open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Haikarat (suku)

**Haikarat** (*Egretta*) on haikaroiden heimoon kuuluva haikaralintusuku. Haikaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksitoista lajia. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä.

## Haikaralajit
* Karibianhaikara (*Egretta tricolor*)
* Kiinanjalohaikara (*Egretta eulophotes*)
* Klovnihaikara (*Egretta rufescens*)
* Korallihaikara (*Egretta sacra*)
* Lumihaikara (*Egretta thula*)
* Riuttahaikara (*Egretta gularis*)
* Ruskokurkkuhaikara (*Egretta vinaceigula*)
* Silkkihaikara (*Egretta garzetta*)
* Sinihaikara (*Egretta caerulea*)
* Valkokaulahaikara (*Egretta picata*)
* Valkonaamahaikara (*Egretta novaehollandiae*)
* Varjostajahaikara (*Egretta ardesiaca*)

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
*ITIS: Egretta (englanniksi)
Hämyhaikarat

**Hämyhaikarat** (*Gorsachius*) on haikaroiden heimoon kuuluva pelikaanilintusuku. Hämyhaikaroiden sukuun kuuluu BirdLifen mukaan neljä lajia.

## Hämyhaikaroihin kuuluvia lajeja
* Etelänhämyhaikara (*Gorsachius melanolophus*)
* Japaninhämyhaikara (*Gorsachius goisagi*)
* Kiinanhämyhaikara (*Gorsachius magnificus*)
* Silmälasihaikara (*Gorsachius leuconotus*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Gorsachius
Durmålsfjellet

**Durmålsfjellet** on Skandeihin kuuluva monihuippuinen vuori Narvikin kunnassa, Norjassa. Korkein huipuista yltää merenpinnan tasosta mitattuna 1&nbsp;408 metriin. Muiden huippujen korkeudet etelästä pohjoiseen ovat 1&nbsp;390 m, 1&nbsp;402 m, 1&nbsp;338 m, 1&nbsp;361 m (Lappviktinden) ja 1&nbsp;170 m. Korkein huippu sijoittuu 1&nbsp;402 metrisen ja 1&nbsp;338 metrisen huipun väliin. Huippujen länsipuolella sijaitsee Durmålsvatnetin ylänköjärvi.

## Lähteet
Lappviktinden

**Lappviktinden** on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1&nbsp;361 metriä. Se on osa Durmålsfjelletin vuorimassiivia.

## Lähteet
Otto Tulindberg

**Otto Ulrik (Udalrik) Tulindberg** (18. tammikuuta 1804 Oulu – 25. huhtikuuta 1837 Huggenäs, Ruotsi) oli suomalainen muusikko ja ruotsiksi kirjoittanut kirjailija.

Tulindbergin vanhemmat olivat kamarineuvos ja säveltäjä Erik Tulindberg ja Margareta Kristina Nylander. Hän kävi Turun katedraalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1821. Tulindberg opiskeli sitten Turun akatemiassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1827. Hän muutti Ruotsiin 1828.

## Teoksia
* *Terpsichore : wittra och wettenskapliga försök 1–2*, utg. af Otto Tulindberg. Simelius, Helsingfors 1826

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta
*
Kirkastettu sydän

**Kirkastettu sydän** on Ilmari Unhon ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1943. Elokuva perustuu Martta Haatasen menestysromaaniin *Kirkastettu sydän*. Se on Suomi-Filmin 25-vuotisjuhlaelokuva, ja sen tapahtumat sijoittuvat sotavuoteen 1941. Elokuva on omistettu suomalaisille äideille. 

Elokuvassa käsitellään sotaa kirkkoherra Ahti Helven perheen kautta. Kirkkoherra on myös sotilas. Jatkosodan syttyessä hän pukee ylleen kapteenin univormun. Vaimo Lea Helpi ja perheen yhdeksän lasta jännittävät kotirintamalla. Elokuvan Ahti Helven esikuva on Kivijärven kirkkoherra Väinö Havas, joka kaatui hyökkäysvaiheessa loppukesällä 1941. Elokuvan kerronta perustuu rinnakkaiseen koti- ja sotarintaman kuvaukseen, ja tarina kuvaa yksilön halua uhrautua isänmaansa hyväksi. Roolisuorituksestaan miespääosassa Joel Rinne sai parhaan miespääosan Jussi-palkinnon.

Elokuva joutui poliittisen suuntauksen muututtua esityskieltoon, ja seuraavan kerran elokuvan esitti julkisesti vasta yli 30 vuotta myöhemmin MTV syksyllä 1975. Silloinkin elokuva sai SKDL/SKP:n pää-äänenkannattajan *[[Kansan Uutiset|Kansan Uutisten]]* ja vähemmistökommunistien *[[Tiedonantaja]]n* sivuilla ankaraa kritiikkiä, jossa esitystä pidettiin Neuvostoliiton ja Suomen ulkopolitiikan vastaisena provokaationa. Myös neuvostolehti *[[Sovjetskaja Rossija]]* tuomitsi elokuvan esityksen.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
*[[Ilta-Sanomat|Ilta-Sanomien]]* Timo Malmin (2011) mukaan ”ohjaaja Ilmari Unho luotaa kotirintaman kipeää tilannetta yhtä vivahteikkaasti kuin laskelmoidustikin”.

## Lähteet
Lefká Óri

**Lefká Óri** (, ”Valkoiset vuoret”) eli **Madáres** () on vuoristo Kreetan saarella Kreikassa. Sen korkein huippu on Páchnes, jonka korkeus on  metriä.

## Maantiede

Lefká Óri -vuoristo sijaitsee Kreetan lounaisosassa Chanián ja Réthymnon alueyksiköiden alueella. Pääosa vuoristosta sijaitsee Sfakián kunnan alueella. Lefká Óri on alueen huomattavin luonnonmuodostelma ja hallitsee seudun maisemia. Vuoristo nousee jyrkästi Kreetan etelärannikosta  metrin korkeuteen noin kymmenen kilometrin matkalla. Lefká Óri on myös koko Kreetan laajin vuoristo.

Korkeudeltaan Lefká Óri on saaren toiseksi korkein vuoristo Ída- eli Psiloreítisvuoriston jälkeen. Vuoristo on saanut nimensä siitä, että sen kiviaines, kalkkikivi, on vaaleaa. Vuoret ovat myös lumihuippuiset talvisin ja pitkälle kevääseen.

Rannikolla vuoriston etelälaidalla sijaitsevat muun muassa kylät Palaióchora, Soúgia, Agía Rouméli, Loutró, Chóra Sfakíon ja Fragkokástello. Vuoristossa sijaitsevat muun muassa Omalós ja Askýfou. Vuoriston läpi pohjois-eteläsuunnassa kulkee vain kaksi tietä, joista toinen johtaa Omalókseen ja Samarián rotkolle ja toinen Askýfoksen tasangon läpi Chóra Sfakíoniin.

### Vuorenhuiput

Lefká Óri -vuoristossa on yli 50 huippua, joiden korkeus ylittää 2&nbsp;000 metriä. Näihin kuuluvat muun muassa:

* Páchnes (Πάχνες), 
* Trócharis (Τρόχαρης), 
* Mésa Sorós (Μέσα Σωρός), 
* Diplí Thodorí (Διπλή Θοδωρή), 
* Gavalá, (Γαβαλά), 
* Bournélos (Μπουρνέλος), 
* Svourichtí (Σβουριχτή), 
* Stérnes (Στέρνες), 
* Griás Sorós, (Γριάς Σωρός), 
* Thodorís (Θοδωρής), 
* Kátsouna (Κάτσουνα), 

* Xerolímnia (Ξερολίμνια), 
* Agía Pnéfma (Αγία Πνεύμα), 
* Zourídia (Ζουρίδια), 
* Kentákia (Κεντάκια), 
* Éxo Tourlotí (Έξω Τουρλωτή), 
* Modáki (Μοδάκι), 
* Kástro (Κάστρο), 
* Kakóvoli (Κακόβολη), 
* Askyfiótikos Sorós (Ασκυφιώτικος Σωρός), 
* Melintaoú (Μελινταού), 
* Gkígkilos (Γκίγκιλος), 

### Ylätasangot ja rotkot

Lefká Óri -vuoriston ylätasangoista suurin ja tunnetuin on Omalóksen ylätasanko, joka sijaitsee vuoriston länsiosassa  metrin korkeudessa. Vuoriston itäosassa 730 metrin korkeudessa sijaitsee Askýfoun ylätasanko.

