open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ontario Reign

**Ontario Reign** on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Ontariosta Kaliforniasta. Se pelaa AHL-liigassa. Reignin AHL-joukkue toimii NHL-seuran Los Angeles Kingsin farmijoukkueena. Seura tunnettiin aikaisemmin nimellä Manchester Monarchs.

Ontariossa pelasi aikaisemmin samanniminen joukkue ECHL-sarjassa. ECHL-sarjan Ontario Reign muutti vuonna 2015 New Hampshiren Manchesteriin, jossa seura vaihtoi nimensä Manchester Monarchsiksi.

## Joukkue kaudella 2025–2026
*(Tilanne 22. elokuuta 2025)*

### Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Marco Sturm 
* **Apuvalmentaja:** Chris Hajt 
* **Apuvalmentaja:** Brad Schuler 
* **Maalivahtivalmentaja:** Adam Brown 
* **Videovalmentaja:** Ryan Dumoulin 
* **Fysiikkavalmentaja:** Taylor Khoury 
* **Taitovalmentaja:** Nate Thompson 
* **Huoltopäällikkö:** Clayton Johns 
* **Puheenjohtaja:** Darren Abbott 
* **Toimitusjohtaja:** Richard Seeley 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ontario Reignin verkkosivut
San Francisco Bulls

**San Francisco Bulls** on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Daly Citystä Kaliforniasta. Se pelaa ECHL-liigaa. Bullsin ECHL-joukkue toimii NHL-seura San Jose Sharksin sekä AHL-seura Worcester Sharksin farmijoukkue. Joukkue joutui lopettamaan jääkiekkotoimintansa tammikuun 27. päivä 2014, konkurssin johdosta.

## Aiheesta muualla
* San Francisco Bullsin verkkosivut
Gustav Donner

**Gustav Adolf Donner** (6. marraskuuta 1902 Nürnberg, Saksa – 26. helmikuuta 1940 Yläsommee, Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen historioitsija.

Donnerin vanhemmat olivat filosofian tohtori Joakim Otto Evert Donner ja Emilia Maria Matilda Ekman. Hän pääsi ylioppilaaksi Djursholmin yhteiskoulusta Ruotsissa 1921 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1925, maisteriksi 1927, lisensiaatiksi 1929 ja tohtoriksi 1932. Ulkomaan opintomatkoja Donner teki Saksaan ja Italiaan 1927, Tallinnaan 1929, 1930 ja 1931, Saksaan, Ranskaan ja Italiaan 1931 ja Italiaan 1932. 

Donner toimi Åbo Akademin yleisen historian dosenttina 1932–1940. Hän työskenteli johtajana Wilh. Bensow Oy:ssä vuodesta 1935 alkaen. Donner oli 1932–1935 Finlands svenska studentkårers förbundin puheenjohtaja ja 1931–1935 Arbetets vänner-yhdistyksen puheenjohtaja.

Donner hankki 1930-luvun lopulla enemmistön Oy Strengberg Ab:sta Ab Atla -yhtiönsä kautta.

Reservin vänrikki Donner, joka oli suorittanut asevelvollisuutensa 1925-1926, toimi talvisodassa ensin Koivistolla KTP 4:n joukkueenjohtajana ja sitten JR 10:ssä komppanianpäällikkönä. Hän kaatui 25. helmikuuta 1940 Yläsommeella saatuaan kranaatin sirpaleen päähänsä.

Donner harrasti yleisurheilua, jossa hän sai 4 × 400 metrin viestijuoksussa vuonna 1925 Helsingin IFK:n joukkueessa SM-kultaa Suomen-ennätysajalla.

## Teoksia
* *Das Kaisermanifest an die ostbaltischen Völker vom März 1224*. 1928
* *Castrum Bragantium*. Estratto dall'Archivo storico italiano. Serie VII; vol. XI: 1. Leo S. Olschki, Firenze 1929
* *Kardinal Wilhelm von Sabina, bischof von Modena 1222-1234 : Päpstlicher legat in den nordischen ländern*, väitöskirja.Commentationes humanarum litterarum 2, 5.  Finska vetenskapssocieteten, Helsingfors 1929
* *Kampen om Fresearvet: processmakare och våldsmän i Norden under 1400-talet*. Schildt, Helsingfors 1930
* *Striden om arvet efter köpmannen Jakob Frese, 1455-1510*. Schildt, Helsingfors 1930

## Lähteet
* Helsingin yliopiston kaatuneet 1939-1945 matrikkeli, osa A-J. PDF.
* Gustaf Adolf Donner. Geni.com.

### Viitteet
Stockton Thunder

**Stockton Thunder** oli yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka oli kotoisin Stocktonista Kaliforniasta. Se pelasi AHL-liigaa. Thunderin AHL-joukkue toimii NHL-seura Calgary Flamesin farmijoukkueena. Suomalaisista Toni Rajala on edustanut seuraa.

## Kokoonpano
*(Tilanne 30. maaliskuuta 2016)*

### Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Ryan Huska 
* **Apuvalmentaja:** Todd Gill 
* **Maalivahtivalmentaja:** Scott Gouthro 
* **Presidentti:** Brian Petrovek 

## Aiheesta muualla
* Stockton Thunderin verkkosivut
Charles Floquet

**Charles Thomas Floquet** (2. lokakuuta 1828 Saint-Jean-Pied-de-Port – 18. tammikuuta 1896 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1888–1889. Hänet muistetaan kolmatta tasavaltaa uhanneen kenraali Georges Boulangerin vastustajana.

## Elämäkerta

Floquet valmistui lakimieheksi vuonna 1851. Toisen keisarikunnan aikana hän tuli tunnetuksi tasavaltalaisena lehtimiehenä ja asianajajana. Hän osallistui kolmannen tasavallan perustamiseen vuosina 1870–1871 ja tuli valituksi kansalliskokoukseen Seinen edustajana. Floquet perusti *Ligue d’union républicaine des droits de Paris* -nimisen liiton sovitellakseen yhteisymmärryksen tasavaltalaisen hallituksen ja Pariisin kommuunin välille, mutta tämä epäonnistui ja kommuunin kukistamisen yhteydessä hänet pidätettiin lyhyeksi aikaa. Floquet toimi sitten vuodesta 1872 Pariisin kaupunginvaltuuston jäsenenä ja 1875 sen puheenjohtajana, kunnes hänet seuraavana vuonna valittiin Ranskan edustajainkamariin radikaalien edustajana. Hän oli 1882 lyhyen aikaa Seinen departementin prefektinä ja 1885–1888 edustajainkamarin puhemiehenä. Floquet tunnettiin iskevänä puhujana ja hänen puheistaan julkaistiin vuonna 1885 kaksiosainen kokoelma *Discours et opinions de M. Charles Floquet*.

Floquet tuli pääministeriksi huhtikuussa 1888, jolloin kenraali Boulangeria tukeva boulangistinen liike oli voimistumassa Ranskassa. Boulangerin pelättiin uhkaavan tasavaltaa vallankaappauskella, ja tasavallan puolustajiin kuulunut Floquet päätti haastaa hänet avoimesti. Miehet kävivät 13. heinäkuuta 1888 kaksintaistelun, jossa Floquet onnistui haavoittamaan Boulangeria. Floquet’n hallitus kaatui seuraavan vuoden helmikuussa parlamentin hylättyä sen tekemän esityksen perustuslain uudistamisesta. Hän palasi marraskuussa 1889 edustajainkamarin puhemieheksi, mutta joutui eroamaan 1892 Panama-skandaalin seurauksena. Tämä pilasi myös hänen mahdollisuutensa vuoden 1893 presidentinvaalissa ja hän putosi saman vuoden vaaleissa edustajainkamarista. Floquet valittiin kuitenkin 1894 senaattiin, jonka jäsenenä hän oli kuolemaansa asti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Charles Floquet  Assemblée nationale
Uniikki Unikorni

**Uniikki Unikorni** on oululainen improvisaatioteatteri. Vuonna 2007 perustettu ryhmä esiintyy ja kouluttaa Oulun seudulla. Ryhmä on ohjannut kaikille avoimia improjameja, pitänyt lapsille satutunteja Oulun pääkirjastossa sekä järjestänyt Oulun improvisaatioteatterifestivaalin vuonna 2013. Uniikki Unikorni on myös järjestänyt improvisaatioteatterikursseja. Kesällä 2013 ryhmä järjestää Improvaara – opasmatkoja outoon Ouluun -esitysten sarjan Oulun keskustassa. Ryhmä esiintyy myös vuosittain Oulun Taiteiden yössä. Uniikki Unikornin voi myös tilata esiintymään juhliin.

## Produktiot

### Improvaara – Opasmatkoja outoon Ouluun
Kesällä 2013 Uniikki Unikorni järjesti opastettuja improvisaatioteatteriretkiä Oulun keskustassa.

### OUI! Oulun improvisaatioteatterifestivaali

1.–3. maaliskuuta 2013 improvisaatioteatteri Uniikki Unikorni järjesti Oulussa improvisaatioteatterifestivaalin. Festivaalilla oli esityksiä ja työpajoja. Festivaalille tuli vierailevia ohjaajia Saksasta ja ympäri Suomea.

## Lähteet
* http://www.kaleva.fi/menot/tapahtuma/improvaara-opasmatkoja-outoon-ouluun/972654/
* http://issuu.com/forum24/docs/f24_20130226
* http://www.oululehti.fi/etusivu/improfestari_aloittaa_juhlavuoden_6258532.html

## Aiheesta muualla
*Uniikki Unikornin kotisivut
Henrik Christian Nordenswan

**Henrik Christian Nordenswan** (22. helmikuuta 1762 Helsinki – 20. joulukuuta 1822 Hämeenlinna) oli suomalainen lääninkamreeri, kamarineuvos, valtiopäivämies ja Suomen konseljin jäsen.

## Elämäkerta
Nordenswanin vanhemmat olivat lääninkamreeri Johan Anderrson Nordenswan, vuodesta 1772 aateloituna Nordenswan (1731–1811) ja Johanna Kristina Schwartz. Hän pääsi ylioppilaaksi 1777 ja sai todistuksen kamarikollegiota varten 1782.

### Elämä ja työura
Nordenswan oli Uudenmaan ja Hämeen läänin lääninkonttorin palveluksessa. Hänestä tuli ylimääräinen kamarikirjuri kamarirevision 3. eli Suomen provinssikonttorissa Tukholmassa vuonna 1782 ja Uudenmaan ja Hämeen läänin vt. lääninkamreeri vuonna 1783 jolloin hän sai myös varrontavaltakirjan mainittuun virkaan. Nordenswan oli sittemmin ylisen Sääksmäen kihlakunnan kruununvoutina vuodesta 1787 ja vuonna 1802 hän astui edellä mainittuun lääninkamreerin virkaansa.

Suomen sodan jälkeen Nordenswan oli hallituskonseljin talousosaston jäsen ja kamaritoimituskunnan päällikkö 1809–1812. Erottuaan tästä tehtävästä hän palasi lääninkamreeriksi. Nordenswan sai kamarineuvoksen arvon 1809. Hän toimi valtiopäivämiehenä Ruotsin säätyvaltiopäivillä 1789 ja Porvoon valtiopäivillä 1809.

Nordenswan omisti vuodesta 1794 Janakkalan Vähikkälän kylässä sijainneen Toivan kartanon ja laajensi sen 1&nbsp;856 hehtaarin kokoiseksi suurtilaksi. Nordenswanin suvulla kartano oli vuoteen 1875 saakka jolloin se myytiin Tervakoski-yhtiölle.

### Avioliitto
Nordenswan oli naimisissa kaksi kertaa:
* 1795–1796 Porvoon piispa Zachris Cygnaeuksen tyttären Hedvig Elisabet Cygnaeuksen (k. 1796) kanssa.
* vuodesta 1797 Inga Lovisa Gyllingin kanssa.

Nordenswanin poika Johan Henrik Nordenswan (1801–1862) toimi Hämeen läänin lääninkamreerina ja lyhyen aikaa Suomen Pankin johtajana. Taidemaalari Victorine Nordenswan oli Johan Henrik Nordenswanin tytär.

## Henkilögalleria

Tiedosto:COA Nordenswan № 2114.jpg|Nordenswan -suvun aatelisvaakuna.


## Lähteet
*  Luettu 3.8.2013.
* HämeWiki: Toivan kartano
Kaj Backlund

**Harry Kaj Olof Backlund** (24. helmikuuta 1945 Helsinki – 25. joulukuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen jazztrumpetisti, -säveltäjä ja -sovittaja sekä Oulunkylän pop- ja jazzkonservatorion yksi perustaja ja pitkäaikainen sävellyksen, sovittamisen ja musiikin teorian opettaja.

Backlund alkoi seitsemänvuotiaana soittaa trumpettia isänsä johtamaan Paavalin seurakunnan nuorten puhallinorkesterissa Helsingin Vallilassa. 11-vuotiaana hän meni mukaan oppikouluun perustettuun swing-tyyliseen big bandiin. Kolme vuotta myöhemmin hän perusti oman yhtyeen, jossa soittivat muiden muassa Paroni Paakkunainen, Teppo Hauta-aho, Eero Ojanen, Pekka Pöyry ja Juhani Aaltonen.

Backlund työskenteli pitkään päivisin pankissa, mutta osallistui muiden yhtyeen jäsenten tavoin kesinä 1966 ja 1967 Jyväskylän Kesän työpajoihin, joissa opetti yhdysvaltalainen George Russell. Backlund alkoi saada työtilaisuuksia Yleisradion tuolloisesta Radion tanssiorkesterista, studiomuusikkona sekä UMOsta, jonka perustajajäseniin hän kuuluu.

1970-luvun alussa Backlundin teki sovituksia Toivo Kärjen kappaleisiin. Backlund oli mukana perustamassa Oulunkylän pop-jazz-opistoa ja suunnittelemassa Sibelius-Akatemian jazzosaston ensimmäistä opetussuunnitelmaa.

Kaj Backlundin pojista Jari on rumpali,  Jukka musiikkituottaja ja Tapio basisti.

Backlund on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Levytyksiä
**Säveltäjänä ja sovittajana:**
*Pori Big Band: *[[Live at Pori Jazz Festival]]* (1976). kappale ”Back to Pori” 
*UMO: *Our Latin Friends* (1976), kappale ”Synchronization of Life” 
*Studio Big Band: *No Comments – Finnish Big Band Jazz* (1977) , kappale ”No Comments”
* Kulttis Workshop: *Kulttis Workshop* (1988), kappale ”Lament”  
*Eri esittäjiä: *Julkaisemattomat vol. 8* (2001), kappale ”Night Inside” (Kaj Backlund Sextet, äänitetty 1966)

## Kirjallisia teoksia
**Improvisointi Pop/Jazz-musiikissa.* Helsinki: Musiikki Fazer 1983. 

## Lähteet
Wheeling Nailers

**Wheeling Nailers** on yhdysvaltalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Wheelingista Länsi-Virginiasta. Se pelaa ECHL-liigaa. Nailersin ECHL-joukkue toimii NHL-seura Pittsburgh Penguinsin ja Montreal Canadiens sekä AHL-seura Wilkes-Barre/Scranton Penguinsin ja Hamilton Bulldogsin farmijoukkueena. Suomalaisista Antti Kohvakka ja Jarno Mensonen ovat edustanut seuraa.

## Joukkue kaudella 2025–2026
*(Tilanne 24. marraskuuta 2025)*

### Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja & Toimitusjohtaja:** Derek Army 
* **Apuvalmentaja:** Mitch Giguère 
* **Maalivahtivalmentaja:** Karel Popper 
* **Videovalmentaja:** Isaac Knight 
* **Fysiikkavalmentaja:** Mark Gaydos 
* **Huoltopäällikkö:** Billy Higgins 
* **Puheenjohtaja:** Brian Komorowski 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wheeling Nailersin verkkosivut
Mäntlahti

**Mäntlahti** (ruots. *Mäntlax*) on kylä Haminassa. Se sijaitsee noin 12 kilometriä kaupungin keskustasta kaakkoon, Suureen rantatiehen kuuluvan Museotien varrella.

## Historia
Ensimmäinen maininta Mäntlahdesta löytyy vuodelta 1458. Tuolloisessa asiakirjassa määritellään Vehkalahden pitäjän kaakkois- ja eteläosan kylien rajoja. Mäntlahden katsottiin 1500-luvun puolivälissä kuuluvan toisinaan Vehkalahden ja toisinaan Virolahden alueeseen. Tuolloin Mäntlahden isännät olivat ammatiltaan maanviljelijöitä, kalastajia ja kippareita.

1700-luvulla Mäntlahden taloista muodostui kaksi herrasviljelystä. Nämä yhdistettiin myöhemmin yhdeksi suurtilaksi. Tämän kartanon päärakennus rakennettiin vuonna 1851 vanhan Ristolan talon tontille, kylän pääasutuksen ulkopuolelle.

Mäntlahden vanhat tonttimaat ovat edelleen asuttuja. Vanhakylän tontilla on peltojen ympäröimää maalaisasutusta ja rakentamattomilla alueilla on mahdollisesti säilynyt jäänteitä aiemmista asutusvaiheista.

## Lähteet
Hurrikaani Nora

**Hurrikaani Nora** oli syyskuussa (16.-26. päivien välillä) vuonna 1997 Tyynellämerellä pyörinyt trooppinen hirmumyrsky. Vuoden 1997 hurrikaanikauden aikana se oli järjestyksessään 14. trooppinen myrsky ja seitsemäs hurrikaanin asteelle voimistunut myrsky. Nora aiheutti tuhoja ensin Meksikossa, missä kaksi ihmistä sai surmansa suoraan hurrikaaniin liittyneissä onnettomuuksissa. Meksikosta Nora eteni Yhdysvaltoihin, jossa tuhoja tuli sekä Kalifornian rannikolla että kauempana sisämaassa tulvien muodossa. Yhdysvaltojen alueella neljä ihmistä kuoli epäsuorasti Noran aiheuttamista tulvista ja rankkasateista johtuen. Kaikkiaan 4. luokan hurrikaaniksi yltynyt Nora aiheutti siis kuuden ihmisen kuoleman.

Nora on ollut yleinen nimi, kun eri vuosien hurrikaaneja on nimetty. Vuoden 1997 lisäksi Nora-niminen hurrikaani on vaikuttanut Tyynellämerellä vuosina 1985, 1991, 2003 ja 2009. Lisäksi Noraksi on nimetty kymmenen taifuunia vuosina 1945, 1951, 1955, 1959, 1962, 1964, 1967, 1970, 1973 ja 1976.

Arizonan kuvernööri Jane Dee Hull lähetti Yumaan kansalliskaartin joukkoja. Punainen Risti lähetti oman erikoisryhmänsä.

## Lähteet
Pat Hutchins

**Pat Hutchins** (18. kesäkuuta 1942 Yorkshire – 7. marraskuuta 2017 Lontoo) oli englantilainen kuvataiteilija ja lastenkirjailija. Hän sai lasten- ja nuortenkirjojen kuvittajille suunnatun Kate Greenaway -mitalin vuonna 1974. Hutchins kirjoitti ja kuvitti noin 50 kirjaa.

Heinäkuussa 2013 Yleisradio uutisoi Marimekon tuotteistaman *Isoisän puutarha* -kuosin muistuttavan Pat Hutchinsin esikoisteoksen *Rosie’s Walk* (1968) kuvitusta. Hutchinsin kustantaja ilmoitti selvittävänsä, onko kyseessä mahdollisesti kopio.

## Lähteet
Hurrikaani Raymond

**Hurrikaani Raymond** oli syys- ja lokakuun vaihteessa vuonna 1989 Tyynellämerellä pyörinyt trooppinen hirmumyrsky. Se rantautui 25. syyskuuta Meksikossa, josta se jatkoi matkaansa edelleen Yhdysvaltoihin. Yhdysvalloissa Raymondin vaikutukset ulottuivat Kalifornian, Arizonan, Texasin, Oklahoman, Kansasin ja Missourin alueille. Suurimmaksi osaksi vahingot olivat tulvien ja rankkasateiden aiheuttamia materiaalivaurioita, mutta myös yksi ihminen sai surmansa. Myrsky laantui 5. lokakuuta.

## Lähteet
Hurrikaani Pauline

**Hurrikaani Pauline** oli lokakuussa (5.-10. päivien välillä) vuonna 1997 Tyynellämerellä pyörinyt trooppinen hirmumyrsky. Vuoden 1997 hurrikaanikauden aikana se oli järjestyksessään 16. trooppinen myrsky ja kahdeksas hurrikaanin asteelle voimistunut myrsky. Pauline aiheutti tuhoa Panaman ja Meksikon alueilla, ja se oli yksi kaikkien aikojen tuhoisimmista hirmumyrskyistä. Kaikkineen Paulinen aiheuttamissa luonnonmullistuksissa sai surmansa lähteestä riippuen 230–400 ihmistä.

## Lähteet
August af Nyborg

**Carl August af Nyborg**, sukunimi alun perin *Alén*, adoption jälkeen *Nybergh* ja aateloituna *af Nyborg* (19. joulukuuta 1833 Norrköping, Ruotsi – 6. lokakuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen pormestari, hovioikeudenneuvos ja senaattori. Hän oli vuonna 1892 perustetun senaatin oikeustoimituskunnan ensimmäinen päällikkö eli tavallaan Suomen ensimmäinen ”oikeusministeri”.

Af Nyborgin vanhemmat olivat ruotsalainen näyttelijä Carl August Alèn (1810–1846) ja Anna Maria Christine Sophie "Annette" Magito (1812–1874). Vanhemmat jättivät 2-vuotiaan Carl Augustin Turkuun joulukuussa 1835 matkustaessaan itse Tukholmaan. Hänet adoptoivat kauppias Gabriel Edvard Nybergh ja tämän vaimo Anna Sofia Levander. Kun kauppias Nybergh kuoli 1836 hänen leskensä meni uusiin naimisiin kauppias Reinhold Daniel Nystedtin (k. 1863) kanssa mutta Carl August säilytti adoptiossa saamansa Nybergh-sukunimen.

Nybergh kävi Turun yläalkeiskoulua ja lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1852. Hän opiskeli Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa ja suoritti tuomarin tutkinnon 1855. Hän toimi Turun hovioikeudessa ylimääräisenä notaarina 1855–1857 ja oli Turun poliisikamarin kanslistina vuodesta 1857. Nybergh sai varatuomarin arvon 1858. Hän oli sitten Turun hovioikeuden kanslistina vuodesta 1861 ja kirjaajana vuonna 1864. 

Nybergh toimi Rauman pormestarina 1864–1868. Hänestä tuli Suomen Pankin johtokunnan notaari 1868 ja Suomen senaatin prokuraattorintoimituskunnan sihteeri 1869. Nybergh valittiin Ahvenanmaan tuomiokunnan tuomariksi 1874, mutta hän ei astunut virkaan. Hän oli sitten vuodesta 1874 koulutoimen ylihallituksen jäsen sekä ylitirehtöörin apulainen ja vuodesta 1878 Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvos. Nybergh oli senaattorina senaatin oikeusosastossa vuodesta 1880, senaattorina talousosastossa ja oikeustoimituskunnan päällikkönä vuodesta 1892 sekä vielä uudestaan senaattorina oikeusosastossa vuodesta 1897. Viimeksi ennen eroaan hän toimi senaatin oikeusosaston varapuheenjohtajana 1900–1902.

Nybergh aateloitiin 1896, jolloin hän otti sukunimekseen af Nyborg.

Nybergh oli naimisissa 1865–1926 Johanna Amalia Paqvalinin (k. 1926) kanssa. Heillä oli kolme lasta, joista yksi oli kirjailija Carl Adolf af Nyborg.

## Lähteet
*  Luettu 3.8.2013.
*
Neljän tähden talkoot

**Neljän tähden talkoot** on Nelosella esitettävä sarja, joka alkoi 8. huhtikuuta 2013. Sarjassa joka viikko neljä julkkista kokoontuu vuorotellen toistensa mökille tai muuhun vapaa-ajanviettopaikkaan, jossa paikan isäntä tai emäntä varannut muille julkkiksille talkootöitä. Jokaisen jakson lopussa jakson isäntä tai emäntä palkitsee palkinnolla sen, joka on saanut aikaan parhaimman työpanoksen, ja jokaisen viikon päätösjaksossa palkitaan myös koko viikon paras talkoolainen.

## Ensimmäinen tuotantokausi

## Toinen tuotantokausi

## Lähteet
Liila (koiraväri)

**Liila** (myös **isabella**) koira on punervan vaaleanharmaa vaaleanruskein, vihertävänkeltaisin tai keltaisin silmin. Iho on vaaleanruskea. Geneettisesti liila koira on kokomusta, jonka eumelaniinin sävy on vaaleanruskeaa B-lokuksen bb-genotyypin ja D-lokuksen dd-genotyypin yhteisvaikutuksesta. Liila on melko harvinainen väritys.

Termiä liila voidaan käyttää myös viittaamaan kuviollisen koiran eumelaniinin sävyyn erotuksena mustasta, maksanruskeasta ja sinisestä: esimerkiksi ”merkkivärinen liila” viittaa merkkiväriseen koiraan, jonka eumelaniini on liilanväristä.

Liilalle värille on monia eri nimiä riippuen erityisesti koiran rodusta:
* dobermannilla isabella tai fawn
* weimarinseisojalla hopea
* australiankelpiellä isabella
* suomenlapinkoiralla siniparkki.

## Periytyminen

Liila eumelaniini edellyttää, että koira on genotyypiltään bb dd. Ei-diluutio (bb D_) koira on maksanruskea, ei-maksa (B_ dd) on sininen ja ei-maksa ei-diluutio (B_ D_) musta.

Alla eumelaniinin sävyn periytymiskaavio.

## Katso myös
* Koirien värit

## Aiheesta muualla
Kyösti Auer

**Gustaf (Kyösti) Fabian Auer** (sukunimi aik. *Tappura*; 15. joulukuuta 1865 Lempäälä – 11. helmikuuta 1929 Tampere) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Auerin vanhemmat olivat tilan- ja talonomistaja Kaarlo Kustaa Fridolf Tappura (Vehoniemi) ja Maria Wilhelmina Kukkola. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1887 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Auer valmistui filosofian kandidaatiksi 1892, maisteriksi 1894, suoritti oikeustutkinnon 1895 ja sai varatuomarin arvon 1898.

Auer oli Suomen senaatin talousosastolla ylimääräisenä kopistina vuodesta 1898. Hän oli Turun hovioikeudessa vuodesta 1903 notaarina, ylennettiin sihteeriksi 1904 ja samana vuonna asessoriksi. Hänet erotettiin 1906 ja asetettiin lakkautuspalkalle 1907. Auer oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1912–1917, mutta joutui erotetuksi Suomen itsenäistyttyä, koska häntä pidettiin tsaarinvallan yhteistoimintamiehenä (”bobrikoffarina”). Viimeksi hän toimi asianajajana Jyväskylässä vuodesta 1919 ja Tampereella vuodesta 1920. Viimeksi Auer oli talonomistajana Tampereella. Hän kuoli helmikuussa 1929 63-vuotiaana Hatanpään sairaalassa Tampereella lyhyen sairauden jälkeen.

Kyösti Auer oli naimisissa vuodesta 1894 Maria Kristina Heleniuksen kanssa. Geologi, maantieteilijä, suontutkija ja tutkimusmatkailija Väinö Auer oli heidän poikansa.

## Lähteet
* 
* Jukka Kemppisen blogi 14.10.2006 : Väkivallan ihannoinnista

## Viitteet
Aksel Werner Ruusuvaara

**Aksel Werner Ruusuvaara** (sukunimi aik. *Rosberg*; 25. joulukuuta 1867 Leppävirta – 7. kesäkuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Ruusuvaaran vanhemmat olivat maanmittari Erik Ferdinand Rosberg ja Agnes Walle. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1888 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Ruusuvaara suoritti oikeustutkinnon 1893 ja sai varatuomarin arvon 1896.
Hän toimi asianajajana Turussa 1903-1904 ja asessorina 1904-1907. Hänet erotettiin poikkeuslain nojalla 1907.
Seuraavat kaksi vuotta hän toimi Helsingissä asianajajana, kunnes hänet valittiin Viipurin Hovioikeuden asessoriksi 1909.

Ruusuvaara toimi Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1910–1912. Hän kuului Nuorsuomalaiseen puolueeseen. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1912–1917.
Viimeksi hän toimi asianajajana Helsingissä.

Aksel Ruusuvaara oli naimisissa vuodesta 1898 Anna Pakarisen kanssa. Heille syntyi kaksi lasta. Hilkka Liisa 20.5.1899-31.7.1976 ja Aarre Veikko Antero 16.8.1900-28.11.1946.

## Lähteet
* 
Leppävirran Rosbergit (Georg Rosberg)
Emsin sähke

**Emsin sähke** tai **Emsin pikasanoma** () oli Preussin kanslerin Otto von Bismarckin 13. heinäkuuta 1870 vastaanottama diplomaattinen sähke, jonka julkaisu viime kädessä aiheutti Ranskan–Saksan sodan syttymisen. Sähkeessä kuvailtiin kuningas Vilhelm I:n ja Ranskan suurlähettilään välistä keskustelua. Bismarck julkaisi muunnellun version sähkeestä provosoidakseen Ranskaa, joka julistikin sodan Preussille muutamaa päivää myöhemmin.

Tapahtumien taustalla oli Espanjan valtaistuimesta käyty kiista, jossa Preussi tuki kuningas Vilhelmin sukulaista, Hohenzollern-Sigmaringenin ruhtinasta Leopoldia. Ranska vastusti ajatusta, koska Espanjan joutuminen Preussin vaikutuspiiriin jättäisi Ranskan kahdelta suunnalta uhatuksi. Leopold vetäytyi ehdokkuudestaan Espanjan kuninkaaksi 12. heinäkuuta 1870. Seuraavana päivänä Ranskan lähettiläänä Preussin hovissa toiminut kreivi Vincent Benedetti saapui tapaamaan Vilhelm I:tä, joka oleskeli Bad Emsissä Reininmaalla, ja pyysi tältä vakuutusta, ettei Espanjan kuninkaaksi tarjottaisi enää muita Hohenzollernin suvun edustajia. Kuningas kieltäytyi, ja keskustelu päättyi siihen. Samana päivänä Bismarckille lähetettiin sähkeitse pikasanoma, jossa kuvailtiin kuninkaan tapaamista Benedettin kanssa.

Seuraavana päivänä lehdissä julkaistiin Bismarckin sähkeestä muokkaama versio, joka kohteliaisuuksien pois jättämisen vuoksi sai kuninkaan ja lähettilään välisen keskustelun vaikuttamaan loukkaavalta puolin ja toisin. Tämän seurauksena Ranska julisti sodan Preussille 19. heinäkuuta. Sekä Ranskan että Preussin johdossa oli jo hyvän aikaa valmistauduttu keskinäiseen sotaan, mutta muokatun sähkeen julkaisemisella Bismarck sai provosoitua Ranskan julistamaan sodan ensin. Preussin näennäinen viattomuus auttoi Bismarckia saamaan eteläisen Saksan valtiot liittymään sotaan Preussin rinnalle, minkä ansiosta sota johti myöhemmin Saksan yhdistymiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*"Emser Depesche" (sähkeen molempien versioiden sisältö saksaksi) Documentarchiv.de
Santeri Saarinen

**Santeri Saarinen** (24. helmikuuta 1857 Virolahti – 14. marraskuuta 1914 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Saarisen vanhemmat olivat talollinen Stefan Rantala ja Saara Stiina Erkintytär. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1879 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Saarinen valmistui filosofian kandidaatiksi 1882, filosofian maisteriksi 1886, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1888 ja sai varatuomarin arvon 1890.

Saarinen toimi Viipurin hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena 1904–1909. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1909–1914.

Santeri Saarinen oli naimisissa vuodesta 1886 Hilma Aleksandra Arvelinin kanssa.

## Lähteet
*
Benjamin Anneberg

**Benjamin Anneberg** (sukunimi aik. *Onnela*; 3. toukokuuta 1865 Sodankylä – 2. maaliskuuta 1925 Helsinki) oli suomalainen juristi, kansanedustaja ja senaattori.

Annebergin vanhemmat olivat talollinen, suntio, katekeetta Johan Abraham Onnela (ent. Mathlein) ja Brita Oinas. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1884 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Anneberg valmistui filosofian kandidaatiksi 1887, auoritti yleisen oikeustutkinnon 1892 ja sai varatuomarin arvon 1894.

Anneberg toimi asianajajana ja kaupunginvaltuuston sihteerinä Oulussa 1894–1904, Oulun kaupunginvoutina 1897–1904 sekä Mäntyharjun tuomiokunnan tuomarina 1904–1910. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1910–1917, mutta joutui erotetuksi koska häntä pidettiin tsaarinvallan yhteistoimintamiehenä (”bobrikoffarina”). Viimeksi hän toimi Pellervo-Seuran lakiasiain neuvontatoimiston päällikkönä vuodesta 1918.

Anneberg oli Suomalaisen puolueen kansanedustajana 1909–1910 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän sai vapautuksen edustajantoimesta senaatin jäsenyyden takia 23. syyskuuta 1910 ja hänen seurajakseen eduskuntaan tuli saman puolueen edustaja Aukusti Eronen. Anneberg toimi myös Suomen Lähetysseuran puheenjohtajana ja oli kirkolliskokouksen jäsenenä.

Benjamin Anneberg oli naimisissa vuodesta 1900 Onni Dagmar Vanhalan kanssa.

## Lähteet
* 
*
Alfred Agathon Liuksiala

**Alfred Agathon Liuksiala** (sukunimi aik. *Meurman*; 22. tammikuuta 1861 Kangasala – 19. joulukuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Liuksialan vanhemmat olivat kunnallisneuvos, valtiollinen kirjailija Agathon Meurman ja Alina Fredrika Tallqvist. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1881 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Liuksiala auoritti yleisen oikeustutkinnon 1886 ja sai varatuomarin arvon 1889.

Liuksiala toimi Turun hovioikeudessa kielenkääntäjänä vuodesta 1891, kanslistina vuodesta 1893, reistraattorina vuodesta 1898, ylimääräisenä viskaalina vuodesta 1899,  notaarina vuodesta 1901, asessorina 1903–1904 ja 1907–1909 sekä hovioikeudenneuvoksena 1904–1907 ja 1910. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen ja senaattori 1910–1917. Viimeksi hän toimi Metsähallituksen notaarina 1918–1920 ja sotaylioikeuden vanhempana sotaylituomarina 1920–1931.

Liuksiala oli naimisissa vuodesta 1891 Julia Rongaimen kanssa.

## Lähteet
* 

## Viitteet
Johannes Pesonen

**Johannes Pesonen** (28. kesäkuuta 1864 Rantasalmi – 23. maaliskuuta 1919 Pori) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Pesosen vanhemmat olivat talollinen Mikko Pesonen ja Maria Serafia Eronen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1884 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Pesonen suoritti yleisen oikeustutkinnon 1889 ja sai varatuomarin arvon 1892.

Pesonen toimi kihlakunnantuomarina ja Turun hovioikeuden hovioikeudenneuvoksena. Hän oli Suomen senaatin oikeusosaston jäsen 1911–1917. Viimeksi hän toimi Ulvilan tuomiokunnan tuomarina 1919.

Pesonen oli naimisissa vuodesta 1894 Hanna Gräsbeckin kanssa.

## Lähteet
*
Vincent Benedetti

**Vincent Benedetti** (29. huhtikuuta 1817 Bastia, Korsika – 28. maaliskuuta 1900 Pariisi) oli ranskalainen kreivi ja diplomaatti, joka muistetaan lähinnä roolistaan Ranskan–Saksan sodan syttymiseen vuonna 1870 johtaneissa tapahtumissa.

Lakimieheksi opiskellut Benedetti aloitti diplomaattiuransa vuonna 1840 ja työskenteli vuodesta 1845 Ranskan suurlähetystöissä eri puolilla Eurooppaa ja Lähi-itää. Vuosina 1861–1864 hän oli Ranskan ensimmäisenä lähettiläänä yhdistyneessä Italiassa, minkä jälkeen hänet siirrettiin suurlähettilääksi Preussiin. Ranskan keisari Napoleon III toivoi hänen estävän Preussin ja Itävallan liittoutumisen.

Heinäkuussa 1870 Preussi asettui tukemaan Hohenzollern-hallitsijasukuun kuulunutta ruhtinas Leopoldia Espanjan valtaistuimelle, mitä Ranska tiukasti vastusti, koska koki Espanjan joutumisen Preussin vaikutuspiiriin itselleen uhkaksi. Leopoldin vetäydyttyä ehdokkuudestaan Benedetti sai tehtäväkseen pyytää Preussin kuningas Vilhelm I:ltä vakuutus, ettei Espanjan valtaistuimelle tarjottaisi muitakaan Hohenzollern-sukuisia henkilöitä. Lyhyessä keskustelussa Benedettin kanssa 13. heinäkuuta 1870 Bad Emsissä Vilhelm kieltäytyi antamasta vakuutusta. Preussin kansleri Otto von Bismarck julkaisi seuraavana päivänä keskustelua kuvanneesta niin sanotusta Emsin sähkeestä muunnellun version, joka sai kuninkaan käytöksen vaikuttamaan loukkaavalta Benedettiä kohtaan. Tämä provosoi Ranskan julistamaan Bismarckin toiveiden mukaisesti sodan 19. heinäkuuta. Lisäksi Bismarck julkaisi 25. heinäkuuta *[[Times]]*-lehdessä Benedettin käsialalla vuonna 1866 kirjoitetun luonnoksen sopimukseksi, jonka mukaan Ranska tunnustaisi Preussin johtavan aseman Saksassa mikäli Preussi tukisi Belgian liittämistä Ranskaan. Bismarckin mukaan kyseessä oli ollut ranskalaisten aloite, kun taas Benedetti väitti kirjoittaneensa tekstin vain Bismarckin sanelusta.

Sodan syttymisen jälkeen Benedetti kutsuttiin pois diplomaattisesta palveluksesta ja hän vetäytyi kotiseudulleen Korsikaan, jossa palasi lakimiehen ammattiin. Hän julkaisi 1871 muistelmakirjan *Ma Mission en Prusse*.

## Lähteet
Terje Rypdal

**Terje Rypdal** (s. 23. elokuuta 1947 Oslo) on norjalainen jazzkitaristi ja -säveltäjä. Valtaosa Rypdalin tuotannosta on julkaistu saksalaisella ECM-levymerkillä.

Rypdal on tehnyt yhteistyötä etenkin muiden ECM:n artistien kanssa sekä kitaristina että säveltäjänä. Heihin lukeutuvat Ketil Bjørnstad ja David Darling. 

## Ura
Säveltäjän ja orkesterinjohtajan pojaksi syntynyt Terje Rypdal opiskeli klassista pianon- ja trumpetinsoittoa, kunnes teini-iässä alkoi kitaran itseopiskelun esikuvanaan Hank Marvin. Rautalankahenkisestä The Vanguards -yhtyeestä alkaneella kitaristiurallaan Rypdal suuntautui 1960-luvun lopulla jazziin ja liittyi Jan Garbarekin kvartettiin sekä myöhemmin George Russellin sekstettiin ja orkesteriin. 

Kansainvälistä huomiota Rypdal sai Baden-Badenin free jazz -festivaaleilla 1969, jossa hän soitti Lester Bowien kokoonpanossa. Opiskellessaan musiikkia Oslon yliopistossa ja konservatoriossa Rypdal johti *[[Hair]]*-musikaaliesitysten yhtyettä. 

Rypdal on levyttänyt ECM Recordsille jazzin lisäksi myös taidemusiikkisävellyksiään, joiden levytyksissä hän ei aina soita itse. Hänen musiikkiaan kuultiin Michael Mannin elokuvassa *[[Heat – ajojahti]]* (1995).

## Yksityiselämä
Rypdal oli vuosina 1969–1985 naimisissa laulaja-näyttelijä Inger Lise Rypdalin kanssa.

## Diskografiaa
*1968: *Bleak House* (Polydor/Universal Music)
*1971: *Terje Rypdal* (ECM)
*1973: *What Comes After* (ECM)
*1974: *Whenever I Seem to Be Far Away* (ECM)
*1975: *Odyssey* (ECM)
*1976: *After the Rain* (ECM)
*1977: *Waves* (ECM)
*1979: *Terje Rypdal / [[Miroslav Vitouš|Miroslav Vitous]] / [[Jack DeJohnette]]* (ECM)
*1980: *Descendre* (ECM)
*1981: *To Be Continued* (ECM, Miroslav Vitoušin ja Jack DeJohnetten kanssa)
*1984: *Eos* (ECM, David Darlingin kanssa)
*1985: *Chaser* (ECM, The Chasers -yhtyeen kanssa)
*1987: *Blue* (ECM, The Chasers -yhtyeen kanssa)
*1989: *The Singles Collection* (ECM, The Chasers -yhtyeen kanssa)
*1990: *Undisonus* (ECM)
*1991: *Q.E.D.* (ECM)
*1995: *If Mountains Could Sing* (ECM, The Chasers -yhtyeen kanssa)
*1997: *Skywards* (ECM)
*1997: *Rypdal & Tekrø* (RCA, Ronni Le Tekrøn kanssa)
*1997: *Rypdal/Tekrø II* (RCA, Ronni Le Tekrøn kanssa)
*2000: *Double Concerto / 5th Symphony* (ECM)
*2002: *Lux Aeterna* (ECM)
*2002: *The Radiosong* (BeatHeaven Records, Ronni Le Tekrøn kanssa)
*2002: *Birgitte Stærnes Sonata Op.73 / Nimbus Op.76* (MTG Music)
*2002: *Selected Recordings* (ECM:rarum)
*2006: *Vossabrygg* (ECM, tilaustyö Vossajazzille 2003)
*2010: *Crime Scene* (ECM, live)
*2012: *Odyssey In Studio & In Concert* (ECM, 3xCD)
*2013: *Melodic Warrior* (ECM, The Hilliard Ensemblen kanssa)
*2020: *Conspiracy* (ECM 2658)

## Lähteet
Poliisikokelaat

**Poliisikokelaat** on suomalainen televisiosarja, jonka ensimmäinen jakso näytettiin 8. huhtikuuta 2013. Sarjassa seurataan kahdeksan eri Poliisiammattikorkeakoulua opiskelevan oppilaan pärjäämistä oikeissa poliisitöissä työharjoittelun ja kenttätyöjakson aikana. Sarjaa kuvattiin kesällä ja syksyllä 2012 ja sen ensimmäinen tuotantokausi sisältää 30 jaksoa. *Poliisikokelaat* saavutti suuret katsojaluvut, sillä sen ensimmäinen jakso keräsi yhteensä 87&nbsp;000 katsojaa, ja joka viikko joku sarjan jaksoista ylsi TV5:n viikon kymmenen katsotuimman ohjelman joukkoon.

## Lähteet
Samuel Valentin Koski

**Samuli Valee Koski** (etunimi aik. *Samuel Valentin*, sukunimi aik. *Lindgren*; 22. huhtikuuta 1867 Peräseinäjoki – 19. lokakuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Kosken vanhemmat olivat torppari, seppä Juho Jaakko Myllyniemi eli Perkiö (ent. Lindgren) ja Ulrika Toppari. Hän pääsi ylioppilaaksi yksityisoppilaana Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1888 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Koski valmistui filosofian kandidaatiksi 1891, filosofian maisteriksi 1894 ja lakitieteen kandidaatiksi 1901.

Koski toimi koulutoimen ylihallituksen apulaissihteerinä ja sihteerinä 1902–1910 ja Suomen senaatin prokuraattorin apulaisena 1911–1915. Hän oli senaatin oikeusosaston senaattorina 1915–1917. Viimeksi hän toimi asianajajana Helsingissä.

Koski oli naimisissa vuodesta 1894 Haidi Alfhild Sundin kanssa.

## Lähteet
* 
* Oikeuskanslerin viraston historiaa
Phablet

**Phablet** (myös nimellä *taulupuhelin* tai *puhletti*) on älypuhelimen ja tabletin yhdistelmä. Nimi tulee englanninkielisistä sanoista *phone* ja *tablet*. Phablet on tabletti, jossa on yleensä 5,3–7 tuuman näyttö sekä samat puheominaisuudet kuin puhelimissa.

Reuters uutisoi vuoden 2013 olevan phabletien vuosi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gustaf Esaias Fellman

**Gustaf Esaias Fellman** (20. toukokuuta 1843 Lappajärvi – 25. marraskuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen juristi, kuvernööri, valtioneuvos ja senaattori.

Fellmanin vanhemmat olivat rovasti Jakob Fellman ja Helena Augustina Tawaststjerna. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lukiosta 1865 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa. Fellman suoritti kameraalitutkinnon 1869, tuomarintutkinnon 1872 ja sai varatuomarin arvon 1873.

Fellman toimi ylitullijohtokunnan asessorina 1885–1886 ja Suomen senaatin kamaritoimituskunnan esittelijäsihteerinä 1886–1897. Hän oli Oulun läänin kuvernöörinä 1897–1900 ja toimi senaattorina ja kamaritoimituskunnan päällikkönä 1900–1905. Fellman oli myös valtiopäivämiehenä.

Fellman sai valtioneuvoksen arvon 1894 ja hänet aateloitiin 1904. Hän valitsi aatelissukunsa tunnuslauseeksi *Koti Kuusta Kuuleminen*. Hänen jälkeläisensä muodostavat aatelissuvun numero 279. G. E. Fellmannin veli, senaattori Nils Isak Fellman oli aateloitu hieman aiemmin.

Fellman oli naimisissa 1870–1913 Tuttu Charlotta Olivia Erika Stjernvallin (k. 1913) kanssa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Odilon Barrot

**Camille Hyacinthe Odilon Barrot** (19. heinäkuuta 1791 Villefort – 6. elokuuta 1873 Bougival) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1848–1849.

Odilon Barrot’n isä oli vallankumouksen aikana kansalliskonventin jäsen. Barrot oli aluksi Bourbon-restauraation kannattaja, mutta Ranskassa puhjennut ”valkoinen terrori” käänsi hänen mielensä. Hän aloitti uransa vuonna 1814 asianajajana kassaatio-oikeudessa ja sai mainetta vapaamielisten puolustajana poliittisissa oikeudenkäynneissä. Hänet valittiin *Aide-toi, le ciel t’aidera* (”Taivas auttaa niitä, jotka auttavat itseään”) -nimisen seuran puheenjohtajaksi, jonka tarkoituksena oli järjestää laillista vastarintaa restauraatioajan taantumuksellista politiikkaa vastaan. Heinäkuun vallankumouksen aikana 1830 Barrot tuki Orléansin herttua Ludvig Filipin julistamista uudeksi kuninkaaksi ja saattoi yhtenä hallituksen kolmesta edustajasta vallasta luopuneen Kaarle X:n maanpakoon. Sen jälkeen hän oli lyhyen aikaa Seinen prefektinä ja valtioneuvoston (*conseil d’etat*) jäsenenä, kunnes hänet valittiin edustajainkamariin. Barrot oli kannattanut tasavaltaisilla instituutioilla täydennettyä monarkiaa, ja Ludvig Filipin vahvistettua valtaansa hän liittyi niin sanottuun ”dynastiseen oppositioon”, joka kannatti heinäkuun monarkian uudistamista perustuslaillisten reformien kautta.

Vuosina 1830–1848 Barrot oli edustajainkamarissa Euren edustajana. Hän vastusti Casimir Périerin ja Louis Mathieu Molén hallituksia, mutta tuki Adolphe Thiersin kahta hallitusta. Vuosina 1846–1847 Barrot oli yhtenä johtajista niin sanotussa reformibankettiliikkeessä, joka pyrki painostamaan hallitusta äänioikeuden laajentamiseen. Reformin sijasta liike johti helmikuun vallankumouksen puhkeamiseen vuonna 1848. Kumouksen puhjettua Ludvig Filip pyysi Barrot’ta muodostamaan hallituksen, mikä oli kuitenkin jo myöhäistä. Välttääkseen yhteenottoa kumoukseen nousseiden pariisilaisten kanssa Barrot suositteli Ludvig Filipille kruunustaluopumista ja yritti sen jälkeen huonolla menestyksellä saada Pariisin kreivi Philippe d’Orleansin uudeksi hallitsijaksi. Tämän jälkeen hän liittyi vastentahtoisesti tasavaltalaisiin. Louis-Napoleon Bonaparten tultua presidentiksi joulukuussa 1848 Barrot nimitettiin pää- ja oikeusministeriksi. Hänet kuitenkin erotettiin lokakuussa 1849 ja presidentti Bonaparten kaapattua vallan joulukuussa 1851 hän joutui lyhyeksi aikaa vangituksi. Vapauduttuaan hän vetäytyi politiikasta.

Myöhemmin Barrot esiintyi toisen keisarikunnan liberalisoinnin kannattajana ja hänet nimitettiin 1870 johtamaan hallinnon hajauttamista suunnitellutta komiteaa. Kolmannen tasavallan aikana hän ei yrityksestään huolimatta tullut valituksi kansalliskokoukseen, mutta presidentiksi tullut Thiers nimitti hänet 1872 valtioneuvoston puheenjohtajaksi. Barrot’n muistelmat ilmestyivät postuumisti 1875–1876.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alakaupunki (Hamina)

**Alakaupunki** on yksi Haminan kaupunginosista. Se sijaitsee kaupungin keskustan itäpuolella. Pappilansalmen koulu, Haminan lukio ja Etelä-Kymenlaakson ammattiopiston Haminan kampus sijaitsevat Alakaupungissa. 

## Lähteet
Klas Robert Helanen

**Klas Robert Helanen** (sukunimi aik. *Helander*; 9. kesäkuuta 1864 Oulu – 13. toukokuuta 1929 Helsinki) oli suomalainen juristi ja senaattori.

Helasen vanhemmat olivat tehtailija Klas Engelbert Helander ja Katariina Petäjistö. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta vuonna 1883 ja opiskeli tämän jälkeen Helsingin yliopistossa. Helanen suoritti yleisen oikeustutkinnon vuonna 1888 ja sai varatuomarin arvon 1891.

Helanen toimi Hollolan tuomiokunnan tuomarina 1904-1911 sekä Suomen senaatin oikeusosaston jäsenenä 1911–1917. Hänen viimeiseksi toimekseen jäi Piippolan tuomiokunnan tuomarin toimi vuosina 1919–1925.

Helanen oli naimisissa kaksi kertaa, vuosien 1892–1924 välisenä aikana Johanna Aurora Gummeruksen (k. 1924) kanssa ja vuodesta 1926 Anna Lovisa Lampilan kanssa. Kirjailija, toimittaja, IKL:n poliitikko ja AKS:n puheenjohtaja Vilho Helanen oli hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kirsti Kuosmanen

**Kirsti Helena Kuosmanen** (s. 23. heinäkuuta 1962 Hämeenlinna) on suomalainen näyttelijä. Hän opiskeli näyttelijäksi Lontoossa Drama Centre teatterikoulussa, josta valmistui vuonna 1988. Hän on näytellyt televisiossa, elokuvissa ja useissa teattereissa. Laulaja-lauluntekijä Ismo Alanko oli hänen miehensä toukokuusta 2008 vuoteen 2015, he erosivat virallisesti 10. elokuuta 2015.

Kuosmanen toimii myös rakkaus-, seksi- ja parisuhdevalmentajana.

Kuosmasen tytär on muusikko Alma Alanko.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Michiganin teknillinen yliopisto

**Michiganin teknillinen yliopisto** (viralliselta nimeltään **Michigan Technological University**; myös **Michigan Tech** tai **MTU**) on valtiollinen yliopisto Houghtonin kaupungissa Michiganissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 1885 perustettu yliopisto on vaihtanut nimeään kolmesti tutkintovalikoimansa muutosten seurauksena.

## Historia

Michiganin teknillinen yliopisto aloitti toimintansa jo vuonna 1885, toimien aluksi nimellä *Michigan Mining School*, kouluttaen kaivosinsinöörejä ja pitäen asemapaikkaansa Houghtonin paloasemalla. Koulun ensimmäisinä vuosina koulussa toimi vain neljä henkilökunnan jäsentä ja kaksikymmentäkolme kaivosinsinööriyttä opiskellutta oppilasta. Vuonna 1897 koulu vaihtoi nimeään ensimmäisen kerran, muuttuen *Michigan College of Minesiksi* kasvaneen oppilasmäärän seurauksena. Tämä nimi oli käytössä läpi ensimmäisen maailmansodan vuosien aina vuoteen 1925 saakka.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen koulu oli kuitenkin ryhtynyt tarjoamaan oppilailleen suurempaa tutkintovalikoimaa, eikä kaivostoiminta enää ollut ainut ala, jolle koulussa saattoi kouluttautua. Täten koulu vaihtoi nimensä *Michigan College of Mining and Technologyksi*. Vuonna 1931 se saavutti liki 600 oppilaan rajan. Koulun historiassa hankalia aikoja olivat kuitenkin lamavuodet, jolloin koululla oli käytössä vain hyvin vähän rahaa, ja koulussa jouduttiin tekemään paljon budjetti- ja kululeikkauksia.

Koulun rehtorina vuosina 1935–1956 toiminut Grover C. Dillman oli opiston historian kannalta merkittävimpiä yksittäisiä henkilöitä. Hän sai rehtorina toimiessaan aikaan lukuisia eri muutoksia; koulun opiskelutiloja kehitettiin ja käyttöön kustannettiin jääkiekkokaukalo sekä golfrata. Vuoden 1948 tienoilla koulun oppilasmäärä ylitti jopa 2&nbsp;000 oppilaan rajapyykin. Vuonna 1956 koulun johtoon nousi J. Robert Van Pelt, joka omalla aikakaudellaan otti uudelleen käyttöön monien tohtoritutkintojen koulutusohjelmia ja keskitti koulun toimintaa myös tutkimustyöhön. Silloisesta collegesta tuli myös yliopisto hänen aikakautensa loppuvuosina, ja koulun nimi vaihdettiin *Michigan Technological Universityksi*.

Nykyään Michiganin teknillinen yliopisto tarjoaa oppilailleen yli 130 tutkinto-ohjelmaa. Koulun kampusalue on 3,74 neliökilometrin suuruinen, ja sitä pidetään Michiganin turvallisimpina ja Valittujen Palojen kampuslistauksen mukaan Yhdysvaltain kolmanneksi turvallisimpana kampusalueena.

## Urheilu
Michigan Techin urheilujoukkueita kutsutaan nimellä *Huskies*, ja näistä joukkueista valtaosa kilpailee NCAA:n kakkosdivisioonassa. Miesten jääkiekkojoukkue kilpailee kuitenkin NCAA:n ensimmäisessä divisioonassa ja joukkue onkin voittanut kolme kansallista mestaruutta. Michigan Techin naisten pesäpallojoukkue taas oli kansallinen kakkonen vuonna 2011.

## Aiheesta muualla
Jean Casimir-Perier

**Jean Paul Pierre Casimir-Perier** (8. marraskuuta 1847 Pariisi – 11. maaliskuuta 1907 Pariisi) oli ranskalainen poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä vuosina 1893–1894 ja presidenttinä 1894–1895.

Jean Casimir-Perier oli heinäkuun monarkian aikana pääministerinä toimineen Casimir Périerin pojanpoika. Casimir-Perier palveli vapaaehtoisena Ranskan–Saksan sodassa ja yleni kapteeniksi. Hän aloitti poliittisen uransa vuonna 1871 sisäministerinä toimineen isänsä Auguste Casimir-Perierin sihteerinä. Hänet valittiin Ranskan edustajainkamariin 1876 Auben edustajana ja hän liittyi vasemmistolaisten tasavaltalaisten ryhmään. Seuraavana vuonna Casimir-Perier oli Jules Dufauren hallituksessa opetusministeriön alivaltiosihteerinä. Kun laki Orléansin suvun prinssien erottamisesta Ranskan armeijasta tuli käsittelyyn vuonna 1883, Casimir-Perier erosi edustajainkamarista, sillä hän katsoi sukunsa siteiden Orléanseihin ja omien tasavaltalaisten mielipiteittensä olevan sovittamattomassa ristiriidassa. Hänet kuitenkin valittiin saman tien uudelleen ja hän oli Jules Ferryn hallituksessa sotaministeriön alivaltiosihteeri.

Vuosina 1890–1892 Casimir-Perier oli edustajainkamarin varapuhemiehenä ja 1893 puhemiehenä. Hän kokosi joulukuussa 1893 hallituksen, joka kaatui seuraavan vuoden huhtikuussa. Casimir-Perier valittiin kesäkuussa 1894 uudelleen puhemieheksi ja 27. päivänä samassa kuussa Sadi Carnot’n murhan jälkeen uudeksi presidentiksi. Presidenttinä hän joutui pian vasemmiston hyökkäysten kohteeksi, mihin vaikutti kiivaita mielipiteitä nostattanut Dreyfus-skandaali. Presidenttiä panetellut toimittaja Alfred Gérault-Richard tuomittiin herjauksesta, mutta edustajainkamari vapautti hänet. Casimir-Perier koki tämän niin nöyryyttäväksi, että hän erosi presidentin virasta 15. tammikuuta 1895 vain puolen vuoden jälkeen. Peusteluksi erolle hän ilmoitti menettäneensä todellisen vallan. Eronsa jälkeen Casimir-Perier jätti politiikan ja toimi kaivosyhtiö Anzinin toimitusjohtajana. Hän toimi myös hyväntekeväisyysjärjestöissä. Alfred Dreyfusin toisessa oikeudenkäynnissä Rennesissä vuonna 1899 hän todisti Dreyfusin hyväksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Jean Paul Pierre Perier dit Casimir-Perier  Assemblée nationale
Adelaide Clemens

**Adelaide Clemens** (s. 30. marraskuuta 1989 Brisbane, Australia) on australialainen näyttelijä. 

Clemens on saanut Logie-palkinnon roolistaan televisiosarjassa *[[Love My Way]]*. Hän suoritti high school -opintonsa Queenwoodin tyttökoulussa Sydneyn Balmoralissa. Hänet tunnetaan myös roolistaan televisiosarjassa *[[Parade’s End]]* sekä elokuvista *[[X-Men Origins: Wolverine]]*, *[[No One Lives]]* ja *[[The Great Gatsby – Kultahattu]]*.  Clemens esittää Heather Masonia kauhuelokuvassa *[[Silent Hill: Revelation 3D]]*, videopelisarjaan pohjautuvan *[[Silent Hill (elokuva)|Silent Hillin]]* jatko-osassa.

## Tausta
Clemens syntyi Brisbanessa, Australiassa. Hänen isänsä on brittiläinen. Clemens on asunut Japanissa, Ranskan Cognacissa sekä Hongkongissa, jossa hän kävi Hong Kong International Schoolia. Kun Clemens oli 12-vuotias, perhe muutti takaisin Australiaan. Adeleide suoritti high school -opintonsa Queenwoodin tyttökoulussa Sydneyn Balmoralissa.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Uusi-Siperia

**Uusi-Siperia** (ven. Но́вая Сиби́рь) on Venäjän pohjoispuolella Laptevinmeren ja Itä-Siperian meren välissä oleva, Anjousaarten itäisin saari. Se on Uuden-Siperian saarista pohjoisin, ja sen pinta-ala on likimain 6&nbsp;200 neliökilometriä, jolla se on sijoitettu suurimpien saarten listalla sijalle 102. Uuden-Siperian maaperä on alavaa ja pääosin tundrakasvillisuuden peitossa.

Saaren maapohja koostuu myöhäisliitukaudelta asti kulkeutuneista klastisista sedimenteistä. Sedimentit puolestaan koostuvat erilaisista harmaista ja vihreänharmaista hiekka- ja hiesukerroksista, sekä ruskeaa kivihiiltä sisältävistä kerroksista. Uuden-Siperian saarella on huomattavan paljon pystysuoria puunrunkoja, tukkeja, lehtien jälkiä ja muita kasvien jäänteitä, joiden runsas määrä johtuu siitä, että ne ovat olleet luonnolle alttiina rantakallioilla ja etelärannikon ylängöillä. Tukkien ja puunrunkojen runsauden vuoksi varhaiset tutkijat ja paleobotanistit alkoivat kutsua *Derevyannye Hills*in ylänköjä nimillä "Wood Mountains" eli *Metsävuoret* ja "Tree Mountain" eli *Puuvuori*.

Erilaisia itiökasveja käsittävä tundrakasvillisuus verhoaa Uutta-Siperiaa. Tundra muodostuu hyvin matalakasvuisesta ruohosta, kaisloista, sammalista ja jäkälistä, jotka peittävät kukin joko osittain tai kokonaan saaren maaperää.

Venäläinen tutkija ja kauppias Jakov Sannikov oli tunnetusti ensimmäinen eurooppalainen Uuden-Siperian saarelle astunut. Hän löysi sen eräällä monista tutkimusretkistään vuonna 1806.

## Katso myös
*Luettelo maailman suurimmista saarista
*Uuden-Siperian saaret

## Lähteet
*Wayback Machine: Uuden-Siperian saaret 

### Viitteet