open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kartesiolaisuus

**Kartesiolaisuus** tarkoittaa René Descartesista alkunsa saanutta filosofiaa, joka ilmeni erityisesti tietoteoriassa sekä näkemyksessä nähdä mieli/sielu ja ruumis niiden "substantiaalisen yhteyden" vuoksi toisiinsa vahvasti sekoittuneina ja toisensa kanssa vuorovaikutuksessa olevina, siitä huolimatta, että ne voitiin metafysiikassa erottaa selvästi toisistaan (kartesiolainen dualismi). Nimitys tulee Descartesin latinankielisestä nimestä *Cartesius*. Kartesiolaisuudella on ollut vahva vaikutus tieteeseen.

## Kartesiolaisia filosofeja

* Antoine Arnauld (1612–1694)
* Balthasar Bekker (1634–1698)
* Johannes Clauberg (1622–1665)
* René Descartes (1596–1650)
* Michelangelo Fardella (1650–1718)
* Antoine Le Grand (1629–1699)
* Adriaan Hereboord (1614–1659)
* Pierre-Sylvain Régis (1632–1707)
* Henricus Regius (1598–1679)
* Jacques Rohault (1618–1672)
* Christopher Wittich (1625–1687)
* Edmond Pourchot (1651–1734)

## Katso myös

* Kartesiolainen kielitiede
* Kartesiolainen teatteri

## Lähteet
PAKK

**PAKK** voi tarkoittaa seuraavia:
*Poliisiammattikorkeakoulu
*Porin aikuiskoulutuskeskus
*Paimion ammatillinen aikuiskoulutuskeskus
*pakkaus(ta), lyhenne pakk

## Lähteet
Pääkaupunkiseudun Junakalusto

**Pääkaupunkiseudun Junakalusto Oy** () on VR:n ja neljän HSL-kaupungin perustama helsinkiläinen junakalustoyhtiö. Sen on tarkoitus hankkia, omistaa ja hallinnoida pääkaupunkiseudun lähiliikenteeseen tarvittavaa uutta junakalustoa. Yhtiön toiminta käynnistyi vuoden 2004 alkupuolella. Kaupparekisteriin se merkittiin 3. maaliskuuta 2004.

Helsinki omistaa osakeyhtiöstä 49,5, Vantaa 27,5, Espoo 19,5 ja Kauniainen 3,5 prosenttia. Aiemmin VR omisti yhtiöstä 35 prosenttia, mutta myi osuutensa vuoden 2017 aikana.

## Uudet junat

Tarjouspyynnöt uusista junista kalustoyhtiö lähetti syyskuussa 2005, ja päätös kaluston valmistajasta tehtiin elokuun lopussa 2006. Yhtiö päätyi tilaamaan sveitsiläiseltä Stadler Raililta 32 nelivaunuista Flirt-junaa, jotka saivat kalustotunnuksen Sm5. Junat toimitettiin vuosina 2009–2014.

Joulukuussa 2011 Junakalusto Oy tilasi Stadler Raililta vielä yhdeksän yksikköä lisää, jolloin tilattujen runkojen lukumäärä oli yhteensä 41.

Yhtiön perustaminen liittyy läheisesti pääkaupunkiseudun junaliikenteen sopimuskäytännön uudistamiseen. Nykyisestä kalustosta liikenteen tilaaja, HSL, maksaa VR:lle kalustokorvausta ja liikennöintikorvausta. Sopimuskäytäntöä haluttiin uudistaa, jotta voidaan taata kustannusten läpinäkyvyys. Liikenteen hoidosta, nykykaluston käytöstä ja kaluston huollosta haluttiin tehdä erilliset sopimukset. YTV:n ja VR:n syksyllä 2005 solmima uusi sopimus junaliikenteen hoidosta tuli voimaan vuoden 2006 alusta.

Junien hankinnasta vastaava junakalustoyhtiö vuokraa ne liikennettä hoitavalle liikennöitsijälle, jonka tehtävänä on suorittaa HSL:n tilaama liikenne. Kalustoyhtiö hoitaa myös hankinnassa tarvittavan rahoituksen ja kaluston huollon. HSL kuitenkin määrittelee tarvittavan kaluston määrän.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yrityksen kotisivu
* Tarjouspyyntö uusista junista sivuilla 11–12  (vaatii kirjautumisen)
Psyyke

**Psyykellä** (, *psykhē*) eli sielulla tarkoitetaan usein eri yhteyksissä eri asioita. Psyykellä ajatellaan myös olevan eri osia tai osa-alueita, kuten esim. havainnointi, kognitio ja emootiot. Yleisesti sillä tarkoitetaan sielua tai mieltä. 

Psyykeä tai mieltä ja sen osia tutkivaa tiedettä kutsutaan nimellä psykologia. Psykologiassa sielun ajatellaan olevan pitkälti yhtenevä tietoisuuden kanssa, ja sillä ajatellaan olevan kiinteimmin yhteys aivojen toimintoihin ja osiin. Keskustelu aivoista ja tietoisuudesta onkin pitkälti korvannut puheen sielusta nykyaikana. 

Joissakin ajattelusuuntauksissa sielusta puhuttaessa korostetaan sen erillisyyttä ruumiista. Filosofiassa puhutaan tästä kartesiolaisena dualismina.

## Katso myös
*Mielenterveys
*Puolustusmekanismi

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 
* 
* Sandström, Marita: *Psyyke ja aivotoiminta : neurofysiologinen näkökulma.* Helsinki : WSOYpro, 2010.
Residylause

**Residylause** on funktioteoriassa tulos, jonka avulla voidaan määrittää annetun funktion määrättyjä integraaleja. Sen mukaan jos funktio f on analyyttinen alueessa A pisteitä z_1,z_2,\ldots,z_n lukuun ottamatta ja jos \gamma on nollahomotooppinen polku A:ssa, joka ei kulje pisteiden z_1,z_2,\ldots,z_n kautta, on

:\int_\gamma f(z)dz=2\pi i \sum_{k=1}^n Res(f,z_k),
missä res(f,zk) on funktion f residy pisteessä zk. 

## Lähteet
Kaarina Staudinger-Loppukaarre

**Kaarina Staudinger-Loppukaarre** (10. lokakuuta 1911 Haapavesi – 1. maaliskuuta 2013 Savonlinna)  oli suomalainen taidemaalari ja omaperäinen mystikko. Hänet tunnetaan varsinkin mielikuvitusolentoja, *olevaisia* esittävistä töistään. Olevaiset ovat salaperäisiä olentoja, jotka ovat esimerkiksi ihmisen, linnun tai muun eliön hahmossa. Olevaiset asuvat omassa maailmassaan. Staudinger-Loppukaarre piirsi olevaisia jo lapsena. Staudinger-Loppukaarre ei omien sanojensa mukaan osannut piirtää kouluoppien mukaan, vaan hänen taitonsa ja näyt olevaisista  tulivat hänen sisältään.

## Elämä
Staudinger-Loppukaarre aloitti opintiensä vuonna 1918 Haapaveden kansakoulussa ja opiskeli Haapaveden kotitalousopistossa. Hän aloitti 22-vuotiaana opiskelun kartanpiirtäjäkurssilla Helsingissä. Sen jälkeen hän toimi kartanpiirtäjänä. Sotavuodet Staudinger-Loppukaarre toimi lottana kansanhuollon palveluksessa eri paikkakunnilla Pohjois-Savossa. Hän avioitui 1945 ja aloitti perhe- ja työelämän Kiuruvedellä.

Sotien jälkeen Staudinger-Loppukaarre jatkoi taideopintoja Kiuruveden kansalaisopistossa. Maalaaminen oli ollut siihen asti säännöllistä arjen ja työn ohella. Vuosien myötä maalaamisesta tuli kuitenkin sisäinen palo ja pakko, sekä lopulta elämäntyö.

Vuonna 1974 Staudinger-Loppukaarre muutti Savonlinnaan, jossa hän uppoutui maalaamiseen täysipainoisesti, ajoin jopa ammattimaisesti.

## Taide
Ensimmäisen kerran Staudinger-Loppukaarteen töitä oli julkisesti esillä Kiuruveden kansalaisopiston kevätnäyttelyssä vuonna 1967. Yhteis- ja yksityisnäyttelyitä karttui kaikkiaan noin 200. 

Staudinger-Loppukaarre sai kutsun Suomen nykytaiteen museon ja Maaseudun Sivistysliiton Kiasmassa järjestämään kansainväliseen ITE-taiteen näyttelyyn vuonna 2005. Sen jälkeen hänen töitään oli kotimaan lisäksi kutsunäyttelyissä Moskovassa ja Bratislavassa sekä yksityisnäyttelyissä useissa maissa Euroopassa ja Meksikossa. Kaarina Staudinger-Loppukaarteen teoksia on mm. Maaseudun Sivistysliiton ITE-taiteen kokoelmassa.

Hän maalasi ensisijaisesti itselleen, vapaana opeista ja vaatimuksista. Viivan tarkkuus, värien taju ja omintakeinen tekniikka synnyttivät maailmoja, joissa hän koki itse olevansa mukana. Staudinger-Loppukaarre maalasi elämänsä loppuun asti lähes poikkeksetta joka yö ja korkeasta iästä huolimatta hänet tapasi näyttelyidensä avajaisissa. Elinvoimaista taiteilijaa kuvailtiin yhdeksi maailman vanhimmista aktiivisista taiteilijoista. Kaarina Staudinger-Loppukaarre kuoli kotonaan Savonlinnassa 101-vuotiaana maaliskuun alussa vuonna 2013.

## Lähteet
Residy

Analyyttisen funktion *f(z)* **residy**llä tarkoitetaan *f*:n Laurentin sarjan 
:f(z)=\sum_{k=-\infty}^\infty a_kz^k
termin z^{-1} kerrointa a_{-1}. 

Residyjen hyödyllisyys tulee näkyviin integraaleja laskettaessa. Tätä menetelmää kutsutaan residylauseeksi. 

## Lähteet
Ninotsmindan piirikunta

**Ninotsmindan piirikunta** () on piirikunta Samtskhe-Džavakhetin hallintoalueella Georgian eteläosassa. Piirikunnassa on noin 24&nbsp;491 asukasta (2014) ja sen pinta-ala on 1&nbsp;354 neliökilometriä. Valtaosa piirikunnan asukkaista on armenialaisia. Vuoden 2014 väestönlaskennassa he muodostivat 94,98 prosenttia Ninotsmindan väkiluvusta, georgialaisia oli 4,20 prosenttia ja venäläisiä 0,75 prosenttia. Piirikunnan keskus on Ninotsmindan kaupunki, jossa asukkaita on noin 8&nbsp;000.

Ninotsminda oli aiemmin nimeltään *Bogdanovka* (). Se sai nimensä venäläisiltä duhoboreilta, joita muutti alueelle 1840-luvulta alkaen. Ninotsmindan piirikuntaan syntyi myös kahdeksan muuta duhobor-kylää. Valtaosa alueen venäläisistä asukkaista on kuitenkin muuttanut pois Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen.

Piirikunta kuuluu historialliseen Džavakhetin alueeseen. Se sijaitsee Armenian rajalla noin 2&nbsp;000 metrin korkeudella merenpinnasta. Tbilisin ja Akhalkalakin välinen rautatie kulkee alueen läpi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cauchyn integraalikaava

**Cauchyn integraalikaava** on funktioteorian tulos, jolla pystyy laskemaan analyyttisen funktion arvon annetun alueen sisäpisteissä, jos funktion arvot tunnetaan alueen reunalla.

Formaalisti: Olkoon f analyyttinen alueessa A ja D kiekko, jonka sulkeuma sisältyy A:han. Tällöin kaikilla z\in D

f(z)=\frac{1}{2\pi i}\oint_{\partial D}\frac{f(\xi)}{\xi-z} d\xi.

Cauchyn integraalikaavasta seuraa, että analyyttinen funktio on äärettömän monta kertaa derivoituva. n:nnelle derivaatalle voidaan johtaa esitys

f^{(n)}(z) = {n! \over 2\pi i} \oint_{\partial D} {f(\xi) \over (\xi-z)^{n+1}}\, d\xi.

Näitä kaavoja voidaan käyttää hyväksi residylauseen todistamisessa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Haltialan kotieläintila

**Haltialan kotieläintila** on Helsingin kaupungin omistama kaupunkilaisten virkistys- ja opetuskäyttöön tarkoitettu maatila ja kotieläinpiha. Tilan varsinainen tehtävä on pitää vuosisatoja viljellyt pellot edelleen viljelykäytössä.

Tila sijaitsee Tuomarinkylän Haltialassa, Vantaan Kartanonkoskesta katsoen toisella puolella Vantaanjokea. Tilalla vierailu on maksutonta. 

## Historia
Haltialan tilalla on historiaa 1500-luvulta lähtien, alueen pellot ovat olleet viljeltyinä yhtäjaksoisesti keskiajalta asti. Alueella on aikanaan harjoitettu myös laivanrakennusta ja siellä sijaitsi vauras talonpoikaiskylä. 

Haltialan kartanon ja tilan omisti vuodesta 1870 maanviljelysneuvos Jakob Kavaleff, joka rakennutti tilalle koepuutarhan. Puutarhassa viljeltiin yli sataa perunalajiketta, ja sinne tuotiin ulkomailta puiden siemeniä, joita Kavaleff istutti Haltialan alueelle. Laajimmillaan tilan koko oli 770 hehtaaria. Kavaleff myi tilan Helsingin kaupungille vuonna 1934. Kauppakirja sisälsi kuitenkin sen, että hänen sukunsa sai asua Haltialassa sekä Tuomarinkylän päärakennuksessa 1950-luvulle saakka.

Suurin osa Haltialan metsästä hakattiin sota-aikana 1940-luvulla hätähakkuina polttopuuksi. Tilalle kuulunutta maata on myös myyty Tammiston ja Pakilan omakotitaloalueiksi. Tilan kaksikerroksinen kartanorakennus tuhoutui pitkälti tulipaloissa 1950-luvulla, ja se päätettiin purkaa seuraavalla vuosikymmenellä. 

## Toiminnat tilalla
Tilalla on lehmiä, lampaita, kanoja ja kesäisin myös sikoja sekä joskus vuohia. Vuonna 2020 tilalla pidettiin kolmea lehmärotua: Aberdeen-Angusta, ylämaankarjaa ja herefordia. Lehmät ulkoilevat ympäri vuoden. Lampaat ovat suomenlampaita ja kanat maatiaiskanoja, ja ne viettävät talvet sisätiloissa. Kesällä tilan laitumilla lomailevat myös Helsingin poliisin hevoset. 

Tilalla viljellään myös perinnekasveja. Maatilalla järjestetään erilaisia tapahtumia, muun muassa joulun aikaan seurakunta on järjestänyt lampolassa joulukuvaelman. Tilalla on ollut myös rekiajelua ja kesätapahtumia, kuten rivitanssi-iltoja. 

Alueella on kahvila-ravintola Wanha Pehtoori ja leikkipuisto. Vuodesta 2000 lähtien Wanha Pehtoori on järjestänyt jokakesäiset Haltiala Hayride -bileet. Kahvila-ravintola lopettaa toimintansa joulukuussa 2025 toimittuaan Haltialassa 31 vuotta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Haltialan kotieläintila
*Haltiala Lapsiperheiden retkioppaassa 
*Haltialan kierros Helsingin kaupunki
*Haltiala  Helsingin kaupungin rakennusvirasto
Harpoon (pelisarja)

**Harpoon** on Larry Bondin kehittämä todenmukaisuuteen pyrkivä  meri- ja ilmasodankäyntiin keskittyvä strategiapeli. Peli oli alun perin miniatyyripeli, mutta siitä on tehty useita tietokonepeliversioita.

## Lautapeli
Bond kehitti *Harpoon*-lautapelin olleessaan komennuksella USS McKean -aluksella. Bond kehitti pelin luokittelemattomaksi ja yksinkertaistetuksi peliksi, jota upseerit voisivat käyttää epävirallisesti koulutusapuna. Bond julkaisi pelin kaupallisesti ja sai yhteydenoton Tom Clancyltä, jonka kanssa tämä ystävystyi.

Adventure Games -yhtiö julkaisi ensimmäisen version Larry Bondin Harpoonista lautapelinä 1979. Tätä seurasi toinen versio vuonna 1984. Kolmannen version julkaisi GDW vuonna 1986. 

Vuonna 1984 Tom Clancy julkaisi kirjan *[[Punaisen lokakuun metsästys (romaani)|Punaisen lokakuun metsästys]]*, jonka teossa hän oli käyttänyt muun muassa lautapelistä löytynyttä tietoa apunaan.

Bond ja Clancy käyttivät peliä apuna *[[Myrsky nousee]]* -kirjan suunnittelussa.

## Tietokonepeliversiot
Oikeudet lautapelin kehittämiseen tietokonepeliksi päätyivät Three-Sixty Pacific -yhtiölle, joka julkaisi ensimmäisen tietokoneversion vuonna .

**[[Harpoon (videopeli)|Harpoon]]* &ndash; (1989, Amiga, DOS)
**Kolme virallista lisäosaa + skenaarioeditori.
**Harpoon II* &ndash; (1994, DOS, Macintosh.
**Useita lisäosia, myyty eri paketteina.
**Harpoon Classic* &ndash; Alliance Interactiven julkaisema Windows-versio alkuperäisestä Harpoonista.
***Harpoon Classic 2002* &ndash; Advanced Gaming Systemsin uusi versio Harpoon Classicista.
***Harpoon Classic 2005* &ndash; Advanced Gaming Systemsin uusin versio.
**Harpoon OnLine* &ndash; AOL/Kesmai verkkopeliversio (1997)
**Harpoon 3* &ndash; Windowsille sovitettu Harpoon II.

; Perutut
**Harpoon 4* &ndash; UbiSoftin kehittämä versio, joka peruttiin 2003.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pelisarja MobyGamesissä
Korvatulehdus

**Korvatulehduksella** tarkoitetaan yleensä välikorvan tulehdusta. Sen esiintymishuippu on noin yhden vuoden iässä. Neljä viidesosaa kolmevuotiaista on sairastanut korvatulehduksen. Yli 90 prosenttia kaikista korvatulehduksista ilmenee alle viisivuotiailla, ja kyseessä onkin yksi pienten lasten yleisimmistä sairauksista. Korvatulehduksen oireita ovat muun muassa korvakipu, ininä korvassa ja kuume. Siihen liittyy usein myös nuhaa. Korvatulehdus paranee usein itsestään, mutta se voidaan hoitaa antibioottilääkkeillä, jos epäillään syyksi bakteeria. Bakteerit aiheuttavat noin kolme neljäsosaa välikorvatulehduksista, ja niistä tyypillisin aiheuttaja on pneumokokki. Lopuissa tapauksissa sairauden on saanut aikaan jokin virus.

Sairaus alkaa monesti flunssan yhteydessä. Välikorvan erite aiheuttaa tulehduksen aikana haittaa kuulolle, mutta pysyviä haittavaikutuksia sairaudella ei ole. Korvatulehduksen seurauksena saattaa potilaalle muodostua liimakorva.

Korvatulehduksen on todettu olevan jossain määrin yleisempi vaiva pojilla kuin tytöillä. Vaikka sairauden esiintyvyys alkaa laskea jo pian toisen ikävuoden jälkeen, sitä ilmenee harvinaisempana myös aikuisilla. Toistuvasta välikorvatulehduksesta voidaan erään määritelmän mukaan puhua, jos lapsella on enemmän kuin 3–4 sairausjaksoa puolen vuoden sisällä. Korvatulehdus ei voi levitä, jos sairastumisvaihe on jo alkanut.

Antibioottien käytön on todettu lisäävän korvatulehdusten uusiutumista, koska ne lisäävät antibiooteille vastustuskykyisten bakteerien kehittymistä.

## Kirjallisuuslähteet
Kodin lääkärikirjasto:  (OSA 2)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Korvatulehdus Terveysportti.fi
Munuaistulehdus

**Munuaistulehdus** eli **nefriitti** on yhden tai kummankin munuaisen tulehdus. Sen tavallisimmat ensioireet ovat värinmuutokset ja veren esiintyminen virtsassa (hematuria). Muita oireita ovat pahoinvointi ja väsymys. Munuaistulehdus pysyy täysin oireettomana 50 % tapauksista. Kroonista munuaistulehdusta sairastavilla oireiden alkaminen voi kestää vuosia. Munuaistulehdukseen voi johtaa muun muassa hoitamaton virtsaputkentulehdus. Lisäksi se voi esiintyä useiden muiden sairauksien komplikaationa (esimerkiksi myyräkuume). Munuaistulehduksella on eri tyyppejä, ja se voi olla joko krooninen tai akuutti. Tautiin sairastuneista aikuisista 60 % ja lapsista noin 90 % paranee täysin ilman jälkitauteja, mutta pahimmillaan tauti voi johtaa kuolemaan. Yleensä oireet asettuvat itsestään parin viikon kuluessa. Joskus munuaistulehdus johtaa kohonneeseen verenpaineeseen ja pysyvään munuaisvaurioon. Akuutilla munuaistulehduksella on mahdollisuus kehittyä krooniseksi. Näin käy aikuisista 30 %:lle ja lapsista 10 %:lle tapauksista.

Yleensä krooninen nefriitti aiheuttaa hitaasti etenevän munuaisten toiminnan heikkenemisen. Se on pitkäaikainen sairaus, jonka paranemisennuste on huono.

## Lähteet
Mohsin kovuus

**Mohsin kovuusasteikko** on yksinkertainen tapa luokitella mineraalien kovuus. Sen kehitti vuonna 1822 saksalainen mineralogi Friedrich Mohs. Asteikko ei kuitenkaan ole tarkka, eikä suoraan verrannollinen mineraalin tai materiaalin todelliseen kovuuteen, vaan on lähinnä suuntaa antava. Kahden mineraalin välinen kovuus Mohsin asteikolla saattaa vaihdella suuresti, mutta mittaustulos on geologille riittävän tarkka silmämääräisesti pääteltäväksi. Tämä tekeekin Mohsin asteikosta yksinkertaisimman tavan määritellä mineraalin kovuus.

Perusasteikolla on kymmenen mineraalia, jotka on luokiteltu pehmeimmästä kovimpaan numeroin 1–10. Asteikolla kovempi mineraali naarmuttaa pehmeämpää, esimerkiksi kovuusasteikon sijalla 4 oleva mineraali pystyy naarmuttamaan helposti asteikon sijalla 3 olevaa mineraalia, mutta naarmuttaa vaikeasti asteikon sijalla 3,5 olevaa mineraalia.

## Asteikko
Mohsin kovuusasteikolla on kymmenen perusmineraalia seuraavassa järjestyksessä:

Kynnen kovuus asteikolla on noin 2,5 (naarmuttaa kipsiä) ja puukon terän kovuus 5,5 (naarmuttaa heikosti apatiittia). Ikkunalasi taas sijoittuu asteikolla sijalle 6,5, ja kova kvartsilasi lähes sijalle 7, riippuen lasin koostumuksesta ja kvartsipitoisuudesta.

Timantilla puolestaan on absoluuttinen kovuus 10; se naarmuttaa kaikkia mahdollisia mineraaleja ja materiaaleja. Tämä pätee kuitenkin vain luonnossa; teollisesti on mahdollista valmistaa timanttiakin kovempia boorioksideja, jotka menevät Mohsin asteikon yli.

## Kovuuden vaihtelu
Joillakin mineraaleilla kovuudet voivat myös vaihdella mineraalin laadun tai rakenteen mukaan. Esimerkiksi timantin hiontaan käytetään timanttipölyä, mutta sen kovuus vaihtelee suunnassa kiteen akseleihin nähden; kovuus on pienin pysty- ja poikkiakseleiden suuntaisesti, ja suurin 45° kulmassa akseleihin nähden. Tätä ominaisuutta käytetään hyväksi hionnassa.

Joillakin mineraaleilla kovuus voi vaihdella huomattavasti samassa kiteessä. Esimerkiksi pitkiä sälömäisiä kiteitä muodostavan kyaniitin kovuus on kiteen poikkiakselin suuntaisesti 6–7, mutta pituusakselin suuntaisesti vain 4,5. Tämä johtuu kyaniittikiteen rakenteesta ja sen sisäisistä molekylaarisista sidoksista.

## Asteikko ja mineraalien todellinen kovuus
Mineraalin todellinen kovuus voidaan mitata sklerometrilla eli kovuusmittarilla. Sklerometri laskee kovuuden naarmuttamalla näytettä timantilla puhtaassa suljetussa tilassa, ja mittaamalla naarmutusjäljen leveyden mikroskoopilla; mitä kapeampi naarmutusjälki on, sitä lähempänä mitattavan kappaleen kovuus on timanttia.

Kovuuskerroin on hyvin yksinkertainen: esimerkiksi kipsi (2) on kaksi kertaa niin kova kuin talkki (1), mutta apatiitti (5) on noin 2,3 kertaa niin kova kuin fluoriitti (4), ja timantti (10) neljä kertaa niin kova kuin korundi (9).

Seuraavassa taulukossa ovat kaikki kymmenen Mohsin asteikon perusmineraalia, niiden Mohsin kovuudet ja todelliset kovuuskertoimet.

## Mohsin kovuuksia
Seuraavassa taulukossa on lueteltuna muutamia mineraaleja Mohsin kovuuksineen timantista alaspäin laskevassa järjestyksessä.

## Lähteet
Didon kieli

**Didon** eli **tsezin kieli** (tseziksi *cesjos mec*) on tsezien eli didojen puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Tsuntan piirissä, yksittäisissä kylissä muualla Dagestanissa sekä itäisessä Turkissa. Venäjällä kieltä kutsutaan etupäässä nimellä ”tsez”, kun taas georgialaisperäistä nimitystä ”dido” käytetään varsinkin georgialaisten kielitieteilijöiden teoksissa.

1990-luvulla tsezin puhujia arvioitiin olevan yli 12&nbsp;000 henkeä. Venäjän vuoden 2002 väestönlaskennassa rekisteröitiin 15&nbsp;400 kielen puhujaa, joista 15&nbsp;300 Dagestanissa. Aiemmissa väestönlaskennoissa tsezejä on pidetty avaareina. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 12&nbsp;500 tsezin puhujaa.

Tsez kuuluu dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän didolaiseen alaryhmään. Sen lähin sukukieli on  hinuh. Kielen sanastoon ja osittain myös fonetiikkaan ja morfologiaan ovat vaikuttaneet avaari ja georgia. Murteita erotetaan 2–5.

Kieli toimii kieliyhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Sivistyskielinään tsezit käyttävät avaaria ja venäjää. Vuonna 1993 julkaistiin tsezinkielinen aapinen, mutta ajatus oman kirjakielen luomisesta ei ole saanut riittävää kannatusta.

## Lähteet
Udin kieli

**Udin kieli** (udiksi удин муз, *udin muz*) on udien puhuma dagestanilainen kieli. Sen lähimpiä sukukieliä ovat lezgiläiset kielet. 
__notoc__
## Levinneisyys ja puhujamäärä
Udin kieltä puhutaan lähinnä Azerbaidžanissa, Georgiassa ja Venäjällä. Neuvostoliiton vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan udeja oli 7971 henkeä. Azerbaidžanin Qəbələn piirin Nicin kylässä arvioitiin vuonna 2002 asuvan yli 4&nbsp;500 udia. 1990-luvulla udien määrä Azerbaidžanin Vartašenin eli Oğuzin kaupungissa ja Georgian Kvarelin piirin Oktomberin (nykyään Zinobiani) kylässä väheni voimakkaasti ja on enää muutamia kymmeniä henkilöitä. Huomattava osa udeista on muuttanut Azerbaidžanista Venäjälle Krasnodarin aluepiiriin ja Rostovin alueelle sekä muihin entisen Neuvostoliiton tasavaltoihin. Venäjällä oli vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 3&nbsp;700 udia ja 2&nbsp;960 udin kielen puhujaa. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 2&nbsp;300 udin puhujaa.

## Historia
Udien esi-isiä ovat Taka-Kaukasian itäosassa asuneet *utit*, jotka mainitaan jo antiikin kirjailijoiden teoksissa. Udin kieltä käytettiin kristinuskoa tunnustaneen Kaukasian Albanian kirjakielenä. Sillä oli vuoden 430 tienoilla laadittu 52 kirjaimesta koostuva kirjoitusjärjestelmä, jota pidetään kreikkalaistuneena aramealaisen kirjoituksen haarana. Kaukasian albanian eli agvanin kirjakielen tulkinta oli muistomerkkien vähäisyyden takia epävarmaa, kunnes 1990-luvun puolivälissä Siinain luostarista löydettiin 700-luvulla laadittu satasivuinen albaniankielisten liturgisten tekstien kokoelma. Sen on osoitettu edustavan muinaista udin kielen muotoa.

## Nykytilanne
Kieli jakautuu vartašenin ja nidžin murteisiin. Oktomberin udit ovat muuttaneet sinne Vartašenista vuonna 1922. Suurin osa puhujista osaa azeria ja venäjää, Georgiassa georgiaa ja armeniaa. Kirjakielen luomista yritettiin Georgiassa 1930-luvulla. 1990-luvun alussa laadittiin aluksi kyrilliseen ja sittemmin latinalaiseen aakkostoon perustuva kirjaimisto, julkaistiin aapinen ja kansanperinnekokoelmia. Nicin kylässä on kokeiltu udin kielen opettamista koulussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Udin kielelle omistettu sivusto
Tsahurin kieli

**Tsahurin kieli** (tsahuriksi цӀаьхна миз, *c’аxna miz*) on tsahurien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Dagestanin tasavallan Rutulin piirissä Venäjällä sekä Azerbaidžanin Zaqatalan ja Qaxin piireissä. Tsahur on yksi Dagestanin virallisista kirjakielistä.

Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Neuvostoliitossa oli 20&nbsp;000 tsahuria, joista 13&nbsp;500 Azerbaidžanissa ja 5&nbsp;200 Dagestanissa. 95 % tsahureista puhui tsahuria äidinkielenään. Venäjällä oli vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 9&nbsp;800 tsahurin puhujaa, joista 8&nbsp;000 Dagestanissa. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 10&nbsp;600 tsahurin puhujaa.

Tsahurin kieli kuuluu dagestanilaisten kielten lezgiläiseen ryhmään, jossa se muodostaa rutulin kanssa oman alaryhmänsä. Kieli jakaantuu kolmeen toisistaan selvästi erottuvaan murteeseen, jotka koostuvat useista paikallismurteista. Murre-erot eivät kuitenkaan estä puhujia ymmärtämästä toisiaan.

Tsahurit käyttävät sivistyskielinään Azerbaidžanissa azeria ja Dagestanissa venäjää ja azeria. 1930-luvulla luotiin latinalaiseen kirjaimistoon perustunut kirjakieli, jotka käytettiin kouluopetuksessa vuodesta 1934 lähtien. Vuonna 1938 sekä Azerbaidžanissa että Dagestanissa siirryttiin azerinkieliseen opetukseen, joka Dagestanissa korvattiin vuonna 1952 venäjällä. 1990-luvun alussa Dagestanissa luotiin uusi kyrilliseen kirjaimistoon perustuva kirjakieli, jota käytetään opetuskielenä koulujen alaluokilla ja ylemmillä luokilla opetetaan aineena. Dagestanin muiden kielten tapaan venäjästä poikkeavia äänteitä merkitään kirjainyhdistelmillä sekä merkin Ӏ avulla. Vuodesta 1995 lähtien Mahatškalassa ilmestyy tsahurin- ja venäjänkielinen sanomalehti *Nur*.

## Lähteet
Gavin Ward

**Gavin Ward** on toinen death metal -yhtye Bolt Throwerin perustajista. Hän aloitti basistina vuonna 1986 ja soittaa bassoa Bolt Throwerin ensimmäisellä demolla, mutta seuraavalla demolla hän vaihtoi kitaraan. Ward on soittanut jokaisella yhtyeen äänityksellä, ja hän on myös yksi sanoittajista.

Ennen kuin Ward aloitti uransa Bolt Throwerissa, hän soitti punk-yhtye The Varukersin kanssa yhdellä kiertueella.

Ward on kotoisin Leamington Spasta, Isosta-Britanniasta.

## Soittovälineistö
* B.C. Rich Virgin/Beast 
* Boss GX700 
* Marshall 9040 200w power amp 
* 4 x Marshall 4x12
Harppuuna

**Harppuuna** on keihäsmäinen väline, jota käytetään kalastuksessa tai muiden vesieläinten kuten valaiden pyynnissä. Harppuunaa käytetään myös sukelluskalastuksessa.

Yleensä harppuuna koostuu laukaisimesta (tykki tai käsiase) ja ammuksesta, joka on pitkä keihäs kiinnitettynä köyteen. Keihäänkärki on varustettu tarttumaväkäsillä, jotta saalis ei pääse irti harppuunasta. Valaanpyynnissä keihäänkärki on erityisesti muotoiltu tunkeutumaan valaan paksun rasvakerroksen lävitse ja jäämään kiinni lihaan. Kärjessä on teräviä taakse osoittavia väkäsiä, jottei harppuuna pääse irtoamaan ja näin valas voidaan vinssata laivaan.

Valaanpyynnissä voidaan käyttää maasta riippuen räjähdyskärkisiä harppuunoita. 

Suomessa hylkeenpyynnissä käytettyä harppuunaa on kutsuttu hyljekuokaksi.

Sukelluskalastuksessa käytetään tyypillisesti kumiviritteistä harppuunaa. Kumiviritteinen harppuuna viritetään käsivoimin vetämällä harppuunan etuosaan kiinnitetyt kumit kiinni nuolen tyvessä olevaan loveen. Liipasimen vetäminen vapauttaa nuolen ja kumit ampuvat nuolen matkaan. Suomessa käytettävien harppuunoiden keskiputken yleisin pituus on 75 senttimetriä. Tällaisen harppuunan maksimaalinen ampumamatka nuolen kärjestä mitattuna on noin kolme metriä.

## Historia
Valaanpyynti tehtiin aiemmin käsiharppuunoilla, jotka erityisesti harjaantunut harppuunamies heitti ison soutuveneen keulasta. Tämä oli vaikeaa ja vaarallista, koska ison valaan hengiltä saaminen saattoi vaatia jopa päiväkausien työn - ja haavoittunut valas saattoi hyökätä veneen kimppuun puskien sen kappaleiksi. 

Norjalainen Svend Foyn rakensi vuonna 1879 ensimmäisen harppuunatykin. Se oli konstruoitu tavallisesta kevyestä tykistä, johon ammukseksi asetettiin tarkasti putkeen sopiva erityisharppuuna, johon liittyi köysi. Hyvin pian tykki keksittiin asentaa pienikokoisen höyryaluksen keulaan erityisesti rakennetulle korokkeelle, mikä lisäsi menetelmän tehoa entisestään. Harppuunamiehet, norjaksi *skytter*, olivat arvostettuja hahmoja. Heistä kuuluisin lienee sittemmin pyyntipäällikkönä maailmanmainetta niittänyt norjalainen merikapteeni C. A. Larsen. 

Ensimmäisen maailmansodan aikoihin harppuunoihin kehitettiin räjähtävä kärki, mikä mahdollisti yhä suurempien valaiden ampumisen. Vuosituhannen lopuille , aina pitkäaikaiseen pyyntikieltoon asti jotkut vanhimmat *skytter*it suosivat vanhanaikaista räjähteetöntä teräskärkeä, koska sanoivat että se tekee pienemmän vahingon kuin räjähde: valas pysyi varmemmin pinnalla ilmatäytön jälkeen joten saaliin menetyksen vaara pieneni.
Nefriitti

**Nefriitti** on amfiboliryhmään kuuluvan silikaattimineraalin aktinoliitin muunnos, jonka kemiallinen kaava on Ca2(Mg, Fe)5Si8O22(OH)2. Nefriitti on tavallisimmin väriltään kellertävän vihreää tai joskus myös valkoista. Sen kovuus Mohsin asteikolla on 6,0–6,5, ja se on koostumukseltaan hienojakoista, massamaista ja erittäin sitkeää.

Nefriitti on yleisempi kahdesta samantapaisesta vihreästä, kaupallisesti usein jade-nimellä tunnetuista jalokiviin käytetystä mineraalista jadeiitin ohella. Nefriitistä on tehty muun muassa Kiinassa ja Uudessa-Seelannissa taide-esineitä jo ennen ajanlaskun alkua. Nefriittiä esiintyy usein mukulamaisina palasina jokien sorassa, jonne ne ovat kulkeutuneet syntypaikoiltaan. Nefriitti muistuttaa usein suuresti jadeiittia, josta se erotettiinkin omaksi mineraalikseen vasta vuonna 1863.

## Kuvia

Kuva:Amphibole - Nephrite Jade Basic calcium magnesium iron silicate Lander County Wyoming 2077.jpg|Nefriitti (Lander County, Wyoming, USA.
Kuva:Nephrite jordanow slaski.jpg|Nefriittiä (Jordanów Śląski, Ala-Sleesia, Puola). 
Kuva:'Mutton fat' jade for sale at Khotan Jade Market.jpg|Joesta löytynyttä hioutunutta nefriittiä esitellään kiinalaisella Khotanin jadetorilla.
Blocks of jade in back of truck, Khotan.jpg|Isompia nefriittilohkareita kiinalaisella Khotanin jadetorilla. 
Kuva:Ferro-aktinolite-Tremolite Series (Variety Nephrite)-275493.jpg|Nefriittiä (Koko 3,8x 3,8x 1,0 cm; löytöpaikka: Santa Lucia Mountains, Monterey County, Kalifornia, USA).
Neolithic jade bi, Liangzhu Culture, Zhejiang, 1988 1793.jpg|Neoliittinen Liangzhu-kulttuurin (3300-2200 eaa) jade-esine Kiinasta (Kiinan kansallismuseo, Peking).


## Lähteet
Rutulin kieli

**Rutulin kieli** (rutuliksi мыхIабишды чIел, *myx’abišdy č’el*) on rutulien puhuma dagestanilainen kieli. Sitä puhutaan Venäjällä Dagestanin tasavallan Rutulin piirissä, Ahtyn piirin Hnovin kylässä sekä Azerbaidžanin Şəkin ja Qaxin piirien muutamissa kylissä. Rutul on yksi Dagestanin virallisista kirjakielistä.

Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Neuvostoliitossa oli 20&nbsp;400 rutulia. Todellisen määrän arvioitiin kuitenkin olevan huomattavasti suuremman, koska osa rutuleista pitää itseään lezgeinä. Venäjällä oli vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 29&nbsp;400 rutulin puhujaa, joista 25&nbsp;000 Dagestanissa. Dagestanin rutuleista 98,9 % osaa rutulia ja 88,8 % venäjää. Osa rutuleista puhuu myös azeria ja lezgiä. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan Venäjällä on 30&nbsp;400 rutulin puhujaa.

Rutulin kieli kuuluu dagestanilaisten kielten lezgiläiseen ryhmään, jossa se muodostaa tsahurin kanssa oman alaryhmänsä. Kieli jakaantuu 3–5 murteeseen sekä muutamaan sekamurteeseen.

Rutulit käyttävät sivistyskielinään venäjää ja azeria. Azeri oli koulujen opetuskielenä vuoteen 1952 sakka, jolloin Dagestanissa siirryttiin venäjään. 1990-luvun alussa luotiin kyrilliseen kirjaimistoon perustuva kirjakieli, jota käytetään opetuskielenä koulujen alaluokilla. Dagestanin muiden kielten tapaan venäjästä poikkeavia äänteitä merkitään kirjainyhdistelmillä sekä merkin Ӏ avulla. Rutulin kylässä julkaistaan rutulin- ja venäjänkielistä sanomalehteä *Myhab’išdy c’indy habarbyr – Rutulskije novosti*.

## Lähteet
Loksodromi

**Loksodromi** on spiraalin muotoinen avaruusgeometrinen käyrä. Maapallon pinnalla loksodromi on käyrä, joka muodostaa joka kohdassa pituuspiireihin nähden yhtä suuren kulman. Loksodromit ovat päiväntasaajan seuduilla lähes suoria, mutta napojen läheisyydessä ne alkavat kiertää napoja spiraalin tapaan. Käsitteellä on merkitystä varsinkin merenkulussa.

Ensimmäisen kerran sana "loksodromi" esiintyi Willebrord Snelliuksen oppikirjassa *Tiphys Batavus* (1624). 
 
## Yleistä
Jos esimerkiksi purjehtija valtamerta ylittäessään säilyttää koko ajan saman kompassisuunnan, hän tulee käyttäneeksi lähtöpisteen ja kohdepisteen välillä siirtymäreittinä loksodromikäyrää. Se ei ole suorin tie pisteestä A pisteeseen B, mutta usein käytetty, ja varsinkin lyhyillä merireiteillä mielekkäin. Suorinta reittiä pallon pinnalla tulisi kulkeneeksi, kun tekisi matkaa pitkin jotakin isoympyrän kaarta. Loksodromia käytettiin lentokoneiden navigoinnissa pitkillä matkoilla 1940–1960-luvuilla, kunnes isoympyräreitit korvasivat sen.

Mercatorin projektion mukaisissa kartoissa jokaista maanpinnan loksodromia vastaa suora viiva. Mercatorin projektiota käytetään lähes yksinomaisena karttaprojektiona merenkulussa. Ilmailussa sen sijaan käytetään Lambertin projektiota, jossa isoympyrät näkyvät suorina viivoina.

## Käytännön esimerkkejä
Loksodromin geometria on helppo ymmärtää, jos kuvitellaan seuraavanlainen tilanne. Aluksi ollaan päiväntasaajalla, josta lähdetään kulkemaan esimerkiksi koilliseen tiukasti suunnassa pysyen. Kulkureitti siis leikkaa pituuspiirejä eli meridiaaneja (pohjois- ja etelänavan välisiä suoria) koko ajan samassa kulmassa. Lähestyttäessä pohjoista alkaa reitti kääntyä yhä jyrkemmin vasemmalle spiraalimaiselle radalle, ja lopulta kierähdetään lähes paikallaan pohjoisnavan ympäri. 

Toinen käytännön esimerkki on yöperhosten navigointimekanismin häiriintyminen ja lentorata kirkkaan lampun ympärillä. Pituuspiirien tilalle voidaan kuvitella kohtisuorasti valonlähteen keskipisteestä loittonevat valonsäteet. Perhonen pyrkii lentäessään säilyttämään saman kulman kiinteään valonlähteeseen edetessään haluamaansa suuntaan. Aikaisemmin olivat yötaivaan käytännössä ainoat valonlähteet tähdet ja kuu. Pyrkiessään pitämään valonlähteen aiheuttaman kuvan samassa paikassa verkkosilmällä joutuukin perhonen ”keinotekoisen lähellä” olevan valopisteen vuoksi spiraaliradalle ja törmää lopulta napsahtaen lamppuun annettuaan sitä ennen näytteen loksodromikäyrästä.

## Muita käyriä
Loksodromi on sukua klotoidille eli siirtymäkaarelle, joka taas on käyrä, jonka kaarevuussäde muuttuu lineaarisesti. Tien- ja radanrakennuksessa linjauksen geometriaa suunniteltaessa hyödynnetään klotoidikäyriä siirtymäjaksolla suoralta ympyrän kaarelle ja päinvastoin. Näin voidaan välttää keskipakokiihtyvyyden äkilliset muutokset ja täten ”juohevoittaa menoa”.

Muita tällaisia geometrisia käyriä ovat muun muassa sykloidi, kardioidi, paraabeli, hyperbeli ja evoluutta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fanta

**Fanta** on The Coca-Cola Companyn virvoitusjuomamerkki. 

Sinebrychoff valmistaa, myy ja toimittaa Fantaa Suomessa. Fanta on Suomen neljänneksi suurin virvoitusjuomamerkki. Fanta on maailman suosituin appelsiinivirvoitusjuoma ja myös suomalaisnuorten suosituin appelsiinivirvoitusjuoma. Fantan kansainväliseen tuoteperheeseen kuuluu yli 250 makua.

## Historia
Coca-Colan Saksan johtaja Max Keith kehitti Fantan natsi-Saksassa vuonna 1940, sillä Coca-Colaan ainesosia ei voitu enää viedä sinne Britannian ja Ranskan sodanjulistuksista johtuvien kuljetusongelmien vuoksi. Fantan nimi tulee saksan kielen sanasta ”Fantasie”, joka tarkoittaa mielikuvitusta. Juoma kehitettiin paikallisista aineksista ja alkuperäiseen reseptiin kuului muun muassa sokerijuurikasta, heraa ja omenaa. Nykyinen appelsiinin makuinen Fanta julkaistiin ensimmäisen kerran Italiassa vuonna 1955.  Aluksi Fantaa oli saatavilla vain Euroopassa, mutta 1960-luvulla sen myynti levisi maailmanlaajuiseksi.

## Tuotteet
### Fanta-maut  Suomessa
* Fanta Appelsiini
* Fanta sokeriton Appelsiini
* Fanta sokeriton Sitruuna
* Fanta Etelän Hedelmät
* Fanta sokeriton Mango
* Fanta sokeriton Vadelma
* What the Fanta (Ajoittain myynnissä oleva kausituote, jonka ideana on se että juoman makua ei kerrota etukäteen)

Lähde:

Yllä mainittujen makujen lisäksi joissain kaupoissa myydään myös muun makuisia Fantoja ulkomailta tuotuna.

### Suomessa markkinoilta poistuneita Fantoja

Fanta-maun jälkeen ilmoitettu lanseerausvuosi.
* Fanta Päärynä, 2001
* Fanta Vadelma, 2001
* Fanta Lemon, 2003
* Fanta Lime, 2005
* Fanta Shokata, 2006
* Fanta Green Apple, kesä 2007
* Fanta Free-tuotteet
* Fanta B’good-hyvinvointijuomat
* Fanta World Citrus Brazil, 2009
* Fanta 1+9 Puutarhamarjat, 2010
* Fanta 1+9 Appelsiini-Sitruuna, 2010
* Fanta Lemon
* Fanta Mansikka Twist, 2013
* Fanta Persikka Twist, 2014
*Fanta Wildberry, 2003
* Fanta Free Apple Pear, 2006
* Fanta Appelsiini, 2008
* Fanta World Mandariini China, 2008
* Fanta B’good Fruity Vita-Kick, 2008
* Fanta B’good Berry Delight, 2008
* Fanta World Mango Thailand, 2008
* Fanta World Ananas, 2009
* Fanta Zero Verigreippi, 2010
*Fanta 1+9 Puutarhamarjat, 2009
* Fanta 1+9 Appelsiini-Sitruuna, 2010
* Fanta Zero Lemon, 2011
* Fanta Mansikka Twist, 2013
* Fanta Persikka Twist, 2014
* Fanta Zero Mansikka Twist, 2016
* Fanta Ananas Twist
* Fanta Metsämarja, 2017
*Fanta Zero Verigreippi 2010
* Fanta Ananas 2009
* Fanta Exotic 2012
* Fanta Persikka Twist 2013
* Fanta Mandariini 2008
* Fanta Mandariini 2019
* Fanta Mansikka Twist 2019
* Fanta Lemon 2018
* Fanta Ananas 2017

## Lähteet
Kaspin piirikunta

**Kaspin piirikunta** () on piirikunta Šida Kartlin hallintoalueella Georgiassa. Piirikunnassa asuu 41&nbsp;795 asukasta (vuonna 2021) ja sen pinta-ala on 803 neliökilometriä. Sen keskuksena toimii Kaspin kaupunki, joka sijaitsee Mtkvari-joen varrella.

Piirikunnassa on useita historiallisia monumentteja. Kaspin pohjoisosassa sijaitsee vuonna 1030 rakennettu Samtavisin katedraali, joka merkitsi uutta vaihetta georgialaisen arkkitehtuurin historiassa. Rkonin luostari Tedzma-joen rannalla koostuu useasta rakennuksesta, joista varhaisin, kolmilaivainen jumalanäidin basilika on rakennettu 600-luvulla. Luostarin lähellä sijaitsee 1100–1200-luvuilla rakennettu Rkonin silta, joka yhdisti Šida Kartlin Trialetin alueeseen. Ikvin kirkossa Šabtskala-joen varrella on vuorostaan säilynyt arvokkaita freskoja 1000-luvulta. Kvatakhevin luostari piirikunnan eteläosassa 1200-luvun vaihteesta toimi vuosisatojen ajan georgialaisen oppineisuuden keskuksena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oulun vankila

**Oulun vankila** (aiemmin **Oulun lääninvankila**) on tutkintavankila, jossa säilytetään Itä- ja Pohjois-Suomen rikosseuraamusalueiden rikoksista epäiltyjä tutkintavankeja. Vankilassa pannaan täytäntöön myös sakon muuntorangaistuksia ja vankeusrangaistuksia.

Oulun vankilassa on 87 vankipaikkaa. Paikoista 13 on naisvangeille. Henkilöstöä vankilassa on 80. Vankilan alaisuuteen kuuluu myös Ylitornion avovankilaosasto, joka on Suomen pohjoisin vankila. Avovankilaosastolla on 35 paikkaa, joista 4 naisvangeille.

Oulun Ruskonselkään on rakennettu uusi, 100 vankipaikkaa käsittävää vankilaa. Vankipaikoista 20 on suunnattu naisvangeille. Vankilan rakentamisen on määrä alkaa maaliskuussa 2023 ja suunnitellun aikataulun mukaan uuden vankilan valmistuminen on edessä marraskuussa 2025.

## Historia
Oulun ensimmäinen vankila toimi Oulun linnassa 1630-luvulta linnan tuhoutumiseen 1793. Tuolloin kruununvankila siirrettiin väliaikaisesti nykyiselle Oulun Lyseon tontille, mutta siirrettiin jo samalla vuosikymmenellä Oulun vankilan nykyiselle tontille niin sanottuun Oxenstiernan taloon, jossa vankila toimi nykyisen vankilarakennuksen valmistumiseen asti. Nykyisin vankilan toimistorakennuksena toimiva Oxenstiernan keltainen kivitalo lienee rakennettu vuonna 1778.

1860-luvulla Suomessa pyrittiin siirtymään vankeusrangaistuksiin kuoleman-, ruumiin- ja häpeärangaistusten sijaan. Ongelmana oli kuitenkin riittävien vankilatilojen puute. Vuonna 1881 perustettu vankeinhoitohallitus aloitti mittavan vankiloiden rakennustyön, jonka yhteydessä kaikkiin lääneihin perustettiin lääninvankila, jolle siirrettiin entisten kruununvankiloiden tehtävät. Lääninvankilajärjestelmän keisarillinen ohjesääntö annettiin 1891.

Oulun lääninvankila rakennettiin Myllytulliin entisen kruununvankilan viereen lähelle Veljekset Åströmin nahkatehtaita. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti L. I. Lindqvist  yleisten rakennusten ylihallituksessa vuonna 1882. Ensimmäiset vangit siirrettiin vankilaan 25. heinäkuuta 1885, josta on muistona vankilan pääoven vasemmalle puolelle tiiliseinään hakattu teksti "18 25/7 85 Tultiin Linnan".

Vuonna 1885 valmistunut vankilarakennus oli alun perin T-kirjaimen muotoinen. Ristinmalliseksi rakennus muuttui vasta vuonna 1956, kun kaksikerroksinen itäsiipi valmistui. Alun perin vankilaa ympäröinyt hirsimuuri korvattiin nykyisellä betonimuurilla vuonna 1914. Muurin rakensi rakennusmestari Viktor Vikkula. Vankilarakennuksen ja korjatun Oxenstiernan talon lisäksi vankilan alueella sijaitsi henkilökunnan asuintaloja, ulkohuoneita ja varastoja sekä navetta ja sikala.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Rikosseuraamuslaitos: Oulun vankila
Porin linja-autoasema

**Porin linja-autoasema** on yksi Suomen linja-autoasemista. Nykyinen asemarakennus valmistui vuonna 1955.

## Vanha asemarakennus
Porin linja-autoasema aloitti toimintansa Nobel-Standard Oy:n huoltoasemalla 1. kesäkuuta 1933. Matkahuolto Oy oli perustettu aiemmin samana vuonna. Linja-autoasemalta lähtevien linja-autojen laiturit olivat Isolinnankadun varrella kadun molemmin puolin siten, että etelän suuntaan lähtevät autot ajoivat Kokemäenjoen eteläpuolelle ja pohjoisen suuntaan lähtevät joen pohjoispuolelle.

Vanha asemarakennus sijaitsi Isolinnankadun toisessa päässä nykyisen City Tokmannin tavaratalon paikalla. Vanha asemarakennus on purettu.

## Nykyinen asemarakennus
Nykyinen asemarakennus sijaitsee Porissa tontilla Itsenäisyydenkatu 44. Linja-autoasema sijaitsi valmistuttuaan kaupungin keskustan laidalla, mutta kaupungin laajennuttua sijaitsee nykyisin keskellä kaupunkia Keskusaukion laidalla.

Porin uuden linja-autoaseman rakennutti huhtikuussa 1954 perustettu Porin Linja-autoasemakiinteistö Oy, jonka osakkaina olivat Porin kaupunki, Oy Matkahuolto Ab, Matkaravinto Oy, Rautatiekirjakauppa Oy ja Kansallis-Osake-Pankki. Idean isä oli silloinen Porin kaupunginjohtaja Martti Ekblom. Linja-autoasema vihittiin käyttöön lokakuussa 1955.

## Liikennöinti

Linja-autoasema on toiminut pääasiassa kaukoliikenteen käytössä, mutta myös lähtöasemana paikallisliikenteessä.

Porin uusi matkakeskus avattiin 1. syyskuuta 2017 Asema-aukiolle rautatieaseman yhteyteen. Suurin osa linja-autoliikenteestä siirtyi linja-autoasemalta matkakeskukseen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Porin linja-autoaseman kehittämissuunnitelma
Immolan lentokenttä

**Immolan lentokenttä**  on Imatralla, Salpausselällä, noin yhdeksän kilometriä Imatrankoskelta koilliseen sijaitseva lentokenttä.

## Perustiedot

Imatran lentokentän pääkiitotie, 01/19, on kestopäällystetty ja 1&nbsp;090 metriä pitkä. Pääkiitotien rinnalla, sen itäpuolella, on purjelennolle oma 1&nbsp;600 metriä pitkä, nurmipintainen kiitotie. Lisäksi kentällä on poikittainen kiitotie 09/27, joka on sorapintainen ja 800 metriä pitkä.

## Toiminta
Kentällä on muun muassa purjelento-, riippuliito- ja laskuvarjohyppytoimintaa. Kenttä on Imatran Ilmailukerhon sekä Skydive Karjala ry -laskuvarjokerhon kotikenttä.
 
Lentokentän läheisyydessä sijaitsevat Kaakkois-Suomen rajavartioston esikunta ja Raja- ja merivartiokoulun Imatran koulutuskeskus, ja Suomen rajavartiolaitoksen helikopterit toimivat lentokentältä käsin.

## Historia

Immolan lentokentän suunnittelu aloitettiin vuonna 1933, ja kenttä valmistui vuonna 1936. Ennen toista maailmansotaa sekä sodan aikana Immolassa oli Suomen ilmavoimien tukikohta. Saksan valtakunnankansleri Adolf Hitler vieraili Immolassa 4. kesäkuuta 1942 tullessaan onnittelemaan Suomen marsalkkaa, C. G. E. Mannerheimiä tämän 75-vuotispäivänä. Jatkosodan lopulla, kesällä 1944 saksalainen lento-osasto Kuhlmey toimi pääosin Immolasta käsin.  Vuodesta 1962 joulukuuhun 1990 saakka kentällä oli myös NDB-majakka mittarilähestymisiä varten, tosin majakka oli ajoittain tämänkin jälkeen epävirallisessa käytössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*Lentopaikat.fi – Immolan lentopaikka
*Imatran Ilmailukerho ry
*Rajavartiolaitos: Immolan lentokenttä ilmavoimien tukikohtana vuosina 1936–1944 
*
Sirkus Finlandia

**Sirkus Finlandia** on suomalainen vuonna 1976 perustettu sirkus. Sirkuksen omistaa Jernströmien sirkusperhe. Sirkuksen johtaja eli sirkustirehtööri on Carl Jernström jr. (s. 1980 Vaasa), joka on toiminut tirehtöörinä isänsä Carl-Gustaf Jernströmin jälkeen kevään 2011 kiertueelta alkaen. Sirkus Finlandian kotikaupunki on Raasepori.

Kiertuekausi alkaa huhtikuun lopulla ja päättyy loka–marraskuun vaihteessa. Sirkus antaa kauden aikana noin 250 näytöstä. Sirkusteltassa on 1&nbsp;300 istumapaikkaa. Sirkuksessa esiintyy joka vuosi suuri joukko kansainvälisiä sirkustaiteilijoita, joita tulee pääasiassa Saksasta, Englannista, Espanjasta, Ruotsista, Unkarista ja Venäjältä. 

Sirkus Finlandiassa on esiintynyt myös lukuisia eläimiä, kuten merileijonia, hevosia, kissoja, koiria sekä Vanni-norsu. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sirkus Finlandia
* Jenni Arbelius: Koko elämä varsinaista sirkusta. Turun sanomat 26.8.2009.
* Harald Birger Olausen: Sirkus Finlandiassa vaihtuu sukupolvi. Viikko-Eteenpäin 28.4.2011.
Eduard Ševardnadze

**Eduard Ambrosis dze Ševardnadze** (; ; 25. tammikuuta 1928 Lantškhuti, Transkaukasian SNT – 7. heinäkuuta 2014) oli georgialainen poliitikko ja Georgian pitkäaikainen presidentti.

Ševardnadze toimi Georgian kommunistisen puolueen pääsihteerinä vuodesta 1972 ja Neuvostoliiton ulkoministerinä Mihail Gorbatšovin aikana vuosina 1985–1990. Hän erosi tästä tehtävästä yllättäen joulukuussa 1990. Ševardnadze toimi vuodesta 1992 itsenäistyneen Georgian valtionpäämiehenä ja hänet valittiin 1995 maan presidentiksi. Hän säilytti asemansa marraskuuhun 2003 asti, jolloin hänen uudelleenvalintansa epärehellisinä pidetyissä vaaleissa nostatti georgialaiset kapinaan. Niin sanottu ruusuvallankumous pakotti hänet eroamaan väärinkäytössyytteiden, itsevaltaisuuden ja korruption vuoksi. Ševardnadze sai poliittisten taitojensa johdosta lempinimen *Tetri melia* (valkoinen kettu).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Metropolialue

**Metropolialue**, **suurkaupunkialue** eli **metropoli** tarkoittaa sitä aluetta, jonne kaupunkialueen välitön taloudellinen ja sosiaalinen vaikutus ulottuu. Tähän alueeseen kuuluvat itse suurkaupunki, sen esikaupungit ja niiden lähialueet. Metropolialueelle ei ole yksiselitteistä määritelmää tai aluerajausta, vaan se vaihtelee maittain. Eurostat on pyrkinyt määrittelemään Euroopan metropolialueet omassa Urban Audit -kaupunkitutkimuksessaan.

Tavallisesti metropolialueen alarajana pidetään noin miljoonaa asukasta. Tällä perusteella Helsingin seutu olisi Suomen ainoa suurkaupunkialue. Euroopan suurimpia metropolialueita ovat mm. Moskova, Pariisi, Lontoo, Madrid sekä Ruhrin alue.

Metropolialueiden yhteenkasvanutta kokonaisuutta kutsutaan megalopoliksi.

## Maanosittain
*Luettelo suurimmista metropolialueista väkiluvun mukaan
*Luettelo Aasian metropolialueista
*Luettelo Amerikan suurimmista metropolialueista
**Luettelo Pohjois-Amerikan suurimmista metropolialueista
**Luettelo Etelä-Amerikan suurimmista metropolialueista
*Luettelo Afrikan suurimmista metropolialueista
*Luettelo Euroopan suurimmista metropolialueista
*Luettelo Oseanian suurimmista metropolialueista

## Katso myös
*Kaupungistuminen
* Konurbaatio
* Kaupunkialue
* Keskustaajama

## Lähteet
Ceyhan

**Ceyhan** () on kaupunki Turkin Adanan maakunnassa. Se sijaitsee sisämaassa lähellä Välimeren rannikkoa Ceyhanjoen varrella. Kaupungissa on 105&nbsp;241 asukasta (vuonna 2010), joten se on Adanan maakunnan toiseksi suurin kaupunki Adanan jälkeen.

Ceyhan on Kaspianmereltä öljyä tuovan Baku–Tbilisi–Ceyhan-öljyputken päätepiste. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut