C-4

**C-4** (composition 4) on lähinnä sotilaskäyttöön suunniteltu muoviräjähde, jossa räjähteenä toimii RDX eli heksogeeni. RDX:n molekyylikaava: C3H6N6O6. RDX:n pallotikkumalli on esitetty kuvassa 1. C-4:n räjähdysvoima aiheutuu lähinnä korkeasta lämpötilasta sekä äkillisesti laajentuvasta kaasuista seuraavan reaktioyhtälön mukaan: 

2C3H6N6O6(s) -> 3N2(g) + 6H2O(g) + 6CO(g) + 3CH2O(g).  

C-4 räjähdyksessä syntyy siis pääasiassa typpikaasua (N2), hiilimonoksidia (CO), vesihöyryä (H2O) ja mahdollisesti formaldehydiä (CH2O) tai muita pienhiukkasia riippuen palamistilanteesta ja -ympäristöstä. C-4 on räjähdysvoimaltaan 1,34 kertaa tehokkaampaa kuin TNT.  Koska C-4 on ns. nopea räjähdysaine (räjähdysnopeus yli 8 000 m/s), saadaan siitä suurin hyöty sotilaskäytössä.  

## Historia
C-4 on Yhdysvalloissa sotilaskäyttöön kehitetty muoviräjähde, joka kuuluu Composition C räjähdeperheeseen. Se on turvallisempi ja vakaampi kuin aiemmat variantit, kuten C-3 ja C-2. Kehitystyö alkoi 1950-luvulla, ja sen tavoitteena oli parantaa räjähteen turvallisuutta ja luotettavuutta sekä käytössä että varastoinnissa. C-4:n muovattavuus ja hallittu räjähdysvoima ovat tehneet siitä suositun valinnan monissa sotilasoperaatioissa. Varhaisimpia versioita C-4 alettiin valmistaa vuonna 1956 ja lopullinen läpimurto tapahtui, kun Phillips Petroleum Company sai C-4 valmistusprosessiin patentin vuonna 1958, jolloin räjähteen valmistus alkoi suuremmalla mittakaavalla.

Vietnamin sodan (1955–1975) aikana Yhdysvaltain sotilaat käyttivät C-4:ää laajasti. Sen muokattavuus ja tehokkuus tekivät siitä ihanteellisen työkalun monenlaisiin tehtäviin, kuten siltojen tuhoamiseen ja esteiden raivaamiseen. Lisäksi sotilaat havaitsivat, että pieniä määriä C-4:ää voitiin käyttää ruoan lämmittämiseen, sillä se palaa tasaisesti ilman räjähdysvaaraa. Tämän jälkeen C4-räjähdettä on käytetty monissa eri operaatioissa ja se on vakiintunut monien maiden asevoimien perusvarustukseen.

## Rakenne ja valmistus
RDX on syklinen nitro-yhdiste (kuva 1). Yhdiste on erittäin stabiili mutta reagoi nopeasti korkeaan lämpötilaan ja iskuun, ja se on siksi tehokas räjähdysaine. Se on myös vedenkestävä, mikä lisää sen käyttömahdollisuuksia vaikeissa olosuhteissa. C4 sisältää yleensä noin 91 prosenttia RDX:tä, ja loput ainesosat koostuvat erilaisista sideaineista, kuten polyisobutyleenistä tai vastaavista polymeeristä, joiden ansiosta räjähde on vakaa ja helposti muotoiltava. Lisäksi stabilointiaineet, kuten parafenyleenidiamiini (PPD), estävät RDX:n hajoamisen, ja varmistavat siten pitkän säilyvyysajan ja suojan lämpötilan ja kosteuden vaihteluilta.

C-4:n valmistus on monivaiheinen prosessi, joka edellyttää tarkasti hallittuja kemiallisia reaktioita. Prosessin ytimessä on RDX:n synteesi, joka voidaan toteuttaa muun muassa nitrolyysin tai nitrausreaktion avulla. Nitrolyysi voidaan toteuttaa nitraamalla DPT:tä (Dipropyylitryptamiini) hapotetuissa ionisissa nesteissä. Ioninesteet ovat uudelleenkäytettäviä ja turvallisempia kuin perinteiset orgaaniset liuottimet, ja ne mahdollistavat tehokkaan tuotteen talteenoton. Tämä lähestymistapa on merkittävä, koska siinä yhdistyvät turvallisuus tehokkuus ja prosessin yksinkertaisuus. Nitrausreaktiossa hyödynnetään nitrausreagenssia, joka soveltuu erinomaisesti korkeaenergeettisten materiaalien, kuten RDX:n, synteesiin. Sen ansiosta synteesi on tehokas, nopea ja korkeasaantoinen. Menetelmä on lisäksi turvallinen ja helppo suorittaa laboratorio-olosuhteissa. Nämä kaksi menetelmää eroavat toisistaan siten, että nitrolyysissä orgaaninen yhdiste hajotetaan kemiallisesti reaktiivisemmiksi komponenteiksi hyödyntämällä esimerkiksi ioninesteitä. Nitrausreaktiossa yhdisteen rakennetta ei hajoteta, vaan siihen liitetään  NO2– ryhmä, yleensä typpi- tai rikkihapon avulla.

## Ympäristö- ja terveysvaikutukset
C4-räjähteen käytöllä on merkittäviä ympäristövaikutuksia. Sen pääasiallinen komponentti RDX on kemikaali, joka voi saastuttaa maaperää ja pohjavesiä, jos sitä joutuu luontoon suuria määriä. RDX:n on havaittu olevan myrkyllistä monille eliölajeille, ja se voi säilyä ympäristössä pitkiä aikoja ja hajota hitaasti. Ilmaan vapautuessaan C4-räjähteen palamistuotteet voivat sisältää myrkyllisiä yhdisteitä. Yhdisteet voivat vaikuttaa ilmanlaatuun ja aiheuttaa terveysriskejä ihmisille, jotka altistuvat niille suurina pitoisuuksina.

Sotilasalueilla, joissa C4:llä ja muilla vastaavilla räjähteillä on suoritettu testejä, on havaittu pysyviä saastumisongelmia. Erityisesti maaperään, pohjaveteen sekä vesistöihin joutuneet jäänteet nitroyhdisteitä ja formaldehydejä ovat suuri ympäristöriski. Maaperässä esiintyvät jäännökset voivat häiritä ravinteiden kiertoa ja haitata kasvillisuuden elinolosuhteita. Jäänteet vaikuttavat myös vesistöjen eliöihin muun muassa kasvun hidastumisena, lisääntymisvaurioina ja käyttäytymismuutoksina. C-4 ja sen vaikuttava aine RDX voivat joutuessaan elimistöön esimerkiksi nielemisen tai hengitysteiden kautta aiheuttaa vakavia terveysvaikutuksia, kuten pitkittynyttä pahoinvointia, oksentelua ja muistihäiriöitä. Nykyisin kehitetään vaihtoehtoisia räjähdekomponentteja, jotka olisivat vähemmän haitallisia ympäristölle, mutta C4 on edelleen laajalti käytetty, vaikka sen pitkäaikaiset vaikutukset ympäristöön ovat huomattavia.

## Turvallisuus ja lainsäädäntö
C-4 tunnetaan erityisen turvallisena räjähteenä sen vakauden ja huolellisesti suunnitellun koostumuksen ansiosta. Sen sisältämät lisäaineet, kuten parafenyleenidiamiini (PPD), vähentävät herkkyyttä iskuille, lämmölle ja mekaaniselle paineelle, mikä tekee siitä erittäin turvallisen ja helposti hallittavan räjähteen. Massa on tahnamaista, eikä C-4 reagoi tavanomaisiin ympäristötekijöihin, vaan vaatii räjähdysreaktion käynnistymiseen erityisen sytyttimen, kuten nallin. Se sietää hyvin kosteutta ja lämpötilavaihteluita, ja sen käyttöikä on jopa vuosikymmeniä. Näiden ominaisuuksien vuoksi koulutettu henkilö voi käsitellä, kuljettaa ja varastoida C-4:ää luotettavasti.

C-4:n käyttöä, hallussapitoa, valmistusta ja jakelua on säädelty tiukasti kansainvälisillä laeilla. Laittomaan tuotantoon ja käyttöön liittyvien riskien vuoksi monet maat ovat asettaneet sen valmistukselle ja hallussapidolle tarkat lait ja valvontatoimet. Esimerkiksi Suomessa räjähteiden valmistusta ja varastointia säädellään valtioneuvoston asetuksella 819/2015, joka määrittelee tarkasti räjähteiden käsittelyyn liittyvät turvallisuusvaatimukset. Lisäksi Euroopan unionin asetus 2019/1148 pyrkii estämään räjähteiden laittoman valmistuksen tiukentamalla ja yhdenmukaistamalla valvontaa ottaen huomioon terrorismin ja muun vakavan rikollisen toiminnan aiheuttamat uhat yleiselle turvallisuudelle.

## Lähteet