Colette

**Sidonie-Gabrielle Colette** (28. tammikuuta 1873 Saint-Sauveur en Puisaye, Yonne, Ranska – 3. elokuuta 1954 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, jonka tunnettuja teoksia ovat romaanit *Gigi* (1944) ja viiden romaanin *[[Claudine (kirjasarja)|Claudine-sarja]]*.

## Henkilöhistoria

Coletten isä oli veronkantaja, entinen zuavikapteeni Jules-Joseph Colette ja äiti Sidonie eli Sido Landoy. Colette kävi kansakoulua 17-vuotiaaksi.

Päästäkseen eroon dominoivasta äidistään Colette avioitui itseään 15 vuotta vanhemman Henry Gauthier-Villars'in (1859–1931) kanssa vuonna 1893. Gauthier-Villars oli sekä kirjankustantaja että kirjailija, joka käytti julkaissuissaan nimeä "Willy". Myös puoliso dominoi ja alisti Colettea. Hänen pyynnöstään Colette ryhtyi kirjoittamaan lapsuusmuistelmiaan, joista muotoutui ensin hänen esikoisteoksensa *Claudine à l'école* ja sitten useamman Claudine-teoksen sarja. Gauthier-Villars julkaisi ne ensin omissa nimissään. Kirjailija Judith Thurman on kuvannut kirjojen päähenkilöä oli sanoilla "kapinallinen, häijy suustaan, umpimielinen, eroottisesti estoton ja levoton olento". Kirjat olivat suosittuja ja uraa uurtavia: ennen Colettea teinitytön eroottista maailmaa ei oltu kuvailtu. Claudine-ilmiö kaupallistettiin, ja hänen nimissään myytiin esimerkiksi sikareita, parfyymejä, suklaata ja kosmetiikkaa. Avioliitto päättyi eroon virallisesti 1910. Colette sai tekijänoikeudet kirjoituksiinsa vasta Gauthier-Villarsin kuoleman jälkeen.

Colette ryhtyi kirjailijan työn ohella näyttelijäksi. Vuonna 1912 hän solmi avioliiton Henry de Jouvenelin kanssa, josta ero tuli voimaan 1925. Avioituessaan vuonna 1935 Maurice Goudeketin kanssa Colette oli 62-vuotias, joskin suhde oli alkanut jo 10 vuotta aiemmin. Tämä kolmas avioliitto kesti kirjailijan kuolemaan saakka ja oli elämäkerran kirjoittajan Judith Thurmanin mukaan avioliitoista kestävin ja seesteisin. Hän oli avoimesti biseksuaalinen. Hänen naisystäviinsä kuului muun muassa markiisitar Missy de Morny.

Kirjailijantyönsä ohella Colette oli toimittaja, kolumnisti ja teatterikriitikko, mutta myös Moulin Rougen tanssija ja varieteetähti. 1930-luvulla hän oli *[[Le Journal]]in* pääasiallinen teatteriarvostelija. Hän arvosteli vähintään neljä teatteriensi-iltaa viikossa. Hänen kootut kolumninsa käsittävät neljä paksua nidettä nimellä *La Jumelle noire*. Thurman sanoo, että arvostelujen "skaalan laajuutta ja kynän sujuvuutta ei voi olla ihailematta, ja kaikesta henkii laaja sivistyneisyys – eurooppalaisen teatterin klassikkojen tuntemus ja perehtyneisyys uusimpiin virtauksiin".

Colette kuoli Pariisissa 81-vuotiaana, ja hänet haudattiin Père-Lachaiseen. Hän oli ensimmäinen nainen Ranskassa, joka sai valtiolliset hautajaiset.

## Tunnustuksia
*Colette sai vuonna 1920 nimityksen Kunnialegioonan ritariksi, 
*Vuonna 1953 hän sai suurupseerin arvon. 
*Hänet valittiin ranskalaisen Goncourt-akatemian puheenjohtajaksi sen historian ensimmäisenä naisena. 
*Colette oli ehdokkaana vuoden 1948 Nobelin kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Ehdottaja oli Ranskan akatemian jäsen Claude Farrère. Komitean mielipide oli murskaava: "...liikkuu tasolla, joka ei mitenkään voi tulla kyseeseen Nobelin palkinnosta päätettäessä." Lausunnossaan komitea hämmästelee, että häntä on yleensä edes ehdotettu.

## Kirjallinen tuotanto
Colette julkaisi lähes 80 kaunokirjallista teosta sekä muistelmia ja näytelmiä mutta kirjoitti myös pakinoita, matkakuvauksia ja teatteriarvosteluja, jotka ilmestyivät 1930-luvulla neljänä niteenä nimellä *La Jumelle noire* (1934–1938).

Colette kertoo kiehtovasta elämästään teoksessa *Mes apprentissages* (1936), joka oli yksi hänen monista omaelämäkerrallisista teoksistaan, ja keskittyy siinä erityisesti ensimmäisen avioliittonsa aikaan Gauthier-Villarsin kanssa.

Colette itse piti parhaana kirjanaan *Puhdasta ja epäpuhdasta*, ja samaa mieltä on kriitikko Ville Hänninen *[[Parnasso]]ssa*. Hänen arvionsa mukaan kirja kiinnostaa nykylukijaakin. Se kertoo boheemeista, jotka elivät dekadenttia, eksotiikkaa ja erilaisuutta syleilevää elämää, ja teksti virtaa ja herättää uteliaisuutta. 

Ranskan saksalaismiehityksen aikana Colette julkaisi artikkeleita yhteistoimintaa kannattaneessa *[[Le Petit Parisien]]* -lehdessä ja lisäksi yhden artikkelin avoimesti saksalaismielisessä *[[La Gerbe]]ssa*. 

## Teokset
### Suomennetut teokset
* *[[Chéri]]* (*Chéri*), suom. Eeva Laura. Helsinki: Kustannustalo, 1946.
** *Chéri*, suom. Marja Haapio. Jyväskylä: Gummerus, 2000 
* *Claudinen koti* (*La maison de Claudine*), suom. Maija Lehtonen. Porvoo: WSOY, 1953 (Eurooppa-sarja, toinen kymmenvalikoima 9) – 2. p. WSOY, 1965 (Kolibri-kirjasto 21) 
* *Vilja oraalla* (*Le blé en herbe*), suom. Kyllikki Clément. Jyväskylä: Gummerus, 1958 (Kirjallinen löytöretki 3.). – Gummerus, 1973 (Kompassikirja)  – Gummerus, 2002 
* *Chérin loppu* (*La fin de Chéri*), suom. Marja Haapio. Jyväskylä: Gummerus, 2001 
* *Puhdas ja epäpuhdas* (*Le pur et l'impur*). Suomentanut Sampsa Laurinen. S&S 2025 

### Teokset (valikoima)

* *Claudine à l'école*, 1900
* *Claudine à Paris*, 1901
* *Claudine en ménage*, 1902
* *Claudine s'en va*, 1903
* *Dialogues de Bêtes*, 1904 (laajennettu painos 1907)
* *La Retraite Sentimentale*, 1907
* *La Vagabonde*, 1911
* *[[Chéri]]*, 1920 (suom. *Chéri*)
* *La Maison de Claudine*, 1922 (suom. *Claudinen koti*)
* *Le Blé en herbe*, 1923
* *La Fin de Chéri*, 1926

* *La Naissance du Jour*, 1928
* *Sido*, 1929
* *La Seconde*, 1929
* *Le Pur et L'Impur*, 1932
* *La Chatte*, 1933
* *Duo*, 1934
* *Mes apprentissages*, 1936
* *Julie de Carneilhan*, 1941
* *[[Gigi (romaani)|Gigi]]*, 1944
* *L'Étoile Vesper*, 1947
* *Le Fanal Bleu*, 1949

## Lähteet
* 
*   
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Sidonie Gabrielle Colette (1873–1953) Klassikkogalleriassa