Vuoriston halkaisee noin 50 rotkoa. Ne ovat syntyneet, kun virtaava vesi on kovertanut uomiaan jyrkkärinteisten ja korkeiden vuorten kalkkikiveen. Tunnetuimmat rotkoista ovat Euroopan syvimpiin ja pisimpiin kuuluva, 17 kilometriä pitkä Samarián rotko, sekä Ímproksen rotko, Agía Eirínin rotko ja Arádainan rotko.

### Eläimistö

Lefká Óri -vuoriston eläimistöön kuuluu esimerkiksi harvinainen kreetalainen villivuohi, *Capra aegagrus creticus*, jota paikalliset asukkaat kutsuvat nimellä kri-kri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Raikka Rautarinne

**Raimo ”Raikka” Rautarinne** (28. helmikuuta 1948 – 9. syyskuuta 2019) oli suomalainen rumpali. Hän soitti muun muassa yhtyeissä The Roosters ja The Boys.

Rautarinne aloitti uransa 1960-luvun puolivälissä Häjyt-nimisessä yhtyeessä, joka teki 15. syyskuuta 1965 singlen ”Häjyt beat / Yksin”. Yhtyeen muita jäseniä olivat laulaja Tapio Törmä, kitaristi Jaakko Kaarala ja basisti Heikki Kiiskinen. Häjyjen hajottua Rautarinne, Kaarala ja Kiiskinen siirtyivät Jim Pembroken The Pems -yhtyeeseen, josta Rautarinne siirtyi vuosiksi 1966–1967 The Roostersiin.

The Roostersin hajottua tilapäisesti Rautarinne soitti hetken aikaa Blues Sectionissa ja liittyi sen jälkeen Mosaic-yhtyeeseen, joka teki vuonna 1968 singlen ”Happier Man / Crazy Train”. Yhtyeessä soittivat hänen lisäkseen Frank Robson (urut ja laulu), Nikke Nikamo (kitara) ja Olli Könönen (basso). Tämän jälkeen Rautarinne soitti ABC-yhtyeessä, jossa olivat mukana Nikamo ja Jukka Hauru kitaristeina ja Pekka Pohjola basistina, mutta yhtye hajosi ensimmäisen ja ainoan keikkansa jälkeen.

Kesällä 1968 Rautarinne palasi takaisin The Roostersiin ja syksyllä yhtye jäi hänen komentoonsa, kun Von Hertzenin veljekset Lasse ja Hasse eivät enää jaksaneet ja antoivat Rautarinteen käyttää The Roostersin nimeä. Rautarinne teki yhtyeestä progressiivisen ja mukaan tulivat Jukka Gustavson, Hanski Vihunen ja Nikamo. Nikamo vaihtui tammikuussa 1969 Jorma Karvoseen. Gustavsonin lähdettyä Wigwamiin The Roosters hajosi ja Rautarinne siirtyi The Boysiin.

Rautarinne oli tekemässä myös Suomen Talvisota 1939–1940 -yhtyeen *[[Underground-Rock]]* -levyä vuonna 1970. Levyllä hän soittaa kappaleissa ”Edistyksen voima”, ”Däng-däng-däng-däng” ja ”Suomi palaa”.

## Lähteet
Pikkutulli

**Pikkutulli** eli **maatulli** oli Ruotsissa ja Suomessa koottu sisäinen tullimaksu, jota kerättiin kaikista toreille ja markkinoille tuoduista tuotteista. Myöhemmin sitä alettiin kerätä kaikista maaseudulta kaupunkiin tuoduista tuotteista, ja tullin keräämistä varten kaupunkien sisääntuloteiden varsilla oli tullipuomit ja tullivartijat. Kaupunki täytyi myös ympäröidä tulliaidalla, joten sinne pääsi vain tulliporttien kautta.  Pikkutulli oli 1/32 tavaran arvosta.

Pikkutulli tuli voimaan 1622, ja se poistettiin Suomesta 1808 ja Ruotsista 1810.

## Lähteet
* Project Runeberg: Pieni tietosanakirja 1925-1928
* Kokkolan historiaa: Tulliaita ja tulliportit 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pikkutullin päiviltä, Suomen Kuvalehti, 17.06.1933, nro 25, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Motörhead (albumi)

**Motörhead** on brittiläisen heavy metal -yhtyeen Motörheadin esikoisalbumi. Tosin ennen tätä levyä oli jo edellisellä Motörhead-kokoonpanolla levytetty albumi *[[On Parole]]*, mutta se julkaistiin vasta vuonna 1979. Tältä levyltä huomaa vielä parhaiten Motörheadin bluesjuuret, ja yhtyeen tyyli mukaantui raskaammaksi vasta seuraavilla levyillä. Levyn nimikappale on Lemmyn Hawkwind-ajoilta. Suuri osa levyn kappaleista on *[[On Parole]]lta*, ja uudelleenjulkaistussa versiossa on myös kappaleita vuoden 1980 EPltä *[[Beer Drinkers and Hellraisers (EP)|Beer Drinkers and Hellraisers]]*.

Yhtye oli vuoteen 1977 mennessä hyvin turhautunut, koska se keikkaili kovasti ja teki työtä mutta mikään ei tuntunut vievän yhtyettä eteenpäin. Sitä ennen se myöskään ei voinut julkaista uutta levyä, koska oli sidoksissa entiseen levy-yhtiöönsä United Artistsiin. Yhtye päätti lopulta lopettaa, ja soittaa jäähyväiskeikan Lontoon Marquee klubilla. Lemmy oli silloin tutustunut Chiswick Recordsin Ted Carrolliin, jota hän pyysi tuomaan Marqueen keikalle siirrettävän studiolaitteiston. Tarkoitus oli äänittää keikka ja julkaista se livelevynä muistoksi faneille. Carroll ei kuitenkaan syystä tai toisesta saanut studiota tuotua, joten hän ehdotti bändille sinkun tekoa kahdessa päivässä Escape-studiolla Kentissä. Yhtye meni studioon, ja äänitti parissa päivässä yksitoista kappaletta ilman lauluja, nukkumatta yhtään. Siinä vaiheessa kaikki olivat sitä mieltä, että halusivat jättää faneille vähintäänkin albumin muistoksi. Tuottaja Speedy Keen ja äänittäjä John Burns miksasivat kaksikymmentä versiota kappaleesta "Motörhead". Toisen päivän lopussa Carroll tuli studiolle kuuntelemaan kahta valmista kappaletta, jolloin hän kuuli ne kaikki ja piti kuulemastaan. Yhtye sai vielä pari päivää lauluosuuksien viimeistelyyn, ja sen jälkeen levy oli valmis. Lemmy ei omien sanojensa mukaan ole sen jälkeen äänittänyt niin paljon materiaalia näin lyhyessä ajassa kuin tälle levylle.

## Kappaleet
### A-puoli
#
#
#
#

### B-puoli
#
#
#
#

### Bonuskappaleet
# 
# 
# 
# 
# 

* Kappaleet 10-13 julkaistiin alun perin vuoden 1980 EPllä ''Beer Drinkers and Hellraisers.''

## Kokoonpano
* Lemmy Kilmister – basso, laulu
* Eddie Clarke – kitara, laulu
* Phil Taylor – rummut

## Arviot
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Motörhead discogs.com-sivustolla
*
Kongsbakktinden

**Kongsbakktinden** on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin kunnassa Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1&nbsp;558 metriä. Sen pohjoispuolella sijaitseva Skjomtinden (1&nbsp;575 m) kuuluu samaan vuorimassiiviin.

## Lähteet
Rappakalja

**Rappakalja** on lautapeli, jossa pelaajan tavoitteena on huijata vastapelaajaa uskomaan kunkin pelaajan itse keksimää selitystä.
Rappakalja-pelisarjaan kuuluu Rappakalja, Tupla Rappakalja, Uusi Rappakalja, Rappakalja matkapeli ja Rappakalja Extreme. Rappakalja-lautapelejä valmistaa suomalainen Tactic Games Oy Tactic-tuotemerkin alla.

