open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dieter Schnebel

**Dieter Schnebel** (14. maaliskuuta 1930 – 20. toukokuuta 2018) oli saksalainen säveltäjä. 

Schnebel opiskeli Hochschule für Musik Freiburgissa ja toimi vuosina 1976–1995 kokeellisen musiikin professorina Universität der Künste Berlinissä. 

Schnebel on arvostettu sekä säveltäjänä että opettajana, ja hänelle myönnettiin vuonna 1999 Eurooppalaisen kirkkomusiikin palkinto. Hänen julkaistuun tuotantoonsa kuuluu monenlaista  modernistista musiikkia ja sovituksia. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Esittely Schottin sivuilla
Moana Pozzi

**Anna Moana Rosa Pozzi** (26. huhtikuuta 1961 – 15. syyskuuta 1994) oli italialainen poliitikko, kirjailija ja pornonäyttelijä. Häneltä ilmestyi vuonna 1991 kirja *La filosofia di Moana*, ja hän oli ehdolla sekä Italian parlamentin jäseneksi että Rooman pormestariksi. Hän perusti unkarilais-italialaisen Ilona Stallerin kanssa oman Partito dell’Amore -puolueen, jonka päämääränä oli laajemman seksuaalisen vapautumisen toteutuminen yhteiskunnassa. 

Pozzi sairastui hepatiittiin Intiassa. Hän kuoli maksasyöpään Lyonissa 33-vuotiaana. Vuonna 2007 Pozzin kuolemaa tutkittiin uudelleen, kun hänen aviomiehensä Antonio di Ciesco kertoi *Il Messaggero* -lehdelle, että auttoi vaimoaan sairauskipujen lievittämisessä ilmaamalla tiputuslääkitystä. 

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
*
Diran Noubar

**Diran Noubar** (oik. **Frederic Diran Noubar Alexanian**, s. 5. lokakuuta 1975 Lyon) on ranskalainen elokuvaohjaaja, joka on keskittynyt dokumenttielokuviin.

Noubarin ensimmäinen pitkä dokumentti *[[Armenia, A Country under Blockade]]* (2005) kertoi Turkin laittoman saarron vaikutuksista Armeniaan. Dokumentti esitettiin 2005 *Myrtle Beach International Film Festival* -tapahtumassa, samoin kuin Jerevanin kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla, Golden Apricots -tapahtumassa. Dokumentin kertojaäänenä toimi System of a Down -yhtyeen armenialaistaustainen laulaja Serj Tankian. Noubar sävelsi itse dokumentin teemamusiikin.

Noubarin toinen pitkä dokumentti *[[Over the Madness]]* (2007) kertoo metalliyhtye Paradise Lostin 20-vuotisesta taipaleesta, jonka aikana yhtye on myynyt yli kaksi miljoonaa levyä ja myötävaikuttanut erittäin vahvasti goottimetallin syntyyn. 

Noubar on myös ohjannut musiikkivideon ”Baby”. Kappale on Serj Tankianin ensimmäiseltä sooloalbumilta *[[Elect the Dead]]*.

Noubar omistaa elokuvatuotantoyhtiö Kayane Productionsin sekä itsenäisen levy-yhtiön Antranik Recordsin. Kummatkin yhtiöt sijaitsevat Los Angelesissa, Kaliforniassa.

## Aiheesta muualla
*
Charlie Hunnam

** Charles Matthew ”Charlie” Hunnam** (s. 10. huhtikuuta 1980 Newcastle upon Tyne, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt urallaan useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Hunnam tunnetaan muun muassa roolistaan Jackson Tellerinä sarjassa *[[Sons of Anarchy]]*. Hän näytteli myös Raleigh Beckettiä vuonna 2013 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa *[[Pacific Rim – Hyökkäys Maahan]]*.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Aiheesta muualla

*
Ilja Hurník

**Ilja Hurník** (25. marraskuuta 1922 Poruba – 7. syyskuuta 2013) oli tšekkiläinen säveltäjä ja pianisti. 

Hän sai opetusta pianonsoitossa Ilona Štěpánová-Kurzoválta ja sävellyksessä Vítězslav Novákilta. Hän opetti myöhemmin itse Prahassa ja Bratislavassa. 

Hurníkin teosten joukkoon kuuluu esimerkiksi viisi oopperaa, kaksi balettia, sinfonia, konserttoja ja muita orkesteriteoksia sekä vokaalimusiikkia. Myös hänen poikansa Lukáš on menestynyt säveltäjänä. 

Hurník sävelsi musiikin Zdeněk Milerin ohjaamaan animaatioon Měsíční pohádka (Jääprinssi). 

## Lähteet
Paul Rusesabagina

**Paul Rusesabagina** (s. 15. kesäkuuta 1954) on ruandalainen ihmisoikeusaktivisti, joka pelasti Ruandan kansanmurhan aikana yli tuhat tutsia ja maltillista hutua paikallisen hutumiliisin veritöiltä. Hän toimi sinä aikana belgialaisen Sabena-lentoyhtiön omistaman Hôtel des Mille Collinesin johtajana Kigalissa, Ruandassa. 

Rusesabaginasta on tehty elokuva *[[Hotelli Ruanda]]* (2004) 

Kun Ruandassa vuonna 1994 puhkesi kansanmurhaksi yltynyt konflikti, jossa äärihutut tappoivat sadan päivän aikana arviolta 800 000 ihmistä, Rusesabaginan hotellista tuli yksi harvoista turvapaikoista. Rusesabaginan isä oli hutu ja äiti tutsi. Hotellistaan Rusesabagina viestitti joka puolelle maailmaa yrittäen saada kansainvälistä yhteisöä puuttumaan tilanteeseen. Samalla hän lahjoi, maanitteli, valehteli ja juotti ketä tahansa, josta uskoi olevan jotakin hyötyä hotellin vieraiden ja oman perheensä pelastamiseksi. Lopulta hän onnistui pelastamaan 1 268 ihmisen hengen.  

Kansanmurhan päättymisen jälkeen Rusesabagina johti hotellia vielä kaksi vuotta. Pelastuttuaan täpärästi salamurhalta hän pakeni vaimonsa ja neljän lapsensa kanssa Belgiaan. Siellä hän työskenteli taksinkuljettajana. Kun Rusesabaginan asuntoon murtauduttiin useita kertoja ja hänen asiakirjojaan varastettiin, hän muutti Yhdysvaltoihin. 

Rusesabagina on Ruandaa vuodesta 1994 johtaneen presidentti Paul Kagamen hallinnon kriitikko. Vuonna 2020 Rusesabagina nousi Dubaissa lentokoneeseen, jonka oli määrä lentää  Burundiin. Kone ei kuitenkaan laskeutunut Burundiin, vaan Ruandaan. Lentokentällä Rusesabagina pidätettiin välittömästi. Ruandan viranomaiset syyttivät Rusesabaginaa yhdeksästä eri rikoksesta, kuten murhasta, aseellisesta ryöstöstä ja terroristijärjestö FLN:n jäsenyydestä. Euroopan parlamentti arvosteli Ruandan hallitusta Rusesabaginan sieppauksesta ja 37 Yhdysvaltain kongressin jäsentä  vaati  Rusesabaginan vapauttamista. 

Rusesabagina tuomittiin vankeuteen 25 vuodeksi.

