open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Myotiliini

**Myotiliini** on proteiini, jota on poikkijuovaisessa lihaskudoksessa ja sydänlihaskudoksessa. Mutaatiot myotiliinigeenissä saattavat aiheuttaa lihassurkastumasairauksia.

## Merkitys

Myotiliini on lihaksen niin kutsutuissa Z-levyissä sijaitseva proteiini, joka toimii omalta osaltaan lihaksen sarkomeerien rakenteen säilyttäjänä ja organisoijana. Myotiliinin poisto johtaa sarkomeerin rakenteen tuhoutumiseen. Myotiliini sitoutuu alfa-aktiniiniin, joka puolestaan on tärkeä aktiinisäikeitä järjestyksessä pitävä proteiini. Lisäksi myotiliini sitoutuu filamiini C:hen, F-aktiiniin ja FATZ-nimiseen proteiiniin.
### Sairaudet
Myotiliinimutaatiot aiheuttavat erilaisia lihassairauksia. Tällaisia ovat esimerkiksi erilaiset lihasdystrofiat, kuten Limb-girdle –tyyppinen dystrofia, jotka johtavat lihasten surkastumiseen. Lihassurkastumia aiheuttavat virheellisen myotiliinin lisäksi myös mutaatiot monissa muissa lihasproteiinien geeneissä.

## Rakenne
Myotiliiniproteiinista on tunnistettu kaksi samanlaista proteiinidomeenia. Nämä domeenit kuuluvat immunoglobuliinin kaltaisiin domeeneihin (). Immunoglobuliinin kaltaiset domeenit toimivat yleensä proteiinien vuorovaikutusten välikäsinä, joten nämä domeenit saattavat mahdollistaa myotiliinin sitoutumisen moniin lihassolun proteiineihin. Myotiliini ei kuitenkaan sitoudu alfa-aktiniiniin näiden domeenien kohdalta.

Myotiliinin immunoglobuliinin kaltaiset domeenit muistuttavat läheisesti toisen lihasproteiinin, jättimäisen titiinin domeeneja. Myotiliini onkin saanut nimensä titiiniä muistuttavasta rakenteestaan ().  

Myotiliini kuuluu proteiiniperheeseen, jonka muilla jäsenillä, palladiinilla ja myopalladiinilla, on myös immunoglobuliinin kaltaiset domeenit. Myotiliinin kolmiulotteista rakennetta ei ole selvitetty (26.7.2007).

## Genetiikka
Myotiliinigeeni sijaitsee kromosomistossa kohdassa 5q31. Geenin koko on alle 20 000 emäsparia ilman promoottorialuetta. Geeni sisältää 10 eksonia, joista ensimmäistä ja samalla pienintä ei transloida. 

## Lähteet
*

*
Paranoia (vuoden 2007 elokuva)

**Paranoia** (*Disturbia*) on D. J. Caruson ohjaama jännityselokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2007. Elokuvan pääosissa ovat Shia LaBeouf ja Sarah Roemer. Se palkittiin vuonna 2007 muun muassa Teen Choice -palkinnolla parhaana kauhu- tai jännityselokuvana, minkä lisäksi Shia LaBeouf palkittiin parhaana elokuvanäyttelijänä ja läpimurtonsa tehneenä näyttelijänä.

## Juoni
Elokuva kertoo Kalesta, joka on tuomioistuimen määräämässä kotiarestissa kolmen kuukauden ajan. Jos hän astuu askeleenkin pois pihapiiristään, hän joutuu viettämään seuraavat kolme kuukautta vankilassa. Tämän seurauksena Kale viettää päivänsä pelaten videopelejä, surffaten netissä, syöden roskaruokaa ja katsoen televisiota. Mutta ei Kale suinkaan vietä normaalia elämää, sillä hänen isänsä kuoli auto-onnettomuudessa ja Kale syyttää siitä itseään. Tämä trauma aiheuttaa pitkäkestoisia psykologisia vaikutuksia Kalen elämässä. Yksi Kalen mielipuuhista on tiirailla kiikareilla naapureita, erityisesti juuri naapuriin muuttanutta kaunista Ashleytä. Ashleyn huomatessa Kalen jokapäiväiset tiirailut hänkin kiinnostuu naapurien vakoilusta ja aloittaa Kalen kanssa yhteisen ”harrastuksen”. Kalen ja Ashleyn tarkkaillessa naapurissa asuvaa miestä he alkavat epäillä, että tämä on sarjamurhaaja.

## Rooleissa

## Arvioita
*Turun Sanomien* Tapani Maskula valittaa, miten useita onnistuneita elokuvia ohjannut Caruso on tehnyt *Paranoiasta* sekasotkun, joka ”käynnistyy traagisella turmalla, jatkuu teinikomediana ja vääntyy lopulta jännäriksi”. Liian myöhään tapahtuva tyylinvaihdos saa elokuvan hänestä lopulta kulkemaan. ”Caruso ei viitsi edes peitellä lainauksiaan Hitchcockin *[[Takaikkuna]]sta* (1954) koska hänen nuori kohdeyleisönsä tuskin tiirailee vempeleistään niin vanhoja klassikkoja.” 

## Lähteet
Kanadan miesten lentopallomaajoukkue

**Kanadan miesten lentopallomaajoukkue** edustaa Kanadaa lentopallon kansainvälisissä otteluissa. Sen sijoitus maailmanrankingissa on kuudes (heinäkuussa 2017). Joukkue on osallistunut olympialaisiin neljä kertaa ja sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi Los Angelesissa 1984 ja viidenneksi Rio de Janeirossa 2016. Maailmanmestaruuskilpailuissa Kanada on ollut mukana 11 kertaa, ensimmäisen kerran vuonna 1974, ja paras saavutus on vuoden 2014 seitsemäs sija.

Kanadan maajoukkue esiintyi ensimmäisen kerran kansainvälisissä turnauksissa Pan-Amerikan kisoissa 1959. Se on saavuttanut Pan-Amerikan kisoissa pronssia vuosina 1979, 1999 ja 2015. Maailmanliigassa Kanada saavutti pronssia vuonna 2017.

## Lähteet
Mark Ormrod

**Mark Ormrod** (s. 1. joulukuuta 1982, Adelaide) on australialainen pikajuoksija.

Ormrod harrasti nuoruudessaan jalkapalloa, mutta lopetti sen keskittyäkseen yleisurheiluun. Hän kilpaili vuonna 2000 Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa, mutta karsiutui 400 metrin juoksun alkuerissä ajalla 47,66. Seuraavana vuonna hän kilpaili Itä-Aasian kisoissa, joissa sijoittui 400 metrillä neljänneksi ja 4 x 400 metrin viestijuoksussa toiseksi. Hän oli mukana Australian 4&nbsp;x&nbsp;400 metrin viestijoukkueessa Pariisin MM-kisoissa 2003, mutta joukkue karsiutui alkuerissä. Seuraavana vuonna joukkue voitti olympiahopeaa Ateenan olympialaisissa ajalla 3.00,60. Ormrod sijoittui 2005 Australian mestaruuskilpailuissa 400 metrillä neljänneksi ja oli mukana Australian viestijoukkueessa, joka voitti kultaa Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006.

## Ennätykset
* 100 metrin juoksu: 10,58 (2005)
* 200 metrin juoksu: 21,02 (2005)
* 300 metrin juoksu: 33,72 (2006)
* 400 metrin juoksu: 45,62 (2005)

## Lähteet
Kvagga

**Kvagga** (*Equus quagga quagga*) on sukupuuttoon kuollut, Etelä-Afrikan vuoristoseuduilla ja tasangoilla elänyt aroseepran (*Equus quagga*) alalaji. Sillä oli muista aroseeproista poiketen harva juovitus ja ruskehtava turkki. Kvagga kuoli sukupuuttoon 1883.

Toisinaan kvagga ja aroseepra luokitellaan erillisiksi lajeiksi, jolloin kvaggan tieteellinen nimi on *Equus quagga* ja aroseepran *Equus burchellii*. Geenitutkimukset ovat kuitenkin todistaneet, että kvagga oli poikkeavasta morfologiastaan huolimatta samaa lajia aroseepran kanssa. Esimerkiksi Namibian aroseeprayksilöt ovat geneettisesti huomattavasti lähempänä kvaggaa kuin Ugandan aroseeproja.

## Historiaa

Hollantilaisten siirtolaisten saavuttua Etelä-Afrikkaan 1600-luvulla eli seudun aroalueilla vielä runsaasti kvaggoja. Ne liikkuivat laumoina muiden seeprojen tapaan. Niitä pidettiin luonteeltaan valppaina ja vilkkaina sekä hieman arvaamattomina, mutta ne kuitenkin kesyyntyivät melko helposti. Perimätiedon mukaan niitä käytettiin eräänlaisina vahtikoirina, koska ne kykenivät tehokkaasti puolustautumaan karja-aitauksien liepeillä liikkuneita petoeläimiä vastaan.

Eurooppalaiset uudisasukkaat metsästivät kvaggoja suuria määriä. Ammuttujen kvaggojen ruhoja oli toisinaan niin paljon, etteivät mukana olleet kärryt kestäneet niiden painoa. Kvaggojen nahasta valmistettiin säkkejä ja niiden lihasta tehtiin ruokaa hollantilaisten eli buurien maatiloilla työskennelleille alkuasukastyöläisille. Eläimiä pyydystettiin varsinkin 1830-luvulla myös elävänä, vietäväksi eläintarhoihin eri puolille maailmaa. Lontoon eläintarhassa oli useitakin kvaggayksilöitä, mutta niiden lisääntyminen ei jostain syystä onnistunut. 1860-luvulla tarhan kvaggaori häiriintyi ja se jouduttiin lopettamaan.

Yksi viimeisistä luonnonvaraisia kvaggoja koskevista näköhavainnosta tehtiin vuonna 1860, ja vuonna 1878 viimeinen jäljellä ollut villi yksilö ammuttiin. Amsterdamin eläintarhassa oli silloin jäljellä vielä kaksi tammaa, mutta mistään ei enää löydetty yhtäkään oria. Eläintarhan ja samalla maailman viimeinen kvagga kuoli maaliskuussa 1883.

Kvaggasta on jäljellä vain joitakin täytettyjä yksilöitä, 23 nahkaa, muutama luuranko, kertomuksia, piirustuksia ja mustavalkoisia valokuvia.

## Kvagga-hanke

Vuodesta 1987 lähtien on eräälle maatilalle Etelä-Afrikan Hyväntoivonniemen pohjoisosaan, lähelle Kapkaupunkia, kerätty aroseeproja ja muidenkin seepralajien yksilöitä, joilla on kvaggamaisia piirteitä, kuten harvaa raidoitusta tai ruskeaa karvaa. Tarkoituksena on jalostaa seeproja, jotka muistuttavat ulkonäöltään mahdollisimman paljon alkuperäistä kvaggaa. Perimältään tällaiset takaisinjalostetut ”kvaggat” eivät tietysti ole sen lähempänä aitoja kvaggoja kuin muutkaan seeprat.

Vuoteen 2016 mennessä hankkeessa on saatu aikaan kvaggaa muistuttavia rau-kvaggaksi nimettyjä eliöitä.

## Lähteet
* Tieteen Kuvalehti 10/1998, s. 44–45: artikkeli *Kvaggan toinen tuleminen*
* The Quagga Project 

### Viitteet
Jafta Masemola

**Jafta "Jeff" Kgalabi Masemola** (12. joukuuta 1929 Pretoria– 17. huhtikuuta 1990 Johannesburg) oli eteläafrikkalainen apartheidin vastustaja ja PAC:n sotilaallisen siiven Poqo:n perustaja.  

Masemola liittyi ANC:hen vuonna 1958 ja oli yksi ANC:stä vuonna 1959 lähteneistä PAC:n perustajista. Vuonna 1961 PAC julistettiin laittomaksi ja Masemola pakeni maasta perustaakseen PAC:n aseellisen siiven Paqon. Etelä-Afrikan turvallisuusviranomaiset kaappasivat Masemolan Lesothosta ja hänet tuomittiin elinkautiseen vankeusrangaistukseen Robben Islandin vankilaan. Vankila-aikanaan Masemola oli pääsääntöisesti eristetty muista vangeista. 

Lokakuussa 1989 presidentti Frederik de Klerk vapautti Masemolan yhdessä Walter Sisulun ja viiden muun ANC:n jäsenen kanssa.

## Lähteet
Seututie 595

**Seututie 595** kulkee Vieremältä Kiuruvedelle. Tie alkaa kantatien 88 risteyksestä lähellä Finnritilän tehdasta ja päättyy seututien 599 risteykseen. Tien pituus on 27 kilometriä, ja lähes koko matkalla 80&nbsp;km/h nopeusrajoitus. Tie on kokonaisuudessaan päällystetty ja kaksikaistainen. Tieltä on yhteys Salahmille ja sitä kautta kantatielle 88. Liikennemäärät ovat pienet.
Walter Burley

**Walter Burley** (*Walter Burleigh*, )  (n. 1275 Burley-in-Wharfedale, Yorkshire &ndash; 1344/1345) oli keskiaikainen englantilainen loogikko, filosofi ja teologi. Hän oli maisteri Oxfordin yliopistosta vuodelta 1301 ja Merton Collegen jäsen vuoteen 1305. Hän opiskeli teologiaa Pariisin yliopistossa viimeistään vuonna 1310, ja noin vuonna 1320 hän oli teologian tohtorina Pariisissa. Hän oli Sorbonnen yliopiston jäsen vuodesta 1324.

## Teokset

Burley pääteos oli *De puritate artis logicae. Tractatus longior* (1325/1329), jossa hän käsitteli muun muassa monimutkaisten lauseiden totuusarvoja, sekä totuusfunktionaalisia että modaalisia, sekä päättelysääntöjä erityyppisille päättelyille. Hän oli eräs ensimmäisiä loogikoita, joka ymmärsi propositiologiikan merkityksen verrattuna ensimmäisen kertaluvun predikaattilogiikkaan, joka oli ollut loogikoiden ensisijaisen huomion kohteena siihen saakka.

Burleyn muita teoksia olivat:

* Aristoteleen teosten kommentaarit ja kvestiot:
** *In Aristotelis Perihermenias* eli *Quaestiones in librum Perihermeneias* (Kvestioita Aristoteleen teoksesta *[[Tulkinnasta]]*, 1301)
** *Commentarius in librum Perihermeneias*
** *Quaestiones super librum Posteriorum*
** *Quaestiones circa tertium De anima*
** *Expositio libri De anima*
** *Expositio librorum Physicorum*
** *Expositio in libros octo Physicorum Aristotelis*
* *De vita et moribus philosophorum* (1326)
* *Tractatus de suppositionibus*
* *De potentiis animae*
* *De relativis*
* *Tractatus de formis*
* *Tractatus super Praedicamenta Aristotelis*
* *Expositio super Artem Veterem Porphyrii et Aristotelis*
* *Tractatus de universalibus*
* *De vita et moribus philosophorum*

## Lähteet

* Broadie, Alexander: *Introduction to Medieval Logic* (Oxford: Clarendon Press, 1993).
* Burley, Walter: *De Puritate Artis Logicae Tractatus Longior, with a revised edition of the Tractatus Brevior*, ed. P. Boehner (New York: 1955).

## Aiheesta muualla
* Stanford Encyclopedia of Philosophy: Walter Burley
Vltava (ravintola)

**Vltava** () on Helsingin keskustassa sijaitseva Suomen suurin tšekkiravintola, joka on avattu keväällä 2005. Se sijaitsee Asema-aukion, Elielinaukion, Helsingin päärautatieaseman ja Postitalon välissä sijaitsevassa historiallisessa rakennuksessa. Ravintolan nimi tulee Prahan ja Tšekin läpi virtaavasta Vltavajoesta (). Ravintolan omistaa HOK-Elanto.

[
{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q11901817",
  "properties": {"fill": "#ff0000", "stroke": "#ff0000", "stroke-width": 2}
} 
]

## Tilat

Vltavassa on 389 asiakaspaikkaa sisätiloissa sekä 126 kesäterassilla. Erillisiä ravintolatiloja on yhteensä viisi neljässä kerroksessa. Ravintolan sisustuksen on suunnittelut sisustusarkkitehti Pekka Perjo.

## Rakennuksen historia

Vltava sijaitsee jugendtalossa, joka on alkuaan ollut rautatieaseman länsipuolella sijainneen Helsingin konepaja- ja ratapiha-alueen eteläisin rakennus ja on nykyään myös sen ainoa säilynyt osa. Talo oli alun perin nykyisen Elielinaukion paikalle vuonna 1910 valmistuneen veturitallin eteläsiipi, joka oli osittain varastona ja osittain rautatieaseman pikatavaratoimiston konttorina. Piirustukset laadittiin rautatiehallituksessa ja todennäköinen suunnittelija oli rautatiehallituksen pääarkkitehti Bruno Granholm. Joissain lähteissä arkkitehdiksi on väitetty viereisen rautatieaseman suunnittelijaa Eliel Saarista, mutta veturitalli ei kuulunut Saarisen suunnittelemaan kokonaisuuteen. Se suunniteltiin korvaamaan Saarisen rautatieaseman tieltä purettu vanhempi veturitalli ja varastomakasiini.

Keskustan veturitallit jäivät pois käytöstä Ilmalan varikkoalueen valmistuttua ja valtionrautateiden luovuttua höyryvetureiden käytöstä, joten koko rakennus siirtyi pikatavaratoimiston käyttöön ja sitä alettiin kutsua kiitotavaratoimistoksi. Pääosa veturitallista purettiin vuonna 1978 Rautatientorin metroaseman rakennustöihin liittyneen ajoluiskan tieltä, jolloin jäljelle jäi nykyinen rakennus. Se muutettiin vuonna 1983 matkakeskuksen toimistoksi ja 1987 Finnairin lentokenttäbussien terminaaliksi, josta käytettiin nimeä City Terminal. Taloa suunniteltiin purettavaksi useaan kertaan 1920–1980-luvuilla, mutta sen paikalle laadituista suunnitelmista yksikään ei toteutunut. Kun Elielinaukion asemakaava vahvistettiin vuonna 1996, päätettiin rakennus suojella. Sitä laajennettiin uudella koillisnurkalla vuonna 1999 ja se muutettiin ravintolakäyttöön vuosina 2004–2005.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vltavan kotisivut
Kjell Lagerroos

**Kjell Mikael Lagerroos** (s. 29. syyskuuta 1962 Kemiö) on suomalainen elokuvaaja. Hän valmistui taiteen maisteriksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1988. Hän opiskeli myös taidehistoriaa Åbo akademissa 1981–1983.

Lagerroosin tunnetuimpia elokuvia kuvaajana ovat *[[Ystävät, toverit]]* (1990), *[[Tulennielijä (elokuva)|Tulennielijä]]* (1998), *[[Rukajärven tie (elokuva)|Rukajärven tie]]* (1999) ja *[[Leijat Helsingin yllä (elokuva)|Leijat Helsingin yllä]]* (2001). Lagerroos on kuvannut myös useita ruotsalaisia elokuvia, joista maineikkaimpia ovat *[[Jägarna]]* (*Metsästäjät*, 1995), *[[Pensionat Oskar]]* (1994), *[[Sista Kontraktet]]* (*Viimeinen sopimus*, 1998) ja *[[Rancid (elokuva)|Rancid]]* (2004). Hänen käsialaansa on myös *[[Tuntemattomalle jumalalle]]* -televisiosarjan kuvaus vuonna 1993.

Lagerroos on palkittu kolmella Jussi-patsaalla, elokuvista *Tulennielijä*, *Rukajärven tie* ja *[[Sisu (elokuva)|Sisu]].*

Hänet on myös nimetty ruotsalaisen Guldbagge-palkinnon saajaehdokkaaksi 1995 ja 1997 sekä Golden Frog -palkinnon saajaehdokkaaksi 2001. Suomipalkinto hänelle myönnettiin 1999. Suomalaisessa Voitto-mainoselokuvakilpailussa 2010 Lagerroos palkittiin Vuoden kuvaajana. Vuonna 2024 hänet valittiin vuoden elokuvaaja -palkinnolla elokuvasta *Sisu*. 

Lagerroos on Suomen Elokuvaajien Yhdistyksen jäsen.

## Yksityiselämä
Kjell Lagerroos avioitui vuonna 2003 Klara Kivilahden kanssa, mutta he ovat sittemmin eronneet. Heillä on kaksi 2000-vuosikymmenellä syntynyttä poikaa. Klara Kivilahti tunnetaan vaatekauppiaana yhdessä äitinsä Kaarina Kivilahden kanssa.

## Pitkien elokuvien filmografia
* Kotia päin, 1989
* Ystävät, toverit, 1990
* Daddy and the Muscle Academy, 1991
* Drömmen om Rita, 1992
* Anita, 1994
* Jägarna, 1995
* Pensionat Oskar, 1995
* Sista kontraktet, 1997
* Tulennielijä, 1998
* Rukajärven tie, 1999
* Drakarna över Helsingfors, 2001
* Rancid, 2004
* Syvälle salattu, 2011
* Vinski ja näkymättömyyspulveri, 2021
* Veden vartija, 2022
* Sisu, 2023
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Constand Viljoen

**Constand Laubscher Viljoen** (28. lokakuuta 1933 Standerton, nykyinen Mpumalangan provinssi – 3. huhtikuuta 2020) oli eteläafrikkalainen kenraali ja afrikaanerinationalistinen poliitikko.

Viljoen astui Etelä-Afrikan armeijan palvelukseen ja sai *Bachelor of Science (B Mil.)* tutkinnon vuonna 1955. Vuodesta 1956 hän toimi armeijassa upseerina. Hänet ylennettiin kenraaliksi vuonna 1980. Vuonna 1980 Viljoen nimitettiin Etelä-Afrikan puolustusvoimien komentajaksi. Hän jäi eläkkeelle armeijasta vuonna 1985. 

Vuonna 1993 Viljoen perusti kolmen muun kenraalin kanssa Afrikaner Volksfrontin, jonka tavoitteena oli luoda maahan afrikaanereille oma *[[Volkstaat]]*. Viljoen osallistui Etelä-Afrikan ensimmäisiin vapaisiin vaaleihin Vapausrintama -puolueen ehdokkaana. Vuonna 2001 kenraali Viljoen jätti politiikan ja vetäytyi maatilalleen kokopäiväiseksi maanviljelijäksi.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Paul Frielinghaus

**Paul Erich Frielinghaus** (s. 14. joulukuuta 1959 Darmstadt, Hessen, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan nykyään erityisesti roolistaan asianajaja Markus Lessinginä saksalaisessa televisiosarjassa *[[Kahden keikka]]*. Frielinghaus valmistui vuonna 1978 ylioppilaaksi ja opiskeli sen jälkeen vuosina 1980–1984 Hannoverissa (Hochschule für Musik und Theater Hannover) näyttelijäksi ja aloitti uransa näyttelijänä Würzburgin kaupunginteatterissa. 

Vuonna 1988 Frielinghaus muutti Berliiniin, työskenteli freelancer-näyttelijänä ja aloitti vuonna 1992 uransa televisiossa. Vuoden 2000 joulukuussa hän alkoi näytellä *Kahden keikassa*.

Frielinghaus asuu edelleen Berliinissä. Hän on naimisissa Nina Frielinghausin kanssa ja hänellä on tytär, joka on syntynyt vuonna 2001.

## Filmografia
**[[Dr.M]]* (1990)
**[[Der Deal]]* (1991)
**[[Nicht von schlecten Eltern]]* (1993–1998)
**[[Großmutters Gourage]]* (1994)
**[[Der Richter und das Mädchen]]* (1995)
**[[Ystävämme Charlie]]* (1995–1997)
**[[Oikeuden nimessä]]* (1996)
**[[Ystävyyden ehdoilla]]* (1996–1997)
**[[Park Hotel Stern]]* (1997)
**[[JETS - Leben am Limit]]* (1999)
**[[Fatal Online Affair]]* (1999)
**[[Männer sind wie Schokolade]]* (1999)
**[[Schloßhotel Orth]]* (2000)
**[[SOKO 5113]]* (2000)
**[[Zoom - It's Always About Getting Closer]]* (2000)
**[[Freunde fürs Leben]]* (2000)
**[[I'm the Father]]* (2002)
**[[Hallo Robbie]]* (2004)
**[[Kahden keikka]]* (2000–)
Ursula Pohjolan-Pirhonen

**Ursula Kerttu Margareta Pohjolan-Pirhonen** (6. huhtikuuta 1925 Helsinki – 17. heinäkuuta 1984 Sulkava) oli suomalainen pääasiassa romanttisia historiallisia romaaneja kirjoittanut kirjailija.

## Elämä
Pohjolan-Pirhosen vanhemmat olivat lääketieteen ja kirurgian tohtori Matti Iisakki Orkomies (ent. Wallenius) ja tämän ensimmäinen puoliso Ines Maria Bergroth (k. 1931). Pohjolan-Pirhonen oli naimisissa historioitsija ja kirjailija Helge Pohjolan-Pirhosen kanssa. Ursula ja Helge Pohjolan-Pirhonen kuolivat liikenneonnettomuudessa Sulkavalla heinäkuussa 1984.

## Teoksia
* *Suomen herttua Juhana*, historiallinen romaani.  WSOY 1964
* *Lumikuninkaan sydän.* WSOY 1965.
* *Kuninkaan kauppamies*, historiallinen romaani,  WSOY 1966
* *Kauppamies ja kuninkaantytär*, historiallinen romaani.  WSOY 1967
* *Kauppamies Turun hovissa*, historiallinen romaani.  WSOY 1967
* *Neitsytkuningattaren rakkaus*.  WSOY 1968
* *Rautamarskin tytär*.  WSOY 1968
* *Kun muurit sortuivat*.  WSOY 1969
* *Rakkauden ja kuninkaan puolesta*.  WSOY 1969
* *Kruunu ja ylpeys*.  WSOY 1970
* *Pohjolan Aurinkokuningas*.  WSOY 1970
* *Myrsky nousee*.  WSOY 1971
* *Salama iskee*.  WSOY 1971
* *Kuninkaan perintö*.  WSOY 1972
* *Rakkautta vanhassa kartanossa*.  WSOY 1972
* *Versaillesin valtiatar*.  WSOY 1973
* *Viaporin kaunis Helena*.  WSOY 1973
* *Björkvikin kartanon kaunotar*.   WSOY 1974
* *Kuninkaan amiraali*,  WSOY 1974
* *Kapteeni ja pappilanneito*.  WSOY 1975
* *Madame de Pompadour*.  WSOY 1975
* *Keisari rakastaa*.  WSOY 1976
* *Maria, kohtaloni nainen*.  WSOY 1976 
* *Aurajoen kaunotar*, historiallinen romaani.  WSOY 1977
* *Sjundbyn kartanon valtiatar*, historiallinen romaani.  WSOY 1977
* *Tämän maailman hulluus, eli, Rakkautta rivitalossa*, romaani.  WSOY 1977
* *Kuninkaan tytär*, historiallinen romaani.  WSOY 1978
* *Nokkimalla kukkokin rakastaa*, romaani.  WSOY 1978
* *Tammimäen Margareta*.  WSOY 1978
* *Häät Tammimäessä*, romaani.  WSOY 1979
* *Rakas painovirhe*, romaani.  WSOY 1979
* *Rakkautta muurien varjossa*, historiallinen romaani.  WSOY 1979
* *Paholaisen sotapäällikkö*, historiallinen romaani.  WSOY 1980
* *Romanssi Venetsiassa, eli, Miehet ovat petollisia*.  WSOY 1980
* *Tammimäen nuori rouva*.  WSOY 1980
* *Helsingin kaunotar*, historiallinen romaani. WSOY 1981
* *Oikkupussi rakastuu*, romaani. WSOY 1981
* *Rakkautta Tammimäessä*, romaani. WSOY 1981
* *Häämatka Pariisiin*, romaani.  WSOY 1982
* *Kartanon perijätär*.  WSOY 1982
* *Soturin sydän*.  WSOY 1982
* *Haikon kaunis Ebba*, historiallinen romaani.  WSOY 1983
* *Rakkauden timantti*, romaani.  WSOY 1983
* *Kolmasti kuningas*, historiallinen romaani.  WSOY 1984
* *Takaisin Tammimäkeen*, romaani.  WSOY 1984

## Lähteet
* Suomen kirjailijat-tietokanta 
* Helka WebVoyage teoslista

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Polemon

**Polemon** () oli seuraavien antiikin kreikkalaisten henkilöiden nimi:

* Polemon Ateenalainen (n. 350–270 eaa.), Platonin Akatemian johtaja vuosina 314-269 eaa.
* Polemon (300-luku eaa.), Aleksanteri Suuren kenraali
* Polemon Ilionlainen (100-luku eaa.), stoalainen filosofi
* Polemon I (37 eaa.-8), Kilikian ja Pontoksen kuningas
* Polemon II (38-64), Kilikian ja Pontoksen kuningas
* Polemon Laodikeialainen eli Polemon Smyrnalainen eli Marcus Antonius Polemon (100-luku), reettori.

Sanan muita merkityksiä:

* *[[Polemon (käärmesuku)|Polemon]]*, myyräkyihin kuuluva käärmesuku.
Thalheim

**Thalheim** on entinen kunta Saksi-Anhaltin osavaltiossa Saksassa, joka on vuodesta 2007 kuulunut Bitterfeld-Wolfenin kuntaan. Vuoden 2004 lopussa kunnassa oli 1&nbsp;548 asukasta. Sen pinta-ala on 6,57 km². Kyläkirkko on rakennettu vuosina 1150–1200. 

Aurinkokennoteollisuus työllistää yli 2&nbsp;000 seudun asukasta: kunnassa toimivia yrityksiä ovat Q-Cells, EverQ ja CSG Solar. Myös yhdysvaltalaisella Guardian Industries -lasitehtaalla on suuri tehdas paikkakunnalla. Kuntalaiset kutsuvat paikkaa ”aurinkolaaksoksi”. Thalheimissa uskotaan, että ”Das Solar Valley” on tulevaisuuden ”Jobmaschine” (”työnkehityskone”).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivu
Helge Pohjolan-Pirhonen

**Helge Ingmar Emanuel Pohjolan-Pirhonen** (23. marraskuuta 1919 Helsinki – 17. heinäkuuta 1984 Sulkava) oli suomalainen historioitsija ja kirjailija. Hän oli naimisissa vuodesta 1956 filosofian maisteri, kirjailija Ursula Pohjolan-Pirhosen kanssa.

Helge Pohjolan-Pirhosen vanhemmat olivat pankinjohtaja Aare Pohjolan-Pirhonen ja Saimi Hjulström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1937 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1946, filosofian maisteriksi 1947, filosofian lisensiaatiksi 1953 ja filosofian tohtoriksi 1955. Väitöskirjan aiheena oli Suomen poliittinen asema pohjoismaisen unionin loppuvaiheissa 1512–1523. 

Helge Pohjolan-Pirhonen oli valtionarkistossa vt. ja ylimääräisenä amanuenssina 1946–1952 ja arkistonhoitajana 1952–1954. Hän oli Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun historian ja yhteiskuntaopin lehtorina 1954–1961 ja dosenttina 1960–1963. Pohjolan-Pirhonen oli sitten Helsingin yliopistossa dosenttina 1961–1964, Suomen historian vt. apulaisprofessorina 1963–1964 sekä apulaisprofessorina vuodesta 1964. Hän oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun ja myöhemmin Tampereen yliopiston dosenttina vuodesta 1962 alkaen. Hän oli Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltidin Suomen toimittajana vuodesta 1960 alkaen ja sen Suomen presidiumin jäsenenä vuodesta 1972. 

Helge Pohjolan-Pirhonen kirjoitti myös historiallisia romaaneita salanimellä *Aarre Kantola*.

Ursula ja Helge Pohjolan-Pirhonen kuolivat liikenneonnettomuudessa Sulkavalla heinäkuussa 1984.

## Teoksia
Omalla nimellä:
* *Suomen poliittinen asema pohjoismaisen unionin loppuvaiheissa 1512–1523*, väitöskirja.  1953
* *Suomen historia 7 : Suomen historia 1523–1617*.  WSOY 1960
* *Kulturhistoriskt lexikon för nordisk medeltid från vikingatid till reformationstid. Bands VI-XXII*.  1961–1978
* *Kansakunnan historia 1: Heräävä kansakunta*.  WSOY 1967
* *Kansakunnan historia 2: Kansakunta etsii itseään*.  WSOY 1970
* *Kansakunnan historia 3: Kansakunta löytää itsensä*.  WSOY 1973
* *Olavinlinnan historialliset vaiheet*.  Pyhän Olavin kilta, Savonlinna 1973
* *Kansakunnan historia 1: Kivikaudesta kustavilaiseen aikaan*.  WSOY 1983 (yhdessä Kari O. Virtasen kanssa)
* *Kansakunnan historia 2: Autonomian aika*.  WSOY 1984 (yhdessä Teemu Aallon ja Kari O. Virtasen kanssa)
Nimellä *Aarre Kantola*:
* *Villiruusun aikaan* : historiallinen romaani. WSOY 1976
* *Rakkautta sodan varjossa* : historiallinen romaani. WSOY 1977
* *Fredrikshovin vanki* : historiallinen romaani. WSOY 1978
* *Kukkia kevään sylissä : [[Zachris Topelius|Zachris Topeliuksen]] nuoruudenrakkaus*. WSOY 1979
* *Runoilija ja kanervankukka : Zachris Topeliuksen ja Greta Rinta-Kahran rakkaustarina*. WSOY 1981
* *Tuli tyttö luota armahansa : [[J. L. Runeberg]]in nuoruudenrakkaudet*. WSOY 1983

## Lähteet
* 
* Helka WebVoyage teosluettelo

### Viitteet
Q-Cells

**Q-Cells** on 1999 perustettu alkujaan saksalainen energiayhtiö, jonka alkuperäinen kotipaikka oli Thalheim, Saksi-Anhalt, Saksa. Siellä on edelleen tuotekehitysosasto ja "innovaatiopääkonttori", mutta koko yrityksen pääkonttori on Soulissa, Etelä-Koreassa. Vuonna 2015 Q-Cells oli maailman kolmanneksi suurin aurinkokennojen valmistaja.

Vuonna 2012 korealainen konserni osti yhtiön, ja sen nimeksi tuli **Hanwha Q-Cells**.

Vuodesta 2014 toimitusjohtaja on Seong-woo Nam.

Tuotteet valmistetaan Kiinassa, Malesiassa ja Etelä-Koreassa.

## Historia
Q-Cells listautui Frankfurtin pörssiin 5. lokakuuta 2005 (QCE). Yrityksen markkina-arvo oli 2006 lopussa 2&nbsp;536 miljoonaa €.

Tuotannosta meni vientiin 53 prosenttia vuonna 2006 ja 37 prosenttia vuonna 2005. Q-Cellsin vientimaihin sisältyy Espanja, Ranska, Italia, Kreikka, Kypros, Turkki, Japani, Etelä-Korea, Kiina, USA, Meksiko ja Etelä-Afrikka. Aasian osuus viennistä oli noin puolet vuonna 2006.

Yritys sai 2006 Deloitten nopeakasvuisen yrityksen palkinnon. Q-Cells oli Deloitten mukaan Euroopan toiseksi nopein kasvuyritys.

Q-Cells teki vuonna 2007 esisopimuksen puolijohdepiitä halvemmasta metallurgisesta piistä vuoteen 2018. Se mahdollistaa yrityksen mukaan 1000 MW tuotannon 2010. Vuoden 2006 lopussa yrityksen tuotantokapasiteetti oli 336&nbsp;MWp.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivu
Roelf Meyer

**Roelof Petrus "Roelf" Meyer** (s. 16. heinäkuuta 1947 Itä-Kap) on eteläafrikkalainen entinen Kansallispuolueen poliitikko ja ministeri sekä liikemies. Meyer toimi Kansallispuolueen muodostaman hallituksen pääneuvottelijana apartheid-järjestelmän päättämiseksi käydyissä neuvotteluissa.

Mayer oli siviiliammatiltaan lakimies ja toimi juristina Johannesburgissa ja Pretoriassa ennen kuin tuli valituksia maan parlamenttiin vuonna 1979. Poliittisen uransa aikana, joka jatkui tammikuuhun 2000 asti, Meyer toimi muun muassa lain ja järjestyksen apulaisministerinä, puolustusministerinä ja vuosina 1991–1996 perustuslakiasiain ministerinä. Kansallispuolueen pääneuvottelijana Meyer vaikutti ANC:n Cyril Ramaphosan kanssa keskeisesti uuden Etelä-Afrikan perustuslain muotoiluun. Ensimmäisten vapaiden vaalien jälkeen huhtikuussa 1994 Meyer jatkoi perustuslakaiasiain ministerinä myös Nelson Mandelan hallituksessa. 

Nykyisin Meyer toimii liikemiehenä ja rauhanprosesseihin erikoistuneena konsulttina. Hän on osallistunut muun muassa Pohjois-Irlannin, Sri Lankan ja Ruandan konfliktien ratkaisuyrityksiin.

## Lähteet
*
Songs in the Key of Life

**Songs in the Key of Life** on Stevie Wonderin 28. syyskuuta 1976 julkaistu albumi. Se on viimeinen viidestä Wonderin klassisen kauden albumeista, joihin lasketaan *[[Music of My Mind]]*, *[[Talking Book]]*, *[[Innervisions]]*  ja *[[Fulfillingness' First Finale]]*. Alun perin tupla-LP:nä julkaistu levy sai erinomaiset arviot kriitikoilta (muun muassa viisi tähteä Rolling Stone -lehdessä). Albumi on merkittävä myös musiikillisessa kokeellisuudessaan sekä kunnianhimoisuudessaan, esimerkiksi kappaleiden yhteiskunnallisten teemojen suhteen. Albumi on Stevie Wonderin uran myydyin albumi.

*Songs in the Key of Life* voitti pop-puolen parhaan miesesiintyjän sekä vuoden albumin  Grammy-palkinnon.  Levy nousi myös Billboard-listan pop-albumien sekä mustien artistien listakärkeen. Vuonna 2005 albumi valittiin mukaan Yhdysvaltain kongressin kirjaston National Recording Registry -kokoelmaan, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä yhdysvaltalaisia äänitteitä. Levy on yksi neljästä Stevie Wonder -albumista, joka valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen *[[1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään]]*.

Albumi sisältää Stevie Wonderin uran suurimpia hittejä "Sir Duke", "As", "Isn't She Lovely" ja "I Wish". 

Muutamia levyn kappaleita on käytetty myöhemmin rap-kappaleiden taustojen sampleina. Will Smith käytti myöhemmin "I Wish"-kappaleen samplea "Wild Wild West"-kappaleensa pohjana, ja Coolion "Gangsta's Paradisen" pohjana on käytetty Wonderin "Pastime Paradisea".

## Kappalelista
### Levy 1
#"Love's in Need of Love Today" (Wonder) – 7:05
#"Have a Talk with God" (Hardaway/Wonder) – 2:42
#"Village Ghetto Land" (Byrd/Wonder) – 3:25
#"Contusion" (Wonder) – 3:45
#"Sir Duke" (Wonder) – 3:54
#"I Wish" (Wonder) – 4:12
#"Knocks Me Off My Feet" (Wonder) – 3:36
#"Pastime Paradise" (Wonder) – 3:27
#"Summer Soft" (Wonder) – 4:14
#"Ordinary Pain" (Wonder) – 6:23

### Levy 2
#"Isn't She Lovely" (Wonder) – 6:34
#"Joy Inside My Tears" (Wonder) – 6:29
#"Black Man" (Byrd/Wonder) – 8:29
#"Ngiculela – Es Una Historia – I Am Singing" (Wonder) – 3:48
#"If It's Magic" (Wonder) – 3:12
#"As" (Wonder) – 7:08
#"Another Star" (Wonder) – 8:28

### A Something's Extra
#"Saturn" (Sembello/Wonder) – 4:53
#"Ebony Eyes" (Wonder) – 4:08
#"All Day Sucker" (Wonder) – 5:05
#"Easy Goin' Evening (My Mama's Call)" (Wonder) – 3:56

The *A Something's Extra* 7" EP sisältyi LP-levyn erikoispainokseen. Nämä raidat ovat myös useimmissa CD-uudelleenjulkaisuissa.

## Lähteet
Axel Fabian af Enehjelm

**Axel Fabian af Enehjelm** (31. lokakuuta 1861 Isokyrö – 1. kesäkuuta 1922 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen sotilas ja virkamies, joka toimi vuosina 1910–1915 tullihallituksen pääjohtajana ja vuosina 1915–1917 Oulun läänin kuvernöörinä. Hän oli kuvernöörinä epäsuosittu venäläismielisyytensä vuoksi.

Af Enhjelm kuului af Enehjelmin aatelissukuun. Hänen vanhempansa olivat majuri Matias Fabian af Enehjelm ja Ida Sofia Malmberg. Af Enehjelm kävi Haminan kadettikoulun vuosina 1876–1883 ja palveli sen jälkeen upseerina Vaasan tarkk’ampujapataljoonassa. Hän sai 1883 aliluutnantin, 1888 luutnantin, 1893 esikuntakapteenin ja 1900 kapteenin arvon. Suomen sotaväen lakkauttamisen jälkeen hän toimi Suomen maalaisten paloapuyhtiön edustajana Vaasassa 1902–1903, Vaasan vt. poliisimestarina 1903–1905 ja Helsingin poliisimestarina kesäkuusta joulukuuhun 1905. Hän sai reservissä ylennyksen everstiluutnantiksi vuonna 1904 ja erosi armeijasta everstinä tammikuussa 1906. Kenraalikuvernööri Bobrikovin tukijana af Enehjelmistä ei suomalaisten keskuudessa pidetty, mutta 1906 hänet nimitettiin virkamieheksi kenraalikuvernöörin kansliaan ja lokakuussa 1910 tullihallituksen päätirehtööriksi. Päätirehtöörinä ollessaan af Enehjelm sai vuonna 1915 valtioneuvoksen arvonimen.

Oulun läänin kuvernöörinä af Enehjelm aloitti 8. heinäkuuta 1915. Hänen saavutuksensa kuvernöörinä liittyvät lähinnä pyrkimyksiin estää jääkärien toiminta, mihin hän käytti laittomia vangitsemisia, kotietsintöjä, ilmiantoja ja uhkailuja. Af Enehjelmin väitettiin olleen vastuussa myös sotavankeja pakoon auttaneen Taavetti Lukkarisen kuolemantuomiosta ja teloituksesta, sillä hän ei tehnyt mitään pelastaakseen Lukkarisen harvinaiselta rangaistukselta. Tammikuussa 1917 af Enehjelmin aloitteesta perustettiin 100-miehinen poliisiryhmä etsimään jääkäreitä sekä urheilu- ja ampumaseurojen puheenjohtajia. Uusi poliisikunta ei kuitenkaan ehtinyt toimia kauan, kun Venäjän vallankumous muutti tilanteen.

Oulun kaupunginvaltuusto kävi 17. maaliskuuta af Enehjelmin luona vaatimassa tämän eroa. Af Enehjelm ilmoitti valtuustolle eroavansa. Af Enehjelm lähti Oulusta 24. maaliskuuta. Vuonna 1918 hän matkusti Pietariin, josta hänet kuitenkin palautettiin Suomeen. Suomessa silloinen Terijoen komendantti Kai Donner vangitsi af Enehjelmin ja hänet lähetettiin Helsinkiin, jossa hänet kuitenkin vapautettiin. Jouduttuaan Suomessa ihmisten vihan ja halveksunnan kohteeksi af Enehjelm muutti Tanskaan, jossa hän kuoli vuonna 1922.

Af Enehjelmillä oli puolisonsa Anna Maria Louise Ernstin kanssa kolme lasta, joista yksi oli Korkeasaaren eläintarhan intendentti Curt af Enehjelm. Oopperalaulaja ja radiokuuluttaja Alexis af Enehjelm oli Axel Fabian af Enehjelmin veljenpoika.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Euroopan Grand Prix 1993

**Euroopan Grand Prix 1993** oli Formula 1 -sarjan historian 535. osakilpailu. Se ajettiin 11. huhtikuuta Donington Parkin radalla Keski-Englannissa. Kyseisellä radalla on toistaiseksi ajettu F1-sarjassa vain tämän kerran. Sateisen kilpailun voitti brasilialainen Ayrton Senna.

Kilpailun ensimmäisellä kierroksella neljännestä ruudusta lähtenyt Ayrton Senna putosi viidenneksi, mutta onnistui kierroksen loppuun mennessä nousemaan ensimmäiseksi.

Kilpailun nopein kierros ajettiin erikoisella tavalla: Ayrton Senna ajoi sen varikon kautta. Senna tuli varikolle renkaidenvaihtoon, mutta hän huomasi, etteivät mekaanikot olleet valmiita pysähdykseen. Niinpä hän jatkoi matkaansa varikkopilttuunsa ohi. Koska varikkotie oli paljon lyhyempi kuin varsinainen kilparataosuus (katso kartta) ja koska varikolla ei ollut nopeusrajoituksia, Senna ajoi nopeimman kierrosajan.

## Aika-ajot

## Kilpailun tulokset

## Muuta

*Senna nousi ensimmäisellä kierroksella viidenneltä sijalta kärkeen
*Fabrizio Barbazzan ensimmäinen MM-piste
*Goodyear-renkaille 400. Grand Prix
*McLaren-talli ylitti 1900 MM-pisteen rajan

### Johtokierrokset

## Kilpailun jälkeen
### MM-tilanne -kuljettajat

### Valmistajien MM-tilanne

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuvia kilpailusta 
*YouTube - kilpailun ensimmäinen kierros
EISC

**European Interparliamentary Space Conference (EISC)** on vuonna 1999 perustettu Euroopan eduskuntien yhteistyöelin avaruustoiminnan edistämiseksi.

Sen pysyvät jäsenet vuonna 2010 ovat
* Belgia 
* Tšekki 
* Ranska 
* Saksa 
* Italia 
* Puola 
* Romania 
* Espanja 
* Englanti 

Venäjä on ulkojäsen.

EISC järjestää vuosittain konferenssin, järjestäjät ovat olleet 
* 1999 Ranska
* 2000 Italia
* 2001 Belgia
* 2002 Englanti
* 2003 Saksa
* 2004 Espanja
* 2005 Ranska
* 2006 Belgia
* 2007 Italia
* 10. EISC - Tšekki, Praha, 13.-14.10.2008
* 11. EISC - Englanti, Lontoo, 26.-27.10.2009
* 12. EICS - Romania, Bukarest, 17.5.2010

Konferensseihin osallistuvat myös Euroopan komissio, Euroopan avaruusjärjestö ja kansalliset avaruusjärjestöt.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Belgian parlamentin avaruusryhmä 
* EISC:n pysyvä sivusto
Vatikaanin observatorio

**Vatikaanin observatorio** on katolisen kirkon rahoittama tutkimusinstituutti, jonka synty voidaan jäljittää vuoteen 1582, paavi Gregorius XIII:n käskyyn aloittaa tieteellinen tutkimus kalenterin uudistamiseksi. Se on yksi vanhimpia tähtitieteen tutkimuskeskuksia maailmassa. Nykyään Vatikaanin observatorio tutkii monia tähtitieteen peruskysymyksiä kuten kaikkeuden laajenemista ja pimeää ainetta.

Vatikaanin observatorion edeltäjiä ovat olleet kolme paavien perustamaa observatoriota Roomalaisen kollegion observatorio (1774–1878), Kapitolin observatorio (1827–1870) ja Specula Vaticana (1789–1821), jossa työskennellyt isä Angelo Secchi on Vatikaanin observatorion historian merkittävimpiä tutkijoita. Hän oli ensimmäinen, joka luokitteli tähtiä niiden spektrien perusteella. Nykymuotoisen Vatikaanin observatorion perusti paavi Leo XIII vuonna 1891 Pietarinkirkon läheisyyteen.

Rooman valosaasteen vuoksi observatorio siirrettiin Castel Gandolfoon paavi Pius XI:n kaudella 1930-luvulla. Tuolloin jesuiittojen ylläpitämälle laitokselle pystytettiin kaksi uutta kaukoputkea ja astrofysikaalinen laboratorio spektrianalyysiä varten. Vuonna 1981 observatorio perusti toisen tutkimuskeskuksen "Vatikaanin observatorion tutkimusryhmän" Tucsoniin Arizonaan. Tutkimusryhmän henkilökunta työskentelee Arizonan yliopiston Stewardin observatorion yhteydessä.

Observatorion Castel Gandolfossa sijaitseva kirjasto sisältää yli 22&nbsp;000 nidettä harvinaisia kirjoja ja laajan kokoelman meteoriitteja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vatikaanin observatorio
Polemon Ilionlainen

**Polemon Ilionlainen** (myös *Polemon Ateenalainen*; ) (100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi ja maantieteilijä. Hän oli kotoisin joko Ilionista tai Sikyonista. Myöhemmin hän sai Ateenan kansalaisuuden, ja siksi hänet tunnetaan myös Polemon Ateenalaisena. Häntä ei kuitenkaan tule sekoittaa akatemialaiseen Polemoniin.

Polemon oli Euegeteen poika ja Aristofanes Byzantionlaisen ja Ptolemaios V:n aikalainen. Filosofina hän oli Panaitioksen seuraaja. Hän matkusteli laajasti ja keräsi tietoja eri maista. Hänen kirjoituksistaan tunnetaan ennen kaikkea kokoelma epigrammeja. Athenaios lainaa Polemonia usein.

## Lähteet

* Smith, William (toim.): *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology.* 1870.
Kuperkeikka

**Kuperkeikka** on maassa tehtävä liike. Kuperkeikan voi tehdä etu- sekä takaperin. Kuperkeikka muistuttaa suureksi osaksi volttia. Kuperkeikkaa käytetään yleensä akrobatiassa pehmeänä laskuna esimerkiksi käsiseisonnasta tai hypystä. Kuperkeikan voi tehdä myös ilmasta maahan kädet edellä, jota kutsutaan *lentokuperkeikaksi*.

## Kuperkeikan tekeminen
Yleisimmässä kuperkeikassa tekijä käy kippurassa kuperkeikan aikana. Lähtö tapahtuu kyykystä. Etuperinkuperkeikassa laitetaan kädet eteen maahan ja ponnistetaan jaloilla eteenpäin käsien ja pään yli. Jalkojen pitää olla suorassa ja kiinni toisissaan kuperkeikan tässä vaiheessa ja leuan pitää olla kiinni rinnassa. Tämän jälkeen jalat menevät kippuraan ja kädet ottavat jaloista kiinni, että tekijä pääsee kuperkeikan onnistuneesti jaloilleen takaisin. Tekijän ei kannata ponnistaa lopussa itseään käsien avulla takaisin ylös seisaalleen.

## Erilaisia kuperkeikkoja
Kuperkeikkoja on erilaisia. Yleisin on mennä kippuraan ja olla jalat kiinni toisissaan. *Lentokuperkeikka* aloitetaan seisaaltaan ja hypätään ilmasta kädet edellä maahan. Sitten tekijä pyörähtää kuperkeikan maahan tullessa samalla tavalla kuin normaalinkin. Lentokuperkeikan pitää olla liukuva, ja sen pitää pehmeyttää laskua. Toinen, hieman helpomman tuntuinen lentokuperkeikka tapahtuu niin, että hypätään ilmasta jaloilleen ja pyörähdetään sujuva kuperkeikka. Tätä tyyliä käytetään yleensä hyppäämällä jostain korkealta, sillä onnistunut kuperkeikka pehmentää laskua. 
Hieman vaikeampi kuperkeikka saattaa olla *haarakuperkeikka.* Alku tapahtuu jalat haaralla. Tämä kuperkeikka on samantapainen kuin normaali kuperkeikka, mutta jalat ovat suorina ja haaralla koko ajan. Tempusta tekee haarallaan olevat jalat vaikean, sillä aluksi on yleensä vaikea päästä ylös haarakuperkeikasta. Haarakuperkeikan voi tehdä joko eteen tai taaksepäin.

## Katso myös

*voltti

## Aiheesta muualla
* Mieleni minun tekevi, Yrjö Karilas, s.470,471
Nihonshoki

**Nihonshoki** (, ’Japanin kronikka’) on *[[Kojiki]]n* jälkeen toiseksi vanhin olemassa oleva japanilainen historiankronikka, ja ensimmäinen kuudesta virallisesta valtionhistoriasta (*[[rikkokushi]]*). Se saatiin valmiiksi vuonna 720. Kirja on kirjoitettu klassiseksi kiinaksi ja jaettu 30 lukuun. Se käsittää kertomuksen maailman synnystä ja Japanin ensimmäisten keisarien mytologisen genealogian, joka päättyy keisarinna Jitōhon (645–703). Kirja tunnetaan myös nimellä **Nihongi** (), mutta nykyään *Nihonshoki* on yleisempi nimitys. 

*Kojikin* tavoin *Nihonshoki* alkaa myyttisillä kertomuksilla mutta jatkuu ajankohtaisiin, historiallisiin tapahtumiin saakka. Kronikan uskotaan kertovan tarkasti keisari Tenjin, keisari Temmun ja keisarinna Jitōn hallituskausista. *Kojikiin* verrattuna *Nihonshoki* on laajempi ja sillä on enemmän arvoa historiantutkimukselle. Se koottiin prinssi Tonerin valvonnassa, mutta varsinaisia kirjoittajia on ollut useita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Men at Work

**Men at Work** oli australialainen reggae-henkinen rockyhtye, joka oli pinnalla erityisesti 1980-luvulla. Yhtyeen tunnetuin kappale on kesähittinäkin tunnettu ”Down Under”, joka julkaistiin vuonna 1982. Toinen yhtyeen paljon soitettu kappale on ”Who Can It Be Now?”. Vuonna 1983 Men at Work palkittiin Grammyllä parhaana uutena yhtyeenä.

## Historia

”Down Under” oli valtava hitti ympäri maailmaa, ja Men at Work nousi nopeasti tuntemattomasta australialaisesta yhtyeestä suosituksi. Yhtye kuitenkin hajosi vain muutamassa vuodessa perinpohjaisesti: Ensin rumpali Jerry Speiser erotettiin, ja koska basisti John Rees oli ystävystynyt hyvin Speiserin kanssa, hänkin lähti. Yhtyeessä oli jäljellä enää kolme jäsentä: Hay, Ham ja Stykert. Se lähti äänittämään kolmatta levyään *Two Hearts* (1985) sessiomuusikoiden kanssa. Aikaisempi menestys ei kuitenkaan toistunut, ja suunniteltu kiertue Yhdysvalloissa jouduttiin perumaan huonon lipunmyynnin takia. Lopulta myös Ron Stykert lähti yhtyeestä ja heti hänen jälkeensä myös Greg Ham. Laulaja-kitaristi Colin Hay yritti vielä jatkaa, mutta hänkin luovutti lopulta ja aloitti soolouran.

Vuonna 1996 brasilialainen promoottori houkutteli Men at Workia parille kiertueelle Etelä-Amerikkaan. Niistä yksi poiki livealbumin *Brazil*. Greg Ham ja Colin Hay eivät olleet juuri pitäneet yhteyttä Men at Workin hajoamisen jälkeen, eikä Speiserin, Reesin ja Stykertin mukaan pyytäminen tullut kysymykseenkään. Heidän sijaansa palkattiin taustamuusikot, ja Men at Work kiersi jälleen ympäri maailmaa. Yhtye esiintyi myös Sydneyn olympialaisten päätösjuhlassa, jossa he esittivät ”Down Underin”.

Colin Hay on julkaissut useita sooloalbumeita ja kiertää edelleen esiintymässä. Hän on ollut mukana myös Ringo Starrin All Starr Bandissa esiintyen 13.6.2018 myös Helsingin Jäähallissa. Vuonna 2009 yhtyeen entinen kitaristi Ron Stykert pidätettiin, kun hän oli tehnyt tappouhkauksia Haytä kohtaan.

Syksyllä 2009 australialainen oikeusistuin päätti, että yhtye oli plagioinut olennaisen osan ”Down Underista” vanhasta lastenlaulusta ”Kookaburra Sits in a Old Gum Tree”. Yhtyeen entinen huilisti-saksofonisti-kosketinsoittaja Greg Ham kuoli huhtikuussa 2012.

## Jäsenet

* Colin Hay – laulu, kitara

### Entiset jäsenet

* Greg Ham – laulu, kitara
* Ron Strykert – kitara, laulu
* John Rees – basso, laulu
* Jerry Speiser – rummut

## Diskografia

### Albumit

* *Business as Usual* (1982)
* *Cargo* (1983)
* *Two Hearts* (1985)
* Kokoelma: *The Best of Men at Work* (1996)

### Singlet

* *Who Can It Be Now?* (1982)
* *Down Under* (1982)
* *Be Good Johnny* (1983)
* *Overkil* (1983)
* *It's a Mistake* (1983)
* *Dr. Heckyll and Mr. Jive* (1983)
* *Everything I Need* (1985)
* *Down Under (Remix) feat. Timbaland* (2009)

## Lähteet
Suofrankoliini

**Suofrankoliini** (*Francolinus gularis*) on aasialainen aitokanojen heimoon kuuluva kanalintu.

## Koko ja ulkonäkö
Suofrankoliini voi kasvaa 37 senttimetrin mittaiseksi. Lajin tuntomerkkejä on kirkkaan ruskeanpunainen rinta. Selkäpuolella on hienompia höyheniä ja vatsassa tuuheampia, vaaleita höyheniä. Levinneisyysalueellaan laji voidaan sekoittaa lähinnä mustafrankoliiniin tai harmaafrankoliiniin.

## Levinneisyys
Suofrankoliinia esiintyy Pohjois-Intiassa Uttar Pradeshin, Biharin, Länsi-Bengalin, Sikkimin, Assamin ja Arunachal Pradeshin osavaltioissa sekä Nepalin eteläosissa. Bangladeshin puolelta ei lajin esiintymisestä ole tuoreita havaintoja, vaikka aikoinaan se oli maassa yleinen.

Gangesin ja Brahmaputran jokialueilla kotoperäistä lintua on arvioitu olevan vielä 7&nbsp;500–20&nbsp;000 täysikasvuista yksilöä, mutta määrä on vähentymässä ja laji onkin luokiteltu silmälläpidettäväksi.

## Elinympäristö
Suofrankoliini elää pitkässä ja kosteassa ruohikossa etenkin alankomailla alle 250 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajia tavataan jonkin verran myös sokeriruoko- ja riisipelloilla, joissa kuitenkin on mukana myös luonnonkasvillisuutta.

## Lähteet
*BirdLife International (2007) Species factsheet: Francolinus gularis  Luettu 27.6.2007.

### Viitteet
Antoninus

**Antoninus** (latinaa; ) voi viitata seuraaviin:

* Antoninus Pius (86–161), Rooman keisari vuosina 138–161
* Antoninus Liberalis (100-luku), kreikkalais-roomalainen kirjailija ja mytograafikko

## Katso myös

* Antonius
Moon Safari

**Moon Safari** on ranskalaisen Air-yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1998. Albumilta ponnahtivat listoille singlehitit "Sexy Boy", "Kelly Watch the Stars" ja "All I Need".

## Kappaleet

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot

* Nicolas Godin
* Jean-Benoît Dunckel
Apollonios Dyskolos

**Apollonios Dyskolos** (; ; 100-luku) oli antiikin kreikkalainen grammaatikko. Hän oli Mnesitheoksen poika ja syntyi Aleksandriassa. Hänen lisänimensä *Dyskolos* tarkoitti "hapan", "kärttyinen" tai "vaikea miellyttää" &mdash; hänen kerrotaan olleen luonteeltaan kiivas ja analyyttinen. Apollonios vietti suurimman osan elämästään kotikaupungissaan ja myös kuoli siellä. Hänen kerrotaan myös käyneen Roomassa ja saaneen siellä Antoninus Piuksen huomion. 

Apollonios oli tieteellisen kieliopin perustaja. Priscianus kuvasi häntä sanoilla *grammaticorum princeps*. Apollonios kirjoitti paljon puheen osista. *[[Suda]]ssa* mainituista kahdestakymmenestä teoksesta on säilynyt neljä: tutkielma syntaksista, sekä kolme lyhyempää tutkielmaa adverbeista, konjunktioista ja pronomineista. Apollonioksella ja hänen pojallaan Ailios Herodianoksella oli suuri vaikutus myöhempiin grammaatikkoihin.

## Lähteet
* 
* *Grammatici Graeci*, i., Teubnerin sarja
* Émile Egger, *Apollonius Dyscole* (1854)

## Aiheesta muualla
* Apollonius Dyscolus
Apollonios

**Apollonios** (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin henkilöihin:

* Apollonios Alabandalainen (vaikutti 120 eaa.), reettori
* Apollonios Ateenalainen (ensimmäinen vuosisata eaa.), kuvanveistäjä
* Apollonios Dyskolos (100-luku), grammaatikko
* Apollonios Efesoslainen (vaikutti 180–210), uskonnollinen johtaja ja kirjailija
* Apollonios Kaarialainen eli Apollonios Afrodisiaslainen (200-luku eaa.), historioitsija
* Apollonios Kitionlainen (n. 1. vuosisata eaa.), lääkäri
* Apollonios Molon (vaikutti 70 eaa.), reettori
* Apollonios Pergeläinen (262–190 eaa.), matemaatikko
* Apollonios Rhodoslainen (s. n. 270 eaa.), runoilija ja grammaatikko
* Apollonios Sofisti (ensimmäinen vuosisata), aleksandrialainen grammaatikko
* Apollonios Tralleislainen (n. 100 eaa.), kuvanveistäjä
* Apollonios Tyanalainen (2–98 jaa.), filosofi
* Apollonios Tyroslainen (vaikutti 50 eaa.), stoalainen filosofi
* Pyhä Apollonios (k. n. 186), uskonnollinen johtaja
Mattipekka Ratia

**Mattipekka Ratia** (10. tammikuuta 1966 – 1. joulukuuta 2014) oli suomalainen sarjakuvapiirtäjä. Yksi hänen tunnetuimmista sarjakuvistaan on *[[Nakki ja Tappi]]*, joka kertoo suomalaisen homoparin elämästä. 1980-luvulla hän tuli tunnetuksi ”vaihtoehtosarjakuvan” tekijänä. Ratia on toiminut myös *[[Jysäys]]*-sarjakuvalehden päätoimittajana. Ratian toinen ammatti oli sairaanhoitaja. Hän piirsi viimeiset vuotensa 2012–2014 *[[Tehy]]*-lehteen sarjakuvaa *Suolaa haavoille* nimimerkillä Karvainen hoitaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mattipekka Ratian haastattelu 
* Nakki ja Tappi