open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anton Gabriel Blomqvist

**Anton Gabriel Blomqvist** (29. tammikuuta 1836 Helsinki – 12. toukokuuta 1904 Janakkala) oli suomalainen metsänhoitaja ja tutkija.

Blomqvistin isä oli professori Alexander Blomqvist ja äiti Christina Charlotta Harring. Hän valmistui ylioppilaaksi 1852, opiskeli luonnontieteitä ja toimi maanmittarina, kunnes valmistui metsänhoitajaksi 1859 Tharandtin metsäakatemiasta Saksista. Samana vuonna hänestä tuli Evon-Vesijaon kruununpuistojen vt. metsänhoitaja ja vuonna 1861 uuden Evon metsäopiston lehtori. Kun opisto oli oppilaiden puuttumisen takia suljettu 1867-1869, Blomqvist teki metsän tuotto- ja kasvututkimuksia, joiden tulokset julkaistiin 1872 teoksessa *Tabeller framställande utvecklingen af jämnåriga och slutna skogsbetsånd af tall, gran oc börk*. Vuonna 1874 hänet nimitettiin opetusohjelmaltaan supistetun Evon metsäopiston johtajaksi, jota tehtävää hän hoiti vuoteen 1903 saakka.

Blomqvist sai kunniatohtorin arvon 1897 ja häntä pidetään ”Suomen metsänhoidon isänä”. Hän jatkoi virkansa ohella tieteellistä tutkimustyötä, julkaisten tutkimustuloksia vuonna 1877 perustamansa Suomen Metsänhoitoyhdistyksen sarjassa. Tärkeimmät niistä ovat *Finlands trädslag i forstligt hänseende beskriftna. I Tallen. II Granen*. (1881–1883) sekä *Skogshushållningens nationalekonomi och synpunkter i forst politi* (1893).

Blomqvistin puoliso vuodesta 1862 oli Alfhild Sofia Ilmoni (1841–1901). Metsänhoitaja Theodor Johannes Blomqvist (1865–1934) oli heidän poikansa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Helander, Andus Benjamin 1936. Anton Gabriel Blomqvist ja hänen aikalaisensa. Acta Forestalia Fennica 43:2. Helsinki: Suomen metsätieteellinen seura. 356 s.
*  Viitattu 3.11.2012.
* Merkkitapaus Suomen metsätalouden historiassa. Tohtori Anton Gabriel Blomqvistin syntymästä kulunut 100 vuotta, Helsingin Sanomat, 29.1.1936, nro 27, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Elisabeth Blomqvist

**Anna Charlotta Elisabeth Blomqvist** (17. helmikuuta 1827 Helsinki – 9. kesäkuuta 1901 Helsinki) oli suomalainen tyttökoulun johtajatar ja taidemaalari. Hän maalasi nuorena opiskellen Berndt Godenhjelmin johdolla, ja hänen teoksensa *Hanna kangaspuilla* kuuluu Ateneumin kokoelmiin. 

Blomqvistin isä oli oppihistorian professori ja kirjastonhoitaja Alexander Blomqvist. Professori Blomqvistin ja hänen pietarinsaksalaisiin kuuluneen vaimonsa Christina Charlotta Harringin perheessä tyttärien kasvatukseen ja kielitaitoon kiinnitettiin suurta huomiota. Isän kuoltua perusteellisesta koulutuksesta oli suurta hyötyä, sillä se antoi tyttärille mahdollisuuden ansaita elantonsa opettajina. Niinpä Blomqvist ei ryhtynyt taiteilijan uralle vaan toimi opettajana äitinsä perustamassa yksityisessä tyttökoulussa. Vuodesta 1852 koulu oli hänen ja hänen sisarensa Anna Blomqvistin omistuksessa, ja sen toiminta laajeni. Hän oli Helsingin ruotsalaisen tyttökoulun johtajatar 1852–1898. Kouluun perustettiin opettajatarluokka, josta ajan myötä tuli ruotsalainen jatko-opisto 1886.

Suurimman vaikutuksen Elisabeth Blomqvist sai aikaan tyttökoulun johtajana, tyttöjen opetuksen uudistajana ja naisopettajien koulutuksen aloittajana. Hänen perustamiltaan jatkoluokilta tulivat pitkään sekä ruotsin- että suomenkielisten koulujen opettajattaret. Valtion tyttökoulujen opetus oli vielä tähän aikaan perinteistä säätyläistyttöjen kasvatusta. Blomqvistin kouluun pääsivät opiskelemaan kaikki tietoa ja sivistystä haluavat tytöt syntyperästä riippumatta. Yksityiskoulun käyminen vaati tosin varoja, mutta Blomqvist pyrki järjestämään varattomille vapaaoppilaspaikkoja ja kouluavustajan tehtäviä. Hänen yhtenä ansionaan onkin pidetty opintien avaamista myös alempien sosiaaliryhmien tytöille.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Westermarck, Helena: *Elisabeth Blomqvist, hennes liv och gärning I–II*. 1916–1917.

## Aiheesta muualla
* 
*Elisabeth Blomqvist.  Tiedenaisia.
Mikael Adolf Blum

**Mikael Adolf Blum** (3. toukokuuta 1785 Taivassalo – 11. toukokuuta 1864 Linköping) oli suomalaissyntyinen sotilas ja Linköpingin postimestari, sotilasarvoltaan eversti. Hän oli upseerina vuonna 1808 Porin rykmentissä. Rauhan palattua hän muutti Ruotsiin, jossa hän osallistui 1814 Norjan retkeen ja palveli everstinä Värmlannin kenttäjääkärirykmentissä. Hänen isänsä oli kapteeni Johan Petter Blum, joka omisti Porin Yyterin kartanon vuodesta 1786. Hänen poikansa oli Ruotsin maanviljelyksen uudistaja Carl H. Adolf Blûm. Hän julkaisi myöhemmin sotatieteellistä kirjallisuutta. Runebergin runo ”Kuormarenki” mainitsee nimen Blume vänrikki, jonka esikuvana Blumin katsotaan olleen. Vänrikki Blumen muistomerkki paljastettiin Linköpingin hautausmaalla 18. heinäkuuta 1935. Hautapatsas aikaansaatiin Porin rykmentin ja Värmlannin kenttäjääkärien keskuudessa toimitetun keräyksen avulla. 

## Lähteet
Iivana Bogdanov

**Iivana Bogdanov**, *Boudano*, "Pitkä-Iivana"(1843 Suistamo –1911) oli karjalainen kanteleensoittaja. Hän työskenteli viilaajana Läskelän tehtaalla. Häntä pidetään erittäin taitavana kanteleensoittajana, ja hän voitti Sortavalan laulujuhlilla palkintoja.

## Lähteet
Carl Henrik Boheman

**Carl Henrik Boheman** (1796–1868) oli ruotsalainen hyönteistutkija. Hänestä tuli 1841 valtionmuseon professori ja hyönteiskokoelmien intendentti. Hänen asiantuntemuksensa kovakuoriaisten, etenkin kilpikuoriaisten alalla on huomioitu kansainvälisesti.

## Lähteet
Torsten Bohlin

**Torsten Bernhard Bohlin** (1889–1950) oli ruotsalainen teologi. Hän toimi 1925–1929 systemaattisen teologian professorina Åbo Akademissa. Uppsalan yliopistossa hän oli professorina 1929–1934 ja Härnösandin piispa 1934–1950.

## Lähteet
Hans Gustaf Boije

**Hans Gustaf Boije** (19. joulukuuta 1828 Janakkala – 22. lokakuuta 1903 Janakkala) oli suomalainen vapaaherra, juristi, tilanomistaja ja valtiopäivämies. 