Hänet todettiin 20. syyskuuta 2021 syylliseksi terrorismiin liittyviin syytteisiin. Oikeudenkäynnin aikana hän tuomitsi presidentin Paul Kagamen ja kertoi, että hänet oli siepattu maanpaosta oikeudenkäyntiin Ruandaan.

Rusesabaginalla on vaimo, neljä lasta ja kaksi adoptiolasta. Hän ajoi taksia Brysselissä ja omistaa kuljetusyhtiön.

Yhdysvaltain presidentti George W. Bush myönsi 9. marraskuuta 2005 Rusesabaginalle U.S. Presidential Medal of Freedom -kunniamerkin tunnustuksena Ruandan kansanmurhan uhrien pelastajana.

## Teokset

* Rusesabagina, Paul & Zoellner, Tom & Sjelvgren, Tiina (suom.): **''Hotellinjohtaja: Omaelämäkerta''.** [Helsinki]: Bazar, 2007. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jaakko Mikkonen

**Jaakko Herman Mikkonen** () oli suomalainen jääkäri. Hän sai sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa, ja sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916. Hän kaatui Aa-joella käydyssä taistelussa.  

## Perhe ja koulutus

Hänen vanhempansa olivat työmies Herman Mikkonen ja Kaisa Albertiina Särkioja. Mikkonen kävi kansakoulun Kalajoella.

## Jääkärikausi
Mikkonen työskenteli työmiehenä Kalajoella, kunnes liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n täydennysjoukkoon 16. kesäkuuta 1916, josta hänet siirrettiin 4. lokakuuta 1916 pataljoonan pioneerikomppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella ja Aa-joella, jossa hän kaatui saatuaan osuman päähänsä kranaatin sirpaleesta 7. tammikuuta 1917 kello 22. Tuolloin pioneerikomppania oli siirtymässä pois rintamavastuusta Wynekenin luonna, jossa se oli hetkeä aikaisemmin tukkinut noin 3 kilometrin aukon rintamalinjassa. Hänet haudattiin Sumarakin kylän lähellä olevaan sotilashautausmaahan , mutta hänen  nimensä on Kalajoen sankarihautapatsaassa.

Jääkäritoveri Aarne Kuula kirjoitti päiväkirjaansa: *”Mikkonen sai niin pahan täräyksen kranaatista että kuoli ennen aamua eräässä kämpässä johon hänet heti kannettiin.”*

## Lähteet
* Jernström, E: *Jääkärit maailmansodassa* Sotateos oy Helsinki 1933.
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto*, WSOY Porvoo 1938. 
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, *Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975*, Vaasa 1975 . 
* Sotavuodet Kalajoella, Kalajoen veteraanijärjestöt 1991.
*
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
* Westerlund, Lars (toim.): *Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa*, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 .

### Viitteet
Torsten Odén

**Jarl Torsten Odén** () oli suomalainen jääkäri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916, jossa hän katosi partiokahakassa.  

## Perhe ja koulutus
Odénin vanhemmat olivat konemestari Karl Johan Odén ja Johanna Dahlin. Odén kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta vuonna 1914 ja liittyi Uusmaalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1914–1916.

## Jääkärikausi

Odén työskenteli matematiikan opettajan viransijaisena Kristiinan ruotsalaisessa yhteiskoulussa syyslukukaudella 1915 ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 4. komppaniaan 21. helmikuuta 1916, josta hänet siirrettiin 30. toukokuuta 1916 heikon terveydentilan vuoksi pataljoonan täydennysjoukkoon. Hänet siirrettiin myöhemmin terveydentilansa parannuttua pataljoonan 2. komppaniaan. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella, missä hän katosi Oberzugführer Harald Öhquistin johtaman partion jouduttua kahakkaan 27. marraskuuta 1916. Hän joutui myöhemmin saatujen tietojen mukaan venäläisten sotavangiksi haavoittuneena ja menehtyi venäläisten sotilassairaalassa. 

*Suomen sotasurmat 1914-1922 ilmoittaa Odénin menehtyneet haavoihinsa, mutta tietoa voidaan pitää epäluotettavana, koska ruumista ei ole koskaan löydetty*.

## Lähteet
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 . 
* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 
* Toim. Jaakko Suomalainen, Johannes Sundvall, Emerik Olsoni ja Arno Jaatinen, Suomen Jääkärit, Elämä ja toiminta sanoin ja kuvin II, Osakeyhtiö Sotakuvia, Kuopio 1933.

### Viitteet
Jin Mao Tower

**Jin Mao** (, ) on Shanghaissa Kiinassa sijaitseva 421 metriä korkea pilvenpiirtäjä, joka on kaupungin kolmanneksi korkein rakennus. Torni rakennettiin vuosina 1994–1999, ja siinä on 88 kerrosta. Rakennuksessa on hotelli ja toimistotiloja.

Rakennuksen on suunnitellut yhdysvaltalainen arkkitehtitoimisto Skidmore, Owings and Merrill. Rakennus oli avaamisensa aikoihin maailman kolmanneksi korkein rakennus, mutta myöhemmin sen korkeuden on ohittanut useat rakennukset, kuten Shanghaissa Shanghai World Financial Center.

Jin Mao Towerin 88. kerroksessa on näköalatasanne.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvaus skyscrapercity.com sivustolla
Konrad Pehrsson

**Konrad Johan Olof Pehrsson** (27. joulukuuta 1892 Dragsfjärd – 1. joulukuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. 

Hänen vanhempansa olivat liikemies Olof Pehrsson ja Hulda Sofia Forsström. Hän kävi viisi luokkaa Turun ruotsalaista reaalilyseota ja toimi vakuutusosakeyhtiö Verdandissa Turussa konttoristina ja osastopäällikkönä. 

Hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 12. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, missä hän haavoittui vakavasti ja kuoli vielä samana päivänä matkalla sairaalaan. Hänet haudattiin 2. joulukuuta 1916 sotilashautausmaahan Latsche-joen rannalle  Dumben yhteishautaan saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Einar Otto Evert Myntti, Emil Aleksander Kantola ja Viktor Kamis. Jostain tuntemattomasta syystä Pehrssonille ei ole pystytetty samanlaista betonista ristiä, kuin neljälle muulle jääkärille.. Kuollessaan hän oli kirjoilla Sauvossa. Kunniamerkiksi hänelle jäi rintamalta Jääkärimerkki.

## Lähteet
* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* Suomen sotasurmat 1914–1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland.
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 .
* Toim. J. Suomalainen, J. Sundvall, E. Olsoni, A. Jaatinen, Suomen Jääkärit II, Oy Sotakuvia Kuopio 1933.
Viktor Kamis

**Viktor Johansson Kamis** (5. maaliskuuta 1897 Vöyri - 15. marraskuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Johan Kamis ja Anna Brita Jåfs. Kamis kävi kansakoulun ja Vöyrin kansanopiston. 

Hän työskenteli puuseppänä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 25. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella, missä hän haavoittui 14. marraskuuta 1916 kranaatin sirpaleesta ja kuoli seuraavana päivänä saamiinsa vammoihin. Hän oli kuollessaan naimaton.  

Kamis on haudattu Dumben yhteishautaan lähelle Latsche-joen suuta Riianlahden rannalle saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Einar Otto Evert Myntti, Emil Aleksander Kantola ja Konrad Johan Olof Pehrsson.

Kunniamerkit: Jääkärimerkki.

## Lähteet
* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* *Suomen sotasurmat 1914–1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004  
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

### Viitteet
Jonathan Hyde

**Jonathan Hyde** (s. 21. toukokuuta 1948 Brisbane, Queensland) on australialais-englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa J. Bruce Ismayn roolissa vuoden 1997 elokuvassa *[[Titanic (vuoden 1997 elokuva)|Titanic]]*, Allen Chamberlainin roolista elokuvassa *[[Muumio (vuoden 1999 elokuva)|Muumio]]* (1999)*,* sekä Sam Parrishin / Van Peltin kaksoisroolista elokuvassa *[[Jumanji]]* (1995). Hyde on näytellyt myös muun muassa elokuvissa *[[The Contract]]*, *[[Panaman räätäli]]*, *[[Anakonda (elokuva)|Anakonda]]*, *[[Riku Rikas]]* ja *[[Crimson Peak]]*.

## Ura
Hyde muutti Australiasta Englantiin vuonna 1969 ja valmistui vuonna 1972 Royal Academy of Dramatic Art -teatterikoulusta. Hän näytteli pitkään teatterissa ja kuului muun muassa Royal Shakespeare Company -teatteriin. 1980-luvulla Hyde alkoi teatterin lisäksi näytellä aiempaa enemmän televisiosarjoissa, ja 1990-luvulta lähtien hän on näytellyt lukuisissa Hollywood-elokuvissa.

## Valikoitu filmografia
### Elokuvat
**[[Ollaan ihmisiksi (vuoden 1993 elokuva)|Ollaan ihmisiksi]]* (Being Human, 1993)
**[[Riku Rikas]]* (Richie Rich, 1994)
**[[Jumanji]]* (1995)
**[[Titanic (vuoden 1997 elokuva)|Titanic]]* (1997)
**[[Anakonda (elokuva)|Anakonda]]* (Anaconda, 1997)
**[[Muumio (vuoden 1999 elokuva)|Muumio]]* (The Mummy, 1999)
**[[Panaman räätäli]]* (The Tailor of Panama, 2001)
**[[The Contract]]* (2006)
**[[Land of the Blind]]* (2006)
**[[Crimson Peak]]* (2015)
**[[Breathe (vuoden 2017 elokuva)|Breathe]]* (2017)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Jonathan Hyden kotisivut
Emil Kantola

**Emil Aleksander Taavetinpoika Kantola** (17. syyskuuta 1886 Ylivieska - 20. syyskuuta 1916 Latvia) oli suomalainen jääkäri. Hänen vanhempansa olivat työmies Taavetti Kantola ja Lyydi Maria Korte. 
## Jääkärikausi

Kantola toimi työmiehenä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 1. komppaniaan 13. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella, missä hän kaatui taistelussa venäläisten luodista 20. syyskuuta 1916 ollessaan komennettuna varmistusketjuun pioneerien suorittaessa varustelutöitä. 

Hänet haudattiin sotilashautausmaahan lähelle Latsche-joen suuta Riianlahden rannalle Dumben yhteishautaan saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Einar Otto Evert Myntti, Viktor Kamis ja Konrad Johan Olof Pehrsson. Hän oli kuollessaan naimaton. Kunniamerkit: Jääkärimerkki, Saksan maailmansotaan osallistuneiden kunniaristi.

## Lähteet
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 . 
* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* *Suomen sotasurmat 1914-1922* © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 .

### Viitteet
Einar Myntti

**Einar Otto Evert Myntti** () oli suomalainen jääkäri. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Riianlahdella vuonna 1916, missä hän myös kaatui.  

## Perhetausta ja koulutus

Hänen vanhempansa olivat kauppias Karl Myntti ja Maria Jakobintytär. Myntti kävi kansakoulun.

## Jääkärikausi
Myntti työskenteli kauppa-apulaisena Raippaluodossa ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 3. komppaniaan 7. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin 19. huhtikuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon, josta hänet palautettiin takaisin pataljoonaan yhteyteen ja sijoitettiin pataljoonan 1. komppanian. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Riianlahdella, missä hän kaatui taistelussa osallistuttuaan partiossa sattuneeseen kahakkaan 20. syyskuuta 1916. Hän oli kaatuessaan naimaton ja hänet haudattiin sotilashautaan Dumben kylään, jossa hän lepää yhdessä saksalaisten aseveljien kanssa. Samassa haudassa lepää myös neljä muuta partiokahakoissa vuonna 1916 kaatunutta suomalaista jääkäriä: Frans Viktor Heinonen, Viktor Kamis, Emil Aleksander Kantola ja Konrad Johan Olof Pehrsson.

## Lähteet
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
*Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 . 
* E.Jernström, Jääkärit maailmansodassa Sotateos oy Helsinki 1933
* Suomen sotasurmat 1914-1922 © 2001- Valtioneuvoston kanslia, Suomi Finland
* Toim. Lars Westerlund, Suomalaiset ensimmäisessä maailmansodassa, Valtioneuvoston kanslian julkaisu 6/2004 

### Viitteet
Kalajoen Seutu

**Kalajoen Seutu** on Kalajoen paikallislehti. Lehti perustettiin vuonna 1997. Lehden kustantaja oli aiemmin Printtimedia Kalajoen Seutu Oy. Toukokuussa 2011 Keski-Pohjanmaan Kirjapaino Oyj osti lehden liiketoiminnan. Samaan aikaan KePo osti myös toisen paikkakunnalla ilmestyvän paikallislehden, *Kalajoki-lehden*, liiketoiminnan, ja uuden omistajan tavoitteena on sulauttaa *Kalajoen Seutu* ja *Kalajoki-lehti* yhdeksi lehdeksi vuodenvaihteeseen mennessä.

*Kalajoen Seutu* ilmestyy toistaiseksi omana lehtenään keskiviikkoisin. Vuonna 2007 lehden levikki oli 2086. *Kalajoen Seutu* valittiin Suomen parhaaksi paikallislehdeksi vuonna 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.kalajoenseutu.net
Halton Arp

**Halton Christian Arp** (21. maaliskuuta 1927 New York – 28. joulukuuta 2013 München, Saksa) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä ja astrofyysikko. Hän valmistui Harvardin yliopistosta ja California Institute of Technologysta.

Arpille myönnettiin Helen B. Warnerin tähtitieteen palkinto vuonna 1960.

Hän on ollut Academia Europæan ulkomaalaisjäsen vuodesta 1996.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
New Musical Express

**New Musical Express** eli **NME** oli brittiläinen musiikkilehti. Sen paperiversio muuttui ilmaislehdeksi syyskuussa 2015 ja viimeinen painettu numero ilmestyi 9. maaliskuuta 2018. NME-brändi jatkaa Internetissä. Musiikin lisäksi lehti käsitteli elokuvaa, muotia, politiikkaa ja tekniikkaa.

*New Musical Express* alkoi ilmestyä vuonna 1952, ja se ilmestyi kerran viikossa. Verkkolehti perustettiin vuonna 1996. Kyseessä oli ensimmäinen brittilehti, jossa julkaistiin maan virallinen singlelista. Lehti teki muiden suurten musiikkilehtien tapaan monia "all-time listoja", joihin sen toimittajat kokosivat maailman parhaita levyjä, singlejä ja kappaleita.

Vuonna 2000 *NME:hen* sulautettiin sen pitkäaikainen kilpailija, vuonna 1926 perustettu *[[Melody Maker]]* -lehti.

Ennen ilmaislehdeksi muuttumista vuonna 2015 lehden levikki oli noin 15&nbsp;000. Suurimmillaan levikki oli yli 300&nbsp;000.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden kotisivut.
Phil Nimmons

**Phillip Rista "Phil" Nimmons** OC (3. kesäkuuta 1923, Kamloops – 5. huhtikuuta 2024, Thornhill) oli kanadalainen jazz-klarinetisti ja -säveltäjä. 

Nimmons syntyi Brittiläisessä Kolumbiassa George Ristan ja Hilda Louise McCrumin pojaksi. Valmistuttuaan Lord Byng Secondary Schoolista vuonna 1940 hän opiskeli Brittiläisen Kolumbian yliopistossa, Juilliard School of Musicissa ja Royal Conservatory of Musicissa Torontossa. 

Nimmons sai uransa ensimmäisen Juno-palkinnon vuonna 1976 albumista *Atlantic Suite*. Hän työskenteli Toronton yliopistossa.

Nimmons oli Kanadan ja Ontarion ritarikuntien jäsen. 

## Lähteet
Diogo Freitas do Amaral

**Diogo Pinto de Freitas do Amaral** (21. heinäkuuta 1941 – 3. lokakuuta 2019) oli portugalilainen poliitikko ja professori. Hän toimi maansa ulkoministerinä vuosina 1980–1981 ja 2005–2006. Hän syntyi Póvoa de Varzimissa. 

Freitas do Amaral oli 1970-luvulla neilikkavallankumouksen jälkeen Demokraattisen ja sosiaalisen keskustan perustajia. Hän johti puoluetta vuoteen 1985 ja jälleen vuosina 1988–1991. Hän oli parlamentin jäsenenä vuosina 1975–1983 ja 1992–1993.

Pääministeri Francisco Sá Carneiron kuoltua lento-onnettomuudessa Freitas do Amaral oli Portugalin tilapäisenä pääministerinä 1980–1981. Hän oli ehdolla vuoden 1986 presidentinvaaleissa ja hävisi niukasti vasemmiston Mario Soaresille. Freitas do Amaral sai 49 prosenttia äänistä. Vuonna 1995 hänestä tuli Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen puheenjohtaja. Hän on kirjoittanut Alfonso I:n ja Viriatuksen elämäkerrat. 

## Lähteet
Charles Blackman

**Charles Blackman** (12. elokuuta 1928 – 20. elokuuta 2018) oli australialainen taidemaalari. Hän syntyi Sydneyssä ja loi tärkeimpinä teoksinaan *Schoolgirl*- ja *Alice in Wonderland* -sarjat 1950-luvulla.

Blackmanista tehtiin vuonna 1997 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan upseeri. Hän voitti uransa aikana useita taidepalkintoja, ja hänen töitään on ollut näytteillä myös kansainvälisesti. 

Jon Molvigin Blackmanista tekemä muotokuvamaalaus voitti vuonna 1966 Archibald-palkinnon.

Blackmanilla oli yli vuosikymmenen ajan muun muassa muistiin vaikuttava runsaaseen alkoholinkäyttöön liittyvä Korsakoffin oireyhtymä. Vuonna 1994 hänellä oli sydänkohtaus ja aivoverenkiertohäiriö.

## Lähteet
Suomen Euroviisuklubi OGAE Finland

**Suomen Euroviisuklubi OGAE Finland ry** (lyhyesti **OGAE Finland** tai **Euroviisuklubi**) on suomalainen euroviisufanien yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on edistää Eurovision laulukilpailua Suomessa ja järjestää aiheeseen liittyviä tapahtumia. Joulukuussa 2004 OGAE Finland rekisteröityi yhdistykseksi. Vuosina 2005–2008 Suomessa toimi toinenkin faniyhdistys, Viisufanit ry. Se yhdistettiin OGAE Finlandiin vuonna 2008. Nykyään yhdistyksellä on noin tuhat jäsentä.

OGAE Finland on osa kansainvälistä pääjärjestö OGAE Internationalia, joka perustettiin Savonlinnassa vuonna 1984. Se on maailman ensimmäinen järjestäytynyt euroviisufanien yhdistys. Järjestön perustaja ja ensimmäinen toiminnanjohtaja 1984–2001 oli Jaripekka Koikkalainen. OGAE Finland järjestää Suomen jäsenten äänestykset OGAE Internationalin hallinnoimissa kansainvälisissä OGAE Poll, OGAE Second Chance Contest ja OGAE Song Contest -kilpailuissa.

OGAE Finlandin järjestämistä tapahtumista suurin on joka syksy vuodesta 2010 lähtien pidetty kansainvälinen euroviisuristeily The Eurovision Cruise. Se on myös toiseksi suurin euroviisutapahtuma koko maailmassa itse Eurovision laulukilpailun jälkeen. Alun perin risteily kulki Helsinki–Tallinna-väliä ja vuodesta 2023 lähtien se kulkee Helsinki–Tukholma-reittiä. Risteilyn ohjelma koostuu perinteisesti useiden kansainvälisten ja kotimaisten euroviisuedustajien keikoista sekä euroviisukaraokesta, -diskosta ja -drag-esityksistä.

Muita vuotuisia, Helsingissä järjestettäviä tapahtumia ovat pikkujoulut sekä keväinen esikatselutilaisuus. Pikkujoulujen perinteisiin on vuodesta 2009 lähtien kuulunut esityskilpailu, joka tunnetaan nimellä Eurovision Show Contest. Vuosina 2022–2023 se pidettiin karaokekilpailuna nimeltä Euroviisuklubin Viisutähti. Vuonna 2024 pikkujoulujen sijaan pidettiin Hengaillaan-vuosijuhlat, kun klubi täytti 40 vuotta. Esikatseluissa klubin jäsenet pisteyttävät muiden maiden edustuskappaleet euroviisutyyliin virallisten esikatseluvideoiden perusteella. Helsingin lisäksi klubilla on vastaavaa alueellista toimintaa Lieksassa (Itä-Suomi) ja Oulussa (Pohjois-Suomi) sekä Tampereen, Turun, Lahden, Seinäjoen ja Satakunnan seuduilla.

## OGAE Finlandin puheenjohtajat

## 12 pistettä -palkinto
Euroviisuklubin hallitus on jakanut 12 pistettä -palkinnon henkilölle, toimijalle tai taholle, joka on omalla työllään lisännyt Euroviisujen tunnettavuutta Suomessa, lisännyt mahdollisuuksia euroviisuharrastuksen toteuttamiseen tai vienyt positiivisesti eteenpäin Euroviisujen asemaa Suomen musiikkikulttuurissa. Palkinnon nimi tulee Euroviisujen pisteytysjärjestelmästä, jossa kukin osallistujamaa antaa eniten ääniä saaneelle maalle 12 pistettä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*http://www.euroviisuklubi.fi
Vera Rubin

**Vera Cooper Rubin** (23. heinäkuuta 1928 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 25. joulukuuta 2016 Princeton, New Jersey, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen tähtitieteilijä. Elämänsä aikana hän tutki yli 200 galaksia ja teki uraa uurtavaa merkittävää työtä varsinkin pimeän aineen tutkimuksessa.

## Lapsuus ja opiskelu
Rubin syntyi Philadelphiassa Pennsylvaniassa vuonna 1928. Hänen isänsä Philip Cooper oli sähköinsinööri ja hänen äitinsä Rose Applebaum töissä Bell Telephone Companyllä. Rubinin ollessa 10-vuotias perhe muutti maan pääkaupunkiin Washingtoniin.

Rubin opiskeli Vassar Collegessa, jossa hän suoritti tähtitieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1948. Sen jälkeen hän pyrki Princetonin yliopistoon, mutta ei saanut sieltä vastausta koskaan, koska naisia ei hyväksytty sinne opiskelemaan ennen vuotta 1975. Sen vuoksi hän meni Cornellin yliopistoon, jossa tapasi vuonna 1948 Robert Rubinin, jonka kanssa hän avioitui. Suoritettuaan maisterin tutkinnon Cornellissa vuonna 1951 hän siirtyi Georgetownin yliopistoon, josta hän valmistui tohtoriksi vuonna 1954. Väitöskirjassaan hän osoitti, etteivät galaksit ole jakautuneet tasaisesti avaruuteen vaan muodostivat galaksijoukkoja ja pyörivät toistensa ympäri.

## Ura
Rubin oli vuonna 1954 ensimmäinen nainen, joka pääsi tekemään havaintoja Palomarin observatoriossa Etelä-Kaliforniassa. Hän teki siellä eräitä tunnetuimpia löytöjään 1970-luvun ja 1980-luvun alkupuolella. Rubin työskenteli vuodesta 1965 lähtien Carnegie Institution for Sciencen Washingtonin yksikössä. Elämänsä aikana hän tutki yli 200 galaksia ja teki uraa uurtavaa merkittävää työtä varsinkin pimeän aineen tutkimuksessa. 

Rubinille on myönnetty National Medal of Science (1993), hän sai toisena naisena Royal Astronomical Societyn kultamitalin (1996), ensimmäisen sai Caroline Herschel 1828. Hänelle myönnettiin Bruce-mitali (2003) ja James Craig Watson -mitali (2004). Hän oli Kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1981 lähtien.

## Yksityiselämä
Rubin oli naimisissa Robert Rubinin kanssa. Vera Rubin kuoli 25. joulukuuta 2016 88-vuotiaana. Hän kärsi viimeisinä vuosinaan dementiasta ja asui tuetun asumisen yksikössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Podori

**Podori** (*Parasitaxus usta*) on podokarpuskasveihin kuuluvan *Parasitaxus*-suvun ainoa laji. Se on myös maailman ainoa tunnettu havupuihin tai yleensä paljassiemenisiin kasveihin kuuluva loiskasvi. Kasvi kuuluu Uuden-Kaledonian saaren endeemiseen lajistoon. Se on hyvin harvinainen ja melko vähän tutkittu.

Laji tunnetaan myös vanhalla nimellä *Podocarpus ustus* ja virheellisellä nimellä *Parasitaxus ustus*.

## Ulkonäkö
Podori on noin 1,5–1,8 metrin korkuiseksi kasvava varpu tai pieni pensas. Sen lehdet ovat pienet ja suomumaiset muistuttaen lähinnä puutarhoissa kasvatettavien tuijien pieniä lehtiä. Väriltään kasvi vaihtelee kirkkaan viininpunaisesta punertavanviolettiin eikä siinä ole lainkaan vihreitä osia. Vaikka soluissa on viherhiukkasia, kasvi ei kykene lainkaan yhteyttämään.

Kudosvertailulla saadut tulokset viittaavat *Parasitaxuksen* olevan sukua *[[Lepidothamnus]]*-suvulle. Erityisen läheinen laji on eteläamerikkalainen *[[Lepidothamnus fonkii]]*.

## Esiintyminen
Podoria esiintyy ainoastaan Uuden-Kaledonian pääsaaren Grande Terren tiheissä ja syrjäisissä vuoristometsissä, missä se kasvaa 400–1&nbsp;100 metrin korkeudella merenpinnasta. Kasvi on harvinainen, minkä vuoksi sitä on päästy tutkimaan vain vähän. Pienen kokonsa ja erikoisen värinsä vuoksi se ei myöskään ole helposti havaittavissa. Koska kasvin mehevien varsien päälle astuminen tappaa sen, myös kasvupaikkojen tarkoituksellista etsimistä pyritään välttämään.

## Loisiminen
Podori on ainoa tunnettu paljassiemeninen, joka elää loisena. Sen isäntäkasvina toimii aina siipipodokki (*Falcatifolium taxoides*), joka on niin ikään podokarpuskasveihin kuuluva havupuu, ja esiintyy ainoastaan Uudessa-Kaledoniassa. Podorin loisimismekanismi on ilmeisesti kasvimaailmassa ainutlaatuinen ja se on herättänyt paljon keskustelua. Kasvilla ei ole lainkaan haustorioita, imurihmoja, joiden avulla useimmat loiskasvit imevät ravintoa isännästään. Sen sijaan se kasvattaa juuria isäntäkasvin sisään. Näiden kautta näyttää tapahtuvan vain veden siirtämistä.

Varsinaiset ravintoaineet podori siirtää ilmeisesti käyttämällä apunaan eräänlaista sienijuurta. Kyseessä ei kuitenkaan ole mäntykukkien kaltainen myko-heterotrofi vaan sekä podori että sen isäntä ovat sienirihmaston infektoimia ja sienijuuri kasvaa kokonaan podorin isäntään kasvattamien juurten sisällä. Sienen itiöitä löytyy myös podori omien siementen yhteydestä.

## Lähteet
Nick Kuiper

**Nick Kuiper** (12. helmikuuta 1982 Beaconsfield, Québec, Kanada) on kanadalainen, hollantilaiset sukujuuret omaava entinen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi viimeksi kaudella  2013–2014 Hollannin jääkiekkoliigassa Heerenveen Flyersin joukkueessa. 

Kuiperin ammattilaisura alkoi vuonna 2004 AHL:n Norfolk Admiralsissa, jossa hän pelasi kaksi kautta. Kaudella 2006–2007 Kuiper pelasi viidessä eri joukkueessa. Kausi alkoi kahdella ottelulla AHL:n Manitoba Moosessa, jonka jälkeen seuraavat seitsemän peliä hän pelasi Portland Piratesissa. Sitten hän siirtyi ECHL:n Augusta Lynxiin, jossa hän pelasi 33 ottelua, jonka jälkeen hän palasi takaisin AHL:ään ja pelasi 18 ottelua Springfield Falcons -joukkueessa. Kauden lopuksi hän pelasi vielä kaksi playoff-ottelua ECHL:n Johnstown Chiefsissä. Kaudella 2007–2008 hän pelasi 45 SM-liigaottelua Ässissä ja 12 Elitserien-ottelua Luleåssa. Seuraavat kolme kautta (2008–2011) hän pelasi Itävallan EC Grazissa. Kuiper oli kaudella 2011–2012 Belfast Giantsissa voittamassa Britannian EIHL-liigan mestaruutta. Belfastista Kuiper siirtyi seuraavalle kaudelle Serie A:n Allegheen, jossa pelasi 44 ottelua. Italiassa vietetyn vuoden jälkeen hän pelasi vielä yhden kauden Hollannin Heerenveenissä ennen kuin päätti uransa.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* 
*
Alppihiihdon maailmancup 2007–2008

**Alppihiihdon maailmancup [[2007]]–[[2008]]** oli historian 42.
alppihiihdon maailmancup -kausi. Se käynnistyi 27. lokakuuta 2007 Itävallassa Söldenissä ja päättyi 16. maaliskuuta maailmancupin finaaleihin Italian Bormiossa.

