open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mary Millington

**Mary Millington** *oik. Mary Ruth Quilter* (30. marraskuuta 1945 Kenton – 19. elokuuta 1979) oli brittiläinen pornonäyttelijä. Tunnetuksi hänet teki rooli seksikomediassa *Come Play with Me* vuodelta 1977. Hänen viimeiseksi jäänyt roolinsa oli Sex Pistols -yhtyeen elokuvassa *The Great Rock 'n' Roll Swindle*, mutta hän kuoli ennen elokuvan julkaisua.

Millington kuoli otettuaan yliannostuksen 33-vuotiaana. Hän oli ajautunut pahaan huumekierteeseen ja masennukseen poliisin tehtyä toistuvasti ratsioita hänen pitämäänsä pornokauppaan. Hänen jäljiltään löydettiin itsemurhaviesti.

## Filmografia
**Miss Bohrloch* (lyhytelokuva 1970)
**Oh, Nurse!* (lyhytelokuva 1971)
**Oral Connection* (lyhytelokuva 1971)
**Betrayed* (lyhytelokuva 197?)
**Secrets of a Door to Door Salesman (1973, kohtaukset leikattu)
**Response* aka *Go Down, My Lovely* (lyhytelokuva 1974)
**Sex Shop* (lyhytelokuva 1974)
* *Eskimo Nell* (1974)
**Erotic Inferno* (1975)
**I'm Not Feeling Myself Tonight* (1975)
**Private Pleasures* (1975)
**Keep It Up Downstairs* (1976)
**Intimate Games* (1976)
**Come Play with Me* (1977)
**The Playbirds* (1978)
**Queen of the Blues* (1979)
**The Great Rock 'n' Roll Swindle* (postuumisti 1980)
**Mary Millington's True Blue Confessions* (postuumisti 1980)
**Mary Millington's World Striptease Extravaganza'' (postuumisti 1982)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Anne Revere

**Anne Revere** (25. kesäkuuta 1903 New York City, New York – 18. joulukuuta 1990 Locust Valley, New York) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä ja Oscar-voittaja.

Anne Revere aloitti elokuvauransa vuonna 1934. Hän voitti parhaan naissivuosa-Oscarin elokuvasta *Yli esteiden* (National Velvet, 1944). Hänen muita tunnettuja elokuvia ovat muun muassa *[[Bernadetten laulu]]* (1943), *Taivasten valtakunnan avaimet* (1944), *[[Hiljainen sopimus]]* (1947) ja *[[Paikka auringossa]]* (1951). 

Myöhemmin Anne joutui Hollywoodin mustalle listalle viranomaisten epäiltyä häntä kommunistiksi. Anne Revere kuoli keuhkokuumeeseen 87-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 

* Anne Revere NNDB:ssä.
Hiljainen sopimus

**Hiljainen sopimus** () on vuonna 1947 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Elia Kazan ja se perustuu Laura Z. Hobsonin kirjoittamaan romaaniin. Elokuvan pääosissa olivat muun muassa Gregory Peck, John Garfield, Celeste Holm ja Dean Stockwell. Elokuva oli ehdolla kahdeksaan Oscariin ja voitti kolme. Elokuva oli ilmestyessään heti toisen maailmansodan jälkeen erittäin ajankohtainen, koska siinä käsiteltiin antisemitismiä.

## Juoni
Philip Schuyler Green (Gregory Peck) on leskeksi jäänyt toimittaja, joka muuttaa New Yorkiin poikansa (Dean Stockwell) ja äitinsä (Anne Revere) kanssa. Green tapaa lehtikustantaja John Minifyn (Albert Dekker), joka haluaa Greenin tekevän jutun antisemitismistä tuoretta näkökulmaa käyttäen. Pienen pohdinnan jälkeen Philip päättää tekeytyä juutalaiseksi ja kirjoittaa kokemuksistaan. Totuus, että Philip ei olekaan oikeasti juutalainen, päätetään pitää salassa kaikilta, myös Philipin työtovereilta. Koska Philip on perheineen uusi New Yorkissa, eivätkä he tunne sieltä ketään, sen pitäisi olla helppoa. Philipin juutalainen ystävä Dave Goldman (John Garfield) muuttaa New Yorkiin asumaan Greenien luokse, kunnes löytää perheelleen asunnon muualta.

Päivällisjuhlissa Philip tapaa Minifyn eronneen sisarentyttären Kathy Laceyn (Dorothy McGuire), jonka idea juttu antisemitismistä alun perin oli. Phil ja Kathy alkavat tapailla toisiaan. Ajan kanssa Phil alkaa ottaa kokemansa antisemitismin entistä enemmän itseensä. Vaikka Kathy on liberaali, ei häntä kiehdo Philin radikaali tapa suhtautua rasismiin. Phil ei muun muassa suostu jättämään "juutalaisleikkiään" kesken Philin ja Kathyn vieraillessa Kathyn sisaren (Jane Wyatt) luona tunnetusti antisemitistisellä alueella, mikä ennen pitkää alkaa tuoda säröjä parin suhteeseen. Lopulta Phil ilmoittaa muuttavansa pois New Yorkista jutun valmistuttua. 

Kathy tapaa Daven, joka vakuuttaa Kathylle, ettei ole antisemitisti, mutta että rasismin vaikeneva hyväksyntä on lähes yhtä pahaa. Kathy tajuaa nyt kuinka väärässä hän on ollut. Seuraavana päivänä Dave kertoo Philille, että hän muuttaa perheineen Kathyn siskon naapuriin ja että Kathy aikoo itse pitää huolta, että naapurit kohtelevat heitä hyvin. Tämän kuullessaan Phil antaa Kathylle anteeksi ja palaa hänen luokseen.

## Näyttelijät

## Oscar-palkinnot

### Voitetut
* Paras elokuva: 20th Century Fox ja Darryl F. Zanuck
* Paras ohjaus: Elia Kazan
* Paras naissivuosa: Celeste Holm

### Ehdokkuudet
* Paras miespääosa: Gregory Peck
* Paras naispääosa: Dorothy McGuire
* Paras naissivuosa: Anne Revere
* Paras leikkaus: Harmon Jones
* Paras sovitettu käsikirjoitus: Moss Hart

## Aiheesta muualla
* 

* 
* Elokuva tcm.comissa
Jari Nenonen

**Jari Veikko Olavi Nenonen** (s. 27. kesäkuuta 1951 Hamina) on suomalainen kirjailija ja pakinoitsija. Hänen tuotantonsa käsittää romaaneja, novelleja ja lasten- ja nuortenkirjallisuutta. Nenonen on kirjoittanut myös näytelmiä ja runoja.

Nenonen on toiminut radiopakinoitsijana Radio Lokissa ja Yleisradion Radio Suomessa. Hän on pakinoinut nimimerkillä Jallu kaksi kertaa viikossa Yleisradion maakuntaradioista Kymenlaakson Radiossa, Etelä-Karjalan Radiossa, Etelä-Savon Radiossa ja Lahden Radiossa. Nenosen pakinoita julkaistiin nimimerkillä Mata-Jari 1972- 2015 Kymen Sanomissa. Vuoden 2016 alusta Nenonen siirtyi pakinoitsija Mata Jarina kotkalaiseen kaupunkilehti Ankkuriin, sopimus päättyi 6.12.2023 Helmikuussa 2021 Nenonen paljasti olleensa vv. 1993-2020 myös nimimerkki Kyllikki Kymi. Nenonen on kirjailijan ja pakinoitsijan uran ohella ollut Suomen Postin palveluksessa, toiminut DJ:nä sekä ollut Haminan kaupunginvaltuutettu vv 1973-1988. Perusäijät ry valitsi Nenosen Vuoden Äijäksi 2013.

