open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marguerite Porete

**Marguerite Porete** (ransk. *Porette*); (n. 1260 – k. 1. kesäkuuta 1310) oli ranskankielinen mystikko ja *[[Yksinkertaisten sielujen peili|Yksinkertaisten sielujen peili]]* -teoksen kirjoittaja. Hänet poltettiin roviolla harhaoppisena Place de Grèvellä Pariisissa 1. kesäkuuta 1310. Porete on yksi keskiajan tunnetuimmista kerettiläisistä, ja hänen teostaan käytettiin yhtenä perusteena antinomistisen, enimmäkseen kirkonmiesten kuvitteleman Vapaan Hengen harhaopin tuomitsemisessa 1300-luvulla.

## Elämä

Margueriten varhaisesta elämästä tiedetään hyvin vähän. Tiedot perustuvat lähes kokonaan hänen oikeudenkäyntiinsä. Hän oli kotoisin Hainaut'n kreivikunnasta, joka oli ranskankielinen mutta kuului Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan. Koska hän oli oikeudenkäyntinsä aikaan keski-ikäinen, hänen täytyy olla syntynyt noin vuonna 1260.  

Marguerite Porete ilmestyy lähteisiin teoksensa *[[Yksinkertaisten sielujen peili]]* myötä. Muinaisranskaksi kirjoitettu, keskiajan mystiikkaa edustava teksti kertoo sielun halusta luopua kaikesta muusta ja yhtyä Jumalaan rakkaudessa. Joskus vuosien 1296–1306 välisenä aikana Cambrain piispa määräsi teoksen poltettavaksi Valenciennesin kaupungissa Margueriten läsnä ollessa. 

## Oikeudenkäynti

Huolimatta kiellosta, Marguerite ei lopettanut kirjoitustensa levittämistä, ja inkvisiittori Guillaume Humbert (”Pariisilainen”) määräsi hänet vangittavaksi vuonna 1308. Marguerite kieltäytyi puhumasta inkvisiittorille tai muille esivallan edustajille. Vuonna 1310 komissio, johon kuului 21 Pariisin yliopiston teologia, käsitteli viittätoista Margueriten kirjan väitettä ja tuomitsi ne kerettiläisiksi. Koska Marguerite kieltäytyi tunnustamasta kirjoitustensa harhaoppisuutta ja katumasta tekojaan, hänet poltettiin roviolla Place de Grèvellä Pariisissa 1. kesäkuuta 1310.

## Jälkivaikutus

Vaikka Marguerite Poreten teos *Yksinkertaisten sielujen peili* tuomittiin harhaoppisena ja sen levittäminen kiellettiin, teos levisi myöhäiskeskiajalla latinan-, keski-englannin-, ja italiankielisinä käännöksinä. Alkuperäinen tuomio unohdettiin ja teosta pidettiin usein puhdasoppisena mystiikan tutkielmana. 

Margueriten teosta pidettiin pitkään kadonneena, kunnes vuonna 1946 Vatikaanissa säilynyt latinankielinen käsikirjoitus tunnistettiin teoksen käännökseksi.

## Lähteet
Ovat syntini anteeksi suuret

**Ovat syntini anteeksi suuret** on hengellinen laulu, jonka on kirjoittanut Toini Hyvärinen (o.s. Teittinen). Hyvärinen oli lestadiolaistunut noin vuotta ennen laulun syntymistä. Hän oli joulun alla 1933 vierailemassa ystävättärensä luona, ja uskon asioista keskustellessa Lempi-ystävä sai kuulla synninpäästön omalle kohdalleen. 

Seuraavana yönä Toini ei saanut unta, vaan hänen mieleensä nousivat laulun sanat. Hyvärinen kirjoitti laulun sanat nopeasti muistiin ja näytti niitä seuraavana päivänä ystävälleen. 

Laulu tuli aluksi käyttöön Viipurissa Hyvärisen ystäväpiirissä. Jo seuraavana kesänä Oulun suurissa seuroissa Hyvärinen kuuli hämmästyksekseen omaa lauluaan laulettavan. Laulu oli levinnyt laajalle lyhyessä ajassa Hyvärisen ystävien välityksellä. 

Laulu tuli Siionin laulut-kokoelmaan vuonna 1936, ja se on julkaistu myös muiden lestadiolaisryhmien laulukirjoissa.

Laulun sävelmä on ruotsalainen kansansävelmä, jota on laulettu mm. sanoilla *[[On laiva valmiina lähtöön]]* tai *Itämaille rientää mä tahdon* (Till Österland vill jag fara). 

Laulun on kääntänyt ruotsiksi Elis Sjövall, ja sen otsikko alkaa 'Mina synder nu Gud har förlåtit' (Sions Sånger nro 136). Ruotsin vanhoillislestadiolaiset käyttävät O.H. Jussilan käännöstä 'Mina synder de äro förlåtna' (Sions Sånger och Psalmer nro 44).

Englanniksi laulu on käännetty vuonna 1963, Songs and Hymns of Zion-kokoelmassa (nro 348) laulu alkaa sanoilla *Now my burden of sin is forgiven*. Samoilla sanoilla laulu löytyy myös ALC:n laulukirjasta Hymns and Songs of Zion (nro 477).
Riitta Pyykkö

**Riitta Kaarina Pyykkö** (s. 22. maaliskuuta 1953 Turku) on Turun yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden emeritusprofessori. Hän oli humanistisen tiedekunnan dekaani vuosina 2001–2004 ja Turun yliopiston koulutuksen ja koulutusrakenteiden kehittämisestä vastaava vararehtori vuosina 2012–2019.**'

== Koulutus ==
Pyykkö valmistui ylioppilaaksi [[Puolalanmäen lukio|Puolalan yhteislyseosta]] 1972 ja filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1991 väitöskirjalla ''Slovar´ revoljucii - revoljucija v slovare. Abbreviatury i inojazyčnaja leksika v russkom jazyke pervogo poslerevoljucionnogo desjatiletija.'' **'

## Työura
Pyykkö oli Turun yliopiston venäjän kielen ja kirjallisuuden apulaisprofessori 1991–1997 ja professori 1997–2020. **'

== Tieteellinen toiminta ==
Pyykkö on kirjoittanut 7 monografiaa tai toimitettua teosta sekä noin 50 tieteellistä artikkelia kielen ja kulttuurin tutkimuksen alueelta, 7 monografiaa tai toimitettua teosta sekä noin 20 tieteellistä artikkelia korkeakoulututkimuksen alueelta sekä  kymmeniä artikkeleita ammatillisissa julkaisuissa.**'

Pyykkö tutkinut erityisesti kielen ja kulttuurin muutosten yhteyksiä, politiikan kieltä ja kielipolitiikkaa sekä Venäjän kulttuurihistoriaa. Vuonna 2002 julkaistiin kokoelma Pyykön kirjoituksia Venäjän historiasta ja nykypäivästä teoksessa *Maa jossa kaikki on mahdollista – kirjoituksia Venäjästä näkemyksiä aina Pietari Suuresta mafiaan, Neuvostoliitosta Vladimir Putiniin*. Pyykön toimittamaa ohjelmasarjaa Venäjän kulttuurihistoriasta ja näkökulmista venäläisyyteen on julkaistu vuonna 2006 YLE:n Elävässä Arkistossa.

## Luottamustoimet
Pyykkö on toiminut korkeakoulutuksen ja sen laadun kehittäjänä kansallisella ja eurooppalaisella tasolla. Pyykkö toimi Korkeakoulujen arviointineuvoston (KKA) jäsenenä vuosina 2004-2014, josta vuodet 2008–2014 neuvoston puheenjohtajana. Hän on Euroopan laadunarviointirekisterin (European Quality Assurance Register for Higher Education, EQAR) rekisterikomitean jäsen vuodesta 2017 lähtien ja Quality Board for Icelandic Higher Educationin jäsen vuodesta 2019.**'

Pyykön muut merkittävimmät luottamustoimet liittyvät säätiötoimintaan. Hän toimi vuodet 2008-2012 Suomen kulttuurirahaston Varsinais-Suomen rahaston hoitokunnan puheenjohtajana ja vuodet 2012–2017 [[Suomen Kulttuurirahasto|Suomen Kulttuurirahaston]] hallituksen jäsenenä ja säätiön puheenjohtajana toimikaudella 1.10.2016–30.9.2017. 

