open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gesta Danorum

**Gesta Danorum** ('Tanskalaisten teot') on Saxo Grammaticuksen latinaksi 1100-luvulla kirjoittama historiateos, joka on ensimmäinen merkittävä Tanskan historiaa käsittelevä kirja. Saxo työskenteli arkkipiispa Absalonin kirjurina, ja arkkipiispa ehdotti Saxo Grammaticukselle teoksen kirjoittamista.

Gesta Danorum koostuu 16 kirjasta. Se alkaa myyttisestä muinaisuudesta, legendaarisesta kuningas Danista ja päättyy Knuut VI:n Pommerin valloitukseen. Teoksen yhdeksän ensimmäistä kirjaa kertovat 60 legendaarisesta Tanskan kuninkaasta. Näiden kertomusten lähteenä olivat muinaiset runoelmat, romanttiset saagat ja islantilaisten selonteot. Gesta Danorumissa kerrottu legenda *Amleth* on mahdollisesti toiminut Shakespearen *[[Hamlet]]in* lähdemateriaalina. Teoksessa esiintyvä jousiampuja Toke on puolestaan Wilhelm Tellin prototyyppi. Saxo Grammaticus kutoi historiateokseensa myyttejä eri jumalista, jotka perimätiedon mukaan olisivat muinoin olleet Tanskan kuninkaita, sekä taruja vierasmaalaisista sankareista. Ensimmäisessä kirjassa mainitaan myös Sumble, suomalaisten tai saamelaisten (finnit) myyttinen kuningas.

Saxo käänsi teokseen heksametri-runomitalla kolme merkittävää sankarirunoa. Nämä vanhimmat tunnetut tanskalaiset runot ovat *Bjarkemaalet*, *Ingjaldskvadet* sekä *Hagbard ja Signe*. Bjarkemaalet on sotaisuutta lietsova taistelulaulu, Ingjaldskvade taas runoelma, joka varoittaa ylellisyyden turmiollisesta vaikutuksesta viikinkien sieluun. Hagbard ja Signe on tragedia rakkaudesta ja sukuriidoista. 

Gesta Danorumin seitsemän viimeistä kirjaa sisältävät Saxon selostuksia historialliselta ajalta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Maksimilian Steinberg

**Maksimilian Osejevitš Steinberg** (; 4. heinäkuuta 1883 Vilna – 6. joulukuuta 1946 Leningrad) oli venäläinen säveltäjä.

Steinberg syntyi juutalaisperheeseen Vilnassa ja lähti opiskelemaan Pietarin konservatorioon, jossa häntä opettivat Anatoli Ljadov, Aleksandr Glazunov ja Nikolai Rimski-Korsakov. Rimski-Korsakov toimi sekä Steinbergin että Igor Stravinskyn suojelijana. Steinberg seurasi Rimski-Korsakovia Sergei Djagilevin *Saison Russeen* Pariisiin. Hieman ennen Rimski-Korsakovin kuolemaa hän meni naimisiin Rimski-Korsakovin tyttären Nadežda Nikolajevnan kanssa; näin hänet myös kastettiin Venäjän ortodoksikirkkoon.

Steinberg sai tehtäväkseen useiden Rimski-Korsakovin sävellysten ja oppikirjojen editoimisen tämän kuoleman jälkeen. Hän liittyi Pietarin konservatorion henkilökuntaan vuonna 1908 ja pääsi siellä vuonna 1915 Rimski-Korsakovin aiempaan tehtävään sävellyksen ja orkestroinnin professoriksi. Myöhemmin hän eteni konservatorion vararehtoriksi, ja hänen oppilaisiinsa kuuluivat Galina Ustvolskaja ja Dmitri Šostakovitš. Pietarin konservatoriosta Steinberg jäi eläkkeelle vuonna 1946.

Steinberg hylkäsi säveltäjänä pitkälti Stravinskyn omaksuman modernistisen suunnan. Stravinskyn ja hänen välillään olikin kilpailuasetelma. Steinberg jatkoi sen sijaan Rimski-Korsakovin koulukunnan perinteitä ja oli musiikillisessa ajattelussaan lähellä myös toista opettajaansa, Glazunovia. Steinbergin tuotantoon kuuluu esimerkiksi kirjallisuudesta ja kuvataiteesta innoituksensa saanutta ohjelmallista orkesterimusiikkia sekä musiikkia, jossa hyödynnettiin Neuvostoliiton etnisten kulttuurien, kuten Uzbekistanin ja Armenian perinteitä. Teosten joukossa ovat viisi sinfoniaa, baletti *Till Eulenspiegel* ja 1920-luvulla sävelletty *Passioviikko* (op. 13). Kuolemansa jälkeen Steinberg alkoi vaipua unohduksiin, mutta hänen tuotantoaan on sittemmin nostettu esiin, ja sitä ovat levyttäneet Cappella Romana ja Neeme Järvi.

Nikolai Mjaskovskin yhdestoista sinfonia (op. 34) on omistettu Steinbergille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Viljo Kainulainen

**Viljo Martti Kainulainen** (24. tammikuuta 1894 Iisalmen Runnin kylä – 1. helmikuuta 1936 Leningrad) oli suomalainen myös Neuvostoliitossa työskennellyt toimittaja.

Valmistuttuaan ylioppilaaksi vuonna 1915 Kainulainen lähti Helsinkiin opiskelemaan teologiaa, mutta siirtyi pian Venäjän jalkaväen upseerikouluun Pietariin. Lokakuun vallankumouksen aikoihin hän ilmeisesti karkasi Venäjän armeijasta ja matkusti Saksaan liittyäkseen jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon. Kainulaista ei kuitenkaan hyväksytty jääkäriksi, vaan ainoastaan työjoukkoihin. Toisen tiedon mukaan hän olisi Suomen sisällissodan alettua kieltäytynyt liittymästä valkoiseen armeijaan ja eronnut täydennysjoukosta.

Kainulainen palasi Suomeen kesällä 1918. Hän lähti heimosotaretkelle Vienan Karjalaan, minkä jälkeen hänestä tuli vakaumuksellinen sosialisti. Hyvänä urheilijana tunnettu Kainulainen toimi vuosina 1919–1922 *[[Työväen Urheilulehti|Työväen Urheilulehden]]* vastaavana toimittajana ja sosialistisen työväenpuolueen *[[Suomen Työmies (1920–1923)|Suomen Työläinen]]* -lehden vastaavana toimittajana vuonna 1921. Vuonna 1922 hän sai syytteen kehotuksesta maanpetokseen ja pakeni Neuvostoliittoon.

Kainulainen työskenteli Leningradissa *[[Vapaus (Leningrad)|Vapaus]]*-lehden toimittajana. Vuonna 1924 hän siirtyi Neuvosto-Karjalaan, jossa hän toimi *[[Karjalan Sanomat|Punaisen Karjalan]]* ja radiolähetyksien toimittajana sekä tasavallan kansankomissaarien neuvoston työntekijänä. Vuodesta 1930 lähtien Kainulainen työskenteli Kustannusliike Kirjan julkaisemien lehtien ja kirjojen toimittajana Leningradissa. Vuonna 1931 hänestä tuli urheilu- ja maanpuolustuslehti *Spartakin* vastaava toimittaja. Julkaisun siirryttyä *[[Punavartio]]*-nimisenä Petroskoihin Kainulainen jäi lehden edustajaksi Leningradiin. Hän kuoli tuberkuloosiin.

Kainulainen kilpaili nuoruudessaan yleisurheilussa. Kalevan kisoissa 1916 hän sijoittui toiseksi sekä 110 metrin aitajuoksussa että pituushypyssä. Aitajuoksussa hän juoksi loppukilpailussa tasapelin Erkki Kätön kanssa ja heidät määrättiin uusintaan seuraavana päivänä. Kainulainen ei kuitenkaan uusintaan osallistunut aikatauluongelmien vuoksi. Vuonna 1922 Kainulainen kilpaili ensimmäisenä suomalaisena yleisurheilijana Neuvostoliitossa. Hän osallistui maan mestaruuskilpailuihin ainakin neljässä lajissa saavuttaen sijat 4, 4, 5 ja 6.

## Teoksia
* *Jyryn pakinat: juhlajulkaisu 19-vuotisen toiminnan muistoksi*. Helsinki, 1921. 
* Rönnqvist, G. & Kainulainen, Viljo. *Lyhyt voimistelu- ja urheiluopas*. Leningrad: Kirja, 1929.
* *Urheiluväen kirja*. Leningrad: Kirja, 1933.

## Lähteet
Itsepölytys

**Itsepölytys** on pölytystä itsehedelmöittymisellä. Itsepölytyksessä kasvin kukan pölyttää samasta kukasta tai saman kasviyksilön toisesta kukasta peräisin oleva siitepöly. Kasvia, jolla on itsepölytys, kutsutaan nimellä *itsepölyttyvä* tai *itsepölytteinen*.

Itsepölytys voi olla kasvilajin geneettisen monimuotoisuuden kannalta ongelmallinen pölytystapa, joten osalla kasvilajeista on erilaisia mekanismeja itsepölytyksen estämiseksi tai vähentämiseksi. Näitä keinoja ovat esimerkiksi siitepölyn ja emien kehittymisen eriaikaisuus, kukkien erilaiset rakenteet sekä itseinkompatibiliteetti. Myös kasvin kaksikotisuus ehkäisee itsepölytystä.
Idänsieraintokko

**Idänsieraintokko** (*Proterorhinus semipellucidus*) on tokkojen heimoon kuuluva kalalaji.

Idänsieraintokon tärkein tuntomerkki on suun yläpuolella olevat kaksi putkimaista sierainta, jotka erottavat sen lähilajeista hieta- ja liejutokosta.

## Levinneisyysalue
Lajia tavataan luonnostaan Kaspianmeressä, Asovanmeressä sekä Volgan jokisuistossa. Se on vieraslajina levinnyt mm. Viroon Itämeren rannikolle ja Venäjän puolelle Suomenlahtea. Suomessa laji havaittiin ensimmäisen kerran Virolahdella vuonna 2022.

## Lähteet
Proterorhinus tataricus

**Proterorhinus tataricus** on tokkojen heimoon kuuluva erittäin uhanalainen kalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Freyhof ja Naseka vuonna 2008.

## Levinneisyysalue
Lajia tavataan ainakin Chornaya-joessa Krimin niemimaalla Ukrainassa.

## Lähteet
Tonavansieraintokko

**Tonavansieraintokko** (*Proterorhinus semilunaris*) on tokkojen heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Tyypillisesti kala on vähän toistakymmentä senttiä pitkä.

Tonavansieraintokkoa tavataan luontaisena Mustaanmereen ja Egeanmereen laskevissa vesistöissä, Tonavassa ainakin Wieniin asti. Sittemmin se on levinnyt vieraslajina Reinin vesistöön Saksaan ja Alankomaihin, toisaalla Dnepristä Puolaan Veikseliin sekä laivojen painolastivesissä Pohjois-Amerikan Suuriin järviin.

2000-luvun alkuun asti tonavansieraintokkoa pidettiin samana lajina kuin murtovedessä elävä lajia *[[Proterorhinus marmoratus]]*.

## Lähteet
Marja Sakari

**Marja Helinä Sakari** (s. 14. maaliskuuta 1956 Pariisi) on suomalainen taidehistorioitsija. Hän toimi Ateneumin taidemuseon johtajana 2018–2023. Aiemmin Sakari oli Kiasman intendentti (2003–2008, 2012–2018) ja Suomen Ranskan-instituutin johtaja (2008–2012).

Sakari valmistui ylioppilaaksi 1974, filosofian kandidaatiksi 1988 ja lisensiaatiksi 1996. Filosofian tohtoriksi hän väitteli vuonna 2001 Helsingin yliopistossa. Hänen taidehistorian väitöskirjansa aiheena oli käsitetaiteen etiikka.

Sakari työskenteli Galleria Strindbergin näyttelysihteerinä 1982–1985 ja Helsingin Taiteilijaseuran pääsihteerinä 1988–1990. Hän työskenteli valtion taidemuseon kuvataiteen keskusarkiston tutkijana Ateneumissa 1991–1993. Sakari oli Kuvataideakatemian taidehistorian yliopettaja 2001–2002 ja Suomen Akatemian tutkijatohtori 2002–2003.

Marja Sakarin isä oli romaanisten kielten tutkija ja professori Aimo Sakari. Äiti Ellen Sakari hoiti myöhemmin samaa professuuria. Sakari oli avioliitossa taiteilija Simo Suoniemen kanssa 1978–1988, ja heillä on yksi lapsi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Trötschkes, Rita: Joskus taide ei avaudu edes Ateneumin taidemuseon johtaja Marja Sakarille. *Kuusi kuvaa.* Yleisradio 25.1.2020.
Karl Bartsch

**Karl Bartsch** (1832−1888) oli saksalainen filologi ja kirjallisuudentutkija. Bartsch oli 1858 professorina Rostockissa ja sen jälkeen Heidelbergissä. Hän julkaisi vanhoja saksalaisia runoteoksia, muun muassa *[[Nibelungenlied]]in* ja *[[Kudrun]]in* sekä provencelaisia teoksia, kirjoitti tutkimuksia saksalaisesta ja romaanisesta kirjallisuudesta, käänsi Nibelungenliedin ja Danten *[[Divina commedia]]n*. Hän kirjoitti itsekin runoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Iraninsieraintokko

**Iraninsieraintokko** (*Proterorhinus nasalis*) on tokkojen heimoon kuuluva pohjakala.

## Taksonomia
Iraninsieraintokko sisältyi pitkään samaan lajiin kuin Mustanmeren putkisieraintokko *P. marmoratus*. 2000-luvulla putkisieraintokosta erotettiin idänsieraintokko (*Proterorhinus nasalis*). 2020-luvulla idänsieraintokkoa on pilkottu edelleen, ja *Proterorhinus nasalis* on siirtynyt tarkoittamaan vain Iranissa esiintyvää lajia, iraninsieraintokkoa. Laajemmalla alueella esiintyvä idänsieraintokko tunnetaan nykyään nimellä *Proterorhinus semipellucidus*.

## Lähteet
Everyday Life

**Everyday Life** on brittiläisen rockyhtye Coldplayn kahdeksas studioalbumi. Albumi ilmestyi 22. marraskuuta 2019 Parlophone-levymerkillä. Albumi on tupla-albumi, ensimmäinen albumi on nimeltään Sunrise, ja toinen Sunset. 

## Kappaleet
### Sunrise

### Sunset

## Arviot
* Helsingin Sanomat: 
* Soundi: 

## Lähteet
Kastanjatokko

** Kastanjatokko** (*Gobius ater*) on tokkojen heimoon (Gobiidae) kuuluva tokkokalalaji.

Kastanjatokko on matalien vesien kala joka elää Välimeressä rannan läheisyydessä ja laguuneissa kasvillisuuden seassa. Se on alle seitsemän sentin mittainen.

## Lähteet
Gobius ateriformis

**Gobius ateriformis** on tokkojen sukuun (*Gobius*) ja samannimiseen heimoon (Gobiidae) kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasivat ensimmäisinä Brito ja Miller vuonna 2001.

## Elinympäristö
Se elää trooppisissa merivesissä aina 11 metrin syvyyteen.

## Levinneisyysalue
Sitä on tavattu ainoastaan Kap Verdessä.

## Lähteet
Kultatokko

**Kultatokko** (*Gobius auratus*) on tokkojen sukuun (*Gobius*) ja samannimiseen heimoon (Gobiidae) kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Antoine Risso vuonna 1810.

## Elinympäristö
Se elää 5–80 metrin, tai yleensä kuitenkin 5–30 metrin, syvyydessä. Se viihtyy 15–20 °C lämpöisissä merivesissä.

## Levinneisyysalue
Sitä tavataan ainakin Välimeressä ja Itä-Atlantilla pohjoisesta Espanjasta Madeiralle ja Kanariansaarille yltävällä alueella.

## Lähteet
Viirupäätokko

**Viirupäätokko**  (*Gobius bucchichi*) tai **vuokkotokko** on tokkojen sukuun (*Gobius*) ja samannimiseen heimoon (Gobiidae) kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Franz Steindachner vuonna 1870.

## Elinympäristö
Se elää 1–8 metrin, tai yleensä kuitenkin 1–3 metrin, syvyydessä. Se viihtyy 15–24&nbsp;°C lämpöisissä merivesissä.

## Levinneisyysalue
Sitä tavataan ainakin Välimeressä.

## Lähteet
Isotokko

**Isotokko** (*Gobius cobitis*) on tokkojen heimoon (Gobiidae) kuuluva ahvenkalalaji.

## Ulkonäkö ja koko
Isotokko voi kasvaa 25 cm pituiseksi. Sen silmät ovat pienet ja kaukana toisistaan. Pohjaväri on vihertävä harmaanruskea, ja siinä on mustia ja harmaita pilkkuja. Keskiviivalla ja sen alapuolella on tummia läikkiä. Selkä-, pyrstö- ja peräevän reuna on vaaleanharmaa.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Isotokko elää 10–35 metrin syvyydessä merivesissä. Lajia tavataan ainakin Välimeressä, Mustassameressä ja itäisellä Atlantilla suurin piirtein Välimeren korkeudella.

## Lähteet
LZ-1

**LZ-1** on Lanzaroten saarella, Espanjassa sijaitseva päätie, joka saa alkunsa saaren pääkaupunki Arrecifestä ja päättyy Órzolaan, Harían kuntaan. Tie on osuudella Arrecife-Tahíche nelikaistatietä ja muuten pääosin kaksi ajorataista korkeusprofiililtaan melko tasaista tietä. Tiellä on pituutta noin 35 kilometriä ja se on kokonaan päällystetty.  Guatizan ja Malan ohi on hiljattain rakennettu ohitustie ja sen vanha tie on saanut numeron LZ-42.

## Reitti

* Arrecife (LZ-3)
* Teguise
** Tahíche (LZ-34, LZ-10)
** Guatiza (LZ-42, LZ-404)
* Haría
** Mala (LZ-42)
** Tabayesco (LZ-207)
** Arrieta (LZ-10, LZ-201)
** Punta Mujeres (LZ-205)
** Órzola (LZ-204) 

## Lähteet
Haim Bar-Lev

**Haim Bar-Lev** (; 16. marraskuuta 1924 – 7. toukokuuta 1994) oli Israelin esikuntapäällikkö ja sittemmin Työväenpuoluetta edustanut poliitikko. 

## Elämäkerta

Haim Bar-Lev syntyi Itävallan Wienissä 16. marraskuuta 1924. Bar-Levin alkuperäinen sukunimi oli Brotzlewsky. Hän muutti tuolloiseen Palestiinaan Jugoslaviasta vuonna 1939.

Bar-Lev Bar-valmistui Mikveh Israelin maatalouskoulusta vuonna 1942 ja liittyi samana vuonna Palmahiin. Palestiinassa hän osallistui juutalaisten aluetta hallinneiden brittien vastaiseen toimintaan. Vuonna 1946 hän oli mukana esimerkiksi räjäyttämässä Allenbyn siltaa lähellä Jerikoa. Israelin itsenäisyyssodan sytyttyä vuonna 1948 Bar-Lev komensi ensin Negevin prikaatin 8. pataljoonaa, sittemmin mekanisoitua pataljoonaa ja lopulta hän toimi prikaatin operaatioupseerina.

Sodan jälkeen Bar-Lev opiskeli sotilaskoulussa Isossa-Britanniassa ja valmistuttaan hänestä tuli yleisesikunnan koulutustoiminnan johtaja. Suezin kriisin aikana vuonna 1956 hän komensi Siinain niemimaalla toiminutta panssariprikaatia. Vuosien 1958–1961 Bar-Lev toimi Israelin panssarijoukkojen komentajana. Vuoden 1961 jälkeen hän vietti jonkin aikaa Yhdysvalloissa opiskellen taloustiedettä Columbian yliopistossa. Palatessaan Israeliin Bar-Lev toimi vuosina 1964–1966 taas yleisesikunnassa operaatiotoiminnan johtajana, minkä jälkeen hän opiskeli vuorostaan Ranskan Pariisissa valtiotiedettä.

Bar-Lev kutsuttiin takaisin Israeliin kuuden päivän sodan kynnyksellä vuonna 1967. Sodan jälkeen hän toimi esikuntapäällikkönä vuodesta 1968 vuoteen 1972. Bar-Levin toimiessa esikuntapäällikkönä Suezin kanavan varrelle rakennettiin puolustuslinja, joka sai hänen mukaansa nimen Bar-Lev-linja. Bar-Lev erosi asevoimien palveluksesta vuonna 1972. Bar-Lev-linja romahti jom kippur -sodan sytyttyä vuonna 1973 ja hyökkäyksen myötä Bar-Lev kutsuttiin takaisin palvelukseen.

Pääministeri Golda Meir teki Bar-Levistä 8. knessetin kauppa- ja teollisuusministerin maaliskuussa 1974. Hän jatkoi tehtävässään Yitzhak Rabinin hallituksessa. Vuosien 1978-1984 välillä Bar-Lev toimi Työväenpuolueen pääsihteerinä. Kansallisen yhtenäisyyden hallituksen aikana vuonna 1984 hänestä tuli poliisiministeri ja hän toimi virassaan vuoteen 90 saakka. Vuonna 1992 hänestä tuli Israelin lähettiläs Venäjälle ja hän toimi virassaan aina kuolemaansa saakka 7. toukokuuta 1994.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Charles Batteux

**Charles Batteux** (1713−1780) oli ranskalainen pappi ja esteetikko, Collège de Francen professori. Hänen huomattavin teoksensa on *Cours des belles-lettres* (viisi nidettä, 1765). Taiteen peruste on hänen teoriansa mukaan luonnonjäljittely, ja maku määrää, onko jäljittely hyvä tai huono. Hänen teoriansa olivat kauan vallitsevina Ranskassa. Saksassa ne omaksui esimerkiksi Johann Christoph Gottsched.

Batteux oli Ranskan akatemian jäsen.

## Lähteet
Wah Meen joukkomurha

**Wah Meen joukkomurha** oli 13 amerikankiinalaisen hengen vaatinut ampuma-aseilla tehty murha kasinolla Seattlessa Yhdysvalloissa. 20-vuotias Benjamin Ng, joka oli muuttanut Yhdysvaltoihin Hongkongista, todettiin syylliseksi. Siinä kuoli eniten uhreja Washingtonin osavaltion rikoshistoriassa.

Ammuskelusta ainoa hengissä selvinnyt, Wai Yak Chin, oli sairaalahoidossa viikkojen ajan.

## Lähteet
Abraham Nordenheim

**Abraham Joachim Nordenheim** (vuoteen 1833 **Molander**; 6. maaliskuuta 1771 Kesälahti – 22. helmikuuta 1847 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja Mikkelin läänin ensimmäinen maaherra vuosina 1831–1837.

Abraham Molander syntyi Molanderin sukuun. Hänen vanhempansa olivat Kesälahden kirkkoherra Clas Johan Molander ja Maria Vadsten. Piispa Johan Molander oli hänen veljensä.

Molander aloitti upseerinuransa Karjalan jääkäreiden vänrikkinä vuonna 1788. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan ja yleni aliluutnantiksi 1789. Vuodesta 1797 hän palveli luutnanttina Haapaniemen sotakoulussa. Hän sai vuonna 1802 kapteenin ja Suomen sodan jälkeen vuonna 1810 majurin arvon, mutta erosi sitten Ruotsin armeijasta.

Vuonna 1821 Molander nimitettiin Suomen päämaanmittauskonttorin ylijohtajaksi. Hän oli myös kruunun edustaja Suomen palovakuutuskonttorissa sekä vuodesta 1822 Suomen koskenperkaus- ja kanavatöiden johtokunnan jäsen. Vuonna 1828 Molander nimitettiin Kymenkartanon läänin virkaa tekeväksi varamaaherraksi ja vuonna 1830 vakinaiseksi maaherraksi. Seuraavana vuonna hän siirtyi Kymenkartanon läänin tilalle perustetun Mikkelin läänin maaherraksi, missä tehtävässä hän jatkoi tammikuuhun 1837 saakka.

Molander aateloitiin vuonna 1833 nimellä *Nordenheim* ja hänen sukunsa merkittiin seuraavana vuonna Suomen ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 195. Nordenheimin puolisona oli vuodesta 1804 Maria Wallenius, kruununvouti Gabriel Walleniuksen tytär. Heidän lapsiaan olivat senaattorit Clas Gabriel ja Mauritz Wilhelm Nordenheim. Nordenheimin aatelissuku sammui mieslinjalta Clas Gabrielin kuoltua pojattomana vuonna 1875. Senaattori Clas Herman Molander oli Nordenheimin veljenpoika ja senaattori Erik Wallensköld hänen lankonsa.

## Lähteet
Gobius bontii

**Gobius bontii** on tokkojen sukuun (*Gobius*) ja samannimiseen heimoon (Gobiidae) kuuluva ahvenkalalaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Pieter Bleeker vuonna 1849.

## Levinneisyysalue
Sitä tavataan ainakin Indopasifisella merialueella Bazaruton saaristossa ja Mosambikista Intiaan yltävällä alueella.

## Lähteet
Kirjatäimäiset

**Kirjatäimäiset** eli **kirjatäit** (Troctomorpha) on jäytiäisten lahkoon kuuluva hyönteisten alalahko. Perinteisesti siihen on luettu vain vapaana eläviä lajeja, mutta morfologisten analyysien ja molekyylianalyysien perusteella alalahkoon on yhdistetty myös nisäkkäiden ja lintujen ulkoloisina elävät täit ja väiveet (Phthiraptera), joita aiemmin pidettiin omana lahkonaan.

Kirjatäiden heimon (Liposcelididae) lajit ovat täiden ja väiveiden tapaan litteitä ja siivettömiä, ja heimo kuuluukin täiden ja väiveiden lähimpiin sukulaisiin. Täit ja väiveet ovat luultavasti kehittyneet lintujen ja nisäkkäiden pesissä eläneestä kantamuodosta. Kantamuoto söi luultavasti sieniä ja pesään pudonneita höyheniä tai karvoja, kunnes se alkoi syödä hilsettä ja höyheniä suoraan pesän asukista. Loisimiseen sopeutuessaan täiden ja väiveiden raajat ja tuntosarvet lyhenivät huomattavasti, jotta ne pysyisivät paremmin isännässään kiinni ja voisivat liikkua sulavammin höyhenten ja karvojen seassa. Nykyisten täiden ja väiveiden tuntosarvet koostuvatkin enintään vain viidestä jaokkeesta, kun alalahkon muilla lajeilla jaokkeita on 11–17.

Suomessa tavataan täit ja väiveet mukaan lukien 313 lajia kirjatäimäisiä. Ilman täitä lajeja on vain yhdeksän.

## Luokittelu
Kirjatäimäisten luokittelu:

* Alalahko: **Kirjatäimäiset** (Troctomorpha)
** Osalahko: Amphientometae
*** Yläheimo: Amphientomoidea
**** Heimo: Amphientomidae
*** Yläheimo: Electrentomoidea
**** Heimo: Compsocidae
**** Heimo: Electrentomidae
**** Heimo: Musapsocidae
**** Heimo: Protroctopsocidae
**** Heimo: Troctopsocidae
**** Suku: †*[[Globopsocus]]*
**** Suku: †*[[Libanomphientomum]]*
*** Heimo: Manicapsocidae
*** Suku: †*[[Scocompus]]*
** Osalahko: Nanopsocetae
*** Kladi: Täit ja väiveet (Phthiraptera)
**** Kladi: Amblycera
***** Heimo: Boopiidae
***** Heimo: Gyropidae
***** Heimo: Laemobothriidae
***** Heimo: Menoponidae
***** Heimo: Ricinidae
***** Heimo: Trimenoponidae
**** Kladi: Täit (Anoplura)
***** Heimo: Hyljetäit (Echinophthiriidae)
***** Heimo: Enderleinellidae
***** Heimo: Haematopinidae
***** Heimo: Hamophthiriidae
***** Heimo: Hoplopleuridae
***** Heimo: Hybopthiridae
***** Heimo: Linognathidae
***** Heimo: Microthoraciidae
***** Heimo: Neolinognathidae
***** Heimo: Pecaroecidae
***** Heimo: Pedicinidae
***** Heimo: Ihmistäit (Pediculidae)
***** Heimo: Polyplacidae
***** Heimo: Pthiridae
***** Heimo: Ratemiidae

**** Kladi: Väiveet (Ischnocera)
***** Heimo: Philopteridae
***** Heimo: Trichodectidae
**** Kladi: Elefanttitäit (Rhynchophthirina)
***** Heimo: Haematomyzidae

*** Heimo: Kirjatäit (Liposcelididae)
*** Heimo: Pachytroctidae
*** Heimo: Huppukirjatäit (Sphaeropsocidae)

## Lähteet
Kainan

**Kainan** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee Kiin kanaalin rannikolla prefektuurin länsiosassa Wakayaman eteläpuolella. Etelässä kaupungin alue nousee Nagaminevuorille, pohjoisosat ovat matalaa kukkulaa. Rannikolla sijaitsevat Kuroenlahti ja Shimotsunlahti. Kainanissa on 50&nbsp;357 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 101,06 neliökilometriä.

Kainanin kaupunki perustettiin vuonna 1934 yhdistämällä toisiinsa Hikatan, Kuroen ja Utsumin maaseutukaupungit sekä Ōnon kyläkunta. Kaupunki sai nimensä siitä, että sen muodostaneet kunnat sijaitsivat Kaisōn piirikunnan (*kai*) eteläosassa (*nan*). Asutus alueella on vanhaa ja se sijaitsee historiallisen Kumano-kodō-tien varrella. Kuroenlahden rannikolla sijaitsevat Kuroe ja Hikata kehittyivät satamapaikkakuntina. Kuroe tunnettiin *[[urushi]]*-lakkatöistään, Hikata sateenvarjojen valmistuksesta; Hikatan perinteisiä käsityöteollisuuden tuotteita olivat myös kuitupalmuista (*shuro*) valmistetut esineet. 1960-luvulta lähtien Kuroenlahtea on täytetty umpeen ja sinne on sijoittunut öljy- ja kemianteollisuutta sekä lämpövoimalaitoksia osana laajempaa Wakayaman–Shimotsun satama-aluetta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään esimerkiksi *[[mikan]]*-mandariineja. Vuonna 2005 Kainaniin liitettiin Shimotsun maaseutukaupunki.

Kainanin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Chōhō-jin ja Zenpuku-jin buddhalaiset temppelit: kolme Chōhō-jin rakennusta ja Zenpuku-jin *Shaka-dō*-halli on nimitetty Japanin kansallisaarteiksi. Eräs nähtävyys on Onzansō-enin puutarha Funoon kaupunginosassa. Kainania palvelee JR Nishi-Nihonin Kisei-päälinja eli Kinokuni-linja. 

## Kuvia

Tiedosto:Chohoji03s3200.jpg|Chōhō-jin päähalli
Tiedosto:240914 Kotonoura Onzan-Soh-En Garden Kainan Wakayama pref Japan13s3.jpg|Onzansō-en
Tiedosto:Chokyutei02s3200.jpg|Chōkyūtein puutarhaa
Tiedosto:和歌山マリーナシティと海南発電所：地蔵峯寺「御所の芝」から見た夜景 - panoramio.jpg|Etualalla Kainanin lämpövoimalaitos, taustalla Wakayama Marina City


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Changes (Justin Bieberin albumi)

**Changes** on kanadalaislaulaja Justin Bieberin viides studioalbumi, jonka Def Jam Recordings ja RBMG julkaisivat 14. helmikuuta 2020. Albumilta on julkaistu singlet ”Yummy” ja ”Get Me”.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut myös Justin Bieber ja Jason Boyd.
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Japan deluxe edition bonus DVD
# 
# 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Changes Discogsissa
Sophus Bauditz

**Sophus Gustav Bauditz** (1850−1915) oli tanskalainen kirjailija ja koulunjohtaja. Hän sai 1899 professorin arvonimen. Hän oli raikas naturalisti ja on kirjoittanut joukon luonnonkuvauksillaan vaikuttavia novellikokoelmia ja romaaneja, kuten *Fortællinger fra skovridergaarden* (1889), *Krøniker fra garnisonsbyen* (1892), *Hjortholm* (1896), *Absalons brønd* (1901).

## Suomennetut teokset
* *Jälkiä lumessa: talvinen tarina* (*Sporsne. En Vinternovelle*) Helsinki: Kirja 1923 Sarja: Helmisikermä n:o 8
* *Absalonin kaivo* (*Absalons brønd*), suomentanut Alma Suppanen, Helsinki: Yrjö Weilin 1904
* *Absalonin kaivo* (*Absalons brønd*), suomentanut S. G., Turku: G. W. Wilén 1904

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Georg Adolf Rauch

**Georg Adolf von Rauch** (14. heinäkuuta 1789 Viru-Jaagupi – 30. huhtikuuta 1864 Pietari) oli baltiansaksalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori.

## Lääkäri
Rauch opiskeli lääketiedettä vuosina 1806–1811 Tarton yliopistossa valmistuen vuonna 1811. Toimittuaan vähän aikaa lääkärinä Tallinnassa, hän muutti Pietariin. Siellä hän työskenteli Obukhovin sairaalassa vuosina 1812–1828, ollen samaan aikaan vuosina 1812–1814 Suomen jääkärirykmentin lääkärinä. Hänellä oli myös oma yleislääkärin vastaanotto Pietarissa vuosina 1815–1829.  Rauch sai mainetta hyvänä lääkärinä, ja hän toimi vuosina 1829–1845 Venäjän keisarinna Aleksandra Fjodorovnan henkilääkärinä. Hän oli myös Venäjän sisäministeriön lääketieteellisen neuvoston neuvoa-antava jäsen vuosina 1831–1864.

## Liikemies
Rauch oli aktiivinen liikemies. James Finlaysonin myydessä tehdastaan, Carl Samuel Nottbeck ja William Wheeler pyysivät häntä kolmanneksi osakkaaksi Finlayson & Co -yhtiöön. Suuri syy tähän oli hänen hyvät suhteensa keisariperheeseen ja Venäjän valtion viranhaltijoihin.

## Kunnianosoitukset

Rauch oli lukuisten venäläisten ja ulkomaisten yhdistysten kunniajäsen. Venäjän valtiolta hän sai aatelistodistuksen vaakunalla vuonna 1846. Hän oli myös usean ritarikunnan jäsen.

## Kirjallisuutta
* 

## Lähteet
Karoline Bauer

**Karoline Bauer** (1807–1878) oli saksalainen näyttelijätär, jonka alana olivat hienommat huvinäytelmä- ja keskusteluosat, mitkä hän suoritti viehättävällä ja luonnollisella sulolla. Myöskin suuremmissa tehtävissä, kuten Juliana Shakespearen *Romeo ja Juliassa*, Friedrich Schillerin *[[Maria Stuart (näytelmä)|Maria Stuartina]]* ja prinsessana Goethen Torquato Tassossa hän esiintyi menestyksellä. Teatterimuistelmansa hän on julkaissut kirjoissa *Aus meinem Bühnenleben* ja *Komödiantenfahrten*.

Bauer oli rakkaussuhteessa Coburgin prinssiin Léopold de Saxe-Cobourgiin, joka myöhemmin tuli Belgian kuninkaaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arvi Savolainen

**Arvi Savolainen** (s. 24. lokakuuta 1998 Lahti) on suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylisuunnan painija, joka edustaa Lahden Ahkeraa. Hänen valmentajansa on Tapio Lattu. Savolainen kilpailee 97 kg:n sarjassa.

Vuonna 2015 Savolainen saavutti hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kisoissa ja samana vuonna pronssia kadettien MM-kisoissa Sarajevossa. Vuonna 2017 hän voitti alle 20-vuotiaiden EM-kultaa ja MM-pronssia. Vuonna 2018 Savolainen voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja sai pronssia alle 20-vuotiaiden ja alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa. Vuonna 2019 hän voitti alle 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden ja euroopanmestaruuden. Vuonna 2021 hän saavutti alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa pronssia.

Savolainen sijoittui Rooman EM-kilpailuissa 2020 130 kg:n painoluokassa viidenneksi. Tokion olympialaisissa vuonna 2021 Savolainen selviytyi pronssiotteluun, jossa hävisi Iranin Mohammad Hadi Saraville ja sijoittui viidenneksi. Vuoden 2022 EM-kilpailuissa hän saavutti 97 kg:n painoluokassa hopeaa.

Savolainen on voittanut SM-kultaa 97 kg:n sarjassa vuosina 2019 ja 2021 sekä 130 kg:n sarjassa 2020.

Savolainen on kärsinyt sydämen rytmihäiriöistä, joiden vuoksi hänelle tehtiin loppuvuodesta 2021 sydänleikkaus.

## Lähteet
Eduard von Bauernfeld

**Eduard von Bauernfeld** (1802−1890) oli itävaltalainen kirjailija. Hän oli tuottelias ja näppärä huvinäytelmäin kirjoittaja, joka kuvasi varsinkin ylempien seurapiirien tapoja ja heikkouksia. Lukuisista teoksista ovat esimerkkejä *Die Bekenntnisse*, *Bürgerlich und romantisch*, *Aus der Gesellschaft*.

## Suomennettu näytelmä
* *Tunnustukset*: huvinäytelmä 4:ssä näytöksessä (*Die Bekenntnisse*), suomentanut Robert Kiljander. Helsinki: Weilin 1906. Sarja: Näytelmäkirjasto, n:o 24.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Siegfried Vogel

**Siegfried Vogel** (s. 6. maaliskuuta 1937 Chemnitz) on saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan basso.

Vogel opiskeli Dresdenin Carl Maria von Weber -musiikkiyliopistossa. Hänen opettajiensa joukossa oli Arletta Hypius. Hän debytoi Zizellin roolissa Adolphe Adamin oopperassa *[[Si j'étais roi]]* vuonna 1959. Hän esiintyi sittemmin eri puolilla maailmaa, esimerkiksi La Scalassa, Covent Gardenissa, Bayreuthin musiikkijuhlilla, New Yorkissa, Tel Avivissa, Japanissa ja Sydneyn oopperatalossa. 

Vogelin rooleihin kuuluivat Hans Sachs (*[[Nürnbergin mestarilaulajat]]*), Kuningas Henrik (*[[Lohengrin]]*), La Roche (*[[Capriccio (ooppera)|Capriccio]]*), Baron Ochs (*[[Ruusuritari]]*), Graf Waldner (*[[Arabella]]*), Gurnemanz (*[[Parsifal]]*) ja Don Alfonso (*[[Così fan tutte]]*). Hänen ohjelmistoonsa on kuulunut teoksia myös muiden muassa Carl Maria von Weberin, Arnold Schönbergin, Paul Dessaun, Ernst Hermann Meyerin ja Kurt Weillin teoksia. Vogelin kanssa yhteistyötä tehneitä kapellimestareita ovat olleet Daniel Barenboim, Leonard Bernstein, Heinz Fricke, Charles Mackerras, Zubin Mehta, Wolfgang Sawallisch ja Giuseppe Sinopoli. Vogel on osallistunut *[[Fidelio]]n* ja *Lohengrinin* levytyksiin.

## Lähteet
Tapio Lappalainen

**Ilari Tapio Kristian Lappalainen** (s. 18. lokakuuta 1973 Oulu) on suomalainen taidemusiikin säveltäjä.

Lappalainen on suorittanut kaksi maisterintutkintoa: ensimmäisen vuonna 2007 Mozarteum-musiikkikorkeakoulussa Salzburgissa pääaineenaan säveltäminen ja toisen vuonna 2014 Taideyliopiston Sibelius-Akatemiassa pääaineenaan musiikkiteknologia.

Suuren osan sävellyksistään Lappalainen on tehnyt yhdessä vaimonsa, säveltäjä Sanna Ahvenjärven kanssa. Heidän sävellyksensä *Water* sai Teosto-palkinnon vuonna 2023.

Lappalainen asuu Haapajärvellä ja Oulussa, ja hänellä on kaksi lasta.

## Teoksia
### Näyttämömusiikki

* Rakennetaan koulu! (2013–14); kamariooppera yhteistyössä Sanna Ahvenjärven kanssa

### Orkesterimusiikki

* Water (2019–2020) yhteistyössä Sanna Ahvenjärven kanssa
* Jubileum (2018) orkesterille ja kuorolle yhteistyössä Sanna Ahvenjärven kanssa
* Salzburgwerk (2004–2005) sinfoniaorkesterille
* Straight Forward (1996–98) kamariorkesterille

### Ensemblemusiikki

* Br-Mendo (2002) puhallinensemblelle
* Composition for Double Reed Ensemble (2017–2018); 9 oboelle, englannintorvelle, 9 fagotille ja kontrafagotille 
* Onpuh Kunkieh (1994–96) big bandille

### Kuoromusiikki

* Ruusunnuppu / Rosebud (2009–2010) sekakuorolle
* Viimeiselle (2000) sekakuorolle

### Kamarimusiikki

* Bußetuende Zitrusseife (2019) sopranolle, huilulle, kitaralle ja sellolle yhteistyössä Sanna Ahvenjärven kanssa
* Goggling Tulips of the Evening (2002–2003) baritonille ja ensemblelle
* It's Complicated sopranolle ja ensemblelle
* Scordatura Suite part 2 (2015–16) kahdelle kitaralle
* Vimma (2015) kitaralle, viululle, lyömäsoittimille ja elektroniikalle
* Violin Duo (2004) kahdelle viululle
* Suru (1996) kahdelle sellolle
* Con Tenerezza (1995) jousikvartetille

### Sooloteoksia

* Scordatura Suite part 1 (2002–2003) kitaralle
* Inventio (2002) pianolle

### Elektroakustiset teokset

* Ice Breaker (2013) 8-kanavaiselle nauhalle tai 8-kanavaiselle nauhalle ja eloelektroniikalle

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tapio Lappalainen
Vaikuttavuussäätiö

**Vaikuttavuussäätiö** (Tutkimuksen vaikuttavuuden tukisäätiö, engl. *The Finnish Research Impact Foundation*) on Suomen valtion 2019 perustama säätiö, jonka tarkoituksena on tukea tutkimuksen lippulaivatoimintaa yliopistoissa ja tutkimuslaitoksissa ja vahvistaa huippututkimuksen public–private-yhteyksiä. Valtio lahjoitti säätiölle 60 miljoonan euron peruspääoman.

Säätiö myöntää vastikkeetonta rahoitusta tutkimustoimintaan ja sen vaikuttavuuden vahvistamiseen. Rahoitus kohdistetaan yliopistoille ja tutkimuslaitoksille.

Säätiön hallituksessa edustettavia tahoja ovat Elinkeinoelämän keskusliiton jäsenyritykset, Suomen Yrittäjien jäsenyritykset, Suomalainen Tiedeakatemia, Suomen yliopistojen rehtorien neuvosto UNIFI ja valtion tutkimuslaitosten yhteistyöelin TULANET. Säätiön toimitusjohtajana toimii Petro Poutanen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Säätiön verkkosivut
Markku Saukko

**Markku Saukko** (s. 30. toukokuuta 1974 Oulu) on suomalainen historian ja yhteiskuntaopin lehtori, toimittaja ja tietokirjailija.

Saukko on aktiivinen urheilutoimittaja, joka toimii Lapin Kansan jalkapalloasiantuntijana ja useiden muiden lehtien vakituisena avustajana. Saukko on Lapin Historianopettajat ry:n puheenjohtaja ja Lapin Urheilutoimittajakerho ry:n puheenjohtaja ja Rovaniemen seudun Perhokalastajat ry:n hallituksen jäsen. Saukko toimii myös Urheilutoimittajain Liiton hallituksen jäsenenä. Hän toimii opettajana Muurolan peruskoulussa.

Markku Saukko opettaa myös Rovala-opistossa ja Rovaniemen Kansalaisopistossa. Hän toimii historian ja yhteiskunnallisten aineiden opettajana. Keväällä 2026 Saukko opetti suosittua kurssia "Lappi ja lappilaiset toisessa maailmansodassa". 

## Elämä
Saukko julkaisi ensimmäiset lehtikirjoituksensa teini-iässä *Erä*-lehdessä ja *Metsästys ja kalastus* -lehdessä. Hänet palkittiin nuorille suunnatussa eräharrastus-aiheisessa kirjoituskilpailussa. Intohimo jalkapalloon syttyi jo nuorena, ja hän on pelannut alasarjatasolla jalkapalloa useissa seuroissa.

Saukko valmistui ylioppilaaksi vuonna 1993 Tervolan lukiosta. Hän opiskeli vuosina 1995–2001 Suomen ja Skandinavian historiaa, yleistä historiaa, aate- ja oppihistoriaa, valtio-oppia, sosiologiaa, kasvatustiedettä ja yleistä teologiaa Oulun yliopistossa. Saukko valmistui filosofian maisteriksi 2001 ja on historian, yhteiskuntaopin, uskonnon ja elämänkatsomustiedon opettaja.

Saukko valittiin vuoden jalkapallotoimittajaksi Suomen Palloliiton Captain’s Ball Gaalassa 2019.

## Yksityiselämä
Saukko on naimisissa Tiina Saukon kanssa. Hänellä on kaksi aikuista lasta.

Saukon tärkeimpiin harrastuksiin kuuluvat monipuolinen urheilu, perhokalastus, mökkeily, kirjallisuus, musiikki ja luonto.

## Lähteet
* Fair Play-lehti 2/2019, 4/2019
* Lapin Kansa 23.11.2019
* Ilta-Sanomat 23.11.2019

### Viitteet
José de Orejón y Aparicio

**José de Orejón y Aparicio** (12. kesäkuuta 1703 Huacho – toukokuu 1765 Lima) oli perulainen säveltäjä, urkuri ja pappi.

Orejón y Aparicio aloitti musiikillisen uransa lapsena laulajana. Hän opiskeli urkujensoittoa Juan de Peraltan ja todennäköisesti kontrapunktia Tomás de Torrejón y Velascon johdolla. Hän oli myös Roque Cerutin oppilas. Orejón y Aparicion uskotaan aloittaneen opiskelun pappisseminaarissa noin vuonna 1724. Myöhemmin hän opiskeli Universidad Nacional Mayor de San Marcosista, josta valmistuneeksi hänet on merkitty noin vuonna 1754 ilman tietoa tiedekunnasta. Orejón y Aparicio sai paikan Liman tuomiokirkon ensimmäisenä urkurina vuonna 1742. Vuonna 1760 hänet valittiin Roque Cerutin kuoltua tämän tilapäiseksi korvaajaksi *maestro de capillan* tehtäviin; hän sai pysyvän nimityksen tähän asemaan huhtikuussa 1764. Saman vuoden syyskuussa hän saneli testamenttinsa vammauduttuaan onnettomuudessa. Hänen tarkkaa kuolinajankohtaansa ei tiedetä, mutta urkurinpaikka julistettiin vapaaksi 21. toukokuuta 1765.

Vuonna 2001 Juan Carlos Estenssoro kuvasi Orejón y Apariciota merkittävimmäksi Perussa syntyneeksi kolonialistisen ajan säveltäjäksi. Orejón y Aparicion tuotannon joukossa on messuja, motetteja, hymnejä ja litanioita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Jorma Malinen

**Jorma Malinen** (s. 30. syyskuuta 1959 Rovaniemi) on Ammattiliitto Pron puheenjohtaja. Malinen valittiin tehtävään vuonna 2014. Vuosina 2009‒2012 Malinen oli Pron hallituksen jäsen. Ennen liittouraa Malinen työskenteli telakoilla asentajana. Työn ohessa hän kouluttautui automaatiosuunnittelijaksi. 2000-luvun alussa Malinen valittiin telakkayhtiö STX Finlandin eli nykyisen Meyer Turun toimihenkilöiden luottamusmieheksi. 

## Lähteet
Kinokawa

**Kinokawa** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Kijoen keskijuoksulla. Etelässä kaupungin alue nousee Kiivuorille, pohjoisessa se käsittää Izumivuorten etelärinteitä ja rajautuu Osakan prefektuuriin. Kinokawassa on 61&nbsp;813 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 228,21 neliökilometriä.

Kinokawa on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Kishigawan, Kokawan, Momoyaman, Nagan ja Uchitan maaseutukaupungit. Asutus alueella on vanhaa, ja siellä on säilynyt muun muassa *[[kofun]]*-hautakumpuja. Nykyisen kaupungin ydinaluetta on Kokawan kaupunginosa, joka kehittyi historiallsesti Kokawa-deran buddhalaisen temppelin portineduskaupunkina ja Ise-kaidō-tien varren postiasemana (*[[shukuba]]*). Myös Naten seutu kaupungin itäosassa oli merkittävä liikenteen solmukohta ja markkinapaikka. Kaupungin länsiosat ovat kehittyneet läheisen Wakayaman lähiöinä. Merkittäviä elinkeinoja ovat muun muassa riisin ja hedelmien, kuten *[[mikan]]*-mandariinien, persikoiden ja kakien viljely. 

Kinokawan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Kokawa-deran temppeli puutarhoineen, Tomobuchi Hachiman-jinjan pyhäkkö, Mifune-jinjan pyhäkkö ja Nate-juku honjin, Naten postiaseman säästynyt rakennuskokonaisuus. Kaikissa on Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi luokiteltuja rakennuksia. Kaupungissa sijaitsee myös Kiin provinssin entisen provinssitemppelin Kii Kokubun-jin raunio. Osa kaupungin alueesta kuuluu Kongōn–Ikoman–Kisenin puolikansallispuistoon. Kinokawaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja ja Wakayama-rautatien Kishigawa-linja. 

## Kuvia

Tiedosto:Kii Kokubunji kodo.JPG|Kii Kokubun-ji
Tiedosto:Wakayama Electric Railway Kuha2705Tama-200904.jpg|Tama-kissan mukaan nimetty juna Kishin rautatieasemalla
Tiedosto:Shunrinken01s3872.jpg|Shurinken-museon rakennuksia
Tiedosto:和泉葛城山展望台にて 2013.11.23 - panoramio.jpg|Näkymä Izumi-Katsuragivuorelta


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Ismo Kokko

**Ismo Markus Kokko** (s. 1971 Helsinki) on suomalaisen ammattiyhdistysliikkeen vaikuttaja. 

Kokko on toiminut mm. Teollisuuden Palkansaajat TP ry:n pääsihteerinä, Insinööriliiton neuvottelujohtajana, Tradenomimiliiton toiminnanjohtajana ja SAK:n työehtoasiantuntijana. Kokko valittiin marraskuussa 2021  AKT:n puheenjohtajaksi. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri ja tradenomi.

## Lähteet
AMD K8

**AMD K8** (*Hammer*, *Sledgehammer*) on seuraaja AMD Athlon -suorittimille (K7), jossa on merkittävänä uutuutena 64-bittinen moodi (AMD64).

K8-sarjan seuraaja on K10 (K9 oli sisäistä kehitystä).

K8-arkkitehtuurissa muistiohjain integroitiin suorittimeen.
Integroidun muistiohjaimen kanssa pohjoissilta on vain silta suorittimen ja grafiikkalaitteelle välillä.

HyperTransport-väylä mahdollistaa useampien suorittimien käytön moniprosessointikonfiguraatiossa, sekä nopean yhteyden muille laitteille.

## Mallit
Suoritinsarjat:
* AMD Opteron, palvelinmallit
* Athlon 64 ja Athlon 64 FX, korkean suorituskyvyn työpöytäkäyttö
* Sempron 64 (Sempron), edullisemmat työpöytäkäyttöön suunnatut suorittimet
* Mobile Athlon 64, Mobile Turion ja Mobile Turion 64 X2
* Mobile Sempron 

## Lähteet
Cell-0

**Cell-0** on suomalaisen Apocalyptican yhdeksäs studioalbumi. Se julkaistiin 10. tammikuuta 2020 Silver Lining Music -levymerkillä.
Albumi on instrumentaalilevy, jonka yhtye äänitti ilman ulkopuolista tuottajaa.
Albumin miksasi Andrew Scheps. Albumi äänitettiin Helsingissä Sonic Pump Studioilla.

Albumin kappale ”Ashes Of The Modern World” on albumin ensimmäinen singlejulkaisu, jolle on julkaistu Ville Juurikkalan ohjaama musiikkivideo.

Yhtye juhlisti albumia lanseeraamalla heinäkuussa 2021 tummapaahtoisen nimikkokahvin. Kahvin valmistaa Helsingin kahvipaahtimo.

## Kappaleet
Kappaleet:

## Kokoonpano
Kokoonpano:
* Eicca Toppinen – sello
* Perttu Kivilaakso – sello
* Paavo Lötjönen – sello
* Mikko Sirén – rummut

## Arvostelut
* Imperiumi: 9-/10
* Kaaoszine: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
I Let My Heart Break

**I Let My Heart Break** on Tika Sevón Liljegrenin esittämä musiikkikappale, joka sijoittui kolmanneksi vuoden 2020 Uuden Musiikin Kilpailussa. Musiikillisesti ”I Let My Heart Break” on balladi, jonka sanoitus käsittelee murtumista ja yli pääsemistä. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Neea Jokinen, Timo Oiva, Oliver@i-One Music ja Lotus Wang. Sovittamiseen on heidän lisäkseen osallistunut Petri Somer.

## Kappaleen synty
”I Let My Heart Break” kirjoitettiin biisileirillä Taiwanin Taipeissa. Siellä Neea Jokinen ja Timo Oiva kirjoittivat kappaleen Taiwanissa asuvien Oliver@i-One Musicin ja Lotus Wangin kanssa. He kaikki osallistuivat myös sovittamiseen, jossa oli lisäksi mukana Petri Somer. Kappaleen tuottivat Sami Tamminen ja Kalle Mäkipelto.

## Tyyli

”I Let My Heart Break” on balladi murtumisesta ja yli pääsemisestä. Tekemiseen osallistuneiden Oivan ja Jokisen mukaan ”I Let My Heart Break” kertoo siitä, ”kuinka päästäkseen sydänsurusta yli täytyy päästää tuska itsestä kunnolla ulos”. Tikan mukaan kappaleeseen voi samaistua, jos läheinen on kuollut tai jos on menettänyt rakkaansa. Tikan mielestä kappaleen vahvuuksia ovat sen voimakkuus ja dramaattisuus.

Tikan lauluääni on kappaleessa esillä. Tuottajat Mäkipelto ja Tamminen pitivätkin suurimpana haasteena sitä, että tuotanto ei veisi laululta liikaa tilaa. Haluttu soundi löytyi, kun kappaleeseen lisättiin jousisovitus.

## Julkaisu
”I Let My Heart Break” julkaistiin vuoden 2020 Uuden Musiikin Kilpailun kappaleista ensimmäisenä, 24. tammikuuta.

Uuden Musiikin Kilpailussa 7. maaliskuuta 2020 kappale sijoittui 127 pisteellään kolmanneksi. Se sai 50 pistettä kansainvälisiltä raadeilta ja 77 pistettä yleisöltä. Tika esitti kappaleen viimeisenä. Esityksen aikana Tikan pää kahdesti katosi tv-ruudusta, ja kamera kuvasi vain tämän alavartaloa. Uuden Musiikin Kilpailun mukaan virheen aiheutti se, että yksi kameroista hajosi juuri ennen Tikan esitystä. Koska virhe ei ollut Tikan, Uuden Musiikin Kilpailu lisäsi YouTube-kanavalleen kappaleen live-esityksen finaalin sijaan harjoituksista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*YouTube: Kappaleen video
*YouTube: Live-esitys UMK:n harjoituksissa
*Yle Areena: Tika – biisin tarina
Video RAM

**Video RAM** (*näyttömuisti*, *videomuisti*, usein lyhennettynä **VRAM**) on tietokoneen muistia, joka on kahden laitteen välissä: suoritin kirjoittaa muistiin kun näyttöä on päivitettävä (esimerkiksi hiiren osoittimen liikkuessa tai kursorin vilkkuessa), sekä RAMDAC lukee muistista tiedon näyttölaitteelle.
Näyttömuistia sijoitetaan näytönohjaimelle tai kuvapuskurilaitteelle.

Näyttömuistia varten on kehitetty muistipiirejä kuten VRAM, WRAM, MDRAM ja SGRAM.

Näyttömuisti voi olla *kaksoisporttista* (VRAM), jolloin RAMDAC voi lukea muistia eri portista kuin mistä sille kirjoitetaan eikä se näin joudu odottamaan. VRAM on monimutkaisempaa ja kalliimpaa valmistaa, mutta myös nopeampaa käytännössä kuin tavallinen DRAM. WRAM on eräiden valmistajien ratkaisu, joka on nopeampaa mutta myös noin 20% halvempaa valmistaa kuin VRAM.

Näyttömuistille voidaan käyttää korkeaa väyläleveyttä tai suurempaa kellotaajuutta (SGRAM).

IBM sai kaksoisporttiselle muistille patentin vuonna 1985, joka on myöhemmin vanhentunut.

## Lähteet
Baumgarten

**Baumgarten** on saksalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Adolf Baumgarten (1915–1942), saksalainen nyrkkeilijä
* Alexander Gottlieb Baumgarten (1714–1762), saksalainen filosofi
* Hermann Baumgarten (1825–1893), saksalainen historioitsija
* Michael Baumgarten (1812–1889), saksalainen teologi

## Katso myös
*Baumgart
*Baumgartner
Teemu Eskelinen

**Teemu Petteri Eskelinen** (s. 30. toukokuuta 1976) on suomalainen laulaja ja muusikko. Hän oli syksystä 1997 vuoden 2001 loppuun Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeen taustalaulaja ja lyömäsoittaja. Vuodesta 2008 hän on soittanut rumpuja Musta Joutsen -yhtyeessä. Eskelinen on myös soittanut ja laulanut Tommi Liimatan sooloalbumeilla ''Liimatan Pan Alley'' ja ''Tropical Cocktail'' sekä lukemattomissa Diu Dau Tapesin kokoonpanoissa, kuten Ahkerat Simpanssit (salanimellä Cornelius). 

## Lähteet
Slovenian kansalliskokous

**Slovenian tasavallan kansalliskokous** () on Slovenian lainsäädännöllinen elin, johon kuuluu 90 jäsentä. Virallisesti se on kaksikamarisen parlamentin alahuone, mutta ylähuoneella eli kansallisneuvostolla on vain neuvoa-antava rooli.

Ensimmäinen Slovenian kansalliskokous aloitti toimintansa 23. joulukuuta 1992. Perustuslaki takaa yhden paikan sekä unkarilais- että italialaisvähemmistöjen edustajille.

Kansalliskokouksen toiminnasta raportoi *Uradni list Republike Slovenije* -lehti (), jota toimittavan yrityksen omistaa maan hallitus. Lehden tarkoitus on informoida kansalaisia lainsäädäntötyöstä, sillä lakimuutosten tulee olla julkisia ennen kuin ne astuvat voimaan.

## Vaalijärjestelmä
Vaaleissa on käytössä suhteellinen listavaali. Äänioikeus- ja ehdolleasettumisikäraja on 18 vuotta. Äänestyspakkoa ei ole.

Vaalit pidetään neljän vuoden välein. Vaalipäivä on sunnuntai tai muu ei-arkinen päivä. Vaaleissa on 4 % vaalikynnys. 

Äänestäminen on mahdollista postitse ulkomailla asuville slovenialaisille, mutta myös Sloveniassa, mikäli henkilö on sairaalassa tai vanhainkodissa.  

### Vaalit 2026

Viimeisimmät vaalit järjestettiin 22. maaliskuuta 2026. Niissä istuvan pääministerin Robert Golobin Vapausliike säilyi niukasti suurimpana puolueena yhden paikan erolla Demokraattiseen puolueeseen, mutta kumpikaan blokki ei saanut enemmistöä. Hallitusneuvotteluista odotetaan vaikeita.

## Aiheesta muualla
* Virallisen lehden kotisivut 

## Lähteet
Baumgart

**Baumgart** on saksalainen sukunimi muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Bernd Baumgart (s. 1955), Itä-Saksaa edustanut soutaja ja olympiavoittaja
* Steffen Baumgart (s. 1972), saksalainen jalkapallovalmentaja ja hyökkääjä
* Wolfgang Baumgart (1949–2011), saksalainen maahockeypelaaja

## Katso myös
*Baumgartner
*Baumgarten
Bayard

**Bayard** on ranskalainen nimi, joka voi tarkoittaa muun muassa seuraavia

* Pierre Terrail de Bayard (noin 1473 – 1524), keskiaikainen ranskalainen soturi
* Thomas F. Bayard, (1828–1898), yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattipuoluetta edustanut poliitikko
* Pierre Bayard (s. 1954), ranskalainen kirjailija ja professori
* Jean Bayard (1897–1995), ranskalainen rugbypelaaja
Bayard (täsmennyssivu)

**Bayard** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Bayard, ranskalainen sukunimi
* FS Bayard (1880), Ranskan laivaston vuonna 1880 vesillelaskettu teräsrunkoinen Bayard-luokan barbetteristeilijä
* Bayard-luokka, Ranskan laivaston kahden puurunkoisen aluksen barbetteristeilijäluokka