open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jäkälänapalakki

**Jäkälänapalakki**, aiemmin **vihersuomujäkälä** (*Lichenomphalia hudsoniana*) on Suomessa luonnonvaraisena kasvava jäkälänapalakkilaji. Se on sekovartinen jäkälien tapaan ja koostuu vahakkaisiin luettavasta sienisolukosta sekä *[[Coccomyxa]]*-suvun yksisoluisesta viherleväsolukosta. Jäkälän väri on kalpean aprikoosimainen, sienijalassa on punertavia ja violetteja sävyjä.

Jäkälänapalakkia tavataan toisaalta turpeelta, toisaalta karuhkoilta kasvupaikoilta kuten kivenkoloista ja se on asettunut usein sammalten tai lahoavien kasvinosien sekaan. Suomessa jäkälää tavataan Lapista ja Kuusamon kasvitieteellisen maakunnan alueelta sekä Ahvenanmaalta. Laji pidetään maailmalla arktisena tai arkto-alppisena reliktinä: Näin esimerkiksi Venäjällä, jossa sitä tavataan muun muassa Angaran ja Altain alueilla. Lajia on kuitenkin myös Keski-Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa sekä Kiinassa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lajin nimityksiä biolib.cz -sivuston mukaan
* Rainar Hakulinen: Jäkäläkasvio WSOY 1963
* Laji.fi: Jäkälänapalakki (''Lichenomphalia hudsoniana'')
* UniProt: Taxonomy - ''Lichenomphalia hudsoniana'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Lichenomphalia hudsoniana'' 
* Consortium of Lichen Herbaria: ''Lobarina scrobiculata'' 
* Irish lichens:  ''Lichenomphalia hudsoniana'' 
* Italic 7.0, The Information System on Italian Lichens: ''Lichenomphalia hudsoniana''
Kwamena Brace

**Kwamena Brace** (s. 17. lokakuuta 1987 Helsinki) on suomalainen koripalloilija, joka on nykyisin vapaa pelaaja. 196 cm pitkän Bracen kasvattajaseura on Hotsteppaz.

## Pelaajaura

Kausi 2006–2007 oli Kwamena Bracelle ensimmäinen kausi miesten kansallisissa sarjoissa. Hän pelasi tuolloin syyskaudella I-divisioonaa 13 ottelua Tapiolan Hongan joukkueessa 5,5 pisteen keskiarvolla ja kevätkaudella kuusi ottelua Rekolan Urheilijoiden I-divisioonajoukkueessa 9,7 pisteen keskiarvolla.

Kaudeksi 2007–2008 Brace siirtyi Korisliigaan nousseen Kauhajoen Karhun riveihin. Hän teki Korisliigan tulokaskaudellaan koreja 4,4 pisteen keskiarvolla pelaamissaan 35 ottelussa. Marraskuussa 2007 hän teki pääsarjatason piste-ennätyksekseen 18 pistettä UU-Korihaita vastaan. Kauden päätteeksi Bracen edustama Karhu putosi suoraan takaisin I-divisioonaan.

Kaudella 2008–2009 Brace jatkoi pelaamistaan I-divisioonaan pudonneessa Karhussa. Hän pelasi runkosarjan 20 ottelua 10,3 pisteen ja 4,6 levypallon keskiarvoilla Karhun voittaessa runkosarjan. I-divisioonan pudotuspelit päättyivät Karhun voittoon ja joukkueen suoraan nousuun Korisliigaan. Brace teki pudotuspeleissä koreja 8,3 pisteen keskiarvolla ja otti 5,9 levypalloa ottelua kohti.

Kaudeksi 2009–2010 Brace siirtyi Forssan Koripoikiin. Kahden kauden jälkeen hän siirtyi Kouvoihin kaksivuotisella sopimuksella. Hänet lainattiin kuitenkin kauden alussa Salon Vilppaalle.

## Tilastot
### Runkosarja

### Pudotuspelit

## Lähteet
Knut Kvalheim

**Knut Kvalheim** (s. 14. kesäkuuta 1950) on norjalainen entinen kestävyysjuoksija. Hänen veljensä Arne Kvalheim menestyi myös kestävyysjuoksijana.

Knut Kvalheim sijoittui neljänneksitoista 5 000 metrin juoksussa Rooman EM-kilpailuissa 1974 ajalla 14.19,0.. Montréalin 1976 olympialaisissa hän oli 5&nbsp;000 metrillä yhdeksäs ajalla 13.30,33. Kovavauhtisessa alkuerässään hän oli ollut kolmas ajalla 13.20,60. Hän sijoittui yhdeksänneksi myös 10 000 metrin juoksussa Prahan EM-kilpailussa 1978 ja karsiutui alkuerissä EM-kilpailuissa 1971 ja 1982.

## Henkilökohtaiset ennätykset
*1500 m 3.38,1
*3000 m 7.42,0
*3000 metrin esteet 8.25,2
*5000 m 13.20,54
*10 000 m 27.41,26
*puolimaraton 1.03,30
*maraton 2.15.11

## Lähteet
Iran (Pohjois-Ossetia-Alania)

**Iran** ( ja ) on kylä Kirovin piirissä Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa Venäjällä. Iran sijaitsee piirin länsiosassa aivan Kabardi-Balkarian tasavallan vastaisella rajalla, piirikeskuksesta, Elhotovosta, lounaaseen. Iranin naapurina pohjoisessa on Stavd-Durtan kylä.
Sappitatti

**Sappitatti** (*Tylopilus felleus*) on yksi tattilajeista. Se on myrkytön, mutta niin pahanmakuinen, ettei sitä juuri käytetä ravinnoksi. Se muistuttaa ulkonäöltään huomattavasti herkkutattia (*Boletus edulis*).

## Koko ja ulkonäkö
Sappitatin lakki on väriltään ruskea ja kiilloton. Sen muoto on nuorella sienellä puolipallomainen, mutta vanhemmiten se laajenee ja saavuttaa noin 15 sentin halkaisijan. Lakin pinta halkeilee monesti sienen kasvaessa. Tatin pillit ovat nuoressa itiöemässä valkoiset, mutta ne muuttuvat sienen vanhetessa tai kosketuksesta vaalean punertaviksi. Pillikerros pursuaa näkyville sienen pintakelmun reunan yli. Sienen jalka on suunnilleen lakin värinen. Se hoikistuu sienen kasvaessa, mutta tyveltään se usein säilyy turvonneena. Jalan yläosan verkkokuvio on sen pohjaväriä tummempi. 

### Samankaltaiset lajit

Sappitatti voi muistuttaa ulkonäöltään herkkutattia ja jopa kasvaa niiden kanssa samanlaisilla kasvupaikoilla, useimmiten havupuiden läheisyydessä. Näkyvä ero on kuitenkin tattilajien jalassa: sappitatilla on jalassa selvä tumma harvahko verkkokuvio, joka on aivan yläosastaan vaalea. Herkkutatin verkkokuvio on yleensä vaalea ja sen pillit puolestaan muuttuvat vanhemmiten punertavan sijaan kellertäviksi.

## Kasvuaika ja -paikka
Sappitatin itiöemiä esiintyy kesäkuusta aina syyskuun lopulle. Toisin kuin monet muut tattilajit, sappitatti ei ole sienijuurinen, vaan se on lahottajasieni. Siksi sen kasvupaikkoja ovat usein esimerkiksi vanhat kannot ja muurahaispesät.

