open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mount Hamiguitan

**Mount Hamiguitan** on vuori Mindanaon saarella Etelä-Filippiineillä. Sen korkeus on 1&nbsp;620 metriä. Vuoren vierelle on perustettu luonnonsuojelualue, jolla sijaitsee paljon kotoperäisiä eläin- ja kasvilajeja. Vuonna 2014 luonnosuojelualue otettiin mukaan Unescon maailmanperintöluetteloon. Luonnonsuojelualueen koko on melkein 17 tuhatta hehtaaria. Alueella elää muun muassa filippiinienkakadu ja filippiinienkotka. Kasvilajeista muun muassa Nepenthes hamiguitanensis viihtyy alueella.


Kuva:Sir Arny(Philippine Eagle).jpg|Filippiinienkotka
Kuva:Cacatua-haematuropygia.jpg|Filippiinienkakadu
Kuva:Nepenthes hamiguitanensis.jpg|Nepenthes hamiguitanensis
Kuva:Hamiguitan bonsai tree.JPG|Tyypillinen puu Mount Hamiguitanilla


## Lähteet

## Aiheesta muualla
HMS Royal James (1675)

**HMS Royal James** oli Englannin kuninkaallisen laivaston vuonna 1675 vesillelaskettu 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.

## Valmistus
Alus tilattiin 1. huhtikuuta 1673 Portsmouthin telakalta, jossa rakennustöistä vastasi Daniel Furzer. Se laskettiin vesille 27. kesäkuuta 1675.

## Palvelus
Alus otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 1678 amiraali Sir Thomas Allinin lippulaivana päällikkönään John Wetwang, missä tehtävissä he olivat 28. elokuuta saakka. Aluksen päällikkönä oli 30. marraskuuta Sir William Jennings aluksen ollessa vartiolaivana Portsmouthissa. Alus oli 13. maaliskuuta 1683 alkaen kontra-amiraali Sir Richard Beachin lippulaivana.

Alus palautettiin palvelukseen 6. tammikuuta 1691 amiraali Sir John Ashbyn lippulaivana päällikkönään Edward Stanley, joka kuoli 19. maaliskuuta 1693. Alus nimettiin 3. maaliskuuta *HMS Victoryksi*. Vuonna 1692 alus oli kontra-amiraali lordi John Berkeleyn lippulaivana. Se osallistui 19.–24. toukokuuta 1692 Barfleurin taisteluun. Huhtikuussa 1693 aluksen päälliköksi tuli Thomas Jennings ja kesäkuussa John Every, joka oli tehtävässä helmikuuhun 1694.

Aluksen uudelleen rakentaminen tilattiin 1694 Chathamin telakalta, missä työstä vastasi Robert Lee. Se laskettiin vesille 1695 ja palautettiin palvelukseen lokakuussa vara-amiraali Matthew Aylmerin lippulaivaksi päällikkönään Thomas Jennings. Tammikuussa 1696 aluksen päällikkönä oli Stafford Fairbourne, helmikuussa Gabriel Hughes ja toukokuussa Edward Whitaker. Alus poistettiin palveluksesta 6. joulukuuta 1697.

Helmikuussa 1702 alus palautettiin palvelukseen, mutta sitä ei miehitetty, päällikkönään David Greenhill. Helmikuussa 1703 aluksen päällikkönä oli Christopher Myngs ja se oli kontra-amiraali Sir John Mundenin lippulaivana. Alus poistettiin palveluksesta toukokuussa.

Alus palautettiin palvelukseen joulukuussa 1704 päällikkönään John Hartnell. Se ankkuroitiin Amiraliteetin 26. tammikuuta 1705 antaman määräyksen mukaisesti ja miehistö siirrettiin *[[HMS Royal Sovereign (1701)|HMS Royal Sovereignille]]*. Alus poistettiin palveluksesta 16. helmikuuta.

Alus oli telakalla huollettavana 1709–1714. Se nimettiin 27. elokuuta 1714 *HMS Royal Georgeksi*, mutta nimi palautettiin 9. syyskuuta 1715 *HMS Victoryksi*. Alus telakoitiin Portsmouthissa 16. maaliskuuta 1721 romutettavaksi. Alus tuhoutui osittain tulipalossa ja romutettiin. Romuttaminen saatiin päätökseen huhtikuussa.

## Lähteet
*

### Viitteet
Subak (keinokastelu)

**Subak** on keinokastelujärjestelmä, jota käytettiin Balilla, Indonesiassa riisiviljelyillä. Subak edustaa Tri Hita Karana -filosofiaa, jossa luonto, henkimaailma ja ihminen tuodaan yhteen. Subak-järjestelmässä vesi valuu temppelien läpi. Subak valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2012. Suojellun alueen koko on lähes 20 tuhatta hehtaaria.

Suojeltuun osaan Balin kulttuurimaisemasta kuuluu viisi riisipengermää ja niiden temppelit ja kastelujärjestelmät. Subak-järjestelmä muodostuu kyläläisten yhdessä omistamista ja kunnossapitämistä kanavista, tunneleista ja padoista, joiden avulla voidaan kasvattaa riisiä jyrkillä, mutta hedelmällisillä tulivuorenrinteillä. Järjestelmä on noin tuhat vuotta vanha. Saarella on kaikkiaan noin 1200 subakinhoitokuntaa, ja kuhunkin kuuluu 50–400 viljelijää.

## Lähteet
HMS Royal James

**HMS Royal James** voi tarkoittaa seuraavia Britannian kuninkaallisen laivaston aluksia:
*HMS Royal James, 82-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva (ex - *Richard*)
*HMS Royal James (1671), 102-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva
*HMS Royal James (1675), 100-tykkinen ensimmäisen luokan linjalaiva.
Vat Phou

**Vat Phou** () on raunioitunut hindutemppelikompleksi Etelä-Laosissa. Se sijaitsee Mekong-joen läheisyydessä. Vat Phoun nähdään kuvaavan hyvin Khmerien valtakuntaa, joka oli vallassa 802–1431. Rakennukset ovat 1200-1400-luvuilta. Myöhemmin siitä tuli merkittävä Theravada-buddhalaisuuden temppeli. Se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon 2001. Alueen koko on noin 39 tuhatta hehtaaria.


Kuva:Krishna Kills Kamsa Wat Phu 0518.jpg|Krishnaa kuvaava patsas
Kuva:Champasak, Laos, Wat Poo 39.JPG
Kuva:Wpfacade02a.jpg
Kuva:Champasak VatPhou2 tango7174.jpg
Kuva: Champassak, Site de Vat Phou relief au palais des Femmes .jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hans Tausen

**Hans Tausen** (1494–1561) oli tanskalainen uskonpuhdistaja. 22-vuotiaana johanniittaluostarin munkkina hänet lähetettiin Saksaan opintomatkalle. Tausen opiskeli Rostockissa ja Martti Lutherin johdolla Wittenbergissä ja alkoi Tanskassa levittää kannattamiaan Martti Lutherin näkemyksiä. Hänen aloitettuaan vuonna 1529 toiminnan pappina luterilaisuus voitti Tanskassa nopeasti alaa. Tausen puolusti herrainpäivillä vuonna 1530 uutta oppia. Hän pyrki määrittelemään uskonpuhdistuksen periaatteet vuonna 1530 julkaisemissaan 43 Kööpenhaminan artikkelissa. Hän julkaisi niiden lisäksi saarnakirjan vuonna 1539 ja virsikirjan vuonna 1544. Tausen käänsi Mooseksen kirjat tanskan kielelle (1535). Hän oli myös mukana laatimassa vuoden 1537 kirkkojärjestystä. Tausen opetti yliopistossa, ja vuonna 1541 hänestä tuli Riben piispa.