Opetus- ja kulttuuriministeri [[Sanni Grahn-Laasonen]] tiedotti 2. maaliskuuta 2017 asettaneensa Riitta Pyykön kieltenopetuksen selvityshenkilöksi. ''Monikielisyys vahvuudeksi - Selvitys Suomen kielivarannon tilasta ja tasosta'' julkaistiin joulukuussa 2017.

== Huomionosoitukset ==
Pyykkö on saanut [[Suomen Leijonan ritarikunta|Suomen Leijonan]] I luokan ritarimerkin. Hän on [[Turun yliopiston ylioppilaskunta|Turun yliopiston ylioppilaskunnan]] kunniajäsen ja [[Turun Suomalainen Yliopistoseura|Turun Suomalaisen Yliopistoseuran]] kunniajäsen.**'

## Lähteet
Albertina Julin

**Albertina Julin** (o.s. Karberg; 10. maaliskuuta 1765 Oulu – 8. toukokuuta 1835 Turku) oli Suomen vanhimman apteekin, Turun kaupunginapteekin omistaja vuosina 1820–1826. Julinilla oli sukuyhteydet kahteen tunnettuun apteekkarisuvun Karbergien ja Julineihin. Julin oli elinaikanaan tunnettu sekä Oulun että Turun seurapiireissä.

## Perhesuhteet
Albertina Julin syntyi vuonna 1765 Oulun kaupunginapteekkarin Jakob Karbergin (1730–1782) ja Elisabet Bongen (1725–1782) perheeseen. Albertina Karbergin molemmat vanhemmat menehtyivät vuonna 1782 ja pian sen jälkeen Albertina avioitui Oulun uuden kaupunginapteekkarin Johan Julinin kanssa. Albertina ja Johan Julinille syntyi viisi lasta: Johan Jakob, Erik, Albertina, Johanna Gustava ja Wilhelmina, minkä lisäksi yksi tytär kuoli jo varhain. Perhe asui 1700-luvun lopun ja 1800-luvun alun Oulussa, missä heillä oli keskeinen rooli kaupungin seurapiireissä. Vuonna 1813 Johan Julin osti Turun kaupunginapteekin ja Albertina muutti miehensä kanssa Turkuun.

## Muita sukulaisia
Albertina Julin on marsalkka Mannerheimin isoisoäiti.

## Elämä Oulussa ja Turussa
Oulussa Julinien perhe oli vireän tiede- ja kulttuurielämän keskipiste. Puhuttiin jopa Oulun ”juliaanisesta” loistokaudesta. Turussa Albertina Julin omisti Turun kaupunginapteekin miehensä kuoltua vuonna 1820 vuoteen 1826. Apteekki tunnettiin tuona aikana "Julinin lesken apteekkina". Julin kuoli vuonna 1835. Hänet on haudattu Turussa Maarian kirkon hautausmaalle. 

## Kaunokirjallisuudessa
Vuonna 2016  Finlandia-palkitussa Jukka Viikilän romaanissa ''Akvarelleja Engelin kaupungista'' arkkitehti Carl Ludvig Engel tilaa puutarhakasvien siemeniä Turusta Albertina Julinin apteekista.

## Lähteet
Ellen Bergman

**Eleonora (''Ellen'') Magdalena Bergman** (5. tammikuuta 1842 Strängnäs – 5. joulukuuta 1921) oli ruotsalainen laulupedagogi ja naisasianainen. Hänen isänsä oli kirkkoherra, filosofian tohtori ja teologian tohtori Axel Theodor Bergman (k. 1883) ja äitinsä Mathilda Helena Scholander (k. 1869).

## Musiikillinen ura
Bergman opiskeli sellonsoittoa, urkujensoittoa, harmoniaoppia ja yksinlaulua Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1864–1869, suoritti urkurintutkinnon vuonna 1867 ja valmistui Ruotsin kuninkaallisesta musiikkiakatemiasta vuonna 1870. Hän opetti laulua opettajaseminaarissa ja valtiollisessa tyttöjen normaalikoulussa vuosina 1868–1898, laulun alkeita konservatoriossa vuonna 1870 ja yksinlaulua vuosina 1873–1899. Hän toimi väliaikaisena johtajana sekä yksin- ja kuorolaulun opettajana Isis Conservatoryssa Yhdysvaltojen Point Lomassa vuosina 1900–1906. Konservatoriossa arvostettiin suuresti Bergmanin opetusta koululaulumetodiikassa. Hänet valittiin 28. syyskuuta 1876 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi numero 455, ja hänet palkittiin Illis Quorum -mitalilla vuonna 1899.

Bergmanin johdolla opiskelivat laulua muun muassa Sven Scholander, Selma Ek ja Dagmar Möller.

## Ellen Bergman ja Svenska Federationen

August Strindberg käytti kirjeessä vuodelta 1884 Bergmanista nimitystä "den djefla maran Ellen Bergman". Tämä johtui Bergmanin mielipiteistä naisten emansipaation suhteen. Bergman oli 1880-luvun alkupuoliskolla ruotsalaisen osaston jäsenenä Federationissa. Federation oli kansainvälinen järjestö, joka taisteli prostituution sääntelyä vastaan. Historioitsija Yvonne Svanströmin mielestä Bergman oli aikanaan hyvin radikaali nainen. Järjestö kuului osana "British, Continental and General Federationiin", joka yhdistyi Josephine Butlerin vuonna 1868 perustamaan "Ladies' National Associationiin". Ellen Bergman oli aktiivinen kirjoittaja ja puhuja järjestön alkuvuosina, mutta luopui siitä vuonna 1885. Fredrika Bremerin lehdessä *Dagny* numero 2 vuonna 1912 Bergmania kuvattiin "lämpimäksi naisasian ystäväksi".

## Kirjallisuutta

*
* http://www.kvinnofronten.nu/Formodrar/ellenbergman.htm
Elina Pirjatanniemi

**Elina Anna Pirjatanniemi** (s. 21. elokuuta 1966 Tampere) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Åbo Akademin kansainvälisen oikeuden ja valtionsääntöoikeuden professorina sekä ihmisoikeusinstituutin johtajana.

## Ura
Pirjatanniemi valmistui valtiotieteiden maisteriksi Åbo Akademista vuonna 1993 ja oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1995. Hän väitteli oikeustieteen tohtoriksi Turun yliopistossa vuonna 2005, ja Suomalainen Lakimiesyhdistys myönsi hänelle vuoden väittelijän palkinnon. Pirjatanniemi toimi opiskeluaikanaan aktiivina Åbo Akademin yhteiskuntatieteiden ainejärjestö SF-klubbenissa, ja nykyään hän toimii järjestön kuraattorina.

Pirjatanniemi toimi Helsingin yliopiston viransijaisena yliopistopettajana vuosina 1995–1997 sekä Turun yliopiston rikosoikeuden assistenttina vuosina 2001–2006 ja rikos- ja prosessioikeuden yliassistenttina vuosina 2006–2008. Hän on toiminut Åbo Akademin ihmisoikeusinstituutin johtajana vuodesta 2008 alkaen ja kansainvälisen oikeuden ja valtiosääntöoikeuden professorina vuodesta 2009 alkaen sekä myös yliopiston hallituksen jäsenenä.

Pirjatanniemi on toiminut kolumnistina pääkaupunkiseudun ruotsinkielisessä lehdessä *[[Hufvudstadsbladet]]issa* sekä *[[Turun Sanomat|Turun Sanomissa]]*.

Pirjatanniemen artikkeli *Muukalaisia ja muita ihmisiä* palkittiin parhaana Lakimies-aikakauskirjassa vuonna 2014 julkaistuna kirjoituksena. Hänelle myönnettiin Vuoden viestijä -palkinto vuonna 2018. Hänet valittiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 2019.

## Yksityiselämä
Elina Pirjatanniemi ja RKP:n kansanedustaja Stefan Wallin menivät naimisiin vuonna 1995. Heillä on kaksi tytärtä. Pari haki avioeroa vuoden 2016 toukokuussa.

## Julkaisuja
* 
* 
* 

## Lähteet
Brothers in Arms (pelisarja)

**Brothers in Arms** on Ubisoftin julkaisema videopelisarja, johon kuuluvat:
* Brothers in Arms: Road to Hill 30 (2005)
* Brothers in Arms: Earned in Blood (2005)
* Brothers in Arms: D-Day (2006), PlayStation Portable
* Brothers in Arms: Hell’s Highway (2008)

Pelisarja on toiseen maailmansotaan sijoittuva toimintapelien sarja.

## Aiheesta muualla
* Pelisarja MobyGamesissä
Helvi Saarinen

**Helvi Saarinen** (25. maaliskuuta 1920 Helsinki – 1. syyskuuta 1996 Helsinki) oli suomalainen järjestöjohtaja, joka toimi Suomen YK-liiton puheenjohtajana vuosina 1975–1979. Hän edusti Suomen valtiota lukuisissa eri YK-kokouksissa ja oli aktiivinen Kansainvälisen solidaarisuussäätiön toimija.

Saarinen työskenteli sotien jälkeen Suomen Liiketyöntekijäin Liiton toimitsijana ja SAK:n opintosihteerinä. Hän valmistui vuonna 1951 yhteiskuntatieteiden maisteriksi Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta ja oli muutaman vuoden Viialan kansalaisopiston johtajana ennen siirtymistään Kansaneläkelaitoksen työntekijäksi. Hän jäi Kelasta eläkkeelle jaostopäällikkönä vuonna 1985. Parhaiten Saarinen tunnettiin järjestötoiminnastaan, erityisesti Suomen YK-liitossa. Hän kuului Suomen valtuuskuntaan YK:n ensimmäisessä naiskonferenssissa Meksikossa vuonna 1975 ja oli jäsenenä YK:n vuonna 1993 asettamassa naisten asiaa käsitelleessä toimikunnassa. Saarinen oli myös Naisasialiitto Unionin puheenjohtaja vuodesta 1983 ja vaikutti lisäksi Kehitysyhteistyön palvelukeskus Kepassa sekä Sosialidemokraattisissa Naisissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Naisen kuva joukkoviestimissä, Yleisradion Elävä Arkisto, 7.4.1974
Saan laulaa armon lähteestä

**Mä laulelen nyt verestä** on ruotsalaisen kanttori ja kansakoulunopettaja August Östlundin (1846–1945) kirjoittama hengellinen laulu, joka ruotsiksi alkoi sanoilla *Emedan blodet räcker till*. Se julkaistiin 1873 kokoelmassa Andeliga Sånger. Laulu ankkuroitui vahvasti herrnhutilaisperinteeseen, joka Östlundille oli tuttua. Laulu on ollut tunnettu sekä Ruotsissa että Suomessa monien eri kristillisten ryhmien keskuudessa. 

Laulusta on löydetty kaksi eri suomennosta, *Kun veri yhä riittää vaan* sekä *Mä laulelen nyt verestä*. Ensimmäisenä mainitun suomennoksen muokkausta käytetään mm. Siionin kanteleessa (Kun veri kallis Jeesuksen). Jälkimmäinen tuli Leonard Typön *Kotimaan virsiä* -kokoelmaan 1912 ja on tunnetumpi lestadiolaisen liikkeen parissa. 

Laulun sävelmä on toisinto Johann Crügerin sävelmästä. Ruotsissa yleisemmässä käytössä on ollut puolestaan Östlundin oma sävelmä.

Ruotsiksi laulun sanat kuuluvat *Nu vill jag sjunga om det blod*. Amerikan lestadiolaiset laulavat laulua sanoilla *I'm singing of the sacred blood*.

## Julkaistu

* Siionin laulut nro 65
* Virsikirja ja Hengellisiä lauluja nro 694 
* Siionin matkalaulut nro 108
* Sions Sånger nro 137
* Songs and Hymns of Zion nro 295
* Siionin kannel nro 207
Fairphone

**Fairphone** on hollantilainen elektroniikkayhtiö. Se aloitti startup-yrityksenä vuonna 2013. Se valmistaa kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti tuotettuja modulaarisia älypuhelimia, joihin voi helposti itse vaihtaa osia. Yhtiö pyrkii hankkimaan puhelimissaan käytettävät mineraalit eettisesti toimivista kaivoksista.

## Tuotteet
* Fairphone 1 (2013)
* Fairphone 2 (2015)
* Fairphone 3 (2019)
* Fairphone 3+ (2020)
* Fairphone 4 (2021)
* Fairphone 5 (2023)
* Fairphone 6 (2025)

## Katso myös
* Eettinen kuluttaminen
* Reilu kauppa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Verkkosivut 
* Ubuntu Summit 2023 - Open Source for Sustainable and Long lasting Phones (Fairphonen Luca Weissin esitelmä)
Ranskan ympäriajo 2017

**Ranskan ympäriajo 2017** oli järjestyksessään 104. maantiepyöräilyn Ranskan ympäriajo. Se alkoi henkilökohtaisella aika-ajolla Saksan Düsseldorfissa 1. heinäkuuta ja päättyi Pariisiin 23. heinäkuuta 2017. Saksan puolella ajettiin kolme etappia. Ranskassa reitti kulki viiden vuoriston alueella. Etappeja poljettiin Pyreneillä ja Alpeilla, Juravuoristossa, Ranskan keskiylängöllä ja Vogeesien vuoristossa.

## Joukkueet

## Etapit

## Kokonaiskilpailun lopputulos

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaari Mattila

**Kaari Mattila** (ent. **Päivi Mattila**, s. 27. syyskuuta 1972 Helsinki) on vuodesta 2025 Itä-Suomen yliopiston työelämäprofessori.

Sitä ennen Mattila oli Ihmisoikeusliiton pääsihteerinä vuosina 2013–2024. Hän siirtyi tehtävään Amnestyn Suomen osaston ihmisoikeustyön johtajan tehtävästä.

Mattila on koulutukseltaan valtiotieteiden tohtori. Hän väitteli Helsingin yliopistossa vuonna 2011 aiheenaan Intian kotien työsuhteet.

Mattila on nostanut esiin Suomen lainsäädännöllisiä epäkohtia liittyen muun muassa vammaisten, turvapaikanhakijoiden ja köyhimpien ihmisten perus- ja ihmisoikeuksien toteutumisen suhteen.

## Lähteet
Tom Clancy’s Ghost Recon

**Tom Clancy's Ghost Recon** on Ubisoftin pelisarja.

Useat sarjan osat on kehittänyt Red Storm Entertainment.

## Pelit
* *[[Tom Clancy’s Ghost Recon (videopeli)|Tom Clancy’s Ghost Recon]]* (2001)
** *Tom Clancy's Ghost Recon: Desert Siege* (2002), laajennusosa
** *Tom Clancy's Ghost Recon: Island Thunder* (2002), laajennusosa
** *Tom Clancy's Ghost Recon: Jungle Storm* (2004), laajennusosa
* *[[Tom Clancy's Ghost Recon 2]]* (2004)
** *Tom Clancy's Ghost Recon 2: Summit Strike* (2005), laajennusosa
* *[[Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter]]* (2006)
* *[[Tom Clancy’s Ghost Recon Advanced Warfighter 2]]* (2007)
* *Tom Clancy's Ghost Recon Predator* (2010), PlayStation Portable
* *[[Tom Clancy’s Ghost Recon (vuoden 2010 videopeli)|Tom Clancy’s Ghost Recon]]* (2010), Wii
* *Tom Clancy's Ghost Recon: Shadow Wars* (2011), Nintendo 3DS
* *[[Tom Clancy's Ghost Recon: Future Soldier]]* (2012)
* *[[Tom Clancy's Ghost Recon Phantoms]]* (2014), ilmaispeli
* *[[Tom Clancy's Ghost Recon Wildlands]]* (2017)
**[[Tom Clancy's Ghost Recon Breakpoint]]* (2019)

## Kirja
*Tom Clancy's Ghost Recon* on salanimellä *[[David Michaels (kirjailija)|David Michaels]]* kirjoitettu kirja ().

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pelisarja MobyGamesissä
Milja Sarkola

**Milja Sarkola** (s. 22. maaliskuuta 1975 Helsinki) on suomalainen teatteriohjaaja ja näytelmäkirjailija. Hänen teoksensa käsittelevät muun muassa perhesuhteita, seksuaalisuutta, julkisuutta ja yksityisyyttä.

## Ura ja teokset
Sarkola valmistui ohjaajaksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 2006. Hän toimi Teatteri Takomon taiteellisena johtajana yhdessä Pauliina Feodoroffin kanssa vuosina 2008–2012. Hän on ohjannut useita näytelmiä eri näyttämöille sekä suomeksi että ruotsiksi. Hänen ensimmäinen oma näytelmänsä, *Perheenjäsen*, sai ensi-iltansa Teatteri Takomossa 2011. Sarkola paitsi kirjoitti myös ohjasi teoksen. *Perheenjäsen* palkittiin Thalia-palkinnolla.

Muita Sarkolan kirjoittamia näytelmiä ovat *Kivet suuhun* (2006, yhdessä Heini Junkkaalan kanssa), *Jotain toista – Henkilökohtaisen halun näyttämö* (Q-teatteri 2015) sekä *Allt som sägs* (Teater Viirus 2016).

Keväällä 2020 ilmestyi Sarkolan esikoisromaani *Pääomani*. Q-teatterissa esitettiin ilmestymisaikaan myös samannimistä näytelmää. Romaani oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaana. Seuraava romaani *Psykiatrini* ilmestyi 2024.

## Teosten teemoista
Sarkolan työstä on sanottu, että hänen kimmokkeensa kirjoittamiseen löytyy ”tarpeesta lausua asioita ääneen, halusta tavoittaa jokin havainto tai kokemus kielen kautta mahdollisimman tarkasti”.

Sarkolan esikoisnäytelmä *Perheenjäsen* on omakohtainen kuvaus teatteriperheestä, jonka jäsenet omistautuvat työlleen eivätkä tunne toisiaan. Teos käsittelee myös teatterin tekemistä ja liikkuu erilaisilla kerronnan tasoilla: esityksessä valmistetaan esitystä ja puhutaan siitä.

*Jotain toista* käsittelee seksuaalista halua ja sen tuottamaa puhetta. Sarkola kertoo, että kirjoittaessa aiheeksi tarkentui estyneen ihmisen suhde haluun. Näytelmän pääosassa on homoseksuaalinen nainen, teatteriohjaaja, joka valmistaa esitystä halusta ja tuo näyttämölle omat seksuaaliset kokemuksensa.

*Allt som sägs* on kasvukertomus, jonka ensimmäinen puolisko kuvaa täydellisyyteen pyrkivän tytön lapsuutta ja teini-ikää, toinen aikuisen naisen itsereflektointia. Esitys käsittelee muun muassa yksinäisyyttä ja paljastumisen ja torjutuksi tulemisen pelkoa.

## Perhe
Milja Sarkolan isä on näyttelijä ja teatterinjohtaja Asko Sarkola ja äidinisä kirjailija Olof Enckell. Hänen veljensä on näyttelijä Sampo Sarkola ja puolisonsa teatteritieteen maisteri Pauliina Feodoroff.

## Lähteet
Stand Still Stay Silent

**Stand Still Stay Silent** on Ruotsissa syntyneen suomalaisen Minna Sundbergin vuonna 2013 aloittama, maaliskuuhun 2022 asti ilmestynyt verkkosarjakuva, joka sijoittuu post-apokalyptiseen tulevaisuuden Skandinaviaan. Sarjakuva julkaistaan englanniksi, ja sen ensimmäiset 323 sivua kokoava Indiegogo-joukkorahoitettu sarjakuva-albumi *Stand Still Stay Silent Book 1* ilmestyi vuonna 2015. Joukkorahoituskampanja tuotti lähes 125 000 dollaria. Vuonna 2017 sarjan toisen albumin Kickstarter-joukkorahoituskampanja tuotti runsaat 250 000 dollaria, ja vuonna 2020 kolmas albumi sai runsaan 315 000 dollarin joukkorahoituksen.

Vuonna 2015 *Stand Still Stay Silent* voitti Reuben-palkinnon pitkä verkkosarjakuva -kategoriassa.

*Stand Still Stay Silent* -verkkosarjakuvan maailmassa suurin osa ihmiskunnasta ja suuri osa nisäkkäistä on kuollut globaaliin pandemiaan. Taudin saaneet ihmiset ja nisäkkäät muuntuvat  hirviöiksi, jotka muistuttavat pohjoismaisten myyttien olentoja kuten peikkoja ja jättiläisiä. Vain Islanti ja pienet eristyneet yhteisöt muissa Pohjoismaissa ovat selvinneet pandemiasta ja käyvät jatkuvaa taistelua hirviöitä vastaan. Ihmiset ovat palanneet Pohjolan vanhoihin uskontoihin, ja havainneet muinaiset riimut ja loitsut kiväärien veroisiksi aseiksi taistelussa hirviöitä vastaan.

Sarjakuva alkaa prologilla, joka kertoo, miten ihmiset eri Pohjoismaissa pelastuivat pandemiasta. Varsinainen tarina sijoittuu kolme sukupolvea myöhempään aikaan. Se seuraa Pohjolan eri kansallisuuksista koottua pientä tutkimusretkikuntaa, joka lähtee Juutinrauman sillan yli pandemian 90 vuotta aiemmin autioittamaan Tanskaan. Takaumat kertovat terveysviranomaisten epätoivoisesta taistelusta nopeasti etenevää pandemiaa vastaan.

Sundberg on saanut tunnustusta erityisesti värien käytöstä ja kauniista maisemakuvista, jotka luovat terävän kontrastin raunioissa ja erämaissa vaaniville hirviöille. Tarinaa taustoittavat kartat avaavat Pohjoismaiden maantiedettä ja pandemian jälkeistä historiaa myös kansainvälisille lukijoille.

Sarjakuvan nimi, *Stand Still Stay Silent* viittaa ”ensimmäiseen sääntöön”, joka neuvoo parhaan tavan selvitä kohtaamisesta hirviön kanssa. Pakoon juokseminen tai avun huutaminen ei kannata, paras vaihtoehto on toivoa, ettei hirviö huomaa.

## Kirjat

* Sundberg, Minna: *Stand Still Stay Silent Book 1,* s.324. Omakustanne, 2015. ISSN 2342 8880 (print) ISSN 2342 8899 (online).
* 
* Sundberg, Minna: *Stand Still Stay Silent Book 3, s. 304.* Hiveworks Comics, 2020. ISSN 2342-8880 (print) ISSN 2342-8899 (online)
*
*
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Koppinen, Mari: Suomalainen sarjakuvataiteilija sai alan korkeimman palkinnon Yhdysvalloissa. Helsingin Sanomat 7.6.2015.
* Cruz, Larry: Stand Still Stay Silent visits lovely post-apocalyptic Scandinavia. CBR.COM 9.5.2014.
Pikku prinssi (elokuva)

**Pikku prinssi** (, ) on vuonna 2015 ilmestynyt ranskalais-italialais-kanadalainen 3D-animaatioelokuva. Elokuva perustuu Antoine de Saint-Exupéryn samannimiseen romaaniin. 

## Ääninäyttelijät

## Lähteet
* 
*
Lomé-Tokoinin kansainvälinen lentoasema

Lomén **Gnassingbé Eyadéman kansainvälinen lentoasema** (. lyh. AIGE; ), aiemmin **Lomé-Tokoinin kansainvälinen lentoasema** (), on kansainvälinen lentoasema Togon pääkaupungissa Loméssa. Lentoasema on nimetty edesmenneen presidentti Gnassingbé Eyadéman mukaan.

Lentoaseman ajanmukaistushanke valmistui vuonna 2016 ja oli suunniteltu sekä rahoitettu kiinalaisella lainarahalla. Alkuvuodesta 2025 uutisoitiin lentoaseman ja sen terminaalitilojen laajennusprojektista. Tällä tavoitellaan matkustajakapasiteetin huomattavaa kasvattamista. Pyrkimyksenä olisi nostaa lentoaseman kautta kulkevaa matkustajavirtaa noin 1,4 miljoonan vuositasolta (2023) noin 2 miljoonan matkustajaa vuodessa.


Aéroport International Gnassingbé Eyadéma de Lomé 08.jpg|Näkymä lentokoneesta matkustajaterminaaliin.
Aéroport de Lomé - vue du parking 1.jpg|Lentoaseman terminaalirakennusta pysäköintipaikkojen puolelta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lontilanjoen valuma-alue

**Lontilanjoen valuma-alue** (vesistöaluetunnus 35.27) on Pirkanmaalla Akaassa ja Hämeenlinnan Kalvolassa sijaitseva Vanajaveden alaosan alueella (35.22) Vanajaveden luoteisosassa Konhonselkään laskevan, yläjuoksulla Lontilanjokena ja alajuoksulla Nahkialanjokena tunnetun, joen valuma-alue.

Lontilanjoen valuma-alueen pinta-ala on 119&nbsp;km², jonka maankäytöstä on 8,2 % taajama-alueiden ja asuinalueiden käytössä, 20,4 % on maatalouden käytössä. Metsät, puusto ja kosteikot muodostavat 71,0 % alueesta ja vesistöille jää loput 0,8 % alueesta.

Se kuuluu Kokemäenjoen vesistöön (vesistöaluetunnus 35) ja on Vanajaveden–Pyhäjärven alueessa (35.2) toisen jakovaiheen seitsemäs osa-alue (35.27), joka laskee Vanajaveden alaosan alueeseen (35.22). Valuma-alue on jaettu vielä kolmeen kolmannen jakovaiheen osa-alueiseen. Ensimmäinen on Nahkialanjoen alue (35.271), joka alkaa Toijalan taajamassa Nahkialanjärven luusuasta ja päättyy Nahkialanjoen joensuuhun Vanajaveteen. Toinen alue on Nahkialanjärven alue (35.272) ja se alkaa Lontilan kylältä. Se sisältää ne ojat, jotka laskevat kapealta alueelta Nahkialanjokeen. Lontilan kylän pohjoispuolella sijaitsee Lontilanjoen yläosan valuma-alue (35.273). Koko Lontilanjoen valuma-alueella sijaitsee 14 suhteellisen pientä järveä ja lampea. Niistä merkittävimmät ovat lasketun Ojajärven kaksi erillistä järviallasta Ojajärvi (eteläinen) (20 hehtaaria eli ha), Ojajärvi (pohjoinen) (18 ha) sekä vielä Ahvenuslammi (14 ha). Alueella asuu pääasiassa Akaassa Toijalan asukkaita ja entisen Kalvolan alueen asukkaita, joita on yhteensä korkeintaan 10&nbsp;000.

## Valuma-alueen kuvaus
Nahkialanjärvi sijaitsee Toijalan taajama-alueella ja siihen laskee etelästä Lontilanjoki ja siitä laskee pois Nahkialanjoki. Tämä laskee Vanajaveden Konhonselkään läpi kuivuneen Rätönjärven. Lontilanjoki virtaa laajan peltoaukean läpi, joka alkaa Vehkojan ja Ohtisten suunnalta. Tässä peltomaisemassa pienen Mastian laskuoja yhtyy pääjokeen. Se jää ainoaksi Nahkialanjoen alueen järveksi. Lontilan kylän kaakkoispuolella yläjuoksulla joen ominauudet ovat aivan erilaiset sen alajuoksuun verrattuna.

Täällä joki kiemurtelee kapeana ojana kerätessään vasta vettä uomaana. Pohjoisen Ojajärven laskuoja Ravinoja kiemurtelee mäkisessä maastossa ja yhtyy pääjokeen Vehkojassa. Ojajärvi oli aiemmin suurempi järvi, jota on laskettu muutamaan otteeseen. Sen eteläistä järvenosaa kutsutaan myös Ojajärveksi. Järvi ja sen lähiympäristö on luonnonsuojelualuetta. Ravinojaan laskee myös varsin korkealla sijaitseva Ahvenuslammi. Ohtisissa pääuomaan yhtyy Ruskeanoja, joka laskee Saapaslammista. Samalta kangasylängöltä, mutta omaa laskuojaansa myöten, laskevat pienet harjulammet Lapiolammi, Valkealammi sekä kaksi muuta nimetöntä lampea. Oman kokonaisuuden muodostavat Vääräjärvi ja Pikku Ohtislammi, jotka laskevat Iso Ohtislammin kautta Lontilanojaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* JärviWiki: [Lontilanjoen valuma-alue (35.27)](https://www.jarviwiki.fi/wiki/Lontilanjoen_valuma-alue_(35.27))
Minna Sundberg

**Minna Sundberg** (s. 9. tammikuuta 1990) on Ruotsissa syntynyt suomalainen kuvittaja ja sarjakuvataiteilija. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat verkkosarjakuvat *[[Redtail's Dream]]* ja *[[Stand Still Stay Silent]]*.

Minna Sundberg syntyi vuonna 1990 Ruotsissa asuneeseen suomalaisperheeseen, joka muutti takaisin Suomeen 1997. Hän valmistui 25-vuotiaana Aalto-yliopiston Taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun graafisen suunnittelun koulutusohjelmasta taiteen kandidaatiksi.

Vuonna 2015 Sundbergin *Stand Still, Stay Silent* -verkkosarjakuva voitti ensimmäisenä suomalaisena Reuben-palkinnon pitkän verkkosarjakuvan kategoriassa.

Ensimmäisenä opiskeluvuonnaan verkkosarjakuvataiteilijan uraa suunnitellut Sundberg aloitti useita ”harjoitussarjakuvia”, joista yhdestä kehittyi *A Redtail's Dream*, 556-sivuinen suomalaista mytologiaa hyödyntävä verkkosarjakuva. Hänen toinen sarjakuvansa, edelleen jatkuva *Stand Still, Stay Silent*, sijoittuu Pohjoismaihin post-apokalyptisessa tulevaisuudessa 2100-luvun alussa.

Vuosina 2013 ja 2014 Sundberg järjesti kaksi onnistunutta Indiegogo-joukkorahoituskampanjaa rahoittaakseen verkkosarjakuviensa painettujen versioiden julkaisemisen.

*Stand Still, Stay Silentin* kielikuntia kuvaava infosivu on julkaistu erillisenä julisteena, joka on saanut suosiota erityisesti kielitieteilijöiden keskuudessa.

Sundbergin sarjakuvia on pidetty hyvinä esimerkkeinä verkkosarjakuvan kypsymisestä ilmaisuvoimaiseksi mediaksi.

## Albumit
* 
* 
* 
* 
*
*
*
*
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen verkkosivu ”Webcomics by Minna Sundberg”
*Independent Fan-forum ”The Stand Still, Stay Silent Fan-Forum”
IL-2 Sturmovik (pelisarja)

**IL-2 Sturmovik** on lentosimulaattorisarja, joka on saanut nimensä  neuvostoliittolaisesta Iljušin Il-2 maataistelukoneesta.

Sarjan ensimmäinen osa julkaistiin Microsoft Windows -alustalle vuonna 2001.

Sarjan kehitys on nykyisin Rise of Flight -simulaattorista tunnetun 777 Studiosin hallussa.

## Sarja
* IL-2 Sturmovik (2001)
* IL-2 Sturmovik: Forgotten Battles (2003)
** *Ace Expansion Pack* lisäosa
** *Pacific Fighters* lisäosa
* IL2 Sturmovik 1946
* IL-2 Sturmovik: Birds of Prey, pelikonsolit
** *Wings of Prey*, Windows-julkaisu
* IL-2 Sturmovik: Cliffs of Dover (2011)
* IL-2 Sturmovik: Battle of Stalingrad (2013)
** IL-2 Sturmovik: Battle of Moscow
** IL-2 Sturmovik: Battle of Kuban
** IL-2 Sturmovik: Battle of Bodenplatte

## Jatko-osat

IL-2 Sturmovik: Battle of Stalingrad on kehitetty yhteistyössä Rise of Flight simulaattorin tekijöiden kanssa.

Jatko-osat IL-2 Sturmovik: Battle of Moscow ja IL-2 Sturmovik: Battle of Kuban jatkavat kehitystä.

*Battle of Moscow* ja *Battle of Kuban* ovat saatavilla erillisinä, mutta voivat myös käyttää laajennuksena *Battle of Stalingradiin*.

## Lähteet
Ero (vuoden 1994 elokuva)

**Ero** () on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut ranskalainen psykologinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Christian Vincent. Elokuvan pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Daniel Auteuil, jotka saivat roolisuorituksistaan parhaan nais- ja miespääosan César-ehdokkuudet. *Ero* perustuu Dan Franckin romaaniin *La Séparation* (1991), jonka pohjalta Franck ja Vincent laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Claude Berri.

## Juoni

Pariisilaiset Anne (Isabelle Huppert) ja Pierre (Daniel Auteuil) ovat olleet avoliitossa pari vuotta ja heillä on vähän yli vuoden vanha Loulou-niminen poika (Louis Vincent), joka viettää päivänsä lastenhoitajansa, Laurencen (Laurence Lerel), kanssa. Annen ja Pierren parhaat ystävät ovat Victor (Jérôme Deschamps) ja Claire (Karin Viard), jotka elävät myös avoliitossa. Pierre alkaa pian tuntea, että Anne on etääntymässä hänestä. Myöhemmin juhlissa Anne kertoo Pierrelle rakastavansa toista miestä. Pierre ottaa uutisen tyynesti vastaan ja näyttää jopa hyväksyvän Annen suhteen, mutta heidän parisuhteensa rapistuu erittäin nopeasti ja Pierrestä tulee väkivaltainen Annea kohtaan.

## Näyttelijät

## Julkaisu ja vastaanotto
*Ero* sai ensi-iltansa Ranskassa 9. marraskuuta 1994 ja oli AMLF:n teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 486 751 katsojaa. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta televisioensi-iltansa se sai Yle TV1 -kanavalla 17. syyskuuta 1999.

Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 91% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 7,5/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 11 arviointiin. 656 käyttäjästä 66% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,3/5 keskiarvolla. Internet Movie Databasen 802 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,1/10.

*Ero* julkaistiin Ranskassa DVD:lle 24. elokuuta 1999.

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Ero'' AlloCinéssä 
* ''Ero'' UniFrancessa 
* ''Ero'' Rotten Tomatoes -sivustolla
Eric Gandelin

**Eric Gandelin** (s. 12. maaliskuuta 1977 Bourg-la-Reine) on ranskalainen Sauberin Formula 1 -tallin pääsuunnittelija. Gandelin on työskennellyt Sauberilla vuodesta 2002 lähtien. Heinäkuusta 2013 lähtien hän on toiminut tallin pääsuunnittelijana korvaten tehtävässään Matt Morrisin. Aiemmin Gandelin on työskennellyt Prostilla vuosina 1999–2001.

## Lähteet
Tirreno–Adriatico 2017

**Tirreno–Adriatico 2017** on järjestyksessään 52. maantiepyöräilyn Tirreno–Adriatico-kilpailu. Kilpailu alkoi joukkueaika-ajolla Camaioressa 8. maaliskuuta ja päättyy henkilökohtaiseen aika-ajoon San Benedetto del Trontossa 14. maaliskuuta.

## Joukkueet

## Etapit
Hymns and Songs of Zion

**Hymns and Songs of Zion** on Amerikan rauhansanalaisten (ns. pikkuesikoisuus) eli Apostolic Lutheran Churchin julkaisema laulukirja. Ensimmäisen laulukirjan kokosi Mary Michelsen vuonna 1950. 

Kirja sisältää 670 hengellistä laulua ja virttä, joista osa on suomalaisten siirtolaisten mukana Suomesta Amerikkaan kulkeutuneita evankelis-luterilaisen kirkon virsiä sekä erityisesti lestadiolaisessa liikkeessä laulettuja lauluja. Kirjaan on lisätty paljon lauluja myös Amerikan vapaakirkollisista seurakunnista sekä metodistien käyttämiä hengellisiä lauluja ja virsiä.

## Lähteet

* Jämsä, Leinonen: Lepopaikka suloinen, Siionin matkalaulujen lähteillä
* Amazon:
https://www.amazon.com/gp/aw/review/B003N9DOUS/R2KDWGGG0PUUWC/ref=cm_cr_dp_mb_rvw_1?ie=UTF8&cursor=1
Perlman

**Perlman** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Isadore Perlman (1915–1991), yhdysvaltalainen kemisti
* Itzhak Perlman (s. 1945), israelilaissyntyinen viulisti
* Mihail Perlman (1921–2002), venäläinen telinevoimistelija
* Nicole Perlman, yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja
* Rhea Perlman (s. 1948), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Ron Perlman (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä

## Katso myös
* Perlmanin oireyhtymä
* Perelman
Saan olla lapsi Jumalani

**Oon lapsi Isän, Jumalani** on O.H. Jussilan laulu, jonka hän oli perimätiedon mukaan sepittänyt vuonna 1915 Kuivaniemen pappilan mankelia pyörittäessään. Siionin laulut -kokoelmaan (nyk. nro 216) Jussila otti laulun jo seuraavana vuonna. Laulu löytyy myös Siionin matkalauluista numerolla 156. 

Laulun sävelmän on tehnyt Mikael Nyberg vuonna 1920. Sävelmä on tuttu herännäisvirrestä (Virsikirja 1986 nro 631) *Oi, Herra, jos mä matkamies maan*.

Laulu löytyy myös ruotsiksi sanoilla *Ett saligt barn till Gud jag nu är* (Sions Sånger nro 151) sekä englanniksi *A child of God the Father am I* (SHZ nro 550, HSZ nro 411).
Täällä usein korpimaata kulkeissain

**Täällä usein korpimaata kulkeissain** on amerikansuomaisen kauppias ja makkaratehtailija Heikki Mielosen (1888-1965) kirjoittama Siionin laulu. Se on syntynyt 1920-luvulla Amerikan lestadiolaisuuden vaikeina aikoina Waukeganissa Illinoisissa. Tiettävästi Amerikassa saarnamatkalla ollut Robert Vepsäläinen olisi tuonut laulun Suomeen. 

Laulun sävelmä on toisinto kansansävelmästä, jonka arvellaan olevan nimenomaan amerikansuomalainen kansansävelmä. 

Laulu on käännetty myös ruotsiksi, ja se alkaa sanoilla *Här så ofta under ökenvandrandet*. On arveltu että sen olisi kääntänyt ruotsiksi Oskari Heikki Jussila. 

Englanniksi laulu on käännetty 1951, ja sen sanat alkavat *Trav'ling in this wilderness I often sigh*.

## Julkaistu

* Siionin laulut nro 261
* Siionin matkalaulut nro 297 *Täällä usein korpimaata kuljemme*
* Sions Sånger nro 162  
* Sions Sånger och Psalmer nro 35
* Songs and Hymns of Zion nro 575 
* Hymns and Songs of Zion nro 534 *Often in this wilderness of sin I sigh*
Joulu, joulu tullut on

**Joulu, joulu tullut on** on Olli Berg-Wuorisen kirjoittama joululaulu vuodelta 1892. Uukuniemellä syntynyt Olli Wuorinen (aik. Berg, 1842–1917) teki elämänsä aikana useita lauluja, mm. *Luistinretki* ja *Leivo*. 

Laulun sävelmänä käytetään suomalaista kansansävelmää, jonka julkaisi ensimmäisen kerran Pekka Juhani Hannikainen vuonna 1896. 

## Julkaistu
* Siionin laulut nro 5
* Siionin matkalaulut nro 3
* Virsikirja ja Hengellisiä lauluja nro 633
* Hengellisiä lauluja ja virsiä nro 25
* Siionin kannel nro 21
* Songs and Hymns of Zion nro 51 *Christmas, Christmas now is here*

## Aiheesta muualla
Jeesus, ei vertaa sulle

**Jeesus, ei vertaa sulle** (Jeesuksen miss' on vertaa) on Olof Grenin 1778 julkaistu Sions Nya Sånger -kokoelmassa julkaistu laulu. Olof Gren (1716–1783) oli herrnhutilaispappi ja laulurunoilija. Laulun suomennos ilmestyi vuonna 1902 Merimieslähetysseuran julkaisemassa laulukokoelmassa. 

Siionin laulut-kokoelmaan laulu tuli vuonna 1916, ja Pentti Koskelo uudisti sitä vuoden 1976 laulukirjaan. Uudistuksessa laulu sai vahvemman lestadiolaisen identiteetin. 

Laulun sävelmä on ruotsalainen kansansävelmä, joka kertoo Pyhän Katariinan tarinan (Liten Karin). Sävelmä on julkaistu Suomessa koraalina jo vuonna 1868.

## Julkaistu

* Siionin laulut nro 63 *Jeesus, ei vertaa sulle*
* Siionin matkalaulut nro 95 *Jeesusta mihin vertaan*
* Sions Sånger nro 144 *Var finns en vän som Jesus*
* Songs and Hymns of Zion nro 293 *None can compare, dear Jesus*
* Hymns and Songs of Zion nro 506 *To whom shall I compare thee*
Giampaolo Dall’Ara

**Giampaolo Dall’Ara** (s. 8. heinäkuuta 1968 Rimini) on italialainen entinen Sauberin Formula 1 -tallin insinööri. Dall’Ara aloitti uransa Sauberilla vuonna 2000.

Kaudella 2004 Dall’Ara toimi Giancarlo Fisichellan, 2005–2006 Jacques Villeneuven ja 2007–2008 Nick Heidfeldin kisainsinöörinä. Kaudesta 2009 lähtien hän toimi tallin insinööriosaston johtajana lukuun ottamatta kautta 2013, jolloin hän toimi tallin strategiajohtajana. Tammikuussa 2016 Dall’Ara jätti Sauberin.

## Lähteet
IL-2 Sturmovik: Great Battles

**IL-2 Sturmovik: Battle of Stalingrad** (BOS) on IL-2 Sturmovik lentosimulaattorisarjan jatkoa. Kehityksestä vastaa 777 Studios.

Pelimoottori perustuu Rise of Flight -simulaattorissa käytettyyn.

Osana *Battle of Kuban* kehitystä pelimoottoriin on lisätty tukea virtuaalitodellisuuslaseille. OpenVR-tuki on julkaistu versiossa 2.009.

## Jatko-osat

Jatko-osat *Battle of Moscow* ja *Battle of Kuban* toimivat sekä erillisinä, itsenäisinä osina että laajennuksina BOS:ään.

Kaikki kolme osaa sisältävät sekä maastoalueita että lennettäviä koneita.

*Battle of Kuban* viimeistelty versio julkaistiin 14. maaliskuuta 2018 ja kehitys jatkuu *Battle of Bodenplatte* -lisäosalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Just Dance (pelisarja)

**Just Dance** on Ubisoftin tanssipelien sarja, joka on nimetty Lady Gagan samannimisen kappaleen mukaan. Sen ensimmäinen osa, *[[Just Dance (videopeli)|Just Dance]]*, julkaistiin vuonna 2009, ja sen jälkeen uusia osia on julkaistu vuosittain.

*Just Dance* on kaikkien aikojen myydyin tanssipelisarja. Kesäkuuhun 2019 mennessä sarjan pelejä oli myyty yhteensä yli 67 miljoonaa kappaletta, ja niillä oli maailmanlaajuisesti yli 120 miljoonaa pelaajaa.

## Pelit

### Pääsarjan pelit
* Just Dance (2009)
* Just Dance 2 (2010)
* Just Dance 3 (2011)
* Just Dance 4 (2012)
* Just Dance 2014 (2013)
* Just Dance 2015 (2014)
* Just Dance 2016 (2015)
* Just Dance 2017 (2016)
* Just Dance 2018 (2017)
* Just Dance 2019 (2018)
* Just Dance 2020 (2019)
* Just Dance 2021 (2020)
* Just Dance 2022 (2021)
* Just Dance 2023 Edition (2022)

### Japanissa yksinoikeudella

* Just Dance Wii
* Just Dance Wii 2
* Just Dance Wii U
* Yo-Kai Watch Dance: Just Dance Special Version

### Just Dance Kids -sarja

* Just Dance Kids (2010)
* Just Dance Kids 2 (2011)
* Just Dance Kids 2014 (2013)

### Disney-sarja

* Just Dance: Disney Party (2012)
* Just Dance: Disney Party 2 (2015)

### Experience-sarja

* Michael Jackson: The Experience
* The Black Eyed Peas Experience
* The Hip Hop Dance Experience

### Muut spin-offit

* Dance on Broadway
* The Smurfs Dance Party
* ABBA: You Can Dance

### Erikoisversiot
* Just Dance: Summer Party
* Just Dance: Best Of
* Just Dance Now
* Just Dance Unlimited

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pelisarja MobyGamesissä
Katri Niskanen

**Katri Niskanen** (s. 10. toukokuuta 1986 Oulu) on suomalainen muotisuunnittelija. Hän voitti Suomen Muodin huipulle -ohjelman ensimmäisen tuotantokauden vuonna 2009. Hän on valmistunut vaatesuunnittelijaksi Lahden muotoiluinstituutista. Niskanen perusti omaa nimeään kantavan vaatemerkin Helsingissä vuonna 2010. Katri Niskanen voitti vuonna 2014 Elle Style Awardseissa Vuoden Muotisuunnittelija -palkinnon.

Hän on suunnitellut iltapukuja Linnanjuhliin sekä hääpukuja. Linnanjuhlissa on nähty jo yli sata Niskasen suunnittelemaa pukua.  Vuonna 2023 Niskanen teki mittatilaustyönä puvun mm. Sanna Marinille ja yksiolkaiminen, keltainen iltapuku voitti Helsingin Sanomien lukijaäänestyksen ylivoimaisesti https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000010042861.html

Niskanen on avoliitossa Egotrippi-yhtyeen kitaristin Niklas Variston kanssa. Heillä on kaksi lasta. Maastohiihtäjät Iivo Niskanen ja Kerttu Niskanen ovat Katri Niskasen sisaruksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Aarno Vehviläinen

**Aarno Johannes Vehviläinen** (s. 15. elokuuta 1944 Parikkala) on suomalainen kenraalimajuri evp.

Vehviläinen syntyi agrologi Vilho Vehviläisen ja Vieno Hämäläisen perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1971 oli diplomikosmetologi Aila Alice Kymäläinen (k. 2010). Toimittaja ja juontaja Kimmo Vehviläinen on heidän poikansa. 

Vehviläinen tuli ylioppilaaksi Rovaniemen yhteislyseosta 1963, Kadettikoulusta hän valmistui 1967 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Vehviläinen toimi opetusupseerina Pohjan prikaatissa 1967 ja sitten Reserviupseerikoulussa opetuspseerina 1967–1972 ja komppanianpäällikkönä 1972–1975. Turun sotilaspiirin esikunnassa hän oli toimistoupseeri ja -päällikkö 1975–1981 ja Länsi-Suomen sotilasläänin esikunnan toimistopäällikkö 1981–1983. Pataljoonaupseerina Suomen YK-valvontajoukossa Vehviläinen toimi 1983–1984, opetusupseerina Taistelukoulussa 1984–1987, pataljoonankomentajana Savon Prikaatissa 1987–1989, uudelleen Taistelukoulussa esiupseerikurssien johtajana vuodesta 1989 ja YK:n suomalaisen valvontajoukon komentajana Libanonissa vuodesta 1992. Vehviläinen toimi komentajana Jääkäriprikaatissa  vuodesta 1993 ja uudelleen Libanonissa UNIFIL:in apulaiskomentajana (DFC) vuosina 1996–1997. Hänet nimitettiin Itäisen maanpuolustusalueen esikunnan päälliköksi vuonna 1997. Maanpuolustuskorkeakoulun rehtori Vehviläisestä tuli keväällä 2001 Seppo Tanskasen jälkeen.

Vehviläinen ylennettiin vänrikiksi 1964, luutnantiksi 1967, yliluutnantiksi 1970, kapteeniksi 1973, majuriksi 1979, everstiluutnantiksi 1987, everstiksi 1993 ja prikaatikenraaliksi 1998. Kenraalimajuri Vehviläisestä tuli vuonna 2001.

## Lähteet
Laukko

**Laukko** voi tarkoittaa:

## Nimenä
* Helena Laukko (s. 1957), järjestöjohtaja
* Houston Laukko (1988–2012), ravihevonen
* Louise Laukko (1992–2013), ravihevonen

## Muut
* Laukon kartano, kartano Vesilahdessa
* Laukonsilta, Tampere
* Laukontori, Tampereen Pyhäjärven rannalla sijaitseva tori
* Laukon torpparihäädöt 1907
Ihmisoikeuskeskus

**Ihmisoikeuskeskus** () on itsenäinen ja riippumaton viranomainen, jonka tehtävänä on edistää perus- ja ihmisoikeuksien toteutumista. Se toimii hallinnollisesti eduskunnan oikeusasiamiehen yhteydessä. Ihmisoikeuskeskus perustettiin vuonna 2012. 

Ihmisoikeuskeskuksen lakisääteisiin tehtäviin kuuluvat perus- ja ihmisoikeuksiin liittyvän tiedotuksen, koulutuksen, kasvatuksen ja tutkimuksen edistäminen. Se laatii perus- ja ihmisoikeuksien toteutumista koskevia selvityksiä, tekee aloitteita, antaa lausuntoja ja osallistuu eurooppalaiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön perus- ja ihmisoikeuskysymyksissä. Ihmisoikeuskeskuksen tehtävänä on myös edistää, suojella ja seurata YK:n vammaisten henkilöiden oikeuksien yleissopimuksen täytäntöönpanoa. Ihmisoikeuskeskus ei käsittele kanteluja eikä muitakaan yksittäistapauksia. 

Ihmisoikeuskeskuksella on ihmisoikeusvaltuuskunta, joka edistää eri toimijoiden välistä tiedonkulkua ja käsittelee laajakantoisia ja periaatteellisesti tärkeitä ihmisoikeuskysymyksiä. Sen jäseninä toimii noin 40 ihmisoikeusalan asiantuntijaa. Valtuuskunnan vakituisina jäseninä ovat ylimmät laillisuusvalvojat, erityisvaltuutetut ja Saamelaiskäräjien edustaja. Puheenjohtajana toimii Ihmisoikeuskeskuksen johtaja. Eduskunnan oikeusasiamies asettaa valtuuskunnan neljäksi vuodeksi kerrallaan.

Ihmisoikeuskeskuksen ensimmäiseksi johtajaksi nimitettiin Sirpa Rautio, joka toimi keskuksen johtajana, kunnes hän siirtyi EU:n perusoikeusviraston (FRA) johtajaksi maaliskuussa 2024. Huhtikuussa 2024 Ihmisoikeuskeskuksen uudeksi johtajaksi nimitettiin Jarna Petman.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ihmisoikeuskeskuksen toimintaa säätelevä laki Finlex
Aryylidialkyylifosfataasi

**Aryylidialkyylifosfataasi** eli **paraoksonaasi** on hydrolaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi organofosfaattien hydrolyysiä alkoholeiksi ja fosfaatti-ioneiksi. Aryylidialkyylifosfataasia esiintyy niin aito- kuin esitumaisissakin eliöissä. Nisäkkäissä sen tehtävänä on muun muassa estää HDL-kolesterolia hapettumasta ja lisäksi se vähentää organofosfaattien myrkyllisyyttä. Nimitys paraoksonaasi tulee siitä, että entsyymi kykenee hydrolysoimaan organofosfaatteja esimerkiksi paraoksonia. Aryylidialkyylifosfataasin EC-numero on EC 3.1.8.1.  

## Toiminta
Aryylidialkyylifosfataasi on rakenteeltaan dimeeri tai oligomeeri. Ihmisen entsyymi koostuu molekyylimassaltaan noin 40 kDa olevista alayksiköistä. Aryylidialkyylifosfataasi hydrolysoi useita organofosfaatteja ja sen substraatteja ovat muun muassa hyönteismyrkyt kuten parationi, paraoksoni ja klorpyrifossi kuin eräät kemiallisina aseina käytetyt yhdisteet kuten tabuuni, somaani ja sariini. Entsyymin alkuperäinen biologinen rooli on kuitenkin estää HDL-kolesterolia hapettumasta ja hydrolysoida myrkyllisiä rasvojen hapettumistuotteita. Entsyymillä on myös ateroskleroosia ehkäiseviä ominaisuuksia. Aryylidialkyylifosfataasia erittyy maksassa ja sitä esiintyy erityisesti veressä HDL-kolesterolipartikkelien yhteydessä. Entsyymistä on kaksi isoentsyymiä A ja B, joista B on aktiivisempi organofosfaattien hydrolyysissä. Aryylidialkyylifosfataasi vaatii toimiakseen kalsiumioneja.

## Lähteet
Sota apinoiden planeetasta

**Sota apinoiden planeetasta** () on vuonna 2017 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Matt Reeves. Elokuva on jatko-osa elokuville *[[Apinoiden planeetan synty]]* (2011) ja *[[Apinoiden planeetan vallankumous]]* (2014). Pääosissa ovat Andy Serkis, Woody Harrelson, Steve Zahn, Amiah Miller, Karin Konoval ja Terry Notary.

## Näyttelijät
### Apinat

### Ihmiset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Oi kuule, köyhä matkamies

**Oi kuule, köyhä matkamies** (tunnettu myös *Kuule, sä, köyhä matkamies*) on laulu, joka on tunnettu lestadiolaisten parissa. Lauluteksti on Juho Evert Pietiläisen (1889) käsialaa. 

Laulun melodia on suomalainen kansansävelmä. Se on tunnettu arkkiveisussa *Mieleen muistuu sanoma* eli Otto ja Olga.

Laulu on käännetty myös ruotsiksi, ja sen sanat alkavat *Hör på du arma vandringsman*. Englanniksi laulu on käännetty vuonna 1970 sanoilla *O hearken, pilgrim on the way!*.

## Julkaistu

* Siionin laulut nro 218
* Siionin matkalaulut nro 141
* Virsikirja ja Hengellisiä lauluja nro 707
* Songs and Hymns of Zion nro 552