open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alalakh

**Alalakh** eli Alalah oli vanhan ajan kaupunkivaltio nykyisessä Kaakkois-Turkissa Välimeren itärannikon pohjoisosassa, niin sanotun Levantin alueella. Kaupunki oli Orontes-joen mutkassa Amuq-joen laaksossa, nykyisen Hatayn alueella. Alalakh on antiikin Antiokian, nykyisen Antakyan lähistöllä Antiokian itäpuolella.
Nykyään kaupungin rauniokumpu tunnetaan nimellä Tell Atchana/Atshana.

## Historia

Paikalla asuttiin jo 3000 eaa. Mesopotamia ulotti vaikutuksensa tännekin. Akkadin ja Urin kolmannen dynastian aikoihin rakennettiin alueella palatsi, jossa oli tiilipilarinen julkisivu. Eräs Pohjois-Syyrian länsiseemiläinen hallitsija Abban luovutti kaupungin Hammurabin aikoina Jamkhadin eli Aleppon kuninkaalle Jarimlimille. Jarimlim rakennutti kaupunkiin palatseja, muureja ja portteja. Ruhtinas Irkabtum hallitsi Alalakhia Jarimlimin vasallina. Jarimlimin seuraaja oli Niqnepa, jota vastaan Alalakh nousi kapinaan, ja kapinalliset hävittivät kaupungissa olleen temppelin ja palatsin. Näihin aikoihin itäistä keramiikkaa saapui Aleppoon, jonka kanssa oli vihollisuuksia. Paikalle saapuivat hyksot, hurrilaiset ja heettiläiset kuningas Mursili I:n aikoihin.

Egypti alkoi laajentaa valtaansa uudelleen Pohjois-Syyriassa faarao Thutmosis I:n aikaan noin 1520 eaa., ja faarao teki tänne sotaretkiä. Faaraot hallitsivat myös Alalakhia rauhassa 20–30 vuotta. Paikkaa sanottiin Mukishiksi, ja kuningas Ilimilimma oli luultavasti faaraon vasallina. Ilimilimman jälkeen nousi valtaan hänen poikansa Idrimi (1480–1450 eaa.), joka joutui laajenevan Mitannin kuninkaan Paratarnan vasalliksi. Idrimi mainitsee Aleppon palatsivallankumouksen, jossa hän menetti valtansa. Idrimin aikoihin mainitaan ensi kerran nimi Kanaan, "purppuramaa", ja hapirut. Tällä alueella Idrimi oli maanpaossa. Idrimi sopi oman kertomuksensa mukaan veljensä kanssa, aihe, mikä muistuttaa Raamatun kertomusta Joosefista. Idrimi taisteli heettiläisiä vastaan. Idrimi palvoi hurrilaisia säänjumala Teshupia ja jumalatar Hepatia, ja vasta kolmantena Alalakhin Ishtaria.
Idrimin jälkeen tuli Niqmepa, joka oli Mitannin Shaushatarin vasalli. Idrimin pojanpoika Ilimilimma II siirtyi heettiläisten Suppiluliuman jälkeen heettiläisten puolelle. Sotaisat Merikansat ryöstivät Alalakhin 1193 eaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kaivausprojektin viralliset kotisivut 
*Alalakh: A Late Bronze Age Capital In The Amuq Valley, Southern Turkey
*Alalakh Notice and a basic bibliography.
*Stone guardian lions of Alalakh
*S. Riehl, "Late Bronze Age Tell Atchana"  Archaeobotany at Tell Atchana (Tübingen University)
Amatoli

**Amatoli** on voimakas räjähdysaine. Se on trinitrotolueenin (trotyyli, TNT) (C7H5N3O6) ja ammoniumnitraatin (NH4NO3) seos. Se on valettavaa, huoneenlämmössä kiteistä ainetta ja väriltään vaaleankellervää tai rusehtavaa. Edullisena ja käyttöturvallisena räjähdysaineena amatolia on käytetty vaihtelevin seossuhtein kohteissa, jotka eivät vaadi suurinta palonopeutta, sekä maailmansotien aikana esiintyneiden tuotantovajausten takia puhtaan trotyylin ja heksogeenin korvikkeena.

## Historia
Seos tunnettiin jo ennen I maailmansotaa. Nimeä amatoli ammoniumnitraatin ja trinitrotolueenin seoksesta käytettiin ensimmäisen kerran tiettävästi 1907 ja räjähteenä sitä käytettiin suuressa määrin viimeistään maailmansodan loppupuolella. Yhdysvaltojen liityttyä sotaan 1918 New Jerseyhin muun muassa perustettiin kranaatteja valmistava tehdaskaupunki, joka nimettiin valmistettavan tuotteen mukaan *Amatoliksi*. Toisessa maailmansodassa ainetta käyttivät Euroopan rintamilla molemmat osapuolet.

## Ominaisuudet

Trotyyli ei itsessään sisällä tarpeeksi happea, jotta kaikki sen hapetettavissa oleva aines (hiili) voitaisiin käyttää hyödyksi. Ammoniumnitraatilla tämä niin sanottu happitasapaino on päinvastoin positiivinen. Lisäämällä trotyyliin 80% ammoniumnitraattia seoksen kaikki reaktiivinen aines saadaan hyödynnettyä ja kasvatettua merkittävästi yhdestä kilosta syntyvien palokaasujen määrää.

Amatolin palonopeus jää jonkin verran alhaisemmaksi kuin trotyylin, mutta on 50/50 -seoksena liki puhtaan TNT:n veroinen. Edullisena räjähdysaineena amatolia on käytetty kohteissa, jotka eivät vaadi suurta palonopeutta, sekä maailmansotien aikana esiintyneiden tuotantovajausten takia puhtaan trotyylin ja heksogeenin korvikkeena. Toisen maailmansodan aikana britit saattoivat lisätä sotilasräjähteenä käytettyyn 50/50 -seokseen 20% alumiinia, millä saatiin impulssia jonkin verran parannettua. Tätä sekoitusta kutsuttiin *minoliksi*. 

20/80 -seos on vakaata samaan lämpötilaan, kuin puhdas trotyyli (noin +250 °C). Amatoli on muutenkin turvallista käsitellä, jopa turvallisempaa kuin TNT, mutta voi räjähtää hyvin kovasta iskusta. Amatolillakin on kuitenkin taipumus ikääntyessään herkistyä; siksi esimerkiksi sota-aikaiset lentopommit, syvyyspommit ja miinat, joissa sitä käytettiin, ovat hengenvaarallisia käsiteltäviä - erityisesti jos ne ovat olleet veden alla kuten meren tai järven pohjassa eri hylkyjen mukana uponneina. 

## Katso myös
* ANFO

## Lähteet
Kanadantylli

**Kanadantylli** (*Charadrius semipalmatus*) on pohjoisamerikkalainen kahlaaja. Lajin nimesi Charles Lucien Bonaparte 1825.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 17–19 senttimetriä, siipien kärkiväli 43–52 senttimetriä ja paino 31–69 grammaa. Naaras on hieman suurempi kuin koiras. Muistuttaa suuresti tylliä, josta se poikkeaa hiukan pienemmän koon ja hennomman rakenteen takia. Värityksen pienistä eroista mainittakoon vaaleammat koivet ja vähemmän silmäänpistävä siipijuova lentävällä linnulla. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuorta lintua on hyvin vaikea erottaa nuoresta tyllistä.

## Esiintyminen
Pesimäalue ulottuu Alaskasta Pohjois-Kanadaan. Maailman populaation koko on noin 150&nbsp;000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Muuttolintu, joka talvehtii Atlantin ja Tyynenmeren rannikoilla Etelä-Carolinasta Patagoniaan, myös vyöhykkeen kaikilla suurilla saarilla. Hyvin harvinainen vierailija Länsi-Euroopassa, eikä sitä ole tavattu Suomessa.

## Elinympäristö
Pesimäaikana makean ja suolaisen veden muta- ja hiekkarannat sekä jokien, järvien ja lampien avoimet rannat. Muutto- ja talvehtimisalueilla hiekka- ja mutarannat sekä laguunit, harvoin sisämaassa.

## Lisääntyminen
Pesä on avoimesti maassa. Munia on 4, uusintapesissä 3. Pesintä touko-kesäkuussa.

## Ravinto
Maassa ja mudassa elävät hyönteiset, nilviäiset ja madot.

## Lähteet
* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. 
* Birds of Nova Scotia 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
*Ääntä, Äänen metadata Macaulay Library
Kuivalahti

**Kuivalahti** on kylä Eurajoella. Kylässä on noin 370 asukasta. Kuivalahdella on kesäteatteri ja noin 20 oppilaan peruskoulu (luokat 1.–6.). Kylässä on enimmillään ollut seitsemän kauppaa, huoltoasema, kolme pankkia ja yli tuhat asukasta, mutta liikerakennukset eivät ole kuitenkaan enää toiminnassa.  

Kuivalahdella on nuorisoseurantalo ja rukoushuone, jossa voi järjestää juhlia tai muita tapahtumia. Kuivalahden kesäteatteri järjestää joka kesä näytelmän. Kesäteatterin menestynein näytelmä on ollut vuonna 2007 esitetty *Kaunissaaren valssi*, joka keräsi 8&nbsp;030 katsojaa.

Kuivalahdella toimi vuosina 1917–1991 Liipolan saha.

## Lähteet
Merce Cunningham

**Mercier ”Merce” Philip Cunningham** (16. huhtikuuta 1919 – 26. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen koreografi ja tanssija. Hän syntyi Centraliassa, Washingtonin osavaltiossa.

Cunningham oli vuosina 1939–1945 Martha Grahamin ryhmän tanssisolisti. Hän loi jo vuonna 1943 koreografian Paul Bowlesin kevyeen ooppera *The Wind Remainsiin*. Hän oli modernistisen säveltäjän John Cagen pitkäaikainen elämänkumppani ja yhteistyökumppani. Hän perusti Merce Cunninghamin tanssiryhmän kesällä 1953. 

Cunninghamia pidetään yhtenä nykytanssin merkittävimmistä kehittäjistä, ja hänelle myönnettiin vuonna 1990 National Medal of Arts. Hänen koreografioidensa tyyli on huomattavan vapaata; Martha Grahamin työhön verrattuna sitä pidetään kevyenä, joustavana ja nopeana.

Cunninghamin johdolla ovat opiskelleet myös suomalaiset koreografit Ulla Koivisto ja Reijo Kela. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Merce Cunninghamin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Merce Cunningham Dance Company
Brian Dobson

**Brian Dobson** (s. 7. toukokuuta 1973 Steadfast, Englanti) on kanadalainen ääninäyttelijä, jonka veljet Paul Dobson ja Michael Dobson ovat myös ääninäyttelijöitä. Kolmikko on usein työskennellyt kanadalaisen Ocean Group -yhtiössä, joka dubbaa muun muassa japanilaisia animesarjoja ja elokuvia. Ennen ääninäyttelijän uraansa Dobson työskenteli DJ:nä Monty's Showroom Pubissa.

## Ääniroolit

## Aiheesta muualla
* Eccentrix 
* Anime News Network
* Voice Chasers 
* CrystalAcids
Rudolf Lange

**Rudolf Lange** (18. huhtikuuta 1910 Weißwasser, Saksa – 23. helmikuuta 1945 Poznań, Puola) oli natsi-Saksan SD:n ja Sicherheitspolizein päällikkö Latviassa toisen maailmansodan aikana. Hän oli yksi Wannseen konferenssiin osallistuneista natsijohtajista. 

Lange syntyi luterilaiseen perheeseen Weißwasserissa Sleesiassa 1910. Hän valmistui ylioppilaaksi Staßfurtissa 1928 ja jatkoi opiskelemaan lakia Jenan yliopistoon. Hänestä tuli lakitieteen tohtori joulukuussa 1932. 

## Ura Gestapossa

Vuonna 1933 Gestapo värväsi hänet Hallessa. Hän liittyi samalla SA-joukkoihin, mutta tunsi tehneensä huonon uraratkaisun ja noin kolme vuotta myöhemmin hän värväytyi SS:n rivimieheksi numerolla 290&nbsp;308. Gestapon jäsenenä hän kuitenkin yleni SS-joukoissa nopeasti. Vuodesta 1936 alkaen hän työskenteli Gestapon Berliinin toimistossa. Hän omaksui SS:n aateohjelman ja erosi kirkosta 1937.

Vuonna 1938 natsi-Saksa liitti Itävallan alueisiinsa. Lange siirrettiin Wieniin, jossa hän valvoi Itävallan poliisijärjestelmän yhdistämistä Saksan poliisiin. Hän tapasi siellä myös Franz Walter Stahleckerin ja työskenteli tämän kanssa. Stahlecker oli asetettu juutalaisten muutosta vastaavan Wienin toimiston  johtoon. Itävallasta Lange siirrettiin Stuttgartiin kesäkuussa 1939.

## Toinen maailmansota ja holokausti

Pian toisen maailmansodan syttymisen jälkeen 22. syyskuuta 1939 natsi-Saksan poliisielimet yhdistettiin SS:n alaiseksi valtakunnan pääturvallisuusvirastoksi (RSHA), jota johti Reinhard Heydrich. Gestaposta tuli Osasto IV ja Heinrich Müllerista sen johtaja. Touko-kesäkuussa 1940 Lange johti Weimarin ja Erfurtin Gestapon toimistoja ja toimi Sicherheitspolizein apulaistarkastajana Kasselissa. Syyskuussa 1940 Lange sai ylennyksen Berliinin poliisin apulaispäälliköksi. Huhtikuussa 1941 hänet ylennettiin majuria vastanneeseen SS-Sturmbannführerin arvoon.

Joulukuussa 1941 hänet nimitettiin Einsatzgruppe A:n komentajaksi. Einsatzgruppe A toimi Baltian alueella ja Latviassa se murhasi yli 250&nbsp;000 ihmistä alle puolen vuoden aikana. Suurin osa heistä oli juutalaisia. 

Riian lähistöllä Lange järjesti kaksi päivää kestäneen joukkoteloituksen, jonka aikana murhattiin 35&nbsp;000 ihmistä. Kokemusta omaavana Lange kutsuttiin Wannseen konferenssiin 1942, jossa valmisteltiin juutalaiskysymyksen lopullista ratkaisua. Saman vuoden joulukuussa hän yleni SS-Obersturmbannführeriksi ja Riian SD:n ja Sicherheitspolizein toimiston päälliköksi.

Lange haavoittui puna-armeijan hyökätessä Poznańiin tammikuussa 1945 ja hänet ylennettiin SS-everstiksi. Hän menehtyi Puolassa samana vuonna. Hänen kuolemansa yksityiskohdista ei ole varmaa tietoa, mutta hänen oletetaan kuolleen taistelussa puna-armeijaa vastaan helmikuussa 1945.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Paul Taylor

**Paul Belville Taylor Jr.** (29. heinäkuuta 1930 – 29. elokuuta 2018) oli yhdysvaltalainen nykytanssija ja 1900-luvun tunnetuimpiin kuuluva koreografi.

Taylor syntyi Wilkinsburgissa Pennsylvaniassa. Hän opiskeli Syracusen yliopistossa maalaustaidetta ja liittyi uimaseuraan. Hän pääsi jatkamaan opintojaan Juilliard Schooliin. Hän osallistui American Dance Festivalille Connecticut Collegessa. Festivaalilla ensiesitettiin 1900-luvun huomattavimpien taiteilijoiden teoksia.

