open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kuusenniluri

**Kuusenniluri** (*Hylastes cunicularius*) on kärsäkkäiden heimoon kuuluva juurinilurilaji. Kuusenniluri on 3,5-4,4 mm pitkä musta kuoriainen, jonka tuntosarvet ovat vaaleanruskeat. Kuusennilurin peitinsiivissä on ohuita pitkittäisiä harjuja ja painaumia. Kuusennilurien naaraat munivat tuoreisiin kuusten kantoihin, joissa toukat kehittyvät. Munista kehittyvät toukat elävät kantojen kaarnan alla. Kuusennilurit talvehtivat koteloina. Aikuiset kuusennilurit syövät pääasiassa kuusen taimien kuorta ja juuristoa tehden niihin käytäviä ja koloja, jotka heikentävät taimen nestevirtauksia. Jos kuusennilurin syönti on yltänyt koko taimen ympäri, nestevirtaukset katkeavat ja taimi kuolee. Tuhoja esiintyy varsinkin alueilla, jossa on tehty avohakkuita. Kuusennilurin kehitys on kaksivuotinen. Kuusenniluria esiintyy lähinnä Euroopassa.

Kuusennilurin kemiallisessa torjunnassa voidaan käyttää samanlaisia torjunta-aineita kuin tukkimiehentäillä (*Hylobius abietis*). Kuusennilurin tuhoja voidaan ehkäistä myös päätehakkuiden jälkeisellä kylvöajan ja istutusajan valinnalla.

Mäntyjen nilurituhoja aiheuttaa niille erikoistunut männynniluri (*Hylastes brunneus*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*iNaturalist: Kuusenniluri (''Hylastes cunicularius'')
*Ötökkätieto: Kuusenniluri (''Hylastes cunicularius'')
*Metsäntutkimuslaitos (Metla): Kuusenniluri (''Hylastes cunicularius'') 
*Hyönteiset.com: Kuusenniluri (''Hylastes cunicularius'') kuva
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Hylastes cunicularius 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Hylastes cunicularius 
*Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Hylastes cunicularius 
*Pherobase: Semiochemicals of Hylastes cunicularius
Ashland (Kentucky)

**Ashland** on kaupunki Kentuckyn osavaltion koilisosissa, Yhdysvalloissa. Se kuuluu Boydin piirikuntaan ja se on piirikunnan suurin kaupunki. Ashlandin väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 21 683. Kaupunki toimii tärkeänä taloudellisena ja lääketieteellisenä keskuksena Koilis-Kentuckylle. Se kuuluu Huntington-Ashland suurkaupunkialueeseen.

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:ACTC Main.jpg|Ashland Community and Technical College.
Tiedosto:Paramount Arts Center.jpg|Paramount Arts Center.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tähtenä taivaalla

**Tähtenä taivaalla** on vuonna 2018 ilmestynyt Dingon single, joka on yhtyeen ensimmäinen uutta musiikkia sisältävä julkaisu kuuteen vuoteen. Kappaleen musiikkivideo kuvattiin Helsingissä Finnvox-studiolla, jossa Dingo levytti jo 1980-luvulla.

## Kappaleet
#Tähtenä taivaalla

## Kokoonpano
* Pertti Neumann – laulu
* Jonttu Virta – kitara
* Pepe Laaksonen – bassokitara
* Saska Ketonen – rummut
* Leena Peisa – kosketinsoittimet

## Lähteet
Vestel

**Vestel** on turkkilainen kodinkoneita, elektroniikkaa ja miehittämättömiä ilma-aluksia valmistava yhtiö. Vestelin pääkonttori sijaitsee Manisassa ja yhtiön emoyhtiö Zorlu Holding Istanbulissa. Yhtiöllä on merkittävä osuus kuluttajaelektroniikan ja kodinkoneiden markkinoista Euroopassa, erityisesti televisioista.

Vestel myy tuotteita useilla eri tuotemerkeillä. Kun JVC luopui vuonna 2011 televisioiden valmistuksesta, Vestel sai tuotemerkin käyttöönsä Euroopan tv-markkinoilla. Suomalaislähtöisen Finlux-tuotemerkin Vestel osti vuonna 2006. Muita Vestelin käyttämiä tuotemerkkejä ovat Graetz, Hitachi, Luxor, Techwood, Toshiba ja Vestfrost. 

Vestelin valmistama taktinen drone *Vestel Karayel* (2014–) on sekä Turkin että Saudi-Arabian asevoimien käytössä.

## Lähteet
Émile Taranto

**Émile Taranto** (1878 Montreal – 27. elokuuta 1936 Montreal) oli kanadalainen viulisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.  

Taranto syntyi italialaisille vanhemmille ja aloitti kuusivuotiaana viulunsoiton opiskelun Frantz Jehin-Prumen johdolla. Vuonna 1894 Taranto oli jo Montrealin sinfoniaorkesterin jäsen, joka oli pitänyt myös useita resitaaleja. Kesäkuussa 1903 hän lähti Brysseliin opiskelemaan Eugène Ysaÿen johdolla. Palattuaan Montrealiin hän soitti kotikaupunkinsa sinfoniaorkesterin kanssa Max Bruchin viulukonserton nro 1 huhtikuussa 1904 ja toimi saman orkesterin konserttimestarina 1904–1907. Vuonna 1904 hän myös perusti Mendelssohn-trion. Hän osallistui Beethoven-trion konsertteihin ja kiersi Eurooppaa vuosina 1907 ja 1914. Konserttiartistina toimimisen sivussa hän myös vietti paljon aikaa opettaen; hänen oppilaidensa joukossa olivat Jean Deslauriers, Marthe Lapointe, Annette Lasalle-Leduc ja Lucien Sicotte.

Taranto sävelsi viulukappaleita, joihin kuuluvat *Danse caprice* (1923) ja *Mouche à feu*. Helmikuussa 1930 hän soitti Windsor-salissa Émiliano Renaud'n yksiosaisen sonaatin sekä romanssin. Säveltäjä itse toimi pianistina.

## Lähteet
St. Georgen im Schwarzwald

**St. Georgen im Schwarzwald** on kaupunki Saksassa Baden-Württembergin lounaisosassa noin 100 kilometriä Stuttgartista lounaaseen. Se kuuluu Schwarzwald-Baar-Kreisin piirikuntaan. St. Georgenin pinta-ala on 59,9 neliökilometriä, ja kesäkuun 2022 lopussa siellä oli 13&nbsp;047 asukasta. Kaupungin pormestarina on toiminut Michael Rieger vuodesta 2008.

## Historia
Paikalle perustettiin benediktiiniluostari vuonna 1084. St. Georgen sai markkinaoikeudet vuonna 1507. Rautatieyhteys avattiin 1873 ja kaupunkioikeudet St. Georgen sai 1891. Vuosina 1972–1974 St. Georgeniin liitettiin Brigachin, Langenschiltachin, Oberkirnachin, Peterzellin ja Stockburgin kylät.

## Ystävyyskaupungit
St. Georgenilla on neljä ystävyyskaupunkia:
*  Saint-Raphaël, Ranska (vuodesta 1972)
*  Scandale, Italia (vuodesta 1990)
*  Vesilahti, Suomi (vuodesta 2002)
*  Museros, Espanja (vuodesta 2006)

## Museoita
* Sammlung Grässlin, taidemuseo
* Deutsches Phonomuseum
* Heimatmuseum "Schwarzes Tor", kotiseutumuseo

Lähde:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin verkkosivut 
* ''Art with free beer and sausages'', Grässlinin perheen taidekokoelma Sankt Georgenissa
Émiliano Renaud

**Émiliano Renaud** (26. kesäkuuta 1875 Saint-Jean-de-Matha – 3. lokakuuta 1932 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, pianisti, urkuri ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa aluksi äitinsä, sitten Paul Letondalin ja lopulta Dominique Ducharmen johdolla. 

Renaud'sta tuli romanttiseen ohjelmistoon erikoistunut virtuoosi, joka esiintyi Kanadassa, Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Kolmen maaliskuussa 1904 Windsor-salissa tehdyn esiintymisen jälkeen Renaudia nimitettiin "Kanadan Paderewskiksi". Hän aloitti opettamisen McGillin konservatoriossa sen avauduttua vuonna 1904. Hänen omien sävellystensä joukossa on muun muassa suuri määrä pianolle sävellettyjä kappaleita.

## Lähteet
Hector Gratton

**Joseph Thomas Hector Gratton** (13. elokuuta 1900 – 16. heinäkuuta 1970) oli kanadalainen säveltäjä, kapellimestari, sovittaja, pianisti ja pedagogi. Hän opiskeli pianonsoittoa Montrealissa Alphonse Martinin ja Alfred La Libertén johdolla. Jälkimmäinen tutustutti hänet Aleksandr Skrjabinin ja Nikolai Medtnerin tyyleihin.

Sittemmin Gratton suoritti musiikin teorian opintoja Oscar O'Brienin, Alfred Whiteheadin ja Albertine Morin-Labrecquen johdolla. Noin vuonna 1920 hän harmonisoi kansanlauluja Charles Marchandille, jota hän myös säesti esiintymisissä. Marchand tarjosi Grattonille töitä myöhemminkin. Gratton oli yksi kansallisen radion pineereista ja työskenteli muun muassa yhdessä ensimmäisistä merkittävistä radiosarjoista (*Je me souviens*). Vuonna 1937 hän voitti Jean Lallemand -palkinnon sinfonisella runollaan *Légende*. Hän julkaisi teoksen salanimellä *Ben Marcato*. Tuomaristo ja yleisö kuulivat teoksen 19. maaliskuuta, ja Wilfrid Pelletierin johtamana teos esitettiin toistamiseen 23. huhtikuuta. Seuraavana vuonna teoksen esitti Sir Ernest MacMillanin johtama Toronton sinfoniaorkesteri.

Grattonin muihin merkittäviin teoksiin kuuluu näyttämömusiikki Cécile Chabotin joulutarinaan *L'Imagerie*; teos kuultiin CBC:n radiossa vuonna 1945.

## Lähteet
Nicole Fontaine

**Nicole Fontaine** (16. tammikuuta 1942 – 17. toukokuuta 2018) oli ranskalainen poliitikko. Fontaine toimi  Euroopan parlamentin puheenjohtajana vuosina 1999–2002. Pat Cox valittiin hänen seuraajakseen. Fontaine oli Euroopan parlamentin jäsen kahteen kertaan, 1984–2002 ja 2004–2009. Ranskan teollisuusministerinä hän toimi 2002–2004.

## Lähteet
Tauno Järnefelt

**Armas Tauno Juhana Järnefelt** (10. lokakuuta 1867 Kitee – 24. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos ja valtiopäivämies.

Järnefeltin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Gustaf Johan Järnefelt (1823–1883) ja Amalia Christina Seitz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Helsingin alkeisopistosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1890 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894. Järnefelt sai varatuomarin arvon 1896.

Järnefelt oli Tampereen kaupunginvaltuuston sihteerinä vuodesta 1903, nuorempana oikeusneuvosmiehenä Tampereella vuodesta 1905 ja rikosasiain notaarina Helsingissä vuodesta 1907. Hän oli senaatin oikeusosastolla kanslistina vuodesta 1908, protokollasihteerinä vuodesta 1914 ja vanhempana oikeussihteerinä vuodesta 1918. Hän toimi korkeimman oikeuden apujäsenenä vuodesta 1926, Helsingin yliopiston asiamiehenä 1918–1933 ja korkeimman oikeuden jäsenenä ja oikeusneuvoksena 1930–1937.

Järnefelt oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.

Järnefelt oli naimisissa vuodesta 1900 Ebba Margaretha Schaumanin (1875–1949) kanssa. Heidän poikansa oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professori Gustaf Järnefelt.

## Lähteet
John Michell

**John Michell** (25. joulukuuta 1724 – 29. huhtikuuta 1793) oli englantilainen pappi ja luonnonfilosofi, joka teki oivalluksia monilla tieteenaloilla, mukaan lukien tähtitieteessä, geologiassa ja optiikassa. Michelliä on pidetty ”yhtenä parhaimmista unohdetuista tieteilijöistä”. Hän ehdotti ensimmäisenä mustien aukkojen olemassaoloa ja että maanjäristyksestä lähtee maanjäristysaaltoja, selitti ensimmäisenä, miten voi valmistaa keinotekoisia magneetteja, sovelsi ensimmäisenä tilastoja maailmankaikkeuden tutkimiseen, ja tajusi, että kaksoistähdet ovat seurausta painovoimasta. Hän myöskin keksi laitteen, jolla voi mitata Maan massan. Häntä on kutsuttu seismologian ja magnetometrian isäksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Yorkshiren kapina 1489

**Yorkshiren kapina** tapahtui Englannissa vuonna 1489 Henrik VII:n valtakaudella.

## Tausta
Parlamentti myönsi Henrik VII:lle 100&nbsp;000 punnan avustuksen Bretagnen tukemiseen. Englanti ja Bretagne taistelivat yhdessä Ranskaa vastaan. Henrik lähetti Northumberlandin neljännen jaarlin Henry Percyn keräämään veroja tätä tarkoitusta varten. Monet Northumberlandin ja Yorkshiren asukkaat väittivät jo maksaneensa oman osansa veroista. Asukkaat eivät suostuneet maksamaan ylimääräisiä veroja Bretagnen puolustamiseksi, koska tilanteesta ei ollut heille maantieteellisesti uhkaa sillä Bretagne oli lähempänä Cornwallia ja Lontoota.

## Kapina
Kapina alkoi huhtikuussa 1489. Jaarli tapasi kapinalliset, mutta kahakassa hän sai surmansa. Kapinalliset pyysivät anteeksi, mutta kuningas hylkäsi anteeksipyynnön ja lähetti Surreyn jaarlin Thomas Howardin johtaman 8&nbsp;000 miehen armeijan pohjoiseen. Kapinalliset hajaantuivat, ja heidän johtajansa John à Chambre hirtettiin maanpetturina. Kapinalliset löysivät uudeksi johtajaksi Sir John Egermontin. Egermont osoittautui kuitenkin epäluotettavaksi, ja hän pakeni Burgundin kreivittären Margaretin tuomioistuimeen.

## Seuraukset
Kapinan seurauksena kapinalliset saivat kuninkaalta anteeksipyynnön, eikä heiltä kerätty lisää veroja, eikä Henrik siten saanut tarpeeksi varoja Bretagnen puolustamiseen. Hän tuli myös tietoiseksi pohjoisenglantilaisten luonteesta.

Surreyn jaarli Thomas Howard taisteli kapinallisia vastaan, ja hänet ylennettiin Henrikin luutnantiksi.

## Lähteet
* Fletcher, Anthony; MacCulloch, Diarmaid (2015). Tudor Rebellions (6th ed.). Routledge. . Verkossa s. 48– (Google Books)
* Murphy, Derrick; Keen, Allan; Tillbrook, Michael; Walsh-Atkins, Patrick (1999). England 1485-1603. HarperCollins UK. .
Ako Denot Mi E Nokj

**Ako denot mi e nokj** on pohjoismakedonialaisen artisti Kaliopin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
Digimon Tamers: Runaway Locomon

**Digimon Tamers: Runaway Locomon** on 2. maaliskuuta 2002 julkaistu kuudes Digimon-elokuva. Elokuva on myös päätös Digimon Tamers-sarjalle. Elokuvan kesto on 30 minuuttia.

## Juoni

Kuusi kuukautta D-Reaperin kukistumisen jälkeen Takato ja Henry suunnittelevat Rikalle yllätysjuhlia, mutta Rika saa tietää asiasta. Yhtäkkiä Locomon niminen junaa muistuttava digimon ilmestyy raiteille aiheuttaen hämminkiä. Takato kehittää Guilmonin Growlmoniksi pysäyttääkseen junan mutta Takato ja Rika joutuvat junan sisälle vaunuihin. Henry ja Suzie lähtevät jahtaamaan Locomonia tavarajunalla. Yamaki ottaa hallintaansa rautatiekeskuksen huomaten Locomonin kulkemisen luovan häiriön digitaaliseen kenttään. Hän ohjaa rautatietyöläisten avulla radat asemalle 9 ohjatakseen Locomonin takaisin digimaailmaan. Beelzemon saapuu auttamaan mutta Locomon tuhoaa hänen moottoripyöränsä. Takato ja Rika saavat selville että Parasimon niminen digimon pitää Locomonia hallinnassaan. Takato ja Guilmon kehittyvät Gallantmoniksi, joka tuhoaa Parasimonin mutta Parasimon lähettää viestin digimaailmaan, jolloin useita Parasimoneja ilmestyy ihmisten maailmaan. Samalla Parasimon pakottaa Locomonin kehittymään GranLocomoniksi nopeuttaakseen tätä. Gallantmon, MegaGargomon, Sakuyamon, Justimon, Guardromon, MarineAngemon ja Beelzemon Blast Mode taistelevat Parasimoneja vastaan, mutta Parasimonien lukumäärä on heille liikaa. Gallantmon kehittyy Crimson Modeen ja tuhoaa kaikki Parasimonit yhdellä iskullaan. GranLocomon taantuu Locomoniksi ja palaa Digimaailmaan. Rikan syntymäpäiväjuhlissa Kazu pyytää Rikaa laulamaan kuten hän teki laulaessaan isästään Parasimonin hallinnan aikana. Rika lähtee ja katsoo auringonlaskua laulaen laulun loppuosan "You promise that we'd stay for the sunset".
Sanquharin linna

**Sanquharin linna** on raunioitunut keskiaikainen linna Skotlannissa Dumfriesin ja Gallowayn alueella. Sijainti on taannut sille hyvän luonnollisen suojan muilta sivuilta paitsi idästä, jossa sitä kiertää syvä vallihauta. Ensimmäinen rakennusvaihe on 1300-luvun lopusta, ja osa piharakennuksista on 1500-luvulta. Buten markiisi kunnosti linnaa 1890-luvulla, mutta työ jäi kesken.

Linna on Scheduled Monument -suojelukohde vuodesta 1937 alkaen.

## Lähteet
Mandiakuyn kirkko

**Mandiakuyn kirkko** on katolinen kirkkorakennus Mandiakuyn kylässä Malissa. Tyyliltään eklektinen kirkko on pystytetty vuosina 1956–1958.

Vaaleasta kivestä rakennetun nelikulmaisen kirkon pituus on 57,6 metriä ja leveys 32 metriä. Se on katettu rautakehikon tukemalla peltikatolla. Sisäänkäyntiä koristaa kaksi 30 metriä korkeaa kellotornia. Tornit edustavat gotiikkaa ja päärakennus neosudanilaista tyyliä.

Sanin hiippakuntaan kuuluvan seurakunnan kirkkoon mahtuu 3&nbsp;000 henkeä. Se on vaikuttanut katolisten ja protestanttisten kirkkojen ja julkisten rakennusten tyyliin bobojen asuinalueella Malissa ja Burkina Fasossa.

## Lähteet
Kaivola (Pertteli)

**Kaivola** (joskus myös *Perttelin kirkonkylä*) on taajama ja kylä Salossa, entisen Perttelin kunnan alueella. Kylässä sijaitsee K-Market, koulu, päiväkoti, vapaapalokunnan paloasema sekä Perttelin kirkko. Alue rajautuu lännessä kantatiehen 52, pohjoisessa Hiiden alueeseen ja etelässä Lopen kylään.

## Lähteet
*Salon karttapalvelu
An Evening with Friends at Huvila

**An Evening with Friends at Huvila** on vuonna 2017 ilmestynyt Amorphiksen livealbumi. Se sisältää 27. elokuuta 2016 Helsingin juhlaviikoilla Huvila-teltassa soitetun konsertin ensimmäisen osan.

Albumin neljä ensimmäistä kappaletta ovat akustisia sovituksia. Vierailijoinaan yhtyeellä on Sakari Kukko (saksofoni, huilu), Pekko Käppi (jouhikko) ja Anneke van Giersbergen (laulu). Albumi on julkaistu digitaalisena sekä *[[Under the Red Cloud]]* -albumin kiertuepainoksen bonuslevynä.

Konsertin toisessa osassa yhtye soitti kokonaisuudessaan vuoden 2015 *Under the Red Cloud* -albumin. Koko konsertti on julkaistu 360 asteen videona yhtyeen YouTube-kanavalla.

## Kappaleet

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano

* Niclas Etelävuori – bassokitara
* Esa Holopainen – soolokitara
* Tomi Joutsen – laulu
* Santeri Kallio – kosketinsoittimet
* Tomi Koivusaari – rytmikitara
* Jan Rechberger – rummut

sekä

* Anneke van Giersbergen – laulu (kappaleessa ”Her Alone”)
* Sakari Kukko – saksofoni, huilu
* Pekko Käppi – jouhikko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* *An Evening with Friends* -konsertti Amorphiksen YouTube-kanavalla: osa 1, osa 2
* 
*
Jonathan Sternberg

**Jonathan Sternberg** (27. heinäkuuta 1919 New York – 8. toukokuuta 2018 Philadelphia) oli yhdysvaltalainen kapellimestari.

## Elämä ja ura
Sternberg tuli tunnetuksi työstään sinfoniaorkestereiden johdossa Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Kiinassa. Hän edisti yhdysvaltalaisen nykyohjelmiston tunnettavuutta eurooppalaisen yleisön parissa toisen maailmansodan jälkeen. Hän teki konserteissa ja oopperassa yhteistyötä muiden muassa Isaac Sternin, Jehudi Menuhinin, Henryk Szeryngin, Paul Badura-Skodan, Alfred Brendelin, Annie Fischerin, Maurice Gendronin, Philippe Entremontin, Byron Janisin, Teresa Stich-Randallin, Lisa Della Casan, Hilde Guedenin, George Londonin ja Paul Schoefflerin kanssa.

Sternberg oli taustaltaan itävaltalais-venäläinen. Hän opiskeli viulun- ja alttoviulunsoittoa Institute of Musical Artissa (sittemmin Juilliard School) vuosina 1929–1931. Hän opiskeli myös Manhattan School of Musicssa sekä New Yorkin yliopistossa, josta hän sai taiteiden kandidaatin arvonsa vuonna 1939. Hän jatkoi musiikkitieteen opintoja New Yorkin yliopiston Graduate Schoolissa ja sai lisäksi yksityisopetusta Leon Barzinilta. Hän myös osallistui Pierre Monteux'n mestarikursseille. Ammattimaisen debyyttinsä kapellimestarina hän teki vuonna 1941.

Sternberg palveli toisessa maailmansodassa ja oli tässä yhteydessä Shanghaissa, jossa johti esitysten sarjassa kaupungin sinfoniaorkesteria. Palattuaan lyhyesti Yhdysvaltoihin hän muutti Wieniin, jossa hän esiintyi ensimmäistä kertaa Wienin sinfoniaorkesterin kanssa vuonna 1947. Hän myös teki laajalti vieraluja Euroopassa, Pohjois-Amerikassa ja Aasiassa. Hän oli huomattavan Joseph Haydn -tutkija H. C. Robbins Landonin kanssa mukana perustamassa Haydn Societya, jolle Sternberg teki sarjan uraauurtavia levytyksiä.

Sternberg johti useiden yhdysvaltalaisteosten Euroopan-ensiesityksiä. Näiden teosten säveltäjiin kuuluivat Leonard Bernstein, Gian Carlo Menotti, Charles Ives, Samuel Barber, Aaron Copland, David Diamond ja Benjamin Lees. Hän myös piti monia maailmankantaesityksiä; näissä kantaesityksissä tulkittiin muiden muassa Ned Roremin ja László Lajthan teoksia. Sternberg teki pitkään töitä Halifaxin sinfoniaorkesterin, Kuninkaallisen flaamilaisen oopperan, Harkness-baletin ja Atlantan oopperayhtiön kanssa.

Sternberg jakoi myöhemmällä uralla aikansa orkesterinjohdon ja opetustyön välillä. Hän opetti Eastman School of Musicissa ja Templen yliopistossa, joista jälkimmäisessä hän myös johti oppilaitoksen orkesteria vuosina 1971–1989. Orkesterin kanssa hän kantaesitti David Diamondin, Vincent Persichettin ja Stanislaw Skrowaczewskin teoksia. Vetäydyttyään täysiaikaisena professorina Sternberg yhä piti luentoja, opetti yksityisesti ja toimi Philadelphian Bach-festivaalin taiteellisena johtajana (2004–2008). Hän myös usein työskenteli tuomarina orkesterinjohtokilpailuissa. Hän oli jäsenenä The Conductors Guildin johtokunnassa ja sai vuonna 2009 sen palkinnon elinikäisestä palveluksesta. Hänen elämäkertansa julkaisi Tricorn Books vuonna 2014.

Sternberg jäi taidemaalari Ursula Sternberg-Hertzin leskeksi vuonna 2000. Hän itse kuoli 98-vuotiaana sydämen vajaatoimintaan.

## Lähteet
Suotana

**Suotana** on suomalainen melodista metallimusiikkia soittava yhtye, joka on perustettu vuonna 2005. Sen tyylilajeja ovat melodinen black metal ja - death metal. Yhtye sai alkunsa Rovaniemellä sen perustajajäsenen Ville Raution sooloprojektina, johon liittyi myöhemmin lisää muusikkoja. Nykyisin yhtyeeseen kuuluu kuusi jäsentä. Yhtyeellä on sopimus levy-yhtiö Reaper Entertainmentin kanssa, jonka kautta se julkaisi toisen kokopitkän albuminsa *[[Land of the Ending Time]]* 25. toukokuuta 2018.

## Jäsenet
* Ville Rautio – kitara (2005–), laulu (2005–2012)
* Pasi Portaankorva – kitara (2006–)
* Rauli Alaruikka – basso (2019–)
* Rauli Juopperi – rummut (2013–)
* Tommi Neitola - kosketinsoittimet (2015–)
* Tuomo Marttinen – laulu (2016–)

### Entiset jäsenet
* Jari Körkkö - kosketinsoittimet (2012–2015)
* Juhani Merkkiniemi – laulu (2012–2016)
*Harri Portimo – basso (2012–2019)

## Diskografia
### Studioalbumit
*
*
*
*

### Demot
*

## Lähteet
NGC 2438

**NGC 2438** on planetaarinen sumu noin 3 000 valovuoden päässä Peräkeulan tähdistössä. Sen löysi William Herschel 19. maaliskuuta 1786. NGC 2438 näyttää olevan M46:den sisällä, mutta se on todennäköisesti erillinen, koska se ei jaa M46:den radiaalista nopeutta. Tapaus on yksi esimerkki päällekkäisistä pareista, kuten NGC 2818.

Kuvat joissa on pitkä altistuminen, näyttävät laajennetun kaksinkertaisen halon, kun taas se helpommin näkyvämpi osa ajoittuu suunnilleen silloin kun sen keskellä oleva punainen jättiläinen kuoli.

## Lähteet
Wilson Kalumba

**Wilson Kalumba** (n. 1964 – 15. toukokuuta 2018) oli sambialainen poliitikko. Hänet valittiin vuonna 2016 maansa pääkaupungin Lusakan pormestariksi 270&nbsp;151:llä äänellä. Toiseksi pormestarinvaaleissa yltänyt vastaehdokas oli Maureen Mwanawasa, joka sai 150&nbsp;807 ääntä tuekseen. Kalumba kuoli 54-vuotiaana jouduttuaan äkillisesti sairaalahoitoon.

## Lähteet
Girl, Boy, Bakla, Tomboy

**Girl, Boy, Bakla, Tomboy** on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut filippiiniläinen tagaloginkielinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Wenn Deramas.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
Anetoli

**Anetoli** on aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään aromiaineena, hajusteena ja orgaanisen kemian synteeseissä. Yhdiste esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

## Ominaisuudet
Anetoli on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Anetolilla on cis- ja trans-isomeerit joista trans-isomeeri on stabiilimpi. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja kloroformiin. Anetolilla on anismainen tuoksu ja se on makeaa. Anetolia esiintyy useiden kasvien eteerisissä öljyissä. Erityisesti sitä on anisruohossa, fenkolissa, tähtianiksissa ja mäntyöljyssä.

## Valmistus ja käyttö
Anetolia voidaan eristää kiteyttämällä fenkoli- tähtianis- ja mäntyöljyistä. Mäntyöljyä voidaan myös käsitellä emäksellä, jolloin sen sisältämä estragoli isomeroituu anetoliksi. Anetolia valmistetaan myös synteettisesti. Tyypillisin synteettinen tapa on anisolin ja propanoyylikloridin välinen Friedel–Crafts-asylointireaktio, jota seuraa karbonyyliryhmän pelkistys alkoholiksi ja eliminaatioreaktio hapon avulla.

Anetolia käytetään elintarviketeollisuudessa anisaromina ja sitä voidaan lisätä esimerkiksi alkoholijuomiin. Lisäksi sitä käytetään hajusteissa, hammastahnoissa, suuvesissä, valokuvauskemikaalina, limaa irrottavien vaikutusten vuoksi yskänlääkkeissä ja anisaldehydin valmistamiseen hapettamalla typpihapon tai kromiyhdisteiden avulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: cis-Anethole 
*DrugBank: Anethole 
*Human Metabolome Database (HMDB): Anethole 
*Food Component Database (FooDB): Anethole 
*Food Component Database (FooDB): cis-Anethole 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): trans-Anethole 
*ChemBlink: trans-Anethole 
*Molecule of the Month: Anethole, Bristol University School of Chemistry. 
*Pherobase: Floral Compound - trans-anethole 
*Pherobase: Semiochemical - trans-anethole 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Anethole 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: cis-Anethole 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: trans-Anethole
Louis Archinard

**Louis Archinard** (11. helmikuuta 1850 Le Havre – 8. toukokuuta 1932 Villiers-le-Bel) oli ranskalainen siirtomaa-ajan kenraali.

Archinard syntyi protestanttiseen opettajaperheeseen ja valmistui Palaiseaun polyteknisestä koulusta. Hän liittyi laivaston tykistöön juuri ennen Saksan–Ranskan sotaa. Vuosina 1876–1878 Archinard toimi asevaraston kapteenina Saigonissa ja vuonna 1880 hänet lähetettiin ensimmäisen kerran Länsi-Afrikkaan. 1880-luvun alussa Archinardista tuli Ranskan Länsi-Afrikan laajentamista suunnitelleen Gustave Borgnis-Desbordesin upseeripiirin jäsen. Hän palasi Afrikkaan Ylä-Senegalin ylikomendanttina vuonna 1888 ja valloitti Ségoun vuonna 1890. Samana vuonna Archinard nimitettiin Ranskan Sudanin ylikomendantiksi ja myöhemmin varakuvernööriksi. Hän yritti pystyttää uudelleen Segun bambaravaltakunnan, johti viimeisten tukulorikaupunkien valtausta ja palasi vuonna 1893 Ranskaan, jossa hän suunnitteli Samori Tourén mandinkavaltakunnan tuhoamista. Myöhemmin hän suunnitteli Joseph Gallienin johtamaa Madagaskarin valtausta ja saatuaan vuonna 1897 ylennyksen kenraaliksi toimi prikaatinkomentajana Kotšinkiinassa.

Vuonna 1904 Archinardista tuli Ranskan armeijan päämajan nuorin kenraali. Vuonna 1914 hänet nimitettiin siirtomajoukkojen raha-asioiden ylitarkastajaksi. Archinard jäi eläkkeelle vuonna 1915, mutta osallistui vielä Puolan armeijan perustamiseen vuonna 1919.

Archinard muistetaan Ranskan Sudanin valloittajana ja epäsuoran alkuasukashallinnon kehittäjänä. Hän oli keskeisiä toimijoita armeijan imperialismissa, joka väheksyi siviiliviranomaisten määräyksiä.

## Lähteet
Digimon Savers the Movie: Ultimate Power! Activate Burst Mode!!

** Digimon Savers the Movie: Ultimate Power! Activate Burst Mode!!** on 9. joulukuuta 2006 julkaistu yhdeksäs Digimon-elokuva. Elokuvan kesto on 22 minuuttia.

## Juoni
Agumonin, Gaomonin ja Lalamonin kumppanit ovat joutuneet kaupungin väestön kanssa ympäri kaupunkia levinneiden mysteeristen viiniköynnösten aiheuttamaan unitilaan. Kolmikon kulkiessa hiljaisessa kaupungissa he joutuvat kamppailemaan Ogremonin johtamien Goblimonien kanssa, jotka uhkaavat nuorta tyttöä. Pelotettuaan Goblimonit pois, nuori tyttö, jonka nimeksi paljastuu Rhythm, kertoo olevansa todellisuudessa digimon ja köynnökset ovat Argomon-nimisen digimonin aikaansaannoksia. Nelikko päättää kohdata Argomonin pilvenpiirtäjän katolla. Matkalla linnalle Gaomon pysyy takana pidätelläkseen armeijan Goblimoneja. Kun Lalamon lennättää Agumonin ja Rhythmin lähelle Argomonin paikkaa, hän pysyy takana myös pidätelläkseen hyökkäävää Pipismonia. Agumon ja Rhythm löytävät Argomonin tornin yläosasta levittämässä viiniköynnöstään koko kaupunkiin. Argomon näyttää olevan liian voimakas Agumonille aluksi, mutta Agumonin "Spitfire Blast" pystyy lyömään hänet maahan. Argomon digivoituu kuitenkin Mega-muotoonsa ja kääntää taistelun itselleen. Kun Agumon ottaa iskuja vastaan ja on juuri luovuttamassa, hän muistaa, kuinka Marcus ei koskaan luovuttanut, vaikka mikä olisi, ja tämä päättäväisyys vapauttaa Marcusin hänen koomastaan. Marcus saapuu paikalle ja lyö Argomonia aktivoidakseen D.N.A:nsa, jota hän käyttää Agumonin kehittämiseen ShineGreymoniksi. Huolimatta tästä, ShineGreymon ei edelleenkään ole riittävän vahva voittaakseen taistelun, ja Argomon hajottaa ShineGreymonin GeoGrey-miekan. Vastauksena Marcus muuttuu entistä päättäväisemmäksi, aiheuttaen Burst Chargen, jota täydentää Rhythmin halu ShineGreymonin voittoon, jolloin ShineGreymon digivoituu ShineGreymon Burst-Modeen ja lävistää Argomonin rintakehän miekallaan, tappaen pahan Digimonin. Taistelun jälkeen Rhythm antaa Agumonille suudelman.
Digimon Savers 3D: The Digital World in Imminent Danger!

**Digimon Savers 3D: The Digital World in Imminent Danger!** on 3. lokakuuta 2009 julkaistu lyhytelokuva ja kymmenes Digimon-elokuva. Elokuvan kesto on seitsemän minuuttia.

## Juoni
Agumon, Gaomon ja Lalamon päättävät siirtyä digitaaliseen maailmaan ja päätyvät alueelle, joka muistuttaa teemapuistoa, jossa on monia muitakin Digimoneja, mukaan lukien Calumon, joka päättää seurata heitä. Hypättyään vuoristoradan vaunua muistuttavaan ajoneuvoon, Agumonin kauheat ajotavat johtavat heitä ympäri vierekkäisiä paikkoja, mukaan lukien ulos kalliolta, läpi luolastojen, tulivuoren, jäätyneen kallion, ahdistuneen alueen ja laskeutumiseen Dark Areaa muistuttavalle alueelle. He havaitsevat, että Armageddemon hajottaa ja absorboi dataa alapuolellaan olevaan mustaan aukkoon. Agumon ja Gaomon kehittyvät GeoGreymoniksi ja Gaogamoniksi ja taistelevat Armageddemonia vastaan Calumonin käyttäessä voimiaan neutraloidakseen mustan aukon. Kun Armageddemon on voitettu, sen kehosta koostuvat Kuramonit palauttavat alueen takaisin normaaliksi.
Digimon Adventure 3D: Digimon Grandprix!

**Digimon Adventure 3D: Digimon Grandprix!** on 3. lokakuuta 2009 julkaistu lyhytelokuva ja yhdestoista Digimon-elokuva. Elokuvan kesto on seitsemän minuuttia.

## Juoni

Kaksitoista kilpailijaa kilpailee Digimon Grandprix'ssa saadakseen nimikkeen "King of Digimon". Kilpailu alkaa kiireellä, vain Agumon lentää väärällä tavalla ja Patamonin ajoneuvo lähtee ilman häntä. Alussa maatilan kaltaisessa ympäristössä Veemon ja PicoDevimon ottavat johtoaseman, mutta kun he ylittävät joen alueen, he yrittävät kilkata toisiaan pois kilpailusta, jolloin molemmat ajoneuvot pysähtyvät ja useimmat muut kilpailijat ohittavat heidät. Muiden Digimonien edetessä, Agumon päätyy lopulta menemään oikeaan suuntaan, ja Patamon liittyy hänen kanssaan ratsastaen. Lumen täyttämässä toisessa vaiheessa PicoDevimon onnistuu ohittamaan Tentomonin ja vapauttaa tarpeeksi pommeja tuhoamaan sekä omansa ajoneuvon että Armadillomonin ajoneuvon Veemonin kiihdyttäessä. Syksyisessä metsäosassa Veemon ja PicoDevimon yrittävät saada toisiaan ulos kilpailusta mikä aiheuttaa Tailmonin, Gomamonin, Piyomonin ja Hawkmonin putoamisen, mutta Agumon, joka kuljettaa muita pudonneita kilpailijoita nousee kärkeen äänivallin jälkimainingeissa lyöden Veemonin ja PicoDevimonin pois kurssista. Gabumon nousee kärkeen, mutta Agumon nopeasti siirtyy johtoon. Valitettavasti hänen ohjuksensa saavat hänet hermostumaan, ja hän alkaa ulostamaan, käynnistäen sen improvisoituna ohjuksina. Tämä toiminta vie Palmonin melkein heti ulos, ja Gabumon putosi pian sen jälkeen. Agumon menettää pian kurssin uudelleen, jättäen PicoDevimonin ja Veemonin kädet ulos kaupungista. PicoDevimon vetää viimeisen keinonsa ja polttaa kaiken tehon ajoneuvostaan, mutta hänen ohjaamonsa, jonka Veemon yksinkertaisesti väistää, tuloksena oleva räjähdys vie hänet ulos. PicoDevimon luulee voittavansa, mutta Agumon, kuljettaen muita kilpailijoita, kulkee ohi ja tuhoaa PicoDevimonin ajoneuvon iskuaallolla. Kaikki ylittävät maaliviivan ja jakavat tittelin "King of Digimon", paitsi heti sen jälkeen ohjus riistäytyy käsistä lähettäen heidät avaruuteen.
Stavelot-triptyykki

**Stavelot-[[triptyykki]]** on keskiaikainen reklivaario ja kolmiosainen alttarikaappi. Se on valmistettu pyhän ristin ympärille ja sen suojaksi. Pyhä risti on se risti johon Jeesus ristiinnaulittiin ja se on yksi tärkeimmistä kristinuskon pyhäinjäännöksistä. Maailmassa on useita ristinpalasia joiden väitetään olevan pyhästä rististä. Alttaritaulu on valmistettu noin 1150-luvulla Stavelotin luostarille. Valmistajat olivat Maasin jokilaakson taiteilijoita. Se on emaloitu ja kullattu. Nykyisin alttaritaulu on The Morgan Library & Museumin kokoelmissa New Yorkissa.

## Kuvaus
Alttarikaappi koostuu kolmesta erillisestä triptyykistä. Yhdestä isosta jonka sisällä on kaksi pienempää. Uloin triptyykki on 48 cm korkea ja ovet avoinna sen leveys on 66 cm. Keskiosassa on sijoitettuna kaksi sisempää triptyykkiä, jossa ylempänä on pyhä naula eli naula jolla Jeesus ristiinnaulittiin. Alemmassa triptyykissä on palasia pyhästä rististä. Uloimman triptyykin vasemmassa siivessä on kuvattu keisari Konstantinus Suuren kääntyminen kristinuskoon. Oikeassa siivessä kuvataan kuinka hänen äitinsä Helena löysi pyhän ristin. 

## Vaiheet

Uloimman triptyykin valmistivat Maasin jokilaakson taiteilijat. Teos on ilmeisemmin valmistettu samassa työpajassa. Tekijöiden nimet ovat jääneet tuntemattomiksi. Kaksi sisimmäistä triptyykkiä ovat vanhempia ja ne ovat bysanttilaista alkuperää. Stavelotin apotti Wibald (1098–1158) matkusti Konstantinopoliin 1154 diplomaattitehtävässä.  On mahdollista, että hän sai pienemmät triptyykit matkallaan ja toi ne Stavelotin luostariin, jonka jälkeen ulompi alttarikaappi valmistettiin. 
Alttarikaappi oli Stavelotin luostarissa aina Ranskan vallankumoukseen saakka 1792 jolloin Stavelotin viimeinen apotti pakeni Saksaan triptyykki mukanaan. Teos pysyi Saksassa 1910 asti, jolloin se myytiin, Yhdysvaltalaiselle liikemiehelle ja pankkiirille, J. P. Morganille (1837–1913) ja hän testamenttasi sen kirjastolleen.

## Uloimmat siivet

Uloimmissa siivissä on yhteensä kuusi pyöreää kuvaa, kolme kummassakin sivussa. Ne kertovat pyhän ristin legendan. Kuvat noudattavat Inventio Sanctae Crucis -teoksessa olevaa juonta.  Kuvat luetaan järjestyksessä vasemmalta alhaalta ylös ja oikealta alhaalta ylös.

Vasemmalla ensimmäisessä kuvassa on kuvattuna Konstantinuksen näkemä enneuni. Eusebios kirjoitti, että ennen Mulviuksen sillan taistelua hän näki unen, jossa hän näki taivaalla punaisen ristin, ja kuuli äänen: ”Tässä merkissä olet voittava.” Toisessa kuvassa on Mulviuksen sillan taistelu ja seuraavassa kuvassa Konstantinus kastetaan voiton jälkeen. 
Oikealla ensimmäisessä kuvassa Konstantinuksen äiti neuvottelee ja kyselee juutalaisilta missä risti on. Toisessa kuvassa pyhää ristiä kaivetaan haudasta esille.  Kolmannessa kuvassa varmistetaan, että risti on oikea. Risti on oikea, jos kuollut herää henkiin. 
  
## Katso myös
* Korkearesoluutiokuva: The Morgan Library & Museum 

## Lähteet
Santa Barbaran piirikunta

**Santa Barbaran piirikunta** () on Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan väkiluku oli 423&nbsp;895 ihmistä vuonna 2010, ja se on pinta-alaltaan 9&nbsp;810 neliökilometriä. Piirikunnan suurin kaupunki on Santa Maria ja hallintokeskus on Santa Barbara.

## Maantiede
Yhdysvaltojen Census Bureaun mukaan alueen pinta-ala on 9&nbsp;810 km². Pinta-alasta on 7&nbsp;080 km² maata ja 2&nbsp;730 km² vettä. Veden osuus on 27,8 prosenttia.

Santa Barbaran piirikunta rajautuu lännessä ja etelässä Tyyneenmereen.

Piirikunnan korkein kohta on Big Pine Mountain (2&nbsp;074 m).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jättikameleontti

**Jättikameleontti** (*Furcifer oustaleti*) on kameleonttien heimoon kuuluva liskolaji. Se on suurin kameleonttilaji ja kotoperäinen Madagaskarilla.

## Ulkonäkö ja koko

Jättikameleontti on kookas lisko, jolla on pitkä häntä. Koiraiden pituudeksi on mitattu 68,5 senttiä ja naaraiden 40 senttiä. Täysikasvuiset yksilöt painavat 400–500 grammaa ja vastakuoriutuneet poikaset 0,8 grammaa. Väri on varsin huomaamaton. Se vaihtelee ruskeasta vihreään ja siniseen, ja lisäksi on muutamia keltaisia, punaisia tai vihertäviä pilkkuja. Jättikameleontilla on pään ja niskan yli ulottuva suuri, litteä uloke mutta ei sarvia. Toisin kuin muut kameleonttinaaraat, jättikameleonttinaaraat ovat koiraita värikkäämpiä, tosin soidinaikaan koiraiden väri kirkastuu.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Jättikameleonttia tavataan Madagaskarilla. Etelä-Floridassa on lemmikkieläimistä muodostunut vieraslajikanta. Se voi selviytyä heikentyneessä elinympäristössä, maatalousmaasta ja ihmisasutuksesta, mutta sitä esiintyy myös kuivissa metsissä, savanneilla ja toisinaan trooppisissa sademetsissä.

## Elintavat
Jättikameleontti on hidas liikkeissään. Se väijyy hyönteistä tai muuta saalista tarkkaan ennen kuin se pyydystää sen pitkällä, tahmealla kielellään. Selkärangattomien lisäksi jättikameleontti syö tiettyjen pensaiden hedelmiä sekä silloin tällöin pieniä lintuja ja matelijoita. Naaraat munivat noin 50 munaa maaperään tai karikkeeseen. Kameleontti puolustautuu käärmeitä ja lintuja vastaan täyttämällä ruumiinsa ilmalla, esittelemällä kylkeään saalistajalla ja avaamalla suunsa ammolleen. Se voi myös sihistä ja purra.

## Lähteet
Grey Heavens

__NOTOC__
**Grey Heavens** on suomalaisen Omnium Gatherumin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 2016 Lifeforce Records -levymerkillä.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan toisella sijalla.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Jukka Pelkonen – laulu
* Markus Vanhala – kitara
* Joonas Koto – kitara
* Erkki Silvennoinen – basso
* Jarmo Pikka – rummut
* Aapo Koivisto – kosketinsoitin

## Arvostelut
* Imperiumi: 7/10
* Kaaoszine: 8-/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Zeta Sagittarii

**Zeta Sagittarii** (**ζ Sagittarii**, lyhennettynä **Zeta Sgr**, **ζ Sgr**) on kolmitähtijärjestelmä ja kolmanneksi kirkkain tähti Jousimiehen tähdistössä. Parallaksi-mittausten mukaan se on noin 88 valovuotta (27 parsekkia) Auringosta.

Kolme komponenttia on nimetty **Zeta Sagittarii A** (myös **Ascella**) ja **B**, jotka muodostavat kaksoisjärjestelmän, ja pienempi kumppani-tähti **C**.

*ζ Sagittarii* (Latinisoitu *Zeta Sagittarii*) on systeemin Bayerin designaatio. Designaatiot *ζ Sagittarii A, B ja C* saatiin IAU:lta.

## Lähteet
Agacherin kaistaleen sota

**Agacherin kaistaleen sota** eli **joulusota** oli viisi päivää kestänyt sota Malin ja Burkina Fason välillä Agacherin kaistaleen omistuksesta joulukuussa 1985.

Kiistan kohteena oli Burkina Fason pohjoisrajalla sijaitseva 275 kilometrin pituinen Agacherin kaistale, joka ulottuu Malin Yorosta Nigerin rajalle. Se on tärkeä karjan laidunalue, jossa oletettiin sijaitsevan myös mineraaliesiintymiä. Tarkka rajalinja oli Ranskan siirtomaa-aikana jäänyt määrittelemättä.

Malin ja Ylä-Voltan itsenäistymisestä alkanut rajakiista kärjistyi ensimmäisen kerran vuonna 1974, jolloin maiden armeijoiden välillä käytiin pieniä aseellisia yhteenottoja. Joulusodan kimmokkeena toimi burkinalaisten väestönlaskijoiden saapuminen Malin omanaan pitämälle alueelle. Taustalla olivat myös vuoden 1984 kuivuus sekä maiden presidenttien Moussa Traorén ja Thomas Sankaran hallitusten sisä- ja ulkopoliittiset ongelmat.

Malin ilmavoimat pommittivat joulupäivänä 1985 rajan lähellä sijaitsevia Djiboa ja Ouahigouyaa. Burkina Faso vastasi seuraavana päivänä ilmaiskulla Sikassoon. Malin armeija valtasi osan kiisteltyä aluetta, kun taas burkinalaiset hyökkäsivät Malin ja Norsunluurannikon rajalla sijaitsevaan Zégouaan. Burkina Faso ja Mali suostuivat Länsi-Afrikan maiden esittämään tulitaukoon 27. joulukuuta, mutta se rikkoutui välittömästi. Mali hyökkäsi Sikasson alueen vastaisella rajalla sijaitsevaan Kolokon kylään ja pommitti Dédougoua, Djiboa, Ouahigouyaa ja Tougania. Joulukuun 30. päivänä maat hyväksyivät neljännen tulitaukosopimuksen, joka lopetti vihollisuudet. Tammikuussa 1986 hyväksyttiin Länsi-Afrikan maiden välittämä rauhansopimus ja rajakiista päätettiin jättää Kansainvälisen oikeuden ratkaistavaksi.

Kansainvälinen oikeus antoi ratkaisunsa 22. joulukuuta 1986. Sen mukaan Mali sai kaistaleen länsiosassa sijaitsevan ”neljän kylän alueen” ja Burkina Faso itäosassa sijaitsevan ”kolmen joen alueen”. Molempien maiden presidentit ilmoittivat olevansa tyytyväisiä ratkaisuun.

## Lähteet
Harrisin piirikunta (Texas)

**Harrisin piirikunta** () on Yhdysvaltojen Texasin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan väkiluku oli 4&nbsp;731&nbsp;145 vuonna 2020 ja sen pinta-ala on 4&nbsp;602 neliökilometriä. Harrisin suurin kaupunki Houston on myös piirikunnan hallintokeskus.

Harrisin piirikunta kuuluu  Houston Metropolitan Statistical Area -suurkaupunkialueeseen, joka oli Yhdysvaltain viidenneksi suurin vuonna 2016.

## Maantiede
Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan alueen pinta-ala on 4&nbsp;602 km². Pinta-alasta on 4&nbsp;411 km² maata ja 192 km² vettä. Veden osuus on 4.2 prosenttia. Rhode Islandin osavaltio on pinta-alaltaan pienempi kuin Harrisin piirikunta.

## Väestö
Piirikunnan asukkaista 41,62 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, 28,9 prosenttia valkoisia, 18,7 prosenttia afroamerikkalaisia ja 6,99 prosenttia aasialaisia. 44,9 prosenttia puhuu myös muita kieliä kuin englantia. 83,4 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Piirikunnan väestön keski-ikä on 33,7 vuotta.

## Kuvia piirikunnasta

Tiedosto:Harris County 1910 Courthouse Restored Houston Texas.jpg|Piirikunnan oikeustalo.
Tiedosto:Houston,Texas by Carol M. Highsmith.jpg|Houston.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Toein Asakusa-linja

**Toein Asakusa-linja** () on Tokion metropolin liikennelaitoksen operoimaan Toei-metroon kuuluva metrolinja Tokiossa, Japanissa. Se kulkee Ōtan erillisalueen Nishi-Magomesta Sumidan erillisalueen Oshiageen. Linjalla on 20 asemaa.

Asakusa-linja oli Japanin ensimmäinen metrolinja, jolla aloitettiin yksityisten rautatieyhtiöiden läpiajoliikenne. Sen kautta on enemmän läpiajettavia yhteyksiä muille rautatielinjoille kuin muilla Tokion metron linjoilla. Linjaa käyttävät Keikyū-rautatiet ja Keisei-rautatiet; Keikyū tarjoaa Asakusa-linjan kautta yhteyksiä muun muassa Jokohamaan ja Hanedan lentoasemalle, Keisei Chiban prefektuuriin ja Naritan lentoasemalle. 

Vuosina 2016–2017 linjalla oli keskimäärin 718&nbsp;855 käyttäjää päivässä. Vuonna 2016 sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 131 prosenttia kapasiteetista.
## Junat
Asakusa-linjaa ajaa 6 yhtiötä: Toei, Keikyū, Keisei, Hokuso, Chiba New Town Railway ja Shibayama Railway. Kaikki junat ovat kahdeksanvaunuisia.
### Toei
5300: vuodesta 1991

5500: vuodesta 2018
### Keisei
3000: vuodesta 2002

3050: vuodesta 2010

3400: vuodesta 1993

3600: vuodesta 1982

3700: vuodesta 1991
### Keikyū
600: vuodesta 1994

N1000: vuodesta 2002

1500: vuodesta 1985
### Hokuso
7300: vuodesta 1992

7500: vuodesta 2006
### Chiba New Town Railway
9100: vuodesta 1994

9200: vuodesta 2013

9800: vuodesta 2017
### Shibayama Railway
3600

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Friedrich von Hahn

**Friedrich II. Graf von Hahn** (27. heinäkuuta 1742 Neuhaus, Holstein – 9. lokakuuta 1805) oli saksalainen aatelismies, filosofi ja tähtitieteilijä. Hän esitti Doppler-ilmiölle teoreettisen selityksen viisikymmentä vuotta ennen Christian Doppleria.

Von Hahn syntyi vuonna 1742 varakkaaseen perheeseen Mecklenburgissa. Hän opiskeli Kielin yliopistossa vuosina 1760–1763 matematiikkaa ja tähtitiedettä. Hän peri vuonna 1779 ainoana perillisen Hahnin suvun kiinteistöomaisuuden johon kuului myös Remplinin kartano joka oli ollut suvun hallussa vuodesta 1405. Hän muutti kartanolle asumaan ja tuki siellä paikallisten lasten koulutusta ja perusti omilla varoillaan säätiön köyhien tyttöjen auttamiseksi. Hän laajensi kartanoa, hankki kasvihuoneen eksoottiseten hedelmien kasvattamista varten ja rakensi vuosina 1792–1793 sinne observatorion.

Observatoriossa oli kääntyvä kupoli, se oli varustettu erilaisilla tähtitieteellisillä mittalaitteilla kuten sekstanteilla ja kronometreillä joilla pystyi määrittämään tähtien sijainteja. Hän sai varustettua sen vuonna 1793 kolmella William Herschelin valmistamalla peilikaukoputkella, joista kahdessa oli 20 jalan polttoväli, niissä oli 18-tuuman ja 12-tuuman peilit. Pienimmässä kaukoputkessa oli 7 jalan polttoväli ja 8-tuuman peili. Suurin kaukoputki oli ollut Manner-Euroopan suurin aiemmin, mutta Herschel oli rakentanut 40-tuumaisella peilillä varustetun kaukoputken sen jälkeen. Hän löysi vuonna 1800 Lyyran tähdistössä sijaitsevan M57:n keskitähden, joka on valkoinen kääpiö.

Friedrich von Hahnia ja Otto Hahnia kunnioitetaan Kuussa olevalla Hahn-nimisellä kraatterilla.

## Lähteet
Kaustisen ja Ullavan seurakunta

**Kaustisen ja Ullavan seurakunta** on Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Kaustisen kunnan ja Kokkolan Ullavan alueella.

## Historia
Seurakunta perustettiin vuonna 2006 Kaustisen ja Ullavan seurakuntien yhdistyessä. Vuonna 2009 seurakunta liittyi Kokkolan seurakuntayhtymään, koska Ullavan kunta lakkautettiin ja liitettiin Kokkolan kaupunkiin. Kaustinen oli itsenäistynyt seurakuntana vuonna 1866 ja Ullava vuonna 1912.

## Herätysliikkeet
Kaustisen ja Ullavan seurakunta kuuluu muun Keski-Pohjanmaan tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Kaustisella vaikuttaa erityisesti evankelinen herätysliike, jonka pohjoiseen vaikutusalueeseen Kaustinen kuuluu.

## Kirkot ja toimitilat

Kaustisen ja Ullavan seurakunnalla on käytössään seuraavat kirkot ja toimitilat:

* Kaustisen kirkko
* Ullavan kirkko
* Kaustisen seurakuntakeskus
* Ullavan seurakuntakoti
* Nuolisen leirikeskus.

## Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kaustisen ja Ullavan seurakunnan kirkkoherroina:

* 2006–2009: Raimo Aspfors
* 2009→ Veli-Pekka Harju

## Katso myös

* Uskonto Keski-Pohjanmaalla

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kaustisen ja Ullavan seurakunnan kotisivut
Kolkanpää

**Kolkanpää**
() oli inkeroinen kylä, joka kuului Soikkolan ortodoksiseen seurakuntaan. Nykyään kylän paikka kuuluu Leningradin alueen Jaaman piiriin Venäjällä.

Kylä sijaitsi Soikkolan niemen pohjoiskärjessä. Kylä mainitaan 1700-luvun alussa, Suuren Pohjan sodan aikana, kun vuonna 1708 Ruotsin armeijan joukot siirrettiin Suomeen (niin sanottu "Kolkanpään evakuointi"). Vuonna 1849 kylässä asui 97 ihmistä (51 miestä, 46 naista), kaikki inkerikkoja . 1930-luvun alussa Kolkanpäässä oli 37 taloa ja noin 150 asukasta, pääosin inkerikkoja.. Kylän sukuja oli Anisimov, Antipov, Arhipov, Larionov, Varlamov, Vasiljev ja muita. Kirjailija Oskar Himiläinen (o.s. Vasili Arhipov) oli syntynyt Kolkanpäässä. Vuonna 1935 kolmasosa asukkaita (11 perhettä) karkotettiin Keski-Aasian aroille Kazakstaniin. Vuotta myöhemmin loput asukkaista siirrettiin asuinpaikoilta. Kylän rakennuksia oli tuhottu lopullisesti sodan aikana. Kolkanpään paikalla on nyt puutarhapalsta-alueita. Kylän nähtävyyksinä oli merellä, lähellä rantaa oleva, valtava 7-8 metrin korkuinen *Kuekivi*. Muodoltaan kivi on soikea ja muistutti jättiläismäistä kananmunaa.  

## Lähteet
Kaustisen seurakunta

**Kaustisen seurakunta** oli Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Kaustisen kunnan alueella. Se yhdistyi vuonna 2006 Ullavan seurakunnan kanssa, jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta.

## Historia
Kaustinen perustettiin vuonna 1776 Kokkolan emäseurakunnan kappeliseurakunnaksi, ja se sai ensimmäisen kappalaisensa vuonna 1778. Itsenäinen seurakunta siitä tuli vuonna 1866. Vuonna 2006 seurakunta yhdistyi Ullavan seurakunnan kanssa, jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta.

## Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Kaustisen kappeliseurakunnan kappalaisina ja Kaustisen seurakunnan kirkkoherroina:

### Kaustisen kappeliseurakunta
* 1778–1882: kappalainen Karl Borg
* 1783–1798: kappalainen Jakob Simelius
* 1799–1805: kappalainen Samuel Reinholt Chydenius
* 1808–1834: kappalainen Isak Hedberg
* 1837–1842: kappalainen Erik Gustaf Reutervall
* 1846–1871: kappalainen Berndt Gustaf Ringbom

### Kaustisen seurakunta
* 1873–1874: kirkkoherra Frans Viktor Sandelin
* 1875–1890: kirkkoherra Gustaf Gideon Forsman
* 1891–1901: kirkkoherra Karl Gustaf Krohn
* 1904–1919: kirkkoherra Kuno Ferdinand Strömmer
* 1920–1935: kirkkoherra Yrjö Albert Keijola
* 1927–1929: vt. kirkkoherra Jussi Annala
* 1936–1963: kirkkoherra Harri Kaarlo Lauri Pirilä
* 1964–1974: kirkkoherra Reino Kauno Johannes Salo
* 1975–1983: kirkkoherra Eerikki Kalervo Lyly
* 1984–2005: kirkkoherra Raimo Aspfors

## Katso myös

* Uskonto Keski-Pohjanmaalla

## Lähteet
Ullavan seurakunta

**Ullavan seurakunta** oli Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Ullavan kunnan alueella. Se yhdistyi vuonna 2006 Kaustisen seurakunnan kanssa muodostaen uuden Kaustisen ja Ullavan seurakunnan.

## Historia
Ullava perustettiin vuonna 1783 Kälviän seurakunnan saarnahuonekunnaksi, ja se sai oman papin 1797. Seurakunta erotettiin omaksi emäseurakunnakseen vuonna 1904, mutta tämä toteutui 1912. Vuonna 2006 seurakunta yhdistyi Kaustisen seurakunnan kanssa jolloin syntyi uusi Kaustisen ja Ullavan seurakunta.

## Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Ullavan seurakunnan kirkkoherroina:
* 1912–1914: Juho Arvi Metsovaara 
* 1915–1920: Toivo Aaroni Koskela
* 1921–1925: Eeli Johannes Rankala
* 1935–1950: Gunnar Paasonen
* 1952–1958: Reino Kivikkokangas
* 1963–1965: vt. Kauko Ahola
* 1974–1978: Jaakko Lounela
* 1984–2006: Asko Typpö

## Katso myös

* Uskonto Keski-Pohjanmaalla

## Lähteet