open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Namiben maakunta

**Namiben maakunta** on Angolan maakunta, joka sijaitsee maan lounaisosassa, Atlantin valtameren rannalla. Sen pinta-ala on 57&nbsp;054,5 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2024 väestönlaskennassa 815&nbsp;708 (VL2014: 495&nbsp;326 as.). Väestöstä kaupunkilaisia oli 539&nbsp;189 maaseudulla asui 276&nbsp;519 henkeä. Maakuntakeskus on Moçâmedesin kaupunki.

Namiben maakunnalla on noin 480 kilometriä rantaviivaa. Naapurimaakuntia ovat Benguela pohjoisessa sekä Huíla ja Cunene idässä. Etelässä Namibe rajautuu Namibian valtioon.

Benguelanvirta vaikuttaa merkittävästi maakunnan ilmastoon. Rannikolla keskimääräinen lämpötila vaihtelee 17&nbsp;°C ja 25&nbsp;°C välillä, mutta sisämaassa lämpötila nousee huomattavasti korkeammaksi.

## Talous ja liikenne
Moçâmedesin eteläpuolella sijaitsee 2&nbsp;500 metrin kiitotiellä varustettu Welwitschia Mirabilisin kansainvälinen lentoasema (MSZ/FNMO), joka tunnettiin ennen vuotta 2014 Juri Gagarinin lentoasemana.

## Kunnat
Namibe oli ennen vuoden 2024 aluehallinnollista uudistusta jaettu viiteen kuntaan, ja nämä edelleen 14 aluehallinnon paikallistason osaan seuraavasti:

* Bibala: Bibala, Caitou, Capangombe, Lola
* Camucuio: Camucuio, Mamué, Chingo
* Moçâmedes: Mocâmedes, Lucira, Bentiaba, Forte Santa Rita
* Tômbva: Baía dos Tigres, Iona, Tômbwa
* Virei: Virei, Cainde

### Kunnat 2024–
Maakunta on jaettu paikallishallintoa varten yhdeksään kuntaan (municípios) ja 11 kunnanosaan (comunas). Vuoden 2024 aluehallintouudistuksessa aiempia kunnanosia kohotettiin paikallishallinnollisesti itsenäisiksi uusiksi kunniksi. Muutoksen seurauksena kuntien lukumäärä kasvoi. Aiempien kuntien pinta-alat ja asukasluvut supistuivat merkittävät aluemenetysten johdosta. Vuonna 2025 kunnat ovat kuntaluokittelun mukaan (A on korkein ja E alin kuntaluokka):

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arnor

**Arnor** on fiktiivinen valtakunta J. R. R. Tolkienin kirjassa *[[Taru sormusten herrasta]]*. 

## Historia

Nimi Arnor tarkoittaa luultavasti kuninkaiden maata (sindaria: *ara* = korkea, kuningas, *(n)dor* = maa). Elendil perusti sen vuonna 3320 Toista Aikaa samaan aikaan kuin hänen poikansa Isildur ja Anárion perustivat Gondorin. Molemmat kuningaskunnat tunnettiin maanpaossa olevien númenorlaisten valtakuntina. 

Ennen Arnorin perustamista paikalla oli jo númenorilaista asutusta, koska heitä oli muuttanut Númenorin saarelta Keski-maahan melkein heti valtakunnan perustamisen jälkeen. Arnor oli enemmän haltioiden suosiossa kuin Gondor, koska Gil-galad asui haltioineen lähellä sitä. Myöhemmin Númenorin vajottua Sauronin pimeyden alle useampia númenorilaisia muutti Keski-maahan.

Gondorin kuningas Isildur, Arnorin toinen kuningas, kuoli vuonna 2 Kolmatta Aikaa Kurjenmiekkakenttien taistelussa. Hänen vanhemmat poikansa kuolivat samalla, mutta hänen nuorin poikansa Valandil selvisi ja hänestä tuli Arnorin kuningas.

Koska Valandil ei vaatinut Gondorin kruunua, valtakunta puolittui, mutta Arnorissa pysyi nimitys Korkea Kuningas kun taas Gondorissa oli "vain" Kuningas.

Arnorin pääkaupunki oli Annúminas Evendim-järvellä, mutta vuonna 861 Kolmatta Aikaa Annúminas hylättiin ja pääkaupunki siirtyi Fornostiin.

Eärendurin, Arnorin 10. kuninkaan, kuoleman jälkeen vuonna 861 Kolmatta Aikaa, Arnoria ravisteli sisällissota, joka aiheutui Eärendurin kolmen pojan kinastelusta, kenestä tulisi kuningas. Vanhin poika Amlaith sai Arnorin kruunun, mutta hänelle jäi hallittavaksi vain Arthedainin maakunta, koska hänen veljensä perustivat Cardolanin ja Rhudaurin maakunnat.

Arnorin yhdisti Arthedainin kuningas Argeleb I, kun Cardolan yhdistyi sen kanssa. Kuitenkin Arthedain tuhoutui. Arnorin kansa oli sekaisin sodista, ja Arnorin dúnedain rakensivat uudet kotinsa Rivendellistä etelään, missä heidät tunnettiin Pohjoisen Samoojina. 

Aragorn II eli kuningas Elessar lisäsi Arnorin Yhdistyneeseen Valtakuntaan, ja teki Annúminasista pääkaupunkinsa. Sauronin tuhon jälkeen Arnor oli taas turvallinen asutukselle, mutta se pysyi harvemmin asuttuna kuin Gondor, kunnes pitkän ajan päästä se alkoi olla yhtä asutettu kuin Gondor, vaikkakin sen yksi osa, Kontu, itsenäistyi.
Intef I

**Intef I** oli Egyptin ensimmäisen välikauden 11. dynastian aikaan vuosina 2125–2112 eaa. hallinnut faarao.

Intefiä pidetään yleisesti 11. dynastian perustajana vaikka hänen isänsä Mentuhotep I lasketaan myös 11. dynastiaan. Intef otti käyttöönsä Horus-nimen sekä kartussiin kirjoitetun nimen, näin julistautuen Egyptin faaraoksi. Hierakleopoliksessa olleet paikalliset kuninkaat eivät kuitenkaan alistuneet hänen valtaansa, joten Intefin julistautuminen aiheutti sisällissodan. Vaikka Hierakleopoliksen kuninkaat olivat taloudellisesti ja sotilaallisesti Intefiä voimakkaampia, eivät he saaneet aikaan, erimielisyyksistään johtuen, yhtenäistä vastarintaa.

Intef hallitsi Thebasta käsin ja valloitti pohjoisesta Koptoksen ja Denderan sekä etelästä useita kaupunkeja aina el-Kabiin asti. Intef sai alistettua myös Hierakonpoliin valtaansa, tavoitteenaan yhdistää Ylä- ja Ala-Egypti ja palauttaa vanhan valtakunnan aikainen vauraus Egyptiin.

Intefiin viitataan Thutmosis III:n aikaisessa "*esi-isien salissa*" tittelillä "*lääninherra ja perintöprinssi*". Eräässä steelassa häneen yhdistetään titteli "*perintöprinssi ja mahtava Theban läänin lääninherra*". Denderasta löytyneessä steelassa on taas käytettyä titteliä "*mahtava etelän prinssi*". Intef saattoi siis mahdollisesti olla ensimmäistä välikautta edeltävän kuninkaallisen suvun perillinen. Tämä mahdollisesti auttoi hänen valtaannousuaan.

Intefin oletetaan kuolleen jo hyvin nuorena. Arviot ovat yleensä 20 ja 30 vuoden välillä. Intef haudattiin kallioon hakattuun hautaan Thebassa. Hautapaikalla on useita samankokoisia hautakammioita joiden oletetaan olevan Intefin perheelle tarkoitettuja.
Mokša (hindulaisuus)

**Mokša** (sanskritia; devanagari: मोक्ष; IAST: *mokṣa*) on elämän päämäärä hindulaisuudessa. Ihmisen sielu (*[[atman]]*) yhtyy maailmansieluun (*[[brahman]]*). Näin ihminen vapautuu jälleensyntymän syklistä (*[[samsara]]*).

Hindulaiset askeetit eli sadhut omistavat koko elämänsä mokšan tavoittelulle. Muiden ihmisten elämä hindulaisuudessa on tasapainottelua velvollisuuksien täyttämisen eli dharman ja mokšan tavoittelun välillä.

## Lähteet
Artakserkses

**Artakserkses** on ollut useamman kuin yhden Persian kuninkaan nimi:
* Artakserkses I Makrokheir (464 eaa. – 424 eaa.)
* Artakserkses II Mnemon (404 eaa. – 358 eaa.)
* Artakserkses III Okhos (358 eaa. – 338 eaa.)
* Artakserkses IV Arses (338 eaa. – 336 eaa.)

* Bessos. Dareios III:n murhanneen Bessoksen sanotaan ottaneen nimekseen Artakserkses, kun hän yritti kaapata vallan.
Kuusumun Profeetta

**Kuusumun Profeetta** on porilainen yhtye, joka perustettiin vuonna 1994 englanninkielisellä nimellä Moon Fog Project (myöhemmin **Moon Fog Prophet**). Yhtyeen musiikkia on yleensä kutsuttu progressiiviseksi rockiksi, mutta vaikutteita on paljon myös folk rockista sekä 1960-luvun lopun psykedeelisestä musiikista ja joillakin levyillä jopa metallimusiikista. Erityisen persoonalliseksi yhtyeen musiikin tekevät sen keulahahmon Mika Rätön mystiset sanoitukset ja omalaatuinen laulutyyli. Kuusumun Profeetta on julkaissut yhteensä kymmenen studioalbumia, joista kuusi on suomen- ja neljä englanninkielisiä. Lisäksi yhtyeeltä on ilmestynyt yksi DVD.

Kuusumun Profeetta saavutti kriitikoiden suosion jo ensimmäisillä suomenkielisillä albumeillaan *[[Kukin kaappiaan selässään kantaa]]* (2001) ja *[[Jatkuvasti maailmaa pelastamaan kyllästynyt supersankari]]* (2002), kunnes vuoden 2004 *[[Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu]]* saavutti jo kaupallistakin menestystä nousemalla Suomen virallisella listalla sijalle 27. Neljäs suomenkielinen albumi *[[Hymyilevien laivojen satama]]* julkaistiin vuonna 2006.

Kuusumun Profeetan levy-yhtiö on Ektro Records, ja yhtyeen muusikoita soittaa myös muissa levy-yhtiön porilaisyhtyeissä kuten Circle, Lowlife Rock'n'Roll Philosophers, Magyar Posse, Stalwart sekä Rättö ja Lehtisalo.

## Jäsenet
* Mika Rättö - laulu, koskettimet
* Teemu Majaluoma - kitara, laulu
* Mikko Elo - basso
* Veli Nuorsaari - rummut

### Entisiä jäseniä
* Daniel Finley - alkuperäisrumpali, myöhemmin lyömäsoittimet ja taustalaulu
* Jyrki Laiho - kitara
* Samuli Peltoniemi - trumpetti, lyömäsoittimet
* Harri Sippola - kitara, laulu
* Irina Niemelä - saksofoni

## Diskografia
### Nimellä Moon Fog Prophet
;Albumit
* *[[Dim Dum Sing the Sun]]* (1998)
* *[[When They Opened Their Parachutes... Silence]]* (1999)
* *[[MERN3336 – A Mirror to the Marble-Coated Solar System]]* (2000)
* *[[Taunting Tin Bells Through the Mammal Void]]* (2002)
;Singlet ja EP-levyt
* *[[I Crackle as I Grow]]* (1997)

### Nimellä Kuusumun Profeetta
;Albumit
* *[[Kukin kaappiaan selässään kantaa]]* (2001)
* *[[Jatkuvasti maailmaa pelastamaan kyllästynyt supersankari]]* (2002)
* *[[Sanansaattaja oraakkeli salamurha hyökkäysvaunu]]* (2004)
* *[[Hymyilevien laivojen satama]]* (2006)
* *[[Lyhtykuja]]* (2008)
* *[[Huutoja hiljaisesta huoneesta]]* (2012)
;Singlet ja EP-levyt
* *[[Noita (kappale)|Noita]]* (2003)
* *[[Riemun ja kurjuuden sälekaihtimet]]* (2006)
;DVD-levyt
**[[Myrskyn silmään]]* (2009)

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen kotisivut
Cotswolds

**Cotswolds** on kukkulajono lounaisessa Englannissa. Sen kukkulat kohoavat lähelle 300 metriä. Hallinnollisesti pääosa Cotswoldsista kuuluu Gloucestershireen, mutta se ulottuu myös Oxfordshireen, Wiltshireen, Somersetiin, Warwickshireen ja Worcestershireen.

Cotswoldsin itäraja voidaan vetää Oxfordiin, pohjoisrajana pidetään Avonjokea, länsirajana Cheltenhamia. Eteläraja menee jossakin Thamesjoen laakson vaiheilla, mutta esimerkiksi Bathin ympäristössä on vielä selviä cotswoldsilaisia piirteitä.

Cotswolds on tunnettu luonnonkauneudestaan, sekä perienglantilaisista pikkukaupungeistaan ja kylistään, joiden talot on rakennettu paikallisesta kellertävästä kalkkikivestä. Keskiajalla Cotswoldsissa oli menestyksekästä villantuotantoa, ja villaporvarit sijoittivat rahojaan komeisiin kivikirkkoihin, joita kutsutaan Villakirkoiksi. Alue on hurmaavaa sekä turistien että paikallisten mielestä, ja suurkaupunkien englantilaiset hankkivatkin kakkosasuntoja ja eläkepäivien koteja Cotswoldsista.

Tyypillisiä Cotswoldsin kaupunkeja ovat Broadway, Burford, Chipping Norton, Cirencester, Moreton-in-Marsh ja Stow-on-the-Wold. Cotswoldsilainen Chipping Campdenin kylä on merkittävä arts and crafts -liikkeen syntysijana 1900-luvun alussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anjou

**Anjou** () on historiallinen maakunta Loiren laaksossa Länsi-Ranskassa. Se vastaa suunnilleen nykyistä Maine-et-Loiren departementtia. Maakunnan nimi tulee andecavien gallialaisheimosta.

Anjou sai kreivikunnan oikeudet 900-luvulla ja herttuakunnan oikeudet vuonna 1360. Ennen joutumistaan Ranskalle se kuului Englannin kuninkaalle vuosina 1154–1204.

Kuningas Ludvig IX antoi vuonna 1246 Anjoun herttuan arvon veljelleen Kaarlelle, josta tuli myöhemmin Napolin ja Sisilian kuningas Kaarle I. Anjoun suku hallitsi Napolia vuoteen 1435. Viimeinen Anjoun herttua kuoli vuonna 1481, ja Anjou palautui Ranskalle.

Anjoun suvun kuninkaat hallitsivat 1300-luvulla myös Puolaa ja Unkaria. Unkarissa ensimmäinen Anjoun suvun kuningas oli Kaarle Robert, Kaarle I:n pojanpojanpoika, joka hallitsi vuosina 1310–1342. Kaarle Robertin poika Ludvig tuli Unkarin kuninkaaksi isänsä kuoleman jälkeen ja nousi vuonna 1370 myös Puolan valtaistuimelle. Ludvigin kuoltua vuonna 1382 Puolan ja Unkarin personaaliunioni hajosi. Hänen tyttäristään Mariasta tuli Unkarin ja Jadwigasta Puolan kuningatar. 

