open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lars Ahlin

**Lars Gustav Ahlin** (4. huhtikuuta 1915 Sundsvall – 10. maaliskuuta 1997) oli ruotsalainen kirjailija. 

Ahlinin esikoisteos oli *...veljet keskenään* (*Tåbb med manifestet*, 1944), ja hän nousi keskeiseksi hahmoksi Ruotsin kirjallisuudessa 1940-luvulla. Hän oli kirjallisuuden sisällön ja muodon uudistaja kuvatessaan norrlantilaisen rannikkokaupungin rappiolle joutunutta väkeä. Ahlin piti pitkän kirjoitustauon 1960-luvulta 1980-luvulle.

Vuonna 2009 Ahlinin romaani *Natt i marknadstältet* (”Yö markkinateltassa”, 1957) pääsi mukaan kirjaan *Tusen svenska klassiker*, johon koottiin tuhat Ruotsissa julkaistujen kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja tv-ohjelmien klassikkoa.

## Teokset

**[[Tåbb med manifestet]]*, 1943
* *[[Inga ögon väntar mig]]*, 1944
* *Min död är min*, 1945
* *Storm kring Ahlin*, 1945
* *Om*, 1946
* *Jungfrun i det gröna*, 1947
* *Fångnas glädje*, 1947
* *Egen spis*, 1948
* *Lekpaus* 1948
* *Eld av eld*, 1949
* *Huset har ingen filial*, 1949
* *Ung man med manifest*, 1951
* *Fromma mord* 1952
* *Kanelbiten*, 1953
* *Stora glömskan*, 1954
* *Kvinna, kvinna*, 1955
**[[Natt i marknadstältet]]*, 1957

* *Gilla gång*, 1958
* *Nattens ögonsten*, 1958 (kuvitus Håkan Bonds)
* *Bark och löv*, 1961
* *Tal på Övralid 1983*, 1983
* *Kommer hem och är snäll*, 1984
* *Sjätte munnen*, 1985
* *Vaktpojkens eld*, 1986
* *Din livsfrukt*, 1987
* *4 pjäser*, 1990
* *De sotarna! De sotarna!*, 1990
* *Det florentinska vildsvinet*, 1991
* *Estetiska Essayer*, 1994
* *Sjung för de dömda!*, 1995
* *Breviarium*, 1996
* *Landsatt per fallskärm*, 2002
* *Som guld i glöd*, 2007

## Suomennetut teokset
* *...veljet keskenään* (*Tåbb med manifestet*),  suom. Väinö Meltti. Tammi, 1945.
* "Yön silmäterä" ("Nattens ögonsten") novelli antologiassa *Hyvää yötä! Yhdestoista "Hyvää yötä!" : hetki lepoa kunnes nukutte*, toim. Martti Qvist. Karisto, 1959. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Lars Ahlin Albert Bonniers Förlag (Archive.org)
*Lars Ahlin -seuran kotisivu
*Lars Ahlin,  Region Västernorrland
Tapani Harmaja

**Tapani Kaarle Arvid Harmaja** (13. huhtikuuta 1917 Helsinki – 1. helmikuuta 1940 Viipurinlahti) oli suomalainen lentäjä ja kirjailija.

Harmajan vanhemmat olivat kansantaloustieteilijä Leo Harmaja ja filosofian maisteri Laura Harmaja. Runoilija Saima Harmaja oli Tapanin vanhempi sisar. Tapani ja Saima Harmajan äidinpuoleinen isoisä oli runoilija ja senaattori Arvid Genetz (Arvi Jännes). Harmaja tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1934 ja aloitti yhteiskuntatieteiden opinnot Helsingin yliopistossa. 1937 hän oli Lontoossa kieli- ja lentäjän ammattiopinnoissa. Kadettikoulussakin välillä opiskellut Harmaja palasi yliopistoon ja valmistui filosofian kandidaatiksi.  

Asevelvollisuutensa 1935-1936 suorittanut reservin vänrikki Harmaja oli saanut tähystäjä- ja lentäjäkoulutuksen. Suomen ilmavoimat tehosti kalustohankintoja syksyllä 1939 alkaneen toisen maailmansodan vuoksi. 23. lokakuuta 1939 allekirjoitetun hankintasopimuksen mukaan Italiasta ostettiin 25 Fiat G.50 -hävittäjää. Harmaja oli eräs koneiden ostoon liittyneistä koelentäjistä. Hän teki Torinon kentän yläpuolella 800 km/h:n syöksynopeusennätyksen, jossa kone vaurioitui. Tupakoimaton Harmaja sai ennätyksestään Fiat-yhtiöltä lahjaksi kultaisen savukekotelon. Kultainen savukekotelo on palkinto, jonka Maanpuolustuskorkeakoulun Tukisäätiö luovuttaa vuosittain yleisesikuntaupseerikurssin parhaalle lentäjälle.

Ilmavoimissa 1936–1937 ja 1939 palvellut Harmaja kaatui talvisodan aikana ilmataistelussa 1. helmikuuta 1940 Viipurinlahdella Nuoraalla lähellä Venäjänsaarta. Fokker-hävittäjällä FR-115 lentänyt Harmaja yritti irtaantua vihollisista syöksymällä pilven läpi mutta ei onnistunut enää oikaisemaan konettaan. 
__NOTOC__
## Teoksia
* *Pilven veikot: Maailmansodan kuuluisimpien lentäjien tarina*. WSOY 1938. 2. painos 1941, 3. painos 1953.
* *Kauluksennappi: Yksinäytöksinen huvinäytelmä.* Kirjoittanut Tap. WSOY:n näytelmäsarja 169.   WSOY 1945.

## Lähteet
* 
* Suomen sodissa 1939–1945 menehtyneiden tiedosto.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
 Luettelo Tapani Harmajan lehtiartikkeleista
Ristiriidattomuuden teoria

**Ristiriidattomuuden teoria** () on Neuvostoliitossa 1950-luvun alussa lanseerattu käsite, jota käytettiin hyväksi sosialistisen realismin räikeimpien, totuutta kaunistelevien piirteiden arvostelussa ja torjumisessa.

1920-luvulla Neuvostoliiton kommunistinen puolue odotti kirjallisuudelta ja taiteelta ”uuden ja vanhan”, Venäjän vallankumousta edeltävien kapitalististen ja uusien sosialististen piirteiden välisen konfliktin kuvaamista. 1930-luvun lopulle tultaessa tällaiset ristiriidat määriteltiin vanhentuneiksi: taiteen tuli kuvata yhteiskunnan jo saavutetuksi oletettua ihannetilaa. Todellisuuden kaunistelu saavutti huippunsa vuoden 1946 kirjallisuutta ja taidetta koskeneiden puoluepäätösten jälkeen.

»Ristiriidattomuuden teoria synnytti tuotteita, joille oli ominaista paraati-ilmapiiri, rauhoittuneisuus ja teennäinen hyvinvointi… [Stalinin henkilön palvonnan vuosina] ylistettiin sellaisia neuvostokirjallisuuden ja -taiteen teoksia, jotka kuvasivat elämää ”helppona” ja esittivät sen yhtämittaisena juhlana ja jatkuvana voittokulkuna…»

1950-luvun keskustelussa puhuttiin ironisesti ”hyvän ja paremman” sekä ”paremman ja erinomaisen” välisen taistelun kuvauksesta, jota edustivat monet Stalin-palkinnon saaneet teokset kuten Semjon Babajevskin romaanit ”Kultaisen tähden ritari” ja ”Valo maan yllä”, Ivan Pyrjevin elokuva ”Kubanin kasakat” sekä Anatoli Sofronovin näytelmä ”Moskovalainen luonne”. Hyökkäykset ristiriidattomuuden teoriaa vastaan ja Stalinin kuoleman jälkeinen suojasää johtivat kirjallisuuden ja taiteen osittaiseen vapautumiseen, mutta monet kipeät aiheet pysyivät edelleen kiellettyinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: teorija beskonfliktnosti
Markus Lahtinen

**Timo Markus ”Maka” Lahtinen** on suomalainen muusikko. 

Lahtinen on opiskellut Lahden Muotoiluinstituutin, videokuvauksen osastolla ja valmistunut 1994. Hän on ollut klarinetti- ja kitaraoppilaana Hämeenlinnan Musiikkiopistossa 1980-luvulla.

