open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ferdinand I (Itävalta)

**Ferdinand I Hyväntahtoinen** (, , ; 19. huhtikuuta 1793, Wien, Itävallan arkkiherttuakunta – 29. kesäkuuta 1875, Praha, Itävalta-Unkari) oli Itävallan keisari sekä Unkarin, Böömin ja Lombardia-Venetsian kuningas vuosina 1835–1848. Vallankumouksen puhjettua hän joutui joulukuussa 1848 luopumaan kruunusta veljenpoikansa Frans Joosefin hyväksi.

## Suku
Ferdinand oli keisari Frans I:n ja Napolin ja Sisilian prinsessa Maria Teresan vanhin poika. Hän tuli keisariksi isänsä jälkeen vuonna 1835. Hänet kruunattiin viimeisenä Habsburgina Böömin kuninkaaksi vuonna 1836 ja Lombardia-Venetsian kuninkaaksi vuonna 1838. Vaikka Ferdinand oli henkisesti kehitysvammainen ja sairasti epilepsiaa, hänet asetettiin silti valtaistuimelle laillisen perimyksen säilyttämiseksi. Myös Ferdinandin nuorin sisar Maria Anna oli henkisesti kehitysvammainen.

Ferdinandia ei julistettu kykenemättömäksi hallitsemaan valtakuntaa, mutta todellista valtaa käytti ministeri Klemens von Metternichin ja Habsburg-suvun muiden edustajien muodostama ”salainen valtiokonferenssi” () eli tosiasiallinen sijaishallitus. Ferdinand sai jopa 20 epileptistä kohtausta päivässä, mikä rajoitti vakavasti hänen kykyään hallita tehokkaasti.

Ferdinand piti täysin ymmärrettävää päiväkirjaa, pystyi keskustelemaan ja hänellä oli terävä huumorintaju. 

## Avioliitto
Ferdinand naitettiin vuonna 1831 Sardinian prinsessa Maria Annalle (1803–1884), joskaan liitto ei ehkä täyttänyt avioliiton tunnusmerkkejä, vaan vaimo oli ennemminkin Ferdinandin hoitaja. He eivät saaneet lapsia.

## Vallankumous 1848
Vuoden 1848 vallankumous ei syttynyt niinkään Ferdinandia kuin hänen vanhoillisia neuvonantajiaan vastaan. Kertoman mukaan Ferdinand kysyi Klemens von Metternichiltä, miksi ihmiset meluavat kadulla, johon valtiokansleri vastasi ”Heillä on siellä vallankumous, Teidän Majesteettinne”. Ferdinand kysyi tämän jälkeen: ”Niin, mutta saavatko he tehdä niin?” 

Von Metternich pakeni maasta ja Ferdinand luopui kruunusta veljenpoikansa Frans Joosef I:n hyväksi 2. joulukuuta 1848. Ferdinand asui sen jälkeen Prahan linnassa, jossa hän kuoli 82-vuotiaana vuonna 1875. Hänet on haudattu Wienin Kapusiinikirkkoon, Habsburg-suvun Keisarilliseen kryptaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo auringonkaltaisista tähdistä

Auringon lähellä olevaan muutaman kymmenen valovuoden säteiseen tilaan mahtuu runsaasti enemmän tai vähemmän aurinkoa muistuttavia tähtiä.
Seuraaviin taulukoihin on sisällytetty pääsarjan tähtiä tai alijättiläisiä spektriluokista F5-K5. 

## Auringonkaltaisia tähtiä 100 valovuoden säteellä

## Auringonkaltaisia ja melkein auringonkaltaisia tähtiä spektriluokittelussa

Laajalti ottaen auringonkaltaisia tähtiä ovat spektriluokkien F5 -- K5 pääsarjan tähdet.

## Nuoria auringonkaltaisia tähtiä
Mandalay

**Mandalay** on Myanmarin toiseksi suurin kaupunki. Sen asukasluku oli noin 897&nbsp;000 vuonna 2011. Se on Mandalayn alueen pääkaupunki ja sijaitsee Iravadijoen itärannalla maan kuivassa keskiosassa. Mandalay sijaitsee 716 kilometriä pohjoiseen Myanmarin suurimmasta kaupungista Yangônista, josta on kaupunkiin rautatieyhteys. Mandalaysta rata haarautuu edelleen Lashioon ja Myitkyinaan. Kaupungissa on lisäksi lentoasema ja merkittävä jokisatama. Mandalay on Myanmarin pohjoisosan kaupan, teollisuuden ja kulttuurin keskus. Siellä on muun muassa yliopisto sekä silkki-, metalli-, elintarvike- ja käsityöteollisuutta, kuten jaden hiontaa, tulitikkujen valmistusta ja hopeatöitä. Kaupunki toimii maan uskonnollisena keskuksena; siellä on useita luostareita ja yli 700 pagodaa.

Burman kuningas Mindon Min perusti Mandalayn vuonna 1857 maan pääkaupungiksi, jona se oli vuosina 1860–1885 kolmanteen Burman sotaan asti, jolloin britit valloittivat Burman siirtomaakseen siirtäen pääkaupungin Yangôniin. Kaupunki rakennettiin asumattomalle alueelle 236-metrisen Mandalay-kukkulan juureen Buddhan tekemän ennustuksen perusteella, jonka mukaan kyseisellä paikalla tulisi olemaan buddhalaisuuden metropoli uskonnon 2&nbsp;400-vuotisen historian kunniaksi.

Toisen maailmansodan aikana japanilaiset miehittivät kaupungin, ja se tuhoutui liittoutuneiden piirityksessä lähes kokonaan.

## Kuvagalleria

Mandalay-Palast-50-gje.jpg
Mandalay-Shwe Kyin-12-Abendgebet-Moenche-gje.jpg|Shwe Kyin luostari
Mandalay-Shwe Kyin-08-Abendgebet-gje.jpg|Shwe Kyin luostari
Mandalay-Mahamuni-20-gje.jpg|Mahamuni pagoda
Mandalay-Mahamuni-Anbetung-14-gje.jpg|Mahamuni pagoda
Mandalay-Kuthodaw-54-Stupas-gje.jpg|Kuthodaw pagoda
Mandalay-Taenzer-22-gje.jpg
Mandalay-Moustache Brothers-08-Par Par Lay-gje.jpg
Mandalay-Jademarkt-56-Polierer-gje.jpg
Mandalay-Mann Shwe Gonn-16-Stickerei-gje.jpg
Mandalay-Transport-60-Mahamuni-Buddhafahrzeug-gje.jpg
Mandalay 96.07072E 21.93155N.jpg|Mandalay satelliittikuvassa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1924

**[[Talviolympialaiset 1924|Vuoden 1924 talviolympialaisten]]** ohjelmassa oli yhteensä neljä **[[Maastohiihto|maastohiihdon]], [[Mäkihyppy|mäkihypyn]] ja [[Yhdistetty|yhdistetyn]]** kilpailua. Kilpailut toimivat samalla myös ensimmäisinä pohjoismaisten hiihtolajien maailmanmestaruuskilpailuina.

## Maastohiihto

### 18 km





**Päivämäärä:** 2. helmikuuta




### 50 km





**Päivämäärä:** 30. tammikuuta 




## Yhdistetty





**Päivämäärä:** 30. tammikuuta 




## Mäkihyppy





**Päivämäärä:** 25. tammikuuta

Pronssimitalisti Haugen sai mitalinsa vasta vuonna 1974, kun kilpailun järjestäjien tekemä laskuvirhe oli paljastunut. Alun perin pronssimitali annettiin norjalaiselle Thorleif Haugille, kun hänen pisteikseen oli laskettu virheellisesti 18,000.




## Lähteet

*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Chamonix´sta Sankt Moritziin
Curling talviolympialaisissa 1924

**Curling** oli ensimmäistä kertaa olympialaisten ohjelmistossa vuoden 1924 Chamonix’n talviolympialaisissa. Tuolloin järjestettiin curling-kilpailu vain miehille.

Koska curling oli Chamonix’n jälkeen näytöslajina Lake Placidissa 1932 ja myöhemmin myös Calgaryssa 1988 ja Albertvillessa 1992, tilastoijat pitivät pitkään myös Chamonix’n kilpailutapahtumaa epävirallisena näytöslajina, mutta vuonna 2006 Kansainvälinen olympiakomitea vahvisti lajin olleen virallisena kisalajina 1924.

## Mitalistit






## Lähteet
Kiinan ilmailumuseo

**Kiinan ilmailumuseo** () sijaitsee Xiao Tang -kukkulan ympärillä ja osittain sen sisällä noin 60 kilometriä pohjoiseen Pekingistä Kiinassa. Pekingissä Haidian kaupunginosassa sijaitsee pienempi Pekingin ilmailumuseo.

Kiinan ilmailumuseon ulkomaanyhteyksissä käytettävä nimi on Kiinan ilmailumuseo, kun taas Kiinan sisäisesti sen virallinen nimi on Ilmavoimien ilmailumuseo johtuen siitä, että museota ylläpitää Kansan vapautusarmeijan ilmavoimat. Kiinalaiset kutsuvat museota Datangshanin (tai Changpingin) ilmailumuseoksi. Museo avattiin yleisölle 11. marraskuuta 1989, koska Kansan vapautusarmeijan perustamisesta oli tuolloin kulunut 40 vuotta.

Museossa on runsaasti hävittäjälentokoneita ja pommittajia. Museon teema keskittyy pääasiassa Korean sodassa kiinalaisten vapaaehtoisten lentäjien MiG-15-hävittäjillä saavuttamaan menestykseen yhdysvaltalaisista vastustajistaan. Museon ulko-osastolla on suuria pommituskoneita sekä runsaasti Korean sodan aikaisia MiG-15-hävittäjiä, joita Korean demokraattisen kansantasavallan ilmavoimissa ohjasivat kiinalaiset vapaaehtoiset ilmavoittoja saavuttaen.

Mäen sisällä on suuri lentokonehalli, jossa on runsaasti vanhoja hävittäjätyyppejä, muun muassa Pakistanin ilmavoimien lahjoittama F-86 Sabre, jota yhdysvaltalaiset käyttivät MiG-15:ä vastaan todettuaan potkurikonetyypit tehottomiksi Korean sodassa. Mäen sisällä olevassa lentokonehallissa on myös lentokone, josta Zhou Enlain tuhka siroteltiin, minkä vuoksi lentokone ikään kuin on myös Kiinan kansantasavallan entisen pääministerin muistomerkki, jota muistetaan kukilla.

Näyttelyssä on myös runsaasti Kiinan kansantasavallan saamia tai lisenssillä valmistamia konetyyppejä, minkä vuoksi museo tarjoaa verrattain hyvän näkökulman 1940- ja 1950-luvun neuvostoliittolaisiin sotilaslentokoneisiin.

## Aiheesta muualla

*Luettelo 2003 näytteillä olleista koneista 
*Bruce Kennedyn artikkeli CNN:ssä museosta
*China Internet Information Centerin artikkeli museosta
Putkimiina PM-43 ja PM-68

**Putkimiinat PM-43 ja PM-68** ovat Suomessa valmistettuja sirpalevaikutteisia jalkaväkimiinoja. Lyhenne PM tarkoittaa "putkimiinaa" ja numerot 43 ja 68 miinojen valmistuksen aloitusvuotta.  

Suomen liityttyä jalkaväkimiinat kieltävään Ottawan miinakieltosopimukseen putkimiinat poistuivat Puolustusvoimien käytöstä. Ottawan sopimuksen mukaisesti Puolustusvoimat on hävittänyt suurimman osan putkimiinoista. Ottawan sopimuksen mukaan Puolustusvoimat on kuitenkin säilyttänyt pienen määrän putkimiinoja ja niiden sytyttimiä miinanraivaamiskoulutusta varten. 

### Putkimiina 43 (PM-43)
Teollisesti valmistettujen jalkaväki- ja panssarimiinojen valmistus alkoi Suomessa talvisodan jälkeen. Jatkosodan aikana vuosina 1941-1944 Suomessa kehitettiin useita uusia jalkaväkimiinamalleja, joista yksi oli putkimiina 43 (PM-43).

Putkimiina 43:n runko on valettua rautaa. Rungon valussa olevat uurteet toimivat esisirpalointina, joka vakauttaa miinan sirpalekuvion muodostumista ja tehostaa siten miinan sirpalevaikutusta. Miinan rungossa on 180 grammaa trotyyliä. Miinan alkuperäinen räjäytin, tai nalliosa, koostui iskusytytyksellä toimivasta nallista, nahasta valmistetusta tiivisteestä sekä bakeliitista valmistetusta sytyttimen kiinnitysosasta. Vetosytytin kiinnitettiin kierteillä räjäyttimeen.Toisen maailmansodan aikainen vetosytytin korvattiin 1980-luvun puolivälissä uudella vetosytytin 86:lla. 

Iskusytyttimen avulla putkimiina 43 voitiin laukaista ansalangan avulla tai tähysteisesti vetolangan avulla. Miina voitiin kiinnittää esimerkiksi rautalangan avulla puunrunkoon, tai sitä voitiin käyttää esimerkiksi rakennusten ansoittamiseen.

### Putkimiina 68 (PM68)
Suomalaisen suluttamisen nopea kehittäminen 1960-luvulla johti putkimiina 68 kehitettämiseen. PM 68 on viimeiseksi jäänyt Suomessa kehitetty putkimiinamalli. Putkimiina 68 otettiin käyttöön vuonna 1968. Vetosytyttimellä toimivaa putkimiina 68 voitiin laukaista ansalangan avulla tai tähysteisesti vetolangan avulla. Miina voitiin kiinnittää esimerkiksi rautalangan avulla puunrunkoon, tai sitä voitiin käyttää esimerkiksi rakennusten ansoittamiseen. 1980-luvun puolivälissä putkimiina 68:n alkuperäinen vetosytytyin korvattiin vetosytytin 86:a.Vetosytytin 86 korvattiin myöhemmin vetosytytin 95:llä, jolloin miinan nimeksi muodostui putkimiina 68/95 (PM68/95).

Putkimiina 68:n runko on valmistettu jousiteräksestä. Miinan rungossa on 180 grammaa trotyyliä. Miinan kokonaispaino on 900 grammaa. Sirpaleet ovat tappavia 15 metriin asti ja haavoittavat 30-50 metriin saakka. Putkimiina 68 on tehokkaampi kuin putkimiina 43, sillä sen jousiteräksestä valmistettu runko muodostaa räjähtäessään suurempia ja tasalaatuisempia sirpaleita, kuin valuraudasta valmistetun putkimiina 43:n runko.

## Lähteet
Regeneraatio

**Regeneraatiolla** tarkoitetaan kudosten tai elinten, usein menetetyn raajan, uudelleen kasvamista. Hyvä esimerkki regeneraatiosta on sisiliskon häntä, joka kasvaa takaisin mentyään poikki. Regeneraatiota esiintyy paljon esimerkiksi selkärangattomilla eläimillä, kuten lattanoilla ja meritähdillä, mutta myös sammakkoeläimillä ja matelijoilla. Hyönteisillä ja muilla niveljalkaisilla regeneraatiota esiintyy vain nahanluonnin yhteydessä. 

Nisäkkäillä regeneraatiota ei esiinny kuin tietyissä kudoksissa. Evoluutiossa regeneraatio on korvautunut arpeutumisella. Eräät salamanterit kykenevät kasvattamaan uudelleen kokonaisia raajoja.

## Lähteet
Blender

**Blender** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* Blender, baarimestarin väline
* Blender, avoin 3D-mallinnusohjelmisto
* Blender, kunta Ala-Saksissa, Saksassa
* Blender, Yhdysvalloissa 2001–2009 ilmestynyt musiikki- ja kulttuurilehti
* *[[Blender (albumi)|Blender]]*, Collective Soul -yhtyeen albumi
Pekingin ilmailu- ja avaruusmuseo

**Pekingin ilmailu- ja avaruusmuseo** () sijaitsee Pekingissä Haidianin kaupunginosassa. Sitä suurempi Kiinan ilmailumuseo sijaitsee 60 kilometrin päässä kaupungista Kiinan muurin suuntaan.

Museo liittyy Kiinan ilmailuteollisuusyhdistykseen. Se sijaitsee Pekingin ilmailu- ja avaruustekniikan yliopiston kampuksella. Vuonna 1985 perustettu ja 25. lokakuuta 1986 yleisölle avattu museo on Kiinan ensimmäinen ilmailumuseo, joka alun perin koottiin vain opiskelijoita varten.

Sen näyttelytilat ovat kooltaan 9&nbsp;700&nbsp;m2. Hallitiloja on 600&nbsp;m2. Esillä on pääosin kiinalaisia lentokoneita, mutta myös lentokonemoottoreita, kiinalainen (?) the models Thunderbolt 2-ohjus ja mallinen kiinalaisesta tietoliikennesatelliitista vuodelta 1984.

Näyttely kuvaa Kiinan ilmailuteollisuuden kehityksen. Näyttelyyn kuuluu myös ultrakevyitä lentokoneita, Bee No. 2, Bee No. 3 ja Umbrella Wing No. 5. Yhdessä näyttelyhallissa on savukaasulla virtausmekaniikkaa demonstroiva tuulitunneli. 

Näyttelyyn kuluu myös amerikkalaisia lentokoneita, P-51 Model Wild Horse, P-47 Lightning, P-61 Black Widow,  C-47 (DC-3) ja Model AT-6. Neuvostoliittolaisia koneita ovat IL-14, BO-2 (?), TU-2, IL-10, LA-9 ja LA-11, JAK-11, JAK-17 ja JAK-18.

Kiinassa valmistettuja koneita ovat Jian-7 (MiG-21), Jian-6 (MiG-19), MiG-17, MiG-15 ja MiG-15 BIS, MiG-9 ja miehittämätön tiedustelukone 147H. 

Erityisen harvinaisiin museokoneisiin kuuluvat Mosquito ja P-61.

## Aiheesta muualla
*Pekingin ilmailumuseo
Pölhölä

**Pölhölä** on vuonna 1981 ensi-iltaan tullut suomalainen komediaelokuva. Se käsittelee hölmöläistarinoita. Tarina kertoo Pölhölän kylästä ja sen asukkaiden toilailuista.

Spede Pasanen tuotti ja kirjoitti elokuvan yhtä aikaa uuden Uuno Turhapuro -elokuvan kanssa (*[[Uuno Turhapuron aviokriisi]]*). Kumpikaan elokuvista ei saanut avustusta Suomen Elokuvasäätiöltä. Elokuva kuvattiin noin 15 työpäivässä historiallisesti arvokkaassa ympäristössä Porvoon Ilolassa. Ohjaajina oli kolme ensikertalaista: Matti Kassilan poika Taavi Kassila, elokuvassa myös kaksoisroolin näytellyt Heikki Kinnunen ja lauluntekijä ja television sketsiviihteen kirjoittaja Pertti Reponen.

Alkuperäisessä käsikirjoituksessa olleet alku ja loppu, jossa Spede Pasanen toimi eräänlaisena juontajana, puuttuivat elokuvan lopullisesta versiosta.

Elokuvaa kiiteltiin vuoden 1996 televisioesityksen (MTV) yhteydessä siitä, että siihen oli onnistuttu kokoamaan lähes kaikki Suomen tunnetut koomikkoroolien esittäjät, pois lukien Uuno Turhapuro -elokuvien vakioesiintyjät.

*Pölhölä* oli vuoden 1981 kotimaisista uutuuselokuvista kolmanneksi katsotuin *Uuno Turhapuron aviokriisin* ja *[[Kiljusen herrasväki (elokuva)|Kiljusen herrasväen]]* jälkeen.

## Näyttelijät

* Elokuvassa tekee debyyttiroolinsa Vesa Vierikko.

## Tekijät
* Ohjaus: Pertti Reponen, Heikki Kinnunen ja Taavi Kassila
* Käsikirjoitus: Spede
* Kuvaus: Martti Kakko ja Juha Jalasti
* Leikkaus: Eva Jaakontalo 
* Äänitys: Pekka Lampela ja Heikki T. Partanen
* Miksaus: Pekka Lampela
* Musiikki: Aarno Raninen
* Järjestäjä: Keijo Pihlström
* Kuvaussihteeri: Marjut Ollila
* Värimääritys: Raija Kylliäinen (MTV-elokuvalaboratorio)
* Tuottaja: Pertti Pasanen
* Muusikko: Heikki Laurila (kitara)
* Negatiivinleikkaus: Leena Palmu
* Työnimet: Hölmöläisten hommia, "Päin Pölläkkälää" ja Pölläkkäläisiä
* Tuotanto: Funny-Films Oy
* Valmistumisvuosi: 1981
* Tuottajan kiitokset: Autohelsinki Oy ja Scan Auto Oy
* Kuvauspaikka: Ilola, Porvoo

## Muuta tietoa
* Alkuteksteissä mainitut näyttelijät Ari Piispa, Kaija Kangas, Pertti Sveholm ja Jyrki Kovaleff eivät ole mukana lopullisessa versiossa.
* Maija-Leena Sointeen etunimi on alkuteksteissä virheellisessä muodossa Marja-Leena. 
* Juha Jalastin sijaan elokuvan alkuteksteihin on vahingossa kirjoitettu hänen veljensä Timon nimi. Timo Jalasti ei ollut mukana elokuvan teossa.

## Elokuvan musiikki
# Alkuteksti- ja lopputekstimusiikki
#* Sävellys. ja sovitus: Aarno Raninen
#* Esittäjä: orkesteri
# Karjalan mailla -mukaelma
#* Sävellys: Arvo Koskimaa
#* Sanoitus: Kerttu Mustonen (elokuvassa Pertti Reponen)
#* Esittäjät: Aake Kalliala ja Heikki Kinnunen (laulu)
# "Voimistelumusiikki"
#* Sävellys: Heikki Laurila
#* Esittäjä: Heikki Laurila (kitara)
# Taas marssilla pojat on
#* Sävellys ja sanoitus: Usko Hurmerinta
#* Esittäjät: "pölhöläläiset"
# Suopursu
#* Sävellys: Kullervo Tapio Lahtinen
#* Sanoitus: Asser Tervasmäki
#* Esittäjät: Pirkka-Pekka Petelius ja Erkki Saarela (laulu)

## Televisioesitykset

## Lähteet
Viu-hah hah-taja

**Viu-hah hah-taja** on vuonna 1974 ensi-iltaan tullut suomalainen Spede Pasasen ja Ere Kokkosen komediaelokuva. Elokuvan nimi tulee valmistumisajankohtanaan muodikkaasta tavasta *[[viuhahtaminen|viuhahtaa]]* alastomana julkisella paikalla.

*Viu-hah hah-taja* oli toinen vain kahdesta kotimaisesta pitkästä elokuvasta, jotka saivat ensi-iltansa suomalaisen elokuvatuotannon aallonpohjana tunnettuna vuonna 1974. Toinen ensi-ilta oli Seppo Huunosen elokuva *[[Karvat (elokuva)|Karvat]]*. *Viu-ha-hah-taja* toi elokuvateattereihin 327&nbsp;274 katsojaa ja oli vuoden 1974 viidenneksi katsotuin elokuva.

## Juoni
Näkymättömät ufomiehet Giljotin ja Orvaskesi laskeutuvat maapallolle ja omaksuvat ulkomuodon ensimmäisiltä vastaantulijoilta, herra Tossavaiselta ja psykiatri Pehmeäleffiltä. "Hajalieminen professori" vie löytämänsä ufomiesten laitteet laboratorioonsa, mistä yksi lisäosa päätyy stressistä kärsivälle johtaja Joona Maaperälle ja saa tämän käyttäytymään kummallisesti. Tossavainen ja Pehmeäleff joutuvat puolestaan kaksoisolentojensa aiheuttamien sekaannuksien uhreiksi.

## Näyttelijät

### Tekijät
* Ohjaus: Ere Kokkonen
* Käsikirjoitus: Spede Pasanen & Ere Kokkonen
* Kuvaaja: Kari Sohlberg  
* Leikkaaja: Risto Salo
* Äänittäjä: Matti Kuortti
* Musiikki: Juha Tapaninen
* Lavastus: Asko Apajalahti
* Assistentit: Eki Peltomaa & Olli Soinio
* Kamera-assistentti: Eki Peltomaa
* Äänitysassistentti: Olli Soinio
* Kuvaussihteeri: Tepi Salokari
* Järjestäjä: Pentti Pöllänen
* Miksaaja: Tuomo Kattilakoski (Finnvox Oy)
* Tuottaja: Pertti Pasanen
* Kuvausryhmän jäsen: Juha-Veli Äkräs
* Musiikin sovitus: Esa Kotilainen
* Autonkuljettaja: Risto Pasanen
* Negatiivinleikkaus: Leena Palmu
* Tuotantoyhtiö: Filmituotanto Spede Pasanen Oy, 1974

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tup akka lakko

**Tup akka lakko** on vuonna 1980 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen elokuva, joka on jatkoa edellisen vuoden  *[[Koeputkiaikuinen ja Simon enkelit]]* -elokuvalle. Myös tässä elokuvassa Uuno Turhapuro esiintyy cameoroolissa.

*Tup akka lakko* oli 256&nbsp;253 elokuvateatterikatsojallaan vuoden 1980 toiseksi katsotuin kotimainen elokuva ja kolmanneksi katsotuin elokuva. Ykkössijan vei *[[Täältä tullaan elämä!]]* ja kakkossijan *[[Kramer vastaan Kramer]]*.

## Näyttelijät

## Tekijät
* Ohjaus: Spede Pasanen
* Tuottaja: Spede Pasanen
* Käsikirjoitus: Spede Pasanen
* Kuvaus: Mara Kakko & Timo Wäre (kuvausassistentti)
* Leikkaus: Eva Jaakontalo
* Äänitys: Pekka Lampela & Tarmo Jokinen
* Musiikki: Jaakko Salo
* Lavastus: Kristine Elo
* Maskeeraus: Aino Kettunen
* Kuvaussihteeri: Maarit Halme
* Mixaus: Raimo Kiialainen
* Muusikko: Spede (vihellys)
* Valaistus: Helge Nieminen & Pekka Oksanen
* Valokuvat: Lena Paersch
* Negatiivinleikkaus: Leena Palmu
* Tuotanto: Funny-Films Oy, 1980

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Olavi Similä kuvaa *Tup-akka-lakkoa* kammottavaksi ja sekavaksi, mitä ilmeisimmin kaikkein huonoimmaksi Spede-elokuvaksi. Hän antaa elokuvalle 1–5 tähden sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.

## Televisioesitykset

## Lähteet
Uuno Turhapuron poika

**Uuno Turhapuron poika** on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut 17. Uuno Turhapuro -elokuva. *Uuno Turhapuron pojan* ohjauksesta, käsikirjoituksesta ja tuotannosta vastasi Spede Pasanen, kun Ere Kokkonen jätti sarjan kahden ohjauksen jälkeen. Runsaat 120&nbsp;000 katsojaa saanut elokuva menestyi heikommin kuin aikaisemmat Turhapurot, mutta oli kuitenkin vuoden katsotuin kotimainen elokuva. DVD:llä elokuva julkaistiin vuonna 2009.

## Juoni
Uunon appiukko vuoristoneuvos Tuura on Suomen rikkain mies. Tämän tietävät myös ilkeät ja ahneet poliitikot, jotka alkavat havitella Uunon tavoin vuoristoneuvoksen rahoja. Poliitikot kehittelevätkin juonen, jonka avulla he saisivat rahat itselleen. He palkkaavat Amerikasta gangstereita varastamaan Tuuran rahat. He arvelevat Uunon olevan avain rahoihin, samalla kun tämä luulee yhä olevansa Suomen presidentti. Yksi gangstereista tekeytyy Uunon kauan kadoksissa olleeksi pojaksi Urho Turhapuroksi, mutta kaikki ei kuitenkaan mene niin kuin roistot olivat suunnitelleet.

## Näyttelijät

### Tekijät

Muusikot: 

* Musiikin äänitys: Jukka Teittinen
* Valokuvat: Reija Virolainen
* Juliste: Pertti Pasanen
* Tuotantoyhtiö: Spede-Tuotanto Oy, 1993

## TV-esitykset

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa taatuksi uunoiluksi ja antaa sille yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Elokuvan arvostelu leffatykki.com
Valehtelija, valehtelija

**Valehtelija, valehtelija** () on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Tom Shadyacin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva. Elokuvan pääroolissa esiintyy Jim Carrey, joka oli roolistaan ehdolla Golden Globe -palkintoon parhaasta miespääosasta musikaali- tai komediaelokuvassa.

Jim Carrey esittää elokuvassa urallaan etenevää juristia, joka ei voi valehdella vuorokauteen poikansa syntymäpäivätoivomuksen myötä.

## Juoni

Fletcher Reede on menestystä janoava asianajaja ja eronnut isä, joka rakastaa poikaansa Maxia, mutta laittaa usein työnsä perheen edelle. Hän rikkoo toistuvasti lupauksiaan Maxille ja ex-vaimolleen Audreylle, peitellen tekojaan valheilla. Eräänä iltana Fletcher jättää poikansa syntymäpäiväjuhlat väliin viettääkseen yön kollegansa Mirandan kanssa. Pettynyt Max toivoo syntymäpäiväkakun kynttilöitä puhaltaessaan, ettei hänen isänsä voisi valehdella vuorokauteen – ja toive toteutuu välittömästi.

Fletcher huomaa olevansa kykenemätön valehtelemaan, johon hänen koko elämänsä ja uransa on aiemmin pitkälti perustunut. Hän joutuu noloon tilanteeseen muun muassa kertoessaan Mirandalle totuuden heidän yhteisestä yöstä. Samaan aikaan hän hoitaa oikeudessa avioerotapausta, jossa asiakkaan, Samantha Colen, voitto edellyttäisi todistajan väärää valaa. Fletcher ei kuitenkaan voi kysyä mitään, mikä johtaisi todistajan valheelliseen vastaukseen ja joutuu joka vastustamaan omia kysymyksiään oikeudessa.

Tilanne kärjistyy, kun Audrey ilmoittaa muuttavansa uuden poikaystävänsä Jerryn kanssa Bostoniin ja aikovansa ottaa Maxin mukaansa. Fletcher yrittää epätoivoisesti lykätä oikeudenkäyntiä, jopa pahoinpitelemällä itsensä, mutta tuomari pakottaa hänet jatkamaan. Lopulta Fletcher löytää laillisen keinon voittaa jutun: hän todistaa, että Samantha Cole oli alaikäinen solmiessaan avioliitton, mikä tekee liitosta pätemättömän. Vaikka tapaus päättyy hänen uransa kannalta voitokkaasti, Fletcher ymmärtää, että on vaarassa menettää poikansa.

Fletcher pidätetään oikeuden halventamisesta, mutta hänen sihteerinsä Greta maksaa takuut ja hänet vapautetaan. Fletcher ryntää lentoasemalle estääkseen Audreyn ja Maxin muuton. Hän jahtaa jo liikkeelle lähtenyttä lentokonetta siirrettävillä portailla, saa koneen pysähtymään ja loukkaantuu tilanteessa. Matkalla sairaalaan hän lupaa Maxille viettävänsä tästä lähtien enemmän aikaa hänen kanssaan – ja vaikka 24 tunnin valheettomuusjakso on jo päättynyt, Max uskoo isänsä olevan tällä kertaa rehellinen.

Vuotta myöhemmin perhe juhlii jälleen Maxin syntymäpäivää yhdessä. Kun Max puhaltaa kynttilät, valot sammuvat ja valojen syttyessä Fletcher ja Audrey suutelevat. Fletcher kysyy pojaltaan, toivoiko tämä vanhempiensa palaavan yhteen, mutta Max vastaa: "En, toivoin rullaluistimia."

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Lentävät luupäät

**Lentävät luupäät** on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen elokuva. Elokuvassa nähtävät lentolaitteet ovat pitkälti ilmailusta kiinnostuneen Spede Pasasen suunnittelemia. Elokuva on myös Riitta Väisäsen debyytti näyttelijänä.

## Juoni

Elokuva kertoo kahdesta pohjalais-hämäläisestä veljeksestä (Spede Pasanen ja Simo Salminen), joista toista kärpänen puree takapuoleen. Veljekset menevät heti tekniikan tohtori Terassin (Yrjö Tähtelä) puheille (tällä tehdään pilaa lääkäriin viittaavasta sanasta tohtori), joka uskottelee veljeksille, että Pasasen esittämän veljeksen takapuoleen on pistänyt ilmailukärpänen. Ja että purema ei ole vaarallinen mikäli tämä oppii lentämään. Niinpä veljekset alkavat harjoitella lentämistä mitä kummallisimmilla laitteilla, apunaan pilailupuodista ostettu lentäjän opas.

Samaan aikaan suomalainen Kimmel Kinos (Riitta Väisänen) voittaa Miss Universum -kilpailun, jonka seurauksena kaksi missiagenttia (Heikki Kinnunen ja Aake Kalliala) alkavat houkutella häntä maailmankiertueelle huonoin tuloksin. Missiagenttien ja pohjalais-hämäläisten veljesten tiet kohtaavat, kun agentit kuulevat veljesten keskustelevan Salmisen esittämän veljeksen agenttiopinnoista ja pyytävät häneltä apua. Kuvioihin sotkeutuu myös tohtori Terassin rakentama, täysin ihmistä muistuttava, alkoholilla toimiva robotti (Vesa-Matti Loiri), joka pohjalais-hämäläisten veljesten tavoin ihastuu Kimmel Kinokseen välittömästi.

## Näyttelijät

## Tekijät
* Ohjaus: Spede Pasanen
* Käsikirjoitus: Spede Pasanen
* Tuottaja: Spede Pasanen
* Kuvaus: Mara Kakko
* Leikkaus: Eva Jaakontalo
* Äänitys: Pekka Lampela & Lasse Keso
* Kuvausassistentit: Juha Jalasti & Timo Jalasti
* Kuvaussihteeri: Marjut Ollila
* Muut osallistujat: Tenho Salminen, Heikki Laitinen, Antti Nummelin, Keijo Myöhänen, Lasse Andersson & Annina Enbuske
* Musiikki: Aarno Raninen
* Lavastus: Kristine Elo
* Tuotantopäälikkö: Ere Kokkonen
* Negatiivinleikkaus: Leena Palmu
* Tuotanto: Filmituotanto Spede Pasanen Oy, 1984
* Kiitokset: Lahden Ilmailukerho

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Iravadi

**Iravadi** (joskus myös *Irrawaddy*) on Myanmarin suurin joki ja merkittävä kulkureitti. Se alkaa aivan maan pohjoiskolkasta Kiinan rajan tuntumasta maan korkeimman vuoren Hkakabo Razin (5&nbsp;881 m) juurelta virtaavista Mali- ja N’Maijoista ja virtaa 2&nbsp;170 kilometrin pituisena halki maan keskiosien laskien Andamaanienmereen. Joen valuma-alue on noin 411&nbsp;000&nbsp;km² ja suurin sivujoki Chindwin.

Iravadi muodostaa Martabaninlahden länsipuolelle noin 35&nbsp;000 neliökilometrin laajuisen suistoalueen. Joki on purjehduskelpoinen Bhamoon, sadekausina aina Myitkyinaan asti. Sen lukuisat hiekkasärkät ja saaret vaikeuttavat kuitenkin navigaatiota näin pitkälle.

Myanmarin väestö on keskittynyt jokilaakson alueelle ja suistoon. Suurista kaupungeista Mandalay sijaitsee joen keskivaiheilla sen itärannalla ja Yangôn suistoalueella. Iravadin suisto on maailman merkittävimpiä riisinkasvatusalueita. Riisi onkin tärkeimpiä jokea pitkin kuljetettavia tuotteita. Tiikkipuuta kuljetetaan puolestaan uittamalla suurina lauttoina. Siirtomaa-aikoina ennen rautateiden ja autoliikenteen saapumista Iravadi oli perinteinen tie Mandalayyn.

Sana Iravadi tulee mahdollisesti sanskritinkielisestä sanasta *airāvatī*, joka tarkoittaa ’elefanttijokea’.

Joen mukaan on saanut nimensä iravadindelfiini (*Orcaella brevirostris*), jota esiintyy myös muissa Kaakkois-Aasian suurissa joissa Borneolle ja Filippiineille asti. Sitä tavataan pääosin estuaareissa ja makeissa vesissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Liian iso keikka

**Liian iso keikka** on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Ere Kokkosen ja Spede Pasasen elokuva.

## Juoni
Elokuva kertoo rikollispomo Nigolai Savtsenkosta (Ville-Veikko Salminen) joka yhdessä sisarensa Mandin (Hannele Lauri) ja kahden apurinsa Hikan (Vesa-Matti Loiri) ja Peten (Aake Kalliala) kanssa tekee rikoksia tilaustyönä. Huolimatta siitä, että Savtsenko kumppaneineen tekee yleensä rötöksensä ihmisten keskellä ja kirkkaassa päivänvalossa, heitä jäljittävillä komisario Koistisella (Pentti Siimes) ja etsivä Raitakarilla (Ritva Valkama) tuntuu olevan suuria vaikeuksia saada kopla kiinni.

## Rooleissa

### Tekijät

Muusikot:

* Negatiivinleikkaus: Leena Palmu (MTV-elokuvalaboratorio)
* Stillkuvat ja juliste: Ere Kokkonen
* Tuotantoyhtiö: Funny-Films Oy, 1986

## Vastaanotto
*Liian iso keikka* sai ensi-iltavuonnaan 1986 yli 120&nbsp;000 teatterikatsojaa ja nousi vuoden neljänneksi katsotuimmaksi kotimaiseksi elokuvaksi. Paremmin myivät vain Kokkosen *[[Uuno Turhapuro muuttaa maalle]]* ja *[[Pikkupojat]]* sekä Mikko Niskasen *[[Elämän vonkamies]]*.

Ensi-iltakriitikot pitivät elokuvaa vähemmän huonona kuin useimpia Spede-tuotannon halpiselokuvia. Myös Elokuvauutisten 2008 nimettömäksi jäävä arvostelija pitää *Liian isoa keikkaa* erittäin viihdyttävänä ja huvittavana komediana, joka on hänen mukaansa tehty muita sen ajan Spede-elokuvia huolellisemmin. *[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Roope Lehtinen kutsui elokuvaa tyypillisen halvaksi Spede-moskaksi ja antoi elokuvalle tähtien sijasta pommin, mikä vastaa sanallista arviota ”täysin epäonnistunut tekele”.

*Liian iso keikka* on julkaistu dvd:nä osana *Spede-tuotannon parhaat 5* -kokoelmaa.

## Televisioesitykset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Hei kliffaa hei

**Hei kliffaa hei** (videojulkaisuna **Kliffaa hei**) on vuonna 1985 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen, Ere Kokkosen, Vesa-Matti Loirin ja Simo Salmisen elokuva. Elokuva perustuu Spede Show'ssa esitettyihin *Mänttien TV-asema* -sketsien hahmoihin.

Spede hyödynsi tässä B-tuotannon elokuvassaan toistamiseen kustannusten vähentämiseksi videotekniikkaa ja kuvautti elokuvan kuvanauhalle, joka kopioitiin elokuvafilmille teatterilevitystä varten.

## Juoni
Kultsi (Simo Salminen) saa perinnön, josta joutuu kilpailemaan yksinkertaisen serkkupojan Wilhelm Stefanskjöldin (Kari Franck) kanssa siitä, kumpi saa osuudelleen isomman tuoton määräajassa. 
Kultsin neuvonantajaksi tulee Auvo (Loiri), joka asustaa hyvin varustellussa sellissä kertomansa mukaan siksi, että on hyvissä väleissä vankeinhoitolaitoksen ylijohtajan K. J. Långin kanssa. Auvo muun muassa ostaa Kultsille tämän jo omistaman talon ja esittää taitojaan breakdancessä, limbo-tanssissa ja nyrkkeilyssä. Lopussa Auvo ja Kultsi rikastuvat "kansallisilla terveyspipoilla", joiden tupsua heiluttamalla saa hartiajännityksen paranemaan ja tukankin kasvamaan. Näin kertyneestä viidestä miljoonasta markasta valtaosa saadaan tuhlatuksi taide-elokuvatuotantoon, jota kriitikot ylistävät, mutta kukaan ei mene katsomaan. Tarinan kaksi gangsteria paljastuvat elokuva- ja televisiokriitikoiksi.

## Näyttelijät

## TV-esitykset

## Vastaanotto
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Harri Närhi antaa elokuvalle tähtien sijasta pommikuvakkeen ja kutsuu sitä Loirin huonoimpaan komediahahmoon perustuvaksi tekeleeksi, joka ei naurata kertaakaan. Myös aikalaisarvioijat olivat tylyjä. Tapani Maskula totesi, ettei televisiotekniikalla toteutetun sävyttömän ja pehmeäpiirteisen elokuvan paikka ole teatterissa. Tuottaja Spede Pasasta moitittiin televisiomenestyksellä rahastamisesta, mutta *Helsingin Sanomien* Helena Ylänen sentään tunnusti nauraneensa parissakin kohtaa.

## Lähteet
Pikkupojat

**Pikkupojat** on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Spede Pasasen elokuva. Elokuva pohjautuu Spede Show’ssa nähtyihin Pikkupojat-sketsien hahmoihin. Tässä elokuvassa on myös Spede Show’sta tuttuja ”naisen logiikka” -kohtauksia. Elokuvan alkupuolella nähdystä kartasta selviää, että tapahtumat sijoittuvat nykyisen Vuosaaren sataman alueelle.

## Tuotanto
Spede käytti tässä elokuvassa vielä kolmannen kerran TV-tekniikan edullisuutta hyväkseen. Elokuva on alkujaan kuvattu lähes kokonaan videonauhalle muutamaa kohtausta lukuun ottamatta ja kopioitu valmiiksi leikattuna elokuvafilmille elokuvateatteriesityksiä varten.

## Juoni
Kesämökkien luvatussa maassa kaikki ovat naapuruksia, vaikka enimmän aikaa riidoissa. Johtaja Hugo Rögstrand käy mökiltä kaupungissa työssä. Sillä välin perheen äiti on tulossa hulluksi yrittäessään pitää kurissa perheen kolmea poikaa. Naapurissa lomailee upseeri Jäpälä ja toisessa mökissä keksijä Yskänen.

Jatkuvat rajariidat ja yhteinen puhelinlinja koettelevat naapurisopua. Pikkupojillakin on osuutensa asiaan, sillä he kilpailevat siitä kuinka monta oikeusjuttua he onnistuvat järjestämään Jäpälän ja Yskäsen välille. Pojat toimimat viestien välittäjinä ja vääristävät naapurusten kommentit pahimman mukaan.

Vesa-Matti Loiri, Spede Pasanen ja Simo Salminen esiintyvät kaksoisrooleissa. He esittävät 6-, 5- ja 4-vuotiaita pikkupoikia, upseeria, poikien isää ja keksijää. Myös Riitta Väisänen on kaksoisroolissa keksijä Yskäsen vaimona ja tyttärenä. 

## Näyttelijät

## Arvioita
*Pikkupoikien* ensi-ilta-arviot olivat järjestään murskaavia ja syyttivät Spedeä kustannusten minimoinnista ja kaikinpuolisesta hutiloinnista. *[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Bello Romano sanoo, ettei kaikkia yhden idean tv-sketsejä pitäisi venyttää kokoillan elokuvaksi. Hän antaa *Pikkupojille* yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Dungeons & Dragons (elokuva)

**Dungeons & Dragons** on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut fantasiatoimintaelokuva, joka perustuu ''Dungeons & Dragons'' -roolipeliin.

## Juoni
Izmerin keisarikunnassa käydään taistelua hyvän ja pahan välillä. Nuori keisarinna haluaa tuoda hyvinvointia kaikille alamaisilleen, mutta häikäilemättömällä Profion-velholla on muita suunnitelmia, sillä hän aikoo saada haltuunsa muinaisen lohikäärmesauvan. Sen avulla hän voisi hallita punalohikäärmeitä ja ottaa valtaansa koko keisarikunnan.

## Aiheesta muualla
*
Onks Viljoo näkynyt

**Onks Viljoo näkynyt** on vuonna 1988 ensi-iltansa saanut suomalainen Spede Pasasen tuottama komediaelokuva. Se toi elokuvateattereihin 75 320 katsojaa. 

*Onks Viljoo näkynyt* -elokuvan synty perustui vuosina 1984–1985 esitettyyn MTV:n *[[Älywapaa palokunta]]* -viihdeohjelmaan, jossa näyttelijä Heikki Kinnunen esiintyi muiden sketsien lomassa toistuvasti kysellen "Onks' Viljoo näkyny?". Sketsi osoittautui alati itseään toistavanakin niin suosituksi, että sen pohjalta syntyi lopulta elokuva. Elokuvassa nähdään myös Heikki Kinnusen, Pirkka-Pekka Peteliuksen ja Aake Kallialan sketsihahmoja viihdeohjelmista *[[Soitinmenot]]* ja *[[Hymyhuulet]]*.

## Näyttelijät

## Televisioesitykset

## Lähteet
Ljungo Tuomaanpoika

**Ljungo (Ljungi) Tuomaanpoika** (*Ljungo Thomae*) (k. 1611 Nyköping) oli suomalainen pappi, valtiopäivämies ja lainsuomentaja. 

## Pappi ja valtiopäivämies
Todennäköisesti Limingassa kirkkoherra Tuomas Ingonpojan ja tämän vaimon Dordran lapsena syntynyt Ljungo Tuomaanpoika lienee opiskellut Turun katedraalikoulussa ja sen jälkeen Upsalan yliopistossa. Hänen puolisonsa oli Margareta (kuollut ennen vuotta 1633).

Ljungo Tuomaanpoika oli kirkkoherrana Pyhäjoella 1576–1581, Saloisissa 1582–1592 sekä Kalajoella 1592–1610. Hän oli myös Pohjois-Pohjanmaan rovastina sekä tuomiokunnan tuomarina eli lainlukijana ja oli mukana vuosien 1597, 1600 ja 1611 valtiopäivillä.  Ljungo Tuomaanpoika toimi Pohjanmaan talonpoikien etujen puolustajana nuijasodan aikana ja jo sitä ennenkin. Hän kuului Kaarle-herttuan luona käyneisiin pohjalaisiin lähetystöihin ja esitti helmikuussa 1597 Arbogan valtiopäivillä selostuksen nuijasotaan johtaneista syistä.

## Suomentaja
Ljungo Tuomaanpoika suomensi kuningas Kristofferin maanlain vuonna 1602 ja kaupunginlain vuonna 1609. Hän oli havainnut toimiessaan lainlukijana, että suomenkieliset henkilöt eivät puutteellisen ruotsin kielen taidon takia aina ymmärtäneet ruotsalaista lakia, joka oli kirjoitettu käyttäen vanhentuneita sanontatapoja. Jo aiemmin 1500-luvun puolivälissä oli Tukholman suomalaisen seurakunnan kappalainen Martti tehnyt maanlain suomennoksen. Se lienee ollut käytössä käsin kirjoitettuina jäljennöksinä, mutta Ljungo Tuomaanpojan mielestä tämä käännös ei ollut luotettava. Omassa käännöksessään hän käytti pohjana suomen kielen länsimurteita, Turun seudun ja Pohjanmaan murretta, jotka hänen mielestään eivät olleet vieraskielisten vaikutteiden turmelemia, toisin kuin Uudenmaan, Karjalan ja Hämeen murteet.

## Teoksia
* Pilkkaruno Juhana III:n liturgiasta eli ns. Punaisesta kirjasta.  1597
* *Herr Liungs berättelse om thett Österbotnske mordett*.   Ruotsinkielinen kertomus Nuijasodan tapahtumista vuodelta 1597, julkaistiin E. Grönbladin kokoelmassa Handl. rör. klubbekriget I vuonna 1843
* *Ruodzin waldakunnan maan elj taloin poicain laki, Ruodzin kielestä Suomen kielelle tulkittu*. Käsikirjoitus valmistui 1602
* *Kaupungin lakj Ruodzin waldacunnasa Suomen kielin käätty Liungi Thoman poialta*.  Käsikirjoitus valmistui 1609, mutta sen julkaisi W. G. Lagus painettuna vasta 1852.

## Lähteet
* Kirjasampo.fi: Ljungo Tuomaanpoika
* Ljungon elämäkerta. Kokkolan historia (Web Archive 2007).
*  Sivu 473.

## Aiheesta muualla
* Kuningas Kristofferin maanlaki Herra Martin käännöksenä
Black Knight

**Black Knight** on vuonna 2001 ensi-iltansa saanut amerikkalainen komedia, jonka pääosaa näyttelee Martin Lawrence.

## Juoni

Jamal Walker joutuu kesken työpäivänsä keskiaika-teemapuistossa ajassa taaksepäin 1300-luvun Englantiin. Maata hallitsee ilkeä kuningas, joka on syrjäyttänyt kuningattaren valtaistuimelta. Jamalista tulee kuninkaan turvallisuuspäällikkö, mutta hän loppujen lopuksi liittyy taistelemaan kuningasta vastaan Sir Knolten ja kauniin Victorian rinnalla.

## Näyttelijät
Romanovin kivet

**Romanovin kivet** on vuonna 1993 julkaistu Spede Pasasen tuottama ja Aleksi Mäkelän ohjaama toimintakomedia. Paul Jyrälä voitti elokuvasta parhaan äänisuunnittelun Jussin.

## Juoni

Miljonääri Roivas kerää tsaarinaikaisia taideaarteita. Lainkuuliaisen julkisivun taakse kätkeytyy laaja rikollisliiga, joka keinoja kaihtamatta yrittää täyttää häikäilemättömän miehen toiveet. Pohjois-Lapissa on myytävänä Roivaksen kauan havittelemat Romanovin tsaarisuvun kultaisen kotkaveistoksen jalokivet.
Patrick (Samuli Edelmann) on Roivaksen palkkaama ammattirikollinen, jonka tehtävänä on arvokkaiden kivien hankkiminen.
Hakumatkalle palkataan myös Roivaksen oikea käsi Marco ja Patrickin vihaama sekopää Tony (Santeri Kinnunen). Roivas on kuitenkin suunnitellut vain yhtä paluulippua. Tony ja Patrick selviytyvät ansasta ja kahden vuoden päästä he palaavat hakemaan saalista ja kostamaan.

## Pääosissa

## Tuotanto
Jo pojankoltiaisina Heikki Kinnusen videokameralla leikkineet Santeri Kinnunen ja Samuli Edelmann saivat Spede Pasasen innostumaan ensimmäisen suomalaisen toimintaelokuvan tuottamisesta. Nuoret näyttelijät olivat kovassa nosteessa, ja rahaa tuli myös Suomen elokuvasäätiöltä. Mukaan saatiin kolmanneksi käsikirjoittajaksi poikien kaveri Kalle Chydenius, ja ensimmäinen käsikirjoitusversio oli parisataasivuinen. Spede ehdotti ohjaajaksi Hannu Seikkulaa, mutta suostui luottamaan poikien ystävään Aleksi Mäkelään, jonka esikoisohjaus *Romanovin kivet* on. Kuvaajaksi ja äänittäjäksi saatiin konkarit Kari Sohlberg ja Paul Jyrälä. Spede ei jäänyt valvomaan kuvauksia vaan lähti golflomalle, ja elokuva ylitti budjettinsa raskaasti. Sinnikkäästä markkinoinnista huolimatta elokuva keräsi vain 50&nbsp;000 teatterikatsojaa ja jäi raskaasti tappiolliseksi.

## Arvioita
Elokuva sai melko nihkeät arvostelut. *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Helena Ylänen otsikoi oman arvionsa ”Tupu Hupu ja Lupu jalokivivarkaina” ja sanoi elokuvan olevan kokonaisuutena ”hakkelusta”. *[[Variety]]*-lehden David Stratton piti Aleksi Mäkelää seuraamisen arvoisena ohjaajana tulevaisuudessa. *[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa pintatyylikkääksi mutta hieman jäykästi näytellyksi action-paketiksi. Hän antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Nepalin lippu

**Nepalin lippu** on Nepalin valtion kansallinen tunnus. Se on maailman ainoa valtion lippu, joka ei ole nelikulmainen. Nepalin lippu on muodostettu yhdistämällä Rana-dynastian eri sukuhaarojen hallitsijoiden viirit, ja se otettiin käyttöön 16. joulukuuta 1962.

Kahdesta päällekkäisestä punaisesta, sinireunaisesta kolmiosta muodostuvan lipun ylemmässä kentässä on kuvattuna tyylitelty kuunsirppi, ja alemmassa tyylitelty 12-sakarainen aurinko. Aurinko ja kuu ovat eri dynastioiden symboleita ja kuvastavat myös toivetta siitä, että valtio on yhtä pitkäikäinen kuin taivaankappaleet. Lipun alempi kenttä on ylempää suurempi.

## Lähteet
Pikaluistelu talviolympialaisissa 1924

**[[Talviolympialaiset 1924|Talviolympialaisten 1924]]** ohjelmassa oli yhteensä viisi **[[pikaluistelu]]n** kilpailua. Ensimmäisen ja ainoan kerran olympialaisten historiassa kilpailtiin yksittäismatkojen lisäksi myös kokonaiskilpailun voitosta.

## Mitalistit
### 500 m








### 1 500 m








### 5 000 m








### 10 000 m








### Yhteiskilpailu








## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Chamonix´sta Sankt Moritziin
Johannes Matthiae Collinus

**Johannes Matthiae Collinus** (myös **Johan Collinus**) (1604–1671) oli suomalainen pappi ja kirjailija. Hän toimi Karkun kirkkoherrana. Hänen teoksensa *[[Ylimmäisen keisarin Jesuxen Christuxen Mandati eli käsky]]* (1643) oli ensimmäinen Suomessa painettu suomenkielinen kirja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Airdash

**Airdash** oli 1980- ja 1990-luvuilla vaikuttanut suomalainen thrash metal/speed metal -yhtye. Se oli aikanaan Stonen kanssa Suomen johtavia tyylisuuntansa yhtyeitä, mutta jäi vähemmälle huomiolle kuin Stone ja sitä pidetäänkin ”Stonen pikkuveljenä”. Vuonna 1986 Helsingissä perustetun yhtyeen ensimmäinen albumi *[[Thank God It's Monday]]* julkaistiin vuonna 1988. Yhtye oli tuolloin suosituimmillaan ja pääsi jopa lämmittelemään suuria ulkomaisia Suomessa vierailleita thrash-yhtyeitä, kuten Anthraxia, Suicidal Tendenciesiä ja Kreatoria. Airdash hajosi vuonna 1992, kun sen jäsenten kiinnostus yhtyettä kohtaan loppui. Yhtyettä verrattiin usein Anthraxiin Juha Laineen puhtaan laulutyylin takia.

Laulaja Juha Laine on keskittynyt Airdashin jälkeen valokuvaukseen. Hän on yksi Suomen käytetyimpiä ja arvostetuimpia hiihdon ja lumilautailun kuvaajia. Niiden lisäksi hän kuvaa promootiomateriaalia yrityksille ja artisteille.

## Jäsenet
* Juha Laine – laulu
* Roope Sirén – rytmikitara
* Tommy Dolivo – soolokitara
* Kirka Sainio – basso
* Ykä (aka Agathon) – rummut
* Markku ”Nirri” Niiranen – soolokitara (1986–1990)

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* 

### EP:t
* 

### Singlet
* *[[Without It]]* (1988, Kerberos)
* *[[Thank God It’s Monday (kappale)|Thank God It’s Monday]]* (1988, Ab Discophon)
* *[[Soul of a Renegade]]* (1991, Diablos)
* *[[Liquid Bliss]]* (1991, Diablos)

### Demot
* 

## Aiheesta muualla
* 
* Airdash @ Metal from Finland  
* 
* Ylen Elävä arkisto: Airdash Härmärockissa 1989
Sotilaspartiohiihto talviolympialaisissa 1924

**[[Sotilaspartiohiihto]]** oli virallisena kilpailulajina vuoden 1924 talviolympialaisissa. Laji on ampumahiihdon esimuoto. Kilpailussa hiihdettiin 30 km reitti, ja jokainen joukkue ampui yhteensä 18 laukausta 250 metrin päässä olleeseen maaliin. Jokaisesta osumasta aikaa vähennettiin 30 sekuntia. Olympiakultaa voitti Sveitsin joukkue.

Sotilaspartiohiihto oli talviolympialaisten näytöslajina vuosina 1928, 1936 ja 1948. Tästä syystä myös vuoden 1924 kilpailutapahtumaa pidettiin pitkään näytöslajina, mutta vuonna 2006 Kansainvälinen olympiakomitea vahvisti lajin olleen virallisena kisalajina 1924.

## Tulokset
### 30 km sotilaspartiohiihto

## Lähteet
Henrik Achrenius

**Henrik Achrenius** (5. marraskuuta 1730 Sievi – 17. kesäkuuta 1798 Kalajoki) oli suomalainen runoilija ja Kalajoen nimismies. Osa hänen runoistaan, kuten "Tawallinen Morsian Tanssi*"* jäljitteli ruotsalaista kustavilaisen ajan runoutta. Sen lisäksi hän kirjoitti Aisopoksen eläinsatuja kalevalamitassa (*Caxi neljättä kymmendä satua*) sekä suomensi Ovidiuksen teoksia.

## Elämänvaiheet

Henrik Achrenius kuului tunnettuun Achreniuksen pappis- ja runoilijasukuun, hänen vanhempansa olivat Sievin kappalainen Simo Achrenius ja Maria Bång. Hän oli Simo Achreniuksen veli ja Abraham Achreniuksen veljenpoika.

Henrik Achrenius kävi yhdessä vanhemman veljensä Simonin kanssa Oulun triviaalikoulua ja he pääsivät ylioppilaiksi 1749. Henrik opiskeli jonkin aikaa Turun akatemiassa mutta joutui lopettamaan koulun isän kuoleman takia. Vuonna 1757 hän meni naimisiin Kalajoella Kalajoen pitäjänkirjuri Gabriel Calamniuksen tyttären Katariina Helena Calamniuksen kanssa ja alkoi hoitaa Kalajoen nimismiehen ja tilityskomissaarin virkaa. Myöhemmin hänestä tuli appensa jälkeen myös Kalajoen pitäjänkirjuri ja hän peri myös Calamniusten omistaman Sandholman (Santaholma) tilan.

Achrenius kirjoitti tilapäisrunoja ajankohtaisista tapahtumista sekä runoja muun muassa häitä varten. Hän sai vaikutteita erityisesti ruotsalaiselta runoilijalta Carl Michael Bellmanilta. Uskonnollisia aiheita Achrenius käsitteli vain runossaan "Katoowaisuudesta", joka kuvaa kuoleman ja häviämisen kaikkivaltaa. Runo on lähellä Cajanuksen virttä "Etkös ole ihmisparka".

## Henrik Achreniuksen runoja
* *Terve Poica Pohjanmaalda* 1754, Elias Niblingin väitöskirjaa varten sepitetty onnitteluruno
* *Muistoruno*. 1765 (Sievin kirkon vihkiäisiin)
* *Runot Kruunun Wiina keitoxista*. 1777
* *Wiinasta Walitus Wirsi/Runo raukan kuolemasta*. 1777
* *Runot Calajoen pitäjän suurimman osan rajan suojelusmiesten luvattoman poijes tulon ylitse*. 1790
* *Tavallinen Morsian Tanssi*. julkaistu 1850
* *Laulu Papin Frouwille 1. Päivänä Touko kuusa 1792*. julkaistu 1822
* *Katoowaisuus*. julkaistu 1832

## Henrik Achreniuksen suomennoksia
* * Caxi Neljättä Kymmendä Satua*. 1775
* Ovidiuksen elegia *Aestus erat*.
* Marseljeesin ensimmäinen suomenkielinen teksti.
* *Yxi Uusi Lystillinen Weisu*. 1790-luvulla (Bellmanin Fredmanin 15. epistolan suomennoa)

## Lähteet
* Henrik Achrenius Ylioppilasmatrikkeli 1640–1852.

### Viitteet

## Kirjallisuutta suomeksi
* Henrik Achrenius: *Runot vuosilta 1754–1797*. Toimittanut Matti Piispa. WSOY, 2003.

## Aiheesta muualla

* Vapaasti ladattavia Henrik Achreniuksen e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta
*Kirjasampo.fi
*Markus Jääskeläinen, Ajankuvaa arkistojen kätköistä
Vieraalla maalla

**Vieraalla maalla** on Ilkka Vanteen ohjaama komediaelokuva vuodelta 2003. Sitä kuvattiin alkukesällä 2003 Helsingissä ja kuvausten loppupuolella Etelä-Pohjanmaalla.

*Vieraalla maalla* toi Mika Ripatille ja Seppo Vesiluomalle ehdokkuuden parhaan käsikirjoituksen Jussiin, mutta voiton vei niin ikään Ripatin käsikirjoittama *[[Nousukausi (elokuva)|Nousukausi]]*.

Elokuvan lopputeksteissä soi Tiktakin kappale ”Tänä yönä taivaaseen”.

## Juoni
Tutkija Tuomas Linna (Ville Haapasalo) tekee väitöskirjaa vierasmaalaisten kohtelusta Suomessa. Kerätäkseen todisteita suomalaisten piilorasismista hän tekeytyy inguušimieheksi tumman peruukin, viiksien ja tuttavalta lainatun henkilöllisyyden avulla. Näin luotu Omar Ghaala ihastuttaa kovin suomalaisia naisia, etunenässä maahanmuuttajille suomea opettavaa entistä sairaanhoitajaa Hannea (Irina Björklund). Monien väärinkäsitysten ja kommellusten jälkeen ollaan yhtäkkiä Seinäjoella häissä, joita Hanne luulee Omarin hautajaisiksi kunnes saapuu paikalle ja Omarin eli Tuomaksen kaksoisrooli paljastuu. Elokuvan loppu sijoittuu Punaisen Ristin avustusleirille Kroatiassa, jonne Hanne on lähtenyt ja Tuomas seuraa perässä.

## Vastaanotto
Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Pauli Jokinen näki elokuvassa joitakin hyviä ideoita, joista ei kuitenkaan ole saatu jalostettua toimivia kohtauksia. Ilkka Vanteen kerronta on hänestä hyvin epätasaista, mielikuvituksetonta ja innotonta. Venytetyltä sketsiltä tuntuva kokonaisuus hajoaa hänestä käsiin siinä vaiheessa, kun absurdein kääntein siirrytään Etelä-Pohjanmaalle, kuin aivan toiseen elokuvaan. 

*Helsingin Sanomien* Helena Ylänen piti elokuvaa perinnetietoisena romanttisena komediana, jollaisia Suomessa ei ollut vuosiin tehty, mutta toisaalta kotikutoisena ja puskafarssimaisena, enemmän leppoisana kuin hauskana, pikemminkin karkeana kuin nokkelana.

DVD-opas-sivuston Hannu Björkbacka piti elokuvajulisteen tyylitellystä Bollywood-estetiikasta kirkkaine väreineen, mutta valitteli itse elokuvan hajoavan käsiin loppua kohti: ”Jos elo­ku­van ideat ovat­kin mo­nes­ti ke­hi­tys­kel­poi­sia, on to­teu­tus, jol­lei Pölhölästä, niin pöl­li­metsästä ko­toi­sin. Jo­kai­nen toi­mi­va koh­taus saa rin­nal­leen kak­sin ver­roin jou­tokäyn­tiä ja vit­sin al­le­vii­vaa­mis­ta.” Vil­le Haa­pa­sa­loa kaksoisroolissa hän kuvaa sympaattiseksi, mutta Irina Björklundin kielenopettaja on hänestä outo naishahmo, joka taan­tuu bim­bok­si blon­dik­si Oma­rin katseen alla.

## Lähteet