open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ford Transit (1994)

**Neljännen sukupolven [[Ford Transit]]ia** valmistettiin vuosina 1994–2000.

## Ford Transit IV (1994–2000)

Kolmannen sukupolven Transitille suoritettiin perusteellinen kasvojenkohotus syyskuussa 1994, jonka myötä Transitin voidaan katsoa siirtyneen neljänteen sukupolveensa. Nämä mallit saivat koodimerkinnäkseen *VE83*. Muotoilua uudistettiin Fordin uuden tyylisuunnan mukaiseksi, johon kuului muun muassa ”hymynaamainen” etusäleikkö. Ohjaamossa kojelauta uudistui täysin ja oli aiempaa henkilöautomaisempi. Erotukseksi pakettiautosta ja suuremmista pikkubusseista, kahdeksan- ja yhdeksänpaikkaisista tila-autoversioista alettiin käyttää nimeä **Ford Tourneo**.

### Turvallisuus etusijalla
1990-luvun puoliväliin tultaessa turvallisuusasiat tulivat yhä tärkeämmiksi automarkkinoilla, minkä seurauksena Transiteihin tuli saataville turvatyynyt. Suomessa kuljettajan turvatyyny oli vakio- ja matkustajan lisävaruste. Toinen merkittävä turvallisuusratkaisu oli keskimmäisen istumapaikan kolmipisteturvavyö, joka oli aikansa pakettiautoissa edistyksellinen. Keväästä 1995 lähtien myös kaikissa pikkubussimalleissa oli kolmipisteturvavyöt jokaisella istumapaikalla.

### Moottorit

*Pinto*-bensiinimoottorit alkoivat pikku hiljaa käydä jo vanhentuneiksi, ja henkilöauto-osastolla Ford olikin siirtynyt jo käyttämään nykyaikaisempia DOHC-moottoreita. Tämäntyyppisessä moottorissa on kaksi nokka-akselia avaamassa imu- ja pakoventtiileitä, ja joka sylinteriä kohden on kaksi venttiiliä, eli siis venttiileitä on yhteensä kahdeksan. Suuremman tehon ja puhtaampien pakokaasupäästöjen kustannuksella nousivat valmistuskulut, mutta kilpailukyvyn säilyttämiseksi ei vanhoja moottoreita haluttu enää Transitissa käyttää. Jotta uudet DOHC-moottorit mahtuisivat moottoritilaan, oli rintapelti muotoiltava kokonaan uusiksi. Tämä johti myös siihen, että lämmityslaitekin oli uusittava, ja samalla päätettiin vaihtaa koko kojelautakin uuteen. DOHC-moottorin iskutilavuus oli 2,0&nbsp;litraa ja teho 114&nbsp;hevosvoimaa. Dieselmoottori pysyi samana, mutta se koki pieniä uudistuksia, ja tarjolla oli nyt neljä tehovaihtoehtoa (70/75/85/100&nbsp;hv). 

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Omer Damari

**Omer Damari** (, s. 24. maaliskuuta 1989 Rishon LeZion) on israelilainen jalkapalloilija, joka edustaa Itävallan Bundesliigassa pelaavaa FC Red Bull Salzburgia lainalla Saksan 2. Bundesliigan RB Leipzigista. Damari on molempijalkainen ja pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän kuuluu myös Israelin jalkapallomaajoukkueeseen.

## Ura
### Seurajoukkueura
Damari aloitti uransa kotimaansa Maccabi Petah Tikvassa, jossa hän pelasi vuosina 2006-2011 Ligat ha'Alia. Otteluita kertyi 118 ja maaleja 29. Vuodet 2011-2014 Damari edusti saman sarjan Hapoel Tel Aviv FC:tä, jonka paidassa hän debytoi myös Eurooppa-liigassa. Hapoelin riveissä Damari pelasi 101 ottelua viimeistellen hienot 56 maalia. 

Kaudeksi 2014-2015 Damari siirtyi Itävallan Bundesliigan Austria Wienin joukkueeseen. Hän pelasi seurassa puoli vuotta ja teki 13 ottelussa kahdeksan maalia. Tammikuussa 2015 Damari siirtyi Saksan 2. Bundesliigan RB Leipzigiin, jossa hän pelasi kevätkaudella kymmenen ottelua ilman maaleja. Kaudeksi 2015-2016 hän siirtyi lainalla Itävallan Bundesliigan FC Red Bull Salzburgiin.

### Maajoukkueura
Damari on edustanut Israelia monissa nuorten maajoukkueissa. Israelin jalkapallomaajoukkueessa debyytti tapahtui marraskuussa 2010 ystävyysottelussa Islantia vastaan. Tuossa ottelussa Damari teki myös maajoukkueuransa ensimmäiset kaksi osumaa. Lokakuussa 2014, EM-karsintaottelussa Andorraa vastaan, Damari teki hattutempun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ford Transit (2006)

**Kuudennen sukupolven [[Ford Transit]]ia** valmistettiin vuosina 2006–2013. Se valittiin Vuoden pakettiautoksi 2007.

## Ford Transit VI (2006–2013)

Vuonna 2006 viidennen sukupolven Transit kävi läpi perusteellisen kasvojenkohotuksen. Eniten muotoilu muuttui keulan osalta, johon tuli samankaltainen ilme kuin vuoden 1998 konseptimallissa. Ulkonäön ohella muutoksia tehtiin myös ohjaamossa, jossa kojelauta ja ohjauspyörä vaihdettiin täysin uusiin.

Aiempi bensiinimoottori korvattiin Rangerin 2,3-litraisella 146-hevosvoimaisella, mutta Suomen tuontiohjelmasta se jätettiin pois. Kaikissa dieselmoottoreissa siirryttiin käyttämään yhteispaineruiskutusta. 2,0-litrainen diesel vaihtui 2,2-litraiseen, josta oli kolme tehovaihtoehtoa (85/110/130&nbsp;hv). 2,4-litraisia oli myös tarjolla kolme eritehoista versiota (100/115/140&nbsp;hv).

Vuonna 2007 130-hevosvoimaisen 2,2 litran dieselin teho nousi 140&nbsp;hevosvoimaan. Transit-malliston uusi moottori oli viisisylinterinen 3,2-litrainen diesel, joka tuotti 200 hevosvoimaa tehoa. Kyseinen moottori oli saatavana ainoastaan takavetoiseen versioon.

Loppuvuodesta 2008 110-hevosvoimaisen 2,2-litraisen moottorin tehoa nostettiin 115&nbsp;hevosvoimaan.

### Ford Transit Sport Van

Vuoden 2006 puolivälissä Ford esitteli urheilullisen Transit Sport Van -mallin, jossa oli moottorina 2,2&nbsp;litran (130&nbsp;hv, 2007 lähtien 140&nbsp;hv) diesel. Ulkoasua on piristetty raidoituksella, 18 tuuman kevytmetallivanteilla, korinmuotoilusarjalla ja pakoputkien kaksoisulostulolla. Varusteluun sisältyi matkustajan turvatyyny, tuulilasinpyyhinten sadetunnistin, kuuden levyn CD-vaihtaja, veluuriverhoilu, monitoimiohjauspyörä ja kuormatilan suojasarja.

### Ford Transit XXL

Juhlistaakseen Transitin valintaa Vuoden pakettiautoksi 2007, Ford valmisti yhden kappaleen ekstrapitkää Transit XXL:ksi nimettyä mallia, joka rakennettiin yhdistämällä kaksi tavallista Tourneo-pikkubussia. Auto on 7,4&nbsp;metriä pitkä ja siinä on istumapaikat kahdeksalle hengelle. Moottorina on 2,2-litrainen (130&nbsp;hv) diesel, ja ylelliseen varusteluun kuuluu nahkaverhoilu, DVD-soitin matkustamon näyttöruuduilla ja 16 tuuman kevytmetallivanteet. 

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Ford Transit (2013)

**Seitsemännen sukupolven [[Ford Transit]]ia** on valmistettu vuodesta 2013 lähtien.

## Ford Transit VII (2013–)

Seitsemännen sukupolven Ford Transit -mallistossa on kaksi erikokoista mallia. Keskikokoinen, etuvetoinen Transit Custom esiteltiin vuonna 2012 Englannissa ja suurempi takavetoinen Transit Detroitin autonäyttelyssä tammikuussa 2013.

Takavetoisen Transitin kehittivät yhteistyössä Fordin Euroopan ja Pohjois-Amerikan suunnitteluosastot. Pohjois-Amerikan markkinoilla takavetoinen Transit korvasi Ford Econolinen.

Pakettiauton koripituuksia on Suomessa tarjolla kolme (L2, L3, L4) ja -korkeuksia kaksi (H2, H3) kappaletta. Linja-automallin saa Suomessa vain keskipitkällä (L3) ja pisimmällä (L4) koripituudella. Keskipitkä linja-auto on aina keskikorkea (H2) ja pitkä korkea (H3). Istuimia on 14–18 henkilölle korimallista riippuen.

Suomeen tuodaan ainoastaan 2,2-litraista Duratorq TDCi -dieselmoottoria kahdella tehovaihtoehdolla (125/155&nbsp;hv). Pienintä 100-hevosvoimaista versiota ei ole Suomen tuontiohjelmassa. Voimansiirtona on kuusivaihteinen manuaalivaihteisto. Muualla tarjolla ovat myös 2,3-litrainen Duratec-bensiinimoottori, 3,2 ja 2,4 litran TDCi:t sekä vain Pohjois-Amerikassa 3,5 EcoBoost- ja 3,7 Ti-VCT V6 -bensiinimoottorit. Kuusivaihteinen automaattivaihteisto on saatavana ainoastaan Pohjois-Amerikan markkinoilla.

Suomessa pakettiauton varustetasot ovat ECOnetic ja Trend.

ECOneticissa on vakiona kuljettajan turvatyyny, ABS-jarrut, ESP, sähköikkunat, 16 tuuman teräsvanteet, kauko-ohjattava keskuslukitus, ajotietokone, lämmitettävä kahdeksassa suunnassa säädettävä kuljettajan istuin, radio, Bluetooth-järjestelmä, päiväajovalot, ohjauspyörän kallistuksen ja etäisyyden säätö, lämmitettävät sähköpeilit ja ikkunaton liukuovi matkustajan puolella.

Trendissä on lisäksi pölykapselit, sumuvalot, CD-soitin, Ford SYNC -hätäaputoiminto, manuaali-ilmastointi, nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja vaihteenvalitsimen nuppi sekä vakionopeudensäädin.

Transitin pikkubussiversiossa on turvaverhot, jotka suojaavat kaikkien viiden istuinrivin matkustajia. Verho on pituudeltaan 4,5 metriä, ja sen on sanottu olevan maailman suurin turvatyyny.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Kafi

**Oy Kafi Ab** oli Teuvalla vuosina 1974–1991 toiminut matkailuvaunujen valmistaja, joka ehti itsenäisenä yrityksenä valmistaa runsas tuhat vaunua ennen kuin siirtyi Lohja Caravans Oy:n omistukseen vuonna 1979. Kafi jatkoi Lohjan tuotemerkkinä vuoteen 1991 saakka, ja kaikkiaan Kafi-merkkisiä matkailuvaunuja tehtiin 9&nbsp;300 kappaletta.

## Historiaa

Alun perin oli tarkoitus, että Teuvalla ryhdyttäisiin kokoamaan ruotsalaisen Karosseri AB Elitin laadukkaina pidettyjä Kabe-matkailuvaunuja. Tätä varten ruotsalaisyritys ja pari autoalan yrittäjää Porista perustivat tehtaan Teuvalle, jossa oli saatavana taitavia puuseppiä. Jostain syystä Kabe-vaunuja ei ryhdyttykään valmistamaan, vaan kehitettiin oma Kafi-mallisto (**Ka**be i **Fi**nland).

Ensimmäinen Kafi-malli oli 510, ja vuonna 1975 esiteltiin Kafi 460. Malliston myyntivaltteina olivat tukevuus, lämpimyys ja kodikkaana pidetty sisustus. Kafi esitteli usein muista valmistajista poikkeavia ratkaisuja, joista osasta jouduttiin kuitenkin luopumaan. Tuhannes Kafi-matkailuvaunu valmistui elokuussa 1978.

Tehtaan uusi omistaja Lohja Caravans teetti Teuvalla 1980-luvulla Kafi-vaunujen ohella myös Solifer-merkillä myytyjä vaunuja. Matkailuvaunujen lisäksi Kafin tehtaalla valmistettiin 3&nbsp;000 taukotupavaunua Tielaitokselle ja suuria määriä myös Neuvostoliittoon. Kolmas tuoteryhmä olivat Kafi Commercial -kioskivaunut.

Kafin suosio matkailuvaunumerkkinä hiipui laatu- ja kosteusongelmiin. Vuoden 2014 lopussa Suomessa oli yhä rekisterissä lähes 3&nbsp;000 Kafi-vaunua.

## Lähteet
Ford Transit (1978)

**Toisen sukupolven [[Ford Transit]]ia** valmistettiin vuosina 1978–1986.

## Ford Transit II (1978–1986)

Koska ensimmäisen sukupolven Transitia myytiin edelleen yli kymmenen vuoden ikään ehtineenä erinomaiseen tahtiin, Ford päätyi lopputulokseen, että täysin uuden mallin sijaan tässä vaiheessa riittäisi perusteellinen kasvojenkohotus. Uudistunut Transit esiteltiin yleisölle maaliskuussa 1978. Suurimmat ulkonäölliset muutokset kohdistuivat keulaan, joka oli suunniteltu siten, että kaikki moottorit mahtuisivat sen sisään, eikä pidennettyä keulaa enää tarvittaisi osassa malleista. Etupuskuri ja -pelti olivat myös irrotettavissa huoltotöiden helpottamiseksi. Sisällä kojelauta oli aikaisempaa huomattavasti henkilöautomaisempi – siksikin että mittaristo ja muutama muu osa oli lainattu Ford Cortinasta. Perusrakenne pysyi muuttumattomana pyöräntuentoja myöten.

### Moottorit
Moottoriosastolla nelisylinteriset V-moottorit jäivät historiaan. Tarjolla oli nyt *York*-diesel sekä kannen yläpuolisella nokka-akselilla varustettuja bensiinimoottoreita. Englantilaisten V6-moottorien valmistukseen käytettävät koneet ja työkalut siirrettiin Etelä-Afrikan tehtaalle, joka hyödynsi niitä vielä useiden vuosien ajan. Yhdysvalloissa uudet nelisylinteriset bensiinirivimoottorit tunnettiin nimellä *Pinto*, mutta Euroopassa niistä käytettiin koodimerkintää *T88*. Transitiin *Pinto*-moottoreita oli tarjolla kaksi: 1,6-litrainen (65&nbsp;hv) ja 2,0-litrainen (75&nbsp;hv). *Pintot* osoittautuivat alkuvaiheessa epäluotettaviksi, minkä vuoksi Ford käytti paljon aikaa ongelmien ratkaisemiseen. *York*-dieselmoottoreita jatkokehitettiin kylmäkäynnistystä silmällä pitäen, ottamalla käyttöön tehokkaat hehkutulpat. Valmistajan mukaan moottori käynnistyisi vaivatta 20 asteen pakkasessakin.

Vuonna 1979 maailmaa koetteli toinen öljykriisi, joka sai autonvalmistajat kehittelemään taloudellisempia moottoreita. Ford käynnisti useita suunnitteluprojekteja, joista yksi merkittävin oli polttoaineen suorasuihkutus dieselmoottoreissa. Kahdentoista vuoden ikään ehtineet *York*-dieselit siis korvattiin uusilla suorasuihkutteisilla dieselmoottoreilla vuonna 1984. Uusissa moottoreissa hehkutulpat voitiin jättää pois, sillä suorasuihkutusdiesel käynnistyy luotettavasti kylmällä ilman hehkutustakin. Uusi diesel oli 2,5-litrainen ja tuotti 68 hevosvoimaa.

### Kasvojenkohotus
Samaan aikaan suorasuihkutusdieselin esittelyn yhteydessä tehtiin myös pieniä ulkonäöllisiä muutoksia. Etusäleikkö vaihtui harmaaseen muoviseen, johon ajovalot oli integroitu. Takana vilkut sekä peruutus- ja sumuvalot siirtyivät takavalojen yhteyteen. 

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Ion Gheorghe Maurer

**Ion Gheorghe Maurer** (23. syyskuuta 1902 Bukarest – 8. helmikuuta 2000 Bukarest) oli romanialainen kommunistipoliitikko. Hän toimi Romanian ulkoministerinä 1957–1958, nimellisenä valtionpäämiehenä 1958–1961 ja pääministerinä 1961–1974.

Maurer oli osittain saksalaista sukujuurta. Hänellä oli keskiluokkainen tausta ja hän oli koulutukseltaan lakimies. Hän kuului Romanian kommunistiseen puolueeseen vuodesta 1936. Toisen maailmansodan aikana hän oli vangittuna. Sodan jälkeen hän toimi kommunistisessa Romaniassa monissa johtavissa asemissa. Vuosina 1958–1961 hän oli suuren kansalliskokouksen presidiumin puhemies eli Romanian nimellinen valtionpäämies, minkä jälkeen hän siirtyi pääministeriksi. Pääministerikaudellaan hänen on sanottu olleen Romanian toiseksi vaikutusvaltaisin johtaja presidentti Nicolae Ceaușescun jälkeen. Maurer omistautui varsinkin ulkopolitiikalle. Hän pyrki Ceaușescun tavoin lisäämään Romanian itsenäistä liikkumavaraa suhteessa Neuvostoliittoon ja yritti myös sovitella 1960-luvulla Neuvostoliiton ja Kiinan välistä kiistaa. Ideologisesti häntä pidettiin maltillisena.

Maurerin on oletettu vetäytyneen pääministerin tehtävistä vuonna 1974 siksi, että hän ei hyväksynyt Ceaușescun voimistuvaa itsevaltaisuutta. Virallisesti eron syynä oli heikentynyt terveys. Maurer oli loukkaantunut vakavasti, kun häntä kuljettanut jeeppi suistui tieltä metsästysmatkan aikana vuonna 1970. Maurer kuoli Bukarestissa 97-vuotiaana vuonna 2000.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo Maija Vilkkumaan kappaleista

Tämä on **luettelo [[Maija Vilkkumaa]]n kappaleista** hänen soolouraltaan. Kappaleet on pyritty järjestämään julkaisuajan mukaan vanhimmasta uusimpaan.

### 1990- ja 2000-luku

### 2010-luku

### 2020-luku

## Katso myös
* Maija Vilkkumaan diskografia

## Lähteet
SC Austria Lustenau

**SC Austria Lustenau** on vuonna 1914 perustettu jalkapalloseura Lustenausta, Itävallasta. Sen edustusjoukkue pelaa kaudella 2018–2019 maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Ligassa. Seuran kotikenttänä toimii 8&nbsp;800 katsojaa vetävä Reichshofstadion.

## Entisiä pelaajia
* Alex Pastoor (1998–2001)
* Sebastian Strandvall (2015)

## Lähteet
Constantin Dăscălescu

**Constantin Dăscălescu** (2. heinäkuuta 1923 Breaza – 15. toukokuuta 2003 Bukarest) oli romanialainen kommunistipoliitikko, joka toimi Romanian pääministerinä vuosina 1982–1989.

Dăscălescu toimi Romanian kommunistisen puolueen Galațin piirin ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1965–1974, minkä jälkeen hän työskenteli puolueen keskushallinnossa. Maan pääministeriksi hänet nimitettiin vuonna 1982. Dăscălescu oli viimeinen diktaattori Nicolae Ceaușescun valtakauden pääministereistä ja hänen on sanottu olleen heistä kaikkein uskollisin Ceaușesculle ja tämän vaimolle Elenalle. Häntä on luonnehdittu kasvottomaksi virkamieheksi, joka totteli presidentin määräyksiä. Vallankumouksellisen liikehdinnän puhjettua joulukuussa 1989 Dăscălescu lähetettiin Timișoaraan ensin tukahduttamaan mielenosoituksia ja sitten neuvottelemaan mielenosoittajien kanssa, mutta neuvottelut eivät johtaneet mihinkään Ceaușescun taipumattomuuden vuoksi. Välittömästi Ceaușescun teloituksen jälkeen Dăscălescu määräsi viimeisellä määräyksellään kaikki poliittiset vangit vapautettaviksi, ennen kuin joutui itse eroamaan.

Dăscălescu joutui vuonna 1990 muun entisen puoluejohdon kanssa oikeuteen syytettynä satojen mielenosoittajien surmauttamisesta edellisvuonna. Hänet tuomittiin vuonna 1991 murhasta elinkautiseen vankeuteen, mutta hänet vapautettiin myöhemmin heikon terveyden perusteella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bucciali

**Bucciali** on vuosina 1922-1933 valmistettu ranskalainen automerkki.

Angelo ja Paul Albert Bucciali valmistivat autoja aluksi BUC-merkkisinä. Niissä oli aluksi kaksitahtinen moottori, myöhemmin myös kuusisylinterinen 1,5 litran moottori. BUC-merkkiä valmistettiin vuosina 1922-26.

Bucciali TAV-6 kohahdutti Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 1928. Uusi malli TAV-6 oli etuvetoinen ja siinä oli portaaton automaattivaihteisto. Moottori oli 2,4 litrainen ja myöhemmin 6- tai 8-sylinterinen. Kaikissa pyörissä oli erillisjousitus. Etuvetoinen auto oli 1920-luvulla harvinainen. Vuotta myöhemmin esiteltiin ensimmäinen amerikkalainen etuvetoauto Cord ja pian sen jälkeen myös saksalainen DKW alkoi valmistaa etuvetoautoja.

Vain prototyypin asteelle pääsi 1930-luvulla kehitetty Bucciali Double Huit, jossa oli kaksi kahdeksansylinteristä rivimoottoria rinnakkain. Sen 16-sylinterisen moottorin iskutilavuus oli 8 litraa. Moottorin teho oli 88&nbsp;kW (120&nbsp;hv).

## Lähteet
OM-asuntovaunu

**OM-asuntovaunut** ovat toiminimi Onni Mäkivirran Punkalaitumella vuosina 1962–1967 vamistamia matkailuvaunuja, joita tehtiin kaikkiaan noin 400 kappaletta. Yritys oli ensimmäinen teollisen mittakaavan matkailuvaununtekijä Suomessa ja työllisti parhaimmillaan noin 30 ihmistä.

Taksiautoilija Onni Mäkivirta rakensi ensimmäisen matkailuvaununsa omaan käyttöön vuonna 1960. OM-vaunuja tehtiin viittä eri mallia, pituudeltaan 2,8–4,4 metriä. OM 15 -mallissa oli takaosassa sauna. 

Ylellisimmän mallin OM-17 hinta vuonna 1966 oli 5&nbsp;500 markkaa. Vaunuun sai lisävarusteina jääkaapin (310 mk), pistelämmittimen (380 mk) ja kaksinkertaiset ikkunat (200 mk). Vaunun omapaino oli 700 kg ja korin pituus neljä metriä.