Pelin nimi juontaa juurensa suomenkielen rapakalja-sanasta, joka tarkoittaa huonoa pilsneriä. Sana on napattu ruotsinkieleen, jossa se tarkoittaa hillitöntä sekasotkua, mikä kuvaakin pelin henkeä varsin osuvasti.

## Pelin kulku

Jokaisella kierroksella esitetään kysymys jostakin kategoriasta, johon jokainen antaa kirjallisen selityksensä. Kategorioita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, laki, alkukirjaimet ja lyhenteet. Oikea vastaus sekoitetaan keksittyjen selitysten kanssa, ja ne luetaan ääneen, minkä jälkeen kaikki saavat arvata oikeaa vastausta. Pelaajat, jotka vastaavat kysymyksiin kaikkein uskottavimmin, pääsevät etenemään pelilaudalla. Selitykset, jotka kuulostavat oikeilta, eivät yleensä ole sitä. Pelin voittaa pelaaja, joka pääsee maaliin ennen muita.

## Uusi Rappakalja
Uudistettu Rappakalja-versio alkuperäisestä Rappakalja-pelistä. Sen aihealueita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, laki, alkukirjaimet ja lyhenteet.

## Tupla Rappakalja
Tupla Rappakaljan aihealueita ovat sanat, henkilöt, elokuvat, lait ja alkukirjaimet. Se sisältää kaksi peliä, jotka ovat alkuperäinen ja uusi Rappakalja, joten siinä on yhteensä 4&nbsp;000 selitettävää sanaa.

## Rappakalja Extreme
Rappakalja Extreme sisältää viisi uudistettua aihealuetta, jotka ovat päivämäärät, fiktiiviset hahmot, lääketiede ja fobiat, ruoka ja juoma sekä ulkomaiset sanat ja sanonnat. 

## Rappakalja Matkapeli
Rappakalja Matkapeli on matkaversio alkuperäisestä Rappakaljasta. Se on pienemmän kokoinen kuin normaali, ja siinä on vähemmän kortteja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rappakalja Extreme -lautapelin säännöt
Aleksejevskojen piiri

**Aleksejevskojen** eli **Alekseyevskin piiri** (, tataariksi Алексеевск районы, *Alekseyevsk rayonı*) on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan keskiosassa Volgan muodostaman Kuibyševin tekojärven rannalla. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 2&nbsp;074 neliökilometriä ja asukkaita on 26&nbsp;000 henkeä (vuonna 2009).

Piirin keskus on Aleksejevskojen kaupunkimainen taajama. Lisäksi piiriin kuuluu 19 maalaiskuntaa: Biljarsk, Bolšije Poljanki, Bolšije Tigany, Butlerov (keskuspaikka Mokryje Kurnali), Jalkyn, Jerykla, Kurkul, Kurnaly (keskuspaikka Suhije Kurnaly), Lebedino, Lebjažje, Levaševo, Maina (keskuspaikka Verhnjaja Tatarskaja Maina), Podlesnaja Šentala, Rodniki, Romodan, Saharovka, Srednyje Tigany, Stepnaja Šentala ja Voikino.

Aleksejevskojen kautta kulkee Kazanin ja Tšistopolin välinen maantie. Piirikeskuksesta on matkaa tasavallan pääkaupunkiin 108 kilometriä.

Asukkaista 57,5&nbsp;% on venäläisiä, 30,9&nbsp;% tataareja ja 3,6&nbsp;% mordvalaisia.

Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljakasvien viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Seudulla on myös rakennustarvike-, elintarvike- ja tekstiiliteollisuutta.

Nähtävyyksistä huomattavin on Volgan bolgaarien rakentama Biljarin muinaislinna.

Paikallislehtenä ilmestyy tataarin- ja venäjänkielinen *Zarja – Taŋ*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Aleksejevskojen piirin sivusto
Storfjellet

**Storfjellet** on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Narvikin, Gratangenin ja Skånlandin kuntien rajalla Pohjois-Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1&nbsp;037 metriä.

## Lähteet
Storfjellet (Troms)

**Storfjellet** on Skandien Lyngsalpenen osaan kuuluva vuori Tromssan kunnassa, Norjassa. Vuoren korkein huippu on 1&nbsp;492 metriä korkea Tigertinden. Hieman pohjoisempana samaan massiiviin kuuluu myös Stortinden (1&nbsp;473 m).

## Lähteet
Tactic Games

**Tactic Games Oy** (vuoteen 2014 asti *Nelostuote Oy*, sitä ennen *Nelostuote Ky*) on vuonna 1967 perustettu Porissa sijaitseva pelivalmistaja. 

Tactic Gamesilla on Porin Karjanassa sijaitseva tehdas. Sillä on myös kaksi muuta lelutehdasta Suomessa sekä yksi Saksassa. Yrityksen pelivalikoimaan kuuluu muun muassa Kimble, Alias ja muita lautapelejä sekä ulkopeli Mölkky.  

Tactic Gamesilla on useita tytäryhtiöitä. Yrityksen mukaan pelejä myydään vuosittain yli 70 maassa. Tärkeimpiä tuoteryhmiä ovat perinteiset lautapelit, ulkopelit ja lastenkirjatuotteet sekä oma lelusarja Lumo Stars. 

## Historia
Yritys aloitti toiminnan vuonna 1967 tuomalla markkinoille lautapeli Kimblen. Yrityksen nimi oli Nelostuote ennen vaihtumistaan Tactic Gamesiksi tammikuussa 2014. Sitä ennen yritys oli ottanut Tactic-brändin käyttöön pelien markkinointinimenä vuonna 1996.

Tactic Games osti Mölkky-tavaramerkin vuonna 2016. Tactic oli vastannut Mölkyn myynnistä ja markkinoinnista vuodesta 2010 lähtien.

Vuonna 2024 Tactic Games osti ahvenanmaalaisen pääasiassa muovileluja valmistavan Plaston.

Tammikuussa 2025 Tactic Games laajensi toimintaansa Saksaan tekemällä liiketoimintasopimuksen Simba Dickie Groupin kanssa, jossa Heros-lelujen ja puisten pelinosien tuotanto siirtyi Tacticille.

## Brändit ja tytäryhtiöt
* Tactic Games Oy
* Nano Office Oy (aiemmin Nanofax Oy)
* Tactic Sverige AB (aiemmin Neltac AB)
* Tactic Norge AS
* Tactic Denmark
* Tactic Games UK
* Tactic USA, Inc
* Tactic France S.A.
*Selecta Spel en Hobby B.V. / Tactic Nederland
*SP. ZO.O. ODDZIAŁ W Polsce

## Myönnettyjä palkintoja
* Satakunnan Vuoden Yrittäjä 2018 

* Vuoden yritys 2018

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tactic Gamesin verkkosivut
*www.kimble.fi
*www.alias.eu
*www.molkky.com
*www.lumostars.com
Puistolehmus

**Puistolehmus** (*Tilia × europaea*) on yleisesti puistopuuna käytetty metsälehmuksen ja isolehtilehmuksen risteymä. Laji on hyönteispölytteinen. Puistolehmukset lisääntyvät tehokkaammin vesomalla kuin siemenillä, joilla on huono itämiskyky. Laji on Suomessa usein yleisin viljelty lehmuslaji – yleisempi kuin metsälehmus.

## Tuntomerkit
Puistolehmus muistuttaa paljon metsälehmusta, mutta sen erottaa siitä parhaiten muhkuraisella rungollaan, joka vesoo runsaasti. Kukinnot ovat nuokkuvia, ja niissä on 5–10 kukkaa, jotka ovat kaksineuvoisia. Puu kasvaa normaalisti 15–35 metriä korkeaksi, mutta hyvällä paikalla se voi saavuttaa yli 40 metrin korkeuden ja alhaalta kahden metrin ympärysmitan. Lehdet ovat samankaltaisia kuin metsälehmuksella, mutta niiden lehtilavat ovat alta vaaleanvihreät. Pituutta lehdillä on 6–15 cm ja leveyttä 6–12 cm. Hedelmä on kuiva, pähkinänkaltainen ja halkaisijaltaan noin 8 mm.

## Käyttö
Puistolehmusta käytetään yleisesti katu- ja puistopuuna, sillä se kestää kaupunkioloja, leikkaamista ja siirtämistä hyvin.

## Lähteet
* Alan Mitchell-John Wilkinson: *Euroopan puuopas*, Otava.
### Viitteet
Alkejevon piiri

**Alkejevon** eli **Əlkin piiri** (, tataariksi Әлки районы, *Əlki rayonı*) on paikallinen itsehallintoalue Tatarstanin tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee tasavallan eteläosassa Uljanovskin alueen rajalla. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 1&nbsp;727 neliökilometriä ja asukkaita on 20&nbsp;800 henkeä (vuonna 2009).

Piiriin kuuluu 21 maalaiskuntaa: Appakovo, Bazarnyje Mataki, Boriskino, Juhmatši, Kargopol, Koški, Nižneje Alkejevo, Nižneje Katšejevo, Novyje Urgagary (keskuspaikka Urgagary), Salmany, Šibaši, Starohuradinskoje (keskuspaikka (Huzangajevo), Staroje Alparovo,  Staroje Kamkino, Staryje Mataki, Staryje Salmany, Staryje Tšelny, Tjažberdino, Tšuvašski Brod, Tšuvašskoje Burnajevo ja Verhneje Koltšurino. Hallinnollinen keskus on Bazarnyje Matakin kylä. 

Asukkaista 63,7&nbsp;% on tataareja, 19,2&nbsp;% tšuvasseja ja 16,4&nbsp;% venäläisiä.

Pääelinkeino on maatalous, joka on erikoistunut viljakasvien viljelyyn sekä maidon ja lihan tuotantoon. Teollisuutta edustavat tiilitehdas, rehutehdas, meijeri ja leipomo.

Nähtävyyksiä ovat Bazarnyje Matakin kotiseutumuseo ja tšuvassirunoilija Peder Huzangain museo Huzangajevon kylässä.

Paikallislehtenä ilmestyy tataarin- ja venäjänkielinen *Əlki həbərləre – Alkejevskije vesti*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Alkejevon piirin sivusto
Innerdalstårnet

**Innerdalstårnet** on Skandeihin kuuluva vuorenhuippu Sunndalin kunnassa, Norjassa. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 1&nbsp;452 metriä.

## Lähteet
Pulse (albumi)

**Pulse** (tyyliteltynä **P•U•L•S•E**) on Pink Floydin live-albumi, jonka on julkaissut vuonna 1995 EMI Records.

## Kappalelista

** CD 1 **
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

** CD 2 **
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
**Pink Floyd**
*David Gilmour&nbsp;– sähkö-, akustinen ja havaijinkitara, laulu
*Nick Mason&nbsp;– rummut, perkussiot
*Richard Wright&nbsp;– kosketinsoitin, taustalaulu

**Muut muusikot**
*Sam Brown&nbsp;– taustalaulu, ensimmäinen pääsolisti kappaleessa *The Great Gig in the Sky*
*Jon Carin&nbsp;– kosketinsoitin, taustalaulu, musiikkiohjelmointi
*Claudia Fontaine&nbsp;– taustalaulu, kolmas pääsolisti kappaleessa *The Great Gig in the Sky*
*Durga McBroom&nbsp;– taustalaulu, toinen pääsolisti kappaleessa *The Great Gig in the Sky*
*Dick Parry&nbsp;– saksofonit
*Guy Pratt&nbsp;– bassokitara, taustalaulu
*Tim Renwick&nbsp;– kitarat, taustalaulu
*Gary Wallis&nbsp;– perkussiot, vaihtoehtoiset rummut (soitti ja ohjelmoi)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Arttu Tolonen: Pulse dvd. Soundi 8/2006.
Isolehtilehmus

**Isolehtilehmus** (*Tilia platyphyllos*) on lehmusten (*Tilia*) sukuun kuuluva lehtipuulaji. Se on suosittu koristepuuna levinneisyysalueensa luoteis- ja keskiosissa. Risteyttämällä isolehtilehmus metsälehmuksen (*Tilia cordata*) kanssa saadaan puistolehmus (*Tilia* × *europaea*).

## Tuntomerkkejä

Isolehtilehmuksen erottaa muista lehmuksista helpoiten suurista lehdistä ja säännöllisen pyöreästä latvuksesta. Lehtien alapinnalla on hapsikarvoitusta. Rungossa ei ole muhkuroita tai vesoja. Kukinnoissa on vain kahdesta viiteen kukkaa. Hedelmät ovat isoja ja voimakassärmäisiä. Isolehtilehmus voi hyvällä kasvupaikalla saavuttaa noin 40 metrin korkeuden, Suomessa kuitenkin enintään 25 metriä.

## Levinneisyys
Isolehtilehmusta tavataan luontaisena Espanjasta ja Isosta-Britanniasta Mustanmeren läheisyyteen. Pohjoisimmat alkuperäiset esiintymät sijaitsevat Lounais-Ruotsissa. Istutettuna laji menestyy hyvin Suomessakin (sisämaassa keskiosiin, rannikolla Peräpohjolaan asti). Se on hiljattain alkanut levitä luultavasti viljelykarkulaisena Suomenkin luontoon.

## Lähteet
* Alan Mitchell-John Wilkinson: *Euroopan puuopas*, Otava
* Suomen Kasviatlas 2012 http://www.luomus.fi/kasviatlas/maps.php?taxon=103533&year=2012

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Isolehtilehmus (''Tilia platyphyllos'')
* Arboretum Mustila: Isolehtilehmus (''Tilia platyphyllos'')  
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Tilia platyphyllos'' 
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Tilia platyphyllos'' (large-leaved lime) 
* PheroBase: Floral volatiles of ''Tilia platyphyllos''
Jacob Roschier

**Jacob Roschier** (12. toukokuuta 1787 Viipuri – 11. syyskuuta 1838 Lemi) oli suomalainen kirkkoherra ja virsikirjasuomentaja.
 
Roschierin vanhemmat olivat Mikkelin pitäjän kappalainen Erik Johan Roschier ja Juliana Starck. Perhe muutti vuonna 1793 Saarijärvelle kun Erik Johan Roschier nimitettiin Saarijärven kirkkoherraksi. Jacob kävi triviaalikoulua Vaasassa ja pääsi ylioppilaaksi 1804. Hän opiskeli sitten Turun Akatemiassa ja hänet vihitiin papiksi 1811. Roschier toimi sitten kirkkoherran apulaisena Viitasaarella vuodesta 1811. 

Roschier oli Lemin kirkkoherrana 1822–1838 ja hän kirjoitti 1823 kuvauksen pitäjän taloudellisista oloista. Vuonna 1829 Roschier ehdotti pitäjänkokouksessa että pitäjään hankittaisiin köyhäinkassan varoilla suomenkielisiä kirjoja joita sitten lainattaisiin lukijoille maksua vastaan. Lainausmaksuilla voisi sitten hankkia lisää kirjoja. Lemiläiset suhtautuivat ajatukseen periaatteessa myönteisesti mutta kirjojen hankintaa päätettiin lykätä koska lemiläisten käsityksen mukaan pari vuotta aiemmin sattunut Turun palo oli nostanut kirjojen hinnat niin korkealle ettei niitä vielä kannattanut hankkia. Rroschier edisti Lemillä myös tehokkaasti perunanviljelyn leviämistä.

Roschier käänsi suomeksi ruotsalaisen ns. Wallinin virsikirjan. Hän osallistui tällä käännöksellä suomalaisen virsikirjakomitean 1829 julistamaan kilpailuun. Komitea pyysi kirjailija G. A. Avellanilta arvostelua käännöksestä ja tämä arvosteli Roschieria liiallisesta murteellisuuksien käytöstä. Arvostelusta huolimatta Roschier julkaisi virsikirjasuomennoksensa nimellä *Psalmi-Kirja. Ruotsista Suomeksi käätty* vuonna 1836. Roschier nimitettiin samana vuonna myös virsikirjakomitean jäseneksi ja vuonna 1885 hyväksytyssä uudessa suomenkielisessä virsikirjassa onkin vaikutteita Roschierin käännöstyöstä.

Jacob Roschier oli naimisissa edeltäjänsä tyttären Katarina Elisabet Lundanin kanssa ja heillä oli seitsemän lasta. Kaksi lapsista kuoli jo pienenä ja loput viisi lasta sekä Roschier itse menehtyivät syksyllä 1838 raivonneessa punatautiepidemiassa.

## Teoksia
* *Om hushållningen i Klemis socken*. Suomen Talousseura 1826 
* *Psalmi-Kirja. Ruotsista Suomeksi käätty*.  Turku 1836

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta
* 
* Marjatta Okko – Pirkko Okko: Varhainen kansankirjastoaloite Lemillä: Jacob Roschier 1787–1838.  Kirjastotiede ja informatiikka 5 (4): 126—130, 1986
Polska Liga Koszykówki

**Polska Liga Koszykówki** on Puolan korkein koripallosarja. Sarjan sponsorinimi on Energa Basket Liga. 

## Joukkueet kaudella 2025–2026

## Mestarit

* 1928: Czarna Trzynastka Poznan
* 1929: Cracovia Kraków
* 1930: AZS Poznan
* 1931: AZS Poznan
* 1932: AZS Poznan
* 1933: YMCA Kraków
* 1934: YMCA Kraków
* 1935: KPW Poznan
* 1936: ei järjestetty
* 1937: AZS Poznan
* 1938: Cracovia Kraków
* 1939: KPW Poznan
* 1940: ei järjestetty
* 1941: ei järjestetty
* 1942: ei järjestetty
* 1943: ei järjestetty
* 1944: ei järjestetty
* 1945: ei järjestetty
* 1946: KKS Poznan
* 1947: AZS Warszawa
* 1948: YMCA Lódz
* 1949: ZZK Poznan
* 1950: Spójnia Lódz

* 1951: Kolejarz Poznan
* 1952: Spójnia Lódz
* 1953: Wlókniarz Lódz
* 1954: Gwardia Kraków
* 1955: Kolejarz Poznan
* 1956: CWKS Warszawa
* 1957: Legia Warszawa
* 1958: Lech Poznan
* 1959: Polonia Warszawa
* 1960: Legia Warszawa
* 1961: Legia Warszawa
* 1962: Wisla Kraków
* 1963: Legia Warszawa
* 1964: Wisla Kraków
* 1965: Śląsk Wrocław
* 1966: Legia Warszawa
* 1967: AZS Warszawa
* 1968: Wisla Kraków
* 1969: Legia Warszawa
* 1970: Śląsk Wrocław
* 1971: Wybrzete Gdansk
* 1972: Wybrzete Gdansk
* 1973: Wybrzete Gdansk

* 1974: Wisla Kraków
* 1975: Resovia Rzeszów
* 1976: Wisla Kraków
* 1977: Śląsk Wrocław
* 1978: Wybrzeze Gdansk
* 1979: Śląsk Wrocław
* 1980: Śląsk Wrocław
* 1981: Śląsk Wrocław
* 1982: Górnik Walbrzych
* 1983: Lech Poznan
* 1984: Lech Poznan
* 1985: Zaglebie Sosnowiec
* 1986: Zaglebie Sosnowiec
* 1987: Śląsk Wrocław
* 1988: Górnik Walbrzych
* 1989: Lech Poznan
* 1990: Lech Poznan
* 1991: Śląsk Wrocław
* 1992: Śląsk Wrocław
* 1993: Śląsk Wrocław
* 1994: Śląsk Wrocław
* 1995: Znics Pruszków
* 1996: Śląsk Wrocław

* 1997: Znics Pruszków
* 1998: Śląsk Wrocław
* 1999: Śląsk Wrocław
* 2000: Śląsk Wrocław
* 2001: Śląsk Wrocław
* 2002: Śląsk Wrocław
* 2003: KK Włocławek
* 2004: Prokom Trefl Sopot
* 2005: Prokom Trefl Sopot
* 2006: Prokom Trefl Sopot
* 2007: Prokom Trefl Sopot
* 2008: Prokom Trefl Sopot
* 2009: Asseco Prokom Sopot
* 2010: Asseco Prokom Gdynia
* 2011: Asseco Prokom Gdynia
* 2012: Asseco Prokom Gdynia
* 2013: Basket Zielona Góra
* 2014: Turów Zgorzelec
* 2015: Basket Zielona Góra
* 2016: Basket Zielona Góra
* 2017: Basket Zielona Góra
* 2018: KK Włocławek

## Aiheesta muualla

*Virallinen kotisivu
Ímproksen rotko

**Ímproksen rotko** (; usein myös *Ímbroksen rotko*) on rotko Lefká Óri -vuoriston itäosassa Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Sfakián kunnan alueella saaren lounaisosassa. Rotkon pituus on noin 11 kilometriä.

## Maantiede

Ímproksen rotko sijaitsee Kreetan etelärannikon tuntumassa Chóra Sfakíonin kylän itäpuolella. Rotkon pohjoispäässä Askýfoun ylätasangolla noin 780 metrin korkeudella merenpinnasta sijaitsee Ímproksen kylä ja eteläpäässä lähellä rannikkoa Komitádeksen kylä.

Rotko on syntynyt, kun virtaava vesi on kovertanut uomiaan jyrkkärinteisten ja korkeiden vuorten kalkkikiveen. Rotkon seinämät ovat paikoin 300 metriä korkeita ja niissä on suuria luolia. Rotkon leveämpi pohjoisosa tunnetaan nimellä Porofárango. Kapeimmillaan Stenáda-nimellä tunnetussa kohdassa rotkon leveys on vain 1,6 metriä. Ímproksen rotkon rinteillä kasvaa harvinaisia kasveja. Rotkon linnustoon kuuluu esimerkiksi valkopäämerikotkia.

## Historia

Ímproksen rotko oli ainoa kulkureitti Kreetan pohjoisosista etelärannikon Chóra Sfakíonin kylään siihen asti, kun tie sinne valmistui. Sfakián alue säästyi osmanien hallinnolta, sillä Ímproksen rotko oli helppo vartioitava. Rotkossa käytiin useita taisteluita osmanien ja kreikkalaisten välillä, erityisesti vuonna 1821 sekä 1867, jolloin Mustafa Naili pašša kävi Sfakiássa kostoretkellä viimeisenä valloittajana. Kulkureittien puuttuessa Sfakiássa toimittiin melko itsenäisesti.

Vuonna 1941 rotko oli liittoutuneiden joukkojen tärkein evakuointireitti pois saarelta sen jälkeen, kun nämä hävisivät Kreetan taistelun saksalaisille. Rotkon läpi kulki tuolloin noin 20&nbsp;000 sotilasta, jotka laivattiin Chóra Sfakíonista edelleen Egyptiin.

## Vaellusreitti

Ímproksen rotko on suosittu vaellusreitti. Kreetan rotkoista se on kolmanneksi suosituin läheisen Samarián rotkon sekä Agía Eirínin rotkon jälkeen. Samarián rotkoon verrattuna Ímprosin rotko on pienempi, helppokulkuisempi ja rauhallisempi. Vaelluksen kokonaispituus on noin kahdeksan kilometriä ja sen aikana laskeudutaan noin 600 metriä alaspäin. Rotko on avoin läpi vuoden, päin vastoin kuin Samarián rotko. Paras aika vaellukselle on usein kevät, jolloin rotkon kasvillisuus on kukkeimmillaan. Vaellus rotkon läpi kestää noin 2–3 tuntia. Yleisin lähtöpaikka vaellukselle on Ímproksen kylä rotkon pohjoispäässä. Sieltä vaelletaan rotkon eteläpäähän Komitádekseen, josta voi jatkaa edelleen Chóra Sfakíoniin. Vaelluksen voi suorittaa myös toisin päin Komitádeksesta Ímprokseen. Rotkoon on pieni pääsymaksu. Ímprosista ja Chóra Sfakíonista on bussiyhteys Chaniáan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Puuveneveistäjä

**Puuveneveistäjä** on puualan artesaanikoulutuksen (puuvenealan suuntautuminen) tai veneenrakentajakoulutuksen saanut henkilö. Kyseessä on perustutkinto, joka antaa yleisen korkeakoulukelpoisuuden jatko-opiskeluissa omalla alallaan. Tämän lisäksi perusopintojen jälkeen voidaan suorittaa veneenrakennusalan ammattitutkinto eli *kisällikirja*, joka perustuu kymmenen päivän näyttökokeeseen ja erilaisiin teoriakokeisiin. Suuntautuminen voi olla puuvene-, lasikuituvene- tai teräsvenealalle. Näyttötutkintoon on mahdollista mennä myös ilman peruskoulutusta. 

Puuveneveistäjä voi suorittaa venerakentamisen erikoisammattitutkinnon eli niin sanotun *mestaritutkinnon*, jota pidetään puuvenerakentamisen yhtenä korkeimmista ammattitaidon mittareista. Kisällitodistukset ja mestarikirjat myöntää Mestarikiltaneuvosto.

Puuveneveistäjän työtehtäviin kuuluu uusien puuveneiden veistäminen eri tekniikoilla. Lisäksi töitä ovat puuveneiden korjaukset ja vuosihuollot kuten kyllästäminen, tervaaminen, lakkaaminen ja maalaaminen. Puuveneveistäjä voi tehdä myös veneiden sisustuksia ja muita puusepäntöitä.

Puuveneveistäjillä on oma vuonna 1990 perustettu yhdistys Puuveneveistäjät ry, johon kuuluu osa Suomen veneveistämöistä.

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla
*Tuttkintotodistuksen liite, Venemestarin erikoisammattitutkinto (Opetushallitus) 
*Puuveneveistäjät ry
Hägglund & Söner

**Hägglund & Söner** on ruotsalainen Örnsköldsvikissä vuonna 1899 perustettu konepajakonserni. Johan Hägglund (1866-1956) perusti sen puusepänverstaana ja yritys kasvoi Norrlannin suurimmaksi konepajayhtiöksi valmistaen muun muassa linja-autoja, raitiovaunuja ja lentokoneita. Niin ikään ruotsalainen ASEA-konserni osti Hägglund & Sönerin vuonna 1972.

Kun ASEA puolestaan yhdistyi sveitsiläisen Brown Boverin kanssa ABB:ksi vuonna 1988, toimialoja pilkottiin myytäväksi eteenpäin seuraavasti:
*Traction (yhdistettiin ABB Tractioniin, lakkautettu)
*Vehicle (myytiin brittiläiselle Alvisille, jonka puolestaan osti BAE Systems, jolloin nimeksi tuli BAE Systems Hägglunds)
*Crane (myytiin MacGregor Groupille joka on osa Cargotec Corporationia)
*Drives (myytiin Atle AB:lle, nykyään omistaja on Ratos)
*Hägglunds Component (valmisti erilaisia kaivoskoneita, meni konkurssiin)
Vuorimarin piiri

**Vuorimarin piiri** (, , ) on paikallinen itsehallintoalue Marin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1931 perustetun piirin pinta-ala on 1&nbsp;971 neliökilometriä ja asukkaita on 27&nbsp;000 henkeä (vuonna 2008).

## Maantiede
Vuorimarin piiri sijaitsee tasavallan lounaisosassa. Etelässä se rajoittuu Tšuvassian Morgaušin ja Jadrinin piireihin, lounaassa Nižni Novgorodin alueen Vorotynetsin piiriin, lännessä Marin tasavallan Jurinon piiriin sekä pohjoisessa ja idässä Kilemaryn piiriin.

Volga jakaa piirin kahteen osaan. Muita jokia ovat Sura, Sumka, Bolšaja ja Malaja Junga, Sundyr ja Sundyrka. Pinta-alasta 45&nbsp;% on metsää, 33&nbsp;% maatalousmaata ja 18&nbsp;% vesialuetta.

## Hallinto ja talous
Hallinnollinen keskus on Kozmodemjanskin kaupunki. Sen lisäksi piiriin kuuluu 13 maalaiskuntaa: Berezovo, Jelasy, Jemeševo, Kartukovo, Krasnovolžskaja (keskuspaikka Kulakovo), Kuznetsovo, Mikrjakovo, Ozerki, Paigusovo, Surskaja (keskuspaikka Makarkino), Troitski Posad, Usola ja Vilovatovo. Asutuskeskuksia on yhteensä 242.

Asukkaista 87,7&nbsp;% on mareja, 11&nbsp;% venäläisiä ja 0,7&nbsp;% tšuvasseja.

Kulkuyhteyttä Volgan itärannalle ja tasavallan pääkaupunkiin Joškar-Olaan hoitaa Volgan ylittävä lautta. Piirikeskuksesta on matkaa Joškar-Olaan Volgan yli 117 ja Tšeboksaryn kautta 190 kilometriä.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Teollisuus tuottaa elintarvikkeita, puutavaraa ja rakennusmateriaaleja.

Paikallislehtinä ilmestyvät venäjänkielinen *Krai gornomarijski* ja vuorimarinkielinen *Žerä*. Kozmodemjanskissa ilmestyy myös vuorimarinkielinen lastenlehti *Jämdÿ li*. Kaupungissa toimii vuorimarinkielinen teatteri ja radioasema sekä kansatieteellinen ulkomuseo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vuorimarin piirin sivusto 
* Valokuvia Vuorimarin piiristä
Karl Lindberg

**Karl Lindberg** -nimisiä henkilöitä ovat:

*Karl Lindberg (1906–1988), ruotsalainen hiihtäjä
*Karl Lindberg (1837–1914), suomalainen viulutaiteilija
*Karl Lindberg (1869–1940), suomalainen metsänhoitaja ja metsäneuvos
*Karl Lindberg (1897–1940), suomalainen jääkärimajuri
*Karl Bror Lindberg (1912–1985), suomalainen yritysjohtaja ja osuustoimintaliikkeen vaikuttaja.
Saint-Pierre (Saint-Pierre ja Miquelon)

**Saint-Pierre** on Ranskalle kuuluvan Saint-Pierre ja Miquelonin saariryhmän pääkaupunki Saint-Pierren saarella. Vuonna 2011 siellä oli 5&nbsp;888 asukasta. Kaupungissa on muun muassa satama sekä postin ja tullin konttorit.

## Aiheesta muualla
Osmo Apunen

**Osmo Kalevi Apunen** (5. lokakuuta 1938 Kotka – 16. lokakuuta 2022 Tampere) oli suomalainen politiikan tutkija.

## Ura
Apunen pääsi ylioppilaaksi 1959 Kymin Yhteiskoulusta. Hän opiskeli poliittista historiaa Helsingin yliopistossa ja valmistui valtiotieteen maisteriksi 1964, valtiotieteen lisensiaatiksi 1967 ja tohtoriksi 1968.

Apunen toimi 1967–1971 ulkoeurooppalaisten maiden historian assistenttina Helsingin yliopistossa, Ulkopoliittisen instituutin johtajana 1968–1972, toimistopäällikkönä ulkoministeriössä 1972–1973, Tampereen yliopiston kansainvälisen politiikan professorina vuosina 1973–2003 sekä rauhan- ja konfliktintutkimuskeskuksen emeritusprofessorina 2003–2007.

Apunen on tutkinut muun muassa Suomen poliittista historiaa, ulkopolitiikkaa ja idänsuhteita, kansainvälisten suhteiden historiaa sekä J. K. Paasikiven ulkopoliittista ajattelua. Puoluetaustaltaan Apunen oli sosialidemokraatti.

## Yksityiselämä
Osmo Apusen poika on Matti Apunen.

## Julkaisut
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Osmo Apusen blogi
* Osmo Apusen muistokirjoitus ''Aamulehdessä''
* Osmo Apusen muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''
Jarl Waldemar Lindeberg

**Jarl Waldemar Lindeberg** (4. elokuuta 1876 Helsinki – 24. joulukuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen matemaatikko, joka tunnettiin keskeisen raja-arvolauseen tutkimisesta. Hän oli jo nuorena lahjakas matematiikan alalla. Hän oli vuodesta 1903 Helsingin yliopiston dosentti, vuodesta 1905 matematiikan apulainen ja myöhemmin kymmenen vuoden ajan Teknillisen korkeakoulun matematiikan ylimääräinen opettaja. Lindeberg oli myös pitkään ylioppilastutkintolautakunnan jäsenenä.

Lindebergin vanhemmat olivat Polyteknillisen opiston opettaja ja johtaja, kanslianeuvos Karl Leonard Lindeberg ja Olga Katarina Hallonblad. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Läroverket för gossar och flickor-yhteiskoulusta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1897 sekä filosofian lisensiaatiksi 1901.

Lindeberg oli naimisissa vuodesta 1904 Inez Beckerin kanssa.

## Tunnustukset ja jäsenyydet
*Professorin arvonimi 18.7.1919. 
*Suomen tiedeseuran jäsen 1909. 
*Suomalaisen tiedeakatemian jäsen 1919.
*R. SVR. 1 1922.

## Julkaisut
*Sur l'intégration de certaines equations aux dérivées partielles du second ordre (väitösk. ) 1900, 
*Über einige Fragen der Variationsrechnung 1908, 
*Über das Exponentialgesetz in der Wahrscheinlichkeitsrechnung 1920, 
*Todennäköisyyslasku ja sen käytäntö tilastotieteessä 1927

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Encyclopedia of Mathematic: Jarl Waldemar Lindeberg
Pua Magasiva

**Pua Magasiva** (10. elokuuta 1980 Apia, Samoa – 11. toukokuuta 2019 Wellington, Uusi-Seelanti) oli samoalais-uusiseelantilainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Punainen Rangerna Shane Clarkina televisiosarjassa *[[Power Rangers: Ninja Storm]]*.

## Ura
Magasiva aloitti näyttelemisen veljensä Robbie Magasivan innoittamana, joka on myös näyttelijä. Hän näytteli ensi kerran televisiossa vuonna 2001 elokuvassa *[[Saari (elokuva)|Saari]]*. Seuraavana vuonna hän sai koe-esiintymisen kautta Power Rangersiin ja näytteli vuonna 2003 ensimmäisen pääroolinsa televisiosarjassa *Power Rangers: Ninja Storm*. Magasiva toimi samassa roolissa myös samannimisessä videopelissä *[[Power Rangers: Ninja Storm (videopeli)|Power Rangers: Ninja Storm]]* ja vieraili *[[Power Rangers Dino Thunder]]issa kahdessa jaksossa vuonna 2004. Hänellä oli myös vierailurooli televisiosarjassa *Shortland Street* vuosina 2003–2006. Sittemmin Magasiva näytteli muun muassa elokuvissa *Aidiko Insane* ja *30 päivää kaamosta''.

Magasiva löydettiin kuolleena kotoaan Wellingtonista 11. toukokuuta 2019. Hän oli kuollessaan vain 38-vuotias.

## Lähteet
Mia Audina

**Mia Audina Tjiptawan** (s. 22. elokuuta 1979 Jakarta) on indonesialainen sulkapalloilija, joka edusti huippu-uransa jälkipuolella Alankomaita. Hän saavutti kaksinpelissä olympiahopeaa Indonesian edustajana Atlantassa 1996 ja Alankomaiden edustajana Ateenassa 2004.

Audina kilpaili kolmissa kesäolympialaisissa. Atlantassa 1996 hän saavutti kaksinpelissä olympiahopeaa hävittyään loppuottelussa Etelä-Korean Bang Soo-hyunille pistein 6–11, 7–11. Sydneyssä 2000 hän edusti jo Alankomaita ja putosi jatkosta hävittyään puolivälierissä Tanskan Camilla Martinille. Ateenassa 2004 Audina saavutti olympiahopeaa hävittyään loppuottelussa Kiinan Zhang Ningille pistein 11–8, 6–11, 7–11. Hän kilpaili Ateenassa myös nelinpelissä Lotte Jonathansin parina ja karsiutui puolivälierissä.

Audina oli Indonesian joukkueessa voittamassa Uber Cupia vuosina 1994 ja 1996. Alankomaiden edustajana hän saavutti kaksinpelissä MM-pronssia vuonna 2003 sekä voitti kaksin- ja nelinpelin Euroopan-mestaruuden vuonna 2004.

Audina lopetti uransa vuonna 2006.

## Lähteet
Karl Lindberg (viulutaiteilija)

**Karl (Carl) Johan Lindberg** (8. maaliskuuta 1837 Askainen – 21. joulukuuta 1914 Tukholma) oli suomalainen viulutaiteilija.     

Lindbergin vanhemmat olivat puutarhuri Henrik Reinhold Lindberg ja Gustafva Lindström. Hän opiskeli viulunsoittoa Helsingissä Fredrik Paciuksen johdolla ja 1856–1861 Leipzigissa, Hannoverissa, Weimarissa ja Wienissä Davidin ja Joseph Joachimin oppilaana. Helsinkiin palattuaan hän toimi mm. konserttimestarina Helsingin uuden teatterin orkesterissa 1861–1864. Sittemmin hän siirtyi Tukholmaan hoviorkesterin viulistiksi vuosiksi 1869–1903. Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian 1. viulunsoiton opettaja hän oli 1873–1903.Lindberg sai professorin arvonimen vuonna 1897. Hän julkaisi musiikkipedagogisia teoksia etenkin viulunsoiton opetuksen alalta ja teki konserttimatkoja Ruotsista Suomeen, Saksaan ja Itävaltaan.

Lindbergin puoliso vuodesta 1867 oli Emilia Wiik (1867–1926). Hänen serkkunsa oli pianisti Alie Lindberg. Lindbergien tytär Elsa Lindberg-Dovlette (1872–1944) avioitui vuonna 1902 persialaisen prinssi Arfa Mirza Riza Khanin kanssa. Hän asettui asumaan Persiaan ja kirjoitti ruotsiksi useita teoksia, joita käännettiin myös suomeksi kuten *Naisia minareettien kaupungista: Lehtiä nuoren turkkilaisnaisen mietekirjasta*, *Kaikissa sävellajeissa* ja *Viulutyttö* vuodelta 1926.

## Lähteet
Mikko Alestalo

**Mikko Alestalo** (s. 1951) on suomalainen meteorologi. Hän on väitellyt filosofian tohtoriksi, ja on johtaja, professori Suomen Ilmatieteen laitoksella. Alestalo on ollut Suomessa julkisuudessa usein esillä ilmastonmuutosasioiden asiantuntijana. Hänen mukaansa on yksiselitteistä, että ilmastonmuutoksen aiheuttaa ihmisen toiminta.

Alestalo on saanut tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2009 toimituskunnan jäsenenä teoksesta *[[Muutamme ilmastoa]]*.

## Lähteet
Hubert Hahne

**Hubert Hahne** (28. maaliskuuta 1935, Moers, Nordrhein-Westfalen – 24. huhtikuuta 2019, Düsseldorf, Nordrhein-Westfalen) oli saksalainen Formula 1 -kuljettaja.

## Ura
### Urheilu- ja vakioautosarjat
Hahne kilpaili uransa alkuaikoina Euroopan Touring Car -mestaruussarjassa 1960-luvulla, jossa hän sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi. Lisäksi hän kilpaili myös BMW:n New Class 2000TI -sarjassa vuosina 1966 ja 1968-69, jonka mestaruuden hän voitti vuonna 1966. Vuonna 1966 kuuden tunnin GroВer Preis der Tourenwagenissa hän ajoi Alfa Romeolla Nürburgringin kilpailussa silloisen uuden rataennätyksen 10:08,9 minuuttia. Saman vuoden Saksan GP:ssä, joka ei kuulunut MM-sarjaan, hän ajoi ensimmäisenä alle 10 minuuttia touring carilla, eli aikaan 9:58,5.
 
### Formula 1 ja 2

Vuonna 1966 Hahne siirtyi ajamaan Formula 2 -sarjaan, jossa hän sijoittui parhaimmillaan Eurooppa-sarjan toiseksi vuonna 1969. Hahne osallistui myös kausilla 1966–1970 viiteen F1-osakilpailuun, joista kahdessa hän ajoi F2-luokan autoa. Hän oli parhaimmillaan yhdeksäs Saksan GP:ssä 1966. Hahne ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.

## Muuta
Kilpauransa jälkeen Hahne työskenteli toimittajana ja markkinointialalla sekä omisti korjaamon Essenissä.

## Lähteet
Vatjalaisten lippu

**Vatjalaisten lipun** on suunnitellut Aleksander Gurinov. Se on suunniteltu Inkerinmaalla  elävien vatjalaisten kansallissymboliksi, vaikkakin epäviralliseksi sellaiseksi. Siniset kolmiot symboloivat Peipsijärven ja Suomenlahden vesistöjä, V:n muotoinen valkoinen vesistöjen väliin kiilautuvaa rantaa ja vatjalaisten nimen alkukirjainta, punainen risti vatjalaisten uskoa ja vuosisatojen aikana nähtyjä koettelemuksia.

Vatjalaisten kansallisten symbolien, lipun ja vaakunan, päivää vietetään 15. joulukuuta, sillä ne julkistettiin tuolla päivämäärällä vuonna 2002. Kansallisten symbolien hankkeeseen osallistui Gurinovin lisäksi  Tatjana ja Sergei Jefimovid Luutsasta ja Vladimir Zernov.

## Lähteet
Uusiutuva energia Norjassa

**Uusiutuva energia Norjassa** kertoo uusiutuvan energiaan liittyvistä seikoista Norjassa. Norjan tavoite on 30 TWh uusiutuvaa lämpö- ja sähköenergiaa ja energiansäästöä vuoteen 2016 mennessä vuoden 2001 tasoon verrattuna.
 
## Tuulivoima

Norjassa on suuri tuulivoimapotentiaali. Toistaiseksi lisäys tuulivoimakapasiteettiin on vuosittain ollut pieni muihin Euroopan valtioihin verrattuna. Greenpeacen mukaan Norjan osuus Pohjanmeren tuulivoimaverkossa vuonna 2020 olisi 1,3 GW sähkönä 5 TWh.

## Vesivoima
Norjan sähköntuotannosta oli 99 % vesivoimaa vuonna 2001 (122 TWh). Norja on Euroopan suurin vesivoiman tuottaja ja maailmassa 6. suurin. Sähköä tuottaa 156 yritystä.  Kapasiteetti on noin 28 GW 740 vesivoimalassa yli 1 MW. Suurin tuottaja on Norjan valtio, joka  omistaa valtionyhtiön Statkraft (8,4 GW, 34.7 TWh) ja hallitsee osakeomistukset huomioiden 11,9 GW vesivoimaa ja tuottaa sähköä 49 TWh vuodessa. Statkraft omistaa 9 suurinta vesivoimalaa. Norjan vesivoiman ja Ruotsin ydinvoiman omistavat muutamat tuottajat yhdessä. Muutaman tuottajan ristiinomistuksessa on kaikki Ruotsin ydinvoimalat, ilmeisesti kaikki Suomen ydinvoimalat ja 30 % Norjan vesivoimasta. Yritykset voivat omistaa toistensa osakkeita ja lisäksi omistavat yhdessä voimalaitoksia. Norjan vesivoimaloista 80 ja 35 TWh vuosituotannosta on muutaman energiayhtiön hallussa. Norjan kilpailuviranomaiset estivät 2000-luvun alussa Statkraftin Trondheim Energiverk-yritysoston. Norjan sähkönkulutus henkeä kohti oli vuonna 2002 Pohjoismaiden suurin (MWh(asukas): Tanska 6,6, Suomi 15,7, Ruotsi 16,7 ja Norja 26,7, joka tuotettiin 99 % uusiutuvalla energialla.

## Aurinkokennot
Vuonna 2008 säädettiin tuki aurinkokennoille. Norjan aurinkoalan yrityksiin sisältyy: REC, Elkem Solar (2001) ja NorSun (2007).

## Aurinkolämmitys
Norja vaatii aurinkolämmitystä yli 500 neliön rakennuksiin.

## Bioenergia
Norjan tavoite on 14 TWh bioenergiaa vuoteen 2020 mennessä.

## Kaupungit
### Oslo
Oslon kasvihuonepäästöt  ovat 2,4 t/asukas. Tavoite on 1,2 t/asukas vuoteen 2030 mennessä. Kotitalousjätteistä tehdään kaukolämpöä. Oslon kunnan rakennuksissa 341 talosta vaihdetaan öljylämmitys uusiutuviin lähteisiin vuoden 2012 loppuun mennessä.

Oslon oopperatalo on rakennettu satamaan. Suunnitelmaan sisältyi 300 neliötä aurinkokennoja, jotka tuottavat 20 MWh sähköä vuodessa. Oslon innovaatiokeskuksessa on 120 neliötä aurinkokennoja tuottaen 17 MWh sähköä vuodessa.

## Katso myös
* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

## Lähteet
Sfakiá

**Sfakiá** ( eli Δήμος Σφακίων, *Dímos Sfakíon*) on Kreikan kunta, joka sijaitsee Chanián alueyksikössä Kreetan alueella. Kunnan pinta-ala on 467,589 neliökilometriä ja väkiluku 1&nbsp;889 (vuonna 2011). Kunnan kuntakeskus on Chóra Sfakíon.

## Maantiede

Sfakián kunta sijaitsee Lefká Óri -vuoristossa Kreetan saaren etelärannikolla. Etelässä kunta rajautuu Välimereen kuuluvaan Libyanmereen, idässä Réthymnon alueyksikköön ja muualla Chanián alueyksikköön kuuluviin kuntiin. Kunnan alueella sijaitsee paljon virtaavan veden jyrkkärinteisten ja korkeiden vuorten kalkkikiveen uurtamia rotkoja, kuten Ímproksen rotko ja Samarián rotko. Nimi Sfakiá tarkoittaakin suomeksi ”rotkojen maata”. Kuntaan kuuluu pieni Loutrón saari.

## Historia

Kreetan jouduttua osaksi Osmanien valtakuntaa, muutti vuoristoihin paljon ihmisiä. Vuoristoista he sitten kapinoivat osmaneita vastaan. Ensimmäinen suurempi kapina järjestettiin vuonna 1770 Sfakiássa laivanvarustaja Daskalogiánniksen johdolla. Daskalogiánniksen oli tarkoitus saada apua venäläisiltä, joiden oli tarkoitus harhauttaa osmaneita toisaalla. Apua ei tullut, joten osmanit kukistivat kapinan ja Daskalogiánnis tapettiin. Tämän seurauksena Sfakiá joutui joksikin aikaa osmanien vallan alle.

Vastarintajohtajat julistivat Kreetan itsenäiseksi Sfakiássa vuonna 1866. Egyptiläisjoukot kuitenkin murskasivat kansannousun, joka sittemmin päättyi Arkádin luostarin ruutivaraston räjäyttämiseen ja joukkoitsemurhaan.

Sfakián väkiluku on aikoinaan ollut kymmeniä tuhansia, mutta nykyään asukkaita on vajaa 2&nbsp;500. Suuret luvut selittyvät Sfakián eristyneellä sijainnilla, joka toi turvaa levottomina aikoina.

## Kunnan osat

Sfakián kunta muodostuu seuraavista kylä- ja kaupunkiyhdyskunnista ja asutuksista:

## Sfakiálaiset

Sfakiálaiset sanovat olevansa suoraan doorilaisten jälkeläisiä. He ovatkin muista kreetalaisista poiketen useasti vaaleahiuksisia, pidempiä ja joillain on jopa siniset silmät. Sfakiálaiset tunnetaan koko Kreetalla vapautensa puolustajina.

Osa sfakiálaisista harjoitti aikoinaan merenkulkua, johon kuului myös merirosvousta. Loput sfakiálaiset puolestaan hoitivat lampaita ja ryöstelivät Kreetaa kulloinkin hallinneiden valloittajien viljavarastoja. Yhä nykyäänkin sfakiálaiset kokevat esivallan vastustajana. Esimerkiksi kunnassa on rekisteröimättömiä autoja ja poliisiasemat ovat pelkästään kulisseja.

Aikoinaan verikosto oli hyvin yleinen Sfakián alueella. Sen pelossa kokonaisia kyliä muuttui asumattomiksi 1900-luvun alkupuolella.

## Lähteet

* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Δήμος Σφακίων. Sfakián kunnan verkkosivut.