open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Manuel Fernández y González

**Manuel Fernández y González** (1830–1888) oli espanjalainen runoilija, romaanin- ja näytelmänkirjoittaja. 

Fernández y Gonzálezin kirjoittamat näytelmät ovat osaksi farssityylisiä, osaksi murhenäytelmiä, aiheiltaan enimmäkseen kansallisia. Tunnetuimmat niistä ovat *Luchar contra el sino* (1848), *El Cid* (1858), *Un duelo a tiempo* (1859), *Padre y rey* (1860), *Don Luis Osorio* (1863), *Aventuras imperiales* (1864). Historiallisista romaaneista puuttuu usein tarkemmin luonteenerittely, mutta sisällöllisesti ne ovat kohauttavia ja siksi aikanaan suosittuja. Merkittävimpiä niistä ovat *Don Juán Tenorio* (1851), *Los siete infantes de Lara* (1862), *La virgen de la Palma* (1867), *El montero de Espinosa* (1869), *Taros y Cañas* (1885). Lyyrikkona hän julkaisi runokokoelmat *Poesias* ja *Poesias varias* (1858).

Manuel de la Revillan mukaan hänestä olisi voinut tulla Espanjan Walter Scott, mutta hänestä tuli sen sijaan Pierre Alexis Ponson du Terrail. Toisen lähteen mukaan Revilla olisi sanonut, että Fernández y González olisi voinut olla Alexandre Dumas'n kilpailija mutta hänestä tuli tuskin muuta kuin Espanjan Ponson du Terrail.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zororo Makamba

**Zororo Makamba** (17. tammikuuta 1990 – 23. maaliskuuta 2020) oli zimbabwelainen radio- ja televisiojuontaja.

Makamba oli mediamoguli James Makamban toiseksi vanhin poika. Hänen äitinsä oli Irene Makamba.

Makamba aloitti uransa Zimbabwen ensimmäisellä yksityisellä radioasemalla, ZiFM Stereossa, jossa juonsi ajankohtaisasioita käsitelleitä ohjelmia. Hän tuli suosituksi tänä aikana muiden muassa *Impact*- ja *Telecel Chit Chat* -ohjelmien juontajana. Myöhemmin hän työskenteli televisiossa puheohjelma *[[Tonight with Zororo]]n* juontajana ja johtavana tuottajana Zambezi Magic -kanavalla. Makamba toimi myös yhdessä Phillip Chiyangwan kanssa juontajana Zimbabwen televisiossa paikallisten yrittäjien alustaksi tarkoitetussa *My Own Boss* -ohjelmassa.

## Sairaus ja kuolema
Makamba kärsi myasthenia graviksesta ja oli vuonna 2019 leikkauksessa kasvaimen poistamiseksi rinnastaan.

Makamba lähti New Yorkiin alkuvuodesta 2020. Hän palasi Zimbabween 9. maaliskuuta 2020 ja oli tämän jälkeen kontaktissa monien ihmisten kanssa ennen kuin hakeutui 16. maaliskuuta lääkärin vastaanotolle yskä- ja kuumeoirein. Makambasta tuli Zimbabwen toinen vahvistetusti koronaviruspandemiassa sairastunut henkilö.

23. maaliskuuta julkistettiin tieto Makamban kuolemisesta Hararen ainoassa pandemiassa sairastuneille varatussa hoitopaikassa Wilkinsin tartuntatautisairaalassa. Hän oli ensimmäinen vahvistetusti koronaviruspandemiassa Zimbabwessa kuollut henkilö. Maan hallituksesta oli joitain tunteja ennen Makamban kuolemaa kiistetty huhut tämän sairaudesta.

## Lähteet
Jenni Mustajärvi

**Jenni Mustajärvi** (s. 23. syyskuuta 1986 Tampere) on suomalainen laulaja. Hänen isänsä oli Popeda-yhtyeen entinen laulusolisti ja soolouraakin tehnyt Pate Mustajärvi.

## Ura

Mustajärvi esiintyi ensimmäistä kertaa rockfestivaaleilla Nummirockissa vuonna 1992, tuolloin vasta 6-vuotiaana, esittämällä "Pingviinilaulun" isänsä Popeda-keikan yhteydessä.

Hän on opiskellut sosiaalialaa ja työskennellyt esimerkiksi päiväkodeissa ja kouluissa muun muassa koulunkäynninohjaajana erityislasten kanssa.

Mustajärvi on kirjoittanut tekstejä lauluihin vuodesta 2014 lähtien. Hän on opiskellut Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa lauluntekijöiden valmennuksessa.

Mustajärvi on sanoittanut myös isälleen Pate Mustajärvelle ”Rasvatyyni”- ja "Veikko"-kappaleet ja toiminut hänen taustalaulajanaan *Tyylillä*-soolokiertueella. Mustajärvi tekee myös duokeikkoja Markus Salon kanssa. 

Mustajärvi on julkaissut vuodesta 2018 alkaen seitsemän singleä ja maaliskuussa 2020 ensimmäisen albuminsa *22:50*. Albumin nimi tulee hänen syntymähetkensä kellonajasta. Mustajärven yhtyeessä soittavat kitaristi ja *22:50*-albumin tuottaja Olli Anttila, kosketinsoittaja Janne Kokkonen, basisti Milla Heinonen ja rumpali Jony Oittinen. Mustajärven oli tarkoitus lähteä Suomen kiertueelle keväällä 2020, mutta koronaviruksen takia kiertue peruttiin ja yhtye teki vain yhden live-striimatun konsertin ilman yleisöä. 

Soittamisen lisäksi Mustajärvi harrastaa maalaamista ja piti keväällä 2023 ensimmäisen taidenäyttelynsä.

Ilta-Sanomien järjestämässä äänestyksessä Popedan uudeksi laulusolistiksi Jenni Mustajärvi sai ylivoimaisesti eniten ääniä (21,3 %).

## Diskografia

##### Studioalbumit

* 

##### Singlet

**Hyvästit (2018)*
**7 syntiä (2018)*
**Kaikki paikallaan* (2019)
**Terkut rivien välistä* (2019)
**Mitä et nää, sitä ei oo* (2019)
**Joo joo joo!* (2020)
**Ei saa koskee (...ilman lupaa)* (2022)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut 
*
Koulukadun päiväkoti

**Koulukadun päiväkoti** on tamperelainen lasten päiväkoti, joka on toiminut vanhassa puutalossa Koulukatu 8:ssa vuodesta 1963 lähtien. Rakennuksen on suunnitellut Heikki Tiitola, ja se on valmistunut vuonna 1904. Talossa sijaitsi Fanny Carlssonin johtama yksityinen sairaala (”Lääkäreiden sairaala”) vuosina 1904–1918.

Päiväkodin rakennusta ei ole suojeltu, mutta Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön mukaan kyseessä on rakennustaiteellisesti ja maisemallisesti merkittävä kohde. Katujulkisivuihin on tehty 1920- ja 1930-luvuilla muutoksia, joiden jäljiltä talo ei ole enää alkuperäisessä asussa.

## Lähteet
Paolo Ferrari

**Paolo Ferrari** (1822–1889) oli italialainen huvinäytelmäkirjailija.

Ferrarilta onnistuivat etenkin historialliset huvinäytelmät ja kansanomaiset näytelmät, mutta aivan yhtä hyvin eivät niin sanotut teesinäytelmät, joissa on huomattavissa ranskalaisten Alexandre Dumas’n, Émile Augierin ja Victorien Sardoun vaikutus. Hänen historiallisista huvinäytelmistään ovat merkittävimmät *Goldoni e le sue sedici commedie nove* (1852), *La satira e il Parini* (1857), ja *La poltrona storica* (1862). Parhaat hänen kansanelämää kuvaavista huvinäytelmistään ovat *La medicina d’una ragazza ammalata* (1862), *Codicillo dello zio Venanzio* ja *Nessuno va al campo* (1871), joilla on pysyvä arvonsa. Huomattavimmat Ferrarin teesinäytelmistä ovat *Il duello*, *Cause ed effetti* (1872), *Il ridicolo*, *Il suicidio* (1875), *Due dame* ja *Alberto Pregalli*. Ferrarin näytelmät ilmestyivät koottuina nimellä *Opere drammatiche* Milanossa 1877–1880.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Albert Scott Crossfield

**Albert Scott Crossfield** (2. lokakuuta 1921 – 19. huhtikuuta 2006) oli yhdysvaltalainen lentäjä. Hän lensi niin kutsuttuja koelentokoneita, myös X-15:tta ja hän rikkoi kahden Machin rajan ensimmäisenä. Scott Crossfield oli Yhdysvaltain laivaston upseeri ja lentäjä sekä myös toisen maailmansodan veteraani. Sodan jälkeen Scottfield työskenteli North American Aviationin ja Hawkerin sekä Eastern Air Linesin palveluksessa. Scott Crossfield osallistui useiden lentokonemallien kehittelyyn, sekä siviili- että sotilasilmailun puitteissa.

20. marraskuuta 1953 tapahtunut ennätyslento tapahtui Kaliforniassa Douglas D-558-2 Skyrocket -koekoneella, jossa sekä suihkumoottori että rakettimoottori. Lentokorkeus oli 18&nbsp;000 metriä ja koneen nopeus 2&nbsp;135 km/h. Skyrocket -ennätyskoneen työntövoima oli 40 kN. Edellisen ennätyksen teki 2&nbsp;000 km/h nopeuden rikkonut William "Bill" Bridgeman. Myöhemmin Crossfield lensi X-15:tta, muttei onnistunut tekemään sillä uusia lentämisien ennätyksiä, vaikka rikkoikin kolmen Machin rajan.

A. Scott Crossfield kuoli lento-onnettomuudessa Cessna 210 -pienkoneella, jota hän ohjasi itse, 84 vuoden iässä vuonna 2006. Hän oli tieteelliseltä koulutustaustaltaan luonnontieteiden maisteri (B.Sc. 1950) ja hänellä oli vaimon ohella neljä lasta sekä kolme lastenlasta. 
## Lähteet
*
### Viitteet
Talking Headsin diskografia

**[[Talking Heads]]** oli yhdysvaltalainen vaihtoehtorock-yhtye, joka toimi vuosina 1974–1991. Yhtye levytti uransa aikana monipuolisesti erityyppistä musiikkia taidefunkista ja polyrytmillisestä maailmanmusiikista melodiseen kitarapoppiin. Yhtyeen kunnianhimoinen musiikki nosti sen kriitikkojen suosioon, mutta se sai myös joitain pophittejä. Yhtyeen kokoonpanoon kuuluivat David Byrne (laulu ja kitara), Chris Frantz (rummut), Tina Weymouth (basso) ja Jerry Harrison (koskettimet ja kitara).

## Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Livealbumit
* 
* 

## Kokoelmat
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Remixalbumit
* 12 x 12 Original Remixes (1999)

## Videoalbumit
* Storytelling Giant (1988)

## Konserttielokuvat
* *[[Stop Making Sense]]* (1984)

## Singlet

* Love → Building on Fire (1977)
* Uh-Oh, Love Comes to Town (1977)
* Psycho Killer (1977)
* Pulled Up (1978)
* Take Me to the River (1978)
* Life During Wartime (1979)
* I Zimbra (1980)
* Cities (1980)
* Crosseyed and Painless (1980)
* Once in a Lifetime (1981)
* House in Motion (1981)
* Life During Wartime (live) (1982)

* Burning Down the House (1983)
* This Must Be the Place (Naive Melody) (1983)
* Slippery People (live) (1984)
* Girlfriend Is Better (live) (1984)
* The Lady Don't Mind (1985)
* Road to Nowhere (1985)
* And She Was (1985)
* Stay Up Late (1985)
* Once in a Lifetime (live) (1985)

* This Must Be the Place (Naive Melody) (live) (1986)
* Wild Wild Life (1986)
* Love for Sale (1986)
* Hey Now (1986)
* Puzzlin' Evidence (1986)
* Radio Head (1987)
* Blind (1988)
* (Nothing But) Flowers (1988)
* Sax and Violins (1991)
* Lifetime Piling Up (1992)

## Musiikkivideot

## Lähteet
Ahoeitu

**Ahoeitu** tai **ʻAhoʻeitu** ("päivä on valjennut") on polynesialaisessa mytologiassa Tongan legendaarinen kuningas ja kulttuuriheeros. Hän oli taivaan jumala Eitumatupuan ja käärme Ilahevan poika. Kun Ahoeitu kiipesi puuta myöten taivaaseen tapaamaan isäänsä, tämä otti hänet riemuiten vastaan. Mutta Ahoeitun taivaalliset veljet tulivat mustasukkaisiksi, repivät Ahoeitun kappaleiksi, keittivät palat ja söivät ne. Eitumatupua pakotti heidät oksentamaan Ahoeitun ruumiin palaset ulos, ja taikayrttien avulla hän herätti Ahoeitun henkiin.

## Lähteet
*Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. 

### Viitteet
Lahdenperä (Suodenniemi)

**Lahdenperä** on Sastamalan Suodenniemellä sijaitseva kylä. Lahdenperän kylä rajoittuu idässä Mouhijärven ja koillisessa Hämeenkyrön rajaan, pohjoisessa Peräkunnan, luoteessa Sävin sekä lännessä ja lounaassa Taipaleen kylään. Lisäksi lounaassa Lahdenperän rajanaapurina on myös Makkosen kylä. Lahdenperän sisällä ja rajoilla on vielä muutamia Mouhijärven Hyynilän ja Murron kylien vanhoja ulkopalstoja.

Lahdenperän halki kulkee Suodenniemen keskustaajaman suunnasta Sävintieltä (yhdystie 2594) Hämeenkyröön johtava Lahdenperäntie (yhdystie 13081). Lahdenperässä siitä erkaantuu saman nimisenä yhdystie 13085, joka johtaa Makkosen kylään ja edelleen kohti Mouhijärveä.

Lahdenperästä on matkaa Sastamalan keskustaan noin 45 kilometriä, Hämeenkyrön keskustaan noin 25 km, Tampereelle noin 60 km ja Poriin noin 70 km.

## Lahdenperän historiaa

Lahdenperän alueella on ollut ihmistoimintaa jo kivikauden aikaan. Kylän eteläosasta tunnetaan Hujulahti-niminen kivikautinen asuinpaikka, minkä lisäksi kylän eri osista on tehty kivikauden irtoesinelöytöjä. Nykyisen Lahdenperän kylän luoteisosa Toijasjokeen saakka kuului alkuaan suureen Märkätaipaleen kylään. Toijasjoen kaakkoispuolinen osa nykyistä Lahdenperää oli puolestaan vanhaa Märkäjärvenmaan eräpalstaa, jonka omistivat Mouhijärven Hyynilän kylän Toijasen ja Murron kylän Saksan talot niin, että Toijanen omisti siitä 2/3 ja Saksa 1/3 osuuden.

Lahdenperän kylä syntyi 1800-luvun puolivälissä, kun Märkätaipaleen itäosa ja Märkäjärvenmaa yhdistettiin. Kylä muodostui seuraavista neljästä Hyynilän ja neljästä Märkätaipaleen kylään kuuluneesta maakirjatalosta:

Mustapään talot (RNo 6 ja 7) yhdistettiin yhdeksi Mustapään taloksi RNo 6 vuonna 1927.

Lahdenperän asutuksen kasvaessa voimakkaasti sen alueella olevaa Märkäjärveä laskettiin kahdesti, jolloin sen pinta laski noin kahdella metrillä ja uutta viljelysmaata ja heinäniittyä vapautui maatalouden käyttöön.

Sisällissodan aikana 13.2.1918 punaisten etuvartioasemanaan pitämän Mustapään talon pihapiirissä tapahtui Mustapään kahakaksi nimetty yhteenotto, jossa perimätiedon mukaan kaatui 8 ja haavoittui 7 miestä.

Lahdenperässä toimi vuosina 1911–1972 kansakoulu, joka neljän ensimmäisen vuoden ajan toimi Hujulahden talossa.

Toisen maailmansodan seurauksena Lahdenperään asutettiin 14 Karjalan siirtoväkeen kuulunutta perhettä, etupäässä Viipurin läänin Pyhäjärveltä. Heistä muistuttaa Lahdenperässä oleva Konnitsantieksi nimetty tie.

## Lahdenperä tänään

Lahdenperän asukkaista suuri osa saa elantonsa maatalousammateista. Naisista moni työskentelee hoitoalalla. Kylässä toimii aktiivinen kyläyhdistys, joka ylläpitää Makkosselän rannalle talkoilla rakentamaansa rantasaunaa ja -tupaa. Kylässä toimii myös Ruskeen Perinnetila.

## Aiheesta muualla

* Lahdenperään liittyviä aineistoja Suodenniemen Topoteekissa

## Lähteet
Sally Menke

**Sally JoAnne Menke** (17. joulukuuta 1953 – 27. syyskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja.

Menke teki pitkään yhteistyötä Quentin Tarantinon kanssa. Hän leikkasi kaikki Tarantinon elokuvat aina menehtymiseensä saakka. Menke oli ehdolla parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon saajaksi kahdesti elokuvista *[[Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta|Pulp Fiction]]* ja *[[Kunniattomat paskiaiset]]*.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Octave Feuillet

**Octave Feuillet** (1821–1890) oli ranskalainen kirjailija. Feuillet'n ensimmäinen mainetta saavuttanut romaani on *Le roman d’un jeune homme pauvre* (1858), jossa hänen avunsa ja vikansa jo selvästi ilmenevät: toisaalta vakaumuksien järkähtämätön vilpittömyys, tyylin selkeys ja tekniikan varmuus, toisaalta hivenen epäröivää ja liioiteltua hienotunteisuutta, mikä tuotti Feuillet'lle sivistyneen naismaailman suosion. Yrittäessään vapautua näistä heikkouksista Feuillet joutui päinvastaiseen, liioitteluun, käsitellessään rohkeita, luovalle kyvylleen ylivoimaisia ongelmia, joissa hän kuvaa ylhäisen maailman turmeltumista, pintapuolisia ja kovasydämisiä aatelisia, nuoria naisia, joiden puheet ovat kyynisiä. 

Feuillet'n tuotannon alkukaudelta merkittävä on näytelmä *Montjoye* (1863), joka on yhteiskuntakuvaus toisen keisarikunnan päiviltä. Feuillet'n myöhemmän iän romaaneja ovat *Un mariage dans le monde* (1875), *Les amours de Philippe* (1877), *Le journal d’une femme* (1878), *Histoire d’une Parisienne* (1881), *La Morte* (1886), *Le divorce de Juliette* (1889). Feuillet on lisäksi kirjoittanut useita näytelmiä, jotka ilmestyivät koottuina nimellä *Théâtre complet* 1892–1893.

## Suomennetut teokset
* *Jalon nuorukaisen elämänvaiheet*: näytelmä viidessä näytöksessä, jaettuna seitsemään kuvaelmaan, suom. Elisabeth Löfgren, Hämeenlinna: Hämäläisen osakeyhtiö 1880. Sarja: Suomalainen teateri-kirjasto, 20.
* *Sibylla*, suom. Fredrik Joel Pätiälä, Porvoo: WSOY 1884.
* *Erään naisen päiväkirja*: romaani, (*Le journal d'une femme*), Oulu: kustantaja tuntematon, 1893.
* *Köyhän nuoren miehen seikkailut* (*Le roman d'un jeune homme pauvre*), Tampere: Tampereen Sanomain Osakeyhtiön kustannuksella 1910
* *Köyhän aatelisen tarina*: romaani, suomentanut Hilja Walldén, Porvoo: WSOY 1912. Sarja:WSOY 50 pennin kirjoja, 3.
* *Taiteilijan kunniasana*: romaani (*Honneur d'artiste*), Tampere: Isak Julin 1912
* *Lesken lupaus*, suomentanut Timo Tuura, Helsinki: Kustannusoy. Kirja 1916. Sarja: 50 pennin kirjasto, n:o 45. 
* *Nuoren naisen päiväkirja*, suomentanut Kerttu Tuura, Helsinki: Kustannusoy. Ahjo 1920.
* *Kunnian mies*: romaani, suom. K. V. Raitio, Helsinki: Kirja 1923. Sarja: Helmi-sikermä, n:o 1.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vapaasti ladattavia Octave Feuillet'n e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta.
Hans Landa

**[[Standartenführer]] Hans Landa** on kuvitteellinen hahmo ja pääantagonisti Quentin Tarantinon elokuvassa *[[Kunniattomat paskiaiset]]* (2009), jossa häntä näyttelee Christoph Waltz. Waltz voitti roolistaan Oscar-, Golden Globe- ja Bafta-palkinnot parhaasta miessivuosasta.

Quentin Tarantino on sanonut, että Hans Landa on paras hahmo, minkä hän on ikinä luonut. Hän halusi alun perin Leonardo DiCaprion Landan rooliin. Tarantino kumminkin halusi, että Landaa näyttelee saksalainen näyttelijä.

## Lähteet
Kertoja (Fight Club)

**Kertoja** on fiktiivinen hahmo ja jokamies Chuck Palahniukin romaanissa *[[Fight Club (kirja)|Fight Club]]* (1996), siihen perustuvassa samannimisessä elokuvassa, jossa häntä näyttelee Edward Norton, sekä sarjakuvassa *[[Fight Club 2]]*. Kertoja kärsii unettomuudesta ja hänellä on jakautunut persoona nimeltä **Tyler Durden**, jota näyttelee elokuvassa Brad Pitt.

Vuonna 2008, ''Empire''-lehti valitsi Tyler Durdenin kaikkien aikojen parhaaksi elokuvahahmoksi.

## Taustaa

Tyler Durden on kertojan mielikuva, jonka hän näkee vain itse, mutta kun kertoja menee nukkumaan, hänestä tulee Tyler Durden (ei ulkonäöllisesti, vaan luonteeltaan ja hän omaksuu silloin Tylerin identiteetin).

Kertoja tapaa Tylerin ensimmäistä kertaa lentokoneessa. Tyler esittelee itsensä saippuanvalmistajana. Pian he alkavat perustamaan "tappelukerhoja" (), jonka suosio on valtava. Myöhemmin tappelukerho paisuu maanlaajuiseksi vallankumoukseksi nimeltä "Operaatio täystuho" (), jossa kertoja, Tyler ja muut kerhojen jäsenet terrorisoivat isoja toimistorakennuksia.

## Lähteet
Aristeas ja Papias

**Aristeas** () ja **Papias** () olivat kaksi antiikin kreikkalaista kuvanveistäjää. He olivat kotoisin Kyproksen Afrodisionista ja toimivat oletettavasti keisari Hadrianuksen aikana noin vuosina 117–138 jaa.

Aristeas ja Papias edustivat afrodisionlaista veistosten kopioita tuottanutta kuvanveistoa, ja siirtyivät oletettavasti toimimaan Roomaan, jossa oli keisarikaudella suuri kysyntä kreikkalaisille veistoskopioille. He tekivät kaksi kentaureja esittävää veistosta, jotka tunnetaan *[[Furiettin kentaurit|Furiettin kentaureina]]* sekä nimillä ”Vanha Kentauri” ja ”Nuori kentauri”. Veistokset löydettiin Hadrianuksen huvilasta vuonna 1736, ja ne ovat nykyisin Musei Capitolinissa. Niissä on piirtokirjoitus , ”Aristeas ja Papias Afrodisionlainen”. Myös nämä veistokset ovat mitä ilmeisimmin kopioita varhaisemmista kentauriveistoksista, sillä sama aihe tunnetaan myös varhaisemmista patsaista.

## Lähteet
Aristeas

**Aristeas** () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:

* Aristeas Afrodisionlainen (toimi n. 117–138 jaa.), kuvanveistäjä yhdessä Papiaan kanssa
* Aristeas Prokonnesoslainen (600-luku eaa.), runoilija ja ihmeidentekijä
Aristion

**Aristion** () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:

* Aristion Paroslainen (toimi n. 550–525 eaa.), kuvanveistäjä
* Aristion (400-luku eaa.), Ateenan eponyymiarkontti 421/420 eaa.
* Aristion (1. vuosisata eaa.), Ateenan tyranni 88–86 eaa. ja epikurolainen filosofi
* Aristion (1. vuosisata jaa.), marttyyri ja yksi Jeesuksen 70 (tai 72) opetuslapsesta
* Tiberius Claudius Aristion (1. vuosisata/100-luku jaa.), merkkihenkilö Efesoksessa
Aristion Paroslainen

**Aristion Paroslainen** (; 500-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti arkaaisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Paroksen kaupungista ja toimi noin vuosina 550–525 eaa.

Aristion tunnetaan *[[Frasikleia-kore]]n* veistäjänä veistoksen jalustassa olevan piirtokirjoituksen ansiosta. Hänen arvellaan usein veistäneen myös samaan aikaan koren kanssa löytyneen *[[Myrrhinuksen kuros|Myrrhinuksen kuroksen]]*. Kumpikin veistos on nykyisin esillä Kansallisessa arkeologisessa museossa Ateenassa. Aristionin nimiin on laitettu myös Delfoin Sifnoslaisten aarrekammion pohjois- ja itäsivun friisit.

Aristionin hautakiveksi on arveltu niin kutsuttua *[[Aristionin stele]]ä*, joka sekin on Kansallisessa arkeologisessa museossa.


Tiedosto:Kore, Phrasikleia, Ariston of Paros, 550-540 BC, Mirhinous, NAMA 4889, 102537.jpg|*[[Frasikleia-kore]]*, n. 550–540 eaa.
Tiedosto:Kouros from Myrrhinous NAMA 4890 102544.jpg|*[[Myrrhinuksen kuros]]*, n. 540–530 eaa.
Tiedosto:GR-delphi-tempelfries.jpg|Gigantomakhia. Sifnos&shy;laisten aarre&shy;kammion friisiä, n. 525 eaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tore Littmarck

**Tore Littmarck** (23. tammikuuta 1921 – 3. joulukuuta 2007 Norra Hagunda, Upsalan lääni) oli ruotsalainen luterilainen pappi, kirjailija ja virsirunoilija.

## Elämänvaiheet ja työ
Littmarck vihittiin papiksi 1947 ja hän toimi NMKY:n partioliiton konsulenttina ja sihteerinä, johtajana NMKY:n maailmanliiton instituutissa Mainaussa sekä NMKYN:n ja NNKY:n valtakunnallisten liittojen pääsihteerinä. Aina eläkkeelle jäämiseen 1986 saakka hän oli Gamla Uppsalan seurakunnan kirkkoherra. Hänelle oli tärkeää työ nuorten parissa, kristittyjen yhteys sekä virsien ja jumalanpalveluksen sisältö ja muoto muuttuvassa maailmassa. Hän toimi jäsenenä Ruotsin ekumeenisessa neuvostossa ja julkaisi ekumeniaa käsitelevä kirjan ”*Ekumeniken i praktiken”.* 

Littmarck tunnetaan parhaiten laulujen, laulelmien ja virsien kirjoittajana ja säveltäjänä. Hän julkaisi 1990 noin 30 lauluaan kokoelmassa *"Sjung för livet".* Hänen laulunsa tulivat tunnetuksi television kafé-tyyppisen ohjelman kautta suurellekin yleisölle.

Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on kolme hänen kirjoittamaansa ja säveltämäänsä virttä. Kirjassa *Psalmer och sånger*, jota käyttää neljä suurinta vapaata kirkkokuntaa Ruotsissa, viisi hänen virttään. Ruotsin kirkon virsikirjan *Verbum-kustantamon lisäosassa* (*Den svenska psalmboken med tillägg*) on kolme ja *Psalmer i 90-talet* -kokoelmassa neljä hänen virttään.

Littmarck oli ensimmäisiä virren ja kirkollisen laulun uudistajia 1950-1960-luvuilla Ruotsissa. Hänen tuotantoaan sävyttää kasvava tietoisuus maailman tilanteesta, ympäristökysymyksistä ja 1960-luvulta alkaen myös Vietnamin sodasta. Virret ja laulut ovat melodisia, helppolauluisia, tekstit toisinaan provosoivia, ja niiden kielikuvat ovat kotoisin laulujen syntyajan nuorisokielestä, mutta ne ilmaisevat samalla etsintää ja epäilyä. Lauluja voidaan pitää tyypillisinä 1960-1970-luvun tuotteina, jotka nykyään saattavat tuntua jo osittain aikansa eläneiltä. Virret ”Kysyn lakkaamatta, Herra” ja ”Voi, kunpa uskoisinkin” ovat kuitenkin säilyttänet asemansa suosittujen ruotsalaisten virsien joukossa.

## Littmarckin virret Ruotsin kirkon virsikirjassa
Ruotsin kirkon suomenkielisessä virsikirjassa on seuraavat Littmarckin virret:
* 218 Kysyn lakkaamatta  Herra / Jag har ofta frågor, Herre 1972 (Suom. Pekka Kivekäs 1974, 1995)
* 219 Voi, kunpa uskoisinkin / Jag skulle gärna vilja tro 1969, 1981 (Suom. Pekka Turunen, Niilo Rauhala 1994) 
* 384 Oi kiitos, Herra, saimme / Ett liv ur dina händer 1978 (Suom. Anna-Maija Raittila 1998)

## Lähteet
Bupalos ja Athenis

**Bupalos** ( tai *Boupalos*, ) ja **Athenis** () olivat kaksi antiikin kreikkalaista kuvanveistäjää, jotka edustivat arkaaisen kauden kuvanveistoa. He olivat kotoisin Khiokselta ja toimivat 500- ja 400-lukujen eaa. taitteessa.

Bupalos ja Athenis olivat veljeksiä ja kuuluivat kuvanveistäjäsukuun. Heidän isänsä nimeksi mainitaan Anthermos, tosin nimestä esiintyy eri lähteissä erilaisia kirjoitusmuotoja, kuten Arkheneus. Plinius vanhempi kertoo, että he tekivät karikatyyrejä runoilija Hipponaksista, mihin runoilija vastasi kitkerillä satiireilla. Tämä ajoittaa veljekset noin vuosiin 524–485 eaa.

Bupalos ja Athenis tekivät veistoksensa marmorista. Roomalaisella kaudella keisari Augustus sijoitti veljesten veistoksia temppeleihinsä Roomassa.

## Lähteet
Rämekauniainen

**Rämekauniainen** (*Phaenops formaneki*) on jalokuoriaisten (Buprestidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Rämekauniaisen tieteellinen lajinimi *formaneki* kunnioittaa tšekkiläistä entomologi Romuald Formánekia. Rämekauniainen on 6–10 millimetrin mittainen. Sen kuori on yleensä vihertävä mutta vivahtaa joskus pronssiin. Lajin levinneisyysalue kattaa alueita Ranskasta ja Espanjasta aina Mongoliaan ja Itä-Aasiaan asti. Suomessa se on melko harvinainen mutta on silti luokiteltu maassa alueellisesti elinvoimaiseksi lajiksi. Se elää pääasiassa männyllä ja joskus harvoin myös kuusella. Rämekauniaisen toukat kehittyvät aikuiseksi kahdessa vuodessa. Kuoriutuessaan puusta ulos ne jättävät siihen soikean ja kapean reiän, jonka korkeus on 3,5–4,5 ja leveys 1,8–2&nbsp;millimetriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Rämekauniainen (''Phaenops formaneki'')
*Fauna Europaea: Phaenops formaneki
Borislav Stanković

**Borislav ”Bora” Stanković** (9. heinäkuuta 1925 Bihać, Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunta – 20. maaliskuuta 2020 Belgrad) oli jugoslavialainen, sittemmin serbialainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja urheiluvaikuttaja. Hän toimi kansainvälisen koripalloliiton pääsihteerinä vuodet 1976–2002.

## Ura

Koripalloilijana Stanković voitti KK Crvena zvezdassa Jugoslavian mestaruuden vuosina 1946 ja 1947 ja kuului Jugoslavian miesten maajoukkueeseen vuosina 1949–1953 yhteensä 36 ottelussa osallistuen muun muassa vuoden 1950 MM-kilpailuihin ja vuoden 1953 EM-kilpailuihin. Koripallovalmentajana hän valmensi OKK Belgradin Jugoslavian mestaruuteen vuosina 1958, 1960, 1962 ja 1965 sekä Pallacanestro Cantùn Italian mestaruuteen vuonna 1968.

Stanković toimi pitkään erilaisissa tehtävissä muun muassa kansainvälisessä olympiakomiteassa ja oli kansainvälisen koripalloliiton pääsihteeri vuodet 1976–2002. Stanković oli valvomassa kolmen pisteen heiton viivan käyttöönottoa kansainvälisesti ja myötävaikutti NBA- ja muiden ammattilaispelaajien oikeuteen osallistua kesäolympialaisiin. Hänet on nimetty sekä Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen että FIBA Hall of Fameen. Stanković kuoli Belgradissa 94-vuotiaana 20. maaliskuuta 2020.

## Lähteet
* Profiili FIBA Hall of Fame 
* Profiili Naismith Memorial Basket Hall of Fame 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Daidalos Sikyonlainen

**Daidalos Sikyonlainen** (, ) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti klassisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Sikyonista ja toimi suunnilleen 400- ja 300-lukujen eaa. taitteessa.

Daidalos oli Patrokleen poika ja oppilas. Hänen ajoituksensa tunnetaan Plinius vanhemmalta, joka sijoitti hänet 95. olympiadin aikaan eli vuoteen 400 eaa. Daidalos teki pronssiveistoksia, ja muun muassa veistoksen, jonka elisläiset sijoittivat Olympian lehtoon voitettuaan spartalaiset vuosien 401–399 eaa. sodassa. Tämän lisäksi Daidalos teki useita urheilijoita esittäneitä patsaita ja muita töitä.

## Lähteet
Zagzagel

**Zagzagel** ("jumalallinen kirkkaus") on juutalaisessa kansanperinteessä enkeli, joka auttoi arkkienkeli Mikaelia ja Gabrielia Mooseksen hautaamisessa. Zagzagelia ei mainita Raamatussa.

## Lähteet
*Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. 

### Viitteet
Veda Mansikkaviita

**Veda Mansikkaviita** (s. 18. huhtikuuta 1999) on suomalainen lentopalloilija. Hän edustaa Lentopallon Mestaruusliigassa pelaavaa LP Viestiä. Ennen tätä hän on edustanut Kuortanetta ja LP Vampulaa. Mansikkaviidan kasvattajaseura on Raision Loimu ja hän on pelipaikaltaan passari. Hän pelasi ensimmäisen ottelunsa Mestaruusliigassa 5. tammikuuta 2015. Ennen kauden 2019-2020 alkua hän on pelannut urallaan Mestaruusliigassa 74 ottelua, joissa on tehnyt 133 pistettä. LP Viestissä pelatessaan hän saavutti SM-kullan vuonna 2019.

## Lähteet
* https://www.mestaruusliiga.fi/liiga/naiset/pelaajat.html?q=Veda+Mansikkaviita
Dipoinos ja Skyllis

**Dipoinos** (, ) ja **Skyllis** (, ) olivat kaksi antiikin kreikkalaista kuvanveistäjää, jotka edustivat arkaaisen kauden kuvanveistoa. He toimivat noin vuoden 580 eaa. tienoilla.

Dipoinos ja Skyllis olivat hyvin varhaisia kuvanveistäjiä, ja edustivat niin kutsuttua Daidaloksen kuvanveistoa. Heidät mainitaan antiikin lähteissä aina yhdessä. Pausanias sanoo heidän olleen Daidaloksen oppilaita ja joidenkin mukaan hänen poikiaan. Dipoinos ja Skyllis ovat kuitenkin todennäköisesti historiallisia henkilöitä, siinä missä Daidalos on ennen kaikkea mytologian hahmo, ja he ajoittuvat ennemmin Daidaloksen kuvanveiston loppu- kuin alkuvaiheeseen.

Plinius vanhemman mukaan Dipoinos ja Skyllis olivat kotoisin Kreetalta. Hän ajoitti nämä 50. olympiadiin eli noin vuoteen 580 eaa. Kreetalta he siirtyivät Sikyoniin, joka oli pitkään kreikkalaisen kuvanveiston tärkeimpiä keskuksia. Siellä he ryhtyivät tekemään joitakin jumalia esittäneitä patsaita. Ennen niiden valmistumista he kuitenkin siirtyivät Aitoliaan valittaen joistakin kohtaamistaan vääryyksistä. Sikyonia iski heti tämän jälkeen kuivuus ja nälänhätä. Delfoin oraakkeli antoi neuvon, että nämä päättyisivät vasta kun Dipoinos ja Skyllis saattaisivat jumalpatsaansa valmiiksi. Sikyonlaiset saivat heidät takaisin suurilla lupauksilla ja lahjoilla. Kyseiset kuvapatsaat esittivät Apollonia, Artemista, Heraklesta ja Athenea. Näin koko ryhmä esitti mahdollisesti Delfoin kolmijalan ryöstöä.

Pliniuksen mukaan Dipoinoksen veistoksia oli erityisesti Ambrakiassa, Argoksessa ja Kleonaissa. Hän sanoo heidän myös olleen ensimmäisiä, jotka tekivät veistoksia marmorista, ja käyttäneen valkoista paroslaista marmoria. Pausanias mainitsee heidän veistoksistaan Kleonaissa olleen Athenen patsaan, ja Argoksessa Kastorin ja Polydeukeen ja näiden vaimojen Hilaeiran ja Foiben sekä poikien Anaksiksen ja Mnasinuksen patsaat. Jälkimmäinen ryhmä oli tehty eebenpuusta ja norsunluusta. Klemens Aleksandrialainen mainitsee lisäksi Herakleen patsaan Tirynsissä ja Artemis Munykhian patsaan Sikyonissa.

Pausaniaan mukaan Dipoinoksen ja Skylliksen oppilaita olivat Tektaios, Angelion, Learkhos Rhegionlainen, Doksykleidas ja hänen veljensä Medon sekä Dontas ja Theokles.

## Lähteet
Kavila

**Kavila** on kylä Salossa. Kylä sijaitsee kantatien 52 varrella lähellä entistä Perniön kunnanrajaa.

Kavila sijaitsee kapeassa laaksossa, jota rajaa Kavilannummi pohjoisesta, Sammalsuonmäki idästä ja suuri moreenimuodostuma lännestä. Peppursuonoja virtaa kyläalueen läpi. Kavilan eteläosassa on Linnamäki-niminen kalliomäki. Kavilan länsiosassa on neljä pronssikautista röykkiöhautaa. Kavilan kantatila sijaitsee yhä isojaon aikaisella tontillaan. Rantarata rakennettiin kylän läpi 1800-luvun lopulla. Nykyisin kylän työnväenasutus on hävinnyt, mutta kantatilan lisäksi kylässä on muutamia muita omakotitaloja. Uudistalot ovat sijoittuneet Kavilannummentien varteen kylän itälaidalle.

## Lähteet
Tetjana Prorotšenko

**Tetjana Vasylivna Prorotšenko** (myöh. **Burakova**, , , 15. maaliskuuta 1952 Osipenko, Ukrainan SNT – 11. maaliskuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut pikajuoksija ja olympiavoittaja.

Prorotšenko voitti 4×400 metrin viestijuoksussa olympiakultaa Moskovassa 1980 ja EM-hopeaa Prahassa 1978. 4×100 metrin viestissä hän voitti olympiapronssia Montréalissa 1976. Lisäksi hän sijoittui Montréalissa 200 metrillä kuudenneksi. Vuonna 1979 hän kuului Neuvostoliiton pitkän viestin maailmanennätyksen tehneeseen joukkueeseen. Prorotšenko avioitui pikajuoksun olympiavoittaja Viktor Burakovin kanssa. Hän kuoli syöpää sairastettuaan 67-vuotiaana 11. maaliskuuta 2020.

## Lähteet
* Tetiana Prorochenko Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Daidalos (täsmennyssivu)

**Daidalos** (, ) voi viitata seuraaviin:

* Daidalos, hahmo kreikkalaisessa mytologiassa, kulttuuriheeros
* Daidalos Sikyonlainen (400/300-luku eaa.), sikyonlainen kuvanveistäjä
* Doidalsas, Doidalses tai Daidalos (200-luku eaa.), bithynialainen kuvanveistäjä
* Daedalus, brittiläisen kemisti David E. H. Jonesin kolumnistina käyttämä nimimerkki

* Daedalus, Kuun kraatteri
* 1864 Daedalus, asteroidi
* Daedalus, videopeliyritys.
Shijōnawate

**Shijōnawate** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Ikomavuorilla ja Osakan tasangon itäreunalla. Idässä se rajautuu Naran prefektuuriin. Shijōnawatessa on 55&nbsp;716 asukasta (helmikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 18,69 neliökilometriä.

Shijōnawate tunnetaan pohjoisen ja eteläisen hovin kaudella käydystä Shijōnawaten taistelusta. Kylän nimenä Shijōnawatea alettiin käyttää vasta sen jälkeen, kun Shijōnawate-jinjan šintolainen pyhäkkö oli perustettu Meiji-kaudella. Se on omistettu muun muassa Kusunoki Masatsuralle. Paikkakunta kehittyi liikennereittien solmukohtaan. Sittemmin se on kasvanut Osakan lähiönä ja sinne on sijoittunut muun muassa pienimittakaavaista kone-, metalli- ja tekstiiliteollisuutta. Alavilla alueilla viljellään vihanneksia. Kaupunkioikeudet Shijōnawatelle myönnettiin vuonna 1970.

Osa kaupungin vuoristoalueista kuuluu Kongō-Ikoma-Kisenin puolikansallispuistoon. Shijōnawatea palvelee JR Nishi-Nihonin Katamachi-linja eli Gakkentoshi-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Shinobugaoka-jinja, sandou.jpg|Shinobugaoka-jinja
Tiedosto:ÆON MALL SHIJONAWATE.JPG|Shijōnawaten Aeon-kauppakeskus
Tiedosto:Tawarajo11.JPG|Tawaran linnan jäänteitä
Tiedosto:Shijonawate city center area Aerial photograph.1985.jpg|Shijōnawatea vuoden 1985 ilmakuvassa 


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Luettelo Koiviston Auton linja-autokalustosta

**Luettelo Koiviston Auton linja-autokalustosta** käsittää tiedot Koiviston Auton ja sen tytäryhtiöiden käytössä olevista linja-autoista. Paikallisliikenteen ja seutu- ja kaukoliikenteen autot ovat eri luetteloissa.

## Paikallisliikenne
Kesällä 2022 Koiviston Autolla oli käytössään seuraavia paikallisliikenteen linja-autoja:

## Seutu- ja kaukoliikenne
Joulukuussa 2021 Koiviston Autolla oli käytössä seuraavia seutu- ja kaukoliikenteen linja-autoja:

## Lähteet
A Plague Tale: Innocence

**A Plague Tale: Innocence** on Asobo Studion kehittämä ja Focus Home Interactiven julkaisema toimintaseikkailu-, selviytymiskauhu- ja hiiviskelypeli. Peli on julkaistu toukokuussa 2019 Microsoft Windowsile, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.

Pelille varmistettiin jatko-osa joulukuussa 2019. Se julkaistiin nimellä *[[A Plague Tale: Requiem]]* lokakuussa 2022.

## Juoni
Peli sijoittuu 1300-luvun ruton runtelemaan Ranskaan, jossa kaksi aatelissisarusta Amicia ja Hugo de Rune pyrkivät suojautumaan taudilta sekä sotilailta henkensä uhalla.

## Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 7/10. Pelin tarina arvioitiin hyväksi mutta pelattavuus oli liian helppo vaaralliseen maailmaan nähden.

### Palkinnot ja ehdokkuudet

## Myynti
Peli on myynyt yli miljoona kappaletta maailmanlaajuisesti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''A Plague Tale: Innocence'' -pelin viralliset kotisivut 
*
Takaishi

**Takaishi** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Osakanlahden rannikolla Sakain kaupungin eteläpuolella. Kaupungin alue on alavaa Izumin rannikkotasankoa. Takaishissa on 57&nbsp;875 asukasta (vuonna 2019) ja sen pinta-ala on 11,30 neliökilometriä.

Takaishi on vanhaa maanviljelyaluetta. Historiallisesti se tunnettiin kauniista rannikostaan mäntyineen ja valkoisine hiekkarantoineen, joita kuvaillaan myös runoudessa. 1900-luvun alkupuolella, rautatien valmistumisen jälkeen, Takaishi kehittyi varakkaana Osakan esikaupunkialueena. 1960-luvulta lähtien se kuitenkin kasvoi nopeasti teollisuuskaupungiksi ja menetti luonnonrantansa rannikolle rakennetun öljyteollisuuden kombinaatin myötä.  Alkuvaiheessa teollisuus toi mukanaan myös pahoja saasteita, joiden aiheuttamat haitat ovat sittemmin vähentyneet. Kaupunkioikeudet Takaishille myönnettiin vuonna 1966. Sisämaassa on lähinnä asuinalueita.

Takaishin nähtävyyksiin kuuluu Osakan prefektuurin hallinnoima Hamaderan puisto. Takaishia palvelevat JR Nishi-Nihonin Hanwa-linja sekä Nankai-rautateiden Nankai-päälinja ja sen sivuhaara Takashinohama-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Takaishi Shrine from platform of Takashinohama Station.jpg|Takashi-jinja
Tiedosto:Izumi Province, Takashi Beach.jpg|Takaishin ranta Hiroshigen puupiirroksessa, 1853
Tiedosto:Takashinohama Station 20190131-4.jpg|Takashinohaman rautatieasema
Tiedosto:Takaishi city center area Aerial photograph.1985.jpg|Takaishi vuoden 1985 ilmakuvassa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Ernesto Hoost

**Ernesto Hoost** (s. 11. heinäkuuta 1965 Heemskerk) on hollantilainen potkunyrkkeilijä. Hän on nelinkertainen K-1 mestari, jota pidetään potkunyrkkeilyssä yhtenä parhaimpana raskaansarjan ottelijana yhdessä Peter Aerts, Remy Bonjaskyn, Andy Hugin, Mirko Filipovićin ja Semmy Schiltin kanssa.

## Lähteet
Peugeot Landtrek

**Peugeot Landtrek** on Peugeot’n vuodesta 2020 lähtien valmistama lava-automalli, joka korvasi Peugeot Pick Upin. Se on kehitetty yhteistyössä Groupe PSA:n kiinalaisen yhteistyökumppanin Changan Automobilen kanssa, ja auto perustuukin samaan perusrakenteeseen kuin Changan Kaicene F70. Landtrekia myydään Etelä-Amerikassa ja Saharan eteläpuolisen Afrikan maissa, muttei lainkaan Euroopan markkinoilla. Vuonna 2024 malli tuli myyntiin Brasiliassa ja Algeriassa nimellä Fiat Titano, Meksikossa puolestaan Ram 1200 -nimisenä. 

Moottorivaihtoehtoina ovat 1,9-litrainen (150&nbsp;hv) dieselmoottori ja 2,4-litrainen (210&nbsp;hv) bensiinimoottori. Molempien moottorien yhtyeydessä on vakiona kuusivaihteinen manuaalivaihteisto, mutta bensiinimoottorin yhteyteen on saatavana myös kuusiportainen automaattivaiheisto. Vetotapana on takaveto tai neliveto.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tyrone Spong

**Tyrone Clinton Spong** (s. 3. syyskuuta 1985 Paramaribo, Suriname) on surinamelais-alankomaalainen nyrkkeilijä ja potkunyrkkeilijä. Hän on voittanut muun muassa alemman raskaansarjan mestaruuden WFCA-organisaatiossa ja It's Showtimen 95 kg mestari vuonna 2008. Hän voitti Glory 95kg -slam-turnauksen 2013.

## Potkunyrkkeily
### It's Showtime (2008–2012)
Spong otteli aiemmin It's Showtimessa puolustettuaan maaliskuussa 2008 WFCA:n mestaruuttaan. Hän otteli suoraan seuraavassa ottelussa 95 kiloisten sarjan mestaruudesta Zabit Samedovia vastaan. Ottelu käytiin 29. marraskuuta 2008 *It's Showtime 2008 Eindhoven* -tapahtumassa, jossa Spong voitti mestaruuden tuomariäänin.

Toukokuussa 2009 Spong kohtasi ei-mestaruusottelussa Attila Karacsin, jonka Spong voitti hajaäänin.

Spong ilmoitti tammikuussa 2011 luopuneensa mestaruudestaan siirtyessään raskaaseensarjaan ja palasi toukokuussa 2011 It's Showtimeen, jolloin hän kohtasi Igor Mihaljevicin *It's Showtime 2011 Lyon* -tapahtumassa. Spong voitti ottelun tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä osuttuaan vastustajaansa polvella. Kesäkuussa hän kohtasi Loren Javier Jorgen *It's Showtime Madrid 2011* -tapahtumassa, joka päättyi Spongin voittoon tuomariäänin.

Tammikuussa 2012 Spong kohtasi entisen It's Showtimen 85 kiloisten mestarin Melvin Manhoefin *It's Showtime 2012 in Leeuwarden* -tapahtumassa. Hän voitti ottelun tuomariäänin. Kesäkuun lopussa Spong otteli vielä Peter Aertsia vastaan Belgiassa. Hän voitti ottelun tyrmäyksellä kolmannessa erässä. Ottelu jäi myös viimeiseksi organisaatiossa, kun It's Showtime myytiin Glorylle.

## Saavutukset
* 2014 Gloryn alemman raskaansarjan turnauksen finalisti 
* 2013 Gloryn alemman raskaansarjan turnauksen mestaruus
* 2008 It's Showtime World 95MAX mestaruus
* 2008 WFCA raskaansarjan mestari maailman mestaruus
* 2008 KO World Series '08 Oceania mestaruus
* 2007 SLAMM Events 79kg mestaruus
* 2005 A1 World League mestaruus
* 2005 W.P.K.L. Euroopan potkunyrkkeilyn keskisarjan mestaruus
* 2004 W.K.N. Euroopan Muay Thai keskisarjan mestaruus 
* M.T.B.N.Hollannin Muay Thai 66kg mestaruus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Boxrec
Igor Matovič

**Igor Matovič** (s. 11. toukokuuta 1973 Trnava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen poliitikko, joka toimi Slovakian pääministerinä vuosina 2020–2021. Hän oli ennen poliittista uraansa liikemies.

Maaliskuussa 2021 Matovič joutui eroamaan virastaan tilattuaan venäläistä Sputnik V -koronavirusrokotetta. Matovičia oltiin jo aiemmin kritisoitu koronaepidemian huonosta hoitamisesta. Uudeksi pääministeriksi nousi Matovičin hallituksessa talousministerinä toiminut Eduard Heger. Matovič jatkaa Hegerin hallituksen talousministerinä.

Matovič perusti Tavalliset ihmiset -puolueen vuonna 2010. Puolue tunnetaan erityisesti korruptiota vastustavasta linjastaan. Hän nousi heti puolueen perustamisvuonna Slovakian parlamenttiin.

Matovič tunnetaan politiikassa provokatiivisesta ja poliittisesti epäkorrektista esiintymisestään. Vuonna 2010 tukeakseen kansanedustajien rikosoikeudellista koskemattomuutta rajoittavaa kansanäänestystä hän pysäköi autonsa tahallisesti keskelle kävelykatua Bratislavassa. Kun poliisit ja hinausauto tulivat paikalle, Matovič todisti olevansa kansanedustaja, siksi hänet Slovakian sen hetkisen lain mukaan jätetettiin rankaisematta. Vuonna 2012 Matovič teki julkisesti valheenpaljastuskokeen todistaakseen, että hän ei ole ottanut lahjuksia vastaan. Matovič kehotti samalla myös muita parlamentin jäseniä tekemään saman kokeen. Suurin osa parlamentin jäsenistä kuitenkin kieltäytyi ja piti Matovičin ehdotusta loukkaavana.

## Lähteet
Brillat-Savarin (juusto)

**Brillat-Savarin** on ranskalainen lehmänmaitojuusto.

Brillat-Savarin -juuston kehittivät ranskalaiset juustonvalmistajat Pierre Androuët ja hänen poikansa Henri Androuët 1930-luvulla. Juusto pohjautui jo 1890-luvulla luodulle Excelsior-juuston pohjalle. Nimensä uusi juusto sai ranskalaisen juristin ja poliitikon Jean Anthelme Brillat-Savarinin mukaan. Brillat-Savarinin teosta *La Physiologie du goût* pidetään gastronomian perusteoksena. Oikeudet juuston nimeen on sittemmin myyty ja nykyisin sitä valmistavat useammat eri tahot Normandian ja Île-de-Francen alueilla.

Brillat-Savarin valmistetaan pastöroidusta lehmänmaidosta. Brillat-Savarin on niin sanotusti kolmoiskermainen ja siitä noin 75&nbsp;% on maitorasvaa. Juusto kypsyy neljjän viikon ajan ja valmiit juustotahkot ovat leveydeltään noin 13 cm ja korkeudeltaan 4–5 cm. Juuston kuori on valkoinen ja siinä kasvaa hometta *[[Penicillium camemberti]]*. Rakenteeltaan juusto on keskipehmeää muistuttaen hieman voita. Makua on kuvailtu voimakkaaksi, happamaksi ja sienimäiseksi. Sitä voidaan tarjoilla esimerkiksi kuohuviinien tai kevytoluiden kera.

## Lähteet
Petteri Kaniini (elokuva)

**Petteri Kaniini** () on vuonna 2018 julkaistu australialais-brittiläis-yhdysvaltalainen seikkailuelokuva, joka perustuu Beatrix Potterin lastenkirjoihin.

## Ääninäyttelijät
;Suomenkieliset äänet
Antti L.J. Pääkkönen ...Petteri kaniini

Raili Raitala ...Bea

Markus Niemi ...Tuomas Vänskä

Alina Tomnikov ...Kuhnastelija

Pihla Penttinen ...Nykerönenä

Essi Hellén ...Töpöhäntä

Jarkko Niemi ...Penna Pupu

Wanda Dubiel ...Johtaja

Matti Onnismaa ...Herra Vänskä

Sanna Stellan ...Betty

Kari Ketonen ...Chris

Joonas Nordman ...Phill

Katja Sirkiä ...Janelle, sivuäänet

Katja Aakkula ...Rosina Ankkanen, sivuäänet

Kaisa Pylkkänen ...Siiri Sipinen

Paavo Kerosuo ...Mauro, sivuäänet

Pasi Ruohonen ...Pauli Possu, Herra Reponen, Petterin isä, sivuäänet

Roope Salminen ...Joonas, sivuäänet

Heljä Heikkinen ...Sarabeth, sivuäänet

Carla Rindell ...Petterin äiti, sivuäänet

Petri Hanttu ...Jeremias Rimppakinttu, sivuäänet

Tuukka Leppänen ...Mauri Mäyrä, sivuäänet

Sampo Kovalainen ...sivuäänet

Luca Vieri ...sivuäänet

Vilppu Uusitalo ...sivuäänet

Ofelia Hanttu ...sivuäänet

Pinja Hanski ...sivuäänet

Vili Orava ...sivuäänet

Petrus Kähkönen ...sivuäänet

Ilkka Villi ...sivuäänet

## Aiheesta muualla

*
Kvanttipiste

**Kvanttipisteet** ovat pieniä, muutaman nanometrin kokoisia puolijohdeosasia. Niillä on kvanttimekaanisia sähköisiä ja optisia ominaisuuksia, jotka poikkeavat suurempien puolijohdeosasten ominaisuuksista. Kvanttipisteillä on keskeinen rooli nanoteknologiassa.

## Lähteet
Kvanttipistenäyttö

**Kvanttipistenäyttö** (**QLED**, ) on näyttölaite, jonka kuva tuotetaan kvanttipisteiden avulla. Ne ovat pieniä muutaman nanometrin kokoisia puolijohdeosasia, joilla on kvanttimekaanisia sähköisiä ja optisia ominaisuuksia, jotka poikkeavat suurempien puolijohdeosasten ominaisuuksista. Kvanttipisteiden etuna on erittäin hyvä kuvan laatu. Marraskuussa 2014 ainoa kvanttipistenäyttöjen valmistaja oli Sony. 2015 Philips toi markkinoille ensimmäisen kvanttipistenäytöllisen tietokonenäytön Philips 276E6ADS.  Kvanttipisteiden idea on ollut kyky absorboida valoa ja heijastaa tietyllä taajuudella, jolloin ei tarvita erilaisia värisuodattimia kuten perinteisissä OLED- ja LCD-näytöissä. QDEL-näytössä pisteet toimivat valonlähteenä.

**QDEL** (, myös nimellä NanoLED) eroaa QLEDistä siten, ettei se tarvitse taustavaloa, vaan pisteet ovat valonlähde. QDEL-näyttöjen ennakoidaan pystyvän laajempaan väriskaalaan kuin QD-OLED-näytöt (). QDEL tunnettiin myös nimellä QLED ennen kuin Samsung otti termin käyttöön. Muissa yhteyksissä QDEL:iin viitataan termeillä QD-EL, QD-LED tai EL-QD. Valmistaja Nanosys tähtää kaupalliseen saatavuuteen vuonna 2026. Tekniikka tarvitsee vähemmän osia ja kerroksia kuin OLED, jonka myötä hinnat olisivat alhaisemmat ja elinikä pidempi. Sharpin ja Nanosysin prototyyppi on kehittynyt asteelle, jossa valmistusta ei enää tarvitse tehdä tyhjiössä, joka helpottaa valmistuskustannuksissa. 

## Lähteet
Veneenkuljettaja

**Veneenkuljettaja** on Suomen merivoimien koulutushaara, jonka koulutus toteutetaan rannikkoprikaatissa ja Uudenmaan prikaatissa. Sotilasveneenkuljettajan palvelusaika on 347 vuorokautta ja moottoriveneenkuljettajan palvelusaika on 165 vuorokautta.

Veneenkuljettajat saavat valmiuden toimia Jurmo- ja Uisko-luokkien maihinnousualusten sekä G-veneiden päälliköinä. Moottoriveneenkuljettaja saavat koulutuksen moottoriveneiden ja G-veneiden päälliköiksi.

## Lähteet
Johannes Henrik Tauber Fibiger

**Johannes Henrik Tauber Fibiger**, kirjailijanimi **Diodoros**, (1821–1897) oli tanskalainen runoilija ja pappi.

Fibiger kirjoitti raamatunaiheiset näytelmät *Jeftan tytär* (1849) ja *Johannes Kastaja* (1857) sekä lyyrisiä runoja (1884). Syvämietteinen mystiikka, seassa järkeileviä aineksia ja muodon jäykkyys ovat hänen taiteensa ominaisuuksia. Hänen kasvattipoikansa Karl Gjellerup julkaisi lyhennettynä hänen kiinnostavan omaelämäkertansa *Mit liv og levned* (1898). Maininnan arvoinen on myös *Omrids af den finske hedentro* (1853).

## Lähteet
Yasothon (provinssi)

**Yasothon** () on provinssi Isanin alueella Thaimaan koillisosassa. Provinssin pinta-ala on 4&nbsp;162&nbsp;km² ja asukasluku 540&nbsp;267 (2012). Alueen hallinnollinen keskus on Yasothon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vincenzo da Filicaia

**Vincenzo da Filicaia** (1642–1707) oli italialainen runoilija. Hän eli köyhänä ja syrjässä, kunnes Ruotsin kuningatar Kristiina alkoi suosia häntä ja Cosimo III nimitti hänet senaattoriksi ja sittemmin Volterran ja Pisan maaherraksi. Sotatapahtumat turkkilaisten piirittäessä 1683 Wieniä saivat Filicaian kirjoittamaan viisi kuuluisaa canzonea, joilla on yleisinhimillinen merkitys ja jotka tervehtivät Euroopan pelastumista joutumasta turkkilaisten valtaan. Kaunein niistä on se, joka ylistää Wienin pelastajaa Juhana III Sobieskia. Espanjan perintösodat ja ulkomaan sotajoukkojen raastama Italia antoivat Filicaialle aiheita uusiin isänmaallisiin runoihin. Kuuluisia ovat hänen sonettinsa ja canzonensa Italialle, jolle hän lausuu katkeria nuhdesanoja. Filicaia kirjoitti myös yksinkertaisia mutta vaikuttavia hengellisiä runoja.

## Suomennettu tuotanto
* *Italia* (*Italia*), suom. Valter Juva, teoksessa: *Sata runoa: valikoituja maailmankirjallisuudesta*
* *Italialle* (*Italia*), suom. Aale Tynni, teoksessa: *[[Maailmankirjallisuuden kultainen kirja|Italian kirjallisuuden kultainen kirja]]*, WSOY 1945

## Huomautuksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nukkasara

**Nukkasara** (*Carex tomentosa*) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se on mätästävä ja keskisuureksi kasvava saralaji, jolla on erilliset hede- ja emitähkät. Nukkasara muistuttaa jokapaikansaraa (*Carex nigra*), mutta lajit ovat erotettavissa toisistaan pullakoiden ulkonäön perusteella. Nukkasara muistuttaa pullakoidensa perusteella jonkin verran myös kevätsaraa (*Carex caryophyllea*) ja kanervisaraa (*Carex ericetorum*), mutta nämä lajit ovat erotettavissa nukkasarasta selvästi pienemmän kokonsa, erilaisten lehtiensä sekä pienempien emitähkiensä perusteella.

Nukkasaran varret ovat pystyjä ja lehtien tyvitupet ovat tummanruskeita. Lehdet ovat harmaanvihreitä, tasaisia ja melko kapeita. Kukinnon tukilehti on melko lyhyt. Kukinto koostuu yhdestä hedetähkästä sekä yhdestä tai kahdesta emitähkästä. Emitähkät ovat lyhyensoikeita. Tähkäsuomut ovat tummanruskeita ja niissä on vihreä keskisuoni. Pullakot ovat tiiviisti karvapeitteisiä. Emikukat ovat kolmiluottisia.

Nukkasara kasvaa kosteilla, kalkkipitoisilla niityillä ja kasvaa kasvupaikoillaan usein runsaana. Euroopassa nukkasaraa tavataan laajalti Pyreneiltä Balkanille asti. Nukkasaraa ei kasva Suomessa, mutta sitä tavataan Ruotsissa ja Virossa. Aasiassa nukkasaraa tavataan lähinnä Venäjän Aasian puoleisissa osissa.

Nukkasaran tieteellisen nimen lajinimi (*tomentosa*) tulee latinan sanasta *tomentosus* (suom. tiheäkarvainen) ja viittaa pullakoiden karvoitukseen.

## Lähteet