open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Italian Grand Prix 2001

**Italian Grand Prix 2001** oli Formula 1 -kauden 15. osakilpailu, joka ajettiin 16. syyskuuta 2001 Monzan radalla Italiassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Juan Pablo Montoya, jolle voitto oli uran ensimmäinen.

Kilpailu tapahtui vain viisi päivää Syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen, ja viikonloppuna nähtiin useita kunnianosoituksia. Esimerkiksi Ferrareista puuttuivat kaikki sponsorien logot, ja lisäksi autojen nokat olivat poikkeuksellisesti mustat. Ennen kilpailua oli puhetta jopa suunnitelmasta, jonka mukaan kaikki kuljettajat ajaisivat ensimmäisen kierroksen kunnianosoituksena hiljaa eivätkä ohittaisi toisiaan. Näin ei lopulta kuitenkaan käynyt.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: Juan Pablo Montoya – 1.22,216
*Nopein kierros: Ralf Schumacher – 1.25,073 (kierroksella 39)
*Tomáš Engen ja Alex Yoongin ensimmäinen Grand Prix
*Tomáš Engen paras sijoitus (12. sija)
*Ferrarin 650. kilpailu.
*BMW-moottoreiden 20:s kilpailun nopein kierros.

## Lähteet
Paksunokkaviheltäjä

**Paksunokkaviheltäjä** (*Eulacestoma nigropectus*) on Uudessa-Guineassa esiintyvä varpuslintu, joka on heimonsa ja sukunsa ainoa edustaja. Aikaisemmin laji on luokiteltu viheltäjien tai töyhtöviheltäjien heimoon. Lajin kuvaili ja nimesi Charles Walter De Vis vuonna 1894.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 14 senttimetriä. Sen höyhenpuku on pääosin oliivinruskea ja vahva, paksu nokka on musta. Koiras on alapuolelta ja siivistä musta ja sen poskella on suuri vaaleanpunainen läikkä. Naaras on oliivinvärinen.

## Esiintyminen
Laji on kotoperäinen Uuden-Guinean saaren keskiosassa. Lajin esiintymisalue on kooltaan 20&nbsp;000–50&nbsp;000 neliökilometriä ja sen kanta on elinvoimainen.

## Elinympäristö
Paksunokkaviheltäjän elinympäristöä ovat kosteat, sammaleiset vuoristometsät.

## Ravinto
Lajin ravintoa ovat pääasiassa hyönteiset ja niiden toukat, joita se etsii vahvalla nokallaan puun kuoren alta.

## Lähteet
* Montereybay 

### Viitteet
Ride On

**Ride On** on suomalaiskitaristi Albert Järvisen soolouran debyyttialbumi, joka julkaistiin marraskuusssa 1974. Albumilla solistina suurimmassa osassa kappaleista esiintyy Pave ”Paavo” Maijanen. 

Albumi julkaistiin Love Records -levymerkillä LP-levynä ja C-kasettina. Love Records julkaisi albumin uudelleen LP-levynä vuonna 1991 samaan aikaan, kun albumi julkaistiin ensimmäistä kertaa CD-levynä. CD-painos sisältää myös kolme bonuskappaletta. CD-painos julkaistiin remasteroituna 31. lokakuuta 2007. Vuonna 2017 Svart Records julkaisi albumista 200 kappaleen rajoitetun LP-painoksen valkoisella vinyylillä  sekä rajoitetun painoksen tavallisella, mustalla vinyylillä. Huhtikuussa 2021 Levykauppa Äx julkaisi omalla, Lipposen Levy ja Kasetti -levymerkillään albumista 240 kappaleen rajatun LP-painoksen.

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
#  

### CD-painoksen bonuskappaleet
# 
# 
# 

## Soittajat
* Albert Järvinen – kitara
* Antero Jakoila – kitara

* Pave Maijanen – laulu
* Dave Lindholm – laulu
* Janne Ödner – laulu
* Timo Kojo – laulu

* Heikki Virtanen – basso
* Maukka Siirala – basso

* Aikka Hakala – rummut
* Vesa Aaltonen – rummut
* Reino Laine – rummut
* Tomi Parkkonen – rummut

* Esko Rosnell – perkussiot

* Esa Kotilainen – piano
* Kaj Westerlund – piano

* Jukka Gustavson – koskettimet

* Eero Koivistoinen – saksofoni
* Pekka Pöyry – saksofoni

## Lähteet
Miksi demokratia?

**Miksi demokratia?** on syksyllä 2007 toteutettu yksi television historian suurimmista asiaohjelmatapahtumista. Hanke käsittää 10 elokuvaa, jotka kaikki kysyivät omalla tavallaan "Miksi demokratia?" MySpace -verkkopalvelussa 7. lokakuuta 2007 käynnistyneessä projektissa on mukana 40 televisioyhtiötä, TV2:n Dokumenttiprojekti oli hankkeessa yksi aloitteentekijöistä.

## Aiheesta muualla

* Yleisradion Miksi demokratia? -sivut
* Tapahtuman englanninkieliset sivut
Ingrid Luterkort

**Carola Ingrid Margareta Segerstedt Luterkort**, o.s. *Eklundh* (28. kesäkuuta 1910 Lund – 3. elokuuta 2011) oli ruotsalainen näyttelijä. 

Luterkort opiskeli Dramatenin näyttelijäkoulussa, jossa hänen opiskelutovereitaan olivat muiden muassa Ingrid Bergman, Gunnar Björnstrand, Irma Christenson ja Signe Hasso. Hän teki näyttelijändebyyttinsä Tukholman Kuninkaallisessa draamateatterissa vuonna 1933. 

Luterkortin ura jatkui 1930-luvulta aina 2000-luvulle saakka; hänen elokuviensa joukkoon lukeutuvat *Hallatunturin lapset* (1945) ja *Luokkakokous* (2002).

Luterkort oli vuosina 1935–1952 naimisissa Einar Luterkortin ja vuosina 1952–1986 Bengt Segerstedtin kanssa. Hän vietti 90-vuotispäiväänsä vuonna 2000, ja häneltä on ilmestynyt teatterihistoriaa käsittelevä kirja *Om igen, herr Molander!* (1998). Luterkort kuoli 101-vuotiaana heinäkuussa 2011.

## Lähteet
Valtava jänis – Gommin ja Pommin kaikki seikkailut

**Valtava jänis – Gommin ja Pommin kaikki seikkailut** on M. A. Nummisen ja Pedro Hietasen esittämän Gommi ja Pommi&nbsp;-laulajakaksikon vuonna 2002 julkaistu kokoelma-albumi. 

Kokoelma koostuu albumien *[[Kamelilaulu]]* (1988), *[[Ollaan eläimiä]]* (1991), *[[Gommin ja Pommin metsäkarnevaali]]* (1995) sekä *[[Suosituimmat lastenlaulut]]* (1985) kappaleista. *Suosituimmat lastenlaulut* -albumi ei ole alun perin Gommi ja Pommi -julkaisu, sillä siihen aikaan Gommia ja Pommia ei ollut vielä keksitty ja albumin laulut ovat uusia sovituksia Nummisen vanhoista lastenlauluista. Kappaleet 16–17 (CD 1) ja 20–23 (CD 2) ovat ennen julkaisemattomia kappaleita.

## Kappaleet
### CD 1
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### CD 2
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Ellen Tarry

**Ellen Tarry** (26. syyskuuta 1906 – 23. syyskuuta 2008) oli monipuolinen afroamerikkalainen kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti. Hän syntyi Birminghamissa, Alabamassa, ja on julkaissut esimerkiksi lastenkirjallisuutta ja elämäkertoja.

Tarry lähti New Yorkiin vuonna 1929 ja tutustui muiden muassa Langston Hughesiin, Claude McKayhin ja Countee Culleniin. Neljän 1940-luvulla julkaistun kuvakirjansa jälkeen häneltä ilmestyi omaelämäkerta *The Third Door: The Autobiography of an American Negro Woman* (1955).

Tarry oli uskovainen katolinen, ja oli mukana perustamassa Friendship House -järjestöä. Hänen tunnetuimpia teoksiaan on Pierre Toussaint'n vaiheita käsittelevä *The Other Toussaint: A Post-Revolutionary Black*. Hän vietti satavuotispäiväänsä syyskuussa 2006.

## Julkaisuja
* *Janie Belle* (1940)
* *Hezekiah Horton* (1942)
* *My Dog Rinty* (1946)
* *The Runaway Elephant* (1950)
* *The Third Door: The Autobiography of an American Negro Woman* (1955)
* *Katherine Drexel: Friend of the Neglected*
* *Pierre Toussaint: Apostle of Old New York*
* *The Other Toussaint: A Post-Revolutionary Black*
* *Martin de Porres, Saint of the New World*
Hämeenlinnan kaupunginorkesteri

**Hämeenlinnan kaupunginorkesteri** oli Hämeenlinnassa toiminut orkesteri. Se perustettiin vuonna 1934, ja ensimmäisen konserttinsa orkesteri piti uudenvuodenpäivänä 1935. Sotien aiheuttamaa katkosta lukuun ottamatta orkesteri toimi aina vuoteen 2021 saakka.

Alkuvuosien salonkiorkesterista kehittyi sotien jälkeen kokoonpanoltaan varsinainen sinfoniaorkesteri. Orkesteria ylläpiti Hämeenlinnan orkesteriyhdistys ry, ja orkesterin muodostavat joukko vakinaisia paikallisia soittajia, vierailijoita sekä muusikon ammattiin opiskelevia nuoria muusikoita. Näin orkesterin keski-ikä oli melko alhainen.

Orkesterin perusti Artturi Kaarento, joka toimi myös orkesterin ensimmäisenä kapellimestarina. Muita kapellimestareita ovat olleet Tauno Marttinen, Arvo Uro, Paavo Merisalo, Hannu Vesioja, Tuomas Rousi ja Huba Hollókői. Viime vuosina lähinnä jousiorkesterina toimineen kaupunginorkesterin toimintaa johti intendentti Markku Jokinen.

Hämeenlinnassa kaupunginorkesterilla oli useita konserttipaikkoja: Palokunnantalon lisäksi esiintymistiloina ovat olleet Hämeenlinnan kirkko, raatihuone, Vanajan kirkko ja Verkatehdas.

Keväällä 2015 Hämeenlinnan kaupunginorkesteri oli uhattuna, kun kaupungin tuen määrään oli ehdotettu huomattavaa leikkausta. Tämä päätös kuitenkin kumoutui, ja Hämeenlinnan kaupunginorkesterin toiminta jatkui. Konsertteja kyettiin kuitenkin järjestämään vain muutaman soittajan kokoonpanoilla, ja vuonna 2021 orkesteriyhdistys joutui lopulta lopettamaan toimintansa.

## Aiheesta muualla
*Hämeenlinnan kaupunginorkesteri  Häme-wikissä

## Lähteet
*Jarmo Sermilä: Hämeenlinna. Otavan iso musiikkitietosanakirja. Osa 3. 1978. s. 89–90.
*Sibeliuksen syntymäkaupungin kaupunginorkesteri soi taas "molto contento" Yle
### Viitteet
Kartiohuhtasieniryhmä

**Kartiohuhtasieniryhmä** (*Morchella elata coll.*) on korvasienen kaltaisten maljasienten lajiryhmä. Kartiohuhtasienet ovat ruokasieniä, joiden itiöemät kasvavat keväällä. Lajiryhmän taksonominen status on epäselvä, eikä toistaiseksi ole tiedossa, mitä lajia pitäisi kutsua perinteisellä *Morchella elata* -nimellä. Suomesta lajeja tunnetaan kaksi: *[[Morchella importuna]]* ja *[[Morchella eximioides]]*.

## Koko ja ulkonäkö
Kartiohuhtasienillä on nimensä mukaisesti kartiomainen ja terävälatvainen lakki, joka on 2–5 cm leveä ja 3–10 cm korkea. Väriltään lakki on kellan-, oliivin-, harmaan- tai mustanruskea. Lakin pinta on säännöllisen harjuinen ja lokeroinen. Lokerot ovat nuorena soikeita, myöhemmin pitkänomaisia ja poikkiharjuisia. Lakki on kasvanut alareunasta kiinni jalkaan. Sienen sileä, kerman- tai harmaanvaalea jalka on 3–15 cm pitkä, 1,5–4 cm paksu ja lakkia kapeampi. Koko sieni on ontto. Kartiohuhtasienten miedontuoksuinen, valkoinen malto on haurasta kuten korvasienellä ja sen maku on miellyttävä. Itiöpöly on kellertävänvalkoista.

### Samankaltaiset lajit
Kartiohuhtasienten kanssa samankaltainen laji on muun muassa pallohuhtasieni (*Morchella esculenta*), joka on kartiohuhtasieniä harvinaisempi. Myös pallohuhtasieni on erinomainen ruokasieni. Muita keväisiä sienilajeja, jotka muistuttavat kartiohuhtasieniä, ovat esimerkiksi poimukellomörsky (*Ptychoverpa bohemica*) ja raakana tappavan myrkyllinen korvasieni (*Gyromitra esculenta*). Korvasienen erottaa huhtasienistä siten, että korvasienen lakki ei ole kartiomainen vaan pyöreämpi ja muistuttaa tippaleipää tai aivoja.

## Kasvuaika ja -paikka
Kartiohuhtasienet kasvavat touko–kesäkuussa melko yleisenä koko Suomessa lukuun ottamatta pohjoisinta Suomea. Niiden tyypillisimmät kasvupaikat ovat puun kuorikasat, paloalueet, lehdot, kulotetut metsät ja rehevät pihamaat. Laji on kalkinsuosija.

## Käyttö ravinnoksi
Huhtasienet ovat herkullisia ruokasieniä. Toisin kuin toinen keväinen maljasienilaji korvasieni, huhtasienet eivät ole lainkaan myrkyllisiä eivätkä siten vaadi esikäsittelyä. Huhtasieniä voidaan säilöä esimerkiksi kuivaamalla tai pakastamalla.

## Lähteet
* Luontonetti: Kartiohuhtasieni (Arkistoitu versio sivustosta) Viitattu 19.9.2011 
* Sepon sieniopas: Kartiohuhtasieni Viitattu 19.9.2011

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Luontoportti: Kartiohuhtasieni (''Morchella elata'')
* Arktiset aromit ry: Huhtasieni ''Morchella spp.''
* Suomen luonto: Huhtasieni on ruokasienten aatelia
* Yle: Huhtasieni haastaa helppoudellaan korvasienen – herkku voi piilotella omassa pihassa
Ari Lauanne

**Ari Lauanne** (s. 4. huhtikuuta 1966) on suomalainen vatsastapuhuja, joka on toiminut vatsastapuhumisen ammattilaisena vuodesta 1985 lähtien. Hän on myös veitsenheittäjä. Hänet valittiin Viihdeohjelmien Suomen mestariksi 2006.

Vuonna 1991 Lauanne esiintyi televisio-ohjelmassaan *[[Langalla Jaska ja Ari]]* (Jaska oli Lauanteen nukke). Vuosina 2003 ja 2007 hän esiintyi *Huips*-ohjelmissa, ja vuonna 2004 hän esiintyi *Katso pois* ja *Suoraa huutoa!* -ohjelmissa. Vuonna 2007 Lauanne osallistui *[[Talent Suomi]]* -kilpailuun ja eteni semifinaaleihin. Samana vuonna hän osallistui myös *[[Ennätystehdas|Ennätystehtaaseen]]* ja teki uuden lautasten ruoskimisennätyksen Suomessa: hän sivalsi halki 23 ilmaan heitettyä pahvilautasta 60 sekunnissa. Lauanne oli tunnistettavana yhtenä Tuntemattomana tammikuussa 2008 MTV3:lla esitetyssä *[[Tuntemattomat]]*-ohjelman jaksossa.

