open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Refleksiivisyys

**Refleksiivisyydellä** tarkoitetaan matematiikassa sellaista 2-paikkaisten eli binääristen relaatioiden ominaisuutta, että jokainen alkio on relaatiossa itsensä kanssa. Formaalisti muotoiltuna joukon *A* binäärinen relaatio *r* (jolloin siis  r\subseteq A\times A ) on *refleksiivinen,* jos ja vain jos

(\forall a \in A) (a\, r\, a) .

Esimerkiksi ekvivalenssirelaatio on kaikkien lukujoukkojen tapauksessa refleksiivinen.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Kitarani haluaa rakastella äitiäsi rajusti

**Kitarani haluaa rakastella äitiäsi rajusti** on Kari Peitsamon ja hänen Road Hogs -yhtyeensä kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 7. syyskuuta 2012. Levy on järjestyksessään Peitsamon 62. albumi. Levyllä vierailee vokalistina Sipe Santapukki.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Tekijät
* Kari Peitsamo – kitara, laulu
* Miki Peltola – basso
* Sami Vettenranta – rummut

## Arvostelut
* Nuorgam: 64/100

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Albumi Rocket Recordsin sivuilla
Punakoiranköynnös

**Punakoiranköynnös** (*Bryonia dioica*) on monivuotinen koiranköynnöslaji, jota käytetään koristekasvina. Sitä esiintyy Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa, mutta viljelyn myötä se on levinnyt myös Euroopan länsi- ja keskiosiin. Punakoiranköynnöksen varsi kasvaa enintään neljä metriä pitkäksi. Laji on kaksikotinen. Hedekukinnoissa on keskimäärin emikukintoja enemmän kukkia. Kukat ovat viisilukuisia, teriöt vaaleita. Hedelmät ovat marjoja, jotka kypsyessä vaihtavat väriä tummanvihreistä punaiseksi.

## Lähteet
* Bengt Jonsell & Thomas Karlsson (toim.) 2010: Flora Nordica vol. 6. Tukholma.

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Punakoiranköynnös – ''Bryonia dioica''
Dukinfield Henry Scott

**Dukinfield Henry Scott** (28. marraskuuta 1854 – 29. tammikuuta 1934) oli englantilainen kasvipaleontologi. Hän oli professori ja työskenteli Lontoossa, ja hän tutki erityisesti kivihiilikauden kasvien anatomista rakennetta.

Hänen nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä **D.H.Scott**.

Hänen isänsä oli arkkitehti Gilbert Scott.

## Julkaisuja
* *Studies in Fossil Botany*, 1920–1923
* *Extinct Plants and Problems of Evolution*, 1924

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Laakerinäsiä

**Laakerinäsiä** (*Daphne laureola*) on ainavihanta ja myrkyllinen näsiäpensas, jota esiintyy Euroopassa pohjoisosaa lukuun ottamatta sekä Pohjois-Afrikassa. Se kasvaa matalasti, tavallisesti alle metrin enintään puolitoista metriä korkeaksi. Lehdet ovat nahkeita, tummanvihreitä, osin kiiltäviä. Laji kukkii pienin keltavihrein kukin varhain keväällä. Hedelmät ovat mustia marjoja.

## Lähteet
* Bengt Jonsell & Thomas Karlsson (eds.) 2010: Flora Nordica vol. 6. Stockholm.

## Aiheesta muualla
* ITIS: ''Daphne laureola'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Daphne laureola'' 
* Flora of North America: ''Daphne laureola''
Celebrations

**Celebrations** on Marsin vuonna 1997 julkaisema makeiskokoelma, joka sisältää Marsin kehittämiä pienoisversioita sen valmistamista suklaapatukoista. Celebrations oli ensimmäinen konvehtirasia, joka sisälsi jo ennestään laatikoissakin myytyjä makeisia. 

## Sisältö

Celebrations sisältää konvehtiversioita näistä Marsin kehittämistä suklaapatukoista.

* Mars
* Bounty
* Snickers
* Dove/Galaxy
* Dove Caramel/Galaxy Caramel
* Twix
* Maltesers Teaser
* Milky Way

Britanniassa myynnissä oleva kokoelma sisälsi ennen seuraavia makeisia.

* Galaxy Truffle
* Topic

Twix paikkasi Galaxy Trufflen vuonna 2011.

## Katso myös
* Nestlé Quality Street

## Lähteet
Herttavuorenkilpi

**Herttavuorenkilpi** (*Bergenia cordifolia*) on Itä-Aasiasta kotoisin oleva vuorenkilpien suvun laji.

## Ulkonäkö ja koko
Herttavuorenkilpi kasvattaa juurakkomaisesta varresta ainavihantia nahkeita lehtiä, joiden lavat ovat muodoltaan lajille tunnuksellisesti pyöreästä leveänpuikeaan, tyveltään herttamaisia. Lehdetön kukintovana kasvaa 10–40 cm korkeaksi. Viuhkokukinnossa on runsaasti violettiteriöisiä kukkia. Kukkapohjus on leveän, pyöreän maljamainen. Terälehdet ovat enemmän pyöreän muotoisia, selvästi toisiaan peittäviä. Heteet ovat tavallisesti noin samanpituisia kuin emin vartalo. Kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on kaksiosainen kota.

## Kasvupaikka, elinympäristö ja levinneisyys
Pihoilla, puutarhoissa ja puistoissa. Joskus tavataan villiintyneinä joutomailta tai vastaavilta.

## Käyttö
Herttavuorenkilpeä käytetään koristekasvina.

## Kuvia

Tiedosto:Bergenia cordifolia01.jpg
Tiedosto:Bergenia cordifolia Rotblum 2zz.jpg
Tiedosto:Bergenia cordifolia 001.JPG
Tiedosto:Bergenia cordifolia 'Purpurea'.jpg
Tiedosto:Bergenia cordifolia Baby Doll 2zz.jpg
Tiedosto:20150424 bergenia-cordifolia-15a1.jpg


## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:53.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Puutarha.net: Herttavuorenkilpi ''Bergenia cordifolia''
* Arboretum Mustila: ''Bergenia cordifolia'' - herttavuorenkilpi
Soikkovuorenkilpi

**Soikkovuorenkilpi** (*Bergenia crassifolia*) on Siperiassa esiintyvä vuorenkilpien suvun laji. Se kasvattaa juurakkomaisesta varresta ainavihantia nahkeita lehtiä, joiden lavat ovat muodoltaan lajille tunnuksellisesti soikeasta vastapuikeaan, tyveltään kapeita. Viuhkokukinnossa on runsaasti hieman nuokkuvia, teriöiltään vaaleanvioletteja kukkia. Kukkapohjus on kuppimainen. Terälehdet ovat puikeita tai vastapuikeita, eivät juuri toisiaan peittäviä. Heteet ovat tavallisesti selvästi emin vartaloa lyhyempiä.

Soikkovuorenkilpeä käytetään koristekasvina.

