open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Badi’ al-Jazari

**Al-Shaykh Ra'is al-A'mal Badi' al-Zaman Abu al-'Izz ibn Isma'il ibn al-Razzaz al-Jazari** alias **Badi' al-Jazari** (1136–1206) oli nykyisen Turkin alueella vaikuttanut matemaatikko, keksijä ja mekaniikan tuntija. Juuri ennen kuolemaansa al-Jazari julkaisi kirjan *Kitab fi macrifat al-hiyal al-handasiyya* (). Kirjan kuudessa kappaleessa hän kuvailee yli sata mekaanista keksintöä, kuten kelloa, juoma-automaattia, pumppua ja leikkikalua sekä rakennusohjeet niille. Mekaanisten laitteiden joukossa oli myös kuvaus primitiivisestä kampiakselista.

## Katso myös

* Tiede keskiajan islamilaisessa maailmassa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Urho Kittilä

**Urho Nikolai Kittilä** (9. kesäkuuta 1897 Koski Tl – 25. heinäkuuta 1977) oli suomalainen opetusneuvos, Maalaisliiton lehtien toimittaja, pakinoitsija ja Maalaisliiton sanomakeskuksen johtaja. Kittilä käytti pakinoissaan nimimerkkejä *Tompan Tuomo*, *Urmakka* ja *Hannan Heikki*.

Kittilän vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Henrik Kittilä ja tämän toinen puoliso Eva Katariina Wilde. Hän kävi 1916 maamieskoulun.

Kittilä oli toimittajana *[[Turunmaa (sanomalehti)|Turunmaa]]*-lehdessä 1924–1930 ja *[[Suomenmaa (1929–1933)|Suomenmaa]]*-lehdessä 1931–1933. Hän oli lyhyen aikaa myös *Suomenmaan* päätoimittajana 1933. Tämän jälkeen Kittilä toimi sanomalehti *[[Ilkka (sanomalehti)|Ilkan]]* Helsingin-edustajana ja pakinoitsijana 1933–1937. Vuodesta 1938 alkaen hän oli Maalaisliiton sanomakeskuksen johtajana aina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1962. Kittilä sai opetusneuvoksen arvon 1961.

Kittilä oli Maalaisliiton sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtajana 1933–1937, sihteerinä 1938–1947 ja varapuheenjohtajana vuodesta 1948. Hän oli valtion elokuvatarkastamon varapuheenjohtaja vuodesta 1946 ja Seuranäyttämötoiminnan keskusliiton puheenjohtaja 1948. 

Urho Kittilä oli naimisissa vuodesta 1922 Helmi Nopolan kanssa. Heidän vanhin tyttärensä oli kansanedustaja ja ministeri Marjatta Väänänen.

## Lähteet
* 
* ''Kuka kukin on 1954'', s. 366. Projekt Runeberg.
* Keskustaliikkeen pitkäaikaisia työntekijöitä.
*
Christian Daniel Rauch

**Christian Daniel Rauch** (2. tammikuuta 1777 Arolsen, Waldeck – 3. joulukuuta 1857 Dresden, Saksi) oli preussilainen kuvanveistäjä ja yksi johtavista saksalaisista kuvanveistäjistä 1800-luvulla. Hänen työnsä edustavat klassistista tyyliä.

Rauch oli Waldeckin ruhtinaan kamaripalvelijan poika. Hän pääsi vuonna 1790 kuvanveistäjä Friedrich Valentinin oppilaaksi ja oli myöhemmin myös Johann Christian Ruhlin oppilaana Kasselissa. Isänsä ja veljensä kuoltua Rauch joutui nuorena elättämään perheensä, ja ryhtyi siksi veljensä seuraajana Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:n kamaripalvelijaksi vuonna 1797. Tämä merkitsi Rauchille aluksi luopumista taideopinnoista. Hän onnistui kuitenkin kiinnittämään hovikuvanveistäjä Johann Gottfried Schadowin huomion, ja opiskeltuaan vuoden ajan taidehistoriaa ja arkeologiaa Berliinin taideakatemiassa hän pääsi vuonna 1803 Schadowin henkilökohtaiseksi oppilaaksi. Saatuaan kuninkaalta pitkän matka-apurahan hän jatkoi opintojaan vuosina 1804–1810 Roomassa, jossa hän kuului Preussin lähettiläänä toimineen Wilhelm von Humboldtin johtamaan saksalaisyhteisöön. Humboldt toimi sittemmin Rauchin suojelijana.

Rauch debytoi veistoksellaan *Endymion* vuonna 1802. Hän sai Rooman-vuosinaan vaikutteita muun muassa Antonio Canovalta ja Bertel Thorvaldsenilta. Rauchin ensimmäinen merkittävä työ oli nuorena kuolleen kuningatar Luisen hautamuistomerkki Charlottenburgin linnan puistoon rakennetussa mausoleumissa. Luisen kuoltua vuonna 1810 kuningas Fredrik Vilhelm pyysi aluksi tarjoamaan muistomerkin veistotyötä Canovalle tai Thorvaldsenille, mutta Thorvaldsenin kieltäydyttyä Rauch kutsuttiin vuonna 1811 Berliiniin suorittamaan työ. Vuonna 1815 pystytetty marmorinen veistos sai tunnustusta luonnollisuudestaan ja suloisuudestaan. Rauch toteutti tämän jälkeen monia julkisia muistomerkkejä, joiden joukossa olivat muun muassa Bülowin (1822), Scharnhorstin (1822) ja Blücherin (1826) patsaat Berliinin Neue Wachen edustalla, Goethen patsas Frankfurtissa, kuningas Maksimilian I:n patsas Münchenissä (1829, pystytetty 1835), Albrecht Dürerin patsas Nürnbergissä sekä Fredrik Suuren ratsastajapatsas Berliinin Unter den Lindenillä (1839, pystytetty 1851). Rauch veisti myös kuningas Fredrik Vilhelm III:n hautasarkofagin vuonna 1840, kuusi suurta veistosta Walhallaan sekä useita voitonjumalatar Viktoriaa esittäneitä patsaita erilaisiin muistomerkkeihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
The Time Tunnel

**The Time Tunnel** on vuosina 1966–1967 esitetty yhdysvaltalainen science fiction -televisiosarja, joka kertoo aikamatkustuksesta. Sarja oli tuottaja-kehittäjä Irwin Allenin kolmas science fiction -televisiosarja. Sen julkaisi 20th Century Fox ja se esitettiin ABC-kanavalla. Sarjaa tehtiin yksi tuotantokausi, jossa oli 30 jaksoa. Sarjan uusintoja esitetään kaapelikanavilla sekä Internet-esityksinä. Sarjaan perustuvan uuden sarjan pilottijakso tuotettiin vuonna 2002, mutta sarjaa ei lopulta tehty.

## Aiheesta muualla

*
Reinhold Begas

**Reinhold Begas** (15. heinäkuuta 1831 Berliini – 3. elokuuta 1911 Berliini) oli saksalainen kuvanveistäjä. Hän oli Saksan johtava kuvanveistäjä 1800-luvun lopulla. Begas suosi taiteessaan mytologisia aiheita, mutta hänet muistetaan parhaiten tekemistään saksalaisten suurmiesten muotokuvista ja muistomerkeistä.

Reinhold Begasin isä oli taidemaalari Carl Begas vanhempi. Begas opiskeli vuosina 1846–1851 Johann Gottfried Schadowin johtamassa Berliinin taideakatemiassa ja sen jälkeen Christian Daniel Rauchin yksityisoppilaana. Rauchin ohjauksessa syntyivät Begasin ensimmäiset huomiota herättäneet työt. Begas jatkoi opintojaan 1856–1858 Roomassa, missä hän kiinnostui varsinkin Michelangelon töistä ja barokkitaiteesta. Barokkivaikutteet näkyvät monissa Begasin myöhemmistä suurtöistä. Roomassa hän tutustui taidemaalari Arnold Böckliniin, jolta sai myös vaikutteita työhönsä. Saksaan palattuaan Begas veisti muun muassa Berliinin pörssitalon päätykolmioveistoksen. Hän voitti vuonna 1863 kilpailun kuningas Fredrik Vilhelm III:n ratsastajapatsaasta Kölniin, mutta patsaan toteutus annettiin lopulta Gustav Bläserille. Vuosina 1860–1862 Begas oli Weimarin kuninkaallisen taidekoulun professorina.

Begasin Berliiniin suunnittelemiin merkittäviin muistomerkkeihin ja muihin julkisiin töihin lukeutuvat Friedrich Schillerin (1871) ja Alexander von Humboldtin patsaat, Neptunbrunnen-suihkukaivo (1891), keisari Vilhelm I:n kansallismuistomerkki (1897), Otto von Bismarckin kansallismuistomerkki (1901), kaksi reliefiä Siegessäulea varten sekä Vilhelm I:n ja Valdemar Suuren patsaat Siegesalleen veistoskujalla. Begas veisti myös rintakuvia useista keisarillisen perheen jäsenistä ja muista merkkihenkilöistä, kuten Bismarckista ja Moltkesta, sekä keisari Fredrik III:n hautasarkofagin. Hänen lukuisista antiikin mytologiaan liittyneistä veistoksistaan maininnan arvoinen on muun muassa *Merkurius ja Psykhe* (1874).

Reinhold Begasin veljiä olivat taidemaalarit Oscar Begas, Aldalbert Begas ja Karl Begas nuorempi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Loïc Perrin

**Loïc Perrin** (s. 7. elokuuta 1985 Saint-Étienne) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edustaa maansa pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaavaa AS Saint-Étienneä. Perrin voi pelata sekä keskuspuolustajana että puolustavana keskikenttäpelaajana. Perrin on pelannut kuusi ottelua Ranskan nuorten maajoukkueissa.

## Ura
Perrin on edustanut koko uransa kotikaupunkinsa AS Saint-Étienneä. Debyytti liigassa tapahtui 18-vuotiaana, vuonna 2003. Kaudella 2007-2008 Perrin valittiin seuran kapteeniksi ja on toiminut tässä kunniatehtävässä siitä asti. 

Perrin on pelannut Ranskan nuorten maajoukkueissa kuusi ottelua vuosina 2003-2005. Ranskan jalkapallomaajoukkueessa hän ei ole kuitenkaan esiintynyt vielä kertaakaan.

## Lähteet
*
BURRDA

**BURRDA** on urheiluvarustevalmistaja, joka valmistaa vaatteita ja kenkiä jalkapalloa, käsipalloa, rugbyä, juoksua ja harjoittelua varten. Yritys perustettiin Sveitsin Genevessä vuonna 2007 ja sen päämajat sijaitsevat nykyisin Genevessä ja Qatarin Dohassa. Tunnettuja BURRDAn urheiluvaatteissa urheilevia joukkueita ovat muun muassa Belgian ja Tunisian jalkapallomaajoukkueet, Yhdysvaltain käsipallomaajoukkue sekä Ranskan jalkapallon pääsarjassa Ligue 1:ssä pelaava OGC Nice.
Karimama

**Karimama** on piirikunta ja kaupunki Aliborin departementissa Beninissä. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 120 kilometriä departementin pääkaupungista Kandista pohjoiseen. Kunnassa on 39&nbsp;600 asukasta (vuonna 2002).

Karimaman piirikunnan pinta-ala on 6&nbsp;102 neliökilometriä. Se rajoittuu lounaassa Aliborin departementin Banikoaran piirikuntaan, kaakossa Kandin ja idässä Malanvillen piirikuntiin, pohjoisessa Nigeriin ja lännessä Burkina Fasoon. Pinta-alasta 5&nbsp;632,8 neliökilometriä kuuluu W-kansallispuistoon.

Piirikunnan pohjoisrajalla virtaa Nigerjoki. Sen sivujokia ovat Mékrou ja Alibori. Seutu sijaitsee Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeellä. Vuotuinen sademäärä on 600 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuun puolestavälistä lokakuuhun ja kuiva kausi marraskuusta toukokuun puoleenväliin. Kasvillisuudeltaan alue on savannia. Jokien varsilla on galleriametsiä. Monseyn arrondissementin Loumboussa on huomattava rautaesiintymä.

Piirikuntaan kuuluu viisi arrondissementtia: prefektuuri Karimama, Birni-Lafia, Bogo Bogo, Kompa ja Monsey. Ne käsittävät yhteensä 16 kylää ja kaksi kaupunginosaa. Kaupunkiväestön osuus on 3,0 % (vuonna 1992).

Asukkaista 63,8 % on dendejä, 18,3 % fulbeja, 9,0 % gurmia ja loput 7,1 % muun muassa hausoja, joruboja, foneja ja barboja. Yhteisenä kielenään kansat käyttävät dendiä. Uskonnoltaan 91,3 % on muslimeja, 3,6 % harjoittaa perinteisiä uskontoja ja 1,5 % on katolisia.

Seudun pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, riisi, maniokki, okra, paprika, sipuli, tomaatti, peruna, puuvilla, maapähkinä ja palkokasvit. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta ja pienimuotoista kaupankäyntiä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Käsityöammattien merkitys on vähäinen eikä teollisuutta ole lainkaan.

Karimaman kautta kulkee Guénésta Monseyhin johtava tie, josta vain alkuosa on ajokelpoinen vuoden ympäri. Myös Nigerjoki toimii liikenneväylänä. Palveluihin kuuluu parikymmentä alakoulua, yksi yläkoulu ja neljä terveyskeskusta.

Matkailijoita houkuttelevat lähinnä Nigerjoki ja W-kansallispuisto. Varsinaisia matkailupalveluja ei ole.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Karimaman kunnan sivusto
Carlos Portela

**Carlos Rodríguez Portela** (s. 11. helmikuuta 1987 Redondela, Espanja), tunnettu myös nimellä **Caloi**, on entinen espanjalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeisimpänä Ykkösessä pelannutta FC Honkaa. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Portela siirtyi Honkaan Espanjan neljännen sarjatason CD Chocosta toukokuussa 2014 yhdessä Pablo Couñagon kanssa, mutta amatööristatuksen vuoksi FIFA esti heidän siirtonsa, sillä se tapahtui siirtoajan ulkopuolella. Portela ja Couñago debytoivat liigassa vasta elokuussa IFK Mariehamnia vastaan. Rodríguez onnistui ensimmäisessä pelissään maalinteossa Hongan hävitessä ottelun 4–1.

## Lähteet
* http://www.scoresway.com/?sport=soccer&page=player&id=341537
* http://www.fchonkaespoo.com/#!keskikentt/c1px9 
* http://www.hs.fi/urheilu/Fifa+esti+FC+Hongan+espanjalaisten+siirron/a1400821162375
Saksan kansalliskirjasto

**Saksan kansalliskirjasto** ( tai *DNB*) on Saksan liittotasavallan kansalliskirjasto, joka toimii maan keskeisenä arkistointikirjastona ja kansallisena kirjastokeskuksena. Kansalliskirjaston toimitilat sijaitsevat Frankfurt am Mainissa ja Leipzigissa. Se perustettiin vuonna 1912.Kansalliskirjastoa johtaa tohtori Elisabeth Niggemann.

Kirjaston tehtävänä on kerätä, pysyvästi arkistoida, kokonaisvaltaisesti dokumentoida, tallentaa ja luetteloida kaikki saksalaiset ja saksankieliset julkaisut vuodesta 1913 alkaen. Tämän lisäksi sinne kerätään ulkomaiset julkaisut Saksasta, saksalaisten julkaisujen käännökset sekä saksalaisten emigranttien julkaisut Natsi-Saksan ajalta (1933-1945). 

Kirjaston velvollisuudet on jaettu Leipzigin ja Frankfurtin toimipisteiden kesken, kummankin keskuksen keskittyessä omiin erikoisaloihinsa. Kolmas toimipiste, **Deutsches Musikarchiv Berlin** (Saksan musiikkiarkisto Berliinissä), perustettiin vuonna 1970. Se keskittyy arkistoimaan musiikkiin liittyvää materiaalia (niin painotuotteita kuin levytyksiäkin).


File:Deutsche Bibliothek FFM.JPG|Saksan kansalliskirjaston Frankfurt am Mainin toimipisteen rakennuksia (rak. 1997).
File:Deutsche-nationalbibliothek-2011-ffm-045.jpg|Sisänäkymää kansalliskirjaston lukusalista Frankfurtin toimipisteessä.
File:BibLeipzigaussen.JPG|Leipzigin toimipisteen laajennusosaa (2011).
File:Deutsche-Bücherei-3.jpg|Leipzigin toimipisteen laajennusosaa.
File:Deutsches Musikarchiv der Deutschen Nationalbibliothek.jpg|Sisänäkymä Saksan musiikkiarkiston tiloista Berliinissä.
File:Elisabeth Niggemann Portrait February 2017.jpg|Saksan kansalliskirjaston pääjohtaja Dr. Elisabeth Niggemann.


## Katso myös
* GND-tunniste

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Audressein

**Audressein** on kunta Lounais-Ranskassa Ariègen departementissa Midi-Pyrénées'n alueella. Se sijaitsee Lezjoen varrella. Audressein  ja sen kirkko *Notre-Dame-de-Tramesaygues* on ollut 1100-luvulta saakka pyhiinvaeltajien lepopaikka reitillä kohti Santiago de Compostelaa.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
DNB

**DNB** tai **Dnb** voi olla lyhenne aiakin seuraavista:

*De Nederlandsche Bank, Alankomaiden keskuspankki
*Deutsche Nationalbibliothek, Saksan kansalliskirjasto
*DNB, nykyinen norjalainen pankki
*Den norske Bank, entinen norjalainen pankki
*Dictionary of National Biography, 1800-luvun lopulla julkaistu brittiläinen elämäkerrasto
*Drum’n’bass, elektronisen musiikin tyylilaji
Wilhelmplatz

**Wilhelmplatz** oli aukio Berliinin keskustassa Wilhelmstrassen itäpuolella, Vossstrassen päässä. Aukiota vastapäätä Wilhelmstrassen toisella puolella sijaitsi entiseen Radziwiłłin palatsiin perustettu vanha valtakunnankanslia, ja aukion ympärillä oli muitakin ministeriöitä ja merkittäviä rakennuksia. Aukion pohjoisreunalla oli Johanniittain ritarikunnan käyttöön alkujaan rakennettu Ordenspalais, joka toimi vuodesta 1829 alkaen yhtenä Hohenzollernien residensseistä. Natsi-Saksan aikana rakennuksessa toimi Joseph Goebbelsin johtama propagandaministeriö. Wilhelmplatzia ympäröineet rakennukset tuhoutuivat pääosin toisessa maailmansodassa.

Wilhelmplatz luotiin aikanaan paraatiaukioksi. Se sai nimensä vuonna 1749 Preussin kuningas Fredrik Vilhelm I:n mukaan. Hänen määräyksestään aukiolle pystytettiin neljän preussilaisen sotapäällikön, sotamarsalkka Schwerinin, kenraaliluutnantti Winterfeldtin, ratsuväenkenraali Seydlitzin ja sotamarsalkka Keithin patsaat. Niiden seuraksi lisättiin 1820-luvulla kenraali Zietenin ja herttua Leopold I:n patsaat. Alkuperäiset marmoripatsaat korvattiin vuonna 1857 pronssikopioilla.

Itä-Saksan viranomaiset uudelleennimesivät aukion vuonna 1950 Thälmannplatziksi kommunistipoliitikko Ernst Thälmannin mukaan. Paikalle rakennettiin 1980-luvulla asuintaloja, joten nykyään paikalla ei ole enää aukiota lainkaan. Wilhelmplatzilla sijainneet preussilaisten kenraalien patsaat on 2000-luvulla pystytetty uudelleen viereisen Mohrenstrassen keskikäytävälle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Otavan satamarata

**Otavan satamarata** on Savon radalta Otavan rautatieasemalta Puulaveden rantaan Otavan satamaan ja Otavan sahalle erkaneva käytöstä poistettu rata, joka valmistui 1891. Radan pituus oli alkuaan 1,8 kilometriä ja myöhemmin 2,5 kilometriä. Otavan satamaan valmistui myös Otavan sataman asemarakennus ja liiteri. Aseman rakennuksiin kuului myös satamaratapihan länsireunalla sijaitsevalla kivisellä laivalaiturilla oleva tavaramakasiini.

Otavan satamaan tuotiin puuta uittamalla ja proomuilla. Sataman alueella toimi kaksi sahalaitosta, Karhulan ja Otavan sahat, jotka käyttivät osan raakapuusta, ja loput kuljetettiin edelleen eteenpäin rautateitse. Satamassa oli myös matkustajaliikennettä, sillä S/S Puulavesi ja S/S Ilmari liikennöivät Otavasta Hirvensalmelle ja Kortesalmelle. Sataman toiminta oli vilkkaimmillaan 1920- ja 1930-luvuilla hiipuen sitten vähitellen 1960- ja 1970-luvuille tultaessa.

Rata palveli Otavan sahan tukkikuljetuksia vuoteen 2009 saakka. Nykyään tukit kuljetetaan kuorma-autoilla ja sahan alueella kulkeneet raiteet on purettu. Koko rataosuus poistettiin virallisesti liikennekäytöstä vuonna 2014, tosin sitä käytettiin vielä vuonna 2017 tavaravaunujen tilapäisenä varastointipaikkana.

## Kirjallisuutta
* Otavan rata 100 vuotta. Resiina 1/1991

## Lähteet
* museovirasto : Valtakunnallisesti merkittävät rakennetut kulttuuriympäristöt : Otavan satamaradan rautatieasema
* ''Vähäliikenteiset radat: Tilanne ja tulevaisuus 2017'', s. 139–140  Liikenneviraston tutkimuksia ja selvityksiä 31/2018.
Mauléon-Barousse

**Mauléon-Barousse** on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées’n departementissa Midi-Pyrénées'n alueella. Se sijaitsee Ourse-joen varrella. Kunnassa on 1000-luvulta peräisin oleva linna, jonka erikoisuutena on viisikulmainen torni.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Kalevan kisat 2015

**Kalevan kisat 2015** eli yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailut järjestettiin 30. heinäkuuta – 2. elokuuta 2015 Porissa, missä kilpailut käytiin Porin stadionilla.

Kaikkiaan kisat olivat 114:nnet ja kuudennet Porissa pidettävät. Aikaisemmin Kalevan kisat oli järjestetty kaupungissa vuosina 1915, 1953, 1967, 1983 ja 2005. Järjestäjäseuroina toimivat Porin Yleisurheilu, Noormarkun Nopsa ja Nakkilan Vire.

## Mitalistit
### Miehet
#### Juoksu- ja kävelylajit

#### Kenttälajit

### Naiset
#### Juoksu- ja kävelylajit

#### Kenttälajit

## Lähteet
* Kalevan Kisat 2015 Pori: Aikataulu, lähtölistat ja tulokset 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kalevan Kisojen verkkosivut
Malanville

**Malanville** on piirikunta ja kaupunki Aliborin departementissä Beninissä. Se sijaitsee Nigerjoen varrella 105 kilometriä departementin pääkaupungista Kandista koilliseen. Piirikunnassa oli 101&nbsp;600 asukasta (vuonna 2002).

Malanvillen piirikunnan pinta-ala on 3&nbsp;016 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Aliborin departementin Ségbanan ja Kandin sekä lännessä Karimaman piirikuntiin, pohjoisessa Nigeriin ja idässä Nigeriaan.

Piirikunta sijaitsee Nigerjoen laaksossa. Sen alueella virtaavat Nigerin sivujoet Alibori, Mékrou ja Sota. Ilmastoltaan seutu kuuluu Sudanin ja Sahelin siirtymävyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 750 millimetriä. Kasvillisuus on etupäässä ruohosavannia. Alueella sijaitsevat myös Goungounin ja Boïffon (Guénén) metsät sekä Djonan metsästysalue.

Piirikuntaan kuuluu viisi arrondissementtia: Malanville, Garou, Guéné, Madécali ja Tombouctou. Ne käsittävät yhteensä 24 kylää ja seitsemän kaupunginosaa. Kaupunkiväestön osuus on 36,25 prosenttia.

Seudulla asuu lukuisia eri kansallisuuksia: dendejä, fulbeja, mokoleja, djermoja, hausoja, nagoja, joruboja, barboja, minoja, adjoja, gouneja, foneja ja kotokoleja. Uskonnoltaan 91,9 % on muslimeja, 3,1 % katolisia, 1,4 % perinteisten uskontojen harjoittajia ja 0,6 % protestantteja.

Väestön pääelinkeino on maanviljely. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, riisi, maissi, lehmänpapu, sipuli, tomaatti, peruna, paprika, okra, puuvilla ja maapähkinä. Lisäksi harjoitetaan karjanhoitoa, kalastusta ja käsityöammatteja. Teollisuutta edustaa pienimuotoinen maataloustuotteiden jalostus sekä hiekan ja soran tuotanto. Malanville on sijaintinsa ansiosta huomattava kaupankäynnin keskus. Sen markkinat ovat Cotonoun Dantokpan jälkeen maan suurimmat, ja ne houkuttelevat kauppiaita myös Nigeriasta, Nigeristä, Burkina Fasosta, Togosta ja Ghanasta.

Malanvillen kautta kulkee etelästä Nigerin rajalle johtava päällystetty maantie. Se ylittää kaupungin lähellä Nigerjoen ja jatkuu vastarannan Gayasta edelleen Dossoon ja Niameyhin. Piirikunnan palveluihin kuuluu nelisenkymmentä alakoulua, aluesairaala ja viisi terveyskeskusta.

Matkailijoita houkuttelevat Malanvillen markkinat ja Nigerjoen luontokohteet. Kaupungissa on hotelli ja muutamia muita majoituspalveluja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nakkilan Vire

**Nakkilan Vire** on vuonna 1945 perustettu Nakkilassa toimiva urheilun yleisseura. Sen lajivalikoimaan kuuluvat nykyään hiihto, yleisurheilu ja keilailu. Seuralla on noin 600 jäsentä.

Tunnetuin Virettä edustanut urheilija on hiihdon olympiaedustaja Milla Saari, joka oli myös vuonna 2001 mukana voittamassa myöhemmin dopingkäryn vuoksi hylättyä viestihiihdon MM-hopeaa. Muita tunnettuja Vireen urheilijoita ovat muun muassa juoksun EM-edustaja Harri Kivelä sekä seuran 2000-luvun menestyneimmät urheilijat, pikajuoksija Jenna Jokela ja korkeushyppääjä Eeropekka Uusimäki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nakkilan Vireen viralliset kotisivut
Amblyomma americanum

***Amblyomma americanum*** on pohjoisamerikkalainen puutiaisiin lukeutuva punkkilaji. Se on merkittävä useiden sairauksien levittäjä ja Yhdysvaltojen eteläosissa yleisin ihmiseen tarttuva punkki.

## Koko ja ulkonäkö
Täysikasvuinen *A. americanum* naaras on punaruskea ja sen selkäpuolella on valkoinen lakku. Myös koiraan yleisväri on punaruskea, mutta koiraalla takaruumiin reunuksessa on epäsäännöllisiä valkeita laikkuja ja selkäpuolella tummaa kuviointia. Toukkavaiheessa eläin on 0,5&ndash;1,0 mm ja nymfivaiheessa 1,5&ndash;2,5 mm:n pituinen. Aikuisena koko vaihtelee. Muiden puutiaisten tapaan ensimmäisessä nuoruusvaiheessa raajoja on vain kolme paria, muutoin neljä paria.

## Levinneisyys
Puutiaislajin levinneisyys kattaa Yhdysvaltojen itä- ja kaakkoisosat sekä keskilännen alueen. Sillä voi olla myös paikallisia esiintymiä tämän alueen ulkopuolella.

## Elinympäristö ja elintavat
*A. americanum* -puutiaiset ovat nisäkkäiden ja lintujen loisia. Tärkeitä isäntiä ovat etenkin valkohäntäpeura sekä kalkkuna. Laji esiintyy etenkin metsissä ja tiheää, pitkää kasvillisuutta kasvavilla alueilla, joilla mikroilmasto on sopiva munien kehittymiselle.

Punkki pureutuu isännän ihoon terävillä suuosillaan ja erittää liimamaista ainetta, joka estää sitä irtoamasta helposti. Naaras munii 2500&ndash;3000, joskus jopa 5000 munaa. Kaikki munat munitaan yhdellä kertaa ja ne muodostavat suuren punaruskean massan. Niistä kuoriutuvat ensimmäisen nuoruusvaiheen poikaset ("toukat") kiinnittyvät ohikulkevan isännän iholle ja imevät verta noin yhdestä neljään vuorokauden ajan ennen pudottautumistaan karikkeen joukkoon. Tämän jälkeen ne luovat nahkansa siirtyen nymfivaiheeseen. Nymfit kiinnittyvät ihoon nopeasti, jopa alle 10 minuutin kuluessa ja imevät verta 5&ndash;6 vuorokauden ajan. Lopuksi nymfi pudottautuu maahan ja luo lopulta nahkansa muuttuen aikuiseksi punkiksi. Aikuisen naaraan veriaterian imeminen kestää viikosta jopa kymmeneen vuorokauteen. Molemmat sukupuolet imevät verta myös aikuisvaiheessa.

Kukin punkin kehitysvaihe voi paastota pitkiä aikoja, aikuinen yksilö sopivissa olosuhteissa jopa kaksi vuotta.

Vaikka punkkeja saatetaan tavata ympäri vuoden eri elämänvaiheet ovat aktiivisia eri aikoina. Georgian osavaltiossa toukat ovat liikkeellä pääasiassa heinäkuulta syyskuulle, nymfit toukokuulta heinäkuulle sekä elo-syyskuussa ja aikuiset huhtikuusta kesäkuuhun. Laboratorio-oloissa punkin koko elinkierto on voinut kestää vain 22 viikkoa, mutta luonnossa kehitys munasta munivaksi aikuiseksi kestänee yleensä kaksi vuotta.

## Punkin levittämiä sairauksia
*A. americanum* levittää muiden muassa ehrlichioosia, jänisruttoa ja pilkkukuumetta. Sen levittämiin sairauksiin kuuluu myös tuntemattoman taudinaiheuttajan aiheuttama STARI.

Erikoisena piirteenä puutiaisen pureman on todettu voivan aiheuttaa liha-allergian punaista lihaa kohtaan.

## Lähteet
Poika nimeltä Kuukivi

**Poika nimeltä Kuukivi** () on Sjónin vuonna 2013 ilmestynyt romaani. Teos sai Islannin kansallisen kirjallisuuspalkinnon ja se nimettiin vuoden kirjaksi. Teos ilmestyi suomeksi vuonna 2014 Tuomas Kaukon kääntämänä ja Liken kustantamana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Moonstone – Interview. Sjonorama. 
* Marjatta Ripsaluoma: Poika nimeltä Kuukivi. Maailmankirjat.
* Risto Löf: Poika nimeltä Kuukivi. Savon sanomat 6.4.2014.
* Jukka Petäjä: Irti kansallisesta kaanonista. Helsingin sanomat 8.4.2014.
* Hannele Huhtala: Taiteilija nimeltä Sjón. Voima 12.4.2014.
* Erkki Kanerva: Koskaan et muuttua saa? Turun sanomat 3.6.2014.
* Tommi Melender: Sjón, uuden käännöskirjallisuutemme helmi. Antiaikalainen 2.7.2014.
Monbijoun linna

**Monbijoun linna** oli yksi Berliinissä sijainneista Hohenzollernien residensseistä, jota käyttivät pääosin hallitsijoiden puolisot. Rakennus oli sen jälkeen museona, kunnes tuhoutui toisessa maailmansodassa. Se sijaitsi Mitten kaupunginosassa Spreejoen pohjoisrannalla, vastapäätä Museosaaren pohjoispäätä. Palatsin paikalla on nykyään Monbijoupark-puisto.

Linnan paikalla oli 1600-luvulla Brandenburgin vaaliruhtinaiden puolisoiden käytössä ollut vapaa-ajan asunto, jota laajennettiin Fredrik Vilhelmin valtakaudella. Vaaliruhtinas Fredrik III (tuleva Preussin kuningas Fredrik I) teki siitä residenssin vaimolleen Sophie Charlottelle, joka kuitenkin asui mieluummin Lietzenburgin eli Charlottenburgin linnassa. Ranskankielinen nimi *Monbijou* (’koruni’, ’aarteeni’) tuli käyttöön 1700-luvun alussa, jolloin palatsi oli siirtynyt kuninkaan suosikin, kreivi Johann Kasimir Kolbe von Wartenbergin omistukseen. Wartenberg laajennutti sitä arkkitehti Johann Friedrich Eosander von Göthen suunnitelmien mukaan.

Linna palautui pian Hohenzollerneille ja toimi ensin kuningatar Sophia Dorothean kesäasuntona ja sitten vakituisena residenssinä. Sitä laajennettiin jälleen arkkitehti Georg Wenzeslaus von Knobelsdorffin suunnitelmien mukaan vuosina 1738–1742. Sophia Dorothean kuoltua vuonna 1757 Monbijou oli pitkään tyhjillään. Hänen jälkeensä siellä asui vielä yksi Preussin kuningatar, Fredrik Vilhelm II:n puoliso Friederike Luise, joka kuoli vuonna 1805.

Hohenzollernien menetettyä kiinnostuksensa Monbijouhun palatsi sai toimia 1800-luvulla Berliinin kuninkaallisten museoiden näyttelytilana, ja siellä säilytettiin muun muassa egyptiläistä kokoelmaa. Vuodesta 1877 siellä toimi yleisölle avoin Hohenzollern-museo. Museokäyttö jatkui toiseen maailmansotaan asti. Rakennus tuhoutui tulipalossa marraskuun 1943 Berliinin pommitusten aikana. Itä-Berliinin kaupunginhallinto päätti vuonna 1959 myös raunioiden purkamisesta. Paikalle kunnostettiin vuonna 1962 puisto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Das Schloss Monbijou Berlin
Margin Call (elokuva)

**Margin Call** on vuonna 2011 ensi-iltansa saanut J. C. Chandorin ohjaama elokuva. Se kuvaa 36 tunnin ajanjakson kuvitteellisessa yhdysvaltalaisessa investointipankissa 2008 alkaneen finanssikriisin alkuhetkinä. Pääosia näyttelevät muun muassa Jeremy Irons, Kevin Spacey, Zachary Quinto ja Demi Moore.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Bill Skarsgård

**Bill Istvan Günther Skarsgård** (s. 9. elokuuta 1990 Vällingby, Tukholma) on ruotsalainen näyttelijä. Hänen tunnetuin roolinsa lienee Pennywise-klovnin rooli kauhuelokuvissa *[[Se (vuoden 2017 elokuva)|Se]]* (2017) ja *[[Se – Toinen luku|Se: Toinen luku]]* (2019) sekä näiden esiosana toimivassa televisiosarjassa It: Welcome to Derry, jotka perustuvat Stephen Kingin romaaniin. Myös the crow elokuva

Skarsgård tunnetaan myös roolistaan elokuvassa *[[Avaruudessa ei ole tunteita]]* (2010), sekä roolistaan televisiosarjassa *[[Hemlock Grove]]* (2013–2015).

Hän on myös näytellyt elokuvissa *[[Outolintu-sarja: Uskollinen]]* (2016), *[[Atomic Blonde]]* (2017), *[[Deadpool 2]]* (2018) ja *[[The Devil All the Time]]* (2020) sekä kauhusarjassa *[[Castle Rock (televisiosarja)|Castle Rock]]* (2018–2019).

## Filmografia

## Aiheesta muualla
*
Somalimaan šillinki

**Somalimaan šillinki** on Somalimaan rahayksikkö, joka julkaistiin vuonna 1994. Vaikka kyseessä on Somalimaan virallinen valuutta, käytetään Somalimaassa yleisesti edelleen Somalian šillinkiä. Šillinki jaetaan 100 senttiin, mutta pienin koskaan painettu kolikko on 1 šillinki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Saharan demokraattisen arabitasavallan peseta

**Saharan demokraattisen arabitasavallan peseta** eli **Länsi-Saharan peseta** on Länsi-Saharan rahayksikkö. Se jakaantuu 100 céntimosiin.
Stefano Mauri

**Stefano Mauri** (s. 8. tammikuuta 1980 Monza, Italia) on italialainen keskikenttäpelaaja, joka edusti kymmenen vuotta Serie A:ssa pelaavaa Laziota. Hän on pelannut Italian jalkapallomaajoukkueessa 11 ottelua vuosina 2004–2011 tekemättä maalia.

## Lähteet
Sinun silmäsi näkivät minut

**Sinun silmäsi näkivät minut: {Rakkaustarina}** () on Sjónin vuonna 1994 ilmestynyt romaani. Teos on ilmestynyt suomeksi vuonna 2004 Liken kustantamana Maarit Kalliokosken suomennoksena.

## Arviot suomennoksesta
Helsingin Sanomien Janna Kantolasta kirjan groteski maailma, jossa mikään epäinhimillinen ei ole vierasta, tuo parhaimmillaan mieleen Lars von Trierin unohtumattoman sairaalasarjan Riget. Myös Paula Rönni näki, että välillä ollaan groteskiuden puolella. Hänestä kekseliäisyys ja ironian takaa kuultava inhimillisyys tekevät romaanista nautinnollista luettavaa, ja parasta ovat henkilökuvat. Markku Soikkeli nosti arviossaan esiin myytit ja sen, miten mielikuvamme Euroopan historiasta perustuvat niille. Soikkelista teoksen tyylin omaperäisyys on häiritsevän itsetarkoituksellista – ja tavattoman kiehtovaa.

## Lähteet
Sisäoppilaitoksen arvoitus

**Sisäoppilaitoksen arvoitus** (*House of Anubis*) on yhdysvaltalaisen Nickelodeonin tuottama nuorten televisiosarja. Se on englanninkielinen versio hollantilaisesta televisiosarjasta *[[Het Huis Anubis]]*. Sarjasta tehtiin kolme tuotantokautta, jotka esitettiin vuosina 2011–2013, sekä puolitoistatuntinen televisioelokuva *[[The Touchstone of Ra]]* (2013).

Yhdysvalloissa sarja alkoi 1. tammikuuta 2011 ja Britanniassa 25. helmikuuta 2011. Suomessa sarjan ensimmäisen tuotantokauden on esittänyt Yle Areena 1. lokakuuta 2013 alkaen.

*Sisäoppilaitoksen arvoitus* palkittiin Kids’ Choice Awards -gaalassa Britannian suosituimpana tv-sarjana kaksi kertaa, vuosina 2011 ja 2013.

## Tarina
Yhdysvaltalainen Nina Martin muuttaa Britanniaan 1900-luvun alulla rakennetun sisäoppilaitoksen Anubis-nimiseen asuntolaan, jossa asuu yhdeksän oppilasta sekä ankara vahtimestari Victor Rodenmaar. Samana päivänä toinen oppilas, Joy Mercer, katoaa, ja henkilökunta poistaa koulusta kaikki jäljet, jotka viittasivat hänen olemassaoloonsa. Laitoksen oppilaat perustavat Sibuna-nimisen salaseuran ja ryhtyvät tutkimaan asiaa.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
SHT-Tukku

**SHT-Tukku Oy** on Punkalaitumella toimiva yritys, joka valmistaa ruumisarkkuja sekä tuhkauurnia ja markkinoi muitakin hautaustoimisto- ja kukkakauppa-alan tarvikkeita. Yrityksen omistajina on noin 300 hautaustoimistoyrittäjää eri puolilta Suomea.

SHT-Tukku kuuluu Punkalaitumen suurimpiin työnantajiin. Se tekee myös puusepänalan sopimusvalmistusta tuotemerkillä Seita Wood.

## Historiaa
Suomen Hautaustoimistojen Tukkukauppa Oy aloitti toimintansa Helsingissä vuonna 1955. Sen perusti joukko hautaustoimistoyrittäjiä. Alussa yhtiö keskittyi hautausalan tarvikkeiden tukkukauppaan, sitten myös kukkakauppatarvikkeisiin. Oman arkkutuotannon yritys aloitti Punkalaitumella vuonna 1964.

Yrityksen toiminta jakaantuu erikoistuotteiden maahantuontiin ja myyntiin sekä omaan puusepänteollisuuteen. Tuotteiden vähittäismyyjinä toimivat hautaustoimistot, kukkakaupat, sisustus- ja lahjatavaraliikkeet sekä erikoisliikkeet.

Yritykselle on ruumisarkkuja muotoillut muun muassa Ristomatti Ratia.

## Lähteet
Tiosyaanihappo

**Tiosyaanihappo** (HSCN) on syaanihapon rikkianalogi ja epäorgaaninen vahva happo. Yhdiste on suhteellisen epästabiili, minkä vuoksi hapolla itsellään ei ole juurikaan käyttöä.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa tiosyaanihappo on helposti haihtuva väritön neste. Kiinteänä se on stabiili ainoastaan 0&nbsp;°C:n alapuolella, jolloin se on valkoista kiteistä ainetta. Huoneenlämpötilassa se hajoaa vetysyanidiksi ja keltaiseksi yhdisteeksi H2C2N2S3. Tiosyaanihappo liukenee erittäin hyvin veteen ja muodostuvat vesiliuokset ovat vahvasti happamia. Aineen pK<sub>a</sub>-arvo on –1,8. Vesiliuos on kuitenkin pysyvä, jos tiosyaanihapon pitoisuus on korkeintaan 5 massaprosenttia. Tätä väkevämmät liuokset hydrolysoituvat ammoniakiksi ja karbonyylisulfidiksi tai polymeroituvat muodostaen 5-imino-1,2,4-ditiatsolidiini-2-tionia.

## Valmistus
Tiosyaanihappoa voidaan valmistaa alle 0&nbsp;°C:n lämpötiloissa kaliumtiosyanaatin ja kaliumvetysulfaatin välisellä reaktiolla ja muodostuva tiosyaanihappo kaasuuntuu lämmitettäessä. Toinen tapa valmistaa yhdistettä kiinteänä on elohopeasyanidin ja divetysulfidin välinen reaktio. Tiosyaanihapon vesiliuoksia voidaan valmistaa ammoniumtiosyanaatista ja rikkihaposta.
:KSCN + KHSO4 → HSCN + K2SO4
:NH4SCN + H2SO4 → HSCN + NH4HSO4

## Lähteet
Pesmel

**Pesmel Oy** on Kauhajoella pääpaikkaansa pitävä suomalainen konepajayritys, joka valmistaa automatisoituja materiaalinkäsittely-, lastaus- ja pakkausjärjestelmiä metalli- ja paperiteollisuuden tarpeisiin. Pesmelin tytäryhtiö AWA Oy Helsingissä valmistaa automatisoituja varastojärjestelmiä. Konsernilla on valmistus- ja suunnittelutoimintaa myös Virossa ja Yhdysvalloissa.

Vuonna 1978 perustettu Pesmel Oy on lähes neljän vuosikymmenen kuluessa toimittanut yli 400 käsittely- ja pakkausprojektia ja noin 120 varastojärjestelmää. Nykyisin yrityksen toimituksista noin puolet menee Aasian maihin, erityisesti Kiinaan ja Intiaan.

Yrityksen henkilöstömäärä on yli 150, josta Suomessa työskentelee noin sata. Vuodesta 2012 yrityksen valmistustoiminta on keskitetty Viroon.

## Historiaa

Vuonna 1978 Mäki-Rahkolan ja Rahkolan veljekset perustivat sähköasennusyrityksen, jonka toimintaan pian tulivat automaatioasennukset. Konepaja perustettiin 1980, ja vuonna 1982 yrityksen osake-enemmistön osti ruotsalainen kuljettimien valmistaja Tellus Maskin AB. Ensimmäisen laajan materiaalinkäsittelyjärjestelän Pesmel Oy teki suomalaiselle ongelmajätelaitokselle 1984.

Vuonna 1990 Kone Oyj myi pois varastoautomaatioliiketoimintansa. Siitä muodostettiin AWA Oy, jonka osakkaiksi tulivat Pesmel, Kone ja Teräsbetoni Oy. Ensimmäinen tehdas Viroon perustettiin 1996. Myyntikonttori Ruotsiin perustettiin 1990, Saksaan 1996 ja Yhdysvaltoihin 2007. Nykyisin myyntikonttoreita on myös Intiassa ja Taiwanissa.

Vuonna 1999 Pesmel Oy siirtyi takaisin Hannu ja Jari Mäki-Rahkolan omistukseen. Vuonna 2008 he myivät yrityksen osake-enemmistön pääomasijoitusyhtiö Helmet Business Mentors Oy:n keräämän sijoittajaryhmän ja Suomen Teollisuussijoitus Oy:n haltuun.

Yritys toteutti korkeavaraston Äänekosken biotuotetehtaaseen.

## Lähteet
Petteri Kärkkäinen

**Petteri Kärkkäinen** (s. 23. toukokuuta 1978 Kotka) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli keskikenttäpelaaja. Peliuransa jälkeen hän on toiminut valmennustehtävissä.

Kärkkäinen pelasi Kotkan Työväen Palloilijoissa ja sen seuraajissa Kotkan TP:ssä ja FC KooTeePeessä yhteensä kolme Veikkausliigan, 62 Ykkösen ja 14 Kakkosen ottelua vuosina 1995–2003. Lisäksi hän pelasi kaudella 2006 viisi Ykkösen ottelua FC Viikingeissä.

Pääsarjaotteluistaan Kärkkäinen pelasi kaksi kaudella 2000 ja yhden kaudella 2003. Maaleja hän ei niissä tehnyt. Ensiesiintymisensä pääsarjatasolla Kärkkäinen teki 3. toukokuuta 2000 Kotkan TP:n pelatessa kotonaan tasan 1–1 Vaasan Palloseuran kanssa.

Kärkkäinen on työskennellyt valmennuspäällikkönä sekä KTP:ssä että Helsingin Jalkapalloklubissa ja toiminut Suomen Palloliiton Fortum Tutorina. Hän opiskelee liikuntatieteitä Jyväskylän yliopistossa pääaineenaan valmennus- ja testausoppi.

Kärkkäinen pelasi Suomen futsalmaajoukkueessa kahdeksan ottelua.

## Lähteet
Cormoran Strike

**Cormoran Strike** on englantilaisen kirjailijan J. K. Rowlingin salanimellä Robert Galbraith kirjoittama rikoskirjasarja. Kirjasarjan päähenkilöitä ovat yksityisetsivä Cormoran Strike ja hänen assistenttinsa Robin Ellacott. Sarjan ensimmäinen romaani *[[Käen kutsu]]* ilmestyi vuonna 2013, jonka jälkeen on julkaistu kuusi jatko-osaa *[[Silkkiäistoukka]]* (2014), *[[Pahan polku]]* (2015), *[[Valkoinen kuolema (Cormoran Strike)|Valkoinen kuolema]]* (2018), *[[Levoton veri (Cormoran Strike)|Levoton veri]]* (2020), *[[Sysimusta sydän]]* (2022) ja *[[Kuolema kintereillä]]* (2023). Kun kolme ensimmäistä kirjaa oli julkaistu, Rowling kertoi suunnittelevansa kirjoittavansa sarjaa vielä ainakin kymmenen kirjan verran.

## Henkilöt
***Cormoran Strike** on cornwallilainen yksityisetsivä, jonka toimisto sijaitsee Denmark Streetillä, Lontoossa. Strike on Afganistanin sodan veteraani, ja on menettänyt toisen jalkansa sodassa. Hänen äitinsä on kuollut, ja hänen isänsä on kuuluisa rock-tähti Jonny Rokeby, jonka Strike on tavannut vain kahdesti elämässään.
***Robin Ellacott** on Striken 25-vuotias assistentti, joka on hyvin kiinnostunut etsiväntyöstä. Hän on muuttanut Lontooseen Yorkshiresta mentyään kihloihin Matthew-sulhasensa kanssa.

## Romaanit
# *[[Käen kutsu]]* (*The Cuckoo’s Calling*, 2013)
# *[[Silkkiäistoukka]]* (*The Silkworm*, 2014)
# *[[Pahan polku]]* (*Career of Evil*, 2015)
# *[[Valkoinen kuolema (Cormoran Strike)|Valkoinen kuolema]]* (*Lethal White*, 2018)
# *[[Levoton veri (Cormoran Strike)|Levoton veri]]* (*Troubled Blood,* 2020)
# *[[Sysimusta sydän]]* (*The Ink Black Heart*, 2022)
# *[[Kuolema kintereillä]]* (*The Running Grave*, 2023)

## Televisiosarja
Joulukuussa 2014 uutisoitiin, että kirjasarjasta tehtäisiin televisiosarja BBC Onelle. Syyskuussa 2016 Cormoran Striken rooliin valittiin Tom Burke. Robin Ellacottin esittäjäksi valittiin Holliday Grainger marraskuussa 2016. Sarja koostuu seitsemästä tunnin mittaisesta jaksosta (kolme *Käen kutsusta* sekä kaksi *Silkkiäistoukasta* ja *Pahan polusta*), joiden kuvaukset alkoivat marraskuussa 2016. Rowling, Neil Blair, Ruth Kenley-Letts ja Elizabeth Kilgarriff toimivat sarjan vastaavina tuottajina; käsikirjoittajina ovat Ben Richards (*Käen kutsu* ja *Silkkiäistoukka*) ja Tom Edge (*Pahan polku*). Michael Keillor ohjasi *Käen kutsun*, jonka Jackie Larkin tuotti. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin 27. elokuuta 2017 BBC:llä.

## Lähteet
Michel Foucault (kirja)

**Michel Foucault** () on Didier Eribonin vuonna 1989 julkaisema elämäkerta Michel Foucault'sta. Teoksen ovat suomentaneet Päivi Järvinen ja Pertti Hynynen ja sen on julkaissut suomeksi Vastapaino vuonna 1993.

## Aiheesta muualla
* Raimo Siltala: Vapauden harhat, kurinpidon todellisuus. Helsingin sanomat 5.12.1993.
Ségbana

**Ségbana** on piirikunta ja kaupunki Aliborin departementissä Beninissä. Se sijaitsee lähellä Nigerian rajaa 95 kilometriä departementin pääkaupungista Kandista itään. Piirikunnassa on 89 081 asukasta (vuonna 2013). 

Ségbanan piirikunnan pinta-ala on 4&nbsp;700 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Aliborin departementin Malanvillen sekä lännessä Kandin ja Gogounoun piirikuntiin, etelässä Borgoun departementin Kalalén piirikuntaan ja idässä Nigeriaan.

Seutu on pinnanmuodostukseltaan Nigerjokea kohti viettävää tasankoa. Sen läpi virtaa Nigerin sivujoki Sota. Ilmasto on pohjoissudanilainen. Vuotuinen sademäärä vaihtelee 800 ja 1200 millimetrin välillä. Kasvillisuus on pensas- ja heinäsavannia.

Piirikuntaan kuuluu Ségbana-Piamin kaupunkiarrondissementti ja neljä maaseutuarrondissementtia: Libanté, Liboussou, Lougou ja Sokotindji. Niissä on yhteensä 25 kylää ja viisi kaupunginosaa.

Suurin etninen ryhmä ovat bokot eli boot, jotka muodostavat 75 % kunnan väestöstä. Fulbeja on 17 %, dendejä 1,7 % ja joruboja 1,6 %. Uskonnoltaan 81,8 % on muslimeja, 5,7 % perinteisten uskontojen harjoittajia, 2,2 % katolisia ja 2,2 % protestantteja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat maissi, hirssi, jamssi, lehmänpapu ja kassava sekä myyntiin kasvatetut puuvilla ja maapähkinä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat, aasit ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan pienimuotoista kaupankäyntiä. Teollisuutta ei ole ja matkailu on täysin kehittymätöntä.

Ségbanaan kulkee Kandista Nigerian rajalle johtava tie. Palveluihin kuuluu kolmisenkymmentä alakoulua, yksi yläkoulu ja viisi terveyskeskusta.

## Lähteet
Roberts (yritys)

**Oy Roberts Ab ** on Turussa toimiva konditorioiden ja jäätelönmyyntipisteiden tarvitsemia raaka-aineita valmistava ja markkinoiva perheyritys. Sen päätuotteena ovat hillot, mutta se toimittaa myös muita leivonnaisten raaka-aineita, kuten jauhoseoksia, hedelmäsäilykkeitä, rasvoja, kreemejä, kuorrutteita ja kakkupohjia. Konditorioille ja jäätelöbaareille se välittää myös työvälineitä ja tarvikkeita kuten pakkausmateriaaleja. Ammattituotteiden lisäksi Roberts tuottaa kuluttajille marjamehuja, hilloja ja marmeladeja sekä omalla merkillään että Pirkka- ja muilla kaupan tuotemerkeillä.
Yritys valmistaa vuosittain yli kolme miljoonaa kiloa hilloja, marmeladeja ja muita leivonnaisten täytteitä.

## Historiaa

Robert Roberts perusti Roberts AB:n vuonna 1910 Ruotsin Örebrohon liikeideanaan virvoitusjuomauutteiden valmistus ja myynti. Vuonna 1915 yritys avasi haarakonttorin Suomeen. Tästä syntyi Suomeen itsenäinen yhtiö, jolla ei 1970-luvun jälkeen ole enää ollut omistuksellista sidettä Ruotsissa toimivaan Roberts AB:hen. Virvoitusjuomauutteet kuuluvat yhä Robertsin tuotevalikoimaan, mutta toisin kuin Ruotsin entisellä emoyrityksellä, vain pienellä osuudella.

Perheyrityksen toimintaa johtaa jo viides sukupolvi. Vuodesta 1994 yrityksen johdossa on ollut Mikko Roberts.

## Palkintoja ja tunnustuksia
Elintarviketeollisuusliitto valitsi vuonna 2013 Robertsin Marjajuoman Vuoden Tähtituote-kilpailun finalistiksi. Anuga 2013 –elintarvikemessuilla Saksan Kölnissä yrityksen Berry Smoothie -sarja valittiin yhdeksi kiinnostavimmista ja innovatiivisimmista uutuuksista. Turun Yrittäjät palkitsi Mikko Robertsin ja tämän puolison Satu Salmen 2014 Vuoden Yrittäjäperhe -tunnustuspalkinnolla.

## Lähteet
Luettelo Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtajista

Tämä on luettelo Yhdysvaltain puolustushaarakomentajien neuvoston puheenjohtajista () joka on Yhdysvaltain asevoimien pääesikunnan puheenjohtaja.

### Luettelo puheenjohtajista
Hyvän kääntöpuoli

**Hyvän kääntöpuoli** on psykiatri Hannu Lauerman vuonna 2014 ilmestynyt artikkelikokoelma.

## Aiheesta muualla
* Seppo Turunen: Hannu Lauerma purkaa kiukkuaan. *Kainuun Sanomat* 24.2.2014.
* Matti Mäkelä: Hannu Lauerma käy kirjassaan uskonkappaleiden kimppuun. *Helsingin Sanomat* 5.3.2014.
* Juha Drufva: Hullutus kärjistyy sosiaalisessa mediassa. *Kansan Uutiset* 21.4.2014.
* Helena Miettinen: Hyvän kääntöpuoli. *Savon Sanomat* 23.4.2014.
* Tuula Koukku: Hyvän kääntöpuoli. *Tiede* 4/2014.
* Sanna-Kaisa Lähdeaho: Paholainen pukeutuu humpuukiin. *Aviisi* 3/2014.
* Anna Sivula: Älä usko Sertolla pestyä perkelettä. Kriittisen ajattelun puolustuspuhe. *Agricola* 5.3.2014.
Anders Berglund

**Anders Berglund** (s. 21. heinäkuuta 1948) on ruotsalainen säveltäjä, kapellimestari ja pianisti. Hän toimi Melodifestivalenin kapellimestarina 16 kertaa ja Ruotsin kapellimestarina Eurovision laulukilpailussa 13 kertaa, vuosina 1977, 1980, 1981, 1982, 1986, 1988, 1989, 1991 (voittoesitys), 1992, 1994, 1995, 1996 ja 1998. Vuonna 1992 Ruotsin isännöidessä kilpailua hän toimi myös avaus- ja väliaikanumeroiden sekä Ruotsin lisäksi myös Jugoslavian kappaleen kapellimestarina.

Anders Berglund tuli tutuksi myös ''Så ska det låta'' -musiikkiohjelmasta, jossa hän toimi toisen joukkueen pianistina vuodesta 1997 vuoteen 2005. 

Berglund on säveltänyt musiikin myös elokuviin *[[Två killar och en tjej]]*, *[[Gull-Pian]]*, *[[1939 (elokuva)|1939]]* ja *[[Nils Karlsson Pyssling]]* sekä televisiosarjaan *[[Peppi Pitkätossu (animaatiosarja)|Peppi Pitkätossu]]*.

Keväällä 2007 Berglund vastasi Göta Lejonilla esitetyn musikaalin *[[Sound of Music (musikaali)|Sound of Music]]* musiikista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viralliset kotisivut
Varli

**Varli** on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Intiassa Maharashtran ja Gujaratin osavaltioissa sekä Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diun territoriossa. Kieltä puhuu äidinkielenään 600&nbsp;000 ihmistä. Varlia pidetään joskus joko gudžaratin tai bhilin murteena. *[[Ethnologue]]* ja *Glottolog* luokittelevat varlin konkanikielten ryhmään yhdessä muun muassa kuknan ja konkanin kanssa.

## Lähteet
Luettelo Ranskan merivoimien aluksista

**Luettelo Ranskan laivaston aluksista** listaa Ranskan merivoimien palveluksessa olevat alukset.

Ranskan merivoimat muodostuvat 84 pinta-aluksesta ja kymmenestä sukellusveneestä. Näistä merkittävimpiä ovat lentotukialus, kolme maihinnousutukialusta, yksi maihinnousualus, neljä ilmatorjuntahävittäjää, kuusi sukellusveneidentorjuntafregattia ja yksitoista fregattia. Sukellusvenejoukkoihin kuuluu kuusi hyökkäyssukellusvenettä ja neljä strategista mannertenvälisin ohjuksin varustettua sukellusvenettä. Merivoimien taisteluosien tukena on neljä kevyttä tankkeria. Lueteltujen lisäksi on vielä seitsemän valtamerihinaajaa ja kaksitoista koululaivaa.

## Sukellusveneet

## Pinta-alukset

### Hävittäjät
Ranskan merivoimat eivät käytä termiä hävittäjä, vaan sen sijaan alukset on luokiteltu ensimmäisen luokan fregateiksi (). Alukset on kuitenkin luokiteltu Nato-terminologian ja runkonumeroin hävittäjiksi.

### Fregatit

### Miinantorjunta-alukset

### Partioalukset

Yllä olevien lisäksi merivartiostoilla on käytössään lukuisa joukko partioaluksia, jotka kuuluvat laivaston alaisuuteen.

## Apualukset (Bâtiments de soutien)
### Huoltoalukset

### Koealukset

### Tutkimusalukset

### Avomerihinaajat

### Koululaivat

### Bâtiments de soutien et d’assistance outre-mer

### Bâtiment de soutien et d’assistance métropolitain

Lisäksi Ranskan merivoimilla on apualuksina hinaajia ja muita pienempiä aluksia.

## Lähteet
*22. maaliskuuta 2023 päivätty alusluettelo 

### Viitteet