Lahtinen on soittanut freelancemuusikkona eri yhtyeissä, kuten Kuuma Satsi, Worth Holding, Kokooma, Faithfully Underground, Themes & Tunnelvisions, Brazilian Aeroplane, Jussu, Tommi Läntinen ja Kuutamolla Orkesteri, Tommi Lindell – Lindellandia, Kiipparikvartetti, Ressu Redford, Ysärihitit tour (Ressu Redford & Jussi Rainio), Eva Pohto & the Bonobos. Hän on tehnyt vuodesta 1998 yhteistyötä Circo Aereon kanssa, jolle hän on säveltänyt: Lopunaikoja Odotellessa Kabaree (1998), Glitter (2001), Sirkus Simpukka (2002–2003), Baby Dough (2003–2008), Super8 (2004), O/I (2006–2007), Camping II (2012) ja viimeisimpänä Light Blue & Orange, jossa toiminut musiikin sovittajana ja muusikkona esityksissä (2013).

Muita muusikon töitä ovat mm. MTV3:n ohjelmien Häämatkalle & Sukujuhla studioyhtye Enoset, johtajanaan Tommi Lindell, Kapsäkin/Helsingin Kaupunginteatterin Risto Räppääjä ja Pakastaja Elvi -lastenmusikaalin yhtyeen alkuperäiskokoonpano, contemporary juggling act Peapot Live, muusikon rooli Risto Räppääjä -elokuvissa. 
Sävellystöitä mm. lyhytanimaatiot:
- Pizza Passionata (2001) , tuotanto Kinoproduction Oy, ohjaaja Kari Juusonen
(palkittu Festival de Cannes 2001
- Syntymäpäivä (2004), tuotanto Kinoproduction Oy, ohjaus Kari Juusonen
- Ö (2011), tuotanto Vanilla Oy, ohjaus Kari Juusonen 

Lahtisen isä Timo Sulo Ilmari Lahtinen (1941-2010), äiti Anna-Liisa Lahtinen (o.s. Porkka) (s.1942), veli Tuomas Antero Lahtinen (s. 1969). 

## Palkinnot ja tunnustukset
*Wihurin rahaston apuraha

## Lähteet
Teddybears

**Teddybears** (tunnettu myös nimillä **Skull** ja **Teddybears [[Tukholma|STHLM]]**) on vuonna 1991 perustettu ruotsalainen yhtye. Yhtyeen musiikki on rockin ja elektronisen musiikin sekoitusta.

## Jäsenet
### Nykyiset
* Patrik Arve – laulu, bassokitara, lyömäsoittimet, koskettimet
* Joakim Åhlund – bassokitara, lyömäsoittimet, koskettimet, taustalaulu, kitara
* Klas Åhlund – kitara, bassokitara, lyömäsoittimet, koskettimet, taustalaulu

### Entiset
* Erik Olsson – rummut, vibrafoni
* Glenn Sundell – rummut

## Diskografia
### Albumit

### EP:t
**Women in Pain* (1991)
**Extra Pleasure* (1993)
**Step on It (We Are The Best!)* (vain Saksassa julkaistu) (1994)
**No More Michael Jackson* (2011)

### Singlet
*”Purple Rain” (1995)
*”Magic Finger” (1996)
*”Kanzi” (1996)
*”Ahead of My Time” featuring Daddy Boastin’ (1999)
*”Yours to Keep” featuring Paola (2000)
*”Automatic Lover” (2000)
*”Hiphopper” featuring Thomas Rusiak (2000)
*”Rock ’n’ Roll Highschool” featuring Thomas Rusiak (2000)
*”Cobrastyle” featuring Mad Cobra (2004, Yhdysvaltain julkaisu 2006)
*”Hey Boy” featuring Swing-Fly (2004)
*”Little Stereo” featuring Daddy Boastin’ (2005)
*”Punkrocker” featuring Iggy Pop (2006)
*”Yours to Keep” featuring Neneh Cherry (2006)
*”Get Mama A House” featuring B.o.B. (2009)
*”Rocket Scientist” featuring Eve (2010)
*”No More Michael Jackson” (2011)
*”Sunshine” featuring Malte Holmberg & Natalie Storm (2014)
*”Shimmy Shimmy Style” (2014)
*”What’s Your Problem?” featuring Baby Trish (2015)
*”Broken Heartbeat” featuring Beenie Man (2015)

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut 
*
HMS Anna Teresa

**HMS Anna Teresa** oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1795 ostama tykkipurreksi varustettu alus.

## Hankinta ja palvelus
Britannian amiraliteetti antoi 3. helmikuuta 1794 määräyksen lunastaa Thamesin jokipursia laivastolle. *Anna Teresa* ostettiin seuraavana vuonna, ja se säilytti nimensä palvelukseenotossa. Alus varustettiin elokuussa Plymouthissa tykkipurreksi, minkä kustannukset olivat 735 puntaa. Alus otettiin palvelukseen syyskuussa 1796 ensimmäisenä päällikkönään Lewis Moon (k. 1797), jonka jälkeen päällikkönä toimi T. D. Fry (tai Finney) aina vuoteen 1801.

Alus siirrettiin 12. marraskuuta 1801 annetulla amiraliteetin määräyksellä poistolistalle.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Wanda Wasilewska

**Wanda Wasilewska** (; 21. tammikuuta 1905 Krakova – 29. heinäkuuta 1964 Kiova) oli puolalainen kirjailija ja yhteiskunnallinen vaikuttaja, joka siirtyi Neuvostoliittoon toisen maailmansodan alkuvaiheessa.

Wanda Wasilewska oli kansatieteilijän, lehtimiehen ja Puolan sosialistipuolueen poliitikon Leon Wasilewskin tytär. Hän opiskeli filosofiaa Varsovan yliopistossa sekä puolan kieltä ja kirjallisuutta Jagellon yliopistossa Krakovassa. Valmistuttuaan tohtoriksi vuonna 1927 hän työskenteli opettajana ja puolalaisten vasemmistolehtien toimittajana.

Toisen maailmansodan alettua Wasilewska pakeni Neuvostoliiton miehitysalueelle Lviviin, jossa hänestä tuli Neuvostoliiton kansalainen. Vuonna 1941 Wasilewska hyväksyttiin NKP(b):n jäseneksi ja vuoteen 1962 saakka hän toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana. Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon hän työskenteli sotakirjeenvaihtajana, puna-armeijan poliittisen hallinnon virkailijana sekä Neuvostoliiton perustamien pakolaishallitusten, Puolalaisten isänmaanystävien liiton ja Puolan kansan vapautuksen komitean jäsenenä. Sodan jälkeen Wasilewska muutti Kiovaan, jossa hän asui aviomiehensä, ukrainalaisen näytelmäkirjailijan Oleksandr Kornijtšukin kanssa. Myöhemmin hän toimi aktiivisesti maailman rauhanneuvostossa.

Kirjallisessa tuotannossaan Wasilewska oli ensimmäisiä puolalaisia sosialistisen realismin edustajia. Romaani *Ojczyzna* (”Isänmaa”, 1935) ja kertomus *Ziemia w jarzmie* (”Maa ikeen alla”, 1938) kuvaavat puolalaisen työväestön ankeaa asemaa ja sorrettujen talonpoikien taistelua. Myöhemmät puolaksi kirjoitetut teokset ilmestyivät Neuvostoliitossa venäjäksi käännettyinä. Tunnetuin niistä on neuvostokansan sankaruutta toisessa maailmansodassa kuvaava novelli ”Sateenkaari” (*Tęcza*, 1942). Wasilewska sai kolmesti Stalin-palkinnon: ”Sateenkaaresta” vuonna 1943, toisen kerran vuonna 1946 suositusta pienoisromaanista ”Vain rakkautta” (*Po prostu miłość*, 1944) ja kolmannen kerran vuonna 1952 trilogiasta *Pieśń nad Wodami* (”Laulu vetten yllä”, 1940–1951), joka kuvaa ukrainalaisten sortoa porvarillisessa Puolassa ja uuden sosialistisen Puolan syntyä. Wasilewska oli Stalinin kuolemaan saakka puolalaisen kirjallisuuden näkyvimpiä hahmoja, joka on sen jälkeen tietoisesti unohdettu.

## Suomennettuja teoksia
* *Sateenkaari*. Suom. Elvi Sinervo. Helsinki: Kansankulttuuri, 1945.
* *Sateenkaari*. Venäjän kielestä suom. Vuokko Ahveninen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1945.
* *Vain rakkautta*. Suom. L. Schulgin. Helsinki: Kansankulttuuri, 1945.

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Vanda Vasilevskaja
Thomas Rusiak

**Erik Thomas Rusiak** (syn. 8. marraskuuta 1976, Rågsved, Tukholma), tunnetaan paremmin ja lyhyemmin taiteilijanimellään **Thomas Rusiak** on ruotsalainen hip hop -tuottaja ja artisti. Hän on tuottanut kappaleita muun muassa rap-artisti Petterille.

## Diskografia
* Magic Villa (2000)
* In the Sun (2003)

## Aiheesta muualla
*
Sasky Petäjä-opisto

**Sasky Petäjä-opisto** on alueellinen kansalaisopisto Länsi-Pirkanmaalla ja Pohjois-Satakunnassa. Oppilaitos syntyi Parkanon kansalaisopiston ja Pohjois-Satakunnan alueopiston yhdistyessä 1. tammikuuta 2009. 

Sasky Petäjä-​opisto on Sasky-koulutuskuntayhtymän ylläpitämä seudullinen kansalaisopisto. Toiminta-​alueena on  Hämeenkyrö, Kankaanpää, Karvia, Kihniö, Parkano ja Pomarkku.

Sasky Petäjä-opisto on valtionavun alainen vapaan sivistystyön oppilaitos, joka tarjoaa opiskelu- ja harrastusmahdollisuuksia kädentaitojen, kuvataiteiden, kielten, tietotekniikan, musiikin, hyvinvoinnin, tanssin sekä teatterin alueilla. Niiden lisäksi Sasky Petäjä-opisto antaa taiteen perusopetusta käsityötaiteen ja kuvataiteiden oppiaineissa Opetushallituksen hyväksymien opetussuunnitelman perusteiden mukaisesti.

## Tunnuslukuja

Opistossa on vuosittain runsaat 3&nbsp;000 opiskelijaa, 300 kurssia, 90 opettajaa ja 13&nbsp;000 opetustuntia.

## Aiheesta muualla
* Sasky Petäjä-opiston verkkosivu
HMS Venerable

**HMS Venerable** on ollut neljän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä:

* HMS Venerable (1784), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
* HMS Venerable (1808), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
* HMS Venerable (1899), Formidable-luokan taistelulaiva
* HMS Venerable (R63), Colossus-luokan lentotukialus.
Caravan (thaiyhtye)

**Caravan** () on thaimaalainen yhteiskuntakriittinen folkyhtye, jonka ansiosta syntyi protestilauluun rinnastettava, sittemmin Carabaon popularisoima musiikkilajityyppi, *phleng phya chiwit* (). Yhtyeen perustivat Ramkhamhaengin yliopiston opiskelijat Surachai Chanthimathon ja Wirasak Sunthonsi 1970-luvun alussa. Taustana yhtyeen uran alulle ja poliittisen laululiikkeen synnylle Thaimaassa olivat Thanom Kittikachornin sotilashallinnon kovat otteet opiskelijalevottomuuksien vaientamiseksi 1973.

## Historia
Surachai ”Nga” Chanthimathon muutti kotiseudultaan Surinista Bangkokiin suuren muuttoaallon mukana 1960-luvun lopulla. Vietnamin sota, Yhdysvaltojen tukikohdat maassa ja lomailevat amerikkalaissotilaat toivat muassaan vaikutteita ja kipinän länsimaiseen vastakulttuuriin, jonka thaiopiskelijat omaksuivat. Pyrkiessään Silpakornin taidekouluun Nga alkoi kirjoittaa. Aluksi kynää ja sanaa käyttänyt Nga opetteli soittamaan kitaraa 1970-luvun alussa perustaen ensin duon, joka esitti yhteiskunnallisia asioita käsitteleviä lauluja. 1973 Nga kokosi täysimittaisen yhtyeen, Caravanin, joka yhdisti perinteisten thaisoittimien äänimaailman uuteen hippivaikutteiseen kokonaisuuteen.

Caravan sovitti musiikkinsa Chit Phumisakin runoihin ja valoi samalla peruskiven *phleng phya chiwit* -lajityypille. Yhtye sai mainetta amerikkalaisvastaisena ja poliittisesti valveutuneena ryhmänä. Caravan julkaisi ensimmäisen singlensä 1974 ja debyyttialbuminsa seuraavana vuonna. 14. lokakuuta 1973 katumellakoissa saavutettu voitto Thanom Kittikachornin sotilasjuntasta vaihtui syvään pettymykseen 6. lokakuuta 1976, kun sotilashallinnon paluu murskasi uudelleen opiskelijaliikkeen. Nga oli yhtyeineen tuona päivänä esiintymässä Khon Kaenissa, josta he pakenivat viidakkoon ja liittyivät vasemmistosisseihin. Pian Nga siirtyi Thaimaan puolelta Vientianeen Laosiin, jossa hänestä tuli sotilas. 

1980-luvun vaihteessa Thaimaan hallitus myönsi yleisen armahduksen vuoristosissien joukoissa taistelleille, ja muiden Caravanin jäsenten mukana Nga palasi vastahakoisesti Bangkokiin 1982, jossa he saivat myönteisen vastaanoton. Yhtye esiintyi Unicefin konsertissa Thammasatin yliopiston kampuksella, levytti EMI:lle ja pääsi jälleen myös televisioon. Levyt myivät hyvin, ja Caravan vieraili kiertueilla Japanissa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa. Yhtye hajosi 1987 sisäisiin erimielisyyksiin. Caravan on nykyään suosittu *tribuuttiakti*, joka esiintyy hajanaisesti ja harvoin alkuperäisessä kokoonpanossaan.

## Kokoonpano

*Surachai Chanthimathon (), akustinen kitara, laulu
*Wirasak Sunthonsi (), akustinen ja sähkökitara (kuollut 17. joulukuuta 2021)
*Mongkhon Uthok (), laulu, pin (eräänlainen isanilainen harppu), huuliharppu 
*Thongkran Thana (), slide-kitara, akustinen kitara, viulu ja laulu

## Valikoitu diskografia
*Khon kap khwai (คนกับควาย, 1975)
*Amerikan antarai (อเมริกันอันตราย, 1976)
*Songs for Life (1978)
*Khon ti lek (คนตีเหล็ก, 1983)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Yhtyeen viralliset sivut
Eino Pohjamo

**Eino Pohjamo** (1917–1999) oli suomalainen sotakirjailija.

Pohjamo kirjoitti useita sotakirjoja perustuen omiin kokemuksiinsa, haastatteluihin ja asiakirjalähteisiin. Hän palveli jatkosodan aikana JR 12:ssa, jota hän kuvasi monissa teoksissaan.

## Teoksia
* *Er.P7 talvisodassa : Seivästöltä – Nisalahdelle : Historiikki*. Entisen Karjalankannaksen rahasto, Helsinki 1969.
* *Jänkäjääkärit : JR 12:n taisteluja napapiirillä vuosina 1941–42*. Karisto 1979, 2. painos 1979, 3. painos 2005.
* *Rauta palaa : jänkäjääkärit Vienan-kanavalla ja Ihantalassa : JR 12:n taisteluja vv. 1943–1944*. Karisto 1980.
* *Ihantalan murskattu teräs : lähikuva lähitorjuntamiehistä*. Karisto 1981, 2. korj. painos 1994, 3. ja 4. painos 2004, 5. painos 2007.
* *Konepistoolien aikaan : jänkäjääkärien sotaa Kiestingin suunnalla ja muuallakin*. Karisto 1984, 3. painos 2006.
* *Tietön divisioona : 6. D:n taisteluja Sallan kiveliössä kesällä 1941*. Karisto 1985,  2. painos 2006.
* *Hukkunut latu : kun nuoret miehet hiihtivät jääkäreiksi Merenkurkun yli 1916*. Karisto 1987.
* *Verinen tanner : vahvistettu Erillinen pataljoona 7 talvisodassa 1939–1940*. Karisto 1991, 2. painos 2005.

## Lähteet
Ensio Mäkinen

**Muisto Ensio Mäkinen** (31. toukokuuta 1909 Jääski – 5. joulukuuta 1980 Lavia) oli suomalainen metsäteknikko ja sotakirjailija.

Mäkisen vanhemmat olivat läksiäinen Juho Taavetti Mäkinen ja Olga Maria (o.s. Pekonen). He muuttivat vuonna 1915 Jääskestä Joutsenoon ja asettuivat myöhemmin tilallisiksi Keski-Suomeen Savenahon Syrjälään Leivonmäellä. Mäkinen avioitui pieksämäkeläisen kansakoulunopettajan tyttären Katri Inkeri Ollikaisen kanssa vuonna 1934. Mäkinen kävi kansalaisopiston ja valmistui metsäteknikoksi Nikkarilan metsäkoulusta vuonna 1934. Sen jälkeen hän toimi Etelä-Pohjanmaan metsänhoitolautakunnan metsätalousneuvojana sekä Karhula Oy:n palveluksessa. Vuonna 1938 hänet valittiin Satakunnan metsänhoitolautakunnan metsätalousneuvojaksi. Vuonna 1938 Mäkinen muutti perheineen Muuramesta Kankaanpäähän.

Talvisodan sytyttyä Mäkinen liittyi kersanttina Jalkaväkirykmentti 27 viidenteen komppaniaan toimien myös joukkueensa varajohtajana. Komppania toimi Suomussalmen, Kuhmon ja Raatteen alueilla. Sotapäiväkirjan mukaan kersantti Muisto Ensio Mäkinen haavoittui taisteluissa 30.1.1940 pian sen jälkeen kun joukkue oli saapunut Kälkäsenjärvelle ja Mäkinen joutui kuukaudeksi sairaalaan ja lomalle vastaavasti kuten Mäkisen vuonna 1940 kirjoittamassa kirjassa *Hiihtopartiossa* kirjan päähenkilölle käy. Muutoinkin Mäkisen kirja seuraa melkeinpä sanatarkasti sotapäiväkirjan tapahtumia.

Mäkinen palkittiin vuonna 1940 2. luokan vapaudenmitalilla urhoollisuudesta, neuvokkuudesta ja uutteruudesta. Sodan jälkeen Mäkinen toimi työnsä ohella Kansallis-Osake-Pankin haarakonttorien valvojana Kankaanpäässä ja Porissa sekä oli perustamassa Kankaanpään Lions Club yhdistystä vuonna 1956.

Mäkinen muutti Poriin vuonna 1964 puolisonsa kuoltua vuonna 1961 ja myöhemmin Lavialle vuonna 1973. Mäkinen on haudattu Kankaanpään vanhalle hautausmaalle ainaishautaan.    

## Teoksia
* *Hiihtopartiossa : Suomussalmi-Raate-Kuhmo*.  Otava 1940, 2. painos 1940

## Lähteet
Veikko Karhunen

**Veikko Evert Karhunen** (15. maaliskuuta 1905 Hanko – 5. elokuuta 1986 Espoo) oli suomalainen kenraalimajuri ja sotakirjailija.

Karhunen syntyi Hangossa maaliskuussa 1905. Hänen vanhempansa olivat liikennepäällikkö Ananias Karhunen ja Liina o.s. Elfving. Karhunen avioitui vuonna 1931 Toni Maria Komulaisen kanssa. Karhunen suoritti 7 luokkaa Kajaanin yhteislyseossa ja opiskeli tämän jälkeen Kadettikoulun 16. kadettikurssilla vuosina 1932–1934.

Talvisodassa Karhunen toimi Erillinen Pataljoona 15:ssä yleisesikuntaupseerina, komentajan adjutanttina sekä hetken aikaa vt. komentajana ennen kuin hänet komennettin Suomussalmelle Kenttätäydennysprikaati, IV pataljoonan komentajaksi. jatkosodan aikana hän toimi ensin toimistopäällikkönä III Armeijakunnan esikunnassa ja syksyllä 1941 Sissipataljoona 3:n sekä Rajajääkäripataljoona 8:n komentajana Uhtuan suunnalla. Kainuun rajavartioston komentajana Karhunen toimi kahteen otteeseen, ensin majurina 1944-1945 (Rajavartiosto 3:n komentaja) ja sitten everstiluutnanttina 1947-1956. Viimeksi ennen eläkkeelle siirtymistään hän toimi mm. Rajavartiolaitoksen apulaispäällikkönä, vuosina 1962-1965.

Veljensä, eversti Joppe Karhusen, tavoin myös Veikko Karhunen kunnostautui sotakirjailijana.

Karhunen keräsi ansioita myös urheilun saralla. 1929 hän osallistui sotilaspartiohiihdon MM-kisoihin Zakopanessa, 1931 hän voitti SA mestaruuden ampumahiihdossa ja 1933 hiihtosuunnistuksessa ja sotilaiden 5-ottelun b-sarjan mestaruuden. 1935 hän voitti sotilaspartiohiihdon Saksan mestaruuden ja Suomen armeijan mestaruudet 1936 ja 1937. Vielä 1950 hän voitti ampumahiihdon SA-mestaruuden.

## Teoksia
* *Raatteen tie : Kajaanin pataljoona (IV/KT-Pr) Suomussalmen taisteluissa talvisodassa*.  WSOY 1970, 2. ja 3. painos 1970
* *Raatteen tieltä Kostamukseen : Rajajääkäripataljoona 8 jatkosodassa*.  WSOY 1972, 2. painos 1972
* *Raatteen tieltä Turjanlinnaan : Er. P 15 ja Er. K Kontula talvisodassa Suomussalmella 1939-1940*.   WSOY 1974
* *Vienan sissit : sissipataljoona 3 jatkosodassa 1941-1943*.   WSOY 1976
* *Syväriltä U-asemaan : 15. Prikaatin I Pataljoona (ent. Sissipataljoona 3) Aunuksen ja Laatokan Karjalan taisteluissa 1943-1944*.   WSOY 1982

## Lähteet
Sataedu

**Satakunnan koulutuskuntayhtymä järjestää Sataedu -nimellä** ammatillista tutkintoon johtavaa koulutusta sekä erilaista lisä- ja täydennyskoulutusta. Sataedussa opiskelee vuosittain on noin 5&nbsp;000 opiskelijaa. Sataedu työllistää noin 320 henkilöä kahdeksalla eri paikkakunnalla. Henkilöstöstä  73 prosenttia työskentelee opetuksen ja ohjauksen  tehtävissä.

## Sataedun koulutusalat

Sataedussa on valittava 44 tutkintoon valmistavaa koulutusta.  Ammatillista **perustutkintoon johtavaa koulutusta** järjestetään seuraavilla opintoaloilla:

*autoala
*hotelli-, ravintola-, cateringala
*humanistinen ja kasvatusala
*kone- ja tuotantotekniikka
*kuljetusala
*liiketoiminta ja yrittäjyys
*matkailu
*media-ala (animaatio- ja peliala, elokuva- ja tv-ala, kuvallinen ilmaisu)
*pintakäsittely
*puhtaus- ja kiinteistöpalvelut
*rakennusala
*sosiaali- ja terveysala
*sähkö- ja automaatioala
*taideteollisuus
*talotekniikka
*tekstiili-, vaatetus-, nahka- ja jalkineala (suutari)
*tieto- ja viestintätekniikka
*välinehuolto

Niiden lisäksi Sataedussa voi suorittaa ammatti- ja erikoisammattitutkintoja. 

Tutkintokoulutusten lisäksi Sataedu järjestää erilaisia valmentavia koulutuksia kuten TUVA-koulutus ja maahanmuuttajien kieli- ja kotoutuskoulutuksia.

## Sataedu Oy
Satakunnan koulutuskuntayhtymän kokonaan omistama tytäryhtiö **Sataedu Oy** järjestää erilaisia rekry- ja työvoimakoulutuksia.

## Sataedun toimipaikat
Sataedun toimipaikat:
* Harjavalta
* Huittinen
* Kankaanpää
* Kokemäki
* Nakkila
* Parkano
* Rauma
* Ulvila

## Sataedun toiminnan taustaa

Sataedu syntyi 1.1.2010 maakunnallisten koulutuksen järjestäjien *Kokemäenjokilaakson koulutuskuntayhtymän* ja *Pohjois-Satakunnan koulutuskuntayhtymän* yhdistyessä. Muutoksen myötä aiemmat *Harjavallan sosiaali- ja terveysalan oppilaitos*, *Kokemäenjokilaakson ammattiopisto*, *Pohjois-Satakunnan ammatti-instituutti*, *Satakunnan käsi- ja taideteollisuusoppilaitos*, *Huittisten aikuiskoulutuskeskus* ja *Pohjois-Satakunnan aikuiskoulutuskeskus* yhdistyivät Sataeduksi.

Satakunnan koulutuskuntayhtymä toimi ensin jakautuneena nuorisokoulutusta tarjoavaan Satakunnan ammattiopistoon ja aikuiskoulutukseen erikoistuneeseen Satakunnan aikuiskoulutuskeskukseen. Vuoden 2013 alussa tehdyn uudistuksen jälkeen kaikki koulutukset järjestetään Sataedu-nimellä ja Satakunnan ammattiopisto - ja Satakunnan aikuiskoulutuskeskus -nimet poistuivat käytöstä.

Satakunnan koulutuskuntayhtymän muodostavat 15 jäsenkuntaa: Eura, Harjavalta, Huittinen, Jämijärvi, Kankaanpää, Karvia, Kihniö, Kokemäki, Pori, Merikarvia, Nakkila, Pomarkku, Siikainen, Säkylä ja Ulvila.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sataedun kotisivut
Henri de Régnier

**Henri François Joseph de Régnier** (28. joulukuuta 1864 Honfleur, Calvados, Ranska – 23. toukokuuta 1936 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen symbolistinen runoilija, jota pidetään yhtenä merkittävimmistä ranskalaisista 1900-luvun alun runoilijoista. Hän oli Ranskan akatemian jäsen.

Régnier oli suuntautumassa diplomaatiksi ja opiskeli Pariisissa oikeustiedettä, kun hän tutustui symbolistisiin runoilijoihin. Hänen esikoiskokoelmansa *Lendemains* ilmestyi 1885.Regnier oli loppusoinnuttoman runomuodon ensimmäisiä käyttäjiä. Myöhemmissä runokokoelmissaan hän lähenee entistä, klassillista runomuotoa. Proosateoksissaan hän seuraa periaatetta *taide taiteen vuoksi*. Regnier valittiin 1902 Ranskan akatemian jäseneksi.

Régnierin runoja ilmestyi ranskalaisissa ja belgialaisissa julkaisuissa. Hänen tuotannossaan näkyy vaikutteita Stéphane Mallarmélta. Runokokoelmien lisäksi häneltä ilmestyi romaaneja ja kertomuksia. Anja Samooja on suomentanut hänen runonsa "Elegia", joka on julkaistu antologia *Rakkausrunoja: valikoima maailmankirjallisuudesta* (Otava, 1953).

Henri de Régnier oli naimisissa runoilija José María de Heredian tyttären Marie de Heredian kanssa, joka julkaisi proosaa ja runoja nimellä Gérard d’Houville. Henri de Régnier on haudattu Père Lachaise -hautausmaalle Pariisiin.

## Teokset
;Runokokoelmat
* *Lendemains*, 1885
* *Sites* (1887)
* *Episodes* (1888)
* *Poèmes anciens et romanesques* (1890)
* *Les Jeux rustiques et divins* (1890)
* *Les Médailles d’argile* (1900)
* *La Cité des eaux* (1903)
* *Contes à soi-même* (1894)
* *Aréthuse* (1895)
* *Les médailles d’argile*. (1900)
* *La cité des eaux* (1902)
* *La sandale ailée (1906)
 
;Proosa
* *La Canne de jaspe* (2. p., 1897) 
* *La Double maîtresse* (5. p., 1900) 
* *Le bon plaisir (1902)
* *Les Vacances d’un jeune homme sage* (1903)
* *Les Amants singuliers* (1905)
* *Le passé vivant* (1905)

## Lähteet
Pulli (Lohja)

**Pulli** (*ruots. Pullis*) on kylä Pohjois-Lohjalla, läntisellä Uudellamaalla. Pullin kylä on saanut nimensä Pullin tilasta, joka perustettiin rustholliksi eli ratsutilaksi 1500-luvulla.  Pullin kylän sydän on nykyisin 57 oppilaan kolmeopettajainen alakoulu, joka perustettiin vuonna 1906. Pullin koulu on seudun kylien keskus, jossa järjestetään perusopetuksen lisäksi konsertteja ja muita tapahtumia, opiskellaan Hiiden opiston kursseilla, ja koulun liikuntasalista on mahdollista varata liikuntavuoroja. Pohjois-Lohjalla toimii aktiivinen asukasyhdistys Väänteenjoen alueen kyläyhdistys ry (entinen Pohjoislohjalaiset ry), joka järjestää yhteistyössä koulun vanhempainyhdistyksen kanssa alueen asukkaille yhteistä toimintaa muun muassa retkien ja konserttien muodossa.

## Lähteet
Vaarantamisvastuu

**Vaarantamisvastuu** tarkoittaa sinänsä luvallisen vaarallisen toiminnan ulkopuolisille aiheuttamien vahinkojen korvaamisvelvollisuutta. 

Toiminnan vaarallisuuden vuoksi vastuu on tavalliseen tuottamusvastuuseen verrattuna ankarampaa. Vaarantamisvastuu on osa ankaraa vastuuta. Teknisen kehityksen myötä on syntynyt uudenlaisia vaaratilanteita, joiden aiheuttamista vahingoista kärsimään joutuneiden ei ole katsottu saavan riittävää suojaa tuottamussäännön perusteella. Vaarantamisvastuusta luotujen sääntöjen esikuvana voidaan pitää Saksan rautatieliikennettä koskevaa säännöstöä, joka säädettiin 1838. Suomessa ensimmäinen aiheeseen liittyvä laki oli rautatievastuulaki (8/1898), joka oli voimassa 1898–1999.

Eduskunta on säätänyt monelle toimialalle ankaran vastuun niille, jotka aiheuttavat vaaraa käyttämällä paljon energiaa tai vaarallisia välineitä. Vaikka ankara  vastuu perustuu tavallisesti lainsäädäntöön, on myös oikeuskäytännössä päädytty tuottamuksesta riippumattomaan vastuuseen esimerkiksi räjäytystöiden ja sotaharjoitusten yhteydessä. Lailla on säädetty muun muassa ilma-alusten aiheuttamista vahingoista (maavahingoista) (ilmailulaki,1242/2005, 139 §), raidekulkuneuvoista johtuvista vahingoista (raideliikennevastuulaki, 113/1999), sähkövahingoista (sähköturvallisuuslaki, 410/1996, 7 luku), ydinvahingoista (ydinvastuulaki, 484/1972) ja öljyvahingoista (422/1996).

## Lähteet
Ussurijsk

**Ussurijsk** () on kaupunki Primorjen aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Rakovka-joen varrella 112 kilometriä Vladivostokista pohjoiseen. Kaupungin kautta kulkee Habarovskin ja Vladivostokin välinen rautatie, josta haarautuu Kiinan rajalle johtava sivurata. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 158&nbsp;004 henkeä.

Astrahanin ja Voronežin lääneistä muuttaneet siirtolaiset perustivat vuonna 1866 paikalle Nikolskojen kylän. Vuonna 1898 Nikolskoje ja Ketritsevon taajama yhdistettiin Nikolskin kaupungiksi, joka sai vuonna 1926 nimen Nikolsk-Ussurijski. Vuosina 1935–1957 kaupungin nimenä oli Vorošilov sotapäällikkö Kliment Vorošilovin mukaan. Nykyään Ussurijskissa on rautatieliikennettä palvelevia yrityksiä, elintarvike- ja koneenrakennusteollisuutta. Kaupungista on löydetty kaksi džurtšenien keskiaikaista kilpikonnaveistosta.

Lähistöllä sijaitsee Ussurin luonnonsuojelualue.


Kuva:Уссурийск вокзал.jpg|Ussurskin rautatieasema.
Kuva:Паровоз Ел-629 на станции Уссурийск фото2.JPG| Muistomerkiksi sijoitettu vanha veturi.
Kuva:Город Уссурийск. Приморская сельскохозяйственная академия 1.jpg|Primorjen alueen maatalousakatemia.
Kuva:Уссурийск Старый город.JPG|Vanhaa kaupunkia.


## Lähteet

### Lähteet joihin ei ole viitattu
* 

## Aiheesta muualla

* Ussurijskin kaupungin sivusto
Jouko Luosto

**Panu Jouko Tapio Luosto** (24. maaliskuuta 1915 – 21. heinäkuuta 1942) oli suomalainen sotakirjailija.

Luosto osallistui talvisodassa Tolvajärven ja Aittojoen taisteluihin, joissa hän toimi joukkueenjohtajana Pajarin komentamissa pohjoishämäläisissä joukko-osastoissa. Osaston miehistä useimmat olivat Tampereelta ja Hämeen pohjoisosista. Hän osallistui Tolvajärven ensimmäiseen hyökkäykseen, jossa kaatui erityisesti Längelmäen, Kuhmoisten ja Mäntän kuntien sotilaita. Tolvajärveltä hyökkäys jatkui itään ja seuraava kova paikka oli Metsänvartijan talo ja Ingoinaho, jonne venäiset olivat linnoittautuneet. Ingoinahon jälkeen suomalaiset jatkoivat Jylmäkänlahden kautta Ägläjärven tuntumaan ja muutaman päivän taistelujen jälkeen venäiset lyötiin Ägläjärvellä. Tämän jälkeen venäläisiä seurattiin Aittojoelle, jonne muodostettiin asemat talvisodan loppuun saakka. 

Jatkosodassa Luoston joukko-osasto oli 25.6.1941–21.7.1942 4./Lin.P 5 

Luosto kaatui 21. heinäkuuta 1942 Rajajoella, Inkerissä, tarkka-ampujan luodista. 

Luosto oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän oli naimissa ja hänellä oli yksi tytär 

## Teoksia
* *Voittojen tie : reserviupseerin kokemuksia Tolvajärven-Aittojoen rintamalta*. WSOY 1941, 2. painos 1942

## Lähteet
Ahmet Haşim

**Ahmet Haşim** (noin 1883 tai 1884 Bagdad – 4. kesäkuuta 1933) oli merkittävä 1900-luvun alkupuolen turkkilainen runoilija. Hän aloitti perinteiseen osmanityyliin, mutta saatuaan vaikutteita ranskalaisesta runoudesta, erityisesti ihailemaltaan Henri de Régnierilta, hän suuntautui symbolismiin ja kehitti oman tyylin. Myöhemmin hän siirtyi proosaan.

Hän työskenteli ensin valtion keskuspankissa, mutta Turkin perustamisen jälkeen hän opetti estetiikkaa ja ranskaa ja kirjoitti sanomalehtiin esseitä.
__EISISLUETT__
## Teokset
### Runokokoelmat
* *Göl Saatleri* (گول ساعتلرى, "*Hours of the Lake*"), 1921
* *Piyâle* (پياله, "*Goblet*"), 1926

### Proosateokset
* *Bize Göre*, 1928
* *Gurebâhâne-i Laklakan*, 1928
* *Frankfurt Seyahatnamesi*, 1933

## Lähteet
Vaaranvastuu

**Vaaranvastuu** tarkoittaa vastuuta kaupan kohteena olevan tavaran tuhoutumisesta. Vaaranvastuun ollessa myyjällä hänelle tulee viivästys, ellei hän pysty tekemään suoritustaan ajoissa. Vaaranvastuun ollessa ostajalla hänen maksettavakseen tulee kauppahinta, vaikka hän ei saa tavaraa haltuunsa virheettömänä. Kauppalain (355/1987) &nbsp; 3 luvussa on säännökset vaaranvastuun siirtymisestä. Perussääntönä on vastuun siirtyminen tavaran luovutushetkellä (kauppalaki, 6–7 §). Kuljetettavan tavaran vaaranvastuu siirtyy kaupantekohetkellä (kauppalaki, 15 §). Avoimessa kaupassa eli ostajan saadessa tavaran haltuunsa päättääkseen myöhemmin ostaako sen vaaranvastuu on ostajalla siihen asti, kun hän palauttaa tavaran (kauppalaki, 16 §). Myyjän näkökulmasta vaaranvastuu siirtyy, kun tavara yksilöidään ostajalle. Jos tavara ei ole myyjän luona, vaan se noudetaan jostakin muualta, vastuu siirtyy, kun tavara yksilöidään ostajalle ja ostaja saa tietää sen olevan noudettavissa. Vaaranvastuu pysyy silloinkin myyjällä, jos ostaja torjuu tavaran vedoten virheeseen tai viivästykseen. Vaaranvastuu kuitenkin siirtyy, jos ostaja viivästyy vastaanottamasta tavaraa.

## Lähteet
Pohjois-Suomen paras rakennusteko

**Pohjois-Suomen paras rakennusteko** -palkinto on YTR:n vuosittain jakama tunnustus vuoden parhaalle rakennusteolle. Palkinto on jaettu vuodesta 2001.

Rakennusalan yhteistyöryhmään kuuluvat Oulun Rakennusinsinöörit ja –arkkitehdit RIA ry, Suomen Rakennusinsinöörien Liitto RIL ry Pohjois-Suomen osasto, Oulun Rakennusmestarit ja –insinöörit AMK ry, Pohjois-Suomen Arkkitehdit SAFA, Oulun Insinöörit ry ja Oulun LVI-yhdistys ry sekä vuodesta 2024 lähtien Pohjois-Suomen rakennusklusteri ry.

* 2025 Nokian kampus, Oulu. Kunniamaininnoille ylsi kaksi kohdetta Oulusta, K2 Palvelukortteli ja Hartaansilta.
* 2024 Kajaanin teatteritalon peruskorjaus. Kunniamaininnan saivat Kemijärven keskuskeittiö ja Tornion Peräpohjolaopiston Niilontalon peruskorjaus
* 2023 Oulun Oikeustalo. Kunniamaininnan saivat Oulun Lyseon peruskorjaus ja Norhydron tuotantotilat, Rovaniemi
* 2020-2022 Sädehoidon yksikkö OYS Tulevaisuuden sairaala 2030. Kunniamaininnan sai Kainua Kainuun uusi sairaala-allianssi
* 2019 Oulun keskusta-Linnanmaan välinen Linnanmaan baana. Kunniamaininta As Oy Puistovahti Heinäpäässä.
*2018 Rakennustekniikan diplomi-insinöörin tutkinto-ohjelman perustaminen Oulun yliopistoon. Kunniamaininta Oulun Hupisaarten kaupunkipurojen kunnostaminen.
* 2017 Tuupalan koulu, Kuhmo 
* 2016 Pudasjärven hirsikampus.  Kunniamaininnan sai Kempeleen uusi rautatieasema. 
* 2015 Test world Ivalo. 
* 2014
* 2013 VR:n huoltohalli Oulussa. Kunniamaininnan sai Kaisa Salmen Ruusuteos.
* 2012 Laanilan ekovoimalaitos, Oulu. Lisäksi kunniamaininnan sai kulttuurikeskus Sajos.
* 2011 Vihiluodon kalaravintola. 
* 2010 Vt 4 parantaminen Kemissä.
* 2009 Koskenniskan ranta, Oulu, raadin päätöksellä 2009 ei julkaista suunnittelijoiden nimiä.
* 2008 Talvivaaran kaivoksen rakennuttaminen
* 2007 Joukkoliikennekatu, Oulun keskusta 
* 2006 Kauppakeskus Rajalla – På Gränsen, Haaparanta-Tornio
* 2005 WSP Suunnittelu KORTES Oy:n Oulun siltaosastolle siltasuunnittelutaidon kehittämisestä kansainväliseksi huippuvientiosaamiseksi
* 2004 Kärsämäen Paanukirkko Paanukirkon valinnan perusteena oli kokonaisuus ideasta toteutukseen ja erityisesti kiiteltiin talkoohenkeä.
* 2003 Oulun arkkitehtuuripoliittinen ohjelma
* 2002 Maikkulan kartano
* 2001 Kierikkikeskus, Yli-Ii

## Lähteet
R800

**R800** voi tarkoittaa seuraavia:
* Radeon R800, tunnus AMD:n grafiikkaprosessorille
* R800, MSX Turbo R -mikrotietokoneen suoritin
March ör Die

**March ör Die** on brittiläisen Motörhead-yhtyeen vuonna  1992 julkaistu 11. studioalbumi. Albumi muistetaan erityisesti siitä, että albumin tunnettu kappale "I Ain't No Nice Guy" syntyi heavylegenda Ozzy Osbournen ja Guns N' Rosesin kitaristin, Slashin yhteistyön tuloksena. Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, jossa kyseiset henkilöt, Slash ja Ozzy esiintyvät. Kappale on poikkeava Motörheadin muusta tuotannosta, sillä se on hyvin hidastempoinen. Albumin ehkä tunnetuin hittikappale "Hellraiser" on myös Lemmy Kilmisterin ja Ozzyn yhteistyön tulosta. Kappaleessa "I Ain't No Nice Guy" soitti Motörheadin entinen rumpali Phil "Philthy Animal" Taylor, "Hellraiserilla" taas soitti Motörheadin kaavailema uusi rumpali Mikkey Dee. Muut rumpuosuudet soittikin pääsijaisesti Tommy Aldridge – tämä oli hänen ensimmäinen ja viimeinen työnsä Motörheadissä.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Lemmy Kilmister – laulu, basso
* Würzel – kitara
* Phil Campbell – toinen kitara
* Slash — soolokitara (kappale "I Ain't No Nice Guy")
* Tommy Aldridge – rummut
* Phil "Philthy Animal" Taylor – rummut (kappale "I Ain't No Nice Guy")
* Mikkey Dee – rummut (kappale "Hellraiser")

## Vastaanotto

*March ör Dien* vastaanotto oli ristiriitainen. Allmusicin Eduardo Rivadavia näki Motörheadin pyrkineen uuden levytyssopimuksen myötä isompaan kaupalliseen suosioon, minkä myötä "yhtye melkein onnistui heittämään moitteettoman perintönsä roskakoriin". Kappaleita "Stand," "Bad Religion," ja "Too Good to Be True" kehuttiin Lemmyn pyrkimyksestä muuttaa "sammakkomainen raakkumisensa oikeaksi laulamiseksi". Metalliluolan Ilkka Järvenpää näki albumin olevan "silti suurimmaksi osaksi perus-Motörheadia, jos laskuista jätetään pois yksi yllättävä balladi", ja "pieni harha-askel" yhtyeen uralla. Hän piti yhtyeen cover-versiota "Cat Scratch Feverista" alkuperäiseen verrattuna "sisäsiistinä ja munattomana", mikä oli "erityisen hämmentävää". "I Ain't No Nice Guy" taas oli hänen mielestään albumin huippuhetkiä, ja vaikka hänestä balladi Motörheadilta tuntui "mahdottomalta yhtälöltä", se "jollain kierolla tavalla toimii".

## Aiheesta muualla
* March ör Die discogs.com -sivustolla
* 

## Lähteet
Hermann Hreiðarsson

**Hermann Hreiðarsson** (s. 11. heinäkuuta 1975 Vestmannasaaret, Islanti) on islantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Mestaruussarjassa pelaavaa Coventrya.

Hermann kuuluu Islannin jalkapallomaajoukkueen vakionimiin ja avainpelaajiin ja hän yksi maansa tunneituimmista pelaajista. Hän on voittanut urallaan FA Cupin.

## Ura
### Seurajoukkueissa
Hermann aloitti uransa Islannin pääsarjassa IBV:n joukkueessa. Hermann pelasi seurassa vuoteen 1997, jonka jälkeen hän siirtyi Crystal Palaceen. Hän pelasi seurassa vielä yhden kauden, jonka jälkeen hän siirtyi The Football Leaguen Brentfordiin, jossa hän voitti mestaruuden ja teki kuusi maalia. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Valioliigaan Wimbledoniin. 

Seuraavat vuodet 2000–2003 Hermann vietti Ipswich Townissa, jossa hän pelasi 102 ottelua ja teki kaksi maalia. Seuraavaksi hän siirtyi Valioliigaan Charlton Athleticin joukkueeseen, jossa hän vietti seuraavat neljä vuotta.

25. toukokuuta 2007 Hermann kirjoitti kahden vuoden sopimuksen Portsmouthin kanssa. 29. syyskuuta 2007 Hermann teki ensimmäisen maalinsa Portsmouthin 7–4-voitossa Readingista. Seuraavalla viikolla 7. lokakuuta hän onnistui maalinteossa Fulhamia vastaan. Hreiðarsson sai hienon päätöksen kaudelleen 17. toukokuuta 2008, kun Portsmouth kaatoi Cardiff Cityn FA Cupin loppuottelussa Wembleyllä 1–0. Hreiðarsson teki kaudella 2008–2009 kaksi maalia kahdessa ottelussa, Liverpoolia ja Manchester Cityä vastaan.

### Maajoukkue
Hermann teki maajoukkuedebyyttinsä Islannin paidassa Kyprosta vastaan kesällä 1996. Hermannista on tullut joukkueen runkopelaajia ja hän on pelannut 80 ottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.

Hän on edustanut Islantia vuosien 2004 ja 2008 EM-kilpailujen karsinnoissa. Tämän lisäksi hän pelasi vuosien 2006 ja 2010 MM-kisojen karsinnoissa.

## Saavutuksia ja palkintoja

**Íþróttabandalag Vestmannaeyja**
* Islannin pääsarjamestaruus: 1997

**Portsmouth**
* FA Cupin voitto 2008

## Lähteet
Holandsfjorden

**Holandsfjorden** on Nordlandin läänissä Norjassa sijaitseva vuono. Vuono kuuluu kokonaan Meløyn kunnan alueelle. Vuonon suuosa on nimeltään Arhaugfjorden ja siitä haarautuu hieman pohjoisempi Nordfjordenin sivuvuono. Vuonon etelä- ja itäpuolella levittäytyy Svartisenin jäätikkö.

## Lähteet
Patric Zimmerman

**Patric Zimmerman** (s. 10. lokakuuta 1954) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän on tehnyt muun muassa pelisarjaan *[[Metal Gear Solid]]* Revolver Ocelotin ääniroolin.

## Ura
Zimmerman aloitti ääninäyttelijänä Hanna-Barberan elokuvissa ja animaatiosarjoissa. Hän esitti muun muassa Elroy Jetsonia *[[Jetsonit]]* -elokuvassa sekä Augie Doggiea *[[Jogi-karhu (vuoden 1991 animaatiosarja)|Jogi-karhu]]* -sarjassa. Muita sarjoja olivat muiden muassa *[[Tom & Jerry Kids]]* ja *[[Pilipalipilotit]]*. Hän on tehnyt kaksi näytelmäelokuvaroolia, elokuviin *Eddie Presley* (1992) ja *Stripteasers* (1995).

Vuonna 1998 hän esitti Revolver Ocelotia *Metal Gear Solid* -pelissä. Hän on sen jälkeen esittänyt hahmoa tämän kaikissa esiintymisissä, lukuun ottamatta peliä *[[Metal Gear Solid 3: Snake Eater]]* (2004), jossa hahmoa esitti Josh Keaton.

## Aiheesta muualla
*Voice Chasers
Nordfjorden (Meløy)

**Nordfjorden** on Holandsfjordenista haarautuva sivuvuono Nordlandin läänissä Norjassa. Vuono sijoittuu kokonaan Meløyn kunnan alueelle.

## Lähteet
Nordfjorden (täsmennyssivu)

**Nordfjorden** tarkoittaa seuraavia:

* Nordfjorden tai Nordfjord, vuono Norjan Sognin ja Fjordanen läänissä
* Nordfjorden, vuono Norjan Nordlandin läänissä, Meløyn kunnassa
Conrad Aiken

**Conrad Aiken** (5. elokuuta 1889 Savannah, Georgia, Yhdysvallat – 17. elokuuta 1973 Savannah, Georgia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija.

Aikenin kirjailijapiiriin kuuluivat T. S. Eliot ja toimittaja Walter Lippmann. Hänen esikoiskokoelmansa oli *Earth Triumphant, and Other Tales in Verse* (1914). Sen on luonnehdittu osoittavan hyvää rytmikorvaa ja psykologista itse-erittelyä. Hänen esikuviaan olivat Edgar Allan Poe, ranskalaiset symbolistit ja Eliot, mutta myös Sigmund Freud ja William James antoivat hänelle vaikutteita. Aiken on itse määritellyt runonsa tajunnanvirraksi. Myös musiikilla oli merkittävä osuus Aikenin luomistyössä. Runojen lisäksi hän kirjoitti novelleja, romaaneja, esseekokoelmia sekä muistelmateoksen *Ushant*.

Aikenin muita teoksia ovat esimerkiksi *A letter from Li Po and other Poems* (1955) ja *A Morning song of lord Zero* (1963)

Aiken oli naimisissa kolme kertaa. Englantilaiset kirjailijat Joan Aiken ja Jane Aiken Hodge ovat hänen tyttäriään.

## Suomennettuja runoja
* Syysballaadi, kokoelmassa: Uuno Kailas, *Uni ja kuolema*, WSOY 1931
* Kammio, suom. Ville Repo, julkaisussa *[[Ajan kirja|Ajan kirja: kirjallinen neljännesvuosilehti]]* 1950; nro 2
Aale Tynnin suomentamia runoja teoksessa: *Tuhat laulujen vuotta: valikoima länsimaista lyriikkaa*, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1974  WSOY 2004 
* Ensiksi yksinkertaisin sointu (Preludes to Attitude)
* Pitäköön sydän luonnon päiväkirjaa (Preludes for Memnon: XLII)
* Tämä kuva tai toinen (This image or another)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Phil Ochs

**Philip David Ochs** (s. 19. joulukuuta 1940 – 9. huhtikuuta 1976) oli yhdysvaltalainen folkartisti ja laulaja-lauluntekijä. Hän oli syntynyt El Pasossa Teksasissa. Syntytaustaltaan Phil Ochs oli amerikanjuutalainen.

Hänet muistetaan parhaiten yhteiskunnallisesti ja poliittisesti kantaa ottavista protestilauluistaan, esimerkiksi Vietnamin sodan vastaisista. Hän määritteli itsensä vasemmistolaiseksi ja sosiaalidemokraatiksi. Hän kirjoitti 1960-luvulla satoja lauluja ja julkaisi kahdeksan albumia. 

Tunnetuimpia Ochsin lauluja näiltä ajoilta ovat "I Ain't Marching Anymore", "Changes", "Crucifixion", "Draft Dodger Rag", "Love Me I'm a Liberal", "Outside of a Small Circle of Friends", "Power and the Glory", "There but for Fortune" ja "The War Is Over". Laulu "When I'm Gone" on suomennettu nimellä "Se kai täytyy tehdä nyt".

Ensimmäisillä albumeillaan 1964–1966 Ochs esitti sävellyksiään perinteiseen folktyyliin säestäen itseään vain akustisella kitaralla. Levyt menestyivät kohtalaisen hyvin, ja Ochsia arvostettiin folkmusiikin harrastajien keskuudessa, vaikka hän ei hittilistojen kärkeen noussutkaan. Parhaiten menestyi "There But For Fortune", joka nousi Britannian listalla kahdeksannelle sijalle vuonna 1965 – ei kuitenkaan Ochsin omana tulkintana vaan Joan Baezin versiona.

Vuosien 1967–1969 levyillä käytettiin muitakin soittimia, perinteisiä rockinstrumentteja sekä kokeiltiin myös klassisen musiikin puolelta lainattua pienoisorkesteria (kokeilusta käytettiin nimeä "barokkifolk"). Nämä levyt menestyivät aiempina huonommin.

Vuonna 1970 Ochs teki yllättävän suunnanvaihdoksen musiikissaan ja tyylissään. Hän alkoi esittää kantria ja 1950-luvun rock and rollia. Hänen itse tekemänsä laulut olivat yhä yhteiskunnallisesti kantaa ottavia. Konserteissa Ochs esitti omien laulujensa ohella vanhoja kantriklassikoita ja esimerkiksi Buddy Hollyn ja Elviksen vanhoja lauluja. Ochs halusi olla "osittain Elvis Presley ja osittain Che Guevara". Hän jopa teetti itselleen samanlaisen kultakankaisen puvun, jota Elvis oli käyttänyt. Temppu herätti hämmennystä Ochsin ihailijoissa. Jotkut kuitenkin pitivät uudenlaisesta Ochsista. Ochs julkaisi helmikuussa 1970 viimeisen studioalbuminsa *[[Greatest Hits (Phil Ochsin albumi)|Greatest Hits]]*, joka ei nimestään huolimatta ole kokoelmalevy. Levyn viimeinen kappale ”No More Songs” oli hänen viimeisiä sävellyksiään. 

1970-luvulla Ochsia alkoivat vaivata mielenterveyden ongelmat: masennus, alkoholismi, dissosiatiivinen identiteettihäiriö ja kaksisuuntainen mielialahäiriö. Hän ei saanut juurikaan uusia lauluja aikaiseksi. Monet maailman tapahtumat, kuten Chilen vallankaappaus 1973 ja hänen ystävänsä Victor Jaran surmaaminen sen yhteydessä, pahensivat hänen masentuneisuuttaan. Hän oli välillä myös asunnoton. Tammikuussa 1976 hän muutti sisarensa luo asumaan, sai psykiatrilta diagnoosin mielialahäiriöstä ja lääkityksen siihen. Huhtikuussa hän kuitenkin teki itsemurhan hirttäytymällä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
## Aiheesta muualla