Boijen vanhemmat olivat vapaaherra Gustaf Reinhold Boije ja Hedvig Eleonora Leijonhufvud. Hänen puolisonsa oli vuodesta 1857 Amalia Sofia Elisabet Baer. Boije tuli ylioppilaaksi Helsingissä 1843, suoritti tuomarintutkinnon 1847 ja suuremman kameraalitutkinnon 1848 ja sai varatuomarin arvon 1852. Hän oli Turun hovioikeuden ylimääräinen notaari ja senaatin talousosaston ylimääräinen kamarikirjuri 1848, kamarijunkkari keisarin hovissa 1876 ja kamariherra 1879. 

Boije oli myös maanviljelijänä perimillään maatiloilla, muun muassa Hakoisten kartanossa. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen vuonna 1862. Boije osallistui valtiopäiville aatelissäädyssä, kuuluen liberaaliseen puolueeseen, 1863–1864, 1867, 1872, 1877–1878, 1882, 1885, 1888 ja 1891. Vuosina 1885, 1888 ja 1891 hän oli aatelin varamaamarsalkka.

## Lähteet
Adam Žampa

**Adam Žampa** (s. 13. syyskuuta 1990 Stary Smokovec) on slovakialainen alppihiihtäjä. Hän edustaa VSC Dukla Banska Bystrica -seuraa ja kilpailee pääasiassa pujottelussa ja suurpujottelussa.

Žampa saavutti Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hopeaa joukkuekilpailussa. Hän sijoittui MM-kilpailujen pujottelussa 21:nneksi Val d'Isèressä 2009, 24:nneksi Garmisch-Partenkirchenissä 2011, 15:nneksi Schladmingissa 2013 ja 19:nneksi Vailissa 2015. Superalppiyhdistetyssä hän oli kolmastoista 2013 ja yhdeksästoista 2015 sekä suurpujottelussa seitsemästoista 2013 ja kahdeksas Cortina d'Ampezzossa 2021. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä viidenneksi ja pujottelussa kuudenneksi. Kolmansissa olympialaisissaan Pekingissä 2022 hän sijoittui suurpujottelussa 15:nneksi, 0,4 sekuntia ja yhden sijan pikkuveljeään Andreasta parempana, sekä pujottelussa 25:nneksi.

Žampa kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Levillä marraskuussa 2010. Ensimmäiset maailmancup-pisteensä hän sai oltuaan yhdeksäs Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2012. Parhaimmillaan hän on sijoittunut viidenneksi Kitzbühelin alppiyhdistetyssä tammikuussa 2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Adam Žampan kotisivut
Severi Blomstedt

**Pauli Severi Blomstedt** (s. 23. syyskuuta 1946 Helsinki) on suomalainen arkkitehti. Hän toimi Suomen rakennustaiteen museon johtajana 2002–2010.

Blomstedt on toiminut Teknillisen korkeakoulun arkkitehtuurin va. apulaisprofessorina sekä Suomen rakennustaiteen museon näyttelytoimiston päällikkönä.

Blomstedt perusti vuonna 1976 oman toimiston, mutta omisti toimiston myös veljensä Petri Blomstedtin kanssa. Severi Blomstedt on tehnyt useita peruskorjaussuunnitelmia muun muassa Suomenlinnaan. Muita restaurointikohteita ovat muun muassa  taiteilijakoti Ainola (1989), Helsingin Taidehallin ulkopuolen uudistaminen (1993) sekä monet Puolustushallinnon rakennuslaitokselle laaditut kohteet. Uudisrakentamiskohteista mainittakoon Hyvinvointikartano Kaisankodin laajennus Espoossa (1986, yhdessä Antti Paateron kanssa) sekä lukuisat pientalosuunnitelmat eri puolilla Suomea. Blomstedt vei loppuun edesmenneen veljensä suunnitelmat Hotelli Kämpin restauroinnista (1999). Blomstedt on laatinut myös näyttelysuunnitelmia.

Blomstedt on toiminut puheenjohtajana muun muassa seuraavissa järjestöissä: 
* Visuaalisten taiteiden työskentelykeskus New Yorkissa / Finnish Foundation for the Visual Arts in New York (hallituksen puheenjohtaja 1992–1999)
* Uudenmaan läänin taidetoimikunta (puheenjohtaja 1992–1994)
* Vapaa taidekoulu (hallituksen puheenjohtaja 1995–1998)
* Espoon taidemuseon kannatusyhdistys (hallituksen puheenjohtaja 1996–2000)
*  (hallituksen puheenjohtaja 2003–2006).

Blomstedt on Designmuseon ja Arkkitehtuurimuseon ystävät (DAMY) ry:n kunniajäsen.

Severi Blomstedtin vanhemmat olivat arkkitehti Aulis Blomstedt ja keramiikkataiteilija Heidi Blomstedt, joka oli säveltäjä Jean Sibeliuksen tytär.

## Lähteet
Hans Henrik Boije

**Hans Henrik Boije** (1716–1781) oli suomalainen valtiopäivämies. Hän osallistui hattujen sotaan 1741–1742, oli vuodesta 1761 Uudenmaan läänin maaherra ja vuodesta 1772 valtiokonttorin presidentti. Häntä pidetään vapauden ajan puoluevehkeilyn esimerkkihenkilönä. Valtiopäivillä hän oli alkuun hattujen kannattaja, mutta siirtyi sittemmin myssyjen puolelle. Hän osti Suomesta useita tiloja, muun muassa Hatanpään, johon hän perusti Otavalan kehruukoulun. Hän vaikutti Tampereen perustamiseen. Hän myi vuodesta 1775 Venäjän lähettiläälle valtiosalaisuuksia.

## Lähteet
Nils Boije

**Nils (Niilo) Boije** (noin 1490–1568) oli sotapäällikkö ja hallintomies, joka toimi päällikkönä jo kreivin sodassa 1534–1536, Dacken kapinan kukistamisessa 1542 sekä Kustaa Vaasan sodassa 1555–1557. Hän oli Juhana-herttuan luottomiehiä, mutta siirtyi kuninkaan (Eerik XIV) puolelle ja osallistui Turun linnan piiritykseen 1563. Hän oli mukana Helsingin perustamistoimissa, ja hän sai nimityksen Suomen käskynhaltijaksi, mutta ei voinut hoitaa sitä sairauden vuoksi ja kuoli pian.

Nils Boijen puoliso oli Brita Kristerintytär Horn. Pariskunta on haudattu Pohjan kirkkoon, jossa on säilynyt heidän suurikokoinen kalkkikivinen hautalaakansa 1590-luvulta.

## Lähteet
Leo Ljungberg

**Leo Rudolf Ljungberg** (19. tammikuuta 1930 Helsinki - 16. lokakuuta 2012) oli suomalainen kärpässarjan nyrkkeilijä. Hän voitti amatöörien Suomen-mestaruuden ja otteli EM-kisoissa vuonna 1949. Tämän jälkeen hän otteli kaksi vuotta ammattilaisena. Hän edusti Helsingin Tarmoa ja Leppävaaran Sisua.

## Nyrkkeilyura

Leo "Lekkeri" Ljungberg saavutti kärpässarjassa (alle 51 kg) SM-pronssia vuonna 1947, SM-hopeaa vuonna 1948 ja SM-kultaa vuonna 1949. Hän voitti TUL:n mestaruuden vuosina 1948 ja 1949. Vuoden 1949 EM-kisoissa Oslossa hän voitti Tšekkoslovakian František Majdlochin mutta hävisi toisessa ottelussaan Belgian Emile Delplaquelle.