## Lähteet
*  Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:53.

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Soikkovuorenkilpi (''Bergenia crassifolia'')
* Kasviatlas 2021: Soikkovuorenkilven (''Bergenia crassifolia'') levinneisyys Suomessa.
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Bergenia crassifolia'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Bergenia crassifolia'' 
* Flora of China: ''Bergenia crassifolia''
Simon Clarke

**Simon Clarke** (s. 18. heinäkuuta 1986 Melbourne) on australialainen maantiepyöräilijä. Hän on kilpaillut myös ratapyöräilyssä, jossa voitti joukkuetakaa-ajon nuorten maailmanmestaruuden 2004. Hän aloitti maantiepyöräilyn ammattilaisuransa Amica Chips - Knauf -joukkueessa 2009, edusti ISD-Neri-tallia 2009–2010, Astana Teamia 2011, Orica-GreenEDGE-joukkuetta 2012–2015, yhdysvaltalaistallia, nimeltään viimeksi EF Education First 2016–2020 sekä Team Qhubeka Assos -joukkuetta 2021. Vuodesta 2022 hän ajoi Israel–Premier Tech / NSN Cycling Team -joukkueessa, kunnes lopetti ammattilaisuransa helmikuun 2026 alussa. 

Clarke saavutti ammattilaisuransa ensimmäisen voiton ensimmäisessä suuressa ympäriajossaan Espanjan ympäriajossa 2012. Hän voitti Valdezcarayn nousuun päättyneen neljännen etapin ennen irtiottokumppaniaan Tony Martinia. Clarke siirtyi samalla mäkikirikilpailun johtoon, menetti kärkipaikkansa kahdeksannen etapin jälkeen Alejandro Valverdelle, mutta nousi uudelleen johtoon 14. etapilla ja piti sijoituksensa kilpailun loppuun asti. Hän voitti viidennen etapin Espanjan ympäriajossa 2018  ja mukulakiviosuuksia sisältäneen viidennen etapin Ranskan ympäriajossa 2022.

## Saavutuksia

Lähteet: Cycling Archives, Cyclingbase, Pro Cycling Stats

### Ratapyöräily
;2004
:Joukkuetakaa-ajon nuorten maailmanmestaruus
;2006
:Pariajon Australian-mestaruus

### Maantiepyöräily
;2006
:Vuelta a Navarra, 4. etapin voitto
;2007
:Tour Down Under, nuorten kilpailun voitto
:Herald Sun Tour, nuorten kilpailun voitto
;2008
:Maantieajon alle 23-v. Australian-mestaruus
:Japanin ympäriajo, 4. etapin voitto
:GP Industria e Commercio di San Vendemiano, voitto
;2012
:Espanjan ympäriajo, mäkikirikilpailun ja 4. etapin voitto
;2013
:MM-kilpailut, maantieajossa seitsemäs
;2014
:Herald Sun Tour, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
;2015
:Italian ympäriajo, 4. etapilla toinen, kokonaiskilpailun johdossa etapin 4 jälkeen
;2016
:GP Industria & Artigianato di Larciano, voitto 
;2018
:Espanjan ympäriajo, 5. etapin voitto
;2019
:Tour de la Provence, pistekilpailun voitto
:Amstel Gold Race, toinen
;2020
:Royal Bernard Drome Classic, voitto
:Italian ympäriajo, 12. etapilla kolmas
;2022
:Gran Premio Miguel Indurain, kolmas
:Ranskan ympäriajo, 5. etapin voitto
;2023
:Cadel Evans Great Ocean Road Race, kolmas

## Lähteet
Hopeatäpläpeippi

**Hopeatäpläpeippi** eli **täplälehtipeippi** eli **täpläpeippi** (*Lamium maculatum*) on monivuotinen peippeihin kuuluva, Euroopassa kasvava kasvilaji, jota käytetään koristekasvina.

Hopeatäpläpeippi näyttää valkopeipiltä (*Lamium album*), mutta sen lehdet ovat tavallisesti lyhytsuippuisempia ja toisinaan yläpinnan keskeltä vaaleakaistaisia. Teriö on enintään kolme senttimetriä pitkä, purppuran- tai vaaleanpunaisenvärinen.

## Lähteet
*  Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:68–69.

## Aiheesta muualla
*
Liuskapeippi

**Liuskapeippi** (*Lamium hybridum*) on yksivuotinen peippeihin kuuluva laji. Se on ulkonäöltään kuin *Lamium purpureum* mutta lehdet eivät punerra ja lehtilaidat ovat epätasaisesti isohampaisia–isohalkoisia. Ylempien lehtien lapa kapenee siipipalteiksi ruotiin. Teriö on punainen, sen torvi on sisältä kalju tai karvakiuhkurallinen.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

## Aiheesta muualla
*
Keltapähkämö

**Keltapähkämö** (*Stachys annua*) on tavallisesti yksivuotinen pähkämölaji, jota esiintyy Euroopassa. Sen varsi tavallisesti haaroo ja kasvaa kymmenestä 40:een senttimetriä korkeaksi. Se on lyhytkarvainen tai kalju. Lehdet ovat tavallisesti soikeita, laidat tylppähampaisia tai nyhäisiä. Alimmat niistä ovat ruodillisia, ylemmät tavallisesti ruodittomia. Kukinnon valekiuhkurat sijaitsevat useimmin toisistaan erillisinä. Teriö on vaaleankeltainen, alahuuli tavallisesti punapisteinen.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.
Rikkapähkämö

**Rikkapähkämö** (*Stachys arvensis*) on yksivuotinen pähkämölaji, jota esiintyy Etelä- ja Keski-Euroopassa. Se on haarovavartinen ruoho, joka kasvaa kymmenestä 30:een senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat herttamaisen puikeita tai kapeampia, laidoiltaan iso- ja tylppähampaisia. Alemmat niistä ovat ruodillisia, ylemmät ruodittomia. Kukinnon valekiuhkurat sijaitsevat latvaa kohti tihenevästi. Teriö on vaaleanpunainen, alahuuli tavallisesti punapisteinen.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

## Aiheesta muualla
*Kasviatlas: Rikkapähkämö (''Stachys arvensis'')
*ITIS: ''Stachys arvensis'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Stachys arvensis'' 
*Flora of China: ''Stachys arvensis''
Jalopähkämö

**Jalopähkämö** (*Betonica macrantha*) on monivuotinen pallepähkämöiden sukuun kuuluva laji. Se on kuin rohtopähkämö (*Betonica officinalis*), mutta lehtilavat ovat muodoltaan pitkulaisesta kolmiomaiseen puikeita ja selvästi tyveltä leveneviä. Kukinto on purppuranpunaisista kukista muodostuva latvatähkä. Teriö on 2,5–3,5 senttimetriä pitkä.

Jalopähkämöä esiintyy alkuperäisenä Lounais-Aasiassa. Sitä käytetään koristekasvina ja havaitaan satunnaisesti tulokkaana Suomen luonnossa.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:69.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Pohjolan kasvien pauloissa: ''Betonica macrantha'' - jalopähkämö
*Puutarha.net: Jalopähkämö (''Stachys macrantha'') 
*ITIS: ''Stachys macrantha'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Stachys macrantha''
Hammasakankaali

**Hammasakankaali** (*Ajuga genevensis*) on monivuotinen akankaalilaji, jota esiintyy Euroopassa. Suomessa se on satunnainen tulokaslaji. Sen varsi kasvaa kymmenestä 35:een senttimetriä korkeaksi ja on kauttaaltaan hapsikarvainen. Lehdet ovat puikeita tai pitkänsoikeita ja isohampaisia. Kukinnon alimmat tukilehdet ovat niiden kaltaisia, ylemmät pienempiä. Kukan teriö on tavallisesti kirkkaansininen. Heteet ovat sen ylähuulta paljon pidempiä.

