open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tomáš Koubek

**Tomáš Koubek** (s. 26. elokuuta 1992 Hradec Králové) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pituudeltaan 197-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Augsburgia.

Koubek edusti Tšekin jalkapalloliigassa Hradec Královéa, lainasopimuksella Slovan Libereciä ja Sparta Prahaa. Hän pelasi Liberecissä kuusi Eurooppa-liigan ottelua. Elokuussa 2017 hän siirtyi ranskalaisseura Rennesiin, jossa hän on pelasi kahtena kautena Ligue 1:ssä yhteensä 67 ottelua ja Eurooppa-liigassa 15 ottelua. Elokuussa 2019 hän siirtyi saksalaisseura Augsburgiin. Hän pelasi joukkueen ykkösmaalivahtina helmikuun 2020 lopulle saakka mutta sitten Andreas Luthe otti pelaavan maalivahdin paikan. Koubek pelasi kauden 2019–2020 aikana 24 bundesliigaottelua eikä seuraavalla kaudella yhtään.

Koubek pelasi Tšekin nuorisomaajoukkueissa. Tšekin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Skotlantia vastaan. Kesäkuun 2021 loppuun mennessä hän on pelannut 11 A-maaottelua, joihin sisältyy yksi MM-karsintaottelu ja yksi Kansojen liigan ottelu. Kesän 2021 EM-kilpailuissa hän oli Tšekin joukkueessa varamaalivahtina.

## Lähteet
Seututie 423

**Seututie 423** on Päijät-Hämeessä ja Etelä-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Hartolan Metsäkoskelta Mäntyharjun Pertunmaalle. Tien päällyste on erittäin huono etenkin Pertunmaan päässä.

## Reitti ja tieyhteydet

* Metsäkoski (vt 4, E75)
* Murakka (yt 15066)
* Vehkalahti (yt 4251)
* Ulmala (yt 15061)
* Riistamylly (yt 15062)
* Pertunmaa (st 426)

## Lähteet
Titaani(III)bromidi

**Titaani(III)bromidi** (TiBr3) on titaani- ja bromidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. 

## Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa titaani(III)bromidi on violettia tai violetinmustaa kiteistä ainetta. Sen kiderakenne on samankaltainen vismutti(III)jodidin rakenteen kanssa ja sillä on kaksi polymorfista muotoa. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan kidevedellinen heksahydraatti (TiBr3·6H2O), joka on väriltään punaviolettia. Titaani(III)bromidi liukenee veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin. Yhdiste disproportioituu titaani(II)- ja titaani(IV)bromidiksi kuumennettaessa yli 400 °C:n lämpötilaan.

Titaani(III)bromidia valmistetaan pelkistämällä titaani(IV)bromidia titaanilla tai vedyllä tai titaani(IV)bromidiliuosten elektrolyysillä.
:3 TiBr4 + Ti → 4 TiBr3
:2 TiBr4 + H2 → 2 TiBr3 + 2 HBr

## Lähteet
Beenox

**Beenox** on kanadalainen pelitalo, joka on perustettu vuonna 2000. Studio liitettiin Activisioniin 25. toukokuuta 2005.

Vuosina 2003–2009 Beenox siirsi videopelejä alustalta toiselle. Perustajan Dominique Brownin lähtemisen jälkeen joulukuussa 2012, studion painopiste siirtyi pelikehityksestä tukitehtävien suorittamiseen, kuten *[[Spyro (pelisarja)|Skylandersiin]]* ja *[[Call of Duty]]yn*. Yhtiö työllisti vuonna 2017 noin 150 ihmistä.

## Pelit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset verkkosivut
Andrew Kishore

**Andrew Kishore** (4. marraskuuta 1955 Rajshahi – 6. heinäkuuta 2020 Rajshahi) oli bangladeshilainen playbacklaulaja.

Kishore opiskeli Rajshahin yliopistossa. Hän sai musiikinopetusta Abdul Aziz Bachchulta Rajshahissa. Vuonna 1977 hän muutti Dhakaan, jossa säveltäjä Alam Khan tutustutti hänet elokuvateollisuuteen. Vuonna 1977 Kishore teki playbacklaulajana debyyttinsä elokuvassa *Mail Train*, jossa hän lauloi Alam Khanin kappaleen "Ochinpurer raajkumari nei jey taar keu". Hänen toinen elokuvansa oli Badal Rahmanin *Emiler Goenda Bahini*, jossa hän tulkitsi laulun "Dhum dharakka". Kishoren ensimmäiseksi hitiksi muodostui Alam Khanin "Ek chor jay choley" A. J. Mintun elokuvassa *Protikkha*. Hän levytti urallaan tuhansia lauluja ja sai kahdeksan Bangladeshin kansallista elokuvapalkintoa parhaana miespuolisena playbacklaulajana. Näistä ensimmäisen hän sai vuonna 1982 (elokuva: *Boro bhalo lok chhilo*) ja viimeisen 2008 (elokuva: *Ki jadu korila*).

Syyskuussa 2019 Kishore aloitti kemoterapian Singaporessa. Hän kuoli heinäkuussa 2020 non-Hodgkinin lymfoomaan synnyinkaupunkinsa Rajshahin sairaalassa. Hänellä oli vaimo ja kaksi lasta.

## Lähteet
Mathias Lundqvist

**Mathias Lundqvist** (13. tammikuuta 1853 Flaka, Lemland, Ahvenanmaa – 2. kesäkuuta 1926 Vargata, Vårdö, Ahvenanmaa) oli merikapteeni ja laivanvarustaja, joka sai merenkulkuneuvoksen arvonimen vuonna 1920. 

Myös Lundqvistin isän nimi oli Mathias. Lundqvist muutti Flakasta Lemlandista Vargataan Vårdöhön ja avioitui Emelie Elisabeth Mattsonin kanssa. Hän suoritti merikapteenin tutkinnon Maarianhaminassa 1884. Myös hänen pojastaan Hugo Lundqvistista tuli merikapteeni ja laivanvarustaja. Pojanpoika, laivanvarustaja Stig Lundqvist, sai isoisänsä tavoin mereenkulkuneuvoksen arvonimen.

Vuonna 1895 Lundqvist muutti Lemlandista Vårdöhön, jossa hän omistautui laajan laivaliiketoimintansa ohella maataloudelle ja puutarhanhoidolle. Hänestä tuli huomattava maanviljelijä ja puutarhanhoidon edistäjä, ja hän sai useissa näyttelyissä palkintoja maatalous- ja puutarhatuotteista sekä palkinnon hyvin hoidetusta tilasta. Hän oli mukana perustamassa Vårdön osuusmeijeriä ja toimi useissa kunnallisissa ja kirkollisissa luottamustehtävissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seppinen, Ilkka: Lundqvist, Mathias. Kansallisbiografia-verkkojulkaisu. Studia Biographica 4. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1997–. (Maksullinen artikkeli)
Matti Koskela

**Matti Koskela** tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:
* Matti Koskela (1933–2020), suomalainen taidegraafikko ja kuvanveistäjä
* Matti Koskela (s. 1987), suomalainen salibandyn pelaaja
Guadalupe Hidalgon rauha

**Guadalupe Hidalgon rauha** Meksikon ja Yhdysvaltain välillä allekirjoitettiin 2. helmikuuta 1848. Se päätti Meksikon–Yhdysvaltain sodan. Sopimuksen mukaisesti Yhdysvaltain alue laajeni yli 1,3 miljoonaa neliökilometriä länteen Rio Grandelta Tyynellemerelle, ja Meksiko menetti 55 prosenttia valtioalueestaan. 