Nenonen on pakinoinut vuodesta 1977 lähtien säännöllisesti Suomenmaassa, aina lehden viimeiseen printtinumeroon 8.12.2023  Pakinatekstit olivat usein alatyylisiä ja melko roiseja. On sanottu, että Jallu on hieman kuin köyhän miehen Juha Vuorinen. Nenonen korostaa, että teksteissä on myös toinen taso eivätkä ne ole tyhjännauramista. Tekstejä on julkaistu myös kokoelmina. 

## Julkaisuja
### Romaaneja ja novelleja
* 
* 
* 
* Eriskummallinen seurue. Kuv. Anna-Kaisa Hintikka. Helsinki Sanoma Oy Lasten oma kirjakerho 
* 
**Maailmankortti* - novelli teoksessa *Ilon albumi* (Savon hunaja, 1989)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*Tissihuolto. Rehti-Jalmari, 2021, 
*Vielä kerran, Five Strings!!!, 2022, 
*Patula vuonna 2038, 2022, 
*Manakeeraus Vorsseli, 2023 
*Piruuttani, 2024 
*Niemelän Jalle, 2024 
*Alastalon Saabissa, 2025 
*Pimppiviheltäjä, 2025 

### Runoja
*Runoja kokoelmissa *Asuinpaikkana maisema: maisemarunoja* (Suomen Maakuntakirjailijat, 1981) ja *Suomen kansan uusia runoja* (Info, 1984)
* 
* 
* 
* 

### Pakinakokoelmia
* 
* 

### Näytelmiä
* *Ja lampaanviulu soi* - komedia (2005) 
* *Kaljarinne 16* - komedia (2005) Esitetty Hollolan Näyttämöllä Lahdessa 2016-2017 nimellä Kerrostalokemiaa
* *Suomen koko historia parissa tunnissa* - draama (2006)
* *Comeback-keikka* (2008) Esitetty nimellä Viisi kieltä (2010)
* *Ihmisiä suvityössä* (2008)
* *Saatana saapuu Kolsilaan* (2009)
* *Lakulahti 1961* (monologi) (2011)
* *Kolsilan korohoro Uhtualla* (2014)
* * Halkopäivä* ( 2018 )

## Lähteet
*  www.duokymi.fi/ankkuri
* Jari Nenonen Suomen kirjailijat -tietokannassa 
* www.naytelmat.fi
* Jari Nenonen Frank-kirjastohaussa
* posti.kouvola.fi 
* 

### Viitteet
José Luis Brown

**José Luis Brown** (11. marraskuuta 1956 Ranchos, Argentiina – 12. elokuuta 2019) oli argentiinalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Puolustajana pelannut Brown voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 maailmanmestaruuskilpailuissa.

Brown, lempinimeltään ”Tata”, on Estudiantesin kasvatti. Edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 1975. Vuosina 1982 ja 1983 Brown johdatti kapteenina joukkueen kahteen Argentiinan-mestaruuteen. Kahdeksan Estudiantes-kauden jälkeen Brown siirtyi Deportivo Españoliin ja Boca Juniorsiin, josta hän siirtyi pelaamaan ulkomaille. Vuosina 1986–1988 Brown pelasi Kolumbiassa, Ranskassa ja Espanjassa ilman suurempaa menestystä. Hän palasi vuonna 1989 Argentiinaan Racing Clubin joukkueeseen ja lopetti uransa samana vuonna.

Argentiinan maajoukkueessa Brown pelasi 36 maaottelua vuosina 1983–1990. Hän teki vain yhden maaottelumaalin, mutta se oli sitäkin makeampi, sillä se oli vuoden 1986 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuiden loppuottelun avausmaali. Myöhemmin samassa ottelussa Brown loukkasi kätensä ja se täytyi sitoa vartaloon kiinni, joten Brown pelasi ottelun lopun ”yksikätisenä”. Argentiina voitti Saksan lopulta 3–2 ja sai maailmanmestaruuden.

Pelaajauran jälkeen Brown toimi apuvalmentajana eri valmentajien alaisuudessa (muun muassa Oscar Ruggeri ja Carlos Bilardo). Vuonna 2002 Brown kävi valmentamassa kolumbialaista Club Bloomingia, mutta joutui lähtemään jo 16 pelin jälkeen. Club Bloomingin jälkeen hän valmensi Estudiantesin nuorisojoukkuetta hyvällä menestyksellä. Brownin päävalmentajaura käynnistyi toden teolla vuonna 2004, kun hän siirtyi Argentiinan toiseksi ylimmällä sarjatasolla pelanneeseen Atlético de Rafaelaan. Brown riitautui seuran johdon kanssa ja siirtyi Club Almagroon. Lyhyen Club Sportivo Ben Hur -pestin jälkeen Brown siirtyi valmentamaan toukokuussa 2007 nykyistä joukkuettaan Ferro Carril Oestea Argentiinan toiseksi ylimmällä sarjatasolla. 5. joulukuuta 2007 ilmoitettiin, että Brownista tulee Argentiinan alle 17-vuotiaiden maajoukkueen valmentaja.

## Joukkueet
### Pelaajana
* 1975–1983 Estudiantes (Argentiina)
* 1984–1985 Boca Juniors (Argentiina)
* 1985 Deportivo Español (Argentiina)
* 1986 Atlético Nacional (Kolumbia)
* 1986–1987 Stade Brestois (Ranska)
* 1987–1988 Real Murcia (Espanja)
* 1989 Racing Club (Argentiina)

### Valmentajana
* San Lorenzo (apuvalmentaja)
* Boca Juniors (apuvalmentaja)
* 2000 Club Almagro (apuvalmentaja)
* 2001 Nueva Chicago (apuvalmentaja)
* 2002 Club Blooming
* Estudiantesin nuorisojoukkue
* 2004–2005 Atlético de Rafaela
* Club Almagro
* 2006 Club Sportivo Ben Hur
* toukokuu 2007– Ferro Carril Oeste
* joulukuu 2007– Argentiinan alle 17-vuotiaiden maajoukkue

## Saavutukset
### Pelaajana
* 1982 Argentiinan-mestaruus (Metropolitano)
* 1983 Argentiinan-mestaruus (Nacional)
* 1986 Maailmanmestaruus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sporting Heroes
Jason Roberts

**Jason Andre Davis Roberts** (s. 25. tammikuuta 1978) on grenadalainen jalkapalloilija, joka edustaa Valioliigan Readingia.

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla
Kansantuomioistuin (natsi-Saksa)

**[[Kansantuomioistuin]]** (, lyh. *VGH*) oli natsi-Saksan erikoisoikeus, joka oli säädetty lailla 24. huhtikuuta 1934. Valtiopäivätalon palon jälkeinen oikeusprosessi päättyi kansallissosialistien kannalta epäedulliseen tulokseen, koska valtakunnanoikeus tuomitsi yksin päätekijänä Marinus van der Lubben. Kansallissosialistit eivät sen vuoksi voineet syyttää kommunisteja tuhopoltosta. Niinpä perustettiin poliittisiin rikoksiin erikoistunut VGH, jonka toimivaltaan kuuluivat muun muassa seuraavat rikosasiat: puolustusmateriaalin vahingoittaminen, vihollisen avustaminen ja puolustuskyvyn heikentäminen. Kansantuomioistuin jakoi tuomioita myös mustan pörssin kauppiaille, lakkoilijoille ja tappiomielialan levittäjille. 

Kansantuomioistuin kokoontui Berliinin oikeustalon istuntosalissa. Oikeussali oli koristettu suurilla hakaristilipuilla sekä Adolf Hitlerin ja Fredrik II:n rintakuvilla. Oikeusistuin koostui kahdesta ammattilaistuomarista sekä viidestä maallikkojäsenestä, jotka olivat koottu kansallissosialistisen puolueen, poliisin, SS:n ja sotavoimien riveistä. Ammattilaistuomarien äänet olivat ratkaisevat, ja ne saattoivat kaataa maallikkojen äänet. Tuomarit nimitti Hitler valtakunnan oikeusministeriön (*Reichsjustizministerium*) ehdotuksesta. Oikeusistuimen tärkein jäsen oli puheenjohtaja. VGH tuomitsi ainoana oikeusasteena: muutoksenhakumahdollisuutta tuomioihin ei ollut. 

VGH:n puheenjohtajana oli vuodesta 1936 Otto Thierack, ja häntä seurasi vuonna 1942 Roland Freisler. Viimeistään Freislerin nimityksen jälkeen kansantuomioistuin lakkasi täysin muistuttamasta todellista laillista oikeusistuinta. Freisler ajoi kuolemantuomioita läpi vähin todistein sekä pilkkasi ja nöyryytti syytettyjä. Kun kansantuomioistuin tuomitsi heinäkuun 20. päivän salaliiton jäseniä, Freisler raivosi ja huusi niin kovaa, että istunnot tallentaneen filmiryhmän äänittäjillä oli suuria vaikeuksia tehdä työnsä.

Vuosina 1943–1944 Freislerin I senaatti langetti 1&nbsp;600 hirttotuomiota (muun muassa Valkoinen ruusu -vastarintaryhmän jäsenet). Pelkästään vuosina 1942–1943 VGH langetti yli 5&nbsp;000 kuolemantuomiota. Tuomioita ei jaettu ainoastaan saksalaisille vaan myös miehitettyjen maiden kansalaisille.

## Katso myös
* Elfriede Scholz, kirjailija Erich Maria Remarquen sisar, jonka Freisler tuomitsi kuolemaan.
* Sophie Scholl, vastarinta-aktivisti (Valkoinen ruusu)

## Lähteet
* 
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Kip Thorne

**Kip Stephen Thorne** (s. 1. kesäkuuta 1940 Logan, Utah, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko, jonka tunnetuimmat tutkimukset käsittelevät kosmologiaa ja Albert Einsteinin suhteellisuusteoriaa. Thorne oli myös fyysikkojen Stephen Hawkingin ja Carl Saganin pitkäaikainen ystävä. Thornelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 2017 yhdessä Rainer Weissin ja Barry Barishin kanssa LIGO-detektorista ja gravitaatioaaltojen havaitsemisesta.

Thorne väitteli Princetonin yliopistossa vuonna 1965. Hän on California Institute of Technologyn emeritusprofessori vuodesta 2009.

Julkisuudessa Thorne tunnetaan myös useista vedonlyönneistään Stephen Hawkingin ja John Preskillin kanssa. Thorne on esimerkiksi voittanut Hawkingin kanssa vedon siitä, onko Cygnus X-1 musta aukko vai ei. Thorne on myös asettunut Hawkingin kannalle vedonlyönnissä siitä, katoaako informaatio lopullisesti mustaan aukkoon. Vaikka Hawking luovutti jo kyseisen vedon ja totesi hävinneensä, Thorne ei ole samaa mieltä hänen kanssaan. 

## Lähteet
Repokallio

**Repokallio** on matala vaara ja kaupunkimetsäinen virkistysalue Joensuussa. Alueella on polkuja, hiihtolatuja, pulkkamäki  ja luontopolku. Valaistut kuntolenkit ovat 1,3 ja 4,2 kilometrin mittaisia. Ladut Repokalliolta johtavat Nepenmäelle, Hukanhaudalle, Niinivaaralle ja Iiksenvaaran koululle.

Repokalliolla on luontopolku infotauluineen. Lisäksi alueella on pysyvä 4H-järjestön rakentama metsätaitorata, jolla on mahdollista tutustua metsätaitoiluun itsenäisesti sekä harjoitella tietoja ja taitoja.

Repokallio sijaitsee Hukanhaudan ja Kontiosuon kaatopaikan välissä, valtatie 6:n eli Imatrantien ja kantatie 74:n eli Ilomantsintien risteyksen tuntumassa. Yhdeltä sivulta se rajoittuu Ilomantsin rataan. Joensuun keskustaan on matkaa noin kuusi kilometriä. 
 
Alue tunnetaan myös Vestinä tai Vestinkalliona, jonka niminen mäki on alueen korkein kohta. Sen laelle oleva, vuonna 2004 valmistunut Digitan radiomasto on Joensuun korkeimpia rakennelmia. Sen korkeus on 120 metriä.

Repokallio on myös pienen asuinalueen nimi. Virkistysalueen tuntumassa on muutamia rintamamiestaloja. Repokallio on antanut nimensä myös valtatie 6:n ja kantatie 74:n eritasoliittymälle. Puhas Oy:n Kontiosuon kaatopaikka tunnettiin aikaisemmin myös Repokallion kaatopaikkana; kaatopaikka sijaitsee nykyisin valtatie 6:n toisella puolella. 

## Lähteet
Taurit

**Taurit** () olivat antiikin aikana Taurien Khersonesoksella eli nykyisellä Krimin niemimaalla asunut heimo. Taurit olivat mahdollisesti kimmerialaisten jälkeläisiä, jotka skyytit olivat ajaneet tieltään. Heidät tunnettiin merirosvoina ja ryöstelijöinä.

## Lähteet
John Preskill

**John Phillip Preskill** (s. 19. tammikuuta 1953) on yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko, joka työskentelee professorina California Institute of Technology -instituutissa.

Preskill syntyi Illinoisin osavaltion Highland Parkissa. Opiskelunsa hän suoritti Princetonin yliopistossa ja myöhemmin Harvardissa.

Valtamediassa Preskill on huomioitu lähinnä yhtenä osapuolena vedonlyönnissä Stephen Hawkingin ja Kip Thornen kanssa. Vedoista kuuluisin käsittelee informaatiota ja mustia aukkoja. Vuonna 2004 Hawking tunnusti olleensa väärässä ja myönsi Preskillin voittaneen vedon, mutta Hawkingin kanssa samaa mieltä ollut Kip Thorne ei ole myöntänyt hävinneensä. Tieteellisin menetelmin vedon lopputulosta ei voida vielä ratkaista.

## Lähteet
Otto Thierack

**Otto Georg Thierack** (19. huhtikuuta 1889 Würzen – 22. marraskuuta 1946 Sennelager) oli saksalainen juristi ja natsipoliitikko.

Thierack syntyi keskiluokkaiseen perheeseen, jonka sukujuuret voidaan jäljittää aina vuoteen 1633 asti. Hän opiskeli lakia ja politiikkaa Marburgissa ja Leipzigissa. Thierack suoritti lakimiestutkinnon helmikuussa 1914. Ensimmäisessä maailmansodassa hän palveli luutnanttina ja hänet palkittiin toisen luokan rautaristillä.

Vuonna 1932 Thierack liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen. Vuodesta 1935 lähtien hän oli Valtakunnan oikeusministeriön varapresidentti. Vuonna 1936 hänestä tuli Volksgerichtshofin puheenjohtaja. Vuosina 1942–1945 Thierack oli valtakunnan oikeusministeri.

Sodan jälkeen liittoutuneet pidättivät Thierackin, mutta hän teki itsemurhan myrkyllä ennen joutumistaan oikeuden eteen.
Eddington-mitali

**Eddington-mitali** on Arthur Stanley Eddingtonin mukaan nimetty palkinto. Palkinnon myöntää Royal Astronomical Society, ja se myönnetään teoreettisen astrofysiikan merkittävimmille tutkijoille. 