Oslon EM-kisojen jälkeen 19-vuotias Ljungberg siirtyi ammattilaiseksi. Hän lopetti uransa jo vuonna 1951 oteltuaan ammattilaisena 14 ottelua, joista hän voitti kymmenen ja hävisi kolme yhden päätyttyä ratkaisemattomana. Merkittävin voitto ammattilaisuralla oli joulukuussa 1949 saavutettu voitto vuosien 1946-1947 Euroopan mestarista belgialaisesta Julien Degrysestä.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Jalkapallon Mestaruussarjan karsintasarja 1945

**Jalkapallon Mestaruussarjan karsintasarja 1945** pelattiin ennen Mestaruussarjan kautta 1945–46. Se on laskettu myöhemmin vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 13. kaudeksi. Karsintasarja pelattiin kahdessa kuuden joukkueen lohkossa yksinkertaisena sarjana. Mestaruussarjan edellinen kausi oli jäänyt kesken kesällä 1944, eikä Palloliitolla ollut mahdollisuuksia jatkaa jalkapallosarjoja vuoden 1944 aikana. Palloliiton edustajakokous päätti 8. huhtikuuta 1945, että kesken jäänyt Mestaruussarjan kausi 1943–44 pelataan loppuun touko-kesäkuun 1945 aikana ja uusi kausi (1945–46) aloitetaan karsintasarjalla kevätkaudella 1945.

Molempien karsintalohkojen neljä parasta pääsivät Mestaruussarjaan kaudeksi 1945–46, ja lohkovoittajat TPS ja VIFK pelasivat karsintasarjan loppuottelun Palloliiton vuoden 1945 mestaruudesta. Vaasassa 4. marraskuuta 1945 pelatun loppuottelun ja Palloliiton vuoden 1945 mestaruuden voitti TPS maalein 2–1. Vuoden 1945 jalkapallon Suomen mestaruudesta pelattiin ylimääräinen cup-kilpailu.

Mestaruussarjan karsintasarjan 1945 maalikuninkuuden voitti VIFK:n Sven Veijola 6 maalilla. Karsintasarjan yleisömäärä oli yhteensä 42 341 henkeä eli keskimäärin 1 411 katsojaa ottelua kohti.

## Joukkueet

Karsintasarjaan osallistuivat kaikki Mestaruussarjan kauden 1943–44 kahdeksan joukkueetta sekä neljä parasta (HPS, VPV, IF Drott ja Haka) kauden 1943–44 Suomensarjasta.

### Lohko I

### Lohko II

Huom. Valkeakoski oli kauppala.

## Sarjataulukko

### Lohko I

Lähde: Jalkapallokirja 1945–46

**(O)** = Mestaruussarjaan 1945–46

### Lohko II

Lähde: Jalkapallokirja 1945–46

**(O)** = Mestaruussarjaan 1945–46

## Tulokset

### Lohko I

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

### Lohko II

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 

## Loppuottelu

Karsintalohkojen voittajat TPS ja VIFK pelasivat karsintasarjan loppuottelun.

*TPS voitti Palloliiton mestaruuden. TPS:n joukkueessa pelasivat [[Tauno Aitio]], [[Veikko Asikainen]], [[Tor Hakalax]], [[Anton Honka]], [[Helge Johansson]], [[Keijo Kihlman]], [[Lauri Lehtinen (jalkapalloilija, 1909)|Lauri Lehtinen]], [[Ilmari Oksanen]], [[Helge Saarinen]], [[Urho Teräs]], [[August Waltzer]].*

## Lähteet
Gustav Bonde (1620–1667)

**Gustav Bonde** (1620–1667) oli ruotsalainen valtiomies. Hän oli reduktiokollegion jäsen 1655 ja toimi valtiovaranhoitajana. Hän oli vuodesta 1660 Kaarle XI:n holhoojahallituksen jäsen. Hän kannatti rauhanomaista ulkopolitiikkaa.
 Hänen isänsä oli Carl Filipsson Bonde.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Svenskt biografiskt lexikon
Gustaf Bonde (1682–1764)

**Gustav Bonde nuorempi** (1682–1764) oli ruotsalainen valtaneuvos ja kirjailija. Hän oli niin sanotun itäisen tutkijakunnan puheenjohtaja 1725–1726, kun tutkittiin Suomen isonvihan aikaisia vaurioita. Bonde sai valtaneuvoksen arvon vuonna 1727. Hän puolusti rauhanpolitiikkaa ja oli Arvid Hornin kannattaja. Hatut erottivat hänet 1739. Bonde palasi valtaneuvoskuntaan 1761. Hän kirjoitti monelta alalta, politiikasta, historiasta ja luonnontieteistä. Bonden kirjoitus ”Försök att igenfinna den finska nationens och språkets härkoms” (Vitterhetsakad handlingar I, 1755) käsittelee Suomen kansallisuutta ja kieltä, ja siinä hän johtaa suomen kielen hepreasta.

Hänen isänsä oli Karl Bonde ja isoisänsä Gustav Bonde vanhempi.

## Lähteet
Gustaf Bonde

**Gustaf Bonde** tarkoittaa seuraavia ruotsalaisia henkilöitä:

* Gustav Bonde (1620–1667), valtiovaranhoitaja
* Gustaf Bonde (1682–1764), maaherra, Gustav Bonden (1620–1667) pojanpoika
* Gustaf Bonde (1698–1772), kamariherra, Sävstaholmin herra
* Gustaf Bonde (1911–1977), ruotsalainen diplomaatti ja suurlähettiläs
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1945–1946

**Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1945–46** oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 14. kausi. Kaudella 1945–46 Mestaruussarja pelattiin kevätkauden karsintasarjan jälkeen kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana ja sarjan alku siirtyi jälleen syyskaudelle.

Mestaruussarjan voitti VIFK, joka varmisti toisen Mestaruussarjan mestaruutensa toiseksi viimeisessä ottelussa 10. kesäkuuta 1946, kun se voitti IF Drottin maalein 6–1. Jalkapallon Suomen mestaruus ratkaistiin Mestaruussarjan mestarin ja TUL:n mestarin TPV:n välisessä kaksiosaisessa otteluparissa. VIFK:n voitettua ensimmäisen ottelun ja TPV:n toisen, pelattiin kolmas ja ratkaiseva ottelu Olympiastadionilla 7. elokuuta 1946. Mestaruusottelun sekä toisen Suomen mestaruutensa voitti VIFK Sven Veijolan (2), Helge Svahnin, Pekka Lindroosin ja John Sjöbergin maaleilla 5–1. Mestaruussarjassa viimeiseksi jääneet KPT ja IF Drott putosivat Suomensarjaan.

Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1945–46 voitti TPS:n Keijo Kihlman 12 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1945–46 oli yhteensä 79 815 henkeä eli keskimäärin 1 425 katsojaa ottelua kohti.

## Karsintasarja

## Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta kevätkauden karsintasarjan perusteella.

## Sarjataulukko

Lähde: Jalkapallokirja 1946–47

**(P)** = Putoaja

## Tulokset

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

## Maalintekijät

Lähteet: Jalkapallokirja 1946–47

## Suomen mestaruus

Jalkapallon Suomen mestaruus ratkaistiin Mestaruussarjan mestarin VIFK:n ja  mestarin TPV:n välillä. Kaksiosaisen otteluparin voittaja ratkaistiin laskemalla kahden ottelun pisteet yhteen.

----

*Kahden ottelun jälkeen pisteet olivat tasan 2–2, joten mestaruus ratkaistiin kolmannessa ottelussa puolueettomalla kentällä.*
----

*VIFK voitti Suomen mestaruuden.*

## Suomen mestarit

Lähteet: Jalkapallokirja 1981; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006

Joukkueessa pelasivat myös Gunnar Koivusalo (10/1) ja Eskil Strömman (4/0).

