015–2016 SM-kultaa. Shanghain MM-kisoissa 2015 heidän sijoituksensa oli 25:s. Vuoden 2016 EM-kisoissa pari oli 15:s.  ja saman vuoden Bostonin MM-kisoissa 18:s. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Zagrebissa Törn ja Partanen sijoittuivat 17:nneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Ngurah Rain kansainvälinen lentoasema

**Ngurah Rain kansainvälinen lentoasema**, myös **Denpasarin kansainvälinen lentoasema** sijaitsee Balin saarella, Indonesiassa, 13 kilometriä etelään Denpasarin kaupungista. Lentoasema on nimetty indonesialaisen kansallissankarin, everstiluutnantti I Gusti Ngurah Rain, mukaan. Ngruah Rai on Indonesian kolmanneksi vilkkain lentoasema, Jakartassa sijaitsevan Soekarno-Hattan kansainvälisen lentoaseman ja Surabayan Juandan kansainvälisen lentoaseman jälkeen.

## Terminaalit

Lentokentällä on kaksi terminaalia. Kansainvälinen terminaali on uudempi L-kirjaimen mallinen rakennus. Kotimaan terminaali sijaitsee kansainvälisestä terminaalista kaakkoon. Lentokentällä on 17 porttia, 3 kotimaan terminaalissa ja 14 kansainvälisessä terminaalissa. Terminaalien välissä sijaitsee aukio.

Kansainvälisessä terminaalissa on erilliset lähtö- ja tuloaulat. Terminaalin kapasiteetti on 4&nbsp;938&nbsp;840 matkustajaa vuodessa. Lähtöselvitysalueella on 62 tiskiä. Terminaalin 14 lähtöportista 8 on matkustajasilta.

Kotimaan terminaalissa on 28 lähtöselvitystiskiä.

## Lentoyhtiöt ja kohteet

* AirAsia (Kuala Lumpur)
* Batavia Air (Balikpapan, Ende, Jakarta-Soekarno-Hatta, Kupang, Labuan Bajo, Maumere, Surabaya, Waingapu)
* Cathay Pacific (Hongkong)
* China Airlines (Taipei, Taoyuan, [kausittainen] Kaohsiung)
* China Eastern Airlines (Shanghai-Pudong)
* Citilink (Garudan operoimana) (Jakarta-Soekarno-Hatta)
* EVA Air (Taipei-Taoyuan)
* Garuda Indonesia (Jakarta-Soekarno-Hatta, Mataram, Surabaya, Ujung Pandang (Makassar), Yogyakarta, Hongkong, Kuala Lumpur, Melbourne, Nagoya-Centair, Osaka-Kansai, Perth, Seoul-Incheon, Shanghai-Pudong, Singapore, Sydney, Tokio-Narita)
* Hong Kong Airlines (Hongkong)
* Indonesia AirAsia (Bandung, Jakarta-Soekarno-Hatta, [alkaen 23. joulukuuta] Darwin,  Kuala Lumpur, Perth, Singapore)
* IAT (Indonesia Air Transport) (Labuan Bajo, Mataram)
* Jetstar Airways (Brisbane, Darwin, Melbourne, Perth, Sydney)
* Jetstar Asia (Valuairin operoimana) (Singapore)
* Lion Air (Jakarta-Soekarno-Hatta, Menado, Surabaya, Ujung Pandang (Makassar), Yogyakarta)
* Malaysia Airlines (Kuala Lumpur)
* Mandala Airlines (Surabaya, Yogyakarta)
* Merpati Nusantara Airlines (Bandung, Bima, Ende, Jakarta-Halim, Kupang, Labuan Bajo, Mataram, Maumere, Surabaya, Tambolaka, Waingapu, Dili)
* Qatar Airways (Doha, Singapore)
* Shanghai Airlines (Shanghai-Pudong)
* Shenzhen Airlines (Guangzhou)
* Singapore Airlines (Singapore)
* Skywest (Port Hedland, [kausittainen] Broome)
* Strategic Airlines ([alkaen 19. maaliskuuta] Brisbane, Perth, Port Hedland, Townsville)
* Thai AirAsia ( Bangkok-Suvarnabhumi, [alkaen 17. joulukuuta] Phuket)
* Thai Airways International (Bangkok-Suvarnabhumi)
* Transaero (Moskova-Domodevo)
* TransNusa (Bima, Ende, Kupang, Labuan Bajo, Mataram, Ruteng, Sumbawa, Tambolaka)
* Trigana Air (Mataram)
* Uni Air (Kaohsiung)
* Virgin Blue, (Pacific Bluen operoimana) (Adelaide, Brisbane, Melbourne, Perth, Sydney)
* Wings Air (Bima, Kupang, Labuhanbajo, Mataram, Maumere, Semarang, Surabaya, Tambolaka)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lentoaseman kotisivut
Matti Manninen (salibandyn pelaaja)

**Matti Manninen** (s. 19. tammikuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja. Keskushyökkääjänä pelaava Manninen edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Trackersia.

Manninen on edustanut junioritasolla RuRua ja Trackersia.

## Lähteet
Leif Kristian Nestvold-Haugen

**Leif Kristian Nestvold-Haugen** (s. 29. marraskuuta 1987) on norjalainen alppihiihtäjä.

Nestvold-Haugenin ensimmäinen kilpailu alppihiihdon maailmancupissa oli Söldenin suurpujottelussa 25. lokakuuta 2009, jossa hän sijoittui 26:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran joulukuussa 2012 oltuaan kahdeksas Madonna di Campiglion pujottelussa. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2017. Hän sijoittui suurpujottelussa kolmanneksi Beaver Creekissä joulukuussa 2019 ja Garmisch-Partenkirchenissä helmikuussa 2020. Parisuurpujottelussa hän on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi Alta Badiassa joulukuussa 2016 ja pujottelussa neljänneksi Kitzbühelissa tammikuussa 2017.

Vancouverin olympialaisissa 2010 Nestvold-Haugen sijoittui suurpujottelussa 28:nneksi ja Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 kuudenneksitoista. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli pujottelussa 23:s ja suurpujottelussa 24:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui pujottelussa 12:nneksi ja suurpujottelussa 16:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän saavutti suurpujottelussa pronssia ja oli pujottelussa viidestoista. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sai joukkuekilpailussa pronssia, oli suurpujottelussa kahdeksas ja pujottelussa kolmastoista. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurpujottelussa seitsemänneksi. Hän kuului Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 Norjan hopeajoukkueeseen, muttei päässyt laskemaan kilpailussa yhtään laskua.

## Lähteet
Suomen kalat

**Suomen kalat** on vuonna 2015 ilmestynyt teos, jossa esitellään kaikki Suomessa esiintyvät kalalajit. Sen ovat kirjoittaneet Hannu Lehtonen, Kari Nyberg ja Sakke Yrjölä, jonka käsialaa ovat myös piirroskuvat, valokuvat ja kirjan ulkoasu. Kirjan kustantaja on Nemo.

Tekijöistä Sakke Yrjölä on graafikko ja kuvittaja, ja hän saalisti kuvitusta varten kaloja eri puolilta Suomea. Hannu Lehtonen on Helsingin yliopiston kalataloustieteen professori, ja Kari Nyberg on työskennellyt Helsingin yliopistossa tutkijana ja opettajana.

Suurikokoinen kirja on tunnistusopas, mutta samalla siinä kerrotaan, miten kutakin lajia voi käyttää ruoanlaitossa. Niiden ohella kirjassa on artikkeleita muun muassa kalojen elinympäristöistä, iästä ja kasvusta, lisääntymisestä. Kirjan lopussa on sanasto ja käsitteet sekä paikkakunta- ja lajihakemisto.

