open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viherin silta

**Viherin silta** on puurakenteinen museosilta Joutsassa. Silta ylittää Viherin ja Suonteen järvien välisen Viherinkosken. Viherin silta sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa "museosillat". 

Viherin silta on tyypiltään kaksiaukkoinen puinen tukiansassilta. Sen suurin aukko on 6,3&nbsp;m, suurin jänneväli 8,8&nbsp;m ja kokonaispituus 29,5&nbsp;m. Silta on valmistunut vuonna 1900.

Viherin sillan rakentamispäätös on tehty vuonna 1887 kunnallislautakunnassa. Siltaa on korjattu 1930-, 1940- ja 1960-luvuilla. Siitä tuli museokohde vuonna 1982. Uusi silta valmistui Joutsan ja Pertunmaan väliselle nykyiselle seututielle 428 vuonna 1971, ja Viherin silta jäi syrjään ja pois autoliikenteeltä, uuden tielinjauksen lähelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tiehallinto: Museotiet ja -sillat. Painettu esite (2002).
Jylhä

**Jylhä** voi tarkoittaa seuraavia:

* jylhä, kolkon mahtava, karun juhlallinen
* Jylhä, kylä Kaustisella
* Moottoritorpedovene Jylhä, Suomen merivoimien alus
* Jylhä, Korpiklaanin albumi

; Suomalainen sukunimi
* Eino Jylhä (1920–1981), yritysjohtaja, kauppaneuvos
* Heikki Jylhä (1903–1979), toimittaja ja kirjailija
* Jarmo Jylhä (s. 1951), muusikko, säveltäjä, sanoittaja ja sovittaja
* Juhani Jylhä (1946–2018), jääkiekkoilija
* Kari Jylhä (1939–2013), taidemaalari, Heikki ja Rakel Jylhän poika
* Konsta Jylhä (1910–1984), pelimanni ja säveltäjä
* Kullervo Jylhä (1931–1998), tanssimuusikko ja hanurinsoittaja
* Lauri Jylhä (s. 1996), lentopalloilija
* Marja Jylhä (s. 1953), lääkäri ja Tampereen yliopiston professori
* Martti Jylhä (s. 1987), maastohiihtäjä
* Pekka Jylhä (s. 1955), kuvanveistäjä
* Rakel Jylhä (1907–1984), toimittaja ja kirjailija, Heikki Jylhän puoliso
* Reijo Jylhä (s. 1960), valmentaja
* Tapani Jylhä (1929–1980), kirjailija
* Tauno Jylhä (1908–1967), Kelan yliaktuaari ja Eläketurvakeskuksen ensimmäinen toimitusjohtaja
* Tiina Jylhä (oik. *Anna Christina Jylhä-Valkonen*, s. 1962), kauneusalan yrittäjä, personal trainer ja ravintoterapeutti
* Yrjö Jylhä (vuoteen 1906 *Lindeman*, 1903–1956), runoilija.
Paholaisen vasara

**Paholaisen vasara** on Juha-Pekka Koskisen vuonna 2011 ilmestynyt jännitysromaani.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Jan Erola: JP Koskisen haastattelu (video) Helsinki-kirjat 2011
Halikon vanha silta

**Halikon vanha silta** on Halikossa Salossa oleva puurakenteinen museosilta. Sen rakentaminen alkoi keväällä 1865, ja se valmistui seuraavan vuoden syksyllä. Halikon siltapaikka on ollut osa Turusta Viipuriin johtanutta historiallista Suurta Rantatietä. Ensimmäinen maininta Halikonjoen ylittävästä sillasta on vuodelta 1626, kun pitäjä sai sakot huonokuntoisen sillan takia. Suuressa Pohjan sodassa silta tuhottiin, ja venäläisten rakentaman tilapäisen sillan jälkeen uuden sillan rakentamisesta määrättiin 1804. Siltasuunnitelmia päästiin toteuttamaan kuitenkin vasta keväällä 1865.

## Museosilta
Silta on rakenteeltaan yksiaukkoinen tuki- eli ponsiansassilta, jonka kokonaispituus on 75 metriä ja jännemitta 27 metriä. Kiviset maatuet on perustettu puupaaluille.

Vanha silta on osa Halikon kirkonseutua, joka kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Halikon kirkonseutu on Uskelan- ja Halikonjoen valtakunnallisesti arvokkaalla maisema-alueella.

## Historia
Ensimmäinen asiakirjamaininta Halikonjoen ylittävästä sillasta on vuodelta 1626, jolloin kihlakunnanoikeus määräsi koko pitäjälle sakot huonokuntoisen sillan takia. Jokainen määrättiin ottamaan osaa sillan korjaamiseen ja uuden rakentamiseen.

Suuressa Pohjan sodassa perääntyvä Ruotsin armeija hävitti sillan vuonna 1713. Venäläiset rakensivat paikalle tilapäisen sillan vanhoista hirsistä. Sen kuntoa seurattiin tiukasti. Maaherra antoi määräyksen uuden kivisen sillan rakentamisesta vuonna 1804 ja vuonna 1806 päätettiin palkata sillan suunnittelijaksi arkkitehti Charles Bassi. Bassi ei uutta siltaa suunnitellut, vaan hänen sijastaan suunnitelman teki lääninrakennusmestari Juhana Blomström. Töitä ehdittiin jo aloitella, mutta Suomen sota viivästytti sillanrakennusta vuoteen 1853 asti. Tällöin suunnittelu aloitettiin uudestaan, uusi suunnittelija oli lääninarkkitehti Georg Theodor von Chiewitz. Rakentamiseen asti ei edetty, vaan vanhaa siltaa korjattiin edelleen. Vasta vuonna 1861 tehdyn katselmuksen ja kolmannen siltasuunnittelun jälkeen uuden sillan rakennustöihin päästiin keväällä 1865, eli yli 60 vuotta maaherran määräyksen jälkeen. Halikkoon ei kuitenkaan saatu kivisiltaa. Puusillan hinnaksi tuli 56&nbsp;000 markkaa, joka on Suomen Pankin rahanarvolaskurin mukaan noin 225&nbsp;000 euroa vuoden 2011 hintatasossa.

Silta rakennettiin August Ahlbergin suunnitelmien mukaan, ja sitä on korjattu muun muassa vuonna 1905. Sen kaksinkertainen kansilankutus jouduttiin uusimaan 1940-luvun loppupuolella, samassa yhteydessä uusittiin kaiteet. Sillan tukiansaita peittänyt lautaverhous purettiin vuosina 1983–84 museosiltakunnostuksen yhteydessä. Sillasta tuli museokohde vuonna 1982, ja se on nykyään jalankulun ja pyöräilyn käytössä.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Tiehallinto: Museotiet ja -sillat -esite. 2002
Yhdystie 2141

**Yhdystie 2141** on tie joka kulkee Euran Fankkeelta Köyliön Ilmiinjärvelle, tien pituus on 8 kilometriä ja se on laadultansa todella mutkainen ja pääosin päällystämätön soratie.
Punainen talvi

**Punainen talvi** on Juha-Pekka Koskisen vuonna 2010 ilmestynyt romaani.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juhani Brander: Sinä tiedät luokkasi rajat *Turun Sanomat* 20.2.2010.
* Jukka Koskelainen: Liiton mies kostaa Espanjassa *Helsingin Sanomat* 1.3.2010.
* 
* Pentti Pesä: Punainen talvi  *Keskisuomalainen* 3.7.2010.
Milka – elokuva tabuista

**Milka** on vuonna 1980 ensi-iltaan tullut Rauni Mollbergin ohjaama elokuva, joka on hänen tunnetuimpia ohjauksiaan. Se on Mollbergin kolmas pitkä elokuva ja perustuu Timo K. Mukan romaaniin *[[Tabu (romaani)|Tabu]]* vuodelta 1965.

Elokuva on päähenkilö Milkan kehityskertomus. Siinä on *[[Maa on syntinen laulu (elokuva)|Maa on syntinen laulu]]* -elokuvan tapaan shokkipitoista naturalismia mutta myös mietiskelevää ja runollista kuvallisuutta. Pääosissa näyttelevät Milkana Irma Huntus, Milkan äitinä Leena Suomu ja Kristus-Perkeleenä Matti Turunen. Musiikin elokuvaan on säveltänyt Kari Rydman.

Elokuvissa Milkan kävi katsomassa 265&nbsp;139 katsojaa.

## Lähteet
Cohortes urbanae

***Cohortes urbanae*** eli **kaupunkikohortit** olivat antiikin Rooman kaupungin poliisivoimat. Keisari Augustus (hallitsi 27 eaa. – 14 jaa.) perusti yksikön valtakautensa lopulla. Se koostui aluksi kolmesta 500 miehen kohortista, mutta vuodesta 68 alkaen niitä oli yhdeksän. Koko yksikköä komensi kaupunginprefekti (*praefectus urbi*). Kohortteja oli myös sijoitettu Ostiaan, Puteoliin, Lugdunumiin ja Karthagoon. Kaupunkikohortit koostuivat valiosotilaista, joiden palvelusaika oli 20 vuotta.

## Katso myös

* Pretoriaanikaarti
* Vigiles

## Lähteet

* 
* 
*  

### Viitteet
Paltta

**Paltta** on kylä Somerolla Varsinais-Suomen maakunnassa. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 34, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan 39. suurimman.

## Sijainti, liikenne ja palvelut

Paltan lähimpiä naapurikyliä Somerolla ovat Ollila ja Sylvänä. Lännessä kylän rajoille ulottuvat Someron Lahden ja Pyölin kylien takamaat. Idässä rajanaapurina on Tammelan Torro ja pohjoisessa Jokioisten Vaulammi ja Haapaniemi. Suhteessa liikenneväyliin kylä sijaitsee Somerolta Jokioisille johtavan kantatien 52 varrella, ja Someron Lahdenkylään johtaa paikallistietasoinen yhdystie Muolaantie. 1900-luvulla Paltta on kuulunut yhdessä läheisen Sylvänän kylän kanssa viereisen Ollilan kyläkeskuksen vaikutusalueeseen. Koulua Paltasta käytiin vuoteen 2016 Ollilan koulussa.

## Luonto
Luonnonmaantieteellisesti Paltta naapurikylineen sijoittuu Tammelan ylängön suurten suhteellisten korkeuserojen luonnehtimalle reunavyöhykkeelle, jossa luonnonympäristöä hallitsevat saven täyttämät kallioperän murroslaaksot ja näiden väliin jäävät korkeammat kallio- ja moreeniselänteet. Alueen huomattavimmat vesistöt muodostuvat Paimionjoen sivujoen Jaatilanjoen latvahaaroista, jotka noudattelevat saven peittämiä kallioperän murroksia. Paltan kylän alueelle näistä osuu kylän alueella sijaitsevasta Punsansuosta alkunsa saava Jaatilanjoen sivujoki Alijoki lännessä.

## Historia

Historiallisesti Paltta on ollut samaa jakokuntaa viereisten Sylvänän ja Ollilan kylien kanssa 1700-luvun lopulla toimitettuun isoonjakoon asti, ja isonjaon seurauksena kylien alueet muodostavat useita toisiinsa lomittuvia eksklaaveja varsinkin jakokunnan pohjoisosissa Koisthuhdan kulmakunnassa lähellä Jokioisten ja Tammelan rajaa.

Paltan kylän vanha tontti on sijainnut nykyisen Jokioistentien varrella  Alijoen itäpuolella korkeahkon moreeniselänteen länsirinteessä, mistä myös johtuu maastosanana "harjua tai rinnettä" tarkoittava kylännimi Paltta. Naapurikyliään Sylvänää ja Ollilaa pienempänä Paltta todennäköisesti on niiden 1400- tai 1500-luvulla asutettu tytärkylä. Kylän kaksi vanhaa kantataloa Alitalo ja Isotalo, joista Alitalo on paikallishistoriallisesti ja maisemallisesti merkittävä, sijaitsevat vielä kylän vanhalla tontilla Jokioistentien varressa.

## Tunnettuja palttalaisia
Tunnettuihin palttalaisiin kuuluu Someron jahtivouti Erkki Jaakonpoika Haka (1746–1808), joka ansioitui innokkaana suurpetojen hävittäjänä ja sai ansioistaan Isänmaalliselta seuralta hopeisen hattunauhan.

## Lähteet
*
### Viitteet
Luettelo Swedish Dance Chartin ykkösistä vuonna 2007

Tämä on **luettelo** ***Swedish Dance Chart*** **-listan kärkipaikkaa** hallussaan pitäneistä artisteista ja singleistä vuonna 2007.

## Katso myös

## Lähteet
Pyyteeri

**Pyyteeri** on teeren ja pyyn risteymä. Tämä kanalintu on erittäin harvinainen, sillä pyyteeriä on tavattu Norjassa neljä ja Suomessa ja Ruotsissa vain yksi. Suomen pyyteeri ammuttiin Koivulahdessa vuonna 1967, ja se oli noin 870 grammaa painanut koiras. Se oli selkäpuoleltaan harmaa, pyrstö oli musta ja muu höyhenpuku muistutti pyykoirasta.

Pyyteeri voi olla pituudeltaan jopa 40-senttimetrinen ja painaa noin 865 grammaa. Se syö erilaisia kasvinosia.

## Lähteet
Kirjodelfiini

**Kirjodelfiini** (*Cephalorhynchus commersonii*) on yksi neljästä kirjodelfiineihin kuuluvasta delfiinistä, jota tavataan Etelä-Amerikan eteläisimmällä rannikolla ja Kerguelen-saarilla Intian valtamerellä.

Ensimmäiset havainnot kirjodelfiineistä teki ranskalainen luonnontieteilijä Philibert Commerson Magalhãesinsalmella vuonna 1767.

## Rakenne

Lajilla on hyvin erottuva kuviointi. Pää, selkäevä, kylkievät, pyrstö ja vatsa ovat mustia. Kurkku, vatsa ja suurin osa torsosta ovat valkoisen peitossa. Kirjodelfiinin ruho on tanakka ja evät pieniä. Selkäevä on todella kaareva ja tylppä. Se on yksi pienimmistä valaslajeista 1,3–1,5 metrin pituudellaan ja runsaan 20 kilon painollaan. Sen voi ulkomuotonsa puolesta helposti sekoittaa pyöriäiseen.

Uroilla ja naarailla on erilainen musta läiskä vatsassa; uroilla se on kyyneleen muotoinen ja naarailla pyöreämpi. 

## Levinneisyys

Lajia tavataan kahdessa maailmankolkassa. Suurin populaatio löytyy Argentiinan rannikolta ja sinne johtavilta vesiltä, Magellan salmelta ja Falklandinsaarilta. Toinen paikka (löydetty 1950) on Kerguelen-saarilla. Ne suosivat matalia vesiä.

Kirjodelfiinin kannan kokoa ja siihen kohdistuvia uhkia ei tunneta täysin. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteli lajin kuitenkin vuonna 2017 elinvoimaiseksi, sillä Etelä-Amerikan populaatio vaikuttaa olevan yleinen lähes koko levinneisyysalueellaan. Aiemmin IUCN piti lajia puutteellisesti tunnettuna.

## Elintavat ja käyttäytyminen

Kirjodelfiini on erittäin aktiivinen. Sen voi nähdä usein uimassa nopeasti pinnan tuntumassa. Se osaa myös pyöriä ja tehdä nopeita äkkikäännöksiä, ja uida ylösalaisin; tämän uskotaan parantavan niiden näkyvyyttä saaliiseen. Tavallisinta ravintoa ovat pelagiset kalat ja kalmarit. Etelä-Amerikan vesillä elävät yksilöt voivat täydentää ruokavaliotaan äyriäisillä. 

Niin urokset kuin naaraatkin tulevat sukukypsiksi 6–9 vuoden iässä. Parittelu tapahtuu kevät-kesällä ja tiineys kestää 11 kuukautta.

Vanhin tunnettu kirjodelfiini kuoli 18 vuoden ikäisenä.

## Lähteet

**National Audubon Society: Guide to Marine Mammals of the World* 
**Encyclopedia of Marine Mammals* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Kirjodelfiini (''Cephalorhynchus commersonii'')
*Särkänniemen merinisäkäsakatemia
*ITIS: Cephalorhynchus commersonii 
*Whale-web.com 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cephalorhynchus commersonii, Commerson's dolphin 
*Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Cephalorhynchus commersonii
Lautiosaaren seisake

**Lautiosaaren seisake** oli liikennepaikka rataosuudella Oulu-Tornio. Perustettaessa se sijaitsi Kemin maalaiskunnassa, mutta kuntaliitoksen myötä siirtyi osaksi Kemiä vuonna 1931. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli 863,71 kilometriä. Nykyinen liikepaikkarakennus piha-alueineen on yksityiskäytössä.

## Lähteet
* Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos) Helsinki: Karttakeskus, 2010
Louis-Joseph de Montcalm

**Louis-Joseph de Montcalm** (28. helmikuuta 1712 – 14. syyskuuta 1759) oli ranskalainen kenraali ja aatelismies. Hän liittyi Ranskan armeijaan jo yhdeksänvuotiaana. Hän kuoli haavoihinsa Quebecin taistelussa vuonna 1759.

## Lapsuus ja suku
Montcalm syntyi Candiacissa, Nîmesin lähellä. Hänen vanhempansa olivat Louis-Daniel de Montcalm ja Marie-Thérèse-Charlotte de Lauris de Castellane. Montcalm kuului arvostettuun ranskalaiseen aatelissukuun. Suvun jäseniä oli alkanut kääntyä sotilaallisiin virkoihin ja ammatteihin 1600-luvulta lähtien. Louis-Joseph seurasi perässä ja hän liittyi 16. elokuuta 1721 Régiment d’Hainaut’n rykmenttiin.

## Avioliitto ja jälkeläiset

Montcalm avioitui vuonna 1736 Angélique-Louise Talon de Boulayn kanssa. Heidän lapsistaan viisi eli aikuiseksi asti.

## Sotilas-ura
Montcalmista tuli kahdeksan vuoden palveluksen jälkeen kapteeni, mutta vasta vuonna 1732 hän aloitti aktiivisen sotilasuran. Puolan perimyssodan aika Montcalm palveli Reininmaalla Morits Saksilaisen ja James FitzJames Berwickin johtamissa joukoissa. Hän yleni kenraaliluutnantiksi Itävallan perimyssodan aikana.

### Pohjois-Amerikka
Pohjois-Amerikassa Montcalm oli mukana Fort Oswegon valtauksessa elokuussa 1756. Pian Montcalm saavutti ranskalaisille kiistattoman vallan Ontariojärvellä. Vuonna 1757 Montcalm lähti kohti etelää ja valtasi Fort William Henryn. Hänen suurimpana saavutuksenaan pidetään kuitenkin Ticonderongan valtausta, jossa Montcalm kukisti noin viisinkertaisen ylivoiman.

## Kuolema ja Quebecin valtaus

Britit hyökkäsivät 13. syyskuuta 1759 Quebeciin. Montcalm antoi joukoilleen käskyn vastahyökkäykseen. Kun ranskalaiset olivat lopulta tarpeeksi lähellä, britit tekivät muutaman yhteislaukauksen, joista Montcalm sai osuman. Hän kuoli seuraavana päivänä haavoihinsa. Myös brittien komentaja James Wolfe kaatui samassa taistelussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paakkolan seisake

**Paakkolan seisake** oli liikennepaikka rataosuudella Laurila-Kelloselkä. Se sijaitsi Tervolan kunnassa Yli-Paakkolan kylässä. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli noin 893 km Alkuperäisen asemarakennuksen suunnitteli Thure Hellström, mutta se tuhoutui Lapin sodassa. Paikalle rakennettiin soden jälkeen vaatimattomampi asemarakennus, joka on purettu. Liikennepaikka lakkautettiin 1979, jolloin sivuraiteet purettiin.

## Lähteet
* Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos) Helsinki: Karttakeskus, 2010
Peuran seisake

**Peuran seisake** oli liikennepaikka rataosuudella Laurila-Kelloselkä. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli 919 kilometriä. Alkuperäinen laiturirakennus oli Thure Hellströmin suunnittelema, mutta se purettiin pois jatkosodan aikana. Asema muutettiin miehittämättömäksi 1951 ja lopetettiin 1979. Aseman lähellä sijaitsee Ossauskosken vesivoimalaitos.

## Lähteet
* Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos) Helsinki: Karttakeskus, 2010
Eivind Bolle

**Eivind Bolle** (13. lokakuuta 1923 Hol, Nordland – 10. kesäkuuta 2012) oli norjalainen Työväenpuolueen poliitikko. Hän istui suurkäräjillä vuosina 1973–1985 oltuaan sitä ennen varasijalla vuodesta 1969. Hänet valittiin Nordlandin vaalipiiristä. Bolle toimi lisäksi maansa kalastusministerinä kolmessa perättäisessä hallituksessa vuosina 1973–1981. Hän työskenteli itse kalastajana vuosina 1938–1974.

## Lähteet
Hulluna Saraan

**Hulluna Saraan** on Samuli Valkaman ohjaama elokuva. Sen ovat käsikirjoittaneet Valkama ja Katri Manninen. Elokuvan pääosissa ovat suomalaiset näyttelijät Jussi Nikkilä ja Ville Virtanen, sekä *[[Lost]]*-sarjasta tunnetuksi tullut australialainen näyttelijä Emilie de Ravin.

*Hulluna Saraan* on romanttinen komedia entisestä tenavatähdestä ja hänen rokkari-isästään, jotka rakastuvat Saraan, yhdysvaltalaiseen rivitanssinopettajaan.

Elokuvan alkuperäinen nimi on **Love and Other Troubles**, jolla sitä levitetään kansainvälisesti.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Emilie de Ravin to star in Finnish feature Love and Other Troubles (ScreenDaily)
* Lost-tähti kuvaa parhaillaan suomalaiskomediaa Turussa (MTV3)
Grey’s Monument

**Grey’s Monument** () on brittipoliitikko Charles Greylle pystytetty muistomerkki Newcastle upon Tynen keskustassa.

Grey’s Monumentin doorilainen pylvään suunnitteli Benjamin Green ja huipulla olevan patsaan teki Edward Hodges Baily. Se valmistui vuonna 1838, ja se rahoitettiin julkisin varoin kunnioittamaan Charles Greyn työtä. Julkista keräystä muistomerkin pystyttämiselle johti William Ord.

Pylväs on noin 40 metriä korkea, ja sen huipulla oleva patsas on noin 4 metriä korkea. Patsas seisoo jalustalla, joka on pylvään päällä olevalla parvekkelle, johon pääsee pylvään sisällä olevan 164 askelmaisen rappukäytävän kautta. English Heritage listasi rakennelman vuonna 1954, ja se on listattu korkeimmalla I-luokan statuksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Laura Pous Tió

**Laura Pous Tió** (s. 1. lokakuuta 1984 Granollers) on espanjalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 72 tammikuussa 2012. Hän on voittanut urallaan kymmenen ITF-turnausta kaksinpelissä ja kuusi turnausta nelinpelissä.

Pous Tió voitti vuonna 2005 kultaa Välimeren kilpailuissa. Grand Slam -turnauksissa Pous Tió on päässyt kerran toiselle kierrokselle, Yhdysvaltain avoimissa 2011.

Pous Tió sai kahden vuoden kilpailukiellon 1. lokakuuta 2007 alkaen, koska häneltä otetusta näytteestä löytyi hydroklooritiatsidia ja amiloridia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laura Pous Tió profiili WTA:n kotisivuilla
Lumimittari

**Lumimittari** (*Operophtera fagata*) on loppusyksyn yleinen yöperhoslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Lumimittari on dimorfinen perhoslaji, jonka sukupuolet eroavat selvästi toisistaan. Koiraat ovat vaaleanharmaita tai ruskeanvalkoisia, hentokuvioisia perhosia. Tärkeänä tuntomerkkinä etusiiven ulompi poikkiviiru kaartuu siiven takareunan lähellä siiven tyveä kohti. Takasiivet ovat hyvin vaaleat. Siipiväli on 28&ndash;32&nbsp;mm.

Naaraat ovat lentokyvyttömiä. Niiden siivet ovat surkastuneet liuskamaisiksi ja ovat pituudeltaan noin 3/4 naaraan vartalon pituudesta, ja niiden poikki kulkee selvä, tumma vyö. Väritykseltään naaras on harmaankirjava, ja sillä on pitkät jalat.

Hyvin samannäköinen, mutta selvästi pienikokoisempi laji on hallamittari (*Opherophtera brumata*). Sekä lumi- että hallamittari ovat lennossa samaan aikaan, ja niitä tavataan usein sekaisin.

## Levinneisyys ja lentoaika
Lumimittari on eurooppalainen laji, jota tavataan Britteinsaarilta ja Etelä-Ranskasta Keski- ja Pohjois-Euroopan poikki Venäjälle. Suomessa levinneisyys painottuu eteläosiin ja levinneisyyden pohjoisraja kulkee Pohjois-Pohjanmaalla. Lumimittarin lentoaika alkaa syyskuun lopulta ja jatkuu marraskuulle.

## Elinympäristö ja elintavat
Lumimittari on aivan syksyn viimeisiä perhosia. Laji viihtyy koivua kasvavissa, valoisissa metsissä, mutta myös puistoissa ja puutarhoissa. Laji lentää öisin, muttei liiku yölämpötilan ollessa pakkasella. Koiraat tulevat valolle, joskus jopa suurina joukkoina. Toukat koteloituvat maahan, ja muna talvehtii.

Runsaina esiintyminä lumimittarin toukat voivat aiheuttaa vahinkoa koivujen lehvästöille.

Lumimittarin loisia luonnossa ovat ainakin ahmaspistiäisiin kuuluva Agrypon flaveolatum, loiskärpäsiin kuuluvat Cyzenis albicans, Lypha dubia ja Smidtia conspersa sekä hitupistiäisiin (*Scelionidae*) kuuluva Telenomus minutus.

## Ravintokasvi
Toukka elää useilla eri puulajeilla, Suomessa erityisesti koivuilla (*Betula*). Etelämpänä pääravintokasvi on euroopanpyökki (*Fagus sylvatica*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Lumimittari (''Operophtera fagata'')
*Ötökkätieto: Lumimittari ''Operophtera fagata'')
*Viherympäristöliitto (VYL): Lumimittari ''Operophthera fagata'') 
*Lumimittarin toukat tuhoavat koivujen lehtiä rannikoilla Iltasanomat 23.6.2010
*Lumimittari
*Bestimmungshilfe des Lepiforums 
*Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
*Pherobase: Semiochemicals of Operophtera fagata, the Northern winter moth 
*Vlindernet
Newcastlen rautatieasema

**Newcastlen rautatieasema** on  keskusrautatieasema Newcastle upon Tynessä, Pohjois-Englannissa. Se on Itärannikon radan (East Coast Main Line) pysähdyspaikka, josta lähtee yhteyksiä etelään Yorkiin, Doncasteriin ja Lontooseen, ja pohjoiseen Edinburghiin ja Glasgowhun.

Se oli maailman ensimmäinen katettu asema, ja kuningatar Viktoria osallistui sen avajaisiin vuonna 1850.

Rautatieaseman alapuolella on Tyne and Wearin metron asema.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Etelänpullokuonovalas

**Etelänpullokuonovalas** (*Hyperoodon planifrons*) on harvoin nähty valaslaji, joka elää ilmeisesti lähinnä Etelämantereen lähivesillä. Sitä tavataan leveyspiirin 30 S eteläpuolella, yleisimmin leveyspiirien 57 S ja 70 S välillä.

Etelänpullokuonovalas kasvaa noin kahdeksan metriä pitkäksi, koiras on noin metrin pidempi kuin naaras. Selkä ja kyljet ovat kellertävän harmaanruskeat, vatsapuoli vaaleampi. Vanhemmiten valas muuttuu kauttaaltaan vaaleammaksi. Saattaa olla, että valaan pinnan kellertävä sävy johtuu siinä elävästä planktonista. Valaan otsa on pullea ja sen alapuolella on delfiinimäinen kuono. Otsakyhmy on aikuisilla koirailla kulmikkaampi kuin naarailla ja nuorilla yksilöillä.

Etelänpullokuonovalaat elävät pienissä, 2–12 yksilön ryhmissä ja syövät mustekaloja. Poikaset syntyvät keväällä tai kesällä ja ovat syntyessään noin kolme metriä pitkiä.

## Lähteet
Xenoblade Chronicles

**Xenoblade Chronicles** (Japanissa nimellä **Xenoblade**, ), on Monolith Softin kehittämä ja Nintendon julkaisema roolipeli. Peli on julkaistu Wiille Japanissa vuonna  ja Euroopassa vuonna 2011.

Syyskuussa 2019 Nintendo Direct lähetyksessä kerrottiin, että pelille julkaistaan vuonna 2020 uusioversio nimellä *Xenoblade Chronicles - Definitive Edition*, joka sisältää teräväpiirtokuvan sekä hahmot on uusittu. 

Peli julkistettiin vuoden E3 2009 -messuilla.

Pelille on julkaistu seuraaja *[[Xenoblade Chronicles 2]]*.

## Pelaaminen
Pelaamisesta osan muodostaa avoimen pelimaailman tutkiminen. Säätila ja vuorokausisykli vaikuttavat tiettyjen tehtävien ja hahmojen saatavuuteen.

Pelissä voi kohdata huomattavasti vaikeampia vastustajia kuin pelihahmot pystyvät voittamaan: hävitessä pelaaja siirtyy automaattisesti edelliseen tallennuspaikkaan ilman haittavaikutuksia.

## Tarina

Pelin tarina perustuu kahteen aikojen alusta taistelleeseen titaaniin, Bionikseen ja Mechonikseen. Bionikselle on kasvanut monia eläviä ekosysteemejä, myös hyvin ihmisiä muistuttava homsien rotu. Mechonicsella puolestaan kehittyy monenlaisia robottisotureita, mechoneita, jotka pyrkivät hävittämään elävät olennot. 

Pelin alussa pääpelaaja saa ensimaistiaisen titaanien välisestä sodasta, kun hänet laitetaan taistelemaan Dunban nimisellä homsilla, joka osaa hallita Monado-miekkaa, joka on koko Bioniksen ainoa ase, joka tehoaa mechoneihin. Dunban kuitenkin loukkaantuu pahoin, ja hänet viedään hoitoon.

Alun jälkeen pelaaja ohjaa nuorta Shulk nimistä homsia, joka joutuu vuoden tauon jälkeen mechonien hyökkäyksen keskelle, kun ne hyökkäävät hänen kotikaupunkiinsa. Sinne hyökkää myös naamallinen mechon, johon eivät edes Monadon iskut tehoa. Naamallinen mechon tappaa Shulkin ystävän, Fioran. Shulk ja hänen toinen ystävänsä Reyn lähtevät kostamaan Fioran puolesta. Matkalla Shulk oppii tuntemaan Monadon paremmin ja saa selville sen muutkin kyvyt, kuten tulevaisuuteen näkeminen. 

## Vastaanotto
IGN antoi pelille arvosanan 9.0/10 arvostelussaan.

## Ääninäyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*Viralliset kotisivut
Pikkukiitäjä

**Pikkukiitäjä** voi tarkoittaa seuraavia eläinlajeja:

*Pikkukiitäjä (*Deilephila porcellus*), perhoslaji
*Pikkukiitäjä (*Apus affinis*), lintulaji
*Idänpikkukiitäjä (*Apus nipalensis*), lintulaji
Kyläjoen seisake

**Kyläjoen seisake** oli Tornion aseman alainen laiturivaihde rataosalla Oulu-Tornio. Etäisyys Helsingistä oli 878,7 kilometriä. Seisake sijaitsi Kyläjoen likeisyydessä. Miehitys asemalta lopetettiin 1956 ja koko liikennepaikka lopetettiin 1982. Asemarakennus on purettu.

## Lähteet
* Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos) Helsinki: Karttakeskus, 2010
ARP 2600

**ARP 2600** on ARP Instruments, Incin valmistama analoginen syntetisaattori. ARP 2600:aa on käytetty usealla levyllä, mutta sen valmistusmäärä jäi pieneksi: soitinta valmistettiin vain noin 3 000 kappaletta. ARP 2600 on yhdessä ARP Odysseyn ja ARP 2500:n rinnalla valmistajan tunnetuin syntetisaattorimalli. Soitin on aikalaistensa syntetisaattoreiden tapaan yksiääninen. Suomessa tiedetään Esa Kotilaisen ja oululaisen muusikon Jukka Ruohomäen omistavan kyseisen soittimen. ARP 2600:lla on luotu R2-D2-droidin äänet *[[Tähtien sota]]* -elokuvasarjaan. Soittimen pystyy sulkemaan kuljetusta varten ”matkalaukuksi”.

Syntetisaattori on rakenteeltaan puolimodulaarinen. Sitä voidaan käyttää moduuleiden keskinäisten sisäisillä peruskytkennöillä täysin ilman ulkopuolisia kytkentäkaapeleita, jolloin soittimen ominaisuuksien täydellinen hyödyntäminen on osittain rajoitettu. Ominaisuuksien käyttöä voidaan laajentaa kytkemällä moduuleita toisiinsa ulkopuolisilla kytkentäkaapeleilla modulaaristen syntetisaattorimallien tapaan.

ARP 2600 syntetisaattoria valmistettiin sen yhdeksän vuotta kestäneen tuotannon aikana (1971–1980) yhdeksänä erilaisena versiona. Suurimmat erot näissä versioiden uudistuksissa olivat enemmän ulkonäöllisiä koskien käyttöpaneelin ja merkintöjen painatuksien väritystä sekä kotelointia. Valmistaja muutti tuotannon aikana soittimen sisäistä elektroniikkaa merkittävästi kerran kopioimalla suodattimen rakennetta Moogin valmistamista syntetisaattoreista, minkä vuoksi ARP joutui lopulta oikeudenkäyntiin Moog Music Inc:n kanssa. Syyte suodattimen elektronisen kytkennän käytön kopioinnista sovittiin lopulta siten, että ARP:n oli palattava takaisin myöhemmissä versioissaan käyttämään omaa suunnittelua olevan suodattimen rakennetta.

Muihin samoina aikoina valmistettuihin syntetisaattoreihin verrattuna erikoisuutena ARP 2600:n säätimet olivat pelkästään liukusäätimiä irrallista koskettimistoa lukuun ottamatta, kun muissa syntetisaattoreissa säätimet olivat suurimmaksi osaksi pyöritettäviä.

## Lähteet
Night of Hunters

**Night of Hunters** on Tori Amosin albumi, joka julkaistiin 20. syyskuuta 2011. Albumi on crossover-albumi, jossa on piirteitä klassisesta musiikista että alternative rockista.
Suurin osa kappaleista on Amosin tekemiä variaatioita tunnetuista klassisen musiikin teoksista. Sanoitukset ovat kokonaan Amosin tekemiä. Albumilla esiintyvät Amosin lisäksi hänen tyttärensä Natashya Hawley ja sisarentyttärensä Kelsey Dobyns.

*Night of Hunters* on konseptialbumi, joka kertoo yhtenäisen tarinan. Kappaleet kertovat naisesta, jonka parisuhde on päättymässä.

Albumi nousi Yhdysvalloissa klassisen musiikin listan ykköseksi sekä alternative- ja rockalbumien listan kymmenen kärkeen. Amos on ensimmäinen naisartisti, jolla oli samaan aikaan albumi kaikkien näiden listojen kymmenen kärjessä. Suomessa albumi oli listasijalla 8. Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”Carry”.

## Taustaa
Night of Hunters on Amosin ensimmäinen täysin akustinen albumi. Amos esiintyy levyllä Apollon Musagète -jousikvartetin ja muiden klassisten soittajien kanssa. Useissa kappaleissa on käytetty variaatioita klassisen musiikin säveltäjien kuten Johann Sebastian Bachin, Franz Schubertin ja Erik Satien sävellyksistä. Säveltäjä John Philip Shenale teki albumin jousisovitukset. Night of Hunters on konseptialbumi, jonka kappaleet kertovat yhden naisen elämästä ja vaikeuksiin joutuneesta ihmissuhteesta. Albumilla laulavat Amosin lisäksi hänen 10-vuotias tyttärensä Natasha Hawley ja 19-vuotias sisarentytär Kelsey Dobyns.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Metacritic: 70/100
* AllMusic: 
* The A.V. Club: B+
* Entertainment Weekly: B
* Los Angeles Times: 
* Soundi: 

## Listasijoitukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Night of Hunters Discogs-sivustolla
* Night of Hunters AllMusic-sivustolla
Pellingin lossi

**Pellingin lossi** liikennöi Porvoossa mantereen ja Pellingin saaren välillä. Reitin pituus on 277 metriä. Lossi liikennöi 15 minuutin välein joka päivä kello 5–23 ja muulloin tarvittaessa. Liikennöinnistä vastaa Finferries eli Suomen Lauttaliikenne Oy.

## Historia

Tie Porvoosta Tirmoon valmistui vuonna 1864 ja sitä jatkettiin rantaan vuonna 1936. Tuolloin liikennöinti hoidettiin yhteysaluksilla. 1950-luvulla Pellinkiin liikennöi Tirmosta mm. vuorolaiva *Tora* sekä nopeita tilausveneitä (taxibåtar). Rannassa oli ja on edelleen laitureita yksityisveneille.  Helsingin Kauppatorilta Pellinkiin liikennöi  1947-1959 myös säännöllisesti m/s *Pellinge* -niminen alus, jolla matka kesti nelisen tuntia. Yhteyttä käyttivät varsinkin Pellingissä täysihoidossa olevat helsinkiläisperheet. 

Pellinki oli vielä 1960-luvun alussa täysin autoton alue, ainoat ajoneuvot olivat traktoreita.  Tilanne muuttui, kun vuonna 1964 aloitettiin liikennöinti vapaasti kulkevalla lautalla välillä Tirmo–Sandviken. Lauttamatkaa oli aluksi runsaat 3 km.  Ensimmäinen lautta oli pieni puurakenteinen noin 8 henkilöautoa kuljettava lautta-alus, jolla matka Tirmosta Sandvikeniin kesti noin 15 min. Lautta oli maksullinen. 1970-luvun alussa lauttamatka lyheni, kun Ison Pellingin saaressa rakennettiin tieyhteys välillä Söderbyntie–Sandholmen. Samalla vanha Pellingin laiturialue jäi pois käytöstä.  Mantereen puolella lauttamatkaa lyhennettiin siirtämällä lauttasatama noin kilometrin verran lännemmäksi. Lauttamatka lyheni tällöin 1,5 kilometriin. Alkuperäinen puulautta oli vaihtunut jo metallirakenteiseen, entiseen TVH:n lauttaan. Samaan aikaan Sandholmeniin alkoi kehittyä saaristokeskus, mm. kahvila ja meripolttoaineasema. 
 
Pellingin liikennetilanne muuttui täysin vuonna 1983, kun Tielaitos rakensi Pellingin saarten välille asfalttipintaisen saaristotien Sunisaaren, Tullholmenin ja Pikku-Pellingin kautta aina Suurpellingin Söderbyhyn asti.  Tie käsitti kolme siltaa, ja lossiranta voitiin sijoittaa Sundönille.. Lautta muuttui vaijerilossiksi, jolloin vaatimukset mm. miehistön osalta helpottuivat, koska vaijerilossia ei lueta vesiliikennealukseksi. Lauttamatka salmen yli kestää muutaman minuutin, mutta yhteys on varsinkin kesäisin pahasti ruuhkautunut. Lautta lähtee klo 7–23 välillä aikataulun mukaisesti 15 min välein.

## Vaijerilossi
Vuodesta 1983 lähtien vaijerilosseja on ollut kolme erilaista: aluksi 40 tn (kuva), sitten 60 tn ja nyt 70 tn kantoiset.  Ensimmäiset kaksi lossia olivat 2-kaistaisia ja nykyinen on 3-kaistainen.  Nykyisin käytössä oleva lossi liikennöi aikaisemmin Kemiönsaarella Lövön lossina toukokuuhun 2011 asti, jolloin Lövön silta korvasi sen. Uusi lossi aloitti liikennöinnin Pellingissä elokuussa 2011, jolloin vanha, vuonna 1974 rakennettu lossi siirtyi Inkoon Barösundiin. Uuden lautan myötä Pellingin lossin kantavuus nousi 70 tonniin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pellingin lossin aikataulu ja tekniset tiedot
Nolostuminen

**Nolostuminen** on kielteinen tunne, joka syntyy, kun ihminen tajuaa yhtäkkiä antavansa itsestään epätoivotun vaikutelman todellisille tai kuvitelluille havaitsijoille. Nolostumiseen liittyy säikähdys, kiusallisuus, häpeä ja mielipaha. Nolostunut ihminen tuntee itsensä huomiota herättäväksi ja kömpelöksi, hän säälittelee tilannettaan, ja hän kauhistuu ja tuntee nöyryytystä oletetusti saamistaan arvostelmista.

Ihminen voi nolostua vain, jos hän välittää siitä, mitä muut ajattelevat hänestä. Nolostuminen iskee nopeasti ja vastustamattomasti, mutta se kestää vain lyhyen ajan ja on lievempää kuin häpeä. Tyypillisiä nolostumisen aiheuttavia tilanteita ovat pieraisu muiden läsnä ollessa, housujen repeäminen, juoman läikyttäminen tai keskustelukumppanin nimen unohtaminen. Myös kepposten uhrit voivat nolostua.

Nolostuessaan ihminen saattaa punastua, katsoa sivuun, kumartaa, virnistää vienosti, nostaa kätensä kasvoilleen, elehtiä käsillään tai änkyttää. Nolostunut ihminen tuntee yleensä teeskentelemätöntä katumusta sekä halua miellyttää, auttaa ja korjata aiheuttamansa vahingon. Tämän vuoksi toiset ihmiset yleensä suhtautuvat nolostumiseen myönteisesti ja saattavat lohduttaa noloa ihmistä. Nolostuminen suojaakin ihmistä kielteisiltä reaktioilta tekemiinsä virheisiin ja pysäyttää väärin tekemisen.

Nolostuminen kuuluu ihmisyksilön kehityksessä varhaisimmin ilmeneviin sosiaalisiin tunteisiin, jotka syntyvät yleensä 18 kuukauden jälkeen. Aikuisten tavoin lapset oppivat nolostumaan vasta noin 10-vuotiaina, kun heidän aivonsa ovat riittävän kehittyneet ymmärtämään, mitä toiset ihmiset heistä ajattelevat.

## Katso myös
*Syyllisyys

## Lähteet
Knuutti Liuhtari

**Knuutti Juhonpoika Liuhtari** (s. n. 1615 – 1685) oli lapualainen talollinen ja kirkonrakentaja. Hän oli 1650-luvulla 2/3 manttaalisen Liuhtarin talon isäntä. Hän rakensi sadan taalarin korvauksesta Kuortaneen ensimmäisen kirkon, joka valmistui 1654, ja saattoi päätökseen Naarasluoman (Härmän) kirkon rakentamisen, jonka Sipi Tuomaanpoika Kauppi oli pannut alkuun. Liuhtari on mahdollisesti rakentanut muitakin kirkkoja, mistä ei kuitenkaan ole säilynyt tietoja. Hän toimi myös Lapualla kirkonisäntänä.

## Lähteet
*Eteläpohjalaisia elämäkertoja A-L. Vaasa 1963

### Viitteet
Sampo Lehtola

**Sampo Lehtola** (s. 10. toukokuuta 1989) on suomalainen keihäänheittäjä. Lehtola edustaa Lapinlahden Vetoa, ja häntä valmentaa Juhani Nykänen.

Lehtola sijoittui kuudenneksi alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2011. Oulun Kalevan kisoissa 2016 hän voitti pronssia tuloksella 79,47.

Lehtola voitti Lappeenrannan Eliittikisoissa 2011 keihäskilpailun omalla ennätystuloksellaan 83,77 metriä. Tämän jälkeen Suomen Urheiluliitto valitsi Lehtolan edustamaan Suomea yleisurheilun MM-kilpailuihin Daeguun. Antti Ruuskanen teki kuitenkin keihäänheiton edustajien valinnasta valituksen Urheilun oikeusturvalautakunnalle, jonka mukaan Urheiluliiton päätös valita Lehtola kisajoukkueeseen Ruuskasen sijaan ei ollut ilmoitettujen valintakriteerien mukainen. Oikeusturvalautakunnan lausunnon vuoksi Urheiluliitto muutti valintojaan siten, että Antti Ruuskanen otettiin Daegun kisajoukkueeseen Lehtolan tilalle. 2013 Lehtola voitti Lapinlahden Eliittikisat tuloksella 81,67 metriä.

Lehtolan kyynärpää on leikattu vuosina 2007, 2013 ja 2014 sekä olkapää vuonna 2017. Hän on pitänyt kilpailutaukoa elokuusta 2013 elokuuhun 2015 sekä elokuusta 2017 kesäkuuhun 2020.

## Tilastoja
:Lähde: Tilastopaja

### Parhaat tulokset
:*10 parhaan tuloksen keskiarvo 80,28* 
*83,77 (1) Lappeenranta 13.8.2011
*81,88 (1) Äänekoski 11.8.2016
*81,67 (1) Lapinlahti 21.7.2013
*80,24 (5) Vaasa 28.7.2013
*79,52 (3) Saarijärvi 23.6.2012
*79,47 (3) Oulu 24.7.2016
*79,13 (1) Joensuu 5.6.2016
*79,05 (1) Pielavesi 17.9.2016
*79,02 (4) Kazan 10.7.2013
*79,02 (4) Lappeenranta 27.8.2016

### Kausien parhaat heitot

*2008 73,89 Leppävirta 14.8.
*2009 77,18 Pihtipudas 25.6.
*2010 77,19 Lapinlahti 18.7.
***2011 83,77 Lappeenranta 13.8.**
*2012 79,52 Saarijärvi 23.6.
*2013 81,67 Lapinlahti 21.7.
*2014 –
*2015 74,50 Pielavesi 19.9.
*2016 81,88 Äänekoski 11.8.
*2017 79,01 Karjaa, Raasepori 4.6.
*2020 75,26 Äänekoski 27.7.
*2021 73,80 Kuopio 11.7.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sipi Tuomaanpoika Kauppi

**Sipi Tuomaanpoika Kauppi** oli 1600-luvulla elänyt härmäläinen talollinen ja kirkonrakentaja.

Kauppi oli syntyisin nuijapäällikkö Pentti Pirin pojanpoika ja Härmän kappalaisen Georg Asprothin setä. Hän toimi Härmässä kihlakunnanoikeuden lautamiehenä. 1670-luvulla hänet valittiin Naarasluomalle rakennettavaksi päätetyn saarnahuoneen rakennusmestariksi, ja työ pantiin alkuun 1675. Jostakin syystä Kauppi ei kuitenkaan vienyt työtä päätökseen, vaan lapualainen Knuutti Liuhtari jatkoi työn loppuun. Näin valmistunut pyhättö oli vaatimaton vain 25 ½ kyynärää (=15,1 m) pitkä ja 19 ½ kyynärää (=12,2 m) leveä, mutta suuri ei ollut Härmän väkilukukaan. Vain vajaan parinkymmenen talon asukkaat olivat Kaupin johdolla kirkkoa pystyttämässä. 1682 Kauppi teki käräjillä esityksen kellojen hankkimisesta Härmän kirkkoon. Härmän seuraavan kirkon rakentanut Antti Hakola oli Kaupin naapurista ja oli alkuaan mahdollisesti saanut rakennustaitojaan tämän perheeltä. Sipi Kaupin puoliso oli nimeltään Priitta Matintytär, ei Maliina Erkintytär Pouttu, kuten joskus on virheellisesti luultu.

## Lähteet
*Eteläpohjalaisia elämäkertoja M–Ö. Liiteosa A–L. Vaasa 1965 s. 927
*Eero Kojonen: Alahärmän historia I. Vaasa 1993

### Viitteet
Maunu Pekanpoika Nyrh

**Maunu Pekanpoika Nyrh** tai **Nyrhi** (syntymäaika tuntematon, kuollut todennäköisesti noin 20. maaliskuuta 1553 Lappeella) oli Kustaa Vaasan aikana Lappeella alkaneiden talonpoikaislevottomuuksien johtaja, joka tuomittiin kuolemaan ja mestattiin. 

Nyrhin isä oli Pekka Maununpoika Nyrhi, Lappeen Nyrhilän talon omistaja. Nyrhi oli lähetystössä, joka kävi kuninkaan luona syksyllä 1551 valittamassa Lappeen kihlakunnan tuomarista Pärttyli Jönsinpojasta ja anomassa käräjien määrän lisääntymisen takia kasvaneen talonpoikien kyyditys- ja kestitysvastuun vähentämistä. Lähetystölle luvattiin tutkia tuomarin asia ja he ymmärsivät käräjien ja samalla niiden kestitysten vähenevän. Seuraava talvi oli levoton Lappeella, kun talonpojat kieltäytyivät syys- ja talvikäräjien järjestämisestä eivätkä maksaneet veroja. Kuningas lähetti Nyrhin johtamille talonpojille nuhtelukirjeen ja antoi asian tiedoksi laamanni Henrik Klaunpoika Hornille  ja Olavinlinnan isännälle Kustaa Finckelle. He pitivät Lappeen ja Taipaleen yhteiset kuninkaankäräjät kevättalvella 1553. Paikalle tuli runsaasti väkeä, joiden puolesta Nyrhi ja lautamies Inki Multiainen ilmoittivat etteivät talonpojat suostu kuin kaksien käräjien pitämiseen vuodessa. Horn ja Fincke saivat lautakunnan tuomitsemaan Nyrhin kuolemaan ja vaikka häntä yritettiin pelastaa huovien käsistä, se ei onnistunut, vaan tuomio pantiin täytäntöön.

## Lähteet
*  Sivu 554.
Viuvala

**Viuvala** on kylä ja aiempi kyläkeskus Somerniemellä Somerolla. Kylän väkiluku vuonna 2011 oli 85, mikä teki siitä Someron 47 varsinaisesta kylästä väkiluvultaan 26. suurimman ja Somerniemen kylistä väkiluvultaan neljänneksi suurimman.

## Sijainti, palvelut ja liikenne
Viuvala kuuluu 2000-luvulla läheisen Oinasjärven kyläkeskuksen vaikutusalueeseen. Sen lähimpiä naapurikyliä Somerniemellä ovat Oinasjärven rantakylät Kopila lännessä ja Jakkula pohjoisessa. Naapurikunnan Lohjan kylistä se rajoittuu Nummen Leppäkorpeen etelässä sekä Pusulan Hattulan, Hauhulan, Herralan ja Hyrkkölän kylien takamaametsiin idässä.
Kylän kautta kulkee Helsingin suunnasta Somerolle johtava seututie 280, josta erkanevat paikallistietasoiset yhdystiet Viuvalantie  Leppäkorven suuntaan ja Jakkulantie Jakkulan suuntaan.

## Luonto
Viuvala rajoittuu yhdessä naapurikyliensä Oinasjärven, Jakkulan ja Kopilan kanssa Karjaanjoen vesistöön kuuluvaan Oinasjärveen ja kylän vanha ydinalue sijoittuu Oinasjärven laskujoen Pitkiönjoen itärannalle. Kylän pohjoispuolitse kulkee Viuvalannummen harjujakso ja kylän pohjoisrajana on Arimaa-järvestä Oinasjärveen laskeva Mäentaanjoki.

## Historia
Isossajaossa Viuvala on ollut omana jakokuntanaan, mutta lienee aiemmin ollut samaa jakokuntaa viereisen Jakkulan kylän kanssa. Kylän vanhoja taloja ovat olleet Kauranen, Kumuni, Pispa ja Sulka, ja kylän vanha tontti on sijainnut Pitkiönjoen pohjoisrannalla, nykyisten Helsingintien ja Viuvalantien risteyksen kohdalla. Kylän taloista Pispa yhdistettiin vuonna 1914 Sulkaan, mutta Kauranen, Sulka ja Kumuni ovat vielä olemassa hieman alkuperäiseltä kylätontilta hieman sivussa sen eri puolilla.

Kylässä toimi vuosina 1923–1965 Viuvalan kansakoulu. Vielä 1990-luvun alussa kylässä oli myös kaksi kauppaa.

## Viuvala kirjallisuudessa
Kylän taloista Viuvalan Pispa yhdessä Someron emäpitäjän alueella sijainneiden Sylvänän Jallin, Syvänojan Sonnin ja Vilukselan Vitkan kanssa mainitaan Aleksis Kiven *[[Seitsemän veljestä|Seitsemässä veljeksessä]]* osana Eeron Jouluyönä laulamaa laulua. Romaanissa viitataan näiden ohella myös eräisiin somerolaisiin henkilöihin. Näistä Kivi lienee kuullut Somerolta kotoisin olleelta ystävältään Axel Wiensiltä.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2012

**[[Yleisurheilu]]ssa** kilpailtiin **[[kesäolympialaiset 2012|Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisissa]]** 3.–12. elokuuta. Tapahtumia oli miehille 24 ja naisille 23, eli yhteensä 47. Yleisurheilulajien suoritukset tehtiin Lontoon olympiastadionilla lukuun ottamatta kävelykisoja ja maratoneja, joiden lähtö ja maali olivat The Mallilla. Olympiastadionin yleisökapasiteetti oli 80&nbsp;000 henkeä.

## Lajit ja mitalistit

### Miehet

#### Juoksu- ja kävelylajit

#### Kenttälajit

### Naiset

#### Juoksu- ja kävelylajit

#### Kenttälajit

### Mitalitaulukko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kansainvälisen Olympiakomitean tulostietokanta
Paarit

**Paarit** ovat pelastustoimessa käytettävä väline, jolla voidaan kuljettaa loukkaantunut potilas. Paarit muodostuvat kahdesta yhdensuuntaisesta tangosta joiden välissä on kangasta. Erilaisia paareja ovat pyöräpaarit, joita käytetään varsinkin sairaaloissa ja ambulansseissa sekä tavalliset kantopaarit.

Paareja ja muita kantoaisoilla varustettuja lavoja on käytetty myös puutarhanhoidossa mullan, lehtien ja roskien kuljettamiseen sekä muillakin aloilla raskaiden taakkojen kantamiseen kahden tai useamman hengen voimin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Imarin seisake

**Imarin seisake** oli Laurila–Kelloselkä-rataosuudella sijainnut rautatieliikennepaikka. Liikennepaikka perustettiin jatkosodan aikana vuonna 1943 saksalaisten sotilaiden runsaan liikenteen vuoksi, jolloin tarvittiin junille uusi kohtauspaikka. Alue oli tuolloin pisin yksiraiteinen rataosa Suomessa ilman kohtauspaikkaa; Rovaniemen rautatieaseman ja Hirvaan etäisyys oli 17,8 kilometriä. Imari sijaitsi keskellä tietöntä metsäaluetta ja sen merkitys laski heti sotien jälkeen. Miehitys seisakkeelta poistettiin 1951 ja liikennepaikka lakkautettiin 1973.

## Lähteet
*
Yhdystie 2010

**Yhdystie 2010** on 25 kilometrin pituinen yhdystie Varsinais-Suomessa. Tie johtaa Nousiaisista valtatieltä 8 Vahdon ja Paattisten kautta Lietoon seututielle 204.

Tien osoitenimi on Nousiaisissa Valtatien 8 ja Nousiaisten keskustan välillä *Lemuntie*. Nousiaisten keskustasta Koljolaan asti tie on *Koljolantie*, Koljolan jälkeen osoitenimi on *Vahdontie*, jonka nimisenä tie kulkee lyhyen matkaa myös Maskun alueella. Ruskolla, entisen Vahdon kunnan alueella tien osoitenimi on ensin *Nousiaistentie*, sitten *Valpperintie* ja Vahdon keskustan jälkeen *Paattistentie*. Turussa entisen Paattisten kunnan alueella osoitenimi on ensin *Laukolantie*, mistä tie jatkaa Paattistentien risteyksen jälkeen *Levauksentienä*.

## Lähteet
Ruikan seisake

**Ruikan seisake** oli rataosalla Laurila-Kelloselkä sijainnut rautatien liikennepaikka. Etäisyyttä Helsingistä Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli noin 941 kilometriä. Ruikka oli varsin vähäkäyttöinen laituri, jonka miehtys loppui jo vuonna 1949. Liikennepaikan ympärillä oli vain vähän asutusta jokirannassa ja Valtatie 4:n varrella.

## Lähteet
* Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos) Helsinki: Karttakeskus, 2010
Nivavaaran seisake

**Nivavaaran seisake** oli rautatieliikennepaikka Laurila-Kelloselkä rataosuudella. Se sijaitsi Saarenkylän läheisyydessä Kemijoen pohjoispuolella. Etäisyyttä Helsinkiin Haapamäen ja Seinäjoen kautta oli 979,33 kilometriä. Saksalaiset sijoittivat Nivavaaraan jatkosodan aikaan kaksi bensiinisäiliötä sekä bunkkereita, joista yksi on edelleen jäljellä laiturirakennusta vastapäätä. Miehitys asemalla päättyi 1953. Henkilöliikenne päättyi 1972 ja liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 1987.

## Lähteet
* Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos) Helsinki: Karttakeskus, 2010
Têtu

**Têtu** on ranskalainen aikakausilehti, joka on suunnattu erityisesti  homoseksuaaleille. Sen alaotsikko on *le magazine des gays et lesbiennes*.

## Aiheesta muualla
* Lehden sivusto
Sulkapallo kesäolympialaisissa 2012

**[[Sulkapallo]]ssa** kilpailtiin **[[Kesäolympialaiset 2012|Lontoon vuoden 2012 kesäolympialaisissa]]** 28. heinäkuuta – 5. elokuuta. Tapahtumia oli viisi, jotka olivat miesten sekä naisten kaksin- ja nelinpeli sekä lisäksi sekanelinpeli. Kilpailijoita oli yhteensä 172. Tapahtumat käytiin Wembley Arenalla. Paikalle yleisöön mahtui 12&nbsp;500 henkeä. Sulkapallo on painoltaan 4,74–5,50 grammaa, ja sisältää 16 höyhentä.

## Karsinnat
Kilpailijat valittiin Badminton World Federationin ranking-listan perusteella 3. toukokuuta 2012. Yhdestä maasta sai osallistua maksimissaan kolme pelaajaa kaksinpeleihin ja kaksi paria nelinpeleihin, jolloin yhdestä maasta voi olla enintään 18 kilpailijaa.

## Mitalistit

## Lähteet
* BWF – 2012 Olympics 

## Aiheesta muualla

* Sulkapallo Lontoon 2012 olympialaisten sivuilla 
* Epävirallinen luettelo tämänhetkisistä ranking-listoista ja kilpailijoista
Tetu

**Tetu** voi tarkoittaa:
*Têtu, ranskalainen lehti
*Michel Tétu, ranskalainen kilpa-autojen suunnittelija
Grainger Town

**Grainger Town** on Newcastle upon Tynen vanha keskusta. Alue on nimetty Richard Graingerin mukaan, joka rakennutti valtaosan sen rakennuksista 1830- ja 1840-luvulla. Alueeseen kuuluvat Grainger Market, Theatre Royal, Grey Street, Grainger Street ja Clayton Street. Grainger Townissa on kaikkiaan 450 rakennusta, joista lähes puolet on museoviraston suojelemia. Ne ovat tyypillisesti harmahtavia kivitaloja, joissa on paljon pylväitä, torneja ja kupoleita.

Alue oli 1970-luvulla rappeutumassa pahasti, mutta vuosina 1997––2003 siellä toteutettiin laajamittainen kehityshanke, jonka aikana rakennuksia kunnostettiin ja alueelle tuotiin uutta elämää ja työpaikkoja.

## Lähteet
Andrei Kolkutin

**Andrei Kolkutin** (ven. Андрей Колкутин, s. 1957 Smoljaninovo, Primorjen aluepiiri) on venäläinen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän valmistui Pietarin taideakatemiasta vuonna 1982 ja kuuluu ”The&nbsp;Foster&nbsp;Brothers” -taiteilijaryhmään.

## Aiheesta muualla
*The Foster Brothers
Yhdystie 2012

**Yhdystie 2012** on yhdystie Varsinais-Suomessa. Tie johtaa Raisiosta Ruskon Vahdolle ja on pituudeltaan 15 kilometriä. Tien varrella kulkee koko matkan jalankulun ja pyöräilyn väylä.

## Lähteet
Eplan

**Eplan** on erityisesti sähkösuunnittelussa käytettävä tietokantapohjainen suunnittelujärjestelmä. Ohjelmistoa valmistaa saksalainen EPLAN Software & Service GmbH & Co. joka on osa Friedhelm Loh Grouppia. Yritys on perustettu vuonna 1984 ja työllistää yli 700 henkilöä ympäri maailman.

## Aiheesta muualla
*Yrityksen suomenkieliset sivut
*Eplan.de
*Eplan DataPortal esikatselu 

## Lähteet