## Katso myös
* Montsoreaun linna
* Montsoreau
* Luettelo Unkarin hallitsijoista
* Luettelo Puolan hallitsijoista
Intef II

**Intef II** oli muinaista Egyptiä 11. dynastian aikaan vuosina 2112–2063 eaa. hallinnut faarao.

Intef II seurasi veljeään Intef I:stä valtaistuimelle tämän kuoltua. Hän piti edeltäjänsä tavoin pääkaupunkinaan Thebaa. Vaikka Intef hallitsi lähes 50 vuotta, ei hänen hallituskaudestaan tiedetä juuri mitään lukuun ottamatta hänen sotaretkiään ja koiriensa nimiä.

Intef I:n hallituskaudella alkanut sisällissota jatkui myös Intef II:n hallituskaudelle. Intef II taisteli Herakleopoliksen kuninkaiden kanssa ainakin Assiutissa josta hän jatkoi hyökkäystään Thiniksen suuntaan. Herakleopoliksen kuninkaat kuitenkin tuhosivat Thiniksen ja häpäisivät siellä olevat haudat. Taisteluiden jälkeen Intef solmi rauhan Herakleopoliksen kuninkaiden kanssa. Etelässä Intef laajensi Egyptin rajoja aina vanhan valtakunnan aikaisille rajoille Niilin ensimmäiselle kataraktille. Pohjoisessa hän laajensi valtakuntansa rajoja aina Abydoksen pohjoispuolelle saakka.

Intef haudattiin lähelle edeltäjänsä hautaa Thebassa. Kallioon hakatusta haudasta löytyi Egyptin 20. dynastian aikaan steela, joka nykyisin on Kairon museossa. Steelassa kerrotaan kuninkaan kolmen koiran vieraskieliset nimet sekä niiden egyptinkieliset vastineet. Koirien nimet ovat Behekay (Mahedj eli gaselli), Abaqer (vinttikoira) ja Pehetez (Kemu eli musta). Nämä ovat todennäköisesti ensimmäiset nimetyt lemmikit, joista on säilynyt kirjallisia todisteita.
Intef III

**Intef III** oli muinaista Egyptiä 11. dynastian aikaan noin vuosina 2063–2055 eaa. hallinnut faarao.

Torinon papyrus ilmoittaa Intef III:n hallitusajaksi vähintään kahdeksan vuotta. Hänen hallituskaudestaan ei kuitenkaan tiedetä juuri mitään. Intef ei ilmeisesti menettänyt tai valloittanut alueita Egyptissä vallitsevassa sisällissodassa. Hän tulikin paremmin tunnetuksi Egyptin yhdistäjän, Mentuhotep II:n, isänä. Intef III:n sukulaisuussuhteista Intef II:n ei ole tietoa.

Intef III on haudattu Thebassa sijaitsevaan hautaan lähelle Intef II:n hautaa ja Deir el-Bahria. Hänen seuraajansa rakennuttivat hänelle hautatemppelin hänen hautansa läheisyyteen.
Pääsiäissaaren musiikki

Tyynellä valtamerellä sijaitsevan **[[Pääsiäissaari|Pääsiäissaaren]] perinnemusiikki** koostuu lähinnä kuoromusiikista. Sitä säestetään joskus muun muassa eräällä paikallisella trumpetin kaltaisella soittimella. Muihin soittimiin kuuluu muun muassa upaupa-niminen harmonikka.

Pääsiäissaarelaisessa populaarimusiikissa on vaikutteita latinalaisamerikkalaisesta musiikista. Esimerkiksi tango-musiikista on kehittynyt Pääsiäissaarella oma muunnoksensa, tango Rapanui. Tunnetuimpiin pääsiäissaarelaisiin yhtyeisiin kuuluu muun muassa Matato'a.
Erkki Reinikainen

**Erkki Johannes Reinikainen** (20. helmikuuta 1919 Parikkala – 21. joulukuuta 2006 Oulu) oli suomalainen yleisesikuntaeverstiluutnantti evp., sekä SRK:n puheenjohtaja vuosina 1983–1992. Varapuheenjohtajana hän toimi vuosina 1978–1983, edellisen puheenjohtajan, Kauko Mäntylän kuolemaan saakka. Reinikainen oli jäsenenä 18 vuotta kirkolliskokouksessa ja vuosina 1981–1988 kirkkolain uudistamiskomiteassa. Hän kirjoitti useita vanhoillislestadiolaisen herätysliikkeen uskonkäsityksiä käsitteleviä opillisia kirjoja.

Reinikainen osallistui Oulun kunnallispolitiikkaan Kokoomuksen ryhmässä. Hänet valittiin kaupunginvaltuustoon vuosiksi 1965–1968 ja edelleen 1977–1984.

## Tuotanto

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

## Lähteet
Taivaanmekaniikka

**Taivaanmekaniikka** on tieteenala, joka tutkii taivaankappaleiden liikettä painovoimakentässä. Taivaanmekaniikka on vanhin fyysisen tähtitieteen haaroista. Varsinainen taivaanmekaniikka tieteenalana sai alkunsa Isaac Newtonin muotoiltua yleisen painovoimalain kirjassa *[[Philosophiae Naturalis Principia Mathematica]]* vuonna 1687. Tätä ennen taivaankappaleiden liikettä oli pyritty mallintamaan ja ennustamaan jo muinaisesta Babyloniasta lähtien. Nämä taivaan kineettiset aurinkokuntamallit olivat pääasiassa maakeskisiä ennen Nikolaus Kopernikuksen aurinkokeskistä mallia. Johannes Kepler muotoili planeettojen ratojen muotoon ja kiertoaikaan liittyvät Keplerin lait 1609–1618. Ne pohjautuivat Tyko Brahen tekemiin mittauksiin.

Newtonin painovoimateoria antoi fysikaalisen selityksen Keplerin ratalaeille ja mahdollisti taivaankappaleiden ratojen ennustamisen yksinkertaisista fysikaalisista periaatteista. Taivaanmekaniikka kykenee tuottamaan täsmällisiä ennusteita taivaanilmiöistä, joten sillä oli suuri vaikutus tieteellisen todellisuuskäsityksen kehittymiseen.
 
Taivaanmekaniikka säilyi tähtitieteen merkittävimpänä osana Newtonista aina 1800-luvun puoliväliin asti, jolloin uudet menetelmät, kuten spektroskopia, mahdollistivat myös taivaankappaleiden fyysisten ominaisuuksien tutkimisen ja johtivat nykyaikaisen astrofysiikan syntyyn.

Taivaanmekaniikan perusongelma on kautta sen historian ollut taivaankappaleen radan määrittäminen Auringon (tai jonkin muun kappaleen) aiheuttamassa painovoimakentässä maanpäällisten havaintojen perusteella. Edelleen yleisimmin käytössä oleva menetelmä on Carl Friedrich Gaussin kehittämä Gaussin radanmääritysmenetelmä. Jos tarkasteltavassa järjestelmässä on enemmän kuin kaksi kappaletta (kolmen kappaleen probleema), ei kappaleiden liikeyhtälöitä voida ratkaista täydellisesti, vaan on turvauduttava numeerisiin menetelmiin.