Taylor esiintyi muun muassa Merce Cunninghamin ja Martha Grahamin tanssiryhmissä. Vuonna 1959 hän teki yhteistyötä *Episodes*-balettiteoksessa George Balanchinen kanssa New York City Balletissa. Hän perusti oman ryhmänsä Paul Taylor Dance Companyn vuonna 1954. Eräs hänen tunnetuimmista koreografioistaan on Johann Sebastian Bachin musiikkiin tehty *Esplanade* (1975). 

Taylor oli biseksuaali. Hänen omaelämäkertansa *Private Domain* julkaistiin vuonna 1987. Hänelle myönnettiin Kennedy Center Honors -taidepalkinto vuonna 1992 ja National Medal of Arts vuonna 1993.

## Lähteet

### Viitteet
Kaltimon pahvitehdas

**Kaltimon pahvitehdas** oli Oy Kaukas Ab:n tehdas Enossa, Pielisjoen rannalla. Se toimi vuosina 1897–1952. Henkilökuntaa oli parhaimmillaan töissä 115, mutta loppuaikoina hieman alle sata. Tehtaan työntekijöitä edusti Paperiliiton Kaltimon osasto numero 53 ry. Tehtaassa oli yksi kartonkikone ja viisi hiomakonetta. Tehtaan tuotanto meni muun muassa Neuvostoliittoon, Tanskaan, Saksaan, Egyptiin ja Etelä-Afrikkaan.

## Historia

Vuonna 1897 perustettiin Kaltimon Puuhiomo Osakeyhtiö ja rakennettiin pahvitehdas Pielisjoen rannalle, Keski-Kaltimon alapuolelle, nykyisen Enon Kanavarannan kohdalle. Suurin osa tuotteista myytiin Suomen Puuhiomoyhdistyksen kautta Venäjälle, ja loput pääasiassa Saksaan. Tehdas tuotti neljä ensimmäistä vuotta tappiota. Vuonna 1908 tehdas paloi perustuksiaan myöten, mutta rakennettiin uudelleen. Joensuu–Nurmes-radan valmistuminen vuonna 1909 helpotti pahvinkuljetusta ja yritys tuotti jälleen voittoakin.

Vuonna 1916 Kaltimon Puuhiomo myytiin Kaukaalle. Tehdas tuotti alussa hyvin, mutta vuonna 1924 tuli jo tappiota. Syynä olivat maatalouden lisäksi tehtaan vanhentuneet koneet, jotka eivät soveltuneet erikoiskartongin valmistukseen. Tilaus- ja tuotantomäärät laskivat ja vuonna 1931 tehdas pantiin seisomaan. Seuraavana vuonna Kaltimon Puuhiomo fuusioitiin Kaukaaseen ja tehtaan viralliseksi nimeksi tuli Ab Kaukas Fabrik, Kaltimon pahvitehdas. Sodan jälkeen tehdas toimi kahdeksan vuotta, joista voittoa syntyi vain vuosina 1946 ja 1951. Vuonna 1952 yhtiö päätti rakentaa Kaltimon voimalaitoksen ja räjäyttää tehtaan. Tehtaan tiilirakenteinen korjaamo purettiin alueen viimeisenä rakennuksena vuonna 2004.

## Kartonkikone

Tehtaalla oli yksi kapea kartonkikone. Lisäksi hiomossa oli viisi hiomakonetta.

## Rautatieliikenne tehtaalla

Tehtaan tuotteet kuljetettiin rautatien varressa olevaan pitkään makasiiniin, joka on edelleen jäljellä. Tehdasalueella oli myös oma rautatie.

## Katso myös

* Suomen paperiteollisuus

## Kirjallisuutta

* 

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* UPM-Kymmene Corporation: Company History 
* http://pielisjoenkoulu.jns.fi/pielisnet/pahvitehdas.htm
* http://pielisjoenkoulu.jns.fi/pielisnet/tehdasperinnepolku.htm
Ceebrolistics

**Ceebrolistics** on suomalainen elektronisen hip hopin-yhtye, jonka muodostavat Pijall (Janne Hyttinen), MattiP (Matti Pentikäinen) ja RoopeK (Roope Kinnunen). Ceebrolistics on myös osa helsinkiläistä Murmurecordings-kollektiivia.

## Historia
Ceebrolistics on tehnyt musiikkia jo 1990-luvun alkupuolelta asti englanniksi ja suomeksi. Yhtyeen ensimmäinen julkaisu oli kasettisingle "Spring", joka ilmestyi vuonna 1995. Kasetilla oli kaksi kappaletta ja eri versioita niistä. MattiP, Pijall ja RoopeK myivät kasettiaan kädestä käteen.

Yhtyeellä oli tekeillä esikoisalbumi *Blue Byroads*, joka jäi aikanaan ilmestymättä, mutta julkaistiin vuonna 2025, ja kuulostaa Arttu Seppäsen mielestä "leimallisesti debyyttilevyltä". Joitakin kappaleita julkaistiin jo 1990-luvulla, esimerkiksi Circulation ja Pieni Hahmo Pöly-yhtyeen ep:llä 1999. 

Ensimmäisen albuminsa *The Day of the People in Between* Ceebrolistics julkaisi vuonna 1998. Sitä sai reppumyynnin lisäksi myös The Funkiest -levykaupasta. Levy julkaistiin CD:nä, vinyylinä ja C-kasettina, ja sitä myytiin noin 1&nbsp;500 kappaletta.

2000-luvun alussa Ceebrolistics teki levytyssopimuksen levy-yhtiö EMI:n kanssa ja julkaisi EMI:n kautta singlen "Hyviä juttuja / Me" sekä *[[0.]]*-ep:n. Ep nousi ilmestyttyään maaliskuussa 2001 albumilistalla sijalle 33. Levy myi noin 5&nbsp;000 kappaletta.

Vuonna 2005 Ceebrolisticsin dub- ja elektrovaikutteinen *[[Ö (EP)|Ö]]* -ep ilmestyi. Levyn julkaisi Ceebrolisticsin oma levy-yhtiö Katusea yhdessä Fullsteam Recordsin kanssa. Levyltä julkaistiin myös single "Aintie / Sinainin".

Ceebrolisticsin jäsenet ovat olleet mukana myös monissa muissa projekteissa, mm. Murmurecordingsin julkaisuilla ja vierailijoina monien muiden artistien levyillä. Pijall julkaisi keväällä 1999 oman soololevynsä nimeltä *[[The Cave]]* ja toisen *[[Stripped Anatomy of]]* -nimisen albumin maaliskuussa 2009 sekä tehnyt yhdessä serkkunsa RoopeK:n kanssa musiikkia nimellä Serkkupojat. RoopeK, joka tunnetaan myös nimillä Mörkö, rrimöykk ja KoksuK, on tehnyt useita mixtapeja ja tuottanut biittejä eri artisteille. Myös MattiP on julkaissut soolomateriaalia (mm. *[[Save the King]]* -albumin) sekä oman runokirjan *Aavaavaa*.

MattiP ja RoopeK järjestävät yhdessä DJ Dead-O:n sekä Non Personin (Niclas Kristiansson) Alas-klubia ja saman nimistä radio-ohjelmaa Bassoradiolla. RPK (Roope K) ja Julma-Henri julkaisivat Kutsu EP:n 9. joulukuuta 2010 ja albumin "HENRI" tammikuussa 2011.

## Julkaisut
### Äänitteet
**Spring / Escape* (Ceebrodukshons) kasettisingle (1995)
**Homeless Beats* (Ceebrodukshons) CD, kasetti, mukana myös runokirja (1997)
**The Day of the People in Between* (Ceebrodukshons) 12", CD, kasetti (1998)
**Hyviä juttuja / Me* (EMI (Finland)) 12", CDS (2000)
**[[0.]]* (EMI (Finland)) 12", CD (2001)
**Aintie / Sinainin* (Katusea) 10", CDS (2004)
**[[Ö (EP)|Ö]]* (Katusea, Fullsteam) 12", CD (2005)

### Videot
**Hyviä juttuja* (Ohjaus: Toni Haaksiluoto ja Henri Andersson) (2000)

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Lifesaver - Haastattelussa Ceebrolistics
M/S Wellamo

**M/S Wellamo** -nimellä on purjehtinut kaksi Silja Linen matkustaja-autolauttaa ja muita aluksia:

* M/S Wellamo, 1975 valmistunut, vuoteen 1981 liikennöinyt SHO:n (Silja Line) matkustajalaiva.
* M/S Wellamo, myöhemmin M/S Silja Festival, 1986 valmistunut Silja Linen matkustajalaiva
* M/S Wellamo, 1989 valmistunut pienehkö alus
* M/S Wellamo, siipiratasalus
Ramblin’ Jack Elliott

**Ramblin' Jack Elliott** (oik. **Elliott Charles Adnopoz**, s. 1. elokuuta 1931) on yhdysvaltalainen folkmuusikko.

Elliott syntyi Brooklynissä, New Yorkissa, juutalaiseen perheeseen. Hänen uransa suurimpia vaikuttajia oli varhainen opettaja ja tukija Woody Guthrie. Hän oli uransa alkuvaiheissa katusoittaja ja tuli myöhemmin tunnetuksi varsinkin yhteistyöstään Derroll Adamsin kanssa.

Elliott oli arvossa pidetty esittäjä jo 1960-luvulla. Hän voitti vuonna 1995 Grammy-palkinnon ensimmäisellä levytyksellään kahteenkymmeneen vuoteen. Hänelle on myönnetty National Medal of Arts vuonna 1998. Hän on jatkanut uraansa Derroll Adamsin kuoleman jälkeen 2000. 

## Diskografia
### Studio
**Woody Guthrie's Blues*
**Jack Elliot Sings*
**Jack Takes the Floor*
**Ramblin' Jack Elliott in London* 
**Ramblin' Jack Elliott Sings Songs by Woody Guthrie and Jimmie Rodgers*
**Jack Elliott Sings the Songs of Woody Guthrie*
**Songs to Grow On by Woody Guthrie, Sung by Jack Elliott* 
**Ramblin' Jack Elliott*
**Country Style * 
**Jack Elliott* 
**Young Brigham*
**Bull Durham Sacks & Railroad Tracks* 
**Kerouac's Last Dream* 
**South Coast* 
**Friends of Mine* 
**The Long Ride*
**I Stand Alone* 
**A Stranger Here* 

### Live
**Jack Elliott at the Second Fret*

### Derroll Adams
**The Rambling Boys*
**Roll On Buddy*
**Folkland Songs*
**Riding in Folkland*
**America*

### Kokoelmalevyt
**Woody Guthrie's Blues|Talking Woody Guthrie* 
**Muleskinner* 
**The Essential Ramblin' Jack Elliott* 
**Hard Travelin* 
**Talking Dust Bowl: The Best of Ramblin' Jack Elliott*
**Ramblin' Jack Elliott, Spider John Koerner, U. Utah Phillips: Legends of Folk* 
**Jack Elliott Plus / Jack Elliott*
**Me and Bobby McGee*
**Jack Elliott: Ramblin' Jack, The Legendary Topic Masters*
**Ramblin' Jack Elliott: Early Sessions*
**Best of the Vanguard Years*
**The Lost Topic Tapes: Cowes Harbour 1957*
**The Lost Topic Tapes: Isle of Wight 1957*
**Vanguard Visionaries*

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut
Daniel Lanois

**Daniel Lanois** (s. 19. syyskuuta 1951 Hull, Québec) on kanadalainen tuottaja, laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Lanois on tuottanut muun muassa U2:n, Bob Dylanin, The Parachute Clubin, Brian Enon, Peter Gabrielin, Emmylou Harrisin, Robbie Robertsonin, The Neville Brothersin, Chris Whitleyn, Ron Sexsmithin ja Nash the Slashin levyjä.

Lanois'n ensimmäiset omat albumit olivat *Acadie* (1989) ja *For the Beauty of Wynona* (1993). Hän on Grammy- ja Juno-palkittu, ja hänelle myönnettiin vuonna 2005 tähti Canada's Walk of Famelle. Lisäksi hänet otettiin vuonna 2002 Canadian Music Hall of Famelle.
Walter Sickert

**Walter Richard Sickert** (31. toukokuuta 1860 München, Saksa – 22. tammikuuta 1942 Bath, Englanti) oli saksalais-tanskalaissyntyinen brittiläinen taidemaalari. Sickert oli kosmopoliitti ja eksentrikko, joka suosi impressionismia edustaneissa maalauksissaan urbaaneja maisemia ja tavallisia ihmisiä.

## Elämä
Walter Sickert syntyi Münchenissä, ja hänen isänsä oli tanskalaissyntyinen saksalainen piirtäjä Oswald Adalbert Sickert. Walter Sickert työskenteli useita vuosia näyttelijänä, mutta vuonna 1881 hän opiskeli Slade School of Fine Artissa.

Sickertiin vaikuttivat erityisesti  James McNeill Whistler, jonka apulaisena hän aloitti vuonna 1881, ja Edgar Degas, jonka hän tapasi seuraavana vuonna Pariisissa. Sickertin tyypillisimpiä aiheita olivat lontoolaisten teatterisalien sisätilat. Niistä ensimmäiset ilmestyivät vuonna 1888 New English Art Clubilla.

Sickert eli 1890-luvulla muotokuvamaalarina. Lontoosta hän muutti vuonna 1898 manner-Eurooppaan ja asui sekä Ranskan Dieppessä että Venetsiassa. Hän maalasi tuona aikana usein maisemia.

Sickert palasi vuonna 1905 Lontooseen, missä hän yhdessä Augustus Johnin ja Lucien Pissarron kanssa pyrki tuomaan brittiläiseen maalaustaiteeseen uusia ideoita. Sickert kohosi vuoteen 1911 mennessä niin sanotun Camden Town -ryhmän johtohahmoiksi. Ryhmän jäsenet pyrkivät esittämään epäromantisoituja kaupunkikohtauksia. Ryhmä järjesti myös näyttelyitä, joissa oli esillä ranskalaisen ja brittiläisen impressionistisia ja postimpressionistisia teoksia.

Sickert eli useissa eri paikoissa 1920-luvun puolivälin jälkeen, ja hän käytti myöhäisvaiheen teoksissaan usein valokuvia teoksiensa pohjana. Hän kirjoitti myös aikakauslehtiin joitakin taidekritiikkejä.

## Spekulaatiot Sickertin yhteydestä Viiltäjä-Jackiin
Sickertin nimi yhdistettiin 1970-luvulla Viiltäjä-Jackiin, vuonna 1888 Lontoossa riehuneeseen kuuluisaan tunnistamattomaan sarjamurhaajaan, Stephen Knightin kehittämän ”kuninkaallisen salaliittoteorian” kautta. 1990-luvulla Jean Overton Fuller kirjoitti teoksen *[[Sickert and the Ripper Crimes]]*, jossa hän yhdistää Sickertin Viiltäjä-Jack-murhiin. Myös Patricia Cornwell esittää kirjassaan *[[Murhamiehen muotokuva: Viiltäjä-Jack - Tapaus selvitetty]]* teorian, jonka mukaan Sickert oli Viiltäjä-Jack.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* The Guardian: Does this painting by Walter Sickert reveal the identity of Jack the Ripper? 
* WetCanvas: Walter Richard Sickert: 1860 - 1942
Robbie Robertson

**Jaime Royal ”Robbie" Robertson** (5. heinäkuuta 1943 Toronto, Ontario – 9. elokuuta 2023 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalainen laulaja-lauluntekijä ja kitaristi. Hänet tunnetaan soolourastaan 1980- ja 1990-luvuilla sekä jäsenyydestään The Band -yhtyeessä 1960- ja 1970-luvuilla.

