open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pienisveitsinajokoira

**Pienisveitsinajokoira** (, , ) on sveitsiläinen koirarotu. Tästä rodusta on neljä muunnosta: **pieniberninajokoira** (, ), **pienijuranajokoira** (, ), **pieniluzerninajokoira** (, ) ja **pienischwyzinajokoira** (, ). 

## Ulkonäkö
Pienisveitsinajokoira muistuttaa huomattavasti sveitsinajokoiraa, ollen kuitenkin tätä pienempi ja matalaraajaisempi. Pää on pitkä, kapea ja piirteiltään jalo. Kallo on hieman holvautunut, otsapenger kohtuullisesti erottuva. Silmät ovat soikeahkot ja väriltään tummat. Korvat ovat riippuvat, kapeat, erittäin pitkät ja kiertyvät. Kuono on melko pitkä, kuononselkä melko kapea ja joko hivenen kyömy tai suora. Sekä leikkaava että tasapurenta sallitaan. Kaula on jalo, tyylikäs ja kohtuullisen pitkä. Runko on pitkä ja suorakaiteen muotoinen. Ylälinja on sulava, lantio loivasti laskeva. Rintakehä on syvä ja leveä. Selkä on keskipitkä ja suora. Häntä on keskipitkä ja kapenee hännänpäätä kohti. Karvapeite voi olla joko lyhyt ja sileä tai karkea ja "parrakas".

Värit ovat jokaisella muunnoksella samat kuin vastaavilla normaalikokoisilla muunnoksilla:
*pieniberninajokoira: valko-musta tan-merkein (tricolor)
*pienijuranajokoira: musta punaruskein merkein (black & tan)
*pieniluzerninajokoira: sinitäplikäs tan-merkein
*pienischwyzinajokoira: valkoinen oranssein merkein

Urosten säkäkorkeus vaihtelee 35–43 cm ja narttujen 33–40 cm välillä; 2 cm poikkeus suuntaan tai toiseen sallitaan.

Image:Smallbernesekurz2.jpg|Pieniberninajokoira, sileäkarvainen
Image:08115491 Schwyzer Niederlaufhund.jpg|Pienischwyzinajokoira, sileäkarvainen


## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on ystävällinen, innokas, nokkela, päättäväinen ja herkkävainuinen. Se tunnetaan voimakkaasta riistavietistään ja sointuvasta haukustaan, jota se käyttää ajaessaan riistaa. Sitä voidaan käyttää riistan ajamisen lisäksi haavoittuneen riistan jäljitykseen. Se soveltuu työskentelemään myös vaikeakulkuisessa maastossa.

## Alkuperä
Sveitsissä 1900-luvulla käyttöön otettujen rajattujen metsästysalueiden todettiin olevan epäsopivia normaalikokoisille sveitsinajokoirille. Tämän vuoksi niistä, jokaisesta neljästä paikallismuunnoksesta, jalostettiin pienemmät versiot. Vuonna 1905 perustettiin *Schweizerischer Dachsbracken Club* -rotujärjestö, jonka silloinen nimi antoi viitteitä siihen että rotu muistutti rakenteeltaan ns. "dachsbracke"-rotuja (mm. alppienajokoira, dreeveri, westfaleninajokoira). Järjestön nykyinen nimi on korjattu muotoon *Schweizer Niederlaufhund- und Dachsbracken-Club*.

## Lähteet
Aivokoppa

**Aivokoppa** on anatomiassa suojaava koppa aivojen ympärillä joka koostuu kallon ylä- ja takaosasta. Loput kallosta ovat kasvoluita. Siihen kuuluvat takaraivoluu, päälaenluu, otsaluu, ohimoluu, kitaluu, seulaluu ja kuuloluut (vasaraluu, alasin, jalustinluu).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Valkobassi

**Valkobassi** (*Morone chrysops*) on bassien heimoon kuuluva amerikkalainen makean veden kalalaji.

## Ulkonäkö ja koko
Valkobassilla on hopeanhohtoiset kyljet ja hiukan tummempi selkämys. Pyrstö on melko tumma, muut evät ovat vaaleita. Lajilla on ahvenen tapaan kaksiosainen selkäevä. Valkobassi on tavallisesti noin 30 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu yksilö oli lähes puolimetrinen. Laji voi elää 9 vuoden ikäiseksi.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Valkobassi elää luonnovaraisena Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Istutettuja esiintymiä on ollut Meksikossa ja Turkissa. Valkobassi elää monenlaisissa vesissä, suurista järvistä jokien rantalammikoihin. Se liikkuu usein parvina pinnan tuntumassa.  Naaraat tulevat sukukypsiksi kolmen vuoden ikäisenä, urokset vuotta aiemmin.

## Lähteet
Luikero

**Luikero** (*Lipophrys pholis*) eli **limakala** on luikeroiden heimoon kuuluva kalalaji. Carl von Linné kuvasi ensimmäisenä lajin tieteelle vuonna 1758.

## Koko ja ulkonäkö
Luikero kasvaa korkeintaan 17 senttimetrin mittaiseksi. Se on väriltään kirjava. Evät ovat ruskeamustat ja kyljessä on mustia täpliä.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Luikeroa tavataan Aasiassa, Afrikassa ja Euroopassa. Luikeron uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) mukaan elinvoimainen.

## Lähteet
Discursus politicus de prudentia

**Discursus politicus de prudentia** () on Turun akatemian professorin Mikael Wexioniuksen laatima valtio-opin väitöskirja vuodelta 1641. Se on Suomen ensimmäinen väitöskirja ja ensimmäinen Suomessa painettu kirja. Teoksen nimi on kokonaisuudessaan *Discursus politicus de prudentia: tum legislatoriâ tum politicâ seu civili, Deo ter opt. maximo benign annuente*.

Väitöstilaisuus pidettiin Turun akatemiassa 18. joulukuuta 1641, vuosi akatemian perustamisen jälkeen. Väitöskirjaa puolusti ylioppilas Enevaldus Pontanus (myöh. Svenonius), mutta ajan tavan mukaan sen oli kirjoittanut väitöstyötä ohjannut professori Wexionius, jonka nimissä se myös julkaistiin. Wexionius ja Pontanus olivat molemmat saapuneet Turkuun Ruotsin Växjöstä. Kirjanpainajamestari Peder Wald perusti akatemian väitöskirjojen painattamista varten Turkuun Suomen ensimmäisen kirjapainon, ja painatti *Discursus politicus de prudentian* tiettävästi ensimmäisenä painotuotteenaan vuonna 1642.

*Discursus politicus de prudentia* käsittelee valtioviisautta ja se liittyy Wexioniuksen hyveitä käsitteleviin moraalifilosofisiin tutkimuksiin. Teoksen mukaan valtioviisaus (*prudentia*) on viisautta ja varovaisuutta, joka pyrkii toimimaan hyveellisesti valtion ja kansan parhaaksi. Teoksessa suositellaan lainsäädännön ohjenuoriksi oikeudenmukaisuutta, hyödyllisyyttä, toteuttamiskelpoisuutta, yhdenmukaisuutta jumalallisen ja luonnollisen oikeuden kanssa sekä selkeyttä ja lyhyyttä.

Bibliofiilien seura julkaisi teoksesta vuonna 1983 näköispainoksen, johon sisältyy Iiro Kajannon tekemä suomennos nimellä *Valtio-opillinen väitöskirja järkevyydestä*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Lipophrys

**Lipophrys** on luikeroiden heimoon kuuluva kalasuku. Theodore Gill kuvasi suvun tieteelle vuonna 1896.

## Lajit
Sukuun kuuluu ainakin seuraavat 3 lajia:
* *[[Lipophrys heuvelmansi]]* (Charousset, 1986) 
* *[[Limakala|Lipophrys pholis]]* (Linnaeus, 1758) – Limakala
* *[[Lipophrys trigloides]]* (Valenciennes, 1836)

## Lähteet
Ariègenseisoja

**Ariègenseisoja** () on ranskalainen koirarotu. 

## Ulkonäkö
Yleisvaikutelma on tyylikäs ja hienostunut. Pää on pitkä ja kulmikas. Kallo on lyhyt, hieman kaareva ja hieman kuonoa pidempi. Otsapenger on vain hieman korostunut. Silmät ovat hieman soikeat ja väriltään joko tummat meripihkat tai ruskeat (karvapeitteen väriin sointuen). Korvat ovat riippuvat, pitkät, melko ohuet ja kiertyvät. Kuono on suora ja pitkä. Kirsun väritys sointuu karvapeitteen väriin, vaihdellen vaaleanpunaisesta punertavaan lihanväriseen ja vaaleanruskeaan; se ei koskaan saa olla musta. Huulet ovat selkeästi riippuvat. Purenta voi olla leikkaava tai tasapurenta. Ylälinja on etuosassa lähes tulkoon suora, lantion kohdalla hieman kaareutuva. Runko on vahva ja vankka, muttei raskas. Rintakehä on syvä ja leveä, selkä suora ja pitkähkö. Vatsaviiva on hieman ylösvetäytynyt. Kuivaraajaisuus selkeästi erottuvin ääriviivoin on toivottavaa. Häntä on tyvestä vahva ja kapenee kärkeä kohti. Ranskassa se on perinteisesti typistetty 4/10:aan alkuperäisestä pituudesta. Karvapeite on lyhyt, kiiltävä ja pinnanmyötäinen. Pohjaväri on valkoinen, jossa on yleensä oransseja ja toisinaan ruskeita laikkuja tai täpliä. Jotkin yksilöt ovat lähes tulkoon kokonaan valkoisia, ainoastaan pienin kellanruskein tai ruskein pilkuin täplittyneitä. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 60–67 cm ja narttujen 56–65 cm välillä.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on mukautuvainen, kestävä ja helppo kouluttaa. 

## Alkuperä

1800-luvulla vanhoja ranskalaisia seisojia risteytettiin oranssivalkoisten eteläranskalaisten seisojien kanssa. Lopputuloksena syntyi nykyinen ariègenseisojana tunnettu rotu, jota alettiin populaaton vähennyttyä elvyttämään vuonna 1990. 

## Lähteet

## Katso myös
*Auvergnenseisoja
*Bourbonnaisinseisoja
*Saint-germaininseisoja
Benambra

**Benambra** on kaupunki Australiassa. Se sijaitsee Victorian osavaltiossa. Kaupungissa asuu noin 250 asukasta.

Benambra sijaitsee loivasti aaltoilevalla tasangolla. Ympäristö on pääasiassa laidunmaata. Maan valtasivat ensimmäisen kerran 1830-luvun puolivälissä Monaron, Uuden Etelä-Walesin, asukkaat, jotka etsivät uusia laitumia. 1850-luvulla lähiseuduilta löydettiin kultaa. Sinne asettui maanviljelijöitä, jotka toimittivat lihaa ja muita elintarvikkeita kaivostyöläisille.

Vaikka kaupunki ei ole suuri, alueella on useita vauraita maatiloja, joissa monien varhaisten uudisasukkaiden suvut ovat edelleen edustettuina. Benambrassa on hotelli, sekatavarakauppa, seurojentalo, anglikaaninen, katolinen ja unitaarinen kirkko sekä lentokenttä. Koulu suljettiin vuonna 2002, ja sitä käytetään paikallisiin kokouksiin.

## Lähteet
Gizan nekropoli

**Gizan nekropoli** on aavikkotasangolla Niilin länsipuolella Gizassa sijaitseva suuri nekropoli. Sitä käytettiin pääasiassa Egyptin vanhan valtakunnan aikana. Siellä sijaitsevat Gizan pyramidit, joista Kheopsin pyramidi kuuluu maailman seitsemään ihmeeseen .

## Nekropolialue

Gizan nekropoli jakautuu karkeasti neljään osaan. Ne ovat itäinen, läntinen, eteläinen ja keskinen hautausmaa. 

## Kuvia

Tiedosto:Mastabas-est-khéops.jpg|Mastaba itäisellä hautausmaalla
Tiedosto:Mastaba Gizeh 112004.JPG|Khufukhafin mastaba (G 7140 ja G 7130 itäisellä hautausmaalla)
Tiedosto:Inscription Gizeh 112004.JPG|Khufukhafin mastaba
Tiedosto:BustOfPrinceAnkhhaf-PartialProfile2 MuseumOfFineArtsBoston.png|Rintakuva Ankhhafista (mastaba G 7510)
Tiedosto:Chapelle-voutée-imery.jpg|Imeryn mastaban kaareva kappeli (G 6020 itäinen hautausmaa)
Tiedosto:Qar-tombe-gizeh.jpg|Qarin mastaba (itäinen hautausmaa)
Tiedosto:Gravures-qar-gizeh.jpg|Qarin mastaban kaiverruksia (itäinen hautausmaa)
Tiedosto:Tombe-idou-gizeh.jpg|Idoun mastaba (itäinen hautausmaa)
Tiedosto:Statues-idou-gizeh.jpg|Idoun mastaban patsaita (itäinen hautausmaa)


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Auvergnenseisoja

**Auvergnenseisoja** () on ranskalainen koirarotu.

## Ulkonäkö

Auvergnenseisoja on vankkaluustoinen, vahvarakenteinen ja suoralinjainen. Se on olemukseltaan tyylikäs ja liikkuu kevyesti. Pää on pitkä; nartuilla hieman uroksia kevyempi. Kallo on lähes soikeanmuotoinen, otsapenger kohtuullisen erottuva. Silmät ovat soikeat, melko suuret ja väriltään tumman pähkinänruskeat. Korvat ovat riippuvat ja kärjistään kohtalaisen pyöristyneet. Kuono on suora, kirsu melko suuri ja musta. Purenta voi olla joko leikkaava tai tasapurenta. Kaula on hieman kaareutunut ja melko pitkä. Ylälinja on suora ja vakaa. Rintakehä on syvä ja pitkä, selkä lyhyt, tasainen ja kapea. Häntä on vaakasuora ja sylinterimäinen. Ranskassa se on perinteisesti typistetty 15–20 cm pituiseksi. Karvapeite on lyhyt ja kiiltävä. Väritys on aina mustavalkoinen; joko harmahtava tai päistärikkö (täplikäs). Näistä päistärikkö on selvästi yleisempi. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 57–63 cm (ihanne 60 cm) ja narttujen 53–59 cm (ihanne 56 cm) välillä. Molemmille sukupuolille hyväksytään 2 cm poikkeama ylöspäin ja 1 cm poikkeama alaspäin.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on älykäs, lempeä ja tottelevainen. Se kiintyy omistajaansa syvästi ja pitää lapsista, joten se sopeutuu hyvin perhekoiraksi kunhan sen liikunnantarve ja metsästysvietti tyydytetään.

## Alkuperä

Rotu on hyvin vanha: se tunnettiin Auvergneen kuuluvalla Cantalin alueella jo 1800-luvulla. Maltan ritarikunnan jäsenten uskotaan mahdollisesti vaikuttaneen sen varhaiseen jalostukseen.

## Lähteet

## Katso myös
*Ariègenseisoja
*Bourbonnaisinseisoja
*Saint-germaininseisoja
Lausteen poikakoti

**Lausteen poikakoti** oli Turun Lausteella 1920-luvulta 1980-luvulle toiminut poikien koulukoti. Se perustettiin vuonna 1919 ensimmäisen maailmansodan sotaorpolasten huoltolaksi. Vuonna 1925 se nimettiin kasvatuslaitokseksi 9–18-vuotiaille ”turvattomille, kansakoulusta poisjoutuneille tai harhautuneille” eli huostaanotetuille pojille. Vuonna 1946 kasvatuslaitokset muuttuivat koulukodeiksi. Nykyisin samalla, uudisrakentamisen keskelle jääneellä maatilalla toimii yksityinen, voittoa tuottamaton Perhekuntoutuskeskus Lauste.

