open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
SFS

**SFS Suomen Standardit ry** ()
(aiemmin **Suomen Standardisoimisliitto SFS ry**, ) on suomalainen standardisoinnin keskusjärjestö. SFS on jäsenenä kansainvälisessä standardisoimisjärjestössä ISOssa ja eurooppalaisessa standardisoimisjärjestössä CENissä.

## Historia
Kansallinen standardisointi alkoi Suomessa vuonna 1924, jolloin lähinnä teollisuuden toimesta perustettiin Suomen Standardisoimislautakunta. Se ryhtyi käyttämään lyhennettä SFS. Yhteistyöhön osallistuvat tahot järjestäytyivät vuonna 1947 Suomen Standardisoimisliitto ry:ksi. Standardisoimislautakunta on edelleen SFS:n toimielin.

Suomen Standardoimislautakunnan ensimmäinen ja ainoa palkattu työntekijä 1924 oli lautakunnan sihteeri Alfons Willberg, sittemmin standardointiin Suomessa viidellä eri vuosikymmenellä vaikuttanut teollisuusneuvos ja SFS:n toimitusjohtaja 1947–1962.

Vuodesta 2023 lähtien perustamisesta saakka käytetty termi standardisoida on lyhennetty muotoon standardoida. Vuonna 2024 nimi vaihtui muotoon SFS Suomen Standardit.

## Toiminta

Liiton jäsenkuntaan kuuluu pääasiassa elinkeinoelämän järjestöjä ja Suomen valtio, jota edustavat ministeriöt.

SFS julkaisee vuosittain satoja standardeja. Valtaosa näistä standardeista on maailmanlaajuisia tai eurooppalaisia standardeja, jotka on vahvistettu ISO:n tai CEN:n toimielimissä. SFS koordinoi suomalaisten toimialansa asiantuntijoiden osallistumista näiden standardien laadintaan. SFS perustaa ja ylläpitää kansallisia standardisointiryhmiä, jotka seuraavat ja osallistuvat alansa kansainväliseen standardisointiin. Kaikki eurooppalaiset EN-standardit vahvistetaan Suomessa SFS-standardeiksi. Osa niistä käännetään suomeksi. Maailmanlaajuisia ISO-standardeja vahvistetaan SFS-standardeiksi ja käännetään suomeksi tarpeen mukaan. Kansallisiin tarpeisiin SFS laatii standardeja yhteistyössä eri alojen yhteisöjen ja asiantuntijoiden kanssa. Työn tulokset vahvistetaan SFS-standardeiksi.

Kaikki voimassa olevat SFS-standardit on mainittu SFS:n verkkokaupassa olevassa luettelossa, jossa on mainittu myös kaikki voimassa olevat ISO-standardit. SFS:n toimiston yhteydessä on julkinen standardointialan kirjasto, jossa voi tutustua muun muassa SFS-standardeihin ja ISO-standardeihin. SFS:n tietopalvelu neuvoo kaikissa standardeihin liittyvissä kysymyksissä.

SFS:n toiminta rahoitetaan pääasiassa standardien ja muiden julkaisujen myynnistä saatavilla tuloilla. SFS myy omien julkaisujen lisäksi ISO- ja IEC-standardeja sekä muita muiden maiden standardeja. SFS:llä on osoitteessa store.sfs.fi verkkopalvelu, josta voi ostaa yksittäisiä standardeja ja jossa voi lukea standardeja omassa kestotilauspalvelussa.

## Katso myös
* SESKO

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* SFS Suomen Standardit ry.
Sergei Kirdjapkin

**Sergei Aleksandrovitš Kirdjapkin** (, s. 18. kesäkuuta 1980 Insar, Mordva, Neuvostoliitto) on venäläinen kävelijä.

Kirdjapkin voitti Helsingin MM-kisoissa 2005 maailmanmestaruuden 50 kilometrin kävelyssä ajalla 3.38.08. Kävelyn maailmancupissa hän oli samalla matkalla 2006 neljäskymmenesyhdeksäs ajalla 4.23.27 ja 2008 kuudes ajalla 3.48.29. 

Kirdjapkin voitti 50 kilometrin kävelyn Berliinin MM-kilpailuissa 2009 (ajalla 3.38.25) ja vuonna 2012 maailmancupissa (3.38.08) sekä Lontoon olympialaisissa (3.35.59). Hän kuitenkin menetti nämä voittonsa dopingin käytön vuoksi. Barcelonan EM-kisoissa 2010 hän keskeytti.

Tammikuussa 2015 Venäjän antidopingtoimikunta Rusada asetti Kirdjapkinin kolmen vuoden ja kahden kuukauden kilpailukieltoon biologisen dopingpassin perusteella. Kilpailukiellon alkamisajankohdaksi määrättiin 15. lokakuuta 2012 ja samalla hänen tuloksiaan hylättiin aikaväleiltä 20.7.–20.9.2009, 29.6.–29.8.2010 ja 17.12.2011–11.6.2012. Näin hän olisi menettänyt vuoden 2009 maailmanmestaruutensa, muttei kuitenkaan vuoden 2012 olympiakultaansa. Kansainvälinen yleisurheiluliitto IAAF valitti Rusadan päätöksestä urheilun kansainväliseen vetoomustuomioistuimeen, joka muutti Rusadan päätöstä hylkäämällä kaikki Kirdjapkinin suoritukset aikaväliltä 20.8.2009–15.10.2012. 

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 20 kilometrin kävely: 1.24.38 (2002)
* 30 kilometrin kävely: 2.05.06 (2003)
* 35 kilometrin kävely: 2.25.57 (2005)
* 50 kilometrin kävely: 3.38.08 (2005)

## Lähteet
* 

### Viitteet
Jhelum

**Jhelum** tai **Jehlum** on joki Punjabin alueella, joka ulottuu Intian ja Pakistanin alueelle. Se on yksi Induksen sivujoista.  Joen pituus on noin 725 kilometriä. Joen alkupää on Intiassa Jammun ja Kashmirin osavaltiossa, mistä se virtaa Pakistaniin.

Antiikin kreikkalaiset kutsuivat jokea nimellä *Hydaspes*.

Joen virtaama on paljon pienempi talvella kuin kesällä, jolloin sitä kasvattavat sekä monsuunisateet (kesäkuusta syyskuuhun) että  alkukesästä Himalajalta sulavat lumet.

## Lähteet
Harmaita säveliä

__NOTOC__
**Harmaita säveliä** on Lyijykomppanian vuonna 2005 julkaistu kolmas studioalbumi. Levy on yhtyeen toinen ja viimeinen julkaisu, jolla on mukana laulaja-kitaristi Jarkko Strandman.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Petri Lindström, sanoittanut Esa Moilanen sekä sovitukset Lyijykomppania, ellei toisin mainittu.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Jarkko Strandman – laulu, kitara
* Petri ”Lemmy” Lindström – basso, kitara
* Esa Moilanen – rummut

+

* Tuomo Valtonen – äänittäjä, miksaaja

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Farallon de Pajaros

**Farallon de Pajaros** eli **Urracas** tai **Uracus** on Pohjois-Mariaaneihin (Yhdysvallat) kuuluva saari Tyynellämerellä. Se muodostuu kerrostulivuoresta, joka on purkautunut vuoden 1864 jälkeen kuusitoista kertaa, viimeksi 1967.

Farallon de Pajarosin pinta-ala on 2,25 km² eikä saarella ole ihmisasutusta. Korkein kohta on 319 metriä merenpinnasta. Saari on Pohjois-Mariaanien pohjoisin ja sijaitsee yli 760 kilometrin päässä Guamista.

## Lähteet
Gnu

**Gnu** tai **GNU** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Gnuut, kaksi lajia sisältävä sorkkaeläinsuku
* GNU, vapaan lähdekoodin ohjelmistoprojekti
* GNU, suomalainen rockyhtye
* GNUfilms, entinen suomalainen elokuvatuotantoyhtiö
* 9965 GNU, päävyöhykkeen asteroidi.
Keskustan Pohjois-Savon piiri

**Keskustan Pohjois-Savon piiri** on yksi Suomen Keskustan 21 piirijärjestöstä. Piiri toimii Pohjois-Savon maakunnassa ja sen piiritoimisto sijaitsee Kuopiossa. Pohjois-Savon piiri on toinen Savo-Karjalan vaalipiirissä toimivista keskustan piirijärjestöistä. Sen lisäksi vaalipiirissä toimii Keskustan Pohjois-Karjalan piiri Pohjois-Karjalan alueella.

Piirin toiminnanjohtaja on Kimmo Valta ja piirin puheenjohtajana on vuodesta 2022 alkaen toiminut Mira Kokkonen Kiuruvedeltä.

Ylä-Savon piiri yhdistettiin Pohjois-Savon piiriin loppuvuonna 2011. Joroisten kuntayhdistys siirtyi piirin jäseneksi vuoden 2021 alussa, kun Joroinen siirtyi Etelä-Savosta Pohjois-Savon maakuntaan.

## Kansandustajat
* Elsi Katainen (2007–2018)
* Seppo Kääriäinen (1987–2019)
* Markku Rossi (1991–1995, 1999, 2000–2019)
* Hannakaisa Heikkinen (2007–2011, 2015–)

## Eduskuntavaalit 2003 ja 1999 Pohjois-Savon vaalipiirissä

## Aluevaalit
Piiri asetti vuoden 2022 aluevaaleihin Pohjois-Savon hyvinvointialueen valtuustoon ehdolle 86 henkilöä, mikä tarkoitti täyttä ehdokaslistaa. Keskusta sai aluevaltuustoon eniten valtuutettuja.

## Kunnat
Keskustan Pohjois-Savon piirin toiminta-alueeseen kuuluu Pohjois-Savon maakunnan 19 kuntaa. Kesäkuussa 2021 pidetyissä kuntavaaleissa keskusta oli suurin puolue kaikissa muissa maakunnan kunnissa paitsi Varkaudessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://keskusta.fi/pohjois-savo
William H. Seward

**William Henry Seward** (16. toukokuuta 1801 – 10. lokakuuta 1872) oli yhdysvaltalainen poliitikko, joka toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1861–1869 ja New Yorkin kuvernöörinä 1839–1843. Hänet muistetaan erityisen hyvin Alaskan ostamisesta Yhdysvalloille vuonna 1867.

## Ura
Seward valittiin Yhdysvaltain senaattiin vuonna 1849. Hän kuului Whig-puolueeseen ja tuli tunnetuksi orjuuden vastustajana. Whig-puolueen romahdettua vuonna 1855 hän siirtyi republikaaniseen puolueeseen. Hän yritti päästä puolueensa presidenttiehdokkaaksi vuosina 1856 ja 1860, mutta epäonnistui molemmilla kerroilla.

Presidentti Abraham Lincoln nimitti Sewardin ulkoministeriksi maaliskuussa 1861, hieman ennen Yhdysvaltain sisällissodan syttymistä. Hän oli sodan aikana yksi Lincolnin tärkeimmistä neuvonantajista. Hän myös onnistui taitavalla diplomatialla estämään ulkomaiden tunnustuksen etelävaltioille.

Seward johti sodan aikana salaista poliisia, jonka tehtävänä oli pidättää etelävaltioiden laskuun toimivia vakoilijoita, sabotöörejä ja kansankiihottajia. Tämä teki hänestä erittäin vihatun miehen etelävaltioissa.

Presidentti Lincoln murhattiin 14. huhtikuuta 1865. Myös Seward yritettiin murhata samana päivänä, mutta hän jäi henkiin – murhaa yrittäneen Lewis Powellin puukoniskut osuivat enimmäkseen Sewardin jäykkään kaulatukeen, jota tämä piti jouduttuaan hieman aiemmin liikenneonnettomuuteen.

Seward jatkoi ulkoministerinä presidentti Andrew Johnsonin kaudella (1865–1869). Hän tuki Johnsonin etelävaltioille lempeää politiikkaa.

### Alaskan hankinta

Sewardin suurin saavutus ulkoministerinä oli Alaskan hankkiminen Yhdysvalloille. Venäjä ei keksinyt tuottavaa käyttöä omistamalleen Alaskalle, joten se laittoi tuon valtavan maa-alueen myyntiin vuonna 1867. Seward tarttui tilaisuuteen ja neuvotteli kauppasopimuksen, jossa Alaskan hinnaksi tuli 7&nbsp;200&nbsp;000 dollaria, eli noin viisi dollaria neliökilometriä kohti. Sewardin kunniaksi eräs suuri niemimaa Alaskassa on nimetty Sewardin niemimaaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mana Poolsin kansallispuisto

**Mana Poolsin kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Zimbabwessa, eteläisessä Afrikassa. Se sijaitsee Sambesi-joen varrella, missä tulvat muuttavat vuosittain niittymaan mataliksi järviksi ja lammikoiksi. Kun tulvalammikot kuivuvat hitaasti kuivan kauden kuluessa, ne houkuttelevat eläimiä juomaan. Alue on yksi Afrikan tunnetuimmista paikoista, joissa voi nähdä suuria villieläimiä: virtahepoja, krokotiileja ja kuivalla kaudella norsuja ja puhveleita.

*Mana* tarkoittaa šonan kielellä neljää, ja nämä neljä ympärivuotista lammikkoa ovat syntyneet kuroutumalla Sambesijoen meanderimutkista.

Mana poolsin kansallispuiston pinta-ala on 2&nbsp;500 neliökilometriä. Matkailunähtävyytenä se tarjoaa vähemmän palveluita kuin muut eteläisen Afrikan kansallispuistot. Puisto on Unescon maailmanperintökohde.

## Lähteet
Eino Valtanen

**Eino Valtanen** (19. elokuuta 1939 Kylmäkoski – 24. heinäkuuta 1985 Tampere)  oli suomalainen iskelmälaulaja. Valtasen suurin suosio osui 1970-luvun puolenvälin humppa-aaltoon, ja hänen suurin hittinsä oli Jukka Kuoppamäen ja Chrisse Johanssonin kirjoittama ”No justiinsa juu” vuodelta 1978. Juice Leskinen kirjoitti Valtaselle kappaleita, joista laulun ”Hellurei ja hellät tunteet” Valtanen levytti myös Juice Leskinen Slamin kanssa. 

Valtanen opiskeli 1960-luvun alkuvuosina musiikin teoriaa, säveltapailua ja kontrabasson soittoa Tampereen musiikkiopistossa. Ensimmäinen levytys oli vuonna 1964 taltioitu tango ”Pieni muru onnea”, B-puolellaan ”Kun rakkain saapuu”. Samana vuonna julkaistiin myös Rauno Lehtisen yhtyeen kanssa levytetty single ”Marketta” / ”Vanhat rakkauskirjeet”, joista A-puoli oli Lehtisen, B-puoli Usko Kempin kirjoittama. Kolmas vuoden 1964 single Valtaselta oli ”Pohjolan neidot” / ”Jäähyväissuudelma”. Ensimmäisen albuminsa *[[Pelimannin jäähyväiset]]* Valtanen julkaisi 1976 ja viimeisen, nimeltään *Tangokesä!*, kuolinvuonnaan 1985.

Valtanen kuoli 45-vuotiaana heinäkuussa 1985.

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* , B-puolella solistina Aake Hilden.

### Kokoelma-albumit
* 
* 

## Lähteet
Osmo Jussila

**Osmo Tapio Jussila** (14. maaliskuuta 1938 Haukipudas – 15. maaliskuuta 2019 Espoo) oli suomalainen poliittisen historian tutkija ja professori.

Osmo Jussila syntyi opettajien Jouko Kalervo Jussila ja Elli Elisabeth Rajanen perheeseen. Matematiikan professori Olli Jussila on hänen veljensä. 

Tutkijana Olli Jussila erikoistui Suomen ja Venäjän sekä Suomen ja Neuvostoliiton suhteisiin ja Suomen autonomian ajan historiaan, erityisesti hallintohistoriaan. Hän toimi Helsingin yliopiston poliittisen historian apulaisprofessorina vuosina 1980–1983 ja professorina 1983–2001. Jussilan mukaan historiaa on kirjoitettava menneisyydestä nykyaikaan, ei deterministisesti myöhemmän ajan kurkistusikkunasta, esimerkiksi Suomen itsenäisyydestä tarkastellen. Hän kirjoitti useita kirjoja, jotka käsittelevät aikaa Suomen suuriruhtinaskunnasta sotien jälkeiseen jälleenrakentamiseen.

## Tutkimukset ja ura

Teoksissaan *Venäläinen Suomi* ja *Terijoen hallitus* Jussila osoitti, että Venäjän suhtautuminen Suomeen vastasi sen suhtautumista muihin reuna-alueisiin ja naapurimaihin. Terijoen hallituksen muodostaminen noudatti mallia, jota käytettiin, kun Neuvostoliittoon pyrittiin liittämään uusia alueita. Teoksessaan *Suomen tie 1944–1948* Jussila piti arveluja kommunistien vallankaappaussuunnitelmasta niin sanottuina vaaran vuosina arkistolöytöjen perusteella liioiteltuina. 

Teoksessa *[[Suomen poliittinen historia 1809–2006|Suomen poliittinen historia 1809–1995]]* Jussila yhdessä Jukka Nevakiven ja Seppo Hentilän kanssa tiivistää Suomen poliittisen historian yleisesityksen. Teos on käännetty yhdelletoista kielelle. 

*Suomen hallintohistoriaan* Jussila laati ministerivaltiosihteerin ja kenraalikuvernöörin kanslioita käsittelevän luvun. Hallintohistoriallisissa tutkimuksissaan Jussila korosti aatteiden merkitystä historian liikkeelle panevana voimana. Porvoon valtiopäivien aikaan Suomi oli maakunta mutta kehittyi vähitellen valtioksi. Venäjän ja Suomen johtavat virkamiehet ja politiikan toimijat tulkitsivat Suomen autonomista asemaa hyvin eri tavoin. Porvoon valtiopäiviä Jussila käsitteli myös teoksissa *Maakunnasta valtioksi* ja *Suomen historian suuret myytit*. Erityisen tarkasti hän on niissä esittänyt näkemyksensä, että ajatus Suomen valtion syntymisestä Porvoon valtiopäivillä olisi rakennettu 1800-luvun lopulla. Tätä Jussilan käsitystä on myöhemmin arvostellut kirjoituksissaan valtiosääntöhistorian dosentti Aki Rasilainen.

Jussila valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1988.

## Kunnianosoitukset
*   Ystävyyden kunniamerkki (2009)

## Teoksia
* *Nationalismi ja vallankumous venäläis-suomalaisissa suhteissa 1899–1914*. Historiallisia tutkimuksia 110. Suomen Historiallinen Seura, Helsinki 1979.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  (Seppo Hentilän ja Jukka Nevakiven kanssa)
* 

## Lähteet
Agrihan

**Agrihan** on asumaton tuliperäinen saari Pohjois-Mariaaneilla. Se sijaitsee 62 kilometrin päässä Paganista ja 102 kilometrin päässä Asuncionista.

Agrihanin pinta-ala on 47 km², ja rantaviivaa kertyy 24,6 kilometriä.

Agrihan muodostuu Pohjois-Mariaanien suurimmasta kerrostulivuoresta. Se kohoaa 965 metriin merenpinnasta, joten se on Pohjois-Mariaanien korkein kohta. Viime purkaus sattui vuonna 1917. Hallinnollisesti saari on osa Pohjoissaarten kuntaa. 

Luonnonkatastrofin uhan vuoksi Agrihanin väestö jouduttiin vuonna 1990 evakuoimaan Saipanille. Ennen sitä Anatahanin, Alamaganin ja Agrihanin yhteenlaskettu väkiluku oli ollut 266. Osa asukkaista on myöhemmin palannut, ja syyskuussa 2005 saarella oli yhdeksän asukasta. Vuosien 2000 ja 2010 väestönlaskentojen aikaan ihmisasutusta ei ollut.

## Lähteet
Rannikkovartiovene Rautaville

**Rannikkovartiovene RV 214** eli **Rautaville** on suomalainen rannikkovartiovene, joka rakennettiin vuonna 1960 Hollmingin Rauman telakalla. Se oli käytössä Susiluodon merivartioasemalla Kustavissa vuoteen 2000 asti, jolloin se luovutettiin Forum Marinumille Turkuun merivartioinnin 70-vuotisjuhlien yhteydessä.

1990-luvun alussa rakennettiin merivartiostoille kolme kappaletta uusia rannikkovartioveneitä: *RV 150*, *RV 251* ja *RV 352*. Seuraava uudishankintaerä oli käytössä vuonna 2007, kyseessä oli kaksi uutta RV:ä.

Merivartiostoilla on ollut käytössä myös pienempää mallia oleva 10,5-metrinen rautavene, jota on myös kutsuttu nimellä *[[Pikkuville]]*. Viimeinen merivartioston *Pikkuville* oli käytössä Kalajoen merivartioasemalla vielä vuonna 2007. 

## Lähteet
Reima

**Reima** tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Reima, miehen etunimi
* Reima Oy, vuonna 1944 perustettu kankaanpääläinen vaatetusalan konserni
* Reima, sukunimenä:
** Tiia Reima (s. 1973), suomalainen jääkiekkoilija
** Vilho Reima (1867–1948), suomalainen kouluneuvos ja kansanedustaja
* Ykspihlajan Reima, kokkolalainen urheiluseura.
Lamminjärvi (Kirkkonummi)

**Lamminjärvi** on Uudellamaalla Kirkkonummella Veikkolassa sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Lamminjärvi on 900 metriä pitkä, 650 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 34 hehtaaria. Se on muodostunut maaston loivapiirteiseen painaumaan. Järven länsipuolella kohoaa Kaskimäki ja sen päälle rakennettu Kaskimäen asuinalue, eteläpuolella kohoaa kapea Kaljärven kannas ja se asuinalue, ja itäpuolella kolmas asuinalue. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. 
Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 0,94 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi tulee 2,8 metriä. Järven keskellä on 4,4 metriä syvä kohta . Järven rantaviivan pituus on 2,7 kilometriä ja järven rannat ovat metsämaata. Asuinalueet ja järvi jäävät Vanhan Turuntien ja Turunväylän väliin. Lamminjärvellä on kaksi uimarantaa, joista yleisellä rannalla on kaksi laituria, sauna ja talvisin avanto. Lamminjärvi on luokiteltu rehevöityneeksi järveksi ja sen veden laatu on luokiteltu välttäväksi.

## Vesistösuhteet
Lamminjärvi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Sen valuma-alueen pinta-ala on 7,76 neliökilometriä . Lamminjärveen laskee puro Turunväylän toisella puolella olevasta Perälänjärvestä ja siitä laskee puro (Lamminoja) Vanhan Turuntien toisella puolen olevaan Kaljärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 50,9 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Pielisen reitti

**Pielisen reitti** on idänpuoleinen kahdesta Vuoksen vesistön pohjoisesta vesireitistä. Sen valuma-alueen pinta-ala on noin 13&nbsp;900 km². Tästä huomattava osa, noin 6&nbsp;000 km², sijaitsee Venäjän puolella. Pielinen on reitin keskusjärvi ja se sijaitsee kokonaisuudessaan Pohjois-Karjalan alueella. Reitti purkaa vetensä Saimaan tasolle Pielisjokea pitkin Joensuun kaupungin läpi Pyhäselälle. Virtaama joessa on keskimäärin 240 m³/s.

Suurimmat Pielisen reittiin laskevat joet ovat Koitajoki, Lieksanjoki ja sen sivuhaara Jongunjoki. Valtimon reitin vesistö, jonka valuma-alue on 1&nbsp;285 km², laskee Kuokkastenkoskea pitkin luoteesta Pielisen Kuokkastenjärveen.

Pielisen reittiä käytetään sekä vesivoiman tuotantoon että vesiliikenteessä. Syväväylä (4,35&nbsp;m) Saimaalta kulkee Joensuuhun asti, josta 2,4 m:n laivaväylä jatkuu Pielisjokea pitkin Joensuun, Kuurnan ja Kaltimon sulkukanavien kautta aina Pielisen pohjoisosaan Nurmekseen asti.

Reitin suurimmat vesivoimalaitokset sijaitsevat Kaltimossa ja Kuurnassa. Muita vesivoimaloita ovat Kuokkastenkoski, Lieksankoski, Pamilo, Pankakoski ja Puntarikoski.

Karelia-soudun soutajien ja melojien reitti kulkee Pielisen reittiä.

Suomen vuodelta 1993 olevassa voimassa olevassa vesistöaluejaossa Pielisen reitin valuma-alueseen (04.4) luetaan Pielisen lähialue sekä Pieliseen laskevat vesireitit lukuun ottamatta Koitajoen valuma-aluetta (04.9). Samoin Pielisen reitin valuma-alueen ulkopuolelle jää Pielisen alapuolisen Pielisjoen alue (04.34).
Pagan (saari)

**Pagan** on yksi Pohjois-Mariaanien saarista Tyynellämerellä. Se sijaitsee Agrihanin etelä- ja Alamaganin pohjoispuolella. 

Pagan koostuu kahdesta kerrostulivuoresta. Saaren pinta-ala on noin 48 km². Korkein kohta on 548 metriä merenpinnasta.

Pagan oli aikoinaan asuttu, mutta väestö jouduttiin evakuoimaan Saipanille vuonna 1981 sattuneen tulivuorenpurkauksen vuoksi. Asukkaita oli yhteensä 53. Myöhempiä purkauksia on sattunut vuosina 1987, 1988, 1992 ja 1993. Vuoden 2010 väestönlaskennassa saari oli asumaton.

## Lähteet
Lassi Sinkkonen

**Lassi Juhani Sinkkonen** (1. huhtikuuta 1937 Viipuri – 3. helmikuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kirjailija. Hänen pääteoksiaan ovat runojen lisäksi *Sumuruisku* (1968), *[[Solveigin laulu (romaani)|Solveigin laulu]]* (1970) ja *Sirkkelisirkus* (1975). Sinkkonen luonnehti itseään proletaarikirjailijaksi sillä perusteella, että hän teki kirjoittamisensa ohessa ruumiillista työtä ja valitsi aiheensa elinympäristöstään. Ennen siirtymistään vapaaksi kirjailijaksi Sinkkonen työskenteli pesula-, rakennus- ja metallityöläisenä sekä maalarina.

Esikoisromaani *Sumuruisku* kuvasi suomalaista autoteollisuuslaitosta, sen työläisten elämää ja ristiriitoja, poliittisia kiistoja, jossa puolue ja sosialismi ja lähin johto ja sen asenteet puidaan juurta jaksaen.

Sota-ajan Helsinkiin sijoittuva *Solveigin laulu* on TV-näytelmäksikin muokattu proletaarisen perhe-elämän analyysi. Kertojana on Solveig, nuori tyttö, jonka tarinan kautta rakennetaan kuvaa kolmen työläissukupolven elämästä. Saara on Solveigin äiti, joka kovan elämän takia on katkeroitunut. Famu on Solveigin isoäiti, joka rakastaa kun Saara ei osaa. Kirja on saanut Kiitos kirjasta -mitalin vuonna 1971. Kirjan jatko-osa on *Solveig ja Jussi* (1973).

Sinkkonen teki itsemurhan vuonna 1976 38-vuotiaana. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Teokset
### Runokokoelmat
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Romaanit
* 
* 
* 
* 
* 

## Palkinnot
* Valtion kirjallisuuspalkinto 1969
* Kalevi Jäntin palkinto 1971
* Kiitos kirjasta - tunnuspalkinto 1971

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ylen Elävä arkisto: ”Kommunistirunoilija Sinkkosen” kestoaihe oli rakkauden puute
* Ylen Elävä arkisto: Solveigin laulu
* Ylen Elävä arkisto: Näin syntyi Solveigin laulu
Djan eläintensuojelualue

**Djan eläintensuojelualue** on luonnonsuojelualue Kamerunin sademetsässä. Se sijaitsee Dja-joen varressa Kamerunin kaakkoisosassa. Alueella on suojeltu vuonna 1950, ja siitä tuli Unescon maailmanperintökohde vuonna 1987. Ensimmäiset suojelutoimet on tehty jo 1930-luvulla, ja vuonna 1947 alueella rajoitettiin tiettyjen lajien metsästystä. 

Dja-joen lähes kokonaan ympäröimä metsäalue on yksi laajimmista ja parhaiten säilyneistä sademetsäalueista Afrikassa: yli 90% sen pinta-alasta on luonnontilaista ikimetsää. Suojelualueen perustamisen yhteydessä vuonna 1946 hylättyjen kylien ympärillä ja viime aikoina hylättyjen kaakao- ja kahviplantaasien alueille on kasvanut nuorta metsää, joka erottuu lajistoltaan selvästi ikimetsästä. Puustosta osa pudottaa lehtensä säännöllisesti, osa on ikivihreää. Tyypillinen puuston korkeus on 30–40 metriä, paikoin 60 metriä. Alueen latvuskerroksesta on tunnistettu 43 puulajia, pensaskerroksesta 53 lajia. Lisäksi metsässä kasvaa runsaasti liaaneja.

Siellä tiedetään elävän monia apinalajeja, mm. läntinentasankogorilla, kaulusmangabi, mandrilli, drilli ja simpanssi, sekä muita harvinaisia eläimiä kuten metsänorsu, harmaapapukaija, bongo ja leopardi.

Puiston alueella asuu pygmejä, joilla on oikeus metsästää omiin tarpeisiinsa. Maanviljely ja kaupallinen metsästys on kielletty. Maailmanperintöluetteloon lisäyksen aikaan tuhannet ihmiset asuivat suojelualueen laitamilla. Perinteinen maatalous on edelleen heidän tärkein elinkeinonsa ja metsästys tärkein eläinproteiinin lähde. Alueella oli myös käynnissä kaivostoimintaa ja metsänhoitoa. Itse suojelualueelta ei ole vielä löydetty malmi- tai mineraaliesiintymiä, mutta kaivostoiminta reuna-alueilla voi vahingoittaa sen eheyttä. Puunkorjuu on edelleen mahdollista, mutta lakisääteiset rajoitukset ja alueen vaikeakulkuisuus tekevät siitä epätodennäköistä. Aluetta on kuitenkin suojeltava näiltä uhkilta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*UNEP  (1997, englanniksi)
Jokilautta Pikkuföri

**Jokilautta M/S Pikkuföri** on vuonna 1975 rakennettu lautta, joka kuljetti aluksi Wärtsilän Turun telakan työväkeä Aurajoen rannalta toiselle, sillä osa telakan rakennuksista sijaitsi toisella puolella jokea. 

Näitä lauttoja valmistettiin yhteensä neljä, joista kaksi ensimmäistä olivat ilman kantta ja kaksoisvauhtipyöräisillä Andros-koneilla. Lukuisten uppoamisten jälkeen seuraavat kaksi sisaralusta varustettiin neljällä ilmatankilla sekä sääkannella, myös ohjaamo korotettiin hyvän näkyvyyden aikaansaamiseksi. *Pikkuföri* on sarjan kehittynein ja varustelluin, tavallaan "delux"-versio lämmityslaitteineen ja eristyksineen. Aluksessa on 4-sylinterinen Commodore Tempest -dieselmoottori joka antaa voiman kahdelle hydraulimoottorille, joista kumpikin käyttää omaa potkuriaan. Alusta siis voidaan ajaa kumpaan suuntaan tahansa, potkureissa on eri nousu koska aikanaan alusta käytettiin myös hinaukseen. Kansirakenteissa on edelleen nähtävissä hinaajan varustelua jäljellä.

Forum Marinum osti M/S *Pikkuförin* museoalukseksi 1999 ja se liikennöi vain Turun sataman alueella. Muun muassa kesällä 2010 M/S *Pikkuföri* teki opastettuja jokiristeilyjä alajuoksulle ja satamaan. Lautalle voidaan ottaa 38 matkustajaa.

Sisarlautta M/S *Pikku-Pukki* on kaarinalaisen Rosita-yhtiön omistuksessa oleva 30 hengen jokilautta. 

## Katso myös
* Föri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pikkuförin aikataulut
Ryan Bertrand

**Ryan Dominic Bertrand** (s. 5. elokuuta 1989 Southwark, Lontoo) on englantilainen uransa päättänyt jalkapalloilija. Bertrand oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

## Seurajoukkueura
Bertrand pelasi juniorina Gillinghamissa, josta siirtyi Chelsean alle 18-vuotiaiden joukkueeseen 2005, ja edelleen edustusjoukkueeseen 2006. Hän oli lainalla Bournemouthissa kaudella 2006–2007 ja Oldhamissa syyskauden 2007. Tammikuussa 2008 Bertrand siirtyi lainasopimuksella Norwichiin kauden 2007–2008 loppuun saakka. Hän liittyi Norwichiin uudella lainasopimuksella kauden 2008–2009 loppuun saakka. Kauden 2009–2010 hän pelasi lainasopimuksella Readingissa. Kauden 2010–2011 alussa hänet lainattiin Nottingham Forestiin vuoden loppuun kestäneellä sopimuksella.

Bertrandista tuli toukokuussa 2012 ensimmäinen pelaaja, joka on tehnyt debyyttinsä nykymuotoisessa Mestarien liigassa suoraan loppuottelussa Chelsea voittaessa kauden 2011–2012 finaalissa Bayern Münchenin. Bertrand pelasi samana keväänä neljä ottelua, ei kuitenkaan finaalia, Chelsean voittaessa FA Cupin. Seuraavalla kaudella hän pelasi Eurooppa-liigassa viisi ottelua Chelsean edetessä mestariksi.

Bertrand pelasi kevätkauden 2014 lainalla Aston Villassa. Samana kesänä hän siirtyi lainalle Southamptoniin ja siirto vakinaistettiin runsaan 11 miljoonan punnan siirtosummalla helmikuussa 2015. Bertrand pelasi seitsemän kauden aikana Southamptonissa 214 valioliigaottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Cup-otteluissa hän teki yhden maalin, marraskuussa 2016 liigacupin ottelussa Arsenalia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden ottelun joulukuussa 2016.

Bertrand siirtyi kesällä 2021 Leicester Cityyn, ja oli heti voittamassa FA Community Shieldiä. Hän pelasi kauden aikana neljä ottelua niin Valioliigassa kuin Eurooppa-liigassakin, mutta seuraavalla kaudella ei yhtään ottelua ykkösjoukkueessa. Hänen sopimuksensa päättyi kesällä 2023.

Kesäkuussa 2024 Bertrand ilmoitti lopettavansa uransa.

## Maajoukkueura
Bertrand edusti Englantia alle 17-, 18-, 19-, 20- ja 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua Britannian joukkueessa Lontoon olympialaisissa 2012. Hän debytoi Englannin A-maajoukkueessa 15. elokuuta 2012 Italiaa vastaan. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi saman vuoden syyskuussa  Ukrainaa vastaan. Ensimmäisen ja ainoaksi jääneen arvokilpailujen lopputurnauksen ottelunsa hän pelasi Slovakiaa vastaan EM-kilpailuissa 2016. Vuonna 2017 hän pelasi yhdeksän maaottelua, muun muassa viidessä MM-karsintaottelussa täyden peliajan, mutta ei sen jälkeen esiintynyt maajoukkueessa. Ainoan maaottelumaalinsa hän teki syyskuussa 2017 MM-karsintaottelussa Maltaa vastaan.

Bertrand pelasi Englannin maajoukkueessa yhteensä 19 maaottelua.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Michael Mancienne

**Michael Mancienne** (s. 8. tammikuuta 1988 Isleworth, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Chelseaa.

Mancienne nousi Chelsean ykkösjoukkueeseen kesällä 2006, ja oli alkukauden liigaotteluissa mukana kokoonpanossa, joskaan ei päässyt kentälle. Hän on kuitenkin vakiomiehistöä seuran reservijoukkueessa.

Maajoukkuetasolla Mancienne kuuluu Englannin alle 19-vuotiaiden joukkueeseen, ja aikaisemmin hän on toiminut alle 18-vuotiaiden joukkueen kapteenina.
Jorma Lyytinen

**Jorma Edvard Lyytinen** (15. elokuuta 1937 Kuopio – 1. helmikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen laulaja. 

## Elämä ja ura
Osallistuttuaan iskelmälaulukilpailuun ja saatuaan levytyssopimuksen Jorma Lyytinen muutti Helsinkiin vuonna 1956. Lyytisen ensilevytys oli käännöskappale *Anastasia* vuonna 1957. Hänen läpimurtonsa tapahtui samana vuonna Saukin suomeksi sanoittamalla italialaisperäisellä tangolla *Hiekkaa*. Vuoden 1957 levysatoa olivat vielä Toivo Kärjen ja Reino Helismaan tangot *Kuutamotango* ja *Tulivuori*, jotka niin ikään nousivat levylistoille. Vuoden 1959 kohtalaisen suuri hitti oli beguine *Rakkauden satu*, jonka sanoitti suomeksi Sauvo Puhtila melko harvoin käyttämällään salanimellä Merja. Lyytisen erikoisalaa olivat tangot, mutta pari svengaavaa Kärjen-Helismaan foxtrotiakin syntyi vuonna 1960: *Vanha omenapuu* ja *Orvokinsiniset silmät* .

Lyytinen oli solistina Matti Viljasen ja Ronnie Kranckin yhtyeissä, kunnes perusti 1960-luvun alussa oman yhtyeen, jonka yhtenä jäsenenä oli Martti Metsäketo. 1960-luvun alun humppakuumeen aikana Lyytinen levytti muiden muassa vanhat foxtrotit *Alaska* ja *Silmät tummat kuin yö*. Lyytisen yhtye kutsuttiin esiintymään myös ulkomaille. Se esiintyi kuusi viikkoa yhdessä Länsi-Saksan suosituimmista tanssiravintoloista, mikä oli suomalaisyhtyeelle tuohon aikaan varsin harvinaista.

Lyytinen esiintyi omana itsenään myös Jack Witikan ohjaamassa elokuvassa *[[Suuri sävelparaati]]* vuodelta 1959.

Jorma Lyytisen aktiivinen ura jäi vain kahdeksan vuoden mittaiseksi, ja sen jälkeen hän esiintyi ja levytti vain satunnaisesti onnistumatta  jostakin syystä pääsemään mukaan 1960-luvun tangokuumeen imuun. Hänen viimeiseksi levytyksekseen jäi Kullervon säveltämä ja sanoittama tango *Sanoja vain* vuodelta 1965. Hän kuoli seuraavana vuonna vain 28 vuoden iässä.

## Diskografia
* *Eila ja Jorma* (1959, yhteislevy Eila Pellisen kanssa)
* *Unohtumattomat* (1994, kokoelma)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Laakkosten sukuseura ry: Lehdistä saksittua
Taboo

**Taboo** (oik. **Jaime Luis Gómez**; s. 14. heinäkuuta 1975 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja ja rap-artisti, joka on ollut The Black Eyed Peas -yhtyeen jäsen vuodesta 1995.

Taboon juuret ovat sekoitus Pohjois-Amerikan intiaaneja ja meksikolaisia. Hänen isänsä on syntynyt Moreliassa, Meksikossa, ja äitinsä Los Angelesissa. Taboo meni naimisiin 12. heinäkuuta 2008 Jaymie Dizonin kanssa. Heidän ensimmäinen poikansa syntyi heinäkuussa 2009. Taboolla on myös 1993 syntynyt poika edellisestä suhteesta.

## Diskografia The Black Eyed Peasin kanssa
### Albumit
* Behind the Front (1998)
* Bridging the Gap (2000)
* Elephunk (2003)
* Monkey Business (2005)
* The E.N.D. (2009)
* The Beginning (2010)

### Singlet
* *Joints & Jam* (1998)
* *Karma* (1999)
* *BEP Empire* (2000)
* *Weekends* (2000)
* *Request Line* (2001)
* *Where Is the Love?* (2003)
* *Shut Up* (2003)
* *Hey Mama* (2004)
* *Let's Get It Started* (2004)
* *Don't Phunk with My Heart* (2005)
* *Pump It* (2005)
* *Don't Lie* (2005)
* *My Humps* (2005)
* *Pump It* (2006)
* *Boom Boom Pow* (2009)
* *I Gotta Feeling* (2009)
* *Meet Me Halfway* (2009)
* *Imma Be* (2009)
* *Rock That Body* (2010)
* * The Time (Dirty Bit)* (2010)
* * Just Can't Get Enough * (2011)
* * Don't Stop The Party * (2011)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Dr. Feel

**Dr. Feel** on muppettihahmo yhdysvaltalaisessa lastenohjelmassa Seesamtie.

Dr. Feel auttaa muita Seesamtien hahmoja heidän ongelmiensa kanssa. Dr. Feelin hahmo perustuu amerikkalaiseen tv-psykologi Phil McGrawiin eli Dr. Philiin. Dr. Feelin ulkonäöllisiä yhtäläisyyksiä oikeaan Dr. Philiin ovat muun muassa viikset ja hiustyyli.
Juha Kulmala

**Juha Kulmala** (s. 8. helmikuuta 1962 Lieto) on turkulainen runoilija. Hänen esikoisteoksensa *...väärin kootut runot* julkaistiin 2002. Kulmalan toinen kokoelma *?Mitä te odotatte* ilmestyi 2006. Hän on myös lukenut tekstejään vuonna 2002 julkaistulle Runo&Ääni-levylle.

Kulmala sai vuonna 2011 ensimmäisen jaetun Jarkko Laine -palkinnon teoksestaan *Emme ole dodo*. Vuonna 2014 hänen teoksensa *Pompeijin iloiset päivät* palkittiin Tanssiva karhu -runopalkinnolla.

Kulmala on toiminut pitkään Runoviikko-festivaalin taustayhdistyksen Runoviikko ry.:n puheenjohtajana ja tuottajana. 

## Tuotanto
### Runokokoelmat
* 
* 
* 
* 
*
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Poesian kirjailijasivu
Svaabia

**Svaabia** () on historiallinen alue eteläisessä Saksassa. Sveitsin saksankieliset alueet, Liechtenstein ja Elsassin alue, ovat keskiajalla kuuluneet Svaabiaan. Nykyinen Baden-Württembergin osavaltio ja Baijerin läntiset osat ovat Svaabian historiallista aluetta.

## Historia
Svaabian herttuakunta muodostettiin frankkien valtakunnan alaisuuteen vuonna 496. Myöhemmin herttuakunnasta tuli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan osa. Herttuakunta perustettiin uudelleen 900-luvun alussa, ja vuosina 1079–1268 sitä hallitsi Hohenstaufen-suku. Suuren osan tuosta ajanjaksosta Hohenstaufenit olivat myös keisareita. Svaabian herttuakunta hajosi, kun viimeinen herttua Konradin teloitettiin Sisilian kuningaskunnan valtataistelun yhteydessä vuonna 1268. Myöhemmin Habsburg-suku otti Svaabian herttuan arvon itselleen, mutta se jäi pois käytöstä vuonna 1313.

## Luettelo Svaabian herttuoista
### Ensimmäiset herttuat
* ?–911: Burchard I, mainittu rajakreivinä (*marchio*) vuonna 903 ja herttuana (*dux*) vuonna 909
* 911–916/917: Erchanger, hallitseva kreivi Alemanniassa Burchard I:n teloituksen jälkeen, julistettiin herttuaksi vuonna 915, karkotettiin syyskuussa 916, teloitettiin tammikuussa 917.
* 917–926: Burchard II, tunnusti Henrik Linnustajan Saksan kuninkaaksi vuonna 919, ja Henrik tunnusti hänet vastineeksi Svaabian herttuaksi.
* 926–949: Hermann I
* 950–954: Liudolf
* 954–973: Burchard III
* 973–982: Otto I

### Konradiini-suku

* 982–997: Konrad I
* 997–1003: Hermann II
* 1003–1012: Hermann III

### [[Babenberg]]-suku

* 1012–1015: Ernest I
* 1015–1030: Ernest II 
* 1030–1038: Hermann IV

### Muita sukuja

* 1038–1045: Henrik I (keisarina Henrik III)
* 1045–1048: Otto II
* 1048–1057: Otto III
* 1057–1079: Rudolf I
* 1079–1090: Berthold I
* 1092–1098: Berthold II

### [[Hohenstaufen]]-suku

* 1079–1105: Fredrik I
* 1105–1147: Fredrik II
* 1147–1152: Fredrik III (Fredrik Barbarossa, keisarina Fredrik I)
* 1152–1167: Fredrik IV
* 1167–1170: Fredrik V
* 1170–1191: Fredrik VI
* 1191–1196: Konrad II
* 1196–1208: Filip
* 1212–1216: Fredrik VII (keisarina Fredrik II)
* 1216–1235: Henrik II (Saksan kuninkaana Henrik VII)
* 1235–1254: Konrad III (Saksan kuninkaana Konrad IV)
* 1254–1268: Konradin (myös Konrad IV, Sisilian kuninkaana Konrad II)

## Aiheesta muualla
Aimo Saukko

**Aimo Saukko** (4. huhtikuuta 1917 Suursaari – 27. helmikuuta 1976 Kotka) oli suomalainen harrastajanäyttelijä. Saukko näytteli monissa Rauni Mollbergin elokuvissa, kuten *[[Maa on syntinen laulu (elokuva)|Maa on syntinen laulu]]* vuonna 1973, josta hänelle myönnettiin Jussi-palkinto, sekä televisioelokuvassa *[[Siunattu hulluus (elokuva)|Siunattu hulluus]]* vuonna 1975. Elokuvataiteen valtionpalkinnon hän sai 1974.

Saukko oli syntyisin Suursaaresta ja eri puolilla kierreltyään asettui Kotkaan. Rauni Mollberg keksi hänet Pekkas-filmeihinsä. Jorma Savikko kirjoittaa Mollberg-elämäkerrassa, että Saukon patinoitunut olemus istui *[[Sotaerakko|Sotaerakossa]]* Ilomantsin maisemiin ja muistutti alkuperäistä sotaerakkoa Heikki Nissilää. Savikko luonnehtii häntä sanoin: "viinaanmenevä näyttelijähumanisti".

## Filmografia
* *[[Tehtaan varjossa (elokuva)|Tehtaan varjossa]]* (televisioelokuva, 1969) – Heiskanen
* *[[Sotaerakko]]* (televisioelokuva, 1972) – Klemetin Heikki
* *[[Maa on syntinen laulu (elokuva)|Maa on syntinen laulu]]* (1973) – Äijä, Mäkelän vanha isäntä
* *[[Siunattu hulluus (elokuva)|Siunattu hulluus]]* (1975) – Lempinen, poika hyvästä perheestä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Marko Rajamäki

**Kai Marko Kalervo Rajamäki** (s. 3. lokakuuta 1968 Göteborg, Ruotsi) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. 
## Ura pelaajana

Hyökkääjänä pelannut Rajamäki aloitti uransa aikuistasolla vuonna 1986 Turun Palloseurassa, jossa hän pelasi vuoteen 1992 asti. Kaudet 1993 ja 1994 hän edusti anjalankoskelaista Myllykosken Palloa, josta hän siirtyi vuonna 1994 Skotlantiin, Greenock Mortonin riveihin.

Vuonna 1997 Rajamäki teki lyhyen visiitin entiseen kotikaupunkiinsa Turkuun, pelaten vähän aikaa FC Interin joukkueessa. Jo samana vuonna hän kuitenkin palasi ulkomaille, tällä kertaa saksalaiseen FSV Zwickaun ryhmään. Saksassakaan Rajamäki ei viettänyt kauan aikaa, vaan palasi kesäksi 1999 jälleen Suomeen ja uudestaan Interiin. Kauden 2000 hän pelasi kasvattajaseurassaan TPS:ssä, seuraavan Salon Palloilijoissa ja viimeiseksi jääneen kauden 2002 TPS:ssä.

Yhteensä Rajamäki pelasi uransa aikana 271 ottelua SM-sarjassa ja sen seuraajassa Veikkausliigassa ja teki niissä 98 maalia. Seurajoukkueuran merkittävimmäksi saavutukseksi jäi vuonna 1991 voitettu Suomen Cup. Suomen maajoukkueessa Rajamäki pelasi 16 ottelua ja teki niissä kolme maalia.

### Meriitit pelaajana

* Suomen Cup 1991

## Ura valmentajana

Rajamäki aloitti vuonna 2003 TPS:n A-juniorien valmentajana. Pesti päättyi A-nuorten Suomen mestaruuteen kaudella 2008. Pasi Rautiaisen tultua seuran päävalmentajaksi marraskuussa 2008 Rajamäestä tuli edustusjoukkueen apulaisvalmentaja. Tammikuussa 2010 Rajamäki nimitettiin TPS:n uudeksi päävalmentajaksi.  Rajamäen johdolla nuori TPS:n joukkue nappasi SM-pronssia häviten mestaruuden vieneelle HJK:lle seitsemän pistettä. Kautensa seura kruunasi Suomen cupin mestaruuteen, kun se kukisti HJK:n finaalissa 2–0. Kausi 2011 sujui hieman heikommin ja TPS oli liigassa viides. Kauteen 2012 joukkue sai loistavan alun voittamalla Liigacupin loppuottelussa jälleen HJK:n. Veikkausliigassa TPS nappasi kaudella 2012 pronssimitalit. Kaudella 2013 TPS putosi kärkikahinoista ja sijoittui lopulta vasta kahdeksanneksi. Helmikuussa 2014 talousvaikeuksista kärsivä TPS ja Rajamäki purkivat sopimuksensa. 

Rajamäki ja Kuopion Palloseura solmivat toukokuun alussa 2014 valmentajasopimuksen. Rajamäen johdolla KuPS säilytti kaudella 2014 sarjapaikkansa ollen lopulta Veikkausliigassa seitsemäs. Hän jatkoi seuran päävalmentajana kauden jälkeen ja luotsasi kuopiolaiset kaudella 2015 yhdeksänneksi ja 2016 jälleen seitsemänneksi. Rajamäen ja KuPSin yhteistyö päättyi kauden 2016 jälkeen. Seurajohto ei ollut tyytyväinen tuloksiin. Tämän jälkeen hän on työskennellyt muun muassa asiantuntijana Eurosportin jalkapallolähetyksissä.  

Syyskuussa 2022 Rajamäki nimitettiin TPS:n loppukauden valmentajaksi. 

### Meriitit valmentajana

* A-nuorten Suomen mestaruus 2008
* Suomen Cup 2010
* Liigacup 2012

## Lähteet
Rengaspuskuri

**Rengaspuskuri** on tietojenkäsittelytieteessä tietorakenne.
Rengas-sanalla viitataan tapaan, jolla tiedon tallennus- ja lukupaikka kiertää puskuria. Tallennettaessa tietoa puskuriin kirjoituspaikka etenee kohti puskurin loppua. Kun kirjoituspaikka ylittää puskurin koon, se siirtyy takaisin alkuun. Tiedon lukukohta liikkuu samalla tavalla eteenpäin palaten alkuun puskurin lopussa.

Rengaspuskuria voidaan käyttää *tuottaja/kuluttaja*-mallilla tai ylikirjoitusmallilla. Tuottaja/kuluttaja-mallissa tuottaja täyttää puskurin tiedolla kunnes se täyttyy ja jää odottamaan kunnes kuluttaja saa käsitteltyä puskurissa olevan tieton. Ylikirjoitusmallissa vanhimmat tiedot ylikirjoitetaan vaikka niitä ei olisi käsitelty. 
Edsger Dijkstra työskenteli tuottaja/kuluttaja-ongelman parissa 1960-luvulla ja julkaisi vuonna 1972 artikkelin *Information Streams Sharing a Finite Buffer*. 1980-luvulla esitettiin "Mesa-semantiikkaa" käyttävä ratkaisu artikkelissa *Experience with Processes and Monitors in Mesa*.

## Käyttökohteita
Rengaspuskuria voidaan käyttää esimerkiksi muuntamaan tietovirtaa, joka saadaan pakettiverkon yli vaihtelevalla nopeudella muotoon, josta kiinteällä nopeudella sitä kuluttava käsittelijä saa aina samalla viiveellä seuraavan alkion käsittelyyn.

Pakettiverkossa paketit voivat saapua eri järjestyksessä ja eri aikoina eri reittejä käyttäen, josta johtuen käytännön toteutukset voivat käyttää useita muistilohkoja rengaspuskurina.

## Esimerkkitoteutus
Esimerkissä on C-kielellä tehtynä yksinkertainen rengaspuskuritoteutus, jossa on käytetty kolmea apumuuttujaa (`read_position`, `write_position` ja `buffer_len`) rengaspuskurin sisäiseen kirjanpitoon. Esimerkkitoteutus lukee ja kirjoittaa tietoa merkki kerrallaan puskuriin.


```c
#include <stdio.h>

#define BUFFER_SIZE 10

char buffer_data[BUFFER_SIZE];
int read_position=0;
int write_position=0;
int buffer_len=0;

int ringbuffer_insert(char data){
    if( buffer_len < BUFFER_SIZE){
      buffer_data[write_position]=data;
      buffer_len++;
      if(++write_position==BUFFER_SIZE){
        write_position=0;
      }
      return 1;
    }
    return 0;
  }

int ringbuffer_read(char* data){
    if(buffer_len>0){
        *data=buffer_data[read_position];
        buffer_len--;
        if(++read_position==BUFFER_SIZE){
          read_position=0;
        }
      return 1;
    }
    return 0;
}
```


### Optimointi
Rengaspuskuritoteutuksesta saa puristettua pois muutaman `if`-lauseen ja apumuuttujan, jos puskurin koko on 2:n potenssi (2, 4, 8, 16, jne.). Tällöin ei tarvita ehtoa, jossa testataan, vuotaako puskuri seuraavaksi yli, vaan voidaan käyttää bittimaskia ja vapaasti eteenpäin juoksevia luku- ja kirjoituspaikkalaskureita.

## Katso myös
* Linkitetty lista

## Lähteet
Pallokivi

**Pallokivi** on syväkiveä, jolla on omalaatuinen pallokivirakenne. Tällaiseen kiveen on kehittynyt pallomaisia tai soikeita kivirakenteita, jotka ovat läpimitaltaan tavallisesti 5–10&nbsp;cm. Pallokivien pallot ovat yleensä konsentrisia, jolloin niissä vuorottelevat koostumukseltaan vaihtelevat kehät. Kivilajeja, joissa pallokivirakennetta saattaa esiintyä, ovat muun muassa graniitti, gabro ja dioriitti.
 
Pallokivien pallot muodostuvat magmasäiliössä kiinteiden kiteytymiskeskusken, tavallisesti mineraalikiteen, ympärille yhtäkkisen paineenlaskun seurauksena.

Suomessa on noin 90 tunnettua pallokiviesiintymää , mikä on puolet maailman tunnetuista pallokiviesiintymistä. Syitä ovat graniittivaltainen kallioperä ja Suomen kallioperään kohdistunut perusteellinen tutkimustyö. Pallokivet soveltuvat kauniin ulkonäkönsä puolesta rakentamiseen ja kiviveistoksiin, mutta esiintymien harvinaisuuden vuoksi ne ovat Suomessa suojeltuja.

Pallokivi on Pirkanmaan maakuntakivi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Einari Aaltonen

**Einari Aaltonen** (8.  syyskuuta 1972 Helsinki – 12. joulukuuta 2025 Turku) oli Turussa asunut suomentaja ja runoilija. Hän toimi päätoimisena kaunokirjallisuuden suomentajana vuodesta 1999 ja suomensi aikuisten taideproosaa, lyriikkaa, tietokirjallisuutta ja tieteis- sekä fantasiakirjallisuutta. Aaltonen suomensi ranskasta, espanjasta ja englannista.

Einari Aaltonen opiskeli Turun yliopistossa pääaineenaan ranskan kieli. Opiskeluaikanaan hän suoritti korkeakouluharjoittelunsa EU-parlamentin sihteeristössä Luxemburgissa. Ensimmäinen Aaltosen julkaistu suomennos on valikoima Arthur Rimbaudin runoutta julkaisussa *Hirtettyjen tanssiaiset* vuodelta 2000. Samana vuonna ilmestyi yhdessä kustantaja Seppo Lahtisen kanssa julkaistu Neeli Cherkovski kirjoittama *[[Charles Bukowski]]<nowiki/>n elämä*. 

Aaltonen palasi itselleen tärkeäksi kokemaansa Arthur Rimbaudin runouteen useampaan otteeseen, viimeisimpänä vuonna 2012 ilmestyneessä julkaisussa *Kootut teokset*, joka käsitti runoilijan jälkeensä jättämän tuotannon kokonaisuudessaan. Rimbaudin lisäksi Aaltonen käänsi saman aikakauden ranskalaisista runoilijoista Paul Verlainea  sekä Stéphane Mallarméa . Vuonna 2009 ilmestyi perulaisen avantgardistisen runoilija Cesar Vallejon klassikko Trilce. Postuumisti julkaistaan ranskalaisen surrealistirunoilijan Paul Eluardin runokokoelma *Tuskan pääkaupunki*.  Runouden kääntäminen oli Aaltosesta erityisen kiinnostavaa, samalla luovaa ja vaativaa heittäytymistä merkitysavaruuksiin.

Aaltosen suomennos Roberto Bolañon romaanista *2666* oli Mikael Agricola -palkintoehdokkaana vuonna 2016. Suomennos Gaël Fayen romaanista *Petit pays* (*Pienen pieni maa*) oli Jarl Hellemann -palkintoehdokas vuonna 2019. Aaltonen sai teoksen suomennoksesta Maurice de Coppet -käännöspalkinnon vuonna 2019. Aaltonen on suomentanut kaksi Tähtifantasia-palkinnon saanutta teosta: David Mitchellin romaanin *The Bone Clocks* (suom. *Luukellot*, 2018) ja Samanta Schweblinin romaanin *La distancia de rescate* (suom. *Houreuni*, 2019). 

Vuodesta 2020 alkaen Aaltonen suomensi Tammen keltaiseen kirjastoon, jossa ilmestyivät mm. Ta-Nehisi Coatesin *Vesitanssija* (*The Water Dancer*, 2019) sekä Patricia Lockwoodin *Kukaan ei puhu tästä* (*No one is Talking About This*, 2021).Viime vuosien aikana Aaltoselle merkityksellisiksi muodostuivat nobelisti Abdulrazak Gurnahin teoksien suomentaminen.

Aaltosen runoja on julkaistu Reviiri-antologiassa 2000, Nokturno-runoussivustolla ja runouslehdissä. Einari Aaltonen oli naimisissa, hänen puolisonsa oli museonjohtajana työskentelevä Joanna Kurth. 

## Lähteet
Sydän-Hämeen Lehti

**Sydän-Hämeen Lehti** on paikallislehti, jonka levikkialuetta ovat Pälkäne ja Kangasala. Lehden toimitus sijaitsee Pälkäneellä ja lehti kuuluu Pirmedioihin. Lehti ilmestyy keskiviikkoisin ja tavoittaa viikoittain 12&nbsp;500 lukijaa. Ensimmäinen numero ilmestyi syyskuussa 1929. Vuoteen 1990 asti lehti ilmestyi nimellä *Kunnallistiedot*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden kotisivut
*https://www.lehtiluukku.fi/lehdet/sydan-hameen_lehti/
Von (albumi)

**Von** () on islantilaisen post-rock -yhtyeen Sigur Rósin debyyttialbumi. Levyn nauhoituksiin käytettiin paljon aikaa, ja lopputulos kuulostaa merkittävästi erilaiselta kuin alkuperäiset nauhoitukset. Yhtye harkitsi lopullisten tulosten hävittämistä ja kaiken uudelleen aloittamista, mutta päätti sitten toisin, sillä prosessi olisi ollut aivan liian pitkä. Nauhoitusten lisäksi Sigur Rós maalasi studion, jossa he levyttivät. 
Von keräsi Islannissa lievää tunnustusta kriitikoilta, mutta jäi ulkomailla melko tuntemattomaksi. Julkaisua seuranneena vuonna Von myi vain 313 kappaletta kotimaassaankin. Levy julkaistiin Isossa-Britanniassa kansainvälisten menestysten *[[Ágætis byrjun]]in* ja *[[()]]* :in ilmestymisen jälkeen syyskuussa 2004 ja Yhdysvalloissa kuukautta myöhemmin. Joulukuussa 2005 Vonin ja Ágætis byrjunin myyntimäärät rikkoivat Islannissa platinalevyn rajan.
Vuonna 2006 levystä tehtiin ensimmäistä kertaa vinyyliversio, jota painettiin numeroitu 5000 kappaleen painos.

## Kappaleet

# ”Sigur Rós” (”Voiton ruusu”) – 9:46
# "Dögun" ("Aamunkoitto") – 5:50
# "Hún jörð..." (karkeasti "Äiti Maa”) – 7:17
# "Leit að lífi" ("Elämän etsintä") – 2:33
# "Myrkur" ("Pimeys") – 6:14
# "18 sekúndur fyrir sólarupprás" ("18 sekuntia ennen auringonlaskua") – 0:18
# "Hafssól" ("Meren Aurinko") – 12:24
# "Veröld ný og óð" ("Maailma, uusi ja hulluksi tehty") – 3:29
# "Von" ("Toivo") – 5:12
# "Mistur" ("Usva") – 2:16
# "Syndir Guðs (opinberun frelsarans)" ("Jumalan synnit (pelastajan paljastukset)”) – 7:40
# "Rukrym" ("Myrkur” takaperin) – 8:59
Rens Blom

**Rens Blom** (s. 1. maaliskuuta 1977 Munstergeleen, Alankomaat) on alankomaalainen seiväshyppääjä.

Blom saavutti ensimmäisen arvokisamitalinsa 2000 yleisurheilun sisäratojen EM-kilpailuissa, joissa hän voitti pronssia tuloksella 560. 2003 hän voitti MM-pronssia Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa hypättyään 575. Helsingin MM-kisoissa 2005 Blom voitti maailmanmestaruuden tuloksella 580.

Blom on voittanut maansa mestaruuden ulkoradoilla vuosina 2001, 2002, 2003, 2004, 2005, 2007 ja 2008 sekä sisäradoilla vuosina 1998, 2000, 2003, 2004, 2005 ja 2007. Hänen ennätyksensä 581 cm oli Alankomaiden ennätys. Ennätyksen rikkoi Menno Vloon vuonna 2017.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* Ulkoradat: 581 cm (2004)
* Sisäradat: 575 cm (2004)

## Lähteet
* 

### Viitteet