open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tammerkoski (lehti)

**Tammerkoski** on Tampere-Seuran julkaisema aikakauslehti, joka on ilmestynyt vuodesta 1938 lähtien. Se on Suomen vanhin kotiseutulehti. *Tammerkosken* jutut käsittelevät Tampereen historiaa ja kaupungin nykypäivää.

Alun perin lehdestä ilmestyi vuoden aikana neljä numeroa, nykyään kuusi.

Kyseessä ei ole Tampere-Seuran jäsenlehti, vaan itsenäinen julkaisu.  

## Lehden päätoimittajia
* Kaapo Murros (1938–1947) 
* Unto Kanerva (1955–1977) 
* Uuno Sinisalo (1977–1980)  
* Arvi Laakso (1981–1988) 
* Katriina Avonius (1991–2019)  
* Matti Rainio (2020–) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tammerkoski Facebookissa
* Tammerkoski-lehden vanhoja numeroita (Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot)
Konstal 105Na

**Konstal 105Na** on Euroopan liikenteeseen suunniteltu yksisuuntainen korkealattiainen raitiovaunu, joka on yksi 105N-sarjan alatyypeistä. Sitä valmisti puolalainen raitiovaunuvalmistaja Konstal Chorzówissa. Vaunutyyppi suunniteltiin 105N:n korvaajaksi. 105Na oli tuotannossa vuodesta 1979 vuoteen 1992, ja tänä aikana myytiin 2&nbsp;134 moottorivaunua, joten se Puolan yleisin raitiovaunu. 105Na suunniteltiin toimivaksi Puolan jokaiselle raitiotieyhtiölle.

## Muotoilu ja rakenne
Kulkuneuvossa on kulmateräskori, jossa on suuret ikkunat ja neljä ovea oikealla kyljellä. Matkustamossa oli muoviset istuimet, kuminen liukuestelattia, kermanväriset seinät sekä harmaa katto ja lattia. Alustassa on kaksi teliä ja yhteensä neljä akselia, ja jokaisella akselilla on oma ajomoottorinsa. Virta otetaan ajojohtimesta virroittimella. 105Na voi liikennöidä yksinään tai moniajossa kaksi- tai kolmivaunuisena raitiotiejunana. Matkustajainformaatiojärjestelmään kuuluu etu-, sivu- ja takalinjakilpi sekä sisälinjakilpi.

## Kuvia

105Na "3" Niepodległości Częstochowa.JPG|Konstal 105Na Częstochowassa
Konstal 105Na Fotka 003.jpg|Konstal 105Na Krakówissa
PST - 10 lat, Konstal 105N.JPG|Konstal 105Na Poznańissa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Konstal 105Na - tramwar.pl
Timna

**Timna** on laakso Aravanlaakson alueella Israelissa. Paikka tunnetaan etenkin historiallisista kuparikaivoksistaan.

## Maantiede

Timna sijaitsee noin 20–30 kilometriä pohjoiseen Eilatin satamakaupungista Punaisellamerellä. Laakso on muodoltaan hevosenkenkämäinen ja muodostunut mannerlaattojen liikkuessa ja alue on osa Isoa hautavajoamaa. Timnan läpi kulkee kolme wadia (Nahal Mangan, Nahal Timna ja Nahal Nehushtan) Aravanlaaksoon. Timnan kuuluisat kaivokset sijaitsevat laakson länsiosassa levittäytyen noin 10&nbsp;km² kokoiselle alueelle. Vanhat sulattamot sijaitsevat laakson keskiosassa.

## Historia

Ihmiset alkoivat hyödyntää Timnan kupariesiintymiä kalkoliittisella kaudella 3000-luvulla ennen ajanlaskun alkua. Kuparin varhaiset hyödyntäjät keräsivät kuparia sisältäviä lohkareita ja sulattivat niitä savisissa uuneissa. Suurempia sulattamista ja valamista varten tehtyjä laitoksia alkoi ilmestyä myöhäisellä pronssikaudella ja varhaisella rautakaudella. Ne on ajoitettu suurin piirtein 1300–1200-luvuille eaa. ja lienevät peruja muinaisen Egyptin 19. ja 20. dynastian kausilta. Timnasta löytyneellä Hathorille omistetusta temppelistä löydettiin suuri joukko hieroglyfejä, minkä lisäksi temppelille klähettivät lahjoja faaraot Ramses II, Merenptah ja Seti II. Ennen löydöksiä paikan liitettiin kiistanalaisesti Salomon kaivoksiin. Nykyisin Timnaa pidetään Ramses III:n aikaisessa papyruksessa mainittuna Atikan kaivoksena, jotka edelsivät Salomon kaivoksia. Kaivostoiminta Timnassa loppui pitkäksi aikaa 1100-luvun eaa. jälkeen. Tosin Roomalaiset hankkivat alueelta kuparimalmia 100-luvulta 300-luvulle jälkeen ajanlaskun alun.

Timnassa harjoitettiin paljon myöhemmin jonkin aikaa myös nykyaikaista kaivostoimintaa. Vuonna 1959 avautui Timna Copper Works noin 25 km Eilatista pohjoiseen. Kaivoksen tuotanto kasvoi 5&nbsp;000 tonnista kuparia 14&nbsp;000:n tonniin vuonna 1968. Kaivos suljettiin talousvaikeuksien aikana vuonna 1976. Paikka avattiin uudestaan vuonna 1980, mutta suljettiin sen jälkeen lopullisesti 1985. Nykyisin Timna on matkailukohde, jonne matkailijoita vetävät arkeologiset kohteet ja luonnon muodostelmat, kuten Salomon pilareina tunnettu harjanne ja sienenä tunnettu kivi. Timna on ollut vuodesta 2000 Israelin aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Chuukin kansanäänestys itsenäisyydestä 2020

**[[Chuukin osavaltio|Chuukin]] kansanäänestys itsenäisyydestä** oli tarkoitus järjestää 5. maaliskuuta 2020. Aivan alkujaan itsenäisyysäänestys Mikronesian liittovaltiosta oli tarkoitus järjestää jo vuoden 2015 vaalien yhteydessä, mutta se siirrettiin vuoden 2019 vaalien yhteyteen. Kansanäänestystä siirrettiin toistamiseen ja viimeisin päivämäärä lyötiin lukkoon loppuvuodesta 2018. 

## Tausta
Mikronesian liittovaltio on solminut liitännäisvaltiosopimuksen Yhdysvaltojen kanssa, jonka nojalla USA tukee Mikronesiaa taloudellisesti ja saa vastineeksi oikeudet vastata maan sotilaallisesta puolustuksesta.

Itsenäisyyden kannattajien mukaan liittovaltio ei kykene turvaamaan Chuukin riittävää sosioekonomista kehitystä. Itsenäisyyttä ajava komissio (Chuuk Political Status Commission) ilmaisee myös tyytymättömyytensä liitännäisvaltiosopimusta kohtaan. Liitännäisvaltiosopimus vanhenee vuonna 2023, jolloin liittovaltion ja mahdollisesti itsenäisen Chuukin tulee neuvotella se USA:n kanssa uudelleen.   

Itsenäisyyttä ovat vastustaneet mm. liittovaltion nykyinen presidentti David Panuelo, joka painotti virkaanastujaispuheessaan, miten hän ja muut maan poliittiset johtajat ovat ensisijaisesti mikronesialaisia ja toissijaisesti esim. Panuelon itsensä tapauksessa pohnpeilaisia.

## Siirto vuoteen 2022
Kansanäänestystä siirrettiin uudelleen vuoteen 2022. Chuukin oikeusministerin mukaan äänestyksen siirtäminen antaa liittovaltiolle aikaa korjata epäkohtia, joiden vuoksi itsenäisyyttä kannatetaan..

