open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Edvard Krogius

**Gabriel Edvard Krogius** (25. elokuuta 1850 Hauho – 15. heinäkuuta 1933 Helsinki) oli suomalainen sotilas, Suomen lennätinlaitoksen päällikkö ja kuvernööri. 

Krogiuksen vanhemmat olivat Luumäen kappalainen, filosofian maisteri Georg Krogius (1817–1859) ja Maria Georgina Winter. Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1869 ja palveli Henkikaartin Ismailovin rykmentissä 1869–1891 ja oli Haminan kadettikoulun komppaniaupseerina 1881–1889. Krogius toimi Suomen Lennätinlaitoksen päällikkönä 1891–1900 ja sen jälkeen Kuopion läänin kuvernöörinä 1900–1903 ja Kotkan höyrysahan ja lasitehtaan isännöitsijänä 1904–1906. Suomen itsenäistymisen jälkeen hän oli korkeimman hallinto-oikeuden sotilasjäsenenä 1918–1920. Krogius  sai valtioneuvoksen arvon 1894, ja hänet ylennettiin everstiksi 1890, kenraalimajuriksi 1918 ja kenraaliluutnantiksi 1930. 

Krogius oli Haminan rahatoimikamarin puheenjohtajana 1885–1886, Arbetets Vännerin puheenjohtajana 1908–1914, Suomen kadettiklubin puheenjohtajana 1908–1933 sekä Helsingin kaupunginvaltuuston jäsenenä 1914–1916. 

Krogius oli naimisissa 1883–1921 Luise Helene (Lilly) Ahlqvistin (k. 1921) kanssa jonka isä oli kauppaneuvos Carl Henrik Ahlqvist.

## Lähteet
Håkan Krogius

**Paul Rolf Håkan Krogius** (5. huhtikuuta 1927 Valkeakoski – 20. toukokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti ja varatuomari. Hän  aloitti ulkoministeriön palveluksessa 1959 ja toimi pitkään oikeudellisten asioiden parissa. Hän oli Suomen Irakin-suurlähettiläänä Bagdadissa 1981–1987.

## Lähteet
Sydney (Nova Scotia)

**Sydney** on kaupunki Nova Scotian provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee Cape Bretonin saaren itärannikolla ja kuuluu Cape Bretonin kuntaan. Sydneyn asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 31&nbsp;597 asukasta.

Sydney perustettiin vuonna 1785. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1904. Vuonna 1995 Sydney ja viisi muuta kuntaa liitettiin yhteen uudeksi Cape Bretonin kunnaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Klemetti Krook

**Klemetti Henrikinpoika Krook** (k. ennen 1556) oli vuodesta 1542 Savonlinnan isäntä, "Suomalainen Klemetti-kirjuri". Hän toimi kuninkaan kanslian kirjurina. Varhaisemman käsityksen (Pentti Renvall) mukaan hän Savonlinnaan saavuttuaan aloitti Pohjois-Savon asuttamisen. Uudemman tutkimuksen (Arvo Soininen) valossa asutus oli 1530-luvulle tultaessa levinnyt harvana nykyisen Iisalmen tienoille ja yli puolet Pohjois-Savon uudistaloista oli verotuksen piirissä jo ennen Klemetin toimia.  Klemetin aikaan keskukseksi muodostui nykyisen Kuopion tienoilla ollut Tavinsalmen kuninkaankartano.
## Lähteet
* 
* 
### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
Armidale

**Armidale** on kaupunki Uudessa Etelä-Walesissa, Australiassa. Armidalen asukasluku vuoden 2016 väestönlaskennassa oli 20&nbsp;391.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin kotisivu
Agnes von Krusenstjerna

**Agnes Julie Fredrika von Krusenstjerna**, oik. *Sprengel* (9. lokakuuta 1894 Växjö – 10. maaliskuuta 1940 Tukholma) oli ruotsalainen kirjailija, jonka tuotannon keskeisiä piirteitä on vapautuminen 1800-luvun lopun elämännäkemyksestä. Hänen romaaniensa ja novelliensa aiheet olivat peräisin ruotsalaisen yläluokan elämästä, ja useita teoksia hallitsee jokseenkin suorasukainen erotiikka.

Von Krusenstjerna asui useita vuosia Välimeren maissa. Hänen puolisonsa oli kriitikko **David Sprengel** (1880–1951), jolla oli huomattava vaikutus von Krusenstjernan tuotantoon.

Ruotsalainen Mai Zetterling ohjasi Agnes von Krusenstjernan elämään perustuvan elokuvan *[[Amorosa]]*, joka sai ensi-iltansa vuonna 1986. Päähenkilön roolissa nähdään Stina Ekblad.

## Teokset
### Suomennettu tuotanto
* *Tonyn kasvuvuodet : lapsuusvuosien kuvia ; Tonyn oppivuodet*; suomentanut Kirsti Kariniemi. Kustannustalo, 1946
* ”Luokan ensimmäinen”, novelli, antologiassa *Aikamme parhaita rakkauskertomuksia*, toim. Erkki Renpää, Otava 1954

### Romaanit
* Ninas dagbok 1917 
* Helenas första kärlek 1918
* Fru Esters pensionat 1927

#### Tony-trilogia
* Tony växer upp 1922 
* Tonys läroår 1924
***Tonyn kasvuvuodet : lapsuusvuosien kuvia ; Tonyn oppivuodet*; suomentanut Kirsti Kariniemi. Kustannustalo, 1946
* Tonys sista läroår 1926 

#### Pahlensviten
* *Den blå rullgardinen* 1930 
* *Kvinnogatan* 1930 
* *Höstens skuggor* 1931 
* *Porten vid Johannes* 1933 
* *Älskande par* 1933 
* *Bröllop på Ekered* 1935 
* *Av samma blod* 1935
 
#### Fattigadel
Sarjan oikea otsikko on *Viveca von Lagercronas historia*
* Fattigadel 1935 
* Dunklet mellan träden 1936 
* Dessa lyckliga år 1937 
* I livets vår 1938

### Novellikokoelmat
**En dagdriverskas anteckningar* (1923)
**Händelser på vägen* 1929
**Delat rum på Kammakaregatan* (1933)
**En ung dam far till Djurgårdsbrunn* (1933)
**Vivi, flicka med melodi* (1936)

### Runot
**Nunnornas hus: Dikter* 1937

## Lähteet
Ari Suonpää

**Ari Suonpää** (s. 17. huhtikuuta 1962 Pori) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli laitapuolustaja.

Suonpää pelasi SM-sarjassa 17 ottelua kaudella 1987 ja 23 ottelua kaudella 1988 edustaen PPT:tä. Maaleja hän ei SM-tasolla tehnyt. Lisäksi Suonpää pelasi I divisioonassa yhteensä 49 ottelua ja teki neljä maalia kausina 1984–1985 ja 1991 edustaen Pallo-Iiroja.

## Lähteet
Prairie City (Missouri)

**Prairie City** on kunnallishallinnoton alue Batesin piirikunnassa, Missourissa, Yhdysvalloissa.

## Lähteet
Menestyksen maku

**Menestyksen maku** on Maunu Kurkvaaran ohjaama draamaelokuva vuodelta 1983. Mauno Saaren romaaniin *Pimeä ilmansuunta* perustuva tarina kertoo Pohjois-Suomesta kotoisin olevasta nuoresta Martista, joka saa paikan helsinkiläisessä mainostoimistossa ja antautuu uralleen ihmissuhteidensa kustannuksella.

