open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oumar Mariko

**Oumar Mariko** (s. 4. helmikuuta 1959 Bafoulabé) on malilainen lääkäri ja poliitikko.

Mariko syntyi kolondiébalaisen eläinlääkärin perheeseen. Hänen isänsä on bambara, mutta poika kasvoi myös soninkeympäristössä. Lyseossa ja lääketieteellisessä korkeakoulussa opiskellessaan Mariko osallistui hallituksen vastaisia protesteja järjestäneen opiskelijajärjestö UNEEM:in toimintaan.

Lokakuussa 1990 Mariko oli perustamassa opiskelijajärjestö AEEM:ia ja toimi sen pääsihteerinä vuoden 1991 loppuun saakka. Hän oli yksi Moussa Traorén hallinnon kaataneen demokratialiikkeen aktivisteista ja toimi siirtymäkautta valvoneen komitean jäsenenä. Vuonna 1992 Mariko oli perustamassa riippumatonta Radio Kayiraa ja hän on toiminut sittemmin radioasemaketjun johtajana.

Mariko perusti vuonna 1996 vasemmistolaisen SADI-puolueen, joka asettui vastustamaan presidentti Alpha Oumar Konarén uudelleenvalintaa. Vuoden 1997 vaaleissa Mariko kuului oppositiopuolueiden ryhmään COPPO:on. Vaalien aikaisten väkivaltaisuuksien takia Marikosta julkaistiin pidätysmääräys ja hän pakeni maasta 11 kuukauden ajaksi.

Mariko oli SADI:n ehdokkaana vuoden 2002 presidentinvaaleissa saaden 0,88 prosenttia äänistä. Uusi presidentti Amadou Toumani Touré houkutteli SADI:n hallitukseen Marikon vastustuksesta huolimatta. Vuoden 2007 presidentinvaaleissa Mariko oli jälleen SADI:n ehdokkaana ja sai 2,72 prosenttia äänistä. Hänet valittiin samana vuonna Malin kansalliskokoukseen Kolondiéban vaalipiiristä.

Mariko kannatti innokkaasti vuoden 2012 sotilasvallankaappausta. Tilanteen palattua normaaliksi hän osallistui vuoden 2013 presidentinvaaleihin saaden 2,57 prosenttia äänistä. Vaalien toisella kierroksella Mariko kannatti Ibrahim Boubacar Keïtaa. Vuoden 2013 kansalliskokousvaaleissa Mariko oli yksi SADI:n viidestä valituksi tulleesta ehdokkaasta. Vuoden 2018 presidentinvaaleissa Mariko sai 2,33 prosenttia äänistä.

Marikon esikuviksi on mainittu Modibo Keïta ja Guinean Sékou Touré. Hän on esiintynyt johdonmukaisesti kansanvallan ja panafrikkalaisuuden kannattajana sekä imperialismin ja valtion omaisuuden yksityistämisen vastustajana. Malin poliittisessa elämässä Marikon edustama radikaali vasemmistolaisuus on kuitenkin ajautunut sivuraiteelle.

Mariko on naimisissa Malin hallintokorkeakoulusta valmistuneen Korotoumou Théran kanssa. Hänellä on neljä lasta.

## Lähteet
Martti Soikkeli

**Martti Soikkeli** (s. 29. huhtikuuta 1935 Terijoki) on suomalainen eläintieteilijä ja Turun yliopiston emeritusprofessori.  

Soikkeli valmistui ylioppilaaksi Porin lyseosta vuona 1955 ja valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1967 Turun yliopistosta väitöskirjalla *Breeding cycle and population dynamics in the dunlin ([[Suosirri|Calidris alpina]]).*   Hän toimii Turun yliopiston eläintieteen professorina vuodet 1995–1998. Sitä ennen hän oli  eläintieteen apulaisprofessori vuosina 1977–1995.

Soikkeli on toiminut Suomen Lintutieteellisen Yhdistyksen puheenjohtajana ja yhdistyksen lehden Ornis Fennican päätoimittajana.

Soikkelilla on kaksi lasta.**

## Tunnustuksia
*Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 1984 yhdessä Jukka Salon kanssa kirjasta *Eläinten käyttäytyminen*.

## Lähteet
Pakxe

**Pakxe** eli **Pakse** on Champasakin provinssin pääkaupunki Laosin eteläosassa. Kaupungissa on noin 68&nbsp;000 asukasta.

## Maantiede ja ilmasto
Pakxe sijaitsee Xédôn- ja Mekong-jokien yhtymäkohdassa.  Mekong virtaa tässä kohti suunnilleen länsiluoteesta itäkaakkoon, ja pienempi Xedon yhtyy siihen pohjoisesta. Ennen yhtymäkohtaa Xedon tekee jyrkän mutkan, ja Pakxen vanha keskusta on näiden kahden joen rajaamalla niemellä Xedonin itä- ja eteläpuolella. Lentokenttä sijaitsee Xedong-joen länsipuolella. Valtatie 13 tulee lentokentältä vanhaankaupunkiin Xedonin ylittävää siltaa pitkin. Sillan eteläpuolella on Wat Luangin laaja temppelialue, joka koostuu eri ikäisistä rakennuksista.  
Mekong-joen eteläpuolella kukkulan huipulla on Wat Phou Salaon temppeli, jonka tunnusmerkkinä on valtava kultainen Buddhan patsas. Sen juurelta on hienot näkymät kaupunkiin.  Pyhän Sydämen katedraali ranskalaiskortteleissa on ulkoa päin vaatimaton, peltikattoinen rakennus, mutta sen sisällä on ainutlaatuisia maalauksia, jotka esittävät Jeesuksen elämänvaiheita laosilaiseen maisemaan sijoitettuina. Maalauksen viimeisellä ehtoollisella tarjotaan riisiä ja tyypillisiä laosilaisia ruokia.

Vat Phoun hindutemppeli 900-luvulta sijaitsee 45 km Pakxesta etelään Mekong-joen länsirannalla. Se on Unescon maailmanperintökohde.

Pakxen itäpuolelta alkaa kilometrin korkuinen Bolavenin ylänkö. Alueen tuotteet, kuten tiikki, tee, kiniini, kapokki ja kardemumma, tuodaan Pakxen kautta markkinoille.

Pakxessa vallitsee tyypillinen monsuuni-ilmasto, johon kuuluu kolme vuodenaikaa: sateinen lounaismonsuuni toukokuusta marraskuuhun, kylmä koillismonsuuni marraskuusta helmikuuhun ja kuiva kausi helmikuusta toukokuuhun. Kuumin kuukausi on huhtikuu, jolloin keskimääräinen ylin lämpötila on 35 astetta. Eniten sataa elokuussa, yli 450 mm.

## Historia
Pakxe oli aikoinaan Champassakin kuningaskunnan pääkaupunki. Nykyisen kaupungin perustivat ranskalaiset vuonna 1905, ja siellä on edelleen useita viehättäviä siirtomaatyylisiä rakennuksia.

Xédôn-jokeen vuonna 1970 rakennettu Selabamin pato tuottaa sähköä kaupungille ja kasteluvettä ympäröiville alueille.

## Talous ja liikenne
Pakxessa jalostetaan ja myydään lähiseutujen metsistä saatavia tuotteita. Kaupungissa on useita sahoja ja tiilitehdas sekä maatalouden tutkimusasema.

Pakxen lentoasema palvelee sekä siviili- että sotilasilmailua. Sieltä on kansainvälisiä lentoja Hồ Chí Minhin kaupunkiin Vietnamiin, Bangkokiin Thaimaahan ja Phnom Penhin Kambodžaan, sekä kotimaan lentoja Vientianeen ja Luang Prabangiin.

Japanilaisten rahoittama 1380 m pitkä silta, jota pitkin valtatie 13 ylittää Mekong-joen, valmistui vuonna 2000. Kaupungista on tieyhteys Kambodžan ja Thaimaan rajalle.

Useat merkittävät valtatiet kulkevat kaupungin läpi. Vuonna 2011 tehty kehityssuunnitelma varoittaa ruuhkien käyvän kaupungin kasvaessa sietämättömiksi, ellei kaupungille rakenneta ohitusteitä.  Thaimaan puolella kulkee rautatie suhteellisen lähellä Pakxea, ja maat ovat sopineet yhdysraiteen suunnittelusta vuonna 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pakse *asienreisender.de*
* Renown travel
Luettelo televisiosarjan Tuomas Veturi jaksoista

### Kausi 1 (1984)

### Kausi 2 (1986)

### Kausi 3 (1991-1992)

### Kausi 4 (1994-1995)

### Kausi 5 (1998)

### Kausi 6 (2002)

### Kausi 7 (2003)

### Kausi 8 (2004)

### Kausi 9 (2005)

### Kausi 10 (2006)

### Kausi 11 (2007)

### Kausi 12 (2008)

### Kausi 13 (2009)

### Kausi 14 (2010)

### Kausi 15 (2011)

### Kausi 22 (2018)

## Elokuvat
Kirill Kozlovski

**Kirill Kozlovski** (s. 3. toukokuuta 1981 Mogilev) on valkovenäläissyntyinen pianisti.

## Opinnot
Kozlovski aloitti opintonsa Valko-Venäjän valtion musiikkiakatemiassa, josta siirtyi opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan opettajinaan Matti Raekallio, Hamsa al-Wadi Juris, Ilmo Ranta ja Eero Heinonen. Hän sai musiikin maisterin arvon Suomessa vuonna 2005. Hän lähti täydentämään opintojaan Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistoon, jossa häntä opetti Avo Kouyoumdjian. Musiikin tohtoriksi hän väitteli vuonna 2017 Sibelius-Akatemiasta aiheesta "Dmitri Šostakovitšin musiikin kontekstualisaatio". 

Kozlovski on myös osallistunut mestarikursseille, joita ovat pitäneet Dmitri Baškirov, Péter Nagy, Ivari Ilja, Ralf Gothoni ja András Schiff.

## Ura
Kozlovski on saanut ensipalkinnot Chopin-keskuksen pianokilpailussa (Ranska, 1998), Ciutat de Mallorca -pianokilpailussa (Espanja, 2003) ja Jyväskylän pianokilpailussa (2004). Vuonna 2005 hänet valittiin Finland Festivalsin "vuoden nuoreksi taiteilijaksi".

Kozlovski on esiintynyt resitaaleissa ja kamarimusiikkiesityksissä monissa maissa, kuten Suomessa, muissa Pohjoismaissa, Ranskassa, Saksassa, Sveitsissä, Venäjällä, Virossa ja Espanjassa. Hän on esiintynyt myös useiden orkestereiden, kuten Helsingin kaupunginorkesterin, Tampere Filharmonian, Jyväskylä Sinfonian ja Valko-Venäjän valtionfilharmonikkojen solistina.

Kozlovski on säestänyt sellaisia laulajia kuin Jorma Hynnistä, Jekaterina Gubanovaa, Helena Juntusta, Monica Groopia, Arttu Katajaa ja Esa Ruuttusta. Hän on saanut liedopetusta Dietrich Fischer-Dieskaulta ja Hartmut Hölliltä.

Kozlovskin ensimmäinen soololevy, *Shostakovich in Context* (2017), sisältää Šostakovitšin, Ilari Kailan, Matei Gheorghiun ja Mikko Nisulan pianosävellyksiä. Julkaisu liittyi Kozlovskin tohtorintutkintoon. Jo vuonna 2016 oli julkaistu Kozlovskin ja sopraano Jenni Lättilän levytys Richard Wagnerin lauluista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Tutankhamonin kuolinnaamio

**Tutankhamonin kuolinnaamio** on kullasta ja muista arvokkaista materiaaleista valmistettu kuolinnaamio, joka haudattiin 1300-luvulla eaa. Egyptin faarao Tutankhamonin kasvojen päälle asetettuna. Se on Tutankhamonin haudan tunnetuin esine. Naamion paljasti Tutankhamonin sisimmän arkun sisältä Tutankhamonin haudan löytäjä Howard Carter 28. lokakuuta 1925. Naamiota on säilytetty pysyvästi Egyptissä 1980-luvun alusta lähtien.

Kuolinnaamion mitat ovat 54 × 39,3 senttimetriä ja paino 11 kilogrammaa. Naamio valmistettiin kahdesta paksusta kultalevystä, jotka taottiin yhteen. Metalliin muotoiltiin kasvot ja raidallinen *nemes*-päähine, jonka siniset raidat tehtiin lasista. Silmänvalkuaiset tehtiin kvartsista ja pupillit obsidiaanista. Silmien rajaukset ja kulmakarvat tehtiin lapislatsulista. Silmäkulmat maalattiin ohuella punaisella värillä.

Otsalla olevat korppikotka ja kobra ovat Ylä- ja Ala-Egyptin suojelusjumalattarien symboleita. Ne on tehty kullasta ja koristeltu värilasilla, lapislatsulilla, karneolilla ja fajanssilla. Parta on kultaa, jota peittää sininen lasi.

Rintakehällä on 12 helmirivistä koostuva koristeltu kaulakääty. Harteille ja takaosaan on kaiverrettu loitsu, jonka tehtävänä oli suojella kuninkaan ruumista ja varmistaa sen toimintakykyisyys tuonpuoleisessa.

Naamion päällä on ohut hopeapitoinen kultakerros, joka vaalentaa naamiota ja saa sen pinnan hohtamaan.

Naamion tietyt tyylipiirteet kuten kaulan poikki kaiverretut viivat, mantelinmuotoiset silmät, täyteläiset huulet ja pitkänomaiset kasvot ovat tyypillisiä Amarna-kaudelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Richarlison

**Richarlison de Andrade** (s. 10. toukokuuta 1997 Nova Venécia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Tottenham Hotspuria.

## Seurajoukkueura
Richarlison edusti kotimaassaan América Mineiroa ja Fluminensea kunnes siirtyi vuonna 2017 Englantiin. Hän pelasi kaudella 2017–2018 Valioliigassa Watfordin kaikissa 38 ottelussa ja teki niissä viisi maalia. Kesällä 2018 hän siirtyi Evertoniin ja pelasi kaudella 2018–2019 Valioliigassa 35 ottelua, joissa hän teki 13 maalia; hän oli joukkueensa paras maalintekijä yhdessä samaan maalimäärään yltäneen Gylfi Sigurðssonin kanssa. Kaudella 2019–2020 hän teki Valioliigan 36 ottelussaan 13 maalia ja oli joukkueensa paras maalintekijä yhdessä Dominic Calvert-Lewinin kanssa. Seuraavalla kaudella Richarlison pelasi Valioliigassa 34 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 30 valioliigaottelua ja teki niissä kymmenen maalia, millä hän oli yksin joukkueensa paras maalintekijä.

Richarlison siirtyi kesällä 2022 Tottenham Hotspuriin. Avauskaudellaan hän pelasi Valioliigassa 27 ottelua, mutta teki vain yhden maalin. Mestarien liigan  kahdeksassa ottelussa hän teki kaksi maalia. Kaudella 2023–2024 hän teki 28 valioliigaottelussa 11 maalia. Kaudella 2024–2025 hän kärsi useista loukkaantumisista. Hän pelasi Valioliigassa 15 ottelua, joista avauskokoonpanossa neljä, ja teki neljä maalia. Tottenhamin voittamassa Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki yhden maalin. Hän oli avauskokoonpanossa loppuottelussa Manchester Unitedia vastaan.