## Lähteet
Lenggong

**Lenggong** on kaupunki Perakin osavaltiosta Länsi-Malesian pohjois-osassa. 

Alueella sijaitsee Lenggonginlaakso, josta on löydetty useita arkeologisia kohteita. Laakson vanhin Afrikan ulkopuolelta löydetty alue, jossa ihminen on asunut pysyvästi. Alueelta on löydetty paljon esineitä paloeoliittiselta kaudelta. Se valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2012. Suojellun alueen koko on noin 400 hehtaaria.

Perakjoen varrella sijaitsevista ulkoilma- ja luolakohteista tehdyt vanhimmat löydot on ajoitettu 1,83 miljoonan vuoden taakse. Tuoreimmät löydöt ovat 1700 vuoden takaa. Paleoliittiset kivityökalupajat sijaitsevat silloisen järven ja muinaisten sorapohjaisten jokien rannoilla.

1,83 miljoonaa vuotta sitten meteoriitin isku ohjasi joen uuteen uomaan, mikä säilytti paleoliittiset työkalut Bukit Bunuhissa, jossa käsikirveet ovat vanhimpia Afrikan ulkopuolella löydettyjä. Analyysit viittaavat siihen, että nämä ovat hominidien valmistamia, mikä viittaa erittäin varhaiseen hominidien läsnäoloon Kaakkois-Aasiassa.

Katastrofaalinen Toban tulivuorenpurkaus, 70 000 vuotta sitten aiheutti Kota Tampanissa sijaitsevan työpajapaikan hylkäämisen. Alueella on kolme uudempaa työpajan paikkaa. Näiden kohteiden runsaus viittaa suhteellisen suureen tai osittain paikallaan pysyvään väestöön.

Perak-mieheksi kutsuttu luuranko löydettiin Gua Gunung Runtuhin luolasta. Se on Kaakkois-Aasian vanhin ja täydellisin ihmisen luuranko. Se on radiohiiliajoitettu 10 120 BP:n ikäiseksi ja tunnistettu hominidityypiksi, joka asutti Indonesian saariston länsiosaa ja Manner-Kaakkois-Aasiaa pleistoseenin lopussa ja varhaisen holoseenin aikana.

Bukit Kepala Gajahin laajassa karstipaljastumassa on 20 luolaa. Kolmesta näistä, Gua Gunung Runtuhissa, Gua Teluk Kelawarissa ja Gua Kajangissa, on löydetty esihistoriallisia hautoja. Yhdessä nämä neljä kohdetta kahdessa kohderyhmässä edustavat alueella vertaansa vailla olevaa ihmiskunnan historian merkittävien vaiheiden sarjaa.

## Lähteet
Max Taut

**Max Taut** (1884–1967) oli saksalainen arkkitehti. Taut ja hänen veljensä Bruno Taut kuuluivat Berliinissä toimineeseen, spartakismiin sidoksissa olleeseen, ekspressionistiseen *[[Novembergruppe]]* -nimiseen arkkitehtien ja taidemaalarien yhteenliittymään, jonka työn johdosta julkaistiin arkkitehtuurialbumeita ja järjestettiin näyttely vuonna 1919. Siinä määriteltiin modernin arkkitehtuurin sanasto. He olivat yhdessä Walter Gropiuksen kanssa alkuperäisjäsenenä 1920-luvun alun Berliinin merkittävissä arkkitehtuurin avantgardejärjestöissä, kuten Arbeitsrat für Kunstissa ja Der Ringissä. Max Taut suunnitteli muun muassa Berliinissä sijaitsevan Saksan ammattiyhdistysliikkeen toimitalon (1923). Max ja Bruno Taut olivat mukana arkkitehtiryhmässä, jonka suunnittelemia taloja rakennettiin vuonna 1927 järjestettyä näyttelyä varten perustettuun Stuttgartin Weißenhofin lähiöön, jota on pidetty nykyaikaisen arkkitehtuurin historian tärkeimpänä rakennusryhmänä. Natsiaikana Max Tautin työ estettiin, mutta sodan jälkeen hän jatkoi uraansa suunnitellen varsinkin asuinalueita. Niistä tunnetuin on Duisburgissa sijaitseva August-Thyssen-Siedlung. Hän toimi Berliinin kuvataideakatemian arkkitehtuurin professorina vuodesta 1945 1950-luvun alkupuoliskolle.

## Lähteet
Bruno Taut

**Bruno Taut** (1880–1938) oli saksalainen arkkitehti, rakennustaiteen ensimmäisiä ekspressionisteja, professori vuosina 1929–1933 Berliinin teknillisessä korkeakoulussa ja Istanbulissa vuodesta 1937 lähtien. Hänen suunnittelemiaan ekspressionistisia lasi- ja teräsrakennuksia ovat muiden muassa hänen kaksi ensimmäistä merkittävää työtään, Leipzigin (1913) ja Kölnin (1914) rakennusnäyttelyiden konstruktiiviset lasi- ja teräspaviljongit. Hänen lasiarkkitehtuurilleen on tyypillistä, että ikkunat eivät ole väritöntä lasia vaan puiterakennelmia, joiden varaan kiinnitetyt lasinpalaset ovat värillisiä ja tämä ratkaisu synnyttää hartautta herättäviä, katedraalien lasimaalauksia muistuttavia värivaikutelmia. Taut oli mukana maansa puutarhakaupunkiliikkeessä; hänen 1910- ja 1920-luvulla suunnittelemiaan puutarhakaupunginosia sijaitsee Falkenbergissa ja Magdeburgissa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän teki utopistisia kaupunkisuunnitelmia. Taut oli Erich Mendelsohnin (1887–1953), Hans Scharounin (1893–1972), Wassili Luckhardtin (s. 1889) ja Hermann Finstlerin (1887–1973) Berliinissä vaikuttaneen ekspressionistisen suuntauksen pääedustajia. Taut ja hänen veljensä Max Taut (1884–1967) kuuluivat Berliinissä toimineeseen, spartakismiin sidoksissa olleeseen, ekspressionistiseen *[[Novembergruppe]]* -nimiseen arkkitehtien ja taidemaalarien yhteenliittymään, jonka työn tuloksena julkaistiin arkkitehtuurialbumeita ja järjestettiin näyttely vuonna 1919. Siinä määriteltiin modernin arkkitehtuurin sanasto. He olivat yhdessä Walter Gropiuksen kanssa alkuperäisjäseninä 1920-luvun alun Berliinin merkittävissä arkkitehtuurin avantgardejärjestöissä kuten Arbeitsrat für Kunstissa ja Der Ringissä. Bruno Taut olivat mukana arkkitehtiryhmässä, jonka suunnittelemia taloja rakennettiin vuonna 1927 järjestettyä näyttelyä varten perustettuun Stuttgartin Weißenhofin lähiöön, jota on pidetty nykyaikaisen arkkitehtuurin historian tärkeimpänä rakennusryhmänä. Muutenkin 1920-luvulla Bruno Taut suunnitteli funktionalistisia asuinalueita. Noihin aikoihin hän uudisti sosiaalista asuntoarkkitehtuuria.

## Lähteet
GeeBee-turnaus

**GeeBee-turnaus** on kansainvälinen nyrkkeilyturnaus, jonka Suomen Työväen Urheiluliitto järjestää vuosittain Helsingin urheilutalossa. Se käytiin ensimmäisen kerran vuonna 1982. Turnaus on nimetty vuonna 1934 raskaan sarjan Euroopan-mestaruuden voittaneen Helsingin Jyryn kasvatin Gunnar Bärlundin mukaan. Ehdotuksen turnauksen järjestämisestä teki syksyllä 1979 Tapio Pakkanen, joka on sittemmin toiminut TUL:n nyrkkeilyjaoston puheenjohtajana ja turnauksen johtajana.

Esimerkiksi GeeBee-turnauksen 30-vuotisjuhlaturnaukseen vuonna 2011 osallistui 73 nyrkkeilijää 13 maasta, ja otteluita oli yhteensä 58. Miesten painoluokkia oli kymmenen ja naisten kolme.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* GeeBee-turnauksen sivusto
* Suomen Nyrkkeilymuseon tulostietopankki
Neliapilaliittymä

**Neliapilaliittymä** () on neliapilan muotoinen eritasoliittymä, jossa on neljä silmukkaramppia ja neljä suoraa ramppia. Liittymä muistuttaa rakenteeltaan nelilehtistä apilakasvia. Neliapilaliittymä on rakennuttajalle edullinen, koska yksinkertaisimpaan sellaiseen tarvitaan vain yksi silta. Suomessa täydellisiä neliapilaliittymiä on vain kaksi. Ne sijaitsevat Tampereella Hervannan valtaväylän ja Tampereen kehätien liittymäkohdassa sekä Turussa Turun kehätien ja valtatien 9 liittymäkohdassa.

## Historia
Neliapilaliittymän kehitti ja vuonna 1916 patentoi yhdysvaltalainen insinööri Arthur Hale. Suunnittelun aikana ei tunnettu moottoritien käsitettä ja siksi alkuperäinen suunnitelma on mittasuhteiltaan nykyisestä poikkeava.

Ensimmäinen neliapilaliittymä rakennettiin Avenelissa, New Jerseyssä vuonna 1929. Moottoriteiden ensimmäisinä vuosina liittymää pidettiin nerokkaana. Sen silmukan muotoisten ramppien kokoja voitiin tarvittaessa muokata, eikä liittymä  vaikuttanut suuresti kaupunkimaisemaan tai projektin budjettiin.

## Neliapilaliittymän ongelmat
Neliapilaliittymän merkittävin ongelma on silmukoiden vaatima suuri tila. Lisäksi liian suurella nopeudella ajettaessa silmukoissa on vaara ajaa ulos. Tätä on korjattu ramppien halkaisijan kasvattamisella, joka vuorostaan vaatii entistä enemmän tilaa. Euroopassa liittymää on käytetty ongelmien takia harvemmin, ja sen pohjalta on kehitetty erilaisia hybridimalleja, joissa on säädelty ramppien määrää ja tyyppiä. Esimerkiksi pääliikennesuuntien rampit on saatettu toteuttaa loivasti päätien yli kaartuvina siltoina.

## Katso myös
*Puolineliapilaliittymä
*Eritasoliittymä
* Pinoliittymä
* Turbiiniliittymä
## Lähteet
* Teillä ja turuilla: Neliapila. Blogi.
* The Cloverleaf Interchange(arkistoitu osoitteesta http://whereroadsmeet.8k.com/article/clover.htm) 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Salaliitto (yhtye)

**Salaliitto** on suomalainen indierock-yhtye. Levy-yhtiö Plastic Passion julkaisi yhtyeen debyyttialbumin joulukuussa 2015. Bändin nimeä kantava albumi sai hyviä arvosteluja ja yhtye nostettiin esille myös Rumban ja YleXin Tulevaisuuden Tusina -äänestyksessä. Yhtyeen toinen albumi Melankolia julkaistiin helmikuussa 2017. 

Laulaja-kitaristi Ossi Alisaari tunnetaan myös yhtyeestä Penniless, kitaristi Timo Kuismanen yhtyeestä Musta valo ja rumpali Mikko Saaristo yhtyeestä Deep Turtle. Saaristo sekä basisti Raine Hynninen ovat soittaneet myös yhtyeessä Limonadi Elohopea.

## Jäsenet
* Ossi Alisaari – kitara ja laulu
* Timo Kuismanen – kitara
* Raine Hynninen – basso
* Tommi Rantamäki – rummut

## Diskografia
;Studioalbumit
* 
* 
* 
* 

;Singlet 
* ”Virhe” (2015)
* ”Uuteen elämään” (2015)
* ”Korpit” (2016)
* ”Ollaan nuorii” (2017)
* ”29250” (2018)
* ”Outoja valoja” (2019)
* ”Suuri sotku” (2022)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen kotisivut
Dong Phaya Yen

**Dong Phaya Yen** on vuoristo Pohjois-Thaimaassa. 1900-luvulla alueelle rakennettiin rautatie- ja maantieverkosto, jotka tuhosivat suurimmaksi osaksi alueen metsät. Suojellakseen alueen eläimistöä ja kasvistoa, perustettiin alueelle yhteensä 615&nbsp;500 hehtaarin luonnonsuojelualueiden verkosto. Unesco valitsi Dong Phayayen-Khao Yain metsäalueen maailmanperintöluetteloonsa 2005.

## Lähteet
Aino Alli

**Aino Sofia Alli** (o.s. **Neuman**, 17. kesäkuuta 1879 Oulu – 9. marraskuuta 1958 Turku) oli suomalainen taidemaalari.

Hänen vanhempansa olivat tullinhoitaja Frans Johan Neuman ja Ida Maria Bergdahl ja puoliso vuosina 1901–1945 everstiluutnantti, Helsingin lääninvankilan johtaja August Alli. Alli muutti puolisoineen Turkuun vuonna 1944, kun heidän kotinsa ja suuri osa Allin maalauksista oli tuhoutunut Helsingin pommituksissa. Seuraavana vuonna Alli jäi leskeksi ja asui loppuelämänsä Turussa siskonsa kanssa.

Alli valmistui tyttökoulusta 1895, opiskeli Viipurin taiteenystäväin piirustuskoulussa 1904–1907 ja valmistui piirustuksenopettajaksi 1908. Hän oli Eero Järnefeltin oppilas vuodesta 1908. Hän harjoitti myös musiikkiopintoja. Hän teki opintomatkoja Ranskaan 1911–1912, 1920, 1923–1924, 1926, 1928 ja 1937, Italiaan 1924, 1930 ja Englantiin 1928. Hänen maalauksiaan oli näytteillä vuodesta 1907 alkaen. Alli tunnetaan ennen kaikkea muotokuvamaalarina ja hän teki tilaustöitä monille aikansa merkkihenkilöille.  Hän maalasi myös maisemia, kukka-asetelmia ja miniatyyreja.  Varsinkin 1920-luvulla hän omistautui miniatyyrien tekemiseen, joiden tekemisen hän aloitti 1912. Aino Allista tuli 1920 Pariisin syyssalongin (Salon d´Automne) jäsen ja hänet valittiin 1928 salongin arvostelijalautakuntaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kolme suomalaista taiteilijaa ranskalaisten tunnustamina. Aino Alli, Vilho Lampi ja Hugo Eho, Aamulehti, 6.4.1930, nro 93, s. 19, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ólafur Thors

**Ólafur Tryggvason Thors** (19. tammikuuta 1892 Borgarnes – 31. joulukuuta 1964 Reykjavík) oli islantilainen poliitikko. Hän oli parlamentin jäsen vuodesta 1926, oikeistolaisen itsenäisyyspuolueen puheenjohtaja vuodesta 1937 sekä Islannin pääministeri vuosina 1942, 1944–1947, 1949–1950, 1953–1956 sekä 1959–1963. Hän oli Islannin ensimmäisten itsenäisyysvuosikymmenien johtava parlamentaarikko.

## Lähteet
Olga Autere

**Olga Fredrika Autere** (22. heinäkuuta 1873 Helsinki – 30. kesäkuuta 1952) oli suomalainen kotitalousneuvoja.

Hänen vanhempansa olivat kivenhakkaaja Anders Edvard Autere ja Fredrika Charlotta Eerikintytär. Hän teki useita ulkomaille suuntautuneita opintomatkoja. Hän toimi Kansakoulun ystävien pientenlasten koulun opettajana 1898–1906 ja Marttaliiton konsulenttina 1908–1932.

