open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ümmargune järv (Kõnnu)

**Ümmargune järv** (myös *2. Kõnnu järv*) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnan Ongassaaren kylässä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Järvi on 190 metriä pitkä, 100 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,6 hehtaaria. Se on nimensä mukaisesti pyöreä järvi vastakohtana sen koillispuolella sijaitsevaan pitkään Pikkjärveen. Sen vierestä kulkee harjujakso (), jonka kaakkoisrinteessä järvi sijaitsee. Järviä voidaan epäillä sijaintinsa perusteella suppajärviksi. Harjunpuoleiset jyrkät rannat kohoavat järvenpintaa selvästi ylemmäksi, mutta muut rannat ovat matalammat. Rantaveteen on kaatunut ilmavalokuvienkin mukaan puita. Järven lähellä kulkee teitä, mutta yksikään ei tule rantaan asti. Järvi on autio.

## Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 1) mukaan kovavetinen järvi ().

Järveen ei tule muualta ojia. Sen pohjassa ja rannoilla on paljon lähteitä, jotka saavat vetensä viereisestä harjusta. Järven pohja on mutainen. Vedenväri on vaalenavihreä ja näkösyvyys on 5,3 metriä. Kesäsisin ja talvisin sen vesi lämpötilakerrostuu heikosti. Vuoden 1969 kartoituksessa tavattiin paljon vesikasveja, mutta niiden lajimäärä seitsemän oli vähäinen. Yllättävä löytö oli taarna, joka katsotaan säilyneen järvellä reliktinä jääkauden jälkeiseltä kaudelta. Järvestä on saatu ahventa, haukea ja särkeä.

Järvet sijaitsevat Kõnnun ja Jõugan alueella, joka on sisällytetytty Alutagusen kansanpuistoon (). Alueella tavataan esimerkiksi mustahaikaraa, helmipöllöä ja metsänemää.

## Vesistösuhteita
Ümmargune järv kuuluu Alajõgen valuma-alueeseen, sillä se laskee viereiseen Pikkjärveen, joka on Alajõen lähdejärvi. Alajõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Alutaguse rahvuspark, Keskkonnaamet (PDF, )
Bieber

**Bieber** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Hailey Bieber (s. 1996), yhdysvaltalainen malli ja Justin Bieberin vaimo
* Irving Bieber (1909–1991), yhdysvaltalainen psykoanalyytikko
* Justin Bieber (s. 1994), kanadalainen laulaja ja lauluntekijä
* Matthias Bieber (s. 1986), sveitsiläinen jääkiekkoilija
Madigan

**Madigan** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Amy Madigan (s. 1950), yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja laulaja
* Elvira Madigan (1867–1889), tanskalainen sirkustaiteilija
* Tony Madigan (1930–2017), australialainen nyrkkeilijä ja lajin olympiamitalisti
Villa Breidablick

**Villa Breidablick** on musiikkiopiston käytössä oleva entinen kauppalantalo Espoon keskuksessa Keski-Espoossa. Se sijaitsee mäellä Espoon rautatieaseman lähellä. Rapattu, aumakattoinen Breidablick on julkisivultaan vähäeleinen, ainoastaan pääsisäänkäyntiä on korostettu kehysrappauksella.

Espoon kunta osti puurakenteisen Villa Breidablickin leskirouva Jenny Weckströmiltä kunnantaloksi vuonna 1932. Huvila paloi seuraavana vuonna ja sen tilalle rakennettiin yksikerroksinen tiilitalo, joka korotettiin kaksikerroksiseksi 1945. Kunnansali sijaitsi alkuaan rakennuksen keskiosassa. Kunnantoimistolla oli oma huoneensa; lisäksi oli kunnankamreerin ja -kirjurin toimistot sekä muita kunnallishallinnollisia tiloja. Breidablickissä toimi myös kunnankirjasto.

Espoosta tehtiin kauppala 1963, ja Breidablick toimi kauppalantalona vuoteen 1972, jolloin Espoo kohotettiin kaupungiksi. Kauppalantaloa seurasi 1971 valmistunut Espoon kaupungintalo, joka purettiin 2020-luvulla.

Vuodesta 2010 alkaen Villa Breidablick on toiminut Musiikkiopisto Avonian pääopetuspaikkana.

## Lähteet
*

### Viitteet
Beyer

**Beyer** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Adam Beyer (s. 1976), ruotsalainen tekno-artisti ja DJ
* Alexander Beyer (s. 1973), saksalainen näyttelijä
* Birgit Beyer (s. 1967), saksalainen maahockeypelaaja
* Emil Beyer (1876–1934), yhdysvaltalainen voimistelija ja lajin olympiamitalisti
* Georgina Beyer (1957–2023), uusiseelantilainen poliitikko ja Cartertonin pormestari
* Gerhard Beyer (1941–2010), saksalainen ampuja
* Gisela Beyer (s. 1960), saksalainen kiekonheittäjä
* Hans Beyer (1889–1965), norjalainen telinevoimistelija ja lajin olympiavoittaja
* Hans-Georg Beyer (s. 1956), saksalainen käsipalloilija
* Heinz Beyer (1910–1975), saksalainen soutaja
* Hendrik Beyer (s. 1972), saksalainen korkeushyppääjä
* Horst Beyer (1940–2017), saksalainen kymmenottelija
* Hubertus von Beyer (1912–1974), itävaltalainen kirjailija
* Johanna Beyer (1888–1944), Yhdysvaltoja taideolympialaisissa edustanut säveltäjä ja pianisti
* Marcel Beyer (s. 1965), saksalainen kirjailija ja kustannustoimittaja
* Markus Beyer (1971–2018), saksalainen nyrkkeilijä
* Olaf Beyer (s. 1957), saksalainen juoksija
* Troy Beyer (s. 1964), yhdysvaltalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja
* Udo Beyer (s. 1955), saksalainen kuulantyöntäjä
* Ulrich Beyer (1947–1988), saksalainen nyrkkeilijä
* Uwe Beyer (1945–1993), saksalainen moukarinheittäjä
Velskolan kartano

**Velskolan kartano** () sijaitsee Velskolassa Pohjois-Espoossa Velskolan Pitkäjärven pohjoisrannalla. Se on osa laajaa viljelysmaisemakokonaisuutta ja edustaa arkkitehtonisesti 1930-lukulaista tavoitetta valoisuuteen ja avaruuteen. Espoon seurakuntayhtymä osti Velskolan kartanon 1981.

Velskolan kartanonmäellä oli 1500-luvun alussa kolmen talon kylä. Yksi taloista yhdistettiin muihin 1500-luvun puolivälin jälkeen, jolloin syntyi Västergård ja Östergård. Ne olivat talonpoikien omistuksessa aina 1800-luvulle. Västergård määrättiin Siuntion Pölansin ratsutilan augmentiksi 1600-luvun lopulla, Östergård määrättiin Kirkkonummen Estbyn Nikun augmentiksi. Kartano muodostui 1850-luvulla, jolloin Västergård ja Östergård yhdistettiin. Vuosisadan jälkipuoliskolla se oli useiden säätyläissukujen omistuksessa, kunnes apteekkari John Juselius osti sen 1899. Velskola oli Juseliusten omistuksessa vuoteen 1980, jolloin Espoon seurakunnat ostivat sen vapaa-ajankeskukseksi.

Nykyisen yhtenäisen asunsa Velskolan kartanokokonaisuus sai 1930-luvulla arkkitehti Jarl Eklundin suunnitelman mukaan. Hän sijoitti talousrakennukset muutaman sadan metrin päähän asuinrakennuksista. Aumakattoinen päärakennus edustaa funktionalismia. Sitä edeltänyt päärakennus oli vaatimaton harjakattoinen hirsitalo.

