Luettelo antiikin filosofian termeistä

Tämä on **luettelo [[antiikin filosofia]]n keskeisimmistä termeistä**. Termit ovat kreikankielisiä, ellei toisin mainita.
__NOTOC__

## A

;adiafora: : yhdentekevät asiat, ehdonvallan asiat. Erityisesti stoalainen termi. Myöhemmin käytössä kristinuskossa.
;agathos: : hyvä, halun sopiva kohde. Platonilla *agathon*, hyvän idea.
;agōgē: : kasvatus, harjoitus; elämäntapa.
;agrafa dogmata: : kirjoittamattomat opit.
;aion: : ajanjakso, aikakausi, ikuisuus.
;aisthēsis, aisthanesthai: : aistiminen; , aistia. Sanan "estetiikka" alkuperä.
;aithēr: : viides alkuaine, jonka katsottiin täyttävän kuunylisen kaikkeuden.
;aitia: : syy. Esimerkiksi Aristoteleen neljä syytä.
;aletheia: : peitoton totuus.
;anamnēsis: : mieleen palauttaminen. Sanan "anamneesi" alkuperä.
;anthrōpos: : ihminen, ihmisolento. Epiktetoksella eettinen ideaali.
;apatheia: : intohimoista eli negatiivisista tunteista vapautuminen. Sanan "apatia" alkuperä.
;apeirōn: : rajaton massa. Anaksimandroksen käyttämä termi.
;aformē: : vastahakoisuus, impulssi olla toimimatta, jonka **ekklisis** saa aikaan. Vastakohta **hormē**.
;aponia: : kärsimyksen, kuten kivun, puuttuminen. Erityisesti epikurolainen termi.
;aporia: : umpikuja, pulmatilanne. Esimerkiksi sokraattisten dialogien päätöstila.
;aproēgmena: : asiat, joita tuli välttää. Moraalisesti yhdentekeviä, mutta luonnon mukaan epämieluisia, kuten sairaus. Stoalainen käsite. Vastakohta  **proēgmena**.
;aretē: : lat. *virtus*: hyve.
;arkhē: : alku, alkuperuste, ensimmäinen prinsiippi.
;askēsis: : kurinalainen harjoitus hyveen saavuttamiseksi. Sanan "askeesi"" alkuperä.
;ataraksia: : mielenrauha, joka ei riipu ulkoisista asioista. Erityisesti hellenistisen filosofian termi.
;autarkeia: : itseriittoisuus, henkinen riippumattomuus kaikista itsen ulkopuolisista asioista.

## C

;clinamen: lat., kreik. , *parenklisis*: atomien poikkeaminen radaltaan. Epikurolaisen atomiopin termi.

## D

;daimōn: : ihmisen jumalhenki, suojelushenki. Esimerkiksi Sokrateen uskomus omasta suojelushengestään. Sanan "demoni" alkuperä.
;dēmiourgos: : "käsityöläinen", luojajumala, demiurgi. Esimerkiksi Platonin *[[Timaios (dialogi)|Timaioksen]]* ja gnostilaisuuden luojajumala.
;diafora: : ero.
;diatribē: : keskustelu.
;dihairesis: : todellisuuden jäsentäminen, käsiteanalyysi, määrittely. Stoalaisuudessa menetelmä sen erottamiseksi, mikä on meidän vallassamme ja mikä ei. Katso myös **prohairesis**.
;dogma: : uskomus, järjen ja kokemuksen perusteella muodostettu periaate. Sanan "dogmi" alkuperä.
;doksa: : usko(mus); (enemmistön) mielipide, yleinen uskomus.
;dynamis: : (ensimmäinen) potentiaalisuus, mahdollisuus, kyky, voima.

