open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Otto Wilhelm von Ammondt

**Otto Wilhelm von Ammondt** (20. joulukuuta 1795 Hauho – 29. toukokuuta 1861 Porvoon maalaiskunta) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Von Ammondtin vanhemmat olivat luutnantti Otto Detlof Ammondt ja Ulrika Albertina Borgenström ja puoliso vuodesta 1822 Anna Carolina Sofia Cygnaeus, piispa Zacharias Cygnaeuksen tytär. Kenraalimajuri, kuvernööri Edvard Reinhold von Ammondt oli heidän poikansa. 

Ammondt tuli vuonna 1812 vääpeliksi 1. Suomen jääkärirykmentin Hämeenlinnan pataljoonaan, josta hänet siirrettiin vuoden 1815 lopussa 3. Suomen jääkärirykmentin palvelusta suorittavan pataljoonaan. Aliluutnantiksi ylennettynä hän tuli tämän rykmentin Viipurin pataljoonaan 1816, siirrettiin 3. Suomen jääkärirykmentin Vaasan pataljoonaan 1817 ja ylennettiin luutnantiksi seuraavana vuonna. Savonlinnan venäläiseen jalkaväkirykmenttiin Ammondt määrättiin 1819, missä hänet ylennettiin alikapteeniksi 1821 ja kapteeniksi 1822. Henkivartioväen suomenmaalaiseen rykmenttiin Ammondt siirtyi luutnanttina ja siellä hänet ylennettiin 1825 alikapteeniksi ja 1829 kapteeniksi. Everstiksi ylennettynä Ammondt määrättiin 1832 henkivartioväen Liettuan rykmenttiin, missä hän vastaanotti pataljoonan komentaja tehtävät 1834. 

Ammondt aateloitiin 1837, von Ammondt -suku merkittiin seuraavana vuonna Suomen ritarihuoneeseen aatelissukuna numero 204. Von Ammondt ylennettiin kenraalimajuriksi ja siirrettiin henkivartioväen 3. jalkaväkidivisioonaan 1841, jossa hän oli rykmentin komentajana. Vuodesta 1842 hän oli henkivartioväen 5. jalkaväkiprikaatin komentaja, joskin hän oli välillä rykmentin komentajana Liettuassa. Hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi 1849 ja määrättiin Venäjän 6. jalkaväkidivisioonan komentajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai tammikuussa 1852. Von Ammondt omisti sekä Kallolan tilan Porvoon pitäjässä että Virkkalan tilan Lohjalla. 

## Lähteet
Kudamatsu

**Kudamatsu** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren Suōnmeren rannikolla prefektuurin kaakkoisosassa. Kaupunkiin kuuluu suurehko Kasadon saari. Kudamatsussa on 57&nbsp;350 asukasta (marraskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 89,36 neliökilometriä.

Kasadonlahden pohjukassa sijaitsevalla Kudamatsulla on hyvä luonnonsatama, joten se kehittyikin jo ennen Nara-kautta Koreaan suuntautuneen kaupan satamana. 1700-luvulla sinne sijoittui suolan tuotantoa, ja se oli myös yksi San’yōdō-tien varren postiasemista (*[[shukuba]]*). Ensimmäisen maailmansodan jälkeen sinne alkoi kehittyä teollisuutta, ja nykyisin se on merkittävä raskaan kemianteollisuuden keskus. Kaupungin rannikkoalueilla toimii muun muassa öljynjalostus-, autonvalmistus-, teräs- ja laivanrakennusteollisuuden laitoksia. Kaupunki on osa Shūnanin teollisuusvyöhykettä. Kaupunkioikeudet Kudamatsulle myönnettiin kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1939. 

Kudamatsun nähtävyyksiin lukeutuu Kasadon saari virkistysalueineen, joka on osa Seton sisämeren kansallispuistoa. Sinne johtava silta valmistui vuonna 1970. Hanaoka Hachiman-gū on merkillepantava historiallinen pyhäkkö. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja ja Gantoku-linja. Suurnopeusjunalinja San’yō Shinkansen kulkee Kudamatsun läpi, mutta sillä ei ole kaupungissa asemaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Dungarpur

**Dungarpur** on Intian Rajasthanin osavaltiossa sijaitseva noin 48&nbsp;000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki on saanut nimensä bhilien 1300-luvulla eläneeltä johtajalta nimeltä Dungaria. Se on myös toiminut Dungarpurin ruhtinaskunnan pääkaupunkina.

Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 65 prosenttia Dungarpurin väestöstä on hindulaisia. Toiseksi suurin uskonnollinen ryhmä ovat muslimit 24 prosentilla, joiden jälkeen jainalaisia on yhdeksän prosenttia. Lukutaitoisten osuus oli noin 89&nbsp;%.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Encyclopædia Britannican artikkeli Dungarpurista
Svenska frivilligkompaniet

**Svenska frivilligbataljonen** viralliselta nimeltä **Erillinen Komppania** oli ruotsalaisista koostunut vapaaehtoisjoukko jatkosodassa. Tammikuussa 1942 Suomeen jääneistä ruotsalaisista sekä uusista tulokkaista perustettiin Erillinen Komppania (Er.K) ruotsinkieliseen 17. Divisioonaan kuuluneeseen Jalkaväkirykmentti 13:een. Vapaaehtoisjoukko taisteli vuodet 1942, 1943 ja alkuvuoden 1944 Itä-Karjalassa Syvärillä, mistä heidät siirrettiin kesäkuussa 1944 Karjalankannakselle. Siellä he osallistuivat Talin–Ihantalan taisteluihin.

Suomessa taisteli kesästä aina joulukuun alkuun 1941 Hangon rintamalla ruotsalainen vapaaehtoispataljoona. Puna-armeijan vetäydyttyä talvisodan rauhassa sille siirtyneeltä Hangon vuokra-alueelta taistelut päättyivät Hangon rintamalla ja ruotsalainen vapaaehtoispataljoona hajotettiin. 

## Taistelut Itä-Karjalassa Syvärillä
Tammikuussa 1942 Suomeen jääneistä ruotsalaisista sekä uusista tulokkaista perustettiin Erillinen Komppania (Er.K) ruotsinkieliseen 17. Divisioonaan kuuluneeseen Jalkaväkirykmentti 13:een (JR 13). Heidät kuljetettiin Turusta Itä-Karjalaan Podporožjeen eli suomalaisittain Koskenalaan. Heidän rintamaosansa oli Syvärin rintamalla Jandebajoen linjalla kahden kilometrin mittainen rintamaosa. Sodan kestäessä komppanian kannalta ongelmaksi tuli sotilaiden väheneminen, sillä uusia vapaaehtoisia ei tullut palvelukseen riittävästi korvatakseen poistumaa. Kaikkiaan Erillisessä Komppaniassa palveli 404 vapaaehtoista - osa vain lyhyen aikaa.

## Taistelut Karjalankannaksella
Neuvostoliiton aloitettua kesäkuussa 1944 suurhyökkäyksen Karjalankannaksella Erillinen Komppania siirrettiin JR 13:n mukana Syväriltä Kannakselle. Komppanian vahvuus oli tällöin vain 64 miestä, joista 53 oli ruotsalaista vapaaehtoista. Komppania osallistui Tali-Ihantalan suurtaisteluun ja koki kovia menetyksiä. Komppanian vahvuus putosi muutamassa päivässä 20 mieheen. Kaikkiaan ruotsalainen vapaaehtoiskomppania menetti 41 kaatuneena ja 84 haavoittuneena.

## Muista jatkosodan ruotsalaisvapaaehtoisista
Erillisen Komppanian lisäksi ruotsalaisvapaaehtoisia oli myös muissa sotayhtymissä eli ruotsinkielisissä Jalkaväkirykmentti 24:ssä ja Jalkaväkirykmentti 61:ssä. Kenttätykistössä oli noin 30 ja ilmatorjuntatykistössä 10 ruotsalaisvapaaehtoista. Lisäksi ruotsalaisvapaaehtoisia oli jatkosodan aikana panssarivaunuasentajina noin 100 ja automekaanikkoina 170. Ruotsalaisia lääkäreitä, eläinlääkäreitä ja sairaanhoitajia työskenteli Suomessa jatkosodan eri vaiheissa 210 henkilöä. Myöhemmin hoitohenkilökuntaa kotiutettiin vuonna 1943, mutta hoitoa Suomen armeijan haavoittuneille sotilaille järjestettiin sen jälkeen Ruotsissa. 

Kaikkiaan jatkosodan aikana Suomen armeijassa palveli 1709 ruotsalaisvapaaehtoista sotilas- ja siviilitehtävissä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Mine

**Mine** voi tarkoittaa:

## Paikat
* Mine, Japanin kaupunki Yamaguchin prefektuurissa
* Mine, Japanin entinen maaseutukaupunki Sagan prefektuurissa

## Henkilöt
* Miné Okubo, yhdysvaltalainen taiteilija ja kirjailija
* Kōsuke Mine, japanilainen jazzmuusikko

## Kulttuuri
* ”Mine”, Mustasch-yhtyeen kappale vuodelta 2009
* ”Mine”, Taylor Swiftin kappale vuodelta 2010
* ”Mine”, Fabio Guaglionen ohjaama elokuva vuodelta 2016
Björn Kontiopää

**Björn Harald WIlhelm (Nalle) Kontiopää**, sukunimi vuoteen 1938 *Bergh* (27. maaliskuuta 1916 Pudasjärvi – 6. maaliskuuta 1997 Playa del Ingles, Kanariansaaret) oli suomalainen yleisesikuntaeversti ja toiminnanjohtaja. 

Kontiopään vanhemmat olivat metsähallituksen piiritarkastaja, metsänhoitaja Albert Wilhelm Bergh (1880–1949) ja Mildred Nordström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1935 ja valmistui Kadettikoulusta 1939 ja Sotakorkeakoulusta 1949.

Kontiopää oli Suomen valkoisen kaartin nuorempana upseerina 1939, talvisodassa JR 26:n komppanianpäällikkönä 1939–1940, jatkosodassa 17. tykkikomppanian päällikkönä 1941–1942, Maasotakoulun opetusupseerina 1942–1943 sekä päämajan ulkomaaosaston toimistoupseerina 1943–1944 ja 1945–1947. Hän oli sitten sotilasasiamiehen apulaisena Tukholmassa 1944–1945, puolustusvoimain komentajan adjutanttina 1949–1951, pääesikunnan sotilasasiamiestoimiston päällikön viransijaisena 1951–1953 ja 5. prikaatin pataljoonankomentajana 1953–1954. Tämän jälkeen Kontiopää toimi puolustusministeriön toimistopäällikkönä ja puolustusministerin adjutanttina 1954–1956 sekä Suomen YK-komppanian yhteysupseerina Egyptissä 1956–1957. Hän oli sotilas-, laivasto- ja ilmailuasiamiehenä Pariisissa sekä sotilas- ja ilmailuasiamiehenä Bernissä 1957–1959, pääesikunnan ulkomaaosaston päällikkönä 1959–1962, 1. divisioonan esikuntapäällikkönä 1962–1965 ja Pohjan prikaatin komentajana 1965–1968. Viimeksi Kontiopää oli Suomen tieyhdistyksen toiminnanjohtajana 1970–1979.

Kontiopäästä tuli vänrikki 1939, luutnantti 1940, kapteeni 1942, majuri 1950, everstiluutnantti 1955 ja eversti 1959 sekä yleisesikuntaupseeri 1950.

Björn Kontiopää oli naimisissa vuodesta 1950 kielenkääntäjä, filosofian maisteri *Hilkka Tellervo Toropaisen* (1912–1993) kanssa.

## Julkaisuja
* 
* 

## Lähteet
Mine (Yamaguchi)

**Mine** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Asa-, Kotō- ja Arihojokien yläjuoksuilla. Minessä on 23&nbsp;973 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 472,64 neliökilometriä.

Minen kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä toisiinsa kolme maaseutukaupunkia ja kolme kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2008, kun siihen yhdistettiin Mitōn ja Shūhōn maaseutukaupungit. Kuntaliitosta edeltävä alue vastaa nykyisen kaupungin länsiosaa. Meiji-kauden puolivälissä Minessä alettiin louhia antrasiittia ja Taishō-kaudella kalkkikiveä, minkä myötä sinne perustettiin sementtitehdas. Ube kōsanin omistamalta tehtaalta johtaa yksityiskäytössä oleva tie Uben satamaan saakka. Antrasiittikaivos suljettiin 1970-luvun vaihteessa, minkä jälkeen kaupungin väkiluku on vähentynyt. Minessä tuotetaan myös valkoista marmoria. Etenkin kaupungin itäosissa viljellään esimerkiksi riisiä, isotakiaista ja omenapäärynöitä.

Minen luonnonnähtävyyksiä ovat Akiyoshin karstiylänkö erityyppisine kivimuodostelmineen, Maguran kiviröykkiöt, Akiyoshin luola ja useat muut luolat. Osa kaupungin alueesta kuuluu Akiyoshin ylängön puolikansallispuistoon. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Mine-linja, joka kulkee kaupungin länsiosien läpi pohjois–eteläsuunnassa.

## Kuvia

Tiedosto:Akiyoshi Plateau 20160522-8.jpg|Akiyoshin ylänköä
Tiedosto:Beppu benten pond.JPG|Beppu Benten -lampi
Tiedosto:UBE Isa mine.jpg|Minen kaivoksia


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Sis Ram Ola

**Sis Ram Ola** (30. heinäkuuta 1927 – 15. joulukuuta 2013) oli intialainen poliitikko, joka toimi maansa työministerinä kahdesti vuosina 2004 ja 2013. Vuosina 2004–2009 hän oli maansa kaivosministeri.

Ola syntyi vuonna 1927 Ardawatan kylässä Rajasthanin Jhunjhunun piirikunnassa. Hän perusti seudulle tyttökoulun vuonna 1952. Viiden vuoden päästä hänet äänestettiin Rajasthanin osavaltioparlamenttiin, jossa hän vaikutti vuoteen 1993 asti. Vuosina 1980–1990 hän toimi kymmenen vuoden ajan ministerinä osavaltiohallituksessa. Hänen työnsä naisten koulutuksen eteen nosti Jhunjhunun piirikunnan kolmanneksi lukutaitoisimmaksi piirikunnaksi Rajasthanissa. Sen vuoksi hänelle myönnettiin Padma Shri vuonna 1968.

Ola valittiin ensimmäisen kerran parlamentaarikoksi Lok Sabhaan vuonna 1996, jonka seurauksena hän toimi valtioministerinä vastuualueenaan kemikaalit, lannoitteet ja vesi. Vuonna 2004 hän pääsi ensimmäistä kertaa varsinaiseksi ministeriksi saadessaan vastuulleen Intian työministeriön. Sen jälkeen hänestä tuli kaivosministeri samana vuonna. Hän toimi tehtävässä vuoteen 2009 asti saaden Indian Express -lehdeltä osakseen murskaavaa kritiikkiä. Lehti arvosteli hänen ansainneen tehtävistään kaivosministerinä -2/10 -pistettä. 

Vuonna 2013 hänet valittiin uudestaan työministeriksi ja hän sai nimittää kongressipuolueen ehdokkaan Rajasthanin osavaltiovaaleissa. Hänen tekemänsä valinnat aiheuttivat vastustusta puolueessa, kun osa kongressipuolueen poliitikoista koki Olan suosivan sukulaisiaan. Hän kuoli joulukuun 15. päivä samana vuonna Gurgaonissa sijaitsevassa sairaalassa.

## Lähteet
Foot of the Mountain

**Foot of the Mountain** on A-han yhdeksäs albumi, joka julkaistiin 12. kesäkuuta 2009.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Morten Harket – laulu
* Magne Furuholmen – kitara, koskettimet, laulu
* Paul Waaktaar-Savoy – koskettimet, laulu

## Aiheesta muualla
* Foot of the Mountain discogs.com-sivustolla
Linjaliikenne Martti Laurila

**Linjaliikenne Martti Laurila Oy** on vuonna 1946 perustettu kouvolalainen linja-autoliikennöitsijä. Yhtiön varikko sijaitsee Kouvolan Valkealassa.

Yhtiöllä on joulukuussa 2019 käytössä 22 linja-autoa, joista valtaosa on Scania-alustaisia Lahden Autokorin valmistamia Eagle- tai Falcon-korisia autoja. Näiden lisäksi käytössä on Volvoja joko 9700S- tai 9700H-korilla. Yrityksellä on näiden lisäksi kaksi Mercedes-Benz Sprinter -pikkubussia.

Martti Laurila Oy liikennöi Kouvolan kaupungin kilpailuttamia linjoja 9 A K ja 54 sekä palvelulinjoja. Tämän lisäksi yritys ajaa useita Kouvolan kaupungin koululaislinjoja. Linjaliikenteen lisäksi Martti Laurila Oy harjoittaa myös tilausliikennettä.

## Lähteet
Kääpiökäki

**Kääpiökäki** (*Coccycua pumila*) on käkiin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.  

## Koko ja ulkonäkö
Kääpiökäki on käeksi pienikokoinen ja voi kasvaa 20&ndash;22 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Kääpiökäen päälaki, selkä, siivet ja pyrstö ovat harmaat. Pyrstö on lyhyempi kuin muilla pikkukäkien suvun lajeilla. Lajin kurkku ja rinta ovat väriltään punaruskeat. Vatsa on valkoinen ja siinä on myös keltaisia höyheniä. Linnun silmät ovat punaiset ja musta nokka on hieman alaspäinkaartunut.   

## Levinneisyys ja elinympäristö
Kääpiökäkeä tavataan Kolumbiasta, Venezuelasta ja Brasiliasta sekä toisinaan Panamasta. Sen elinympäristöä ovat trooppiset metsät, metsien reunamaat, pensaikot, savannit ja kaupunkien puutarhat ja puistot. Ne liikkuvat yleensä yksinään ja etsivät ravinnokseen hyönteisiä ja niiden toukkia maasta ja puista. Kääpiökäen pesimäkausi on tammikuusta elokuulle. Laji ei ole pesäloinen vaan rakentaa risupesän. Naaras voi pesiä samanaikaisesti kahden koiraan kanssa.

## Lähteet
Malin demokratialiike

**Malin demokratialiike** oli poliittisista ryhmistä, opiskelijoista ja ammattiliitoista koostunut kansanliike, joka kaatoi Malin presidentin Moussa Traorén hallinnon vuonna 1991.

Presidentti Traorén yksipuoluejärjestelmän vastainen oppositio alkoi järjestäytyä 1980-luvun puolivälissä. Maanalaisina toimineet ryhmät perustivat vuonna 1986 Dakarissa Front national démocratique et populaire (FNDP) -yhteenliittymän, joka tuomitsi Traorén hallinnon väärinkäytökset, korruption ja epäonnistuneen taloudenhoidon.

Itä-Euroopan kommunistivallan murentuessa Malissa ryhdyttiin muiden Afrikan maiden tapaan vaatimaan demokratiaa. François Mitterrandin johtaman Ranskan painostuksesta Moussa Traoré alkoi vuoden 1990 alussa puhua pluralismin sallimisesta hallitsevan Malin kansan demokraattisen liiton puitteissa. Riippumattomassa *[[Les Échos (malilainen lehti)|Les Échos]]* -sanomalehdessä julkaistiin elokuussa 1990 175 henkilön allekirjoittama avoin kirje, jossa vaadittiin uutta perustuslakia ja monipuoluevaaleja.

Lokakuussa 1990 muodostettiin kaksi demokratiaryhmää, FNDP:stä kehittynyt Alliance pour la démocratie au Mali (ADEMA) ja Comité national d’initiative démocratique (CNID). Niihin liittyivät ulkomailla toimineet ryhmät kuten Rassemblement pour la démocratie et le progrès, parempia etuja ja työllistymismahdollisuuksia vaatineet opiskelijajärjestö Association des élèves et étudiants du Mali (AEEM) ja ammattiliitto Union nationale des travailleurs du Mali (UNTM) sekä säästötoimenpiteiden takia työttömiksi jääneet julkisen sektorin työntekijät.

ADEMA:n ja CNID:n koolle kutsumat mielenosoitukset alkoivat joulukuussa 1990. Ammattiliitto UNTM järjesti tammikuussa 1991 kahden päivän yleislakon. Malin pohjoisosan tuaregikapinaan keskittynyt Moussa Traoré vastasi painostukseen nimittämällä hallitukseen kovan linjan kannattajia kuten sisäministeri Sékou Lyn. Opiskelijajärjestö AEEM:n mielenilmaukset muuttuivat maaliskuussa 1991 väkivaltaisiksi mellakoiksi, joissa sai surmansa ainakin 200 ihmistä. Traoré julisti maahan poikkeustilan ja oppositio muodosti presidentin eroa vaatineen yhteistyöelimen Comité de coordination des associations et organisations démocratiques.

Everstiluutnantti Amadou Toumani Tourén johtamat sotilaat ottivat vallan käsiinsä maaliskuun 25. ja 26. päivän välisenä yönä. He pidättivät presidentti Traorén ja hallituksen johtajat, mitätöivät vuoden 1974 perustuslain sekä hajottivat kansalliskokouksen ja hallitsevan puolueen. Armeija muodosti hallitsevan kansallisen sovun neuvoston. Demokratialiikkeen ja ulkomaiden painostamana se joutui pian luovuttamaan vallan siviileistä ja sotilaista koostuneelle siirtymävaiheen komitealle, joka johdatti Malin monipuoluejärjestelmään vuoteen 1992 mennessä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Sometimes We Swim

**Sometime We Swim** on suomalainen vuonna 2019 julkaistu Samppa Batalin ohjaama ja käsikirjoittama lyhytelokuva, jonka pääosissa näyttelevät Krista Hannula ja Matti Pajulahti.

Elokuva kertoo miehestä, joka kykenemättömänä jatkamaan eteenpäin elämässään, viipyilee hetkessä jolloin kaikki alkoi.

Marraskuussa 2019 lyhytelokuva palkittiin Nordic International Film Festivalin kunniamaininnalla New Yorkissa. Elokuvaa on esitetty myös Scandinavian International Film Festivaleilla Helsingissä sekä The Valley Film Festivaleilla Los Angelesissa.

## Näyttelijät

## Lähteet
Kustaa Sihvo

**Kaarlo Kustaa Sihvo** (23. helmikuuta 1900 Muolaa – 4. maaliskuuta 1940 Vuosalmi, Äyräpää) oli suomalainen majuri.

Sihvo oli 1920-luvulla ilmavoimien esikuntapäällikkönä ollen aikansa merkittävimpiä ilmastrategian asiantuntijoita Suomessa. Hänen mielestään ilmavoimien tehtävänä ilmasodassa oli olla puhtaasti offensiivinen. 

Sihvo oli talvisodan alkuvaiheessa esikuntatehtävissä, mutta haki sitten rintamajoukkoihin. Hän oli jalkaväkirykmentti 23:n II pataljoonan komentajana. Sihvo kaatui 4. maaliskuuta Äyräpään harjun komentopaikassaan, jonne tuli täysosuma. 

Kustaa Sihvon isoveli oli jalkaväenkenraali Aarne Sihvo.

## Teoksia
* *Kevyt miinanheittäjä*. Otava 1922
* *Miinanheittäjät Suomen armeijassa*. Otava 1923
* *Taistelu ilmasta*. WSOY 1929
* *Ilmavoimien järjestely ja käyttö*. 1932

## Lähteet
Nagato (Yamaguchi)

**Nagato** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Japaninmeren rannikolla prefektuurin länsiosassa. Kaupunkiin kuuluvat Senzakin, Fukawan ja Yuyanlahdet sekä Ōmijiman saari. Nagatossa on 33&nbsp;632 asukasta (lokakuussa 2019) ja sen pinta-ala on 357,31 neliökilometriä.

Nagaton kaupunki perustettiin vuonna 1954 yhdistämällä kaksi maaseutukaupunkia ja kaksi kyläkuntaa. Nimensä kaupunki sai vanhalta Nagaton provinssilta. Vuonna 2005 kaupunki laajeni huomattavasti, kun siihen liitettiin Misumin, Hekin ja Yuyan maaseutukaupungit. Nagaton kaupungintalo sijaitsee Shōmyōichin kaupunginosassa, joka kehittyi Edo-kaudella markkinapaikkana. Senzakin alue kukoisti vuorostaan Chōshūn daimiokunnan laivastotukikohtana ja valaanpyyntisatamana. Nykyisinkin se on merkittävä kalastussatama. Siellä on kalatuotteiden kuten *[[kamaboko]]n* ja kalastusvälineiden valmistusta. Mukatsukun niemimaa tunnetaan *[[ama (sukeltaja)|ama]]*-naissukeltajistaan. Maaseutualueilla viljellään riisiä, kasviksia ja hedelmiä.

Tärkeä luonnonnähtävyys on Ōmijiman saari maisemineen, joka kuuluu Kitanagaton rannikon puolikansallispuistoon. Sisämaassa toimii useita kuumia lähteitä (*[[onsen]]*), kuten Nagato Yumoto-onsen ja Tawarayama-onsen. Tainei-ji on merkittävä buddhalainen temppeli. Kaupunkia palvelevat JR Nishi-Nihonin San’in-päälinja ja Mine-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Shoreline of the Oumijima island 青海島の海岸線 - panoramio (2).jpg|Kallioita Ōmijiman rannikolla
Tiedosto:Nagato Tainei-ji Temple 01.JPG|Tainei-jin temppeli
Tiedosto:Otani Sanso ryokan.jpg|Ryokan Nagato Yumoto-onsenilla
Tiedosto:長門市駅萩方面.JPG|Nagatoshin rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Palejevo (järvi)

**Palejevo** () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.

## Maantietoa
Järvi on 1,9 kilometriä pitkä, 1,0 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 73 hehtaaria. Se sijaitsee Nevedron koillispuolella olevalla suo-alueella. Järven suurin syvyys on viisi metriä, mutta sen keskisyvyys on kolme metriä. Järven luoteis- ja kaakkoispuolella on sijainnut kylät Luni () ja Palejevo, joissa ei ole jäljellä montakaan asukasta. Kylien pellot näkyvät ilmakuvissa pääasiassa niittyinä, joissa kasvaa pensaikkoa. Muut rannat ovat metsämaata.

## Luontoarvoja
Ilmakuvissa järven matalissa osissa kasvaa tiheää vesikasvillisuutta ja järvi uhkaa tulevaisuudessa umpeenkasvu. Lounaaseen päin työntyvä lahti on voimakkaasti rehevöitynyt. Siinä elää runsaasti kalalajeja: hauki, ahven, lahna, kuha, säyne, suutari, made, pasuri, karppi, rantanuoliainen, mutakala, törö, salakka ja ruutana, sekä joitakin *[[Rutilus]]*-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.

## Vesistösuhteita
Palejevo sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen.

Palejevon ei laske suuria metsä- tai pelto-ojia, mutta se on Nevedrjankan läpivirtausjärvi. Sen valuma-alueen koko on tämän vuoksi 123 neliökilometriä.

## Huomautuksia

## Lähteet
Titan (rakettiperhe)

**Titan-rakettiperhe** oli yksi Yhdysvaltojen pitkäaikaisimmista rakettiperheistä. Sen juuret olivat Martin Companyn 1950-luvun puolivälin jälkeen kehittämissä Titan I- ja Titan II –ICBM-ohjuksissa, joiden pohjalta syntyi myöhemmin merkittävä kantorakettiperhe. Titan III kehitettiin 1960-luvun puolivälissä Gemini-ohjelmassa käytetystä II-mallista lisäämällä rakettiin kiinteää ajoainetta käyttäneet lisämoottorit. Titan 34D:n pohjalta kehitetty Titan IVA ja sen jatkokehitetty IVB-versio jäivät rakettiperheen viimeisiksi raketeiksi, kun niiden laukaisut päättyivät 2000-luvun puolivälissä.

## Katso myös
*Luettelo Titan-rakettiperheen laukaisuista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Malin vallankumouksen puolustuskomitea

**Malin vallankumouksen puolustuskomitea** ( eli *CNDR*) oli Malin korkein poliittinen hallintoelin vuosina 1966–1968.

Presidentti Modibo Keïtan ja hänen Sudanin liitto -puolueensa johtama Mali ajautui 1960-luvun kuluessa yhä syvempään taloudelliseen ja poliittiseen kriisiin. Ghanan presidentin Kwame Nkrumahin syrjäyttäneen vallankaappauksen jälkeen järjestelmää suojaamaan perustettiin 1. maaliskuuta 1966 vallankumouksen puolustuskomitea CNDR. Sen puheenjohtajana toimi presidentti Keïta. Komiteaan kuuluivat kansalliskokouksen puheenjohtaja Mahamane Alassane Haïdara, oikeusministeri Mamadou Madeïra Keïta, armeijan esikuntapäällikkö Sékou Traoré, ammattiliitto UNTM:n pääsihteeri Mamadou Famady Sissoko, nuorisokomissaari Gabou Diawara sekä puolustus- ja turvallisuusasian valtiosihteeri Mamadou Diakité.

CNDR toimi aluksi Sudanin liiton politbyroon rinnalla. Heinäkuussa 1967 julistetun ”aktiivisen vallankumouksen” aikana politbyroo lakkautettiin ja sen tehtävät siirrettiin CNDR:lle 22. elokuuta 1967. Samalla komiteaan otettiin viisi uutta jäsentä: kansalliskokouksen varapuheenjohtaja Yacouba Maïga, talous- ja valtionvarainkomissaari Seydou Badian Kouyaté, ulkoministeri Ousmane Ba, UNTM:n hallintosihteeri Nama Keïta ja nuorisoasioista vastannut kulttuuripäällikkö David Coulibaly. CNDR:n jäsenistä monet kuuluivat Sudanin liiton radikaaliin vasemmistoon. Liberaalia oikeistoa edusti lähinnä Mahamane Alassane Haïdara, mutta monet näkyvät hahmot kuten suunnitteluministeri Jean-Marie Koné tai naisten edustaja Aoua Kéita jäivät komitean ulkopuolelle. Kansalliskokous hajotettiin tammikuussa 1968, ja myös paikalliset politbyroot korvattiin paikallisilla vallankumouksen puolustuskomiteoilla.

CNDR ja sen johtama ”aktiivinen vallankumous” on nähty Sudanin liiton radikaalin vasemmiston yrityksenä pysyä vallassa taloudellisista ja poliittisista tosiasioista piittaamatta. Komitean toiminta päättyi Modibo Keïtan hallinnon kaataneeseen marraskuun 1968 vallankaappaukseen.

## Lähteet
Alphavillen diskografia

**[[Alphaville (yhtye)|Alphaville]]** on saksalainen yhtye, joka oli uransa huipulla ja suosiossa 1980-luvun puolivälissä.
## Albumit
* 1984: Forever Young
* 1986: Afternoons in Utopia
* 1989: The Breathtaking Blue 
* 1994: Prostitute 
* 1997: Salvation 
* 1999: Salvation (US-Edition) 
* 2001: Forever Pop
* 2003: CrazyShow Excerpts (Promo)
* 2010: Catching Rays On Giant
* 2017: Strange Attractor
* 2022: *[[Eternally Yours]]*

## Livealbumit
* 2000: Stark Naked And Absolutely Live

## Kokoelmat
* 1988: Alphaville (DDR)
* 1988: The Singles Collection (USA, Kanada)
* 1992: First Harvest 1984-92
* 1993: History (Fanprojekt-Edition)
* 1999: Dreamscapes (8 CD-Box)
* 1999: Visions Of Dreamscapes (Brasilien)
* 2003: CrazyShow (4 CD-Box)
* 2003: Forever Young & Other Hits (USA)
* 2005: Dreamscapes Revisited (Web)
* 2014: So80s presents Alphaville

## Videotallenteet
* 1989: Songlines (VHS)
* 1993: Moonoffice (VHS)
* 2001: Little America – Live in Salt Lake City (DVD)

## Singlet

* 1984: Big In Japan
* 1984: Sounds Like A Melody
* 1984: Forever Young
* 1985: The Jet Set
* 1986: Dance With Me
* 1986: Universal Daddy
* 1986: Jerusalem 
* 1986: Sensations
* 1987: Red Rose
* 1988: Forever Young 1988
* 1989: Romeos
* 1989: Summer Rain
* 1990: Mysteries Of Love
* 1992: Big In Japan 1992 A.D.
* 1992: Big In Japan Swemix Remix
* 1994: Fools
* 1994: The Impossible Dream
* 1997: Wishful Thinking
* 1999: Flame

* 1999: Soul Messiah
* 2001: Forever Young 2001
* 2001: Dance With Me 2001
* 2003: Elegy (Bonus CrazyShow)
* 2006: Forever Young The Remix (Australia)
* 2010: I Die For You Today
* 2011: Song For No One
* 2018: Love Will Find a Way
* 2020: Sounds Like A Melody (Blank & Jones x Gold & Lloyd Remix)
* 2021: Summer In Berlin
* 2021: Dance With Me (Live in Salt Lake City 1999) [2021 Remaster]
* 2022: Big in Japan - Symphonic Version
* 2022: Sounds Like A Melody - Symphonic Version
* 2022: Forever Young - Symphonic Version
* 2023: Eternally Yours Bonus-EP I
* 2023: Eternally Yours Bonus-EP II
* 2023: Flame (Demo) [2023 Remaster]
* 2023: Fools (Bruce Mix) [2023 Remaster]
* 2023: The Impossible Dream (Single Version) [2023 Remaster]
* 2023: Wishful Thinking (Physical Shortcut) [2023 Remaster]

## Musiikkivideot

* 1984: Big in Japan
* 1984: Sounds Like a Melody
* 1984: Forever Young
* 1985: Jet Set
* 1986: Dance with Me
* 1986: Universal Daddy
* 1986: Jerusalem 
* 1987: Red Rose
* 1989: Romeos
* 1989: Summer Rain
* 1990: Mysteries of Love 
* 1990: For a Million
* 1990: Middle of the Riddle

* 1990: Heaven or Hell
* 1990: Ariana 
* 1990: She Fades Away 
* 1990: Patricia's Park 
* 1990: Anyway
* 1992: Big in Japan 1992 A.D.
* 1994: Fools 
* 1994: Keep on Dancing
* 1999: Soul Messiah 
* 2001: Forever Young 2001 
* 2010: I Die for You Today (2010)
* 2011: Song for No One
* 2017: Heartbreak City

## Lähteet
Kalifornianaurinkoahven

**Kalifornianaurinkoahven** (*Archoplites interruptus*) on aurinkoahventen (Centrarchidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa ***Archoplites*** ainoa laji.

Kalifornianaurinkoahvenen pituus on tavallisesti 30 senttimetrin luokkaa. Lajin maksimipituus on 73 senttimetriä. Suurin havaittu paino on 1,4 kilogrammaa. Aikuisena naaraat ovat tavallisesti uroksia suurikokoisempia.

Kalifornianaurinkoahventa tavataan vain Yhdysvalloissa, missä se elää kotoperäisenä Kalifornian osavaltiossa, mutta on levinnyt useisiin muihin osavaltioihin vieraslajina. Se on heimonsa ainoa Yhdysvalloissa Kalliovuorten länsipuolisella alueella tavattava kotoperäinen laji.

Historiallisesti kalifornianaurinkoahven on ollut runsaslukuinen, mutta pitkällä aikavälillä sen kotoperäisistä populaatioista 90 prosenttia on kadonnut. Nykyisin on jäljellä enää pari kotoperäistä populaatioita, joiden ei uskota pitkässä mittakaavassa kestävän muuttuvien olosuhteiden vuoksi. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi, koska sen kotoperäisten populaatioiden esiintymisalue on pienempi kuin 500 neliökilometriä, niiden levinneisyys on hajanainen ja lajin elinympäristöjen voidaan odottaa huonontuvan.

Kalifornianaurinkoahvenurokset keräävät leviä ja muita kasveja matalaan kohtaan pohjassa, johon munat sitten sijoitetaan. Yksi naaras parittelee yleensä useiden uroskalojen kanssa ja kutee kerralla 8 400-125 000 munaa. Urokset myös vartioivat munia ensimmäiset kolme päivää.

## Lähteet
Nabhaan Rizwan

**Nabhaan Rizwan** (s. 30. marraskuuta 1996) on brittiläinen näyttelijä.

Nabhaan on kotoisin Ilfordista, itä-Lontoosta. Hänen isänsä on entinen näytelmäkirjailija ja äitinsä (Shahnaz Rizwan) esiintyi Bollywood-saippuasarjassa ”Yeh Hai Mohabbatein” (This Is Love). Hänellä on kaksi sisarusta, veli (Mawaan Rizwan) ja sisko. Nabhaan on sisaruksista nuorimmainen. 

## Filmografia
### Televisio
* Ilmiantaja (2018)
* Last Letter from Your Lover (2019)
### Elokuvat
* Taistelulähetit - 1917 (2019)

## Lähteet
*https://celebsblurb.com/nabhaan-rizwan-bio-wiki-age-brother-parents-height-nationality
San’yō-Onoda

**San’yō-Onoda** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Yamaguchin prefektuurissa. Se sijaitsee Seton sisämeren Suōnmeren rannikolla prefektuurin lounaisosassa. Asa- ja Arihojoet laskevat kaupungissa mereen. Rannikolla on laajoja täyttömaa-alueita, pohjoisosat ovat vuoristoisia. San’yō-Onodassa on 62&nbsp;529 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 133,09 neliökilometriä.

San’yō-Onoda perustettiin vuonna 2005 yhdistämällä toisiinsa Onodan kaupunki ja San’yōn maaseutukaupunki. Muinaisina aikoina alue kukoisti Sue-keramiikan tuotantoalueena. Edo-kaudella siellä harjoitettiin suolan tuotantoa ja kivihiilen kaivuuta. Meiji-kaudella vuonna 1881 Onodaan perustettiin Japanin ensimmäinen sementtitehdas, myöhemmin Taishō-kaudella maan ensimmäinen ruutitehdas. Nykyisinkin kaupunki on merkittävä teollisuuskeskus, jossa on esimerkiksi kemian-, öljynjalostus-, kone- ja elektroniikkateollisuutta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan riisin, hedelmien ja vihannesten viljelyä, rannikkoseuduilla kalastusta ja *[[nori]]*-merilevän vesiviljelyä.

San’yō-Onodan nähtävyyksiä ovat alppiruusuistaan tunnettu Ejion puisto ja kirsikankukistaan tunnettu Ryūōvuoren puisto. Paikkakuntaan liitetään kansantarina Netarō-nimisestä miehestä. Kaupunkia palvelevat suurnopeusjunayhteys San’yō Shinkansen, JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja sekä siitä haarautuvat Mine-linja ja Onoda-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Sculpture of Netaro in front of Asa Station.jpg|Netarōn patsas Asan rautatieasemalla
Tiedosto:Habu Polder West.JPG|Habun polderia
Tiedosto:山陽小野田市文化会館 - panoramio.jpg|San’yō-Onodan kulttuurikeskus


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Sardiiniliike

**Sardiiniliike** on Italiasta alkanut fasismia ja äärioikeistoa vastustava liike.

Liikkeen perustivat neljä bolognalaista nuorta, Matteo Santori, Andrea Gareffa, Roberto Morotti ja Giulia Trappoloni. He järjestivät marraskuussa 2019 flashmob-mielenosoituksen Piazza Maggioren aukiolla Bolognan keskustassa vastustaakseen oikeistopopulisti Matteo Salvinin La Lega -puoluetta. Flashmobin nimeksi tuli "6 000 sardiinia Salvinia vastaan". Siihen osallistui 15&nbsp;000 mielenosoittajaa. Seuraavina viikkoina mielenosoituksia tuli lisää.

Sardiiniliike on ottanut nimensä sardiineista, sillä sen edustajat pakkautuvat toreille tiiviiksi kuin säilykekalat (italialaisen sanonnan mukaan "kuin sardiinit purkissa", suomeksi usein "sillit suolassa"). Sardiini on myös pieni ja hiljainen kala, se ei huuda ja riehu. Sardiiniliikkeen mielenosoituksissa puoluetunnukset on kielletty. Symboliikkaa on myös pienten parvikalojen joukkovoimassa.

Sardiiniliike vastustaa populismia ja maahanmuuttovastaisuutta, edistää ihmisläheistä politiikkaa. Se tekee yhteistyötä nuorten ympäristöliike Fridays for Futuren kanssa.

Italian sardiiniliike on ilmoittanut tavoitteekseen vaikuttaa tammikuun paikallisvaaleihin, mutta ilman omaa ehdokaslistaa. Sillä on kuusi vaatimusta politiikan muuttamiseksi:
# poliitikkojen on keskityttävä hoitamaan tehtäviä, joihin heidät on valittu [eikä omaan kampanjaansa seuraaviin vaaleihin]
# ministerien on käytettävä vain virallisia viestintäkanavia 
# läpinäkyvyyttä sosiaalisen median käyttöön politiikassa
# pysytään tosiasioissa
# väkivalta pois politiikasta, sanallinen väkivalta rinnastettava fyysiseen
# peruutetaan Salvinin antama asetus [joka helpottaa maahanmuuttajien karkottamista]

Corriere della Seran pääkirjoituksen mukaan Sardiiniliike kasvoi täyttämään tyhjiötä Italian poliittisessa kentässä. Äärioikeistolaisen Salvinin populismia vastustavat liberaalit eivät ole löytäneet poliittista kotia valtaapitävän vasemmistopuolueen riveistä. 

Roomassa 12. joulukuuta järjestettyyn mielenosoitukseen osallistui jo 40&nbsp;000 kannattajaa. Samana päivänä järjestettiin pienempiä mielenosoituksia Lontoossa, Pariisissa ja Berliinissä.

Suomessa vastaava liike on järjestäytymässä nimellä *Silakkaliike* tai vain *Silakat*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://www.npr.org/2019/12/16/788597841/italys-sardines-movement-aims-to-curb-far-right-anti-immigrant-wave
* https://www.euronews.com/2019/12/20/italy-s-sardines-have-bigger-fish-to-fry
* https://www.dw.com/en/italy-sardine-movement-against-salvini/a-51485881
Kärpästen herra (vuoden 1963 elokuva)

**Kärpästen herra** (engl. *Lord of the Flies*) on teatteriohjaajana paremmin tunnetun Peter Brookin käsikirjoittama ja ohjaama brittiläinen draamaelokuva vuodelta 1963. Se perustuu varsin tarkoin William Goldingin romaaniin *[[Kärpästen herra]]*, joka kertoo autiolle saarelle lento-onnettomuudessa pelastuneesta poikajoukosta, jonka sivistyneet tavat unohtuvat vähitellen keskinäisen valtataistelun myötä.

*Kärpästen herran* amatöörinäyttelijät olivat ensikertalaisia, tavallisia englantilaisia koulupoikia. He viettivät kesälomallaan kolme kuukautta kuvauksissa Puerto Ricossa, jossa kuvauspaikkojen olot olivat karut. Käsikirjoitusta ei juuri ollut, vaan kukin kohtaus selitettiin pojille ennen kuvausta. Monet kohtaukset on improvisoitu, ja lopullinen elokuva on leikattu noin 60 tunnista kuvattua materiaalia. 

Myöhempi, tarinaa vapaammin mukaileva filmatisointi Goldingin romaanista on Harry Hookin *[[Kärpästen herra (vuoden 1990 elokuva)|Kärpästen herra]]* (1990).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*''Time Flies'', dokumenttielokuva näyttelijöiden ja tekijäryhmän jälleennäkemisestä Puerto Ricossa 1996. Video 58 min, YouTube.
Orlik taitolento-osasto

**Orlik taitolento-osasto** () on Puolan ilmavoimien taitolento-osasto, joka muodostettiin vuonna 1998 Puolan Ilmailukoulutuskeskuksessa. Ryhmän esiintyi ensimmäisen kerran Puolassa 15. huhtikuuta 1998 ja pian sen jälkeen oli ensiesiintyminen Puolan ulkopuolella; tämä tapahtui Royal International Air Tattoo:ssa (RIAT) RAF:n tukikohdassa Fairfordissa. Alun perin ryhmään kuului neljä konetta, joista kolme lensi muodostelmalentoa ja yksi soololentoa. Mukaan tuli myöhemmin toinen soolokone ja vuoden 2000 loppuun mennessä ryhmän koko oli kasvanut seitsemään koneeseen. Vaikka Orlik on joinakin vuosina lentänyt yhdeksällä koneella, vuodesta 2011 lähtien sen koko on vakiintunut seitsemään koneeseen.

Ryhmän nimi tulee sen käyttämästä konetyypistä PZL-130 Orlik.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Orlikin kotisivu
Augsburger Puppenkiste

**Augsburger Puppenkiste** on Augsburgissa Saksassa oleva marionettiteatteri.

Augsburger Puppenkisten perustivat Rose ja Walter Oehmichen toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1948. Teatterin ensimmäinen esitys oli 28. helmikuuta 1948 *Der gestiefelte Kater*, joka tunnetaan suomeksi nimellä Saapasjalkakissa. Muita tunnettuja alkuajan esityksiä olivat Kasperl, Tove Janssonin muumikirjoihin perustuva die Muminfamilie sekä kirjailija Max Krusen *Urmel aus dem Eis*, josta tehdyt uudemmat elokuva-animaatiot tunnetaan Suomessa nimellä Dino seikkailee. Kasvava teatteriryhmä tuotti tunnettujen satujen, oopperoiden ja nykyaikaisten lasten tarinoiden lisäksi myös omia alkuperäisiä tarinoita.

Augsburger Puppenkiste esiintyi ensimmäisen kerran Länsi-Saksan valtiollisella ARD tv-kanavalla tammikuussa 1953, vain kuukausi sen jälkeen kun kanava oli perustettu. Augsburger Puppenkisten esitykset olivat television tukipilari. Lukuisat televisiosarjat, kuten saksalaisen lastenkirjailija Michael Enden *Jim Knopf und Lukas der Lokomotivführer*, pysyivät lähetyksissä vuoteen 1995 asti. Esityksistä on tullut osa monien saksalaisten lapsuuden muistoja.

Televisiokauden jälkeen Augsburger Puppenkiste on edelleen suosittu marionettiteatteri. Sillä on noin 420 esitystä vuosittain, ja niissä käy noin 90 000 katsojaa. Teatteri avasi vuonna 2001 marionettimuseon nimeltä *Die Kiste*. Jopa paikallisen jalkapalloseura FC Augsburgin maskottina on marionetti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Harri Englund

**Harri Englund** (s. 1966 Helsinki) on suomalainen sosiaaliantropologian professori Cambridgen yliopistossa ja British Academyn jäsen. Hän valmistui ylioppilaaksi Etu-Töölön lukiosta sekä filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta pääaineenaan kulttuuriantropologia. Tehtyään kenttätyötä Malawissa ja Mosambikissa Englund valmistui PhD:ksi Manchesterin yliopistosta vuonna 1995 sosiaaliantropologian alalta. Työskenneltyään tutkijana Isossa-Britanniassa, Malawissa, Ruotsissa ja Suomessa hän siirtyi Cambridgen yliopiston virkaan vuonna 2004. Samana vuonna hänestä tuli Churchill Collegen jäsen. Professoriksi hänet nimitettiin 2014 ja hänet valittiin British Academyn jäseneksi 2019.

Malawin ja Mosambikin lisäksi Englund on tehnyt kenttätyötä myös Sambiassa ja Suomessa. Hänen tutkimuksensa ovat käsitelleet mm. pakolaisuuteen, ihmisoikeuksiin, moraaliin, radioon, sananvapauteen ja afrikkalaisiin kieliin liittyviä aiheita. Englund on painottanut antropologian merkitystä liberalismin ymmärtämisessä. Vuonna 2006 Royal Anthropological Institute myönsi Amaury Talbot -palkinnon hänen kirjalleen *Prisoners of Freedom: Human Rights and the African Poor*. Hänen tuoreemmat tutkimuksensa käsittelevät rasismia ja humanitarismia 1800-luvun Afrikassa sekä suomalais-afrikkalaista historiaa.

Harri Englund tunnetaan myös Suomen ensimmäisen noisea edustavan levyn tehneen The Silver -yhtyeen perustajana.

## Tuotantoa
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Henry S. Johnston

**Henry S. Johnston** (30. joulukuuta 1867 Evansville, Indiana – 7. tammikuuta 1965 Perry, Oklahoma) oli yhdysvaltalainen lakimies ja poliitikko. Johnston syntyi Indianassa, josta hän muutti 24-vuotiaana Coloradoon opiskelemaan lakia ja valmistumisensa jälkeen edelleen Oklahomaan.

Johnston valittiin Oklahoman osavaltion ensimmäisissä senaatinvaaleissa vuonna 1907 uuden osavaltion ensimmäiseen senaattiin. Hänet valittiin myös osavaltionsenaatin ensimmäiseksi president pro tempore -puheenjohtajaksi.

Tammikuussa 1927 Johnstonista tuli Oklahoman seitsemäs kuvernööri. Johnstonin kausi kuvernöörinä jäi kuitenkin vajaaksi, sillä häntä vastaan nostettiin virkasyyte, jonka seurauksena hänet poistettiin virastaan maaliskuussa 1929. Tällöin kuvernööriksi nousi varakuvernöörinä toiminut William Judson Holloway Sr..

Virkasyytteestään huolimatta Johnston valittiin vielä 1932 uudelleen Oklahoman osavaltionsenaattiin, jossa hän oli mukana vielä neljä vuotta. Johnston kuoli lopulta tammikuussa 1965.

## Lähteet
Sutan Amrull

**Sutan Amrull** eli **Raja Gemini** (s. 14. kesäkuuta 1974) on yhdysvaltalainen drag queen ja meikkitaiteilija. Hänet tunnetaan parhaiten Huippu- drag queen haussa -ohjelman kolmannen kauden voittajana, sekä työstään televisiosarjassa Huippumalli haussa, jossa hän toimi maskeeraajana kausilla 4-12.

## Ura
### Uran alku
Amrull aloitti dragin 16-vuotiaana.  Hän kävi yliopistoa kaksi vuotta opiskellen taidetta, kunnes päätti aloittaa uran meikkitaiteilijana.

### ''Huippu- drag queen haussa''
Amrull kilpaili Huippu- drag queen haussa -sarjan kolmannella tuotantokaudella taiteilijanimen Raja alla. Ohjelmassa hän voitti kolme haastetta. Hän oli myös osa ryhmää, joka kutsui itseään Heathereiksi. Nimi juonsi juurensa 80-luvun kulttielokuvaan Heathers.  Ryhmään kuuluivat Amrullin lisäksi Manila Luzon, Carmen Carrera ja Delta Work.

Finaalijaksossa kanssakilpailija Manila Luzonia vastaan käydyn huulisynkan jälkeen Raja julistettiin kolmannen kauden voittajaksi. Hän voitti 75 000 dollaria, elinikäisen tarjonnan Kryolan-kosmetiikkaa, pääesiintyjän paikan Logon Drag Race-kiertueella sekä tittelin *America's Next Drag Superstar*. Raja oli ohjelman ensimmäinen ja toistaiseksi ainut aasialaisamerikkalainen voittaja.

### ''Drag Racen'' jälkeen
Vuodesta 2014 Raja on juontanut Huippu- drag queen haussa-sarjastakin tutun Ravenin kanssa viikoittaista *RuPaul's Drag Race Fashion Photo Review*-nettisarjaa, jossa he arvostelevat ohjelman kilpailijoitten runway-asuja. 

Amrull on esiintynyt monissa musiikkivideoissa, esimerkiksi RuPaulin musiikkivideossa *Champion* (osana tehtävää sarjassa), Willam Bellin *RuPaulogizessa* ja *Not a Pearlissa*, Blondien *Funissa* ja Adam Lambertin *Comin in Hotissa*. Vuonna 2018 Amrull esiintyi pienessä ääniroolissa Simpsonien 30. tuotantokauden jaksossa 7. Kesäkuussa 2019 hän oli yksi 37 drag queenista, joiden kuva oli *New York Magazinen* kannessa.

## Yksityiselämä
Amrullin isä on kotoisin Indonesiasta, jonne perhe muutti hänen ollessa kuusivuotias. He palasivat Yhdysvaltoihin kuuden vuoden kuluttua. Amrull on osittain myös alankomaalainen. 

Joulukuussa 2017 Amrull meni naimisiin kumppaninsa Ryan Turnerin kanssa Norwalkissa, Kaliforniassa.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Punkalaitumen Kunto

**Punkalaitumen Kunto** on urheiluseura, jonka kotikunta on Punkalaidun. Seura perustettiin vuonna 1929. Punkalaitumen Kunnon lajeja nykyisin ovat ampumahiihto, hiihto, salibandy, suunnistus, urheiluammunta ja yleisurheilu. Seuran lajeja ovat olleet aiemmin mm. pesäpallo, judo, paini, luistelu, jääkiekko, voimistelu ja painonnosto.

## Salibandy
Punkalaitumen Kunnon miesten edustusjoukkue aloitti toimintansa kaudella 2023-2024 Satakunnan 5. divisioonassa. Joukkue sijoittui sarjassaan 2. ja saavutti kaudelle 2024-2025 sarjanousun. Kaudelle 2024-2025 joukkue kuitenkin vaihtoi Länsirannikon alueelta Sisä-Suomen alueelle pelaten Pirkanmaan 5. divisioonaa. Niin ikään edelliskauden tavoin joukkue sijoittui lohkossaan 2. ja saavutti kaudelle 2025-2026 sarjanousun 4. divisioonaan voittamalla PirHin nousukarsintaottelussa lukemin 8-5. Kaudella 2025-2026 joukkue ansaitsi paikan 4. divisioonan ylempään jatkosarjaan. 

Miesten edustusjoukkueen lisäksi seuralla on naisten harrasteryhmä sekä lasten kerhoryhmiä. 

Joukkueiden kotihalli on Punkalaitumen liikuntahalli.

## Tunnetuimmat urheilijat
Seuran tunnetuimpia urheilijoita ovat olleet ampumahiihtäjä Heikki Ikola ja yleisurheilija Heikki Leppänen. Ikolalla on kolme henkilökohtaista maailmanmestaruutta ja yhteensä kymmenen olympia- ja MM-mitalia. Leppänen oli kymmenottelija, joka osallistui Ikolan tapaan vuoden 1976-olympialaisiin.

## Särkän tanssilava
Punkalaitumen Kunto järjestää kesällä Särkän tanssilavalla keskiviikkoisin tansseja. Lava on palkittu Suomen kauneimmaksi tanssilavaksi.

## Lähteet
Maryja Bila

**Maryja Bila** (s. 1995) on ukrainalainen karateka. Hän voitti Kyokushinin Euroopan-mestaruuden 2014.

## Varhaisvuodet
Bila aloitti karaten harjoittelemisen 7-vuotiaana ja päätyi kilpailemaan ollessaan 11–12-vuotias. Hän voitti muun muassa nuorten tasolla Ukrainan 16–17-vuotiaiden keskisarjan mestaruuden vuosina 2011 ja 2012.

## Kilpaura
2013 maaliskuussa Bila saavutti Ukrainan keskisarjan mestaruuden voitettuaan loppuottelussa Tatjjana Nemtsevan. Toukokuussa Bila saavutti kotikisoissaan Ukrainassa EM-hopeaa, kun hän hävisi loppuottelussa Katarzyna Moczdlowskalle. Hän voitti vielä syyskuussa Poltava Openin ja lokakuussa Ukrainan avoimensarjan mestaruuden.

2014 Bila voitti aluksi helmikuussa Ukrainan mestaruuden raskaassasarjassa ja myöhemmin syyskuussa hän voitti Galizia Cupin Puolassa yli 58-kiloisten sarjassa. Muutama kuukausi myöhemmin Bila saavutti ensimmäisen Euroopan mestaruuden voitettuaan avoimensarjan loppuottelussa Ksenija Zasorinan. Hänestä tuli samalla ensimmäinen ukrainan naisten avoimensarjan Euroopan mestari.

2015 hän oli mukana Berliinin EM-kisoissa, jossa Bila putosi jatkosta toisella kierroksella hävittyään Katarina Holjacille.

2016 Bila oli mukana huhtikuussa Tokion maailmanmestaruuskisoissa, jossa hänen kilpailu päättyi ensimmäiselle kierrokselle.

## Lähteet
Tulevaisuusliike

**Tulevaisuusliike** () on libanonilainen liberaali puolue. Puolue on virallisesti sekulaarinen, mutta sen ensisijaista kannattajakuntaa ovat sunnimuslimit. 

Tulevaisuusliike on ns. Maaliskuun 14. -allianssin jäsen ja sen suurin puolue. 

Puolue on myös *Al Mustaqabal* -lehden, jonka perustajana on Haririn perhe, taustavoima. 

## Lähteet
Valkohanhikit

**Valkohanhikit** (*Drymocallis*) on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvisuku, jonka lajit aiemmin luokiteltiin hanhikkien (*Potentilla*) sukuun. DNA-sekvenssien tutkimus on osoittanut, että valkohanhikit ovat läheisempää sukua *[[Chamaerhodos]]*-suvulle ja pensashanhikeille (*Dasiphora*) kuin varsinaisille hanhikeille (esim. suikerohanhikki), jotka muodostavat pääosan entisestä *Potentilla*-suvusta.

## Lajeja
* preeriavalkohanhikki (*Drymocallis arguta* (Pursh) Rydb.)
* *[[Drymocallis calycina]]*
* *[[Drymocallis corsica]]*
* *[[Drymocallis damghanensis]]*
* *[[Drymocallis discretica]]*
* *[[Drymocallis fissa]]*
* *[[Drymocallis geoides]]*
* *[[Drymocallis glandulosa]]* (Lindl.) Rydb.
* *[[Drymocallis halacsyana]]*
* *[[Drymocallis jailae]]*
* *[[Drymocallis kulabensis]]*
* *[[Drymocallis longisepala]]*
* *[[Drymocallis malacophylla]]*
* *[[Drymocallis poteriifolia]]*
* *[[Drymocallis regisborisii]]*
* valkohanhikki eli kalliovalkohanhikki (*Drymocallis rupestris* (L.) Soják)
* *[[Drymocallis saviczii]]*
* *[[Drymocallis tianschanica]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ITIS: ''Drymocallis'' 
* The Plant List: Drymocallis
Preeriavalkohanhikki

**Preeriavalkohanhikki** (*Drymocallis arguta*) on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikassa. Laji luokitellaan nykyisin valkohanhikkien sukuun, mutta aiemmin se luokiteltiin varsinaisiin hanhikkeihin (*Potentilla*).

## Ulkonäkö ja koko
Preeriavalkohanhikki on monivuotinen ruohokasvi, jolla on parilehdykkäiset lehdet. Lehdyköiden määrä vaihtelee, mutta useimmiten niitä on 7–11. Useimmat lehdet kasvavat ruusukkeesta kasvin juurelta, mutta lehtiä kasvaa jonkin verran myös kukkavarressa vuorottain järjestäytyneinä. Lehdet ovat tiheän ja usein hieman takertuvan karvan peitossa. Kasvilla on yksi suuri pääjuuri, jonka ympärille kasvaa lyhyitä maavarsia; siksi kasvi kasvaa usein tiiviissä rykelmissä.

Mansikankukkia muistuttavat kukat ovat järjestäytyneet tiheäksi rykelmäksi 30–100 senttimetriä pitkän kukkavarren päähän. Samoin kuin mansikankukissa, niissä on viisi valkoista tai kermanväristä terälehteä, joiden välissä on viisi terävää, vihreää verholehteä, sekä keskellä pyöreä emi, jonka ympärillä on kehässä yli 20 hedettä. Mettä erittyy emin alla olevasta renkaasta. Kukat ovat pieniä, joten lyhytkieliset hyönteiset pääsevät helposti käsiksi meteen ja siitepölyyn. Pienet lyhytkieliset mehiläiset käyvät kukissa keräämässä tai syömässä siitepölyä ja mettä, kukkakärpäset saavat ravintoa siitepölystä, kun taas ampiaiset syövät toisinaan mettä. Pölyttyneiden kukkien emeistä kehittyy pienten ruskeiden siementen kärki. Kypsä hedelmä sulkeutuu kuivuneiden verholehtien muodostaman kupin sisälle.

## Muuta
Preeriavalkohanhikin uskotaan olevan puolittain lihansyöjäkasvi. Vuonna 1999 tehdyssä kokeessa useista Tyynenmeren luoteisrannikolla kasvavista kasveista etsittiin viitteitä lihansyönnistä. Kokeessa käytettiin apuna proteiinien hajottamiskykyä sen määrittämiseksi, mitkä kasvit kykenevät tuottamaan proteaasientsyymejä, joilla ne voivat hajottaa potentiaalisen saaliin. Preeriavalkohanhikin havaittiin pystyvän sulattamaan ja imemään 14C-leimattua leväproteiinia, joka oli sijoitettu kasvin tarttuviin karvoihin. Ei kuitenkaan ole tiedossa, tuottiko ruoansulatusentsyymit itse kasvi vai sen pinnalla eläneet mikrobit.

## Lähteet