Gustaf Erikson

**Gustaf Adolf Mauritz Erikson** (24. lokakuuta 1872 Lemland, Ahvenanmaa – 15. elokuuta 1947 Maarianhamina) oli ahvenanmaalainen merikapteeni, laivanvarustaja ja merenkulkuneuvos. Erikson kuljetti rahtia purjelaivoilla pidempään kuin useimmat muut varustajat. Tästä syystä Eriksonin laivasto oli purjelaivakauden loppuajan suurin purjelaivasto. Eriksonilla oli kaikkiaan 46 purjelaivaa, joista kuuluisia ovat muun muassa nykyinen museolaiva ''Pommern'', Philadelphiassa ravintolalaivana toimiva isokokoinen *[[Moshulu]]* sekä nopea *windjammer* *[[Herzogin Cecilie]]*. Erikson sai merenkulkuneuvoksen arvonimen 1931.

## Perhe
Gustaf Erikson oli kotoisin Lemlandista, laivuri Gustaf Adolf Erikssonin ja tämän vaimon Amalian esikoispoika. Gustaf Erikson alkoi jossakin vaiheessa kirjoittaa sukunimensä yhdellä s:llä. Vuonna 1906 Erikson avioitui 16-vuotiaan Hilda Bergmanin kanssa. Pariskunnalle syntyi neljä lasta: Edgar, Greta, Gustaf-Adolf ja Eva. Vuonna 1915 syntyneestä Edgarista tuli isänsä työn jatkaja. Gusfaf-Adolf hukkui 16. kesäkuuta 1942, kun Eriksonin höyrylaiva *Argo* torpedoitiin Itämerellä. Myös kahdeksan muuta miehistön jäsentä hukkui.

## Merimiehenä
Gustaf Erikson aloitti merimiesuransa vuonna 1882, vain kymmenvuotiaana, parkki *Neptunin* apupoikana. Hänestä tuli *Neptunin* kokki kolme vuotta myöhemmin. Erikson suoritti aliperämiehen tutkinnon 20-vuotiaana vuonna 1892 ja toimi seuraavana vuonna jo ensin puolimatruusina, matruusina, perämiehenä ja päällikkönäkin kuunari *Adélessa*, vaikka oli vielä näihin tehtäviin alaikäinen.

Vuonna 1889 Eriksonista tuli stuertti parkki *Ansgariin*, josta hän siirtyi jo seuraavana vuonna 1890 puosuksi kuunari *Fenniaan*. Vuonna 1891 hän pestautui stuertiksi parkkilaiva *Southern Belleen.* Erikson suoritti yliperämiestutkinnon vuonna 1895 Oulun merenkulkuopistossa.

### Valtamerille
Vuonna 1895 Gustaf Erikson aloitti purjehtimisen valtamerilaivoilla, kun hän pestautui yliperämieheksi parkki *Matildalle*. *Matildan* jälkeen hän oli perämiehenä parkkilaivoilla *Mariehamn* ja *[[Finland (parkki)|Finland]]*. *Finlandilla* Erikson putosi mastosta ja katkaisi sääriluunsa.

Erikson suoritti merikapteenin tutkinnon vuonna 1899 ja hänestä tuli kuudeksi vuodeksi parkki *Southern Bellen* päällikkö.

## Rederiaktiebolaget Gustaf Erikson
Erikson osti ensimmäisen laivansa kolmimastoparkki *Tjerimain* vuonna 1913. Erikson tuli tunnetuksi ennen kaikkea omistamistaan suurista purjelaivoista, jotka kuljettivat pääasiassa vehnää Australiasta Eurooppaan. Hän omisti myös höyry- ja moottorialuksia sekä Uudenkaupungin telakan.

Ostettuaan *Tjerimain* Erikson jätti laivoilla työskentelyn ja asettui Maarianhaminaan. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Erikson hankki muutaman muunkin purjealuksen.

### Ensimmäinen maailmansota
Joillekin Eriksonin laivoille kävi sodan aikana huonosti: ne päätyivät saksalaisten sotalaivojen upottamiksi tai kaatamiksi. *Tjerimailla* oli kosolti onnea ja se piti liiketoiminnan kannattavana. *[[Borrowdale]]* sai saksalaisesta torpedosta Bristolin kanaalin suulla 1917 ja *[[Margareta (parkki)|Margareta]]* koki saman kohtalon Atlantilla Irlannin luoteispuolella toukokuussa 1917. Molempien alusten miehistö pelastettiin. *[[Lawhill]]* päätyi Ranskan valtion takavarikkoon ja omaan käyttöön kesäkuussa 1918 ja vapautui siitä seuraavan vuoden tammikuussa.

### Maailman suurin purjelaivasto
Sodan jälkeen muut ahvenanmaalaiset laivanomistajat vaihtoivat purjealuksensa höyrylaivoihin. Erikson päätteli, että koska suuria, nopeita ja edelleen hyväkuntoisia purjelaivoja sai edullisesti, niitä kannatti hankkia ja hän ostikin kaikki kelvolliset kaupan olevat purjelaivat, jotka pystyi. Koska purjelaivat pystyivät kilpailemaan höyrylaivojen kanssa vain rahdattaessa vehnää Australiasta Eurooppaan, Erikson siirsi isot purjelaivansa vehnäreitille.

Erikson oli erityisen kiinnostunut hampurilaisen Ferdinand Laeiszin varustamon omistamista laivoista, joita tuli myyntiin 1920-luvulta lähtien Laeiszin alkaessa siirtyä höyryvoimaan. Laivat olivat nopeita ja vahvoiksi osoittautuneita, koska niillä oli kuljetettu menestyksekkäästi muun muassa salpietaria Chilestä Eurooppaan ja purjehdittu sekä meno- että paluumatkalla Kap Hornin ympäri. Australian vehnäreitillä laivat purjehtivat yleensä Hyväntoivonniemen ympäri Intian valtamerelle ja ohittivat paluumatkalla Kap Hornin itäsuuntaan. F. Laeiszin varustamon laivojen nimet alkoivat kaikki P-kirjaimella. Ensimmäinen *P-linjan* () laiva, jonka Erikson osti, oli *[[Pommern (laiva)|Pommern]]* vuonna 1923, myöhemmin hän osti vielä *[[Pamir (laiva)|Pamir]]in* ja *[[Passat (parkki)|Passatin]]*. Viimeisin iso purjelaiva, jonka Erikson osti, oli *[[Moshulu]]* vuonna 1935.

Erikson hankki näin itselleen purjelaivaston, joka oli 1920- ja 1930-luvuilla maailman suurin. Käytetyt purjelaivat oli ostettu edullisesti ja hän valvoi itse tarkasti kustannuksia, joten hän pystyi pitämään purjelaivaliiketoiminnan kannattavana pidempään kuin muut. Isojen valtameripurjehtijoiden lisäksi Eriksonilla oli pienempiä laivoja, jotka kuljettivat Itämeren liikenteessä puutavaraa. Vuonna 1935 Eriksonilla oli 15 valtameripurjehtijaa.

### Uudenkaupungin telakka
Uudenkaupungin telakka ja sen omistanut varustamo Uudenkaupungin Laiva Oy oli mennyt konkurssiin 1932. Gustaf Erikson osti telakan ja kunnosti siellä aluksiaan. Kauppaan kuului myös kolme Uudessakaupungissa rakennettua puista purjealusta, parkit *Varma* ja *[[Eläköön (parkki)|Eläköön]]* sekä myöhemmin apumoottorin saanut barkentiini (kuunari) *Vellamo*.

### Toinen maailmansota
Toinen maailmansota iski raskaasti Eriksonin kauppalaivastoon, jossa oli vielä sodan alkaessa 11 isoa purjealusta. *[[Olivebank]]* ajoi Pohjanmerellä miinaan syyskuussa 1939, saksalaiset upottivat *[[Penang (parkki)|Penangin]]* Atlantilla varoittamatta torpedolla joulukuussa 1940 ja *[[Killoran|Killoranin]]* elokuussa 1940 räjäyttämällä Kanariansaarten vesillä. *Olivebankin* upotessa 21 hengen miehistöstä hukkui 14, seitsemän pelastettiin vajaan kahden vuorokauden kuluttua tanskalaiseen troolariin. *Penangin* mukana meni koko 18-henkinen miehistö, johon kuului myös naispuolinen purjeompelija. *Killoranin* päällikkö ja 17 hengen miehistö vietiin keskitysleireihin, joista se vapautui Suomeen 1941.

Osa aluksista takavarikoitiin. *[[Lawhill]]* takavarikoitiin Etelä-Afrikkaan 1941 ja julistettiin sotasaaliiksi 1941, laiva oli kuitenkin koko ajan liikenteessä. *[[Archibald Russell (parkki)|Archibald Russell]]* takavarikoitiin Britanniaan varastolaivaksi 1941 ja *Pamir* Uuteen-Seelantiin samana vuonna.  Molemmat laivat olivat takavarikossa vuoteen 1948 asti. *Pamir* purjehti takavarikkoajan Uuden-Seelannin lipun alla. *Moshulun* takavarikoivat saksalaiset 1940; se kärsi vahinkoja eikä enää palautunut varustamolle.

### Sodan jälkeen
Eriksonilla oli sodan jälkeen isoista purjelaivoistaan jäljellä vain *Pommern*, *[[Viking (purjelaiva)|Viking]]* ja *Passat*. *Pommernin* korjauksiin ei ollut varaa, joten vain *Passat* ja *Viking* saattoivat purjehtia. Erikson yritti saada kolme muuta isoa laivaansa takaisin, hän kuitenkin kuoli elokuussa 1947.

Gustaf Eriksonin kuoleman jälkeen hänen poikansa Edgar Erikson astui varustamon ruoriin. Poika oli aloittanut työn isänsä varustamossa 20-vuotiaana vuonna 1935.

## Eriksonin purjelaivasto
Bruzeliuksen (2000) mukaan Eriksonin purjelaivastoon kuuluivat seuraavat alukset. 

### Osakkuudet laivoissa
Erikson oli osakkaana 48 muussa purjelaivassa. Näistä on tunnettu ainakin Aberdeenissä vuonna 1877 rakennettu *Gustaf*, entinen ja myös nykyinen *Elissa*, joka oli alkujaan kolmimastoinen kuunari. Erikson oli osakkaana laivassa vuosina 1928–1942. Nykyään *Elissan* kotipaikka on Galveston Texasissa. Laiva on National Historic Landmark. 

## Eriksonin höyrylaivat
Jalavan (2005) mukaan Eriksonin laivastossa oli seuraavat höyrylaivat:

## Eriksonin moottorilaivat
Jalavan (2005) mukaan Eriksonin laivastossa oli seuraavat moottorilaivat: 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*

## Aiheesta muualla

*Rederiaktiobolaget Gustaf Eriksonin kotisivut  
* Grain Race – Time-lehden artikkeli viljakilpapurjehduksesta 5.6.1933  
* Farewell to Sails. Kertomus ''Passatin'' ja ''Pamirin'' viimeisestä vehnäpurjehduskisasta 1949. South Australian Maritime Museum 
* Meren runous. Maailman suurin purjelaivasto Suomessa, Kansan kuvalehti, 15.07.1932, nro 29-30, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot