open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anzio

**Anzio** on Italiassa Välimeren rannalla sijaitseva kaupunki. Siellä on runsaat 50&nbsp;000 asukasta. Se sijaitsee Latiumin alueella noin 50 kilometriä Roomasta etelään. Anzio on tunnettu hiekkarannoista ja satamista. 

## Historia
### Antiikki

Antiikin aikana nykyisen Anzion paikalla sijaitsi Antiumin kaupunki, jonka nimeen nykykaupungin nimi palautuu. Antium oli muinaisitaalisen volskien heimon pääkaupunki, ennen kuin roomalaiset valtasivat sen ja sulauttivat omaan alueeseensa vuonna 338 eaa.

Anziossa on jäänteitä useista roomalaisaikaisista huviloista, muun muassa keisari Neron huvilasta. Huviloiden raunioista on löytynyt merkittäviä antiikin veistoksia, kuten *[[Belvederen Apollo]]* ja Agasiaan *[[Borghesen miekkailija]]*.

### Myöhempi historia

Antium taantui myöhäisantiikin aikana. Keskiajan kuluessa paikka vaikuttaa autioituneen kokonaan. Seudun vähäiset asukkaat keskittyivät läheiseen Nettunoon. Innocentius XII ja häntä seuranneet paavit pyrkivät palauttamaan kaupungin sataman uudelleen käyttöön 1700-luvulta alkaen. Niin paikalle syntyi Porto d'Anzon kylä, josta on kehittynyt nykyinen Anzion kaupunki.

Liittoutuneet tekivät toisen maailmansodan loppuvaiheessa maihinnousun Anzion alueelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
6. prikaati (välirauha)

**6. prikaati** oli Suomen armeijan prikaati, joka perustettiin  talvisodan päätyttyä puolustusvoimien siirtyessä keväällä 1940 rauhanajan kokoonpanoon. Se lakkautettiin puolustusvoimien jatkosodan liikekannallepanon yhteydessä kesäkuussa 1941, jolloin prikaatin tehtävänä oli perustaa Jalkaväkirykmentti 6 sekä Kenttätykistörykmentti 19:n I patteristo.

## Perustaminen
Prikaati muodostettiin 10. elokuuta 1940 maavoimien komentajan käskyllä Immolaan, Ruokolahdelle, Puumalaan, Sulkavalle ja Tuonilahteen sijoitetuista talvisodan aikaisesta 8. divisioonasta.

Sen esikunta muodostettiin 8. divisioonan esikunnasta sijoituspaikkana Sulkava. Prikaatin komentajaksi määrättiin eversti Torvald Ekman. Muista 8. divisioonan joukoista eli Jalkaväkirykmenteistä 20, 23, 24 sekä 26 ja Kevyt osasto 8 muodostettiin I pataljoona ja tykkikomppania Puumalaan, II pataljoona Sulkavalle Rauhaniemeen ja III pataljoona Virmutjoelle. Kenttätykistörykmentti 8:sta perustettiin prikaatin patteristo, joka sijoitettiin Sulkavalle Tuonilahteen. Viestipataljoona 8:sta muodostettiin prikaatin viestikomppania samoin Tuonilahteen.

Syksyllä 1940 saatiin rakennettua tarpeelliset parakkikylät, joita kutsuttiin kasarmialueiksi:
*Puumalaan Pappilanniemeen I pataljoonan kasarmit
*Sulkavalle Rauhaniemen Palokankaalle, Pajasalmen rannalle II pataljoonan kasarmit

## Lakkauttaminen
Prikaatin III pataljoona hajotettiin jo huhtikuun lopulla 1941. Prikaati sai valmiushälytyksen 10. kesäkuuta 1941 kuten muutkin suojajoukoiksi määrätyt joukot. Käskyn mukaisesti prikaati tuli saattaa sodan ajan määrävahvuuteen kutsumalla ylimääräisiin harjoituksiin tarvittava henkilöstö. Hevoset, ajoneuvot, moottoriajoneuvot ja alukset oli otettava sekä muut tarvittavat hankinnat suoritettava.

## Lähteet
*
Perrhaibia

**Perrhaibia** ( tai , ) oli antiikin aikainen Thessalian maakunnan osa Kreikassa. Se oli osa Histiaiotiin tetrarkiaa.

## Maantiede

Perrhaibia käsitti Histiaiotiin ja koko Thessalian pohjoisimman osan Makedonian rajalla. Thessalialaiset hallitsivat yleensä Perrhaibiaa, mutta perrhaibialaisia pidettiin kuitenkin erillisenä kansana thessalialaisista. Perrhaibiasta ei koskaan tullut yhtä Thessalian hallintoalueista Histiaiotiin ja muiden tetrarkioiden tavoin. Perrhaibian lounaispuolella sijaitsi varsinainen Histiaiotis ja kaakkoispuolella Pelasgiotis.

### Polikset

Perrhaibian polikset eli kaupunkivaltiot olivat:

* Azoros
* Dolikhe
* Ereikinion
* Falanna
* Gonnos
* Khyretiai
* Malloia
* Mondaia
* Mylai
* Oloosson
* Pythion

Kaupungeista Azoros, Dolikhe ja Pythion muodostivat Perrhaibian Tripoliin eli kolmen kaupungin liiton.

## Historia

Perrhaibiaa asutti sille nimen antanut perrhaibien tai perrhaibialaisten ( tai ) heimo. Perrhaibeja pidettiin erillisinä varsinaisista thessalialaisista, ja nämä olivat todennäköisesti seudun varhaisempia asukkaita ennen thessalialaisten siirtymistä alueelle Thesprotiasta Epeiroksesta. Perrhaibit kuuluivat amfiktyoniliittoon, jossa heillä oli yksi ääni.

Perrhaibit asuttivat mahdollisesti alun perin koko Histiaiotiin aluetta. Perrhaibien sanottiin aiemmin asuttaneen myös Peneios-joen eteläpuolista aluetta Boibeis-järvelle saakka, mutta sieltä heidät olivat perinteen mukaan ajaneet pois lapiitit. Thesprotiasta saapuneiden thessalialaisten vallattua Thessalian perrhaibit siirtyivät alueen vuoristoisempaan pohjoisosaan. Perrhaibeja pidettiin sotaisina. Homeroksen mukaan heimo otti osaa Troijan sotaan, ja heitä pidettiin aitoina helleeneinä.

Persialaissotien aikana 400-luvun eaa. alkupuolella perrhaibialaiset liittyivät persialaisiin. 300-luvulla eaa. Ferain tyranni Iason liitti Perrhaibian omaan alueeseensa. Myöhemmin perrhaibialaiset olivat myös yksi Filippos II:n luoman Korintin liiton jäsenistä.

## Lähteet
Harpalyke (mytologia)

**Harpalyke** (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri naishahmon nimi.

## Klymenoksen tytär

Harpalyke oli Argoksen tai Arkadian kuninkaan Klymenoksen tytär, jota pidettiin aikansa kauneimpana naisena. Hänen isänsä ihastui tyttäreensä ja pakotti tämän suhteeseen kanssaan. Harpalyken vartuttua Klymenos antoi tyttärensä Alastorille puolisoksi, mutta tuli pian katumapäälle ja haki tyttärensä takaisin itselleen. Klymenos eli häpeilemättä pitäen tytärtään kuin vaimoa. Kostaakseen isänsä rikoksen Harpalyke tappoi joko nuoremman veljensä tai isänsä kanssa saamansa pojan ja valmisti tästä ruoan isälleen. Hänen isänsä nautittua aterian Klymene pyysi jumalia päästämään hänet pois ihmiskunnasta ja hänet muutettiin linnuksi. Klymenos puolestaan surmasi itsensä ymmärrettyään perhekuntansa kohtalon.

