open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lanny Bassham

**Lanny Bassham** (s. 2. tammikuuta 1947) on yhdysvaltalainen kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.

Münchenin 1972 olympialaisissa texasilainen Lanny Bassham ampui pienoiskiväärin kolmen asennon kilpailussa hopeaa tuloksella 1157. Hänen maanmiehensä John Writer voitti kultaa maailmanennätystuloksella 1166. Bassham ampui makuulta 390 pistettä, pystystä 375 pistettä ja polvelta Writeriakin paremmin 392 pistettä. Vapaakivääriammunnassa Bassham sijoittui seitsemänneksi tuloksella 1144, joka jäi 11 pistettä voittaja Lones Wiggerin ja 5 pistettä pronssimitalisti Lajos Pappin tuloksesta.

Seuraavan olympiadin aikana Bassham keskittyi henkiseen valmentautumiseen ja voitti Montrealin 1976 olympialaisissa pienoiskiväärin kolmen asennon kilpailussa kultaa. Hänen yhteistuloksensa oli 1162, joista hän sai 397 makuuasennosta, 373 pystystä ja 392 polvelta. Hänen maannaisensa Margaret Murdock ampui saman yhteistuloksen mutta jäi hopealle, koska Basshamilla oli kolme täyden sadan pisteen sarjaa Murdockin yllettyä vain kahteen. Bassham piti voiton ratkaissutta sääntöä typeränä ja veti palkintojenjaossa Murdockin vierelleen palkintokorokkeen ylimmälle tasolle, jossa he yhdessä kuuntelivat Yhdysvaltain kansallislaulun.

Aktiiviuransa jälkeen Bassham teki ampujien henkisestä valmennuksesta itselleen ansiotyön.

## Saavutuksia

* olympiakultaa pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa Montrealissa 1976
* olympiahopeaa pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa Münchenissä 1972

## Lähteet

* 
*
The Phantom Agony

**The Phantom Agony** () on sinfoninen metalliyhtye Epican debyyttialbumi, joka ilmestyi 2003.

Albumi nousi Alankomaissa MegaCharts-listan kahdeksannelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä kuusi viikkoa.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Imperiumi.net: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Consign to Oblivion

__NOTOC__
**Consign to Oblivion** on sinfonisen metalliyhtye Epican toinen levy, joka julkaistiin 21. huhtikuuta 2005. Albumin lyriikoissa käsitellään muun muassa mayojen korkeakulttuuria. Kappaleella ”Trois vierges” vierailee Kamelotin laulusolisti Roy Khan.

Albumi nousi Alankomaissa MegaCharts-listan sijalle 12, ja pysyi listalla yhteensä 8 viikkoa.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Blabbermouth: 6.5/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
The Divine Conspiracy

__NOTOC__
**The Divine Conspiracy** on sinfonisen metalliyhtye Epican albumi kolmas studioalbumi. Se julkaistiin Yhdysvalloissa 28. elokuuta 2007, ja viikkoa myöhemmin 7. syyskuuta 2007 Euroopassa. Se on yhtyeen ensimmäinen konseptialbumi ja käsittelee järjestäytyneitä uskontoja. Albumilla vierailevat God Dethronedin rumpali Ariën van Weesenbeek ja After Foreverin Sander Gommans.

Albumi nousi Alankomaissa MegaCharts-listan yhdeksännelle sijalle.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Allmusic: 
* About.com: 
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 5/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Raimo Piipponen

**Raimo Piipponen** (s. 7. tammikuuta 1948 Riihimäki) on suomalainen laulaja, jonka levytysura alkoi vuonna 1970 kappaleella ”Kaunein muisto”. Vuonna 1976 Piipponen liittyi mukaan Tulipunaruusut-yhtyeeseen laulusolistiksi. Vuonna 1987 hän siirtyi Havanna-orkesterin solistiksi.

## Diskografia
* Romantiikkaa ruusutarhassa (1976) 
* Humppatusina (1977) 
* Karjalan Marjaana (1978) 
* Onnen aika (1979) 
* Suoraan sydämeen (1980) 
* Niin paljon kauniita tyttöjä (1982) 
* 28 suosikkisävelmää (1983) 
* Tulipunruusut (1985)
* Raimo Piipponen & Havanna (1989)
* Juhlalevy (1998)

## Lähteet
*  

## Aiheesta muualla
*
Guitarrón

**Guitarrón** (augmentatiivi espanjan kielen sanasta *guitarra*, kirjamellisesti "suuri kitara") on latinalaisessa Amerikassa käytetty kielisoitin. Eri maissa on erityyppisiä guitarróneja.

## Argentiinalainen guitarrón

Argentiinalainen guitarrón on kitaraa suurempi soitin ja siinä käytetään erilaista viritystä kuin tavallisessa kitarassa.

## Chileläinen guitarrón

Chileläinen guitarrón on kielisoitin, jossa kieliä on 25 tai enemmän.

## Meksikolainen guitarrón

Meksikolainen guitarrón on kuusikielinen, suuri bassoinstrumentti. Se on luultavasti kehitetty Meksikossa 1800- ja 1900-luvuilla korvaamaan harppu, jota käytettiin vanhoina aikoina bassona, ja se pohjautuu espanjalaiseen 1500-luvun *bajo de uñaan*. Se muistuttaa muodoltaan kitaraa mutta on paljon suurempi, leveämpi ja sen otelauta on suhteellisen lyhyt. Siinä on kuusi kieltä, jotka ovat kitarasta poikkeavat, ja niitä soitetaan näppäilemällä kahta kerrallaan oktaavin intervallilla, jotta saataisiin lisää voimaa ääneen. Kielet viritetään **A D G C E A**, jossa ylä-A viritetään oktaavia ylemmäksi kuin ala-A.

### Perinteinen käyttö

Guitarrónia käytetään meksikolaisissa mariachiorkestereissa. Yleensä mariachiorkesterit koostuvat vähintään kahdesta viulusta, kahdesta trumpetista, yhdestä espanjalaisesta kitarasta, ja vihuelasta (korkeaääninen, viisikielinen kitara), ja näiden lisäksi guitarrónista. Guitarrónin etuna esimerkiksi kontrabassoon verrattuna on sen kannettavuus soittamisen aikana. Suuren koon ansiosta äänen voimakkuus riittää pienissä soitannoissa ilman sähköistä lisävahvistusta.

### Ei-perinteinen käyttö

* Roy Estrada soittaa guitarrónia The Mothers of Inventionin albumilla *[[Freak Out!]]* (1966).
* Eaglesin Randy Meisner soittaa myös guitarrónia kappaleessa "New Kid in Town", albumilla *[[Hotel California]]* (1976).
* Newyorkilaisen monikulttuurisen kokoonpanon Luminescent Orchestriin Aaron Goldsmith käyttää muunneltua guitarrónia, jossa on pidennetty kaula, joka sallii melodisen soittamisen.
* Guitarrón oli 1980-luvun skotlantilaisen folk pop -yhtye Fairground Attractionin tavaramerkki.

### Valmistus

Guitarróneja valmistetaan Meksikossa käsityönä. Eräs valmistuspaikoista on Michoacánin osavaltiossa sijaitseva Paracho.

### Jatkokehitelmät

Guitarrón oli inspiraationa Ernie Ballin vuonna 1972 kehittämään akustiseen bassokitaraan.

## Aiheesta muualla

* Misterioso guitarrón 
* Paracho, guitar capital of Mexico 
* The FretStore
Markus (laulaja)

**Markus** (oikealta nimeltä **Markku Leander Tranberg**, 2. toukokuuta 1950 Ylitornio – tammikuu 2024) oli suomalainen laulaja ja kitaristi. Vuonna 1969 hän otti osaa *[[Intro (lehti)|Intro]]*-lehden Iskelmäjahti-kilpailuun ja eteni Kemin osakilpailuvoiton kautta loppukilpailuun, jossa sijoittui toiseksi ja levytysura käynnistyi kappaleella "Viimeinen kevät". 