Hammasakankaali voi risteytyä rönsyakankaalin (*Ajuga reptans*) ja kartioakankaalin (*Ajuga pyramidalis*) kanssa.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

## Aiheesta muualla
*Luontoportti: Hammasakankaali (''Ajuga genevensis'')
*Pohjolan kasvien pauloissa: ''Ajuga genevensis'' - hammasakankaali
*Puutarha.net: Hammasakankaali (''Ajuga genevensis'') 
*ITIS: ''Ajuga genevensis'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Ajuga genevensis''
Hietakurjenherne

**Hietakurjenherne** (*Astragalus arenarius*) on monivuotinen hernekasvi kurjenherneiden suvussa. Sitä esiintyy Euroopassa.
Se kasvaa kymmenestä 30:een senttimetriä korkeaksi. Lehdissä on kolmesta viiteen paria suikeita tai tasasoukkia lehdyköitä. Terttukukinto on harsu, pystyjen kukkien teriö on sinipunainen. Hietakurjenherneen varsi on valkokarvainen, lehdykät tiheäkarvaisia ja palot harmaakarvaisia.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Lajitietokeskus: Hietakurjenherne (''Astragalus arenarius'')
*Luontoportti: Hietakurjenherne (''Astragalus arenarius'')
*Kasviatlas: Hietakurjenherne (''Astragalus arenarius'')
*ITIS: ''Astragalus arenarius'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Astragalus arenarius''
Vuorirevonpapu

**Vuorirevonpapu** (*Thermopsis montana*) on monivuotinen, hernekasveihin kuuluva ruoho, joka on alun perin kotoisin Pohjois-Amerikasta.

## Ulkonäkö ja koko

Vuorirevonpapu kasvaa 40:stä 80:een senttimetriä korkeaksi. Kierteisesti olevat lehdet ovat kolmisormisia ja lehtien korvakkeet isoja ja lehdykkämäisiä. Lehdykät ovat 3–8 cm pitkiä, alta karvaisia ja vaihtelevat muodoltaan vastapuikeasta suikeaan. Vuorirevonpavun kukinto on harsu latvaterttu. Kaksineuvoisten kukkien verhiö on viisilehtinen ja kellomainen. Teriö on hernekasvien tapaan muodoltaan vastakohtainen ja perhomainen: ylinnä on purje, sivuilla siivet ja alinna kahdesta terälehdestä muodostunut venho. Väriltään teriö on keltainen ja kooltaan 20–24 mm pitkä. Suomessa laji kukkii heinäkuussa. Hedelmä on uloskaartuva, karvainen ja monisiemeninen palko.

Ulkonäöltään laji muistuttaa jossain määrin lupiineja, mihin myös viittaa lajin nimi esimerkiksi ruotsiksi (lupinväppling) ja englanniksi (False Lupin).

## Levinneisyys
Vuorirevonpapu kasvaa alkuperäisenä lajina Pohjois-Amerikassa. Laji on villiintynyt luontoon muun muassa Euroopassa. Suomessa vuorirevonpapua voi tavata satunnaisesti eri puolilta maata Keski-Lappia myöten.

## Elinympäristö
Suomessa vuorirevonpapua tavataan luonnosta asutuksen läheisyydestä viljelyjäänteenä tai karkulaisena. Villiintyneenä lajia kasvaa esimerkiksi joutomailla ja tienvarsilla.

## Käyttö
Vuorirevonpapua viljellään sekä puutarhojen koristekasvina että pelloilla typpikasvina.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Kasviatlas 2020: Vuorirevonpavun (''Thermopsis montana'') levinneisyys Suomessa.
*Puutarha.net: Vuorirevonpapu (''Thermopsis montana'')
*ITIS: ''Thermopsis montana'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Thermopsis montana''
Frans Fredrik Sedmigradsky

**Frans Fredrik Sedmigradsky** (13. lokakuuta 1783 Tukholma – 4. syyskuuta 1855 Helsinki) oli lahjoittaja ja piirustuksenopettaja.

Sedmigradskyn vanhemmat olivat ravintoloitsija Frantz Joseph Hörl eli Sedmigrasky ja Margareta Maria Törnblom. Sedmigradsky kävi koulua Tukholmassa ja kirjoittautui vuonna 1801 maalari- ja kuvanveistäjäakatemiaan. Vuonna 1812 hänet nimitettiin Turun akatemian ylimääräiseksi piirustusmestariksi, mutta hän ei koskaan hoitanut tointa, josta hän sai eron vuonna 1840. Sedmigradsky toimi yksityisenä piirustustustaidon opettajana ja samalla piirustuksenopettajana saksalaisessa koulussa Pietarissa vuosina 1817–1841. Myöhemmin hän asui Helsingissä ja lahjoitti kaiken omaisuutensa ja talonsa pientenlastenkoulun perustamiseen ja ylläpitoon.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Edith Holmström: *Franz Fredric Sedmigradsky (1783-1855) och hans skola*. Sedmigrandskys småbarnsskola, 1933. (79 s.)
* Roy Wenman, *Sedmigradskys småbarnsskola*. Stiftelsen Sedmigradsky, 2006  (88 s.)
* Stolt, Sofia: *Den gamle herrn*, Stiftelsen Sedmigradsky, 2011  (20 s.)
Peltolinnunjalka

**Peltolinnunjalka** (*Ornithopus sativus*) on yksivuotinen hernekasvi, jota esiintyy Lounais-Euroopassa. Se kasvaa 30:stä 60:een senttimetriä korkeaksi. Lehdissä on kahdeksasta kuuteentoista paria soikeita lehdyköitä ja päätölehdykkä. Sarjakukinto on lehtihankainen, pitkäperäinen ja koostuu kahdesta viiteen kukasta, joiden teriö on väriltään valkoisesta vaaleanpunaiseen. Peltolinnunjalan juurissa on ilmakehästä typpeä sitovia typensitojabakteereja, jotka lisäävät maan typpipitoisuutta. Lajista esiintyy kaksi alalajia: etelänpeltolinnunjalka (*Ornithopus sativus* subsp. *isthmocarpus*) ja rehupeltolinnunjalka (*Ornithopus sativus* subsp. *sativus*).

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

## Aiheesta muualla
*Suomen Lajitietokeskus: Peltolinnunjalka (''Ornithopus sativus'')
*Kasviatlas: Peltolinnunjalka (''Ornithopus sativus'')
*ITIS: ''Ornithopus sativus'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Ornithopus sativus'' 
*Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Ornithopus sativus (Bird's foot)
Johan Reinhold Seipel

**Johan Reinhold Seipel** (1751–1819) oli suomalainen ravintoloitsija. Seipel oli kellarimestari, jota on sanottu "Suomen hotellilaitoksen isäksi", sillä hän rakensi Turkuun Suomen ensimmäisen hotellin. Hotellissa oli myös sen ajan suurin juhla- ja konserttisali.

## Lähteet
Catalan Bay

**Catalan Bay** on pieni lahti ja kalastajakylä Gibraltarinvuoren itäpuolella. Paikka tunnetaan myös nimellä *La Caleta*. 

## Historia

Catalan Bay tunnettiin ennen yleisemmin nimellä La Caleta. Nimi mainitaan lähteessä vuodelta 1634, jolloin paikan mainittiin kuuluvan Granadan kuningaskuntaan. Catalan Bayn nimen alkuperä ei ole selvillä. Erään tarinan mukaan paikka sai nimensä katalaaneista, joita olisi tullut asuttamaan paikkaa Gibraltarin valtauksen jälkeen. Tästä ei kuitenkaan ole mitään todisteita. Katalaanien sijaan alueella tiedetään asuneen genovalaisia, jotka asuttivat Gibraltarin rannikkoa 1700-luvulla. Genovan murretta puhuttiin Catalan Baylla vielä 1800-luvulla. Samalla vuosisadalla paikalla saivat asua vain kalastajat, joiden täytyi heidänkin hankkia kuvernöörin lupa. Catalan Bayn kohdalta lähtee Gibraltarinvuoren läpi kulkeva Dudley Ward -tunneli, joka nimettiin vuosina 1962–1965 Gibraltarin kuvernöörinä toimineen Alfred Dudley Wardin mukaan.

## Nykypäivä
Nykyisin Catalan Bayn eteläpäässä sijaitsee Caleta Hotel. Lahden ranta on suosittu turistikohde. Kylän keskustassa sijaitsee Our Lady of Sorrows -kirkko. Kirkkoon liittyvää uskonnollista tapahtumaa vietetään syyskuussa, jolloin Our Lady of Sorrows -patsas tuodaan lahden rannalle ja Gibraltarin piispa siunaa meren. Sukunimien mukaan genovalaistaustaiset muodostavat edelleen suurimman osan Catalan Bayn asukkaista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Scarborough’n matalikko

**Scarborough’n matalikko** on Etelä-Kiinan merellä 160 kilometriä Filippiinien rannikolta sijaitseva pienten kalliosaarten joukko. Matalikon hallinnasta on kiistaa. Alueella saattaa olla öljy- ja kaasuesiintymiä.

Kiina pitää Scarborough’n matalikkoa omanaan vedoten yhdeksän viivan rajan vaatimukseensa. Kansainvälinen tuomioistuin päätti 12. heinäkuuta 2016, että Kiinan aluevaatimuksille ei ole perusteita. Kiina on ilmoittanut vastustavansa päätöstä ja todennut, ettei se noudata sitä.

## Lähteet
Hans Selye

**Hans Selye** (26. tammikuuta 1907 Wien, Itävalta – 16. lokakuuta 1982) oli itävaltalaissyntyinen kanadalainen lääkäri, vuodesta 1945 alkaen Montrealissa professori. Hän loi endokrinologisten tutkimustensa perusteella käsitteen adaptaatio-oireyhtymä.

## Lähteet
Richard Seppälä

**Richard Rafael Seppälä** (15. tammikuuta 1905 Pori – 25. syyskuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.

## Ura
R. R. Seppälän vanhemmat olivat kauppias Juho Seppälä ja Aurora Maria Sotka. Seppälä kirjoitti ylioppilaaksi 1924, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1929 ja sai varatuomarin arvon 1936. Työskenneltyään vuoden ajan lakitoimistossa hän tuli ulkoministeriön palvelukseen ja toimi avustajana Suomen edustustossa Riiassa 1930–1932 sekä Rio de Janeirossa 1932–1934. Hän oli välillä jaostosihteerinä Helsingissä, mutta siirtyi 1937 lähetystösihteeriksi Lontooseen. Talvisodan aikana hän edesauttoi englantilaisten vapaaehtoisten tuloa Suomeen. Kun Iso-Britannia julisti Suomelle sodan vuoden 1941 lopussa, Suomen Lontoon-lähetystön toiminta lakkasi ja Seppälä palasi Helsinkiin jaostopäälliköksi. Hän toimi poliittisen osaston apulaisosastopäällikkönä 1943–1947 sekä vt. osastopäällikkönä ja osastopäällikkönä 1947–1948.

Vuosina 1948–1953 Seppälä oli Suomen pääkonsulina New Yorkissa ja Suomen pysyvänä tarkkailijana YK:ssa. Sen jälkeen hän toimi Helsingissä ulkoministeriön kansliapäällikkönä 1953–1956 ja valtiosihteerinä 1955–1956. Seppälän ura huipentui toimintaan Suomen suurlähettiläänä Pariisissa 1956–1958, Washingtonissa 1958–1965 sekä uudelleen Pariisissa 1965–1972. Jälkimmäisellä Pariisin kaudellaan Seppälä oli samalla Suomen pysyvä edustaja Unescossa. Suomen liityttyä OECD:n jäseneksi hän toimi myös Suomen edustajana kyseisessä järjestössä 1968–1969.

Seppälä kuului 1940-luvulta alkaen Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen (SDP). Diplomaattina hänen on kuitenkin sanottu vältelleen politikointia.

## Perhe
R. R. Seppälän ensimmäinen vaimo oli englantilainen Isabelle Mary Durrant-Fox, mutta liitto päättyi eroon 1952. Hänen toinen puolisonsa oli vuosina 1953–1982 Patricia Seppälä (o.s. Erkko), ja heidän tyttärensä on Rafaela Seppälä. Toinenkin liitto päättyi eroon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2004 – miesten kaksinpeli

**Pöytätenniksen miesten kaksinpeli** Ateenan kesäolympialaisissa 2004 alkoi 14. elokuuta ja finaali pelattiin 23. elokuuta 2004. Yhteensä osallistujia oli 64 pelaajaa 39 maasta. Olympiakultaa voitti Ryu Seung-Min.

## Neljänneltä kierrokselta eteenpäin

### 4. kierros

### Puolivälierät

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Mitalistit

## Lähteet

* ITTF: Athens 2004  
* Sport-reference.com Men's Singles Athens 2004
Gibraltarin kansanäänestys suvereniteetista 2002

**Gibraltarin kansanäänestys suvereniteetista** oli 7. marraskuuta 2002 järjestetty kansanäänestys, jolla otettiin kantaa suunnitelmiin jakaa Gibraltarin suvereniteetti Yhdistyneen kuningaskunnan ja Espanjan välillä. Kansanäänestyksen tulos oli suunnitelman suuri vastustus. Vaikka Yhdistynyt kuningaskunta ja Espanja eivät kummatkaan tunnustaneet Gibraltarilla itsenäisesti järjestettyä kansanäänestystä, suunnitelmat alueen suvereniteetin jakamisesta haudattiin toistaiseksi.

## Tausta

Espanjan ja Britannian aluekiista Gibraltarilla juontaa juurensa Gibraltarin valtaukseen vuonna 1704 ja Utrechtin sopimukseen vuonna 1713, jolla Espanja luovutti alueen Britannialle. Espanja on kuitenkin yrittänyt saada alueen myöhemmin takaisin niin sotilaallisesti kuin diplomaattisestikin. Espanjan ja Britannian välillä oltiin käyty keskusteluja alueen suvereniteetin jakamisesta maiden välillä ja tieto näistä keskusteluista vuoti lehdistölle tammikuussa 2002. Tieto johti Gibraltarilla suuriin mielenosoituksiin. Gibraltarin parlamentti alkoi valmistella kansanäänestystä ja pääministeri Peter Caruana antoi tiedon äänestyksen pitämisestä 3. syyskuuta. Britannian Peter Hain oli jo aiemmin samana vuonna todennut, että maa ei tunnustaisi mitään kansanäänestystä, jonka järjestämisessä Britannia ei ollut mukana. Saman toisti Jack Straw.

## Järjestelyt

Britannian vastustuksesta huolimatta Gibraltarilla aloitettiin äänestykseen liittyvät järjestelyt 7. lokakuuta, jolloin valmisteltiin muun muassa äänestyksessä esitettävä kysymys ja lista 25:stä ulkomaalaisesta tarkkailijasta äänestystä varten. Kansanäänestykseen valittu kysymys oli yksinkertainen kyllä tai ei -kysymys:
:Do you approve of the principle that Britain and Spain should share sovereignty over Gibraltar?

:Oletko samaa mieltä periaatteesta, että Britannian ja Espanjan tulisi jakaa Gibraltarin suvereniteetti?

## Äänestys
Äänestyspäivänä äänestyspaikkoja oli yhteensä 16, joista neljä oli liikkuvia. Äänestyspaikat aukesivat kello kahdeksan aamulla ja äänestys alkoi vilkkaana. Noin kolmessa tunnissa neljäsosa äänioikeutetuista oli käynyt äänestämässä. Koko äänestyksen aikana heistä äänestämässä kävi 87,9&nbsp;%. Äänestyksen lopputulos oli lopulta ei-äänien murskavoitto. Kaikista äänistä niitä oli 98,97&nbsp;% eli noin 17&nbsp;900 kappaletta. Kyllä-ääniä oli vain 187. Tyhjiä äänestyslippuja palautettiin 72 kappaletta. Äänestyksen tulos julkaistiin puoli kolmelta aamulla.

## Reaktiot
Ei-äänien suuri määrä oli voitto asiaa ajaneille gibraltarilaisille poliitikoille. Peter Caruana puhui tulosten julkaisun jälkeen gibraltarilaisten lähettämästä selkeästä viestistä. Britanniassa virallinen kanta oli kuitenkin edelleen se, että äänestyksellä ei ollut sitovaa merkitystä. Espanjassa asenteet olivat samankaltaiset. Ana Palacio kommentoi äänestystä sanomalla, että sillä ei ollut laillista sitovuutta ja että se oli YK:n päätöslauselmien vastainen.

## Lähteet
Hult

**Hult** on muiden muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Bertil Hult (s. 1941), ruotsalainen yritysjohtaja
* Ebba-Stina Schalin-Hult (1913–1999), suomalais-ruotsalainen arkkitehti
* Fanny Hult (o. s. *Nylander*, 1861–1945), suomalainen päätoimittaja ja kotitaloustoiminnan uranuurtaja
* Johan Hult, HV71:n toimitusjohtaja
* Juhani Hult (1933–2015), suomalainen maantieteilijä, Joensuun yliopiston maantieteen professori 
* Mikko Hult (1915–1993), suomalainen pienviljelijä, SDP:n ja TPSL:n kansanedustaja
* Niklas Hult (s. 1990), ruotsalainen jalkapalloilija
* Oliver Hult (s. 2006), suomalainen jääkiekkoilija
* Oskari Hult (s. 2004), suomalainen jääkiekkoilija
* Ragnar Hult (1857–1899), suomalainen maantieteilijä ja kasvitieteilijä.

**Hult** on myös paikannimi:
* Hult, taajama Alen kunnassa Ruotsissa
* Hult, taajama Eksjön kunnassa Ruotsissa
* Hult, taajama Mörbylångan kunnassa Ruotsissa.
Petrus Serlachius

**Petrus Serlachius** (16. maaliskuuta 1655 Porvoon pitäjä – 20. lokakuuta 1738 Pernaja) oli suomalainen pappi ja Pernajan kirkkoherra vuodesta 1681. 

Serlachiuksen vanhemmat olivat vuorimestari Johan Danielsson ja Anna Thorwöste, veli kirkkoherra Johannes Serlachius, poika juristi ja runoilija Karl Serlachius ja puolisot Elsa Stachaeus (k. 1703), Anna Maria Kristina Huggut (k. 1706) ja Briita Katariina Bosin (k. 1746). Serlachius opiskeli Helsingin triviaalikoulussa ja Viipurin lukiossa, tuli ylioppilaaksi Turkuun 1674 ja valmistui maisteriksi 1677. Hän toimi vuodesta 1681 Turun hovioikeuden presidentin Ernest Johann Creutzin kotisaarnaajana ja Pernajan kirkkoherrana, lääninrovasti hänestä tuli 1695. Serlachius määrättiin isonvihan aikana 1718 Porvooseen asetetun konsistorin esimieheksi. Hänen onnistui säilyttää konsistori, jonka kenraalikuvernööri Gustav Otto Douglas oli määrännyt lakkautettavaksi. 
Porvoon tuomiokapitulin lisäjäsen Serlachius oli 1722–1724 ja valtiopäivämies vuonna 1697.

## Lähteet
Toivo Korhonen

**Toivo Korhonen** voi tarkoittaa ainakin seuraavia henkilöitä:

*Toivo Korhonen (1916–1969), kapteeni, Mannerheim-ristin ritari nro 187
*Toivo Korhonen (1926–2014), arkkitehti
*Toivo Korhonen (1929–2013), musiikkineuvos, musiikinlehtori
Karl Serlachius

**Karl Serlachius** (n. 1687 t. 1693 – 16. toukokuuta 1754 t. 1755 Västerås, Ruotsi) oli suomalainen juristi ja runoilija. 

Karl Serlachiuksen isä oli Pernajan kirkkoherra Petrus Serlachius. Hän valmistui ylioppilaaksi Turussa 1706 ja Tukholmassa 1711 ja oli Svean hovioikeuden asianajaja 1720. Hän joutui maanpakoon 1721 hoitaessaan Ruotsissa asianajajana poliittista tehtävää. Hän palasi armahduksen jälkeen Tukholmaan ja sai 1728 jatkaa asianajajana. Hän menetti Tukholman tulipalossa 1751 talonsa. 

Serlachius julkaisi 1726 lauluja sisältävän teoksen *Christeliga fägnetimmar eller 100 sånger*.

## Lähteet
Hylättyjen vaimojen kerho

**Hylättyjen vaimojen kerho** () on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 1996. Elokuva perustuu Olivia Goldsmithin samannimiseen romaaniin vuodelta 1992. Pääosia näyttelevät Goldie Hawn, Diane Keaton ja Bette Midler.

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Elokuvan arvostelu, MTV
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2008 – naisten kaksinpeli

**Pöytätenniksen naisten kaksinpeli** Pekingin kesäolympialaisissa 2008 alkoi 18. elokuuta ja finaali pelattiin 22. elokuuta 2008. Yhteensä osallistujia oli 42 maasta, 78 urheilijaa.

## Puolivälieristä eteenpäin

### Puolivälierät

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Mitalistit

## Lähteet

* ITTF: Beijing 2008
Juuso Hassi

**Juuso Antero Hassi** (s. 4. huhtikuuta 1993) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Oriveden Ponnistusta ja häntä valmentaa Matti Liimatainen.

Vuonna 2010 Hassi voitti kymmenottelussa 17-vuotiaiden SM-kultaa, vuosina 2011 ja 2012 19-vuotiaiden SM-kultaa ja vuonna 2014 22-vuotiaiden SM-kultaa. Sisäradoilla Hassi voitti seitsenottelun 19-vuotiaiden SM-kultaa vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden SM-kultaa vuosina 2013, 2014 ja 2015. Kalevan kisoissa hän on voittanut kymmenottelussa Suomen-mestaruuden vuosina 2016, 2017, 2018, 2020 ja 2022, saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2013, 2014, 2015 ja 2019 sekä SM-pronssia 2021. Hassi voitti seitsenottelun sisäratojen Suomen-mestaruuden 2016, 2017 ja 2021 sekä sai hopeaa 2018, 2019, 2022 ja 2023.

Vuonna 2011 Hassi oli 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa Tallinnassa kymmenottelun yhdeksäs tuloksella 7400. 22-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän oli 19:s vuonna 2013 ja yhdeksäs vuonna 2015. Hän voitti kymmenottelun 19-vuotiaiden Pohjoismaiden mestaruuden vuonna 2012 ja 22-vuotiaiden mestaruuden vuonna 2013. Vuoden 2017 kesäuniversiadeissa Hassi sijoittui kymmenottelussa toiseksi.

Hassin ennätys kymmenottelussa on heinäkuussa 2016 Kalevan kisoissa Oulussa oteltu 7734 pistettä.

## Henkilökohtaiset ennätykset

### Ulkoradat

### Sisäradat

Lähde

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Team Hassin kotisivut
*
Etelännenätti

**Etelännenätti** (*Rorippa austriaca*) on monivuotinen nenättilaji, jota esiintyy Keski- ja Itä-Euroopassa. Sen kaikki lehdet ovat ehyitä ja korvakkeellisia. Lehtilavat ovat kapeansoikeita, hammaslaitaisia ja niiden tyviliuskat korvakemaisia. Keltaiset terälehdet ovat kolmesta neljään millimetriä pitkiä. Lidut ovat lähes pallomaisia, otakärkisiä ja sijaitsevat yläviistoon siirottavissa lituperässä. Etelännenätin ja rikkanenätin risteymästä on syntynyt laji puistonenätti (*Rorippa* × *armoracioides*).

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas: Etelännenätti (''Rorippa austriaca'')
* ITIS: ''Rorippa austriaca'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Rorippa austriaca''
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – miesten kaksinpeli

**Pöytätenniksen miesten kaksinpeli** Sydneyn kesäolympialaisissa 2000 alkoi 17. syyskuuta ja finaali pelattiin 25. syyskuuta 2000. Olympiakultaa voitti Kong Linghui.

## Toiselta kierrokselta eteenpäin

### Neljännesvälierät

### Puolivälierät

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Mitalistit

## Lähteet

* ITTF: Sydney 2000  
* Sports-reference.com Men's Singles Sydney 2000
Vesinenätti

**Vesinenätti** (*Rorippa amphibia*) on vedessä ja märillä paikoilla kasvava monivuotinen nenättilaji. Sen lehdistä alemmat ovat ruodillisia, tavallisesti liuskaisia ja ylemmät ruodittomia, ehytlapaisia. Terälehdet ovat keltaisia, neljästä viiteen millimetriä. Lidut ovat pallomaisen pitkulaisia, otakärkisiä ja sijaitsevat vähän alaviistoissa lituperässä. Vesinenätin ja rikkanenätin risteymästä on syntynyt laji kärsänenätti (*Rorippa* × *anceps*).

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Luontoportti: Vesinenätti (''Rorippa amphibia'')
* ITIS: ''Rorippa amphibia'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Rorippa amphibia''
Fischtown Pinguins

**Fischtown Pinguins** on saksalainen jääkiekkojoukkue Bremerhavenin kaupungista. Vuonna 2002 perustettu joukkue pelaa Saksan korkeimmalla sarjatasolla DEL-liigassa. Joukkue pelasi pitkään maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla, mutta kaudeksi 2016-2017 se sai paikan pääsarjasta Hamburg Freezersin ajauduttua konkurssin.

## Pelaajat

### Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Alexander Sulzer 
* **Apuvalmentaja:** Marian Bazany 
* **Maalivahti- & Videovalmentaja:** Edgars Lūsiņš 
* **Fysiikkavalmentaja:** Marian Schmied 
* **Huoltopäällikkö:** Ralf Schreuder 
* **Huoltopäällikkö:** Stefan Wohlschlager 
* **Puheenjohtaja:** Hauke Hasselbring 
* **Toimitusjohtaja:** Alfred Prey 
* **Urheilutoimenjohtaja:** Sebastian Furchner 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viralliset kotisivut
Poko klassikot (Hassisen kone)

**Poko klassikot** on rock-yhtye Hassisen koneen kokoelma-albumi, jonka Poko Rekords julkaisi lokakuussa 1987 silloisten artistiensa Poko klassikot -sarjassa.

## Kappaleet
;A-puoli
#
#
#

;B-puoli
#
#
#
Välimerensinappikaali

**Välimerensinappikaali** eli **sinappikaali** (*Eruca vesicaria*) on sinappikaaleihin kuuluva ristikukkaislaji, jota esiintyy Etelä-Euroopassa. Laji on salaattikasvina viljelty.

Välimerensinappikaali on yksivuotinen tavallisesti kalju ruoho. Sen lehdet ovat pariosaisia–parilehdykkäisiä, päätöliuska on suuri. Terälehdet ovat ensin vaaleankeltaisia, sitten haalistuvia, niiden suonet ovat tummanvioletteja. Pystyhköt lidut ovat lyhyiden perien päissä, litujen tyvi on pullea ja kärki litteän nokkamainen.

## Katso myös
* Sinappikaali

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti (toim.) 1998: Retkeilykasvio, 4. uudistettu painos, 656 s. Luonnontieteellisen keskusmuseon kasvimuseo. Helsinki.

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Välimerensinappikaali – ''Eruca vesicaria''
* Kasviatlas 2022: Välimerensinappikaali (''Eruca vesicaria'') Suomessa.
* ITIS: ''Eruca vesicaria'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Eruca vesicaria''
Markku Paretskoi

**Markku Paretskoi** (s. 1956 Pielavesi) on suomalainen toimittaja ja käsikirjoittaja. Hänet tunnetaan erityisesti huumorilehti *[[Pahkasika (lehti)|Pahkasian]]* perustajana ja sen pitkäaikaisena päätoimittajana.

Paretskoi opiskeli toimittajaksi ja yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistossa. Hän asui Tampereella vuosina 1975–2010.

Vuonna 1998 Paretskoi sai Suomen sarjakuvaseuran myöntämän Puupäähatun käsikirjoittamastaan sarjakuvasta *[[Vanhat herrat]]* yhdessä piirtäjä-käsikirjoittaja Pauli Heikkilän kanssa. Suomalainen Markku-liitto on valinnut hänet 16. vuoden Markuksi 2012.

## Lähteet
Asetyylikloridi

**Asetyylikloridi** eli **etanoyylikloridi** tai **etaanihappokloridi** (CH3COCl) on happoklorideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään orgaanisessa synteesissä.

## Ominaisuudet
Asetyylikloridi on pistävänhajuista ja syövyttävää nestettä. Asetyylikloridi liukenee orgaanisiin liuottimiin, kuten bentseeniin, asetoniin, dietyylieetteriin ja kloroformiin. Veden kanssa se reagoi voimakkaasti ja hydrolysoituu etaanihapoksi ja suolahapoksi.
:CH3COCl + H2O → CH3COOH + HCl

Asetyylikloridi reagoi alkoholien kanssa muodostaen etikkahapon estereitä, tertiääristen alkoholien kanssa usein tertiäärisiä alkyyliklorideja, ja amiinien kanssa reagoidessaan amideja. Yhdiste reagoi myös eetterien ja tiolien kanssa. Yhdiste reagoi myös aromaattisten hiilivetyjen ja alkeenien kanssa muodostaen ketoneja.

## Valmistus ja käyttö
Teollisuudessa asetyylikloridia valmistetaan etikkahappoanhydridin ja suolahapon välisellä reaktiolla. Myös etaanihapon ja suolahapon välistä reaktiota voidaan käyttää tai valmistaa yhdistettä rikkidioksidin, kloorin ja natriumasetaatin välisellä reaktiolla.Tuote puhdistetaan tislaamalla.
:(CH3CO)2O + HCl  →  CH3COCl + CH3CO2H

Laboratoriomittakaavassa asetyylikloridia valmistetaan etaanihapon ja fosforitrikloridin, fosforipentakloridin, rikkimonokloridin tai tionyylikloridin välisellä reaktiolla.

Yhdistettä käytetään orgaanisessa kemiassa asetyloimisreagenssina. Se on reaktiivisempi kuin etikkahappo tai etikkahappoanhydridi ja sitä voidaan käyttää myös silloin, kun nämä eivät reagoi. Ainetta käytetään useiden lääkeaineiden, kuten asetyylisalisyylihapon, asetaminofeenin ja asetanilidin valmistuksessa. Lisäksi sitä käytetään väriaineiden valmistuksessa. Asetyylikloridi reagoi aromaattisten hiilivetyjen kanssa Friedel–Crafts-asylointireaktiolla, jolloin muodostuu ketoneja. Näin valmistetaan muun muassa asetofenonia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*Asetyylikloridin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 26.12.2014.
Vitalis

**Vitalis** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

## Etunimenä
*Karl Vitalis Karnell (1862–1921), ruotsalainen pappi
*Vitalis Norström (1856–1916), ruotsalainen filosofi
*Vitalis Pantenburg (1901 – jälkeen 1976), saksalainen diplomi-insinööri ja talousmaantieteilijä
*Erik Sjöberg (1784–1828) eli Vitalis, ruotsalainen runoilija

## Tuotemerkkinä
*Vitalis, suomalainen ihovoide
*Vitalis, Dr. Oetker -yhtiön myslimerkki
Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (bolshevikkien) historia: lyhyt oppikurssi

**Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (bolshevikkien) historia: lyhyt oppikurssi** () on vuonna 1938 ilmestynyt NKP(b):n historian oppikirja. Jokaisen neuvostokansalaisen luettavaksi tarkoitettu teos toimi eräänlaisena Stalinin ajan puoluekatekismuksena. Se tunnetaan laajalti nimellä *Kratki kurs* (”lyhyt kurssi, lyhyt oppimäärä”).

NKP(b):n historian lyhyt oppikurssi kertoo Venäjän marksilaisen liikkeen, sosiaalidemokraattisen työväenpuolueen ja kommunistisen puolueen kehityksestä vuodesta 1883 aina vuoteen 1937 asti. Se kuvaa Leninin kamppailua tsaarinvaltaa ja puolueen oppositioryhmiä vastaan, bolševikkivallankumousta, Venäjän kansalaissotaa ja jälleenrakennusta sekä Stalinin johdolla suoritettua Neuvostoliiton teollistamista ja maatalouden kollektivisointia päättyen 1930-luvun puoluepuhdistuksiin ja vuoden 1936 perustuslain hyväksymiseen.

Teoksen laatimisen taustalla oli Stalinin ajatus historiasta poliittisen propagandan välineenä. Aikaisemmat abstrakteihin teorioihin ja nimettömien joukkojen toimintaan keskittyneet tutkimukset oli korvattava helposti omaksuttavalla oppikirjalla, joka kuvasi puolueen kehityksen Venäjän ja Neuvostoliiton historiaan liittyvinä johdonmukaisina tapahtumina ja käännekohtina. NKP(b):n historian lyhyellä oppikurssilla oli huomattava merkitys myös Leninin ja Stalinin henkilökultin vakiinnuttajana.

Suurimman osan tekstistä laativat puoluehistorioitsijat Jemeljan Jaroslavski, Pjotr Pospelov ja Vilhelms Knoriņš. Sen muokkaukseen osallistuivat Stalin sekä hänen lähipiiriinsä kuuluneet Andrei Ždanov ja Vjatšeslav Molotov. NKP(b):n keskuskomitean hyväksymä teos ilmestyi aluksi *[[Pravda]]ssa* ja erillisenä kirjana lokakuussa 1938. Sen laaja opiskelu väestön keskuudessa alkoi keskuskomitean marraskuussa 1938 julkaisemalla päätöksellä.

Vuosina 1938–1952 NKP(b):n historian lyhyttä oppikurssia painettiin Neuvostoliiton eri kielillä yhteensä yli 40 miljoonaa kappaletta. Ulkomaiden kielillä sen painosmäärä oli yli 11 miljoonaa. Teos on käännetty myös suomeksi. Se jäi pois käytöstä Nikita Hruštšovin tuomittua stalinismin vuonna 1956. ”Lyhyen kurssin” on sanottu olevan kaikkien aikojen toiseksi eniten painettu kommunistinen teos Maon *[[Pieni punainen kirja|Pienen punaisen kirjan]]* jälkeen. Esimerkiksi Marxin ja Leninin pääteosten painosluvut ovat selvästi pienempiä.

## Suomennos
NKP(b):n historian lyhyen oppikurssin suomentaminen annettiin Tuure Lehénin tehtäväksi. Hän sai käännöstyössä apua myös Armas Äikiältä. Suomennos voitiin julkaista vasta 1940, sillä talvisotaan saakka suomenkielinen julkaisutoiminta oli Neuvostoliitossa käytännössä kielletty.

* *Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (bolshevikkien) historia: lyhyt oppikurssi. Toimittanut Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (bolshevikkien) keskuskomitean asettama toimituskunta*. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1940 (5. painos 1949). Teoksen verkkoversio

## Lähteet
Söörmarkku

**Söörmarkku** () on kylä ja taajama nykyään Porin kaupunkiin kuuluvassa entisessä Noormarkun kunnassa. Asukkaita siellä on 997 (2017), joista taajaman alueella 398 (2021).

Söörmarkku sijaitsee kymmenen kilometriä Porin keskustan pohjoispuolella valtateiden 8 ja 23 risteyksen tuntumassa. Kyläraitin muodostaa sen lävitse kulkeva *Söörmarkuntie*. Maanteiden lisäksi Söörmarkun yhdistää Porin keskustaan jalankulun ja pyöräilyn väylä. Kunnallisia palveluja ovat vuosiluokkien 1–4 opetusta tarjoava Söörmarkun koulu, sivukirjasto sekä toimintansa vuonna 2009 aloittanut päiväkoti. Yritystoiminta Söörmarkun alueella on vilkasta. Kylässä ja sen läheisyydessä sijaitsevilla teollisuusalueilla toimii yli 40 yritystä. Söörmarkussa sijaitsee myös vuonna 1925 rakennettu nuorisoseurantalo, jossa Suomalainen Markku-liitto kokoontuu vuosittain Markun päivänä 25. huhtikuuta. 

Söörmarkun pronssikautisesta historiasta kertovat Karimaan hautaröykkiöt.  Asiakirjoissa Söörmarkku mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1473. Ruotsalainen luonnontieteilijä Carl von Linné vieraili kylässä 1723 ja mainitsee matkakertomuksessaan löytäneensä Söörmarkusta maailman pohjoisimman tammen. Kyseinen puu kaatui myrskyssä vuonna 1979.

Söörmarkun kylä on tunnustettu valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi. Valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö koostuu edustavasta talonpoikaisesta rakennuskannasta, joka sijoittuu tiiviisti vanhan kylätien varrelle. Kylässä näkyy erinomaisesti kerroksellisuus. Kantatilat myötäilevät joen viljavia viljelyalueita ja pienasutus sijaitsee mäkisellä rinteellä. Kylässä on edelleen nähtävissä vahvaa talonpoikaiskulttuurin vaalimista ja maatalous eri muodoissaan on voimissaan. Kylällä toimii useita aktiivitiloja ja mm. Pyntösjärven metsästysseura, jolla on omat kotisivut. Kulttuuriympäristön luokitteluja on kolme: alueellisesti merkittävä, maakunnallisesti merkittävä ja valtakunnallisesti merkittävä. Söörmarkku sijoittuu näistä korkeimmalle tasolle ja tämä on huomioitu kattavilla suojelumerkinnöillä esim. osayleiskaavassa.  

## Kirjallisuutta
* Rainiola, Veini ym.: *Söörmarkku eilen ja tänään -kyläkirja.* Söörmarkku-seura, 2004. .

## Lähteet
* Karhuseutu/Söörmarkun kyläsuunnitelma 2003-2013

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Jews’ Gaten hautausmaa

**Jews’ Gaten hautausmaa** eli **Windmill Hillin hautausmaa** on Gibraltarin vanhin juutalainen hautausmaa. Sen ensimmäiset haudat ovat vuodelta 1746, ja hautausmaan käyttö jatkui yli sadan vuoden ajan vuoteen 1848. Hautausmaalle on haudattu monia kuuluisia rabbeja tuolta ajalta. Se sijaitsee lähellä Gibraltarinvuoren luonnonsuojelualueen sisäänkäyntiä Queen’s Roadin ja Engineer Roadin risteyksen kaakkoispuolella. Hautausmaa on Gibraltar Heritage Trustin luetteloima historiallinen suojelukohde.

Utrechtin sopimuksessa (1713) Britannia oli luvannut katoliselle Espanjalle ettei se suosisi juutalaisten tai maurien asutusta Gibraltarissa. Ehkä siksi juutalainen hautausmaa sijoitettiin syrjäiseen paikkaan jossa se ei pistäisi espanjalaisten kävijöiden silmiin.

Talvella ja keväällä rikkaruohojen annetaan kasvaa hautausmaalla vapaasti, ja se vaikuttaa silloin hoitamattomalta alueelta. Päätös on tehty kalliopyyn suojelemiseksi, sillä hautausmaa on niiden suosima soidinpaikka.

Hautausmaalla oleva muistomerkki on pystytetty Herakleen pylväiden kunniaksi ja se esittää Heraklesta kannattelemassa koko maailmaa.

## Lähteet
Valehtelija (elokuva)

**Valehtelija** on Mika Kaurismäen esikoiselokuva ohjaajana vuodelta 1981. 53-minuuttisen suomalais-saksalaisen tuotannon pääosaa esittää ohjaajan veli Aki Kaurismäki. Tämä esittää Ville Alfaa, patologista mutta pohjimmiltaan rakastettavaa valehtelijaa elokuvassa, joka tunnustaa velkansa ranskalaisen 1960-luvun uuden aallon elokuvaohjaajista varsinkin Jean-Luc Godardille ja François Truffaut’lle. Elokuva oli Mika Kaurismäen diplomityö Münchenin elokuvakoulusta.

## Näyttelijät

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Asko Alanen sanoo *Valehtelijan*  aikoinaan vapauttaneen suomalaisen elokuvan kulttuurijäykistelyn ja pöljien puskafarssien kahtiajaosta. Hän sanoo sen sisältävän monia Aki Kaurismäen parhaista selityksistä, tokaisuista ja godardilaisista puuskista, joista tosin on paikoin vaikea saada selvää. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Gibraltarin piiritys (1309)

**Gibraltarin piiritys** oli Reconquistan aikana, vuonna 1309 tapahtunut taistelu. Gibraltaria puolustaneet Granadan kuningaskunnan muslimit antautuivat sen jälkeen Kastilian kuningaskunnan voitoilla. Gibraltar oli tämän jälkeen 24 vuoden ajan espanjalaisilla, kunnes muslimit valloittivat sen uudestaan vuoden 1333 piirityksessä.

## Tausta ja taistelu
Reconquista oli edennyt jo hyvin 1200-luvulla, ja vuosisadan puolivälin jälkeen Kastilian kuninkaat pyrkivät pääsemään etelään jo Gibraltarinsalmelle. Sen hallitseminen estäisi uusien valtauksien tulemisen Pohjois-Afrikasta. Kastilian kuningas Ferdinand IV ja Aragonian Jaakko II yhdistivät voimansa 1309. Ferdinand piiritti Algecirasia ja Jaakko Almeríaa. Algecirasin piirityksen aikana Ferdinand huomasi Gibraltarin haavoittuvuuden ja lähetti joukkoja valtaan sen.

Ferdinand lähetti Alonso Pérez de Guzmánin hyökkäämään Gibraltarille maitse, ja samaan aikaan Kastilian laivasto Jaspert V de Castellnoun johdolla saartoi sen. Gibraltarin puolustajat eivät kestäneet piiritystä ja neuvottelivat pian antautumisehdoista. Maurit antautuivat lopulta 12. syyskuuta, ja Gibraltar siirtyi espanjalaisten haltuun.

## Seuraukset
Vaikka Gibraltar ei ollut yhtä merkittävä kuin viereinen Algeciras, voitto oli merkittävä saavutus, ja se antoi Kastilialle pysyvän tukikohdan Gibraltarinsalmelle. Ferdinand saapui Gibraltarille todennäköisesti 14. syyskuuta ja määräsi vaurioituneiden muurien korjaamisen sekä uuden kaleereille turvallisen telakan rakentamisen. Gibraltarin asukkaista monet lähtivät pakoon, sillä antautumissopimuksen mukaan 1&nbsp;125 muslimia muutti Marokkoon, sillä he eivät halunneet jäädä espanjalaisvallan alle.

Gibraltar oli 24 vuoden ajan Kastilian yksinäinen tukikohta keskellä muslimialueita. Se oli kuitenkin heikosti puolustettu, eikä sitä pystytty varustamaan kunnolla, sillä Kastilialla ei ollut vakituista laivastoa. Marokkolaisjoukot valtasivatkin sen takaisin muslimeille vuoden 1333 piirityksessä.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet