open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
SinoSat

**SinoSat** on kiinalainen tietoliikennesatelliittien sarja. 

1. heinäkuuta 1998 Kiina laukaisu SinoSat-1-satelliitin, joka oli pääosin ranskalaisen Alcatel Space-yhtiön rakentama. Sitä käytetään myös lähetyksiin Aasiaan Kiinan ulkopuolelle.

29. lokakuuta 2006 Kiina laukaisi SinoSat-2-satelliitin, joka oli ensimmäinen kiinalainen DTH-satelliitti. Sen aurinkopanelien avaus epäonnistui ja satelliitti jäi toimintakyvyttömäksi.

1. kesäkuuta 2007 klo 0:08 Pekingin aikaa Kiinan avaruushallinto laukaisi Pitkä Marssi 3A-kantoraketilla SinoSat-3-satelliitin Xichangin avaruuskeskuksesta Setsuanin maakunnasta. Sen kiertorata on GEO-rata. Satelliittia käytetään radio- ja televisiolähetysten transponderina.

Satelliitin valmistaja on China Academy of Space Technology ja China Academy of Launch Vehicle Technology, jotka kuuluvat China Aerospace Science and Technology Corporation-yhtiöön. 

Satelliitteja operoi Sino Satellite Communications Co. Ltd. (SinoSat). Kiinalla on 12,6 miljoonaa digitaalitelevision katsojaa ja kaikkiaan yli 400 miljoonaa televisiota. 
 
## Lähteet
* Kiinalainen uutinen SinoSat-3:n laukaisusta)
Hotel d’Angleterre

**Hotel d’Angleterre** on Tanskan kuuluisimpia hotelleja. Se sijaitsee maan pääkaupungissa Kööpenhaminassa Kongens Nytorvilla. Hotelli on sijainnut nykyisellä paikallaan vuodesta 1755 lähtien. Nykyinen hotellirakennus on peräisin vuodelta 1874, ja sen suunnittelusta ovat vastanneet arkkitehdit Vilhelm Dahlerup ja Georg E. W. Møller.

Hotellissa aloitettiin laajat korjaukset toukokuussa 2011. Korjaustoimissa hotelli palautettiin entiseen loistoonsa, ja hotelli avasi ovensa jälleen 1. toukokuuta 2012. Hotellissa on 90 huonetta, joista 60 sviittiä. Suurimmasta 250 neliömetrin royal suite -sviitissä on suuri parveke, josta on näkymä Kongens Nytorville ja Tanskan kuninkaallisen teatterin suuntaan.

Hotellissa on järjestetty koko sen historian ajan poliittisia, kuninkaallisia ja kansallisia tapahtumia.

## Lähteet
Malinen (sarjakuvahahmo)

**Malinen** on käsikirjoittaja Markus Miettisen ja piirtäjä Jaakko Seppälän luoma sarjakuvahahmo. Sarjakuvaa julkaistiin ''Ylioppilaslehdessä'' kahden viikon välein vuosina 2004–2012. Malinen oli myös ''Ilta-Sanomien'' *Kuukauden kotimainen* -sarjakuva syyskuussa 2005. Toukokuussa 2007 Malinen sai ensimmäisen oman sarjakuva-albuminsa *Ee se oo tääsin poessulettua* (Ylioppilaslehden kustannus oy).

Malinen on savolainen, vahvaa murretta puhuva jänis, joka opiskelee Helsingin yliopistossa. Muita hahmoja sarjakuvassa ovat Malisen mukanaan kantama kaappi Kuappi, opiskelukaveri Seepra, tyttöystävä Kettunen sekä Malisen perhe Äet, Isu ja Pienj.

Malinen voitti 2007 järjestetyssä Kemin sarjakuvakilpailussa strippisarjan ja sijoittui sprinttistrippi-kilpailussa toiseksi.

## Albumit

* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Malisen kotisivut
* Tero Mielonen: Malinen, tuas Kvaak.fi 12.6.2008.
* Jukka Laine: Malinen, mittee? Kvaak.fi 5.5.2010.
Stella Polaris (teatteri)

**Stella Polaris** on Helsingissä toimiva improvisaatioteatteri, joka aloitti toimintansa 1990. Tuolloin Espoon Teatterin johtaja Tytti Oittinen kutsui freelancenäyttelijöitä osallistumaan kanadalaisen Keith Johnstonen improvisaatiokurssille. Tämän jälkeen he päättivät ryhtyä tutkimaan improvisaatioteatterin mahdollisuuksia ja Stella Polaris sai alkunsa.

Vuonna 2025 ryhmään on kuulunut 19 näyttelijää, joista taiteellisena johtajana toimii Mikko Penttilä, ja lisäksi neljä muusikkoa, viisi valosuunnittelijaa, kaksi tuottajaa ja toiminnanjohtaja. Teatterin tuotanto on muuntunut ensimmäisistä sketsimuotoisista improalkioista nykyisiin kokoillan improvisoituihin näytelmiin. Teatterin kotipaikkana toimi pitkään Turbiinisali Kaapelitehtaalla. Vuonna 2025 teatterin toimistotilat ja esitystoiminta siirtyi Aleksanterin teatteriin. 

Merkittävä osuus Stella Polariksen toiminnasta on kouluttamista. Koulutustoimintaan kuuluu improkursseja aloitteleville ryhmille, jatkokursseja pidemmälle ehtineille sekä vuorovaikutus-, esiintymis- ja improvisaatiokoulutusta yhteisöille, yrityksille ja kouluille.

Stella Polaris teki 2002 *[[Vapaa pudotus]]* -sarjan MTV3-kanavalle. Sarja voitti Koura-palkinnon 2003, jonka lisäksi ”Turon baari”-jakso (ohj. Janne Kuusi) palkittiin parhaan tv-elokuvan Venlalla 2002 sekä Risto Jarva-palkinnolla 2002. Stella Polariksen pitkä elokuva *[[Kukkia ja sidontaa]]* tuli elokuvateattereihin vuonna 2004.

## Henkilökunta

### Näyttelijät
* Teijo Eloranta
* Sari Havas
* Jami Hyttinen
* Kirsti Kuosmanen
* Kaisa Kokko-Palmer
* Antti Laukkarinen
* Outi Mäenpää
* Ushma Olava
* Mikko Penttilä
* Pihla Penttinen
* Tiina Pirhonen
* Annika Poijärvi
* Micke Rejström
* Sari Siikander
* Niina Sillanpää
* Elina Stirkkinen
* Miiko Toiviainen
* Jussi Vatanen
* Tobias Zilliacus

### Muusikot
* Jouni Kannisto
* Topi Korhonen
* Iiro Ollila
* Hannu Risku

### Valosuunnittelijat
* June Horton-White
* Marianne Lagus
* Ainu Palmu
* Jari Piitulainen
* Jyri Suominen

### Äänisuunnittelijat
* Eero Nieminen

### Tuottajat
* Marie-Louice Eklund-Räisänen
* Piia-Pauliina Mäntysaari

### Toiminnanjohtaja
* Sari-Anne Nahkuri

## Palkinnot
* Risto Jarva -palkinto Tampereen lyhytelokuvajuhlilla
* Koura-palkinto *Vapaa pudotus* -sarjalle
* Venla-palkinto: Paras TV-elokuva 2002, *Vapaa pudotus: Turon baari*
* Venla-palkinto: Paras naisnäyttelijä 2002, Tiina Pirhonen, *Vapaa pudotus*
* Jussi-palkinto:  Paras naispääosa 2004 Outi Mäenpää elokuvasta *Kukkia ja sidontaa*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Stella Polariksen verkkosivu
Suomen nuorten esperantoliitto

**Suomen nuorten esperantoliitto** ( eli **FEJO**) on vuonna 1977 perustettu rekisteröity yhdistys. Se on Suomen esperantoliiton (EAF) sekä Maailman esperanton nuortenliiton (TEJO:n) jäsenjärjestö.