Tranberg aloitti muusikon uransa 12-vuotiaana kotikylällään Ylitornion Kaulinrannalla. Hän vaikutti Finnpop Five -yhtyeessä ja oli pellolais-ylitorniolaisen Intro-yhtyeen ensimmäinen solisti, jonka paikan otti Tarja Ylitalo hänen muutettuaan etelään. Alkuperäiseen Introon kuuluivat Tranbergin lisäksi rumpali Heikki Vaaraniemi ja Ylitalon veljekset basisti Osmo ja hanuristi Tuomo.   

Tranbergin varsinainen läpimurto tapahtui loppukesästä 1970, kun Simon & Garfunkelin tunnetuksi tekemä eteläamerikkalainen sävelmä "Vain kotka lentää aurinkoon" valloitti Tranbergin suomenkielisenä versiona radion *[[Yleisradion lista|Lista]]*-ohjelman kärkipaikan ja sen lisäksi kolmanneksi äänestettiin singlen B-puoli, Toivo Kärjen-Juha Vainion ”Jos vielä oot vapaa”. Sovittaja oli Nacke Johansson. Single oli vuoden 1970 kuudenneksi myydyin.

Muutaman Finnlevy-singlen jälkeen Tranberg siirtyi Matti ja Teppo Ruohosen talliin ja levytti albumit *[[Sydän yhtyi sydämeen]]* ja *[[Sain hyvän tunteen]]*. Jälkimmäiselle tallennetulla kappaleella "Suoraan sydämeen" Tranberg osallistui vuonna 1985 *[[Kevään Sävel]]* -iskelmäkilpailuun.

1980-luvun lopulla Tranberg toimi muutaman vuoden Tulipunaruusut-yhtyeen solistina ja levytti albumin *[[Kadotettu nuoruus]].* Keikkailu jatkui edelleen soolona ja kahdeksan vuotta Pispalan Sälli & Sinirytmi -yhtyeessä.

Tranberg asui vuosikymmeniä Tampereella. Vuonna 2001 hän levytti singlen, joka sisältää valssit ”Neidonryöstö” ja "Siuronsalmen Sanna”. Viimeksi hän vieraili studiossa vuonna 2010 ja teki Taivalkunta Beatissä soittaneen muusikon Jasu Mäntylän johdolla uuden version vanhasta kappaleestaan ”Jos vielä oot vapaa”.

Tranberg kuoli 73-vuotiaana pitkään sairastettuaan. Hänet on haudattu Kalevankankaan hautausmaalle Tampereelle.

## Diskografia
* *Sydän yhtyi sydämeen* (1979)
* *Sain hyvän tunteen* (1985)
* *20 suosikkia – Jos vielä oot vapaa* (1996)

## Lähteet
* Junttila, Arto: Poppia Väylän pyörtheistä II: *Musiikkijuttuja Tornionlaaksosta 1600-luvun Antti Keksistä 2000-luvun Lordiin.* Väylä. 2014.
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Kiviniitty

**Kiviniitty** on kaupunginosa Kokkolassa. Alueella sijaitsee muun muassa Kiviniityn yhteiskoulu. Koulun vieressä sijaitsee päiväkoti, ja alueella sijaitsee myös Gigantti ja monia muita liikkeitä.
Erkki Rautio (sellisti)

**Erkki Ilmari Rautio** (s. 5. lokakuuta 1931 Helsinki) on suomalainen sellotaiteilija. Hän on opiskellut sellonsoittoa Helsingissä Yrjö Selinin, Roomassa vuonna 1955 Enrico Mainardin ja Pariisissa vuonna 1956 Pierre Fournier’n johdolla. Hän on kansainvälisesti tunnettu ja menestyneimpiä suomalaisia instrumentalisteja maailmalla, ja toimiessaan Sibelius-Akatemian professorina hän on vaikuttanut merkittävästi suomalaisen sellotaiteen kehitykseen.

Rautio on toiminut 1957–1959 Helsingin kaupunginorkesterin sellonsoittajana ja 1959–1965 Oulun musiikkiopiston sellonsoiton opettajana. Hän hoiti 1965–1994 sellonsoiton professuuria Sibelius-Akatemiassa ja oli akatemian rehtori 1990–1993.

Erkki Rautio on pitänyt konsertteja ja mestarikursseja kotimaassa ja ulkomailla. Klassisen musiikin ohella hän on esittänyt kantaesityksiä. Hän on toiminut kansainvälisten kilpailujen tuomaristossa. Hän on levyttänyt yhdessä Izumi Tatenon kanssa duo-levyjä.

Raution ensimmäinen puoliso oli Heidi (Adalheid) Rautio o.s. Mörike (1935–1999) ja toinen puoliso on Sari Rantanen. Hänen poikiaan ovat taidemaalari Ilmari Rautio ja pianisti Martti Rautio. Hänen veljiään olivat säveltäjä Matti Rautio ja viulisti ja kapellimestari Paavo Rautio.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Pro Finlandia -palkinto 1968 
* Harriet Cohen Award -tunnustus parhaasta selloresitaalista 1968
* valtionpalkinto 1990

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Olli Aulanko

**Olli Sakari Aulanko** (30. elokuuta 1921 Helsinki – 30. huhtikuuta 1964 Valkeakoski) oli suomalainen panssariässä, kansanedustaja ja Mannerheim-ristin ritari. 

Aulanko palveli jatkosodassa Panssaridivisioonan Rynnäkkötykkipataljoonassa vaunun- ja joukkueenjohtajana. Kannaksen suurhyökkäyksen aikana käydyn Kuuterselän taistelun tekojen perusteella luutnantti Aulanko nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 26. kesäkuuta 1944 numerolla 133. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa joukkueen johtaminen rohkeasti ja taitavasti. Sodan jälkeen Aulanko toimi Päivölän kansanopiston johtajana vuosina 1949–1964 sekä kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1958–1964 edustaen Hämeen läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän työskenteli myös Sääksmäen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Presidentin valitsijamiehenä Aulanko oli vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa. Hän kuoli vuonna 1964. Oppiarvoltaan hän oli valtiotieteen maisteri.

Aulanko joutui tiedotusvälineissä kovan arvostelun kohteeksi kun hän alkoholia nautittuaan törmäsi autollaan kylätiellä pyöräilijään ja pakeni paikalta. Mannerheim-ristin ritareista matrikkelin tehneen kirjailija Seppo Porvalin mukaan Aulanko murtui tapauksen jälkeen henkisesti, ryhtyi raivoraittiiksi ja alkoi tehdä ylipitkiä juoksu- ja hiihtolenkkejä kunnes sai sydänkohtauksen ja kuoli. Aulangon tilalle eduskuntaan tuli varatuomari Timo Mäki.

Aulanko esiintyy Mauri Sariolan varhaisteoksessa *Joka tuulen kylvää...* nimellä Olavi Aulamo, Sariola itse nimellä Esko Arra. Olli Aulanko ja Mauri Sariola olivat läheiset ystävät jo kouluajoista lähtien. Sariola lähetti jokaisen uuden teoksensa Aulangolle omistuskirjoituksin. Myös ympäristöfilosofi Pentti Linkola kuului Olli Aulangon ystäväpiiriin. 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Heikki Jartti

**Heikki Ilmari Jartti** (22. tammikuuta 1887 Virrat – 17. tammikuuta 1951 Pihlajavesi) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

Virtain Hauhuunkylän Jartissa syntyneen Heikki Jartin vanhemmat olivat maanviljelijä Robert Emanuel Jartti ja Keuruulta kotoisin ollut Johanna Harjula. Jartti valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman seminaarista vuonna 1911 ja toimi sen opettajana Pihlajaveden aseman kansakoulussa vuoteen 1925 saakka jolloin hän ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi. 

Jartin kirjallinen tuotanto alkoi näytelmillä joista ensimmäisenä ilmestyi 1920 näytelmä *Opettajan emännöitsijä*. Vuonna 1922 Jartti julkaisi ensimmäisen romaaninsa *Pimeässä erehtyy* joka sai arvostelijoilta hyvän vastaanoton. Myös seuraava Jartin romaani 1923 ilmestynyt *Herra Johtaja* oli arvostelumenestys. Jartti sai Alfred Kordelinin säätiöltä 7500 markan apurahan ja useita pienempiä rahapalkintoja muun muassa Suomen Kuvalehden novellikilpailusta. Jartti ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi tämän menestyksen kannustamana ja kirjoitti vuosien 1926-1937 välillä pääteoksensa ns. *Saunakirjat* (*Joulusaunassa 1-3* ja *Juhannussaunassa*), joissa Jartti kuvasi humoristisesti hyvin tuntemaansa pohjoishämäläistä maalaiselämää. 

Ryhtyessään kirjailijaksi Jartti myi rakenteilla olleen Piilo-nimisen talonsa ja muutti Artjärvelle, jossa hän asui pienessä Fiinula -nimisessä mökissä nuoremman veljensä kodin lähellä. Seuraavana keväänä Jartti muutti toisen veljensä luo Virtain Ala-Herraselle, jossa hän teki kirjallisia töitä jopa 18 tuntia päivässä ja kirjoitti muun muassa *Herra Johtaja*-romaaninsa siellä kolmeen kertaan. Jartin kirjallinen luomiskausi päättyi 1930-luvun lopulla ja viimeiset vuotensa Jartti vietti Pihlajavedellä Kömin talossa asuneiden sisariensa luona. Jartti kuoli tammikuussa 1951 ja hänet on haudattu Pihlajaveden uudelle hautausmaalle.

Jartin syntymän satavuotispäivänä 1987 paljastettiin hänen muistolaattansa, joka on Pihlajaveden ala-asteen seinässä.

## Teoksia
* *Opettajan emännöitsijä, 1-näytöksinen pila*. 1920
* *Noitalakki*, näytelmä.
* *Pimeässä erehtyy, kylätarina Keski-Suomesta*. 1922
* *Herra Johtaja*, romaani. 1923
* *Munapuuro, 3-näytöksinen huvinäytelmä*. 1925
* *Joulusaunassa 1, romaani*. 1926
* *Joulusaunassa 2, romaani*. 1927
* *Joulusaunassa 3, romaani*. 1931
* *Juhannussaunassa, romaani*. 1937

## Lähteet
* Leila Lepikko: Kirjailija Heikki Jartin muistolaatan paljastuspuhe

## Aiheesta muualla
*Vähän sitä vähän tätä "Herra johtajasta", Suomen Kuvalehti, 31.05.1924, nro 22, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Heikki Jartti : Vanha rakentaja, Suomen Kuvalehti, 18.12.1928, nro 51-52, s. 52, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Heikki Jartti : Vanha rakentaja, Suomen Kuvalehti, 19.01.1929, nro 3, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Ali Hassan Salameh

**Ali Hassan Salameh** (; 1. huhtikuuta 1941 – 22. tammikuuta 1979) oli palestiinalainen terroristi, jota Mossad piti Musta syyskuu -terroristijärjestön aivoina ja vastuussa Münchenin verilöylystä vuoden 1972 kesäolympialaisissa.
Palestiinalaiset eivät myöntäneet virallisesti Salamehin jäsenyyttä Mustassa syyskuussa, koska Salameh oli eräs Jasser Arafatin luottomiehistä eikä PLO:ta haluttu liittää kansainvälisestä terrorismista tunnettuun Mustaan syyskuuhun.

## Elämäkerta
Salameh syntyi palestiinalaisessa Qulanin kaupungissa rikkaaseen perheeseen. Hänen isänsä Shaykh Hassan Salameh kuoli vuoden 1948 sodassa Israelia vastaan Jaffassa. Salameh opiskeli Itä-Saksassa ja sai luultavasti sotilaallisen koulutuksensa Kairossa ja Moskovassa.

Ali Hassan oli hyvin kiistanalainen henkilö palestiinalaisten keskuudessa. Hän sai lempinimen **Punainen prinssi**, koska hän eli hyvin vaurasta  "playboy"-elämää. Hänen elämäänsä kuuluivat naiset, urheiluautot, diskot, yökerhot sekä baarit.
Hassan oli tuttu näky Beirutin hiekkarannoilla ja hotellien uima-altaissa monien naisten kanssa. Vuonna 1978 hän nai Georgina Rizkin, vuoden 1971 Miss Libanonin. Salamehia kritisoitiin ylellisestä elämäntavastaan samalla kun sadat palestiinalaiset pakolaiset kärsivät elintarvike- ja terveydenhuollon surkeasta tilasta. Vaikka Salamehin hautajaisissa oli satoja ihmisiä, monet pitivät häntä liian länsimaalaisena etenkin elämäntavaltaan. Monet palestiinalaiset järjestöt eivät katsoneet Salamehia hyvällä ja pitivät häntä liian modernina ihmisenä.

Münchenin verilöylyn jälkeen vuonna 1972, jossa kuoli 11 israelilaista siviiliurheilijaa Mossad alkoi jahdata Salamehia iskujen pääarkkitehtina.

Salamehin löytämistä vaikeutti hänen jatkuva liikkumisensa sekä tiheä väärien passien vaihto ja niiden käyttö. Mossad löysi Salamehin vihdoin Beirutista ja järjesti tämän kuoleman 22. tammikuuta vuonna  1979.
Salameh oli myös CIA:n ja PLO:n salainen kontakti kuolemaansa asti. Hän lupasi olla surmaamatta amerikkalaisia jos nämä tukevat häntä taloudellisesti ja poliittisesti. Salameh lupasi myös suojella Yhdysvaltain kansalaisia Beirutissa.

## Kuolema
Salameh kuoli 22. tammikuuta vuonna 1979  Beirutissa autopommi-iskussa, jonka takana oli Israelin tiedustelupalvelu Mossad. Mossad luultavasti palkkasi englantilaisen Erika Chambersin, jonka tuli seurustella Salamehin kanssa ja järjestää tämän kuolema. Chambers esiintyi olevansa erään säätiön edustaja, joka tukee pakolaisleirien asukkaita humanitaarisesti. Salameh ja Chambers tapasivat Beirutin satamassa. Chambers  oppi Salamehin päivittäisen rutiinin  ja järjesti autopommi-iskun Salamehin saattueen käyttämän kadun varrelle. Salameh ja neljä henkivartijaa saivat iskussa surmansa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* David B. Tinnin: Iskuryhmä (, )
Budolajien suomalaiset kattojärjestöt

Suomessa toimivien budōlajien kattojärjestöt.

## Suomen kendoseurojen keskusliitto

**Suomen kendoseurojen keskusliitto** on suomalaisten kendoseurojen kattojärjestö. Kendoliiton lajivalikoimaan kuuluvat kendō, ZNKR iaidō ja ZNKR jōdō. Liittoon kuului 2007 alussa 19 kendoseuraa, joista kaikissa harjoitellaan kendoa, mutta iaidōa ja jōdōa vain joissain. Tuhannen jäsenen raja Suomen kendoseurojen keskusliitossa meni rikki vuoden 2009 syksyllä.  Suomen kendoseurojen keskusliitto on jäsenenä sekä Euroopan kendoliitossa että kansainvälisessä kendoliitossa.

## Suomen aikidoliitto
Suomen aikidoliitossa oli vuonna 2007 57 jäsenseuraa. Kaikkiaan 3&nbsp;041 lisenssin maksanutta jäsentä, joista 1&nbsp;106 henkeä oli alle 19-vuotiaita (36&nbsp;%) ja 850 henkeä oli naisia (28&nbsp;%). Suomen aikidoliitto ry on myös rekisteröityjen liikuntayhdistysten: Suomen Liikunta ja Urheilu ry SLU:n jäsen sekä Nuori Suomi ry jäsen.

Suomen aikidoliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 345&nbsp;000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2021 lähtien 60&nbsp;000 euroa.

## Suomen karateliitto

Suomen karateliiton perustamiskokous pidettiin Helsingissä 6. joulukuuta 1969. Tuolloin liiton hallitukseen valittiin Kari Kuula, Lasse nieminen, Taisto Raumala, Ilkka Rautavirta, Vesa Reilimo ja Lasse Siurala. Ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Siurala, sihteerinä Raumala ja toiminnanjohtajana Kuula. 

## Suomen judoliitto

Suomen judoliitto ry on vuonna 1958 perustettu rekisteröity yhdistys. Suomen judoliitossa oli 2008 noin 12&nbsp;500 aktiivia jäsentä kaikkiaan 118  judoseurassa. Suomen judoliitto ry on myös Suomen Liikunta ja Urheilu ry SLU:n jäsen sekä Suomen Olympiakomitean ja Nuori Suomi ry jäsen. Suomen judoliitto on Euroopan judoliiton ja kansainvälisen judoliiton jäsen.

## Suomen iaidoliitto
Suomen iaidoliitto on perustettu 11/1986. Liiton puheenjohtajana on perustamisesta asti toiminut Jukka Helminen.  Suomen iaidoliiton jäseninä on kaksitoista suomalaista iaidoseuraa ja Suomen Musō Shinden-ryū-yhdistys. 

## Suomen kyudoliitto
Suomen kyudoliittoon on suomalaisten kyudōseurojen kattojärjestö. Suomen kyudoliittoon kuuluu seitsemän suomalaista kyudō-seuraa, ja se on jäsenenä Euroopan kyudoliitossa ja kansainvälisessä kyudoliitossa.

## Lähteet
Indian Institute of Space Science and Technology

**Indian Institute of Space Science and Technology** (IIST; ) on Intiaan 14. syyskuuta 2007 perustettu avaruustutkimuksen ja -teknologian akateeminen oppilaitos, joka sijaitsee Thiruvananthapuramissa.

Sen taustana on Intian vuosia jatkunut pula tämän alan osaajista tilanteessa, jossa kokeneet rakenne- ja elektroniikkasuunnittelijat siirtyvät aloille, joilla palkat ovat suuremmat kuin suppealla avaruusteollisuussektorilla.

Oppilaitoksen vihki käyttöön tohtori G. Madhavan Nair, joka on Intian avaruusjärjestön ISROn hallituksen puheenjohtaja. Instituutin ensimmäinen johtaja on tohtori B. N. Suresh.

Se kouluttaa alan kandidaatteja ja maistereita.  

## Lähteet
* Spacedailyn artikkeli 

## Aiheesta muualla
Nastopoli

**Nastopoli** oli toisen asteen koulutuskeskus, jossa tarjottiin sekä lukiokoulutusta että ammatillista opetusta. Nastopoli sijaitsee Nastolan Rakokivessä. Nastopoli toimi osana Koulutuskeskus Salpausta. Nastopolin opetus lopetettiin vuosina 2016-2021 siirtämällä opetustoiminta pois Nastolasta Lahteen.  

Ammatillisella puolella pystyi opiskelemaan muovia tai elektroniikka- ja tietoliikenneasentajaksi. Syksystä 2016 lähtien Nastopoliin ei otettu enää uusia ammatillisten koulutuksen opiskelijoita. 

Nastopolin lukiopuolella (Rakokiventie 2, 15550 Nastola) saattoi erikoistua tekniikkapainotteiselle linjalle normaalilukion lisäksi. Nastopolin lukio siirtyi Lahden kaupungin lukioksi 1.8.2016 alkaen ja Lahden lyseon lukion rehtori toimi myös Nastopolin lukion rehtorina. Vuonna 2018 uutisoitiin lukiokoulutuksen lakkauttamisesta Nastopolissa. Nastopolin viimeiset lukiolaiset valmistuvat kevätlukukaudella 2021.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nastopolin lukio (nastopolinlukio.fi)
Juhani Turpeenniemi

**Juhani Turpeenniemi** (22. elokuuta 1932 Rovaniemi – 2. joulukuuta 2020) oli suomalainen jääpalloilija.

Puolustajana pelannut Juhani ”Kirre” Turpeenniemi osallistui neljiin MM-kisoihin ja saavutti hopeaa 1957 ja 1963 sekä pronssia 1961. Hän pelasi yhteensä 31 maaottelua.

Suomen mestaruuden Turpeenniemi voitti Oulun Palloseuran riveissä 1953, 1956 ja 1960–64. Hän oli ensimmäinen suomalainen, joka pelasi Ruotsin jääpallosarjoissa.

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet
Toivo Alavirta

**Toivo Villiam Alavirta** (synt. **Ahlström**, 27. kesäkuuta 1890 Tammela – 23. kesäkuuta 1940 Ust-Vym) oli suomalainen toimittaja ja sosialidemokraattisen puolueen kansanedustaja. Vuoden 1918 sisällissodan jälkeen hän pakeni Neuvosto-Venäjälle ja kuoli myöhemmin vankileirillä Stalinin vainojen yhteydessä.

## Elämä
### Varhaiset vuodet
Alavirran vanhemmat olivat tehdastyöläinen Kasimir Ahlström ja Henriika Flink. Hän kävi kansa- ja kauppakoulun, työskentellen sen jälkeen 1906–1912 kirjanpitäjänä Oy Finlayson Ab:n Forssan tehtailla ja vuoteen 1918 saakka *[[Hämeen Voima]]n* aluetoimittajana Forssassa. Sosialidemokraattiseen puolueeseen Alavirta liittyi 1906 ja eduskuntaan hänet valittiin vuonna 1917 Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä.

### Aika Neuvostoliitossa
Suomen sisällissodan aikana Alavirta toimi punaisten hallinnossa ja *[[Suomen Kansanvaltuuskunnan Tiedonantaja]]n* toimittajana. Sodan jälkeen hän pakeni Neuvosto-Venäjälle, missä Alavirta oli aluksi suomalaisille pakolaisille perustetun Buin siirtolan konttoripäällikkönä. Samalla Alavirta liittyi Suomen Kommunistiseen Puolueeseen ja oli myöhemmin myös Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäsen. Leningradissa Alavirta työskenteli Suomalaisen Kustannusosuuskunta Kirjan johtajana sekä *[[Vapaus (Leningrad)|Vapaus]]*-lehden toimittajana. Hän oli myös SKP:n keskuskomitean sihteeri ja myöhemmin hänet valittiin sen puheenjohtajaksi.

Vuonna 1927 Alavirta sai Santeri Nuortevalta luvan muuttaa Karjalan tasavaltaan, missä hän työskenteli Petroskoissa ilmestyneen *[[Punainen Karjala|Punaisen Kartjalan]]* toimittajana. Samana vuonna hänestä tuli Karjalan tasavallan toimeenpanevan keskuskomitean puheenjohtaja ja lisäksi Alavirta valittiin vuonna 1934 NKP:n Uhtuan piirikomitean sihteeriksi. Vuotta myöhemmin hänet erotettiin Petroskoin kaupunkikomitean päätöksellä NKP:sta ”kansallisen kiihkoilun” vuoksi, jonka jälkeen Alavirta toimi 1935–1937 Petroskoin puoluekoulun johtajana. Vielä ennen pidätystään hän ehti työskentelemään suksitehtaassa.

### Vankeus ja kuolema
Alavirta pidätettiin 23. elokuuta 1937 syytettynä vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta. Hän sai kahdeksan vuoden tuomion, jota Alavirta passitettiin suorittamaan Ust-Vymin vankileirille Komin tasavaltaan. Hän kuoli leirillä vuonna 1940. Alavirta rehabilitoitiin Stalinin kuoleman jälkeen 1955.

## Perhe
Toivo Alavirran puoliso oli Hanna Anderson (s. 1894). Perheeseen syntyi poika ja tytär.

## Lähteet
Naiivi realismi

**Naiivi realismi** eli **suora realismi** on arkijärjen mukainen havaitsemisen teoria. Naiivin realismin mukaan havaitsemme asiat sellaisina kuin ne todellisuudessa ovat. Esimerkiksi elektronit ovat oikeasti olemassa, eivätkä ne ole vain teoreettinen käsite, jolla selitetään havaintoja.

## Naiivi ja tieteellinen realismi

Naiivin realismin mukaan maailma on sellainen kuin miltä se näyttää arkijärjen valossa. Kaikki havaitut oliot koostuvat aineesta, niillä on avaruudellinen ulottuvuus, ja niillä on ominaisuuksia kuten koko, muoto, koostumus, väri, tuoksu, maku jne. Nämä ominaisuudet havaitaan yleensä oikein. Asioita katsoessamme ja koskiessamme näemme ja tunnemme ne oikein, ja siksi havaitsemme ne sellaisina kuin ne *todellisuudessa* ovat. Oliot noudattavat fysiikan lakeja ja säilyttävät kaikki ominaisuutensa riippumatta siitä, onko joku havaitsemassa ne vai ei.

Naiivi realismi eroaa tieteellisestä realismista, joka katsoo, että todellisuus sisältää vain ne ominaisuudet jotka esiintyvät sen tieteellisessä kuvauksessa. Näin todellisuus ei sisällä sellaisia ominaisuuksia kuin värejä itsessään, vaan sen sijaan olioita, jotka heijastavat pintarakenteensa ominaisuuksien ansiosta valon tiettyjä aallonpituuksia. Naiivi realisti sen sijaan sanoisi, että olioilla todellakin on sellainen ominaisuus kuin väri, jonka niillä havaitsemme. Esimerkiksi John Locke oli tieteellinen realisti, kun hän katsoi, että todellisuus käsittää vain ne primaariset ominaisuudet, jotka esiintyvät korpuskulaariteorian mukaisessa maailmankuvassa, ja että muut ominaisuudet ovat vain subjektiivisia, koska ne riippuvat ne havaitsevasta havaitsijasta.

## Naiivin realismin ongelmia

Naiivia realismia on usein vastustettu erityisesti perustuen samasta asiasta saataviin ristiriitaisiin havaintoihin (esimerkiksi Bertrand Russellin *[[Filosofian ongelmat]]*). Sama olio voi vaikuttaa eri henkilöille erilaiselta, tai jopa samalle henkilölle eri aikoina. Omenat voivat vaikuttaa punaisilta päivällä, mutta harmailta hämärässä. Siksi omena ei voi *todellisuudessa* (tai sisimmältään, tai objektiivisesti) olla punainen, se vain vaikuttaa punaiselta tietyissä havainto-olosuhteissa.

Jotkut kriitikot, kuten Myles Burnyeat (”Conflicting Appearances”, 1979), ovat kuitenkin hylänneet tällaisen kritiikin epäoleellisena. Jos väittäisi, ettei jollakin voi todellisuudessa olla jotain ominaisuutta jos se vaikuttaa erilaiselta eri aikoina, eri näkökulmista tai eri olosuhteissa, se olisi loogisesti sama kuin jos väittäisi, ettei jollakin voi todellisuudessa olla jotain ominaisuutta ellei sillä vaikuta olevan tuo ominaisuus *aina*. Tästä seuraisi, että meidän olisi tehtävä johtopäätös, jonka mukaan kepin joka on todella suora tulisi kaikissa olosuhteissa näyttää suoralta. Tämä on kuitenkin selvästi epätotta: jokainen hyväksyisi, että suora keppi voi näyttää taitetulta vedessä, mutta kukaan ei ajattele, että se johtuisi siitä, ettei keppi ole todellisuudessa suora. Siksi havainnon ristiriitaisuuteen perustuva argumentti on pätemätön.

## Katso myös

* Instrumentalismi
* Kriittinen realismi
* Uusi realismi
Kalle Korhonen (kansanedustaja)

**Kaarlo (Kalle) Korhonen** (27. joulukuuta 1878 Säräisniemi – 11. helmikuuta 1938 Karhumäki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Sisällissodan jälkeen Korhonen asui Neuvostoliitossa, jossa hän kuoli Stalinin vainojen uhrina vuonna 1938.

## Elämä
Nykyisen Vaalan kunnan Veneheitossa syntyneen Korhosen vanhemmat olivat puuseppä Eero Korhonen ja Eeva Kustaava Leinonen. Kansakoulun käytyään hän työskenteli renkinä ja myöhemmin maanviljelijänä kotikylässään. Vuonna 1902 Korhonen liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen, jossa hän toimi muun muassa puhujana sekä piirijärjestön puheenjohtajana. Korhonen valittiin kansanedustajaksi vuoden 1916 eduskuntavaaleissa. Sisällissodan käynnistyttyä Korhonen työskenteli kansanvaltuuskunnan maatalousasiainosastossa ja hän oli myös Työväen pääneuvoston varajäsen. 

Korhonen lähetettiin kansanvaltuuskunnan tehtävissä Pietariin, jonne hän jäi sodan päättyessä. Neuvosto-Venäjällä Korhonen työskenteli aluksi Airo-nimisen kommuunin puheenjohtajana Kostromassa. Vuonna 1920 Korhonen muutti Neuvosto-Karjalaan, jossa hän oli uittomiehenä Suunujoella, radanvartijana Vienan Kemissä sekä Uhtuan piirin maa-asiainosaston virkailijana. Vuodesta 1923 lähtien Korhonen asui Uhtualla, jossa hän työskenteli nuorisokoulun talousasiain hoitajana 1923–1930, valtiontilan talousosaston johtajana 1930–1932 ja nuorisokoulun johtajana 1932–1936. Vuosina 1936–1937 Korhonen työskenteli Venäjän kulttuurintutkimusinstituutin Uhtuan osastossa.

Korhonen erotettiin Neuvostoliiton kommunistisesta puolueesta vuonna 1935 ja vangittiin marraskuussa 1937 vastavallankumouksellisesta kansalliskiihkoisesta toiminnasta syytettynä. Tammikuussa 1938 Korhonen sai kuolemantuomion artikla 58:n nojalla ja hänet teloitettiin 11. helmikuuta Sandarmohissa. Korhonen rehabilitoitiin vuonna 1988.

## Perhe
Korhosen puoliso ensimmäinen puoliso oli Hilma Vilhelmiina Nissinaho, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1902. Nissinaho jäi sisällissodan jälkeen Suomeen. Pariskunnalla oli kasvattitytär. Korhosen toinen puoliso oli Neuvostoliitossa Anna Jeremevna (s. 1906), jonka kanssa hänellä oli poika.

## Lähteet
Christian Danner

**Christian Danner** (s. 4. huhtikuuta 1958 München, Länsi-Saksa) on saksalainen autourheilija. Hän osallistui urallaan yhteensä 47 Formula 1 -osakilpailuun, joissa hän saavutti neljä MM-pistettä.

Danner voitti kaudella 1985 ensimmäistä kertaa järjestetyn Formula 3000 -sarjan mestaruuden ja sai samana vuonna mahdollisuuden osallistua kahteen Formula 1 -kilpailuun Zakspeedin autolla. Dannerin F1-uran parhaaksi saavutukseksi jäi hänen viimeisellä kaudellaan ajama neljäs sija Yhdysvaltain GP:sta.

F1-uran jälkeen Danner on osallistunut muun muassa Champ Car -sarjaan, DTM:ään ja Grand Prix Mastersiin. Hän toimii myös saksalaisen RTL-kanavan F1-lähetysten kommentaattorina. Nykyään hän ajaa Speedcar-sarjassa.

## Lähteet
Oili Vainio

**Oili Vainio** (oik. **Vainio-Roine**) (21. lokakuuta 1940 Helsinki – 15. marraskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen iskelmälaulaja, jonka paras menestys sattui 1960-luvun alkupuolelle. Hän varttui Mäntsälässä Kaanaan kylässä ja teki ensimmäisen keikkansa 16-vuotiaana paikallisen kyläorkesterin solistina. Vuonna 1960 hän pääsi Esko Könösen yhtyeen solistiksi. Veljensä, hanuristi Taito Vainion kautta hän pääsi vuonna 1961 koelauluun ja sai Toivo Kärjen vakuuttumaan taidoistaan, mikä johti ensimmäiseen levytykseen. Oili Vainion tunnetuin levytys on saksalainen tango "Tanssin sun kanssasi aamuun*"* (**), jonka hän levytti vuonna 1962. Samana vuonna Vainio meni Musiikki-Fazerin palvelukseen ja vähensi keikkailuaan. 1960-luvun kuluessa hän levytti 13 Toivo Kärjen sävellystä, useimmat näistä tangoja, ja Reino Helismaan sanoittamia, esimerkiksi "Tämän illan tango" ja "Katso, jo nousee kuu". 1960-luvun lopulta lähtien hän keskittyi perhe-elämään. Viimeiset levytyksensä hän teki vuonna 1974 ja lopetti samalla myös keikkailun. Sen jälkeen hän jatkoi kuorolaulun parissa. Hän levytti kaikkiaan 28 laulua 13 vuoden aikana. Varsinaisen työuransa Oili Vainio teki virkailijana liikenneministeriössä.

1960-luvun lopulla Oili Vainio muodosti vähän aikaa esiintyneen Kolmiapila-trion Sirkka Keiskin ja Iris Raution kanssa. Toivo Kärki kaavaili kokoonpanoa Metro-tyttöjen seuraajaksi, mutta ajankohta ei ollut enää otollinen ja Kolmiapila jäi levyttäväksi televisioprojektiksi ehtimättä lainkaan tanssilavoille. Trion levytykset supistuivat kahteen vuosina 1967 ja 1968 julkaistuun singlelevyyn. Levytetyistä kappaleista kaksi oli valsseja ja toiset kaksi tangoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Nikula v. Suomi

**Nikula vastaan Suomi** oli Euroopan Ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltävänä ollut sananvapauden loukkaustapaus (nro. 31611/96) vuonna 2002. Tapaus on saanut huomiota muun muassa alan kansainvälisissä käytännön ja tieteellisissä julkaisuissa.

Helsinkiläinen juristi Anne Nikula oli tuomittu maksamaan syyttäjälle korvauksia herjauksesta. Taustalla oli tapaus, jossa Nikula oli toiminut syytetyn puolustusasianajajana. Syyttäjä oli kutsunut todistajaksi henkilön, joka aiemmin oli ollut syytteessä petoksesta syytetyn kanssaepäilty, ja aiemmin todistajana ollut henkilö oli pantu syytteeseen, joten Nikulan päämies ei voinut kuulla tätä todistajana. Nikula oli kutsunut syyttäjän menettelyä kaksinkertaiseksi roolimanipulaatioksi ja virkavallan väärinkäyttämiseksi. Suomen korkein oikeus oli katsonut Nikulan syyllistyneen syyttäjän kunnianloukkaukseen.

Ihmisoikeustuomioistuimen mukaan Suomen valtio oli tuomitessaan Nikulan herjauksesta loukannut Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10. artiklaa, jonka mukaan sananvapaus on turvattava. EIT-jutun loppuvaiheessa asiaan osallistui *[[amicus curiae]]n* roolissa kansainvälinen ihmisoikeusjärjestö Interights ja juristeja muun muassa Kanadasta, Britanniasta, Belgiasta, Ranskasta, Australiasta ja Etelä-Afrikasta.

Tuomioistuin päätti äänin 5–2, että Nikulalle oli maksettava korvausta epäsuorasta vahingosta 5&nbsp;042 euroa, taloudellisesta vahingosta 1&nbsp;900 euroa ja kuluja 6&nbsp;500 euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*EIT Nikula v. Suomi Finlex.fi
Kuvataideakatemian ylioppilaskunta

**Kuvataideakatemian ylioppilaskunta** (**KUVYO**) oli Kuvataideakatemian ylioppilaskunta, joka lopetti toimintansa Taideyliopiston aloittaessa toimintansa 1.1.2013. Toimintaa jatkaa Taideyliopiston ylioppilaskunta.

Näkyvää Kuvataideakatemian ylioppilaskunnan järjestämää toimintaa olivat mm. ryhmänäyttelyt, juhlat, info- sekä keskustelutilaisuudet. Uutta ylioppilaskunnan toiminnassa oli mm. 2007 alkanut oma residenssi Utön saarella. 

## Lisätietoja
* Kuvataideakatemian ylioppilaskunta
Caran d’Ache

**Caran d’Ache** (oik. **Emmanuel Poiré**; 6. marraskuuta 1858 Moskova – 25. helmikuuta 1909 Pariisi) oli ranskalainen pilapiirtäjä ja kuvittaja. Taiteilijanimi Caran d’Ache tulee venäjänkielisestä sanasta Карандаш (*karandash*) eli lyijykynä.

Moskovassa syntynyt Poiré opiskeli synnyinkaupungissaan, mutta muutti Pariisiin, jossa hänestä tuli suosittu aikakauslehtien kuvittaja. Hän kuului ensimmäisiin, jotka tekivät sanomalehtistrippejä, muutamasta kuvasta muodostuvia sarjakuvakertomuksia. Hänen tyyliinsä vaikuttivat voimakkaasti saksalaiset piirtäjät Wilhelm Busch ja Adolf Oberländer.

## Aiheesta muualla

* Töpfferiana: Caran d’Ache 
* ''Miten mestariteos tehdään'' (1888)
* ''Ihme'' (1889)
* ''Välttämätön paha''
Yhdystie 1543

**Yhdystie 1543** on Porvoossa sijaitseva maantie, joka vie Näsistä Tolkkisiin ja Emäsaloon. Tie kulkee Porvoon suurimman lähiön Gammelbackan kautta, ja tieosuudella on yksi Suomen suurimmista silloista, Emäsalon silta.
Tunturi City

**Tunturi City** on Tunturipyörä Oy:n valmistama yksivaihteinen mopomalli. Sen ensimmäinen vuosimalli oli 1979. Tunturin tarkoitus oli tehdä kevyt kaupunkimopedi Puch Maxin tyyliin. City edusti "tankkaa ja aja" -periaatetta ja oli siitä syystä yksinkertainen kokonaisuus. Cityn voimanlähde oli Puch E50 1-vaihteinen automaattimoottori. Mopo on kaksitahtinen ja siinä on kolmen ja puolen litran bensatankki. 

Mopedin valmistus lopetettiin vuonna 1985. Moposta on myös uudempi versio, jossa on voimanlähteenä Morini M101K-moottori. Vakioina molempien Cityjen huippunopeus jäi vain 40km/h.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tunturi Cityn huoltokirja  (PDF)
Arvokisa

**Arvokisoiksi** kutsutaan urheilussa 

*maanosien mestaruuskisoja, Euroopassa EM-kisat,
*maailmanmestaruuskisat, lyh. MM-kisat
*olympialaiset, arvostetuimmat kansainväliset arvokisat
Oakley (yritys)

**Oakley** on yhdysvaltalainen lähinnä valmistamistaan aurinkolaseista tunnettu yritys. Yritys valmistaa myös muun muassa kelloja, vaatteita, laukkuja, kenkiä sekä silmälaseja. Yrityksen pääkonttori sijaitsee Kaliforniassa. 21. heinäkuuta 2007 Italialainen Luxottica ilmoitti suunnitelmasta fuusioitua Oakleyn kanssa. Sopimuksen arvoksi on ilmoitettu 2,1 miljardia dollaria, ja se saatettiin loppuun vuoden 2007 aikana. Luxottican merkkejä ovat mm. Ray-Ban, Persol ja Vogue. 

Oakleyn tunnusmerkkinä on lasien sankoihin sijoitettu 'O'-logo. Vaatteissaan ja joissakin muissa tarvikkeissa Oakley käyttää pääkallologoa. Muotitietoisille suunnatuissa malleissa, kuten Gascan, on 'tavanomaisesta O'-logosta muokattu kulmikkaampi versio. Oakleyn tuotteiden muotoilu on futuristinen. 

Kuten monet merkkituotteet, myös Oakley kärsii väärennöksistä, joista käytetään toisinaan nimitystä "Foakleys".

Oakleyn pääjohtajana toimii Jim Jannard, ja hän omistaa noin 68&nbsp;% yhtiön osakkeista. Jannard oletettavasti nimesi yrityksen Englanninsetterinsä Oakleyn mukaan.

## Historia
Jim Jannard perusti Oakleyn vuonna 1975. Alussa yritys myi motocross-pyörissä käytettäviä kädensijoja. Vuonna 1980 Oakley valmisti ensimmäiset aurinkolasinsa ja antoi mallille nimen *O-Frame*. 1984 Oakley toi markkinoille mallin *Factory Pilot*, jossa oli muovilinssit, ja jota käytti muun muassa Ranskan ympäriajon voittaja Greg LeMond. Pian tämän jälkeen Oakley laajensi valikoimaansa ja toi markkinoille *Blades*, *Razor Blades*, *Frogskins* sekä *Mumbos* -mallit.

## Kuuluisia urheilijoita, jotka käyttävät Oakleyn laseja

* Golf: Ian Poulter ja Annika Sörenstam
* Rullalautailu: Bob Burnquist
* Pyöräily: Carlos Sastre
* Moottoripyöräily: Casey Stoner
* Lumilautailu: Heikki Sorsa ja Shaun White
* Yleisurheilu: Frantz Kruger
* Ralli: Sebastien Loeb
* Formula 1: Kimi Räikkönen
* Maastohiihto Johannes Høsflot Klæbo

## Lähteet
* Oakley.com
Pekka Haarla

**Pekka Rafael (Pekka R.) Haarla** (3. toukokuuta 1923 Tampere – 29. elokuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, konsuli ja kokoomuksen kansanedustaja.

## Elämä

Haarlan vanhemmat olivat tehtaanjohtaja Eino Toivo Rafael Haarla ja Elma Kaarin Laurila ja hänen isoisänsä oli tunnettu teollisuusmies Rafael Haarla. Haarla pääsi ylioppilaaksi 1942 Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta ja valmistui ekonomiksi 1946 Helsingin kauppakorkeakoulusta ja paperi-insinööriksi (Bachelor of Science) Syracusen yliopistosta Yhdysvalloissa 1950. 1950-luvulla hän oli perustamassa Tampereen nuorkauppakamaria.

Haarla toimi Haarlan paperitehdas Oy:ssä käyttöinsinöörinä ja konttoripäällikkönä 1950–1961 ja toimitusjohtajana 1961–1964 sekä 1971–1977. Hän oli myös Haarla & Co Internationalin toimitusjohtajana vuosina 1960–1974. Haarla oli välillä Suomen teollisuuden keskusvaliokunnan pääsihteerinä Helsingissä 1964–1971. Haarla toimi myös Itävallan konsulina Tampereella vuosina 1975–1977. Hän sai konsulin arvonimen 1995. Haarla oli kokoomuksen kansanedustajana 1966–1972 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamies vuoden 1968 presidentinvaaleissa. 

Haarlan tehtaat yhdistyivät UPM:n kanssa vuonna 1976, ja Pekka Haarla jäi pois paperitehtaan palveluksesta vuonna 1977. Hän asettui perheineen Pariisiin aloittaen uuden elämän poliittisena toimittajana. Hän kirjoitti Uuteen Suomeen, Kauppalehteen ja Aamulehteen Ranskan politiikasta ja taloudesta. Tämän jälkeen hän jatkoi kirjeenvaihtajana vielä Washingtonissa ja Genevessä.

## Yksityiselämä
Haarla oli naimisissa vuodesta 1946 Ulla Mai Camilla Takkulan kanssa. Perheessä on neljä tytärtä.

## Teoksia
* Ranska 80 : talousvalta, tasavalta 1980
* Yhdysvallat : taustatietoa maasta, valtiosta ja taloudesta 1985
* Ukki muistelee 1999

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Pekka Haarlan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Kuolleisuus

**Kuolleisuus** on väestön mittaluku, joka ilmoittaa vuoden aikana kuolleiden lukumäärän tuhatta asukasta kohden. Kun kuolleisuus ja syntyvyys vähennetään keskenään, jää jäljelle väestönkasvua osoittava luku (ilman nettomaahanmuuttoa). Kuolleisuus voidaan ilmoittaa numeromääräisenä tai promilleina. Jos kuolleisuus on 9,5 tuhatta asukasta kohden eli 9,5/1&nbsp;000 as. (9,5 ‰), 100&nbsp;000 ihmisen väestössä se tarkoittaisi 950 kuollutta.

Usein ollaan kiinnostuneita rajatummista populaatioista, jolloin puhutaan esimerkiksi äitiyskuolleisuudesta, perinataalisesta kuolleisuudesta, imeväiskuolleisuudesta, lapsikuolleisuudesta tai vakioidusta kuolleisuusluvusta.

## Kuolleisuuteen vaikuttavia tekijöitä
Vuonna 2017 julkaistussa tutkimuksessa havaittiin, että pienituloisuuteen liittyy keskimäärin kaksi vuotta muuta väestöä varhaisempi kuolema, joka ei selity eroina diabeteksen ja verenpainetaudin esiintyvyydessä eikä myöskään tupakointiin, ylipainoisuuteen tai alkoholinkulutukseen liittyvillä eroilla. Tutkimukseen osallistui yhteensä 1,7 miljoonaa henkeä seitsemästä korkean elintason maasta. Havaittu ylikuolleisuus näyttäisi selittyvän suureksi osaksi sillä, että suurempituloiset nukkuvat pidempään ja sikeämmin. 

Kansainvälinen tutkimusryhmä havaitsi vuonna 2022 julkaistussa tutkimuksessaan, että runsaasti negatiivisia tunteita kuten surullisuutta tai yksinäisyyttä kokeneet elivät keskimäärin 1,65 vuotta muita lyhyemmän elämän. Maksa- tai keuhkosairaus lyhensi elinikää vain 1,5 vuodella. 

## Katso myös
* Tapauskuolleisuus

## Lähteet
* WSOY Facta - kuolleisuus
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* EuroMOMO – European monitoring of excess mortality for public health action
Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan lippu

**Venäjän neuvostotasavallan lippu** () otettiin virallisesti käyttöön Venäjän neuvostotasavallan perustuslain myötä kesällä 1918. Tätä aiemmin, marraskuussa 1917 bolševikkien suorittamasta lokakuun vallankumouksesta lähtien käytettiin ensin kommunismin punaista lippua ja sitten huhtikuusta kesäkuuhun 1918 punaista lippua, jossa valkoisin kirjaimin Россійская Соціалистическая Федеративная Совѣтская Республика, *Rossijskaja Sotsialistitšeskaja Federativnaja Sovetskaja Respublika*.

Kesällä 1918 käyttöön otetussa punapohjaisessa lipussa oli keltaisella viivalla erotettu tangonpuoleinen yläreuna, jossa perinteisellä kyrillisellä kalligrafialla tyylitellyt keltaiset kirjaimet РСФСР, *RSFSR* viitaten neuvostotasavallan virallisen nimen alkukirjaimiin. Lippu vaihtui vuonna 1937 lippuun, jossa yläreunaa ei erotettu ja РСФСР on tavallisin kirjaimin.

Seuraava lippu otettiin käyttöön 1954. Siinä punaisen osan vasemmassa yläkulmassa on neuvostotasavallan vaakunan symboleista sirppi ja vasara sekä punainen tähti. Tangonpuolisen reunan sininen väri viittaa Venäjään.

Elokuun 1991 vallankaappausyrityksen jälkeen lipuksi tuli valko-sini-punainen trikolori, joka oli sellaisenaan pari vuotta myös Venäjän federaation lippuna.

## Katso myös

* Venäjän neuvostotasavallan vaakuna
* Neuvostoliiton lippu
* Venäjän lippu
Bruno Vale

**Bruno Miguel Esteves Vale** (s. 8. huhtikuuta 1983 Mafamude, Vila Nova de Gaia, Portugali) on portugalilainen jalkapallomaalivahti. 193 senttimetriä pitkä Vale edustaa UD Leiriaa, joka lainasi hänet FC Portosta kaudeksi 2006/07.

Vale nousi FC Porton ykkösjoukkueeseen vuonna 2003 pelattuaan ennen sitä seuran kakkosjoukkueessa vuodesta 2001 lähtien. Hän on kuitenkin edustanut FCP:ta toistaiseksi vain yhdessä virallisessa sarjaottelussa. Kauden 2005/06 Vale pelasi lainalla Estrela da Amadorassa.

Portugalin maajoukkueessa Vale on pelannut yhden ottelun. Kyseessä oli vuonna 2003 pelattu ystävyysottelu Kazakstania vastaan, jossa hän tuli vaihdosta kentälle 22 minuutiksi. Vale valittiin maajoukkueeseen myös 2006 MM-kisoihin, mutta loukkaantui turnauksen alla pelatuissa alle 21-vuotiaiden EM-kisoissa ja joutui jäämään pois lopullisesta kisajoukkueesta.
Unholy Terror

__NOTOC__
**Unholy Terror** on heavy metalia soittavan yhdysvaltalaisen W.A.S.P.-yhtyeen vuonna 2001 julkaistu studioalbumi.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Chronicles of Chaos: 7/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Dying for the World

__NOTOC__
**Dying for the World** on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in vuonna 2002 julkaistu studioalbumi. Albumi on kunnianosoitus syyskuun 11. päivän terroriteoissa kuolleille ihmisille.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Gerald Ouellette

**Gerald Raymond Ouellette** (14. elokuuta 1934 – 2. syyskuuta 1975) oli kanadalainen kilpa-ampuja ja olympiavoittaja.

Melbournen 1956 olympialaisissa Ouellette epäonnistui pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa. Hän ja hänen maanmiehensä Gilmour Boa päättivät sen jälkeen, että pienoiskiväärin makuuammuntakilpailussa molemmat ampuvat Boan aseella. Tämä tarkoitti sitä, että kummallakin oli käytettävissään vain puolet sääntöjen sallimasta ajasta. Boa ampui ensin omat 60 laukaustaan ja sivusi maailmanennätystään 598. Sitten hän antoi aseen Ouellettelle, joka ampui ainoana kilpailijana täydet 600 pistettä ja voitti kultamitalin. Maailmanennätykseksi tulosta ei hyväksytty, koska järjestäjät olivat sijoittaneet maalitaulut 1,5 metriä liian lähelle sääntöjen vaatimasta 50 metristä. Gilmour Boa sai kilpailussa pronssia.

Méxicon 1968 olympialaisissa Ouellette sijoittui kuudenneksi pienoiskivääriammunnan kolmen asennon kilpailussa tuloksella 1151.

## Saavutuksia
* olympiakultaa pienoiskivääriammunnan makuuasentokilpailussa Melbournessa 1956

## Lähteet
* 
*
Alppinaakka

**Alppinaakka** (*Pyrrhocorax graculus*) on musta Euraasian alueella pesivä varislintulaji. Laji muistuttaa suuresti alppivarista (*Pyrrhocorax pyrrhocorax*). Alppinaakat ovat taitavia lentäjiä. Ne osaavat käyttää hyväkseen elinympäristölleen tyypillisiä nousevia ilmavirtauksia.

## Koko ja ulkonäkö
Alppinaakka on väritykseltään musta. Sillä on punaiset jalat ja keltainen, lyhyehkö, suora nokka. Se on noin 36–39 senttimetrin mittainen ja sen siipien kärkiväli on noin 65–74 senttimetriä. Se painaa keskimäärin noin 210 grammaa. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

Aikuiset alppinaakat sulkivat täydellisesti pesinnän jälkeen loppukesällä.

## Levinneisyys
Alppinaakat pesivät Euroopassa ja Aasiassa pääasiassa vuoristoseuduilla. Alalaji *graculus* pesii Etelä-Euroopassa ja mahdollisesti Marokossa, Kaukasuksella ja Pohjois-Iranissa. Alalaji *digitatus* (Hemprich & Ehrenberg, 1833) pesii Etelä-Turkissa ja Levantista Lounais-Iraniin. Alalaji *forsythi* (Stolickza, 1874) pesii Keski-Aasiassa Afganistanista Himalajalle ja Keski-Kiinaan. Euroopassa elää 260&nbsp;000–620&nbsp;000 yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa.

## Elinympäristö
Alppinaakkaa tavataan vuoristoseuduilta. Alppinaakka välttää rannikkoseutuja, joita läheinen laji alppivaris suosii. Alppinaakka suosii puolestaan korkeita vuoristoja, joihin alppivaris ei juurikaan nouse. Alppinaakkaa on tavattu jopa yli 8&nbsp;000 metrin korkeudesta Himalajalta.

## Lisääntyminen

Laji tekee pesänsä tavallisesti kallionkielekkeelle tai -syvänteeseen, toisinaan rakennukseen. Pesä on löyhästi kasattu risuista, juurista, kuiduista ja sammalista, ja se on vuorattu karvoilla, juurilla, ruohoilla ja höyhenillä. Naaras munii 3–5, joskus 6 munaa. Muna painaa keskimäärin 14,1 grammaa. Muninta 1–2 päivän välein. Haudonta-aika on 18–21 päivää, vain naaras hautoo. Naaras lämmittää poikasia kolme päivää. Molemmat emot ruokkivat poikasia oksentamalla ruokaa kurkkupussistaan. Poikaset ovat lentokykyisiä noin kuukauden ikäisinä.

## Ravinto

Alppinaakan ravintoa ovat kesäaikaan erityisesti hyönteiset (heinäsirkat sekä perhosten ja kovakuoriaisten toukat) ja talviaikaan marjat ja ruoantähteet, joita löytyy hiihtokeskusten lähettyviltä. Monet yksilöt kesyyntyvät niin, että syövät kädestä. Se syö myös linnunmunia ja -poikasia, liskoja, pikkujyrsijöitä, siemeniä ja viljaa.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
The Neon God: Part 2 – The Demise

__NOTOC__
**Neon God: Part II The Demise** on heavy metal -yhtye W.A.S.P.:in vuonna 2004 julkaiseman kaksiosaisen albumin toinen osa.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Sea of Tranquility: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*