open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kirjallisuusvuosi 1972

**Kirjallisuusvuosi 1972** käsittelee vuoden 1972 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Ensimmäiset läänintaiteilijat aloittivat työskentelyn. Vuosien mittaan työtehtävä kohdistettiin yhä selvemmin taiteen edistämiseen eikä niinkään omaan taiteelliseen työskentelyyn.

## Julkaisuja
* Richard Adams &ndash; *[[Ruohometsän kansa]]*
* Isaac Asimov &ndash; *[[Itse jumalat]]*
* Mihail Bulgakov &ndash; *Valkokaarti* (ven. *Belaja gvardija*, 1925)
* Ariel Dorfman & Armand Mattelart &ndash; *[[Kuinka Aku Ankkaa luetaan]]*
* James Herriot &ndash; *[[Kaikenkarvaiset ystäväni (kirja)|Kaikenkarvaiset ystäväni]]*
* J. Allen Hynek &ndash; *Ufot – toden rajamailla*
* Tove Jansson &ndash; *[[Kesäkirja]]* (suom. 1973)
* Markku Lahtela &ndash; *Katso ihmistä: Johdatus tieteelliseen ihmiskäsitykseen ja politiikkaan*
* Hal Lindsey &ndash; *Saatana elää ja voi hyvin Maa-planeetalla*
* Marja-Leena Mikkola &ndash; *Lääkärin rouva*
* Jukka Nevakivi &ndash; *Apu jota ei pyydetty : Liittoutuneet ja Suomen talvisota 1939–1940*
* Pablo Neruda &ndash; *[[Andien mainingit]]*
* Uolevi Nojonen &ndash; *Askeetti ei saa komplekseja*
* Arto Paasilinna &ndash; *[[Operaatio Finlandia]]*
* Samuli Paronen &ndash; *[[Laiva (kirja)|Laiva]]*
* Kalle Päätalo &ndash; *[[Tammettu virta]]*
* Hannu Salama &ndash; *[[Siinä näkijä missä tekijä]]*
* Uusi testamentti nykysuomeksi
* Roger Zelazny &ndash; *[[Avalonin luodit]]*

## Palkintoja
; Aleksis Kiven palkinto
* Veijo Meri
; Hugo-palkinto
* Philip José Farmer
; Mikael Agricola -palkinto
* Mirjam Polkunen
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Heinrich Böll
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Karl Vennberg
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* Wallace Stegner

## Lähteet
Kirjallisuusvuosi 1971

**Kirjallisuusvuosi 1971** käsittelee vuoden 1971 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Vasemmistoradikaalia linjaa edustanut Jouko Turkka erotettiin Joensuun kaupunginteatterin johtajan paikalta. Seuraavana päivänä teatterin 13 näyttelijää aloitti lakon saadakseen Turkan takaisin. Vastatoimena yhdeksän Turkkaa tukenutta näyttelijää erotettiin. Asia ratkaistiin nimittämällä Turkan rinnalle toinen johtaja.
* Gonzo-journalismin katsotaan alkaneen, kun Hunter S. Thompsonin kirja *[[Pelkoa ja inhoa Las Vegasissa]]* ilmestyi.
* Yhdysvaltalainen kirjailija Michael S. Hart perusti Gutenberg-projektin, joka tarjoaa kaikille lukijoille tuhansia teoksia ilmaiseksi verkossa. Se on vanhin digitaalikirjasto.

## Julkaisuja
* Helena Anhava &ndash; *Murheellisen kuullen on puhuttava hiljaa* (esikoisrunokokoelma)
* William Peter Blatty &ndash; *Manaaja* (*The Exorcist*)
* Charles Bukowski &ndash; *[[Postitoimisto (romaani)|Postitoimisto]]* (esikoisromaani)
* Agatha Christie &ndash; *Neiti Marple koston jumalattarena* (viimeinen neiti Marple -romaani)
* George Cockroft &ndash; *[[Noppamies]]*
* Roald Dahl &ndash; *[[Jali ja suklaatehdas]]*, suom. Aili Nissinen (alkup. engl. 1964)
* E. L. Doctorow &ndash; *Danielin kirja* (Rosenbergien tapausta käsittelevä romaani, josta tehtiin elokuva vuonna 1983)
* Philip José Farmer &ndash; *[[Elämän ja kuoleman virta]]*
* Frederick Forsyth &ndash; *The Day of the Jackal* (suom. *[[Shakaali (romaani)|Shakaali]]*)
* Eeva Joenpelto &ndash; *[[Vesissä toinen silmä]]*
* Yrjö Kallinen &ndash; *Elämmekö unessa*
* Jarkko Laine &ndash; *Niin se käy*
* Aila Meriluoto &ndash; *[[Peter-Peter : Erään rakkauden asiapaperit]]*
* Marja-Leena Mikkola &ndash; *Raskas puuvilla : Raportti puuvillatehtaan naistyöntekijöistä*
* Michael Moorcock &ndash; *[[Ilmojen sotaherra]]*
* Pentti Saarikoski &ndash; *Onnen aika*
* Tayeb Salih &ndash; *Mawsim al-Hijra ila al-Shamal*

## Palkintoja
; Hugo-palkinto
* Larry Niven
; Kalevi Jäntin palkinto
* Lassi Sinkkonen
; Mikael Agricola -palkinto
* Eila Pennanen
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Pablo Neruda
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Thorkild Hansen
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* ei myönnetty

## Lähteet
Wall End

**Wall End** eli **Wallend** on asuinalue Lontoon Newhamissa, East Hamin ja Barkingin välissä. Alueen väkiluku on 14&nbsp;846 (2011), pinta-ala 1,38 km² ja väestötiheys 10 763 as./km². Wall End sijaitsee Rodingjoen vieressä. Se rajoittuu pohjoisessa Hammersmith & City Line sekä District Line -metrolinjojen rataan, idässä A406-kehätiehen, etelässä Flanders Road -katuun sekä lännessä Wellington Road, Altmore Avenue ja Keppel Road -katuihin.

Suur-Lontoon poliisitoimella on Wall Endissa turvallisen naapuruston ryhmä (*Safer Neighbourhood Team*, *SNT*). Elokuussa 2017 alueella tapahtui 4 rikosta 1&nbsp;000 asukasta kohden, siinä missä koko Newhamissa niitä tapahtui 9 ja koko Lontoossa 8 jokaista 1&nbsp;000 asukasta kohden. Wall Endissä sijaitsevat East Hamin rautatievarikko, *academy*-tyypin Langdon Academy -koulu ja St Paulin kirkko. Rodingjoen varrella on kevyttä teollisuutta.

## Historia

Wall End tunnetaan keskiajalta pienenä, erillisenä kylänä East Hamin laidalla tai liepeillä Barkingiin vievän tien varrella. Kylä sai nimensä siitä, että se oli East Hamin lopussa (*end*) ja sen kohdalla oli Rodingjoen tulvien leviämistä estävä patopenger (*wall*).

1800-luvun alusta tunnetaan alueen ensimmäinen Duke’s Head -pubi Barking Roadin ja St Olave’s Roadin risteyksestä. 1800-luvun puolessavälissä Wall Endissä oli noin 20 taloa. Suurin osa nykyisistä rakennuksista valmistui 1880–1910. Suuren kasvun aikana Duke’s Head rakennettiin uudelleen laajennettuna vuonna 1900. Pubi suljettiin vuonna 2010; alueen kulttuuriin ei enää kuulunut pubissa käynti.

## Väestö
Wall Endissä asuu Lontoon alueista eniten srilankalaisia. Alueen etninen jakauma on (2011): 10&nbsp;% valkoisia brittejä, 8&nbsp;% muita valkoisia, 21&nbsp;% intialaisia, 14&nbsp;% pakistanilaisia, 10&nbsp;% bangladeshilaisia, 19&nbsp;% muita aasialaisia, 11&nbsp;% mustia, 3&nbsp;% kuuluu useaan etniseen ryhmään ja 4&nbsp;% muihin etnisiin ryhmiin kuuluvia. Asukkaista 43 prosenttia kokee itsensä britiksi, 53&nbsp;% ei, 15&nbsp;% taas kokee itsensä englantilaiseksi ja 82&nbsp;% ei.

