open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mil

**Mil** () eli **Mil Moskovan helikopteritehdas** () on venäläinen helikoptereita suunnitteleva yritys. Nykyään Mil on osa valtionkorporaatio Rostehin holdingyhtiö Oboronpromin tytäryhtiön Russian Helicoptersin osa ja toimii erityisesti helikopterien suunnittelutoimistona konsernin toisen helikopterien suunnittelutoimiston (Kamov) tavoin. Pääosa Moskovan kopteritehtaan suunnittelemista Mil-koptereista valmistetaan Russian Helicoptersin muissa toimipisteissä.  Mil Moskovan helikopteritehtaan kotipaikka on Moskovan alueen Ljubertsyn piirissä, käytännössä Ljubertsyn kaupunkiin kiinni kasvaneessa Tomilinon taajamassa.

## Historiaa

Mil Moskovan helikopteritehdas perustettiin Neuvostoliiton Ministerineuvoston päätöksellä 12.12.1947. Yhtiö on saanut nimensä pääsuunnittelijaltaan Mikhail Mililtä, joka johti helikoptereiden suunnittelua 1940-luvun jälkipuolelta kuolemaansa 1970 asti. 

Vuonna 2006 pääosa venäläisistä kopteritehtaista (Mil, Kamov ja Rostvertol sekä suuri joukko muita toimipisteitä) yhdistettiin holdingyhtiö Oboronpromin yhteyteen. 

## Tehtaan helikopterit

*Mil Mi-1, NATO-koodi "Hare", valmistus alkoi 1948 http://avia.russian.ee/vertigo/mi-1-r.html
*Mil Mi-2, "Hoplite", 1965 
*Mil Mi-4, "Hound A", 1955 
*Mil Mi-6, "Hook", 1957 
*Mil Mi-8, "Hip C", 1968  
*Mil Mi-9
*Mil Mi-10, 
*Mil Mi-10K, 
*Mil Mi-12, 
*Mil Mi-14, 
*Mil Mi-17, 
*Mil Mi-18, 
*Mil Mi-20, 
*Mil Mi-22, 
*Mil Mi-24, "Hind", 1978 
*Mil Mi-26, "Halo", 1983 
*Mil Mi-28,  "Havoc", 1984 
*Mil Mi-30, 
*Mil Mi-32, 
*Mil Mi-34, 1986 – kevyt helikopteri 
*Mil Mi-36, 
*Mil Mi-38, 2000 
*Mil Mi-40, 
*Mil Mi-42, 
*Mil Mi-44, 
*Mil Mi-46, 
*Mil Mi-60, 
## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Milin oma sivusto 
*Saksalaisen museon sivusto 
*Mil Ylen Elävässä arkistossa
Kate Bosworth

**Kate Bosworth** (s. **Catherine Anne Bosworth**), 2. tammikuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia) on yhdys­valtalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elo­kuvissa *[[Hevoskuiskaaja (elokuva)|Hevos­kuiskaaja]]* (1998), *[[Blue Crush – merten valtiaat]]* (2002), *[[Superman Returns]]* (2006), *[[21 (elokuva)|21]]* (2008), *[[The Warrior’s Way]]* (2010) ja *[[Edelleen Alice]]* (2014).

## Ura

Bosworthilla on heterokromia eli eri­väriset silmät, hänen näytellessään se peitetään yleensä piilolinsseillä.

## Yksityiselämä

Bosworth meni vuonna 2013 naimisiin ohjaaja Michael Polishin kanssa.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Veni vidi vici

**Veni vidi vici** tarkoittaa seuraavia:

* Veni, vidi, vici, Julius Caesarin käyttämä lentävä lause.
* Veni Vidi Vici, Imperio -yhtyeen vuonna 1995 julkaisema albumi.
Tommy Fogerty & The Blue Velvets

**The Blue Velvets**, myöhemmin **Tommy Fogerty & The Blue Velvets** oli vuonna 1959 perustettu yhdysvaltalainen yhtye. Vuonna 1964 yhtye vaihtoi nimeksen The Golliwogs ja vuonna 1967 Creedence Clearwater Revival, jonka nimisenä se saavutti suurta menestystä.

## Historia

The Blue Velvets sai alkunsa vuonna 1959, kun samaa Portolan yläastetta El Cerriton pikkukaupungissa käyneet 13-vuotias kitaristi John Fogerty, rumpali Doug Clifford ja pianisti Stu Cook ryhtyivät soittamaan yhdessä. The Blue Velvets soitti koulukonserteissa ja -tansseissa, markkinoilla ja muissa tilaisuuksissa instrumentaaliversioita aikansa hittikappaleista Duane Eddyn surffimusiikista Ray Charlesiin.

Kolmikko teki vuonna 1960 ensimmäisen levytyksensä, doo-wop-kappaleen nimeltä ”Beverly Angel”. Samana vuonna yhtyeen laulajaksi ja johtajaksi tuli John Fogertyn isoveli Tom Fogerty, ja syksyllä yhtye alkoi esiintyä pohjoisessa Kaliforniassa nimellä Tommy Fogerty and the Blue Velvets. Yhtye äänitti demoja ja yritti saada levytyssopimusta. Vuonna 1961 levy-yhtiö Orchestra julkaisi neljä Fogertyn veljesten tekemää kappaletta ja seuraavana vuonna vielä kaksi, mutta etenkin viimeisen singlen myynti jäi hyvin heikoksi.

John Fogerty, Clifford ja Cook valmistuivat lukiosta kesäkuussa 1963. He soittivat yhä yhdessä etenkin viikonloppuisin mutta eivät ajatelleet soittamista kokopäivätyönä. Clifford ja Cook alkoivat käydä San Josessa collegessa, ja John Fogerty toimi sessiomusiikkina ja teki sekalaisia töitä. Tom Fogerty oli jo perheellinen ja kävi töissä.

Jazz-levyjä tuottanut Fantasy Records kiinnostui vuonna 1963 Blue Velvetsin instrumentaalidemoista ja solmi heidän kanssaan levytyssopimuksen. Yhtyeen manageriksi tuli Max Weiss, joka suostutteli poikia lisäämään lauluäänet kappaleisiinsa. Samalla yhtye vaihtoi nimekseen lyhyeksi aikaa The Visions. Fantasy julkaisi yhtyeen ensimmäisen singlen marraskuussa 1964. Max Weiss vaihtoi singlelle yhtyeen nimeksi The Golliwogs, joka kuulosti hänen mielestään muodikkaan brittiläiseltä. Yhtye ei pitänyt nimestä mutta taipui managerinsa ja levy-yhtiön omistajan tahtoon. Vuonna 1967 yhtye vaihtoi nimekseen Creedence Clearwater Revival.

## Jäsenet

* John Fogerty, kitara, laulu
* Tom Fogerty, kitara, laulu
* Stu Cook, basso (aluksi piano)
* Doug Clifford, rummut

## Diskografia
### Singlet

* *Come on baby / Oh my love* (lokakuu 1961)
* *Have you ever been lonely / Bonita* (marraskuu 1961)
* *Now you're not mine / Yes you did* (kesäkuu 1962)

### Albumit

* *Creedence Clearwater Revival: Box Set* (2001) (Kuuden CD:n kokoelma, jossa ensimmäinen cd sisältää Tommy Fogerty & The Blue Velvets ja The Golliwogs nimillä tehtyjä kappaleita)

## Lähteet
* 
### Viitteet
Marja-Liisa Löyttyjärvi

**Marja-Liisa Löyttyjärvi** (ent. **Salminen**, s. 24. huhtikuuta 1949 Helsinki) on suomalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana SKDL:n (1979&ndash;1986), Demokraattisen vaihtoehdon (1986&ndash;1990) ja Vasemmistoliiton (1990&ndash;1991) eduskuntaryhmissä. Löyttyjärvi oli myös Espoon kaupunginvaltuuston jäsen (1973&ndash;1988) ja kahdesti presidentin valitsijamies (1978 ja 1982).

Löyttyjärvi syntyi pääluottamusmiehen ja kartografin perheeseen. Hän luki itsensä ylioppilaaksi Viherlaakson yhteiskoulusta ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta.

Löyttyjärvi kuului Suomen kommunistiseen puolueeseen ja sen taistolaiseen oppositioon. Opposition tultua erotetuksi Löyttyjärvi valittiin Suomen kommunistisen puolueen (yhtenäisyys) toiseksi varapuheenjohtajaksi (1987&ndash;1989). Naisjärjestöissä aktiivisesti toiminut Löyttyjärvi oli Suomen naisten demokraattisen liiton varapuheenjohtaja 1980&ndash;1986, ja liiton hajottua Naisten demokraattisen toimintakeskuksen puheenjohtaja 1987&ndash;1991. Hän oli lisäksi Devan puheenjohtaja 1989&ndash;1990.

Löyttyjärvi valittiin osuusliike Elannon edustajistoon vuosiksi 1979&ndash;1991 SKDL:n ja Devan listoilta.

Löyttyjärvi meni naimisiin insinööri Kari Salmisen kanssa 1974. He erosivat vuonna 1990. Löyttyjärvellä on neljä lasta, joista yksi on näyttelijä Kaisla Löyttyjärvi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Pelkokerroin

**Pelkokerroin** () on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jota on tehty vuodesta 2001 alkaen. Formaatin on kehittänyt hollantilainen tuotantoyhtiö Endemol. Ohjelmaa juontaa stand up -koomikkonakin tunnettu Joe Rogan. Myös Suomessa on tuotettu kaksi kautta Pelkokerrointa vuosina 2008–2009 nimeltään Suomen Pelkokerroin. Sarjan juonsi Aleksi Valavuori.

Sarjassa kilpailijat yrittävät jokainen vuorollaan selvitä kolmesta fyysisesti tai henkisesti koettelevasta tehtävästä toisiaan paremmin tai nopeammin. Jos kilpailija ei onnistu suorittamaan tehtävää loppuun tai tarpeeksi nopeasti, hän ei voi edetä seuraavalle tasolle ja putoaa pelistä. Voittaja saa 50&nbsp;000 dollaria. Mikäli kukaan kilpailijasta ei selviydy tehtävästä, kaikki pääsevät seuraavalle tasolle, mutta palkinto puoliintuu 25&nbsp;000 dollariin. Sarjassa on myös esiintynyt paljon julkisuuden henkilöitä, kuten veljekset Madina Lake -yhtyeestä.

Ohjelman suosio on ollut suuri ja formaatti on myyty moniin maihin. Ohjelmaa on myös kritisoitu. Yhdysvalloissa *American Humane Association* on moittinut sarjaa siitä, että siinä vahingoitetaan eläimiä. Ohjelmassa on syöty elävältä hyönteisiä ja tarantella-hämähäkkejä. Joissain tehtävissä nähty rottien ja käärmeiden liiskautuminen kilpailijoiden alle on herättänyt kritiikkiä. Sekä Suomen että Yhdysvaltojen *Pelkokerroin* kuvataan Argentiinassa, missä ei ole eläinten kohtelua rajoittavaa eläinsuojelulakia.

Suomessa yhdysvaltalaista *Pelkokerrointa* esittää Nelonen.

## Kansainväliset versiot
* Alankomaissa perustettiin alkuperäinen *Pelkokerroin*, *Now or Neverland*, joka alkoi vuonna 1998 Veronica-televisiokanavalla. Kilpailun pääpalkintona on 100&nbsp;000 euroa joka jaksossa.
* Australiassa Nine Network lähetti omaa versiotaan sarjasta. Se oli muutoin samanlainen kuin yhdysvaltalainen versio, mutta kilpailijat kilpailivat paikasta finaalissa eivätkä pääpalkinnosta. Finaalissa kilpailijat ottelivat voittaakseen 50&nbsp;000 dollaria. Sarjan juontajana toimi Marc Yellin, mutta sarja lakkautettiin jo kahden jakson jälkeen.
* Belgiassa sarjaa esitetään VTM:llä ja sitä juontaa Walter Grootaers.
* Kroatiassa sarjaa esittää RTL Televizija ja sitä juontaa Antonija Blaće.
* Lähi-idällä oli oma versionsa *Pelkokertoimesta*, jota lähetettiin MBC 1:llä.
* Norjassa vastaavaa ohjelmaa esittää TV3.
* Puolassa Polsat lähetti *Pelkokerrointa* nimellä *Nieustraszeni*. Kolmesataa ihmistä ympäri maata osallistuivat ensimmäiseen stunttiin, joista yhdeksänkymmentä pääsivät jatkamaan toiseen ja näistä vielä viisi viimeiseen kilpailuun. Yksi ottelija voitti itselleen 50&nbsp;000 złotyn palkinnon. Ohjelmaa juonsi Roman Polko, Puolan armeijan komentaja. Sarja jatkui ainoastaan yhden tuontantokauden ajan.
* Ruotsissa nyrkkeilijä Paolo Roberto juonsi ruotsalaista *Pelkokerrointa*, mutta sarja ei saanut hyviä arvosanoja ja se lopetettiin muutaman jakson jälkeen.
* Saksan *Pelkokerrointa* juonsi Sonja Zietlow ja sitä lähetettiin RTL:llä vuonna 2004.
* *Suomen Pelkokerrointa* juonsi Aleksi Valavuori. Suomen formaatissa pääpalkinto oli 10&nbsp;000 euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Virallinen sivusto
Verollepano

**Verollepano** on historiallinen valtiontaloudellinen toimitus, jossa määrätään verovelvollisten suoritettaviksi tulevat verot. Toimituksessa tutkittiin henkilön tulonlähteet sekä irtaimisto ja kiinteä omaisuus ja lisäksi määritettiin niiden arvo. Arvon perusteella määrättiin vero tai sovellettava veroyksikkö, jonka perusteella verot ja yleiset rasitukset suoritettiin.

*[[Uusi testamentti|Uuden testamentin]]* mukaan ensimmäinen verollepano tapahtui Kyreniuksen ollessa Syyrian maaherrana. Suomea koskeva ensimmäinen täydellinen tapa verollepanon suorittamiseksi säädettiin 1690. Säännöllisen maaverotuksen myötä oli jokaiselle tilalle määrättävä veroluku, joka perustui tiluksiin ja etuisuuksiin. Veroluvuksi vakiintui manttaali. Sen perusteella määräytyi maaverojen määrä suhteessa muihin tiloihin. Säännöksiä manttaalin määräämisestä täydennettiin useasti ja verollepanotavat olivat eri osissa maata erilaiset. Verollepanossa määrätyn manttaalin suuruus oli merkittävä myös maan jakoperusteena isossajaossa ja muissakin jakotoimituksissa, kuten kylien yhteisten vesialueiden, vesijättöjen ja yhteisten alueiden jaoissa.

Maaverot lakkautettiin Suomessa vuoden 1925 alussa, jolloin myös verollepanon merkitys maaverojen määräämisessä loppui. Isojakokin saatiin valmiiksi koko Suomessa. Vuodesta 1916 sen nimenä oli uusjako. Viimeisenä verollepano koski Pohjois-Suomessa olevia alueita ja tiloja, jotka muodostettiin valtion maasta tai mihinkään entiseen tilaan kuulumattomasta alueesta. Tällöinkään ei noudatettu varsinaista verollepanomenettelyä, vaan manttaali laskettiin vuoden 1952 jakoasetuksen (407/1952) 42 pykälän mukaan tilan muodostamistoimituksessa. Vuoden 1951 jakolain (604/1951) 83 pykälän mukaan verollepano toimitettiin vuoden 1848 maanmittausohjesäännön määräämällä tavalla.

## Katso myös
* Väestönlaskenta

## Lähteet
Martin Schempp

**Martin Schempp** (23. maaliskuuta 1905 – 9. heinäkuuta 1984) oli saksalainen purjelentäjä ja lentokonesuunnittelija.

Schempp syntyi Stuttgartissa, ja sai kaupallisen koulutuksen. Hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1926, jossa työskenteli muun muassa terästehtaalla. Charles Lindberghin Atlantin ylitys vaikutti Schemppiin niin, että hän palasi Saksaan vuonna 1928 opetellakseen lentämään. Laman takia hän palasi kuitenkin Yhdysvaltoihin vuonna 1934. Vuonna 1935 hän alkoi yhteistyön Wolf Hirthin kanssa ja yhteinen yhtiö, Schempp-Hirth, aloitti vuonna 1938.

Yhtiö valmisti DFS Habicht purjelentokoneita, Messerschmitt Bf 109:n pyrstöjä jne. Sodan jälkeen yhtiö valmisti puisia huonekaluja. Purjelentokoneiden valmistus alkoi uudestaan vuonna 1951. 

Schempp hankki Klaus Holighausin yhtiön pääsuunnittelijaksi vuonna 1965 ja siirsi koko yhtiön hänelle vuonna 1972. Holighaus osti Schemppin ulos yhtiöstä vuonna 1977.

Schempp kuoli pitkään sairastettuaan vuonna 1984.

## Lähteet
Mihail Mil

**Mihail Leontjevitš Mil** (, 22. marraskuuta 1909 Irkutsk – 31. tammikuuta 1970) oli neuvostoliittolainen helikoptereiden suunnittelija.

Hän syntyi keskiluokkaiseen juutalaiseen perheeseen Siperiassa, minne hänen isoisänsä oli asettunut sotilasuran jälkeen. 12-vuotiaana hän sai rakentamastaan liidokista ensimmäisen palkinnon pienoismallikilpailussa. Vuonna 1926 hän alkoi opiskella Tomskin Siperian polyteknisessä instituutissa. Hän siirtyi sieltä opiskelemaan lentotekniikkaa Donin polytekniseen instituuttiin Novotšerkasskiin. Hän avioitui opiskelijatoverinsa kanssa ja he saivat neljä tytärtä ja pojan.

Mil toimi Keskusaerodynaamisessa instituutissa TsAGIssa, Žukovskin kaupungissa Moskovan lähellä, vuodesta 1931 alkaen. Hän taisteli toisessa maailmansodassa, mutta vuonna 1943 hänet kutsuttiin takaisin lentotekniikan pariin. Hän teki väitöskirjan vuonna 1945. Vuonna 1947 hän oli TsAGIn helikopterilaboratorion johdossa. 

1930-luvulla hän toimi Kamovin pääsuunnittelijana. Vuonna 1947 hän sai oman suunnittelutoimiston, joka sai nimen Mil. Mihail Mil suunnitteli muun muassa seuraavat helikopterit: 
* Mil Mi-1
* Mil Mi-4
* Mil Mi-8
* Mil Mi-12
* Mil Mi-24

## Aiheesta muualla
*Mil Moscow Helicopter Plant
Arrakki

**Arrakki** on tropiikissa tuotettua viinaa. Sen raaka-aineina ovat kookos, riisi ja sokeri. Lisäksi käytetään sitruunaa ja mausteita peittämään paloviinan makua. Goa ja Jaava ovat kuuluisia arrakintuotantoalueita. Suomessa myydään arrakkipunssia, joka on arrakilla, rommilla ja sokerilla maustettua viljaviinaa. Esimerkiksi runebergintorttu kostutetaan joidenkin reseptien mukaan arrakkipunssilla.

## Lähteet
Arpeggione

**Arpeggione** on historiallinen kuusikielinen jousisoitin, joka yhdistelee sellon ja kitaran ominaisuuksia. Sen kehitti wieniläinen soitinrakentaja Johann Georg Staufer vuonna 1823. Soitinta soitetaan sellon tapaan, ja sen viritys on sama kuin nykyaikaisessa kitarassa (E-A-d-g-h-e¹). Otelaudassa on nauhat, kuten kitarassa tai viola da gambassa. 

Arpeggione-nimi esiintyy ainoastaan Franz Schubertin a-molli-sonaatin D 821 käsikirjoituksessa. Nimi on ilmeisesti Schubertin itsensä tai jonkun hänen lähipiiristään keksimä ja on taivutettu arpeggio-sanasta. Soittimesta käytettiin 1820-1840 luvuilla Wienissä, Berliinissä ja Pestissä nimiä *Guitarre d´Amour, Chitarra col´ arco, Bogenguitarre, Sentimental-guitarre, Guitarren-Violoncello* ja *Violoncellguitarre*. Johann Stauferin tai hänen kisällinsä Anton Mitteisin rakentamia arpeggioneja on säilynyt kuusi kappaletta ja ne ovat museoissa eri puolilla maailmaa. Muutamat muut 1800-luvun soitinrakentajat rakensivat arpeggionen kaltaisia soittimia, joita myös on säilynyt joitakin. Kaikki säilyneet soittimet eivät kuitenkaan välttämättä taivu Schubertin sonaatin vaatimuksiin. Niitä pidetäänkin lähinnä uuden soitintyypin epäonnisen lanseerauksen dokumentteina. 

Lehtiartikkelien perusteella tunnetaan kolme arpeggionen soittajaa 1820-luvulta: Vincenz Schuster ja Heinrich August Birnbach Wienissä sekä Edouard Schmid Pestissä (nyk. Budapest). Yksityiskohtaisia ohjelmalehtiä heidän konserteistaan ei ole säilynyt, mutta tiedetään kitaransoittajan säestäneen Schusterin ensiesiintymistä arpeggionella. Schmid esitti ainakin omia muunnelmiaan bassokitaran säestyksellä, ja Birnbach soitti ensimmäisen osan itse säveltämästään konsertosta arpeggionelle. Tunnetuin heistä oli Vincenz Schuster, joka julkaisi vuonna 1825 jopa arpeggionensoitto-oppaan nimeltä *Anleitung zur Erlernung des von Herrn Georg Staufer neu erfundenen Guitare-Violoncells*.

Vuoden 1824 lopussa Schuster esiintyi Wienin Römischen Kaiser -konserttisalissa, missä ohjelmanumerona on todennäköisesti ollut Schubertin sonaatti D 821, koska se valmistui saman vuoden lokakuussa. Kysymyksessä lienee ollut kappaleen kantaesitys. Pianistin nimestä ei ole säilynyt tietoa, mutta se on saattanut olla Schubert.

Arpeggionen tunnettuja soittajia ovat nykyisin Gerhardt Darmstadt, Nicolas Deletaille, Alfred Lessing ja Markus Kuikka. 

## Lähteet
* Darmstadt, Georg 2001. Auf der Suche nach einer neuen Klangwelt. Der Arpeggione und Franz Schubert. Teoksessa Jahrbuch des Staalichen Institut für Musikforschung. Preussicher Kulturbesitz. Stuttgart. 287-368.
* Jaquier, Pierre 2003. "...nur eine Verbesserung der alten Chelys hexachordae"? Historische Dokumente zum Arpeggione. Teoksessa Appel, Bernhard R. & Boer, Johannes (toim.) Viola da Gamba - Baryton - Arpeggione: Festschrift Alfred Lessing Düsseldorf 2000. STIMU Stichting Muziekhistorische Uitvoeringspraktijk. Utrecht. 125-157. 
## Aiheesta muualla
* Markus Kuikka - viols, baryton & arpeggione
Afrikan safari

**Afrikan safari** on vuonna 1996 valmistunut, 7–12-vuotiaille lapsille suunnattu opettava ja viihdyttävä tietokonepeli. Pelin tapahtumaympäristönä on Afrikan savannit.

## Pelin juoni
Afrikan-safari pelin tapahtumat alkavat Kolmen käkkyrän majatalon pihalta. Alussa pelaaja kirjoittaa nimensä vieraskirjaan ja maastonvärisen repun, johon tarkoitus kerätä pelin aikana erilaisia tavaroita.

Seuraavaksi astutaan majatalon alakertaan, missä pelaajaa odottaa vanha eversti. Everstin äänenä on suomenkielisessä versiossa Heikki Kinnunen. Eversti ei kävele eikä liikuta mitään muita ruumiinosia paitsi silmiään ja suuta, mutta hän on hyvin puhelias. Hän esimerkiksi kertoo "uskollisesta palvelijastaan", jota ei tosin pelin aikana milloinkaan nähdä.

Sen jälkeen noustaan ylös majatalon yläkertaan. Yläkerrasta lähtee kolme käytävää, joiden nimet ovat pohjoissiipi, länsisiipi ja itäsiipi. Pohjoissiivessä on norsuja, leijonia ja sarvikuonoja aitauksissaan. Länsisiivessä on kasvihuone, ja siellä voi kakkua syömällä ja mehua juomalla laskeutua alas hyönteisten tasolle ja nousta takaisin ylös. Itäsiivessä on diahuone, elokuvahuone ja parveke.

Nykyaikaisiin peleihin verrattuna Afrikan safarin grafiikka on vanhentunut. Kuvat ovat hyvin tummasävyisiä. Taustamusiikkina on marakattien kirkumista ja aavemaista huuliharpun soittoa.

## Yksityiskohtia
Tähän on listattu Afrikan safarin yksityiskohtia.
* **Ovikello**. Jos Kolmen käkkyrän majatalon ovikelloa painaa, se soi ja kuuluu huudahdus "hey"!
* **Kärpänen**. Kolmen käkkyrän majatalon alakerrassa on vanha kaappikello, jossa on kärpänen. Kun kärpästä klikkaa hiirellä, taustalta alkaa kuulua kärpäsen surinaa ja on mahdollista lentää kärpäsen kyydissä huoneen poikki.
* **uima-allas**. Kolmen käkkyrän majatalon pihassa on uima-allas, johon voi mennä uimaan. Sitä varten täytyy kuitenkin olla snorkkeli, muuten voi menettää tajuntansa ja herätä uudestaan majatalossa everstin luona.
* **elokuvahuone**. Itäsiiven elokuvahuoneen seinässä on katkaisija, jota klikkaamalla valot syttyvät ja sammuvat.
* yläkerran eteisen nurkassa on kaappi, jonka sisällä on cd-romin tekijöiden päät kellertävien metallitankojen päissä. Päitä klikkaamalla heistä saa enemmän tietoa.
* **halibut-peli**. Alakerran akvaariota klikkaamalla voi pelata Halibut-nimistä peliä. Pelin tarkoituksena on ohjata Halibut-nimistä kalaa, kerätä pisteitä nielemällä kuplia ja vältellä petokaloja. Pelissä on myös siellä täällä isompia kuplia, joita syömällä Halibut-kala muuttuu väliaikaisesti "immuuniksi" petokaloille. Kun Halibut on törmännyt pelin aikana kolmeen petokalaan, peli päättyy.

## Tekijät
* Tuotantopäällikkö: Ajay Chowdhury
* Tuottaja: Bryan Salt
* Design: Guy Sunderland, Ian Aspinall, George Philippakos

## Suomennos
Afrikan safari julkaistiin Suomessa 1997. Kustantaja oli Wsoy.
* Suomentaja: Maija Roinila
* Graafikko: Tarja Toikka
* Graafinen viimeistelijä: Liisa Riste
* Käyttöohje: Pekka Rankinen ja Liisa Riste
* Asiatarkistus: Outi Nummi
* Tuottaja ja toimitus: Risto Pekkanen
* Kustantaja: Kaarina Miettinen
Wolf Hirth

**Wolf Hirth** (28. helmikuuta 1900 Stuttgart, Saksa – 25. heinäkuuta 1959 Kirchheim unter Teck) oli saksalainen insinööri ja purjelentäjä. Hän saavutti maailman ensimmäisen "Hopea C":n purjelennossa.  

Hirth
* 1911 lensi ensi kerran veljensä Hellmuthin kanssa
* 1918 ylioppilaaksi
* 1919 harjoittelijana Junghansin tehtaalla ja Daimler-Benzillä
* 1920–1924 moottoripyöräikilpailussa menestystä 
* 1928 lentotekniikan diplomi-insinööriksi
* 1931 lensi purjekoneella New Yorkin kaupungin päällä
* 1935 Schempp-Hirth-yhtiön perustaminen
* 1950 Deutschen Aero-Clubs-liiton puheenjohtaja
* 1958 sai Lilienthal-mitalin Federation Aeronautique Internationale:lta
Rosanna Arquette

**Rosanna Lauren Arquette** (s. 10. elokuuta 1959 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Elokuvassa *[[Missä olet, Susan?]]* (1985) hän esiintyi Madonnan kanssa. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa *[[Silverado]]* (1985), *[[Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta]]* (1994) ja *[[Crash (vuoden 1996 elokuva)|Crash]]* (1996).

Toton *[[Toto IV]]* -albumin kappale ”Rosanna” on nimetty Arquetten mukaan. Arquette oli Toton kosketinsoittajan Steve Porcaron tyttöystävä. Sanoitus ei kuitenkaan liity Arquetteen.

## Filmografia
* *[[The Divide (elokuva)|The Divide]]* 2011
* *[[Hengenvaarassa]]* (*Inhale*), 2010
* *[[Nora Roberts Revontulet]]* (*”Nora Roberts” Northern Lights*), 2009
* *[[Rush of Fear]]*, 2003
* *[[Seksihullun päiväkirja]]* (*Diary of a Sex Addict*), 2001
* *[[Things Behind the Sun]]*, 2001
* *[[Koko potti ]]* (*The Whole Nine Yards*), 2000
* *[[Palmer’s Pick-Up]]*, 1999
* *[[Buffalo '66]]*, 1998
* *[[Elämän karikot]]* (*Floating Away*), 1998
* *[[Menetyksen tuska]]* (*I’m Losing You*), 1998
* *[[Kahjo kalareissu]]* (*Gone Fishin’*), 1997
* *[[Syytettynä murhasta]]* (*Deceiver*), 1997
* *[[Crash (vuoden 1996 elokuva)|Crash]]*, 1996
* *[[Mafian armoilla]]* (*Nowhere to Hide*), 1994
* *[[Pulp Fiction – tarinoita väkivallasta]]* 1994
* *[[Ei pakopaikkaa]]* (*Nowhere to Run*), 1993
* *[[Metsän pimeydessä]]* (*In the Deep Woods*), 1992
* *[[Rankka pako]]* (*The Wrong Man*), 1992
* *[[Aamutähden poika]]* (*Son of the Morning Star*), 1991
* *[[The Linguini Incident]]*, 1991
* *[[Rantamurhat]]* (*Fathers and Sons*), 1991
* *[[Paholaislentäjät]]* (*Flight of the Intruder*), 1990
* *[[Sweet Revenge]]*, 1990
* *[[Musta sateenkaari]]* (*Black Rainbow*), 1989
* *[[New York Stories]]*, 1989
* *[[Suuri sininen]]* (*Le Grand Bleu*), 1988
* *[[8 miljoonaa tapaa kuolla]]* (*8 Million Ways to Die*), 1986
* *[[Villit tunteet]]* (*Nobody’s Fool*), 1986
* *[[Illasta aamuun]]* (*After Hours*), 1985
* *[[Kohtalokas lento]]* (*The Aviator*), 1985
* *[[Missä olet, Susan?]]* (*Desperately Seeking Susan*), 1985
* *[[Silverado]]*, 1985
* *[[Baby, It’s You]]*, 1983
* *[[One Cooks, the Other Doesn’t]]*, 1983
* *[[Sanattomia tunteita]]* (*Johnny Belinda*), 1982
* *[[Pitkä matka kotiin]]* (*A Long Way Home*), 1981
* *[[Kuoleman sato]]* (*The Dark Secret of Harvest Home*), 1978
Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Bernstein

**Bernstein** on saksalais-juutalainen sukunimi. Saksan sana *Bernstein* tarkoittaa meripihkaa. Tunnettuja Bernsteineja ovat muun muassa:

* Aaron Bernstein (1812−1884), saksalainen kirjailija ja sanomalehtimies
* Blaze Bernstein (1998−2018), yhdysvaltalainen opiskelija ja henkirikoksen uhri
* Carl Bernstein (s. 1944), yhdysvaltalainen tutkiva journalisti
* Eduard Bernstein (1850–1932), saksalainen poliitikko ja sosiaalidemokratian kehittäjä
* Elmer Bernstein (1922–2004), yhdysvaltalainen elokuvasäveltäjä
* Elsa Bernstein (1866−1949), saksalainen kirjailija
* Felix Bernstein (1878–1956), saksalainen matemaatikko, yksi Cantorin–Schröderin–Bernsteinin lauseen keksijöistä
* Harry Bernstein (1910–2011), yhdysvaltalainen kirjailija
* Heinrich Agathon Bernstein (1828–1865), saksalainen tutkimusmatkailija ja luonnontieteilijä
* Henri Bernstein (1876−1953), ranskalainen näytelmäkirjailija
* Leonard Bernstein (1918–1990), yhdysvaltalainen kapellimestari ja säveltäjä
* Ossip Bernstein (1882–1962), venäläis-ranskalainen shakinpelaaja
* Richard Kruspe-Bernstein (s. 1967), saksalainen kitaristi
* Sidney Bernstein (1899–1993), brittiläinen liikemies ja media-alan vaikuttaja
* Theresa Bernstein (1890–2002), yhdysvaltalainen taidemaalari
* Aline Saarinen o.s. Bernstein, (1914-1972), yhdysvaltalainen taidekriitikko ja toimittaja, Eero Saarisen puoliso.
Keski-Kongo

**Keski-Kongo** (aiemmin **Bas-Zaire**, sitten **Bas-Congo**) on Kongon demokraattisen tasavallan läntisin maakunta. Se on myös maakunnista ainoa, joka sijaitsee merenrannalla. Sen naapurimaakuntia ovat Kinshasa ja Kwango. Maakunnan nimi tulee siitä, että se sijaitsee suunnilleen entisen Kongon kuningaskunnan keskellä.

Keski-Kongon pääkaupunki on Matadi. Toinen kaupunki, jolla on myös virallisesti kaupungin asema, on Boma. Muita kaupunkimaisia paikkakuntia ovat Banana, Kasangulu, Kimpese, Kisantu, Lukula, Muanda, Mbanza-Ngungu ja Tshela.

Maakunnan pinta-ala on 53&nbsp;920&nbsp;neliökilometriä. Vuonna 2015 arvioitu väkiluku oli noin viisi ja puoli miljoonaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Berijev

**Berijev** () on venäläinen lentoveneitä valmistava lentokonetehdas. Sen toimitilat sijaitsevat Rostovin alueen Taganrogin kaupungissa, Asovanmeren rannalla. Berijevin lentokonetehdas ylläpitää myös tehtaansa yhteydessä sijaitsevaa Taganrogin eteläistä lentoasemaa. 

Nykyään yhtiö on osa OAK-konsernia (United Aircraft Corporation, UAC). Heinäkuussa 2022 uutisoitiin Berijevin toimitusjohtajan päätösvallan siirtämisestä emoyhtiölle osana OAK-konsernin uudistamista.

## Historia
Yhtiö perustettiin 1. lokakuuta 1934. Silloin Taganrogin merilentokoneiden keskussuunnittelutoimisto alkoi rakentaa Lentokonetehdas 31:tä. Georgi Berijevistä tuli toimiston johtaja.

Yhtiö kehitti ja rakensi ensimmäiset lentokoneensa 1930-luvun puolivälissä. Ne olivat laivasta lähetettäviksi tarkoitetut meritiedustelukoneet KOR-1 (Be-2) ja KOR-2 (Be-4).

1940-luvulta 1960-luvulle yhtiö valmisti muun muassa Be-6, Be-10 ja Be-12 lentoveneet. Yhtiö kehitti myös sukellusveneestä laukaistavaa P-10 ohjusta.

Vuonna 1968 yhtiö suunnitteli Be-30 (Be-32) lentokoneen. 1970- ja 1980-luvuilla yhtiö osallistui strategisten aseiden suunnitteluun (A-50 tutka, TU-142MR tiedustelukone). Yhtiö osallistui Buran-sukkulan suunnitteluun. 

Vuonna 1986 tapahtui maailman suurimman amfibiokoneen, A-40:n ensilento.

Venäjän aikana Berijev on etsinyt siviiliasiakkaita. Esimerkiksi Be-200 on sovellettu metsäpalon torjuntaan sopivaksi lentokoneeksi. Näitä koneita on myyty muun muassa Italiaan. Pientä Be-103 -lentovenettä pyritään sertifioimaan Yhdysvalloissa.

Berijev on mukana RRJ-syöttöliikennesuihkukoneen (Russian Regional Jet, myöhemmin Superjet 100) suunnittelussa yhdessä muiden venäläisten lentokoneyhtiöiden kanssa. Se on myös kehittänyt tiedustelu- ja kaukomittauskoneita.

Kaikkiaan yhtiö on valmistanut 29 erilaista lentokonetyyppiä.

## Yhtiön koneet
* Berijev MBR-2
* Berijev Be-42, NATO-koodi 'Mermaid'
* Berijev A-50 'Mainstay', sotilaallinen kuljetuskone
* Berijev Be-4 'Mug'
* Berijev Be-6 'Madge'
* Berijev Be-8 'Mole'
* Berijev Be-10 'Mallow'
* Berijev Be-12 'Mail'
* Berijev Be-103 Bekas
* Berijev Be-200
* Be-32
* Berijev A-42
* Berijev Be-2500

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Yhtiön kotisivu 
* US division 
* Beriev Aircraft Corporation in the Taganrog Business Directory
Kristinoppikoulu

**Kristinoppikoulu** eli tuttavallisemmin **kripari** on ortodoksisen kirkon järjestämä luterilaisen kirkon rippikoulua muistuttava, tyypillisesti nuorille kirkon jäsenille tarkoitettu kurssi tai leiri. Suomalainen seurakuntien järjestämä kristinoppikoulu on ortodoksisessa maailmassa poikkeuksellinen; vastaavaa kurssia ei järjestetä muissa maailman maissa. 

Kristinoppikoululla ei ole luterilaisen kirkon rippikoulua vastaavaa merkitystä, koska lapset ovat jo kasteen ja mirhavoitelun sakramentin jälkeen täysivaltaisia kirkon jäseniä eikä konfirmaatiota toimiteta kurssin jälkeen. 

Kristinoppikoulujen järjestäminen alkoi jo 1800-luvun lopulla, leirimuotoiset kurssit tulivat ohjelmaan 1950-luvulta lähtien. Nykyisin yleisin tapa suorittaa kristioppikoulu on kristinoppikoululeiri, joita järjestävät eri seurakunnat ja Ortodoksisten Nuorten Liitto. Yleensä kristinoppikoulun suorittavat 14-15-vuotiaat nuoret. Luterilaisen kirkon ja nuorisokulttuurin antaman esikuvan seuraamana ortodoksisten perheiden nuorten ikäluokista selvä enemmistö osallistuu kripareille; osallistumisprosentti on vaihdellut seurakunnasta riippuen 60 ja 100 prosentin välillä. Jotkut seurakunnat järjestävät kristinoppikouluja myös aikuisille. Kurssi tai leiri sopii myös kirkkoon liittymistä harkitsevalle. 

Kristinoppikoulun tavoitteena on ortodoksisen identiteetin vahvistaminen ja kirkolliseen yhteisöön kasvaminen. Leirimuotoisen kurssin aikana on tyypillisesti oppitunteja, jumalanpalveluksia, yhteisiä ryhmätoimintoja, saunomista ja illanviettoja. Oppitunneilla tutustutaan sakramentteihin, liturgian kulkuun ja kirkollisiin tapoihin. Todellista tapahtumia saatetaan jäljitellä käytännöllisten harjoituksen eli demojen kautta, esimerkiksi hää-, hautajais- ja kastedemo. Kurssin sisältö on riippunut myös seurakuntien perinteestä. 

Piispankokous hyväksyi alkuvuonna 2020 uusitun kristinoppikoulun opetussuunnitelman. Tarkoituksena on ollut tukea esimerkiksi osallistujien sosiaalisten suhteiden kehittymistä kriparin aikana ja seurauksena. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ripari, kripari tai protuleiri - mitä niistä jää käteen? (audio/podcast, 18.4.2020, toim. Ali Isokangas, Timo Kalliokoski ja Mio von Reiche) (areena.yle.fi)
*Kristinoppileiri eli kripari (Suomen ortodoksinen kirkko)  (ort.fi)
*Outi Ylinen: Kripari, kristinoppikoulu ortodoksisessa kirkossa (ortodoksi.net)
*Kristinoppikoulu (onl.fi)
Aleksei Arbuzov

**Aleksei Nikolajevitš Arbuzov** (; 1908 Moskova, Venäjä – 1986 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja ohjaaja.

Arbuzovin vanhemmista isä oli venäläinen, äiti kreikkalainen. Hän sai ensikosketuksen teatteriin Pietarin Mariinski-teatterissa, jonka avustajaksi hän pääsi 1922. Ensimmäisen oman näytelmänsä hän julkaisi vuonna 1930. Hänen näytelmiään sovitettiin myös televisiolle ja elokuviksi monissa maissa (esimerkiksi Puolassa ja Britanniassa).

Arbuzovin ensimmäiset tekstit olivat agitaatiokatsauksia, mutta myöhemmin hän alkoi kirjoittaa täysimittaisia kokeilevia näytelmiä. Antiikin kuoroesitysten rinnalla niissä oli improvisointia. Suojasään aikana esitetty näytelmä *Tapahtui Irkutskissa* (1959) herätti runsaasti keskustelua. Sen jälkeen 1960–1980-luvuilla hän vakiinnutti asemansa näytelmillä, joita on esitetty suomeksikin. 

## Suomennettuja näytelmiä
Lähteet: 
* *Lupaus* tai *Marik-parkani* (*Мой бедный Марат*, *Moj bednyj Marat*, 1965)
* *Menetetty poika* (Poterjannyi syn)
* *Puolitiessä* (*Победительница*, *Popeditelnitsa*, 1983)
* *Sataa ja paistaa*
* *Tapahtui Irkutskissa* (Irkutskaja istorija)
* *Vanha rakas koti* tai *Tässä vanhassa rakkaassa talossa* (V etom milom starom dome)
* *Vanhanaikainen komedia* tai *Komedia olkaa hyvä* (*Старомодная комедия, Staromodnaja komedija*, 1975), suom. Annikki Laaksi, suomalainen kantaesitys Kuopion kaupunginteatterissa rooleissa Vieno Saaristo ja Veikko Tiitinen
* *Kuusi rakastavaista* (*Šestero ljubimyh*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Alexander Archipenko

**Alexander Porfiryevich Archipenko** (, 30. toukokuuta 1887 Kiova, Ukraina – 25. helmikuuta 1964 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen modernistinen kuvataiteilija. Archipenko syntyi Ukrainassa, mutta muutti jo nuorena ulkomaille. Hän työskenteli ja opiskeli Pariisissa ja Berliinissä.

Archipenko asettui Yhdysvaltoihin vuonna 1923. Hän teki sekä veistoksia että maalauksia kubismin hengessä. 1930- ja 1940-luvulla hän suuntautui klassisempaan naturalismiin ja alkoi käyttää perinteisiä kuvanveistäjien materiaaleja, kuten pronssia ja marmoria. 1950-luvulla hän palasi värikkäiden teollisten materiaalien pariin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Archipenko, Alexander, Encyclopdia of Ukraine
Kesäparatiisi

**Kesäparatiisi** on suomalainen, Yle TV1:n esittämä viihdeohjelma, jota esitettiin ensimmäisen kerran kesällä 2002. Ohjelman juontajana ja haastattelijana toimi muoti- ja tyylitoimittaja Jaakko Selin.

Kesällä 2002 ja 2003 *Kesäparatiisissa* vierailtiin ympäri Suomen tavallisten ihmisten kesämökeillä ja muissa kesänviettopaikoissa. Kesällä 2004 ohjelmasarjan nimi muuttui muotoon *Kesäparatiisi ulkomailla*. Tällä kertaa tutustuttiin ulkosuomalaisten koteihin ja heidän asuinmaidensa kulttuureihin. Esiteltäviä maita olivat Itävalta, Ruotsi, Kreikka, Ranska, Englanti, Norja, Irlanti, Saksa, Turkki, Viro sekä Egypti.

*Kesäparatiisi* oli ehdolla parhaaksi viihdeohjelmaksi Venla-gaalassa vuonna 2005.

Kesällä 2005 ja 2009 esitettiin uusintoja *Kesäparatiisi ulkomailla* -sarjasta.

## Kesäparatiisi ulkomailla -sarjan jaksot
# Turkki, Istanbul: Jouko ja Anne Rosenberg ja 7-vuotias Olli asuvat Istanbulissa. Jakson turkinsuomalaisia ovat myös persiankieltä yliopistossa opettava Esko Naskali ja matkailualalla työskentelevä Helena Unlu. Ensiesitys 1.7.2004.
# Itävalta: Jouko ja Maarit Myrrä ja 7-vuotias Mikke asuvat Itävallassa. Jaksossa tavataan myös suomalainen Maritta Mähr, joka on harvinainen itävaltalainen perheenäiti, koska käy myös ansiotyössä. Ensiesitys 8.7.2004.
# Ruotsi: Kari ja Irja Immonen asuvat Ruotsin Täbyssä. Jaksossa tavataan myös Micke Sannholm ja avopuoliso Anna Nordman sekä tanssija-koreografi Matti Alenius. Ensiesitys 15.7.2004.
# Kreikka: Mia Siltamäki ja Aleksandros Bysantiadis ovat asuneet Ateenassa vuodesta 2000. Myös Aleksandroksen äiti Marja-Leena on suomalainen. Jaksossa tavataan myös Maarit Peltonen, joka on asunut kreikkalaismiehensä kanssa Ateenassa 16 vuotta ja toimii matkaoppaana neljällä kielellä. Ensiesitys 22.7.2004.
# Irlanti: Tuija Aleksandroff ja Katri Halme asuvat Dublinissa Camphill-yhteisössä. Jakson kolmas irlanninsuomalainen on it-alalla työskentelevä Pauliina Svensk, joka opettaa vapaa-aikanaan Dublinin Suomi-koulussa. Ensiesitys 29.7.2004.
# Saksa, Baijeri: Arto Aikkila ja Taina Levanoja-Aikkila muuttivat yhdeksän vuotta sitten pieneen Ayingin kylään Münchenin maalaiskuntaan. Münchenissä tavataan myös jazzlaulaja Tuija Komi sekä kaupungissa toisensa tavannut nuoripari Vivi Komaro ja Mika Andersson. Ensiesitys 5.8.2004.
# Ranska: Pariisin taivaan alla. (Ei tarkempia tietoja). Ensiesitys 12.8.2004.
# Egypti, Kairo: Anna-Liisa Hannula-Tukiainen, Jussi Tukiainen ja 2-vuotias Timsah-poika asuvat Kairossa. Muita ohjelman Kairon-suomalaisia ovat Annu El Masri ja Sanna Jeskanen. Ensiesitys 19.8.2004.
# Norja: Terveydenhoitoalalla työskentelevät Jaska Aspholm ja Sanna Joska ovat asuneet kolme vuotta Oslossa. Jaksossa tavataan myös Erkki Polvisen ja Tuija Nurmen norjalaisperheet. Ensiesitys 26.8.2004.
# Lontoo: Lontoon suomalaisen kirkon pappi Juha ja Marjo Rintamäki asuvat kirkon yläkerrassa 6-vuotiaan Tytin ja 3-vuotiaan Emmin kanssa. Jaksossa tavataan myös toimittaja Erkki Toivanen ja kuvatoimistossa työskentelevä Jani Levänen. Ensiesitys 2.9.2004.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ohjelman kotisivut
All Things Must Pass

**All Things Must Pass** on George Harrisonin vuonna 1970 julkaistu kolmas sooloalbumi ja ensimmäinen, jonka Harrison julkaisi yhtyeensä The Beatlesin hajottua. Albumin nimi tarkoittaa "kaikki on katoavaista". 

Tripla-albumi koostuu paljolti Harrisonin kappaleista, jotka hän oli tehnyt jo Beatlesin kitaristina ollessaan, mutta joita ei ollut koskaan julkaistu Beatlesin albumeilla. Albumissa yhdistyvät melodisuus ja henkisyys sekä tuottaja Phil Spectorin runsaat sovitukset. Albumin kolmas levy koostuu jammailusta.

Hittisingleiksi albumilta nousivat "My Sweet Lord" ja "What Is Life". Harrisonin lisäksi albumilla soittavat muun muassa Ringo Starr, Eric Clapton, Peter Frampton ja Billy Preston. Harrison itse soittaa kitaraa ja slide-kitaraa.

*All Things Must Pass* nousi Yhdysvaltain Billboard-albumilistan ykköseksi. Se valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen *[[1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään]]*.

## Kappaleluettelo

Kaikki kappaleet kirjoittanut Harrison, ellei toisin mainita.

#"I'd Have You Anytime" (George Harrison/Bob Dylan) 2:56
#"My Sweet Lord" 4:38
#"Wah-Wah" 5:35
#"Isn't It a Pity (Version 1)" 7:08
#"What Is Life" 4:22
#"If Not for You" (Dylan) 3:29
#"Behind That Locked Door" 3:05
#"Let It Down" 4:57
#"Run of the Mill" 2:49
#"Beware of Darkness" 3:48
#"Apple Scruffs" 3:04
#"Ballad of Sir Frankie Crisp (Let It Roll)" 3:46
#"Awaiting on You All" 2:45
#"All Things Must Pass" 3:44
#"I Dig Love" 4:55
#"Art of Dying" 3:37
#"Isn't It a Pity (Version 2)" 4:45
#"Hear Me Lord" 5:46
#"Out of the Blue" (Jim Gordon/Carl Radle/Bobby Whitlock/Eric Clapton/Gary Wright/Harrison/Jim Price/Bobby Keys/Al Aronowitz) 11:14
#"It's Johnny's Birthday" (Bill Martin/Phil Coulter) 0:49
#"Plug Me In" (Gordon/Radle/Whitlock/Clapton/Mason/Harrison) 3:18
#"I Remember Jeep" (Ginger Baker/Klaus Voormann/Billy Preston/Clapton/Harrison) 8:07
#"Thanks for the Pepperoni" (Gordon/Radle/Whitlock/Clapton/Mason/Harrison) 5:31

## Lähteet
Fafnir

**Fafnir** ("Syliksikäyvä") tai **Fafner** on skandinaavisessa mytologiassa esiintyvä lohikäärme. Fafnir oli alun perin voimakas kääpiö, joka muuttui lohikäärmeeksi voidakseen paremmin vartioida anastamaansa aarretta.

Völsunga-saagassa kerrotaan, että Hreidmarr vaati jumalilta maksua näiden surmaamasta Hreidmarrin pojasta Otrista. Otrilla oli tapana uida koskessa saukon hahmossa, ja kerran Loki surmasi saukon rannalla. Odin maksoi Hreidmarrille verirahana suuren kasan kultaa, jonka he olivat anastaneet kääpiö Andvarilta, mutta Loki kirosi aarteen. Hreidmarrin kaksi muuta poikaa, Reginn ja Fafnir, vaativat osuutta kullasta. Hreidmarr ei suostu siihen, jolloin Fafnir tappoi isänsä miekalla tämän nukkuessa. Murhattuaan isänsä Fafnir muuttui lohikäärmeeksi ja omi kulta-aarteen itselleen. Fafnir vetäytyi Gnitaheidrille, ja hänellä oli kauhukypärä, jota kaikki elolliset pelkäsivät. Myöhemmin Fafnirin veli seppä Reginn suostuttelee kasvattipoikansa Sigurdin tappamaan Fafnirin. Sigurd kaivaa kuopan Fafnirin kulkureitille ja piiloutuu sinne. Fafnirin kulkiessa purolle Sigurd työntää miekan pedon vatsaan. Reginn aikoo kuitenkin tappaa Sigurdin ja anastaa aarteen, mutta Sigurd saa tästä vihiä maistettuaan lohikäärmeen verta ja opittuaan ymmärtämään lintujen puhetta. Linnut varoittavat Sigurdia, ja Sigurd tappaa Reginnin. Sitten Sigurd söi Fafnirin sydäntä ja joi sekä Fafnirin että Reginnin verta.  Sigurd myös kylpee lohikäärmeen veressä, sillä tietäjä on neuvonut, että kylpeminen veressä tekee haavoittumattomaksi.

Richard Wagnerin oopperassa *[[Nibelungin sormus]]* lohikäärme esiintyy nimellä Fafner, ja on alun perin jättiläinen eikä kääpiö.

## Lähteet
* Eddan sankarirunot. Suomentanut sekä johdannolla ja selityksillä varustanut Aale Tynni. WSOY 1980. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Mardi Gras (albumi)

**Mardi Gras** on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Creedence Clearwater Revivalin seitsemäs ja viimeinen albumi, joka julkaistiin vuoden 1972 huhtikuussa. Tom Fogertyn jätettyä yhtyeen *[[Pendulum (Creedence Clearwater Revivalin albumi)|Pendulum]]*-albumin jälkeen, tämä levy tehtiin kokoonpanolla John Fogerty (kitara, kosketinsoittimet, laulu), Stu Cook (basso, kitara, laulu) ja Doug Clifford (rummut, laulu). 

Cook ja Clifford osallistuivat ensimmäistä kertaa Fogertyn kanssa kappaleiden tekemiseen, laulamiseen ja tuottajan tehtäviin. Levyn tunnetuimpia kappaleita ovat singlet ”Someday Never Comes” ja ”Sweet Hitch-Hiker”. Kriitikot ja fanit kuitenkin tyrmäsivät *Mardi Gras'n*, ja yhtye hajosi. 

*Mardi Gras* on Creedence Clearwater Revivalin seitsemästä studioalbumista ainoa, josta ei ole julkaistu bonuskappaleita sisältävää ”40th Anniversary Edition” -painosta. Muiden CCR-levyjen 40th Anniversary Edition -painokset julkaistiin vuonna 2008, jolloin yhtyeen debyyttialbumin, *[[Creedence Clearwater Revival (albumi)|Creedence Clearwater Revival]]in*, julkaisusta tuli kuluneeksi neljäkymmentä vuotta.

## Kappaleet

**A-puoli**
#  
#* *Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty.*
#  
#* *Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Stu Cook. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Stu Cook.*
# 
#* *Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Doug Clifford. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Doug Clifford.*
#  
#* *Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Doug Clifford. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: Doug Clifford.*
# 
#* *Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty.*

**B-puoli**
# 
#* *Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Doug Clifford. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Doug Clifford.*
# 
#* *Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: Stu Cook. Soolokitara: Stu Cook. Tuottaja: Stu Cook.*
# 
#* *Nauhoitettu tammikuussa 1972. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty.*
# 
#* *Nauhoitettu keväällä 1971. Laulu: Stu Cook. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: Stu Cook.*
# 
#* *Nauhoitettu keväällä 1971. Laulu: John Fogerty. Soolokitara: John Fogerty. Tuottaja: John Fogerty.*

## Singlet

*”Sweet Hitch-Hiker” / ”Door to Door” (30. kesäkuuta 1971)
*”Someday Never Comes” / ”Tearin' Up the Country” (huhtikuu 1972)

## Kokoonpano
*Doug Clifford &ndash; rummut, laulu 
*Stu Cook &ndash; bassokitara, rytmikitara, soolokitara, piano, laulu 
*John Fogerty &ndash; soolokitara, rytmikitara, kosketinsoittimet, laulu

## Lähteet

### Viitteet
Pokrovan yhteisö

**Pokrovan yhteisö** on Kirkkonummella toimiva ortodoksinen luostari, joskaan sillä ei ole virallista luostaristatusta. 

Luostari toimii entisellä Dannedbrogin maatilalla ja talli on muutettu kirkoksi. Luostarin on perustanut munkki Hariton (oik. Hariton Tuukkanen, s. 1953), joka sai vuonna 1995 luvan luostarin perustamiseen arkkipiispa Johannekselta. Täten Pokrovan yhteisö on Suomen ainoa itsenäisyyden aikana perustettu luostari. Dannedbrogin tilan kunnostustyöt alkoivat 1996 ja vanhasta tallista tehtiin kirkko, joka vihittiin 2001. Lisäksi tilalla on viljelyksiä, rukoushuone ja muita rakennuksia. Yhteisössä käy vuosittain noin 10&nbsp;000 vierasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pokrova.fi
Comptel

**Comptel Oy** on Nokian omistama suomalainen ohjelmistovalmistaja, joka toimittaa liiketoiminnan tukiohjelmistoja teleoperaattoreille. Yhtiön keskeisiä tuotteita ovat mediaattori- ja provisiointiohjelmistot.

Yhtiö perustettiin vuonna 1986 yhtiöittämällä silloisen Helsingin Puhelinyhdistyksen (myöhemmin Helsingin Puhelin Oyj) atk-osasto. Yhtiö oli Helsingin Puhelimen kokonaan omistama tytäryhtiö vuoteen 1999 saakka, jolloin se listattiin Helsingin pörssiin. Helsingin Puhelimen omistusosuudeksi jäi tuolloin noin 58 %. Vuonna 2005 Helsingin Puhelimen seuraaja Elisa Oyj vähensi omistusosuutensa Comptelissa 19,9 %:iin myymällä yhtiön osakkeita institutionaalisille sijoittajille. Vuonna 2017 Nokia osti Comptelin.

Comptelin toimitusjohtajana oli vuodesta 2011 lähtien Juhani Hintikka. Hän oli aiemmin ollut Comptelin hallituksen jäsen 2007–2008. Helmikuussa 2018 hän ei enää ollut Nokian palveluksessa, kun häntä epäiltiin sisäpiiritiedon väärinkäytöstä syksyn 2014 osakekaupoissa.

Nimi Comptel tulee sanoista *computing* ja *telephone*.

## Omistus
Nokia julkisti Comptel Oyj:n oston 9. helmikuuta 2017 ja ilmoitti 29. kesäkuuta 2017 saaneensa kaupan päätökseen. Kaupalla Nokia sanoi pyrkivänsä vahvistamaan "ohjelmistoportfoliotaan ja go-to-market -valmiuksiaan."

Suurimmat osakkeenomistajat vielä marraskuun 2015 lopussa olivat:

# Mandatum Henkivakuutusosakeyhtiö 19,0&nbsp;%
# Elisa Oyj 13,3&nbsp;%
# Keskinäinen Vakuutusyhtiö Kaleva 8,1&nbsp;%
# Keskinäinen työeläkevakuutusyhtiö Varma 4,8&nbsp;%
# FIM sijoitusrahastot 3,2&nbsp;%
# Nordea Henkivakuutus Suomi Oy 2,4&nbsp;%
# Valtion Eläkerahasto 2,4&nbsp;%
# Keskinäinen Eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen 2,1&nbsp;%

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Comptelin verkkosivusto 
* Comptelin Nexterday North -tapahtuma
Stefano Benni

**Stefano Benni** (12. elokuuta 1947 Bologna, Italia – 9. syyskuuta 2025 Bologna, Italia) oli italialainen kirjailija, runoilija, näytelmäkirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja toimittaja. Benniä on arvostettu omaperäisenä ja kekseliäänä kirjailijana. Monissa hänen teoksissaan on satiirisia aineksia. Bennin kirja *Baol* palkittiin vuonna 1999 Tähtivaeltaja-palkinnolla parhaana suomeksi käännettynä science fiction -kirjana. 

Stefano Benni asui Bolognassa. Häneltä on suomennettu kolme kirjaa, joiden kaikkien suomentaja on ollut Laura Lahdensuu.

## Teokset
* *Bar Sport* (1976) 
* *Prima o poi l'amore arriva* (1981) 
* *Terra!* (1983) 
* *I meravigliosi animali di Stranalandia, con disegni di Pirro Cuniberti* (1984) 
* *Il bar sotto il mare* (1987) 
* *Baol* (1990) Suomennettu 1998 nimellä *Baol.*
* *Ballate* (1991) 
* *La compagnia dei Celestini* (1992) 
* *L'ultima lacrima* (1994) 
* *Elianto* (1996) Suomennettu 2001 nimellä *Elianto.*
* *Bar Sport Duemila* (1997) 
* *Blues in sedici* (1998) 
* *Teatro* (1999) 
* *Spiriti* (2000) 
* *Dottor Niù, corsivi diabolici per tragedie evitabili* (2001) 
* *Saltatempo* (2001) Suomennettu 2004 nimellä *Keplo.*
* *Achille pie' veloce* (2003) 
* *Margherita Dolcevita* (2005) 

### Suomennetut teokset

* 
* *[[Elianto]]* (suom. Laura Lahdensuu, 2001 Loki-kirjat.)
* *[[Keplo]]* (suom. 2004)

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kimmo Lilja: Italialaiskirjailija Stefano Benni: Tyhjän viihteen ylivalta jähmettää. Turun sanomat 11.10.1999.
* Putte Wilhelmsson: Elianto. Helsingin Sanomat 6.6.2001.
* Seppo Lehtinen: Elianto. Turun sanomat 1.7.2001.
* Toni Jerrman: Elianto . Tähtivaeltaja 2/2001.
* Jukka Koskelainen: Keplo. Helsingin Sanomat 29.7.2004.
Laurentius (vastapaavi)

**Laurentius** (k. 507 tai 508) oli katolisen kirkon paaviutta omakseen väittänyt vastapaavi marraskuusta 498 helmikuuhun 499 ja 501–506.

22. marraskuuta 498 Symmachus valittiin paaviksi, ja samana päivänä Laurentiuksen kannattajat julistivat hänet paaviksi. Laurentiuksen kannattajiin lukeutuivat myös Bysantin keisari Anastasios I ja goottien kuningas Teoderik Suuri. Symmachus haki sopua tarjoamalla Laurentiukselle Noceran piispankuntaa, mutta yritys ei onnistunut. Laurentius joutui viimein jättämään Rooman, kun Teoderik lopetti hänen tukemisensa, koska hän pelkäsi Laurentiuksen saavan liikaa vaikutteita Bysantista.
Timpa Laine

**Timo ”Timpa” Laine** (s. 1966 Tampere) on suomalainen basisti, joka oli 2000-luvun alussa uudelleen perustetun Hanoi Rocksin ensimmäisen kokoonpanon jäsen.

## Ura
Ensimmäisiä musiikin alueella julkitulleita Timpa Laineen töitä on Riistetyt-yhtyeen ensimmäisen albumin *Valtion vankina* kansikuva vuodelta 1982. Nuket-yhtyeessä vuosina 1987–1992 soittanut Laine soitti 1997–1998 yhtyeessä Colme Cowboyta tamperelaisten Nuket-kitaristi Daffy Terävän ja rumpali Kari ”Lacu” Lahtisen kanssa. Yhtye soitti keikoilla pääasiassa punk-, glam rock- ja rock-covereita sekä teki yhteistyötä Pelle Miljoonan kanssa nimellä Colme Cowboyta featuring Pelle Miljoona. Colme Cowboyta -yhtyeen albumilla *Kuuden tähden hotelli* esiintyy useita keikoilta tuttuja vierailevia artisteja, kuten Pelle ja Pate Mustajärvi. Daffy Terävä liittyi Yö-yhtyeeseen vuonna 2000. 

Vuosina 1999–2000 Laine oli mukana Michael Monroen Tampereen-kiertueyhtyeessä Michael Monroe Tour Band yhdessä Lacun kanssa. Tämän jälkeen yhtye esiintyi Helsingissäkin, mutta ilman Timpaa. Pian Laine kuitenkin palasi keikkakokoonpanoon ja pysyi siinä vuoteen 2002.

Vuonna 2001 yhtyeeseen liittyi myös kolmas tamperelainen, Costello Hautamäki, ja kun vielä Michael Monroen ja entisen Hanoi Rocksin kitaristin Andy McCoyn välit lämpenivät, syntyi yhtye Michael Monroe and Andy McCoy Hanoi Rocks Revisited eli lyhyemmin Hanoi Rocks Revisited, joka teki ensimmäisen keikkansa Turussa vuoden 2001 Ruisrockissa. Michael Monroe Tour Band esiintyi vielä 12. tammikuuta 2002 Helsingissä Tavastia-klubissa. Hanoi Rocks oli hajonnut kesäkuussa 1985 mutta syntyi nyt uudelleen. Laine soitti vuonna 2002 Hanoi Rocksin comeback-levyllä *[[Twelve Shots on the Rocks]]* ja vuonna 2003 Monroen soololevyllä *[[Whatcha Want]]*. Vuonna 2003 Laine myös kiersi yhtyeen kanssa Euroopassa ja Japanissa. Laine erosi Hanoi Rocksista vuoden 2004 loppupuolella perheeseensä syntyneen pojan vuoksi. Yhtye otti hänen tilalleen Andy ”A. C.” Christellin.