## Näyttelijät

## Vastaanotto

Vain 5&nbsp;000 katsojaa teattereissa kerännyt *Menestyksen maku* sai kriitikoilta vaihtelevia arvosteluja. Sitä pidettiin Kurkvaaralle tyypilliseen tapaan liian ”viileänä” herättääkseen katsojassa samastumisen tunteita. Erityisesti Pekka Laihon ja Sanna Majanlahden roolitöitä arvostettiin. Kymmenestä suomalaisesta ensi-iltakriitikosta neljä antoi elokuvalle yhden tähden, kolme muuta ei sitäkään ja kolme ei ollut arvioinut elokuvaa. Keskiarvoksi tuli *Projektio*-lehden laskukaavalla 0,57 tähteä neljästä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Elokuva katsottavissa Elonetissä
Niegrzebia

**Niegrzebia** on kylä Łobezin kunnassa Łobezin piirikunnassa  Länsi-Pommerin voivodikunnassa luoteisessa Puolassa. Se sijaitsee noin 75 kilometrin päässä Szczecinistä. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Niegrzebiassa asui 98 asukasta.

Ennen vuotta 1945 alue kuului Saksalle.

## Lähteet
Tšystjakove

**Tšystjakove** (, vuosina 1964–2016 **Torez**, Торез) on Itä-Ukrainan Donetskin alueen itäosassa sijaitseva kaupunki ja kaupunkipiiri. Ukrainan tilastokeskuksen arvion mukaan kaupungissa oli vuoden 2013 alussa 57&nbsp;998 ja koko kaupunkipiirissä 81&nbsp;062 asukasta. Kaupunkipiiriin kuuluu Tšystjakoven kaupungin lisäksi kaksi kaupunkityyppistä taajamaa: Pelahijivka (17&nbsp;968 as.) ja Rozsypine (5&nbsp;065 as.).


Kuva:Shakhta Prohres Chystiakove Ukraine.jpg|Asuinrakennuksia, taustalla Tšystjakovessa toimiva Progress-kaivos.
Kuva:Ispolkom-torez.jpg|Kaupunginhallituksen (Vіkonkom) rakennus.
Kuva:Saint Elijah church, Pelahiivka.jpg|Eräs kaupungin kirkoista.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungista Ukrainan parlamentin sivulla  (rada.gov.ua)
Antonio Cánovas del Castillo

**Antonio Cánovas del Castillo** (8. helmikuuta 1828 Málaga, Espanja – 8. elokuuta 1897 Mondragón, Espanja) oli espanjalainen poliitikko, joka toimi kuusi kertaa Espanjan pääministerinä. Hän oli Bourbonien sukua kannattanut monarkistinen konservatiivi, joka vastusti kiivaasti muun muassa yleistä äänioikeutta sekä uskonnonvapautta.
 
Canovas sai nuorena huomiota muotonsa puolesta täydellisillä runoilla, joita sävyttää voimakas isänmaallisuus. Hän oli taitava puhuja ja arvostettu historioitsija. Hän oli vuodesta 1867 Espanjan akatemian jäsen ja vuodesta 1882 Madridin historiallisen akatemian johtaja. Hänen historiallisia teoksiaan on *Estudios del reinado de Felipe IV* (1888−1890). Hänen johdollaan alkoi ilmestyä suuri Espanjan historiaa käsittelevä teos *Historia general de Espana*. Hän työskenteli myös sanomalehtimiehenä.

Canovas ei osallistunut syyskuun vallankumoukseen 1868. Hän vastusti kansalliskokouksessa voimakkaasti kansanvaltaista perustuslakia. Sisäisessä hallinnossa hän muuttui ajan myötä vanhoilliseksi. Neljännellä pääministerikaudellaan, 1890−1892, hän ajoi aiemmin vastustamansa yleisen äänioikeuden hyväksytyksi, koska odotti siten vahvistavansa parlamentin vanhoilliskirkollista osuutta. Sinä aikana Espanja siirtyi suojatullijärjestelmään.

## Ura politiikassa
Cánovas oli mukana politiikassa 1850-luvulta lähtien. Kuningatar Isabella II:n syrjäyttäneen vuoden 1868 vallankumouksen jälkeen hän toimi parlamentissa Bourbonien kuningassuvun valtaanpalauttamista ajaneen ryhmän johtajana. Kun Espanjan ensimmäinen tasavalta kaatui sotilasvallankaappauksessa vuonna 1874, tuli kuninkaaksi Isabellan poika Alfonso XII, joka nimitti Cánovasin pääministeriksi. Suurimman osan seuraavan 23 vuoden ajasta hän ja liberaalijohtaja Práxedes Mateo Sagasta toimivat vuorotellen pääministereinä, Cánovas kuusi kertaa, vuosina 1874–1875, 1875–1879, 1879–1881, 1884–1885, 1890–1892 ja 1895–1897. 

Cánovas oli vuoden 1876 uuden perustuslain pääarkkitehti. Se sisälsi muun muassa rajoitetun äänioikeuden, joka oli tehty työläisten poliittisen vaikutusvallan kasvun hillitsemiseksi. 1880-luvun lopulla Cánovasin ongelmaksi muodostuivat Espanjan siirtomaassa Kuubassa  nousseet itsenäisyyspyrkimykset, jotka lopulta johtivat vuosi hänen kuolemansa jälkeen käytyyn Espanjan–Yhdysvaltain sotaan. Työväenliikkeeseen hän kohdisti pääministerinä ollessaan erilaisia sortotoimia, joihin kuuluivat väkivalta, pidätykset ja kidutukset. Samat keinot olivat käytössä myös Kuuban itsenäisyysliikkeen aktiiveja kohtaan. Cánovasin hallinto oli myös tunnettu vaalivilpeistään.

Cánovasin epäonnistunutta siirtomaapolitiikkaa pidetään merkittävänä syynä siihen, että Espanja lopulta menetti viimeisetkin siirtomaansa Tyynen- ja Karibianmerten alueella. Työväenliikkeeseen kohdistetut toimet sekä vaalivilppi puolestaan olivat osaltaan nostattamassa itsenäisyysliikkeitä sekä Kataloniassa että Baskimaalla. Cánovas kuoli elokuussa 1897 Mondragónssa Baskimaalla sijainneessa kylpylässä, jossa hänet ampui italialainen anarkisti Michele Angiolillon.

## Lähteet
*Antonio Cánovas del Castillo Biografias y Vidas

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Xuzhou

**Xuzhou** () on prefektuuritason kaupunki itäisen Kiinan Jiangsun maakunnan luoteisosassa. Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 280 kilometriä maakunnan pääkaupunki Nanjingistä pohjoisluoteeseen. Kaupungin väkiluku on 8,577 miljoonaa (2010) ja pinta-ala 11&nbsp;257 neliökilometriä.

Xuzhou rajoittuu etelässä Suzhoun, lännessä Hezen, pohjoisessa Jiningin, Zaozhuangin ja Linyin, idässä Lianyungangin ja Suqianin prefektuuritason kaupunkiin.

Xuzhou on ainakin 4&nbsp;000 vuotta vanha paikkakunta. Se oli Han-dynastian aikaan (260–220 eaa.) yksi silloisen valtion poliittisista keskuksista. Paikkakunnasta on käyty eri aikoina useita merkittäviä taisteluita.

## Ilmasto
Xuzhoussa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan subtrooppinen kostea ilmasto. Kesät ovat kuumia ja sateisia, talvella on kuivaa ja viileää. Vuoden keskilämpötila on noin 15&nbsp;°C ja keskimääräinen sademäärä 790 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 28&nbsp;°C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 0&nbsp;°C. Sateisin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 230 millimetriä. Tammikuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 14 millimetriä.

