open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
MenuetOS

**MenuetOS** on assembly-kielellä kirjoitettu käyttöjärjestelmä, joka on tehty 32/64-bittisellä x86/x86-64 assemblyllä.
Käyttöjärjestelmä on pääosin suomalaisen Ville Mikael Turjanmaan käsialaa. Muita merkittäviä saavutuksia ovat Mike Hibbetin työpanos verkkoliikenteeseen tarvittavien ohjelmien ohjelmoimisessa ja Jarek Pelczarin ponnistukset, joiden ansiosta alustalle on mahdollista ohjelmoida ohjelmia C-ohjelmointikielellä.

Vanha 32-bittinen MenuetOS julkaistiin GNU GPL -lisenssin alaisena. Tämä tapahtui ennen käyttöjärjestelmän uudelleenkirjoittamista 64-bittisille arkkitehtuureille. Uusi 64-bittinen käyttöjärjestelmä on ilmainen, mutta sen mukana ei tule keskeisten komponenttien (kuten esimerkiksi käyttöjärjestelmän ytimen) lähdekoodeja.

## Aiheesta muualla

* http://www.menuetos.net/
Faces (festivaali)

**Faces** oli vuotuinen heinä–elokuun vaihteessa eri puolilla Raaseporia vuodesta 1998 järjestetty musiikkiin ja kulttuuritoimintaan keskittyvä musiikkifestivaali.

Kun festivaalin taustaorganisaatio, voittoa tavoittelematon Etnokult ry, perustettiin vuonna 1997, perustajajäsenten Börje Mattssonin ja Holger Wickströmin tavoitteena oli järjestää monikulttuurinen festivaali, jossa kaikilla etnisillä ryhmillä olisi mahdollisuus esittäytyä.

Festivaali järjestettiin viimeisen kerran vuonna 2022.

## Paikat
* Faces järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1998 Raaseporin linnan raunioilla Snappertunassa silloisen Tammisaaren alueella.
* Vuosina 1999–2009 festivaali järjestettiin Billnäsin vanhan ruukin alueella silloisen Pohjan kunnan alueella. Alueen vuokran noustua tapahtuma muutti.
* Vuosina 2011–2013 meren rannalla Gumnäsissä Raaseporissa entisen Pohjan alueella.
* Vuosina 2014 ja 2015 festivaali järjestettiin jälleen Raaseporin linnan raunioilla.
* Vuonna 2016 Faces järjestettiin Fiskarin kylässä  pitkästä aikaa kolmipäiväisenä.
* Vuonna 2017 kahdeskymmenes Juhla-Faces järjestettiin Fiskarissa elokuun ensimmäisenä viikonloppuna.
* Vuonna 2021 Faces ReBorn järjestettiin Karjaan keskustan alueella heinä-elokuun vaihteessa. 

## Ohjelma
Musiikin lisäksi ohjelmisto täyttyi muun muassa tanssista, teatterista, elokuvista, runoudesta, näyttelyistä, työryhmistä ja stand up -komiikasta. 
Tapahtuman yhteydessä oli katusoiton SM-kisat, lapsille Small Faces sekä Impromptu Freedom Stage. Faces kuului Finland Festivals -tapahtumiin.

## Teemat
Festivaalilla oli vuosittain vaihtuva teema. Vuonna 2008 teemana oli ”Social warming” (eri kulttuurien ja väestöryhmien toimiminen yhdessä ihmiskunnan ja maapallon pelastamiseksi), vuonna 2009 ”We are the children” (lapset ja lasten oikeudet), 2010 ”We shall overcome” (monikulttuurisuus), 2011 ”Viva la difference” ja vuonna 2012 ”The new spring”.

## Muut Facekset
Tytärfestivaaleja on järjestetty Petroskoissa (Carelian Faces) vuodesta 2003 ja Bosnia ja Hertsegovinassa ensimmäistä kertaa 2006. Tulevaisuudessa yksi mahdollinen uusi festivaalipaikka on Etelä-Afrikka. Järjestäjien tavoitteena on siirtää vastuu ulkomaanfestivaalien järjestelyistä vähitellen paikallisille. Festivaalin johtaja Mattsson on todennut Petroskoin festivaalin alkaneen rullata paikallisten voimin muutaman vuoden jälkeen.

Vuonna 2008 suunniteltiin Faces-tyyppisen festivaalin järjestämisestä Irakin pohjoisosassa Kurdistanissa, maan rauhallisemmassa pohjoisosassa. Festivaalijohtaja Börje Mattsson vieraili Irakissa 2008 maan kulttuuriministerin Falakadin Kakayn kutsumana heinäkuussa keskustelemassa asiasta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Daan Jippes

**Daniel Jan "Daan" Jippes** (s. 14. lokakuuta 1945 Amsterdam, Alankomaat) on yksi 2000-luvun alun suosituimpia Aku Ankka -piirtäjiä ja yksi Carl Barksin uskollisimpia seuraajia. Jippes piirsi underground-sarjakuvia ennen Disney-hahmojen pariin siirtymistään. Jippesin tyyli pohjaa ankkataiteilija Carl Barksin luomaan piirrostyyliin. Hänestä on myös käytetty nimitystä ”Disney-sarjakuvien Michelangelo”.

Jippes aloitti sarjakuvien lukemisen ja piirtämisen jo lapsena. Ensimmäiset Disney-työnsä hän teki 1970-luvun alussa: ne olivat pääosin kansikuvia, joista monet liittyivät Barksin, Floyd Gottfredsonin ja Paul Murryn tekemiin sarjakuviin.  Disney-uransa alkuaikoina hän teki yhteistyötä Freddy Miltonin kanssa. Yhteistyö loppui 1980-luvun alussa, kun Jippes muutti Yhdysvaltoihin työskennelläkseen Disneyn studioilla.

Daan Jippes on piirtänyt uusiksi kaikki sarjakuvat, joihin Barks teki käsikirjoituksen 1960- ja 1970-luvulla, mutta joita Barks ei piirtänyt itse. Alun perin piirtäjinä toimivat Tony Strobl ja Kay Wright. Niitä on julkaistu englanniksi pääasiassa ''Uncle Scrooge'' -lehdessä sekä myös muutamassa muussa Gemstone-kustantamon lehdessä. Kesällä 2008 Gemstone aloitti albumisarjan, jossa oli tarkoitus julkaista kaikki Jippesin tähän mennessä piirtämät sarjat. Sarjaa ehti kuitenkin ilmestyä vain yksi numero ennen kuin Gemstone luopui Disney-lehtien julkaisemisesta.

Suomeksi on julkaistu vuonna 2002 kirja nimellä *[[Ihmissusia ja sudenpentuja|Ankantekijät 1: Ihmissusia ja sudenpentuja]]*, joka sisältää edellä mainittuja Barks-Jippes-sarjoja. Syyskuussa 2008 ilmestyi *[[Ankantekijät 10: Lannistumaton laivuri]]*, joka sisältää Jippesin ja Miltonin yhteisiä sarjoja. *[[Carl Barksin kootut|Carl Barksin kootuissa]]* on julkaistu kaikki Barksin käsikirjoituksiin perustuvat Jippesin piirtämät tarinat.

## Albumeja
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Daan Jippesin haastattelu
* S. Santikko: Aivopähkinä kesähelteille. Kvaak.fi 5.6.2009.
Tuomaksen evankeliumi

**Tuomaksen evankeliumi** voi tarkoittaa seuraavia:

* Tuomaan evankeliumi, apokryfinen eli Uuteen testamenttiin kuulumaton evankeliumi
* *[[Tuomaksen evankeliumi (albumi)|Tuomaksen evankeliumi]]*, Juice Leskisen kokoelmalevy vuodelta 2003.
St. Helens (vuori)

**St. Helens** on Kaskadien vuorijonoon kuuluva tulivuori Skamanian piirikunnassa, Washingtonin osavaltiossa Yhdysvaltojen länsirannikolla. Tutkimusmatkailija George Vancouver nimesi vuoren ystävänsä brittiläisen diplomaatti Alleyne Fitzherbertin mukaan. Alkuperäiskansojen nimet "Lawala Clough" ja "Low-We-Lat-Klah" tarkoittavat savuavaa vuorta. St.&nbsp;Helens on Yhdysvaltain nuorin ja aktiivisin tulivuori. Sen purkautumiskartio on syntynyt kokonaan viimeisen 2&nbsp;200 vuoden aikana, ja vanhimmatkin tuhkakerrokset ovat vain 40&nbsp;000 vuotta vanhoja. Nuoresta iästään huolimatta vuori on ollut varsin hiljainen lukuun ottamatta vuosien 1831–1857 välistä aktiivista aikaa. Vuoren rauhallisuus houkutteli lähistölle paljon turisteja retkeilemään ja kalastamaan kristallinkirkkaisiin vesiin. Kaikki kuitenkin muuttui vuoden 1980 purkauksen jälkeen, jonka seurauksena St.&nbsp;Helensistä on tullut maailman tutkituin vuori.

St. Helens luokitellaan nykyään luokan 2 tulivuoreksi, eli tulivuoren kraatteriin on kasvamassa uusi magmakupoli, johon liittyy pientä seismistä toimintaa. Toimintaan liittyy myös ajoittain pieniä vesi-, kaasu- ja tuhkapurkauksia. 

## Purkaukset modernina aikana

#### 1980

18. toukokuuta 1980 St. Helens purkautui rajusti räjäyttäen vuoren huipusta 397 m pois ja aiheuttaen 57 ihmisen kuoleman. Kuolleiden joukossa oli paikallisia asukkaita, jotka eivät suostuneet poistumaan kodeistaan ennen purkausta, sekä tulivuorentutkija David Johnston, jonka viimeisiksi sanoiksi radiopuhelimessa jäivät: "Se taitaa tapahtua nyt". Tulivuoren tuhkaa laskeutui laajalle alueelle, ja purkaus tuhosi myös suuria metsäalueita. Purkaus tuhosi noin 600 neliökilometriä Washingtonista.

#### 2004
Lokakuussa 2004 St. Helens jälleen antoi merkkejä uudesta rajusta purkautumisesta, alueella oli ollut lukuisia maanjäristyksiä ja kaasupurkauksia, jotka osoittavat magmapatsaan nousevan vuoren sisällä. Alueella pelättiin voimakasta purkausta ja kuumia syöksyvirtauksia. Tulivuoren ympäristö määrättiin evakuoitavaksi 3. lokakuuta.

## Galleria

Volcano at Mount St. Helens.jpg|Tulivuori St. Helensin vuorilla.
Mount St. Helens, one day before the devastating eruption.jpg|thumb|St. Helens 17. toukokuuta 1980, päivää ennen purkautumistaan.
MSH82 st helens plume from harrys ridge 05-19-82.jpg|thumb|St. Helens 19. toukokuuta 1982, kaksi vuotta ja päivä purkautumisensa jälkeen.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Richard Axel

**Richard Axel** (s. 2. heinäkuuta 1946, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen hermotutkija. Hän sai lääketieteen Nobel-palkinnon vuonna 2004 yhdessä Linda B. Buckin kanssa. He saivat sen uraauurtavista hajuaistia koskevista tutkimuksistaan. 

Axel syntyi puolanjuutalaisille siirtolaisille ja varttui Brooklynissa. Hän valmistui Columbian yliopistosta 1967 ja Johns Hopkinsin yliopistosta 1971. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Linda B. Buck

**Linda B. Buck** (s. 29. tammikuuta 1947 Seattle, Washington) on yhdysvaltalainen fysiologian ja biofysiologian tutkija, jolle myönnettiin yhdessä Richard Axelin kanssa vuonna 2004 Nobelin lääketieteen palkinto uraauurtavista hajuaistia koskevista tutkimuksista.

Buck valmistui kandidaatiksi mikrobiologian ja psykologian aloilta vuonna 1975 Washingtonin yliopistosta. Hän suoritti tohtorintutkintonsa immunologiassa vuonna 1980 Texasin yliopiston Southwestern Medical Centerissä. 1980-luvun alussa hän työskenteli ensimmäistä kertaa yhdessä Axelin kanssa Columbian yliopistossa New Yorkissa, missä Axel oli professori ja Buck jatko-opiskelija. Buck työskenteli Howard Hughes Medical Institute -tutkimuslaitoksessa (HHMI) sekä Harvardin lääketieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1984–2002. Tämän jälkeen hän siirtyi Fred Hutchinson Cancer Research Centeriin Seattleen.

Buckin äiti oli ruotsalaisten siirtolaisten tytär, ja isän suvulla oli irlantilaisia juuria. Hän oli keskimmäinen kolmesta tytöstä. Äiti oli kotiäiti ja isä sähköinsinööri.
Vuonna 1994 hän tapasi biologin Roger Brent, josta tuli hänen kumppaninsa. Vuonna 2006 he menivät naimisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Reichswehr

**Reichswehr** (suomeksi käytetty myös nimitystä Saksan valtakunnanpuolustus) oli Saksan asevoimien nimi vuodesta 1921 vuoteen 1935, jolloin kansallissosialistinen hallitus nimesi sen uudelleen Wehrmachtiksi (*Puolustusvoima*). Versailles’n rauhansopimus rajoitti armeijan koon 100&nbsp;000 mieheen, mikä oli huomattava lasku vuodesta 1913, jolloin se koostui 780&nbsp;000 sotilaasta. Tämä vaikutti miehistön laatuun positiivisesti: vain parhailla miehillä oli mahdollisuus jäädä armeijaan. Yhteensä noin 400&nbsp;000 sotilasta palveli *Reichsheerissä* sen olemassa olon aikana.

## Taustaa
Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä Saksan keisarikunnan joukot hajaantuivat ja niiden miehistö palasi kotiin yksin tai pienissä ryhmissä. Monet liittyivät vapaaehtoisista koottuihin puolisotilaallisiin vapaajoukkoihin (Freikorps), joiden tehtävänä oli turvata yhteiskuntarauhaa vallankumouksellisessa Saksassa sekä turvata valtakunnan raja-alueita 1918–1923.

## Perustaminen
Nuoreen Weimarin tasavaltaan perustettiin 6. maaliskuuta 1919 *Vorläufige Reichswehr* (”väliaikainen valtakunnanpuolustus”), joka koostui *Vorläufige Reichsheerista* (”väliaikainen valtakunnanarmeija”) ja *[[Vorläufige Reichsmarine]]sta* (”väliaikainen valtakunnanlaivasto”). Saksalla ei saanut olla panssaroituja ajoneuvoja, raskasta tykistöä eikä ilmavoimia Versailles’n rauhan rajoitusten mukaisesti. Maavoimiin kuului aluksi 43 prikaatia.

30. syyskuuta armeija uudelleen järjesteltiin *Übergangsheeriksi* (”väliaikainen armeija”). Joukkojen määrä laskettiin 20 prikaatiin. Maavoimissa palveli noin 400&nbsp;000 miestä, mikä väheni edelleen toukokuuhun 1920 mennessä puoleen. Samalla organisaatio muutettiin käsittämään seitsemän jalkaväki ja kolme ratsuväkidivisioonaa. Prikaatit korvattiin rykmenteillä 1. lokakuuta ja miesmäärä laski rauhansopimuksen mukaiseen 100&nbsp;000:een. Tämä vaihe kesti 1. tammikuuta 1921 asti, jolloin Reichswehr perustettiin virallisesti.

