open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Markham

**Markham** on Suur-Torontoon kuuluva kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Aikanaan maatalousvaltainen kunta on nykyisin teknologiayritysten keskus. Kaupungin asukasluku vuonna 2021 oli 338&nbsp;503.

## Maantiede
Markham sijaitsee Kanadan Ontariossa Toronton koillispuolella. Se on yksi yhdeksästä Yorkin aluekunnan mudostavasta kunnasta. Kunnan läpi virtaa Rouge River. Kaupungin pinta-ala on 210,93&nbsp;km².

## Historia
Nykyisen Markhamin alueen alkuperäisasukkaita ovat olleet huronit eli wendatit, irokeesit ja anishenabet. Kun ranskalaiset tutkimusmatkailijat saapuivat seudulle 1600-luvun alkupuolella aluetta asuttivat huronit. Huronien määrä laski vuosisadan aikana tautien takia ja lopulta irokeesit työntyivät heidän mailleen. Irokeesit hylkäsivät alueita vuosisadan lopulla ja heidän tilalleen tuli anishenabeja, joihin kuuluivat mississaugat. Mississaugat päätyivät myymään vuonna 1805 suuren maa-alueen siirtomaahallinnolle. Maa-alue käsitti suuren osan nykyisestä Torontosta, sekä pienen osan nykyisestä Markhamista. Loppu Markhamista siirtyi virallisesti valtiolle Williamsin sopimuksilla vuonna 1923.

Eurooppalaista asutusta oli alkanut muodostua jo jonkin aikaa ennen intiaanien kanssa tehtyjä virallisia sopimuksia. Seutu oli avattu siirtolaisasutukselle vuonna 1792 osana pyrkimyksiä kehittää aluetta nykyisen Toronton ympärillä. Paikalle muutti asukkaita etenkin Britanniasta, joiden ohella siirtolaisia tuli esimerkiksi Pohjois-Saksasta. Osa oli mennoniittoja. Markham nimettiin Yorkin arkkipiispa William Markhamin mukaan. Hän oli tuolloisen Ylä-Kanadan kuvernööri John Graves Simcoen henkilökohtainen ystävä. Seutu oli pitkään maatalousvaltaista. Vuonna 1844 alkanut Markham Fair on nykyisin yksi Kanadan vanhimmista ja suurimmista maalaismarkkinoista.

Markhamin kaupunki (*town*) perustettiin vuonna 1971 entisestä paikkakunnasta (*township*). Markham menetti samalla joitakin alueita Richmond Hillille lännessä ja Whitchurch-Stouffvilleen pohjoisessa.

## Talous
Markham mainostaa olevansa ”Kanadan teknologiapääkaupunki”, sillä kaupungissa toimii useita teknologiayrityksiä, kuten IBM, Motorola, Lucent, Apple ja ATI, jonka pääkonttori on kaupungissa.

## Väestö
Markhamin asukasluku oli vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan 338&nbsp;503. Vuonna 2016 vastaava lukema oli 328&nbsp;966. Väestöntiheys vuonna 2021 oli 1&nbsp;604,8 as./km². Kiinalaiset muodostavat suurimman yksittäisen etnisen ryhmän. Vuonna 2021 heitä oli 43,3&nbsp;% väestöstä. Kiinan kielellä on näkyvä asema Markhamissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* The Story of Markham  
* Markham Village – Postcard Views
Sigtunan raatihuone

**Sigtunan raatihuone** () on historiallinen rakennus Sigtunan taajamassa samannimisessä Sigtunan kunnassa Ruotsissa. Raatihuone sijaitsee Stora torget -nimisellä torilla. Sen rakennutti pormestari Eric Kijhlman, ja se vihittiin käyttöön vuonna 1744. Vuoden 1948 joulukuun ensimmäisenä päivänä raatihuoneella pidettiin sen viimeinen raastuvanoikeuden istunto. Nykyisin raatihuone toimii museona ja vihkiäispaikkana.

## Aiheesta muualla
* Sigtuna kommun: Sigtuna Rådhus
Sarah Knauss

**Sarah DeRemer Knauss** (o.s. **Clark**) (24. syyskuuta 1880 – 30. joulukuuta 1999) oli yksi historian pitkäikäisimmistä ihmisistä, joiden iästä on saatavilla varmaa tietoa. Hän oli vanhin elossa oleva ihminen huhtikuusta 1998 kuolemaansa 119-vuotiaana. Hän on tiettävästi Yhdysvaltain ja Pohjois-Amerikan vanhin ihminen sekä neljäs henkilö maailmassa, joka on saavuttanut vähintään 117 vuoden ja toinen henkilö, joka on saavuttanut vähintään 118 vuoden iän.

Knauss syntyi Pennsylvaniassa ja meni vuonna 1901 naimisiin Abraham Lincoln Knaussin kanssa. Knauss jäi leskeksi miehen kuoltua vuonna 1965. Maailman vanhin elävä ihminen hänestä tuli Marie-Louise Meilleurin kuoltua 16. huhtikuuta 1998.

Knauss mainitsi vuonna 1995 kokevansa terveydentilansa hyväksi. Tytär Kathryn Sullivan (1903–2005) arveli äitinsä pitkän iän salaisuudeksi tämän rauhallista perusluonnetta. Knauss kuoli Pennsylvaniassa 33 tuntia ennen 2000-luvun alkua. Hänen jälkeensä maailman vanhin elävä ihminen oli Eva Morris.

Knauss on todistetusti maailman kolmanneksi vanhimmaksi elänyt ihminen. Vuonna 1986 kuolleen japanilaismiehen Shigechiyo Izumin uskottiin aiemmin eläneen 120-vuotiaaksi, mutta tämä on sittemmin kyseenalaistettu. Knaussin edellä on todistetusti vain ranskalainen Jeanne Calment, joka kuoli 122-vuotiaana vuonna 1997 sekä Kane Tanaka, joka ohitti Knaussin iän 10. huhtikuuta 2022.

## Lähteet
Maria de Jesus

**Maria de Jesus dos Santos** (10. syyskuuta 1893 Ourém &ndash; 2. tammikuuta 2009 Tomar) oli pitkäikäisyydestään tunnettu portugalilainen nainen.

115-vuotiaasta naisesta tuli maailman vanhin elävä ihminen Edna Parkerin kuoltua marraskuussa 2008. Hän oli lukutaidoton. Maria de Jesus sai kuusi lasta, 11 lastenlasta, 16 lastenlasten lasta ja 5 lastenlastenlastenlasta. Hän jäi leskeksi ollessaan 57-vuotias ja oli näin ollen leskenä 58 vuotta.

Jesus oli viimeinen elossa ollut vuonna 1893 syntynyt henkilö. Hänen kuoltuaan maailman vanhimmaksi nousi yhdysvaltalainen Gertrude Baines.

## Lähteet
Edna Parker

**Edna Ruth Parker** (o.s. **Scott**) (20. huhtikuuta 1893 Morganin piirikunta, Indiana, Yhdysvallat – 26. marraskuuta 2008 Shelbyville, Indiana, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen nainen, josta tuli maailman vanhin elossa oleva ihminen Yone Minagawan kuoltua 13. elokuuta 2007.

Indianassa syntynyt Parker oli osavaltionsa historian vanhin ihminen. Hän toimi vuosia opettajana kaksihuoneisessa koulutalossa. Hän nai vuonna 1911 Earl Parkerin, joka kuoli vuonna 1938 vain 48-vuotiaana sydänkohtaukseen. Parkerin poika kuoli 84-vuotiaana 1998.

Vuonna 2008 115 vuotta täyttänyt Parker asui Indianan Shelbyvillessä. Hän tapasi huhtikuussa 2007 toisen äärimmäisen pitkäikäisen henkilön, Bertha Fryn, joka kuoli 14. marraskuuta pari viikkoa ennen kuin olisi itsekin täyttänyt 114 vuotta.

Edna Parker kuoli 115-vuotiaana 26. marraskuuta 2008. Parkerin kuoltua maailman vanhimmaksi ihmiseksi nousi portugalilainen Maria de Jesus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Shelbyville News - Living history Edna Parker shares memories as she approaches 113
Charlotte Hughes

**Charlotte Marion (Milburn) Hughes** (1. elokuuta 1877 – 17. maaliskuuta 1993) on yksi maailman vanhimmista ihmisistä. 

Hughes toimi aiemmin opettajana koulussa. Hän meni naimisiin 63-vuotiaana, ja mies kuoli 103-vuotiaana vuonna 1980. Hughes sai myöhempinä vuosinaan runsasta julkisuutta äärimmäisen ikänsä ansiosta. Hän pääsi juomaan teetä pääministeri Margaret Thatcherin kanssa ja kuvasi tätä "henkilökohtaisesti erittäin mukavaksi naiseksi". Täytettyään 110 vuotta Hughes lensi New Yorkiin.

Hughesista tuli Yhdistyneen kuningaskunnan vanhin ihminen skotlantilaisen Kate Begbien kuoltua vuonna 1988. Hughes oli 115-vuotias, kun hän kuoli maaliskuussa 1993. Hän oli vanhin tunnettu Yhdistyneen kuningaskunnan asukas vuoteen 2025, jolloin Ethel Caterham ylitti hänen ikänsä.
Etta Moten Barnett

**Etta Moten Barnett** (o.s. *Moten*; 5. marraskuuta 1901 Weimar, Texas – 2. tammikuuta 2004 Chicago, Illinois) oli afroamerikkalainen näyttelijä ja kontra-alttolaulaja.

Barnett syntyi Texasissa vuonna 1901. Hänen isänsä oli metodistikirkon pastori. Barnett meni nuorena ennen uraansa naimisiin ja sai kolme lasta, ja erosi miehestään alle kolmenkymmenen ikäisenä. Hän opiskeli sen jälkeen laulamista ja suoritti siitä bachelor-tutkinnon Kansasin yliopistossa. Barnett kutsuttiin esiintymään Eva Jessye -kuoroon New Yorkiin vuonna 1931, ja tapasi tuolla matkalla Claude Barnettin, *Associated Negro Press*in perustajan, jonka kanssa hän meni vuonna 1934 naimisiin. Barnett oli vuonna 1933 mukana kahdessa musiikkielokuvassa, ja seuraavana vuonna häntä pyydettiin esiintymään presidentti Franklin Rooseveltin syntymäpäiville, ja hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen nainen joka esiintyi Valkoisessa talossa.

Barnett palasi New Yorkiin vuonna 1942 ja esiintyi siellä muun muassa George Gershwinin kuoleman jälkeen uudelleen tuotantoon otetussa oopperassa *[[Porgy ja Bess]]*, jota lyhennettiin Broadwayta varten. Hän lopetti esiintymisen vuonna 1952. Barnettilla oli oma radio-ohjelma Chicagossa.

Hän kuoli Chicagossa haimasyöpään 102-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Profiled

**Profiled** on rockyhtye Led Zeppelinin vuoden 1990 lokakuussa julkaistu promo-albumi, joka sisältää yhtyeen jäsenten haastatteluja. Se julkaistiin yhtyeen kokoelma-albumin, Box setin, mainostamiseksi. Levy on julkaistu myös osana albumia Remasters.

## Kappalelista
:1. "Led Zeppelin Profile" – osia seuraavista haastatteluista ja pätkiä kappaleista
:2.–8. "Station Liners" – "One-linereita" (esimerkiksi "I'm Jimmy Page, and I'm ready to rock")
:9.–20. "Interview: Jimmy Page" – Jimmy Pagen haastattelu
:21.–32. "Interview: Robert Plant" – Robert Plantin haastattelu
:33.–43. "Interview: John Paul Jones" – John Paul Jonesin haastattelu

## Katso myös
*Box Set
*Remasters
Sister Bliss

**Sister Bliss** (oikealta nimeltään **Ayalah Bentovim**, s. 30. joulukuuta 1970 Lontoo) on brittiläinen muusikko, tuottaja sekä DJ. Hän aloitti musiikin parissa viisivuotiaana, opetellen aluksi pianonsoittoa ja siirtyen myöhemmin muun muassa viuluun, saksofoniin ja bassoon. Hän on elektronista tanssimusiikkia tekevän Faithlessin alkuperäinen jäsen ja soittaa siinä pääsääntöisesti koskettimia. Studiossa hänet tunnetaan työstään samaan yhtyeeseen kuuluvan Rollon kanssa. He ovat tehneet hittikappaleita ja uudelleenmiksauksia useille artisteille. DJ:nä Sister Bliss on suosittu, keräten yleensä melkoisesti yleisöä, missä sitten soittaakin.

## Yksityiselämä
Sister Bliss on juutalainen. 10. syyskuuta 2006 hän synnytti poikavauvan.

## Diskografia
* *Headliners: 02* (2001)
* *Nightmoves* (2008)

## Aiheesta muualla

* Sister Bliss Faithlessin sivuilla  
* Sister Bliss Discogs-sivustolla
Aapo Saari

**Aapo Juhani Saari** (26. kesäkuuta 1944 Alavus – 19. elokuuta 2025 Pori) oli suomalainen maanviljelijä ja Suomen Keskustan kansanedustaja.

Maanviljelijäperheeseen syntynyt ja itsekin maanviljelijänä toiminut Saari valittiin kansanedustajaksi ensimmäisen kerran eduskuntavaaleissa 1983 silloisesta Vaasan läänin vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkamaan eduskunnassa kolmissa seuraavissa vaaleissa samasta vaalipiiristä. Vuoden 1999 vaaleissa hän kuitenkin putosi eduskunnasta. Saari toimi eduskuntaurallaan varsinaisena jäsenenä viidessä eri valiokunnassa, toisessa lakivaliokunnassa, liikennevaliokunnassa, suuressa valiokunnassa kahteen otteeseen, valtiovarainvaliokunnassa ja ulkoasiainvaliokunnassa. Puheenjohtajana hän toimi kahdessa valiokunnassa, liikennevaliokunnassa vuodet 1987–1993 ja valtiovarainvaliokunnassa vuodet 1993–1995. Vuodesta 1995 vuoteen 1999 Saari toimi myös keskustan eduskuntaryhmän puheenjohtajana.

Eduskuntatyön lisäksi Saari toimi urallaan politiikassa Alavuden kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1980 ja myös kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän toimi myös presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1988. Saarelle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvo vuonna 1999.

Saari oli naimisissa vuodesta 1968, ja hänellä oli vaimonsa kanssa kaksi lasta, poika ja tytär.

Saari kuoli elokuussa 2025.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Raesärkät

**Raesärkät** on retkeilykohde Nurmeksessa Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee 25 kilometriä Nurmeksesta länteen Kuopiontien länsipuolella. Pinta-ala on 7 neliökilometriä, joka muodostuu 5,9 neliökilometrin suuruisesta suojelumetsästä ja 1,2 neliökilometrin suuruisesta virkistysmetsästä. Aikaisemmin alue oli luonnonhoitometsänä. Alue kuuluu Natura 2000 -alueeseen. Aluetta hoitaa Metsähallitus. Alueella on erikoinen harjumuodostuma, pienvesiä ja suoalueita. Siellä on myös merkittäviä vanhoja metsiä. Alueen halki kulkeva retkeilyreitti noudattelee vanhaa kärrytietä. Alue on saanut nimensä harjujakson mukaan.

