open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Öljytuikku

**Öljytuikku** on pieni alkeellinen öljylamppu, joka palaa avoliekillä. Öljytuikut ovat varhaisimpia öljylamppuja eikä niissä ole kuin öljysäiliö ja sydänlanka. Öljysäiliö voi olla myös pelkkä avoin kuppi. Suomessa öljytuikkuja on käytetty erityisesti saunassa ja niitä on kutsuttu nimellä (sauna)tuiju. Tuijuissa on käytetty polttoaineena pääosin hamppuöljyä.

Öljylamppuja on käytetty jo esihistoriallisena aikana. Öljyn koostumus on vaihdellut ja se on saattanut koostua kasviöljystä tai eläinrasvasta. Muinaiset kreikkalaiset ja roomalaiset käyttivät oliiviöljyä, intialaiset rasvaa ja persialaiset maaöljyä. Välimeren maissa oliiviöljylamput pysyivät laajassa käytössä pitkälti 1800-luvulle, maaseudulla ja pienissä kylissä 1900-luvullekin.

Ortodoksinen kirkko käyttää edelleen vastaavanlaisia lampukka-nimellä kutsuttavia öljytuikkuja.

## Lähteet
Bad Boys (Inner Circlen kappale)

**Bad Boys** on Inner Circlen alun perin vuonna 1987 tekemä kappale, josta tuli menestyssingle vasta myöhemmin vuonna 1993. Se tuli tunnetuksi esimerkiksi, kun sitä käytettiin *[[Lain nimessä]]* -sarjassa, jossa tunnusmusiikkina oli kappaleen normaali versio ja ohjelman lopussa käytettiin instrumentaaliversiota. Lisäksi se on *[[Pahat pojat (vuoden 1995 elokuva)|Pahat pojat]]* -elokuvasarjan tunnuskappale, joka on soinut kaikissa neljässä vuosien 1995–2024 aikana julkaistuissa elokuvissa.

## Historia

Kappale julkaistiin alun perin vuonna 1987 *One Way* -albumille, mutta vuonna 1993 se julkaistiin singlenä sen nykyisellä nimellä. Se ylsi kappalelistoilla sijalle 53 Isossa-Britanniassa ja sijalle 8 Yhdysvalloissa, saavuttaen lopulta kultarajan. "Bad Boys" julkaistiin myös Inner Circlen Sweat (A La La La La Long)-singlen B-puoleisena singlenä.

"Bad Boys" valittiin tunnusmusiikiksi *Lain nimessä* -sarjaan, koska sen eräs tuottaja sattui olemaan Inner Circle-fani.

1990-luvulla suosiossa ollutta kappaletta käytettiin myös Will Smithin ja Martin Lawrencen toiminta/komediaelokuvassa ''Pahat pojat'' sekä sen seuraajaelokuvassa *[[Bad Boys 2]]* (jotkut kappaleen sanoista laulaa molemmissa elokuvissa Smith ja Lawrence).

Kappaleessa viitataan "Sheriff John Browniin", joka oli Bob Marleyn "I Shot the Sheriff" -laulussa tapettu sheriffi.

Kappaleen instrumentaalinen versio soi "In Drag Net" -bonustasossa pelissä **.

## Listasijoitukset

#### Listat

#### Loppuvuoden sijoitukset

## Lähteet
Cercopithecus lomamiensis

**Cercopithecus lomamiensis** on vanhan maailman häntäapinoihin kuuluva kädellislaji, joka löydettiin Kongon demokraattisesta tasavallasta Lomamin jokialueelta. Paikalliset asukkaat käyttävät lajista nimitystä *lesula*. Tutkijat löysivät lajin vuonna 2007 ja sen olemassaolo vahvistettiin *[[Plos One]]* -nimisessä tieteellisessä julkaisussa vuonna 2012. Laji on toinen vuoden 1984 jälkeen löydetty uusi afrikkalainen apinalaji.

*Cercopithecus lomamiensis* -marakattilaji elää Kongon demokraattisen tasavallan sademetsissä. Vuonna 2007 löytyi kuitenkin vankeudessa elävä yksilö Opalan kylästä. Sittemmin lajia on nähty myös luonnossa. Lajin elinalue sijaitsee Lomami- ja Tshuapa-jokien välissä maan keskiosissa.

*Cercopithecus lomamiensis* on vaarantunut metsästyksen vuoksi. Sen suojeleminen voi olla hankalaa, sillä suppealla alueella elävä laji voi muuttua vaarantuneesta uhanalaiseksi muutamassa vuodessa. Antropologi Kate Detweilerin mukaan oli onni, että apina löydettiin kun se vielä voidaan pelastaa. Lajin suojelemiseksi on ehdotettu perustettavaksi uusi Lomanin kansallispuisto.

File:Cercopithecus lomamiensis Juv.jpg|Nuoria yksilöitä
File:Cercopithecus lomamiensis MaleP.jpg|Uros


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wallius, Aniina: Afrikasta löytyi tuntematon marakattilaji 13.9.2012. Yle.
Petri Nieminen (täsmennyssivu)

**Petri Nieminen** voi viitata seuraaviin henkilöihin:
*Petri Nieminen, suomalainen jalkapalloilija
*Petri Nieminen (säveltäjä), suomalainen säveltäjä
Donna Vekić

**Donna Vekić** (s. 28. kesäkuuta 1996 Osijek) on kroatialainen tennispelaaja. Hän on voittanut urallaan neljä WTA-turnausta kaksinpelissä. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 19 marraskuussa 2019.

Syyskuussa 2012 Vekić pääsi 16-vuotiaana Taškentissa, uransa ensimmäisessä WTA-turnauksessaan loppuotteluun, jossa hän hävisi Irina-Camelia Begulle. Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa hän saavutti Kuala Lumpurin turnauksessa huhtikuussa 2014 voitettuaan loppuottelussa Dominika Cibulkován. Vekić voitti hopeaa Pariisin olympialaisissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Donna Vekićin kotisivut
Petri Nieminen

**Petri Nieminen** (s. 26. marraskuuta 1963 Tampere) on entinen suomalainen jalkapalloilija.

Hän edusti SM-sarjassa Porin Pallo-Tovereita vuosina 1984–1987 ja Rovaniemen Palloseuraa 1988–1989. Veikkausliigassa hän pelasi PPT:ssä ja FC Jazzissa kaudet 1991–1992. Yhteensä Nieminen pelasi urallaan 174 pääsarjaottelua ja teki niissä 21 maalia.

SM-pronssia Nieminen voitti molempina RoPS:n kausinaan sekä FC Jazzissa vuonna 1992.

Pelaajauransa jälkeen Nieminen on toiminut juniorivalmennuksen parissa sekä valmentanut muun muassa Pirkkalan Jalkapalloklubia Kolmosessa.

Petri Niemisen veljet Marko ja Rami Nieminen myös ovat entisiä jalkapalloilijoita. Veljekset ovat pelanneet Suomessa yhteensä 768 pääsarjaottelua.

## Lähteet

*Veikkausliigan tilastohistoria
Etelänsirkkahaukka

**Etelänsirkkahaukka** (*Ictinia plumbea*) on pieni sirkkahaukkojen sukuun kuuluva haukkalaji, joka syö pääasiassa hyönteisiä. Se elää Etelä- ja Väli-Amerikassa. Laji muistuttaa paljon samaan sukuun kuuluvaa sirkkahaukkaa.

## Ulkonäkö ja koko
Aikuisen etelänsirkkahaukan pituus on 34–37 senttimetriä, siipien kärkiväli 84–94 senttimetriä ja pyrstön pituus noin 14 senttimetriä. Se painaa keskimäärin 279 grammaa, ja naaras on hieman koirasta isompi. Haukka on pääväriltään tummanharmaa, mutta pyrstö on musta ja jalat ovat oranssit. Silmät ovat verenpunaiset. Mustat ja valkoraidalliset siivet ovat pitkät ja ulottuvat pyrstöön asti. Pää on leveä ja pyöreä. Laji muistuttaa samaan sukuun kuuluvaa sirkkahaukkaa (*Ictinia mississippiensis*).