## Harpalykoksen tytär

Harpalyke, traakialaisen kuningas Harpalykoksen tytär, menetti äitinsä heti syntymässään, jolloin hänen isänsä ruokki häntä tammojen ja hiehojen maidolla. Hänen isänsä opetti hänelle taistelutaitoja toivoen tyttärensä seuraavan häntä valtaistuimelle. Harpalyke vastasikin toiveisiin ja pelasti isänsä Neoptolemoksen hyökkäykseltä.

Sen jälkeen kun hänen isänsä oli saanut surmansa kansanjoukkojen käsissä, hän muutti metsiin, jossa hän elätti itsensä ryöstämällä karjaa. Paimenet saivat hänet kuitenkin kiinni ja tappoivat hänet.

## Lähteet
Felix Klink

**Felix Georg Klink** () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Aleksanteri Klink ja Maria Plado. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1923 Elsa Tiilikan kanssa. 

## Opinnot
Klink kävi kansakoulun ja suoritti yksityisesti viidennen luokan Helsingin suomalaisessa lyseossa vuonna 1922. Klink suoritti kenttätykistön kapitulanttikoulun vuonna 1921 ja reserviupseerikoulun vuosina 1922–1923 ja taktiikan soveltamiskurssin suojeluskuntain päällystökoulussa vuonna 1927.

## Jääkärikausi

Klink työskenteli maanviljelijänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 16. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, josta hänet siirrettiin sotapalvelukseen kykenemättömänä pataljoonan täydennysjoukkoon 7. maaliskuuta 1917 ja laskettiin edelleen siviilitöihin Saksaan. 

## Sisällissodan jälkeinen aika
Klink palasi takaisin Suomeen sisällissodan jälkeen 29. marraskuuta 1918 ja astui 11. huhtikuuta 1919 Karjalan (Aunuksen) retkikuntaan, missä hän toimi sekä 1. ja 2. pataljoonan konekiväärikomppanioissa 18. toukokuuta 1919 saakka. Hän otti osaa retkikunalla taisteluihin muun muassa Vitelessä, Tuuloksessa ja Aunuksen kaupungissa. Aunuksen retkikunnalta palattuaan hän liittyi vapaaehtoisena 26. syyskuuta 1919 Pohjois-Inkerin vapaajoukkoihin, missä hän toimi 7. komppanian päällikkönä ja palveli vapaajoukoissa 30. joulukuuta 1920 saakka. Hän otti osaa vapaajoukoissa taisteluihin muun muassa Kirjasalossa. Sotaretkiltään palattuaan Klink astui armeijan palvelukseen 1. maaliskuuta 1921 vääpeliksi ylennettynä Jääkäritykistörykmenttiin, josta hänet siirrettiin 23. joulukuuta 1921 Kenttätykistörykmentti 1:een, missä hän toimi koulutusaliupseerina, nuorempana upseerina ja majoitusmestarina. Klink erosi armeijasta 30. maaliskuuta 1925 ja muutti Räisälään, missä hän ryhtyi viljelemään maata. Maanviljelyn ohella hänellä riitti tarmoa toimia paikallispäällikkönä Räisälän suojeluskunnassa 15. lokakuuta 1925 – 1. helmikuuta 1929 välisenä aikana. Vuoden 1930 huhtikuun alussa hän astui Waldhofin tehtaiden palvelukseen Käkisalmelle, missä hän työskenteli varastonhoitajana ja sähkötöissä 10. tammikuuta 1931 saakka.

## Talvi- ja jatkosota
Klink otti osaa talvisotaan 3. Kuormastokomppanian päällikkönä, josta hänet siirrettiin myöhemmin kuormastopäälliköksi Kenttätykistörykmentti l:een. Jatkosodan puhjettua hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Huoltokoulutuskeskuksen 4. Autokomppaniaan, josta hänet siirrettiin vuonna 1942 Jalkaväenkoulutuskeskus 2:n komendantiksi. Hänet vapautettiin palveluksesta vuonna 1942. Sotien jälkeen hän toimi muun muassa Parikkalassa kunnan palopäällikkönä. 
 
## Luottamustehtävät
Klink otti osaa paikkakuntansa valistustoimintaan ja oli paikallisen nuorisoseuran puheenjohtajana ja useissa muissa paikkakuntansa luottamustoimissa.

## Lähteet
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
*Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

### Viitteet
Wu Bangguo

**Wu Bangguo** (; 1941– 8. lokakuuta 2024 Peking) oli kiinalainen poliitikko. Hän johti 2003–2013 Kiinan kansankongressin pysyvää komiteaa eli toimi kongressin puhemiehenä. Wuta pidettiin virkansa takia Kiinan kommunistinen puolueen ja koko maan hierarkiassa toiseksi korkeimpana johtajana.

Wu syntyi 1941 Anhuin maakunnassa ja liittyi 1964 kommunistiseen puolueeseen. Hän opiskeli Tsinghuan yliopistossa ja valmistui 1978 elektroniikan instinööriksi. Hän työskenteli tämän jälkeen Shanghaissa elektroniputkitehtaassa.

Wu sai 1983 paikan kommunistisen puolueen Shanghain tiede- ja teknologiakomissiosta ja Shanghain pysyvästä komiteasta. Hän nousi Shanghain varapuoluejohtajaksi 1985 ja  Jiang Zeminin korvaajaksi Shanghain johdossa 1991. Hän oli kolmen vuoden ajan Shanghain puoluejohtajana ja oli vaikuttamassa muun muassa Pudongin alueen rakentamiseen. Alueesta on tullut Shanghain talouden keskittymä.

Wu nousi keskuskomiteaan ja politbyrooseen 1992. Hän toimi 1995–2002 Kiinan varapääministerinä ja vuosina 2003–2013 Kiinan toiseksi vaikutusvaltaisempana henkilönä, kansankongressin pysyvän komitean puheenjohtajana. Wu tunnettiin länsimaisen polittisen järjestelmän vastustajana, ja vuonna 2011 hän määritteli viisi asiaa, joita Kiina ei voi ottaa käyttöön. Näitä olivat Wun mukaan monipuoluejärjestelmä, pluralismi, federalismi, yksityistäminen sekä vallanjako-oppi ja kaksikamarijärjestelmä.

Wu jäi eläkkeelle vuonna 2013 ja virallisen uutistoimiston Xinhuan mukaan antoi tällöin täyden tukensa Xi Jinpingille. Wu kuoli lokakuussa 2024.

## Lähteet
Robert Kristan

**Robert Kristan** (s. 4. huhtikuuta 1983, Jesenice, Slovenia, Jugoslavia) on slovenialainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi viimeksi kaudella 2015–2016 Tšekin pääsarjan HC Pardubicen ja Pirati Chomutovin joukkueissa.

Kristan on pelannut urallaan myös Slovenian ja Ruotsin pääsarjoissa. Hänet valittiin kauden 2007–2008 Slovenian liigan pudotuspelien arvokkaimaksi pelaajaksi.

Slovenian jääkiekkomaajoukkueessa Kristan on pelannut maailmanmestaruuskilpailuissa ja Sotšin olympialaisissa 2014.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*
Satakielet

**Satakielet** (*Luscinia*) on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 4 lajia.

## Lajit
* Etelänsatakieli (*Luscinia megarhynchos*)
* Satakieli (*Luscinia luscinia*)
* Sinirinta (*Luscinia svecica*)
* Tiheikköleppälintu (*Luscinia phaenicuroides*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Luscinia
Sipulireititys

**Sipulireititys** on tekniikka, jolla voidaan siirtää tietoa verkossa ja salata sen alkuperä. Sen nimi kuvastaa viestin kerroksellista salausta: jokainen viestiä välittävä solmu poistaa yhden kerroksen suojauksesta ja täydentää viestin alkuperäisen pituiseksi.