Satelliittien tultua käyttöön samaa matemaattista teoriaa on käytetty satelliittien ratamekaniikan laskemiseen.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla

* Scholarpedia: Celestial mechanics
Raksila

**Raksila** on kaupunginosa Oulussa keskustan suuralueella. Se sijaitsee keskustan, linja-autoaseman ja rautatieaseman läheisyydessä. Alueella asuu hieman yli 1&nbsp;600 vakinaista asukasta. Alueella sijaitsee muutaman sadan opiskelijan asuttama Välkkylän opiskelijakylä. Raksilassa on useita automarketteja, ja siellä sijaitsee liikuntapuisto. Alueen urheilutilat ovat Ouluhalli, Raksilan pesäpallostadion sekä Oulun jäähalli ja tekojäärata. Vuonna 2025 puretun Oulun uimahallin tilalle valmistuvan Oulun vesiliikuntakeskuksen on määrä valmistua vuonna 2029.

Raksila rajoittuu pohjoisessa Intiön, lännessä Vaaran, idässä Kontinkankaan ja etelässä Karjasillan kaupunginosiin. Vaaraa ja Raksilaa erottaa rautatien itäpuolella kulkeva Ratakatu. Karjasiltaa ja Raksilaa erottaa Kainuuntie (valtatie 22), ja market-aluetta ja Intiön kaupunginosaa erottaa Kajaanintie. Pohjantie (valtatie 4) erottaa Raksilan Kontinkankaasta.

Raksilassa on 1900-luvun alkupuolella rakennettuja omakotitaloja sisältävä Puu-Raksila. Raksilan puutaloalue on Oulun parhaiten säilyneitä. Paavo Rintalan vuonna 1962 valmistuneen romaanin *[[Pojat (romaani)|Pojat]]* ja siihen perustuvan Mikko Niskasen ohjaaman samannimisen elokuvan tapahtumat sijoittuvat Raksilan maisemiin.

Ratakadun ja Syrjäkadun välisten kortteleiden uusi asemakaava hyväksyttiin valtuustossa 1964, minkä jälkeen kortteleihin nousi muutama tornitalo ja muita kerrostaloja. Kaavan ulkopuolelle jääneiden puutalokortteleiden asukkaat aloittivat taistelun säilyttämisen puolesta ja onnistuivat estämään Raksilan itäosan muuttumisen kerrostaloalueeksi.

Vuonna 1976 avattiin Raksilaan nykyiset kaupan suuryksiköt eli niin kutsuttu Raksilan kauppakeskus tai *Raksilan marketit*. Kauppakeskukseen avattiin tuolloin Eka-market-, (myöhemmin Euromarket) Sokos-market- (myöhemmin Prisma) ja K-Citymarket -hypermarketketjujen myymälät.

## Kuvia

Tiedosto:Teuvo Pakkalankatu 2008 02 17.JPG|Teuvo Pakkalan katu ja Puu-Raksilaa.
Tiedosto:Wooden house in Raksila Jul2008 001.jpg|Puu-Raksilaa.
Tiedosto:Karjakatu 24 in Oulu Aug2008 001.jpg|Karjakatu 24, kirjailija Paavo Rintalan nuoruuvuosien kotitalo.
Tiedosto:Oulun Energia Areena 20180528.jpg|Oulun Energia Areena.
Tiedosto:Oulun uimahalli.jpg|Oulun uimahalli.
Tiedosto:Pesäpallo Stadion,0019-1-7.jpg|Raksilan pesäpallostadion.
Tiedosto:Raksila stores.JPG|Raksilan marketit.


## Katso myös
*Oulun asemakeskus

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Raksilan asukasyhdistys
Astrofysiikka

**Astrofysiikka** on tähtitieteen haara, joka tutkii teoreettisesti sekä havaintoja tekemällä taivaankappaleiden fysikaalisia ominaisuuksia ja kemiallisia koostumuksia. Astrofysiikka tutkii yleisemminkin fysiikan ilmiöitä maailmanavaruudessa.

Alun perin astrofysiikalla tarkoitettiin tähtien rakenteen tutkimusta, mutta nykyään termi kattaa suurin piirtein kaikki nykyaikaisen tähtitieteen tutkimusalat lukuun ottamatta taivaanmekaniikkaa ja positioastronomiaa. Tähtitieteilijää nimitetään usein etenkin englanninkielisillä alueilla tutkimusalasta riippumatta ”astrofyysikoksi” (*astrophysicist*). 

Astrofysiikan syntyyn vaikutti ratkaisevasti saksalaisen optikon ja fyysikon Joseph von Fraunhoferin vuonna 1814 havaitsemat tummat viivat Auringon spektrissä. Noin vuonna 1860 havaittiin, että tummien viivojen aallonpituudet vastasivat laboratoriossa eri alkuaineita polttamalla aikaansaatuja spektriviivoja. Tämä havainto mahdollisti ensi kertaa taivaankappaleiden kemiallisten ominaisuuksien tutkimisen.

Astrofyysikko on henkilö, joka tutkii tai opettaa astrofysiikkaa.

## Katso myös
* Kosmologia

## Aiheesta muualla

* 
* Astrophysical Journal  
* Astronomy and Astrophysics, a European Journal
Hadrianus I

**Hadrianus I** (k. 25. joulukuuta 795) oli paavina 9. helmikuuta 772 – 25. joulukuuta 795. Langobardien kuningas Desiderius valloitti paavien hallitseman alueen Hadrianuksen virkakauden alussa. Hadrianus pyysi apua frankkikuningas Kaarle Suurelta, joka saapui Italiaan suuren armeijan kanssa. Kaarle Suuri valloitti langobardien pääkaupungin Pavian ja otti itselleen langobardien kuninkaan arvonimen. Paavi sai tyytyä Rooman herttuakuntaan ja Ravennan eksarkaattiin liitettyihin alueisiin.

Hadrianuksen hallintokausi oli siihenastisista paaveista toiseksi pisin. Ainoastaan Pietarin virkakausi oli ollut pidempi. Vasta Pius VI ohitti Hadrianuksen virkaiän pituudessa.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Kurt Georg Kiesinger

**Kurt Georg Kiesinger** (6. huhtikuuta 1904 Ebingen – 9. maaliskuuta 1988 Tübingen) oli saksalainen konservatiivipoliitikko ja Saksan liittokansleri vuosina 1966–1969.

## Varhaisemmat vaiheet
Kiesinger opiskeli lakimieheksi Berliinissä. Hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen (NSDAP) sen tultua valtaan vuonna 1933 ja työskenteli Saksan ulkoministeriön radioprogandaosastolla sekä propagandaministeriössä. Toisen maailmansodan jälkeen Kiesinger oli muutamia kuukausia internoituna Ludwigsburgin leirillä kunnes hänet vapautettiin.

## Poliittinen toiminta
### Kristillisdemokraatiksi

Kiesinger liittyi kristillisdemokraattiseen puolueeseen (CDU), oli ehdokkaana ensimmäisissä sodan jälkeisissä vaaleissa ja tuli valituksi parlamenttiin. Hänet valittiin Baden-Württembergin pääministeriksi vuosiksi 1958–1966. Kiesinger toimi liittopäivien puhemiehenä vuosina 1962–1963.

### SPD:n ja CDU/CSU:n kokoomushallitus

Suuren kokoomushallituksen kansleriksi Kiesinger valittiin Ludwig Erhardin tilalle joulukuussa 1966. Hallituksessa hän tuli tunnetuksi yhteistyöstä sosiaalidemokraattien (SPD) johtajan Willy Brandtin kanssa. Enemmistöparlamentarismissa harvinainen päävastustajien CDU:n ja SPD:n yhteishallitus muodostettiin talousongelmien ratkaisemiseksi. Seuraavan kerran samaa kokeiltiin Angela Merkelin hallitusta muodostettaessa vuonna 2005.

#### Diplomatiaa Itä-Euroopan kanssa

Kiesingerin hallitus solmi diplomaattiset suhteet Tšekkoslovakian, Romanian ja Jugoslavian kanssa. Kiesingeriä arvosteltiin natsimenneisyytensä vuoksi vuonna 1968, kun Beate Klarsfeld löi häntä julkisesti kasvoille nimittäen häntä natsiksi. 

### Kanslerikauden jälkeen

Vuoden 1969 liittopäivävaaleissa SPD muodosti vasemmistokoalition liberaalien vapaiden demokraattien (FDP) kanssa, lopettaen keskeyttämättömän kristillisdemokraattisten kanslerien sarjan sodan jälkeisessä Saksassa. Kiesingerin seuraajaksi kansleriksi valittiin Willy Brandt.

Kiesinger kuoli Tübingenissä, Saksan liittotasavallan silloisessa länsiosassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Padania

**Padania** on nimitys, jolla Pohjoisen liitto -niminen italialainen puolue kutsuu Pohjois-Italiaa. Pohjoisen liitto pyrkii saavuttamaan suuremman itsehallinnon Italian alueille ja etenkin erottamaan vauraan pohjoisosan köyhemmästä etelästä. Nimi juontuu Pojoen latinankielisestä nimestä. Pohjoisen liitto julisti alueen itsenäiseksi muutama vuosi sitten, mutta tällä ei ollut muuta kuin symbolista arvoa.
Perhonjoki

[
{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoline",
  "ids": "Q2070766",
  "properties": {
      "stroke": "#00BFFF",
      "stroke-width": 3, 
    "stroke-opacity": 1 }
}
]

**Perhonjoki** () on Perhonjoen vesistön noin 150 kilometriä pitkä laskujoki Keski-Pohjanmaalla. Aiemmin Perhonjoesta on käytetty nimitystä *Vetelinjoki* (), ja se on edelleen rinnakkaisnimityksenä joelle.

Perhonjoki saa alkunsa Suomenselältä Perhon, Kyyjärven ja Kivijärven kuntien rajalla olevista pienistä järvistä. Joki laskee latva-alueiltaan Perhon kunnan läpi Vetelin Haapajärveen, josta edelleen Kaustisen kautta Kruunupyyn kunnassa sijaitsevaan Perhonjoen keskiosan järviryhmään. Sieltä joki laskee Perämereen Kokkolan pohjoispuolitse. Kokkolan kohdalla Perhonjoki on jo melko leveä ja matala joki.

Perhonjoen vesistön valuma-alue on noin 2&nbsp;550&nbsp;km², josta peltoa noin 10 % ja suota noin 41 % ja loput pääosin metsää. Suurimmat Perhonjoen sivujoet ovat Halsuanjoki, Köyhäjoki ja Ullavanjoki.

Valtiovallan tukemista koskenperkaustöistä suurimmat toteutettiin Perhonjoella 1860-luvulla Perhossa ja koko jokialueella 1930-, 1960- ja 1970-luvuilla. Pohjanmaan joille tyypillisen tulvimisen ehkäisemiseksi on Perhonjoen yläosalle rakennettu Patanan, Vissaveden ja Venetjoen tekojärvet ja Perhonjoen keskiosan järviryhmää on korotettu padottamalla.

Pääuomaan on rakennettu kaksi voimalaitosta, joista Pirttikosken voimalaitos jo vuonna 1925. Kaitforsin voimalaitos valmistui vuonna 1983, noin 30 kilometrin päähän jokisuulta. Veden voimaa on hyödynnetty jo aikaisemminkin: vanhimmat olemassa olevat tiedot vesisahasta tai sahamyllystä ovat vuodelta 1621. Perhonjoen alueella oli enimmillään yli 120 myllyä 1800-luvulla.

## Kalastus
Perhonjoessa on hyvin rikas särkikalakanta, ja se on keväisin oiva paikka säyneen kalastajille. Perhonjoki on myös tunnettu isoista hauista. Kalastuslupia joen alaosaan voi ostaa Konesportista tai Sipolanpolun bigfish.fi kaupasta. Luvan hinta vuonna 2013 on 30 euroa. Kaustisen kalastuskunta myy lohi- ym. lupia omalle alueelleen.

## Lähteet
* 
* 
* Kokkolan kaupungin tekninen osasto
### Viitteet
Worcester

**Worcester** [ˈwʊstə] on noin  asukkaan katedraalikaupunki *(city)* ja hallintopiiri Worcestershiren kreivikunnassa läntisessä Keski-Englannissa, Severnjoen varrella. Se on Worcestershiren hallinnollinen keskus ja suurin kaupunki. Worcesterin tuomiokirkolla on ollut keskeinen rooli kaupungin historiassa, ja sinne on haudattu muun muassa Juhana Maaton ja Walesin prinssi Arthur.

Kirjallisten lähteiden perusteella tiedetään, että Worcesterissa oli asutusta jo ennen vuotta 680, ja *cester* sen nimessä viittaa roomalaiseen alkuperään. Vuonna 1086 paikalla oli linna, tuomiokirkko ja pieni kylä, joita ympäröi muuri ja syvä vallihauta. Severnjoessa oli kaupungin kohdalla kahlaamo vuoteen 1313 saakka, jolloin joen yli rakennettiin ensimmäinen silta.

Keskiajalla Worcesterista tuli tärkeä villakaupunki, ja siellä on valmistettu hanskoja yhtäjaksoisesti 1200-luvulta saakka. Kaupunki muistetaan myös Worcesterin taistelusta 1651, jossa Kaarle II yritti ottaa vallan takaisin Cromwellin joukoilta, mutta epäonnistui ja joutui pakenemaan Ranskaan.

Britannian vanhin sanomalehti *Berrow’s Worcester Journal* alkoi ilmestyä kaupungissa vuonna 1690. Vuonna 1751 John Wall perusti Worcesterin ensimmäisen posliinitehtaan, josta sai alkunsa kaupungin maineikas posliiniteollisuus. Worcester tunnetaan myös nimeään kantavasta worcesterkastikkeesta, käyttämällä monimutkaisesti valmistetusta maustekastikkeesta, jonka Lea & Perrins toivat markkinoille 1838.

Vuonna 2000 kaupunki solmi Lahden kanssa yhteistyösopimuksen.

## Katso myös
* Worcesterin linna

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Panssariviestikomppania

**Panssariviestikomppania** (PSVIESTIK, ent. PsVK) on yksi kolmesta Jääkäritykistörykmenttiin kuuluvasta perusyksiköstä. Se on osa Panssariprikaatia ja sijaitsee Parolannummella Hattulassa. Panssariviestikomppania tuottaa esikunta- ja viestikomppanioita mekanisoituihin ja moottoroituihin taisteluosastoihin sekä johtamisjärjestelmäkomppanioita Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen tarpeisiin. Yksikön pääkalustoon kuuluu erilaisia komentopaikka- ja viestiasemapanssarivaunuja sekä maastoajoneuvoja kuten moottoripyöriä, mönkijöitä, maastokuorma-autoja ja maastohenkilöautoja.

Panssariviestikomppania perustettiin vuonna  1967 samaan aikaan 5. Erillisen Viestikomppanian kanssa. 1980 komppania sijaitsi rakennuksessa, jonka toisessa päädyssä majaili Panssaripioneerikomppania. Tämän rakennuksen naapureina sijaitsivat Hämeen Jääkäripataljoona, varuskuntasairaala sekä kylmät panssarivaunuhallit. Vuoden 1986 suuriin kertausharjoituksiin mennessä Viestikomppania oli siirretty saneerattuihin tiloihin Panssarintorjuntakomppanian kanssa samaan rakennukseen sotilaskodin lähelle ja kyseisessä rakennuksessa yksikkö vietti parisenkymmentä vuotta.

Panssariviestikomppania (PsVK) yksikkönä lakkautettiin vuonna 2006 ja toiminta siirrettiin Jääkäritykistörykmentin (JTR) Viesti- ja tulenjohtopatteriin. PsVK kuului erillisyksikköhistoriansa jälkeen Parolan Pataljoonaan (ParP). Pataljoona perustettiin 1.9.1987, joka koki nimenmuutoksen välissä Panssariviestipataljoonanakin (PsViestiP sekä PsVP). Nimi Parolan Pataljoona otettiin takaisin vuonna 2006 tapahtuneen  Panssariviestikomppanian lakkauttamisen ja toiminnan siirron jälkeen. Pataljoonan nimenmuutos astui voimaan vuoden 2007 alusta. 

## Tilanne 2009 lähtien
Panssariviestikomppania perustettiin uudelleen Viesti- ja tulenjohtopatterin (JTR) tilalle alkuvuodesta 2009.
Tämä muutos sisälsi tulenjohtokoulutuksen siirron Kranaatinheitinkomppaniaan, jolloin Panssariviestikomppaniassa koulutetaan PSPRr:n tuottamiin joukkoihin johtamisjärjestelmien osaajia.

## Päälliköt
*kapteeni P. Turunen 1967–1970
*yliluutnantti E. Lehtovirta 1970–1971
*luutnantti Asko Inkilä 1971–1972 ja 1975–1976
*kapteeni T. Tanner 1972–1975
*majuri Pentti Turunen 1976–1981
*kapteeni/majuri Tapio Tanner 1982-1986
*majuri Jouko Viitamäki 1987–1989
*kapteeni Ilkka Korkiamäki 1989-1990
*kapteeni Y. Sairanen19?-
*kapteeni E. Hourula 1994–1995 (sij.)
*kapteeni P. Susi 1994–1999
*kapteeni Jarkko Karsikas 1999–2002
*kapteeni M. Rintakoski 2002–2003
*kapteeni H. Kantola 2003–2004
*yliluutnantti Henri Rauhamäki 2004–2005
*yliluutnantti Juha-Matti Salmenpohja 2005–2006
*kapteeni M Kokkonen 2007-2008
*kapteeni J-M Salmenpohja 2008–2011
*kapteeni V-M Nieminen 2011–2015
*kapteeni O. Tuisku 2015-2017
*kapteeni J. Hanén 2017-2019
*kapteeni A. Saramies 2019-2021
*kapteeni O. Hakamaa 2021-2023
*kapteeni H. Ojala 2023-2025
*kapteeni J. Ryynänen 2025-

## Lähteet

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Panssariviestikomppania Panssariprikaatin sivustolla 
* PsVK:sta kertova epävirallinen SotaPäiväKirja-sivusto
Päivi Alafrantti

**Päivi Jaana Maarit Alafrantti** (s. 8. toukokuuta 1964 Tervola) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän voitti EM-kultaa vuonna 1990 ja valittiin samana vuonna vuoden urheilijaksi. Urallaan Alafrantti edusti vuoteen 1983 kasvattajaseuraansa Tervolan Terävää, sen jälkeen vuodet 1983–1986 Tyrnävän Tempausta ja sen jälkeen Viipurin Urheilijoita.

Splitissä käydyissä EM-kisoissa Alafrantti ei saanut karsinnassa lainkaan tulosta, kun ainut onnistunut heitto tuomittiin lappeelleen laskeutuneeksi. Suomi teki protestin, joka hyväksyttiin, ja näin Alafrantti pääsi finaaliin. Alafrantti oli ensimmäinen suomalainen naisten yleisurheilun Euroopan mestari (ja myös mitalisti) sitten Rooman vuoden 1974 kisojen. Keihäänheitossa edellinen suomalainen Euroopan mestari oli Hannu Siitonen vuonna 1974, ja seuraava puolestaan Antti Ruuskanen vuonna 2014.

Alafrantti on edustanut Suomea lukuisissa arvokisoissa. Hän oli kymmenes Soulin olympialaisissa ja karsiutui Barcelonan olympialaisissa. 1991 MM-kisoissa Tokiossa hän sijoittui kahdeksanneksi ja karsiutui 1993 MM-kisoissa Stuttgartissa. 1994 EM-kisoissa Helsingissä hän niin ikään karsiutui. Alafrantti voitti keihäänheiton Suomen mestaruuden vuonna 1989 ja 1993. SM-hopeaa hän sai 1988, 1990, 1991 ja 1992 sekä pronssia 1994.

Alafrantin paras tulos oli Splitin finaalissa 30. elokuuta 1990 heitetty 67,68. Häntä valmensivat Jorma Markus ja Tiina Lillak. 

Varsinkin ennen menestysvuosiaan keihäässä Alafrantti kilpaili myös muun muassa kuulassa, kiekossa ja moniotteluissa. Hänellä on Kalevan kisoista kaksi pronssia (1984 ja 1987) kuulantyönnöstä. Lisäksi Alafrantti saavutti sisäratojen SM-kilpailuissa kuulantyönnöstä kultaa vuonna 1987 ja hopeaa vuonna 1988. Hänen kuulantyöntöennätyksensä on 15,28 vuodelta 1984.

Yleisurheilun lisäksi Alafrantti harrasti painonnostoa. Hän voitti lajissa SM-kultaa ja oli MM-kisojen yhdeksäs vuonna 1987. Alafrantti oli myös voittamassa käsipallon SM-hopeaa HIFK:ssa 1987. Hän toimi vuoden 2004 paralympialaisten huoltotehtävissä. Hän on toiminut aktiiviuransa jälkeen fysioterapeuttina Espoossa ja Rovaniemellä.

## Kausien parhaat heitot

* 1977 38,58 Pello 14.8.
* 1978 42,68 Heinola 30.7.
* 1979 43,44 Raahe 1.7.
* 1980 43,56 Sotkamo 21.6.
* 1981 39,26 Kemi 20.7.
* 1982 51,24 Pello 17.6.
* 1983 45,74 Heinola 28.5.
* 1984 58,66 Pihtipudas 1.7.
* 1985 60,60 Heinola 18.5.
* 1986 57,04 Parkano 5.8.
* 1987 57,66 Helsinki 2.7.
* 1988 63,18 Lappeenranta 10.9.
* 1989 64,92 Tervola 11.7.
***1990 67,68 Split 29.8.**
* 1991 66,14 Tokio 6.5.
* 1992 66,06 Tornio 14.6.
* 1993 64,98 Tukholma 28.8.
* 1994 62,14 Hamina 14.6.
* 1995 63,64 Tampere 18.6.

## Lähteet
* *Kilpakenttien sankarit*, Tammi 1992, s. 24–25

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Yle Elävä arkisto: EM-keihäskultaa Päivi Alafrantille 1990
* Alafrantti Sports Reference -tietokannassa
Marsyas

**Marsyas** oli kreikkalaisessa mytologiassa fryygialainen satyyri, joka löydettyään Athenen käyttämän ja hylkäämän aulos-huilun rohkeni haastaa Apollonin kilpasoittosille. He sopivat, että voittaja saisi tehdä voitetulle mitä tahtoi. Apollon voitti, ja sopimuksen nojalla hän kytki Marsyaan puun runkoon ja nylki hänet elävältä.

Myytin alkuosa on aiheena Myronin veistoksessa *[[Athene ja Marsyas]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Laurentius (marttyyri)

**Laurentius**, nyös **Pyhä Laurentius**, suomeksi myös **Pyhä Lauri**, toimi Rooman kirkon diakonina kolmannella vuosisadalla ja kärsi marttyyrikuoleman keisari Valerianuksen vainoissa 10. elokuuta 258.

## Laurentiuksen tarina
Laurentius sai määräyksen viedä Rooman seurakunnan omaisuuden keisarille. Hän jakoi varat kuitenkin köyhille ja vei heidät keisarin eteen sanoen, että he ovat kirkon oikea aarre. Laurentiusta piinattiin ensin ruoskilla ja asetettiin sitten halsterin tapaiselle rautalankaverkolle poltettavaksi. Hänen kerrotaan pysyneen lujana ja tyynenä keskellä tuskiaan, jopa pilkanneen pyöveleitään pyytämällä, että nämä kääntäisivät hänet toiselle kyljelleen, jotta sekin puoli paistuisi.

## Laurentiuksen kultti

Laurentius on kirjojen ja kirjastojen suojelupyhimys. Pyhän Laurentiuksen muistopäivä on katolisessa pyhimyskalenterissa hänen kuolinpäivänään, 10. elokuuta. Sama päivä on Suomessakin edelleen Laurin nimipäivä.

Laurentius oli keskiajan kuuluisimpia pyhimyksiä, ja on edelleen merkittävä pyhimys roomalaiskatolisessa, ortodoksisessa ja anglikaanisessa kirkossa. Laurentiuksen kultti on erityisen merkittävä Roomassa, jossa pyhimys kärsi marttyyrikuolemansa. Laurentiuksen haudan päälle rakennettu San Lorenzo fuori le Muran kirkko on yksi Rooman seitsemästä pääkirkosta, ja tärkeä pyhiinvaelluskohde.

Pyhän Laurentiuksen mukaan on saanut nimensä muun muassa Pohjois-Amerikan Suurten järvien laskujoki Saint Lawrence sekä Saint Lawrencen lahti, johon se laskee.

## Pyhä Lauri keskiajan Suomessa

Laurentius oli tärkeä pyhimys katolisessa Suomessa. Keskiaikaisista suomalaisista kirkoista Laurentiukselle on pyhitetty muun muassa Eckerön, Janakkalan, Hämeenkosken, Isonkyrön, Lohjan, Vantaan, Mynämäen ja Perniön kirkot.

Laurentius oli entisen Lappeen kunnan suojeluspyhimys ja oli myös kuvattuna sen vaakunassa. Nykyään Pyhän Laurentiuksen attribuutti, parilarauta, esiintyy Lohjan vaakunassa.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Petrus Damianus

**Petrus Damianus** (myös *Petrus Damiani*, alun perin *Pier Damiano*, n. 1007 &ndash; 21./22. helmikuuta 1072) oli arvostettu munkki, josta tuli kardinaali. Dante sijoitti hänet yhdelle Paratiisin korkeimmista kehistä Franciscus Assisilaisen edelläkävijänä.

## Elämä

Petrus syntyi köyhistä vanhemmista. Häntä kasvatti aluksi veli Damiano, jonka kunniaksi hän otti nimen Petrus Damiani. Päätettyään opintonsa Parmassa ja Ravennassa hän toimi itse opettajana suurella menestyksellä, mutta vetäytyi 30 vuoden ikäisenä maailmasta ja meni Fonte Avellanan luostariin (Catria-vuoren rinteellä), jonka apotiksi hänet valittiin. Tässä toimessaan hän teki tärkeitä palveluksia useille paaveille, niin että hänet 1058 nimitettiin Ostian kardinaali-piispaksi, jonka arvon hän hyvin vastahakoisesti otti vastaan. Hän sovitti muun muassa Rooman ja Milanon kirkon välit.

Sittemmin Petrus palasi jälleen luostariin (Sta Maria Ravennassa), eli yksinkertaisena munkkina ja nöyryydestä kutsui itseään Pietari Syntiseksi (*Petrus peccator*). Petrus kuoli Faenzassa vuonna 1072, jättäen jälkeensä useita teologisia käsitteleviä teoksia.

Damianus nimitettiin kirkonopettajaksi vuonna 1823.

## ''De divina omnipotentia''

Yksi kuuluisimmista Damianuksen teoksista on *De divina omnipotentia* (Jumalan kaikkivaltijuudesta), ajoitettu noin vuodelle 1065. Teoksen aiheena on, pystyykö Jumala kaikkivaltiaana muuttamaan menneisyyttä? Voiko hän saada aikaan sen, että esimerkiksi Roomaa ei olisi koskaan perustettukaan?

Damianus ratkaisi ongelman esittämällä, että Jumala ei voi muuttaa menneisyyttä, mutta on silti kaikkivaltias. Ratkaisu perustui käsityksiin ajasta, sallimuksesta ja ikuisuudesta, jotka oli esitetty augustinus-boethiuslaisittain. Asioilla, jotka tapahtuvat ajallisessa historiassa, on pysyvä olemassaolo Jumalan luona hänen sallimuksessaan (*providentia*). Päivä, jolloin Rooma perustettiin, on meidän mielestämme tapahtunut kaukana historiassa, on kuitenkin Jumalalle nykyisyyttä. Näin Damianus esittää, että Jumalan suhde meidän menneisyyteemme on sama kuin nykyisyyteemme ja tulevaisuuteemme.

Jumalan tahdosta riippuu, mitä asioita kuuluu menneisyyteen ja mitä tulevaisuuteen, mutta Jumalan valinta on muuttumaton. Kun Jumala on valinnut tietyn tapahtuman tapahtuvaksi, se toteutuu, koska mikään ei voi estää Jumalan tahtoa toteutumasta. Jumala olisi voinut valita, että Roomaa ei olisi koskaan perustettu, mutta silloinkaan menneisyys ei olisi muuttunut, vaan olisi kokonaan toinen jo alun pitäenkin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
T-28

**T-28** oli Neuvostoliiton ensimmäinen keskiraskas panssarivaunu. Se otettiin käyttöön vuonna 1931.

T-28 muistuttaa ulkonäöltään brittiläistä Vickers Independent -vaunua, joka vaikutti merkittävästi panssarivaunujen kehitykseen maailmansotien välillä. T-28:ssa on yksi iso torni, jossa oli 76,2 millimetrin KT-28-mallinen haupitsi ja kaksi pienempää tornia, joissa 7,62 millimetrin DT-pikakiväärit. Panssarointia oli 20&ndash;30 millimetriä. Vaunu painoi 28,5 tonnia. Miehistöä on kuusi. Yhteensä 503 vaunua rakennettiin vuosina 1933–1940. Vaunu oli väärää kehityssuuntaa edustavasta maailmansotien välisestä suunnittelustaan huolimatta osittain kehittynyt: miehistössä oli erillinen komentaja, ampuja ja radisti-lataaja ja mekaanikko-kuljettaja kuten nykyaikaisissa vaunuissa, kahden konekivääriampujen lisäksi. Lisäksi jokaisessa vaunussa oli radiot.

T-28:ia käytettiin talvisodassa ja japanilaisia vastaan vuonna 1939. Aluksi sitä käytettiin suomalaisten pesäkkeiden suoraan tuhoamiseen, jolloin panssarointi huomattiin riittämättömäksi. Etupanssari vahvistettiin 50 millimetristä 80 millimetriin ja sivuilla ja takana 40 millimetrin paksuuteen. Tällä varustuksella panssarit mursivat suomalaisten Mannerheim-linjan.

Suomalaiset tunsivat vaunun nimillä ”postivaunu” ja ”postijuna”. Nimitys tiettävästi johtui eräästä sotasaaliiksi saadusta vaunusta löytyneistä neuvostoliittolaisten kenttäpostisäkeistä. Toinen selitys oli, että vaunun korkea profiili muistutti villin lännen postivaunuja. ”Juna”-nimitystä taas on selitetty sillä, että vaunun pituus ja runsas pyörien määrä antoi junamaisen vaikutelman.

Puna-armeijan tilastojen mukaan talvisodassa tuhottiin 97 vaunua. Suomessa oli käytössä kaksi talvisodan aikana vallattua ja viisi jatkosodan aikana vallattua vaunua.

Pian tuotanto ohjattiin uuteen keskiraskaaseen T-34-vaunuun ja loput T-28:t menetettiin saksalaisten hyökkäyksen ensimmäisen kahden kuukauden aikana.

Yksi T-28 ”Postijuna” on nähtävillä Parolan panssarimuseossa suomalaisin maastovärein maalattuna. Tämä vaunu oli Mannerheim-ristin ritari Albert Räsäsen komentovaununa Tuulosjoen läpimurtotaisteluissa. Tuulosjoen taistelun jälkeen Räsänen johti vaunujaan aina jalkautuen, mikä johtui T-28:n huonoista tähystysominaisuuksista.

Maailmassa on jäljellä viisi T-28-vaunua, joista neljä Suomessa ja yksi Venäjällä. 

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
T-35

**T-35** oli neuvostoliittolainen 1930-luvulla suunniteltu raskas panssarivaunu. Se oli suunniteltu läpimurtotankiksi puna-armeijan tarvitessa raskasta vaunua, joka pystyisi läpäisemään vihollisen linnoitetut linjat. Siinä oli kaikkiaan viisi tornia: yksi iso, jossa 76,2 millimetrin L/16,5-tykki, sekä eteen että taakse ampuvat pikakiväärit ja kaksi pienempää BT-5-vaunusta otettua, joissa 45 millimetrin panssarivaunukanuuna ja tornin kyljessä pallomaskissa eteen ampuva pikakivääri, sekä kaksi pientä pikakivääritornia, joissa 7,62 DT -vaunupikakiväärit. Miehistöä oli 11. Vaunu painoi 45 tonnia ja oli 9,7 metriä pitkä ja 3,5 metriä korkea.

T-35 oli hidas ja teknisesti epäluotettava johtuen vaunun suuresta pituudesta ja kapeudesta, joka hankaloitti erityisesti kääntymistä. Sen valmistus maksoi saman verran kuin yhdeksän kevyen BT-5-vaunun. Vain 63 kappaletta rakennettiin.

Prototyyppi esiteltiin vapunpäivän paraatissa Moskovassa vuonna 1933, minkä jälkeen vaunu määrättiin sarjavalmistukseen.

T-35:t sijoitettiin 5. erilliseen raskaaseen panssariprikaatiin vuodesta 1935 vuoteen 1940. Kesäkuussa 1940 ehdotettiin niiden poistamista palveluksesta ja muuntamista tykistöksi tai koulutuskäyttöön. Vielä toimivat vaunut päätettiin kuitenkin koota Kiovan sotilaspiirin 34. panssaridivisioonan 67. ja 68. panssarirykmenttiin. Toisin kuin usein on luultu, T-35-vaunuja ei esiintynyt talvisodassa. Vaunut, joita suomalaiset ovat Summassa tuhonneet ja nähneet, ovat olleet joitain muita vaunuja (prototyyppikokeissa käytetyt KV-1 m1939, SMK ja T-100). Summassa suomalaiset luulivat tuhonneensa T-35C-vaunun, joka todennäköisesti oli kuitenkin SMK-prototyyppivaunu.

Operaatio Barbarossan aikana useimmat vaunut menetettiin joko mekaanisten ongelmien vuoksi tai ne hylättiin ja tuhottiin. Saksalaiset raportit painottavat, ettei yhtään vaunua kohdattu taistelussa, vain miehistöjensä hylkääminä ilman polttoainetta ja joskus yritettyinä tuhota. Viimeisen kerran ne olivat käytössä talvella 1941.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
T-26

**T-26** oli neuvostoliittolainen kevyt panssarivaunu, joka perustui brittiläiseen Vickers 6-ton -vaunuun. T-26:ta valmistettiin Vickers-Armstrong Ltd:n lisenssillä vuosina 1931–1940 yli 12&nbsp;000 kappaletta.

T-26:sta oli kahden ja yhden tornin malli. Aseistuksena oli pikakiväärit, 37 millimetrin tykit tai yksi torni 45 millimetrin tykillä. Vaunu painoi 10,3 tonnia.

Vaunuja käytettiin ensimmäisen kerran Mantšuriassa japanilaisia vastaan vuosina 1934 ja 1935. Espanjan sisällissodassa tasavaltalaiset saivat 281 kappaletta T-26:n mallia 1933, jotka havaittiin ylivoimaiseksi Saksan Panzerkampfwagen I:een nähden. T-26:ta käytettiin myös talvisodassa, jossa se osoittautui haavoittuvaksi panssarintorjunta-aseille. Suomalaiset saivat suuren määrän vaunuja sotasaaliiksi, mutta vaikka neuvostovaunut vastasivat ulkoisesti suomalaisten käyttämiä Vickersejä, ne oli valmistettu senttimitoituksella, kun taas brittiläiset oli valmistettu tuumamitoituksella, joten osat eivät olleet vaihtokelpoisia keskenään. Neuvostoliitossa vaunua käytettiin sodan loppuun asti vielä taistelussa japanilaisia vastaan vuoden 1945 elokuussa.

Osa T-26-vaunuista muutettiin miehittämättömiksi kauko-ohjattaviksi ”teletankeiksi”. Neuvostoliitto käytti kauko-ohjattavia vaunuja ainakin Summan taistelussa. Kenttäoloissa tankkia ohjattiin toisesta, miehitetystä T-26-vaunusta. Radiopohjaisen ohjauksen kantama oli vain kilometrin, ja ajautuessaan ohjauksen kantaman ulkopuolelle vaunu pysähtyi puolen minuutin kuluttua automaattisesti. Kauko-ohjattavissa vaunuissa ei ollut etäluettavia antureja, vaan ohjaus perustui täysin havainnointiin ohjausvaunusta. Teletankkia on pidetty varhaisimpana kenttäoloissa käytettynä robottina.

Suomalaiset saivat talvisodan aikana saaliiksi monta liekinheitinvaunuksi OT-133 muutettua T-26-panssarivaunua. Suomessa ne muutettiin tykkivaunuiksi, koska liekinheittimet katsottiin liian riskialttiiksi ja polttoaineen haaskaukseksi. Koska liekinheitinvaunun torni on sivulla, vaunuun voitiin lisätä yläpikakivääri ja sen käyttäjä, jolloin vaunun tavallisin tehtävä eli jalkaväkirynnäkön tukeminen, helpottui olennaisesti. Näitä vaunuja on säilynyt useita; yksi on näytteillä Panssarimuseossa ja siinä on talviajan valkokirjava naamiomaalaus.

## Eri mallit
*T-26 malli 1931 – kaksi tornia, joissa pikakiväärit
*T-26 malli 1932 – kaksi tornia, 37 mm tykit
*T-26TU – komentomalli, jossa radio
*OT-26 – liekinheitinmalli
*T-26 malli 1933 – yksitorninen 45 mm tykillä ja pikakiväärillä, lukumäärältään yleisin

*OT-130 – malli 1933:n liekinheitinversio
*T-26 malli 1938 – uusi kartionmuotoinen torni
*T-26 malli 1939 (T-26S) – uusi torni, parannettu panssarointi sivuilla
*OT-133 – malli 1939 liekinheittimillä, ilman tykkiä
*OT-134 – malli 1939 liekinheittimillä, 45 mm tykki
*SU-5-1 – 76,2 mm haupitsi (vain muutama vaunu)
*SU-5-2 – 122 mm haupitsi (vain muutama vaunu)
*SU-5-3 – 152,4 mm kranaatinheitin, (vain muutama vaunu)
*AT-1 – rynnäkkötykkimuunnos

## Lähteet

## Aiheesta muualla