## Hallinnollinen jako
Piirikuntatasolla kaupunki jakautui 11 osaan (2010) seuraavasti:

;Kaupunkipiirit (6) 
* Gulou (鼓楼区), 490&nbsp;855 as.
* Jiawang (贾汪区), 430&nbsp;712 as.
* Jiuli (sittemmin hajotettu) (九里区), 160&nbsp;561 as.
* Quanshan (泉山区), 539&nbsp;693 as.
* Tongshan (铜山区), 1&nbsp;086&nbsp;564 as.
* Yunlong (云龙区), 345&nbsp;393 as.

;Piirikuntatason kaupungit (2)
* Pizhou (邳州市), 1&nbsp;458&nbsp;038 as.
* Xinyi (新沂市), 920&nbsp;628 as.
;Piirikunnat (3)
* Feng (丰县), 963&nbsp;531 as.
* Pei (沛县), 1&nbsp;141&nbsp;935 as.
* Suining (睢宁县), 1&nbsp;039&nbsp;315 as.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Xuzhou City Information (erityisesti talouspainotus)  (chinaknowledge.com)
*
*Xuzhou  (britannica.com)
*China Postal code Jiangsu Province (prefektuuri ja piirikuntataso)  (youbianku.com)
Aaltoluura

**Aaltoluura** (*Grallaria squamigera*) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Aaltoluuraa tavataan Venezuelassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Boliviassa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Isoluura

**Isoluura** (*Grallaria gigantea*) on luurien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Isoluuraa tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajin kannaksi arvioidaan 1&nbsp;000–2&nbsp;499 yksilöä. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi ja on luokiteltu vaarantuneeksi.

## Lähteet
Kolmas laukaus

**Kolmas laukaus** on Yrjö Nortan ohjaama elokuva vuodelta 1959. Nortan laatima käsikirjoitus perustuu  Mauri Sariolan romaaniin *Rotat pois laivasta!* vuodelta 1956.

## Tuotanto
Norta palasi pitkän näytelmäelokuvan pariin kymmenen vuoden tauon jälkeen. Käsikirjoituksen pohjana oleva teos on Sariolan toinen poliisiromaani. Ismo Kallio teki pääosassa komisario Susikoskena ensimmäisen roolityönsä pitkässä elokuvassa. Musiikki on peräisin englantilaisen de Wolfe -musiikkikustantamon ja äänilevy-yhtiön levyiltä, sillä se tuli halvemmaksi kuin Teoston kautta hankittuna. De Wolfen musiikkia käytettiin tuolloin paljon lyhytelokuvissa. Elokuva oli lähes kauttaaltaan Nortan omaa käsialaa, osittain salanimillä. Elokuvan katsojamäärät olivat vuoden pienimmät.

Elokuvasta on säilynyt vain alkuperäistä 148 metriä lyhyempi esityskopio.

## Juoni
Komisario Olavi Susikoski on kesälomalla, kun hän sattuu paikkakunnalle, jossa käsitellään käräjillä murhatapausta. Tuttu rikosetsivä pyytää Susikosken seuraamaan oikeudenkäyntiä, ja pian Susikoski joutuu virallisestikin avustamaan tutkinnassa, kun tuomiota ei saada aikaan. Paikallisen liikemiehen murhasta epäillään maanviljelijää, joka on tavattu rikospaikalta oikeanlaisen kiväärin kanssa ja jonka selitys lavastuksesta vaikuttaa epäuskottavalta. Susikosken onnistuu kuitenkin selvittää, että murhan motiivina on vakuutuspetos: vakuutusedustaja on ottanut uhrille suuren henkivakuutuksen tämän tietämättä ja lunastanut rahat, joiden kanssa hän on aikonut paeta ulkomaille.

## Arviot
Aikalaiskriitikkojen arviot elokuvasta olivat tylyjä. Paula Talaskiven (Helsingin Sanomat) mukaan se edusti "kotimaisen dekkarifilmin tämänhetkistä tasoa". Henry G. Gröndahlin (Hufvudstadsbladet) mukaan Norta ei ole tehnyt oikeutta Sariolan käsikirjoitukselle. Sen sijaan että olisi antanut kuvien puhua, hän kuvaa tapahtumia puhelinkeskustelun kautta.

## Näyttelijät

## Lähteet
J. E. Lampinen

**Juho (Johan) Emil (J. E.) Lampinen** (o.s. **Härmälä**, 5. lokakuuta 1882 Porvoon maalaiskunta – 14. toukokuuta 1954 Porvoon maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä, maa- ja metsätalouden kehittäjä sekä Maalaisliiton pitkäaikainen kansanedustaja.

Lampisen vanhemmat olivat maanviljelijä Heikki Härmälä ja Hedda Lovisa Härmälä. Lampisen ensimmäinen puoliso vuodesta 1907 oli Hilja Nieminen (k. 1908) ja toinen vuodesta 1941 Aune Rajava. Lampinen kävi maamieskoulun ja toimi maa- ja metsätaloustyönjohtajana 1903–1913 ja asutusneuvojana 1911–1921. Metsätaloutta hän harjoitti Iitistä 1908 ostamallaan metsätilalla ja maataloutta Porvoon maalaiskunnan Lampilan tilallaan. Lampinen oli Uudenmaan läänin maanviljelysseuran johtokunnan jäsen 1907–1921 ja myöhemmin kunniajäsen, Maataloustuottajien liiton ja Laidunyhdistyksen puheenjohtaja, Etelä-Suomen Osuusteurastamon, Turengin Sokeritehtaan, Metsäliiton ja vakuutusyhtiö Auran hallintoneuvoston jäsen sekä Pellervo-seuran valtuuskunnan jäsen. Lampinen oli kansanedustajana kahteen otteeseen, ensin Maalaisliiton ainoana edustajana Uudeltamaalta 1930–1936 ja sitten vielä 1939–1954. Vuonna 1950 hän toimi presidentin valitsijamiehenä. Kunnallisneuvoksen arvonimi Lampiselle myönnettiin 1942 ja maanviljelysneuvoksen arvonimi 1953.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Antti Rantamaa (toim.) 1954. *J.E. Lampinen, talonpoika-aatteen mies - kristitty: esikuvatalonpojan elämäkertatietoja*. Helsinki: Pellervo.
Hieronymus Prahalainen

**Hieronymus Prahalainen** (*Jeroným Pražský*, 1379 &ndash; 30. toukokuuta 1416) oli teologi, Tšekin kirkollisen uudistusliikkeen jäsen sekä Jan Husin työtoveri ja seuraaja. Hänet poltettiin harhaoppisena roviolla Konstanzin kirkolliskokouksessa 1416. Hieronymus opiskeli teologiaa Oxfordin yliopistossa John Wycliffen ohjauksessa. Vuoden 1394 jälkeen hän oleskeli Liettuan suuriruhtinaskunnassa hovin suojeluksessa. Suuriruhtinas Vytautas kuitenkin karkotti liian palavasieluisen Hieronymuksen, joka oli osallistunut pyhien lehtojen kaatamiseen. Hieronymus palasi Prahaan vuonna 1401 tukemaan Jan Husin uudistusliikettä. Konstanzin kirkolliskokoukseen Hieronymus meni omasta aloitteestaan, vaikka Hus oli häntä siitä varoittanut. Prahassa toimii nykyisin Hieronymuksen mukaan nimetty keskiasteen oppilaitos Collegium Hieronymus Pragensis.

## Lähteet
Brown Ideye

**Aide Brown Ideye** (s. 10. lokakuuta 1988) on nigerialainen jalkapalloilija, joka edustaa Kreikan Superliigassa pelaavaa Olympiakos FC:tä. Pelipaikaltaan Ideye on keskushyökkääjä. Hänen kasvattajaseuransa on nigerialainen Bayelsa United. Ideye kuuluu Nigerian jalkapallomaajoukkueeseen, jonka riveissä hän voitti mestaruuden vuoden 2013 Afrikan-mestaruuskilpailuissa.

## Ura
### Seurajoukkueura
Ideye aloitti uransa nigerialaisessa Bayelsa Unitedissa, josta hän siirtyi 2006 saman maan Ocean Boysiin. Ensimmäistä kertaa hän siirtyi Eurooppaan vuonna 2008, kun sveitsiläinen Neuchâtel Xamax osti hänet. Kolmen Sveitsin vuoden jälkeen hän siirtyi Ranskan Ligue 1:n FC Sochaux'n riveihin. Vuonna 2011 Ideye siirtyi ukrainalaisen FK Dynamo Kiovan joukkueeseen, jossa hän pääsi myös ensimmäistä kertaa pelaamaan Mestareiden liigaa vuonna 2012. Dynamon riveissä hän voitti myös Ukrainan supercupin vuonna 2011. Ideye siirtyi kesällä 2014 Englannin valioliigassa pelaavaan West Bromwich Albioniin. Hän onnistui kauden aikana 24 valioliigaottelussa vain neljästi maalinteossa.

Vain yhden West Bromwich -kauden jälkeen Ideye siirtyi elokuussa 2015 Kreikan Superliigan Olympiakos FC:hen.

### Maajoukkueura
Nuorisomaajoukkueessa esiintynyt Ideye valittiin maajoukkueeseen MM-kisoihin 2010 John Obi Mikelin loukkaannuttua. Hän oli mukana, kun Nigerian jalkapallomaajoukkue voitti Afrikan mestaruuden vuonna 2013. Hän kuului myös Nigerian joukkueeseen Maanosaliittojen cupissa 2013.

## Lähteet
* http://www.national-football-teams.com/player/38157/Brown_Ideye.html
* http://www.transfermarkt.co.uk/en/brown-ideye/profil/spieler_64308.html?from=direktErgebnis
Bradford on Avon

**Bradford on Avon** (joskus myös kirjoitettuna **Bradford-on-Avon**) on kaupunki läntisessä Wiltshiressä, Englannissa. Kaupungin asukasluku on noin 9&nbsp;326. Kaupungin kanava, historialliset rakennukset, kaupat, pubit ja ravintolat tekevät siitä suositun turistikohteen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rautakupoli

**Rautakupoli** (, , *kippat barzel*) on nimitys Israelissa käytössä olevalle ohjuspuolustusjärjestelmälle. Järjestelmä torjuu Israelin armeijan mukaan noin viisi kuudesosaa Israeliin ammutuista raketeista. Järjestelmää käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011.

## Historia

Järjestelmän ovat kehittäneet israelilaiset asevalmistajat Rafael Advanced Defense Systems ja Israel Aerospace Industries. Rautakupolin kehittäminen alkoi vuoden 2006 Libanonin sodan jälkeen, jonka yhteydessä Hizbollah oli laukaissut tuhansia raketteja Israeliin. Järjestelmä suunniteltiin erityisesti toimimaan suhteellisen yksinkertaisia lyhyen kantaman lentäviä kohteita, kuten esimerkiksi Hamasin käyttämiä raketteja vastaan. Järjestelmää käytettiin ensimmäisen kerran vuonna 2011, jolloin se ampui alas Gazan kaistalta Israeliin ammutun raketin.

Vuonna 2014 Yhdysvaltain presidentti Barack Obama hyväksyi aloitteen ”H.J. Res. 76”, joka antoi 225 miljoonaa dollaria Israelille Rautakupolin kehittämiseen. Maa myös ilmoitti vuonna 2019 ostavansa järjestelmän sen koekäyttöä varten.

Syksyllä 2021 Yhdysvaltain kongressi myönsi miljardi dollaria hätärahoitusta järjestelmälle. Tämä nousi puheenaiheeksi kun pieni joukko demokraattiedustajia onnistui poistamaan rahoituksen Yhdysvaltain hallinnon pyörittämiseen tarkoitetuista varoista. Näin Israelin ohjuspuolustusjärjestelmää oli tuettava erillisellä lailla. Lopulta kongressi hyväksyi ehdotuksen 420 edustajan äänestäessä sen puolesta ja 8 demokraatin ja yhden republikaanin vastustaessa.

Israelin puolustusministeriö ilmoitti käyttäneensä vastakehitettyä päivitettyä Rautakupolijärjestelmää vuonna 2021, mutta sen teknisistä tiedoista ei annettu yksityiskohtaisia tietoja.

## Tekninen kuvaus
Israelissa Rautakupoli-patteristoja sijaitsee ympäri maata. Tyypillisesti yhteen patteriin kuuluu kolme tai neljä laukaisinta, joista kukin käsittää 20 ohjusta. Järjestelmää voidaan käyttää kiinteällä tai liikkuvalla alustalla. Järjestelmä havaitsee kohteensa tutkalla, ja määrittelee sen lentoradan. Esimerkiksi kohteita, joiden ei uskota osuvan asutetulle alueelle, ei yleensä torjuta. Laukaistu torjuva ohjus räjähtää kohteen lähellä. Israelin mukaan järjestelmän laukaisuista 90&nbsp;% tuhosi onnistuneesti kohteensa.

Rautakupolin ainut virallinen käyttäjämaa on Israel, jonka asevoimiin kuuluu 10 patteria, eli noin 40 järjestelmää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Thomas Davis

**Thomas Osborne Davis** (14. lokakuuta 1814 Mallow, Corkin kreivikunta – 16. syyskuuta 1845 Dublin) oli irlantilainen kansallismielinen toimittaja ja runoilija sekä yksi Nuori Irlanti -ryhmän perustajista 1840-luvulla.

Davis oli protestantti ja hän vierasti vallalla ollutta tapaa yhdistää irlantilainen nationalismi katolisuuteen. Käydessään Dublinin Trinity Collegea hän kehitteli ajatuksen Irlannin kaikkien uskonnollisten ryhmien ja yhteiskuntaluokkien saattamisesta yhteen kansallisen taistelun merkeissä. Hän perusti vuonna 1842 yhdessä katolisen Charles Gavan Duffyn kanssa *The Nation* -nimisen viikkolehden, joka tuki alun perin Daniel O’Connellin liikettä Irlannin ja Ison-Britannian valtiounionin kumoamiseksi, mutta josta tuli sittemmin Nuorena Irlantina tunnetun liikkeen pää-äänitorvi. Davis ja Duffy eivät tosin itse pitäneet nimityksestä ”Nuori Irlanti”, joka korosti heidän nuoruuttaan ja kokemattomuuttaan suhteessa O’Connelliin. Davisin merkittävimmät ulkomaiset innoittajat olivat ranskalaiset historioitsijat Jules Michelet, Augustin Thierry ja Jean Charles Léonard de Sismondi. Hän kirjoitti tunnettuja isänmaallisia runoja, kuten “A Nation Once Again” and “The Battle of Fontenoy”, joista tuli myöhemmin Irlannin kansalliselle vallankumousliikkeelle lähes pyhiä tekstejä.

Davis kuoli vain 30-vuotiaana. Pian sen jälkeen Nuoren Irlannin ryhmä irtautui lopullisesti O’Connellin liikkeestä ja siirtyi radikaalimmille urille.

## Lähteet
III (Brädin albumi)

**III** on suomalaisen rap-artisti Brädin kolmas studioalbumi, joka julkaistaan Rähinä Recordsin kautta 16. toukokuuta 2014. Albumi nousi Suomen virallisen albumilistan neljännelle sijalle.

## Kappaleet

## Lähteet
Euro Hockey Challenge

**Euro Hockey Challenge (EHC)** on vuodesta 2011 lähtien pelattu turnausformaatti, jonka tarkoituksena on, että Euroopan pienemmät jääkiekkomaat pääsevät haastamaan Euroopan suurempien jääkiekkomaiden joukkueita.

## Turnaukset

## Katso myös
* Euro Hockey Tour

## Lähteet
* http://avlh.sweb.cz/EHT.pdf 

### Viitteet
Lämpiö

**Lämpiö** on teatterin, konserttisalin tai elokuvateatterin oleskelutila salin lähistöllä, jossa yleisö voi oleskella esityksen väliajalla ja nauttia virvokkeita. Tilassa voidaan myös järjestää tapahtumia.

Teattereissa on yleensä myös taiteilijoiden lämpiö.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adrian Mariappa

**Adrian Mariappa** (s. 3. lokakuuta 1986) on englantilais-jamaikalainen jalkapalloilija, joka edustaa australialaista Macarthuria. Lontoossa syntyneen Mariappan isä on fidžiläinen ja äidin vanhemmat jamaikalaisia, minkä vuoksi Mariappa olisi voinut halutessaan edustaa Englantia, Fidžiä tai Jamaikaa. Hän valitsi Jamaikan ja kuuluu Jamaikan jalkapallomaajoukkueeseen. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

## Seurajoukkueura
Mariappa aloitti jalkapalloilun Watford FC:ssä, jossa hän pelasi ammattilaisuransa ensimmäiset vuodet; vuodesta 2005 aina vuoteen 2012. Watford pelasi Valioliigassa kaudella 2006–2007. Hän nousi Watfordissa joukkueen kapteeniksi. Mariappa siirtyi Valioliigaan nousseeseen Readingiin vuonna 2012. Hän pelasi vain yhden kauden Readingissä ennen kuin siirtyi vuonna 2013 myös Valioliigaan nousseeseen Crystal Palaceen. Vuonna 2016 Mariappa palasi Watfordiin.

## Maajoukkueura
Jamaikan maajoukkueekseen valinnut Mariappa pelasi ensimmäisen maaottelunsa Jamaikan jalkapallomaajoukkueen paidassa toukokuussa 2012, kun Jamaika kohtasi Guyanan ystävyysottelussa ennen vuoden 2014 MM-kisojen karsintoja. Hän on pelannut 63 maaottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.

## Lähteet
* http://www.transfermarkt.co.uk/en/adrian-mariappa/profil/spieler_38145.html?from=direktErgebnis
* http://www.national-football-teams.com/player/47625/Adrian_Mariappa.html

### Viitteet
Sashi Rawal

**Sashi Rawal** (s. 12. syyskuuta, Katmandu) on nepalilainen laulaja.

Rawalista tuli suosittu, kun kappale *Chahana sakiyo bahana sakiyo* julkaistiin. Kappaleen kirjoitti ja sävelsi Kali Prasad Baskota ja julkaistiin vuonna 2007 albumissa *ENTRANCE*. Lisäksi häneltä on ilmestynyt vuonna 2010 *SAATHI* ja vuonna 2014 *TAALI BAJAI DEU* nimiset albumit. Lisäksi Rawal osallistui vuonna 2016 Guinness World Records tekoon Radio Nepal studiossa, jossa saavutettiin "Eniten laulusooloja kappaleen äänityksessä"-ennätys. Ennätyksen tekoon osallistui 365 artistia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kiukaisten rautatieasema

**Kiukaisten rautatieasema** () on rautatieliikennepaikka -radalla Eurassa, entisen Kiukaisten kunnan keskustaajamassa Eurakoskella, 13 kilometrin päässä Kokemäeltä.

Kiukaisten asema avattiin Peipohjan (nyk. Kokemäki) ja Rauman väliselle yksityisrautatielle huhtikuussa 1897, ja se on rataosan yksi alkuperäisistä asemista. Risteysasema Kiukaisista tuli vuonna 1913, jolloin avattiin sivurata Kauttualle. Rautatieyhteyksien seurauksena asemanseudusta kasvoi ajan mittaan kunnan tärkein ja suurin taajama, syrjäyttäen vanhan kirkonkylän.

Henkilöliikenne Kauttualle lopetettiin vuonna 1953 linja-autoyhteyksien korvatessa sen. Henkilöliikenne lakkautettiin kokonaan vuonna 1988. Nykyisin liikennepaikka toimii junakohtauspaikkana. Säkylän sokerijuurikuljetukset lakkautettiin vuonna 2009, ja suurin osa Kauttuan radan tasoristeyksistä on purettu. Erkanemisvaihde Kauttuaan poistettiin huhtikuussa 2020.

Asemarakennus valmistui vuonna 1897, samaan aikaan liikennepaikan avaamisen kanssa. Sitä laajennettiin myöhemmin 1920-luvulla. Asema on osa Kiukaisten valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä, ja se oli asuinkäytössä ennen kuin se paloi perustuksiaan myöten 13. huhtikuuta 2014. Aiemmin asemarakennuksessa oli sattunut tulipalo vuonna 2008, jolloin se oli tyhjillään.

## Lähteet
Matkalla Neuvostoliitossa

**Matkalla Neuvostoliitossa** (*A Russian Journal*) on John Steinbeckin kirjoittama ja Robert Capan kuvittama vuonna 1948 julkaistu matkakirja heidän matkastaan Neuvostoliitossa. Steinbeck ja Capa matkasivat Neuvostoliitossa noin kahden kuukauden aikana vuonna 1947, ja heidän tavoitteenaan oli kertoa tavallisten neuvostoliittolaisten elämästä.

## Matka
John Steinbeck ja Robert Capa tapasivat 1946 New Yorkissa ja keskustelivat hotellin baarissa muun muassa siitä, miten Yhdysvalloissa käsiteltiin itäblokin asioita. Steinbeck ja Capa päättivät keskustelun jälkeen tehdä jutun tavallisista neuvostoliittolaisista. 

Steinbeck esitti ajatuksen Neuvostoliiton New Yorkin -konsulaatissa, ja se otettiin pääosin innostuneena vastaan. Neuvostoliiton viranomaiset eivät kuitenkaan olleet aluksi halukkaita päästä Capaa maahan, mutta Steinbeckin itsepintaisuuden ansiosta myös Capalle myönnettiin viisumi.

Steinbeck ja Capa lähtivät matkalle 21. heinäkuuta 1947 ja saapuivat Moskovaan Tukholman kautta. He olivat kuitenkin joutuneet lykkäämään matkaansa useilla viikoilla, kun Steinbeck oli murtanut polvilumpionsa pudottuaan asuntonsa parvekkeelta.

Steinbeck ja Capa vierailivat Neuvostoliitossa kaksikuukautisen matkansa aikana Moskovassa, Stalingradissa, Ukrainassa ja Georgiassa.

## Julkaisu ja kritiikki
Palattuaan matkalta Steinbeck kirjoitti matkasta artikkelisarjan New York Herald Tribuneen ja sen jälkeen nimen *Matkalla Neuvostoliitossa* saaneen kirjan, jonka julkaisi vuonna 1948 Viking Press.

*Matkalla Neuvostoliitossa* sai pääosin negatiivisia arvioita. New York Timesin Orville Prescott kirjoitti, että ”*Matkalla Neuvostoliitossa* on paljon paremmin kirjoitettu kuin useimmat mutta pinnallisempi kuin monet.” Kirjan pinnallisuutta kritisoi myös muun muassa Sterling North. Neuvostoliittolaisessa lehdistössä kirjaa haukuttiin vielä enemmän ja Steinbeckia ja Capaa kutsuttiin muun muassa ”gangstereiksi” ja ”hyeenoiksi”.

Kirja on jäänyt aika pitkälti unohduksiin aikalaisarvioiden jälkeen. Steinbeckia tutkinut Susan Shillinglaw on kirjoittanut, että se on mainettaan paljon tärkeämpi teos. Sen sijaan Capa-elämäkerturi Alex Kershaw kirjoitti, että kirja oli Capan uran aallonpohja. Hänen mukaansa kuvat olivat ”epäkiinnostavia ja omituisen latteita”.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Mommilan kirkko

**Mommilan kirkko** Hausjärven Hietoisissa on valmistunut vuonna 1904. Hausjärven seurakunnalle nykyään kuuluva pieni puukirkko rakennettiin alun perin Mommilan kartanon rukoushuoneeksi. Sen rakentaminen oli vielä kesken, kun Gösta von Schantz myi kartanonsa Alfred Kordelinille vuonna 1903. Kordelin saattoi rakennustyöt loppuun ja hankki rukoushuoneelle kirkkoerioikeudet vuonna 1905. Vuonna 1917 surmattu Kordelin oli määrännyt testamentissaan kirkon Lammin seurakunnalle – Mommilan kartano kuului tuolloin Lammin kuntaan. Mommila-Hietoisten kylä siirtyi Hausjärven kyläksi vasta vuoden 2010 alussa, sitä ennen se oli yhden vuoden osana Hämeenlinnaa. 

Nikkarityylisen kirkon on suunnitellut Emil Olander ja rakentanut Vihtori Olander. Se on tyypiltään pitkäkirkko, siinä on matala torni ja katon toisessa päässä samantyylinen kattoratsastaja. Kirkon paikkaluku on noin 150.

Mommilan kirkkoa on korjattu muutamaan otteeseen. Vuoden 1959 peruskorjaus tehtiin arkkitehti Mikael Nordenswanin suunnitelmien mukaan. Korjauksessa kirkko sai sähköistyksen ja uudet valaisimet ja kirkon urut vaihdettiin urkuharmoniksi. Seuraava korjaus tehtiin vuonna 1987, jolloin kirkko palautettiin alkuperäiseen ulkoasuunsa. Kirkko ja seurakuntatupa maalattiin 2005. Kirkkotekstiilit uusittiin 1992. Kirkon alttaritaulun arvellaan olevan 1840- tai 1850-luvulta ja sen tekijänä pidetään Berndt Godenhjelmiä.

Kirkon pihapiirissä on vuonna 1912 kouluksi valmistunut rakennus, joka toimii nykyään seurakuntatupana. Mommilan hautausmaa on muutaman sadan metrin päässä kirkosta Mommilanjärven Koinniemessä. Hautausmaalla on sankarihautausmaa, jonka sankarimuistomerkki on taiteilija Urho Ahonurhon teos.

Mommilan kirkonmäki on osa Mommilan kartanomaisemaa, joka kuuluu museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Trinitrometaani

**Trinitrometaani** eli **nitroformi** (CHN3O6) on nitroalkaaneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Se on voimakas hapetin, minkä vuoksi sitä käytetään räjähteissä ja polttoaineissa. 

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa trinitrometaani on väritöntä öljymäistä nestettä, joka liukenee hyvin veteen ja muihin polaarisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin ja dimetyylikarbonaattiin. Yhdiste on hapan ja muodostaa suoloja emästen kanssa. Trinitrometaani on voimakas hapetin ja voi räjähtää helposti kuumennettaessa.

Tyypillisin tapa valmistaa trinitrometaania suuressa mittakaavassa on etyyniin ja väkevän typpihapon välinen reaktio. Katalyyttinä voidaan käyttää elohopea(II)nitraattia. Muita tapoja ovat eteenin tai isopropanolin nitraus tai tetranitrometaani, natrium- tai kaliumnitriitillä emäksisissä olosuhteissa ja muodostuvan anionin protonoiminen vetykloridin avulla.

Trinitrometaania voidaan käyttää räjähteiden valmistukseen ja rakettien polttoaineena. 

## Lähteet
Jonny Magallón

**José Jonny Magallón Oliva** (s. 21. marraskuuta 1981) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa Club Leónia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Meksikon jalkapallomaajoukkuetta Magallón edusti vuosina 2007-2011 pelaten 54 maaottelua.

## Seurajoukkueura
Magallón aloitti uransa Tapatío-nimisessä joukkueessa, josta hän siirtyi maan suurseuraan Club Deportivo Guadalajaraan vuonna 2003. Hän pelasi Guadalajarassa peräti kaksitoista kautta ennen kuin siirtyi vuonna 2012 nykyiseen seuraansa Club Leóniin.

## Maajoukkueura
Magallón pelasi ensimmäisen maaottelunsa Meksikon jalkapallomaajoukkueessa helmikuussa 2007. Hän pelasi joukkueesta eniten CONCACAF Gold Cupissa ja Copa Américassa 2007. Magallón kuului Meksikon joukkueeseen MM-kisoissa 2010.

## Lähteet
* http://www.transfermarkt.co.uk/en/jonny-magallon/leistungsdaten/spieler_50954_2011.html
* http://www.national-football-teams.com/player/20696/Jonny_Magallon.html
Superpesiksen kausi 2014

**Superpesiksen kausi 2014** voi tarkoittaa: 
* Miesten Superpesiksen kausi 2014
* Naisten Superpesiksen kausi 2014
Spartan gladiaattorit

**Spartan gladiaattorit** (, ”Seitsemän miehen kapina”) on vuonna 1964 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Lajityypiltään peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Alberto De Martino. Sen pääosaa esittää yhdysvaltalainen Tony Russel.

## Juoni
Pieni kapinallisjoukko on saanut haltuunsa todisteen siitä, että Spartan kuningas Milo aikoo pettää akhaialaisliiton. Milon vaimoon Aspasiaan rakastunut Keros saa tietää todistuskappaleen sijainnin ja liittyy gladiaattoriystävineen kapinallisiin. Kiertävän teatteriseurueen matkassa he lähtevät viemään tietoa petoksesta Ateenaan.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Yhdysvaltalaisen Metro-Goldwyn-Mayerin rahoittama ja levittämä *Spartan gladiaattorit* on kuvattu Techniscope-laajakangastekniikalla Eastmancolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla Roomassa. Se on eräänlainen jatko-osa Alberto De Martinon edellisenä vuonna julkaistulle elokuvalle *Gli invincibili sette* (”Voittamaton seitsikko”). Elokuvat on tehty osittain samalla miehityksellä ja niissä käytetään samaa kuvamateriaalia.

Elokuva on hyvin yksinkertainen mutta harmiton ja viihdyttävä toimintaseikkailu. Sen juonen puutteita selittää osittain se, että näyttelijä Massimo Serato vietti kuvausten aikana kuukauden vankilassa, minkä takia käsikirjoitusta jouduttiin muuttamaan ja paikoin Seratoa korvaa gladiaattorimaskin taakse piiloutuva toinen näyttelijä. Peplum-elokuvien vakioroistolla Livio Lorenzonilla on poikkeuksellisesti koominen rooli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Charles Gavan Duffy

**Charles Gavan Duffy** (12. huhtikuuta 1816 Monaghanin kreivikunta, Irlanti – 9. helmikuuta 1903 Nizza, Ranska) oli irlantilainen nationalisti ja yksi Nuori Irlanti -liikkeen johtajista. Siirryttyään myöhemmin Australiaan hänestä tuli siellä merkittävä poliitikko ja lopulta Victorian osavaltion pääministeri.

Duffy, jolla oli lakimiehen koulutus, perusti vuonna 1842 kansallismielisen *The Nation* -lehden yhdessä Thomas Davisin ja John Blake Dillonin kanssa. Heistä tuli pian Irlannin itsenäisyyttä tavoitelleen Nuori Irlanti -ryhmän johtajia ja *The Nationista* kyseisen suuntauksen pää-äänenkannattaja. Duffy oli katolilainen, kun taas Davis oli protestantti. Nuori Irlanti tuki alun perin Daniel O’Connellin repeal-liikettä, joka tähtäsi Irlannin ja Ison-Britannian unionin kumoamiseen, mutta myöhemmin nuoret radikalisoituivat ja ajautuivat erimielisyyksiin väkivaltaa vastustaneen O’Connelin kanssa. Duffy tuomittiin vuonna 1844 kansankiihotuksesta vankeuteen ja hänet vangittiin uudelleen hieman ennen Nuoren Irlannin johtajien nostattaman epäonnistuneen kapinan puhkeamista elokuussa 1848. Häntä syytettiin maanpetoksesta ja häntä pidettiin vankina seuraavaan vuoteen. Vuonna 1852 hänet valittiin Ison-Britannian parlamenttiin Wexfordin New Rossista. Duffy onnistui kokoamaan parlamentin irlantilaisista edustajista noin 50 edustajan suuruisen riippumattoman oppositioryhmän, joka julisti vastustavansa jokaista hallitusta, joka ei tukisi Irlannin maanvuokraajien liiton vaatimuksia. Liiallinen ryhmäkuntaisuus kuitenkin haittasi Duffyn politiikkaa, ja jäätyään ilman Irlannin vaikutusvaltaisen papiston tukea hän vetäytyi kotimaansa politiikasta vuonna 1855.

Duffy muutti vuonna 1856 Australiaan ja toimi asianajajana Melbournessa. Hänet valittiin jo samana vuonna Victorian siirtokunnan edustajainhuoneeseen ja nimitettiin seuraavana vuonna Victorian yleisten töiden ministeriksi. Hän pyrki edistämään tärkeää maalakia. Vuosina 1871–1872 Duffy toimi Victorian pääministerinä ja 1877–1880 edustajainhuoneen puhemiehenä. Hänet lyötiin 1873 ritariksi. Duffy palasi vuonna 1880 Eurooppaan ja asui loppuikänsä Nizzassa kirjoittaen muistelmiaan ja muita Irlannin lähihistoriaa käsitteleviä teoksia. Niihin lukeutuvat muun muassa *Young Ireland, a fragment of Irish history 1840–50* (1880), *Four years of Irish history 1845–49* (1883), *The League of North and South 1850–54* (1886) ja *My life in two hemispheres* (1898). Hänen teoksensa muodostavat merkittävän lähteen Irlannin 1800-luvun puolivälin historiaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sigmundur Davíð Gunnlaugsson

**Sigmundur Davíð Gunnlaugsson** (s. 12. maaliskuuta 1975 Reykjavík) on islantilainen poliitikko, joka toimi Islannin pääministerinä vuosina 2013–2016. Hän on keskustapuolueen () puoluejohtaja. Sigmundur Davíð oli Islannin historian nuorimpana pääministerin tehtävään nimitetty henkilö.

Sigmundur Davíðilla on taloustieteen ja politiikan tutkimuksen tutkinto. Hänen puolisonsa on Anna Sigurlaug Pálsdóttir, ja pariskunnalla on yksi lapsi.

Sigmundur Davíðin nimi tuli esille huhtikuussa 2016 julkisuuteen vuotaneissa veroparatiisien toimintaa kuvaavissa Panaman papereissa. Niiden mukaan Sigmundur on puoliksi omistanut veroparatiisiyhtiön, jolla on ollut omistuksia Islannin suurimmissa pankeissa. Nykyisin yhtiön omistaa kokonaan hänen vaimonsa. Hän erosi virastaan kohun saattelemana 5. huhtikuuta 2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sigmundur Davíðin kotisivut
Olen somelainen

**Olen somelainen** on Jussi Vatasen luoman ja esittämän sketsihahmon Karim Z. Yskowiczin musiikkialbumi, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 2013. Ainoana singlenä albumilta julkaistiin albumin nimikappale ”Olen somelainen” (feat. Petri Nygård & Kari Tapio), joka nousi 19. sijalle Suomen virallisella latauslistalla.

## Kappaleet
# 
#  ft. Petri Nygård & Kari Tapio
# 
# 
#  ft. Poju
# 
# 
# 
# 
#  ft. Arttu Tiskari
#  (pulu-mix) ft. Petri Nygård & Kari Tapio

## Lähteet
Azarethes

**Azarethes** (; eli 500-luvulla) oli persialainen sotapäällikkö. Azarethes ei luultavasti ollut hänen oikea nimensä, vaan kreikkalainen versio persialaisesta arvonimestä. Aikalaishistorioitsija Prokopios kuvasi Azarethesta "poikkeuksellisen kyvykkääksi soturiksi", ja aikalaishistorioitsija Zakharias Mytileneläisen mukaan hänen virkansa oli *astabadh* (korkea-arvoinen virkamies, vastasi suunnilleen roomalaisten *[[magister officiorum]]ia*).

Itä-Rooman ja sassanidien Persian välisen sodan aikana vuonna 531 Azarethes hyökkäsi 15&nbsp;000 ratsumiehen kanssa roomalaisten Eufratensiksen provinssiin Eufratjoen eteläpuolella. Persialaiset ryöstelivät aluetta, mutta joutuivat perääntymään roomalaisten armeijan saavuttua paikalle. Roomalaiset saivat kuitenkin Azarethesin armeijan kiinni, mutta seuranneessa Callinicumin taistelussa 19. huhtikuuta 531 Azarethes kukisti roomalaisten suuremman armeijan. Persialaisten tappiot olivat kuitenkin niin suuret, että Azarethes joutui Persian kuninkaan Kavadh I:n epäsuosioon.

Vuonna 544 Azarethes oli Persian kuningas Khosraun mukana Edessan piirityksessä. Häntä ei mainita enää historiallisissa lähteissä tämän jälkeen.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Mau Aima

**Mau Aima** on teollisuuskaupunki Uttar Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Kaupungin asukasluku oli 19&nbsp;645 vuonna 2011

## Lähteet
Lozova

**Lozova** (, ) on kaupunki ja kaupunkipiiri Harkovan alueen eteläosassa Ukrainassa, 149 km Harkovasta etelään. 

Lozova on Ukrainan rautateiden kahden pääradan risteyspaikkakunta. Kaupungin länsipuolella risteävät Harkovasta etelään, kohti Dnipropetrovskin alueen Synelnykovea ja edelleen etelälounaaseen Zaporižžjaa johtava päärata sekä poikittainen Pultavasta Donetskin alueen Slovjanskiin ja Horlivkaan johtava päärataosuus.

Paikkakunta tiedetään ainakin 1600-luvulta. Vuonna 1869 siellä avattiin Harkovasta Krimin niemimaan Sevastopoliin johtavan rautatien asema; paikkakunta sai samana vuonna kaupungin aseman.

Vuonna 2013 kaupungissa oli 58&nbsp;307 ja koko Lozovan kaupunkipiirissä 67&nbsp;456 asukasta. Lozavan kaupungin ohella kaupunkipiiriin kuuluu Panjutynen kaupunkimainen taajama (7&nbsp;397 as.) ja maaseutua (1&nbsp;752 as.). Sekä kaupungin että kaupunkipiirin asukasluku on ollut laskussa. Vuonna 1989 asukkaita oli noin 83&nbsp;200 (kaupungissa 73&nbsp;000 as.) ja vuonna 2001 73&nbsp;100 (64&nbsp;000 as.).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tietoja kaupungista Ukrainan parlamentin sivustolla  (rada.gov.ua)
Luettelo Suomen virallisen mid-price-listan ykkösistä vuonna 2014

Tämä on **luettelo [[Suomen virallinen lista|Suomen virallisen]] mid-price** -listan ensimmäistä sijaa hallussaan pitäneistä artisteista/yhtyeistä ja mid-price -levyistä vuonna 2014.

## Lähteet
* Musiikkituottajat → Tilastot → Suomen virallinen lista → Mid-price
William Smith O’Brien

**William Smith O’Brien** (17. lokakuuta 1803 Dromoland, Claren kreivikunta, Irlanti – 18. kesäkuuta 1864 Bangor, Wales) oli irlantilainen poliitikko, joka kohosi Nuori Irlanti -liikkeen johtoon 1840-luvulla ja johti vuonna 1848 epäonnistunutta kapinaa brittien valtaa vastaan.

William Smith O’Brien kuului irlantilaiseen O’Brienin aatelissukuun, jonka katsotaan periytyvän vuonna 1014 kuolleesta kuningas Brian Borusta. Hänen vanhempi veljensä oli konservativiinen parlamenttiedustaja ja Inchiquinin paroni Lucius O’Brien. O’Brien itse oli parlamentin alahuoneen jäsenenä 1828–1831 ja 1835–1848. Protestanttisuudestaan huolimatta hän kannatti katolisten emansipaatiota, mutta halusi säilyttää Irlannin ja Ison-Britannian unionin. Tämän vuoksi hän alkujaan vastusti Irlannin itsehallintoliikettä johtanutta Daniel O’Connellia. O’Brienin avoin kriittisyys Irlannin brittihallintoa kohtaan kuitenkin kasvoi 1830-luvulla, eikä hän hyväksynyt O’Connellin vangitsemista vuonna 1843. Saman vuoden lokakuussa hän liittyi O’Connellin Repeal Association -järjestöön, joka tähtäsi unionin purkamiseen, ja toimi sen varapuheenjohtajana O’Connellin vankeuden aikana. O’Brien pettyi kuitenkin pian O’Connellin periaatteelliseen väkivallanvastaisuuteen, ja erosi heinäkuussa 1846 Nuori Irlanti -ryhmän kanssa Repeal Associationista.

Tammikuussa 1847 O’Brien ja nuorirlantilaiset perustivat omaksi järjestökseen Irlannin konfederaation (*Irish Confederation*). Ranskassa seuraavana vuonna puhjennut helmikuun vallankumous radikalisoi Nuoren Irlannin johdon, joka ryhtyi lietsomaan myös Irlannissa kumouksellista mielialaa. O’Brien johti toukokuussa 1848 Nuoren Irlannin johdon valtuuskuntaa, joka vieraili Pariisissa tapaamassa vallankumouksen johtajia. Kotimaassaan häntä syytettiin kansankiihotuksesta, mutta oikeudenkäynti päättyi ratkaisemattomana. Kapinaa Irlannissa pelännyt Ison-Britannian hallitus määräsi lopulta Nuoren Irlannin johdon pidätettäväksi, jolloin O’Brien päätti valita mieluummin väkivaltaisen vastarinnan kuin antautumisen. Hän suunnitteli yhdessä Thomas Francis Meagherin kanssa kapinan, josta kuitenkin toteutui vain 29. heinäkuuta alkanut talonpoikien tuhoontuomittu kansannousu Tipperaryn Ballingarryssa paikallista poliisia vastaan. Kapinalliset joutuivat pian antautumaan ja O’Brien vangittiin. Hänet tuomittiin valtiopetoksesta kuolemaan, mutta rangaistus lievennettiin armahduksella elinikäiseksi karkotukseksi Van Diemenin maahan eli nykyiseen Tasmaniaan.

O’Brienin sallittiin helmikuussa 1854 lähteä Tasmaniasta, minkä jälkeen hän asettui Brysseliin Belgiaan. Hänet armahdettiin kokonaan toukokuussa 1856, jolloin hän palasi Irlantiin, mutta ei enää palannut politiikkaan. Hänelle pystytettiin patsas Dubliniin vuonna 1870, kuusi vuotta kuolemansa jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Miro Tenho

**Miro Tenho** (s. 2. huhtikuuta 1995 Kaarina) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Djurgårdenia. Tenho on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. 

## Seurajoukkueet
Aiemmin FC Kaarinassa pelannut Tenho solmi yksivuotisen sopimuksen TPS:n kanssa tammikuussa 2014. Ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa hän pelasi 12. huhtikuuta 2014 FC Honkaa vastaan. TPS putosi kauden päätteeksi Ykköseen, ja Tenhon kolme seuraavaa kautta menivätkin TPS:n riveissä Ykkösessä. TPS nousi takaisin Veikkausliigaan kaudelle 2018. TPS:n hissiliike jatkui kuitenkin takaisin alas, jolloin Tenho siirtyi FC Interiin kaudeksi 2019. Interiä Tenho edusti vain yhden kauden ajan ja hän jatkoi matkaansa HJK:n riveihin kaudeksi 2020.

HJK:n paidassa Tenho on voittanut neljä Veikkausliigan mestaruutta (2020, 2021, 2022 ja 2023) ja yhden Suomen Cupin (2020). Sen lisäksi hän on päässyt pelaamaan Konferenssiliigan lohkovaiheessa syksyllä 2021 ja Eurooppa-liigan lohkovaiheessa syksyllä 2022.

Tenho nimettiin HJK:n kapteeniksi ennen kauden 2022 alkua.

## Maajoukkue
Ensimmäisen A-maajoukkuekutsunsa Tenho sai marraskuussa 2021 MM-karsintojen viimeisiin otteluihin. Debyyttinsä Tenho teki 26. maaliskuuta 2022 harjoitusottelussa Islantia vastaan.

## Lähteet
Kenneth Vermeer

**Kenneth Vermeer** (s. 10. tammikuuta 1986) on alankomaalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa yhdysvaltalaista MLS-seuraaa FC Cincinnatia. Vermeer on surinamelaista syntyperää. Hän on pelannut Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa neljä ottelua.

## Seurajoukkueura
Vermeer aloitti ammattilaisuransa vuonna 2005 Ajaxissa, jossa hän oli alkuvuodet pääosin Maarten Stekelenburgin ja Dennis Gentenaarin varamaalivahtina. Hän kävi lainalla vuonna 2007 Willem II Tilburgissa. Stekelenburgin ja Gentenaarin vaihdettua maisemaa Vermeeristä tuli Hollannin suurseuran ykkösmaalivahti. Hän on pelannut Ajaxin paidassa myös Mestarien liigaa. Vermeer on voittanut Eredivisien mestaruuden neljästi: kausina 2010–2011, 2011–2012, 2012–2013 ja 2013–2014. Viimeisellä kaudellaan Ajaxissa Vermeer menetti ykkösvahdin paikan Jasper Cillessenille ja kesällä 2014 hän siirtyi Feyenoordiin.

## Maajoukkueura
Vermeer on voittanut Hollannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueen kanssa ikäluokkansa Euroopan-mestaruuden kahdesti, vuosina 2006 ja 2007. Hän oli myös Hollannin olympiajoukkueessa ykkösmaalivahtina vuoden 2008 kesäolympialaisissa. Hän teki debyyttinsä Hollannin jalkapallomaajoukkueessa marraskuussa 2012 Saksaa vastaan. Hän teki ennätyksen pisimpään nollan pitäneenä Hollannin maajoukkuemaalivahtina pidettyään nollan Saksaa, Viroa ja Romaniaa vastaan. Nollaputki rikkoutui vasta Kiinaa vastaan.

## Lähteet
* http://www.transfermarkt.co.uk/en/kenneth-vermeer/profil/spieler_30290.html
* http://www.national-football-teams.com/player/49288/Kenneth_Vermeer.html

### Viitteet