open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olavi Munkki

**Olavi Munkki** (8. heinäkuuta 1909 Viipuri – 4. maaliskuuta 1978 Helsinki ) oli suomalainen diplomaatti. 

Munkki kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1929 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1936. Munkki siirtyi Suomen ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1937 ja toimi avustajana Suomen Lontoon-suurlähetystössä vuosina 1937–1942, ulkoministeriön jaostosihteerinä vuosina 1942–1945, lähetystösihteerinä Suomen Washingtonin-suurlähetystössä vuosina 1945–1950, ulkoministeriön jaostopäällikkönä vuosina 1950–1952 ja konsulina Kölnissä vuosina 1952–1956. Hän toimi ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston päällikkönä 1956–1962 ja sen jälkeen suurlähettiläänä useissa maissa,, Sveitsissä 1962–1965, Yhdysvalloissa 1965–1972 ja Oslossa 1973–1976. Hän veti neuvotteluja Suomen ulkojäsenyydestä Euroopan vapaakauppajärjestössä (EFTA) vuosina 1960–1961.

Hänelle myönnettiin diplomaattinen virka-arvo erikoislähettiläs ja täysivaltainen ministeri vuonna 1959.

## Lähteet
Adolf Schärf

**Adolf Schärf** (20. huhtikuuta 1890 – 28. helmikuuta 1965) oli itävaltalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Lakimieheksi kouluttautunut Schärf toimi Itävallan liittopresidenttinä vuosina 1957–1965, kuolemaansa saakka. Ennen presidentiksi tuloaan Schärf oli Itävallan varaliittokansleri 1945–1957 ja puolueensa puheenjohtaja.

Schärf liittyi Itävallan sosialistiseen liikkeeseen ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja toimi 1919 Itävallan parlamentin puhemiehen sihteerinä. Parlamentin ylähuoneen jäsenenä ollessaan Schärf kielsi sosiaalidemokraattisen puolueen ja joutui jättämään politiikan. Toisen maailmansodan aikana hän toimi vastarintaliikkeessä ja tuli heti rauhan tultua maan väliaikaisen hallituksen jäseneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kolvitsa

**Kolvitsa** () on kylä Murmanskin alueen Kantalahden piirin Kantalahden kaupunkikunnassa. Se sijaitsee Vienanmeren Kantalahden Kolvitsanlahteen laskevan Kolvitsajoen suussa 30 kilometriä Kantalahden kaupungista itään. Kylässä oli 15 asukasta vuonna 2012.

Karjalaiset uudisasukkaat perustivat Kolvitsan kylän vuonna 1894. Vuonna 1905 siellä oli viisi taloa ja 25 asukasta. Kylä kuului Kantalahden volostiin ja ortodoksiseen seurakuntaan. Sen pääelinkeino oli kalastus.

1920-luvulla Kolvitsa liitettiin Karjalan ASNT:n Kantalahden piiriin. Vuonna 1926 siellä oli 207 asukasta, joista karjalaisia oli 183 ja loput suomalaisia ja venäläisiä. Vuoteen 1933 mennessä perustettiin Kolvitsan kyläneuvosto, johon kuului myös Luivingan (ven. *Luvenga*) kylä, joukko metsätyömaita ja poronhoitosovhoosi.

Nykyään kylässä on lähinnä huvila-asutusta. Sen kautta kulkee Kantalahden ja Umban välinen maantie. Kolvitsasta on linja-autoyhteys Kantalahteen. Huomattavin nähtävyys on lohijokena tunnetun Kolvitsajoen vesiputous. Kylästä voi tehdä retkiä sen vieressä sijaitseville Kolvitsantuntureille. Satavuotiaan kylän korkeimmalla paikalle pystytettiin vuonna 1994 muistoristi.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Hanna Piirinen

**Hanna Ottilia Piirinen** (29. huhtikuuta 1881 Vehkalahti – 24. joulukuuta 1955 Harjavalta) oli suomalainen  kirjallisuuden suomentaja. Hän käytti myös nimimerkkejä *Onni Aronaho* ja *Simo Saarenpää*.

## Suomennoksia
Nimellä *Hanna Piirinen*:
* Emilie Flygare-Carlén : *Ei koskaan liian myöhään*. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1916
* Emilie Flygare-Carlén : *Elämän polulla*. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1916
* Emilie Flygare-Carlén : *Estrid*. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1916
* Emilie Flygare-Carlén : *Kreivittären mielioikku*. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1916
* Nikolaus zu Dohna-Schloden : *Kaapparilaiva Möwen toinen matka*. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1917
* Emilie Flygare-Carlén : *Onnellinen pari*. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1917
* *Reikäompelu : ohjeita ja malleja reikäompelutöiden tekoon* ; Th. Düsing'in saksalaisen alkuteoksen mukaan suomeksi toim. H. P. Kirja, Helsinki 1924
Nimimerkillä *Onni Arvonaho*:
* Helene Lang : *Naisjuoni* : yksinäytöksinen pila ; suomeksi sovittanut Onni Arvonaho. Näytelmäkirjasto n:o 83. Yrjö Weilin, Helsinki 1912
* Carl Görlitz : *Rikoksellinen* : yksinäytöksinen huvinäytelmä ; suomeksi sovittanut Onni Arvonaho. Näytelmäkirjasto n:o 88. Yrjö Weilin, Helsinki 1912
Nimimerkillä *Simo Saarenpää*:
* Carl Görlitz : *Muistamaton* : yksinäytöksinen huvinäytelmä ; mukaillen suomentanut Simo Saarenpää. Näytelmäkirjasto n:o 95. Kirja, Helsinki 1913
* G. Fischer-Ohmann : *Salapoliisi* : 1-näytöksinen pila ; suomeksi mukaili Simo Saarenpää. Näytelmäkirjasto n:o 99. Kirja, Helsinki 1913
* *Turhaa touhua* : yksinäytöksinen pila ; suomeksi mukaili Simo Saarenpää. Näytelmäkirjasto n:o 101. Kirja, Helsinki 1913
* Louis Arbertus : *Huonetoverit* : yksinäytöksinen pila ; suomeksi mukaili Simo Saarenpää. Näytelmäkirjasto n:o 105. Kirja, Helsinki 1913
* *Hyvät todistukset* : kolminäytöksinen huvinäytelmä ; Mallachow-Elsner'in mukaan suomeksi sovittanut Simo Saarenpää. Näytelmäkirjasto n:o 134. Kirja, Helsinki 1915

## Lähteet
*
Kurama (1907)

**Kurama** () oli 1911 valmistunut keisarillisen Japanin laivaston Ibuki-luokan taisteluristeilijä, joka romutettiin 1923 osana Washingtonin laivastosopimusta. Se osallistui ensimmäiseen maailmansotaan.

## Valmistus

Alus tilattiin 1904 Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 23. elokuuta 1905. Alus laskettiin vesille 21. lokakuuta 1907 ja otettiin palvelukseen 28. helmikuuta 1911.

## Palvelus
Hieman palvelukseen oton jälkeen alus liitettiin amiraali Shimamura Hayaon laivasto-osastoon, joka vieraili Britteinsaarilla Yrjö V:n kruunajaissa. Matkalla osasto vieraili Singaporessa, Adenissa, Maltalla, Portsmouthissa ja Spitheadissä. Paluumatkalla osasto vieraili Ranskassa, Italiassa ja Itävallassa.

Ensimmäisessä maailmansodassa alus kuului ympärysvaltojen tueksi luovutettuun osastoon suojaamaan eteläisen Tyynenmeren merenkulkua. Se osallistui myös *[[Kongō (1912)|Kongōn]]* ja *[[Hiei (1912)|Hiein]]* kanssa Saksan keisarikunnan Karoliineilla ja Mariaaneilla olevien siirtomaiden valtaukseen. *Kurama* kuului 1920-luvulla Japanin pohjoiseen laivastoon suojaten Siperian miehitykseen liittyviä Venäjälle tehtyjä maihinnousuja, joilla tuettiin Venäjän sisällissodan valkoisia joukkoja.

Alus romutettiin 20. syyskuuta 1923 osana Washingtonin laivastosopimusta.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Peugeot 405

**Peugeot 405** on Peugeot’n vuosina 1987–2024 valmistama ylemmän keskiluokan automalli. Ensimmäiset mallit olivat sedan-versioita, farmaria alettiin valmistaa kesästä 1988 eteenpäin. Peugeot 405 saapui markkinoille vuonna 1987 ja valittiin Euroopassa Vuoden autoksi 1988 autotoimittajien äänestyksen siihen asti suurimmalla äänimäärällä.

*Helsingin Sanomissa* uutta 405-mallia verrattiin Mercedes-Benz 190 -malliin ja todettiin sen olevan sata kiloa kevyempi ja tilavampi. Keveyden sanottiin auttavan myös polttoaineen kulutuksen vähentämisessä yhdessä aerodynaamisen muotoilun kanssa.

Peugeot 405 jatkoi Peugeot-automerkin suurta suosion kasvua Euroopassa, joka oli alkanut vuonna 1983 esitellystä 205-mallista. Kolmas tuon ajan suosikkimalli myös Suomessa oli pienempi perheauto Peugeot 309. Peugeot 405:n ansiosta Peugeot nousi vuonna 1988 Euroopan eniten markkinaosuuttaan kasvattaneeksi automerkiksi.

## Moottorivaihtoehdot
Mallia valmistettiin usealla eri moottorilla, joista osa oli 16-venttilisiä ja turboahdettuja. Pienin ja hinnaltaan huokein moottorivaihtoehto oli 1,6-litrainen bensiinimoottori, jonka teho 92 hevosvoimaa. Diesel-koneita tähän automalliin oli tarjolla kahden kokoisia, sekä näistäkin turboahtimella varustetulla mallilla oleva. 1,8 -litran moottori oli saatavilla 110 hevosvoiman tehoisena kaasutinmoottorina, sekä 125 hevosvoimaisena ruiskutusmoottorina. 16-venttiilisen saman kokoluokan koneen teho on 160 hevosvoimaa. Hieman myöhemmin keväällä 1988 markkinoille saapui 70 hevosvoimainen 1,9 litran dieselmoottori, ja 90 hevosvoimainen 1,8 litran turbodieselmoottori.

Osa 405-malleista ehdittiin tuottaa ilman katalysaattoria. Polttoaineen suoran ruiskutuksen laajempi tulo käyttöön autotuotannossa kompensoi katalysaattorin aiheuttamaa moottoritehon putoamista. Lainsäädäntö muuttui Suomessa siten, että pakokaasujen puhdistaminen tuli pakolliseksi. Kat-mallien esilletulo alkoi 1980- ja 1990-lukujen taitteessa.

## Edeltäjät ja seuraajat
Peugeot 405:n edeltäjiä olivat sekä Peugeot 305 että 309 ja 505, joka oli kori- ja moottorikooltaan jossain määrin tilavampi. Mallin seuraaja on Peugeot 406. PSA Peugeot Citroën lopetti mallin valmistuksen vuonna 1997. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tiit Aleksejev

**Tiit Aleksejev** (s. 26. heinäkuuta 1968 Kohtla-Järve) on virolainen kirjailija ja historioitsija. Aleksejev on opiskellut keskiajan historiaa ja valmistunut Tarton yliopistosta. Aleksejev on kirjailijauran lisäksi työskennellyt myös diplomaattina Pariisissa ja Brysselissä.

### ''Pyhiinvaellus''
Aleksejevin ristiretkitrilogian avausosa *Pyhiinvaellus* (viroksi *Palveränd*) on historiallinen seikkailuromaani. Teos on kuvaus ensimmäisen ristiretken vaiheista vuodesta 1095 alkaen aina Antiokian valloittamiseen vuonna 1098 asti. Kirjan päähenkilö Dieter lähtee ristiretkeläisten mukana Etelä-Ranskasta Konstantinopoliin aikomuksenaan vapauttaa Jerusalem ja Pyhä maa pakanoiden vallasta. Teos tutkistelee ja valottaa ristiretkeläisten sisäistä maailmaa, arkea ja ajatuksia yhteydessä historiallisiin tositapahtumiin. Aleksejev matkusti alueilla, tutki aikakautta ja keräsi materiaalia teoksen kirjoittamiseen lähes kymmenen vuotta.

## Teokset
* *Tartu rahu* (novelli, 1999)
* *Valge kuningriik* (romaani, 2006)
* *Palveränd: lugu esimesest ristisõjast* (romaani, 2008, suom. *Pyhiinvaellus*)
* *Leegionärid* (näytelmä, 2010)
* *Kindel linn* (romaani, 2011, suom. *Väkevä kaupunki*)
* *Müürideta aed*. Tallinn: Varrak 2019.

### Suomennetut teokset
* *Pyhiinvaellus: kertomus ensimmäisestä ristiretkestä* (*Palveränd*, trilogian 1. osa), suom. Hannu Oittinen, Sammakko 2013 
* *Väkevä kaupunki: kertomus ensimmäisestä ristiretkestä* (*Kindel linn*, trilogian 2. osa), suom. Hannu Oittinen, Sammakko 2015 

## Palkinnot ja tunnustukset
* Loomingin palkinto vuonna 1999 novellista *Tartu rahu*
* Betti Alverin palkinto vuonna 2006 parhaasta esikoisromaanista *Valge kuningriik*
* Euroopan unionin kirjallisuuspalkinto vuonna 2010 romaanista *Pyhiinvaellus* (*Palveränd*)
* Virumaa-kirjallisuuspalkinto vuonna 2011

## Lähteet
* Hannu Oittinen: Tiit Aleksejev, Tuglas.fi (Elo 2/2013)
* Keskisuomalainen 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Tiit Aleksejev Estonian Literature Centre, ELIC
Michael Hainisch

**Michael Hainisch** (15. elokuuta 1858 – 26. helmikuuta 1940) oli itävaltalainen poliitikko. Hän toimi Itävallan toisena liittopresidenttinä vuosina 1920–1928. Hainisch oli taustaltaan taloustieteilijä.

## Lähteet
Elli Hällström

**Elli Hällström**, o. s. *Åkerman* (16. syyskuuta 1873 Viipuri – 23. joulukuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen hammaslääkäri ja nuortenkirjailija joka käytti nimimerkkiä **Armi Vainio**.

Hällströmin vanhemmat olivat Turun hovioikeuden presidentti Daniel Woldemar Åkerman (1843–1919) ja kirjailija Emma Henrika Perander (1851–1931). Elli Hällström pääsi yksityisesti ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta klassillisesta lyseosta 1892 ja valmistui odontologian kandidaatiksi 1902.

Elli Hällström oli Savonlinnan kaupunginvaltuuston jäsen 1933–1938. Hän kirjoitti runoja, muun muassa sanat Karjalan jääkärien marssiin sekä julkaisi salanimellä nuortenkirjan *Kaarinan kouluvuodet*.

Hällström oli naimisissa vuodesta 1897 lääketieteen tohtori Adolf Johannes Hällströmin (1869–1947) kanssa, joka toimi Savonlinnan yleisen sairaalan lääkärinä ja omisti Savonlinnan synnytyslaitoksen. Heidän jälkeläisensä muodostavat Helasvuo-suvun.

## Teoksia
Omalla nimellä:
* *Tietoja Kuopion lääninsairaalan vaiheista*, teoksessa *Juhlajulkaisu professori [[Matti Äyräpää]]n 60-v. syntymäpäivän johdosta 11.4.1912*. Duodecim-Seura, Helsinki 1912
* *Piirteitä suomalaisuuden nousuajalta Viipurissa*, teoksessa *Muistikuvia II*. Otava 1946
* *Naisylioppilaat De kvinnliga 1893-1895*, teoksessa *Muistikuvia III*. 1956
Nimimerkillä *Armi Vainio*:
* *Kaarinan kouluvuodet*. Kansa, Helsinki 1909

## Lähteet
* 
* 
* Ossian Mestertonin sukututkimussivut : Pietari Juusten s. 1470 ja hänen jälkeläisiään yhteensä 8587 taulua : Adolf Johannes Hällströmin tiedot, taulu 8491
*
Ilmaton rengas

**Ilmaton rengas** on rengas, jota ei ole täytetty paineistetulla ilmalla. Niitä käytetään esimerkiksi pienissä koneissa ja kulkuneuvoissa, kuten ruohonleikkureissa ja golfautoissa. Toisaalta niitä on käytössä myös raskaissa työkoneissa, jotka työskentelevät esimerkiksi työmailla, joissa ilmarenkaat puhkeavat helposti. Ilmattomien renkaiden tärkein etu on niiden puhkeamattomuus, mutta ne ovat selvästi ilmatäytteisiä renkaita harvinaisempia.

Ilmattomia renkaita kehitetään korvaamaan ilmatäytteisiä renkaita liikenteessä. Toistaiseksi ilmattomilla renkailla on yleensä suurempi vierintävastus ja huonompi joustavuus vastaavan kokoisiin ilmatäytteisiin renkaisiin nähden. Lisäksi niiden ongelmana on kuumentuminen ajossa.

## Katso myös
* Puhkeamaton rengas

## Lähteet
Dyrehavsbakken

**Dyrehavsbakken** (lyh. **Bakken**) on yksi vanhimmista toiminnassa olevista huvipuistoista. Se sijaitsee lähellä Tanskan pääkaupunkia Kööpenhaminaa Dyrehavenissa. Siellä on 33 toiminnassa olevaa huvilaitetta (2011) sekä ulkoilmanäyttämö, jolla järjestetään muun muassa musiikkiesityksiä. Bakken on vuonna 1935 perustetun Cirkusrevyenin kotipaikka.


[
{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoshape",
  "ids": "Q496893",
  "properties": {"fill": "#ff0000", "stroke": "#ff0000", "stroke-width": 2}
},
{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geopoint",
  "ids": "Q496893",
  "properties": {"marker-symbol": "amusement-park", "marker-size": "medium", "marker-color": "ff0000"}
}
]
Alue on rauhoitettu, ja siitä vastaa Jægersborg Statsskovdistrikt.

## Bakkenin avaaminen
Vuosittainen moottoripyöräkulkue Nørrebrosta Klampenborgiin on merkki Bakkenin avaamisesta ja sulkemisesta. Perinteen aloitti Bjørn Andersen vuonna 1965. Aluksi kulkue oli vain moottoripyöräkerholle, mutta myöhemmin tuli mukaan myös tavallisia moottoripyöräilijöitä. Nykyisin kulkueessa on mukana 5&nbsp;000–7&nbsp;000 moottoripyöräilijää.

Vuonna 2013 Bakken avattiin torstaina 21. maaliskuuta, ja se sulkeutui lauantaina 31. elokuuta.

## Historia

[
{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geomask",
  "ids": "Q496893",
  "properties": {"fill":"#ffffff", "fill-opacity": 0.8, "stroke": "#ff0000", "stroke-width": 1}
}

]

Dyrehavsbakken perustettiin vuonna 1583 toriksi kuninkaallisen eläinpuiston viereen. Kirsten Piilin lähteen kanssa se teki alueesta suositun retkikohteen kööpenhaminalaisille vuosisatojen ajaksi. Kesäisin klovnit pystyttivät telttansa torille ja viihdyttivät ihmisiä piloillaan. Vuonna 1800 englantilainen taiteilijaperhe toi mukanaan Price Pjerrotfigurin. Hänestä on tullut paikan tavaramerkki, eikä Bakkenia voisi edes kuvitella ilman häntä.

Näyttelijä Johanne Luise Pätgesin (myöhemmin rouva Heiberg) ensiesiintyminen oli Bakkenissa.

Eläviä kuvauksia 1800-luvun alun Dyrehavsbakkenista on tanskalaisessa kirjallisuudessa Oehlenschlägerin teoksessa *Sanct Hansaften-Spil* (1802) ja Heibergin teoksessa *Recensenten og Dyret* (1826) .

1900-luvun alussa teltat jäivät pois kiinteiden kojujen ja suurempien järjestelmien tieltä. Dyrehavsbakkenilla toimii kuitenkin vuonna 1885 perustettu yritys, jonka nimi on edelleen ”Teltholderforeningen”.

## Huvilaitteet
* 3D-elokuvateatteri
* AfroKopperne
* Bakkeekspressen
* Børnepariserhjulet 
* Crazy Theatre 
* De Vilde Mus 
* Dillen 
* Extreme 
* Hestekarrusellen 
* HipHop 
* Humlumhøj 
* Mariehønen 
* Mine Train Ulven 
* Mini Dumbo 
* Jeepen 
* Kængeru 
* Polyppen 
* Racing 
* Radiobilerne 
* Rodeobanen  
* Safari 
* Samba Tower 
* Spinning Cars 
* Spøgelsetoget 
* SRV 
* Svanebanen 
* Tornado 
* TårnGyset 
* Vandkanonen 
* Vandrutschebanen 
* Vikingeskibet Dragen
* Vuoristorata

## Lähteet
* Bakkenin kotisivu (Arkisosivu)
* Motorcykeloptog til bakken Bakken.dk 

## Aiheesta muualla

* Huvipuiston kotisivut
Björn Engström

**Björn Engström** (21. lokakuuta 1886 Helsinki – 9. lokakuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen kamreeri ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Engströmin vanhemmat olivat kassanhoitaja Johan Edvin Julius Engström (1850–1917) ja Vendla Augusta Förbom (1848–1933). Hän oli naimisissa Saimi Eleonora Niinvaaran (1901–1963) kanssa.

Engström toimi Centralskogssällskapetin palveluksessa kamreerina.

## Teoksia
* *Matadorens son i Finland* : skämt i 3 afdelningar utan scenförändringar ; Nylands Svenska Ungdomsförbund tillägnadt. Nylands Svenska Ungdomsförbund, Helsingfors 1910
* *Vis min moders död ... : 26.2.1933*. Helsingfors 1933

## Lähteet
* 
* Geni.com : Björn Engströmin tiedot
* Svenskt författarlexikon 1. 1900-1940 A-Ö (Projekt Runeberg)
Kuudes tunti

**Kuudes tunti** oli helsinkiläinen post-punk- ja goottirock-yhtye, joka toimi vuosina 1980–1985. Vuoteen 1983 nimenä oli The Glory Boys.  Yhtyeen jäseniä olivat Mika "Milli" Miettinen (laulu ja bassokitara), Jari "Kailis" Kailokari (rummut), Jukka "Tuutti" Tuutti (kitara) sekä vuosina 1984–1985 Jorma "Jore" Vastelin. 

Kuudes tunti sai levytyssopimuksen, kun Shadowplayn Brandi Ifgray näki yhtyeen keikan syksyllä 1983 Lepakossa. Ifgray etsi yhtyeitä Johanna Kustannukselle Ralf Örnin pyynnöstä. Tarkoituksena oli äänittää single, mutta levytyssessio laajeni ja äänitettiinkin albumillinen materiaalia. Yhtye ja Örn toimivat tuottajina. Kappaleet merkittiin koko yhtyeen nimiin. Levyn nimeksi tuli *Kuinka tänään voit?* Johanna Kustannus meni konkurssiin, joten lähes vuoden odotuksen jälkeen levyn julkaisikin Love Kustannus vuonna 1984 Beta-merkillä. Levy ei saanut juurikaan julkisuutta eikä myynyt paljoa. 

1984 muun muassa Mustasta Paraatissa ollut Jore liittyi yhtyeeseen laulajaksi. Milli oli samana vuonna ollut Joren Silmät-bändin basistina yhtyeen levyttäessä ainoan singlensä. Joren kanssa Kuudes tunti meni 1985 studioon levyttämään singleä. Kappaleina olivat Tuutin säveltämät ja Joren sanoittamat "Aikuisten katseissa" sekä "Pää". Tuottajana toimi Jukka Orma. Kimmo Helistö soitti saksofonia. Singlen viimeistely jäi kesken, kun miksauspöytä rikkoontui kaatuneesta olutpullosta, eikä singleä julkaistu. Viimeisen keikkansa Kuudes tunti teki Helsingin laulufestivaalien klubilla Lepakossa kesällä 1985. Keikan jälkeen Milli ja Kailis riitelivät, ja Kailis erosi yhtyeestä.

Kailis on soittanut myöhemmin muun muassa Sata lasta -yhtyeessä. Milli soitti 1980-luvun lopulla Raine Salon Bodyguardsissa. Joren seuraava yhtye oli Dead Society. Jore kuoli 1993 synnynnäisen sydänvian takia. Milli kuoli 9. elokuuta 1994. Kuolinsyynä oli sydänlihaksen laajentuminen ja keuhkoahtauma. Jukka Tuutti kuoli syöpään heinäkuussa 2019.

2013 Svart Records julkaisi tuplavinyylin, jossa on *Kuinka tänään voit?* -albumi, konserttitallenne pääosin ennenjulkaisemattomista kappaleista sekä Joren kanssa tehdyt kaksi kappaletta.
  
## Diskografia
* Kuinka tänään voit? (LP, 1984, Love Kustannus, BETA 4009)
* Kuinka tänään voit? (tupla-LP, 2013, Svart Records)

## Lähteet
* 
* Kuinka tänään voit? Discogs-palvelussa

### Viitteet
Rakkonen

**Rakkonen** (*Brefeldia maxima*) on lahopuulla ja karikkeella kasvava limasieni. Se on rakkosten suvun (*Brefeldia*) ainoa laji. Se muodostaa laajan, valkoisen limakon eli plasmodion, joka kypsyessään muuttuu ensin tumman purppuraiseksi ja lopulta tummanruskeaksi tai mustaksi, hieman hopeanhohtoiseksi, tyynymäiseksi itiöemäksi (eetaalioksi).

## Lähteet
Suomen Saksan-instituutti

**Suomen Saksan-instituutti** (; ) on Suomen kulttuurin, tieteen ja talouden foorumi saksankielisessä Euroopassa. Instituutti neuvoo ja verkottaa eri toimijoita sekä tarjoaa yhteistyökumppaneidensa kanssa monipuolista ohjelmaa kulttuurista kiinnostuneille.

Suomen Saksan-instituutti sijaitsee Berliinissä osoitteessa Marburger Straße 3, toisessa kerroksessa, Keisari Vilhelmin muistokirkon läheisyydessä. 

## Yleistä
Instituutin keskeinen tehtävä on luoda kohtaamisia suomen- ja saksankielisten ammattilaisten välille sekä tukea pitkäaikaista yhteistyötä ja saksalais-suomalaista dialogia. Instituutti työskentelee projektiluontoisesti taiteilijoiden ja tieteentekijöiden kanssa, joskin painopiste on uusien sisältöjen, toiminta-alueiden ja formaattien kehittelyssä yhdessä saksalaisten, itävaltalaisten, sveitsiläisten sekä suomalaisten kumppaneiden kanssa.

Vuonna 1994 perustettu instituutti on Suomen ensimmäinen saksankielisessä maassa sijaitseva kulttuuri-instituutti. Se on sekä Helsingissä pääkonttoriaan pitävän Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit ry:n että EUNIC Berlinin eli Berliinin eurooppalaisten kulttuuri-instituuttien yhteisön jäsen. Instituutti toimii suomen kulttuurin, tieteen ja talouden foorumina saksankielisessä Euroopassa.

## Toiminta
### Tapahtumat
Instituutti tarjoaa yhdessä kumppaneidensa kanssa kulttuuriohjelmaa, joka esittelee suomalaisten kulttuuritapahtumien laajaa kirjoa. Tapahtumia on kaikkialla saksankielisessä Euroopassa, ja instituutti haluaa mahdollistaa erityisesti nuorten suomalaisten taiteilijoiden yhteistyöhankkeita saksankielisissä maissa.

Yhteistyössä suomalaisten ja saksankielisten tiedeorganisaatioiden, yliopistojen, korkeakoulujen ja tutkijaryhmien kanssa Suomen Saksan-instituutti järjestää eri tieteenalojen tapahtumia.

Tapahtumissa keskustellaan suomalaisesta talouselämästä kulloistenkin partnerien kanssa. Painopiste on luovassa taloudessa, taloustutkimuksessa ja innovaatioissa.

### Kirjasto
Suomen Saksan-instituutin yleisölle avoimessa kirjastossa voi työskennellä, lueskella ja lainata kirjoja kotiin. Lainattavissa on kirjallisuutta saksaksi, suomeksi sekä ruotsiksi. Valikoimassa on kauno- ja tietokirjallisuutta, lasten- ja nuortenkirjallisuutta, sarjakuvia, runoja sekä sanoma- ja aikakauslehtiä. Lisäksi kirjastossa on internetyhteys.

### Opinto- ja harjoitteluneuvonta
Instituutin opinto- ja harjoitteluneuvoja järjestää informaatiotilaisuuksia koulutusmessuilla ja korkeakouluissa. Opiskelijat, jotka haluavat suorittaa osan opinnoistaan tai harjoittelunsa Suomessa, saavat halutessaan instituutilta ajankohtaista tiedotusmateriaalia tai voivat varata neuvonta-ajan.

## Linkit

* Suomen Saksan-instituuttin virallinen nettisivu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Saksan-Instituutti
*Suomen kulttuuri- ja tiedeinstituutit
*EUNIC Berlin 
*Suomen suurlähetystö, Berliini
Tsukuba (1905)

**Tsukuba** () oli vuonna 1907 valmistunut keisarillisen Japanin laivaston Tsukuba-luokan taisteluristeilijä, joka tuhoutui räjähdyksessä Yokosukanlahdella 14. tammikuuta 1917. Se osallistui ensimmäiseen maailmansotaan.

## Valmistus

Alus tilattiin 1904 Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 14. tammikuuta 1905. Alus laskettiin vesille vielä saman vuoden lopulla 26. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 14. tammikuuta 1907.

## Palvelus
Hieman palvelukseen oton jälkeen alus lähti amiraali Goro Ijuinin johdolla Yhdysvaltoihin osallistuakseen Jamestownin maailmannäyttelyyn, mistä se jatkoi matkaansa Britteinsaarille Portsmouthiin palaten Intian valtameren kautta Japaniin. Paluun jälkeen alus liitettiin osastoon, joka saattoi lokakuussa 1908 Yhdysvaltain laivastoa Japanin aluevesillä.

Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Qingdaon taisteluun sekä lukuisiin eteläisen Tyynenmeren ja Intian valtameren operaatioihin osana ympärysvaltojen käyttöön luovutettua Japanin laivastoa. Alus osallistui 4. joulukuuta 1915 keisari Taisōn pitämään keisarillisen Japanin laivaston katselmukseen Yokohamassa, mihin osallistui kaikkiaan 124 alusta. Laivastokatselmus uusittiin Yokohamassa 25. lokakuuta 1916.

*Tsukuba* räjähti 14. tammikuuta 1917 Yokosukan satamassa. Upotessaan alus vei mukanaan 305 miehistönjäsentä. Turman todettiin johtuneen ammusvaraston palosta. Hylky nostettiin ja sitä käytettiin laivaston ilmavoimien maalina. Alus poistettiin virallisesti alusluettelosta 1. syyskuuta 1917 ja romutettiin vuonna 1918.
 
## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Petri Tapio Mattson

**Petri Tapio Mattson** (s. 1973 Haapajärvi) on suomalainen viulisti, yhtyeenjohtaja ja viulunrakentaja.

Mattson on opiskellut Sibelius-Akatemiassa 1992–1999 opettajinaan Grazyna Gebert (moderni viulu), Kreeta-Maria Kentala ja Jaap Schröder (barokkiviulu), Timo Juntura (viola da gamba, kamarimusiikki), Rabbe Forsman ja Kati Hämäläinen (vanhan musiikin yhtyesoitto ja esittämiskäytännöt). Lisäksi hän on vuosina 1989–1996 osallistunut mestarikursseille opettajinaan mm. Gottfried Schneider, David Kim, Zoria Shikmurzajeva (moderni viulu), Sigiswald Kuijken, Charles Toet ja Konrad Hünteler (vanhan musiikin yhtyesoitto). Hänen 1999 suorittamansa diplomi (A-tutkinto) barokkiviulun soitossa oli ensimmäinen laatuaan Sibelius-Akatemiassa.

Mattson on vanhan musiikin yhtye Opus X:n perustaja, ja on toiminut sen taiteellisena johtajana vuosina 1995–2006 ja uudelleen vuodesta 2009 alkaen. Vuosina 1999–2005 hän toimi Kuudennen kerroksen orkesterin (nyk. Suomalainen barokkiorkesteri) konserttimestarina. Hän on esiintynyt myös Helsingin Barokkiorkesterin, Suomalais-virolaisen barokkiorkesterin, Tallinnan barokkiorkesterin, Lappeenrannan kaupunginorkesterin ja Haapaveden kamariorkesterin konserttimestarina ja sooloviulistina.

Viulun ja viola da gamban lisäksi Mattson on esiintynyt myös alttoviulun soittajana. Hän on levyttänyt Alba-, BIS-, Ondine-, Fuga-, Naxos-, Aeolus- ja La Bottega Discantica -levymerkeille. Hän on opiskellut viulunrakennusta haapavetisen viulunrakentajan Pekka Suihkosen opastuksella.

## Lähteet
* http://www.opusxensemble.net 
* http://www.vanhamusiikki.net
Rose Leslie

**Rose Eleanor Arbuthnot-Leslie**, lyhyemmin **Rose Leslie**, (s. 9. helmikuuta 1987 Aberdeen, Skotlanti) on skotlantilainen näyttelijä. Leslie näytteli Gwen Dawsonia *[[Downton Abbey]]* -televisiosarjan ensimmäisellä tuotantokaudella vuonna 2010, ja vuosina 2012–2014 hän näytteli Ygritteä televisiosarjassa *[[Game of Thrones]]*.

Leslie kasvoi Lickleyheadin linnassa sukunsa tiluksilla lähellä Aberdeenia ennen kuin lähti Millfieldin kouluun Englantiin ja sitten opiskelemaan näyttelemistä London Academy of Music and Dramatic Artiin. Vuonna 2009 hänet palkittiin BAFTA Scotlandin uuden tulokkaan palkinnolla roolistaan televisioelokuvassa *New Town*. Sen jälkeen seurasivat roolit *Downton Abbeyssä* ja *Game of Thronesissa*. Loppuvuodesta 2013 Leslie valittiin näyttelemään brittiläisen *Utopia*-televisiosarjan toiselle tuotantokaudelle.

## Yksityiselämä
Leslie ja *Game of Thronesissa* näytellyt Kit Harington alkoivat seurustelemaan vuonna 2012. He ilmoittivat kihlautumisestaan syyskuussa 2017 *[[The Times]]* -aikakauslehden kautta. Pari meni naimisiin 23. kesäkuuta 2018.
Vuonna 2021 Leslie ja Harrington saivat esikoispoikansa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Mosby

**Mosby** voi tarkoittaa:

## Paikkoja
* Mosby (Missouri)
* Mosby (Montana)
* Mosby (Norja), Kristiansandin kylä

## Ihmisiä
### Sukunimenä
* Bernice Mosby (s. 1984), yhdysvaltalainen koripalloilija
* John Singleton Mosby (1833–1916), yhdysvaltalainen sotilas
* Johnny and Jonie Mosby, yhdysvaltalainen kantriduo
* Littleberry Mosby (1757–1821), yhdysvaltalainen vapaussodan upseeri
* Ted Mosby, fiktiivinen hahmo TV-sarjassa *Ensisilmäyksellä*

### Etunimenä
* Mosby Parsons (1822–1865), yhdysvaltalainen upseeri
Parhaan naispääosan Bafta-palkinto

**Parhaan naispääosan [[British Academy Film Awards|Bafta-palkinto]]** on yksi palkinnoista, joita brittiläinen elokuva- ja televisioalan järjestö British Academy of Film and Television Arts jakaa vuosittain. Nykymuodossaan palkinto jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1968, sitä ennen vuosina 1952–1967 brittiläiset ja ulkomaalaiset näyttelijättäret palkittiin erillisissä kategorioissa.

Maggie Smith on voittanut palkinnon neljästi. Kolmesti palkinnon ovat voittaneet Anne Bancroft, Audrey Hepburn ja Simone Signoret. Kahdesti palkinnon ovat voittaneet Leslie Caron, Judi Dench, Jane Fonda, Katharine Hepburn, Shirley MacLaine, Patricia Neal, Rachel Roberts, Meryl Streep ja Emma Thompson.

## Voittajat ja ehdokkaat
### 1950-luku

### 1960-luku

### 1970-luku

### 1980-luku

### 1990-luku

### 2000-luku

### 2010-luku

### 2020-luku

## Useamman palkinnon voittaneet

**2 palkintoa**
*Leslie Caron
*Judi Dench
*Jane Fonda
*Katharine Hepburn
*Shirley MacLaine
*Patricia Neal
*Rachel Roberts
*Meryl Streep
*Emma Thompson

**3 palkintoa**
*Anne Bancroft
*Cate Blanchett
*Audrey Hepburn
*Simone Signoret

**4 palkintoa**
*Maggie Smith

## Useamman ehdokkuuden saaneet

**2 ehdokkuutta**
*Amy Adams
*Anouk Aimèe
*Julie Andrews
*Peggy Ashcroft
*Annette Bening
*Leslie Caron
*Marion Cottilard
*Faye Dunaway 
*Jodie Foster
*Goldie Hawn
*Susan Hayward
*Judy Holliday
*Scarlett Johansson
*Celia Johnson
*Grace Kelly
*Yvonne Mitchell
*Virginia McKenna
*Anna Magnani
*Giuletta Masina
*Melina Mercouri
*Hayley Mills
*Marilyn Monroe
*Jeanne Moreau
*Patricia Neal
*Emmanuelle Riva
*Julia Roberts
*Rachel Roberts
*Susan Sarandon
*Maria Schell
*Kristin Scott Thomas

*Jean Simmons
*Sissy Spacek
*Barbra Streisand
*Sylvia Syms
*Jessica Tandy
*Audrey Tatou
*Charlize Theron
*Uma Thurman
*Rita Tushingham
*Lil Ullmann
*Julie Walters
*Reese Witherspoon
*Renee Zellweger
*Zhang Ziyi
**3 ehdokkuutta**
*Stephane Audran
*Edith Evans
*Mia Farrow
*Ava Gardner
*Glenda Jackson
*Diane Keaton
*Nicole Kidman
*Sarah Miles
*Helen Mirren
*Julianne Moore 
*Elizabeth Taylor
*Emma Thompson
*Emily Watson

**4 ehdokkuutta**
*Judi Dench
*Deborah Kerr
*Helen Mirren
*Joanne Woodward

**5 ehdokkuutta**
*Cate Blanchett
*Audrey Hepburn
*Katharine Hepburn
*Kate Winslet

**6 ehdokkuutta**
*Julie Christie
*Jane Fonda
*Simone Signoret

**7 ehdokkuutta**
*Anne Bancroft
*Shirley MacLaine
*Maggie Smith

**11 ehdokkuutta**
*Meryl Streep

## Katso myös
*Parhaan naispääosan Oscar-palkinto
*Paras naispääosa draamaelokuvassa (Golden Globe)
*Paras naispääosa musikaali- tai komediaelokuvassa (Golden Globe)
*Parhaan naispääosan SAG-palkinto

## Lähteet
*Bafta-palkintojen tietokanta
Karl Seitz

**Karl Seitz** (4. syyskuuta 1869 – 3. helmikuuta 1950) oli itävaltalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän oli Itävallan ensimmäinen liittopresidentti 1919–1920. Presidenttiyden jälkeen Seitz toimi Wienin pormestarina 1923–1934.

## Lähteet
Mustakallio

**Mustakallio** on suomenkielinen sukunimi:

* Aarne Mustakallio (ent. *Schwartzberg*, 1909–1970), yritysjohtaja ja vuorineuvos
* Antti Mustakallio (s. 1978), yrittäjä, puhetaidon kouluttaja ja teologi
* Arja Mustakallio (myöh. *Virolainen*, s. 1946), keihäänheittäjä
* Eero Mustakallio (ent. *Schwartzberg*, 1907–2000), lääkäri, professori, Aarne Mustakallion veli
* Elina Lehtikunnas-Mustakallio (o.s. *Lehtikunnas*, 1927–2011), teatteriohjaaja ja -opettaja
* Hannu Mustakallio (s. 1951), pappi ja kirkkohistorian professori
* Heikki Mustakallio (ent. *Schwartzberg*, 1844–1913), rovasti ja runoilija
* Heikki Mustakallio (ent. *Schwartzberg*, 1924–1998), yritysjohtaja ja vuorineuvos, Aarne Mustakallion veli
* Jaakko Mustakallio (s. 1987), poliitikko (Vihreä liitto)
* Jooseppi Mustakallio (vuoteen 1878 *Josef Schwartzberg*, 1857–1923), runoilija, sanoittaja ja pappi, Heikki Mustakallion veli
* Juho Mustakallio (ent. *Schwartzberg*, 1879–1956), sokeainkoulun johtaja ja kouluneuvos
* Katariina Mustakallio (s. 1958), sosiaalihistorian tutkija ja dosentti
* Kimmo Mustakallio (1931–2016), lääkäri ja professori, Martti J. Mustakallion poika, Marita Nordberg-Mustakallion puoliso
* Lauri Mustakallio (ent. *Schwartzberg*, 1883–1937), rovasti ja kansanedustaja
* Marita Nordberg-Mustakallio (o.s. *Nordberg*, 1929-2009), näyttelijä 
* Martti J. Mustakallio (1891–1968), lääkäri ja anatomian apulaisprofessori, Jooseppi Mustakallion poika
* Mimmi Mustakallio (1945–2002), laulaja, Arja Mustakallion sisar
* Minttu Mustakallio (s. 1973), näyttelijä, Mimmi Mustakallion tytär
* Riitta Tynjä (o.s. *Mustakallio*, s. 1952), poliitikko (SKP)
* Sakari Mustakallio (ent. *Schwartzberg*, 1899–1989), lääkäri
* Sami Mustakallio (s. 1958), pappi, Martti J. Mustakallion ja Marita Nordberg-Mustakallion poika
* Timo Mustakallio (1929–1984), oopperalaulaja

## Katso myös
*Timo Mustakallio -laulukilpailu,  Savonlinnan Oopperajuhlien ja Timo Mustakallion säätiön järjestämä laulukilpailu
Bebhionn

**Bebhionn** on yksi Saturnuksen lukuisista kuista. Se on yksi neljästä gallialaisryhmän kuusta. Sen löysivät Scott S. Sheppard, David C. Jewitt ja Jan T. Kleyna Subaru-teleskoopilla Mauna Keassa, Havaijiilla. Löydöksessä oli mukana myös Brian Marsden.

Bebhionnia kutsuttiin aluksi nimellä S/2004 S11, mutta nimettiin myöhemmin kelttiläisessä mytologiassa olevan naisjättiläisen mukaan.

## Lähteet
Kupari(I)kloridi

**Kupari(I)kloridi** eli **kuprokloridi** (CuCl) on epäorgaaninen Cu<sup>+</sup>- ja kloridi-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muun muassa orgaanisen kemian synteeseissä.

## Rakenne ja ominaisuudet
Kupari(I)kloridi on puhtaana huoneenlämpötilassa kiinteää valkoista ainetta. Hapettumisen vuoksi se on usein kuitenkin väriltään vihertävää tai harmahtavaa. Sen alkeiskoppi muistuttaa timantin rakennetta ja jokainen kupari(I)-ioni on neljän kloridi-ionin ympäröimä ja jokainen kloridi-ioni on sitoutunut neljään kupari(I)-ioniin. Näin muodostuu polymeerirakenne, jonka vuoksi yhdiste on käytännöllisesti katsoen liukenematon veteen. Kuumassa vedessä se hajoaa kupari(I)oksidiksi. Kupari(I)kloridi liukenee kuitenkin kloridi-liuoksiin muodostaen klorokupraatti(I)komplekseja, kuten [CuCl2]-, [CuCl3]2- ja [CuCl4]3-. Nämä klorokupraatti(I)kompleksit kykenevät sitomaan hiilimonoksidia, muodostaen karbonyylikomplekseja. Se muodostaa vesiliukoisia komplekseja myös ammoniakin, amiinien, nitriilien sekä tiosulfaatti- ja syanidi-ionien kanssa.

## Valmistus ja käyttö
Tyypillisesti kupari(I)kloridia valmistetaan alkuaineistaan kuparista ja kloorista. Reaktio suoritetaan tyypillisesti 450&ndash;900&nbsp;°C:n lämpötilassa. Puhtainta tuotetta saadaan käyttämällä korkeita lämpötiloja, usein noin 700&ndash;900&nbsp;°C. Kun reaktio on käynnistynyt, se on hyvin eksoterminen ja vaatii jäähdytystä.
:2 Cu + Cl2 → 2 CuCl

Muita tapoja valmistaa yhdistettä ovat kuparikloridin ja kuparimetallin kuumentaminen suolahappoliuoksessa tai kuparikloridin tai kuparisulfaatin pelkistys kloridi-ionien läsnä ollessa. Pelkistimenä voidaan käyttää sinkkiä, sulfiitteja, hydratsiinia, hydroksyyliamiinia tai fosforihapoketta.
:CuCl2 + Cu → 2 CuCl
:2 CuCl2 + Na2SO3 + H2O → 2 CuCl + Na2SO4 + 2 HCl

Tärkein kupari(I)kloridin käyttökohde on kupariyhdisteiden kuten kupari(I)oksidin ja kuparioksikloridin valmistaminen. Muita käyttökohteita ovat katalyyttinä toimiminen ftalosyaniinivärien, silikonipolymeerien, akryylinitriilin ja dialkyylikarbonaattien valmistuksessa ja hiilimonoksidin sidonta. Yksi käytetyimpiä reaktioita on Sandmeyer-reaktio, jossa kupari(I)kloridi reagoi aryylidiatsoniumsuolan kanssa muodostaen aryyliklorideja.

## Lähteet
Verapamiili

**Verapamiili** on sydänselektiivinen kalsiumkanavan salpaaja. Sitä käytetään rasitusrintakivun hoitoon sekä supraventikulaarisen takykardian hoitoon ja eteisvärinä- ja eteislepatuspotilailla hidastamaan kammiovastetta. Vasta-aiheita ovat mm. hypotensio, sydämen vajaatoiminta ja yliherkkyys vaikuttavalle aineelle tai apuaineelle. Käyttöaiheena on myös lievä tai keskivaikea verenpainetauti, mutta verisuoniselektiiviset salpaajat ovat korvanneet käytännössä kokonaan verapamiilin tässä käyttöaiheessa.

 Suomessa verapamiilia sisältäviä myyntiluvallisia lääkevalmisteita ovat Isoptin Retard, Veramacor ja Verpamil.
 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: Verapamil 
*Human Metabolome Database (HMDB): Verapamil 
*DrugBank: Verapamil 
*ChemBlink: Verapamil
Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2002

**Suomi yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2002** käsittelee Suomen joukkuetta yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa Münchenissä 2002.

## Joukkueen valitseminen
Suomen Urheiluliiton hallitus valitsi pääosan Suomen joukkueesta vuoden 2002 Kalevan kisojen jälkeen 21. heinäkuuta. Myöhemmin joukkuetta vielä täydennettiin muutamalla urheilijalla. Lopullinen joukkue koostui 32 miehestä ja 17 naisesta, joiden lisäksi valittiin vielä viisi kotimaahan jäänyttä varaedustajaa. Kisoista pois jäi korkeushypyn Euroopan tilastossa kolmantena SE-tuloksella 231 ollut Toni Huikuri, jonka kilpailemisen esti nilkkavamma.

## Ennakko-odotukset
SUL:n virallinen menestystavoite kisoissa oli 2 mitalin ja 8 pistesijan saavuttaminen. Ennen kisoja Euroopan tilastoissa kymmenen parhaan joukossa olivat seuraavat urheilijat (sijoitus): kuulantyönnössä Arsi Harju (4.) ja Ville Tiisanoja (5.), moukarinheitossa Olli-Pekka Karjalainen (7.), kymmenottelussa Jaakko Ojaniemi (8.), moukarinheitossa Sini Pöyry (8.), keihäänheitossa Taina Kolkkala (9.) sekä kiekonheitossa Timo Tompuri (10.). Näiden lisäksi menestystä odotettiin kokeneilta arvokisamenestyjiltä Aki Parviaiselta ja Mikaela Ingbergiltä.

## Menestys
Lopulta Suomen menestys kisoissa ylitti tavoitteen, kun joukkue saavutti 3 mitalia ja 8 pistesijaa. Mitalitilastossa Suomen sijoitus oli 11. Yllätyksenä Janne Holmén voitti Euroopan-mestaruuden maratonilla kilpailujen viimeisenä päivänä. Hän johti kilpailua alusta loppuun ja oli lopulta ylivoimainen voittaja ennätysajallaan 2.12.14. Myös toinen Suomen mitali oli yllättävä, kun Heli Koivula ylsi kolmiloikassa hopeatilalle. Hän oli varmistanut pääsyn loppukilpailuun vasta kolmannella karsintahypyllä, kun kaksi ensimmäistä hyppyä olivat olleet yliastuttuja. Kolmannen mitalin Suomelle toi Mikaela Ingberg, joka heitti loppukilpailussa pronssimitalin arvoisesti.

Pistesijoille yltäneistä suomalaisista yllättävin oli 100 metrin loppukilpailussa viidenneksi sijoittunut Markus Pöyhönen, jonka sijoitus myöhemmin parani neljänneksi, kun kilpailun voittaneen Dwain Chambersin tulokset mitätöitiin dopingrikkeen vuoksi. Onnistujia olivat myös ennätyspisteillään 8192 kymmenottelussa viidenneksi sijoittunut Jaakko Ojaniemi sekä saman sijan naisten moukarinheitossa saavuttanut Sini Pöyry. Kuulantyönnössä suomalaiset eivät mitaleille yltäneet, kun Arsi Harju sijoittui neljänneksi ja Ville Tiisanoja kuudenneksi. Harju jäi pronssisijasta 11 senttiä. Sekä miesten että naisten keihäsfinaalissa kilpaili kolme suomalaisheittäjää, mutta miesten finaalissa yksikään suomalainen ei päässyt yli 80 metrin. Myös Olli-Pekka Karjalaiselta odotettiin moukarinheiton finaalissa kahdeksatta sijaa parempaa.

Naisten seiväshypyssä Paulina Sigg hyppäsi uuden SE-tuloksen 415, mikä ei kuitenkaan riittänyt finaalipaikkaan.

### Kahdeksan parhaan joukkoon sijoittuneet

## Joukkue
### Miehet

* kotimaahan jääneet varaedustajat: Tepa Reinikainen, kuulantyöntö; Harri Hakkarainen, keihäänheitto

### Naiset

* kotimaahan jääneet varaedustajat: Hanna Palamaa, seiväshyppy; Kaisa Kiintonen, moukarinheitto; Kirsi Ahonen, keihäänheitto

## Lähteet
*
Frithjof Ulleberg

**Frithjof Melchior Blumer Ulleberg** (10. syyskuuta 1911 Oslo – 31. tammikuuta 1993 Oslo) oli norjalainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen miesten joukkueeseen.

## Lähteet
Timo Mustakallio

**Timo Heikki Juhani Mustakallio** (14. lokakuuta 1929 Viiala – 20. marraskuuta 1984 Espoo) oli suomalainen oopperalaulaja (tenori). Hän työskenteli vuosina 1965–1976 ulkomailla: ensin kiinnitettynä syksystä 1965 alkaen Düsseldorfin *Deutsche Oper am Rhein*-oopperaan jolloin hän otti ystävänsä Martti Talvelan ehdotuksesta käyttöön Euroopan kielille paremmin taipuvan **Timo Callio** -taiteilijanimen, sitten syksystä 1967 Stuttgartiin Baden-Württembergin valtionoopperaan. Mustakallio esiintyi etenkin 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa johtavissa tenorirooleissa vierailijana Saksan ja Euroopan johtavissa oopperataloissa kuten Barcelonan *Liceu*, Brysselin *La Monnaie*, Milanon *Scala* tai Pariisin *Grand Opéra*. 

Mustakallio perusti vuonna 1974 Timo Mustakallio -laulukilpailun tukemaan ja opastamaan nuoria oopperataiteilijoita. Nykyään kilpailu järjestetään Savonlinnan Oopperajuhlien ja vuonna 1985 perustetun Timo Mustakallio-säätiö sr.:n yhteistyössä oopperajuhlien yhteydessä nuorille oopperalaulajille. Vuonna 1979 Mustakallio astui Martti Talvelan seuraajaksi oopperajuhlien taiteellisen toimikunnan puheenjohtajana, ja vuosina 1981–1984 hän oli oopperajuhlien johtaja. Vuoden 1984 alussa Mustakalliolla todettiin aggressiivinen syöpä, johon hän menehtyi jo saman vuoden marraskuussa.

Timo Mustakallion elämästä ja Suomessa laajalti tuntemattomaksi jääneestä karriääristä kertova kirja sisältäen äänite-CD:n on julkistettu 14.7.2017 Savonlinnassa hänen nimeänsä kantavan laulukilpailun alla. Vähälukuisista äänitallenteista voinee mainita Italian yleisradio RAI:n ja Teatro alla Scalan ensemblen studioäänitykset Richard Wagnerin oopperasta ''Parsifal'' sekä Richard Straussin oopperasta ''Elektra'', joita saattaa löytää kansainvälisiltä kauppapaikoilta. Timo Mustakallio esiintyi myös Helsingin jäähallissa 30.5.1970 Giuseppe Verdin oopperassa Aida, sen tenori-pääroolissa *Radamès*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lampila, Hannu-Ilari; Savolainen, Pentti: *Timo Mustakallio – tuntematon sankaritenori*, 2017,
Caranx

***Caranx*** on  piikkimakrillien heimoon (Carangidae) kuuluva piikkimakrillikalasuku, josta tunnetaan kahdeksantoista lajia:

* *[[Caranx bucculentus]]* Alleyne & Macleay, 1877
* *[[Caranx caballus]]* Günther, 1868
* *[[Caranx caninus]]* Günther, 1867
* *[[Caranx crysos]]* Mitchill, 1815 - Turkoosipiikkimakrilli
* *[[Caranx fischeri]]* Smith-Vaniz & Carpenter, 2007 
* *[[Caranx heberi]]* Bennett, 1830
* *[[Caranx hippos]]* Linnaeus, 1766 - Hevospiikkimakrilli
* *[[Caranx ignobilis]]* Forsskål, 1775 - Jättipiikkimakrilli
* *[[Caranx latus]]* Agassiz, 1831 - Pilkkapiikkimakrilli
* *[[Caranx lugubris]]* Poey, 1860
* *[[Caranx melampygus]]* Cuvier, 1833 - Sinievätrevalli
* *[[Caranx papuensis]]* Alleyne & Macleay, 1877 - Pippuripiikkimakrilli
* *[[Caranx rhonchus]]* Geoffroy Saint-Hilaire, 1817 - Täpläeväpiikkimakrilli
* *[[Caranx ruber]]* Bloch, 1793 - Juovapiikkimakrilli
* *[[Caranx senegallus]]* Cuvier, 1833
* *[[Caranx sexfasciatus]]* Quoy & Gaimard, 1825 - Siniraitapiikkimakrilli
* *[[Caranx tille]]* Cuvier, 1833 - Tylppäpiikkimakrilli
* *[[Caranx vinctus]]* Jordan & Gilbert, 1882

## Lähteet
New York Stadium

**New York Stadium** on Rotherhamissa, South Yorkshiressa, Englannissa sijaitseva jalkapallostadion. Se avattiin heinäkuussa 2012, ja se toimii Rotherham Unitedin kotistadionina.

Stadionin rakentaminen alkoi heinäkuussa 2011. Avausotteluna pelattiin ystävyysottelu Rotherham Unitedin ja Barnsley FC:n välillä 21. heinäkuuta 2012. Ensimmäinen liigaottelu stadionilla oli 18. elokuuta 2012 pelattu Rotherham Unitedin ja Burton Albionin välinen Kakkosliigan ottelu, jota seurasi 11 441 katsojaa. Stadionille mahtuu 12 000 katsojaa. Sen rakentaminen maksoi noin 20 miljoonaa puntaa.

New York Stadiumilla pelattiin vuonna 2018 alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailujen loppuottelu. Vuonna 2022 stadionilla pelattiin naisten Euroopan-mestaruuskilpailuissa kolme alkulohko-ottelua ja yksi puolivälierä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ikoma (1906)

**Ikoma** () oli 1908 valmistunut keisarillisen Japanin laivaston Tsukuba-luokan taisteluristeilijä, joka romutettiin 20. syyskuuta 1923. Se osallistui ensimmäiseen maailmansotaan.

## Valmistus

Alus tilattiin 1904 Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1906. Alus laskettiin vesille 9. huhtikuuta 1906 ja otettiin palvelukseen 24. maaliskuuta 1908.

## Palvelus
Hieman palvelukseen oton jälkeen alus liitettiin osastoon, joka saattoi lokakuussa 1908 Yhdysvaltain laivastoa Japanin aluevesillä. *Ikoma* vieraili Argentiinassa osallistuen maan satavuotisjuhlallisuuksiin. Buenos Airesista se jatkoi matkaansa ylittäen Atlantin vieraillen Lontoossa sekä muissa Euroopan kaupungeissa ennen paluuta Intian valtameren ylittäen Japaniin.

Ensimmäisessä maailmansodassa alus osallistui Qingdaon taisteluun sekä lukuisiin eteläisen Tyynenmeren ja Intian valtameren operaatioihin osana ympärysvaltojen käyttöön luovutettua Japanin laivastoa. Alus oli sijoitettuna Hong Kongiin, Singaporeen ja Australian Townsvilleen 1. marraskuuta 1914 – 17. tammikuuta 1915.

*Ikoma* myytiin 20. syyskuuta 1923 romutettavaksi Mitsubishille osana Washingtonin laivastosopimukseen liittyviä sitoumuksia.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Zourah Ali

**Zourah Mohamed Ali** (; s. 23. marraskuuta 1994 Ali Sabieh) on djiboutilainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 2012 kesäolympialaisissa Lontoossa ja jäi naisten 400 metrin juoksussa ensimmäiselle kierrokselle. Hän toimi kisoissa maansa lipunkantajana.

## Lähteet
Roque de los Muchachosin observatorio

**Roque de los Muchachosin observatorio** ( eli **ORM**) on tähtitieteellinen observatorio joka sijaitsee Garafían kunnassa La Palmalla Kanariansaarilla. Observatorio on läheisellä Teneriffalla sijaitsevan Instituto de Astrofísica de Canariasin operoima, ja se kuuluu European Northern Observatoryyn.

Niin kutsutun Seeingin eli taivaan havainnoinnin kannalta Roque de los Muchachosin observatorio on pohjoisen pallonpuoliskon toiseksi parhaalla paikalla näkyvän valon ja infrapunasäteilyn aallonpituuksilla tapahtuvaa tarkkailua varten. Parhain sijanniltaan on Mauna Kean Observatorio Havaijilla. Observatorioon kuuluu joitakin pohjoisen pallonpuoliskon parhaista havainnointilaitteista. Niitä ovat muun muassa aktiivista optiikkaa hyödyntävä yhden metrin ruotsalainen aurinkoteleskooppi, jolla saadaan maailman tarkimmat kuvat auringosta, sekä vuonna 2009 valmistunut 10,4 metrin Gran Telescopio Canarias, joka on toistaiseksi maailman suurin optinen teleskooppi.

## Katso myös
* Llano de Chajnantorin observatorio
* Paranalin observatorio
* La Sillan observatorio
* Very Large Telescope
* European Extremely Large Telescope

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jussi Jalonen

**Jussi Jalonen** (s. 16. marraskuuta 1975 Rauma) on suomalainen historioitsija ja tietokirjailija. Hän on Oulun yliopiston sosiaali- ja kulttuurihistorian dosentti.

Jalonen on julkaissut muun muassa jääkärieversti Eino Polónin elämäkerran sekä kirjoittanut artikkelin suojelupoliisin ja puolustusministeriön rahoittamaan tutkimukseen, joka on ilmestynyt *[[Suomi, terrorismi, Supo]]* -nimisenä kirjana. Vuoden 2012 kunnallisvaaleissa hän oli keskustan ehdokkaana Tampereella. Hän sai 31 ääntä eikä tullut valituksi.

Vuonna 2018 Tieteentekijöiden liitto valitsi Jalosen Vuoden tieteentekijäksi.

## Teokset
**Haavoitettu ritari – jääkärieversti, Mannerheim-ristin ritari Berndt Eino Edvard Polónin elämä*, Kustannusyhtiö Apali Oy, 2008. .
**On Behalf of the Emperor, On Behalf of the Fatherland. Finnish Officers and Soldiers of the Russian Imperial Life-Guard on the Battlefields of Poland, 1831*, väitöskirja, 2014,  .
**Vapaaehtoiset – viisi tarinaa vieraisiin sotiin osallistuneista suomalaisista*, Amanita-kustannus, 2015. .
**Summan tarina - talvisodan ratkaisutaistelun ihmiset ja historia*, Suomalainen Kirjallisuuden Seura, 2017. .
**Ayn Rand – kapitalismin valtiatar*, Gaudeamus, 2019. .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Irmeli Vuorela

**Irmeli Vuorela**, o.s. *Ståhlberg*, (23. huhtikuuta 1938 Helsinki − 16. maaliskuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen geologi, joka oli luomassa 1970-luvulla työmenetelmiä siitepölyanalyysin käyttämiseen tutkittaessa esihistoriallisen ihmisen vaikutuksia luontoon. Hänen elämäntyönsä tällä saralla johti hedelmälliseen yhteistyöhön arkeologian ja luonnonhistorian parissa.

Vuorela oli Juho ja Mary Ståhlbergin kolmilapsisen perheen keskimmäinen. Hänen isänsä Juho Ståhlberg oli lakimies ja isoisänsä Kaarlo Juho Ståhlberg Suomen ensimmäinen presidentti. Käytyään ensin Helsingin Suomalaisen Yhteiskoulun shän iirtyi Helsingin yliopistoon 1957 lukemaan geologiaa ja paleontologiaa sekä kasvitiedettä ja maantiedettä. Hän meni naimisiin vuonna 1960 Pekka Vuorelan kanssa ja heille syntyi kaksi lasta. Hän valmistui maisteriksi 1965, suoritti lisensiaatin tutkinnon vuonna 1969 ja väitteli geologiassa ja paleontologiassa tohtoriksi vuonna 1975 aiheenaan "The influence of man on the vegetation of southwestern Finland as shown by pollen diagrams".

Vuorela suoritti arkeologian läheisesti liittyvillä kohteilla lukuisia siitepölyanalyysejä, joilla ihmisen vaikutusta luontoon havainnoitiin kasvillisuuden muutoksien kautta. Häneltä on myös paljon viitattu artikkeli, jossa kuvaillaan siitepölyloukkujen käyttämistä viljelykasvien siitepölyn leviämisen mallintamisessa. Dosentin tittelin hän vastaanotti 1983, ja hän luennoi noin 20 vuotta Helsingin yliopistossa. Vuonna 1987 hän siirtyi töihin Geologian tutkimuskeskukseen ja jäi vuonna 2001 eläkkeelle.

Vuorela osallistui 1990−2002 Pohjoismaiden neuvoston toimintaan. Hän oli myös Punaisen Ristin aktiivi, jolla oli yhteyksiä myös muihin järjestöihin (European Council Network PACT ja European Science Foundation).

## Lähteet