## Aiheesta muualla
*Suomen nuorten esperantoliiton kotisivu
Evert Skogström

**Evert Wilhelm Skogström** (10. syyskuuta 1870 Vesilahti &ndash; 19. elokuuta 1935 Helsinki) oli suomalainen insinööri ja virkamies, joka toimi ministerinä.

Skogströmin vanhemmat olivat kappalainen Johan Gustaf Skogström ja Karolina Olivia Taxell. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1892, suoritti maanmittausinsinööritutkinnon 1895 ja tuli Polyteknillisestä opistosta tie- ja vesirakennusinsinööriksi 1898. Skogström tuli samana vuonna tie- ja vesirakennushallituksen palvelukseen apulaisinsinööri, jossa kohosi 1902 nuoremmaksi insinööriksi, 1908 vanhemmaksi insinööriksi, 1919 tieasiain yli-insinööriksi, 1922 vesiosaston yli-insinööriksi ja 1925 pääjohtajaksi. Skogström toimi vuodesta 1917 useiden valtionkomiteoiden sihteerinä ja jäsenenä ja vuodesta 1923 satamakomitean puheenjohtajana. Kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri hän oli Cajanderin I hallituksessa 1922 ja Cajanderin II hallituksessa 1924, toimien molemmissa ammattiministerinä. Varsinaisen virkansa ohella Skogström toimi ajoittain valtioneuvoston työttömyysasiain esittelijänä ja työttömyyden keskuskomitean sihteerinä, kulkulaitoskomitean sihteerinä sekä vesilakikomitean jäsenenä. Hän toimi puheenjohtajana Tie- ja vesirakennusyhdistyksessä sekä Suomalaisten teknikkojen seurassa. Skogström otti osaa Sevillan, Milanon ja Washingtonin tiekongresseihin Suomen edustajana. Hän teki opintomatkoja muun muassa Pariisiin, Saksaan, Itävaltaan, Sveitsiin, Italiaan ja Skandinavian maihin. Vuonna 1917 Skogström julkaisi selonteon Juojärven reitin kanavoimisesta, hän myös laati artikkeleita hakuteoksiin ja aikakauskirjoihin.

Skogströmin ensimmäinen puoliso vuodesta 1897 oli Emma Dagmar Brander (k. 1915) ja toinen vuodesta 1917 Hulda Eufemia Winstén.

## Lähteet
*  Sivu 694.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Aikalaiskirja 1934, ss. 628-629 (Viitattu 4.5.2014)
Yrjö Loimaranta

**Yrjö Arvi Vilho Loimaranta** (vuoteen 1906 **Lindstedt**; 26. joulukuuta 1874 Oulu – 27. joulukuuta 1942 Mikkeli) oli suomalainen pappi, virkamies, Viipurin hiippakunnan piispa ja opetusministeri.

## Elämäkerta
Loimarannan vanhemmat olivat kirkkoherra Wilhelm Lindstedt ja Hilma Nyholm. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1897 ja teologian kandidaatiksi 1909. Pappi hänestä tuli vuonna 1901. Loimaranta toimi aluksi koulumiehenä ja myöhemmin senaatin kirkollisasiainesittelijänä ja opetusministeriön kansliapäällikkönä. Porvoon suomalaisen yhteiskoulun johtajana 1899–1902 toimittuaan hän siirtyi Helsingin suomalaisen tyttökoulun uskonnon kollegaksi 1902–1912. Samaan aikaan hän oli ajoittain senaatin apulaisesittelijänä. Vuonna 1912 Loimarannasta tuli kirkollisasian toimituskunnan esittelijäsihteeri. Tässä tehtävässä ollessaan Loimarannalle annettiin tehtäväksi Suomen kuninkaaksi valitun Friedrich Karlin kruunajaisseremonian valmistelu Turun tuomiokirkossa. Hän suositteli noudatettavaksi joko Norjan tai Ruotsin mallin mukaista kruunausrituaalia, jolloin kruunu ja muut regaliat olisivat olleet tilaisuudessa vain esillä. Loimaranta toivoi kruunun valmistettavan Inarin kullasta.

Vuonna 1919 Loimarannasta tuli opetusministeriön esittelijäneuvos ja kansliapäällikkö. Loimaranta oli opetusministeri Cajanderin I hallituksessa 1922 ja Cajanderin II hallituksessa 1924, molemmissa ammattiministerinä.

Viipurin hiippakunnan piispana Loimaranta toimi 1935–1942. Piispakauden alkupuolta sävytti taloudellinen ja henkinen optimismi, loppupuolta puolestaan sotavuodet. Talvisodan alettua tuomiokapituli poistui Viipurista joulukuussa 1939 ensin Savitaipaleelle ja rauhan tultua Mikkeliin huhtikuussa 1940. Piispakautta vaivasi osaltaan Loimarannassa jo sen alkuvaiheessa todettu vakava sairaus. Teologisesti Loimaranta kuului nuorkirkolliseen suuntaan ja oli mukana Teologisen lauantaiseuran nimellä tunnetussa uudistushenkisessä keskustelupiirissä.

Loimaranta oli Merimieslähetysseuran puheenjohtaja 1932–1938 sekä Mannerheim-liiton liittoneuvoston puheenjohtaja 1936–1942. Hän julkaisi muun muassa teokset *Sosialistimme ja uskonto* (1908) ja *Kirkollinen alkukoulu* (1913) sekä toimitti piispa Olavi Heliövaaran kanssa kirkkolain vuosina 1921, 1930 ja 1939.

Loimarannan puoliso vuodesta 1901 oli Hilja Julia Teittinen.

## Lähteet
* 
* Mikkelin hiippakunnan piispat 1879–: Yrjö Loimaranta
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Yrjö Loimaranta : Päivä Unkarin Inkerissä, Suomen Kuvalehti, 21.07.1934, nro 30, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nicky Hunt

**Nicholas "Nicky" Hunt** (s. 3. syyskuuta 1983 Westhoughton, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin Valioliigassa pelaavaa Bolton Wanderersia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapakki.

Hunt debytoi Boltonin paidassa 1. divisioonan kauden 2000/01 päätösottelussa Sheffield Unitedia. Bolton oli jo varmistanut nousunsa Valioliigaan ennen päätöskierrosta. Hunt joutui odottamaan läpimurtoaan avauskokoonpanon miehenä, kunnes kaudella 2003/04 hänestä tuli puolustuksen avainpelaaja. Valioliiga-debyyttinsä hän pelasi 16. elokuuta 2003 ottelussa Manchester Unitedia vastaan.

Maajoukkuetasolla Hunt on edustanut Englantia alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 10 kertaa.

## Statistiikka

## Yhteensä
*Huntin profiili soccerbase.comissa
Tapio Sadeoja

**Tapio Sakari Sadeoja** (s. 16. kesäkuuta 1958 Kotka) on  suomalainen toimittaja. Hän on ollut *[[Ilta-Sanomat|Ilta-Sanomien]]* vastaava päätoimittaja ja kustantaja.   

Sadeoja syntyi toimittaja Olavi Sadeojan ja päätoimittaja Pirkko Aallon  perheeseen. Hänen puolisonsa  on ollut vuodesta 1985 puheterapeutti Marja Tuomi. Sadeoja tuli ylioppilaaksi 1977, minkä jälkeen hän opiskeli valtiotiedettä Helsingin yliopistossa. Sadeoja työskenteli *Etelä-Vantaa* -lehdessä 1978-1981 toimittajana, ja *Ilta-Sanomissa* 1981-2019.

Sadeoja toimi *Ilta-Sanomien* ulkomaantoimittajana, ulkomaantoimituksen esimiehenä, toimituspäällikkönä ja uutispäätoimittajana. Hänet nimitettiin vastaavaksi päätoimittajaksi 29. toukokuuta 2007, sijaisena hän hoiti tehtävää jo tammikuusta alkaen. Syyskuussa 2009 Tapio Sadeoja nimitettiin myös *[[Taloussanomat|Taloussanomien]]* vastaavaksi päätoimittajaksi. *Ilta-Sanomien* kustantaja hänestä tuli 2010. Hän jäi eläkkeelle vuoden 2019 lopussa.

Helsingin Sanomain Säätiö on myöntänyt Helsingin Sanomien 130–vuotisjuhlan kunniaksi Sananvapauden ansiomitalin loppuvuonna 2019.

## Lähteet
Merimiespaini

**Merimiespaini** on kahden kilpailijan välillä käytävä voimalaji.

## Säännöt
Kilpailun tarkoitus on horjuttaa vastustajan tasapainoa ja pudottaa tämä kilpailualustalta. Tähän tulokseen on päästävä ns. kättelyasennossa, jossa kilpailijat ovat tarranneet toisiensa oikeista käsistä. Ottelijat ottelevat sivuittain oikea jalka vastustajaa kohti. Vastustajaa ei saa koskea millään muulla objektilla kuin oikealla kädellään. Tuomari voi määrätä tietyistä rikkeistä varoituksia, ja kahdesti varoituksen saanut kilpailija häviää.
Kristen Alderson

**Kristen Alderson** (s. 29. toukokuuta 1991 Doylestown, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Aldersonilla on ollut rooli Starr Manningina saippuasarjassa *[[One Life to Live]]*. Hän sai siitä Soap Opera Digest Awardsin palkinnon vuonna 2005.

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut  
*
Klaus Badelt

**Klaus Badelt** (s. 12. kesäkuuta 1967 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalainen säveltäjä. Hän on tehnyt elokuvasävellyksiä muun muassa elokuviin *[[Pirates of the Caribbean: Mustan helmen kirous]]*, *[[Catwoman]]*, *[[Miami Vice (elokuva)|Miami Vice]]* ja *[[Poseidon (elokuva)|Poseidon]]*.

Badelt aloitti uransa säveltämällä musiikkia saksalaisiin mainoksiin. Vuonna 1998 Hans Zimmer kutsui Badeltin työskentelemään Media Venturesille (sittemmin Remote Control Productions) Santa Monicaan. Siitä lähtien hän on työskennellyt elokuvien ja televisio-ohjelmien parissa. Hän on myös tehnyt yhteistyötä muiden Media Venturesiin kuuluvien säveltäjien kanssa, kuten Harry Gregson-Williamsin, John Powellin ja Hans Zimmerin.

Toimiessaan Zimmerin kanssa Badelt osallistui useiden Oscar-ehdokkuuden saaneiden elokuvien, kuten *[[Veteen piirretty viiva (elokuva)|Veteen piirretyn viivan]]* ja *[[Egyptin prinssi]]n*, musiikkien tekemiseen. Hän on säveltänyt tunnetuille ohjaajille, joihin lukeutuvat muun muassa Ridley Scott, Tony Scott, Terrence Mallick, John Woo, Kathryn Bigelow, Jeffrey Katzenberg, Gore Verbinski ja Steven Spielberg.

Badelt on tuottanut musiikin Ridley Scottin elokuvaan *[[Gladiator]]*. Hän toimi yhdessä Zimmerin kanssa elokuvien kuin *[[Kunniasanalla]]*, *[[Hannibal (elokuva)|Hannibal]]* ja *[[Pearl Harbor (elokuva)|Pearl Harbor]]* musiikkien tekemisessä.

## Aiheesta muualla
* 
* All Music Guide: Klaus Badelt
Viktor Henrik Schvindt

**Viktor Henrik Schvindt** (19. heinäkuuta 1866 Spankkova Inkeri &ndash; 25. kesäkuuta 1928 Hattula) oli suomalainen kenraalimajuri ja ministeri.

Viktor Henrik Schvindtin vanhemmat olivat kirkkoherra Paul Teodor Schvindt ja Anna Amanda Alopaeus ja puoliso vuodesta 1890 Aina Maria Enckell.  Schvindt palveli vuodesta 1888 Suomen Kaartissa nuorempana esikuntaupseerina, kun se lakkautettiin 1905 ja sen päällystö siirrettiin seuraavana vuonna lakkautuspalkalle. Luotsihallituksen tarkastajana hän toimi 1907–1912 ja myös opettajana Helsingissä 1897–1912 useissa eri oppilaitoksissa. Hän tuli Suomen tasavallan joukkojen palvelukseen tammikuussa 1918 everstin arvoisena ja ylennettiin kenraalimajuriksi 1922. Schvindt toimi puolustusministerinä Cajanderin II hallituksessa 1924 ammattiministerinä.

## Lähteet
* Valtioneuvoston ministerikortisto 
* Virkaikäluettelo upseereista vakinaisessa sotapalveluksessa 1.11.1925 
* Täysi ympyrä; Suomen Kaartin päällystö 1829 ja 1906 

### Viitteet
Östen Elfving

**Karl Östen Elfving** (27. toukokuuta 1874 Vaasa – 25. heinäkuuta 1936 Boden, Ruotsi) oli suomalainen maatalousasiantuntija ja -poliitikko.

## Biografia

Elfvingin vanhemmat olivat Vaasan pormestari Karl Oskar Elfving vanhempi ja Jenny Sofia Nyman. Elfvingin veli oli metsänhoitaja Karl Oskar Elfving nuorempi (1872–1946) ja sisaria presidentti K. J. Ståhlbergin toinen puoliso vuodesta 1920, opettaja ja kirjailija Ester Ståhlberg (1870–1950) ja puutarhaviljelyn edistäjä Jenny Elfving.

Elfving valmistui agronomiksi 1895, filosofian kandidaatiksi 1911 ja filosofian lisensiaatiksi (tohtori) 1915, väitöskirjan aiheenaan *Vermögensbildung kleinbäuerlicher Ansiedler in Finnland*. Elfving toimi tilanhoitajana, maanviljelysinsinöörinä, lääninagronomin apulaisena ja maanviljelyskonsulenttina vuoteen 1906 saakka, sitten vuoteen 1917 asti valtion asutustarkastajana ja asutushallituksen ylijohtajana eli ylitirehtöörinä 1917–1926. Hän julkaisi muun muassa teokset ja tutkielmat *Växtkultur, växtförädling och försöksverksamhet* (1903), *Petsamon taloudellisista edellytyksistä ja toimenpiteistä sen kehittämiseksi* (1924) sekä *Uusia teitä pienviljelyksen kohottamiseksi* (1932).

Elfving kuului useiden maatalousjärjestöjen ja säätiöiden johtoelimiin ja osallistui valtionkomiteoihin. Vuonna 1917 hän oli asutuskomitean ja eräiden poronlaidunkomissioiden puheenjohtaja. Hän toimi maatalousministerinä Cajanderin I hallituksessa 1922 ja Cajanderin II hallituksessa 1924, molemmissa ammattiministerinä. Vuosina 1926–1930 Elfving oli Suomen suurlähettiläs Oslossa. Myöhemmin hän palasi viljelemään omaa tilaansa mutta vastasi samalla muutamien suurtilojen hoidosta.

Elfving kuoli heinäkuussa 1936 verenmyrkytykseen Bodenin sotilassairaalassa Ruotsissa. Hän oli sairastunut Kilpisjärvellä ollessaan suomalais-norjalaisen porokomission mukana tekemässä järjestelytöitä. Elfving kuljetettiin Kilpisjärveltä Bodenin sotilassairaalaan ambulanssilentokoneella.

