open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hupputinami

**Hupputinami** (*Nothocercus nigrocapillus*) on tinameihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan hupputinami voi kasvaa 32&ndash;35 cm pitkäksi. Yleisväritykseltään laji on ruskea. Päälaki on muuta ruumista tummempi ja lähes musta. Vatsa, selkä ja siivet ovat väriltään ruskeat ja osa siipien sulista on valkokärkisiä. Höyhenpuvussa voi olla ohuita mustia raitoja ja alalaji *N. n. cadwaladeri*  on väriltään nimialalajia *N. n. nigrocapillus* punaisempi. Hupputinamin kurkku on valkoinen.

## Levinneisyys ja elintavat
Hupputinamilla on 2 alalajia. Niistä nimialalajia *N. n. nigrocapillus* tavataan Perun keskiosista Boliviaan ja alalajia *N. n. cadwaladeri* Perun pohjoisosista. Linnun elinympäristöä ovat kosteat subtrooppiset ja lauhkeat vuoristometsät tyypillisesti noin 1&nbsp;300&ndash;3&nbsp;000 metrin korkeudella merenpinnasta. Hupputinamit kerääntyvät alueille, joissa kasvaa runsaasti bambuja. Lintu on todennäköisesti kaikkiruokainen ja sen tiedetään myövän muun muassa maahan pudonneita siemeniä.

Hupputinamikannan kooksi arvioidaan noin 200&nbsp;000 sukukypsää yksilöä. Lajin kantaa uhkaavat erityisesti sopivien elinympäristöjen väheneminen metsien hakkuiden vuoksi. Hakkuut aiheuttavat myös eroosiota, mikä vähentää elinympäristöjen määrää edelleen.

## Lähteet
Matkakoski

**Matkakoski** on koski Torniossa Tornionjoessa. Sen pituus on yksi kilometri ja putouskorkeus 4,8 metriä. Sen rannalla on nähtävyyksinä myös vanhat kala-aitat.

## Lähteet
Matala-Tatra

**Matala-Tatra** (slovakiksi: *Nízke Tatry*) on vuoristo Slovakiassa. Se on Tatravuoristosta erillinen vuoristo. Sen korkein huippu on Ďumbier, jonka korkeus on 2&nbsp;043 metriä.

## Lähteet
Mayerling

**Mayerling** on kylä Allandin kunnassa Itävallassa 25 kilometriä Wienistä etelään. Itävalta-Unkarin kruununprinssi Rudolf ja hänen rakastajattarensa, paronitar Maria Vetsera tekivät vuonna 1889 itsemurhan Wienerwaldissa Mayerlingin metsästyslinnassa, joka muutettiin keisari Frans Joosef I:n aloitteesta luostariksi.

## Lähteet
Lacey Duvalle

**Lacey Duvalle** (s. 5. huhtikuuta 1982 Washington) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän tuli julkisuuteen näyttelijänä vuonna 2000.

## Palkinnot

* 2009: Urban X Awards Winner – Best POV Sex Scene – Tunnel Vision

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Sitruunaverbena

**Sitruunaverbena** (*Aloysia citrodora*) on verbenakasvien eli rautayrttikasvien heimoon kuuluva kasvi. Kasvista käytetään myös nimeä *Lippia citriodora*. Sitruunaverbena on vahvasti sitruuna-arominen yrtti, jonka lehtiä käytetään mausteeksi. Siitä saadaan myös verbenaöljyä. Sen versoihin kasvaa suikeita lehtiä kolmen kappaleen ryhminä. Se kukkii myöhään syksyllä, valkoiset tai siniset kukat ovat latvatähkissä. Sitruunaverbena kasvaa esimerkiksi suurissa ruukuissa. Se tuodaan talveksi sisätiloihin. Lämpimissä maissa, joissa sitä viljellään laajasti, kuten Keski- ja Etelä-Amerikassa, kasvi talvehtii ulkona. Sitruunaverbenaa voi lisätä pistokkaista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ITIS: ''Aloysia citrodora'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Aloysia triphylla'' 
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: ''Aloysia citrodora''  
* Gernot Katzer's spice pages: Lemon Verbena (''Lippia citriodora'')
Mehiläinen (aikakauslehti 1859)

**Mehiläinen** oli Rietrikki Polénin julkaisema suomenkielinen lehti. Se ilmestyi 1859–1863 kerran kuussa ja oli lähinnä kirjallinen aikakauslehti.

Polén puolusti lehdessä voimakkaasti suomen kieltä. Myös valtiopäivä- ja työväenasia olivat esillä. Lehden levikki laski kuitenkin alun innostuksen jälkeen ja sen ilmestyminen loppui kesken vuoden 1863.

## Lähteet
Meibomin rauhanen

**Meibomin rauhanen** eli **luomitukirauhanen** on kummankin silmän silmäluomen takareunuksen eteen avautuva rauhanen, josta erittyy silmäluomen reunoja voitelevaa eritettä. Se on nimetty saksalaisen anatomin Heinrich Meibomin mukaan.
Meibomin rauhasen, kuten myös muiden silmäluomirauhasten, tulehdusta sanotaan näärännäpyksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Meibomin rauhaset
Maaorjien vapauttaminen Venäjällä 1861

**Maaorjien vapauttaminen Venäjällä 1861** oli ensimmäinen ja tärkein uudistus, joka toteutettiin Aleksanteri II:n valtakauden aikana Venäjällä. Siihen saakka talon­pojat olivat olleet maa­orjan asemassa, eikä heillä ei ollut omistusoikeutta maahan, jota he viljelivät. Venäjällä maaorjuus oli yleistä. Joissakin Venäjän osissa maaorjuus oli lakkautettu jo aikaisemmin.

Vuoden 1861 vapautus­manifesti julisti vapautuksen yksityisten kartanoiden maaorjille. Tällä käskyllä yli 23 miljoonaa ihmistä sai vapautensa. Maaorjille myönnettiin täydet vapaiden kansalaisten oikeudet: he saivat mennä naimisiin ilman maanomistajan suostumusta, omistaa omaisuutta ja omistaa yrityksen. Manifesti määräsi, että talonpojat voisivat ostaa maata vuokranantajilta. Kotitalouksien maaorjat olivat huonoimmassa asemassa, koska he saivat vapautensa, mutta eivät maata. Heidän oli maksettava viljelemisestä, ja maa kuului edelleen maanomistajalle. Uudistus tehtiin itsevaltiuden jatkuvuuden varmistamiseksi, eikä itsenäistä talonpoikaisluokkaa syntynyt, koska harvalla talonpojalla oli mahdollisuus ostaa maata.

Georgiassa maa­orjien vapautus lykättiin vuoteen 1864. Valtion omistamat maaorjat vapautuivat vuonna 1866 ja saivat parempia ja suurempia tontteja.

## Lähteet
Jääkiekko talviolympialaisissa 2014 – miesten kokoonpanot

## Lohko A
### 

### 

### 

* **Päävalmentaja:**  Dan Bylsma
 

### 

* **Päävalmentaja:**  Matjaž Kopitar
 

## Lohko B
### 

* **Päävalmentaja:**  Erkka Westerlund
 

Tampa Bay Lightningin hyökkääjä Valtteri Filppula ja Minnesota Wildin hyökkääjä Mikko Koivu valittiin alun perin Suomen joukkueeseen, mutta he joutuivat jäämään sivuun turnauksesta loukkaantumisten vuoksi. Korvaajiksi valittiin Jarkko Immonen ja Sakari Salminen.

### 

* **Päävalmentaja:**  Mike Babcock
 

Tampa Bay Lightningin hyökkääjä Steven Stamkos valittiin alun perin Kanadan joukkueeseen, mutta hän joutui jäämään sivuun turnauksesta loukkaantumisen vuoksi. Korvaajaksi valittiin Martin St. Louis.

### 

* **Päävalmentaja:**  Roy Johansen
 

### 

* **Päävalmentaja:**  Emanuel Viveiros
 

## Lohko C
### 

* **Päävalmentaja:**  Alois Hadamczik
 

### 

* **Päävalmentaja:**  Pär Mårts
 

Vancouver Canucksin hyökkääjä Henrik Sedin ja Detroit Red Wingsin hyökkääjä Johan Franzen valittiin joukkueeseen, mutta he joutuivat jäämään pois olympiaturnauksesta loukkaantumisten vuoksi. Korvaajiksi valittiin Marcus Johansson ja Gustav Nyquist.

### 

* **Päävalmentaja:**  Sean Simpson
 

### 

* **Päävalmentaja:**  Ted Nolan
 

## Lähteet
* IIHF: Sochi 2014 Teams  
* Sochi 2014 - Teams  
* Eliteprospects − Sochi 2014 
### Viitteet
Melvillen niemimaa

**Melvillen niemimaa** (engl. *Melville Peninsula*) on niemimaa Kanadassa. Se on Pohjois-Amerikan koillisin niemimaa ja sijaitsee Boothianlahden ja Foxe Basinin välissä. Se on 400 km pitkä ja 110–220 kilometriä leveä.

## Lähteet
Melvillensalmi

:*Kanadassa on myös *Melville Sound*, joka on eri salmi*.

**Melvillensalmi** () on salmi Kanadan arktisessa saaristossa. Se sijaitsee Melvillensaaren ja Victoriansaaren välissä.

## Lähteet
Viktor Dankl von Krasnik

**Viktor Dankl von Krasnik** (18. syyskuuta 1854 Udine, Lombardia-Venetia – 8. tammikuuta 1941 Innsbruck) oli itävaltalainen kenraali, joka toimi komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.

Danklin isä oli armeijan kapteeni. Dankl kävi 1869–1870 St. Pöltenin kadettikoulua ja sen jälkeen Wiener Neustadtin Maria Teresian sotilasakatemiaa, josta valmistuttuaan hänet määrättiin 1874 luutnantiksi kolmanteen rakuunarykmenttiin. Opiskeltuaan vielä Wienin sotakoulussa hänet siirrettiin 1880 pääesikuntaan. Vuonna 1899 Dankl ylennettiin everstiksi ja nimitettiin pääesikunnan keskustoimiston päälliköksi. Hän eteni 1903 kenraalimajuriksi ja prikaatinkomentajaksi, 1907 sotamarsalkkaluutnantiksi ja divisioonankomentajaksi sekä 1912 ratsuväenkenraaliksi ja 14:nnen armeijakunnan komentajaksi. Maailmansodan syttyessä 1914 Dankl nimitettiin komentamaan ensimmäistä armeijaa, joka muodosti Itävalta-Unkarin armeijan vasemman siiven. Dankl saavutti itävaltalaisten ensimmäisen voiton koko sodassa lyödessään Venäjän neljännen armeijan Kraśnikin taistelussa pohjoisessa Galitsiassa 23.–25. elokuuta 1914. Pian venäläisten hyökkäys itävaltalaisten oikeaa siipeä vastaan pakotti kuitenkin Itävalta-Unkarin joukot perääntymään takaisin omalle puolelleen rajaa. Sama toistui itävaltalaisten toisessa etenemisyrityksessä lokakuussa 1914.

Italian sodanjulistuksen jälkeen Dankl siirrettiin toukokuussa 1915 vastaamaan Tirolin puolustuksesta. Joukkojensa alivoimaisuudesta huolimatta hän onnistui aluksi torjumaan italialaisten toistuvat hyökkäykset. Maaliskuussa 1916 hänet nimitettiin yhdennentoista armeijan komentajaksi. Arkkiherttua Eugenin alaisuudessa hän tosiasiallisesti johti toukokuussa käynnistettyä hyökkäystä italialaisten asemia vastaan Trentinojoella, ja hän eteni armeijoineen Rovereton eteläpuolelle. Itävaltalaiset kärsivät kuitenkin lopulta tappion, josta esikuntapäällikkö Franz Conrad von Hötzendorf syytti Danklia. Dankl jätti tämän seurauksena eronpyyntönsä ja vetäytyi palveluksesta kesäkuussa 1916.

Krasnikissa sodan alussa saavutetun voiton ansiosta Danklille myönnettiin elokuussa 1917 Maria Teresian ritarikunnan komentajaristi. Hänestä tuli kyseisen ritarikunnan kansleri Conrad von Hötzendorfin kuoltua vuonna 1925. Vuonna 1917 Dankl myös korotettiin vapaaherraksi ja nimitettiin symboliseen kunniavirkaan henkikaartin ylipäälliköksi, jona hän toimi seuraavaan vuoteen asti. Vuonna 1918 hänet korotettiin kreiviksi nimellä *Dankl von Krasnik*.

## Lähteet
Matt Beleskey

**Matt Beleskey** (s. 7. kesäkuuta 1988 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija.

## Pelaajaura
Beleskey kasvoi pikkukaupunki Midhurstissa, Ontariossa ja pelasi jääkiekkoa Barrie Icemanissä. Hänet varattiin toisella kierroksella numerolla 21 OHL:ssä pelaavaan Belleville Bullsiin vuonna 2004. 

NHL:ään Beleskey varattiin  numerolla 112. Hänen ammattilaisuransa alkoi vuonna 2008 neljän vuoden junioriuran jälkeen. Hän teki NHL-debyyttinsä kaudella 2008–2009, kun esiintyi Ducksissa kahdessa pelissä. Hän pelasi kuitenkin suurimman osan kaudesta AHL-joukkue Iowa Chopsissa. Beleskey pelasi 2012–2013 työsulun aikana EIHL:ssä pelaavassa Coventry Blazessa.

Aneheimista Beleskey siirtyi kaudeksi 2015–2016 Boston Bruinsiin. Hän pelasi Bostonissa siirtotakarajalle, helmikuuhun 2018 saakka. Kunnes siirtyi yhdessä Ryan Spoonerin ja 2018 1. kierroksen varasvuoron kanssa New York Rangersiin vaihdossa Rick Nashiin. 

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Albrecht (Württembergin herttua)

**Albrecht Maria Alexander Filip Josef, Württembergin herttua** (23. joulukuuta 1865 Wien, Itävalta – 31. lokakuuta 1939 Altshausen, Saksa) oli Saksan armeijan sotamarsalkka, joka toimi komentajana ensimmäisessä maailmansodassa.

Albrechtin isä oli Württembergin herttua Vilhelm. Albrecht aloitti sotilasuransa vuonna 1883 ulaanirykmentin upseerina. Hän yleni 1896 everstiksi, 1898 kenraalimajuriksi, 1901 kenraaliluutnantiksi ja 1906 kenraaliksi. Hän toimi 1908–1913 Württembergiin sijoitetun 13:nnen armeijakunnan komentajana ja sen jälkeen kuudennen sotilaspiirin tarkastajana. Maailmansodan syttyessä elokuussa 1914 Albrecht sai komentoonsa Saksan neljännen armeijan, joka hyökkäsi heti sodan alussa Luxemburgin kautta Ardennien yli Ranskaan. Hän voitti ranskalaiset Neufchâteaussa 23. elokuuta, taisteli tiensä Maasin yli ja osallistui syyskuun alussa Marnen taisteluun. Marnen tappion jälkeen Albrechtin armeija perääntyi aluksi Champagnen alueelle, mutta se siirrettiin lokakuussa 1914 niin sanotun Atlantin kilpajuoksun yhteydessä Flanderiin. Vuosina 1914 ja 1915 hän johti saksalaisten hyökkäyksiä Ypresissä. Ypresin toisen taistelun alussa saksalaiset käyttivät ensimmäistä kertaa länsirintamalla taistelukaasua aseena.

Elokuussa 1916 Albrecht ylennettiin kenraalisotamarsalkaksi ja hän sai johtoonsa pohjoisen armeijaryhmän eli rintamaosuuden Atlantin rannikolta Sommeen. Helmikuusta 1917 aina sodan loppuun asti hän johti ”armeijaryhmä Albrechtia”, jonka vastuulla oli länsirintaman hiljaisempi eteläpää Elsassissa ja Lothringenissa. Sodan lopussa Saksassa tapahtuneen vallankumouksen seurauksena  Württembergin suku menetti kuninkaallisen arvonsa. Albrecht asui vuodesta 1921 vetäytyneenä linnaansa. Samana vuonna hänestä tuli sukunsa päämies entisen kuninkaan Vilhelm II:n kuoltua lapsettomana.

## Lähteet
Kirkkoväkeä

**Kirkkoväkeä (Pääsiäisaamu)** on taiteilija Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1900. Kooltaan teos on 70×95&nbsp;cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se lahjoitettiin vuonna 1991.

Helene Schjerfbeck maalasi *Kirkkoväkeä*-maalausta viisi vuotta, vuosina 1895–1900. Maalaus kuvaa naista kolmessa eri ikävaiheessa sunnuntaisiin ulkovaatteisiin pukeutuneina. Heidän edessään on poika karvalakki päässään. Helene Schjerfbeck pani tämän maalauksen esille loppuvuonna 1900. Hän oli matkustanut kesällä Ruotsin Åren tunturiparantolaan ja sairastui siellä  joulukuussa. Schjerfbeck oli koko seuraavan vuoden, 1901, sairauslomalla Suomessa. Taulussa on merkinnät H/Schjerf/beck/1895– /1900.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Kirkkoväkeä. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&lang=fi&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FE42_Object_Identifier%2FA-1991-71
Fiesolen maisema

**Fiesolen maisema** on taiteilija Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1894. Kooltaan tämä työ on 37×54 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se talletettiin vuonna 2005.

*Fiesolen kukkuloilla* on maalattu Italiassa. Helene Schjerfbeck matkusti huhtikuussa 1894 Wienistä Italiaan Firenzeen, josta hän palasi syksyllä Suomeen. Hän maalasi Firenzessä maisemia Fiesolen kukkuloilla mutta myös henkilökuvia. Schjerfbeckin taide muuttui utuisemmaksi ja vaaleammaksi noina kuukausina, se yksinkertaistui. Hän myös kopioi tunnettuja vanhoja italialaisia taiteilijoita Fra Angelicoa, Filippo Lippiä ja Giorgionea. Wienissä hän oli perehtynyt Holbeiniin ja Velázqueziin näitä kopioimalla.

## Lähteet
Kansakoulutyttö II

**Kansakoulutyttö II** on taiteilija Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1908. Kooltaan tämä työ on 71×40,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin, jonne se ostettiin vuonna 1915.

*Kansakoulutyttö II* on Helene Schjerfbeckin modernistisia maalauksia, jonka hän maalasi Hyvinkäällä. Ns. Hyvinkään vuosinaan (jolloin hän ei sieltä pois matkustellut) Schjerfbeck lähetti usein töitään arpajaisvoitoksi Turkuun tai Helsinkiin. *Kansakoulutyttö II* on Turun taideyhdistyksen arpajaisvoitto huhtikuussa 1909, josta sen voitti rouva Anna Ramstadius. Maalauksen seuraava omistaja oli rouva W. Munsterhjelm, joka myi tämän Taideyhdistyksen kokoelmiin.

Maalauksen aiheesta syntyi samaan aikaan myös öljyvärein puulle maalattu *Kansakoulutyttö I*, 30×20 cm. Siinä on sama malli kuvattu vyötäröstä ylöspäin samoissa vaatteissa. Työ kuuluu yksityiskokoelmiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Kansakoulutyttö II. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&lang=fi&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FTeos_749AD368-8AA2-43C4-BAD6-0DA7E1E09DCF
Deftones (albumi)

**Deftones** on alternative metal -yhtye Deftonesin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Albumi on yhtyeen ja tuottaja Terry Daten viimeinen yhteistyö. Date toimi yhtyeen neljän ensimmäisen albumin tuottajan debyyttialbumi Adrenalinesta lähtien. Albumi on myynyt Yhdysvalloissa kultaa. Albumilta julkaistiin kaksi singleä, "Minerva" ja "Hexagram".

Tyyliltään albumi on edeltäjiinsä verrattuna erilainen, tunnelman ollessa huomattavasti synkempi ja raskaampi. Albumi kuitenkin sisältää myös kokeilevampia kappaleita kuten trip hop -kappale "Lucky You" ja "Anniversary of an Uninteresting Event". Albumin nimen piti olla alun perin *Lovers*, mutta yhtye päätti kuitenkin nimetä levyn myöhemmin omalla nimellään.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet Deftonesin säveltämiä, paitsi "Lucky You", jota säveltämässä oli myös DJ Crook.

## Kokoonapano
;Deftones
*Stephen Carpenter&nbsp;– kitara
*Chi Cheng&nbsp;– basso, taustalaulu
*Abe Cunningham&nbsp;– rummut
*Frank Delgado&nbsp;– samplaus ja koskettimet
*Chino Moreno&nbsp;– laulu, kitara

## Sertifikaatit

## Arvostelut
* Imperiumi: 7/10
* Soundi: 

## Aiheesta muualla
* Deftones discogs.com -sivustolla

## Lähteet
Pagani Huayra

**Pagani Huayra** on Paganin valmistama superauto, joka korvasi Pagani Zondan. Autoa valmistettiin vuosina 2011&ndash;2018 yhteensä 100 kappaletta.

Huayra esiteltiin suurelle yleisölle Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2011. Auton voimanlähteenä on Mercedes-AMG:n kehittämä 6,0-litrainen turboahdettu V12-moottori. Voimansiirtona on Xtracin valmistama seitsemänvaihteinen yksikytkiminen sekventaalivaihteisto. Huayran suunnittelleen Horacio Paganin mukaan autossa ei käytetä hieman nopeammin vaihtavaa kaksoiskytkinvaihteistoa siitä syystä, että se nostaisi auton painoa liikaa.

Huayra on nimetty Etelä-Amerikkalaisen tuulen jumalan Huayra-tatan (transliteroitu myös Wayra Tata) mukaan.
Seuranneet mallit ovat Huayra BC vuonna 2016 ja Huayra Roadster vuonna 2018.

Codalunga on erikoismalli, jota valmistettiin viisi kappaletta, jotka räätälöitiin asiakaskohtaisesti.

## Aerodynamiikka

Auton keulassa ja perässä on yhteensä neljä liikkuvaa siivekettä (kaksi edessä ja kaksi takana), joita ohjataan elektronisesti auton nopeuden, kallistuksen, sivuttaiskiihtyvyyden, ohjauskulman ja kaasun asennon mukaan. Siivekkeiden liikkuminen muuttaa auton aerodynamiikkaa eri tavoin jarrutuksissa ja kaarreajossa. Kaarreajossa vain sisäkaarteenpuoleiset siivekkeet nousevat pitovoiman lisäämiseksi sekä auton kallistumisen vähentämiseksi. Auton ilmanvastus on normaalisti 0,3 Cd, joka nousee 0,5 Cd kun kaikki neljä siivekettä ovat ylhäällä.

## Huayra BC
 
Huayra BC on edelleen kehitetty malli. Malli on nimetty Horacio Paganin ystävän ja ensimmäisen asiakkaan Benny Caiolan mukaan. Muutoksena alkuperäiseen auto on kevyempi, moottorissa on enemmän tehoa ja vääntöä ja vaihteiston vaihtonopeus on puolitettu.

## Roadster

Avomalli Huayra Roadster esiteltiin Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2017. Se on coupéa 80 kilogrammaa kevyempi. Autossa on irrotettava katto. 

## Huayra R
Huayra R on uudelleen yhdessä HWA AG:n kanssa suunniteltu puhtaasti ratakäyttöön tarkoitettu erikoismalli, jossa perusmallista poiketen on vapaastihengittävä moottori. Huayra R:ää tullaan valmistamaan 30 kpl.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tammer-ajo

**Tammer-ajo** on vuosittain Ylöjärvellä Teivon raviradalla järjestettävä lämminveristen ravihevosten suurkilpailu. Se ajetaan nykyään 3 100 metrin tasoitusajona.  Vuonna 1965 aloitetun kilpailun muotoa on sen historian aikana vaihdettu useaan kertaan.

## Historia
Tammer-ajon edeltäjänä pidetään vuonna 1927 ensimmäistä kertaa Tampereen Hippoksella ajettua Pohjois-Hämeen Hippoksen sarvea, jota myöhemmin kutsuttiin nimellä Tammer-sarvi. Nimensä suomenhevosille tarkoitettu kilpailu oli saanut kiertopalkintona olleesta sarvesta. Tammer-sarven sai pysyvästi haltuunsa kilpailun 1935 kolmannen kerran peräkkäin voittaneen Kirrin-Touhun omistaja johtaja Jooseppi "Joppe" Mustakallio. Hänen omaisensa lahjoittivat palkinnon takaisin Pohjois-Hämeen Hippokselle vuonna 1965, jolloin nykyinen Tammer-ajo sai alkunsa.

Kilpailu järjestettiin vuosina 1965–1978 3 000 metrin tasoitusajona, johon osallistuivat molemmat rodut omissa lähdöissään. Kiertopalkinnon voitti nopeimman kilometriajan saavuttanut hevonen, kuitenkin niin, että suomenhevosille laskettiin lämminverisiin nähden seitsemän sekunnin hyvitys. Vuosina 1979–1982 ajettiin molemmille roduille oma Tammer-ajo, jonka jälkeen suomenhevosten kilpailu lakkautettiin. Alkuperäinen kiertopalkinto ei enää ole jaossa.

## Voittajat 1965–1978

## Voittajat 1983–2021

## Lähteet
* 
### Viitteet
Patrick Maroon

**Patrick Maroon** (s. 23. huhtikuuta 1988 St. Louis, Missouri, Yhdysvallat) on uransa päättänyt yhdysvaltalainen jääkiekkohyökkääjä ja kolminkertainen Stanley Cup-voittaja, joka pelasi viimeisimpänä NHL-joukkue Chicago Blackhawksissa.

## Pelaajaura

Philadelphia Flyers varasi Maroonin  NHL:ään kuudennella kierroksella numerolla 161 .

Kauden 2010–2011 alussa, 30. lokakuuta Maroon siirrettiin syrjään Adirondack Phantomsin kokoonpanosta. 21. marraskuuta ilmoitettiin, että Maroon vaihdetaan yhdessä David Laliberten kanssa Anaheim Ducksiin. Tilalle Flyers sai Ducksilta hyökkääjä Rob Bordsonin ja puolustaja Danny Syvretin.

Lokakuussa 2020 Maroon teki Lightningin kanssa kaksivuotisen ja yhteensä 1,8 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Helmikuussa 2022 Maroon teki Lightningin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Heinäkuussa 2023 Lightning kauppasi Maroonin ja Max Cajkovicin Minnesota Wildiin vaihdossa seitsemännen kierroksen  varausvuoroon vuoden 2024 varaustilaisuudessa.

Maaliskuussa 2024 siirtorajan viimeisenä päivänä Wild kauppasi Maroonin Boston Bruinsiin vaihdossa kuudennen kierroksen varausvuoroon vuoden 2026 varaustilaisuudessa.

Heinäkuussa 2024 Maroon teki vapaana agenttina Chicago Blackhawksin kanssa vuoden mittaisen ja 1,3 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Martti Kerkkonen

**Martti Aatto Olavi Kerkkonen** (13. syyskuuta 1905 Liminka – 28. helmikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen historiantutkija. Hän oli Valtionarkiston arkistoneuvos 1952–1967, valtionarkistonhoitaja professorin arvolla 1967–1970. Hän tutki Pietari Kalmin vaiheita.

Martti Kerkkosen vanhemmat olivat kouluneuvos Kaarlo Kerkkonen ja Anni Kulta Sofia Krank. Hänen vanhempi veljensä oli yliopettaja Veikko Kerkkonen. Kerkkosen puoliso vuodesta 1930 oli historiantutkija Gunvor Kerkkonen.

## Julkaisuja
* *Pietari Kalm talousopin professorina*. Diss. Suomen historiallinen seura, 1936.
* *Peter Kalm’s North American journey: Its ideological background and results*. Studia Historica, 1. Suomen historiallinen seura, 1959.
* Kalm, Pehr: *Resejournal över resan till Norra Amerika I*. Julkaisija Martti Kerkkonen. Svenska litteratursällskapet i Finland, 1966. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, 419. .
* Kalm, Pehr: *Resejournal över resan till Norra Amerika II*. Julkaisijat Martti Kerkkonen & John E. Roos. 1970. Skrifter utgivna av Svenska litteratursällskapet i Finland, 436.
* *Suomen arkistolaitos Haminan rauhasta maan itsenäistymiseen*. Valtionarkisto, 1988. 

## Lähteet
Lorentz Clerck

**Lorentz Clerck** (14. toukokuuta 1653 Ruotsi – 16. maaliskuuta 1720 Hunnerstad, Ruotsi) oli ruotsalainen sotilas, joka toimi Pohjanmaan läänin maaherrana 1706-1720.
 
Clerckin vanhemmat olivat amiraali Hans Clerck ja Brita Svahn ja hänen isoisänsä oli tullut Ruotsiin Skotlannista. Hän otti osaa Kaarle XI:n käymän Suuren Pohjan sodan Tanskan sotaan 1676-1679, tuli Länsi-Götanmaan ja Dalin rykmentin everstiksi 1693 ja kenraalimajuriksi 1706. Samana vuonna hänestä tuli Pohjanmaan läänin maaherra, vapaaherraksi hänet korotettiin seuraavana vuonna. Vaikeissa oloissa Isovihan aikana Clerck avusti pakolaisia Ruotsiin ja siirtyi sinne lopulta itsekin. Kenraaliluutnantiksi hänet ylennettiin 1720.

Clerckin puoliso vuodesta 1686 oli vapaaherratar Beata Mörner. 

## Lähteet
*  Sivu 120.
Kyrenia

**Kyrenia** eli **Kerýneia** (, myös *Kyríneia*, Κυρήνεια, ) on kaupunki ja kunta (Δήμος Κερύνειας, *Dímos Kerýneias*) Kyproksen saarella. Se on *[[de facto]]* Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Girnen alueeseen, jonka hallinnollinen keskus se on. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Kyrenian alueeseen. Koko kunnan väkiluku on 33&nbsp;207 ja varsinaisen Kyrenian kaupungin väkiluku 22&nbsp;148 (2011). 

## Maantiede
Kyrenia sijaitsee Kyproksen pohjoisrannikolla Pentadáktylos-vuorten pohjoispuolella. Kaupungissa on vanhakaupunki, jossa sijaitsee muun muassa Kyrenian linna, sekä kaksi satamaa, vanha satama ja uusi satama. Etäisyys Kyreniasta pääkaupunki Nikosiaan on noin 28 kilometriä ja Famagustaan noin 78 kilometriä.

## Historia

### Antiikki

Antiikin Keryneia oli yksi Kyproksen vanhoista kuningaskunnista. Sen perustivat Akhaiasta tulleet kreikkalaiset 900-luvulla eaa. Siitä muodostui vauras kaupunkivaltio (*polis*). Vuonna 312 eaa. Keryneian ottivat hallintaansa Kreikan Salamiin saarelta tulleet kilpailijat. Keryneian satama oli tärkeä myös roomalaisvallan aikana.

### Myöhempi historia

Bysanttilaisella ajalla 600-luvulla kaupunkiin rakennettiin kiviset muurit suojaksi arabien hyökkäyksiltä. Kyproksen hallitsija Isaak Komnenos lähetti vuonna 1191 vaimonsa ja tyttärensä Kyrenian linnaan turvaan kolmannella ristiretkellä olleilta Rikhard I Leijonamielen joukoilta. Kaupunki kuitenkin valloitettiin. Valloituksen takana ollut Guy de Lusignan, josta tuli myös Kyproksen hallitsija (1192–1194), uudisti linnan. Kyproksen hallitsija Hugo I teki valtakaudellaan (1205–1218) linnasta kuninkaallisen palatsin. Kaupungin nimi vakiintui lännessä muotoon *Kyrenia* (*Cyrenia*) keskiajalla.

Kyreniasta tuli vuonna 1291 alueensa tärkein kaupunki, ja sen muureja ja puolustusta vahvistettiin. genovalaiset yrittivät vuonna 1373 valloittaa kaupungin linnoineen sekä maalta että meritse siinä kuitenkaan onnistumatta. Venetsialaisten hallitessa aluetta he vahvistivat linnaa kestämään tykistön tulitusta. Kuitenkin vuonna 1570 Kyrenia antautui taisteluitta osmaneille.

## Nähtävyydet
Kyrenian tärkeimmät nähtävyydet ovat Kyrenian linna ja sataman läheltä löydetty 300-luvulta eaa. peräisin oleva haaksirikkoutunut kauppalaiva, Kyrenialainen laiva, joka on osoittanut sataman merkityksen kaupungille vuosituhansien ajan. Laiva lasteineen on nykyään näytteillä Kyrenian linnassa olevassa museossa. 

Muita nähtävyyksiä on muun muassa bysanttilaisaikainen torni. Kaupungin lähettyvillä olevia nähtävyyksiä ovat muun muassa Bellapáisin luostarin rauniot sekä Pyhän Hilarionin linna.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Κερύνειας. Kyrenian (Kerýneian) kreikkalaisen kunnan verkkosivut. 
* Girne Belediyesi . Kyrenian (Girnen) turkkilaisen kunnan verkkosivut.
Pukukuva I

**Pukukuva I (Tyttö ja appelsiini, Leipurin tytär)** on taiteilija Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus kankaalle, 1908–1909. Kooltaan maalaus on 46×56,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

Vuonna 1909 Helene Schjerfbeckiltä valmistui kolme tiedossa olevaa *Pukukuva*-maalausta. *Pukukuva I:tä* hän maalasi kaksi vuotta. Se on suurpiirteisesti maalattu työ, jonka taidekauppias Gösta Stenman Helsingistä osti vuonna 1913. Seuraavan vuoden toukokuussa se ostettiin Taideyhdistyksen kokoelmiin. *Pukukuva II* ja *Pukukuva (Leipurin tyttö)* syntyivät vuonna 1909. Istuva malli on kaikissa sama: Taimi Lilja (1883–1967), myöhemmin Perttula.

*Pukukuva II* on edellistä hieman isompi, 89,5×63 cm, öljyvärityö, jonka Schjerfbeck lähetti arpajaisvoitoksi Suomen Taideyhdistykselle toukokuussa 1909. Sen voitti henkikirjuri Frans Junnelius, joka myi sen Gösta Stenmanille, jolta se siirtyi Taideyhdistyksen kokoelmiin 8. joulukuuta 1914. *Pukukuva II* on tyylikäs kokomuotokuva valkopukuisesta Taimi Liljasta kiiltävine tuolinpielineen ja raidallisine siistine pöytäliinoineen samainen appelsiini kuten *Pukukuva I:ssä* ja kukkamaljakko pöydällä.

Kolmas *Pukukuva (Leipurin tyttö)* on vesiväri- ja hiilityö paperille, 42×31 cm. Se on yksityisomistuksessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Pukukuva I. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&lang=fi&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FTeos_102EDA2D-23C2-48C2-8E6F-B27047C8C09B 
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Pukukuva II. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&lang=fi&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FE42_Object_Identifier%2FA_II_1028
Lumiukko ja lumikoira

**Lumiukko ja lumikoira** () on animoitu lyhytelokuva, joka julkaistiin vuonna 2012. Se on jatko-osa vuonna 1982 julkaistulle ''Lumiukolle'' ja sen julkaisun yhteydessä juhlistettiin alkuperäisen elokuvan 30-vuotisjuhlaa. *Lumiukko ja lumikoira* on tehty muistoksi John Coatesille (elokuvatuottaja, joka kuoli syyskuussa 2012) ja se sisältää uuden kappaleen nimeltä "Light the Night", jonka esittää Razorlightin rumpali Andy Burrows. Laulun suomenkielisen version "Yö valaistaan" esittää J-P Salo. *Lumiukko ja lumikoira* sai Suomen televisioensi-iltansa joulupäivänä 2012, jolloin sen esitti Yle TV2.
## Lähteet
Digão (jalkapalloilija)

**Rodrigo Izecson dos Santos Leite**, joka tunnetaan paremmin nimellä **Digão**, (s. 14. lokakuuta 1985) on brasilialainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka on keskuspuolustaja. Vasenjalkainen Digão on tällä hetkellä ilman seuraa. Hänen kasvattajaseuransa on brasilialainen São Paulo Futebol Clube, jossa hän myös aloitti ammattilaisuransa. 

## Ura
Vuonna 2005 Digão ostettiin AC Milaniin, missä hän ei kuuden vuoden jaksollaan pelannut kuin yhden ottelun, vaan vietti lähes koko ajan lainalla pääosin muissa italialaisseuroissa. Vuonna 2012 yhdysvaltalainen New York Red Bulls osti Digãon Milanilta. Hän ei pelannut New Yorkin ajallaan yhtään ottelua Red Bullsin paidassa. Heinäkuussa 2013 Red Bulls ja Digão purkivat sopimuksensa yhteisymmärryksessä.

## Yksityiselämä
Digãon veli Ricardo Izecson dos Santos Leite, joka tunnetaan paremmin nimellä Kaká, on myös jalkapalloilija. Digão ja Kaká pelasivat yhdessä São Paulossa ja Milanissa. Kaká on vuoden 2002 maailmanmestari ja lisäksi hänet valittiin maailman parhaaksi jalkapalloilijaksi vuonna 2007. Digão kutsui Ricardoa pienenä Kakáksi ja tällä samalla nimellä hänet tunnetaan nykyäänkin.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Axel Gabriel Corander

**Axel Gabriel Corander** (23. maaliskuuta 1827 Mikkelin pitäjä – 29. syyskuuta 1877 Viipuri) oli suomalainen opettaja, kirjailija ja toimittaja.

Coranderin vanhemmat olivat nimismies Karl Fredrik Corander ja Lovisa Charlotta Nass. Opettaja ja toimittaja Claes Fredrik Corander (1822–1872) ja kirkkoherra, opettaja, sanomalehtimies ja suomen kielen tutkija Henrik Konstantin Corander (1814–1878) olivat hänen veljiään. Corander valmistui maisteriksi 1850 ja toimi ensin opettajana Helsingissä sekä sitten 1852–1874 aluksi matematiikan ja myöhemmin uskonnon lehtorina Viipurissa. Hän painatti 1848 ensimmäisen suomalaisen pitäjänkertomuksen *Kertoelma Suur-Savosta eli Mikkelistä*, kirjoittaen nimensä muotoon A. G. Korander. 1861 hän julkaisi oppikirjan *Utkast till finsk satslärä*, josta ilmestyi uusi täydennetty painos 1865 muun muassa Julius Krohnin antamiin tietoihin perustuen. Corander työskenteli Viipurissa myös sanomalehtimiehenä, toimittaen *[[Sanan-Lennätin]]tä* sekä ''Otawaa'' 1862–1863 ja ''Ilmarista'' 1871–1872. Hän toimi myös Viipurin Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran sihteerinä 1857–1875.

Coranderin puoliso vuodesta 1854 oli Sofia Calonius (k. 1913).

## Lähteet
*  Sivu 124.

## Aiheesta muualla
*  Viitattu 28.12.2013.
Frans Edvard Conradi

**Frans Edvard Conradi** (21. helmikuuta 1812 Jokioinen – 29. helmikuuta 1888 Vaasa) oli suomalainen opettaja.

Conradin vanhemmat olivat värjäri Frans Wilhelm Conradi ja Maria Kristina Ståhlberg. Hän tuli ylioppilaaksi 1832, mutta ei suorittanut koskaan yliopistollista loppututkintoa. Conradi valittiin opettajaksi Helsingin yksityislyseoon 1838 ja Mustialan opistoon 1847. Vaasan teknillisen reaalikoulun johtaja ja samalla Uudenkaarlepyyn ruotsalaisen seminaarin ensimmäinen johtaja hänestä tuli 1873, missä toimessa hän työskenteli vuoteen 1880 asti. Conradia pidettiin taitavana opettajana, jolla oli monipuoliset tiedot ja oppilaita ymmärtävä järjestyksenpitotapa.

Conradin puoliso vuodesta 1849 oli Agnes Emma Gustafva Renvall (k. 1876).

## Lähteet
*  Sivu 124.

## Aiheesta muualla
*  Viitattu 28.12.2013.
Pallotuhatjalkaiset

**Pallotuhatjalkaiset** (Glomeridae) on kaksoisjalkaisten luokkaan kuuluva tuhatjalkaisten heimo. 

## Ulkonäkö ja koko

Ruumis on lyhyt. Jalkapareja on 17–23; koirailla enemmän kuin naarailla. Ruumiin ympärillä on kitiinirenkaat, joissa on selkä- ja vatsakilpi. Selkäkilvissä on yleensä värikkäitä kuvioita. Etuosassa selkäkilpi muodostaa selkälevyn, jota eläin käyttää apuna kaivautuessaan maahan. Pallotuhatjalkainen voi kiertyä pallon muotoon, kuten jotkut muutkin kaksoisjalkaiset.

## Levinneisyys ja elinympäristö

Afrikassa ja Australiassa tavataan *Sphaerotherium*-suvun lajeja, jotka ovat kookkaimpia pallotuhatjalkaisia. Euroopassa tavataan *Glomeris*-suvun lajeja.

## Lisääntyminen

Koirailla on raajoja jaokkeissa, joissa niitä ei naarailla ole. Nämä raajat ovat tarttumaelimiä, joilla koiras tarttuu kiinni naaraaseen parittelun aikana.

## Lähteet
Antonio Leonviola

**Antonio Leonviola** (oikealta nimeltään *Antonio Leone Viola*, 13. toukokuuta 1913 Montagnana – 4. elokuuta 1995 Rooma) oli italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

Leonviola keskeytti opintonsa Padovan yliopistossa omistautuakseen elokuva-alalle. Hän työskenteli aluksi sotakuvaajana ja dokumentintekijänä Italian–Etiopian sodan aikana. Leonviolan kokeellinen keskipitkä elokuva *Fiera di tipi* voitti palkinnon Venetsian elokuvajuhlilla vuonna 1934. Hän työskenteli sen jälkeen käsikirjoittajana ja ohjasi ensimmäisen näytelmäelokuvansa, Elena Zareschin tähdittämän pyhimyselämäkerran *Rita da Cascia* vuonna 1943.

1950-luvulla Leonviola ohjasi muutamia neorealistissävyisiä ja kokeellisia elokuvia kuten *[[Vain 17-vuotias]]* (*Le due verità*, 1951), *Noi cannibali* (1953) ja *[[Tehtävä ilman paluuta]]* (*Siluri umani*, 1954) sekä *Rita da Cascian* uudelleenfilmatisoinnin *Il suo più grande amore* (1956). 1960-luvun alussa hän teki muutamia peplum-elokuvia, joista merkittävimpiä ovat *[[Maciste kauhujen maassa]]* ja *[[Maciste ja manalan valtiatar]]* (molemmat 1961). Leonviolan viimeinen ohjaustyö oli hänen romaaniinsa perustuva *I giovani tigri* (1968).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Internet Movie Database: Antonio Leonviola 
* Elonet: Antonio Leonviola
Kruununhaan linna

**Kruununhaan linna** (myös **Gripenbergien talo**) oli Helsingin Kruununhaassa osoitteessa Meritullinkatu 33 sijainnut rakennus. Sen suunnitteli arkkitehti Bruno F. Granholm vuonna 1899 ja rakennutti valtioneuvos Claes Gripenberg. Vuonna 1900 valmistunut alkuperäinen kaksikerroksinen rakennus poikkesi tuolloin vallalla olleista kansallisromanttisista ja jugend-tyylisistä rakennuksista.

Vuodesta 1914 rakennuksessa asui Ranskan Suomen-konsuli. Gripenbergin perikunta myi rakennuksen vuonna 1927 Kulmakoululle ja Ruusu-Ristille. Rakennusta päätettiin laajentaa sekä korottaa kahdella kerroksella. Suunnitelmat työhön tilattiin arkkitehtiveljekset Jussi ja Toivo Paatelalta. Korotuksen yhteydessä purettiin yläosa talon julkisivua dominoineesta pyöreästä tornista sekä valtaosa julkisivujen koristeaiheista.

Koulutoiminta päättyi vuonna 1981 ja rakennuksessa toimii nykyisin useita teatterijärjestöjä. Lease Deal Oyj osti Kiinteistö Oy Teatterikulman koko osakekannan vuonna 2019.

## Lähteet
John Wesley Hyatt

**John Wesley Hyatt** (28. marraskuuta 1837 – 10. toukokuuta 1920) oli yhdysvaltalainen keksijä. Hänet tunnetaan pääasiassa ensimmäisen teollisen muovin, selluloidin valmistuksen kehityksestä. Hyattin panos ei jäänyt pelkästään selluloidimateriaalin luomiseen, vaan hän kehitti myös koneita selluloidisten kappaleiden kehittämiseen. Yksi näistä koneista oli ruiskuvalukone, josta sittemmin tuli tärkeimpiä koneita muovisten esineiden sarjavalmistuksessa.

## Elämäkerta
Hyatt syntyi Strakeyssä, New Yorkin osavaltiossa, jossa hän aloitti työelämän kirjanpainajana 16-vuotiaana. Myöhemmin siirryttyään keksijäksi, hän sai satoja patentteja. Veljensä Isaiahin kanssa hän alkoi tehdä kokeita Alexander Parkesin kehittämällä parkesiiniksi kutsutulla muovilla. Tavoitteena eri keksijöillä oli löytää materiaali korvaamaan norsunluu, koska siitä alkoi tulla pula. Biljardipallovalmistaja Phelan & Colander oli luvannut 10 000 dollarin palkinnon uuden materiaalin kehittäjälle. Vuonna 1870 Hyattin veljekset onnistuivat kehittämään uuden Nitroselluloosan ja kamferin yhdisteestä valmistetun muovin. Tämä ensimmäinen kaupallisesti menestynyt muovi sai veljeksiltä nimen selluloidi. Vuonna 1872 Hyatt patentoi ruiskuvalukoneen. Siinä lähtökohtana oli painevalukone, jota parannettiin lämmönjohtavuuden suhteen, jotta selluloidi olisi sulanut. Sula selluloidi ruiskutettiin männän voimalla vesijäähdytteiseen muotiin.

## Lähteet
Relaatioestetiikka

**Relaatioestetiikan** tai **relaatiotaiteen** () lähtökohtina ovat ihmissuhteet tai ihmissuhteiden kokonaisuus ja niiden sosiaalinen konteksti. Ranskalainen taidekriitikko ja kuraattori Nicolas Bourriaud määritteli relaatioestetiikan kartoittaessaan 1990-luvun taidetta esseekokoelmassaan Esthétique Rélationnel (1997). 

Bourriaud väittää relaatioestetiikan saavan teoreettisen horisontin "ihmisten vuorovaikutusten piiristä ja sen sosiaalisesta kontekstista, pikemminkin kuin oletuksen itsenäisestä ja yksityisestä symbolisesta tilasta". Relationaaliset taideteokset pyrkivät perustumaan subjektien välisiin kohtaamisiin (ovatpa ne sananmukaisia tai potentiaalisia), joissa merkitys käsitellään kollektiivisesti, pikemminkin kuin yksilöllisen kulutuksen privatisoidussa tilassa. 

Relaatiotaiteen käytännöille on tyypillistä päättämättömyys, ne ovat tekemisissä ihmissuhteiden verkostojen ja niiden sosiaalisten kontekstien kanssa joista sellaiset suhteet saavat alkunsa. Relaatiotaide on korostanut myös teosten osuutta lahjoina ja monissa muodoissa, kuten aterioina, juhlina, julisteina, roolienhakutilanteina, peleinä, keskusteluina ja muina sosiaalisten tapahtumien tyyppeinä ja yhteistöinä. Tässä yhteydessä korostuu taideteoksen käyttö. Taide on taiteilijan ja katsojan välillä vaihdettavaa informaatiota, jonka suhdevaikutus perustuu sen herättämään vastaanottoon.

Relaatioestetiikan tarkoituksina on kääntää taidemuseo ylösalaisin, aiheuttaa sekasortoa sen perinnäisissä tavoissa ja museokävijän odotuksissa kunnioitusta herättäviä, arvostettujen taiteilijoiden tekemiä teoksia kohtaan. Laajemmassa mielessä se herkistää uudelleen ihmiset jokapäiväiselle ympäristölleen ja jopa toisilleen.

Esimerkkinä relaatioestetiikasta on pidetty Guggenheim-museossa New Yorkissa vuonna 2008 järjestettyä kymmenen taiteilijan  näyttelyä *theanyspacewhatever*, jossa kymmenen taiteilijaa (Angela Bulloch, Maurizio Cattelan, Liam Gillick, Douglas Gordon, Pierre Huyghe, Jorge Pardo, Philippe Parreno, Rirkrit Tiravanija, Dominique Gonzalez-Foerster ja Carsten Höller) esittivät teoksiaan.

Heta Kuchkan teoksia on nähty relaatioestetiikkana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Lucia Joas

**Lucia Joas**  (o.s. **Anger**, s. 26. tammikuuta 1991) on saksalainen maastohiihtäjä, joka edustaa SC Oberstdorf -seuraa.

Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2009 Joas saavutti hopeaa viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Nuorten MM-kilpailuissa 2008 hän saavutti pronssia samalla matkalla sekä vapaan hiihtotavan sprintissä. Vuoden 2009 nuorten MM-kilpailuissa hän hiihti pronssia saavuttaneessa Saksan viestijoukkueessa. Vuoden 2011 nuorten MM-kilpailuissa Joas voitti kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä ja saavutti pronssia viestissä. Oslon MM-kilpailuissa 2011 Joas sijoittui 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 42;nneksi ja vapaan hiihtotavan sprintissä 43:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 31:s.

Joas kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran marraskuussa 2009 Beitostølenin viestikilpailussa. Ensimmäiseen henkilökohtaiseen kilpailuunsa maailmancupissa hän osallistui Drammenissa maaliskuussa 2010. Maailmancupin pisteille hän selviytyi ensimmäisen kerran Düsseldorfin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2010 oltuaan 25:s. Joulukuussa 2013 Joas sijoittui Tour de Skihin kuuluneessa Oberhofin vapaan hiihtotavan sprintissä kuudenneksi. Hänen paras sijoituksensa yksittäisessä maailmancupin henkilökohtaisessa kilpailussa on Toblachin vapaan hiihtotavan sprintin 14:s sija joulukuulta 2015.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Markku Keränen

**Markku Tapani Keränen** (s. 7. tammikuuta 1945 Salla) on suomalainen taidemaalari. Hän on tehnyt suurikokoisia henkilömaalauksia, jotka kuvastelevat lähimenneisyyden tunnelmia. Niiden väritys on rohkeaa ja pelkistettyä. Figuratiivisuus on vuosien mittaan vähentynyt maalauksissa, vaikka ihminen onkin aina mukana. Teoksilla on näyttelyssä aina vain yksi nimi, kuten oli Aineen näyttelyssä 2007 *Sinitakkinen mies nousi autoon*, joita oli 27 maalausta.

Keränen valmistui kuvaamataidonopettajaksi vuonna 1971. Hän asuu Espoossa.

Markku Keräsen entinen puoliso on kuvataiteilija Marjatta Hanhijoki, ja heillä on yksi poika. Keränen ja Hanhijoki tutustuivat opiskellessaan samalla kurssilla Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1967–1971, ja he asuivat ja työskentelivät useiden vuosien ajan Hailuodossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Markku Keränen Kansallisgallerian kokoelmissa
Mer

Mer tai MER voi tarkoittaa:
*Mer (käyttöjärjestelmä) - Linux-käyttöjärjestelmä
*Mars Exploration Rover - Nasan Mars kulkija-ohjelma

## Maantiede

* Mer, kunta Ranskassa Loir-et-Cherin departementissa
Thrinaxodontidae

**Thrinaxodontidae** on sukupuuttoon kuollut terapsidien heimo. Se kuuluu kynodontteihin, ja sen jäsenet elivät myöhäisen permikauden ja varhaistriaskauden aikana. Heimon tyyppisuku on *[[Thrinaxodon]]*. Thrinaxodontidae on läheisempää sukua nisäkkäille kuin "primitiivisempi" Galesauridae-heimo.

## Fylogenia
Muokattu Botha et al. 2007:

## Lähteet
Skohan talo

**Skohan talo** oli Helsingin keskustassa, päärautatieasemaa vastapäätä, Kaivokadun ja Keskuskadun kulmauksessa sijainnut rakennus. Sen suunnittelivat arkkitehdit Theodor Höijer ja F. A. Sjöström 1870-luvulla. Nelikerroksinen asuin- ja liikerakennus edusti uusrenessanssista tyylisuuntaa. Talon rakennutti Suomen Valtionrautatiet (SVR) rautatieläisten asuintaloksi.

Rakennus purettiin vuonna 1965, kun sen tilalle haluttiin pystyttää tehokkaampi liikerakennus. Tilalle nousi 1967 Viljo Revellin ja Heikki Castrénin suunnittelema yhdeksänkerroksinen rakennus osana City-Center-suunnitelmaa. Rakennus tunnetaan paremmin nimellä Makkaratalo. 

Skohan talo sai epävirallisen nimensä suojeluskuntajärjestön perustamasta Oy Skoha Ab:sta, joka piti talossa päämyymäläänsä vuodesta 1930 asti. Talo tunnettiin myös rautatieläisten asuintalona. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kari Nieminen

**Kari Nieminen** on suomalainen teollinen muotoilija ja kitaravalmistaja, joka perusti tunnetun kitarayritys Versoul Oy:n vuonna 1994. Nieminen valittiin Vuoden teolliseksi muotoilijaksi vuonna 1998. 

Nieminen on oululaislähtöinen ja kävi Oulunsalon kansakoulua ja Nuottasaaren koulua. Ylioppilaaksi hän kirjoitti Oulun Lyseon lukiosta. Ensimmäisen kitaransa Nieminen teki 12-vuotiaana ja ensimmäisen hän myi luokkatoveri Riku Mattilalle. Nieminen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta teolliseksi muotoilijaksi vuonna 1989 ja oli sen jälkeen samassa korkeakoulussa tuntiopettajana. Opettajan työ jäi vuonna 1994, kun hän perusti kitaroita valmistavan Versoulin. Nieminen tekee kitaransa työhuoneessaan Helsingin Pitäjänmäessä. Hänen tekemiään kitaroita soittaa mm. The Rolling Stones -yhtyeen Ronnie Wood. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Versoul Guitars / Vintage & RareTv / Holy Grail Guitar Show (7.12.2014)  (youtube.com)
Progalesaurus

**Progalesaurus** (nimen merkitys: *”ennen kärppäliskoa”*) on sukupuuttoon kuollut terapsidisuku. Se eli varhaistriaskaudella ja kuuluu kynodonttien alalahkoon ja heimoon Galesauridae. Sukuun luetaan yksi laji, *Progalesaurus lootsbergensis*.
## Fylogenia
Muokattu Botha et al. 2007:

Sidor & Smith, 2004:

## Lähteet
Alfred von Hedenström

**Robert Matthias Alfred von Hedenström** (21. elokuuta 1869 Riika – 13. huhtikuuta 1927 Riika, Latvia) oli Baltian ruotsalainen poliittinen historioitsija. Hän vietti elämänsä pääosin Venäjän keisarikunnassa ja Baltian maissa tutkien taloudellisia ja poliittisia oloja ja kirjoittaen niistä saksaksi. Vuonna 1900 hänestä tuli dosentti Riian polyteknilliseen opistoon. Vuodesta 1919 hän toimi itsenäisessä Latviassa Riian yliopiston dosenttina.

## Teoksia
* *Die Beziehungen zwischen Russland und Brandenburg 1655–60* (1896)
* *Zur Baltischen Geschichte des 19. Jahrhunderts* (1912)
* *Geschichte Russlands 1878–1918* (1922)
** *Venäjän historia 1878–1918*, suomentanut V. Malinen Otava 1922 (Malisen suomennos digitoituna Project Gutenbergissä)
**Rigaer Kriegskronik 1914–1917* (1922)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Alfred von Hedenström:
Liitto–Lehdistö-ottelu

**Liitto–Lehdistö-ottelu** on perinteinen pesäpallo-ottelu, jota pelattiin aikanaan Itä–Länsi-arvo-ottelun rinnalla. Myöhemmin tapahtuma lopetettiin, koska se ei innostanut yleisöä.

## Historia
Pesäpalloliiton (PPL) ja TUL:n keskinäiset ottelut tulivat tiensä päähän vuonna 1955 liittojen välikin kautta. Kyseisiä otteluita korvaamaan pesäpalloliitto suunnitteli Liitto–Lehdistö-ottelun. Ensimmäinen ottelu pelattiin Turussa 1956. Joitakin otteluita pelattiin jo 1940-luvulla. Jokavuotiseksi perinteeksi Liitto–Lehdistö-ottelut vakiintuivat kuitenkin vasta vuosina 1956–1992. Tuona aikana pelattiin 40 ottelua, joista Liitto voitti 22, Lehdistö 16 ja kahdesti päädyttiin tasatulokseen.

Joukkueiden kokoamisen aloitti PPL, joka nimesi ensin mielestään parhaat pelaajat omaan yhdistelmäänsä. Sen jälkeen lehdistön edustajat valitsivat omansa. Liiton etuoikeudesta huolimatta ottelut ovat olleet aikojen kuluessa tasaisia. Naisten Liitto–Lehdistö-ottelu otettiin arvo-otteluksi Itä–Lännen rinnalle vasta Pihtiputaalla kaudella 1983.

Vuonna 2011 Liitto–Lehdistö-ottelu heräsi henkiin uudelleen 19 vuoden tauon jälkeen. Suomen parhaista pesäpalloilijoista kootaan joukkueet, joiden kokoonpanoista vastaavat Pesäpalloliiton ja tiedotusvälineiden valitsijat.

## Tilastoja
#### Eniten Liitto–Lehdistö-otteluita pelanneet miespelaajat
# Pekka Peltomäki AA 14 ottelua
# Mauri Pyhälahti IK, HoNsU, SMJ 12 ottelua
# Kari Kuusiniemi HoNsU, Jyväskylän Kiri, Tahko 12 ottelua
# Elmer Meilahti HP, TP 12 ottelua
# Jarmo Rönkä KiU, KPL, KiPa 11 ottelua
# Risto Tuominen Kiri, KaMa 11 ottelua
# Asko Laine Tahko 10 ottelua
# Ilpo Kytösalmi IPV 9 ottelua
# Jussi Kiikeri IK, KPL 9 ottelua
# Hannu Litmanen SiiPe, SiiPo 9 ottelua

### Miehet

### Naiset
 

## Lähteet
Helsingin vapaaehtoisen palokunnan talo

**Helsingin vapaaehtoisen palokunnan talo** tai lyhyemmin **(Helsingin) VPK:n talo** oli Helsingin keskustassa, Ateneumin taidemuseon vieressä, osoitteessa Keskuskatu 7 (vuoteen 1928 Hakasalmenkatu) sijainnut rakennus. Ateneumin tapaan sen suunnitteli arkkitehti Theodor Höijer, ja myös se edusti runsaine julkisivukoristeluineen uusrenessanssista tyylisuuntaa. Vuonna 1887 VPK:n johtokunta perusti aiottua rakennusta varten rakennustoimikunnan, jonka jäseniksi valittiin herrat F. W. Grönqvist, V. Öhberg, K. V. Bergman ja Th. Höijer. Talo valmistui vuonna 1889 ja sen rakennuskustannukset olivat 336 000 markkaa.

VPK:n talossa oli monenlaista toimintaa: tiloja vuokrattiin näyttelyiden, kokousten ja konserttien pitoon. Siellä esitettiin myös varhaisimpia Suomessa esitettyjä elokuvanäytäntöjä. Parvin ja kaksikerroksisin arkadein varustetussa juhlasalissa kokoontui myös Suomen yksikamarinen eduskunta vuosina 1907–1910. Rakennuksen julkisivua muokattiin rajusti, kun siitä 1920-luvulla tuli Suomen Liittopankin talo. 1930-luvulla Isänmaallinen kansanliike piti talossa Musta Karhu -ravintolaa. Sodan jälkeen Kalevalaiset naiset pitivät rakennuksessa *Kestikartano*-ravintolaa. 

VPK:n talo purettiin vuonna 1967. Paikalle rakennettiin arkkitehti Heikki Castrénin suunnittelema toimistorakennus vuonna 1969.


Helsingfors FBK.jpg|Helsingin VPK:n talon julkisivu Hakasalmenkadulta nähtynä.
Keskuskatu 7 Helsinki 1931 HKMS000005.jpg|Entinen Helsingin VPK:n talo vuonna 1931, jolloin se oli Helsingin Osakepankin omistama.

## Lähteet
Tuoppi (ravikilpailu)

**Tuoppi-ajot** olivat Forssassa Pilvenmäen raviradalla vuosina 1972–1998 järjestettyjä suomenhevosten ja lämminveristen suurkilpailuja. 

Erityisen tunnettu oli lämminveristen Kansainvälinen Tuoppi, joka oli Suomen ensimmäinen kansainvälinen ravikilpailu. Se oli 1970-luvulla maan merkittävin ravikilpailu, joka houkutteli mukaan kotimaisten lisäksi myös useita ruotsalaisia huippuhevosia. 1980- ja 1990-lukujen vaihteen jälkeen Tuopit menettivät merkitystään useiden muiden suurkilpailuiden paineessa, muun muassa paikallaan pysyneen palkintotason vuoksi ja lopulta molemmat lakkautettiin vuoden 1998 jälkeen. Pilvenmäki on myöhemminkin järjestänyt joitakin ravilähtöjä Tuoppi-nimellä, mutta kuitenkin ilman aikaisempaa suurkilpailu-statusta.

## Kansainvälinen Tuoppi 1972–1998

## OP-Tuoppi 1972–1998

## Lähteet
*Forssan ravien käsiohjelma, Tuoppi-ravit -98, 13.6.1998. Forssan seudun Hippos ry.

### Viitteet