## Elämä ja ura

Jaime Robert Robertson (syntyjään Klegerman) syntyi 5. heinäkuuta 1943 Torontossa mohawk-äidille ja juutalaiselle isälle, joka kuoli maantieonnettomuudessa pian pojan syntymän jälkeen. Robbie kasvatettiin Six Nations -intiaanireservaatissa, jossa hän tutustui alkuperäiskansojen musiikkiin ja suulliseen tarinankerrontaan. Hän karkasi tivolin mukaan teini-ikäisenä ja aloitti ammattimuusikon uransa 16-vuotiaana. Hän kirjoitti aluksi lauluja rockabillylaulaja Ronnie Hawkinsille ja soitti kitaraa tämän yhtyeessä The Hawks, josta tuli muutaman vuoden kuluttua The Band.

The Hawksin ja Hawkinsin tiet erosivat, ja Hawks ryhtyi sähköiseen musiikkiin siirtyneen folklaulaja Bob Dylanin taustayhtyeeksi. Dylanin jätettyä yhtyeen se jatkoi omillaan ja levytti kahdeksan albumia, joille Robertson kirjoitti useita lauluja ja toisinaan myös lauloi niillä. The Bandin jälkeen Robertson aloitti soolouransa, jonka aikana hän on tehnyt viisi studiolevyä vuodesta 1987 alkaen.

Vuonna 1990 Robertson teki yhteistyötä japanilaisen Ryuichi Sakamoton kanssa tämän albumilla *Beauty*. 

Robertson näytteli 1980 elokuvassa *[[Vaellusvuodet]]*, ja hän on säveltänyt elokuvamusiikkia muun muassa Martin Scorsesen elokuviin. Robertson on myös tuottanut musiikkia. Hän on vaikuttanut Native American Music Associationissa.

Robertson sai Grammyn kahdesta ensimmäisestä soololevystään. Hänet on nimetty Rock and Roll Hall of Fameen muun The Band -yhtyeen mukana. Hänet nimettiin vuonna 2011 Canadian Songwriters Hall of Fameen, ja hän on saanut useita tunnustuksia Kanadan intiaanijärjestöiltä.

Robertsonin katsotaan auttaneen luomaan Americana-nimellä tunnetun musiikkilajin, joka yhdisti folkin, countryn ja rockin ja nojasi vahvasti tarinankerronnan perinteisiin ja paikantuntemukseen, mikä oli ristiriidassa 1960-luvulla syntyneen psykedeelisen soundin kanssa.

Robertsonin perhe tiedotti Robertsonin kuolemasta 9. elokuuta 2023. Robertson oli kuollessaan 80-vuotias.

## Diskografia
### Sooloalbumit
* *Robbie Robertson* (1987)
* *Storyville* (1991)
* *Music for the Native Americans* (1994)
* *[[Contact from the Underworld of Redboy|Contact from the Underworld of RedBoy]]* (1998) 
* *How to Become Clairvoyant* (2011)

### The Bandin kanssa
* *Music from Big Pink* (1968)
* *The Band* (1969)
* *Stage Fright* (1970)
* *Cahoots* (1971)
* *Moondog Matinee* (1973)
* *The Basement Tapes* (1975)
* *Northern Lights—Southern Cross* (1975)
* *Islands* (1977)
* *The Last Waltz* (1978) 

## Lähteet
Billy Taylor

**William ”Billy” Taylor Sr.** (24. heinäkuuta 1921 – 28. joulukuuta 2010) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin säveltäjä ja pianisti.

Taylor syntyi Pohjois-Carolinan Greenvillessä ja valmistui vuonna 1942 Virginia State Collegesta. Hänen tunnetuimpia sävellyksiään on ”I Wish I Knew (How It Would Feel To Be Free)” vuodelta 1954, jonka levytti myös Nina Simone vuonna 1967.

Taylor teki pitkän akateemisen uran, ja hänet tunnetaan myös televisiosta. Hän sai vuonna 1975 tohtorinarvon Massachusettsin yliopistolta ja oli East Carolina Universityn musiikin Robert L. Jones -professori. Hän oli vuodesta 1994 John F. Kennedy Center for the Performing Artsin jazzmusiikin taiteellinen johtaja. 

Billy Taylorille myönnettiin vuonna 1992 National Medal of Arts. Hänelle on lisäksi myönnetty muun muassa Grammy-palkinto. 

## Aiheesta muualla
* Billy Taylorin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Aamiaismurot

**Aamiaismurot** eli **murot** eli **aamiaishiutaleet** ovat vehnästä (vehnämurot), maissista (maissihiutaleet) tai riisistä (riisimurot) tavallisesti höyryttämällä valmistettuja hiutalemaisia viljatuotteita. Niihin lisätään usein sokeria tai hunajaa, ja niitä syödään etenkin aamiaisella ja välipalana. Useimmiten muroja syödään maidon, jogurtin tai viilin kera lautaselta.

Täysjyvämuroista saa paljon hiilihydraatteja, ravintoaineita ja kuitua. Joihinkin muroihin on lisäksi pantu sekaan esimerkiksi kuivattuja omenan- tai mansikanpaloja. Tunnettuja murojen valmistajia ovat esimerkiksi Nestlé, Kellogg’s ja Weetabix.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ile Kallio & Vierailevat Solistit

**Ile Kallio & Vierailevat Solistit** on suomalainen Ile Kallion kokoama yhtye, jonka kantavina voimina ovat Kallion itsensä lisäksi tunnetut solistit Anssi Kela, Mikko Kuustonen ja Jorma Kääriäinen. Ryhmän *Kirjeitä*-albumi oli ollut Kallion mielessä jo 1990-luvun alusta lähtien. Valitut solistit ovat Kallion syvästi kunnioittamia.

## Muusikot

* Ile Kallio (laulu, kitara)
* Anssi Kela (laulu)
* Mikko Kuustonen (laulu)
* Jorma Kääriäinen (laulu)
* Pekka Kuusisto (viulu)
* Lenni-Kalle Taipale (piano, koskettimet)
* Anssi Nykänen (rummut, lyömäsoittimet)

## Julkaisut

* *Kesäyön unelmat* (promosingle, 2007)
* *Kirje* (promosingle, 2007)
* *[[Kirjeitä]]* (2007)

## Katso myös

* Ile Kallio
* Anssi Kela
* Mikko Kuustonen
* Jorma Kääriäinen

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut 
* EMIn artistisivu (Arkistoitu versio sivusta 12.8.2007)
Ryūichi Sakamoto

**Ryūichi Sakamoto** (; 17. tammikuuta 1952 − 28. maaliskuuta 2023) oli japanilainen muusikko, näyttelijä ja elokuvamusiikin säveltäjä.

Sakamoto syntyi Nakanossa, Tokiossa. Hän opiskeli Tokion kansallisessa taide- ja musiikkiyliopistossa ja kuului vuonna 1978 Yellow Magic Orchestran perustajajäseniin. Hän on julkaissut useita sooloalbumeita. Sakamoto on voittanut Oscarin, Baftan, Golden Globen kaksi kertaa ja Grammyn.

Sakamoto on säveltänyt musiikin muun muassa seuraaviin elokuviin: *[[Merry Christmas, Mr. Lawrence]]* (1983), *[[Viimeinen keisari]]* (1987), *[[Suojaava taivas]]* (1990), *[[Korkeat korot]]* (1991), *[[Humiseva harju (vuoden 1992 elokuva)|Humiseva harju]]* (1992), *[[Pikku Buddha]]* (1993), *[[Vaaran vanki]]* (1993), *[[Rakkaus on paholainen]]* (1998), *[[Snake Eyes (elokuva)|Snake Eyes]]* (1998), *[[Tabu (elokuva)|Tabu]]* (1999), *[[Femme Fatale (vuoden 2002 elokuva)|Femme Fatale]]* (2002), *[[Appleseed]]* (2004), *[[Babel (elokuva)|Babel]]* (2006), *[[The Revenant]]* (2016) ja The Fortress (2017). 

Sakamoto on lisäksi toiminut näyttelijänä elokuvissa *Merry Christmas, Mr. Lawrence* ja *Viimeinen keisari*.

Sakamoto oli naimisissa muusikko Akiko Yanon kanssa 1982–2006. Sakamotolla ja Yanolla on vuonna 1980 syntynyt yhteinen tytär Miu Sakamoto.

Sakamoto selvisi vuonna 2014 hoidetusta kurkkusyövästä. Vuoden 2021 alussa hän kertoi saavansa hoitoa paksusuolen syöpään.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Sakamoton fanisivusto
Maurice Jarre

**Maurice-Alexis Jarre** (13. syyskuuta 1924 Lyon, Ranska – 29. maaliskuuta 2009 Los Angeles, Yhdysvallat) oli ranskalainen säveltäjä ja kapellimestari. 

Jarre syntyi Lyonissa. Hän keskeytti vastoin isänsä tahtoa yliopisto-opinnot Pariisin yliopistossa opiskellakseen musiikkialaa Pariisin konservatoriossa. Hänet tunnetaan suuren yleisön keskuudessa varsinkin elokuvamusiikin säveltäjänä. Tunnetuimpia elokuvamusiikkeja ovat *[[Arabian Lawrence]]* (1962), *[[Tohtori Živago (elokuva)|Tohtori Živago]]* (1965), *[[Matka Intiaan]]* (1984), *[[Kuolleiden runoilijoiden seura]]* (1989) ja *[[Ghost – näkymätön rakkaus]]* (1990).

Jarre sai kolme Oscaria, kaksi Bafta-palkintoa, neljä Golden Globea ja yhden Grammyn Tohtori Zivagosta 1966.  Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Viimeinen elokuva, johon hän sävelsi musiikin, on *[[Uprising – kapina natseja vastaan]]* vuodelta 2001. 

Jarre oli neljästi naimisissa. Tunnettu säveltäjä ja elektronisen musiikin uranuurtaja Jean-Michel Jarre on hänen poikansa. Toinen poika Kevin on käsikirjoittaja ja tytär Stephanie lavastaja. 

## Lähteet
Priscilla Pointer

**Priscilla Marie Pointer** (18. toukokuuta 1924 New York, New York – 28. huhtikuuta 2025 Ridgefield, Connecticut) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

## Elämä
Pointer syntyi New Yorkissa ja aloitti uransa teatterissa. Hänen vanhempansa Augusta Leonora (o.s. Davis) ja Kenneth K. Pointer olivat taiteilijoita. Pointer avioitui vuonna 1947 televisio-ohjaaja ja tuottaja Jules Irvingin kanssa, ja he saivat kolme lasta. Avioliitto kesti hänen miehensä kuolemaan asti vuonna 1979. Yksi heidän lapsistaan on näyttelijä Amy Irving, joka oli naimisissa Steven Spielbergin kanssa. Jules Irvingin kuoltua Pointer solmi vuonna 1981 uuden avioliiton näyttelijä Robert Symondsin kanssa. Hän jäi leskeksi miehen kuoltua eturauhassyöpään 23. elokuuta 2007.

## Ura
Priscilla Pointer esitti vuosina 1969–1973 Adrienne Harris Raineytä sarjassa *[[Where the Heart Is (yhdysvaltalainen televisiosarja)|Where the Heart Is]]* ja vuosina 1981–1983 Rebecca Barnes Wentworthia sarjassa *[[Dallas (televisiosarja)|Dallas]]*.

Pointer esiintyi televisiouransa ohella monissa elokuvissa, joista tunnetuimpien joukkoon lukeutuvat *[[Carrie (vuoden 1976 elokuva)|Carrie]]* (1976) ja ''Blue Velvet – ja sinisempi oli yö'' (1986).

## Lähteet
Amy Irving

**Amy Davis Irving** (s. 10. syyskuuta 1953) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Palo Altossa, Kaliforniassa. 

Irving on näyttelijä Priscilla Pointerin tytär. Hän oli vuosina 1985–1989 naimisissa Steven Spielbergin ja vuosina 1996–2005 Bruno Barreton kanssa. Hänellä on yksi poika kummastakin avioliitosta. Vuonna 2007 hän avioitui Kenneth Bowserin kanssa. 

Tunnetuimpia elokuvia, joissa Amy Irvingillä on ollut rooleja, ovat *[[Carrie (vuoden 1976 elokuva)|Carrie]]* (1976), *[[Pahan voima (elokuva)|Pahan voima]]* (1978), *[[Jentl]]* (1983) ja *[[Romanssi Manhattanilla]]* (1988). Hän lauloi Jessica Rabbitin roolissa elokuvassa *[[Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?]]* (1988). Hän on esiintynyt muutamissa elokuvissa yhdessä äitinsä kanssa.

Irving oli vuonna 1984 ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi. Hän on lisäksi kaksinkertainen Golden Globe -ehdokas vuosilta 1987 ja 1989.
Dayron Robles

**Dayron Robles** (s. 19. marraskuuta 1986 Guantánamo, Kuuba) on kuubalainen 110 metrin aitajuoksija ja olympiavoittaja.

Robles sijoittui 2003 Sherbrooken alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 110 metrin aidoissa kuudenneksi. Seuraavana vuonna hän voitti hopeaa Grosseton nuorten MM-kisoissa ajalla 13,77. Helsingin MM-kisoissa 2005 hän karsiutui välierissä. Vuonna 2006 Robles voitti MM-hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 60 metrin aidoissa ajalla 7,46. Myöhemmin samana vuonna hän juoksi toiseksi  ajalla 13,00 ja kolmanneksi yleisurheilun maailmancupissa. Seuraavana vuonna hän voitti kultaa Rio de Janeiron Pan-Amerikan kisoissa ajalla 13,25. Lisäksi hän juoksi neljänneksi Osakan MM-kisoissa ja voitti  ajalla 12,92.

Robles juoksi 12. kesäkuuta 2008 Ostravassa 110 metrin aitojen uuden maailmanennätyksen 12,87. Hän rikkoi Liu Xiangin nimissä olleen aiemman ennätyksen yhdellä sadasosasekunnilla. Elokuussa Pekingin olympialaisissa Robles juoksi 110 metrin aidoissa selvään mestaruuteen. Hän voitti ajalla 12,93 ja jätätti toiseksi tullutta David Paynea yli kaksi kymmenystä.

Berliinin MM-kilpailuissa 2009 Robles keskeytti välierissä reisivamman vuoksi. Dohan sisäratojen MM-kilpailuissa 2010 hän voitti kultaa 60&nbsp;metrin aitajuoksussa ajalla 7,34.

Daegun MM-kilpailuissa 2011 Robles tuli ensimmäisenä maaliin, mutta myöhemmin kisan jälkeen hänet hylättiin, koska viimeisen aidan kohdalla hän veti viereisellä radalla olevaa Liu Xiangia kädestä.

## Ennätykset
* 110 metrin aitajuoksu: 12,87 (2008)

## Lähteet
* 
### Viitteet
New York-New York Hotel & Casino

**New York-New York Hotel & Casino** on hotelli ja kasino Las Vegas Stripin varrella Las Vegasissa Nevadassa. Kasino on yksi MGM Resorts International -yhtiön suurimmista.

New York-New Yorkin teema on New Yorkin kaupunki, mikä näkyy hotellikasinossa ja sen ulkopuolella monella tapaa. Kasinon arkkitehtuuri luo alueelle New Yorkin kaupungin taivaanrannan. Hotellin monet tornit muistuttavat New Yorkin pilvenpiirtäjiä, esimerkiksi Empire State Building ja Chrysler Building -rakennuksia. Hotellin edustalla oleva uima-allas kuvastaa New Yorkin satamaa. Sataman altaassa sijaitsee 46 metriä korkea Vapaudenpatsas-jäljitelmä, jonka korkeus siis on puolet alkuperäisestä. Kasinon edustalla sijaitsevat myös vuoristorata sekä Brooklyn Bridgen Soldiers' and Sailors' Monumentin, Whitney Museum of American Artin ja Grand Central Terminalin jäljennökset.

## Lähteet
Rautamies (täsmennyssivu)

**Rautamies** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Rautamies, Marvel-kustantamon sarjakuvissa esiintyvä supersankarihahmo
* *[[Rautamies (vuoden 1966 animaatiosarja)|Rautamies]]*, Yhdysvalloissa vuonna 1966 esitetty animaatiosarja
* *[[Rautamies (vuoden 1994 animaatiosarja)|Rautamies]]*, Yhdysvalloissa vuosina 1994–1996 esitetty animaatiosarja
* *[[Rautamies (elokuva)|Rautamies]]* (puol. *Człowiek z żelaza*), Andrzej Wajdan elokuva vuodelta 1981.
* Rautamies, tuhat vuotta vanhaksi ja tiibetiläiseksi väitetty patsas.

## Katso myös
* Iron Man
Kissakoski (yritys)

**Kissakoski Oy** oli metsäteollisuusyritys Hirvensalmen Kissakoskella. Yritys aloitti toimintansa  vuonna 1907. Sen perustivat helsinkiläiskauppiaat K. H. Renlund, Wilhelm Bensow, Karl Fazer ja J. L. Lupander. Yrityksen nimeksi tuli Osakeyhtiö Kissakoski Aktiebolag. 

Paperitehtaan rakennustyöt aloitettiin Kissakoskella vuonna 1909. Paperikoneen oli rakentanut Viipurin konepaja. Hirsinen tehdasrakennus paloi 16. huhtikuuta 1920. Hyvin toiminut paperintuotanto päättyi paperikoneen tuhouduttua, ja riittävän suuren paperikoneinvestoinnin osoitauduttua mahdottomaksi tuotanto jatkui palon jälkeen pelkästään hiokkeen valmistuksella. Uusi tehdasrakennus rakennettiin tiilestä. Tulipalosta saaduilla vakuutusrahoilla Kissakoski Oy osti Werlan Puuhiomo ja Pahvitehdas-yhtiön. Kymin Oy osti tehtaan vuonna 1922. Parhaimmillaan Kissakoski työllisti pari sataa henkeä.

Pystyakselinen Tampellan toimittama Kaplan-tyyppinen vesivoimala rakennettiin kanavan eteläreunalle vuonna 1932. Puuhiomon loputtua 1939 Francis-turbiinin vaaka-akseliin liitettiin hiomakoneen tilalle sähkögeneraattori 1941. Suur-Savon Sähkö osti Kissakosken voimalaitoksen Kymi Oy:ltä joulukuussa 1988. Kissakoskeen valmistui vuonna 2012 uusi vanhat vesivoimalat korvaava vesivoimalaitos, jonka putouskorkeus on 5 m, rakennevirtaama 40 m³/s, teho 1,6 MW ja vuosienergiantuotto 9 GWh/a. Samalla myös padon ohittava kalaporras rakennettiin uudelleen. Rakennukset ja vanhojen vesivoimaloiden koneistot ovat suojeltuja ja toimivat osana museomaista sähkönäyttelyä.

## Tehtaan paperikone

## Merkittäviä vuosilukuja
* 1831–1854 kanava rakennettiin
* 1907–1920 paperitehdas ja puuhiomo
* 1920 paperitehdas paloi
* 1922–1939 puuhiomo
* 1939-2012 vesivoimalaitos 1
* 1941-2012 vesivoimalaitos 2
* 2012-     vesivoimalaitos 3

## Katso myös
* Suomen paperiteollisuus

## Lähteet
* Ahvenainen, Jorma. Savon nykyaikaisen teollisuuden synty. Snellman-Instituutin B-sarja 51/2005. Kuopio. 92 s.
* Kissakoski, Puulataival.fi
* Kissakosken historia,  Delta.fi
* Suur-Savon Sähkö
* UPM-Kymmene yrityshistoria
* Tuuri, Antti. (1999) UPM-Kymmene, Metsän jättiläisen synty. Otava. Helsinki. 493 s.
* Nykänen, Panu & Paulapuro, Hannu (2005) Telan ympäri - Vuosisata suomalaista paperikone- ja paperinvalmistustekniikkaa. Tekniikan Historian Seura THS ry. Helsinki.
James Belushi

**James Adam ”Jim” Belushi** (s. 15. kesäkuuta 1954) on yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja muusikko. Hän esiintyi vuosina 2001–2009 televisiosarjassa *[[Perheen kalleudet]]* (*According to Jim*).

## Tausta

Belushi syntyi Chicagossa, Illinoisin osavaltiossa. Hänen äitinsä Agnes oli ensimmäisen sukupolven yhdysvaltainalbaani ja isä Adam albanialainen maahanmuuttaja, joka lähti kotikylästään Qytezëstä vuonna 1934. James kasvatettiin albanianortodoksiksi. Valmistuttuaan Wheaton Central High Schoolista hän opiskeli College of DuPagessa ja Southern Illinois University Carbondalessa.

## Ura

Belushin ensimmäinen merkittävä rooli oli elokuvassa *[[Suurkaupungin lait]]* vuonna 1981. Hän esiintyi vuosina 1983–1985 *[[Saturday Night Live]]ssa*. 

Belushin tunnetuimpia esiintymisiä on nähty elokuvissa *[[Muuten – se viimeöinen]]* (1986), *[[Salvador (elokuva)|Salvador]]* (1986), *[[Reksi (elokuva)|Reksi]]* (1987), *[[Red Heat – punainen vaara]]* (1988), *[[Kyttäkaksikko]]* (1989), *[[Muisti hukassa]]* (1990), *[[Vaaran vanki]]* (1992), *[[Rikollisin aikein]]* (1997) ja *[[Palkkamurhaajan oppipoika]]* (1999) sittemmin hänet on nähty mm. John Maddoxin roolissa elokuvassa The Ghost Writer (2010), jonka on ohjannut Roman Polanski. Belushi on myös ääninäyttelijä, ja esiintynyt edesmenneen veljensä perustamassa The Blues Brothers -yhtyeessä. *Perheen kalleudet* -sarjassa hänellä on autotalliyhtye, jossa hän soittaa huuliharppua.

## Yksityiselämä

James Belushin veli John Belushi kuoli huumausaineisiin vuonna 1982. 

James Belushi on ollut naimisissa kolmesti, ja hänellä on kolme lasta. Hän sai vuonna 1980 naimansa Sandra Davenportin kanssa pojan vuonna 1981. Syyskuussa 1990 solmittu toinen avioliitto Marjorie Bransfieldin kanssa päättyi eroon jo huhtikuussa 1992. Vuodesta 1998 lähtien Belushi on elänyt kolmannessa avioliitossaan Jennifer Sloanin kanssa. Parilla on vuonna 1999 syntynyt tytär ja 2002 syntynyt poika. Belushille myönnettiin vuonna 2009 Albanian kansalaisuus. Belushi kertoi julkisesti vuonna 2020 viljelleensä kannabista vuodesta 2016 lähtien.

James Belushi kuuluu ortodoksiseen kirkkoon 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Klassinen japani

**Klassinen japani** () oli japanin kielen Heian-kaudella vuosina 794&ndash;1185 käytetty muoto. Se oli vanhan japanin kielen seuraaja.

Vanha japani lainasi ja mukautti kiinan kirjoitusjärjestelmän kielen kirjoittamiseen, mutta klassisen japanin kaudella kehitettiin kaksi uutta japanin tarpeisiin sopivampaa tavuaakkostoa, hiragana ja katakana. Tämä yksinkertaisti kirjoittamista ja sai aikaan uuden aikakauden kirjallisuudessa: syntyivät klassikot *[[Genjin tarina]]*, *[[Taketori monogatari]]*, *[[Ise monogatari]]* ja useita muita.

## Foneemit
Klassisen japanin aikana kielessä tapahtui useita suuria fonologisia muutoksia. Vanhassa japanin kielessä oli 88 toisistaan erottuvaa tavua, mutta klassisessa japanissa määrä väheni 66:een.

Huomattavin ero on "jōdai tokushu kanazukain", kahdentyyppisten i-, e- ja o-kirjaimiin loppuvien tavujen erotteluun käytetyn ortografian katoaminen. 900-luvulla äänteet /e/ ja /ye/ yhdistyivät äänteeksi /e/, kun taas /o/ ja /wo/ yhdistyivät äänteeksi /o/ 1000-lukuun mennessä.

## Aiheesta muualla
*Wikipedian testiversio klassisen japanin kielellä
Värityskirja

**Värityskirja** on värittämistä varten tehty kirja, joka sisältää viivakuvia esimerkiksi esineistä, eläimistä tai abstrakteista asioista; tehtävänä on täydentää kuvat värittämällä ne värikynin, -liiduin tai vesi- tai öljyvärien avulla.

Todennäköisesti ensimmäinen varsinainen värityskirja oli vuonna 1879 julkaistu *[[The Little Folks' Paint Book]]*. Värityskirjojen kulta-aikana voidaan pitää 1960-lukua.

Värityskirjat on tavallisimmin suunnattu lapsille, mutta myös aikuisille tarkoitettuja värityskirjoja on olemassa.

## Aikuisten värityskirjat
2010-luvulla aikuisille suunnatut värityskirjat ovat nousseet muotiin. Niiden aiheita ovat muun muassa itämaiset mandalat, puutarhat ja kukat sekä 1900-luvun alun vintagemuoti.

Keväällä 2015 Amazon-verkkokaupan myydyimpien kirjojen listalla oli kaksi Johanna Basfordin piirtämää värityskirjaa, joista vuonna 2013 ilmestynyttä *Secret Gardenia* on myyty 1,4 miljoonaa kappaletta. Suomessa aikuisten värityskirjat tulivat myyntiin kesällä 2015. Värityskirjojen suuri myynti maailmalla on aiheuttanut paikoin jopa pulaa puuvärikynistä.

Aivotutkija Minna Huotilaisen mukaan värityskirjan värittäminen voi auttaa stressin lievittämisessä. 

## Opetuskäyttö
Värityskirjoja käytetään laajalti pienten lasten koulunkäynnissä useista eri syistä. Esimerkiksi värityskirjat kiinnostavat lapsia usein enemmän kuin muut opetusmenetelmät; kuvat voivat myös jäädä paremmin mieleen kuin pelkät sanat.}} Joidenkin tutkimusten mukaan värittäminen voi myös lisätä luovuutta piirtämisessä.

Koska värityskirjat ovat pääasiassa sanaton tiedonvälityskeino, niitä on sovellettu laajalti myös koulutuksessa, jossa kohderyhmä ei puhu tai ymmärrä ensisijaista opetus- tai viestintäkieltä. Esimerkkeinä tästä ovat värityskirjojen käyttö Guatemalassa lasten opettamiseksi mayataiteilijoiden hieroglyfeihin ja piirustuksiin ja värityskirjojen tuottaminen maataloustyöntekijöiden lapsille "maatalouden torjunta-aineiden kuljettamiseksi töistä kotiin". Värityskirjojen sanotaan myös auttavan motivoimaan oppilaita ymmärtämään käsitteitä, jotka eivät muuten kiinnostaisi heitä.}} 

## Terveys- ja terapeuttiset sovellukset
Värityskirjat ovat saaneet laajaa käyttöä terveydenhuollon ammateissa opetusvälineinä. Värityskirjoja on käytetty monimutkaisten sairauksien selittämiseen lapsille. Eräs sairaanhoitaja, joka yritti rajoittaa leikkauksen traumaattista luonnetta, kuvasi akateemisessa julkaisussa, kuinka värityskirjan käyttö "voi auttaa [lasta] ymmärtämään, mitä hänelle tapahtuu". Niitä käytetään myös onnettomuuksien uhrien kuntoutuksessa auttamaan silmä-käsi-koordinaation palauttamisessa, ja niitä käytetään autististen lasten kanssa sekä huvin vuoksi että niiden rauhoittavien vaikutusten vuoksi. Värityskirjoja on käytetty monimutkaisten sairauksien selittämiseen lapsille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Andrei Terešin

**Andrei Terešin** (s. 15. joulukuuta 1982) on venäläinen korkeushyppääjä.

Terešin sijoittui vuonna 2003 alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa toiseksi tuloksella 227 ja Universiadeissa kuudenneksi tuloksella 220. Kaksi vuotta myöhemmin hän hyppäsi Madridin sisäratojen EM-kisoissa kahdeksanneksi tuloksella 224, mutta karsiutui myöhemmin samana vuonna Helsingin MM-kisoissa. Vuonna 2006 hän voitti Venäjän sisäratojen mestaruuden ja MM-hopeaa Moskovan sisäratojen MM-kisoissa tuloksella 235. Seuraavana vuonna hän oli seitsemäs Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa ja karsiutui Osakan MM-kisoissa. Valencian MM-hallikilpailuissa 2008 Terešin karsiutui loppukilpailusta. Kesällä 2008 hän sijoittui toiseksi Venäjän-mestaruuskilpailuissa ja valittiin Pekingin olympialaisiin. Myöhemmin hänet kuitenkin korvattiin neljänneksi Venäjän-mestaruuskilpailuissa sijoittuneella Andrei Silnovilla, joka sittemmin voitti olympiakultaa Pekingissä. Berliinin MM-kilpailuissa 2009 hän karsiutui tuloksella 224 cm.

## Henkilökohtaiset ennätykset
;Ulkoradat
* Korkeushyppy: 234 (2007)
;Sisäradat
* Korkeushyppy: 236 (2006)

## Lähteet
* 
* Andrei Terešin RusAthletics - Russian Athletics 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Andrei Terešin TrackAndField.ru
August järjestää kaiken

**August järjestää kaiken** on suomalainen komediaelokuva vuodelta 1942. Sen on ohjannut ja tuottanut Toivo Särkkä. Se pohjautuu Emil A. Pehrssonin ohjaamaan ruotsalaiseen elokuvaan *[[Kehno sulhanen]]* (1940), joka vuorostaan pohjautuu Alexander Faragón näytelmään *Der Herr Schlögl*.

## Juoni

August on työskennellyt pankkivirkailijana 25 vuotta, mutta johtaja on aikeissa ottaa hänen tilalleen uuden miehen. Yllättäen August ilmoittaa kavaltaneensa kaikki rahat ja ne ovat nyt mennyttä.

## Näyttelijät

## Julkaisu

Elokuvan ensi-ilta oli Helsingissä 27. syyskuuta 1942 Rexissä ja Bio-Biossa. Markkinoinnissa tapahtui hämmennystä, sillä sitä mainostettiin pikkuilmoituksella *[[Laatokka (lehti)|Laatokka]]*-lehdessä tekstillä ”August järjestää kaiken”, mutta kun elettiin sodan aiheuttamaa pula-aikaa, Augustin arveltiin viittaavan paikalliseen sortavalalaiseen kauppiaaseen. Hän joutui kiusalliseen tilanteeseen asiakkaiden valittaessa katteettomasta mainostamisesta

## Arviot

Aikalaiskritiikissä elokuvaan suhtauduttiin varauksellisesti: toisaalta moitittiin teatteririippuvuudesta, mutta nähtiin sen hyviäkin puolia, ja erityisesti Aku Korhonen sai kiitosta.

Arto Pajukallio nosti vuoden 2012 kritiikissä esiin Aku Korhosen roolisuorituksen herkullisena ja myös kehui paikallisen pankkikriisin käsittelyä mielenkiintoiseksi. Toinen kriitikko näki samana vuonna elokuvan kuitenkin teatraalisena, jankuttavana moralisointina elämän kriiseistä. Elokuvan voimahahmo on hänenkin mukaansa Aku Korhonen Augustina mutta myös Siiri Angerkoski huomataan hänen nuoruudenrakastettunaan. (*Tv-maailma* 1/2012)

## Lähteet