open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Djane Lavoie-Herz

**Djane Lavoie-Herz** (s. *Lavoie*; 1889 Ottawa, Kanada – ? New York, Yhdysvallat) oli kanadalainen pianisti ja pianopedagogi. Hän opiskeli Montrealissa Alfred La Libertén johdolla ja vuoden 1905 jälkeen Lontoossa, Pariisissa, Berliinissä ja Brysselissä. Viimeksi mainitussa hän sai opetusta sekä La Libertéltä että tämän opettajalta Aleksandr Skrjabinilta. Berliinissä Lavoie-Herzin opettajana toimi Artur Schnabel.

Lavoie-Herzin resitaalit vuosina 1908–1914 Ottawassa, Montrealissa ja muualla saivat paljon myönteistä julkisuutta osakseen. Hän omisti resitaalit erityisesti Franz Lisztin, Skrjabinin ja Johannes Brahmsin töille. Lavoie-Herz ja kirjailija Siegfried Herz olivat 1910-luvun alusta asti aviopari. Pariskunta asettui Torontoon vuonna 1914. Lavoie-Herzin oppilaiden joukossa olivat Margaret McCallum, Edwin Gray ja Estelle Beder.

Lavoie-Herz oletettavasti muutti vuonna 1918 Yhdysvaltoihin, todennäköisimmin New Yorkiin, sillä hän toimi vuosina 1918–1921 Ruth Crawford Seegerin pianonsoiton opettajana. Hänen tiedetään opettaneen yksityisesti vielä 1940–1950-luvuilla, mutta hänen kuolinvuotensa ei ole tiedossa.

## Lähteet
Alfred La Liberté

**Joseph-François Alfred La Liberté** (10. helmikuuta 1882 Saint-Jean, Québec, Kanada – 7. toukokuuta 1952 Montreal, Québec, Kanada) oli kanadalainen säveltäjä, pianisti, pedagogi ja luennoitsija. Hän aloitti pianonsoiton opiskelun aikuisiällä, ja hänen opettajiensa joukossa olivat Dominique Ducharme ja Émiliano Renaud. *[[Le Passe-Temps]]* julkaisi 26. huhtikuuta 1902 hänen isänmaallisen laulunsa *Le Canada*, jonka tekstin oli kirjoittanut Octave Crémazie.

## Elämä
Vuonna 1902 La Liberté lähti Berliiniin jatkamaan opiskelua Paul Lutzenkon, Ernst Baekerin ja Wilhelm Klatten johdolla. Hän pääsi hoveihin esiintymään, mutta palasi Kanadaan, piti 22. marraskuuta 1906 hyvin menestyksekkään resitaalin ja ryhtyi opettamaan sekä Montrealissa että Ottawassa. Kuultuaan Aleksandr Skrjabinin saapumisesta New Yorkiin La Liberté kirjoitti tälle helmikuussa 1907 ja lähti ihailemansa säveltäjän kutsumana New Yorkiin. Skrjabinin kehotuksesta hän lähti takaisin Eurooppaan, jossa hän vietti lisää aikaa Berliinissä ja työskenteli Teresa Carreñon kanssa. Brysselissä hän kohtasi jälleen Skrjabinin ja ryhtyi opiskelemaan tämän johdolla. La Liberté piti resitaaleja Lontoossa.

Palattuaan Montrealiin vuonna 1911 La Liberté avasi studion ja ryhtyi edistämään Skrjabinin teosten tunnettavuutta. Kaksi vuotta myöhemmin hän perusti studion New Yorkiin, jossa hänen työskentelynsä lopetti ensimmäinen maailmansota. Montrealissa La Liberté opetti vuosina 1926–1935 Vincent d'Indy -koulussa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Hélène Baillargeon, Morris Davis, Gérald Desmarais, Hector Gratton, Djane Lavoie-Herz, Antonio Létourneau, Marie-Thérèse Paquin, Wilfrid Pelletier ja Bernard Pinsonneault.

Skrjabinin ja La Libertén ystävyys oli niin syvää, että Skrjabin uskoi jotkin käsikirjoituksensa ystävänsä haltuun. *[[Ekstaasin runoelma]]n* ja viidennen pianosonaatin käsikirjoitukset pysyivät Montrealissa vuoteen 1972, jolloin La Libertén leski sijoitti ne Skrjabinille omistettuun museoon Moskovaan. La Liberté ihaili paitsi Skrjabinia, myös Nikolai Medtneriä ja Marcel Dupréa. Molemmat omistivat hänelle teoksiaan.

## Tuotanto
Harvat La Libertén suurimuotoista töistä tulivat valmiiksi. Kunnianhimoisin teos *Soeur Béatrice* on kolminäytöksinen ooppera, josta kuitenkin on olemassa vain pianonuotinnos. Osia on esittänyt konsertissa Rodolphe Plamondon.

## Lähteet
Võrun kunta

**Võrun kunta** sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa.

## Sijainti
Kunta rajoittuu etelässä Rõugeen, lännessä Antslaan, pohjoisessa Kanepiin, Põlvaan ja Räpinaan, idässä Setomaahan ja Venäjään. Võrun kaupunki sijaitsee Võrun kunnan keskellä.

## Hallinto
Võrun kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Võrun kunta, võrumaalaiset Lasvan, Sõmerpalun ja Vastseliinan kunnat sekä Oravan kunta Põlvamaalta. Võrussa on 10&nbsp;695 asukasta (2023).

Kunta muodostuu Kosen, Parksepan, Sõmerpalun, Vastseliinan ja Väimelan pienkauppaloista (alevik) ja 182 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskuspaikka on Võrun kaupunki.

## Liikenne
Valtatie 2 Tallinnasta Riian–Pihkovan valtatielle kulkee Võrun kautta. Rautatiet Valgan raja-asemalta Koidulan raja-asemalle ja Tartosta Koidulaan kulkevat Võrun kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Antslan kunta

**Antslan kunta** sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa.

## Sijainti
Kunta rajoittuu etelässä Rõugeen, lännessä Valgaan, pohjoisessa Otepäähän ja Kanepiin sekä idässä Võruun.

## Hallinto
Antslan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Urvasten kunta ja vanha Antslan kunta. Kunnassa on 4&nbsp;606 asukasta (1.1.2018).

Kunta muodostuu Antslan epäitsenäisestä kaupungista, Kobelan ja Vana-Antslan pienkauppaloista (alevik) sekä 38 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Antslan kaupunki.

## Liikenne
Rautatie Valgasta Võruun kulkee Antslan kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rõugen kunta

**Rõugen kunta** sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa.

## Sijainti
Kunta rajoittuu etelässä Latviaan, lännessä Valgaan, pohjoisessa Antslaan ja Võruun, idässä Setomaahan ja Venäjään.

## Hallinto
Rõugen kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä vanha Rõugen kunta, Haanjan, Mõnisten ja Varstun kunnat sekä osa Misson kunnasta. Rõugessa on 5&nbsp;551 asukasta (1.1.2018).

Kunta muodostuu Misson, Rõugen ja Varstun pienkauppaloista (alevik) sekä 274 kylästä (küla). Kunnan keskuspaikka on Rõugen pienkauppala.

## Liikenne
Valtatie 7 (E77) Latvian rajalta Venäjän rajalle kulkee Rõugen kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Setomaan kunta

**Setomaan kunta** sijaitsee Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa. Se muodostaa Setumaan kulttuuris-historiallisen alueen Viron-osan.

## Sijainti
Kunta rajoittuu lännessä Rõugeen, Võruun ja Räpinaan, idässä Venäjään. Se koostuu kahdesta maantieteellisesti erillisestä alueesta.

## Hallinto
Setomaan kunta muodostettiin vuoden 2017 kuntauudistuksessa yhdistämällä Meremäen kunta ja Misson kunnan Luhamaan kulmakunnan kylät sekä põlvamaalaiset Mikitamäen ja Värskan kunnat. Setomaalla on 3&nbsp;197 asukasta (1.1.2023).

Kunta muodostuu Värskan pienkauppalasta (alevik) ja 155 kylästä (küla). Kunnan hallinnollinen keskuspaikka on Värska.

## Liikenne
Koidulan rautatieasema on Viron rautatieliikenteen solmukohtia. Se on Venäjän vastainen raja-asema, ja sieltä on rautatie Tarton kautta Tallinnaan ja Valgan kautta Riikaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paaritsa

**Paaritsa** () on entinen inkeriläis-inkeroinen kylä entisessä Kolppanan luterilaisessa seurakunnassa Inkerissä. Kylä sijaitsee nykyään Leningradin alueen Hatsinan piirissä Venäjällä.

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuodelta 1499/1500. Kylään kuului kolme osaa: Suuri Paaritsa (kansankielessä *Vennäin Otsa*), Pieni Paaritsa (*Suomen Otsa*) ja Kolkka (). Suuressa Paaritsassa asui pääosin inkerikkoja (suvut: Makarov, Ivanov, Sysojev, Vasiljev), joilla oli oma tsasouna, kalmisto ja koulussa venäläinen luokka, jossa opetettiin venäjäksi. Suomalaisia sukuja oli Sykiäisiä (18 perhettä). Pieni Paaritsa oli lähes täysin inkeriläinen, niistä suurin suku oli Himasia (28 taloa). Muita sukuja olivat Pupulainen, Koljonen, Björn, Lattu ja Björninen. 

Vuonna 1854 kylässä (*Paritz*) oli asunut 55 inkerikkoa (25 miestä ja 30 naista) ja 340 inkeriläistä (niistä äyrämöisiä 78 ja savakoita 268).

Vuonna 1926 kylässä oli 192 taloa ja 843 asukasta, joista 484 inkeriläisiä. 
Paaritsan elinkeinoja olivat maanviljely ja kiven louhinta, kun aivan kylän lähellä sijaitsi paasikivilouhimot. Toisen maailmansodan aikana kylän miehittivät saksalaisjoukot. Inkeriläisiä oli viety vuosina 1943-1944 Viron kautta Suomeen. Sodan jälkeen osa heistä jäi Suomeen, jotkut pakenivat Ruotsiin. Neuvostoliittoon palanneet eivät vastoin lupauksia päässeet kotikylään, vaan heidät karkotettiin eri puolille Venäjää.. 

## Lähteet
A. I. Walli

**Arvo Ilmari Walli** (24. tammikuuta 1896 – 13. elokuuta 1961) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.

Walli oli WSOY:n vuosina 1924–1946 julkaiseman Suomen Moottorilehden toimittaja.

## Teokset
Nimellä *A. I. Walli*:
* *Moottorivene: rakenne ja hoito*. Teknillinen käsikirjasto 2. WSOY 1923, 2. uud. painos 1928, 3. painos 1937, 4. painos 1950, 5. painos 1953
* *Autoteknillinen käsikirja*; Automobiltechnisches Handbuch'in 10:nnen painoksen mukaan muodostaneet Yrjö Wänttinen, A. I. Walli. Teknillinen käsikirjasto 1. WSOY 1924
* *Uusi autokirja*: Suomen autokoulujen omistajain ja opettajain liitto r.y:n hyväksymä oppikirja; kirj. Onni Pohjanen ja A. I. Walli. WSOY 1934, 6. uud. painos 1942, 7. lisätty painos 1942, 8. lisätty ja tark. painos 1943, 9. lisätty ja täydennetty painos 1944, 10. lisätty painos 1945, 11. täydennetty painos 1946, 12. lisätty ja täydennetty painos 1947, 13. lisätty ja täydennetty painos 1948, 14. lisätty ja täydennetty painos 1950, 16, lisätty ja täydennetty painos 1952, 17. lisätty ja täydennetty painos 1954, 18. uusittu painos 1958
* *Polkupyöräkäsikirja*. WSOY 1944
* *Suomen automobiilikauppiaitten yhdistys r.y. (S.A.Y.) - Automobilhandlarföreningen i Finland r.f. (A.F.F.) 1925-1945*; kirj. A. I. Walli ja Arvo Aalto. Suomen automobiilikauppiaitten yhdistys r.y, Helsinki 1945
* *Auton huoltokirja*. WSOY 1952

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Moottorilehden vuosikerrat 1924-1929 digitoituna Kansalliskirjastossa
Paul Letondal

**Paul Letondal** (25. tammikuuta 1831 Montbenoît, Ranska – 24. heinäkuuta 1894 Montreal, Kanada) oli pianisti, urkuri, sellisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.

Letondal oli sokea varhaisesta lapsuudestaan lähtien.Hän opiskeli pianonsoittoa Pariisissa ennen muuttamistaan Montrealiin vuonna 1852. Jesuiittojen pyynnöstä hän opetti Collège Sainte-Mariessa ja toimi Gesù-kappelin urkurina vuosina 1852–1869. Hän esitti pianistina ja sellistinä muiden muassa Auguste Franchommen tuotantoa ja omia teoksiaan.

Letondalilla oli merkittäviä oppilaita, joihin kuuluivat Édouard Clarke, Euphémie Coderre, Dominique Ducharme, Joseph-A. Fowler, Gustave Gagnon, Calixa Lavallée, Clarence Lucas, Salomon Mazurette, Charles-Marie Panneton, Marie Regnault, Moïse ja Joseph Saucier, Marguerite Sym, Eugénie Tessier sekä Antoinette Wilscam. Letondal oli Québecin musiikkiakatemian perustajajäsen ja puheenjohtaja vuosina 1882–1883 ja 1888–1889. Hän oli myös La Revue canadiennen perustajajäsen ja johtaja. Hän aloitti vuonna 1876 yhteistyön Rosalie Euvrardin kanssa musiikinopetuksen organisoimiseksi Institut Nazarethissa. Hän oli vuodesta 1860 naimisissa Élisabeth Gagnonin kanssa.

Arthur Letondal oli Paul Letondalin poika. Henri Letondal oli Paulin lapsenlapsi.

## Lähteet
Kävelyjalkapallo

**Kävelyjalkapallo** (myös **kävelyfutis**, ) on Isossa-Britanniassa vuonna 2011 kehitetty jalkapallon muoto, joka soveltuu erityisesti ikäihmisille ja liikuntarajoitteisille. Nykyään sitä harrastetaan yli 35 maassa. Juokseminen lisäksi lajissa on kielletty fyysinen kontakti sekä pallon potkaiseminen lantion korkeuden yläpuolelle. Kävelyjalkapalloa voidaan pelata sisällä tai ulkona. 5–6 henkilön joukkueilla pelattaessa kentän koko on 16–35 m × 25–50 m ja 7 henkilön joukkueilla 30–40 m × 50–60 m.

Suomen ensimmäinen virallinen kävelyjalkapalloturnaus *Kukunori Cup* järjestettiin Helsingissä 24.–25. elokuuta 2018. Sen järjestäjinä olivat mielenterveystoipujien ja kehitysvammaisten kulttuuritoimintaa edistävä Kukunori ry, Suomen Palloliitto sekä Punainen kortti rasismille -hanke.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kävelyjalkapallon säännöt  Walking Football United. (englanniksi)
*Kävelyfutiksen Facebook-sivut
Antoine Darquier de Pellepoix

**Antoine Darquier de Pellepoix** (23. marraskuuta 1718 Toulouse – 18. tammikuuta 1802 Toulouse) oli ranskalainen tähtitieteilijä. Häntä yleensä sanotaan Lyyran rengassumun löytäjänä vuonna 1779, mutta itse asiassa hän löysi sen itse uudelleen kun luki Charles Messierin raportin Bode-komeetasta. Hänen kuvaus sumusta oli "... yhtä iso kuin Jupiter ja muistuttaa planeettaa joka on häipymisillään", mikä johti terminologiaan "planetaarinen sumu".

## Lähteet
Paavo Luokkala

**Paavo Taisto Johannes Luokkala** (18. tammikuuta 1941 Alatornio – 1. syyskuuta 2022) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli muun muassa *[[Kansan Lehti|Kansan Lehden]]* päätoimittajana.

Luokkala työskenteli *[[Lahti (lehti)|Lahti-lehden]]* toimittajana 1962–1963 ja *[[Aamulehti|Aamulehden]]* toimittajana 1963–1974. *Kansan Lehden* päätoimittaja hän oli 1974–1988 ja sitten viestintätoimiston johtaja 1988–1990, *Ilta-Tampere*-lehden päätoimittaja 1990, *Iltatähti*-lehden 1991 ja viestintäpalvelutoimiston johtaja vuodesta 1991. Puoluekannaltaan hän oli sosiaalidemokraatti. Luokkalalla oli useita sanomalehtialan ja Tampereen seudun luottamustoimia. Luokkala on toiminut myös Tampereen Runo- ja kulttuuriyhdistyksen puheenjohtajana. Hän toimi myös Tampereen Puhelinosuuskunnan ja sen jatkajien Tampereen Puhelin Oyj:n ja Soon Communications Oyj:n hallituksen puheenjohtajana 1980–1997 sekä Suomen Sanomalehtimiesliiton (Suomen Journalistiliitto) hallituksen jäsenenä ja varapuheenjohtajana 1965–1975 ja Päätoimittajien yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1976–1978.

Luokkala kuoli syyskuussa 2022 syöpään.

## Lähteet
Louis Faidherbe

**Louis Léon César Faidherbe** (3. kesäkuuta 1818 Lille – 29. syyskuuta 1889 Pariisi) oli ranskalainen siirtomaa-ajan kenraali, joka toimi Senegalin kuvernöörinä.

Vaatimattomiin oloihin syntynyt Louis Faidherbe valmistui Palaiseaun polyteknisestä koulusta ja liittyi armeijan pioneerijoukkoihin vuonna 1840. Hän palveli Algeriassa vuosina 1843–1846 ja 1849–1852 sekä Guadeloupella ja Martiniquella vuosina 1848–1849.

Faidherbe lähetettiin Senegaliin vuonna 1852. Hän toimi Ranskan siirtomaan kuvernöörinä vuosina 1854–1861 ja 1863–1865. Faidherben johdolla ranskalaiset ajoivat Umar Tallin johtamat tukulorit pois Senegaljoen alajuoksulta, alistivat pohjoisen maurit, perustivat Médinen linnoituksen ja Dakarin satamakaupungin sekä liittivät Cayorin wolofikuningaskunnan Ranskan omistuksiin. Faidherbe loi hajanaisista kauppa-asemista laajan siirtomaan ja valmisteli sen laajentumista Länsi-Afrikan sisämaahan.

Saksan ja Ranskan sodan aikana Faidherbe toimi Ranskan pohjoisarmeijan komentajana. Hänet valittiin Ranskan kansalliskokouksen edustajaksi vuonna 1871 ja senaattoriksi vuonna 1879. Faidherbe sai Ranskan kunnialegioonan suurkanslerin arvonimen vuonna 1880. Hän on kirjoittanut useita teoksia Senegalin kansoista ja kielistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Praybeyt Benjamin

**Praybeyt Benjamin** on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut filippiiniläinen tagaloginkielinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Wenn Deramas. 

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kap Verden kansalliskirjasto

**Kap Verden kansalliskirjasto** (, lyh. BN) on Praian kaupungissa toimiva Kap Verden kansalliskirjasto. Se on avattu vuonna 1999. Kirjaston kokoelmiin kuului vuonna 2008 noin 25&nbsp;000 teosta (voluumia).

YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan Kap Verden aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia 86,8 prosenttia (vuonna 2015).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IFLA: Cape Verde   (ifla-world-report.org)
Parhaan vaihtoehtoalbumin Grammy-palkinto

**Parhaan vaihtoehtoalbumin Grammy-palkinto** () on vuosittaisessa Grammy-palkintogaalassa jaettava palkinto vuoden parhaalle vaihtoehtorock-albumille. Palkintoa on jaettu vuodesta 1991.

The White Stripes, Radiohead, Beck ja St. Vincent ovat voittaneet palkinnon kolme kertaa.

## Voittajat
* 1991: Sinéad O’Connor – *[[I Do Not Want What I Haven’t Got]]*
* 1992: R.E.M. – *[[Out of Time]]*
* 1993: Tom Waits – *[[Bone Machine]]*
* 1994: U2 – *[[Zooropa]]*
* 1995: Green Day – *[[Dookie]]*
* 1996: Nirvana – *[[MTV Unplugged in New York]]*
* 1997: Beck – *[[Odelay]]*
* 1998: Radiohead – *[[OK Computer]]*
* 1999: Beastie Boys – *[[Hello Nasty]]*
* 2000: Beck – *[[Mutations]]*
* 2001: Radiohead – *[[Kid A]]*
* 2002: Coldplay – *[[Parachutes]]*
* 2003: Coldplay – *[[A Rush of Blood to the Head]]*
* 2004: The White Stripes – *[[Elephant (albumi)|Elephant]]*
* 2005: Wilco – *[[A Ghost Is Born]]*
* 2006: The White Stripes – *[[Get Behind Me Satan]]*
* 2007: Gnarls Barkley – *[[St. Elsewhere]]*
* 2008: The White Stripes – *[[Icky Thump]]*
* 2009: Radiohead – *[[In Rainbows]]*
* 2010: Phoenix – *[[Wolfgang Amadeus Phoenix]]*
* 2011: The Black Keys – *[[Brothers (albumi)|Brothers]]*
* 2012: Bon Iver – *[[Bon Iver (albumi)|Bon Iver]]*
* 2013: Gotye – *[[Making Mirrors]]*
* 2014: Vampire Weekend – *[[Modern Vampires of the City]]*
* 2015: St. Vincent – *[[St. Vincent (albumi)|St. Vincent]]*
* 2016: Alabama Shakes – *[[Sound & Color]]*
* 2017: David Bowie – *[[Blackstar (albumi)|Blackstar]]*
* 2018: The National – *[[Sleep Well Beast]]*
* 2019: Beck – *[[Colors (albumi)|Colors]]*
* 2020: Vampire Weekend – *[[Father of the Bride (albumi)|Father of the Bride]]*
* 2021: Fiona Apple – *[[Fetch the Bolt Cutters]]*
* 2022: St. Vincent – *[[Daddy’s Home]]*
* 2023: Wet Leg – *[[Wet Leg (albumi)|Wet Leg]]*
* 2024: Boygenius – *[[The Record]]*
* 2025: St. Vincent – *[[All Born Screaming]]*
* 2026: The Cure – *[[Songs of a Lost World]]*

## Lähteet
Paula Rossi

**Paula Rossi** (ent. Huhtala, os. Heikkinen, s. (s. 14. elokuuta 1962 Lahti) on suomalainen kielitieteilijä. Hän on Oulun yliopiston pohjoismaisen filologian professori vuodesta 2003 alkaen. 

Rossi väitteli tohtoriksi Oulun yliopistossa vuonna 1996. Hänen vastaväittäjänään toimi professori emeritus Rune Ingo Vaasan yliopistosta ja tilaisuuden kustoksena professori emerita Irma Sorvali. Hän on toiminut opetustehtävissä Oulun yliopiston saksan, ranskan ja pohjoismaisten kielten laitoksessa vuodesta 1987, lehtorina vuodesta 1991. Hetken Rossi kokeili myös ruotsin opettamista Rajakylän yläasteella Oulussa. Apulaisprofessorin virkaa hän hoiti vuosina 1994–1995 ja pohjoismaisten kielten professorin virkaa vuosina 2001–2002. Hänen tutkimusaiheitaan ovat olleet muun muassa ruotsalaiset lainat Oulun murteessa ja ruotsinkielisen väestön kielellinen ja kulttuurinen vaikutus Oulun seudulla, ja hän tutkii kääntämisen opettamista.  Hän on toiminut puheenjohtajana tutkimusryhmässä, joka selvitti luokanopettajaopiskelijoiden ruotsin kielen taitoa.

## Teokset
* *Föredrag vid sjunde sammankomsten för beskrivingen av svenskan i Finland, Uleåborg 19-20 april 2002*, Irma Sorvali & Paula Rossi (red) Oulu: Oulun yliopisto, 2003. (Acta Universitatis Ouluensis. ISSN 0355-3205; 49) ., .
* *Från översättning till etik: en festskrift till Irma Sorvali på hennes 60-årsdag den 15 oktober 2005*, Paula Rossi (red) Oulu: Oulun yliopisto, 2005 (Acta Universitatis Ouluensis. ISSN 0355-3205; 64) ., .
* *Maantieteellinen väitöskirja Pohjanmaasta = Dissertatio geographica de Ostrobotnia 1734*, Petrus Nicolaus Mathesius; suomennos: Timo Sironen, Paula Rossi; toimituskunta: Maija Kallinen ym. Oulu: Oulun yliopisto, 2008 .
* *Oulun yliopiston kahdeksas tohtoripromootio 2009*, toimittajat: Paula Rossi ym.. Oulu: Oulun yliopisto, 2009 .
* *Svenska klubben i Uleåborg 2000-2010 -- Oulun ruotsalainen klubi 2000-2010*, redaktörer: Paula Rossi, Markus H. Korhonen. Uleåborg: Svenska klubben i Uleåborg, 2010 .
* *Tidskriften Nordiska Språk: artiklar, smärre bidrag och recensioner 2001-2010*, Harry Lönnroth, Nina Pilke, Paula Rossi (red.) Vasa: Vaasan yliopisto, 2013 (Publikationer från Vasa universitet, ISSN 0788-6667; 301) (Publikationer från Vasa universitet, ISSN 0788-6691; 48) (Vaasan yliopiston julkaisuja. ISSN 0788-6667; 301) (Vaasan yliopiston julkaisuja. ISSN 0788-6691; 48) .
* *Svenskan i Finland 14*, Riitta Kosunen, Kirsi Lepistö ja Paula Rossi (red.) Oulu: Oulun yliopisto, 2014 (Studia humaniora Ouluensia, ISSN 1796-4725; 14) .
* *Kuka opettaa ruotsia?: ruotsin kielen opettamiseen kelpoisuuden tuottavien koulutusten arviointi*, Paula Rossi, Anne Ainoa, Olli Eloranta, Marita Grandell, Minna Lindberg, Jonna Pasanen, Arto Sihvonen, Outi Hakola, Tuula Pirinen. (Julkaisut, Kansallinen koulutuksen arviointikeskus, ISSN 2342-4176; 2017, 14) .

## Lähteet
Anja Alanko

**Anja Kaarina Alanko**, o.s. *Levoniemi* (11. marraskuuta 1942 Helsinki – 1. toukokuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen luomuasiantuntija ja Luomuliiton perustajajäsen.

Alanko oli päätyönään vuodesta 1967 Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan Viikin tiedekirjaston amanuenssi. Sen ohella hän toimi vaihtoehtoisia viljelytapoja edistävissä järjestöissä, muun muassa Biodynaamisessa yhdistyksessä sekä Elävä Maa -yhdistyksen ja Maatiainen ry:n toiminnanjohtajana, ja koulutti ja kirjoitti aiheesta lehtiartikkeleita ja kirjoja. Hän oli 1980-luvulla Helsingin kaupunginvaltuutettu.

## Teokset
* *Luonnonmukainen marjanviljely: opas ammattiviljelijöille ja kotipuutarhureille*, toim.: Annikki Lappalainen, Hannele Vainio, Anja Alanko. 1987 
* *Luonnonmukaisen viljelyn kirjallisuutta Helsingin yliopiston maatalouskirjastossa*, koonneet Anja ja Pentti Alanko; toim. Sampsa Heinonen. 1989 
* *Luonnonmukainen vihannesviljely: opas kotipuutarhureille ja pienimuotoisen myyntiviljelyn harjoittajille*, toimittanut Hannele Vainio; kirjoittajat: Anja Alanko. 1991
* *Eko-open tietolähteet*, toimitus: Anja Alanko, luokitus, Susanna Pitkänen, toimitus. 1992 

## Lähteet
Valtakunnanpakovero

**Valtakunnanpakovero** () oli maastapoistumisvero pääomanliikkeille, jonka Weimarin tasavalta sääti estääkseen pääomapaon ulkomaille. Valtakunnanpresidentti Paul von Hindenburg antoi tästä asetuksen 8. joulukuuta 1931. Vero perittiin, jos yksilön varat ylittivät 200&nbsp;000 RM tai vuositulot ylittivät 20&nbsp;000 RM. Vero oli 25&nbsp;%. Tuolloin 200&nbsp;000 RM vastasi 47&nbsp;600 dollaria (määrä vastasi 766&nbsp;000 dollaria vuonna 2017).

Kolmannen valtakunnan aikana pakoveron tarkoitus ei enää ollut niinkään estää rikkaiden kansalaisten muuttoa. Pikemminkin juutalaisten lähtö oli toivottua ja sallittua &#x2014; jopa Puolan valtauksen jälkeen &#x2014; kunnes Heinrich Himmler kielsi juutalaisten maastamuuton 23. lokakuuta 1941. Siihen asti veroilla pakkolunastettiin osa maasta ajettujen juutalaisten omaisuudesta.

## Lähteet
Bowenin reaktiosarja

**Bowenin reaktiosarjat** ovat geologiassa petrologi Norman L. Bowenin kehittämiä kuvauksia mineraalien kiteytymisjärjestykselle magmassa, kun se altistuu fraktioivalle kiteytymiselle (mineraalisaostumat poistuvat ja erottuvat sulasta heti muodostumisensa jälkeen). Bowen tutki jauhettuja kivinäytteitä, joita hän sulatti, ja joiden hän antoi kiteytyä uudelleen. Tutkimustensa perusteella Bowen muotoili reaktiosarjansa, jota pidetään edelleen basalttisen magman idealisoituna kiteytymisjärjestyksenä.

## Kuvaus

Magman kiteytymistulos määräytyy sen kemiallisen koostumuksen (erityisesti piihappopitoisuuden) ja jäähtymishistorian perusteella. Ensimmäiseksi kiteytyvät ne mineraalit, joiden sulamislämpötila on korkein.

Reaktiosarjassa on kaksi haaraa, jatkuva ja epäjatkuva. Epäjatkuva haara muodostuu Fe–Mg-pitoisista mineraaleista (oliviini, pyrokseeni, sarvivälke, biotiitti), sillä ne voivat muuttua toisikseen jäähtymisen edetessä, jos ne ovat kemiallisesti yhteensopimattomia niitä ympäröivän sulan kanssa. Jatkuva haara muodostuu plagioklaasimaasälvistä siten, että ensimmäiseksi kiteytyy Ca-pitoinen anortiitti, ja viimeiseksi Na-pitoinen albiitti. Reaktiosarjan alapäässä on kvartsi, joka on puhdasta piidioksidia, ja jonka sulamislämpötila on noin 700&nbsp;°C.

Jos magman piihappopitoisuus on alhainen, reaktiosarja ei etene kovin pitkälle, ja kiteytymistuloksena saadaan gabroluokan kiviä (päämineraaleina Ca-plagioklaasi ja pyrokseeni). Jos magman piihappopitoisuus on korkea, reaktiosarja etenee loppuun saakka ja kiteytymistuloksena saadaan graniittinen kivi (päämineraaleina kvartsi, kalimaasälpä, Na-plagioklaasi ja biotiitti).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bowen's Reaction Series
Havannan lento-onnettomuus

**Havannan lento-onnettomuus** voi tarkoittaa seuraavia onnettomuuksia:

* Aeroflotin lento 331, vuonna 1977 Havannassa tapahtunut lento-onnettomuus
* Cubana de Aviaciónin lento 9646, vuonna 1989 Havannassa tapahtunut lento-onnettomuus
* Cubana de Aviaciónin lento 972, vuonna 2018 Havannassa tapahtunut lento-onnettomuus
Michael Curry

**Michael Bruce Curry** on Yhdysvaltain episkopaalisen kirkon nykyinen johtaja. Hänet valittiin virkaan vuonna 2015 ja hän on ensimmäinen afroamerikkalainen virassa. Aiemmin hän toimi Pohjois-Carolinan piispana.

Curry vihittiin papiksi vuonna 1978. Hän on puolustanut julkisesti esimerkiksi samaa sukupuolta olevien avioliittoja.

Michael Curry toimitti saarnan prinssi Harryn ja Meghan Marklen häissä Windsorin linnassa vuonna 2018.

## Lähteet
William Ponty

**Amédée William Merlaud-Ponty** (4. helmikuuta 1866 Rochefort-sur-Mer – 13. kesäkuuta 1915 Dakar) oli ranskalainen siirtomaavirkailija. Hän toimi Ylä-Senegalin ja Nigerin varakuvernöörinä vuosina 1904–1908 ja Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernöörinä vuosina 1908–1915.

William Ponty syntyi keskiluokkaiseen perheeseen ja valmistui juristiksi 22-vuotiaana. Hän aloitti harjoittelijana meriministeriön siirtomaaosastolla vuonna 1888 ja toimi Louis Archinardin sihteerinä tämän valloitusretkillä Ranskan Sudanissa vuosina 1890–1893. Vuonna 1894 Ponty nimitettiin Senegalin kansliapäälliköksi Saint-Louisiin. Vuonna 1896 hän toimi Joseph Gallienin alaisena hallintovirkailijana Madagaskarissa, mutta sai seuraavana vuonna pyynnöstään siirron Sudaniin Djennén piirin komendantiksi.

Ranskan Sudanin varakuvernöörin Edgard de Trentinian palattua Ranskaan vuonna 1899 Ponty toimi hänen sijaisenaan vuoteen 1904, jolloin hänet nimitettiin Ylä-Senegalin ja Nigerin varakuvernööriksi. Alueensa hyvin tuntenut virkamies oli vastuussa sotilashallinnon korvaamisesta siviilihallinnolla, taivutti puolelleen paikallisen eliitin, kehitti talouselämää ja taisteli orjuutta vastaan.

Vuonna 1908 Ponty nimitettiin Ernest Roumen jälkeen Ranskan Länsi-Afrikan kenraalikuvernööriksi Dakariin. Hän sai vastuulleen viiden ja myöhemmin kahdeksan siirtomaan muodostaman, pinta-alaltaan valtavan federaation, jossa oli noin 12 miljoonaa asukasta. Pontyn aikana rakennettiin rautateitä ja satamia, kehitettiin maanviljelyä, karjataloutta ja kaupankäyntiä sekä perustettiin kouluja, joista tunnetuin on hänen kuolemansa jälkeen uudelleen nimetty École normale William-Ponty. Katsomuksiltaan tasavaltalainen Ponty oli ”rotupolitiikassaan” paternalistinen ja pyrki saamaan afrikkalaiset tekemään yhteistyötä kotimaansa ja Ranskan hyödyksi. Hän oli myös Charles Manginin ohella yksi ensimmäiseen maailmansotaan osallistuneen Ranskan afrikkalaisarmeijan suunnittelijoista. Ponty kuoli kesken virkakautensa virtsamyrkytykseen.

## Lähteet
György Terebesi

**György Terebesi** (23. heinäkuuta 1932 Budapest – 31. joulukuuta 2021 Québec) oli unkarilaissyntyinen viulisti ja pedagogi, joka sai myöhemmin myös Saksan (1970) ja Kanadan (1986) kansalaisuudet. Hän opiskeli viulunsoittoa ja kamarimusiikkia Budapestissa konservatoriossa (1948–1950) ja Franz Liszt -akatemiassa (1950–1954). Lähdettyään Unkarista vuonna 1956 hän täydensi opintojaan Pariisissa vuosina 1957–1959.

Terebesi piti konserttisarjojen orkesterien kanssa Pariisissa, Nancyssa ja Monte-Carlossa sekä resitaaleja Ranskassa, Saksassa, Etelä-Amerikassa ja Pohjois-Afrikassa. Tämän jälkeen hän toimi eri orkestereiden konserttimestarina Münchenissä, Pforzheimissa ja Frankfurtissa. Vuonna 1973 hän tulkitsi Johann Sebastian Bachin konserttoja kiertueella Henryk Szeryngin kanssa. CAMMAC kutsui hänet vuosiksi 1971–1973 opettamaan viulunsoittoa ja kamarimusiikkia. Vuonna 1981 Terebesi asettui Québeciin ja pääsi Lavalin yliopiston professoriksi. Vuonna 1982 hänestä tuli Laval-jousikvartetin ensimmäinen viulisti. Hän oli perustamassa kyseistä kvartettia.

## Lähteet
Karl Verner Palander

**Karl Werner Palander** (6. huhtikuuta 1861 Lempäälä – 5. helmikuuta 1932 Tampere) oli suomalainen juristi ja Tampereen kaupunginviskaali. Hän rakennutti Tampereen Keskustorin varrella sijaitevan Palanderin talon.

Karl Werner Palanderin vanhemmat olivat Lempäälässä Kuljun kartanon omistanut tilanomistaja Knut Viktor Palander (1828–1915) ja Rosina Matilda Sanmark. Hän pääsi ylioppilaaksi 1879 Helsingin alkeisopistosta ja suoritti oikeustutkinnon Helsingin yliopistossa 1883. Palander sai varatuomarin arvon 1885.

Toimittuaan pari vuotta Tampereen maistraatin ja raastuvanoikeuden suomenkielen kielenkääntäjänä Palander nimitettiin 1886 ylimääräiseksi kopistiksi Suomen senaattiin, jossa hän myöskin lyhyen ajan hoiti senaatin yleisen kanslian ylimääräisen kielenkääntäjän virkaa. Palander oli Tampereen kaupunginviskaalina 1888–1926 jääden sitten eläkkeelle. Palander perusti 1888 Tampereen ensimmäisen asianajotoimiston.

Verner Palander viljeli vuodesta 1889 alkaen Lempäälän Kuljussa Nikkilän perintötilaa, raivattuaan sen uudisviljelyksen. Hän harrasti metsästystä ja kalastusta ja perusti Kuljun metsästysseuran vuonna 1911 sekä Hämeen urheilukalastajain yhdistyksen vuonna 1927.

Palander osti tontin Keskustorin etelälaidalta osoitteesta Keskustori 7 vuonna 1897. Suunnitelmana oli rakennuttaa jugendtyylinen talo. Projektin arkkitehdiksi hän palkkasi Birger Federleyn. Idän puoleinen osa talosta valmistui Federleyn suunnitelmien mukaisesti vuonna 1901. Pariisin vuoden 1900 maailmannäyttelyn innoittamana Palander halusi muuttaa suunnitelmia, ja keskeneräistä länsipuolta varten hän tilasi uudet piirustukset Vihtori Heikkilältä. Federley ei asiasta riemastunut vaan nosti kanteen piirustustensa luvattomasta muuttamisesta. Aleksis Kiven katuun rajoittuva länsipuoli valmistui neljä vuotta myöhemmin vuonna 1905. Heikkilä korotti rakennuksen länsinurkassa olevaa tornia ja lisäsi siihen parvekeloggioita. Rakennukseen tuli myös ateljee Palanderin kuvanveistoa harrastanutta puolisoa Viivi Palanderia varten. Palanderin jälkeen talo siirtyi Suomen Pankin omistukseen.

Karl Werner Palander oli naimisissa 1890–1905 Flora Olivia Lindbohmin kanssa ja avioeron jälkeen toisen kerran naimisissa vuodesta 1905 ruotsalaisen Selma Johanna Steningin kanssa.

## Teoksia
Nimellä *K. W. Palander*:
* *Slägten Palander. Genealogisk studie*. Tavestehus 1895

## Lähteet
Glöð

**Glöð** (myös **Glod** tai **Glut**, muinaisnorjaa "iloinen" tai "hiillos") on tarukuningatar pohjoismaisessa *Þorsteins saga Víkingssonarissa* eli Thorstein Viikinginpojan saagassa.

Glöðin isä on Jotunheimin Grímr Grímsgarðrilainen ja äiti tämän vaimo Alvör, Alfheimin kuninkaan Álf Vanhan sisko. Glöð on Login vaimo ja heillä on kaksi tytärtä, Eisa ja Eimyrja.

Skandinaavisessa mytologiassa Logi on tulijättiläinen, jumala ja tulen henkilöitymä *[[Proosa-Edda|Proosa-Eddan]]* mukaan. Myös Glöðia ja heidän tyttäriään pidetään joskus jumalattarina. Tämän vuoksi, ja koska Glöðin vanhemmat ovat kotoisin myyttisistä maailmoista, lienee Glöð mytologinen henkilö historiallisen sijaan. Glöðiä pidetään joskus virheellisesti myös Loki-nimisen jumalan vaimona.

## Katso myös
* Fornjótr, Glöðin appi

## Lähteet
* Anderson, Rasmus B. (1877). *Viking Tales of the North*. Chicago: S. C. Griggs & Co.
* Anderson, Rasmus B. (1880). *The Younger Edda*. Chicago: S. C. Griggs & Co.

### Viitteet
Toein Ōedo-linja

**Toein Ōedo-linja** () on Tokion metropolin liikennelaitoksen operoimaan Toei-metroon kuuluva metrolinja Tokiossa, Japanissa. Se on numeron 6 muotoinen: linja kulkee Neriman erillisalueen Hikarigaokasta Shinjukuun ja kiertää sitten Tokion keskusta-alueen ympäri. Linjalla on 38 asemaa.

Vuosina 2016–2017 linjalla oli keskimäärin 933&nbsp;621 matkustajaa päivässä. Vuonna 2016 sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 155 prosenttia kapasiteetista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Toein Shinjuku-linja

**Toein Shinjuku-linja** () on Tokion metropolin liikennelaitoksen operoimaan Toei-metroon kuuluva metrolinja Tokiossa, Japanissa. Se kulkee Shinjukun erillisalueen Shinjukun metroasemalta Chiban prefektuurin Ichikawan kaupunkiin Motoyawatan metroasemalle. Linjalla on 21 asemaa.

Shinjuku-linja on Keiō-rautatieyhtiön junien läpiajettavissa, sillä linjan länsipäästä Shinjukusta on yhteys Keiōn uudelle linjalle ja sitä kautta Keiō-linjalle.

Vuosina 2016–2017 linjalla oli keskimäärin 745&nbsp;889 käyttäjää päivässä. Vuonna 2016 sen täyttöaste oli aamun ruuhka-aikana 158 prosenttia kapasiteetista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Shinjuku-linja

**Shinjuku-linja** () voi viitata seuraaviin metro- tai rautatielinjoihin:

* Toein Shinjuku-linja, Tokion metropolin liikennelaitoksen liikennöimä metrolinja
* Seibun Shinjuku-linja, Seibu-rautateiden liikennöimä rautatielinja
* Shōnan–Shinjuku-linja, JR:n liikennöimä rautatielinja
Blank

**Blank** on norjalainen nuorille suunnattu draamasarja, jossa seurataan pääosissa olevien nuorten elämää lukion jälkeen. Sarja julkaistaan suursuosioon nousseen norjalaissarjan *[[Skam]]in* kaltaisesti reaaliajassa verkossa. Ensimmäinen sarjaan liittyvä viestiketju julkaistiin 14. huhtikuuta 2018. Sunnuntaisin viikon aikana julkaistut klipit esitetään kokonaisina jaksoina. Ensimmäinen kausi julkaistiin Norjassa huhti–kesäkuussa 2018. Toisen kauden kerrottiin tulevan syksyllä 2018, mutta se julkaistiinkin vasta keväällä 2019. Kolmas kausi esitettiin syksyllä 2019.

Sarjasta on tehty yhteensä kolme tuotantokautta ja ne kaikki on julkaistu Yle Areena-suoratoistopalvelussa.

## Rooleissa
### Ensimmäinen tuotantokausi

## Jaksot
### Ensimmäinen tuotantokausi

## Aiheesta muualla
* Sarjan kotisivut 
* ''Blank'' Yle Areenassa

## Lähteet
Antti Lindeblom

**Antti Lindeblom** (23. joulukuuta 1880 Rautalampi – 1954) oli suomalainen taidemaalari, joka tunnettiin erityisesti muotokuvamaalarina.

Lindeblomin vanhemmat olivat kruununvouti Johan Edvard Lindeblom ja Johanna Mathilda o.s. Wesslin. Lassilan kartanossa Rautalammilla lapsuutensa viettänyt Antti Lindeblom harrasti musiikkia ja soitti veljiensä kanssa perhekvartetissa. Hän kävi Kuopion lyseota ja pääsi sieltä ylioppilaaksi. Lindeblom opiskeli 1900-luvun alussa Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja valmistui piirustuksenopettajaksi. Hän toimi opettajana Helsingin Suomalaisessa Reaalilyseossa ja Helsingin yliopiston piirustuslaitoksella.

Lindeblom maalasi pääasiassa muotokuvia mutta myös maisemamaalauksia. 

Lindeblom oli tunnettu Suomen ehkä enimmin käytettynä taulujen jäljentäjänä. Useat taitelijat kääntyivät hänen puoleensa, kun oli kyse heidän taulujensa jäljentämisestä, koska heidän taulunsa Lindeblomin käsissä tulivat niin lähelle alkuperäistä ettei sitä ja kopiota maallikko saattanut erottaa. Lindeblom kopioi vuosikymmenien ajan Suomen vanhojen sukujen kuvagallerioista satoja monistuksia sukujen eri jäsenille ja täten hän oli Suomen aateliston hovimaalari. Lindeblom teki myös öljymaalauksia edesmenneistä henkilöistä, joista oli ainoastaan usein varsin kehnojakin valokuvia olemassa. Hän vieraili myös Ruotsissa aika ajoittain jäljentäen myös siellä Ruotsin aatelin sukutauluja. Antti Lindeblom sai alkuopetuksensa Albert Edelfeltin atelieerissa.

Antti Lindeblomin vanhempi veli oli Ikaalisten kirkkoherra, rovasti Hugo Alfred Kalaja (1872–1946), jonka luona Lindeblom oli pitkiä aikoja sotavuosina Helsingin pommituksia paossa.

## Maalauksia
* *Rautalampilainen tyttö L.P. (Liisa Peura)*. 1906
* *Vettä kantava nainen*. 1908
* *Kauppaneuvoksetar Aina Peuran muotokuva*. 1951
* Emmy Achtén ja Alma Fohströmin muotokuvat Kansallisoopperan Alminsalissa.
* Useita Helsingin yliopiston professorien ja opettajien muotokuvia muun muassa Kalle Rikalan ja Antti Pietilän muotokuvat
* Aarne Pohjosen muotokuva, lahjoitettu Rautalammin museolle 2023

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia : Antti Lindeblom
Taina Kangas

**Taina Kangas** (s. 1962 Ypäjä) on kansallispukukeskuksen kansallispukukonsultti ja kansallispukuraadin sihteeri.

## Koulutus ja toiminta
Kangas opiskeli Wetterhoffilla ja työskenteli valmistuttuaan Wetterhoffin ammattiompelimossa. Hän perusti oman ompelimon vuonna 1985 ja tuotteisti kansallispukujen työohjeet ja kaavoituksen. Kangas valmistui Hämeen ammattikorkeakoulusta muotoilun koulutusohjelmasta vuonna 2003 ja aloitti kansallispukukeskuksen kansallispukukonsulttina vuonna 2010.

## Lähteet
Emi Kawabata

**Emi Kawabata** (, s. 13. helmikuuta 1970 Sapporo) on japanilainen alppihiihtäjä.

Kawabata sijoittui Vailissa MM-kilpailuissa 1989 syöksylaskussa viidenneksi. Olympialaisiin Kawabata osallistui kolme kertaa vuosina 1988, 1992 ja 1994. Paras sijoitus tuli Albertvillen syöksylaskusta, kun Kawabata laski 11:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Kawabata kilpaili ensimmäisen kerran Furanon supersuurpujottelussa helmikuussa 1991. Parhaimmillaan hän sijoittui kolmanneksi St. Antonin syöksylaskussa joulukuussa 1993.

## Lähteet
Tapio Saarelainen

**Tapio A. M. Saarelainen** (s. 1966) on suomalainen tutkija, sotatieteiden tohtori, majuri ja Lappeenrannan teknillisen yliopiston dosentti. Hän on kirjoittanut kaksi kirjaa Simo Häyhästä. Hän haastatteli Häyhää useita kertoja ja kävi kirjeenvaihtoa tämän kanssa. Hän on toiminut aiemmin Maanpuolustuskorkeakoulussa tutkijana.

## Teokset
* Sankarikorpraali Simo Häyhä. Apali, 2006 
* Taistelija 2020: jalkaväen kärkitaistelija. Maasotakoulu, 2007 
* Improving the performance of a dismounted Future Force Warrior by means of C⁴I²SR, Finnish National Defence University, 2013 
* Simo Häyhä: talvisodan legendaarinen tarkka-ampuja, Readme.fi, 2017

## Lähteet
Leena Holst

**Leena Holst** (s. 1944) on tutkija ja kansallispukuraadin varapuheenjohtaja.

## Koulutus ja toiminta
Holst opiskeli Wetterhoffin kotiteollisuusopettajaopistossa. Hän toimi kansanpukujen ja kansallispukujen tutkijana Suomen kansallispukuneuvostossa vuosina 1981–2008. Holst on toiminut Suomen kansallispukukeskuksen nimeämänä asiantuntijana muun muassa Jääsken kansallispuvun pukutarkistuksessa.

## Julkaisut
*Holst 1986: *Kansallispukujen perinteinen valmistus. Esiliina*., Kotiteollisuus 3/1986. Eripainos Suomen kansallispukuneuvosto.
*Holst 1993: *Finnische Volkstrachten. Finnische Themen / Finnish National Costume. Finnish Features / Folkdräkter I Finland. Finländska Teman*. Ulkoasiainministeriö. Helsinki.
*Holst - Somerma 1981-1983: *Kansallispukujen perinteinen valmistus: Taustaa. Paita.*, Kotiteolisuus 3/1981. *Hame.,* Kotiteollisuus 4/1981. *Liivi.,* Kotiteollisuus 1/1982. *Irtotaskut.,* Kotiteollisuus 4/1983. Eripainokset Suomen kansallispukuneuvosto.
*Holst 2011: Kansallispuku. Maahenki Oy

## Katso myös
* Kansallispukuraati
* Kansallispukuneuvosto
* Kansallispuku

## Lähteet
Bettany Hughes

**Bettany Hughes** (s. 1967 Lontoo) on englantilainen historioitsija, tietokirjailija ja toimittaja. Hän on uransa aikana muun muassa kirjoittanut kirjoja, opettanut Oxfordin ja Cambridgen yliopistoissa sekä käsikirjoittanut ja juontanut dokumenttielokuvia ja -sarjoja. Hughesille myönnettyihin tunnustuksiin lukeutuvat esimerkiksi Euroopan kulttuuriperintöpalkinto ja OBE-arvo.

## Henkilökohtainen elämä
Hughes syntyi ja varttui länsi-Lontoossa. Hänen isänsä Peter Hughes on näyttelijä ja hänen veljensä Simon Hughes on kriketinpelaaja ja journalisti.

Hughes on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

## Kirjat

* *Helen of Troy: Goddess, Princess, Whore* (2005)
* *The Hemlock Cup: Socrates, Athens and the Search for the Good Life* (2011)
* *Istanbul: A Tale of Three Cities* (2017)
**Venus and Aphrodite* (2019)
**The Seven Wonders of the Ancient World* (2024)

## Lähteet
Eino Salmela

**Karl Einar (Kaarlo Eino) Salmela** (aik. *Sundström*; 5. maaliskuuta 1876 Helsinki – 11. marraskuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, ja teatteriohjaaja. Hän toimi 1900- ja 1910-luvuilla ohjaajana Kansallisteatterissa ja  varieteeteatteri Helikonissa.

Salmela esiintyi pääosassa elokuvassa ''Rikosten runtelema'' (1915) ja sivuosissa elokuvissa ''Tukkijoella'' (1928) ja *[[Herrat täysihoidossa]]* (1933).

Vuonna 1895 Salmela oli liittynyt vanhan Arkadian henkilökuntaan ja näytteli siellä erilaisia osia kunnes hänet vuonna 1904 valittiin Kansallisteatterin ohjaajaksi, mistä toimesta hän seuraavana keväänä siirtyi Tampereen Teatterin johtajaksi. Vuonna 1906 hän luopui tästä tehtävästä. Tämän jälkeen Salmela perusti kiertävän *Suomalainen näyttämö* nimisen teatterin, jossa toimi myös johtajana. Tämän lisäksi hän toimi teatterinjohtajana ainakin Porissa Alphan näyttämöllä ja taiteellisena johtajana teatteri Helikonissa. 

Salmelan alkuperäinen sukunimi oli *Sundström*, minkä hän muutti nimeksi *Salmela* vuonna 1905. Jo tätä ennen hän oli käyttänyt näyttämötehtävissään nimeä *Salmela*.

Salmela osallistui vuonna 1909 Sigurd Wettenhovi-Aspan johdolla tutkimuksiin, jossa Saimaalle olisi kaivettu  kanava, joka johtaisi Joutsenon Karsturannasta Kuurmanpohjaan. Aikomuksena oli johtaa kaikki Vuoksen vedet kanavaa pitkin Kuurmanpohjaan ja tehdä syntyvistä koskista sähköä sähkövoimalaitoksilla. Tie- ja vesirakennusylihallitus vesitti kuitenkin ehdotuksen. 

## Lähteet
Kenian kansallinen kirjastolaitos

**Kenian kansallinen kirjastolaitos** (, lyh. knls) on Nairobissa  toimiva Kenian kansallinen kirjastolaitos. Se on perustettu huhtikuussa 1965. Laitos ylläpitää ja kehittää Kenian kansalliskirjastoa ja maan yleisiä kirjastoja. Kenian kansalliskirjaston toiminnot toteuttaa laitoksen kansalliskirjastodivisioona ().

Kenian aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan 86,5 prosenttia (vuonna 2014).

## Lähteet

   
## Aiheesta muualla
*
Santeri Pakkanen

**Santeri Pakkanen** (s. 7. toukokuuta 1998 Hausjärvi) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa suomalaista FC Lahtea. Pelipaikaltaan hän on maalivahti. Pakkasella on sopimus vuoden 2018 loppuun asti. 

## Lähteet
Dawn of Destiny

**Dawn of Destiny** on saksalainen vuonna 2005 perustettu power metal -yhtye.

## Julkaisut
### Albumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Aatu Kivimäki

**Aatu Kivimäki** (s. 8. kesäkuuta 1997) on suomalainen koripalloilija. Karkkilan Urheilijoiden kasvatti Kivimäki on saavuttanut Salon Vilppaassa kahdesti SM-hopeaa ja kerran SM-kultaa. Vuonna 2017 hänet valittiin Korisliigan vuoden tulokkaaksi.

## Pelaajaura

Karkkilan Urheilijoiden kasvatti Kivimäki pelasi KaU:n nuorisojoukkueissa. Kauden 2015–2016 KaU pelasi pronssimitalien arvoisesti A-poikien SM-sarjaa, jossa Kivimäki oli korisyötöissä, pisteissä ja pallonriistoissa sarjan kärkipelaajia. Aikuisten valtakunnallisissa sarjoissa Kivimäki debytoi I-divisioonassa kaudella 2012–2013. Seuraavat kolme kautta KaU ja Kivimäki pelasivat M1DB:ssä.

Huhtikuussa 2016 Kivimäki siirtyi kaksivuotisella sopimuksella Korisliigassa pelanneeseen Salon Vilppaaseen. Kivimäki suoritti ensimmäisen Vilppaan-kautensa aikana varusmiespalveluksensa ja pelasi myös M1DB:tä Perniön Urheilijoissa. Vaikka Kivimäki pelasi kauden aikana vain keskimäärin 10,5 minuuttia ottelua kohden, hänet valittiin kauden päätteeksi Korisliigan vuoden tulokkaaksi. Vilpas saavutti historiansa ensimmäisen miesten SM-mitalin, hopean, hävittyään loppuotteluissa Joensuun Katajalle.

Lokakuussa 2017 Kivimäki teki Vilppaan kanssa kahden vuoden jatkosopimuksen. Vilpas eteni jälleen loppuotteluihin, joissa se hävisi Kauhajoen Karhulle.

2019 Kivimäki teki Vilppaan kanssa jälleen kahden vuoden jatkosopimuksen.

Kivimäki oli voittamassa Vilppaan ensimmäistä mestaruutta 2021 ja kuului erityisesti välieräsarjan parhaimpiin pelaajiin ja ratkaisi Vilppaan finaalipaikan viimeistelemällä korin viimeisellä sekunnilla Helsinki Helsinki Seagulls vastaan.

Kesäkuussa 2021 Kivimäki käytti ulkomaanoptionsa ja siirtyi kaudelle 2021-2022 Saksan Pro A-sarjaan Tigers Tubingeniin.

Kivimäki pelasi kymmeniä nuorten maaotteluita. Hän kuului Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueen turnauskokoonpanoon ikäluokan vuoden 2015 EM-kilpailuissa, missä Suomi sijoittui 13:nneksi.

## Lähteet
* Aatu Kivimäki Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto

### Viitteet
Sarah Rafferty

**Sarah Gray Rafferty** (s. 6. joulukuuta 1972 New Canaan, Connecticut, Yhdysvallat{Lähde{}) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Donna Paulsenin roolissa USA Networkin lakidraamasarjassa *[[Pukumiehet]]*.

## Yksityiselämä
Rafferty valmistui newyorkilaisesta Hamilton Collegesta arvosanalla magna cum laude, minkä jälkeen hän valmistui taiteen maisteriksi Yalen yliopistosta.

Rafferty avioitui suomalaissyntyisen Aleksanteri Olli-Pekka ”Santtu” Seppälän kanssa vuonna 2001. Heillä on kaksi tytärtä .

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Porsche Supercup -kausi 2018

**Porsche Mobil 1 Supercup -kausi 2018** oli Porsche Supercup -sarjan 26. kausi. Kausi alkoi 13. toukokuuta Espanjasta ja päättyi 28. lokakuuta Meksikoon. Michael Ammermüller ajoi jälleen sarjan mestariksi.

## Tallit ja kuljettajat

## Kilpailukalenteri

## Lähteet
Porsche Supercup Espanjan Grand Prix 2018

**Porsche Supercup Espanjan Grand Prix 2018** oli Porsche Supercup -kauden 2018 ensimmäinen osakilpailu, joka ajettiin 13. toukokuuta  Circuit de Barcelona-Catalunyan moottoriradalla Barcelonassa Espanjassa. Kilpailun voitti Michael Ammermüller.

## Tulokset

## Katso myös
* Espanjan Grand Prix 2018
* Formula 2 Espanjan Grand Prix 2018
* GP3 Espanjan Grand Prix 2018

## Lähteet
Antonio Létourneau

**Antonio Létourneau** (28. elokuuta 1885 Québec City – 29. lokakuuta 1948 Montreal) oli kanadalainen urkuri, pianisti ja musiikkipedagogi. Hän aloitti musiikin opiskelun vuonna 1900 Caroline Racicot'n johdolla ja jatkoi niitä Romain-Octave Pelletierin sekä Alfred La Libertén johdolla. Hän toimi Saint-Georgesin (1917–1920) ja Saint-Louis-de-Francen kirkkojen (1920–1948) urkurina. Jälkimmäisessä hän oli jo aiemmin toiminut avustavana urkurina (1913–1917). Hän opetti solmisaatiota Schola cantorumissa. Lisäksi hän opetti pianon- ja urkujensoittoa sekä yksityisesti että Québecin musiikkikonservatoriossa, jonka johtokuntaan hän kuului. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Françoise Aubut ja Colombe Pelletier.

Létourneau oli vuodesta 1912 naimisissa laulaja Marie-Anne Godbout'n kanssa. Hänen tyttärensä oli sopraano Marthe Létourneau.

## Lähteet
Anna-Marie Globenski

**Anna-Marie Globenski** (2. heinäkuuta 1929 – 8. syyskuuta 2008) oli kanadalainen pianisti. Hän kuului yhteen ensimmäisistä Kanadaan asettuneista puolalaisperheistä. Hän opiskeli vuosina 1946–1951 École Vincent-d'Indyssä Jean Dansereaun ja Claude Champagnen johdolla. Ensin mainittu opetti hänelle pianonsoittoa ja jälkimmäinen musiikin teoriaa.

Globenski voitti vuonna 1951 Prix d'Europen. Hän opiskeli vuosina 1951–1952 Pariisin konservatoriossa Marcel Ciampin ja vuosina 1952–1956 Wienin musiikkiakatemiassa Bruno Seidlhoferin johdolla. Vuonna 1955 hän osallistui ensimmäisenä kanadalaisena Kansainväliseen Frédéric Chopin -pianokilpailuun Varsovassa.

Palattuaan Kanadaan Globenski kiersi vuosina 1956–1957 Jeunesses musicales'n kanssa ja esiintyi solistina sekä kamarimuusikkona CBC:nradiossa. Hän opetti vuosina 1960–1962 École Vincent-d'Indyssä ja työskenteli vuosina 1960–1963 säestäjänä Québecin musiikkikonservatoriossa. Hän kävi kesäkursseilla Indianan yliopistossa, Bloomingtonissa vuosina 1963–1967.

Sittemmin Globenski loi kolmikymmenvuotisen uran Lavalin yliopistossa. 1980-luvun loppupuolella hän keskittyi pianistina toimimisessaan kamarimusiikkiin sekä 1800–1900-lukujen kanadalaiseen pianomusiikkiin. Hän levytti lukuisien säveltäjien teoksia viulisti Liliane Garnier-Lesagen kanssa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Jacinthe Couture. 
Vuonna 2005 Lavalin yliopiston musiikin preppauskoulu nimettiin Globenskin mukaan.

## Lähteet
Hélène Baillargeon

**Hélène Marie Baillargeon** (28. elokuuta 1916 St-Martin-de-Beauce – 25. syyskuuta 1997 Montreal) oli kanadalainen folkloristi ja laulaja. Hän opiskeli laulamista Québecin kaupungissa vuosina 1935–1938, New Yorkissa 1939–1940 Franz Ruppin ja Montrealissa 1940–1944 Alfred La Libertén johdolla. Viimeksi mainittu johdatti hänet kansanmusiikin pariin. Baillargeon toimi vuosina 1950–1955 tutkijana Marius Barbeaun kanssa Manitoban kansallismuseossa, Ottawassa. Hän osallistui samoihin aikoihin moniin radio- ja televisio-ohjelmiin, joihin kuuluivat sarjat *Le Réveil rural* (1951–1955) ja *Songs de Chez nous* (1952–1955; Alan Millsin kanssa). Sitten hän esiintyi sarjassa *Cap aux Sorciers* (1955–1958) ja suositussa lastenohjelmassa *Chez Hélène* (1959–1973).

Baillargeon osallistui kansainvälisiin kansanmusiikin kongresseihin Romaniassa vuonna 1959, Québecin kaupungissa 1961 ja Tšekkoslovakiassa 1962. Hän keräsi 77 kansanlaulua kokoelmaan *Vive la Canadienne* (Montreal, 1962) ja levytti kanadanranskalaisia kansanlauluja. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 1973.

## Lähteet