Elfvingin puoliso vuodesta 1909 oli Aini Maria o.s. Borg (k. 1930). Heidän poikansa oli korkeimman oikeuden jäsen Östen Elfving nuorempi, toinen poika Gustaf Elfving (s. 1919) oli kirurgiaan erikoistunut lääketieteen tohtori.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Östen Elfving : Suomen-Norjan porosopimuksesta, Suomen Kuvalehti, 25.11.1933, nro 48, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Aleisha Allen

**Aleisha Allen** (s. 28. huhtikuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Allen syntyi Bronxissa, New Yorkissa. Hän on esiintynyt televisiossa 4-vuotiaasta alkaen. Kansainvälisesti tunnetuimpia rooleja lienee Alicia elokuvassa *[[School of Rock]]* (2003).

Näyttelemisen ohella Aleisha Allen laulaa ja tanssii balettia. Hän opiskelee Professional Performing Arts Schoolissa Manhattanilla.

Allen on esiintynyt mm. komediassa *[[Ollaanko jo perillä?]]* (*Are We There Yet?*, 2005) ja sen vuonna 2007 ilmestyneessä jatko-osassa.

## Aiheesta muualla
*
Ernst Gråsten

**Ernst Gråsten** (8. huhtikuuta 1865 Suistamo – 5. lokakuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja lakitieteen kandidaatti. Hän oli Suomen Pankin johtokunnan jäsen vuosina 1919–1930.

Gråstenin vanhemmat olivat nimismies Mikael Konstantin Gråsten ja Lovisa Broms.

Ylioppilaaksi Gråsten pääsi Helsingin ruotsalaisesta reaalilyseosta vuonna 1882. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1886 ja luki myöhemmin lakia valmistuen molempien oikeuksien kandidaatiksi vuonna 1902. Gråsten työskenteli kieltenopettajana ja lehtimiehenä vuodet 1886–1900. Gråsten oli Haminan kadettikoulun lehtorina 1886–1896 ja hän kuului Nya Pressenin toimitukseen toimitussihteerinä 1896–1898 sekä oli Aftonpostenin päätoimittajana 1899–1900. Gråsten toimi vuoden 1900 valtiopäivillä perustuslakivaliokunnan sihteerinä. Asianajajana hän toimi Viipurissa 1903–1906 ja ministerivaltiosihteerinviraston virkamiehenä 1906–1913 sekä myöhemmin vuonna 1917. Hän oli 1913–1915 Venäjän vientikamarin suomalaisen osaston asiamiehenä ja 1918–1919 pankkivaltuusmiesten sihteerinä. Tämän jälkeen Gråsten siirtyi Suomen Pankin johtokunnan jäseneksi vuonna 1919 ja oli jäsenenä vuoteen 1930 saakka. Gråsten kuului myös muun muassa Suomen Maatalous-Osake-Pankin hallintoneuvostoon.

Gråsten oli valtiovarainministerinä A. K. Cajanderin ensimmäisessä hallituksessa. Hän toimi tehtävässä ammattiministerinä.

Tekstiilitaiteilija Viola Gråsten oli Ernst Gråstenin adoptiotytär ja hänen siskonsa tytärpuoli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Dog Soldiers

**Dog Soldiers** on vuonna 2002 tehty toiminta/kauhuelokuva. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Neil Marshall.

Elokuva kertoo sotamies Cooperista, joka on yksikkönsä kanssa sotaharjoituksessa Skotlannin erikoisjoukkoja vastaan. Ryhmää johtaa kersantti Wells, ainoa, joka ottaa asian tosissaan miettimättä Ison-Britannian jalkapallo-ottelua. Taisteluharjoitus keskeytyy järkyttävästi kun ryhmä löytää tuhotun erikoisjoukkojen leirin. Kaikki leirin radiot on tuhottu ja miehet ovat kuolleet lukuun ottamatta ryhmän johtajaa, kapteeni Ryania, joka puhuu sekavia. Silloin he saavat tietää mitä metsässä todellisuudessa asustaa ja mikä tappoi toisen erikoisryhmän.

## Näyttelijät
Yle Tallennemyynti

**Yle Tallennemyynti** oli vuosina 1984–2015 toiminut Ylen erillinen yhtiö, joka tuotti video- ja äänitallenteita Ylen televisio- ja radio-ohjelmista. Enimmäkseen tallenteita tuotettiin kirjastojen käyttöön, joista yksityishenkilöt voivat niitä lainata. 

## Historia

Tallennepalvelun ensimmäiset videokasettijulkaisut alkoivat kokeiluna kuudessa kirjastossa huhtikuussa 1985. Kokeilukaudeksi sovittiin opetusministeriön ja Kopiosto ry:n kanssa käydyissä neuvotteluissa vuosille 1985–1987. Kokeilussa oli mukana 100 videotallennetta ja noin 100 radio-ohjelmaa C-kasetteina. Ensimmäisten julkaisujen joukossa olivat muun muassa elokuvat *[[Kaasua, komisario Palmu]]*, *[[Opri]]* ja *[[Niskavuoren Heta]]*. Myöhemmin julkaisujen määrä kasvoi, ja uusia julkaisuja olivat muun muassa televisiosarjat *[[Seitsemän kuolemansyntiä (sketsisarja)|Seitsemän kuolemansyntiä]]* ja *[[Rauta-aika]]* sekä elokuvat *[[Tuntematon sotilas (vuoden 1955 elokuva)|Tuntematon sotilas]]* ja *[[Täällä Pohjantähden alla (vuoden 1968 elokuva)|Täällä Pohjantähden alla]]*.

1990-luvulla tallennemyynti laajentui myös tallenteiden tuottamiseksi yksityishenkilöille, jotka pystyivät ostamaan tallenteita Yle Shopista ja kaikista hyvin varustetuilta videoiden jälleenmyyjiltä. Ensimmäinen yksityishenkilöille hankittavaksi tuotettu videotallenne oli Yle TV2 -kanavan ''Kummeli''-sarja. 

Yksityishenkilöille tuotettujen televisiosarjojen julkaisemisesta tuli 2000-luvulla valtava menestys, kun DVD yleistyi ja VHS-kasetit alkoivat poistua markkinoilta. Yle Tallennemyynti siirtyi vuonna 2007 videotallenteissa DVD-formaattiin ja lopetti VHS-julkaisut. Vuosina 2003–2006 Yle Tallennemyynti julkaisi kirjasto- ja laitoskäyttöön VHS-kasetteina MTV3:n vanhaa draamatuotantoa 1960-luvulta 1990-luvun alkupuolelle, yhteistyössä MTV3:n kanssa. MTV:n teatteritoimituksen elokuvista ja sarjoista julkaistiin muun muassa *[[Simpauttaja (elokuva)|Simpauttaja]]*, *[[Lentsu]]*, *[[Hamsterit (televisiosarja)|Hamsterit]]*, *[[Mummoni ja Mannerheim (televisiosarja)|Mummoni ja Mannerheim]]*, *[[Rikas ja kunniallinen]]*, *[[Vetää kaikista ovista]]*, *[[Hänen olivat linnut]]*, *[[Poltettu oranssi (elokuva)|Poltettu oranssi]]*, *[[Soittorasia (televisiosarja)|Soittorasia]]*, *[[Rakkaat sisaret]]*, *[[Satumainen onni]]*, *[[Kunniallinen petkuttaja]]* ja *[[Sotapoika]]*. 

Keväällä 2009 Yle ja VL-Musiikki Oy sopivat Yleisradion omatuotantoisten tallenteiden ja oheistuotteiden markkinoinnista. Siitä lähtien tallenteiden hankinnan ja jakelun kirjastoille, laitoksille ja vähittäiskauppaan on hoitanut VL-Musiikki. Ylen ja VL-Musiikin ensimmäinen yhteinen julkaisu oli *[[Paavo ja Raili]]* -televisiosarja.

Toukokuussa 2015 Yle lopetti verkkokauppansa ja jatkossa Yle-tuotteiden myynnin hoitavat yhtiön ulkopuoliset yhteistyökumppaniyhtiöt.

## Lähteet
Yawovi Agboyibo

**Yawovi Madji Agboyibo** (31. joulukuuta 1943 – 30. toukokuuta 2020) oli togolainen poliitikko. Hän astui pääministerin virkaan 20. syyskuuta 2006 Edem Kodjon seuraajaksi, ja hänen virkakautensa päättyi joulukuussa 2007.

Yawovi Agboyibo oli CAR:n puoluejohtaja. Hänet tuomittiin ja vangittiin kuudeksi kuukaudeksi kyseenalaisin perustein vuonna 2001 "pääministerin kunniaan kohdistuneesta loukkauksesta".

## Lähteet
Spandaun vankila

**Spandaun vankila** oli Länsi-Berliiniin kuuluvalla Spandaun hallintoalueella, Wilhelmstadtin kaupunginosassa. Se rakennettiin vuonna 1876 sotilasvankilaksi. Vuodesta 1919 alkaen siellä pidettiin myös siviilivankeja. Siihen aikaan sinne mahtui 600 vankia.

Vuonna 1946 liittoutuneet ottivat koko vankilan hallintaansa, koska olettivat että toisen maailmansodan sotarikoksista tuomittaisiin kymmeniä ihmisiä. Nürnbergin oikeudenkäynneissä tuomittiin kuitenkin vain seitsemän sotasyyllistä vankeusrangaistukseen:

*Rudolf Hess, elinkautinen vankeus (teki itsemurhan 1987)
*Walther Funk, elinkautinen vankeus (vapautettiin 1957)
*Erich Raeder, elinkautinen vankeus (vapautettiin 1955)
*Albert Speer, 20 vuotta vankeutta (vapautettiin 1966)
*Baldur von Schirach, 20 vuotta vankeutta (vapautettiin 1966)
*Konstantin von Neurath, 15 vuotta vankeutta (vapautettiin 1954)
*Karl Dönitz, 10 vuotta vankeutta (vapautettiin 1956)

Rudolf Hessin kuoltua vuonna 1987 vankila purettiin, koska pelättiin että siitä tulisi uusnatsien palvonnan kohde. Vankilan purkujäte ajettiin Pohjanmereen, ja puretun vankilan paikalle rakennettiin ostoskeskus.

## Katso myös
*Spandaun linnoitus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tuote-etiketti

**Tuote-etiketti** on tuotteeseen tai sen pakkaukseen kiinnitetty lappu, kilpi, tarra tms., jossa annetaan tietoja tuotteesta. Tuotepakkaukseen erikseen liimattavaa etikettiä käytetään erityisesti silloin, kun pakkauksen muoto tai pinta tekee vaikeaksi ja kalliiksi painaa tuotetiedot suoraan pakkaukseen. Etiketti on osa tuotteen imagoa. Etikettejä käytetään runsaasti esimerkiksi elintarvikkeissa, juomapulloissa ja kosmetiikkatuotteissa. 

Etiketit toimivat myös keräilykohteina.

## Ulkoasu
Tuote-etiketti on tavallisesti valmistettu etikettipaperista ja kiinnitetty tuotteeseen liimalla. Muita mahdollisia valmistusmateriaaleja ovat kankaat, muovi ja pahvi. Etiketin voi liiman sijasta kiinnittää tuotteeseen esimerkiksi nauhalla, niitillä tai tarralla. Etiketin teksti on painettu.

## Sisältö
Etiketissä voi lukea muun muassa tuotteen nimi, logo, valmistaja, valmistajan logo, tuotteen esittely, ainesosat ja käyttöohje. Etiketissä voi lisäksi olla koristeita tai kuvia. Useissa maissa tuotteiden täytyy sisältää tuoteseloste, jonka sisältö voi olla lailla määritelty. Useimmiten tuoteselosteen täytyy kertoa tuotteen sisältö tai ainesosat, valmistuspäivä, viimeinen käyttöpäivä, käyttö- tai varastointiohjeet, valmistaja ja markkinoija. Tuoteselosteessa voi lukea myös erilaisia varoituksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tuotannontekijätulot

**Tuotannontekijätuloja** ovat kotitalouksien tuotantotoimintaan osallistumisesta palkkoina, yrittäjätuloina ja omaisuustuloina saamat rahamääräiset korvaukset.

Kun tuotannontekijätuloihin lisätään kotitalouksien saamat tulonsiirrot (esimerkiksi eläkkeet, työttömyysturva, sosiaaliavustukset) saadaan bruttotulot. Vähentämällä niistä kotitalouksien maksamat tulonsiirrot (esimerkiksi valtion ja kuntien tuloverot ja veronluonteiset maksut), saadaan kotitalouksien käytettävissä olevat tulot.

 käytettävissä olevat tulot = tuotannontekijätulot + saadut tulonsiirrot - maksetut tulonsiirrot
 bruttotulot = tuotannontekijätulot + saadut tulonsiirrot

## Katso myös
* Kansantalouden tilinpito
* Tilastokeskus, käsitteet ja määritelmät
Kulttuuritalo (Tukholma)

**Kulttuuritalo** () on rakennus Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee kaupungin keskustassa, Sergelin torin etelälaidalla. Sen on suunnitellut arkkitehti Peter Celsing. Rakennus vihittiin käyttöön 15. lokakuuta 1974. Nimensä mukaisesti rakennus on pyhitetty kulttuurille, ja siellä sijaitsee muun muassa kolme erilaista kirjastoa. Vuonna 2003 Kulttuuritalossa vieraili yhteensä noin 3,5 miljoonaa vierailijaa.

Kulttuuritalon rakentamisen taustalla oli 1965–1966 järjestetty aatekilpailu Sergelin torin eteläpuolisen korttelin käytöstä. Kilpailun voitti Peter Celsing, ja rakennustyöt alkoivat 1968. Celsing suunnitteli sekä Kulttuuritalon että Brunkebergstorgin puolelle rakennetun Sveriges Riksbankin mustanpuhuvan toimitalon. Ensimmäinen valmistui vuonna 1974, jälkimmäinen 1976. Kulttuuritaloon kuuluu teatterisiipi, jossa toimii Tukholman kaupunginteatterin näyttämö, sekä näyttelyrakennus, johon kuuluu Sergelin torin puoleinen lasiseinäinen julkisivu.

Teatterisiipi toimi Ruotsin valtiopäivien tilapäisenä istuntopaikkana valmistumisestaan vuonna 1971 aina vuoteen 1983 saakka, jolloin Ruotsin valtiopäivätalon laajennus valmistui.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kulttuuritalon verkkosivusto
Bellona (peruna)

**Bellona** on alankomaalainen yleisperunalajike. Sen tärkkelyspitoisuus on 14,8 prosenttia.

## Lähdeviitteet

## Lähteet
*Maa- ja metsätalousministeriö: Kasvilajikeluettelo 2006 (pdf)
Pietari Salmenoja

**Jonne (Johan) Pietari Salmenoja** (sukunimi vuoteen 1907 **Palin**; 7. kesäkuuta 1893 Tammela – 31. toukokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen osuustoimintamies ja Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtaja. Hän oli sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri 1930-luvulla.

## Henkilöhistoria ja poliittinen ura
Salmenojan vanhemmat olivat työnjohtaja Joose Palin ja Eva Kristina Hermanintytär. Hänen puolisonsa oli Martta Wilhelmiina Virtanen, kaupunginjohtaja Eero Salmenoja oli heidän poikansa. Pietari Salmenoja kävi kansakoulun ja suoritti kauppakoulun 1916. Hän toimi myyjänä Tammi-Kauppa Oy:ssä, Työväen osuuskaupassa ja osuuskauppa Mäki-Matissa vuosina 1909–1917. Salmenoja oli johtaja Muuramen osuuskaupassa 1917–1919, osuuskauppa Mäki-Matissa 1919–1926 ja Kyminlaakson osuusliikkeen Kotkassa 1926–1933. Tämän jälkeen hän oli Kulutusosuuskuntien Keskusliiton KK:n neuvontaosaston tarkastaja 1933–1940, Hyvinkään kauppalanjohtaja 1940–1942, KK:n asunto-osaston hoitaja 1945–1947 ja KK:n neuvontaosaston hoitaja 1947. Viimeksi hän toimi Valtiontalouden tarkastusviraston pääjohtajana 1948–1960.

Salmenoja oli SDP:n kansanedustajana Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä 1933–1944. Hän toimi eduskunnan pankkivaliokunnan puheenjohtajana 1937–1939 ja valtionvarainvaliokunnan puheenjohtajana 1939–1940 ja 1944. Salmenoja oli II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Cajanderin III hallituksessa 1939. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Jyväskylän kaupunginvaltuuston puheenjohtajana ja Kotkan kaupunginvaltuuston jäsenenä.

## Julkaisuja
* *Puhe (kirj. V. J. K. = [[V. J. Kostiainen]]) ja runo (kirj. P. S. = Pietari Salmenoja) työväen urheilupäivää varten 19. VI. 1921*. Helsinki 1921
* *Juhlaruno työväen 2:n laulu-, soitto- ja urheilujuhlaan Helsingissä kesäkuun 8-10 päivinä 1923*. Helsinki 1923
* *Varjossa vaeltajat*. K.-S. työv. kirjapaino-osuuskunta, Jyväskylä 1923
* *KKn aapiskirja pienokaisille : Suomen lapsille iloksi* ; tekstin ilmoituksiin runoillut Pietari Salmenoja ; kuvat ja klisheet tehnyt Ola Fogelberg. Kulutusosuuskuntien Keskusliitto, Helsinki 1924
* *Oman orren alla : Myllykosken työväentalon vihkiäisiin joulukuun 5 päivänä 1926*. Kotka 1926
* *Osuuskauppa Mäki-Matti r.l. vv. 1906-26*. Osuuskauppa Mäki-Matti, Jyväskylä 1926
* *Puhe ja runo työväen urheilupäivänä v. 1926* ; kirj. E. A. P-i ja Pietari Salmenoja. Helsinki 1926
* *Yhteishengelle*. Hämeen sos.-dem. piiritoimikunta, Hämeenlinna 1929
* *Kyminlaakson osuusliike r. l. vuosina 1905-1930*. Kyminlaakson osuusliike, Kotka 1930
* *Heinäkuun aamu :  Pienviljelijäpäivän ohjelmisto 1935*. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1935
* *Kärsimys - voitto! : puhekuoroille*. Sos.-dem. työläisnuorisoliitto, Helsinki 1936
* *Maan rakkaus : pienviljelijäinpäivän ohjelmisto 1936*. Pienviljelijäin liitto, Helsinki 1936
* *Liikkeenhoitajan työohjelma*. KK:n ohjekirjasia n:o 45. Helsinki 1937
* *Viivanveto*. Sos.dem. puoluetoimisto, Helsinki 1945

## Lähteet
* 
* Valtioneuvoston ministeritietojärjestelmä

### Viitteet
Toivo Ikonen

**Pekka Toivo Ikonen** (15. tammikuuta 1891 Jääski &ndash; 11. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.

Ikosen vanhemmat olivat maanviljelijä *Juhana Ikonen* ja *Katri Ahtiainen*. Hän kävi kansanopiston 1909 ja maamieskoulun 1911. Ikonen toimi maanviljelijänä Jääskessä 1911&ndash;1925, Viipurin maalaiskunnassa 1926&ndash;1929, Antreassa 1929–1944 ja Hausjärvellä 1944&ndash;1963. Hän oli Jääsken säästöpankin kirjanpitäjänä 1913&ndash;1918 ja johtajana Jääsken säästöpankissa 1918&ndash;1922, Viipurin maalaiskunnan Talin osuuskassassa 1927&ndash;1929 sekä Antrean eteläisessä osuuskassassa 1930&ndash;1940. Ikonen oli myös Karjalan liiton toiminnanjohtaja 1952&ndash;1958 sekä Karjalainen Kansa-lehden päätoimittaja, Karjalan liiton kiinteistövälitystoimiston johtaja ja Karjalan Aamu -lehden päätoimittaja.

Ikonen oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1917, Edistyspuolueen kansanedustajana 1922&ndash;1924 ja Maalaisliiton kansanedustajana 1933&ndash;1939 ja 1942&ndash;1951. Hän edusti vuoteen 1944 saakka Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä ja sen jälkeen 1945&ndash;1947 Kymen läänin itäistä vaalipiiriä ja 1948&ndash;1950 Kymen läänin vaalipiiriä.  

Ikonen toimi eduskunnan maatalousvaliokunnan puheenjohtajana 1946&ndash;1950 ja Rangellin hallituksessa II maatalousministerinä 1941&ndash;1943 sekä II kansanhuoltoministerinä 1942&ndash;1943. Linkomiehen hallituksessa Ikonen oli II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri 1943&ndash;1944.

Ikonen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925 ja 1931 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Jääsken kunnanvaltuuston puheenjohtajana, Viipurin maalaiskunnan ja Antrean kunnanvaltuuston jäsenenä.

Ikonen sai kunnallisneuvoksen arvonimen 1952.

## Lähteet
* 
* Valtioneuvoston ministeritietojärjestelmä
Väinö Kaasalainen

**Väinö Viljam Kaasalainen** (10. joulukuuta 1902 Viipurin läänin Pyhäjärvi &ndash; 14. huhtikuuta 1955 Mikkeli) oli suomalainen kansanopiston ja kansankorkeakoulun johtaja sekä Maalaisliiton kansanedustaja ja ministeri.

Kaasalainen pääsi ylioppilaaksi 1923 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1931.  Kaasalainen oli Räisälän kansanopiston vt. johtaja 1926&ndash;1929, johtaja 1929&ndash;1940, Limingan kansanopiston johtaja 1940&ndash;1947 ja Suomen Nuoriso-opiston johtaja Mikkelissä 1947&ndash;1955.  Hän oli Karjalan liiton toiminnanjohtajana 1942&ndash;1943 ja Maalaisliiton toiminnanjohtajana 1944&ndash;1946.

Kaasalainen oli Maalaisliiton kansanedustajana Viipurin läänin itäisestä vaalipiiristä 1933&ndash;1939 ja Mikkelin läänin vaalipiiristä 1951&ndash;1955. Hän oli eduskunnan kulkulaitosvaliokunnan puheenjohtajana 1951&ndash;1955 ja II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Linkomiehen hallituksessa 1944.

Väinö Kaasalaisen vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Kaasalainen ja Helena Jääskeläinen ja veli Nestori Kaasalainen. Kaasalaisen puoliso vuodesta 1935 oli Aino Hilja Jalkanen.
 
## Teoksia
**Räisälän kansanopisto 1908–1933* / toimittanut Väinö Kaasalainen.  Räisälän kansanopisto 1933
**Sakkolan historiaa* / toimittanut Väinö Kaasalainen.  Sakkolan historiatoimikunta, Pieksämäki 1951  (2. uud. painos 1987)

## Aiheesta muualla
* 
*
Lauri Kaijalainen

**Lauri Vihtori Kaijalainen** (21. maaliskuuta 1900 Laukaa – 5. syyskuuta 1965 Rovaniemi) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi Rovaniemen kauppalan- ja kaupunginjohtajana sekä Maalaisliiton kansanedustajana ja ministerinä.

Kaijalaisen vanhemmat olivat ratavartija Vihtori Kaijalainen ja Alma Loviisa Gustafsson.  Hän kävi keskikoulun ja työskenteli sitten Pohjolan Sanomain toimittajana 1919–1924, lehden vastaavana toimittajana 1924, Rovaniemi-lehden päätoimittajana vuosina 1924–1927 ja 1940–1944, Kalevan toisena toimitussihteerinä vuosina 1927–1928 sekä Lapin Kansan päätoimittajana vuosina 1928–1940.

Sodan jälkeen Kaijalainen toimi Pohjolan Sanomien Helsingin edustajana vuosina 1945–1948, Valtion tiedotuskeskuksen apulaisjohtajana 1945–1946 sekä Rovaniemen kauppalanjohtajana vuosina 1948–1959 ja kaupunginjohtajana 1960–1963.

Kaijalainen oli Maalaisliiton kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä vuosina 1930–1948. Hän oli eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtajana 1936–1944 ja toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Pekkalan hallituksessa vuosina 1946–1948. Kaijalainen oli mukana kunnallispolitiikassa Rovaniemen kauppalanvaltuuston jäsenenä. Hän oli myös Pohjois-Suomen teollistamistoimikunnan jäsen.

Kaijalainen sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 1962.

## Aiheesta muualla
* 
* 
Lauri Kaijalaisen lehtiartikkeita :
* Nykypäivien Krim, Kansan kuvalehti, 26.05.1934, nro 21, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nia Long

**Nitara Carlynn ”Nia” Long** (s. 30. lokakuuta 1970) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Long syntyi Brooklynissa, New Yorkissa. Hänellä on afrotrinidadilaista, barbadosilaista ja grenadalaista sukutaustaa. Longin vanhemmat erosivat tyttärensä ollessa kaksivuotias. Äiti ja tytär muuttivat Iowa Cityyn ja myöhemmin tyttären ollessa seitsemänvuotias etelälosangelesilaiseen lähiöön.

Longin läpimurtorooli oli elokuvassa *[[Boyz n the Hood – kulman kundit]]* (1991). Sen jälkeen hän on tehnyt näyttelijänrooleja muun muassa elokuvissa *[[Friday (elokuva)|Friday]]* (1995), *[[Sielun ruokaa]]* (1997),  *[[Boiler Room]]* (2000), *[[Hamekyttä]]* (2000), *[[Ollaanko jo perillä?]]* (2005), *[[Hamekyttä 2]]* (2006). Sen lisäksi hän on näytellyt Sasha Monroeta televisiosarjassa *[[Hädän hetkellä]]*. Hän on myös näytellyt sarjassa *[[Bel-Airin prinssi]]*.

## Yksityiselämä
Longin ensimmäinen lapsi Massai Zhivago Dorsey II syntyi 26. marraskuuta 2000. Long oli lapsen isän kanssa kihloissa, mutta suhde ehti päättyä ennen naimisiinmenoa. Longilla on lapsi myös koripalloilija Ime Udokan kanssa.

## Osittainen filmografia

### Elokuva

* *[[Boyz n the Hood – kulman kundit]]* (1991)
* *[[Friday (elokuva)|Friday]]* (1995)
* *[[Sielun ruokaa]]* (1997)
**[[In Too Deep (elokuva)|In Too Deep]]* (1999)
* *[[Boiler Room]]* (2000)
* *[[Hamekyttä]]* (2000)
* *[[Ollaanko jo perillä?]]* (2005)
* *[[Hamekyttä 2]]* (2006)
* *[[Gospel Hill]]* (2009)
* *[[The Best Man Holiday]]* (2013)
* *[[Keanu]]* (2016)
* *[[Roxanne Roxanne]]* (2017)

### Televisio

* *[[Bel-Airin prinssi|Bel Airin prinssi]]* (1991–1995)
* *[[Amyn lailla]]* (2001–2002)
* *[[Hädän hetkellä]]* (2003–2005)
* *[[Boston Legal]]* (2007)
* *[[Naistenmiehet]]* (2007–2008)
* *[[The Cleveland Show]]* (2009–2010)
* *[[House of Lies]]* (2013)
* *Uncle Buck* (2016)
* *[[Dear White People]]* (2017)
* *[[Empire (televisiosarja)|Empire]]* (2017)
* ** (2017–2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Blue Congo

**Blue Congo** on sinipunertava perunalajike. Se on altis perunaruvelle. Lajikkeesta saadaan pieni sato, joten se on usein kallista.

Raakana perunat ovat tummanvioletteja, keitettyinä vaaleampia ja sinisempiä. Mukulan antosyaaneihin kuuluva väriaine on samantyyppistä kuin mustikassa. Ruotsissa lajikkeen nimi kirjoitetaan Blå Kongo. Se on vanha lajike, joka on uudelleen suosiossa.
 
## Lähteet
*Maa- ja metsätalousministeriö: Kasvilajikeluettelo 2006 (pdf)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*The European Cultivated Potato Database: Blo Kongo
Emil Jatkola

**Emil Julius (E. J.) Jatkola** (13. lokakuuta 1879 Pyhäjärvi Ol – 31. joulukuuta 1948 Mikkeli) oli suomalainen poliitikko, joka toimi Edistyspuolueen kansanedustajana 1930–1933 ja Suomen oikeusministerinä 1936. Jatkola oli Mikkelin läänin maaherra vuosina 1933–1948.

Jatkolan vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Jatkola ja Sofia Väänänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 ja suoritti oikeustutkinnon 1907 sekä ylemmän hallintotutkinnon 1915. Jatkola sai varatuomarin arvon 1911. Naimisiin hän meni Bertta Laitisen kanssa vuonna 1908.

Jatkola oli Oulun läänin Pyhäjärven piirin nimismiehenä 1907–1916 toimittaen samalla käräjiä Piippolan tuomiokunnassa 1909–1913. Hän toimi Oulun kihlakunnan kruununvoutina 1916–1924, Oulun lääninhallituksen verotusasiain ylimääräisenä esittelijänä 1919–1923 sekä Oulun läänin lääninsihteerinä 1924–1933. Hän oli myös Pohjolan Osake-Pankin valtion asiamiehenä 1917–1923.

Edistyspuolueen kansanedustajana Jatkola oli Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1930–1933. Eduskunnassa hän oli lakivaliokunnan puheenjohtaja 1931–1933 ja toimi oikeusministerinä Kivimäen hallituksessa 1936. Jatkola luopui kansanedustajan paikastaan tultuaan valituksi Mikkelin läänin maaherraksi marraskuussa 1933. Maaherran tehtäviä Jatkola hoiti vuoteen 1948 asti. Jatkola oli valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaalissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Canon PowerShot A630

**Canon PowerShot A630** on Canonin Powershot-tuoteperheen vuonna 2007 julkaistu malli, joka on PowerShot A610:nen ja A260:nen seuraaja. Se on varustettu muun muassa kahdeksan megapikselin CCD-kennolla, 4-kertaisella optisella zoomilla ja makrokuvausmahdollisuudella jopa 1 cm läheisyydestä. Laite toimii neljällä AA-kokoisella sormiparistolla tai AA-kokoisilla akuilla. Kamera painaa ilman akkuja ja muistikorttia noin 245 grammaa.

## Tärkeimmät ominaisuudet
* 8,0 megapikseliä
* 21 kuvausohjelmaa
* 9 pisteen AiAF-automaattitarkennus ja FlexiZone AF/AE -ohjaus
* DIGIC II ja iSAPS
* Kääntyvä 2,5 tuuman TFT-näyttö
* Nopea ISO 800
* Varmuuszoom ja digitaalinen telelisäke
* VGA-tasoinen, 30 kuvaa/sekunti videotallennus
* 1 cm:n makrotila
* Suomenkieliset käyttövalikot

## Katso myös
*Digitaalinen valokuvaus

## Lähteet
*Canonin suomenkieliset sivut
Saltšak Toka

**Saltšak Kolbakhorekovitš Toka** (, myös englanninkielisessä asussa *Salchak Toka*; 15. joulukuuta 1901 – 11. toukokuuta 1973) oli tuvalainen poliitikko. Hän toimi kymmeniä vuosia maansa kommunistisena johtajana, ensin Tannu Tuvan kansantasavallan pääministerinä, myöhemmin Tuvan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan johtajana.

Saltšak Toka oli Kommunistisen Kaukoidän Yliopiston jäsen Moskovassa ja Kyzylissä. Vuonna 1929 neuvostoliittolaiset ottivat Tuvan johtajan Donduk Kuularin pois vallankahvasta ja asettivat hänet kotiarestiin. Samaan aikaan viisi tuvalaista opiskelijaa lähtivät takaisin Tuvaan opiskelemaan lisää. Toisin kuin Donduk, joka oli vastustanut liian voimakkaita otteita politiikassa, kuten pakkokollektivisointia, nämä opiskelijat olivat varmistetusti lojaaleja Stalinille. 6. maaliskuuta 1932 Saltšak Tokasta tuli Tuvan kansanvallankumouksellisen puolueen pääsihteeri.

Omalla valtakaudellaan Donduk Kuular vakiinnutti läheiset suhteet Staliniin. Kuularin vuonna 1932 tapahtuneen lopullisen syrjäyttämisen jälkeen Saltšak Tokasta tuli Tannu Tuvan täydellinen diktaattori. Hän otti käyttöön neuvostotyylisen kommunistisen ideologian, ja perinteinen tuvalainen paimentolaiselämäntyyli ja maanviljely loppuivat maatalouden kollektivisointiin ja perinteiset uskonnot (kuten buddhalaisuus ja šamanismi) kiellettiin. Uskonnollinen toiminta tukahdutettiin väkivalloin. Saltšak Tokan ympärille rakennettiin henkilökultti ja hänet palkittiin lukuisilla neuvostoliittolaisilla palkinnoilla hänen kirjallisten töidensä ansiosta.

Vuonna 1940 Toka meni naimisiin Hertek Antšimaan kanssa. Samana vuonna Antšimaa-Tokasta tuli maailman ensimmäinen ei-perinnöllinen naispuolinen valtionpäämies.

Vuonna 1944 Saltšak Toka ehdotti, että Tannu Tuva liittyisi Neuvostoliittoon. Tämä tapahtui 30. lokakuuta. Tuvasta tehtiin autonominen alue osana Venäjän sosialistista federatiivista neuvostotasavaltaa (Venäjän SFNT). 10. lokakuuta 1961 Tuvasta tuli oma autonominen sosialistinen neuvostotasavaltansa. Saltšak Toka toimi Tuvan johtajana kuolemaansa saakka.

## Aiheesta muualla

* Saltšak Tokan patsas Tuvassa
* The World at War - TANNU TUVA 1911 - 1944
Käytettävissä oleva tulo

**Käytettävissä oleva tulo** on tilastoinnissa käytetty määritelmä. Se lasketaan vähentämällä brutto- eli kokonaistulosta tulovero ja muut tulonsiirrot. Kansantalouden tilinpidossa se lasketaan sektoreittain lisäämällä ensituloon saadut ja vähentämällä maksettavat tulonsiirrot. Käytettävissä oleva tulo voidaan käyttää kulutukseen tai säästää.

Käytettävissä olevat tulo on tulonjakotilaston keskeisin tulokäsite. Sitä käytetään myös kulutustutkimuksessa.

## Käytettävissä olevan tulon määrittely eri tilastoissa

### Kansantalouden tilinpito

Palkansaajakorvaukset + toimintaylijäämä ja sekatulo + omaisuustulot - omaisuusmenot = sektorin ensitulo

+ saadut tulonsiirrot - maksetut tulonsiirrot **= käytettävissä oleva tulo**.

### Tulonjakotilasto, kulutustutkimus
Palkkatulot + yrittäjätulot = työtulo

+ omaisuustulot = tuotannontekijätulot

+ saadut tulonsiirrot = bruttotulot

- maksetut tulonsiirrot **= käytettävissä oleva tulo**.

## Katso myös
* Kansantalouden tilinpito
* Ensitulo
* Sekatulo
* Tulonsiirrot
* Tuotannontekijätulo

## Aiheesta muualla
* Tilastokeskus: käsitteet ja määritelmät
Ragnar Furuhjelm

**Elis Ragnar Furuhjelm** (12. lokakuuta 1879 Oulu – 15. marraskuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä, professori ja ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustaja ja ministeri.

Furuhjelmin vanhemmat olivat protokollasihteeri Elis Furuhjelm ja Selma Gabriella Antell. Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1897 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1901 ja lisensiaatin sekä tohtorin tutkinnot 1907. Furuhjelm oli matematiikan ja ruotsin kielen opettajana Nya svenska läroverketissä Helsingissä 1898–1904 ja 1905–1906. Hän toimi Helsingin tähtitieteellisen observatorion tähtivalokuvaustöiden assistenttina 1900–1908, apulaisjohtajana 1908–1933 ja observatorion assistenttina 1907–1918. Furuhjelm julkaisi yli 4&nbsp;000 tähden ominaisliikkeet.

Furuhjelm oli Helsingin yliopiston tähtitieteen dosenttina 1910–1918 ja henkilökohtaisena ylimääräisenä professorina 1918–1944. Tämän ohella hän oli Helsingin yliopiston fys.-matemaattisen osaston notaarina 1910–1917, Åbo Akademin kanslerin sihteerinä 1918–1944 ja *[[Nya Argus]]* -lehden toimituskunnan jäsenenä. Furuhjelm valittiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 1918 ja toimi sen puheenjohtajana 1937–1938.

Furuhjelm oli ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1917–1944. Hän oli eduskunnan toinen varapuhemies 1928 ja toimi eduskunnan valtiovarainvaliokunnan puheenjohtajana 1921–1930, 1931–1932 ja 1940–1944. Furuhjelm oli II valtiovarainministeri Kivimäen hallituksessa 1932–1933. Presidentin valitsijamiehenä Furuhjelm oli vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa.  

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Atte Arola

**Väinö Artturi (Atte) Arola** (27. huhtikuuta 1893 Akaa – 16. maaliskuuta 1964 Kylmäkoski tai Akaa) oli suomalainen yritysjohtaja, Kelan pääjohtaja ja ministeri. 

Arola oli Jokioisten kartanon toimitusjohtaja 1926–1931. Hän oli Maakiinteistöpankin toimitusjohtaja 1931–1936. Maalaisliittoa edustanut Arola toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Kivimäen hallituksessa 1936 ja kansanhuoltoministerinä Rangellin hallituksessa 1941–1942. Hän oli Kansaneläkelaitoksen hallituksessa sen perustamisesta lähtien vuodet 1937–1944 ja järjestyksessä toinen pääjohtaja (1944–1945).

Arola sai maanviljelysneuvoksen arvonimen 1941 ja toimi sotien jälkeen omistamansa Arolan kartanon johtajana Akaan Kylmäkoskella.

Arolan puoliso oli kauppaneuvos Pirkko Arola, joka perusti vuosina 1948–1990 toimineen kutomon, Arola Oy:n. 

## Lähteet
* 

### Viitteet