## E

;eidos: : kuva, muoto, idea; laji. Platonin ideaopissa "idea". Aristoteleella "laji".
;ekklisis: : vastahakoisuus, taipumus suuntautua poispäin jostain asiasta. Vastakohta **oreksis**.
;ekpyrōsis: : sykleittäin toistuva maailmanpalo.
;elenkhos: : kumoaminen, sokraattinen menetelmä.
;ef' hēmin: : asiat jotka ovat vallassamme. Erityisesti stoalainen termi.
;energeia: : (toinen) aktuaalisuus, toiminta. Katso myös **entelekheia**.
;entelekheia: : (ensimmäinen) aktuaalisuus. Katso myös **energeia**.
;epagōgē: : induktio.
;epistēmē: : varma ja tosi tieto. Sanan "epistemologia" alkuperä.
;epithymētikon: : haluava sielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa.
;epokhē: : arvostelusta pidättyminen. Erityisesti skeptikoiden käyttämä termi. Myöhemmin Edmund Husserlilla sulkeistamisen menetelmä.
;ethos: : tapa, moraalinen luonne. Yksi kolmesta suostuttelun välineestä retoriikassa. Sanan "etiikka" alkuperä.
;eudaimonia: : lat. *beata vita*: onnellisuus, hyvinvointi.
;eupatheia: : hyvä tunne (vastakohtanaan **pathē**), joita on stoalaisella viisaalla, jonka kaikki arvostelmat ja teot ovat oikeita (hyveellisiä).

## F

;fantasma, fantasia: , : vaikutelma, aistimussisältö, se miten jokin havaitaan.
;fronēsis: : käytännöllinen järki, ymmärrys.
;fysis: : lat. *natura*: luonto. Sanojen "fysikaalinen", "fysiikka" alkuperä.

## G

;genos: : suku.
;ginōskein: : tietoisuus.
;gnōsis: : tieto.

## H

;hairesis: : uskomusten valinta, uskovien joukko, koulukunta. Sanan "heresia" alkuperä.
;hēdonē: : nautinto. Sanan "hedonismi" alkuperä.
;hēgemonikon: : hallitseva periaate, sielun hallitseva osa.
;heimarmenē: : kohtalo.
;heksis: : jossain tilassa oleminen, dispositio; (toinen) potentiaalisuus.
;hormē: : positiivinen impulssi tai jotakin kohden suuntautuva halu, jonka **oreksis** saa aikaan. Vastakohta **aformē**.
;horos, horismos: , : termi, määritelmä.
;hylē: : aine.
;hypokeimenon: : lat. *subiectum*: "alla oleva", subjekti, substraatti.
;hypostasis: : todellisuus, olemassaolo, olemus, persoona. Esimerkiksi kristillisessä teologiassa pyhän kolminaisuuden persoona.

## I

;idion: : ominaisuus.

## K

;kalos: : kaunis. Joskus moraalisessa merkityksessä: hyvä, hyveellinen.
;kalos kagathos: : ”kaunis ja hyvä”, ”jalo ja hyvä”. Miehen ihanne, hyvä kansalainen.
;katalēpsis: : "tavoittaminen", "kiinniottaminen", ulkoisten vaikuttaminen selkeä käsittäminen. Erityisesti stoalainen termi.
;katēgoria: : kategoria, predikointi. Verbi: *katēgorein*.
;kathēkon: , lat. *officium*: velvollisuus, luonnonmukainen toiminta, sopiva toiminta tiellä hyveeseen. Erityisesti stoalainen termi.
;katorthōma: : täydellinen tai hyveellinen toiminta, hyveellinen **kathēkon**. Erityisesti stoalainen termi.
;kinēsis: : liike, muutos ja niiden aiheuttamisen kyky. Sanan "kinetiikka" alkuperä.
;kosmos: : järjestys, maailma, kaikkeus.

## L

;logikos: : järjellinen.
;logistikon: : järkisielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa.
;logos: : järki, looginen argumentti, sana. Myös **kosmoksen** järjestävä prinsiippi. Sanan "logiikka" alkuperä.
;logos spermatikos: : stoalaisuudessa kaikkeuden aikaansaava prinsiippi, joka luo kaiken ja ottaa kaiken takaisin itseensä.

## N

;nomos: : laki, tapa.
;nous: , lat. *ratio*: järki. Aristoteleella sielun järkevä osa.

## O

;oiēsis: : mielipide, usein ylimielinen tai omahyväinen.
;oikeiōsis: , lat. *conciliatio*: "omaksi ottaminen", "asioiden omaksi tekeminen"; moraalinen kasvuprosessi, itsetietoisuuden kehittymisen prosessi kaikillä eläimillä, mikä johtaa ihmisellä tietoisuuteen yhteisöllisyydestä.
;oreksis: : halu, taipumus suuntautua jotain asiaa kohti. Vastakohta **ekklisis**.
;ousia: : olemus, ydin, substanssi

## P

;paideia: , lat. *humanitas*: sivistys, koulutus, kasvatus. Latinannos Ciceron.
;palingenesia: : maailman kausittainen uudistuminen, joka liittyy **ekpyrōsikseen**.
;parenklisis: katso **clinamen**.
;pathē: : lat. *adfectus*: intohimo, passio, tunne, stoalaisuudessa usein liiallinen tai virheellisiin arvostelmiin perustuva.
;pathos: : yksi kolmesta suostuttelun välineestä retoriikassa.
;pneuma: : ilma, henki, hengitys, usein prinsiippinä stoalaisessa fysiikassa.
;proēgmena: : asiat, joita tuli suosia. Moraalisesti yhdentekeviä, mutta luonnon mukaan mieluisia, kuten terveys. Stoalainen käsite. Vastakohta  **aproēgmena**.
;prohairesis: : harkinta, (harkittu) valinta, (vapaa) tahto. Erityisesti stoalainen termi. Katso myös **dihairesis**.
;prokopē: : edistys, tiellä kohti viisautta.
;prolēpsis: : ennakkokäsitys, jota kaikilla rationaalisilla olennoilla on.
;propatheia: , lat. *corporis sensus*: esitunne, ruumiillinen aistimus ja tahdosta riippumaton ajatus. Erityisesti stoalainen termi.
;protreptikos: : kehotus. Esimerkiksi kehotus filosofointiin (kuten Aristoteleen dialogi *[[Kehotus]]*).
;psykhē: : mieli, sielu, elämä, elävä prinsiippi. Sanan "psyyke" alkuperä.

## S

;sofos: : viisas ja hyveellinen henkilö, eettinen ideaali.
;stoikheion: : elementti, alkuaine.
;syllogismos: : deduktio.
;symbebēkos: : lat. *accidens*: aksidenssi.
;sympatheia: : sympatia, osien sukulaisuus orgaaniseen kokonaisuuteen, molemminpuolinen riippuvuus.
;synkatathesis: : myöntymys, vaikutelmien hyväksyminen, mikä mahdollistaa toiminnan.

## T

;tekhnē: : taito. Tiedon (erityisesti **epistēmē**) käytännöllinen sovellus.
;telos: : päämäärä, esimerkiksi luonnossa tai elämässä. Sanan "teleologia" alkuperä.
;tetrafarmakos: : ”neliosainen lääke”, Epikuroksen ohje sille, kuinka ihminen voi elää onnellista elämää.
;theōrēma: : yleinen periaate tai havainto.
;theos: : jumala. Yhdistettiin stoalaisuudessa kaikkeudessa vallitsevaan järjestykseen.
;thymoeidēs: : intosielu. Platonin sielun kolmijaon yksi osa.
;tonos: : jännite, stoalaisen fysiikan periaate, joka saa aikaan vetovoiman ja vastenmielisyyden, ja on myös hyveen ja paheen syy sielussa.
;to ti esti, to ti ēn einai: , : lat. *essentia*: ”se mikä se on”, olemus.

## Z

;zōon politikon: : ”poliittinen eläin”, Aristoteleen käyttämä nimitys ihmisestä.

## Kirjallisuutta

*