## Kilpailukalenteri

### Lyhenteet

### Miehet

### Naiset

## Joukkuekilpailut

## Loppupisteet
### Miehet
#### Kokonaiskilpailu

#### Pujottelu

#### Suurpujottelu

#### Supersuurpujottelu

#### Syöksylasku

#### Alppiyhdistetty

### Naiset
#### Kokonaiskilpailu

#### Pujottelu

#### Suurpujottelu

#### Supersuurpujottelu

#### Syöksylasku

#### Alppiyhdistetty

## Lähteet
* Kauden 2007–2008 kilpailukalenteri FIS:n sivuilla 
*  Tulokset FIS:n sivuilla 
* Maailmancupin tilanne FIS:n sivuilla  

### Viitteet
Ruissalon kylpylä

**Ruissalon kylpylä** on Turun edustalla sijaitsevassa Ruissalon saaressa toimiva kylpylähotelli. Kylpylän yhteydessä toimii myös kuntoutuskeskus.

Hotellia operoi Sunborn Hotels -ketju, johon kuuluvat myös Naantalin Kylpylä sekä Hotel Saga Excelsior Düsseldorfissa. Sunborn Hotels -ketju on osa kansainvälistä Sunborn Group -konsernia, jonka pääliiketoiminta-alueita ovat hotelli- ja vapaa-aika, terveys- ja hyvinvointipalvelut, laivanrakennustoiminta, maahantuonti ja myynti sekä kiinteistönkehitys- ja omistus. Konsernin omistavat yrittäjäpariskunta Ritva ja Pekka Niemi.

## Historia
Ruissalon Kylpylän alueelle valmistui arkkitehtitoimisto Lukander & Vahteran suunnittelema ja Matkaravinto Oy:n rakennuttama hotellirakennus vuonna 1971. Tuolloin rakennuksessa oli 80 hotellihuonetta. Hotellirakennusta laajennettiin 50 huoneella vuonna 1975, ja kylpylätoiminta alkoi vuonna 1977. Kylpyläkiinteistöä saneerattiin ja laajennettiin vuosina 1995 ja 1996, ja vuonna 2003 kylpylään valmistui sviittejä sekä kokous- ja ryhmätiloja sisältänyt lisärakennus.

## Hotelli
Kylpylässä on 171 huonetta, joista 43 on uusia minisviittejä uudisrakennuksessa. Kaikissa huoneissa on televisio, sisäinen informaatiokanava, puhelin, suihku/kylpyamme ja WC. Useimmista huoneista on merinäköala. 

Kylpylässä on kaksi ravintolaa, kylpyläkahvila ja baari. Allasosastolla on kolme allasta ja ympärivuotinen pääsy uimaan mereen. Hotellin edustalla toimii Ruissalo Marina -niminen satapaikkainen vierasvenesatama.

## Kuntoutus
Kylpylällä on yli 20 vuoden kokemus työperäisten sairauksien ja työikäisten varhaiskuntoutuksesta. Sotainvalidien ja rintamaveteraanien kuntoutusta on tehty yli 30 vuoden ajan. Kylpylässä hoidetaan tuki- ja liikuntaelinten vammoja ja sairauksia sekä kroonisia kiputiloja

## Aiheesta muualla
* Ruissalon Kylpylän kotisivu
* Ruissalo Marina
Mil Mi-26

**Mil Mi-26** (, ) on raskas venäläisvalmisteinen sekä armeija- että siviilikäytössä käytettävä helikopteri. Se on raskain ja tehokkain koskaan tuotantoon asti päässyt helikopteri (suurin prototyyppi oli Mil V-12). Mi-26 suunniteltiin korvaamaan aiemmat Mi-6 ja Mi-12-helikopterimallit. 

Ensilentonsa Mi-26 lensi 14. joulukuuta 1977 ja otettiin neuvostoarmeijan käyttöön vuonna 1985. Vuonna 1986 helikopteria käytettiin Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuudessa muun muassa säteilymäärien mittauksessa. Sitä käytettiin myös Afganistanissa sotilaskäytössä.

Mi-26:n suurin lentoonlähtöpaino on 56&nbsp;000&nbsp;kg. Suurimpia julkisuuteen tulleita nostoja on vuonna 1999 Siperian tundralla 25 tonnin painoisen jäälohkareen nostaminen. Jäälohkare sisälsi kokonaisen jäätyneen villamammutin, ja se kuljetettiin kopterilla suoraan tutkimuslaitokseen.   

## Suunnittelu ja kehitys
Mi-12 -prototyypin kehityksen jälkeen alkoi 1970-luvun alussa raskaan kuljetushelikopterin kehitys projektinimellä **Izdelije 90**. Helikopterilta vaadittiin tyhjäpainoa, joka on alle puolet suurimmasta lentoonlähtöpainosta. Helikopterin suunnitteli Mihail Milin suojatti Marat Tištšenko.

Mi-26 suunniteltiin raskaana helikopterina sekä sotilas- että siviilikäyttöön, sekä korvaamaan aiemmat Mi-6 ja Mi-12 -helikopterit. Mi-26:ssa on kaksi kertaa suurempi hyötykuorma kuin Mi-6:ssa, joka oli tuolloin suurin ja nopein tuotantohelikopteri.

Pääasiallinen käyttötarkoitus oli raskaan sotilaskaluston, kuten miehistönkuljetusvaunujen ja ballististen ohjusten kuljetus syrjäisiin paikkoihin, joihin raskailla kuljetuslentokoneilla (Antonov An-22, Iljušin Il-76) ei pääse.

Ensimmäinen lento tapahtui vuonna 1977, ja ensimmäinen Mi-26 valmistettiin tehtaassa 4. lokakuuta 1980. Kehitys valmistui vuonna 1983, ja Neuvostoliitto otti helikopterin palveluskäyttöön vuonna 1985.

## Käyttäjät
### Sotilaskäytössä

*Valko-Venäjän ilmavoimat 

*Kambodžan kuninkaalliset ilmavoimat

*Kongon demokraattisen tasavallan ilmavoimnat

*Päiväntasaajan Guinean ilmavoimat

*Intian ilmavoimat

*Kazakstanin ilmavoimat

*Meksikon ilmavoimat

*Perun ilmavoimat

*Venäjän ilmavoimat

*Ukrainan ilmavoimat

*Venezuelan maavoimat

### Siviilikäyttäjät

*Skytech

*UTair Aviation

*Heliswiss
### Entiset käyttäjät

*Aeroflot
*Neuvostoliiton ilmavoimat

## Tekniset tiedot (Mi-26)

### Yleisominaisuudet
***Miehistö**: 5     
***Kapasiteetti**: 
**90 sotilasta tai 60 paarit
**20 000 kg rahtia
***Pituus**: 40,025 m
***Roottoreiden halkaisija**: 32 m
***Korkeus**: 8,145 m
***Tyhjäpaino**: 28 200 kg
***Suurin lentoonlähtöpaino**: 56 000 kg
***Moottorit**: 2 x Lotarev D-136 Turboshaft, 8 500 kW kummassakin

### Suorituskyky
***Huippunopeus**: 295 km/h
***[[Lentomatka]]**: 1 920 km
***[[Lakikorkeus]]**: 4 600 m
Adam Ptáček

**Adam Ptáček** (s. 8. lokakuuta 1980) on tšekkiläinen seiväshyppääjä.

Ptáček voitti 1998 Annecyn nuorten MM-kisoissa pronssia tuloksella 520. Vuonna 2002 hän voitti Tšekin mestaruuden ja sijoittui Münchenin EM-kisoissa kuudenneksi tuloksella 570. Seuraavana vuonna hän karsiutui Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa ja Pariisin ulkoratojen MM-kisoissa. Vuonna 2004 hän voitti Tšekin sisäratojen mestaruuden ja MM-hopeaa Budapestin sisäratojen MM-kisoissa. Myöhemmin samana vuonna hän karsiutui Ateenan olympialaisissa. 2005 hän hyppäsi toiseksi Euroopan cupissa ja 2006 kolmanneksi Euroopan cupin ykkösliigassa, mutta karsiutui samana vuonna Göteborgin EM-kisoissa. Hän karsiutui myös Birminghamin sisäratojen EM-kisoissa 2007.

Ptáček pitää ennätyksellään hallussaan seiväshypyn Tšekin-ennätystä.

## Ennätykset
* Seiväshyppy: 580 (2002)

## Lähteet
Renato Balestra

**Renato Balestra** (1924 Trieste, Italia – 26. marraskuuta 2022 Rooma, Italia) oli italialainen muotisuunnittelija.

Aluksi Renato Balestra opiskeli insinööriksi. Taiteen harrastaminen kuten pianon soittaminen ja piirustus ja maalaus antoivat hänelle kimmokkeen kokeilla suunnittelua. Balestra suunnitteli ystävilleen vaatteita ja hänen tietämättään suunnitelmat lähetettiin Milanoon, josta tuli yllättäen kutsu suunnittelemaan haute couture -kokoelmaa. Tästä lähti Balestran ura muotimaailmassa.

Balestra perusti 1959 Roomaan ensimmäisen ateljeensa. Hän päätyi pian tekemään puvustuksia elokuvin ja vastasi muun muassa Ava Gardnerin vaatteista elokuvissa *[[Paljasjalkakreivitär]]* ja *[[Ja aurinko nousee (elokuva)|Ja aurinko nousee]]* sekä Gina Lollobrigidan puvustuksesta elokuvassa *[[Ihana, mutta vaarallinen]]*, Sophia Lorenin elokuvassa *[[On ihanaa olla nainen]]* ja Candice Bergenin elokuvassa *[[Hurjat seikkailijat]]*. Hän oli myös muun muassa Elizabeth Taylorin, Claudia Cardinalen ja Carroll Bakerin lempisuunnittelijoita.

Balestra oli unisex-vaatteiden edelläkävijöitä, sillä hän toi vuonna 1970 naisten muotiesitykseen miesten tyyliä. Balestra tunnettiin maalauksista kirjailuista, kankaiden sekoituksesta sekä läpikuultavista vaatteista. Oman muotitalonsa lisäksi Balestra on suunnittelut kokoelmia muun muassa Isetanille, Saks Fifth Avenuelle, Bergdorf Goodmanille, Foley’sille, Neiman Marcusille ja Lord & Taylorille.

## Lähteet
* Italian-fashion-designer.com 

### Viitteet
Andrei Rudnitski

**Andrei Rudnitski** (, s. 12. marraskuuta 1979) on venäläinen 400 metrin juoksija.

Rudnitski sijoittui 2003 Euroopan sisäratojen cupissa 400 metrillä kolmanneksi ajalla 47,31. Seuraavana vuonna hän oli Budapestin sisäratojen MM-kisoissa mukana Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Vuonna 2005 hän juoksi Euroopan cupissa 400 metrillä kolmanneksi ajalla 46,06.

## Ennätykset
* 400 metrin juoksu: 45,76 (2003)

## Lähteet
Pentti Unho

**Pentti Aarne Ilmari Unho** (3. heinäkuuta 1928 Helsinki – 15. toukokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen tunnustettu elokuvaaja ja valokuvaaja. Hän toimi Suomi-Filmi Oy:lle vuodesta 1946 alkaen.

Unhon isä oli ohjaaja-näyttelijä Ilmari Unho ja äiti näyttelijä Kaisu Leppänen. Unho siirtyi elokuva-alalle vuonna 1946 toimien alun perin kuvaajana muun muassa lyhytelokuvissa, etenkin Finlandia-katsausten parissa.

Ensimmäinen Unhon kuvaama pitkä elokuva oli *[[Lakeuksien lukko (elokuva)|Lakeuksien lukko]]* (1951). Vuosina 1951–1958 Unho toimi kymmenien elokuvien kuvaajana. Hänen tunnetuin kuvaustyönsä lienee *[[Tuntematon sotilas (vuoden 1955 elokuva)|Tuntematon sotilas]]* (1955), missä hän työskenteli elokuvan pääkuvaajana Osmo Harkimon rinnalla. Kuvausuransa jälkeen Unho työskenteli toimittajana. Hän oli kuvaajana omaa laatuaan. Hän toimi myös muutamien elokuvien käsikirjoittajana.

Unho kuoli äkillisesti 41-vuotiaana 15. toukokuuta 1970. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.

## Kuvauksia

*Lakeuksien lukko (1951)
*Rovaniemen markkinoilla (1951)
*Yhden yön hinta (1952)
*Niskavuoren Heta (1952)
*Jälkeen syntiinlankeemuksen (1953)
*Opri (1954)
*Niskavuoren Aarne (1954)
*Pekka ja Pätkä lumimiehen jäljillä (1954) (sisäkuvat)
*Rakas lurjus (1955)
*Tuntematon sotilas (1955)
*Rakas varkaani (1957)
*Vihdoinkin hääyö... (1957)
*Miriam (1957)
*Herra sotaministeri (1957)
*Kahden ladun poikki (1958)
*Lumisten metsien tyttö (1960)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Dorothy Dandridge

**Dorothy Jean Dandridge** (9. marraskuuta 1922 – 8. syyskuuta 1965) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli vuonna 1954 ehdolla parhaan naispääosan Oscar-palkinnon saajaksi. 

Yksi afroamerikkalaisen näyttelijän tunnetuimmista esiintymisistä tapahtui elokuvassa *Carmen Jones* (1954). Hän syntyi Clevelandissa, Ohiossa, ja oli vuosina 1942–1951 naimisissa tanssija Harold Nicholasin kanssa. Hän meni uusiin naimisiin 22. kesäkuuta 1959.

Dandridge kuoli lääkkeiden yliannostukseen 42-vuotiaana; yksimielisyyttä ei ole siitä, oliko kyseessä itsemurha. Näyttelijällä on tähti Hollywood Walk of Famella. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Lionel Davidson

**Lionel Davidson** (31. maaliskuuta 1922 – 21. lokakuuta 2009) oli brittiläinen kirjailija. Hän syntyi Yorkshiren Hullissa ja oli toisen maailmansodan veteraani.

Davidson tunnetaan rikosromaaneistaan, joilla hän voitti vuosina 1960, 1966 ja 1978 kolme Gold Dagger -palkintoa. Hän julkaisi lisäksi lastenkirjallisuutta pseudonyymillä David Line. 

## Julkaisuja
* *The Night of Wenceslas* (1960)
* *The Rose of Tibet* (1962, suom. *Tiibetin ruusu*)
* *A Long Way to Shiloh* (1966)
* *Making Good Again* (1968)
* *Smith's Gazelle* (1971)
* *The Sun Chemist* (1976)
* *The Chelsea Murders* (1978)
* *Under Plum Lake* (1980)
* *Kolymsky Heights* (1994)
Albert Szent-Györgyi

**Albert Szent-Györgyi** (16. syyskuuta 1893 Budapest – 22. lokakuuta 1986) oli unkarilainen fysiologi. Hänelle myönnettiin vuonna 1937 Nobelin lääketieteen palkinto, josta saadut palkintorahat hän lahjoitti Suomeen matkaaville unkarilaisille talvisodan vapaaehtoisille 1939. Hän toimi myös toisen maailmansodan aikaisessa vastarintaliikkeessä ja otti sodan jälkeen osaa Unkarin sisäpolitiikkaan.

Szent-Györgyi tutki 1940-luvulta alkaen lihaksen supistusmekanismia. Sitä ennen hän oli eristänyt heksuronihapon, jonka hän osoitti olevan identtinen c-vitamiinin kanssa.

## Lähteet
Tron 2.0

**Tron 2.0** on Monolith Productionsin kehittämä ja Buena Vista Games julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna 2003 Microsoft Windowsille ja OS X:lle sekä vuonna 2004 Game Boy Advancelle ja Xboxille. Peli perustuu vuoden 1982 *[[Tron]]*-elokuvaan.
Christopher Daniel Barnes

**Christopher Daniel Barnes** (s. 7. marraskuuta 1972 Portland, Maine) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

## Ura
Näyttelijäuransa 1980-luvulla aloittanut Barnes esiintyi jo 13-vuotiaana ensimmäistä kertaa pääroolissa televisiosarjassa *Starman*, sekä vuonna 1988 televisiosarjassa *Day by Day*. Näistä roolisuorituksista hän sai kaksi Young Artist -palkintoehdokkuutta vuosina 1988 ja 1989. Sittemmin Barnes on tehnyt enimmäkseen vierailevia rooleja televisiosarjoissa ja muutamia äänirooleja, joista tunnetuin on 1990-luvulla animaatiosarjassa *[[Hämähäkkimies (vuoden 1994 animaatiosarja)|Hämähäkkimies]]*. Hän esiintyi myös hetken aikaa televisiosarjassa *Malcolm & Eddie*.

2000-luvulla Barnes on vierailevien roolien lisäksi tehnyt äänirooleja videopeleihin, kuten *Law & Order: Dead on the Money* ja *[[Kingdom Hearts II]]*. Hän myös uusi Hämähäkkimies roolinsa vuosina 2010 ja 2011 videopeleissä Spider-Man: Shattered Dimensions ja *[[Spider-Man: Edge of Time]]*.

Näyttelemisen lisäksi Barnes kirjoittaa runoja, soittaa kitaraa ja harrastaa eri kamppailulajeja.

## Aiheesta muualla
* Voice Chasers
H. R. F. Keating

**Henry Reymond Fitzwalter Keating** (31. lokakuuta 1926 – 27. maaliskuuta 2011) oli brittiläinen rikoskirjailija. 

Keating teki toimittajantöitä *[[Daily Telegraph]]iin* ja *[[The Times]]iin*, ja hänen ensimmäinen romaaninsa ilmestyi vuonna 1959. Monissa teoksissa päähenkilönä on Intiassa asuva ja työskentelevä kuvitteellinen poliisi Ganesh Ghote.

Keating voitti Gold Dagger -palkinnon kahdesti: vuosina 1964 ja 1980 teoksillaan *The Perfect Murder* ja *The Murder of the Maharaja*. Hän julkaisi 1980-luvulla kirjoja myös pseudonyymillä Evelyn Hervey. Hän oli Royal Society of Literaturen jäsen.

Keatingin kaikki tuotanto ei ole rikoskirjallisuutta, vaan hän julkaisi myös oppaita; *Writing Crime Fiction* (1986) perehdyttää lukijan dekkarin kirjoittamisen saloihin. 

Keatingin teoksista on suomennettu *Maharadjamurha* (Jalava 1987).

## Lähteet
Superfuzz Bigmuff

**Superfuzz Bigmuff** on grungeyhtye Mudhoneyn EP, joka on yhtyeen ensimmäinen julkaisu. Se julkaistiin lokakuussa 1988 Sub Popin kautta. EP julkaistiin vuonna 1990 yhtyeen kokoelma albumilla *Superfuzz Bigmuff Plus Early Singles*.

Albumin nimi tulee kahdesta yhtyeen suosikki kitara efektipedaalista, Super Fuzzista ja Big Muffista, joiden avulla yhtye saa särön kappaleihinsa. Albumin kannen valokuva on otettu yhtyeen keikalta ja kuvassa ovat nokkamies Mark Arm (vasemmalla) ja kitaristi Steve Turner (oikealla).

## Kappaleet

#"Need" – 3:00
#"No One Has" – 3:26
#"If I Think" – 3:37
#"Chain That Door" – 1:51
#"Mudride" – 5:43
#"In 'N' Out of Grace" – 5:28

## Kokoonpano

* Mark Arm - kitara, laulu
* Steve Turner - kitara, laulu
* Matt Lukin - basso, laulu
* Dan Peters - rummut, laulu
ISO 10303

**ISO 10303** on ISO-organisaation standardi teollisen tuotetiedon siirtämiseksi tietokone- ja ohjelmistoriippumattomasti. Standardi tunnetaan Suomessa paremmin nimellä STEP-standardi. STEP-lyhenne tulee englanninkielisestä sanoista *Standard for the Exchange of Product model data*. Standardin virallinen nimi on kuitenkin *Industrial automation systems and integration – Product data representation and exchange*.

Standardin tavoitteena on mahdollistaa tapa kuvata neutraalisti tuotetiedot tuotteen koko elinkaaren ajan riippumatta tuotteen eri vaiheessa olevista yksittäisistä tietojärjestelmistä.

STEPiä voi käyttää tiedonsiirrossa CADin, CAMin, PDM:n, EDM:n ja muiden CAx-järjestelmien välillä.

STEPiä kehittää ja ylläpitää ISOn tekninen komitea TC 184, Technical Industrial automation systems and integration, ja sen alakomitea SC4 Industrial data. Kuten muutkin ISO- ja IEC-standardit STEP on ISOn tavaramerkki, eikä tuote ole vapaasti saatavilla.

## STEP-yritykset

STEP-standardiin erikoistuneita yrityksiä Suomessa
* EuroStep Finland 

## Aiheesta muualla
* Tuotestandardien käyttö tuotannossa (VTT Working Papers 23)
* Standardointiryhmä ISO TC184/SC4 
** STEP luettelo  
** STEP laivanrakennusalalle – STEP Ship team ISO TC 184/SC 4/WG 3/T 23  
*WikiSTEP - tutorial and overview information about STEP and recommended practices