## Käyttö ravinnoksi
Sappitattia pidetään voimakkaan sappea muistuttavan makunsa tähden ruoaksi kelpaamattomana, sillä yksikin pala sitä saattaa pilata sieniruoan maun kokonaan. Erittäin pahasta maustaan huolimatta se on kuitenkin myrkytön. Suomen Sieniseuran piirissä on tutkittu pienellä otoksella sappitatin karvausaistimusta ihmisillä ja todettu siinä olevan eroja: Pieni määrä koehenkilöistä ei koe karvautta lainkaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Luontonetti: Sappitatti (''Tylopilus felleus'') (Arkistoitu versio sivustosta)
Stavd-Durt

**Stavd-Durt** () tai **Stavd Durtæ** () on kylä ja maalaiskunta Kirovin piirissä Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa Venäjällä. Stavd-Durt sijaitsee aivan piirin läntisimmässä osassa aivan Kabardino-Balkarian tasavallan vastaisella rajalla, piirikeskusElhotovosta länteen. Stavd-Durtin naapurina etelässä on Iranin kylä.
Samettijalka

**Samettijalka** (*Tapinella atrotomentosa*, vanh. *Paxillus atrotomentosus*) on aiemmin pulkkosieniin luokiteltu sienilaji. Se on kookas ja tanakka, huomiota herättävän komea sieni. Lakki on toispuoleisen vino, tummanruskea ja nukkapintainen, reunoilta sisäänkiertynyt. Heltat ovat vaaleanruskeat. Jalka on vino ja paksun samettimaisen nukan peittämä, mikä on sen paras tuntomerkki. Sieni on suhteellisen yleinen ja kasvaa varsin kookkaaksi.

## Ulkonäkö ja koko
Lakki on 5–20 cm leveä, paksumaltoinen, kupera, reuna sisäänkiertynyt, samettipintainen, vanhempana kalju ja himmeä, toispuolisen vino, epäsäännöllisen muotoinen. Tummanruskea. Heltat tiheässä, pitkäjohteiset, kellertävänvalkoiset, kosketetuksesta tummuvat. Jalka on vino, paksu noin 3-6 cm korkea ja 2-5 leveä ja  kokonaan mustanruskean samettimaisen nukan peittämä. Malto on kellertävää ja pehmeää. Sieni on karvaan makuinen ja haju ei erityinen, mutta ilmeisesti myrkytön. Itiöpölyn väri on vaaleanruskea.

## Levinneisyys
Etelä-Suomessa yleinen pohjoista kohti mentäessä harvinaistuu ja Pohjois-Suomesta puuttuu kokonaan.

## Kasvupaikka ja elinympäristö
Se kasvaa lahoavissa, yleensä männyn kannoissa ja juurissa. Kangasmetsissä, mäntykankailla, metsänreunoissa, männyn ja muiden havupuiden lahonneilla, sammaloituneilla kannoilla lahottajana pohjoisella havumetsävyöhykkeellä. 

## Käyttö
Monet sienikirjat kehottavat jättämään samettijalan metsään mutta sitä voi käyttää värjäykseen. Siitä saa vihreitä ja oliivinvehertäviä värisävyjä. 

## Kuvia

Tiedosto:Samtfuß-Holzkrempling Tapinella atrotomentosa.jpg
Tiedosto:Samtfuß-Holzkrempling-Tapinella-atrotomentosa.jpg
Tiedosto:Samtfusskrempling.jpg
Tiedosto:Paxillus atrotomentosus.jpg
Tiedosto:Paxillus atrotomentosus 1.JPG
Tiedosto:Paxillus atrotomentosus 2.JPG
Tiedosto:Tapinella atrotomentosa 20070928w.JPG
Tiedosto:Samtfußkrempling.jpg
Tiedosto:Čechratka černohuňatá 1.jpg
Tiedosto:Čechratka černohuňatá 2.jpg
Tiedosto:KahlerKrempling146.jpg
Tiedosto:KahlerKrempling144.jpg
Tiedosto:PPa Cizovky 14 cechratka cernohunata.jpg
Tiedosto:Houby z Vysočiny (5).jpg
Tiedosto:Paxillus atrotomentosus 1.jpg
Tiedosto:Tapinella atrotomentosa BW40.1.jpg
Tiedosto:Tapinella atrotomentosa BW40.jpg


## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Riihivilla, Dyeing with natural dyes: Värjäystä samettijaloilla Dyeing with mushroom Paxillus atrotomentosus
*Hattis harrastaa (blogi): Samettijalka, Paxillus atrotomentosus värjäyksessä
*Luonnossa.org: Samettijalka
Pantterikärpässieni

**Pantterikärpässieni** (*Amanita pantherina*) on myrkyllinen kärpässienilaji. Se muistuttaa nuorena toista myrkyllistä kärpässienilajia, ruskokärpässientä. Pantterikärpässienessä on samoja myrkkyjä kuin punakärpässienessä, mutta suurempina pitoisuuksina.

Pantterikärpässienen lakki on 5–12 senttimetriä leveä ja väriltään vaaleanruskea tai ruskea. Suojusjätteet ovat irtonaisia ja valkoisia. Heltat ovat valkoiset ja melko tiheät. Jalka on 6–12 senttimetriä pitkä ja valkoinen. Rengas on leveä, valkoinen ja riippuva. Malto on valkoista. Haju muistuttaa raakaa perunaa. Pantterikärpässientä tavataan melko yleisenä Etelä-Suomen lehdoissa, lehti- ja sekametsissä sekä puistoissa, erityisesti tammen seurassa. Lounaissaaristossa pantterikärpässientä on tavattu myös männyn seurassa. Kasvuaika on elokuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Pantterikärpässieni
Myrkkyrisakas

**Myrkkyrisakas** (*Inosperma erubescens*, syn. *Inocybe erubescens*) on kalkkimailla viihtyvä myrkyllinen risakaslaji. Sen lakki on 3–8 senttimetriä leveä ja yläpinnalta valkoinen tai punertava. Jalka on lakin värinen ja 5–12 senttimetriä pitkä. Heltat ovat melko tiheät. Malto on valkoista tai punertavaa. Sienen haju on ummehtunut tai imelän maanhajuinen. Laji on Suomessa harvinainen. Se kasvaa aivan eteläisimmässä Suomessa kesäkuusta heinäkuuhun kalkkimailla, lehdoissa, puistoissa ja mullalla. Laji on luokiteltu Suomessa vaarantuneeksi.

Myrkkyrisakas on tappavan myrkyllinen sisältäen noin 200 kertaa enemmän muskariinia kuin punakärpässieni. Se on aiheuttanut Keski-Euroopassa kuolemaankin johtaneita myrkytyksiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Myrkkyrisakas
Myrkkynääpikkä

**Myrkkynääpikkä** (*Galerina marginata*) on erityisesti havupuiden kannoilla viihtyvä tappavan myrkyllinen lahottajasienilaji.

## Tuntomerkit

Myrkkynääpikkä on pienikokoinen ja kellertävänruskea sieni. Sen 1–5 cm leveä, keskuskohoumallinen lakki on nuorena puolipallomainen, mutta vanhemmiten laakenee ja muotoutuu lopulta kartiomaiseksi. Lakki on kosteusmuuntuva: kuivana se on vaalean kellanruskea ja kosteana se voi olla kuultavan tummanruskea. Lakin reunat ovat läpisäteiset. Heltat ovat tiheät, tasatyviset ja vaaleanruskeat. Jalka on 2–7 cm pitkä, hento ja tasapaksu. Nuoren sienen jalassa on selvä rengas, joka kuitenkin kuihtuu nopeasti. Jalan pohjaväri on ruskea, mutta varsinkin tyveltä, renkaan alapuolelta, jalka on valkean silkkisäikeinen. Jalan tyvi tummenee kosketeltaessa. Sieni tuoksuu heikosti jauholta.

## Kasvuaika ja -paikka
Myrkkynääpikkä kasvaa syys-marraskuussa enimmäkseen havupuiden kannoilla, lahoavalla puuaineksella tai hakkuuaukealla, joskus puutarhoissa ja puistikoissa. Joskus sientä voi löytää myös lehtipuulta. Se on hyvin yleinen koko Suomessa paljakka-alueita lukuun ottamatta.

## Myrkyllisyys
Myrkkynääpikkä sisältää amatoksiineja, samoja solumyrkkyjä kuin valko- ja kavalakärpässieni, joskin jonkin verran vähemmän. Myrkky vaurioittaa maksaa, suolistoa ja munuaisia, ja saattaa pahimmassa tapauksessa tappaa. Myrkytysoireita ovat pahoinvointi, oksentelu, maha- ja suolistovaivat ja vetinen ripuli. Keittäminen ei poista sienen myrkkyjä. Sienen myrkyt ovat amanitiinit.

