open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arthur Sackler

**Arthur Mitchell Sackler** (22. elokuuta 1913 – 26. toukokuuta 1987) oli yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä. Hän kokosi suuren omaisuuden lääketeollisuuden markkinoinnissa ja lääketieteellisen julkaisun kustantajana.

## Nuoruus
Sackler kasvoi Brooklynissä, opiskeli lääketiedettä ja työskenteli valmistuttuaan Credmoorin psykiatrisessa keskuksessa. Hän oli erityisen kiinnostunut psykiatrian ja biologian välisestä yhteydestä ja lääkkeiden käytöstä siihenastisten menetelmien eli sähköshokkihoidon ja psykoanalyysin sijaan.

## Ura
Sackler rahoitti opintojaan työskentelemällä copywriterinä William Douglas McAdams -nimisessä lääkkeiden markkinointiyrityksessä. Hän pärjäsi alalla hyvin ja osti koko yrityksen itselleen. Hän ymmärsi, että lääkemainonta pitää suunnata lääkäreille, ei potilaille. Sackler rikastui markkinoimalla Valiumia ja Libriumia. Mainostoimistotyön ohella hän kustansi lääketieteellistä aikakauslehteä *Medical Tribune*. Vuonna 1959 lehti tuomittiin korkean virkamiehen lahjonnasta.

Vuonna 1952 Sacklerin veljekset ostivat pienen patenttilääkkeitä myyvän yrityksen nimeltä Purdue Frederick, myöhemmin Purdue Pharma. Sen tuotteet edistivät ruoansulatusta ja korvavaikun poistoa. Jokainen veljeksistä omisti kolmanneksen yrityksestä, mutta koska Arthur Sacklerilla oli jo oma markkinointiyritys ja lehti, hänellä oli Purduessa passiivinen rooli, kun taas nuoremmat veljet Mortimer ja Raymond olivat yhdessä toimitusjohtajia. Sacklerin kuoltua hänen veljensä tarjoutuivat ostamaan perikunnalta tämän osuuden Purduesta.

Sacklerin leski on korostanut, että Arthur Sackler kuoli ennen kuin Purdue Pharma alkoi tuottaa OxyContinia, eivätkä pariskunnan tekemät lahjoitukset perustu kiistanalaisen opioidin myynnistä saatuihin varoihin.

Sackler keräsi tuhansien taideteosten ja museoesineiden kokoelman. Hän perusti nimeään kantavat galleriat Metropolitan Museum of Artiin ja Princetonin yliopistoon, museon Harvardin yliopistoon sekä gallerian nimeltä Arthur M. Sackler Gallery of Asian Art in Washington, DC. Hän rahoitti myös lääketieteen opetusta Tel Avivin, New Yorkin, Clarkin ja Tuftsin yliopistoissa.

Sacklerien nimi on poistettu opioidikriisin vuoksi useiden museoiden tiloista. Näin ovat ilmoittaneet muun muassa British Museum, Tate, jonka Sackler Octagon -galleria nimetään uudelleen, samoin New Yorkin Metropolitan-museo ja Pariisin Louvre.

## Yksityiselämä
Sackler oli kolme kertaa naimisissa ja sai neljä lasta. Hänen vanhin tyttärensä Elizabeth (s. 1948) on historioitsija ja feministinen aktivisti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ilmari Piilonen

**Onni Ilmari ”Illu” Piilonen** (5. kesäkuuta 1917 Sumiainen – 9. lokakuuta 1999 Konginkangas) oli suomalainen Konginkankaalla asunut pienviljelijä ja sotainvalidi joka näytteli monissa Mikko Niskasen elokuvissa.

Piilosella oli pientila Konginkankaan Koivulassa, Lapinnimen rannalla. Hänen vaimonsa kuoli varhain ja Piilonen jäi yksin huoltamaan kuutta lastaan. Hän oli elokuvaohjaaja Mikko Niskasen ystävä, oli mukana rakentamassa Niskasen ateljeekotia Käpykoloa Konginkankaalle, toimi illanvietoissa viulua soittavana pelimannina sekä kulki Niskasen mukana matkoilla Suomessa ja ulkomailla. Niskanen teki hänestä Ruotsin televisiolle 12 minuutin pituisen lyhytelokuvan *Illu, Rantojen Keisari*. Piilonen esiintyi myös Mikko Niskasen vuonna 1973 ohjaaman neliosaisen *Pienviljelijöitä* dokumenttisarjan kolmannessa osassa *Pellot paketissa*.

## Elokuva- ja tv-rooleja
* Laulu tulipunaisesta kukasta (1971), tukkilainen sekä muusikko Illu ja Risti duon mandoliininsoittaja
* Kahdeksan surmanluotia (1972), riistapäällikkö
* Pulakapina (1977), piirieläinlääkäri Engelberg
* *Odotus* (1980), sepitteellinen lyhytelokuva alkoholin vaaroista liikenteessä
* Tullivapaa avioliitto (1980), soittaja laiturilla 
* Rauta-aika (1982), seppä

## Lähteet
Xieng Khouang

**Xieng Khouang** oli phuanien pieni kuningaskunta nykyisen Laosin Ruukkujen tasangon alueella. Valtio oli Lan Xangin vasallivaltio, kunnes valtakunta hajosi 1700-luvun alussa. Sittemmin se oli kiistakapula Siamin ja Vietnamin välillä. Lopulta asioihin sekaantui Ranska. Laosista tehtiin ranskalainen protektoraatti vuonna 1893, ja siihen asti Ranskan suojeluksessa ollut Xieng Khouang liitettiin muuhun Laosiin vuonna 1899.

## Historia

Xieng Khouangin historiankirjoituksen mukaan phuanitaustaisen kuningaskunnan nykyisen Laosin Ruukkujen tasangolla perusti Khun Boromin poika Chet Chuong. Kuningaskunnan pääkaupunki oli nykyinen Muang Khoun (ennen samaan tapaan *Xieng Khouang*) nykyisessä Laosin Xieng Khouangin maakunnassa. Vuonna 1353 maasta tuli Lan Xangin vasallivaltio. Lang Xang ja Vietnam kilpailivat herruudesta alueella ja Xieng Khouang maksoi tribuuttia ajoittain myös Hanoihin. Yritys liittää alue kiinteäksi osaksi Vietnamia johti Vietnamin ja Lang Xangin sotaan vuonna 1478. Sota ei ratkaissut kiistoja alueesta, vaan sen hallitsijat maksoivat tribuuttia edelleen vaihtelevasti molempiin valtakuntiin. Lähemmät yhteydet kuningaskunnalla voidaan kuitenkin katsoa olleen Lang Xangin kanssa.

Lang Xang jakautui 1700-luvulla kolmeen kuningaskuntaan, Luang Prabang, Vientiane ja Champassak. Lang Xangin kadottua kartalta vietnamilaisvaikutus Xieng Khouangissa kasvoi. 1800-luvulla hallinneella kuningas Chao Noilla oli yhteyksiä sekä Vietnamiin että Siamiin maksaen tribuuttia molempiin valtakuntiin. Siamilaisten vallattua Vientianen vuonna 1827 maan kuningas Anuvong pakeni ensin Vietnamiin ja lopulta Xieng Khouangiin. Chao Noin oli nyt luovutettava paennut kuningas joko Vietnamiin tai Siamiin. Lopulta hän päätti luovuttaa kuninkaan siamilaisille. Kostoksi Vietnamin keisari Minh Mạng lähetti sotajoukon vangitsemaan Chao Noin ja hänet teloitettiin Vietnamin pääkaupunki Huếssa.

Chao Noin kuoleman jälkeen Xieng Khouangia hallittiin suoraan Vietnamin alaisuudessa. Vuonna 1855 vietnamilaiset tekivät kuitenkin Vientianen entisen kuninkaan Anuvongin pojasta Xieng Khouangin hallitsijan arvonimellä keisarillinen valtuutettu prinssi. Vietnamilaisten alainen hallitsija maksoi myös tribuuttia Luang Prabangiin. Siamissa Vietnamin pelättiin yrittävän ulottaa vaikutusvaltaansa myös muualle nykyiseen Laosiin. Vastatoimena siamilaiset valtasivat Luang Prabangin vuonna 1885. Virallinen syy valloitukselle oli paikallisten suojeleminen Kiinasta tulleita sotajoukkoja vastaan. Vietnamissa nyt vaikutusvaltainen Ranska lähetti nootin Siamiin varoittaen heitä loukkaamasta Vietnamin oikeuksia Xieng Khouangissa ja Luang Prabangissa. Ranskan vastaisen sodan uhkaama Siamin kuningas Mongut taipui tekemään vuonna 1886 sopimuksen, jolla Ranskan sallittiin asettavan varakonsulin Luang Prabangiin. Vuonna 1893 Laosista tehtiin puolestaan Ranskan protektoraatti. Xieng Khouang oli ranskalaisten suojeluksessa aina vuoteen 1899, jolloin se liitettiin muuhun Laosiin.

## Lähteet
Antti Jauho

**Antti Arvid Jauho** (12. kesäkuuta 1883 Kemin maalaiskunta – 2. toukokuuta 1936 Oulu) oli suomalainen rehtori ja kunnallispoliitikko, joka toimi muun muassa Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä ja puheenjohtajana. Jauho menehtyi sydänhalvaukseen 52-vuotiaana.

Antti Jauhon vanhemmat olivat herastuomari Petter Aleksander Jauho ja Matilda Kristiina Siitonen ja puoliso vuodesta 1922 Sylvi Matilda Pajari. Akateemikko Pekka Jauho oli heidän poikansa. 

Antti Jauho siirtyi Tornion alkeiskoulusta Oulun lyseoon, josta hän tuli ylioppilaaksi 1903 ja valmistui filosofian kandidaatiksi huhtikuussa 1907. Hän toimi matematiikan ja luonnonopin opettajana Oulun suomalaisessa yhteiskoulussa 1907–1912, useassa eri oppilaitoksessa Oulussa vuosien 1913 ja 1916 välillä, kuten Oulun suomalaisessa realilyseossa, Oulun suomalaisessa jatko-opistossa, Oulun maanviljelys- ja teollisuusjaostoisessa lyseossa ja Oulun teollisuuskoulussa, Viipurin lyseossa 1912–1915 ja Oulun lyseossa vuodesta 1916, jossa hän toimi rehtorina vuodesta 1925 kuolemaansa asti. Rehtori Jauho toimi kouluhallituksen määräyksestä suomenkielisten oppikoulujen ja seminaarien tarkastajana syksyllä 1931 ja 1932.

Oulun kunnalliselämässä hän vaikutti eri tavoin, valtuuston jäsenenä vuodesta 1919 ja puheenjohtajana vuodesta 1926, samoin kuin useiden eri lautakuntien ja työryhmien jäsenenä tai puheenjohtajana. Jauho toimi muun muassa Kemin kaupungin hallinnon valvojana valtioneuvoston määräyksestä. Jauho valittiin 1935 Suomen Kaupunkiliiton hallitukseen. Hän oli ollut myös Päivärinteen parantolan rakennustoimikunnan, Päivärinteen parantolan johtokunnan sekä Oulun seudun piirimielisairaalan johtokunnan jäseninä. Jauho kuului Oulun Korkeakouluseuran hallitukseen ja johtokuntaan puheenjohtajana. Lisäksi hän oli Pohjois-Pohjanmaan maakuntaliiton hallituksen ja työvaliokunnan jäsen. Jauho toimi 1934  Kansallis-Osake-Pankin Oulun konttorin valvojana. Jauho on myös ollut  Kirjapaino-Osakeyhtiö Kalevan johtokunnassa. Jauho julkaisi 1932 oppikirjat *Keskikoulun algebran oppikirja* ja *Lukioluokkain algebran oppikirja: pitempi kurssi* Heikki Karjalaisen ja Aaro Markkasen kanssa. Aiemmin Nuorsuomalaiseen Puolueeseen kuulunut Jauho siirtyi sittemmin Kansalliseen Edistyspuolueeseen. Puolueen valitsemana presidentin valitsijamiehenä Jauho toimi vuonna 1925.

Antti Jauho oli mukana perustamassa Oulun Rotaryklubia yhdessä Harry Backbergin, Kurt Björkmanin, Paavo Halosen, E. W. Helanderin, Rolf Klärichin, V. Lehdon, K.J. Mattasin, V. Nevanlinnan, Jussi Oksasen, Artturi Orelman, Lauri Paavolan, Heikki Rautiaisen, Gustaf Strandbergin, Gordon Svanljungin, Fredrik Wallinin, Björn Weckmanin, Herman Åströmin kanssa 5.5.1934. Antti Jauho valittiin klubin ensimmäiseksi presidentiksi 1934–1935. 

Suomen sisällissodassa Jauho oli osana  Oulun II vapaaehtoisen rintamakomennuskunnan mukana vääpelinä ja hänelle suotiin Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki sekä suojeluskuntain hopeinen ansioristi.

## Lähteet
Ecublens (Fribourg)

**Ecublens** on kunta Sveitsissä Fribourgin kantonissa. Kunnassa on runsaat 300 asukasta.

## Historiaa
Nykyinen Ecublens syntyi vuonna 1969, kun kolme pikkukuntaa Ecublens, Eschiens ja Villangeaux yhdistyivät uudeksi Ecublensin kunnaksi.

## Maantiede
Ecublens sijaitsee Broyejoen laaksossa, joen länsipuolella, parikymmentä kilometriä Lausannesta koilliseen ja saman verran Bullestä länteen. 

## Liikenne
SBB:n rautatie Payernesta Palézieux’hön kulkee kunnan kautta.  

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Blodeuwedd

**Blodeuwedd** on Mabinogion-tarusikermän tarussa *Math, Mathonwyn poika* esiintyvä tammen, väriherneen ja mesiangervon kukista luotu nainen. Velho Gwydion ja ruhtinas Math luovat Blodeuweddin vaimoksi Lleu Llaw Gyffesille, Arianrhodin pojalle. Arianrhod on nimittäin määrännyt, ettei Lleu saa koskaan ottaa ihmisnaista vaimokseen. Blodeuwedd on hyvin kaunis, mutta petollinen. Hän ottaa rakastajakseen Gronw Pebyrin, ja yhdessä he punovat juonen murhatakseen Lleun. Taioin suojeltu Lleu on lähes kuolematon, mutta Blodeuwedd saa miehensä paljastamaan, kuinka surma voisi onnistua. Lleun voisi surmata ainoastaan jos hänen toinen jalkansa on vuohen selässä ja toinen vesivadin reunalla. Blodeuwedd houkuttelee Lleun tähän asentoon ja Gronw keihästää tämän. Juoni ei kuitenkaan onnistu, sillä Lleu ehtii keihään iskiessä muuttua kotkaksi ja lentää lumottuun tammeen. Rangaistuksena murhayrityksestä Gronw surmataan ja Blodeuwedd muutetaan pöllöksi. 

## Lähteet
*Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. 
### Viitteet
Karl Knies

**Karl Gustav Adolf Knies** (29. maaliskuuta 1821 Marburg – 3. elokuuta 1898 Heidelberg) oli saksalainen ekonomisti, joka edusti vanhempaa historiallista koulua.

Karl Knies syntyi Marburgissa ja opiskeli historiaa sekä valtiotieteitä paikallisessa yliopistossa, johon hänet nimitettiin luennoitsijaksi vuonna 1846. Kniesin tohtorinväitöksen ohjaaja oli Bruno Hildebrand, jolla oli huomattava vaikutus Kniesin ajatteluun. Kniesin uran kohdattua poliittisia vaikeuksia hänet nimitettiin vuonna 1855 professoriksi Freiburgin yliopistoon. Hän muutti Heidelbergiin 1865, missä hän opetti Heidelbergin yliopistossa yli 30 vuoden ajan. Hänet tunnetaan eräänä teoreettisemmin suuntautuneista vanhemman historiallisen koulukunnan edustajista.

Kuten muillakin historiallisen koulukunnan edustajilla, hänen taloustieteensä oli kriittistä klassista taloustiedettä kohtaan, varsinkin David Ricardon ja Adam Smithin ajattelua kohtaan.

Knies oli tärkeä varhaiselle amerikkalaiselle taloustieteelle, sillä hänen oppilaitaan olivat John Bates Clark sekä Richard T. Ely.

## Julkaisuja
* *Die Statistik als selbständige Wissenschaft: Ein Beitrag zu einer kritischen Geschichte der Statistik seit Achenwall* () (1850)
* *Die politische Ökonomie vom Standpunkt der geschichtlichen Methode* () (1. painos 1853, Braunschweig; 2. painos 1883)
* *Geld und Credit* () (1873–1879)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Karl Kniesin julkaisuja Deutsche Digitale Bibliothekin sivulla
Cibes Lift

**Cibes Lift** ['siːbes] on ruotsalainen hissien valmistaja, joka on erikoistunut pienten tilojen kevythisseihin ja on sillä alalla Euroopan suurimpia. Vuonna 1947 perustettu Cibes toimii 14 maassa. Henkilöstöä sillä on nelisensataa ja liikevaihtoa noin 100 miljoonaa euroa vuodessa.

Loppuvuodesta 2018 Cibesin suomalainen tytäryhtiö Cibes Hissit Oy (vuoteen 2013 Hissipörssi) osti turkulaisen jälkiasennettaviin hisseihin erikoistuneen Amslift Oy:n koko osakekannan sen perustajilta Juha Kivirannalta ja Paavo Lammelalta. Molemmat yritykset jatkavat omilla nimillään, ja Kiviranta nimitettiin molempien toimitusjohtajaksi. Cibes Hissit Oy:n toimitusjohtaja Pekka Pippuri siirtyi molempien yhtiöiden myyntijohtajaksi. Amslift on saanut alkunsa puoliksi ruotsalaisomisteisena Amslerina, jonka Kiviranta ja Lammela ostivat vuonna 1997 kokonaan itselleen.

## Historiaa
Cibes Lift sai alkunsa vuonna 1947, kun ruotsalainen hissien kehittäjä Bertil Svedberg perusti yrityksen valmistamaan tavarahissejä. 1960-luvun keskivaiheilla yritys laajeni asuinrakennusten henkilöhisseihin. 1980-luvun loppuun asti Cibes toimi pelkästään Ruotsin markkinoilla, kunnes 1990-luvun mittaan se laajeni toimimaan ensin Suomessa ja Norjassa ja sitten tytäryhtiöiden kautta yhteensä yhdeksässä Euroopan maassa. Vuonna 2012 yrityksen tuotantolaitokset ja pääkonttori siirrettiin Järbosta Gävleen. Cibesin hissejä on myyty noin 50 maahan.

## Lähteet
Käpykolo

**Käpykolo** on elokuvaohjaaja Mikko Niskasen entinen ateljeekoti, joka sijaitsee Konginkankaalla Liimattalan kylässä Kytänsalon saaressa.

Niskanen osti saaresta alle puolen hehtaarin kokoisen louhikkoisen tontin jo 1960-luvun lopulla rakentaakseen tontille piilopirtin, jossa hän voisi levätä ja suunnitella uusia elokuvia. Tontti sijaitsi noin viiden kilometrin päässä Niskasen lapsuudenkodista. Vuonna 1969 valmistui ensimmäinen päärakennus, joka sai nimekseen *Käpykolo* Niskasen ohjaaman elokuvan Käpy selän alla mukaan. Rakentamisessa käytettiin Niskasen kotitalon Laitalan navetan ja Uuraisilta hankitun 1700-luvun savupirtin hirsiä. Tontille valmistui myös Niskavillaksi kutsuttu talviasuttava mökki, Karakoloksi kutsuttu pyörivä aitta sekä paja ja savusauna. Käpykolosta tuli Niskasen työhuone ja se toimi myös Niskasen filmiyhtiön Käpy-Filmi Oy:n edustustilana.

Kun Niskanen ohjasi kirjailija Ilmari Kiannosta kertonutta Omat koirat purivat -elokuvaa, Käpykolon tontille rakennettu Turjanlinnan kulissi synnytti Niskasessa ajatuksen rakentaa vastaavanlainen rakennus, jota hän voisi käyttää myös elokuvastudiona. Keväällä 1975 valmistui Sinikka ja Erik Bruunin suunnittelema nelikerroksinen siniseksi maalattu Käpylinnaksi kutsuttu rakennus, joka oli kooltaan 16x10 metriä. Käpylinnassa oli 18 huonetta ja 350 neliömetrin työtilat Niskaselle. Käpylinnan viereen valmistui myöhemmin vielä Erik Bruunin suunnittelema Talvipalatsiksi kutsuttu 35-paikkainen majoitusrakennus Niskasen vieraille. Käpylinnassa oli mietiskelytorni sekä lasiseinäinen torni, joka toimi Niskasen työhuoneena. Rakennuksen kerrotaan tulleen maksamaan lopulta 1,3 miljoonaa markkaa. Talon rakentamiseen osallistuivat Niskasen sukulaiset ja vieraatkin kykyjensä mukaan. Niskanen rakensi Kytänsalon saareen omalla kustannuksellaan myös tien ja sillan, joka yhdisti saaren mantereeseen.

Mikko Niskanen asui Käpykolossa 1975–1981. Hän luopui paikasta elokuussa 1981, uusi vuokralainen oli kaavilainen Ihmisyyden tunnustajat -niminen teosofinen yhdistys. Niskanen oli pettynyt hänen suunnitelmiensa Konginkankaalla kohtaamaan vastustukseen ja myös siihen, ettei Käpykolosta ollut kehittynyt hänen suunnittelemaansa elokuvanteon keskusta.

Ihmisyyden tunnustajat -yhteisö oli vuokralaisena Käpykolossa neljä vuotta vuoteen 1985 saakka jolloin he muuttivat Vilppulaan.  Käpykolo toimi sitten hotellina sekä Urpo Leppäsen ja hänen vaimonsa Anan edustustilana. Nykyisin se on yksityiskotina eikä ole avoinna yleisölle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mikko Niskanen Käpykolossa vuonna 1974 (Youtube-video)
Mortimer Sackler

**Mortimer Sackler** (7. joulukuuta 1916 − 24. maaliskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen psykiatri, yrittäjä ja taiteen keräilijä. Hän kokosi suuren omaisuuden lääketeollisuudessa, ja lahjoitti miljoonia koulutus-, tiede- ja kulttuurilaitoksille.

Sackler kasvoi Brooklynissä, opiskeli kahden veljensä Arthurin ja Raymondin tavoin lääketiedettä ja työskenteli valmistuttuaan Credmoorin psykiatrisessa keskuksessa.

Vuonna 1952 Sacklerin veljekset ostivat pienen patenttilääkkeitä myyvän yrityksen nimeltä Purdue Frederick, myöhemmin Purdue Pharma. Sen tuotteet edistivät ruoansulatusta ja korvavaikun poistoa. Jokainen veljeksistä omisti kolmanneksen yrityksestä, ja Mortimer ja Raymond olivat yhdessä  toimitusjohtajia.

Vuonna 2007 Purdue Pharman johto todettiin oikeudessa syylliseksi harhaanjohtavaan mainontaan. Yritys oli markkinoinut lääkäreille ja potilaille OxyContinia väittäen että tuote aiheuttaa vähemmän riippuvuutta kuin muut saman ryhmän valmisteet. Tuomiota seurasi satoja muita oikeusjuttuja. Vuonna 2018 yhtiötä syytettiin Yhdysvaltojen opioidi-epidemiasta.

Mortimer Sackler oli naimisissa kolme kertaa. Kolme hänen seitsemästä lapsestaan on Purdue Pharman hallituksessa.

Sacklerien nimi on poistettu opioidikriisin vuoksi useiden museoiden tiloista. Näin ovat ilmoittaneet muun muassa British Museum, Tate, jonka Sackler Octagon -galleria nimetään uudelleen, samoin New Yorkin Metropolitan-museo ja Pariisin Louvre.

## Lähteet
Barthélemy Joubert

**Barthélemy Catherine Joubert** (14. huhtikuuta 1769 Pont-de-Vaux, Ranska – 15. elokuuta 1799 Novi Ligure, Italia) oli ranskalainen divisioonakenraali, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa ja saavutti useita voittoja Pohjois-Italiassa.

## Elämä ja ura

Joubertin isä oli asianajaja. Hän karkasi kotoa 15-vuotiaana liittyäkseen armeijan tykistöön, mutta isä pakotti hänet palaamaan, minkä jälkeen hän opiskeli lakia Lyonin ja Dijonin yliopistoissa. Vallankumouksen puhjettua vuonna 1789 Joubert liittyi Ranskan kansalliskaartiin kersanttina, ja syksyllä 1791 hän siirtyi armeijan Ainin vapaaehtoispataljoonaan. Sodan puhjettua vuonna 1792 hänet ylennettiin upseeriksi ja siirrettiin pian Italian-armeijaan. Puolustaessaan erästä reduttia Col de Tenden solassa syyskuussa 1793 hän jäi vihollisen sotavangiksi, mutta vapautui vuoden lopussa. Hänet ylennettiin 1794 pataljoonankomentajaksi ja 1795 prikaatinkomentajaksi. Osallistuttuaan Loanon taisteluun hänet ylennettiin vuoden 1795 lopussa prikaatikenraaliksi.

Joubert nousi maineeseen kenraali Napoléon Bonaparten tultua Italian-armeijan komentajaksi vuonna 1796. Joubert osallistui muun muassa itävaltalaisia vastaan käytyihin Montenotten, Millesimon, Mondovìn, Lodin ja Castiglionen taisteluihin sekä komensi Veronan kaupungin vallannutta kärkijoukkoa. Vuoden 1796 lopussa Joubert ylennettiin divisioonakenraaliksi. Hänen joukkonsa olivat keskeisessä roolissa tammikuussa 1797 käydyssä voittoisassa Rivolin taistelussa, joka sai alkunsa itävaltalaisen Joseph Alvinczyn hyökätessä hänen asemiaan vastaan. Bonaparten kevään 1797 sotaretkellä Joubertin 20&nbsp;000 miestä käsittänyt divisioona muodosti armeijan vasemman siiven, joka eteni itsenäisesti syvälle Tiroliin. Joubert taisteli lopulta tiensä Steiermarkiin, jossa hän avusti huhtikuussa 1797 Bonapartea Leobenin välirauhanneuvotteluissa. Joulukuussa 1797 Joubert lähetettiin Pariisiin viemään viholliselta vallattuja sotalippuja direktoriohallitukselle, joka nimitti hänet saman tien Hollannin-armeijan komentajaksi. Hänet siirrettiin heinäkuussa 1798 Mainzin-armeijan ja lokakuussa 1798 Italian-armeijan komentajaksi. Hän pakotti Sardinian kuningaskunnan solmimaan rauhan.

Joubert erosi Italian armeijan komentajuudesta joulukuussa 1798 ja tehtävään pikaisesti palattuaan uudelleen tammikuussa 1799, koska ei tullut toimeen siviiliviranomaisten kanssa. Joubertin ollessa kesällä 1799 Pariisissa Emmanuel Joseph Sieyès suunnitteli käyttävänsä häntä apuna suunnittelemassaan sotilasvallankaappauksessa direktorion syrjäyttämiseksi, mutta lopulta tämä tehtävä päätyi Bonapartelle. Heinäkuussa 1799 Joubert nimitettiin uudelleen Italian-armeijan komentajaksi, mutta hänen pyynnöstään aiempi komentaja, kenraali Jean Victor Moreau jäi rintamalle ja toimi hänen neuvonantajanaan, sillä vihollinen vaikutti nyt ylivoimaiselta. Joubert saapui armeijansa luo 5. elokuuta 1799. Vain kymmenen päivää myöhemmin hän kaatui heti Novin taistelun alussa, jossa hänen armeijansa kärsi tappion marsalkka Aleksandr Suvorovin komentamille venäläis-itävaltalaisille joukoille.

Joubertin nimi on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
François Séverin Marceau

**François Séverin Marceau-Desgraviers** (1. maaliskuuta 1769 Chartres, Ranska – 21. syyskuuta 1796 Altenkirchen, Pfalzin vaaliruhtinaskunta) oli ranskalainen divisioonakenraali, joka toimi komentajana Ranskan vallankumoussodissa.

## Elämä ja ura
Marceau oli lakimiehen poika, joka liittyi vuonna 1785 vapaaehtoisena jalkaväkirykmenttiin Angoulêmessa. Hän osallistui Bastiljin valtaukseen heinäkuussa 1789 ja liittyi välittömästi vastaperustettuun Ranskan kansalliskaartiin, jossa hän kohosi nopeasti kapteeniksi. Vuonna 1791 hän liittyi Chartresissa Eure-et-Loirin vapaaehtoispataljoonaan, jossa hänet seuraavana vuonna ylennettiin everstiluutnantiksi. Marceau osallistui syyskuussa 1792 tappiolliseen Verdunin linnoituksen puolustukseen. Sen jälkeen hän siirtyi kyrassieerijoukkojen luutnantiksi ja sittemmin kevyen ratsuväen kapteeniksi.

Seuraavan vuoden Marceau vietti taisteluissa Vendéen kapinallisia vastaan. Hän kunnostautui Saumurin taistelussa kesäkuussa 1793 ja Luçonin taistelussa elokuussa. Hänet ylennettiin 16. lokakuuta 1793 vain 24-vuotiaana prikaatikenraaliksi, ja seuraavana päivänä hän oli yhtenä komentajana kapinallisia vastaan käydyssä voittoisassa Cholet’n taistelussa. Seuraavassa kuussa Marceau ylennettiin divisioonakenraaliksi ja 27. marraskuuta hänestä tuli kapinaa kukistaneen läntisen armeijan tilapäinen komentaja. Hän löi kenraali Jean-Baptiste Kléberin tuella kapinalliset lopullisesti joulukuussa 1793 Le Mansin ja Savenayn taisteluissa, mutta jätti sen jälkeen tehtävänsä terveyssyistä.

Toukokuussa 1794 Marceausta tuli divisioonan komentaja Ardennien armeijassa. Hän osallistui kesäkuussa Fleurusin taisteluun. Sen jälkeen hän siirtyi komentamaan divisioonaa Sambren ja Meusen armeijassa. Hän valtasi lokakuussa 1794 Koblenzin, emigranttirojalistien ”pääkaupungin”. Huhtikuussa 1795 Marceau osallistui Reinin yli tehtyyn hyökkäykseen ja Mainzin saartoon. Syksyllä 1795 Marceaun joukot piirittivät Ehrenbreitsteinin linnoituksen ja löivät myöhemmin itävaltalaiset Soultzbachissa. Hän solmi vuoden lopussa itävaltalaisen kenraali Paul Krayn kanssa puoli vuotta kestäneen aselevon. Vuoden 1796 hyökkäyksen aikana Marceau komensi kolmea divisioonaa, jotka  muodostivat alun perin kenraali Jean-Baptiste Jourdanin armeijan vasemman sivustan, mutta joutuivat perääntymisvaiheessa vihollista viivyttäviksi jälkijoukoiksi. Marceau kävi viivytystaisteluja Limburgissa ja Freylingenissä, mutta haavoittui kuolettavasti Altenkirchenin luona käydyssä taistelussa tirolilaisen jääkärin karbiinista. Hän kuoli vain 27-vuotiaana. Itävaltalaisten komentaja arkkiherttua Kaarle määräsi omat sotilaslääkärinsä auttamaan häntä ja luovutti hänen ruumiinsa takaisin ranskalaisille.

Kenraali Kléber suunnitteli Marceaun pyramidinmuotoisen hautamuistomerkin Koblenzissa. Marceaun tuhkat on myöhemmin siirretty Pariisin Panthéoniin. Hänen nimensä on kaiverrettu Pariisin Riemukaareen. Riemukaaressa on myös kuvanveistäjä Philippe Joseph Henri Lemairen toteuttama suuri korkokuva, joka esittää Marceaun hautajaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Juho Keskinen

**Juho Keskinen** (s. 19. maaliskuuta 1983) on suomalainen futsalmaalivahti. Keskinen edustaa kaudella 2018–2019  Futsal-liigassa pelaavaa Oulun Tervareita, jonka riveissä hän on pelannut valtaosan urastaan.

Keskinen on voittanut  Suomen mestaruuden Ilves FS:n kanssa sekä hopeaa (kaudella 2013–2014) ja pronssin (kaudella 2011–2012) Tervareissa. 

Keskinen on pelannut maalivahtina myös jalkapalloa edustaen mm. AC Oulua ykkösessä ja OPS:ia kakkosessa . Keskinen lopetti jalkapallouransa 2015. 

## Lähteet
Tōkyō rinkai kōsokutetsudō

**Tōkyō rinkai kōsokutetsudō** eli **Tōkyō rinkai -pikarautatie** (,  eli *TWR*) on Japanin pääkaupungissa Tokiossa rautatieliikennettä harjoittava kolmannen sektorin yritys. Se liikennöi Rinkai-linjaa, kaupungin rannikkoalueita palvelevaa 12,2 kilometriä pitkää pääosin maanalaista rautatielinjaa, jolta harjoitetaan kuitenkin myös vastavuoroista läpiajoliikennettä JR Higashi-Nihonin Saikyō-linjalle. Rinkai-linjalla on kahdeksan asemaa ja vuonna 2016 sitä käytti noin 250&nbsp;000 matkustajaa päivässä.

Valtaosan yhtiön osakepääomasta, 91,32 prosenttia, omistaa Tokion metropoli. Sillä on 273 työntekijää (vuonna 2016). Yhtiön pääkonttori sijaitsee Tokion Kōtōn erillisalueen Aomin kaupunginosassa.

## Historia
Yurikamome-automaattimetron tavoin Rinkai-linja rakennettiin palvelemaan Tokion kehittyviä rannikkoalueita, kuten Odaibaa. Tōkyō rinkai -pikarautatie perustettiin 12. maaliskuuta 1991 (*rinkai* tarkoittaa merenrantaa). Rinkai-linjan ensimmäisen vaiheen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1992 ja Shin-Kiban ja Tōkyō teleportin välinen, lähes 5 kilometrin pituinen osuus avattiin vuonna 1996. Linjaa jatkettiin Tennōzun saarelle vuonna 2001 ja lopulta Ōsakiin saakka vuoden 2002 joulukuussa.

## Linjat
Tōkyō rinkai -pikarautatie liikennöi metron kaltaista, pääosin maan alla kulkevaa Rinkai-linjaa, joka liittää toisiinsa Shin-Kiban ja Ōsakin vaihtoasemat useiden Tokionlahden tekosaarien kautta. Ōsakista harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennettä JR Higashi-Nihonin Saikyō-linjalle Shibuyan ja Shinjukun suuntaan aina Kawagoeen saakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtiön internetsivut
Grönlantilaiset

**Grönlantilaiset** ovat Grönlannin inuiitteja, jotka voidaan jakaa asuinalueen mukaan kolmeen ryhmään: kalaallit, tunumiitit ja inughuitit. Suurin osa Grönlannin inuiiteista on kalaallit-inuiitteja. Vuonna 2022 Grönlannin asukkaista oli grönlantilaisia 89&nbsp;% eli 51&nbsp;349 henkilöä. Vuonna 2013 noin 20&nbsp;000 grönlantilaista asui Tanskassa.

Ensimmäiset inuiitit saapuivat Grönlantiin Kanadasta vuonna 3000–2000 eaa. Viimeisin inuiittien saapumisaalto tapahtui vielä ennen vuotta 1000.

Perinteisiin grönlantilaisten elinkeinoihin on kuulunut mursujen ja jääkarhujen metsästys merijäällä, mutta jää on vuosien kuluessa heikentynyt eikä meri jäädy yhtä helposti kuin aiemmin. Metsästyksen vaikeutuminen on omalta osaltaan aiheuttanut inuiittiyhteisöissä myös sosiaalisia ongelmia.

Monet grönlantilaiset työskentelevät kalastusalalla, mutta myös palvelualoilla, hotelli- ja ravintola-alalla, liikennöinnissä ja rakennusalalla. Noin kaksi kolmasosaa heistä on työllistynyt julkiselle sektorille. Ammattikoulutukseen hakeutuminen on kasvattanut suosiotaan grönlantilaisten keskuudessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hyvät katsojat

**Hyvät katsojat** on Endemol Shine Finlandin tuottama visailuohjelma, jota esitettiin Yle TV1 -kanavalla lauantai-iltaisin vuosina 2018–2019

## Jaksot
### Ensimmäinen tuotantokausi 2018




## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle Areena: Hyvät katsojat
Eero Hautaniemi

**Eero Ilmari Hautaniemi** (s. 1965) on suomalainen yritysjohtaja, joka toimi Oriolan toimitusjohtajana vuodesta 2006 vuoteen 2017. Hän aloitti Lassila & Tikanojan toimitusjohtajana 1. tammikuuta 2019.

## Lähteet
Ilmari Jokinen

**Ilmari Alexander Jokinen** (25. elokuuta 1878 Helsinki  – 20. heinäkuuta 1938 Helsinki) oli merikapteeni, joka toimi merenkulkuhallituksen pääjohtajana.

Ilmari Jokisen vanhemmat olivat talonomistaja Jonas Jokinen ja Sofia Oxén ja puoliso vuodesta 1912 Karin Walborg Frida Elisabeth Godenhjelm. Jokinen kävi teknillisen reaalikoulun, opiskeli Pietarissa ja lähti merille 1896. Perämiestutkinnon hän suoritti 1901 ja merikapteenin tutkinnon 1904. Jokinen oli parkkilaiva *Fennian* päällikkö 1906, kuunari ja koululaiva *[[Glenard (fregatti)|Glenardin]]* päällikkö 1907–1910, höyrylaiva *Mareografin* päällikkö 1911–1912 ja jäänmurtaja ''Tarmon'' päällikkö 1917–1918 Suomen sisällissodan aikana. Jokinen vei tuolloin *Tarmolla* senaatin puheenjohtaja P. E. Svinhufvudin turvaan Helsingistä Tallinnaan. *Eläköön*-nimisen tarkastuslaivan päällikkönä Jokinen toimi 1918–1926. Luotsilaitoksen palveluksessa hän oli 1910–1912 ja Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiön palveluksessa 1912–1918. Oltuaan Vaasan luotsipiirin päällikkö 1926–1931 Jokisesta tuli merenkulkuhallituksen pääjohtaja vuodesta 1931 aina kuolemaansa saakka. Aliluutnatiksi Jokinen ylennettiin 1910 ja reservin kapteeniluutnantiksi 1920. Eri aluksilla hän kiersi maapallon kuusi kertaa ja ylitti päiväntasaajan 24 kertaa.

## Lähteet
Pikkulehtikala

**Pikkulehtikala** (*Pterophyllum leopoldi)* on ahvenkaloihin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.

## Koko ja ulkonäkö
Pikkulehtikala kasvaa noin 12 cm pitkäksi. Se on muuten vaalea, mutta siinä on kolme mustaa raitaa, silmän kohdalla, ruumiin keskellä ja pyrstön lähellä.

## Alkuperä
Pikkulehtikala on kotoisin Brasiliasta ja Guyanasta.

## Käyttäytyminen
Pikkulehtikala on hyvin sävyisä ja rauhallinen, aika arka parvikala. Se sopii hyvin pienten tetrojen ja monnisten kanssa.

## Vesiolot ja ravinto
Pikkulehtikalalle sopiva pH on 6-7, veden kovuus alle kymmenen ja lämpötila 25-29 astetta. Kala tarvitse ravinnokseen paljon eläviä ja pakastettuja hyönteistoukkia ja kuivaruokia.

## Lähteet

*
Suomi–Katalonia-ystävyysseura

**Suomi–Katalonia-ystävyysseura** on vuonna 2018 perustettu ystävyysseura, jonka tarkoituksena on katalaanin kielen sekä Katalonian kulttuurin ja historiatietämyksen edistäminen Suomessa. Seura järjestää katalaanin kielikursseja ja Katalonia-aiheisia tapahtumia. Seuran käytännön asioista huolehtii Janne Riitakorpi.

Seura ei ota kantaa Kataloniaa koskeviin poliittisiin kysymyksiin, kuten kysymykseen Katalonian itsenäistymisestä. 

## Lähteet
Suomi–Katalonia Seura
Villars-sur-Glâne

**Villars-sur-Glâne** on kaupunki Sveitsissä Fribourgin kantonissa. Kaupungissa on runsaat 12&nbsp;000 asukasta.

## Maantiede
Villars-sur-Glâne sijaitsee Glâne- ja Sarinejokien laaksoissa pari kilometriä Fribourgista lounaaseen. Kaupungit muodostavat yhteisen kaupunkialueen.

## Liikenne
SBB:n rautatie Fribourgista Romontiin, Palézieux’hön ja Lausanneen kulkee kaupungin kautta. Myös moottoritie A12 kulkee Villars-sur-Glânen kautta. 


Pont de la Glâne2 May 2011.jpg|Maantiesilta Glânejoen yli.
Ste-Apolline Bridge and Chapel Apr 2011.jpg|Vanha maantiesilta Glânejoen yli.


## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Räyhä-Ralf valloittaa Internetin

**Räyhä-Ralf valloittaa Internetin** (engl. *Ralph Breaks the Internet*) on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut Disneyn animaatioelokuva. Elokuva on Walt Disney Animation Studiosin 57. animaatioelokuva.

## Juoni
Pelihallissa asuvat pelihahmot Räyhä-Ralf ja Nelli Karamelli ovat päivisin töissä peleissään ja iltaisin he viettävät aikaa yhdessä. Räyhä-Ralf on tyytyväinen rauhalliseen elämään, mutta Nelli kaipaa seikkailuja. Ralf tekee Nellille tämän kilpa-autopeliin lisäradan, jotta Nelli saisi jännitystä elämäänsä, mutta ihmispelaaja hermostuu, kun pelikoneen Nelli ei tottele hänen ohjausliikkeitään ja pelikoneen ratti rikkoutuu. Vanhaan koneeseen aletaan etsiä varaosaa eBay-verkkohuutokaupasta. Ralf ja Nelly eivät kuitenkaan ymmärrä nettihuutokaupan sääntöjä ja tarjoavat ratista epähuomiossa 27&nbsp;001 dollaria. He alkavat epätoivoisesti hankkia rahaa pelien ja viraalivideoiden avulla.

## Ääninäyttelijät

Suomenkielisen version ohjasi Antti L. J. Pääkkönen ja käänsi Marko Hartama.

## Ensi-ilta
Elokuva esitettiin Yhdysvalloissa 21. marraskuuta 2018 ja se sai Suomessa ensi-iltansa 1. helmikuuta 2019.

## Lähteet
Chico

**Chico** on noin 90 000 asukkaan kaupunki Butten piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.

Chico sijaitsaee noin 145 km Sacramentosta pohjoiseen Sacramentojoen laaksossa. Sen perusti vuonna 1869 John Bidwell. Kaupunki oli aluksi maataloustuotannon keskus. Teollistuminen alkoi vuonna 1904 perustetusta tulitikkutehtaasta.

Kalifornian osavaltionyliopistolla, CSU:lla on ollut kampus Chicossa vuodesta 1887. Se aloitti opettajankoulutuslaitoksella, mutta nykyisin siellä voi suorittaa maisterin tutkinnon jo sadassa pääaineessa. Suurimmat koulutusohjelmat ovat liiketalous, psykologia, sairaanhoito, rikosoikeus ja kasvatustiede.

Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 86 187 asukasta, arvio vuodelle 2017 oli jo yli 93 000. Asukkaista noin 83% on valkoisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ilkka Hanski (muusikko)

**Ilkka Hanski** (s. 1. joulukuuta 1952) on suomalainen jazz-basisti ja bassonsoiton opettaja.

Hanski opiskeli kontrabassonsoittoa Sibelius-Akatemiassa Olli Kososen johdolla. Hän on soittanut sekä kontra- että sähköbassoa monissa jazz- ja rock-kokoonpanoissa, kuten Piirpaukessa ja Tapiola Big Bandissä sekä Jukka Tolosen, Eero Koivistoisen, Jukka Linkolan ja Vladimir Shafranovin yhtyeissä. Hän on säestänyt muun muassa Archie Sheppiä,  Buck Claytonia, Mark Murphyä ja Bob Brookmeyeria heidän Suomen-vierailuillaan.

Ilkka Hanski on opettanut bassonsoittoa muun muassa Helsingin pop- ja jazzkonservatoriossa. Vuonna 2018 häneltä ilmestyi 400-sivuinen oppikirja *Jazzbasso, Perusteet ja improvisointi*.

Hanskille myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ilkka Hanski Discogs-levytystietokannassa
Meritähtipäivikki

**Meritähtipäivikki** (*Sesuvium portulacastrum*) on monivuotinen ruohovartinen päivikkikasvien heimoon kuuluva kasvilaji. Se on trooppisten ja subtrooppisten rantojen pioneerilaji.

## Kuvaus
Meritähtipäivikki on ruohovartinen, ja se voi kasvaa lähes pystynä, suikertavasti tai köynnöstävästi. Kasvi voi kasvaa 30 senttimetriä korkeaksi.

Versot ovat vihertävän vaaleanpunaisia tai punaisia. Niissä kasvaa hajanaisesti vastakkaisesti asettuneita lehtiä. Kasvi kukkii ympäri vuoden, ja sen kukat ovat vaaleanpunaisesta purppuraan, todella harvinaisesti valkoisia.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Meritähtipäivikki kasvaa yleensä hiekkaisilla ja kosteilla paikoilla, kuten rannoilla, mangroveilla, dyyneillä, hiekkatasangoilla ja soilla. Meritähtipäivikki on rantojen pioneerilaji, jota kasvaa laajalla alueella trooppisen ja subtrooppisen vyöhykkeen rannoilla. Sen levinneisyys ulottuu suurin piirtein 34:nnelle pohjoiselle ja 42:nnelle eteläiselle leveysasteelle.

## Lähteet
Marjatta Moulin

**Aino Marjatta Moulin** (o.s. **Heimolainen**, 23. marraskuuta 1926 Mänttä – 6. marraskuuta 2018) oli suomalainen miekkailija.

Moulin edusti Suomea miekkailijana Rooman olympialaisissa 1960. Hän karsiutui florettimiekkailun alkukilpailuissa. Maailmanmestaruuskilpailuihin Moulin osallistui useita kertoja vuosina 1953–1974. Vuonna 1959 hän voitti ensimmäisenä suomalaisena naismiekkailijana henkilökohtaisessa kilpailussa Pohjoismaiden mestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän voitti Pohjoismaiden mestaruuden joukkuekilpailussa.

Kotimaassa Moulin edusti Helsingin Miekkailijoita. Hän voitti floretilla henkilökohtaisen Suomen mestaruuden kahdeksan kertaa, vuosina 1955, 1957, 1960, 1962, 1966, 1967, 1968 ja 1972. Lisäksi hän voitti yli 20 joukkuemestaruutta vuosina 1954–1973.

Marjatta Moulinin sisko Aune Pärnänen (o.s. Heimolainen) voitti 100 metrin vapaauinnissa Suomen-mestaruuden vuosina 1944, 1946 ja 1948.

## Lähteet
Heikki Vappula

**Heikki Antero Vappula** (6. tammikuuta 1967 Tuusula – 23. marraskuuta 2018 Zimbabwe) oli UPM:n biorefining-liiketoiminta-alueen johtaja. Vappula aloitti UPM:n palveluksessa hankinnasta vastaavana johtajana 2006. Vuosina 2010–2013 hän toimi UPM:n Energy & Pulp -liiketoimintaryhmän johtajana. Vuodesta 2013 alkaen hän työskenteli viimeisimmässä tehtävässään UPM:n Biorefining -liiketoiminnan johtajana. Vappula kuoli 23. marraskuuta 2018 lento-onnettomuudessa Zimbabwessa.

Vappula oli Metsäteollisuus ry:n hallituksen jäsen. Aiemmin hän työskenteli 13 vuotta Nokian palveluksessa.

## Lähteet
Silokoirahai

**Silokoirahai** (*Mustelus mustelus*) on Koillis-Atlantin ja Välimeren vesien kalalaji, joka kuuluu koirahaiden heimoon. 

## Ulkonäkö ja koko
Silokoirahai on tavallisesti noin metrin pituinen, mutta kaksimetrisiäkin on tavattu. Se elää noin 25 vuoden ikäiseksi.

## Levinneisyys ja elintavat
Silokoirahai elää Koillis-Atlantilla Britanniasta Pohjois-Afrikkaan sekä Välimeressä. Sitä tavataan myös Intian valtameren puolella. Amerikan vesien silokoirahait luetaan nykyisin toiseen lajiin *[[Mustelus canis]]*.

Yleisimmin lajia tavataan 5-50 metrin syvyydestä, syvimmillään noin 600 metristä. Silokoirahai tulee sukukypsäksi 70–80 senttimetrin pituisena. Naaras synnyttää viidestä viiteentoista elävää poikasta, jotka syntyessään ovat 40 senttimetrin pituisia.

## Lähteet
Jyrki Matra

**Jyrki Matra** (ent. **Georg Skutnabb**; 1. lokakuuta 1897 Imatra – 14. marraskuuta 1966 Lappeenranta) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki uransa maailmansotien välisenä aikana, ja aikakaudelleen tyypillisesti hänellä oli useita lyhyitä kiinnityksiä eri teattereihin.

## Ura
Matran vanhemmat olivat kauppias Gustaf Adolf Skutnabb ja Sofie Backlund. Imatran yhteiskoulun käytyään hän opiskeli muun muassa piirustusta, lausuntaa ja laulua. Matra aloitti näyttämötaiteellisen uransa Suomalaisessa Operetissa Viipurissa vuonna 1919. Sieltä hän siirtyi jo samana vuonna Jyväskylän Teatteriin. 1920- ja 1930-luvuilla Matra työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä muun muassa Porin Näyttämöllä, Joensuun Teatterissa, Koiton Näyttämöllä ja Viipurin Kaupunginteatterissa. Vuosina 1938–1939 Matra toimi Rauman Teatterin johtajana.

Matra näytteli komediallisia rooleja ja rakastajatehtäviä - termi, jota 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa käytetään. Hänen roolitehtäviään olivat muun muassa Ilveilijä näytelmässä *Itkevä ilveilijä* ja nimiosa näytelmässä *Lemmin poika*. Hän näytteli myös rättärin roolin suositussa laulunäytelmässä *[[Tukkijoella (näytelmä)|Tukkijoella]]*. Matran rooliluetteloon kuuluu niin ikään Klaus Kurjen ja Uolevin roolit *Elinan surmassa*.

Matralla oli yksi elokuvarooli: hän näytteli saksalaista kapteenia Kalle Kaarnan draamaelokuvassa *[[Jääkärin morsian (vuoden 1931 elokuva)|Jääkärin morsian]] (1931)*. Elokuvaan hänet on kreditoitu alkuperäisellä nimellään, Georg Skutnabb.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Vappula (sukunimi)

**Vappula** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Auvo Vappula (s. 1934), insinöörikontra-amiraali
*Heikki Vappula (1967–2018), yritysjohtaja
*O. V. Vappula (1895–1967), kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija
Leena Valmu

**Leena Valmu** (s. 31. lokakuuta 1966 Hämeenlinna) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija ja biolääketieteen tutkija. Valmu on julkaissut sekä kaunokirjallisuutta että tieteellisiä julkaisuja. Valmun lastenkirja *Veera tiellä* oli Topelius-palkintoehdokkaana 2010.

Valmu on koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän väitteli Helsingin yliopiston biotieteellisestä tiedekunnasta immunologian alalta vuonna 1999. Hänet nimitettiin biotieteen dosentiksi vuonna 2006.

Valmun puoliso on graafikko, kuvittaja Lasse Rantanen.

## Teokset
**Veera tiellä*, WSOY 2010
**Probus ja Suuri suoliston taistelu*, Aulakustannus 2016
**Filius ja Elinkaikkeuden arvoitus*, WSOY 2013
**Poika: murha seitsemännellä luokalla*, Karisto 2017
**Lappilainen: kuolema kahdeksannella luokalla*, Karisto 2018
**Odina ja uuden elämän alku*, Aula & co 2018
**Ystävä: katoaminen yhdeksännellä luokalla*, Karisto 2020
**Osaston tähti*, Karisto 2022
**Ulos baarikaapista*, Docendo 2023

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Leena Valmun verkkosivut
Intiaani (kirja)

**Intiaani** on Reijo Mäen vuonna 2013 ilmestynyt kahdeskymmenesneljäs Vares-dekkari. 

Tapahtumat sijoittuvat Turun seudun lisäksi Montanaan. Kirjan nimihahmo on harmaasilmäinen crow-intiaani. Mäki on kertonut kirjoittaneensa intiaanitarinoita jo lapsena. Yhdysvalloissa hän ei ole käynyt. Useita kirjan henkilöitä motivoi kosto.

## Vastaanotto
Turun Sanomien Mari Viertolan mukaan Mäki kuvaa naisia ja saaristoluontoa romanttisesti mutta Jussi Vareksen tuuri on akuankkamaisen huonoa ja idylli ei voi jatkua. Kirjan sankarit toimivat laista välittämättä sen mukaan, mikä heistä on moraalisesti oikein. 

Helsingin Sanomien Ari Pusa on kiinnittänyt huomiota siihen, että hyvät tyypit ovat kaikin puolin sankarillisia ja huonot reppanoita, joilla on epäuskottavia tai hassuja nimiä. Pusa kuvaa kirjaa sekä lönkötteleväksi että vauhdikkaaksi.

Intiaani oli ilmestymisvuonnaan viidenneksi myydyin kotimainen kaunokirjallinen teos ja sitä myytiin 38 900 kappaletta.

## Lähteet
Brais Méndez

**Brais Méndez Portela** (s. 7. tammikuuta 1997 Mos, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

## Seurajoukkueura
Méndez liittyi galicilaisseura Celta Vigon junioriakatemiaan vuonna 2012. 7. syyskuuta 2014 hän teki ensiesiintymisensä seuran reservijoukkueessa maan kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Segunda División B:ssä ottelussa Real Murciaa vastaan.

4. syyskuuta 2016 Méndez teki ensimmäisen maalinsa ammattilaisurallaan 3–1-voittoon päättyneessä ottelussa CD Palenciaa vastaan. 21. elokuuta 2017, vietettyään koko harjoituskauden edustusjoukkueen mukana, hän solmi vuoteen 2021 ulottuvan sopimuksen seuran kanssa.

21. syyskuuta 2017 Méndez pelasi ensimmäisen ottelunsa seuran edustusjoukkueessa kotitasapelissä Getafea vastaan. Ensimmäisen maalinsa edustusjoukkueessa hän teki 31. maaliskuuta 2018 ottelussa Athletic Bilbaota vastaan.

## Maajoukkueura
Méndez sai ensimmäisen kutsunsa Espanjan maajoukkueeseen 8. marraskuuta 2018, kun hänet nimettiin miehistöön Kroatiaa ja Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan pelattaviin maaotteluihin. Ensiesiintymisensä maajoukkeessa hän teki 18. marraskuuta 2018 Las Palmasissa pelatussa ystävyysottelussa Bosnia ja Hertsegovinaa vastaan, jossa hän viimeisteli myös ottelun ainoan maalin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Brais Méndezin tilastot BDFutbol-sivustolla 
* Brais Méndezin tilastot Soccerway-sivustolla
Black Jack (kirja)

**Black Jack** on Reijo Mäen vuonna 2003 ilmestynyt neljästoista Vares-dekkari. Se on ensimmäinen Vares-kirja, jossa  tapahtumat kerrotaan Vareksen näkökulmasta minä-muodossa. Samaa kerrontaa käytetään myös tätä uudemmissa Vares-kirjoissa.

Turussa suunnitellaan merkittävää terroritekoa. Toisena teemana on kerskakulutus ja sen kritiikin epäaitous. Yksityisetsivä Vares etsii kadonnutta kettutyttöä, jonka miljoonaperijä-aktivistipoikaystävä aikoo järkyttää riistokapitalismin mädättämää länsimaailmaa. Jack Abu-Omar on ns. nukkuvaksi terroristiksi Suomeen lähetetty muslimi, joka on kotoutunut Turkuun rahaa peseväksi pitserian omistajaksi ja jolle Koraani on käymässä tarpeettomaksi. Traaginen sivujuonne on loputonta vappua viettävä lottovoittajakaksikko, jonka tavoite on juoda itsensä hengiltä.  

## Vastaanotto
Helsingin Sanomien Tommi Aitiosta kirjan terroriuhka koettelee uskottavuuden rajoja. Varesta Aitio pitää suomalaismiehen idealisointina. [Vrt. islamilainen terroriteko Turussa 2017] Turun Sanomien Kimmo Rantanen arvioi Mäen vahvistavan stereotypioita ja asettavan kasvissyöjät ja eläinaktivistit pellen rooliin sekä ulkomaalaiset lähtökohtaisesti roistoiksi. Rantanen epäilee Mäen olevan vitsin varjolla tosissaan mutta on toisaalta ilahtunut siitä, että Jack Abu-Omar esitetään hahmona, jonka kautta nousee esiin oman elämän ja vakaumuksen ristiriita. Rantasen mukaan halu naurattaa on kirjailijan voimanlähde eikä tämä malta jättää vitsejä tai sanaleikkejä käyttämättä.

Black Jack oli ilmestymisvuonnaan viidenneksitoista myydyin kotimainen kaunokirja ja sitä myytiin 20 600 kappaletta.

## Lähteet
Vankilavirkailijain Liitto

Vuonna 1895 perustettu **Vankilavirkailijain Liitto VVL r.y**. on oikeusministeriön hallinnonalan suurin ammattiliitto ja SAK:n toiseksi vanhin jäsenliitto. Liitto kuuluu myös Julkisten ja hyvinvointialojen liitto JHL:ään. Liittoon kuuluu 2/3 rikosseuraamusalan henkilöstöstä. JHL toimii yhtenä valtion henkilöstöä edustavana pääsopijajärjestönä ja solmii valtion palkansaajakenttää koskevat virkaehtosopimukset. Liiton jäseneksi voi liittyä työpaikan jäsenosastoon kaikissa suuremmissa vankiloissa, joita on 22.

## Lähteet
Susisilli

**Susisilli** (*Chirocentrus nudus*) on susisillien heimoon kuuluva merikala, joka elää indopasifisella merialueella, 47 eri maassa. Susisilli painaa noin 400 grammaa ja on korkeintaan metrin pituinen. Laji elää pinnassa, korkeintaan 150 metrin syvyydessä. Joidenkin vahvistamattomien havaintojen mukaan laji esiintyisi Japanissa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Pienet rukoukset

**Pienet rukoukset** on Samuli Putron soolouran kuudes studioalbumi. Se julkaistiin 1. maaliskuuta 2019.

Levyltä julkaistiin single ”Ilmasta tehtyjä” 22. marraskuuta 2018. Se kertoo ”kahdesta ihmisestä, jotka ovat olleet toistensa elämissä sekä rakastavaisina että ystävinä. He ovat toistensa historia, nykyisyys ja tulevaisuus, vaikka eivät sitä aina olisi tahtoneet.”

Albumin tiimoilta Putro piti samannimisen, yhdeksänosaisen konserttisarjan Helsingin Ateneumissa tammi–helmikuussa 2019.

## Kappaleet

## Arviot
* Desibeli.net: 
* Helsingin Sanomat: 
* Soundi: 

## Lähteet
La Tour-de-Peilz

**La Tour-de-Peilz** on kaupunki Sveitsissä Vaud’n kantonissa. Kaupungissa on noin 12&nbsp;000 vakinaista asukasta.

## Maantiede
La Tour-de-Peilz sijaitsee Genevenjärven koillisrannalla. Se muodostaa yhtenäisen kaupunkialueen naapurikuntiensa Montreux’n ja Veveyn kanssa.

## Liikenne
Moottoritiet A9 ohittaa La Tour-de-Peilzin pohjoispuolitse. SBB:n rautatie Lausannesta Brigiin kulkee kaupungin kautta.  

## Tunnettuja latourdepeilzlaisia
Taidemaalari Gustave Courbet eli viimeiset vuotensa ja kuoli La Tour-de-Peilzissa. Meritieteilijä Jacques Piccard asui ja kuoli kaupungissa. Sarjakuvataiteilija Derib on syntynyt La Tour-de-Peilzissa. Musiikintekijä Robert John ”Mutt” Lange ja laulaja-lauluntekijä Shania Twain ovat asuneet pitkään kaupungissa.


Schloss La Tour-de-Peilz-20140517.jpg| La Tour-de-Peilzin linna Genevenjärveltä nähtynä.
La Tour-de-Peilz - panoramio (75).jpg|Linnan vanhempi osa.
Spielemuseum-Vitrine-Pachisi.jpg|Sveitsin pelimuseo sijaitsee La Tour-de-Peilzissa.
Villa Kenwin (2).jpg|Villa Kenwin on kaupungin arkkitehtoninen nähtävyys.


## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Leonard Fahlander

**Leonard Fahlander** (9. heinäkuuta 1807 Ii – 24. lokakuuta 1870 Helsinki) oli suomalainen lääkäri. Hän toimi  Lapinlahden mielisairaalan ylilääkärinä ja hänelle myönnettiin professorin arvonimi. Keski-Eurooppaan opintomatkoja tehnyttä Fahlanderia pidetään Suomen ensimmäisenä psykiatrina.

Fahlanderin vanhemmat olivat Olhavan lasitehtaan omistaja Adolf Fahlander ja Sofia Magdalena Nylander. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityistodistuksella 1825. Fahlander opiskeli Uppsalan yliopistossa ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi ja lisensiaatiksi 1834 sekä lääketieteen tohtoriksi 1835, Fahlander teki opintomatkat Keski- ja Länsi-Eurooppaan 1837–1839 sekä 1856.

Fahlander oli Kristiinankaupungin kaupunginlääkärinä vuodesta 1835 ja sitten Lapinlahden mielisairaalan ylilääkärinä Helsingissä 1840–1868, hän toimi samalla Hietalahden kolerasairaalan lääkärinä 1853. Innokkaana kasvitieteilijä hän osallistui aktiivisesti Lapinlahden sairaalan puiston suunnitteluun. 
Fahlander sai professorin arvonimen 1863.

Leonard Fahlander oli naimisissa vuodesta 1842 kirjapainon omistaja Maria Simeliuksen nuoremman tyttären Jakobina Maria Simeliuksen (16. marraskuuta 1822 — 22. joulukuuta 1895) kanssa. Jacobina Maria myi osuutensa kirjapainosta 1845, jonka johtajana Fahlander oli toiminut anoppinsa kuoleman jälkeen. Fahlander oli sukua vaimolleen.   

## Lähteet