Laitosta hallinnoi oma osakeyhtiö, joka vuokrasi Lausteen rustitilaa Turun kaupungilta. Tilaan kuului 75 hehtaaria peltoalaa, nelisenkymmentä lehmää ja sikala, joita kaikkia pojat hoitivat.

Alueen rakennuksia on kymmenkunta: hallintorakennus Johtola, vastaanottokoti Kerhola liikuntasaleineen, isompien poikien asuntola Kotila, puinen kansakoulu noin sadalle oppilaalle, oma verstas sekä Niemelän työkoulu, jossa opiskeltiin puusepäksi, maalariksi, suutariksi tai räätäliksi. Tilalla oli jopa oma pesula, leipomo ja putka. Tavoitteena oli kansa- ja kansalaiskoulu oppimäärä, minkä jälkeen pojille pyrittiin saamaan työpaikka tai jatko-opintopaikka ammattikoulusta. Työnantajien ja koulunjohtajien silmissä Lausteelta tulevien maine oli kuitenkin huono, ja monet poikakodin kasvatit joutuivatkin vankilakierteeseen.

Fyysinen kuritus oli arkipäivää Lausteen poikakodissa, jopa keskellä yötä. Housut kerättiin yöksi pois, etteivät pojat karkaisi. Henkilökunnan väkivallan lisäksi myös isot pojat simputtivat nuorempiaan.

Kirjailija Leena Lander asui lapsena Lausteen poikakodissa, jossa hänen isänsä toimi tarkastajana. Poikakoti antoi innoituksen hänen romaaniinsa *[[Tummien perhosten koti]]*. Muussakin tuotannossaan hän sanoo tutkineensa ”miesten hurjuutta ja hulluutta”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lausteen Poikakoti, Kansan kuvalehti, 03.01.1930, nro 1, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suosalmi

**Suosalmi** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Kerttu-Kaarina Suosalmi (1921–2001), kirjailija 
* Varma T. Suosalmi (vuoteen 1929 *Sundelin*, 1894–1968), Tornion ja Jyväskylän kaupunginjohtaja
Pohjois-Epeiros

**Pohjois-Epeiros** (, ) on nimi, jota käytetään niistä historiallisen Epeiroksen osista, jotka kuuluvat nykyään Albanialle. Pohjois-Epeiroksessa asuu merkittävä kreikkalaisvähemmistö.

Nimeä Pohjois-Epeiros käytettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1886 kuvaamaan Janinan (nyk. Ioánnina) vilayetin pohjoisosaa. Kreikkalaiset alkoivat käyttää nimeä vuonna 1913 kun Albania itsenäistyi. Kreikkalaisten pitivät aluetta maantieteellisesti, historiallisesti, kulttuurillisesti ja etnisesti osana Kreikan Epeirosta. Keväällä 1914 kreikkalaiset perustivat Pohjois-Epeiroksen autonomisen tasavallan. Alue oli Kreikan hallussa vuodesta 1914 vuoteen 1916. Maaliskuussa 1916 kreikka yritti valloittaa alueen uudestaan tuloksetta. Italia, jonka hallussa oli suuri osa Albaniaa, hääti kreikkalaisjoukot alueelta vuonna 1917. Kreikka sai alueen vuoden 1919 Pariisin rauhankonferenssissa. Alue palasi Albanian haltuun Kreikan–Turkin sodan jälkeen. Italian–Kreikan sodan aikana Kreikka miehitti Pohjois-Epeirosta kuuden kuukauden ajan Kreikan taisteluun asti.
Karkeakarvainen slovakianseisoja

**Karkeakarvainen slovakianseisoja** () eli **ohar** on slovakialainen koirarotu. Se on Slovakiassa melko suosittu.

## Ulkonäkö
Slovakianseisoja tuo mieleen karkeakarvaisen weimarinseisojan. Se on jalopiirteinen, keskivahva ja vankkarakenteinen olematta kuitenkaan raskas. Pää ja kaula ovat korkea-asentoiset. Pää on riittävän pitkä, kallo suorakaiteen muotoinen ja otsapenger kohtalaisen viisto. Silmät ovat mantelinmuotoiset ja meripihkan väriset; aivan kuten weimarinseisojalla, myös tämän rodun pennuilla silmät voivat olla taivaansiniset. Korvat ovat riippuvat, suhteellisen pitkät ja kärjistä pyöristyneet. Kuono on riittävän syvä, leveä ja suunnilleen kallon pituinen, kuononselkä suora, kirsu suuri ja tumma. Purenta on aina leikkaava. Rintakehä on leveä ja riittävän pitkä, selkä vaakasuora. Vatsaviiva on kohtalaisen ylösvetäytynyt. Koiran metsästäessä hännän asento on vaakasuora, levossa alaspäin riippuva. Häntä on Slovakiassa perinteisesti typistetty puoleen alkuperäisestä pituudestaan. Karvapeite on karkea, sileä ja noin 4 cm pitkä, ja muodostaa kuonon alaosaan "viikset". Väri on aina harmaa, virallisesti "rusehtavan harmaa"; rotumääritelmän mukaan siinä esiintyy eri vivahteita, mutta käytännössä koira näyttää yleensä samanväriseltä kuin joko weimarinseisoja (tasaisen hopeanharmaa) tai saksanseisoja (harmaa mustin laikuin/päistärikkö). Urosten säkäkorkeus vaihtelee 62–68 cm ja narttujen 57–64 cm välillä.

## Luonne ja käyttäytyminen
Slovakianseisoja on tottelevainen ja helposti koulutettavissa. Se sekä seisoo että noutaa riistan.

## Alkuperä
1950-luvun lopulla Slovakiassa risteytettiin keskenään harmaa tšekinseisoja-uros ja Australiasta tuotu weimarinseisoja-narttu. Toiset lähteet mainitsevat jalostukseen käytetyn myös karkeakarvaista saksanseisojaa. Uusi rotu rekisteröitiin Tšekkoslovakiassa alun perin nimellä "karkeakarvainen weimarinseisoja" (*Hrubosrstý Weimarský Stavač*) ja slovakialaiset kasvattajat ja harrastajat pyysivät myös Saksan weimarinseisojaklubia tunnustamaan rodun karkeakarvaisena weimarinseisojana. Kun todettiin, etteivät saksalaiset hyväksyisi rotua kyseisellä nimellä, sille keksittiin uusi nimi: karkeakarvainen slovakianseisoja. Tällä nimellä se saavutti lopulta myös FCI-tunnustuksen vuonna 1983. Vielä nykyisinkin rodun kotimaassa sitä risteytetään mm. karkeakarvaisen saksanseisojan, lyhytkarvaisen saksanseisojan ja villakoirapointterin kanssa.

## Lähteet
Schönberg (Holstein)

**Schönberg** on kunta Plönin piirikunnassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Saksassa.

## Ilmasto
Schönbergissä kylmin kuukausi on helmikuu ja lämpimin heinäkuu.

## Ystävyyskaupungit
*  Haljalan kunta, Viro (vuodesta 1992)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jättiläinen (kappale)

**Jättiläinen** on suomalaisen hip hop -artisti Pyhimyksen single, jonka Johanna Kustannus julkaisi 12. tammikuuta 2018. Kappaleella vierailee Aksel Kankaanranta, joka laulaa kertosäkeen. *Jättiläisen* on säveltänyt Väinö Wallenius, sanoittaneet Pyhimys ja Miljoonasade-yhtyeen Heikki Salo ja sovittaneet Wallenius, Riku Mattila ja Anssi Växby. Kappaleen on tuottanut Mattila.

*Jättiläinen* oli viimeinen Pyhimyksen isä–poika-teemaiselle *[[Tapa poika]]* -albumille tehty kappale. Nimi ”Jättiläinen” viittaa kertojan isään, jota saatetaan kappaleessa hautaan. Se kertoo siitä, kuinka pojan on isän kuoltua otettava isän rooli ja täytettävä tämän jättämä tyhjiö. Kappaleesta tehtiin tunteisiin vetoava ja balladityyppinen, ja se toimi myös albumin tarinallisena käännekohtana.

Kappale sai vuoden 2019 Emma-gaalassa vuoden biisin ja vuoden striimatuimman biisin palkinnot. Lisäksi *Tapa poika* palkittiin vuoden albumina ja Pyhimys vuoden artistina. *Jättiläinen* on ollut Suomen virallisella listalla 20 viikkoa, joista yhden listan kärjessä.

## Lähteet
Galapagosinylje

**Galapagosinhylje** eli **galapagosinmerikarhu** (*Arctocephalus galapagoensis*) on haaremi- eli korvahylkeisiin kuuluva meripeto.

Galapagosinhylkeitä tavataan Galápagosin saaristossa. El Ninon aikana niitä on nähty Meksikossa, ja varmistamattomien havaintojen mukaan niitä on havaittu myös Ecuadorin mantereella.

Galapagosinhylje on haaremihylkeistä pienin ja painaa noin 64 kiloa. Se on väriltään harmaanruskea.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Palm Beachin piirikunta

**Palm Beachin piirikunta** () on Yhdysvaltojen Floridan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 1&nbsp;471&nbsp;150 vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 6&nbsp;172 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus West Palm Beach on myös sen suurin kaupunki.

## Asukkaat
Piirikunnan asukkaista 55,8 prosenttia on valkoisia, 21,5 prosenttia latinalaisamerikkalaisia ja 18,2 prosenttia mustia. 31,1 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 88,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 44,7 vuotta.

## Kuvia piirikunnasta

Tiedosto:Palm Beach Florida photo by D Ramey Logan.jpg|West Palm Beachin kaupunki.
Tiedosto:Delray Beach FL beach near A1A north01.jpg|Rantaa Delray Beachissa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gascognelaistyyppinen ranskanseisoja

**Gascognenseisoja**, virallisesti **gascognelaistyyppinen ranskanseisoja** (), eli **isoranskanseisoja** () on ranskalainen koirarotu, kahdesta ranskanseisojaksi nimetystä rodusta kookkampi. Vuonna 2018 se oli Ranskassa pyreneittenseisojan kanssa yhteen laskettuna 10. suosituin paikallinen rotu - listauksessa se on 11. suosituin, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi.

## Ulkonäkö

Rotu on ns. "braque"- eli "bracco"-tyyppinen seisoja. Se on jalopiirteinen, vahva ja vankkaraajainen, muttei kuitenkaan liian raskasrakenteinen. Narttu on selvästi urosta kevytrakenteisempi. Kallo on lähes tasainen, hieman kuonoa pidempi. Otsapenger ei ole korostunut eikä matala. Silmät ovat avoimet ja joko tummankeltaiset tai kastanjanruskeat. Korvat ovat riippuvat, keskipitkät ja hieman laskostuneet. Kuono on pitkä ja leveä, kirsu suuri ja ruskea. Purenta voi olla leikkaava tai tasapurenta. Rintakehä on pitkä ja leveä, selkä suora ja leveä. Vatsaviiva on vain hieman ylöspäin vetäytynyt. Häntä voi olla täysipitkä tai luonnontöpö; perinteisesti Ranskassa täysimittaiset hännät on typistetty. Nahka on melko löysä ja joustava. Karva on lyhyt, tiheä ja paksu. Väritys on joko yksivärinen kastanjanruskea, kastanjanruskea valkoisin merkein, valkoinen kastanjanruskein pilkutuksin (*ticking*/*speckled*) tai kastanjanruskea punaisin (tan) -merkein (brown & tan). Urosten säkäkorkeus vaihtelee 58–69 cm ja narttujen 56–68 cm välillä, ihanteellisen korkeuden jäädessä välille 61–63 cm. 

## Alkuperä
Gascognelaistyyppinen seisoja on kotoisin Keski-Pyreneiltä ja Lounais-Ranskasta. Se polveutuu sukupuuttoon kuolleesta charlesinseisojasta.

## Katso myös
*Pyreneläistyyppinen ranskanseisoja

## Lähteet
Galápagosin merensuojelualue

**Galápagosin merensuojelualue** (Reserva Marina Galápagos) on Galápagossaaria ympäröivä luonnonsuojelualue tuhannen kilometrin päässä Ecuadorin rannikolta. Sen pinta-ala on 133&nbsp;000&nbsp;km2. Suojelualue perustettiin vuonna 1986 ja laajennettiin nykyiseen kokoonsa vuonna 1998. Se on osa Unescon maailmanperintökohdetta.

Merivirrat tuovat alueelle sekä viileää että lämmintä vettä, joten siellä elää hyvin monenlaisia Tyynenmeren lajeja. Merenalainen virtaus nostaa ravinteita merenpohjasta, mikä ruokkii suuria määriä planktonia, mikä puolestaan on monien ravintoketjujen alkupää. Siellä elää suuria haiparvia, rauskuja, koralliriuttoja ja värikkäitä kaloja.
Tämä on ainoa paikka maailmassa jossa pingviinit uivat koralliriuttojen seassa. Merileijonia on kaksi lajia, toinen on kotoisin etelästä, toinen pohjoisesta.

## Katso myös
* Galápagosin kansallispuisto

## Lähteet
Sumatrankaniinit

**Sumatrankaniinit** (*Nesolagus*) on jänisten heimoon kuuluva nisäkässuku. Charles Immanuel Forsyth Major kuvasi suvun ensimmäisenä vuonna 1899.

## Lajit
Sukuun kuuluu 2 elävää lajia:

* *[[Nesolagus timminsi]]*
* Sumatrankaniini (*Nesolagus netscheri*)

## Lähteet
Ketu (Benin)

**Ketu** on historiallinen alue nykyisessä Beninin tasavallassa, nykyisen Plateau departementin Kétoun alueella. Se on eräs vanhimmista jorubaa puhuvien pääkaupungeista. Ketun perustaminen voidaan jäljittää asutukseen, jonka aloittivat Oduduwan jälkeläiset, jotka tunnetaan myös nimillä Odudua, Oòdua ja Eleduwa. Kaupungin hallitsijoiden perinteinen tyyli oli "alaketu", ja he ovat sukua nykypäivän Nigerian jorubojen Egba alaryhmään. 

## Historia

Oyojen myyttisen historian mukaan Ketua pidetään yhtenä kuudestatoista alkuperäisestä kuningaskunnasta, jotka Oduduwan perilliset ovat perustaneet. Ikivanha sukutaulu on jossain määrin unohdettu nykyajan jorubojen historiantutkimuksessa, joka keskittyy pääasiassa yhteisöihin Nigeriassa. Ketun tarkka asema Oyo-valtakunnassa on kiistanalainen. Oyon lähteiden mukaan Ketu oli alusmaa, jonka väitetään maksaneen vuosittaisen kunnioituksenosoituksen, ja että sen hallitsija osallistui Bere-juhlaan Oyossa. Ei ole kuitenkaan epäilystä siitä, että Ketun ja Oyon suhteet olivat ystävällisiä, jotka perustuivat suurelta osin niiden välisiin historiallisiin, kielellisiin, kulttuurisiin ja etnisiin siteisiin.

Ketu oli yksi nousevan Dahomeyn kuningaskunnan päävihollisista, jota vastaan se taisteli usein Oyon kuninkaallisten joukkojen osana. Valtakunta tuhoutui 1880-luvulla antauduttuaan Foneille. Näiden taistelujen aikaan suuri määrä Ketun väestöä myytiin orjuuteen. Tämän takia Ketulla on tärkeä merkitys Brasilian Candomblessa. Ketu tunnetaan nimellä **Queto** portugalin kielisessä ortografiassa. 

## Ewe-yhteys
Ewen perinteet viittaavat Ketuun *Amedzofeina* ( "ihmiskunnan alkuperä") tai *Mawufena* ( "Korkeimman Olennon koti"). On arveltu, että Ketun asukkaat, tai ainakin osa heistä kuului alun perin Nigerian Oyo- väestöön ja heidät pakotettiin muuttamaan länteen 1200- ja 1500-luvuilla. Ketussa gbe-kieliä puhuvien kansojen esi-isät (kuten Ewe, Fon ja Aja) erosivat muista pakolaisista ja alkoivat luoda omaa identiteettiään, mutta jorubat pakottivat heidät muuttamaan vielä lännemmäksi 1400- ja 1500 -luvuilla. 

### Aikajana

* n.1500 - Joruban valtakunnan pääkaupunki siirtyi Ketuun. 
* 1886 - joutui Dahomeyn valloittamaksi. 
* 1893 - Ranskan palauttamana protektoraattina.
* 1963 - valtakunta lopetetettiin 

## Luettelo Jorubavaltakunta Ketun hallitsijoista

Joruban kielessä sana  **oba** tarkoittaa **kuningasta** tai **hallitsijaa**. Sitä käytetään myös yleisesti erilaisista jourobakansojen asuttamien alueiden hallitsijoista. Ketussa *oba* tarkoittaa  **Ketun Aleketua**

## Katso myös
* Beninin historia
* Candomblé

## Lähteet
* 

### Viitteet
Business FM

**Business FM** oli suomalainen radiokanava.

Vuosina 2016–2019 Business FM oli talouteen keskittynyt kaupallinen radiokanava, jonka toiminta alkoi 27. kesäkuuta 2016. Business FM kuului Helsingin lisäksi Oulussa ja Tampereella. Vuoden 2020 alussa radiokanavan oli määrä aloittaa Jyväskylässä, Kuopiossa, Lahdessa, Turussa ja Vaasassa.

Elokuussa 2019 Sanoma Media Finland ilmoitti ostavansa Businessradio Finland Oy:n ja Business FM siirtyi Nelonen Median omistukseen. Syyskuun 2019 alussa kanavan toiminta loppui ja taajuuksilla aloitti Groove FM Business.

## Lähteet
Wohlen bei Bern

**Wohlen bei Bern** on kunta Sveitsissä Bernin kantonissa. Siellä on vajaat 10&nbsp;000 vakinaista asukasta. Kunta kuuluu Bern-Mittellandin hallintoalueeseen (). 

## Sijainti
Wohlen bei Bern sijaitsee Keski-Sveitsissä kymmenkunta kilometriä Bernistä luoteeseen. Seutu on kumpuilevaa Mittellandia. Etelässä kunta rajoittuu Aarejokeen, joka Wohlen bei Bernin kohdalla on padottu järveksi nimeltään Wohlensee.

## Liikenneyhteydet
Moottoritie A1 Bernistä Lausanneen kulkee Aaren eteläpuolella. Eri puolille Wohlenia on säännöllinen linja-autoliikenne Bernistä.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Matti Kankaanniemi

**Matti Kankaanniemi** (s. 7. elokuuta 1974 Vammala) on suomalainen yritysjohtaja ja tutkija. Kankaanniemi toimii Suomen Terveysravinto Oy:n toimitusjohtajana. Koulutukseltaan Kankaanniemi on teologian tohtori ja kauppatieteiden maisteri. Hän on Åbo Akademin tutkija.

## Teoksia
* 

* 

* 

* 

* 

* 

## Lähteet
Hannes Haapio

**Arvi Johannes (Hannes) Haapio**, vuoteen 1906 **Ervast** (28. tammikuuta 1888 Helsinki – 10. marraskuuta 1954 Savonlinna) oli kanttoriurkuri, päätoimittaja, tietokirjailija, laulunopettaja, kuoronjohtaja ja kapellimestari sekä musiikkivänrikiksi ylennetty Suomen puolustusvoimien ensimmäinen musiikkivääpeli.

## Henkilöhistoria
Haapion vanhemmat olivat työmies Fritiof Ervast ja Anna Timonen ja puoliso vuodesta 1926 Elli Johanna Saarinen. Haapio tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1907 ja valmistui Liikemiesten Kauppaopistosta 1909, Viipurin kirkkomusiikkiopistosta 1916 ja Helsingin konservatoriosta 1930, jossa hän suoritti kapellimestaritutkinnon. Haapio johti useita kuoroja, orkestereita ja soittokuntia, soitti itse orkestereissa ja toimi teatterikapellimestarina. Hän oli Kirvun kanttoriurkuri 1918–1921 ja Savonlinnassa 1921–1954. *[[Kirkkomusiikki (lehti)|Kirkkomusiikki-lehden]]* ensimmäisenä päätoimittajana Haapio työskenteli 1925–1932. Hän toimi laulunopettajanana Viipurin klassillisessa lyseossa, Säämingin emäntäkoulussa 1932–1935 ja Savonlinnan lyseossa vuodesta 1940. Haapio suunnitteli ja johti kirkkomusiikkijuhlia ja oli Suomen Kirkkokuoroliiton perustajia. Hänellä oli useita kirkkomusiikin ja kanttoriurkuriyhdistysten luottamustehtäviä. Kustannusliikkeen hoitajana hän toimi 1934–1935. Haapio sai director cantus -arvonimen vuonna 1942, musiikkivänrikiksi hänet ylennettiin 1941.

## Julkaisuja
* *Kirkolliskokoukselle tehtyjen kanttori- ja urkurivirkakunnan anomusten selostavat perustelut*, 1928, J. H. Väänänen, A. V. Lehtinen ja Hannes Haapio
* *Suomen kirkon kanttorien ja urkurien matrikkeli*, 1929
* *Etelä-Savon kirkkolaulujuhlat 1926–1953*, 1953

## Lähteet
Ecuadorin parlamentti

**Ecuadorin parlamentti** eli kansalliskokous (Asamblea Nacional) on Ecuadorin lakeja säätävä elin. Se on yksikamarinen 137 jäsenen parlamentti, jonka jäsenistä 116 valitaan yhden jäsenen vaalipiireistä enemmistövaalilla, 15 paikkaa täytetään suhteellisella vaalitavalla koko maan toimiessa yhtenä vaalipiirinä, ja neljä valitaan usean edustajan vaalipiiristä, jossa saavat äänestää ulkomailla asuvat ecuadorilaiset. Edustajat valitaan neljävuotiselle kaudelle.

Kansalliskokouksen tehtävät ja rakenne on määritelty vuoden 2008 perustuslaissa. Sitä ennen maata hallitsi kongressi.

Viimeisimmät vaalit olivat 7. helmikuuta 2021.

## Lähteet
Lowe’s

**Lowe’s** on yhdysvaltalainen rautakauppaketju. Sen kilpailija on The Home Depot.

Marvin Ellisonista tuli yrityksen toimitusjohtaja heinäkuussa 2018.

## Katso myös
* The Home Depot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyreneläistyyppinen ranskanseisoja

**Pyreneittenseisoja**, virallisesti **pyreneläistyyppinen ranskanseisoja** (), eli **pieniranskanseisoja** () on ranskalainen koirarotu, kahdesta ranskanseisojaksi nimetystä rodusta pienempi. Se on Ranskassa paikallisista "braque"-tyypin lyhytkarvaisista seisojista kaikkein suosituin. Vuonna 2018 se oli Ranskassa gascognenseisojan kanssa yhteen laskettuna 10. suosituin paikallinen rotu – listauksessa se on 11. suosituin, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi.

## Ulkonäkö

Pyreneläinen rotu on gascognelaista sukulaistaan kevytrakenteisempi, sen huulet ovat vähemmän riippuvat, sen nahka on tiiviimmin pinnanmyötäinen ja sen eturaajat ovat kevytrakenteisemmat. Kirsu on kastanjanruskea. Häntä voi olla täysipitkä tai luonnontöpö. Karvapeite on lyhyempi kuin gascognenseisojalla. Väritys on joko yksivärinen kastanjanruskea, kastanjanruskea valkoisin merkein, valkoinen kastanjanruskein pilkutuksin (ticking/speckled) tai kastanjanruskea punaisin (tan) -merkein (brown & tan). Urosten säkäkorkeus vaihtelee 47–58 cm ja narttujen 47–56 cm välillä; ihannekorkeus on 50–55 cm.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on ystävällinen, lempeä ja nöyrä.