## Arviot
*Suomen kalat* -teos on saanut kauttaaltaan myönteiset arviot. Jouni Tikkanen Suomen Luonto -lehdessä arvioi, että teoksesta muodostuu klassikko, ja Jukka Ruukki (Helsingin Sanomat) vertaa sitä sadan vuoden takaisiin klassikkokuviin Wilhelm von Wrightin teoksessa *Skandinaviens fiskar* ja Gösta Sundmanin teoksessa *Finlands fiskar*. 

Erityistä huomiota moni arvioija kiinnittääkin juuri kirjan kuvitukseen. Esimerkiksi Ann-Mari Rannikko (Turun Sanomat) kirjoittaa: ”Yrjölän lajikuvitus on poikkeuksellinen: selkeitä piirroskuvia, jotka lähentelevät valokuvan tarkkuutta.” Vapaa-ajan kalastaja -lehden arviossa kiitetään: ”Teos on sisältönsä lisäksi onnistunut upeasti myös kuvituksensa ja piirrostensa osalta, minkä ansiosta se tarjoaa lukijalleen poikkeuksellisen näyttävän ja kokonaisvaltaisen elämyksen sekä samalla tietopaketin vesiemme kaloista.”

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Jukka Ruukin arvio kirjasta,  Tiede, Hs.fi 11.6.2015
Sami Saarinen (salibandyn pelaaja)

**Sami Saarinen** (s. 17. maaliskuuta 1989) on suomalainen salibandyn pelaaja. Laitahyökkääjänä pelaava Saarinen saavutti Salibandyliigassa pelaavan TPS:n riveissä SM-hopeaa. Saarinen on pelannut myös Sveitsissä Floorball Thurgaussa saavuttaen liiganousun sekä Grasshopper Club Zürichissä saavuttaen Sveitsin Cup-mestaruuden. Saarinen on edustanut seurajoukkueista myös Trackersiä ja ruotsalaista Onyx Innebandyä. Koronaviruspandemian aikana Saarinen pelasi kevään 2021 lainalla sveitsiläisessä UHC Waldkirch-St. Gallenissa.

Saarinen pelasi Suomessa (Salibandyliiga ja Fliiga) 246 ottelua tehden 178 pistettä. Saarinen pelasi myös 84 ottelua Divarissa tehden 162 tehopistettä. Kaudella 2012–2013 Saarinen voitti Divarin pistepörssin 79 pisteellä. Sveitsissä vuonna 2007 järjestetyissä nuorten MM-kisoissa Saarinen edusti Suomea saavuttaen MM-pronssia. Vuonna 2021 Saarinen toimi Steelersin miesten F-liiga-joukkueen väliaikaisena päävalmentajana.

Saarisen serkku on jääkiekkoilija Juuso Vainio.

## Lähteet
* http://www.floorball.org/pelaajakortti.asp?pelaaja_id=1194004707&sarjaId=4&dbSarja=1180523835
* https://nhlfinns.net/salibandy/pelaaja/sami-saarinen-19890317
* https://unihockeystats.ch/player.php?player_id=473563
* https://stats.innebandy.se/spelare/508735

## Aiheesta muualla
*https://www.steelersry.fi/uutiset/node/sami-saarinen-astuu-valiaikaisesti-steelersin-edustusjoukkueen-paavalmentajan-tontille-iso-haaste-mutta-hyvat-lahtokohdat-selviytya
Remo Fischer

**Remo Fischer** (s. 13. elokuuta 1981 Bäretswil, Zürichin kantoni, Sveitsi) on sveitsiläinen maastohiihtäjä.

Fischer sijoittui Torinon olympialaisissa 2006 seitsemänneksi 4&nbsp;×&nbsp;10&nbsp;kilometrin viestissä. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli viidestoista 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. MM-kilpailuissa hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on kuudestoista sija 15 kilometrillä Oberstdorfissa 2005. Parisprintissä hän on ollut kahdestoista Sapporossa 2007 ja 4&nbsp;×&nbsp;10&nbsp;kilometrin viestissä seitsemäs Liberecissä 2009. 

