open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Leena Uotila

**Leena Marjatta Uotila** (s. 16. kesäkuuta 1947 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Pitkän ja monipuolisen uran tehnyt Uotila muistetaan muun muassa 1970-luvun draamasarjasta *[[Solveigin laulu (televisioelokuva)|Solveigin laulu]]*, 1980-luvun sketsisarjasta *[[Hukkaputki]]* ja 2000-luvun komediasarjasta *[[Kuumia aaltoja]]*. Uotila oli mukana Neil Hardwickin vetämässä 1990-luvun improvisaatioteatterisarjassa *[[Nyhjää tyhjästä]]*. Hän näytteli myös ylikomisario Mailis Santalaa 2000-luvun rikossarjassa *[[Kylmäverisesti sinun]]*.

## Ura
Uotila kirjoitti ylioppilaaksi 1967, jonka jälkeen hän opiskeli Helsingin yliopistossa 1967–1970 ja Suomen teatterikoulussa 1968–1971. Uotila näytteli Ryhmäteatterissa 1971–1974 ja 1996, Radioteatterissa 1975–1977, Kirjan näyttämöllä 1977–1981, Lilla Teaternissa 1989–1990 ja 1991–1996, Pyynikin kesäteatteriissa 1993–1997, Teatteri Jurkkassa 1996 ja Helsingin kaupunginteatterissa 1997–2015. Vuosina 1984–1989 hän toimi Teatterikorkeakoulun näyttelijätyön lehtorina. 

Uotila oli yksi Ryhmäteatterin perustajajäsenistä vuonna 1967. Hän toimi *[[Muumilaakson tarinoita|Muumilaakson tarinoiden]]* kertojana ja sen useiden sivuhenkilöiden, kuten Vilijonkan, ääninäyttelijänä. Mikko Niskasen elokuvassa *[[Ajolähtö (elokuva)|Ajolähtö]]* (1982) Uotilalla oli rooli nuoren Laten työkaverina ja petikumppanina. Leena Uotila on voittanut parhaan naispääosan Jussi-palkinnon elokuvasta *[[Rakastunut rampa (elokuva)|Rakastunut rampa]]* (1975).

## Yksityiselämä
Uotila on ollut vuodesta 1970 naimisissa näytelmäkirjailija Henri Kapulaisen kanssa. Heillä on kaksi lasta, joista tytär Annu (s. 1975) on taiteilija ja poika Arttu (s. 1981) on ryhtynyt äitinsä tavoin näyttelijäksi. Myös Leena Uotilan isä Erkki Uotila oli näyttelijä. Uotila harrastaa vesijuoksua ja joogaa.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Dubbaukset

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Kontiaiset

**Kontiaiset** eli **maamyyrät** (Talpidae) on nisäkäsheimo Eulipotyphla-lahkossa. Useimmat heimon edustajista elävät maanalaisissa tunneleissa Pohjois-Amerikassa, Euroopassa ja Aasiassa. 

Kontiaisten heimo jaetaan nykyisin kolmeen elossa olevaan alaheimoon: Talpinae, Scalopinae ja Uropsilinae. Näkemykset luokittelusta ovat kuitenkin vaihdelleet: välillä alaheimoja on katsottu olevan kolmen sijasta viisi, ja vesikontiaiset on välillä luettu omaan Desmanidae-heimoonsa. Elossa olevien alaheimojen lisäksi tunnetaan esihistoriallinen alaheimo *[[Gaillardiinae]]*, jonka kaikki lajit ovat kuolleet sukupuuttoon.

Kontiaisten vartalo on sylinterimäinen ja pituudeltaan 6,3–21,5 senttimetriä. Painoltaan eläimet ovat 9–170-grammaisia. Kontiaisten kuono on pitkä ja liikkuva. Heimon lajeilla on pienet silmät ja korvalehtiä ei yleensä ole lainkaan. Kontiaisten turkki koostuu lyhyistä karvoista ja on yleensä väritykseltään tumma tai musta, joskus myös kiiltävä. Karvat ovat taipuisia, joten maamyyrät pystyvät etenemään maan alla myös takaperin. Raajat ovat lyhyet ja niissä on kussakin viisi varvasta. Eturaajat ovat voimakkaat ja levinneet lapiomaisiksi.

Kontiaiset eivät ole sokeita, vaikka niin saattaa kuulla väitettävän. Niiden silmät ja korvat ovat todella pienet, jotteivat ne peity hiekalla. Kontiaisten näkö on kuitenkin huono. Ne näkevät liikkeen ja pystyvät erottamaan valon, mutta värejä ne eivät näe.

Kontiaiset muistuttavat ulkonäöltään ja elintavoiltaan huomattavan paljon muun muassa tanrekkiensukuisia kultakontiaisia eli kultamyyriä (Chrysochloridae), jyrsijöihin kuuluvia sokkohiiriä (Spalacidae) ja maamyyrärottia (Bathyergidae) sekä pussieläimiin kuuluvia pussikontiaisia eli pussimaamyyriä (Notoryctidae). Nämä viisi nisäkäsryhmää eivät ole läheistä sukua toisilleen, vaan niiden samankaltaiset ominaisuudet ovat seurausta konvergentistä evoluutiosta. Myös hyönteisiin kuuluvat maamyyräsirkat (Gryllotalpidae) ovat kehittyneet elintavoiltaan kontiaisten kaltaisiksi.

Tšekkiläisen Zdeněk Milerin luoma animaatiohahmo *[[Myyrä (animaatiohahmo)|Myyrä]]* esittää kontiaista.

## Katso myös
* Luettelo Soricomorpha-lahkon nisäkkäistä

## Lähteet
Bill Vukovich

**William "Bill Vukovich" Vucerovich** (13. joulukuuta 1918 Fresno, Kalifornia, Yhdysvallat &ndash; 30. toukokuuta 1955 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen autourheilija, joka muistetaan erityisesti kahdesta Indianapolis 500 -voitostaan.

Vukovich oli serbialaista alkuperää. Hän ajoi aluksi kääpiöautojen kilpailuja Amerikassa ennen ensimmäistä Indianapolis 500 -kilpailuaan vuonna 1951. Hänen ensimmäinen Indy 500 -kilpailunsa päättyi keskeytykseen. Hän sai ensimmäiset pisteensä seuraavana vuonna ajettuaan kilpailun nopeimman kierroksen vaikka jäikin vasta sijalle 17. Seuraavana vuonna Vukovich valtasi paalupaikan, ajoi kilpailun voittoon ja teki kilpailun nopeimman kierroksen. Seuraavana vuonna hän starttasi 19. ruudusta voittoon, mutta ei saanut kilpailun nopeinta kierrosta. Molemmat voittonsa Vukovich ajoi Kurtis-Krat Offenhauserin autolla n:o 14.

Vukovich kuoli seuraavan vuoden kisassa ollessaan ohittamassa kierroksella Rodger Wardin, Al Kellerin sekä Johnny Boydin autoja. Ensin Wardin auto pyörähti osuen Kelleriin, joka taas menetti autonsa hallinnan osuen suoraan Boydin autoon, joka vuorostaan osui Vukovichin autoon, jolloin Vukovichin auto lensi rata-aidan yli. Auto heitti useita voltteja, Vukovich lensi autostaan ulos ja sai surmansa.

Vukovichista tuli ensimmäinen Indianapolisin mestaruutta puolustaneena kuollut sitten Floyd Robertsin vuonna 1939 ja ainoa Indy-voittaja joka on kuollut johtoasemassa ollessaan. Vukovichin F1-saldoksi (tai oikeastaan Indianapolis 500 -saldoksi) jäi viisi kilpailua, kaksi voittoa, yksi paalupaikka ja kolme nopeinta kierrosta. Vukovichin voittoprosentti oli 40 %. Vain Formula 1 -sarjan viisinkertaisella maailmanmestarilla Juan Manuel Fangiolla ja Lee Wallardilla voittoprosentti oli parempi (47 % ja 50%). Vuonna 1991 Vukovich valittiin International Motorsports Hall of Fameen ja seuraavana vuonna Motorsports Hall of Fame of Americaan.