## Lähteet
Minami-Awaji

**Minami-Awaji** () on Japanin kaupunki Awajin saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se käsittää nimensä mukaisesti (’Etelä-Awaji’) saaren eteläosan ja siellä sijaitsee Miharan tasanko, saaren merkittävin tasankoalue. Kaupunki rajautuu lännessä Seton sisämeren Harimanmereen, etelässä Kiin kanaaliin ja lounaassa Narutonsalmeen, joka erottaa sen Shikokusta. Siihen kuuluu myös Kiin kanaalissa sijaitseva Nushiman saari. Minami-Awajissa on 46&nbsp;914 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 229,01 neliökilometriä.

Minami-Awaji on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2005 liittämällä yhteen Midorin, Miharan, Nandanin ja Seidanin maaseutukaupungit. Se on Awajin saaren vanhaa ydinseutua, jonka Ichin alueelle sijoitettiin Nara-kaudella Awajin provinssin pääkaupunki (*[[kokufu]]*) ja provinssitemppeli. Merkittäviä elinkeinoja alueella ovat maanviljely, maito- ja karjatalous sekä kalastus. Minami-Awajiissa viljellään etenkin vihanneksia, kuten keltasipulia, lehtisalaattia ja keräkaalia, joita viedään Keihanshinin metropolialueelle. Maidon tuotannolla on seudulla Meiji-kaudelle saakka ulottuvat perinteet. Ympäröivillä vesillä harjoitetaan *[[nori]]n*, *[[wakame]]n* ja esimerkiksi *[[Takifugu rubripes|fugun]]* vesiviljelyä. Kaupunki tunnetaan myös kattotiilten tuotannosta.

Matkailukohteita Minami-Awajissa ovat esimerkiksi Narutonsalmen vuorovesipyörteet, Nushiman saari ja Keino-matsubaran mäntymetsä, joka mainitaan jo *[[Man’yōshū]]*-runoantologiassa. Rakennettua kulttuuriperintöä edustavat Awaji kokubun-ji eli Awajin provinssitemppeli, Gokoku-jin temppeli ja Nushiman saarella sijaitseva Onokorojiman pyhäkkö. Kaupungissa on säilynyt paikallinen bunraku-nukketeatterin muoto (*Awaji ningyōjōruri*), jolla on noin 500 vuoden pituinen historia. Se on lisätty Japanin aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon, ja kaupungissa toimii sitä esittelevä museo. Osa kaupungista kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon. Minami-Awajin liittää Shikokun saarella sijaitsevaan Tokushiman prefektuurin Naruton kaupunkiin Narutonsalmen ylittävä Ōnaruton silta, joka valmistui vuonna 1985. 

## Kuvia

Tiedosto:Yamato-Okunitama-jinja, Minamiawaji torii.jpg|Yamato Ōkunitama-jinja
Tiedosto:Yuzuruha Mts 3.jpg|Näkymä Yuzuruhavuorille
Tiedosto:Memorial Hall for Students who Perished in the War2.jpg|Muistomerkki toisessa maailmansodassa kuolleille opiskelijoille, Kenzō Tange
Tiedosto:Big Naruto Bridge05n3872.jpg|Ōnaruton silta, taustalla Minami-Awaji


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Degania Alef

**Degania Alef** () on kibbutsi Israelin Pohjoisella hallintoalueella Gennesaretinjärven eteläpuolella. Degania perustettiin vuonna 1909 ja siitä tuli ensimmäinen kibbutsi vuonna 1911. Sen asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 538.

## Maantiede

Degania Alef sijaitsee Israelin pohjoisosassa Gennesaretinjärven eteläpuolella. Sen naapurissa sijaitsee Degania Bet.

## Historia

Degania perustettiin juutalaisen kansallisrahaston ostamalle maalle vuonna 1909. Ensimmäiset siirtolaiset tulivat Kinneretistä ja he olivat pyytäneet maata viljeltäväkseen Arthur Ruppinilta. He saivatkin koeajan maalla, jonka arabit olivat tunteneet nimellä *Umm Juni*. Koe oli taloudellisessa mielessä onnistunut, vaikkakin viljelijät muuttivat muualle vuoden kuluttua.

Vuonna 1911 paikalle saapui joukko juutalaisia siirtolaisia Venäjältä. He sopivat keskenään kollektiivitilan luomisesta ja paikasta tuli ensimmäinen kibbutsi. Kommuuniyhteisöjen ideologian kehitykseen vaikutti huomattavasti deganialainen A. D. Gordon. Kibbutsin ensimmäiset toimintavuodet olivat kuitenkin hankalia. Paikkaa vaivasivat esimerkiksi beduiinien tekemät hyökkäykset. Maanviljelyn menetelmät alkoivat tehostua ensimmäisen maailmansodan myötä. Vuonna 1920 kibbutsista lohkottiin toinen kibbutsi nimeltä Degania Bet ja myöhemmin kolmas Afikim.

Israelin itsenäisyyssota syttyi vuonna 1948 ja Syyrian armeijan joukot etenivät Jordanin länsirannalle. 20. toukokuuta hyökkäys saatiin kuitenkin pysäytettyä Degania Alefin tasalle kiivaissa taisteluissa, joiden muistomerkiksi jätettiin tuhottu syyrialainen panssarivaunu. Monet kibbutsit ajautuivat taloudellisiin vaikeuksiin talouskriisin aikana 1980-luvulla. Degania Alefissa päätettiin toimintojen yksityistämisestä vuonna 2007.

## Talous ja kulttuuri
Degania Alefissa harjoitetaan intensiivistä maataloutta, jonka tukena ovat alueen runsaat vesivarat. Alueella kasvatetaan esimerkiksi avokadoja, banaaneja ja taateleita, sekä maito- ja siipikarjaa. Toolgal on paikallinen tehdas, joka on erikoistunut esimerkiksi timanttien työstämiseen tarvittavien työkalujen ja laitteiden valmistukseen. Tehdas työllistää noin 100 henkilöä.

Degania Alefissa sijaitsee Bet Gordonin museo ja opiskelukeskus. Itse kibbutsi sai vuonna 1981 palkinnon valtiolta ”erityisestä panoksesta” valtioon ja yhteiskuntaan. Se on ollut myös vuodesta 2000 Israelin aielistalla Unescon maailmanperintöluetteloon yhdessä Nahalalin kanssa.

## Väestö
Degania Alefin asukasluku oli vuoden 2018 lopussa 538.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Battir

**Battir** on kylä Palestiinan Länsirannalla. Paikka on saanut nimensä historialliselta Beteriltä, jonka rauniot sijaitsevat kylän vieressä. Kylä tunnetaan myös vanhoista kivisistä terassiviljelmistään, joiden kulttuurimaisema liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014. Kylän asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 4&nbsp;993.

## Maantiede

Battir sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Betlehemin kuvernoraatissa noin 6,4 kilometriä Betlehemin kaupungista luoteeseen. Kylän naapuripaikkakuntia ovat Beit Jala ja Al Walaja idässä, Husan lännessä, Al Khader etelässä ja vuoden 1949 aselepolinja pohjoisessa. Battirin korkeus merenpinnasta on 761 metriä. Battirin kukkuloille on ajan saatossa rakennettu kivisiä terassiviljelmiä, jotka tunnetaan nimellä *widian*. Niistä nykyisin vain osa on kasteluja.

Keskimääräinen vuotuinen sadanta Artasin alueella on 653 mm ja keskimääräinen lämpötila 16°C.

## Historia

Nykyinen Battir on säilyttänyt vanhan paikannimen Beter. Beter on raamatullinen paikannimi ja se on yhdistetty Battirin vieressä kukkulaan, jota on kutsuttu nimellä *Khirbet al-Yahud*. Beter mainitaan esimerkiksi Joosuan kirjassa ja ensimmäisessä aikakirjassa. Rooman valtakunnan vastaisen toisen juutalaissodan aikana Simon bar Kokhba valitsi paikan tukikohdakseen. Paikalla oli lähde ja se sijaitsi strategisella tiellä Gazasta Jerusalemiin. Roomalaiset piirittivät paikan, mutta käydystä taistelusta ei mainita juuri muuta historiallisissa lähteissä. Siitä on kuitenkin arkeologisia todisteita. Beter kuitenkin kukistui ja sen asukkaat surmattiin. Kaupunki tuhottiin, eikä sitä jälleenrakennettu. Sen rauniot ovat kuitenkin olemassa edelleen. Battirin kylä on sittemmin saanut vetensä samasta lähteestä, kuin historiallinen Beter.

Osmanien valtakunnan kaudella Battirin ohi rakennettiin rautatie Jaffasta Jerusalemiin. Israelin ja Jordanian solmittua aselevon vuonna 1949 Battir jäi Jordanian hallitsemalle alueelle, eli niin sanotulle Länsirannalle. Israel valtasi alueen kuuden päivän sodan yhteydessä vuonna 1967. Sittemmin se annettiin kuitenkin Palestiinalaishallinnon alaisuuteen. Muinaisilta ajoilta lähtien käytetyt Battirin kiviset terassiviljelmät ja niiden kulttuurimaisema liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2014. Vuonna 2015 Israelin ylioikeus jäädytti puolestaan hankkeen rakentaa Länsirannan turva-aita kylän maiden läpi.

## Talous
Israelin työmarkkinoilla on huomattava osuus Battirin taloudessa. Se työllistää arviolta 65&nbsp;% paikallisesta työssäkäyvästä väestöstä. Muita työllistäneitä aloja ovat hallinto ja yksityinen ala (20&nbsp;%), maatalous (10&nbsp;%), kauppa (3&nbsp;%) ja teollisuus (2&nbsp;%). Lähes 40&nbsp;% paikallisista on työttömiä. Historiallisilla terassella harjoitetaan edelleen jonkin verran maanviljelyä ja niillä kasvatetaan esimerkiksi oliiveja ja vihanneksia.

## Väestö
Battirin asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 4&nbsp;993. Vuonna 2007 vastaava luku oli 3&nbsp;917 ja vuonna 1967 1&nbsp;445.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paul Botten-Hansen

**Paul Botten-Hansen** (1824−1869) oli norjalainen bibliografi ja kirjailija. Hän oli vuodesta 1864 Kristianian yliopiston kirjastonhoitaja. Hän oli 1851−1866 päätoimittajana *Illustreret Nyhedsbladissa*, joka hänen johdollaan kohosi Norjan ensimmäiseksi kirjalliseksi äänenkannattajaksi. 1868 Botten-Hansen julkaisi erinomaisen, muistutuksilla varustetun systemaattisen luettelon Norjan kirjallisuudesta vuosina 1800−1867: *La Norvège littéraire au 19:e siècle*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Louis-Hyacinthe Bouilhet

**Louis-Hyacinthe Bouilhet** (1822−1869) oli ranskalainen runoilija. Hän kirjoitti runoja ja runomuotoisia näytelmiä, kuten *La conjuration d’Amboise*, sekä huvinäytelmiä. Hänen näytelmiensä ansiona on niiden kuvallisuus, tyyli ja rytmi, mutta haittana on niiden löyhä rakenne ja keveä siveyskäsitys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paul Bourget

**Paul Bourget** (2. syyskuuta 1852 Amiens, Ranska – 25. joulukuuta 1935 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, 1800-luvun lopun luetuimpia kirjailijoita Ranskassa.

Bourget esiintyi aluksi runoilijana, jossa kuvastui Charles Baudelairen ja Percy Bysshe Shelleyn vaikutus. Pääpaino hänen tuotannossaan on kuitenkin psykologisilla romaaneilla ja aikakauden hengenelämää käsittelevillä kirjoitelmilla. Hänen pessimistisistä, seurapiirien sielunelämää ja eroottisia ristiriitoja tutkivista romaaneistaan ovat mainittavia *Le disciple*, *Notre coeur*, *La terre promise*, *Cosmopolis*. Oltuaan jossakin vaiheessa Leo Tolstoin ihailija Bourget muuttui myöhemmin kiihkokatoliseksi kirjailijaksi. 

Bourget’n esseekokoelmat *Essais de psychologie contemporaine*, *Nouveaux essais*, *Études et portraits* saivat suurta suosiota henkevän psykologisen analyysinsä vuoksi. Hänen myöhempää esseekokoelmaansa *Sociologie et littérature* leimaa kirkollinen käsityskanta. Myöhemmistä romaaneista, joista myös kuultaa hänen taantumuksellinen ja katolinen hengensuuntansa, ovat mainittavia *L’étape* ja näytelmä *Un divorce*. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän julkaisi sotaa käsittelevät romaanit *Le sens de la mort* (1915; suom. *Kuoleman tarkoitus*, 1919), *Lazarine* (1916), *Le justicier* (1918).

## Suomennetut teokset
* *Avioero: romaani* (*Un divorce*), suom. L. Onerva, Otava 1925. Sarja: Otavan uusi romaanisarja, 24.
* *Kuoleman tarkoitus* (*Le sens de la mort*), suom. Aune Krohn, Porvoo: WSOY 1919. Sarja: Suomen kristillisen ylioppilasliiton julkaisuja, 7.
* *Toinen rakkaus*, suom. Timo Tuura, Hämeenlinna: Karisto 1909. Sarja: Kirjallisia pikkuhelmiä, n:o 21.
* *Luvattu maa* (*La terre promise*), suom. Gertrud Colliander, Helsinki: Otava 1909. Sarja: Otavan romaanisarja, n:o 42. Otavan 2 markan kirjasto, 2.
* *Opetuslapsi* (*Le disciple*), suom. Veikko Valtonen, WSOY 1941

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hjalmar Boyesen

**Hjalmar Hjorth Boyesen** (1848−1895) oli norjalaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjailija, professori ja kirjallisuudentutkija. Opiskeltuaan Kristianian yliopistossa Boyesen siirtyi 1869 Yhdysvaltoihin ja oli vuodesta 1874 saksan kielen ja myöhemmin New Yorkissa germaanisen kielitieteen ja kirjallisuuden professori. Kirjailijana Boyesen osoittaa yhdysvaltalaisen kansanelämän kuvauksissaan Bjørnstjerne Bjørnsonin talonpoikaiskuvausten vaikutusta. Niistä esimerkkejä ovat *Falconberg*, *Social struggles*, *Norseland tales*. Hänen kirjallisuushistoriallisista teoksistaan esimerkkejä ovat *Goethe and Schiller*, *The history of Norway*, *Essays on German literature*; *A commentary on the writings of Henrik Ibsen* ja *Essays on Scandinavian literature*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Emanuel Bozděch

**Emanuel Bozděch** (1841−1889) oli tšekkiläinen näytelmäkirjailija, komedioiden kirjoittajana aikalaistensa joukossa merkittävimpiä. Hän kirjoitti muun muassa näytelmät *Paroni Görtz* (1871). *Maailmanhallitsija yötakissa* (Napoleon I), *Valtiomieskoe*, *Kenraali ilman armeijaa* (joita ei ole suomennettu). Hän kirjoitti myös novelleja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mary Elizabeth Braddon

**Mary Elizabeth Braddon**, myös **M. E. Braddon** (1837−1915) oli englantilainen kirjailija. Hän on kirjoittanut runsaasti jännitysromaaneja, joissa keskeistä on Englannin yhteiskunnallisten olojen realistinen kuvaus. Kirjallisesti ne ovat kepeitä viihderomaaneja, kuten *Lady Audley’s Secret* (suom. *Hänen salaisuutensa*), *Asphodel*, *The Venetians*, *Ishmael*, *Aurora Floyd*.

## Suomennetut teokset
* *Hänen salaisuutensa* (*Lady Audley's secret*); suomentanut Valfrid Hedman. Hämeenlinna: Karisto 1919
* *Stella* (*One Thing Needful*), Helsinki: SKS 1906.
* "Hyytävä syleily", novelli antologiassa *Vampyyrit ja hahmonvaihtajat*, suom. Hannu Tervaharju, Kirjalito 2012 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Vapaasti ladattavia Mary E. Braddonin e-kirjoja Projekti Lönnrotissa
Uinti kesäolympialaisissa 2020 – miesten 10 kilometrin avovesiuinti

**Miesten 10 kilometrin avovesiuinti [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion kesäolympialaisissa 2020]]** kilpaillaan 5. elokuuta Odaiba Marine Parkissa.

## Karsinnat

Olympialaisiin pääsee 25 uimaria. Yhdestä maasta saa osallistua korkeintaan kaksi urheilijaa. 10 urheilijaa valitaan MM-kilpailujen 2019 perusteella. Yhdeksän valitaan erillisen karsintatapahtuman perusteella. Loput viisi paikkaa jaetaan maanosittain. Isäntämaa Japanille on varattu yksi kiintiöpaikka.

### Paikan varmistaneet urheilijat

## Lähteet
Fabbrico

**Fabbrico** on 6 627 asukkaan pohjoisitalialainen kunta Reggio Emilian maakunnassa Emilia-Romagnassa. Kunta sijaitsee noin 23,5 km koilliseen Reggio nell'Emiliasta ja rajoittuu suoraan Modenan maakuntaan. 

## Historia
Fabbricon kylä mainitaan ensimmäisen kerran asiakirjassa vuonna 772. 

## Talous
Maatalouskoneiden valmistaja ARGO sijaitsee Fabriccossa. Kylässä valmistetaan Landini- ja McCormick-merkkisiä traktoreita. 

## Liikenne
Fabbricolla on Rolon ja Novi di Modenan kuntien kanssa yhteinen rautatieasema linjalla Verona–Mantua–Modena. Moottoritie A22 kulkee kohti Brenneriä. 

## Lähteet
Gennadi Vavilov

**Gennadi Aleksejevitš Vavilov** (; s. 7. toukokuuta 1932 Abdulino) on venäläinen säveltäjä.

Vavilovin opettajiin kuuluivat Jevgeni Messner, Jevgeni Golubev ja Orest Jevlahov. Hän valmistui Leningradin konservatoriosta vuonna 1966 ja suoritti opintoja myös Moskovassa. Vuodesta 1966 lähtien hän on asunut ja työskennellyt Petroskoissa. Vavilovin tuotannon joukossa on pianomusiikkia, kuten 16 sonaattia, 14 sarjaa ja miniatyyrejä. Vavilov on musiikissaan hyödyntänyt karjalaisia ja suomalaisia kansanomaisia aineksia.

Vavilovilla on Karjalan kansantaiteilijan arvo. Hän on toiminut professorina Petroskoin Glazunov-valtionkonservatoriossa.

Kostamuksessa avattiin vuodenvaihteessa 2000–2001 Vavilovin mukaan nimetty musiikkikoulu. Vuodesta 2002 lähtien Kostomuskhassa on kahden vuoden välein järjestetty Vavilovin mukaan nimetty kansainvälinen pianokilpailu.

## Lähteet
Aanaar (ravintola)

**Ravintola Aanaar** on Inarissa Wilderness Hotel Juutuan yhteydessä toimiva ravintola, joka vuonna 2019 valittiin Suomen 50 parhaan ravintolan joukkoon ja jonka Suomen Gastronomien Seura on nimennyt vuoden ravintolaksi vuonna 2020. Gastro Helsinki 2020 -messuilla Suomen 50 parasta ravintolaa -äänestyksessä Aanaar pääsi sijalle 23. Hotelli ja ravintola sijaitsevat Juutuanjoen rannalla.

## Historiaa
Hotelli Kultahovi on perustettu vuonna 1937. Se jouduttiin sulkemaan syyskuussa 1944, ja saksalaiset polttivat sen marraskuussa samana vuonna. Uusi hotelli valmistui vuonna 1956. Vuosina 1966–86 hotellia hoiti Maija Nikula. Hän siirtyi hotellin omistajaksi vuonna 1987, kun Suomen Matkailuliitto oli päättänyt lopettaa hotellin omistajana. Seuraavat 20 vuotta Maija Nikula johti hotellia, mutta sitten tapahtui sukupolvenvaihdos, jossa hotellin johtajaksi tuli hänen tyttärensä Kaisu Nikula ja ravintolan keittiömestariksi tuli tämän veli Heikki Nikula. Hotellin ravintola on toiminut nykyisellä konseptillaan vuodesta 2008 alkaen.

## Ravintola nykyään
Ravintolan tyyli on modernin pohjoismainen, ja sen esikuvia ovat ravintolat Noma ja Fäviken. Se myös ammentaa inarinsaamelaisesta perinteestä kekseliäitä annoksia. Punalihaisten kalojen ja siian lisäksi tarjolla on haukea, taimenta ja rautua. Lisäksi esim. jäkälää, naavaa, männynkaarnaa, kuusenkerkkää, maarianheinää, ja marinoituja männynkäpyjä. Metsä-nimisessä jälkiruuassa käytetään aineksina pettukakkua, marjoja, kuusenhavugranitea ja herkkutattijäätelöä. Suomen Gastronomien Seuran arvion mukaan ravintolan vahvuuksia ovat sen ainutlaatuiset raaka-aineet. Edellä mainittujen lisäksi niihin kuuluvat myös pohjoinen ketunleipä eli haproa, väinönputki, pakurikääpä, josta tehdään teetä, sekä koivunlehdet, joilla maustetaan sorbettia. Luonnollisesti käytetään myös marjoja, mustikkaa, puolukkaa, hillaa, pihlajanmarjaa, sekä sieniä ja villiyrttejä.

Raaka-aineita ammennetaan ravintolan takaovelta alkaen ja yli Lapin aina Jäämereltä saakka. “Tämän ravintolan kuuluu sijaita Inarissa, muualla se ei olisi samanlainen,” sanoo keittiömestari Heikki Nikula.

Salin puolella on TV-ruutu, josta voi seurata kalojen elämää veden alla Juutuanjoessa. Myös revontulia voi seurata ravintolan ikkunoista.

## Lähteet
Ryan Graves

**Ryan Graves** (s. 21. toukokuuta 1995 Yarmouth, Nova Scotia, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Pittsburgh Penguinsissa.  Pelipaikaltaan Graves on puolustaja. Lokakuussa 2020 Graves teki Colorado Avalanchen kanssa kolmevuotisen jatkosopimuksen, jonka cap hit on 3,16 miljoonaa dollaria.

Heinäkuussa 2021 Graves kaupattiin New Jersey Devilsiin vaihdossa Mihail Maltseviin ja toisen kierroksen varausvuoroon .

Heinäkuussa 2023 Graves teki vapaana agenttina Pittsburgh Penguinsin kanssa kuuden vuoden ja yhteensä 27 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

## Lähteet
Nick Paul

**Nick Paul** (s. 20. maaliskuuta 1995 Mississauga, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Tampa Bay Lightningin organisaatiossa. Paul ratkaisi Kanadalle maailmanmestaruuden jääkiekon 2021 MM-finaalin jatkoajalla Suomea vastaan.

## Lähteet
Voimistelu kesäolympialaisissa 2020 – miesten joukkuekilpailu

**Miesten voimistelun joukkuekilpailu [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion olympialaisissa 2020]]** kilpaillaan 26. heinäkuuta 2021 Ariake Gymnastics Centressä.

## Lähteet
Voimistelu kesäolympialaisissa 2020 – miesten moniottelu

**Miesten voimistelun moniottelu [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion olympialaisissa 2020]]** kilpaillaan 28. heinäkuuta 2021 Ariake Gymnastics Centressä.

## Lähteet
TPS (täsmennyssivu)

**TPS** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:.

* Turun Palloseura
* Turun Pursiseura
* Toyotan tuotantojärjestelmä (*Toyota Production System*, *TPS*).
Bagdat Ämirejev

**Bagdat Kultajuly Ämirejev** (; s.  1959 Šolakkorgan, Kazahstan) on kazakstanilainen diplomaatti ja virkamies. Hän on ollut Kazakstanin pääministerin neuvonantaja vuodesta 2014 lähtien ja Turkkilaisten maiden neuvoston pääsihteeri vuodesta 2018 lähtien.

## Ura

Ämirejev toimi kääntäjänä Jemenissä 1980–1981, työskenteli Neuvostoliiton Damaskoksen-suurlähetystössä vuosina 1982–1985 ja oli Kazakstanin valtionyliopistossa luennoitsijana 1985–1988. Hän työskenteli Neuvostoliiton Bagdadin-suurlähetystössä vuosina 1988–1991. Ämirejev oli Kazakstanin ulkoministeriön Lähi-idän osaston päällikkönä 1992–1994 sekä Lähi-idän ja Afrikan osaston päällikkönä vuosina 1995–1996. Vuosina 1996–2002 Ämirejev nimitettiin suurlähettilääksi ja hän oli Kazakstanin suurlähettiläs Saudi-Arabiassa ja samanaikaisesti akkreditoituna Bahrainiin, Kuwaitiin, Omaniin ja Yhdistyneisiin arabiemiirikuntiin. Tässä suurlähettilään tehtävässä hän oli myös Kazakstanin pysyvä edustaja Islamilaisessa yhteistyöjärjestössä. Vuosina 2002–2008 Ämirejev oli Kazakstanin suurlähettiläänä Egyptissä ja samanaikaisesti akkreditoituna useaan alueen maahan, kuten Jordaniaan, Libanoniin, Libyaan ja Marokkoon. Tässä suurlähettilään tehtävässä hän oli myös koordinoiva suurlähettiläs Afrikan valtioihin ja Kazakstanin pysyvä edustaja Islamilaisessa koulutus-, tiede- ja kulttuurijärjestössä (ISESCO). Vuosina 2008–2011 Ämirejev oli Kazakstanin suurlähettiläs Turkissa ja samanaikaisesti akkreditoituna Albaniaan. Vuosina 2011–2017 hän oli Kazakstanin suurlähettiläänä Iranissa. Ämirejev on ollut Kazakstanin erikoislähettiläs Lähi-itään ja Afrikkaan vuodesta 2015 lähtien.

Ämirejev on ollut Kazakstanin pääministerin neuvonantaja vuodesta 2014 lähtien. Turkkilaisten maiden neuvoston kuudenessa huippukokouksessa 3. syyskuuta 2018 Ämirejev nimitettiin neuvoston pääsihteeriksi.

## Koulutus ja kirjallinen tuotanto

Ämirejev on valmistunut Tadžikistanin valtionyliopistosta pääaineenaan itämainen kulttuuri. Hän osaa kazakkia, venäjää, arabiaa, englantia, turkkia ja persiaa. Ämirejev on kirjoittanut useita kirjoja ja artikkeleita Kazakstanin ulkosuhteista, alueellisista ja kansainvälisistä kysymyksistä ja diplomatiikasta yleisesti.

## Yksityiselämä

Ämirejev on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Voimistelu kesäolympialaisissa 2020 – miesten permanto

**Miesten permanto [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion olympialaisissa 2020]]** kilpaillaan 1. elokuuta 2021 Ariake Gymnastics Centressä.

## Lähteet
Voimistelu kesäolympialaisissa 2020 – miesten hyppy

**Miesten hyppy [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion olympialaisissa 2020]]** kilpaillaan 2. elokuuta 2021 Ariake Gymnastics Centressä.

## Lähteet
BMW 6-sarja (E63)

**BMW E63** on BMW 6-sarjan toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2003–2010. Se korvasi edeltäneen E24-mallin, jonka valmistus oli päättynyt vuonna 1989. Mallin seuraajaksi tuli BMW F13.

## BMW 6-sarja (E63) 2003–2010
BMW E63 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2003. Se perustuu tekniikaltaan 5-sarjaan (E60). Kangaskattoinen cabriolet (koritunnus E64) esiteltiin tammikuussa 2004 Detroitin autonäyttelyssä.

Malliston huipulle esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2005 M6, jossa on moottorina 5,0-litrainen V10 teholtaan 500 hevosvoimaa. Voimansiirtona on seitsemänportainen SMG-sekventaalivaihteisto. Avomallinen M6 esiteltiin Lontoon autonäyttelyssä seuraavan vuoden heinäkuussa. Vuonna 2007 M6 tuli ainoastaan Pohjois-Amerikassa saataville kuusivaihteisella manuaalivaihteistolla, mutta valmistusmäärät olivat pieniä, vain muutamia satoja kappaleita.

Vuonna 2007 tehtiin muutoksia muun muassa etupuskurin ilmanottoaukkoihin. Uudistunut malli esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa.

 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Toomas Vavilov

**Toomas Vavilov** (s. 15. heinäkuuta 1969 Tallinna) on virolainen klarinetisti, kapellimestari ja kuoronjohtaja.

Vavilov opiskeli Tallinnan musiikkilukiossa vuosina 1982–1988 ja valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta vuonna 1992 klarinetistina Hannes Altrovin opettamana. Hän on osallistunut Karl Leisterin Berliinissä ja Ivan Mozgovenkon Moskovassa pitämille klarinetistien mestarikursseille. Vuosina 1996–1998 Vavilov suoritti orkesterinjohdon opintoja Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa Jüri Alpertenin johdolla. Lisäksi hän on saanut orkesterinjohdossa opetusta Jonas Aleksalta ja Roman Matsovilta.

Vavilov teki vuonna 1988 debyyttinsä orkesterin klarinetistina Peeter Liljen johtaman Viron kansallisen sinfoniaorkesterin kanssa. Hän sai vuonna 1990 toisen palkinnon Viron puupuhallinsoittajien kilpailussa. Vuosina 1993–1997 Vavilov opetti klarinetinsoittoa Tallinnan Georg Ots -musiikkikoulussa, ja vuonna 2001 hän aloitti toimimisen Viron musiikki- ja teatteriakatemian orkesteriluokan opettajana ja oppilaitoksen orkesterin kapellimestarina. Hän on toiminut myös saman akatemian vaski- ja puhallinsoitinten laitoksen johdossa. Vuoteen 2006 Vavilov soitti klarinettia Viron kansallisessa sinfoniaorkesterissa, jossa myös toimi vuodesta 2004 toisena kapellimestarina. Vuosina 2006–2008 hän toimi Vanemuine-teatterin musiikillisena johtajana ja sen orkesterin pääkapellimestarina.

Vavilov on solistina esiintynyt sellaisten kapellimestarien kuin Eri Klasin, Paul Mägin, Peeter Saanin, Aivar Mäen ja Christopher Adeyn johdolla. Hänen pianosäestäjiinsä ovat kuuluneet Peep Lassmann, Lauri Väinmaa, Nata-Ly Sakkos ja Kairi Vavilov. Hänen yhteistyökumppaniensa joukossa ovat olleet myös muiden muassa Arvo Leibur, Jüri Gerretz, Henry-David Varema, Teet Järvi ja Tiia Tenno. Vavilov on esiintynyt solistina kansainvälisesti esimerkiksi monissa Euroopan maissa ja Australiassa. Häntä varten ovat säveltäneet uusia teoksia muiden muassa Urmas Sisask, Eino Tamberg, Ester Mägi, René Eespere, Lepo Sumera ja Raimo Kangro.

Vavilov on myös esiintynyt monien kamarikokoonpanojen, kuten NYYD Ensemblen kanssa. Hän on levyttänyt sekä klarinetistina että kapellimestarina. Vavilovin saamien tunnustusten joukossa on hänelle vuonna 2019 myönnetty Viron musiikkineuvoston palkinto.

## Lähteet
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1965

Vuoden **1965 Suomi–Ruotsi-maaottelu** käytiin Tukholman Olympiastadionilla 4. ja 5. syyskuuta.

## Tulokset

## Lisätietoa
* lajeissa pisteet: 7,5,4,3,2,1; viestissä pisteet 5,2
* maksaneita katsojia oli 1. päivänä 22620 ja 2. päivänä 23084 (so. loppuunmyyty)
* 3000 m:n estejuoksussa Kuha juoksi uuden Suomen ennätyksen
* pituushypyssä Stenius hyppäsi vain kolme hyppyä
* Moukarinheitossa Asplundin ensimmäinen heitto karkasi pyörinnässä moukarihäkin yläreunan yli takasuoran katsomoon, jossa moukarin vaijerivarsi satutti suomalaista katsojaa. Asplund sai myöhemmin kuulla, että tämä suomalainen oli toipunut.
* seiväshypyssä Ruotsin Mertaselta katkesi seiväs hänen yrittäessään ylittää 460 cm

## Lähteet
* Helsingin Sanomat 5.9. ja 6.9. v. 1965
Naisten Suomi–Ruotsi-yleisurheilumaaottelu 1965

Vuoden **1965 Suomi–Ruotsi-maaottelu** käytiin Tukholman Olympiastadionilla 4. ja 5. syyskuuta.

## Tulokset

## Lisätietoa
* lajeissa pisteet 5, 3, 2, 1 ja viestissä pisteet 5, 2 
* kuulantyönnössä Flink työnsi uuden Ruotsin ennätyksen
* pituushypyssä Koivusaari hyppäsi uuden Suomen ennätyksen
* 800 m:n juoksussa Olaussonin voittoaika oli uusi Ruotsin ennätys

## Lähteet
* Helsingin Sanomat 5.9. ja 6.9. v. 1965
Teet Järvi

**Teet Järvi** (22. huhtikuuta 1958 – 18. kesäkuuta 2025) oli virolainen sellisti.

Järvi opiskeli Laine Leichterin johdolla Tallinnan musiikkilukiossa ja Peeter Paemurrun johdolla Tallinnan konservatoriossa, josta valmistui vuonna 1981. Hän täydensi opintojaan Moskovassa opettajinaan Natalija Šahovskaja, Mihail Homitser ja Ivan Monighetti.

Vuonna 1974 Järvi sai ensipalkinnon kansainvälisessä sellokilpailussa Tšekkoslovakiassa. Hän sai myös ensipalkinnot niin kansallisessa (1981) kuin Baltian-kilpailussakin (1976). Vuosina 1982–1990 hän työskenteli ensisellistinä Viron kansallisessa sinfoniaorkesterissa. Hän on esiintynyt Euroopan maissa, entisen Neuvostoliiton alueilla sekä Yhdysvalloissa sooloresitalistina, kamarimuusikkona ja orkesterin solistina. Vuonna 1993 Järvi aloitti työt Suomessa, jossa hän soitti Sinfonia Lahdessa ja opetti Lahden konservatoriossa.

Järvi kuuluu muusikkosukuun; hän on Neeme Järven veljen, Vallo Järven poika. Hänen vaimonsa on pianisti Mari Järvi, jonka kanssa hänellä on viisi lasta, joista kukin on myös muusikko.

## Lähteet
Ernst Brausewetter

**Ernst Brausewetter** (1863−1904) oli saksalainen kirjailija ja kääntäjä, joka kohdisti huomionsa erityisesti Pohjoismaihin ja niiden kirjallisuuteen. Niinpä hän on julkaissut *Nordische Meisternovellen* (1896) ja *Finland im Bilde seiner Dichtung und seine Dichter* (1899). Hän saksansi pohjoismaisia kirjailijoita, kuten Henrik Ibsenin, Jonas Lien, Arne Garborgin, J. L. Runebergin ynnä muiden teoksia. Vuosina 1901−1902 hän oli *Finländische Rundschau* -aikakauskirjan toimittajana.

Brausewetter on kääntänyt saksaksi Juhani Ahoa (*Papin tytär*, *Papin rouva*).

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Gisbert Jänicke, *Ernst Brausewetters finnländisches Abenteuer: das Schicksal eines Übersetzers* (elämäkerta), Berlin: Berliner Wissenschafts-Verlag cop. 2006. Sarja: Schriftenreihe der Deutsch-Finnischen Gesellschaft, 6.  

## Aiheesta muualla
Christian Hviid Bredahl

**Christian Hviid Bredahl** (1784−1860) oli tanskalainen runoilija, talonpoikaista alkuperää. Ylioppilaaksi tultuaan hän antautui kirjailijaksi. Katkeroituneena siitä, ettei saavuttanut ansaitsemaansa tunnustusta, hän vetäytyi pian takaisin maalaisoloihin, missä hän eli hyvin niukoissa varoissa kättensä työllä. Bredahlilla oli luontaiset näytelmäkirjailijan lahjat. Hänen *Dramatiske scener*, joiden tapahtumapaikka on Kuussa, osoittivat, että hänellä oli omaperäinen ja voimakas mielikuvitus ja syvällinen, ihanteellinen maailmankatsomus, tosin sekoittuneena pettyneen katkeruuteen. Vasta myöhemmin on tanskalaisille selvinnyt hänen arvonsa kirjailijana. Bredahl on kirjoittanut myös poleemisia kirjoituksia Adam Oehlensehlægerin romantiikkaa sekä Thomasine Gyllembourgin realismia vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Johann Jakob Breitinger

**Johann Jakob Breitinger** (1701−1776) oli sveitsinsaksalainen kirjailija ja professori. Hän taisteli ystävänsä Johann Jakob Bodmerin rinnalla esteettis-kriittissä kirjoituksissa Johann Christoph Gottschedia ja ranskalaista kirjallista makusuuntaa vastaan. Breitinger oli perinpohjainen, tarkka oppinut. Hänen pääteoksensa on *Kritische Dichtkunst*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sebastian Brant

**Sebastian Brant** (1457−1521) oli saksalainen oppinut ja kirjailija. Hän tutki Baselin yliopistossa humanistisia tieteitä ja oikeustieteitä ja oli siellä molempien oikeuksien opettajana. Vuodesta 1503 hän oli Strassburgin kaupunginkirjurina ja osallistui kaupungin julkisiin, myöskin valtiollisiin asioihin. Hänen teoksistaan ovat huomattavimmat hänen versionsa Freidankista sekä *[[Das Narrenschiff]]* (1494, 'Narrienlaiva'), joka on satiirinen, moralisoiva runoelma ja kuvaa hölmöjen ja narrien matkaa Narragoniaan. Kertomus esittää lukijalle useita, vaikka hieman yksitoikkoiselta vaikuttavia narrintyyppejä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Liisa Rantanen, *Saksan yhteiskuntaolot myöhäiskeskiajalla Sebastian Brantin kuvaamina*, pro gradu, Helsingin yliopisto, 1967

## Aiheesta muualla
Wilhelm von Braun

**Wilhelm August Detlof von Braun** (1813−1860) oli ruotsalainen novellisti ja runoilija, alkuaan upseeri. Braun oli pilarunoelmien ja satiirien ansiosta suosittu tukholmalaisen keskiluokan runoilija, joskin hänen rohkeasanaisuuttaan vähän arkailtiinkin. Satiireissa, joissa Braun on onnistunein, ilmenee hänen vastenmielisyytensä kaikkea teennäistä yhteiskuntasovinnaisuutta vastaan sekä hänen todellisuudentajunsa. Onnistunein hän on raikkaissa luonnonkuvauksissaan.

## Suomennetut teokset
* *Teiden yhtyessä*, Helsinki: Kirja 1924. Sarja: Helmi-sikermä, n:o 13.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Horia Sima

**Horia Sima** (3. heinäkuuta 1907 Făgăras, Transilvania, Itävalta-Unkari – 25. toukokuuta 1993 Madrid, Espanja) oli romanialainen poliitikko, joka toimi fasistisen Rautakaarti-puolueen toisena ja viimeisenä johtajana vuosina 1938–1941. Hän oli varapääministerinä Romaniaa vuosina 1940–1941 hallinneessa kansallisessa legioonalaishallituksessa, kunnes sotilasdiktaattori Ion Antonescu syrjäytti ja lakkautti Rautakaartin.

Sima oli alun perin lukionopettaja Transilvaniassa. Hän liittyi äärinationalistiseen ja antisemitistiseen Rautakaartiin pian sen perustamisen jälkeen vuonna 1927 ja kohosi puolueen johtajaksi Corneliu Zelea Codreanun vangitsemisen ja kuoleman jälkeen vuonna 1938. Sima pakeni vuonna 1939 Romaniasta Saksaan, mutta palasi seuraavana vuonna. Kuningas Kaarle II:n tehtyä sovinnon Rautakaartin kanssa Sima nimitettiin heinäkuussa 1940 kulttuuriministeriksi Ion Gigurtun hallitukseen. Kaarle II:n luovuttua kruunusta nimitettiin 5. syyskuuta 1940 marsalkka Antonescun johtama ”kansallinen legioonalaishallitus”, jossa Sima oli varapääministerinä. Sima valvoi muun muassa juutalaisten omaisuuden takavarikointia. Tammikuussa 1941 Siman johtama Rautakaarti yritti kaapata vallan Antonesculta. Lyhyen kapinan aikana rautakaartilaiset myös joukkomurhasivat juutalaisia Bukarestissa. Epäonnistuneen kaappausyrityksen jälkeen Rautakaarti tukahdutettiin ja Sima pakeni Saksaan, jossa hänet vangittiin. Antonescun hallinto tuomitsi hänet poissaolevana elinkautiseen vankeuteen kesäkuussa 1941.

Kun Saksalle uskollinen Antonescu syrjäytettiin vallankaappauksella elokuussa 1944 ja Romania vaihtoi puolta toisessa maailmansodassa, saksalaiset asettivat Siman johtaman nukkehallituksen, joka toimi maanpaossa Wienissä. Pakolaishallitus asetettiin 24. elokuuta ja lakkasi toimimasta joulukuussa 1944. Sodan jälkeen Sima asettui asumaan Espanjaan, jossa hän muun muassa luennoi Barcelonan yliopistossa. Romaniassa kansantuomioistuin tuomitsi hänet poissaolevana kuolemaan vuonna 1946. Sima pysyi aktiivisena kansainvälisessä uusfasistisessa liikkeessä ja julkaisi Rautakaartin aatetta sekä Romanian historiaa käsitelleitä teoksia. Vuonna 1951 julkaisemassaan teoksessa *Destinée du nationalisme* hän pyrki ottamaan etäisyyttä fasismiin ja kansallissosialismiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karl Leister

**Karl Leister** (s. 15. kesäkuuta 1937 Wilhelmshaven) on saksalainen klarinetisti.

Leister sai varhaisimman musiikkikasvatuksen isältään, joka myös oli klarinetisti. Hän opiskeli Hanns Eisler -musiikkiyliopistossa vuosina 1953–1956 ja soitti Komische Oper Berlinin orkesterissa vuosina 1957–1959. Vuonna 1959 Leister pääsi Berliinin filharmonikkojen jäseneksi, jona pysyi vuoteen 1993. Vuonna 1986 hän perusti Berliinin solistit -kamarikokoonpanon. Vuonna 1994 hänestä tuli Hanns Eisler -musiikkiyliopiston professori, jona hän toimi vuoteen 2002.

Leisterin ohjelmistoon on kuulunut teoksia muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartilta, Carl Maria von Weberiltä, Louis Spohrilta, Sergei Prokofjevilta, Paul Hindemithiltä, Felix Mendelssohnilta, Max Regeriltä, Gioacchino Rossinilta, Carl Nielseniltä ja Franz Danzilta. Leister on esiintynyt myös  kamarimuusikkona kansainvälisesti useiden johtavien pianistien, jousisoittajien ja laulajien kanssa. Hän on levyttänyt monille levymerkeille, kuten EMI:lle, Deutsche Grammophonille ja BIS:lle.

## Lähteet
Hydriske

**Hydriske** (, ; dem., ’pieni hydria’) on pieni antiikin aikainen hajustepullo. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Hydriske muistutti nimensä mukaisesti muodoltaan pientä hydriaa. Hydriskejä tehtiin paitsi savesta eli keraamisena myös muun muassa lasista. Muoto oli melko harvinainen.

 
Tiedosto:Glass hydriske (perfume bottle) MET DP153385.jpg|Lasinen hydriske, 200-luku eaa.
Tiedosto:Glass hydriske (perfume bottle) MET DP153383.jpg|Lasinen hydriske, 200-luku eaa.


## Lähteet
Kados

**Kados** (, ) on antiikin aikainen keraaminen viini- tai vesiruukku. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Kados on eräs amforoiden tyyppi, ja sitä käytettiin ainakin nesteiden säilyttämiseen. Kadoksessa on leveähkö vartalo, laaja suu ja kaksi pystysuuntaista kädensijaa. Termin käyttö tunnetaan ainakin 500- ja 400-luvuilta eaa.

Roomassa kados (*cadus*) oli myös kreikkalaisten viinien mittayksikkö, joka vastasi kreikkalaista metretestä eli amforeusta, toisin sanoen noin 39,4 litraa, siinä missä roomalaisten viinien mittayksikkö oli roomalainen amfora (*amphora*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kakkabe

**Kakkabe** () on antiikin aikainen keraaminen astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Kakkabe oli jonkinlainen keittoastia. Se tunnetaan pääasiassa kirjallisuudesta Athenaioksen kautta. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.

Kakkaben muotoa ei tunneta täsmällisesti. Se muistutti oletettavasti khytraa ja käyttötarkoituksensa puolesta myös lopasta. Kakkaben tyypeiksi esitetään muun muassa:

 
Tiedosto:Kakkabe - Form a.jpg|Tyypin A kakkaben muoto ulkoa ja sisältä.
Tiedosto:Kakkabe - Form b.jpg|Tyyppi B.
Tiedosto:Kakkabe - Form c1.jpg|Tyyppi C1.
Tiedosto:Kakkabe - Form c2.jpg|Tyyppi C2.
Tiedosto:Kakkabe - Form d.jpg|Tyyppi D.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kalathos (kori)

**Kalathos** () on antiikin aikainen keraaminen tai muusta materiaalista tehty kori. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 

Kalathos on muodoltaan kapea ylös päin levenevä liljamainen kori. Siinä säilytettiin esimerkiksi kehräämätöntä villaa, juustoa, hedelmiä tai kanoja. Kalathoksia kannettiin Demeterille omistetuissa juhlissa. Kalathos-koreista sai nimensä korinttilaisen pylvään kapiteelin samanmuotoinen kalathos-osa.

 
Tiedosto:Kalathos.gif|Kalathoksen muoto ulkoa ja sisältä.
Tiedosto:Attic protogeometric Kalathos Antikensammlung Kiel.jpg|Attikalainen protogeometrinen kalathos, n. 950–900 eaa.
Tiedosto:Street vendor Pan Painter MAN.jpg|Kalathos käytössä. Kuvitusta pelikessä, n. 480–470 eaa.
Tiedosto:Alkaios Sappho Staatliche Antikensammlungen 2416 full.jpg|Attikalainen punakuviokeraaminen kalathos, n. 470 eaa.
Kalathos a decoro geometrico e fitomorfo, da tomba 2 a vico montessori (toritto), V-IV secolo ac ca.jpg|Apulialainen kalathos, 400–300-luku eaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hotel Swan Helsinki

**Hotel Swan Helsinki** on suomalainen draamasarja, jonka tapahtumat sijoittuvat samannimiseen helsinkiläiseen luksushotelliin. Sarjaa on julkaistu C More -suoratoistopalvelussa kaksi tuotantokautta vuosina 2020–2021 ja sen ensimmäinen tuotantokausi on esitetty televisiossa MTV3-kanavalla. Toinen kausi esitettiin televisiossa keväällä 2022.

Sarjan tapahtumat käynnistyvät vastikään avatun uuden hotellin johtajan, Ville Pajarin, katoamisesta, joka lopulta paljastuu murhaksi. Poliisin tutkimuksissa Pajarista paljastuu uusia asioita ja häneltä löytyy kytköksiä useammankin hotellin työntekijän yksityiselämään. Poliisitutkinnan edetessä käy myös ilmi, että useilla heistä olisi saattanut olla halu päästä Pajarista eroon.

Hotel Swanin julkisivua sarjassa esittää Helsingin yliopiston kasvatustieteellisen tiedekunnan rakennus Kruununhaassa Siltavuorenpenkereellä (rakennusta ovat aiemmin käyttäneet psykologian, kognitiotieteen, logopedian, fysiikan sekä anatomian ja fysiologian oppiaineet). Hotellin sisätilat on kuvattu studiossa. Studioon rakennettiin lavasteet perustason hotellihuoneille, sviitille, kylpyhuoneelle, työ- ja neuvotteluhuoneille, hotellin käytäville sekä hotellin aulalle ja aulan parvelle.

## Keskeisissä rooleissa

## Ensimmäinen tuotantokausi
*Hotel Swan Helsingin* kahdeksanosainen ensimmäinen tuotantokausi julkaistiin kokonaisuudessaan 20. helmikuuta 2020 maksullisessa C More -suoratoistopalvelussa. Televisiossa se esitettiin MTV3-kanavalla maalis-huhtikuussa 2020. Kauden käsikirjoituksesta vastasivat Outi Keskevaari, Daniela Hakulinen ja Julia Unhola. Jaksot ohjasivat JP Siili, Ulrika Bengts ja Matti Kinnunen.

### Jaksot

### Sivuosissa

## Toinen tuotantokausi
*Hotel Swan Helsingin* kahdeksanosaisen toisen tuotantokauden julkaiseminen C More -suoratoistopalvelussa alkoi maaliskuussa 2021. Kaudella pääkäsikirjoittajana aloitti Petja Peltomaa. Toisena käsikirjoittajana toimi Tiina Tanskanen. Uudet ohjaajat olivat Samuli Valkama, A.H. Pesonen ja Max Ovaska. Televisiossa toinen tuotantokausi esitettiin MTV3-kanavalla keväällä 2022. 

### Jaksot

### Sivuosissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Hotel Swan Helsinki''-sarja C More -sivustolla 
* Sarjan ensimmäisen tuotantokauden hahmojen, näyttelijöiden ja tekijöiden esittelyt sarjan tiedotteessa
Salus-sairaala

**Salus-sairaala** oli Helsingin Kaivopuistossa osoitteessa Kalliolinnantie 4:ssä vuosina 1929–1983 toiminut yksityinen sairaala. Sen perustivat sisarukset Ida ja Maria Rytkönen (k. 1943).

Rytköset olivat toimineet sairaanhoitajina Helsingissä jo aiemmin. Ensimmäisen gynekologisen Ensi-sairaalan he olivat perustaneet jo vuonna 1901 Kruununhakaan. Sairaala muutti ensimmäisinä vuosinaan useaan kertaan, päätyen lopulta Laivurinkadulle vuonna 1909. Vuonna 1919 sairaala muutti vielä Vuorikatu 22:een oman sairaalan rakennustöiden ajaksi.

Rakennus edustaa arkkitehtuuriltaan 1920-luvun klassismia. Sen on suunnitellut perustajien nuorin sisar, arkkitehti Kerttu Rytkönen. Siinä oli aluksi 50 vuodepaikkaa. Sairaalan erityisaloja olivat synnytykset, kirurgia ja naistensairaudet. Synnytyspaikkoja oli 8-12 ja sairaalassa toimi 12 naistentautien ja synnytysten alan lääkäriä, merkittävimpänä Laimi Leidenius. Vuonna 1930 sairaalassa toimi 50 lääkäriä kaikilta erikoisaloilta. Vuonna 1934 rakennuksen eteen sijoitettiin Emil Cedercreutzin suunnittelema Pekka-koirapatsas, jonka tämä oli suunnitellut oman Pekka-koiransa kuvaksi. Obstetrinen toiminta lopetettiin vuonna 1940.

Ida Rytkönen luovutti sairaalan vuonna 1945 Wihuri-säätiön käyttöön ja toimi ylihoitajana vuoteen 1954 saakka. Vuonna 1947 Rytkösten neljännen sisaren pojasta, sisätautilääkäri Pentti Halosesta tuli sairaalan ylilääkäri. Häntä voidaan pitää Suomen korketasoisen kardiologian isähahmona. ja hänen johdollaan Salus-sairaalasta kehitettiin sydäntautien tutkimuksen yksityinen huippuyksikkö, Wihurin tutkimuslaitos. Saluksessa tehtiin Suomen ensimmäinen sydänkatetrisaatio vuonna 1948 sekä ensimmäiset sydänangiografiat. Sotien jälkeen sairaalan paikkaluku oli 30.

Rakennus toimi sairaalana säätiön alaisuudessa vuoteen 1983 saakka. Vuonna 1985 siitä muokattiin lääketieteellinen tutkimuslaitos, ja vuonna 2013 rakennus remontoitiin toimistoiksi, kun tutkimus siirtyi Biomedicumiiin Meilahteen. Nykyisin rakennuksessa pitävät toimistojaan muun muassa Wihurin rahasto, Suomen Meripelastusseura sekä lukuisat taideinstituutiot.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Uusi, ajanmukainen yksityissairaala Helsinkiin, Helsingin Sanomat, 29.04.1928, nro 117, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Uusi, ajanmukainen yksityissairaala Helsingissä, Helsingin Sanomat, 06.10.1929, nro 270, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Kolmen sisaruksen yhteistyö, Kansan kuvalehti, 01.01.1933, nro 1, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kalyks

**Kalyks** (, ) on antiikin aikainen keraaminen juoma-astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Kalykseja valmistettiin jo pronssikaudella ja myös antiikin aikana. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista. Kreikan kielessä nimi viittaa myös kukan verhiöön.

Kalyks muistuttaa alaosaltaan eräänlaista jalallisen kyliksin ja lakainan välimuotoa. Siinä on kuitenkin yläosassa korkea ja leveä huuli. Kalyks on joskus jalaton ja joskus jalallinen. Kalyksia muistuttava kalykskrateeri on yksi krateerin muoto. 

 
Tiedosto:Chalis.gif|Eräs kalyksin muoto ulkoa ja sisältä.
Tiedosto:Terracotta stemmed calyx MET DP119386.jpg|Jalallinen kalyks, 400-luku eaa.


## Lähteet