Espoon seurakuntayhtymän ostettua tilan kauppaneuvos Karl Nordgrenin perikunnalta aloitettiin seurakunnallinen toiminta kartanon päärakennuksessa ja 1984 kunnostettiin tilan navetta majoituskäyttöön. Tilan pinta-ala oli 1960-luvulla 285 hehtaaria, josta viljelysmaata 54 hehtaaria. Nykyisin osa tilasta on valtion omistamaa Natura 2000 -aluetta ja 17,7 hehtaaria on Espoon kaupungin omistamaa luonnonsuojelualuetta.

Kesällä 2023 aloitetussa kartanon peruskorjauksessa luovuttiin öljylämmityksestä ja siirryttiin maalämpöön. Myös talotekniikka ajanmukaistettiin ja majoitus- ja kellaritilat korjattiin. Majoitustiloihin rakennettiin WC- ja suihkutiloja sekä tehtiin koneellinen ilmanvaihto. Kellariin sijoitettiin varastojen ja teknisten tilojen lisäksi muutama ryhmätyötila. Kartanon rapattu julkisivu uusittiin lähes kokonaan. Uudistetuissa tiloissa toimii seurakuntayhtymän kurssikeskus, joka järjestää kesästä 2025 alkaen rippikoulu- ja nuortenleirejä, leirikouluja, retriittejä sekä työyhteisöjen kokouksia ja tiimipäiviä. Kurssikeskuksen 12 huoneessa on yhteensä 41 majoituspaikkaa. Kartanon alueelle rakennettiin täysimittainen, metsäinen, A1-tasoinen frisbeegolfrata, joka on ensisijaisesti kurssikeskuksen asiakkaiden käytössä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Ohimennen

**Ohimennen** oli Yleisradion TV2:n vuosina 1965–1966 esittämä musiikkiaiheinen televisio-ohjelma, jota juonsivat Jyrki Hämäläinen ja Markku Veijalainen. Ohjelma sisälsi suomalaisten ja ulkomaisten musiikkivieraiden esityksiä, artistien haastatteluja ja sketsejä. Keskiviikkoilloissa ''Nuorten tanssihetken'' kanssa vuorotellutta ohjelmaa esitettiin yleensä kahden viikon välein. *Ohimennen*-ohjelman tuottajana toimi Jarmo Porola. 

Ajan kotimaisten artistien lisäksi *Ohimennen*-ohjelmassa esiintyivät kansainvälisistä nimistä muun muassa Sonny and Cher, Donovan, Herman’s Hermits ja Brian Poole & The Tremeloes. Ruotsalaisyhtyeistä ja artisteista esimerkiksi Tages, Hep Stars, The Shamrocks, The Shanes, Lenne and The Lee Kings ja Jerry Williams vierailivat ohjelmassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* ''Ohimennen'' Ylen Elävässä Arkistossa
Kronprins Gustav Adolf

**HMS Kronprins Gustav Adolf** oli Ruotsin avomerilaivaston linjalaiva.

## Valmistus
Fredrik af Chapmanin suunnittelema, kolmimastoinen, noin 60-tykkinen ja pääasiasta tammesta rakennettu alus laskettiin vesille 1782. Aluksen uppouma oli noin 2&nbsp;000 tonnia. Sen pituus oli 49,20 metriä ja leveys 13,59 metriä. ALuksen syväys oli 5,79 metriä. Aluksella oli 570 hengen miehistö.

## Palvelus
Kustaa III:n sodassa alus ajoi karille Gråskärsbådanin pohjoispuolella aiemmin tuntemattomalla matalikolla paetessaan lähestyvää venäläistä laivasto-osastoa Viaporin merilinnoitukseen. Venäläiset valtasivat karille juuttuneen aluksen. He vangitsivat aluksen miehistön ja sytyttivät sen palamaan. Tuntien palamisen jälkeen laivan ruutivarasto räjähti. Hylky upposi lähelle haaksirikkoutumispaikkaansa. Vuonna 1995 noin 20 metrin syvyydestä löytyneestä hylystä on nostettu kaksi tykkiä. Vuonna 2000 Suomen merimuseo teki hylystä vedenalaisen puiston.

## Lähteet
Orthochromis torrenticola

**Orthochromis torrenticola** on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 8,1 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan ainoastaan Kongon demokraattisesta tasavallasta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen elinvoimaiseksi lajiksi.

## Lähteet
Kazimierzan piirikunta

**Kazimierzan piirikunta** () on yksi Świętokrzyskien voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 33&nbsp;619. Piirikunta on jaettu viiteen maalaiskuntaan, jotka ovat Bejsce, Czarnocin, Kazimierza Wielka, Opatowiec sekä Skalbmierz ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; hallintokeskus Kazimierza Wielka, Opatowiec ja Skalbmierz.

Kazimierzan piirikunnan pinta-alasta arviolta 2,9 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Kazimierzan piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,7 prosenttia.

Vuoden 2019 lopussa Kazimierzan piirikunnassa arvioitiin olevan 33&nbsp;619 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 35&nbsp;739 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 24&nbsp;455 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 14,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 60,9 prosenttia ja eläkeikäisten 24,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 44,2 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 235 lasta.

## Lähteet
Honor 5C

**Honor 5C** on Huawein julkaisema matkapuhelin, joka kuuluu Honor-tuoteperheeseen. Se julkaistiin huhtikuussa 2016 ja tuli myyntiin saman vuoden toukokuussa. Siinä on 5,2 tuuman IPS-näyttö, jonka resoluutio on 1920 x 1080 pikseliä. puhelimessa on 3 000 milliampeeritunnin akku. Puhelimessa on kolmentoista megapikselin takakamera ja kahdeksan megapikselin etukamera. Siinä on tallennustilaa 16 gigatavua ja RAM-muistia kaksi gigatavua, ja siihen käy microSDXC-muistikortti.  Se painaa 156 grammaa. 

## Lähteet
David Dobrik

**David Julian Dobrik** (s. 23. heinäkuuta 1996) on slovakialainen Internet-videoiden tekijä ja näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Vine-videopalvelussa. Myöhemmin hän aloitti tekemään vlogeja kanavalleen YouTubessa. Vuoden 2020 lokakuuhun mennessä kanavalle on kertynyt yli 18 miljoonaa seuraajaa. 
## Ura
Dobrik on ääninäytellyt elokuvassa Angry Birds -elokuva 2. Vuonna 2019 Dobrik halusi olla ystävänsä isäpuoli, joten hän meni kuukaudeksi avioliittoon ystävänsä äidin Lorraine Nashin kanssa. Dobrikin videoilla on vieraillut monia julkisuuden henkilöitä esim. Justin Bieber, Kylie Jenner ja David Blaine.

David Dobrik on myös nähty vuonna 2019-2020 Americas Most Musical Family -ohjelmassa tuomaristossa, sekä myös Discovery -kanavan julkaisemassa Dodgeball Thunderdome -ohjelman juontajana ja keulakuvana. 

Lokakuussa 2020 Dobrik julkaisi oman hajuvesi -tuotteensa, nimeltään "David's perfume". Hän julkaisi kaksi eri hajua, “David’s Perfume #01” ja “David’s Perfume #02”. 

## Lähteet
Yrjö Lintunen

**Yrjö Lintunen** (10. helmikuuta 1917 – 2. joulukuuta 1987) oli suomalainen valokuvaaja. 

Lintunen aloitti uransa vuonna 1947 *[[Työkansan Sanomat|Työkansan Sanomien]]* ja *[[Vapaa Sana|Vapaan Sanan]]* valokuvaajana, mutta toimi myös freelancerina. Hän valokuvasi työväenliikkeen sanomalehdille ja organisaatioille, kuten SAK:lle ja eri ammattiliitoille sekä Työväen Urheiluliitolle. Vuodesta 1969 lähtien hän työskenteli *[[Kansan Uutiset|Kansan Uutisten]]* valokuvaajana. Lintusen 300 000 valokuvaa käsittävä kuvakokoelma on tallennettu Kansan Arkistoon. Niitä on katsottavissa myös Kansan Arkiston ylläpitämässä Arjenhistoria-verkkopalvelussa sekä Finna-verkkopalvelussa.

Yrjö Lintusen poikia ovat valokuvaajat Jarmo ja Martti Lintunen.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*

## Aiheesta muualla
*Yrjö Lintusen valokuvia Finna-verkkopalvelussa
Johannes Maria Staud

**Johannes Maria Staud** (s. 17. elokuuta 1974 Innsbruck) on itävaltalainen säveltäjä.

Staud opiskeli Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa vuosina 1994–2001 Michael Jarrellin (sävellys), Dieter Kaufmannin (elektroakustinen sävellys) ja Iván Erődin (harmonia, kontrapunkti) johdolla. Hän sai opetusta myös Hanspeter Kyburzilta Berliinin Hanns Eisler -musiikkiyliopistossa. Mestarikursseja Staud suoritti Brian Ferneyhoughin ja Alois Piňosin johdolla. Hän opiskeli lisäksi filosofiaa ja musiikkitiedettä.

Vuonna 2002 Staud sai Erste Bank -sävellyspalkinnon. Vuonna 2003 hänet palkittiin Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa, vuonna 2004 Ernst von Siemens -palkinnolla ja vuonna 2009 Schleswig-Holsteinin musiikkifestivaalin Paul Hindemith -palkinnolla. Staud pääsi ottamaan vastaan merkittäviä tilauksia; esimerkiksi Simon Rattlen johtama Berliinin filharmonikot tilasi teoksen *Apeiron* (2004–2005). Heinrich Schiff ja Daniel Barenboimin johtama Wienin filharmonikot tilasi vuonna 2006 sellolle ja orkesterille Salzburgin festivaalia varten laaditun teoksen *Segue*.

Staud on usein saanut teoksiinsa innoituksen kirjallisuuden ja kuvataiteen aiheista. Esimerkiksi intohimo Bruno Schulzin työtä kohtaan ilmenee teoksissa *Über trügerische Stadtpläne und die Versuchungen der Winternächte* (2009) ja *Zimt: Ein Orchesterdiptychon für Bruno Schulz*. Orkesteriteostensa ohella Staud on säveltänyt esimerkiksi oopperoita. Hän sai Wienin kaupungin musiikkipalkinnon vuonna 2012, ja hänellä oli Luzernin festivaalin residenssi vuonna 2014. Vuonna 2018 Staud pääsi Salzburgin Mozarteumin sävellysprofessoriksi.

## Lähteet
Khadija Saye

**Khadija Mohammadou Saye** (30. heinäkuuta 1992 Lontoo, Englanti – 14. kesäkuuta 2017 Lontoo, Englanti), tunnettiin myös nimellä **Ya-Haddy Sisi Saye**, oli brittiläinen valokuvaaja, jonka  kuvasarja *Dwelling: in this space we breathe* oli esillä vuoden 2017 Venetsian biennaalissa.

## Elämäkerta
Khadija Saye syntyi Lontoossa vuonna 1992. Hän asui gambialaisen äitinsä Mary Mendyn kanssa Kensingtonissa Grenfellin tornitalossa. Khadija kävi ensin paikallista koulua, mutta sai 16-vuotiaana stipendin arvostettuun Rugby Schooliin. Alemman korkeakoulututkinnon Saye suoritti Farnhamin taideyliopistosta. Opiskeluaikanaan hän alkoi tutkia valokuvien kautta identettiään ja gambialaisia juuriaan. Hän alkoi myös kuvata kotiaan, Grenfellin tornitaloa.

Saye sai collegen jälkeen ohjaajakseen kuvataiteilija Nicola Greenin. Green oli ihastanut Sayen töihin nähtyään niitä tuomaroimassaan Discerning Eye -kilpailussa.

Sayen kuvasarja *Dwelling: in this space we breathe* valittiin toukokuussa 2017 Venetsian biennaaliin diasporapaviljongin näyttelyyn, johon otettiin mukaan myös monia jo maailmanlaajuisesti tunnettuja taiteilijoita. Sayen työt olivat esillä kokonaisuudessa, jossa oli esillä muita nousevia taiteilijoita. Hän käytti sarjan kuvissa 1800-luvun tekniikoita, joiden avulla hän tutki gambialaisia hengellisiä harjoituksia.

Saye asui elämänsä loppuun asti äitinsä kanssa Grenfellin tornitalossa. Hän kuoli kesäkuussa 2017 Grenfell Towerin tulipalossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Estate of Khadija Saye 
*Khadija Saye Photography
Jean-Bernard Pommier

**Jean-Bernard Pommier** (s. 1944 Béziers) on ranskalainen pianisti ja kapellimestari.

Pommier aloitti pianotunneilla käymisen 4-vuotiaana. Hän eteni Pariisin konservatorioon, jossa hänen opettajiaan olivat Yves Nat ja Pierre Sancan. Hän sai muun muassa ensipalkinnon kansainvälisessä nuorten muusikoiden kilpailussa Berliinissä ja oli vuonna 1962 nuorin kansainvälisen Tšaikovski-kilpailun finalisti. Kansainvälisellä urallaan Pommier eteni soittamaan muiden muassa Berliinin filharmonikoiden, Chicagon sinfoniaorkesterin, Concertgebouw-orkesterin, Orchestre de Parisin ja Leipzigin Gewandhaus-orkesterin solistina. Kapellimestareita, joiden kanssa hän on tehnyt yhteistyötä, ovat olleet muiden muassa Herbert von Karajan, Bernard Haitink, Pierre Boulez, Kurt Sanderling, Zubin Mehta, Simon Rattle ja Daniel Barenboim. Pommierin yhteistyökumppaneihin kamarimusiikissa ovat lukeutuneet Isaac Stern, Itzhak Perlman, David Oistrah, Pinchas Zukerman, Christian Ferras ja Alexander Schneider.

Pommier teki Salzburger Festspiele -debyyttinsä vuonna 1971 ja ensimmäiset esiintymisensä Yhdysvalloissa kaudella 1973–1974. Sittemmin Pommier on myös johtanut lukuisia orkestereita, kuten Rotterdamin filharmonikoita, Orchestre de Parisia, Ranskan kansallisorkesteria, Royal Philharmonic Orchestraa, San Franciscon sinfoniaorkesteria ja Orchestre de la Suisse Romandea. Vuosina 1996–2002 Pommier toimi Northern Sinfonian taiteellisena johtajana. Hänen levyttämiensä teosten joukossa ovat kaikki Wolfgang Amadeus Mozartin ja Ludwig van Beethovenin pianosonaatit. Hän on Ordre National du Mériten upseeri ja Kunnialegioonan ritari.

## Lähteet
Seurakuntien talo (Tampere)

**Seurakuntien talo**, josta käytetään myös kutsumanimeä **Taivaanlinna**, on Tampereen seurakuntien omistama liike- ja seurakuntatalo. Se sijaitsee Tampereen ydinkeskustassa Hämeenkadun, Näsilinnankadun ja Kauppakadun rajaamalla tontilla. Vuonna 1956 valmistuneen rakennuksen ovat suunnitelleet arkkitehdit Elma ja Erik Lindroos.

Talon suunnittelusta järjestettiin aikoinaan arkkitehtikilpailu. Siinä ensimmäisen palkinnon sai Reino Koivulan ehdotus. Lopulta talo päätettiin kuitenkin rakentaa kilpailussa toiseksi sijoittuneen Lindroosien ehdotuksen pohjalta. Seurakuntien talon tieltä purettiin kaupunginarkkitehti F. L. Caloniuksen suunnittelema uusrenessanssityylinen kivitalo, joka oli rakennettu vuonna 1890.

## Arkkitehtuuri ja status
Seurakuntien talo on klinkkerillä päällystetty laatikkomainen rakennus, jossa on nauhaikkunoita ja paljon lasipintaa. Tyyliltään talo edustaa rationalismia. Lindroosit ovat selvästi saaneet siihen vaikutteita arkkitehti Viljo Revelliltä.

Seurakuntien talo on suojeltu asemakaavalla vuonna 2003. Se on määritelty rakennustaiteellisesti arvokkaaksi ja kaupunkikuvan säilymisen kannalta tärkeäksi rakennukseksi. Suojelumääräys koskee myös talossa olevan seurakuntasalin interiööriä ja porrashuoneita.

## Lähteet
Yaduveer Krishnadatta Chamaraja Wadiyar

**Yaduveer Krishnadatta Chamaraja Wadiyar** (s. 24. maaliskuuta 1992) on intialainen aatelinen, joka kruunattiin Mysoren titulaariseksi maharadžaksi 28. toukokuuta 2015. 

Yaduveer Gopal Raj Urs syntyi  Swarup Anand Gopal Raj Ursin ja Tripurasundari Devin ainoana poikana. Hänen isosetänsä Mysoren maharadža Srikantadatta Narasimharaja Wadiyar kuoli lapsettomana vuonna 2013. Edesmenneen maharadžan vaimo Pramoda Devi ilmoitti vuonna 2015, että he adoptoivat Yaduveer Gopal Raj Ursin jatkamaan ruhtinaslinjaa. Devin mukaan hän teki päätöksen itse ja kysyi hyväksyntää muilta suvun jäseniltä. Adoption jälkeen Yaduveerista tuli perillinen ja hänen nimensä vaihdettiin Yaduveer Krishnadatta Chamaraja Wadiyariksi. Wadiyar opiskeli tuolloin Yhdysvalloissa Massachusettsin yliopistossa taloustiedettä. Hän valmistui toukokuussa 2015, jonka jälkeen loppukuussa hänet kruunattiin uudeksi maharadžaksi. Hän kommentoi sopeutuvansa uuteen asemaansa hyvin, vaikkakin moderni yliopistokoulutus ei valmistanut häntä uusiin velvollisuuksiinsa. Hänen mukaansa intialaiset uskonnolliset kirjoitukset ja vedalainen filosofia olivat hänelle vieraita asioita, joita hänen täytyi oppia ymmärtämään.

Wadiyar meni naimisiin rajasthanilaisen Dungarpurin maharadžan tyttären Trishika Kumari Singhin kanssa vuonna 2016. Hänen biologisen isänsä mukaan Wadiyar on tuntenut Singhin lapsuudestaan asti. Juhlia todistamaan osallistui noin tuhat henkeä ja iltapäivän vastaanotolle 2&nbsp;500. Heille syntyi poika 6. joulukuuta 2017, joka oli ensimmäinen Wadiyar-dynastialle syntynyt lapsi vuosikymmeniin. Lapsettomuuden vuoksi useat Wadiyar-hallitsijat joutuivat adoptoimaan serkkujaan ja veljenpoikiaan. Ruhtinassuvun lapsettomuutta pyrki selittämään myös kansantarina, jonka mukaan satoja vuosia sitten elänyt Srirangapatnan hallitsijan vaimo Alemalemma teki itsemurhan, aviomiehensä maat vallanneiden, Wadiyarien sotilaiden jahdatessa häntä. Alemalemma kirosi kuollessaan Wadiyar-sukua, jotta he kuolisivat lapsettomina. Suku on yrittänyt lepyttää Alemalemmaa tekemällä uskonnollisia rituaaleja hänen puolestaan ja pystyttämällä hänelle patsaan. 

## Lähteet
Mumtaz (näyttelijä)

**Mumtaz Madhvani** (o.s. **Askari**; s. 31. heinäkuuta 1947 Bombay, Brittiläinen Intia), yleensä pelkästään **Mumtaz**, on intialainen näyttelijä, joka työskenteli hindinkielisissä elokuvissa. Hän oli uransa huipulla 1970-luvulla. Hänen voittamiinsa palkintoihin kuuluvat kaksi Filmfare Awards -palkintoa, parhaasta naispääosasta sekä elämäntyöstä.

## Yksityiselämä
Mumtazin vanhemmat Abdul Saleem Askari ja Shadi Habib Agha tulivat Iranista. He erosivat hänen ollessaan vuoden ikäinen. Mumtaz ja sisarensa Malika alkoivat työskennellä näyttelijöinä auttaakseen perheen taloudellisissa vaikeuksissa.

Mumtaz meni naimisiin intialaistaustaisen ugandalaisen liikemiehen Mayur Madhvanin kanssa vuonna 1974. Heillä on kaksi tytärtä, joista Natasha on naimisissa näyttelijä Fardeen Khanin kanssa. Mumtaz on selvinnyt rintasyövästä.

## Valikoitu filmografia
* *[[Kaajal]]* (1965)
* *[[Ram Aur Shyam]]* (1967) 	
* *[[Aadmi Aur Insaan]]* (1969)
* *[[Do Raaste]]* (1969)
* *[[Khilona (vuoden 1970 elokuva)|Khilona]]* (1970)
* *[[Sachaa Jhutha]]* (1970)
* *[[Hare Rama Hare Krishna]]* (1971)
* *[[Tere Mere Sapne (vuoden 1971 elokuva)|Tere Mere Sapne]]* (1971)
* *[[Dushman (vuoden 1971 elokuva)|Dushman]]* (1971)
* *[[Apna Desh]]* (1972)
* *[[Chor Machaye Shor]]* (1974)
* *[[Aap Ki Kasam]]* (1974)

## Palkinnot
* Bengal Film Journalists’ Association Awards
** 1969: Paras naissivuosa (hindi) – *[[Brahmachari (vuoden 1968 hindinkielinen elokuva)|Brahmachari]]*

* Filmfare Awards
** 1971: Paras naispääosa – *[[Khilona (vuoden 1970 elokuva)|Khilona]]*
** 1996: Elämäntyöpalkinto

* International Indian Film Academy Awards
** 2008: Kunniapalkinto saavutuksista intialaisessa elokuvateollisuudessa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Kaminoyama

**Kaminoyama** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin kaakkoisosassa Yamagatan allaslaakson eteläreunalla. Idässä kaupungin alue nousee Zaōvuorelle ja rajautuu Miyagin prefektuuriin. Kaminoyamassa on 29&nbsp;653 asukasta (syyskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 240,93 neliökilometriä.

Kaminoyama on vanha kylpyläpaikkakunta, jonka kuuman lähteen (*[[onsen]]*) arvellaan löytyneen 1400-luvun puolivälissä. Kaminoyaman linna perustettiin vuonna 1535. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kaminoyama kehittyi linnanaluskaupunkina ja yhtenä Ushū-kaidō-tiereitin postiasemista (*[[shukuba]]*) Matsudaira-klaanin hallinnassa. Toisen maailmansodan jälkeen alueelta löydettiin uusia kuumia lähteitä, joiden myötä Kaminoyama saavutti suosiota matkailukohteena. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Kaminoyama sai vuonna 1954, kun Kaminoyaman maaseutukaupunkiin liitettiin viisi kyläkuntaa. Kaupunkiin on sijoittunut elintarvikkeiden, metalliosien ja sähkölaitteiden tuotantoa. Ympäröivillä maaseutualueilla viljellään esimerkiksi kakeja.

Kaminoyama-onsenin kuuman lähteen ja Kaminoyaman linnan jäänteiden lisäksi kaupungin nähtävyyksiä ovat runoilija Mokichi Saitōn muistomuseo, zenmunkki Takuan Sōhōn huvila Harusame-an ja muun muassa kiinalaista käsityötaidetta esittelevä Kaisendō-museo. Kaupungin itäosat kuuluvat Zaōn puolikansallispuistoon. Kaminoyamaa palvelee JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Yamagata Shinkansen.

## Kuvia

Tiedosto:かみのやま温泉駅 - panoramio.jpg|Kaminoyama-onsenin rautatieasema
Tiedosto:上山城 Kaminoyama castle - panoramio.jpg|Kaminoyaman linna
Tiedosto:春雨庵 Harusame-an - panoramio.jpg|Harusame-an
Tiedosto:Zao, Kaminoyama, Yamagata Prefecture 999-3113, Japan - panoramio (24).jpg|Näkymä Zaōvuorelta
Tiedosto:Kaminoyama city center area Aerial photograph.1976.jpg|Kaminoyaman kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Aija Pahkala

**Aija Pahkala** (s. 1988 Yli-Iissä) on suomalainen vuonna 2013 Teatterikorkeakoulusta maisteriksi valmistunut näyttelijä. Hän on valmistumisensa jälkeen näytellyt useissa eri kaupunginteattereissa.

## Ura
Pahkala syntyi vuonna 1988 Yli-Iissä. Hän halusi näyttelijäksi jo pienestä pitäen ja alkoi näytellä harrastajateatterissa teini-iässä. Hän osallistui yläasteella ollessaan äidinkielenopettajansa pitämille ilmaisutaidon kursseille. Opettaja kannusti häntä pyrkimään Kallion ilmaisutaidon lukioon. Kallion lukiosta valmistuttuaan hän pyrki Teatterikorkeakouluun, jonne pääsi ensimmäisellä yrityksellä. Hän valmistui sieltä maisteriksi vuonna 2013. 

Teatterikoulussa ollessaan Pahkala osallistui vuonna 2013 Sakari Hokkasen ohjaamaan *Huorasatu*-näytelmään, joka esitettiin Ryhmäteatterissa. Se on tehty Laura Gustafssonin samannimisen kirjan pohjalta.

Valmistuttuaan Pahkala oli Vaasan kaupunginteatterissa vuoden ja siirtyi sieltä Kokkolan kaupunginteatteriin, jossa hän oli kaksi vuotta. Kokkolan jälkeen hän sai kahden vuoden sopimuksen Lappeenrannan kaupunginteatteriin.

Pahkala avioitui näyttelijä Seppo Merviän kanssa vuonna 2016.

Ensiesiintymisensä televisiossa Pahkala teki *[[Putous]]*-viihdesarjassa keväällä 2021.

## Työt
### Näytelmät
* *Huorasatu*, useita rooleja – muun muassa tarjoilija Kalla, Ryhmäteatteri (2013)
* *Kultarinta*, Kokkolan Kaupunginteatteri (2013)
* *Vadelmavenepakolainen*, Vaasan kaupunginteatteri (2013)
* *Jäähyväiset Pamela Andersonille*, Kokkolan Kaupunginteatteri (2016)
* *Kuin ensimmäistä päivää*, sairaanhoitaja Minna, Lappeenrannan kaupunginteatteri (2016)
* *Villit vuodet*, Lappeenrannan kaupunginteatteri (2017)
* *Lokki*, Maša – tilanhoitajan tytär, Lappeenrannan kaupunginteatteri (2018)
* *Isä*, Lahden kaupunginteatteri (2019)
* *Mielikuvituspoikaystävä K–18*, monologi, Lahden kaupunginteatteri (2020)

### Elokuvat
* *[[Rööperi (elokuva)|Rööperi]]*, Jaana 16-vuotiaana (2009).

### Televisio
* *[[Putous]]*, eri roolit (2021).

## Lähteet
Viitajärvi

**Viitajärvi** voi tarkoittaa:

* Viitajärvi, järvi Hämeenlinnassa
* Viitajärvi, järvi Keuruulla
* Viitajärvi, järvi Soinissa
* Viitajärvi, järvi Tervossa
* Viitasaari, järvi Viitasaarella
* Keski-Viitajärvi, järvi Viitasaarella
* Viitajärvi, kylä Viitasaarella.
Jeff Wall

**Jeffrey Wall** (s. 29. syyskuuta 1946  Vancouver, Kanada) on kanadalainen taidevalokuvaaja. Hänet tunnetaan erityisesti suurikokoisista valokaapeissa esitetyistä valokuvistaan, joissa on usein tarinallisia elementtejä ja taidehistoriallisia viitteitä. Wallin työllä on ollut erittäin suuri vaikutus valokuvauksen tunnustamiseen ja hyväksymiseen itsenäisenä vakavasti otettavana taidemuotona.

## Elämä ja ura
Jeff Wall opiskeli taidehistoriaa Brittiläisen Kolumbian yliopistossa ja jatkoi valmistuttuaan tohtoriopintoihin Lontoossa. Hän ei kuitenkaan väitellyt, vaan palasi Kanadaan, jossa hän opetti useammassa yliopistossa vuoteen 1999 saakka. 1970-luvun puolivälin jälkeen Wall alkoi kokeilla suurien värillisten valokuvien esittämistä valokaapeissa. Heti ensimmäinen työ *The Destroyed Room* (1978) oli menestys. Wall on vuosien varrella käsitellyt erilaisia aiheita, mutta valokuvien esitystapa on useimmiten ollut sama. Wall esitti suurikokoiset työnsä kuten maalaukset tavalla, joka haastoi kriitikot ja taidemaailman ottamaan ne vakavasti. Esimerkiksi valokuvaajat Andreas Gursky, Thomas Struth ja Thomas Ruff ovat saaneet vaikutteita Wallin valokuvista. Vuoden 1997 Documenta 10 -näyttelyyn Kasseliin Wall toi myös mustavalkovalokuvia.   

Wallin töissä näkyy hänen taidehistoriallinen koulutuksensa. Valokuvat viittaavat usein maalaustaiteen historiaan ja käyttävät elokuvauksen tekniikoita. Wall keskittyy valokuviinsa kuin elokuvatuotantoihin. Hän tekee toisinaan vain 3–4 työtä vuodessa. Yksittäisen teoksen valmistelu ja tuotanto kestää kauan ja projektin kustannukset saattavat nousta kymmeniin tuhansiin euroihin.  

Valokuvaamisen lisäksi Wall tunnetaan myös taideteoreetikkona. Hän on kirjoittanut useita esseitä, joissa näkyy hänen taideteoreettinen ja -historiallinen taustansa. Wallin töillä ollut merkittävä vaikutus valokuvien hintojen nousuun taidemarkkinoilla. Jos Wallin työ tulee myyntiin, hintapyyntö on usein lähtenyt miljoonasta dollarista. Wallin töitä on nähtävissä julkisesti esimerkiksi Helsingin nykytaiteen museon Kiasman, Lontoon Tate Galleryn, New Yorkin Museum of Modern Artin ja New Yorkin Guggenheim-museon kokoelmissa. 

## Palkintoja ja tunnustuksia
* 2000: Paul de Hueck ja Norman Walford -palkinto elämäntyöstä.
*2003: Roswitha Haftmann -palkinto kuvataiteelle.
*2004: Hasselblad-palkinto.

## Valikoituja julkaisuja
* Wall, Jeff & Chevrier, Jean-François & Duve, Thierry de & Groys, Boris & Pelenc, Arielle & Lewis, Mark. *Jeff Wall: The Complete Edition*, Phaidon, 2009. .
* Wall, Jeff. *Jeff Wall: Selected Essays and Interviews.* New York: Museum of Modern Art, 2007. .
* Lauter, Rolf. *Jeff Wall: figures & places: selected works from 1978-2000* ; Frankfurt: Museum für Moderne Kunst, 2001/2002. .

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jeff Wall: We are all actors. Haastattelu (Youtube, 46:04). 
* Jeff Wallin töiden galleria. Artnet.
Keitele-museo

**Keitele-Museo** on Suolahdessa sijaitseva toiminnallinen erikoismuseo, joka tallentaa Keiteleen vesialueen sekä Suolahden seudun rautatieliikenteen perinnettä. Museojunan – esimerkiksi Lättähatun – kyytiin voi myös päästä museomatkalle. 

Keitele-Museo kerää ja kunnostaa vanhaa rautatiekalustoa ja pitää sitä käyttökunnossa talkoovoimin. Kesän 2020 näkyvin toiminta oli avoimet ovet viikonloppuisin, jolloin paikalla vieraili yli 3&nbsp;000 vierailijaa. Museojunamatkoilla käytetään useimmiten Lättähattua eli dieselmoottorijunaa Dm7, mutta jonkin verran matkoja tehdään myös muulla kalustolla eli Tka7-ratakuorma-autolla tai Tk3-höyryveturilla. Museojunamatkojen lisäksi Keitele-Museo järjestää yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa muun muassa tapahtumia ja avointen ovien päiviä, jolloin veturitallin alueeseen ja tiloihin pääsee tutustumaan lähemmin.

Keitele-Museo on suurelta osin ulkomuseo, jossa museokalustoa käytetään edelleen. Museolla on käytössään laaja ratapiha, jonka kiskojen pituus on reilut kolme kilometriä. Ratapihalta on yhteys valtakunnan rataverkkoon. Ratapihalla kohtaavat harvinaislaatuisesti niin vesitie, maantie kuin rautatiekin. Junakalustoon kuuluu ainutlaatuista kalustoa, jollaista ei ole Suomessa muissa museoissa. Ratapihan ohella museoalueeseen kuuluvat vuonna 1898 valmistunut veturitalli, vuonna 1898 käyttöön otettu Suolahden Wanha Asema ja vuonna 2020 valmistunut kalustohalli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Museon kotisivut
*Egenlandin matkakohteet: Keitele-museo, Suolahti, Äänekoski (video, kesto 6 min; 19.2.2019) (yle.fi)
Valamonruusu

**Valamonruusu** (*Rosa* ’Splendens’) on *Rosa* Francofurtana-ryhmään eli kirkonruusuihin kuuluva ruusulajike, jolle tunnusomaista ovat karmiininpunaiset kukat. Ruusu kuuluu Suomen historiallisiin ruusuihin.

## Alkuperä
Valamonruusu on ollut jo 1600-luvulta hyvin yleinen Suomessa. Suomenkielinen nimi valamonruusu on kauan sitten syntynyt ruusun ruotsinkielisestä nimestä ”vallmoros” eli ”unikkoruusu”. Valamon luostarin kanssa nimellä ei ole mitään tekemistä. Aikaisemmin uskottiin valamonruusuja olevan Suomessa useita eri kantoja, mutta DNA-tutkimukset ovat osoittaneet niiden olevan perimältään identtisiä.

*Rosa* Splendensin ja *Rosa* Francofurtana-ryhmän uskotaan olevan metsäruusun (*Rosa cinnamomea*) ja gallianruusun (*Rosa gallica*) luonnossa syntynyt risteymä. Kasvitieteilijä Carolus Clusius mainitsee vuonna 1583, että *Rosa* Frankofurtana-ryhmään kuuluvaa Frankfurt-ruusua kasvatetaan puutarhoissa Frankfurt am Mainissa. Vuonna 1774 se sai nimekseen *Rosa francofurtana*. Nimi viittaa nykyisin koko ryhmään.

## Kuvaus
Valamonruusu kasvaa noin 1,5–2 metrin korkuiseksi pensaaksi. Versot ovat vahvat ja pystyt. Piikkejä on melko vähän. Lehdet ovat tummanvihreät, alta vaaleammat. Runsas kukinta alkaa Suomessa kesä-heinäkuun vaihteessa. Kukat ovat puolikerrannaisia tai lähes yksinkertaisia, halkaisijaltaan 6–7 senttiä. Kirkkaankeltaiset heteet erottuvat hyvin teriön keskellä. Kukan tuoksu on mieto, miellyttävä, hienostunut ja pohjatuoksuna on ruusuntuoksu. Kukinnan jälkeen pensaat ovat täynnä päärynänmuotoisia, oranssinpunaisia kiulukoita. Syksyllä pensas värjäytyy yleensä keltaiseksi. Ruusu sietää auringon paahdetta ja kuivuutta. Valamonruusu menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I – V.

## Lähteet
Henry Thode

**Henry (Heinz, Heinrich) Thode** (13. tammikuuta 1857 Dresden – 9. marraskuuta 1920 Kööpenhamina, Tanska) oli saksalainen taidehistorioitsija ja kirjailija. Opiskeltuaan ensin Leipzigissa, Wienissä, Berliinissä ja Münchenissä hän teki 1880–1884 opintomatkan Ranskaan, Englantiin, Alankomaihin ja Italiaan tutustuakseen näiden maiden taiteeseen. Vuosina 1886–1889 hän toimi yksityisdosenttina Bonnissa, sitten 1890–1891 Städelsches Kunstinstitutin johtajana Frankfurt am Mainissa ja vuodesta 1894 taidehistorian professorina Heidelbergin yliopistossa. Hänen tärkeimmät teoksensa ovat *Franz von Assisi und die Anfänge der Kunst in Italien* (2. p. 1904), joka oli aikanaan uraauurtava renessanssin synnyn tutkimuksessa; *Die Malerschule von Nürnberg im 14. und 15. Jahrhundert* (1891); *Hans Thoma* (1891); *Andrea Mantegna* (1897); *Correggio* (1898); *Hans Thoma und seine Kunst* (1899); *Giotto* (1899); *Tintoretto* (1901); *Kunst, Religion und Kultur* (1901); *Michelangelo und das Ende der Renaissance* (1902); *Böcklin und Thoma* (1905). Vuodesta 1894 Thode julkaisi Hugo von Tschudin kanssa aikakauskirjaa *Repetitorium für Kunstwissenschaft*. Lisäksi Thode on julkaissut runokokoelmia, muun muassa *Federspiele* (1892).

Jäätyään vuonna 1911 eläkkeelle Thode asui Italiassa sieltä hankkimassaan huvilassa. Erottuaan Daniela von Bülowista Thode oli naimisissa vuodesta 1914 tanskalaisen viulistin Hertha Tegnerin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Thode, Henry. Salmonssen
Eclipse Public License

**Eclipse Public License** (lyh. **EPL**) on vapaiden ohjelmistojen julkaisemiseen tarkoitettu lisenssi.
Lisenssillä on Open Source Initiativen hyväksyntä.

## Katso myös
* Eclipse (IDE)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Englanninkielinen EPL-sivu
Lakewood (New Jersey)

**Lakewood** on kunta (*township*) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Oceanin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 135&nbsp;158. Huomattava osa asukkaista on ortodoksijuutalaisia.

## Maantiede

Lakewood sijaitsee New Jerseyn osavaltion itäosassa Oceanin piirikunnassa. Kunta on rakennettu Metedeconkjoen etelähaaralle ja ympäröivällä seudulla on metsiä ja järviä.

## Historia

Nykyisen Lakewoodin alueelle muutti englantilaisia ja alankomaalaisia siirtolaisia vuonna 1814. Paikkakunta on tunnettu useilla eri nimillä, joita olivat Three Partner’s
Mill, Washington Furnace (1814–1818), ja Bergen Iron Works (1833–1865). Vuonna 1865 se sai nimen Bricksburg. Charles Henry Kimball alkoi kehittää paikkakunnasta talvilomakohdetta vuonna 1879 ja vuonna 1880 nimi muutettiin nykyiseen Lakewoodiin paikkakunnan markkinoimiseksi. Lakewoodin township perustettiin vuonna 1892 erottamalla se Shrewburysta.

Vuonna 1890 Lakewoodiin rakennettiin hotellit Laurel-in-the-Pines ja Lakewood. Paikkakunnasta tuli suosittu matkailukohde. Kiinteistöjä alueelta hankkivat esimerkiksi George Jay Gould ja John D. Rockefeller. 1920-luvun ja 1940-luvun välillä paikkakunnalle tuli suuri määrä juutalaisia siirtolaisia New Yorkista. Siirtolaiset alkoivat kasvattaa kanoja. Matkailuala alkoi taantua 1960-luvulta lähtien ja sen tilalle alettiin rakentamaan teollisuutta.

## Talous
Lakewood on edelleen terveys- ja talvilomakohde. Kunnassa on myös suuri teollisuuspuisto. Paikallisen teollisuuden tuotteita ovat esimerkiksi laatikot, muovit, kemikaalit ja autojen osat. 

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Lakewoodissa aikavälillä 2014–2018 olivat 48&nbsp;341 USD ja henkilöä kohden 17&nbsp;460 USD. 27,5&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kunnan asukasluku oli vuoden 2020 väestönlaskennan mukaan 135&nbsp;158. Kunnan asukkaista 83,7&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 82,4&nbsp;%), 2,6&nbsp;% afroamerikkalaisia, 11,7&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta, 0,5&nbsp;% aasialaisia ja 0,5&nbsp;% alkuperäisasukkaita. 6,4&nbsp;% kunnan asukkaista oli syntynyt ulkomailla. 

Huomattava osa Lakewoodin väestöstä on ortodoksijuutalaisia. Vuonna 2019 heidän osuudekseen väestöstä arvioitiin noin kaksi kolmasosaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Boris Mihailov (valokuvaaja)

**Boris Andrijovytš Mihailov** (, s. 25. elokuuta 1938) on ukrainalainen taidevalokuvaaja ja taiteilija,  joka tunnetaan erityisesti ukrainalaisia syrjäytyneitä kuvaavista teoksistaan. Erilaisilla valokuvauksen tekniikoilla laajaa aihevalikoimaa käsitellyttä Mihailovia pidetään yhtenä tärkeimmistä aiemman Neuvostoliiton alueelta tulevista nykytaiteilijoista.  

Mihailov työskenteli 1960-luvulla insinöörinä Neuvostoliitossa ja harrasti valokuvausta. Kun hän otti vaimostaan alastonkuvia, hänet erotettiin työstään. Mihailov päätti ryhtyä kokopäiväiseksi valokuvaajaksi, koska muuta työtä ei ollut tarjolla. Pitkän uransa aikana Mihailov on käyttänyt lukuisia eri tekniikoita. Vaikka hän on tunnetuin Ukrainan sosiaalista tilannetta kommentoivista kuvistaan, joissa pääosassa ovat alkoholistit, työttömät ja yhteiskunnasta syrjäytyneet, Mihailovin laajaan tuotantoon kuuluu myös löydetyistä kuvista koostuvia teoksia ja omakuvia. Mihailovin töitä on nähtävissä julkisesti esimerkiksi Helsingin Ateneumin taidemuseon, Lontoon Tate Galleryn ja New Yorkin Museum of Modern Artin kokoelmissa.
## Palkintoja ja tunnustuksia
*2000: Hasselblad-palkinto.
* 2001: Citibank-valokuvapalkinto (nykyisin Deutsche Börse -valokuvapalkinto).

## Valikoituja julkaisuja
* *Boris Mikhailov.* Stuttgart: Oktagon, 1995. .
* *At DUSK.* Stuttgart: Oktagon, 1996. .
* *Case History.* Zürich: Scalo, 1999. .
* *Boris Mikhailov: The Hasselblad Award 2000.* Zürich: Scalo, 2001. .
* *Boris Mikhailov.* Phaidon 55 series. Lontoo: Phaidon, 2000. *Salt Lake.* 2002 
* *Boris Mikhailov: A Retrospective.* Zürich: Scalo, 2003. .
* *Look at Me I Look at Water . . . or Perversion of Repose*, Göttingen: Steidl, 2004. .
* *Suzi Et Cetera.* Köln: Walther König, 2007. .
* *Yesterday's Sandwich.* Lontoo: Phaidon, 2009. .
* *Tea Coffee Cappuccino.* Köln: Walther König, 2011. .
* *Time is out of Joint.* Berliini: Distanz, 2012. .

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Boris Mihailovin valokuvagalleria. www.artnet.com. 
* ICA Quickfire: Boris Mikhailov. Youtube, 1:01:40. 
* Keskustelu Boris Mihailovin kanssa. Moma.org.
Canon EOS 850D

**Canon EOS 850D** on Canonin helmikuussa 2020 julkistama digitaalinen järjestelmäkamera. Siinä on 24 megapikselin APS-C-kokoinen CMOS-kenno, ja sillä voi kuvata jopa 7,5 kuvaa sekunnissa. Videoita voi kuvata 4K-laadulla enintään 25 kuvaa sekunnissa ja FullHD-laadulla enintään 60 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on kolmen tuuman kosketusnäyttö, ja siinä on tuki Bluetoothille ja Wi-Fi:lle. Kameran runko painaa akun kanssa 515 grammaa.

Kamera tunnetaan Pohjois-Amerikassa nimellä Canon EOS Rebel T8i ja Japanissa nimellä Canon EOS Kiss X10i.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Canon EOS 850D Canonin sivuilla
August Tholuck

**Friedrich August Gotttreu Tholuck** (1799 Breslau – 1877) oli saksalainen evankelinen teologi, suomalaista sukua. Tholuck suhtautui nuoruudessaan uskontoon kielteisesti, mutta muutettuaan Berliiniin hän päätyi sikäläisten pietistien seuraan ja hänestä tuli uskovainen. Oltuaan muutaman vuoden ylimääräisenä yliopistonopettajana Berliinissä Tholuck siirtyi 1826 vakinaiseksi teologian professoriksi Hallen yliopistoon, jossa hän vaikutti kuolemaansa asti.

Tholuckin vaikutus oli suuri. Pääosin hänen henkilökohtaisiin kokemuksiinsa perustuu kirja *Lehre von der Sünde und vom Versöhner oder die wahre Weihe des Zweiflers* (1823), joka levisi laajalle niin Saksassa kuin käännettynä muillekin kielille. Vuodesta 1839 hän oli yliopiston saarnaaja.

Tholuck perusti 1872 teologian opiskelijoille konviktin eli asuntolan, jossa opiskelijat saivat edullisen täysihoidon. Sen esikuvan mukaan samanlaisia asuntoloita perustettiin muuallekin.

Tholuckin kootut teokset on julkaistu nimellä *Dr. August Tholuck's Werke* (1862).

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Kalevi Toiviainen: *August Tholuckin teologinen antropologia*. (väitöskirja). Helsinki: Suomalaisen teologisen kirjallisuusseuran julkaisuja 80, 1968. 

## Aiheesta muualla

* Tholuck, Friedrich August Gotttreu, Nordisk familjebok
Rubidiumsulfaatti

**Rubidiumsulfaatti** (Rb2SO4) on rubidium- ja sulfaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään muiden rubidiumyhdisteiden valmistukseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa rubidiumsulfaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on ortogonaalinen. Aine liukenee hyvin veteen. 

Rubidiumsulfaattia valmistetaan rubidiumalumiinisulfaatin eli rubidiumalunan vesiliuoksesta emäksen kuten ammoniakin, kalsiumoksidin tai bariumhydroksidin avulla, jolloin alumiini saostuu ja vesi haihdutetaan. Toinen tapa on rubidiumhydroksidin tai -karbonaatin reaktio rikkihapon kanssa.
:2 RbAl(SO4)2 (aq) + 6 OH- (aq) → Rb2SO4 (aq) + 2 Al(OH)3 (s) + 3 SO42- (aq)
:Rb2CO3 + H2SO4 → Rb2SO4 + H2O + CO2

Rubidiumsulfaattia käytetään muun muassa rubidiumhydroksidin valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa myös metallista rubidiumia.

## Lähteet
Long Branch (New Jersey)

**Long Branch** on kaupunki Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltiossa Monmouthin piirikunnassa Atlantin valtameren rannikolla. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 30&nbsp;719.

## Maantiede

Long Branch sijaitsee New Jerseyn osavaltion itäosassa Monmouthin piirikunnassa Atlantin valtameren rannikolla. New York sijaitsee noin 80 kilometriä Long Branchistä pohjoiseen.

## Historia

Ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat nykyisen Long Branchin alueelle vuonna 1668. Alue oli ostettu delaware-intiaaneilta. Asutus paikalla oli aikaisemmin sisämaassa päin, jossa maa soveltui helpommin maanviljelykseen. 

Long Branchiä alettiin kehittää matkailukohteena 1780-luvulta lähtien. Sen suosio alkoi kasvaa seuraavan vuosisadan puolella. Laivat New Yorkista pysähtyivät Long Brachille rakennetulla laiturilla vuodesta 1828 alkaen, ja 1830-luvulta lähtien suosituksi tulivat ravit ja uhkapelaaminen. Rautatieyhteys rakennettiin vuonna 1860. Matkailijoita houkutteli etenkin yhdistelmä liikenneyhteyksiä suuriin kaupunkeihin, meri, aurinko ja pelaaminen. Kaupunkiin rakennettiin suuria hotelleja ja Long Branch oli Yhdysvaltojen itärannikon suosituimpia lomakaupunkeja. Hallinnollisesti siitä tuli borough vuonna 1867 ja itsenäinen kaupunki vuonna 1904. Tunnettuja Long Branchin kävijöitä ovat olleet esimerkiksi Lillie Langtry ja Lillian Russell sekä presidentit Ulysses S. Grant, James A. Garfield ja Woodrow Wilson.

Matkailu taantui merkittävästi, kun New Jerseyn osavaltio sääti vuonna 1897 uhkapelaamisen laittomaksi. Matkailua oli edelleen, mutta aikaisempaa matkailun kultakautta ei enää saavutettu. Kaupungin väkiluku pieneni 1900-luvun puolivälistä alkaen.

## Talous
Long Branchissä on nykyisin teollisuutta. Paikallisen teollisuuden tuotteisiin kuuluvat esimerkiksi tekstiilit ja elektroniikka. Myös matkailualaa on elvytetty. Kaupungin rantatietä on kunnostettu, ja kaupungissa toimii Hilton-ketjun Ocean Place Resort.

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Long Branchissä aikavälillä 2014–2018 olivat 58&nbsp;232 USD ja henkilöä kohden 32&nbsp;957 USD. 19,1&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 1960 väestönlaskennassa 26&nbsp;230. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan väkiluku oli 30&nbsp;719 ja vuoden 2019 arvion mukaan 30&nbsp;241. Kaupungin asukkaista 67&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 51,4&nbsp;%), 14,9&nbsp;% afroamerikkalaisia, 30,4&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta ja 2,5&nbsp;% aasialaisia. 43,6&nbsp;% kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia, ja 30,7&nbsp;% kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
We Are Chaos

**We Are Chaos** on Marilyn Mansonin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 11. syyskuuta 2020.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### Deluxe edition & Japanin bonuskappaleet
#
#

## Arvostelut
* Kaaoszine: 7+/10
* Soundi: 

## Lähteet
Fanny Fröman

**Fanny Fröman** (s. 1991) on suomalainen Helsingin Sanomien toimittaja. Hän on vastannut HS:n Lasten uutisista vuodesta 2016 lähtien. 

Fröman sai vuonna 2020 tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon työstään lapsille suunnattujen uutisten parissa. Raadin mukaan palkinto myönnettiin "maailman ymmärrettäväksi tekemisestä lapsille sopivalla tavalla ja lasten ja nuorten herättelystä yhteiskunnallisiksi kansalaisiksi". Frömanin johtamat Lasten uutiset sai vuonna 2018 Suomen Unicefin Lapsen oikeuksien -vaikuttaja tunnustuksen lasten medialukutaidon kehittämisestä sekä yhteiskunnallisen osallisuuden edistämisestä. Lasten uutiset palkittiin vuonna 2023 ja 2024  Kultainen Venla -palkinnolla vuoden parhaana lasten- ja nuortenohjelmana.

Koulutukseltaan Fröman on valtiotieteiden maisteri sekä kauppatieteiden maisteri. Hän on työskennellyt myös Svenska Ylellä ja  Hufvudstadsbladetissa sekä toiminut juontajana Nelosella.

## Tunnustukset

* Suomen UNICEFin Lapsen oikeuksien vaikuttaja 2018
* Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto 2020

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fanny Fröman Twitterissä
Ocean City

**Ocean City** voi tarkoittaa seuraavia:

;paikkoja:
* Ocean City, kaupunki Marylandissa, Yhdysvalloissa
* Ocean City, kaupunki New Jerseyssä, Yhdysvalloissa
* Ocean City, kaupunki Floridassa, Yhdysvalloissa
* Ocean City, kylä Washingtonin osavaltiossa, Yhdysvalloissa

;muita merkityksiä:
* Ocean City, Kauko Köyhkän romaani
Leander (etunimi)

**Leander** on miehen etunimi.

## Tunnettuja Leandereja
*Leander Dendoncker, belgialainen jalkapalloilija
*Leander Engström, ruotsalainen taidemaalari
*Leander Ikonen, suomalainen arkkitehti, Viipurin teollisuuskoulun rehtori 1898−1918, kansanedustaja (Suomalainen puolue) ja henkirikoksen uhri
*Leander Starr Jameson, brittiläinen Etelä-Afrikassa vaikuttanut poliitikko, sotilas, hallintomies ja Kapmaan pääministeri 1904−1908
*Leander Linnavuori, suomalainen opettaja ja päätoimittaja
*Leander Norrback, suomalainen harmonikansoittaja ja harmonikkapedagogi
*Leander Olofsson, suomalainen maanviljelijä, laivanvarustaja ja valtiopäivämies
*Leander Paes, intialainen tennispelaaja ja olympiamitalisti
*Leander Rauma, suomalainen maanviljelijä ja kansanrunoilija
*Leander Reijo, inkeriläinen heimoaktivisti ja päätoimittaja
*Leander Sirola, suomalainen kansanedustaja (SDP)
*Leander Viljanen, suomalainen punakaartilaispäällikkö

## Katso myös
* Leander (sukunimi)
Schroth

**Schroth** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Clara Schroth (1920−2014), yhdysvaltalainen telinevoimistelija ja olympiamitalisti
*Frances Schroth (1892−1961), yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja
*Hannelore Schroth (1922−1987), saksalainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä
All In (EP)

**All In** on eteläkorealaisen Stray Kidsin ensimmäinen japaninkielinen EP. Albumi julkaistiin 4. marraskuuta 2020.

## Kappaleet

## Lähteet