Bill Vukovichin poika Billy Vukovich ja lapsenlapsi Bill Vukovich III ovat myös kilpailleet Indianapolis 500:ssa.

## Sijoitukset Indianapolis 500:ssa

## Huomioita

## Lähteet
Beneath a Steel Sky

**Beneath a Steel Sky** on Revolution Softwaren kehittämä ja Virgin Interactiven julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna  MS-DOS:lle ja Amigalle. Peli sijoittuu tulevaisuuteen, jossa ympäristötuhot ovat saastuttaneet Maata niin pahoin, että ihmiset elävät nykyään ilmastolta suojatuissa kaupungeissa. Pelin teemat liikkuvat paljolti kyberpunk-tyylisissä aiheissa, joita on höystetty huumorilla. *Beneath a Steel Skyn* työnimenä oli *Underworld*.

*Beneath a Steel Sky* oli toinen Revolution Softwaren Virtual Theatre -pelimoottoria käyttänyt peli; ensimmäinen oli samaisen yhtiön vuonna  julkaistu *[[Lure of the Temptress]]*.

Pelin taustat ja alkunäytökset olivat *[[Vartijat]]*-sarjakuvaromaanin piirtäjänä tunnetun Dave Gibbonsin kynänjälkeä. Alkunäytöksestä toimitettiin tiettyjen julkaisujen mukana myös erillinen sarjakuvalehtinen.

Pelille julkaistiin vuonna 2020 seuraaja *[[Beyond a Steel Sky]]*.

## Tarina
*Beneath a Steel Skyn* pääosissa ovat *Robert Foster* ja robotti *Joey*. Foster selvisi lapsena ainoana lentokoneonnettomuudesta, ja aboriginaalien heimo adoptoi hänet ja opetti selviytymään ulkomaailmassa. Hän sai nimensä onnettomuuspaikan läheisyydestä löytyneen *Fosters*-oluttölkin mukaan.

## Kehitys
Pelin kehitys alkoi kun Revolution Softwaren peli *[[Lure of the Temptress]]* oli vielä viimeistelyvaiheessa. Studiossa oli vain yksi työryhmä tuolloin ja kaikki olivat kiinni yhdessä projektissa kerrallaan, josta johtuen Tony Warriner ja Cummins lähetettiin Walesiin mökille, jossa nämä tekivät 12 sivun luonnoksen seuraavaa peliä varten. Keskeinen vaikutus oli Terry Gilliamin vuoden 1985 elokuvalla *[[Brazil – tämän hetken tuolla puolen]]*. Peliä kehitettiin alussa nimellä *Underworld* ja se käytti parannettua versiota *Lure of the Temptressissä* käytetystä pelimoottorista, mutta pelin ohjausta yksinkertaistetiin verbeistä ja komennoista muutamiin mahdollisiin valintoihin joita pelaajalla oli käytettävissään. Tämä päätös vaikutti myös studion myöhempiin *[[Broken Sword]]* -sarjan peleihin.

## Vastaanotto
Amiga Format -lehti antoi pelille arvosanan 94% arvostelussaan.

Pelit -lehti antoi pelille arvosanan 82/100 arvostelussaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Wiikon wanha: Beneath a Steel Sky Muropaketti-sivustolla
* Revolution Softwaren viralliset kotisivut
* ScummVM - itse pelin ja sen pelaamiseksi uudemmilla Linux-, Mac OS-, Windows-, yms. käyttöjärjestelmillä tarvittavan ScummVM -tulkin voi ladata täältä
Jouni Rokama

**Jouni Rokama** (s. 25. toukokuuta 1962 Uusikaupunki) on suomalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi maalivahtina SM-liigassa vuosina 1979–1995 ja voitti neljä Suomen-mestaruutta..

Rokama edusti SM-liigaurallaan kasvattajaseuraansa Turun Palloseuraa sekä jyväskyläläistä JyP HT:tä. Hän oli kokoonpanossa 544:ssä SM-liigan runkosarjaottelussa ja 90 pudotuspelissä, joista hän pelasi 288 runkosarjaottelussa ja 45 pudotuspelissä. Hän voitti Suomen-mestaruuden TPS:n joukkueessa vuosina 1990, 1991, 1993 ja 1995. Mestaruusvuosista vain vuonna 1993 hän oli joukkueensa kiistaton ykkösmaalivahti; vuosina 1990 ja 1991 hän jäi Markus Kettererin ja vuonna 1995 Fredrik Norrenan varjoon. Mestaruuksiensa lisäksi Rokama saavutti neljä SM-hopeaa, joista yhden vuonna 1989 TPS:lle loppuotteluissa hävinneen JyP HT:n maalivahtina.

Rokama pelasi Suomen maajoukkueessa kolme maaottelua.

Nykyään Rokama asuu Turussa ja hänellä on kaksi tytärtä.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Rokaman tilastot eurohockey.netissä
Kellon rautatieasema

**Kellon rautatieasema** ( ) oli Suomen rataverkon liikennepaikka Kellon kylässä Oulun kaupungissa entisen Haukiputaan kunnan alueella Pohjois-Pohjanmaalla rataosalla . Asema sijaitsee noin kahden kilometrin päässä kylän keskustasta.

Alkujaan asemalla oli pääraiteen lisäksi ohitusraide sekä lastaus- ja purkuraide. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti lättähattuliikenteen päättyessä 1980-luvulla ja sivuraiteet purettiin. Asemarakennuksen on suunnitellut Bruno Granholm, ja se on rakennettu samojen piirustusten mukaan kuin Tuiran ja Kaakamon pysäkkirakennukset sekä Lautiosaaren vanha pysäkkirakennus. Asemarakennus on nykyisin yksityisasuntona.

## Lähteet
Tone Norum

**Tone Monika Norum** (s. 18. syyskuuta 1965) on ruotsalainen laulaja, joka 1980- ja 1990-luvulla lauloi poppia ja rockia. Hänen veljensä John Norum on tullut tunnetuksi Europen kitaristina.

Tone Norumin tunnetuimpia menestyskappaleita ovat olleet "Stranded", "Can't You Stay", "Don't Turn Around" ja duettona Tommy Nilssonin kanssa "Allt som jag känner".

## Lähteet
Nuclear Assault

**Nuclear Assault** oli thrash metal/crossover thrash -yhtye. Se perustettiin Yhdysvalloissa vuonna 1985. Basisti Dan Lilker erotettiin Anthraxista albumin Fistful of Metal valmistumisen jälkeen. Hän halusi soittaa aggressiivisempaa musiikkia ja perusti Nuclear Assaultin laulaja-kitaristi John Connellyn kanssa. Yhtye hajosi 1990-luvulla, mutta kokosi rivinsä uudelleen vuonna 2002.

Vuonna 2014 Dan Lilker ilmoitti lopettavansa muusikon uransa, joka tarkoitti Brutal Truth -yhtyeen loppumista vuoden 2014 loppuun mennessä ja Nuclear Assaultin lopettamista "Final Assault"-kiertueen jälkeen. Kyseinen kiertue saapui myös Suomeen, jolloin Nuclear Assault soitti Porissa 1.8.2015 Porispere-festivaalilla.

Marraskuussa 2022 yhtye ilmoitti lopettavansa toimintansa.

## Kokoonpano

### Jäsenet

* Dan Lilker &ndash; basso (1984–1992, 1997–1998, 2001–2022)
* John Connelly &ndash; laulu/kitara (1984–1995, 1997–1998, 2001–2022)
* Eric Burke &ndash; kitara (2002&ndash;2005), (2006-2022)

### Entiset jäsenet

* Anthony Bramante &ndash; kitara (1985&ndash;1991), (2001&ndash;2002)
* Scott Harrington &ndash; kitara (2005-2008)
* Mike Bogush &ndash; kitara (vuoden 1984 demolla)
* Scott Dubois &ndash; kitara (vuoden 1984 demolla)
* Dave DiPietro &ndash; kitara (Something Wicked- levyllä)
* Scott Metaxas &ndash; basso (Something Wicked- levyllä)
* Eric Paone &ndash; kitara (1997, ainoastaan reunion-keikalla)
* Scott Metaxas &ndash; basso (taustalaulaja)
* Glenn Evans &ndash; rummut (1984–1995, 1997–1998, 2001–2015)

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### EP:t
* 
* 
* 
* 
* 

### Kokoelma-albumit
* 

### Livealbumit
* 
* 

### Demot
* Nuclear Assault demo (1984)
* Live, Suffer, Die (1985)
* Live Promo (2003)

### Videoalbumit
* Handle With Care European Tour '89 (1990, VHS)
* Radiation Sickness (1991, VHS) (2007, DVD)
* Louder Harder Faster (2006, DVD)

### Musiikkivideot
* Brainwashed (1988)
* Critical Mass (1989)
* Trail of Tears (1989)
* Something Wicked (1993)
* Behind Glass Walls (1995)
* Price of Freedom (2005)
* Long Haired Asshole (2005)

## Lähteet
American Broadcasting Company

**ABC** (lyhenne sanoista **A**merican **B**roadcasting **C**ompany) on vuonna 1943 perustettu yhdysvaltalainen radio- ja televisioyhtiö.

Yhtiön pääkonttori sijaitsee New Yorkissa. ABC näkyy Yhdysvaltojen lisäksi Kanadassa, Meksikossa ja joissakin Keski-Amerikan maissa.

## Historia
Yhtiö perustettiin vuonna 1943 Yhdysvaltain telehallintoviraston määrättyä Radio Corporation of American myymään niin sanotun NBC Blue Networkin. Vuonna 1948 radion rinnalle tuli televisiotoiminta. Vuonna 1953 taloudellisissa vaikeuksissa ollut ABC fuusioitui Leonard H. Goldensonin johtaman United Paramount Theatersin kanssa. Nykyisin yhtiön omistaa The Walt Disney Company. ABC myi radiotoimintansa 2006 Citadel Broadcasting Corporationsille.

## Tunnettuja sarjoja
ABC:n suosituimpia televisiosarjoja ovat olleet muun muuassa *[[Batman]]*, *[[Onnen päivät]]*, *[[Kupla]]*, *[[Dynastia]]*, *[[Twin Peaks]]*, *[[Lost]]*, *[[Alias (televisiosarja)|Alias]]*, *[[Greyn anatomia]]*, *[[Scandal (televisiosarja)|Scandal]]*, *[[Täydelliset naiset]]*, *[[Olipa kerran (televisiosarja)|Olipa kerran]]* ja *[[Ruma Betty]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ABC:n kotisivu
* Disney-ABC Televisioyhtiön kotisivu
Buddy Bolden

**Charles "Buddy" Bolden** (6. syyskuuta 1877 – 4. marraskuuta 1931) oli New Orleansissa elänyt kornetin soittaja, jota pidetään ensimmäisenä nimeltä tunnettuna jazzmuusikkona. Boldenin muusikonura alkoi noin vuonna 1895 ja päättyi vuonna 1907 alkoholismin ja skitsofrenian seurauksena.

Buddy Bolden on hahmona varsin arvoituksellinen. Yhtäkään hänen tekemäänsä äänitettä ei ole säilynyt. Tiedot hänestä perustuvat lähinnä silminnäkijöiden muistikuviin, jotka tallennettiin vasta vuosia tai vuosikymmeniä myöhemmin. Buddy Bolden oli kuitenkin suuri esikuva ja innoittaja monille nuoremmille muusikoille ja ilmeisen merkittävä jazzmusiikin kehittäjä. Boldenin esittämä musiikki perustui ragtimeen, johon oli lisätty improvisaatioita ja bluesia.

Bolden kuoli mielisairaalassa.

## Lähteet
Santeri Kinnunen

**Santeri Karl-Henrik Kinnunen** (s. 20. elokuuta 1969 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Suurimman osan urastaan Helsingin kaupunginteatterissa tehnyt Kinnunen on näytellyt myös lukuisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten *[[Häräntappoase (vuoden 1989 televisiosarja)|Häräntappoase]]* ja *[[Veturimiehet heiluttaa]]*.

## Ura
Kinnunen aloitti vuonna 1987 Teatterikorkeakoulun, josta hän valmistui 1991. Hän on näytellyt KOM-teatterissa vuosina 1990 ja 1991, Suomen Kansallisteatterissa 1991 ja 1992 sekä Helsingin kaupunginteatterissa vuodesta 1992. 

Kinnunen on näytellyt monissa elokuvissa, kuten *[[Hurmaava joukkoitsemurha (elokuva)|Hurmaava joukkoitsemurha]]*, *[[Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat]]* ja *[[Yöjuna (elokuva)|Yöjuna]]*. Lisäksi hän on antanut äänensä moniin animaatioelokuviin.

Televisiossa Kinnunen on ollut mukana useissa viihdeohjelmissa ja draamasarjoissa. Hänen tunnetuimpia sketsisarjojaan ovat *[[Vintiöt]]* ja *Vintiöt ten years after*. Kinnusen myöhempiin televisiosarjoihin kuuluvat muun muassa *[[M/S Romantic]]* (2019) ja *[[Mädät omenat]]* (2021).

Kinnunen juonsi vuoden 1999 Jussi-gaalan, sekä vuosina 2001–2004 televisio-ohjelmaa *[[Kuutamolla (televisio-ohjelma)|Kuutamolla]]*. Kinnunen on julkaissut myös studioalbumin *[[Aallonmurtaja (Santeri Kinnusen albumi)|Aallonmurtaja]]*, joka julkaistiin 1994.

Kinnunen ohjasi esikoisohjauksenaan Komediateatteri Arenan näytelmän *Spede ja kumppanit eli tarina miehistä, jotka tunsivat Uuno Turhapuron*. Alun perin Ere Kokkosen oli määrä ohjata näytelmä, mutta työ jäi kesken Kokkosen kuoltua syksyllä 2008.

Kinnusen vanhemmat ovat näyttelijät Heikki Kinnunen ja Rose-Marie Precht. Hänen velipuolensa Paavo Kinnunen ja sisarpuolensa Vilma Kinnunen ovat myös näyttelijöitä. Santeri Kinnusen puoliso on tuottaja Aara Tahkokallio, pariskunnalla on yksi poika.

## Valikoitu filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Dubbaukset

## Lähteet
Roolit elokuvissa, televisiosarjoissa sekä ääniroolit löytyvät osoitteista:
* 
* 
* Kuka kukin on 2007, Otava 2006

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Hienouurresulkukotilo

**Hienouurresulkukotilo** (*Clausilia dubia*) on sulkukotiloihin kuuluva ruskea nilviäinen.

Laji on Suomessa erittäin harvinainen, ja siitä tunnetaan ainoastaan yksi esiintymä Jyväskylän Ylistönrinteessä Jyväsjärven rannalla. Lajia varten on perustettu Ylistönrinteeseen luonnonsuojelualue, jota on laajennettu myöhemmin alueen Natura 2000 -ohjelmaan mukaan pääsemisen yhteydessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nilviäisharvinaisuus elää Jyväskylän Ylistönrinteellä
Henryk Jabłoński

**Henryk Jan Jabłoński** (27. joulukuuta 1909 – 27. tammikuuta 2003) oli puolalainen sosialistinen ja kommunistinen poliitikko sekä historioitsija. 

Hän taisteli vuonna 1940 Narvikissa ja sen jälkeen toimi Puolan vastarintaliikkeen mukana Ranskassa. Vusoina 1945-47 valtiopäivien edustaja, 1972-89 edustaja sejmissä. Vuosina 1965-66 ylemmästä koulutuksesta vastaava ministeri, 1966-1972 opetuksesta ja ylemmästä koulutuksesta vastaava ministeri. Vuosina 1972–1985 hän oli Puolan kansantasavallan valtioneuvoston johtajana (muodollisena valtionpäämiehenä). 