## Lähteet
TUL:n jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1945–1946

**TUL:n Mestaruussarjan kausi 1945–1946** pelattiin kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja haastoi Palloliiton Mestaruussarjan mestarin kauden 1945–1946 Suomen mestaruudesta.

## Sarjataulukko

## TUL:n mestarit

Alpo Mäkinen, Arvi Lehtinen, Veikko Forsblom, Armas Malm, Ossi Lara, Veikko Heikkilä, Asser Salo, Erkki Alanne, Eero Lehtinen, Reino Suominen, Aarne Lantto.  

## Suomen mestaruus

Jalkapallon Suomen mestaruus ratkaistiin TUL:n Mestaruussarjan mestarin TPV:n ja kauden 1945–46 Palloliiton Mestaruussarjan mestarin VIFK:n välillä. Kaksiosaisen otteluparin voittaja ratkaistiin laskemalla kahden ottelun pisteet yhteen.

----

*Kahden ottelun jälkeen pisteet olivat tasan 2–2, joten mestaruus ratkaistiin kolmannessa ottelussa puolueettomalla kentällä.*

*VIFK voitti Suomen mestaruuden.*

## Lähteet
* Suomen Palloliiton toimintakertomus 

### Viitteet
TUL:n jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1946–1947

**TUL:n jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1946–1947** pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan kaksi parasta haastoivat Palloliiton Mestaruussarjan kaksi parasta kauden 1946–1947 Suomen mestaruudesta.

## Sarjataulukko

TUL:n Suomi-sarjasta nousivat Pietarsaaren Into ja Helsingin Ponnistus

## Suomen mestaruus

Jalkapallon Suomen mestaruus ratkaistiin TUL:n Mestaruussarjan kahden parhaan, KTP:n ja TuTo:n, sekä kauden 1946–47 Palloliiton Mestaruussarjan kahden parhaan, VIFK:n ja HIFK:n, välisessä yksinkertaisessa sarjassa.

Lähde: Jalkapallokirja 1948

**(M)** = Suomen mestari

----

----

----

----

----

*HIFK:n ja TuTo:n päädyttyä tasapisteisiin, pelattiin uusintaottelu Suomen mestaruudesta.*
----

*HIFK voitti Suomen mestaruuden.*

## Lähteet
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1946–1947

**Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1946–47** oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 15. kausi. Kaudella 1946–47 Mestaruussarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana.

Mestaruussarjan voiton jakoivat tasapistein VIFK ja HIFK, joten mestaruus ratkaistiin joukkueiden välisellä uusintaottelulla. Olympiastadionilla 19. lokakuuta 1947 pelatun uusintaottelun ja kolmannen Mestaruussarjan mestaruutensa voitti VIFK maalein 3–2. Jalkapallon Suomen mestaruus ratkaistiin Mestaruussarjan kahden parhaan ja  kahden parhaan joukkueen välisessä yksinkertaisessa sarjassa. HIFK:n ja TuTo:n päädyttyä tasapisteisiin, pelattiin uusintaottelu Suomen mestaruudesta. Olympiastadionilla 28. heinäkuuta 1947 pelatun uusintaottelun ja viidennen Suomen mestaruutensa voitti HIFK TuTo:n omalla ja Erik Åbergin (2) maaleilla 3–2. Mestaruussarjassa viimeiseksi jääneet Sudet ja KIF putosivat Suomensarjaan.

Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1946–47 voitti VIFK:n Sven Veijola 12 maalilla. Mestaruussarjan yleisömäärä kaudella 1946–47 oli yhteensä 103 209 henkeä eli keskimäärin 1 810 katsojaa ottelua kohti.

## Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kuusi kaudelta 1945–46 ja kaksi nousijaa kauden 1945–46 Suomensarjasta. Suomensarjan kaksi parasta, HIFK ja HJK, nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet KPT:n ja IF Drottin.

## Sarjataulukko

Lähde: Jalkapallokirja 1947–48

**(P)** = Putoaja

## Tulokset

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

## Uusintaottelu

VIFK:n ja HIFK:n päädyttyä tasapisteisiin Mestaruussarjan mestaruus ratkaistiin uusintaottelulla.

*VIFK voitti Mestaruussarjan mestaruuden.*

## Suomen mestaruus

Jalkapallon Suomen mestaruus ratkaistiin Mestaruussarjan kahden parhaan, VIFK:n ja HIFK:n, sekä  kahden parhaan, KTP:n ja TuTo:n, välisessä yksinkertaisessa sarjassa.

Lähde: Jalkapallokirja 1948

**(M)** = Suomen mestari

----

----

----

----

----

*HIFK:n ja TuTo:n päädyttyä tasapisteisiin, pelattiin uusintaottelu Suomen mestaruudesta.*
----

*HIFK voitti Suomen mestaruuden.*

## Suomen mestarit

Lähteet: Jalkapallokirja 1982; Pelimiehet. Suomen jalkapallon pelaajatilastot 1930–2006

Joukkueessa pelasi myös Nils Fröberg (7/4).

## Lähteet
Karl Bonde (1648–1699)

**Karl (Carl) Bonde** (1648–1699) oli ruotsalainen kuninkaan neuvos, presidentti ja diplomaatti. Hän oli vuodesta 1684 reduktiokomission jäsen ja pani Virossa toimeen peruutuksen vuonna 1685. Hän oli Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra 1687–1695, jolloin hän teki vuonna 1690 ehdotuksen uusmaalaiseksi verotusjärjestelmäksi ja esitti 1692 kolmen eteläisen läänin ruotujakolaitoksen muodostamiseksi, ja nämä ehdotukset toteutettiin.

Hänen isänsä oli Gustav Bonde vanhempi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Svenskt biografiskt lexikon
Nelijalkakrotti

**Nelijalkakrotti** (*Lophichthys boschmai*) on krottikaloihin kuuluva kalalaji, jota tavataan Tyynestämerestä. Se on ainoa laji **nelijalkakrottien** (*Lophichthyidae*) heimossa.

## Koko ja ulkonäkö
Nelijalkakrotti on pienehkö kala, joka saavuttaa korkeintaan 5&ndash;7,5&nbsp;cm:n pituuden. Ruumiinmuodoltaan kala on pitkulainen ja ensimmäinen selkäevän ruoto on pidentynyt ja sen päässä on valoa tuottava elin. Myös toinen ja kolmas selkäruoto ovat pitkähköt ja piikkimäiset. Nelijalkakrotin rintaevät ovat raajamaisten varsien päässä. Lajin silmät ovat pienikokoiset ja suu suuri. Nelijalkakrotti on pohjaväriltään valkoinen tai vaaleanpunainen ja ruumiissa on tummempi ruskea verkkokuvio. Evät ovat ruskeat.

## Levinneisyys ja elintavat
Nelijalkakrottia tavataan lämpimistä vesistä Tyyneenmereen kuuluvasta Arafuranmerestä. Se elää meren pohjalla ja houkuttelee saaliskaloja lähelleen valoelimensä avulla.

## Lähteet
Karl Bonde

**Karl Bonde** tai **Carl Bonde** -nimisiä henkilöitä ovat olleet:

* Kaarle VIII Knuutinpoika Bonde (1408/1409–1490), Ruotsin kuningas

* Carl Bonde (1581–1652), ruotsalainen valtaneuvos, vuorikollegion presidentti ja Laihian vapaaherra
* Carl Bonde (1648–1699), ruotsalainen kuninkaan neuvos
* Carl Bonde (1872–1957), ruotsalainen kouluratsastaja
* Carl Bonde af Björnö (1741–1791), ruotsalainen kreivi, valtaneuvos, marsalkka ja Vaasan hovioikeuden presidentti
* Carl Tordinpoika Bonde (k. noin 1445), ruotsalainen valtaneuvos, laamanni ja Raaseporin linnan päällikkö
* Karl Bonde (1648–1699), ruotsalainen kuninkaan neuvos
* Karl Johan Bonde (1811–1867), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.
Tord Rörikinpoika Bonde

**Tord Rörikinpoika Bonde** (s. Vadstena Itägöötanmaa - k. 21. maaliskuuta 1417) oli valtaneuvos. Hän oli Raaseporin linnan päällikkö Bo Joninpoika Gripin aikana vuodesta 1378 lähtien aina 1380-luvun loppuun ja oli kuningatar Margareetan merkittävimpiä luottohenkilöitä Suomessa. Hän siirtyi vuonna 1400 Turun linnanpäälliköksi ja 1403 Viipurin linnanpäälliköksi. Syntyperänsä ansiosta hän kuului valtakunnan korkeimpaan rälssiin. Hänen vanhempansa olivat ritari ja valtaneuvos Rörik Tordsson Bonde ja Märta Gislesdotter Sparre af Aspnäs, joka oli ritarin ja valtaneuvoksen tytär. 

Hän meni naimisiin ennen 9. lokakuuta 1376 Ramborg Cecilia Nilsdotter Vasan kanssa, joka oli linnanvouti Nils Kettilsson Vasa till Björnö ja ritarintytär Christina Jonsdotter Stiärnä till Rickebyn tytär. Heillä oli neljä lasta: pojat Knut, Karl ja Peder sekä tytär Margareeta. Knut Tordsson Bondesta tuli ritari 1408. Hänen pojastaan Karl Knuttson Bondesta tuli kuningas Kaarle VIII.   

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Svenskt biografiskt lexikon
Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1947–1948

**Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1947–48** oli vuonna 1930 perustetun Mestaruussarjan 16. kausi. Kaudella 1947–48 Mestaruussarja pelattiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisena sarjana.

Mestaruussarjan voitti VIFK, joka varmisti neljännen Mestaruussarjan mestaruutensa viimeisessä ottelussa 20. kesäkuuta 1948, kun se voitti HIFK:n Erik Beijarin ja HIFK:n omalla maalilla 2–0. Vuoden 1948 jalkapallon Suomen mestaruus jaettiin kauden 1948 Mestaruussarjan perusteella. Viimeiseksi jääneet KuPS ja Jäntevä putosivat Suomensarjaan.

Mestaruussarjan maalikuninkuuden kaudella 1947–48 voitti HIFK:n Börje Herrman 12 maalilla. Kauden suurin yleisömäärä nähtiin 30. toukokuuta 1948 Olympiastadionilla pelatussa ottelussa HJK−VIFK, kun ottelua saapui seuraamaan 4 030 katsojaa.

## Joukkueet

Mestaruussarjaan osallistui kahdeksan joukkuetta, joista kuusi kaudelta 1946–47 ja kaksi nousijaa kauden 1946–47 Suomensarjasta. Suomensarjan kaksi parasta, Jäntevä ja KuPS, nousivat suoraan. Nousijajoukkueet korvasivat edellisellä kaudella viimeiseksi jääneet Sudet ja KIF:n.

## Sarjataulukko

Lähde: Jalkapallokirja 1948

**(P)** = Putoaja

## Tulokset

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 

## Maalintekijät

Lähde: Jalkapallokirja 1948

## Lähteet
Jane Jacobs

**Jane Jacobs** () oli yhdysvaltalaissyntyinen kanadalainen kirjailija, aktivisti, arkkitehtuurikriitikko ja kaupunkiteoreetikko. 

## Kaupunkisuunnittelu
Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1961 ilmestynyt *[[The Death and Life of Great American Cities]]*, jossa kritisoidaan Yhdysvaltain 1950-luvun kaupunkiuudistuspolitiikkaa. Teoksessa käsitellään yksityiskohtaisesti katutilan ja julkisen tilan toimintaa sekä argumentoidaan sen puolesta, että elävyys edellyttää diversiteettiä. Hän arvostelee myös Le Corbusierin Ville Radieuse- ja Ebenezer Howardin Garden City -malleja.

Jacobs määrittelee neljä elementtiä, jotka tekevät kaupungista elävän:
# Eri toimintojen sekoittaminen, jotta katutilassa olisi toimintaa kaikkina aikoina päivästä.
# Lyhyet korttelivälit, jotka mahdollistavat suuren jalankulkijoiden läpäisyvirran.
# Rakennuskannassa eri-ikäisiä ja -kuntoisia rakennuksia. Tämä mahdollistaa erilaisiin taloudellisiin resursseihin pohjautuvien toimintojen diversiteetin.
# Tiiviys, joka mahdollistaa riittävän volyymin eri toimintojen elävyyden ylläpitämiseksi.

## Teokset
* *The Death and Life of Great American Cities* (1961) New York: Random House. 
* *The Economy of Cities* (1969) 
* *The Question of Separatism: Quebec and the Struggle over Sovereignty* (1980 Random House and 2011 Baraka Books) 
* *Cities and the Wealth of Nations* (1984) 
* *Systems of Survival: A Dialogue on the Moral Foundations of Commerce and Politics* (1992) 
* *The Nature of Economies* (2000) New York: Random House, The Modern Library. 
* *Dark Age Ahead* (2004) 

## Muiden teoksia Jacobsista

### Dokumenttielokuvia

* Matt Tyrnauer: *Citizen Jane: Battle for the City.* USA, 2016. 1 h 32 min.

## Lähteet
TUL:n jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1947–1948

**Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruus 1948** ratkaistiin kahdeksan joukkueen kaksinkertaisella sarjalla. Sarjan kuusi parasta selviytyi yhteiseen Mestaruussarjaan, johon lisäksi tuli 2 joukkuetta TUL:n Suomensarjasta ja 8 Palloliiton joukkuetta.

## Työväen Urheiluliiton sarja

## Työväen Urheiluliiton mestarit
RTU: T. Loutti, M. Tuominen, V. Hakkarainen, A. Nikola, K. Lehtinen, T. Kaukoneva, M. Rantanen, U. Viitaniemi, H. Reunanen, P. Huhtanen ja K. Ruskamo

## Katso myös
* Jalkapallon Mestaruussarjan kausi 1947–1948

## Lähteet
* TUL:n toimintakertomus 1948 

### Viitteet
Tord Bonde

**Tord Bonde** tarkoittaa seuraavia henkilöitä

*Tord Rörikinpoika Bonde (k. 1417), valtaneuvos, Viipurin linnan päällikkö
*Tord Karlsson (Bonde), k. 1456, ritari, valtaneuvos ja marski
*Tord Magnusson Bonde, k. 1545 tai 1546, laamanni ja valtaneuvos 
*Thord C:son Bonde (1900–1969), ruotsalainen sotilas
Carl Gustaf Lewenhaupt

**Carl Gustaf Moritz Thure Lewenhaupt** (7. tammikuuta 1884 Örebro &ndash; 11. toukokuuta 1935 Tukholma) oli ruotsalainen este- ja kenttäratsastaja. Hänen seuransa oli helsingborgilainen K2 IF. 

Lewenhaupt voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 pronssia esteratsastuksessa. Hän kilpaili Pariisin kisoissa 1924 kenttäratsastuksessa, mutta joutui keskeyttämään henkilökohtaisessa kilpailussa. Lewenhaupt sai kuitenkin hopeamitalin kenttäratsastuksen joukkuekisasta.