## Maajoukkueura
Richarlison pelasi Brasilian maajoukkueessa ensimmäisen maaottelunsa syyskuussa 2018. Hän kuului Copa Américan mestaruuden vuonna 2019 voittaneeseen joukkueeseen ja teki rangaistuspotkusta joukkueensa kolmannen maalin loppuottelussa, jossa Brasilia voitti Perun 3–1. Copa Américassa 2021 hän saavutti hopeaa. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi neljä ottelua ja teki kolme maalia: kaksi alkulohko-ottelussa Serbiaa ja yhden neljännesvälierässä Etelä-Koreaa vastaan. Kesäkuun 2025 loppuun mennessä hän on pelannut 50 maaottelua ja tehnyt niissä 20 maalia.

Richarlison voitti olympiakultaa Tokion olympialaisissa 2021 ja teki turnauksen alkulohkossa kolme maalia Saksaa ja kaksi maalia Saudi-Arabiaa vastaan. Hän voitti kisojen maalintekotilaston.

## Lähteet
Chris Wood (jalkapalloilija)

**Christopher Grant "Chris" Wood** (s. 7.  joulukuuta 1991 Auckland) on uusiseelantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Nottingham Forestia.

Wood siirtyi Englantiin kesällä 2008. Hän on edustanut West Bromwich Albionia, Leicester Cityä, Leeds Unitedia ja Burnleyä sekä lainasopimuksilla Barnsleya, Brighton & Hove Albionia, Birmingham Cityä, Bristol Cityä, Millwallia ja Ipswich Townia. Tammikuussa 2022 hän siirtyi Burnleystä Newcastle Unitediin, josta hänet lainattiin tammikuussa 2023 kauden loppuun saakka Nottinghamiin. Kesällä 2023 hänestä tuli pysyvästi Nottinghamin pelaaja.

Wood on kauden 2024–2025 loppuun mennessä pelannut Valioliigassa 263 ottelua, joissa hän on tehnyt 89 maalia, ja Englannin mestaruussarjassa 223 ottelua, joissa hän on tehnyt 78 maalia. Kaudella 2016–2017 hän teki mestaruussarjassa Leeds Unitedille 27 maalia ja oli sarjan paras maalintekijä. Kaudella 2019–2020 hän teki Valioliigassa Burnleylle 14 maalia ja oli joukkueen paras maalintekijä sekä koko sarjan maalintekijätilastossa jaetulla 13. sijalla. Seuraavalla kaudella hän teki Valioliigassa 12 maalia ja oli jälleen Burnleyn paras maalintekijä sekä koko sarjan maalintekijätilastossa jaetulla 11. sijalla. Kaudella 2023–2024 hän teki Nottinghamille 14 maalia, millä oli Nottinghamin paras ja koko sarjan 12. paras maalintekijä. Kaudella 2024–2025 hän teki Nottinghamille 20 maalia, millä sijoittui Valioliigan maalintekijätilastossa jaetulle neljännelle sijalle. Hän on tehnyt Valioliigassa hattutempun eli kolme maalia yhdessä ottelussa huhtikuussa 2021 vierasottelussa Wolverhamptonia, tapaninpäivänä 2023 vierasottelussa Newcastlea ja helmikuussa 2025 kotiottelussa Brightonia vastaan.

Wood on pelannut Uuden-Seelannin maajoukkueessa 25. kesäkuuta 2025 mennessä 84 maaottelua ja tehnyt niissä 44 maalia. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2009 Tansaniaa vastaan. MM-kilpailuissa 2010 hän tuli vaihtopelaajana kentälle Uuden-Seelannin kaikissa kolmessa ottelussa. Wood on tehnyt hattutempun MM-karsintaotteluissa Salomonsaaria vastaan sekä kesäkuussa 2012 että syyskuussa 2017, Samoaa vastaan marraskuussa 2024 sekä Fidžiä vastaan maaliskuussa 2025.

## Lähteet
Barmer

**Barmer** on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki sijaitsee kukkulan päällä ja sitä ympäröi Tharin autiomaa. Barmerista on rautatieyhteys Jodhpuriin. Kaupungin tunnetuimmat nähtävyydet ovat siellä sijaitsevat hindulaiset ja jainalaiset temppelit sekä kukkulan huipulla oleva linnoitus. Barmerin linnoitus perustettiin vuonna 1552. 

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Barmerin väkiluku on 96&nbsp;225 henkeä. Väestön enemmistöuskonto on hindulaisuus, jota tunnustaa noin 81 prosenttia väestöstä, toiseksi suurimmalla uskonnolla, jainalaisuudella, on kannattajia melkein 12 prosenttia. Muslimit ovat kolmanneksi suurin uskonnollinen ryhmä kuudella prosentilla.

## Lähteet
Foredoomed

**Foredoomed** on suomalainen melodista death metalia soittava yhtye, joka perustettiin vuonna 2009.

## Historia
Foredoomedin perusti vuonna 2009 yhtyeen laulaja-kitaristi Atte Kymäläinen. Toinen alkuperäinen jäsen oli bassoa soittanut Asmo Jurvanen. Yhtye julkaisi *Karelian Elegy* -nimisen demon vuonna 2010 ja hajosi tämän jälkeen.

Vuonna 2013 perustajakaksikko palautti yhtyeen aktiiviseksi ja julkaisi uuden demon, *Dreamtime Storyn*. Vuonna 2015 julkaistiin kolmas demo *Search for Tomorrow*, jonka jälkeen yhtye teki ensimmäisen live-esiintymisensä. 

Foredoomed aloitti ensimmäisen täyspitkän albuminsa tekemisen vuoden 2015 lopulla ja äänittämisen vuonna 2017. Tuotannon aikana yhtyeen jäseniksi liittyivät Eetu Kovapohja sekä Joel Henrik Kaplas, joista Joelin korvasi seuraavana vuonna Jere Jolkkonen. Debyyttialbumi *[[Ordeal (albumi)|Ordeal]]* julkaistiin 18. elokuuta 2017.

Toisen albumin ensimmäinen single "Worldfire" julkaistiin 1. maaliskuuta 2019. Itse yhdeksän kappaletta sisältävä albumi ''Chaos and Beauty'' julkaistiin elokuun lopulla. Äänitysten aikana rumpali Jere Jolkkonen erosi Foredoomedin studiokokoonpanosta, mutta hän on edelleen mukana yhtyeen live-esiintymisissä.

## Diskografia
### Studioalbumit
* *[[Ordeal]]* (2017)
* ''Chaos and Beauty'' (2019)

### Singlet
* Karelian Elegy (2010, demo)
* Dreamtime Story (2013, demo)
* Search for Tomorrow (2015, demo)
* Worldfire (2019)

## Lähteet
* Yhtyeen kotisivut 

### Viitteet
Solidarité africaine pour la démocratie et l’indépendance

**Solidarité africaine pour la démocratie et l’indépendance** eli SADI on poliittinen puolue Malissa.

Vuonna 1996 perustettu SADI on radikaali vasemmistopuolue. Sen pääsihteeri on entinen opiskelijajohtaja Oumar Mariko. Puheenjohtajana toimii elokuvaohjaaja Cheick Oumar Sissoko.

SADI:n presidenttiehdokkaana on toiminut Oumar Mariko. Vuoden 2002 vaaleissa hän sai 0,88 ja vuonna 2007 2,72 prosenttia äänistä. Kansalliskokousvaaleissa SADI sai kuusi edustajanpaikkaa vuonna 2002 ja neljä paikkaa vuonna 2007. Cheick Oumar Sissoko toimi Malin kulttuuriministerinä vuodesta 2002.

Vuoden 2012 vallankaappauksen aikana SADI asettui tukemaan sotilasjunttaa. Vuoden 2013 presidentinvaaleissa Mariko sai 2,57 prosenttia äänistä. Saman vuoden kansalliskokousvaaleissa SADI sai viisi edustajanpaikkaa. Puolue muodosti parlamenttiryhmän FARE-puolueen viiden edustajan kanssa. Jälkimmäisten siirryttyä presidentti Ibrahim Boubacar Keïtaa tukevaan RPM-ryhmään SADI:n edustajat ovat toimineet sitoutumattomina. Vuoden 2018 presidentinvaaleissa Mariko sai 2,33 prosenttia äänistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Puolueen sivusto
Tom Davies

**Thomas "Tom" Davies** (s. 30. kesäkuuta 1998 Liverpool) on englantilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Sheffield Unitedia, johon hän siirtyi kasvattajaseurastaan Evertonista elokuussa 2023.

Davies nousi Evertonin junioreista edustusjoukkueeseen keväällä 2016 ja pelasi seuraavalla kaudella Valioliigassa jo 24 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Valioliigassa 33 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Kaudella 2018–2019 hän jäi useammin vaihtopenkille ja pelasi vain 16 liigaottelua. Kauden 2019–2020 Davies aloitti vaihtopelaajana mutta pelasi lopulta 30 liigaottelua, joista 23 ottelua avauskokoonpanossa. Maaleja syntyi yksi. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 25 liigaottelua tekemättä maaleja. Kaudella 2021–2022 hän pelasi vain kuusi liigaottelua polvivamman pilattua suurimman osan kaudesta mutta yhden maalin hän ehti tehdä. Kaudella 2022–2023 hän pelasi 19 liigaottelua mutta oli avauksessa vain neljästi.

Davies siirtyi Sheffield Unitediin kesällä 2023. Hän kärsi kaudella 2023–2024 loukkaantumisista ja pelasi vain yhdeksän liigaottelua, joista kaksi avauskokoonpanossa. Seuraavalla kaudella hän pelasi 13 mestaruussarjan ottelua, joissa teki yhden maalin, ja kolme nousukarsintaottelua.

Davies on pelannut useissa Englannin juniorimaajoukkueissa. Hän pelasi vuonna 2015 alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa ja saman ikäluokan MM-kilpailuissa. Vuonna 2021 hän pelasi kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa.

## Lähteet
Perinteinen partio

**Perinteinen partio** tai **perinteinen partiointi** on ns. vanhanajan partiotoimintaa, joka painottuu ulkoilma-aktiviteetteihin. Kyseessä on yksi perinteistä partiotoimintaa kannattavista partion muodoista. Sen tarkoituksena on palauttaa partio juurilleen, sen perinteiseen tyyliin ja toimintaan. Perinteisessä partiossa on hylätty modernisoimistoimenpiteet, joiden tarkoituksena on ollut saada partio nykyaikaisemmaksi ja houkuttelevammaksi nuorille ja joissa on määritelty nuorempien lasten ohjelmat partiotoiminnaksi.

Perinteisessä partiossa seurataan tiukasti Baden-Powellin partiointimallia ja hänen kirjoittamansa *[[Partiopojan kirja|Partiopojan kirjan]]* ohjeita.  

Perinteinen partio on erittäin suosittua joissain osissa Kanadaa ja Yhdysvaltoja. Eräs perinteisen partiotoiminnan muodoista on Baden-Powell–partiointi, joka syntyi Isossa-Britanniassa vuonna 1970. *Pathfinder Scouts Association, European Scout Federation* ja *British Boy Scouts and British Girl Scouts Association* ovat myös perinteisemmän partiotoiminnan kannalla.       

## Erot
Perinteisen partion keskeisiä eroja nykyaikaiseen partioon verrattuna:

* Partiopolulla eteneminen perustuu tiukasti partiotaitojen hallintaan ja erilaisiin taitomerkkeihin. Perinteinen partio on kuin vaativa peli, jota pelataan kurinalaisesti kansalaistaitojen oppimiseksi epäsuorilla menetelmillä. 
* Kaikki johtajat ovat vapaaehtoisia, kukaan ei saa palkkaa. 
* Halpa univormu on suunniteltu käytettäväksi ulkoilmatoiminnassa. Ei käytetä kallista sisävaatetta muodollisia tilaisuuksia varten. Partiopukua tulisi olla ilo käyttää erämaassa.  
* Nykyaikaiseen partiointiin osallistuu yhä nuorempia ikäryhmiä ja lisääntynyttä aikuisten osallistumista ja koko perheen toimintaa.
* Monissa maissa partiolaki on korvattu huomattavasti helpommin täytettävissä olevilla partioihanteilla. Perinteisessä partiossa sen sijaan on edelleen käytössä alkuperäinen Baden-Powellin partiolaki.
Kalle Toivio

**Kalle Toivio** (s. 1979 Lahti) on suomalainen pianisti ja urkuri.

Toivio aloitti opintonsa Päijät-Hämeen konservatoriossa. 11-vuotiaana hän siirtyi Sibelius-Akatemian nuorisokoulutukseen, jossa häntä opetti Hui-Ying Liu-Tawaststjerna. Vuosina 1991–1993 hän suoritti opintoja myös László Baranyayn johdolla Franz Liszt -musiikkiakatemiassa, Budapestissa. Vuonna 2002 hän sai diplomin pianomusiikin koulutusohjelmasta Sibelius-Akatemiasta, jossa oli opiskellut Matti Raekallion johdolla. Musiikin maisterin oppiarvon hän sai vuonna 2004. Suoritettuaan vuonna 2005 varusmiespalveluksen Puolustusvoimien varusmiessoittokunnassa hän aloitti opiskelun Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin koulutusohjelmassa. Siellä hänelle opetti urkujensoittoa Ville Urponen. Sibelius-Akatemian kirkkomusiikin koulutusohjelmasta Toivio sai kandidaatin arvon keväällä 2008; seuraavana syksynä hän lähti jatkamaan urkuopintoja Manhattan School of Musiciin McNeil Robinsonin johdolla. Hän sai musiikin maisterin arvon siellä toukokuussa 2010.

Toivio on esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona eri puolilla maailmaa. Hänen musiikillisia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet hänen siskonsa, sellisti Seeli Toivio, tämän mies, saksofonisti Olli-Pekka Tuomisalo, viulisti Miritza Lundberg, baritoni Juha Kotilainen, sopraano Ilona Jokinen ja sopraano Anna Immonen. Urkurina Toivio on tehnyt esiintymisiä Suomessa ja Yhdysvalloissa. Hänen esiintymisiään on lähetetty Yleisradion ja BBC:n kautta. Hän toimii New Yorkin suomalaisen seurakunnan kanttorina ja Finland Center Foundationin musiikillisena johtajana. 

Toivio eteni Eurovision nuorten solistien kilpailussa finaaliin Wienissä vuonna 1998. Hän aloitti säännöllisen esiintymisen Mäntän musiikkijuhlilla vuonna 1999.

Toivion puoliso on näyttelijä, pianisti Viktoriya Papayani.

## Lähteet
Ibrahima Ly

**Ibrahima Ly** (1935 tai 1936 Kayes – 1. helmikuuta 1989) oli malilainen opettaja, kirjailija ja poliitikko.

Ly syntyi muslimipapin perheeseen. Hän kävi koraanikoulun ja ranskankielisen peruskoulun sekä Terrasson de Fougèresin lyseon Bamakossa. Kouluaikanaan Ly osallistui opiskelijaprotesteihin ja kiinnostui marksilaisuudesta.

Ly opiskeli matematiikkaa Dakarissa ja jatkoi opintojaan Ranskassa vuonna 1959. Hän toimi aktiivisesti afrikkalaisten opiskelijoiden järjestössä FEANF:issa. Palattuaan Maliin vuonna 1965 Lystä tuli Bamakon opettajakorkeakoulun matematiikan opettaja ja varajohtaja.

Vuoden 1968 vallankaappauksen aikana Ly yritti kampanjoida presidentti Modibo Keïtan hallinnon puolesta. Hän menetti työpaikkansa ja siirtyi Neuvostoliittoon jatkamaan opintojaan. Ly väitteli tohtoriksi Leningradin yliopistossa vuonna 1973 ja palasi Maliin, jossa hän sai jälleen paikan opettajakorkeakoulussa. Ly jatkoi Neuvostoliitossa aloittamaansa poliittista toimintaa ja kampanjoi vuoden 1974 perustuslakia vastaan. Hänet pidätettiin kesäkuussa 1974 ja hän vietti neljä vuotta vankilassa Bamakossa, Nionossa ja Taoudénit’ssa.