Vuonna 2009 Lauanne teki uuden aluevaltauksen veitsenheittäjänä ohjelmassa *[[Suomen Las Vegas]]*. 
Varsinaisesti Lauanteen vakavampi perehtyminen lajiin oli alkanut kymmenisen vuotta aiemmin saman ohjelmatuottajan *[[Älä katso]]* -ohjelmassa. Tuolloin nähtiin ohjelman juontaja Teemu Virtanen seinällä pelkäämässä. Tästä ohjelmasta lähtien Lauanne ryhtyi kehittämään veitsiohjelmaansa ja vuonna 2007 ohjelmassa *[[Einstein (televisio-ohjelma)|Einstein]]* nähtiin osia uudesta ohjelmasta ensiesityksenä. Sittemmin Lauanne ryhtyi kehittämään  omia Villin Lännen harrastuksiaan tuotteiksi niin, että yhteistyökumppaneidensa kanssa syntyi Wild West Show, jossa nähdään veitsenheittoshown lisäksi myös muun muassa Lauanteen Villin Lännen ruoskien ja revolverien showtaituruutta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ari Lauanne Productions 
*
Cahal Brendan Daly

**Cahal Brendan Daly** (1. lokakuuta 1917 – 31. joulukuuta 2009) oli irlantilainen katolinen kirkonmies. Hän toimi Armaghin arkkipiispana ja samalla Irlannin korkeimpana piispana vuosina 1990–1996. Hänestä tuli kardinaali vuonna 1991, mutta hän oli liian iäkäs voidakseen osallistua uuden paavin valintaan keväällä 2005.

Daly syntyi Loughguilen kylässä Pohjois-Irlannissa ja sai pappisvihkimyksensä 22. kesäkuuta 1941. Häntä arvosteltiin aikanaan laajamittaisesta pedofiliasta syytetyn irlantilaispappi Brendan Smythin tapauksen välinpitämättömäksi koetusta käsittelystä.

Daly vetäytyi arkkipiispanvirasta 79 vuotta täytettyään (1996), jolloin häntä seurasi Seán Brady. Hän kuoli 92-vuotiaana.

## Aiheesta muualla
* Catholic-Hierarchy.org: Cahal Brendan Cardinal Daly
Komplementti (kielitiede)

**Komplementilla** tarkoitetaan kieltä analysoitaessa pääsanansa pakollista **määritettä**. Termi nousee esiin syntaksin yhteydessä tutkittaessa lauseiden rakentumista sekä sanajärjestystä. Tyypillisiä komplementteja ovat verbien objektit, ja verbien argumenttirakenteeseen kuuluvat adverbiaalit. 

Eri kielissä määritteet saattavat olla lauseessa missä tahansa, ja niiden analysointi on pitkälti synnynnäisen kielenpuhujan ymmärryksen ja syntaktisten sääntöjen varassa. Yleisimmin määrite kuitenkin on pääsanansa läheisyydessä. Esimerkiksi nykysuomessa objekti on tapana mainita verbin jälkeen ja subjekti ennen verbiä, esimerkiksi ”John löi Marya”, mutta muun muassa japanin kielessä vastaava ilmaus olisi ”John-ga Mary-o butta” (”John Marya löi”).

## Aiheesta muualla
* Helsingin yliopisto, Pauli Brattico, Biolingvistiikka
Kazys Bradūnas

**Kazys Bradūnas** (11. helmikuuta 1917 &ndash; 9. helmikuuta 2009) oli liettualainen runoilija. 

Bradūnas valmistui Vilnan yliopistosta, jossa hän opiskeli liettuan kieltä ja liettualaista kirjallisuutta. Hän vietti toisen maailmansodan jälkeiset vuodet evakkoleirillä Saksassa ja muutti vuonna 1944 Yhdysvaltoihin.

Bradūnas asui Baltimoressa ja Chicagossa ennen paluutaan synnyinmaahansa pitkästä aikaa vuonna 1995. Hän asui siitä lähtien Vilnassa.

Bradūnas loi huomattavan työuran Yhdysvaltain-vuosinaan. Hän toimitti liettuankielistä *Draugas*-lehteä ja oli mukana perustamassa Žemė-nimistä kirjallista liikettä. Liettuan kulttuuriministeriö myönsi hänelle vuonna 1993 Kansallispalkinnon.

Runokokoelmiensa ohella Bradūnas julkaisi muun muassa oopperalibreton.
Baranofinsaari

**Baranofinsaari** (, joskus myös **Baranov Island** tai **Sitka Island**) on saari Alexanderin saaristossa Kaakkois-Alaskassa. Saaren alkuperäisasukkaat tlingitit kutsuvat saarta nimellä Sheet’-ká X'áat'l. Pinta-ala on 1&nbsp;584,36 km². Baranofinsaaren asukasluku oli vuoden 2000 väestönlaskennassa 8&nbsp;532.

Baranofinsaari on Alaskan kahdeksanneksi suurin saari ja koko Yhdysvaltain yhdeksänneksi suurin. Se on Alexanderin saariston vuoristoisin saari. Maailman saarista Baranofinsaari on 135. suurin. Saaren suurin kaupunki on yli 8&nbsp;000 asukkaan Sitka, joka kattaa suurimman osa saaresta. Muita asutuskeskuksia ovat Port Alexander, Baranof Warm Springs, Port Armstrong ja Port Walker. Saarella on myös aavekaupunki Goddard.

Ensimmäisen länsimaisen asutuskeskuksen perusti saarelle 1799 Aleksandr Baranov, Venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian johtaja ja ensimmäinen kuvernööri. Alexanderin saaristo ja Baranofinsaari ovat saaneet nimensä hänen mukaansa. Baranof Island oli venäläisten hallinnollinen ja turkiskaupan keskus Alaskassa 1804–1867. 1900-luvun vaihteessa saarella oli pienimuotoista kaivosteollisuutta, joka keskittyi etenkin Sitkan ympärille saaren pohjoisosiin. Ruoanjalostus, valaanpyynti ja kettutarhat olivat yleisimmät elinkeinot. Ne kuitenkin loppuivat toiseen maailmansotaan mennessä. Vielä tänäänkin saarella on nähtävissä todisteita näistä elinkeinoista. Nykyään tärkeimmät elinkeinot ovat kalastus, kalastustuotteiden jalostus ja turismi. Saari on tunnettu karhuistaan ja sitkan hirvestä.

Saarella kävi 1850–1852 suomalainen geologi Henrik Johan Holmberg tekemässä luonnontieteellisiä ja myös kansatieteellisiä tutkimuksia sekä kerääämässä luonnontieteellisen kokoelman, muun muassa 19&nbsp;000 hyönteistä, jotka hän lahjoitti yliopistolle.

## Lähteet
Sekvensointi

**Sekvensointi** on menetelmä, jolla selvitetään makromolekyylin sekvenssi eli esimerkiksi nukleiinihapon nukleotidijärjestys tai polypeptidin aminohappojärjestys. Useimmiten käsitteellä tarkoitetaan nimenomaan DNA:n sekvenssin määrittämistä.

## DNA:n sekvensointi

Kaikki DNA:n sekvensointimenetelmät pohjautuvat eripituisten DNA-fragmenttien muodostumiseen. Ensimmäiset sekvensointimenetelmät olivat 1970-luvulla kehitetyt *Maxam-Gilbertin menetelmä* ja *Sangerin menetelmä*, joista jälkimmäinen on yleisin menetelmä vielä 2000-luvullakin.

### Maxam-Gilbertin menetelmä

Maxam-Gilbertin sekvensointimenetelmä perustuu tiettyjen kemikaalien reagoimiseen tiettyjen emästen kanssa. DNA laitetaan tällöin neljään eri kemikaalia (DMS, metaanihappo, hydratsiini, NaCl + hydratsiini) sisältävään koeputkeen. DNA pilkkoutuu tällöin vain tiettyjen emästen kohdalta. Pilkkoutumisen määrää voidaan säätää kemikaalipitoisuuksilla ja reaktioajoilla. Maxam-Gilbertin menetelmä on työläs ja siinä käytetään myrkyllisiä kemikaaleja. Sitä käytetään yleensä vain jos Sangerin menetelmä ei sovellu.

### Sangerin menetelmä

Sangerin menetelmä on yleisin sekvensointimenetelmä. Se edellyttää DNA:n avaamista yksijuosteiseksi. Avaamiseen käytetään usein polymeraasiketjureaktiota (PCR). PCR:n ja Sangerin menetelmän yhdistelmää kutsutaan **sykliseksi sekvensoinniksi**. 

Kun DNA-pätkät on aukaistu yksijuosteisiksi, niihin liitetään radioaktiivisesti tai fluoresoivasti merkityt alukkeet. Alukkeen sisältävät pätkät jaetaan neljään eri koeputkeen. Koeputkissa on DNA:ta monistavaa polymeraasientsyymiä, tavallisia nukleotideja (A, G, T, C) ja kussakin yhden tyyppisiä muunneltuja nukleotideja, dideoksinukleotideja. Muunnellut nukleotidit pysäyttävät DNA:n kahdentumisen. Tällöin kussakin koeputkessa synteesi katkeaa tietyn (muunnellun) nukleotidin kohdalta (A,G,T tai C) sen mukaan, mitä muunneltuja nukleotideja koeputki sisältää. Vaikka koeputki sisältäisikin tietyn nukleotidityypin muunneltuja nukleotideja, siihen voi liittyä myös normaali nukleotidi. Se mahdollistaa eripituisten sekvenssien syntymisen. Eripituiset sekvenssit erotellaan geelielektroforeesilla ja niiden perusteella muodostetaan käsitys sekvenssin emäsjärjestyksestä.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Chiu, K. P. (2015). *Next-generation sequencing and sequence data analysis*. Sharjah: Bentham Science Publishers, Limited.

*  Kokkonen, S., Nowak, A., Veistola, S., Vilkki, J. & Vilkki, J. (2011). *Lukion biologia: [5], Bioteknologia*. Helsinki: Otava.
M/S Mimer

**M/S Mimer** () on ahvenanmaalaiseen Godby Shipping -ryhmään kuuluvan Minicarriers Ab:n omistukseen rekisteröity ro-ro-rahtialus. Se on rakennettu vuonna 1990 J.J. Sietaksen telakalla Hampurissa, Saksassa. Kuollutta painoa aluksella on 4&nbsp;491 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. *Mimer* on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Brändö. Nykyisin laiva on aikarahdattu UPM-Kymmenen liikenteeseen, reitille Rauma–Hamina–Rouen. Lastina alus kuljettaa yleensä paperituotteita, kappaletavaraa ja roro-yksiköitä.

Mimerin sisaralus on M/S Midas.

## Käyttöhistoria

16. helmikuuta 1990 vastavalmistunut alus luovutettiin ahvenanmaalaisen Minicarriers Ab:n omistukseen, joka rekisteröi aluksen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Ahvenanmaalla sijaitseva Brändö. Tuolloin aluksen nimi oli *Bore Star*. 26. helmikuuta alus aikarahdattiin  Bore Linen liikenteeseen, reitille Helsinki–Kotka–Terneuzen–Rotterdam–Chatham. Vuonna 1992 Bore Star aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen, linjalle Rauma–Rostock–Lyypekki. 

Vuonna 1993 rahtaussopimus päättyi ja alus sai nykyisen *Mimer* -nimensä. Tämän jälkeen uudelleenkastettu Mimer aikarahdattiin Transfennican liikenteeseen, Suomen ja Länsi-Euroopan välille. Lokakuussa 1995 alus siirtyi Hangon ja Lyypekin väliseen liikenteeseen. Marraskuussa 1996 Mimer aloitti liikennöinnin linjalla Suomi–Britannia–Ranska. Jo joulukuussa reitti vaihtui jälleen; Hanko–Lyypekki. Helmikuun alussa 1997 Mimer siirtyi Lyypekin ja Rauman välille ja jälleen syyskuussa 1997 Suomen ja Britannian välille.

Alus liikennöi kesästä 2015 lähtien sisaraluksensa Midaksen tapaan Karibian merellä. Se on rahdattu ranskalaisella CMA CGM:lle sekä amerikkalaiselle Marinex Cargo Linelle Karibian linjaliikenteeseen.

Esiintyy Nicolas Cagen tähdittämässä elokuvassa PRIMAL vuodelta 2019.

## Lähteet
* Godby Shipping Ab

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Fakta om Fartyg – M/S Bore Star 
*Godby Shipping: mv Mimer  
*Kuvia Mimeristä
Liana Isakadze

**Liana Aleksandres asuli Isakadze** (, ; 2. elokuuta 1946 Tbilisi, Gruusian SNT, Neuvostoliitto – 5. heinäkuuta 2024) oli georgialainen viulutaiteilija, joka voitti urallaan Jean Sibelius -viulukilpailun ensimmäisen palkinnon. Voittamisen aikoihin vuonna 1970 hän edusti Neuvostoliittoa.

Isakadze alkoi soittaa pianoa ja säveltää kolmivuotiaana. Seitsemänvuotiaana hän ryhtyi soittamaan viulua ja opiskeli vuoteen 1963 saakka kotikaupunkinsa Tbilisin keskusmusiikkikoulussa. Sen käytyään hän muutti Moskovaan, jossa hän sai opetusta David Oistrahin oppilaana Moskovan konservatoriossa ja toimi myöhemmin myös opettajansa assistenttina.

Isakadzen kansainvälinen ora alkoi varsinaisesti, kun hän vuonna 1965 voitti Pariisissa pidetyn Jacques Thibaud -kilpailun. Vuonna 1970 hän jakoi ensimmäisen palkinnon maanmiehensä Pavel Koganin kanssa Jean Sibelius -viulukilpailussa, joka pidettiin Helsingissä. Samana vuonna hän saavutti kolmannen sijan Moskovassa järjestetyssä Tšaikovski-viulukilpailussa. Liana Isakadze kuului myöhemmin Jean Sibelius -viulukilpailun tuomaristoon.

Isakadze toimi 1970–1992 Moskovan filharmonisen orkesterin soolovuilistina ja 1981–1995 Georgian kamariorkesterin taiteellisena johtajana. Hän toi vuonna 1990 kamariorkesterin mukanaan Ingolstadtiin Saksaan, missä se toimi Ingolstadtin georgialaisena kamariorkesterina. Vuonna 1992 Isakadze perusti kaupunkiin David Oistrah -akatemian. Perustamansa akatemian johtamisesta hän luopui vuonna 1997. Vuonna 2003 hän perusti Kansainvälisen Liana Isakadze -viulukilpailun Pietariin, mutta vuoden 2007 kilpailu peruutettiin.

Isakadze teki yli 500 äänitystä levymerkeille Melodija ja Orpheo sekä Moskovan ja Saksan radioille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Liana Isakadzen elämäkerta 
*Isakadze-viulukilpailun sivusto
Gunvor Sandkvist

**Gunvor Snöfrid Sandkvist** (oik. **Lampenius**; 4. marraskuuta 1923 Helsinki – 18. helmikuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi erityisesti Helsingin ruotsinkielisten näyttämöiden tragediennena. Hänen vanhempansa olivat Harald ja Alva Sandqvist. Sandkvist oli aviossa Börje Lampeniuksen kanssa vuodesta 1951 vuoteen 1970, jolloin he erosivat. Sandkvistilla oli kaksi lasta: Lili Charlotte (1955) ja Bo Harald (1962). 

Suomenruotsalainen Sandkvist oli kiinnitettynä Ruotsalaiseen teatteriin 1946–1970 ja edelleen vuodesta 1972 lähtien. Lilla teaternissa hän näytteli 1971–1972. Hänen maineikkaisiin töihinsä kuuluvat muun muassa nimiosa näytelmässä *Euridike*, Ofelia *[[Hamlet]]issa* ja Lady Macbeth *[[Macbeth]]issä*. Huomattavia taiteellisia saavutuksia ovat niin ikään roolit näytelmissä *Fröken Julie*, *Maria Stuart* ja *[[Kamelianainen|Kameliadamen]]*. Sandkvist näytteli myös Muumi-näytelmissä. Hänen elokuvatöistään merkittävimpiä on eroottisesti latautunut naispääosa Matti Kassilan *[[Sininen viikko|Sinisessä viikossa]]*.

Sandkvistille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1988. Hän harrasti muun muassa öljymaalausta. 

Sandkvist kuoli 90-vuotiaana pitkäaikaiseen sairauteen. Hän sairasti Alzheimerin tautia ja asui viimeiset vuotensa Folkhälsanin vanhainkodissa Helsingissä.
__NOTOC__
## Filmografia
**[[Läpi usvan]]* (1948)
**[[Sininen viikko]]* (1954)
**[[Patarouva (elokuva)|Patarouva]]* (1959)
**[[Kovaa peliä Pohjolassa]]* (1959)
**[[Nina ja Erik]]* (1960)
**[[Tulipunainen kyyhkynen]]* (1961)
**[[Mumintrollet]]* (1969)
**[[Yön sylissä]]* (1977)
**[[Tulipää]]* (1980)
**[[Vihan päivät]]* (1991)
**[[Vuoden viimeinen kesä]]* (1998)
**[[Lapin kullan kimallus]]* (1999)

## Lähteet
* *Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983.* Helsinki: Tammi, 1983. 
* Kassila, Matti: *Mustaa ja valkoista.* Helsinki: Otava, 1995. 
* Pöysti, Lasse: *Jalat maahan*, s. 213–214. Helsinki: Otava, 1991. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
TV-resistori

**TV-resistori** oli turkulainen naivistista indie poppia soittava yhtye, joka on perustettu Naantalissa vuonna 1996. Yhtye julkaisi ensimmäisen EP-levynsä vuonna 2001 ja pitkäsoiton 2004. Vuonna 2011 yhtye ilmoitti jäävänsä tauolle. 

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* 

### Singlet ja EP:t
* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
*
Pääsana

**Pääsanaksi** kutsutaan kielitieteessä sanaa, johon määritteet viittaavat. Lauseiden pääsanat saadaan esiin muun muassa konstituenttianalyysin avulla. Pääsanan synonyyminä on aiemmin ollut edussana, mutta näiden välille on myöhemmin pyritty tekemään eroa siten, että edussana on lausekkeen ydin, joka voi edustaa kokonaisuutta yksinkin, pääsana taas sana, josta jokin toinen sana, esimerkiksi määrite, tai lauseke riippuu.

## Lähteet
Pat Fraley

**Patrick Fraley** (s. 18. helmikuuta 1949 Seattle, Washington, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka palkittiin vuonna 2008 Voicey-palkinnolla elämäntyöstään ääninäyttelyn parissa.

## Elämäkerta
Fraley opiskeli Whitman Collegessa Walla Wallassa, Washingtonissa draamaa sekä Cornellin yliopistossa New Yorkissa. Fraley jatkoi opiskeluaan näyttelemisestä muutettuaan Cornelliin Australiaan, ja hän näytteli siellä teattereissa. Muutettuaan takaisin Yhdysvaltoihin Fraley ryhtyi ääninäyttelijäksi.

Nykyisin hän on keskittynyt ääninäyttelyn ohella tuottamaan ja opettamaan ääninäyttelemistä. Fraley asuu Studio Cityssä, Kaliforniassa vaimonsa ja neljän poikansa kanssa.

### Ura
Fraleyn ura alkoi vuonna 1979; hänet tunnetaan parhaiten 1980-luvulta, jolloin Fraley oli muun muassa sheriffi Bravestarrin äänenä BraveStarrissa. Erityisesti hänet tunnetaan Turtles – mutanttikilpikonnista, jossa Fraley ääninäytteli Krangin lisäksi myös Baxter Stockmania ja Casey Jonesia. Myöhemmin 1990-luvulla Fraley teki muutamia päärooleja Zorroon sekä Wild West C.O.W.-Boys of Moo Mesaan, jossa Fraley oli samankaltaisessa roolissa 1980-luvulla BraveStarrissa. Hän oli mukana myös The Tickissä useissa sivurooleissa sekä Gargoylesissa, Batmanissa sekä piirrossarjassa Timon ja Pumba.

2000-luvulla Fraley on tehnyt enimmäkseen useita vierailevia äänirooleja animaatioihin kuten Ozzy & Drix, The Grim Adventures of Billy & Mandy, ChalkZone ja Kukkulan kuningas. Lisäksi hän on tehnyt sivuääniä elokuviin Aivan villit, Muurahaisten kauhu ja Karvinen herää todellisuuteen sekä I Am Legend, jossa Fraley oli presidentin äänenä.

## Aiheesta muualla

* 
* Voice Chasers
Endogeenisen kasvun teoria

**Endogeenisen kasvun teoria** kehitettiin makrotaloustieteessä 1980-luvulla vastauksena eksogeenisen kasvun mallien saamaan kritiikkiin. Eksogeenisen kasvun malleista poiketen endogeenisen kasvun teoria pyrkii kuvaamaan kasvuprosessin siten, että keskeiset kasvuun vaikuttavat taloudelliset tekijät määräytyvät mallin sisällä eikä niitä oteta annettuna mallin ulkopuolelta. 

Perinteisessä kasvuteoriassa on usein ajateltu taloudellisen kasvun riippuvan esimerkiksi väestönkasvusta ja eksogeenisestä tekniikan kehityksestä, jotka ovat mm. vaikuttaneet investointien määrään. Endogeenisen kasvun teorioissa on yleensä keskitytty käsittelemään sitä, kuinka talouden toiminta aiheuttaa teknologian kehitystä. Innovaatioiden tuottaminen aiheuttaa kustannuksia, mutta teknologiaa kehitellään voitontavoittelutarkoituksessa.

Lisäksi keskeisenä käsitteenä on usein ns. pääoman ulkoisvaikutukset: investoinnit ovat sitä kannattavampia, mitä enemmän taloudellista toimeliaisuutta niiden vaikutusalueella on ennestään. Investointi puolestaan lisää tätä toimeliaisuutta, joten toimintaansa laajentava yritys luo tahattomasti lisää liiketoiminta- ja innovaatiomahdollisuuksia muille toimialoille.

## Katso myös
*Eksogeenisen kasvun malli
Harri Nevanlinna

**Rolf Harri Nevanlinna** (6. helmikuuta 1922 Helsinki – 4. syyskuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja geenitutkija, joka sai professorin arvonimen.

Nevanlinna kuului Nevanlinnan kulttuurisukuun. Hänen isänsä oli matemaatikko, akateemikko Rolf Nevanlinna ja äitinsä Mary Elise Selin. Nevanlinnan puoliso vuodesta 1945 oli professori Saara Maljanen, perheessä oli neljä lasta. Nevalinna tuli ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta yhteiskoulusta 1940 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta 1948. Tohtoriksi Nevanlinna väitteli 1953, ja Helsingin yliopiston veriryhmäserologian dosentti hänestä tuli 1957. Professorin arvonimen hän sai 1968.

Nevanlinna johti Suomen Punaisen Ristin (SPR) Veripalvelua 40 vuotta, laitoksen perustamisesta lähtien vuonna 1948. Hän kehitti laitosta ja nosti sen maailmanmaineeseen muun muassa luomalla Suomeen maailman tehokkaimpiin kuuluneen järjestelmän rhesus-taudin ennaltaehkäisemiseksi. Nevanlinna tutki myös Suomen kansan juuria populaatiogeneettisesti hyödyntämällä veriryhmäserologisia merkkitekijöitä. Lääkintöhallituksen tieteellisen neuvottelukunnan jäsen Nevanlinna oli vuodesta 1955 ja Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1975. Nevanlinna, jolla oli runsaasti kansallisia ja kansainvälisiä järjestö- ja luottamustehtäviä, sai tunnustuksena työstään muun muassa Arvo Ylppö -mitalin (1982), Pro Valetudine Fennorum -mitalin (1986) sekä Chydenius-palkinnon (1988).

## Lähteet
Mirror Tower

**Mirror Tower** on suomalaisen kitaristi Albert Järvisen kolmas ja viimeiseksi jäänyt sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991.

Albert Järvinen äänitti tämän viimeiseksi jääneen levynsä Helsingissä Finnvoxin studioilla talvella 1990–1991, tuottaja-äänittäjänä T. T. Oksala. Albert ja T. T. ehtivät saada valmiiksi myös levyn ensimmäisen miksauksen ennen Albertin viimeistä ulkomaanmatkaa. Käytyjen keskusteluiden pohjalta T. T. Oksala ja Antero Jakoila tekivät lopullisen miksauksen huhtikuussa 1991.

Tämä levy sisältää Albert Järvisen uusia linjoja etsivää ja myös kokeilevaa tuotantoa. Sen yleisilme ja tunnelma on seesteinen ja valoisa ja antaa viitteitä siitä, mitä Albert Järvinen ehkä suunnitteli seuraavaksi tekevänsä.

"Wrapping Paper" on sovitus Cream-yhtyeen ensimmäisenä julkaistusta singlekappaleesta. "I Love You Anyway " puolestaan on uudelleensovitettu versio Cisse Häkkisen I Love You Anyway -albumin nimikappaleesta.

## Kappaleet

### A-puoli
# The Tribe (säv. A. Järvinen, san. A. Järvinen/R. Beesley, sov. A. Järvinen)
# Mirror Tower (säv. A. Järvinen, san. T.A.u., sov. A. Järvinen)
# I'd Rather Go Blind (säv. A. Järvinen, san. A. Järvinen/R. Beesley, sov. A. Järvinen)
# Drifter's Escape (säv. ja san. Bob Dylan, sov. A. Järvinen)
# Rise of the Kantele (säv. O. Partti/A. Järvinen, san. trad./Kalevala, sov. A. Järvinen)

### B-puoli
# Wrapping Paper (säv. J. Bruce, san. P. Brown, sov. A. Järvinen/V-M Maijanen/J. Kettunen)
# All the Way to the End (säv. A. Järvinen, san. A. Järvinen/R. Beesley, sov. A. Järvinen/V-M Maijanen/J. Kettunen)
# Like a Star (Shining Down on Me) (säv. J. Marjaranta, san. R. Beesley, sov. J. Marjaranta)
# Peace and Harmony (säv., san. ja sov. A. Järvinen)
# I Love You Anyway (säv. Viola Ahti, sov. A. Järvinen)

## Muusikot
* Albert Järvinen – kitarat
* Jari Heino, Masa Maijanen ja Pave Maijanen – bassot
* Vesa Aaltonen, Jari Kettunen ja Anssi Nykänen – rummut
* Timo Pratskin ja Jarmo Savolainen – kosketinsoittimet
* Anna-Kaisa Liedes ja Olli Partti – kanteleet
* T. T. Oksala – ylimääräiset kitarat ja syntetisaattorit
* Harry Bent, Russell Beesley ja Jore Marjaranta – laulu
* Masa Maijanen – laulukonsultti
Lähde:

## Lähteet
Michael Swanwick

**Michael Swanwick** (s. 18. marraskuuta 1950) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän on saanut Nebula-palkinnon romaanistaan *Stations of the Tide* (1991), ja se oli ehdolla myös Arthur C. Clarke -palkinnon ja Hugo-palkinnon saajaksi. Hänen novellejaan on palkittu Theodore Sturgeon -palkinnolla, Hugo-palkinnolla ja World Fantasy -palkinnolla. 

## Romaanit
* *In the Drift* (1985)
* *Vacuum Flowers* (1987)
* *Griffin's Egg* (1990)
* *Stations of the Tide* (1991)
* *The Iron Dragon's Daughter* (1993, suom. *[[Rautalohikäärmeen tytär]]*)
* *Jack Faust* (1997)
* 
* *The Dragons of Babel* (2008)

## Kokoelmat
* *Cigar-Box Faust: And Other Miniatures* (1991) 
* *Tales of Old Earth* (1992)
* *A Geography of Unknown Lands* (1997)
* *Moon Dogs* (2000)
* *Puck Aleshire's Abecedarygs* (2000)
* *Cigar-Box Faust and Other Miniatures* (2003)
* *Michael Swanwick's Field Guide to Mesozoic Megafauna* (2004)
* *The Periodic Table of Science Fiction* (2005)
* *The Dog Said Bow Wow and Other Stories* (2007)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Michael Swanwick Online . 
* Kati Mäki-Kuutti: Kirjailija. Science fiction -kirjailija. Michael Swanwick. Kosmoskynä 3/2003.
Siionin kirkko

**Siionin kirkko** (engl. *Church of Zion*) oli William Samuel Godben perustama, lyhytikäiseksi jäänyt myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Perustajansa mukaan kirkkoa kutsuttiin myös Gudben kirkoksi (engl. *The Godbeite Church*) ja sen jäseniä *godbeiiteiksi* (engl. *Godbeites*). 

William Godbe riitautui Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon toisen profeetan, Brigham Youngin kanssa 1860-luvun lopulla. Hän vastusti eräitä Brigham Youngin opillisia korostuksia sekä ennen muuta hänen itsevaltaista tapaansa johtaa kirkkoa. Godbe vastusti myös Youngin roolia Utahin territorion kuvernöörinä ja sitä maallista valtaa, jonka tämä oli itselleen kerännyt. Välirikon seurauksena Godbe erotettiin kirkosta 1869.

Tämän jälkeen Godbe perusti ystävineen Siionin kirkon vuonna 1870. Siionin kirkko oli MAP-kirkkoa liberaalimpi, ja se vastusti tiukkaa oppikuria ja opillisia määrittelyjä. Oppikeskusteluja tärkeämpää oli jumaluuden kokeminen. Mystiikka olikin tärkeää Siionin kirkossa.

Siionin kirkko hajosi 1880-luvulla.
Kristuksen puhdas kirkko

**Kristuksen puhdas kirkko** () oli ensimmäinen profeetta Joseph Smithin perustamasta kirkosta eronnut skismaattinen yhteisö. Kirkko kuului siis Myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen. Kirkon perusti Wycam Clarke ja viisi muuta, jotka eivät olleet tyytyväisiä Joseph Smithin tapaan johtaa kirkkoaan. Heidän mukaansa Smithistä oli tullut väärä profeetta. Kristuksen puhdas kirkko perustettiin vuonna 1831, siis vain vuosi Smithin perustaman kirkon jälkeen, Kirtlandissa, Ohiossa. Kirkon jäsenmäärä ei koskaan kasvanut suureksi. Se järjesti muutaman kokouksen ja kuoli pian pois.
Aivokuorukka

**Aivokuorukka** () on isojen aivojen alaosassa sijaitseva tyvitumake. Aivokuorukan tiedetään vaikuttavan yhdessä häntätumakkeen kanssa muun muassa kehon motoriseen toimintaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seututie 484

**Seututie 484** johtaa Joensuun Honkavaaralta valtatien 6 ja valtatien 9 liittymästä Rääkkylän Rasivaaraan, jossa se liittyy seututiehen 482. Tie ylittää Karjalan radan ja kulkee Hammaslahden taajaman sekä Niemisen kylän halki. Tien pituus on 28,7 kilometriä. Rasivaarasta on edelleen Rääkkylän kuntakeskukseen matkaa kahdeksan kilometriä.

Tie on kestopäällystetty ja nopeusrajoitus on enimmäkseen 80 kilometriä tunnissa. Tien näkymäalueet ovat paikoin rajoittuneet, ja lähellä piennarta olevat pensaikot lisäävät hirvikolarien riskiä.

## Aiheesta muualla
Braindamage – Or Still Alive

**Braindamage – Or Still Alive** on suomalaisen kitaristi Albert Järvisen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin marraskuussa 1988. Levyn motto on "Professionalism is the King, the thing. Beware: the scumsuckers!!!". Levy nauhoitettiin Pitäjänmäessä Finnvoxin studiolla, jossa myös kansikuva on otettu. Levyllä vierailivat yhdysvaltalaiset blues-muusikot Albert King ja William Clarke.

## Kappaleet

### A-puoli
# Let It Roll (*[[Bill Payne|B. Payne]] - [[Paul Barrère|P. Barrère]] - M. Kibbee)*
# Braindamage or Still Alive (*A. Järvinen*)
# Going to California (*A. Järvinen -  A. Jakoila /W. Clarke*)
# Duke Brothers Live at Taxman's Paradise *(A. Järvinen - A. Jakoila*)
# Jeannie, Jeannie, Jeannie (*Page - Motola*)
# It's Only Love (*Mick Abrahams*)

### B-puoli

# Don't Lie to Me (*A. Järvinen - A. Jakoila / A. King*)
# Mr. Clarke (*A. Järvinen - A. Jakoila / W. Clarke*)
# Zydeco Baby (*W. Toups/J. Pembroke*)
# Milkshake (*A. Järvinen*)
# Song for the Sons (*A. Järvinen - A. Jakoila / J. Pembroke*)
# My Joy (*A. Järvinen*)

### CD:n bonuskappaleet

# Tribute to Pidgeon
# L.A. Shuffle

## Muusikot
* Albert Järvinen – kitara
* Antero Albert Jakoila – kitara
* Albert King – kitara
* Olli Haavisto – kitara
* Tommi Läntinen – laulu
* Hannu Leiden – laulu
* Jim Pembroke – laulu
* William Clarke – laulu
* Albert King – laulu
* Pave Maijanen – bassokitara
* Masa Maijanen – bassokitara
* Aikka Hakala – rummut
* Marko Kainulainen – rummut
* Hillel Tokazier – kosketinsoitin
* Jarmo Savolainen – kosketinsoitin
* William Clarke – huuliharppu
* Jone Takamäki – puhaltimet
* Heikki Keskinen – puhaltimet
* Seppo Paakkunainen – puhaltimet
* Raimo Korhonen – puhaltimet
* "Spicy" Ikkelä – haitari
* Salla Mertsalo – viulu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Aftermath

**Aftermath** on The Rolling Stonesin vuonna 1966 julkaistu albumi. Albumi on ensimmäinen laatuaan, joka sisältää ainoastaan yhtyeen jäsenten Mick Jaggerin ja Keith Richardsin kirjoittamia kappaleita. *Aftermath* oli yhtyeen historian kolmas Isossa-Britanniassa listaykköseksi noussut albumi. Suomessa *Aftermath* oli myydyin albumi kolmen kuukauden ajan toukokuusta heinäkuuhun 1966 ja pysyi viiden myydyimmän albumin joukossa saman vuoden syyskuuhun saakka.

Albumi oli yhtyeen ensimmäinen, joka äänitettiin Britannian ulkopuolella, Yhdysvalloissa RCA-studioilla, Hollywoodissa. Se oli myös yhtyeen ensimmäinen stereoalbumi.

*Aftermath* julkaistiin Yhdysvalloissa erilaisella kannella ja hieman eri kappaleilla. Yhdysvaltain painos sisältää muun muassa suuren hitin ”Paint It, Black”. Levy oli korkeimmillaan Billboard-listan sijalla 2. ja myi platinaa.

Albumilta ei tehty Britanniassa yhtäkään singlejulkaisua. Sen sijaan useat muut artistit tekivät cover-versioita albumin kappaleista. Parhaiten menestyi Chris Farlowen versio kappaleesta ”Out of Time”, joka nousi Britanniassa listaykköseksi heinäkuussa 1966. Muita versioita olivat saman artistin ”Think” (UK #37), David Garrickin ”Lady Jane” (UK #28) ja The Searchersin ”Take It or Leave It” (UK #31). Yhdysvalloissa ”Mother’s Little Helper”, joka ei kuulunut albumin Yhdysvaltain painokselle, julkaistiin singlenä ja se nousi listan sijalle #8.

Albumin nimeksi oli alun perin tarkoitus tulla *Could You Walk on the Water?* ja kansikuvassa yhtyeen jäsenet olisivat olleet kaulaa myöten vedessä. Levy-yhtiö Decca Records ei tähän kuitenkaan suostunut.

Vuonna 2002 *[[Rolling Stone]]* -lehti valitsi albumin Yhdysvaltain version kaikkien aikojen albumien top 500 -listalla sijalle 108.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säv. ja san. Mick Jagger ja Keith Richards.
### Britannian painos (Decca Records, 1966)
**A-puoli**
# 
# 
# 
# 
# 
# 

**B-puoli**
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Yhdysvaltain painos (London Records, 1966)
**A-puoli**
#  
#Stupid Girl 
#Lady Jane 
#Under My Thumb  
#Doncha Bother Me 
#Think  

**B-puoli**
#Flight 505 
#High and Dry 
#It’s Not Easy 
#I Am Waiting 
#Going Home

## Kokoonpano
### The Rolling Stones
*Mick Jagger – laulu, lyömäsoittimet, huuliharppu 
*Keith Richards – kitara, laulu
*Brian Jones – kitara, marimba, kellot, dulcimer, sitar, piano, urut, cembalo, huuliharppu 
*Charlie Watts – rummut, lyömäsoittimet, marimba, kellot 
*Bill Wyman – bassokitara, marimba, kellot, piano, urut, cembalo

### Vierailijat
*Jack Nitzsche – lyömäsoittimet, piano, urut, cembalo 
*Ian Stewart – piano, urut, cembalo

### Tuotanto
*David Hassinger – äänittäjä
*Andrew Loog Oldham – tuottaja
*Guy Webster – valokuvat
*Jerrold Schatzberg – valokuvat
*Sandy Beach – kannen suunnittelu

## Arvosteluja

*AllMusic (Britannian versio) 
*AllMusic (Yhdysvaltain versio) 

## Lähteet
Paul Dobson

**Paul Spencer Dobson** (s. 7. joulukuuta 1963 Lontoo, Englanti) on englantilais-kanadalainen ääninäyttelijä. Hänen veljensä Michael Dobson ja Brian Dobson ovat myös ääninäyttelijöitä. Kolmikko on usein työskennellyt kanadalaiselle Ocean Group -yhtiölle, joka dubbaa muun muassa japanilaisia animesarjoja ja -elokuvia.

Dubbaamisen lisäksi Dobson on tehnyt myös alkuperäisiä äänirooleja animaatioihin, kuten Street Fighter, ReBoot, Spider-Man Unlimited, X-Men: Evolution, Alien Racers, Bionicle 3: Varjojen Verkko ja Ihmeneloset. Hän esiintyi myös televisiosarja The New Addams Familyssä Itt-serkun äänenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anime News Network
* Voice Chasers 
* CrystalAcids
Kristus Potterin kirkko

**Kristus Potterin kirkko** () oli Arnold Potterin (1804-1872) 1857 perustama, myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuulunut uskonnollinen yhteisö. Arnold Potter kuului profeetta Joseph Smithin kannattajiin, ja hän oli ensimmäisten myöhempien aikojen pyhien mukana asuttamassa Utahia vuonna 1848. Smithin seuraaja Brigham Young lähetti Potterin 1856 lähetystyöhön Australiaan. Siellä ollessaan Potter koki kertomansa mukaan voimakkaan uskonnollisen kokemuksen, jossa Jumalan voima ja kirkkaus ympäröi hänet. Potter tunsi Jumalan ottaneen hänen omaksi Pojakseen, Kristukseksi. Potter oli vakuuttunut siitä, että hän oli Kristus maan päällä ja lopun aikojen messias. Hän alkoi käyttää itsestään nimeä Kristus Potter. Lisäksi Potter kertoi enkelien sanelleen hänelle uuden pyhän kirjoituksen. Potterin mukaan juuri tämä oli se kirja, jonka perusteella ihmiset tultaisiin tuomitsemaan viimeisellä tuomiolla.

Vuonna 1857 Potter palasi Australiasta Kaliforniaan. Hän alkoi julistaa sanomaansa paikallisissa Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon seurakunnissa, keräten ympärilleen muutamia kannattajia. 1861 Potter ilmoitti muuttavansa seuraajineen lähelle Independenceä Missouriin. Independence oli profeetta Smithin aikoinaan saaman ilmoituksen perusteella se paikka, jonne Siion tultaisiin aikoinaan kokoamaan. He muuttivat ensiksi Saint Marysiin, Millsin piirikuntaan Iowassa. Saint Marys tuhoutui tulvassa 1865 ja Potter seuraajineen muutti läheiseen Council Bluffsiin. Potter vietti päivänsä kulkien pitkin Council Bluffsin katuja saarnaten ihmisille. Hänellä oli pitkä musta parta ja yllään vaalea kaapu. Hänen seuraajansa käyttivät mustia kaapuja. Potterin seuraajat muodostivat eräänlaisen kommuunin, yhteisön, jossa he elivät yhteistaloudessa. Hänen seuraajajoukkonsa oli aikalaisten kertoman mukaan pieni, mutta sitäkin uskollisempi. Potter järjesti seuraajineen kiihkeitä rukouskokouksia, joissa puhuttiin kielillä, nähtiin näkyjä ja saatiin profetioita. Usein nämä kokoukset huipentuivat Potterin saamaan uuteen ilmoitukseen Jumalalta. 

1872 Potter ilmoitti eräässä rukouskokouksessa, että oli tullut aika hänen nousta taivaaseen. Opetuslastensa seuraamana hän ratsasti aasilla läheiselle kukkulalle ja hyppäsi alas jyrkänteeltä. Vastoin odotuksiaan Potter kuitenkin syöksyi maahan ja ruhjoutui kuoliaaksi. Tämän jälkeen hänen seuraajansa hajaantuivat.
Supertoonika

**Supertoonika** on musiikkitermi, joka tarkoittaa duuri- ja mollisävelasteikon II asteen säveltä, joka on heti toonikan yläpuolella. Suomen kielessä supertoonikasta on ainakin ennen käytetty myös nimitystä *teräsävel*.

Supertoonikaa vastaa duuriasteikolla solmisaatiotavu *re* ja mollissa *ti* (*si*). Esimerkiksi C-duuriasteikolla supertoonika on nuotti D, a-mollissa nuotti H.

## Lähteet
Suosionosoitukset

**Suosionosoitukset** ovat suosion ilmauksia kuten kättentaputuksia esitykseen, esimerkiksi esittävään taiteeseen, kuten musiikki- tai teatteriesitykseen.

Musiikin piirissä tapa reagoida myönteisesti musiikkiesitykseen on vanha. Käsien taputtaminen eli *aplodit* mieltymyksen ilmaisuna on kuitenkin myöhempää perua. Esimerkiksi 1700-luvulla positiivisten tunteiden lisäksi ilmaistiin myös esitysten herättämät kielteiset tunteet, muun muassa appelsiineja heittelemällä. 

Suosionosoitukset saattoivat myös olla maksettuja, mitä tapaa esiintyi 1800-luvulta. 1900-luvun alun Italiassa suosionosoitusten ostaminen oli oopperassa yleistä, ja lontoolainen *Musical Times* -lehti julkaisi jopa tarkan hinnaston erityyppisistä suosionosoituksista. Gustav Mahler tuli tunnetuksi kiellettyään maksetut suosionosoitukset tultuaan Wienin valtionoopperan johtoon.

## Lähteet
Susiääni

**Susiääni** tai **susisävel** on jousisoittimissa, eritoten selloissa, mahdollisesti esiintyvä epämiellyttävä, uliseva ääni. Se johtuu äänen nopeasta vaihtelusta sävelen ja sen yläoktaavin välillä. Fysikaalisena aiheuttajana susiäänelle on soivan kielen ja kaikupohjan resonaatiotaajuuksien yhteisvaikutus. Kun kieli värähtelee lähellä kaikupohjan ominaisresonanssia olevaa taajuutta, huojuntailmiö vahvistaa ja heikentää vuorotellen kielen perussäveltä. Susiääniä ehkäistään asentamalla paino resonoivaan kieleen tallan ja kielen pitimen välille.

## Lähteet
Paavo Tiusanen

**Paavo Kalervo Tiusanen** (11. tammikuuta 1931 Helsinki – 2. heinäkuuta 2018 Vantaa) oli suomalainen harmonikansoiton lehtori ja harmonikkataiteilija. Hän oli Viljo Vesterinen -killan perustajajäsen-sihteeri 1977–1994.  

## Tausta
Paavo Tiusanen aloitti harmonikansoiton 11-vuotiaana opettajanaan Helge Pahlman ja teoriaopintojaan hän myöhemmin suoritti yliopettaja Unto Saarisen johdolla.

## Palkinnot
Suomen harmonikkamestaruuden hän voitti neljä kertaa: 1949, 1952, 1953 ja 1954 sekä Pohjoismaisen nuorisokilpailun 1.palkinnon 1952 ja CMA:n maailmanmestaruuskilpailun pronssimitalin Helsingissä 1965. Suomen mestaruuden tenniksen sekanelinpelissä hän voitti Kerstin Jämsénin kanssa sarjassa naiset 65, miehet 70. Tasavallan presidentti Risto Ryti myönsi hänelle hengenpelastusmitalin 1944. 

## Ura
Paavo Tiusasen sävellys-, sovitus- ja esiintymisskaala oli laaja – klassisesta kevyeen. Radion sinfoniaorkesterin solistina hän esitti Pietro Deiron harmonikkakonserton George de Godzinskyn johdolla 1952. Samoihin aikoihin hän piti harmonikkakonsertit Helsingissä, Tampereella ja Turussa. Fazerin musiikkikoulun opettajana Tiusanen oli 1965–1975, minkä jälkeen hän piti yksityistä harmonikkaopistoa Helsingissä vuoteen 1990. Opetusministeriö myönsi hänelle erivapauden harmonikansoiton lehtorin toimiin 1976 ja valtion taiteilijaeläkkeen vuodesta 1991 lähtien.

## Luottamustehtävät
Tiusanen oli Suomen Harmonikkaliiton 1.varapuheenjohtaja 1976–1978 ja kunniajäsen, Viljo Vesterinen -killan sihteeri-rahastonjoitaja 1977–1994 ja kunniajäsen sekä hän sai kultaisen ansiomerkin. Hän toimi harmonikansoiton arvostelutuomarina monissa kilpailuissa, muun muassa Viljo Vesterisen valtakunnallisissa kilpailuissa 1978–1993.

## Julkaisut ja levytykset
Paavo Tiusanen on laatinut Harmonikansoiton Alkeisoppikirjan *ABC* ja tehnyt levytyksiä yhteensä noin 30, muun muassa Lasse Pihlajamaan, Matti Viljasen, Jorma Juseliuksen, Veikko Huuskosen, Kalevi Nyqvistin, Aaro Kurkelan ja Kari Tolvasen kanssa sekä soololevyttänyt säveltämiään fuugia ja inventioita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Sormiharjoitus

**Sormiharjoitus** on soittimen soittoteknisessä harjoittelussa käytettävä asteikko-, sävelkuvio- tai muu harjoitus. Joskus sormiharjoitus voi olla vain toistettava tai transponoitava kuviomalli. Monipuolisimmat sormiharjoitukset voidaan katsoa etydeiksi. Yleensä sormiharjoituksella ei kuitenkaan ole sävellykselle tunnusomaista muotoa tai arvoa.

## Lähteet