OM-matkailuvaunujen rakennetta kehitettiin koko sen ajan, jonka ne olivat tuotannossa, ja ne osoittautuivat käytössä niin kestäviksi, että niitä on nähty liikenteessä vielä vuosikymmeniä jälkeenpäin.

OM-matkailuvaunujen lisäksi Mäkivirta valmisti samoille alustoille esittely- ja työmaavaunuja, telttaperävaunuja ja avolavaisia tavaraperävaunuja sekä välitti ruotsalaisten Heby-matkailuvaunujen rakennussarjoja omatoimitakentajille.

T:mi Onni Mäkivirran toiminta päättyi konkurssiin vuonna 1967.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*OM-asuntovaunuille omistettu Facebook-sivusto
Ilie Verdeț

**Ilie Verdeț** (10. toukokuuta 1925 Comănești – 20. maaliskuuta 2001 Bukarest) oli romanialainen kommunistipoliitikko ja diktaattori Nicolae Ceaușescun lanko. Hän toimi Romanian apulaispääministerinä vuosina 1966–1974 ja pääministerinä 1979–1982. Kun Ceaușescu syrjäytettiin joulukuussa 1989, Verdet julistautui väliaikaisen hallituksen johtajaksi, mutta hänet syrjäytettiin jo noin 20 minuutin kuluttua julistuksen antamisesta. Hän perusti vuonna 1990 Sosialistisen työväenpuolueen. Verdet johti tätä kääpiöpuoluetta vuoteen 1999.

## Lähteet
Mari Jungstedt

**Mari Jungstedt** (s. 31. lokakuuta 1962) on ruotsalainen rikoskirjailija.

Jungstedt on opiskellut taloustiedettä Uppsalassa, käynyt opettajakorkeakoulua Tukholmassa ja valmistunut toimittajaksi Sundsvallin toimittajakorkeakoulusta. Hän on työskennellyt radio- ja televisiotoimittajana. Jungstedt toimi kymmenen vuotta Ruotsin television alueuutisten uutisankkurina ja myöhemmin TV4:n ajankohtaisohjelman vetäjänä. Nykyisin hän on vapaa kirjailija.

Jungstedt on ollut perustamassa Nobel-palkinnolle kilpailijaa, jonka jakaa Uusi akatemia, Den Nya Akademien, johon on liittynyt noin sata kulttuurialojen edustajaa. Palkinto jaetaan 10. joulukuuta, kuten Nobelin kirjallisuuspalkintokin on jaettu.

Jungstedt tunnetaan Gotlantiin sijoittuvasta dekkarisarjasta, jonka päähenkilöitä ovat komisario Anders Knutas ja journalisti Johan Berg. Kirjoissa kuvataan poliisin työtä, tv-työtä ja mediamaailmaa sekä tiedotusvälineiden ja poliisin yhteistyötä. Sarjan ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 2003. Jungstedt on kirjoittanut myös Gran Canarialle sijoittuvaa dekkarisarjaa. Ruben Eliassenin kanssa kirjoitettu ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 2015. Jungstedt ja Eliassen tapasivat Kanarialla vuonna 2012 ja kihlautuivat vuonna 2013. Pari erosi vuonna 2015 ja Jungstedt jatkaa sarjan kirjoittamista yksin.

## Teokset
### Gotlanti-sarja
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Kanaria-sarja
* 
* 

### Andalusia-sarja
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mari Jungstedtin verkkosivut
Hannu Haahti (professori)

**Hannu Gabriel Haahti**, sukunimi vuoteen 1906 *Hahnsson* (3. marraskuuta 1895 Rymättylä – 29. kesäkuuta 1953) oli suomalainen lääkäri ja tuberkuloosiopin professori.

Haahden vanhemmat olivat kirkkoherra Hannu Haahti, vuoteen 1906 Hahnsson ja Lovisa Gabriela Geitlin (1870–1940). Hän oli naimisissa vuodesta 1922 Anna Elise  Nevanlinnan, vuoteen 1906 Neovius (s. 1896) kanssa. Matematiikan professori Heikki Haahti ja lääketieteen tohtori Eero Haahti olivat heidän lapsiaan.  Haahden sisaria olivat kirjailija Elli Kaarlehto ja sairaanhoitaja, henkilökohtaisen sosiaalityön kehittäjä Helvi Boothe ja veljiä everstiluutnantit Usko Haahti ja Yrjö Haahti. 

Haahti pääsi ylioppilaaksi 1913 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1917, lisensiaatiksi 1923 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1928. Haahti vertasi väitöskirjassaan *Armeija terveydellisenä tekijänä yhteiskunnassa* tilastollisia menetelmiä käyttäen asevelvollisten kuolleisuutta siviilissä oleviin ikätovereihin verrattuna ja havaitsi asevelvollisten kuolleisuuden hälyttävän suureksi vaikka 1920-luvulla kutsunnoissa hylättiin muun muassa terveydellisistä syistä 40 prosenttia ikäluokista. 

Sisällissodan aikana ja sen jälkeen 1919-1923 pataljoonanlääkärinä eri joukko-osastoissa. Sittemmin Haahti toimi Helsingin sotilassairaalan alilääkärinä 1923–1928, Viipurin sotilassairaalan alilääkärinä 1928, Helsingin kaupungin tuberkuloosisairaalan röntgenalilääkärinä 1929–1945 sekä Vakuutus Oy Varmassa 2. lääkärinä 1929–1935 ja ylilääkärinä 1935–1946. Haahti oli Helsingin yliopiston tuberkuloosiopin dosenttina 1935–1945 ja tuberkuloosi- ja keuhkosairausopin vt. professorina 1943–1945 ja professorina 1945–1953. Haahti oli myös Tuberkuloosilääkäriyhdistyksen puheenjohtajana 1945–1953.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hannu Haahden elämäkerta Kansallisbiografiassa
Talouden haavoittuvuuden indeksi

** Talouden ja ympäristön haavoittuvuuden indeksi** (, lyhennys **EVI**; aiemmin: **Talouden haavoittuvuuden indeksi** () on Yhdistyneiden kansakuntien käyttämä mittari kansantalouden kohtaamien äkillisten, talouselämään tai ympäristöön kohdistuvien muutosten määrälle ja talouden kyvylle kestää näitä muutoksia.

Indeksin arvoa käytetään yhtenä kolmesta ehdosta päätettäessä valtioiden kuulumisesta YK:n vähiten kehittyneiden maiden (LDC) listalle. LDC-lista on yleisesti tunnustettu kehitysavun kohdentamiskriteeri. Vähiten kehittyneiden maiden tavoin monet pienet saarivaltiot ovat keskimääräistä alttiimpia yllättäville luonnonkatastrofeille ja nopeille maailmantalouden muutoksille.

EVI-indeksin nimen ohella sen rakenne muuttunut vuosien saatossa. Siksi eri vuosien indeksiluvut eivät ole sellaisenaan vertailukelpoisia. Nykyään (2023) indeksi lasketaan seuraavien osatekijöiden perusteella. Kukin osatekijä saa painoarvon 1/8. Kunkin osatekijän raaka-lukemat maksimi-minimiarvon perusteella, ja näin muodostetaan pistearvot kullekin mittarin osatekijälle.
::a) maa-, metsä- ja kalatalouden osuus kansantuotteesta (paino 1/8 indeksiarvosta)
::b) eristyneisyys ja sisämaamaisuus (1/8)
::c) vientituotteiden kapea-alaisuus (1/8)
::d) tuotteiden ja palveluiden viennin epävakaus  (1/8)
::e) alavilla rannikkovyöhykkeillä asuvien osuus väestöstä (1/8)
::f) kuivilla alueilla elävien väestöosuus (1/8)
::g) maataloustuotannon epävakaus (1/8)
::h) luonnonkatastrofien uhrit (1/8)
 
Aiemmin EVI muodostettiin seuraavien osatekijöiden perusteella:
::a) väkiluku; ei yli 75 miljoonaa asukasta (paino 1/8 indeksiarvosta)
::b) eristyneisyys (1/8)
::c) vientituotteiden kapea-alaisuus (1/16)
::d) maa-, metsä- ja kalatalouden osuus kansantuotteesta (1/16)
::e) alavilla rannikkovyöhykkeillä asuvien osuus väestöstä (1/8)
::f) tuotteiden ja palveluiden viennin epävakaus (1/4)
::g) luonnonkatastrofien uhrit (1/8)
::h) maataloustuotannon epävakaus (1/8)

Mitä suurempi indeksiarvo on, sitä herkemmin ulkoiset äkkimuutokset aiheuttavat vakavaa häiriötä valtion talouselämälle. Indeksiarvo 36 tai suurempi oli vuosina 2012–2015 (samoin 2018 ja 2024) kriteerinä valtion liittämiseksi vähiten kehittyneiden maiden listalle ja EVI-indeksi 32 katsottiin kynnykseksi kansantalouden riittävälle tokenemiskyvylle ulkoisia häiriöitä vastaan (kypsymisraja). Vuoden 2015 kolmivuotiskatsauksessa haavoittuvimpina talouksina pidettiin eli suurimmat indeksiarvot saivat Kiribati (71,5), Gambia (70,7), Liberia (57,9), Eritrea (56,8) ja Etelä-Sudan (56,0).

EVI on ollut käytössä LDC-kriteerinä vuodesta 1999.

## Katso myös
*Hauras valtio

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Least Developed Countries (LDCs) - YK:n sivusto Vähiten kehittyneistä maista  (un.org)
*Briguglio, Lino; Cordina, Gordon; Farrugia, Nadia; Vella, Stephanie, 2008: Economic vulnerability and resilience concepts and measurements (Research paper / UNU-WIDER, No. 2008.55, ISBN 978-92-9230-103-3, pdf)  (econstor.eu)
*LDC data retrieval (LDC-maiden kriteerit ja niiden kehitys 2006–2015)  (un.org)
Storeggan vyöry

**Storeggan vyöry** oli Norjanmerellä noin vuonna 6 200 eaa. tapahtunut suuri merenalainen maanvyöry. Sitä pidetään kaikkien aikojen suurimpana maanvyörynä, jonka yhteydessä liikkui arviolta 2 500 – 3 500 km³ verran maamassoja noin 290 kilometrin levyisellä alueella. Storeggan vyöry oli viimeinen jääkauden aikaisen mannerjäätikön sulamisen jälkeen alueella tapahtunut suuri maanvyöry. 

Euroopan mannerjalustan reunalla nykyisen Norjan ja Islannin välissä tapahtunut vyöry aiheutti Pohjois-Atlantin rannikoille tuhoisan tsunamin, joka iski Shetlandinsaarille jopa 30 metrin korkuisena. Storeggan vyöryn syynä oli todennäköisesti maanjäristys, mutta sen laukeamista edisti ilmeisesti myös mannerjalustan rinteen yläpäässä tapahtunut merenpohjan metaanihydraattiesiintymien purkautuminen.

Storeggan vyöryn aiheuttama tsunami iski tuhoisasti useiden metrien korkuisena myös muualle Pohjanmeren rannikoille muun muassa nykyisten Britannian, Belgian ja Hollannin alueille. Tsunamin arvellaan tuhonneen lopullisesti muinaisella Doggerlandin alueella vaikuttaneen neoliittisen kulttuurin.

## Lähteet
Kramerspitz

**Kramerspitz** tai Kramer on 1985m korkea vuori Garmisch-Partenkirchenissä, Baijerin osavaltiossa Saksassa. Vuorelta on esteetön näköala Saksan korkeimmalle huipulle, Zugspitzelle, ja Karwendel-vuoristoon. Vuori kuuluu Ammergaun Alppien vuoristoalueeseen.

## Nousu
Vuoren huipulle voi vaeltaa Garmischista St. Martinin (1040 m) tai Stepbergalmin (1583 m) kautta. Vuorelle nousu onnistuu helposti kokeneelta vaeltajalta ja viimeiselle sadalle korkeusmetrille on asetettu joitakin varmistusvaijereita avuksi vaikeimpiin paikkoihin.

## Valokuvia

Kuva:Kramerspitz Gipfelbereich.jpg|Kramerspitz-vuoren huippu Stepbergalmin suunnasta nähtynä.
Kuva:Kramerspitz Gipfel.jpg|Kramerspitz-vuoren huippu (todellinen huippu, huippuristi sijaitsee noin 5 m alempana).
Kuva:Kramerspitzpeaknorth.JPG|Huippu pohjoisesta nähtynä.
Kuva:Stepbergalm.jpg|Stepbergalm talvella.
Kuva:Garmisch 2.JPG|Garmischin kävelykatu, Kramerspitz taustalla.


## Lähteet
Montserratin jalkapallomaajoukkue

**Montserratin jalkapallomaajoukkue** edustaa Montserratia miesten jalkapallon kansainvälisissä otteluissa. Sitä hallinnoi Montserratin jalkapalloliitto. Se on sekä maanosaliitto CONCACAFin että kansainvälisen jalkapalloliiton FIFA:n jäsen. Montserrat on osallistunut vuoden 2002 MM-kilpailuista lähtien kaikkien MM-kilpailujen karsintoihin, mutta ei ole koskaan edennyt lopputurnaukseen. Se ei ole selviytynyt myöskään Gold Cupin tai Caribbean Cupin lopputurnaukseen. Vuonna 2003 julkaistiin dokumentti The Other Final, joka kertoo Montserratin ja Bhutanin välisestä ottelusta, joka pelattiin samaan aikaan kuin vuoden 2002 MM-kilpailujen loppuottelu. Montserrat ja Bhutan olivat tuolloin FIFA-rankingin kaksi huonointen sijoittunutta joukkuetta. Montserrat hävisi ottelun 4–0.

## Menestys arvokisoissa

### Maailmanmestaruuskilpailut
* 1930–1998 – Ei osallistunut
* 2002 – Karsiutui

### CONCACAF Gold Cup
* 1991 – Karsiutui
* 1993 – Ei osallistunut
* 1996 – Karsiutui
* 1998 – Ei osallistunut
* 2000–2002 – Karsiutui
* 2003 – Vetäytyi
* 2005 – Karsiutui
* 2007–2009 – Ei osallistunut
* 2011–2014 – Karsiutui

### Caribbean Cup
* 1989–1990 – Ei osallistunut
* 1991–1992 – Karsiutui
* 1993 – Ei osallistunut
* 1994–1995 – Karsiutui
* 1996–1998 – Ei osallistunut
* 1999–2005 – Karsiutui
* 2007–2008 – Ei osallistunut
* 2010–2014 – Karsiutui

## Lähteet
Erkki Mikkola

**Erkki Mikael Mikkola** (18. heinäkuuta 1904 Ikaalinen – 13. helmikuuta 1940) oli suomalainen maantieteilijä, valokuvaaja ja geologi.

Mikkolan vanhemmat olivat seminaarinjohtaja Juho Mikael Mikkola ja Fanny Maria Sirén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1922 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1926 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1932.

Mikkola oli geologisessa toimikunnassa vt. nuorempana apulaisgeologina 1929–1933, vakinaisena nuorempana apulaisgeologina 1933–1936, vt. vanhempana apulaisgeologina 1935–1936 sekä vakinaisena vanhempana apulaisgeologin1 1936–1940. Hän oli Suomenmaa-teoksen toimitussihteerinä 1929–1931 ja Suomen geologisen seuran sihteerinä vuodesta 1928. Mikkola toimi muun muassa J. G. Granön apuna.

