open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Philadelphian orkesteri

**Philadelphian orkesteri** () on Yhdysvaltain tunnetuimpia sinfoniaorkestereita. Se on yksi niin sanotuista suuri viisikko- eli ''Big Five'' -orkestereista. Orkesterin kotipaikka on Pennsylvanian osavaltiossa Philadelphiassa. Orkesterin kotisali on ollut vuodesta 2001 Verizon Hall Kimmel Center for the Performing Arts lähellä Philadelphian Musiikkiakatemiaa, orkesterin entistä esiintymisareenaa, jossa se oli soittanut perustamisestaan lähtien.

Orkesterin perusti vuonna 1900 Fritz Scheel, joka toimi myös sen ensimmäisenä kapellimestarina. Vuonna 1907 Karl Pohlig siirtyi kapellimestarin paikalle, mutta ensimmäinen varsinainen pääkapellimestari oli Leopold Stokowski, joka aloitti toimen vuonna 1912. Stokowskia loi toimillaan orkesterille maineen taituriorkesterina. Stokowskin johdolla orkesteri soitti muun muassa Walt Disneyn piirroselokuvassa *[[Fantasia (elokuva)|Fantasia]]* (1940).  

Vuonna 1936 Eugene Ormandy liittyi organisatioon ja toimi Stokowskin ohella ylikapellimestarina vuoteen 1938 asti, jolloin hän alkoi hoitaa virkaa päätoimisesti. Hän johti orkesteria 44 vuotta, ja monet orkesterin kuuluisimmista levyistä on tehty Ormandyn kapellimestarikaudella. Hänen johdollaan orkesteri teki historiallisen Kiinan-vierailunsa. Philadelphian orkesteri oli ensimmäinen länsimainen orkesteri, joka vieraili maassa moneen vuosikymmeneen. Matka oli menestyksekäs, ja orkesteri on tämän jälkeen tehnyt kolme muuta Kiinan-kiertuetta.

Ormandyn kauden jälkeen kapellimestariksi tuli Riccardo Muti (1980–1992) ja Wolfgang Sawallisch (1993–2002). Orkesterin nykyisenä kapellimestarina toimii Christoph Eschenbach.

Philadelphian orkesterin nykyinen konserttimestari on David Kim.

## Luettelo musiikillisista johtajista (Music Directors)
* Christoph Eschenbach (2002–)
* Wolfgang Sawallisch (1993–2002)
* Riccardo Muti (1980–1992)
* Eugene Ormandy (1936–1980)
* Leopold Stokowski (1912–1938)
* Carl Pohlig (1908–1912)
* Fritz Scheel (1900–1907)

Yhdysvalloissa *Music Director* tarkoittaa taiteellista johtajaa sekä ylikapellimestaria.

## Kirjallisuutta
* *The Philadelphia Orchestra: A Century of Music.* Toimittanut John Ardoin. 1999, Temple University Press, 240 sivua.
* *Those Fabulous Philadelphians.* Kirjoittanut Herbert Kupferberg. 1969, Scribner's New York, 257 sivua. 
* *Riccardo Muti: Twenty Years in Philadelphia 1972-92.* Toimittanut Judith Karp Kurnick.  1992, Philadelphia Orchestra, 112 sivua.
* *The Philadelphia Orchestra Celebrates Sawallisch 1993-2003.* Toimittanut  Sedgwick Clark.  2003, Philadelphia Orchestra, 80 sivua.
* *Within These Walls:  A History of the Academy of Music in Philadelphia.* John Francis Marion.  1984, Academy of Music/Philadelphia Orchestra, 328 sivua.

## Aiheesta muualla

*Virallinen sivusto
*Art of the States: Philadelphian orkesteri
Nasarealaisten evankeliumi

**Nasarealaisten evankeliumi** eli **Nasaretilaisevankeliumi** on *[[Uusi testamentti|Uuden testamentin]]* apokryfisiin kirjoihin sisältyvä juutalais-kristillinen evankeliumi, joka tunnetaan ainoastaan kirkkoisien kirjoituksissa olevista katkelmista. Se oli kirjoitettu aramean kielellä.

Evankeliumi on ollut olemassa viimeistään 100-luvulla, jolloin se tunnettiin Syyriassa. Kirjoitusta käytti nasarealaisten lahko muun muassa Beroiassa eli nykyisessä Aleppossa.

Evankeliumia on pidetty *[[Evankeliumi Matteuksen mukaan|Matteuksen evankeliumin]]* arameankielisenä versiona, mutta joskus sitä on arveltu samaksi tekstiksi kuin *[[Heprealaisevankeliumi]]* tai siitä johdetuksi kokonaan erilliseksi kirjoitukseksi. Koska molemmat tunnetaan ainoastaan hyvin katkelmallisina, niiden välisestä suhteesta ei ole täyttä varmuutta, mutta niiden välillä on suuria yhtäläisyyksiä.

Evankeliumi itsessään on kadonnut kokonaisuudessaan. Siitä on säilynyt lainauksia Klemensin, Origeneen, Epifanioksen, Hieronymuksen ja Kyrillos Jerusalemilaisen kirjoituksissa, yhteensä noin kaksikymmentä katkelmaa. Epifanios piti evankeliumia *Matteuksen evankeliumin* arameankielisenä versiona, Hieronymus puolestaan samana kuin *Heprealaisevankeliumi*. Kirjoituksen pituudeksi on arvioitu noin 2&nbsp;200 riviä, toisin sanoen 300 vähemmän kuin *Matteuksen evankeliumissa*.

## Lähteet
Sarah Wayne Callies

**Sarah Wayne Callies** (s. 1. kesäkuuta 1977 La Grange, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan tohtori Sara Tancredina televisiosarjassa *[[Pako]]* ja Lori Grimesina sarjassa *[[The Walking Dead]]*. 

## Elämäkerta
### Nuoruus
Calliesin perhe muutti Honoluluun, Havaijille kun Sarah oli yksivuotias. Hänen molemmat vanhempansa ovat yliopistoprofessoreita. Sarah valmistui Dartmouth Collegesta ja suoritti kuvataiteiden maisterin tutkinnon Denverin kansallisessa teatterikonservatoriossa Dallasissa, Texasissa.

### Ura
Calliesin ensimmäinen televisiorooli oli *[[Queens Supreme]]* -nimisessä televisiosarjassa, jossa hän esitti Kate O’Malley -nimistä tyttöä. Hän esitti myös etsivä Jane Porteria televisiosarjassa *Tarzan*.

Callies teki monia vierailuja televisiosarjoissa *[[Kova laki: Erikoisyksikkö]]*, *[[Dragnet]]*, *[[House (televisiosarja)|House]]* ja *[[Num3rot]]*. Pienien rooliensa jälkeen Callies sai pääroolin televisiosarjassa *Pako*, jossa hän esittää Sara Tancredia. Hänen roolinsa Tancredina kesti vuodesta 2005 aina vuoteen 2008 saakka.

### Yksityiselämä
Sarah Wayne Callies on naimisissa Josh Winterhaltin kanssa. Naimisiin mennessään hän otti äitinsä tyttönimen. Calliesilla ja Winterhaltilla on yksi lapsi, heinäkuussa 2007 syntynyt tytär.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Cocktail (elokuva)

**Cocktail** on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Elokuvassa pääosassa nähdään Tom Cruise. Elokuvaa on sanottu Cruisen uran pohjanoteeraukseksi. Elokuva voittikin kaksi Golden Raspberry -palkintoa, huonoin elokuva ja huonoin käsikirjoitus. Cruise sai huonoimman miespääosan ehdokkuuden ja Roger Donaldson huonoimman ohjaajan ehdokkuuden.

## Juoni

Elokuvassa Cruise esittää nuorta, kunnian- ja rahanhimoista Brian Flannagania. Brian on juuri päässyt armeijasta ja ottaa suuntansa New Yorkiin jossa toivoo rikastuvansa bisnesmaailmassa. Brian ajautuu työskentelemään baarimikoksi rahoittaakseen opintojaan. Hän kuitenkin huomaa, että ravintola-alalla voi ansaita huikeita summia. Tässä työssä hän tutustuu Bryan Brownin esittämään Douglas "Doug" Coughliniin, joka opettaa hänelle alan niksit. Doug ja Brian työskentelevätkin jonkun aikaa yhdessä New Yorkin ykkös baarimikkoina. Heille kuitenkin tulee riitaa ja Brian päättää lähteä vähäksi aikaa pois Yhdysvalloista. Hän ottaa suunnan Jamaikalle jonne hän menee työskentelemään merenrantabaariin, joka kuhisee yhdysvaltalaisia turisteja. Jamaikalla kuvioihin astuu Elisabeth Shuen esittämä Jordan Mooney. Jordan ja Brian rakastuvat. Vähän ajan päästä kuvoihin kuitenkin astuu vanha tuttu Doug, joka on ehtinyt mennä jo naimisiin. Vaikka Brian seurustelee Jordanin kanssa hän lyö vetoa Dougin kanssa, että saa iskettyä erään rikkaan yhdysvaltalaisen naisturistin. Jordan näkeekin salaa Brianin pettämässä häntä ja lähtee takaisin USA:han sydän särkyneenä. Myös Brian ja hänen uusi puoliskonsa, jonka avulla Brian luulee pääsevänsä mukaan New Yorkin bisnesmaailmaan, palaavat USA:han. Asiat eivät kuitenkaan mene aivan kuten Brian suunnittele ja hän eroaa naisesta. Silloin Brian etsii Jordanin uudestaan käsiinsä ja saa tietää, että Jordan odottaa hänelle lasta. Jordan ei kuitenkaan halua Briania enää elämäänsä. Brian on kuitenkin taas väleissä Dougin kanssa ja meneekin eräänä iltana Dougin järjestämiin juhliin. Illan päätteeksi Doug kuitenkin tekee itsemurhan. Sitten Brian rupeaa tosissaan taistelemaan Jordanin rakkaudesta ja saakin tämän itselleen Jordanin rikkaan isän vastusteluista huolimatta. Lopussa Brian ja Jordan menevät naimisiin, Brian perustaa oman baarin ja Jordan odottaakin kaksosia.

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Bello Romano moittii *Cocktailia* lähes juonettomaksi ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tšekin jalkapallomaajoukkue

**Tšekin jalkapallomaajoukkue** edustaa Tšekin tasavaltaa kansainvälisissä miesten jalkapallon maajoukkuekilpailuissa. Joukkue toimii Tšekin jalkapalloliiton alaisuudessa.

## Historiaa
Ennen ensimmäistä maailmansotaa Böömi, joka tuolloin oli osa Itävalta-Unkaria, pelasi omalla maajoukkeellaan vuosina 1903—1908 seitsemän maaottelua, joista kuusi Unkaria ja yhden Englantia vastaan.  

Niinä aikoina, kun Tšekki oli osa Tšekkoslovakiaa, selviytyi Tšekkoslovakian maajoukkue kahdesti MM-kisoissa hopealle (1934 ja 1962). Maan jakauduttua Tšekin ja Slovakian tasavaltoihin molemmat maat ryhtyivät pelaamaan omilla maajoukkueillaan. 

Tšekin paras arvokisasaavutus on EM-hopea 1996 Englannin kisoista. Kukistettuaan välierässä Ranskan rangaistuspotkukilpailussa se hävisi loppuottelussa Saksalle jatkoajalla maalein 1–2. Portugalin EM-kilpailuissa 2004 Tšekki eteni välieräotteluun, jonka se hävisi Kreikalle jatkoajalla 0–1. Tšekki on selviytynyt kaikkiin EM-lopputurnauksiin 1996–2020, mutta MM-kilpailuihin ainoastaan 2006.

## Kotikenttä
Tärkeimmät ottelunsa Tšekin maajoukkue pelaa Prahan Toyota Arenalla, joka on Sparta Prahan kotistadion. Muita tavallisia ottelupaikkakuntia ovat Teplice, Olomouc ja Liberec.

## Arvokisat

### MM-kisat
*1930–1994 - *Ei osallistunut, oli osa Tšekkoslovakiaa*
*1998 - *Ei selviytynyt kisoihin*
*2002 - *Ei selviytynyt kisoihin*
*2006 - 1. kierros
*2010–2022 - *Ei selviytynyt kisoihin*

### EM-kisat
*1960–1992 - *Ei osallistunut, oli osa Tšekkoslovakiaa*
*1996 - **Hopeaa**
*2000 - 1. kierros
*2004 - Välierät
*2008 - 1. kierros
*2012 - Puolivälierät
*2016 - 1. kierros
*2020 - Puolivälierät
*2024 - 1. kierros

## FIFA-ranking
Tšekki on ollut FIFA-rankingissa parhaimmillaan toisena vuosina 1999, 2000, 2005 ja 2006.

## Entiset päävalmentajat

* 1994–1997  Dušan Uhrin
* 1998–2001  Jozef Chovanec
* 2001–2008  Karel Brückner
* 2008–2009  Petr Rada
* 2009  František Straka
* 2009  Ivan Hašek
* 2009–2013  Michal Bílek 
* 2013–2016  Pavel Vrba
* 2016–2018  Karel Jarolím
* 2018–2023  Jaroslav Šilhavý

## Lähteet
Roy Goodman

**Roy Goodman** (s. 21. tammikuuta 1951) on englantilainen kapellimestari, viulisti ja urkuri. Hän tuli kuuluisaksi 12-vuotiaana laulaessaan maaliskuussa 1963 Allegrin *[[Miserere (Allegri)|Misereren]]* sopraanosoolot Cambridgen yliopiston King's Collegen kuorossa Sir David Willcocksin johtaessa. 

Goodman opiskeli Royal College of Musicissa ja hänestä tuli Royal College of Organistsin jäsen ja Royal College of Musicin assistentti. Hän on myös toiminut musiikkipuolen johtajana (Director of Music) Kentin yliopistossa Canterburyssä ja vanhan musiikin osaston johtajana Royal Academy of Musicissa. 

## Aiheesta muualla
*Biografia Goodmanista
Kenttä (matematiikka)

Matematiikassa **kenttä** on kuvaus, joka liittää jokaiseen määrittelyjoukon alkioon ko. alkioon liittyvän vektoriavaruuden alkion.

Algebralliselta kannalta kentille on ominaista se, että niitä voidaan kertoa skalaareilla ja laskea yhteen, koska ne perivät kerroinkunnan ja yhteenlaskun maaliavaruudelta.

## Esimerkkejä

* Kuvaus vektoriavaruudelta R^n vektoriavaruudelle R^m on kenttä. 

* Kuvaus moniston pisteiltä x niiden tangenttiavaruuksien T_x vektoreille on kenttä. 

* Kuvaus moniston pisteiltä x niiden kotangenttiavaruuksien vektoreille (siis differentiaalimuoto) on kenttä. 

* Kuvaus huonetta kuvaavan metrisen avaruuden pisteiltä kunkin pisteen lämpötilaa kuvaaville reaaliluvuille on kenttä. 

* Esimerkeissä on sekä vektorikenttiä että sen erikoistapaus, skalaarikenttä.
Niliaitta

**Niliaitta**, **nili** eli **patsasaitta** (,  tai *njõlläiʹtt* ja ) on korkean pylvään päähän rakennettu pienehkö varastorakennus. Niitä on käytetty ruuan ja varusteiden säilyttämiseen. Poikkeuksellinen rakenne ja toteutustapa ovat seurausta halusta estää eläimiä pääsemästä käsiksi varastoituun ruokaan. Myös paalu, jonka varaan niliaitta on rakennettu, on yleensä kuorittu ja höylätty sileäksi, jotta ruokaa vainuavat eläimet eivät pääsisi kiipeämään sitä myöten ylös. Ihminen käytti tikkaita aitassa käydessään.

## Etymologia
Saamelaiskielten sanalle on esitetty vastineita etäisistä sukukielistä mansista sekä samojedikielistä nenetsistä ja selkupista. Merkitykseltään esitetyt vastineet ovat melko lähellä saamelaisia sanoja: mansin sana tarkoittaa (lihan)kuivaustelinettä, nenetsin sana varastona toimivaa suojakatosta ja selkupin sana tuohikoppaa, jossa lapset istuvat esimerkiksi matkoilla tulen ääressä. Obinugrilaisilla kansoilla onkin ollut vastaavanlaisia niliaittoja kuin saamelaisilla.

Saamelaissana saattaa kuulua yhteen puun kuoren irrottamista, nilomista merkitsevän verbin kanssa, joka pohjoissaamessa on *njallat*. Verbi tunnetaan miltei kaikissa saamelaiskielissä. Verbi *njallat* kuuluu vanhaan suomalais-ugrilaista perua olevaan sanaperheeseen, jolla on jäseniä aina hantissa asti. Suomenkielisiä vastineita ovat esimerkiksi *[[nila]]* ja *niloa*.

## Lähteet
Nikolai Lobatševski

**Nikolai Ivanovitš Lobatševski** (, 1. joulukuuta (J: 20. marraskuuta) 1792 Nižni Novgorod – 24. helmikuuta (J: 12. helmikuuta) 1856 Kazan) oli venäläinen matemaatikko.

## Saavutukset
Lobatševskin suurin saavutus on epäeuklidisen geometrian kehittäminen. Hän kehitti geometrian, jossa euklidisen geometrian  viides postulaatti ei pitänyt paikkaansa. Ajatus julkaistiin ensimmäisen kerran 23. helmikuuta 1826.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Deathstars

**Deathstars** on ruotsalainen industrial metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2000.

## Historia
Yhtye perustettiin Swordmaster-yhtyeen rippeistä, jolloin tyyli oli raaempi death metal/black metal. Musiikkityylinvaihdon jälkeen vuonna 2000 syntyi Deathstars.

Yhtyeen imago perustuu goottityyliseen ulkoasuun, joka lainaa vivahteita glam rockista, ja synkkiin sanoituksiin. 

Vuonna 2006 ilmestyneen albumin *Termination Bliss* myötä ulkoasu vaihtui militaristisempaan tyyliin. Deathstarsin soundi pohjautuu industrialkoskettimiin, joita täydentävät raskaat komppikitarat ja rummut. Whiplasherin lauluääni on matala ja kumea, kun taas taustoja keikoilla laulavan Skinnyn ääni on korkeampi ja käheä. Levyillä Whiplasher hoitaa kaikki lauluosuudet.

## Jäsenet
* **Andreas Bergh** eli Whiplasher Bernadotte (laulu)
* **Emil Nödtveidt** eli Nightmare Industries (kitara, koskettimet)
* **Jonas Kangur** eli Skinny Disco (bassokitara)
* **Oscar Leander** eli Vice (rummut, kiertueella 2008 ja 2009, bändin jäsen 24.10.2011-)
* **Eric Backman** eli Cat Casino (kitara)

### Sessiojäsenet
* Adrian Erlandsson (rummut, kiertueella 2008)

### Entiset
* Ole Öhman eli Bone W. Machine (rummut 2001-2011, tiet bändin kanssa erosivat jo vuonna 2010)
* Erik Halvorsen eli Beast X Electric (kitara ja basso)

## Diskografia
**Studioalbumit**
* 
* 
* 
* 
* 

**Singlet**
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* All the Devil's Toys (2014)
Kaikista singlekappaleista on tehty musiikkivideo.

**Kokoelmat**
* *[[Decade of Debauchery]]* (2010)
* *[[The Greatest Hits on Earth]]* (2011)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Deathstarsin virallinen verkkosivu
Trompe-l’œil

**Trompe-l’œil** tarkoittaa katsojaa harhauttavan todellisuusvaikutelman luovaa maalausta tai arkkitehtonista teosta. Termillä viitataan maalaustaiteen tekniikoihin, jolla pyritään harhauttamaan katsojaa illuusion keinoin. Ranskankielinen termi merkitsee *silmää harhauttavaa*. Trompe l’œil kehittyi varhaisrenessanssin maalauksissa esiintyneistä yksityiskohdista suuriksi, arkkitehtuuriin liittyviksi elementeiksi. 

Suuntaus kukoisti myös 1800-luvulla naturalismin ja realismin aikana. Nykyisin trompe l’œil  on yleisesti käytetty tehokeino muun muassa seinämaalauksissa ja museoiden dioraamoissa. Esimerkiksi tunnettu katutaiteilija Banksy käyttää tekniikkaa osassa teoksistaan.

## Taustaa
Vastaava käsite on italiankielinen *sotto in su* eli *di sotto in su* (). Se tarkoittaa illusionistista maalaustekniikkaa, jolla alhaalta käsin katsottavaksi tarkoitettujen kattomaalausten perspektiiviä tehostettiin. Sitä käytettiin Italian barokin freskojen kausina. Sen ensimmäisenä käyttäjänä pidetään Andrea Mantegnaa *Camera degli Sposissa* Mantovassa. Sen muita huomattavia käyttäjiä olivat Antonio da Correggio Parman tuomiokirkossa, Pietro da Cortona Palazzo Barberinissa ja Andrea Pozzo Sant’Ignazion kirkossa Roomassa.

Vaikka trompe l’oeil nimityksenä saikin alkunsa barokkiajalla, itse tekniikkaa käytettiin jo antiikin Kreikan ja Rooman seinämaalauksiin. Tyypillinen trompe l’oeil -seinämaalaus on ikkuna, ovi tai eteinen, joka luo optisen vaikutelman todellista laajemmasta tilasta. 

Usein kerrottu kreikkalainen tarina kertoo kahden tunnustetun maalarin kilpailusta. Zeuksis kykeni tekemään niin vakuuttavan asetelman, että linnut tulivat nokkimaan siihen maalattuja viinirypäleitä. Hän pyysi sitten kilpakumppaniaan Parrhasiosta vetämään verhot maalauksensa edestä ja näin paljastamaan sen. Parrhasios voitti kilpailun, koska hänen maalauksensa oli itse verhot.

## Trompe l’œil -teoksia

Tiedosto:Ignazio.jpg|Andrea Pozzon maalaama kupoli Sant’Ignazion kirkossa, Roomassa.
Tiedosto:Lonato Corlo.jpg|Lonaton kirkko, Italia.
Tiedosto:000910 tivoli v d este 08 stanze.jpg|Villa d'Esten seiniä Tivolissa, Italiassa.
Tiedosto:AffrescoFratelliGalliari.jpg|Villa Arconati di Castellazzo di Bollate, Italia, 1750.
Tiedosto:Ambrosius Bosschaert (I) - Bouquet in an Arched Window - WGA02654.jpg|Ambrosius Bosschaert, *Kukkakimppu kaari-ikkunassa,* 1618, Mauritshuis, Haag.
Tiedosto:Painter with a pipe and book by Gerard Dou.jpg|Gerard Dou, *Taidemaalari, piippu ja kirja*, noin 1654
Tiedosto:Edward Collier's painting 'Newspapers, Letters and Writing Implements on a Wooden Board'.jpg|Edward Collier, *Sanomalehtiä, kirjeitä ja kirjoitusvälineitä puulaudalla*, n. 1699.
Tiedosto:Johann Heinrich Füssli 066.jpg|Henry Fuseli, *Trompe-l’œil *, 1750.
Tiedosto:Raphaelle peale na het bad.jpg|Raphaelle Peale, *Kylvyn jälkeen*, 1823.
Tiedosto:Wallpainting-solingen-germany.jpg|Seinämaalaus Solingenissa, Saksassa.


## Katso myös
* Asetelma
* Dioraama
* Illuusio
* Kuva

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*International Trompe L’oeil Festival Lodin, Italia
Selous

**Selous** on yksi maailman suurimmista riistansuojelualueista Tansanian kaakkoisosassa: alueen pinta-ala on 43&nbsp;600 neliökilometriä. Alueella elää leijonia, leopardeja, sarvikuonoja ja seeproja ja monia muita villieläimiä. Suuria eläimiä on yli 300&nbsp;000, johon kuuluu muun muassa yli 40&nbsp;000 norsua, 100&nbsp;000 kafferipuhvelia ja 3&nbsp;000–4&nbsp;000 leijonaa ja maailman suurin hyeenakoirapopulaatio, jonka koko on yli 800 yksilöä. 

Puisto on nimetty Britannian armeijan kapteenin Frederick Selousin mukaan, joka kaatui alueella ensimmäisessä maailmansodassa vuonna 1917 taistelussa Saksan Itä-Afrikan siirtomaajoukkoja vastaan. Hän oli suurriistanmetsästäjä ja varhaisia luonnonsuojelijoita.

Selousin riistansuojelualue perustettiin vuonna 1922 yhdistämällä jo Saksan siirtomaahallinnon aikana perustettuja suojelualueita, ja se on kuulunut vuodesta 1982 Unescon maailmanperintöluetteloon. Kesäkuussa 2014 Unesco luokitteli Selousin vaarantuneeksi runsaan salametsästyksen vuoksi. Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton (IUCN) luokituksessa Selous on luokassa 4, joka vastaa Suomessa lähinnä nimikettä suojelualue.

Puiston pohjoisosassa käy matkailijoita katsomassa eläimiä, kun taas eteläosassa harjoitetaan metsästystä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bernard Haitink

**Bernard Johan Herman Haitink** (4. maaliskuuta 1929 Amsterdam – 21. lokakuuta 2021 Lontoo) oli alankomaalainen kapellimestari. Haitinkilla oli laaja ohjelmistorepertuaari, ja hän levytti Anton Brucknerin, Gustav Mahlerin ja Dmitri Šostakovitšin sinfoniasarjat muiden merkittävien levytystensä ohessa.

Haitink opiskeli Amsterdamin konservatoriossa. Hän soitti viulua orkestereissa, kunnes alkoi ottaa kapellimestaritunteja Ferdinand Leitnerin johdolla vuosina 1954 ja 1955. 

Haitink toimi Lontoon filharmonikkojen pääkapellimestarina vuodet 1967–1979 ja Amsterdamissa toimivan Concertgebouw-orkesterin johtajana 1961–1988. Hän oli Glyndebournen oopperafestivaalin taiteellinen johtaja vuodet 1978–1988 ja Royal Opera Housen vuodet 1987–2002. Vuodesta 2002 hän toimi Staatskapelle Dresdenin musiikillisena johtajana. Chicagon sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina Haitink oli 2006–2010.

Vuonna 1977 Brittiläisen imperiumin ritarikunta myönsi Haitinkille ritarikomentajan arvon (*Knight Commander of the British Empire, KBE*). Hän voitti urallaan myös kaksi Grammy-palkintoa, Leoš Janáčekin oopperan *[[Jenůfa]]* ja Dmitri Šostakovitšin neljännen sinfonian levytyksistä. Edellisen hän teki kuninkaallisen oopperan ja jälkimmäisen Chicagon sinfoniaorkesterin kanssa. Lisäksi Haitink levytti myös muun muassa Beethovenia ja Brahmsia.

Haitink vieraili Suomessa Concertgebouw-orkesterin kanssa vuonna 1981.

## Lähteet
Keisarikotka

**Keisarikotka** (*Aquila heliaca*) on vähän tavallista maakotkaa pienempi ja heiveröisempi lintu, joka on harvinaistumassa koko Euroopassa ja Suomessa suurharvinaisuus.

Aikaisemmin keisarikotkan alalajiksi luettu Espanjassa tavattava iberiankeisarikotka erotettiin *heliacasta* omaksi lajikseen *Aquila adalberti* 1990-luvulla.

## Koko ja ulkonäkö
Pituus 72–80&nbsp;cm, siipien kärkiväli 180–200&nbsp;cm, paino 2,5–4,5&nbsp;kg. Muistuttaa kooltaan ja muodoltaan lähinnä maakotkaa. Vanha lintu on erittäin tumma, lähes musta. Pää on vaaleampi. Nuoren linnun ruumis on hyvin vaaleanruskea ja pitkittäisviiruinen, siipi- ja pyrstösulat ovat tummat ja sisimmillä käsisulilla on vaalea ”luukku”.

## Levinneisyys
Keisarikotka pesii Kaakkois-Euroopassa sekä Länsi- ja Keski-Aasiassa. Se on muuttolintu ja talvehtii Lähi-idässä, Afrikan itäosissa Tansanian pohjoispuolella, Arabian niemimaalla, Intiassa sekä Etelä- ja Itä-Aasiassa Korean niemimaalta Thaimaahan. Suomessa laji on äärimmäisen harvinainen harhailija.

## Elinympäristö
Keisarikotka on alkujaan alankojen laji, mutta se on joutunut Euroopassa levittäytymään vainojen ja elinympäristöjen tuhoutumisen takia myös korkeammalle. Euroopassa se pesii metsissä tuhannen metrin korkeuteen asti sekä aroilla ja maatalousalueilla. Kaukasuksella sitä tavataan puolestaan aroilla, jokimetsissä ja puoliaavikoilla. Itäisimmät kannat ovat puolestaan arojen ja maatalousalueiden asukkaita. Keisarikotkan tavallisimpia pesäpaikkoja ovat korkeat tammi-, koivu- ja haapametsiköt sekä jokilaaksojen lehdot. Erityisesti talvisin laji viihtyy kosteikkojen äärellä.

## Lisääntyminen
Naaras munii maalis-huhtikuussa 2–3 munaa.

## Ravinto
Keisarikotka syö enimmäkseen jyrsijöitä.

## Lähteet
Samba (ohjelmisto)

**Samba** on avoimen lähdekoodin ohjelmisto Server Message Block -verkkoprotokollan toteuttamiseksi muussa kuin Windows-ympäristössä. Ohjelmistossa on muun muassa tiedostojen ja tulostimien jako. Ohjelmistoa voidaan käyttää Windows ja OS/2 käyttöjärjestelmien sekä Unixin kaltaisten käyttöjärjestelmien (Linux, Solaris, macOS) välillä.

Ohjelmistoa voidaan käyttää LDAP/Active Directory -ympäristöissä.

## Historia
Ohjelmiston ensimmäisen version kehitti Andrew Tridgell, joka oli tohtoriopiskelija Australian National Universityssa, vuosien 1991&ndash;1992 vaihteessa. Ohjelmisto siirtyi laajemman tiimin kehitettäväksi toukokuussa 1996, jolloin lähdekoodi siirrettiin CVS-versionhallintaan.
Tridgell kertoo valinneensa ohjelmiston nimen etsimällä järjestelmän oikeinkirjoituksentarkistuksen sanalistasta sanoja, joissa esiintyivät kirjaimet S, M ja B. Tätä ennen hän oli saanut huomautuksen Syntax-nimiseltä yritykseltä joka omisti tavaramerkin ”SMBserver”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Samban virallinen sivusto
* How To Samba With Suse 10.1 & Windows XP
* Ubuntu Linux – SettingUpSamba
Käärmekotka

**Käärmekotka** (*Circaetus gallicus*) on keskikokoinen päiväpetolintu, joka on Suomessa satunnainen.

## Koko ja ulkonäkö
Käärmekotkan paras tuntomerkki on lähes täysin valkoinen vatsapuoli. Selkäpuoli on harmaanruskea. Vanhan linnun pää ja rinnan yläosa ovat ruskeat muodostaen tyypillisen huppumaisen kuvioinnin, siipien alapinnalla harvaa mustaa juovitusta valkealla pohjalla. Nuoremmilla linnuilla alapuoli lähes kokonaan valkoinen. Silmä keltainen, varpaat lyhyet.
Pituus 63–68&nbsp;cm, siipien kärkiväli 185–195&nbsp;cm, paino 1,7–1,9&nbsp;kg.

## Levinneisyys
Käärmekotkia on Välimeren ympäristössä, Itä-Euroopassa, Lähi-idässä ja osissa Aasiaa (Kazakstanissa, Pakistanissa, Intiassa ja joillakin Indonesian saarilla). Pohjoiset linnut muuttavat talveksi Saharan eteläpuoliseen Afrikkaan. Suomessa laji on lähes jokavuotinen harhailija.

Euroopassa arvioidaan pesivän 18&nbsp;000–21&nbsp;000 paria. Maailman kannaksi arvioidaan 100&nbsp;000–200&nbsp;000 lintua. Kanta on vakaa ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Elinympäristö
Käärmekotka viihtyy lämpimillä ja kuivilla avomailla, joilla elää runsaasti käärmeitä ja muita syötäväksi kelpaavia matelijoita. Levinneisyysalueensa pohjoisosissa kotka viihtyy alangoilla, joilla ruohikot, nummet ja metsät vuorottelevat. Lintu suosii kumpuilevaa maastoa, jolla syntyy nousevia lämpövirtauksia. Käärmekotka ei pärjää tehokkaasti viljellyllä seudulla, koska niiltä sen saaliseläimet ovat hävinneet.

## Ravinto
Käärmekotka syö lähinnä käärmeitä mutta myös muita matelijoita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Riihimäki, Jouni, Haikarainen, Timo, Peltonen, Eero & Peltonen, Jukka 1980: Käärmekotka *Circaëtus* *gallicus**, Suomelle uusi lintulaji. - Lintumies 1.1980 s. 37-38. LYL.
*
Pikkukiljukotka

**Pikkukiljukotka** (*Clanga pomarina*) on suuri petolintu. Se on Suomessa harvinaisuus.

## Koko ja ulkonäkö
Pikkukiljukotkan pituus on noin 60&nbsp;cm, siipien kärkiväli 150&nbsp;cm ja paino 1600 grammaa.

Pikkukiljukotka on lyhytpyrstöinen, melko pienikokoinen kotka, jolla suhteellisen tasaleveät siivet ja tasainen pyrstö. Se muistuttaa muodoltaan ja väritykseltään kiljukotkaa ja on usein erittäin vaikea erottaa tästä. Kuten monilla muillakin petolinnuilla, on lintua voitava tarkkailla pitkään ja hyvissä olosuhteissa, jotta määritys voisi olla varma. Lisäksi tulee tuntea iän vaikutus linnun ulkonäköön, lähilajien tuntomerkit ja höyhenpuvun vaihtelu.

Pikkukiljukotka on yleensä vaaleamman ruskea kuin kiljukotka. Nuori lintu on kokonaisuudessaan tumma. Siiven yläpeitinhöyhenten kärjet ovat vaaleat, siipisulat ovat hyvin tummat ja heikosti poikkiraitaiset. Ruumiinhöyhennys on useimmiten vaaleamman ruskea kuin kiljukotkalla. Karpaalialueella usein kaksi vaaleampaa puolikuukuviota. Vanha lintu on selästä vaaleanruskea, ruumiiltaan ruskea ja siipisulat ovat hyvin tummat. Sulkii vanhan linnun pukuun noin neljässä vuodessa, esiaikuiset vaihtelevan näköisiä.

## Levinneisyys
Pesii pääosin Itä-Euroopassa itäisestä Saksasta Venäjälle ja Kreikasta Viroon. Mahdollisesti pesinyt Suomessa epäsäännöllisesti aikaisemmin. Keski- ja Itä-Euroopassa pesivät linnut talvehtivat Afrikassa. Viron pesimäkanta noussut vakaasti 1990–2000-luvuilla ja on nyt 500–600 paria. Koko Euroopan kannan arvioidaan olevan 10&nbsp;800 – 15&nbsp;200 paria.
Suomessa pikkukiljukotka on säännöllinen, mutta vähälukuinen vieras pääosin touko-syyskuussa etelärannikolla.

Intiassa asuva kiljukotkalajipopulaatio joka on aikaisemmin luokiteltu pikkukiljukotkan alalajiksi, on paikkalintu eikä muuta. Intialaista kiljukotkalajia pidetään nykyään omana lajinaan *Aquila hastata*.

## Ravinto
Pikkukiljukotka syö pieniä nisäkkäitä, sammakkoeläimiä, matelijoita ja myös hyönteisiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Metroid: Zero Mission

**Metroid: Zero Mission** on *[[Metroid (pelisarja)|Metroid]]*-sarjaan kuuluva videopeli, joka julkaistiin Game Boy Advancelle.

Peli on uudelleen tehty versio alkuperäisestä NES:n *[[Metroid]]*-pelistä (1986). Sen ulkoasu on kuitenkin muutettu perin pohjin; grafiikkatyyli on haettu *[[Super Metroid]]*- ja *[[Metroid Fusion]]* -peleistä, samoin kuin suurin osa pelattavuuteen ja ohjaukseen vaikuttavista tekijöistä. Huolimatta uudistuksista peli on kuitenkin monissa yksityiskohdissa uskollinen alkuperäiselle pelille.

Peli myös sisältää bonuksena alkuperäisen NES-pelin, joka on pelattavissa, kun pääpelin selvittää kerran.

## Pelaaminen

Samus saa pelin edetessä suuren määrän eri aseita ja työkaluja helpottaakseen hänen matkaansa. Varusteet ja kyvyt ovat tuttuja sarjan aiemmista peleistä, ja ainoa uusi kerättävä kyky on Power Grip (voimatartunta, mahdollistaa tarrautumaan reunoista).

## Juoni

Pelin alussa Samus Aran laskeutuu Zebes-planeetan pinnalle, tehtävänään tuhota kaikki Zebesillä olevat metroidit ja Zebesin avaruuspiraattien biologinen tietokone Äitiaivo (Mother Brain). Zebesin avaruuspiraatit ovat alkaneet tuottaa metroideja omiin tarkoituksiinsa.

Brinstaria tutkiessaan Samus löytää Äitiaivon päämajaan oven, joka ei aukea. Hän tutkii ympäristöä, kerää erilaisia varusteita, ja voittaa kaksi Zebesin avaruuspiraattien johtohahmoa, Kraidin ja Ridleyn. Lisäksi Samus kohtaa muutamia pienempiä vastuksia, kuten Brinstarissa olevan valtavan piikkimadon, jättimäisen happoaltaassa elävän madon Kraidin tukikohdan luolassa, ja jättikokoisen hyönteisen Ridleyn tukikohdan luolissa.

Tourianissa käy ilmi, että avaruuspiraattien metroidintuotto-ohjelma alkaa karata heidän käsistään. Samus tuhoaa kaikki alueella olevat metroidit. Lopulta hän saapuu Äitiaivon huoneeseen ja tuhoaa Äitiaivon.

Äitiaivon tuhoutuminen käynnistää aikapommin, ja Samus pääsee täpärästi pakoon omaan alukseensa.

Seuraavaksi seuraa osio, jota ei ole alkuperäisessä pelissä: Juuri hänen lähtiessään kiertoradalta, avaruuspiraattien alukset hyökkäävät Samuksen aluksen kimppuun. Alus putoaa avaruuspiraattien pääaluksen lähelle. Samuksella ei ole haarniskaansa ja aseena vain tainnutuspistooli.

Hiivittyään avaruuspiraattien aluksen halki Chozojen raunioihin Samus löytää jälleen Chozo-haarniskan.Hänen on kuitenkin kukistettava "haamu" joka yrittää estää Samusta saamasta Chozohaarniskaa. Lopulta hän joutuu taistelemaan avaruuspiraattien salaisen aseen, Ridleyn robottiversion kanssa. Jälleen kerran, aikapommi alkaa tikittää ja Samus joutuu pakenemaan avaruuspiraattien alushangaariin, josta hän ottaa yhden avaruuspiraattien aluksista ja pääsee pakenemaan.

## Katso myös
* **

## Aiheesta muualla
*
Raclette

**Raclette** (suomeksi myös **rakletti**) on sekä juustotyyppi että siitä valmistettu fonduen kaltainen ruokalaji.

## Juusto
Perinteinen raclette on puolikova, sisältä kypsytetty ja täysrasvainen lehmänmaidosta tehty juusto. Se on muodoltaan pyöreä kiekko, painoltaan noin 6&nbsp;kg. Valmistukseen käytettävä maito voi olla pastöroimatonta tai pastöroitua. Juuston kypsytys kestää 3–6 kuukautta. Raclettea valmistetaan myös savustettuna sekä valkoviinillä, pippurilla tai yrteillä maustettuna.

Raclette on lähtöisin Sveitsistä Valais’n kantonista, mutta sitä valmistetaan nykyään myös Ranskassa Savoijin, Franche-Comtén ja Bretagnen alueilla sekä Kanadan Québecissä. Valais’lainen raclette on nimisuojattu tuote (, ).

## Ruokalaji
Raclette on ominainen Sveitsin ja lähellä Sveitsin rajaa sijaitsevien Ranskan alueiden ruokalaji. Juustokiekkoa lämmitetään joko avotulen edessä tai grillillä. Tämän jälkeen osittain pehmennyt juusto kaavitaan ruokailijoiden lautasille. Sana *raclette* tuleekin ranskan ilmaisusta *racler*, tarkoittaen "raapia/kaapia". Perinteisiä lisukkeita ovat pienet, kiinteät perunat, hillosipulit, etikkakurkut, kuivattu liha (kuten ilmakuivattu kinkku), viipaloidut paprikat, tomaatit, sipulit, sienet sekä mustapippuri. Raclette valmistetaan nykyisin usein erityisellä sähkökäyttöisellä raclette-pöytägrillillä. Grillin yhteydessä on jokaiselle ruokailijalle pieni pannu, jossa hän voi sulattaa juustopaloja.

Sveitsin Vaud’ssa racletten kanssa juodaan usein teetä tai muuta lämmintä juomaa taikka fendant-valkoviiniä. Ranskassa racletten kanssa nautitaan yleensä valkoviiniä kuten rieslingiä tai pinot gris’tä. Sanotaan, että veden juominen raclette-aterialla häiritsisi ruoansulatusta, mutta väitteelle ei ole tieteellistä näyttöä.

Raclette on mainittu keskiaikaisissa kirjoituksissa erityisen ravitsevana ateriana, jota sveitsiläiset talonpojat söivät. Tuolloin se tunnettiin saksankielisellä alueella nimellä *Bratchäs* (paistettu juusto). Perinteisesti sveitsiläiset lehmäpaimenet ottivat juustoa mukaansa kulkiessaan karjan mukana. Iltaisin leirinuotion äärellä he sulattivat juustoa ja kaapivat sitä leivän päälle.

## Lähteet
*Tietoa rakletista 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Pikkukotka

**Pikkukotka** eli aiemmalta nimeltään **kääpiökotka** (*Hieraaetus pennatus*) on isokokoinen päiväpetolintu.

## Koko ja ulkonäkö
Pikkukotka on hiirihaukan kokoinen, mutta selvästi kotkan muotoinen. Sen pituus on 45–53&nbsp;cm, siipien kärkiväli 100–121&nbsp;cm ja paino 510–1&nbsp;250&nbsp;g; naaraat ovat 10&nbsp;% suurempia kuin koiraat.

Lajista tavataan kahta värimuotoa, tummaa ja vaaleaa. Kummallakin muodolla yläpuoli on ruskea, siiven yläpeitinhöyhenillä on vaaleat lautumat ja siipien tyvillä on vaaleat ”ajovalot”. Vaalea muoto on alta valkea, siipisulat erottuvat mustina. Tumma muoto on alta ruskea.

## Levinneisyys
Pikkukotka on muuttolintu, joka pesii Etelä- ja Kaakkois-Euroopassa, Pohjois-Afrikassa ja Keski-Aasiassa, ja talvehtii Afrikassa Saharan eteläpuolella sekä Aasian eteläosissa. Sen esiintymisalueen pinta-ala on noin 10&nbsp;miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on 10&nbsp;000–100&nbsp;000&nbsp;yksilöä. Suomessa laji on äärimmäisen harvinainen satunnaisvierailija, joka oli tavattu vuoden 2007 loppuun mennessä 11 kertaa.

## Lisääntyminen
Pikkukotkan pesä sijaitsee yleensä puussa 6–16&nbsp;metrin korkeudessa, sopivien pesäpuiden puuttuessa myös kallion ulkonemalla tai kalliojyrkänteen hyllyllä. Pesä voi olla käytössä useita vuosia ja se on laakea oksa- ja risukasa, joka on vuorattu tuoreilla lehvillä. Pikkukotkanaaras munii vuosittain tavallisesti kaksi, joskus yhden tai kolme munaa. Haudonta-aika on 36–38&nbsp;päivää, ilmeisesti vain naaras hautoo ja koiras kantaa sille ruokaa. Poikaset ovat lentokykyisiä 50–63&nbsp;vuorokauden ikäisinä ja itsenäistyvät parin viikon kuluttua lentokyvyn saavuttamisesta.

## Ravinto
Pikkukotkat saalistavat enimmäkseen lintuja. Saaliit vaihtelevat pienistä varpuslinnuista harakan kokoisiin, tavallisin saaliskoko on isojen rastaiden ja kanojen luokkaa. Laji saalistaa myös liskoja, pieniä nisäkkäitä ja isokokoisia hyönteisiä.

## Lähteet
* Cramp, Stanley (päätoim.): *Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa, Vol. II*. Oxford University Press, 1980.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Ajansiirto

**Ajansiirto** () on digi-tv-tekniikan ja tallentavien digisovittimien tarjoama ominaisuus, jossa suora TV-lähetys voidaan pysäyttää ja sitä voidaan kelata taaksepäin ja eteenpäin jo suoran lähetyksen aikana.  (Vertaa videonauhuri)

Ajansiirron ollessa käytössä digisovitin jatkuvasti tallentaa katseltavaa lähetystä kiintolevyllä olevaan ajansiirtopuskuriin. Tällöin katsoja voi koska tahansa keskeyttää ohjelman katselun ja jatkaa katselua keskeytyskohdasta myöhemmin. Näin katsoja ei menetä ohjelmasta hetkeäkään vaikka poistuisikin hetkeksi ruudun ääreltä. Myös suoria lähetyksiä voi pysäyttää ja jatkaa niiden katselua myöhemmin, mutta tällöin puskuriin tallennettu lähetys ei ole enää suora.

Myös kelaus taaksepäin on mahdollista.  Katsoja voi palata taaksepäin katsomaan mitä tahansa puskuriin tallentunutta kohtaa sovittimen jatkaessa suoran ohjelman tallennusta puskuriin.

Eteenpäin kelaaminen onnistuu vain mikäli on ensin hypätty taaksepäin tai pysäytetty katselu ja halutaan päästä takaisin reaaliaikaan tai lähemmäs sitä.

Television katsojalukuja Suomessa mittaava Finnpanel on vuoden 2008 alusta asti huomioinut TV-mittaritutkimuksessaan myös aikasiirretyn katselun. Ohjelmien katsojalukuihin lasketaan mukaan ohjelman esityksen jälkeisen viikon aikana kertynyt aikasiirretty katselu. Katsojalukuihin lisätään vain normaalinopeudella katsottu tallenne.

## Lähteet
Valse triste

**Valse triste** (op. 44) vuodelta 1903 on suosituimpia ja levytetyimpiä Jean Sibeliuksen orkesterisävellyksiä. 

Kappale on osa Arvid Järnefeltin näytelmään *[[Kuolema (näytelmä)|Kuolema]]* sävellettyä musiikkia. Sibelius uusi ensimmäisen musiikkinumeron *Valse tristen*, jonka hän sai julkaisukuntoon vuonna 1904. Pianosovitus kappaleesta syntyi samana vuonna. Sibelius myi teoksen suomalaiselle kustantajalle, joka myi teoksen oikeudet edelleen Breitkopf & Härtel -kustantamolle. Ironista kyllä, Sibelius ei juuri hyötynyt teoksesta rahallisesti, mutta sävellyksen suosio lisääntyi, ja teoksen osti Breitkopfilta seuraavana vuonna 80 orkesteria. Teos soi Euroopan ravintoloissa ja salongeissa, ja siitä tehtiin useita sovituksia. Sibeliuksen seitsemännen sinfonian lopussa on kuultavissa *Valse tristeä* lainaava sointujakso.

## Lähteet
Zoltán Fábri

**Zoltán Fábri** (15. lokakuuta 1917 – 23. elokuuta 1994) oli unkarilainen teatteri- ja elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Maailmansotien välisenä aikana hän opiskeli monipuolisesti taiteita, ohjasi teatterissa ja kuvitti kirjoja. Vuodesta 1947 hän oli Unkarin kansallisteatterin pääohjaaja. 1950-luvulta alkaen hän ohjasi elokuvia ja oli yksi Unkarin elokuvateollisuuden uranuurtajista.

Zoltán Fábri nousi kansainväliseen maineeseen Romeo ja Julia -tarinallaan *[[Pieni karuselli]]* (*Körhinta*, 1955). Sitä seurasi tragikomedia *[[Professori Hannibal]]* (*Hannibál tanár úr*, 1956). Fábrin arvostetuimpiin elokuviin  kuuluu myös Dezsö Kosztolányin romaaniin perustuva *[[Rakas Anna]]* (*Édes Anna*, 1958).

Vuonna 1968 Fábrin amerikkalais-unkarilainen yhteistyöelokuva *[[Koulupoikia (elokuva)|Koulupoikia]]* oli parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-ehdokkaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Richard S. Prather

**Richard Scott Prather** (9. syyskuuta 1921 Santa Ana, Kalifornia – 16. helmikuuta 2007 Arizona) on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka tunnetuin hahmo on yksityisetsivä Sheldon "Shell" Scott.

Pratherin Shell Scott -romaanit olivat hyvin suosittuja ja niitä on myyty Yhdysvalloissa yli 40 miljoonaa kappaletta. Ne muistuttavat Mickey Spillanen Mike Hammer -kirjoja, mutta niissä on mukana keventävää huumoria ja itseironiaa. Prather osasi myös käyttää erikoisia kielikuvia, jotka lähes parodioivat rikoskirjallisuuden kovaksikeitetyn dekkarin konventioita.

Prather on käyttänyt kirjailijanimiä David Knight ja Douglas Ring. 

## Aiheesta muualla
* The Richard S. Prather / Shell Scott Website
Marie Serneholt

**Marie Eleonor Serneholt** (s. 11. heinäkuuta 1983 Tukholma, Ruotsi) on ruotsalainen A*Teens-yhtyeestä tunnettu laulaja, joka on sittemmin tehnyt myös soolouraa.

Serneholt syntyi Tukholmassa. Hänen uransa alkoi vuonna 1998, kun A*Teens perustettiin. Serneholt oli yhtyeen neljästä laulajasta vanhin.

A*Teensin hajottua vuonna 2004 huhuttiin, että Serneholt lähtisi yhtyeen jäsenistä ensimmäisenä soolouralle. Hän piti kuitenkin tauon musiikinteosta, kun taas Dhani Lennevald julkaisi soolodebyyttisinglensä jo vuoden 2004 lopulla. Serneholt työskenteli muun muassa kosmetiikkamallina Maybellinella ja toimi ääninäyttelijänä elokuvien *[[Robots]]* ja ** ruotsinkielisissä dubbauksissa.

Vuonna 2006 Serneholt palasi musiikin pariin. Hänen esikoisalbuminsa *[[Enjoy the Ride]]* ilmestyi 22. helmikuuta 2006. Sitä edelsi kuukautta aiemmin ilmestynyt ”That’s The Way My Heart Goes” -single, jonka on kirjoittanut Jörgen Elofsson.

## Diskografia
### Albumit ja singlet




### Musiikkivideot
* *That's the Way My Heart Goes*
* *I Need a House*
* *Oxygen* (video ei ollut Suomen levityksessä)

## Aiheesta muualla
Stig Anderson

**Stig "Stikkan" Erik Leopold Anderson** (25. tammikuuta 1931 Hova, Ruotsi – 12. syyskuuta 1997 Tukholma) oli ABBA-yhtyeen manageri ja Polar Music Prize -musiikkipalkinnon perustaja. Anderson kirjoitti sanat moniin Abban lauluihin, mm. Waterloohon ja Mamma Miaan, ja häntä kutsutaankin usein Abban "viidenneksi jäseneksi". Stig Anderson kuoli sydänkohtaukseen Tukholmassa vuonna 1997.

## Lähteet
Joan Bennett Kennedy

**Joan Bennett Kennedy** (synt. **Virginia Joan Bennett**; 9. syyskuuta 1936 New York, Yhdysvallat – 8. lokakuuta 2025) oli yhdysvaltalaisen senaattorin Edward ”Ted” Kennedyn entinen puoliso. Joan oli ”Kennedyn klaanin” kantava voima ja erinomaisten puheiden pitäjä.

Joan avioitui Ted Kennedyn kanssa vuonna 1958. He erosivat vuonna 1982 Joanin alkoholiongelmien vuoksi. Heillä on kolme lasta. Joan hoiti miehensä senaattorivaalikampanjan vuonna 1964, kun Ted makasi sairaalassa lento-onnettomuuden jälkeen. Lisäksi hän tuki Tedin pyrkimystä presidentiksi vuonna 1980. Joan Kennedy on pidätetty useasti rattijuoppoudesta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.cnn.com/2000/US/09/11/joan.kennedy.arrest.ap/ 
* http://www.boston.com/news/local/massachusetts/articles/2005/02/25/kennedys_children_become_her_guardians/?rss_id=Boston+Globe+--+City%2FRegion+News
Lööppi

**Lööppi** on kansankielinen nimitys julisteelle, jolla mainostetaan sanoma- tai aikakauslehden, tavallisimmin keltaisen lehdistön julkaiseman iltapäivälehden tuoreinta numeroa. Sana *lööppi* on peräisin samanmerkityksisestä ruotsin kielen sanasta *löpsedel*. Lööppi sisältää mainostettavan lehden sisältöön viittaavia otsikoita, jotka kertovat usein julkisuuden henkilöistä tai muusta sellaisesta, minkä oletetaan kiinnostavan ihmisiä. Huomiota kiinnittävien sitaattien ja kärjistysten on tarkoitus herättää lukijan mielenkiinto paljastamatta kuitenkaan liikaa uutisen sisällöstä ja saada siten hänet ostamaan kyseinen lehti.

Vaikka lööppien otsikot ovat usein kärjistettyjä ja monimerkityksisiä, niiden tekijät korostavat, että jokaisen otsikon on oltava totta sekä noudatettava lakia ja journalistin eettisiä ohjeita. Suomessa Julkisen sanan neuvosto (JSN) valvoo lehtien sisällön ohella myös lööppejä.

Yleensä kaupoissa ja kioskeissa on varattu tiloista tai näyteikkunasta jokin määräala tuoreiden lööppien esittelyyn. Puhekielessä lööpillä tarkoitetaan usein myös lehden etusivua tai raflaavia otsikoita ylipäätään.

Ruotsissa lööppejä alettiin käyttää jo 1800-luvun lopulla. Ruotsalaiset ja suomalaisetkin iltapäivälehdet tekevät erityisiä paikallisia lööppejä, jotka kohdennetaan tietylle alueelle. Suomessa ensimmäiset *[[Ilta-Sanomat|Ilta-Sanomien]]* lööpit julkaistiin 1950-luvulla valkopohjaisina. Keltainen lööppipohja otettiin Suomessa käyttöön 1970-luvulla. *[[Iltalehti]]* aloitti lööppien käytön 1980-luvulla. Muita nykyään Suomessa tunnettuja lööpeillä mainostettavia lehtiä ovat ainakin *[[Helsingin Sanomat]]*, *[[Aamulehti]]*, *[[Seiska (lehti)|Seiska]]* ja eräät ilmaiseksi jaettavat kaupunkilehdet. Iltapäivälehtien lööpit ilmestyvät Suomessa kuutena päivänä viikossa kuten itse lehdetkin.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Imploosio

**Imploosio** () on mekaaninen prosessi, jossa kappale tai esine tuhoutuu äkillisesti sisäänpäin romahtamalla eli luhistumalla itseensä. Toisin kuin räjähdys (), joka laajentaa tilavuutta, imploosio pienentää tilavuutta ja keskittää ainetta ja energiaa.

Imploosioon perustuvaa tekniikkaa käytetään muun muassa ydinaseissa. Esimerkiksi plutoniumin isotooppi Pu-239 on vaikeammin sytytettävää kun korkeasti rikastettu uraani, ja sen takia Pu-239 perustuvissa ydinpommeissa käytetään imploosiotekniikkaa, jossa ontto plutoniumpallo kutistetaan räjähdyksellä niin pieneksi ja tiheäksi, että kriittinen massa ylittyy, mikä käynnistää ydinräjähdyksen. Imploosiomenetelmässä kappaleen on oltava alle millimetrin tarkkuudella tarkalleen pallon muotoinen, jotta räjähdyksestä aiheutuva shokkiaalto, jolla plutoniumpallo saadaan kutistettua, on tarkalleen oikean muotoinen, ja sen takia räjähde on sytytettävä samanaikaisesti useista kohdista. Vaikka tekniikka on periaatteessa yksinkertainen teoriassa, sen käytännön toteutus on vaikeaa. Sillä saadaan kuitenkin aikaan pienempiä pommeja, joihin riittää pienimmillään 10 kilogrammaa plutoniumia, kun taas uraanipommiin tarvitaan moninkertainen määrä.

Muita esimerkkejä imploosiosta ovat muun muassa sukellusveneen äkillinen luhistuminen ulkopuolelta ympäröivän veden hydrostaattisen paineen vaikutuksesta ja massiivisen tähden luhistuminen sen oman painovoiman vaikutuksesta, johtaen supernovien, neutronitähtien ja mustien aukkojen syntyyn.

## Katso myös
* Ydinase
* Räjähdys
* Räjähdelinssi
* Musta aukko

## Lähteet
Kolera-allas

**Kolera-allas** () on Kauppatorin edustalla  Helsingin Eteläsatamassa sijaitseva satama-allas. Sitä käyttävät tuotteitaan myyvät kalastajat ja turisteja kuljettavat pienet saaristoristeilyalukset. 

## Nimen alkuperä
Altaan vakiintunein alkuperäinen nimitys oli kalastajasatama. Kutsumanimi kuitenkin muuttui kuolemantapauksen seurauksena: Syksyllä 1893 Silakkamarkkinoille tullut nauvolainen laivuri Johannes Michelsson kuoli koleraan aluksessaan. Sittemmin selvisi, että sairastuneen ulosteet ja oksennukset oli kaadettu satama-altaaseen. Turvatoimenpiteinä silakka-alukset hinattiin pois satamasta ja rantaan määrättiin vartijat joksikin aikaa estämään saastuneen veden käyttöä.

Tapauksesta uutisoitiin vilkkaasti, ja altaan vedenlaadun tutkimuksia seuranneet lehdet alkoivat pian viitata satama-altaaseen pelkästään sanalla ”kolera-allas”. Esimerkiksi *Suomalainen* kirjoitti *n. s. "kolera-altaan"* veden tutkimuksista, joissa ei *kommabasilleja* (kolerabakteereja) löytynyt. *Kolera-allas* vakiintui altaan kansanomaiseksi nimeksi. Nykyään nimi Kolera-allas – Kolerabassängen esiintyy opas- ja kaavakartoissakin.

## Perinteet
Vuodesta 1995 alkaen Suomen Epätieteellinen Seura on vanhaa kansanuskomusta myötäillen heittänyt ”kylmän kiven” Kolera-altaaseen Jaakon päivänä 25. heinäkuuta.

## Kääntösilta

Kolera-altaan suulle Lyypekinlaiturilta Keisarinluodonlaiturille rakennettiin vuonna 1895 Helsingin satamaradan kääntösilta. Sitä on kutsuttu myös Keisarinluodonlaiturin sillaksi ja sitä ennen Keisarinkivenlaiturin sillaksi. Samalla rakennettiin toinen kääntösilta Katajanokan kanavan ylitse. Satamarata vihittiin käyttöön keväällä 1894 päärautatieaseman ja Vanhan kauppahallin välisellä osuudella. Sillat rakennettiin Katajanokalle johtaneella jatko-osuudella, joka valmistui syyskuussa 1895. Kolera-altaan sillan kääntömekanismi toteutettiin Keisarinluodonlaiturin puoleiseen päähän, johon samalla rakennettiin sillanhoitajan koristeellinen vahtitupa. 

Silta vaihdettiin uuteen vuonna 1970. Rataa käytettiin vuoteen 1980 asti, minkä jälkeen se purettiin Katajanokan ja Merisataman välisellä osuudella. Kääntösillasta tuli sittemmin jalankulkusilta. Vuonna 2012 sillasta kuitenkin poistettiin kääntömekanismi, eli sitä ei voi enää käyttää. Käytöstäpoistoa perusteltiin huonolla kunnolla ja sillä, että silta-aukko oli vesibussiliikenteelle kovin kapea.

## Lähteet
*  
* 

### Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Damián Lanza

**Damián Lanza** (s. 10. huhtikuuta 1982 Cuenca) on ecuadorilainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi muun muassa Ecuadorin pääsarjajoukkue Sociedad Deportiva Aucasissa.

Isänsä kautta puoliksi argentiinalainen Lanza aloitti uransa Argentiinassa Buenos Airesissa mutta ei saavuttanut menestystä. Myöhemmin hän muutti Ecuadoriin. Hän kuului Ecuadorin jalkapallomaajoukkueeseen Saksan MM-kisoissa 2006 mutta jäi varamaalivahdin rooliin.

## Lähteet