open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Andreas Brehme

**Andreas Brehme** (9. marraskuuta 1960 Hampuri – 20. helmikuuta 2024 München) oli saksalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän saavutti urallaan muun muassa maailmanmestaruuden vuonna 1990. 

## Ura
### Pelaajana
Pelaajaurallaan puolustajana viihtynyt Brehme edusti kotimaassaan Kaiserslauternia ja Bayern Müncheniä sekä Italiassa Inter Milanoa ja Espanjassa Real Zaragozaa. Hän saavutti urallaan muun muassa kaksi Saksan mestaruutta, Italian mestaruuden ja UEFA Cupin voiton.

Saksan maajoukkueessa Brehme pelasi 86 ottelua ja teki niissä 8 maalia. Hän edusti Saksaa MM-kisoissa vuosina 1986, 1990 ja 1994 sekä EM-kisoissa vuosina 1984, 1988 ja 1992. Brehme saavutti Saksan riveissä MM-hopeaa vuonna 1986, MM-kultaa vuonna 1990 ja EM-hopeaa vuonna 1992. Hän teki vuoden 1990 MM-kisojen loppuottelun ainoan maalin rangaistuspotkusta ratkaisten mestaruuden Saksalle.

### Valmentajana
Brehmen valmennusura ollut yhtä menestyksekäs kuin pelaajana. Hänestä tuli 1. FC Kaiserslauternin päävalmentaja lokakuussa 2000, kun Otto Rehhagel lähti huonosti alkaneen kauden jälkeen. Brehmen johdolla Kaiserslautern eteni UEFA Cupissa välieriin kaudella 2000–2001. Joukkue kuitenkin romahti välierissä häviten espanjalaiselle Deportivo Alavésille molemmat ottelut murskaluvuin 5–1 ja 4–1. Hän sai potkut elokuussa 2002. Kaudeksi 2004–2005 Brehme siirtyi 2. Bundesliigassa pelanneen SpVgg Unterhachingin peräsimeen. Pesti jäi kuitenkin varsin lyhyeksi Brehmen saatua potkut jo helmikuussa 2005. Kesällä 2005 Brehme siirtyi Giovanni Trapattonin apuvalmentajaksi VfB Stuttgartiin. Joukkueen puolustustaktiikka ei tuonut toivottua menestystä ja kaksikko sai kenkää tehtävistään helmikuussa 2006.

Brehme kuoli helmikuussa 2024 sydänkohtaukseen.

## Saavutukset pelaajana
* Maailmanmestaruus: 1990
** MM-hopeaa 1986
* Euroopanmestaruuskisat
** EM-hopeaa 1992

* UEFA Cup: 1991

* Saksan mestaruus: 1987, 1998
* Italian mestaruus: 1989
* Saksan cup: 1996
* Saksan supercup: 1987

## Lähteet
Sojuz TM-29

**Sojuz TM-29** oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty lento Mir-avaruusasemalla. Laukaisu Sojuz 11A511U-kantoraketilla Baikonurin kosmodromilta tapahtui 20. helmikuuta 1999 kello 4:18 UTC ja aluksen paluu maahan 28. elokuuta 1999 kello 00:32 UTC. Lennon kesto oli 188 vuorokautta.

## Miehistö
Laukaistiin:
*Viktor Afanasjev, Venäjän avaruusjärjestö
*Jean-Pierre Haigneré, CNES, Ranska
*Ivan Bella, Slovakia

Laskeutuivat
*Viktor Afanasjev, Venäjän avaruusjärjestö
*Sergei Avdejev, Venäjän avaruusjärjestö
*Jean-Pierre Haigneré, Ranska

## Rata
*Massa 7150 kg
*Perigeum 188 km
*Apogeum 273 km
*Inklinaatio 51,6°
*Periodi 88,6 minuuttia

## Lähteet
Jean du Castre d’Auvigny

**Jean du Castre d'Auvigny** (1712 Hainaut, Belgia —1743 Dettingen) oli  ranskalainen sotilas ja kirjailija. Hän palveli ratsujoukoissa ja sai surmansa Dettingenin taistelussa. 

Hän kirjoitti teokset: 
* *Mémoires de Madame de Barnevelt*
* *Amusements historiques* 
* *Histoire de Paris* (vuoteen 1730) 
* *Vies des hommes illustres de la France*, 1739–1757, 27 osaa, työtä jatkoivat Gabriel-Louis Pérau ja François-René Turpin.

Hän työskenteli yhdessä Pierre Desfontaines'n kanssa.

## Lähteet
Jan Tinbergen

**Jan Tinbergen** (12. huhtikuuta 1903 Haag – 9. kesäkuuta 1994) oli alankomaalainen ekonomisti, jolle myönnettiin yhdessä Ragnar Frischin kanssa ensimmäinen Nobelin taloustieteen palkinto vuonna 1969 soveltavien dynaamisten taloudellisten mallien kehittämisestä.

## Ura
Tinbergen opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa Leidenin yliopistossa. Hänen vuoden 1929 tohtorinväitöskirjansa *Minimumproblemen in de natuurkunde en de economie* käsitteli minimointiongelmia fysiikassa ja taloustieteessä. Vuosina 1929–1945 Tinbergen toimi professorina Rotterdamin Erasmus-yliopistossa ja Alankomaiden tilastokeskuksessa. Tinbergen toimi myös Kansainliiton konsulttina.

## Tutkimustyö
Yksi Tinbergenin tunnetuimmista akateemisista tutkimuksista liittyy niin kutsuttuun Tinbergenin normiin, jonka mukaan yrityksen parhaiten palkatun työntekijän palkan ei tulisi olla yli viisi kertaa korkeampi kuin matalapalkkaisimman työntekijän. Tinbergenin mukaan tätä suuremmat tuloerot samassa yrityksessä johtavat ongelmiin yrityksen sisällä.

Tinbergenin tärkein saavutus taloustieteen alalla on kuitenkin ensimmäisen kansantaloutta kuvaavan matemaattisen mallin luominen. Tinbergenin alkuperäinen malli perustui Alankomaiden kansantaloudelle, ja myöhemmin hän sovelsi samaa mallia myös Yhdysvaltojen ja Britannian kansantalouksien mallintamiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Juri Malentšenko

**Juri Ivanovitš Malentšenko** (venäjäksi Юрий Иванович Маленченко, s. 22. joulukuuta 1961 Svitlovodsk, Ukrainan neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) on venäläinen, ukrainalaista alkuperää oleva kosmonautti. Vuonna 2012 hän oli avaruudessa lennolla Sojuz TMA-05M.

## Koulutus ja perhe
Malentšenko kävi peruskoulun ja lukion Svitlovodskissa. Sotilaslentokoulutukseen hän meni Harkovaan vuonna 1983. Hän toimi Neuvostoliiton ilmavoimissa lentäjänä Odessan alueella. 
 
Malentšenko on toista kertaa naimisissa, nyt Jekaterina Dmitrijevan kanssa. Perheessä on yksi tytär ja edellisestä avioliitosta on aikuinen poika, Dmitri.

## Ura avaruuslentäjänä
Malentšenkon esimies kysyi häneltä kiinnostusta avaruuslentoihin, ja maaliskuussa 1987 Malentšenko aloitti kosmonauttikoulutuksensa. Hän oli varamiehistössä Sojuz TM-17- ja Sojuz TM-18-lennoilla. Välillä hän opiskeli Ilmavoimien Zukovskin akatemiassa. 

Malentšenkon ensimmäinen avaruuslento alkoi heinäkuussa 1994, jolloin hän lensi Sojuz TM-19:n miehistössä Mir-avaruusasemalle. Lokakuussa 1998 hän aloitti avaruussukkula-koulutuksen NASAssa ja lensi STS-106-lennolla ISS-asemalle syyskuussa 2000.

Vuonna 2003 Malentšenko lensi ISS:lle Sojuz TMA-2 lennolla ja meni naimisiin avaruudessa vaikkakin hänen venäläinen morsiamensa oli tuolloin Houstonissa. Neljäs avaruuslento oli Sojuz TMA-11 syksyllä 2007. 

Sojuz TMA-11 lennon paluu huhtikuussa 2008 ei sujunut täysin suunnitelmien mukaan vaan Sojuz-kapseli palasi maahan tavoiteltua jyrkemmässä kulmassa. Paluun aikana Malentšenko ja hänen avaruuslentäjäkollegansa Yi So-yeon ja Peggy Whitson kokivat yli kymmenen kertaa Maan pinnan painovoiman suuruisia voimia. Avaruuslentäjien tilaa kuvattiin paluun jälkeen tyydyttäväksi.

Malentšenkon kokonaisavaruuslentoaika on 514 vuorokautta 11 tuntia ja 59 minuuttia.

Joulukuun 15. päivänä Malentšenko lensi Sojuzilla Kansainväliselle avaruusasemalle yhdessä Tim Peaken ja Timothy Kopran kanssa suunnitellusti kesäkuuhun 2016 asti. Telakoitumisessa oli tekninen häiriö, ja Malentšenko hoiti telakoitumisen manuaalisesti. 

### Lennot

|}

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*NASA-sivuston elämäkerta 
*spacefacts.de 
*kursknet.ru
Bergenin yliopisto

**Bergenin yliopisto** () on Norjan Bergenissä toimiva yliopisto. Se perustettiin virallisesti 1946. Coimbra-ryhmään kuuluvassa yliopistossa on noin 17&nbsp;000 opiskelijaa ja 3&nbsp;200 henkilökuntaan kuuluvaa. 

Maailman viidensadan huippuyliopiston Shanghai-yliopistovertailussa Bergenin yliopisto sai vuonna 2014 sijaluvun 201–300.

## Kuvia yliopiston eri osista

Faculty of Law in Bergen.JPG|Oikeustieteellinen tiedekunta
2006 09 16 Bergen Per Grieg Trygdekassen004.jpg|Psykologinen tiedekunta
Det samfunnsvitenskapelige fakultet, Universitetet i Bergen.jpg|Yhteiskuntatieteellinen tiedekunta
Realfagsbygget-bergen-norway-1.jpg|Luonnontieteellinen laitos
University of Bergen, Rector s Office, Museplass 1.jpg|Rehtorin toimistorakennus

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut ,
Janne Hyrkäs

**Janne Petrus Paavali ”Hyge” Hyrkäs** (s. 1974 Lappeenranta) on suomalainen rumpali, joka tunnetaan lappeenrantalaisesta thrash metal -yhtye Mokomasta. Ennen Mokoman riveihin liittymistä hän soitti yhtyeissä Wendigo, Pronssinen Pokaali ja Valtava Kääpiö.

Hyrkäs alkoi soittaa rumpuja Savitaipaleen yläasteen musiikinopettajan innoittamana. Sitä ennen hän oli soittanut vuoden koskettimia. Hyrkäksen yhtyeistä Wendigo (1988–1993) on vuonna 2018 ”metallipääkaupungiksi” nimetyn Lemin ensimmäinen metalliyhtye. Yhtye teki paluun vuonna 2019 Lemin Capital of Metal L1ve -tapahtumassa. Hyrkäs oli lopettaa soittamisen Valtavan Kääpiön hajottua vuonna 1999, mutta liittyi vuoden soittotauon jälkeen Mokomaan Marko Annalan pyynnöstä. Lyhyen ajan sisään usein rumpalia vaihtanut yhtye sai hänestä pysyvän kiinnityksen.

Hyrkäs syntyi Lappeenrannan Lauritsalassa, kasvoi Lemillä ja muutti sitten Lappeenrannan kautta Helsinkiin opiskelemaan vuonna 1997. Muusikon työnsä lisäksi Hyrkäs työskentelee Helsingin kaupungin lastensuojelussa. Hän on koulutukseltaan lastenkodin ohjaaja. Hänen perheeseensä kuuluu avopuoliso ja kaksi tytärtä.

## Lähteet
Philip Zimbardo

**Philip G. Zimbardo** (23. maaliskuuta 1933 – 14. lokakuuta 2024) oli yhdysvaltalainen psykologi, joka tutki ympäristön vaikutusta ihmisen käyttäytymiseen. Hänen tunnetuin tutkimushankkeensa oli vuonna tehty Stanfordin vankilakoe.

Zimbardo suoritti alemman korkeakoulututkinnon Brooklyn Collegessa ja maisteriksi ja filosofian tohtoriksi hän valmistui Yalen yliopistosta.

Opetettuaan New Yorkin yliopistossa Zimbardo sai viran vuonna 1968 Stanfordin yliopistosta, jossa hän suoritti vuonna 1971 kuuluisan vankilakokeen. Siinä valittiin 24 college-opiskelijaa, jotka arvottiin vankien ja vartijoiden rooleihin. Koe tehtiin yliopiston kellarikerrokseen tehdyssä vankilassa.. Opiskelijat alkoivat pian esittää roolejaan, ja vartijoista tuli sadistisia ja vangeista masentuneita ja passiivisia. Kokeen piti kestää kaksi viikkoa, mutta se jouduttiin keskeyttämään jo kuuden päivän jälkeen.

Kokeen jälkeen Zimbardo perusti ujousklinikan Menlo Parkiin Kaliforniaan. Hän teki ujoudesta tekemistään tutkimuksista useaita kirjoja, joista on suomennettu *Ujous* (*Shyness*). Zimbardo on kirjoittanut monia muitakin kirjoja, kuten *Psychology and Life*, jota käytetään Yhdysvalloissa oppikirjana.

## Teoksia
* 

## Lähteet
Arthur Nikisch

**Artúr (Arthur) Nikisch** (12. lokakuuta 1855 Mosonszentmiklós – 23. tammikuuta 1922 Leipzig) oli unkarilaissyntyinen saksalainen kapellimestari. Hän opiskeli Wienin konservatoriossa viulunsoittoa ja säveltämistä, ja hän oli myös taitava pianisti. Kapellimestarina hän oli kuitenkin itseoppinut, ja suurimmat vaikutteensa hän sai soittaessaan orkesterimuusikkona sellaisten kapellimestarien kuten Richard Wagner, Johannes Brahms, Franz Liszt, Giuseppe Verdi ja Anton Bruckner johdolla.

Nikischin vallankumouksellista johtamistyyliä kuvaa parhaiten Sir Adrian Boultin aikalaislausunto. Hän kertoi Nikischin johtaneen ”jännittävintä esitystä Brahmsin c-molli-sinfoniasta mitä koskaan olin kuullut”, kun hän tajusi, että ”koko osan aikana Nikischin käsi ei ollut noussut kertaakaan hänen kasvojaan korkeammalle”.

Arthur Nikisch on jäänyt äänentallennuksen historiaan ensimmäisenä kapellimestarina, joka on levyttänyt kokonaisen sinfonian (Beethovenin 5. sinfonia) kaupallisessa tarkoituksessa. Tämä virstanpylväs tehtiin vuonna 1913, ja orkesterina oli Berliinin filharmonikot. Hän on myös ensimmäinen kapellimestari jonka johtamista on tallennettu filmille – mutta mykkäfilmin aikaan. Filmistä käy kuitenkin selvästi ilmi hänen mieltymyksensä pitkään tahtipuikkoon ja sillä tehtyihin minimalistisiin liikkeisiin sekä vaikutelma hänen ”hypnoottisesta” katseestaan.
__NOTOC__
## Nikischin tärkeimmät orkesterikiinnitykset
*Leipzigin Gewandhausorkesteri 1895–1922
*Berliinin filharmonikot 1895–1922

## Arthur Nikischin levyttämät teokset
*Beethoven, 5. sinfonia
*Beethoven: *Egmont*-alkusoitto
*Weber: *Oberon*-alkusoitto
*Weber: *[[Taika-ampuja]]*-alkusoitto
*Mozart: *[[Figaron häät]]* -alkusoitto
*Berlioz: *Rooman karnevaalit* -alkusoitto
*Liszt: Unkarilainen rapsodia nro 1 f-molli

## Viitteet

## Kirjallisuutta
* Pfohl, Ferdinand: *Arthur Nikisch: Sein Leben, seine Kunst, sein Wirken.* Alster, Hamburg 1925.
Visbyn tuomiokirkko

**Visbyn tuomiokirkko** () tai **Pyhän Marian kirkko** () on Gotlannissa, Ruotsissa sijaitsevan Visbyn hiippakunnan tuomiokirkko. Kirkko on toiminut tuomiokirkkona vuodesta 1572 lähtien. Sitä ennen se toimi seurakunnankirkkona. Keskiajalta peräisin olevan kirkon on alun perin rakennuttanut saksalainen kauppias. Kirkkoa alettiin rakentaa 1100-luvun lopussa, ja se vihittiin käyttöön vuonna 1225. Alun perin se oli tarkoitettu vierailevien saksalaisten kauppiaiden kirkoksi, mutta koska saksalaisia muutti paljon kaupunkiin, kirkosta tuli heidän seurakuntakirkkonsa. Tuomiokirkko on ainoa kaupungin keskiaikaisista kirkoista, joka on säilynyt nykyaikaan asti. 1500-luvulta 1800-luvulle asti sen ympärillä oli Visbyn ainoa tavallinen hautausmaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kirkko Ruotsin kirkon sivuilla
Wassily Leontief

**Wassily Leontief** (; 5. elokuuta 1905 München, Saksa — 5. helmikuuta 1999 New York) oli venäläissyntyinen ekonomisti, joka tunnetaan erityisesti yleisen tasapainoteorian () kehittäjänä. Leontief sai vuonna 1973 Nobelin taloustieteen palkinnon.

Leontief opiskeli vuodesta 1921 vuoteen 1925 Leningradin yliopistossa ja suoritti maisterintutkinnon pääaineenaan taloustiede. Opiskeluaikanaan Leontief joutui usein pidätetyksi, koska hän arvosteli kommunismia. Vuonna 1925 Leontiefin sallittiin lähteä Neuvostoliitosta ja hän siirtyi jatkamaan opintojaan Berliinin yliopistoon. Berliinissä Leontief suoritti tohtorintutkinnon vuonna 1928 erityisaiheenaan panos–tuotos-analyysi; hänen työnohjaajansa oli Werner Sombart. Vuonna 1931 Leontief siirtyi Yhdysvaltoihin työskentelemään National Bureau of Economic Researchissa. Vuosina 1932–1975 hän työskenteli Harvardin yliopistossa, ja New Yorkin yliopistoon hän siirtyi vuonna 1975.

## Tutkimustyö
Leontiefin tunnetuimmat tutkimukset käsittelevät yleistä tasapainoteoriaa sekä panos–tuotos-analyysia. Lisäksi Leontief tutki kansainvälistä kauppaa ja kehitti nimeään kantavan Leontiefin paradoksin: maailman pääomarikkain valtio Yhdysvallat vie hyödykkeitä, joiden tuottamiseen tarvitaan suhteellisen paljon työvoimaa mutta tuo hyödykkeitä, joiden tuottamiseen tarvitaan suhteellisen paljon pääomaa. Tämä havainto on suorassa ristiriidassa kansainvälisen kaupan perusmallin, Heckscherin–Ohlinin teoreeman, kanssa.

Nobel-palkinto Leontiefille myönnettiin hänen panos–tuotos-analyysiin liittyvästä työstään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Leontief Nobel-säätiön sivuilla
Salpietari

**Salpietari** voi tarkoittaa esimerkiksi seuraavia typpihapon HNO3 suoloja:
*natriumnitraatti (NaNO3), natronsalpietari, chilensalpietari, perunsalpietari
*kaliumnitraatti (KNO3), kalisalpietari
*kalsiumnitraatti (Ca(NO3)2), kalkkisalpietari, norjansalpietari
*ammoniumnitraatti (NH4NO3), ammonsalpietari
Göteborgin tuomiokirkko

**Göteborgin tuomiokirkko** () on Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa sijaitsevan Göteborgin hiippakunnan tuomiokirkko.

Arkkitehti Carl Willhelm Carlbergin suunnittelema tuomiokirkko valmistui lopullisesti vuonna 1827, mutta se vihittiin käyttöön jo 21. toukokuuta vuonna 1815. Sen paikalla on sitä ennen sijainnut kaksi muuta kirkkoa, jotka tuhoutuivat tulipalossa. Ensimmäinen tällä paikalla seissyt kirkko valmistui 1633 ja sai nimekseen *Kustaan tuomiokirkko* () edellisenä vuonna kaatuneen Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin mukaan.

Kirkkoa on remontoitu neljään kertaan, sisätilat on uusittu viimeksi 1983–1985 ja ulkopuoli 1978–1980.

Tuomiokirkkoa ympäröivä puisto toimi ennen hautausmaana. Puistoa uusittiin vuosina 2008–2009. Se on palkittu yhtenä Göteborgin parhaista rakennuskohteista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Efe Sodje

**Efetobore ”Efe” Sodje** (s. 5. lokakuuta 1972 Greenwich, Englanti, Iso-Britannia) on nigerialainen jalkapalloilija, joka pelasi pitkään Englannissa.

Sodje on edustanut muun muassa Yeowiliä, Huddersfieldiä, Creweä, Colchesteriä, Lutonia, Macclesfieldiä, Stevenagea ja Southendia. Lisäksi hän on edustanut Nigerian maajoukkuetta, muun muassa vuoden 2002 MM-kisoissa, joissa hän pelasi avauskokoonpanossa kahdessa Nigerian kolmesta ottelusta.

Myös Sodjen veljet Sam ja Akpo sekä heidän serkkunsa Omone ovat tunnettuja jalkapalloilijoita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luulajan tuomiokirkko

**Luulajan tuomiokirkko** () on Luulajassa Norrbottenin läänissä Pohjois-Ruotsissa sijaitseva Luulajan hiippakunnan tuomiokirkko, jonka on suunnitellut arkkitehti Adolf Emil Melander. Kirkko vihittiin käyttöön vuonna 1893, jolloin se vielä kantoi nimeä *Oscar Fredriks kyrka*. Vuonna 1904 se muutettiin tuomiokirkoksi, kun Luulajan hiippakunta perustettiin.

Kirkko on rakennettu tiilistä uusgoottilaiseen tyyliin. Muodoltaan se on ristin mallinen, 54 metriä pitkä ja 35 metriä leveä. Kirkontorni on noin 60 metriä korkea. Vanha ornamentein ja puupiirroksin koristeltu sisustus vaihdettiin 1930-luvulla vaaleammaksi ja tyyliltään modernimmaksi.

Ihmisiä kirkkoon mahtuu korkeintaan 650, istumapaikkoja on 500–520.

Paikalla on sijainnut vuonna 1667 käyttöön vihitty puukirkko ja 1700-luvun lopusta peräisin ollut kirkko, joka tuhoutui kaupungin palossa.

## Lähteet
Zaozjorsk

**Zaozjorsk** () on suljettu kaupunki ja samannimisen kaupunkipiirikunnan keskus Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee pohjoisen ydinsukellusvenelaivaston päätukikohdan Zapadnaja Litsan läheisyydessä, Litsanvuonosta 2-3 km sisämaahan idän suuntaan, ja toimii tukikohtaa palvelevan henkilöstön asutuskeskuksena. Vuonna 2010 kaupungin asukasluvuksi saatiin 11&nbsp;199 henkeä.

