Maija Isola

**Maija Sofia Isola** (15. maaliskuuta 1927 Riihimäki − 3. maaliskuuta 2001 Riihimäki) oli suomalainen tekstiilisuunnittelija ja taiteilija. Maija Isolan tunnetuin kuosi on *[[Unikko-kuosi|Unikko]]*.

Isolaa on sanottu Suomen tärkeimmäksi tekstiilisuunnittelijaksi.
Hän toimi Marimekon tekstiilien pääsuunnittelijana 38 vuotta. Isolan suunnittelemissa painokuoseissa on yli 500 aiheiltaan ja tyyliltään erilaista kuviota. Isolan kankaat vaikuttivat 1950- ja 1960-luvuilla merkittävästi suomalaisten kotien sisustukseen.

## Kuosisuunnittelu

Isola piirsi ensimmäiset kuvionsa Printex Oy:lle, Marimekon edeltäjälle, vuonna 1949. Hän toimi Marimekon sisustuskankaiden pääsuunnittelijana vuoteen 1987 asti.
Virikkeitä malleihinsa Isola sai kansantaiteesta, modernista kuvataiteesta, luonnosta ja matkoiltaan eri puolille maailmaa.

Isola tulkitsi omaperäisesti ja rohkeasti kullekin ajalle ominaisia teemoja ja tyylejä.
Unikko-kuosi lanseerattiin 1964, vaikka Marimekon perustaja Armi Ratia ei halunnut yrityksensä tuottavan kukkakuoseja. 1990–2000-luvulla Kirsti Paakkasen johtama Marimekko valmisti monenlaisia tuotteita, jotka perustuivat Unikko-kuosin erilaisiin väri- ja kokovaihtoehtoihin. Kuviota myös lisensioitiin muiden yritysten valmistamiin tuotteisiin, kuten kävelysauvoihin ja televisioihin.

Ensimmäisiä Isolan suunnittelemia malleja oli omana aikanaan suosittu *Amfora* (1949), yksi oslolaisen museon kokoelmien innoittamista malleista.
Jatkossa suosittuja malleja olivat *Appelsiini* vuodelta 1950 ja *Kivet*, jonka Isola suunnitteli väripaperista saksilla leikatuista ympyröistä vuonna 1956.

Eniten tunnettuja kankaita on 1960-luvulta. Isolan kuosi *Satula* vuodelta 1960 toi kansantaidevaikutteet, perinteiset kirjontamallit ja pitsimäiset kuviot kankaisiin. Se oli osa *Ornamentti*-sarjaa.
Vuonna 1961 Isola suunnitteli kolme suosittua kuosia. *Lokki* sovelsi suuria aaltomaisia poimuihin viittaavia kuvioita. *Silkkikuikka* ja *Joonas* taas leikittelivät rennoilla viivoilla.
Suurikuvioinen *Melooni* vuodelta 1963 kuvasti 1960-luvun henkeä pelkistetyssä kontrastisuudessaan.
Yhä Marimekon ehkä tunnetuimpiin kuvioihin kuuluva *Unikko* vuodelta 1964 päätyi vaatteisiin vasta 2000-luvulla. Saman vuoden mallit *Kaivo* ja *Seireeni* olivat *Meloonin* tapaan pelkistettyjä suuria kuvioita. Molempien lähtökohtana oli veden pinnan liikkeet ja kuviot. Isolan 1970-luvun kankaat olivat vähemmän pelkistettyjä. *Rakastaa, ei rakasta* vuodelta 1972 kuvaa päivänkakkaroita.

### Maija Isolan kuoseja

* Amfora 1949
* Appelsiini 1950
* Pariisin portit 1952
* Kivet 1956
* Auringonkukka 1959
* Sarafan 1960
* Satula 1960
* Tantsu 1960
* Tulipunainen 1960

* Joonas 1961
* Lokki 1961
* Silkkikuikka 1961
* Ananas 1962
* Praliini 1962
* Melooni 1963
* Kaivo 1964
* Seireeni 1964
* Unikko 1964

* Husaari 1967
* Härkä 1967
* Taifuuni 1968
* Hevosvaras 1968
* Pepe 1970
* Tuuli 1971
* Primavera 1972
* Rakastaa, ei rakasta 1972
* Puuska 1984

## Taidemaalarina
Isola teki taidemaalarina lähes 50-vuotisen uran, mutta hänen maalauksensa ovat paljon tuntemattomampia kuin tekstiilit. Itse Isola oli sitä mieltä, että hän on ennen kaikkea taidemaalari. Hänen maalauksensa olivat 1950-luvulla abstrakteja sommitelmia, joiden värit olivat murrettuja. Kuvissa havaitsee myös ulkomailta vähän aiemmin Suomeen saapuneiden vaikutteiden, kuten konkretismin ja informalismin jäljen. Kirkkaat värit ja paljaat väripinnat tulevat Isolan maalauksiin 1960-luvulta alkaen ja kuva-aiheet ovat usein pelkistettyjä yksityiskohtia ympäristöstä. Isola matkusteli paljon asuen muun muassa Yhdysvalloissa ja 1970-luvun alussa Algeriassa, jossa tehdyt maalaukset uhkuvat elinvoimaa, mikä näkyy esimerkiksi kukka-asetelmissa.

## Yksityiselämä
Maija Isolan vanhemmat olivat maanviljelijät Mauno Isola ja Toini Esteri Pätiälä. Maija Isola oli avioliitossa kolme kertaa. Ensimmäinen puoliso oli henkilökuntapäällikkö Georg Leander vuosina 1945–1948. Tästä avioliitosta syntyi Maija Isolan ainoa lapsi Kristina Isola vuonna 1946. Toinen puoliso oli taidemaalari Jaakko Somersalo vuosina 1952–1955 ja kolmas puoliso oli varatuomari Jorma Tissari vuosina 1959–1971.

Hän asui 1970-luvun alussa Algeriassa mm. Oranissa kolme vuotta ja oli suhteessa varatun miehen, häntä nuoremman Mohamed Bouamaman kanssa vuoteen 1974 asti ja asui sen jälkeen vuodesta 1977 lähtien Yhdysvalloissa Pohjois-Carolinassa egyptiläisen tutkija Ahmed Al-Haggagin kanssa vuoteen 1980 asti. Tämän jälkeen Isola palasi asumaan Suomeen.

Maija Isola oli maalaistalon tytär Riihimäeltä ja asui myöhempinäkin vuosinaan ateljeeasunnossa lapsuudenkotinsa lähellä. Tytär Kristina työskenteli 1980-luvulta lähtien äitinsä henkilökohtaisena apulaisena ja suunnitteluparina. Maija Isolan kuoltua Kristina Isola jatkoi äitinsä työtä suunnittelemalla uusia värityksiä Maija Isolan kuoseihin.

## Dokumentti
* *[[Maija Isola (elokuva)|Maija Isola]]*, ohjaaja Leena Kilpeläinen, 2021

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* Maija Isola kuvataiteilijamatrikkelissa