Hän oli myös  Varsovan yliopiston historian professori vuodesta 1948 ja Puolan tiedeakatemian jäsen vuodesta 1952. Hänen kirjalliseen tuotantoonsa lukeutuvat teokset *Polityka Polskiej Partii Socjalistycznej w czasie wojny 1914-1918*  (Puolan sosialistisen puolueen ohjelma sodan aikana) ja Pisma wybrane'' (osat 1–3, 1985–86).

## Lähteet
Overkill

**Overkill** on yhdysvaltalainen  thrash metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1980 New Jerseyssä. Pian perustamisensa jälkeen yhtye jatkoi toimintaansa New Yorkissa. Yhtyeen tunnistettavimpia piirteitä on laulaja Bobby "Blitz" Ellsworthin omaperäinen laulutyyli, sekä yhtyeen maskottina levyjen kansissa usein esiintyvä lepakkosiivillä varustettu pääkallo Chaly. Yhtye jatkaa uraansa miehistönvaihdoksista huolimatta edelleen.

Yhtye keksi nimensä Motörheadin *Overkill*-albumin innoittamana. Yhtye oli eräitä ensimmäisiä, joka yhdisteli punk rockia ja uuden aallon brittiläistä heavy metalia luoden näin kokonaan uuden tyylisuunnan, jota myöhemmin alettiin kutsua thrash metaliksi.

## Nykyiset jäsenet

* Bobby ”Blitz” Ellsworth – laulu
* D.D. Verni – basso
* Dave Linsk – lead- ja rytmikitara
* Derek Tailer – rytmikitara
* Ron Lipnicki – rummut

## Diskografia

### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Yhtyeen kotisivut
Stade de France

**Stade de France** on Pariisin pohjoispuolella Saint-Denis'ssä sijaitseva monikäyttöinen stadion, jonka yleisökapasiteetti on 81&nbsp;338. Se rakennettiin vuoden 1998 jalkapallon MM-kisoja varten ja siellä järjestettiin myös vuoden 2003 yleisurheilun MM-kilpailut. Stadionin huippuhetkiin kuuluukin vuoden 1998 jalkapallokisojen loppuottelu, jossa kotijoukkue Ranska kukisti Brasilian 3–0 Zinedine Zidanen ja Emmanuel Petit’n maaleilla.

Stade de France tarkoittaa suoraan käännettynä "Ranskan stadionia", mutta sanalla "France" ei tässä yhteydessä tarkoiteta maata, Ranskaa, vaan Pariisin lähialueiden provinssia Île-de-Francea.

Stade de France on suuren osan vuodesta tyhjillään, koska sitä ei käytä vakituisesti mikään urheiluseura. Stadionilla järjestetään konsertteja ja yksittäisiä urheilutapahtumia, muun muassa jokavuotinen Race Of Champions -tapahtuma, jossa vuoden parhaat rata- ja ralliautoilijat kilpailevat toisiaan vastaan, ja vuoden 2006 UEFA Mestarien liigan finaali FC Barcelona – Arsenal FC. Jalkapalloseura Lille OSC pelasi kauden 2005-06 Mestarien liigan kotiottelunsa Stade de Francella, koska sen oikea kotistadion, Stade Félix Bollaert, oli Lensin käytössä jalkapallon UEFA Cupissa samanaikaisesti.

Kesäolympialaisissa 2024 Stade de France toimii yleisurheilun ja rugbyn kisapaikkana. Olympialaisten päättäjäiset järjestetään stadionilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lepanton taistelu

**Lepanton taistelu** käytiin vuonna 1571 turkkilaisten laajentumista vastaan Kreikan rannikolla. Venetsia, Espanja ja paavin laivasto voittivat laajamittaisessa meritaistelussa osmanit, ja estivät näin turkkilaisten vaikutusvallan kasvun Euroopassa. Se oli maailmanhistorian toiseksi viimeinen meritaistelu, joka käytiin pelkästään soutuvoimin liikkuvilla aluksilla - viimeinen oli Riilahden (Gangutin) taistelu 1714.

Osmanien joukkoja johti Ali Pašša. Hänen laivansa vallattiin taistelun kuluessa, ja vaikka määräys oli ottaa hänet elävänä kiinni, viholliset katkaisivat hänen kaulansa ja nostivat irtileikatun pään seipään nokassa näytteille, mikä heikensi osmanien taistelumoraalia.

'Eurooppalaisen liittouman' joukkoja johti Juhana Itävaltalainen, Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle V:n poika.

Taistelun alussa turkkilaisilla oli 252 laivaa ja eurooppalaisilla 212 laivaa. Espanjalaisten tulivoima oli ylivoimainen turkkilaisten pieniä laivoja vastaan. Espanjalaisten uudet raskaat galeassit, joita tosin ei ollut kovin monta, olivat turkkilaisille ylivoimaista sotateknologiaa. Liittoutuman joukkojen komentaja Juhana Itävaltalainen määräsi laivansa valtaamaan turkkilaisten laivat, jolloin liittoutuman todellinen vahvuus tuli esiin, koska eurooppalaisten merimiehet oli aseistettu ja koulutettu paremmin. Taistelu oli kokonaisuudessaan äärimmäisen tiukka.

Taistelun jälkeen turkkilaiset jälleenrakensivat nopeasti laivastonsa, mutta heidän miestappionsa, joihin kuului lukuisia kokeneita meriupseereita ja merenkulkijoita, sekä suuri joukko jousimiehiä, osoittautuivat pitkällä aikavälillä ylivoimaisiksi korvata. Turkin meriherruuden katsotaan päättyneen Lepanton taisteluun.

## Lähteet
*
*
*

## Aiheesta muualla

* Lepanton meritaistelu, Seura, 23.02.1938, nro 8, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Avignonin vankeus

**Avignonin vankeus** tai **paavien Baabelin vankeus** tarkoittaa ajanjaksoa vuosina 1309–1377, jolloin seitsemän perättäistä paavia olivat riippuvaisia Ranskan kuninkaasta. Paavien alennustilaa verrattiin Raamatun kertomukseen juutalaisten vankeudesta Babylonissa, niin sanottuun Baabelin vankeuteen.

Ranskan kuningas Filip IV Kaunis taivutteli paavi Klemens V:n vuonna 1309 siirtämään paavinistuimen Etelä-Ranskaan, Avignonin kaupunkiin. Paavi hallintoineen oli käytännössä Ranskan kuninkaan määräysvallan alainen, ja paaviksi valittiin peräjälkeen seitsemän ranskalaista. Myös 134:stä kardinaalista 111 oli ranskalaisia.

Urbanus V pyrki palauttamaan paavinistuimen Roomaan vuonna 1367, mutta hän joutui kuitenkin palaamaan takaisin Avignoniin. Vasta Gregorius XI onnistui palauttamaan paavinistuimen Roomaan vuonna 1377. Italialaissyntyisen Urbanus VI:n valinta Gregorius XI:n seuraajaksi johti kuitenkin katolisen kirkon hajaannukseen, ja Avignonista tuli usean vuosikymmenen ajaksi vastapaavien tukikohta.

## Avignonissa vuosina 1309–1377 asuneet paavit
* Klemens V
* Johannes XXII
* Benedictus XII
* Klemens VI
* Innocentius VI
* Urbanus V
* Gregorius XI

## Lähteet

## Katso myös
* Suuri skisma

## Aiheesta muualla
AGU

**AGU** eli **aspartyyliglukosaminuria** on peittyvästi periytyvä aineenvaihduntasairaus, jonka seurauksena on vaikea-asteinen kehitysvammaisuus. Aspartylglukosaminuriaa sairastaa Suomessa noin 270 ihmistä. Noin 1–4 lapselle todetaan AGU vuosittain. Kansainvälisesti taudin esiintyvyys väestössä on harvinaisempi. Sairaus kuvattiin vuonna 1967, ja se kuuluu suomalaiseen tautiperintöön.

AGU aiheutuu aspartyliglukosaminidaasi-entsyymin puutteesta, jolloin soluihin tulee glykoasparagiineja, jotka vaikeuttavat solujen toimintaa. AGU:n aiheuttaa kromosomissa 4 olevan AGA-geenin mutaatio. Sen johdosta kysteiini korvautuu seriinillä ja soluihin kertyy aspartyyliglukosamiinia. Sairauden etenevät oireet aiheutuvat juuri tästä. Suomessa yleisimmin tavattavat mutaatiot ovat saaneet nimet AGUFin-major ja AGUFin-minor. Tauti periytyy peittyvästi, eli sairastumiseen vaaditaan virheellinen geeni molemmilta vanhemmilta. Sairaus varmistetaan geenitestillä. 

## Oireet
Sairaalla vastasyntyneellä on monesti napa- tai nivustyrä mutta ei muita merkille pantavia poikkeavuuksia. Myös jalkapöydän rakennepoikkeavuudet ovat mahdollisia. Leikki-ikäisillä on hengityshäiriöitä, puheongelmia, keskittymisvaikeuksia, lihasvelttoutta ja kömpelyyttä. Teini-ikäisillä AGU:ta sairastavilla henkilöillä sairauden etenevyys ilmenee selvemmin. Henkistä kehitysvammaisuutta alkaa ilmetä, ja suorituskyky taantuu. Vammautunut jää lyhytkasvuiseksi ja liikunnallisilta kyvyiltään kömpelöksi. Murrosiässä potilas on tyypillisesti noin 6-vuotiaan henkisellä tasolla. Sen jälkeen kehitys alkaa taantua entistä nopeammin. Taantuminen on hyvin nopeaa noin 25–30-vuotiaana, ja aikuisiällä potilas jää henkisiltä kyvyiltään noin kaksivuotiaan tasolle. Lisätauteja voivat olla epilepsia ja osteoporoosi. Yleensä sairaus lyhentää iän alle 50 vuoteen.

## Tutkimus
Toiseen tautiin käytettyä Cystadane-nimistä lääkettä tutkitaan parhaillaan, vähentääkö glykoasparagiinien kertymistä potilaiden veressä ja virtsassa. Tutkimuksen on käynnistänyt Saksassa työskentelevä professori Ritva Tikkanen, joka sai yhteydenoton yhdysvaltalaiselta AGU-lapsen äidiltä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sitatunga

**Sitatunga** eli **suoantilooppi** (*Tragelaphus spekii*) on Afrikassa esiintyvä antilooppi.

## Ulkonäkö ja koko
Sitatungan ruumis on 150–170&nbsp;cm:n pituinen ja se painaa 50–125&nbsp;kg. Koiraan säkäkorkeus on noin metrin, naaraan 75&nbsp;cm ja hännän pituus 20–30&nbsp;cm. Uroksen turkki on ruskeasta tummanruskeaan, ja naaras on selvästi vaaleampi. Valkeiden juovien ja täplien jakautuminen kaulassa ja päässä vaihtelee eri alalajeilla (5 alalajia). Uroksilla on pitkät sarvet sekä vaalea tai puhtaan valkoinen ja pystyyn kohoava pitkäkarvainen selkäharja hartioista hännäntyveen saakka.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Sitatungan elinalue on hieman pienempi kuin kirjoantiloopin: sen päälevinneisyysalue on Länsi- ja Keski-Afrikassa ja se puuttuukin suurimmasta osasta Itä-Afrikkaa ja koko Etelä-Afrikasta.

Sitatungat elävät pääasiassa ruoikko- ja papyruskosteikoilla, märkäpohjaisissa metsissä järvien lähellä sekä jokien tulva-alueilla. Ne liikkuvat tottuneesti harottavien sorkkiensa varassa läpi tiheän rantakasvillisuuden ja ne ovat myös hyviä uimareita. Sitatungat liikkuvat noin kuuden eläimen ryhmissä, niin päivisin kuin öisinkin. Sitatungat syövät vesikasveja sekä lehtiä, versoja ja hedelmiä.

## Lähteet
Järviseudun Sanomat

**Järviseudun Sanomat** on Etelä-Pohjanmaan Järviseudulla ilmestyvä puolueeton suomenkielinen paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa keskiviikkoisin. 

*Järviseudun Sanomien* levikki oli 7&nbsp;032 vuonna 2014. 

## Historia
Vimpeliläinen Frans Takala perusti vuonna 1955 *Kotikunta*-nimisen paikallislehden Järviseudun pohjoisten kuntien ja Perhon alueiden paikallislehdeksi, kun tuolloin alajärveläinen Järviseudulla julkaistu *[[Järviseutu (sanomalehti)|Järviseutu]]*-lehti ei kirjoittanut tarpeeksi Järviseudun muiden kuntien kuin Alajärven, Lehtimäen ja Soinin asioista. *Kotikunta-*lehden näytenumero painettiin Kokkolassa ja siitä otettiin 1000 kappaleen painos jota jaeltiin yksityisten ihmisten ja liikkeiden avulla. Lehden levikki vuonna 1956 oli noin 800 painosta ja vuoden 1962 lopussa yli 2000 painosta. Vuonna 1961 perustetiin Järviseutu-toimikunta alueen uuden paikallislehden julkaisemiseksi, toimikunta piti maaliskuussa 1962 kokouksen uuden koko Järviseudun alueen lehden perustamiseksi, *Kotikunnan* lisäksi mukaan kysyttiin myös *Järviseutu*-lehteä joka ei kuitenkaan lähtenyt mukaan.  Uuden paikallislehden *Järviseudun Sanomien* ensimmäinen näytenumero julkaistiin 11. lokakuuta 1962 ja vuoden 1963 alusta lähtien lehteä julkaistiin säännöllisesti viikoittain. 
Vuosikymmenen vaihteessa 1969–1970 lehden taloudellinen tilanne oli heikko ja lehden myymisestä neuvoteltiin Viiskunnan kanssa tuloksetta. Lehden taloudelliset vaikeudet saatiin selätettyä muutamassa vuodessa ja vuoden 1974 tulos oli jo erittäin hyvä. Vuonna 1980 lehden levikki oli 7&nbsp;511 ja vuonna 1988 lehden levikki oli 9&nbsp;097.

Elokuusta 1995 lähtien lehteä on taitettu saksitaiton sijaan digitaalisesti tietokoneella, tuolloin lehti taiton jälkeen nauhoitettiin kasetille ja kuljetettiin painoon, sen jälkeen syksystä 1996 lähtien painotiedostot on lähetetty modeemiyhteyttä käyttäen. Kesällä 2014 lehteä julkaiseva Järviseutu-Seura yhtiöitti lehden ja perusti Järviseudun Mediatalo Oy:n kustantamaan lehteä. Lehti siirtyi broadsheet-koosta tabloid-kokoon syksyllä 2018. 

## Katso myös
*Luettelo Suomen sanomalehdistä
*Järviseutu (sanomalehti)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Järviseudun sanomat
* Järviseutu-Seuran Seutulaari palvelussa Järviseudun Sanomien lehtiä vuosilta 1962-2012
SopuSavo

**SopuSavo** oli Etelä-Savossa kerran viikossa ilmestyvä puolueeton ilmaisjakelulehti. Lehti oli suomenkielinen sanomalehti ja sisälsi jakelualueensa paikallisuutisia ja ilmoituksia. Lehden päätoimittajana toimi Toni Auvinen.

Tarkalleen jakelualue käsitti Joroisten, Juvan, Rantasalmen, Puumalan, Sulkavan ja Virtasalmen kuntien alueet. Jakelualueella asuu yhteensä n. 24&nbsp;000 henkilöä. 

SopuSavon julkaiseminen paperisena versiona lopetettiin elokuussa 2007, mutta verkkolehtenä se jatkaa edelleen.

## Aiheesta muualla
* SopuSavon kotisivu
Järviseutu (sanomalehti)

**Järviseutu** on Järviseudulla Etelä-Pohjanmaalla vuodesta 1937 ilmestynyt sitoutumaton suomenkielinen paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa. *Järviseutu* toimittaa uutisia Alajärveltä, Soinista,  Vimpelistä sekä Lappajärveltä. Vuonna 2017 *Järviseudun* levikki oli 4 281 ja lukijamäärä 11 000. Lehteä julkaisee Kaleva Oy:n ja Ilkka Oyj:n yhteisyritys Kaleva Media Oy.

