open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tšuraptšan ulus

**Tšuraptšan ulus** eli **Tšuraptšan piiri** (, ) on paikallinen itsehallntoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Se rajoittuu pohjoisessa Ust-Aldanin ulusiin, idässä Tattan ja Tompon piireihin, etelässä Ust-Majan ja Amgan uluseihin ja lännessä Megino-Kangalassin ulusiin. Tšuraptšan ulusin pinta-ala on 12 600 km². Tärkeitä elinkeinoja ovat maatalous sekä nautakarjan ja hevosten kasvatus. 

Keskilämpötila on tammikuussa -42 °C ja heinäkuussa +16...+17 °C. Vuoden keskimääräinen sademäärä on 200–250 mm.

## Väestö
Vuonna 1989 uluusin asukasluku oli 18 400. Tuolloin väestöstä oli jakuutteja 97 prosenttia, venäläisiä 1,5 prosenttia, evenkejä 0,4 prosenttia, evenejä 0,3 prosenttia ja muita 0,8 prosenttia. Kaikkiaan alueen väestö koostui 29 eri kansallisuudesta. 

### Asukasluvun kehitys

* 18&nbsp;400 (1989) 
* 19&nbsp;400 (1999)

## Hallinnollinen jako
Ulusiin kuuluu 17 naslegia eli maalaiskuntaa, joissa on yhteensä 29 asutusta. Hallinnollinen keskus on Tšuraptšan kylä. 

Tšuraptšan ulusin naslegit (maalaiskunnat) (*keskuskylä suluissa*):

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Чурапчинский улус Tšuraptšan ulus Sahan tasavallan portaalissa.
*Tšuraptšan ulusin kartta
Aaro Heikkilä

**Aaro Iivari Aukusti Heikkilä ** (30. joulukuuta 1935 Haapajärvi – 5. huhtikuuta 2007 Haapajärvi) oli Joensuun kaupunginjohtaja 1975–1995. Koulutukseltaan hän oli oikeustieteen kandidaatti (1960), ja hän sai varatuomarin arvon 1963. Hän sai kaupunkineuvoksen arvonimen 1999. Originelli Heikkilä tunnettiin seurallisena ”kyläpäällikkönä”. Hän joutui selvittämään joitakin virkatoimiaan käräjillä, minkä takia hän oli virasta pidätettynä 1980- ja 1990-lukujen vaihteessa.

Aaro Heikkilä kirjoitti ylioppilaaksi Haapajärveltä 1955. Lakiopintojen jälkeen hän toimi kymmenkunta vuotta Elannon palveluksessa Helsingissä. Hän tuli Helsingistä Joensuuhun aluksi kaupunginsihteeriksi, sitten apulaiskaupunginjohtajaksi ja kaupunginjohtajaksi. Puoluekannaltaan hän oli sosialidemokraatti.

Heikkilän aikana Joensuu kasvoi 30&nbsp;000 asukkaan kaupungista noin 50&nbsp;000 asukkaan yliopistokaupungiksi. Kaupunginjohtaja korosti koko kautensa ajan koulutuksen tärkeyttä ja Joensuun asemaa koulutuskaupunkina. Hänen johdollaan harjoitettiin myös aktiivista elinkeinopolitiikkaa ja hän antoi kasvonsa mittavalle mainoskampanjalle, jossa Joensuuhun houkuteltiin uusia yrittäjiä 1980-luvun lopussa.

Eläkkeelle siirryttyään vuonna 1995 Heikkilä muutti Helsinkiin ja myöhemmin Haapajärvelle, jossa hän oli muun muassa kaupunginvaltuutettuna.

Hän sai Aleksis Kiven Seuran Eskon puumerkki -palkinnon 1986.

Arto Halonen on tehnyt vuonna 1988 Heikkilästä dokumenttielokuvan Aaro Iivari Aukusti, maanviljelijän poika.

## Lähteet
* Etelä-Suomen Sanomat 7.4.2007
* Karjalainen 6.4.2007 
* Kuka kukin on 1974

### Viitteet
Megino-Kangalassin ulus

**Megino-Kangalassin ulus** (, ) on piiritason kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä, välittömästi maan pääkaupungin Jakutskin ja Lenajoen itäpuolella. Se rajoittuu pohjoisessa Ust-Aldanin ulusiin, idässä Tšuraptšan ulusiin, etelässä Amgan ja Hangalassin uluseihin ja lännessä Jakutskin kaupunkipiirikuntaan. Ulusin pinta-ala on 11&nbsp;200 neliökilometriä. Sen hallinnollinen keskus on Nižni Bestjahin kaupunkimainen taajama.

Piirin kautta kulkee Jakutskiin saapuva valtakunnallinen Amurin valtatie, joka jatkuu edelleen Kolyman valtatienä kohti Magadania ja Tyyntämerta. Nižni Bestjah on Sahan keskeinen liikennesolmu.

Ulusissa on Nižni Bestjahin kaupunkikunnan lisäksi 30 maalaiskuntaa (naslegia). 

Vuonna 1989 piirin väestöstä oli jakuutteja 85,9 prosenttia, venäläisiä 10,9 prosenttia, evenkejä 0,2 prosenttia, evenäjä 0,3 prosenttia ja muita 2,7 prosenttia. Kaikkiaan piirissä asui 30 eri kansallisuutta.  Tärkeitä elinkeinoja ovat maanviljely sekä nautakarjan ja hevosten kasvatus. Maatalous tuottaa lihaa, maitotaloustuotteita ja vihanneksia.

Megino-Kangalassin ulus perustettiin piirinä 10. helmikuuta 1930.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Мегино-Кангаласский улус Piiri Sahan tasavallan portaalissa
*Piirin kartta
Peanon aksioomat

**Peanon aksioomat** ovat matematiikassa italialaisen matemaatikon Giuseppe Peanon esittämät yhdeksän aksioomaa, jotka määrittävät luonnolliset luvut.  Keskeisessä asemassa aksioomia on seuraajafunktio S, jolle S(*a*)=*a*+1 (merkitään myös ilman sulkuja S*a*=*a*+1) kaikilla luonnollisilla luvuilla *a*. Peanon aksioomat ovat:

# 0 on luonnollinen luku.
# Jokainen luonnollinen luku on yhtä suuri itsensä kanssa eli yhtäsuuruusrelaatio on refleksiivinen.
# Jokaiselle luonnollisille luvuille *a* ja *b* *a*=*b*,  jos ja vain jos *b*=*a* (yhtäsuuruusrelaatio on symmetrinen).
# Luonnollisille luvuille *a*, *b* ja *c*, jos *a*=*b* ja *b*=*c*, on *a*=*c* (yhtäsuuruusrelaatio on transitiivinen).
# Jos *a* = *b* ja *b* on luonnollinen luku, *a* on luonnollinen luku.
# Jos *a* on luonnollinen luku, on S*a* luonnollinen luku.  
# Jos *a* ja *b* ovat luonnollisia lukuja, *a*=*b*, jos ja vain jos S*a* = S*b*.
# Jos *a* on luonnollinen luku, S*a* ≠ 0.
# Jokaiselle joukolle *K*, jos *0* kuuluu *K*:hon ja jokaisen *K*:ssa olevan alkion *a* seuraaja S*a* kuuluu *K*:hon, jokainen luonnollinen luku kuuluu *K*:hon.

## Lähteet
* Itä-Suomen Yliopisto: Lukujoukot luonnollisista luvuista reaalilukuihin, (Pro Gradu-tutkielma)
* 
* California State University: THE PEANO AXIOMS  (luento), 
* David Groisser: Peano Axioms for the Natural Numbers, 2001 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Turun Yliopisto: Luonnollisten lukujen laskutoimitusten määrittely Peanon aksioomien pohjalta
* Itä-Suomen yliopisto: Harjoitustehtäviä
MG3

**MG3** on saksalaisen Rheinmetallin valmistama 7,62×51 millimetrin kaliiperinen kevyt konekivääri, joka perustuu toisen maailmansodan aikaiseen MG-42-konekivääriin. Se on käytössä useissa Nato-maissa. Suomen puolustusvoimissa se on käytössä Leopard 2 -panssarivaunujen vaunukonekiväärinä ja se on myös aseistuksena NH 90 -kuljetushelikoptereissa.

## Aiheesta muualla

*Modern Firearms: MG3
Mário Jardel

**Mário Jardel Almeida Ribeiro** (s. 18. syyskuuta 1973 Fortaleza) on entinen brasilialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli hyökkääjä.

## Ura
Hän aloitti uransa Vasco da Gamassa. Kotimaassaan hän pelasi myös Grêmion paidassa. Vuonna 1996 hän siirtyi portugalilaiseen FC Portoon. Hän pelasi seurassa neljän kauden ajan ja teki 130 maalia 125 pelissä. Hän voitti Euroopan parhaan maalintekijän tittelin, Kultaisen kengän, kausilla 1998–1999 ja 2001–2002. Seuraavalla kaudellä hän oli Mestareiden liigan paras maalintekijä 10 maalillaan.

Kesällä 2000 hän siirtyi turkkilaiseen Galatasarayhyn, jossa hän pelasi vain yhden kauden. Hän teki 22 maalia Turkin liigassa sekä kuusi maalia Mestareiden liigassa. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi takaisiin Portugaliin Sporting Lissaboniin, jossa hän teki ensimmäisellä kaudellaan 42 maalia 30 pelissä.

Tämän jälkeen Jardelin ura alkoi hiipumaan. Hän on kärsinyt loukkaantumisista ja masennuksesta. Hän lähti Sportingista kesällä 2003, jonka jälkeen hän pelannut muun muassa Anconassa, Bolton Wanderersissa, Newell's Old Boysissa, Goiásissa, Beira-Marissa, Αnorthosis Famagustassa ja Newcastle Jetsissä. Kesällä 2010 Jardel siirtyi bulgarialaiseen Tšerno Moreen.

## Lähteet
Gambia Ports Authority FC

**Gambia Ports Authority FC** on gambialainen jalkapalloseura Banjulista.

## Saavutukset
***[[Gambian liiga jalkapallo|Gambian liiga]]** (**6**)
**Voittaja : 1973, 1982, 1984, 1999, 2006, 2010

***[[Gambia Cup jalkapallo|Gambia Cup]]** (**2**)
**Voittaja : 1975, 2007
**Finalisti : 1998

## Entisiä pelaajia

*  Demba Savage

## Aiheesta muualla

*Gambia Ports Authority viralliset kotisivut
Helge Haavisto

**Helge Otto Holger Haavisto** (2. elokuuta 1920 Vanaja – 2. huhtikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen vuorineuvos, joka toimi Rautaruukki Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1960–1982 ja hallituksen puheenjohtajana 1982–1985. Hänen johdollaan Rautaruukki laajentui Pohjoismaiden suurimmaksi teräksen tuottajaksi, mikä vaikutti erityisen suotuisasti Pohjois-Suomen työllisyyteen. Haaviston aloittamien teknisten uudistusten ansiosta tehdas oli yksi maailman nykyaikaisimmista.

Haavisto oli kauppa- ja teollisuusministeri Ahti Karjalaisen valinta Rautaruukin toimitusjohtajaksi vuonna 1959. Lopulta Haavisto kuului presidentti Urho Kekkosen lähipiiriin toimien elinkeinoelämän edustajana vienninedistämismatkojen aikana. Kekkonen myönsi Haavistolle vuorineuvoksen arvon vuonna 1970. Haavistoa voisi kuvailla Suomen lännen ja idän kauppasuhteiden luottomieheksi.

*[[Talouselämä]]* valitsi vuonna 2012 Helge Haaviston Suomen historian sadan merkittävimmän yritysjohtajan joukkoon.

## Ritarikunnat
*   Suomen Leijonan ritarikunta suurristi
*   Vapaudenristin ritarikunta vapaudenmitali
*   Brittiläisen imperiumin ritarikunta ritarikomentaja
*   Bathin ritarikunta ritarikomentaja
*   Italian tasavallan ansioritarikunta komentaja
*   Vasa-ritarikunta 1. luokan komentaja
*   Pyhän Sylvesterin ritarikunta komentajaritari tähdellä

## Kunnianosoituksia
* Vuorineuvos, 1970
* Tekniikan kunniatohtori, Teknillinen korkeakoulu, 1978
* Tekniikan kunniatohtori, Oulun yliopisto, 1983
* Bessemer Gold Medal
* Eero Mäkisen mitali
* Bengt Grönblomin kultamitali
* Kustaa III -mitali

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Helge Haaviston muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
*
Suntarin ulus

**Suntarin ulus** eli **Suntarin piiri** (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan länsiosassa Venäjällä. Piiri sijaitsee Viljuin keskijuoksun ympärillä ja rajoittuu pohjoisessa Njurban piiriin, idässä Verhneviljuiskin, kaakossa Oljokminskin, etelässä Lenskin ja lännessä Mirnyin piiriin.

Piirin pinta-ala on 57&nbsp;800&nbsp;km² ja vuonna 1995 sen asukasluku oli 27&nbsp;100. Vuonna 1989 asukasluku oli 23&nbsp;500, joista oli jakuutteja 92,5 prosenttia, venäläisiä 5,0 prosenttia sekä evenkejä ja eveenejä molempia 0,2 prosenttia.
Tärkeitä elinkeinoja ovat maanviljely sekä nautakarjan ja hevosten kasvatus.

## Kuntajako
Suntarin ulus (piiri) käsittää 26 naslegia eli maalaiskuntaa, joissa on yhteensä 39 asutusta. Piirin hallinnollinen keskus on Suntarin kylä.

Kunnat:

*Allaga
*Arylah
*Bordon
*Viljutšan
*Žarhan
*Ilimnir
*Kempendjai 
*Krestjah
*Kuokunu
*Kutana
*Kjukei
*Kjundjaje
*Mar-Kjuöl
*Nahara
*Suntar
*Tenkja
*Toibohoi
*Tolon
*Tuoidah
*Tjubjai
*Tjubjai-Žarhan
*Hadan 
*Horo
*Šeja
*Elgjai

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suntarin uluusin kartta
Tšuraptša

**Tšuraptša** () tai **Tšuraptšy** () on maalaiskunta (*[[nasleg]]*) ja sen keskuskylä sekä Tšuraptšan ulusin eli piirin hallinnollinen keskus Sahan tasavallassa, 178  kilometriä pääkaupungista Jakutskista itään. Tšuraptšan kautta kulkee valtatie Jakutskista tasavallan itäpuolelle Magadaniin.

## Aiheesta muualla
*Tšuraptšy kartalla
Erik Friberg

**Erik Marcus Friberg** (s. 31. maaliskuuta 1983 Tukholma) on ruotsalainen pokeriammattilainen.

Friberg aloitti pokerin teini-ikäisenä. Vuonna 2004 hän jätti yliopistopaikkansa ja alkoi pelata internetissä ammatikseen. Hänen ensimmäinen merkittävä livepokerisaavutuksensa oli samana vuonna European Poker Tourilla Barcelonassa saavutettu 26. tila. Seuraavana vuonna hän voitti Swedish Poker Challenge's -turnauksen no limit hold'em -turnauksen ja ansaitsi 87&nbsp;287 euroa.

Kansainvälisen läpimurtonsa Friberg teki sijoittumalla kahdeksanneksi World Series of Pokerin pääturnauksessa vuonna 2006. Friberg oli selvinnyt turnaukseen PokerStarsin nettisatelliittiturnauksen kautta. Turnauksen voittanut Jamie Gold pudotti hänet akkaparilla Fribergin jätkäparia vastaan. Friberg ansaitsi sijoituksestaan 1&nbsp;979&nbsp;189 dollaria.

Vuoden 2007 WSOP:ssa Friberg sijoittui 5&nbsp;000 dollarin no limit hold'em - six handed -turnauksessa kolmanneksi ja ansaitsi 345&nbsp;582 dollaria. Lokakuussa 2007 hän voitti Ruotsin avoimen pokerimestaruuskilpailun pääturnauksen.

Marraskuussa 2007 Fribergin turnausansiot ylittivät 2,4 miljoonaa dollaria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Abdoulie Corr

**Abdoulie ”Paco” Corr** (s. 9. kesäkuuta 1982, Banjul, Gambia) on gambialainen entinen jalkapalloilija. Hän edusti viimeksi Vaasan Palloseuraa ja Närpiön Kraftia kaudella 2011.

Neljä ottelua Gambian jalkapallomaajoukkueessa pelannut Corr saapui Suomeen vuonna 2006 ja edusti Kokkolan Palloveikkoja viiden kauden ajan. Veikkausliigassa hän pelasi kaksi ottelua Vaasan Palloseurassa vuonna 2011.

Corr on edustanut Gambiaa maajoukkuetasolla myös kriketissä.

Heinäkuussa 2014 Corr tuomittiin neljäksi ja puoleksi vuodeksi vankeuteen yhdeksästä törkeästä huumausainerikoksesta. Oikeuden mukaan hän oli kaupannut huumeita eri puolella Suomea vuosien 2012–2013 aikana.

## Lähteet
Suomen Kivikeskus

**Suomen Kivikeskus** on monipuolinen yritys- ja palvelukeskus Juuan Nunnanlahdessa. Se sijaitsee Valtatie 6:n varrella Juuan ja Kolin välillä. Kivikeskus pyrkii toimimaan taukopaikkana, tutustumiskohteena, edistämään vuolukiviteollisuutta ja synnyttämään pienyritystoimintaa. Kivikeskus vihittiin 17. kesäkuuta 2003.

## Kivikeskuksen yritystoiminta
Kivikeskus sijaitsee Juuan Nunnanlahden Kivikylässä, jossa on eri toimialojen yrityksiä.

Kivikeskuksen palveluita:
* ravintola-kahvila *Kivikylän Kanttiini*
* *Kolin Panimo*
* *Lentävä Luuta*, hyvinvointihoitola

Lisäksi Kivikylässä on Tulikiven tuotevalikoimaa esittelevä studiomyymälä.

## Kivikeskuksen näyttelytoiminta
Kivikeskuksen alakerrassa toimii Geotietokeskus. Se esittelee maaperän geologiaa, kivien maailmaa sekä mineraalien hyödyntämistä eri aikakausina. Samassa yhteydessä on Reijo Vauhkosen Kivineuvoksen aarrekammio -näyttely.

Yläkerrassa on vaihtuvia näyttelyitä. Kesällä 2021 yläkerran näyttelytiloissa toimivat Matelijanäyttely ja Tuija Piepposen taidenäyttely.

Kivikeskuksen piharakennuksessa sijaitsee Vuolukivimuseon näyttely. Sen läheisyydessä on muistomerkki Nunnanlahden Mustanvaaran louhoksen kaivosonnettomuuden muistoksi (1912). Tässä Suomen suurimmassa kaivosonnettomuudessa menehtyi seitsemän kaivostyöntekijää. 

## Aiheesta muualla
* Tulikiven Kivikylä (tulikivi.fi)
* Kivikylän kotisivut
Viekää minut baariin taas...

__NOTOC__
**Viekää minut baariin taas...** on Pekka Myllykoski ja Jytäjemmarit -yhtyeen esikoisalbumi, joka julkaistiin aprillipäivänä 2004. Levy sisältää (neljää käännöskappaletta lukuun ottamatta) yhtyeen omia kantrikappaleita, joista osa on Antero Gustafssonin ja osa Marko Ahon säveltämiä tai sanoittamia. Yhtye kutsuu musiikkiaan ”underground countryksi” (UC).

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

+

* "Viekää minut baariin taas..." -video

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mökkipäiväkirja äänityssessioista
* Albumin esittely 
* Kappaleiden sanat ja taustatarinat
Ortoperspekta

**Ortoperspekta** on suomalaisen Tapio M. Köykän 1960-luvulla kehittämä stereojärjestelmä. Järjestelmä toistaa tavallisen kaksikanavaisen stereosignaalin kolmen kaiuttimen kautta. Keskimmäinen kaiutin on täyden äänialan hi-fi-kaiutin ja se toistaa vasemman ja oikean kanavan summasignaalin (eli monofonisen signaalin). Tätä signaalia kutsutaan järjestelmässä M–signaaliksi. Kaksi sivukaiutinta toistavat kanavien erotuksen, keskenään vastakkaisvaiheisina. Tämä signaali sisältää stereofonisen informaation ja sitä kutsutaan järjestelmässä S–signaaliksi. Järjestelmässä sivukaiuttimet ovat pienikokoisia koska niiden ei ole tarkoitus (eikä tarve) toistaa matalia ääniä. 

Ortoperspekta suunniteltiin pääasiassa Neumannin MS-mikrofoniäänityksellä tehtyjen konserttisalitaltiointien toistamiseen. 

Tapio Köykän yritys Voimaradio Oy valmisti Ortoperspekta-viritinvahvistimia nimellä VOIMA OP-3 ja myöhemmin nimellä Wattram. Suomessa Salora valmisti vuodesta 1972 lähtien Salora 2000 - ja Salora 2001 -stereoviritinvahvistimia (jälkimmäinen oli varustettu joko DUAL 1225 tai Thorens TD 160 -levysoittimella) sekä vuodesta 1973 lähtien Salora 3000 ja Salora 3001 ja 3001 Ortoperspekta-viritinvahvistinmallistoa (jälkimmäinen oli samoin varustettu joko DUAL 1225 - tai Thorens TD 160 -levysoittimella).
Tuon ajan tapojen mukaisesti kytkennät äänilähteisiin tapahtuivat DIN-liittimin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ortoperspektrasta EP Sound Servicesin sivuilla 
* Saloran valmistamat hifi-laitteet 1967-1980
Feliks Karasev

**Feliks Dmitrijevitš Karasev** (myös **Sutyrin**, ; 1. toukokuuta 1929 Leningrad – 12. tammikuuta 2023 Pietari) oli venäläinen diplomaatti, joka toimi Neuvostoliiton Suomen-suurlähetystössä kolmeen otteeseen yhteensä 15 vuoden ajan vuosina 1963–1992, viimeksi ministerineuvoksena vuosina 1985–1992. Karasev oli KGB:n viimeinen Helsingin-päällikkö kylmän sodan aikana. Hän julkaisi vuonna 1998 muistelmateoksen *Naapurinpojan muistelmat*, jossa hän kertoi kokemuksistaan Suomessa. Karasevilla ei ollut merkittäviä yhteyksiä suomalaisiin kommunisteihin mutta sosiaalidemokraatteihin ja kokoomuslaisiin kylläkin, mm. Mauno Koivistoon, Juha Vikatmaahan ja Ilkka Suomiseen.

Karasev tuli viimeiselle komennukselleen Suomeen toukokuussa 1985 maasta joulukuussa 1984 poistuneen Viktor Vladimirovin tilalle Helsinkiin KGB-asemapäälliköksi, eli residentiksi. Karasev toimi vuosina 1985–1991 Suomen presidentin ja neuvostojohdon luottamuksellisena viestikanavana, kuten edeltäjänsäkin. Tammikuussa 1992 presidentti Koivisto ilmoitti Karaseville, että yhteydenpidossa siirrytään normaaliin valtioiden välisissä suhteissa noudatettavaan tapaan. 

Suomen-komennustensa välillä Karasev työskenteli 1970-luvun lopulla KGB:n Leningradin ulkomaantiedustelussa, jossa muun muassa nuori Vladimir Putin oli hänen alaisenaan. Toinen Karasevin tuolloisista alaisista, Sergei Ivanov, sanoi Karasevin olleen hyödyllinen opettaja itselleen ja Putinille. Karasevin poika on Pietarin valtionyliopistossa taloustieteen professorina työskentelevä Sergei Feliksovitš Sutyrin.

Helsingin Sanomien mukaan Karasev oli KGB-eversti, kahden lähteen mukaan KGB-kenraali.

## Lähteet
* Verkkouutisten artikkeli Feliks Karasevista 
* 
* 
* 

### Viitteet
Op:l Bastards

**Op:l Bastards** on suomalainen elektronisen musiikin yhtye, jonka perustivat vuonna 1996 Timo Kaukolampi ja Mikko Viljakainen (Vilunki 3000). Myöhemmin yhtyeeseen liittyi Tuomo Puranen. Kaukolampi ja Viljakainen olivat aiemmin soittaneet garage rock -yhtyeessä nimeltä Larry and the Lefthanded. 

Yhtyeen alkuperäinen nimi oli **Opel Bastards**, mutta Opel vaati tavaramerkkinsä takia siihen muutoksen. Op:l Bastards lopetti toimintansa vuonna 2002 sen jälkeen, kun heidän levy-yhtiönsä Cool Globe Agencyn kanssa oli tullut kiistaa. Ryhmä teki jälkeenpäin vielä joitakin äänitteitä ja live-esiintymisiä Kilogram-nimellä.

Op:l Bastards teki paluun vuonna 2007 Flow-festivaaleilla Helsingissä, ja *The Job* julkaistiin uudelleen remasteroituna yhtyeen omalla Lefta-levymerkillä, jakelijana toimii Jupiter. Albumilla on lisäksi neljä kappaletta, jotka on aiemmin julkaistu ainoastaan singleillä.

Vuonna 2009 yhtye julkaisi toisen albuminsa.

## Diskografia

### Albumit
* *The Job* (Form & Function 2001)
* *The Job* (remasteroituna lisäkappaleilla, Lefta/Jupiter 2007)
* *II* (Iron-Magnesium Records 2009)

### Singlet ja EP:t
* *Opel Bastards *(Bootsound America 1998)
* *Sagittarius* (Cool Globe Agency 1999)
* *Spraybeat* (Rex Records 1999)
* *Funking* (Form & Function 2000)
* *Scorpius* (Form & Function 2000)
* *Don't Bring Me Down* (Form & Function 2001)
* *Sagittarius 3* (Cool Globe Agency 2002)
* *Sagittarius III* (Form & Function 2002)

## Aiheesta muualla
* 
* Diskografia Discogs.com-sivustolla
Charente (departementti)

**Charente** on Ranskan departementti numero 16. Se sijaitsee Länsi-Ranskassa Uuden-Akvitanian hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5&nbsp;956 neliökilometriä ja asukasluvultaan 347&nbsp;040 (vuonna 2006). Sen pääkaupunki on Angoulême. Charente on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 35 kantoniin ja 404 kuntaan.

Charente oli yksi 83 departementista, jotka perustettiin Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Charente muodostettiin Angoumois'n provinssista. Se sai nimensä Charente-joen mukaan.

Charentessa tuotetaan konjakkia ja pineauta. Konjakki () on saanut nimensä departementissa sijaitsevan Cognac-kunnan mukaan.

## Katso myös
* Luettelo Charenten kunnista

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Prefecturen kotisivu
Aaro Vakkuri

**Aaro Eino Vakkuri** (22. helmikuuta 1943 Helsinki – 9. marraskuuta 2002 Espoo) oli suomalainen diplomi-insinööri ja kirjailija.

Vakkuri valmistui rakennusalan diplomi-insinööriksi Teknillisestä Korkeakoulusta 1968. Hän toimi Lahden kaupungin liikennesuunnittelupäällikönä 1969–1970 sekä Suunnittelukeskuksessa ensin kehitysjohtajana 1970–1972 ja sitten varatoimistujohtajana 1972–1977. Vakkuri siirtyi tämän jälkeen Lähi-itään, jossa hän työskenteli Finn-Iran Contractors Groupin toimitusjohtajana Teheranissa 1977–1980 ja Hartela Contractorsin toimitusjohtajana Kairossa 1980–1983. 1980-luvulla Vakkuri toimi Rakennusliike Hartela Oy:n toimitusjohtajana 1983–1985 ja vuodesta 1985 alkaen PRM Consulting -yhtiön toimitusjohtajana.

Vakkurin kirjailijanura alkoi hänen voitettuaan toisen palkinnon Tammen viihderomaanikilpailussa 1973.

Aaro Vakkurin nuorempi veli oli kirjailija Juha Vakkuri.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
* 
* kirjailijat – Aaro Vakkuri

### Viitteet
Carlos Andrés Pérez

**Carlos Andrés Pérez Rodríguez** (27. lokakuuta 1922 – 25. joulukuuta 2010 Miami, Yhdysvallat) oli Venezuelan presidentti vuosina 1974–1979 ja 1989–1993. Pérezin ensimmäistä presidenttiyttä edelsi mittava vaalikampanja.

Vasemmistolainen Pérez kansallisti ensimmäisellä kaudellaan Venezuelassa toimivat öljy-yhtiöt, mikä vaurastutti valtiota. Sen ansiosta hän nousi toiselle kaudelle 1989. Toista kautta leimasivat kuitenkin lahjusskandaalin nostattamat mellakat ja vallankaappausyritykset.

Péreziä vastaan osoitettiin mieltä helmikuussa 1989 Guarenasissa, ja mellakat levisivät koko maahan. Poliisi ja armeija kukistivat ne verisesti. 27. helmikuuta 1989 surmattiin "El Caracazo" -nimen saaneissa tapahtumissa virallisen arvion mukaan 300, mutta eri järjestöt ja todistajat ovat puhuneet yli tuhannesta kuolleesta. Suuri osa kuolleista haudattiin joukkohautoihin. Helmikuussa ja marraskuussa 1992 Pérezin hallitus selvisi kahdesta vallankaappausyrityksestä. Niistä ensimmäistä johti myöhemmin presidentiksi valittu Hugo Chávez. Korkein oikeus erotti Pérezin 20. toukokuuta 1993 syytettynä 250 miljoonan bolívarin kavalluksista. Pérez sai vankeusrangaistuksen, mutta korkean iän vuoksi hänet määrättiin kotiarestiin. Hän siirtyi 1998 Dominikaaniseen tasavaltaan, josta Venezuela yritti saada häntä luovutetuksi. Hän kuoli Yhdysvalloissa.
Sukulaiset kävivät Pérezin ruumiista kymmenkuukautisen oikeustaistelun, ennen kuin hänet saatiin lokakuussa 2011 haudattavaksi Caracasiin.

Pérez avioitui 26-vuotiaana Blanca Rodriguezin kanssa ja sai kuusi lasta. Avioeron jälkeen hän avioitui vuonna 1980 Cecilia Matosin kanssa ja sai kaksi tytärtä. 

## Lähteet
Porin lastenkulttuurikeskus

**Porin lastenkulttuurikeskus Kruunupää** on vuonna 2003 perustettu Porin kaupungin organisaatio. Se järjestää työpajoja ja tapahtumia lapsille ja nuorille.

Porin lastenkulttuurikeskus järjestää kulttuuritapahtumia ja näyttelyitä Porissa ja maakunnassa sekä vauvojen värikylpyjä.
Lasten ja nuorten valokuvia esittelevää Vähäx valottaa -festivaalia järjestettiin kolmen vuoden välein vuosina 2008-2014. Festivaali koostui näyttelyistä sekä valokuvaan liittyvistä työpajoista, seminaareista ja tapahtumista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lastenkulttuurikeskus Kruunupään verkkosivut
Taikalamppu

**Taikalamppu** on opetusministeriön kehittämä valtakunnallinen lastenkulttuurikeskusten verkosto. Verkoston tarkoituksena on kehittää lastenkulttuuria koko Suomen alueella. Verkostoon kuuluvat lastenkulttuurikeskukset ovat alueellisesti eri puolilta Suomea ja jokaisella keskuksella on opetusministeriön antamat kehitystehtävät. Verkosto toimii kolmivuotiskausin.

## Lähteet
*Taikalamppu
Yamanote-linja

**Yamanote-linja** () on yksi Tokion merkittävimmistä ja vilkkaimmista rautatielinjoista. Se on ympyrän muotoinen, ja yhdistää toisiinsa suurimman osan Tokion tärkeistä rautatieasemista ja liikekeskuksista, kuten Ginzan, Shinjukun, Shibuyan ja Ikebukuron. 34,5 kilometrin pituisella linjalla on 29 asemaa ja sen kiertäminen kestää noin tunnin. Linjaa liikennöi JR Higashi-Nihon. 

Yamanote-linjan tunnusväri on kellanvihreä. Junien vuoroväli on ruuhka-aikoina kaksi minuuttia ja päivällä 3–4 minuuttia. Lähes kaikilta linjan asemilta on vaihtoyhteys muille juna- tai metrolinjoille. Vuonna 2005 Yamanote-linjaa käytti päivässä 3,55 miljoonaa ja vuodessa 1,3 miljardia matkustajaa. Vertailun vuoksi koko 26 linjaa käsittävää New Yorkin metroa käytti vuonna 2006 päivässä 4,9 miljoonaa ja vuodessa 1,5 miljardia matkustajaa, ja koko Helsingin julkisessa liikenteessä matkustettiin vuodessa noin kuusi kertaa Yamanote-linjaa vähemmän.

Yamanote-linjaa myötäpäivään kulkevat junat tunnetaan nimellä "ulkoympyrä" () ja vastapäivään kulkevat nimellä "sisäympyrä" (). Linjan nimi, "vuorenkäsi", viittaa sisämaan kukkula-alueisiin tai vuorenrinteisiin, erotuksena rannikon alavasta maasta. Tokiossa Yamanote sijaitsee junalinjan tekemän lenkin länsipuolella, rannikon alueet taas tunnetaan "alakaupunkina" ().

## Asemat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Yamanote Line - Hanami Web
T3 Center

**T3 Center** on jäähalli Uumajassa, Ruotsissa. Hallissa kotiottelunsa pelaa jääkiekkojoukkue IF Björklöven. Hallin katsomokapasiteetti jääkiekko-otteluissa on 6&nbsp;000. Hallissa pidetään myös konsertteja.

Aiemmin hallin nimi on ollut **Umeå Arena** (2001–2003, 2008–2013) ja **SkyCom Arena** (2003–2008).

## Lähteet
Oswaldo López Arellano

**Oswaldo López Arellano** (30. kesäkuuta 1921 – 16. toukokuuta 2010) toimi Hondurasin presidenttinä vuosina 1963–1971 ja 1972–1975. López Arellano nousi molemmilla kerroilla maan johtoon vallankaappauksen turvin.

López Arellano syntyi Danlíssa, Hondurasissa Enrique Lópezin ja Carlota Arellanon pojaksi. Hän oppi sujuvaa englantia käydessään koulua Tegucigalpassa. Hän liittyi armeijaan 18-vuotiaana, valmistui lentäjäksi ilmavoimien koulusta ja opiskeli vielä Arizonassa 1940-luvulla.

## Lähteet
Suomen Jazzliitto

**Suomen Jazzliitto ry** on suomalaisen jazzmusiikin katto-organisaatio. Se on perustettu vuonna 1966 edistämään jazzkulttuuria ja kehittämään jazzalan ammattilaisten toimintaedellytyksiä. Suomen Jazzliiton lähes 50 jäsenyhteisöön kuuluu muun muassa festivaaleja, konserttijärjestäjiä ja klubeja, sekä esimerkiksi UMO Helsinki Jazz Orchestra. Jazzliiton jäseniksi voivat liittyä Suomessa rekisteröidyt jazzin alalla toimivat yhdistykset ja muut oikeuskelpoiset yhteisöt. Liiton toiminnanjohtaja on Maria Silvennoinen.

Kotimaan kiertuetoiminta on näkyvin osa Suomen Jazzliiton toimintaa. Vuosittain syksyllä järjestetään Valtakunnalliset Jazzpäivät, joilla Jazzliitto jakaa Yrjö-palkintoa. Yrjö on arvostetuin suomalaiselle jazzmuusikolle myönnettävä tunnustus. Toinen, harvemmin jaettava tunnustus on Andania-palkinto pitkäaikaisesta työstä jazzin hyväksi Suomessa. Vuodesta 2000 yhdistys on järjestänyt Helsingissä vuosittain heinäkuussa Jazz-Espa-konserttisarjaa oheistapahtumineen. Heinä-elokuun vaihteen ilmaistapahtumissa kuullaan yli 20 jazzyhtyettä pääosin Esplanadin lavalla.

Tapahtumatuotannon ohella tärkeitä Jazzliiton toiminnan osa-alueita ovat alan asiantuntijuus erilaisissa kehityshankkeissa, kansainvälinen yhteistyö sekä erilaiset tiedonvälitys- ja palvelutehtävät. Jazzliiton toimintaa rahoittaa Opetus- ja kulttuuriministeriö.

Suomen Jazzliitto on Europe Jazz Networkin jäsen ja toimii läheisessä yhteistyössä Music Finlandin, Muusikkojen liiton ja Musiikin edistämissäätiö MESin kanssa. Jazzliitto ylläpitää Jazz Finland -sivustoa. Sivusto on suomeksi ja englanniksi päivitettävä tietokanta, uutisportaali ja konserttikalenteri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Jazzliiton kotisivut
Helmihopeatäplä

**Helmihopeatäplä** (*Issoria lathonia*) on täpläperhosiin (*Nymphalidae*) kuuluva päiväperhonen. Laji on saanut nimensä sen takasiipien alapintaa koristavasta laajasta hopeisesta täplityksestä. Suomen kansallisessa uhanalaisarvioinnissa se on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).

## Koko ja ulkonäkö
Keskikokoinen, yläpuolelta musta-oranssi päiväperhonen, jonka siipiväli vaihtelee 34&ndash;52&nbsp;mm. Siipien yläpinnan mustat täplät ovat laajoja. Etusiiven kärki ulkonee hieman ja kärjessä on usein pienet valkoiset täplät. Takasiiven reunus tekee mutkan, minkä vuoksi siipi vaikuttaa hiukan kulmikkaalta. Etusiiven alapinnalla, siiven kärjessä on valkoiset täplät ja kaksi tummaa silmätäplää. Helppona tuntomerkkinä takasiipien alapinnalla on laajoja, helmenhohtoisen valkeita laikkuja, joiden väliin jäävät kapeat alueet ovat vaaleanruskeita. Siiven ulkosarassa on rivi tummia, valkokeskustaisia silmätäpliä.

Issoria lathonia MHNT CUT 2013 3 24 PONT GERENDOINE Male Dorsal.jpg|♂
Issoria lathonia MHNT CUT 2013 3 24 PONT GERENDOINE Male Ventral.jpg|♂△
Issoria lathonia MHNT CUT 2013 3 24 Meyrueis Female Dorsal.jpg|♀
Issoria lathonia MHNT CUT 2013 3 24 Meyrueis Female Ventral.jpg|♀△


## Levinneisyys ja lentoaika
Helmihopeatäplää tavataan Pohjois-Afrikasta Eurooppaan ja Keski-Aasian kautta Himalajalle ja Länsi-Kiinaan. Euroopan eteläosissa se on vakinainen laji, mutta pohjoisempana se esiintyy vain vaeltajana tai paikoitellen vakinaisena. Suomessa helmihopeatäplä oli aikaisemmin yleisempi ja havaintoja tehtiin laajemmin maassa, mutta sittemmin pysyvä kanta taantui Kaakkois-Suomeen ja vaeltajia tavattiin etelärannikolla. Sittemmin 2000-luvun aikana havainnot ovat lisääntyneet runsaasti ja nykyisin lajin pääasiallinen elinalue on Lounais-Suomessa, missä perhonen voi olla paikoittain runsaslukuinen. Lentoaika on esiintymisalueen eteläosissa helmikuusta alkaen 2–3 sukupolvea, pohjoisempana toukokuusta alkaen 1–2 sukupolvea. Suomessa lajilla on kaksi sukupolvea.

## Elinympäristö ja elintavat
Helmihopeatäplä suosii kuivia ja aurinkoisia paikkoja. Tyypillisesti koiraat partioivat reviiriään mäkien huipuilla, avokallioilla ja muilla avoimilla paikoilla. Perhoset käyvät ahkerasti kukilla eivätkä häirittyinä lennä kuin pienen matkan. Illalla ne nousevat puihin yöpymään. Naaras munii munat yksitellen ravintokasvien lähelle ja yksi naaras voi munia jopa sata munaa päivässä. Toukka talvehtii. Ennen koteloitumista toukat harhailevat syömättä muutaman päivän, kunnes kiinnittyvät matalalle kasvillisuuteen ja koteloituvat.

## Ravintokasvit
Toukan ravintokasveja ovat orvokit (*Viola*), ennen kaikkea keto-orvokki (*Viola tricolor*), mutta myös pelto-orvokki (*Viola arvensis*) ja aho-orvokki (*Viola canina*) .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Perhoset: Helmihopeatäplä
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
* Iltalehti: Helmihopeatäplä (''Issoria lathonia'') 
* UniProt, Taxonomy: ''Issoria lathonia''
Dominique Perrault

**Dominique Perrault** (s. 9. huhtikuuta 1953 Clermont-Ferrand Ranska) on ranskalainen arkkitehti ja kaupunkisuunnittelija. Hän saavutti jo nuorella iällä mainetta voittamalla Ranskan kansalliskirjaston uudisrakennuksen, François Mitterrand -keskuksen, arkkitehtikilpailun vuonna 1989. Sittemmin hän on voittanut myös Berliinin olympialaisten velodromin ja uimahallien suunnittelukilpailut.

## Arkkitehtina

Arkkitehti Perraultin suuria projekteja ovat Euroopan yhteisön tuomioistuimen rakennus Luxemburgissa, Madridin olympialaisten tenniskeskus, Soulin EWHA-yliopiston (naisille) kampuksen luominen sekä kahden pilvenpiirtäjän rakentaminen Wienin liikekeskukseen.

Mutta Dominique Perrault nauttii myös esittelemällä ja suunnittelemalla myös vähemmän monumentaalisia kohteita, ja kohteet ovat kooltaan vaihtelevia, ohjelmatoteutuksiltaan hyvin erilaisia sekä sijaintipaikoiltaan eri puolilla maailmaa. Kolonihavenissa Tanskassa hän on tehnyt lasihäkin elävän puun ympärille. Hän harrastaa töissään alueen ja sen luonnon vuoropuhelua, kuten hän on tehnyt Zirissä ja Wattensissa Itävallassa. Hän on myös suunnitellut kaksi pientä supermarkettia Mpreis-ketjulle. Hän on juuri saanut valmiiksi Priory Parkin pienen paviljongin Reigateen Lontoon lähelle.

Perraultin arkkitehtuuri ”kohoaa tyhjästä, matkaerosta, hiljaisuudesta, salaisuudesta”, toteaan Birgitte David. Hänen mielestään ”mielenkiintoista on, että hän luo alueita eikä vain rakennuksia”. Tämän toteuttaakseen hän luo illuusion arkkitehtuurin katoamisesta valon ja varjojen leikin avulla sekä antimaterialisoinnin ja arvoituksen avulla.

## Toteutuneita hankkeita ja suunnitelmia
*Innsbruck, raatihuone 2002
*Palermo, Perraultin silta
*Barcelona, Hotelli Habitat
*Pietari, Mariinski-teatterin uudisrakennus
*Madrid, Caja Mágica

## Palkintoja ja tunnustuksia
*Constructa-palkinto 1992
*Ranskan suuri arkkitehtuuripalkinto 1993
*Ranskan kunnialegionaan ritari
*Saksan arkkitehtien kunniapalkinto
*Britannian kuninkaallisen arkkitehti-instituutin kunniapalkinto
*Mies van der Rohe -palkinto eurooppalaisesta arkkitehtuurista 1997
*Saksan arkkitehtuuripalkinto 1999
*Maailman arkkitehtuuripalkinto 2001

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dominique Perrault’n toimisto
* Dominique Perrault Archiguide-sivustolla
Kuninkaan veroviidennes

**Kuninkaan veroviidennes** () oli Espanjan kuninkaan konkistadoreilta perimä vero.

El Quinto -vero mainitaan jo 1200-luvun puoliväliltä peräisin olevassa lakikokoelma *[[Las Siete Partidas]]sa*.  Vahvistaakseen vallitsevaa käytäntöä Espanjan katoliset hallitsijat, Ferdinand II ja Isabella I, antoivat vuonna 1504 määräyksen, jonka mukaan konkistadorien oli maksettava kaikesta, tavalla tai toisella haltuunsa saamastaan saaliista kyseinen vero. Määräyksessä mainittujen tuotteiden luettelo oli tuohon aikaan vielä  verrattain suppea, mikä luultavimmin selittyy sillä, ettei saarten intiaaneilla juuri ollut vaihdettavaksi käyvää tai ryöstettäväksi kelpaavaa omaisuutta. Itse asiassa intiaaniväestöllä ei juuri ollut muuta omaisuutta kuin ruumiinsa ja sen avulla saatavissa oleva työpalvelu. Työpalvelun mahdollisuuden espanjalaiset ottivat tarkoin huomioon käydessään keskenään asiasta keskusteluja ja neuvotteluja, joita sitten sovelsivat käytännössä saarelaisiin. 

## Lähteet
*
Alfred Kastler

**Alfred Kastler** () oli ranskalainen fyysikko. Hän toimi professorina mm. Bordeaux'ssa ja Pariisissa. Kastler sai vuonna 1966 Nobelin fysiikanpalkinnon keksittyään ja kehitettyään optisia menetelmiä atomien värähtelyjen tutkimiseksi.

Kastler syntyi Elsassin Guebwillerissä vuonna 1902. Hänen syntyessään alue oli Saksaa, mutta vuonna 1918 se liitettiin Ranskaan. Hän opiskeli École Normale Superieuressa 1921–1926 ja ryhtyi lyseon opettajaksi. Vuonna 1931 hän siirtyi akateemiselle uralle, ja kesken saksalaismiehityksen vuonna 1941 hänet kutsuttiin Pariisiin kehittämään École Normale Superieuren fysiikanopetusta. Määräaikaisesta tehtävästä luotiin henkilökohtainen virka 1952.

Saksalaismiehityksen aikana ranskalaiset tiedemiehet olivat lähes eristyksissä muusta maailmasta, mutta sen päätyttyä Jean Brossel lähti MIT:hen missä hän oppi paljon Francis Bitteriltä. Brossel ja Kastler kehittivät yhdessä menetelmiä, joilla voitiin tutkia viritystilassa olevia atomeita.

Kastlerin kehittämä optisen pumppauksen menetelmä oli tärkeä askel maserin ja laserin kehitystyössä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Frank Mill

**Frank Mill** (23. heinäkuuta 1958 Essen, Länsi-Saksa – 5. elokuuta 2025) oli saksalainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa ja olympiapronssin vuonna 1988 Soulin olympialaisista.

## Pelaajaura

Frank Mill pelasi koko uransa Saksassa. Hän aloitti vuonna 1976 Rot-Weiß Essenin joukkueessa. Joukkue putosi heti Millin debyyttikauden päätteeksi Bundesligasta ja Mill pelasi seuraavat neljä kautta alemmalla sarjatasolla. Vuonna 1981 hän siirtyi Borussia Mönchengladbachiin ja palasi Bundesligaan. Borussia Mönchengladbachia Mill edusti vuoteen 1986 asti kunnes siirtyi Borussia Dortmundiin. Borussia Dortmundissa Mill pelasi aina vuoteen 1994 saakka ja siirtyi sitten 2. Bundesligaan Fortuna Düsseldorfiin. Joukkue nousi Bundesligaan ja Mill pelasi vielä kauden 1995–96 pääsarjatasolla ja lopetti sitten uransa. Seuratasolla Frank Mill ei voittanut yhtä Saksan cupia lukuun ottamatta mitään suurta. Vuonna 1993 hän oli UEFA Cupin loppuottelussa Borussia Dortmundin kanssa, mutta silloin tuli tappio. Bundesligassa Mill oli kerran toinen ja kerran kolmas.

Saksan jalkapallomaajoukkueessa Frank Mill pelasi vuosina 1982–1990 17 maaottelua, mutta ei onnistunut tekemään yhtään maalia. Ennen miesten maajoukkuetta Mill oli pelannut kaksi ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän debytoi Saksan paidassa 21. maaliskuuta 1982 Brasiliaa vastaan. Mill voitti Saksan joukkueessa maailmanmestaruuden vuonna 1990, vaikkakaan ei pelannut yhtään ottelua. Lisäksi hän osallistui kesäolympialaisiin vuosina 1984 ja 1988. Jälkimmäisistä tuli olympiapronssi. Mill osallistui myös vuoden 1988 EM-kisoihin. Saksa pääsi silloin välieriin asti.

## Pelaajauran jälkeen

Uran jälkeen Frank Mill toimi jonkin aikaa Fortuna Düsseldorfin valmennuspäällikkönä. Huonon menetyksen vuoksi hän lopetti tehtävässä seuran ja Millin yhteisellä päätöksellä.

## Seurat
* 1976–81 Rot-Weiß Essen
* 1981–86 Borussia Mönchengladbach
* 1986–94 Borussia Dortmund
* 1994–96 Fortuna Düsseldorf

## Saavutukset
* Maailmanmestaruus 1990
* Olympiapronssi 1988
* UEFA cupin hopea 1993
* Saksan Cup 1989 (hopea 1984)
* Bundesligassa hopea 1992 ja pronssi 1984

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fussballdaten
Veikko Asikainen

**Veikko Asikainen** (18. huhtikuuta 1918 Turku – 14. kesäkuuta 2002 Turku) oli Suomen jalkapallomaajoukkueen pelaaja ja kapteeni. Hän saavutti kaksi Suomen mestaruutta 1939 ja 1941 (TPS) ja Suomen cupin voiton 1955 (Haka). SM–sarjassa Asikainen pelasi 231 ottelua, joissa teki 52 maalia (1934–1957), A-maajoukkueessa ja olympiajoukkueessa hän pelasi 56 ottelua (1938–1953).

## Ura
Asikaisen debyytti Suomen korkeimmalla sarjatasolla tapahtui vuonna 1934 TPS:n paidassa. Maajoukkuedebyyttinsä hän teki 15. kesäkuuta 1938 Ruotsia vastaan. Ura jatkui TPS:ssä aina vuoteen 1946 asti, jolloin Juuso Walden värväsi hänet Valkeakosken Hakaan. Asikainen ehti pelata 193 ottelua TPS:ssä. Valkeakosken Hakassa Asikainen toimi pelaajavalmentajana vuosina 1946–1957. Pelaajana hän oli voittamassa ensimmäistä kertaa pelatun jalkapallon Suomen Cupin mestaruuden Hakassa vuonna 1955.

## Maajoukkueura
Veikko Asikainen pelasi 56 A-maaottelua vuosien 1938–1955 välillä ja toimi kapteenina 1945–1952. Hän oli Suomen jalkapallojoukkueen kapteeni myös Helsingin olympialaisissa 1952.

## Jääkiekko
Asikainen pelasi jääkiekon SM-sarjassa 34 ottelua TPS:n joukkueessa kausina 1940–1947 ja teki niissä neljä maalia. Hän saavutti jääkiekossa yhden SM-hopeamitalin.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Samuel Madden

**Samuel Madden** (23. joulukuuta 1686 – 31. joulukuuta 1765) oli irlantilainen kirjailija ja yksi Royal Dublin Societyn perustajista.

## Maddenin kirjallisuutta
* tragedia *Themistocles, the Lover of His Country*, 1729
* *Memoirs Of the Twentieth Century*, 1733, yksi ensimmäisistä scifi-tyypin kirjallisista teoksista 
* *Reflections and Resolutions Proper for the Gentlemen of Ireland*, 1738 

## Aiheesta muualla
* Samuel Madden libraryireland.com -sivustolla
Kurt Weinreich

**Kurt Weinreich** (1908–1998) oli saksalainen jalkapallovalmentaja. Hän valmensi Suomen jalkapallomaajoukkuetta vuosina 1955–1958. Suomen Palloliitto solmi 15. kesäkuuta 1955 Weinrichin kanssa kahden vuoden sopimuksen.

Weinreich oli maajoukkueen historian neljäs ulkomaalaisvalmentaja. 23:ssa Weinreichin valmentamassa ottelussa Suomen joukkue onnistui keräämään 3 voittoa ja yhden tasapelin.

## Lähteet
Varkaus Eagles

**Varkaus Eagles** on entinen varkautelainen jääkiekkoseura. Se pelasi kaudella 2007&ndash;2008 Suomen II-divisioonassa. Seura perustettiin jo paljon aiemmin Yhdysvaltojen junioriliiga AJHL:ssä nimellä Hudson Valley Eagles. Seura siirtyi 15. elokuuta 2007 Suomeen, kun sen 28 pelaajaa ja omistaja/päävalmentaja Keith McAdams saapuivat maahan.

Pelaajat saapuivat Suomeen ilmaisen korkeakoulutuksen perässä. He opiskelivat Varkaudessa Savonia-ammattikorkeakoulun avoimessa ammattikorkeakoulussa englannin kielellä tähtäimenään opiskelupaikka joko insinöörin tai tradenomin (BBA) koulutusohjelmiin, ja pelasivat jääkiekkoa opiskelujen ohella II-divisioonassa, minkä Suomen Jääkiekkoliitto oli siunannut. Savon Sanomien mukaan järjestelystä oli tarkoitus tehdä pysyvä niin, että seuraan saapuisi uusi lasti pelaajia entisten valmistuttua.

Pelaajat olivat kotoisin eri puolilta Pohjois-Amerikkaa, muun muassa Ontariosta. Osalla oli yliopistokiekkoilutaustaa, jolloin heillä oli myös aikaisempia opintoja muissa korkeakouluissa, kuten Yorkin yliopistossa.

Jääkiekkoliiton kanssa oli sovittu, että pelaajat voivat siirtyä muihin joukkueisiin, mutta Eagles ei saa ottaa itse riveihinsä muita kuin pohjois-amerikkalaisia pelaajia.

Seuran toiminta päättyi talousepäselvyyksien myötä lokakuussa 2008.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Seuran kotisivut  
*Suomenkieliset Varkaus Eagles -sivut 
*Savonia ammattikorkeakoulun Varkauden sivut
Josafatinlaakso

**Josafatinlaakso** on myöhäisjuutalaisen ja kristillisen perimätiedon mukaan Jerusalemin ja Öljymäen välinen Kidronin laakso, "paikka jossa kaikki kansat tuomitaan" (Joel 3:2).  Sama traditio esiintyy myös islamissa.

## Lähteet
Launeen neidot

**Launeen neidot** on Kari Juvan punagraniittijalustalla seisova suihkukaivoveistos vuodelta 1987. Se sijaitsee Lahdessa Kirkkokadulla Ristinkirkon itäpuolella. Mallasjuoma lahjoitti suihkulähteen kaupungille täytettyään 75 vuotta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Lahden kaupunginmuseo, taidemuseo Lahden kaupungin taidekokoelma
Jenkki kuningas Arthurin hovissa

**Jenkki kuningas Arthurin hovissa** () on yhdysvaltalaisen humoristin ja kirjailijan Mark Twainin vuonna 1889 ilmestynyt romaani. Se on hyvin varhainen aikamatkustuksesta kertova romaani ja ilmestyi kuusi vuotta ennen yhtenä tieteis- ja aikamatkustuskirjallisuuden perusteoksista pidettyä H. G. Wellsin *[[Aikakone (romaani)|Aikakonetta]]*.

Romaani kertoo Hank Morgan -nimisestä 1800-luvulla elävästä miehestä, joka saa iskun päähänsä ja herää vuoden 528 Englannissa. Ennustamalla auringonpimennyksen hän kohoaa Kuningas Arthurin neuvonantajaksi ja ansaitsee arvonimen ”Pomo”.

Hän käy viipymättä taisteluun orjuutta, epä­oikeuden­mukaisuutta ja valtionkirkkoa vastaan sekä perustaa kouluja, tehtaita, puhelinlaitoksen, patentti- ja mainostoimistot, sanomalehtiä sekä protestanttisia seurakuntia. Hän ottaa myös käyttöön muunnellun yhdysvaltalaisen rahajärjestelmän. Hank armahtaa lukemattomia syyttömästi vangittuja, mutta toisaalta myös mestauttaa tylsänä pitämänsä hovinarrin ja huonosti soittavan orkesterin.

Twain on kirjallaan pyrkinyt lopettamaan 1800-luvulla vallinneen ritarien ja keskiajan ylettömän ihannoinnin.

Tay Garnett on ohjannut kirjan pohjalta elokuvan *[[Jenkki kuningas Arthurin hovissa (elokuva)|Jenkki kuningas Arthurin hovissa]]* (1949).

Aku Ankka -piirtäjä Don Rosan tarinan *[[Ankka kuningas Arthurin hovissa]]* suomenkielinen nimi on väännös Mark Twainin kirjasta. Myös Don Rosan piirtämässä ja käsikirjoittamassa tarinassa tehdään aikamatka kuningas Arthurin aikaiseen Englantiin.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* A Connecticut Yankee in King Arthur's Court. The complete, fully illustrated text online
*Jenkki kuningas Arthurin hovissa Gutenberg-projektissa 
*LibriVox: Jenkki kuningas Arthurin hovissa ilmaisena äänikirjana
By His Bootstraps

**By His Bootstraps** on yhdysvaltalaisen tieteiskirjailija Robert A. Heinleinin kirjoittama tieteisnovelli, joka julkaistiin alkujaan vuonna 1941. Novelli käsittelee erilaisia aikamatkustukseen liittyviä paradoksaalisia ongelmia 

Romaani kertoo Bob Wilson -nimisestä miehestä, joka suunnittelee aikamatkan tekemistä. Kyseinen henkilö tapaa kuitenkin ennen aikamatkaa jo aikamatkan kokeneen itsensä.

## Aiheesta muualla
* ''By His Bootstraps'' Internet Speculative Fiction Database -sivustolla 
* ''By His Bootstraps'' Internet Archivessa 
* Heinlein Archives -sivustolla
Ukkosen jyrähdys

**Ukkosen jyrähdys** (*A Sound of Thunder*) on yhdysvaltalaisen Ray Bradburyn tieteisnovelli, joka julkaistiin vuonna 1952. Se käsittelee aikamatkustusta ja se kuuluu kuuluisimpiin aikamatkustuksesta kertoviin novelleihin. 

Tarinan lähtökohtiin kuuluu Time Safari, Inc. -niminen yhtiö, jonka liikeidea on tarjota asiakkailleen mahdollisuus metsästää menneisyydessä eläneitä suurpetoja, kuten esimerkiksi Tyrannosaurus rex -hirmuliskoja. Kirjan ajatuksiin kuuluu myös se, että pienikin muutos menneisyydessä voi muuttaa tulevaisuutta hyvinkin paljon. Tämän vuoksi Time Safari -yhtiö on asettanut tiukat ehdot sille, mitä menneisyydessä saa tehdä ja mitä ei. Novellissa dinosauruksia metsästävän aikamatkustajan jalkoihin jää perhonen. Palatessaan nykyaikaan hän huomaa monien asioiden muuttuneen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Julkaistu lehdessä Aikakone 3/1991
Karakolli

**Karakolli** (myös *karakolointi* tai *karakoli*; espanjan sanasta *caracol* ’spiraali’) oli ratsuväen käyttämä taktiikka, joka vastasi jalkaväen kontramarssia. Se syntyi 1490-luvulla, kun ratsuväki ei kyennyt enää muuten hyökkäämään kurinalaisen jalkaväen uutta taktiikkaa, gewalthaufenia vastaan. 

Karakollissa ratsuväen osasto pysähtyy hieman vihollisen aseiden kantaman ulkopuolelle, minkä jälkeen riveittäin ratsastetaan ravia vihollista kohti ja kun on päästy tarpeeksi lähelle (noin 30 askelta, tai kun silmänvalkuaiset näkyvät), ratsumies laukaisee omat tuliaseensa (yleensä kaksi rataslukkopistoolia) vihollista kohti. Tämän jälkeen rivi jakautuu kahtia, ja ratsumiehet siirtyvät takana olevan muodon kumpaakin sivua pitkin muodon viimeiseksi riviksi ja aloittavat aseittensa lataamisen uudelleen. Ensimmäisen rivin jälkeen toinen, kolmas, jne rivi suorittavat saman kunnes ensimmäinen rivi on taas vuorossa aseet uudelleen ladattuina. Peräkkäisiä rivejä saattoi aluksi olla jopa 12, ja karakoloiva muoto olikin suhteellisen kapea, mutta syvä. Myöhemmin rivien määrä väheni. Erityisesti saksalainen reiter ratsuväki oli tehokas karakollissaan ja levitti sitä tehden taktiikasta erityisen suosittua 1540-luvulta lähtien.

Karakollin tavoitteena oli hajottaa vihollisen muoto ja näin mahdollistaa ratsuväkirynnäkön käyttö edelleen vihollisen lyömiseen taistelukentällä. Jalkaväkeä vastaan se oli tehokas, ja monesti sitä käyttämällä saatiin hyviä tuloksia. Sen sijaan sitä oli vaikea käyttää toista ratsuväen osastoa vastaan, sillä vihollinen saattoi helposti ottaa aloitteen itselleen suorittamalla perinteisen ratsuväen rynnäkön karakoloivaa muotoa vastaan. Karakoloiva joukko kun oli täysin luopunut ratsun liikkeen tarjoamasta vaikutuksesta. Muilla tavoin tuliaseita käyttävää ratsuväkeä vastaan karakolli oli ylivoimainen, vaikka vaatikin hyvää koulutusta ja harjoittelua. Viimeisen kerran karakollia käytettiin ratsuväkeä vastaan Mookerheyden taistelussa 1574. 

Karakollin käyttö väheni 1500-luvun lopulla, kun jalkaväen tulivoima kasvoi ja lopullisesti se korvautui uudella taktiikalla kolmikymmenvuotisen sodan aikana, kun Euroopassa siirryttiin yleisesti Kustaa II Aadolfin puolalaisilta omaksumaan ja edelleen kehittämään ratsuväen atakkiin, joka yhdisti tehokkaasti tulen ja liikkeen.

## Lähteet
*
*
*
*