open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pommerin kolmoiskaupunki

**Pommerin kolmoiskaupunki** (, kašubiksi *Trzëgard*) on Itämeren Gdanskinlahdella sijaitseva merkittävä metropolialue Puolassa, Pommerin voivodikunnassa. Nimensä mukaisesti se koostuu toisiinsa kiinni kasvaneista Gdańskin, Gdynian ja Sopotin kaupungeista sekä niiden ympäryskunnista. Kolmoiskaupungin alueella asuu yli miljoona ihmistä. 

## Historia
Ennen toista maailmansotaa Gdańsk ja Sopot muodostivat Danzigin vapaakaupungin, jonka rajojen ulkopuolelle Gdynia jäi osana Puolan käytävää. Saksan hyökättyä Puolaan vuonna 1939 nykyisen kolmoiskaupungin alueet päätyivät ensi kertaa nykyhistoriassa saman valtiovallan alle. Tietyiltä osin kolmannen valtakunnan politiikan totalitäärisyyden voi katsoa edesauttaneen kolmen kaupungin kehittymistä kolmoiskaupungiksi: Gdańskin ja Gdynian satamien entuudestaan suuri liikennemäärä kasvoi, alueen telakat saivat merkittäviä tilauksia

Kolmannen valtakunnan antauduttua Pommerista tuli osa Puolan kansantasavaltaa ja kolmen kaupungin ympärille muodostettiin Gdańskin voivodikunta. Kaupunkien liitos sai vuonna 1946 hyväksynnän Gdańskin kaupunginhallitukselta mutta Gdyniassa ajatus hylättiin "liian aikaisena." Samana vuonna kaupunkien joukkoliikenne siirtyi Gdańskin–Gdynian kuntainliiton yhteistyötoimikunnan () haltuun. Alueen satamien hallinto yhdistyi vuonna 1950, jolloin myös käsite *trójmiasto* esiintyi ensi kertaa painetussa sanassa.

1950-, 60- ja 70-luvuilla ajatus kolmoiskaupungista konkretisoitui väestönkasvun kiihdyttyä. Käsite levisi lehdistöstä kansan suuhun ja tahot yhdistyksistä yrityksiin ryhtyivät käyttämään *trójmiastoa* nimistössään laajasti. Vasta vuonna 2007 kolmoiskaupungista tuli virallinen termi Gdańskin, Gdynian ja Sopotin kaupunkien allekirjoitettua ja julkistettua *Karta Trójmiaston*, julistuksen yhteistyönsä syventämisestä kaikilla kaupunkikehityksen osa-alueilla.

## Liikenne

Gdańskin Lech Wałęsan lentoasema palveli vuonna 2019 noin 5,4 miljoonaa matkustajaa, ollen näin Puolan kolmanneksi suurin lentoasema. Kenttä sijaitsee 12 kilometriä Gdańskista länteen ja 10 kilometriä Sopotista lounaaseen. Gdańskista on säännöllinen lentoyhteys Suomeen Helsinki-Vantaalle (Finnair) ja Turkuun (WizzAir).

Valtiollisen PKP-yhtiön operoima metromainen SKM-kaupunkijunajärjestelmä koostuu viidestä linjasta, jotka muodostavat kolmoiskaupungin julkisen liikenteen rungon. Päälinjalla Gdańskin päärautatieasemalta Sopotin kautta Gdynian päärautatieasemalle on liikennettä ympäri vuorokauden. Polregio-operaattori järjestää taajamaliikennettä kaupungeista muihin Pommerin kuntiin.

Lauttayhteydet Hangon satamasta ja Helsingin Vuosaaresta Gdyniaan palvelevat nykyisin vain rahtiliikennettä. Kaupungista kulkee autolauttoja Ruotsiin ja Tanskaan.

## Lähteet ja viitteet

## Aiheesta muualla

* Trojmiasto.pl – alueen nimeä kantava paikallismedia  
* Gdańskin kaupunki 
* Gdynian kaupunki 
* Sopotin kaupunki
Aukusti Koivisto

**Aukusti Koivisto** -nimisiä henkilöitä ovat tai ovat olleet:

* Aukusti Koivisto (1884–1956), Suomen Sosialistisen Työväenpuolueen kansanedustaja
* Aukusti Koivisto (1886–1962), suomalainen taidemaalari.
* Aukusti Koivisto (1996-), suomalainen muusikko
Gustaf Samuel Bredenberg

**Gustaf Samuel Bredenberg**  (8. toukokuuta 1823 Bromarv – 9. maaliskuuta 1892 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Bredenbergin vanhemmat olivat Gustaf Adolf Bredenberg ja Anna Maria Engman.   Hänen puolisonsa oli  Hedvig Wikström, professori Adolf Bredenberg oli heidän poikansa. Bredenberg suoritti merikapteenin tutkinnon 1860-luvun alussa, purjehti merillä ja harjoitti laivanvarustusta, mutta omisti myös useita maatiloja. Hän oli edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1872. 

## Lähteet
Juho Palomaa

**Juho (Johannes) Palomaa**, ent. **Brander**  (24. kesäkuuta 1848 – 24. marraskuuta 1911 Kuhmoinen) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Palomaan vanhemmat olivat Heikki Juho Heikinpoika Majala and Leena Antintytär ja puoliso Karolina Wilhemina Mathilda Matintytär Kauppila.  Muutaman vuoden Helsingissä oppikoulua käyneestä Palomaasta tuli maanviljelijä Kuhmoisiin. Hän toimi sekä kuntakokouksen esimiehenä että muissa paikallisissa luottamustoimissa. Palomaa edusti Jämsän tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1897. Hän kuului valtiopäivillä kunnallis- ja lisättyyn valtiovarainvaliokuntaan. Lausunnoissaan hän muun muassa puolusti kansakoulupakkoa ja anoi valtionapua maaviljelysseuroille sekä rautatien rakentamista Jyväskylästä Elisenvaaraan. Palomaa osallistui 1899 suuren adressin Pietariin vieneeseen lähetystöön. 

## Lähteet
Power and the Passion

**Power and the Passion** on saksalaisen Eloyn neljäs studioalbumi.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet Eloy, sanat Gordon Bennit, Frank Bornemann
### A-Puoli
#  
# 
# 
# 

### B-Puoli
# 
# 
#  
# 
# 
# 

### Vuoden 2000 EMI Remastered Edition Bonus Tracks
#  

## Kokoonpano
* Frank Bornemann – kitara, laulu
* Manfred Wieczorke – urut, piano, sähköpiano, mellotron, syntetisaattori, Moog
* Luitjen Janssen – basso
* Detlef Schwaar – kitara
* Fritz Randow – rummut, lyömäsoittimet
* Mary Davis-Smith – puhe-esitys (kappale: 3)
* Gordon Bennit – puhe-esitys (kappale: 8)

## Arviot
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Power and the Passion'' discogs.com -sivustolla
* and the Passion'' progarchives.com -sivustolla
Mishmar HaEmek

**Mishmar HaEmek** () on kibbutsi Israelin Pohjoisella hallintoalueella Jisreelin tasangolla. Sen asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 1&nbsp;271.

## Maantiede

Mishmar HaEmek sijaitsee Israelin pohjoisosassa Jisreelin tasangon eteläosassa. Viereisille kukkuloille istutettiin aikanaan Hashomer Hatzairin metsikkö, joka on nykyisin osa Israelin suurinta Manassen metsää.

## Historia
Mishmar HaEmek perustettiin vuonna 1926. Sen ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia siirtolaisia Puolasta. Se oli oman alueensa ensimmäinen kibbutsi ja siitä tuli Hashomer Hatzair -liikkeen keskus. Se tunnettin myös vasemmistolaisen Mapam-puolueen tukikohtana. Monet puolueen johtohahmoista olivat lähtöisin Mishmar HaEmekistä. 

Palestiinan mandaattialueen sisällissodan aikana huhtikuussa 1948 kibbutsi joutui Arabien vapautusarmeijan hyökkäyksen kohteeksi. Arabit yrittivät vallata kibbutsin, joka sijaitsi tiellä Jeninistä kohti Haifaa. Puolustajat torjuivat hyökkääjät käydyssä taistelussa ja hävittivät itse sen jälkeen ympäröiviä arabikyliä. Mishmar HaEmekin rakennukset kärsivät merkittäviä tuhoja taistelun aikana, mutta sen siviilien tappiot jäivät vähäiseksi.

## Talous ja kulttuuri
Mishmar HaEmekin asukkaat harjoittavat pääasiassa maataloutta. Kibbutsilla viljellään viljaa ja kasvatetaan hedelmiä, maitokarjaa ja siipikarjaa. Yhdessä Galedin kibbutsin kanssa on tuotettu elektroniikkaa ja kodin tarvikkeita. Kibbutsilla on paikallismuseo.

## Väestö
Mishmar HaEmekin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 1&nbsp;271. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 935 ja vuonna 1969 700.

## Lähteet
Behind the Sun

**Behind the Sun** voi tarkoittaa seuraavia:

* Behind the Sun, Walter Stallesin ohjaama elokuva vuodelta 2001
* Behind the Sun, Eric Claptonin musiikkialbumi vuodelta 1985
* Behind the Sun, Red Hot Chili Peppersin kappale vuodelta 1987
Juho Brusila

**Juho Brusila**  (13. marraskuuta 1829 Alastaro – 26. tammikuuta 1915 Alastaro) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.

Brusilan vanhemmat olivat Juho Simonpoika ja Valpuri Brusila ja puoliso Maria Matintytär Antila. Brusila oli edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864, 1877–1878, 1882, 1885, 1888, 1891, 1894 ja 1897. Brusila toimi valtiopäivillä säätynsä varapuhemiehenä ja edusti niillä kaikkiaan kolmea eri tuomiokuntaa. Vuonna 1885 hän esitti ainoana säädyssään, että papeille myönnettäisiin apurahoja ulkomaisia opintoja varten. Kaksilla eri valtiopäiville hän esitti kansanopistoille maksettavaa valtion tukea. Hän tuki myös naisten ja miesten yhtäläistä perintöoikeutta ja yleisemmin sukupuolten tasa-arvoa sivistyksellisesti ja oikeudellisesti. Brusila oli 1885 puhemiesneuvoston jäsen ja useita eri kertoja valtiopäivien eri valiokuntien jäsen, samoin kuin viimeisiä valtiopäiviään lukuun ottamatta valitsijamies. Alastaron kunnalliselämään hän osallistui monin tavoin, muun muassa kuntakokousten puheenjohtajana. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Alastaron ja Metsämaan edustajana.

## Lähteet
Val-Couesnon

**Val-Couesnon** on kunta läntisessä Ranskassa Ille-et-Vilainen departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Couesnonjoen varrella, noin 28 kilometriä Fougèresin kaupungista luoteeseen.

Val-Couesnonin kunta perustettiin 1.1.2019, jolloin neljä kuntaa Antrain, La Fontenelle (bretoniksi *Ar Fantanig*), Saint-Ouen-la-Rouërie (bretoniksi *Sant-Owen-Reoger*) ja Tremblay (bretoniksi *Kreneg*) yhdistyivät. Uuden kunnan hallintopaikka on Antrain.

Kunnan nähtävyys on 1400-luvulta peräisin oleva linna *Château de Bonnefontaine*. Se sijaitsee Antrainin kylässä Couesnonjoen rannalla, Normandian ja Bretagnen välisellä rajalla. Linnan rakennutti Bretagnen herttuatar Anna Bretagnelainen. Linna kuuluu Ranskan historiallisten muistomerkkien listalle.

Linnan englantilaisen puutarhan on suunnitellut ranskalainen maisema-arkkitehti Denis Bülher 1800-luvulla. Nykyään linna on juhla- ja seminaarikäytössä, ja sen puistoon on maksullinen sisäänpääsy.

Kunnan toinen tunnettu linna on Saint-Ouen-la-Rouërien kylässä oleva 1600-luvulla rakennettu *Château de la Rouërie*. Linnan rakennutti Tuffin de La Rouërien aatelissuku, joka omistaa edelleen linnan. Linna ja sen puutarha on luokiteltu historialliseksi muistomerkiksi.

## Tunnettuja kuntalaisia
*Jean Langlais (1907−1991), säveltäjä, syntymäpaikka La Fontenelle
*René Louiche Desfontaines (1750−1833), kasvi- ja lintutieteilijä, syntymäpaikka Tremblay
*Armand Tuffin de La Rouërie (1751−1793), Yhdysvaltain vapaussodan sankari, sukulinna Saint-Ouen-la-Rouëriessä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Leppiniemen riippusilta

**Leppiniemen riippusilta**, tunnettiin myös nimellä **Pyhäkosken riippusilta** oli Muhoksella Leppiniemen kylässä Oulujoen Pyhäkosken kohdalla ylittänyt jalankulkijoille tarkoitettu riippusilta, joka valmistui syyskesällä 1934. Silta oli 1930-luvulla tunnettu matkailukohde. Silta purettiin Pyhäkosken voimalaitoksen rakennustöiden yhteydessä.

Riippusilta rakennettiin alun perin Leppiniemen metsätieteellisen koeaseman tarpeisiin helpottamaan kulkua molempien puolin Pyhäkoskea sijainneiden koealueiden välillä. Pyhäkoski oli kaikkiaan 18 kilometriä pitkä ja tästä 10 kilometrin matkalla koskessa ei ollut ainuttakaan ylimenokohdaksi sopivaa suvantoa. Kosken pohjoispuolella ei ollut tuolloin minkäänlaista tieverkkoa. Kun valtio osti kosken ja sitä ympäröineet maa-alueet, metsät luovutettiin metsätieteelliselle tutkimuslaitokselle ja peltoalat asutustarkoituksiin, tuli sillan tarve yhä polttavammaksi. Alkusysäys sillan rakentamiseen tuli kesällä 1932 tapahtuneesta veneonnettomuudesta, kun kosken ylimenoa tehtiin yhtaikaa kolmella soutuveneellä, joista yksi joutui kosken vietäväksi paiskautuen kalliota vastaan. Veneessä olleet, joiden joukossa oli professori O. J. Lukkala, saatiin kuitenkin pelastettua. Lukkalan ensimmäiset sanat selvittyään kuiville olivat: *"Tuon kosken yli tehdään silta"*. 

Sillan rakennustyöt alkoivat toukokuussa 1934 ja niitä johti sillan suunnitellut pioneerikapteeni Eetu Saarinen. Aluksi rakennettiin molemmille rannoille riippusillan kiinnityslaitteet ja ankkurit. Tämän jälkeen ammuttiin raketilla uistinsiima kosken yli toiselle rannalle. Uistinsiiman avulla rantojen välille vedettiin ohut sinkkinen yhteysvaijeri, jonka avulla pingotettiin varsinaiset sillan tukivaijerit. Tukivaijerit kytkettiin teräsbetoniankkureilla rantakallioihin. Sillan puuosat kiinnitettiin näihin vaijereihin. Silta valmistui 15. heinäkuuta 1934, ja sen rakentaminen maksoi kaikkiaan 70&nbsp;000 markkaa. Valmistuttuaan sillan suurin sallittu kuorma oli 20 henkilöä kahden metrin etäisyyksin tai 200 kilon yksittäinen kuorma. Sillan jänneväli oli 115 metriä ja alkuperäinen kävelytien leveys 80 senttimetriä eli sen verran, että yksi henkilö kerrallaan saattaa kulkea siltaa pitkin. Sillan päädyssä oli kassalipas siltamaksua varten. Vuonna 1938 silta levitettiin yhden metrin levyiseksi.

Suomen Matkailijayhdistys rakennutti vuonna 1935 ravintolan Pyhäkosken etelärannalle lähelle riippusiltaa. Erityisesti juhannusaattoina Leppiniemeen saapui runsaasti matkailijoita, parhaimmillaan yli 3&nbsp;000. Oulujoen koskivenematkailu päättyi vuonna 1944, ja ravintola sekä riippusilta purettiin vuonna 1947 Pyhäkosken voimalaitoksen rakennustöiden alettua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Leppiniemen riippusilta, Lusto - Suomen metsämuseo (Finna)
* Postikorttikuva Leppiniemen riippusillasta
* Pyhäkosken yli - kuivin jaloin, Suomen Kuvalehti, 11.08.1934, nro 33, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Helene Marie Fossesholm

**Helene Marie Fossesholm** (s. 31. toukokuuta 2001) on norjalainen maastohiihtäjä. 

Fossesholm saavutti Lahden nuorten MM-kilpailuissa 2019 kultaa viestissä sekä hopeaa 5 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja 15 kilometrin perinteisen yhteislähtökilpailussa. Oberwiesenthalissa 2020 hän voitti nuorten maailmanmestaruuden 5 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa ja 15 kilometrin vapaan yhteislähtökilpailussa. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kuudenneksi ja 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa kahdeksanneksi. Hän voitti Norjan joukkueessa viestin maailmanmestaruuden. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 18:nneksi.

Fossesholm kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Lillehammerin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa joulukuussa 2019 sijoittuen 18:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan viides Falunin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa helmikuussa 2020.  Kaudella 2020–2021 hän saavutti ensimmäiset palkintosijansa oltuaan toinen sekä Rukan 10 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailun osuusajoissa että Lahden 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa.

Fossesholm on Norjan-mestari vapaan hiihtotyylin 10 kilometrillä vuodelta 2021.

## Lähteet
*
Trachypoma macracanthus

**Trachypoma macracanthus** on heloahventen (Anthiadidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa **Trachypoma** ainoa laji.

*Trachypoma macracanthus* on tavallisesti korkeintaan 22 senttimetrin mittainen. Sen kylkiviiva kulkee melko ylhäällä ja siinä on 49–52 suomua. Lajilla on selkäevässään 12–13 piikkiruotoa ja 13–14 nivelruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja 5–8 nivelruotoa ja kummassakin rintaevässään 14–17 nivelruotoa.

*T. macracanthusta* tavataan merivesissä Australian itäpuolella, Lord Howen saarella, Kermadecsaarella, alueella Uudesta-Seelannista Pääsiäissaarelle ja Chilen edustalla Desventuradassaarilla. Sen elinympäristöä ovat laguunien hiekkapohjaiset koralliriutat sekä kiviriutat korkeintaan 45 metriä syvissä vesissä.

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: 
### Viitteet
Adolf Cavén

**Adolf Cavén** (24. lokakuuta 1811 Tyrväntö – 23. heinäkuuta 1887 Tyrväntö) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Cavénin vanhemmat olivat Iisakki Mikaelinpoika ja Maria Antintyär Polti ja puoliso Hedvig Fredrika Henrikintytär Cavén. Cavén oli Janakkalan tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1867.  Hän oli valitsijamies ja laki- ja talousvaliokunnan jäsen ja esitti valtiopäivillä toimenpiteitä kyyti- ja tientekovelvollisuuksien järjestämisestä uudelleen sekä viinan salapolton hillintään. Valtiopäivillä hän käytti puheenvuoroissaan ruotsin kieltä. 

## Lähteet
Karl Johan Brännäs

**Karl Johan Brännäs** (12. toukokuuta 1835 Pietarsaaren maalaiskunta – 28. heinäkuuta 1900 Pietarsaaren maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä ja kolminkertainen valtiopäivämies.

Brännäsin vanhemmat olivat Petter Anders Brännäs ja Brita Maria Smeds ja puoliso Greta Sofia Brännäs. Brännäs oli Uudenkaarlepyyn tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1872, 1885 ja 1891. Vuonna 1872 hän oli kunnallisvaliokunnan jäsen ja lakivaliokunnan varajäsen. Vuonna 1885 hän anoi viinan valmistuksen ja myynnin rajoittamista. 

Karl Johan Brännäsin veljenpojan poika oli näyttelijä Tauno Palo (e. *Brännäs*).

## Lähteet
Georg Edgar Candelin

**Georg Edgar Candelin** (31. heinäkuuta 1860 Oulu – 3. marraskuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja valtiopäivämies.

Candelinin vanhemmat olivat kauppaneuvos Leonard Candelin ja Amalia Wilhelmina Elfsberg. Hänen puolisonsa olivat Märtha Candelin ja Vava Ottilia Matilda Candelin.  Candelin omisti tilan Pohjan pitäjässä ja edusti Raaseporin tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Edellisillä hän oli pankkivaliokunnan jäsen ja tarkastus- ja erityisen valiokunnan varajäsen, jälkimmäisillä valitsijamies ja valtiovarain- ja toimitusvaliokuntien varajäsen. 

## Lähteet
Gazipaşa

**Gazipaşa** on piirikunta Turkin Antalyan maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Gazipaşan väkiluku oli 50&nbsp;555.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adolf Natanael Colliander

**Adolf Natanael (Nathanael) Colliander** (7. lokakuuta 1854 Valkeala – 12. elokuuta 1919 Valkeala) oli suomalainen agronomi, tilanomistaja ja moninkertainen valtiopäivämies.

Collianderin vanhemmat olivat tilanomistaja Alexander Magnus Colliander ja Vendla Magdalena Appelberg ja puoliso vuodesta 1882 Emma Yolanda Hjelt (k. 1934), arkkiatri Otto Edvard August Hjeltin tytär. Colliander kävi kuusi luokkaa Helsingin yksityislyseota ja valmistui agronomiksi 1874, mutta jatkoi vielä maatalousalan opintoja Tanskassa 1875–1876. Hän oli Valkealan kartanon hoitaja 1876–1893 ja sitten kartanon omistaja kuolemaansa saakka. Kartanoon hän perusti maanviljelysbakteriologisen laboratorion. Colliander oli Valkealan kuntakokouksen puheenjohtaja 1886–1903. Hän oli Lappeen tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1882, 1885, 1891 ja 1900. Vuonna 1882 hän oli pankki- ja säätytalovaliokuntien jäsen, vuonna 1891 suostuntavaliokunnan jäsen ja vuonna 1900 pankkivaliokunnan jäsen. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön Valkealan edustajana.

Pikakirjoituksen uranuurtaja Maria Colliander oli Adolf Natanael Collianderin sisar ja piispa Otto Immanuel Colliander hänen veljensä.

## Lähteet
Untuvapakkaus

**Untuvapakkaus** on Untuvapakkaus-projektin kautta keskosvauvoille kehitetty vaatepakkaus, jonka vaatteet tehdään talkootyönä. Pakkaus sai alkunsa heinäkuussa 2017 Katja ja Nico Korhosen omakohtaisien kokemuksien kautta, kun perheeseen huhtikuussa 2016 keskosena syntyneet kaksoset tarvitsivat pieniä vaatteita. Niitä oli vaikea löytää kaupoista. Vaatekaupoissa on ollut myytävänä pieniäkin kokoja vaatteista, mutta usein nukkeharrastajat ovat ostaneet kaikista pienimmät vaatteet, jotka olisivat sopivia myös keskosille.

Untuvapakkauksessa on bodyja, housuja, potkupukuja, töppösiä ja peitto sekä ulkokäyttöön pipoja, villamyssyjä ja tumppuja. Sen lisäksi siinä on *[[turvalonkero]],* joka on virkkaamalla puuvilla- tai bambulangasta valmistettu mustekala-pehmolelu. Pakkauksien vaatteet on tehty keskosvauville, jotka tarvitsevat useimmiten 44–40 settimetrin välillä olevia kokoja, mutta joskus on tehty myös 32:n senttimetrin kokoja. Vaatteiden värit eivät ole olleet tärkeitä, koska sopivuus on ollut tärkeämpää. Liian suuret vaatteet eivät pidä vauvaa lämpimänä ja ne saattavat ruttuun mennessään aiheuttaa hiertymiä. Vaatteissa joudutaan myös ottamaan huomioon hoitotoimenpiteet. Esimerkiksi bodyjen pitää olla kietaistavaa mallia. Mittareiden ja antureiden vuoksi housuissa pitää olla avoimet lahkeet joiden kautta niiden johdot voidaan pujottaa. 

Untuvapakkaus on ensimmäinen ilmainen saman kaltainen vaatepakkaus kun äitiyspakkaus, mutta joka valmistettu pienikokoisina syntyneille ja keskosvauvoille. Pakkaukset ovat uniikkeja mutta saajan toiveita yritetään toteuttaa. Yhdysvalloissa on ollut aikaisemmin vastaavanlainen mutta maksullinen. Untuvapakkaus ei ole maksullinen, mutta siitä peritään lähetyskulut. Vuoden 2021 alkuun mennessä untuvapakkauksia on toimitettu noin 3&nbsp;000:lle keskoslapselle Suomeen ja ulkomaille, muun muassa Irlantiin, Norjaan, Ruotsiin, Yhdysvaltoihin, Viroon ja Japaniin.

Untuvapakkauksen sisältöä valmistamassa ja sitä pakkaamassa on ollut vapaaehtoisia ihmisiä: eläkeläisiä, marttoja ja käsityöryhmiä. Materiaaleja on saatu lahjoituksina yrityksiltä, muun muassa yritysten tuotannossa syntyneitä jätepaloja ja vapaaehtoiset ovat käyttäneet myös omia materiaalejaan.

Untuvapakkauksien kokoamisesta ja toiminnasta vastaa Untuvapakkaus ry.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Mäkikylä (Ähtäri)

**Mäkikylä** on kylä Ähtärissä. Kylä sijaitsee Yhdystie 6215 eli Pihlajavedentien varrella noin 15 kilometriä Ähtärin keskustaajamasta kaakkoon kohti Keuruuta. Kylän osia ovat muun muassa Isomäki, Sipilänkylä, Itä-Peränne sekä Heinämäki. Kylän nimi tulee alueen mäkisyydestä. Alue on Ähtärin haja-asutusaluetta ja kylän talot sijaitsevat usein mäen rinteillä kaukana tosistaan. Kylän alueella toimii Isomäen metsästysseura ry.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mäkikylä Ähtärin kaupungin kotisivuilla
Scott Patterson (maastohiihtäjä)

**Scott Patterson** (s. 28. tammikuuta 1992) on yhdysvaltalainen hiihtäjä.

Patterson kilpaili talviolympialaisissa 2018. Hän sijoittui 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 11:nneksi, 15+15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 18:nneksi, vapaan hiihtotavan 15 kilometrillä 21:nneksi ja viestissä 11:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli henkilökohtaisilla matkoilla parhaimmillaan vapaan hiihtotavan 50 kilometrillä 23:s ja viestissä yhdeksäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kymmenes, 15+15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa neljästoista, vapaan hiihtotavan 15 kilometrillä 27:s ja viestissä kahdeksas. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui lyhennetyssä 50 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kahdeksanneksi, yhdistelmäkilpailussa 11:nneksi, 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 38:nneksi ja viestissä yhdeksänneksi. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 15:s, 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 16:s ja 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 19:s. 

Patterson kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Nové Městossa tammikuussa 2016. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti oltuaan yhdeksäs Pyeongchangin yhdistelmäkilpailussa helmikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on sijoittunut seitsemänneksi Falunin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa maaliskuussa 2022. Hän oli samana viikonloppuna voittamassa sekaviestin maailmancupkilpailua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Flachau

**Flachau** on kunta Salzburgin osavaltiossa Itävallassa. Flachaussa on useita suuria hiihtokeskuksia ja yhteensä 760&nbsp;km laskettelurinteitä. Kansainvälisten urheilutapahtumien ja talviurheilukeskusten takia noin 2&nbsp;600 asukkaan kunnassa on majoituspaikkoja yli 9&nbsp;300 vierailijalle.

## Lähteet
Ide (Kioto)

**Ide** () on Japanin maaseutukaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Kioton prefektuurissa. Se kuuluu Tsuzukin piirikuntaan. Ide sijaitsee prefektuurin eteläosassa Kizujoen itärannalla. Idässä siihen kuuluu vuoristoalueita. Idessä on 7&nbsp;300 asukasta (tammikuussa 2021) ja sen pinta-ala on 18,04 neliökilometriä.

Ide on maatalousvaltaista aluetta, jossa tuotetaan riisiä, teetä, vihanneksia ja hedelmiä, kuten omenapäärynöitä, persikoita, kakeja ja *[[mikan]]*-mandariineja. Ide on kehittynyt kuitenkin myös Kioton ja Naran esikaupunkina. Maaseutukaupunki Idestä tehtiin vuonna 1927.

Iden läpi virtaa Kizujoen sivujoki Tama, yksi Japanin ”kuudesta Tamajoesta”, joka tunnettiin historiallisesti *[[waka]]*-runoudessa kerrian kukkien ja sammakoiden esiintymispaikkana. Ideä palvelee JR Nishi-Nihonin Nara-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Ide 柏原 Idetown Kyotopref.JPG|Iden kaupunkikuvaa
Tiedosto:玉津岡神社02.jpg|Tamatsuoka-jinja
Tiedosto:JRW Tamamizu Station 2018-10.jpg|Tamamizun rautatieasema
Tiedosto:Ideji-ato (Ide, Kyoto), sekihi.jpg|Ide-jin temppelin sijaintipaikka


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Rabaulichthys

**Rabaulichthys** on heloahventen (Anthiadidae) heimoon kuuluva kalasuku. Sen tyyppilaji on purjeheloahven (*Rabaulichthys altipinnis*). *Rabaulichthys*-lajeja tavataan indopasifiselta merialueelta. Sukuun luetaan seuraavat neljä lajia:
* *[[Rabaulichthys altipinnis]]* Allen, 1984 – purjekoruahven
* *[[Rabaulichthys squirei]]* Randall & Walsh, 2010
* *[[Rabaulichthys stigmaticus]]* Randall & Pyle, 1989 – savukoruahven
* *[[Rabaulichthys suzukii]]* Masuda & Randall, 2001

Suvun tieteellinen nimi *Rabaulichthys* viittaa mahdollisesti Rabaulin kaupunkiin Papua-Uudessa-Guineassa.

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti:  
* Lajien suomenkieliset nimet:  
### Viitteet
Alfred Filip Danielson

**Alfred Filip Danielson** (18. kesäkuuta 1856 Hauho – 22. huhtikuuta 1904 Luhanka) oli suomalainen opettaja, virkatalon vuokraaja ja moninkertainen valtiopäivämies.

Danielsonin vanhemmat olivat kirkkoherra Johan Filip Danielson ja Amanda Lovisa Palander. Professori, poliitikko Johan Rickard Danielson-Kalmari oli hänen veljensä ja asutusneuvos Eino Kalmari hänen poikansa. Danielsonin puoliso vuodesta 1881 oli Selinda Maria Mölsé.  Danielson tuli ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta ja toimi olutpanimon hoitajana Joutsassa ja sitten Sysmässä Hovilan meijerikoulun opettajana. Virkatalon vuokraaja Luhangassa hän oli 1887–1904.

Danielson oli Heinolan tuomiokunnan edustaja talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900. Hän oli useiden valtiopäivävaliokuntien jäsen ja valitsijamies kolmilla valtiopäivillä. Danielson ajoi vahvasti muun muassa kansakoulupakkoa, puolusti miesten ja naisten tasa-arvoa ja teki esityksiä ja anomuksia yksin ja yhdessä muiden edustajien kanssa. Hän oli valtiopäivillä säätynsä ahkerimpia puhujia. 

## Lähteet
Armand Tuffin de La Rouërie

**Charles Armand Tuffin de La Rouërie** (13. huhtikuuta 1751 − 30. tammikuuta 1793), de la Rouërien markiisi, oli ranskalainen sotilas ja bretagnelainen vapaustaistelija.

La Rouërie oli ranskalainen ratsuväen upseeri, joka palveli Yhdysvaltain lipun alla Yhdysvaltain vapaussodan aikana. Hänet tunnetaan Yhdysvalloissa myös nimellä "eversti Armand". Yhdysvaltain armeijan ylipäällikkö George Washington ylensi hänet prikaatikenraaliksi voitokkaan Yorktownin taistelun jälkeen vuonna 1781. Palattuaan Ranskaan toukokuussa 1784 hänellä oli mukanaan Washingtonin antamia lännentulppaanipuun taimia, jotka hän istutti Saint-Ouen-la-Rouëriessä olevan sukulinnan *Château de la Rouërie*n puutarhaan.

Ranskan suuren vallankumouksen (1789-1799) alla hänestä tuli vankka bretagnelaisuuden puolustaja ja Bretagnelaisen yhdistyksen perustaja. Tämän rojalistisen yhdistyksen tarkoituksena oli pitää Ranska monarkistisena ja samalla säilyttää Bretagnen itsehallinto. Tämän puolesta taistelevia kutsuttiin nimellä Chouannerie. Tasavaltalaiset julistivat de La Rouërien yhteiskunnan viholliseksi, joita hän pakoili kuuden kuukauden ajan. Saatuaan tietää Ranskan kuninkaan Ludvig XVI teloituksesta 21. tammikuuta, hän kuoli 30. tammikuuta 1793.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Human Events

**Human Events** on yhdysvaltalainen konservatiivinen verkkosivusto, joka perustettiin alun perin sanomalehdeksi vuonna 1944. Vuodesta 2013 sitä on julkaistu vain verkossa. Lehden nimi tulee Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen ensimmäisestä lauseesta (*”When in the course of human events...”*).

Vietnamin sodan aikana *Human Events* kannatti sotaa mutta arvosteli usein Yhdysvaltojen strategisia päätöksiä. Lehden sotilasasiantuntija Thomas A. Lane vaati sodan laajentamista Laosiin ja Kambodžaan. 1980-luvulla *Human Events* kirjoitti Nelson Mandelan olevan ”väkivaltainen marxilainen”. Lehdellä oli vaikutusta Ronald Reaganin poliittisen ajattelun muotoutumiseen. Reagan sanoi vaihtaneensa puoluekantansa demokraatista republikaaniksi *Human Eventsin* ansiosta. Jotkut Reaganin lähipiiriin kuuluneista henkilöistä, kuten James Baker, yrittivät saada hänet lukemaan mieluummin muita lehtiä.

Tietokirjailija Tommi Uschanovin mukaan *Human Events* voidaan luokitella valemediaksi sen levittämien salaliittoteorioiden takia.

Vuonna 2005 *Human Events* julkaisi listan 1800- ja 1900-lukujen haitallisimmista kirjoista. Listalle valittiin muun massa *[[Kommunistinen manifesti]]*, *[[Taisteluni]]* sekä *[[Alfred Kinsey|Kinseyn raportti]]*.

*Human Eventsin* jakaman ”Vuoden konservatiivi” -palkinnon ovat saaneet muun muassa Ronald Reagan, Mike Pence ja Sarah Palin.

## Lähteet
Meksikongofferikilpikonna

**Meksikongofferikilpikonna** (*Gopherus flavomarginatus*) on maakilpikonniin kuuluva matelijalaji. Lajia tavataan uhanalaisena Meksikosta.

## Koko ja ulkonäkö
Meksikongofferikilpikonna on Pohjois-Amerikan kilpikonnista suurin ja sen kilpi voi kasvaa 16&ndash;40 cm pitkäksi ja ne saavuttavat 35&ndash;100 kg painon. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. Meksikogofferinkilpikonnan kilpi on päältä litteä ja etuosastaan kapeampi kuin takaosastaan. Kilpi on ruskea ja sen reunat ovat keltaiset. Kilpi koostuu levyistä, joiden keskustat ovat tummat. Lajin raajat ovat väriltään keltaiset tai ruskeat ja vatsa on keltainen.

## Levinneisyys ja elintavat
Meksikongofferikilpikonnaa tavataan Meksikosta Chihuahuan, Coahuilan ja Durangon osavaltioista. Lajin elinympäristöä ovat aavikon pensaikot ja ruohoa kasvavat alueet. Laji kaivaa aavikon hiekkaan käytäviä, jotka voivat olla kaksi metriä syviä ja kymmenen metriä pitkiä. Meksikongofferikilpikonnat viettävät niissä suurimman osan ajastaan. Käytävät suojaavat kilpikonnaa aavikon voimakkailta lämpötilavaihteluilta ja pedoilta. Marraskuulta huhtikuulle laji on horroksenkaltaisessa tilassa. Meksikongofferikilpikonnan ravintoa on erityisesti galletaheiniin kuuluva *Pleuraphis mutica*, mutta se syö myös muita kasveja esimerkiksi mehikasveja ja kaktusten hedelmiä. Matelijan parittelukausi kestää toukokuulta heinäkuulle ja naaraat munivat kesäkuusta elokuulle. Munia on useimmiten 6&ndash;18. Meksikongofferikilpikonna voi elää 70-vuotiaaksi. Populaatioissa naaraita on enemmän kuin koiraita.

Meksikongofferikilpikonna luokitellaan äärimmäisen uhanalaiseksi ja kannan kooksi arvioidaan 2&nbsp;500 yksilöä ja kanta on vähenevä. Tärkeimmät uhat kannalle ovat pyydystäminen ravinnoksi ja elinympäristön häviäminen, koska karjaa laidunnetaan ruohomailla.

## Lähteet
Liuskemuura

**Liuskemuura** (*Myrmelastes schistaceus*) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.

Liuskemuuraa tavataan Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 884&nbsp;000 km2. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, ja sen arvellaan olevan vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi. Suuren levinneisyysalueen turvin se on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Räikkämuura

**Räikkämuura** (*Myrmelastes hyperythrus*) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintu.

Räikkämuuraa tavataan Boliviassa, Brasiliassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 2&nbsp;120&nbsp;000 km2. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Dagon (novelli)

**Dagon** on yhdysvaltalaisen kauhukirjailija H. P. Lovecraftin heinäkuussa 1917 kirjoittama novelli. Se ilmestyi *Vagrant*-lehdessä marraskuussa 1919 ja myöhemmin *[[Weird Tales]]issa* kahteenkiin otteeseen.

## Juoni

Novellin kertoja on merimies, jonka laivan saksalaiset upottavat ensimmäisessä maailmansodassa. Hänet otetaan vangiksi saksalaiseen laivaan, mutta muutamaa päivää myöhemmin hän pakenee veneellä. Merellä hän ajautuu päämäärättömästi maata tai laivoja näkemättä. Hän nukahtaa lopulta ja havahtuessaan huomaa joutuneensa keskelle vastenmielistä mustaa liejua, joka jatkuu joka suunnassa silmänkantamattomiin. Kertoja lähtee harhailemaan liejussa ja löytää muinaisen monoliitin, jonka ihmiselle tuntematon sivilisaatio on pystyttänyt. Kertoja tutkii monoliittia, jolloin valtava hirviö syöksähtää esiin vedestä. Kauhuissaan kertoja pakenee ja onnistuu pääsemään yhdysvaltalaisen laivan kyytiin. Hänen pelottavat kokemuksensa vainoavat häntä, ja hän lievittää traumojaan morfiinilla. Myöhemmin hänen rahansa kuitenkin loppuvat, ja hän päättää tehdä itsemurhan. Silloin ikkunaan ilmestyy hirviömäinen käsi, ja kertoja jättää selontekonsa kesken.

## Kirjoittaminen ja julkaisu

Lovecraft sai ”Dagoniin” idean näkemästään unesta, jossa hän joutui rämpimään inhottavassa, upottavassa liejussa. Ajatus syrjäistä järveä vainoavasta kalamaisesta ihmishahmosta lienee peräisin Irvin S. Cobbin novellista ”Fishhead”, josta Lovecraft piti kovasti.

Novelli ilmestyi ensin *Vagrant*-lehdessä marraskuussa 1919. Myöhemmin se julkaistiin *[[Weird Tales]]issa* kahteenkin otteeseen: lokakuussa 1923 ja tammikuussa 1936. Se oli mukana myös ensimmäisessä Lovecraft-novellikokoelmassa *The Outsider and Others*.

Kari Nenosen käännös oli ensimmäisen suomenkielisen Lovecraft-kokoelman ensimmäinen tarina. *Temppeli ja muita kertomuksia* -niminen kokoelma ilmestyi Jalavan kustantamana vuonna 1988.

## Teemat

Lovecraftin mukaan ”Dagon” on kertomus ”oudosta pakkomielteestä ja kauheista hallusinaatioista”. S. T. Joshi ja David E. Schultz (2001) huomauttavat, ettei lopun hirviömäinen käsi liene todellinen tapahtuma vaan osoitus kertojan syvenevästä hulluudesta. Ajatus San Franciscon kaduilla harhailevasta jättiläismäisestä kalamiehestä on Joshin ja Schultzin mielestä huvittava.

”Dagonissa” Lovecraft hahmotteli ensimmäistä kertaa fiktiivistä jumaltarustoa, jonka pohjalle Cthulhu-mytologia sittemmin rakentui. Hän jatkoi samankaltaisten teemojen parissa novelleissaan ”Cthulhun kutsu” (1926) ja ”Varjo Innsmouthin yllä” (1931). Joshin ja Schultzin mukaan kumpaakin voi pitää ”Dagonin” laajempana uusioversiona.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
BFGoodrich

**BFGoodrich** on yhdysvaltalainen rengasvalmistaja. Yritys oli aluksi osa Goodrich Corporation -konglomeraattia, kunnes ranskalainen Michelin hankki sen vuonna 1990 Uniroyalin kanssa (tuolloin The Uniroyal Goodrich Tire Company).

## Tuotteet
BFGoodrichin tuotevalikoimaan kuuluvat mm. urheilu- ja kilpa-autojen, henkilöautojen, pakettiautojen  sekä raskaan kaluston renkaat. Lisäksi merkki tarjoaa pyyhkijänsulkia erityisesti maastoajoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*BFGoodrichin Suomen nettisivut
Stop

**Stop** voi viitata esimerkiksi seuraaviin asioihin:

* Stop, sans-serif-kirjaintyyppi
* *[[STOP]]*, Zen Cafén albumi
* ”Stop!”, Jane’s Addictionin kappale

### Katso myös
* stop-merkki, liikennemerkki
David Burljuk

**David Burljuk** (1882 Semirotovštšina, Harkovan kuvernementti – 1967 New York, Yhdysvallat) oli venäjänkielinen ukrainalaissyntyinen Yhdysvaltojen kansalaisuuden saanut taidemaalari ja runoilija. Hän kirjoitti venäjäksi.

Burljuk tutustui 1911 Moskovassa Vladimir Majakovskiin. He julkaisivat yhdessä futuristisen manifestin. Hän piti vallankumouksen jälkeen näyttelyitä Siperiassa ja toimi sikäläisten futuristien johdossa. Hän lähti 1920 Japaniin ja sieltä 1922 Yhdysvaltoihin. Hän keskittyi Yhdysvalloissa maalaamiseen ja toimitti vaimonsa Marussian kanssa lehteä *Color and Rhyme* (1937–1966), jossa hän julkaisi muistelmiaan. Hän sai 1930 Yhdysvaltojen kansalaisuuden.

Burljukin veli oli taidemaalari Volodimir (Vladimir) Burljuk.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*  (Journal.fi)
* 
* Tomi Huttunen, Korvapuusti yleiselle maulle (1912) Kubofuturismi. Jyväskylän yliopisto
John Palo-Kangas

**Uno John Kangas**, myös **Palo-Kangas** (syntyisin **Uuno Johannes Palokangas**; 20. tammikuuta 1904 – 24. kesäkuuta 1957 Los Angeles USA) oli amerikansuomalainen Kaliforniassa vaikuttanut kuvanveistäjä.

Suomessa syntynyt Palo-Kangas asui alun perin Detroitissa ja opiskeli siellä muotokuvamaalausta. Hän päätyi kuitenkin kuvanveistäjän uralle ja muutti 1928 Los Angelesiin jossa hän työskenteli aluksi vahakuvien muovaajana. Palo-Kangas tuli Yhdysvalloissa tunnetuksi kun lokakuussa 1933 presidentti Franklin D. Roosevelt paljasti Los Angelesissa vieraillessaan Palo-Kankaan tekemän *The Conservation of Man and Nature* veistoksen liittovaltion rahoittaman Civilian Conservation Corps-ohjelman leirillä numero 1917 Griffith Parkissa. Palo-Kangas teki myös Kaliforniaan lähetysasemia perustaneen munkki Juniperro Serran patsaan, joka pystytettiin 1936 erääseen Venturan kaupungin puistoon. Molemmat patsaat on korvattu myöhemmin pronssisilla kopioilla

Vuonna 1937 paljastettiin Santa Monicassa Santa Monica Highschoolin kampuksella Palo-Kankaan *The Viking* niminen veistos ja vuonna 1939 paljastettiin Bakersfieldissä Palo-Kankaan isä Garcesista tekemä patsas. 

Palo-Kankaan puoliso oli Esther L. Palo-Kangas. Suomalaisten tietojen (Ylikiimingin kirkonkirjat; syntyneet 1903–1908, s. 23) mukaan Palo-Kankaan syntymäpäivämäärä oli 8. tammikuuta 1904 ja syntymäpaikka Ylikiiminki.

## Lähteet
Porin tiedepuisto

**Porin Tiedepuisto** on Porin Vähäraumalla sijaitseva koulutuskeskittymä. Alueella sijaitsevat teknologiakeskus Pripoli, sekä ammattikoulu WinNovan kampus, joka avautui nykymuotoisena vuonna 2018 Satakunnan ammattikorkeakoulun poistuttua alueelta. Koulutuskeskittymän alueella opiskelee ja työskentelee yhteensä yli 3500 henkilöä. 

## Lähteet
Tuomo Harjula

**Tuomo Harjula** (s. 17. tammikuuta 1978 Oulu) on suomalainen entinen jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Harjula on Oulun Kärppien kasvatti ja pelasi juniorikiekkoa Kärppien joukkueessa vuoteen 1999 asti. Kaudella 1999–2000 Harjula pelasi 30 ottelua Kärppien miesten joukkueessa Jääkiekon I-divisioonaa ja kahdeksan ottelua lainalla Suomi-sarjan Raahe-Kiekossa. Kärppien noustua Liigaan vuosituhannen vaihteessa Harjula pelasi kaksi kautta Kärpissä ennen siirtymistään Ässien riveihin kaudelle 2002–2003. 

Kahden Ässä-kauden jälkeen Harjula lähti Itävallan kakkostasolla pelanneen EHC Lustenaun joukkueeseen, jossa pelasi vajaat kaksi kautta. Jälkimmäisellä kaudella Lustenau voitti sarjamestaruuden, ja 13 ottelua joukkueessa pelannut Harjula lasketaan myös mestariksi, vaikka siirtyikin joukkueesta kesken kauden Tanskaan Herlev Hornetsin joukkueeseen. Tanskassa Harjula pelasi puolitoista kautta eli kevääseen 2007 asti. Seuraavalle kaudelle Harjula vaihtoi Italiaan HC Neumarkt/Egnan joukkueeseen, jossa pelasi kolme täyttä kautta.

Kaudelle 2010–2011 Harjula palasi Itävaltaan, kakkostason EHC Bregenzerwaldin joukkueessen yhden kauden ajaksi. Itävallasta Harjula palasi Italiaan, Serie B:n EV Bozenin joukkueeseen, josta lainattiin siirtorajalla Serie A:ssa pelanneeseen kaupungin ykkösjoukkue HC Bolzanon joukkueeseen. Bolzanossa Harjula pääsi juhlimaan Italian mestaruutta. Uransa viimeisen kauden 2012–2013 Harjula pelasi jälleen Serie B:ssa HC Eppan Piratesin riveissä.

Jo viimeisen pelikautensa aikana Harjula toimi apuvalmentajana EV Bozenin U20-joukkueessa. Kauden 2014–2015 Harjula toimi EV Bozenin Serie B -joukkueen päävalmentajna ja on tämän jälkeen valmentanut Neumarkt/Egnan sekä Auer/Oran eri juniorijoukkueissa sekä apu- että päävalmentajana. Kaudella 2019–2020 hän toimi juniorivalmennuksen ohessa Unterlandin edustusjoukkueen apuvalmentajana Serie B:ssa.

## Tilastot

## Lähteet
Alexander Otto Ehrström

**Alexander Otto Ehrström**  (21. tammikuuta 1826 Porvoo – 25. syyskuuta 1899 Tuusula) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.

Ehrströmin vanhemmat olivat pappi, kirjailija Eric Gustaf Ehrström ja 	Ulrika Lovisa Ahlstedt. Professori, senaattori Karl Gustaf Ehrström oli hänen veljensä. Ehrström suoritti Mustialassa maatalouskurssin ja toimi ensin useiden eri maatilojen vuokraajana, kunnes avioitui Järvenpään kartanon perijättären kanssa ja ryhtyi siellä maanviljelijäksi. Hän osallistui Tuusulan kunnalliselämään aktiivisesti ja edusti Helsingin tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1882, 1885, 1888 ja 1894 sekä  Piikkiön tuomiokuntaa valtiopäivillä 1891. Ehrström oli 1882 suostuntavaliokunnan jäsen ja 1894 laki- ja talousvaliokunnan varajäsen. Vuonna 1882 hän anoi yhdessä muiden kanssa, että keisari Aleksanteri II:lle saataisiin pystyttää muistopatsas. 

## Lähteet
Kreikanmonni

**Kreikanmonni** (*Silurus aristotelis*) on monnien (Siluridae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen tieteellinen lajinimi *aristotelis* on annettu Aristoteleen mukaan.

Kreikanmonnin pituus on tavallisesti 22,7 senttimetrin luokkaa ja voi maksimissaan olla 46 senttimetrin luokkaa. Sillä on peräevässään 66-75½ ruotoa. Leuassaan kreikanmonnilla on yksi viiksipari.

Kreikanmonni elää kotoperäisenä Kreikassa Achelóos-joen valuma-alueella eli Trichonída-, Lysimachía-,
Ozerós- ja Amvrakía-järvissä. Sitä siirtoistutettiin 1950-luvulla Pamvótida-järveen, 1980-luvulla Vólvi-järveen ja myöhemmin myös Ylíki-järveen. Vólvi-järvessä se muodosti ensin vahvan kannan, joka alkoi kilpailla järvessä alkuperäisenä elävän monnin kanssa, ja onnistui jopa ajamaan monnin siellä paikallisesti sukupuuttoon, mutta on sittemmin lajina itsekin hävinnyt Vólvista, kun taas siirto Pamvótida-järveen onnistui ja lajilla on nykyisin siellä elinkykyinen populaatio. Achelóos-joen valuma-alueen järvissä laji esiintyi alun perin runsaana, mutta liikakalastuksen ja veden saastumisen takia se on nykyisin niissä vähälukuinen.

Kreikanmonnin lisääntymisaika on huhti-heinäkuussa. Munat kudetaan 2–3 metrin syvyyteen. Se lisääntyy pareissa ja koiras syleilee naarasta lisääntymisen aikana. Lajin ”pesä” voi olla joko kasvimateriaaleista kyhätty pesä, matala kuoppa tai vain sen puhdistama alue vedenpohjaa. Koiras tekee pesän ja puolustaa pesän aluetta ja munia niiden noin viisi päivän kuluttua tapahtuvaan kuoriutumiseen saakka. Laji saavuttaa sukukypsyyden 2–3 vuoden ikäisenä. Kreikanmonnin ravintoa ovat pääasiassa kalat, mutta se syö myös äyriäisiä, kotiloita, hyönteisiä, sammakkoeläimiä sekä vesikäärmeitä.

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: 
### Viitteet
Francis (täsmennyssivu)

**Francis** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

## Henkilönnimet
*Francis, miehen etunimi

*Francis, sukunimenä:
**Alec B. Francis (1867–1934), englantilainen näyttelijä
**Andrew Francis (s. 1985), kanadalainen näyttelijä
**Anne Francis (1930–2011), yhdysvaltalainen näyttelijä
**Bob Francis (s. 1958), kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
**Clare Francis (s. 1946), brittiläinen kirjailija
**Connie Francis (1937–2025), yhdysvaltalainen poplaulaja
**David J. Francis (s. 1965), sierraleonelainen poliitikko
**Dick Francis (1920–2010), brittiläinen jännityskirjailija
**Dillon Francis (s. 1987), yhdysvaltalainen elektronisen musiikin tuottaja
**Edward Francis (1930–2017), intialainen piispa
**Eleanor Francis (1932–2009), *Eleanor Helin*, yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
**Emile Francis, "Kissa" (1926–2022), kanadalainen jääkiekkoilija ja valmentaja
**Freddie Francis (1917–2007), brittiläinen elokuvaohjaaja ja -kuvaaja
**George Francis (1896–2008), pitkäikäinen yhdysvaltalainen
**Javon Francis (s. 1994), jamaikalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti
**Julius Francis (s. 1964), brittiläinen nyrkkeilijä
**Mark Lewis-Francis (s. 1982), englantilainen pikajuoksija, rattikelkkailija ja olympiavoittaja 
**Michael Kpakala Francis (1936–2013), liberialainen arkkipiispa
**Philip Francis (1740–1818), englantilainen virkamies ja kirjailija
**Phyllis Francis (s. 1992), yhdysvaltalainen pikajuoksija ja olympiavoittaja
**Ranganathan Francis (1920–1975), intialainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja
**Richard Francis-Bruce (s. 1948), australialainen elokuvaleikkaaja
**Ron Francis (s. 1963), kanadalainen jääkiekkoilija 
**Sage Francis, yhdysvaltalainen hip hop -artisti
**Sam Francis (1923–1994), yhdysvaltalainen taidemaalari ja taidegraafikko
**Samuel Francis (s. 1987), nigerialaissyntyinen qatarilainen pikajuoksija
**Sara Francis (s. 2000), suomalainen pikajuoksija
**Sebastian Francis (s. 1951), malesialainen piispa
**Simon Francis (s. 1985), englantilainen jalkapalloilija
**Trevor Francis (1954–2023), englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
**Willie Francis (1929–1947), yhdysvaltalainen murhaaja

*Francis, taiteilijanimenä:
**H. G. Francis, oik. *Hans Gerhard Franciskowsky* (1936–2011), saksalainen kirjailija
**Kay Francis, oik. *Katherine Edvina Gibbs* (1905–1968), yhdysvaltalainen näyttelijä
**Mike Francis, oik. *Michele Francesco Puccioni* (1961–2009), italialainen laulaja-lauluntekijä.

## Muita merkityksiä
*Francis-turbiini, vesiturbiini
*Derrington-Francis, brittiläinen Formula 1 -talli
*Lea-Francis, brittiläinen automerkki
*2050 Francis, päävyöhykkeen asteroidi.
Orano

**Orano** on ranskalainen yritys, joka tuottaa uraania ja rikastaa sitä ydinvoimaloiden polttoaineeksi, kierrättää käytettyä ydinpolttoainetta sekä purkaa vanhoja ydinvoimaloita. Yritys syntyi vuonna 2016, kun Areva-konserni pilkottiin osiin. Ydinpolttoainetta käsittelevän yhtiön nimi oli aluksi New Areva, mutta vuonna 2018 se vaihtoi nimensä Oranoksi. Nimi tulee kreikkalaisen mytologian Uranos-jumalasta, josta on johdettu myös alkuaine uraanin nimi.

Oranon suurimmat omistajat ovat Ranskan valtio, joka omistaa 45,2 prosenttia Oranosta, sekä Areva, jonka omistusosuus on 40 prosenttia. Pienempiä omistajia ovat Japan Nuclear Fuel Limited ja Mitsubishi Heavy Industries, jotka molemmat omistavat 5 prosenttia Oranosta, sekä Ranskan atomienergian ja vaihtoehtoisen energian komissio (CEA), jonka osuus on 4,8 prosenttia.

Orano on maailman toiseksi suurin uraanintuottaja Kazatompromin jälkeen. Vuonna 2019 Orano tuotti 11 prosenttia maailman uraanintuotannosta. Yhtiön uraanikaivokset sijaitsevat Kanadassa, Kazakstanissa ja Nigerissä. Oranolla on uraanin rikastuslaitos Tricastinissa Ranskassa.

Orano on maailman suurin käytetyn ydinpolttoaineen kierrätysyhtiö. La Haguen laitoksella Ranskassa yhtiö erottelee käytetystä polttoaineesta kierrätyskelpoiset materiaalit ja jätteen. Meloxin laitoksella Ranskassa Orano valmistaa kierrätetystä plutoniumista ja uraanista MOX-polttoainetta.

## Lähteet
Salomon Ek

**Salomon Ek (Hiitola)**  (15. elokuuta 1826 – 1908) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Ek oli talollinen Saloisista eli Salosta ja edusti Salon tuomiokuntaa talonpoikaissäädyssä valtiopäivillä 1863–1864. Ek joutui keskeyttämään valtiopäivätyönsä sairastumisen takia. Hän toimi myöhemmin Oulussa koneenkäyttäjänä ja Raahessa kelloseppänä. 

## Lähteet