open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alikulku

**Alikulku** on tunnelimainen tien tai kadun osuus, joka alittaa toisen väylän. Myös rautatien alittavaa tunnelia voidaan kutsua alikuluksi, alikulkutunneliksi tai -käytäväksi. Alikulkuja rakennetaan esimerkiksi jalankulkijoille tai pyöräilijöille liikenneturvallisuuden parantamiseksi. Myös hiihtolatuja varten rakennetaan alikulkuja.

Alikulku toteutetaan risteyssillan avulla huomioiden vaadittava alikulkukorkeus. Jalankulku- ja pyöräilyväylien mitoittava alikulkukorkeus on yleensä väylällä käytettävän kunnossapitokaluston vaatima tila. Jos taas alikulun alittava liikenne on monikaistainen katu, valtatie tai moottoritie, alikulkukorkeus on oltava suurempi.

Alikulut ovat usein luonteeltaan ympäristöönsä verrattuna matalalla sijaitsevia väyliä eli pintavedet valuvat alikulkuun ja alikulun yhteyteen rakennetaan aina joko painovoimainen tai pumppaamollinen kuivatusjärjestelmä varmistamaan hulevesien poistuminen väylältä normaalioloissa. Kustannussyistä hyväksytään alikulun tulviminen poikkeuksellisten kovien sateiden aikana. Alikulkuja rakennettaessa saatetaan joutua muuttamaan vesiverkostojen kulkua. Tämän huomioiminen on osa alikulkurakentamisen suunnittelua.

Alikulut parantavat risteämisen turvallisuutta, mutta voivat lisätä huonosti suunniteltuina alikulun käyttäjien riskejä. Alikulun valaisun tarve selvitetään, sillä erityisesti pitkät valaisemattomat alikulut ovat hämäriä jopa keskellä päivää ja kirkkaasta päivänvalosta alikulkuun siirryttäessä voi näkyvyys olla heikko. Toinen riskitekijä ovat alikulun sillan rakenteet, jotka muodostavat näkemäesteen sivuille eikä esimerkiksi alikulkua kohti ylittävän väylän tasolta laskeutuva pyöräilijä näe alikulusta tulijaa ajoissa. Alikulkujen valaistuksessa käytetään nykyisin joskus led-valoja.

Alikulkuja rakennetaan paitsi ihmisten myös villieläinten käyttöön. Villieläimille tarkoitetut alikulut sijoitetaan selvästi erilleen ihmisten käyttämistä väylistä, jotta eläimet eivät hyljeksi alikulkua. Alikululle voi syntyä tarve esimerkiksi leveän väylän halkaistessa jonkin lajin asuinalueen kahtia. Erityisesti isojen eläinten ohjaaminen eri tasossa leveiden väylien toiselle puolelle parantaa sekä eläinten elinolosuhteita että liikenneturvallisuutta.

## Galleria

Tiedosto:Alikulkutunneli Kouvola.jpg|Yhdistetty jalankulun ja pyöräliikenteen alikulkutunneli Kouvolassa.
Tiedosto:UA road sign 5.40.1.svg|Alikulkukyltti Ukrainassa.
Tiedosto:Subway (Ashgabat).JPG|Alikulku Ašgabatissa.
Tiedosto:Subway-tunnel.jpg|Jalankulkijoiden ja pyöräilijöiden alikulku Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
Tiedosto:MTR ETS (9).JPG|Hongkongissa oleva alikulku, joka johtaa maanalaiseen MTR-asemaan ja kauppakeskukseen.
Tiedosto:Подземный переход на углу Лесного и Кантемировской.jpg|Alikulku Pietarissa.
Tiedosto:Žebětínský rybník, žabí podchod.JPG|Sammakoille rakennettu alikulku.
Tiedosto:Tunnel connecting Red and Blue Subway Train Lines.JPG|Maanalainen metrolinjoja yhdistävä alikulku Chicagossa. Valo on keinotekoista.
Tiedosto:Madetojanraitti Oulu 20180106.jpg|Oulun Vanhatullin ja Karjasillan välinen alikulku, joka avattiin joulukuussa 2008.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Matka Italiassa

**Matka Italiassa** (*Viaggio in Italia*, rinnakkaisnimi **Matka Italiaan**) on vuonna 1954 ensi-iltansa saanut Roberto Rossellinin ohjaama neorealistinen elokuva, jonka pääosia esittävät Ingrid Bergman ja George Sanders. Melankolinen elokuva kertoo Napolissa vierailevasta englantilaispariskunnasta, jonka avioliitto on ajautumassa kriisiin. Hiipuvan parisuhteen ohella teemoiksi nousevat ihmisen tunne-elämä ja henkisyys sekä erot pohjois- ja eteläeurooppalaisten kulttuurien välillä. Rossellinilla ja Bergmanilla oli ongelmia omassa avioliitossaan elokuvan kuvausten aikana ja he päätyivät lopulta avioeroon vuonna 1957.

Tunnettu elokuva-alan lehti *[[Cahiers du cinéma]]* ylisti elokuvaa modernismin merkkiteokseksi. Sen uskotaan viitoittaneen suuntaa Michelangelo Antonionin eksistentialistisille elokuville.

## Juoni

Toisistaan vieraantunut englantilainen aviopari Katherine (Ingrid Bergman) ja Alex Joyce (George Sanders) ovat tulleet Italiaan myydäkseen huvilan, jonka Alex on perinyt äskettäin kuolleelta Homer-sedältään. He yöpyvät napolilaisessa hotellissa, jossa kohtaavat englantilaisia ystäviään. Seuraavana päivänä Homer-sedän hyvä ystävä Tony Burton (Anthony La Penna) vie heidät huvilalle, jonne he majoittuvat väliaikaisesti Tonyn ja tämän vaimon vieraina.

Odotellessaan ostotarjousta huvilasta Joycet tutustuvat seudun nähtävyyksiin kumpikin omalla tahollaan. He yrittävät setviä tulehtuneita välejään mutta ajautuvat lopulta avioeron partaalle. Burtonin ehdotuksesta he tekevät retken Pompejin arkeologisille kaivauksille, jossa Katherine joutuu tunnekuohun valtaan nähtyään kipsivaloksen tuhkaan hautautuneesta pariskunnasta. Paluumatkalla Napoliin pariskunnan auto juuttuu uskonnolliseen kulkueeseen ja kuin ihmeen kaupalla he löytävät toisensa uudelleen.

## Pääosat

## Lähteet
Urša Bogataj

**Urša Bogataj** (s. 7. maaliskuuta 1995 Ljubljana) on slovenialainen mäkihyppääjä ja olympiavoittaja. Hän edustaa SSK Costella Ilirija -seuraa.

Bogataj saavutti nuorten talviolympialaisissa 2012 hopeaa joukkuekilpailussa ja pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Nuorten MM-kilpailujen joukkuemäessä hän sai kultaa 2013, hopeaa 2014 ja pronssia 2012. Henkilökohtaisessa kilpailussa hän oli neljäs 2015, viides 2013 ja kuudes 2014. 

Aikuisten MM-kilpailuissa Bogataj sijoittui 17:nneksi Val di Fiemmessä 2013. Seefeldissä 2019 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa kahdeksas sekä naisten joukkuemäessä ja sekajoukkuemäessä neljäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa joukkuemäessä sekä oli suurmäessä yhdestoista ja normaalimäessä kolmastoista. Pekingin olympialaisissa 2022 Bogataj voitti kultaa sekä normaalimäessä että sekajoukkuemäessä.

Bogataj sijoittui 20:nneksi ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan Lillehammerissa joulukuussa 2011. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Schonach im Schwarzwaldissa tammikuussa 2013. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli yhdeksäs kaudella 2017–2018. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Ljubnossa helmikuussa 2019. Viikkoa myöhemmin hän sijoittui kolmanneksi Oberstdorfissa. Kaudella 2021–2022 hän oli toinen Nižni Tagilissa ja Ljubnossa sekä kolmas Lillehammerissa, Klingenthalissa ja Ramsaussa. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Hinzenbachissa helmikuussa 2022. Loppukauden aikana hän oli kahdesti kolmas Lillehammerissa, kerran toinen Oslossa ja voitti kahdesti Oberhofissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kolmas. Joulukuussa 2022 hän oli Titisee-Neustadtissa kolmas.

## Lähteet
Huoninparatiisiharakka

**Huoninparatiisiharakka** (*Astrapia rothschildi*) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Huoninparatiisiharakkaa tavataan Papua-Uudessa-Guineassa, Uuden-Guinean saarella Huonin niemimaalla. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Smaragdiparatiisiharakka

**Smaragdiparatiisiharakka** (*Astrapia splendidissima*) on paratiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Smaragdiparatiisiharakkaa tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa Uuden-Guinean saarella. Lajin kanta on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Vesajärvi (Hämeenkyrö)

**Vesajärvi** on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen *Vesijärven valuma-alueeseen*. Järvi on antanut ympäröivälle kylälle nimensä.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 145 hehtaaria ja sen pituus on 2,5 kilometriä ja leveys 1,3 kilometriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla *Niemenlahdessa*, josta saa alkunsa 650 metriä pitkä *Niemenjoki*, joka laskee Hirvonjärveen.

Järven rantaviiva on 8,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltoa. Niemenlahti, Levonlahti ja järven pohjoisosat ovat heinittyneet ja kasvamassa umpeen, jonka vuoksi Oksjoen ja Niemenjoen edustat on ruopattu parinsadan metrin matkalta auki. Järvellä on saarena vain yksi luoto.

## Historiaa
Vuonna 1899 on jätetty hakemus saada laskea Vesajärven vedenpintaa.

## Lähteet
Nahkalammi

**Nahkalammi** on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen *Vesijärven valuma-alueeseen*.

## Maantiede
Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 4,0 hehtaaria ja sen halkaisija on 250 metriä. Järven luusuat sijaitsevat järven vastakkaisilla rannoilla ja kuuluvat osana *Teerinevan* ojitusjärjestelmään. Ojat kiertävät molemmin puolin *Nahkalamminkallioita* ja yhtyvät metsäojiin kunnes noin 5,5 kilometrin päässä, *Koivistonojan* nimellä, johto-oja yhtyy ensin Ihananjärven laskuojaan ja sen jälkeen *Oksjokeen*. Oksjoki laskee lopuksi Vesajärveen.

Järven rantaviiva on 0,76 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin ojitettua metsäsuota. Rannoille ei ole rakennettu mitään eikä järvelle kulje teitä.

## Lähteet
Špela Rogelj

**Špela Rogelj** (s. 8. marraskuuta 1994 Ljubljana) on slovenialainen mäkihyppääjä. Hän edustaa SSK Costella Ilirija -seuraa ja on pituudeltaan 164&nbsp;cm.

Rogelj saavutti nuorten MM-kilpailuissa hopeaa henkilökohtaisessa kilpailussa 2011. Joukkuekilpailussa hän sai kultaa 2013, hopeaa 2014 ja pronssia 2012. Aikuisten MM-kilpailuissa hän on sijoittunut 30:nneksi Liberecissä 2009, 21:nneksi Oslossa 2011, 13:nneksi Val di Fiemmessä 2013, kymmenenneksi Falunissa 2015 sekä 22:nneksi Lahdessa 2017 ja Seefeldissä 2019. MM-kilpailujen joukkuekilpailussa hän on sijoittunut kahdeksanneksi vuonna 2013, viidenneksi vuonna 2015 ja neljänneksi vuonna 2019 sekä saavuttanut hopeaa Oberstdorfissa 2021. Olympialaisissa hän on sijoittunut normaalimäessä 26:nneksi Sotšissa 2014, 22:nneksi Pyeongchangissa 2018 ja yhdeksänneksi Pekingissä 2022.

Rogelj sijoittui kymmenenneksi ensimmäisessä maailmancupin kilpailussaan Lillehammerissa joulukuussa 2011. Ensimmäisen voittonsa – ja palkintosijansa – hän saavutti samassa kaupungissa joulukuussa 2014. Hän oli samalla kaudella kolmas Sapporossa, Zaōssa sekä Hinzenbachissa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui neljänneksi. Helmikuussa 2016 hän oli Ljubnossa kertaalleen kolmas. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
L (Godleyn & Cremen albumi)

**L** on englantilaisessa 10cc-yhtyeessä tunnetuksi tulleiden Lol Cremen ja Kevin Godleyn toinen studioalbumi. Julkaisuvuosi on 1978. Albumi menestyi kaupallisesti hyvin.

Albumilta on julkaistu singlenä ainakin kappale "Sandwiches of You" (Mercury). Singlen täysvärikuvakuoreen on esittäjäksi merkitty Godley + Creme.

Levyllä on lisäksi muun muassa kappale "Punchbag", joka kertoo koulukiusaamisesta. Lol Cremellä on asiasta omakohtaisia kokemuksia.

Albumilla vierailevat saksofonistit Andy Mackay (Roxy Music -yhtyeestä) ja Jonathan Handelsman. Avauskappaleella puhujana on rock-kirjoittaja ja radiotoimittaja Paul Gambaccini, jonka tekemistä haastatteluista on muun muassa julkaistu kirja *[[Paul McCartney]] in His Own Words* (Omnibus Press 1976).

Albumi on äänitetty maalis-kesäkuussa 1978. Äänityksestä ovat vastanneet Nigel ja Chris Gray. Masteroinnin on tehnyt Melvyn Abrahams Strawberry Mastering -studiossa Lontoossa.

Albumin kannen valokuvat on ottanut Sally Fear. Kansitaiteesta, sen suunnittelusta ja kserografiasta on vastannut Hothouse ja taiteellisena johtajana on toiminut Alan Schmidt. LP-levyn takakannessa on 55 kuvaa, jotka tuovat mieleen L-kirjaimen muodon.

## Kappaleet

Kaikki kappaleet ovat Kevin Godleyn ja Lol Cremen tekemiä. Musiikkikustantaja on Man-Ken Music Ltd. (BMI).

## Kokoonpano

* Kevin Godley – rummut (sivu 1: 1, 2, 4; sivu 2: 1), laulu (1: 1-4; 2: 1, 3), ksylofoni (1: 1-2; 2: 2), Roto-tomit (1: 1), lyömäsoittimet (1: 1-2; 2: 3), congarummut (1: 3), basso (1: 4), triangeli (1: 4), klavinetti (2: 1), high-hat, tonaaliset lyömäsoittimet ja snare-rumpu (2: 2), bongorummut (2: 3b)
* Lol Creme – piano (1: 1, 3-4; 2: 1-2, 3b), Rhodes-piano (1: 1, 4), kitarat (1: 1-2; 2: 1, 3), Kramer-basso (1: 1-2; 2: 1-3), gizmo 1: 1, 3; 2: 1, 3, laulu (1: 1-4; 2: 1, 3), Farfisa-urut (1: 1), Guildin 12-kielinen akustinen kitara ja akustinen bassokitara (1: 3), klavinetti (1: 4), kitara (1: 4; 2: 2), klavinetit (2: 2), lyömäsoittimet ja rummut (2: 3a) 
* Paul Gambaccini – "Bad Samaritan" (1: 1)
* Jonathan Handelmans – altto- ja sopraanosaksofoni (1: 4)
* Andy Mackay – tenori- ja alttosaksofoni (2: 2, 3b), baritoni- ja sopraanosaksofoni (2: 3b) 

Gizmon ja puhallinsoittimien sovituksista ovat vastanneet Godley ja Creme.
 
## Painokset

* Mercury Records 7231 427, LP-levy, Iso-Britannia
* Polydor Records PD-1-6177, LP-levy, Yhdysvallat
* Polydor 8T-1-6177, 8-raitainen kelanauha, Yhdysvallat
* Polydor CT-1-6177, C-kasetti, Yhdysvallat

## Arvioita
* Allmusic: 

"Brilliantly recorded, brilliantly sung, an album of dazing difference." Derek Jewell, The Sunday Times, Lontoo

"Come December, it’ll be one of my ten best." Harry Doherty, Melody Maker

"Godley and Creme possess tremendous musical talent ... but if only the pair of them would stop trying quite so damned hard to be the future of rock and roll ... then their work could prove to be much more satisfying." Fred Dellar, New Musical Express

## Lähteet

* Lol Creme & Kevin Godley LP *L* (Polydor PD-1-6177, yhdysvaltalainen painos)

; Viitteet
Ihananjärvi

**Ihananjärvi** on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä *Ihanankulmalla* sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen *Vesijärven valuma-alueeseen*.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 9,8 hehtaaria ja sen pituus on 600 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 1,1 kilometriä pitkä laskuoja *Oksjokeen*, joka laskee Vesajärveen.

Järven rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä ja ranta on kokonaan peltoihin rajoittuvaa suota. Rannalla on kolme loma-asuntoa ja yksi maatila.

## Historiaa
Talollinen Isak Saukko haki kumppaneineen järvenlaskulle lupaa ja siitä päätöksen 21.12.1927.

## Lähteet
Kirkkojärvi (Hämeenkyrö)

**Kirkkojärvi** on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 6,0 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 200 metriä. Järven luusua sijaitsee järven pohjoisrannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja Jyräjokeen, joka yhdyttyään Oksjokeen laskee Vesajärveen.

Järven rantaviiva on 0,99 kilometriä pitkä ja ranta on soista ja ojitettua metsämaastoa. Rannat ovat rakentamattomia, mutta järvelle vie yksi metsäautotie Vesajärven kylältä.

## Lähteet
Paalejärvi

**Paalejärvi** eli **Paalajärvi** on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 3,3 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 130 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta alkunsa saava lyhyt laskuoja yhtyy metsäojistoon, joka purkautuu Jyräjokeen ja Oksjokeen. Oksjoki laskee Vesajärveen.

Järven rantaviiva on 0,73 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista ja ojitettua metsämaastoa. Pohjoisrannat rajoittuvat peltoon, mutta rantojen lähialueet ovat kapeaa avosuota. Rannat ovat rakentamattomia.

## Lähteet
Georgi Terziev

**Georgi Ilkov Terziev** (; s. 18. huhtikuuta 1992 Sliven) on bulgarialainen jalkapalloilija, joka edustaa A PFG:ssä pelaavaa Ludogorets Razgradia. Pelipaikaltaan molempijalkainen Terziev on keskuspuolustaja. Hän kuuluu myös Bulgarian jalkapallomaajoukkueeseen. Terziev on 183 senttimetriä pitkä.

## Seurajoukkueura
Terzievin kasvattajaseura on Naftex Burgas, jota hän edusti aikuisten tasolla vuodet 2008-2009. Heinäkuussa 2009 Terziev siirtyi Tšernomorets Burgasin riveihin. Terziev edusti seuraa vuodet 2009-2013, ennen kuin elokuussa 2013 hän siirtyi maan suurseuraan Ludogorets Razgradiin. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa eli kaudella 2013-2014 Terziev voitti heti Bulgarian liigan, cupin sekä supercupin. Kaudella 2014-2015 hän debytoi Mestareiden liigassa, jossa hän teki 2-2-tasoitusmaalin Liverpool FC:tä vastaan 88. minuutilla marraskuussa 2014.

## Maajoukkueura
Bulgarian nuorten maajoukkueissakin pelannut Terziev debytoi Bulgarian jalkapallomaajoukkueessa lokakuussa 2011 Ukrainaa vastaan ystävyysottelussa. Hän on pelannut maajoukkueessa neljä ottelua tekemättä maaleja.

## Lähteet
* 
* http://www.national-football-teams.com/player/45172/Georgi_Terziev.html
Vedekieli

**Vedekieli tai vedenkieli** on leikkikieli, joka oli yleinen erityisesti 1950-luvun Helsingissä. Vedeä puhuttiin eniten 1950–1980-luvulla ja *[[Tsennaaks stadii, bonjaaks slangii]]* -slangisanakirjassaan Heikki Paunonen rajaa vedenkielen erityisesti Hämeentien, Pengerkadun ja Sakarinkadun kortteleihin, joissa sitä puhuttiin runsaasti. Muiden leikkikielten tapaan kielen tarkoitus oli toimia sisäpiiri- tai salakielenä.  

Vedekieli heräsi uudelleen henkiin 2000-luvun alussa Itä-Helsingin rap-musiikkipiireissä. Vedekieltä käytti esimerkiksi räppäri Steen1 Salaliittoteoria-levyllään osana pyrkimystään rakentaa itähelsinkiläistä identiteettiä. Sittemmin vedekielestä on tullut pysyvä elementti nuorten itähelsinkiläisten puheessa, jossa suomeen sekoittuu lukuisia vieraita kieliä.

Muita suomalaisia leikkikieliä ovat muun muassa kontinkieli, fikon-kieli ja vitikieli.

## Rakenteet
Esimerkkikeskustelu:

– Tuletko meille? 

– Tulen.

### Menetelmä 1
Rakenne on "sana" = sana + vede &rarr; venasade 

– Veletko tude veille mede? 

– Velen tude. 

### Menetelmä 2
Ensimmäisen tavun perään lisätään äänneyhdistelmä -dve.

– Tudveletko meildvele?

– Tudvelen.

### Menetelmä 3
Sanan alkuun lisätään tavu -ve , loppuun lisätään tavu -de .

– Vetuletkode vemeillede?

– Vetulende.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tarmo Yli-Rajala

**Tarmo Aarno Juhani Yli-Rajala** (s. 8. lokakuuta 1937 Käkisalmi) on suomalainen Tampereella asuva yhteiskuntatieteiden lisensiaatti, eläkkeellä oleva kirjastotoimenjohtaja ja kirjailija.

Yli-Rajala oli Kaltion toimituskunnan jäsen 1976–1980, Optimisti-kirjallisuuslehden toimitussihteeri 1978–1982 ja päätoimittaja 1985 sekä Virtain Joulu -lehden päätoimittaja ja toimituskunnan jäsen 1984–1988. Hän toimi Virroilla asuessaan myös kirjallisuuspiirin vetäjänä.

Yli-Rajala on kirjoittanut kolme romaania ja murrepakinakokoelman. Hänen pakinoitaan on julkaistu vuodesta 1992 alkaen Suomenselän Sanomissa ja Aamuset-lehdessä.

## Teokset
* *Armas ol' aika*: romaani. Pohjoinen, Oulu 1980
* *Kasvosi*: romaani. WSOY 1992
* *Kissin viikset: kuupanoota 1992–96*. Suomenselän sanomat, Virrat 1996 (vuosina 1992–1996 Suomenselän Sanomissa ja Aamusetissä ilmestyneitä murrepakinoita ja mietelmiä)
* *Ei mikään: nuoruutta etsimässä*: romaani. Mediapinta, Tampere 2014
* *Vapaana vihdoin*, Tampere 2021, BoD
* *Vyö avoimena, solki lerpattaen,* 2016, BoD
* *Sonaatti neljälle viululle ja yhdelle haitarilla,* 2019*, BoD*

## Toimitustöitä
* *Antaas olla akan järvessä: sananparsia*. Virtain seura, Virrat 1985
* Tauno Leo Fabritius: *Tasavaltalaisena Espanjan sisällissodassa*; toim. Tarmo Yli-Rajala. Finnpublishers, Tampere 1986
* *Säpäleitä: Virtain kirjoittajapiirin antologia 1986*; vastaava toimittaja Tarmo Yli-Rajala; kuvitus Heikki Heikkilä ym. Virtain kirjoittajapiiri, Virrat 1986
* *Sata vuotta Virtain historiaa*. 1987
* *Herra meitä koitteloo, sanoo Rantalan muori ku kissi kuoli: vanhoja sananparsia Jalasjärveltä*; toimittanut ja kuvittanut Tarmo Yli-Rajala. T. Yli-Rajala, Virrat 1991

## Lähteet
Kalle Kautto

**Kalle Kautto** (s. 8. huhtikuuta 1981 Jyväskylä, Suomi) on suomalainen futsalpelaaja. Hän on pelannut Suomen futsalmaajoukkueessa kolme ottelua. Futsal-liigaa Kautto on pelannut jyväskyläläisessä FS CAMU:ssa.

Kautto on pelannut myös jalkapalloa, jossa hänen pelipaikkansa on keskikenttäpelaaja. Korkeimmillaan hän on pelannut Kakkosessa, jossa hän vuosina 2000–2012 edusti Äänekosken Huimaa, JJK Jyväskylää, Säynätsalon Rientoa, Jyväskylä Unitedia, FC Vaajakoskea ja Warkauden Jalkapalloklubia yhteensä 181 ottelussa.

## Lähteet
Lamminjärvi (Hämeenkyrö)

**Lamminjärvi** on Pirkanmaalla Hämeenkyrössä *Ihanankulmalla* sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen *Vesijärven valuma-alueeseen*.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen pituus on 250 metriä ja leveys 50 metriä. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa laskuoja Jyräjokeen ja siitä Oksjokeen, joka laskee Vesajärveen.

Järven rantaviiva on 0,61 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soista metsämaastoa. Rantoja ei ole rakennettu eikä rantaan johda teitä. Lähellä on kaksi maatilaa, joiden pellot ympäröivät suota.

## Lähteet
Ahvenlammi (Ikaalinen, Vehunvarppee)

**Ahvenlammi**  eli **Ahvenlampi**  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Vehunvarppeen lounaispuolella sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen Vesijärven valuma-alueeseen.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 1,6 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 100 metriä. Järven luusua sijaitsee järven koillisrannalla, josta saa alkunsa 4,9 kilometriä pitkä Jyräjoki, joka yhtyy Oksjokeen, joka laskee Vesajärveen.

Järven rantaviiva on 0,57 kilometriä pitkä ja ranta on soista ja ojitettua metsämaastoa. Rannat ovat rakentamattomia ja järven läheltä kulkee metsätie Tampinkankaalta.

## Lähteet
Kaisu Kasi

**Kaisu Annikki Kasi**, o. s. *Niemistö* (s. 14. lokakuuta 1937 Kauhajoki) on suomalainen näytelmäkirjailija.

Kauhajoen Hyypän Kolttokylästä kotoisin olevan Kaisu Kasin vanhemmat olivat asutustilalliset Rikhard ja Maria Niemistö. Kasi lähti kotoaan jo rippikouluikäisenä ja oli sitten kotitalous- ja navettatöissä eri puolella Suomea. Naimisiin mentyään hän asettui vuonna 1960 asumaan Laihialle. Kasi muutti takaisin Kauhajoelle vuonna 2007.

Kasi on kirjoittanut sekä historiallisia että nykypäivään sijoittuvia näytelmiä. Historialliset näytelmät sijoittuvat 1900-luvun alkupuolen Laihialle ja Kauhajoelle ja niissä päähenkilöinä esiintyvät muun muassa rovasti Frans Kärki ja Maalaisliiton perustaja Santeri Alkio. Nykyaikaan sijoittuvissa näytelmissä käsitellään usein sosiaalisia kysymyksiä ja epäkohtia.

## Näytelmiä
* *Kieltolain aikana - Pastori Terän tärinät*, 1980
* *Ihmisiäkö*, 1995
* *Jouluhullut*, 1996
* *Kauppiaasta kansanvalistajaksi*. 1996
* *Laihialaiset*, 1996
* *Sapattivuosi*, 1996
* *Sortovuodet*, 1996
* *Lopun aika*, 1998
* *Frans Kärki, taistelija*, 1999
* *Laihialainen elämänmuoto*, 2000
* *Maailmanloppu eli syyttäkää Eeuuta*, 2000
* *Kadotettu sukupolvi*, 2003
* *Laihian valtuustosalissa*, 2007
* *Maailmanloppu*, 2007
* *Pirtusota*, 2007
* *Valtataistelu*, 2007
* *Kloonatut kanat ja direktiivit*, 2009
* *Kunnes toisin todistetaan*, 2010
* *Hulmin valtaus 1918*, 2020
Lähde: 

## Lähteet
Olga Leino

**Olga Leino** (o.s. **Kosonen**, 17. kesäkuuta 1871 Pietari – 23. toukokuuta 1962) oli suomalainen näyttelijä. Teatterityön ohella hän näytteli sivurooleja suomalaisissa mykkäelokuvissa ja ensimmäisissä suomalaisissa äänielokuvissa.

## Elämä ja ura
Olga Leino syntyi kauppiaan tyttäreksi. Hän liittyi August Aspegrenin Kansanteatteriin vuonna 1891 ja siirtyi Suomalaiseen Teatteriin 1896. Leinon näyttämötehtäviä olivat muun muassa Anjuša näytelmässä *Pimeyden valta* ja Puck näytelmässä *[[Kesäyön unelma]]*. Minna Canthin näytelmässä *[[Sylvi (näytelmä)|Sylvi]]* hän tulkitsi nimiosan kuten myös näytelmässä *Hannele*.

Leino näytteli yhdeksässä kokoillan elokuvassa, joista osa on kadonnut. Hän näytteli lähinnä sivurooleja emäntinä ja eukkoina. *[[Sylvi (vuoden 1913 elokuva)|Sylvin]]* ensimmäisessä valkokangasadaptaatiossa vuonna 1913 hän teki Elinin roolin. Waldemar Wohlströmin varhaisessa äänielokuvassa *[[Olenko minä tullut haaremiin (vuoden 1932 elokuva)|Olenko minä tullut haaremiin]]* Leino näytteli ruustinnaa.

## Filmografia
*''Anna-Liisa'' (1911)
*''Sylvi'' (1913)
*''Noidan kirot'' (1927)
*''Tukkijoella'' (1928)
*''Meidän poikamme'' (1929)
*''Aatamin puvussa... ja vähän Eevankin'' (1931)
*''Rovastin häämatkat'' (1931)
*''Olenko minä tullut haaremiin'' (1932)
*''Ne 45000'' (1933)

## Lähteet ja viitteet
*Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
*Teatterin maailma - Maamme teatterit ja niiden taiteilijat, toim. Veistäjä, Verneri, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1950
Väinö Valveen puisto

**Väinö Valveen puisto** on puisto Helsingin itäosassa, Siilitien metroaseman vieressä.

## Puiston historiaa
Aluetta on aikaisemmin kutsuttu nimellä **Siilitien aseman puistometsä**. Siilitielle laskeutuva puistokäytävä on erityisen jyrkkä ja se on saanut lempinimen Häntäluunmäki. Puusto oli ollut varttunutta ja osittain mänty-, osittain koivuvaltaista. Karuilla osilla puusto oli vuoteen 2005 mennessä kärsinyt kuivuustuhoista. Syksyllä 2005 yleisötilaisuuksissa saadun palautteen pohjalta metroaseman lähiympäristön metsä hoidettiin avoimeksi turvallisuuden vuoksi ja häiriökäyttäytymisen hillitsemiseksi.
.

Puisto nimettiin vuonna 2007 viimeisen jääkärikenraalin ja Merivoimien entisen komentajan Väinö Valven mukaan. Paikassa sijaitsee myös Väinö Valveen muistomerkki, jonka muistomerkkikivi on tuotu Isosaaren linnakkeelta. Kiven valinnan suoritti prikaatikenraali Asko Kilpinen. Valve asui Oravatiellä puiston vieressä viimeiset elinvuotensa.

## Lähteet
Bledar Sejko

**Bledar Sejko** (s. 10. syyskuuta 1972 Tirana) on albanialainen laulaja ja kitaristi, joka edusti maataan vuoden 2013 Eurovision laulukilpailussa Adrian Lulgjurajn kanssa kappaleella ”Identitet”. He eivät päässeet jatkoon, vaan jäivät 31 pisteen päähän finaalipaikasta sijoittuen sijalle 15.

Hän oli mukana perustamassa Albanian ensimmäistä rockyhtyettä, Megahertz.

Bledar on naimisissa Eda Sejkon kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* About Adrian Lulgjuraj & Bledar Sejko, eurovision.tv
Helge Rontu

**Helge Alf Valter Rontu** (8. huhtikuuta 1924 Ruokolahti – 28. helmikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen juristi ja oikeusministeriön lainsäädäntöneuvos. Hän oli myös Yleisradion radio-ohjelma *[[Viisasten kerho]]n* jäsen numero yksi vuosina 1968–1975.

Rontu kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta vuonna 1942, suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1951 ja sai varatuomarin arvon 1956. Hän oli sodan jälkeen tutkijana asekätkentää tutkineessa sisäministeriön tutkintaelimessä ja toimi 1946–1948 valtiollisen poliisin tutkimustoimiston päällikkönä. Valmistuttuaan hän työskenteli 1954 Pielaveden tuomiokunnan notaarina ja 1955–1956 Kiuruveden osuuskassan lakimiehenä. Hänet nimitettiin 1957 Helsingin hovioikeuden viskaaliksi, mutta joutui pian eroamaan poliittisen taustansa vuoksi ja siirtyi samana vuonna Helsingin raastuvanoikeuteen, jossa hän toimi rikosnotaarina ja myöhemmin oikeusneuvosmiehenä. Rontu oli ensimmäinen tuomarina toiminut SKDL:ään kuulunut juristi. Suomen Kommunistisen Puolueen jaossa Rontu edusti oppositiota. Oikeusministerinä 1970–1971 toiminut Erkki Tuominen nimitti hänet lainsäädäntöneuvokseksi oikeusministeriön lainvalmistelukuntaan. Rontu toimi tässä virassa vuoteen 1975 ja sen jälkeen vielä lyhyesti Pielaveden kihlakunnantuomarina.

Rontu oli 1970- ja 1980-luvuilla yksi Suomen Demokraattiset Lakimiehet ry:n (Demla) tärkeimmistä aktiiveista ja taustavaikuttajista. Hän oli järjestön puheenjohtajana vuoden 1974 ajan, mutta hoiti sen raha-asioita vielä pitkään sen jälkeenkin. Demlan puheenjohtajana 1980-luvun alussa toimineen Hannu Takalan mukaan Rontu rahoitti järjestöä ilmeisesti joko omista varoistaan tai mahdollisesti Neuvostoliitosta saamallaan rahalla. Rontu oli 1970-luvulla Kansainvälisen demokraattisten lakimiesten liiton (IADL) asettaman kansainvälisen Indokiinan sotarikoskomission jäsenenä.

Rontua kiinnosti virkakielen selkeys, josta hän kirjoitti useita kirjoja.

## Teoksia
* *Sata systeemiä* (nimimerkillä *Ilja*). Veikkaustoimisto, Helsinki 1960
* *Mielenosoittajan oikeusturva Suomessa*. Korkeakoulupoliittinen monistesarja 1970; 11. Suomen ylioppilaskuntien liitto, Helsinki 1970
* *Ehdotus hallituksen esitykseksi eduskunnalle kansainoikeusrikoksia koskevaksi lainsäädännöksi* ; tekijät Erik Svinhufvud ja Helge Rontu. Lainvalmistelukunnan julkaisuja. Valtion painatuskeskus, Helsinki 1972
* *Rikoskonkurrenssityöryhmän mietintö* ; laat. Helge Rontu ym. Oikeusministeriön lainsäädäntöosaston julkaisu 1973, 5. Helsinki 1973
* *Ympäristön yleiskäyttöoikeudet ja niiden perusta*. Lainsäädäntö 1973, 1. Oikeusministeriön lainsäädäntöosasto, Helsinki 1973
* *Ymmärrettävää virastokieltä*. 2. painos 1974, 3. painos 1977 Oikeusministeriön lainsäädäntöosasto, Helsinki 1977
* *Vaikeata virkakieltä : julkisen kielen alkeiskurssi*. Selväkieli, Helsinki 1980
* *Ronnun suvun historia : neljännesmies Antti Ronnun jälkeläiset 1620-1950* ; toim. Helli Taponen. 2. korj. painos Sukuseura Rontu, Helsinki 1995

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Helge Ronnun lapsuusmuistoja Mosasta 1930-luvulta : Pulavuosien Mosaa lapsen silmin,  Tapanila-albumi 2. Helsinki 1987
Grubbiaceae

**Grubbiaceae** on vain sälepensaiden (*Grubbia*) suvun ja kolme lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Cornales-lahkossa.

## Tuntomerkit
Sälepensaat ovat kanervamaisia pensaita, joilla on solukarvoja. Kukinnot ovat lehtihankaisia, mykerömäisiä tai käpymäisiä. Teriö puuttuu, heteitä on kahdeksan tai kaksitoista, ja sikiäin koostuu kahdesta yhteenkasvaneesta emilehdestä. Siemenaiheet ovat tyveltään aksiletyyppisessä, muutoin vapaassa keski-istukassa. Mesiäinen on karvainen. Hedelmä on monesta sikiäimestä syntynyt synkarppi eli kertohedelmä, jonka kussakin osahedelmässä on yksi siemen. Siemenessä on pitkä alkio.

## Levinneisyys
Heimo rajoittuu levinneisyydeltään Etelä-Afrikan Kapmaahan.

## Luokittelu
Lähin sukulainen on keihäspuukasvit (Curtisiaceae). Heimojen muodostamaa kladia luonnehtivat lyhyt ja liuskainen luotti, kunkin emilehden yksi siemenaihe, hedelmäkiven seinämän muodostuminen kivisoluista ja runsas endospermi eli siemenen ravintovarasto. Kladin ikä lienee noin 90 miljoonaa vuotta, mikä viittaa siihen, että kasvit edustavat vanhaa jäännettä Kapmaan kasvistossa. Sisarusparina heimot voitaisiin yhdistää, mutta niiden erillään pitämistä puoltaa kasvien erilainen ulkonäkö.

Sälepensaslajit ovat:
* *[[Grubbia rosmarinifolia]]* P.J.Bergius
* *[[Grubbia rourkei]]* Carlquist
* *[[hopeasälepensas|Grubbia tomentosa]]* (Thunb.) Harms – hopeasälepensas

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]."

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Grubbiaceae
* ''Grubbia tomentosa'' , kuvia
Strontiumnitraatti

**Strontiumnitraatti** (Sr(NO3)2) on strontium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään pyrotekniikassa antamaan liekille punainen väri, strontiumyhdisteiden valmistamiseen ja kosmetiikassa.

## Ominaisuudet
Strontiumnitraatti on huoneenlämpötilassa väritöntä tai valkoista kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on pintakeskeinen kuutiollinen alkeiskoppi. Strontiumnitraatti liukenee hyvin veteen ja hieman etanoliin. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen tetrahydraatti (Sr(NO3)2·4H2O). Kidevesi poistuu rakenteesta kuumennettaessa tetrahydraatti 100 °C:n lämpötilaan. Muiden nitraattien tavoin strontiumnitraatti on voimakas hapetin.  

## Valmistus ja käyttö
Strontiumnitraattia valmistetaan strontiumkarbonaatin tai strontiumoksidin ja typpihapon välisellä reaktiolla. Muodostuvasta liuoksesta haihdutetaan vesi pois ja tuote jauhetaan. Mikäli haihdutus suoritetaan alle 30 °C:n lämpötilassa muodostuu strontiumnitraattitetrahydraattia ja korkeammissa lämpötiloissa kidevedetöntä yhdistettä.
:SrCO3 + 2 HNO3 → Sr(NO3)2 + H2O + CO2

Strontiumnitraattia käytetään pyrotekniikassa kirkkaanpunaisen valon tuottamiseen. Yhdistettä käytetään esimerkiksi ilotulitteissa, hätäraketeissa ja merkkipanoksissa. Aine toimii lähtöaineena useiden muiden strontiumyhdisteiden synteesissä. Kosmetiikassa strontiumnitraattia käytetään maitohappoon tai glykolihappoon perustuvissa kuorintavoiteissa ihoärsytystä vähentävänä apuaineena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: Strontium nitrate 
*Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Strontium nitrate 
*ChemBlink: Strontium nitrate
Kanukkakasvit

**Kanukkakasvit** (Cornaceae) on koppisiemenisten Cornales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on kaksi sukua ja 85 lajia.

## Tuntomerkit
Kanukkakasvit ovat puita tai pensaita, joskus rönsyllisiä varpuja, harvoin ruohoja. Niistä joihinkin kerääntyy alumiinia. Sekundaarisiin aineenvaihduntatuotteisiin kuuluvat erilaiset iridoidit, alkaloidit, saponiinit, flavonolit ja tanniinit. Joillakin lajeilla on limaa, joillakin maitiaisnestettä. Tukisolukoissa on kivisoluja eli sklereidejä. Solukarvat ovat T:n muotoisia. Lehdet sijaitsevat tavallisesti vastakkaisesti, harvemmin kierteisesti tai kahdessa rivissä. Lapa on ehytlaitainen, joskus liuskainen, sulka- tai kourasuoninen. Kukat ovat tavallisesti 4-lukuisia, joskus jopa 10-lukuisia, ja sijaitsevat mykeröissä tai muissa tiheissä kukinnoissa. Kukinnon kukat avautuvat melkein yhtaikaisesti. Verhiö on huomattavan pieni, toisinaan yhdislehtinen; teriö on erilehtinen. Heteet sijaitsevat kohdakkain verholehtien kanssa, määrältään niitä voi olla jopa nelinkertainen määrä verholehtiin nähden. Yhdislehtinen ja kehänalainen sikiäin on yhdestä neljään emilehden muodostama, vartalo on tavallisesti lyhyt ja luotti tylppä tai pallomainen. Sikiäimen päällä on mettä erittävä kehrä eli diskus. Luumarja on yksi- tai kaksisiemeninen, ja sen seinämässä on kivisoluja. Siemenessä on hemiselluloosapitoinen endospermi ja vihreä alkio. Kromosomiluku n = 8–11.

## Levinneisyys
Kanukkakasveja kasvaa hajanaisesti eri puolilla maapalloa, kuitenkin enimmäkseen pohjoisella pallonpuoliskolla arktisia alueita myöten. Tropiikissa ne rajoittuvat vuoristoihin. Suomessa heimoa edustaa koko maahan levinnyt ruohokanukka (*Cornus suecica*) sekä pari viljelystä karannutta pensasta: yleisempi idänkanukka (*Cornus alba*) ja harvinainen mustamarjakanukka (*Cornus sanguinea*).

## Evoluutio ja luokittelu

Kanukkakasvit kuuluvat Cornales-lahkossa samaan kladiin yhdessä sälepensaskasvien Grubbiaceae heimon ja keihäspuukasvien (Curtisiaceae) kanssa. Niillä on siiviläputkien plastideissa myös monikulmaisia proteiinikiteitä, vastakkainen lehtiasento, lehtiparia yhdistävä varren poikki kulkeva juova ja pienet kukat.

Kanukkakasvien heimon evoluutiopuun haarautuminen lienee alkanut noin 67 miljoonaa vuotta sitten eli heti liitukauden päättymisen ja suuren sukupuuttoajan jälkeen. Kanukoiden (*Cornus*) hedelmäfossiileja tunnetaan Pohjois-Amerikasta Pohjois-Dakotan paleoseenisista kallioista, joiden iäksi on arvioitu 58 miljoonaa vuotta.

Kanukkakasvien kaksi sukua ovat kanukat (*Cornus*) ja kanukkeet (*Alangium*). Kanukoita on 65 lajia ja kanukkeita 20 lajia.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, L., Suominen, J., Ulvinen, T. & Uotila, P. (toim.) 1998: Retkeilykasvio. 4. täysin uudistettu painos. – Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki. 
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
Suuri valamiehistö

__NOTOC__
Yhdysvalloissa **suuri valamiehistö** (Grand jury) on toimielin, joka suorittaa syyteharkintaa eli päättää virallisen syytteen nostamisesta. Se siis tutkii epäiltyjä rikoksia, arvioi todisteita, kuulee todistajia ja viime kädessä päättää, onko riittävästi näyttöä syytteen nostamiseen.

## Yhdysvallat

Yhdysvalloissa suureen valamiehistöön kuuluu yleensä 16–23 henkilöä, mutta esimerkiksi Texasissa heitä on vain kaksitoista. Menettelyä käytetään liittovaltion tuomioistuimissa sekä joissakin osavaltioissa. Syyttäjän todisteiden kuulemisen lisäksi suuri valamiehistö voi haastaa todistajia kuultavaksi, ja se voi haastaa kuultavaksi myös itse syytetyn, mutta tällä on perustuslaillinen oikeus olla todistamatta itseään vastaan. Syyttäjä voi myöntää suuren valamiehistön edessä todistaneelle henkilölle immuniteetin rikossyytteistä. Syytetyn puolustusasianajajat eivät osallistu suuren valamiehistön käsittelyyn.

Toisin kuin varsinainen oikeudenkäynti, suuren valamiehistön käsittely ei ole julkinen. Jos suuri valamiehistö ei anna lupaa nostaa syytettä, syyttäjä voi yrittää uudelleen toisen valamiehistön kanssa. Joissakin tapauksissa syyttäjän täytyy tätä varten esittää uusia todisteita.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Katso myös
* Yhdysvaltain perustuslain viides lisäys
* Syyteharkinta
* Valamiehistö
Tuovi Paju-Laukkanen

**Tuovi Sylvi Paju-Laukkanen** (s. 8. lokakuuta 1937 Uusikirkko) on suomalainen kääntäjä.

## Suomennoksia
Nimellä *Tuovi Paju*:
* Christina Andersson : *Kuka seinään koputtaa* : lastennäytelmä. 1979
* Walt Disney : *Kymmenen tähden kenraalit ja muita Aku Ankan parhaita* ; suom. Sirkka Ruotsalainen, Marja Kelo, Tuovi Paju. Aku Ankan parhaat 13. Sanoma, Helsinki 1981, 2. painos Sanomaprint, Helsinki 1989
* *Tiikerin, jäniksen ja lohikäärmeen hetket* : kuunnelma ; kirj. Finn Methling ; dramaturgi Ari Koskinen ; Yleisradiolle tanskankielestä suom. Tuovi Paju. Yleisradio, Helsinki 1981
* Walt Disney : *Alppien sankarit ja muita Aku Ankan parhaita* ; piirt. Carl Barks ; suom. Markku Saarinen, Sirkka Ruotsalainen, Tuovi Paju. Aku Ankan parhaat 30. Sanomaprint, Helsinki 1987 
* Walt Disney : *Onnellinen laakso ja muita Aku Ankan parhaita* ; suom. Markku Saarinen, Markku Kivekäs, Tuovi Paju. Aku Ankan parhaat 32. Sanomaprint, Helsinki 1988
* Walt Disney : *Mikki Hiiri : lakeja ja laittomuutta*. Walt Disneyn klassikot. Sanomaprint, Helsinki 1989
* *Kaikenkarvaisia pentuja : Frida-koiran näkemyksiä* ; muistiin merkinnyt Oscar Hedlund ; suomentaneet Tuovi Paju ja Ritva Lassila ; valokuvat Oscar Hedlund ja Ann-Christin Hedström. Kirjayhtymä, Helsinki 1990
* Pia Barbara Pirilä : *Hospodi, sanoi Terijoen täti*. Terijoki-seura, Helsinki 2004
Nimellä *Tuovi Paju-Laukkanen*:
* Walt Disney : *Aku Ankan lukupaketti 1* ; sarjakuva-asiantuntija Markku Kivekäs ; suom. Sirkka Ruotsalainen, Tuovi Paju-Laukkanen. Sanoma, Helsinki 1981, 2. painos Helsinki Media, Helsinki 1995
* Walt Disney : *Pistämätön muuttomies ja muita Aku Ankan parhaita* ; piirtänyt Carl Barks ; suom. Sirkka Ruotsalainen, Markku Kivekäs, Tuovi Paju-Laukkanen. Aku Ankan parhaat 37. Sanomaprint, Helsinki 1990
* Walt Disney : *Vahva-Jussi ja muita Aku Ankan parhaita*  ; piirtänyt Carl Barks ; suom. Sirkka Ruotsalainen, Markku Kivekäs, Tuovi Paju-Laukkanen. Aku Ankan parhaat 46. Sanomaprint, Helsinki 1993

## Lähteet
SuicideGirls

**SuicideGirls** on verkkosivusto ja -yhteisö, jonka aiheena ovat pin-up-valokuvaus ja alternative-henkiset mallit, joita kutsutaan nimellä *Suicide Girls*. Sivusto perustettiin vuonna 2001 Portlandissa, josta sen taustayhtiö muutti Los Angelesiin vuonna 2003.

SuicideGirlsin valokuvaajina ovat toimineet muun muassa näyttelijä Paget Brewster, kitaristi Dave Navarro ja laulaja Mike Doughty. Mallit esiintyvät useimmiten jonkin alakulttuurin mukaisessa tyylissä: heillä on rastoja, värjättyjä hiuksia, tatuointeja, lävistyksiä ja vartalonmuokkauksia. SuicideGirlsiä käsitteleviä lehtiartikkeleita on julkaistu Yhdysvaltain suurimmissa sanomalehdissä, ja heidän mallejaan on esiintynyt muun muassa Californication- ja C.S.I.-televisiosarjoissa.

SuicideGirls julkaisee haastatteluja, kolumneja ja reportaaseja, ja heillä on oma radio-ohjelma, jota voi kuunnella podcastina. Vuonna 2004 Probot julkaisi musiikkivideon *Shake Your Blood*, jolla esiintyy 66 Suicide Girliä.

## Aiheesta muualla

*''Shake Your Blood'' – The Making of the Video Vimeo.com
Oskar Hertwig

**Oskar Wilhelm August Hertwig** (myös **Oscar**, 21. huhtikuuta 1849 Friedberg, Hessenin suurherttuakunta — 25. lokakuuta 1922 Berliini, Saksa) oli saksalainen eläintieteilijä, embryologi ja solubiologi.  Hän havaitsi ensimmäisenä siittiösolun ja munasolun tumien yhdistymisen olennaisen roolin hedelmöittymisessä tutkittuaan merisiilien munasolujen hedelmöittymistä vuonna 1875. Hän kehitti myös niin sanotun alkiolehtiteorian yhdessä veljensä Richard von Hertwigin kanssa.

Hertwig opiskeli lääketiedettä ja eläintiedettä Jenassa, Zürichissä ja Bonnissa. Hänet nimitettiin anatomian lehtoriksi Jenan yliopistossa vuonna 1875 ja professoriksi 1881. Vuodet 1888 - 1921 Hertwig toimi anatomian ja kehityshistorian professorina Berliinin yliopistossa ja oli myös yliopiston Anatomisch-Biologische Institutin johtaja.

## Lähteet
Nordic Futsal Cup 2014

Vuoden 2014 **Nordic Futsal Cup** oli järjestyksessään toinen futsalin Pohjoismaiden-mestaruuskilpailu. Turnaus pelattiin Tampereen Pirkkahallissa ja Hyvinkään Martinhallissa 4.–7. joulukuuta 2014. Mukana olivat isäntämaa Suomen lisäksi Norja, Tanska ja hallitseva mestari Ruotsi. Joukkueet pelasivat turnauksessa yksinkertaisen sarjan.

## Sarjataulukko

## Ottelut

----

----

## Maalintekijät
;3 maalia:
*  Panu Autio
*  Stian Sortevik

;2 maalia:
*  Jukka Kytölä
*  Morten Ravlo

;1 maali:

*  Jim Bothmann Jensen
*  Patrik Burda
*  Admir Ćatović
*  Mounir El-Masrouri
*  Mathias Etèus
*  Miika Hosio
*  Juhana Jyrkiäinen

*  Kevin Jørgensen
*  Nikola Ladan
*  Cristopher Moen
*  Magnar Nordtun
*  Johan Roxström
*  Antti Teittinen

; Oma maali:
*  Tomi Lahtinen
*  Abdurahim Lajaab

## Lähteet
*Nordic Futsal Cup  Suomen Palloliitto
Leena Noponen

**Leena Sisko Maria Noponen** (30. joulukuuta 1937 Äyräpää - 3. elokuuta 2006 Lieksa) oli suomalainen kielten opettaja ja runoilija.

Noponen pääsi ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1957. Hän opiskeli kieliä ja kirjallisuutta Helsingin yliopistossa ja toimi sitten lähes 30 vuoden ajan kielten opettajana Lieksassa.

## Teoksia
Nimellä *Leena Mäkelä*:
* *Eilisen rumpu* : runoja. WSOY 1959

## Lähteet
Keihäspuukasvit

**Keihäspuukasvit** (Curtisiaceae) on koppisiemenisten Cornales-lahkoon kuuluva kasviheimo, jossa on vain yksi laji: keihäspuu (*Curtisia dentata*).

## Ulkonäkö ja koko
Keihäspuu on ainavihanta puu, jossa on eräitä iridoidiyhdisteitä. Lehdet ovat sahalaitaiset. Kukinto sijaitsee varsipäätteisesti. Kukissa on pieni verhiö, jossa on yhtä monta lehteä kuin on heteitä; ne sijaitsevat kohdakkain. Kehänalainen ja yhdislehtinen sikiäin on kahdesta neljään emilehdestä koostunut. Hedelmä on neljäsiemeninen marja. Siemenessä on vähäpätöinen alkio. Kromosomiluku n = 13.

## Levinneisyys
Keihäspuu kasvaa Afrikan eteläosassa.

## Luokittelu
Keihäspuu on läheistä sukua Kapmaassa kasvavalle sälepensaiden (*Grubbia*) suvulle. Molemmat ovat jäänne vanhasta kehityslinjasta, joka oli aikoinaan laajemmalle levinnyt. Etelä-Englannista on löytynyt keihäspuiden sukuun luokiteltavia hedelmäfossiileja, jotka ovat peräisin eoseenikaudelta.

## Käyttö
Keihäspuun puuaines on kovaa ja soveltuu mm. huonekalujen, maataloustarvikkeiden ja keihäänvarsien valmistukseen.

## Lähteet
* Kasvien maailma. Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 1. – Otava, Helsinki. 1979. 
* Kasvien maailma. Otavan iso kasvitietosanakirja. Osa 2. – Otava, Helsinki. 1980. 
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Tuntomerkit ja viljelyohjeita englanniksi, kuvia: http://www.plantzafrica.com/plantcd/curtisdent.htm
Alfred Hettner

**Alfred Hettner** (6. elokuuta 1859 Dresden, Saksin kuningaskunta — 31. elokuuta 1941 Heidelberg, Saksa) oli saksalainen maantieteilijä. Hän vakiinnutti yleismaantieteen ja aluemaantieteen käsitteet.

Hettner pyrki perustamaan maantieteen tieteenalana vankalle filosofiselle ja tieteelliselle perustalle. Hänellä oli merkittävä vaikutus saksalaisen maantieteen moderniin kehittymiseen. Hettner suoritti tohtoritutkinnon Strasbourgin yliopistossa ja perehtyi opiskelujensa aikana syvällisesti filosofiaan saaden vaikutteita Immanuel Kantilta. Hänet nimitettiin titularprofessoriksi Leipzigin yliopistoon, ylimääräiseksi professoriksi Tübingenin yliopistoon 1897 ja lopulta professoriksi Heidelbergin yliopistoon vuonna 1899, missä hän toimi vuoteen 1928 saakka.

## Lähteet
Novorossija

**Novorossija** (, , ”Uusi Venäjä”) voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Novorossija, historiallinen nimitys alueelle, jonka Venäjän keisarikunta valloitti 1700-luvun lopulla Osmanien valtakunnalta
* Uuden Venäjän kuvernementti, alueelle perustettu kuvernementti
* Kansantasavaltojen liitto, venäläisten Donbasin sodan aikana kehittämä miehitysprojekti
Johann Wilhelm Hittorf

**Johann Wilhelm Hittorf** (27. maaliskuuta 1824 Bonn, Preussi — 28. marraskuuta 1914 Münster, Preussi) oli saksalainen fyysikko ja kemisti. Hittorf tutki kaasujen sähköpurkauksia sekä elektrolyysiä. Hän selvitti ionien roolin sähkövarauksen kuljettajina ja keksi katodisäteet. Hittorf toimi Münsterin yliopiston fysiikan ja kemian professorina ja laboratorioiden johtajana 1879 - 1899.

## Lähteet
Otto Hjelt

**Otto Hjelt** voi tarkoittaa jotain seuraavista suomalaisista henkilöistä:

*Otto E. A. Hjelt (1823–1912), patologisen anatomian professori ja arkkiatri 1885–1913
*Otto Hjelt (1853–1918), Kansallis-Osake-Pankin ensimmäinen pääjohtaja
*Otto Lauri Hjelt (1900–1972), diplomaatti, Suomen suurlähettiläs Brysselissä ja Madridissa
Richard von Hertwig

**Richard Carl Wilhelm Theodor Ritter von Hertwig** (23. syyskuuta 1850 Friedberg, Hessenin suurherttuakunta — 3. lokakuuta 1937 Schlederloh, Saksa) oli saksalainen biologi ja eläintieteilijä. Hänet tunnetaan erityisesti alkiolehtiteorian kehittäjänä, jonka mukaan kaikki elimet ja kudokset perustuvat kolmeen eri tyyppiseen kudoskerrokseen. Hänet tunnetaan myös merkittävistä alkueläimiä koskevista tutkimuksistaan.

Richard Hertwig opiskeli Zürichin, Jenan ja Bonnin yliopistoissa ja hänet nimitettiin eläintieteen lehtoriksi Jenan yliopistossa 1875. Hänet nimitettiin professoriksi Königsbergin yliopistoon 1881, minkä jälkeen hän toimi professorina myös Bonnin yliopistossa (1883) sekä Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissa (1885-1925).

## Lähteet
Timo Kukkola

**Timo Kukkola** (14. huhtikuuta 1938 Helsinki – 29. kesäkuuta 2003 Kemi) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä ja Kemin kaupunginkirjaston kirjastonjohtaja.

Kukkola tuli ylioppilaaksi Savonlinnan lyseosta vuonna 1956. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1963 ja kirjastonhoitajaksi Tampereen yliopistosta 1969. Kukkola toimi kustannustoimittajana Uusi Tietosanakirja Oy julkaisijalla vuosina 1962–1966, kirjallisuustoimittajana Ilta-Sanomissa 1965–1967, apulaiskirjastonjohtajana Kemin kaupunginkirjastossa 1969–1971 ja kirjastonjohtajana 1971–1998. Kukkola kirjoitti kirjallisuusarvosteluja vuodesta 1962. Eräs hänen erikoisaloistaan oli rikoskirjallisuus.

Kukkolan vanhemmat olivat lehtori Kari Kukkola ja kanslisti Irja Mankki. Puoliso oli Lea Orvokki (o.s. Kora) (1940–2015) vuodesta 1960.

## Teoksia
* *Kissajahti*. WSOY 1965
* *Pohjoisten kirjoittajien työskentelyolosuhteet*. 1972
* *Hornanlinnan perilliset : 70 vuotta suomalaista salapoliisikirjallisuutta*. WSOY 1980
* *Sherlock Holmes & Co*. Suomen dekkariseuran julkaisuja 1. Helsinki 1985
* *Dekkaristin käsikirja*. Suomen dekkariseuran julkaisuja 2. Helsinki 1986, 2. uud. laitos The Crime Corporation, Kemi 1997
* *Suomalaisia rikoskirjailijoita*. Suomen dekkariseuran julkaisuja 9.  The Crime Corporation, Kemi 1991, 2. uud. ja laaj. laitos 1998

## Toimitustöitä
* *Pohjoista puhetta : Pohjoiset kirjailijat ry:n julkaisu* ; toim. Timo Kukkola, Alli Liste ja Anneli Pukema. Oulu 1970

## Suomennoksia
* G. K. Chesterton : *Sininen risti ja muita kertomuksia isä Brownista* ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 3. The Crime Corporation, Kemi 1987
* G. K. Chesterton : *Jumalan vasara ja muita kertomuksia isä Brownista* ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 4. The Crime Corporation, Kemi 1988
* Arthur Conan Doyle : *Viimeinen tervehdys* ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 5. The Crime Corporation, Kemi 1988
* Arthur Conan Doyle : *Sherlock Holmesin muistikirja*  ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 8. The Crime Corporation, Kemi 1990
* G. K. Chesterton : *Lentävä tikari ja muita kertomuksia isä Brownista* ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Suomen dekkariseuran julkaisuja 10. The Crime Corporation, Kemi 1994
* Arthur Conan Doyle : *Neljän merkki* ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Crime Corporationin julkaisuja 13. Kemi 1999
* G. K. Chesterton : *Isä Brownin vähäuskoisuus* ; suomentaneet Lea ja Timo Kukkola. Crime Corporationin julkaisuja 14. Kemi 2000

## Lähteet