## Palkitut
(Lähde)
* 1953 Georges Lemaître
* 1955 Hendrik C. van de Hulst
* 1958 Horace W. Babcock
* 1959 James Stanley Hey
* 1960 Robert d'Escourt Atkinson
* 1961 Hans Albrecht Bethe
* 1962 André Lallemand
* 1963 J. A. R. Sandage, Martin Schwarzschild
* 1964 Herbert Friedman, Richard Tousey
* 1965 Robert Vivian Pound, Glen A. Rebka
* 1966 Rupert Wildt
* 1967 Robert F. Christy
* 1968 Robert Hanbury Brown, Richard Q. Twiss
* 1969 Antony Hewish
* 1970 Chushiro Hayashi
* 1971 Desmond George King-Hele
* 1972 Paul Ledoux
* 1975 Stephen Hawking, Roger Penrose
* 1978 William A. Fowler
* 1981 Philip James Edwin Peebles
* 1984 Donald Lynden-Bell
* 1987 Bohdan Paczynski
* 1990 Icko Iben
* 1993 Leon Mestel
* 1996 Alan Guth
* 1999 Roger Blandford
* 2002 Douglas O. Gough
* 2005 Rudolph Kippenhahn
* 2007 Igor D. Novikov
* 2009 Jim Pringle
* 2011 Gilles Chabrier
* 2013 James Binney
* 2014 Andrew King
* 2015 Rashid Sunjajev
* 2016 Anthony (Tony) Bell
* 2017 Cathie Clarke
* 2018 Claudia Maraston
* 2019 Bernard F. Schutz
* 2020 Steven Balbus

## Lähteet
Tapio Nurkka

**Tapio Nurkka** () oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Lea Joutsenon tähdittämistä komediaelokuvista 1940-luvulla, joista useassa hänellä oli miespääosa. Nurkan uraa varjosti alkoholismi.

## Ura

Tapio Nurkka aloitti elokuvauransa 18-vuotiaana studioapulaisena Suomi-Filmin kuvausryhmässä vuonna 1938. Vuonna 1941 hän oli kuvausryhmän jäsenenä *Morsian yllättää* -elokuvassa, jolloin ohjaaja Valentin Vaalan huomio kiinnittyi häneen. Hän antoi Nurkalle pienen koeroolin elokuvassaan ja huomasi hänessä piilevän sankariainesta Lea Joutsenon tähdittämiin komedioihin. Nurkka haavoittui pahoin jatkosodan alussa. Parannuttuaan hän näytteli keskeisessä roolissa kaikkiaan seitsemässä Lea Joutseno -komediassa. Nurkka näytteli näissä elokuvissa usein hurmuria, joka lopulta kesytti Joutsenon tulkitsemat energiset ja modernit naishahmot. Hänen vähäeleinen komiikkansa oli oiva vastakohta Joutsenon railakkuudelle. Vuonna 1944 Nurkka oli mukana Ilmari Unhon ohjaamassa 44-minuuttisessa tiedotuselokuvassa *Pellonmäen tarina*. Samana vuonna ensi-iltansa saaneessa draamassa *[[Kartanon naiset]]* hänellä oli sivuosa luutnantti Kivenä. Viimeisen roolinsa Nurkka teki kohtalodraamassa *[[Pikajuna pohjoiseen]]* 1947, jossa hänellä oli nuoren insinöörin osa. Hänen elokuvauransa katkesi tämän jälkeen omaisuusrikokseen.

Valkokankailta Tapio Nurkka siirtyi Iloiseen Teatteriin ja oli mukana myös teatterikiertueilla. Uransa lopussa hän toimi myös radio- ja televisiotyössä.

Nurkka omisti maatilan Luumäellä. Hän harrasti metsästystä ja kalastusta.  

## Filmografia

## Lähteet
*
*Helsingin Sanomat 9.3.2008, s. D8.
*Elonet *Tapio Nurkka*
*Kulttuuri.hel.fi
Mika Korhonen

**Mika Korhonen** (s. 14. elokuuta 1987 Kuusankoski) on suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän on Espoon Bluesin juniorikoulun kasvatteja. Hän on pelannut Bluesin juniorijoukkueissa, sekä Mestiskiekkoa Kirkkonummen Salamoissa, sekä FPS:ssä. Korhonen siirtyi kaudeksi 2007-08 Bluesin miehistöön, mutta on pääsääntöisesti toiminut kolmosvahtina. Korhosella on sopimus Bluesin kanssa vuoteen 2009 asti. Jatkaa kolmosvahtina, mutta on jo yli-ikäinen A-nuoriin. Pelannee kautensa Savonlinnan SaPKossa, jossa hän on vuokralla ja pelaa tarvittaessa Espoossakin.

Mikan veli Juha Korhonen on myös jääkiekkomaalivahti.

## Lähteet
Valarie Rae Miller

**Valarie Rae Miller** (s. 16. huhtikuuta 1974) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on työskennellyt myös juontajana. Hänet tunnetaan varsinkin Cindyn roolista, jota hän esitti vuosina 2000–2002 televisiosarjassa *[[Dark Angel]]*. Cindy oli sarjassa päähenkilön Maxin (Alba) työtoveri ja ystävätär.

## Aiheesta muualla
*
Kagura

**Kagura** () on šintolaisuudessa rituaalitanssi, joka esitetään pyhäkön kamille tehtävän uhrauksen yhteydessä. Kagura-seremonia järjestetään tyypillisesti vuosittain. Kagura on tarkoitettu pyhäkössä palvottavan kamin, ei tanssia seuraavan yleisön katsottavaksi, joten se esitetään selkä katsojiin päin. Seremonian yhteydessä kami kutsutaan (*[[kanjō]]*) sille pyhitetylle alueelle esityksen katsomista varten.

Valtaosa kagura-tansseista on kehittynyt Japanin keskiajalla. Yksi tunnetuimmista tansseista lienee japanilaisessa mytologiassa kerrottu tanssi, jolla auringon kami Amaterasu houkuteltiin ulos luolasta. Kagura-tanssit voidaan jakaa kahteen tyyppiin: *mikagura* (御神楽) tarkoittaa keisarillisessa hovissa esitettyjä tansseja, *satokagura* (里神楽) hovin ulkopuolella tavallisen kansan keskuudessa esitettyä kaguraa. Jälkimmäinen jaetaan edelleen neljään laajaan kategoriaan, jotka ovat *[[miko (shintolaisuus)|miko]]*-papittarien esittämä kagura, *shishi-kagura* eli leijonakagura, *Ise-ryū kagura* ja *Izumo-ryū kagura*. Japanin eri alueilla on monenlaisia toisistaan poikkeavia kagura-perinteitä. Ennen Meiji-restauraatiota tansseja esittivät lähinnä šintolainen papisto ja *[[shugendō]]n* munkit, mutta sittemmin ne ovat levinneet myös tavallisen kansan keskuuteen.

## Katso myös
* Kaguraden

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Buto

**Buto** voi viitata seuraaviin:

* butō, japanilainen nykytanssin muoto
* Buto eli Wadjet, muinaisegyptiläinen jumalatar
* Buto, kaupunki muinaisessa Egyptissä
Plav

**Plav** on kaupunki ja kunta Montenegron itärajalla. Vuoden 2003 väestönlaskennassa kunnan väkiluvuksi saatiin 13&nbsp;805 asukasta, sen kaupunkikeskuksessa heistä asui 3&nbsp;615. Kunnan asukkaista 51&nbsp;% oli bosniakkeja.

Plav on saanut nimensä samannimisestä järvestä, jonka rannat ovat houkutelleet alueelle matkailijoita. Järven nimeä on taas johdettu rooman keisari Flaviukseen, mutta myös eri kielten sanaan "sininen". 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kaupungin kotisivut
Patrik Lehti

**Patrik Lehti** (s. 29. lokakuuta 1987 Espoo) on suomalainen jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi kaudet 2005–2008 Bluesin A-nuorissa ja voitti 2006 pronssia ja 2007 hopeaa. Hänen tähän mennessä ainoa SM-liigaottelunsa oli 27. joulukuuta 2007 pelattu Blues-Lukko-kamppailu. Kaudeksi 2008–2009 Lehti siirtyi Suomi-sarjan Salamoihin. Tuon kauden jälkeen hän on pelaillut Suomen alasarjoissa.

## Lähteet
*

### Viitteet
Leah Pipes

**Leah Marie Pipes** (s. 12. elokuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän aloitti uransa esiintymällä vierailijana televisiosarjassa *[[Angel (televisiosarja)|Angel]]* vuonna 2001. 

Myöhemmin Pipes on esiintynyt muun muassa sarjassa *Life Is Wild* (2007–2008) sekä elokuvissa *Pixel Perfect* (2004), *Odd Girl Out* (2005), *Her Best Move* (2007) *Fingerprints* (2008) ja "The originals" (2013-2015).

Pipes teki vuonna 2005 vierailevan esiintymisen televisiosarjassa *[[Veljemme on nero]]*. Hänet on nähty niin ikään sarjojen *[[Yli synkän virran]]* ja *[[Drake & Josh]]* jaksoissa.

## Aiheesta muualla
*
Charles-Joseph Sax

**Charles-Joseph Sax** (1. helmikuuta 1790 Dinant – 26. huhtikuuta 1865 Pariisi) oli belgialainen soitinrakentaja, joka oli erikoistunut puhallinsoittimiin. Vuonna 1815 hän perusti soitintehtaan Brysseliin. Vielä saman vuoden aikana tehdas sai merkittävän soitintilauksen Alankomaiden kuninkaalliselta armeijalta.

Sax oli hyvä soitinten tekijä ja piti huolen siitä, että hänen poikansa Adolphe sai hyvän koulutuksen soitinten tekoon; sittemmin tämä keksi mm. saksofonin, saxhornin, saxtromban ja saxtuban.

## Lähteet
Kuningatar Aleksandran vuoret

**Kuningatar Aleksandran vuoret** on vuorijono Etelämantereella. 160 kilometriä pitkä vuorijono erottaa Beardmoren jäätikön Napatasangosta ja Rossin jäähyllystä.

Vuorijonon korkein huippu on 4&nbsp;528 metriä korkea Mount Kirkpatrick. Muita korkeita huippuja ovat Mount Dickerson (4&nbsp;120&nbsp;m), Decennial Peak (4&nbsp;020&nbsp;m), Mount Stanley (3&nbsp;220&nbsp;m) ja Mount Bishop (3&nbsp;020&nbsp;m).

Vuorijono löydettiin Ernest Shackletonin johtamalla Nimrodin tutkimusretkellä, ja se nimettiin Englannin kuningattaren Aleksandra Tanskalaisen mukaan. Shackletonin ja myöhemmin myös Robert Falcon Scottin retkikunnat keräsivät vuorilta kivinäytteitä, jotka sisälsivät fossiileja. Todisteet monisoluisista eliöistä niin lähellä Etelänapaa tukivat silloin kehittynyttä teoriaa mannerliikunnoista.

## Lähteet
Suojelija

**Suojelija** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* *[[Suojelija (vuoden 1985 elokuva)|Suojelija]]* (engl. *The Protector*), elokuva vuodelta 1985
* *[[Suojelija (vuoden 1986 elokuva)|Suojelija]]* (engl. *Lamb*), elokuva vuodelta 1986
* *[[Eraser – suojelija]]*, elokuva vuodelta 1996
Geneva Locke

**Geneva Alexa Locke** (s. 7. lokakuuta 1988) on kanadalainen näyttelijä. Hän syntyi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa, ja nousi televisioyleisön tietoisuuteen esittämällä nuorta Max Guevaraa menestyssarjassa *[[Dark Angel]]*.

Vancouverissa syntynyt Locke on kilpaillut ultimatessa maajoukkuetasolla. 

## Aiheesta muualla
*
Plužine

**Plužine** on kaupunki ja kunta Montenegron vuoristoisessa luoteisosassa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väkiluvuksi saatiin 3&nbsp;246 asukasta, sen kaupunkikeskuksessa heistä asui 1&nbsp;494. Kunnan asukkaista 61&nbsp;% oli tuolloin etnisiä serbejä. 

Plužinen kaupunkikeskusta siirrettiin vuonna 1975 Piva-jokeen rakennetun padon luoman tekojärven tieltä.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ayla Brown

**Ayla Marie Brown** (s. 28. heinäkuuta 1988) on yhdysvaltalainen poplaulaja. Hän syntyi Wrenthamissa, Massachusettsissa, osavaltiollisen senaatin tulevan republikaanijäsen Scott Brownin ja televisiopersoona Gail Huffin tyttärenä. Hänellä on sisar Arianna. 

Brown kilpaili *[[American Idol]]in* viidennellä tuotantokaudella, mutta putosi 9. maaliskuuta 2006. Laulut, jotka hän tulkitsi kilpailussa, olivat "Reflection" (Christina Aguilera), "I Want You to Need Me" (Céline Dion) ja "Unwritten" (Natasha Bedingfield). Brownin debyyttialbumi *Forward* julkaistiin lokakuussa 2006; singleinä ilmestyivät "I Know You Better", "I Quit", "Forward" ja "Falling Into You". 

Brown on menestynyt koripalloilijana lukiossaan (Noble and Greenough School, valm. 2006) ja sittemmin yliopistossaan Bostonissa.

## Diskografia
### Albumit
* Forward (2006)
* Ayla Brown Live! (2009)
* Circles – EP (2010)
* Ayla Brown (2012)
* Heroes & Hometowns (2012)
* Let Love in (2015)

### Singlet
* Know You Better (2006)
* I Quit (2006)
* Forward (2007)
* Falling Into You (2007)
* Pick it Up (2010)
* Goodbye For Good (2011)
* Pride of America (2012)
* Let Love in (2015)
M/S MN Pelican

**M/S MN Pelican** () on ranskalaisen Compagnie morbihannaise et nantaise de navigation omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 1999 Romaniassa ja Norjassa. Kuollutta painoa laivalla on 8&nbsp;800 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. *MN Pelican* on rekisteröity Ranskan lipun alle ja sen kotisatama on Marseille. Nykyään ranskalainen Compagnie Maritime Nantaise liikennöi MN Pelicanilla.

MN Pelicanin sisaraluksia ovat M/S Birka Carrier, M/S Birka Trader ja M/S Birka Express.  

## Käyttöhistoria

Vuonna 1998 aluksen runko laskettiin vesille Galațissa, Romaniassa. Romaniasta alus hinattiin Rissaan, Norjaan, jossa se rakennettiin loppuun. Tammikuussa 1999 alus luovutettiin SeaTrans ANS:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Norjan lipun alle nimellä *Trans Botnia*. Kotisatamaksi tuli Bergen. Luovutuksen jälkeen alus aikarahdattiin Transfennican Suomen ja Länsi-Euroopan väliseen liikenteeseen. Kesäkuussa 2006 ranskalainen Compagnie morbihannaise et nantaise de navigation ilmoitti ostavansa aluksen. Tammikuussa luovutus tapahtui ja alus siirtyi Ranskan lipun alle nimellä *MN Pelican*. Kotisatamaksi tuli Marseille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fakta om Fartyg – M/S Trans Botnia 
*MN Pelican Compagnie Maritime Nantaisen sivuilla
Radio Lokki

**Radio Lokki** oli Kotkassa vuosina 1987–1993 toiminut paikallisradio. Aseman toimilupayhtiö oli Kymenlaakson Radio Oy, jonka omistajiin kuuluivat Eteenpäin, Anjalankosken Sanomat, Kymen Sanomat sekä Etelä-Suomi. Aseman taajuus oli 87,7 MHz. Radio Lokin päätoimittaja oli Tapio Blinnikka kesäkuuhun 1990 saakka ja sen jälkeen Ulla-Maija Sievinen (myöhemmin von Hertzen). 

## Historia
Yleisradio aloitti maakuntaradiotoiminnan Kymenlaaksossa vuonna 1989 nimellä Kymenlaakson Radio, jolloin nimestä syntyi kiistaa Kymenlaakson Radio Oy:n kanssa, joka sai kuitenkin pitää nimensä, koska lähetystoiminta tapahtui Radio Lokin nimellä. Vuonna 1990 radiossa työskenteli päätoimittajan lisäksi viisi vakituista toimittajaa sekä avustajina muun muassa Jari Nenonen ja Ari Ismälä. Vuonna 1991 Radio Lokin kuuluvuusalue laajeni Haminaan, jossa aloitettiin lähetykset taajuudella 94,4 MHz. Asema alkoi lähettää myös ympärivuorokautista ohjelmaa.

1990-luvun alun laman seurauksena radion mainostulot vähenivät ja Kymenlaakson Radio Oy ajautui konkurssiin vuonna 1993. Omistajina olivat tällöin Suomen Viestintärahoitus, Haminan Lehtimedia ja Eteenpäin. Konkurssin jälkeen Etelä-Kymenlaakson paikallisradiolupa myönnettiin Kymenlaakson Sähköiset Viestimet Oy:lle, jonka taustalla oli kotkalaisia yrittäjiä ja Radio Lokin entistä henkilökuntaa. Yhtiö aloitti lähetykset vuonna 1993 nimellä Radio Albatrossi.

## Lähteet
Bernhard Molique

**Wilhelm Bernhard Molique** (7. lokakuuta 1802 Nürnberg, Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta – 10. toukokuuta 1869 Bad Cannstatt, Württemberg) oli saksalainen viulisti ja säveltäjä.

## Koulutus
Molique opiskeli Ludwig Spohrin ja Pietro Rovellin johdolla.

## Ura
Molique nimitettiin 18-vuotiaana konserttimestariksi Müncheniin ja 24-vuotiaana Stuttgartiin, jossa hän toimi 1826–1849. Münchenin aikoinaan hän ystävystyi huilisti Theobald Bohmin kanssa ja he tekivät menestyksellisiä konserttikiertueita eri puolilla Saksaa.

Menestyksellisen soolouran jälkeen hän asettui asumaan Lontooseen, jossa hänet nimitettiin sävellyksen professoriksi Kuninkaalliseen akatemiaan, jona hän toimi eläkkeelle siirtymiseensä saakka vuoteen 1866.

## Tuotanto
Moliquen sävellykset kattavat kaksi messua, sinfonian, kuusi viulukonserttoa, useita konserttoja muillekin instrumenteille ja kamarimusiikkia. Hänen tuotantoaan pidetään pääosin konservatiivisena. Hänen menestyksekkäimpiä sävellyksiään olivat Viulukonsertto no.5 (1841), Sellokonsertto (1853), pianotrio Opus 27, ja oratorio *Abraham*.

Molique tunnettiin myös liedeistään, joita pidettiin lähes Schubertin veroisina. Hän kirjoitti myös musiikkia concertinalle, muun muassa kaksi konserttoa ja lukuisia teoksia concertinalle ja pianolle sekä harpulle. Hänen musiikkinsa oli aikanaan suosittua sekä konserttitaloissa että pienemmissä tilaisuuksissa.

## Lähteet
Katreus

**Katreus** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Minoksen ja Pasifaen poika, joka seurasi isäänsä Kreetan kuninkaana. Hänellä oli yksi poika, Althaimenes, ja kolme tytärtä, Aerope, Klymene ja Apemosyne.

Katreuksen tiedusteltua oraakkelilta kuolemastaan, hän sai vastauksen, jonka mukaan yksi hänen omista lapsistaan surmaisi hänet. Althaimeneen kuultua tästä hän kauhuissaan jätti Kreetan taakseen ja pakeni Apenosymen kanssa Rodokselle. Jäljelle jääneet kaksi tytärtään Katreus antoi Naupliokselle myytäväksi vieraisiin maihin – tämä antoi Aeropen puolisoksi Pleistheneelle ja nai itse Klymenen. Vuosia myöhemmin Katreus lähti merille etsimään poikaansa luovuttaakseen kruunun hänelle. Laiva saapui Rodokselle keskellä yötä, ja sitä erehdyttiin luulemaan merirosvojen alukseksi. Athaimenes hyökkäsi muun joukkion kanssa tunkeutujia vastaan, ja ennustus sai täyttymyksensä; Katreus kuoli poikansa käsivarsille keihään lävistämänä.

## Lähteet
Ibanez Universe

**Ibanez Universe** on Ibanezin Steve Vaille valmistaman JEM-kitaran 7-kielinen alamalli. Universe poikkeaa yhden lisäkielen lisäksi mm. kaulaupotuksilla ("häipyvä pyramidi) ja siitä puuttuu täysin ns. Monkey Grip -kantokahva. Perus-kuusikieliseen nähden kitaraan on lisätty matala B (H)-kieli (vire: B, E, A, D, G, B, e).

Universet tulivat markkinoille 1990-luvulla. Niitä valmistettiin vuosina: '90-'94. Välivuosina Universejä ei valmistettu lainkaan kysynnän puutteen takia. Kornin nostettua 7-kieliset takaisin muotiin Universejen valmistus jatkui vuonna 1996. Näistä vain Universe mallia UV777BK on valmistettu pidempään.

## Universe-mallit

*UV7BK ('90-'94 ja '96)
*UV7BK '97 ('97)
*UV7PWH ('90-'93)
*UV77MC ('90-'93)
*UV777GR ('91-'93)
*UV777BK ('98-'08)
Timothy Findley

**Timothy Irving Frederick Findley** (30. lokakuuta 1930 Toronto – 20. kesäkuuta 2002) oli kanadalainen kirjailija. Findley opiskeli tanssia ja näyttelemistä. Hän oli näyttelijänä 15 vuotta, kunnes ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi vuonna 1962. Findleyn läpimurtoteos oli romaani *Sota* (1977).

Timothy Findleylle myönnettiin kahdesti kanadalainen kirjallisuuspalkinto Governor Generals Award. Rikoskirjallisuuden Edgar-palkinnon hän sai kirjasta *Valheen kerrokset* (1988).

## Suomennetut teokset
* *Sota* (1977, suom. 1980)
* *Viimeiset sanat* (1981, suom. 1987)
* *Suuri tulva* (1984, suom. 1986)
* *Valheen kerrokset* (1988, suom. 1988)
* *Pianomiehen tytär* (1996, suom. 1998)
* *Ikuisen hämärän vaeltaja* (1999, suom. 2000)
* *Alaston enkeli* (2001, suom. 2002)

## Lähteet
Jeffrey Szwez

**Jeffrey Szwez** (s. 16. kesäkuuta 1981 Etobicoke, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija.

Szwez teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa AHL-joukkue Binghamton Senatorsin kanssa. Hän pelasi kuitenkin kaudella 2002–2003 pääasiassa ECHL-joukkue Augusta Lynxissa. Seuraavan kauden Szwez aloitti ECHL:n Dayton Bombersissa, mutta kaupattiin pian Florence Prideen. Szwez jatkoi seuraavat kaudet AHL:ssa ja ECHL:ssa. Kesken kauden 2007–2008 hän siirtyi pelaamaan Suomen SM-liigaan Bluesiin.

Kaudella 2008–2009 Szwez pelasi AHL:n Philadelphia Phantomsissa. Tämän jälkeen hän edusti Britannian EIHL:n Belfast Giantsia. Szwez oli keväällä 2010 voittamassa EIHL:n pudotuspelien mestaruutta. Kaudeksi 2010–2011 hän siirtyi DEL-liigan Augsburger Pantheriin. Hän pelasi Augsburgissa puolitoista kautta, kunnes jätti seuran tammikuussa 2012 henkilökohtaisten syiden takia. Pian tämän jälkeen Szwez teki sopimuksen 2. Bundesligassa pelaavan EV Ravensburgin kanssa.

## Lähteet
Johnny Weir

**Johnny Weir** (s. 2. heinäkuuta 1984 Coatesville, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen taitoluistelija ja malli. Weir on yksinluistelija, vaikkakin juniorina hän harjoitteli myös pariluistelua. Hän on kutsunut luistelutyyliään klassilliseksi ja baletinomaiseksi. Weir on harrastanut myös esteratsastusta, mutta lopetti sen keskittyäkseen taitoluisteluun.

Johnny Weir voitti vuoden 2008 MM-kilpailuissa pronssia. Lisäksi hänellä on junioreiden maailmanmestaruus vuodelta 2001.

## Lähteet

* Weirin profiili ISU:n sivuilla
Saskia van Uylenburgh

**Saskia van Uylenburgh** (2. elokuuta 1612 Leeuwarden – 14. kesäkuuta 1642 Amsterdam) oli alankomaalaisen taidemaalarin Rembrandt van Rijnin vaimo. Hän toimi myös taiteilijan mallina.

## Elämä

Uylenburgh oli menestyvän asianajajan Rombertus van Uylenburghin kahdeksasta lapsesta nuorin. Hän jäi orvoksi 12-vuotiaana. Saskia tapasi Rembrandtin serkkunsa taidemaalarin ja -kauppiaan Hendrick van Uylenburghin välityksellä. Pari vihittiin Het Bildtissä 22. kesäkuuta 1634.

Rembrandt saavutti taloudellista menestystä ja vuonna 1639 pariskunta muutti Jodenbreestraatilla sijaitsevaan suureen taloon, jossa nykyään toimii Remdrandtin kotimuseo.
James Windsor

**James Windsor**, **Wessexin jaarli** (James Alexander Philip Theo; s. 17. joulukuuta 2007) on kuningatar Elisabet II:n nuorimman pojan prinssi Edwardin, Edinburghin herttuan ja Edinburghin herttuatar Sophien poika. James Windsor on kruununperimysjärjestyksessä kahdentenatoista.

Hallitsijan pojanpoikana James Windsorilla olisi oikeus arvonimeen *hänen kuninkaallinen korkeutensa prinssi James*, mutta vanhempiensa toivomuksesta, kuninkaallisen arvonimen tuoman rasituksen vähentämiseksi, häntä kutsutaan nimellä *Lord Severn*.

## Lähteet
The New Dark Age

__NOTOC__
**The New Dark Age** on Kiukaan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 5. maaliskuuta 2008. Ensimmäisellä listaviikollaan se nousi Suomen virallisen albumilistan sijalle 10.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Ilja Jalkanen – laulu
* Mikko Salovaara – kitarat
* Teemu Tuominen – basso
* Markku Näreneva – rummut
* Atte Tanskanen – koskettimet

+

* Anna-Leena Jalkanen – laulu (kappaleessa ”After the Storm”)

## Arvostelut
* AllMusic: 
* Desibeli.net: 
* Imperiumi.net: 
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kadaveriini

**Kadaveriini** on diamiiniyhdiste, jota syntyy proteiinien hydrolyysissä eläinkudosten hajoamisen tuloksena. Sen rakennekaava on NH2(CH2)5NH2. Se aiheuttaa osittain virtsan hajun. Kadaveriinista käytetään myös nimiä *pentametyleenidiamiini*, *1,5-pentaanidiamiini* ja *1,5-diaminopentaani*.

Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Kadaveriinia valmistetaan 1,5-diklooripentaanin tai 1,5-dibromipentaanin ja ammoniakin reaktiolla tai pelkistämällä glutarodinitriiliä tai glutaarialdehydin ja ammoniakin reaktiotuotetta. Yhdistettä käytetään biokemiallisissa tutkimuksissa ja polymeerien ja muiden yhdisteiden valmistuksessa.

## Lähteet

## Katso myös
*Putreskiini

## Aiheesta muualla
*PubChem: Cadaverine 
*Human Metabolome Database: Cadaverine 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Cadaverine 
*ChemBlink: 1,5-Diaminopentane 
*Pherobase: Floral Compound - cadaverine  
*Pherobase: Semiochemical - cadaverine
Vuokko Piironen

**Vuokko Anita Piironen-Harjukari** (5. marraskuuta 1945 – 4. huhtikuuta 2003) 
oli suomalainen iskelmälaulaja, säveltäjä, sanoittaja ja imitaattori, jonka ensimmäinen single oli vuonna 1965 levytetty *El porompompero*/*Jokkeni*. Hän levytti kolme Toivo Kärjen originaalikappaletta, joista tunnetuin oli Tuula Valkaman sanoittama *Ihailemani iskelmätähdet*. Kaikkiaan levytyksiä syntyi noin kaksikymmentä vuosina 1965–1981 .

## Diskografia
*Porompon-peroporom (1984)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Ágnes Szávay

**Ágnes Szávay** (s. 29. joulukuuta 1988 Kiskunhalas) on unkarilainen tennispelaaja. Hän aloitti pelaamisen kuusivuotiaana ja siirtyi ammattilaiseksi vuonna 2004.

Szávay saavutti kaksinpelaajana kansainvälisen rankinglistan 13:nnen (14.4.2008) ja nelinpelaajana 22. sijan (24.9.2007). Hän voitti viisi kaksinpelin WTA-turnausta: Palermossa heinäkuussa 2007, Pekingissä syyskuussa 2007, Budapestissa heinäkuussa 2009, Budapestissa heinäkuussa 2010 ja Prahassa heinäkuussa 2010. Kahden ensimmäisen WTA-voittonsa välillä hän selviytyi Yhdysvaltain avoimissa puolivälieriin voitettuaan 3. kierroksella seitsemänneksi sijoitetun Nadja Petrovan luvuin 6–4, 6–4 sekä 4. kierroksella sijoittamattoman Julia Vakulenkon lukemin 6–4, 7–6(1). Puolivälierissä hän hävisi neljänneksi sijoitetulle Svetlana Kuznetsovalle luvuin 1–6, 4–6. 

Neljännelle kierrokselle Szávay ylsi Wimbledonissa 2008. Tuolloin hän hävisi Zheng Jielle luvuin 3–6, 4–6. Neljännelle kierrokselle hän on selviytynyt myös Ranskan avoimissa 2009 voitettuaan kolmannella kierroksella kolmanneksi sijoitetun Venus Williamsin luvuin 6–0, 6–4. Neljännellä kierroksella hän hävisi Dominika Cibulkoválle lukemin 2–6, 4–6.

Szávay valittiin Unkarin vuoden naisurheilijaksi 2007.

Szávay ilmoitti lopettavansa uransa helmikuussa 2013 selkävaivojen vuoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ágnes Szávayn kotisivut
*
Pljevlja

**Pljevlja** on  Montenegron pohjoisin kaupunki ja kunta. Vuoden 2003 väestönlaskennassa kunnan väkiluvuksi saatiin 35&nbsp;806 asukasta. Sen kaupunkikeskuksessa heistä asui 21&nbsp;337. Niinpä Plevlja oli Montenegron kolmanneksi suurin kaupunki Podgorican ja Nikšićin jälkeen.  Kunnan asukkaista 59 % oli tuolloin etnisiä serbejä. 

Pljevlja on Montenegron vuoristoista pohjoisosaa. Kaupunkikeskus on 770 metrin korkeudessa, ja kunnan korkein piste on Ljubišnja-vuori 2238 metriä merenpinnan yläpuolella. Pljevljassa on Montenegron ainoa hiilikaivos, ja ruskohiiltä polttava lämpövoimala tuottaa 45 % maan sähköenergiasta. Kunnan alueelta Šuplja stijenasta louhitaan myös sinkkiä ja lyijyä. Metsäteollisuus ja maanviljelys ovat myös merkittäviä työllistäjiä. 

Pljevaljski sir on Montenegron tunnetuin perinteinen juusto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sandra Klösel

**Sandra Klösel** (s. 22. kesäkuuta 1979) on saksalainen tennispelaaja. Hän syntyi Oberkirchissä, Baden-Württembergissä, ja aloitti ammattilaisuransa vuonna 1995.

Yhdysvaltain avoimissa 1999 karsintojen kautta pääsarjaan päässyt Klösel voitti ensimmäisellä kierroksella Zuzana Lešenarován ja toisella kierroksella Jane Chin. Kolmannella kierroksella hän hävisi maailmanlistan ykköselle Martina Hingisille. Hän edusti Saksaa Fed Cupissa kolmessa maaottelussa vuosina 2005 ja 2007.

Klösel on korkeimmillaan noussut kaksinpelaajana kansainvälisen rankinglistan 87. sijalle 19. maaliskuuta 2007.

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Sandra Klöselin viralliset kotisivut
Deukalion (Minoksen poika)

**Deukalion** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Minoksen ja Pasifaen vanhin poika. Hän seurasi Kreetan kuninkaana veljeään Katreusta. Deukalionilla oli liitostaan lapset Idomeneus ja Krete, ja liiton ulkopuolelta Molos.

Deukalion osallistui argonauttien retkeen ja oli mukana myös Kalydonin metsästyksessä. Hän teki liiton Ateenan kanssa, ja antoi Theseukselle puolisoksi oman sisarensa Faidran.

Odysseus esitteli itsensä Deukalionin poikana saavuttuaan tuntemattomana Ithakaan Troijan sodan jälkeen.

## Lähteet
Nenonen

**Nenonen** on suomenkielinen sukunimi.  Tunnettuja Nenonen-nimisiä henkilöitä ovat:

*Aleksanteri Nenonen (1889–1953), kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
*Hilkka Nenonen, diplomaatti
*Jari Nenonen (s. 1951), kirjailija ja pakinoitsija
*Jorma Nenonen (s. 1952), rehtori ja nuortenkirjailija
*Juho Nenonen (s. 1987), koripalloilija
*Kari Nenonen (1949–2006), kirjailija ja suomentaja
*Kari Nenonen (s. 1953), sairaala-, järjestö-, kunta- ja kuntayhtymäjohtaja
*Lemmikki Nenonen (ent. *Becker*, *Nenonen*, *Valkeameri*, s. 1943), televisio- ja mainosohjaaja, taidemaalari ja kirjailija
*Markku Nenonen (s. 1960), tanssija, näyttelijä, koreografi ja teatteriohjaaja
*Marko Nenonen (s. 1956), historioitsija
*Markus Nenonen (s. 1992), jääkiekkoilija
*Martti Nenonen (s. 1957), jääkiekkoilija
*Matti Nenonen (1934–2012), koripalloilija
*Meri Nenonen (s. 1973), näyttelijä ja tanssija
*Mika Nenonen (s. 1977), jalkapalloilija
*Paavo Nenonen, jalkapallovalmentaja
*Raimo Nenonen (1936–1990), poliisi, varatuomari ja valtion työmarkkinajohtaja
*Rosa Nenonen (o.s. *Korhonen*, s. 1984), kouluttaja, tietokirjailija ja puhuja
*Ulla Nenonen (1933–2018), lähetystyöntekijä ja raamatunkääntäjä
*Vilho Nenonen (1883–1960), kenraali, Mannerheim-ristin ritari, ministeri, Suomen puolustusvoimien komentaja
*Vilho Nenonen (1896–1984), opettaja, kirjailija
*Ville Nenonen (1891–1956), jääkäriluutnantti
*Wilfred Nenonen (1880–1954), virka- ja liikemies, tietokirjailija
Tiina Ketara

**Tiina Ketara** (s. 1. helmikuuta 1965 Ylivieska) on suomalainen kuvataiteilija. Ketara opiskeli Taidekoulu Maassa vuosina 1987–1988, Kuvataideakatemiassa vuosina 1989–1993, tila-aikataiteen linjalla École des Beaux-Artsissa Pariisissa vuosina 1988–1992 ja Institut des Hautes Études en arts Plastiquesissa Pariisissa vuosina 1992–1993. Hänen teoksiaan oli ensimmäisen kerran esillä yksityisnäyttelyssä Helsingissä vuonna 1990.

Ketara on työskennellyt monien nykytaiteen tekniikoiden parissa ja hänen viestintäkeinonsa ovat vaihtuneet valokuvauksesta kuvataiteen kautta sommitelmiin ja rakennelmiin. Hänet tunnetaan vuorovaikutteisista media- ja videoteoksistaan, esine- ja installaatioteoksistaan ja hänen keskeisiä teemojaan ovat olleet vuorovaikutuksellisuus, psykoanalyysi ja uskonto.

Ketara palkittiin yleisön suosikkina Mäntän kuvatataideviikoilla vuonna 2003.

Vaikutteita töihinsä Ketara on saanut muun muassa häntä École nationale supérieure des Beaux-Artsissa häntä opettaneelta Christian Boltanskilta.

Ennen taiteilijaksi ryhtymistään Ketara työskenteli toimittajana Radio Cityssä ja hän on esiintynyt myös *[[Kill City (elokuva)|Kill City]]* -elokuvassa.

Ketara työskentelee ja asuu Pariisissa ja Helsingissä. Viime vuosina hän on työskennellyt helmiveistosten ja installaatioiden parissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kiasma - Tiina Ketara: Sinä ja minä 
*
Nadja Petrova

**Nadežda ”Nadja” Viktorovna Petrova** (; s. 8. kesäkuuta 1982) on venäläinen tennispelaaja. Hän on korkeimmillaan saavuttanut sekä kaksin- että nelinpelaajana kansainvälisen rankinglistan kolmannen sijan.

Moskovassa syntyneen Petrovan äiti oli entinen yleisurheilija Nadežda Iljina. 

Petrova aloitti ammattilaisuransa vuonna 1999. Hän on yltänyt kaksinpelissä Ranskan avointen välieriin vuosina 2003 ja 2005. Puolivälieriin hän on yltänyt kaikissa muissa Grand Slam -turnauksissa (Australian avoimet, Wimbledon, Yhdysvaltain avoimet). Hän on voittanut urallaan 13 kaksinpelin WTA-turnausta: Vuonna 2005 Linzin, vuonna 2006 Dohan, Amelia Islandin, Charlestonin, Berliinin ja Stuttgartin, vuonna 2007 Pariisin, vuonna 2008 Cincinnatin ja Québecin turnaukset, vuonna 2011 Washingtonin sekä vuonna 2012 's-Hertogenboschin ja Tokion turnaukset.

Nelinpelissä Petrova on voittanut 22 WTA-turnausta vuosina 2001–2013. 

## Aiheesta muualla
* 
* Nadja Petrovan kotisivut
Nadežda Iljina

**Nadežda Leonidovna Iljina** (, o.s. Kolesnikova; 24. tammikuuta 1949 Zelenokumsk, Venäjän SFNT – 7. joulukuuta 2013) oli Neuvostoliittoa edustanut yleisurheilija. 

Iljina kilpaili vuosien 1972 ja 1976 kesäolympialaisissa. 400 metrin juoksussa hän selviytyi molemmilla kerroilla välieriin. 4 × 400 metrin viestijuoksussa hän sijoittui Münchenissä 1972 kahdeksanneksi ja Montréalissa 1976 hän sai pronssia yhdessä Inta Klimovičan, Ljudmila Aksjonovan ja Natalja Sokolovan kanssa.

EM-kilpailuissa hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi Roomassa 1974 ja 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestissä hän sai pronssia Helsingissä 1971 ja Roomassa 1974. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän sai hopeaa 400 metrin juoksussa 1974 ja 1975. Sofiassa 1971 hän karsiutui 400 metrillä alkuerissä ja sijoittui 800 metrillä viidenneksi. Viestikilpailuista hän sai kultaa 1975, hopeaa 1972 ja pronssia 1970. 

Iljina oli tennispelaaja Nadja Petrovan äiti.

Iljina kuoli auto-onnettomuudessa 7. joulukuuta 2013.

## Lähteet