## Raesärkkien harju- ja pienvesialue
Raesärkkien maisemalle luovat leimansa pienvesien ympäröimä kapea harjujakso. Harju työntyy pitkänä niemenä Iso-Raejärveen. Harjujen lisäksi maisemaan kuuluvat kuivat kankaat, avosuot, kirkkaat järvet, lammet, purot ja vanhat mäntymetsät, jotka ovat jopa 170 vuotta vanhoja. Alueen luonnontilainen pienvesiketju on maakunnallisesti arvokas. Alueella on soita enemmän kuin metsää. Metsät ovat iältään vaihtelevia, kuivilla kankailla kasvavia karuja männiköitä. Harjujakso muodostaa alueen etelä- ja keskiosan ytimen. Ympäristöään 40 - 45 m korkeammalle nousevalta selänteeltä on paikoin laajat näkymät. Harjun rinteillä on suppia. Pohjoisosassa on luonnonsuojelullisesti merkittäviä vanhoja metsiä. Raesärkkiä ympäröivillä soilla pesii lokkeja sekä muita suolintuja, kuten metsähanhi, kurki, kapustarinta, liro ja valkoviklo.

## Rummakonkangas
Rummakonkankaan edustavassa luonnonmetsässä kasvaa reheviä kuusi- ja mäntysekametsiä, joilla on ikää osin yli 100 vuotta. Se onkin verrattain vanhaa lähiseudun metsiin nähden. Lahopuita on runsaasti ja Rummakonkankaalta on löytynyt valtakunnallisesti uhanalaisia kääpiä. Liito-orava elää alueella. Rummakonkangas on myös linnustollisesti hyvin merkittävää seutua. Pesiviin lintulajeihin kuuluu useita vanhan metsän ja kololintulajeja, kuten pikkusieppo ja pohjantikka.

## Lähteet
*  Luontoon.fi - Raesärkät. Viitattu 13.5.2015.
* Härkönen T., Laitinen J., Räntilä K., *Luontomatkailijan Suomi*. Otava. 1993. s. 250-251.
Kohtavaara

**Kohtavaara** on 180 metriä korkea vaara ja näköalapaikka Nurmeksen Lipinlahdessa, Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee noin kymmenen kilometriä Nurmeksesta itään Pielisen rannalla. Vaaran juurella Pielisen rannassa sijaitsee Nurmeksen evankelinen opisto. Opistolta nousee jyrkkä polku vaaran laelle, Mustakalliolle, mistä aukeaa järvi- ja maaseutumaisema 80 metriä alempana olevalle Pieliselle. Polku kiertää vaaralla 700 metriä pitkän lenkin ja palaa opistolle.

## Katso myös
* Kohtavaaran seisake
Liikaunisuus

**Liikaunisuus** eli **hypersomnia** (G47.1) on päiväsaikaan ilmenevää arkea haittaavaa uneliaisuutta. Liikaunisuudesta kärsivä potilas kärsii päiväaikaisesta väsymyksestä siitä huolimatta, että nukkuu yleensä keskimääräistä pidempiä yöunia. Liikaunisuus huonontaa usein ihmisen toimintakykyä.

## Esiintyvyys
Liikaunisuudesta kärsii 5 % aikuisista ja nuorista kolme kertaa suurempi määrä.

## Liikaunisuuden syitä
Narkolepsia on yksi yleisimmistä syistä liikaunisuudelle. Lähes puolella liikaunisuudesta kärsivillä on jokin sen aiheuttava mielenterveydellinen ongelma, kuten mielialahäiriö. Myös tulehdussairauksiin, hengityselinten sairauksiin, diabetekseen, kilpirauhasen vajaatoimintaan, anemiaan, MS-tautiin ja muihin neurologisiin sairauksiin sekä aivovammoihin liittyy usein liikaunisuutta. Myös harvinainen Kleine–Levinin oireyhtymä aiheuttaa ajoittaista liikaunisuutta.

Vajaat 10 prosenttia liikaunisuudesta kärsivistä sairastaa primaaria liikaunisuutta, jonka taustalta ei löydy muita sairauksia.

## Lähteet

## Katso myös
* Idiopaattinen hypersomnia
Christian Mortensen

**Thomas Peter Thorvald Kristian Ferdinand Mortensen** (16. elokuuta 1882 Skårup, Tanska – 25. huhtikuuta 1998 San Rafael, Kalifornia, Yhdysvallat) oli maailman kaikkien aikojen toiseksi vanhin tai kolmanneksi vanhin mies. Hän eli 115-vuotiaaksi; Shigechiyo Izumin uskottiin aiemmin kuolleen 120-vuotiaana, mutta hänen ikänsä on nyttemmin kyseenalaistettu. 

Mortensen oli syntyjään tanskalainen, mutta muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1903. Siellä hän toimi mm. maitomiehenä. Mortensen oli naimisissa vain lyhyen aikaa eikä hänellä ollut lapsia. Vuonna 1978 hän siirtyi San Rafaeliin Kaliforniaan, jossa vietti loppuikänsä.

Vaikka on epäselvää, oliko Mortensen todellisuudessa vanhempi kuin Izumi, hän oli kiistatta vanhin elävä mies elämänsä viimeiset vuodet. Kun Mortensen kuoli 115-vuotiaana, Sarah Knauss oli yhä elossa ja häntä pari vuotta vanhempi.

## Lähteet
Betsy Baker

**Betsy Russell Baker** (20. elokuuta 1842 – 24. lokakuuta 1955) oli yhdysvaltalainen henkilö, jonka Guinnessin ennätysten kirja mainitsi vuonna 1955 mahdollisena  maailman vanhimpana ihmisenä. Tiedon hänen iästään vahvistivat tutkijat vuonna 2002.

Baker syntyi Isossa-Britanniassa, mutta siirtyi Yhdysvaltoihin jo 4-vuotiaana. Hän kuoli Nebraskassa 113-vuotiaana. Ainoa häntä varhaisempi 113 vuoden iän ylittänyt oli Delina Filkins, joka kuoli 4. joulukuuta 1928.

Bakerin kuoltua vuonna 1955 häntä seurasi maailman vanhimpana elossa olevana ihmisenä Martha Graham, joka eli vuoteen 1959.
Something for Nobody

__NOTOC__
**Something for Nobody** on The Knobin esikoisalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005.

## Kappaleet
#Up Against
#Fool
#Keeping it Real
#Rubberduck
#Loser Goonie
#Backstabber
#Banned from the Land of NOD
#Poopypants
#Attention
#Someone for No:1
#Born to Lose, Bound to Noose
#Nemesis
#Irony Scene
#Cold Love
#Armageddon
#The Knob

## Kokoonpano
* Jami Pohjoismäki – bassokitara
* Jonne Haapa-aho – rummut
* Tuomo Kankaanpää – kitara, taustalaulu
* Tapani Kangas – laulu, kitara

### Tuotanto
* Kimmo "The Soulhunter" Ahola – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, masteroija
* Risto Dahlman – grafiikka
* Anssi Hanhimäki – layout

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi.net: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Something for Nobody'' discogs.com -sivustolla
*
Scott Turow

**Scott Turow** (s. 12. huhtikuuta 1949 Chicago) on yhdysvaltalainen kirjailija ja asianajaja.

Turow on kirjoittanut muun muassa kahdeksan romaania, joita on käännetty yli 20 kielelle ja myyty yli 25 miljoonaa kappaletta. Hänen kirjojensa pohjalta on toteutettu elokuvia, joista tunnetuin on Harrison Fordin tähdittämä *[[Kunnes toisin todistetaan]]*.

Hänen kirjoistaan on suomennettu *Kunnes toisin todistetaan* (1987), *Todistamisen taakka* (1991), *Uhreja ei ole* (1993), *Isiemme lait* (1998), *Keinoja kaihtamatta* (1999), *Kumottu tuomio* (2002), *Identtiset* (2014) ja *Todistaja* (2017).

Turow on kirjailijanuransa rinnalla harjoittanut asianajajan ammattia ja on näillä ansioilla valittu kotiseutunsa liittovaltiotuomareiden nimityslautakuntaan vuosiksi 1997–1998. Hän on osakkaana toimistossa Sonnenschein, Nath & Rosenthal, jossa on viime aikoina hoitanut pro bono -asioita, eli ilmaiseksi ajettavia juttuja. Hän on muun muassa avustanut kuolemaantuomittua, joka vapautui uuden oikeudenkäynnin jälkeen kun hänet havaittiin syyttömäksi tekoon, josta hänet oli tuomittu.

Lakimiesuransa alussa Turow toimi myös syyttäjänä merkittävissä korruptio-oikeudenkäynneissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* www.scottturow.com
*
Lucy Hannah

**Lucy Hannah** o.s. Tenner (16. heinäkuuta 1875 – 21. maaliskuuta 1993) oli pitkäikäisyydestään tunnettu yhdysvaltalainen.

Hannah oli kaikkien aikojen viidenneksi vanhin ihminen. Hänen edellään ovat ainoastaan Jeanne Calment, nyttemmin kiistelty Shigechiyo Izumi, Sarah Knauss, Kane Tanaka ja Nabi Tajima. Hän oli lisäksi tiettävästi kaikkien aikojen toiseksi vanhin yhdysvaltalainen ja pohjoisamerikkalainen sekä kaikkien aikojen pitkäikäisin afroamerikkalainen ja ensimmäinen yhdysvaltalainen ja pohjoisamerikkalainen ja toinen henkilö maailmassa, joka on saavuttanut vähintään 117 vuoden iän.

Hannah syntyi Alabamassa. Hän eli 117-vuotiaaksi, mutta ei ollut koskaan maailman vanhin elossa oleva ihminen, sillä 122-vuotiaana kuollut Jeanne Calment eli vielä hänen kuollessaan. Kun Hannah kuoli Michiganissa 1993, hänen perheensä väitti naisen iäksi 118 vuotta: myöhempi tutkimus varmisti kuoliniäksi 117 vuotta ja 248 päivää. Kestenbaum Study vahvisti Hannahin iän 9. syyskuuta 2003.

Vuonna 2015 tehdyn tutkimuksen yhteydessä löydetyn aviotodistuksen mukaan Hannah on saattanut syntyä 12. elokuuta 1895, jolloin hän olisi todellisuudessa ollut vain 97-vuotias. Gerontology Research Group veti Hannahin iän tunnustuksen pois joulukuussa 2020.

## Lähteet
Marie-Louise Meilleur

**Marie-Louise Fébronie Meilleur** (o.s.  **Chassé**, 29. elokuuta 1880 – 16. huhtikuuta 1998) oli kanadalainen nainen, joka on kaikkien aikojen vanhimpia tunnettuja henkilöitä. Hänestä tuli maailman vanhin elossa oleva ihminen Jeanne Calmentin kuoltua 122-vuotiaana 4. elokuuta 1997. Meilleur on lisäksi tiettävästi kaikkien aikojen pitkäikäisin kanadalainen ja kolmanneksi pitkäikäisin pohjoisamerikkalainen sekä kolmas henkilö maailmassa, joka on saavuttanut vähintään 117 vuoden iän. Meilleur on tällä hetkellä tiettävästi kuudenneksi vanhimmaksi koskaan elänyt henkilö.

Meilleur syntyi Kamouraskassa, Québecissä, ja meni naimisiin Etienne Leclercin kanssa vuonna 1900. Hän sai ensimmäisestä avioliitostaan neljä lasta. Aviomies ja molemmat vanhemmat kuolivat 1910-luvun alkuvuosina, ja Meilleur muutti Ontarion rajalle. Hän ei palannut Kamouraskan seudulle kuin kerran, vuonna 1939.

Meilleur oli naimisissa Hector Meilleurin kanssa vuodesta 1915 tämän kuolemaan vuonna 1972. Tästä toisesta avioliitosta syntyi vielä kuusi lasta. Meilleur asui vanhoilla päivillään tyttärensä luona ja vielä myöhemmin ontariolaisessa hoitokodissa.

Meilleur kuoli 117-vuotiaana. Hänen jälkeensä maailman vanhin elossa oleva ihminen oli yhdysvaltalainen Sarah Knauss, joka kuoli 119 vuoden iässä 30. joulukuuta 1999.

## Aiheesta muualla
* Validation of Exceptional Longevity: Did Marie Louise Meilleur Become the Oldest Person in the World? (englanniksi)
Banauen riisipenkereet

**Banauen riisipenkereet**  ovat vuoren rinteeseen rakennettu vaakasuorien tasanteiden ketju Filippiinien Ifugaon provinssissa noin 1500 metrin korkeudessa. Alueella on pengerrettynä noin 10 000 neliökilometriä vuoren rinnettä. Riisipenkereet ovat Unescon maailmanperintökohde. 

Penkereet on rakennettu noin kaksituhatta vuotta sitten, ja ne ovat osoitus loistavasta maanrakennustaidosta.  Niihin liittyy monimutkainen kastelukanavajärjestelmä, jolla ohjataan vuoren huipulta tuleva sadevesi riisipelloille, missä veden syvyyttä vaihdellaan riisin kasvuvaiheiden mukaan. 

Riisinviljelyyn penkereillä liittyy paljon käsityötä, ja talonpoikaisperheiden uudet sukupolvet haluavat usein mieluummin muuttaa kaupunkeihin. Lisäksi penkereille sopiva riisin maatiaislajike ei ole kovin satoisa, ja viljelijöitä on siirtynyt hedelmällisemmille tasamaille. Vuoden 1990 maanjäristys vahingoitti osaa penkereistä. Penkereitä uhkaa hylkääminen ja rappio - ne eivät pysy kunnossa museoimalla vaan vain jos ne pidetään jatkuvassa viljelykäytössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jacopone da Todi

**Jacopone da Todi** eli **Jacobus de Benedictis** (1236–1306) oli italialainen munkki, jonka katolinen kirkko myöhemmin julisti autuaaksi. Hän kirjoitti useita *[[lauda|laudeja]]*, ylistyslauluja, ja häntä pidetään italialaisen teatteritaiteen pioneerina.

Todi opiskeli lakia Bolognassa. Hänestä tuli menestyksekäs lakimies, mutta hänen ollessaan 40-vuotias hänen vaimonsa sai surmansa kotona sattuneessa tapaturmassa. Todi järkyttyi tapahtuneesta niin, että päätti jättää uransa lakialalla ja liittyi fransiskaaneihin. 

Todi kuoli Collazzonessa vuonna 1306. Katolinen hymni *[[Stabat Mater]]* uskotaan hänen tekemäkseen. 

Jacopone da Todi oli varakas ja arvossapidetty asianajaja kotikaupungissaan, kunnes hänen vaimonsa kuolema noin 1268 aiheutti hänessä kääntymyksen, jonka jälkeen hän antautui ylenmääräisiin katumuksentekoihin ja liittyi myöhemmin fransiskaaneihin. Paavi Bonifacius VIII suljetutti hänet 1298 Palestrinassa vankilaan, jossa hän pysyi vuoteen 1303. Jacopone da Todi oli kuuluisin lauda-runojen sepittäjä. Lisäksi häntä pidetään pääsiäishymnin "Stabat mater" sepittäjänä. Hänen runojensa julkaisuista on joskus pidetty parhaana vuoden 1558 laitosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henry Brant

**Henry Dreyfuss Brant** (15. syyskuuta 1913 Montréal – 26. huhtikuuta 2008 Santa Barbara) oli Kaliforniassa vaikuttanut kanadalaissyntyinen nykytaidemusiikin säveltäjä. Hänen tuotantonsa edustaa lähinnä aleatorista musiikkia ja tilamusiikkia.

Brant syntyi Kanadassa yhdysvaltalaisten vanhempien perheeseen. Hän aloitti säveltämisen kahdeksanvuotiaana ja opiskeli aluksi McGill-konservatoriossa ja sen jälkeen vuosina 1929–1934 New Yorkissa. Hän opetti myöhemmin itse Columbian yliopistossa, Juilliard Schoolissa ja Bennington Collegessa. Vuodesta 1981 lähtien Brant asui Santa Barbarassa.

Brantin tunnettuja töitä ovat muun muassa *Verticals Ascending* ja *Horizontals Extending*. Hän voitti teoksellaan *Ice Field* vuonna 2002 Pulitzer-palkinnon.
Talvivaaran rata

**Talvivaaran rata** on rautatieyhteys Iisalmen ja Kontiomäen väliseltä radalta Sotkamon kunnan alueelle avatulle Talvivaaran nikkelikaivokselle. 

## Rakentaminen
Kyseessä oli täysin uuden radan rakentaminen. Talvivaara Projekti Oy:n tytäryhtiö Talvivaara Infrastructure Oy ja Oy VR-Rata Ab (nykyään VR Track) solmivat aiesopimuksen kaivosradan rakentamisesta marraskuussa 2007 ja urakkasopimuksen tammikuussa 2008. Radan toteuttivat käytännössä aliurakoitsijat ja radan rakentaminen jaettiin neljään maanrakennusurakkaan eli MRU:an. MRU 1:llä aliurakoitsijana toimi NCC Roads, MRU 2:lla Destia Oy:n rakentamisen Pohjois-Suomen yksikkö, ja MRU 3:n ja 4:n rakensi Maanrakennus Kamara Oy. Rakentamisen kustannusarvio oli kaivosratapihoineen noin 50 miljoonaa euroa, joten kyseessä oli VR-Radan historian suurin yksittäinen urakka. 

Rata rakennettiin samaan maastokäytävään kuin vuonna 2007 valmistunut voimalinja, mutta uutta maa-aluetta radalle tarvittiin yli 100 hehtaaria. Kalliota ratalinjalla louhittiin noin 600 000 kuutiota, mihin tarvittiin 440 tonnia räjähdysainetta. Maamassan vaihtojen kokonaismäärä oli noin 2,2 miljoonaa kuutiota. Muualta ratatyömaalle tuotiin noin 300 000 kuutiota kiviaineksia, raidesepeliä rataan käytettiin noin 120 000 tonnia. Radan rakentaminen vaati kaiken kaikkiaan noin 150 henkilötyövuotta. Urakkaosuudet työllistivät enimmillään noin 200 henkilöä, 200 maanrakennuskoneyksikköä ja viisi murskeasemaa.

Helmikuussa 2008 aloitettujen rakennustöiden päätyttyä rata avattiin liikenteelle syyskuussa 2009. Vaihteet oli asennettu päärataan 3. elokuuta (pohjoinen) ja 10. elokuuta (eteläinen) 2008.

## Tietoja radasta
Talvivaaran kaivosrata erkanee Iisalmen ja Kontiomäen väliseltä rataosuudelta Murtomäen rautatieasemalla, jossa on kolmioraide. Kaivoksen kuljetustarpeita palvelevan rataosuuden runkoraiteen pituus on 24 kilometriä. Rata on yksiraiteinen, sähköistetty, kauko-ohjattu ja  varustettu kulunvalvonnalla. Radalla on kolme siltaa, Talvivaaran lähellä Viitapuron, radan keskivaiheilla Kettupuron ja Murtomäen lähellä Katajapuron ratasilta. Tasoristeykset ovat Talvivaarasta päin Haukimäki, Luotomäki, Karsikkosuo, Juutislampi, Sänkiaho, Haukijoki, Lintusuo, Hirsikynnös ja Murtomäki. Viimeksi mainitussa on paripuomi- ja kolmessa muussa puolipuomilaitos. Radan korkeusero on 80 metriä 16 kilometrin matkalla. Suurin sallittu akselipaino radalla on 25 tonnia, junan nopeus 80 km/h ja junapituus 725 metriä. Betonisia pölkkyjä radalla on 1 640 kappaletta kilometrillä, pölkkyväli on 61 senttiä. 50-metriset kiskot on hitsattu ns. leimuhitsausmenetelmällä jatkuviksi ratatyömaalla. Radalla on yhteensä 400 teräsristikkorakenteista 8,7 metriä korkeaa sähköratapylvästä, ajojohdin on noin 6,15 metrin korkeudella kiskon selästä. Radalle on rakennettu vaunuvaaka 1,5 kilometrin päähän Talvivaarasta Murtomäen suuntaan.

## Katso myös
*Talvivaaran ratapiha

## Lähteet
* Kainuun Sanomat 3. maaliskuuta 2007
* Talvivaara Infrastructure ja VR-Rata aiesopimukseen kaivosradasta 
* Talvivaaran kaivosradan rakentaminen alkoi  HS.fi

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Talvivaaran rata siirtyi valtiolle Yle.fi
Franz Xaver Wolfgang Mozart

**Franz Xaver Wolfgang Mozart** (26. heinäkuuta 1791 – 29. heinäkuuta 1844) oli itävaltalainen säveltäjä ja Wolfgang Amadeus Mozartin poika. Hänen ainoa aikuisikään ehtinyt sisaruksensa oli Karl Thomas. 

Franz Xaver Wolfgang syntyi Wienissä muutama kuukausi ennen kuuluisan isänsä kuolemaa. Nimensä hän sai isänsä läheiseltä ystävältä Franz Xaver Süssmayrilta. 

F. X. W. Mozart sai musiikinopetusta Antonio Salierilta ja Johann Nepomuk Hummelilta. Isänsä esimerkkiä seuraten hän aloitti säveltämisen nuorella iällä. Hän oppi soittamaan sekä pianoa että viulua. 

Mozartin ensimmäinen pianokonsertti oli 1805, ja hän sai myöhemmällä urallaan mainetta sekä esittäjänä, säveltäjänä että opettajana. Hän johti myös kuoroa, ja vuonna 1826 hän johti isänsä Requiemin. Hän työskenteli mm. Burštinissa ja Lvivissä ennen paluutaan Itävaltaan. Mozart ei mennyt koskaan naimisiin eikä saanut lapsia. Hän kuoli Karlsbadissa 53-vuotiaana. 

Mozartin tuotanto on tyyliltään varhaisromanttista. Siihen kuuluu mm. kamarimusiikkia ja pianokonserttoja.
Pyssyvaara

**Pyssyvaara** on vaara ja näköalapaikka Nurmeksen Lipinlahdella, Pohjois-Karjalassa. Se sijaitsee noin 10&nbsp;km itään Nurmeksesta ja 2&nbsp;km Pielisestä. Vaara on laaja, monilakinen ja sen korkein kohta on 230&nbsp;m korkea. Vaaralle on rakennettu retkeilypolkuja, laavu ja näkötorni. Rinteillä on useita kallioalueita ja Hiidenportin rotkomuodostuma.

## Lähteet
*Maanmittaushallitus. Maastokartta 1:20 000. 4323 01 Lipinlahti. 1999
Fruängen

**Fruängen** on kaupunginosa Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se kuuluu Hägerstenin kaupunginosa-alueeseen. Asukasluku on noin 6&nbsp;700 henkeä.

Fruängenin kadut on nimetty kuuluisien ruotsalaisten naisten mukaan, nimikkokadun ovat saaneet mm. Fredrika Bremer, Karin Boye ja Jenny Lind. 

Kaupunginosassa sijaitsee Fruängenin metroasema.

## Historiaa

1900-luvun puoliväliin asti aluetta käyttivät Långpannanin, Eriksbergin ja Fruängenin torpat, jotka kuuluivat Västbergan ja Långbron kartanoille. Kaupunginosa sai nimensä Fruängenin torpalta. Kaikki kolme torppaa purettiin metrotyömaan yhteydessä 1960-luvun alussa. 

Tukholman kaupunki osti maata alueelta 1937, mutta laajeneminen alkoi vasta 1950-luvulla. Göran Sidenbladhin tekemä asemakaava vahvistettiin vuonna 1954 ja suuri osa asutuksesta oli valmiina 1959.

## Lähteet
Jormuan rautatieasema

**Jormuan rautatieasema** () oli rautatieliikennepaikka Jormuan kylässä Kajaanissa rataosalla . Liikennepaikka sijaitsi Kajaanin ja Kontiomäen asemien välisellä rataosalla. Liikennepaikka sijaitsi noin 15,6 kilometrin päässä Kajaanin asemalta ja noin 9,6 kilometrin päässä Kontiomäen asemalta.

Liikennepaikka avattiin 1. tammikuuta 1923. Asemarakennus valmistui vuonna 1923 Jarl Ungernin suunnittelemana. Asemalla oli sivuraide sekä satamaraide Oulujärven rantaan. Miehitys päättyi 1970 ja lättähattujunat pysähtyivät asemalla vuoteen 1985 saakka. Tavaraliikenne liikennepaikalla lakkautettiin 25. huhtikuuta 1974 ja henkilöliikenne  lakkautettiin 2. kesäkuuta 1985. Liikennepaikka lakkautettiin kokonaan 1. heinäkuuta 1986 ja sivuraide purettiin. Asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa ja se siirrettiin vuonna 1995. Nykyään rakennus sijaitsee noin kahden kilometrin päässä entiseltä paikalta osoitteessa Vasikkavaarantie 40.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vaunut.org: kuva Jormuan asemarakennuksesta
Scumback

__NOTOC__
**Scumback** on Hausmyllyn studioalbumi vuodelta 2003. Albumi oli niin sanottu comeback-albumi, koska edellisen kerran yhtye levytti vuonna 1997. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Lähteet
Kymlingen metroasema

**Kymlinge** on niin sanottu haamuasema Tukholman metron Sinisellä linjalla Hallonbergenin ja Kistan välillä, Sundbybergin kunnassa. Käytössä se ei ole ollut koskaan, vaikka se on valmistunut – joskin se jätettiin viimeistelemättä.

Kistan eteläpuolisille alueille suunniteltiin 1970-luvulla lähiötä kerrostaloille ja Tukholman keskustasta pois siirtyville julkishallinnon virastoille ja laitoksille. Myöhemmin valtiolliset keskusvirastot päätettiin hajasijoittaa kokonaan pois Tukholmasta Ruotsin muihin osiin. Vaikka hanke kaupunginosasta raukesi, aseman rakennustyöt oli ehditty jo aloittaa. Varmuuden vuoksi asema rakennettiin mahdollista tulevaa tarvetta varten. Lippuhallia, liukuportaita tai hissejä ei kuitenkaan rakennettu.

Alueen tulevaisuutta ja aseman mahdollista kunnostamista on pohdittu 2000-luvun alussa.

Autio asema on kiinnostanut monia, se on esimerkiksi suosittu kohde urbaanille löytöretkeilylle. Asemalaiturin alapuolinen tila on ollut monen ravetapahtuman paikkana. Kymlingen haamuasemasta kerrotaan urbaaneja legendoja, jotka ovat levinneet etenkin televisiosarjojen välityksellä. Eräs näistä on väitetty Silverpilen-aavejuna. Kymlingen asemalla on aaveaseman maine, sillä ihmiset sanovat, että vain kuolleet poistuvat junasta Kymlingessä.

## Lähteet
Thomas Horsfield

**Thomas Horsfield** (1773 Philadelphia Pennsylvania – 14. heinäkuuta 1859 Lontoo) oli yhdysvaltalainen lääkäri ja luonnontieteilijä.

Horsfield opiskeli lääketiedettä Philadelphiassa. Valmistuttuaan hän matkusti 1799 laivalääkärinä Kiinaan ja Jaavalle, jonne hän asettui vuonna 1801 ja työskenteli siellä lääkärinä useita vuosia. Itä-Intian komppania otti saaren haltuunsa hollantilaisilta vuonna 1811 ja Horsfield ryhtyi keräämään kasvi- ja eläinnäytteitä ystävänsä Sir Thomas Stamford Rafflesin kanssa. Vuonna 1819 hänen terveytensä alkoi horjua, ja hän muutti Lontooseen, jossa hän ryhtyi Leadenhall Streetillä sijainneen Itä-Intian komppanian museon hoitajaksi ja kuraattoriksi.

Vuonna 1826 Horsfield valittiin vastaperustetun *Zoologial Society of London*in avustavaksi sihteeriksi.

Horfield kuvaili tieteelle 91 uutta lintulajia, muun muassa suippopyrstösirrin. Hänen kunniakseen on nimetty ainakin 14 eliölajia, linnuista muun muassa intianjokirastas (*Myiophoneus* *horsfieldii*), intiansirppitimali (*Pomatorhinus horsfieldii*) ja eräs kirjorastaslaji (*Zoothera horsfieldi*).

## Teoksia
** An experimental dissertation on the Rhus vernix, Rhus radicans and Rhus glabrum, commonly known in Pennsylvania by the names of poison-ash, poison-vine and common sumach. Cist, Philadelphia 1798.
* Impressions of dried plants from Java. 1812.
* Systematic arrangement and description of birds from the island of Java. 1820.
* The History and antiquities of Lewes and its vicinity. Baxter, Lewes 1824.
* Zoological Researches in Java and the Neighbouring Island. Kingsbury, Parbury & Allen, London 1824.
* A descriptive catalogue of the lepidopterous insects contained in the Museum of the Honourable East India Company. Parbury & Allen, London 1828/29.
* The history, antiquities and topography of the county of Sussex. Baxter, Lewes 1835.
* Plantae javanicae rariores, descriptae iconibusque illustratae, quas in insula Java, annis 1802–1818. Allen, London 1838–52.
* Essay on the cultivation and manufacture of tea in Java. Cox & sons, London 1841.
* A catalogue of the lepidopterous insects in the Museum of the Hon. East-India Company. Allen, London 1857–59.*
Gifhorn

**Gifhorn** on kaupunki Saksassa, Ala-Saksin osavaltion itäosassa Lüneburgin nummialueen eteläreunalla. Vuonna 2005 väkiluku oli noin 43&nbsp;000 (muutos vuodesta 1990: +10,44%) ja pinta-ala lähes 105&nbsp;km². Lähikaupunkeja ovat Hannover, Braunschweig, Wolfsburg sekä pittoreski Celle. Gifhorn sijaitsee keskiaikaisten kauppareittien Vanha suolatie (Alte Salzstraße) ja Kornstraße risteyksessä.

Varhaisin maininta Gifhornista on vuodelta 1196. Useista kaupunkia tuhonneista suurpaloista huolimatta Gifhornissa on säilynyt merkittäviä historiallisia rakennuksia, kuten *Sankt-Nikolai-Kirche* ("Pyhän Nikolain kirkko", rakennettu 1734–1744) ja *Schloss Gifhorn*, renessanssilinna 1500-luvulta. Kaupunki on tullut kuuluisaksi erityisesti tuulimyllyistään, siellä on aiheeseen liittyvä museo, *Mühlenmuseum*. Kaupungin teollistuminen sai alkunsa turpeennostosta ympäröivältä suomaalta. Wolfsburgissa sijaitsevan Volkswagenin autotehtaan läheisyys näkyy Gifhornin elinkeinorakenteessa; kaupungissa on monia autoalan palveluntuottajia.

Saksan kahtiajaon aikana Gifhorn sijaitsi aivan rajan tuntumassa Saksan liittotasavallan puolella. Kaupunki sai osansa DDR:stä paenneista ihmisistä. 1960-luvun siirtolaisuus Etelä-Euroopasta Saksaan taasen näkyy edelleen Gifhornin huomattavana kreikkalaisvähemmistönä. Kaupungissa on myös turkkilaisia.

Gifhorn on Hannover - Wolfsburg- ja Uelzen - Braunschweig -rautateiden risteyksessä. Siellä on kaksi rautatieasemaa: *Bahnhof Gifhorn* sekä *Bahnhof Gifhorn-Stadt*. Lähin moottoritieristeys on A2/A391. Allerjoki virtaa kaupungin halki.

Gifhorn on samannimisen seutukunnan (Landkreis Gifhorn) keskus. Seutukunnan asukasluku oli vuonna 2005 noin 175&nbsp;000 ja pinta-ala 1&nbsp;563&nbsp;km².

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Stadt Gifhorn 
*Landkreis Gifhorn
Dardanus (Rameau)

**Dardanus** on Jean-Philippe Rameaun kirjoittama traaginen ooppera, jonka hän sävelsi Académie royale de musiquelle 19. marraskuuta 1739. Libreton musiikin laati Charles-Antoine Le Clerc de la Bruère. Teos koostuu viidestä näytöksestä.

Kuten usein on laita Rameaun sävellystuotannossa, niin tästäkin hänellä on myös toinen versio, joka on päivätty vuodella 1744. Tätä toista versiota pidetään kuitenkin ensimmäistä versiota merkityksettömämpänä, ja vain Dardanuksen bassoaaria "Lieux funestes" on saanut pysyvän sijan oopperalaulajien repertuaarissa.

Oopperan tekstiä on usein syytetty naiiviksi. Yleisö ei aikanaan ollut kovinkaan innostunut Rameaun sävellyksistä ja hänen aikalaisensa Jean-Baptiste Rousseau luonnehti teosta barokkimusiikiksi, joka heidän aikanaan oli hävytön toteamus.

Vuonna 1784 Antonio Sacchini otti libretton uudelleen käyttöön, mutta Nicolas-François Guillardin muokkaamana, ja sävelsi oman Dardanus-oopperansa. 

Rameaun Dardanus on esitetty kolmesti 1900-luvulla: Dijonissa vuonna 1907, Pariisin oopperassa vuonna 1979 ja vihdoin vuonna 1998 konserttiversiona, kun Marc Minkowski johti teoksen äänityksen.

## Roolit
*Dardanus (tenori)
*Iphise (sopraano)
*Dream (basso) 
*Antenor (baritoni) 
*Ismenor (baritoni)
*Cupid (sopraano) 
*Dream (kontratenori)
*Phrygian (basso) 
*Dream (altto)
*Venus (sopraano)

## Äänitykset
*Rameau: Dardanus, Deutsche Grammophon. Kapellimestari Mark Minkowski ja orkesterina Les Musiciens du Louvre. Keskeisissä rooleissa: Laurent Naouri, Jean-Philippe Courtis, Véronique Gens, Françoise Masset,  Russell Smythe, Magdalena Kožená, Mireille Delunsch, Jean-Louis Bindi sekä John Mark Ainsley. Äänitysvuosi 2002.
*Rameau: Dardanus, Erato (Warner). Kapellimestari Raymond Leppard ja orkesterina *Choeur et Orchestre du Théâtre National de l'Opéra de Paris*. Keskeisissä rooleissa Georges Gautier (Dardanus), Frederica von Stade (Iphise), Christiane Eda-Pierre (Vénus), Michaël Devlin (Anténor), Roger Soyer (Teucer), José van Dam (Isménor).  Äänitetty 1980.
*Rameau: Dardanus (osia), CBS.  Kapellimestari Jean-Claude Malgoire ja orkesterina La Grande Ecurie et la Chambre du Roy. Keskeisissä rooleissa Jean-Claude Orliac (Dardanus), Brigitte Bellamy (Iphise), Gregory Reinhart (Anténor). Äänitetty vuonna 1980.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dardanus -oopperan libretto
* Jean-Philippe Rameaun diskografia  
*Lehdistön kirjoituksia oopperan esityksestä Lontoossa 2006
Oogamia

**Oogamia** ( ’avio’) on anisogamiasta kehittynyt suvullinen lisääntymisen muoto, jossa naaraspuoliset sukusolut ovat suuria ja liikkumattomia, ja urospuoliset sukusolut ovat pieniä ja nopealiikkeisiä. Naaraspuolinen sukusolu eli munasolu valikoi urospuolisten sukusolujen eli siittiöiden joukosta itsensä hedelmöittävän.  

Oogamia on yleisin lisääntymistapa suvullisesti lisääntyville lajeille.  

Oogamiassa on tyypillistä että siittiöt ovat siimallisia joka tekee niistä liikkumataitoiset, ja munasolut ovat siimattomia ja liikkumataidottomia. Uros kehittää paljon siittiöitä, mutta ne ovat huonolaatuisia. Naaras kehittää yhden munasolun, mutta se on hyvälaatuinen.  

## Katso myös
*Isogamia
*Anisogamia
Norrtelje Tidning

**Norrtelje Tidning** on viisi kertaa viikossa ilmestyvä ruotsalainen sanomalehti. Se ilmestyy Norrtäljen kunnassa, ja se on ''Vestmanlands Läns Tidningin'' omistuksessa. Sanomalehti perustettiin vuonna 1880. Sen päivittäinen levikki on noin 14 600. Sanomalehdellä on paikallistoimitukset Hallstavikin ja Rimbon taajamissa.

## Aiheesta muualla
* Norrtelje Tidningin Internet-sivut
Tuomarinvalintalautakunta

**Tuomarinvalintalautakunta** on Tuomioistuinviraston yhteydessä toimiva riippumaton elin, jonka tehtävänä on antaa esitys avoimena olevan tuomarinviran hakijoista. 

Tuomarinvalintalautakunta valmistelee muiden kuin ylimpien tuomioistuinten tuomareiden viran täyttämistä ja tekee valtioneuvostolle esityksen tuomarinvirkaan nimittämisestä. Korkeimman oikeuden ja korkeimman hallinto-oikeuden jäsenet nimitetään asianomaisen tuomioistuimen esityksestä. Valtakunnanoikeuden jäsenten valinnasta on säädetty erikseen, eikä tuomarinvalintalautakunta osallistu siihen.

Tasavallan presidentti nimittää tuomarit valtioneuvoston ratkaisuehdotuksesta, eli valtioneuvosto tai tasavallan presidentti ei ole sidottu tuomarinvalintalautakuntaan kantaan hakijoiden paremmuudesta. Esityksestä poiketaan kuitenkin hyvin harvoin.

Ensimmäinen tuomarinvalintalautakunta asetettiin vuonna 2000, kun tuomareiden valintamenettely uudistettiin. Valtioneuvosto asettaa tuomarinvalintalautakunnan viideksi vuodeksi kerrallaan. Lautakunnan 12 jäsentä edustavat tuomioistuinlaitosta, syyttäjälaitosta, asianajajakuntaa sekä oikeustieteellistä tutkimusta ja opetusta. Korkein oikeus valitsee puheenjohtajan ja korkein hallinto-oikeus varapuheenjohtajan.

Kaudella 15. toukokuuta 2020 – 14. toukokuuta 2025 lautakunnan puheenjohtajana toimi korkeimman oikeuden oikeusneuvos Timo Ojala (varajäsenenä korkeimman oikeuden oikeusneuvos Tuija Turpeinen) ja varapuheenjohtajana korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvos Riitta Mutikainen (varajäsenenä korkeimman hallinto-oikeuden oikeusneuvos Outi Suviranta). Jäsenet ja suluissa mainitut varajäsenet ovat:
* Helsingin hovioikeuden presidentti Asko Välimaa (Rovaniemen hovioikeuden presidentti Jyrki Kiviniemi) 
* Pohjois-Suomen hallinto-oikeuden ylituomari Juhana Niemi (Turun hallinto-oikeuden ylituomari Seija Kaijanen) 
* Etelä-Savon käräjäoikeuden laamanni Marja Virtanen (Oulun käräjäoikeuden laamanni Kari Turtiainen) 
* Itä-Suomen hovioikeuden hovioikeudenneuvos Eero Antikainen (Turun hovioikeuden hovioikeudenlaamanni Asko Nurmi) 
* Helsingin käräjäoikeuden käräjätuomari Petra Spring (Varsinais-Suomen käräjäoikeuden käräjätuomari Elise Salpaoja) 
* Turun hallinto-oikeuden hallinto-oikeustuomari Katja Sorsimo (Vaasan hallinto-oikeuden hallinto-oikeustuomari Hanna Nieminen-Finne) 
* Markkinaoikeuden markkinaoikeustuomari Sami Myöhänen (Vakuutusoikeuden laamanni Aija Peltola) 
* asianajaja Risto Sipilä (asianajaja Antti Vainio) 
* valtionsyyttäjä Mika Appelsin (johtava aluesyyttäjä Leena Hurmala-Kanerva) 
* Helsingin yliopiston professori Päivi Korpisaari (Lapin yliopiston professori Minna Kimpimäki) 

## Lähteet
Kim Woo-jae

**Kim Woo-jae** (s. 25. marraskuuta 1979) on eteläkorealainen uransa päättänyt jääkiekkoilija ja pelipaikaltaan puolustaja. Woo-Jae on 178 cm pitkä ja 85 kiloa painava. 

Kim on pelannut pääsarjatasolla Anyang Hallan joukkueessa sekä Korean pääsarjassa että monikansallisessa Aasian liigassa vuosina 2002–2006.

Kim on pelannut maansa A-maajoukkueessa MM-kisojen alemmissa divisioonapeleissä. Hän on edustanut maataan arvokisoissa vuonna 1999, 2000, 2002, 2003, 2005, 2007, 2008, 2009, 2010 ja 2011.

Hän edusti kaudella 2006–2007 Mestiksessä Jokipoikia.

## Lähteet
* Woo-Jaen pelaajatiedot Eurohockey.netin tilastoissa
Acadian kansallispuisto

**Acadian kansallispuisto** () on Yhdysvaltojen Mainessa sijaitseva kansallispuisto. Sen perusti presidentti Woodrow Wilson 8. kesäkuuta 1916, mutta varsinainen kansallispuisto siitä tuli vasta 26. helmikuuta 1919. Sen nimi oli alkujaan Lafayette National Park, La Fayetten kansallispuisto, samannimisen ranskalaisen poliitikon mukaan. Nykyinen nimi otettiin käyttöön vuonna 1929. Acadian kansallispuistoon kuuluu yhteensä 192&nbsp;km² laajuinen alue, ja sitä hallinnoi Yhdysvaltain National Park Service.

## Kuvia

Kuva:Acadianpmap.jpg|Acadian kansallispuisto kartalla.
Kuva:Acadia map.jpg|Acadian kansallispuisto satelliittikuvassa.
Kuva:Jordan Pond, Acadia National Park.JPG|Jordan Pond.
Kuva:Acadia NP fog 2005-1-18.JPG|Acadia sumuisena päivänä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Puiston verkkosivut
Pyhän Ragnhildin kirkko

**Pyhän Ragnhildin kirkko** () on kirkkorakennus Södertäljen kaupungissa, Södermanlandin maakunnassa, Ruotsissa. Se on Södertäljen suurin kirkko. Kirkon vanhimmat osat voidaan sijoittaa vuoden 1200 tienoille, mutta kirkko on käynyt historiansa aikana läpi monia suuria muutoksia. Se ei ole myöskään säästynyt tulipaloilta. Viimeisin suuri restaurointityö kirkossa toteutettiin vuosina 1960–1961 arkkitehti B. Romaren johdolla. Vuosina 1986–1987 korjattiin kirkkorakennuksen ulkopintoja.

## Lähteet
Södertäljen kanava

**Södertäljen kanava** () on Ruotsissa Tukholman lounaispuolella Södermanlandin maakunnassa sijaitseva kanava, joka yhdistää Mälaren-järven Itämereen. Pohjois-etelä-suuntainen kanava on 5,2 kilometrin pituinen. Se sijaitsee Södertäljen kunnassa ja kulkee kunnan keskustaajaman (Södertäljen kaupungin) läpi, jossa on myös kanavan ainoa sulku. Vedenpinnan korkeusero Itämeren ja Mälarin välillä on vain 0,6 metriä, mutta kooltaan sulku on Pohjoismaiden suurin kanavasulku, 135 x 18 m.

Rautatie ylittää Södertäljen kanavan kiinteää Igelstabronin siltaa sekä avattavaa nostosiltaa pitkin.

## Historia
Reittiä on käytetty Mälarille kulkemiseen jo viikinkiajoista saakka, jolloin Itämeren ja järven pinta olivat vielä samassa tasossa. Tämän jälkeen maankohoaminen on eristänyt järven, ja kulkeminen vaati alusten vetämistä kannaksen yli. Kanavatyöt aloitettiin 1400-luvulla, mutta ensimmäinen sulku ja varsinainen toimiva yhteys Mälariin valmistui 1819. Kanava uudistettiin ja sen reittiä muutettiin osittain 1916–1924, jolloin myös nykyinen entistä suurempi sulku valmistui.

## Aiheesta muualla
*Södertälje kanal Lars Johnsons sidor om bogserbåtar och isbrytare (Tietoa ja paljon kuvia kanavasta)
Valejalka

**Valejalka** eli pseudopodi on uloke, joka työntyy solusta ja mahdollistaa solun liikkumisen. Valejalkoja on monilla yksisoluisilla kuten ameboilla sekä monisoluisten valkosoluilla (makrofagit ja neutrofiilit). Myös luusolut,  eräät yksilönkehityksenaikaiset solut, fibroblastit ja syöpäsolut voivat vaeltaa. 

## Liike
Valejalkojen toiminta perustuu solun tukirankaan kuuluvien aktiinifilamenttien käyttöön. Solukalvon alla sijaitsevat aktiinisäikeet rakentuvat siihen suuntaan, johon solun on tarkoitus ryömiä. Solukalvo venyy aktiinisäikeiden kasvaessa, ja syntyy uloke. Tämän ulokkeen solulima jäykistyy aktiiniin kiinnittyvien molekyylien (filamiini ja gelsoliini) vuoksi. Valejalan solukalvo kiinnittyy vaelluspintaan ja solun takapää supistuu myosiinin ja aktiinin vaikutuksesta, jolloin solu liukuu valejalan suuntaan.

## Luokittelu
Valejalat voivat näyttää hyvin erilaisilta, vaikka kaikki valejalkatyypit koostuvatkin aktiinista ja osittain myös tubuliinista. Aktiinisäikeet ovat organisoituneet eri tavalla eri valejalkatyypeissä.

**Lobopodit** ovat lyhyitä ja pulleita valejalkoja, joita esiintyy esimerkiksi ameboilla.

**Filopodit** ovat kapeampia valejalkoja, joilla on terävämmät päät. Filopodien sisältö on lähinnä ektoplasmaa.  

**Retikulopodit** ovat monimutkaisia useampien valejalkojen muodostamia epäsäännöllisiä verkkoja.

**Aksopodit** ovat neulamaisia valejalkoja, jotka koostuvat soluliman ympäröimästä tubuliinista.

## Lähteet
*Alberts, Johnson, Lewis, Raff, Roberts ja Walter. The Molecular Biology of the Cell (2002) 4. painos. Garland Science.
*Tirri R. ym: Biologian sanakirja. 2001.

## Aiheesta muualla
Ekebyholmin linna

**Ekebyholmin linna** on historiallinen rakennus Rimbon taajamassa, Norrtäljen kunnassa, Ruotsissa. Linnan rakennutti 1600-luvulla Bengt Oxenstierna. Päärakennus on rakennettu luultavasti vuosien 1624 ja 1637–1638 välillä. Nykyisen ulkonäkönsä rakennus kuitenkin sai poliitikko Arvid Hornin aikana 1700-luvulla. 1600-luvun lopussa linnan ja sen maat siirtyivät valtiolle, jolta ne osti myöhemmin poliitikko Arvid Bernhard Horn. Vuonna 1932 rakennuksen osti adventtikirkko, ja se perusti rakennukseen sisäoppilaitos Ekebyholmsskolanin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ekebyholmsskolan 
* Rimbo.nu: Ekebyholms slott