Ly vapautettiin vuonna 1978. Hän siirtyi vuonna 1980 Senegaliin, jossa hän työskenteli yliopisto-opettajana ja tutkijana. Ly jatkoi presidentti Moussa Traorén hallinnon vastaista toimintaa PMRD-puolueen johtajana ja osallistui oppositiovoimien liiton FNDP:n perustamiseen vuonna 1986. Hän kuoli syöpään kaksi vuotta ennen Traorén hallinnon kaatumista.

Lyn vuonna 1982 ilmestynyt romaani *Toiles d’araignées* (”Hämähäkkien verkot”) on hänen vankilavuosiinsa perustuva synkkä ja väkivaltainen ihmiskuvaus. Ohjaaja Ibrahima Touré teki siitä elokuvan vuonna 2011. Kirjailijan toinen teos *Les noctuelles vivent de larmes* (”Yöperhoset elävät kyynelistä”), josta ilmestyi vain ensimmäinen osa *Ténèbres blanches* (”Valkoinen pimeys”) vuonna 1988, etsii nykypäivän ongelmien juuria kolonialismia edeltäneestä Afrikasta.

Ly oli naimisissa historioitsija Madina Tallin kanssa. Hänen poikansa Oumar Tatam Ly toimi lyhyen aikaa Malin pääministerinä.

## Lähteet
Quickborn

**Quickborn** on kaupunki Hampurin metropolialueella Schleswig-Holsteinin osavaltiossa Pohjois-Saksassa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Hampurin keskustasta pohjoiseen.

## Maantiede
Quickborn sijaitsee Pohjois-Saksan alangolla noin 60–70 kilometriä sekä Pohjanmeren että Itämeren rannoilta sisämaahan. Kaupungin luoteisosassa on Himmelmoor-niminen keidassuo. Kaakossa puolestaan on 110-hehtaarinen luonnonsuojelualue Holmmoor.

## Historia
Varhaisin asiakirjamaininta Quickbornista on vuodelta 1323. Sotaisa 1600-luku oli kärsimyksen aikaa myös Quickbornille, niinpä seuraavan vuosisadan alussa asukasluku oli vain noin kolmesataa. Suuri Pohjan sota 1700–1721 kosketti edelleen Quickbornia. Vuonna 1735 Quickborn sai oikeuden järjestää markkinat kolmasti vuodessa, ja paikkakunta alkoi vaurastua. Maailmansotien välisenä aikana Quickbornia koetteli poikkeuksellisen korkea työttömyys. Toisen maailmansodan jälkeen paikkakunta kuului brittien miehitysvyöhykkeeseen. 1900-luvun jälkipuoliskolla Quickbornista tuli osa Hampurin kaupunkiseutua. Kaupunkioikeudet Quickborn sai 1974.

## Talous ja liikenne
Ammoisina aikoina Quickbornin talouden runkona oli maanviljelyn ohella turpeennosto. 2000-luvun Quickbornissa harjoitetaan tavanomaisten palveluammattien lisäksi käsityöläisammatteja ja jonkin verran maanviljelyä. Halenbergin alueelle on asettunut useita merkittäviä yrityksiä, kuten Comdirect ja Hansewerk AG. Bundesautobahn 7 kulkee Quickbornin keskustan itäpuolitse. Quickbornin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Hampuri-Altona–Neumünster. Sijainti vauraan Hampurin kupeessa määrittää luonnollisesti Quickbornin taloudellista asemaa: usean quickbornilaisen työpaikka on Hampurissa. Etenkin Hampurin pohjoisosat ovat aivan käden ulottuvilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Quickborn, Schleswig-Holstein, Saksa — Sunrise, Sunset, and Daylength
Adam Goldberg

**Adam Charles Goldberg** (s. 25. lokakuuta 1970 Santa Monica, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja muusikko. Goldberg on esiintynyt muun muassa elokuvissa *[[Surutta? Sekaisin]]* (1993), *[[Pelastakaa sotamies Ryan]]* (1998), *[[Kaunis mieli]]* (2001) ja *[[Zodiac (elokuva)|Zodiac]]* (2007).

Goldberg on myös esiintynyt televisiosarjoissa *[[Frendit]]*, *[[Joey]]*, *[[Entourage]]* ja *[[Fargo (televisiosarja)|Fargo]]*

## Aiheesta muualla
*
Querfurt

**Querfurt** on kaupunki Saksi-Anhaltin osavaltiossa itäisessä Saksassa noin 55 kilometriä Leipzigista länteen.

## Maantiede
Querfurt sijaitsee piirikuntansa lounaisosassa Harz-vuoriston kaakkoispuolella. Lännessä Querfurt rajoittuu Thüringenin osavaltioon.

## Historia
Nykyisen Querfurtin alueella on asuttu jo tuhansia vuosia ennen ajanlaskun alkua. Ensimmäinen asiakirjamaininta Querfurtista on 800-luvun lopulta; paikkakunta oli samannimisen aatelissuvun tukikohta. Pyhimykseksi julistettu Bruno von Querfurt syntyi paikkakunnalla vuonna 974. Sisemmästä kaupunginmuurista on maininta vuodelta 1198 ja ulommasta vuodelta 1357. Querfurt sijaitsee aivan Martti Lutherin synnyinkaupungin Eislebenin eteläpuolella, ja oli siten vahvasti reformaation vaikutusalueella. Ensimmäinen evankelinen jumalanpalvelus Querfurtissa pidettiin 1542. Kolmikymmenvuotinen sota koetteli Querfurtia pahoin, sen jälkeen tulivat vuosien 1655 ja 1678 kaupunginpalot. Jälleenrakennus tehtiin barokkityyliin. Saksan valtakunnan perustamisen jälkeen 1800-luvun jälkipuoliskolla Querfurtin talous- ja kulttuurielämä kehittyi ripeästi. Toisen maailmansodan jälkeen Querfurt jäi Neuvostoliiton miehitysvyöhykkeelle. Siitä kehittyi ennen kaikkea asuinkaupunki, josta käytiin työssä lähiympäristön teollisuuskeskuksissa. Saksojen jälleenyhdistyttyä Querfurtin vanhakaupunki kunnostettiin. Alueellisia uudelleenjärjestelyjä tehtiin runsaasti: Querfurtiin liitettiin kaikkiaan kahdeksan maalaiskuntaa vuosina 1995 ja 2004.

Querfurtin linna, Burg Querfurt, on Saksan suurimpia keskiaikaisia linnoituksia.

## Talous ja liikenne
Querfurtin keskeisiä liikenneväyliä ovat Bundesstraße 180 ja 250. 
Bundesautobahn 38 kulkee Querfurtin pohjoispuolitse. Kaupungissa sijaitsevista yrityksistä mainittakoon L. Stroetmann Saat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Querfurt, Saksi-Anhalt, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Merenvahapiippu

**Merenvahapiippu** on merenvahasta valmistettu piippu. 

## Historia

Ensimmäinen tunnettu merenvahasta tehty piippu on noin vuodelta 1723. Siitä tuli nopeasti arvostettu materiaali piippujen valmistukseen viileän, kuivan ja maukkaan savun ansiosta. Merenvahan huokoisen koostumuksen vuoksi kosteus ja terva vetäytyvät syvälle kiveen. Merenvahasta tulikin erinomainen korvike silloisille savipiipuille. Sitä arvostetaan edelleen, vaikka 1800-luvun puolivälistä lähtien briar-piipuista on tullut yleisimpiä. 

Puukanervan käyttö 1820-luvun alkupuolelta lähtien vähensi huomattavasti savipiippujen ja vähemmässä määrin myös merenvahapiippujen kysyntää. Merenvahan ominaisuuksia yhdistettiin myös briar-piippujen ominaisuuksiin laittamalla briar-piippu merenvahakoppaan. Jotkut uskovat, että merenvahalla vuoratut briar-piiput yhdistävät merenvahan huokoisuuden ja makeuden puukanervan kestävyyteen. Merenvahan on kuitenkin jäähdyttävä ennen piipun puhdistamista, ja puukanervaa tulee lepuuttaa muutama päivä tupakoinnin jälkeen, joten yhdistelmässä on joitain molempien materiaalien huonoja puolia. Vuorauksen ohuus voi vaikuttaa piipun kestävyyteen. Jotkut eivät myöskään puhdista piippujaan, joka aiheuttaa merenvahan halkeilun.
Kauluskehrääjä

**Kauluskehrääjä** (*Nyctidromus albicollis*) on kehrääjiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Pohjois- ja Etelä-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Kauluskehrääjä on kehrääjäksi suurikokoinen ja voi kasvaa 22–28 cm pitkäksi ja koko vaihtelee alalajeittain. Naaras on hieman koirasta pienempi. Sukupuolet eroavat hieman toisiaan ulkonäöltään. Kauluskehrääjä on ruumiinrakenteeltaan suuripäinen sekä pitkäpyrstöinen. Siivet ovat pyöreäkärkiset. Linnun yleisväritys on harmahtavan ruskeankirjava. Värin tummuus vaihtelee alalajeittain. Kauluskehrääjällä on valkoinen juova kurkussaan. Lisäksi koiraalla on valkoisia juovia ja täpliä siivissään ja alapyrstössä on leveä valkoinen juova. Naaraan siipitäplät ovat pienemmät ja väriltään ruskehtavat.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Kauluskehrääjän levinneisyysalue on hyvin laaja. Se ulottuu Yhdysvalloista Teksasin eteläosista Väli-Amerikkaan ja Etelä-Amerikan pohjoisosista Amazonin altaan läpi Argentiinan pohjoisosiin. Lajin elinympäristöä ovat metsät, tiheiköt ja pensaikot. Kauluskehrääjä on yöaktiivinen ja saalistaa ravinnokseen lentäviä hyönteisiä. Päivisin se lepää maassa lehtikerrokseen kätkeytyneenä. Lajin pesimäkausi alkaa keväällä ja jatkuu heinäkuulle. Kauluskehrääjä ei rakenna varsinaista pesää, vaan naaras munii kaksi munaa maahan lehtikasaan. Sekä naaras että koiras hautovat munia.  

## Lähteet
Angela Yoffe

**Angela Yoffe** on latvialaissyntyinen, Israeliin asettunut pianisti.

Yoffe syntyi Riiassa muusikkoperheeseen. Hän opiskeli pianonsoittoa aluksi Neuvostoliitossa ja Israelissa. Hän jatkoi opintojaan Joaquín Achúcarron sekä Jonathan Feldmanin johdolla Yhdysvalloissa ja pääsi Dorothy DeLayn assistentiksi Juilliard School of Musiciin.

Yoffe on esiintynyt resitalistina ja kamarimuusikkona New Yorkissa, Washington DC:ssa, Chicagossa, San Franciscossa, Lontoossa, Berliinissä, Pariisissa, Tel Avivissa, Genevessä, Roomassa ja Tokiossa. Hän on vieraillut lukuisten orkesterien solistina sellaisten kapellimestareiden kuin Andrei Boreikon, Gerard Schwarzin, Jens Nygaardin, Sebastian Lang-Lessingin ja Viktor Jampolskin johdolla. Hänet on kutsuttu esiintyjäksi useille kansainvälisille festivaaleille. 

Vuonna 2010 Yoffe perusti Chicagossa vuosittaisen North Shore -kamarimusiikkifestivaalin, joka muun muassa myöntää Arkadi Fomin -stipendejä lupaaville esiintyjille. Hän perusti myös yhteistyössä Roosevelt-yliopiston Chicago College of Performing Artsin ja Betty Haag -musiikkiakatemian Creative Learning Programin välillä toimivan pianoluokan. Hänellä on eksklusiivinen levytyssopimus BIS Recordsin kanssa. Hän teki viulistimiehensä Vadim Gluzmanin kanssa ensimmäisen levytyksen Lera Auerbachin 24 preludista viululle ja pianolle.

## Lähteet
Lotta Virkkunen

**Lotta Marie Virkkunen** (s. 13. heinäkuuta 1980 Tampere) on tamperelainen viulisti.  Virkkunen on kirjoittanut ylioppilaaksi Savonlinnan Taidelukion musiikkilinjalta 1999, jonka jälkeen hän on opiskellut musiikkipedagogiksi TAMK:ssa Tampereella. Hänen opettajiaan olivat Ari Angervo ja Nikolai Fadeev, jonka lisäksi hän on opiskellut mestarikursseilla mm. Petri Aarnion, Réka Szilvayn, Vera Vaidmanin ja Uusi Helsinki -Kvartetin johdolla. Vuonna 2007 Virkkunen aloitti opinnot Sibelius-Akatemiassa kansanmusiikin osastolla. Vuodet 2009–2011 hän opiskeli Sibelius-Akatemian vanhan musiikin osastolla pääinstrumenttinaan barokkiviulu Minna Kankaan johdolla. Virkkunen valmistui musiikin kandidaatiksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 2011.

Virkkunen on esiintynyt mm. E5- ja Orkester Norden -orkestereiden riveissä viulistina ja äänenjohtajana, sekä esiintynyt kamarimuusikkona Ruotsissa ja Suomessa, mm. Ung Nordisk Musik- sekä Musik vid Gästriksland- ja Sääksmäki Soi -festivaaleilla.  Hän on esiintynyt mm. Helsingin Barokkiorkesterin, Suomalaisen Barokkiorkesterin sekä Irish Baroque Orchestran kanssa. 

Vuodet 2011–2018 Virkkunen asui Irlannissa. Vuosina 2016–2018 hän opiskeli CIT Cork School of Musicissa esittävän säveltaiteen osastolla (klassinen musiikki), josta hän valmistui erinomaisin arvosanoin musiikin maisteriksi (MA in Music Performance) vuonna 2018. Cork School Of Musicissa Virkkusen opettajana toimi Elisabeth Charleson.

Irlannissa Virkkunen saavutti menestyksekkään kansainvälisen uran esiintyen muun muassa Women Of Ireland-, Gaelforce Dance- ja Dance Masters -produktioissa Yhdysvalloissa ja Euroopassa. Hän on esiintynyt Irlannin presidentille Michael D. Higginsille ja Sir Rod Stewardille. Virkkunen on esiintynyt myös Shane Filanin (Westlife) ja Daniel O’Donnellin kanssa. Vuonna 2018 hän palasi Suomeen, jossa työskentelee freelance-muusikkona klassisen musiikin, kevyen musiikin ja irlantilaisen kansanmusiikin aloilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://www.ksml.fi/tv/Päivän-video-Nyt-on-säihkettä-Suomalaiselta-showviulistilta-näyttävä-versio-Coldplay-klassikosta/1330410
* https://www.abqtodo.com/performance-review-women-ireland/
Ekkehard IV

**Ekkehard IV** (n. 980 Alsace – 21. lokakuuta 1069? Sankt Gallen) oli St. Gallenin luostarin benediktiinimunkki. Hän oli yksi keskeisistä luostarin elämästä keskiajalla kertoneen *Casus Sancti Galli* (suom. Tapahtumia Sankt Gallenissa) kirjan tekijöistä. Ekkehardin alkuperästä ei tiedetä paljoakaan, mutta hän saapui luostariin lapsena. Häntä opetti Notker Labeo ("Notker Saksalainen"), joka oli aikansa huomattavimpia oppineita. Ekkehardin toinen teos oli *Liber Benedictionum*.

Ekkehard kuoli 21. lokakuuta mutta vuosi ei ole tiedossa. Hän eli kuitenkin vielä vuonna 1057.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peder Joninpoika

**Peder (Haak, Bonde) Joninpoika** (k. n. 1342) oli ritari, valtaneuvos ja Viipurin linnan päällikkö vuodesta 1321 noin vuoteen 1340.  

Peder kuului smoolantilaiseen Bååt-sukuun. Viipurin linnan hän sai johdettavakseen todennäköisesti kesällä 1321. Valtaneuvoksena hän esiintyi seuraavasta vuodesta, jolloin hän joutui torjumaan suuriruhtinas Jurin hyökkäystä Viipuriin. Hyökkäyksessä pahoin kärsinyttä linnaa jouduttiin uusimaan niin perusteellisesti, että Pederiä on mahdollista pitää Viipurin perustajana. Hän otti osaa Pähkinäsaaren rauhan neuvotteluihin, samoin kuin toimi yhteistyössä käskynhaltijan, Turun linnan päällikön Matias Kettilmundinpojan kanssa. Tämän kuoltua Peder järjesti linnalääninsä hallintoa, mahdollisesti piispa Pentti Gregoriuksenpojan avulla. Ritariksi hänet lyötiin vuonna 1336. Peder palasi 1340-luvun vaihteessa Ruotsiin, jossa hän kuoli todennäköisesti vuoden 1342 tienoilla. Hänen arvellaan olleen naimisissa Kristiina Hemmingintytär Tannen kanssa.

Pietari Joninpojan kirjeessä Tallinnan raadille vuonna 1336 mainitaan Viipuri, Virolahti ja Vehkalahti paikkoina, jossa hansakaupungin porvareilla oli oikeus käydä kauppaa paikallisten asukkaiden kanssa.

## Lähteet
Ljuta (Pljussa)

**Ljuta** () on Luoteis-Venäjän Pihkovan alueen Strugi-Krasnyjen- ja Pljussan piireissä virtaava pieni sivujoki, joka yhtyy Pljussajokeen sen vasemmalta puolelta.

## Joen kulku
Joen alkulähde sijaitsee Mogutovon () kylän lähellä Lugan ylänköalueella, missä korkeuserot vaihtelevat 100–200 metriä mpy. Joen latvaosa sijaitsee Pljussan valuma-alueen eteläosissa yhdessä Kurejan latvaosien kanssa. Vaikka joki mutkittelee kukkuloiden välissä, on sen perussuunta koko ajan kohti pohjoista. Ljuta yhtyy Pljussaan noin 135 kilometriä Narvan tekojärvestä yläjuoksulle.

## Valuma-alue ja sivujoet
Ljuta sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Pljussan valuma-alueella, jonka pääuoman Pljussajoen sivujoki se on. Joen valuma-alueen pinta-ala on 660 neliökilometriä. Joella on pieniä sivujokia tai -ojia, joista merkittävimmät ovat alle talukoituna:

})												
! pituus(km)												
! valuma-alue(km²)												
! lähde												
|-												
| 55 || Plotitšenka || Плотиченка || 19	|| || 1	
|-
| 72 || Ugornja || Угорня || 28 || 106 || 1	
|-
| 74 || Metelinka || Метелинка || 10 || || 1	
|-
| 81 || Melenka || Меленка || 10 || || 1	
|-
|}
Lähde: 1 = 

## Huomautukset

## Lähteet
Linda Hedlund

**Linda Hedlund** (s. 1976) on suomalainen viulisti.

Hedlund aloitti viulutunnit 5-vuotiaana Suomessa. Sittemmin hän opiskeli Moskovan konservatoriossa Sergei Kravtšenkon johdolla ja Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa Rainer Küchlin johdolla. Hän sai opetusta myös Berliinin taideyliopistossa Uwe-Martin Haibergilta. Hän on osallistunut muiden muassa Schlomo Mintzin, Yair Klessin, Endre Wolfin, Mihail Kopelmanin ja Ana Tšumatšenkon mestarikursseille. Kamarimusiikkikoulutusta hän on saanut Johannes Meisslinilta. Maisterin arvon Hedlund sai Wienissä 2002 ja tohtorinarvon Sibelius-Akatemiassa 2010 väitöskirjansa aiheena ranskalaisten säveltäjien viulumusiikki vuosilta 1875–1945. Opiskeluvuosinaan Hedlund toimi Sibelius-Akatemiassa assistenttina. 

Hedlund on esiintynyt kansainvälisesti solistina ja kamarimuusikkona. Hän on toiminut konserttimestarina muun muassa Tapiola Sinfoniettassa vuonna 2004 ja Michael Tilson Thomasin johdolla Pacific Music Festivalilla. Kamarimuusikkona hänen yhteistyökumppaneihinsa ovat kuuluneet Wienin filharmonikkojen jäsenet, Oliver Kern, Steven Isserlis, Camilla Nylund ja Otto Tolonen. Hedlund on esiintynyt Helsingin Musica nova Helsinki -tapahtumassa ja Carnegie Hallissa. Hän perusti vuonna 2007 Emäsalon musiikkijuhlat ja on pitänyt mestarikursseja Yhdysvalloissa, Etelä-Amerikassa sekä Aasiassa.

## Lähteet
Veli-Matti Karén

**Veli-Matti Karén** (s. 22. maaliskuuta 1967 Kuivaniemi) on suomalainen näyttelijä, laulaja ja ohjaaja. 

Veli-Matti Karén valmistui Oulun yliopistosta luokanopettajaksi vuonna 1991. Hän toimi jo opiskeluaikanaan avustajana Oulun kaupunginteatterin musiikkiproduktioissa ja kiinnostus esiintymistä kohtaan johti opintoihin Teatterikorkeakoulussa, josta hän valmistui vuonna 1998. 

Karén on toiminut Kouvolan Teatterissa näyttelijänä vuodesta 2000. Hän on näyttellyt MTV3:n sarjassa *[[Hyvät neuvot kalliit]]* ja toiminut ääninäyttelijänä elokuvissa *[[Veljeni Leijonamieli]]* sekä *[[Viiru ja Pesonen]]*. Vuonna 2011 hän näytteli elokuvassa Yhtä kyytiä. Hän on esiintynyt monissa radio- ja televisiomainoksissa. Vuonna 2017 hän esitti miespääosaa Mikko Roihan ohjaamassa valtakunnallisessa teattereiden yhteistyötuotannossa nimeltään Pesärikko. Karén on tehnyt ohjauksia Kouvolan seudun kesäteattereiden lisäksi Lauluyhtye OTTO:lle ja Sysmän suvisoiton osana toimivalle Lasten suvisoitto-leirille. Kaudella 2018-2019 Kouvolan Teatterissa esitettiin hänen ohjauksensa kauhunäytelmästä Mustapukuinen nainen. Kyseessä oli hänen ensimmäinen ammattiteatterille tehty ohjaus. Hän keikkailee juontajana sekä esittää ja kouluttaa improvisaatiota.   

Karén sävelsi Jukka Itkosen Taikuri Into Kiemura -runokirjastasta 12 runoa lauluiksi, jotka julkaistiin Into Kiemura ja muita ammattilaislauluja tasatunnein -levyllä vuonna 2014. Laulut on sovittanut Iikka Kahri. Levy oli Emma-gaalassa ehdokkaana vuoden lastenlevyksi vuonna 2015. Muita hänen tunnustettuja sävellyksiään ovat muun muassa Tyttö laivasta (Kotkan Meripäivien paras kantaesitys), Suuret lahjat (finaalipaikka J. H. Erkko-laulukilpailussa) ja Rosvojenkka (2. sija dekkarilaulukilpailussa).  Vuoden 2019 maaliskuussa julkaistiin Karénin Anna-Leena Härkösen runoihin säveltämistä lauluista koostettu laulukirja Oot kaikki mulle. Karén keikkailee laulajana.   

## Filmografia

### Elokuvat

### Televisio

### Dubbaukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Anuliisa Uotila

**Anuliisa Uotila** (o.s. **Numminen**; s. 11. maaliskuuta 1950 Helsinki) on suomalainen taitoluistelija ja taitoluisteluvalmentaja.

## Ura
Uotila voitti omalla kilpaurallaan muun muassa taitoluistelun junioreiden Suomen-mestaruuden vuonna 1967 ja kolme aikuisten Suomen-mestaruusmitalia, kultaa vuonna 1970 sekä hopeaa vuosina 1968 ja 1969. Hän edusti seuratasolla Helsingin Jalkapalloklubia (HJK), jonka taitoluistelujaostosta tuli myöhemmin oma itsenäinen seuransa Helsingin Taitoluisteluklubi (HTK). 

Uotila valmistui voimistelunopettajaksi Helsingin yliopiston voimistelulaitokselta vuonna 1973. Hän ei kuitenkaan koskaan toiminut liikunnanopettajana, vaan teki työuransa taitoluisteluvalmentajana niin seura- kuin maajoukkuetasolla. Uotilan valmennettaviin kuuluivat muun muassa Susan Broman, Oula Jääskeläinen ja Pekka Leskinen.

Uotila toimi Suomen Taitoluisteluvalmentajien hallituksen puheenjohtajana vuosina 1986–1989, 1995–1999 ja 2005–2006. Hän on ollut myös Suomen Ammattivalmentajat SAVALin hallituksen puheenjohtaja vuosina 2007–2014 sekä varapuheenjohtaja vuosina 2002–2006.

Valmentajauransa ohella Uotila toimi pitkään taitoluistelukommentaattorina ja -selostajana televisiossa. Hän oli kommentaattorina Yleisradion kanavilla 1970-luvun lopulta alkaen, aluksi Seppo Kannaksen selostamissa lähetyksissä ja myöhempinä vuosina Tapio Suomisen ja Jere Nurmisen. Hän selosti kilpailuja myös yksin, ensimmäisen kerran Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002. Uotila oli Kannaksen selostusparina Yleisradion lisäksi Eurosportilla. Hän selosti taitoluistelua myös yhden kauden ajan Viasatilla, vuosina 2019–2020. Hän lopetti selostusuransa tuon kauden jälkeen.  

Vuonna 2013 Uotila oli vakiotuomarina Nelosen viihdeohjelmassa *[[Dancing on Ice]]*.

## Yksityiselämä
Uotila on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Yksi lapsista on jäätanssija Maikki Uotila, ja toinen on jääkiekkoilija Juha Uotila.

## Lähteet
Karén

**Karén** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Aarre Karén (1932–2021), näyttelijä
*Arnold Karén (oik. *Uno Högnäs*, 1899–1951), kirjailija
*Lauri Karén (1927–2006),  ulkomaankirjeenvaihtaja
*Veli-Matti Karén (s. 1967), näyttelijä, muusikko ja ohjaaja.
Järvenmäenlampi

**Järvenmäenlampi** on Iitissä, Kuukson ja Inginmaan kylien välissä sijaitseva lampi. Se sijaitsee aivan Iitin ja Kouvolan (vuoteen 2008 Elimäen ja Kuusankosken) rajan tuntumassa, Järvenmäen päällä metsän keskellä. Järvenmäenlampi sijaitsee huomattavasti lähempänä Kouvolaan kuuluvaa Korian taajamaa kuin Iitin kuntakeskusta Kausalaa. Lammelta on matkaa Korialle 5 kilometriä, Kouvolaan 10 kilometriä ja Kausalaan 10 kilometriä. Järvi kuuluu Taasianjoen vesistöön ja sen syvin kohta on 17,1 metriä.

## Lähteet
Kurtnan järvialue

**Kurtnan järvialue** () on Viron koillisosassa Alutagusen kunnassa sijaitseva pieni metsäinen harjualue, jolta löytyy yli 40 pikkujärveä. Se sijaitsee Alutagusen alangon keskiosissa ja on Itä-Virumaalla retkeilijöiden suosiossa. Osa alueesta sisältyy Natura 2000- hankkeen suojelualueisiin.

## Alueen piirteitä
Järvialue on 10 kilometriä pitkä ja paikoin 5 kilometriä leveä. Se sijaitsee Kurtnan itäpuolella noin 12 kilometriä Jõhvista kaakkoon päin. Järvialueen ympärillä on kallioperän sisältävän öljyliuskeen louhinnan takia suuria louhoksia ja niiden jäänteitä. Öljyliusketta on mahdollisesti myös suojelualueen alla. Itäpuolen Orun turvetuotantoalueelta nostetaan turvetta suurelta alalta. Länsipuolella on laaja Kurtnan kylän peltoaukea.

Alue on kokonaan metsämaata, joka muodostuu kuivasta kangasmetsästä ja sekametsästä. Alueen suhteelliset korkeusero ovat 15–20 metriä, mutta korkein mäki kohoaa 71 metriä mpy. Järvikuoppien katsotaan muodostuneen viime jääkauden loppuvaiheessa, kun mannerjäästä vapautunut, mutta vielä ikiroudan kovettama maaperä, alkoi yksittäisistä paikoista sulaa. Sulaminen näkyi termokarstina, jonka epätasainen sulaminen aiheutti maahan veden täyttämiä painaumia. Painaumat, mahdollisesti myös supat, ovat säilyneet osittain nykypäiviin asti lampina ja järvinä. Syvin järvi on Porkuni järv, joka on 11,5 metriä syvä. Alueella on järviä ainakin 30, mutta monesti näkee järvilukuna myös 42 järveä. Ympäristön teollinen toiminta ja siitä johtuva pohjaveden aleneminen, näkyy järvien vedenpinnan alenemisena. Useat järvet ovat umpijärviä, joilla ei ole laskuojia eikä aina tulo-ojiakaan. Osa järvistä on yhdistetty toisiinsa kaivamalla niiden välille tasoitusojat. Osa näistä ojista on johdettu Mustajõen vesistöön, joka laskee itään päin Narvanjokeen, sekä Vasavere jõgi, joka laskee pohjoissuuntaan Suomenlahteen.

## Maisemansuojelualue
Maisemansuojelualue perustettiin vuonna 1987, vahvistettiin vuonna 2005 ja suojellun alueen pinta-ala on 2&nbsp;820 hehtaaria eli 28 neliökilometriä (vuonna 2019). Suojelualueen järvien yhteispinta-ala on 188 hehtaaria. Merkittävimmät järvet, jotka ovat alueen suojeltaviksi elinympäristöiksi valittuja järviä, ovat esimerkiksi : 

:Ahnejärv, Aknajärv, Haugjärv, Jaala järv, Kuradijärv, Kurtna Linajärv, Kurtna Väike Linajärv Liivjärv, Martiska järv, Niinsaare järv, Nõmme järv, Mustjärv, Räätsma järv, Saarejärv, Suurjärv, Valgejärv, Kirjakjärv ja Peen-Kirjakjärv.

Järvialueen suurin järvi Konsu järv ei sijaitse suojelualueella ja Pannjärv on vain hiekanotossa syntynyt järvi. Alueen järvet voivat olla tyypiltään oligotrofinen, mesotrofinen, eutrofinen, dyseutrofinen ja siderotrofinen. Niiden vesi on melko kirkas, sillä näkösyvyys on tavallisesti 2–3 metriä. Metsien harviaisia tai silmällä pidettäviä kasvilajeja ovat metsänemä, harajuuri, isoarho ja järven pohjassa viihtyvä nuottaruoho. Lisäksi alueen järvissä elää rantanuoliainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Rantapallo: Seikkailupuisto ja patikointi 
* Kurtna matkarada (9 km) 
* Kurtna järvestiku puhkekohad
* KURTNA MÕHNAD JA JÄRVED