open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Make Nu Metal Great Again

**Make Nu Metal Great Again** on Apulannan EP-levy, joka julkaistiin 7. kesäkuuta 2019. EP-levy sisältää kolme uutta kappaletta sekä tammikuussa 2019 Hartwall Arenalla nauhoitetun live-version kappaleesta ”Mato”.

EP-levy palkittiin vuoden rock-albumina Emma-gaalassa 2020. Julkaisu on striimannut platinaa.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Toni Wirtanen.
# 
# 
# 
# 

## Katso myös
* Nu metal

## Lähteet
Onneli ja Anneli

**Onneli ja Anneli** on suomalaisen kirjailijan Marjatta Kurenniemen lastenkirjasarja. Niiden taustalla on Topeliuksen kahdesta pikkutytöstä kertova satu *Punainen tupa*, jolle Kurenniemi halusi kirjoittaa erilaisen lopun.

Ensimmäinen kirja ilmestyi vuonna 1966. 2010-luvulla Saara Cantell on ohjannut kirjoista myös elokuvia.

## Kirjat
* Onnelin ja Annelin talo (WSOY, 1966)
* Onnelin ja Annelin talvi (WSOY, 1968)
* Onneli, Anneli ja orpolapset (WSOY, 1971)
* Onneli, Anneli ja nukutuskello (WSOY, 1984)
* Putti ja pilvilaivat (WSOY, 1987)
* Putti Puuhkajasaarella (WSOY, 1989)

## Elokuvat
* Onneli ja Anneli (2014)
* Onnelin ja Annelin talvi (2015)
* Onneli, Anneli ja salaperäinen muukalainen (2016)
* Onneli, Anneli ja nukutuskello (2018)

## Lähteet
Lele Pons

**Elenora Pons Maronese** (s. 25. kesäkuuta 1996 Caracas, Venezuela), joka tunnetaan paremmin nimellä **Lele Pons,** on sosiaalisen median vaikuttaja. Lele tunnetaan parhaiten hänen viihdytystaidoistaan musiikin ja komedian avulla. Lempinimi *Lele* on lyhenne Elenorasta. Lelellä on Youtubessa 9 miljoonaa seuraajaa ja Instagramissa 23 miljoonaa seuraajaa (2018).

## Elämä ennen julkisuutta
Ennen nousua julkisuuteen Lele kävi koulua Miamissa. Häntä kiusattiin paljon, koska hän oli nörtti. Lele itse kommentoi olleensa ylpeä nörttiydestään. Kiusaamista edisti myös Lelen dysleksia, jonka takia Lele ei osannut lukea tai kommunikoida englanniksi. Ennen julkisuutta Lele haaveili laulajan urasta.

## Ura
Lelen ura alkoi teini-ikäisenä Vine-sovelluksesta, jossa hän loi teini-ikään kohdistuvia sketsejä. Lele oli ensimmäinen ihminen, jonka Vine-videoita oli katsottu miljardi kertaa. Hänen videoitaan Vinessä katsottiin yhteensä yli 7 miljardia kertaa. Näiden saavutuksien johdosta hän sai kunnianosoituksia, kuten: *Vinen katsotuin henkilö* ja *Maailman vaikutusvaltaisin teini*. 

Vinen kuollessa Lele jatkoi sketsien tekoa Youtubessa ja Instagramissa. Lelen suosion kasvaessa hän perusti Shot Studios-nimisen yhtiön auttamaan häntä Youtube-kanavan ylläpidossa.

## Palkintoja ja tunnustuksia
* *Vinen katsotuin henkilö*
* *Maailman vaikutusvaltaisin teini*
* *Lista 30 maailman vaikutusvaltaisimmista henkilöistä netissä*
* *THR:n lista maailman 25 digitaalisesta tähdestä*
* *Ehdolla vuoden youtubettajaksi (2018)*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zareen Khan

**Zareen Khan** (s. 14. toukokuuta 1987 Bombay, Maharashtra, Intia), myös **Zarine Khan**, on intialainen näyttelijä ja malli. Hän esiintyy pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa.

Khan teki elokuvadebyyttinsä Salman Khanin vastanäyttelijänä eeppisessä elokuvassa *[[Veer (vuoden 2010 elokuva)|Veer]]* vuonna 2010. Hän sai huomiota tanssinumerollaan ”Character Dheela” menestyskomediassa *[[Ready (vuoden 2011 elokuva)|Ready]]* vuonna 2011. Seuraavana vuonna hän saavutti kaupallista menestystä näyttelemällä komediassa *[[Housefull 2]]*. Hän esiintyi tanssinumerossa ”Malgove” tamilinkielisessä elokuvassa *[[Naan Rajavaga Pogiren]]*. Khanin menestys jatkui pääosilla ensimmäisessä punjabinkielisessä elokuvassaan *[[Jatt James Bond]]* (2014) ja eroottisessa trillerissä *[[Hate Story 3]]* (2015). Hän näytteli ensimmäisessä telugunkielisessä elokuvassaan vakoojatrillerissä *[[Chanakya (vuoden 2019 elokuva)|Chanakya]]* vuonna 2019.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Macaon taistelu

**Macaon taistelu** oli Itä-Intian kauppakomppanian tekemä epäonnistunut yritys vallata Macao 24. kesäkuuta 1622. Maihinnousseet hollantilaiset ajettiin takaisin laivoilleen huolimatta Macaon puolustuksen hekkouksista.

## Tausta

Macao oli Portugalin hallitsema satama Kiinan rannikolla. Portugali oli 1600-luvun alkupuolella Espanjan kruunun yhteydessä ja se oli ajautunut alueella kiivaaseen kamppailuun Alankomaiden kanssa. Alankomaat kävivät omaa vapaussotaansa Espanjaa vastaan. Macao oli joutunut useiden hollantilaisten hyökkäysten kohteeksi 1600-luvun alkuvuosina. Hollannin Itä-Intian kauppakomppania eli VOC (*Vereenidge Oostindische Compagnie*) ylläpiti merisaartoa Aasiassa. Kauppakomppania oli kuitenkin pohjimmiltaan liikeyritys, eikä se ollut erityisen kiinnostunut kalliiksi tulevasta merisaarron ylläpidosta. Itä-Intian kenraalikuvernööri Jan Pietersz Coen halusikin suoraa kunnianhimoista ja rohkeaa toimintaa Espanjaa ja Portugalia vastaan heikentääkseen näiden asemaa Aasiassa. Kohteeksi Coen valitsi Macaon. Coen ohjeisti myös hyökkääjiä perustamaan tukikohdan jonnekin Kantonin lähistölle hyökkäyksen jostain syystä epäonnistuessa.

## Taistelu
Cornelis Reyersen johti huhtikuussa 1622 16 laivaa ja 1&nbsp;300 sotilasta käsittäneen joukkonsa Jaavalta kohti Macaota. Macaota ei ollut vielä tuolloin linnoitettu ja valtauksen uskottiin näin onnistuvan suhteellisen yksinkertaisella taktiikalla. Reyersen laski maihin Cacilhasin rannalla 24. kesäkuuta 600 sotilasta, jotka hyökkäsivät Macaota vastaan maitse samalla, kun hollantilaisten lavat tulittivat Macaota mereltä. Sotilaiden joukossa oli paitsi hollantilaisia, mutta myös japanilaisia ja bandalaisia palkkasotilaita. Puolustajat olivat kuitenkin hiljattain saaneet vahvistuksekseen espanjalaisia sotilaita ja tykkejä. Espanjalaisten ja portugalilaisten sotilaiden lisäksi puolustajat käsittivät afrikkalaisia orjia ja taisteluun osallistuivat jopa paikalla olleet jesuiitat. Hyökkääviä hollantilaisia pidäteltiin linnoitteiden sijaan ankaralla tulituksella. Jesuiittapappi Padre Jeronimo Rhon sanotaan tehneen Fortaleza do Montelta tykinlaukauksen, joka osui hollantilaisten ruutivarastoon. Ruutivarasto räjähti aiheuttaen suuria tappioita. Ruudin ja ammusten loputtua hyökkääjät vetäytyivät takaisin omiin laivoihinsa.

## Seuraukset
Hollantilaisten sanotaan menettäneen kaatuneina lähes 300 sotilasta. Puolustajien tappiot jäivät hyvin vähäiseksi. Hollantilaisten hyökkäys oli torjuttu, mutta Macao kärsi huomattavasti hollantilaisten jatkuvasta paineesta 1600-luvun alkupuoliskolla. Hollantilaisten onnistui lisäksi myöhemmin ajaa heidät Sri Lankalta ja Malakalta. Kiinan Ming-dynastian keisari Tianqi sulki hollantilaiset pois Kiinan rannikon kaupankäynnistä hyökkäyksestä kuultuaan. Hollantilaiset vastasivat aloittamalla merirosvouksen maan ranikolla.

Macaon puolustamiseksi aloitettiin taistelun jälkeen rakentaa Guian linnoitusta. Monten linnoitus valmistui 1620-luvulla.

## Lähteet
Abrolhosin taistelu

**Abrolhosin taistelu** oli meritaistelu Alankomaiden Länsi-Intian kauppakomppanian ja portugalilais-espanjalaisen laivaston välillä Abrolhosin karikolla Brasilian rannikolla 12. syyskuuta 1631. Taistelu päättyi hollantilaisten tappioon heidän komentajansa hukuttua mereen.

## Tausta
Alankomaiden Länsi-Intian kauppakomppania oli vallannut Olindan ja Recifen Pernambucossa Brasiliassa Portugalilta vuonna 1630. Matias de Albuquerque johti portugalilaisista siirtolaisista ja intiaaneista koottuja väijytysjoukkoja käyden sissisotaa hollantilaisia vastaan. Keväällä 1631 kauppakomppanian amiraali Adriaen Janszoon Pater toi Pernambucoon 17 laivansa mukana 1&nbsp;000 hollantilaista sotilasta operaatioihin Albuquerquen sissejä vastaan.

Espanja ja portugali päättivät vallata Pernambucon takaisin kesällä 1631. Yöllä 10. helmikuuta 1631 Antionio de Oquendon johtama espanjalais-portugalilainen laivasto-osasto saapui Pernambucon eteläpuolella sijainneelle lahdelle. Paikalle laskettiin maihin 2&nbsp;000 espanjalaista sotilasta. Syyskuussa Oquendo lähti laivaston ja 1&nbsp;200 sotilaan mukana kohti pohjoista tarkoituksena laskea joukkoja lähemmäksi Pernambucoa vahvistamaan Albuquerquen sissijoukkoja samalla, kun hänen laivansa saattaisivat Portugaliin matkalla olleita sokerilaivoja.

## Taistelu
Pater oli saanut kuulla Oquendon laivastosta elokuussa, mutta miehistön vähyyden takia hän pääsi liikkeelle vasta elokuun lopussa. Paterin ja Oquendon laivastot kohtasivat 12. syyskuuta Abrolhosin karikon tuntumassa Santosin ja Pernambucon puolivälillä.

Seurannut taistelu oli verinen. Paterin ja Oquendon lippulaivat ajautivat dramaattiseen kaksintaisteluun. Iltapäivällä hollantilaisten lippulaiva *Prins Willem* syttyi tuleen. Osa miehistöstä pakeni hyppäämällä mereen, mutta Pater itse oli uimataidoton. Hän roikkui aluksen keulan köydestä, kunnes lopulta hänen otteensa petti ja hän putosi mereen kadoten sen aaltoihin. Komentajansa kuoltua hollantilaiset vetäytyivät paikalta.

## Seuraukset
Taistelu oli päättynyt Oquendon voitoon, joskin tappiot olivat suuret. Oquendon laivoista upposi kolme ja 585 miestä oli kaatunut. Hollantilaisten laivoista upposi kaksi ja 350 miestä oli kaatunut. Oquendon onnistui laskea miehiä Albuquerquen avuksi, mutta vain 700 heistä löysi loppujen lopuksi paikalle. Maihinlaskun jälkeen Oquendo lähti laivoineen sokerilaivojen matkaan kohti Eurooppaa.

Hollantilaiset varautuivat uuteen maihnnousulaivastoon. Olinda poltettiin, koske sitä pidettiin puolustuskelvottomana ja sitä uhkasivat nyt myös vahvistetut Albuquerquen sissit. Puolustajat vetäytyivät paremmin puolustewttavissa oilleeseen Recifeen. Sodan vaivaamaasta Euroopasta ei kuitenkiaan uutta maihinnousulaivastoa ollut luvassa.

## Lähteet
Libidon kieli

**Libido**, tai **marekinga**, on Etiopiassa puhuttava kuušilainen kieli. Sen lasketaan olevan elinvoimainen ja kielen lähin sukulaiskieli on hadiyya..

Kielellä on noin 128 000 puhujaa. Libidoa kirjoitetaan latinalaisilla aakkosilla.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Lähde:

## Lähteet
Avalon (Kalifornia)

**Avalon** on kaupunki Los Angelesin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 3&nbsp;728. Kaupunki perustettiin 26. kesäkuuta 1913. Avalon on Santa Catalina Islandin ainoa kaupunki.

Avalonin pormestarina toimii Ann Marshall.

## Väestö
Kaupungin asukkaista 75,66 prosenttia on valkoisia ja 0,03 prosenttia afroamerikkalaisia. 12,38 prosenttia asukkaista ei ole Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 39,8 vuotta.

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Avalon City Hall.JPG|Kaupungintalo.
Tiedosto:Catalina Island Casino.jpg|Catalinan kasino.
Tiedosto:View of Avalon harbor on Santa Catalina Island, a rocky island off the coast of California LCCN2013634907.tif|Avalonin satamaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut
Natron (ohjelmisto)

**Natron** on avoimen lähdekoodin ohjelmisto visuaalisiin tehosteisiin (*digital compositing*). Ohjelmassa on vaikutteita saman tyyppisistä ohjelmista kuten Nuke ja Adobe After Effects.

Ohjelma on saatavilla eri alustoille kuten Linux, macOS ja Windows.

Ohjelmaa on sponsoroitunut INRIA-instituutti ja sitä ovat kehittäneet pääasiassa kaksi henkilöä: pääkehittäjä Alexandre Gauthier-Foichat ja hänen mentorinsa Frédéric Devernay.

## Lähteet
Guðmundsson

**Guðmundsson** on muun muassa seuraavien islantilaisten henkilöiden patronyymi:

* Albert Guðmundsson (1923–1994), jalkapalloilija ja poliitikko
* Albert Guðmundsson (s. 1997), jalkapalloilija
* Einar Már Guðmundsson (s. 1954), kirjailija
* Jóhann Berg Guðmundsson (s. 1990), jalkapalloilija
* Kristján Guðmundsson (1941–2025), käsitetaiteilija ja taidemaalari
* Kristmann Guðmundsson (1902–1983), kirjailija
* Pétur Guðmundsson (s. 1958), koripalloilija
* Pétur Guðmundsson (s. 1962), kuulantyöntäjä.
Georg Paijkull

**Georg Paijkull** (2. toukokuuta 1605 Tallinna – 1. helmikuuta 1657 Tukholma) oli baltiansaksalainen sotilas ja Ruotsin valtaneuvos.

Paijkull kuului von Paykullin aatelissukuun. Hän aloitti sotilasuransa ratsumiehenä Jakob De la Gardien ja myöhemmin vänrikkinä Kustaa Hornin alaisuudessa ja otti osaa Kustaa Aadolfin sotiin. Vuonna 1651 hänet nimitettiin kenraaliluutnantiksi, sotakollegion asessoriksi ja hän sai ruotsalaisen vapaaherran arvon. Vuonna 1652 hänestä tuli sotaneuvos ja Ruotsin Wismarin kuvernööri. 1654 hänet korotettiin valtaneuvokseksi.

Paijkull omisti Suomessa Vilajoen kartanon Säkkijärvellä. Vuonna 1651 hänelle läänitettiin Vöyrin vapaaherrakunta. Lisäksi hänelle läänitettiin Säkkijärven lähiseudulta tiloja Muurikkalasta sekä saaria: Pitkäpaasi, Essaari, Härkäluoto, Pajusaari, Paatio, Pukkio ja pari pienempää luotoa Virolahden saaristosta, mutta ainakaan Paatiota hän ei näytä ottaneen haltuunsa, vaan sen verot kerättiin myöhemmin armeijan tarpeisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Paijkullin muotokuva British Museumin sivuilla
Von Ritter

**von Ritter** (tai **von Rittern**) on suku, joka on  vuonna 1746 Virossa legitimoitu Ruotsin vallan ajalta olevaksi aateliksi.

Vuonna 1634 balttilaissyntyinen ratsuväen majuri, myöhempi everstiluutnantti Albrecht von Ritter sai läänityksenä Virolahdelta Pyterlahden kylän. Vuonna 1641 hänelle lahjoitettiin Pajulahden kylä ja 1647 vielä kaksi tilaa Virojoelta, koko Tiilikkala, suurin osa Säkäjärveä, Yläpihlajaa, Vaalimaata ja Hämeenkylää, osa Kotolaa, Hellän, Mattilan ja Eerikkälän kylät kokonaan sekä yksi tila Kirkkopyölistä ja Koivuniemen lampuotitila.
Hänen saamansa läänitys oli Virolahden suurin. Von Ritterit asuivat myös Virolahdella. Albrecht von Ritter perusti säterikartanonsa Pyterlahden kylään, perustaen tällöin myöhemmän Pyterlahden hovin. Tässä kylässä oli jo nimismies Eerikki Ihalaisen ratsutila ja ennen pitkää von Ritter hääsi Ihalaisen tilaltaan. Myöhemmin Ritterin poika Jakob Ludwig jätti Pyterlahden tilahoitajan huostaan ja muutti pois 1664.

Albrecht von Ritterin isä oli ryhtynyt Ruotsin palvelukseen ja saanut palkinnokseen läänityksen Hauholta. Albrecht von Ritter omisti Liivinmaalla Marzinhofin kartanon ja hän oli naimisissa Elisabet Tauben kanssa. Näillä oli poika Jakob Ludwig von Ritter, majuri Uudenmaan ratsuväkirykmentissä. Hän myi Pyterlahden hovin vuonna 1670 maaherra Konrad Gyllenstiernalle.

Suku sammui Itämerenmaakunnissa noin 1820.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* von Ritter, aatelissuku Europeana heraldica, Kansallisarkisto
Daniel Mattens

**Daniel Mattens** (28. tammikuuta 1746 Porvoo – 8. elokuuta 1822 Kristiinankaupunki) oli suomalainen pormestari ja valtiopäivämies.

Mattensin vanhemmat olivat Mecklenburgista kotoisin ollut välskäri, asessori Johan Henrik Mattens ja Anna Maria Forsskåhl. Mattens tuli ylioppilaaksi 1764. Hän oli Turun hovioikeuden auskultantti ja ylimääräinen kanslisti 1767, Kristiinankaupungin pormestari vuodesta 1774 ja asessori 1802. Laamannin arvonimen hän sai samana vuonna. Ruotsin säätyvaltiopäivillä Mattens oli edustaja  1778–1779 ja 1786. Hän oli myös porvarissäädyssä valtiopäiväedustaja  Porvoon valtiopäivillä 1809.

## Lähteet
Henrik Johan von Knorring

**Henrik Johan von Knorring** (5. marraskuuta 1748 Mouhijärvi – 30. elokuuta 1814 Ulvila) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Von Knorringin vanhemmat olivat ruotsalaissyntyinen majuri Karl Reinhold von Knorring (1717-1793), joka oli maanomistaja Akaan Viialassa ja Sofia Juliana Knutsdotter Kurck (1730-1763), jonka isä luutnantti Knut Karl Axelsson Kurck "Kurki" (1700-1729) omisti Laukon kartanon. Henrik Johanin sisar Agneta Juliana von Knorring (1753-1778) oli Axel Gustaf Mellinin äiti. Muita sisaruksia olivat majuri Carl Gustaf von Knorring (1755-1827) ja Catharina Charlotta Rosling von Knorring (1758-1836).

Henrik Johan von Knorring tuli ylioppilaaksi vuonna 1761. Hän oli kersantti Porin läänin jalkaväkirykmentissä vuonna 1763, vänrikki vuonna 1769, luutnantti vuonna 1777, kapteeni vuonna 1780 ja majuri vuonna 1789. Von Knorring jäi sotavangiksi Porrassalmen taistelussa 1789, sotapalveluksesta hän erosi vuonna 1793. Hän oli aatelissäädyssä edustaja Porvoon valtiopäivillä 1809.

Von Knorringin serkku oli eversti, valtiopäivämies Henrik Gustaf von Knorring. Henrik Johan von Knorring kuoli 66-vuotiaana naimattomana.

## Lähteet
Salomon Jakob Finckenberg

**Salomon Jakob (Jacob) Finckenberg** (25. helmikuuta 1745 – 26. heinäkuuta 1835 Naantali) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Finckenbergin vanhemmat olivat tilanomistaja Jakob Johan Finckenberg ja Katarina Elisabet Blümen ja puolisot vuodesta 1772 Johanna Lizelius, kirkkoherra Antti Lizeliuksen tytär (k. 1815), vuodesta 1816 Johanna Maria Haarman (k. 1822) ja vuodesta 1822 Maria Sofia Aveman (k. 1869). Finckenberg tuli ylioppilaaksi 1760. Hän oli ensin majoittaja henkirakuunarykmentissä 1764 ja sitten kornetti. Sotapalveluksesta hän erosi 1772. Finckenberg oli Karjalan jääkäriosastossa luutnantti 1788 ja kapteeni 1789 ja erosi sotapalveluksesta sodan jälkeen. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.

Juristi, valtiopäivämies Berndt Fredrik Finckenberg oli Salomon Jakob Finckenbergin velipuoli.

## Lähteet
SerenityOS

**SerenityOS** on Andreas Klingin kehittämä vapaa ja avoimen lähdekoodin käyttöjärjestelmä. Se on suunniteltu Unixin kaltaiseksi käyttöjärjestelmäksi, jonka graafinen käyttöliittymä on 1990-luvun käyttöjärjestelmien inspiroima. Käyttöjärjestelmän kirjastoihin kuuluvat mm. JavaScript-moottori, käyttöliittymäkirjasto, äänikirjasto, ja pääte-emulaattori. Sen ohjelmistoon kuuluu muun muassa ohjelmointiympäristö, visuaalinen virheenjäljitin, selain ja graafinen kuoriohjelma.

## Historia
Andreas Kling aloitti SerenityOS:n kehittämisen vuoden 2018 puolivälissä päästyään vieroitushoidosta. Kling kehitti käyttöjärjestelmää vapaa-ajallaan ja kuvasi videoita käyttöjärjestelmän kehittämisestä näytönkuvausohjelmalla. Hän alkoi myöhemmin lataamaan kuvaamiansa videoita YouTubeen. Vuoden 2019 puolivälissä hän loi julkisen GitHub-tietovaraston, jotta muut ihmiset voisivat auttaa käyttöjärjestelmän kehittämisessä. 

## Ominaisuudet
SerenityOS on suunniteltu yksinkertaiseksi Unixin kaltaiseksi käyttöjärjestelmäksi, jonka graafinen käyttöliittymä on 1990-luvun käyttöjärjestelmien inspiroima. Käyttöjärjestelmässä on muun muassa 32-bittinen ydin ennakoivalla moniajolla, IPv4-protokollapino, ext2-tiedostojärjestelmä, käyttöliittymäkirjasto ja ikkunointi- ja koosto-ohjelma. Klingin tavoitteena on, että hän voisi tulevaisuudessa käyttää SerenityOS:ää ensisijaisena käyttöjärjestelmänään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* GitHub 
* Youtube-kanava
Luettelo Haminan muistolaatoista

**Luettelo Haminan muistolaatoista** sisältää Haminan kaupungin muistolaatat. Luettelossa mainitaan vain pelkät julkiset muistolaatat. Jos muistolaatta on muistokiven, muistomerkin, muistopuun, reliefin tai vastaavan yhteydessä, se on artikkelissa Luettelo Haminan julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä. Myös kuva-aihetta sisältävät muistolaatat ovat muistomerkkiartikkelissa.

## Lähteet
* Etelä-Kymenlaakson karttapalvelu Haminan kartta
*  
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Karl Efraim Carpelan

**Karl (Carl) Efraim (Ephraim) Carpelan** (11. elokuuta 1732 Raisio – 29. maaliskuuta 1819 Rymättylä) oli suomalainen vapaaherra, sotilas ja valtiopäivämies.

Carpelanin vanhemmat olivat ratsumestari Maximilian Carpelan ja Helena Eleonora Lilliegren ja puoliso vuodesta 1773 Katarina Sofia Strengberg (k. 1826). Carpelanin arvellaan olleen ylioppilas Turussa, vaikka häntä ei mainita Turun akatemian lähteissä. Hän oli vapaaehtoinen Pohjanmaan jalkaväkirykmentissä 1749, majoittaja,  lippumies ja kersantti 1750, alivänrikki 1752 ja aliadjutantti 1758. Vänrikki Västerbottenin rykmentissä hän oli 1758, luutnantti 1760, alikapteeni 1761 ja rykmentinmajoitusmestari 1767. Vapaaherraksi Carpelan tuli 1771. Hän oli armeijan eläkekassan johtaja 1772–1788, 1-kapteeni 1773 ja armeijanmajuri 1774. Majuriksi Pohjanmaan jalkaväkirykmenttiin hän tuli 1776, sai siirron leskikuningattaren henkirykmenttiin 1778 ja erosi samana vuonna sotapalveluksesta everstiluutnanttina. Varamaaherra Uumajassa Carpelan oli 1782 ja Savon ja Karjalan läänin vt. maaherra 1790. Hän omisti muun muassa Maskun Odensaaren tilan ja kartanon Rymättylän Pakinaisissa. Valtiopäivämies Ruotsin säätyvaltiopäivillä hän oli 1765–1766, 1769–1770 ja 1771–1772. Carpelan oli myös edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.

Maaherra, kenraalimajuri, vapaaherra Simon Vilhelm Carpelan ja maaherra, kenraaliluutnantti, vapaaherra Johan Fredrik Carpelan olivat Karl Efraim Carpelanin veljiä.

## Lähteet
Binic-Étables-sur-Mer

**Binic-Étables-sur-Mer** on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla.

Kunta muodostettiin 3.1.2016 jolloin kaksi kuntaa, Binic (bretoniksi *Binig*) ja Étables-sur-Mer (bretoniksi *Staol*) yhdistyivät. Uuden Binic-Étables-sur-Merin kunnan hallintopaikaksi valittiin Étables-sur-Mer.

Binic on pieni keskiaikainen kylä, josta kasvoi yksi Ranskan kalastusteollisuuden tärkeimmistä satamista. Se oli yksi Bretagnen satamista, josta lähdettiin kalastamaan Newfoundlandin vesille. Satamaa reunustavat vanhat laivanomistajien graniitista ja liuskekivestä valmistetut talot. 1900-luvulla kylästä tuli purjehduslomakeskus sekä merenrantakohde. Sataman päälaituri on 350 metriä pitkä, jota paikalliset kutsuvat nimellä "*grande muraille*" (suuri muuri). Paikallinen museo *Musée de Binic* esittelee yli 1 000 esineen avulla kylän ja sen kalastuksen historiaa.

Laitureiden vieressä on pidetty markkinoita torstaisin 1500-luvulta lähtien. Markkinoilla myytiin kaikkea maatilatuotteista laivatarvikkeisiin, mitä merelle lähtevät veneet tarvitsivat matkalle. Binicissä järjestetään vuosittain myös turskafestivaali *Fête de la Morue*, sekä musiikkitapahtuma *Binic Folks Blues Festival*.


Tiedosto:Etables_sur_mer_plage_godelins.JPG|Plage des Godelins, Étables-sur-Mer
Tiedosto:Binic_-_Port_de_plaisance.jpg|Binicin satama


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pales

**Pales** on muinainen roomalainen paimenten ja karjan jumalatar, jonka kunniakasi vietetiin Palilia tai Parilia -juhlaa Rooman perustamispäivänä 21. huhtikuuta. Juhlan kunniaksi puhdistettiin paimenet, laumat ja karjasuojat, anottiin karjalle suojelusta ja pyydettiin anteeksi niitä vahinkoja, joita karja ja paimenet saattoivat luonnolle aiheuttaa.

## Lähteet
*Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. .

### Viitteet
Illegaali

__NOTOC__
**Illegaali** on vakoilija, joka elää ja toimii valehenkilöllisyyden turvin kohdemaassaan toimeksiantajansa lähettämänä. Termi *illegaali* (, ’laiton’) viittaa laittomaan toimintaan ilman kansainvälisoikeudellista turvaa. 

Illegaalit suorittavat erityistehtäviä, kuten muiden agenttien valvontaa ja värväystä tai odottavat pitkänkin aikaa toimintakäskyä peiterooleissaan niin sanottuina ”nukkuvina” tai ”lepäävinä” agentteina.

Kansainvälisesti tunnettu illegaali oli esimerkiksi neuvostoliittolainen Rudolf Abel, joka työskenteli 1940–1950-luvuilla valokuvaajana ja kuului Brooklynissa Yhdysvalloissa taiteilijayhteisöön Emil R. Goldfusin nimellä. Hänet paljasti toinen illegaali, amerikansuomalaisena Eugen Makena (Suomessa Eugen Mäki) esiintynyt inkeriläinen Reino Häyhänen. Eugen Mäen valeidentiteettiin tarvitut rekisteritiedot oli väärentänyt Kemijärven kirkonkirjoihin paikallinen kirkkoherra.

Neuvostoliiton tiedustelupalvelu KGB varusti illegaalit monissa tapauksissa Suomen passilla ja muilla asiakirjoilla useasta syystä: 

* Suomen passia pidetään luotettavana.
* Suomen kielen osaamista on vaikeampi varmistaa kuin laajemmin puhuttujen kielten.
* Suomalaiset viranomaiset ovat auttaneet auliisti asiakirjansa hukanneita suomalaisia.
* Suomalaisten muutto Ruotsiin, Yhdysvaltoihin ja Neuvostoliittoon on helpottanut illegaalin elämäntarinan eli legendan rakentamista.
* Talvi- ja jatkosodan aikana suomalaisia arkistoja ja asiakirjoja päätyi Neuvostoliiton haltuun ja niitä voitiin käyttää valehenkilöllisyyksiä luotaessa.

Eräitä suomalaisina esiintyneiden illegaalien henkilöllisyyksiä rakennettiin Neuvostoliiton tiedustelun toimeksiannosta manipuloimalla niiden seurakuntien väestörekistereitä, joiden aineistoa oli kadonnut talvi- ja jatkosodan aikana. Tällaisia illegaaleja olivat esimerkiksi ”Reino Gikman” ja ”Olavi Toivonen”, joiden todellista henkilöllisyyttä ei Suomessa tunneta.

Illegaalit voivat toimia pariskuntana tai perheenä. ”Olavi Toivonen” meni Saksassa naimisiin ”Helga Conradin” kanssa, joka sai avioliiton kautta Suomen kansalaisuuden. Heidän poikansa ”Tarmo Harald Toivonen” on keksitty henkilö, jonka syntymä 5. lokakuuta 1964 dokumentoitiin väärillä asiakirjoilla.

Illegaalien toiminta ei ole lakannut kylmän sodan päättyessä. Hessenissä pidätettiin lokakuussa 2011 FBI:n antaman vihjeen perusteella pariskunta, jota epäiltiin EU:n ja Naton strategisten asiakirjojen hankkimisesta Neuvostoliiton ja edelleen Venäjän lukuun Alankomaiden ulkoministeriössä toimineelta vakoojalta. Epäillyt saapuivat vuonna 1988 Länsi-Saksaan väärennetyillä Itävallan passeilla.

## Katso myös
* Myyrä (vakoilu)

## Huomautukset

## Lähteet
*
* 
* 
* 

### Viitteet
Vaihteenvalitsin

**Vaihteenvalitsin** (arkikielessä **vaihdekeppi**) on auton tai muun moottoriajoneuvon hallintalaite, jolla kuljettaja ohjaa vaihteiston toimintaa. Se on useimmiten sijoitettu etuistuinten väliin lattialle, mutta joissain automalleissa on käytetty myös niin sanottua rattivaihdetta, jossa valitsin sijaitsee ohjauspylväässä. Vaihteenvalitsimen toimintaperiaate on erilainen riippuen siitä, onko ajoneuvossa manuaali- vai automaattivaihteisto.

## Manuaalivaihteiston vaihteenvalitsin

Manuaalivaihteisessa ajoneuvossa vaihteet on sijoitettu H-kaavion mukaisesti ja kuljettaja voi vaihtaa vaihteita missä järjestyksessä haluaa. Eteenpäin menevät vaihteet on lähes aina sijoitettu samalla tavalla, mutta peruutusvaihteen sijainti vaihtelee. Lisäksi vaihteenvalitsimessa on usein lukitus, joka estää peruutusvaihteen kytkemisen vahingossa. Peruutusvaihteen valitsemiseksi vaihteenvalitsinta on esimerkiksi painettava tai nostettava.

## Automaattivaihteiston vaihteenvalitsin

Automaattivaihteisessa autossa kuljettajan ei tarvitse vaihtaa eteenpäin menevää vaihdetta itse, vaan automatiikka tekee sen hänen puolestaan. Vaihteenvalitsimessa on yleisesti käytetty asentoja P (park), R (reverse), N (neutral) ja D (drive), joilla kuljettaja valitsee ajosuunnan: D on eteenpäin ajamista varten ja R on peruutusvaihde. N-asennossa vaihteisto on vapaalla ja P-asentoa käytetään pysäköitäessä, jolloin vaihteisto on lukittuna eivätkä ajoneuvon pyörät liiku. Nykyaikaisessa automaattivaihteistossa vaihteenvalitsin on usein täysin sähköinen, eikä siitä ole mekaanista yhteyttä vaihdelaatikkoon.

## Kuvia

Tiedosto:Packard Ultramatic control.jpg|Packardin nappivalitsin
Tiedosto:Wählhebel01.jpg|Borgward Isabellan rattivaihde.
Tiedosto:Shifter Close-up - 2013 BMW X5 xdrive 35i (9712368894).jpg|BMW X5
Tiedosto:Ferrari F355 Spider - Flickr - The Car Spy (16).jpg|Ferrari F355 Spider
Tiedosto:M-Double Clutch Transmission.jpg|BMW M3
Tiedosto:Boite de vitesses Audi R8.jpg|Audi R8
Tiedosto:LeafPalanca.JPG|Nissan Leaf
Tiedosto:Mitsubishi i MiEV gear stick.jpg|Mitsubishi i MiEV
Tiedosto:2019 Volvo S90 T8 Twin Engine Inscription Plus (90).jpg|Volvo S90
Tiedosto:Audi A8 2013 (11209829035).jpg|Audi A8
Tiedosto:Porsche 911 Carrera 2 - Flickr - The Car Spy (1).jpg|Porsche 911 Carrera 2
Tiedosto:AutomatikW116.JPG|Mercedes-Benz 450 SE


## Aiheesta muualla
That’s Nat

**That’s Nat** on kornetisti Nat Adderleyn esikoisalbumi.

## Kappaleet

#  
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Nat Adderley – kornetti
* Jerome Richardson – tenorisaksofoni, huilu
* Hank Jones – piano 
* Wendell Marshall – kontrabasso
* Kenny Clarke – rummut

## Arviot
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''That’s Nat'' discogs.com-sivustolla
Sabine Baring-Gould

**Sabine Baring-Gould** (28. tammikuuta 1834 – 2. tammikuuta 1924) oli englantilainen pappi, kirjailija ja kansanlaulujen kerääjä. Hän kirjoitti tai toimitti julkaistavaksi yli 200 teosta. Muun muassa Pelastusarmeijan suosima marssilaulu ”Onward, Christian Soldiers” sekä joululaulu ”Gabriel’s Message” ovat Baring-Gouldin sanoittamia.

Baring-Gould keräsi laajan kokoelman englantilaisia kansanlauluja Devonin ja Cornwallin alueilta. Laulut julkaistiin vuosina 1889–1907. Baring-Gouldin oma kirjallinen tuotanto käsittelee muun muassa pyhimysten elämäkertoja, kummituksia, ihmissusia sekä keskiajan myyttejä.

## Yksityiselämä
Baring-Gould avioitui vuonna 1868 villatehtaassa työskennelleen Grace Taylorin kanssa. Ennen avioliiton solmimista Taylorin piti asua kaksi vuotta toisella paikkakunnalla Baring-Gouldin sukulaisten luona oppimassa keskiluokkaisia tapoja.

Baring-Gould kuului isänsä puolelta Baringin kauppiassukuun, jonka jäsenet perustivat Barings-pankin vuonna 1762. Hänen isoäitinsä veli oli tutkimusmatkailija Edward Sabine, ja äidin puoleinen isoisä oli kuninkaallisen laivaston amiraali Francis Bond.

## Teokset
### Suomennettu teos
* *Ihmissusien kirja* (*The book of were-wolves, being an account of a terrible superstition*); Suom.  Anu Korpinen, Eero Korpinen. Helsinki: Salakirjat 2014 

### Muut
**The Book of Were-Wolves, being an account of a terrible superstition* (1865)
**Curious Myths of the Middle Ages* (1866)
**The Lives of the Saints* (1872)
**Yorkshire Oddities, Incidents and Strange Events* (1874)
**Grettir the Outlaw: a story of Iceland* (1890)
**A Book of Nursery Rhymes* (1897)
**A Book of Ghosts* (1904)
**Songs of the West: Folksongs of Devon & Cornwall* (1905)
**Devonshire Characters and Strange Events* (1908)
**Cornish Characters and Strange Events* (1909)
**Family Names and their story* (1910)
**A Book of Folklore* (1913)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vietinghoff

**Von Vietinghoff** on vanha ja laaja westfalenilainen aatelissuku. Suku mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1230. Se on lähtöisin Vittinghoffin linnasta lähellä Essen-Rellinghausenia. Keskiajalla yksi sukuhaara siirtyi Baltiaan, josta suku levisi myös Tanskaan ja Ruotsiin.

Kenraalimajuri **Johan von Vietinghoffista** (1589-1685) polveutuva sukuhaara on naturalisoitu Ruotsin ritarihuoneeseen nimellä Fitinghoff numerolla 220, mutta Suomessa satunnaisesti vaikuttaneet suvun jäsenet eivät yleensä ole kuuluneet tähän sukuhaaraan. Poikkeuksen muodostaa Turussa vuonna 1905 kuolleen suurkauppias **Ludvig Nikolaus Fitinghoffin** perhe. Myöhemmin vapaaherraksi korotettu **Erik Göran Fitinghoff**, joka palveli aiemmin jonkin aikaa Pohjanmaan jalkaväkirykmentin everstinä, kuuluu myös tähän sukuhaaraan.

Mäntsälän kirkossa on Hautjärven von Vietinghoffien hautajaisvaakuna.

Virolahdella sai eversti Leonhard von Vietinghoff läänitykseksi Norrköpingin ehdoilla vuonna 1641 Kiiskilahden, Koskelan ja Orslahden kylät kokonaan, lukuun ottamatta yhtä ratsutilaa Koskelassa, joka sekin siirtyi  kaupalla vuonna 1643 Vietinghoffin haltuun ja siitä tehtiin säterikartano. Hän oleskeli vain harvoin näillä läänityksillään, mutta hoiti niitä tarmokkaasti asettaen niille tilanhoitajan tai voudin. Hänen tilanvoutinaan toimi ensin Leonhard Aigmöller ja sitten Samuel Dahl. Von Vietinghoffin läänitys joutui peruutuksen kohteeksi vuonna 1669, jolloin hän joutui luovuttamaan Orslahdesta kuusi tilaa, joista vain yksi oli verokykyinen. Koko läänitys peruuntui vuonna 1681 isossa reduktiossa ja vuonna 1705 kiiskilahtelainen Martti Yrjönpoika Kiiski osti 650:lla kuparirahalla von Vietinghoff-suvun ratsutilan Koskelan kylästä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vietinghoff-sukuyhdistys
Lamballe-Armor

**Lamballe-Armor** on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Lamballe sijaitsee hieman sisämaassa, mutta kuntaliitoksissa Lamballe-Armoriin liittyneet Morieux ja Planguenoual sijaitsevat Englannin kanaalin rannikolla.
 

## Historia
Uusi Lambellen kunta muodostui 1.1.2016 kun kaksi kuntaa, Lamballe (bretoniksi *Lambal*) ja Meslin (bretoniksi *Melin*) yhdistyivät.

Lamballe-Armorin kunta muodostettiin 1.1.2019 jolloin kolme kuntaa, Lamballe, Morieux (bretoniksi *Morieg*) ja Planguenoual (bretoniksi *Plangonwal*) yhdistyivät. Uuden kunnan hallintopaikkana on pysynyt kaikissa kuntaliitoksissa Lamballe.

## Nähtävyyksiä
Lamballe oli aikoinaan voimakkaan bretagnelaisen herttuakunnan Penthièvren pääkaupunki. Kaupungin historiallisessa keskustassa sijaitsevat puutalot ja 1700-luvun yksityiset kartanot muistuttavat kaupungin rikkaasta kauppahistoriasta. Lamballen keskustassa on aukio *Place du Martray*. Sen ympärillä on useita historiallisia taloja. Yksi taloista on 1400-luvulta peräisin oleva *Maison du Bourreau*, missä toimii nykyään taiteilija Mathurin Méheutin museo *Musée Mathurin Méheut*. Monet historialliset rakennukset on muutettu näyttelytiloiksi ja käsityöpajoiksi, joissa tehdään erityisesti keramiikkaa. Yksi Lamballen vaikuttavimmista rakennuksista on kollegiaalinen kirkko *Collégiale Notre-Dame*.

## Hevosten jalostus
Lamballessa on kansallinen hevosjalostuskeskus *Haras national de Lamballe*. Se on perustettu 1800-luvun alkupuolella. Siellä on jalostettu bretagnenhevosia, joista ehkä arvostetuin on *Postier Breton*. Hevosjalostuskeskus on avoinna yleisölle.

## Liikenne
Lamballessa on TGV-asema, joka on kahden tunnin matkan päässä suurnopeusjunalla Pariisista.


Tiedosto:Lamballe_-_Maison_du_Bourreau_-_006.jpg|Mathurin Méheutin museo
Tiedosto:Lamballe_-_Collégiale_Notre-Dame_-_028.jpg|Collégiale Notre-Dame
Tiedosto:Lamballe_Gestüt.jpg|Lamballen kansallinen hevosjalostuskeskus
Tiedosto:Urbanes_de_Kergadou.jpg|Postier Breton


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Keräsjoki

**Keräsjoki** on Ruotsissa Norrbottenin läänissä virtaava 47 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Keräsjoen vesistön 60 kilometriä pitkän pääuoman alajuoksun. Yläjuoksulta tuleva Lapinjoki vaihtaa kuntarajan kohdalla vain nimeä. Joen valuma-alueen pinta-ala on 427 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Perämereen Haaparannan kunnassa.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Luettelo Volvon raskaan kaluston moottoreista

**Volvo Trucks** ja teollisuusmoottoriosasto **Volvo Penta** ovat rakentaneet lukuisia moottoreita 1920-luvun lopulta alkaen. 2010-luvulta alkaen nämä ovat myös alkaneet käyttää saksalaisen Deutz AG:n kehittämiä moottoreita. Ruotsalaisvalmistajat olivat myös ensimmäisiä yrityksiä, jotka ottivat käyttöön turbodiesel-moottorit kaupallisesti menestyneissä kuorma-autoissa.

## D13
"Volvo D13 sisältää 14 eri tehoversiota 375:stä 500:aan hevosvoimaan. Uusi muuttuvageometrinen turboahdin tarjoaa nopean vastineen kaasupolkimen painalluksiin parantaen polttoainetaloudellisuutta. Volvo tarjoaa kahta XE, integroitua voimalinjaversiota, kuten myös kuutta Eco-Torque- ja kolmea Dual-Torque-versiota sallien asiakkaiden kohdistaa moottorin suorituskyky tiettyihin käyttövaatimuksiin".

## Lähteet
Kirjallisuusvuosi 1776

**Kirjallisuusvuosi 1776** käsittelee vuoden 1776 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Antti Lizeliuksen toimittama ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti, Suomenkieliset Tieto-Sanomat alkoi ilmestyä (näytenumero ilmestyi jo 1775).
* Suomenkielisen Raamatun uudistettu painos ilmestyi.
* Vaasaan perustettiin Suomen toinen kirjapaino Vaasan hovioikeuden ja lääninhallituksen painatustarpeiden vuoksi. Kirjanpainaja Georg Londicer muutti tätä varten Tukholmasta kuninkaan lupakirjan turvin. Paino sai perustajansa mukaan nimen Londicerin kirjapaino. Sittemmin hänen poikansa jatkoi painon toimintaa.
* Filosofi David Hume tunnusti kuolinvuonnaan olevansa teoksen *[[A Treatise of Human Nature]]* (1739) kirjoittaja. Teos oli aikanaan julkaistu ilman kirjoittajan nimeä, kuten useat muutkin Humen teokset.

## Julkaisuja

* Ueda Akinari &ndash; *[[Ugetsu monogatari]]* ('Kuutamon ja sateen tarinoita')
* Johann Friedrich Blumenbach &ndash; *De generis humani varietate nativa liber* (antropologiaa)
* David Hume &ndash; *An Enquiry Concerning Human Understanding* (suom. *[[Tutkimus inhimillisestä ymmärryksestä]]*, 1938)
* Edward Gibbon &ndash; *The History of The Decline and Fall of the Roman Empire* (I osa, viimeinen VI osa 1789, suom. *[[Rooman valtakunnan rappio ja tuho]]*)
* Ignacy Krasicki &ndash; *Mikołaja Doświadczyńskiego przypadki* (ensimmäinen puolankielinen romaani)
* Thomas Paine &ndash; *Common Sense* (julkaisu kyseenalaisti brittien oikeuden hallita Pohjois-Amerikan siirtomaita)
* Adam Smith &ndash; *An Inquiry into the Nature and Causes of the Wealth of Nations* (suom. Kansojen varallisuus, 1933)

## Palkintoja

## Lähteet
Sandıklı

**Sandıklı** on piirikunta Afyonkarahisarin maakunnassa, Turkissa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Sandıklın väkiluku oli 55 331. Sandıklın pormestari on vuonna 1982 Sandıklıssa syntynyt Mustafa Çöl.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan kotisivut
Töreälven

**Töreälven** on Ruotsissa Norrbottenin läänissä virtaava 40 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Töreälvenin vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 449 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Perämereen Töressä Kainuun kunnassa.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Ana Kvrgić

**Ana Kvrgić** (s. 12. maaliskuuta 1970 Zagreb, Kroatia) on kroatialainen näyttelijä. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten vuosina 2013–2014 esitetystä kroatialaisesta *[[Zora dubrovacka]]* -telenovelasta. Hän valmistui näyttelijäksi vuonna 1999, ja hän on television lisäksi näytellyt teatterissa.

## Valikoitu filmografia
### Televisio
* *Zora dubrovacka*, Dijana Kesovija (2013-2014)
* *Zakon ljubavi*, Lucijan lääkäri (2008)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tirapinliituri

**Tirapinliituri** (*Biswamoyopterus biswasi*) on tirapinliiturien sukuun kuuluva orava. Laji tunnetaan vain vuonna 1981 kerätystä holotyypistä Namdaphan kansallispuistosta Intian Assamissa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt sen äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi.

## Koko ja ulkonäkö
Tirapinliituri tunnetaan vain yhden yksilön perusteella. Laji on suurikokoinen. Sen ruumiin pituus on 405&nbsp;mm ja koko pituus 1010&nbsp;mm. Sen turkin väritys on pääosin punertava ja vatsapuolelta valkoinen. Päälaella on violetinharmaata. Häntä on alusta harmaa ja päästä ruskea. Kuono on viininpunainen ja silmien ympärystä mahonginpunainen. Nenänvarrella on musta viiva.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Ainut varmuudella tunnettu yksilö kerättiin Namdaphan kansallispuistota Koillis-Intian Arunachal Pradeshin osavaltion Tirapin piirikunnasta. Mahdollisesti lajin koko levinneisyysalue käsittää vain yhden alle 100&nbsp;km² kokoisen laakson Paktaivuorten länsirinteillä. Sitä ei olla tavattu vuoden 1981 jälkeen huolimatta kattavista etsinnöistä seudulla.

Lajin elinympäristö käsittää kuivia kesävihantaisia vuoristometsiä mahdollisesti virtojen tuntumassa 100–350 metrin korkeuksilla merenpinnasta.

## Elintavat
Lajin elintavoista ei tiedetä varmasti juuri mitään. Sen oletetaan olevan hämäräeläin ja se elää puissa.

## Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on määritellyt tirapinliiturin äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Lajin kannan uskotaan olevan hyvin pieni, joskin siitä ei tiedetä mitään varmaa. Lajin holotyypin löytymisen jälkeen vuonna 1981 tehtiin joitakin epävirallisia havaintoja vuonna 2002. Monet lajista tehdyt havainnot johtuvat sen sekoittamisesta samalla alueella esiintyvään isoliituriin *[[Petaurista petaurista]]*.

Lajia saattaa uhata metsästys, jota tiedetään harjoitettavan sen levinneisyysalueella. Pienen levinneisyysalueen takia se on myös hyvin haavoittuvainen elinympäristön katoamiselle. Muita uhkia ovat esimerkiksi maanvyöryt ja tulvat. 

Lajilla ei ole lainkaan erityistä suojeltua asemaa. Lajia tunnetaan vain Namdaphan kansallispuiston alueelta.

## Lähteet
Vitån

**Vitån** on Ruotsissa Norrbottenin läänissä virtaava 66 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Vitånin vesistön 82 kilometriä pitkän pääuoman alajuoksun lukuun ottamatta viimeistä mereen laskevaa kolmikilometristä osuutta. Joen valuma-alueen pinta-ala on 519 neliökilometriä ja se laskee Pohjanlahden Perämereen Luulajan kunnassa.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Hulta

**Hulta** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön sisäosissa.

Hulta sijaitsee korkeiden kallioden ympäröimässä laaksossa, jonka keskellä on laaja matala metsäinen mäki. Mäen etelärinteellä on Hultan kyläkeskus ja Turuntie kulkee sen vierestä. Samassa laaksossa lännempänä on Villkärrin kylä. Hultan muut naapurikylät ovat Pungböle ja Tjuda.

Vanhin maininta Hultasta on vuodelta 1406. Kylässä on ollut vuoden 1566 maakirjan mukaan kolme taloa, myöhemmin kaksi. Kylä on sijainnut suhteellisen syrjässä 1960-luvulle saakka, jolloin Turuntie rakennettiin kylän läpi. Nykyisin Hultassa on pieni yhtenäinen asutus kylänmäellä ja Turuntien varrella.

## Lähteet
Johan Tandefelt

**Johan Tandefelt** (14. maaliskuuta 1738 Hartola – 10. maaliskuuta 1811 Porvoo) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Tandefeltin vanhemmat olivat kornetti Otto Tandefelt ja Ottiliana Lovisa Gyllenecker ja puoliso vuodesta 1759 Katarina Margareta Glansenstierna (k. 1784). Tandefelt tuli ylioppilaaksi 1751. Hän oli vapaaehtoinen linnoituskunnassa 1749, alikonduktööri 1753, konduktööri 1758, luutnantti 1769, armeijankapteeni 1772 ja kapteeni 1776. Majuri pommerilaisessa prikaatissa hänestä tuli 1783, mutta hän erosi sotapalveluksesta samana vuonna pysyen kuitenkin armeijanmajurina. Tandefelt oli yksi aktiivisista Anjalan liittoon osallistuneista. Hän omisti Porvoossa Eknäsin tilan. Valtiopäivämies Ruotsin säätyvaltiopäivillä Tandefelt oli 1769–1770 ja 1771–1772. Hän oli myös edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.

## Lähteet
Kjell Bäckman

**Kjell Hilding Bäckman** (21. helmikuuta 1934 Göteborg, Ruotsi – 9. tammikuuta 2019 Västra Frölunda, Ruotsi) oli ruotsalainen pikaluistelija. Bäckman osallistui vuoden 1960 talviolympialaisiin edustaen Ruotsia. Bäckman kilpaili 5 000 metrin pikaluistelussa sijoittuen sijalle 12 ja 10 000 metrin pikaluistelussa sijoittuen kolmanneksi ja voitti pronssia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Siv Widerberg

**Siv Widerberg** (o.s. **Palmgren**; 12. kesäkuuta 1931 Tukholma – 24. joulukuuta 2020 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija ja journalisti. Hän teki erityisesti lastenkirjoja, ja hän oli Ruotsin lastenkirja-akatemian jäsen. Widerberg tunnetaan lukuisista antologioista, runokokoelmista ja kuvakirjoista. Hän kirjoitti uransa aikana noin 80 kirjaa.

Widerbergin ensimmäinen teos *Gertrud på daghem* julkaistiin vuonna 1966. Se oli suunnattu esikoulunsa aloittaville lapsille. Hänen tunnetuin teoksensa on *Barnens första bok* vuodelta 1989, jota monet ovat luonnehtineet klassikoksi. Yhteen aikaan kirjaa annettiin lahjaksi vastasyntyneille useissa Ruotsin kunnissa. Widerbergin viimeiseksi työksi jäi vuoden 2011 *Den långa sömnen*. Widerbergin tuotannosta on suomennettu muun muassa *Melkein seitsemäntoista: Tyttöromaani*.

## Suomennetut teokset
* *Melkein seitsemäntoista: Tyttöromaani.* (*Snart sjutton*.) Suomentanut Taneli Tolsa. Helsinki: Weilin + Göös 1967.
* *Isä, äiti, lapsi: Lapsille kirjoitettu kirja rakkaus- ja sukupuolielämästä.* (*Mamma, pappa, barn*.) Suomentanut Meri Starck, Tampere: Lehtimiehet 1968.
* *Tyttö joka ei halunnut lähteä tarhaan*. (*Flickan som inte ville gå till dagis*.) Suomentanut Paula Karlsson. Helsinki: WSOY 1988  
* *Olipa kerran isä ja äiti*. (*Det var en gång en mamma och en pappa*.) Suomentanut Paula Karlsson, Helsinki: WSOY 1988 

## Palkinnot
* Astrid Lindgren -palkinto 1983

## Lähteet
Lucy

**Lucy** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* Lucy, naisen etunimi
* Lucy, vuonna 1974 löydetty esihistoriallisen ihmisapinan fossiili
* *[[Lucy (elokuva)|Lucy]]*, ranskalainen toimintaelokuva vuodelta 2014
* Lucy, eteläkorealainen rock-yhtye
* Lucy, avaruusluotain
* Lucy, VF Coroporationin ulkoiluvaatemerkki
* Lucy Cavendish College, yksi Cambridgen yliopiston collegeista.
Piisaari

**Piisaari** () on saari Kemiönsaaren kunnassa. Saari sijaitsee Halikonlahden läntisen väylän alkupäässä miltei kiinni kuroutuneena Kemiön saareen. Matala ja rehevöitynyt Degerdalsundet erottaa Piisaaren Kemiöstä.

Piisaareen kulkee silta ja saarella on yksi maatila. Saarella on lisäksi tiheää kesäasutusta, mutta peltojen lisäksi myös hieman metsää. Piisaari on muodostunut kahdesta saaresta. Stor Bisarholm ja Lill Bisarholm ovat kasvaneet yhteen maankohoamisen vuoksi 1800-luvulla.

## Lähteet
Roderich Fick

**Roderich Fick** (16. marraskuuta 1886 Würzburg, Saksa – 13. heinäkuuta 1955 München, Saksa) oli saksalainen arkkitehti ja professori Münchenin teknillisessä yliopistossa. Fick opiskeli Zürichissä, Münchenissä ja Dresdenissä valmistumatta. Fick osallistui vuoden 1936 kesäolympialaisiin ja edusti Saksaa. Fickin laji oli taidekilpailut.

Fick oli yksi Adolf Hitlerin suosikkiarkkitehdeista, ja Fick oli yksi kiireisimmistä arkkitehdeista Obersalzbergissä. Fick jäi eläkkeelle vuonna 1954 ja kuoli seuraavana vuonna.

## Elämä
Fick oli Adolf Eugen Gaston Fickin ja Marie Katharinan Wislicenuksen toinen lapsi. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Fickistätuli reserviluutnantti Kamerunissa.
Fick meni naimisiin Marie Güntherin kanssa vuonna 1919.

## Työt
Fick rakensi kuvanveistäjä Ernesto de Fiorille kodin ja suunnitteli uuden hautausmaan Herrsching am Ammerseen, Saksaan. Vuonna 1936 Fick suunnitteli myös Rudolf Hessin kodin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kirjallisuusvuosi 1775

**Kirjallisuusvuosi 1775** käsittelee vuoden 1775 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Antti Lizeliuksen toimittaman ensimmäisen suomenkielisen sanomalehden Suomenkieliset Tieto-Sanomat näytenumero ilmestyi.
* Ranskalaisen mystillisen filosofin Louis-Claude de Saint-Martinin teos *Des erreurs et de la vérité* ('Virheet ja totuus') lisättiin katolisen kirkon kiellettyjen kirjojen luetteloon heti sen ilmestyttyä.
* Saksalainen kirjailija Friedrich Nicolai vastusti kirjallisuuden uusia virtauksia, kuten Sturm und Drang -liikettä. Hän julkaisi useita satiirisia teoksia pilkatakseen sitä. Goethen teoksen *[[Nuoren Wertherin kärsimykset]]* hän pyrki saamaan naurettavaan valoon teoksellaan *Freuden des jungen Werthers*.

## Julkaisuja
* Geoffrey Chaucer &ndash; *[[Canterburyn tarinoita|The Canterbury Tales of Chaucer]]* (1300-luvulla kirjoitettu käsikirjoitus)
* Edmund Burke &ndash; *Speech on Conciliation with the Colonies*
* Edmnud Burke &ndash; *Speech on American Taxation*
* Pierre Beaumarchais &ndash; *[[Sevillan parturi|Le Barbier de Séville]]* (näytelmä)
* James Ferguson &ndash; *The Art of Drawing in Perspective*
* James Ferguson &ndash; *An Introduction to Electricity*
* Friedrich Nicolai  &ndash; *Freuden des jungen Werthers*
* Louis-Claude de Saint-Martin &ndash; *Des erreurs et de la vérité* 
* Honoré Gabriel Riqueti de Mirabeau &ndash; *Essai sur le despotisme*
* Augustus Montague Toplady &ndash; *Poems on Sacred Subjects*

## Palkintoja

## Lähteet
Anna Banti

**Anna Banti**, oik. **Lucia Longhi Lopresti** (1895 Firenze, Italia – 1985 Firenze, Italia) oli italialainen kirjailija ja taidehistorioitsija.

Proosatuotannossaan Banti käsittelee naisen ongelmallista tilannetta, kun tämä pyrkii toteuttamaan ammatillista kutsumustaan. Parhaimpiin kuuluu 1600-luvun taidemaalarin Artemisia Gentileschin osin fiktiivinen elämäkertaromaani *Artemisia* (1947).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elokuvasarja

**Elokuvasarja** on sarja toisiinsa liittyviä elokuvia. Niissä on joskus samoja hahmoja, samat näyttelijät, ohjaaja tai tuotantoyhtiö, ja niillä voi olla samankaltaiset nimet.

Kolmen elokuvan sarjaa kutsutaan usein trilogiaksi. Joskus sarjan avauselokuvaa seuraavia elokuvia kutsutaan jatko-osiksi, esiosiksi tai uudelleenfilmatisoinneiksi. Jotkin elokuvasarjat ovat osa franchisea, johon voi kuulua myös muita tuotteita.

Hollywoodissa on koko sen historian ajan tehty elokuvasarjoja. Mutta vasta 2000-luvulla elokuvasarjat ovat alkaneet hallita katsotuimpien elokuvien tilastoja, ja jatko-osia myös tehdään paljon aiempaa enemmän. Esimerkiksi vuonna 2018 Yhdysvaltain kymmenestä katsotuimmasta elokuvasta yhdeksän oli osa jotain elokuvasarjaa, mutta 30 vuotta aikaisemmin vain yksi. Oscar-ehdokkuuksista sarjaelokuvat saavat yhä selvästi sitä pienemmän osan.

## Esimerkkejä
Lipputuloissa mitaten kaikkien aikojen menestyneimmät elokuvasarjat ja -franchiset maailmanlaajuisesti joulukuussa 2020 olivat:
# Marvel Cinematic Universe
# Tähtien sota
# Harry Potter
# The Avengers
# Hämähäkkimies
# James Bond
# X-Men
# Batman
# Hurjapäät
# Taru sormusten herrasta
# DC Extended Universe
# Jurassic Park
# Transformers
# Pirates of the Caribbean
# Itse ilkimys
# 
# Shrek
# Twilight
# Ice Age
# Toy Story
# Nälkäpeli
# Hobitti
# Frozen
# Leijonakuningas
# Teräsmies
# Yön ritari
# Iron Man
# Madagaskar
# Star Trek
# Kapteeni Amerikka
# Apinoiden planeetta
# Jumanji
# Terminator
# Indiana Jones

Suomalaisia elokuvasarjoja ovat esimerkiksi Uuno Turhapuro, Pekka ja Pätkä, Vares, Kummeli ja Vääpeli Körmy.

## Katso myös
* Luokka:Elokuvasarjat

## Lähteet