## Julkaisut
* *Kansan emännän kanakirja*. Helsinki : Akateeminen kirjakauppa, jakaja, 1916, 2. lisätty p. 1923. (Martta-yhdistyksen kirjasia.)
* *Pojat ja tytöt kanoja hoitamassa*. Porvoo : WSOY, 1922. – (Poikien ja tyttöjen kerhotyö; n:o 3).
* *Pienviljelijä ja kananhoito*. Kerava : Suomen maatalousseurojen keskusliitto, 1923. – 6. s. (Suomen maatalousseurojen keskusliiton julkaisuja, Lentolehtisarja n:o 7).
* *Marttatyö Suomessa*. Helsinki : Suomalaisen Marttaliiton kirjasia, 1927.

## Lähteet
Sota ja mielenrauha

**Sota ja mielenrauha** on Ari Matikaisen ohjaama ja käsikirjoittama suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2016.

Elokuva tutkii Suomen sotien vaikutusta koko kansakunnan mentaliteettiin. Elokuva koostuu rintaman ja kodin välillä lähetetyistä kirjeistä sekä päiväkirjamerkinnöistä. Sotilaiden henkilökohtaiset kokemukset yhdistyvät elokuvassa koko Suomen historiaan.

Elokuvan on tuottanut Kinocompany Oy ja napafilms oy / Liisa Juntunen yhteistyössä seuraavien tahojen kanssa: Suomen Puolustusvoimat, Lotta Svärd ry, Kaatuneiden muistosäätiö, Sotainvalidien veljesliitto, Suomen elokuvasäätiö, YLE, AVEK.

DocPoint - Helsingin dokumenttielokuvafestivaalin vuonna 2016 avannut Sota ja mielenrauha nähdään Tampereen elokuvajuhlien kotimaisessa kilpasarjassa maaliskuussa 2016.

## Aiheesta muualla
*Elokuvan kotisivut
*Sota ja mielenrauha Internet Movie Databasessa (IMDb.com) (englanniksi) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Pyuiden muinaiset kaupungit

**Pyuiden muinaiset kaupungit** on usean kaupungin muodostama ryhmä, jotka olivat osa Baganin kuningaskuntaa, joka oli nykyisen Myanmarin alueella. Kuningaskunta oli vallassa 200 eaa. – 900 jaa. Nykyään kaupungeista kolmessa on jäljellä muurit ja vallihaudat. Nämä kolme, Halin, Beikthano ja Sri Ksetra, valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014. Kaupungeissa on jäljellä muun muassa linnakkeita, hautausmaita ja buddhalaisuuteen liittyviä stupia.


Kuva:BawbawgyiPaya.jpg|Pagodi Sri Ksetrassa
Kuva:Graveyard at Hanlin, Pyu ancient city (2).jpg|Hautausmaa Hanlinissa


## Lähteet
Nurmijärven Opisto

**Nurmijärven Opisto** on Nurmijärven kunnan alueella toimiva yksityinen kansalaisopisto, joka on Opetushallituksen valvonnan alainen. Nurmijärven Opiston yhteydessä toimivat Jukolan musiikkikoulu, Nurmijärven kuvataidekoulu ja Nurmijärven käsityökoulu. Vuosittain opiston kursseille osallistuu noin 15 000 kurssilaista ja opetustunteja on noin 22 500. Opistoa ylläpitää Nurmijärven Opiston kannatusyhdistys.

## Historia
Mannerheimliiton Rajamäen osaston Kasvatuskerhon pöytäkirjoista ilmenee, että ko. kerho oli kokoontunut kerhoiltaansa 20.5.1955 Rajamäen kirkon seurakuntasaliin, johon oli saapunut 34 kasvatusasioista kiinnostunutta henkilöä. Kerhon puheenjohtaja, opettaja Uuno Miettinen, johti tilaisuudessa puhetta. Kokouksen kuluista hyvän kuvan antavan pöytäkirjan kirjoitti opettaja Anna Kalliokoski. Insinööri Anna Luokola piti kerhoillassa alustuksen aiheesta "Nuorten vapaa-ajan harrastukset". Seuranneessa keskustelussa opettaja Miettinen heitti esiin ajatuksen nuorison vapaa-ajan harrastusten keskittämisestä kansalaisopistoon. Ajatus sai heti erittäin innokkaan vastaanoton ja syrjäytti kaikki muut asiat käydyssä keskustelussa. Kokouksen loppuvaiheessa päätettiin valita toimikunta kehittelemään kansalaisopistoasiaa edelleen. Toimikunnan, jota myöhemmin laajennettiin, ripeän työskentelyn ansiosta asia eteni niin nopeasti, että kansalaisopiston kannatusyhdistyksen perustava kokous pidettiin Rajamäen kansakoulun juhlasalissa marraskuun 20. päivänä 1955. Kokouksessa oli noin 300 opistoasiasta kiinnostunutta henkilöä, joiden yksimielisellä päätöksellä ja innostuneen mielialan vallitessa päätettiin perustaa Kansalaisopisto Jukolan Kannatusyhdistys, jonka tehtäväksi tulisi ylläpitää kansalaisopistoa paikkakunnalla. Opiston työ pääsi käyntiin vuoden 1956 alussa nimellä Kansalaisopisto Jukola, joten ensimmäinen työvuosi käsitti vain kevätlukukauden. Näin oli kuitenkin syntynyt kansalaisopisto Rajamäelle.

## Rehtorit
* 1956–1959 Uuno Miettinen
* 1959–1960 Else Mattila
* 1960–1961 A A A Aaltonen
* 1961–1964 Leo Tiainen
* 1964–1965 Kalevi Hentilä
* 1965–1985 Yrjö Lehtimäki
* 1985–2009 Pirkko Savolainen
* 2009–2014 Tarja Pietikäinen
* 2014–     Jenni Karemo

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nurmijärven Opiston Facebook-sivut
Anna Blomqvist

**Anna Catharina Blomqvist** (27. lokakuuta 1840 Helsinki – 24. syyskuuta 1925) oli suomalainen kielten- ja musiikinopettaja ja naisasialiikkeen aktivisti.

Blomqvistin vanhemmat olivat kirjallisuuden professori Alexander Blomqvist ja Christina Charlotta Harring. Hän opiskeli kieliä ja musiikkia Ranskassa ja Sveitsissä 1856–1858, musiikkia ja kieliä Dresdenissä, Berliinissä, Pariisissa 1867, 1868, 1869 ja kieliä Berliinissä 1877. Hän oli 1858–1867 saksan, ranskan ja 1871–1909 laulunopettaja sisarensa johtamassa Blomqvistin koulussa Helsingissä, saksan kielen opettaja Helsingin ruotsalaisessa tyttökoulussa ja sen jatko-opistossa. 

Blomqvistin sisar oli Anna Charlotta Elisabeth Blomqvist.

Blomqvistien arkisto on Kansalliskirjaston käsikirjoituskokoelman musiikkiarkistoissa.

## Julkaisuja
* *Elementära sångövningar* (Alkeisharjoituksia laulussa, 1890 toim. P. J. Hannikainen)
* *Förberedande kurs i tyska språket*, 1900
* *Deutsches Lesebuch*, 1892 (yhdessä muiden kanssa)

## Lähteet
Natriumvolframaatti

**Natriumvolframaatti** (Na2WO4) on natrium- ja volframaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa metallisen volframin ja muiden volframiyhdisteiden valmistamiseen, katalyyttinä, polttokennoissa ja tekstiiliteollisuudessa.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa natriumvolframaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen. Natriumvolframaatti muodostaa kidevedettömän muodon lisäksi myös kidevedellisen dihydraatin (Na2WO4·2H2O,CAS 10213-10-2). Kidevesi poistuu rakenteesta, kun yhdistettä kuumennetaan noin 100 °C:n lämpötilaan. Natriumvolframaatin vesiliuokset reagoivat happojen kanssa muodostaen volframihappoa.

## Valmistus ja käyttö
Tyypillisesti natriumvolframaattia valmistetaan kuumentamalla volframin malmeja kuten wolframiittia tai scheeliittiä natriumkarbonaatin kanssa. Myös volframitrioksidin ja natriumhydroksidin tai natriumkarbonaatin välistä reaktiota voidaan käyttää. Jälkimmäistä tapaa käytetään erityisesti vedettömän natriumvolframaatin valmistukseen.
:WO3 + Na2CO3 → Na2WO4 + CO2

Natriumvolframaattia käytetään välituotteena volframin valmistuksessa. Natriumvolframaatti uutetaan vesiliuoksestaan kerosiinia, tertiäärisiä amiineja esimerkiksi trioktyyliamiinia ja isodekanolia sisältävällä liuotinseoksella. Muodostuva liuos stripataan ammoniakkiliuoksella ammoniumparavolframaatiksi tai siitä tehdään ammoniumparavolframaattia ioninvaihdon avulla. Yhdisteestä valmistetaan veteen liukenemattomia volframiyhdisteitä kuten volframihappoa, kalsiumvolframaattia ja eräitä esimerkiksi painomusteissa käytettäviä volframipohjaisia väriaineita. Muita käyttökohteita ovat polttokennojen elektrodien valmistus, ruostumattoman teräksen valmistus, palonestoaineena tekstiileissä, hapetuskatalyyttinä orgaanisissa synteeseissä, tupakan suodattimissa ja analyyttisessä kemiassa virtsahappopitoisuuden määrittämiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ChemBlink: Sodium tungstate 
*ChemBlink: Sodium tungstate dihydrate
Esaias Thorén

**Theodor Esaias Thorén** (9. marraskuuta 1901 Halmstad – 1981) oli ruotsalainen taidemaalari. Thorén kuului Halmstadin ryhmään. Aluksi hän suosi neoplastismia, mutta siirtyi 1933 edustamaan surrealismin lyyristä suuntaa. Sittemmin Thorénin muotokieli muuttui koristeellisemmaksi ja puoliabstraktimmaksi, mikä näkyy muun muassa hänen seinämaalauksissaan. Thorénin seinämaalauksia on muun muassa Halmstadtin kaupunginkirjastossa ja kaupunginteatterissa

## Lähteet
Värtsilä–Matkaselkä-rata

**Värtsilä-Matkaselkä** on Karjalan tasavallassa Venäjällä sijaitseva rataosuus, joka oli suomalaisten aikaan osa Viipuri–Joensuu eli vanhaa Karjalan rataa.
Suomalaisten aikaan olevat liikennepaikat tällä rataosuudella olivat Matkaselän uusi ja vanha asema, Tervasalo, Pälksaari, Pälkjärvi ja Wärtsilä.
Näistä liikennepaikoista Matkaselän uusi asema ja Wärtsilä ovat nykyäänkin käytössä. Rataosalla on ainoastaan tavaraliikennettä.

## Lähteet
Suomalainen Konkordia-liitto

**Suomalainen Konkordia-liitto**, aiemmin *Konkordialiitto*, *Konkordia* (lat. *concordia* = sopu) on suomalainen yhdistys, joka antaa stipendejä naisille. 

## Historia
Konkordialiitto on perustettu 1885 tohtori Rosina Heikelin ja neiti Fanny Palménin aloitteesta. Alkujaan liitto jakoi stipendejä nuorille naisille, jotka haluavat harjoittaa opintoja tai hankkia itselleen tietoja valmistuakseen johonkin käytännölliseen ammattiin. Yhdistyksen kahden stipendirahaston varat olivat vuonna 1912 noin 188&nbsp;000 mk. Näistä varoista päätettiin 1911, että kun ne ovat kasvaneet kahdeksisadaksituhanneksi markaksi, ne jaetaan tasan suomen- ja ruotsinkielisten kesken. Lisäksi yhdistyksellä oli tuolloin neljä lahjarahastoa: J. Ph. Palménin muistorahasto, Fanny Palménin muistorahasto, sivistyneitten hourujenhoitajain ja naislääkärien stipendirahastot, joiden varat olivat vuonna 1912 yhteensä noin 85&nbsp;000 mk.

Konkordialiitto hajosi kuitenkin 1910-luvulla jakoperusteista syntyneiden sisäisten ristiriitojen vuoksi. Liiton toiminta lopetettiin vuoden 1914 vuosikokouksen äänestyksen tuloksena. Sen jälkeen syntyi kaksi liitto, joista ruotsinkielinen Svenska Konkordiaförbundet muodostettiin 1917. Suomenkieliset kääntyivät Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran puoleen, joka otti rahavarat tilapäisesti hoitoonsa. Suomalainen Konkordialiitto perustettiin 1919, ja se merkittiin yhdistysrekisteriin 4.3.1920. Käytännölliseen ammattiin valmistumisen tukemisen lisäksi tuki laajentui sittemmin koskemaan myös naisopiskelijoita. Suomenkielisen rahaston suurin rahasto oli esimerkiksi 1960-luvulla Tilma Hainarin rahasto tieteellisen työn tukemiseksi. Vuonna 1962 jaettava summa oli kaksi miljoonaa markkaa.

## Nykyisin
Nykyisin apurahoja myönnetään eri rahastoista ammattikoululaisille sekä ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneille naisille tieteellisiä jatko-opintoja ja ulkomaisia kongressimatkoja varten.

## Puheenjohtajat
* laulunopettaja Paula af Heurlin (1919-1942)
* fil.maisteri Kerttu Sihvonen (1942-1978)
* professori Maija Pekkarinen (1978-1990)
* professori Raija Sollamo (1990-)
* professori Riitta Korpela

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Ottelin, Aino: *Konkordia-förbundet* (1924)
* Huuhka, Mirja: *Konkordia 1885–1960* (1960)
* Aalto, Eeva-Liisa (toim.): *Suomalainen Konkordia-liitto 75 vuotta naisten opintojen tukena*

## Aiheesta muualla
* Svenska Konkordiaförbundet
Wassili Luckhardt

**Wassili Luckhardt** (1889 Berliini – 1972 Berliini) oli saksalainen arkkitehti. Hän oli Erich Mendelsohnin (1887–1953), Hans Scharounin (1893–1972), Hermann Finsterlinin ja Bruno Tautin (1887–1973) ohella Berliinissä vaikuttaneen ekspressionistisen suuntauksen pääedustajia. Hän suunnitteli yhdessä veljensä Hans Luckhardtin ja Alfons Ankerin kanssa asuintaloja ja moderneja liiketaloja Berliiniin, muun muassa Potsdamer Platzille Telschow-Hausin, joka valmistui 1928 ja tuhoutui toisessa maailmansodassa. Luckhardt kuului Berliinissä toimineeseen, spartakismiin sidoksissa olleeseen, ekspressionistiseen Novembergruppe-nimiseen arkkitehtien ja taidemaalarien yhteenliittymään, joka julkaisi arkkitehtuurikuvateoksia ja järjesti merkittävän modernin arkkitehtuurin näyttelyn vuonna 1919.  Hans ja Wassili Luckhardt julkaisivat vuonna 1930 yhdessä teoksen *Zur neuen Wohnform*.