Sipulireitityksen kehittivät David Goldschlag, Michael Reed ja Paul Syverson. Tunnetuin ohjelmisto, joka hyödyntää sipulireititystä, on BSD-lisenssin alaisuudessa julkaistu Tor.

## Lähteet
Sikorsky Ilja Muromets

Igor Sikorskyn **Ilja Muromets**  () oli maailman ensimmäinen nelimoottorinen pommikone ja sellaisena ensimmäinen strateginen pommikone. Konetyyppi rakennettiin matkustajalentokoneeksi, mutta sitä käytettiin Venäjän ilmavoimissa ensimmäisessä maailmansodassa.

## Kehittely
Kone suunniteltiin vuonna 1912. Se perustui Igor Sikorskyn ensimmäiseen lentokoneeseen, S-21 **Bolšoi Baltiskiin**. Koneen koodi oli Sikorsky *S-22*. Sen rakensi Riiassa sijaitseva Venäläis-balttilainen vaunutehdas (RBVZ) vuonna 1913.

Alun perin Ilja Muromets tehtiin matkustajalentokoneeksi, joka sisustettiin ylellisesti. Koneessa oli sali, makuuhuone ja kylpyhuone. Se oli lämmitetty ja siinä oli sähkövalaistus. Ensilento tapahtui 10. joulukuuta 1913. 25. helmikuuta 1914 kone lennätti kuuttatoista matkustajaa. Kesäkuussa 1914 se teki maailmanennätyksen lentämällä edestakaisin Pietarista Kiovaan 14 tunnissa ja 38 minuutissa. Kone olisi aloittanut reittiliikenteen ellei sota olisi alkanut.

Sodan alettua Sikorky muunsi koneen siten, että siihen tuli rungon sisäinen pommikuilu, jossa saattoi kuljettaa 300–800 kg pommeja. Lisäksi koneissa oli neljästä kahdeksaan suojaavaa konekivääriä. Moottorit panssaroitiin 5 mm metallilevyillä. Tähän aikaan länsirintamalla pudoteltiin lentokoneista 25 kg pommeja.

## Operatiivinen historia

Elokuussa 1914 kone tuli Venäjän keisarillisten ilmavoimien käyttöön. Koneita oli 20 kappaletta vuonna 1916. 12. syyskuuta 1916 koettiin ensimmäinen menetys neljän saksalaishävittäjän ampuessa yhden koneen alas, mutta pommikoneen miehistö tuhosi kolme näistä hävittäjistä. Muita menetyksiä ei sodassa tullut, kolme muuta konetta vaurioitui pommituslennoilla, mutta ne palasivat tukikohtaansa. Kone tuli vanhanaikaiseksi, liian hitaaksi, siinä vaiheessa, kun länsirintamalla otettiin käyttöön raskas pommikone. Venäläiset ottivat ensinnä käyttöön pommittajien käytön ryhminä, yöpommituksen, pommituskohteiden analyysin valokuvaamalla ne pommitusten jälkeen ja pohtivat yksittäisen pommittajan puolustautumista hävittäjien hyökkäyksiä vastaan.

Venäjällä rakennettiin 80 Ilja Muromets-pommikonetta vuosina 1913–1918. Koneilla tehtiin ainakin 400 pommituslentoa, pommeja pudotettiin 65 tonnia.

Maailmansodan jälkeen aloitettiin säännöllinen lentoliikenne välillä Moskova&ndash;Harkova. Reittiä lennettiin toukokuusta 1921 lokakuuhun 1922.

Neuvostoliitto lensi viimeisen Ilja Muromets-lennon vuonna 1922 Serpuhovin koealueella.

Puolan ilmavoimilla oli yksi kone käytössään vuonna 1918.

## Museokoneita
* Moninon ilmailumuseossa Moskovan lähellä on Ilja Murometsin replika

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* some data on an Ilya Muromets
* Reconstruction of an Ilya Muromets 
* Image of a scale model 
* A. Durkota, T. Darcey & V. Kulikov, *The Imperial Russian Air Service: Famous Pilots and Aircraft of World War I* (Flying Machines Press, 195)
Kivitaskut

**Kivitaskut** (*Oenanthe*) on sieppojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 27 lajia.

## Kivitaskuihin (''Oenanthe'') kuuluvia lajeja
* Aavikkotasku (*Oenanthe deserti*)
* Abessiniankalliotasku (*Oenanthe dubia*)
* Arotasku (*Oenanthe isabellina*)
* Etiopiansurutasku (*Oenanthe lugubris*)
* Hupputasku (*Oenanthe monacha*)
* Kalliotasku (*Oenanthe familiaris*)
* Kalottitasku (*Oenanthe leucopyga*)
* Kantotasku (*Oenanthe albifrons*)
* Kivitasku (*Oenanthe oenanthe*)
* Kyproksentasku (*Oenanthe cypriaca*)
* Laulutasku (*Oenanthe moesta*)
* Louhikkotasku (*Oenanthe picata*)
* Munkkitasku (*Oenanthe albonigra*)
* Mustapyrstötasku (*Oenanthe melanura*)
* Mustatasku (*Oenanthe leucura*)
* Mustavyötasku (*Oenanthe pileata*)
* Nokiotsatasku (*Oenanthe bottae*)
* Nunnatasku (*Oenanthe pleschanka*)
* Persiantasku (*Oenanthe chrysopygia*)
* Pihatasku (*Oenanthe fusca*)
* Punaperätasku (*Oenanthe xanthoprymna*)
* Rusotasku (*Oenanthe hispanica*)
* Savannitasku (*Oenanthe heuglinii*)
* Somaliantasku (*Oenanthe phillipsi*)
* Sudaninkalliotasku (Oenanthe scotocerca)
* Surutasku (*Oenanthe lugens*)
* Valkoselkätasku (*Oenanthe finschii*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Oenanthe
Yesterday and Today

**Yesterday and Today** on The Beatlesin albumi, joka julkaistiin vuonna 1966 Yhdysvaltain-markkinoille. Materiaali koostuu kahden aikaisemman albumin (*[[Help! (albumi)|Help!]]* ja *[[Rubber Soul]]*) kappaleista, joita ei ollut julkaistu albumien amerikanpainoksilla. Lisäksi mukana on muutama kappale, jotka julkaistiin Britanniassa myöhemmin samana vuonna *[[Revolver (The Beatlesin albumi)|Revolver]]*-albumilla. 

Albumin alkuperäinen kansikuva, jossa yhtyeen jäsenet ovat pukeutuneena teurastajiksi, kiellettiin ennen myynnin aloittamista ja ne korvattiin neutraalimmalla kuvalla. Teurastajakansia ehdittiin kuitenkin painattaa radioasemille ja näytelevyiksi suurimpiin levykauppohin ”Butcher”-kansikuvalla varustetut *Yesterday and Today* -albumit ovat yksi arvokkaimmista The Beatles -keräilykohteista, hintojen liikkuessa useissa tuhansissa punnissa.
 
Teurastajakantta käytettiin myös Britanniassa ”Paperback Writer” -singlen markkinointiin. Se aiheutti silloinkin pahennusta.