Mikkola oli myös valokuvaaja joka julkaisi kuvateokset *Inari-Lappi ja Petsamo* (1932) ja *Kainuu kuvissa* (1938). Teoksien maisemakuvat oli otettu panoraamakameralla. Mikkola kaatui talvisodan aikana Taipaleessa helmikuussa 1940. 

Erkki Mikkola oli naimisissa vuodesta 1935 filosofian maisteri Toini Aurora Teittisen kanssa. 

## Teoksia
* *Ueber den Nattanengranit im finnischen Lappland*. Fennia 50; 12. Societas geographica Fenniae, Helsingfors 1928
* *Inarin-Lappi ja Petsamo* teoksessa *Suomen matkailijayhdistyksen vuosikirja 1932 : Taka-Lappi ja Petsamo*. Helsinki 1932
* *On the physiography and late-glacial deposits in northern Lapland*, väitöskirja. Bulletin de la Commission géologique de Finlande 96. Suomen geologinen toimikunta, Helsinki 1932
* *The region to the South-West of the "Granulite Series" in Lapland and its ultrabasics* ; kirj. Erkki Mikkola ja Th. G. Sahama. Helsinki 1936
* *Kainuu kuvissa - Kainuu i bilder - Kainuu in picture* ; toim. H. V. Claudelin. Kainuun Sanomain kirjapaino, Kainuu 1938, 2. painos 1947, 3. painos 1952
* *Suomen geologinen yleiskartta : lehdet B7-C7-D7 Muonio-Sodankylä-Tuntsajoki: kivilajikartan selitys*. 1941
* Luku *Lapin luonto* teoksessa *Lappi väreissään - Lapland in colours* ; valokuvaus, johdanto ja kuvatekstit Reino Lounimo. WSOY 1965

## Lähteet
Andrea Doria (D553)

**Andrea Doria** (runkonumero D553) on Italian laivaston Andrea Doria -luokan hävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin 27. lokakuuta 2000 Riva Trigososta Fincantierin telakalta, missä köli laskettiin 19. heinäkuuta 2002. Se laskettiin vesille 14. lokakuuta 2005 ja luovutettiin laivastolle 22. joulukuuta 2007. Alus aloitti operatiivisen palveluksen lokakuussa 2010 Genovassa.

## Palvelus
Ensimmäiseen kansainväliseen operaatioon, operaatio Tucano, alus osallistui lokakuussa 2010 Luoteis-Afrikan rannikolla. Vuonna 2011 alus oli Välimerellä Libyan kriisissä ja osallistui Ocean Shield operaatioon Naton 1. pysyvän laivasto-osaston () lippulaivana. Operaatiossa osaston tehtävänä oli torjua merirosvousta Intian valtamerellä, Adeninlahdella, Arabianmerellä ja Somalian rannikolla.

Vuosina 2012 ja 2013 alus osallistui lukuisiin harjoituksiin ja Syyrian kriisin alkaessa se liitettiin osaksi Italian UNIFIL joukkoja. Vuonna 2014 alus nimettiin lippulaivaksi Euroopan operaatio Atalantaan, jonka tehtävänä oli torjua Afrikan sarven alueen merirosvousta. Aluksen miehistö laukaisi 26. lokakuuta 2015 ensimmäisen operatiivisen Aster 30 -ohjuksensa Joint Warrior 15-2 ja Sea Demonstration 2015 harjoituksessa Pohjois-Atlantilla.

Alus osallistui 2016-2020 Safe Sea operaatioon ja Open Sea harjoituksiin. Vuonna 2021 alus osallistui Naton Atlantilla järjestettyyn Steadfast Defender harjoitukseen. Seuraavana vuonna alus osallistui Joint Warrior 22-2 harjoitukseen Pohjanmerellä. Vuoden lopulla alus liittyi Naton 2. pysvään laivasto-osastoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Caio Duilio (D554)

**Caio Duilio** (runkonumero D554) on Italian laivaston Andrea Doria -luokan hävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin 27. lokakuuta 2000 Riva Trigososta Fincantierin telakalta, missä köli laskettiin 19. syyskuuta 2003. Se laskettiin vesille 23. lokakuuta 2007 ja liitettiin laivastoon 3. huhtikuuta 2009. Alus otettiin operatiiviseen palvelukseen 22. syyskuuta 2011.

## Palvelus
Alus aloitti 12. helmikuuta 2008 avomerikokeet ja liitettiin laivastoon 3. huhtikuuta 2009 La Speziassa. Se osallistui 5. toukokuuta *Andrea Dorian* ja Ranskan laivaston *Forbinin* ja *Chevalier Paulin* kanssa sotaharjoitukseen ja 10. kesäkuuta 2010 Napolin sekä 2011 La Spezian laivastonäyttelyyn.

Alus osallistui ensimmäiseen Natoharjoitukseensa Proud Manta 2011:een 4.-17. helmikuuta 2011 Joonianmerellä. Alus vastaanotti sotalippunsa Gaetassa 22. marraskuuta, kun se saavutti operatiivisen valmiuden. Läpäistyään PAAMS-ohjuksen käyttöönottotestit 2012 alus saavutti taisteluvalmiuden ja osallistui Mare Aperto/Amphex -harjoitukseen, missä aluksen ase- ja valvontajärjestelmät todettiin toimiviksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Carriacou

**Carriacou** on Karibianmerellä sijaitsevan Grenadan saarivaltion toiseksi suurin saari pääsaari Grenadan jälkeen. Se sijaitsee koilliseen pääsaaresta ja on maan pohjoisimpia saaria yhdessä Petite Martiniquen kanssa. 34 neliökilometrin Carriacoulla asuu noin 6&nbsp;000 ihmistä. Se on näin Grenadiinien saariryhmän suurin ja ilmeisesti myös väkirikkain saari.

Saaren väestö koostuu pääosin Afrikasta tuotujen orjien jälkeläisistä. Ensimmäinen saarella vieraillut eurooppalainen oli ilmeisesti Guadeloupella asunut ranskalainen kilpikonnanpyydystäjä Jean-Baptiste Du Tertre vuonna 1656. Saarella on yhä ranskalaista vaikutusta muun muassa kylien nimissä, kuten L’Esterre, La Resource ja Beausejour. Pääkielenä puhutaan nykyisin englantia, minkä lisäksi on paikallisia ranskan kielen ja afrikkalaisten kielten sekoituksina syntyneitä kreolikieliä.

Saaren suurin kaupunki ja pääsatama on noin tuhannen asukkaan Hillsborough, jossa on myös pieni sairaala ja saaren pääpoliisiasema. Saareen kulkee säännöllisiä vene- ja ilmatyynyalusreittejä, ja saarella on myös lentokenttä. Muita kyliä saarella ovat L'Esterre, Harvey Vale ja Windward.

Carriacou tunnetaan etenkin Windwardin kylässä harjoitetusta puuveneiden rakennuksesta. Elinkeinon toivat saarelle skotlantilaiset siirtomaaherrat 1800-luvulla. Saaren muita pääelinkeinoja ovat kalastus, maanviljely ja karjanhoito. Maanviljely on limettihedelmien tuotantoa lukuun ottamatta pientä omavaraisviljelyä.

Vuonna 2024 neloskategorian Hurrikaani Beryl iski saarelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Christian Albrecht Bluhme

**Christian Albrecht Bluhme** (1794–1866) oli tanskalainen konservatiivipoliitikko. Hän toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1852–1853 ja 1864–1865.

## Lähteet
Peter Georg Bang

**Peter Georg Bang** (1797–1861) oli tanskalainen sitoutumaton poliitikko. Hän toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1854–1856.

## Lähteet
Christian Emil Krag-Juel-Vind-Frijs

**Christian Emil Krag-Juel-Vind-Frijs** (8. joulukuuta 1817 Frijsenborg &ndash; 12. lokakuuta 1896 Boller) oli tanskalainen konservatiivipoliitikko. Hän toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1865–1870.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ariete-luokka

**Ariete-luokan** piti olla Italian kuninkaallisen laivaston 42 torpedoveneen muodostama alusluokka, joista ainoastaan *Ariete* valmistui ennen Italian antautumista. Ne olivat suurennettuja saattuetehtäviin suunniteltuja Spica-luokan aluksia.

Saksalaisten haltuun jäi telakoilla useita keskeneräisiä aluksia, joista toistakymmentä saatiin palvelukseen ennen Euroopan sotatoimien päättymistä.

## Alukset
Aluksia suunniteltiin valmistettavan 42, mutta Italian telakoiden ja muun teollisuuden kapasiteetti ei mahdollistanut alusten valmistusta. Lopulta ainoastaan 16 aluksen köli laskettiin. Valmistus jaettiin tasan länsirannikon ja Adrianmeren telakoiden kesken.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Tert-butyylitolueeni

***tert''-Butyylitolueeni''' eli ***t*-butyylitolueeni*' (C10H14) on aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää liuottimena ja muiden orgaanisten kemikaalien synteesiin.

## Ominaisuudet
*tert*-Butyylitolueeni on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää nestettä. Yhdiste on käytännöllisesti katsoen liukenematonta veteen, mutta liukenee hyvin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin, dikloorimetaaniin ja bentseeniin. Aine ärsyttää voimakkaasti ihoa, silmiä ja limakalvoja. Altistumisesta tert-butyylitolueenille voi seurata hermostovaurioita. *tert*-Butyylitolueenia on eristetty kissanminttuihin kuuluvan *Nepeta leucophylla*-kasvin eteerisistä öljyistä.

## Valmistus ja käyttö
*tert*-Butyylitolueenia valmistetaan tolueenista Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla. Alkyloivana yhdisteenä käytetään isobuteenia, tert-butyylikloridia tai tert-butyylibromidia. Pääasiassa tolueeni alkyloituu p-asemasta, mutta sivutuotteena voi muodostua myös hieman m-isomeeria..

*tert*-Butyylitolueenia voidaan käyttää hartsien liuottimena. Lisäksi siitä valmistetaan muita yhdisteitä kuten hapettamalla saatavia tert-butyylibentsaldehydiä ja tert-butyylibentsoehappoa.
:

## Lähteet
Liikuta mua

**Liikuta mua** on laulaja-lauluntekijä Tommi Kaleniuksen kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin 10. huhtikuuta 2015.

Albumi sisältää Jipun kanssa esitetyn duettokappaleen ”Ajattele”. Levyn päätöskappaleen ”Suvivirsi” on sovittanut Matti Mikkola ja Saimaa-yhtyeen perkussionisti Toni Kulku. Nimikkobiisistä on julkaistu myös singleversio jonka sovitus on Tido Nguyenin käsialaa. Albumin on tuottanut Pekka Ruuska ja julkaissut Kaiku Recordings.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 8.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Keskisuomalainen: 

## Lähteet
Port-de-Paix

**Port-de-Paix** (Haitin kreoliksi *Pòdepè* tai *Pòdpè*) on Haitin kunta ja Nord-Ouestin departementin pääkaupunki Atlantin valtameren rannikolla. Vuonna 2009 Port-de-Paix'n väkiluku oli 250 000.

Aiemmin Port-de-Paix oli merkittävä banaanin ja kahvin vientisatama, mutta nykyään se on Miamista lähtevän salakuljetuksen keskus. Kristoffer Kolumbus nimesi kaupunkia ympäröivän alueen Valparaísoksi laskettuaan siellä maihin 6. joulukuuta 1492. Alueella on paljon kauniita hiekkarantoja. Kaupungin ja heti sitä vastapäätä sijaitsevan Tortugan saaren välillä kulkee lauttayhteys.

Port-de-Paix'n perustivat vuonna 1665 ranskalaiset sotajoukot, jotka englantilaiset miehittäjät olivat häätäneet Tortugasta. Vuonna 1676 ranskalainen Saint-Dominguen siirtokunta siirrettiin Tortugalta Port-de-Paix'iin, ja se säilyi hallintokeskuksena pääkaupungin siirtämiseen Cap Françaisiin asti vuonna 1711. Ensimmäinen mustien orjien kapina kaupungissa syttyi vuonna 1679.

1800-luku oli kaupungille suuren kasvun aikaa, mutta vuoden 1902 tulipalo  tuhosi Port-de-Paix'n lähes täysin, eikä se koskaan saavuttanut aiempaa asemaansa.

Port-de-Paix on myös samannimisen arrondissementin pääkaupunki. Arrondissementtiin kuuluu neljä kuntaa: Port-de-Paix, Bassin-Bleu, Chansolme and Tortugan saari.
Hannibal Sehested

**Hannibal Sehested** (1609 – 13. syyskuuta 1666) oli tanskalais-norjalainen poliitikko ja Tanskan kuninkaan Kristian IV:n vävy. Hän toimi Norjan käskynhaltijana vuosina 1642–1651. 

Sehested osallistui Tanskan sodanjohtoon vuosien 1643–1645 sodassa Ruotsia vastaan. Sen yhtä vaihetta nimitetään hänen mukaansa *Hannibalsfejdeniksi*. Rauhan tultua hän pyrki Norjan käskynhaltijana parantamaan Norjan asemaa Tanskan osana, mutta nämä pyrkimykset johtivat hänen kukistamiseensa vuonna 1651. Hän palasi kuitenkin merkittävään asemaan toimimalla sovittelijana ja neuvottelijana Ruotsin ja Tanskan sodassa 1658–1660. Sen jälkeen hän toimi muun muassa Tanskan kamarikollegion presidenttinä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Seitsemän sisarusta (vuorijono)

**Seitsemän sisarusta** (, myös *De syv søstre*) on vuorijono Alstenin saarella Alstahaugin kunnassa Norjan Nordlandissa. Vuorijono sijaitsee Vefsninvuonon edustalla.

Vuoret ovat pohjoisesta etelään Botnkrona 1&nbsp;072&nbsp;m, Grytfoten 1&nbsp;019&nbsp;m, Sjæringen 1&nbsp;037&nbsp;m, Tvillingene (”Kaksoset”) 945&nbsp;m ja 980&nbsp;m, Kvasstinden 1&nbsp;010&nbsp;m ja Breitinden 910&nbsp;m.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* De syv søstre -vaellusreitti. Ut.no.
Ekeri

**Ab Ekeri Oy** on Pedersören Kolpissa toimiva yritys, joka valmistaa kuorma-autojen perävaunuja ja puoliperävaunuja. Ekerin päätuotteita ovat sivusta avattavat umpiperävaunut. Sen tuotannosta menee vientiin 70 prosenttia, lähinnä Ruotsiin ja Norjaan. 

## Historiaa
* 1945, Bror Eklund perustaa Eklunds Snickeri -nimisen yrityksen, joka on pääasiassa puusepänliike. Yritys rakentaa myös päällerakenteita ja perävaunuja.
* 1950, Puusepäntuotteita, Yrityksessä valmistetaan muun muassa ovia sekä huonekaluja.
* 1960, Vaunuja ja kioskeja, päällerakenteiden ja perävaunujen lisäksi Eklunds Snickeri valmistaa asunto- ja hevosvaunuja sekä kioskeja
* 1970, Metalliteollisuus, Ekeri erikoistuu kuljetuskalustoon, pääosin umpi- ja kapelliperävaunuihin. 1970-luvulla myös yrityksen johto siirtyy Lars ja Henrik Eklundille.
* 1980, Uusi tehdas, 1980-luvulla nykyinen tehdas rakennetaan. Myös vientimarkkinat aukeavat Ruotsiin ja Norjaan.
* 1990, sivusta avattavuus, Ekeri erikoistuu sivusta-avattaviin päällerakenteisiin ja perävaunuihin. Kolmas sukupolvi tulee mukaan toimintaan. Vienti aloitetaan myös Pohjoismaiden ulkopuolelle
* 2015, 70 vuotta, Ekerin tuotannosta jo yli 70&nbsp;% menee vientiin. Liikevaihto jatkaa kasvua.

## Markkina-alueet

* Suomi
* Ruotsi
* Norja
* Tanska

* Islanti
* Iso-Britannia
* Alankomaat
* Saksa

* Puola
* Liettua
* Viro

## Lähteet
Simon van Salingen

**Simon van Salingen** oli antwerpenilainen kauppias, joka tutki Kuolan niemimaata ja sen lähialueita 1500-luvun lopulla.

Simon van Salingen järjesti vuosina 1566–1568 tutkimusmatkan, jonka tarkoituksena oli luoda kauppasuhteita Venäjän pohjoisosiin. Hän kävi useasti Kuolassa ja Kantalahdessa sekä tutustui Trifon Petsamolaiseen ja alueen muihin uskonnollisiin vaikuttajiin. Myöhemmin Salingen toimi Tanskan palveluksessa.

Van Salingenin muistiinpanot kertovat hänen matkoistaan Pohjois-Venäjällä. Ne sisältävät tietoja Petsamon ja Kuolan luostareista, Alankomaiden ja Venäjän kaupasta sekä Venäjän sisä- ja ulkopoliittisista tapahtumista. Van Salingen keräsi myös aineistoa vuonna 1601 julkaistuun Pohjois-Venäjän karttaan.

## Lähteet
Hugo Hørring

**Hugo Egmont Hørring** (1842–1909) oli tanskalainen konservatiivipoliitikko. Hän toimi Tanskan pääministerinä vuosina 1897–1900.

## Lähteet
RN Authion (1847)

**RN Authion** () oli Italian kuninkaalliseen laivastoon yhteysalua ().

## Valmistus
Sardinian laivasto tilasi aluksen Lontoosta Blackwallista. Sen köli laskettiin 1846 ja alus laskettiin vesille vuotta myöhemmin. Alus liitettiin Regia Marinaan 1861.

## Palvelus
Alus luokiteltiin 1863 2. luokan avisoksi ja edelleen 1877 3. luokan apualukseksi. Vuodesta 1875 alkaen aluksen aseistuksena oli kaksi 75 millimetrin tykkiä. Alus poistettiin palveluksesta 1882.

## Lähteet
*

### Viitteet
Luettelo Italian merivoimien alusten nimistä (A)

**Luettelo Italian merivoimien alusten nimistä** sisältää Italian merivoimissa ja Regia Marinassa palveluksessa olleiden **A** kirjaimella alkaneiden alusten nimet.

## A

*Abba, Cesare Giuseppe
*Acerbi, Giovanni
*Adriatico
*Affondatore
*Agordat
*Agrippa, Vipsanio
*Airone
**RN Airone (1907)
**RN Airone
**Airone (F545)
*Alabarda
**RN Alabarda
**Alabarda (F560)
*Alano
*Albatros
**RN Albatros
**RN Albatros (1934)
**Albatros (F543)
*Alce
*Alcione
**RN Alcione (1906)
**RN Alcione
**Alcione (F544)
*Aldebaran
**RN Aldebaran
**Aldebaran (F590)
*Alfieri, Vittorio
*Alighieri, Dante
*Aliseo
**RN Aliseo
**Aliseo (F574)
*Alpino
**RN Alpino (1909)
**RN Alpino (1938)
**Alpino (F580)
*Altair
**RN Altair
**Altair (F591)
*Amalfi
*Ancona
**RN Ancona (1864)
**RN Ancona
*Andromeda
**RN Andromeda
**Andromeda (F592)
*Animoso
**RN Animoso (1913)
**RN Animoso
*Antares
*Antilope
**RN Antilope (1902)
**RN Antilope
**Antilope (M5537)
*Ape
*Aquila
**RN Aquila (1840)
**RN Aquila (1917)
**RN Aquila (1941)
**Aquila (F542)
*Aquilone
**RN Aquilone (1902)
**RN Aquilone (1927)
*Archimede
**RN Archimede (1846)
**RN Archimede (1887)
*Ardea
*Ardente
**RN Ardente (1912)
**RN Ardente
*Ardimentoso
**RN Ardimentoso
**RN Ardimentoso (1942)
*Ardito
**RN Ardito (1912)
**RN Ardito
**Ardito (D550)
*Aretusa
*Ariel
*Ariete
*Arpia
*Artemide
*Artigliere
**RN Artigliere (1907)
**RN Artigliere (1937)
**Artigliere (D553)
**Artigliere (F582)
*Arturo
*Ascari
*Ascaro
*Astore
**RN Astore (1907)
**RN Astore
**Astore (P423)
*Attendolo, Muzio
*Audace
**RN Audace (1913)
**RN Audace (1916)
**Audace (D551)
*Augusto, Ottaviano
*Auriga
*Aurora
*Authion
*Aviere
**RN Aviere (1937)
**Aviere (D554)
**Aviere (F583)
*Azzardoso

## Lähteet
RN Aquila (1840)

**RN Aquila** () oli Italian kuninkaalliseen laivastoon yhteysalua ().

## Valmistus
Bourbonien laivasto osti Britteinsaarilla valmistetun kauppa-aluksen, joka oli laskettu vesille 1840. Alus liitettiin Regia Marinaan 1861.

## Palvelus
Alus luokiteltiin 1863 2. luokan avisoksi. Se poistettiin palveluksesta 1875.

## Lähteet
*

### Viitteet
Sanakirja yleiseen sivistykseen kuuluvia tietoja varten

**Sanakirja yleiseen siwistykseen kuuluwia tietoja varten** on Agathon Meurmanin toimittama ensimmäinen suomenkielinen tietosanakirja. Se ilmestyi 12-osaisena vihkosarjana vuosina 1883–1890 G. W. Edlundin kustantamana. Teoksessa on kaikkiaan 945 sivua. Hakusanoja on yli 13&nbsp;000. Meurmanin tietosanakirjan sisältö mukailee pääosin saksalaista Meyerin tietosanakirjaa.

Meurman valikoi teoksen hakusanat osin sattumanvaraisesti ja antoi oman aatemaailmansa näkyä teoksen sisällössä. Teoksessa on vain vähän laajempia artikkeleita. Se sisältää pääasiassa vierasperäisten sivistyssanojen selityksiä sekä aivan lyhyitä tiedonantoja esimerkiksi henkilöistä ja maantieteellisistä kohteista. Teosta voidaan pitää myös ensimmäisenä suomalaisena sivistyssanakirjana, koska noin kolmasosa hakusanoista on sivistyssanojen selityksiä. Meurmanin teoksen rajoitusten vuoksi ensimmäiseksi varsinaiseksi ja laajemmaksi suomenkieliseksi tietosanakirjaksi mainitaan joskus vasta vuosina 1909–1919 julkaistu kymmenosainen *[[Tietosanakirja (1909)|Tietosanakirja]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Koko teoksen tekstisisältö html-muodossa Kotimaisten kielten keskus, Kaino-aineistopalvelu.
Prakticum

**Prakticum** on monialainen ruotsinkielinen ammattioppilaitos, joka järjestää ammatillista koulutusta sekä nuorille että aikuisille. Päätoimipiste sijaitsee Helsingissä ja toinen toimipiste Porvoossa.

## Tutkinnot
Prakticumissa suoritettavat ammatilliset perustutkinnot:
* ajoneuvomekaanikko
* automaatioasentaja 
* datanomi
* ICT-asentaja
* kokki
* kosmetologi
* lähihoitaja
* media-assistentti
* merkonomi
* parturi-kampaaja 
* sähköasentaja
* tarjoilija
* varaosamyyjä 
* vastaanottovirkailija

## Lähteet