open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ilkka Rinne

**Martti Ilkka Miettinen**, iskelmälaulajana taiteilijanimenä **Ilkka Rinne**, (20. huhtikuuta 1934 Hanko – 18. maaliskuuta 2018 Lohja) oli suomalainen laulaja, kuoronjohtaja ja opettaja. 

Kirjoitettuaan ylioppilaaksi 1952 hän valmistui opettajaksi Helsingin Opettajakorkeakoulusta 1956 ja työskenteli luokanopettajana Helsingissä, muun muassa Malmin kansalaiskoulussa (nyk. Ala-Malmin yläaste). Hän toimi myös musiikinopettajana koko opettajan uransa ajan vuoteen 1989 saakka. 

Hän opiskeli laulua ja oopperaa Sibelius-Akatemiassa ja ulkomailla. Hän piti ensikonserttinsa 1965 ja lied-konsertin 1970 Savonlinnan oopperajuhlilla. Laulukilpailuissa hän saavutti Akateemisen mestaruuden 1961, toisen sijan Lappeenrannan laulukilpailussa 1962 sekä ensimmäisen sijan Verdi-kilpailun Suomen-karsinnan miesten sarjassa 1963. Hän oli äänialaltaan tenori.
Kansallisoopperassa Miettinen esitti Giuseppe Verdin  La Traviatan isä Germontia, Wolfgang Amadeus Mozartin Don Giovannia ja  Giacomo Puccinin Toscan Cavaradossia. Tampereen Oopperayhdistyksen vierailuesityksessä hän oli Oskar Merikannon Elinan surman Uolevi. Tampereella hänellä oli myös päärooli Verdin Otellossa ja Straussin operetissa Lepakko.

Hän kuului Suomen Laulupedagogien Liiton ja Suomen Viihdekuoroliiton sekä Yrjö Kilpinen -seuran hallituksiin.

Miettinen menestyi myös iskelmälaulajana. Taiteilijanimellä **Ilkka Rinne** hän levytti Musiikki-Fazerille 77 kappaletta. Hänen ensimmäinen levytyksensä oli ”Lola saa Lola vie”, ja hänen läpimurtonsa oli joulukuussa 1957 levytetty unkarilaiseen kansansävelmään perustuva Toivo Kärjen sovitus ”Rattaanpyörä”. Vuosina 1957-1962 hän levytti 13 Kärjen originaalikappaletta, melkein kaikki Reino Helismaan sanoituksia kuten "Tango sinun kanssasi", "Kaukainen kuin kuu" ja "Kevät Karjalassa" . Viimeksimainitun hän levytti toisen kerran vuonna 1972 oikealla nimellään vain Meri Louhoksen pianosäestyksellä, lisäksi Akseli Kaskelan sanoittaman Kärjen sävellyksen "Päivänkehrä".   

Myöhemmin hän toimi musiikinopettajana Sibelius-Akatemiassa sekä teki musiikinopettajan sijaisuuksia peruskouluissa mm. Riihimäellä. Hänellä oli myös yksityisoppilaita.

Vuonna 2000 hän suoritti yllätysesiintymisen Ilkka Rinteenä Vääksyssä Maarit Niiniluodon järjestämässä Toivo Kärki -konsertissa ja lauloi Kärjen kappaleet "Anna-Liisa", "Onnen maa" ja "Una melodia d'amore", joita ei ollut levyttänyt .

Hänelle myönnettiin director musices-arvonimi vuonna 2007.

## Diskografia
* Unohtumattomat: iskelmiä 50 ja 60-luvulta 2 (levyllä mukana Ilkka Rinne, Per-Erik Förars, Kalevi Korpi ja Johnny Forsell, 1994)

## Lähteet
*  

## Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Martti Miettisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa 30.4.2018
Esa Mäkelä

**Esa Mäkelä** viittaa seuraaviin henkilöihin:

* Ressu Redford, aikaisemmin Reddie Redford, laulaja
* Esa Mäkelä, merikapteeni.
Stoumont

**Stoumont** on Liègen maakunnassa Valloniassa sijaitseva Belgian kunta. Sen asukasluku on 3&nbsp;249 (2015).

Stoumontin alue oli Ardennien taistelun näyttämönä toisessa maailmansodassa 1944.

## Stoumontin kylät

Chevron, La Gleize (sisältäen kylät Cheneux, Monceau, Cour, Moustier, Borgoumont, Moulin du Ruy et La Venne), Lorcé (sisältäen kylän Targnon) ja Rahier (sisältäen kylän Xhierfomont).

## Aiheesta muualla
Stavelot

**Stavelot** on Liègen provinssissa Valloniassa sijaitseva Belgian kunta. Stavelotin asukasluku on 6&nbsp;919 (1. tammikuuta 2014) ja sen pinta-ala on 85,07 neliökilometriä.

## Aiheesta muualla
Eric Djemba-Djemba

**Eric Djemba-Djemba** (s. 4. toukokuuta 1981 Douala) on kamerunilainen jalkapalloilija. Djemba-Djemba oli keskikenttäpelaaja ja pelasi seuratasolla muun muassa Ranskassa, Englannissa, Tanskassa, Israelissa ja Serbiassa.

## Ura
Djemba-Djemba tuli tunnetuksi pelatessaan ranskalaisessa FC Nantesissa 2001-2003. Vuonna 2003 hän siirtyi englantilaiseen Manchester Unitediin, jossa hän ei koskaan onnistunut vakinnuttamaan asemaansa kokoonpanossa, joten hänet myytiin 1,5 miljoonan punnan siirtosummalla Aston Villaan tammikuussa 2005. Hän jäi kuitenkin Villan muiden keskikenttäpelaajien kuten Gavin McCannin tai Steven Davisin varjoon. Hänen spekuloitiin siirtyvän Espanjaan, mutta Villan uusi valmentaja päättikin lainata keskikenttäpelaajansa Burnleylle tammikuussa 2007. Djemba-Djemba ja Aston Villa lopettivat yhteistyönsä keväällä 2007. Nykyään hän pelaa Qatar Sports Clubissa.

Djemba-Djemba esiintyi maajoukkueessa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2002, Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa 2002, missä hän ei kuitenkaan päässyt kentälle, ja Maanosaliittojen cupissa 2003.

## Lähteet
Koomikon kuva

**Koomikon kuva** on vuonna 2002 tehty kaksiosainen henkilökuva Spede Pasasesta. Dokumentit sisältää runsaasti Speden läheisten, ystävien ja työtovereiden haastatteluja ja näytteitä Speden elokuvista ja viihdeohjelmien sketseistä. Ohjelmat MTV3-kanavalle suunnitteli ja toteutti Päiviö Pyysalo.

Dokumentin ensimmäinen osa esitettiin 20. tammikuuta 2002 vajaa puoli vuotta Pasasen kuolemasta. Ohjelma keräsi 1 662 000 katsojaa  television ääreen. Keväällä 2002 Pyysalo etsi lehti-ilmoituksen avulla Speden koulukavereita ja muita ihmisiä kertomaan muistoja ja kommentteja Spedestä. Toisen osan haastattelut kuvattiin Kuopion torilla. Ensimmäinen osa esitettiin uusintana 7. syyskuuta 2002, jolloin tuli kuluneeksi tasan vuosi Pasasen kuolemasta. Toinen osa esitettiin seuraavana päivänä. Ensimmäinen osa esitettiin uusintana kahdessa osassa helmikuussa 2007.

## Lähteet
Steven Davis

**Steven Davis** (s. 1. tammikuuta 1985 Ballymena, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka pelaa Skotlannin Valioliigan Rangersissa. Hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja.

Hän debytoi Aston Villassa 18. syyskuuta 2004 ottelussa Norwich Cityä vastaan, kun hän tuli vaihdosta Nolberto Solanon tilalle. Kaudella 2005–2006 hänet valittiin Aston Villan kauden pelaajaksi. Tuolloin hänestä povattiin uutta Frank Lampardia. Kaudella 2006–2007 Davisin vastuu väheni uuden valmentajan, Martin O'Neillin myötä. Hän siirtyi Aaron Hughesin kanssa Fulhamiin neljällä miljoonalla punnalla. Tammikuussa 2008 hän siirtyi lainasopimuksella pelaamaan Rangersiin. Hän sai Rangersiin pysyvän sopimuksen elokuussa 2008 ja pelasi siellä heinäkuulle 2012, jolloin siirtyi Southamptoniin.

Pohjois-Irlannin maajoukkueessa Davis debytoi ottelussa Kanadaa vastaan 9. helmikuuta 2005. Hänestä tuli Pohjois-Irlannin nuorin kapteeni Uruguayta vastaan pelatussa ottelussa 21. toukokuuta 2006. Vuonna 2017 hänestä tuli kolmas yli sata maaottelua pelannut pohjoisirlantilaismies.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Jason McCartney

**Jason McCartney** (s. 3. syyskuuta 1973) on yhdysvaltalainen maantiepyöräilijä.

Vuonna 1999 ammattilaisuransa aloittanut McCartney menestyi lähinnä Yhdysvalloissa järjestetyissä kilpailuissa. Hän voitti Gateway Cup -kilpailun vuonna 2001, Tour of Kansas Cityn 2002 sekä Joe Martin -etappikilpailun 2003. Seuraavana vuonna hän oli paras Georgian ympäriajon neljännellä etapilla ja mäkikilpailussa sekä voitti Yhdysvaltain maantieajon olympiakarsinnat. Vuonna 2005 hän oli kolmas GP San Francisco -ajossa.

Vuonna 2006 McCartney voitti toistamiseen Georgian ympäriajon mäkikilpailun. Seuraavana vuonna hän sijoittui kolmanneksi Kalifornian ympäriajossa sekä saavutti uransa suurimman voiton Espanjan ympäriajon 14. etapilla. Vuonna 2009 hän voitti Kalifornian ympäriajon mäkikilpailun ja 2012 Portugalin ympäriajon kuudennen etapin. Hän lopetti ammattilaisuransa 2013.   

## Lähteet
*Jason McCartney trap-friis-tietokannassa 
*Profiili www.cyclingarchives.com-sivustolla 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Profiili Discovery Channel -tallin sivustolla
Malmedy

**Malmedy** on Liègen provinssissa Valloniassa sijaitseva Belgian kaupunki. Se kuuluu Belgian ranskankieliseen osaan. Malmedyn asukasluku on 11&nbsp;943 (1. tammikuuta 2008).

Vanhoissa lähteissä kaupungin nimi kirjoitetaan Malmédy, sillä tämä muoto lisättiin tarkoituksellisesti, kun alue oli osa Preussia ja Saksaa. Kaupungin virallinen verkkosivusto kirjoittaa nimen muodossa "Malmedy", ilman akuuttimerkkiä e-kirjaimen päällä. Kaupungilla on nykyisin poliittinen itsehallinto, ja se kuuluu Belgian itäisiin kantoneihin yhdessä Waimesin ja saksankielisten kuntien kanssa.

Toisen maailmansodan aikana kaupungin alueella Baugnez’n risteyksessä saksalaiset SS-miehet teloittivat amerikkalaisia sotavankeja joulukuussa 1944. Tapaus on nimetty paikkakunnan mukaan Malmedyn verilöylyksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin kotisivut
Rehovot

**Rehovot** (hepr. רְחוֹבוֹת‬) on kaupunki Israelin Keski-Israelin hallintoalueella. Rehovotin juutalaisen siirtokunnan perustivat Puolasta saapuneet siirtolaiset vuonna 1890, ja vuoden 2018 lopussa kaupungin asukasluku oli 141&nbsp;579. Kaupungissa sijaitsee esimerkiksi Weizmannin tiedeinstituutti ja Heprealaisen yliopiston maataloudenlaitos.

## Historia

Rehovot perustettiin vuonna 1890. Sen nimi tarkoittaa väljyyttä ja se on viittaus ensimmäiseen Mooseksen kirjan kohtaan 26:22:Sitten hän siirtyi sieltä pois ja kaivatti vielä uuden kaivon, eikä siitä enää syntynyt riitaa. Sen nimeksi tuli Rehobot, sillä Iisak sanoi: »Nyt Herra on antanut meille väljästi tilaa, niin että voimme levitä laajalle tässä maassa.»Rehovotin ensimmäiset asukkaat olivat juutalaisia siirtolaisia Puolasta ja maa siirtokunnan perustamista varten ostettiin Rehovotin alueen maat omistaneelta vauraalta arabikauppiaalta. Maan oston rahoitti Menuhah ve-Nahalah -ryhmä ja tarkoituksena oli perustaa monia muita siirtokuntia tukeneesta Edmond de Rotchildista itsenäinen moshavah. Paikalla viljeltiin ensin rypäleitä ja manteleita, mutta 1900-luvun alussa siirryttiin sitrushedelmiin. Vuonna 1914 sen asukasluku oli 955 ja uusia muuttajia oli tullut esimerkiksi Jemenistä.

Rehovot alkoi kasvaa nopeasti ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Siitä tuli hallinnollisesti kylä vuonna 1922 ja Jewish Agency siirsi maatalouden tutkimusasemansa kylään vuonna 1932. Asemasta tuli myöhemmin Heprealaisen yliopiston maataloudenlaitos. Chaim Weizmann perusti puolestaan kaupunkiin nykyisen Weizmannin tiedeinstituutin edeltäjän vuonna 1934. Sitrukset olivat pitkään pääasiallinen tulojen lähde, mutta niiden perässä alkoi lopulta tulla myös teollisuutta, joka liittyi usein sitrusten jalostamiseen. Vuonna 1948 kaupungin asukasluku oli noin 9&nbsp;000 ja vuonna 1953 23&nbsp;000. Teollisuuden merkitys korostui sittemmin etenkin Ashdodin sataman avaamisen jälkeen.

## Väestö
Rehovotin asukasluku vuoden 2018 lopussa oli 141&nbsp;579.

Rehovotin teollisuus on monimuotoistunut, mutta se on edelleen yksi Israelin sitrushedelmien pakkauksen keskuksista. Kaupungissa on myös kemikaaliteollisuutta, sekä eri tiede- ja tutkimuslaitoksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin verkkosivusto
MARRS

**M|A|R|R|S** oli brittiläinen elektronista musiikkia esittävä yhtye. Yhtye tuli kuuluisaksi vuonna 1987 julkaistuaan ”Pump Up the Volume” -kappaleensa. Single nousi listaykköseksi useissa maissa. Suomessa kappale tuli tunnetuksi myös *[[Pulttibois]]*-sketsisarjan tunnuskappaleena vuosina 1990–1991.
Trois-Ponts

**Trois-Ponts** on Liègen maakunnassa Valloniassa sijaitseva Belgian kunta. Se kuuluu Belgian ranskankieliseen osaan. Trois-Pontsin asukasluku on 2&nbsp;550 (1.1.2015). Trois-Ponts sijaitsee Amblève- ja Salmjokien yhtymäkohdassa.

## Aiheesta muualla

*Kunnan kotisivut
Vilho Pikkarainen

**Vilho Antero Pikkarainen** (12. helmikuuta 1918 Rovaniemi – 20. toukokuuta 1974 Ylitornio) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 174. Hän oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta. Siviilielämässä hän toimi työnjohtajana Kemi Oy:ssä.

Hän osallistui talvisotaan Raatteessa ja Pitkärannassa, jossa hän haavoittui 16. tammikuuta 1940. Jatkosodan aikana joukkueen varajohtajana 21. Prikaatissa toiminut Pikkarainen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä ylikersantti.

## Mannerheim-ristin perustelut
”*Ylipäällikkö on pvm:llä 21.12.44 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi kersantti Vilho Pikkaraisen.*

*Kersantti Pikkarainen toimi hyökkäysvaiheen aikana jääkärijoukkueen ryhmänjohtajana suorittaen jo tällöin useita erittäin vaikeita partioretkiä vihollisen selustaan ja tuoden arvokkaita tietoja. Kesällä 1942 Seesjärven länsipuolisessa maastossa käydyissä korpitaisteluissa, jotka johtivat vihollisen 1. Sissiprikaatin tuhoon, hänen erinomaiset partioimislahjansa vasta pääsivät täysiin oikeuksiinsa. Partioiden jatkuvasti leveälle alueelle ryhmittyneen vihollisen keskellä aiheutti kersantti Pikkarainen sille tuntuvia tappioita hyökätessään eri kohdista sen leiripaikoille. Taistelun eräässä vaiheessa yritti vihollinen motittaa osan joukostamme. Kersantti Pikkarainen huomasi kuitenkin sen aikeet palatessaan partioretkeltä ja iski ryhmällään reippaasti vihollisen selkään estäen siten sen aikeet. 16.3.44 toimi kersantti Pikkarainen iskuryhmän johtajana Leppäjoen lohkolla. Tällöin hän vihollisen asemissa otti vangin lyömällä tätä pampulla päähän. Apuun rientäneet viholliset hän tuhosi konepistoolillaan. 23.6.44 Saravaaran taisteluiden aikana onnistui vihollisen n. 50-miehisen partion tunkeutua selustaamme. Syntyneessä taistelussa kersantti Pikkaraisen johtama joukkue pakotti sen vetäytymään erääseen metsäsaarekkeeseen. Tämän jälkeen hän järjesti osan miehistään sitomaan rintamassa ja pääosalla teki yllättävän hyökkäyksen vihollisen selustaan. Yllätys oli niin täydellinen, ettei vihollinen ehtinyt tehdä vastarintaa juuri nimeksikään, vaan antautui melkein heti. Kesän 1944 raskaissa viivytystaisteluissa partioi kersantti Pikkarainen jatkuvasti erittäin suurella menestyksellä. Niinpä hän 26.7.44 Siikavaaran maastossa ryhmineen ryömi useita satoja metrejä avonaiselle suolle, koska muualta ei päässyt lähelle kohdetta. Tehtävänsä suoritettuaan johti hän partionsa kapeasta raosta vihollisen varmistuksen läpi, ui verraten leveän joen yli tuoden johdollemme erittäin tärkeän tiedon. 1.8.44 hyökättäessä Viikulanvaaraan valtasi kersantti Pikkaraisen johtama puolijoukkue mm. kolme kuorma-autoa. Myöhemmin kun joukkomme oli vihollisen kovan painostuksen takia vetäydyttävä hieman kävi kersantti Pikkarainen vihollisen kiivaasta tulesta huolimatta tuhoamassa nämä välimaastoon jääneet autot*.”

## Lähteet
* 

### Viitteet
Ian Carmichael

**Ian Carmichael** (18. kesäkuuta 1920 – 5. helmikuuta 2010) oli englantilainen näyttelijä. 

Carmichael syntyi Hullissa, Yorkshiressä. Hän esiintyi jo 1950-luvulla useissa brittiläisissä klassikkoelokuvissa, joiden joukkoon lukeutuvat *[[Alokas liemessä]]* (1956), *[[Hätä ei lue lakia (vuoden 1957 elokuva)|Hätä ei lue lakia]]* (1957) ja *[[Viikunanlehtiä ja lakkoilua]]* (1959). Vuonna 1960 hänellä oli rooli elokuvassa *[[Veijareitten koulu]]*.

Pian Ian Carmichael sai huomattavaa mainetta myös televisionäyttelijänä. Hänet muistetaan muun muassa Bertie Woosterina ja lordi Peter Wimseynä. Vuosina 1970–1971 hän oli *Bachelor Father* -sarjan tähti; yhä vanhoilla päivillään hän esitti vakituisia osia muun muassa *[[Kyläsairaala]]ssa* vuosina 2003–2006. Hänestä tehtiin OBE (*Officer of the Order of British Empire*) vuonna 2003.

Carmichael oli vuosina 1943–1983 naimisissa Sheila Pyman Macleanin kanssa. Parille syntyi kaksi lasta. Vaimon kuoltua Carmichael solmi vuonna 1992 seuraavan avioliittonsa kirjailija Kate Fentonin kanssa. Carmichaelin myöhempiin elokuvarooleihin lukeutuu osa vuoden 1971 elokuvassa *[[7 kuolemansyntiä]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Judd Apatow

**Judd Apatow** (s. 6. joulukuuta 1967 Syosset, New York) on yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. Hän on tehnyt työtä sekä elokuvien parissa että televisioon.

Syntyjään amerikanjuutalainen Apatow perusti vuonna 1999 oman Apatow Productions -yhtiönsä. Hänet on palkittu vuonna 1993 Emmy-palkinnolla. Hän on ollut vuodesta 1997 naimisissa Leslie Mannin kanssa ja saanut kaksi lasta. 

Ehkä parhaiten Judd Apatow on tullut tunnetuksi komedioillaan, joiden joukkoon lukeutuu hänen käsikirjoittamansa ja ohjaamansa *[[40 v. ja neitsyt]]* (2005). Hänen tuottamiaan ovat muiden muassa *[[Sähköputkimies]]* (1996) ja *[[Uutisankkuri: Ron Burgundyn legenda]]* (2004).

Apatowin ohjauksiin lukeutuu *[[Paksuna]]* (2007), joka oli menestys sekä kriitikkojen keskuudessa että kaupallisesti, mutta joutui kirjailija Rebecca Ecklerin plagiointisyytteiden kohteeksi. 

## Filmografia
### Elokuvat
* *[[40 v. ja neitsyt]]* (*The 40-Year-Old Virgin*, 2004)
* *[[Paksuna]]* (*Knocked Up*, 2007)
* *[[Funny People]]* (2009)
* *[[This Is 40]]* (2012)
* *[[Ihan yössä]]* (*Trainwreck*, 2015)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Aarre Voutilainen

**Aarre Alfred Voutilainen** (27. syyskuuta 1919 Leppävirta – 10. huhtikuuta 2000 Leppävirta) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari. Ritariksi hänet nimitettiin 19. marraskuuta 1941 numerolla 36. Sotilasarvoltaan Voutilainen oli nimityshetkellä alikersantti, mutta hänet ylennettiin välittömästi 2. luokan Mannerheim-ristin myöntämisen jälkeen kersantiksi. Voutilainen toimi siviilielämässä maanviljelijänä.

## Toinen maailmansota

Enemajoen taistelussa 6. syyskuuta 1941 Voutilainen tuhosi konepistoolilla kymmeniä vihollisia, haavoittuen itse taistelussa. Myöhemmin hän vapaaehtoisena partionjohtajana neljä eri kertaa tunkeutui syvälle vihollisen selustaan ja tärkeisiin keskuksiin ja toi palatessaan komppaniansa etenemistä suuresti edistäviä tietoja.

Aarre Voutilainen osallistui ylipäällikkö Mannerheimin 75-vuotispäivän viettoon 4. kesäkuuta 1942. Voutilainen pääsi kättelemään Adolf Hitleriä ja ruokailemaan marsalkka Mannerheimin salonkivaunussa. Maanviljelijä Voutilainen oli raitis mies ja tilasi ruokajuomaksi maitoa, kun ”herrat” joivat konjakkia.

## Esitys Vapaudenristin 1. luokan Mannerheim-ristin ritariksi
Voutilaisesta tekee historiallisen Mannerheim-ristin ritarin se, että hänelle esitettiin Vapaudenristin 1. luokan Mannerheim-ristiä ainoana miehistöön kuuluvana sotilaana. Kenraali Erik Heinrichs puolsi esitystä, jossa mainitaan Voutilaisen pelastaneen 8. joulukuuta 1941 tulvaveden saartamana olleen komppanian päällikön ja kaksi oman komppanian miestä uiden kolme kertaa jäisen tulvaveden yli, joka kerta tuoden kohmettuneita asetovereitaan pois pelastaen täten tällä sankariteollaan komppanian päällikkönsä ja kaksi aseveljeään varmasta kuolemasta. "*Teko suoritettiin 30 asteen pakkasessa komppanian muiden miesten katsellessa, kuinka Mannerheim-ristin ritari, jolla jo ennestään on sotilaskunniaa tarpeeksi, täysin altruistisesti kolmasti osoittaa, ettei hänessä ole annettu suuri tunnustus mennyt väärään mieheen*" – lainaus Erik Heinrichsin puoltamasta esityksestä.Heinrichsin puoltamassa esityksessä lukee myös, että kersantti Voutilainen on sotilasarvoonsa, virka-asemaansa ja ikäänsä sekä saamaansa sotakoulutukseen nähden joutunut suorittamaan taistelutehtäviä, jotka säännöllisesti annetaan upseereille ja vaikuttanut niiden onnistuneilla suorituksilla sekä suoranaisesti että välillisesti jopa operatiivisiin saavutuksiin. Esitystä ei kuitenkaan lopulta hyväksytty.
## Sotien jälkeen
Aarre Voutilainen toimi maanviljelijänä omalla maatilallaan Leppävirralla vuosina 1945–78. Hänet ylennettiin vääpeliksi 6. joulukuuta 1968. Vuonna 1978 hänet nimitettiin Leppävirran Kunnia-ammattilaiseksi. Hän toimi kotikuntansa kunnanvaltuustossa yli kaksi vuosikymmentä.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Muistolaatta Leppävirralla 
* Mannerheim-ristin ritarien säätiön sivut
* Puolustusvoimien SA-kuva-arkisto. Voutilainen Hitleriä kättelevästä kaksi vasemmalle.
Veikko Saarelainen

**Veikko Saarelainen** (13. syyskuuta 1919 Kontiolahti – 26. joulukuuta 1968 Pielisjärvi) oli Mannerheim-ristin ritari numero 37. Jääkäripataljoona 3:n konekiväärikomppaniassa konekivääriampujana toiminut Saarelainen tuhosi Salmin ja Tulemajärven tienhaarassa 27. heinäkuuta 20 vihollisen kuorma-autoa ja niiden mukana tulleen jalkaväkikomppanian. Hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 19. marraskuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä korpraali. Saarelainen työskenteli ennen sotaa maanviljelijänä, ja sotien jälkeen muun muassa myymälänhoitajana. Hän oli mukana perustamassa Lieksan Rintamamiesveteraaniyhdistystä ja toimi Mannerheim-ristin ritarien säätiön säädekirjan allekirjoittajana 1954.

## Mannerheim-ristin perustelut
”*Ylipäällikkö on pvm:llä 19.11.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi jääkäri Veikko Saarelaisen.*

*Jääkäri Saarelainen joutui taistelussa 27.7.41 [Salmin ja Tulemajärven tienhaarassa] konekivääriautoineen vihollisautojen täydelleen yllättämäksi. Hän asetti konekiväärinsä keskelle maantietä ja tuhosi sillä kuusi kuorma-autoa. Samalla saapui Salmista päin paikalle neljätoista muuta vihollisen kuorma-autoa käsittävä kolonna, useat autot täynnä sotilaita. Haavoittuneena jääkäri Saarelainen suuntasi nyt konekiväärinsä suihkut näitä kohden ja tuhosi kaikki neljätoista autoa sekä huomattavan osan niissä olleista sotilaista. Avattuaan täten itselleen tien, jääkäri Saarelainen jatkoi sisukkaasti matkaansa. Sairaalasta palattuaan hän on toiminut taitavana ja rohkeana konekivääriampujana*.”

## Lähteet
* 

### Viitteet
Juha-Pekka Hytönen

**Juha-Pekka Hytönen** (s. 22. toukokuuta 1981 Jyväskylä) on uransa lopettanut suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

## Ura
### Seurajoukkueissa
Hytönen aloitti jääkiekkoilun JYP:n C- ja B-nuorten joukkueissa. Kaudella 2000–2001 JYP nosti Hytösen juniorijoukkueestaan SM-liigajoukkueeseen. Kahden liigakauden jälkeen Hytönen siirtyi kaudeksi 2002–2003 hakemaan vauhtia uraansa Mestiksen Jukureista. Jukureissa Hytönen pääsi kauden päätteeksi juhlimaan Mestiksen mestaruutta. Hytösestä tuli JYPin kapteeni lokakuussa 2006, kun edellinen kapteeni Tommi Kovanen vaihtoi yllättäen seuraa. Kaudella 2008–2009 Hytönen voitti JYP:issä Suomen mestaruuden.

Hytönen kirjoitti tammikuussa 2010 JYPin kanssa mallia mallia 1+1+2 olleen jatkosopimuksen vuoteen 2014 saakka. Ensimmäisen kauden Hytönen pelaisi varmuudella JYPissä, mutta ensimmäisen ja toisen kauden jälkeen Hytösellä oli mahdollisuudet siirtyä ulkomaille. Jos Hytönen ei olisi siirtynyt viimeistään 2012 ulkomaille sopimus olisi jatkunut automaattisesti vuoteen 2014 asti. Hytösen jatkaessa ulkomailla useamman vuoden sopimuksen kaksi viimeistä vuotta mitätöityisivät. Hytönen pelasikin JYPissä kevääseen 2012, jolloin Hytönen voitti joukkueessa toisen Suomen mestaruutensa. Kaudelle 2012–2013 hän käytti KHL-optionsa ja teki vuoden sopimuksen KHL-joukkue Amur Habarovskin kanssa. Hän pelasi Amurissa yhden kauden, jonka jälkeen hän siirtyi Sveitsiin.

Kaudeksi 2016–2017 Hytönen palasi JYPiin nelivuotisella sopimuksella. Hänet nimettiin myös joukkueen kapteeniksi. Elokuussa 2020 Hytönen siirtyi JYPistä Itävaltaan EHC Linzin joukkueeseen. Kaudella 2021–2022 Hytönen pelasi JYPissä yhden ottelun sopimuksella viimeisen pelinsä. Ottelu pelattiin 25. helmikuuta 2022.

### Maajoukkueessa

Vuonna 1999 Hytönen valittiin Suomen alle 18-vuotiaiden maajoukkueeseen ja seuraavana vuonna alle 20-vuotiaiden maajoukkueeseen.

Hytönen on edustanut Suomea maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 2009, 2010, 2013 ja 2015.

## Tilastot

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet
Eino Wenäläinen

**Eino Edvin Wenäläinen** (1. maaliskuuta 1921 Turku – 10. heinäkuuta 1997 Vaasa) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 38. Jääkäripataljoona 4:ssä konepistoolimiehenä palvellut Wenäläinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 19. marraskuuta 1941. Sotilasarvoltaan hän oli nimityshetkellä korpraali. Alikersantiksi hänet ylennettiin 26. toukokuuta 1942.

Siviilielämässä hän työskenteli rakennusmiehenä ja koneenasentajana. Hän työskenteli mm. rakennustyömailla Vaasassa vuosina 1946–69, sekä koneasentajana Etelä-Pohjanmaalla vuosina 1969–86. Hän oli myös Vaasan Reservinaliupseerien perustajajäsen ja kunniajäsen.

## Mannerheim-ristin ritariksi
”Ylipäällikkö on pvm:llä 19.11.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi korpraali Eino Edvin Venäläisen.

*Korpraali Venäläinen on erikoisen rohkeana konepistoolimiehenä suorittanut monia menestyksellisiä tekoja. Taistelussa 21.7.41 [Salmissa] hän tuhosi vihollisen täydellisesti miehittämän kuorma-auton ainoankaan vihollisen pääsemättä pakoon. Uhkarohkeasti hän 24.7.41 kiersi [Kaukojärvellä] vihollisen konekivääripesäkkeen taakse, tuhosi siinä olleet viholliset ja kantoi haavoittuneen toverinsa aivan vihollisasemien edestä ja kiivaasta tulesta huolimatta turvaan omalle puolelle. Taistelussa 5.9.41 [Ilinskoessa] tuhosi käsikranaateilla viholliskorsun koko miehistön. Korpraali Venäläinen on kaikissa tilanteissa osoittautunut esimerkillisen urheaksi, innokkaaksi ja tehtävissään omantunnontarkaksi*.”

## Lähteet
*

### Viitteet
Yrjö Tamminen

**Yrjö Alfons Tamminen** (26. huhtikuuta 1921 Kalvola – 12. heinäkuuta 1943 Kuuttilahti) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 39. Mannerheim-ristin ritariksi hänet nimitettiin 19. marraskuuta 1941. Alikersantti Tamminen katosi jatkosodassa 12. heinäkuuta 1943 Kuuttilahdessa.

Panssarintorjuntatykin johtajana 1. Jääkäriprikaatissa toiminut Tamminen tuhosi vihollisen suorasuuntaus- ja ilmatorjunta-aseita, raivaten tietä hyökkääville suomalaisjoukoille.

Siviilielämässä hän oli työskennellyt lasitehtaan työmiehenä. Hänen vanhemmat olivat asemamies Alfons Tamminen ja Olga Elisabeth Björklund.

## Mannerheim-ristin ritariksi
Yrjö Tamminen nimettiin Mannerheim-ristin ritariksi ylipäällikön päiväkäskyllä 19. marraskuuta 1941 seuraavalla saatteella:

”*Ylipäällikkö on pvm:llä 19.11.41 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi alikersantti Yrjö Alfons Tammisen.*

*Tykinjohtajana alikersantti Tamminen vei tykkinsä [Petäjäselässä] 23.9.41 tuliasemaan 150 metrin etäisyydelle suorasuuntausasemissa olevasta vihollisen tykistöstä, johon kuului lukuisia tykkejä ja neliputkinen it.-konekivääri. Vihollisen kiivaasta lähitulesta huolimatta alikersantti Tamminen, esimerkillään alaisiaan rohkaisten, pakotti tykkinsä tulella viholliset pakoon tykeiltään, jolloin omat hyökkäysvaunut ja jääkärit pääsivät murtautumaan vihollisen asemiin. Myöhemmin oli alikersantti Tamminen samassa taistelussa tykkeineen tuhoamassa sivummalla sijainneen vihollisen it.-konekiväärin miehistöä.*

*Taistelussa 24.9.41 aiheutti alikersantti Tamminen tykkeineen eräälle viholliskomppanialle [Äänisjärven rannalla] huomattavia tappioita. Hyökkäyksessä 27.9.41 hän eteni tykkeineen etulinjaan, väliin sen eteenkin, ja tuhosi tuliasemaan parhaillaan ajavan vihollistykin*.”

## Lähteet
*

### Viitteet
Gimme More

"**Gimme More**" on yhdysvaltalaisen poplaulajan Britney Spearsin kappale. Se julkaistiin *[[Blackout (Britney Spearsin albumi)|Blackout]]*-albumin ensimmäisenä singlenä lokakuussa 2007.

## Musiikkivideo
Kappaleen musiikkivideon on ohjannut Jake Sarfaty. Video kuvattiin Los Angelesin keskustassa sijaitsevassa varastorakennuksessa heinä–elokuussa 2007. Musiikkivideon maailmanensi-ilta oli Yhdysvaltain iTunes Music Storessa 5. lokakuuta 2007. Televisiossa sen ensi-ilta oli 7. lokakuuta 2007 kanadalaisella MuchMusic-televisiokanavalla. Kappaleen musiikkivideo aiheutti kohua Spearsin strippauskohtauksen vuoksi, ja video joutuikin sensurointiin. Sensuroimatonta musiikkivideota saa näyttää Yhdysvalloissa vain öisin.

## Listasijoitukset
"Gimme Moresta" tuli Spearsin toiseksi suurin hitti Yhdysvalloissa. Vain esikoisingle "Baby One More Time" menestyi listalla paremmin. "Gimme More" pysyi kaksi viikkoa singlelistan sijalla kolme, minkä jälkeen se alkoi pudota listalla alemmas. Britanniassa kappale nousi ainoastaan nettilatauksilla listasijalle kolme.

"Gimme More" saavutti Yhdysvalloissa platinalevyyn oikeuttavan myyntimäärän helmikuussa 2008.

## Lähteet
Petollinen on ihmissydän

**Petollinen on ihmissydän** () on vuonna 2004 ilmestynyt draamaelokuva, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Asia Argento. Elokuva perustuu JT LeRoyn (oik. Laura Albert) samannimiseen kirjaan. Argento esittää itse naispääosaa.

## Tarina

Elokuva kertoo 7-vuotiaasta Jeremiahista, joka viedään väkisin kasvattivanhemmiltaan. Hänen biologinen äitinsä, Sarah on tullut täysi-ikäiseksi ja ottaa poikansa luokseen asumaan. Sarah käyttää huumeita, myy itseään ja kohtelee lastaan huonosti. Jeremiah haluaisi takaisin kotiinsa, mutta Sarah pelottelee pojan uskomaan, etteivät kasvattivanhemmat halunneet häntä takaisin. Jeremiah päättää karata, mutta jää kiinni ja joutuu takaisin äitinsä luo. Sarahin alati vaihtuvat miesystävät hakkaavat ja käyttävät poikaa seksuaalisesti hyväkseen. Sarahin jättämä Emerson raiskaa Jeremiahin kostoksi Sarahille. Jeremiah joutuu sairaalaan ja lasten psykologille. 

Myöhemmin Jeremiah pääsee isovanhempiensa hoiviin. Isovanhemmat ovat kiihkouskovaisia ja johtavat uskonnollista kulttia, jossa Jeremiah joutuu lukemaan Raamattua sekä tekemään katumusharjoituksia. Kultissa asuu myös hänen enonsa Aaron, joka pitää siskoaan syntisenä. Aluksi Aaron kiusoittelee Jeremiahia, mutta myöhemmin heistä tulee ystäviä. 

Kolmen vuoden kuluttua Jeremiah saarnaa kadulla Jeesuksesta ja tapaa Sarahin, joka ottaa pojan taas mukaansa vuosien erossaolon jälkeen. Tästä alkaa päihteiden ja rekkakuskien värittämä kiertolaiselämä pitkin Amerikan rekkaseisakkeita. 

## Näyttelijät

## Arvioita
*Turun Sanomien* Tapani Maskulan mielestä *Petollinen on ihmissydän* on karkea ja teknisesti kömpelö halvan budjetin filmi, jonka ulkokohtainen henkilöohjaus ei tarjoa samastumispintaa. Käsikirjoittajan ja ohjaajan rooleissa siedettävä Asia Argento pilaa Maskulan mielestä elokuvan vähäeleisen vilpittömyyden räikeällä näyttelijäntyöllään.

*Elitisti*-elokuvasivuston Ilja Rautsi taas kehui Argenton roolisuoritusta ”villin luontevaksi”, kuin luonnonvoimaksi. Kerronnaltaan elokuva on hänestä energinen eikä sorru missään vaiheessa sentimentaalisuuteen tai demonisointiin, vaan antaa tekojen puhua puolestaan.

## Lähteet
Toivo Häkkinen

**Toivo Nikodemus Häkkinen** (9. toukokuuta 1904 Leivonmäki – 15. toukokuuta 1944 Viipuri) oli Mannerheim-ristin ritari numero 46. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 14. tammikuuta 1942. Sotilasarvoltaan Häkkinen oli majuri.

Häkkinen kuoli jatkosodassa 13. sotasairaalassa. Hänet on haudattu Leivonmäelle.

## Lähteet
* Hurmerinta, Ilmari ja Viitanen, Jukka: Suomen puolesta, Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945, Gummerus: Jyväskylä 2004 .

### Viitteet
Jouko Hynninen

**Jouko Untamo Hynninen** (21. elokuuta 1907 Jäppilä – 5. marraskuuta 1983 Mikkeli) oli suomalainen kenraalimajuri ja Mannerheim-ristin ritari numero 47 (14.1.1942). Ritariksi nimitettäessä hän oli sotilasarvoltaan majuri.

Hynninen kävi reserviupseerikurssi 20:n vuonna 1931 ja Kadettikoulun 16. kadettikurssin 1932–1934. Hynninen toimi jo ennen sotaa nuorempana upseerina Jääkäripataljoona 3:ssa ja talvisodassa komppanianpäällikkönä. Jatkosodan ja Lapin sodan ajan Hynninen toimi Jääkäripataljoona 3:n komentajana. Mannerheim-ristin ritariksi hänet nimitettiin jatkosodan hyökkäysvaiheen jälkeen 14. tammikuuta 1942. Hän haavoittui sodan aikana kahdesti: 13. heinäkuuta 1941 Jalovaarassa sekä 13. heinäkuuta 1944 Vuosalmella. 

Sodan jälkeen Hynninen jatkoi vielä vuoteen 1946 JP 3:n komentajana. 1946–1949 hän toimi JR 7:ssä ja 1949–1952 JR 9:ssä pataljoonankomentajana. 1952–1955 hän palveli 6. prikaatissa. Hynninen komensi Savon prikaatia 1955–1965. Uransa päätteeksi hän toimi Kymen sotilasläänin komentajana 1965–1966 ja Sisä-Suomen sotilasläänin komentajana 1966–1967. 

Poikkeuksellisen hänen kenraalimajurin arvostaan tekee se, että hän ei ollut suorittanut Sotakorkeakoulua, joka edellytettiin kenraalikuntaan ylennettäviltä henkilöiltä. 

## Lähteet
* 
* Hurmerinta, Ilmari ja Viitanen, Jukka: *Suomen puolesta, Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945*, Gummerus: Jyväskylä 2004 .
* Joppe Karhunen: *Taistelujen miehet*, WSOY: Porvoo 1972 .
* Mannerheim-ristin ritarit

### Viitteet
Teppo Hirvi-Kunnas

**Teppo Taneli Hirvi-Kunnas** (joissain lähteissä Hirvikunnas) (4. kesäkuuta 1919 Puumala – 10. maaliskuuta 1942 Vasilitskajan saari, Ääninen) oli Mannerheim-ristin ritari numero 53. Mannerheim-ristin ritarin arvon hän sai 20. huhtikuuta 1942. Sotilasarvoltaan Hirvi-Kunnas oli kornetti. Hirvi-Kunnas oli postuumi ritari, sillä hän kaatui Vodlajoen taakse tehdyllä partioretkellä ennen nimitystään ritariksi. Ruumis jäi kentälle.

Teppo Hirvi-Kunnaksen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Jaakko Henrik Hirvi-Kunnas ja Kanerva Maria Lovisa Kunnas. Hirvi-Kunnas kävi koulunsa Töölön yhteiskoulussa ja Tehtaanpuistoin yhteiskoulussa. Hän kuului Helsingin ratsuväkisuojeluskuntaan vuosina 1938–1940.

Hirvi-Kunnaksen veli, luutnantti Timo Hirvi-Kunnas haavoittui Krivillä 7. joulukuuta 1943 ja menehtyi kenttäsairaalassa. Timo ja Teppo Hirvi-Kunnas on haudattu vierekkäisiin hautoihin Haagan sankarihautausmaalle Helsingissä. Molemmat veljekset olivat suuria Kalevalan ystäviä ja voittivat ennen sotaa Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran järjestämän Kalevalan kuvituskilpailun nuorille.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Jooseppi Moilanen

**Jooseppi Moilanen** (24. syyskuuta 1906 Suomussalmi – 3. helmikuuta 1982 Kotka) oli Mannerheim-ristin ritari numero 57. Joukkueenjohtajana Jalkaväkirykmentti 25:ssä palvellut Moilanen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 15. toukokuuta 1942. Moilanen ansioitui kaukopartioretkillään vihollispuolella etulinjasta mm. selvittäen vihollisen pääpuolustuslinjan ja poistaen vihollisen ansoitusta. Erityisesti Moilanen ansioitui joukkueensa kanssa Pälli-Rättijärven tärkeän maastokohdan valloittamisessa vihollispuolelta, puolustamalla sillanpääasemia vihollisen saartamana ja näin estäen Rättijärven sulun laitteiden laajemman hävittämisen.

Suomussalmelainen JR 25:n taistelija erikoistui uskaliaisiin partiomatkoihin vihollisen selustaan Kannaksella ja Maaselän kannaksella. Kerran tarkka-ampujan luoti osui Moilasta kitalakeen, mutta hän käveli 15 kilometriä omille linjoille. Kesän 1941 aikana Moilanen teki kymmenen päivän aikana yhteensä kuusi eri partioretkeä tunkeutuen syvälle vihollisen varustettuihin asemiin hankkien arvokkaita tietoja. Eräällä näistä partioretkistä, hänen johtama partio tuhosi vihollisen konekiväärin miehistöineen ja vetäytyi tappioitta takaisin. Elokuussa 1941 eräällä partioretkellä hän poisti 20 ansoiksi viritettyä haupitsin ammusta.

Sotilasarvoltaan Moilanen oli nimityshetkellä vääpeli. Moilanen ylennettiin vänrikiksi 28. tammikuuta 1943. Luutnantiksi hänet ylennettiin 8. marraskuuta 1956. Sotien jälkeen Moilanen työskenteli muun muassa koirankouluttajana, konttorinhoitajana, pakkaajana ja talonmiehenä. Moilanen on haudattu Parikan hautausmaalle Kotkaan.

## Lähteet
* 
* 
* Ryhmäkuvan lähde: "Finnish Officers 1941-1944" -verkkosivustolla http://www.ww2incolor.com/rating/3.5%253Fg2_itemId%253D1060%3Fg2_itemId%3D322833?g2_itemId=582849 (Viitattu 12.12.2020)

### Viitteet
Makuuni

**Makuuni Oy** oli suomalainen videovuokraamoketju ja irtomakeisten vähittäiskauppa vuosina 1985–2018. Ketjulla oli korkeimmillaan yli 80 liikettä ympäri Suomea vuonna 2009. Liikevaihto oli tuolloin 24 miljoonaa euroa.

## Historia
Yrityksen perusti Harri Ruohola nimellä Videofirma Makuuni Ky vuonna 1985. Tammikuun lopussa 2006 Hans Ehrnrooth ja Juha Parkkinen allekirjoittivat sopimuksen selvitystilassa olevan Videofirma Makuunin koko liiketoiminnan hankkimisesta. Samalla ketjun nimi typistyi muotoon Makuuni Oy. Yrityksen toimitusjohtajana toimi Hans Ehrnrooth.

Ketjun liikkeiden määrä oli korkeimmillaan yli 80 vuonna 2009, jolloin liikevaihtoa oli 24 miljoonaa euroa. Verkossa toimivat tilausvideopalvelut kuitenkin vaikeuttivat Makuunin toimintaa videovuokrausmarkkinoilla. Yhtiö panosti irtomakeisiin. Se myös avasi oman verkossa toimivansa videovuokraamon vuonna 2012. Yhtiön liikevaihto oli seitsemän miljoonaa euroa vuonna 2016, ja tuolloin Makuuni työllisti 79 henkilöä. Tilikauden tulos oli 1,2 miljoonaa euroa tappiollinen.

### Konkurssi

Vuonna 2018 ketjuun kuului enää noin 20 toimipistettä. Saman vuoden kesäkuussa 2018 Makuuni Oy hakeutui yrityssaneeraukseen. Saneeraus kuitenkin epäonnistui, ja jo elokuussa Makuuni hakeutui maksukyvyttömyyden perusteella konkurssiin. Liikkeet sulkivat ovensa viimeisen kerran 5. syyskuuta 2018.

Makuunin toimitusjohtaja Hans Petteri Ehrnrooth tuomittiin joulukuussa 2023 kahdeksi vuodeksi ehdolliseen vankeuteen törkeästä velallisen epärehellisyydestä ja törkeästä kirjanpitorikoksesta. Hän oli nostanut Makuunista ja sen tytäryhtiöstä M-Logisticsista varoja suoraan omalle tililleen yli 1,2 miljoonaa euroa.

## Katso myös
*Filmtown

## Lähteet
* Kauppalehden yrityshaku
* Helsingin Sanomat 31.1.2006 
* Taloussanomat 23.7.2007
* Turun Sanomat 1.2.2006
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Yrjö Kilpinen (sotilas)

**Yrjö Kilpinen** (31. heinäkuuta 1904 Karjalohja – 1. huhtikuuta 1983 Karjalohja) oli Mannerheim-ristin ritari numero 59. Ryhmänjohtajana Jalkaväkirykmentti 13:ssa palvellut alikersantti Kilpinen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 15. toukokuuta 1942. Kilpinen oli siviiliammatiltaan puuseppä, ja hän toimi sotien jälkeen alan yrittäjänä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Viljo Laine

**Viljo Erik Laine** (9. lokakuuta 1908 Siikainen – 2. maaliskuuta 1977 Karvia) oli Mannerheim-ristin ritari numero 42. Panssarivaunun johtajana Panssaripataljoonassa toiminut Laine nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 19. marraskuuta 1941. Sotilasarvoltaan Laine oli nimityshetkellä kersantti ja hän työskenteli siviilielämässä autonkuljettajana.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Johannes Hartikainen

**Johannes Hartikainen** (25. elokuuta 1912 Hiitola – 25. syyskuuta 1979 Hämeenlinna) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 62. Panssarintorjuntatykin ampujana Jalkaväkirykmentti 60:ssä toiminut Hartikainen nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 19. toukokuuta 1942. Sotilasarvoltaan Hartikainen oli nimityshetkellä korpraali. Siviiliammatiltaan Hartikainen oli maalarimestari.

## Lähteet
*

### Viitteet
Geórgios Andréas Papandréou

**Geórgios Andréas Papandréou** (, s. 16. kesäkuuta 1952, Saint Paul, Minnesota, Yhdysvallat) on entinen Kreikan pääministeri ja entinen Pasok-puolueen johtaja. Hän oli Kreikan ulkoministeri 1999–2004 ja vuodesta 2006 Sosialistisen internationaalin presidentti.

## Elämä ja ura

Papandréou syntyi merkittävään poliitikkosukuun. Myös hänen isänsä Andréas Papandréou ja isoisänsä Geórgios Papandréou ovat olleet Kreikan pääministereitä.

Papandréou opiskeli sosiologiaa Amherst Collegessa ja London School of Economicsissa ja työskenteli Harvardin fellow’na, kunnes palasi Kreikkaan sotilasjuntan kaaduttua.

Lokakuun 2009 ennenaikaisten vaalien jälkeen, joissa Pasok sai 160 paikkaa 300:sta, Kreikan presidentti Károlos Papoúlias antoi hallituksenmuodostajan tehtävän Papandréoulle. Hän vannoi virkavalansa 6. lokakuuta.

Papandréoun suunnitelmiin kuului 2–3 miljardin euron elvytyspaketti talouden virkistämiseksi ja investointi infrastruktuuriin, tieteeseen ja koulutukseen. Konservatiivit ja kommunistit pitivät toimia populistisina. Maan budjettialijäämä oli Kóstas Karamanlísin kauden jäljiltä kuusi prosenttia, kun EU:n asettama raja on kolme, ja kasvamassa. Papandréou suunnitteli myös verouudistusta ja korruptionvastaisia toimia.
Todellisuudessa alijäämä olikin 12,7&nbsp;%.

Vuonna 2009 budjettialijäämä nousi 15,7 prosenttiin, vuonna 2010 se oli 10,6&nbsp;% ja väheni hitaasti. Huhtikuussa 2010 maan sai 80 miljardia euroa lainaa EU-mailta. Ehtona olivat tiukat talousleikkaukset, jotka johtivat lakkoihin ja laajoihin protesteihin Ateenan Sýntagma-aukiolla. Papandréou ilmoitti 31. lokakuuta yllättäen kansanäänestyksestä, jossa päätettäisiin tulevasta pelastuspaketista. Pian tämän jälkeen Papandréoun hallitus ajautui umpikujaan ja hän ilmoitti erostaan 9. marraskuuta. Seuraavaksi pääministeriksi valittiin Loukás Papadímos.

Vuonna 2015 Papandréou perusti uuden Demokraattisten sosialistien liike -puolueen tarkoituksenaan osallistua tammikuun parlamenttivaaleihin. Papandréoun uusi puolue on sittemmin liittoutunut Muutosliike-nimiseksi vaaliliitoksi Pasokin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ahti Vuorensola

**Ahti Kalervo Vuorensola** () oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero&nbsp;63, siviiliammatiltaan hän oli ekonomi. Hänen isänsä Albert Vuorensola taisteli vuoden 1918 sisällis­sodassa punaisten puolella ja teloitettiin Viipurin taistelun jälkeen touko­kuussa jo ennen Ahti Vuoren­solan syntymää.

## Jatkosota

Komppanian­päällikkönä Jalka­väki­rykmentti 9:ssä toiminut Vuoren­sola nimitettiin Manner­heim-ristin ritariksi 19.&nbsp;touko­kuuta 1942. Sotilas­arvoltaan Vuoren­sola oli nimitys­hetkellä kapteeni. Hän oli Suomen kautta aikain nuorin suomalainen majuri 26-vuotiaana. Sotien jälkeen Vuoren­sola joutui syytteeseen sota­saalis­tavaran pois­antamisesta ja tuomittiin menettämään sotilas­arvonsa, mutta presidentti Paasi­kivi armahti Vuoren­solan ja hänen nimensä palautettiin upseeri­luetteloon. Hänet ylennettiin eversti­luutnantiksi vuonna 1967.

## Myöhemmät vaiheet

Vuoren­sola osallistui vielä vain kymmenen päivää ennen kuolemaansa vuonna 1994 itsenäisyys­päivän vastaan­otolle, jolloin presidentti Martti Ahtisaari aloitti perinteen kutsumalla kaikki elossa olevat ritarit Linnan juhliin. Vuoren­sola liikkui tuolloin pyörä­tuolin avulla, hän oli kuollessaan 76-vuotias.

## Ylennykset

* reservi­vänrikki 25. elo­kuuta 1938
* vänrikki 16. joulu­kuuta 1939
* luutnantti 29. marras­kuuta 1940
* kapteeni 30. joulu­kuuta 1941
* majuri 27. elo­kuuta 1944
* eversti­luutnantti 6. joulu­kuuta 1967

## Lähteet

* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Marja-Liisa Kuosmanen

**Marja-Liisa Kuosmanen** (s. 28. lokakuuta 1964 Nilsiä) on suomalainen iskelmälaulaja.

## Elämäkerta

Kuosmanen syntyi Nilsiän Lehtomäen kylässä kahdeksanlapsiseen pienviljelijäperheeseen. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Nilsiän lukiosta vuonna 1983 hän opiskeli luokanopettajaksi Joensuussa, jossa Joensuun musiikkiopistossa myös kokeili vuoden ajan klassista laulua. 

Palattuaan kotiseudulleen Kuosmanen on toiminut muutamia opetusvuosia lukuun ottamatta pääasiassa yrittäjänä ja on neljän lapsen äiti. Hän on laulanut yli kymmenen vuotta KuKa-kvartetissa, joka on muun muassa voittanut Kerimäen kvartettilaulukilpailun sekä Oulun Tiernapoikakilpailun mestaruuden parodiallaan. 

Kuosmasen opettajina ovat monena vuonna Nilsiän valtakunnallisella musiikkileirillä olleet Maija Hapuoja, Eija Ahvo ja Susanna Haavisto. Hän opiskeli myös Kuopion konservatoriossa pop-jazz-laulua vuosina 1996–1997. Kuosmanen voitti kesällä 2003 Kiuruvedellä järjestetyn Vihreät Niityt -iskelmätapahtuman Toivo Kärki -laulukilpailun naisten sarjan. Hän oli tämän jälkeen usean vuoden ajan Toivo Kärki -konserttisarjan kantavia voimia. Vuonna 2004 hän julkaisi pitkäsoittoalbumin *[[Kaikille rakkailleni]]*, joka sisältää 11 Kärjen ennen julkaisematonta sävellystä.  14. helmikuuta 2004 Kuosmanen piti Kuopion Musiikkikeskuksen isossa salissa konsertin, jossa hän esitti kaikki levyn kappaleet, säestäjänä levyn muusikoista ja Kuopion Kaupunginorkesterista koottu orkesteri Jarmo Kaijansinkon johdolla.  

Toinen pitkäsoitto *Elämän maku* ilmestyi 2008. Se sisältää suomalaista iskelmämusiikkia vuosilta 1943–2008, tekijöinä muun muassa Toivo Kärki, Jukka Kuoppamäki, Hannu Piispanen, Jorma Toiviainen ja Chrisse Johansson . Kuosmasen joululevy ''Jollei jouluna ole lunta'' ilmestyi joulukuussa 2010 CD-korttina. 

"Suomi sydämessä" -single ilmestyi kesällä 2011. Säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson ovat yhdistäneet voimansa "Suomi sydämessä" -laulun taakse. Laululle haluttiin tulkitsija, joka omakohtaisesti tietää, mitä ulkomailla asuminen on. Näin laulu valikoitui Kuosmaselle.

*Kesäpesä*-levy on TAHKOcom Oy:n tuottama kokoelma, joka saa nimensä Kuosmasen uudesta singlestä "Kesäpesä", jonka taustalta myös löytyvät säveltäjä Veikko Samuli ja sanoittaja Chrisse Johansson.

## Diskografia
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
* http://marjaliisa.tahko.com/  
* http://www.vihreatniityt.net/ 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Marja-Liisa Kuosmasen kotisivut
Sauli Kousa

**Sauli Kousa** (3. tammikuuta 1912 Mäntyharju – 13. joulukuuta 1956 Heinola) oli suomalainen sotilas ja Mannerheim-ristin ritari numero 65.  Sotilasarvoltaan Kousa oli ylikersantti.

Ennen sotia hän työskenteli maanviljelijänä kotitilallaan Mäntyharjun Kousankylässä. Sotien jälkeen hän toimi korjausmiehenä Kymin Osakeyhtiön Heinolan Metsäosastossa vuosina 1945–56. Kousa toimi myös varsinaisen työnsä ohella vartijana Heinolan pääpostikonttorilla. Hän oli naimisissa ja hänellä oli yksi lapsi.

Sauli Kousa oli kahden sodan veteraani. Hän toimi talvisodassa konekivääriryhmän johtajana sekä konekiväärijoukkueen varajohtajana Jääkärirykmentti 33:ssa, sekä talousaliupseerina TykK/JR 6:ssa. 

Jatkosodassa hän toimi joukkueen varajohtajana Jalkaväkirykmentti 22:ssa sekä 20. prikaatissa. Hän haavoittui 9. kesäkuuta 1944 Syvärin sillanpäässä.

Hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 5. heinäkuuta 1942. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa iskuryhmän johtajana osoitettu henkilökohtainen rohkeus ja neuvokkuus.
## Mannerheim-ristin perustelu
”*Ylipäällikkö on pvm:llä 5.7.42 nimittänyt Vapaudenristin 2. luokan Mannerheim-ristin ritariksi kersantti Sauli Kousan.*

*Kersantti Kousa kunnostautui kesällä [10.7.41 Korpiselässä] erään kukkulan valtauksessa osoittaen henkilökohtaista rohkeutta iskuryhmän johtajana. R:ssa [Rajakontu] hän kävi yksin tiedustelemassa valloittamattomassa kylässä, tuoden tarkat tiedot vihollisen varustuksista. Kylän valtauksessa hän toimi iskuryhmän johtajana osoittaen mitä suurinta henkilökohtaista rohkeutta ja neuvokkuutta konekivääripesäkkeen valtaamisessa. Puolustustaistelun aikana [säntämässä] syyskesällä hän teki useita partioretkiä, tuhoten eräällä n. joukkueen vahvuisen vihollisosaston. Myöhemmin hän osallistui erikoisen tehokkaasti vahvan vihollispartion tuhoamiseen, josta itse tuhosi useita ryhmiä. Syvärin puolustuksen aikana hän ylitti partioineen Syvärin, edeten taitavasti tiheän vihollisryhmän läpi. Hän kävi tällöin eräällä paikkakunnalla [Lotinapelto] ja toi arvokkaita tiedustelutuloksia tullessaan*.”

## Lähteet
* 

### Viitteet
Valter Nordgren

**John ''Valter'' Voldemar Nordgren** (29. lokakuuta 1899 Viipuri – 26. toukokuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen eversti ja Mannerheim-ristin ritari numero 60. Jalkaväkirykmentti 4:n komentajana toiminut everstiluutnantti Nordgren nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 15. toukokuuta 1942. Nimityksessä viitataan muun muassa Itä-Karjalan ja Karhumäen valtauksen taisteluihin. Siviilissä Nordgren työskenteli Tikkurilan väritehtailla johtajana vuosina 1950–1957 sekä yrityksen toimitusjohtajana vuosina 1957–1964.

## Perhe
Valter Nordgrenin vanhemmat olivat senaattori ja korkeimman oikeuden jäsen John Nordgren sekä filosofian maisteri Gerda Selina Söderhjelm. Hänen äidinisänsä oli prokuraattori Woldemar Söderhjelm.

## Sotilasura
Nordgren valmistui ylioppilaaksi 1918, osallistui vapaaehtoisena varusmiehenä Helsingin valtaukseen 1918 ja osallistui tämän jälkeen Suomen ensimmäiselle kadettikurssille 1919–1920. Nuorempana upseerina hän palveli Suomen valkoisessa kaartissa 1920–1921 ja Kaartin jääkäripataljoonassa 1921–1922. Jälkimmäisessä hän palveli komppanianpäällikkönä 1922–1926. Vuosina 1926–1931 hän oli suojeluskuntajärjestön palveluksessa aluepäällikkönä ja sotilasohjaajana. Sotakorkeakoulun kahdeksannen kurssin hän kävi 1931–1933 ja sai yleisesikuntaupseerin arvon 18. lokakuuta 1934. Hän palveli 2. divisioonan esikunnassa yleisesikuntaupseerina 1933–1936. Yleisesikunnan koulutusosastolla hän oli toimistoupseerina 1936–1938 ja puolustusministeriön koulutusosastolla 1938–1939. 

Talvisodan aikana Nordgren palveli päämajan taktillisessa toimistossa toimistoupseerina ja toimistopäällikkönä. Välirauhan aikana hän sijaisti JR 13:n komentajana sekä toimi 4. prikaatissa pataljoonankomentajana 1940–1941. Jatkosodan sytyttyä Nordgren sai komentoonsa Jalkaväkirykmentti 4:n ajalle 21. kesäkuuta 1941 – 1. maaliskuuta 1943. VI armeijakunnan esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1943–1944. Jääkäriprikaatia Nordgren komensi 16. elokuuta 1944 – 30. marraskuuta 1944. Sodan jälkeen hän toimi JR 9:n komentajana 1944–1946 ja erosi vakinaisesta palveluksesta 25. heinäkuuta 1946. 

Ylennykset: vänrikki 31.3.1920, luutnantti 6.12.1920, kapteeni 6.12.1926, majuri 6.12.1933, everstiluutnantti 4.4.1940, eversti 6.8.1942.

## Lähteet
*
* Mannerheim-ristin ritarit

### Viitteet