## Kappaleet
*Kaikki kappaleet kirjoittaneet John Lennon ja Paul McCartney, ellei toisin mainita.

**A-puoli**
#  
#  
#  
#  
#  
# 

**B-puoli**
#  
#  
#  
#  
# 

## Kokoonpano
*John Lennon – rytmikitara, laulu, tamburiini, marakassi
*Paul McCartney – bassokitara, laulu, piano, akustinen kitara
*George Harrison – soolokitara, akustinen kitara, laulu
*Ringo Starr – rummut, tamburiini, laulu

## Lähteet
Itä-Tiroli

**Itä-Tiroli** on Tirolin osavaltion eksklaavi Itävallassa. Itä-Tiroli on erillään Tirolista, koska Itävalta joutui luovuttamaan Trentino-Etelä-Tirolin Italialle Saint-Germainin sopimuksessa vuodelta 1919 ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Itä-Tirolin naapurit ovat Kärnten ja Salzburg ja Italian maakunnat Etelä-Tiroli ja Belluno. Itä-Tirolin pääkaupunki on Lienz, ja hallinnollisesti alue on identtinen Lienzin piirin kanssa.
Craig Conroy

**Craig Conroy** (s. 4. syyskuuta 1971 Potsdam, NY, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Conroy pelasi NHL-liigassa 16 kauden aikana (1994–2011) yli 1000 ottelua.

## Ura pelaajana

Conroyn varausnumero oli 123. vuoden 1990 varaustilaisuudessa. Ennen valintaa Montreal Canadiensiin, Conroy oli pelannut NCAA:ta Clarkson Universityssä. Hänet myytiin St. Louis Bluesiin vuonna 1996, missä hän pelasi viisi kautta plus-miinus tilasto aina plussalla. Hänet vaihdettiin vuonna 2001 Calgary Flamesin Cory Stillmaniin. Conroy oli Calgaryn kapteeni kauteen 2003–2004, jolloin Jarome Iginla syrjäytti hänet, ja Conroysta tuli varakapteeni. 

Heinäkuussa 2004 Conroy siirtyi vapaana agenttina Los Angeles Kingsiin. Conroy pettyi, kun hänet jätettiin vuoden 2002 talviolympialaisten ulkopuolelle, mutta hänet valittiin Yhdysvaltain maajoukkueeseen vuoden 2006 olympialaisiin. 

Conroy palasi Flamesiin 29. tammikuuta 2007 vaihdossa Jamie Lundmarkiin ja kahteen varausvuoroon. Seuraavana päivänä Conroy pelasi ensimmäisen ottelunsa Flamesissa kolmeen vuoteen. Conoroy pelasi Flamesissa uransa loppuun asti. Hän lopetti uransa kauden 2010–2011 aikana. Hän pelasi kauden aikana uransa tuhannen pelinsä. Conroy nimettiin Flamesin toiminnanjohtajan erikoisavustajaksi lopettamisensa jälkeen.

## Tilastot

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kaktusmulta

**Kaktusmulta** on kaktuksille tarkoitettu, hiekkapitoinen ja vähäravinteinen multa. Kaktusmulta läpäisee hyvin vettä, joten se sopii kasveille, joiden juuristo ei kestä liikaa kastelua. Kaktusmultaa suositellaan myös taimien kasvatukseen sen vähäisten ravinteiden vuoksi. Ravinteiden vähäisyys tekee kaktusmullasta hyvän materiaalin terraarion pohjalle, esimerkiksi kotiloille, hämähäkeille, käärmeille ja sauvasirkoille.

## Lähteet
Maurus Servius Honoratus

**Maurus** tai **Marius Servius Honoratus** oli 300-luvun lopulla elänyt roomalainen grammaatikko, jota pidettiin aikansa oppineimpana miehenä Italiassa. Hänen tärkein teoksensa on Vergiliuksen kommentaari *In tria Virgilii opera expositio*, joka kattaa tämän kaikki teokset.

Macrobiuksen *Saturnaliassa* hänet on asetettu yhdeksi keskustelijoista. Teoksessa vihjataan hänen olleen pakana.

Vergiliuksen kommentaari on säilynyt kahtena eri versiona. Näistä ensimmäinen on suhteellisen lyhyt, jonka käsikirjoituksen sivuhuomatuksissa se on luettu Serviuksen tekemäksi. Toinen on puolestaan peräisin 900–1000-luvulta sisältäen saman tekstin, mutta huomattavasti laajennettuna. Runsaat lisäykset eroavat tyyliltään huomattavasti lyhyemmästä, mutta sen alkuperä on ilmeisesti vanhoissa ja nyt jo kadonneissa antiikin teksteissä, ja se lienee vain hieman ensimmäistä nuorempi.

Serviuksen muista töistä on säilynyt *Ars grammatica*, kokoelma kommentteja Aelius Donatuksen kieliopista, *De finalibus*, joka on tutkielma lopputavuista, sekä *De centum metris*, joka arvioi erilaisia runomittoja.

## Lähteet
Salibandyn alle 19-vuotiaiden poikien maailmanmestaruuskilpailut 2009

**Salibandyn alle 19-vuotiaiden poikien maailmanmestaruuskilpailut 2009** olivat järjestyksessään viidennet nuorten poikien MM-kilpailut. Ne pelattiin Suomessa. A-sarjan pelit järjestettiin Turussa turkuhallissa ja B-sarjan pelit Raisiossa Kerttulan liikuntahallissa. Mestaruuden vei toista kertaa peräkkäin Ruotsi. 

## A-sarja
### Lohkon A sarjataulukot

### Lohkon A ottelutulokset

### Lohkon B sarjataulukko

### Lohkon B ottelutulokset

## B-sarja
### Lohkon C sarjataulukko

### Lohkon D sarjataulukko

## Tähdistö
***maalivahti**  Pascal Meier 
***puolustajat **  Janne Karisto    Adam Stegl
***keskushyökkääjä**  Henrik Stenberg
***laitahyökkääjät**  Casper Pfitzner    Kevin Lundgren
## Aiheesta muualla
* Viralliset kisasivut (Arkistoitu)
* Kisat kansainvälisen salibandyliiton sivuilla
Little Big Adventure

**Little Big Adventure** (myös nimellä **Relentless: Twinsen's Adventure**) on Adeline Softwaren kehittämä seikkailupeli. Peli on julkaistu DOS:lle vuonna 1994, ja  PlayStationille vuonna 1997. 

## Pelaaminen
Pelissä ohjataan Twinsen-nimistä hahmoa, joka on rodultaan Quetch. Quetchien ulkonäköön kuuluu kalju pää jonka keskeltä kasvaa poninhäntä. Julkaisuaikaan pelin pelimaailma oli poikkeuksellisen laaja, siihen kuuluu 11 saarta ja 120 maisemaa. Päähahmoa voi ohjata neljässä erilaisessa tunnetilassa: se voi olla aggressiivinen, atleettinen, varovainen tai normaali, ja peli muuttaa luonnettaan näiden tilojen mukaan. Matkan varrella ratkotaan tehtäviä, joista saa palkinnoksi hyödyllisiä esineitä, kuten pallon tai kitaran.

## Lähteet

Magicball network

## Aiheesta muualla

*
J. K. Rowling: Harry Potterin luoja

**J. K. Rowling: Harry Potterin luoja: Elämäkerta** on toimittaja ja kirjailija Sean Smithin teos kirjailija J. K. Rowlingista. Teos ilmestyi ensimmäisen kerran Britanniassa 1999. Kirja on suomennettu teoksen kolmannesta, täydennetystä laitoksesta, joka ilmestyi englanniksi 2003. Elämäkerta on valtuuttamaton, eikä Rowling ole halunnut olla tekemisissä sen kanssa yksityisyytensä suojelun vuoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Michael O'Mara: Harry Potter and the pointless biography. Independent 28.9.2001.
Bourbonnaisinseisoja

**Bourbonnaisinseisoja** () on ranskalainen lintukoirarotu.

## Alkuperä
Bourbonnaisinseisoja on tunnettu jo 1500-luvulla, jolloin sitä kuvattiin taitavaksi viiriäisten metsästäjäksi. Sitä kuvattiin metsästäjän miellyttävänä seuralaiseksi, joka on luonnostaan terve ja syntyessään lyhythäntäinen.

Geenipohjaltaan kapeassa rodussa toisarvoisten ominaisuuksien luominen ei ollut mahdollista, kun rodulta vaaditaan myös koetulokset. Jalostus ei onnistunut, sillä vuosina 1963–1973 Ranskan Kennelliitto ei rekisteröinyt yhtään pentuetta. Vuonna 1970 joukko kasvattajia otti Michel Comten innostamina tehtäväkseen bourbonnaisinseisojan eloonjäämisen. Työ tuotti vihdoin tulosta, kun aikaisempien kokemusten ansiosta on onnistuttu välttämään virheet.

## Ulkonäkö
Lyhytkarvainen, keskikokoinen ja keskipitkä koira. Koiran tulee olla vankkarakenteinen ja lihaksikas, jolloin se antaa vahvan vaikutelman. Karvapeitteen pohjaväri on valkoinen, jossa on pieniä vaalean- tai kellanruskeita pilkkuja tai täpliä. Jotkut kasvattajat ovat tavoitelleet  koiraa, joiden karvapeitteessä on "haalistuneen syreenin" väri ja joilla häntä on syntyessä luonnostaan lyhyt.

## Luonne ja käyttäytyminen
Kotioloissa koira on lempeä, ystävällinen ja omaan perheeseen vahvasti kiintyvä koira. Metsällä se on yhteistyöhaluinen, harkitseva ja tasapainoinen. Rotu on metsästyskoira, ja sillä on vahva riista- metsästysvietti. Se on seisova lintukoira, jonka seisonta on kiinteää, tyylikästä ja suoraan riistaan kohdistuva.

## Lähteet

## Katso myös
*Ariègenseisoja
*Auvergnenseisoja
*Saint-germaininseisoja

## Aiheesta muualla

*Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
*Bourbonnaisinseisojaa käsittelevä sivusto
The Beatles’ Story

**The Beatles' Story** on The Beatlesin vuonna 1964 Yhdysvalloissa julkaistu tupla-albumi, joka sisältää muun muassa yhtyeen haastatteluja.

## Kappaleet
### LP 1
**A-puoli**
#On Stage With the Beatles 
#How Beatlemania Began 
#Beatlemania in Action 
#Man Behind the Beatles - Brian Epstein 
#John Lennon
#Who's a Millionaire? 

**B-puoli**
#Beatles Will Be Beatles 
#Man Behind the Music - George Martin 
#George Harrison 

### LP 2
**A-puoli**
#A Hard Day's Night - Their First Movie 
#Paul McCartney 
#Sneaky Haircuts and More About Paul

**B-puoli**
#The Beatles Look at Life 
#'Victims' of Beatlemania 
#Beatle Medley 
#Ringo Starr 
#Liverpool and All the World! 

## Lähteet
Max Amann

**Max Amann** (24. marraskuuta 1891 München &ndash; 30. maaliskuuta 1957) oli saksalainen poliitikko, kansallissosialistisen puolueen valtiopäiväedustaja ja lehtikustantamon johtaja. Natsihallinnon aikaan hän oli SS-upseeri (), Hitlerin 1933 nimittämä *lehdistön valtakunnanjohtaja* () ja sanomalehtikustantajien valtakunnallisen liiton *Reichspressekammerin* puheenjohtaja. 

## Mukana natsipuoleen alkutaipaleella
Amann oli Adolf Hitlerin ensimmäisiä tukijoita, he tutustuivat ollessaan molemmat komennettuina rintamalle ensimmäisessä maailmansodassa. Amann oli Hitlerin joukkueen vääpeli. Sodan jälkeen Amann opiskeli liiketaloutta ja työskenteli müncheniläisessä lakifirmassa. Amann liittyi Hitlerin perustamaan kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1921. Hitler pyysi häntä huolehtimaan puolueen talousasioista ja asetti Amannin puolueen lehteä, Völkischer Beobachteria julkaisevan *Eher Verlag* -kustannusyhtiön johtoon. 

Amann osallistui epäonnistuneeseen oluttupavallankaappaukseen vuonna 1923. Seuranneessa oikeudenkäynnissä natsimyönteinen tuomari langetti Amannille vankilatuomion sijaan 500 kultamarkan sakot. Kaappausyrityksen jälkeen Amann muodosti Julius Streicherin ja Hermann Esserin kanssa tiukan sisäpiirin Hitlerin ympärille.

## Vaikea luonne
Poikkeuksellisen lyhytkasvuinen Amann oli luonteeltaan aggressiivinen ja säälimätön, hän toimi itsevaltiaan tavoin. Amann oli tavoiltaan karkea eikä häntä pidetty erityisen lahjakkaana. Hän oli kehno puhuja, ja hänen käsialansa oli lähes lukukelvotonta. Syntyperältään köyhistä oloista ollut, korruptoitunut Amann keräsi tehtävissään valtavan henkilökohtaisen omaisuuden. Uskollisuus Hitlerille takasi kuitenkin vakaan urakehityksen. 

## Menestys kustantajana
Amann menestyi Eher-yhtiön johtajana erinomaisesti. Eher kustansi muun muassa Hitlerin *[[Taisteluni]]* -teoksen ensimmäisen ja toisen painoksen, sekä vuoden 1929 korjatun painoksen. Teos toi runsaasti rahaa sekä Hitlerille että kustantajalle. Kustantamo julkaisu myös SS:n lehteä *Das Schwarze Korps*.

Toisessa virassaan *Reichspressekammerin* puheenjohtajana Amann valvoi koko maan lehdistöä, kilpaileviakin kustantamoja, ja määräsi natseja arvostelevia lehtiä lopetettavaksi.

## Sodan jälkeen
Liittoutuneiden joukot pidättivät Amannin natsi-Saksan tappion jälkeen. Hänet asetettiin syytteeseen ja tuomittiin vuonna 1948 kymmeneksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Koko mittava omaisuus ja eläkeoikeus tuomittiin menetetyksi ja Amann vietti lopun elämäänsä köyhyydessä. 

Max Amann kuoli 65-vuotiaana 30 maaliskuuta 1957.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Glen De Boeck

**Glen De Boeck** (22. elokuuta 1971 Boom – 7. joulukuuta 2025) oli belgialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja.  

## Ura pelaajana

De Boeck siirtyi kesällä 1995 KV Mechelenistä RSC Anderlechtiin, jossa hän kehittyi yhdeksi 2000-luvun parhaimmiksi puolustajista Jupiler Leaguessa. De Boeck pelasi 36 maaottelussa, joissa teki yhden maalin.Hän teki kansainvälisen debyyttinsä Belgian paidassa 6. lokakuuta 1993 Gaboniaa vastaan. Hän oli mukana myös kaksissa jalkapallon MM-kisoissa vuosina 1998 ja 2002 pelaen yhteensä kolme ottelua.

## Meriitit pelaajana

* Belgian mestaruus (3): 2000, 2001, 2004
* MM-kilpailut
**2. kierros: 2002
**1. kierros: 1998

## Ura valmentajana

Lopetettuaan uransa loukkaantumiseen vuonna 2005 De Boeckista tuli RSC Anderlechtin valmentaja yhdessä Daniel Rendersin kanssa. Hän työskenteli RSC:ssä kaksi vuotta, kunnes siirtyi huhtikuussa 2007 Cercle Bruggen päävalmentajaksi. De Boeckin johdolla Cercle Brugge pelasi loistavan kauden 2007/08 ja sijoittui liigassa neljänneksi, mikä oli paras saavutus sitten toisen maailmansodan. De Boeckin johdolla Cercle jatkoi kohtuullisia esityksiä sijoittuen kahdella seuraavalla kaudella yhdeksänneksi. Kausi 2009/10 sujui hyvin myös Belgian cupissa, kun De Boeck johdatti joukkueensa finaaliin. Mestaruus jäi kuitenkin haaveksi, kun KAA Gent voitti ottelun selvästi maalein 3–0.  

Kauden 2009/10 jälkeen De Boeck jätti Cercle Bruggen ja siirtyi kolmivuotisella sopimuksella liigassa juuri Cerclen taakse sijoittuneen KFC Germinal Beerschotin päävalmentajaksi.  Pesti päättyi kuitenkin lyhyeen, sillä De Boeck sai kehnojen tulosten vuoksi potkut jo marraskuussa 2010. 

Kesäkuussa 2011 De Boeckista tuli Eredivisie-seura VVV-Venlon päävalmentaja.  De Boeck sai potkut jo joulukuussa Venlon vajottua Eredivisien hännille.  Marraskuussa 2012 hän  palasi valmennustehtäviin Belgian liigassa pelaavan Waasland-Beverenin päävalmentajana.  De Boeck nosti seuran pois liigan jumbosijalta ja 13. sijansa myötä seura säilytti sarjapaikkansa kauden 2012/13 päätteeksi. Kaudella 2013/14 joukkue vajosi jälleen putoamiskamppailuun ja De Boeck sai potkut lokakuun lopussa, kun Beveren oli liigassa toiseksi viimeisenä.

Tammikuussa 2016 De Boeck palasi valmennustehtäviin Royal Mouscron-Péruwelzin päävalmentajana. Pesti päättyi potkuihin joulukuussa 2016.

Marraskuussa 2017 De Boeck palasi valmennustehtäviin KV Kortrijkin päävalmentajana.

Tammikuussa 2019 De Boeckista tuli Lokerenin päävalmentaja. Hän sai potkut seurasta marraskuussa 2019. Hän ei kuitenkaan onnistunut kääntämään seuran tuloskehitystä, vaan tappiokierre johti potkuihin jo joulukuussa 2023."Zwaar ontgoocheld is een understatement": Glen De Boeck misnoegd na ontslag bij KV Kortrijk

## Meriitit valmentajana

* Belgian cup
**Hopeaa: 2010

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Profiili Cercle Bruggen sivuilla
Mario Bava

**Mario Bava** (31. heinäkuuta 1914 San Remo Italia – 25. huhtikuuta 1980 Rooma Italia) oli italialainen elokuvaohjaaja. Hän opiskeli kuvataiteita mutta päätyi lopulta isänsä Eugenio Bavan tavoin elokuva-alalle. Bava tunnetaan etenkin giallo- ja kauhugenreä edustavista elokuvistaan. Hän kuoli sydänkohtaukseen vuonna 1980.

Bavan esikoisohjaus *[[Paholaisen naamio]]* (1960) toi hänelle heti kansainvälistä kuuluisuutta. Muutamien peplum-elokuvien jälkeen hän ohjasi vuonna 1963 elokuvan *La ragazza che sapeva troppo* (*Tyttö joka tiesi liikaa*), jonka katsotaan aloittaneen giallo-genren. Scifi-kauhuelokuva *Terrore nello spazio* (1965) on *[[Alien]]*-elokuvasarjan esikuva, ja vuoden 1968 elokuvassa *Diabolik – mies mustassa Jaguarissa* Bava käytti sarjakuvaa luovasti tarinan pohjana.

Mario Bavan poika Lamberto Bava (s. 1944) aloitti ohjaajan uransa toimimalla isänsä apulaisohjaajana 14 vuoden ajan.

## Filmografia
* *[[L'orecchio]]* (1946)
* *[[Anfiteatro Flavio]]* (1947)
* *[[Legenda Sinfonica]]* (1947)
* *[[Santa notte]]* (1947)
* *[[Variazioni sinfoniche]]* (1949)
* *[[Persian miekka]]* (*Esther and the King*, 1960)
* *[[Paholaisen naamio]]* (*La maschera del demonio*, 1960) 
* *[[Viikinkien kosto]]* (*Gli invasori*, 1961) 
* *[[Herkules voittaa helvetin]]* (*Ercole al centro della terra*, 1961) 
* *[[Aladdinin ihmeet]]* (*Le meraviglie di Aladino*, 1961)
* *[[La frusta e il corpo]] (1963, nimellä John M. Old)
* *I tre volti della paura* (1963)
* *La ragazza che sapeva troppo* (1963)
* *La strada per Fort Alamo* (1964, nimellä John M. Old)
* *Himotappaja* (*Sei donne per l'assassino*, 1964)
* *Terrore nello spazio* (1965)
* *Spie vengono dal semifreddo* (1966)
* *Operazione paura* (1966)
* *Koston tikarit* (*I coltelli del vendicatore*, 1966) 
* *Ringo del Nebraska* (1966) (ei mainittu) 
* *Diabolik – mies mustassa Jaguarissa* (*Diabolik*, 1968)  
* *Tappavat kaverit* (*Roy Colt e Winchester Jack*, 1970) 
* *Kalman hääyö* (*La rosso segno della follia*, 1970, perustuu [[Agatha Christie]]n romaaniin [[Eikä yksikään pelastunut]]) 
* *5 bambole per la luna d'agosto* (1970)
* *Reazione a catena* (1971)
* *Quante volte... quella notte* (1972)
* *Verinen paroni* (*Gli orrori del castello di Norimberga*, 1972)
* *Lisa e il diavolo* (1973)
* *Cani arrabbiati* (1974)
* *Shock* (1977)
* *La venere di Ille'' (1979) (TV)

## Lähteet
* Internet Movie Database

### Viitteet
Valeri Lobanovskyi -stadion

**Valeri Lobanovskyi -stadion** (, ’Valeri Lobanovskyin Dynamo-stadion’) on monikäyttöstadion, joka sijaitsee Kiovassa Ukrainassa. Pääosin se toimii jalkapallostadionina ja sitä käyttää Ukrainan pääsarjassa pelaava FK Dynamo Kiova. Stadion on rakennettu vuonna 1934 ja sen kapasiteetti on 16&nbsp;873 henkilöä. Stadionille on suunniteltu remonttia, tarkoituksena saada kapasiteetti nousemaan 30&nbsp;000 henkilöön ja kattaa katsomot.

Stadion on nimetty entisen ukrainalaisjalkapalloilija Valeri Lobanovskyin muistoksi. Hän kuoli vuonna 2002.
Niemisen Linjat

**Niemisen Linjat Oy** on linja-autoliikennettä harjoittava perheyritys, jonka kotipaikka sijaitsee Padasjoella. Yhtiö on toiminut alalla vuodesta 1938 lähtien. 

## Yrityksen kilpailutilanne

Padasjoella yhtiön reittien tukikohtana toimii kirkonkylällä sijaitseva Niemisen linjojen talli. Niemisen Linja liikennöi Lahden ja Padasjoen välisiä vakiovuoroja. 

Niemisen Linjan vakiovuorot ajetaan Lahden ja Vääksyn välillä pääasiassa valtatie 24:n väylää, kun suurin osa Lahden seudun liikenteen ostamista, Lehtimäen Liikenteen liikennöimistä vakiovuoroista kulkee Vesivehmaan ja Hollolan Paimelan kautta. 

Niemisen linjoilla on tällä hetkellä (2018) 5 linja-autoa, joista uusin on vuosimallia 2010.
Jyrki Aimonen

**Jyrki Martti Bertil Aimonen** (19. huhtikuuta 1934 Ikaalinen – 20. heinäkuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti ja suurlähettiläs.

Aimosen vanhemmat olivat Ikaalisten kunnanlääkäri, lääkintöneuvos Martti Bertil Aimonen ja käsityönopettaja Anja-Ritva Mielikki Aimonen. Jyrki Aimonen valmistui ekonomiksi 1955 ja lainopin kandidaatiksi 1961.

Ulkoasiainministeriön palveluksessa Aimonen aloitti vuonna 1961 ja siirtyi Moskovan lähetystöön vuonna 1963, minkä jälkeen hän toimi Ankarassa lähetystösihteerinä 1965–1967. Neuvostoliittoon hän palasi konsuliksi Leningradin pääkonsulinvirastoon.

Aimonen oli ministerineuvos Moskovassa 1974–1976. Hän toimi muun muassa Suomen Moskovan lähetystön va. päällikkönä vuoden 1975 ETY-kokouksen aikana. Hän oli lähetystöneuvos Kööpenhaminassa 1970–1974.

Ensimmäisessä suurlähettilään tehtävässään Aimonen toimi Tripolissa ja samalla Maltalla vuosina 1979–1983. Sen jälkeen hän toimi suurlähettiläänä Damaskoksessa ja samalla Ammanissa ja Beirutissa (1984–1988), Delhissä ja samalla Kathmandussa (1988–1991), Dhakassa ja Colombossa (1988–1991) sekä samalla Bhutanissa (1989–1991). Diplomaatin uransa Aimonen päätti suurlähettiläänä Varsovassa (1991–1995).

## Lähteet
* 

### Viitteet
Tsugumi Ōba

**Tsugumi Ōba** () on japanilainen mangakäsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut *[[Death Note]]* ja *[[Bakuman]]* -sarjat, jotka Takeshi Obata on piirtänyt. Ōban henkilöllisyys ja sukupuoli ovat salaisuuksia. Joidenkin huhujen mukaan Ōba olisi Hiroshi Gamōn salanimi.

## Lähteet
Hand in Hand (kappale)

”**Hand in Hand**”, koreankieliseltä nimeltään ”Son-e Son Japgo” (손에 손 잡고), on Thomas Whitlockin sanoittama kappale vuoden 1988 kesäolympialaisia varten. Kappaleen on säveltänyt Giorgio Moroder.

Sanoittaja Juha ”Watt” Vainio on tehnyt kappaleesta suomenkielisen käännösversion ”Käy mun vierelläin”.

## Kappaleet
;A-puoli
#

;B-puoli
#
#

## Aiheesta muualla
* Discogs
Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2008

**Salibandyn alle 19-vuotiaiden tyttöjen maailmanmestaruuskilpailut 2008** olivat järjestyksessään kolmannet nuorten tyttöjen MM-kilpailut. Ne pelattiin Puolassa. Isäntäkaupunkeina olivat Babimost, Wolsztyn ja Zbąszyń.

## A-sarja
### Lohkon A sarjataulukko

### Lohkon A ottelutulokset

### Lohkon B sarjataulukko

### Lohkon B ottelutulokset

### Sijoitus- ja mitaliottelut
**Sijat 7–8**

**Sijat 5–6**

**Välierät**

**Pronssiottelut**

**Loppuottelu**

## B-sarja
### Sarjataulukko

**Loppuottelu**

## Lopputulokset
### A-sarja
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Saksa putosi B-sarjaan vuoden 2010 kisoihin.

### B-sarja
# 
# 
# 

Slovakia nousi A-sarjaan vuoden 2010 kisoihin.

## Tähdistö
***maalivahti**  Nancy Gatzsch
***puolustajat**  Emelie Wibron  Elin Reinestrand
***keskushyökkääjä**  Seraina Ulber
***laitahyökkääjät**   Wioletta Bialon  Alexandra Frick

## Aiheesta muualla
* Viralliset kisasivut - Women's U19 World Floorball Championship 2008  (Arkistoitu)
* Kisat kansainvälisen salibandyliiton sivuilla
Brita Åsbrink

**Brita Åsbrink** on ruotsalainen Punaisen Ristin entinen työntekijä ja kirjailija. Hän on koulutukseltaan ekonomi ja on ollut vuodesta 1992 vapaa kirjailija.

Åsbrink on kirjoittanut teoksen *Ludvig Nobel – "Petroleum har en lysande framtid"* Nobelin suvun öljy-yhtiön toiminnasta Azerbaidžanissa keisariajan Venäjällä. Teos on ilmestynyt myös Venäjällä, ja sen julkaisu azerin kielelle on suunnitteilla. Åsbrink työskenteli 1997 Punaisen Ristin edustajana Bakussa ja kuuli asukkailta heidän muistojaan Nobeleista. Tarinat herättivät hänen kiinnostuksensa, ja hän on sen jälkeen perehtynyt aiheeseen arkistojen ja asiapapereiden kautta ja käynyt Suomessa Kansallisarkistossa tutustumassa öljy-yhtiön suomalaisen johtajan Gustaf Törnuddin taustoihin. Åsbrink on tehnyt aiheesta myös televisio-ohjelman *Red sun over the Nobel oil fields*.

## Teokset
* Ludvig Nobel – "Petroleum har en lysande framtid", Wahlström & Widstrand, 2001
* Stjärna på en liberal himmel! Brita Åsbrink & Olle Nilsson, Atlantis, 2005
* "Det är väl ingen konst" Kaj Larsson & Brita Åsbrink,  Carlsson, 2008

## Lähteet

*Säde Nenonen, Azerien tarinat tekivät kirjailijan. Helsingin sanomat 9.12.2008 s. C5
Pensasbulbuli

**Pensasbulbuli** (*Andropadus importunus*) on hedelmäbulbuleihin kuuluva varpuslintu. Lajia tavataan Afrikan itärannikolta alkaen Etiopiasta ja päättyen Etelä-Afrikan kärkeen. 

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan pensasbulbuli on noin 23&nbsp;cm. Lajin ruumis on pääosin oliivinvihertävän ruskea. Silmien väri on valkoinen. Lajin nokka on musta ja jalat ruskeat. 

## Elinympäristö, elintavat  ravinto
Pensasbulbulit elävät piilottelevaa elämää rannikkoalueiden metsien latvustoissa ja pensaikoissa, joissa sen yleensä paljastaa kutsuääni.  Yleensä linnut elävät yksittäin. Pensasbulbuli tekee pesänsä pensaaseen tai puuhun. Naaras munii 1&ndash;3 munaa. . Pensasbulbuli käyttää ravintonaan pääasiassa hedelmiä, mutta syö myös hyönteisiä ja etanoita. 

## Lähteet
Woldemar Toppelius

**Woldemar Feodor Toppelius** (11. heinäkuuta 1858 Kostroma, Venäjä – 12. lokakuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen majuri ja meriaiheita maalannut taidemaalari.

Toppelius lähti aluksi sotilasuralle käyden Kiovan sotilaslukion ja Konstantinovin sotaoppilaitoksen sekä vuosina 1883–1884 Nikolajevin yleisesikunta-akatemian. Hän palveli Suomen Kaartinpataljoonassa 1879–1894 toimien viimeksi esikuntakapteenina. Toppelius yleni luutnantiksi 1885 ja alikapteeniksi 1894. Toppelius erosi sitten armeijasta mutta palasi vielä 1918 lyhyeksi aikaa Suomen armeijan palvelukseen yleten majuriksi. Hän oli tällöin asevarikon johtajana Tampereella.

Toppelius aloitti taideopinnot käymällä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulun 1880-1882 ja hän opiskeli sitten Hjalmar Munsterhjelmin johdolla 1883–1885, valtionstipendillä Pariisissa 1887 sekä Peder Severin Krøyerin johdolla Kööpenhaminassa 1894–1896. Toppelius teki opintomatkoja Ranskaan, Italiaan ja Englantiin. Hän osallistui Suomen Taiteilijain näyttelyihin. Toppelius oli erikoistunut merimaalauksiin ja hän maalasi muun muassa rantamaisemia Suomen, Ruotsin, Englannin ja Bretagnen rannikoilta. Hän työskenteli useina vuosina Saksassa tai Ruotsin länsirannikkolla.

Toppeliuksen vanhemmat olivat valtioneuvos Fredrik Toppelius ja Anna Magilansky. Hän oli naimisissa vuodesta 1888 taidemaalari Marga Kiseleffin kanssa.

## Kuvia teoksista

File:Merimaisema, Painting by Woldemar Toppelius.jpg|*Merimaisema*, 1897


## Palkinnot
* I palkinto dukaattikilpailussa 1886
* II palkinto valtion maisemamaalauskilpailussa 1894 ja 1897
* Kunniamaininta Pariisin maailmannäyttelyssä 1900 

## Aiheesta muualla
* Woldemar Toppeliuksen elämäkerta Kansallisbiografiassa

## Lähteet
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli
Eero Snellman

**Eero Juhani Snellman** (8. kesäkuuta 1890 Helsinki – 7. marraskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän suunnitteli 1918 Suomen lipun yhdessä Bruno Tuukkasen kanssa.

Snellmanin vanhemmat olivat esittelijäsihteeri Johan Ludvig Snellman ja Nanny Maria Montin. Lapsuutensa Snellman vietti Jollaksessa ja Domsin talossa Espoossa vastapäätä pitäjän vanhaa kirkkoa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1908–1910 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1909–1910. Snellman jatkoi taideopintoja ulkomailla Pariisissa ja Italiassa 1910, 1911, 1913 ja 1920, Münchenissä 1917–1918, Yhdysvalloissa ja Meksikossa 1924 sekä Lontoossa 1930. 

Snellman toimi Kansallisteatterin taiteellisena avustajana ja hän oli Suomen pääkomissaari Pariisin maailmannäyttelyssä 1937. Snellman oli Suomen taideakatemian jäsen, Juho ja Maria Lallukan taiteilijakotisäätiön puheenjohtaja sekä Kansallisteatterin johtokunnan ja säätiön jäsen. Pariisissa asuessaan hän oli Pariisin *Cité Internationale des Arts* -hankkeen alkuunpanijana. Tämä on kansainvälinen keskus jonne taiteilijat eri puolilta maailmaa kokoontuvat työskentelemään.

Snellman maalasi muotokuvia useista suomalaisista merkkihenkilöistä ja lisäksi hän maalasi myös maisemia. Eero Snellman ja Bruno Tuukkanen suunnittelivat yhdessä myös Suomen lipun. Eduskunta hyväksyi heidän ehdotuksensa toukokuussa 1918.

Eero Snellman oli naimisissa vuodesta 1924 taidemaalari, suunnittelija Greta Lisa Jäderholm-Snellmanin kanssa. Heille syntyi heidän ainoa lapsensa Christina Snellman vuonna 1928.

Snellmanin teoksia on esillä Ranskassa Louvren Jeu de Paumessa sekä Pariisin Carnavalet- ja Grassen Fragonard -museossa.

## Lähteet
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961.
* 
* Hagelstam, Wenzel: Antiikin lumoissa: Kosmopoliitin utuinen talvi. *Turun Sanomat* 6.11.2004.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen parhaat näyttämömaalarit, Aamulehti, 24.12.1925, nro 297, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* "Työ on ollut pelkkää herkuttelua", Kuva, 18.1.1939, nro 2, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Faanjunkkari

**Faanjunkkari** eli lippujunkkari () tarkoitti 1600- ja 1700-luvuilla sotilaana maataan palvelevaa aatelisnuorukaista, jonka kunniatehtävänä oli lipun kantaminen. Vuosina 1919–1934 nimitystä käytettiin Saksassa upseerikokelaista.

Ruotsin puolustusvoimissa faanjunkkari () on säilynyt aliupseerien arvoasteena maavoimissa; Ruotsin tykistössä vastaava arvoaste oli tykkijunkkari ja laivastossa lippujunkkari (*flaggjunkare*). Faanjunkkarin arvo otettiin Ruotsissa käyttöön 1806. Vuosina 1972–1983 se oli korkein joukkueupseerin arvoaste. Vuoden 1983 jälkeen se on ollut vain varusmiesupseerien ja kodinturvajoukkojen päällystön käytössä.

Suomessakin nimitys on ollut lyhytaikaisesti käytössä, sillä 1918 järjestettiin Haminassa faanjunkkarikurssi.

## Katso myös
* Hovijunkkari
* Kamarijunkkari
* Fanjunkarsin torppa

## Lähteet
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1961
* Nationalencyklopedin, Bokförlaget Bra Böcker 1991
Tykkijunkkari

**Tykkijunkkari** () oli alkuaan Saksassa 1600- ja 1700-luvuilla käytössä ollut tykistön sotilasarvo, joka vastasi vänrikkiä. Ruotsin tykistössä nimitys oli käytössä 1600-luvun alkupuoliskolta vuoteen 1972. Se oli korkein aliupseerin arvoaste, jota käytettiin myös ilmavoimissa. Ruotsin maavoimien muissa aselajeissa tykkijunkkarin vastineena oli faanjunkkari.

## Katso myös
* Junkkari (täsmennyssivu)

## Lähteet
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1965
* Nationalencyklopedin, Bokförlaget Bra Böcker 1995
Sanna Annukka

**Sanna Annukka** (s. 1983) on suomalais-brittiläinen graafinen suunnittelija ja kuvittaja. Hän on valmistunut 2005 Brightonin yliopistosta ja erikoistunut koulutuksessaan serigrafiaan. 

Annukka on suunnitellut brittiläiselle yhtyeelle Keanelle levyn *Under the Iron Sea* kannen. Kevääksi 2008 hän on suunnitellut kangaskokoelman Marimekolle. Aiheita hän ammentaa Kalevalasta. Hänen esikuviaan ovat Maija Isola, Kaj Franck, Erik Bruun ja ruotsalainen keraamikko Stig Lindberg. 

Sanna Annukan isä on britti, äiti suomalainen. Hän on asunut lapsuutensa sekä Suomessa että Britanniassa.

## Lähteet
*Suvi Ahola, Ensin ehti Keane, sitten tuli Kalevala. Helsingin Sanomat 9.12.2008 s. C1 Artikkelin verkkoversio
Kenraaliamiraali

**Kenraaliamiraali** on Alankomaiden, Espanjan, Ruotsin, Saksan ja Venäjän laivastossa käytössä ollut amiraalia korkeampi sotilasarvo. Se oli Ruotsin laivaston ylin amiraalinarvo 1700-luvulla ja 1800-luvun alkupuolella. Kenraaliamiraali oli laivaston komentaja, joka vastasi laivaston henkilöstöstä, huollosta ja kalustosta.

Ruotsissa kenraaliamiraaleja ovat olleet
*Henrik af Trolle 1780–1784
*Carl August Ehrensvärd 1792–1794
*Johan af Puke 1812–1815
*Viktor von Stedingk 1818
*Olof Rudolf Cederström 1823–1828

## Katso myös
*Kenraalieversti

## Lähteet
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1962
* Nordisk familjebok, Nordisk familjeboks förlags 1908
Juha Salonen

**Juha Salonen** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Juha Salonen (s. 1961), judon Euroopan-mestari ja MM-mitalisti
* Juha "Lido" Salonen (1950–2008), muusikko, lauluntekijä, ohjelmamyyjä, manageri ja valokuvaaja