Wall Endin asukkaista 47&nbsp;% puhuu äidinkielenään englantia, 12&nbsp;% tamilia, 6&nbsp;% bengalia, 6&nbsp;% urdua, 3&nbsp;% pandžabia, 2&nbsp;% malajalamia ja 2&nbsp;% gudžaratia. 34&nbsp;% on muslimeja, 29&nbsp;% kristittyjä, 23&nbsp;% hinduja, 4&nbsp;% sikhejä ja 4&nbsp;% uskonnottomia.

Alueen aikuisväestön työttömyysaste on 28 prosenttia.

## Lähteet
Oma tie

__NOTOC__
**Oma tie** on suomalaislaulaja Taiskan neljäs studioalbumi vuodelta 1982.

## Kappaleet

### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Tekijät
### Muusikoita
* Taiska (oik. Hannele Suominen) – laulu
* Pave Maijanen – taustalaulut (ainakin 1, 3, 5, 6, 8, 12)
* Irina Milan – taustalaulut (ainakin 1, 3–6, 8, 12)
* Pepe Willberg – taustalaulut (ainakin 3, 5, 12)
* Juhani Aaltonen ja Pentti Lahti – huilut (”Hiroshima”)
* Unto Haapa-aho – huilu/klarinetti (”Muisto”)
* Esko Heikkinen – trumpetit (”Hiroshima”)
* Markku Johansson – kapellimestari (”Muisto”), trumpetit (4, 7)
* Kari Kuusamo – kosketinsoittimet/ohjelmointi (1–4, 5, 6, 8, 9, 11, 12)
* Jori Sivonen – kapellimestari (sovittamillaan kappaleilla), kosketinsoittimet/ohjelmointi (1, 2, 5, 6)
* Veikko Samuli – kapellimestari (”Hiroshima”)
* Juha Björninen – kitarat (ainakin 1–4, 6, 8, 9, 11, 12)
* Janne Louhivuori – kitarat (1–6, 8, 9, 11, 12)
* Pekka Helin – bassokitara (1–3, 6, 8, 9, 11, 12)
* Heikki ”Häkä” Virtanen – bassokitara (4, 7)
* Tapani ”Nappi” Ikonen – rummut ja lyömäsoittimet (1–4, 6, 8, 9, 11, 12)
+
* Heikki Hämäläinen – viulut (4, 7)
* Yrjö Lasonpalo, Marjukka Nenonen ja Jussi Pesonen – viulut (ainakin ”Ei voittajaa”)
* Seppo Rautasuo – viulut (ainakin 5–7, 11)
* Mikko Pesonen – viulut (4–6, 11)
* Jorma Ylönen – viulut (4–7, 11)
* Timo Lipponen – alttoviulut (”Ei voittajaa”)
* Veikko Lipponen – alttoviulut (ainakin ”Hiroshima”)
* Mauri Pietikäinen – alttoviulut (4, 7)
* Heikki Vehmanen – alttoviulut (ainakin 5–7, 11)
* Veli-Pekka Bister – sellot (”Ei voittajaa”)
* Kari Lindstedt – sellot (4, 5–7, 11)
* Veikko Höylä – sellot (ainakin ”Hiroshima”)
* Jaakko Raulamo – sellot (4, 7)

### Tuotanto
* Jori Sivonen – tuottaja
* Juha Laakso – äänitys (ainakin 5; Takomo-studiot, Helsinki, 1982)
* MTV-studiot – äänitys
* Erik Uddström – valokuvat
* Birgit Pulkkinen – kannen suunnittelu ja toteutus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Oma tie'' discogs.com -sivustolla
Kirjallisuusvuosi 1970

**Kirjallisuusvuosi 1970** käsittelee vuoden 1970 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Kirjailija ja kriitikko Tuomas Anhava, elokuvaohjaaja Risto Jarva ja keramiikkataiteilija Kyllikki Salmenhaara nimitettiin Suomen ensimmäisiksi taiteilijaprofessoreiksi.
* Suomen Elokuvasäätiö aloitti toimintansa.
* Aku Ankan taskukirja alkoi ilmestyä
* Paul McCartney ilmoitti The Beatlesin hajoamisesta, rockyhtye Led Zeppelin konsertoi Helsingin Kulttuuritalolla ja Black Sabbathin ensimmäinen albumi *[[Black Sabbath (albumi)|Black Sabbath]]* julkaistiin.

## Julkaisuja
* Tšingiz Aitmatov &ndash; *Белый пароход* (suom. *Valkoinen laiva*, 1972)
* Poul Anderson &ndash; *[[Tau nolla]]*
* Desmond Bagley &ndash; *Running Blind* (suom. *Islannin peli*)'
* Christy Brown &ndash; *Down All the Days* (suom. *[[Jonnekin päivästä pois]]*)
* Dee Brown &ndash; *[[Haudatkaa sydämeni Wounded Kneehen]]*
* Henri Charrière &ndash; *[[Vanki nimeltä Papillon]]*
* Paulo Freire &ndash; *Pedagogia do oprimido* (suom. *[[Sorrettujen pedagogiikka]]*, 2005)
* Germaine Greer &ndash; *The female eunuch* (suom. *Haluan olla nainen*, 1972)
* Veikko Huovinen &ndash; *[[Lampaansyöjät]]*
* Annikki Kariniemi &ndash; *Matkalla maan ääreen*
* Salem Kirban &ndash; *666* (romaani Bartholomew-nimisestä Antikristus-hahmosta)
* Leena Krohn &ndash; *Vihreä vallankumous*
* Jaan Kross &ndash; *[[Uppiniskaisuuden kronikka]]*
* Hal Lindsey &ndash; *Maa, entinen suuri planeetta*
* Timo K. Mukka &ndash; *Lumen pelko*
* Larry Niven &ndash; *[[Rengasmaailma]]*
* M. A. Numminen &ndash; *Kauneimmat runot*
* Tytti Parras &ndash; *Rakkaat*
* Kalle Päätalo &ndash; *[[Mustan lumen talvi]]*
* Lassi Sinkkonen &ndash; *[[Solveigin laulu (romaani)|Solveigin laulu]]*
* Märta Tikkanen &ndash; *Ny imorron*. Esikoisromaani.
* Alvin Toffler &ndash; *Future Shock* (suo. *[[Hätkähdyttävä tulevaisuus]]*, 1972)
* Kurt Vonnegut &ndash; *[[Teurastamo 5]]*

## Palkintoja
; Aleksis Kiven palkinto
* Veikko Huovinen
; Hugo-palkinto
* Ursula K. Le Guin
; Mikael Agricola -palkinto
* Esa Adrian
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Aleksandr Solženitsyn
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Klaus Rifbjerg
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* Jean Stafford

## Lähteet
Catherine Gaskin

**Catherine (Kathleen) Majella Sinclair Gaskin (Cornberg)** (2. huhtikuuta 1929 Louthin kreivikunta, Irlanti – 6. syyskuuta 2009 Sydney, Australia) oli australialainen kirjailija. Hän kirjoitti pääasiassa romanttisia rakkausromaaneja. Hän asui vuosina 1947–1999 ensin Yhdysvalloissa ja myöhemmin muun muassa Britanniassa Mansaarella ja palasi sen jälkeen Australiaan.

Gaskin muutti Irlannista Australiaan kolmen kuukauden ikäisenä. Hän kävi koulua Sydneyssä. Hänen esikoisteoksensa *This Other Eden* ilmestyi vuonna 1946, jolloin hän oli 17-vuotias.

Gaskin julkaisi yli 20 romaania, jotka olivat menestyksiä. Kaikkein suosituin on ollut *Sara Dane* (1954), joka perustuu Mary Reibeyn elämään. Kirjan pohjalta on tehty vuonna 1982 Australiassa televisiosarja.

Gaskinin sisar on kirjailija Moira Gaskin.

## Suomennetut teokset
* *Sara Dane* (*Sara Dane*), suom. Risto Kalliomaa. Hämeenlinna: Nide, 1956.
* *Sukuperintö* (*The Tilsit Inheritance*), suom. P. Lehtonen. Otava, 1965. – 2. p. 1985.  (Lukurengas 2,7); lisäpainos 1986, 1988 (Top Books).
* *Suuryhtiön rouvat* (*Corporation Wife*), suom. Marja Salmia. Otava, 1966 (Lukurengas 4,3).
* *Irlantilainen tarina* (*Edge of Glass*), suom. Heidi Järvenpää. Otava, 1968.
* *Ruusu heittää varjon tielle* (*I know My Love*), Suom. Sylvi Stipa. Otava, 1968 – 1986.  (Top Books)
* *Fiona* (*Fiona*), suom. Helvi Vasara. Otava, 1970. – Otava 1983 Salamanteri. ; Uusintapainos 1987.  (Top Books)
* *Muuttohaukka* (*A Falcon for a Queen*), suom. Tutteli Lindberg. Otava, 1973.  (Kolibri-kirjasto)
* *Perintökalleus* (*The Property of a Gentleman*), suom. Heidi Järvenpää. Otava, 1976. 
* *Lynmara* (*The Lynmara Legacy*), suom. Tutteli Lindberg. Otava, 1977. 
* *Espanjalaisnaisen kesä* (*The Summer of the Spanish Woman)*, suom. Anja Haglund. Otava, 1979. **
* *Brandonin suku* (*Family Affairs*), suom. Anja Lehtola. Otava, 1982.  – us. lisäp. 1982, 1983 (SSKK)
* *Minkä elämä lupasi* (*Promises*
* *Suurlähettilään naiset* (*The Ambassador's Women*), suom. Arja Neva. Otava, 1986. 
* *Paratiisin perilliset* (*The Charmed Circle*), suom. Satu Leveelahti. Otava, 1989. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Girl with the Golden Pen, Muistokirjoitus Sunday Morning Herald 18.9.2009
* Catherine Gaskin, Fantastic Fiction
Kirjallisuusvuosi 1979

**Kirjallisuusvuosi 1979** käsittelee vuoden 1979 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Peter Schafferin näytelmä *Amadeus* nousi suurmenestykseksi Lontoossa ja sai muun muassa *Evening Standard Drama Award* -palkinnon 
* Suomen Teatterikorkeakoulu aloitti toimintansa, kun Suomen Teatterikoulu ja Svenska Teaterskolan yhdistyivät. 
* Suomalainen teatterielämä oli kuohuntatilassa. Se ilmeni teatterinjohtajien irtisanoutumisina, mutta myös teatterikirjallisuuden runsautena. Turun kaupunginteatteri kieltäytyi ottamasta ohjelmistoonsa Erkki Mäkisen kirjoittamaa Turun kaupungin 750-vuotisjuhlanäytelmää. 
* Aleksis Kiven ja suomalaisen kirjallisuuden päivä
* Prometheus-palkinto jaettiin ensimmäisen kerran Yhdysvalloissa julkaistulle yksilön vapautta korostavalle science fiction -romaanille.

## Julkaisuja
* Douglas Adams &ndash; *[[Linnunradan käsikirja liftareille#Romaanisarja|Linnunradan käsikirja liftareille]]*
* Seppo Ahti & Neil Hardwick &ndash; *[[Parempi myöhään...]]*
* Jukka Asikainen, Arto Melleri, Heikki Vuento &ndash; *[[Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet|Pete Q]]*
* André Brink &ndash; *[[Valkoinen, kuiva kausi]]*
* Italo Calvino &ndash; *[[Jos talviyönä matkamies]]*
* Michael Ende &ndash; *[[Tarina vailla loppua]]*
* Günter Grass &ndash; *[[Kampela (kirja)|Kampela]]*. Tammi
* Laila Hietamies &ndash; *Kuin tuuli tähkäpäissä*. Otava
* Matti Huurre &ndash; *9000 vuotta Suomen esihistoriaa*
* Anu Kaipainen &ndash; *Poimisin heliät hiekat*. WSOY.
* Annikki Kariniemi &ndash; *Tarina suuresta joesta*. Otava
* Stephen King &ndash; *[[Kosketus (romaani)]]*
* Pentti Kirstilä &ndash; *[[Jäähyväiset presidentille]]*
* Mauri Kunnas &ndash; *[[Suomalainen tonttukirja]]*
* Christopher Lasch &ndash; *[[The Culture of Narcissism]]*
* Thomas Mann &ndash; *Faustus*. Weilin+Göös
* Marja-Leena Mikkola &ndash; *Runoja*
* Arto Paasilinna &ndash; *[[Sotahevonen]]*
* Eila Pennanen &ndash; *[[Äiti ja poika ja muita kuunnelmia]]*
* Frederik Pohl &ndash; *[[Jem (kirja)|Jem]]*
* Isaac Bashevis Singer &ndash; *[[Lublinin taikuri]]*. Tammi
* Sidney Sheldon &ndash; *Veren perintö* (*Bloodline*, 1977)
* Solomon Volkov &ndash; *[[Dmitri Šostakovitšin muistelmat]]* (suomennos Seppo Heikinheimo 1980 venäjänkielisestä käsikirjoituksesta, täydennettynä jälkikirjoituksella)

## Palkintoja
; Hugo-palkinto
* Vonda N. McIntyre
; Ida Aalberg -palkinto
* Pia Hattara
* Pentti Siimes
; Kalevi Jäntin palkinto
* Jorma Eronen
* Arto Melleri
; Mikael Agricola -palkinto
* Seppo Loponen
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Odysseas Elytis
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Ivar Lo-Johansson
; Prometheus-palkinto
* F. Paul Wilson
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* John Cheever
; World Fantasy Award
* Michael Moorcock

## Lähteet
Pienin toimiva tuote

**Pienin toimiva tuote** (engl. *Minimum Viable Product*, MVP) on uusi, markkinoille vasta yrittävä tuote tai palvelu, jossa on vain sellaiset ominaisuudet, jotka tyydyttävät varhaisten asiakkaiden tarpeet. Pienimmän toimivan tuotteen tarkoitus on kerätä palautetta tuotekehitykseen. Joidenkin asiantuntijoiden mukaan olennaista on luoda tuote, jota voidaan jo myydä, vaikka se ei täyttäisi läheskään suunnittelijoiden visiota lopullisesta tuotteesta.

Yritykselle palautteen kerääminen pienimmästä toimivasta tuotteesta on usein edullisempaa kuin enemmän ominaisuuksia sisältävän tuotteen sisäinen tuotekehitys. Enemmän ominaisuuksia ja toiminnallisuuksia sisältävän tuotteen kehittäminen lisää kustannuksia ja riskejä, koska suunnittelijoiden oletukset asiakkaiden tarpeista ja käyttäytymisestä usein osoittautuvat virheellisiksi.

Käsitteen keksi ja määritteli vuonna 2001 Frank Robinson. Myöhemmin käsitteen ovat popularisoineet Steve Blank ja Eric Ries.

## Lähteet
MSG (albumi)

**MSG** on hard rock -yhtye Michael Schenker Groupin toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Albumin tuotti Ron Nevison.

Albumista julkaistiin vuonna 2009 painos, jossa on seitsemän lisäkappaletta.