## Kuvia töistä

Universitätsinstitut Königin-Luise-Str 12-16.jpg|Biologian rakennus 1970, Freie Universität, Berliini
Haus-der-Buergerschaft-01.jpg|Bremenin kaupunginvaltuusto, 1966
Wohnhausgruppe Schorlemerallee 7A-23A 01.jpg|Rivitalo 1935, Dahlem, Berliini


## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Nowitzki, Dagmar: *Hans und Wassili Luckhardt: Das Architektonische Werk*. Scaneg Verlag E. K. 1991. .
Aksun prefektuuri

**Aksun prefektuuri** (, ) on prefektuuri Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen keskilänsiosassa. Prefektuurin pinta-ala on 128&nbsp;099 neliökilometriä ja väkiluku 2,37 miljoonaa (2010). Prefektuurin päähallintopaikka on piirikuntatason kaupunki Aksu, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 670 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä lounaaseen.

## Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja kahdeksaan piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa):

; Piirikuntatason kaupunki (1)
* 1. Aksu (, )
; Piirikunnat (8)
* 2. Wensu (Onsu) (, )
* 3. Kuqa (, )
* 4. Xayar (, )
* 5. Xinhe (Toqsu) (, )
* 6. Baicheng (Bay) (, )
* 7. Uqturpan (Wushi) (*Utsh-Turfan* Mannerheimin matkapäiväkirjan suomennoksessa) (, )
* 8. Awat (*Avat* Mannerheimin matkapäiväkirjan suomennoksessa) (, )
* 9. Kalpin (*Kelpin* Mannerheimin matkapäiväkirjan suomennoksessa) (, )

## Galleria

Kuntula Grottoes 1, Kuqa.jpg|Kumturan luolat Kuqan piirikunnassa.
Subashi Buddhist Temple Ruins - East.jpg|Subashin temppelin rauniot Kuqan piirikunnassa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pentatonix

**Pentatonix** (lyhenne **PTX**) on yhdysvaltalainen a cappella -yhtye, joka on kotoisin Arlingtonista, Texasista. Yhtyeen jäsenet ovat Scott Hoying, Kirstin Maldonado, Kevin Olusola, Mitch Grassi sekä ennen myös Avi Kaplan, joka ilmoitti lähdöstään ryhmästä 12.5.2017. Yhtyeen musiikki on yleensä popmusiikkia, joka sisältää covereita toisten artistien lauluista, joskus potpurin muodossa. Yhtyeen kappaleet sisältävät kuitenkin osia alkuperäisistä kappaleista. Pentatonixin musiikkia määrittää heidän oma laulutyylinsä, tiukka lauluharmonia, laaja laulun riffittely, matala ja vakaa bassolauluääni sekä monipuolinen vokaalisointu ja beatboxaus. Yhtye on voittanut kolme Grammy-palkintoa. 

Pentatonix syntyi vuonna 2011 ja pääsi julkisuuteen voitettuaan samana vuonna NBC:n laulukilpailun *The Sing-Offin*. Voiton ansiosta he saivat 200 000 dollaria ja levytyssopimuksen Sony Musicin kanssa. Laulukilpailun ja Epic-levy-yhtiöstä lähdön jälkeen, Pentatonix perusti YouTube-kanavan ja jakoi tekemäänsä musiikkia Sony Picturen omistaman levy-yhtiön Madison Gate Recordsin kautta. Yhtiö julkaisee pääosin elokuvamusiikkia. Pentatonix on yhteydessä faneihinsa monen sosiaalisen median kautta.

Pentatonixilla on YouTubessa 20 miljoonaa tilaajaa ja enemmän kuin 6 miljardia näyttökertaa. Pentatonixin virallinen YouTube-kanava PTXofficial on 13. tilatuin musiikkikanava YouTubessa ja 44. tilatuin kaikista kanavista. Heidän katsotuin musiikkivideonsa on tribuutti Daft Punkin kappaleesta, jolla on yli 233 miljoonaa näyttökertaa. Tribuutti palkittiin parhaan musiikkisovituksen Grammy-palkinnolla vuonna 2015. Yhtye voitti palkinnon myös seuraavana vuonna sovituksellaan ”Dance of the Sugarplum Fairy” -kappaleesta. Vuonna 2017 Pentatonix sai kolmannen Grammynsa, kun he voittivat parhaan duon tai ryhmän country-esityksen Grammy-palkinnon ”Jolene”-kappaleen yhteisesityksestä Dolly Partonin kanssa.

Bassolaulaja Avi Kaplan erosi yhtyeestä toukokuussa 2017. Kaplanilta on tämän jälkeen ilmestynyt soolomateriaalia. Myös Kirstin Maldonadolta on ilmestynyt soolomateriaalia samoihin aikoihin julkaisemalla soolosinglen *Break A Little* Mitch Grassi ja Scott Hoying muodostavat Superfruit-nimisen duon.https://www.grammy.com/grammys/news/superfruit-pentatonix-future-friends

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Urban Acman

**Urban Acman** (s. 28. maaliskuuta 1976 Maribor, Slovenian ST, Jugoslavia) on uransa lopettanut slovenialainen pikajuoksija. Acmanin henkilökohtainen ennätys 100&nbsp;metrin pikajuoksissa on 10,21. Acman juoksi sen synnyinkaupunki Mariborissa 1. elokuuta 1998.

Acman osallistui yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuihin vuonna 1999. Hän juoksi alkuerässä ajan 10,56 mikä ei riittänyt jatkoon.

Acman oli osa Slovenian pikaviestijoukkuetta vuoden 2000 Sydneyn olympialaisissa. Joukkueessa juoksivat myös Boštjan Fridrih, Matic Osovnikar sekä Matic Šušteršič. Alkuerissä he juoksivat ajan 39,25 mikä oli Slovenian kansallinen ennätys ja riitti myös jatkoon. Välierissä joukkue kuitenkin hylättiin.

Sisäradoilla Acman juoksi 50&nbsp;metriä parhaimmillaan aikaan 5,83&nbsp;(23. helmikuuta 1999 Eaubonnessa) ja 60&nbsp;metriä aikaan 6,67&nbsp;(10. helmikuuta 2001 Münchenissä). Acman osallistui vuonna 2001 sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuihin.

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet
Franka Anić

**Franka Anić** (s. 5. helmikuuta 1991 Split, Kroatian ST, Jugoslavia) on slovenialainen taekwondoin. Anić edusti vuoteen 2010 synnyinmaatansa Kroatiaa.

Anić aloitti ammattilaisuransa vuonna 2008 ja kilpaili aina vuoteen 2010 edustaen Kroatiaa. Anić on voittanut urallaan viisi Open-turnausta sekä MM-pronssia vuonna 2013 alle 67&nbsp;kiloisten sarjassa.

Vuoden 2012 olympialaisissa Anić oli jaetulla viidennellä sijalla alle 67&nbsp;kiloisten sarjassa.

## Lähteet

*  
* 

### Viitteet
Patuxai

**Patuxai** () on sotamuistomerkki Vientianessa, Laosin pääkaupungissa. Itsenäisyystaistelun muistomerkki valmistui vuonna 1969.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lavra Babič

**Lavra Babič** (1. tammikuuta 1987 Brezje, Slovenian ST, Jugoslavia) on entinen slovenialainen uimari.

Babič osallistui vuoden 2004 kesäolympialaisiin, ollen osa 4&nbsp;×&nbsp;200&nbsp;metrin vapaauintijoukkuetta. Joukkueessa uivat myös Anja Čarman, Sara Isakovič ja Anja Klinar. Joukkue oli viestin lopputuloksissa sijalla 16.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Hotanin prefektuuri

**Hotanin prefektuuri** (, ) on prefektuuri Kiinan Sinkiangin uiguurien autonomisen alueen eteläosassa. Prefektuurin pinta-ala on 248&nbsp;946 neliökilometriä ja väkiluku 2,01 miljoonaa (2010). Prefektuurin päähallintopaikka on piirikuntatason kaupunki Hotan, jonka keskusta sijaitsee linnuntietä noin 1000 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä lounaaseen.

## Hallinnollinen jako

Piirikuntatasolla prefektuuri jaetaan yhteen piirikuntatason kaupunkiin ja seitsemään piirikuntaan (numerointi kuten oheisessa kuvassa):

; Piirikuntatason kaupunki (1)
* 1. Hotan (, )
; Piirikunnat (7)
* 2. Hotanin piirikunta (, )
* 3. Karakax (Moyu) (, )
* 4. Pishan (Guma) (, )
* 5. Lop (, )
* 6. Qira (, )
* 7. Yutian (Keriya) (, )
* 8. Minfeng (Niya) (, )

## Galleria

Khotan-mezquita-d04.jpg|Hotanin kaupunkia.
Khotan-mezquita-d03.jpg|Moskeija Hotanissa.
Khotan-mercado-d03.jpg|Katumarketia.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tettey-Sowah Banfro

**Tettey-Sowah Banfro** (30. huhtikuuta 1969 Slovenj Gradec, Slovenian ST, Jugoslavia) on entinen slovenialainen käsipalloilija.

Banfro edusti Slovenian käsipallomaajoukkuetta yhteensä 71:ssä ottelussa, joissa hän teki 236 maalia. Näihin otteluihin lukeutuvat myös vuoden 2000 kesäolympialaiset. Niissä Banfro pelasi seitsemän ottelua tehden 14 maalia. Alkulohkon avausottelussa Ranskaa vastaan Banfro teki neljä maalia. Hän onnistui kolmesti sekä Australiaa että Venäjää vastaan.

## Lähteet
Olavi Myhrberg

**Kauko Olavi Myhrberg**  (16. kesäkuuta 1935 Suojärvi – 26. tammikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen tekniikantutkija ja professori. Hän oli Teknillisen korkeakoulun kiinteistöopin professori 1993–1996. Hän tutki kiinteistökauppoja ja maanhinnan muodostumista.

## Lähteet
Pancrase

**Pancrase** on japanilainen vapaaottelujärjestö, jonka perustivat showpainijat Masakatsu Funaki ja Minoru Suzuki. Kaksikko oli taitava koukkupainissa ja pohjauttivat organisaation pääosin showpainista tuttuihin sääntöihin, mutta toisin kuin showpainissa lopputulos ei ollut ennaltamääritetty. Perinteiden mukaan mestaruuden voittaneita kutsuttiin Pancrasen kuninkaaksi mestarin sijaan.

## Historia
Masakatsu Funaki ja Minoru Suzuki perustivat Pancrasen pian sen jälkeen, kun heidän kokeilemansa vapaaottelutapahtuma Tokio Domessa vuonna 1992 oli melko menestynyt, vaikka heidän showpainin esimiehet olivat väittäneet, etteivät ihmiset tulisi maksamaan nähdäkseen oikeaa ottelua. 21. syyskuuta 1993 järjestettiin ensimmäinen Pancrase tapahtuma . He käyttivät showpainista tuttuja sääntöjä, kuten nyrkillä lyöminen naamaan oli kiellettyä, mutta avokämmenellä sallittua, myöskään kyynärpäällä lyöminen oli kiellettyä. Lisäksi showpainista tutut pakenemiset otettiin mukaan. Jokainen ottelija sai halutessaan viisi kertaa koskea kehäköysiin, mikäli heitä yritettiin lukottaa.

## Hallitsevat mestarit

## Lähteet
Hilding Linnqvist

**Hilding Linnqvist** (tai **Linnquist**, 1891–1984) oli ruotsalainen taidemaalari. Uransa alkupuolella hän oli runollinen ja rikkaan värikylläinen naivisti, mutta sittemmin hän vaalensi väriasteikkoaan ja muutti tyyliään koristeellisemmaksi. Tätä tyyliä ilmentävät ainakin Tukholman kaupunginkirjaston freskot, jotka ovat peräisin vuosilta 1927–1928.. Uran lopulla Linnqvistin tyyli kulki takaisin kohti pehmeyttä. Linnqvist sai vaikutteita ranskalaisesta koulusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuvia Linnqvistin teoksista Flickr-palvelussa
Olof Widholm

**Olof Eric Bernhard Widholm** (30. kesäkuuta 1923 Helsinki – 25. syyskuuta 2001 Espoo) oli suomalainen lääkäri ja professori. 

Widholmin vanhemmat olivat insinööri Eric Widholm ja Saimi Laakkonen. Widholm tuli ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1942 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1950. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1953. Widholm erikoistui naistentauteihin ja synnytysoippiin sekä serologiaan ja bakteriologiaan 1957, Helsingin yliopiston naistentautien ja syunnytysopin dosentti hänestä tuli 1958. Widholm oli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan Naistenklinikan apulaisylilääkäri 1963–1975 ja ylilääkäri 1975–1987 ja Helsingin yliopiston synnytys- ja naistentautiopin apulaisprofessori  1969–1974 ja professori 1975–1987. Hänen tutkimuskohteitaan olivat serobakteriologia, endokrinologia, obstetriikka, nuorten ja operatiivinen gynekologia sekä ultraäänitutkimus ja syöpä.

## Lähteet
Vihko (sukunimi)

**Vihko** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Joonas Vihko (s. 1981), suomalainen jääkiekkoilija
* Juho Vihko (1890–1938), inkeriläissyntyinen neuvostoliittolainen opettaja ja hallintovirkailija
* Kirsti Vihko (1939–2023), ooppera- ja konserttilaulaja
* Reijo Vihko (s. 1939), suomalainen lääkäri ja professori.
Luettelo Olympian kisojen voittajista

Tämä luettelo luettelee Olympian kisojen tiedossa olevat voittajat koko antiikin ajalta kisoittain ja lajeittain. Koska Olympian kisoissa palkittiin vain voittaja, luettelo sisältää samalla tiedot kaikista, joiden tiedetään ylipäätään saaneen kisoissa palkinnon.

Luettelo perustuu pääosin Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista. Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.

## Katso myös

* Luettelo Olympian kisojen voitoista paikkakunnittain

## Lähteet
Ilona Rista

**Ilona Rista** (s. 1959) on suomalainen taiteilija, jonka eniten käyttämä materiaali on puu. Hän on opiskellut tyylihuonekalupuusepäksi, ja lisäksi Taideteollisen korkeakoulun koulutuskeskuksessa ja Leningradin taideakatemiassa.

Monet Ristan teoksista ovat sekä taideteoksia että akustisia seinäelementtejä. Hän hyödyntää töissään myös tietotekniikkaa.

Rista valittiin vuonna 2014 Vuoden puutaiteilijaksi.

Ristan teoksia  on muun muassa Euroopan hiukkasfysiikan tutkimuskeskus CERNissä, Suomen Pariisin suurlähetystössä, Kuntien eläkevakuutuskeskuksessa ja Mäntsälän logistiikkakeskuksessa.

Rista on osallistunut lukuisiin näyttelyihin niin kotimaassa kuin ulkomailla.

Rista on valokuvaaja Simo Ristan ja taidegraafikko Kirsti Ristan tytär.

Hän sai taiteilijaeläkkeen 2025.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ilona Ristan kotisivut
Rosanna Rocci

**Rosanna Rocci** (28. lokakuuta 1968 Solothurn, Sveitsi) on italialainen iskelmälaulaja. Sveitsissä syntynyt ja Keski-Italiassa varttunut Rocci on tehnyt ammattilaisuransa pääasiassa Saksassa. Roccin menestysiskelmiä ovat muun muassa duona esitetyt "Ciao mio amore" ja "Ich gehör zu dir" sekä "Amore, amore" ja "Un poco di amore".

## Elämä ja ura
Rosanna Rocci eli varhaislapsuutensa Sveitsissä. Nelivuotiaana hän muutti vanhempiensa ja kahden sisaruksensa mukana Italian Abruzziin. Rocci oppi soittamaan harmonikkaa jo varhain.

Ammattiuransa alussa Rocci lauloi ensisijaisesti englannin- ja italiankielisiä iskelmiä. 1990-luvun alussa hän oli mukana Tony Christien ja Umberto Tozzin kiertueella ja sai siten kansainvälistä huomiota. Hän vieraili lukuisissa hittiparaateissa ja televisiotapahtumissa. Vuodesta 1992 alkaen Rocci alkoi levyttää myös saksaksi.

Soolouransa ohella Rocci esiintyi vuodesta 1999 alkaen aviopuolisonsa, iskelmälaulaja Michael Morganin kanssa. Duon ensimmäinen menestyskappale oli Alfons Weindorfin säveltämä ja Bernd Meinungerin sanoittama "Ich gehör zu Dir", joka voitti Goldene Muse -palkinnon Deutsche Schlager-Festspiele -kilpailussa 1999.

Rocci avioitui Michael Morganin kanssa 1997. Pariskunnalla on yksi poika. Liitto päättyi eroon 2012.

## Diskografia (valikoitu)
*Rosanna (1992)
*Kopfüber ins Leben (1994)
*Mein Feuer brennt (1996)
*Amore, Amore (1998)
*Emozioni (1999)
*Ich lebe für dich (Michael Morganin kanssa) (2001)
*Herz über Kopf verliebt (2001)
*Rosanna (2001)
*Un Poco di Amore (2001)
*Dolce Vita (2002)
*Kopfüber ins Leben (2002)
*Aber bitte mit Herz (2003)
*Ti Amo Ancora (2003)
*Felicita - Liebe hautnah (Michael Morganin kanssa) (2004)
*Das fühlt sich gut an (2005)
*Die grössten Single-Hits (2007)
*100% Rosanna (2007)
*Solo con te - Nur mit Dir (2009)
*Glücksgefühle (2012)
*5.0 (2019)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen nettisivu
Diaulos

**Diaulos** (, ”kaksoishuilu”) oli Olympian kisoissa ja muissa panhelleenisissä kisoissa käyty juoksukilpailu. Siinä juostiin kisapaikan juoksurata päästä päähän ja takaisin eli yhteensä 1&nbsp;200 jalan matka. Näin juoksumatka oli kaksi kertaa pidempi kuin stadionjuoksussa.

## Diaulos Olympian kisoissa

Olympian kisoissa, joissa Olympian stadionin juoksuradan pituus oli 192,27 metriä, diauloksen matka oli noin 380 metriä. Diaulos otettiin mukaan kisojen ohjelmaan 14. olympiadin kisoissa vuonna 724 eaa. Laajimmassa vaiheessa kisojen muita juoksulajeja olivat stadionjuoksu, dolikhos ja hoplitodromos.

Seuraavassa luetellaan diauloksen tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.

## Lähteet
Dolikhos (juoksu)

**Dolikhos** () oli Olympian kisoissa ja muissa panhelleenisissä kisoissa käyty pitkänmatkan juoksukilpailu. Sen juoksumatka vaihteli kisoittain.

## Dolikhos Olympian kisoissa

Olympian kisoissa dolikhoksen juoksumatka oli 20 tai 24 stadioninmittaa eli noin 3,8–4,6 kilometriä. Dolikhos otettiin mukaan kisojen ohjelmaan 15. olympiadin kisoissa vuonna 720 eaa. Laajimmassa vaiheessa kisojen muita juoksulajeja olivat stadionjuoksu, diaulos ja hoplitodromos.

Seuraavassa luetellaan dolikhoksen tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.

## Lähteet
Hoplitodromos

**Hoplitodromos** eli *hopliittijuoksu* () oli antiikin kreikkalainen juoksulaji, joka oli mukana esimerkiksi Olympian kisojen ohjelmassa. Siinä juostiin kahden stadionin mittainen matka täydessä hopliittisotilaan sotavarustuksessa.

## Hopliittijuoksu Olympian kisoissa

Olympian kisoissa hopliittijuoksu otettiin mukaan kisaohjelmaan 65. olympiadin kisoissa vuonna 520 eaa. Koska Olympian stadionin juoksuradan pituus oli 192,27 metriä, hopliittijuoksun matka oli noin 380 metriä. Kisojen muita juoksulajeja olivat stadionjuoksu, diaulos ja dolikhos.

Seuraavassa luetellaan hopliittijuoksun tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pale (paini)

**Pale** () eli **kreikkalainen paini** oli antiikin kreikkalainen painilaji, joka oli mukana esimerkiksi Olympian kisojen ohjelmassa. Kreikkalaista painia ei tule sekoittaa nykyaikaiseen kreikkalais-roomalaiseen painiin.

Pale oli pystypainia, jossa kilpailijat pyrkivät kaatamaan toisensa maahan. Tätä varten urheilijoilla tuli olla vahva ylävartalo. Painia pidettiin erityisen sopivana lajina nuorisolle ja se oli keskeinen osa poikien kasvatusta. Palen nimestä tuli myös painisalin nimitys *[[palaistra]]*.

## Paini Olympian kisoissa

Olympian kisoissa paini otettiin mukaan kisaohjelmaan 18. olympiadin kisoissa vuonna 708 eaa. Lisäksi kisoihin kuului poikien paini, joka otettiin ohjelmaan 37. olympiadin kisoissa vuonna 632 eaa. Lajia harjoiteltiin Olympian palaistrassa ja se suoritettiin Olympian stadionilla. Antiikin Kreikan tunnetuin painimestari oli Milon Krotonlainen, joka voitti painin viisissä Olympian kisoissa peräkkäin vuosina 532–516 eaa. ja jo tätä ennen poikien painin vuonna 540 eaa.

Seuraavassa luetellaan painin ja poikien painin tunnetut voittajat Olympian kisoissa. Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista (katso myös: luettelo Olympian kisojen voittajista). Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä.

### Paini

### Poikien paini

## Lähteet
Luettelo Olympian kisojen voitoista paikkakunnittain

Tämä on **luettelo [[Olympian kisat|Olympian kisojen]] voitoista koko [[antiikki|antiikin]] ajalta** paikkakunnittain. Luettelon ajanjakso on 776 eaa. – 277 jaa. Koska Olympian kisoissa palkittiin vain kunkin lajin voittaja, luettelo vastaa tavallaan tilastoa kisojen ”kultamitaleista” eli oliivinlehväseppeleistä.

Luettelo perustuu Foundation of the Hellenic World -säätiön kokoamaan tietokantaan, johon on koottu antiikin ajalta säilyneet tiedot kisojen voittajista. Säilyneet tiedot ovat epätäydellisiä. Paikkakunnaksi on luetteloitu joko kaupunki, kaupunkivaltio (*polis*) tai roomalaisella ajalla esimerkiksi provinssi.

## Katso myös
* Luettelo Olympian kisojen voittajista

## Lähteet
Reijo Vihko

**Reijo Kalevi Vihko** (s. 7. helmikuuta 1939 Helsinki) on suomalainen lääkäri ja professori. Hän on ollut Oulun yliopiston kliinisen kemian professori 1972–2004. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet hormonien aineenvaihdunta ja vaikutusmekanismit, hormoneista riippuvat syövät ja endokriininen diagnostiikka. Hän oli Biocenter Oulun tieteellinen johtaja 1986–1989, Suomen Akatemian tutkijaprofessori 1982–1986 ja sen pääjohtaja 1996–2004 sekä korkeakouluneuvoston viimeinen puheenjohtaja 1993–1995. Hänelle myönnettiin Matti Äyräpään palkinto vuonna 1982.

## Lähteet