Kaupunki perustettiin vuonna 1958 *Zaozjornyi*-nimisenä. Vuosina 1981-1994 sen nimi oli *Zapadnaja Litsa*, mutta se tunnettiin peitenimillä **Murmansk-150** ja **Severomorsk-7**. Vuodesta 1994 nimi on Zaozersk. Koko kaupunkipiirikunnan pinta-ala on 516 neliökilometriä, ja siihen kuuluvat itse kaupungin lisäksi tukikohdissa sijaitsevat Nerpitsjanlahden, Lopatkinanlahden, Malaja Lopatkan lahden ja Andrejevanlahden sotilaskylät.

Kaupungissa on mm. kolme keskikoulua, kolme lastentarhaa, oma jokapäiväinen sanomalehti, omia TV-lähetyksiä, radioasema ja tsasouna on rakenteilla. Kaupunginjohtaja on Mihail Marjin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kaupunginhallinnon virallinen sivusto  (mm. interaktiivinen kartta) 
*Городской округ ЗАТО г. Заозерск  Zaozersk Murmanskin aluehallinnon sivulla (mm. aluekartta)
Bengali (kissarotu)

**Bengali** on kissarotu, jonka esi-isissä on sekä kesykissoja että aasialaisia leopardikissoja.

## Jalostus
Villin leopardikissan turkiksia käytettiin turkistuotteisiin, ja pentuja myytiin lemmikeiksi. Risteytystyön tarkoituksena oli kehittää rotu, joka olisi yhtä kaunis kuin leopardikissa mutta sopeutusi paremmin elämään lemmikkinä. 

Ensimmäisen sukupolven pennut, joilla toinen vanhemmista on leopardikissa, ovat vaikeita käsitellä. Riittävästi kotikissaa muistuttava luonne saadaan vähintään neljän sukupolven jälkeen, jolloin pennun isoisovanhempi on villieläin.

Rodun aktiivinen kehitystyö tehtiin 1980-luvulla ja rotu hyväksyttiin eurooppalaisessa kissajärjestöjen kattojärjestössä Fifessä v. 1999. Rekisteröidyillä bengaleilla leopardikissa on aina vähintään viiden sukupolven päässä. Leopardikissan lisäksi bengalin luomisessa on rodun alkutaipaleella käytetty myös useita eri rotuja olevia kesykissoja mm. egyptin mauta, burmaa, abessinialaista ja tabby-kuvioisia amerikkalaisia lyhytkarvarotuja.

Suomessa bengaleita on ollut jo 1990-luvulta lähtien.

## Ulkonäkö
Tyypillistä bengalille ovat lihaksikas ja pitkänomainen vartalo, pienehkö pää suhteessa vartaloon, pienet, pyöreäkärkiset, matalalle asettuneet korvat, suuret, ovaalinmuotoiset, kaukana toisistaan sijaitsevat silmät sekä korostuneet viiksityynyt. Bengalin kuviointi on erikoinen ja muista kesykissaroduista poikkeava. Sen vahva ja keskipitkä häntä muistuttaa suurten kissaeläinten häntää, ja kissa kantaa sitä matalalla.

Bengalin turkki on joko täplikäs tai marmorikuvioinen. Pohjaväriltään bengali on perinteisesti ollut ruskea tai lumivärinen, mutta myös hopeisia, sinisiä ja mustia bengaleita on olemassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Finticat 
* Suomen Kissaliitto
Agostinho Neto

**António Agostinho Neto** (17. syyskuuta 1922 – 10. syyskuuta 1979) oli angolalainen poliitikko ja runoilija, joka toimi vuosina 1975–1979 maansa ensimmäisenä presidenttinä. Hänen syntymäpäivänsä on Angolassa virallinen juhlapäivä. 

Agostinho Neto syntyi Angolassa ja palasi kotimaahansa opiskeltuaan Lissabonissa lääketiedettä. Hän joutui vangituksi vastustettuaan Portugalin siirtomaavaltaa, mutta onnistui pakenemaan Marokkoon. Neto oli yksi MPLA-puolueen ensimmäisistä jäsenistä ja nousi maansa valtionpäämieheksi 11. marraskuuta 1975 sen saavutettua itsenäisyyden. Kilpailevat puolueet UNITA ja FNLA eivät kuitenkaan hyväksyneet uutta hallitusta ja aloittivat sitä vastaan sisällissodan. Neto kielsi muiden puolueiden toiminnan ja pyrki tekemään maasta sosialistisen. Häntä vastaan tehtiin vallankaappausyritys 27. toukokuuta 1977. Yrityksen takana ollut ryhmä käytti nimeä fraktionistit. Suuri joukko sen tukijoita, esimerkiksi entinen sisäministeri Nito Alves, teloitettiin.

Agostinho Neto kuoli Moskovassa 1979 Angolan sisällissodan ollessa käynnissä. Häntä seurasi José Eduardo dos Santos. Neto sai vuonna 1975 Leninin rauhanpalkinnon. 

## Tunnustuksia
*Leninin kansainvälinen rauhanpalkinto vuonna 1975
*Agostinho Neton yliopisto (1976) on nimetty hänen mukaansa
* Agostinho Neton lentoasema Kap Verdellä on nimetty hänen mukaansa
* António Agostinho Neton kansainvälinen lentoasema Angolassa on nimetty hänen mukaansa

## Aiheesta muualla
Poljarnyi

**Poljarnyi** (, *Poljarnyi*; vuoteen 1939 **Aleksandrovsk,** , *Aleksandrovsk*) on suljettu kaupunki Murmanskin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Kuolanvuonon länsirannalla, lähellä vuonon suuta noin 30 kilometriä Murmanskista pohjoiseen. Kaupungissa on sukkaita noin 17 300 (2010). Poljarnyi on nykyisin osa laajempaa, useita suljettuja kaupunkeja käsittävää Aleksandrovskin kaupunkipiirikuntaa ja piirikunnan hallinnollinen keskus.

Poljarnyissa on 1950-luvulta lähtien sijainnut tärkeä ydinsukellusveneiden satama ja telakka-alue  "Venäjän telakka nro 10 - Škval". Alueella on nykyisin myös käytöstä poistettujen laivojen ja sukellusveneiden ydinreaktorien varastointialue.

## Historia

Aleksandrovskin kaupungi perustettiin suojaisen Jekaterinan luonnonsataman äärelle vuonna 1896 ja se nimettiin Venäjän keisari Aleksanteri III:n mukaan. Kaupunki sai kaupunkioikeudet vuonna 1899. Perustamisen yhdessä kaupungista siitä ujestin eli kihlakunnan pääkaupunki, kun entinen Arkangelin kuvernementin Kuolan kihlakunta muutettiin Aleksandrovskin kihlakunnaksi. Aleksandrovsk on Kuolan jälkeen Kuolan niemimaan toiseksi vanhin kaupunki. Vuonna 1903 kaupungissa oli 314 asukasta ja tämän jälkeen kaupunki kasvoi siten, että siellä oli asukkaita 627 vuonna 1914 ja 1025 vuonna 1917. Ensimmäisen maailmansodan aikana kaupungissa oli Jäämeren laivaston aluksia, ja kaupunkiin avattiin kansainvälinen lennätinasema. 

Rautatien rakentaminen Murmanskiin vähensi Aleksandrovskin merkitystä, ja vuonna 1926 se alennettiin maaseututaajamaksi. Vuonna 1931 se nimettiin Poljarnojeksi, ja jonkin aikaa 1930-luvulla se oli suomalaisen kansallisen piirin keskus. Vuonna 1939 siitä tuli Poljarnyin kaupunki.

Vuonna 2008 Poljarnyi sai "sotakunnian kaupungin" (*Gorod voinskoi slavy*) arvonimen.

Vuoteen 2008 Poljarnyi oli kaupunkipiirikunta, johon itse kaupungin lisäksi kuuluivat asutuskeskukset Belokamenka, Gorjatšije Rutšji ja Retinskoje. Vuonna 2008 Poljarnyi yhdistettiin sen naapureina sijaitsevien kahden muun suljetun kaupungin, Gadžijevon (Skalistyi) ja Snežnogorskin kanssa  laajemmaksi Aleksandrovskin kaupunkipiirikunnaksi, jolla myös on suljetun kaupungin status, ja jonka alue kattaa koko Kuolanvuonon länsirannan. Gorjatšije Rutšji lakkautettiin asumattomana vuonna 2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Poljarnyin virallinen sivusto  
*Pohjoinen laivasto (Северный флот) Kommersant Vlast, 2008
American curl

**American curl** on uusimpia kissarotuja, sillä se syntyi vuonna 1981 Kaliforniassa. Suomeen ensimmäinen curl tuotiin vuonna 2001. Rodulle on tyypillistä erikoisen näköiset korvat, jotka kiertyvät taakse poispäin kasvoista. American curlin pennut syntyvät suorakorvaisina, mutta niiden korvat alkavat kiertyä parin päivän ikäisinä. Vaikka korvat voivat myöhemmin taas suoristua, ne kiertyvät tavallisesti uudelleen ja pysyvät kiertyneinä suunnilleen neljän kuukauden iästä lähtien. Koska kippurakorvaisuus on dominoiva ominaisuus, silloin tällöin syntyy myös suorakorvaisia pentuja. Muilta ominaisuuksiltaan ne kuitenkin ovat curleja vastaavia.

Curlit voivat olla joko pitkä- tai lyhytkarvaisia, vaikka Kaliforniassa alkujaan kasvatetut kissat olivat pitkäkarvaisia. Kaikilla american curleilla on vartalon pituinen häntä, ja pitkäkarvaisten häntä on kuin paksu töyhtö. Curleilla hyväksytään kaikki mahdolliset värit ja kuviot. Niiden turkki on helppohoitoinen, pitkäkarvamuunnoksellakin on vain vähän pohjakarvaa ja turkki on hyvin silkkinen laadultaan. Myös silmien väri voi olla mikä tahansa, vain naamiomuunnoksilla vaaditaan siniset silmät. Kotona American curlin sanotaan olevan leikkisä, sopeutuva ja yhtä maltillinen kuin sen ulkomuotokin. Sen turkki tarvitsee vain suhteellisen kevyttä harjausta.

## Aiheesta muualla

* Suomen Rotukissayhdistys Ry. 
* Incat Suomi  
* American Curlit Ry. 

Curleja on suomessa on vähän mutta amerikassa rotu on suosittu
Sofiankirkko (Tukholma)

**Sofiankirkko** () on yksi Tukholman suurimmista kirkoista. Se sijaitsee Södermalmin kaupunginosassa, Vita Bergen -puiston korkeimmalla kohdalla Katarina-Sofian kaupunginosa-alueella. Kirkko toimii Sofian seurakunnan pääkirkkona. Kirkko on nimetty kuningas Oskar II:n puolison Sofian mukaan.

Kirkon on suunnitellut arkkitehti Gustaf Hermansson, joka voitti vuonna 1899 järjestetyn suunnittelukilpailun. Kirkko rakennettiin vuosina 1902–1906. Vuosina 1948–1951 kirkon sisätilat restauroitiin ruotsalaisen arkkitehdin Lars Israel Wahlmanin johdolla. Sofiankirkon seinät ovat punertavaa graniittia ja tummaa hiekkakiveä.

Ulkoapäin kirkko on melkein samanlainen kuin vihkimisen aikoihin, mutta sisätiloissa on tehty paljon muutoksia. Seinät ja holvit oli alun perin koristeltu jugendtyylisillä kukkakoristeilla ja kuorissa raamatullisilla kuva-aiheilla. Vuodelta 1906 on säästynyt ainoastaan kolme lasi-ikkunaa. Kirkkosali sai nykyisen ulkoasunsa suurimmaksi osaksi vuosina 1948–1951 tehdyssä restauroinnissa, jolloin tarkoituksena oli pyyhkiä pois alkuperäiset värikkäät ja elävät koristelut, jotta sisustuksesta tulisi vähemmän levoton. Kaikki koristelut seinillä ja holveissa peitettiin harmaanvalkoisella. Akustiikan parantamiseksi seinillä ja kupolissa käytettiin asbestirappausta, mutta se imi itseensä niin paljon pölyä, että muutaman vuoden päästä holvit olivat todella likaantuneita.

Vuosina 1982–1983 tehtiin sisätiloihin remontti arkkitehti S. O. Larssonin johdolla. Silloin esimerkiksi asbesti poistettiin, sisäkatto ja seinät kalkkimaalattiin alkuperäisten värisävyjen mukaan sekä lisättiin lamppuja mm. kupoliin. Suurin muutos oli kirkkosalin uudelleenjärjestely: toinen alttari (nykyinen varsinainen alttari) sai kirkkotilan keskuksen siirtymään itäiseltä sivulta keskelle kirkkoa. Alkuperäiset penkit on järjestetty uuden alttarin ympärille kupolin alle. Istumapaikkojen määrä on vähentynyt vuoden 1906 1300:sta nykyiseen 700:aan.

Urut ovat göteborgilaisen Magnussonin yrityksen rakentamat vuonna 1906. Aluksi ne olivat 24-äänikertaiset, mutta ne on myöhemmin laajennettu 46-äänikertaisiksi.

## Kuvia

Tiedosto:Sofia kyrka inne 2010a.jpg
Tiedosto:Sofia kyrka inne 2010c.jpg
Tiedosto:Sofia kyrka inne 2010b.jpg
Tiedosto:Sofia Kyrka, interiör, 2019a.jpg
Tiedosto:Sofia Kyrka plan 1906.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Bebyggelseregistret 
* DN: Inget utrymme för gravar vid Sofia kyrka
Jack Bull

**Jack Bull** (*The Jack Bull*) on televisioon tehty lännenelokuva vuodelta 1999. Se on John Badhamin ohjaama ja HBO:lle tuotettu. Elokuva perustuu löyhästi Heinrich von Kleistin kirjoittamaan ''Michael Kohlhaasiin''. Useat elokuvan kohtaukset kuvattiin Heritage Park Historical Villagessa Calgaryssa, Albertassa.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
2-butoksietyyliasetaatti

**2-butoksietyyliasetaatin** kemiallinen kaava on C8H16O3 ja rakennekaava C4H9OCH2CH2OOCCH3. 2-butoksietyyliasetaatista käytetään myös nimityksiä *butyyliglykoliasetaatti*, *etyleeniglykolimonobutyylieetteriasetaatti*, *2-butoksietanoliasetaatti* tai *butyylisellosolviasetaatti*.

2-butoksietyyliasetaatti on normaaliolosuhteissa olomuodoltaan väritön neste, jolla on tunnusomainen haju. Sen moolimassa on 160,2&nbsp;g/mol, sulamispiste &minus;64&nbsp;°C, kiehumispiste 192&nbsp;°C, suhteellinen tiheys 0,94&nbsp;g/cm3 (vesi = 1,0&nbsp;g/cm3), liukoisuus veteen 20&nbsp;°C:n lämpötilassa 1,7&nbsp;g/100 ml, leimahduspiste 71&nbsp;°C c.c., itsesyttymislämpötila 340&nbsp;°C ja CAS-numero 112-07-2. 

2-butoksietyyliasetaattia käyteään pääasiassa liuottimena, muun muassa painomusteissa, maaleissa, emalien liuottimena ja lakoissa. Yhdistettä voidaan käyttää myös emulgointiaineena polyvinyyliasetaattiemulsioissa.

## Lähteet

*

## Aiheesta muualla
*PubChem: 2-Butoxyethyl acetate 
*ChemBlink: 2-Butoxyethyl acetate
Vittorio Emanuele Orlando

**Vittorio Emanuele Orlando** (19. toukokuuta 1860 – 1. joulukuuta 1952) oli italialainen poliitikko. Hän toimi maansa pääministerinä vuosina 1917–1919 ja johti Italian valtuuskuntaa Versailles’n rauhassa 1919.

## Elämäkerta
Orlando toimi vuosien 1903 ja 1917 välillä muun muassa opetus-, oikeus- ja sisäministerinä. Pääministeriksi hän tuli  30. lokakuuta 1917, hetkellä jolloin Italiaa uhkasi tappio ensimmäisessä maailmansodassa. Itävalta-Unkarin joukot olivat Caporetton taistelussa murtaneet Italian puolustuslinjan ja uhkasivat edetä Pojoen tasangolle asti. 

Orlando oli kannattanut Italian liittymistä sotaan vuonna 1915 eikä menettänyt Caporetton tappionkaan jälkeen uskoaan lopulliseen voittoon. Hän teki vaihdoksia armeijan johdossa ja innosti puheillaan italialaisia taisteluun. Vihollinen saatiin pysäytettyä, ja vuonna 1918 Italia sai Itävalta-Unkarista ratkaisevan voiton Vittorio Venetossa.

Italia lähti Orlandon johdolla toiveikkaana Pariisin rauhankonferenssiin vuonna 1919. Tavoitteena oli saada liitettyä suuria alueita hajonneesta Itävalta-Unkarista Italiaan. Mutta vaikka Italia saikin pitkien ja riitaisten neuvottelujen jälkeen muun muassa Trentinon ja Etelä-Tirolin maakunnat, pidettiin Italiassa tätä huonona korvauksena sota-ajan kärsimyksistä. Orlandon katsottiin epäonnistuneen neuvotteluissa, ja hän joutui eroamaan pääministerin tehtävästä 19. kesäkuuta 1919.

Mussolinin diktatuurin aikana (1925–1943) Orlando pysyi poissa politiikasta ja keskittyi kirjoittamiseen ja opetustehtäviin. Mussolinin kukistumisen jälkeen hän palasi takaisin politiikan huipulle. Hän toimi parlamentin alahuoneen puhemiehenä 1944–1946. Vuonna 1948 hänet valittiin Italian senaattiin ja samana vuonna hän yritti Italian presidentiksi, häviten kuitenkin äänestyksessä Luigi Einaudille.


File:Orlando, Vittorio Emanuele – Riforma elettorale, 1883 – BEIC 15760918.jpg|*La riforma elettorale*, 1883


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dm8

**Dm8** eli ns. *Porkkana* oli Valtionrautateiden käytössä ollut, Valmetin vuosina 1964–1965 valmistama junayksikkö. Junia kutsuttiin Dm9-sarjan ohella myös *[[kiitojuna|kiitojuniksi]]*.

## Historia
Valtionrautatiet alkoi 1950-luvulla modernisoida junakalustoaan, joka siihen aikaan koostui yksinomaan höyryvetureista ja puuvaunuista sekä joistain moottorivaunuista. Vuosina 1961–1962 Valtionrautatiet tilasi Valmetilta 12 kappaletta uusia kiitojunia. Ne valmistuivat vuosina 1964–1965. Yksikön moottorivaunuille annettiin tyyppimerkintä *Dm8* ja numerot 5001–5024. Välivaunut saivat tyyppimerkinnän *CEikv*. 

Junat sijoitettiin aluksi Helsinkiin. Sieltä ne ajoivat kiitojunavuoroja Tampereelle, Vaasaan, Ouluun, Jyväskylään, Kuopioon, Savonlinnaan ja Joensuuhun. Vuodesta 1972 kiitojunat korvattiin sähköistysten myötä vähitellen veturijunilla, ja vuodesta 1973 alkaen Dm8-junat toimivat samoissa tehtävissä Dm9-junien kanssa hoitaen kaupunkien välistä liikennettä väleillä Helsinki–Turku, Turku–Jyväskylä, Helsinki–Pori, Helsinki–Vaasa ja Helsinki–Savonlinna.

## Tekniikka
Dm8 koostui kolmesta vaunusta. Päissä olivat moottorivaunut ja keskellä välivaunu. Molemmissa moottorivaunuissa oli ohjaamot. Välivaunuissa oli muun muassa keittiö. Kolmen vaunun yksiköitä saatettiin tarvittaessa kytkeä yhteen useampia, jolloin oli mahdollista saada jopa yhdeksänvaunuinen juna. Yhteisajo oli mahdollista myös Dm9-sarjan junien kanssa. Mitään teknistä estettä neljän tai useamman junan yhdistämiseen ei ollut, mutta yli kolmen yhdistelmää ei käytetty, koska näin varmistettiin sähkön siirto koko junaan. Mitä enemmän liitoksia sitä suurempi riski linjan katkeamiselle.

Dm8 oli kiihtyvyydeltään ja kulkuominaisuuksiltaan huomattavasti parempi kuin aikaisemmat Dm4- ja Hr11-vetoiset kiitojunat. Hyvän kiihtyvyyden sekä 140 km/h nopeuden ansiosta junien aikatauluja voitiin nopeuttaa. Yhdessä moottorivaunussa oli yksi Bredan 505 hevosvoiman dieselmoottori, joten yhden yksikön kokonaisteho oli 1&nbsp;010 hevosvoimaa. Moottorit oli sijoitettu vaunun alustaan lattian alle. Junissa oli Self-Changing Gearsin kolmivaihteinen sähköisesti ohjattu planeettavaihteisto.

## Hylkäys

Dm8-sarjan junat poistettiin käytöstä 1980-luvulla. Viimeiset junat hylättiin vuonna 1987. Yksi kolmen vaunun yksikkö (5003–5004) kunnostettiin Rautatiemuseota varten ja säilöttiin Kaipiaisten veturitalliin, mutta sisään pääsi ilkivallantekijöitä ja lopulta tallin katto romahti junayksikön päälle. Junayksikkö tuotiin Hyvinkään konepajalle, jossa lojuessaan se pääsi niin huonoon kuntoon, että se lopulta päätettiin romuttaa marraskuussa 2007.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Kuvia Dm8:sta Vaunut.org:ssa
Guano

**Guano** (ketšuan sanasta ”wanu” espanjan kautta) on merilintujen tai lepakoiden ulostetta, joka on kertynyt kerroksiksi eläinten elinpaikoille. Guano sisältää runsaasti fosforia ja typpeä ja sitä kerätään lannoitteeksi ja ruudin valmistukseen. Guanoa kertyy parhaiten kuivissa ilmastoissa. Joillain merilintujen asuttamilla saarilla sitä on kertynyt vuosisatojen ajan metrien paksuiseksi kerrokseksi.

Guanon käyttö lannoitteissa ja räjähteissä keksittiin 1840-luvulla. Brittiläiset ja yhdysvaltalaiset kauppahuoneet kiinnostuivat samoihin aikoihin alueen guanovarannoista ja kävivät kauppaa Perun kanssa, jonka seurauksena guanon myyntivoitoista hyötyivät eniten kauppahuoneet, koska Perun alkeellinen pankkitoiminta ja holtiton rahankäyttö aiheuttivat valtiolle useita talouskriisejä. Lisäksi kauppahuoneet toivat työvoimaa, muun muassa kuleja, ulkomailta, koska työolosuhteet olivat kuumuuden, guanosta lehahtavan ammoniakinhajun ja heikon palkan vuoksi kurjat. Perun, Chilen ja Bolivian kilpailu rannikkonsa guanon hallinnasta johti Tyynenmeren sotaan vuonna 1879. 

Yhdysvallat sääti 1856 Guano Islands Actin, jonka mukaan Yhdysvaltain kansalainen sai ottaa haltuunsa minkä tahansa asumattoman saaren, jolla oli guanokerrostumia ja joka ei ollut miehitetty. Haltuun otetuista saarista Baker, Jarvis, Howlandinsaari, Kingmanin riutta, Johnstonin atolli ja Midwaysaaret kuuluvat edelleen Yhdysvalloille. Lain perusteella Yhdysvaltain hallussa, mutta muiden vaatimia ovat Navassa lähellä Haitia sekä Bajo Nuevo ja Serranilla. Swan Islands luovutettiin Hondurasille 1972.

Muita merkittäviä guanosaaria ovat Nauru, Chinchasaaret ja Juan de Nova.

## Katso myös

* Lannoitepommi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tromssan yliopisto

** Tromssan yliopisto** (virallisesti kirjanorjaksi *UiT Norges arktiske universitet*, uusnorjaksi *UiT Noregs arktiske universitet*, pohjoissaameksi *UiT Norgga árktalaš universitehta*) on Norjan Tromssassa sijaitseva, maailman pohjoisin yliopisto. Se aloitti toimintansa vuonna 1968. Kuningas Olavi V vihki sen virallisesti vuonna 1972. Nykyisin yliopisto tarjoaa opetusta Tromssan lisäksi kymmenellä muulla paikkakunnalla Pohjois-Norjassa, esimerkiksi Alattiossa ja Narvikissa.

Yliopiston yhteydessä toimii Amundsenkeskus, jonka virallinen nimi on Roald Amundsenin arktisen tutkimuksen keskus. Se on monitieteinen arktisten alueiden tutkijoita yhdistävä ja tutkimusta edistävä organisaatio, joka työllistää noin sata henkeä. Keskus perustettiin vuonna 1989, ja se on nimetty tutkimusmatkailija Roald Amundsenin kunniaksi. Norjan arktinen yliopistomuseo (myös "Tromssan museo") on yliopiston oma museo.

Tromssan korkeakoulu liitettiin yliopistoon vuonna 2009, Finnmarkin korkeakoulu 2013 ja Narvikin sekä Harstadin korkeakoulut vuonna 2016.

## Tiedekunnat
* Humanistinen, yhteiskuntatieteiden ja opettajakoulutuksen tiedekunta
* Oikeustieteellinen tiedekunta
* Lääketieteellinen tiedekunta
* Biotieteiden, kalastuksen ja talouden tiedekunta
* Teknillinen tiedekunta
* Teknologis-luonnontieteellinen tiedekunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Universitetet i Tromsø
* Amundsenkeskus
Gunnel Nyman

**Gunnel Nyman** o.s. Gustafsson (19. syyskuuta 1909 Turku – 7. lokakuuta 1948) oli kansainvälisesti tunnettu suomalainen muotoilija. Hän aloitti uransa huonekalujen suunnittelijana, mutta siirtyi myöhemmin lasimuotoilijaksi.

Nyman valmistui Taideteollisuuskeskuskoulusta huonekalupiirtäjäksi, mutta hänet tunnetaan parhaiten lasitaiteilijana. Uran alussa tärkeä vaikuttaja oli lasiteollisuuden suuri nimi Arttu Brummer, joka johdatti hänet yhteistyöhön Riihimäen lasitehtaan kanssa. Nyman sai tehtaan järjestämässä kilpailussa vuonna 1933 kolmannen palkinnon. Hän työskenteli ennenaikaisesti päättyneen uransa aikana muun muassa Riihimäen, Nuutajärven ja Iittalan lasitehtaissa. Lasimuotoilun lisäksi hän suunnitteli myös huonekaluja ja tekstiilejä. Valaisimia hän suunnitteli Paavo Tynellin omistamalle Taito Oy:lle sekä Oy Stockmannin Ab:n omistamalle Orno Metallitehtaalle 1939-1942. Pariisin maailmannäyttelyssä 1937 oli esillä hänen uniikkeja lasitöitään sekä Bomanille suunniteltuja huonekaluja.

Nyman suosi pelkistettyä tyyliä ja piti Tapio Wirkkalan ja Kaj Franckin tavoin lasitaiteen keskeisenä osana muotoa. Lopullisen muotonsa teos sai usein vasta lasinpuhaltajan kanssa. Nyman keksi tiettävästi vahingossa niin sanotun savutekniikan, jota edustaa esimerkiksi *Ylösnousemus*-maljakko vuodelta 1947. Tämä ilmaisee myös ajalle tyypillistä pyrkimystä saada lasiesineeseen elävyyttä. Nyman itse kuvasi suhdetaan lasiin: “*– – Tässä aineessa on jotain noitavoimaista. Se, joka kerran on antautunut voimaa, ei siitä luovu*.”

Vuonna 1951 Gunnel Nymanille myönnettiin lasitöistä IX Milanon triennaalissa postuumisti kultamitali. Gunnel Nymanille on omistettu 1998 katu ja piha Helsingissä Arabianrannan kaupunginosassa.

Gunnel Nymanin puoliso oli vuodesta 1936 lähtien varatuomari Gunnar Nyman. Pariskunnalla oli vuosina 1940, 1941 ja 1945 syntyneet tyttäret. Nymanin äkillinen ja varhainen kuolema teki hänen töistään entistäkin arvostetumpia, ja hänet tunnustetaan suomalaisen muotoilun edelläkävijäksi.

## Kirjallisuutta
* *Gunnel Nyman*, toim. Heikki Matiskainen (= *Lasitutkimuksia* 4). Riihimäki: Suomen lasimuseo, [1987].  (nidottu)
* *Gunnel Nyman: Beauty Captured in Glass / Lasiin vangittu kauneus*, edition/toimitus: Uta Laurén. Riihimäki: Suomen lasimuseo, 2009.  (sidottu)
* *Toini Muona & Gunnel Nyman*, teksti: Harri Kalha. [Punkaharju]: [Retretti], 2002.  (nidottu)
* Mathiesen, Birgitta: *Gunnel Nymans betydelse inom finsk glaskonst: produktion och stilutveckling*. Pro gradu -tutkielma (Helsingin yliopisto, Taidehistorian laitos, 1986)
* Nyman, Gunnel: *Glass*. New York, N.Y.: Waertsila, [1948?]. NBN-FI f20071213
* Artikkeli sarjassa "Kenen kadulla asut?". *Helsingin Sanomat* 22.10.2006

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kansallisbiografia
* Nyman Designforumin sivulla 
* Gunnel Nymanin suunnittelemia lasiesineitä: ''Designlasi.com''
Finnvox

**Finnvox** on Helsingin Pitäjänmäellä Arinatiellä sijaitseva, vuoden 1965 syksyllä valmistunut äänitysstudio. Sen perusti tukkukauppaan erikoistunut Lejos Oy. Yhtiö säilyi Finnvoxin omistajana 1980-luvun lopulle saakka.

Finnvox oli valmistuessaan Suomen ensimmäinen levytyksiä varten rakennettu studio. Rakennus on alusta alkaen suunniteltu studiokäyttöön. Sen studiotila on rakennettu kelluvalle lattialle, jolloin tila on tehokkaasti äänieristetty. Alkuvaiheessa studiossa oli vain yksi studio ja nauhoituksiin käytettiin neliraitaista Studer-kelanauhuria.

Huomattava osa Suomen eturivin muusikoista ja yhtyeistä on joskus nauhoittanut studiossa. Aina 1990-luvulle asti studioiden yhteydessä toimi myös äänilevyjen kaiverrukseen tarkoitettu vinyylimasterointistudio sekä vinyylilevyjen puristamo. Nykyään Finnvoxissa on kahdeksan studiota, joista viisi on äänitys- ja miksauskäytössä ja kolme masterointi- ja editointikäytössä. 

Finnvoxia johti yrityksen perustamisesta 1980-luvun lopulle Erkki Ertesuo. Finnvox-studioiden nykyinen toimitusjohtaja on Linda Laxell.

## Katso myös
* A.A.B. Tuotanto Oy
* Johanna Kustannus
* Polarvox

## Aiheesta muualla
* Finnvoxin sivut.
Love Kustannus

**Love Kustannus** **Oy** perustettiin vuonna 1976 musiikkikustantamoksi Love Recordsin yhteyteen. Love Recordsin mentyä konkurssiin vuonna 1979 Love Kustannus alkoi myös julkaista levyjä. Sen levymerkkejä ovat olleet **Ponsi**, **Dove** ja **Beta**. Love Kustannus toimi myös Johanna-levymerkin musiikkikustantamona vuoteen 1982 asti, ja se on uudelleenjulkaissut Johannan levyjä käyttäen Johanna-levymerkkiä.

## Love Kustannuksen historiaa

Love Kustannus aloitti Love Recordsin yhteydessä musiikkikustantamona vuonna 1976. Love Records Oy ajautui kuitenkin konkurssiin pian vuonna 1979. Love Kustannukselle perustettiin samana vuonna Otto Donnerin levymerkiksi Ponsi. Samalla Love Kustannus aloitti uuden Johanna-levymerkin musiikkikustantamona ja jatkoi tätä kustannustoimintaa kolme vuotta.

Vuonna 1984 Johanna Kustannuksen mentyä konkurssiin Love Kustannus julkaisi jäljelle jääneet Johanna-levymerkin levyt uudella Beta-levymerkillään. Vuodesta 1988 alkaen Love Kustannus on julkaissut Johanna-levymerkin muita alkuperäisiä äänitteitä lähinnä CD-levyjen muodossa. Lisäksi vinyylejä on uusintajulkaissut jonkin verran turkulainen Svart Records lisensseillä.

Vuonna 1998 Love Kustannus osti A.A.B. Tuotannon tuotantokatalogin ja julkaisuoikeudet.. Katalogi sisälsi lisää myös saman Johanna-levymerkin muita alkuperäisiä levyjä vuodesta 1982 alkaen. Vuonna 2002 Love Kustannuksesta tuli Johanna Kustannuksen osake-enemmistön omistaja. Vuonna 2010 Universal Music Group osti Love Kustannus Oy:n. Ennen kauppaa eri yhtiöiden omistajia olivat Sini Perho, Peter von Bagh, Pekka Aarnio ja Otto Donner. Love Kustannus Osakeyhtiö toimi 31.12.2014 asti, jolloin Love Kustannus tuli Universal Musicin aputoiminimeksi. 

## Artisteja

* 22 Pistepirkko
* Anssi Tikanmäki
* Antero Jakoila
* Hannu Kaartinen
* Harri Wessman
* Hector
* Heikki Kinnunen
* Jim Pembroke Band
* Jukka Alihanka
* Jukka Gustavson
* Kadotetut
* Kaj Chydenius
* Koiton Laulu
* KOM-teatteri
* Kuudes tunti

* Liisa Tavi
* Matti Rag Paananen
* Meatballs
* Mikko Perkoila
* Nolla nolla nolla
* Olli Ahvenlahti
* Pelle Miljoona
* Petri Pettersson
* Piirpauke
* Raine Salo Tralala
* Se
* Toni Edelmann
* UMO Jazz Orchestra
* Veikko Lavi

## Katso myös
* Siboney

## Lähteet
* Ponsi Discografiaa, Discogs
* Beta Discografiaa, Discogs
* Love Kustannus Oy Discografiaa, Discogs
* Johanna Discografiaa, Discogs
* Johanna Discografiaa, Finnmusic.net
* Rytmi: Atte Blom – Suomalaisen musiikin grand old man 70 vuotta!

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
* HS: Johanna oli Love Recordsin kunniakierros 
* Booky.fi Love Kustannus -kirjoja
* Love Kustannuksen julkaisemat äänitteet kronologisessa järjestyksessä tekijätietoineen verkkosivustolla Discogs.com (englanniksi)
Six Songs of Hellcity Trendkill

**Six Songs of Hellcity Trendkill** on Private Linen joulukuussa 2002 julkaisema CD-EP. *Six Songs of Hellcity Trendkill* on Private Line -yhtyeen ensimmäinen virallinen julkaisu. Bändin edellinen kitaristi Jari Huttunen soittaa kitaraa kappaleissa *Makin' a Mess Since '77* ja *Grown Like Others*. Jari Huttusen keväällä 2002 korvannut kitaristi Jack Smack soittaa kitaraa kappaleissa *Downstairs Upstairs*, *Superstar I.Q.* ja *Virgin Suicide*. Yhtye on säveltänyt, sanoittanut ja tuottanut levyn. Levyn painos on nykyään loppuunmyyty.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Aiheesta muualla
* Private Line - Kotisivut
* Private Line - Myspace
Royal

**Royal**, ranskan ja englannin "kuninkaallista" merkitsevä sana, viittaa seuraaviin:

* Royal Greenland, grönlantilainen kalastusyritys
* Royal Ravintolat Oy, suomalainen ravintola-alan yritys
* Royals, vuosina 1975–1978 toiminut suomalainen rock-yhtye.

## Royal sukunimenä
* Roy Royal (1905–1968), kanadalainen oopperalaulaja, musiikkiarvostelija ja -pedagogi
* Ségolène Royal (s. 1953), ranskalainen poliitikko ja ministeri

## Katso myös
Royal esiintyy useissa nimissä erityisesti Britanniassa ja muissa kuningaskunnissa – esimerkiksi seuraavissa:
* Palais-Royal, historiallinen palatsi Pariisissa
* Port Royal, satamakaupunki Jamaikassa
* Royal Air Force, Britannian kuninkaallisen ilmavoimat
* Royal Navy, Britannian kuninkaallinen laivasto
* Royal Society, Lontoon kuninkaallinen seura luonnontieteiden edistämiseksi
* Royal Albert Hall, konserttisali ja kulttuurikeskus Lontoon keskustassa
* Royal College of Music, konservatorio Lontoossa
* Royal Academy of Music, korkeakoulu Lontoossa
* Royal Bank of Scotland, skotlantilainen pankki
* Royal Dutch Shell, kansainvälinen energiayhtiö
* Royal Jordanian, jordanialainen lentoyhtiö
21st Century Pirates

__NOTOC__
**21st Century Pirates** on suomalaisen Private Line -yhtyeen huhtikuussa 2004 julkaistu ensimmäinen albumi. Albumin Japanin ja Australian versiossa on kolme bonuskappaletta.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Private Line.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

**Japanin ja Australian painokset**
#
#
#

## Kokoonpano

### Yhtye
* Sammy Aaltonen – laulu, ohjelmointi
* Jack Smack – kitara, taustalaulu, laulu (kappale ”Bleed”)
* Illy – kitara, taustalaulu, kosketinsoittimet, musiikkiohjelmointi
* Spit – basso, taustalaulu
* Eliaz – rummut, taustalaulu, laulu (kappale ”Bleed”), muu ohjelmointi

### Vierailevat muusikot
* Clare Gates – laulu (kappaleet ”Already Dead” ja ”Bleed”)
* Lauri Koski – taustalaulu
* Jonsu – piano (kappaleet ”Selflove-Sick” ja ”Last Night on Earth”)

### Tuotanto
* Petri Majuri – äänittäjä (Seawolf), miksaaja, apulaistuottaja 
* Spit, Sammy & Lauri – äänittäjät (Bad Habits)
* Virpi Immonen – apulaisäänittäjä
* Mika Jussila – masteroija (Finnvox Studio)
* Kaisa – laulu (kappale ”Cheerleaders & Dopedealers”)
* A&R – Bad Habits Records

## Lähteet
Broken Promised Land

**Broken Promised Land** on rockyhtye Private Linen kappale ja ensimmäinen single yhtyeen vuoden 2006 albumilta *[[Even Knievel Factor]]*.

Single ylsi Suomen virallisen singlelistan neljännelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä 11 viikkoa.

## Kappaleet
#
#

## Lähteet
Already Dead

**Already Dead** on rockyhtye Private Linen kappale ja kolmas single yhtyeen vuoden 2004 esikoisalbumilta *[[21st Century Pirates]]*. Single sisältää nimikkokappaleen lisäksi kolme livevideota.

Kappale nousi Suomen virallisen singlelistan kuudennelle sijalle, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.

## Kappaleet
#

+

* While God Saves I Destroy (live-video)
* White-Collar Crime (live-video)
* Cheerleaders & Dopedealers (live-video)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Already Dead'' itunes.apple.com -sivustolla
* ''Already Dead'' discogs.com -sivustolla