## Levinneisyys ja elinympäristö
Etelänsirkkahaukka elää ympäri vuoden Etelä-Amerikassa Argentiinassa, Boliviassa, Brasiliassa, Ecuadorissa, Ranskan Guayanassa, Guyanassa, Kolumbiassa, Paraguayssa, Perussa, Surinamessa, Trinidad ja Tobagossa ja Venezuelassa. Kesällä lajia tavataan myös Väli-Amerikassa Belizessä, Costa Ricassa, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa, Nicaraguassa ja Panamassa. Yhteensä lajin elinalue on noin 13&nbsp;100&nbsp;000 neliökilometrin laajuinen. Etelänsirkkahaukka viihtyy kosteilla alangoilla, savanneilla, metsien reunoilla ja avoimilla laitumilla. Sitä ei tavata lainkaan tiheistä metsistä eikä 1&nbsp;500 metriä korkeammalta.

## Ravinto
Etelänsirkkahaukan ruokavaliosta yli 90 prosenttia koostuu erilaista hyönteisistä (termiitit, sudenkorennot, kovakuoriaiset, kaskaat ja muurahaiset), joita se nappaa usein suoraan lennosta. Se syö myös lepakoita, lintuja, liskoja ja käärmeitä.

## Pesintä
Etelänsirkkahaukan pesä on pienehkö, oksista rakennettu kuppi korkean ja paljaan puun latvassa. Pesä on vuorattu lehdillä. Samaa pesää voidaan käyttää useana vuonna. Pesintä alkaa maaliskuussa. Naaras munii useimmiten yhden, joskus kaksi sinertävänvalkoista munaa, joissa on usein rusehtavia läikkiä. Munien keskimääräinen koko on 41×35 millimetriä. Kummatkin vanhemmat osallistuvat poikasten hoitoon. Kuoriutuneet poikaset ovat kokonaan valkoisia, lukuun ottamatta mustia silmiä. Poikaset ovat untuvikkoja yli kuukauden ikäisiksi asti. Vain noin kolmannes selviää aikuiseksi asti. Laji on todennäköisesti yksiavioinen.

## Ääntely
Etelänsirkkahaukka on yleensä hiljainen, mutta eniten se ääntelee pesimäkaudella. Lajin kutsu on kimeä ”phee-phew”. Soidinääntä kuvaillaan usein hiljaiseksi laskevaksi sarjaksi.

## Lähteet
Vornan taistelu

**Vornan taistelu** käytiin Suomen sodan aikana 8.–9. lokakuuta 1808 Vornan sillan luona Lieksan Kelvässä. Taistelussa Pielisjärven nimismiehen Isak Steniuksen ja talonpoika Olli Tiaisen johtamat 100 miehen vahvuiset talonpoikaisjoukot voittivat viisi kertaa suuremman venäläisjoukon. Talonpojat polttivat ennen taistelua Vornan salmen yli johtaneen puusillan ja olivat sitten asemissa salmen rannalla pyrkien estämään Vornantietä pitkin etenevien venäläisten pääsyn Pielisjärvelle.

Taistelupaikalle pystytettiin Vornan taistelun muistomerkki 1928.

## Lähteet
* Martti Piltz : Vornan museotie - historiaselvitys, Mobilia 2012 s. 7
Jauhiaisen salmen taistelu

**Jauhiaisen salmen taistelu** käytiin Suomen sodan aikana 10. lokakuuta 1808 Jauhiaisen salmen luona Lieksan Vuonislahdessa. Taistelussa olivat vastakkain Pielisjärven nimismiehen Isak Steniuksen ja talonpoika Olli Tiaisen johtamat noin 400 miehen vahvuiset talonpoikaisjoukot ja majuri Bobarinin johtama venäläisten kärkijoukko, joka oli lähtenyt muutama päivä aiemmin käydyn Vornan taistelun jälkeen etenemään kohti pohjoista venäläisten pääjoukon jäädessä Kelvälle.

Jauhiaisen salmen pohjoisrannalla olleet talonpojat onnistuivat hämäämään venäläisiä luulemaan heitä vakinaisen väen sotilaiksi. Talonpojat liikkuivat suljetuissa osastoissa ja ampuivat yhteislaukauksia. He olivat kiinnittäneet myös tuohinauhoja korkeisiin kirkkohattuihinsa ja käyttivät tuohisia rintahihnoja, jolloin kaukaa salmen takaa tähystävät venäläiset luulivat heitä oikeiksi sotilaiksi. Talonpojilla oli myös puusta tehtyjä valetykkejä salmen rannalla.

Bobarin piti vastassa olevaa joukkoa liian suurena ja vetäytyi takaisin Kelvälle. Tiainen ja Stenius yrittivät partioiden avulla sulkea Kelvällä olleiden eversti Gerngrossin johtaman venäläisten pääjoukon paluutien, mutta tämä ei onnistunut, kun nämä lähtivät nopeasti vetäytymään kohti Joensuuta.

Vuonislahden Kukkumäelle pystytettiin taistelun muistomerkki vuonna 1930. Lieksan Harrastajateatteri esitti kesällä 2008 Vuonislahdessa kirjailija Heikki Turusen käsikirjoittamaa näytelmää *Olli Tiainen – Suomen sodan sankari*, jossa kuvattiin taistelun tapahtumia.

## Lähteet
* Jauhiaisen salmen taistelu Vuonislahden kylähistorian mukaan 
* Vuonislahden Olli Tiainen-kesänäytelmä Karjalan Pojat 1.10.2008
HMAS Canberra (FFG 02)

**HMAS Canberra** (viirinumero FFG 02)  oli Australian laivaston vuonna 1981 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.

## Valmistus

Alus tilattiin Todd Pacific Shipyardsilta Seattlesta Washingtonista ja sen köli laskettiin 1. maaliskuuta 1978. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1978 ja se valmistui 21. maaliskuuta 1981.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta ja se upotettiin sukelluskohteeksi vuonna 2009.

## Lähteet

*

### Viitteet
HMAS Sydney (FFG 03)

**HMAS Sydney** (viirinumero FFG 03) on Australian laivaston vuonna 1983 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.

## Valmistus

Alus tilattiin Todd Pacific Shipyardsilta Seattlesta Washingtonista ja sen köli laskettiin 16. tammikuuta 1980. Alus laskettiin vesille 26. syyskuuta 1980 ja se valmistui 29. tammikuuta 1983.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 7. marraskuuta 2015, minkä jälkeen se on ollut Sydneyn satamassa koululaivana.

## Lähteet

*

### Viitteet
HMAS Darwin

**HMAS Darwin** (viirinumero FFG 04) on Australian laivaston vuonna 1984 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.

## Valmistus

Alus tilattiin Todd Pacific Shipyardsilta Seattlesta Washingtonista ja sen köli laskettiin 3. heinäkuuta 1981. Alus laskettiin vesille 26. maaliskuuta 1982 ja se valmistui 21. heinäkuuta 1984.

## Palvelus
Alus osallistui Persianlahden sotaan 1990-1991 ja se oli Persianlahdella myös 1992, 2002 ja 2004. Alus osallistui Itä-Timorin alueen valvontaan 1999 ja Solomonsaarten pelastustoimiin 2001.

## Lähteet

*

### Viitteet
Kukkurukuu (kappale)

**Kukkurukuu** on Mariska & Pahat Sudet-yhtyeen syyskuussa 2012 julkaistun *[[Kukkurukuu]]*-albumin kappale ja sen toinen single. 24. elokuuta 2012 julkaistun singlen on tuottanut Jukka Immonen. Sen ovat säveltäneet Mariska, Jaakko Jakku, Klaus Suominen ja Luis Herrero, ja sen on sanoittanut Mariska.