Berliinissä sijainnut yleisesikunta 1 johti neljää jalkaväkidivisioonaa ja kahta ratsuväkidivisioonaa. Kasseliin sijoitettu yleisesikunta 2 johti kolmea jalkaväkidivisioonaa ja ratsuväkidivisioonaa.

Vuosina 1933 ja 1934, Hitlerin tultua valtakunnankansleriksi Reichswehr aloitti salaisen laajennusohjelman, josta tuli julkinen Wehrmachtin perustamisen myötä 1935.

## Lähteet
Reichsführer-SS

**Reichsführer-SS** () oli natsi-Saksan SS-joukkojen ylipäällikön arvo vuosina 1925–1945. Varsinaiseksi SS:n sotilasarvoksi se otettiin vuonna 1934 pitkien puukkojen yön jälkeen, jolloin siitä tuli Saksan armeijan sotamarsalkan arvoa vastaava.

Reichsführer SS:n mukaan nimettiin myös 16. SS-panssarikrenatööridivisioona *Reichsführer SS*.

## Reichsführer-SS:t 1925–1945
* 1925–1926 Julius Schreck
* 1926–1927 Joseph Berchtold
* 1927–1929 Erhard Heiden
* 1929–1945 Heinrich Himmler
* 1945 Karl Hanke

## Katso myös
* Luettelo SS-arvoista

## Aiheesta muualla
Kimola

**Kimola** on noin 200 asukkaan kylä Kouvolassa Pyhäjärven rannalla. Kylä on tunnettu erityisesti Kimolan kanavasta, jonka itäpäässä se sijaitsee. Kimolan postinumeroalueen (47650 Kimola) väkiluku oli 173
vuonna 2024. Kesäisin kylä täyttyy kesäasukkaista. Kimola kuului Jaalan kuntaan vuoteen 2008 saakka, jolloin se liitettiin kuntaliitoksen myötä osaksi nykyistä Kouvolaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kimolan kylän www-sivut
* Jaala näkyvissä - esittely Kimolan kylästä
* Kimolan kylän asutushistoria
Isopunasarja

**Isopunasarja** eli **kliivia** (*Clivia miniata*) on narsissikasvien heimoon (Amaryllidaceae) kuuluva kasvi, joka tuotiin Eurooppaan Etelä-Afrikasta 1800-luvulla. Kasvi on saanut nimensä lady Charlotte Cliven mukaan, joka kasvatti sitä ensimmäisenä Englannissa.

Lajista on jalostettu useita huonekasveina kasvatettavia lajikkeita. Yleisimpiä ovat oranssikukkaiset lajikkeet, mutta kliivioita on myös puna-, kelta- ja valkokukkaisia sekä kaksivärisiä.

## Tuntomerkit
Kliivialla on paksut juuret, joiden yläosa muistuttaa jonkin verran sipulia. Kapeat, noin puolen metrin mittaiset tummanvihreät lehdet lähtevät suoraan juurakosta. Eri kantaa olevien kasvien lehdet eroavat toisistaan: toisella lehdet ovat kapeat, pitkät ja teräväkärkiset, toisen lehdet ovat lyhyemmät, leveämmät ja pyöreäkärkiset. Lehdet kasvavat viuhkamaisesti kahteen vastakkaiseen suuntaan. Kukkavarsi nousee keväällä lehtien välistä. Noin viiden sentin läpimittaiset kukat muodostavat kukkavarren latvaan pallomaisen kukinnon, jossa voi olla useita kymmeniä kukkia. Vanhassa yksilössä kukkavarsia voi nousta useita, jolloin kukinta voi kestää jopa kaksi kuukautta.

Kliivian lehtien ja kukkavarsien maitiaisneste sekä juuret ovat myrkyllisiä. Juuret ovat kasvin myrkyllisin osa. Kliivian lisäksi huonekasveina kasvatetaan myös sen sukulaislajeja pikkupunasarjaa (*Clivia nobilis*), *[[Clivia gardenii]]ta* ja *[[Clivia caulescens]]ia*.

## Hoito
Kliiviaa on kaunis viherkasvi varjoisassakin paikassa. Kukinta vaatii kuitenkin kohtalaisesti valoa ja talvisen lepokauden viileässä, noin 10–15&nbsp;°C:n lämpötilassa. Talvilevon aikana kasvia kastellaan niukasti.

Multa vaihdetaan keväällä kukinnan jälkeen. Nuoret yksilöt tarvitsevat uuden mullan vuosittain, vanhat viihtyvät samassa mullassa useita vuosia. Kesällä kasvia kastellaan varsin runsaasti, mutta niin että mullan pinta saa kastelujen välillä kuivahtaa. Juuret kärsivät liiasta märkyydestä. Keskikesällä kasvin voi sijoittaa varjoisaan paikkaan ulos. Kasvukauden aikana kasvia lannoitetaan parin viikon välein.

## Lisääminen
Kliivia kasvattaa vanhetessaan sivuversoja, jotka vähitellen täyttävät ruukun. Kasvia voi lisätä jakamalla mullanvaihdon yhteydessä. Kullakin istutettavalla osalla pitää olla omat juuret ja vähintään neljä lehteä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Isopunasarja – ''Clivia miniata''
Grand Theft Auto: Vice City

**Grand Theft Auto: Vice City** on Rockstar Gamesin kehittämä ja julkaisema toimintaseikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna  PlayStation 2:lle ja seuraavana vuonna Windowsille.

Peli kuuluu *[[Grand Theft Auto (pelisarja)|Grand Theft Auto]]* -sarjaan. *[[Grand Theft Auto: Vice City Stories]]* sijoittuu samaan kaupunkiin mutta aikaan ennen *Vice Cityn* tapahtumia.

Peli on julkaistu uudelleen *[[Grand Theft Auto: The Trilogy – The Definitive Edition]]* -kokoelmassa.
Peli julkaistiin joulukuussa 2012 myös iOS- ja Android-laitteille.

## Pelaaminen
Pelin tavoitteena on kerätä rahaa ja omaisuutta suorittamalla erilaisia tehtäviä ja rikoksia. 
Pelaaja voi auton lisäksi nyt myös lentää helikopterilla, vesilentokoneella, ajaa moottoripyörällä ja ohjata erilaisia veneitä. Pelihahmo ei kuitenkaan osaa uida ja hukkuu siksi heti joutuessaan veteen. 

Tavallisten juonitehtävien lisäksi pelaaja voi ansaita rahaa tekemällä esimerkiksi sairaankuljetus-, poliisi- ja palomiestehtäviä. Pelaaja voi ansaita rahaa myös taksikuskina tai pizzalähettinä. Sen lisäksi pelaaja voi suorittaa erikoistehtäviä, kuten ”rampageja”, joissa täytyy tappaa jengiläisiä tarpeeksi ennen ajan loppumista. Kun pelaaja saa ostettua erilaisia yhtiöitä, hän saa sieltä joko juonitehtäviä tai vapaaehtoistöitä. Pelin idea on kerätä omaisuutta saarelta ja nousta alamaailman johtoon. Pelistä löytyy myös useita easter eggejä eli pääsiäismunia.

## Juoni
Peli sijoittuu vuoteen 1986 kuvitteelliseen Vice Cityn kaupunkiin, johon on otettu vaikutteita Miamista. Tommy Vercetti vapautuu vankilasta 15 vuoden tuomion jälkeen. Hänen pomonsa, Sonny Forelli  lähettää hänet Vice Cityyn hoitamaan tärkeää huumekauppaa, joka kuitenkin epäonnistuu aseistautuneiden miesten hyökätessä Tommyn seurueen kimppuun. Tommy pakenee paikalta juristinsa Ken Rosenbergin kanssa. Myöhemmin Sonny alkaa vaatia rahojaan ja huumeitaan takaisin Tommylta. Tehtävä ei ole kuitenkaan helppo, sillä vastassa on Vice Cityn alamaailma: vaarallisia jengejä, huumekeisari Ricardo Diaz ja tietenkin virkavalta. Pelin esikuvina ovat olleet rikossarja *[[Miami Vice]]* (1984–1989) ja elokuva *[[Scarface – arpinaama]]* (1983).

## Kritiikki
Peli on herättänyt huomiota väkivaltaisuudellaan ja monilla Rockstar Gamesia vastaan nostetuilla syytteillä ja oikeudenkäynneillä.

## Äänirooleissa

## Ääniraita

Pelissä esiintyvät radiokanavat:
* **Emotion 98.3**, power balladia
* **Radio Espantoso**, jazzia ja salsaa
* **Fever 105**, discoa ja R&B
* **Flash FM**, poppia
* **V-Rock**, rockia
* **Wave 103**, pop rockia
* **Wildstyle Pirate Radio**, old school hip hopia ja electroa
* **K-Chat**, keskustelukanava. Juontajana Amy Sheckenhausen (ääninäyttelijä Leyna Weber).
* **VCPR** (*Vice City Public Radio*), keskustelukanava. Juontajana Maurice Chavez (ääninäyttelijä Philip Anthony-Rodriguez).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Viralliset sivut 
* Multi Theft Auto: Vice City - Multiplayer 
* Pelaajalehti: Tiesitkö? Vice Citystä kasvoi yhdeksässä kuukaudessa täysimittainen peli (20.1.2019)
Härmistyminen

**Härmistyminen** on olomuodonmuutos suoraan kaasusta kiinteäksi ilman nestemäistä välitilaa.
Härmistymisen vastakohta on sublimoituminen, muutos kiinteästä kaasuksi.

Esimerkiksi vesihöyry härmistyy kuuraksi auton tuulilasiin pakkasaamuina. Marsin kaasukehässä hiilidioksidi vuoroin härmistyy hiilihappojääksi, vuoroin sublimoituu takaisin kaasuksi. 

Teollisuudessa härmistymistä käytetään monissa prosesseissa. Muun muassa sinkki valmistusprosessissaan härmistyy puhdasta sinkkiä sisältäviksi kiteiksi. Myös mahdollisuus tulostaa tietokoneelta kuvia tavalliselle kankaalle, esimerkiksi T-paitaan, on härmistymisen sovellus. Siinä kuva tulostetaan ensin mustesuihkukirjoittimella peilikuvana paperille. Paperi ja kangas asetetaan vastakkain, puristetaan yhteen ja kuumennetaan nopeasti yli 200 asteeseen. Väri sublimoituu ja härmistyy kankaan kuitujen pintaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ansari X-Prize

**Ansari X-Prize** oli kilpailu, jossa tavoitteena oli suorittaa kahden viikon sisällä kaksi onnistunutta avaruuslentoa yksityisin varoin rakennetulla aluksella. Vaatimuksena oli yli 100 kilometrin lentokorkeus ja mukana kuljetettava 180 kg:n paino, joka vastasi lentäjän ja kahden ylimääräisen matkustajan painoa. Palkinnon rahoittaja on kansainvälinen X Prize Foundation -säätiö.

*Scaled Composities* -yhtiön alus SpaceShipOne teki hyväksyttävät kaksi lentoa 29. syyskuuta ja 4. lokakuuta 2004 ja voitti 10 miljoonan Yhdysvaltain dollarin palkintosumman. Toinen joukkue, jonka katsottiin pystyvän haastamaan SpaceShipOnen palkinnonvoittajana, oli kanadalaislähtöinen *da Vinci Project*.

## Säännöt

Molemmat kilpailulennot tuli suorittaa samalla aluksella. Polttoainetta lukuun ottamatta aluksesta sai vaihtaa lentojen välillä vain 10 prosenttia. Edes NASAn avaruussukkula ei täytä näitä vaatimuksia, sillä sukkulan lähtövalmistelut vievät yli kaksi viikkoa. Aluksen tuli olla toisen lennon jälkeen kunnossa sekä periaatteessa valmis uudelleenkäyttöä varten, ja miehistön tuli palata vahingoittumattomana.

Saavutettu lentokorkeus mitattiin kolmen erillisen järjestelmän avulla. Jokaisen kilpailulennon mukana oli korkeusmittari, jota sanottiin ”kultaiseksi laatikoksi”. Tämän lisäksi käytettiin kahta erillistä tutkajärjestelmää. Virallinen lentokorkeus oli näiden kolmen järjestelmän antama keskiarvo.

Joukkueet eivät saaneet ottaa vastaan rahoitusta hallituksilta. Yksityiset sponsorit olivat kuitenkin sallittuja.

## Kilpailun tavoite

Kilpailu suunniteltiin edistämään avaruusteknologian hyödyntämistä yksityisellä sektorilla, minkä vuoksi kilpailijat eivät saaneet rahoittaa toimintaansa julkisella rahalla. Tarkoitus oli osoittaa, että avaruuslennot ovat mahdollisia niin yksityisille kuin yrityksillekin, mikä puolestaan mahdollistaa kaupalliset avaruuslennot ja avaruusturismin. Lisäksi toivottiin, että kilpailu edistää teknis-tieteellistä kehitystä, jolloin saatettaisiin löytää halvempia tapoja päästä Maan kiertoradalle.

## Katso myös
* Avaruuslentokone

## Aiheesta muualla

* Ansari X-Prizen kotisivu
* SpaceShipOne -kotisivu 
* da Vinci Project -kotisivu
Aisti

**Aisti** on eliön keino havainnoida ympäristöään erilaisten ärsykkeiden avulla. Kuhunkin aistiin liittyy sille ominainen aistinelin.

## Ihmisen aistit
Ihmisen viisi perusaistia ovat makuaisti, hajuaisti, näköaisti, kuuloaisti ja tuntoaisti.

Ihmisen aistien kokonaismäärä voidaan määritellä eri tavoin. Esimerkiksi tuntoaistin alueella on erittäin monta erilaista vastaanotinta eli reseptoria, jolloin vaikkapa kutituksen aistiminen sisältää vaikeita määrittelykysymyksiä. Näiden lisäksi on perinteisen määritelmän ulkopuolelle jääviä aisteja ovat lämpötila-aisti, kipuaisti, tasapainoaisti ja sisätuntemusaisti. Määritelmä vaihtelee, mutta yhden tavan mukaan tuntoaisti voidaan jakaa kosketus-, värinä- lämpö- kylmä- kipu- asento- ja paineaistiin. Näin ollen se sisällyttäisi myös lämpötila-aistin ja kipuaistin. Määritelmät kuitenkin vaihtelevat. Esimerkiksi. nälkä yms. on sisätuntemus. Näitä aisteja ilmenee myös pinnallisilla limakalvoilla. Ihon aistien reseptoreita ovat vapaat hermopäätteet ja pääte-elimet, jotka esimerkiksi reagoivat erikseen paineeseen ja värinään. Normaalisti kehittyvän lapsen aistit integroituvat toimimaan hyvin yhdessä ja ihmisen havainto itsestään ja ympäristöstään koostuu monien aistien antamaan kokonaiskuvaan (ns. *[[sensorinen integraatio]]*).

*[[Kuudes aisti|Kuudennesta aistista]]* puhuttaessa tarkoitetaan vaistoa tai muuta paranormaaliksi luokiteltavaa aistimistoimintaa, kuten kykyä tietää asioita ennakolta. Tällaisia aisteja ei ole tieteellisesti pystytty todentamaan.

Ihmisen kykyä aistia muuta sähkömagneettista säteilyä kuin valoa ja lämpösäteilyä on myös tutkittu, mutta todisteita tällaisesta sähköyliherkkyydestä ei ole saatu. Maailman terveysjärjestö WHO:n mukaan sähköyliherkkien oireet ovat varmasti todellisia, mutta niiden yhteyttä sähkömagneettiseen säteilyyn ei ole voitu osoittaa.

## Eläinten aistit

Eläinkunnassa muilla eläimillä esiintyy aisteja, joita ihmisellä ei ole. Esimerkiksi hait paikantavat saaliitaan niiden elintoiminnoillaan lähettämien heikkojen sähköimpulssien perusteella. Myös nokkaeläimillä on sähköaisti. Linnuilla on todettu olevan magneettiaisti, jonka avulla ne suunnistavat maan magneetti­kentässä. Lepakot taas käyttävät lähettämiensä äänien kaikumiseen perustuvaa kaikuluotausta ympäristön esineiden havainnointiin ja saaliiden löytämiseen. Kaloilla on kylkiviiva-aisti, jolla aistitaan ympäristön värähtelyjä, petokalat käyttävät aistia saalistukseen ja saaliskalat suojautumiseen petokaloilta. Joillakin käärmeillä, esimerkiksi kalkkarokäärmeillä on infrapuna-aisti.

Monilla eläimillä aistit ovat tarkempia kuin ihmisellä tai ne toimivat eri osassa valon tai äänen spektriä kuin ihmisen aistit. Koiria käytetään monissa tehtävissä niiden erinomaisen hajuaistin takia.

## Katso myös

* Aistinsisältö
* Aistivamma
* Havainto
* Ilmiö
* Sisäinen aisti

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Opettajalle: Aistit Yle Oppiminen 2015
*OpetusTV, biologia: Aistit
Avaruuslentokone

**Avaruuslentokone** on kiitotieltä lähtevä ja lentokoneen tavoin ilmakehän alaosien läpi kulkeva avaruusalus. Avaruussukkulat olivat ainoa operatiivisessa käytössä ollut miehitetty avaruuslentokone. Ne tosin laukaistiin pystysuoraan kahdella apuraketilla ja sukkulan kolmella omalla rakettimoottorilla, joten niitä ei tavallisesti kuitenkaan lasketa avaruuslentokoneiksi. Sukkulat palaavat Maahan liitämällä ilmakehän läpi ja laskeutuvat kiitotielle. X-37 on yhdysvaltalainen Yhdysvaltain ilmavoimien käyttämä miehittämätön kantoraketilla pystysuoraan laukaistava avaruuslentokone, kokoluokaltaan pienoisavaruussukkula.

## Toimivia avaruuslentokoneita

* North American X-15 oli toimiva avaruuslentokone 1960-luvun alussa, mutta sekään ei pystynyt saavuttamaan vakaata kiertorataa. Se kuitenkin pystyi liikehtimään avaruudessa ohjausrakettimoottoreiden avulla.
* SpaceShipOne (Yhdysvallat) on avaruuslentokoneen prototyyppi. Se ei nouse kiitotieltä omin voimin vaan emoaluksen kyydissä. Se ei myöskään pysty saavuttamaan kiertorataa eikä edes lentämään avaruudessa.

## Suunniteltuja avaruuslentokoneita
* Silbervogel (Saksa), toisen maailmansodan aikainen avaruuslentokonesuunnitelma
* Sänger (Saksa), 1980-luvulla alkanut ja päättynyt DLR:n avaruussukkulaprojekti
* HOTOL (Englanti), englantilainen tutkielma lentokonemaisesta sukkulasta 1980-luvun jälkipuolella
* C-XXI (Venäjä)
* Mikojan-Gurevitš MiG-105 "Spiral" (Neuvostoliitto)
* Xerus (USA)
## Lähteet
* 
## Katso myös

* Ansari X-Prize
Plzeň

**Plzeň**  () on kaupunki Tšekin tasavallassa läntisessä Böömissä. Se on Plzeňin läänin pääkaupunki, ja se sijaitsee noin 90 kilometriä Prahasta lounaaseen. Kaupungissa asui vuoden 2025 arvion mukaan 187&nbsp;928 asukasta.

Plzeň sijaitsee viljavalla Plzeňin tasangolla, jossa monet pienet sivujoet yhtyvät Berounka-jokeen. Sen kautta kulkee vanha kauppareitti Prahasta Baijeriin.

Plzeň mainitaan historiassa ensimmäistä kertaa vuonna 976 prinssi Boleslaus II:n ja keisari Otto II:n välisen sodan taistelupaikkana. Kaupunki siitä tuli vuonna 1295. Toisen maailmansodan lopussa kenraali Pattonin joukot vapauttivat kaupungin (ja läntisen Böömin), kun taas puna-armeija saapui ensinnä muuhun osaan Tšekkoslovakiaa.

Plzeň on tullut kuuluisaksi pilsener-oluttyypistä, jolle kaupunki on antanut nimensä ja jota pantiin ensi kertaa Plzeňissä. Baijerilainen panimomestari Josef Groll teki ensimmäisen erän pohjahiivaolutta vuonna 1842. Tämä olut tuli myöhemmin maailmankuuluksi nimellä  pilsneri, Pilsner Urquell – tšekiksi *Plzeňský prazdroj*.

Valdštejn-Vartenberkin aatelisperhe perusti Plzeňissä teollisuusyrityksen vuonna 1859. Kymmenen vuotta myöhemmin sen osti Emil Škoda, jonka nimi säilyi konsernilla nykypäiviin asti. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Škoda valmisti tykkejä ja työllisti 35000 henkeä Plzeňin alueella. Tehtaat vaurioituivat pahoin toisessa maailmansodassa. Kommunistivallan aikana yritys kansallistettiin, 1989 siitä tuli osakeyhtiö.

Jääkiekkojoukkue HC Škoda Plzeň ja jalkapallojoukkue FC Viktoria Plzeň pelaavat maan pääsarjoissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut

**Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut** ovat yleisurheilun omat ulkoratojen maailmanlaajuiset mestaruuskilpailut, jotka järjestetään joka toinen vuosi. Järjestävänä organisaationa toimii Kansainvälinen yleisurheiluliitto (WA, ent. IAAF). Yleisurheilun sisäratojen maailmanlaajuiset pääkilpailut ovat sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut. Yleisurheilun MM-kilpailut ovat monien laskentatapojen mukaan maailman kolmanneksi suurimmat urheilukilpailut, ainoastaan olympialaiset ja jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut ovat niitä suurempia. Kisat järjestettiin aluksi joka neljäs vuosi, mutta vuodesta 1991 lähtien ne on järjestetty joka toinen vuosi. Vuoden 2021 kisat siirrettiin vuoteen 2022 sen jälkeen kun koronapandemian vuoksi vuoden 2020 olympialaiset oli siirretty vuoteen 2021.

## Historiaa
Yleisurheilun arvokilpailut järjestettiin pitkään olympialaisten yhteydessä, mutta olympialaisten lajikirjon kasvaessa tunnettiin tarvetta järjestää omat MM-kilpailut. IAAF hyväksyi omien maailmanmestaruuskilpailujen järjestämisen valtuustonsa kokouksessa Puerto Ricossa 1976. Vuonna 1978 päätettiin, että ensimmäiset MM-kisat järjestettäisiin vuonna 1983 ja maaliskuussa 1980 ensimmäiseksi kisaisännäksi valittiin Helsinki. Myös vuoden 2005 MM-kisat järjestettiin Helsingissä. Tuolloin Lontoo, jolle kisat oli jo myönnetty, ei voinut taata stadioninsa valmistumista ajoissa.

### Kisaohjelmaan lisätyt lajit
Seuraavat lajit on lisätty kisaohjelmaan:
* 1987: naisten 10 000 metrin juoksu ja 10 kilometrin kävely
* 1993: naisten kolmiloikka
* 1995: naisten 5 000 metrin juoksu korvasi 3 000 metrin juoksun
* 1999: naisten seiväshyppy ja moukarinheitto, 20 kilometrin kävely korvasi 10 kilometrin kävelyn
* 2005: naisten 3&nbsp;000 metrin estejuoksu
* 2017: naisten 50 kilometrin kävely
* 2019: 4 × 400 metrin sekaviesti, joukkueessa kaksi naista ja kaksi miestä
* 2022: 35 kilometrin kävely korvasi 50 kilometrin kävelyn sekä miehissä että naisissa

## Kilpailut
:Lähde: 

## MM-kilpailuiden kisaennätykset
### Miehet
:Lähde: WA

### Naiset
:Lähde: WA

### Sekalajit
:Lähde: WA

## Mitalitaulukko
Taulukko sisältää mitalit maailmanmestaruuskilpailuista 1983–2023 sekä vuosien 1976 ja 1980 kilpailuista. Yhteensä-sarakkeeseen on lisäksi laskettu vuodesta 2019 lähtien kisattu sekaviesti.

:Lähde: Butler, Mark (toim.): *World Athletics Championships Budapest 23 – Statistical Booklet*. 2023. World Athletics2023 MM-kisojen mitalitaulukko

## Katso myös
* Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1976
* Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 1980

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* YLE Elävä arkisto: MM-yleisurheilu kautta aikojen
Vaihtojännite

**Vaihtojännite** on ajan suhteen vaihteleva jännite, jonka potentiaali vaihtelee positiivisen ja negatiivisen arvon välillä. Valtakunnan sähköverkossa oleva vaihtojännite on sinimuotoista ja Suomessa sen taajuus on 50&nbsp;Hz (jakson aika 20&nbsp;ms). Pistorasian liittimissä on Suomessa 230 voltin vaihtojännite. 230 volttia on tehollisarvo, joka ei kuvaa, mitä jännite kunakin hetkenä on.

Äänentoistolaitteissa ilmenevillä äänisignaaleillakin on tietyt vaihtojännitearvonsa, mutta ne ovat yleensä jännitteeltään muutamia voltteja (esim. linjataso) ja muodoltaan moninaisia.

## Katso myös
*Tasajännite

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Tasajännite

**Tasajännite** tarkoittaa jännitettä, jonka potentiaali on ajasta riippumatta kutakuinkin sama, esim. 9 voltin pariston plusnavassa on 9 voltin tasajännite pariston miinusnapaan nähden. Esimerkiksi autojen tasavirtajärjestelmissä on kohtalaisen tasainen jännite, joka hieman vaihtelee akun kuormitus- ja varaustilanteesta riippuen.

Mikäli 9 voltin paristoon ei ole kytketty mitään kuormaa, ei kulje virtaa, mutta pariston navoissa on silti 9 voltin tasajännite. Jos paristoon kytkee kuormaksi esim. lampun, alkaa virtaa kulkea, mutta jännite säilyy lähes samana. Jännitteen mittaamiseen voidaan käyttää yleismittaria.

## Katso myös
*Vaihtojännite
*Tasavirta

## Kirjallisuutta
*
Paleontologia

**Paleontologia** on geotieteiksi kutsuttujen luonnontieteiden osa-alue, joka tutkii Maan muinaisaikojen elämää ja sen kehitystä. Tutkimuskohteena ovat erityisesti fossiilit, joiden perusteella voidaan rekonstruoida yksittäisiä eliöitä, niiden edustamien lajien evolutiivisia kehityslinjoja ja joskus jopa kokonaisia ekosysteemejä. Paleontologian lähitieteitä ovat geologia ja biologia. Termi tulee kreikan kielestä: *παλαιός (palaios)* tarkoittaen "vanha, muinainen", *ὄν, ὀντ-* (*on, ont*-), tarkoittaen "olento" ja *λόγος (logos)*, tarkoittaen "tutkimus".

## Määritelmä
Paleontologia tutkii elämän historiaa erityisesti fossiilien avulla. Vaikka se tutkiikin elämää, se luokitellaan yleensä geologian haaraksi. Muinaista elämää ei pysty kunnolla tutkimaan, ellei tunne myös kivien ikää ja rakennetta.

Paleontologia voidaan jakaa useisiin osa-alueisiin. Paleozoologia tutkii muinaisia eläimiä, paleobotaniikka kasveja ja palynologia muinaisia itiöitä, siitepölyä ja mikrobeja. Mikropaleontologian tutkimusaiheena puolestaan ovat mikroskooppiset fossiilit. Paleontologian avulla voidaan myös selvittää muinaisina aikoina tapahtuneita muutoksia maapallon ilmastossa. Tätä paleontologian osa-aluetta kutsutaan paleoklimatologiaksi.

## Historia
Fossiileja on käytetty, tutkittu ja ymmärretty eri tavoin ihmiskunnan historian aikana. Vaikka jotkin antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset tutkijat pitivätkin niitä eläinten jäänteinä, ne liitettiin pitkään mytologisiin eläimiin, kuten lohikäärmeisiin, tai yliluonnollisiin tapahtumiin. Paleontologia tieteenä alkoi käytännössä 1700-luvulla, kun tutkijat alkoivat määritellä ja kartoittaa kivimuodostelmia ja luokitella fossiileja. 1800-luvun alussa vaikuttaneita Georges Cuvier’ta ja William Smithiä pidetään paleontologian pioneereina.

Charles Lyell ja Charles Darwin vaikuttivat 1800-luvulla siihen, miten maapallon ja elämän historia käsitettiin. Lyellin *[[Principles of Geology]]* osoitti, että eri mantereilta löytyneillä fossiileilla voi olla enemmän yhtäläisyyksiä kuin lähekkäisiltä paikoilta löytyneillä fossiileilla. Hänen mukaansa samasta kerrostumasta löytyneet fossiilit olivat samanlaisia mutta kerrostumien välillä on eroja. Darwin puolestaan osoitti *[[Lajien synty|Lajien synnyssä]]* sen, miten eliöt kehittyivät. Tämän ansiosta palentologit pystyivät ymmärtämään paremmin fossiileja tutkimalla nykyisiä eläimiä.

Kivikerrosten ja fossiilien iänmäärittäminen mullistui 1800-luvun lopulla, kun radioaktiivisuus löydettiin. Radiometrisen iänmäärityksen avulla paleontologit pystyvät määrittämään kerrostumien ikää ja samalla kerrostumasta löydettyjen fossiilien iän.

## Katso myös

* Geologinen ajanlasku

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* The Society of Vertebrate Paleontology
* Teaching Palaeontology and Palaeoecology
X-tehokkuus

**X-tehokkuus** on mikrotaloustieteellinen termi, joka kuvaa tuotantoprosessin tehokkuutta annetuilla tuotannontekijöillä. Jos yritys tuottaa enimmäismäärän hyödykkeitä annetuilla tuotannontekijöillä, kuten koneilla ja työpanoksilla, sekä käyttää parhaita mahdollisia tuotantotapoja, yrityksen toiminta on x-tehokasta. Jos tuotanto ei ole x-tehokasta, on se x-tehotonta.

Täydellisen kilpailun markkinoilla ei yleisesti ottaen esiinny pitkäaikaista x-tehottomuutta, sillä tehottomat yritykset eivät tuota tarpeeksi voittoa pysyäkseen markkinoilla. Muissa markkinamuodoissa, kuten monopolitilanteessa, x-tehottomuutta saattaa esiintyä pidemmälläkin aikavälillä, sillä kilpailun puute antaa mahdollisuuden pitäytyä tehottomissa tuotantokeinoissa.

X-tehokkuus ei ole ainoa tehokkuuden muoto. Se tarkastelee vain tuotantoa annetuilla tuotannontekijöillä. Se ei siis ota huomioon sitä, ovatko tuotannontekijät tai tuotetut hyödykkeet parhaita mahdollisia. Allokointitehokkuus puolestaan mittaa näitä asioita. Esimerkiksi yritys, joka palkkaa aivokirurgeja kaivamaan ojaa saattaa olla x-tehokas, vaikka aivokirurgien allokointi sairaita hoitamaan olisikin tehokkaampaa yhteiskunnan kannalta. 

## Katso myös
*Paretotehokkuus
Allokointitehokkuus

**Allokointitehokkuus** kuvaa markkinoiden tilaa, jossa resurssit on jaettu tavalla, joka maksimoi niiden käytöstä saatavan hyödyn. Allokatiivisesti tehokas talous tuottaa hyödykkeitä "optimaalisessa" suhteessa. Yritys on allokatiivisesti tehokas, kun sen tuotannon hinta vastaa tuotannon rajakustannusta.

## Katso myös
*Taloudellinen tehokkuus
Pareto-tehokkuus

**Pareto-tehokkuus** tai **Pareto-optimaalisuus** on peliteoreettinen kriteeri, joka viittaa tilanteeseen, jossa kenenkään asemaa ei voida parantaa huonontamatta jonkun muun asemaa. **Pareto-parannus** parantaa jonkun asemaa huonontamatta kenenkään muun asemaa. Pareto-tehokkuus on tärkeä käsite taloustieteessä. Käsite on nimetty italialaisen taloustieteilijän Vilfredo Pareton mukaan, joka kehitti sen tutkiessaan taloudellista tehokkuutta ja tulonjakoja.

## Yleiskatsaus
Voidaan osoittaa, että teoriassa vapaat markkinat tuottavat aina Pareto-tehokkaan lopputuloksen. Tulos tunnetaan nimellä *ensimmäinen hyvinvointiteoreema*. Matemaattisen todistuksen esittivät ensimmäisenä Kenneth Arrow ja Gérard Debreu. Tosin todistuksessa tarvitaan hyvin rajoittavia oletuksia, minkä vuoksi tulos ei välttämättä kuvaa talouden toimintaa käytännössä. Tarvittavat oletukset ovat:

* Kaikille mahdollisille hyödykkeille on markkinat
* Markkinoilla on täydellinen kilpailu
* Transaktiokustannukset ovat merkityksettömän pieniä

### Sosiaalinen optimi
Pareto-tehokkuus ei ole yksinään riittävä kriteeri oikeudenmukaisen resurssien jaon tekemiseen. Esimerkiksi yhteiskunta, jossa diktaattori omistaa kaiken omaisuuden on Pareto-tehokas, koska kenenkään asemaa ei voida parantaa huonontamatta diktaattorin asemaa. Aina on siis olemassa useita Pareto-tehokkaita resurssijakoja, eikä niitä voi laittaa paremmuusjärjestykseen ilman lisäoletuksia. Hyvinvointitaloustiede tutkii vaihtoehtoisia lisäoletuksia.

*Toinen hyvinvointiteoreema* todistaa, että jos lisäksi preferenssit ovat konvekseja, mikä tahansa Pareto-tehokas resurssijako saadaan aikaan markkinoiden toiminnan lopputuloksena, kunhan tehdään tietyt tulonsiirrot.

Tehottomuuksien kuitenkin usein katsotaan oikeuttavan valtiolle muutakin roolia kuin siirtää rahaa rikkailta tarvitseville.

## Katso myös
* Allokointitehokkuus
* Kaldor–Hicks-tehokkuus
* X-tehokkuus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaldor–Hicks-tehokkuus

**Kaldor-Hicks-tehokkuus** on Nicholas Kaldorin ja John Hicksin kehittämä taloudellisen tehokkuuden tyyppi, joka tarkoittaa sosiaalisten resurssien taloudellisen arvon maksimointia. Kaldor-Hicks -tehokkuus vallitsee tilanteessa, jossa kenenkään asemaa ei voida parantaa ilman, että jonkun muun asemaa heikennetään, ja jossa asemaansa parantavat eivät voisi edes periaatteessa korvata tappiota niille, joiden asema heikkenee. 

**Kaldor-Hicks -parannus** on mikä tahansa vaihtoehto nykyiselle tilanteelle, joka lisää sosiaalisten resurssien taloudellista arvoa. Kaldor-Hicks -parannus on muutos, jossa joidenkin asema paranee ja joidenkin asema heikkenee, mutta asemaansa parantavat voisivat ainakin periaatteessa korvata häviäjille heidän häviönsä.

## Katso myös
* Pareto-tehokkuus

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Kurt von Schleicher

**Kurt Ferdinand Friedrich Hermann von Schleicher** (, []) (7. huhtikuuta 1882 Brandenburg an der Havel – 30. kesäkuuta 1934 Potsdam) oli saksalainen jalkaväenkenraali ja Weimarin tasavallan viimeinen valtakunnankansleri.

## Elämäkerta
Schleicher eteni 1920-luvulla Reichswehrissa, ja hänestä tuli armeijan ja hallinnon virkamiesten yhteyshenkilö. Hänen tapanaan oli toimia kulisseissa käyttäen hyviä henkilösuhteitaan ja tiedonantajiaan eri hallintokunnissa.

Schleicherista tuli merkittävä taustavaikuttaja Heinrich Brüningin hallituksen aikana 1930–1932. Hän toimi puolustusministeri kenraali Wilhelm Groenerin avustajana. Myöhemmin Schleicher, joka oli solminut läheiset suhteet presidentti Paul von Hindenburgiin, riitautui Brüningin ja Groenerin kanssa. Lähinnä juuri Schleicherin juonittelu johti näiden kahden uran päättymiseen toukokuussa 1932. 

Schleicherista tuli puolustusministeri uuden valtakunnankanslerin Franz von Papenin alaisuuteen, jonka hän oli itse valinnut tehtävään. Näkemyserojensa vuoksi nämä kaksi kuitenkin ajautuivat riitaan, joka päättyi marraskuun 1932 vaalien jälkeen Papenin eroon. Schleicherista tuli Saksan 23. valtakunnankansleri.

Schleicher pyrki estämään Adolf Hitlerin valtaannousun. Hän yritti saavuttaa valtiopäivillä enemmistön muodostamalla niin sanotun *Querfrontin* (ristikkäisrintama), jossa hän voisi yhdistää Saksan erilaiset eturyhmät epäparlamentaarisen, autoritäärisen mutta keskustelevan hallinnon alaisuuteen. Niinpä hän lähestyi sosiaalidemokraattisia ja kristillisiä ammattiyhdistyksiä ja kansallissosialistisen puolueen vasemmistosiipeä, jonka johdossa oli Gregor Strasser. Strasser oli kuitenkin jo häviämässä sisäisen valtataistelun Hitlerille.

Vaikka Schleicher sai edistystä aikaan, hän alkoi joutua molempien puolten hylkäämäksi. Ulosheitetty Papen lähestyi von Hindenburgia, koska presidentillä alkoi olla epäilyksiä Schleicherin hallintotavoista ja koska Schleicher halusi työskennellä SPD:n kanssa, jota Hindenburg halveksui. Papen vaati ikääntyvää presidenttiä nimittämään Hitlerin valtakunnankansleriksi. Papenin, Hindenburgin ja Hitlerin salaisten tapaamisten jälkeen presidentti von Hindenburg erotti Schleicherin 28. tammikuuta 1933 ja Hitleristä tuli valtakunnankansleri 30. tammikuuta 1933. 

Schleicher ja hänen vaimonsa Elisabeth murhattiin pitkien puukkojen yönä 30. kesäkuuta 1934 Potsdamissa yhdessä muiden oletettujen kansallissosialistisen hallinnon vastustajien kanssa. Schleicherin 16-vuotias tytärpuoli löysi ruumiit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö

**Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö** (engl. *Organisation for Economic Co-operation and Development* (**OECD**); ransk. *Organisation de coopération et de développement économiques, *'OCDE**') on kansainvälinen järjestö, joka perustettiin vuonna 1961 yhtenäistämään ja kehittämään jäsenmaidensa talouskasvua ja vapaakauppaa sekä lisäämään yhteiskunnallista hyvinvointia. OECD on vuonna 1948 perustetun Euroopan taloudellinen yhteistyöjärjestön toiminnan jatkaja.OECD:n atomienergiajärjestö on NEA.

## Jäsenmaat
:

### Hakijavaltiot
* vuodesta 2022 
* vuodesta 2022
* vuodesta 2022
* vuodesta 2022
* vuodesta 2024
* vuodesta 2022
* vuodesta 2022
* vuodesta 2024
* vuodesta 2022

## Pääsihteerit

## Katso myös
* Development Assistance Committee
* Teollisuusmaa
* PISA-tutkimus on OECD:n toteuttama

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* OECD:n kotisivut
David Gross

**David Jonathan Gross** (s. 19. helmikuuta 1941 Washington, D.C.) on yhdysvaltalainen fysiikan professori Kavli Institutessa Kalifornian yliopistossa, Santa Barbarassa. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 2004 yhdessä David Politzerin ja entisen oppilaansa Frank Wilczekin kanssa. He saivat palkinnon vahvaa vuorovaikutusta koskevasta tutkimuksestaan. Gross tunnetaan myös säieteorioiden tutkimuksestaan.

## Elämä
David Gross varttui Washington D.C:n lähiöissä. Hänen isovanhempansa olivat muuttaneet Yhdysvaltoihin Itä-Euroopasta. Grossin perheen lapsia rohkaistiin lukemaan paljon ja osallistumaan älyllisiin keskusteluihin.

Vuonna 1955 perhe muutti Jerusalemiin, ja David Gross kävi siellä koulunsa loppuun heprean kielellä ja suoritti alemman korkeakoulututkinnon paikallisessa yliopistossa. Hän jatkoi opintojaan Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä, joka oli siihen aikaan alkeishiukkasten tutkimuksen keskus. Sieltä hän siirtyi Harvardiin ja 1969 Princetoniin. Hän sai monia innostavia opiskelijoita kuten Frank Wilczek ja keskittyi kvanttiväridynamiikkaan. 1980-luvun alussa hän siirtyi säieteorian pariin.

Vuonna 1997 Gross aloitti Santa Barbarassa Kavli-instituutin Teoreettisen fysiikan laitoksen johtajana.

Gross on ollut kahdesti naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä.

## Merkitys
Gross, Wilczek ja Polizer saivat Nobelin palkinnon löytämästään asymptoottiseksi vapaudeksi kutsutusta kvarkkien ominaisuudesta, joka on pohjana kvanttiväridynamiikan teorialle. Sen avulla fyysikot saivat täydennettyä hiukkasfysiikan standardimallin, joka kuvaa kaikki alkeishiukkaset ja niiden keskinäiset vuorovaikutukset.

Gross oli myös yksi vuonna 1987 julkaistun supersäieteorian kehittäjistä. Säieteorian mahdolliset käytännön sovellukset ovat vielä kaukana tulevaisuudessa, mutta säieteoria saattaa olla paras yritys ymmärtää maailmankaikkeuden pohjimmaista rakennetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nobel-tarinoita 6: David Gross – emme tiedä vieläkään millainen säieteoria on
David Politzer

**Hugh David Politzer** (s. 31. elokuuta 1949 New York) on yhdysvaltalainen teoreettisen fysiikan professori California Institute of Technologyssa Pasadenassa. Hän sai fysiikan Nobel-palkinnon vuonna 2004 yhdessä David Grossin ja Frank Wilczekin kanssa. Palkinto myönnettiin vuonna 1973 julkaistusta vahvaa vuorovaikutusta koskevasta tutkimuksesta *Reliable Perturbative Results for Strong Interactions?*

## Historia

Politzer valmistui ylioppilaaksi Bronx High School of Sciencesista 1966. Hän sai kandidaatin (bachelor) arvon Michiganin yliopistosta 1969 ja valmistui Harvardista 1974 fysiikan tohtoriksi. Nobelin palkintoon oikeutti Politzerin ensimmäinen julkaistu työ *Reliable Perturbative Results for Strong Interactions?*, jonka Politzer kirjoitti väitöskirjaa valmistellessan. Se julkaistiin 1973 Physical Review Letters -lehdessä. Vuonna 1975 hän meni vierailevaksi tutkijaksi Kalifornian teknilliseen yliopistoon. Vakinaisen viran hän sai 1976 ja professorin viran 1979. Hän työskenteli fysiikan laitoksen johtajana 1986–1988.

Vuonna 1989 hän nousi muuta tietä julkisuuteen, kun hänelle tarjottiin fyysikko Robert Serberin sivuosaa elokuvassa *Salaisuuksien varjossa* (*Fat Man and Little Boy*). Ohjaaja Roland Joffe etsi ammattifyysikoita ja valitsi Politzerin, koska tämän ala oli hyvin lähellä roolihenkilön alaa.

## Nobel-palkinto
Politzer jakoi palkinnon kahden muun tutkijan, Princetonin yliopiston Grossin ja Wilczekin, kanssa. He julkaisivat tutkimuksen samasta aiheesta samoihin aikoihin. Löytö on tunnettu 31 vuotta nimellä "asymptoottinen vapaus" ("asymptotic freedom"), ja fysiikan professorit käyttävät siitä usein vertauskuvana kuminauhaa, joka venytettäessä kiristyy voimakkaasti. Mitä lähempänä kvarkit ovat toisiaan, sitä heikompi vahva vuorovaikutus niiden välillä on. Hyvin lähellä toisiaan ydinvoima kvarkkien välillä on niin heikko, että ne käyttäytyvät melkein kuin vapaat hiukkaset. Löytö vaikutti huomattavasti QCD-teorian kehittymiseen.

Gross, Wilczek ja Politzer käyttivät kynää ja paperia tutkimuksensa laskennassa. Heidän siihen aikaan käyttämänsä laskentamenetelmät olivat juuri hiljan kehitettyjä ja vaativat äärimmäistä tarkkuutta. Nykyään sama laskutehtävä annetaan usein fysiikan jatko-opiskelijoille kotitehtäväksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* http://pr.caltech.edu/media/Press_Releases/PR12590.html
Frank Wilczek

**Frank Wilczek** (s. 15. toukokuuta 1951) on puolalais-italialaista syntyperää oleva yhdysvaltalainen fyysikko. Vuonna 2004 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä David Grossin ja David Politzerin kanssa vahvaa vuorovaikutusta koskevasta tutkimuksesta.

Wilczek suoritti perustutkintonsa matematiikasta Chicagon yliopistossa, ja jatkoi matematiikka pääaineenaan Princetonin yliopistossa, mutta vilkuili myös fysiikan kehitystä ja siirtyi lopulta kokonaan fyysikoksi. Hän väitteli vuonna 1974 ja jäi opiskelupaikkaansa töihin vuoteen 1981 asti.

Wilczekin uran kohokohta oli osallistuminen vahvan vuorovaikutuksen perusteorian kehittämiseen.

Wilczekillä on vaimo ja kaksi tytärtä.

Nykyisin hän on fysiikan professori yhdysvaltalaisessa Massachusetts Institute of Technologyssä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla