open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Saksan 21. jalkaväkidivisioona

**Saksan 21. jalkaväkidivisioona** () oli Saksa maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

## Perustaminen
Wehrkreis I muodosti 1. lokakuuta 1934 Elbingissä divisioonan peitenimellä Kommandant von Elbing, jonka nimi vaihdettiin 15. lokakuuta 1935 Saksan irtautuessa Versailles'n rauhan rajoituksista 21. jalkaväkidivisioonaksi. Divisioonan runkona oli Reichswehrin 1. divisioonan Preussin 3. jalkaväkirykmentti.

## Historia
Divisioona asetettiin liikekannalle 21. elokuuta 1939 osana ensimmäistä liikekannallepanoryhmää. Se liitettiin pohjoisen armeijaryhmän 3. armeijan XXI armeijakuntaan, jonka mukana se hyökkäsi Itä-Preussista Puolaan. Lokakuussa divisioona oli armeijaryhmän reservinä Puolassa. Marraskuussa divisioona oli armeijaryhmä A:n 12. armeijan III armeikakunnassa Eifelin alueelle keskitettynä. Se hyökkäsi Luxemburgin kautta Ranskaan.

Divisioona siirrettiin Itä-Preussiin, josta se aloitti pohjoisen armeijaryhmän mukana etenemisen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa 22. kesäkuuta 1941 edeten aina Leningradin alueelle. Se vetäytyi armeijaryhmän mukana Riikaan ja edelleen Itä-Preussiin loppu vuodesta 1944, jolloin se oli liitettynä 3. panssariarmeijaan. Divisioonan pääosa tuhoutui sodan lopulla Mamonovon motissa. Loppuosa kuljetettiin Veikselinhaffin yli Baltijskiin ja Sambian niemimaalle, missä yksikkö hajaantui taisteluissa puna-armeijaa vastaan.

## Komentajat
Divisioonankomentajina olivat:
* kenraaliluutnantti Albert Wodrig perustamisesta - 10. marraskuuta 1938
*kenraaliluutnantti Kuno-Hans von Both 10. marraskuuta 1938 - 20. lokakuuta 1939
*kenraaliluutnantti Otto Sponheimer 1. marraskuuta 1939 - huhtikuu 1942
*kenraaliluutnantti Wilhelm Bohnstedt huhtikuu 1942
*kenraaliluutnantti Otto Sponheimer huhtikuu 1942 - 10. tammikuuta 1943
*kenraaliluutnantti Gerhard Matzky 10. tammikuuta - 1. lokakuuta 1943
*eversti Hubertus Lammey 1. lokakuuta - joulukuu 1943
*kenraaliluutnantti Gerhard Matzky joulukuu 1943 - 1. maaliskuuta 1944
*kenraalimajuri Franz Sensfuss 1. -28. maaliskuuta 1944
*kenraaliluutnantti Hermann Foertsch 29. maaliskuuta - 22. elokuuta 1944
*kenraalimajuri Heinrich Goetz 22. elokuuta - 25. syyskuuta 1944
*eversti Hengersdorff 25. syyskuuta - lokakuu 1944
*eversti Scharenberg lokakuu - 12. joulukuuta 1944
*eversti Beyse 12. joulukuuta 1944 - 14. tammikuuta 1945
*kenraalimajuri Heinrich Goetz 12. tammikuuta - 1. huhtikuuta 1945
*kenraalimajuri Karl Koetz 1. huhtikuuta 1945 - antautumiseen

## Lähteet
Eeva (televisiosarja)

**Eeva** on suomalainen komediasarja, joka esitettiin Mainos-TV:n ohjelmistossa tammikuusta joulukuuhun 1971. Sen käsikirjoitti Inke Tarkas, joka toimi myös sarjan toisena ohjaajana Aarne Tarkaksen ohella. Nimiroolia, yksinhuoltaja Eeva Kesästä esittää Marjatta Kallio ja tämän 16-vuotiasta tytärtä Terhi Panula.

Yhdysvaltalaisista sarjoista kuten The Lucy Show’sta vaikutteita ottanut *Eeva* oli yritys tehdä suomalaista tilannekomediaa. 1970-luvun alun ilmapiiri ei sen kepeyttä suosinut. Kriitikko Anna Kerttu Wiik kuvasi päähenkilöä ”tylsäksi”,  ”kaakattajaksi” ja ”lähes sietämättömäksi otukseksi” ja ihmetteli, miten tällä voi olla niin järkevä tytär. Hän luonnehti muitakin sarjan hahmoja oudoiksi ja yliammutuiksi.

Marjatta Kallion ja Terhi Panulan ohella sarjassa näyttelevät muiden muassa Olavi Ahonen, Tiina Rinne, Leo Jokela, Pentti Irjala ja Pia Hattara. Yksittäisissä jaksoissa vierailee kymmeniä muitakin näyttelijöitä, kuten Uljas Kandolin, Brita Koivunen, Martti Tschokkinen ja Aarre Karén.

## Jaksot ja esityspäivät
Jaksot ja esityspäivät
# Posliinikana 5.1.1971
# Naisten yö 19.1.1971 
# Peruukki 2.2.1971
#  Yövartija vain… 16.2.1971
# Isojen poikien leikit 2.3.1971 
# Amerikan setä 16.3.1971 
# Tieteen uhri 30.3.1971 
# Naamiaiset 13.4.1971
# Pelihimo 27.4.1971
# Mitäs me taiteilijat 11.5.1971 
# Suuria kauppoja 25.5.1971 
# Lapsenpiiat 15.9.1971
# Paha tyttö 13.10.1971 
# Veronalaiset rakastavaiset 10.11.1971 
# Kuun kivi 8.12.1971

## Lähteet
Suomen Romanifoorumi – Fintiko Romano Forum

**Suomen Romanifoorumi - Fintiko Romano Forum (FRF)** on suomalaisten romanijärjestöjen keskusliitto. Toiminnan tavoitteena on kehittää romanijärjestöjen osallistumisvalmiuksia, voimaantumista ja verkostoitumista. FRF osallistuu kansalliseen ja kansainväliseen ihmisoikeustyöhön ja yhdenvertaisuuden edistämiseen.

FRF toimii jäsenjärjestöjensä edustajana muun muassa erilaisissa kunta- ja valtionhallinnon työryhmissä ja neuvottelukunnissa. FRF tekee aloitteita, antaa lausuntoja ja osallistuu erilaisiin kuulemistilaisuuksiin lainsäädännön uudistamista koskevissa kysymyksissä ja Suomen ratifioimien kansainvälisten sopimusten täytäntöönpanoa koskevassa seurannassa.

FRF:än viralliset nettisivut löytyvät osoitteesta www.romanifoorumi.fi

## Lähteet
Random

**random** ja **urandom** ovat Unixin kaltaisissa käyttöjärjestelmissä käytettäviä näennäissatunnaislukugeneraattoreita, joita voidaan käyttää lukemalla laitetiedostoja /dev/random sekä /dev/urandom.

Ohjelmat käyttävät käyttöjärjestelmän ytimen toiminnasta saatavaa satunnaisdataa. Näistä kahdesta urandom on nopeampi kuin random, sillä se ei jää odottamaan entropia-altaan tyhjetessä, vaan uudelleenkäyttää samaa dataa. Tämän vuoksi datan laatu ei ole samantasoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Random linux.fi:ssä
Saksan 5. vuoristodivisioona

**Saksan 5. vuoristodivisioona** () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

## Perustaminen
Divisioona perustettiin lokakuussa 1940 Tirolissa Itävallassa. Divisioonan rungoksi siirrettiin 1. vuoristodivisioonan kolmas ylimääräinen rykmentti vuoristojääkärirykmentti 100. Divisioonan toinen rykmentti tuli motorisoiduksi divisioonaksi muutettavasta 10. jalkaväkidivisioonasta, joka luovutti jalkaväkirykmentti 85:n. Divisioonan muiden yksiköiden rungot tulivat myös mainituista divisioonista.

## Historia
Divisioonan ensimmäinen sotatoimi oli Balkanin sotaretki 1941, jolloin se osallistui operaatioihin  Marita ja Merkur eli Kreikan ja Kreetan valtaukseen. Divisioona palasi marraskuussa Saksaan täydennettäväksi ja huhtikuussa 1942 se siirrettiin itärintamalle.

Divisioona liitettiin pohjoiseen armeijaryhmään Olhavan alueelle. Marraskuussa 1943 se siirrettiin edelleen Italiaan, missä se oli joulukuussa Gustav-linjalla lähellä Monte Cassinoa. Divisioona antautui Yhdysvaltain joukoille  toukokuussa 1945 Torinon lähistöllä.

## Komentajat
Divisioonankomentajina olivat:
*vuoristojoukkojenkenraali Julius Ringel (1. marraskuuta 1940 - 10. helmikuuta 1944)
*kenraaliluutnantti Max Schrank 10. helmikuuta 1944 - 1. tammikuuta 1945
*kenraalimajuri Hans Steets 18. tammikuuta - 8. toukokuuta 1945

## Lähteet
* 

### Viitteet
Okovin metsä

**Okovin metsä** on suuri metsäalue, joka keskiajalla peitti koko Valdain ylängön.  Myöhemmin se nimettiin Volokovin, Volkonin tai Volginin metsäksi.

## Historia
”Nestorin kronikka” mainitsee metsän olleen ikään kuin muinais-Venäjän maantieteellinen keskus: 

Nestorin kronikan mukaan varjagien reitti kulki koko Euroopan ympäri, ja kronikassa mainitaan keskiajan kaksi tärkeintä kaupunkia: Rooma ja Tsargrad (Konstantinopoli). Kronikassa mainitaan myös toisen pohjoinen reitti Itämereltä Väinäjoelle (tai päinvastoin "Väinäjokea pitkin varjagien maahan") ja sitten vetotaivalta pitkin Dneprjoen latvoille sekä Dnepriä pitkin Mustallemerelle.

Hyvien vetotaipaleiden ansiosta Okovin metsä oli useiden kauppareittien risteyspaikka: muinaisen Väinäjoki–Volga-reitin sekä myöhemmän Viikinkien idäntien Konstantinopoliin. 

## Nykyaika

Muinaisen Okovin metsän parhaiten jäljelle jääneestä osasta tehtiin vuonna 1931 Keski-Venäjän metsänsuojelualue. Alue sijaitsee Tverin alueen länsiosissa. Okovin metsä sijaitsee Tverin alueella ja Smolenskin alueella. Se on Valdain ylängön eteläinen osa, Volgan latvoilta etelään. Metsässä on myös eri jokien alkupää: Zhkupa, Mezha (Väinäjoen alkupää), Tudovka, Obsha, Osuga sekä Dnepr.

## Lähteet
* Tverin alueen tietokirja (Arkistolinkki) 
* Dzermant A: Okovin metsä  
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Okovin metsä 
* Keski-Venäjän metsänsuojelualue
Marco Mattiacci

**Marco Mattiacci** (s. 8. joulukuuta 1970 Rooma, Italia) on italialainen autourheiluvaikuttaja. Mattiacci toimi Formula 1-talli Scuderia Ferrarin tallipäällikkönä huhtikuusta 2014 saman vuoden marraskuuhun. Hän peri toimen 14. huhtikuuta 2014 Ferrarin eronneelta tallipäälliköltä Stefano Domenicalilta. Roomassa syntynyt Mattiacci toimi vuodesta 1989 vuoteen 1999 Jaguarin tehtaalla Isossa-Britanniassa. Ferrarilla hän on työskennellyt vuodesta 1999, pääosin merkin Amerikan-tehtaiden johtajana. Marraskuussa 2014 Ferrarin osalta huonosti sujuneen kauden 2014 jälkeen Maurizio Arrivabene korvasi Mattiaccin Ferrarin tallipäällikkönä.
Saksan 7. vuoristodivisioona

**Saksan 7. vuoristodivisioona** () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Pääosan sodasta se toimi osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa.  

## Perustaminen
Wehrkreis XIII perusti divisioonan 15. marraskuuta 1941 Grafenwöhrin koulutuskeskuksessa. Se muodostettiin uudelleen nimeämällä 99. kevyt jalkaväkidivisioona, joka oli taistellut itärintamalla, kunnes se vedettiin Saksaan lokakuussa.

## Historia
Vuonna 1942 divisioona siirrettiin Suomeen, missä se oli Norjaan vetäytymiseensä saakka. Se antautui Norjassa toukokuussa 1945.

## Divisioonalle alistetut suomalaiset joukot
Kesällä 1944 Saksan 7. vuoristodivisioonalle oli alistettuna:

* Rj.P 7 peiteluku 5703
* Rj.P 8 peiteluku 5303
* Er.P 8 peiteluku 9872
* Er.P 11 peiteluku 5830
* 11.Krh.K peiteluku 5815
* 48.Tyk.K  peiteluku 5812
* Kev.Psto 17 peiteluku 3396
* 7.Er.Ps.AutoJ peiteluku 9395
* 9.Er.Ps.AutoJ peiteluku 9396

## Komentajat
Divisioonankomentajina olivat:
*kenraaliluutnantti Rudolf Konrad (15. marraskuuta – 19. joulukuuta 1941)
*kenraalimajuri Wilhelm Weiss (19. joulukuuta 1941 – 1. tammikuuta 1942)
*eversti August Krakau (1. toukokuuta – 22. heinäkuuta 1942)
*kenraaliluutnantti Robert Martinek (22. heinäkuuta – 10. syyskuuta 1942)
*kenraaliluutnantti August Krakau (10. syyskuuta 1942 - toukokuu 1945)

## Lähteet
* 

### Viitteet
Suzuki-kytkentä

**Suzuki-kytkentä** (myös **Suzuki-reaktio** tai **Suzuki–Miyaura-reaktio**) on organobooriyhdisteen ja alkyyli -tai aryylihalogenidin välinen kytkentäreaktio, jota katalysoivat palladiumin yhdisteet. Suzuki-kytkentä on hyvin yleinen tapa syntetisoida aromaattisia tai konjugoituneita kaksoissidoksia sisältäviä yhdisteitä. Reaktio on nimetty japanilaisen kemistin Akira Suzukin mukaan. Suzuki julkaisi reaktion ensimmäistä kertaa vuonna 1979.

## Reagoivat yhdisteet
Suzuki-kytkennässä toinen reagoiva lähtöaine on alkyyli- tai aryyliorganobooriyhdiste. Käytetyimmät reagenssit reaktiossa ovat boronihappoja (RB(OH)2), mutta myös organoboraaneja, joita valmistetaan hydroboorauksella ja boronihappojen estereitä trialkyyli- tai triaryyliboronaatteja voidaan käyttää.

Toisena reagoivana yhdisteenä on tyypillisesti alkyyli-, alkenyyli- tai aryylihalogenidi. Käytetyimpiä ovat bromidit ja jodidit, mutta myös orgaanisia triflaatteja ja fosforihappojohdannaisia voidaan käyttää. Katalyyttinä Suzuki-kytkennöissä käytetään tavanomaisesti palladiumkomplekseja, mutta myös kuparikomplekseja on tutkittu. Käytettäessä kiraalisia ligandeja voidaan Suzuki-kytkentä suorittaa asymmetrisesti.

Suzuki-kytkennän etu on se, että reagoivissa yhdisteissä voi olla useita funktionaalisia ryhmiä, jotka eivät reagoi. Yhteensopivia ryhmiä ovat muun muassa alkoholi-, nitriili-, amino-, nitro- ja karbonyyliryhmiä.

## Mekanismi
Suzuki-kytkentä muistuttaa reaktiomekanismiltaan useita muita kytkentäreaktioita, kuten Stille-kytkentää. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa katalyytti, jossa palladium on hapetusluvulla 0, reagoi alkyyli- tai aryylihalogenidin kanssa hapettavalla additiolla muodostaen alkyylipalladiumyhdisteen, jossa palladiumin hapetusluku on + II. Emäs reagoi organobooriyhdisteen, kuten boronihapon, kanssa muodostaen negatiivisesti varautuneen boronaatin, joka reagoi palladiumkompleksin kanssa transmetallaatiolla. Transmetalloinnissa alkyyliryhmä siirtyy organobooriyhdisteeltä palladiumkompleksille. Viimeinen vaihe on pelkistävä eliminaatio, jossa palladiumkompleksiin kiinnittyneet halogenidilta ja organobooriyhdisteeltä peräisin olevat alkyyliryhmät yhdistyvät ja palladium pelkistyy hapetusluvulta +II hapetusluvulle 0.
:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marco Höger

**Marco Höger** (s. 16. syyskuuta 1989) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa Bundesliigassa pelaavaa Kölniä. 

Bayer Leverkusenissa juniorina pelannut Höger aloitti ammattilaisuransa vuonna 2008 Alemannia Aachenin kakkosjoukkueen riveissä. Hän nousi ykkösjoukkueeseen vuonna 2009, josta matka jatkui vuonna 2011 Bundesliigaan ja Schalkeen. Schalken paidassa Höger voitti DFL-Supercupin vuonna 2011. Hän kuului sittemmin seuran avainpelaajiin. Hän pelasi viiden kauden aikana 88 bundesliigaottelua, joissa teki seitsemän ja syötti yhdeksän maalia. Mestarien liigan 15 ottelussa hän syötti yhden maalin, ja Eurooppa-liigassa hän pelasi 13 ottelua.

Höger siirtyi Kölniin 1,3 miljoonalla eurolla kesällä 2016. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut seurassa 68 bundesliigaottelua, joissa hän on syöttänyt yhden maalin. Toisella sarjatasolla hän on edustanut Kölniä 26 ottelussa sekä tehnyt yhden ja alustanut kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kaksi ottelua.

## Lähteet
* http://www.transfermarkt.co.uk/en/marco-hoeger/profil/spieler_55510.html
Saksan 8. vuoristodivisioona

**Saksan 8. vuoristodivisioona** () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

## Ensimmäinen divisioona
Divisioona perustaminen aloitettiin maaliskuussa 1944 Lapissa, jolloin sen runkona oli Vuoristojääkärirykmentti 139. Divisioona nimettiin pian uudelleen komentajansa eversti Mathias Kräutlerin mukaan ryhmä Kräutleriksi ja edelleen erillisdivisioona 140:ksi 7. syyskuuta, jolloin siihen kuuluivat erillisdivisioonan esikunta, vuoristojääkärirykmentti 139, jääkäripataljoona 3, tykistörykmentti 139 sekä pioneeri ja viestikomppaniat. Divisioona vetäytyi muun armeijan mukana Norjaan, jossa se antautui sodan lopulla briteille.

## Toinen divisioona
Toisen yhtymän historia alkaa Münchenistä VII täydennysalueesta (), joka asetettiin liikekannalle 26. elokuuta 1939. Siitä muodostettiin 9. marraskuuta Divisioona Nr 157 ja se nimettiin 12. joulukuuta 1942 edelleen 157. täydennysdivisioonaksi. Seuraavana keväänä divisioonaan kuuluivat täydennysrykmentit 7 ja 157, vuoristotäydennysrykmentti 1, tykistötäydennysrykmentti 7, täydennystulenjohtopatteristo 7, täydennyspanssarintorjuntapataljoona 7, täydennyspioneeripataljoona 7, täydennysmoottoripataljoonat 7 ja 27, täydennyskuljettajapataljoonat 7 ja 27 sekä täydennysrakentajapataljoona 7.

Divisioonasta muodostettiin 1. lokakuuta 1942 157. reservidivisioonaksi, jolloin siihen kuului reservikrenatöörirykmentit 7 ja 157, reservivuoristorykmentti 1, reservitykistörykmentti 7 ja reservipioneeripataljoona 7. Se oli sijoitettu Besanconiin Ranskaan varuskuntajoukoksi. Sen vahvuus oli 1. syyskuuta 1943 lähes 12000 sotilasta. Italian antauduttua divisioona siirrettiin Grenobleen, jossa se nimettiin 1. syyskuuta 1944 157. vuoristodivisioonaksi ja edelleen helmikuussa 1945 8. vuoristodivisioonaksi. Divisioona täydennettiin Mittenwaldissa Baijerissa, jonka jälkeen se siirrettiin Westfaleniin ja edelleen Ranskaan Besanconiin. Divisioona lähetettiin Italian antauduttua Grenobleen lähelle Italian rajaa, jolloin se liitettiin osasto von Zangeniin (myöhemmin Ligurian armeija) taistelemaan Pohjois-Italian partisaaneja vastaan.

Divisioona ei koskaan saavuttanut määrävahvuutta. Se nimettiin 1. syyskuuta 1944 157. reservivuoristodivisioonaksi ja edelleen helmikuussa 1945 8. vuoristodivisioonaksi, jolloin se samalla siirrettiin ensimmäistä kertaa etulinjaan taistelemaan Rovereto-Trenton alueen Yhdysvaltain joukkoja vastaan. Divisioona osallistui Po-joen laakson taisteluihin Italian toisen maailmansodan viimeisiin sotatoimiin. Divisioonan vahvuus oli noin 3000 miestä, mutta se oli kuitenkin Saksan 10. armeijan suurin yhtymä. Divisioona antautui huhtikuun lopulla Yhdysvaltain joukoille.

## Komentajat
Divisioonankomentajana oli kenraaliluutnantti Paul Schricker syyskuusta 1944 aina antautumiseen saakka.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Circuit International Automobile Moulay El Hassan

**Circuit International Automobile Moulay El Hassan** (myös **Marrakech Street Circuit**) on osittainen katurata Marrakechissa Marokossa.

Radalla on ajettu vuosittain WTCC:n Marokon osakilpailu, poikkeuksena vuosi 2011 jolloin kilpailu peruttiin talousongelmien takia. Formula E:n Marokon osakilpailu ajettiin radalla vuonna 2016. Auto GP -sarjan osakilpailu ajettiin radalla vuosina 2012–2014. Sarjan osakilpailu oli kalenterissa myös kaudella 2015 mutta kilpailu peruttiin ennen kauden alkua.

Vuodeksi 2016 Hermann Tilke suunnitteli uuden rataprofiilin joka on lyhyempi, sekä se sisältää monipuolisempia mutkia ja pysyvän moottorirataosuuden.

## Voittajat
### WTCC

### Formula E

### Auto GP

## Lähteet
*Race of Marocco  FIAWTCC.com 
*WTCC Race of Marocco  FIAWTCC.com 
*Calender - Marrakesh, Morocco  FIAFormulaE.com 

### Viitteet
Saksan 6. vuoristodivisioona

**Saksan 6. vuoristodivisioona** () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Pääosan sodasta se toimi osana Saksan 20. vuoristoarmeijaa. 

## Perustaminen
Wehrkreis V perusti divisioonan 1. kesäkuuta 1940 Heubergin koulutuskeskuksessa. Sen runkona olivat vuoristojääkärirykmentit 141 ja 143.

## Historia
Se siirrettiin 13. kesäkuuta länsirintamalle ja divisioona oli Ranskan antauduttua miehitysjoukkona. Joulukuussa se osallistui Kreikan valtaukseen operaatio Maritaan ja syyskuussa 1941 divisioona siirrettiin Pohjois-Suomeen. Heinäkuussa 1942 se liitettiin 20. vuoristoarmeijaan, jonka mukana se vetäytyi Norjaan loppuvuodesta 1944.

Divisioona antautui briteille sodan loputtua vuonna 1945.

## Komentajat
Divisioonankomentajina olivat:
*kenraalimajuri Ferdinand Schörner (perustaminen - 1. helmikuuta 1942)
*kenraaliluutnantti Christian Philipp 1. helmikuuta 1942 - 20. elokuuta 1944
*kenraalimajuri Max-Josef Pemsel 20. elokuuta 1944 - 19. huhtikuuta 1945
*eversti Josef Remold 20. huhtikuuta 1945 - antautumiseen

## Lähteet
* 

### Viitteet
Vaihejohdin

**Vaihejohdin** eli L-johdin (engl. *Phase*)  on sähköasennuksissa käytetty johdin, jota pitkin virta pääsee kuormalle. Yksivaiheisissa kytkennöissä vaihejohtimen värinä käytetään ruskeaa, kun taas kolmivaiheisissa kytkennöissä vaihejohtimien värit ovat ruskea (L1), musta (L2) ja harmaa (L3). Vaihejohdin on aina jännitteinen ja suojattava kosketukselta.

## Katso myös
* Suojajohdin

## Lähteet
Rajakallion hyppyrimäet

**Rajakallion hyppyrimäet** on neljän hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Ummeljoella Kouvolassa, entisen Anjalankosken kaupungin ja sitä aiemman Anjalan kunnan alueella. Hyppyrimäissä ei ole muovitusta.

## Rajakallion hyppyrimäki
### Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 42,0 metriä on hypännyt Pyry Ruikka.

## K25
### Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 22,0 metriä on hypännyt Roope Pulkki.

## Lähteet
*Rajakallion hyppyrimäet skisprungschanzen.com 
*Mäkijaosto – Tulokset  Kouvolan Hiihtoseura
Panaman kanavavyöhyke

**Panaman kanavavyöhyke** (, ) oli Panaman alueella sijainnut pinta-alaltaan 1 430 km² laajuinen Yhdysvaltain territorio, joka käsitti Panaman kanavan ja sitä ympäröivän viiden mailin (noin 8 km) levyisen alueen, pois lukien Panamán ja Colónin kaupungit, jotka muuten olisivat päätyneet osaksi kanavavyöhykettä.

Vuonna 1977 julkaistiin Frederick Wisemanin ohjaama dokumenttielokuva *[[Canal Zone]]*.

## Historia
Atlantin ja Tyynen valtameren yhdistävää kanaalia oltiin suunniteltu jo 1800-luvulta lähtien. Vuonna 1850 Yhdysvallat ja Iso-Britannia allekirjoittivat sopimuksen Nicaraguan läpi kaivettavasta kanavasta, mutta suunnitelmat eivät koskaan konkretisoituneet. Ranskalaiset alkoivat kaivaa kanavaa Panaman, joka tuolloin oli vielä Kolumbian provinssi, läpi 1880-luvulla. Taudit ja maasto kuitenkin vaikeuttivat töitä niin paljon, että hanke jäi kesken.

Yhdysvaltain senaatti hyväksyi vuonna 1902 ehdotuksen kanavan kaivamisesta Panamaan, mutta Kolumbian hallitus ei hyväksynyt tätä. Vastavetona tälle presidentti Theodore Roosevelt lähetti amerikkalaiset sota-alukset tukemaan Panaman itsenäisyysliikettä. Kun Panama itsenäistyi vuonna 1903, maa hyväksyi välittömästi Yhdysvaltain tarjouksen kanavan kaivamisesta. Kanavavyöhyke perustettiin vuonna 1903. Panama sai tästä vastineeksi 10 miljoonaa dollaria. Lisäksi Yhdysvallat maksoi kanavavyöhykkeestä 250 000 dollarin vuosivuokraa ja sitoutui takaamaan Panaman itsenäisyyden.

Yhdysvallat ja Panama sopivat vuonna 1977 kanavavyöhykkeen siirtämisestä Panaman hallintaan. Yhdysvaltain valta päättyi kaksi vuotta myöhemmin territorion lakkauttamiseen, minkä jälkeen se siirtyi sopimusosapuolten yhteishallintaan. Kanavavyöhyke siirtyi kokonaisuudessaan Panaman hallintaan vuonna 1999.  

## Hallinto
Territorion hallinto jakautui kahteen osaan: Panama Canal Company -yritykseen, joka vastasi itse kanavasta ja siviilihallintoon, jonka vastuulla oli muu territorion alue. Siviilihallintoa johti kuvernööri, jonka nimitti virkaansa Yhdysvaltain presidentti. Panama Canal Companyn johdossa toimi automaattisesti virkansa puolesta Yhdysvaltain maavoimaministeri, joka valvoi territorion kuvernööriä. Käytännössä territorion tehtävä oli ainoastaan puolustaa Panaman kanavaa.

Kanavavyöhykkeen pääkaupunkina toimi Balboa.

## Väestö ja kulttuuri
Panaman kanavavyöhykkeen asukasluvun kehitys vuosina 1912–1970:

Territorion asukkaat käyttivät itsestään nimikettä "vyöhykeläinen" ().

Panaman kanavavyöhykkeellä vaarallista työtä tehneet henkilöt (esim. poliisit, palomiehet ja turvamiehet) voivat hakea omaa erikoisviisumia Yhdysvaltoihin, mikäli he muuttavat maahan työn perässä. Tällaisia viisumeita myönnetään vuodessa vain rajallinen määrä.

### Kuuluisia kanavavyöhykkeen alueella syntyneitä

* John McCain (poliitikko)
* Edward A. Murphy (ilmailuinsinööri, Murphyn lain keksijä)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Roy Rappaport

**Roy A. Rappaport** (25. maaliskuuta 1926 – 9. lokakuuta 1997) oli yhdysvaltalainen antropo­logi, joka tutki erityisesti rituaalia ja kulttuurin toimimista osana ekosysteemiä.

## Elämä ja ura
Roy Rappaport valmistui antropologian koulutusohjelmasta Columbian yliopistosta vuonna 1966 ja työskenteli sen jälkeen kuolemaansa saakka Michiganin yliopistossa. Hänen tunnetuin teoksensa ja samalla yksi merkittävimmistä teoksista ekologisen antropologian kentällä on *[[Pigs for the Ancestors]]* (1967), jossa tutkitaan Papua-Uuden-Guinean tsembagaheimon rituaalista käyttäytymistä suhteessa ympäristöön ja ekosysteemin toimintaan. 

Myös Rappaportin muut julkaisut ja artikkelit perustuvat tsembagaheimon parissa tehtyihin kenttätöihin, joiden aikana hän sovelsi osallistuvan havainnoinnin lisäksi myös luonnontieteellisiä tiedonkeruumenetelmiä ja teki tarkkoja tilastoja. Ensimmäiset kenttätyöt hän teki alueella vuosina 1962–1963 ja palasi parikymmentä vuotta myöhemmin heimon pariin tekemään täydentäviä havaintoja ja tutkimaan kulttuurin muutosta. Rappaport kuoli keuhkosyöpään vuonna 1997. 

## Lähteet
* http://socialarchive.iath.virginia.edu/xtf/view?docId=rappaport-roy-a-cr.xml
Pigs for the Ancestors

**Pigs for the Ancestors** on amerikkalaisen kulttuuriantropologi Roy Rappaportin kirjoittama kirja, jossa tarkastellaan Tsembaga -heimon rituaalista toimintaa kulttuuriekologisesta näkökulmasta käsin. 

## Tsembaga
Tsembaga on Australian puoleisen Papua-Uusi-Guinean alueella elävä tutkimuksen tekoaikaan n. 200-henkinen heimo. Heimon kontaktit länsimaalaisiin ennen tutkimusta olivat vähäisiä. Tsembagat ovat metsästäjä-keräilijöitä, jotka myös viljelevät viljaa, hedelmiä ja juureksia puutarhoissa ja kasvattavat sikoja.

## Kaiko
Tsembagojen Kaiko -rituaali on noin 5-20 vuoden välein toimeenpantava rituaali, jossa uhrataan hengille valtaosa kasvatetusta sikapopulaatiosta. Kaiko kestää vuoden, ja siihen liittyy paljon monimutkaisia rituaaleja, juhlimista ja tabujen poistamisia, joiden aikana siat uhrataan ja liha jaetaan yhteisön kesken. 

## Kulttuuriekologinen näkökulma
Rappaportin keskeinen tavoite on näyttää kuinka Kaiko toimii tasapainottavana ilmiönä Tsembaga-territorion, sikojen määrän ja ympäristön kantokyvyn välillä. Keskeisintä tutkimukselle on sikojen määrän lisääntymisen, rajallisen alueen ja ”sosiaalisen stressin” muodostama informaatiosysteemi, joka kanavoituu sosiaalisiin, kulttuurisiin ja uskonnollisiin käytäntöihin. Rappaport ei tutkinut miksi tai miten asiat ovat syntyneet, vaan häntä kiinnosti eri osa-alueiden toiminta suhteessa kokonaisuuteen eli systeemiin, jonka eri tasot ovat itse itseään sääteleviä.

## Kaikon merkitys
Rappaportin mukaan Kaiko -rituaalin tarkoitus on säilyttää ihmisten, sikojen ja puutarhojen kasvumahdollisuus ja lisätä vaurautta tulevaisuudessa. Rituaali suoritetaan, kun populaation ja ympäristön suhde sitä vaatii ja ympäristön kantokyvyn rajat lähenevät. Rappaport löysi rituaalista monenlaisia ympäristön kantokykyä ylläpitäviä funktioita, kuten ihmisten ja sikojen lukumäärän säätely, maaperän kunnon pysyminen hyvänä, ihmisten sosiaalisen kanssakäymisen lisääminen ja yhteisöllisyyden vahvistaminen, heimoille elintärkeän vaihdon mahdollistaminen, avioliittojen solmiminen ja sikojen ruokaa kasvattavien naisten stressin vähentäminen.

## Lähteet
* Roy Rappaport: Pigs For The Ancestors (1968)
Palomäen mäkikeskus

**Palomäen mäkikeskus** on kuuden hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Kouvolassa.

Mäkikeskuksen alueella sijaitsevat myös syksyllä 2019 valmistuneet Palomäen kuntoportaat, josta löytyy 188 askelmaa, kaiteet molemmin puolin, yksi levähdystaso sekä portaiden valaistus kytketty kuntoradan valaistukseen.

## Palomäen hyppyrimäki
Hyppyrimäen torni on betonirakenteinen.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 81,5 metriä on hypännyt Lauri Hakola.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 51,5 metriä on hypännyt Susanna Forsström.

## K58
Hyppyrimäen torni on liimapuupalkkirakenteinen.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 62,0 metriä on hypännyt Pyry Ruikka.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 56,5 metriä on hypännyt Aino Kanervala.

## K25
Hyppyrimäen alastulorinteessä on vuonna 2021 asennettu muovitus. Edellinen muovitus paloi kesällä 2016.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 24,5 metriä ovat hypänneet Markus Virrantalo ja Perttu Reponen.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 22,5 metriä on hypännyt Teresa Karavirta.

## K10
Hyppyrimäen alastulorinteessä on vuonna 2021 asennettu muovitus. Edellinen muovitus paloi kesällä 2016.

Mäkiennätyksen 11,5 metriä on hypännyt Kasperi Valto 15. joulukuuta 2012 Kinkkukilpailussa kaksi kertaa. Naisten mäkiennätyksen 10,5 metriä ovat hypänneet Julia Tervahartiala 4. helmikuuta 2012 Etelä-Suomen alue-cupissa ja Elli Seppänen 18. tammikuuta 2015 Lidl Cupissa.

## K6 ja K2
Hyppyrimäki remontoitiin kokonaan vuonna 2021, jolloin sen alastulorinteeseen asennettin muovitus ja rakennettin vauhtimäki. Remontissa K-piste siirtyi 5 metristä 6 metriin.

Mäkiennätyksen 6,0 metriä on hypännyt Tore Karavirta 25. tammikuuta 2024 Kuukausikilpailuissa kaksi kertaa. Naisten mäkiennätyksen 4,5 metriä on hypännyt Julia Hänninen 25. tammikuuta 2024 Kuukausikilpailuissa kaksi kertaa.

K2-hyppyrimäki rakennettiin vuonna 2021 ja sen alastulorinteessä on muovitus.

## Lähteet
*Palomäen mäkikeskus skisprungschanzen.com 
*http://www.kouvolanhiihtoseura.net/makijaosto/hyppyrimaet 
*http://www.kouvolanhiihtoseura.net/makijaosto/kilpailuttulokset 
*http://www.kouvolanhiihtoseura.net/makijaosto/kilpailuttulokset/tulokset 

### Viitteet
Rotorua

**Rotorua** (/ˌroʊtəˈruːə/, maoriksi *Te Rotorua-nui-a-Kahumatamomoe*) on kaupunki Uudessa-Seelannissa. Se sijaitsee Rotoruajärven etelärannalla Pohjoissaarella 230 kilometriä Aucklandista kaakkoon. 

Kaupungin pinta-ala on 2&nbsp;619 km², josta 41&nbsp;% on metsää, 43&nbsp;% maatalousmaata ja 8&nbsp;% järviä. Se sijaitsee muinaisessa tulivuoren kalderassa, jonka halkaisija on noin 20 kilometriä. Rotorua-järvi on noin 300 metriä merenpinnan yläpuolella. Kesällä lämpötilat ovat 22-26°C, talvella 10-16°C.  

Kaupungissa asuu noin 72&nbsp;000 asukasta, vuoden 2018 väestönlaskenta osoitti nopeaa väestönkasvua (kymmenen prosenttia viidessä vuodessa). Se on osa Bay of Plenty -aluetta, joka on Uuden Seelannin toiseksi nopeimmin kasvava alue. Asukkaista noin 40 prosenttia on maoreja.

Asukkaista varsinaisella kaupunkialueella asuu 56&nbsp;800 henkeä. 

Rotorua on suosittu matkailukohde, koska sen läheisyydessä on geysirejä ja geotermisesti lämmitettyjä kylpylöitä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Info-Rotorua | Visitor Information TV & website
* Official Rotorua YouTube channel
* Rotorua District Council official website 
* Rotorua Tourism official website
*
Linn

**Linn** on naisen etunimi. Nimi on toden­näköisesti syntynyt lyhentymänä nimestä Lina tai sen kanta­nimestä Karolina.

Suomessa nimi Linn on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu vuoden 2019 loppuun mennessä noin 780 henkilölle. Ennen vuotta 1940 nimeä ei ollut annettu kenellekään.  Vuodesta 2000 lähtien Linnin nimipäivä on ollut suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 15. huhtikuuta, joka on myös Lindan nimipäivä.

## Tunnettuja Linn-nimisiä

* Linn Gestblom, o.s. *Persson* (s. 1994), ruotsalainen ampumahiihtäjä ja olympiamitalisti
* Linn Nygård (s. 1992), suomalainen laulaja, säveltäjä ja sanoittaja 
* Linn-Kristin Riegelhuth Koren (s. 1984), norjalainen käsipalloilija
* Linn Skåber (s. 1970), norjalainen näyttelijä ja koomikko
* Linn Jørum Sulland (s. 1984), norjalainen käsipalloilija
* Linn T. Sunne (s. 1971), norjalainen kirjailija
* Linn Svahn (s. 1999), ruotsalainen maastohiihtäjä
* Linn Sömskar (s. 1989), ruotsalainen maastohiihtäjä 
* Linn Ullmann (s. 1966), norjalainen kirjailija, kirjallisuusarvostelija ja toimittaja

## Lähteet
Belinda

**Belinda** on naisen etunimi. Nimi on alkujaan tullut tunnetuiksi oopperoista ja romaaneista, ja se on mahdollisesti muodostettu joko italian kielen sanasta *belina*, joka merkitsee leikkikalua, tai muinais­saksalaisesta nimestä *Betlindis*.

Suomessa nimi Belinda on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan annettu huhtikuuhun 2025 mennessä 355 henkilölle. Belindan nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 15. huhtikuuta. Nimi lisättiin kalenteriin vuonna 2015.

## Tunnettuja Belindoja

* Belinda Bauer (s. 1962), brittiläinen rikoskirjailija
* Belinda Bencic (s. 1997), belgialainen tennispelaaja
* Belinda Carlisle (s. 1958), yhdysvaltalainen laulaja 
* Belinda Emmett (1974–2006), australialainen näyttelijä ja laulaja
* Belinda Lee (1935–1961), englantilainen näyttelijä 
* Belinda Peregrin (s. 1989), meksikolainen laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä

## Nimen muita merkityksiä

* Belinda, Uranuksen kuu

## Lähteet
Isaac Butt

**Isaac Butt** (6. syyskuuta 1813 Glenfin, Donegalin kreivikunta – 5. toukokuuta 1879 lähellä Dundrumia, Dublinin kreivikunta) oli irlantilainen poliitikko, joka perusti Irlannille itsehallintoa ajaneen niin sanotun home rule -liikkeen ja toimi sen johdossa 1870-luvulla.

Butt toimi kansantaloustieteen professorina Trinity Collegessa vuosina 1836–1841 sekä asianajajana Irlannissa ja Englannissa. Politiikkaan hän osallistui aluksi konservatiivien riveissä ja häntä pidettiin Daniel O’Connellin vastustajana. Vuonna 1848 hän kuitenkin puolusti oikeudessa Nuori Irlanti -liikkeen johtajia, joita syytettiin valtiopetoksesta heidän johdettuaan epäonnistunutta kapinaa. Butt oli vuosina 1852–1865 Ison-Britannian parlamentin jäsen. Palattuaan välillä takaisin asianajajan ammattiinsa hän johti vuosina 1865–1869 vangittujen feeniläisjohtajien puolustusta oikeudessa. Mielipiteiltään konservatiivisena Butt ei tosin itse kannattanut feeniläisten vallankumousaatetta. Hän tuli kuitenkin siihen tulokseen, että välttämättömien yhteiskunnallisten uudistusten kuten maareformin toteuttaminen Irlannissa ei onnistuisi ilman itsehallintoa. Todisteena tästä hän piti Ison-Britannian hallituksen epäonnistumista Irlannin 1840-luvun nälänhädän lievittämisessä.

Butt ehdotti toukokuussa 1870, että Irlannille perustettaisiin oma parlamentti, joka olisi Ison-Britannian parlamentin alainen. Myöhemmin samana vuonna hän perusti Home Government Association -nimisen järjestön, joka myöhemmin muuttui Home Rule League -nimiseksi puolueeksi. Butt toimi sen puheenjohtajana 1873–1878. Itsehallintoa tarkoittanut termi ”home rule” ei välttämättä ollut hänen keksimänsä, mutta juuri hän teki siitä tehokkaan poliittisen iskulauseen. Butt valittiin takaisin parlamenttiin vuonna 1871 ja hän alkoi johtaa sieltä käsin kamppailua home rulen toteuttamiseksi. Vuoden 1874 vaaleissa Home Rule League sai parlamenttiin noin 60 edustajaa eli yli puolet Irlannille varatuista paikoista. Irlannin eri natiolistiryhmät eivät aluksi innokkaasti tukeneet Buttin liikettä, mutta eivät myöskään toimineet sitä vastaan. Yksikään Englannin puolueista ei sen sijaan antanut tässä vaiheessa tukea Buttin vaatimuksille ja vähitellen osa hänen kannattajistaan alkoi pitää hänen politiikkaansa tehottomana. Butt alkoi menettää vaikutusvaltaansa, kun hänen kilpailijakseen nousi vuonna 1875 parlamenttiin valittu nuori Charles Stewart Parnell, joka kannatti jarrutustaktiikkaa parlamentissa Irlannin itsehallintovaatimusten edistämiseksi. Butt yritti pysäyttää Parnellin, mutta epäonnistui ja joutui vuonna 1878 luopumaan puolueensa johdosta. Parnellista tuli home rule -liikkeen kiistaton johtaja Buttin kuoltua seuraavana vuonna.

## Lähteet
Forkkaus

Ohjelmistokehityksessä **forkkaus** eli **haarautus** on termi, jolla viitataan siihen, kun ohjelmistosta tehdään kopio, jota aletaan kehittää itsenäisenä projektina. Forkkaus voi johtua kehittäjäyhteisön ajautumisesta erimielisyyksiin tai tarpeesta luoda ohjelmistosta toisenlainen versio toista käyttötarkoitusta tai toista käyttäjäryhmää varten.

Forkkaus on yleistä avoimen lähdekoodin projekteissa, joista saa laillisesti julkaista muunneltuja versioita. Tavaramerkki voi rajoittaa forkkaamista tietyissä määrin.

## Lisenssit ja tekijänoikeudet
Yleisesti uudessa haarassa ei voi muuttaa käytettyä lisenssiä ilman alkuperäisen tekijänoikeuden haltijan/haltijoiden suostumusta: copyleft-lisenssit vaativat johdetun työn () käyttävän samaa tai yhteensopivaa lisenssiä. Jotkin lisenssit vaativat vain alkuperäisen tekijänoikeusmaininnan säilyttämisen myös muunnelluissa teoksissa.

Esimerkkitapaus forkkaamisesta on Tatu Ylösen kehittämä SSH, jonka lisenssin Ylönen muutti kaupalliseksi perustaessaan SSH Communications Security -yrityksen. OpenBSD-projekti etsi vanhemman version lähdekoodeista (1.2.12), jossa oli vapaampi lisenssi ja josta tuli OpenSSH vuonna 1999. Osana OpenSSH-projektissa lähdekoodi kirjoitettiin uudelleen niiltä osin kuin se riippui kolmannen osapuolen lisensseistä, saattoi rikkoa ohjelmistopatentteja tai olla kryptografisen ohjelmiston maastavientikiellon alaista.

## Muu käyttö
Forkkausta on käytetty ohjelmistokehityksessä myös versionhallintahaaran tekemisessä jo Source Code Control Systemin termistössä.

Termiä on käytetty Usenetissä vuonna 1983 liittyen viestittämiseen toiseen ryhmään.

Unix-käyttöjärjestelmän menetelmä lapsiprosessin luomiseen kutsutaan myös forkkaukseksi `fork()`-kutsun mukaan.

## Katso myös
* Vapaa ohjelmisto
* Tekijänoikeus
* Copyleft
* Public domain
* Creative Commons
* GNU General Public License

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* What Coders Should Know About Copyright Licensing 
* The Rise of Open Source Licensing PDF
Itä-Suomen yliopiston terveystieteiden tiedekunta

**Terveystieteiden tiedekunta** on yksi Itä-Suomen yliopiston neljästä tiedekunnasta. Sen toiminta on keskittynyt yliopiston Kuopion kampukselle Kuopion Savilahden alueella. Toiminta pohjautuu vuonna 1972 käynnistettyyn Kuopion yliopiston Lääketieteelliseen tiedekuntaan ja sitä seuranneisiin muihin terveystieteisiin kuuluviin yksiköihin. 

## Terveystieteellisen tiedekunnan osat

Itä-Suomen yliopiston Terveystieteellinen tiedekunta pitää sisällään seuraavat viisi yliopistollista laitosta: A. I. Virtanen -instituutti, Farmasian laitos, Hoitotieteen laitos, Lääketieteen laitos ja Koe-eläinkeskus. Lisäksi tiedekunnan toimintaan liittyy hallintopalveluja tarjoava yksikkö.  Tiedekunta koordinoi myös tutkimuskeskus Biocenter Kuopion toimintaa.

## Kansainvälinen ranking

Itä-Suomen yliopiston Terveystieteellinen tiedekunta on pärjännyt hyvin kansainvälisissä yliopistovertailuissa. Lääketieteen ja farmasian alalla se sijoittui esimerkiksi vuoden 2013 Shanghain yliopistorankingissa sijaluokkaan 101-150. Tämä oli toiseksi korkein sijoitus suomalaisyliopistoista perinteikkäämmän Helsingin yliopiston jälkeen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Itä-Suomen yliopiston terveystieteellinen tdk
*Faculty of Health Sciences - Excellence in research and education (tiedekunnan esite englanniksi)
*Huippututkimusta terveystieteiden tiedekunnassa
Kyynärö

**Kyynärö** on kylä Pälkäneen kunnassa, joka kuuluu Tampereen seutukuntaan Pirkanmaan maakunnassa. Ennen vuoden 2007 Pälkäneen ja Luopioisten kuntaliitosta Kyynärö kuului Luopioisten kuntaan.

Kyynärö on Rautajärvi–Auttoinen-yhdystien numero 3200 varrella. Länteen päin Rautajärvelle on matkaa viisi kilometriä, kaakkoon Padasjoen Auttoisille 20 kilometriä. Kyynäröltä haarautuu yhdystie 3201 Padankosken ja Kuohijoen kautta Hämeenlinnan (aikaisemmin Hauhon) Sappeeseen sekä yhdystie 3202 Ämmätsän ja Kasiniemen kautta Kuhmoisten Korkeeseen. Tampereelle matkaa kertyy 70 kilometriä. Sama 70 kilometriä on matkaa Hämeenlinnaan. Lahteen matka on Auttoisten kautta 80 kilometriä.

Pälkäneen kunnan kehityskuvassa ja siihen liittyvässä kyläprofiloinnissa Kyynärö yhdessä Ämmätsän ja Vahdermetsän kanssa on merkitty pienkylä- ja maaseutuasumisen alueeksi. Alueella ei ole asemakaavaa. Asukkaita alueella on noin sata. Kyynäröjärven ja Ämmätsänjärven ympärillä on kesäasutusta. Alueella on Natura-kohde Kurkisuo.

## Lähteet
Poikkiviiva

**Poikkiviiva** on tarketta muistuttava lisuke eräissä latinalaiseen tai kyrilliseen kirjaimistoon kuuluvissa lisäkirjaimissa. Se voi olla vino, kuten puolan kirjaimessa Ł/ł  ja tanskan kirjaimessa Ø/ø (ns. tanskalainen ö), tai vaakasuora, kuten saamelaiskielten kirjaimissa Đ/đ, Ǥ/ǥ ja Ŧ/ŧ.

Poikkiviivaa ei teknisessä mielessä pidetä varsinaisena tarkkeena, sillä Unicode-merkistössä poikkiviivallisia kirjaimia ei ole muodollisesti määritelty koostemerkeiksi, jotka olisivat hajotettavissa kantamerkiksi ja yhdistyväksi tarkkeeksi. Tämä taas johtuu pitkälti siitä, että poikkiviiva ei näytä erilliseltä tarkkeelta ja sen pituus ja asento suhteessa kantamerkkiin vaihtelevat enemmän kuin tarkkeilla yleensä. Laajennettu suomalainen näppäimistö sisältää kuitenkin poikkiviivallisten kirjainten tuottamiseksi erityisen lisäystoiminnon, joka toimii tarkenäppäimen tavoin. Oikeastaan tarkenäppäimiä on kaksi, sillä ensisijaiseksi vaihtoehdoksi ajateltu, näppäimistön vasemmassa yläkulmassa sijaitseva pykälämerkin näppäin puuttuu joistain laitteista, mutta sen sijasta voidaan yhtä hyvin käyttää L-kirjaimen näppäintä. L-näppäin on valittu siksi, että poikkiviivan yleisin käyttötarkoitus suomenkielisissä teksteissä on puolan Ł/ł (varsinkin, kun tanskalaiselle ö:lle on asettelussa oma näppäily). Poikkiviivallisen kirjaimen voi siis kirjoittaa painamalla ensin joko §-näppäintä tai L-näppäintä yhdessä AltGr-näppäimen kanssa ja sen jälkeen erikseen kantakirjaimen näppäintä:

: +  → ł
: +  → ł

## Lähteet
Javier Aquino

**Javier Aquino** (s. 11. helmikuuta 1990) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Méxicoissa pelaavaa Tigres de la UANL:ia. Hän on edustanut urallaan myös Cruz Azulia, Villarreal CF:tä sekä Rayo Vallecanoa. Hän kuuluu Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen. Aquino voitti jalkapallon olympiakultaa Lontoossa 2012. 

## Seurajoukkueura
Aquino aloitti ammattilaisuransa vuonna 2010 meksikolaisessa Cruz Azulissa. Tammikuussa 2013 hän siirtyi Segunda Divisiónissa palanneeseen Villarreal CF:ään. Villarreal-debyyttinsä hän teki tammikuussa 2013 Hércules CF:ää vastaan. Elokuussa 2014 Aquino siirtyi lainalle madridilaiseen Rayo Vallecanoon. Hän pelasi Rayossa 24 ottelua. Kauden päätteeksi Tigres de la UANL osti Aquinon 3,43 miljoonan punnan siirtosummalla.

## Maajoukkueura
Alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa pelannut Aquino teki maajoukkuedebyyttinsä heinäkuussa 2011 Chileä vastaan Copa Américassa, jossa hän pelasi Meksikon kaikki ottelut. Vuonna 2012 Aquino oli voittamassa Meksikolle sen jalkapallohistorian ensimmäisen kansainvälisen turnauksen voiton, kun se voitti olympiakultaa Lontoossa. Hän kuului myös Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen Maanosaliittojen cupissa 2013 sekä Copa Américassa 2015.

## Lähteet
Laina Vehanen

**Laina Linda Vehanen** (13. elokuuta 1893 Taivassalo – 20. tammikuuta 1989 Turku) oli suomalainen agronomi ja karjanhoidon lehtori, joka sai ylilehtorin arvonimen.  

## Henkilöhistoria
Laina Vehasen vanhemmat olivat tilallinen Emil Felix Vehanen ja Alma Johanna Ahlgren. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1914 ja valmistui agronomiksi 1919. Vehanen toimi Pohjois-Karjalan tietopuolisen karjanhoitokoulun opettajana 1919–1920, Pohjois-Karjalan maanviljelysseuran karjanhoidon konsulenttina 1920–1926, Hämeen läänin maanviljelysseuran karjatalouden konsulenttina 1926–1928 ja Järvenpään Maatalousnormaalikoulun kotieläinhoidon lehtorina 1929-1956. Vehanen oli suosittu esiintyjä karjatalouden edistäjänä virkatyönsä ohella ja vielä eläkepäivinään. Hän esiintyi myös radiossa ja julkaisi runsaasti käytännönläheisiä kirjoituksia. Hänen laatimastaan oppaasta *Karjaväen kirja* otettiin peräti seitsemän painosta vuosina 1943-1953 ja teosta painettiin yhteensä noin 70 000 kappaletta. Vehanen oli mukana perustamassa Kotieläinhoitajien liittoa 1930-luvun lopussa ja toimi sen liittohallituksessa 1939-1951, samoin kuin osallistui Karjatalousväen huolto- ja lomaliiton toimintaan nauttien itsekin usein sen lomakodista Aulangon Heikkilässä. Agronomien Yhdistyksen eli Agronomiliiton aktiivina hän oli sen johtokunnan ensimmäinen naisjäsen 1935-1946. Vehaselle myönnettiin ansioistaan ylilehtorin arvonimi 1957. 

## Julkaisuja
* *Om tillgodogörandet af vissa foderslag hos får och kor: redogörelse för en å Fysiologiska institutet i Helsingfors på uppdrag af Lifsmedelsministeriets produktionskommitté utförd undersökning*, 1919, Carl Tigerstedt ja Laina Vehanen
* *Karjantarkastustoiminta ja maatiaiskarjan jalostus Skandinavian maissa*, 1924
* *Lehmän lypsäminen, harjaaminen ja peseminen: ohjeita käytäntöä varten*, 1936
* *Karjaväen kirja*, 1943

## Lähteet
Irlannin maaliitto

**Irlannin maaliitto** () oli Irlannissa vuosina 1879–1881 toiminut vaikutusvaltainen poliittinen järjestö, joka kamppaili maanvuokraajien etujen puolesta. Liiton perusti lokakuussa 1879 Michael Davitt, jolla oli tausta feeniläisessä liikkeessä. Davittin pyynnöstä Irlannin home rule -liikettä Ison-Britannian parlamentissa johtanut Charles Parnell ryhtyi myös maaliiton puheenjohtajaksi. Maaliitto vastusti Irlannin vallinnutta maanomistusjärjestelmää ja sen päätavoitteina oli taata maanvuokraajille pysyvä hallintaoikeus maahan, kohtuullinen vuokra sekä oikeus myydä vapaasti eteenpäin hallintaoikeutensa. Nämä tavoitteet tunnettiin nimellä ”kolme f:ää” (*fair rent*, *fixity of tenure* ja *free sale*).

Maaliitto harjoitti laajamittaista poliittista agitaatiota ja kutsui irlantilaiset taisteluun niitä maanomistajia vastaan, jotka olivat kohdelleet vuokralaisiaan huonosti tai laittomasti. Liitto saattoi julistaa tällaisten maanomistajien tiloja ”pannaan”, jolloin heidän palvelusväkensä painostettiin eroamaan, kauppiaiden ei annettu myydä heille ja heidän postinkulkuaan haitattiin, kunnes heidän oli mahdotonta saada uutta työväkeä tiloilleen. Vuonna 1880 maaliitto kohdisti tällaisen kampanjan Mayossa asuneeseen tilanhoitaja Charles Boycottiin. Hänen nimestään syntyi tämän seurauksena sana *[[boikotti]]*.

Maaliitto sai suuren kannatuksen ja runsaasti rahoitusta amerikanirlantilaisilta tukijoiltaan Yhdysvalloista. Liiton suurin voitto oli William Gladstonen liberaalin hallituksen vuonna 1881 läpi ajama maalaki eli Land Act, joka määräsi maanomistajat perimään ”kohtuullista vuokraa” ja antoi maanvuokraajille turvan laittomia häätöjä vastaan. Kun Parnell ja maaliitto tästä huolimatta jatkoivat agitaatiotaan, Gladstonen hallitus määräsi 13. lokakuuta 1881 Parnellin ja useita liiton johtajia pidätettäviksi. Kun maaliitto vastasi tähän vaatimalla kaikkia maanvuokraajia pidättäytymään vuokranmaksusta, hallitus lakkautti koko järjestön 30. lokakuuta. Parnell ja muut vapautettiin seuraavan vuoden maaliskuussa heidän päästyään sopuun Gladstonen kanssa.

## Lähteet
Hiram Mier

**Hiram Mier** (s. 25. elokuuta 1989) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa Club de Fútbol Monterreytä. Hän voitti olympiakultaa jalkapallossa Lontoossa 2012 ja kuuluu Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen. Mier on Monterreyn kasvatti. Hän on pelannut koko uransa seurassa.

## Seurajoukkueura
Monterreyssä ammattilaisuransa aloittanut Mier on voittanut CONCACAF Champions Leaguen kolme kertaa peräkkäin, vuosina 2011, 2012 ja 2013. Hän voitti myös Meksikon liigan joukkueen riveissä kaudella 2010-11.

## Maajoukkueura
Hiram Mier debytoi Meksikon jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2011. Hän oli voittamassa maalle olympiakultaa jalkapallossa Lontoossa 2012 ja kuului joukkueeseen myös vuoden 2013 Confederations Cupissa.

## Lähteet
* http://www.transfermarkt.co.uk/en/hiram-mier/profil/spieler_107136.html?from=direktErgebnis
* http://www.national-football-teams.com/player/25053/Hiram_Mier.html
* http://www.fifa.com/confederationscup/players/player=345114/index.html
August Lilius

**August Lilius** (14. syyskuuta 1820 Urjala – 21. helmikuuta 1876 Turku) oli suomalainen Lilius-sukuun kuulunut pappi, oppikirjojen laatija ja valtiopäivämies.

## Elämä
Liliuksen vanhemmat olivat kappalainen Karl Fredrik Lilius ja Kristina Gustafva Grönlund. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1843, tuli Vaasan lukion apulaiseksi 1846 ja jumaluusopin lehtoriksi 1853. Hän toimi myös Vaasan kauppaopiston johtajana vuodesta 1846. Lilius vihittiin papiksi 1861, Kokemäen kirkkoherra hänestä tuli 1865 ja Ulvilan 1873. Viimeksi mainittuna vuonna Liliuksesta tuli myös Turun tuomiokapitulin asessori. Lilius toimi papiston edustajana valtiopäivillä 1872, kirkolliskokouksen edustaja hän oli 1876. Hän kuului myös Suomen Talousseuran johtokuntaan ja oli ahkera suomenkielinen kirjailija joka julkaisi taloudellisia ohjekirjoja, teologista kirjallisuutta sekä myös lukemistoa nuorisolle. Lilius toimitti useita oppikirjoja, kuten *Suomalaisen lukemiston* (1850) sanakirjoineen, joka oli ensimmäinen laatuaan ja julkaistiin uusina painoksena 1858 ja 1871. Kauppakouluja varten hän julkaisi teokset *Statistisk tabell öfver all jordens riken i politiskt och kommersielt hänseende* (1854) sekä alun pitäen ruotsiksi ilmestyneen kirjan *Käytännöllinen opastus yksinkertaisessa kirjanpidossa varsinkin tehdastelioille ja ammattilaisille* (1862) joka oli ensimmäinen suomenkielinen kirjanpidon oppikirja. Hän myös suomensi ja laati itsekin suomen kielellä hengellisiä kirjasia.

Liliuksen puoliso vuodesta 1847 oli Karolina Emerentia Ahlstedt (k. 1891).

## Teoksia
Nimellä *Aukusti Lilius*:
* *Suomenkielinen lukemisto : 1. osa : Kouluissa lu'ettawa ; 2. osa : Yli-kouluissa lu'ettawa ; Sana kirja* ; toimittanut Aukusti Lilius. J. W. Lillja, Turku 1850, 1. osan 2. painos 1858, 2. korjattu ja paljon enennetty painos 1860, 3. painos 1871
* *Statistisk tabell öfver alla riken på jorden : i politisk och kommersielt hänseende*. Helsingfors 1854
* *Käytännöllinen opastus yksinkertaisessa kirjanpidossa varsinkin tehdastelioille ja ammattilaisille*. Lillja - Wilén, Turku 1862
* *Suomalainen luku-kirja : hyödyllisiä ja huvillisia kertomuksia Suomen kansalle*. Wilén, Turku 1878 (Sama kuin *Suomenkielinen lukemisto*, 1.osa)
* *Käytännöllinen opastus yksinkertaisessa kirjanpidossa warsinkin tehdastelioille ja ammattilaisille* julkaistu liitteenä teoksessa *Ensimmäinen suomenkielinen kirjanpidon oppikirja ja sen maailma* ; tekijä Pertti Kettunen. Julkaisuja / Jyväskylän yliopisto. Taloustieteen laitos n:o 63. Jyväskylän yliopisto, Jyväskylä 1983

## Suomennoksia
* Martin Luther : *Johdattavaiset kirjoitukset katekismukseen*. Lillja - Wilén, Turku 1861
* Reinhold Vormbaum : *[[John Eliot]], Pohjois-Amerikan indianein apostoli*. Suomen lähetysseura, Helsinki 1865

## Lähteet
*  Sivu 456.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*  Viitattu 15.4.2014.
* Liliuksen kirjanpito-opas  (Viitattu 15.4.2014)
* Liliuksen ansioluettelo (ruotsiksi) (Viitattu 15.4.2014)