## Samannäköisiä lajeja
Myrkkynääpikkä muistuttaa erehdyttävästi koivunkantosientä, joka on erinomainen ruokasieni. Koivunkantosieni on kookkaampi ja tukevampi kuin myrkkynääpikkä, ja sen jalka on renkaan alapuolelta ruskeasuomuinen eikä valkean silkkisäikeinen. Koivunkantosieni kasvaa yleensä lehtipuun lahokannolla, ja sen tuoksu on miellyttävän mausteinen eikä jauhomainen.

Myrkkynääpikkä muistuttaa myös jonkin verran kuusilahokkaa, joka on hyvä ruokasieni. Kuusilahokan jalka on renkaaton, yläosasta valkeankellertävä ja tyvestä ruosteenruskea, kun taas myrkkynääpikän jalka on pohjaväriltään ruskea, renkaallinen ja renkaan alapuolelta valkean silkkisäikeinen. Kuusilahokan tuoksu on heikosti ummehtunut ja muistuttaa maakellaria eikä jauhoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Myrkkynääpikkä – ''Galerina marginata''
* LuontoPortti: Myrkkynääpikkä (''Galerina marginata'')
* UniProt: Taxonomy - ''Galerina marginata''
Suippurisakas

**Suippurisakas** (*Pseudosperma rimosum*, syn. *Inocybe rimosa* vanh. *Inocybe fastigiata*) on myrkyllinen risakkaisiin kuuluva sienilaji. Sen tunnistaa suiposta ja vanhemmiten risaikseksi käyvästä lakista. Lakki on väriltään oljenkeltainen tai kellanruskea ja  leveydeltään 3–7 senttimetriä. Heltat ovat melko tiheitä ja kellertäviä, mutta vanhemmiten ruskeanharmaita. Jalka on 4–8 senttimetriä pitkä ja lakkia vaaleampi. Itiöpöly on ruskeaa ja haju on spermaattinen. Suippurisakas on myrkyllinen, mutta myrkkyrisakas on sitä myrkyllisempi. Suippurisakasta tavataan yleisenä koko Suomessa. Se kasvaa lehdoissa, puistoissa ja pihoilla. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Suippurisakas
* LuontoPortti: Suippurisakas
Sisilialainen puolustus, Tšehover-muunnelma

**Tšehover-muunnelma** on sisilialaisen puolustuksen muunnelma, jota kuvaavat siirrot
:1.e4 c5
:2.Rf3 d6
:3.d4 cxd4
:4.Dxd4

Muunnelma on nimetty Vitali Tšehoverin mukaan. Tšehover käytti muunnelmaa useasti sisilialaista puolustusta vastaan. Muunnelma ei ole ollut koskaan kovinkaan suosittu huipputasolla. Avaus sijoittuu ECO-koodistolla koodille B53.

Valkean neljäs siirto rikkoo avausperiaatetta, jonka mukaan kuningatarta ei saa tuoda liian aikaisin peliin. Musta voi kehittää esimerkiksi ratsun tempolla peliin, kunhan on ensin pelannut a6, jottei valkea lähetti pääse ruutuun b5.

## Muunnelmat
Mustan suosituimmat siirrot ovat 4...Rc6, a6, Ld7 ja Rf6.

:4...Rc6 
::5.Lb5 kiinnittää ratsun 5...Ld7 6.Lxc6 Lxc6
::5.Da4 välttää vaihdon ja säilyttää lähetin
:4...a6 - estää valkeaa kiinnittämästä ratsua 5.c4 Rc6 6.Dd1
:4...Ld7 - valmistelee siirtoa 5...Rc6
:4...Rf6 - välttää vaihdot ja jatkaa kehitystä

## Katso myös
*Luettelo shakkiavauksista
*Luettelo gambiiteista

## Lähteet
*ECO codes 
*B53: Sicilian Defence, Chekhover Variation  

### Viitteet
Toni Lötjönen

**Toni Lötjönen** (s. 7. heinäkuuta 1979 Rauma) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Lötjönen aloitti uransa Rauman SalBan B-junioreissa vuonna 1996. Maajoukkueessa hän on pelannut kuusi ottelua. Lötjönen lopetti uransa kauteen 2009–2010, mutta kaudella 2011–2012 Lötjönen palasi jälleen SSV:n riveihin, jota oli aiemminkin edustanut. Kaudelle 2019-2020 Toni Lötjönen tekee paluun kentille 7 vuoden tauon jälkeen kakkosdivariin Vihdin Salisusien (VSS) maalinsuulle.

Lötjönen on pelannut myös jalkapalloa. Kaudella 1998 hän pelasi kaksi Ykkösen ottelua P-Iiroissa. Lötjönen on edustanut myös Someron Voimaa Kolmosessa.

Lötjönen työskentelee hallipäällikkönä Helsingissä sijaitsevassa Merihaan pallohallissa.

## Lähteet
Myrkkymalikka

**Myrkkymalikka** (*Clitocybe dealbata*) on vaarallinen myrkkysieni, joka viihtyy nurmikoilla ja puistoissa. Se on väriltään valkoinen, muoto on hiukan nuijamainen. Malikoissa on muitakin myrkkysieniä, esimerkiksi hentomalikka (*Clitocybe candicans*).  Myrkkymalikka sisältää muskariinia, joka on hermoston toimintaa väliaikaisesti häiritsevä, voimakas hermomyrkky.

## Lähteet
Surh-Digora

**Surh-Digora** (; ( tai Сырх Дыгур, *Syrx Dygur*)  on maalaiskunta ja kylä Irafin piirissä Pohjois-Ossetia-Alanian tasavallassa Venäjällä. Surh-Digora sijaitsee piirin koillisosassa Digoran piirin vastaisella rajalla.
Ammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2008

**Kansainvälisen ampumaurheiluliiton (ISSF) riistamaalilajien maailmanmestaruuskilpailut** ammuttiin 19.-26.10.2008 Tšekin Plzeňissä. Riistamaalilajit saivat omat maailmanmestaruuskilpailut, jotka järjestetään kuten haulikkolajien, koska ne pudotettiin olympialaisista Ateenan jälkeen.

## Aikataulu
Alla oleva ohjelma on alustava.

## Tulokset
### Miehet

### Naiset

### Pojat

### Tytöt

## Mitalitaulukko

## Lähteet
*
Threshold

**Threshold** voi tarkoittaa seuraavia asioita:
* Threshold, metalliyhtye
* Threshold, suomalainen progressiivista rokkia soittanut yhtye
* *[[Threshold (albumi)|Threshold]]*, HammerFallin albumi
* *[[Threshold RPG]]*, tietokonepeli
* Threshold House, levy-yhtiö
* Threshold Records, levy-yhtiö
* *[[Threshold (elokuva)|Threshold]]*, elokuva vuodelta 2003
* *[[Threshold (televisiosarja)|Threshold]]*, yhdysvaltalainen televisiosarja 
* Threshold, Yhtyeen Slayer kappale
* Windows 10, käyttöjärjestelmä (koodinimeltään Threshold)
Hannu Ali-Huokuna

**Hannu Ali-Huokuna** (s. 10. huhtikuuta 1988) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa Viipurin Urheilijoita. Hän valmentaa itse itseään. Vuoteen 2006 saakka häntä valmensi Irina Korelin ja vuosina 2007–2010 Anne Suoranta. 

Ali-Huokuna saavutti vuonna 2008 sadalla metrillä kultaa alle 23-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa sekä hopeaa Tampereella järjestetyissä Kalevan kisoissa. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän oli kolmas 60 metrin juoksussa. Suomi–Ruotsi-maaottelun sadalla metrillä Ali-Huokuna sijoittui parhaana suomalaisena toiseksi ajalla 10,56, joka on myös hänen henkilökohtainen ennätyksensä kyseisellä matkalla. 

Helmikuussa 2010 Ali-Huokuna voitti 60 metrin Suomen-mestaruuden SM-hallikisoissa Turussa. Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 hän juoksi avausosuuden Suomen 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi suomenennätysajalla 39,29. Hän voitti 200 metrin sisäratojen Suomen-mestaruuden Helsingissä 2011. Saman vuoden Kalevan kisoissa hän sai 200 metrillä pronssia.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Isorusokas

**Isorusokas** (*Entoloma sinuatum* vanh. *Entoloma eulividum*) on hyvin myrkyllinen paksu ja tanakka sieni, joka muistuttaa syötävää jauhosientä, härmämalikkaa ja valkoisia valmuskoja. Isorusokas on ulkomailla aiheuttanut kuolemantapauksia. Eviran mukaan myös muut rusokkaat ovat myrkyllisiä joten sienestäjän kannattaa välttää tätä sienten ryhmää. Sieni on nuorena kellanharmaa, myöhemmin harmahtava. Se on Suomessa harvinainen, Varsinais-Suomen lehdoissa viihtyvä laji.

## Lähteet
Syndikaattilaina

**Syndikaattilaina** on suurien yrityslainojen yhteydessä käytettävä järjestely, jossa lainan antajina on yhden rahalaitoksen sijasta useita rahalaitoksia. Yksi rahalaitoksista on lainan pääjärjestäjä. Syndikaattilaina hajauttaa esimerkiksi yksittäisen suuren yrityslainan riskiä useille rahalaitoksille, jolloin yhden lainaajan riski pienenee.
Esko Ranta (jalkapalloilija)

**Esko Ranta** (s. 14. tammikuuta 1947 Tampere) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija ja nykyinen urheiluvaikuttaja. Hänen oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Ranta debytoi miesten sarjassa vuonna 1963 joukkueenaan Tampereen Pelitoverit. Samana vuonna hänet kutsuttiin poikien maajoukkueleirille. 1972 Ranta siirtyi I divisioonaa pelanneeseen Valkeakosken Hakaan, jossa hän pelasi aina 1980-luvulle asti. Aktiiviuransa aikana Ranta esiintyi 68 A-maaottelussa Suomen jalkapallomaajoukkueen paidassa. Vuonna 2007 hänet valittiin Suomen Palloliiton kunniakerhoon Gladiaattoreihin ja vuonna 2016 suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen.

Ranta on jatkanut jalkapallon parissa myös pelaajauransa jälkeen. 1980-luvulla hän liittyi mukaan Hakan valmennustiimiin. Nykyisin Ranta toimii Tampereen piirin Kaikki pelaa -nuorisopäällikkönä.

## Lähteet
Christian Braunschweig

Herttua **Christian Braunschweig** (oikeastaan **Christian Braunschweig-Wolfenbüttel**  (20. syyskuuta 1599 Gröningen Saksa – 16. kesäkuuta 1626 Wolfenbüttel) oli saksalainen palkkasoturi kolmikymmenvuotisessa sodassa ja protestanttiseksi kääntyneen Halberstadtin hiippakunnan administraattori vuodesta 1616. Braunschweig oli Hollannin armeijan palveluksessa vuosina 1620 ja 1622. vuosina 1621–22 ja 1623–25 hän oli Pfalzin vaaliruhtinas Fredrik V:n palveluksessa. Tanskan liityttyä kolmikymmenvuotiseen sotaan Braunschweig siirtyi Tanskan kuningas Kristian IV:n palvelukseen 1625. Häntä kutsuttiin lisänimellä *Hullu halberstadtlainen* ().

Braunschweig oli Braunschweig-Wolfenbüttelin herttua Henrik Juliuksen kolmas poika. Isänsä kuoleman jälkeen 1613 hänet kasvatti eno Tanskan kuningas Kristian IV. Kun Halberstadtin hiippakunnan administraattori ja Braunschweigin veli Rudolf kuoli 1616, valittiin hänet seuraavaksi hiippakunnan johtajaksi.

Braunschweig oli yksi harvoista merkittävistä protestanttisen puolen taistelijoista, jotka jatkoivat sotaa hävityn Valkeavuoren taistelun jälkeen. Hän hävisi kuitenkin 20. kesäkuuta 1622 Höchstin taistelussa Johann Tillylle kärsien raskaat tappiot. Tämän jälkeen hän siirtyi yhdessä Ernst von Mansfeldin kanssa Hollannin palvelukseen, jossa he taistelivat hyvin Fleurusin taistelussa 26. elokuuta (Braunschweig menetti taistelussa toisen kätensä) ja vapauttivat espanjalaisten piirittämän Bergen op Zoomin 4. lokakuuta. Braunschweig siirtyi armeijoineen talvimajoitukseen Itä-Friisinmaalle, josta seuraavan keväänä oli tarkoitus hyökätä Böömiin. Tilly kuitenkin johti armeijansa pohjoiseen ja katkaisi Braunschweigin hyökkäysreitin, ja Braunschweig päätti johtaa armeijansa takaisin Hollantiin, jossa oli sotinut menestyksekkäästi edellisenä syksynä. Tilly kuitenkin pakotti hänet taisteluun Stadtlohnissa 6. elokuuta 1623, jossa Braunschweigin armeija lähes tuhoutui. Alkuperäisestä 21&nbsp;000:sta miehestä jäi jäljelle vain 6&nbsp;000, joiden kanssa Braunschweig vetäytyi Hollantiin.

Stadtlohnin taistelu lopetti ensimmäisen vaiheen kolmikymmenvuotisessa sodassa kun Fredrik V teki rauhan keisari Ferdinand II:n kanssa. Sota jatkui vuonna 1625 kun Tanska liittyi mukaan. Braunschweig asettui Tanskan palvelukseen, mutta sairastui vaikeasti ja kuoli 16. kesäkuuta 1626.

## Lähteet
*
Lantakaulussieni

**Lantakaulussieni** (*Protostropharia semiglobata*, syn. *Stropharia semiglobata*) on syötäväksi kelpaamaton, lannassa viihtyvä sittakaulussienilaji. Laji saattaa olla lievästi myrkyllinen. Lantakaulussieni ovat tunnistettavissa jalan renkaista.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Lantakaulussieni (''Stropharia semiglobata'')
Carrin puolustus

**Carrin puolustus** on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
:1.e4 h6

Mustan siirto on passiivinen vastaus valkean aloitussiirtoon. Musta antaa siirrollaan valkean rakentaa ison keskustan ja tyytyy ahtaampaan asemaan. Avauksesta käytetään myös nimeä **Krezien puolustus**.

Siirto ei ole laajasti käytössä huipputasolla. Michael Basman on kuitenkin käyttänyt avausta menestyksekkäästi.

Avauksella on yksi nimetty muunnelma, Zilbermintin gambiitti. Se alkaa siirroilla 1.e4 h6 2.d4 e5.

## Katso myös
*Luettelo shakkiavauksista
*Luettelo gambiiteista
*Clemenzin avaus

## Lähteet
*Unusual Openings 
*ECO codes 

### Viitteet
Isokaulussieni

**Isokaulussieni** (*Stropharia hornemannii*) on kaulussieniin kuuluva lievästi myrkyllinen sienilaji.

## Ulkonäkö
Isokaulussienen lakki on 6–20 cm leveä, harmahtavan tai punertavan ruskea. Lakin muoto vaihtelee kuperasta laakeaan, sen keskellä on kohouma ja se tahmea, sileä ja usein limainen. Lakin reunalla voi olla suojusjätteitä. Lakin alapinnalla olevat kolotyviset tai tasatyviset heltat ovat nuorena vaalean punertavanharmaat, vanhemmiten mustanharmaat. Jalka on 6–20 cm pitkä, vaaleankellertävä, tasapaksu  suomuinen ja renkaallinen. Rengas on kaulusmainen, uurteinen ja hauras. Sienen malto on valkoista. Haju on epämiellyttävän tunkkainen.

### Samannäköisiä lajeja
Harmaahelttaisena lajina isokaulussieni muistuttaa jonkin verran herkkusieniä, mutta herkkusienen lakki ei ole kosteanakaan limainen eikä se haise epämiellyttävältä. Suomuisine jalkoineen ja mahdollisine lakin suojusjätteineen se myös muistuttaa joitakin kärpässieniä.

Lähisukulaislajeja ovat lantakaulussieni, tarhakaulussieni, nurmikaulussieni ja viherkaulussieni.

## Kasvuaika ja -paikka
Isokaulussieni kasvaa yleisenä ja usein runsaina kasvustoina tuoreissa sammaleisissa kangasmetsissä, korvissa, kantojen ympärillä ja sammaloituneilla lahopuilla koko Suomessa. Sienen satoaika on syys- ja lokakuussa.

## Myrkyllisyys
Isokaulussieni on lievästi myrkyllinen ja  aiheuttaa syötynä pahoinvointia ja ruoansulatuskanavan ärsytystä.

## Lähteet
Punalahokka

**Punalahokka** (*Hypholoma lateritium*) on syötävää kuusilahokkaa muistuttava lahokkalaji, joka kasvaa kannoilla. Se on väriltään punakeltainen ja maultaan syötäväksi kelpaamaton. Siitä on kuitenkin saatu väriä kankaisiin. Laji on lievästi myrkyllinen, aiheuttaa pahoinvointioireita ja ruoansulatuskanavan ärsytystä. Lähilajeja ovat kuusilahokka ja kitkerälahokka.

Joissakin maissa kuten Yhdysvalloissa ja Japanissa punalahokkaa mainitaan kuitenkin käytettävän ravinnoksi, mihin syyksi on arveltu siellä esiintyvän lajista vähemmän kirpeää muotoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kuusilahokka

**Kuusilahokka** (*Hypholoma capnoides*) on erityisesti kuusen ja männyn lahokannoilla suurina tuppaina kasvava lahottajasienilaji. Se on hyvä ruokasieni.

## Tuntomerkit
Kuusilahokan vaaleankellertävän- tai harmaanrusehtava lakki on 3–6 cm leveä, nuorena kupera tai kellomainen ja myöhemmin laakeneva. Lakki on sileä, kuiva, heikosti kosteusmuuntuva ja keskeltä tummempi, Nuoren sienen lakin reunoilla on valkoisia suojusjätteitä. Sienen kapeatyviset heltat ovat tiheässä. Väriltään heltat ovat nuorena kellanvalkeat, mutta myöhemmin itiöt värjäävät ne savunharmaiksi ja lopulta tumman violetinharmaiksi. Sienen 5–10 cm pitkä ja vain 0,5–1 cm paksu jalka on usein silkinkiiltoinen, yläosasta vaaleankellertävä ja tyvestä ruosteenruskea. Jalka on renkaaton, usein mutkainen ja vanhana selvästi ontto. Malto on kellanvalkeaa, jalassa ruskehtavaa ja ohutta. Tuoksu on heikosti ummehtunut ja muistuttaa maakellarin tuoksua.

## Kasvupaikka ja -aika
Kuusilahokka kasvaa enimmäkseen syyskuusta marraskuulle aivan ensimmäisiin pakkasiin asti, mutta joskus sitä saattaa esiintyä kesällä tai jopa keväälläkin. Se on syksyisin hyvin yleinen koko Suomessa pohjoisinta osaa lukuun ottamatta kaikenlaisilla alueilla, joista vain löytyy kuusen tai männyn lahoja kantoja, runkoja tai kuorijätteitä. Laji kasvaa suurina, tiiviinä tuppaina.

## Käyttö ravinnoksi
Kuusilahokka on hyvä ruokasieni ja monille varsin tuntematon laji. Sen maku on mieto, jälkimaku muistuttaa tuoretta hernettä. Vain lakit tulee käyttää ruuaksi. Koska laji kasvaa suurina tuppaina, jo yhdestä löydöstä saa oivallisen sieniaterian. Myös pienen pakkasen jäljiltä jäätyneitä yksilöitä voi kerätä suoraan pannulle paistettavaksi.

Kuusilahokkaa on varottava sekoittamasta tappavan myrkylliseen myrkkynääpikkään. Myrkkynääpikän jalka on pohjaväriltään ruskea ja siinä on hento rengas, ja renkaan alla sen jalassa on valkeita silkkisäikeitä. Lisäksi myrkkynääpikkä tuoksuu heikosti jauholta. Myrkkynääpikkä muistuttaa kuitenkin enemmän koivunkantosientä kuin kuusilahokkaa.

Kuusilahokkaa ei myöskään pidä sekoittaa lievästi myrkyllisiin sukulaislajeihinsa punalahokkaan ja kitkerälahokkaan. Punalahokka kasvaa yleensä lehtipuiden rungoilla sekä on kuusilahokkaa rotevampi ja voimakkaan punasävytteinen. Kitkerälahokka kasvaa myös lähinnä lehtipuulla, ja se on keskimäärin kuusilahokkaa pienempi ja ohutmaltoisempi, sen heltat ovat vihertävänkeltaiset ja sen maku on selvästi kirpeä.

## Lähteet
* Tietoa kuusilahokasta 
* Parhaimmat ruokasienet ja sieniherkut

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Luontoportti: Kuusilahokka (''Hypholoma capnoides'')
*Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Kuusilahokka (''Hypholoma capnoides'') 
*Peda.net: Kuusilahokka (''Hypholoma capnoides'') 
*Rogers Mushrooms: Hypholoma capnoides 
*Mushroom Expert: Hypholoma capnoides
Pisamavalmuska

**Pisamavalmuska** (*Tricholoma pessundatum*) on pahoinvointia aiheuttava myrkkysienilaji. Lajin tuoksu on miellyttävä, se näyttää syötävältä, jalka on valkoinen, samoin heltat. Sienen lakki on väriltään punaruskea. Laji kasvaa hiekkamailla, mäntykankailla ja kalliomaastossa. Laji muistuttaa jonkin verran suosittua männyntuoksuvalmuskaa eli matsutakea, joka kasvaa samoilla paikoilla. Ruskeita valmuskoja onkin edellistä lukuun ottamatta syytä välttää.

## Lähteet
Kitkerälahokka

**Kitkerälahokka** (*Hypholoma fasciculare*) on kuusilahokkaa (*Hypholoma capnoides*) muistuttava kantosienilaji, joka on kuitenkin myrkyllinen. Kitkerälahokka aiheuttaa pahoinvointioireita. Lajin tunnistaa kellertävistä heltoista, jotka muuttuvat violetinharmaiksi. Laji kasvaa Suomessa lähinnä maan eteläosassa. Se tuoksuu epämiellyttävältä ja sen maku on polttavan sapenkarvas. Kitkerälahokan kasvupaikkoina ovat kannot. Muita pahoinvointia aiheuttavia kantosieniä ovat punalahokka ja pörhösuomuhelokka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Kitkerälahokka – ''Hypholoma fasciculare''
*Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kitkerälahokka (''Hypholoma fasciculare'')
*Luontoportti: Kitkerälahokka (''Hypholoma fasciculare'')
*Ruokavirasto: Kitkerälahokka (''Hypholoma fasciculare'')
*MushroomExpert: Hypholoma fasciculare
Klamathit

**Klamathit** ovat Etelä-Oregonissa Yhdysvalloissa elävä intiaanikansa.

## Klamath-heimot

Klamatheiksi kutsutaan kolmea erillistä heimoa: klamatheja, modokeja ja yahooskineja. Nämä asuivat Klamathin reservaatissa Oregonissa, mutta nykyisin reservaatin alue on lähes täysin tyhjentynyt ja vuoden 2000 laskennan perusteella alkuperäisistä 2&nbsp;000 asukkaasta jäljellä oli vain yhdeksän, ja heistä viisi oli valkoihoisia. Tämä johtuu siitä, että Yhdysvaltain kongressi takavarikoi suurimman osan reservaatin maa-alueista vuonna 1954. Klamath-heimoihin kuuluu nykyisin 3&nbsp;700 jäsentä, jotka asuvat lähinnä Klamathin piirikunnassa Oregonissa.

## Historia

Ennen eurooppalaisten saapumista klamathit elivät Upper Klamath -järven, Williamson-joen ja Spraguejoen alueella. Heidän pääelinkeinoinaan olivat kalastus ja keräily. He tekivät myös ryöstöretkiä naapuriheimojen kyliin. Kit Carson ihaili heidän jousiammuntakykyjään, ja heidän uskottiin pystyvän ampumaan nuolen hevosen läpi. Peter Skene Ogden Hudson’s Bay Companysta oli vuonna 1826 ensimmäinen eurooppalainen, joka pääsi kontaktiin klamathien kanssa ja kävi heidän kanssaan kauppaa. Vuonna 1864 Yhdysvallat ja kaikki kolme klamath-heimoa tekivät sopimuksen, jossa intiaanit saivat reservaatin Kalifornian ja Oregonin rajalta. Näiden kolmen heimon jäsenten yhteislukumääräksi arvioitiin noin 2&nbsp;000 henkeä.

## Kulttuuri

Klamathit puhuvat klamathin kieltä, jota puhuvat myös heille läheistä sukua olevat modokit. Molemmat heimot eli klamathit ja modokit kutsuvat itseään nimellä *maqlaqs*, joka tarkoittaa ihmistä. Erotellessaan toisiaan he kutsuivat modokeja nimellä *moowatdal'knii*, joka tarkoittaa eteläisiä ihmisiä, ja itseään nimellä *?ewksiknii*, joka tarkoittaa Klamath-järven asukkaita.

## Lähteet
Lúcia dos Santos

**Lúcia de Jesus Rosa Santos** (28. maaliskuuta 1907 – 13. helmikuuta 2005) oli portugalilainen karmeliittanunna. Hän oli yksi lapsista, jotka kohtasivat Fatiman Neitsyt Marian vuonna 1917.

Ilmestystä myös todistamassa olleet Santosin serkut Jacinta ja Francisco Marto kuolivat vuosina 1919 ja 1920 espanjantautiin.

Santos kuoli 97-vuotiaana asuttuaan samassa portugalilaisessa luostarissa Coimbrassa vuodesta 1948. Hänestä oli tullut vanhuudessaan kuurosokea.

## Lähteet
Cambridge Springs -puolustus

**Cambridge Springs -puolustus** on torjutun kuningatargambiitin muunnelma, jota kuvaavat siirrot
:1.d4 d5
:2.c4 e6
:3.Rc3 Rf6
:4.Lg5 Rbd7
:5.Rf3 c6
:6.e3 Da5

Avaus on saanut nimensä vuonna 1904 pidetystä turnauksesta Cambridge Springsissä. Puolustusta käytettiin turnauksessa useasti. Ensimmäinen dokumentoitu avauksen käyttö oli, kun Emanuel Lasker käytti sitä simultaaniesityksessä. Avauksen merkittäviin käyttäjiin ovat kuuluneet Jefim Bogoljubov, Vasili Smyslov ja Garri Kasparov.

Avaus luokitellaan ECO-koodistolla koodille D52.

Mustan siirto kiinnittää valkean ratsun c3 ja uhkaa pelata Re4. Valkean tärkeimmät vastaukset ovat Rd2, joka vapauttaa c3-ratsun kiinnityksestä, ja cxd5 vaihtaen sotilaat. 

Cambridge Springs -puolustus sisältää myös avausansan: 7.Rd2 Lb4 8.Dc2 0-0. Nyt 9.Ld3 olisi virhe, koska musta voi pelata 9...dxc4 10.Lxf6 cxd3 voittaen upseerin.

## Katso myös
*Luettelo shakkiavauksista
*Luettelo gambiiteista

## Lähteet
*ECO codes
*Hooper, David and Kenneth Whyld. *Oxford Companion to Chess.* Oxford: Oxford University Press, 1992.

### Viitteet
Tunisian liigacup

**Tunisian liigacup** (*Coupe de la Ligue Professionelle*) oli vuosina 1999–2007 pelattu jalkapallon pudotuspelimuotoinen turnaus Tunisian liigajoukkueiden kesken. Turnaus järjestettiin ensi kerran kaudella 1999–2000, josta lähtien turnauksessa pelasivat kahden korkeimman sarjatason joukkueet Tunisian liigoista. Kaudella 2005–2006 turnausta ei pelattu, mutta seuraavaksi kaudeksi Tunisian liigacup oli jaettu kahteen osaan. Tämän seurauksena syntyivät Coupe de la Ligue Professionelle 1 ja Coupe de la Ligue Professionelle 2, joissa nimensä mukaan pelasivat sarjatason omat joukkueet. Turnaus jäi myös viimeiseksi, jonka aikana Stade Tunisien ja ES Jerba ehtivät voittaa turnauksen kaksi kertaa ollen menestyneimmät seurat Tunisian liigacupissa.

## Loppuottelut

## Joukkueiden mestaruudet cupissa
Gunderamin puolustus

**Gunderamin puolustus** on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
:1.e4 e5
:2.Rf3 De7

Kuningatar tukkii e7:ssä mustan lähetin viistolinjan, minkä takia musta useimmiten sivustoi lähetin. Valkea voi jatkaa esimerkiksi siirroilla Lc4 ja Rc3.

Avaus luokitellaan ECO-koodistolla koodille C40.
 
## Katso myös
*Luettelo shakkiavauksista
*Luettelo gambiiteista

## Lähteet
Retikkavalmuska

**Retikkavalmuska** (*Tricholoma stiparophyllum*) on valkoinen, pahanmakuinen valmuskalaji, joka muistuttaa syötävää viiruvalmuskaa. Se kasvaa lähinnä lehdoissa syksyisin. Lähilajeja ovat suopavalmuska ja viiruvalmuska. Sieni haisee voimakkaasti retikalle ja sen jalka ruskettuu kosketettaessa. Maku on aluksi karvas, sittemmin polttavan kirpeä.

## Lähteet
Äikävalmuska

**Äikävalmuska** (*Tricholoma aestuans*) on kellertävä, pahanmakuinen valmuskalaji. Se muistuttaa kangaskeltavalmuskaa, mutta on vaaleampi. Samantapainen laji on myös syötäväksi kelpaamaton rikkivalmuska, joka haisee pistävästi kaasulle. Rikkivalmuskaan verrattuna äikävalmuskan lakki on säteittäinen ja pintakelmu hienokuituinen, heltat ovat kalpeammankeltaiset ja tiheämmässä eikä väri ole yhtä kirkas, ja malto on valkoista. Lajia esiintyy havumetsissä.  

## Lähteet
Electric Wizard

**Electric Wizard** on vuonna 1993 perustettu englantilainen doom metal -yhtye. Se on julkaissut tähän mennessä seitsemän studioalbumia, joista kenties tunnetuin on vuonna 2000 ilmestynyt *Dopethrone*. Yhtye on tullut tunnetuksi omalaatuisesta musiikistaan, jossa raskaaseen doom metaliin on sekoitettu stoner-elementtejä, sekä lyriikoistaan, jotka liikkuvat pitkälti H. P. Lovecraftin tarinoiden, okkultismin, noituuden, kauhuelokuvien ja kannabiksen parissa.

## Jäsenet
* Jus Oborn – laulu, kitara (1993–)
* Liz Buckingham – kitara (2003–)
* Clayton Burgess – bassokitara (2014–)
* Simon Poole – rummut, lyömäsoittimet (2012, 2014–)

### Entiset jäsenet
* Mark Greening – rummut, lyömäsoittimet (1993–2003, 2012–2014)
* Tim Bagshaw – bassokitara (1993–2003)
* Rob Al-Issa – bassokitara (2003–2008)
* Justin Greaves – rummut, lyömäsoittimet (2003–2006)
* Shaun Rutter – rummut, lyömäsoittimet (2006–2012)
* Tas Danazoglou – bassokitara (2008–2012)
* Glenn Charman – bassokitara (2012–2014)

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### EP:t
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Kokoelmat
* Come My Fanatics…/Electric Wizard (1999)
* Pre-Electric Wizard 1984-1994 (2006)

### Singlet
* "I Am Nothing" (2014)
* "Sadiowitch" (2014)
* "See You in Hell" (2017)
* "Wicked Caresses" (2017)

## Aiheesta muualla

* 
*
Muinaistulokas

**Muinaistulokas** eli **arkeofyytti** on kasvilaji, joka on levinnyt ihmisen myötävaikutuksella uudelle maantieteelliselle alueelle niin varhain, että saapumisesta ei ole muistiinpanoja ja jonka kulkeutumista ei voi päätellä muutenkaan suhteellisen äskettäiseksi. 

Suomessa muinaistulokkaana pidetään kasvilajia, joka on kulkeutunut maahan ihmisen myötävaikutuksella 1600-luvun alkupuolella tai sitä ennen. Rajaa on pidetty Pohjoismaihin soveltuvana muinais- ja uustulokkaan karkeana aikarajana. Britteinsaarilla rajana pidetään vuotta 1500. Sekä uus- että muinaistulokkaat ovat nimityksestään huolimatta vieraslajeja, eivät tulokaslajeja.

Muinaistulokkaiden ja alkuperäiskasvien erittely on usein vaikeata. Samassa maassakin kasvilaji saattaa olla sekä luontaisesti levinnyt että muinaistulokas. Muinaistulokkuus tai uustulokkuus ei riipu maasta, vaan alueesta. Näin ollen esimerkiksi Ahvenanmaalla alkuperäinen kasvi voi olla Manner-Suomessa muinaistulokas tai Pohjois-Suomessa uustulokas.

Muinaistulokas voi olla myös kasvi, joka ei enää kasva alueella ilmaston muuttumisen vuoksi, mutta josta voi olla arkeologisia jäännöksiä. Suomessa vesipähkinä on muinaistulokas, jota ei enää esiinny luonnossa ja joka hävisi Etelä-Ruotsin Skånestakin vuonna 1918. Sitä esiintyy kuitenkin muun muassa Latvian eteläosissa.

Muinaistulokkaiden avulla voidaan paikantaa esihistoriallisia ja historiallisia asuinpaikkoja.

## Katso myös
* Luettelo Suomen muinaistulokkaista
* Uustulokas

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen luonnonvaraisten kasvien etäsuojeluhanke
Suuri Muumikirja

**Suuri muumikirja** on 1994 julkaistu kokoelmateos Tove Janssonin muumisaduista. Kirja sisältää kaikki neljä muumikuvakirjaa, yksittäisiä kertomuksia muista muumikirjoista sekä sarjakuvia, lauluja ja ruokaohjeita. 

## Aiheesta muualla
*WSOY, Suuri Muumikirja
Joël Lautier

**Joël Lautier** (s. 12. huhtikuuta 1973) on ranskalainen shakin suurmestari. Lautier on yksi Ranskan vahvimmista pelaajista. Hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 1988 Adelaidessa (tiebreakilla) ja hän on voittanut Ranskan mestaruuden vuosina 2004 ja 2005. Hän on myös yksi ACP:n ( (www.chess-players.org)) perustajista. Hän on ollut organisaation presidentti vuosina 2004–2005. Hän on yksi kolmesta pelaajasta (Ivantšukin ja Pjotr Svidlerin ohella), jotka ovat voittaneet jokaisen maailmanmestarin vuodesta 1975 lähtien (Anatoli Karpov, Garri Kasparov, Vladimir Kramnik, Aleksandr Halifman, Viswanathan Anand, Ruslan Ponomariov, Rustam Kasymdžanov ja Veselin Topalov).

## Lähteet
Suopavalmuska

**Suopavalmuska** (*Tricholoma saponaceum*) on viiruvalmuskaa muistuttava pahanmakuinen ja -hajuinen valmuskalaji. Se tuoksuu suovalta, ja on väriltään valkoisenharmaa. Se kasvaa lähinnä Etelä-Suomen lehtometsissä. Myrkyllinen laji ei kuitenkaan ole. Lähisukuisia lajeja ovat viiruvalmuska ja retikkavalmuska.

## Lähteet
Rikkivalmuska

**Rikkivalmuska** (*Tricholoma sulphureum*) on kokonaan keltainen, lievästi myrkyllinen valmuskalaji. Lajin tunnistaa kuitenkin ennen kaikkea pistävästä kaasunhajusta. Se on huomattavan harvahelttainen.
Itiöemä kasvaa elo-lokakuussa lehtomaisissa metsissä tammen ja pähkinäpensaan seurassa. Syötynä laji ärsyttää ruoansulatuskanavaa ja aiheuttaa pahoinvointia.. 

## Lähteet
Viiruvalmuska

**Viiruvalmuska** (*Tricholoma portentosum*) on tukevajalkainen, harmaalakkinen valmuskalaji. Lakki voi olla jopa 16 cm leveä, se on sileä, ja kupera, säteittäisesti mustaviiruinen. Jalka on valkea, vanhemmiten keltalaikkuinen. Maku on yleensä mieto ja tuoksu heikko. Lajia tavataan etenkin havumetsissä myöhään syksyllä. Viiruvalmuska on hyvä ruokasieni, mutta sen voi sekoittaa hieman samannäköisiin suopavalmuskaan, sappivalmuskaan ja keltareunavalmuskaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tuomainen, Raija: Viiruvalmuska ''Tricholoma portentosum'' Luontonetti (Arkistoitu versio sivustosta)
Merano

**Merano** (, ladiniksi *Maran*) on kaupunki Pohjois-Italiassa Adigejoen laaksossa Etelä-Tirolin maakunnassa lähellä Itävallan rajaa.

Kaupungissa harjoitetaan viininvalmistusta ja kemianteollisuutta. Se on suosittua parantola- ja lomaseutua. Siellä on nähtävyyksinä goottilainen Pyhän Nikolauksen kirkko, joka on rakennettu 1300–1400-luvulla. Lisäksi siellä on linnoja.

Meranon pinta-ala on 26,34&nbsp;km2. Kaupungissa asui vuoden 2021 alussa 40&nbsp;900 asukasta. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 50,47&nbsp;% kaupungin väestöstä puhui äidinkielenään saksaa, 49,06&nbsp;% italiaa ja 0,47&nbsp;% ladinia. Salzburg on Meranon ystävyyskaupunki.

## Terroristien koulutuskeskus
Marraskuussa 2015 Italian poliisi toteutti terrorismin vastaisen operaation, jossa hajotettiin Meranossa toiminut Rawti Shax -nimisen terroristijärjestön koulutuskeskus. Järjestö tunnetaan myös nimellä *Didi Nwe* eli ”Uusi kurssi”. Sen johtajana toimi Faraj Ahmad Najmuddin eli Mullah Krekar, joka on Norjasta turvapaikan saanut irakilainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Meranin verkkosivut 
*Meranin matkailuun keskittyneet verkkosivut
Pörhösuomuhelokka

**Pörhösuomuhelokka** (*Pholiota squarrosa*, aikaisemmin "pörhösuomuinen kantosieni") on pörhösuomuinen helokkalaji. Se on väriltään ruskeankellertävä, ja muistuttaa kannoilla kasvavaa mesisientä. Pörhösuomuhelokan lakki on aluksi pallomainen ja myöhemmin laakeneva. Sen pinnalla on selvästi erottuvia suomuja. Leveydeltään lakki on 5–10 senttimetriä. Pörhösuomuhelokan heltat ovat tiheät ja aluksi keltaiset, mutta muuttuvat myöhemmin ruskeiksi. Itiöt ovat ruskeita. Sienen malto on kellanvalkoista ja haju on retikkamainen. Pörhösuomuhelokka ei ole ruokasieni, ja se on varsinkin vanhana pahanmakuinen. Sitä on joskus epäilty lievästi myrkylliseksi. Pörhösuomuheokkaa tavataan Etelä-Suomessa yleisenä. Pohjoisempana se on harvinaisempi. Pörhösuomuhelokka kasvaa tuppaina usein koivujen tai muiden lehtipuiden rungolla tai tyvellä. Sen kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. 

Pörhösuomuhelokan lähilajit tulihelokka (*P. flammans*) ja mesihelokka (*P. limonella*) erottaa pörhösuomuhelokasta niiden kirkkaamman värin avulla. Aarnihelokan (*P. squarrosoides*) ja pörhösuomuhelokan voi erottaa siitä, että pörhösuomuhelokan itiöt ovat aarnihelokan itiöitä suurempia. Aarnihelokka on myös pörhösuomuhelokkaa huomattavasti harvinaisempi.

Pörhösuomuhelokkaa on käytetty tekstiilien värjäyksessä vihreän värin saamiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Pörhösuomuhelokka (''Pholiota squarrosa'')
* iNaturalist: Pörhösomuhelokka (''Pholiota squarrosa'')
* Luontoportti: Pörhösuomuhelokka (''Pholiota squarrosa'')
* MushroomExpert: ''Pholiota squarrosa''
Danilo Tosello

**Danilo Javier Tosello** (s. 27. maaliskuuta 1969 Santa Fe) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. 

Tosellon nykyinen seura on Unión de Sunchales, jota ennen hän on pelannut mm. Belgrano de Córdobassa ja hondurasilaisessa Club Deportivo Olympiassa. Näistä jälkimmäisessä hän viihtyi kahdeksan vuoden ajan, ja tässä ajassa hän pelasi seurassa 223 ottelua, joissa hän teki 86 maalia. Tosello voitti seurassa Hondurasin mestaruuden neljä kertaa. Lisäksi hän on maan pääsarjan kaikkien aikojen viidenneksi paras maalintekijä. Tosello ei ole pelannut urallaan vielä yhtäkään maaottelua.
UFC 83

**UFC 83: Serra vs St. Pierre 2** oli vapaaottelutapahtuma, jonka järjestäjänä oli Ultimate Fighting Championship. Tapahtuma pidettiin 19. huhtikuuta 2008, Bell Centressä, Montrealissa, Quebecissä, Kanadassa. UFC 83 oli ensimmäinen UFC-tapahtuma Kanadassa ja se teki heti UFC:n historian yleisöennätyksen 21&nbsp;390 katsojalla. Illan pääottelu tapahtui mestari Matt Serran ja tilapäismestari Georges St. Pierren välillä.

## Tapahtumat
Kalib Starnes erotettiin UFC:sta huonon esityksen vuoksi, vaikkakin hän meni otteluun jalka murtuneena. Myös Travis Lutter erotettiin UFC:sta huonon esityksen ja toisen perättäisen tappion vuoksi.

## Tulokset

## Lähteet
Meksikolainen puolustus

**Meksikolainen puolustus** on shakkiavaus, jota kuvaavat siirrot
:1.d4 Rf6
:2.c4 Rc6

Avaus on nimetty meksikolaisen Carlos Torren mukaan. Avaus sijoitetaan ECO-koodistolla koodille A50.

Mustan tarkoituksena on iskeä valkean keskustaan siirroilla e6 ja d5 tai pelkällä e5-siirrolla.

Avaus voi muuntua Tšigorinin puolustukseksi siirrolla ...d5.

Avaukselle on nimetty muunnelma 3.d5 Re5 4.f4. Sitä kutsutaan nimellä **paarmagambiitti**. Muita tavallisia jatkoja ovat 3.Rf3 e6, 3.Rc3 e5 4.d5 ja 3.d5 Re5 4.e4.

## Katso myös
*Luettelo shakkiavauksista
*Luettelo gambiiteista

## Lähteet
*Georgi Orlov (1992), *Black Knights’ Tango*, Batsford, 
*Georgi Orlov (1998), *The Black Knights’ Tango: Outwit Your Opponents from Move 2!*, Batsford, 
*ECO codes 

### Viitteet
Electric Wizard (albumi)

**Electric Wizard** on samannimisen dorsetilaisen doom metal -yhtyeen debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 1995. Albumi on tyyliltään perinteistä doom metalia, jossa on mukana hieman stoner -elemettejä.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Justin Oborn – laulu, kitara
* Tim Bagshaw – basso
* Mark Greening – rummut

## Arviot
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kangaskeltavalmuska

**Kangaskeltavalmuska** (*Tricholoma equestre*) on keltainen hiekkaisilla mäntykankailla viihtyvä valmuskalaji. Se oli aiemmin herkullisen ruokasienen maineessa, mutta sittemmin se on yhdistetty vakaviin myrkytystapauksiin.

## Ulkonäkö
Kangaskeltavalmuska on keskikokoinen tai suurehko helttasieni. Sen lakki on laakea ja keskuskohoumallinen, pohjaväriltään keltainen ja heikosti ruskeasuomuinen. Lakin pinta on kosteana tahmea, kuivana kiiltävä. Heltat ovat kirkkaan keltaiset. Jalka on tasapaksu, keltainen ja renkaaton. Malto on paksua ja kiinteää, valkoista tai kellertävää. Tuoksu on jauhomainen.

## Kasvuaika ja -paikka
Kangaskeltavalmuska kasvaa elokuusta lokakuuhun yleisenä koko Suomessa. Sitä tavataan kuivilla hiekkapohjaisilla mäntykankailla ja kalliomänniköissä, kuivahkoissa kangasmetsissä ja dyyneillä.

## Myrkyllisyys ja käyttö ravintona
Kangaskeltavalmuska on mieto jauhomaisen tuoksun omaava sieni, jota on ennen pidetty herkullisena ruoka- ja kauppasienenä. Nykyisin sen syötävyys on kyseenalaistettu useiden vakavien myrkytystapausten vuoksi. Osa myrkytyksistä on johtanut kuolemaan.

Kangaskeltavalmuskan toksisuutta ei tunneta tarkasti, mutta epäillään, että huomattavien sienimäärien toistuva syönti voi aiheuttaa tulehdusreaktion, joka johtaa rabdomyolyysiin, jossa lihassolut vaurioituvat ja hajoavat, minkä seurauksena hajoamistuotteita kertyy munuaisiin ja munuaiset tukkeutuvat. Hiirikokeissa, joissa on käytetty useita tunnettuja sienilajeja, ei keltavalmuskoiden toksisuudessa kuitenkaan ole todettu eroja muihin sieniin, kuten herkku- ja punikkitatteihin ja haperoihin, verrattuna. Kangaskeltavalmuskan ruokakäyttö on yleistä mm. Puolassa.

## Samankaltaisia lajeja
Vanha lajinnimi **keltavalmuska** (*T. flavovirens*) näyttää ainakin Suomessa poistuneen käytöstä ja tilalle ovat tulleet kangaskeltavalmuska *T. equestre* ja sekä sitä aiemmin satoa työntävät ja hoikemmat lehtokeltavalmuska (*T. frondosae*) ja kalvaskeltavalmuska (*T. ulvinenii*).

Kangaskeltavalmuska muistuttaa syötäväksi kelpaamattomia kitkeränmakuisia rikkivalmuskaa ja äikävalmuskaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pinkka - Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Keltavalmuskat
Kalvaskeltavalmuska

**Kalvaskeltavalmuska** (*Tricholoma ulvinenii*) on syötävä keltavalmuskalaji. Se muistuttaa suuresti kangaskeltavalmuskaa, mutta on hennompi ja sen lakki on vaaleampi. Laji kasvaa yleisenä myöhäissyksyisin. Sen voi sekoittaa myös syötäväksi kelpaamattomiin äikävalmuskaan ja retikkavalmuskaan.

## Lähteet