open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ernst Manker

**Enst Mauritz Manker** (20. maaliskuuta 1893 – 1. helmikuuta 1972) oli ruotsalainen etnografi, filosofian tohtori h.c. (1953), Nordiska museetin (Tukholma) lappalaisen osaston johtaja 1939–1961, museon intendentti 1957–1961 ja *[[Acta Lapponica]]* -sarjan perustaja ja toimittaja 1938–1961.

## Elämäkerta
Ernst Manker syntyi 20. maaliskuuta 1893 Tjörnin saarella maanviljelijäksi ryhtyneen merikapteenin Edvard Olssonin ja Mathilda Kristiansdotterin lapseksi. Hän valmistui vuonna 1924 filosofian kandidaatiksi Göteborgs högskolasta pääaineenaan etnografia. Mankerin ensimmäinen työpaikka oli Tukholman etnografisessa museossa. Aluksi hänen tutkimuksensa koskivat pääasiassa afrikkalaisia ​​kulttuureja, mutta matkat saamelaisalueilla 1920-luvulla, etenkin pitkä vaellus vuonna 1926, tekivät saamelaisten historiasta hänen päätutkimusaiheensa. Kun Nordiska museetiin perustettiin saamelaisosasto vuonna 1939, hänestä tuli sen ensimmäinen johtaja.

Mankerin *magnum opus* oli hänen kaksiosainen saamelaisten noitarumpujen inventointinsa *Die lappische zaubertrommel I II* (1938, 1950). Monumentaalinen, yhteensä yli 1300-sivuinen teos esittelee sekä rakenteensa että kuvituksensa puolesta kaikki originaaleina, kuvauksina tai mainintoina säilyneet saamelaiset noitarummut. Siinä inventoidaan myös rumpukuvioitten siihenastinen tulkintahistoria, minkä lisäksi Manker antaa omat tulkintansa. Mankerin toinen suuri kokoava teos oli *Lapparnas heliga ställen*, saamelaisten pyhien paikkojen inventaario (1957). Näiden lisäksi Manker julkaisi kymmeniä muita yleisesityksiä, kansatieteellisiä eritystutkimuksia sekä yksityiskohtaisia kenttätutkimusraportteja. Pelkistetty mutta taiteelliselta kannalta hiottu yleisesitys *De Åtta årstidernas folk* (1963) on käännetty lukusille kielille, mm. suomeksi (*Kahdeksan vuodenajan kansa*). Kaiken aikaa Manker kirjoitti myös saamelaiskulttuuria esitteleviä yleistajuisia kirjoja kuten seitoja (*sieidi*) käsittelevä *Markens gudar* (1948) sekä lehtiartikkeleita. Mankerin laaja-alainen saamelaiskulttuurin arvostus näkyy myös siinä., että hän perustamansa *Nordiska Museet*in *[[Acta Lapponica]] *-sarjan toisena nidoksena painatti saamelaisen taiteilijan Nils Nilsson Skumin töitä teoksessa *Same sita Lappbyn* (1938).

Saamelaiskulttuurin väsymätön dokumentoija Ernst Manker on yksi ruotsalaisen lappologian suurimmista nimistä. Mankerin työtavassa yhdistyivät harvinaisella tavalla tehokkuus, pedanttinen tarkkuus ja eläytyvä ote. Viimeksi mainittu oli perua hänen henkilökohtaisista lämpimistä saamelaiskontakteistaan, ja se näkyy vielä paremmin hänen populaareista julkaisuistaan.

## Lähteet
Päiviö (noita)

**Päiviö** oli saamelainen suurnoita.

Päiviö (*Peaivvas* < *[[Beaivi]]*, 'aurinko') on todennäköisesti ollut historiallinen henkilö, vaikka hänen ympärilleen on kiertynyt tarinaperinnettä monilta tahoilta. Johannes Tornaeuksen mukaan hän olisi asunut Enontekiön Peltojärvellä ja kuollut n. 1670. Tarinaperinne pitää häntä kuitenkin Kittilän noitana. Tornaeus mainitsee Päiviön Ruotsin Lapin intensiiviseen lähetysvaiheeseen kuuluvana hahmona, joka hylkäsi seitansa (*sieidi*) ja kääntyi kristinuskoon sen jälkeen, kun ankaran porokuoleman aikana ei saanut seidalta pyytämäänsä apua. Tämän jälkeen Päiviöstä tuli kotiseudullaan kiivas seitojen hävittäjä, ja hän jopa lähetti vanhimman poikansa Vuolabin (Olavin) Inariin hävittämään niitä.

Tarinaperinteen mukaan Päiviö olisi asunut Kittilän Rastinjärven pohjoispuolella. Se pitää häntä suursamaanina (*[[noaidi]]*), joka olisi kalan hahmossa käynyt Tukholmassa valittamassa kuninkaalle pirkkalaisten sorrosta, ja tällä matkallaan kääntynyt kristityksi. Toisen tarinan mukaan hän kävi hauen suoleen piiloutuneena katsomassa Kemissä, millaista kristinusko on. Ennen kääntymistään Päiviön kerrotaan mm. samaanintaidoillaan taistelleen naapurisiidojen samaanien kanssa peuralaumoista sekä kamppailleen uudisasukkaitten saamelaisille tuottamia haittoja vastaan. Kun lohi ei enää noussut Kittilään, hän säynävän suoleen piiloutuneena ui jokisuuhun ja hävitti sieltä uudisasukkaitten lohipadot. Päiviön hahmoon on kuitenkin kiertynyt myös siihen alun perin kuulumattomia voimamies- ja sotasankariaihelmia (Laurukainen). Sama koskee hänen poikaansa Vuolabia, jonka kerrotaan mm. nostaneen ilmaan Mortensnesissa sijaitsevan suuren seitakiven, tappaneen pelkin käsin karhun pesäänsä, soutaneen yksin kilpaa norjalaisen venekunnan kanssa, juosseen kiinni villipeuran jne.

## Lähteet
Inarinsaamelaisten kansanperinne

**Inarinsaamelaisten kansanperinne** on kehittynyt omalaatuiseksi kokonaisuudekseen historiallisten ja kulttuuristen tekijöiden vaikutuksesta. Kansanperinteessä painottuu erilaisten kerrontaan liittyvien perinteenlajien osuus. Inarinsaamelaisten pääelinkeino kalastus ja varhainen vakiintunut asutusmuoto ovat tarjonneet hyvän tilaisuuden kerronnan lajien kehittymiselle tarjoten kerrontatilanteita. Saamelaisten ehkä tunnetuinta perinteenmuotoa joikua ei inarinsaamelaisilla sen sijaan lähteissä selvästi esiinny, mikä johtunee varhaisesta vahvasta kristillisestä vaikutuksesta 1600-luvulta alkaen.

Vanhasta folkloresta saa kuvan eri kielennäyte- ja perinnejulkaisujen kautta. Etenkin kerronnan eri muodot korostuvat näissä kokoelmissa. Satujen ja kaskujen lisäksi eri tarinalajit muodostavat suurimman osan folkloresta. Tarinat kertovat useimmin uskomuksista, mytologiasta, paikallis- ja henkilöhistoriasta sekä elinkeinoista. Poikkeavana eritysteemana kokoelmissa esiintyy tarinaperinne, joka kertoo kolttavaimon pelästymisestä. Eri kerronnanlajien lisäksi julkaisuissa esiintyy lauluja, arvoituksia, sananlaskuja, puheenparsia sekä sään ym. ilmiöiden enteitä. Etenkin sananlaskut ja puheenparret esiintyvät harvemmin muilta saamelaisryhmiltä kerätyssä perinteessä.

Kerrontaan liittyvä perinne on myös säilynyt elinvoimaisimpana perinteenlajina näihin päiviin saakka. Muisteleminen on yhä osa inarinsaamelaisten kohtaamisia. Kerronta keskittyy etenkin elinkeinoihin sekä paikallis- ja henkilöhistoriallisiin tarinoihin. Tämä perinne elää edelleen inarinsaamelaisen kirjallisuuden pioneerituotannossa. Iisakki Mattus ja Ilmari Mattus ovat kumpikin julkaisseet omaelämäkerrallisia muisteluksia, ja Matti Morottaja on toimittanut tarinakokoelman *Tovlááh mainâseh*. Satuperinne ja mytologia tulevat esille myös modernissa lasten- ja nuortenkirjallisuudessa.

Yksi kansanperinteen rooleista modernissa kulttuurissa näyttää inarinsaamelaistenkin kohdallaolevan sen antama innoitus nykyajan kirjailijoille ja muiden taidemuotojen edustajille. Lisäksi tarinaperinne toimii suullisen historian lähteenä ja luo sitä kautta yhteyden inarinsaamelaiseen menneisyyteen. Oman kielen ohella tarinaperinne on tärkeä identiteetin rakennusaine.

## Lähteet
Etninen konflikti

**Etninen konflikti** on tilanne, jossa kahden etnisen ryhmän, esimerkiksi vähemmistön ja enemmistön, suhde on vihamielinen. Useat etniset konfliktit on kuvattu taistelun, selkkauksen tai yhteentörmäysten elementteinä. Kaikilla etnisillä konflikteilla ei tarvitse olla tarkoitusta tai suunniteltua loppua, mutta monesti konflikti on taistelu, jolla ryhmät pyrkivät saavuttamaan omat tavoitteensa ja samalla kumota, loukata tai jopa tuhota kilpakumppanin pyrkimykset. Ryhmä saattaa päätyä myös tuhoamaan vastakkaisen ryhmän. Erityisesti nyky-yhteiskunnissa etnisissä konflikteissa on kyse kilpailusta niukoista resursseista, ja taisteluilla pyritään säilyttämään tai saavuttamaan hegemonia tai yhdenvertaisuus. 

Useat teoriat etnisistä konflikteista ovat peräisin eri tieteenaloilta ja saaneet alkunsa muun muassa modernisaation aikana.

## Katso myös
*Etninen mellakka

## Lähteet
Posti-Heikki

**Heikki Niilonpoika Unga**, Ruotsissa *Henrik Nilsson Unga* (3. joulukuuta 1819 Karesuando – 19. tammikuuta 1898 Karesuando) oli ruotsinmaalainen saamelainen lestadiolaisvaikuttaja, Laestadiuksen katekeetta. Hän vaikutti Karesuandossa ja sen ympäristössä.

Posti-Heikki oli lestadiolaisuuden saamelaisvaiheen maallikkopuhuja, ei varsinainen saarnaaja, vaan kiertelevä "puhuttelija", joka joskus varsin hyökkääväänkin sävyyn kyseli ihmisiltä heidän hengellisestä tilastaan ja koetti saattaa heitä synnintuntoon ja johdattaa heidät herätykseen. Tästä kiertelystä hän sai lempinimensä: hän oli kuin postimies, jolla oli sanoma vietävänään. Hengellisessä ankaruudessaan Posti-Heikki hyökkäsi myös perinteistä saamelaista vaatepartta, saamenpukua vastaan mm. leikaten pois liian pitkiksi katsomansa nelikolkkalakin – "sarvipirun" – tupsut.

Posti-Heikin kuolemasta on jäänyt elämään lestadiolaislegenda "yksinäisen miehen lähdöstä": Heikki oli yötä vasten menossa hiihtäen Lannavaaran suureen talvikokoukseen, kun hänen toinen suksensa irtosi ja liukui kovaa hankea pitkin jälkeä jättämättä kadoksiin. Vanhus kierteli aikansa etsien suksea, mutta havaittuaan tilanteensa toivottomaksi paneutui lopulta hankeen nukkumaan kädet ristissä rinnalla ja raamattu päänalusenaan – siitä hänet seuraavana päivänä löydettiin paleltuneena. Tähän "yksinäisen miehen lähtöön" viittasi vielä presidentti Urho Kekkosen siunauspuheen pitäjä, joskin mahdollisesti tietämättä vertauksen taustaa.

## Lähteet
Arktinen hysteria

**Arktinen hysteria** on Maria Antoinette Czaplickan 1914 ehdottama teoria. Se kuuluu šamanismin tutkimushistoriaan. Se esittää, että šamanismi versoisi arktisen kylmyyden, pimeyden ja ravintoaineiden puutteen aiheuttamasta henkisestä tasapainottomuudesta ja siihen liittyvistä hysteerisistä ilmiöistä - väitetystä pohjoiselle ihmiselle ominaisesta tavasta reagoida hysteriaa muistuttavalla tavalla ahdistaviin tai tavallisesta elämänmenosta yllättäen poikkeaviin asioihin. Sille olisi tyypillistä syrjäänvetäytyvyyden ja passiivisuuden taustalta leimahtavat äkkinäiset affektiiviset purkaukset. Psykoanalyyttisesti kysymys olisi egon heikkoudesta. Tämä siis arktisen hysterian teorian mukaan altistaisi šamanistiselle transsille ja visioille.

Vaikka teoria on šamanismin tulkinnassa nykyään jokseenkin hylätty, tiettyä näyttöä kyseisen teorian tarkoittamista ilmiöistä sinänsä saamelaistenkin kohdalla on. Tästä labiilista henkisestä tasapainosta on saameksi käytetty nimitystä *keuvot* ja tällainen ihminen on ollut *keuvolis*. Sitä kuvaavat monet toisistaan riippumattomat 1700-1900-lukujen lähteet, ja erityisen tyypillistä se näyttää olleen vanhoille naisille. Nämä joutuivat helposti *keuvot*-tilaan pelästyessään tai tullessaan ärsytetyiksi. *Keuvot*-tila merkitsi psyykkistä regressiota, käyttäytymisen tietoisen kontrollin tilapäistä laukeamista. *Keuvolis* saattoi käyttäytyä väkivaltaisesti, lyödä umpimähkään lähellä olevia ja "puhua suunsa puhtaaksi". Usein hän myös riisuutui alastomaksi tai käyttäytyi muuten seksuaalisesti provosoivasti. Toivuttuaan tästä tilasta hän ei muistanut mitään käyttäytymisestään. *Keuvot*-tila lienee antanut erityisesti saamelaisnaisille mahdollisuuden purkaa traditionmukaisella tavalla seksuaalisia yms. frustraatioita. Se, että ilmiö ei ole ollut yhtä yleinen miehillä, saattaa johtua vanhan saamelaisyhteiskunnan patriarkaalisuudesta, mutta voidaan myös olettaa, että esim. šamaanin roolissa toiminen on miehille saattanut tarjota toisen traditionmukaisen regressiopaineiden purkamiskanavan.

Arktiseen hysteriaan voitaneen yhdistää myös Čuorvut-liikkeessä tavatut visionaariset tajuttomuuskohtaukset, joskin tässä tapauksessa regressio on saanut kristillisen tradition antaman uuden ilmiasun. Sen sijaan on kyseenalaista, voidaanko lestadiolaisten liikutukset yhdistää samaan ilmiökenttään.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Risto Pulkkinen: Myyttiset saamelaiset. Beaivi mánát. Saamelaisten juuret ja nykyaika. (Tietolipas 164). Vammala. 2000.
Combourg

**Combourg** (bretoniksi *Komborn*) on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Saint-Malon kaupungista kaakkoon.

Combourgin läpi virtaa Linonjoki. Joki on padottu muodostaen keskustaan *Lac Tranquille* -järven. Kunnan keskustassa on massiivinen keskiaikainen linna *Château de Combourg*. Tämä graniittilinna on rakennettu 1100-luvun ja 1400-luvun välisenä aikana Bretagnen rajojen puolustamiseksi. 1700-luvun lopulla ranskalainen kirjailija François-René de Chateaubriand vietti linnassa lapsuutensa. Toinen suuri keskustan graniittirakennus on 1500-luvulla rakennettu *Maison de la Lanterne*. Samalta ajalta on osittain puurakenteinen *Maison des Templiers*.


Tiedosto:Château_de_Combourg_-_Façade_de_l'entrée.jpg|Château de Combourg
Tiedosto:Combourg_Statue_de_Chateaubriand.jpg|Chateaubriandin patsas
Tiedosto:Combourg_(35)_Hôtel_de_Trémaudan.jpg|Maison de la Lanterne
Tiedosto:Maison_ancienne_a_combourg_-_panoramio.jpg|Maison des Templiers


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bárbmu

**Bárbmu** tai *Bárbmoriika* on pohjoissaamelaisessa mytologiassa lämmin eteläinen maa, johon muuttolintujen uskottiin lähtevän talveksi. Muuttolintuja kutsutaan nimellä *bárbmoloddi* eli "Bárbmun lintu". *Bárbmu* on K. Nielsenin mukaan "paikka, jossa on kuviteltu ihanuus". *Bárbmu* on paratiisin kaltainen valtakunta maan äärillä. Siellä kääpiöt harjoittavat ihmisen tapaan poronhoitoa ja kalastusta (vrt. lintukotolaiset Lintukodossaan suomalaisessa perinteessä). *Bárbmu*n hallitsija *Bárbmoáhkka*, "*Bárbmo*-akka", mainitaan 1700-luvun norjansaamelaisia koskevissa lähteissä. Bárbmo-akka mainitaan myös kuvatun noitarummuissa yhdessä kurjen kanssa. Kolttasaamelaiset kertovat muuttolintujen hallitsijasta, lintujen eukosta *l ddeœenä«kk*, joka hoitaa lintuja talven aikana ja määrää, kuinka monta lintua keväällä palaisi takaisin Lappiin. Myös sääsket menevät Lintujen eukon luokse.

*Bárbmu*-sanan on oletettu olevan lainaa norjan *barm*-sanan vanhasta muodosta, joka tarkoittaa mm. kaltevaa rantaa, laakeaa merestä kohoavaa maisemaa tai taivaanrannalla näkyvää laakeaa saarta.

## Lähteet
Karilas

**Karilas** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Eino Karilas (vuoteen 1906 *Karlsberg*, 1886–1969), kuuromykkä kirjapainotyöntekijä ja kuurojen järjestötoiminnan vaikuttaja
*Esteri Karilas (o.s. *Teittinen*, 1890–1972), kirjailija
*Niilo Karilas (vuoteen 1906 *Karlsberg*, 1852–1911), pappi, valtiopäivämies ja rovasti, Eino, Yrjö ja Tauno Karilaan isä
*Tauno Karilas (vuoteen 1906 *Karlsberg*, 1900–1980), kirjailija, päätoimittaja ja suomentaja
*Yrjö Karilas (vuoteen 1906 *Karlsberg*, 1891–1982), kristillisen nuorisotyön kehittäjä ja nuoriso- ja tietokirjailija.
Gaaltije

**Gaaltije** on vuonna 1998 perustettu eteläsaamelaisten kulttuurikeskus Östersundissa Ruotsissa. Keskuksen tarkoituksena on jakaa tietoa erityisesti eteläsaamelaisista kouluille, esivallalle, eri järjestöille ja muille tahoille. EU-rahoituksen turvin keskus on toteuttanut useita projekteja, muun muassa pitänyt neljä käsityönäyttelyä ja kartoittanut saamelaisten vanhoja asuinpaikkoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kulttuurikeskuksen nettisivut
Lumialppitähti

**Lumialppitähti** (*Leontopodium nivale*) on alppitähtien sukuun kuuluva asterikasvilaji. Sen alalaji on euroopanalppitähti (*Leontopodium nivale* subsp. *alpinum*), joka tunnetaan myös nimellä edelweiss.

## Lähteet
Möysän Musaklubi

**Möysän Musaklubi**, tuttavallisemmin Mössö, on Lahden Hämeenkadulla sijaitseva musiikkiklubi.

## Historia

Möysän Musaklubin juuret ovat Lahden Möysän kaupunginosan entisellä Esso-huoltoasemalla. Ensimmäinen konsertti järjestettiin huoltoasemasta ravintolaksi muutetun ravintolan kattoterassilla 2. heinäkuuta 2010. 

Möysän musaklubia pyörittänyt ja huoltoasemakiinteistön omistanut yhtiö Lahti Bensiini meni syksyllä 2016 konkurssiin yli 156&nbsp;000 euron verosaatavista, ja klubin toiminta uhkasi loppua. Vuoden 2017 kesäkuusta alkaen Möysän Musaklubi on toiminut Lahden keskustassa, osoitteessa Hämeenkatu 16. Siellä käytössä ovat 750 ihmistä vetävä sali sekä 120 ja 70 hengen baaritilat.

## Aukusti-kulttuuripalkinto
Vuonna 2014 Etelä-Suomen Sanomat palkitsi Möysän Musaklubin Aukusti-palkinnolla vuoden päijäthämäläisenä kulttuuritekona.  Mössö voitti sekä tuomariston palkinnon, että yleisöäänestyksen. Aukusti kiertopalkinnon identtinen kopio on esillä Möysän Musaklubilla. 

Lokakuussa 2024 Radio SuomiRockin kuulijat äänestivät Möysän Musaklubin Suomen parhaimmaksi keikkapaikaksi. Toiseksi tuli Krapin Paja Tuusulasta ja kolmanneksi Tavastia Helsingistä. 

## XXL Mössö

XXL Mössö on marraskuussa järjestettävä sisäfestivaali jonka yleisömäärä on noin 4&nbsp;000 katsojaa. Festivaali on järjestetty Lahden Messuhallissa vuosina 2016, 2018, 2019, 2022 ja 2023. Ensimmäinen Kesä XXL Mössö järjestettiin kesällä 2023 Mukkulan Tapahtumapuistossa Lahdessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Möysän Musaklubin www sivu
* kuvia Möysän Musaklubin keikoilta
Ed Markey

**Edward John "Ed" Markey** (s. 11. heinäkuuta 1946 Malden, Massachusetts) on yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja juristi.

Markey suoritti taiteiden kandidaatin tutkinnon Boston Collegessa vuonna 1968 ja oikeustieteellisen *juris doctor* -tutkinnon Boston Collegen lakikoulussa 1972. Hän istui Massachusettsin osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1973–1976. Vuonna 1976 Markey täytti Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Torbert Macdonaldin kuollessa tyhjäksi jääneen paikan. Hän istui edustajainhuoneen jäsenenä vuoteen 2013. Tämän jälkeen hänet valittiin John F. Kerryn eron tyhjäksi jättämälle paikalle Yhdysvaltain senaattiin. Markey valittiin uudelleen senaattoriksi vuosina 2014 ja 2020.

## Lähteet
Himalajanmurmeli

**Himalajanmurmeli** (*Marmota himalayana*) on Himalajalla osissa Bhutania, Intiaa, Kiinaa, Nepalia ja Pakistania tavattava murmeli. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen elinvoimaiseksi lajiksi.

## Taksonomia

Himalajanmurmeli voidaan jakaa kahteen alalajiin, *M. h. himalayana* sen levinneisyysalueen länsiosissa ja *M. h. robusta* itäosissa. *M. h. himalayana* on alalajeista himean vaaleampi. *M. h. robusta* turkissa on oranssin ja ruskean sävyjä. Kiinan puoella on edelleen värityksiltään poikkeavia *M. h. robustan* kantoja, joiden asema osana alajia ei ole täysin selvä.

## Koko ja ulkonäkö
Himalajanmurmelin ruumiin pituus on 475–670&nbsp;mm ja hännän pituus 125–150&nbsp;mm. Painoa sillä on 4&nbsp;000–9&nbsp;215&nbsp;g. Turkki on väritykseltään vaalea. Selkäpuoli vaihtelee ruskeankeltaisesta keltaiseen. Selällä voi myös olla mustia tai hiilenharmaita laikkuja. Kuono on usein tummanruskea tai musta. Kuonon väritys voi jatkua myös otsalle. Hännänpää on musta tai hiilenharmaa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Himalajanmurmelin levinneisyysalue käsittää alueita Himalajan vuoristolla Bhutanissa Intiassa, Kiinassa, Nepalissa ja Pakistanissa. Murmelilajeista himalajanmurmeli on kaikkein eteläisin.

Lajia tavataan vuoristoniityillä, ruohikoilla ja aavikoilla hyvinkin vähäsateisilla seuduilla.

## Elintavat
Himalajanmurmeli on päiväeläin. Se elää yhteiskunnissa, joiden koko voi vaihdella huomattavasti. Joissakin voi olla yksittäisiä perheryhmiä ja joihinkin kuuluu yli 100 pesäkoloa. Yhteen perheryhmään kuuluu täysikasvuinen uros ja naaras, sekä niiden jälkikasvua. Saman ryhmän jäseniin suhtaudutaan ystävällisesti, mutta sen ulkopuoliset yksilöt ajetaan tiehensä. Pesäkolot ovat hyvin syviä ja saattavat yltää jopa 10 metrin syvyyksiin. Kesäisin käytetyt kolot ovat tyypillisesti matalampia. Pesäkolon sisäänkäynnillä on usein suuri maakasa. Laji horrostaa 6–7-kuukauden ajan.

Naaraiden tiineys kestää noin 30 päivää. Poikasten keskimäärä vaihtelee alueittain 4,8–7 välillä. Poikaset lähtevät tarpeeksi kasvettuaan omalta kotialueeltaan. Naaraat alkavat lisääntyä toisena kesänään.

Himalajanmurmeli käyttää ravinnokseen heiniä, juuria, kukkia ja sipuleja. Kasvukausi sen levinneisyysalueella on hyvin lyhyt. Laji voi kuitenkin löytää ravintoa myös esimerkiksi kuluneilla laidunalueilla. Lajin pääasiallisia petoeläimiä ovat lumileopardi, susi, petolinnut ja paimentolaisten koirat.

## Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt himalajanmurmelin elinvoimaiseksi lajiksi. Sitä tavataan laajalla alueella ja sen kannan uskotaan olevan suuri. Kannan ei myöskään uskota laskevan nopeasti.

Lajilla eiole sitä kokonaisuutena uhkaavia tekijöitä. Paikallisesti se voi kärsiä metsästyksestä ja karjan ylilaidunnuksesta. Sitä pyydetään lihan ja turkisten takia. Sitä käytetään myös lääkkeisiin.

Lajia esiintyy useilla suojelluilla alueilla. Intiassa se kuuluu CITES-sopimuksen liitteeseen III.

## Lähteet
William Frankland

**Alfred William Frankland** OBE (19. maaliskuuta 1912 Sussex – 2. huhtikuuta 2020 Lontoo) oli brittiläinen allergologi.

Frankland opiskeli The Queen’s Collegessa ja St. Mary's Hospital Medical Schoolissa. Hän palveli opintojensa jälkeen lääkintäjoukoissa, työskenteli sotilassairaalassa Singaporessa ja joutui 15. helmikuuta 1942 Japanin sotavangiksi. Palattuaan Isoon-Britanniaan Frankland työskenteli St. Mary's -sairaalassa, jossa hänen työtovereihinsa kuului Alexander Fleming. Hänen potilaidensa joukossa oli Saddam Hussein, joka kutsui hänet Bagdadiin vuonna 1979. Frankland tuli tunnetuksi kliinisestä tutkimustyöstään ja julkaisi toistasataa artikkelia sekä akateemista kirjoitusta allergioista. Näistä neljä hän kirjoitti satavuotispäivänsä jälkeen. Frankland sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseerin arvon vuonna 2015.

Frankland oli naimisissa Pauline (Jackson) Franklandin kanssa, kunnes tämä kuoli vuonna 2002. Pariskunnalle syntyi kolme tytärtä ja poika. Frankland kuoli saatuaan tartunnan koronaviruspandemiassa 2019–2020. Tätä ennen hän oli asunut hoivakodissa.

## Lähteet
John Goss

**John Goss** (27. joulukuuta 1800 – 10. toukokuuta 1880) oli brittiläinen säveltäjä ja urkuri.

Goss lauloi lapsena Chapel Royalissa. Hän oli myös lyhyesti tenorina Covent Gardenin oopperakuorossa. Goss työskenteli urkurina useissa kirkoissa, kuten vuodesta 1838 St Paulin katedraalissa opettajansa Thomas Attwoodin seuraajana. William Knyvettin kuoltua hänestä tuli yksi Chapel Royalin säveltäjistä vuonna 1856. Hän sai ritarinarvon vuonna 1872. Gossin seuraajaksi St Paulin katedraalin urkurina nousi vuonna 1872 John Stainer. Goss toimi harmonian professorina Royal Academy of Musicissa 47 vuoden ajan vuodesta 1827. Hänen johdollaan opiskelivat muiden muassa Arthur Sullivan, Frederic Hymen Cowen ja Frederick Bridge. Vuonna 1876 Gossista tuli Cambridgen yliopiston kunniatohtori.

Gossin sävellystuotantoon kuuluu kirkkomusiikin ohella muun muassa musiikkidraama *The Serjeant's Wife* (1827). Goss teki useita musiikillisia julkaisuja, kuten teoksen *An Introduction to Harmony and Thoroughbass* (1833).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Hakkilan kivisilta

**Hakkilan kivisilta** (myös nimellä **Stenkullan silta**) on Keravanjoen ylittävä kivinen holvisilta Vantaan Hakkilan ja Jokiniemen kaupunginosien rajalla. Vuonna 1898 valmistunut graniittinen silta on aikanaan ollut osa historiallista Kuninkaantietä, ja se on yksi kolmesta Vantaalla säilyneestä historiallisesta kivisillasta Brobackan ja Luhtaanmäen siltojen ohella. 

Sillan vieressä kulkee Honkanummelta Piispankylään ulottuva pitkä Tikkurilantie, ja pienen matkan päässä idässä kulkee Vanha Porvoontie. Sillan maisemallisesti arvokkaassa ympäristössä on jonkin verran asutusta sekä Jokiniemen muinaispuisto, jossa on suoritettu arkeologisia kaivauksia. Kivisilta on Vantaan kaupungin vanha rakennuskulttuurikohde ja osa Museoviraston valtakunnallisesti merkittäväksi luokitteleman Kuninkaantien kulttuuriympäristöä. Silta on suojeltu asemakaavassa.

Noin kolmesataa metriä etelämpänä Keravanjoen ylittää toinenkin jalankulun ja pyöräilyn silta, Jokipakanpolun silta, kun taas pohjoisessa seuraava ylityspaikka on vasta noin kolmen kilometrin päässä Koivukylänväylällä, jossa on ajoradan lisäksi joulukuussa 2020 valmistunut uusi jalankulun ja pyöräilyn silta. 

## Historia

Hakkilan kivisillan suunnitteli insinööri Herman Norrmén vuonna 1896, ja se valmistui vuonna 1898. Helsingin maalaiskunnan rahoittama silta rakennettiin osaksi Turun–Viipurin Suurta Rantatietä eli Kuninkaantietä. Ennen kivisillan rakentamista joen ylitti luhistumaisillaan oleva puusilta, josta on jäänyt jäljelle kivituet molemmin puolin jokirantaa kivisillan viereen. Toinen Kuninkaantiehen kuuluva vanha silta Vantaalla on puinen Vantaankosken silta. 

Kivisiltaa käytettiin aikanaan myös tieliikenteessä ja jopa raskaassa liikenteessä, ja sitä kuvattiin kapeaksi ja vaaralliseksi. Viereinen Tikkurilantien betoninen palkkisilta valmistui kivisillan viereen vuonna 1980. 

## Rakenne

Alavaan jokimaastoon rakennettu Hakkilan silta on yksiaukkoinen graniittinen kiviholvisilta. Rakentamisessa on käytetty sekä leikattuja graniittiharkkoja että luonnonkivilohkareita. Päältä silta on asfaltoitu. Kivisillan kaiteet ovat muuttuneet useasti vuosikymmenien aikana. Vuonna 2017 teräskaiteet vaihdettiin peruskorjauksen yhteydessä puisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Frederick William Faber

**Frederick William Faber** (28. kesäkuuta 1814 Calverley – 26. syyskuuta 1863 Lontoo) oli brittiläinen teologi ja virsirunoilija.

Faber opiskeli Oxfordissa University Collegessa. Hän oli kalvinisti, kunnes ryhtyi tulevan kardinaali John Henry Newmanin seuraajaksi. Hän kääntyi katolilaiseksi vuonna 1845 ja perusti pian sen jälkeen Birminghamissa yhteiselämää ilman valan vannomista viettäneen *Wilfridians*-uskonyhteisön. Sittemmin yhteisö liitettiin oratoriaaneihin. Vuonna 1849 yhteisölle avattiin Lontoossa toiminut haara, jota Faber johti kuolemaansa saakka.

Faber sai vuonna 1847 katolisen pappisvihkimyksen. Hänet muistetaan pääasiassa virsiteksteistään, joista suosituimpiin kuuluvat "Hark! Hark, my soul" ja "My God, how wonderful thou art". Hänen muita kirjallisia julkaisujaan olivat *Lives of Modern Saints* (1847), *The Foot of the Cross* (1858) ja *Notes on Doctrinal Subjects* (kaksi osaa, julkaistu 1866).

Hänen virtensä "There is a wideness in Gods mercy" on suomeksi Ruotsin kirkon virsikirjassa, virsi 285 "Syvyyksistään hyvyys Herran". Virren suomennos on Anna-Maija Raittilan vuonna 1996 tekemä käännös Britt G. Hallqvistin ruotsinkielisestä Faberin virren käännös-muokkauksesta.

## Lähteet
Solnan kirkko

**Solnan kirkko** () on Solnassa sijaitseva kirkko. Se on yksi Tukholman seudun harvoista pyörökirkoista. Kirkko on todennäköisesti rakennettu 1180-luvulla, ja sitä käytettiin alun perin myös linnoituksena.

Solnan kirkkoon tilattiin 1400-luvun loppupuolella Albertus Pictorilta seinien ja holvien koristelu. Hänen kirkkoon tekemänsä maalaukset ovat säilyneet vain vähäisiltä osin. Uusi, muun muassa kaksi alankomaalaista maalausta 1500-luvulta sisältävä alttarikaappi asetettiin paikalleen vuonna 1666. Solnan kirkon nykyiset urut vihittiin käyttöön vuonna 1992. Niiden rakentaja oli Walter Thür.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nikon D500

**Nikon D500** on Nikonin 5. tammikuuta 2016 julkistama digitaalinen järjestelmäkamera. Siinä on 21 megapikselin APS-C-kokoinen CMOS-kenno. Kameralla pystyy kuvaamaan kymmenen kuvaa sekunnissa ja videoimaan Ultra HD -laadulla 30 kuvaa sekunnissa ja FullHD-laadulla 60 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on 3,2 tuuman kääntyvä näyttö ja tuki Bluetoothille ja Wi-Fi:lle. Kameran runko painaa akun kanssa 860 grammaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nikon D500 Nikonin sivuilla
Bedfordin piirikunta (Pennsylvania)

**Bedfordin piirikunta ** () on Yhdysvaltojen Pennsylvanian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 47&nbsp;888 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Bedfordin kunta. Piirikunta on perustettu 9. maaliskuuta 1771.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jens Spahn

**Jens Spahn** (s. 16. toukokuuta 1980 Ahaus) on saksalainen Kristillisdemokraattisen unionin (CDU) poliitikko.

Spahn liittyi Kristillisdemokraattiseen unioniin vuonna 1995 ja työskenteli vuosituhannen vaihteessa pankissa. Hän istui Ahausin kaupunginvaltuuston jäsenenä vuosina 1999–2009 ja toimi Junge Unionin Borkenin-piirijärjestön puhemiehenä vuosina 1999–2006. Vuonna 2005 hänestä tuli Kristillisdemokraattisen unionin Borkenin-piirijärjestön puhemies. Spahn on istunut Saksan liittopäivien jäsenenä vuodesta 2002. Vuosina 2005–2009 hän toimi liittopäivien terveyskomiteassa CDU:n ja CSU:n parlamenttiryhmän puhemiehenä sekä vuosina 2009–2015 CDU:n ja CSU:n parlamenttiryhmän terveyspoliittisena puhemiehenä. 

Spahn oli liittovaltion talousministerin parlamentaarinen valtiosihteeri ennen nousemistaan Saksan terveysministeriksi maaliskuussa 2018. *[[Politico]]n* arvion mukaan nimitys oli Angela Merkeliltä reaktio puolueen sisäiseen oppositioon, sillä Spahn oli saanut maineen tiukan maahanmuuttopolitiikan kannattajana. Nämä vastakkainasettelut jäivät vähemmälle huomiolle koronaviruspandemian myötä. Spahn on ajanut Euroopan unionille suurempaa roolia terveydenhuollossa. Syksyllä 2020 hän sairasti itse koronavirustaudin. *Politico* piti huomionarvoisena haasteena Spahnille vastaamista koronaviruspandemiaan liittyviin salaliittoteorioihin ja rokotevastaisuuteen. Spahn on osoittanut tukensa Armin Laschetille potentiaalisena Merkelin seuraajana. Myös hänen oma nimensä on ollut esillä spekulaatioissa Merkelin seuraajaksi.

Vuonna 2017 Spahn sai maisterin arvon politiikan tutkimuksessa Hagenin yliopistosta etäopiskeluna. Spahn on avoimesti homoseksuaalinen. Hänen puolisonsa on toimittaja Daniel Funke. Hän on työskennellyt eheytyshoitoja vastaan.

## Lähteet
Ricky Brabec

**Ricky Brabec** (s. 21. huhtikuuta 1991 San Bernardino, Kalifornia) on yhdysvaltalainen erämaa- ja endurokuljettaja. Hän on voitti ensimmäisenä yhdysvaltalaisena Dakar-rallin moottoripyörällä.

## Alkuvuodet
Brabec aloitti BMX pyörillä ajamisen viisivuotiaana. Sittemmin 15-vuotiaana muutettuaan perheensä mukana aavikkokaupunkiin Hesperiaan hän alkoi harrastamaan motocrossia, mutta se ei omien sanojensa mukaan kiinnostanut häntä kovin paljon. Pian Brabec kiinnostui erämaarallista ja 2011 THR Motorsports otti hänet kehitysohjelmaan. Brabec oli tuolloin ylipainonen ollessaan 135 kilogrammaa painava, kun hän kiinnosti enemmän juhliminen, alkoholi ja enduroilla ajaminen. THR Motorsportsin avulla Brabec pääsi parempaan fyysiseen kuntoon ajakseen kilpaa 2013 Baja 1000 aavikkorallissa.

## Kilpaura
Brabec ajoi ensimmäisen kerran Dakar-rallissa 2016, jolloin hän sijoittui Hondalla yhdeksänneksi.

Vuoden 2017 Dakar-rallissa Brabec joutui keskeyttämään. Hän onnistui voittamaan yhden erikoiskokeen, joka tapahtui seitsemännellä erikoiskokeella. Brabec ajoi ensimmäisellä erikoiskokeella toiseksi, mutta putosi heti pois kärkikolmikosta.

Brabec keskeytti 2018 toisen kerran peräkkäin Dakar-rallin. Hän onnistui ajamaan parhaimmillaan toiseksi nopeimman ajan kahdeksannella erikoiskokeella.

Hän ajoi neljännen kerran Dakar-rallissa 2019, jossa Brabecin tulokset olivat tasaisemmat. Hän ajoi kolmantena kahden ensimmäisen erikoiskokeen jälkeen, kunnes nousi rallin johtoon voitettuaan neljännen erikoiskokeen. Brabec johti vielä rallia viidennellä erikoiskokeella, kunnes menetti johtonsa Pablo Quintanillalle. Seitsemännellä erikoiskokeella Brabec ajoi kolmanneksi nopeimman ajan ja nousi takaisin rallin johtoon, mutta joutui keskeyttämään seuraavalla erikoiskokeella moottoririkon vuoksi.

Dakar-ralli siirtyi Saudi-Arabiaan 2020, jossa Brabec onnistui voittamaan ensimmäistä kertaa urallaan Dakar-rallin. Hänestä tuli samalla ensimmäinen yhdysvaltalainen voittaja ja ensimmäinen Hondalla voittanut kuljettaja sitten Gilles Lalay vuonna 1989. Brabec voitti rallin aikana yhden erikoiskokeen, joka tuli kuudennella erikoiskokeella. Hän johti rallia kolmannesta erikoiskokeesta lähtien ennen toiseksi tullutta Pablo Quintanillaa.

Brabec ajoi vakuuttavasti myös vuoden 2021 Dakar-rallissa oltuaan toinen ja voitti kolme erikoiskoetta. Hän siirtyi rallin toisella erikoiskokeella toiseksi, mutta putosi pian sen jälkeen pois kärkikolmikosta. Brabec voitti seitsemännen erikoiskokeen ja ajoi heti perään kolmanneksi nopeimman ajan kahdeksannelle erikoiskokeelle. Hän jatkoi nousuaan ajettuaan toiseksi nopeimman ajan yhdeksännellä erikoiskokeella ja nousi rallin toiseksi ajettuaan nopeimman ajan kymmenennellä erikoiskokeella. Brabec putosi hetkellisesti kolmanneksi toiseksi viimeisellä erikoiskokeella, kun kolmantena ollut Sam Sunderland nousi toiseksi ajettuaan nopeimman ajan. Brabec ajoi viimeisellä erikoiskokeella nopeimman ajan ja nousi rallin toiseksi, kun hänen tallikaveri Kevin Benavides otti voiton.

## Lähteet
Chisagon piirikunta

**Chisagon piirikunta ** () on Yhdysvaltojen Minnesotan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 56&nbsp;579 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Center Cityn kaupunki. Piirikunta perustettiin 1. syyskuuta 1851.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Caldwellin piirikunta (Louisiana)

**Caldwellin piirikunta** (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 9&nbsp;918 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Columbian kunta. Piirikunta on perustettu vuonna 1838.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kenianrölli

**Kenianrölli** (*Agrostis quinqueseta*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, röllien (*Agrostis*) sukuun kuuluva kasvilaji, jota kasvaa Afrikassa.

Kenianrölli on monivuotinen ja mätästävä heinälaji, joka voi kasvaa noin 20–50 cm korkeaksi. Varret ovat haarattomia, kaljuja, kasvutavaltaan pystyjä tai tyveltään polveilevia ja varren tyven lähellä on yksi tai kaksi solmua. Lehdet ovat kaljuja ja tupellisia. Kieleke on kalvomainen. Lehtilapa on 5–20 cm pitkä ja muodoltaan kapean tasasoukka. Kukinto on kapea ja melko tiivis röyhy, joka on noin 6–17 cm pitkä ja noin 1 cm leveä. Tähkylät ovat pitkulaisia sekä vihneellisiä ja niiden väri vaihtelee purppurasta tummanvihreään. Kaleet ovat suikeita ja teräväkärkisiä sekä yksi- tai kaksisuonisia. Kaleet ovat keskenään samannäköisiä tai sisäkale voi olla hieman ulkokaletta lyhyempi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kenianrölli (''Agrostis quinqueseta'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Agrostis quinqueseta''
Anders Merthen

**Anders Merthen** (k. 1666) oli Lyypekistä Turkuun muuttanut kauppias ja kellarinpitäjä. 1600-luvun alkupuolella Merthen oli Turun rikkaimpia valtaporvareita, ennen kuin menetti haaksirikossa omaisuutensa . Hänet mainitaan ensimmäistä kertaa Turun porvarina vuonna 1624.

## Perhe
Anders Merthen kuului saksalais- tai skottitaustaiseen Merthenin sukuun. Hänen toinen vaimonsa oli Karin Gerdner. Merthenillä oli kolme poikaa, Anders Merthen nuorempi, Johan Andersson Merthen ja Torsten Merthen. Anders Merthenin lapsenlapsi Carl Merthen valittiin Turun pormestariksi vuonna 1731.

Ruotsin armeijassa palvellut suomalainen kenraali ja hakkapeliittojen päällikkö Torsten Stålhandske (k. 1644) oli Merthenin vaimon Karin Gerdnerin eno.

## Elämä Turun Luostarikorttelissa
Merthenin omistama tontti numero 14 sijaitsi yhdellä Turun pääväylistä, Luostarin jokikadun varrella. Tonttia kutsutaan historiallisissa lähteissä nimityksellä Källaren alueella harjoitetun anniskelutoiminnan mukaan. 1600-luvulla ruotsin sanalla "källare" tarkoitettiin ylemmän sosiaaliluokan anniskeluliikettä. Tontti sijaitsee nykyisin Aboa Vetus & Ars Nova -museon alueella.

Merthenin tiedetään olleen useita kertoja selvittämässä varkaus- ja riitatilanteita Turun raastuvanoikeudessa. Hän pyrki vuosina 1626-1653 oikeusteitse saamaan appensa Wellam Gerdnerin perintöä haltuunsa ja myös onnistui siinä.

## Haaksirikot ja krouvin avaaminen
Merthen menetti suurimman osan omaisuudestaan vuosina 1629 ja 1630 tapahtuneissa haaksirikoissa. Hän jäi velkaa Ruotsin kruunulle lastien tullimaksuista eikä siten voinut enää harjoittaa vanhaa elinkeinoaan kauppiaana.

Onnettomuuksien jälkeen Merthen vuokrasi Turun raatihuoneen kellarioikeudet, minkä johdosta hänellä oli alkoholin veroton anniskelumonopoli.

Vuonna 1633 Merthen anoi Ruotsin valtaneuvostolta lupaa perustaa krouvi myös omaan kotitaloonsa Källaren tontille Turun Luostarikortteliin. Lisäksi hän pyysi saavansa tuoda kaupunkiin tuontiverosta vapaata lyypekkiläistä olutta sekä Reinin, Ranskan ja Espanjan viinejä. Ruotsin kuningatar Kristiina myönsi Merthenille kellarivapauden vuonna 1634.

## Kuolema
Merthen kuoli vuonna 1666, ja hänet haudattiin 5. kesäkuuta 1666 Turun tuomiokirkon pääkuoriin. Syyskuussa 1667 Merthenin vaimo Karin Gerdner ja heidän poikansa Torsten Merthen saivat kuolleen Anders Merthenin kellarioikeudet, sillä Gerdnerin katsottiin osallistuneen kellaritoimintaan sopivien rakennusten huomattaviin kustannuksiin. He jatkoivat krouvin pitoa Luostarikorttelissa vielä useita vuosikymmeniä Merthenin kuoleman jälkeen. Gerdnerin kuollessa vuonna 1681 Torsten Merthen jatkoi yksin vanhempiensa perustaman krouvin pitoa.

## Lähteet
Tamadabanpäivännouto

**Tamadabanpäivännouto** (*Helianthemum bystropogophyllum*) on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, päivännoutojen (*Helianthemum*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on endeeminen laji Gran Canarian saarella. Nykyään laji on harvinaistunut sekä uhanalainen, ja sitä tavataan nykyisin vain saaren lounaisosissa Inaguan vuoristoalueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tamadabanpäivännouto (''Helianthemum bystropogophyllum'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Helianthemum bystropogophyllum''
Portulakkakasvit

**Portulakkakasvit** (Portulacaceae) on koppisiemenisten Caryophyllales-lahkoon kuuluva kasviheimo. Se on aikaisemmin käsitetty laajasti, mutta osoittauduttuaan parafyleettiseksi on jaettu niin, että heimossa on jäljellä vain portulakkojen eli ruohoportulakkojen (*Portulaca*) suku.

Portulakkakasvit on määritelty vain yhden suvun käsittäväksi 2010-luvulla. Heimon aiemmassa rajauksessa siihen on kuulunut noin 20 sukua. Portulakkakasveja aiemmin ovat olleet suurin osa hetekaalikasveihin nyt kuuluvista suvuista (Suomessa kleitoniat *Claytonia* ja hetekaalit *Montia*), Talinaceae-heimon kaksi sukua, Anacampserotaceae-heimoon kuuluvat mehikit eli mehiportulakat (*Anacampseros*) ja kaktiokasvien heimoon kuuluvat pensasportulakat (*Portulacaria*).

Portulakkakasveja esiintyy luontaisesti Amerikassa, Afrikassa, eteläisessä Aasiassa ja Australiassa. Aiemmin heimon levinneisyys on ollut laajempi, lähes maailmanlaajuinen; hetekaalikasveihin siirrettyjä kasveja esiintyy myös pohjoisen pallonpuoliskon lauhkeilla ja viileillä alueilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Portulakkakasvit
Verikalpa (yhtye)

**Verikalpa** on vuonna 2015 ensimmäisen esityksensä tehnyt suomalainen folk metal -yhtye. Oulusta peräisin oleva yhtye on julkaissut uransa aikana kolme albumia, *[[Taistelutahto (Verikalpan albumi)|Taistelutahto]]* (2018), *[[Tuoppitanssi]]* (2020) ja *[[Tunturihauta]]* (2022). Verikalpa on esiintynyt muun muassa Kauhajoen Nummirockissa.

## Kokoonpano
* Jani Ikonen - laulu
* Janne Niva - kitara
* Sami Ikonen - kitara
* Sami Knuutinen - basso
* Jussi Sauvola - kosketinsoittimet
* Jari Huttunen - rummut

## Diskografia
### Studioalbumit
* Taistelutahto (2018)
* Tuoppitanssi (2020)
* Tunturihauta (2022)
* Tuomio  (2024)

### Singlet
* Pahan laulu (2017)
* Tyrmä (2017)
* Talonväen teuraat (2020)
* Naulattujen vaellus (2020)
* Taisto (2021)
* Rautanen herra (2021)
* Riitti (2022)
* Arvon tuomari (2024)
* Noijan sauna (2024)

## Lähteet
Lester L. Wolff

**Lester Lionel Wolff** (4. tammikuuta 1919 New York – 11. toukokuuta 2021) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.

Wolff opiskeli New Yorkin yliopistossa. Hän palveli toisen maailmansodan aikana Civil Air Patrolissa. Wolff istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä New Yorkin osavaltiosta vuosina 1965–1981. Hän oli epäonnistuneesti uudelleen ehdolla vuonna 1980. Politiikan ulkopuolella Wolff on työskennellyt muun muassa mainostoimiston johdossa ja televisiokommentaattorina.

10. joulukuuta 2014 Wolff otti Civil Air Patrolin puolesta vastaan Kongressin kultamitalin. Hänestä tuli 99-vuotiaana vanhin elossa ollut entinen Yhdysvaltain kongressin jäsen. 

## Lähteet
Suffolk (Virginia)

**Suffolk** on kaupunki Virginian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 84&nbsp;585. Pinta-alaltaan kaupunki on Virginian suurin. Suffolk on perustettu vuonna 1742.

Suffolkin pormestarina toimii Michael D. Duman.

Paikkakunta on tunnettu Yhdysvaltain laivaston Atlantic Commandin päämajasta, joka sijaitsi Norfolkin-Suffolkin alueella 1947&ndash;1999 ja vuosina 1999&ndash;2011 nimellä United States Joint Forces Command (USJFCOM). Atlantic Command oli kylmän sodan aikana Yhdysvaltain laivaston suurin päämaja, joka vastasi Atlantin merireittien puolustustuksesta Neuvostoliiton laivastoa vastaan.

## Väestö
Kaupungin asukkaista 51,67 prosenttia on valkoisia, 41,65 prosenttia afroamerikkalaisia, 1,92 prosenttia aasialaisia ja 0,19 prosenttia intiaaneja. 1,36 prosenttia asukkaista eivät ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 38,2 vuotta.

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Downtown Suffolk, VA.jpg|Suffolkin keskustaa.
Tiedosto:Nansemond Bridge.jpg|Nansemondjoen ylittävä silta.
Tiedosto:Kings Fork High in Suffolk.jpg|King's Fork High School.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut
Emotion (Carly Rae Jepsenin albumi)

**Emotion** on kanadalaisen laulaja-lauluntekijän Carly Rae Jepsenin kolmas albumi. Albumi julkaistiin Kanadassa 24. kesäkuuta 2015.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Toby Price

**Toby Price** (s. 18. elokuuta 1987 Hillston, Uusi Etelä-Wales) on australialainen erämaa- ja endurokuljettaja. Hän on kaksinkertainen Dakar-rallin voittaja (2016 ja 2019) ja erämaarallin maailmanmestari (2018).

## Lähteet
East Carrollin piirikunta

**East Carrollin piirikunta** (, ) on Yhdysvaltojen Louisianan osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 6&nbsp;861 vuonna 2019. Piirikunnan hallintokeskus on Lake Providencen kunta. Piirikunta on perustettu 26. maaliskuuta 1877.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nancy (täsmennyssivu)

**Nancy** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

## Henkilönnimet
* Nancy, naisen etunimi
* Nancy, sukunimenä:
** Jean-Luc Nancy (1940–2021), ranskalainen filosofi

## Paikannimet
* Nancy, kaupunki Koillis-Ranskassa

## Teoksen nimet
* *[[Ulla (sarjakuva)|Nancy]]*, yhdysvaltalainen strippisarjakuva (ilm. suomeksi mm. nimellä *Ulla*)
* *Nancy*, Deborah Spungenin kirja (engl. alkuteos *And I Don't Want to Live This Life*, suom. 1984)

## Muita merkityksiä
* FC Nancy, ranskalainen jalkapalloseura
* SLUC Nancy, ranskalainen koripalloseura
* Nancy (1919), Ranskan laivaston Amiens-luokan sluuppi
Washingtonin piirikunta (Virginia)

**Washingtonin piirikunta** () on Yhdysvaltojen Virginian osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen väkiluku oli 53&nbsp;740 vuonna 2019. Piirikunnan väkiluvultaan suurin asutuskeskus on Abingdonin kunta. Piirikunta perustettiin vuonna 1776.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Erik Blomberg (kirjailija)

**Erik Blomberg** (17. elokuuta 1894 Tukholma, Ruotsi – 1965 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen kirjailija ja kriitikko.

Blomberg toimi 1920–1939 useissa ruotsalaisissa lehdissä taide-, kirjallisuus- ja teatterikriitikkona. Hän kirjoitti tunnelma- ja mieterunoutta, jossa keskeisenä on uskonto. Hän osallistui poliittiseen keskusteluun radikaalein näkemyksin. Hän oli myös kääntäjä, ja hän käänsi merkittäviä teoksia ruotsiksi. Lisäsi hän laati taiteilija Ernst Josephsonin moniosaisen elämäkerran.

## Runosuomennoksia
Lähde:
* Älä pelkää pimeyttä, teoksessa *Kuka on nähnyt tuulen?: runoja ja satuja maailmalta*, suomentanut ja toimittanut: Kirsi Kunnas, Helsinki: WSOY 2010 
* Ihmisen koti, suomentaja: Elina Vaara, teoksessa *Kevätsade: valikoima ruotsalaista lyriikkaa*, WSOY 1926
Blombergin runojen suomennoksia on julkaistu teoksessa: *Viesti mereen: antologia Ruotsin uutta runoutta*, WSOY 1946
* Helmikuun kevättä, suomentaja: Viljo Kajava
* Ken olet, Jumala?, suomentaja: Viljo Kajava
* Laulajasydän : I–II, suomentaja: Viljo Kajava
* Oma surusi, suomentaja: Otto Varhia
* Rukous, suomentaja: Viljo Kajava
* Äiti, suomentaja: Viljo Kajava

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ruskonapsija

**Ruskonapsija** (*Sublegatus obscurior*) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Ruskonapsija voi kasvaa noin 14 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruskonapsijan pää, selkä ja siivet ovat väriltään ruskehtavan harmaat ja siivissä on tummeman harmaita juovia. Lajin kurkku ja rinta ovat vaalean harmaat ja vatsa on hyvin vaalean keltainen.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Ruskonapsija elää suhteellisen laajalla alueella Amazoniassa ja sen levinneisyys ulottuu Venezuelasta Brasilian keskiosiin ja Boliviaan.  Lajin elinympäristöä ovat niin kuivat kuin kosteatkin metsät, savannit ja pensaikot. Ruskonapsijan ravintoa ovat hyönteiset, ja se liikkuu useimmiten yksin tai pareittain.

## Lähteet
Trent Franklin

**Trent Franklin** (s. 12. helmikuuta 1979 Sydney, Australia) on australialainen vesipalloilija. Franklin kilpaili vuoden 2004 kesäolympialaisissa vesipallossa sijoittuen yhdeksänneksi ja vuoden 2008 kesäolympialaisissa sijoittuen kahdeksanneksi.

## Lähteet
Kallõtõ järv

**Kallõtõ järv**, myös *Kallete*, *Kallato* järv, *Kalleto S.* tai *Kallete jerw* on Valgamaalla Valgan kunnassa Lustin kylässä sijaitseva eutrofinen luonnonjärvi.
## Nimi ja maantietoa
Karulan ja Vana-Antslan kartanoiden rajaseudulla sijaitsevan järven nimi on luultavimmin johtunut sanan ”kalatu” () uudelleentulkinnasta võrokielisenä ”kallõ”:na (”kalle” tai ”penger”). Samalla nimen arvellaan sisältävän itämerensuomenkielisen ilmaisun ”kalaton” ja võron ”kalalda” (). Hypoteesia vahvistaa vesistönimien Kalatonjärvi, Kalatonlampi, Kalaton ja muiden suuri esiintymistiheys Suomessa, minkä vuoksi voidaan edellyttää tämän Itämeren nimeämismallin säilyneen jossain määrin myös Viron alueilla.

Pinta-alaltaan noin 7,7 tai 8 hehtaarin kokoinen Kallõtõ-järvi sijaitsee 70,8 metriä merenpinnan yläpuolella keskellä metsiä noin 5,5 kilometriä Lüllemäestä itään. Järven enimmäissyvyys on 6,2 ja keskisyvyys 4,9 metriä. Rannat ovat tasaisia ja yleensä kovapintaisia, etenkin länsirannalla, kun taas kaakkoisranta on matala ja soinen ja eteläkärkeä reunustaa hete. Uimarannat puuttuvat kokonaan ja järven pohja on melko mutainen.
## Järven luokittelu ja ekologia
Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) (, (VRD)) luokituksen mukaan Kallõtõ on VRD II:n, veden pinta-alaltaan alle 10 km²:n vähäkloridinen (klorideja alle 25&nbsp;mg/l) ja veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu ().

Järvi luokitellaan limnologisesti kovavetiseksi ja eutrofiseksi järveksi (, KE), jossa on kohtalaisesti läpivirtausta. Sen vesi tulee ruskeavetisestä Kaatsi järvestä, jossa on runsaasti vedenalaista kasvillisuutta, ja valuu Savijärveen, jossa on pohjavesilähteitä. Savijärven pohjoisosasta alkavan Tohvri-ojan yhdistyessä Tinu-ojan kanssa muodostuu Valtina-joki, jonka virtaus päättyy Ärnu ja lopulta Väike Emajõgi () -nimiseen jokeen. Tämän valuman ansioista järven vesi ei ole ruskeaa, vaan kellertävän vihreää ja läpinäkyvyys on keskitasoa (2,2-2,8 m). Vuoteen 1961 asti järvessä kasvillisuutta oli sekä runsaudelta että lajien lukumäärältä keskimäärin. Huomionarvoisia ovat välkevita ja pitkälehtivita, karvalehdet, vesirutto ja haarautuneita kasveja muistuttava järvisieni yhdessä veden vihreäksi tai kellertäväksi värittävien pikkulevien kanssa jne.. Melko runsaasti esiintyy eläinplanktonia, jonka ryhmän muodostavat jotkut harvinaiset vesikirput. Pohjaeläimistöä on kehnosti, mutta suhteellisen monipuolisesti.
## Luontoarvoja ja kalakanta
Keskellä metsää sijaitseva Kallõtõ tai Kallete tunnetaan hyvänä hauki- ja lahnajärvenä, jossa on myös runsaasti suutaria, sorvaa, ahventa ja kiiskeä. Järvi on myös piisamin asuinpaikka.

Kallõtõ järvi kuuluu yhdessä Must- ja Väikene Mustjärven kanssa Karulan kansallispuiston pohjoisosassa sijaitsevien Oikunnan ja Kallõtõn, joidenkin lähteiden mukaan Kaatsi-Patuperan erityissuojavyöhykkeen () alueelle.
## Lähteet
Dedicated Side B

**Dedicated Side B** on kanadalaisen laulaja-lauluntekijän Carly Rae Jepsenin albumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2020.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Japanin bonuskappaleet
# 
# 

## Lähteet