Fischer kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Davosissa joulukuussa 2002. Ensimmäisen pistesijansa hän sai oltuaan 23:s Ramsaun 30 kilometrin kilpailussa joulukuussa 2004. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Davosin 15 kilometrin kilpailussa helmikuussa 2007. Hänen toistaiseksi ainoa henkilökohtaisen kilpailun palkintosijansa on kolmas tila Oslon 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2008. Hän kuului 4&nbsp;×&nbsp;10&nbsp;kilometrin maailmancup-viestin voittaneeseen Sveitsin joukkueeseen La Clusaz'ssa joulukuussa 2010. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Gausdal

**Gausdal** on Norjan kunta Innlandetin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Sør-Fron, koillisessa Ringebu, idässä Øyer ja Lillehammer, etelässä Nordre Land ja lounaassa Nord-Aurdal ja Øystre Slidre.

Gausdalin kunta muodostettiin vuonna 1962 Østre ja Vestre Gausdalin kuntien liityttyä yhteen. Ne olivat olleet omia kuntiaan vuodesta 1879 lähtien. Suurin osa kunnan asutuksesta on kymmenen kilometrin säteellä hallinnon keskustaajama Segalstad brusta. Muita taajamia ovat Follebu ja Forset. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 6&nbsp;129 asukasta.

## Kuvia

Aulestad-3.JPG|Aulestad, Karoline ja Bjørnstjerne Bjørnsonin koti.
Skeikampen Lindahl.jpeg|Skeikampen-vuori, joka on kuvattuna kuntavaakunassa.


## Tunnettuja henkilöitä
* Hans Aanrud (1863–1953), kirjailija
* Iver Holter (1850–1941), säveltäjä
* Tancred Ibsen (1893–1978), elokuvaohjaaja
* Inge Krokann (1893–1962), kirjailija
* Ellisif Wessel (1866–1949), ammattiyhdistysmies

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gran

**Gran** on Norjan kunta Innlandetin läänissä. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Søndre Land ja Vestre Toten, idässä Hurdal ja Nannestad, etelässä Lunner ja Jevnaker sekä lännessä Ringerike. Granin kunta perustettiin vuonna 1962 yhdistämällä aiemmat Granin ja Brandbun kunnat.

Kunnan taajamia ovat Gran/Ringstad ja Brandbu/Jaren. Hallintokeskus on Jarenissa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 13&nbsp;568 asukasta.

## Media
Paikallislehti *[[Hadeland (sanomalehti)|Hadeland]]* ilmestyy kolmesti viikossa.

## Nähtävyyksiä
Granissa sijaitsee ulkoilmamuseo Hadeland Folkemuseum, johon on kerätty noin kolmekymmentä vanhaa rakennusta Hadelandin alueelta.

## Tunnettuja henkilöitä
* Rigmor Aasrud (s. 1960), poliitikko, Granin pormestari 1995–2005
* Tryggve Andersen (1866–1920), kirjailija
* Kirsten Langbo (1909–1996), kirjailija
* Erik Pløen (1925–2004), keramiikkataiteilija
* Arne Treholt (1942–2023), vakoilusta tuomittu virkamies

## Katso myös
* Dynnan riimukivi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jevnaker

**Jevnaker** on Norjan kunta Akershusin läänissä. Se rajoittuu pohjoisessa Graniin, idässä Lunneriin ja lännessä Ringerikeen.

Kunnan hallintokeskus on Jevnakerin taajama, jossa asuu kolme neljäsosaa kunnan väestöstä. Asukasluku on tasaisessa kasvussa. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 6&nbsp;990 asukasta.

## Kuvia

Nesbakken at Jevnaker, Norway I.jpg|Katunäkymää Jevnakerin keskustassa.
Piece donicowe, Hadeland Glassverk, Norwegia.jpg|Hadeland Glassverk on Norjan vanhimpia toiminnassa olevia lasitehtaita.
Jevnaker kirke.jpg|Jevnakerin kirkko


## Tunnettuja henkilöitä
* Gry Larsen (s. 1975), poliitikko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Miiro Maunula

**Miiro Maunula** (s. 2. elokuuta 1992) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hyökkääjänä pelaava Maunula edustaa Salibandyliigassa pelaavaa Trackersia. Hän on edustanut junioritasolla Kosken Dynamoa ja Trackersia. Maunula pelasi kaudella 2009–2010 LaSB:ssa II-divisioonaa.

## Lähteet
Kyösti Lallukka

**Kyösti Lallukka** (22. maaliskuuta 1944 Enso, luovutettu Karjala – 9. lokakuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen 1970-1980-luvulla tunnettu poliitikko, joka toimi Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtajana ja kolmen ministerin poliittisena sihteerinä.

Lallukka kirjoitti ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta ja aloitti opinnot Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa (nyk. Tampereen yliopisto). Vuodesta 1971 hän johti Gaudeamus-kustantamon kurssikirjatuotantoa, ja vuodesta 1978 sairauseläkkeelle jäämiseen saakka 1990-luvun alkuun hän oli vakuutusyhtiö Varman palveluksessa.

Lallukka oli vuosina 1971–1972 Liberaalisen Nuorisoliiton puheenjohtaja. Vuosina 1984–1990 hän oli Liberaalisen kansanpuolueen puheenjohtaja.

Vielä 1998 Lallukka valmistui hallintotieteiden maisteriksi.

## Lähteet
Lesja

**Lesja** on Norjan kunta Innlandetin läänissä Gudbrandsdalenin pohjoisosassa. Kunnan rajanaapureita ovat pohjoisessa Molde, Sunndal ja Oppdal, idässä Dovre, etelässä Vågå ja Lom, etelässä ja lännessä Skjåk sekä lännessä Rauma.

Kunnan hallinto sijaitsee Lesjan kylässä. Kunnassa ei ole lainkaan taajamia. Vuoden 2023 alussa kunnassa oli 1&nbsp;966 asukasta.

## Kuvia

Lesja bygdemuseum.jpg|Lesjan kotiseutumuseo
Lesja kyrkje nordvest.JPG|Lesjan kirkko


## Tunnettuja henkilöitä
* Lars Moen (1885–1964), poliitikko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arnold on rautaa

**Arnold on rautaa** () on yhdysvaltalainen vuonna 1977 valmistunut kehonrakennuksesta kertova osittain kuvitteellinen dokumenttielokuva, jossa juonen kannalta tärkeimmissä rooleissa ovat Arnold Schwarzenegger, Lou Ferrigno ja Franco Columbu. Elokuvalle tehtiin vuonna 1985 jatko-osa *Pumping Iron II: The Women*, joka keskittyy naisten kehonrakennukseen.

## Juoni
Elokuvassa seurataan pääsääntöisesti eri kehonrakentajien valmistautumista vuoden 1975 kehonrakennuskilpailuihin. Elokuvan sivujuonessa viisi kertaa Mr. Olympian voittanut Arnold Schwarzenegger kilpailee toista kehonrakentajaa Lou Ferrignoa vastaan, joka on juuri siirtymässä amatööritasolta ammattikilpailuihin mukaan.

Lou Ferrignon haave Mr. Olympia -tittelistä on kalvanut hänen mieltään kauan, ja nyt hän haluaa voittaa Arnold Schwarzeneggerin maailman suurimmassa kehonrakennuskilpailussa ja katkaista tämän voittoputken keinolla millä hyvänsä.
Schwarzeneggerin ystävä Franco Columbu, joka on moninkertainen kevyen sarjan Mr. Olympia -voittaja, juonittelee myös päihittääkseen Arnoldin tulevana vuonna.

Kovista ponnisteluista huolimatta Ferrigno ei onnistu lopussa voittamaan raskaansarjankilpailussa Schwarzeneggeria vaan sijoittuu kolmanneksi Serge Nubret’n sijoittuessa toiseksi.
Sivussa Franco Columbu voittaa kevyen sarjan kilpailun ja haastaa raskaansarjan voittajan Schwarzeneggerin kokonaiskilpailuun samassa paikassa, ja häviää saadessaan vähemmän pisteitä kisassa.
Elokuvan loppukohtauksessa Schwarzenegger juhlii Lou Ferrignon syntymäpäiväjuhlissa sovussa ja polttaa savuketta sohvalla. Iloa varjostaa kuitenkin Arnoldin vastikään saama tieto isoäitinsä syövästä. 

## Aiheesta muualla
*
Babylonian uskonto

**Babylonian uskonto** on muinaisessa Mesopotamiassa pääasiassa babylonialaisten piirissä vaikuttanut uskonto. Useiden tutkijoiden mielestä uskontoa pitäisi kutsua nimellä **Assyro-Babylonialainen uskonto**, sillä uskontoa harjoittivat myös assyrialaiset miltei identtisesti. Uskonto sisälsi sekä sumerilaisia että seemiläisiä piirteitä.

## Historia
Babylonialaisten valloittaessa Sumerin, omaksui babylonialainen eliitti sumerin kielen ja sumerien uskonnon, joka kehittyi myöhemmin omaksi sumerilaisia piirteitä sisältäneeksi uskonnoksi. Muun muassa sumeri säilytti asemansa uskonnollisena kielenä ja osaa sumerilaisista jumalista palvottiin edelleen, tosin akkadilaisilla nimillä. 1300-luvulla eaa. akkadin kieli syrjäytti sumerin uskonnollisena kielenä samoihin aikoihin kuin akkadinkielinen babylonialainen kirjallisuus kanonisoitiin.

Babylonialainen uskonto levisi myös Assyriaan, jossa se sai omia erityispiirteitään, kuten joidenkin länsiseemiläisten uskomusten omaksuminen ja Assurin ottaminen pääjumalaksi. Assyriassa uskonto kehittyi polyteismista vähitellen henoteismiksi. Uskontoa harjoitettiin 200-luvulle saakka, jolloin Mesopotamia kristillistyi.

## Jumalia
Assurbanipalin kirjastosta on löydetty mainintoja 2&nbsp;500 jumalasta, ja tutkijat tuntevat yhteensä yli 3&nbsp;000 babylonialaista jumalaa.

## Mytologia

## Kultti

## Lähteet
*

### Viitteet
Niilintilapia

**Niilintilapia** (*Oreochromis niloticus*) on afrikkalaista alkuperää oleva kirjoahventen heimon kalalaji, joka on kalanviljelyn tärkeimpiä kohteita maailmassa.

## Ulkonäkö
Niilintilapia on nopeakasvuinen kala ja se voi kasvaa jopa 60&nbsp;cm pitkäksi ja nelikiloiseksi, mutta kaupattava kala on paljon pienempää. Kalassa on hopeanvihertävä sävy ja siinä on tummempia poikkiraitoja. Pyrstössä on myös poikittaisraidoitus.
 
## Levinneisyys
Laji on alkujaan laajalle levinnyt Afrikassa makeissa ja murtovesissä. Se esiintyy Niilin alajuoksulla sekä Jebel- ja Marrajoissa ja myös Israelin Välimereen laskevissa joissa. Samoin se elää Länsi-Afrikassa Nigerin, Benuen, Voltan, Gambian, Senegalin ja Tšadjärven vesistöissä. Lisäksi se esiintyy muualla ihmisen siirtämänä. Kalanviljelyssä käytettyinä kantoina niilintilapia esiintyy laajasti paitsi halki Afrikan myös muilla mantereilla, erityisesti itäisessä Aasiassa. 

## Kalanviljely ja kalastus
Niilintilapiaa tuotetaan allaskasvatuksessa suuria määriä, ja tilapiat ovat karpin ja lohen sukuisten kalojen ohella maailmanlaajuisesti tärkeimpiä kalanviljelyssä tuotettuja viljelykaloja. Niilintilapian viljelyä on harjoitettu jo muinaisessa Egyptissä yli 4000 vuotta sitten. Niilintilapiaa vietiin viljelykalaksi Afrikan ulkopuolelle etenkin Itä-Aasiaan 1960-luvulta lähtien, sitten Amerikkaan. Aluksi tuotannossa oli vaikeuksia, mutta viljelytekniikan kehittyessä tuotanto lähti eksponentiaaliseen kasvuun noin vuodesta 1980 lähtien.

Niilintilapian kasvatukseen on kehitetty monia erilaisia viljelykantoja. Niilintilapian ohella kasvatetaan useita muita tilapialajeja. Niilintilapia myös hybridisoituu joidenkin muiden kirjoahventen kanssa ja risteymäkantoja käytetään viljelyssä.

Niilintilapian koiraat ovat naaraita huomattavasti nopeakasvuisempia. Tämän vuoksi viljelyssä käytetään pelkistä koiraista koostuvia kasvatuseriä. Tähän päästään hormonikäsittelyllä, jolla kehittyvien yksilöiden sukupuoli voidaan  muuttaa kun ne ovat vielä noin senttimetrin pituisia. Myös tietyt risteytytykset kuten *Oreochromis niloticus* x *O. aureus* tuottavat käytännössä vain koirasjälkeläisiä.

Vuoteen 2012 tultaessa viljellyn niilintilapian tuotanto on yli kolme miljoonaa tonnia vuosittain. Tuotantoa ei kuitenkaan kaikissa maissa ole kattavasti tilastoitu. Noin puolet viljellystä niilintilapiasta tuotetaan Kiinassa, muita kärkimaita ovat Filippiinit ja Thaimaa, Indonesia, sekä Laos, Costa Rica, Ecuador, Kolumbia ja Honduras. Kalastamalla pyydetään vuosittain noin 200 000 tonnia niilintilapiaa, suurimpia pyyntimaita ovat Egypti ja Thaimaa.

## Katso myös
* Niilinahven

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ravintosisältö
Olli Borg

**Olli Borg** (18. tammikuuta 1921 Helsinki – 28. helmikuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti.

Borg valmistui Taideteollisesta keskuskoulusta vuonna 1949. Vuosina 1950–1954 hän työskenteli Viljo Revellin arkkitehtitoimistossa, mutta myöhemmin hänellä oli oma suunnittelutoimistonsa vuosina 1957–1963 ja 1967–1979. Muotoilijoiden keskusjärjestön Ornamon puheenjohtajana hän oli vuosina 1957–1958.

Borg suunnitteli sisustuksen lähes kokonaan tai huomattavin osin moniin julkisiin rakennuksiin, esimerkiksi Meilahden kansakouluun (1949–1953), Helsingin kauppakorkeakoulun päärakennukseen (1950), Vatialan siunauskappeliin (1961), Lilla Teatern -teatteriin (1962) ja Taideteollisuusmuseon taloon (1977–1978). Borgin merkittävimpiin töihin luetaan myös Hotelli Palacena paremmin tunnetun teollisuuskeskuksen ja hotellin sisustuksen suunnittelu yhdessä Antti Nurmesniemen ja Olavi Hännisen kanssa vuosina 1949–1953.

Sisustussuunnittelun lisäksi Borg suunnitteli huonekaluja Askon huonekalutehtaille, joiden pääsuunnittelija hän oli vuosina 1964–1967. Vuosina 1956–1964 hän toimi myös yliopettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa.

Borgin veljiä olivat oopperalaulaja Kim Borg sekä musiikkituottaja Jaakko Borg.

Borgille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1965.

## Lähteet
*Uppslagsverket Finland
*Helsinki valmistautuu olympialaisiin – Teollisuuskeskuksen talo Helsingissä ja Kisakylä. Yle Sininen laulu – Suomen taiteiden tarina 
*Ornamon puheenjohtajat
Omena putoaa...

**Omena putoaa...** on Valentin Vaalan ohjaama suomalainen mustavalkoinen komediaelokuva vuodelta 1952. Se perustuu Mika Waltarin ''Omena putoaa'' -näytelmään. Elokuva palkittiin viidellä Jussilla. Pääosia esittävät Toini Vartiainen ja Tauno Palo. Elokuvan ensi-ilta oli 26. syyskuuta 1952.

## Taustaa
Elokuvan käsikirjoitus perustuu Mika Waltarin näytelmään *[[Omena putoaa]]*, joka sai ensi-iltansa Kansallisteatterissa 1947. Waltari ei ollut ensin halukas tekemään näytelmästään elokuvasovitusta, mutta suostui lopulta ohjaajan pyyntöihin, Panu Rajalan mukaan lähinnä taloudellisista syistä. Käsikirjoittajaryhmässä olivat Waltarin lisäksi ohjaaja Vaala ja Usko Kemppi.

Waltari oli omistanut näytelmän mäyräkoiralleen Tiukulle, jota hän nimitti ”uskollisimmaksi ja hartaimmaksi ystäväkseen”. Waltari näyttäytyy elokuvassa cameoroolissa mäyräkoiraa taluttamassa. Rajala arvelee Waltarin suostuneen rooliin siksi, että hän oli ihastunut Ilonaa näyttelevään Toini Vartiaiseen.

## Tapahtumaympäristöt
Elokuva perustuu Waltarin näytelmään, mutta siinä on myös muutamia eroja. Näytelmän tapahtumapaikka on Jonssonien asunto, mutta elokuvassa tapahtumaympäristönä on useita paikkoja. Alussa on kymmenen minuutin prologi, jossa näkyy teollisuusneuvos Österbergin liikepalatsi ja hänen yksinäisyytensä ja terveyshuolensa. Sitten seuraa Ilonan hukuttautumisnäytös, joka näytelmässä tulee esiin vain kerrottuna. Näytelmässä Jonssonit huijaavat johtaja Judasta, jonka tilalla elokuvassa on kilpaileva rikollisliiga. Ilonan poikaystävä Usko on poistettu, ja Ilona rakastuu hänen sijastaan Ventti-Villeen. Lopussa on vielä teollisuusneuvoksen kotona kuvattu illalliskohtaus, jota ei ole näytelmässä.

## Arviot
Aikalaisarvioissa Vaalaa luonnehdittiin kansainvälisen tason ohjaajaksi, käsikirjoitusta pidettiin Waltarin parhaana ja erityisesti dialogia hyvin elokuvaan luontuvana. 

Rajalan mukaan Vaalan elokuvaa on pidetty harvinaisen onnistuneena näytelmän elokuvasovituksena, mutta hänen mielestään se on silti liian alleviivaavana ja osoittelevana ”hyvän komedian vesitys”. Rajala pitää erityisesti epäonnistuneena ratkaisuna Ilonan ja Ventti-Villen suhdetta, joka tuhoaa jälkimmäisen henkilöhahmon.

Televisioesityksen yhteydessä esitetyn arvion mukaan komedia toimii hauskan tyyppigallerian varassa, eikä se pääse irti teatteritaustastaan. Kokonaisuutena sitä luonnehditaan pikkunäppäräksi. Tauno Palo, joka esitti rikostoveria teatterissakin, on saanut luonnehdinnan valloittava.

## Näyttelijät

## Palkinnot
Elokuva sai vuonna 1952 viisi Jussi-palkintoa:
*käsikirjoitus: Mika Waltari 
*ohjaus: Valentin Vaala
*miespääosa: Tauno Palo 
*naissivuosa: Senni Nieminen
*miessivuosa: Pentti Viljanen

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet