Lalli

*

*'Lalli** (mahdollisesti **Laurentius**, **Lauri** tai **Lalloi*') on otaksuttavasti 1100-luvulla elänyt [[köyliö]]läinen [[talonpoika]], joka [[Suomalainen kansanperinne|kansanperinteen]] mukaan surmasi [[piispa Henrik]]in [[Köyliönjärvi|Köyliönjärven]] jäällä [[20. tammikuuta]] noin vuonna [[1156]]. 

Vanhin maininta Lallista piispa Henrikin surmaajana on [[Hemminki Maskulainen|Hemminki Maskulaisen]] virrestä vuodelta 1616. Lallista kertoo lisäksi muun muassa [[Johannes Messenius]] 1620–1630-luvuilla kirjoittamassaan *Scondia illustrata* -teoksessa. Piispa Henrikin surman puolestaan mainitsee ainakin [[Uppsalan arkkipiispa]] [[Jakob Ulfsson]] vuonna 1478. Kirjallisia lähteitä pidetään nykyään kuitenkin epämääräisinä, ja koska varhaisimmatkin niistä on kirjoitettu kauan oletettujen tapahtumien jälkeen, monet [[Historiantutkimus|historiantutkijat]] epäilevät Henrikin ja siten myös Lallin olemassaolon todenperäisyyttä. Ennen useat tutkijat, kuten esimerkiksi [[Jalmari Jaakkola]] 1930-luvulla, sen sijaan pitivät Lallia historiallisena henkilönä. Heidän käsitystensä mukaan tämä oli paikallinen suurtalonpoika, joka oli jopa ylhäistä syntyperää.

Mikäli Lallin oletetaan olevan historiallinen henkilö, hän olisi ensimmäinen [[Suomalaiset|suomalainen]], joka tunnetaan [[Suomen historia|historiassa]] nimeltä.  

== Pyhän Henrikin legenda ja Piispa Henrikin surmavirsi ==

1200-luvun lopulta peräisin oleva *Pyhän Henrikin legenda* kertoo piispan surmaajan olevan nimeltä mainitsematon murhamies, joka tappoi piispan julmasti tämän ”tahdottua ojentaa murhaajaa kirkollisella kurilla”. *Piispa Henrikin surmavirsi*, jonka varhaisin muistiinmerkitty versio on vasta 1600-luvulta, antaa piispan kuolemasta hyvin toisenlaisen kuvan. Erään surmavirren version mukaan piispa Henrik oli [[Ruotsi]]n kuninkaan [[Eerik Pyhä|Eerikin]] kanssa lähtenyt [[Ensimmäinen ristiretki Suomeen|ristiretkelle]] ”[[Häme]]en maalle”. Surmavirren alkuosaan myöhemmin tehdyn lisäyksen mukaan matkakumppani vaihtuu kuninkaasta ajomieheen. Matka tapahtuu keväällä eikä tammikuussa, johon Henrikin kuolinpäivä on kansanperinteen mukaan sijoitettu.

Matkallaan piispa Henrik oli käynyt vierailulla Lallin kotona tämän ollessa poissa. Piispa oli tarinan mukaan ottanut ruokaa, olutta ja heiniä ja maksanut niistä korvauksen. Isännän palattua Lallin vaimo [[Kerttu]] (Gertrud) väitti piispan väkipakolla ottaneen tarpeet maksamatta niistä mitään. Raivostunut Lalli lähti kirves kädessään veljiensä Pentin ja Olavin kanssa piispan reen perään. Köyliönjärven jäällä he surmasivat Henrikin. Surmavirren eri versiot ja perimätieto on julkaistu *Suomen kansan vanhat runot* -sarjan [[Varsinais-Suomi|Varsinais-Suomea]] käsittelevässä osassa.

Piispa Henrikin surmavirren loppu on alun tavoin lainaa Pyhän Henrikin legendasta. Sen mukaan Lalli katkaisi piispan sormen havitellessaan hänen sinettisormustaan, mutta sormi upposi lumeen. Kerrotaan, että seuraavana kesänä soutumatkalla olleet pikkupoika ja sokea mies löysivät sormen huuhtoutuneena rannalle, toisen version mukaan he tapasivat sen keskellä kesää kellumassa jäälautalla. Kun poika kosketti sokeaa miestä sormella, sai tämä näkönsä takaisin. Kerrotaan myös, että Lalli otti kuolleelta piispalta [[Hiippa|hiipan]] ja asetti sen päähänsä. Kotiin palattuaan hän yritti riisua päähinettä, mutta se oli kuitenkin juuttunut kiinni niin lujasti, että Lallin hiukset irtosivat hiipan mukana. Surmavirren mukaan Lalli kuoli surmatyön jälkeisenä kesänä hiirilauman ajettua hänet pienen järven rannalla kasvaneen puun latvaan, josta Lalli putosi järveen ja hukkui. [[Harjavalta|Harjavallassa]] sijaitseva järvi sai myöhemmin tapauksen johdosta nimen [[Hiirijärvi]]. [[Martti Haavio]]n mukaan hiiriin liittyvä teema on kopioitu saksalaisista [[mäuseturm]]-tarinoista ja lisätty alkuperäiseen surmavirteen jälkikäteen.

== Lalli-nimen etymologiaa ==
Lalli on todennäköisesti muunnos kristitystä Laurentius-nimestä. Se voi myös olla [[Suomalaiset nimet|suomalainen nimi]], joka tarkoittaa [[Karhu|karhua]], isoa lihavaa miestä tai jättiläistä. Koska kunnioitettua karhua ei haluttu häiritä sitä nimeltä kutsuen, siitä käytettiin kiertoilmaisuja kuten *karvalalli*, *lallokki* tai *lallonen*. Suomalaisessa [[Paikannimi|paikannimistössä]] Lalli esiintyy muun muassa [[Pirkkala]]ssa, jossa on sekä paikannimi Lalli että Lallinlahti.

== Lallin perinne nykypäivänä ==


Talonpoika Lalliin liittyvä [[perinne]] elää nykyäänkin vahvana erityisesti [[Satakunta|Satakunnan]] eteläosissa. Se on antanut nimensä useille paikoille, tapahtumille ja yhteisöille. Köyliössä sijaitsee vuonna 1989 paljastettu professori [[Aimo Tukiainen|Aimo Tukiaisen]] veistämä [[Lallin patsas]]. Lisäksi paikkakunnalla toimivat muun muassa urheiluseura [[Köyliön Lallit]] sekä tanssi- ja konserttipaikkana tunnettu [[Lallintalo]]. Vuosina 1917–2009 maakunnassa ilmestyi [[Lalli (sanomalehti)|Lalli]]-niminen sanomalehti. Piispa Henrik ja Lalli esiintyvät [[Nousiaisten vaakuna|Nousiaisten vaakunassa]], entisessä [[Köyliö]]n, nykyisessä [[Säkylän vaakuna|Säkylän vaakunassa]] puolestaan ovat kuvattuna Henrikin [[hiippa]] ja Lallin [[kirves]].

Myös Lalliin liittyviä [[Muinaisjäännös|muinaismuistoja]] on useita. Tunnetuimmat ovat [[Lallin asumus]] Köyliössä sekä [[Lallin itkukivi]] Harjavallan [[Hiirijärvi|Hiirijärvellä]]. Kansanperinteen mukaan molemmat ovat paikkoja, joissa Lalli piispa Henrikin surmattuaan piileskeli. Köyliönjärven [[Kirkkosaari (Köyliönjärvi)|Kirkkosaaressa]] sijaitsee [[Köyliönkartano]] eli Vanhakartano, jonka sanotaan alun perin olleen Lallin omistuksessa ja joutuneen hänen kuolemansa jälkeen [[Katolinen kirkko Suomessa|katolisen kirkon]] haltuun. Kartanon mailla on niin sanottu [[Kirkkosaari (Köyliönjärvi)|Lallin kellari]], joka amiraali [[Carl Tersmeden]]in 1740-luvulla muistiin merkitsemän kertomuksen mukaan toimi varhaisten [[Kristinusko Suomessa|kristittyjen]] kokoontumispaikkana Lallin vaimon Kertun käännyttyä [[Kristinusko|kristinuskoon]]. Kellari on kuitenkin tutkimusten mukaan peräisin vasta 1500-luvulta.

==  Lähteet  ==
* [https://julkaisut.satakuntalainenosakunta.fi/satakuntasarja/pdf/Satakuntasarja_X.pdf Jaakkola, Jalmari: ”Vähän Lallista ja Lalloilasta”]. *Satakunta – Kotiseututukimuksia X*. Helsingin yliopiston Satakuntalainen osakunta, 1936.

=== Viitteet ===


== Kirjallisuutta ==
* Ganander, Christfried (toim. Pentikäinen, Juha): *Mythologia Fennica*. Recallmed, 1995. .
* Haavio, Martti: *Piispa Henrik ja Lalli – Piispa Henrikin surmavirren historiaa*. WSOY, 1948.
* Heikkilä, Tuomas: *Pyhän Henrikin legenda*. SKS, 2005.
* [http://www.kirjalabyrintti.net/kirjat/978-952-5881-10-3/esittely.html Lehtinen, Jussa: *Lallin ajo - historiallinen seikkailukertomus*]. Kirjalabyrintti, 2012.
* Heikkilä, Tuomas: *Lalli – Kansallismurhaajan muotokuva*. Tammi, 2022. .
* Heikkilä, Mikko K.: *Heinien herrat - Suomen historian pisin perinne*. Warelia Kustannus Oy, 2022. 
* [[Paula Havaste|Havaste Paula]]: *Tuulen vihat*. Gummerus 2014 
* [[Paula Havaste|Havaste Paula]]: *Maan vihat*. Gummerus 2015 
* [[Paula Havaste|Havaste Paula]]: *Veden vihat*. Gummerus 2016 
* [[Paula Havaste|Havaste Paula]]: *Lumen armo''. Gummerus 2017 

## Aiheesta muualla

* 
* 

## Katso myös
* Hunnun Herra ja Kirmukarmu ovat myös tarunomaiset kristitty saarnaaja ja tätä vastustanut pakana.