## Lähteet

* Lewenhauptin profiili sports-reference.com -sivustolla
Gustaf Lewenhaupt

**Carl Gustaf Sixtensson Lewenhaupt** (20. elokuuta 1879 Örebro &ndash; 7. elokuuta 1962 Tukholma) oli ruotsalainen esteratsastaja, nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli tukholmalainen K1 IF. 

Lewenhaupt osallistui olympialaisiin kerran, Tukholmassa 1912. Hän sijoittui tuolloin esteratsastuksen henkilökohtaisessa kilpailussa jaetulle yhdeksännelle sijalle ja oli mukana maansa kultaa voittaneessa joukkueessa. Lewenhaupt oli nykyaikaisessa viisiottelussa kyseisissä kisoissa seitsemästoista. Myös Gustafin veli Charles oli ratsastaja.

## Lähteet

* Lewenhauptin profiili sports-reference.com -sivustolla   

### Viitteet
Leopold Averbah

**Leopold Leonidovitš Averbah** (*Auerbach*, , 1903 Saratov – 14. elokuuta 1937) oli neuvostoliittolainen poliitikko ja kirjallisuusvaikuttaja.

Leopold Averbah syntyi juutalaisen höyrylaivayhtiön omistajan perheeseen. Hänen äitinsä oli Jakov Sverdlovin sisar. Averbahin vaimo oli Vladimir Bontš-Brujevitšin tytär ja hänen sisarensa oli naimisissa NKVD:n päällikön Genrih Jagodan kanssa.

Lukion kesken jättäneestä Averbahista tuli lokakuun vallankumouksen jälkeen yksi komsomolin johtajista ja VKP(b):n jäsen vuonna 1920. Hän työskenteli jonkin aikaa ulkomailla kommunistisen nuorisointernationaalin tehtävissä.

Venäjälle palattuaan Averbah toimitti *[[Molodaja gvardija]]* (1922–1924) ja *[[Na literaturnom postu]]* (1926–1932) -kirjallisuuslehtiä. Hän oli Venäjän proletaarikirjailijoiden yhdistyksen pääsihteeri ja yksi aikansa dogmaattisimmista kirjallisuuskriitikoista. RAPP:in lakkauttamisen jälkeen vuonna 1932 Averbah osallistui neuvostokirjailijoiden liiton perustamiseen. Myöhemmin häntä alettiin syyttää muun muassa trotskilaisuudesta.

Sverdlovskin alueella NKP(b):n piirikomitean sihteerinä toiminut Averbah pidätettiin huhtikuussa 1937, tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin. Hänet on haudattu Moskovaan Donskoin luostarin hautausmaalle. Averbah todettiin syyttömäksi vuonna 1961.

Averbahia on pidetty yhtenä Mihail Bulgakovin *[[Saatana saapuu Moskovaan]]* -romaanin kirjallisuuskriitikko Berliozin esikuvista.

## Lähteet
Charles Lewenhaupt

**Charles Auguste Sixtensson Lewenhaupt** (25. helmikuuta 1881 Örebro &ndash; 23. huhtikuuta 1936 Tukholma) oli ruotsalainen esteratsastaja. Hänen seuransa oli tukholmalainen A1 IF.

Lewenhaupt osallistui Tukholman olympialaisissa 1912 esteratsastuksen henkilökohtaiseen kilpailuun, jossa hän sijoittui jaetulle yhdeksännelle tilalle. Myös hänen veljensä Gustaf oli ratsastaja.

## Lähteet

* Lewenhauptin profiili sports-reference.com -sivustolla  

### Viitteet
Mihail Artsybašev

**Mihail Petrovitš Artsybašev** (, 5. marraskuuta (J: 24. lokakuuta) 1878 Harkovan läänin Izjum tai toisten tietojen mukaan Ahtyrkan kihlakunnan Dobroslavovkan maatila – 3. huhtikuuta 1927 Varsova) oli venäläinen kirjailija.

Mihail Artsybašev syntyi köyhtyneeseen aatelisperheeseen. Hän jätti lukion kesken ja opiskeli sittemmin taidekoulussa. Vuonna 1898 Artsybašev muutti Pietariin, jossa hän meni naimisiin, mutta erosi kolmen vuoden kuluttua.

Atsybaševin ensimmäinen kertomus *Paša Tumanov* ilmestyi vuonna 1901. Hänen varhaistuotantoonsa vaikuttivat Leo Tolstoin ajatukset. Kirjailijan tolstoilainen kausi päättyi pienoisromaaniin *Smert Lande* (”Landen kuolema”, 1904). Vuoden 1905 vallankumoustapahtumat heijastuvat pienoisromaanissa *Tšelovetšeskaja volna* (”Ihmisaalto”, 1907).

Artsybaševin teki kuuluisaksi suuren kirjallisen skandaalin herättänyt romaani *Sanin* (1907). Sen samanniminen päähenkilö on luonnollinen, voimakas ja rohkea nuori mies, joka ei pelkää rikkoa yhteiskunnan normeja seksuaalisten tarpeidensa tyydyttämiseksi. Artsybaševia syytettiin pornografian levittämisestä sekä venäläisen kirjallisuuden aatteellisen ja eettisen perinteen rikkomisesta. Vallankumouksellisiin aatteisiin pettyneen lukijakunnan keskuudessa romaanista tuli kuitenkin hyvin suosittu ja se sai monia jäljittelijöitä.

1910-luvun alussa Artsybašev kiinnostui muun muassa Sigmund Freudin ja Eduard von Hartmannin ajatuksista. Heidän vaikutuksensa näkyy kirjailijan esittämässä ”eklesiastismin” teoriassa, romaanissa *U poslednei tšerty* (”Viimeisellä rajalla”, 1910–1912) sekä monissa kertomuksissa. ”Turgenevilaisen naisen” lankeamista kuvaavassa pienoisromaanissa *Ženštšina, stojaštšaja posredi* (”Keskellä seisova nainen”, 1915) Artsybašev palasi varhaistuotantonsa eettisiin teemoihin. Vuosikymmenen loppupuolella hän kirjoitti myös useita suosittuja näytelmiä.

Artsybašev suhtautui jyrkän kielteisesti ensimmäiseen maailmansotaan sekä helmikuun ja lokakuun vallankumouksiin. Vuonna 1923 kirjailija siirtyi Puolaan, jossa hän toimitti bolševikkien vastaista sanomalehteä *Za svobodu!* (”Vapauden puolesta”).

## Suomennettu teos
* (M. Artsyibashew). *Kauhistus: valikoima kertoelmia*. Suom. U. J. Vuorjoki. Helsinki: Vihtori Kosonen, 1909.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Mihail Artsybašev 
* Mihail Artsybaševin teoksia Lib.ru -sivustolla
Per Boreman

**Per August Johansson Boreman**, salanimi *Pekka Väinö* (27. elokuuta 1890 Haaparanta, Ruotsi – 19. kesäkuuta 1964 Västerled, Tukholma) oli ruotsalainen pappi, lääninrovasti ja Övertorneån kirkkoherra. Hän toimitti suomeksi Ruotsin kirkolliset kirjat: kirkkokäsikirjan (ilmestyi 1948), virsikirjan (niin sanottu  Boremanin virsikirja 1949) ja evankeliumi- ja rukouskirjan. Ruotsin kirkon virsikirjassa, joka ilmestyi suomeksi 2002 on  21 virttä, jotka Boreman on kääntänyt suomeksi, tosin kaikki hänen kääntämänsä tekstit on uudistettu tai muokattu nykyiseen kieliasuun, ruotsinkielisiä vuoden 1986 virsikirjan tekstejä vastaaviksi.

Hän tutki Laestadiuksen sukua ja lestadiolaisuutta. Hän julkaisi kokoelman *Virsiä ja hengellisiä lauluja*.

## Julkaisuja
*Laestadionismen. Fennoskandiens märkligaste väckelse och dess förhållande till kyrkan. Prästmötesavhandl. Stockholm 1953. (8) 292 s. – 2. genoms, o. kompl. uppl. 1954. VIII, 296 s. 

## Lähteet
Ejler Allert

**Ejler Arild Emil Allert** (27. marraskuuta 1881 Tingsted &ndash; 25. maaliskuuta 1953 Rødovre) oli tanskalainen soutaja ja olympiavoittaja. Hänen seuransa oli guldborgsundilainen Nykøbing Falster Roklub. Allert oli voittamassa kultaa Tukholman olympialaisissa 1912 perämiehellisistä nelikoista amatöörien sarjasta. 

## Lähteet

* Allertin profiili sports-reference.com -sivustolla
Richard Trenton Chase

**Richard Trenton Chase** (23. toukokuuta 1950 – 26. joulukuuta 1980) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja, joka tappoi 1970-luvun lopulla kuusi ihmistä. Hän oli paranoidi skitsofreenikko ja nekrofiili, joka söi uhriensa ruumiinosia.

Chase tuomittiin kuolemaan ensimmäisen asteen murhasta. Hän teki itsemurhan San Quentinin vankilassa. Ruumiinavauksessa selvisi että hän oli ottanut yliannoksen masennuslääkkeitä joita hän oli säästänyt ja kerännyt useiden viikkojen ajan - hänelle päivittäin annostelluista lääkkeistä.

## Richard Trenton Chase fiktiossa

William Friedkinin ohjaama elokuva Rampage - murhaaja perustuu löyhästi Chasen tekemiin murhiin.

## Aiheesta muualla
Richard Trenton Chasen pidätyskuva

## Lähteet
Alexander Ferdinand Borenius

**Alexander Ferdinand Borenius** (26. joulukuuta 1807 Uusikirkko – 3. huhtikuuta 1881 Porvoo) oli suomalainen tuomiokapitulin asessori ja moninkertainen valtiopäivämies.
  
Boreniuksen vanhemmat olivat kirkkoherra Henrik Borenius ja Sofia Stråhlman ja puoliso vuodesta 1837 Anna Lovisa Gustava Ehrström (k. 1861). Borenius tuli ylioppilaaksi 1825, valmistui fiilosofian kandidaatiksi 1831 ja vihittiin papiksi 1837. Rovastin arvon hän sai 1843. Borenius oli vuodesta 1833 Porvoon lukion lehtori lähes 40 vuotta ja toimi Porvoon kuurojenkoulun tarkastajana. Palkkapitäjänsä Lapinjärven kirkkoherraksi Borenius tuli  1852, vt. lääninrovasti hän oli 1865–1869 ja Porvoon tuomiokapitulin jäsen 1870. Borenius oli pappissäädyssä valtiopäiväedustajana 1863–1864, 1867, 1872 ja 1877. 

Vaasan hovioikeuden presidentti, valtioneuvos Henrik Gustaf Borenius,  kansakouluntarkastaja Axel August Lähteenkorva, kauppaneuvos Carl Ferdinand Borenius ja  pankinjohtaja Ernst Borenius olivat Alexander Ferdinand Boreniuksen poikia.

## Lähteet
Max Adler

**Max Adler** (15. tammikuuta 1873 – 28. kesäkuuta 1937 Wien) oli itävaltalainen sosiologi.

Adler opiskeli lakitieteen tohtoriksi 1896 ja toimi aluksi ammattikseen juristina. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän pääsi kesällä 1919 opettajaksi niin sanottuun Schönbrunnin piiriin, joka kokoontui Wienissä. Pian sen jälkeen hän oli vuosina 1919–1921 Ala-Itävallan alueparlamentissa sosiaalidemokraattisen puolueen edustajana. Adler nimitettiin Wienin yliopiston sosiologian ja yhteiskuntafilosofian ylimääräiseksi professoriksi vuonna 1920. Hän toimi aktiivisesti aikuiskasvatuksen parissa ja toimitti vuosina 1904–1925 Rudolf Hilferdingin kanssa *Marx-Studien*-nimistä julkaisua.

Myöhempi historiankirjoitus on pitänyt Adleria austromarxismin filosofisena johtajana. Hän yritti yhdistää marxilaisuuden ja uuskantilaisuuden.

Max Adler oli Oskar Adlerin veli, mutta hän ei ollut sukua Victor ja Friedrich Adlerille.

## Lähteet
* *Pieni tietosanakirja 1. A-Hollanti*, 2. painos, 1950.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Adler, Max Weblexikon der Wiener Sozialdemokratie
Aleksandr Afanasjev

**Aleksandr Nikolajevitš Afanasjev** (, 23. heinäkuuta (J: 11. heinäkuuta) 1826 Voronežin läänin Bogutšar – 5. lokakuuta (J: 23. syyskuuta) 1871 Moskova) oli venäläinen folkloristi.

Aleksandr Afanasjev syntyi aatelisperheeseen. Hän kävi Voronežin lukion ja valmistui Moskovan yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta. Vuodesta 1849 lähtien hän työskenteli Venäjän ulkoministeriön arkistossa.

Bibliografina sekä kirjallisuuden ja kansanperinteen tutkijana toimineen Afanasjevin päätyö on vuosina 1855–1864 ilmestynyt venäläisten kansansatujen kokoelma *Russkije narodnyje skazki*, joka perustuu Venäjän maantieteellisen seuran kokoelmiin sekä Vladimir Dalin muistiinpanoihin. Vuonna 1859 ilmestynyt *Narodnyje russkije legendy* (”Venäläiset kansanlegendat”) joutui sensuurin kieltämäksi. Pilasatuja sisältävä *Venäjän kansan salattuja satuja* (*Russkije zavetnyje skazki*) ilmestyi 1860-luvulla Genevessä ilman tekijän nimeä.

Vuonna 1860 Afanasjev matkusti ulkomaille, missä hän ilmeisesti tutustui venäläisiin poliittisiin pakolaisiin. Palattuaan Venäjälle vuonna 1862 hänet erotettiin virastaan. Viimeiset elinvuotensa tuberkuloosia sairastanut Afanasjev vietti köyhänä pikkuvirkamiehenä. Vuonna 1870 hän julkaisi lapsille tarkoitetun satukokoelman *Russkije detskije skazki*.

## Suomennettuja teoksia
* *Taikasormus: venäläisiä kansansatuja Aleksandr Afanasjevin kokoelmista*. Suom. Marja-Leena Jaakkola. Helsinki: Gummerus, 1990
* *Venäjän kansan salattuja satuja: Alexander Afanasjevin kokoelmasta*. Suom. Mika Rassi. Turku: Savukeidas, 2012

## Lähteet
Sonoranagaave

**Sonoranagaave** (*Agave parviflora*) on monivuotinen agaavejen (*Agave*) sukuun kuuluva kasvi.

Sonoranagaave on ikivihreä mehikasvi, joka kuolee 10-15 vuoden ikäisenä kun on kukkinut yhden ainoan kerran. Se on sukunsa pienimpiä lajeja, lehtiruusuke kasvaa 10-25 cm korkeaksi ja 15-25 cm leveäksi. Parsamainen kukkavarsi nousee ruusukkeen keskeltä. Varsi on noin metrin korkuinen, siinä on sivuille tököttäviä lyhyitä oksia joihin puhkeaa kermanvärisiä kukkia.

Sonoranagaave on kotoisin Sonoran autiomaasta Yhdysvaltojen Arizonasta ja Meksikosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Agave parviflora 
*United States Department of Agriculture (USDA): Agave parviflora
Ferdinand Alexander Kumlin

**Ferdinand Alexander Kumlin** (12. kesäkuuta 1845 Turku – 10. huhtikuuta 1910 Helsinki) oli suomalainen juristi, valtiopäivämies ja senaattori. 

Ferdinand Alexander Kumlinin vanhemmat olivat konsuli Alexander Kumlin ja Maria Charlotta Kingelin. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1872 oli Selma Augusta Rikberg (k. 1900) ja toinen vuodesta 1901 Alma Klementina Walle (k. 1929). Kumlin tuli ylioppilaaksi 1865 ja suoritti tuomarintutkinnon 1872, varatuomarin arvon hän sai 1875. Hän tuli hovioikeuden auskultantiksi 1873, Turun hovioikeuden kanslistiksi 1879 ja asessoriksi 1890. Turun elinkorkolaitoksen asiamiehenä hän toimi vuodesta 1881 vuoteen 1903, jolloin hänet erotettiin asessorin virasta. Erottamisen jälkeen Kumlin toimi Yhdyspankin Turun konttorin apulaisjohtajana 1903–1905. Suurlakon jälkeen 1905 hänestä tuli senaatin oikeusosaston jäsen ja seuraavana vuonna Viipurin hovioikeuden presidentti. Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä Kumlin toimi vuodesta 1880 alkaen ja tuli valtuuston puheenjohtajaksi 1894. Kumlin edusti porvarissäädyssä kotikaupunkiaan Turkua kaiken kaikkiaan kuusilla valtiopäivillä,  1891, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1904–1905. Useiden eri valiokuntien jäsenyyksien ohella hän toimi säätynsä varapuhemiehenä vuonna 1900.

## Lähteet
Heikki Borenius

**Heikki (Henrik) Wilhelm Borenius** (21. joulukuuta 1884 Helsinki – 16. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen asianajaja. Hän oli osakas asianajotoimistossa Borenius & Kemppinen ja oli Suomen Asianajajaliiton puheenjohtaja. 

Boreniuksen vanhemmat olivat senaattori, hovioikeuden presidentti Henrik Gustaf Borenius ja Maria Pesonius. Hän pääsi ylioppilaaksi 1902 Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1907 sekä molempien oikeuksien kandidaatiksi 1911. Borenius sai varatuomarin arvon 1913.

Borenius oli Oy Luottotiedon apulaisjohtajana 1912–1914 ja asianajotoimisto Holma & Boreniuksen toisena osakkaana 1915–1929. Vuosina 1929–1930 hän toimi korkeimman oikeuden apujäsenenä. Hän on vuodesta 1930 lähtien asianajotoimisto Heikki Boreniuksen omistaja. Borenius oli Suomalainen Ooppera Oy:n johtokunnan puheenjohtaja sekä monien muiden yhtiöiden ja yhdistysten hallintoelimien jäsen.

Vuosina 1945–1946 käydyssä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä Borenius toimi entisen pääministerin Edwin Linkomiehen puolustusasianajajana.

Henrik Borenius oli naimisissa vuodesta 1921 Clara Maria Snellmanin kanssa.

## Lähteet
Tancred Borenius

**Carl Tancred Borenius** (14. heinäkuuta 1885 Viipuri – 2. syyskuuta 1948 Coombe Bisset, Englanti) oli suomalais-englantilainen taidehistorioitsija, erikoisalanaan vanha italialainen taide.

Borenius pääsi ylioppilaaksi 1902 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1905 sekä filosofian lisensiaatiksi 1911. Hän asui vuodesta 1909 lähtien Lontoossa, jossa hän oli University College Londonin taidehistorian dosenttina 1913–1922 sekä vuodesta 1922 tämän yliopiston taidehistorian professorina. Vuodesta 1927 lähtien hän oli Lontoon yliopiston doctor literarum. Hän oli vuonna 1919 Suomen väliaikainen diplomaattinen edustaja Lontoossa ja 1918 hän oli Suomen hallituksen Roomaan Suomen itsenäisyyden tunnustamista varten lähetetyn lähetystön mukana. 1930 hän toimi Suomen hallituksen Lontooseen järjestämän ryijynäyttelyn ylikomissarina. Hän johti Clarendonin palatsin kaivauksia, julkaisi taidehistoriallisia tutkimuksia ja oli useita vuosia Burlington Magazine-aikakauskirjan toimittajana.

Tancred Boreniuksen puoliso vuodesta 1909 oli Anne-Marie Runeberg, lääkäri ja valtioneuvos Johan Wilhelm Runebergin tytär. Heillä oli kolme lasta.

## Julkaisuja
**The Painters of Vicenza 1480–1550* (1909)
**English Mediaeval Painting* (E. W. Tristramin kanssa, 1927)
**English Primitives* (1924)
**Florentine Frescoes* (1930)
**English Painting in the XVIII Century* (1938)
**Field-Marshall Mannerheim* (1940)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*Borenius in the Dictionary of Art Historians
Kalifornianagaave

**Kalifornianagaave** (*Agave shawii*) on monivuotinen agaavejen (*Agave*) sukuun kuuluva kasvi.

Kalifornianagaave on ikivihreä mehikasvi, jonka piikkireunaiset 45 cm pitkät, 20 cm leveät lehdet muodostavat puolipallon muotoisen ruusukkeen. Ruusukkeen korkeus ja leveys on noin metrin verran. Kasvin vanhentuessa se kasvattaa ruusukkeen alle vartta, joka kiemurtelee pitkin maanpintaa. Uusia ruusukkeita nousee tästä varresta niin että lopulta kalifornianagaavepensaikko voi peittää laajoja alueita. Kasvi voi elää 20-40 vuotta, ennen kuin se kukkii, ja kukkimisen jälkeen kasviyksilö kuolee. Kukkavarsi on 3-4 m korkea pylväs, jonka päähän aukeavat keltaiset kukat houkuttelevat lintuja ja perhosia.

Kalifornianagaave kasvaa Yhdysvaltojen Kalifornian osavaltiossa ja Meksikon Baja Californian osavaltiossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: ''Agave shawii'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Agave shawii''
Michael Cretu

**Michael Cretu** (oik. **Mihai Crețu**, s. 18. toukokuuta 1957 Bukarest, Romanian sosialistinen tasavalta) on romanialaissyntyinen musiikin tuottaja, säveltäjä ja sovittaja.

Cretu tunnetaan myös nimellä *Curly, MC* johtuen hänen kiharista hiuksistaan.

Cretu on tuottanut lukuisia albumeja ja työskennellyt useiden eri artistien taustalla. Suurimpia menestyksiä ovat olleet muiden muassa Enigma, 
Mike Oldfield ja Sandra, jonka kanssa Cretu avioitui vuonna 1988.

## Huomautukset
Afrikansinisarja

**Afrikansinisarja** (*Agapanthus africanus*) on narsissikasvien heimoon kuuluva sipulikasvi.

Afrikansinisarja kasvaa noin metrin korkuiseksi ja puoli metriä leveäksi. Sillä on ikivihreät nauhamaiset lehdet ja sinisten trumpettimaisten kukkien muodostama pallomainen kukinto.

Afrikansinisarja kasvaa luonnonvaraisena Etelä-Afrikassa Western Capen provinssissa. Se on myös suosittu koristekasvi.

Afrikansinisarjaa voi lisätä joko siemenistä tai irrottamalla sipulista siihen syntyviä sivusipuleita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Agapanthus africanus 
*United States Department of Agriculture (USDA): Agapanthus africanus