## Alkuperä
Pyreneläistyyppinen seisoja on kotoisin Keski-Pyreneiltä ja Lounais-Ranskasta. Se polveutuu erään teorian mukaan sukupuuttoon kuolleesta charlesinseisojasta, kun taas toinen teoria mainitsee sen kantaroduiksi vanhan espanjalaisen seisojan (luultavasti navarranseisoja) ja southern houndin. Nykyinen rotu on ollut olemassa jo 1400-luvulta lähtien ja sen uskotaan olevan kaikkien nykyisten lyhytkarvaisten seisojien kantarotu. 1800-luvun lopulla havaittiin, että ranskanseisojia oli itse asiassa kaksi eri tyyppiä (FCI:n mukaan nykyisin kaksi kokonaan erillistä rotua). Pyreneläinen muunnos miellytti ennen kaikkea metsästäjiä jotka halusivat gascognelaista nopeamman ja kevyemmän kanakoiran.

## Katso myös
*Gascognelaistyyppinen ranskanseisoja

## Lähteet
Nikolai (romaani)

**Nikolai. Antikristuksen valtaannousu** on yhdysvaltalaisten kirjailijoiden Tim LaHayen ja Jerry B. Jenkinsin *[[Viimeisten päivien vaellus]]* -kirjasarjan kolmas osa. Kirja on julkaistu vuonna 1997, ja suomeksi se ilmestyi 1999 Kai Takkulan suomentamana. Kirja on jatkoa teokselle *[[Todistajat]]*.

## Lähteet
* Viimeisten päivien vaellus. 3, Nikolai : antikristuksen aika, Finna.fi, viitattu 2.8.2023.
* Nikolai, Kirjasampo, viitattu 2.8.2023.
Arvaniitit

**Arvaniitit** (, arvanitikaksi: Arbëreshë) ovat Kreikassa asuva kaksikielinen kansa, joka puhuu perinteisesti kreikan lisäksi arvanitikaa eli arvaniittia, joka on albanian kielen murre. Arvaniitit saapuivat Etelä-Kreikkaan keskiajalla. Assimilaation tuloksena suurin osa arvaniiteistä pitää itseään kreikkalaisina eikä albaaneina.
Albert Krank

**Albert Krank** (31. maaliskuuta 1855 Oulu – 9. kesäkuuta 1902 Berliini, Saksa) oli suomalainen insinööri joka perusti Varkauteen Lehtoniemen konepajan ja telakan 1888.

Krankin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, pormestari ja valtiopäivämies Jakob Krank (1822–1899) ja Augusta Wilhelmina Palmberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1874 Porvoon ruotsalaisesta alkeisoppilaitoksesta ja suoritti insinööritutkinnon Polyteknillisessä opistossa 1877.

Krank oli valmistuttuaan työssä Lontoossa Englannissa harjoittelijana ja konepiirtäjänä eri yritysten, muun muassa torpedovalmistajana tunnetun Yarrow & Co:n palveluksessa. Suomeen palattuaan hän oli opettajana Helsingin teollisuuskoulussa 1881–1882 ja sen jälkeen vuodesta 1882 Varkauden ruukin konepajan johtajana. Hän ei tullut toimeen ruukkia johtaneen Augustinus Henrikssonin kanssa ja vuonna 1886 hän vuokrasi Taipaleen vanhan kanavan perustaen sinne laivatelakan. Krank rakennutti Taipaleen kanavalle pienen kuivatelakan, konepajan ja vesimyllyn mutta pian tilat osoittautuivat liian pieneksi ja telakkaa varten hankittiin lisätilaa Lehtoniemestä. Krankin yhtiökumppanina oli teknikko Torsten Forstén jonka kanssa Krank perusti *Tehtaat Lehtoniemi & Taipale Fabriker* nimisen yrityksen. Forstén oli mukana yrityksessä vuoteen 1892 jolloin Krank jäi yksin telakan omistajaksi. 

Lehtoniemelle valmistui 1888 korjauspaja, valimo, varustamo ja seitsemän asuinrakennusta, ja pian koko tehtaan toimisto siirrettiin Lehtoniemeen. Ensimmäiset Lehtoniemen telakalta valmistuneet laivat olivat 1889 "Juka", "Salmi" ja "Alli". Krank oli myös keksijä ja hän sai patentteja muun muassa Aino-separaattorille ja tukinniputuskoneelle. Krank lienee rakennuttanut ulkomaisten esikuvien mukaan ensimmäiset Saimaan vesistössä liikkuneet lastilotjat joissa koneisto oli aluksen perässä. Krankin vuonna 1896 rakentama *Jaakko* oli ensimmäinen matalakulkuinen, lyhyt ja leveä sisävesimatkustajahöyrylaiva.

Lehtoniemen telakka joutui 1901 lamakauden aikana talousvaikeuksiin ja Krank matkusti Saksaan rahoitusta järjestämään, mutta hän kuoli matkalla Berliinissä 1902. Krankin perikunta myi telakan Carolus Wredelle. Vuonna 1929 Lehtoniemen telakka ja konepaja siirtyi A. Ahlström Oy:n omistukseen ja telakan ja konepajan toiminta päättyi. Lehtoniemestä oli valmistunut noin 40 vuoden aikana yli 200 laivaa, yli 300 höyrykonetta ja yli 300 höyrykattilaa. Ahlströmin aikana Lehtoniemessä toimi ensin A. Ahlström Oy:n puuteostehdas ja sitten 1950-luvulta alkaen äänieristyslevyjä valmistanut Ääniteknillinen tehdas. Lehtoniemessä valmistettiin myös ovia ja ikkunoita, veneitä, kanootteja sekä erilaisia kalusteita. Tehdas toimi vuoteen 1965 saakka.

Albert Krankin mukaan on nimetty Pohjois-Savon pelastuslaitoksen Albert Krank–öljyntorjunta-alus.

## Kirjallisuutta
* Martti Myllylä : *Albert Krank - varkautelainen laivanrakentaja*. Suomen höyrypursiseura ry, Helsinki 1990

## Lähteet
Charles Darwin Foundation

**Charles Darwin Foundation for the Galapagos Islands** (**CDF**) on kansainvälinen yleishyödyllinen järjestö. Sen päämääränä on tuottaa tieteellistä tietoa ja teknistä apua Galápagossaarten suojelemiseksi.

Charles Darwin Foundation perustettiin vuonna 1959. Sen keskeisin tukikohta on Santa Cruzin saarella Puerto Ayorassa sijaitseva Charles Darwin -tutkimusasema, jossa työskentelee yli sata tieteilijää, opetushenkilöä, tutkimusavustajaa ja tukihenkilöä.

Charles Darwin Foundationin hallinnollinen elin on yleiskokous. Kerran vuodessa kokoontuvan yleiskokouksen tehtäviin kuuluvat muun muassa johtokunnan valitseminen, toimintatapojen määritteleminen ja järjestön toimintasuunnitelman ja budjetin lopullinen hyväksyminen. Sekä Ecuadorin hallituksella että Unescolla on pysyvä paikka yleiskokouksen jäsenistössä.

## Lähteet
Jättihaukkakala

**Jättihaukkakala** (*Cirrhitus rivulatus*) on suurikokoinen haukkakaloihin kuuluva kala, joka elää Tyynenmeren koralliriutoilla.  

## Koko ja ulkonäkö
Jättihaukkakala on suurin haukkakaloista; se voi kasvaa 60 cm pitkäksi ja painaa yli neljä kiloa. Sillä on melko litteä ja korkea vartalo. Pohjaväri vaihtelee oliivinvihreästä punertavaan, siinä on neljä leveää tummaa pystyraitaa joiden reunat ovat koboltinsiniset. Päässä on samanlaisia raitakuvioita.

## Alkuperä ja elinympäristö
Jättihaukkakalaa tavataan Tyynenmeren itäosassa Kalifornian, Meksikon ja Keski- ja Etelä-Amerikan pohjoisosan rannikoilla. Sen levinneisyysalue ulottuu etelässä Kolumbian edustalle ja Galapagossaarille, pohjoisessa Kalifornianlahdelle.  Se elää koralliriutoilla ja pysyttelee matalan veden alueilla, missä se tyypillisesti nyhjöttää jollain kallionkielekkeellä maastoutuen taustaansa erinomaisesti. 

## Lähteet
Arvo Uro

**Arvo Uro** (22. tammikuuta 1907 Terijoki – 8. joulukuuta 1995 Hämeenlinna) oli musiikkimajuri, joka toimi puolustusvoimien ylikapellimestarina.

Uron sotilassoittajan  ura alkoi Terijoella Suomen polkupyöräpataljoona 1:n trumpetistina. Sotilaskapellimestarin tutkinnon hän suoritti 1935 ja toimi sitten Polkupyöräpataljoona 2:n kapellimestarina. Hänen palveluspaikkojaan olivat Käkisalmi, Sortavala ja Savonlinna, jonka varuskunnan soittokunta siirtyi vuonna 1942 Äänislinnaan. Uro ylennettiin samana vuonna musiikkikapteeniksi. Sotien jälkeen hän toimi sotilaskapellimestarina Kuopiossa ja vuodesta 1953 Hämeenlinnassa. Kuopion kaupunginorkesteria Uro johti 1945–1953 ja Hämeenlinnan kaupunginorkesteria vuodesta 1958 vuoteen 1964, jolloin hänet nimitettiin puolustusvoimain ylikapellimestariksi. Hän oli samalla Helsingin varuskunnan soittokunnan päällikkö ja sotilasmusiikkiosaston johtaja Sibelius-akatemiassa. Helsingin olympialaisissa vuonna 1952 Uro johti yli kahdensadan soittajan olympiasoittokuntaa. Vuonna 1967 eläkkeelle jäänyt Uro oli puolustusvoimien ikämiesten uintimestari.

## Lähteet
Jaeden Martell

**Jaeden Martell** (oik. **Jaeden Wesley Lieberher**, s. 4. tammikuuta 2003 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Hänet on parhaiten tunnettu Bill Denbroughin roolista kauhuelokuvassa *[[Se]]* (2017). 

Hän on myös näytellyt elokuvissa *[[St. Vincent (elokuva)|St. Vincent]]* (2014) *[[The Book of Henry]]* (2017), *[[Se – Toinen luku|Se: Toinen luku]]* (2019) ja *[[Veitset esiin – kaikki ovat epäiltyjä]]* (2019).

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jeremy Ray Taylor

**Jeremy Raymond Taylor** (s. 2. kesäkuuta 2003 Bluff City, Tennessee) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet on parhaiten tunnettu roolistaan kauhuelokuvassa *[[Se (vuoden 2017 elokuva)|Se]]* (2017). Syyskuussa 2023 hän ilmoitti menneensä kihloihin Kaylie Faithin kanssa ja helmikuussa 2024 pari ilmoitti menneensä naimisiin.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jakob Krank

**Jakob (Jacob) Krank** (25. elokuuta 1822 Kempele – 26. lokakuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen kihlakunnantuomari ja valtiopäivämies joka valittiin 1862 Jyväskylän ensimmäiseksi pormestariksi.

Krankin vanhemmat olivat Rovaniemen kirkkoherra Johan Kranck, myöhemmin Krank (1781–1834) ja Katarina Elisabet Wegelius. Hän kävi Oulun triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1841. Krank suoritti Helsingin yliopistossa tuomarintutkinnon 1846 ja oli auskultanttina Vaasan hovioikeudessa. Hän suoritti vielä suuremman kameraalitutkinnon 1851 ja sai varatuomarin arvon 1850.

Krank oli Suomen senaatin talousosaston ylimääräisenä kamarikirjurina vuodesta 1851, Oulun läänin vt. apulaislääninkamreerina vuodesta 1852 ja Oulun kämnerinoikeuden puheenjohtajana vuodesta 1854. Hänet valittiin Jyväskylän ensimmäiseksi pormestariksi 1862. Kemin tuomiokunnan tuomarina Krank oli vuodesta 1869 ja Saloisten tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1870 aina eroonsa saakka 1890. Krank osallistui säätyvaltiopäiville porvarissäädyssä Jyväskylän edustajana  1863–1864 ja Jyväskylän ja Heinolan yhteisenä edustajana 1867. Valtiopäivillä hän oli useiden eri valiokuntien jäsen tai varajäsen.

Jakob Krank oli naimisissa vuodesta 1852 Augusta Vilhelmina Palmbergin (k. 1893) kanssa. Heidän poikansa oli insinööri ja tehtailija Albert Krank.

## Lähteet
Sivukeila

**Sivukeila** eli **parasiittinen kraatteri** on tulivuoren purkausaukko, joka ei ole sen pääasiallisen purkauskanavan suuaukko.  

Sivukeila syntyy, kun  purkaus hakee uuden kanavan esimerkiksi vuoren kylkeen. Vuorenkyljen repeämästä tapahtuva purkaus keskittyy usein muutamaan kohtaan, joihin kasautuu vuoren pääkeilaa pienempi kraatteri. Sivukeiloja on kahta tyyppiä: laavakraattereita ja tuffikraattereita eli tuhkakartioita. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Shoppi Tivoli

**Shoppi Tivoli** on kauppakeskus Sveitsin Spreitenbachissa, Zürichin luoteispuolella. Kauppakeskuksen ensimmäinen osa, Shoppi, avattiin vuonna 1970, ja se oli maan ensimmäinen iso ostoskeskus. Toinen osa, Tivoli, avattiin vuonna 1973. Kauppakeskuksen vuotuinen kävijämäärä on vajaat 5 miljoonaa ja myynti noin 400 miljoonaa Sveitsin frangia.

Myymäläpinta-alaltaan kauppakeskus on Sveitsin suurin, 78&nbsp;400 neliömetriä, ja liikevaihdoltaan viidenneksi suurin, 413 milj. Sfr vuonna 2015.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Shukrullo Yusupov

**Shukrullo Yusupov** (21. syyskuuta 1921 Almazar, Taškent – 19. heinäkuuta 2020) oli uzbekistanilainen runoilija. Hänen runojaan on käännetty monelle kielelle maailmanlaajuisesti, ja niitä on julkaistu aikakauslehdissä ja antologioissa. Hänelle on myönnetty Uzbekistanin Hamza-palkinto ja Uzbekistanin kansan runoilijan arvonimi.

## Lähteet
Scalesia pedunculata

***Scalesia pedunculata*** on Galápagossaarilla kasvava asterikasveihin kuuluva puu.

Monet *[[Scalesia]]*-suvun kasvit jäävät pensaiksi, mutta *Scalesia pedunculata* kasvaa kymmenmetriseksi puuksi. Sitä kasvaa Santa Cruzilla, San Cristóbalilla, Floreanalla ja Santiagolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Scalesia Galápagos Conservation Trust
Francisco Díaz del Rincón

**Pyhä Francisco Díaz del Rincón O.P.** (2. lokakuuta 1713 Ecija, Sevilla, Espanja – 28. lokakuuta 1748 Fu-tsheu, Kiina) oli espanjalainen dominikaani, pappi, lähetystyöntekijä Filippiineillä ja Kiinassa, pyhimys sekä marttyyri kiduttamalla ja kuristamalla. Díaz liittyi dominikaaneihin 17-vuotiaana, lähti vuonna 1735 Filippiineille ja sieltä Fukieniin sekä pidätettiin monsignore Pere Sansin, Francisco Serrano Fríasin, Joaquín Royo Pérezin ja Juan Alcober Figueran kanssa vuonna 1746 ja tuomittiin kuolemaan 1. marraskuuta samana vuonna. Hänen reliikkejään pidetään pyhän Dominicuksen kirkossa Manilassa, Filippiineillä. Paavi Leo XIII julisti hänet kunnianarvoisaksi 6. tammikuuta 1893 ja autuaaksi 14. toukokuuta 1893, paavi Johannes Paavali II julisti hänet pyhimykseksi 1. lokakuuta 2000, ja hänen muistopäiväänsä vietetään joko 28. lokakuuta tai yhtenä Kiinan marttyyreistä 28. syyskuuta.

## Lähteet
Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2019

**Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailut 2019** järjestettiin Imatralla 1.–3. helmikuuta, Äänekoskella 29.–31. maaliskuuta ja Ylitorniolla 7. huhtikuuta.

## Tulokset
### Miehet
#### Sprintti, vapaa



Imatra, 3. helmikuuta



#### 15 kilometriä, perinteinen



Imatra, 1. helmikuuta



#### 15 kilometriä, vapaa



Äänekoski, 30. maaliskuuta



#### 15 kilometriä, perinteinen, takaa-ajo



Äänekoski, 31. maaliskuuta



#### 50 kilometriä, vapaa



Ylitornio, 7. huhtikuuta



#### Parisprintti, perinteinen



Äänekoski, 29. maaliskuuta



#### 4 × 10 kilometriä, (p + p + v + v)



Imatra, 2. helmikuuta



### Naiset
#### Sprintti, vapaa



Imatra, 3. helmikuuta



#### 10 kilometriä, perinteinen



Imatra, 1. helmikuuta



#### 10 kilometriä, vapaa



Äänekoski, 30. maaliskuuta



#### 10 kilometriä, perinteinen, takaa-ajo



Äänekoski, 31. maaliskuuta



#### 30 kilometriä, vapaa



Ylitornio, 7. huhtikuuta



#### Parisprintti, perinteinen



Äänekoski, 29. maaliskuuta



#### 3 × 5 kilometriä, (p + v + v)



Imatra, 2. helmikuuta



## Lähteet
Saint-germaininseisoja

**Saint-germaininseisoja** () on ranskalainen koirarotu.

## Ulkonäkö

Kallo on hieman kaareva, otsapenger vain hieman korostunut. Silmät ovat melko suuret, avoimet ja kullankeltaiset. Korvat ovat riippuvat, eivät järin pitkät ja kärjistään pyöristyneet. Kuono on kallon kanssa samanpituinen ja joko suora tai hieman kyömy, kirsu tumman ruusunpunainen. Purenta on aina leikkaava. Kaula on hieman kaareutunut ja melko pitkä. Rintakehä on leveä, syvä ja pitkä, selkä vaakasuora. Vatsaviiva on hieman ylösvetäytynyt. Häntä on teräväkärkinen ja koiran työskennellessä asennoltaan vaakasuora. Karvapeite on lyhyt ja sileä. Väritys on valkoinen oranssein merkein, jossa korvat ovat mieluiten oranssit. Urosten säkäkorkeus vaihtelee 56–62 cm ja narttujen 54–59 cm välillä; erityisen laadukkailla yksilöillä sallitaan 2 cm:n poikkeama suuntaan tai toiseen.

## Luonne ja käyttätyminen
Rotu on sosiaalinen, omistajaansa kiintyvä, tasapainoinen ja helposti koulutettavissa, mikä tekee siitä myös hyvän perhekoiran. Sitä käytetään ennen kaikkea peltopyyn, fasaanin ja lehtokurpan metsästykseen. Se myös noutaa ammutun saaliin.

## Alkuperä

Saint-germaininseisoja jalostettiin alun perin Picardiessa Compiègnen kuninkaallisissa kenneleissä 1830-luvulla, minkä jäljeen sitä kasvatettiin Saint-Germain-en-Layessä Pariisin esikaupunkialueella. Sen kantarodut olivat mannermaisia kanakoiria ja pointtereita. 1900-luvulla rotu oli hyvin suosittu, ja vuonna 1913 perustettiin ranskalainen rotujärjestö.

## Lähteet

## Katso myös
*Ariègenseisoja
*Auvergnenseisoja
*Bourbonnaisinseisoja
Walter Hackman

**Walter Leopold Victor Hackman** (7. lokakuuta 1916 Helsinki – 8. maaliskuuta 2001 Helsinki) oli hyönteistieteilijä ja Eläinmuseon esimies, joka sai professorin arvonimen.

Walter Hackmanin vanhemmat olivat professori, valtiongeologi Victor Hackman ja Tyra Holm ja puoliso vuodesta 1958 Anne Marie Palmén, akateemikko Erik Palménin tytär. Hackman tuli ylioppilaaksi 1934 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1940 ja lisensiaatiksi 1948. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1949 hämähäkkien kromosomeista. Hackman oli Eläinmuseon ylimääräinen avustaja 1945–1956 ja museon hyönteisosaston vt. museonhoitaja 1954–1955, osaston kustos vuodesta 1957 ja museon esimies 1975–1981. Helsingin yliopiston eläintieteen vt. ruotsinkielisenä professorina Hackman toimi 1972–1975 ja oli yliopiston eläintieteen dosentti 1950–1983. Professorin arvonimen hän sai vuonna 1976. Hackman toimi myös ruotsinkielisen tyttökoulun tuntiopettajana 1946–1957 ja *Notulae Entomologicae* -lehden päätoimittajana 1948–1961. Hänellä oli useita alansa luottamustoimia, Suomen Tiedeseuran jäsen hän oli vuodesta 1955 puheenjohtaja 1976–1977. Hän julkaisi alaltaan lukuisia tutkimuksia, muun muassa hämähäkeistä, perhosista, koista, kärpäsistä ja sääskistä, mutta oli kiinnostunut myös kasveista. Tutkijana hän kuvasi tieteellisesti useita uusia lajeja, joita on myös nimetty hänen mukaansa.

## Lähteet
Denalin piirikunta

**Denalin piirikunta** () on Yhdysvaltojen Alaskan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 2&nbsp;074 vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 33&nbsp;092 neliökilometriä. Piirikunnan hallintokeskus Healy on myös sen suurin kunta.  

Yhdysvaltain ja koko Pohjois-Amerikan korkein vuori Denali (ent. Mount McKinley) sijaitsee piirikunnassa.

## Asukkaat
Piirikunnan asukkaista 85,3 prosenttia on valkoisia ja 3,39 prosenttia aasialaisia. 11,4 prosenttia puhuu muita kieliä kuin englantia. 94,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 37,3 vuotta.

## Kuvia piirikunnasta

Tiedosto:Wonder Lake and Denali.jpg|Denali.
Tiedosto:Savage River Valley.jpg|Savage River Valley.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Carnegien selänne

**Carnegien selänne** on epäseisminen selänne, joka sijaitsee Nazcan laatan pohjoisosassa. Se seuraa Galápagosin kuuman pisteen Nazcan laatalla kulkemaa aluetta. Carnegien selänne on noin 600 kilometriä pitkä ja itäisestä päädystään noin 300 kilometriä leveä.

Carnegien selänne syntyi noin 20 miljoonaa vuotta sitten. Monilta osiltaan se kohoaa ympäröivästä merenpohjasta vain muutamia satoja metrejä. Merivuoret ovat yleisimpiä selänteen länsiosassa Galápagossaarten ympäristössä ja sen itäosassa.

Carnegien selänteen alityöntyminen Ecuadorin alle on aiheuttanut useita maanjäristyksiä. Niistä suurin oli vuoden 1906 maanjäristys, jonka voimakkuus oli 8,8 M<sub>w</sub> ja jonka repeämävyöhyke oli noin 500 kilometriä pitkä.

## Lähteet