Järviseudun päätoimittaja on Johanna Kataja ja lehti painetaan Botnia Printin painossa Kokkolassa.

## Historia
Lehti perustettiin vuonna 1937 kirjailija Jalmari Saulin aloitteesta yhteistyössä yrittäjien kanssa seitsemän kunnan alueelle. Jalmari Sauli oli lehden päätoimittaja kevääseen 1945 asti. 

Lehti on ilmestynyt sekä yksi- että kaksipäiväisenä, mutta vuoden 2003 alusta lehti on ilmestynyt kerran viikossa ja vuoden 2004 alussa lehti siirtyi tabloid-kokoon.  Järviseutu-lehti siirtyi vuonna 1990 osaksi Aamulehti-konsernia kun Järviseutu-lehti siirtyi Vaasa Oy:n omistukseen ja Vaasa Oy:n mukana edelleen osaksi Ilkka-konsernia vuonna 1992.  Vuonna 1995 Järviseudun Lehti-Osakeyhtiö sulautettiin osaksi Ilkka Oy:tä.  Vuodesta 2000 *Järviseutu*-lehteä kustansi Ilkka-Yhtymän tytäryhtiö Pohjanmaan Lähisanomat Oy, joka fuusioitiin I-Medioihin vuoden 2010 alusta.  I-Mediat sulautui Kaleva Mediaan marraskuussa 2025.

Vuoden 2022 alussa lehden painopaikaksi vaihtui kokkolalainen Botnia Print. Lehden yhdeksäntenä päätoimittajana toimii Johanna Kataja.

## Palkinnot
* Vuoden yrittäjäpalkinto 1989, myöntäjä Alajärven Yrittäjät ry
* Etelä-Pohjanmaan Yrittäjät palkitsivat 1990-luvulla seitsemännen päätoimittajan Kullervo Raution vuoden tiedottajaksi.

## Katso myös
* Ilkka (yritys)
* Torstai-lehti
* Järviseudun Sanomat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Järviseutu-lehti
*Järviseutu-lehti Kansalliskirjaston digitaalisessa sanomalehtiarkistossa
Mário Hipólito

**Mário Hipólito**, pelaajanimeltään **Mário** (s. 1. kesäkuuta 1985 Luanda, Angola), on angolalainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi pitkään Angolan pääsarjassa Grupo Desportivo Interclubessa.

Hipólito pelasi Interclubessa vuodesta 2004 lähtien. Hän kuului Angolan maajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 mutta jäi varamaalivahdiksi.

## Lähteet
Nílton Santos

**Nílton Santos** (16. toukokuuta 1925 Rio de Janeiro – 27. marraskuuta 2013 Rio de Janeiro) oli brasilialainen jalkapalloilija ja kaksinkertainen maailmanmestari vuosilta 1958 ja 1962. Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA valitsi hänet 1900-luvun tähdistöjoukkueensa vasemmaksi puolustajaksi. Nílton Santos oli mukana myös Pelen vuonna 2004 valitsemassa FIFA 100 -listassa, johon hän nimesi 125 mielestään parasta elossa olevaa jalkapalloilijaa. 

Nílton oli Brasilian avainpelaajia MM-kilpailuissa vuosina 1954, 1958 ja 1962. Hän oli mukana myös 1950, mutta ei tuolloin pelannut ainuttakaan ottelua. Seurajoukkuetasolla Nílton edusti koko uransa Rio de Janeirosta olevaa Botafogoa. 

Nílton Santos kuoli riodejaneirolaisessa sairaalassa 88-vuotiaana marraskuussa 2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ra (yhtye)

**Ra** on yhdysvaltalainen, nelihenkinen rock- ja heavy metal -yhtye. Yhtyeen ensimmäinen levy *From One* ilmestyi vuonna 2002 ja toinen levy *Duality* vuonna 2005. Singlenä yhtyeeltä on ilmestynyt muun muassa kappaleet "Do you call my name", "Sky" ja "Rectifier".
Wallace Spearmon

**Wallace Spearmon** (s. 24. joulukuuta 1984 Chicago) on yhdysvaltalainen pikajuoksija päälajinaan 200 metrin juoksu.

Spearmon sijoittui hopealle Helsingin MM-kisoissa 2005 200 metrillä ajalla 20,20.  hän sijoittui kolmanneksi ajalla 20,21. Seuraavana vuonna hän voitti Ateenan maailmancupin ajalla 19,87 ja sijoittui toiseksi  ajalla 19.88. Sisäratojen MM-kilpailuissa Moskovassa 2006 hän juoksi kultaa voittaneessa Yhdysvaltain joukkueessa.

Osakan MM-kisoissa 2007 Spearmon sijoittui 200 metrin juoksussa pronssille ajalla 20,05 ja pikaviestissä hän voitti kultaa Yhdysvaltain joukkueessa.  hän sijoittui toiseksi. Pekingin olympialaisissa 2008 hän tuli 200 metrin juoksussa kolmantena maaliin, mutta hänet hylättiin ratarikon vuoksi. Berliinin MM-kisoissa 2009 hän sijoittui jälleen 200 metrin juoksussa pronssille ajalla 19,85.  hän oli toinen ajalla 20,21.

Spearmon voitti Splitin maanosien cupissa 2010 200 metriä ajalla 19,95. Lontoon olympialaisissa 2012 hän oli samalla matkalla neljäs ajalla 19,90. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän karsiutui 200 metrin välierissä.

Vuonna 2014 Spearmon sai kolmen kuukauden kilpailukiellon kiellettyjen aineiden listalle kuuluneen Metyyliprednisoloni-lääkkeen käytöstä. Wallace Spearmonin isä on myös nimeltään Wallace ja hän kilpaili myös pikajuoksussa.

## Henkilökohtaiset ennätykset
:Lähde: IAAF
;Ulkoradat
* 100 m 9,96 (28.9.2007)
* 200 m 19,65 (28.9.2006)
* 300 m 31,88 (10.2.2006)
* 400 m 45,22 (8.7.2006)

;Sisäradat
* 60 metrin juoksu: 6,66 (11.2.2012)
* 200 metrin juoksu: 20,10 (11.3.2005)
* 400 metrin juoksu: 46,16 (14.1.2005)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.usatf.org/athletes/bios/Spearmon_Wallace.asp
Sveitsin Grand Prix 1950

**[[Sveitsin Grand Prix]] [[1950]]** oli historian neljäs Formula 1:n MM-osakilpailu. Se järjestettiin 4. kesäkuuta Circuit Bremgartenissa aurinkoisessa säässä. Kilpailun voitti Alfa Romeon Giuseppe "Nino" Farina, joka näin nousi MM-sarjan kärkeen. Louis Rosier otti uransa ensimmäisen palkintosijan. 

Alfa Romeon vauhti oli muihin kilpailijoihin verrattuna ylivoimaista harjoituksista lähtien ja haastajana pidetyn Ferrarin kuljettajat joutuivat keskeyttämään kilpailussa. Kilpailun aikana Talbot-Lagon Eugène Martin kolaroi ja loukkaantui vakavasti.

## Osallistujat

## Tulokset
### Aika-ajo

### Lähtöruudukko

### Kilpailu

### Nopeimmat kierrokset

### Johdetut kierrokset

## Muuta
* Vanhin keski-ikä palkintokorokkeelle ajaneilla kuljettajilla: 46 vuotta 9 kuukautta (Giuseppe Farina, Luigi Fagioli ja Louis Rosier).

## Pistetilanne 4. kisan jälkeen
### Kuljettajat

### Tallit (epäviralliset)

## Lähteet
Homewrecker

**Homewrecker** on ohjelma, jossa kostetaan julkisuudessa tuntemattomille ihmisille tekemiä piloja. Pilat tehdään makuuhuoneissa, joita muokkaillaan huonompaan kuntoon. Ohjelman vetäjänä on edesmennyt Ryan Dunn, joka on esiintynyt myös muissa tv-ohjelmissa, kuten Viva La Bam ja Jackass. Ohjelmaa voi nähdä Suomessa MTV:llä.
BAe 146

**BAe 146** on brittiläinen lyhyen matkan nelimoottorinen matkustajalentokone, josta on tehty useita eri modifikaatioita.

## Historia
Hawker Siddeley Aviation ilmoitti suunnittelevansa uutta lyhyen matkan hiljaista nelimoottorista konetta elokuussa 1973. Alun perin nimeä HS 146 kantaneen koneen kehitysprojekti joutui kuitenkin vaikeuksiin taloudellisten ongelmien vuoksi, mutta koneen suunnittelua jatkettiin rajoitetusti. Vuonna 1977 Hawker Siddeley joutui vastamuodostuneen British Aerospacen alaisuuteen, jolloin BAe antoi luvan jatkaa koneen suunnittelua. BAe:n hallitus hyväksyi 10. heinäkuuta 1978 projektin, jonka nimi vaihtui BAe 146:ksi, täyden kehitystyön aloituksen. 3. syyskuuta 1981 projektin tuloksena syntynyt BAe 146-100 lensi ensilentonsa.

## Malliversiot
**BAe 146-200** on pidennetty versio 146-100:sta. Se on suurelta osin edeltäjänsä kaltainen, mutta 2,39 metriä pidempi, jonka ansiosta lattian alaiset rahtitilat ovat 35 % suuremmat. Ensimmäinen 146-200 sarjan kone lensi ensilentonsa elokuun ensimmäinen päivä vuonna 1982. Kaksi BAe 146-200QC -sarjan konetta muunneltiin vuonna 2013 Yhdistyneen kuningaskunnan kuninkaallisten ilmavoimien tarpeisiin. Koneet saivat mallitunnuksen C3, ja ne oli varustettu infrapuna torjuntavarustuksella ja lämpöhakuisten ohjusten torjutaan tarkoitetuilla soihduilla. Koneita oli tarkoitus käyttää Afganistanissa.

**BAe 146-300** on vielä pidemmäksi venytetty versio, joka lensi ensilentonsa vasta vuonna 1987.
Viimeinen varsinainen 146-sarjan kone valmistui vuonna 1993, mutta seuraajana oli uudistettu Avro RJ -sarja.

## [[Avro]]n RJ-sarja
Avro RJ Avroliner-sarja sisältää kolme erikokoista matkustajalentokonetyyppiä sekä kaksi businessversioita. Eroavaisuuksia BAe 146 -sarjan koneisiin ovat muun muassa RJ-sarjassa käytettävät tehokkaammat moottorit sekä vahvistetut siipirakenteet, runko ja laskutelineet. Täten RJ-sarjan koneilla voidaan operoida raskaammilla lasteilla ja pidemmillä reiteillä kuin BAe-koneilla. Lisäksi RJ-sarjassa on perinteisen avioniikan tilalla digitaalinen avioniikka ja sillä on kelpuutus CATIIIa-automaattilaskeutumisiin, myös CATIIIb-automaattilaskeutuminen on optiona. Avro RJ Avrolinerit tunnetaan hiljaisuudestaan, joten niillä voi lentää melurajoituksiltaan vaativimmillekin kentille.

RJ-sarjan suurimpaan versioon **Avro RJ100**:een mahtuu matkustamovariaatiosta riippuen 99–125 matkustajaa. Kotimaisista lentoyhtiöistä konetyyppi oli aiemmin käytössä Blue1:lla.

RJ-sarjan eniten myyty lentokone **Avro RJ85** on pienempi kuin RJ100, mutta suurempi kuin RJ70. Matkustamovariaatiosta riippuen koneeseen mahtuu 84–112 matkustajaa. Suomalaisista lentoyhtiöistä konetyyppi oli käytössä Blue1:lla. RJ85:stä on olemassa myös businessversio, Avro RJ85 Business Jet.

RJ-sarjan pienimpään versioon **Avro RJ70**:een mahtuu matkustamovariaatiosta riippuen 70–94 matkustajaa.  RJ70:sta on olemassa myös businessversio, Avro RJ70 Business Jet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Movimiento Revolucionario Túpac Amaru

**Movimiento Revolucionario Túpac Amaru** (MRTA) oli Perussa vuosina 1982–1997 toiminut hallituksen vastainen marxilais-leninistinen sissiliike. Nimi otettiin 1700-luvun vallankumoukselliselta Túpac Amaru II:lta, joka oli viimeisen inkahallitsija Túpac Amarun jälkeläinen.  

Parhaimmillaan liikkeellä oli noin sata aktiivista jäsentä ja sen johtajana toimi Víctor Polay Campos vuoteen 1992 asti ja Néstor Cerpa Cartolini kuolemaansa 1997 saakka.

Liikkeen viimeinen merkittävä teko oli Japanin suurlähettilään virka-asunnon panttivankikriisi. 14 sissiä tunkeutui virka-asuntoon joulukuussa 1996 ja otti 72 panttivankia. Kriisi päättyi neljän kuukauden jälkeen huhtikuussa 1997, kun armeija hyökkäsi virka-asuntoon presidentti Alberto Fujimorin käskystä, pelasti yhtä lukuun ottamatta kaikki panttivangit ja surmasi kaikki sissit. Suurlähetystöstä vangittiin ainakin yksi MRTA:n jäsen. Hänet likvidoitiin oikeudenkäynnin estämiseksi, jotta ei olisi selvinnyt mitkä tahot olivat sopineet operaatiosta. Myöhemmin on paljastunut että ainakin kolme tai jopa kahdeksan sissiä surmattiin antautumisen jälkeen.
Westonbirt Arboretum

**Westonbirt Arboretum** on Gloucestershiressä, Englannissa sijaitseva arboretum, jonka perusti Robert Holford vuonna 1829. Myöhemmin Holfordin poika George Holford laajensi arboretumia. Omistus siirtyi isältä pojalle ja pojalta sisarenpojalle vuonna 1926. Westonbirt Arboretum on ollut vuodesta 1956 Forestry Commissionin ja arboretumista huolehtii National Arboreta.

Arboretumissa on 18&nbsp;000 puuta tai pensasta 2,4 neliökilometrin alueella. 27 kilometrin pituinen merkitty polku on suosittu vierailijoiden keskuudessa ja sen varrella on useita harvinaisia lajeja.
Rock and Roll All Nite

__NOTOC__
**Rock and Roll All Nite** on KISS-yhtyeen ehkä tunnetuin kappale "I Was Made For Lovin' Youn" ohella. Se julkaistiin vuonna 1975 yhtyeen albumilla *[[Dressed to Kill]]*. Kappale on kuulunut siitä lähtien Kissin konsertteihin olennaisena osana. Bändin myöhemmässä vaiheessa se on toiminut yleensä konsertin lopetuskappaleena. 

Kappaleen ovat kirjoittaneet Paul Stanley ja Gene Simmons. Toisessa versiossa b-puolelta löytyy kappale ”Getaway”. Kappaleen liveversio julkaistiin singlenä samana vuonna. Sen b-puolella oli studioversio.

## Kappaleet
# Rock and Roll All Nite (säv. ja san. Gene Simmons & Paul Stanley)
# Getaway (säv. ja san. Ace Frehley)

## Kokoonpano
* Paul Stanley – rymtikitara, laulu, taustalaulu
* Gene Simmons – bassokitara, laulu, taustalaulu
* Ace Frehley – soolokitara, taustalaulu
* Peter Criss – rummut, taustalaulu

## Rock and Roll All Night (Live)
Oscar Luigi Scalfaro

**Oscar Luigi Scalfaro** (IPA ['skalfaro])  (9. syyskuuta 1918 Novara – 29. tammikuuta 2012 Rooma) oli italialainen poliitikko, joka toimi maansa presidenttinä vuosina 1992–1999 ja oli sen jälkeen elinikäinen senaattori. Hän oli Italian kristillisdemokraattisen puolueen (*Democrazia Cristiana*) edustaja.

## Perhe ja koulutus
Scalfaro opiskeli lakia Milanossa ja valmistui vuonna 1942. Hän menetti 20-vuotiaan vaimonsa Maria Inzitarin toisessa maailmansodassa 1944, eikä mennyt sen jälkeen uusiin naimisiin. Scalfarolla oli yksi tytär.

## Poliittinen ura
Scalfaro valittiin 1946 Italian tasavallan perustuslakia säätävään kokoukseen ja kaksi vuotta myöhemmin hänet valittiin ensimmäisissä parlamenttivaaleissa Italian edustajainhuoneeseen. Scalfaro tuli tämän jälkeen uudelleenvalituksi aina vuoteen 1992 saakka. Poliittisen uransa aikana Scalfaro toimi useissa ministerintehtävissä. Sisäministerinä ollessaan vuosina 1983–1987 hän kiinnitti erityistä huomiota terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan.

Presidentiksi Scalfaro valittiin 25. toukokuuta 1992 pidetyssä vaalissa, jota varjosti Italian korruptioskandaalien myötä syntynyt poliittisesti vaikea tilanne. Korruptioepäilyt olivat vaikuttaneet myös Scalfaron edustamaan kristillisdemokraattiseen puolueeseen, joka lopulta hajosi vuonna 1994. Vain kaksi päivää ennen presidentinvaalia Sisilian mafia oli tappanut yhden pääsyyttäjistä ja samaan aikaan maan valuutta liira oli kriisissä.

Scalfaro oli presidenttinä luotsaamassa Italiaa läpi monista poliittista kriiseistä. Kautensa päätyttyä vuonna 1999 hänet nimitettiin elinikäiseksi senaattoriksi.

Aiemmin jyrkän konservatiivinen, tunnustuksellinen katolilainen ja kommunisminvastainen Scalfaro oli huonoissa väleissä pääministeri Silvio Berlusconin kanssa ja tuki keskusta-vasemmistolaista koalitiota, joka voitti vaalit 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kew Gardens

**Kew Gardens** on kasvitieteellinen puutarha ja Unescon maailmanperintökohde Lontoon lounaisosassa. Puutarha perustettiin vuonna 1761. Puutarhan johtaja on Richard Deverell.

Kew Gardens sai alkunsa eksoottisesta puutarhasta, jonka Tewkesburyn lordi Capel perusti 1700-luvulla ja jota Walesin leskiprinsessa Augusta laajensi suuresti. Senaikaisista rakennuksista on jäljellä William Chambersin suunnittelema Kiinalainen pagodi vuodelta 1761. Kew Gardensin esimmäisiä johtajia olivat William Aiton ja tämän poika William Townsend Aiton.

Joseph Banks toimi vuodesta 1773 epävirallisesti Kew Gardensin johtajana, ja kuningas Yrjö III virallisti hänen asemansa lopulta vuonna 1797. Banks lähetti kasvitieteilijöitä eri puolille maailmaa, ja hänen ansiostaan Kew Gardensista muodostui edelläkävijä eurooppalaisten kasvitieteellisten puutarhojen joukossa.

## Kasvihuoneet
Kuuluisin Kew’n kasvihuoneista on *Palm House* eli Palmutalo. Se rakennettiin vuosina 1844–1848. Kankirautaisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Decimus Burton, ja työn toteutusta johti Richard Turner. Nykyään Palmutalo esittelee pääosin syötäviä trooppisia kasveja sekä palmuja ja käpypalmujen sukulaisia.

*Temperate House* (Lauhkean ilmanalan kasvihuone) ja *Princess of Wales Conservatory* (Walesin prinsessan kasvihuone) ovat puutarhojen suurimmat yleisölle avoimet rakennukset. Syksyllä 2006 avattiin uusin kasvihuone, *Alpine House* (vuoristokasvien kasvihuone).

## Kasvikokoelma
Kew’n kasvikokoelmaa pidetään maailman kattavimpana elävien kasvien kokoelmana. Siihen kuuluu noin 44&nbsp;000 eri alkuperää olevaa kasvia. Seitsemän miljoonaa näytettä kattava herbaariokokoelma sekä laaja kasvitiedettä käsittelevä kirjasto ovat myös maailman suurimpien joukossa.

Vaikka Kew’llä on melko laaja arboretum ja suuri kivikkokasvien kokoelma, kokoelman perusta on trooppisissa kasveissa. Kew tunnetaan maailmalla esimerkiksi sukujen *[[banaanit|Musa]]* (banaanit), *[[Encephalartos]]* ja *[[pökkövehkat|Amorphophallus]]* (pökkövehkat) sekä orkideoiden kasvattajana.

## Toiminta
Puutarha pyrkii edistämään ympäristön suojelua lisäämällä tietoisuutta kasveista palkkaamalla tutkimushenkilökuntaa ja pitäen yllä kasvikokoelmaa sekä tutkijoiden käyttöön että yleisön opetusta varten. Puutarha tarjoaa myös koulutusmahdollisuuksia.

## Kew Palace
Alueella on myös kuninkaallinen Kew Palace palatsi Thames-joen rannalla. Alun perin se oli suuri rakennuskompleksi, josta vain jotkut osat ovat säilyneet. Vuodelta 1631 peräisin oleva, aikaisemman rakennuksen perustuksille rakennettu säilynyt rakennus tunnetaan nimellä Dutch House (Hollantilainen talo). Se oli kuninkaallisen perheen käytössä noin vuosina 1728–1818, viimeiseksi lyhyen aikaa vuonna 1844.

## Julkisuus
Kew Gardensissa on kuvattu BBC Two -kanavalla esitettyä *A Year at Kew* -televisiosarjaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Royal Botanic Gardens Kew
John Singleton

**John Daniel Singleton** (6. tammikuuta 1968 Los Angeles – 29. huhtikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja. Hän kasvoi South Centralissa Los Angelesissa. Opiskellessaan vielä USC School of Cinema-Television -oppilaitoksessa Singleton ohjasi ja käsikirjoitti esikoiselokuvansa *[[Boyz n the Hood – kulman kundit]]* (1991), josta hän sai kaksi Oscar-ehdokkuutta.

Singleton sai 17. huhtikuuta 2019 vakavan aivoinfarktin ja kuoli sairaalassa kahdentoista päivän kooman jälkeen.

## Valikoitu filmografia
* *[[Boyz n the Hood – kulman kundit]]* (1991)
* *[[Murhan jälkeen]]* (1993)
* *[[Higher Learning]]* (1994)
* *[[Rosewood (elokuva)|Rosewood]]* (1997)
* *[[2 Fast 2 Furious]]* (2003)
* *[[Neljä veljeä]]* (2005)
* *[[Siepattu (vuoden 2011 elokuva)|Siepattu]]* (2011)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* John Singletonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Jay Baruchel

**Jonathan Adam Saunders Baruchel** (s. 9. huhtikuuta 1982 Ottawa, Ontario, Kanada), joka tunnetaan paremmin nimellä **Jay Baruchel**, on kanadalainen näyttelijä.

Baruchel syntyi Ottawassa, Ontariossa juutalaiselle isälle ja katoliselle äidille. Hänet kuitenkin kasvatettiin juutalaiseksi. Hän aloitti uransa paikallisessa lastensarjassa nimeltä *My Hometown* ja sitten oli pääosassa *Popular Mechanics for Kids* -sarjassa yhdessä Elisha Cuthbertin kanssa. Hän oli myös sivurooleissa elokuvissa *[[Melkein julkkis]]* ja *[[Fuck the Rules]]*. Lisäksi hän on näytellyt muun muassa Clint Eastwoodin *[[Million Dollar Baby]]* -elokuvassa vuonna 2004. Vuonna 2010 Jay näytteli pääosan elokuvassa *[[Noidan oppipoika]]*. 

Baruchel myös ääninäytteli Hikotus-hahmoa elokuvissa *[[Näin koulutat lohikäärmeesi]]*, *[[Näin koulutat lohikäärmeesi 2]]* ja *[[Näin koulutat lohikäärmeesi 3]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*