Yhdysvallat maksoi alueista Meksikolle 15 miljoonaa dollaria eli vuoden 2019 rahanarvolla noin 480 miljoonaa dollaria. Kaliforniasta oli löydetty kultaa juuri ennen kuin sopimus allekirjoitettiin, mutta meksikolaiset eivät tienneet sitä. Yhdysvaltojen saamien uusien alueiden yli sadalle tuhannelle meksikolaisasukkaalle luvattiin, että heidän perusoikeuksiaan kunnioitetaan, mutta alueille muuttaneet uudet siirtolaiset eivät sitä tehneet. Kiistat koskivat erityisesti maanomistusta.

Rauhansopimuksen seurauksena poliittiset jännitteet kasvoivat sekä Meksikossa että Yhdysvalloissa. Poliittinen ääriliikehdintä kärjistyi Meksikossa, ja sisällissota syttyi vuonna 1857. Yhdysvalloissa aluelaajennukset avasivat uudelleen kiistan orjuuden sallimisesta uusilla alueilla. Alueelle jääneiden meksikolaisten siviilien piti päättää, haluavatko he Yhdysvaltain kansalaisuuden vai pysyvätkö Meksikon kansalaisina. Yli 90 prosenttia valitsi Yhdysvaltain kansalaisuuden.

Guadalupe Hidalgon rauhansopimus allekirjoitettiin Guadalupen basilikassa, joka sijaitsee nykyisen Mexico Cityn alueella ja on Meksikon kansallispyhättö. Guadalupe Hidalgon rauhan jälkeen Manner-Yhdysvaltojen alue laajeni enää yhden kerran Gadsdenin oston yhteydessä vuonna 1853.

## Lähteet
A1 (höyryveturi)

**A1** oli Suomen Valtionrautateiden ensimmäinen veturisarja. Vuosina 1860–1863 valmistetut kuusi veturia tilattiin englantilaiselta Canada Works -konepajalta, ja ne poistuivat käytöstä vuosina 1909–1911. Kaikki sarjan veturit on romutettu.

## Historia
Suomen ensimmäisen rautatien ollessa rakenteilla Helsingin ja Hämeenlinnan välille alkoi Suomen Valtionrautatiet vuonna 1859 etsiä sopivaa valmistajaa ensimmäisille vetureille. Vetureiden tuli olla sekä henkilö- että tavaraliikenteeseen sopivia, mutta muita vaatimuksia ei asetettu. Suomesta ei vielä löytynyt vaadittavaa osaamista, joten veturit tilattiin englantilaiselta Canada Works -konepajalta, jonka omisti Peto, Brassey & Betts. Sarjan neljä ensimmäistä veturia saapui osissa Suomeen jo syksyllä vuonna 1860, minkä jälkeen ne koottiin käyttökuntoon Helsingin konepajalla. Koska rautatie oli Suomessa uusi asia, tuli vetureiden mukana englantilaiset veturinkuljettajat T. Lawson ja W. Frost kouluttamaan maan ensimmäistä veturihenkilökuntaa. Vetureita ei aluksi numeroitu, mutta niiden nimeämiseksi asetettiin komitea, jonka jäsenenä oli muun muassa Elias Lönnrot. Neljän ensimmäisen A1-sarjan veturin nimiksi valikoituivat kansallisromanttiset *Ilmarinen*, *Lemminkäinen*, *Suomi* ja *Alutar*.

Myöhemmin sarjanumeron 3 saanut Ilmarinen oli ensimmäinen Suomen rataverkolla kulkenut veturi, kun se 8. elokuuta vuonna 1861 liikkui yhä keskeneräisellä Helsinki–Hämeenlinna-radalla. Valmiille radalle pääsi ensimmäisenä Lemminkäinen eli tuleva numero 2, kun se veti vihkiäisjunan radan päästä päähän 31. tammikuuta vuonna 1862. Yleinen liikenne A1-sarjan vetureilla aloitettiin 17. maaliskuuta vuonna 1862. Rautatieliikenteen alettua Suomessa tilattiin vielä kaksi A1-sarjan veturia lisää samalta valmistajalta. Veturit saivat nimet *Voima* ja *Pohja*. Sarjan vetureita käytettiin kaikissa tehtävissä, mutta sitä mukaa kun uusia vetureita hankittiin, niiden käyttö painottui henkilö- ja tavarajunien linja-ajoon. 1900-luvulle tultaessa A1-vetureita käytettiin lähinnä tavarajunissa. Ne poistuivat liikenteestä vuosina 1909–1911, ja sen jälkeen ne myytiin romuksi.

## Tekniikka
A1 oli omana aikanaan nopea, tehokas ja kookas veturi. Sarjan veturit pitivät paikkaansa Suomen Valtionrautateiden tehokkaimpina henkilöliikennevetureina 1890-luvulle saakka. Pyörästö oli yhdeksännentoista vuosisadan loppupuolelle hyvin tyypillinen 4-4-0 eli nelikytkyinen pyörästö.

## Yksilötiedot

## Lähteet
* Olin, Sigfrid, Veturien kehityshistoria. Teoksessa *Suomen Valtionrautatiet 1862–1912 II: Historiallis-teknillis-taloudellinen kertomus*. 1916.
* Pölhö, Eljas & Honkanen, Pekka, *Höyryveturit Valtionrautateillä: The Steam Locomotives of the Finnish State Railways*. Suomen rautatiehistoriallinen seura ry: Helsinki, 2017.
* Zetterberg, Seppo, *[[Yhteisellä matkalla|Yhteisellä matkalla: VR 150 vuotta]]*. WSOY: Helsinki, 2011.
### Viitteet
Seututie 426

**Seututie 426** on Mäntyharjulla Etelä-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Kuortista Pertunmaan kirkonkylään. Tien kunto vaihtelee erittäin hyvästä tyydyttävään.

ELY-keskuksen mukaan tietä 426 voitaisiin käyttää valtatien 4 varareittinä onnettomuuden sattuessa yhdessä seututeiden 423 ja 428 kanssa.

## Reitti ja tieyhteydet

* Kuortti (vt 5, yt 15023, yt 15063)
* Pertunmaa (st 423)
* Pertunmaan kk (yt 15076, st 428)

## Lähteet
Räpina järv

**Räpina järv** (myös *Räpina paisjärv*) on Virossa Põlvamaalla Räpinassa sijaitseva padottu järviallas. Vironkielinen sana *pais* tarkoittaa patoa. Pato on rakennettu Võhandu jõgeen 13 kilometriä sen joensuusta . Võhandua kutsutaan täällä yleensä Võo jõeksi.

## Maantietoa
Patojärvi on 1,1 kilometriä pitkä, 400 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 19,3 hehtaaria. Se on muodostunut joen poikki rakennetun padon taakse ja patojärveen luetaan virallisesti lyhyt osuus Võhandu jõesta sekä pieni osuus siihen yhtyvästä Linte peakraavin joensuusta. Todellisuudessa pato nostaa vedenpinnan 36 metriin mpy. ja silloin se täyttää joenuomaa 4,5 kilometriä yläjuoksulle päin Rahumägeen ja Nulgaan asti. Uoma on tällä matkalla 90–270 metriä leveä, kun se padon alapuolella on alle 50 metriä leveä. Patojärven rannat ovat pääasiassa peltomaata, mutta padon ympäristössä ja Linte peakraavin ympäristö on Räpinan taajama-aluetta. Peakraavin osuus erottuu muusta järvestä pengertiellä, jonka keskikohdassa on silta-aukko.

## Vesivoimalaitos
### Vesivoiman käytön historiaa
Võhandun tällä kohtaa tiedetään Räpinan kirkonkylässä olleen vesimylly ainakin vuonna 1601. Jo 1720-luvulla kylässä sijaitsi tiilitehdas, saha ja vesimylly. Niiden käyttövoima otettiin joen tarjoamasta vesivoimasta, jonka yhteisen padon suunnitteli saksalainen Johan Georg Kayser. Joen varteen perustettiin paperitehdas vuonna 1734, joka oli Baltianmaiden ensimmäisiä. Sen raaka-aineena oli käytetyt kankaat eli lumput. Lumppua toimitettiin tehtaalle hevoskärryillä ja proomuilla muualta Venäjän lähialueelta. Vuonna 1832 käynnistyi kattopahvitehdas ja 1873 ensimmäinen saksalainen paperikone, jolla tuotettiin paperia kirjojen ja muiden painotuotteiden valmistamiseksi. Sen rinnalle tuotiin vielä kolme muuta paperikonetta. Paperitehdas toimii edelleen nimellä *Räpina Paberivabrik AS*.

### Vesivoiman tuotanto
Pato on rakennettu jokeen kohdassa, jossa on sijainnut saari. Siinä on nykyään kolme virta-aukkoa. Oikeassa rannassa sijaitsee ilmakuvissa näkyvä kapea kanava, saaren oikealla puolella sijaitsee säännöstelypadon osuus ja oikealla on erillinen paperitehtaan voimalan sisäänottoaukko, josta vesi kulkee tehtaan alle. Säännöstelypadon eteen on jäänyt puoliympyrän muotoinen kaarre, joka lienee alkuperäinen osa Kayserin suunnittelemasta padosta.

Joen oikealla sivulla toimii *Räpina veski*, jonka rakennekapasiteetti on 350 kilowattia, ja paperitehtaalla on oma voimalansa, jonka kapasiteetti on 60 kilowatia. Sähköntuotanto alkoi vuonna 1924 ja vuonna 2007 sen tuotantolaitteet automatisoitiin .

## Vesistösuhteita
Räpina järv kuuluu Võhandu jõen valuma-alueeseen. Siihen yhtyy pohjoisesta tuleva Linte peakraav (Raadama oja), joka on 11,5 kilometriä pitkä ja jonka valuma-alueen pinta-ala on 21,2 neliökilometriä . Järven valuma-alueen pinta-ala on 1&nbsp;131 neliökilometriä, josta suuri osa on joen yläpuolisia alueita. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Sven Lidman

**Carl Hindrik Sven Rudolphsson Lidman** (30. kesäkuuta 1882 – 14. helmikuuta 1960) oli ruotsalainen runoilija. Loistavissa, muodoltaan valmiissa, usein antiikkisaiheisissa runoissaan hän kirjoittaa rakkaudesta ja veren pyyteistä taikka kuoleman läheisyydestä. Runokokoelma *Källorna* (1906) sisältää hänen lyriikkansa kypsimmät tuotteet. Lidmanin romaani *Thure Gabriel Silfverstååhl* herätti ilmestyessään paljon huomiota käsittelyllään Ruotsin valtiollisista tapahtumista vuonna 1905.

Lidman aloitti kirjallisen uransa 24-vuotiaana ja hänen nuoruusaikansa teoksia leimasi ylikuumentunut sensualismi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän oli saksalaismielisen lehden *Svensk lösenin* toimittaja ja hänen toimintaansa väritti moraalinen ja isämaallinen paatos. Vuonna 1917 hän koki uskonnollisen herätyksen, liittyi 1921 helluntaiseurakuntaan ja toimi *Evangelii Härold* -lehden toimittajana 1922–1948. Hän oli helluntailiikkeen tärkeimpiä johtajia ja teki läheistä yhteistyötä Lewi Petruksen kanssa. Hän oli tunnettu saarnaaja sekä saarnakokoelmien ja hartauskirjallisuuden kirjoittaja. Hän joutui kuitenkin erimielisyyksiin Lewi Pethruksen kanssa, joka erotti Lidmanin Tukholman Filadelfiaseurakunnasta 1948. Lidman liittyikin toiseen, vapaaseen helluntaiseurakuntaan. Hän on kuvannut paljastavasti omaa elämäänsä ja aikaansa omissa teoksissaan. Lidman saattoi kääntymyksensä jälkeen valmiiksi jo aiemmin aloittamaansa *Vanhojen neitien talon*. Sen lisäksi häneltä on suomennettu lähinnä uskonnollista kirjallisuutta.

Ruotsin kirkon virsikirjassa on yksi Sven Lidmanin kirjoittama virsi, virsi 234 ”O salighet, o gåtfullhet” vuodelta 1918. Sen suomenkielinen teksti ”Oi salainen, oi ihmeinen” on Anna-Mari Kaskisen 1997 tekemä käännös.

Lidmanin ja Pethruksen suhteita kuvataan Per Olov Enquistin romaanissa *Matkamies* (*Lewis resa*). Lidmanin laulu ja Petruksen laulu "Pettikö hän lupaukset", Ruotsin kirkon virsikirjan virsi 254, olivat heidän suhteittensa rikkoutumissa lähes taisteluvälineitä. Enqvist kertoo romaanissaan kokouksesta, jossa käsiteltiin Lidmanin erottamista seurakunnasta:

## Suomennetut teokset
* *Tulen läpi* (*Såsom genom eld*) Sisko Wilkama, WSOY 1923 – 2. p. Kuva ja sana 1965
* *Vanhojen neitien talo: kertomus pyhimyksistä ja sankareista*, (*Huset med de gamla fröknarna : en berättelse om helgon och hjältar*) suom. Lempi Ahla, WSOY 1928
* *Silta kestää: hartauspuheita*, suom. Sisko Wilkama, WSOY 1930
* *Kymmenen ristin saarnaa*, Ristin voitto 1936
* *Elävä tie*, suomentanut Julia Hellqvist Ristin voitto r.y 1939
* *Turmeluksen orjat ja vapauden lapset*, Mikkeli: Joutsi 1946

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arne Kolster

**Arne Rudolf Kolster** (11. elokuuta 1907 Helsinki – 20. heinäkuuta 1999) oli suomalainen diplomi-insinööri ja toimitusjohtaja, joka sai ensimmäisenä Suomessa patenttineuvoksen arvonimen, vuonna 1976.

## Henkilöhistoria
Arne Kolsterin vanhemmat olivat professori Hermann Kolster ja Amalie Ohrt ja puoliso vuodesta 1931 voimistelunopettaja Anna-Lisa Planting. Kolster tuli ylioppilaaksi 1925 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1931. Hän oli Kolster-yhtiön patenttiasiamies vuodesta 1929 ja toimitusjohtaja vuodesta 1957. Rafu Lönnström ja Sytytin -yhtiöiden käyttöinsinöörinä Kolster toimi 1939–1941 ja ruotsalaisen patenttitoimiston palveluksessa Tukholmassa  1945.

Kolsterilla oli useita alansa kotimaisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä ja hän oli Kauniaisten kauppalan valtuuston jäsen  1948–1956 ja Venezuelan konsuli vuodesta 1968. Kolster-yhtiön palveluksessa Arne Kolster oli 60 vuotta, joista 30 vuotta toimitusjohtajana.

## Julkaisuja
* *Intrång i patenträtt under patentansökningstiden*, 1956
* *25-vuotisjuhlajulkaisu: 25-årsfestskrift:  Finska föreningen för industriellt rättsskydd r.f.*. 1956. Toimittaneet Kalle Kauppi, T. M. Kivimäki, Arne Kolster ja E. M. Heinonen
* ”Bruksmönster i Finland”, *NIR: nordiskt immateriellt rättsskydd*, 1987/3 (56 vsk.), s. 287–294.

## Lähteet
Hacaaluu Hundeessaa

**Hacaaluu Hundeessaa Boonsaa** (1986 – 29. kesäkuuta 2020), myös **Hachalu Hundessa**, oli etiopialainen laulaja ja muusikko. Hänet tunnettiin etenkin oromojen protestiliikkeeseen liitetystä musiikistaan, jota hän esitti oromoksi. 

## Elämäkerta
Hacaaluu Hundeessaa syntyi vuonna 1986 lähellä pääkaupunki Addis Abebaa sijaitsevassa Ambon kaupoungissa Etiopian Oromiassa. Etniseltä taustaltaan hän oli oromo. Perheeseen kuului yhteensä kahdeksan sisarusta. Lapsuudessaan hän toimi karjapaimenena ja meni lopulta opiskelemaan Ambossa.

Ambo oli yksi oromojen itsemääräämisoikeutta ajaneen poliittisen liikehdinnän keskuksista. Opiskelujensa aikana myös Hacaaluu liittyi asiaa ajeneisiin opiskelijajärjestöihin. Oppositioryhmiä oli kuitenkin kielletty ja Hacaaluu päätyi vuonna 2003 viideksi vuonna vankilaan poliittisen toimintansa takia. Vankeusaikanaan Hacaaluu alkoi sanoittaa ja säveltää musiikkia. Hänen ensimmäinen albuminsa *Sanyii Mootii* julkaistiin vuonna 2009. Ensimmäistä albumia seurasi toinen albumi *Waa'ee Keenya* vuonna 2013 ja single *Maalan Jira?* vuonna 2015. Toinen albumi menestyi Amazonissa ja erityisesti vuoden 2015 singlestä tuli oromojen protestiliikkeen suosittu laulu. Albumia *Waa'ee Keenya* kuvailitiin tuolloin myydyimmäksi afrikkalaiseksi albumiksi Amazonissa ja se keräsi kolme miljoonaa kuuntelukertaa Youtubessa. Hacaaluu esitti kaikki julkaisemansa kappaleet oromon kielellä.

Oromojen protestiliike oli kiihtynyt vuonna 2015 hallituksen päätettyä liittää osia Oromiasta Addis Abebaan. Oromojen historiankäsityksen mukaan pääkaupungin alue oli aikanaan kuulunut oromoeilla ja vasta keisari Menelik II ajoi heidät mailtaan. Seuranneiden parin vuoden aikana syttyneissä mellakoissa ja mielenosoituksissa pidätettiin noin 30&nbsp;000 henkilöä. Vuonna 2017 Haanchalu julkaisi kappaleen *Jirra* ja oli saman vuoden joulukuussa mukana rahankeruukonsertissa kodeistaan paenneille oromoperheille. Protestiliike nosti lopulta oromotaustaisen Abiy Ahmedin Etiopian pääministeriksi vuonna 2018. Haanchalu kutsuttiin hallituksen järjestämään konserttiin maassa vierailevan Eritrean presidentti Isaias Afewerkin kunniaksi. Hacaaluun esittämä laulu kritisoi kuitenkin konsertin ideaa ja vaati toimia oromojen ja somalien välisten yhteenottojen uhreille. Hallitus kuvaili sittemmin esitystä epäasialliseksi.

Tuntemattomaksi tuolloin jääneet asemiehet ampuivat Hacaaluun maan pääkaupunki Addis Abebassa maanantaina 29. kesäkuuta 2020. Iskussa surmansa saanut Hacaaluu haudattiin kotikaupunkinsaan Ambossa sijainneeseen kirkkoon. Hacaaluun murha johti väkivaltaisiin mielenosoituksiin, joissa 5. heinäkuuta mennessä oli saanut surmansa noin 160 henkilöä.

## Lähteet
Rantakäärmeet (suku)

**Rantakäärmeet** (*Natrix*) on tarhakäärmeiden heimoon kuuluva käärmesuku. Suvun levinneisyys kattaa lähes koko läntisen palearktisen alueen: ne ovat laajalle levinneitä Euroopassa sekä Keski- ja Lounais-Aasiassa, ja niitä tavataan myös Pohjois-Afrikassa. Rantakäärmeet elävät usein makeassa vedessä tai sen läheisyydessä, mutta niitä voidaan tavata myös kaukana vedestä ja noppakäärmettä (*Natrix tessellata*) paikoitellen myös suolaisesta vedestä. Noppakäärme ja kyyrantakäärme (*Natrix maura*) ovat sukunsa akvaattisimmat lajit, ja niitä tavataan yleensä vain vedestä.

Usean vuosikymmenen ajan rantakäärmeiden suku oli paljon nykyistä suurempi, ja se sisälsi lajeja, jotka on nyttemmin siirretty muihin sukuihin. Sukuun nykyisin luetuista viidestä lajista kahta, iberianrantakäärmettä (*Natrix astreptophora*) ja lännenrantakäärmettä (*Natrix helvetica*) pidettiin aiemmin rantakäärmeen (*Natrix natrix*) alalajeina. Suurpäärantakäärmettä (*Natrix megalocephala*) pidettiin aiemmin omana lajinaan, mutta nykyään sen katsotaan yleensä olevan sama laji kuin tavallinen rantakäärme.

## Lajit
Rantakäärmeisiin kuuluu viisi lajia:

* Iberianrantakäärme (*Natrix astreptophora*)
* Lännenrantakäärme (*Natrix helvetica*)
* Kyyrantakäärme (*Natrix maura*)
* Rantakäärme (*Natrix natrix*)
* Noppakäärme (*Natrix tessellata*)

## Lähteet
Seututie 429

**Seututie 429** on Etelä-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Hirvensalmen Uutelasta Hirvensalmen kirkonkylän pohjoispuolelle Pöyryyn. Seututien numero on alun perin ollut 427. 

Tien kuntoluokka on hyvä.

Vuoden 2019 marraskuussa valtatie 5 seututeille 429 ja 368 tulevalla rampilla tapahtui muutaman viikon aikana kolme liikenneonnettomuutta, kun Google Maps opasti valtatietä ajaneet jatkamaan eteenpäin rampin kautta, jolloin kulkija joutui kärkikolmiolla varustettuun, väistämisvelvolliseen tienristeykseen.

## Reitti ja tieyhteydet

* Uutela (vt 5, st 368)
* Kilkinkylä yt 15088)
* Haukonmäki yt 15092)
* Hirvensalmen kk
* Pöyry (st 431)

## Lähteet
Ylämaan Pyrkijät

**Ylämaan Pyrkijät** on Ylämaalla toimiva urheiluseura, joka on perustettu 28.1.1923. Seuran toimintaan kuuluu muun muassa yleisurheilua, hiihtoa, suunnistusta ja pallopelejä.

Ylämaan Pyrkijöiden hiihtäjät Sanna Kiero, Liisa Rumpu ja Helvi Rumpu voittivat neljä peräkkäistä 3&nbsp;×&nbsp;5 kilometrin hiihdon Suomen-mestaruutta vuosina 1953–1956.

## Lähteet
Saksa lasten Eurovision laulukilpailussa

**Saksa** osallistui Lasten Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 2020.

Saksalaiset televisioyhtiöt NDR ja ZDF ilmoittivat keskiviikkona 8. heinäkuuta 2020 etsivänsä 9–14-vuotiaita saksalaisia edustamaan Saksaa vuoden 2020 lasten Eurovision laulukilpailuun, joka järjestettiin Puolassa. Saksa on 40. osallistuva maa lasten Euroviisujen historiassa. Tämä oli ensimmäinen kerta kun Saksa osallistui tähän kilpailuun.

Saksaa edustava artisti ja kappale valitaan KiKa:n ohjelmasta ”Dein Song” ().

## Osallistujat

## Lähteet
Kaikki kuvaa – Parempia kuvia ja videoita

**Kaikki kuvaa – Parempia kuvia ja videoita** on vuonna 2018 ilmestynyt Pekka Punkarin teos valokuvauksesta. 

## Lähteet
Sur'a järv

**Sur'a järv** (myös *Eensalu paisjärv, Eensalu veehoidla*) on Virossa Võrun kunnassa sijaitseva padottu tekojärvi. Virolaiset sanat *pais* tarkoittaa patoa ja *veehoidla* varastoallasta.

## Maantietoa
Tekojärvi on 530 metriä pitkä, 250 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 5,2 hehtaaria johon luetaan mukaan sen saari. Se on muodostunut kolmen yli 200 metrin korkeuteen mpy. kohoavan mäen väliin. Sen laskuoja on padottu pohjoispään länsirannassa ja järven vedenpinnan korkeus on 196,3 metriä mpy. Järven ainoa saari on pinta-alaltaan 0,15 hehtaaria ja se sijaitsee järven itärannan tuntumassa. Järven ympäristö on metsämaata paitsi pohjoisessa, jossa viereisen maatilan pellot ulottuvat rantaan asti. Rantaviivan pituus on 1,6 kilometriä. Järven ja maatilan länsipuolelta ohittaa Kündjaan vievä tie.

## Vesistösuhteita
Sur'a järv kuuluu Piusa jõen valuma-alueeseen. Tekojärven laskuoja yhtyy pitkään kartassa nimettömään ojaan, joka virtaa Andri järven (172,4 m mpy.) läpi ja yhtyy Piusa jõgeen Kurksina niityllä, Kündjan ja Tsollin kylien välissä (162 m mpy). Piusa jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Otto Kosonen (poliisineuvos)

**Otto Kosonen** (9. tammikuuta 1895 Kerimäki – 7. huhtikuuta 1978 Helsinki) oli poliisi, joka sai ensimmäisenä Suomessa poliisineuvoksen arvonimen, vuonna 1970.

## Henkilöhistoria
Kosonen kävi keskikoulun ja opiskeli Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa ja Poliisikoulussa. Hän toimi ensin konstaapelina Viipurissa 1915–1917 ja sitten konstaapelina, ylikonstaapelina ja vuodesta 1931 komisariona Helsingissä. Oltuaan 1939–1946 toimiupseerina eri tehtävissä hän oli 1947–1962 Helsingin kaupungin poliisilaitoksen apulaispoliisimestari, mistä tehtävästä hän jäi eläkkeelle tammikuussa 1962. Kosonen oli myös useiden työryhmien ja komiteoiden jäsen ja opettaja poliisitoiminnan kursseilla. Kososen puoliso vuodesta 1922 oli Esteri Inkeri (Ester Ingrid) Vasenius (k. 1975), perhe oli lapseton. Pariskunta määräsi vuonna 1971 testamentissaan perustettavaksi Otto ja Esteri Kososen testamenttirahaston, josta on myönnetty vuodesta 1981 alkaen koulutusavustuksia. 

## Julkaisut
* *Oikea liikenne*, 1939, Otto Kosonen, Veikko Ruotsalainen

## Lähteet
Florian Kainz

**Florian Kainz** (s. 24. lokakuuta 1992 Graz) on itävaltalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä tai keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Kölniä. Hän on pelannut Itävallan A-maajoukkueessa vuodesta 2015.

Kainz nousi Sturm Grazin junioreista edustusjoukkueeseen vuonna 2010. Hän pelasi joukkueessa kausina 2010–2014 Itävallan Bundesliigassa 98 ottelua, joissa hän teki 15 maalia, ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Hän voitti Itävallan mestaruuden ensimmäisellä kaudellaan 2010–2011. Kausina 2014–2016 hän edusti Rapid Wieniä ja pelasi Bundesliigassa 65 ottelua, joissa hän teki 11 maalia, ja Eurooppa-liigassa seitsemän ottelua.

Kesällä 2016 Kainz siirtyi saksalaisseura Werder Bremeniin. Hän pelasi joukkueessa 2,5 kauden aikana Bundesliigassa 52 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Tammikuussa 2019 hän siirtyi Saksan 2. Bundesliigassa pelanneeseen Kölniin, jossa hän pelasi 14 liigaottelua kevätkaudella 2019. Kaudella 2019–2020 Köln pelasi pääsarjassa, ja Kainz pelasi kauden aikana 28 bundesliigaottelua, joissa hän teki viisi maalia.

Kainz pelasi kaudella 2020–2021 Bundesliigassa vain yhdeksän ottelua putoamiskarsinta mukaan lukien oltuaan yli puoli vuotta poissa kentiltä polvivamman vuoksi. Hän teki kauden aikana yhden maalin. Kolmena seuraavana kautena hän on pelannut kausittain 32, 32 ja 33 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä vastaavasti neljä, kuusi ja viisi maalia. Kaudella 2022–2023 hän pelasi Konferenssiliigassa viisi ottelua.

Kainz pelasi Itävallan nuorisomaajoukkueissa. Ensimmäisen kerran hän pelasi Itävallan A-maajoukkueessa marraskuussa 2015 ystävyysottelussa Sveitsiä vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen kesäkuussa 2017 ja pelasi avauskokoonpanossa neljässä Itävallan viidestä jäljellä olleesta MM-karsintaottelusta. Vuoden 2020 EM-kilpailujen karsinnoissa hän pääsi kentälle vain muutamaksi minuutiksi kolmessa ottelussa. Vuonna 2021 hän pelasi neljä MM-karsintaottelua, joista yhdessä hän oli avauskokoonpanossa. Vuonna 2023 hän pelasi viisi EM-karsintaottelua ja oli kerran avauskokoonpanossa. Hän teki A-maaottelu-uransa ensimmäisen maalin maaliskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Viroa vastaan. Kainz kuului Itävallan joukkueeseen EM-kilpailuissa 2024 mutta ei saanut turnauksessa peliaikaa. Hän on vuoden 2024 loppuun mennessä pelannut 28 A-maaottelua, joissa hän on ollut 13 kertaa avauskokoonpanossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaarlo Angervuori

**Kaarlo Vilhelm Angervuori**, vuoteen 1906 **Åhlberg** (5. marraskuuta 1873 Nurmijärvi – 15. maaliskuuta 1948 Helsinki) oli rakennusmestari, joka sai ensimmäisenä Suomessa rakennusneuvoksen arvonimen, vuonna 1943.

Angervuoren vanhemmat olivat maanviljelijä Gustaf Åhlberg ja Maria Bergh ja puolisot vuodesta 1899 Ida Sofia Olin (k. 1908) ja vuodesta 1910 Selma Vilhelmiina Suominen. Angervuori kävi teollisuuskoulun 1899 ja toimi sitten rakennusalalla. Vastaavana mestarina Angervuori työskenteli muun muassa Pyhäjärven kirkon ja Nousiaisten kirkon korjauksissa, samoin kuin Eduskuntatalon rakennustyömaalla 1926–1931. Angervuori toimi myös rakennuttajana 1917–1926 ja vuodesta 1931. Angervuorella oli useita luottamustehtäviä, Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1927–1928.

## Lähteet
Volodymyr Troškin

**Volodymyr Mykolaiovytš Troškin** (, , 28. syyskuuta 1947 Jenakijeve, Ukrainan SNT – 5. heinäkuuta 2020) oli ukrainalainen, maajoukkuetasolla Neuvostoliittoa edustanut, jalkapalloilija, olympia- ja EM-mitalisti.

Troškin saavutti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiapronssia Montréalissa 1976 ja EM-hopeaa Belgiassa 1972. Seurajoukkueissaan hän voitti Cup-voittajien cupin mestaruuden ja UEFA Super Cupin mestaruuden vuonna 1975. Troškin kuoli 72-vuotiaana 5. heinäkuuta 2020.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Seututie 455

**Seututie 455** on Etelä-Savossa kulkeva seututie. Tie kulkee Joroisten kirkonkylästä Pieksämäen Särkimäkeen. Tie on kapea ja päällyste on kulunut ja huonossa kunnossa.

## Reitti ja tieyhteydet

* Joroinen (vt 5, yt 15330, yt 4557, yt 15321)
* Hyttilänkylä (yt 15323)
* Maavesi (yt 4556, yt 15329)
* Särkimäki (vt 23)

## Lähteet
Andri järv

**Andri järv** on Virossa Võrumaalla Võrun kunnassa sijaitseva järvi, jonka pohjoispäässä on pato.

## Maantietoa
Järvi on 400 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Järvi vaikuttaa padotulta tekojärveltä ja ilmakuvien perusteelle sen vedenpinta saattaa kuivina aikoina laskea alas. Silloin järven eteläosassa sen vesikasvilliuus valtaa vapaan veden alueita. Järvessä ei ole saaria ja sen rannat ja lähiympäristö on metsämaata. Järvellä ei ole asutusta.

## Luontoarvoja
Järvi kuuluu Haanjan luonnonpuistoon.

## Vesistösuhteita
Andri järv kuuluu Piusa jõen valuma-alueeseen. Siihen tulee kaakosta metsäoja, jonka valuma-alueella on esimerkiksi Sur'a järv. Sen pohjoispäästä alkava laskuoja yhtyy Piusa jõgeen Kurkisna niittyjen luonna Tsollin ja Kündjan kylien välissä. Piusa jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Fugaku

**Fugaku** on japanilaisen Fujitsun valmistama supertietokone, joka nousi supertietokoneiden TOP500-listan ensimmäiselle sijalle kesäkuussa 2020. Tietokoneen tulos oli 415,5 petaflopsia. Aiempi ykköspaikan haltija oli Summit.

Tietokoneen tilaaja on Riken-instituutti ja siinä käytetään Red Hat Enterprise Linux -käyttöjärjestelmää. Tietokone käyttää Fujitsun Tofu interconnect D -kytkentäverkkoa tiedonvälitykseen.

Tietokoneessa on 7,3 miljoonaa 64-bittistä Fujitsun suunnittelemaa ARM-yhteensopivaa A64FX suoritinta, joissa on Scalable Vector Extensions (SVE) vektorilaskentalaajennukset. SVE-laajennus tukee 128&ndash;2048 bittisiä vektoreita. SVE on SIMD-ominaisuus, mutta erillinen ARM-suorittimien NEON-laajennuksesta.

Tietokonetta käytetään muun muassa koronavirusten ja maanjäristysten tutkimiseen. Tietokone otettiin täysimittaiseen käyttöön 9. maaliskuuta 2021.

## Lähteet
Zdzisław Myrda

**Zdzisław Myrda** (29. tammikuuta 1951 Siedliska – 6. heinäkuuta 2020) oli puolalainen koripalloilija. Urallaan Puolan mestaruuden ja Puolan cup-mestaruuden voittanut Myrda valittiin maan pääsarjan vuoden pelaajaksi vuonna 1975. Hän pelasi myös Puolan miesten maajoukkueessa Moskovan kesäolympialaisissa 1980 ja kolmissa EM-kilpailuissa.

## Elämä ja ura

Myrda voitti Puolan mestaruuden vuonna 1975 ja Puolan cup-mestaruuden vuonna 1974. Vuonna 1975 hänet valittiin Puolan pääsarjan vuoden pelaajaksi. Hän saavutti myös viidesti himmeämmän mitalin Puolan pääsarjasta ja kertaalleen Puolan cupin hopeaa.

Myrda pelasi Puolan miesten maajoukkueessa vuosina 1974–1980 yhteensä 139 ottelua 9,1 pisteen keskiarvolla. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa Moskovan kesäolympialaisissa 1980 sekä vuosien 1973, 1975 ja 1979 EM-kilpailuissa. Vuonna 1970 hän edusti Puolan alle 18-vuotiaiden maajoukkuetta ikäluokan EM-kilpailuissa. Myrda kuoli 69-vuotiaana 6. heinäkuuta 2020.

## Lähteet
* Profiili  Puolan olympiakomitea 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Jhon Córdoba

**Jhon Andrés Córdoba Copete** (s. 11. toukokuuta 1993 Istmina) on kolumbialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Córdoba edusti kotimaassaan Envigadoa ja Meksikossa Chiapasia. Espanjassa hän edusti lainasopimuksella Espanyolia kaudella 2013–2014, ja elokuussa 2014 hän siirtyi Granadaan. Hän pelasi La Ligassa yhteensä 54 ottelua ja teki niissä kahdeksan maalia. Kauden 2015–2016 hän pelasi lainalla saksalaisseura Mainzissa, joka vuonna 2016 osti hänet omakseen. Kesällä 2017 hän siirtyi Kölniin. Kauden 2019–2020 loppuun mennessä Córdoba on pelannut Bundesliigassa 98 ottelua, joissa hän on tehnyt 23 maalia, ja 2. Bundesliigassa 31 ottelua, joissa hän on tehnyt 20 maalia. Córdoba oli 2. Bundesliigan toiseksi paras maalintekijä joukkuetoverinsa Simon Terodden jälkeen kaudella 2018–2019 ja joukkueensa paras maalintekijä Bundesliigassa kaudella 2019–2020.

Córdoba pelasi neljä ottelua ja teki kaksi maalia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013.

## Lähteet
Tréguier

**Tréguier** (bretoniksi *Landreger*) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella.
 

Kunta sijaitsee Jaudyjoen ja sen sivujoen Guindyn haarassa. Se oli Bretagnen historiallisen Trégorin provinssin pääkaupunki. Kunnan nähtävyyksiä on Saint-Tugdualin katedraali. Katedraali on rakennettu 1300-luvulla, ja se on nimetty kaupungin 600-luvulla perustaneen munkin, Saint-Tugdualin mukaan. Katedraalin on haudattu Saint Yves, joka on lakimiesten suojeluspyhimys.

Tréguierissa on runsaasti keskiaikaisia puuristikkotaloja 1400-luvulta lähtien. Yksi taloista, joka on peräisin 1600-luvulta, on kirjailija ja filosofi Ernest Renan syntymäkoti. Se toimii nykyään hänelle omistettuna museona.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kylä meren rannalla, Seura, 02.11.1938, nro 44, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Edimilson Fernandes

**Edimilson Fernandes Ribeiro** (s. 15. huhtikuuta 1996 Sion) on sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 190-senttimetrinen. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Mainz 05:tä.

Fernandes pelasi kotimaassaan Sionin joukkueessa vuoteen 2016 saakka. Kotimaan sarjan lisäksi hän pelasi Eurooppa-liigassa kahdeksan ottelua kaudella 2015–2016. Kausina 2016–2018 hän pelasi West Ham Unitedissa 42 ottelua Englannin Valioliigassa. Kauden 2018–2019 hän oli lainalla italialaisseura Fiorentinassa ja pelasi Serie A:ssa 29 ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kesällä 2019 hän siirtyi saksalaisseura Mainziin, jossa hän pelasi ensimmäisellä bundesliigakaudellaan 24 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Toisella kaudellaan hän pelasi 14 bundesliigaottelua.

Fernandes pelasi Sveitsin maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa marraskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Färsaaria vastaan. Kesäkuun 10. päivään 2021 mennessä hän on pelannut 22 maaottelua. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki lokakuussa 2019 EM-karsintaottelussa Irlantia vastaan ja toisen kesäkuussa 2021 ystävyysottelussa Liechtensteinia vastaan.

Fernandesin jalkapalloilevia serkkuja ovat Sveitsin maajoukkuepelaaja Gelson Fernandes, Portugalin maajoukkuepelaaja Manuel Fernandes sekä Sveitsin nuorisomaajoukkuepelaaja ja pitkäaikainen pääsarjapelaaja Cabral.

## Lähteet
Tomorrowland (elokuva)

**Tomorrowland** (myös **Tomorrowland - A World Beyond**) on Brad Birdin ohjaama tieteis-fantasiaelokuva vuodelta 2015. Se perustuu Disneyn samannimiseen tulevaisuus-aiheiseen teemapuistoon.

## Lähteet
José Pereira Coutinho

**José Maria Pereira Coutinho** (, s. 22. heinäkuuta 1957) on macaolainen poliitikko ja juristi, joka edustaa Uusi toivo -puoluetta.

## Yksityiselämä ja tausta
Koulutukseltaan Coutinho on oikeustieteiden maisteri. Hän puhuu portugalia, englantia, kantonikiinaa ja mandariinikiinaa.

Coutinholla on sekä Portugalin että Macaon (Kiinan kansantasavallan) kansalaisuus. Hän on ainoa Macaon lainsäädäntöneuvoston edustaja, jolla on Portugalin kansalaisuus. 

## Poliittinen ura
Coutinho toimii myös Macaon portugalilaisten yhdistysten liiton () puheenjohtaja. 

Ensimmäiselle edustajankaudelleen lainsäädäntöneuvostoon Coutinho valittiin vuonna 2005.

Vuonna 2015 Coutinho ilmoitti asettuvansa ehdolle Portugalin parlamenttivaaleissa. Parlamenttiin valitaan kaksi edustajaa Euroopan ulkopuolelta, ja tätä kampanjaa varten Coutinho perusti Nós, Cidadãos! -puolueen. Kampanjan aikana Coutinho kertoi, että "eräs iso [portugalilainen] puolue" oli yrittänyt suostutella häntä luopumaan ehdokkuudesta.

Politiikassa Coutinho on tuonut esiin epäkohtia Macaon hallinnossa, kuten kasinoiden liian suuren määrän ja alueen riippuvuuden kasinoiden tuotoista.

Elokuussa 2021 Macaon vaaliviranomaiset sulkivat pois kaikki muut demokratiamyönteiset ehdokkaat Coutinhoa lukuun ottamatta syyskuulle kaavailluista lainsäädäntöveuvoston vaaleista. Coutinho ei ottanut kantaa siihen, miksi juuri häntä ei hyllytetty. Tästä huolimatta Coutinho tuli kuitenkin valituksi.

## Kunnianosoitukset

*  Portugalin ansioritarikunnan komentaja (Portugali, 2014)

## Lähteet
Timo Pakkanen

**Timo Alarik Pakkanen** (s. 28. elokuuta 1944) on Suomen tunnetuin joulupukki. Hän on esiintynyt joulupukkina vuodesta 1961 lähtien, myös hyvin paljon ulkomailla, esim. Japanissa 14 kertaa sekä ainakin Thaimaassa, Taiwanissa, Singaporessa, Jordaniassa, Georgiassa, Kyproksella, Espanjassa ja Saksassa. Hän toimi mm. Finnairin joulupukkina Japanissa vuodesta 2000 alkaen useiden joulujen ajan.

Pakkanen teki yhteistyötä Joulupukkisäätiön kanssa vuodesta 2001 alkaen. Vuonna 2014 säätiö kuitenkin lopetti yhteistyön ja vaati Pakkasta luopumaan säätiön tunnusmerkkien käytöstä. Syy tähän oli se, että Pakkanen oli esiintynyt olutharrastajien lehdessä. Pakkanen on myös Olutliiton jäsenseuran, vuonna 1978 perustetun Kohtuullisen Hutikan Pyhän Veljeskunnan K.H.P.V. ry:n, pitkäaikainen puheenjohtaja. Pakkasen mukaan hänellä on vapaa-aikanaan oikeus yksityiselämään, myös oluen juontiin. Tätä harrastustaan ja joulupukkina toimimista hän ei ole sekoittanut keskenään. ”Jos minä en joulupukkina saa vapaa-ajallani nauttia olutta, pitäisi säätiön irtisanoa myös kaikki muut heidän työntekijänsä, jotka nauttivat alkoholia vapaa-ajallaan,” kommentoi Pakkanen jupakkaa *[[Iltalehti|Iltalehdelle]]*.

Kirjailija Kaija Pakkanen oli Timo Pakkasen äiti, ja kirjailijat Outi Pakkanen ja Jukka Pakkanen ovat hänen sisaruksiaan.

## Lähteet
John Lyly

**John Lyly**, myös: **Lylie**, **Lilly** (1550-luvun alku – 1606) oli englantilainen romaanin- ja draamankirjoittaja. Hän oli Lontoon St Paulin katedraalin näyttelijöinäkin suosittujen kuoropoikien johtaja.

Lyly tuli ensin tunnetuksi julkaistuaan kasvatusromaanin *Euphues, or the anatomy of wit* (1579), jonka jatkona oli romaani *Euphues and his England* (1580). Ne kuvaavat lemmen aiheuttamaa pettymystä ja filosofian tuottamaa lohdutusta. Sisällys ja tyyli, täynnä alkusointua ja tarunomaista luonnontiedettä sekä keinotekoisen pyöristettyjä käänteitä, ovat kotoisin espanjalaisen Guevaran toimittamasta Marcus Aureliuksen *Kultaisen kirjan* mukaelmasta. Tätä pyöristettyä tyyliä nimeltään "eufuismi" jäljittelivät muun muassa Robert Greene ja Thomas Lodge.

Lyly on lisäksi kirjoittanut kreikkalais-romanttisia huvinäytelmiä, kuten *Alexander and Campaspe* (1584), *Sappho and Phao*, *Endymion*, joita hän esitytti kuoropojillaan. Ne olivat valmistavana askelmana Shakespearen huvinäytelmille. Lylyn kootut teokset julkaisi K. W. Bond (1902).

Tapio Heinosen levyttämän, Sauvo Puhtilan sanoittaman kappaleen nimi "Yöllä on tuhat silmää" on sitaatti ("The night has a thousand eyes") näytelmästä *The Maid's Metamorphosis* (1600), joskin näytelmän tekijä on kiistanalainen. Sitaattia on hyödyntänyt myös islantilainen jännityskirjailija Árni Þórarinsson Einar-sarjan teoksensa *Nóttin hefur þúsund augu* (1998) nimessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arthur Nyman

**Arthur Nyman** (25. kesäkuuta 1871 Helsinki – 20. syyskuuta 1950) oli suomalainen kauppaneuvos ja Tmi Arthur Nyman -yhtiön toimitusjohtaja vuosina 1912–1950.

Nymanin vanhemmat olivat kauppias Karl Fredrik Nyman sekä Maria Josefina Wilkman ja hänen pikkuveljensä oli Harald Nervanne. Nyman kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1889 ja teki seuraavana vuonna opintomatkan Pietariin. Hän aloitti vuonna 1890 työskentelyn isänsä siirtomaatavaran tukku- ja vähittäiskaupassa ja muutti sen omiin nimiinsä vuonna 1912. Hänet nimitettiin kauppaneuvokseksi vuonna 1928. Lisäksi hän toimi Helsingin taksoituslautakunnan jäsenenä 40 vuotta.

Arthur Nymanin isä Fredrik Nyman avasi kauppaliikkeensä Vladimirinkatu 23:ssa 9. syyskuuta 1868. Liike siirrettiin Eerikinkatu 17:ään vuonna 1870. Kauppatalon yhteydessä oli suuri hevostalli ja majatupa maaseudulta Helsinkiin tulleita asiakkaita varten. 

Vuonna 1938 Nymanin tukku- ja vähittäisliikkeellä oli Helsingin pääliikkeen ohella 7 myymälää sekä sivumyymälät Järvenpäässä ja Pitäjänmäellä. Eerikinkatu 17:ssa sijainnut vanha kauppatalo siirrettiin 1920-luvun lopulla Pitäjänmäelle kun sen paikalle rakennettiin uusi kivinen liiketalo. Liikkeeseen kuului myös vuonna 1917 ostettu Hämeenkylässä sijainnut Linnaisten kartano, jonka tuottamia maataloustuotteita myytiin Nymanin liikkeen myymälöissä.

Arthur Nyman kustansi yli 20 vuoden ajan 1920- ja 1930-luvuilla vuosittain suomalaisille kansakoululapsille ilmaisen näytännön Kansallisteatterissa. Vuonna 1938 hän lahjoitti Kansallisteatterille 100&nbsp;000 markan rahaston, jonka korot käytettiin vuosittain tähän tarkoitukseen.
 
Arthur Nyman oli naimisissa vuodesta 1905 Agnes Bollströmin kanssa. Pariskunnalla oli neljä lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kelläri järv

**Kelläri järv** (myös *Kellari järv*) on Virossa Võrun kunnassa Kündjan kylässä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Järvi on 250 metriä pitkä, 180 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,9 hehtaaria. Se sijaitsee Kündjan kylän eteläosassa kolmen noin 200 metrin mpy. korkuisen mäen keskellä olevassa painaumassa. Järvi on saareton. Sen koillis- ja itäpuolet ovat metsämaata ja muissa suunnissa sen ympäröi järveen kallistuvat peltomaat. Järven kaikki rannat ovat puuston peittämät. Järven rannoilla ei ole asutusta eikä sinne tule tietä. Pyöreän järven rantaviivan pituus on 710 metriä.

## Vesistösuhteita
Kelläri järv on Vana-Saaluse ojan lähdejärvi, jonka vedenpinnan korkeus on 188,3 metriä mpy. Siihen laskee kolme suoraksi kaivettua kuivatusojaa, joiden alueilla sijaitsee pieniä lampia. Vana-Saaluse oja on Piusa jõen 6,9 kilometriä sivu-uoma, jonka valuma-alueen pinta-ala on 8,2 neliökilometriä. Oja, jonka juoksua on padottu patojärveksi kahdesti, yhtyy Piusaan sen tulvatasangon peltoalueella Saalissõ luht (140 metriä mpy.).

Piusa jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Laustoja lump

**Laustoja lump** (myös *Viitka veehoidla*) on Virossa Võrun kunnassa sijaitseva järvi. Järvi kuuluu sekä Vatsan että Viitkan kylille. Vironkielinen sana *veehoidla* tarkoittaa veden varastoallasta ja *lump* lampea.

## Maantietoa
Järvi on 400 metriä pitkä, 370 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,2 hehtaaria. Se on padottu pohjoisrannastaan ja patoa pitkin kulkee Vatsan kylätie. Se sijaitsee Vatsan peltoalueen eteläpuolella kosteikon itäpäässä. Vaikka Vatsan kylässä on yli 10 lampea, vaidaan Laustoja lumpia pitää veden päävarastoaltaana. Järvessä ei ole saaria ja sen rannat ovat autiot. Järveä kiertää kuitenkin tiet muissa suunnissa kuin suolla. Järven rantaviiva on noin 1,4 kilometriä pitkä.

## Vesistösuhteita
Laustoja lump, jonka vedenpinnan korkeus on 194,6 metriä mpy., kuuluu Kiviojan valuma-alueeseen. Siihen on johdettu oja viereiseltä suolta ja sen laskuoja on länsipuolella olevan kosteikon läpi kaivettu johto-oja. Se yhtyy Kiviojaan kylän keskellä. Sitä voidaan pitää Kiviojan merkittävimpänä latvajärvenä. Järven valuma-alueen pinta-ala on 1,0 neliökilometriä. Kivioja on Piusa jõen 4,2 kilometriä pitkä sivu-uoma, jonka valuma-alueen pinta-ala on 12,8 neliökilometriä . Se yhtyy Piusa jõgeen juuri kun se on painumassa syvään kanjoniinsa 135 metrin korkeudella mpy.

Piusa jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Simon Terodde

**Simon Terodde** (s. 2. maaliskuuta 1988 Bocholt, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Schalke 04:ää.

Terodde on pelannut Bundesliigassa kauden 2019–2020 loppuun mennessä 58 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia Stuttgartin ja Kölnin joukkueissa. Hän on pelannut 2. Bundesliigassa 220 ottelua ja tehnyt niissä 118 maalia Duisburgin, Union Berlinin, Bochumin, Stuttgartin ja Kölnin joukkueissa. Hän voitti 2. Bundesliigan maalikuninkuuden kausina 2015–2016 (25 maalia Bochumille), 2016–2017 (25 maalia Stuttgartille) ja 2018–2019 (29 maalia Kölnille). Hän on edustanut lainasopimuksella myös tuolloin kolmannella sarjatasolla pelannutta Fortuna Düsseldorfia. Saksan cupissa hän on pelannut 21 ottelua ja tehnyt niissä 15 maalia, joista neljä elokuussa 2018 Dynamo Berliniä vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Visiittivalokuva

**Visiittivalokuva** eli **käyntikorttivalokuva** () oli kuva, joita annettiin käyntikortin tapaan tutuille vierailujen yhteydessä. Suomessa visiittivalokuvat olivat suosittuja 1860-luvulta 1920-luvulle.

Aluksi visiittikorttikuvissa ihmiset esitettiin kokovartalokuvina, joissa kuvattava on ikään kuin tullut vierailulle odottaen isäntäväen saapumista istuen tai seisten, ulkovaatteissa hattuineen, kävelykeppeineen ja hansikkaineen. Myöhemmin visiittikuvissa on tyypillisesti yksi istuva henkilö, joka on kuvattu loivasti alakulmasta ja lähes suoraan edestä. Tyypillisiä lavasteita ovat aluksi pylväät ja kaiteet, myöhemmin tuoli, pöytä, jalustalle asetettu kukkalaite ja yksinkertainen verhoasetelma tupsuineen.

Visiittivalokuvat yleistyivät 1860-luvulta alkaen ja olivat suosiossa 1920-luvulle saakka. Ne olivat pitkään valokuvien yleisin käyttötapa. Pieniä kuvakortteja saattoi helposti kuljettaa mukanaan esimerkiksi lompakossa. Visiittikortti syntyi niin, että ohuehkolle paperille vedostetut  valokuvat kiinnitettiin paksummasta pahvista valmistettuihin taustapohjukkeisiin, joihin valokuvausateljeet usein painattivat tietojaan.    

Useasti valokuvaamot teettivät tällaisia kuvia tunnetuista henkilöistä ja myivät niitä. Kortteja on tehty ainakin Johan Ludvig Runebergista ja Eugen Schaumanista. Visiittikortit ovat muodostuneet keräilykohteiksi asian harrastajien keskuudessa.

*Kabinettikuva* oli kooltaan suurempi, usein 105&times;165 millimetriä, ja kalliimpi kuin visiittikortti.

## Lähteet
* Männistö-Funk, Tiina. 2010.  ”Monien käytäntöjen ’kovat kuvat’: Käyntikorttikuvat suomalaisissa maaseutukodeissa 1900-luvun alussa.” *Esine ja aika. Materiaalisen kulttuurin historiaa.* Suomalaisen kirjallisuuden seura, 249–278.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Seututie 957

**Seututie 957** on Lapissa kulkeva seututie. Tie kulkee Muonion Särkijärveltä Enontekiön Peltovuomaan.. Tie kulkee Pallas-Yllästunturin kansallispuiston halki ja tien varrella on paljon upeita maisemia. 

## Reitti ja tieyhteydet

* Särkijärvi (kt 79)
* Kutuniva (yt 9572)
* Pallas (yt 9571)
* Raattama (yt 9562)
* Peltovuoma (st 956)

## Lähteet