## Sisältö
### A-puoli
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 

### Vuoden 2009 painoksen lisäkappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Gary Barden – laulu
* Michael Schenker – kitara
* Paul Raymond – kosketinsoittimet, kitara
* Chris Glen – bassokitara
* Cozy Powell – rummut

## Lähteet
Miniä (televisiosarja)

**Miniä** on suomalainen kuusiosainen televisiosarja vuodelta 1973. MTV-teatterin tuottama mustavalkoinen minisarja perustuu Aino-Inkeri Kumaran romaaniin *Vuosikymmen* vuodelta 1965. Sarjan on dramatisoinut ja ohjannut Veikko Uusimäki.

## Juoni
1950-luvun Etelä-Pohjanmaalla Karhian taloon tulee nuori miniä Anja, pankkitoimihenkilö ja Karhiaa pienemmän talon tytär. Nuori aviomies Erkki on hyväntahtoinen, mutta äitinsä tavoin huono näkemään todellisuutta maatilan menneen loiston varjossa. Sisarosuuksien maksu on aiheuttanut tilalle paljon velkaa, mutta isäntä ja anoppi haluavat vain ostella uusia maatalouskoneita ja autonkin. Heitä realistisempi miniä ahdistuu tilanteessa.

## Rooleissa

## Lähteet
Intermarium

**Intermarium** (), myös **Baltian-Mustanmeren liitto**, oli puolalaisen valtiomiehen Józef Piłsudskin ensimmäisen maailmansodan jälkeen esittämä poliittinen idea liittovaltiosta, johon kuuluisivat Itä- ja Keski-Euroopan maat. Intermariumin tarkoituksena oli heikentää Venäjän keisarikunnan ja Neuvostoliiton valtaa pilkkomalla se pienempiin osiin. Intermariumiin olisi kutsuttu Viro, Latvia, Liettua, Puola, Valko-Venäjä, Ukraina, Unkari, Romania, Jugoslavia, Moldova ja Tšekkoslovakia.

Intermarium olisi toiminut Piłsudskin mukaan vastapainona venäläiselle ja saksalaiselle imperialismille. Intermarium tuki Piłsudskin ideaa prometeismista.

## Nykyaikana
Nykyisin Itä- ja Keski-Euroopan maiden yhteistyötä edistää yhteistyöfoorumi Kolmen meren aloite, jonka ensimmäinen huippukokous pidettiin vuonna 2016 Kroatiassa.

Intermariumia käsittelevä kansainvälinen ja akateeminen konferenssi järjestettiin heinäkuussa 2017 Varsovassa Lazarskin yliopistolla.

## Katso myös
* Reunavaltiopolitiikka
* Visegrád-ryhmä

## Lähteet
Destruction Derby

**Destruction Derby** on Reflections Interactiven kehittämä ja Psygnosisin julkaisema ajopeli. Peli julkaistiin vuonna 1995 PlayStationille, MS-DOSille, Sega Saturn:lle ja Nintendo 64:lle..

Pelisarjaan kuuluu myös Destruction Derby 2 (1996), Destruction Derby Raw (2000) ja Destruction Derby Arenas (2004).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Intianpiikkisika

**Intianpiikkisika** eli **aasianpiikkisika** (*Hystrix indica*) on piikkisikojen heimoon kuuluva jyrsijälaji. Lajia tavataan koko Etelä-Aasiasta ja Lähi-idästä. Se on hyvin sopeutuvainen erilaisiin elinympäristöihin, kuten vuoriin, trooppisiin ja lauhkeisiin pensasaroihin, ruohomaihin ja metsiin. Intianpiikkisian pituus on 70–90 senttimetriä ja paino 11–18 kiloa. Sen ruumista peittävät piikit, joista pidempiä, onttoja ja kalisevia käytetään petoeläinten pelästyttämiseen. Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ”keski-idänpiikikäs”.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Samuli Ripatti

**Samuli Olli Ripatti** (s. ) on tilastotieteilijä sekä Helsingin yliopiston biometrian professori Suomen molekyylilääketieteen instituutissa (FIMM) .  Vuodesta 2023 alkaen Ripatti on lisäksi toiminut FIMMin johtajana.

Ripatti kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1988 Hämeenlinnan lukiosta. Hän opiskeli Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa ja valmistui valtiotieteiden maisteriksi pääaineenaan tilastotiede (1995). Hän jatkoi opintojaan Helsingissä Rolf Nevalinna -instituutissa ja Ruotsissa Tukholman yliopiston Matematiikan laitoksella, josta valmistui filosofian tohtoriksi (matemaattinen tilastotiede) vuonna 2002. Hänen väitöskirjansa (2001) oli otsikoitu *Latent variable models for multivariate survival and count data*. Se oli neljään artikkeliin pohjautuva artikkeliväitöskirja. Helsingin yliopiston tilastotieteen dosentti hän on ollut vuodesta 2007.

Hän on työtoveriensa kanssa kirjoittanut useita arvostetuimpien tiedelehtien (kuten Nature, Plos Genetics) alkuperäisartikkeleita 2000-luvun lopussa ja 2010-luvulla. Vuonna 2016 professori Ripatti luettiin maailman eniten viitattujen tutkijoiden joukkoon alallaan (osa-alue molekyylibiologia ja genetiikka) ja oli yksi alle 20:stä Suomessa työskentelevästä tutkijasta tällä noin 3&nbsp;100 tieteilijää maailmanlaajuisesti sisältävällä *Highly Cited Researchers* -listalla.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Samuli Ripatti, HY (30.10.2013) Mitä biometrian professori tutkii? (video, kesto 3 min 17 s)  (youtube.com)
*Suomalaiset outo kansa eurooppalaisten joukossa (16.3.2010) (yle.fi)
*Heidi Lämsä (14.5.2015) Nykyihmisen geenit paljastavat, kuinka paljon samanlaista väestöä oli 20 000 vuotta sitten (artikkeliin rajattu käyttöoikeus) (hs.fi)
Marinus Anton Donk

**Marinus Anton Donk** (14. elokuuta 1908 Situbondo, Jaava – 2. syyskuuta 1972 Haag, Alankomaat) oli alankomaalainen sienitieteilijä. Hän kävi koulunsa Haagissa ja kiinnostui jo silloin sienistä, liittyi Hollannin sienitieteelliseen seuraan 1925 ja opiskeli Utrechtin yliopistossa. Hänestä tuli ranskalaisen mykologin Hubert Bourdot'n oppilas. Vuosina 1934–1940 hän toimi opettajana Alankomaiden Itä-Intiassa. Sen jälkeen hän siirtyi Buitenzorgin kasvitieteelliseen puutarhaan nykyisen Bogorin alueella Indonesiassa, ja hän toimi sen johtajana 1947–1955. Hän oli kuitenkin toisen maailmansodan aikana japanilaisten internoimana, ja sillä aikaa hänen julkaisemattomat mykologian käsikirjoituksensa katosivat, minkä seurauksena hän aikoi jättää siinä vaiheessa sienitieteen sikseen ja aikoi ryhtyä pteridologiksi. Vuonna 1952 hänet nimitettiin Bandungin yliopiston professoriksi. Hän palasi Hollantiin 1956 ja tuli Rijksherbariumin mykologisen osaston johtajaksi. Vuonna 1964 hänet nimitettiin Alankomaiden kuninkaallisen tiedeakatemian täysjäseneksi oltuaan sitä ennen kirjenvaihtajajäsenenä. Hän kävi vierailevana professorina Yhdysvalloissa 1970-luvun taitteessa.

Varsinaisesti Marinus Donkin kiinnostuksen kohteena olivat laajat kokonaisuudet, ei niinkään lajisto. Siitä huolimatta häntä konsultoitiin nimistökysymyksissä, ja yhtä lailla hänen läsnäoloaan eri kansainvälisten mykologisten organisaatioiden johdossa vaadittiin hänen tietomääränsä takia. Hän oli muun muassa ensimmäisen Heterobasidiomycetes-symposiumin puheenjohtajana Exeterissä 1971. Hän julkaisi myös paljon.   

## Lähteet
Prometeismi

**Prometeismi** (engl. *Prometheism* tai *Prometheanism*) on puolalaisen Józef Piłsudskin luoma poliittinen käsite. Prometeismin tarkoituksena oli heikentää Venäjän keisarikunnan ja sen seuraajan Neuvostoliiton sisäistä eheyttä tukemalla nationalistisia liikkeitä Venäjän rajojen sisäpuolella. Kyse oli siitä, että Itämeren, Mustanmeren ja Kaspianmeren alueilla olevat kansat irtautuisivat Venäjästä ja muodostaisivat itsenäisten valtioiden puskurivyöhykkeen Venäjää vastaan. Prometeismi liittyy läheisesti Piłsudskin toiseen ideaan, Intermariumiin. 

Prometeismi perustui ajatukselle siitä, että jos Puolan tuki Venäjän alistamille kansoille pystyy heikentämään Venäjää, se on Puolan valtion etu. 

Prometeismin nimi on peräisin kreikkalaisen mytologian Prometheuksesta, joka antoi tulen ihmiskunnalle. 
Itä-Euroopan, Kaukasuksen ja Keski-Aasian suhteiden ja kulttuurien tutkimusta varten on perustettu julkaisu *Nowy Prometeusz,* jota julkaistaan puolaksi, englanniksi ja venäjäksi.   

## Prometeismi Suomen politiikassa
Tarton rauhan neuvotteluissa Suomen tavoitteena oli saada laaja autonomia Itä-Karjalalle. Itä-Karjalan kysymys ratkesi Kansainliitossa kuitenkin Neuvostoliiton hyväksi.   

Vuonna 1922 perustetun Akateemisen Karjala-Seuran tavoitteena oli edistää heimoyhteyttä ja kansallistunnetta muun muassa Neuvostoliiton alueella.   

Suomi sitoutui reunavaltiopolitiikkaan allekirjoittamalla Varsovan sopimuksen vuonna 1922. Sopimuksessa valtiot sitoutuivat hyväntahtoisuuteen, jos jokin sopimusvaltioista joutuisi hyökkäyksen kohteeksi. Sopimukseen lukeutuivat Suomi, Viro, Latvia ja Puola, mutta Suomen osalta sopimus kariutui, kun Vennolan II hallitus joutui eroamaan      

## Separatistisia hahmoja ja liikkeitä Venäjällä
* Artjom Loskutov - Siperian itsemääräämisoikeuden puolestapuhuja      
* Kaukasian emiraatti - Separatistinen liike Pohjois-Kaukasuksella.

## Lähteet

## Katso myös
* Intermarium
* Kolmen meren aloite
Mark Charnock

**Mark Charnock** (s. 28. elokuuta 1968 Bolton, Lancashire, Britannia) on brittiläinen näyttelijä. hän on näytellyt Marlon Dinglen roolin televisiosarjassa *[[Emmerdale]]* (1996–), televisiosarjassa *Cadfael* veli Oswinin roolissa ja näyttelee myös sarjassa *[[Coronation Street]]*. Hän on järjestänyt zombiefestivaalit.

## Lähteet
Panu Väinämö

**Panu Väinämö** (s. 1958 Kuopio) on suomalainen uransa lopettanut Suomenmestaruustason vesipalloilija, joka on vuodesta 2006 toiminut Kia-automerkin Euroopan-markkinoinnin johtajana Saksan Frankfurt am Mainissa.

Väinämö edusti vesipallourallaan Kuopion Uimaseuraa. Koulutukseltaan hän on kauppatieteiden maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta. Ennen Kiaa hän toimi viitisentoista vuotta Ford Motor Companyn tehtävissä Keski-Euroopassa.

Väinämön johdolla Kia on ainoana autovalmistajana kasvattanut myyntiään yhdeksän vuotta peräkkäin EU- ja Efta-maissa. Tärkeänä syynä tähän pidetään Väinämön aloitteesta käyttöön otettua seitsemän vuoden takuuta uusille Kia-autoille. Suomessa Kia on noussut maahantuonnin aloitusvuodesta 2004 vuoden 2016 kahdeksanneksi myydyimmäksi henkilöautomerkiksi.

## Lähteet
Anja Marvia

**Anja Marjatta Marvia** (o.s. **Rantala**; 10. huhtikuuta 1926 Helsinki – 18. syyskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen laulaja (sopraano) ja musiikkitoimittaja.

Anja Marvia opiskeli laulua ensin yksityisesti 1940-luvulla muun muassa Aune Antin johdolla, sitten Sibelius-Akatemiassa ja suoritti musiikinopettajantutkinnon vuonna 1950 sekä lauludiplomin vuonna 1951. Hän piti ensikonserttinsa vuonna 1947 ja esiintyi konsertti- ja solistitehtävissä sekä levytti laulumusiikkia.

Marvia suoritti Helsingin yliopistossa filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1953, ja vuodesta 1955 hän toimi Yleisradiossa musiikkitoimittajana aina vuoteen 1980 saakka.

Anja Marvia oli vuosina 1956–1980 avioliitossa säveltäjä Einari Marvian kanssa.

## Lähteet
Randy Brown

**Randy Brown** (s. 22. toukokuuta 1968 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän voitti pelaajaurallaan Chicago Bullsissa kolme NBA:n mestaruutta.

## Ura

Brown pelasi Houstonin yliopistossa vuodet 1986–1988 ja New Mexico Statessa vuodet 1989–1991. Sacramento Kings varasi hänet NBA:han  31. vuorolla. Brown pelasi NBA:ssa yhteensä 12 kautta, aluksi neljä kautta Kingsissä, seuraavaksi viisi kautta Chicago Bullsissa ja lopuksi Boston Celticsissä ja Phoenix Sunsissa. Bulls-aikanaan Brown voitti kolme peräkkäistä NBA:n mestaruutta vuosina 1996–1998.

Pelaajauransa jälkeen Brown on työskennellyt muun muassa Chicago Bullsin organisaatiossa. Hän erosi Bullsin apuvalmentajan pestistään joulukuussa 2018 päävalmentaja Fred Hoibergin irtisanomisen jälkeen oltuaan tyytymätön saamaansa muutokseen tehtävänkuvaansa valmennusryhmässä.

## Lähteet
* Pelaajaprofiili, NBA Basketball-Reference.com 
* Valmentajaprofiili, NBA Basketball-Reference.com 
* Randy Brown College Stats College Basketball at Basketball-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Profiili  history.bulls.com 
* Valmentajaprofiili NBA
Inari Uusimäki

**Inari Uusimäki** on suomalainen toimittaja, joka teki 38 vuoden uran Yleisradion radio- ja televisio-ohjelmissa. Hän jäi eläkkeelle kesäkuun alusta 2016.

Inari Uusimäki aloitti Yle-uransa Simo Pasasen johdolla Turussa ja siirtyi sitten Helsinkiin toimittamaan Ylen aikaista.

Televisiossa Uusimäki oli mukana tekemässä muun muassa 1980-luvun *[[Viikonlopputelevisio]]ta*, *[[Lauantaivekkari]]a* sekä kulttuuriohjelmia *K-rappu* ja *[[Strada]]*. Toimittajan tehtävien lisäksi hän toimi ohjelmien käsikirjoittajana, ohjaajana ja tuottajana. Hänen viimeinen tehtävänsä oli toimia Yle Radio 1:n iltapäivien kulttuuriohjelman *Kultakuumeen* tuottajana.

Inari Uusimäen isä oli teatterineuvos Veikko Uusimäki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Uusimäki, Inari (id 31677) Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
*Uusimäki, Inari (id 23765, Tenho-id 1488500) Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
*
Loimukoivu

**Loimukoivu** on koivussa ilmenevä ominaisuus tai ”vika”, joka saa puun syyt muodostamaan erityisen aaltoilevan tai loimuavan kuvion. Loimuaminen on yleisintä koivulle, mutta samaa ilmiötä esiintyy myös muissa havu- ja lehtipuissa. Loimupuussa puun solukkorakenne on normaali, mutta syiden suunta vaihtelee aaltomaisesti säteen ja/tai tangentin suunnassa puuaineessa. Loimuominaisuus on tavallisesti rauduskoivun muunnos, samaan tapaan kuin visakoivu on muunnos, ei oma puulajinsa.

Loimukoivu on melko harvinaista. Sitä syntyy vanhoissa sekametsissä, ja sen tunnistaa rauduskoivun aaltoilevasta ja vahvasta kaarnasta rungon tyvessä. Koska puulajia on vaikea saada, ja sille olisi kysyntää ulkomailla saakka, on loimukoivua myös kloonattu ja tuotettu uusia taimia Taimityllilän taimitarhalla vuonna 2016. Taimia on sitten istutettu esimerkiksi hämeenlinnalaisen Harvialan kartanon puutarhaan.

## Käyttö
Loimuakoivua käytetään muun muassa huonekaluissa ja kitaroiden rungossa. Vielä 1920-luvulla loimukoivu oli suosittu huonekalupuu. Uudet tuulet eli funktionalismin tulo muutti tilannetta. Kuitenkin esimerkiksi vuonna 1931 valmistuneen Eduskuntatalon huonekaluista suuressa osassa on käytetty loimukoivua, tummaksi käsiteltynä. Huonekaluista useat ovat sisustusarkkitehti Birger Hahlin suunnittelemia. Loimukoivu tummana on tunnusomaista myös 1978 valmistuneen Eduskunnan kirjaston sisustuksessa, ja sitä on käytetty vaalena uusimmassa, vuonna 2004 valmistuneessa eduskunnan kiinteistössä eli Pikkuparlamentissa. Eduskuntatalon vuonna 2017 valmistuneen peruskorjauksen yhteydessä kunnostettiin ja entisöitiin tuhansia huonekaluja sekä suuri määrä ovia. Lukuisissa ovissa kiiltävä, tummaksi käsitelty loimukoivuinen elävä pinta on saatu näkyviin lukuisten lakkakerrosten alta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Flambjörk, #flambjörk medias  – (www.pictame.com) , ,
Varsovan sopimus (1922)

**Varsovan sopimus** (myös **reunavaltiosopimus**) oli 17. maaliskuuta 1922 solmittu yhteistyösopimus, jonka allekirjoittivat Suomen, Viron, Latvian ja Puolan ulkoministerit. Kyse oli Puolan ajamasta pyrkimyksestä luoda taloudellinen ja poliittinen vastavoima Saksalle ja Neuvosto-Venäjälle. Sopimus kariutui, koska Suomen eduskunta ei vahvistanut sopimusta, jota ulkoministeri Rudolf Holsti ajoi. Vennolan II hallitus kaatui epäluottamuslauseeseen.

#### Sopimuksen keskeinen sisältö
* Artikla 2: Valtiot eivät saa solmia sopimuksia, jotka olisivat jonkun toisen valtion haitaksi.
* Artikla 3: Valtioiden on tiedotettava tekemistään sopimuksista muille valtioille.
* Artikla 6: Valtioiden on ratkottava erimielisyydet rauhanomaisesti.
* Artikla 7: Päättävät välittömästi seurauksista, jos jokin valtio joutuu hyökkäyksen kohteeksi.

## Katso myös
* Intermarium
* Prometeismi
* Reunavaltiopolitiikka
Vasemmistoradikalismi

Sanalla **vasemmistoradikalismi** voidaan tarkoittaa seuraavia poliittisen kirjon osia:

* Radikaali vasemmisto
* Äärivasemmisto
* Uusvasemmisto
Myzus

**Myzus** on kirvojen heimoon kuuluva suku.

## Sukuun kuuluvia lajeja
* Persikkakirva (*Myzus persicae*)
* Sipulikirva (*Myzus ascalonicus*)
* Orvokkikirva (*Myzus ornatus*)
* Kirsikkakirva (*Myzus cerasi*)
* *[[Myzus alectorolophi]]*
* *[[Myzus borealis]]*
* *[[Myzus lythri]]*
* *[[Myzus padellus]]*
* *[[Myzus langei]]*
* *[[Myzus certus]]*
* *[[Myzus myosotidis]]*
* *[[Myzus nicotianae]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: ''Myzus'' 
*UniProt: Taxonomy -  Myzus 
*Influentialpoints: Genus Myzus, Myzus aphids
Live at River Plate (albumi)

__NOTOC__
**Live at River Plate** on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kolmas livealbumi, joka julkaistiin vuonna 2012. Albumi sai Britannian albumilistalla sijan 14 ja Yhdysvalloissa Billboard 200 -listalla sijan 66. Australiassa albumi ylsi sijalle 11. Taltiointi nauhoitettiin vuonna 2009 Estadio Monumental -stadionilla Buenos Airesissa.
## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Soundi: 

## Lähteet
Konstantin Aladin (nuorempi)

**Konstantin Aladin nuorempi** (5. maaliskuuta 1868 Hamina – 14. marraskuuta 1938 Hamina) oli suomenvenäläinen Haminassa vaikuttanut kauppias, teollisuudenharjoittaja, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.

Aladinin vanhemmat olivat kauppaneuvos Konstantin Aladin vanhempi (1833–1896) ja Anna Pimenow. Aladinin isä oli muuttanut Haminaan Venäjältä vuonna 1848 ja saanut porvarioikeudet 1868. Aladin pääsi ylioppilaaksi Haminan yksityislyseosta 1888, meni isänsä Haminassa toimineen puutavaraliikkeen palvelukseen ja otti isänsä jälkeen tämän liikkeen haltuunsa 1896. Aladin sai kauppaneuvoksen arvon 1904 ja hän toimi myös Espanjan, Portugalin ja Norjan varakonsulina Haminassa. Hän oli Haminan kaupunginvaltuuston jäsenenä ja toimi muissakin kunnallisissa luottamustehtävissä.

Aladin oli Suomen Yhdyspankin ja sittemmin Pohjoismaiden Yhdyspankin Haminan konttorin valvojana vuodesta 1891 alkaen. Hän toimi useita vuosikymmeniä Haminan ortodoksisen kirkon isännöitsijänä sekä kuului Haminan ortodoksisen seurakunnan kirkkoneuvostoon. Aladin. teki useita lahjoituksia hyväntekeväisyystarkoituksiin.

Aladin omisti Haminassa Poitsilan kartanon, useita kaupunkikiinteistöjä ja kaksiraamisen Tervasaaren sahan, jonka hän myi vuonna 1928 Ristiniemi Oy:lle. Aladin oli vuonna 1920 Suomeen paenneen venäläisen emigranttivaikuttajan kenraali Severin Dobrovolskin tuttava ja hän rahoitti Dobrovolskin vuonna 1933 perustamaa Viipurissa julkaistua *Klitš* (”Huuto”) -sanomalehteä.

Aladin oli naimisissa vuodesta 1893 Alexandra Pletschikoffin kanssa ja avioeron jälkeen hän meni naimisiin 1921 Stella von Vergenskijin kanssa. Heidän tyttärensä oli tunnettu lasitaiteilija Tamara Aladin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Konstantin Aladin nuoremman elämäkerta SKS Biografiakeskuksen Talouselämän vaikuttajat-verkkojulkaisussa
Maailman viisi mestaritaloa

***Maailman viisi mestaritaloa*** on suomalaisen elokuvaohjaajan ja kirjailijan Rax Rinnekankaan (myös: Reijo Rinnekangas) viiden arkkitehtuurielokuvan sarja. *Maailman viisi mestaritaloa* sai ensiesityksensä Suomen Rakennustaiteen museossa vuonna 2011. Sarjan pääosassa ovat 1900-luvun merkittävien arkkitehtien yksityistalot. Rinnekangas on käsikirjoittanut, kuvannut ja ohjannut sarjan. Viisi elokuvaa ovat:
* *Melnikovin talo* (2007), joka kertoo Konstantin Melnikovin utooppisesta talosta Moskovassa.
* *Villa Mairea* (2009), joka kertoo Alvar Aallon Harry ja Maire Gullichsenin edustusasunnoksi suunnittelemasta Villa Mairea -nimisestä talosta.
* *Koshino-talo* (2009), jonka on suunnitellut japanilainen arkkitehti Tadao Andō.
* *Le Cabanon* (2010), jonka on suunnitellut sveitsiläinen arkkitehti Le Corbusier.
* *Luis Barragánin kotistudio* (2010), joka oli arkkitehti Barragánin koti Meksikossa.
Konstantin Aladin (vanhempi)

**Konstantin Aladin vanhempi** (1833 – 26. marraskuuta 1896 Tšernigov, Venäjä) oli suomenvenäläinen Haminassa vaikuttanut kauppias, teollisuudenharjoittaja, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.
Jaroslavlin kuvernementistä Volgan yläjuoksun varrelta kotoisin ollut Aladin muutti Haminaan Venäjältä 14-vuotiaana vuonna 1848 ryhtyen kauppias Vasiljevin apulaiseksi. Hän aloitti itsenäiset liiketoimet 19-vuotiaana ja hänellä oli aluksi kauppa Haminan raatihuoneen alakerrassa. Hän osti sitten Raatihuoneen torin varrelta oman talon ja pian Aladin oli Haminan alueen johtava tukkukauppias. Aladin sai porvarioikeudet vuonna 1868.

Aladin omisti Haminan seudulla myös Tervasaaren sahan ja Metsäkylän sahan sekä Meltin viinatehtaan ja oluttehtaan. Hänellä oli myös purjelaivoja omistuksessaan. Aladin omisti lisäksi metsää ja maatiloja muun muassa Harjun, Marlebäckin ja Poitsilan kartanot. Vuonna 1889 hän rakennutti Haminaan asuintalokseen nykyisin Tanelinkulman nimellä tunnetun uusrenessanssityylisen puutalon. Kauppaneuvoksen arvon Aladin sai vuonna 1894. Hän kuoli kaksi vuotta myöhemmin ollessaan matkalla Etelä-Venäjälle.

Aladin oli naimisissa Anna Pimenowin kanssa. Heidän poikansa oli kauppaneuvos Konstantin Aladin nuorempi joka jatkoi isänsä liikettä Haminassa. Aladin on haudattu Haminan ortodoksisen seurakunnan hautausmaalla Pampyölissä sijaitsevaan Aladin-suvun hautakappeliin. Vuonna 1898 valmistuneen kappelin suunnitteli arkkitehti K. A. Wrede ja se on Suomen suurin yksityinen ortodoksinen hautakappeli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Konstantin Aladin vanhemman elämäkerta SKS Biografiakeskuksen Talouselämän vaikuttajat-verkkojulkaisussa
Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019

**Jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2019** järjestettiin Ranskassa 7. kesäkuuta – 7. heinäkuuta 2019. Ne olivat järjestyksessään kahdeksannet jalkapallon naisten maailmanmestaruuskilpailut. Kilpailuihin osallistui 24 naisten maajoukkuetta mukaan lukien isäntämaa Ranska, joka isännöi kilpailuja ensimmäistä kertaa. Yhdysvallat voitti finaalissa Alankomaat maalein 2–0.

Loppuottelu pelattiin Parc Olympique Lyonnaisissa, Lyonissa 7. heinäkuuta.

## Pelipaikat

Turnauksen pelipaikkakuntina toimivat Grenoble, Le Havre, Lyon, Montpellier, Nizza, Pariisi, Reims, Rennes ja Valenciennes. Maailmanmestaruuskilpailujen avausottelu pelattiin Parc des Princesilla Pariisissa ja finaali Parc Olympique Lyonnaisilla Lyonissa.

## Karsinnat ja joukkueet

;Paikkajako jalkapalloliitoittain
*AFC (Aasia): 5 paikkaa
*CAF (Afrikka): 3 paikkaa
*CONCACAF (Pohjois- ja Keski-Amerikka sekä Karibia): 3,5 paikkaa
*CONMEBOL (Etelä-Amerikka): 2,5 paikkaa
*OFC (Oseania): 1 paikkaa
*UEFA (Eurooppa): 8 paikkaa
*Isäntämaa: 1 paikka

### Lopputurnaukseen selviytyneet joukkueet

## Lohkovaihe
:*Mainitut ajat ovat paikallista aikaa [[Keski-Euroopan kesäaika|CEST]] (UTC+2).*

### Lohko A

----

----

### Lohko B

----

----

### Lohko C

----

----

### Lohko D

----

----

### Lohko E

----

----

### Lohko F

----

----

### Lohkokolmosten vertailu

## Pudotuspelivaihe

### Turnauspuu

### Neljännesvälierät

### Puolivälierät

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Tilastot
### Maalintekijät

### Kurinpito
Pelaaja sai automaattisesti pelikiellon saatuaan punaisen kortin, tai kaksi keltaista korttia kahdessa ottelussa; keltaisten korttien tilasto nollattiin puolivälierien jälkeen.

## Karsinnat kesäolympialaisiin
Maailmanmestaruuskilpailuissa kolme parhaiten sijoittunutta eurooppalaista joukkuetta selviytyivät Tokion 2020 kesäolympialaisten naisten jalkapalloturnaukseen. Englannin, Pohjois-Irlannin, Skotlannin ja Walesin jalkapalloliitot päättivät yrittää päästä olympialaisiin Englannin maajoukkueen avulla.

1*Kursivoitu* joukkue oli isäntämaa.

## Televisiointi
Suomessa turnauksen kaikki 52 ottelua näytettiin Ylen kanavilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Albrekt Karhu

**Albrekt I Karhu** (; noin 1100 – 18. marraskuuta 1170) oli Brandenburgin rajakreivikunnan perustaja ja ensimmäinen rajakreivi. Yhtenä keskeisistä henkilöistä hän johti 1100-luvulla saksalaisen asutuksen levittämistä itään (*[[ostsiedlung]]*).

Albrekt Karhun isä oli Askania-sukuinen Ballenstedtin kreivi Otto Rikas, jonka maat Harzvuorten ja Elbejoen välissä hän peri vuonna 1123. Albrekt tuki Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisaria Lothar III:ta tämän sotaretkellä Italiassa vuonna 1132. Kiitoksena tästä keisari antoi hänelle vuonna 1134 Elben itäpuolella sijainneen Nordmarkin rajakreivikunnan. Albrekt laajensi uutta valtakuntaansa osallistumalla useisiin sotaretkiin slaavilaisia vendiheimoja vastaan. Hän teki Havellandin aluetta hallinneen hevellien ruhtinas Pribislavin kanssa sopimuksen, jonka nojalla hän peri Pribislavin valtakunnan tämän kuoltua vuonna 1150. Albrekt alkoi tämän jälkeen käyttää arvonimeä Brandenburgin rajakreivi. Hän jatkoi valloitussotaa vendejä vastaan ja levitti samalla saksalaista asutusta itään houkuttelemalla alueelle uudisasukkaita Friisinmaalta ja Saksista. Myös premonstratenssit ja sisterssiläiset osallistuivat uudismaiden raivaukseen. Albrekt perusti Havelbergin ja Brandenburgin hiippakunnat edistääkseen vendien käännyttämistä kristinuskoon.

Keisari Konrad III antoi vuonna 1138 Albrekt Karhulle Henrik Ylpeältä riistämänsä Saksin herttuakunnan, mutta Albrekt onnistui pitämään sitä hallussaan vain hetken ennen kuin Henrik valloitti pääosan siitä takaisin. Albrekt luopui vaateestaan Saksin herttuakuntaan vuonna 1142, jolloin se annettiin Henrik Ylpeän pojalle Henrik Leijonalle. Äitinsä Eilikan kuoltua samana vuonna Albrekt peri hänen kauttaan osan Billung-suvun maista Saksissa, mutta ei saanut herttuan arvoa. Albrekt oli tämän jälkeen yksi Henrik Leijonan päävastustajista, joskin liittoutui hetkellisesti tämän kanssa slaaviheimojen vastaisilla sotaretkillä.

Albrekt Karhun vanhin poika Otto I peri isänsä kuoltua Brandenburgin rajakreivin arvon. Nuorempi poika Bernhard sai myöhemmin Henrik Leijonalta riistetyn Saksin herttuan arvon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Robert May

**Robert May** voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
*Robert May (1936–2020), australialainen ekologi
*Robert May, yhdysvaltalainen elokuvatuottaja
*Robert L. May, Petteri Punakuonon luoja.
Perävirtausyksikkö

**Perävirtausyksikkö** on tykistöammuksen kantaman kasvattamiseen käytettävä järjestelmä, jossa kranaatin peräosaan asennetaan palavaa ainetta sisältävä lisäosa. Perävirtausyksikkö syttyy palamaan laukaisun yhteydessä, ja vapauttaa palokaasunsa lentävän ammuksen taakse. Laitteiston tavoitteena on täyttää ammuksen lennossa taakseen synnyttämä alipainealue, ja näin ollen pienentää ammuksen eri osien välisiä paine-eroja, mikä pudottaa koko kappaleeseen vaikuttavaa kokonaisilmanvastusta ja kasvattaa kantamaa. Perävirtausyksikköjen palokaasut virtaavat aliääninopeuksilla, eikä laitteiston tavoitteena ole niinkään työntövoiman synnyttäminen rakettiavusteisten tykistöammusten tapaan.

Palveluskäytössä olevilla ammustyypeillä on saavutettu noin 20–30 prosenttia suurempia kantamia, kun niihin on asennettu perävirtausyksikkö.

## Lähteet
Hugo Parviainen

**Hugo Wilhelm Parviainen** (23. huhtikuuta 1872 Jyväskylä – 30. kesäkuuta 1920 Helsinki) oli suomalainen metsäteollisuusyritys Johan Parviainen Oy:n toimitusjohtaja.

Parviaisen vanhemmat olivat kauppaneuvos Johan Parviainen ja Maria Charlotta Hedberg. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1892 ja opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa. Parviainen tuli isänsä jälkeen tämän perustaman yrityksen johtoon vuonna 1900. Tällöin yritykseen kuului Säynätsalon saha, Tourulan nahkatehdas, maatiloja, kaupunkikiinteistöjä sekä Päijänteellä liikennöinneitä laivoja. Yrityksestä muodostettiin osakeyhtiö Johan Parviainen Oy vuonna 1907 ja Hugo Parvianen oli yhtiön toimitusjohtajana. Hän perusti vuonna 1914 Säynätsaloon vaneritehtaan hyödyntääkseen koivukeppien ja -lankkujen sahauksessa syntynyttä jätepuuta. Vuonna 1915 Parviainen perusti Säynätsaloon yksityisen kansakoulun kun Korpilahden kunta johon Säynätsalo kuului ei suostunut perustamaan koulua saarelle.

Hugo Parviaisen sisaruksia olivat lääkäri Walter Parviainen ja Suomen ensimmäinen naispuolinen kauppaneuvos Hanna Parviainen jotka johtivat yritystä hänen kuoltuaan.

## Lähteet
Vale-Valdemar

**Vale-Valdemar** (; k. 1356) oli huijari, joka hallitsi vuosina 1348–1350 pääosaa Brandenburgin rajakreivikunnasta väittäen olevansa vuonna 1319 kuollut rajakreivi Valdemar.

Oikea rajakreivi Valdemar oli kuollut vuonna 1319 ja koko Askanian dynastia oli sammunut Brandenburgissa hänen serkkunsa Henrik II:n kuoltua seuraavana vuonna. Rajakreivikunta siirtyi sen jälkeen Wittelsbach-sukuiselle Ludvig V:lle. Vuonna 1348 Saksaan ilmaantui Jerusalemista palannut pyhiinvaeltaja, joka väitti olevansa rajakreivi Valdemar ja joka muistutti tätä ulkoisesti. Mies sai vakuutettua Wolmirstedtissa kokoontuneet ruhtinaat ja jopa Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisarin Kaarle IV:n, joka oli Wittelsbachien vastustaja. Kun Vale-Valdemar ei ilmaantunut vuoden 1350 Nürnbergin valtiopäiville puolustamaan kertomustaan, hänet julistettiin huijariksi. Häntä kuitenkin tuettiin Brandenburgissa, josta hänet saatiin ajettua pois vasta vuonna 1355. Vale-Valdemar asettui tämän jälkeen Askania-suvun toisen haaran hallitseman Anhaltin hovin turviin. Hän kuoli seuraavana vuonna.

Kirjailija Willibald Alexis kirjoitti Vale-Valdemarista vuonna 1842 historiallisen romaanin *Der falsche Woldemar*.

## Lähteet
Robert May (biologi)

**Robert McCredie May** (8. tammikuuta 1936 Sydney, Australia – 28. huhtikuuta 2020) oli australialainen ekologi. Hän opiskeli fysiikkaa ja aloitti työuransakin tuon tieteen parissa. Hän kiinnostui kuitenkin 1960-luvulla populaatiodynamiikasta ja on kirjoittanut teoreettisesta ekologiasta. May on toiminut Britanniassa hallituksen tieteellisenä neuvonantajana ja Royal Societyn johtajana.

## Nuoruus ja opiskelu
Robert May syntyi Sydneyssä 1936. Hänen lapsuus oli melko yksinäinen, ja hän pelasi paljon palapelejä ja pulmapelejä.

May kävi Sydneyssä high schoolinsa ja oli muun muassa koulun väittelykilpailun kuuluneeseen joukkueeseen. Hän suoritti high schoolin erinomaisin arvosanoin ja aloitti 1953 kemiantekniikan opinnot Sydneyn yliopistossa. Hän opiskeli kemiantekniikan lisäksi fysiikkaa ja matematiikkaa. Hän valmistui 1956 kandidaatiksi ja 1959 tohtoriksi. Mayn väitöskirjatutkimus käsitteli suprajohtavuutta.

## Ura
May jätti Australian 1959 ja suoritti väitöskirjan jälkeistä tutkimusta Harvardin yliopistossa. Hän oli 1959–1961 sovelletun matematiikan luennoitsija.

May palasi vuoden 1961 lopulla Sydneyn yliopistoon, missä hänestä tuli fysiikan laitoksen vanhempi luennoitsija. Hänet nimitettiin 1964 apulaisprofessoriksi, ja vuonna 1969 hän sai ensimmäisen kahdesta henkilökohtaisesti professuuristaan. May kiinnoistui samaan aikaan myös tieteen yhteiskunnallisesta vastuusta ja eläinten populaatiodynamiikasta.

May vastaanotti 1973 biologian professuurin Princetonin yliopistosta. Siellä hän keskittyi populaatiobiologiaan. May julkaisi 1973 teoksen *Stability and Complexity in Model Ecosystems*, joka muutti ekologien näkemystä monimutkaisista ja yksinkertaisista ekosysteemeistä. May toi kirjassaan ekologiaan erilaisia epälineaarisen matematiikan malleja ja deterministisen kaaoksen tutkimuksen. Mayn käyttämät mallit siirtyivät myös tarttuvien tautien sekä biodiversiteetin tutkimukseen.

Maysta tuli 1988 Royal Societyn tutkimusprofessori Oxfordin yliopistossa. May on 1990-luvulla muun muassa kehittänyt tapoja arvioida maailmassa elävien ja toisaalta sukupuutteen kuolleiden tai pian kuolevien eliölajien määrää.

May oli virkavapaalla 1995–2000, jolloin hän toimi Britannian hallituksen johtavana tieteellisenä neuvonantajana ja Office of Science and Technologyn johtajana. Royal Societyn johtajana hän toimi 2000–2005.

## Lähteet