”Kukkurukuu” kohosi Suomen radioiden soitetuimmaksi kappaleeksi 2012 viikolla 39.

Kappale on saanut nimensä meksikolaisen klassikon ”Cucurrucucú paloman” mukaan, joka tunnetaan muun muassa Perez Pradon esittämänä elokuvassa *[[Puhu hänelle]]*. Pradon kuolinpäivä (14. syyskuuta) on sama kuin *Kukkurukuu*-albumin ilmestymispäivä.

## Lähteet
Ruosteniskakehrääjä

**Ruosteniskakehrääjä** (*Caprimulgus ruficollis*) on kehrääjälintulaji.

## Ulkonäkö ja koko
Ruosteniskakehrääjä on 30–34 senttimetriä pitkä ja sen siipien kärkiväli on 60–65 senttimetriä. Se muistuttaa väritykseltään kehrääjää, mutta kaula, kurkku sekä rinnan yläosa ovat ruosteenväriset. Lisäksi niskassa on ruosteenpunaista väriä.

## Levinneisyys
Ruosteniskakehrääjiä pesii Lounais-Euroopassa ja Luoteis-Afrikassa. Talvehtimisalueet sijaitsevat Länsi-Afrikassa. Linnut saapuvat pesimisalueilleen huhtikuussa ja lähtevät talvehtimaan pääosin lokakuun puoliväliin mennessä.

## Elinympäristö
Ruosteniskakehrääjät pesivät metsiköiden ja pensaikoiden sävyttämillä hiekkaisilla nummialueilla sekä pinjametsiköiden reunoilla.

## Lähteet
Nokia 8210

**Nokia 8210** on Nokia Mobile Phones Oy:n vuonna 1999 julkaisema puhelinmalli. 8210-malli oli julkaisuhetkenään poikkeuksellisen pienikokoinen ja kevyt matkapuhelin. Se painoi 79 grammaa ja puhelimen mitat olivat 101,5 × 44,5 × 17,4 mm.

Nokia 8210 -malliin on mahdollista vaihtaa värikuoria. Mukana puhelimessa tuli neljä peliä (mm. alkuperäinen Snake). Puhelimen infrapunaportti mahdollisti esimerkiksi yhteystietojen ja käyntikorttien siirron.

Nokian tuolloisen johtajan Eero Miettisen mukaan 8210-mallin tavoitteena oli herättää kiinnostusta muotitietoisissa ja trendiherkissä ostajissa. Frank Nuovon johdolla muotoiltu Nokia 8210 esiteltiinkin elektroniikkatapahtuman sijasta poikkeuksellisesti Kenzon muotinäytöksen yhteydessä Pariisissa. Lanseerauksen aikoihin Nokian verkkosivuilta saattoi lukea Nuovon ajatuksia muodin kehityksestä, ja linkkien kautta lukija voi edetä erilaisille elämäntapasivustoille ja muotitalojen esittelyihin.

## Katso myös

* Luettelo Nokian tuotteista

## Lähteet
Kuningas lähtee Ranskaan (elokuva)

**Kuningas lähtee Ranskaan** on Anssi Mänttärin ohjaama elokuva vuodelta 1986. Se perustuu Paavo Haavikon näytelmään *[[Kuningas lähtee Ranskaan]]* (1974) ja siitä tehtyyn kuunnelmaan, joka on esitetty Yleisradiossa 18. toukokuuta 1975.

Elokuva Haavikon näytelmästä oli Mänttärin pitkäaikainen haave, joka toteutui monien vaiheiden jälkeen vihdoin 1986. Se on tutkielma vallasta ja vallankäytöstä, Mänttärin mukaan: "Se miten valta kietoutuu eri rooleihin, miten se muovaa ihmistä, vallan salakavala ote ihmisiin – nämä teemat ovat yleispäteviä."

Aikalaisarvioissa elokuvaa sanotaan kauniiksi, ja mustavalkoisuutta pidetään puhuvana. Kriitikoiden näkemykset ovat kuitenkin varovaisia sisällön ja näyttelijätyön suhteen: Haavikon ajatukset eivät pääse esiin, vaan "ovat jääneet hänen yksityisomaisuudekseen, ne eivät koskaan tavoita sitä ironian pintaa johon niiden on tarkoitus katsojan iloksi – – pulpahdella. – – historiaan pakeneminen ja illuusioitten riisuminen jää katteettomaksi. – – ironia jää liian hienoksi. Sen vaistoaa muttei näe" ja "Henkilöt – – pyrkivät käymään vaarallisen mekaanisiksi ja puhekuoron omaisiksi".

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kava.fi
Ruskoperälepinkäinen

**Ruskoperälepinkäinen** (*Lanius schach*) on lepinkäisiin kuuluva varpuslintu.

## Ulkonäkö ja koko
Ruskoperälepinkäinen on 21,5–24 senttimetriä pitkä. Sen päälaki ja etuselkä ovat vaaleanharmaat, takaselkä, hartiat ja alapuoli ovat ruosteenkellertävät. Päässä linnulla on musta naamari.

## Levinneisyys
Ruskoperälepinkäisiä pesii Aasiassa. Harhailijoita on tavattu Euroopassakin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ääntä, Äänen metadata Macaulay Library
HMAS Melbourne (FFG 05)

**HMAS Melbourne** (viirinumero FFG 05) on Australian laivaston vuonna 1992 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.

## Valmistus

Alus tilattiin Australian Marine Engineering Consilatedilta, missä köli laskettiin 12. heinäkuuta 1985. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1989 ja valmistui 5. syyskuuta 1992.

## Palvelus
Alus oli Persianlahdella vuonna 2002 osana monikansallista laivasto-osastoa valvomassa YK:n asettamien Irakin vastaisten pakotteiden toteuttamista. Alus oli uudelleen Lähi-idässä vuosina 2010, 2013 ja 2015 yhdistetyssä laivasto-osastossa turvaamassa alueen merenkulkua ja alueen vakautta.

## Lähteet

*

### Viitteet
HMAS Newcastle

**HMAS Newcastle** (viirinumero FFG 06) on Australian laivaston vuonna 1993 palvelukseenotettu Adelaide-luokan ohjusfregatti.

## Valmistus

Alus tilattiin Australian Marine Engineering Consilatedilta ja sen köli laskettiin 21. heinäkuuta 1989. Alus laskettiin vesille 21. helmikuuta 1992 ja se valmistui 11. joulukuuta 1993.

## Palvelus
Alus on modernisoitu (), jolloin sille asennettiin uusi edistyksellinen taistelunjohtojärjestelmä. Sen mukaisesti alukselle asennettiin uutta valvontaelektroniikkaa ja asejärjestelmiä. ADACS ja päivitetty ilmavalvontatutka sekä VLS-järjestelmän asentaminen paransi aluksen taistelukykyä.

Alus osallistui rauhanturvaoperaatioihin Itä-Timorin alueella, Solomoninsaarilla ja Persianlahdella operaatio Catalystiin.

## Lähteet

*

### Viitteet
Markku Koivusalo

**Markku Johannes Koivusalo** (s. 30. toukokuuta 1969 Helsinki) on suomalainen valtio-opin tutkija ja yleisen valtio-opin dosentti Helsingin yliopistossa ja Hietsun paviljongin toiminnanjohtaja. 

Hän on esitelmöinyt ja kirjoittanut tieteestä, taiteesta, politiikasta, filosofiasta, taloudesta ja historiasta. Koivusalon varsinaisena erikoisalana on poliittinen teoria ja filosofia ja hän on väitellyt Michel Foucault’n ajattelujärjestelmästä. Varsinkin mannermaisen filosofian ja yhteiskuntateorian asiantuntijana Koivusalo on myös luennoinut pitkään Hannah Arendtin, Carl Schmittin, Max Weberin ja Giorgio Agambenin ajattelusta.

Koivusalo on toiminut Suomen tutkijaliiton puheenjohtajana (2005-2015) ja vuodesta 1998 Tiede & edistys -lehden toimitusneuvostossa. 

Markku Koivusalo on Martti Koivusalon poika ja hänellä on kaksi lasta muotoilija Annaleena Hakatien kanssa.

## Teoksia
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Markku Koivusalo: Helsingin yliopisto
* Markku Koivusalo: Tutkimus ja opetus
Vaahterayökkönen

**Vaahterayökkönen** (*Acronicta aceris*) on melko kookas, iltayökkösiin kuuluva yöperhoslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Verraten kookas vaaleanharmaa yökkönen, jota voi olla vaikea erottaa muista suvun lajeista. Etusiivet ovat vaaleanharmaat ja kauttaaltaan hienokuvioiset. Kuviointi on kuitenkin tasaista ilman voimakkaita kontrasteja. Siiven tyvessä on ohut, tumma tyvijuomu, minkä lisäksi rengas- ja munuaistäplä ovat verraten etäällä toisistaan. Takasiivet ovat valkoiset, mutta naaraalla on siipisuonten kohdalla selvästi mustaa väriä. Siipiväli 40&ndash;46&nbsp;mm.

Toukka on erittäin helposti tunnistettava. Se on täysikasvuisena kauttaaltaan keltaisten, paikoitellen punaisten karvatupsujen peittämä. Lisäksi selkäpuolella on rivi mustareunuksisia valkeita täpliä. Nuori toukka muistuttaa linnun ulostetta.

## Levinneisyys ja lentoaika
Vaahterayökköstä tavataan lähes koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Lisäksi se elää Pohjois-Afrikassa ja idässä Keski-Aasiaan saakka. Etelä- ja Keski-Euroopassa se on sukunsa yleisimpiä lajeja. Sen sijaan Suomessa laji oli aikaisemmin lounainen harvinaisuus, kunnes 1970-luvulla se katosi ilmeisesti kokonaan. Sittemmin vaahterayökkönen on kuitenkin palannut lajistoon ja nykyisin havaintoja on Ahvenanmaalta sekä harvakseltaan rannikkoa pitkin Etelä-Pohjanmaalta itärajalle. Havainnot kuitenkin painottuvat selvästi etelärannikolle. Paikoitellen esimerkiksi Helsingin seudulla se on jopa yleinen.

Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena kesäkuun alkupuolelta heinäkuun lopulle.

## Elinympäristö ja elintavat

Vaahterayökkönen elää harvakasvuisissa, lämpimissä lehtometsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat kyllä syötille, mutta vain harvoin valolle. Kotelo talvehtii kotelokopan sisällä kuorenraossa tai maassa lehtien alla.

Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 vaahterayökkönen on luokiteltu silmälläpidettäväksi (NT).

## Ravintokasvi
Toukka elää pääasiassa vaahteroilla (*Acer*) ja hevoskastanjalla (*Aesculus hippocastanum*), mutta myös muutamilla muilla lehtipuilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Perhoset: Vaahterayökkönen
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
* Vlindernet
Pöytätennis kesäolympialaisissa 1988 – miesten nelinpeli

**Pöytätenniksen miesten nelinpeli** Soulin kesäolympialaisissa 1988 alkoi 23. syyskuuta ja finaali pelattiin 30. syyskuuta 1988. Osallistujia oli 23 maasta yhteensä 64 urheilijaa.

## Puolivälieristä eteenpäin

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Sijoitukset
Sijoista 5-8 käytiin sijoitusottelut.
 

## Lähteet

* ITTF: Seoul 1988 Men's Doubles
Nuoliyökkönen

**Nuoliyökkönen** (*Acronicta psi*) on iltayökkösiin kuuluva, varsin yleinen yöperhoslaji. Se on keskikokoinen yökkönen, ja se on väritykseltään melko tasaisen vaaleanharmaa. Laji elää lähes koko Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa, ja se viihtyy valoisissa lehtimetsissä, puistoissa ja puutarhoissa. Toukka elää monilla lehtipuilla ja pensailla.

## Koko ja ulkonäkö
Nuoliyökkönen on keskikokoinen, tasaisen vaaleanharmaa yökkönen, jonka siivissä ei erotu kovin selvää kuviointia. Etusiivissä on kuitenkin selvästi erottuva musta tyvijuomu ja siiven ulkoreunasta sisäänpäin suuntautuu musta, nuolen kärkeä tai kreikkalaisen aakkoston Ψ-kirjainta muistuttava kuvio. Sisempi poikkiviiru on kaksinkertainen, ja siiven etureunassa viirun kohdalla on kaksi yhtä tummaa täplää. Viiru häipyy siiven takareunaa kohti. Ulompi poikkiviiru on ohut ja musta. Rengas- ja munuaistäplä ovat lähellä toisiaan, ja niitä yhdistää musta x-kirjaimen muotoinen kuvio. Takasiivet ovat koiraalla valkoiset, ulospäin tummuvat ja naaraalla harmaat, suunnilleen etusiipien väriset. Siipiväli on 36&ndash;43&nbsp;mm.

Samannäköinen laji on erityisesti vasamayökkönen (*Acronicta tridens*), mutta myös keihoyökkönen (*Acronicta cuspis*). Varma lajinmääritys saattaa vaatia genitaalien tutkimista.

Täysikasvuinen toukka on harvakseltaan pitkäkarvainen, sivuilta musta ja sen kyljillä on punaiset täplät. Sivuilla on myös leveät valkoiset pitkittäisraidat ja selkäpuolella leveä keltainen raita. Selässä pään lähellä on pitkä, musta, sarvimainen kyhmy.

## Levinneisyys ja lentoaika

Lajia tavataan lähes koko Euroopassa sekä Pohjois-Afrikassa. Idässä levinneisyysalue ulottuu Itä-Siperiaan. Etelä- ja Keski-Suomessa laji on erittäin yleinen, joskin se harvinaistuu pohjoista kohti. Havaintojen pohjoisraja kulkee suunnilleen Kemi–Kajaani-linjalla. Perhoset lentävät yleensä yhtenä sukupolvena kesäkuun alusta elokuun alkupuolelle. Toinen sukupolvi on harvinainen.

## Elinympäristö ja elintavat
Nuoliyökkönen viihtyy valoisissa lehtimetsissä, metsänlaitamilla, pensaikoissa, puistoissa ja puutarhoissa. Lajia tavataan yleensä yksitellen, mutta joskus se voi olla jopa runsas. Perhoset lentävät öisin ja tulevat hyvin sekä valolle että syötille. Kotelo talvehtii kotelokopassa kuoren raossa.

## Ravintokasvi
Toukka on polyfagi, joka elää monilla erilaisilla lehtipuilla ja pensailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Perhoset: Nuoliyökkönen
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
* koiraan genitaalit 
* nuoliyökkösnaaraan genitaalit verrattuna vasamayökkösen genitaaleihin
Rantaheinäyökkönen

**Rantaheinäyökkönen** (*Simyra albovenosa*) on merenrantojen ruovikoissa elävä kesän yöperhonen.

## Koko ja ulkonäkö
Ulkonäöltään vaihteleva perhonen. Etusiivet ovat useimmiten vaalean kellanruskeat, hieman mustakehnäiset, mutta tummuus vaihtelee suuresti ja joissakin populaatioissa musta väri voi olla jopa hallitseva. Siipisuonet erottuvat aina terävästi vaaleina viiruina. Yökköstäplät puuttuvat, mutta siiven tyvessä on aina vaihtelevan pituinen, musta tyvijuomu. Takasiivet ovat valkoiset, ulkoreunoistaan usein hieman tummemmat. Siipiväli 28&ndash;40&nbsp;mm.

Ulkonäöltään samankaltaisia lajeja ovat etenkin olkiyökköset (suku *Mythimna*).

## Levinneisyys ja lentoaika
Rantaheinäyökkösen levinneisyys ulottuu Välimereltä ja Länsi-Euroopasta Keski-Aasiaan. Suomessa lajia tavataan Ahvenanmaalla, saaristossa sekä meren rannikkoa pitkin ainakin Oulun korkeudelle saakka. Lisäksi on muutamia havaintoja sisämaan vesistöalueilta. Perhoset lentävät kahtena sukupolvena toukokuun loppupuolelta heinäkuun alkuun ja heinäkuun loppupuolelta elokuulle.

## Elinympäristö ja elintavat
Rantaheinäyökkönen on elää usein runsaslukuisena merenrantojen ruovikoissa. Perhoset aloittavat lennon illan alkaessa hämärtymään ja tulevat valolle, eivät syötille. Toukat koteloituvat heinien lehdistä kehrätyn kotelokopan sisään. Kotelo talvehtii.

Suomessa lajia on tutkittu sillä esiintyvän melanismin vuoksi. Väritykseltään poikkeuksellisen tummia yksilöitä tavataan pääasiassa Suomenlahden saaristossa, missä jopa 80&nbsp;% perhosista on tummaa muotoa.

## Ravintokasvi
Toukka syö erilaisia rantakasveja, erityisesti ruokohelpeä (*Phalaris arundinacea*) ja järviruokoa (*Phragmites australis*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
* Vlindernet
Xavier-Marie Baronnet

**Xavier-Marie Baronnet** (5. huhtikuuta 1927 – 8. syyskuuta 2012) oli Ranskasta kotoisin ollut, Seychelleillä toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 7. syyskuuta 1960 ja nimitettiin Port Victoria o Seychellesin hiippakunnan johtoon 3. maaliskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gilbert Guillaume Marie-Jean Aubry, jota avustivat Maurice Piat ja Jean-Samuel Raobelina.

Baronnet jäi eläkkeelle 1. kesäkuuta 2002. Hänestä tehtiin 18. helmikuuta 1998 Kunnialegioonan *Chevalier* ja 13. heinäkuuta 2012 *Officier*.

## Lähteet
Teppo Välimäki (toimittaja)

**Teppo Välimäki** (s. 29. marraskuuta 1961 Pirkkala) on suomalainen toimittaja ja jalkapallovalmentaja. Hän on työskennellyt aiemmin muun muassa Yleisradiossa Poliisi-TV:n juontajana. 

Nykyään Välimäki toimii taksiyrittäjänä Valkeakoskella. Välimäki on toiminut opetustehtävissä media-alan oppilaitoksissa, FC Hakan B-junioreiden valmentaja, ja jalkapallovalmentajana Sammon urheilulukiossa Tampereella.

Jalkapallossa Välimäki on yli 20 vuoden ajan valmentanut useita Kakkosen, Kolmosen ja Naisten Liigan joukkueita. Lisäksi hän on työskennellyt juniorivalmennuksen parissa, muun muassa Tampereen Ilveksen A- ja B-junioreissa. Kakkosessa Välimäki on valmentanut Musan Salamaa ja BK-46:a. Naisten Liigassa hän on toiminut Ilveksen sekä FC Kontun valmentajana. Vuonna 2012 Välimäki oli sarjasta kesken kauden suljetun Warkaus JK:n kakkosvalmentaja. Vuonna 2013 Välimäki toimi FC Hakan B-junioreiden valmentajana. 

## Lähteet
Pekka Hyvärinen (tuottaja)

**Pekka Olavi Hyvärinen** (s. 20. elokuuta 1953 Kuopio) on suomalainen taidenäyttelyiden järjestäjä, taidetapahtumien tuottaja ja taiteen tutkija, joka tunnetaan Helsingin Taidetalon ja Punkaharjun Retretin perustajana.

Hyvärinen kiinnostui kuvataiteesta kehystäjäisänsä ja galleristiäitinsä vaikutuksesta. Vuosien 1978–1982 kesinä Hyvärinen järjesti ensimmäiset taidenäytteynsä Punkaharjun keskustassa sijaitsevalla Punkasalmen koululla. Keväällä 1981 hän järjesti valtavan suosion saaneen Pekka Halosen töitä esittelevän näyttelyn Helsingin Viiskulmaan perustamassaan Helsingin Taidetalossa. 

Retretti Oy:n hän perusti 1984 ja kasvatti Punkaharjun Retretistä taidekeskuksen, joka käsitti noin 9000 neliömetriä valtaosin maan alle louhituissa luolastoissa. Retretti ajautui konkurssiin 1987, ja Hyvärinen vetäytyi vuosiksi julkisuudesta.

Pekka Hyvärinen on uransa aikana koonnut toistasataa kuvataidenäyttelyä, muun muassa Albert Edelfeltin näyttelyt 1979 ja 1983, Vilho Lammen ja Helene Schjerfbeckin näyttelyn 1980, Eero Nelimarkan satavuotisnäyttelyn 1990, Reidar Särestöniemen muistonäyttelyn 1993. Hän on lisäksi tuottanut yli 300 konserttia ja muuta esittävän taiteen tapahtumaa eri puolilla Suomea. Hän on toiminut muun muassa Taidekeskus Salmelan perustamistyöryhmässä, savonlinnalaisen Taidekeskus Pyrrin taiteellisena johtajana 1990–1995 sekä Ikaalisten ja Kymijoen taidekeskusten näyttelysuunnittelijana. 

## Lähteet
Johanna Hyöty

**Johanna Hyöty** (s. 15. helmikuuta 1992) on suomalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 893 lokakuussa 2012 ja nelinpelissä sijalle 763 lokakuussa 2012. Hän on edustanut Suomea Fed Cupissa vuonna 2012.

Vuonna 2012 Hyöty ja Ella Leivo pääsivät nelinpelissä ensimmäistä kertaa urallaan ITF-turnauksen loppuotteluun Tlemcenissä, Algeriassa. He hävisivät loppuottelun kolmannessa erässä ottelu tie breakilla luvuin 10–12 Aleksandra Romanovia ja Alina Wesseliä vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Ella Leivo

**Ella Leivo** (s. 26. heinäkuuta 1994 Tampere) on suomalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut WTA-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 1044 heinäkuussa 2014 ja nelinpelissä sijalle 788 marraskuussa 2013. Hän on edustanut Suomea Fed Cupissa vuodesta 2012 lähtien.

Vuonna 2012 Leivo ja Johanna Hyöty pääsivät nelinpelissä ensimmäistä kertaa urallaan ITF-turnauksen loppuotteluun Tlemcenissä, Algeriassa. He hävisivät loppuottelun kolmannessa erässä ottelu-tiebreakilla luvuin 10–12 Aleksandra Romanovaa ja Alina Wesseliä vastaan.

Leivo on voittanut urallaan viisi Suomen mestaruutta kaksinpelissä. Vuosina 2011 ja 2013 sisäkentillä ja vuosina 2009, 2011 ja 2015 ulkokentillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
*Ella Leivo sportelite.fi -sivustolla
HMS Chaplet

**HMS Chaplet** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Ch-luokan hävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companyltä Woolstonista, missä köli laskettiin 29. huhtikuuta 1943. Alus laskettiin vesille 18. heinäkuuta 1944 ja valmistui 24. elokuuta 1945.

## Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 6. marraskuuta 1965.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Silmäiltayökkönen

**Silmäiltayökkönen** (*Acronicta auricoma*) on alku- ja keskikesän yöperhoslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Tumman harmaankirjava yökkönen, jonka siipiväli on 33&ndash;38&nbsp;mm. Etusiipi on pohjaväriltään harmaa tai sinertävän harmaa. Siiven tyvessä on selkeä, musta tyvijuomu. Samoin siiven kärkiosan takanurkassa erottuu musta pitkittäisviiru. Ulompi poikkiviiru on musta, vaaleatäytteinen ja tummanharmaalla varjostunut. Rengastäplä on pieni, keskiosastaan tumma ja verrattain kaukana munuaistäplästä. Siipiripset ovat harmaa-valkoiset. Takasiivet ovat tummat, harmaanruskeat.

Samannäköinen laji on erityisesti suoiltayökkönen (*Acronicta menyanthidis*).

Täysikasvuinen toukka on musta ja sen selkäpuolella on kaksi riviä oransseja nystyjä, joista kustakin lähtee oranssinruskeiden karvojen tupsu. Toukan sivuilla karvat ovat mustia.

## Levinneisyys ja lentoaika

Silmäiltayökköstä tavataan Euroopasta Itä-Siperiaan. Suomessa sitä tavataan koko maassa. Perhoset ovat lennossa toukokuun keskivaiheilta heinäkuulle.

## Elinympäristö ja elintavat
Perhosta tavataan varsin monenlaisissa lehtipuita ja pensaita kasvavissa ympäristöissä, ei kuitenkaan tunturipaljakalla. Perhoset lentävät yöllä ja tulevat hyvin syötille, huonommin valolle. Kotelo talvehtii kotelokopan sisällä maassa.

## Ravintokasvi
Toukka on erilaisilla lehtipuilla, pensailla ja varvuilla elävä polyfagi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
* Vlindernet
Kesken

**Kesken** (oikealta nimeltään **Mikko Kuuluvainen**, s.1983)  on suomalainen hiphop-artisti, joka on tullut tunnetuksi espoolaisesta rap-yhtyeestä nimeltä Saurus.

## Ura
Kesken aloitti räppäämisen jo 90-luvulla ja hän vaikutti jo silloin samoissa yhtyeissä Sauruksen toisen osapuolen, Pik3:n kanssa. Saurus perustettiin vuonna 2001, kun Kesken alkoi räppäämään Pik3:n tuottamiin taustoihin. Sauruksen ensimmäinen pitkäsoitto *[[Shelley Duvallin silmät]]* julkaistiin vuonna 2003 ja sitä seurasi vuonna 2005 julkaistu albumi 400 000. Kyseiset albumit olivat omakustanteita, eikä yhtye saavuttanut vielä suurta kuulijakuntaa.

Kesken julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa *[[Jäi]]* vuonna 2006. Vuonna 2007 Fjuu Records julkaisi Sauruksen kolmannen albumin, *[[Son dynyy]]*. Albumilta eräänlaiseksi hitiksi on noussut kappale "Snappmusaa", joka lienee yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Karma Musiikki julkaisi keväällä 2009 albumin *[[Neon Saurus]]*, jolta julkaistiin singlet "Uuteen maailmaan" sekä "Luonnonvoima". Heinäkuussa 2010 julkaistiin uusi single "Bailataa", ja samalla ilmoitettiin uuden *Graindiapinat*-nimisen studioalbumin olevan työn alla ja ilmestyvän syksyllä 2010. Albumin julkaisu kuitenkin venähti loppuvuoteen 2011 ja samalla sen nimeksi vaihtui *[[Elossa (Sauruksen albumi)|Elossa]]*.

Maaliskuussa 2013 Kesken ilmoitti tekevänsä omakustannelevyä, tarkemmin ottaen mixtapea nimeltä *[[1/0]]*. Levyltä on julkaistu näytekappaleet "Lentokone" sekä "Ryöstö", johon on kuvattu myös musiikkivideo.

## Diskografia
### Saurus
* *[[Shelley Duvallin silmät]]* (2003)
* *[[400 000]]* (2005)
* *[[Son dynyy]]* (2007)
* *[[Neon Saurus]]* (2009)
* *[[Elossa (Sauruksen albumi)|Elossa]]* (2011)

### Soolo
* *[[Jäi]]* (2006)
* *[[1/0]]* (2014)

### Musiikkivideot
* *Uuteen maailmaan* (Saurus, 2009)
* *Välillä: Kruuna* (Saurus, 2011)
* *Pois edestä* (Saurus, 2011)
* *Ryöstö* (2013)
* *Fiiliksiin* (mukana Super Janne, 2014)
* *Iso jointti suus* (mukana Kube & Puppa J, 2014)

### Vierailijana
#### Kesken

## Lähteet
Pågen

**Pågen AB** on Ruotsin suurin leipomoalan yritys, joka valmistaa tuotteita Ruotsin markkinoiden lisäksi vientiin. Etenkin korput ja korvapuustit ovat merkittäviä vientituotteita. Suurin osa yrityksen tuotteista valmistetaan Malmön ja Göteborgin kaupunkien alueella.

Pågen Färskbröd AB on Ruotsin suurin leipomo, joka harjoittaa liiketoimintaa myös Tanskassa ja Norjassa. Pågenin markkinaosuus pehmeässä ruokaleivässä Ruotsissa on 34 %. Suomen tytäryhtiön Oy Pågen Ab:n liikevaihto vuonna 2010 oli 10,7 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 26.

## Historiaa
Påhlssonin leipomon perustivat Anders ja Matilda Påhlsson Malmössä vuonna 1878. Pian yritys kasvoi usean leipomon ketjuksi. 1900-luvun alussa avattiin iso uusi leipomo Malmöhön, ja yritys alkoi toimittaa pakkaamatonta leipää muihinkin kuin vain omiin myymälöihinsä. Vasta 1950-luvulla leivät saivat ensimmäiset pakkauksensa, joiden ansiosta leipää voitiin toimittaa koko Ruotsiin. Vuonna 1965 yritys vaihtoi nimekseen Pågenin Perheleipomo. Pågen AB yhdistyi vuonna 2000 Pååls-yrityksen kanssa.


Pååls.JPG|Leipomo Göteborgissa


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pågenin suomenkieliset verkkosivut
Louisiana (taidemuseo)

**Louisiana Museum of Modern Art** on tanskalainen modernin taiteen museo, joka sijaitsee Humlebækissä noin kymmenen kilometriä Helsingørin eteläpuolella ja noin 35 kilometriä Kööpenhaminasta pohjoiseen.

Taidemuseo vihittiin käyttöön elokuussa 1958, ja sitä on sittemmin laajennettu useasti. Museo sijaitsee Juutinrauman rannalla olevassa puistossa, ja sitä pidetään hyvänä esimerkkinä kuvataiteen, rakennusarkkitehtuurin ja maisema-arkkitehtuurin yhdistämisestä.

Museon kokoelmissa on töitä modernin taiteen kansainvälisiltä nimiltä, kuten Jean Arpilta, Max Ernstiltä, Alberto Giacomettiltä, Henry Moorelta, Pablo Picassolta ja Andy Warholilta. Vuodesta 2000 lähtien taidemuseon johtajana on toiminut Poul Erik Tøjner.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Louisianan verkkosivut
Plos One

**Plos One** (PLOS ONE) on vertaisarvioitu yhdysvaltalainen open access -tiedejulkaisu, jota on vuodesta 2006 julkaissut Public Library of Science. Lehdessä julkaistaan artikkeleita perustutkimuksesta kaikilta tieteen ja lääketieteen aloilta.  Julkaistava aineisto käy läpi vertaisarvioinnin, mutta julkaisupäätökseen ei liity aineiston merkittävyyden arviointi.  Julkaisun jälkeen käyttäjät voivat keskustella ja arvioida artikkeleita.

Tammikuussa 2011 arvioitiin Plos Onen saavuttaneen edellisvuonna vuosittain julkaistujen artikkelien lukumäärällä mitattuna maailman suurimman tiedejulkaisun aseman. Ero seuraavaksi suurimpaan julkaisuun vahvistui vuonna 2011. Vuonna 2016 uutisoitiin nuoremman Scientific Reports-megajulkaisun nousseen tällä mittarilla Plos Onen ohi maailman suurimmaksi tiedejulkaisuksi. Alkuvuodesta 2020 myös IEEE Access ohitti Plos Onen ainakin joksikin aikaa maailman eniten tiedeartikkeleita julkaisevana tiedejulkaisuna.

Tammikuussa 2016 Plos Onessa julkaistiin vertaisarvioinnin läpäissyt artikkeli, jonka kirjoittajat kiittävät Luojaa (Jumalaa) ihmiskäden suunnittelusta. Artikkeli ja sen arviointimenettely sai tiedeyhteisöltä kovaa kritiikkiä ja maaliskuussa 2016 Plos One ilmoitti peruvansa artikkelin hyväksynnän harkinnan jälkeen ja vetävänsä sen pahoitellen pois julkaisusta.  

Plos One -verkkojulkaisu perii julkaistavaksi hyväksytyistä artikkeleista julkaisumaksun (APC, article processing charge). Vuonna 2022 artikkelien julkaisumaksun suuruus vaihteli artikkelin luokittelun mukaan 800 eurosta 1&nbsp;805 euroon.

Thomson Reutersin (nyk. Clarivaten) *Journal Citation Reportsin* laskelmien mukaan lehden vaikuttavuuskerroin oli 3,234 vuonna 2014.

## Katso myös
*Scientific Reports
*IEEE Access
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Plos Onen sivusto 
* Lecture by Chris Surridge, Managing Director of PLoS ONE hosted on openwetware wiki, Oct 2006 
* News column on ''PLoS ONE'' by Derek on Corante.com, Jan 2006  
* Technical background on how PLoS ONE platform will be run
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2004 – naisten kaksinpeli

**Pöytätenniksen naisten kaksinpeli** Ateenan kesäolympialaisissa 2004 alkoi 14. elokuuta ja finaali pelattiin 22. elokuuta 2004. Olympiakultaa voitti Zhang Yining.

## Puolivälieristä eteenpäin

### Puolivälierät

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Mitalistit

## Kuvagalleria

Kuva:TableTennisAt2004SummerOlympics-2.jpg|
Kuva:|


## Lähteet

* ITTF: Athens 2004 Women's Singles
Covenant (täsmennyssivu)

**Covenant** voi tarkoittaa seuraavia:

### Musiikki
* Covenant, ruotsalainen elektronisen musiikin yhtye
* *[[Covenant (Morbid Angelin albumi)|Covenant]]*, Morbid Angelin albumi vuodelta 1993
* *[[Covenant (Holocaustin albumi)|Covenant]]*, Holocaustin albumi vuodelta 1998
* *[[Covenant (UFOn albumi)|Covenant]]*, UFO:n albumi vuodelta 2000
* The Kovenant (aik. Covenant), norjalainen black metal -yhtye

### Muut
* National Covenant, skotlantilaisten presbyteerien vuonna 1638 solmima liitto
* Covenant-liittouma, *Halo*-videopelisarjan osapuoli
* *[[The Covenant]]*, Renny Harlinin ohjaama elokuva vuodelta 2006.
Jōmon sugi

**Jōmon sugi** () on erittäin suuri ja vanha puu Yakushiman saarella Japanin Kagoshiman prefektuurissa. Lajiltaan puuyksilö on sugi (*Cryptomeria japonica*), Japanissa kotoperäinen sypressikasveihin kuuluva havupuu. Jōmon sugi on suurin tunnettu lajin edustaja.

## Kuvaus ja ikä

Jōmon sugi on 25 metriä korkea. Sen runko on 5,2 metriä rinnankorkeusläpimitaltaan. Rungon ympärysmitta on 16,4 metriä. Jōmon sugi on mittasuhteiltaan ja rungoltaan suurin tunnettu sugi. Se ei kuitenkaan ole niistä korkein, toinen Yakushimassa kasvava puu on 34,9 metriä korkea ja muualta Japanista on tunnettu yli 50-metrisiä yksilöitä.

Puun on pitkään uskottu olevan useita tuhansia vuosia vanha. Sen nimi viittaa esihistoriallisen Japanin Jōmon-kauteen, joka sijoittuu vuosille 10&nbsp;000&nbsp;eaa.–300&nbsp;eaa.. Sen sanotaan usein olevan noin 7&nbsp;000–6&nbsp;000 vuotta vanha. Näin korkeasta iästä ei kuitenkaan ole todisteita. Vuonna 1987 tehdyn radiohiiliajoituksen perusteella Jōmon sugi olisi noin 3&nbsp;000 vuotta vanha. Puu ei kuitenkaan välttämättä ole aivan niinkään vanha, sillä 1980-luvun radiohiiliajoitus ei ollut kovin tarkkaa ja vanhimmat Yakushiman saaren sugien tarkkaan tunnetut kantojen vuosirenkaista lasketut iät ovat vain 1&nbsp;300–1&nbsp;400 vuotta.

## Ympäristö
Jōmon sugi kasvaa Yakushiman saaren korkeimman vuoren, Miyanoura-daken rinteellä. Saaren metsissä kasvaa useita muitakin hyvin vanhoja suuria sugiyksilöitä, joita kutsutaan yleisnimityksellä *yakusugi* (). Jōmon sugi on yakusugeista tunnetuin ja sen uskotaan olevan myös niistä vanhin. Yakushiman saaren vuoristometsät on julistettu UNESCON maailmanperintökohteeksi lajirikkaan luontonsa sekä myös juuri hyvin vanhojen, suurien puidensa vuoksi.

Jōmon sugi sijaitsee vuorelle johtavan vaellusreitin varrella. Puun suojelemiseksi vierailijat eivät saa koskea siihen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Tulenkantaja (palkinto)

**Tulenkantaja** on *[[Aamulehti|Aamulehden]]* ja tamperelaisen Tulenkantajien kirjakaupan vuonna 2012 perustama kirjallisuuspalkinto. Se myönnetään edellisenä vuonna ilmestyneelle suomalaiselle teokselle, jolla arvioidaan olevan mahdollisuuksia menestyä käännöksenä Euroopassa.

Palkinto jaettiin ensimmäisen kerran 23. maaliskuuta 2013 Tampereella Hotelli Tammerissa Vihtorin kirjamessujen päätösgaalassa. Vuosina 2013–2015 palkinnon arvo oli 5&nbsp;000 euroa. Vuonna 2016 summa nostettiin 10&nbsp;000 euroon. Vuonna 2020 palkinto oli jälleen 5&nbsp;000 euroa, minkä lisäksi voittaja saa Suomen kirjallisuuden vientikeskus Filin valmennusohjelman voittajateoksen viemiseksi ulkomaille.

Palkintoidean isä on runoilija, kirjakauppias ja kustannuspäällikkö Ville Hytönen. Palkintoraadin puheenjohtajana toimii vuoden kerrallaan ulkomailla menestynyt suomalainen kirjailija. Hän toimii lisäksi palkitun kirjailijan kummina. Ensimmäinen puheenjohtaja oli Sofi Oksanen.

## Palkitut ja ehdokkaat

## Lähteet
Knopf

**Alfred A. Knopf, Inc.** New Yorkissa sijaitseva kustannusyhtiö. Sen perusti 1915 Alfred A. Knopf. Yrityksen osti vuonna 1960 Random House, ja nykyisin se kuuluu Random Housen ryhmään Knopf Doubleday Publishing Group, jonka on vuodesta 1998 omistanut yksityinen saksalainen mediayhtiö Bertelsmann. Kustannusyhtiön logo esittää venäjänvinttikoiraa, ja sen suunnitteli toinen perustajista Blanche Knopf. Monet kovakantiset kirjat ilmestyvät myöhemmin pehmeäkantisina kustantajanimellä *[[Vintage (kustannusyhtiö)|Vintage]]*, joka on Knopf Publishing Groupin rinnakkainen kustantajanimi. Vuodenvaihteessa 2008–2009 Knopf Publishing Group sulautui Doubleday Publishing Groupiin, jolloin muodostui Knopf Doubleday Publishing Group.

## Lähteet
Eddy Grant

**Edmond Montague ”Eddy” Grant** (s. 5. maaliskuuta 1948 Plaisance, Guyana) on Guyanassa syntynyt ja nuorena Lontooseen vanhempiensa kanssa muuttanut muusikko. Hänen pääasiallinen musiikkityylinsä on reggae. Hän soitti The Equals -yhtyeessä kitaraa.

Grantin tunnetuimmat kappaleet soolouralta ovat ”Electric Avenue”, ”I Don’t Wanna Dance” ja ”Gimme Hope Jo’anna”. Viimeksi mainittu kappale vuodelta 1988 on apartheidinvastainen hymni, ja Etelä-Afrikan hallitus kielsi sen myymisen ja soittamisen radiossa. Kappaleesta tuli silti valtava hitti niin Etelä-Afrikassa kuin muuallakin maailmassa.

## Lähteet
Gibraltarin piiritys (1779–1783)

**Gibraltarin piiritys** oli Ranskan ja Espanjan epäonnistunut yritys vallata Gibraltar Britannialta vuosina 1779–1783. Piirityksen alkaessa Gibraltarilla oli 5&nbsp;382 brittisotilasta. Ranskan ja Espanjan laivastot saartoivat sitä mereltä, ja mantereen puolella vastassa oli suuri armeija. 

Talvella 1779 oli pulaa elintarvikkeista ja polttopuista. Keripukki riehui linnoituksessa. Keväällä amiraali Rodney pääsi vihollisen laivaston läpi ja toi tarvikkeita ja tuhatkunta miestä. Puute alkoi vaivata uudelleen ennen kuin huhtikuussa 1781 seuraavat brittilaivat pääsivät saartorenkaan läpi.

Kun Gibraltarin kuvernööri, kenraali George Augustus Eliott kuuli ranskalaisten ja espanjalaisten valmistelevan maihinnousua, hän suunnitteli yllätyshyökkäyksen yön pimeydessä. Landport Gaten kautta linnoituksesta livahtanut joukko onnistui tunnin kuluessa tekemään vihollisen tykit toimintakyvyttömiksi ja räjäyttämään kolme patteria. Britit menettivät hyökkäyksessä vain viisi miestä. Piirittäjät luovuttivat keväällä 1783. Britit olivat menettäneet noin 1&nbsp;200 miestä ja käyttäneet 8&nbsp;000 tynnyriä ruutia. He olivat tuhonneet vihollislaivoja, joilla purjehti yli 5&nbsp;000 miestä.

Piirityksen aikana kaivettiin Gibraltarinvuoren tunnelit.

## Katso myös
* Suurhyökkäys Gibraltarilla 1782

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
Glasriket

**Glasriket** (merkitys suomeksi *Lasivaltakunta*) on Ruotsin Smålandissa sijaitseva alue, joka on 1700-luvulta lähtien ollut tunnettu huomattavasta lasiteollisuudestaan. Nykyään alueella on 14 lasitehdasta ja suuri määrä pienempiä yrityksiä.

Virallisena nimityksenä Glasriket tarkoittaa Emmabodan, Lessebon, Nybron ja Uppvidingen kuntien ja näissä kunnissa sijaitsevan 14 lasitehtaan muodollista yhteistyötä. AB Glasriket on markkinoinninedistämisorganisaatio, josta lasitehtaat omistavat 60 prosenttia ja kunnat 40 prosenttia. Nybro katsoo olevansa Glasriketin "pääkaupunki".

## Historiaa
Maantieteellisesti Glasriket sijaitsee pääasiassa Lessebon, Emmabodan ja Nybron kunnissa Lounais-Smålandissa, mutta myös Uppvidingessä. Tämä ei ole sattumaa, vaan 1700- ja 1800-lukujen politiikan tulosta. Kronobergin läänin ja Kalmarin läänin maaherrat päättivät yrittää ottaa läänien rajalla sijaitseva alueen teollisuuskäyttöön. Alueella oli jo vanhastaan useita ruukkeja, jotka usein olivat nostaneet järvistä rautaa. Asutuksen houkuttelemiseksi alueelle ruukeille annettiin edullisia ehtoja, jos ne alkaisivat tuottaa lasia. Koska lasinvalmistus vaatii paljon energiaa, ruukeille lahjoitettiin suuria metsäalueita.

Lasiruukit valmistivat aluksi massatuotantona lasia vain kotimarkkinoille. Kun kilpailu väheni 1800-luvun lopussa, useat ruukit palkkasivat taiteilijoita muotoilemaan lasituotteitaan. Etenkin Orreforsin ja Kostan lasiruukit tulivat tunnetuiksi muotoilijoistaan, jotka tekivät läpimurron 1900-luvulla ja tulivat tunnetuiksi kansainvälisestikin. Tällöin myös termi "Glasriket" alkoi viitata Itä-Smålandin lasitehtaisiin, jotka tuottivat ulkomaille myytävää modernia designia erotuksena muista Ruotsin lasitehtaista, jotka tuottivat lasia kotimarkkinoille massatuotantona.

Aikojen saatossa Glasriketin alueella on ollut toiminnassa noin sata lasitehdasta. Nykyään tuotantoa on 14 tehtaassa.

## Lasitehtaat
Vuonna 2007 alueella sijaitsivat seuraavat lasitehdaspaikkakunnat:
* Målerås
* Kosta
* Orrefors
* Sea
* Nybro
* Sandvik
* Bergdala
* Rosdala
* Johansfors
* Lindshammar
* Strömbergshyttan
* Pukeberg
* Boda
* Åfors
* Transjö hytta

## Aiheesta muualla
* Glasriket
Minä ja Ville Ahonen (albumi)

**Minä ja Ville Ahonen** on Minä ja Ville Ahonen -yhtyeen debyyttialbumi, jonka on julkaissut Johanna Kustannus vuonna 2010.

## Kappaleet
Sävellykset ja sovitukset Ville Ahonen, sanoitukset Jussi Moila ja Ahonen.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Ville Ahonen – laulu, kitara
* Jani Hietanen – kitara
* Tuomas Skopa – bassokitara, taustalaulu
* Alina Toivanen – rummut
* Masi Tiitta – kosketinsoitin

### Vierailevat muusikot
* Ilmo Saaristo – sello (kappaleet 4, 7 ja 8)
* Markus Sallinen – alttoviulu (kappaleet 4, 7 ja 8)
* Ilkka Lehtonen – viulu (kappaleet 4, 7 ja 8)
* Jani Lehtonen – viulu (kappaleet 4, 7 ja 8)
* Otto Donner – jousisovitukset (kappaleet 4, 7 ja 8)

### Tuotanto
* Nick Triani – tuottaja, miksaaja, äänittäjä
* Pekka Aarnio – vastaava tuottaja
* Heikki Savolainen – äänittäjä (jouset)
* Svante Forsbäck – masteroija
* Ami Sioux – kansikuva

## Arviot
* Helsingin Sanomat: 

## Aiheesta muualla
* Minä ja Ville Ahonen discogs.com -sivustolla

## Lähteet
Kelly Bishop

**Carole ”Kelly” Bishop** (s. 28. helmikuuta 1944 Colorado Springs, Colorado) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja tanssija. Hän on näytellyt muun muassa ooleistaan Emily Gilmorena sarjassa *[[Gilmoren tytöt]]* (2000–2007) sekä Jennifer Greyn äitinä elokuvassa *[[Dirty Dancing – kuuma tanssi]]* vuodelta 1987. Bishop kehitti Sheilan roolin *[[A Chorus Line]]en*, josta hän sai Tony-palkinnon parhaasta sivuosasta musikaalissa. Vuosina 2012–2013 Bishop esitti Fanny Flowersia draamakomediasarjassa *[[Bunheads]]*.

## Aiheesta muualla

* http://www.gilmorenews.com/category/actors/kelly-bishop/
*