Siperian rata

**Siperian rata**  tai **Trans-Siperian rata** () on maailman pisin rautatie. Se rakennettiin vuosina 1891–1916.

Rata kulkee 9&nbsp;288 kilometrin matkan Moskovasta Vladivostokiin ja Venäjän rajan yli Rasŏniin, Pohjois-Koreaan. Rata ylittää kahdeksan aikavyöhykettä, ja sen aikataulut ovat Moskovan ajassa.

## Historia

Venäjällä alettiin 1800-luvulla kiinnostua entistä enemmän Siperian suurista luonnonvaroista. Hallinto oli myös huolestunut mahdollisesta vihollisvaltion maihinnoususta Siperian rannikolle. Alueen puolustaminen valtavien välimatkojen takia olisi erittäin vaikeaa. Venäjä oli oppinut Krimin sodasta, että joukkojen nopea liikuttelu oli tärkeää.

Siperia oli jäänyt kehityksen jalkoihin, ja sieltä puuttui infrastruktuuri. Kulkuyhteydet olivat onnettomat, lähinnä kärrypolkuja ja jokilaivoja. Maan kaakkoisimpaan osaan Vladivostokin kaupunkiin oli perustettu vuonna 1860 sotilastukikohta. Pari vuotta myöhemmin kaupunkiin perustettiin satama, josta tuli Venäjän Tyynenmeren laivaston kotisatama.

Venäjällä virisi ajatus rautatien rakentamisesta Siperian halki. Hanke olisi valtava, siihen kuluisi valtavasti rahaa ja työmiehiä tarvittaisiin paljon. Venäjän hallinnolle laadittiin lukuisia ehdotuksia, etenkin ulkomaisilta yrityksiltä, mutta Venäjä hylkäsi ne peläten ulkomaalaisten vaikutuksen kasvavan maan itäosissa liikaa. Vasta 1880-luvun puolivälissä Venäjän valtio otti ohjat omiin käsiinsä. Se joutui ottamaan hanketta varten lainoja. 

Keisari Aleksanteri III halusi ideoita radan rakentamista varten. Vuonna 1887 järjestettiin kolme tutkimusmatkaa Siperiaan ja Itä-Venäjälle, tarkoituksena selvittää tulevan radan mahdollista reittiä.

Radan rakentaminen aloitettiin 15. helmikuuta 1891 keisarin käskystä. Rautatien peruskiven muurasi kruununperijä Nikolai Aleksandrovitš (myöh. keisari Nikolai II) vierailullaan Kaukoidässä.

Siperian rataa rakennettiin kahdesta suunnasta, Vladivostokista ja Tšeljabinskistä. Rata rakennettiin neljässä osassa. Se valmistui Venäjän–Japanin sotaan mennessä, mutta vain yksiraiteisena, myöhemmin tosin rakennettiin myös toinen raide koko matkalle.

Matkustajat jouduttiin kuljettamaan lautoilla tai jäätä pitkin Baikaljärven yli, ennen kuin rakennettiin rata kiertämään järvi sen eteläpuolelta. *Baikal*- ja *Angara*-nimiset lautat rakennettiin Britanniassa, ja ne kuljetettiin osina järvelle, jossa ne koottiin uudelleen. Nykyisen Trans-Siperian radan pääreitti poikkeaa muutenkin alkuperäisestä, Tšeljabinskin kautta kulkeneesta historiallisemmasta ratalinjasta.

Alkuperäisen Siperian radan itäosa kulki Mantšuriassa Kiinan alueen poikki, vaikka sen itäinen päätepiste olikin Venäjän alueella Vladivostokissa. Tämä osuus radasta tunnetaan myös nimellä Kiinan itäinen rautatie. Venäjän–Japanin sodan jälkeen venäläiset pitivät kuitenkin tärkeänä, että rata olisi kokonaan Venäjän puolella, ja sen vuoksi rakennettiin uusi rata, joka kulkee Venäjän ja Kiinan rajana olevan Amurin pohjois- ja Ussurin itärantaa myötäillen Vladivostokiin. Tämä rata valmistui vuonna 1916. 

1920-luvulla rakennettiin Siperian radasta haarautuva rata Novosibirskista Almatyyn, Kazakstaniin. Vuoteen 1956 mennessä saatiin valmiiksi myös Ulan-Udesta alkava rautatie, joka kulkee Mongolian läpi Pekingiin asti. Tämä rataosuus tunnetaan nimellä Trans-Mongolian rata. 1960-luvulla rakennettiin vielä Baikalin–Amurin rautatie eli BAM-rata Itä-Siperiassa kulkemaan pohjoisempana rannikolle asti.

Koko radan sähköistys saatiin valmiiksi vuonna 2002.

## Pääreitti (Trans-Siperian rata)

Trans-Siperian rata on eräs Siperian radan reiteistä. Se saa alkunsa Moskovan Jaroslavlin asemalta. Juna voi kulkea esimerkiksi seuraavien kaupunkien kautta (suluissa etäisyys junavuoron 002 mukaan ja aikaero Moskovasta):
* Moskova
* Nižni Novgorod (461 km tai 442 km, +0)
* Kirov (917 km)
* Perm (1&nbsp;397 km tai 1&nbsp;436 km, +2)
*Rata ylittää [[Eurooppa|Euroopan]] ja [[Aasia]]n rajan 1&nbsp;777 kilometrin kohdalla*
* Jekaterinburg (1&nbsp;778 km tai 1&nbsp;816 km, +2)
* Tjumen (2&nbsp;104 km)
* Omsk (2&nbsp;676 tai 2&nbsp;712 km, +3)
* Novosibirsk (3&nbsp;303 km tai 3&nbsp;335 km, +3)
* Krasnojarsk (4&nbsp;065 km tai 4&nbsp;098 km, +4)
* Irkutsk (5&nbsp;153 km tai 5&nbsp;185 km, +5)
* Ulan Ude (5&nbsp;609 km tai 5&nbsp;642 km, +5)
* Tšita (6&nbsp;166 km tai 6&nbsp;199 km, +6) 
* Habarovsk (8&nbsp;493 km tai 8&nbsp;656 km tai 8&nbsp;521 km, +7)
* Vladivostok (9&nbsp;259 km tai 9&nbsp;288 km, +7)

Vuodesta 1956 vuoteen 2001 reitti kulki Nižni Novgorodin sijasta Jaroslavlin kautta. Nykyisinkin Vladivostokin junat voivat Moskovan lähistöllä ajaa useaa eri reittiä, mistä syystä reitin pituus vaihtelee hieman: reitti voi kulkea Aleksandrovin, Vladimirin tai Jaroslavlin kautta.

## Matkailu
Siperian rata on klassinen matkareitti, joka houkuttelee matkailijoita Venäjälle eri puolilta maailmaa. Matkoja myydään valmiina paketteina tai reitin voi edetä omatoimisesti ostamalla lipun kerrallaan seuraavaan määränpäähän. Ulkomaalaiset voivat ostaa lippuja kaikilta tavallisilta lippuluukuilta, vaikka virkailijat yrittävätkin toisinaan ohjata näitä isommilla rautatieasemilla sijaitseviin, erityisiin matkakeskuksiin. Matkustusluokkia on neljä: sekä istuma- että makuupaikan sisältävä luksusluokka, neljän hengen osasto ja paikka vaunun kokoisessa avoimessa osastossa sekä pelkkä istumapaikka. 

Omatoimimatkailijan kannalta ongelmallisimmat alueet ovat pysähdyttäessä Moskovaan ja sen lähialueelle, jossa Venäjän poliisi seuraa tarkasti ulkomaalaisten rekisteröintimerkintöjä.  Matkailijoiden, jotka viipyvät samalla paikkakunnalla yli kolme vuorokautta, on Venäjällä rekisteröidyttävä hotellissa tai poliisiasemalla.

Siperian radan matkakokemuksista on kirjoitettu myös matkakirjoja. Reittiä on kuvannut muiden muassa amerikkalainen matkakirjailija Paul Theroux teoksessaan *[[Suuri junamatka]]* ja suomalainen Rosa Liksom romaanissa *[[Hytti nro 6]]*.

## Kuvia

Kuva:Prokudin-Gorskii-25.jpg|Kama-joen ylittävä rautatiesilta, Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorski (1910).
Kuva:Prokudin-Gorskii-23.jpg|Siperian rata Sergei Mihailovitš Prokudin-Gorski (1910).
Kuva:Ярославский вокзал2.jpg|Moskovan Jaroslavlin asema.
Kuva:Perm asv2019-05 img56 Perm-II station.jpg|Perm-2 asema.
Kuva:Tyumen Railway Station Terminal 2008.jpg|Tjumenin rautatieasemaa.
Kuva:Novosibirsk railway station and square.jpg|Novosibirskin asema ympäristöineen.
Kuva:Krasnoyarsk railway station.jpg|Krasnojarskin rautatieasema.
Kuva:Irkutsk-Passagirsky.jpg|Irkutskin matkustaja-asema.
Kuva:Ulan ude station.jpg|Ulan-Uden asemarakennusta.
Kuva:Aerial view of Khabarovsk.jpg|Siperian rata Habarovskissa, asema Habarovsk-1 on vihreäkattoinen rakennus alavasemmalla.
Kuva:Здание ДВЖД, жд вокзал, морской вокзал.jpg|Vladivostokin asemaa ympäristöineen. Asemarakennus kuvan oikeassa laidassa.


## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 
* 

## Aiheesta muualla

* Moscow-Vladivostok: virtual journey on Google Maps (videonäkymä junan ikkunasta+ zoomattava kartta+ vaihtoehtoisia äänimaailmoja) 
* Venäjän rautateiden Moskovan rautatieyhtiön ratakartta  (rzd.ru)
* Venäjän rautateiden Gorkin rautatieyhtiön ratakartta  (rzd.ru)
* Venäjän rautateiden Sverdlovskin rautatieyhtiön ratakartta  (rzd.ru)
* Venäjän rautateiden Länsi-Siperian rautatien (Zapadno-Sibirskaja Železnaja Doroga)  ratakartta  (rzd.ru)
* Venäjän rautateiden Krasnojarskin rautatieyhtiön ratakartta  (rzd.ru)
* Venäjän rautateiden Trans-Baikalin rautatien (Zabaikalskaja) kartta  (rzd.ru)]
* Venäjän rautateiden Itä-Siperian rautatien (Vostotšno-Sibirskaja) kartta (Irkutskin lähistö)  (rzd.ru)
* Venäjän rautateiden Kaukoidän rautatien (Dalnevostotšnaja) kartta  (rzd.ru)
* PallonTallaajat.net: Usein kysyttyjä kysymyksiä junamatkasta Siperian radalla
* Tietoa Siperian radasta 
* Trans-Siberian Railway: Tietoa radasta englanniksi, venäjäksi ja saksaksi 
* Venäjän rautatieministeriö http://www.css-mps.ru/New_CSS/history/velikiy.htm  Siperian rata 
* Kannisto, Päivi & Santeri: Kuvia junamatkasta Siperian radalla (8-9/2006) 
* Kaukojunien aikatauluhaku Moskovan Jaroslavlin asemalle  (poezda.net)

* Erkki Sorakuru : Suomalaisia Kauko-ldässä Amurin rataa rakentamassa, Helsingin Sanomat, 1.12.1935, nro 325, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot