open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yhdysvaltain federalistinen puolue

**Yhdysvaltain federalistinen puolue** () oli Yhdysvalloissa 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa toiminut puolue. Puolue kannatti vahvaa keskushallintoa ja Philadelphian konventin vuonna 1787 säätämän perustuslain hyväksymistä osavaltioissa.

Federalistien johtajat Alexander Hamilton, James Madison ja John Jay todistelivat newyorkilaisissa lehdissä, että luja keskushallinto oli välttämätön anarkian estämiseksi. He voittivat perustuslain hyväksymisestä tai hylkäämisestä käydyn kamppailun, mutta heidän voittonsa oli useissa osavaltioissa varsin niukka. 

Federalistinen puolue hallitsi Yhdysvaltain politiikkaa vuosien 1789 ja 1801 välillä, ja esimerkiksi presidentti John Adams kuului puolueeseen. Ulkopolitiikassa federalistit halusivat irrottautua Ranskan kanssa vuonna 1778 tehdystä liittosopimuksesta, joka velvoitti avunantoon vuonna 1793 alkaneessa Ranskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan välisessä sodassa. Presidentti George Washington julisti federalisteja myötäillen Yhdysvallat puolueettomaksi. Adamsin presidenttikauden alussa kesällä 1798 jyrkimmät federalistit ajoivat läpi lyhytikäisiksi jääneet muukalais- ja kiihotuslait, joden perusteella kiellettiin kaikki hallitusta vahingoittavat kapinalliset puheet ja kirjoitukset. Kiista kiihotuslaeista hajaannutti federalistisen puolueen. 1800-luvun alussa puolue menetti valta-asemansa, ja se oli vuoteen 1817 mennessä käytännössä hävinnyt Yhdysvaltain puoluekentältä.

## Katso myös

* Federalistikirjoitukset

## Lähteet
ISO 8859-4

**ISO 8859-4** on ISO 8859 -standardiin kuuluva kahdeksanbittinen merkistö. Se tunnetaan myös nimellä Latin-4 tai pohjoiseurooppalainen.

Se suunniteltiin alun perin grönlannin, latvian, liettuan, saamen ja viron kirjoittamiseen. ISO 8859-10 ja Unicode ovat lähes korvanneet sen.

*SP on välilyönti.
*Merkki 7F16 ei ole määritelty, mutta yleensä se vastaa backspace-näppäimestä tulevaa koodia.
*NBSP on sitova välilyönti.
*SHY on *SOFT HYPHEN*, joka on HTML-kielessä määritelty tavutusvihjeeksi.
*Merkkejä 0016–1F16 ja 7F16–9F16 ei määritellä ISO 8859 -standardissa. IANAn standardoinnissa ne vastaavat samoja ohjausmerkkejä kun ASCII-merkistön vastaavat merkit.

## Lähteet
ISO 8859-5

**ISO 8859-5** on ISO 8859 -standardiin kuuluva kahdeksanbittinen merkistö. Se suunniteltiin tukemaan kyrillisillä kirjaimilla kirjoitettuja kieliä, kuten bulgariaa, valkovenäjää, venäjää ja ukrainaa. Siitä puuttuu kuitenkin ukrainan Ґ-kirjain, joka ei ollut käytössä ennen vuotta 1991.

ISO 8859-5 ei ikinä levinnyt laajaan käyttöön. KOI8-R ja KOI8-U ja Windows-1251 ovat paljon yleisempiä. Nämä pyritään korvaamaan Unicode-merkistöllä.

*sp on välilyönti
*del ei ole määritelty, mutta yleensä se vastaa backspace-näppäimestä tulevaa koodia.
*nbsp on sitova välilyönti
*merkki AD on *SOFT HYPHEN*, joka on HTML-kielessä määritelty tavutusvihjeeksi
*merkkejä 00–1F ja 7F–9F ei määritellä ISO 8859 -standardissa. IANAn standardoinnissa ne vastaavat samoja ohjausmerkkejä kun ASCII-merkistön vastaavat merkit.
Eskimo

**Eskimo** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Eskimokansoihin kuuluvaa ihmistä
* Eskimokieliä yleensä
* Eskimokäännöstä kajakilla
* eskimo, suklaalla kuorrutettu jäätelöpuikko
* eskimo, eskimokangas, paksu karstavillalangasta valmistettu päällysvaatekangas
* Eskimo Finland, suomalainen yritys
* Ezkimo, suomalaisen muuskon Mikko Mutenian taiteilijanimi
;Britannian kuninkaallinen laivasto
* HMS Eskimo (F75), Tribal-luokan hävittäjä
* HMS Eskimo (F119), Tribal-luokan fregatti
Tähtiniemen silta

**Tähtiniemen silta** on Heinolassa sijaitseva liittorakenteinen vinoköysisilta, joka valmistui Heinolan ohitustien ohella marraskuussa 1993. Sen kautta kulkee valtatien 4 liikenne nelikaistaisena moottoritienä. Silta ylittää Ruotsalaisen Tähtiniemen kohdalta. Vaakasuunnassa kaareva silta on Heinolan vaikuttava maamerkki.

## Mitat
Tähtiniemen silta on kokonaispinta-alaltaan (20&nbsp;929 m²) Suomen suurin ja kokonaispituudeltaan toiseksi pisin Raippaluodon sillan jälkeen. Sen kokonaispituus on 924 metriä ja hyötyleveys 22 metriä, pohjoispäässä liki 30 metriä. H-kirjaimen muotoinen pyloni ulottuu 105 metrin korkeuteen järven pinnasta. 12-aukkoisen sillan pisin jänne on 165 metriä, toiseksi pisin on 127 metriä.

## Rakenne
Suunnittelukilpailuvaiheessa sillan pyloni oli terästä, mutta se toteutettiin teräsbetonisena. Pyloni on paikallavalua ja tehty kiipeävällä muottikalustolla. Sillan kannen tukena on kaksi sillan pituussuuntaista teräksista hitsattua palkkia, joiden korkeus on noin 3,3 metriä, lisäksi niiden välissä on sekundäärinen kannatin. Pääpalkkien väli on 14 metriä. Silta kannen teräsrunkoon kuuluu vielä poikittainen teräspalkisto. Kannen teräsrakenne työnnettiin paikoilleen perinteisesti maatukien takaa vaiheittain siirtäen. Sillan kansilaatta on valettu 45 osassa. Koska pääpalkit ovat korkeita, vinoköysiä on vain kuusi kummallakin siltakannen reunalla, paksuimmat köydet ovat halkaisijaltaan noin 200 millimetriä. Vinoköydet on sijoitettu harppumaisesti eli samansuuntaisesti.

## Tekijät
Tähtiniemen silta perustuu Tielaitoksen vuonna 1988 järjestämään rakennusinsinööritaitokilpailuun. Kilpailu oli kutsukilpailu neljälle toimistolle, ehdotuksia tuli kaikkiaan 10. Kilpailun voitti oululainen suunnittelutoimisto SuunnitteluKortes ehdotuksellaan *Heinolan Tähti*. Toimisto saksalaisine kumppaneineen myös suunnitteli sillan. Suunnittelusta vastasivat insinööri Algot Kettunen, tekniikan lisensiaatti Esko Järvenpää ja insinööri Pentti Pohjola. Vinoköysiosuuden ja pylonin pääsuunnittelija on diplomi-insinööri Wilhelm Zellner saksalaisesta insinööritoimisto Leonhart, Andrä und Partner GmbH:sta. Suunnittelukilpailuvaiheessa oli konsulttina myös diplomi-insinööri, arkkitehti Jussi Tervaoja. Sillan teräsrakenteet toimitti ja asensi ylivieskalainen PPTH Teräs. Muutoin sillan urakoi YIT-Yhtymä, joka suunnitteli itse sillan vedenalaiset paalutetut peruslaatat. Tähtiniemen sillan rakentaminen maksoi yhteensä 165 miljoonaa markkaa.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Harmaavalas

**Harmaavalas** (*Eschrichtius robustus*) on valaiden lahkoon kuuluva laji. Harmaavalaiden heimoon Eschrichtiidae kuuluu vain yksi suku *Eschrichtius* ja siihen yksi valaslaji, harmaavalas. Harmaavalaat vaeltavat vuosittain pitkiä matkoja päästäkseen lisääntymisalueilleen. Kaksi harmaavalsta on ollut SeaWorld San diegossa 1900 luvun loppupuolella.

## Koko ja ulkonäkö
Täysikasvuisena uros on noin 15&nbsp;metriä pitkä ja naaras 13 metriä. Harmaavalas painaa noin 20–37 tonnia ja voi elää jopa 77-vuotiaaksi. Lajille tyypillinen harmaa-valkoinen laikukas väri johtuu loiseläinten jättämistä arvista.

Harmaavalaan täplikäs ulkonäkö johtuu sadoista valaan päähän ja selkään tarttuneista valasrokoista. Kyseessä ovat pienet ja kovakuoriset merieliöt. Muita ilmeistä ärsytystä aiheuttavia loisia ovat runsaslukuiset valastäit, jotka nekin ovat äyriäisiä. Ne elävät ja lisääntyvät valaan paksun ihon poimuissa.

## Levinneisyys
Tyynellä valtamerellä elää kaksi populaatiota. Pienempi vaeltaa Ohotanmeren ja eteläisen Korean välillä ja suurempi Alaskan edustalta Kalifornian niemimaan rannikolle Baja Californiaan. Pohjois-Atlantin populaatio pyydettiin sukupuuttoon noin 300&nbsp;vuotta sitten.

## Ravinto
Valaat jakautuvat ravinnonhankinnan ja rakenteensa mukaan kahteen alalahkoon, hetulavalaat ja hammasvalaat. Harmaavalas kuuluu hetulavalaiden alalahkoon. Hetulavalailla on hampaiden paikalla hetulat eli sarveisaineesta rakentuneet levyt, joista riippuvien ripsien avulla ne siivilöivät vedestä ravinnokseen pieneliöitä.

Toisin kuin monet muut valaat, harmaavalas etsii ravintonsa merenpohjasta. Se imaisee syötävää pohjalta sen sijaan, että haalisi sitä suuhunsa uidessaan. Valas pyörähtää kyljelleen ja kyntää kuonollaan mutaa ja hiekkaa. Pohjan kerrostumat pöllähtävät veteen, ja valas imaisee ne suunnattoman vesimäärän mukana suuhunsa. Pohjasta noustessaan harmaavalas purskauttaa veden suustaan kielellään, jolloin syötävä aines jää hetuloihin. Se syö äyriäisiä, nilviäisiä, matoja ja pikkukaloja.

Toimet pohjassa ovat sen verran rajuja, että valaalle jää usein muistoksi päähänsä arpia. Harmaavalas aterioi kesällä miltei kaiken aikaa, sillä sen on koottava rasvavarastoja talven pitkää paastokautta varten.

## Lähteet
Mare Imbrium

**Mare Imbrium** eli **Sateiden meri** on yksi Kuun meristä (*mare*). Se on laavan täyttämä törmäysallas. Imbriumin iäksi on määritelty 3,85 miljardia vuotta ja altaan synty on samalla Kuun geologian imbrisen kauden alku. Sen läpimitta on noin 1200 kilometriä. 

Mare Imbrium on Giovanni Battista Ricciolin nimeämä.. Imbrium on Kuun toiseksi suurin meri Oceanus Procellarumin jälkeen ja se erottuu helposti paljaalla silmällä. Se muodostaakin "Kuun kasvojen" toisen "silmän". Alue on noin kolme kertaa Suomen pinta-alan kokoinen. 

Meren luoteislaidalla on Sinus Iridum eli Sateenkaartenlahti. Koillislaidalla suuri tummapohjainen kraatteri Plato. Idässä meri rajoittuu Montes Alpes -vuoriin eli Alppeihin. Alueen kaakkoiskulmassa on kolmen suurehkon kraatterin muodostama selvästi erottuva ketju, jossa ovat kraatterit Kuun karttapohjoisesta etelään Cassini, Aristillus ja Archimedes. Archimedeen eteläpuolella on Palus Putradensis ja edelleen Montes Apenninus. Lounaassa Imbrium vaihtuu Oceanus Procellarumin alueeseen.

Neuvostoliiton laskeutuneista kuuluotaimista Luna 17 ja sen kuukulkija Lunokhod laskeutuivat Imbriumissa sijaitsevaan vanhaan kraateriin. Lunokhod oli kuvayhteydellä kauko-ohjattava. Kulkijalla suoritettiin spektrografisia määrityksiä alkuaineiden pitoisuuksista, lujuusmittauksia sekä aurinkovuon mittauksia. Ajon suunnittelua varten ja itse ajoa varten asennetuilta kameroilta saatiin luonnollisesti kuvamateriaalia.

## Lähteet
Giovanni Riccioli

**Giovanni Battista Riccioli** (17. huhtikuuta 1598 Ferrara, Italia – 25. kesäkuuta 1671 Bologna, Italia) oli italialainen jesuiitta ja tähtitieteilijä.

Hän omisti uransa Kuun tutkimiselle yhdessä Francesco Maria Grimaldin kanssa ja hänen tärkeimpiin kirjallisiin tuotoksiinsa lukeutuu muun muassa laaja tähtitieteen esitys *Almagestum novum* vuodelta 1651. Merkittävä osa Kuun nimistöstä on tämän parivaljakon perua. Hänen havaintokohteisiinsa lukeutui myös Saturnus, ja hän ensimmäisenä huomasi Mizarin olevan kaksoistähti.

Ricciolin muuta kirjallista tuotantoa olivat muun muassa: *Geographiae et hydrographiae reformatae libri* (1661), *Astronomia reformata* (1665), *Chronologia reformata* (1669) ja *Tabula latitudinum et longitudinum* (julkaistu 1689). Hän myös vastusti kopernikaanista maailmankuvaa, mutta nimesi siltikin yhden Kuun kraatterin Kopernikuksen mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jedem das Seine

**Jedem das Seine** on vanha saksalainen sananlasku, joka tarkoittaa kirjaimellisesti ”jokaiselle omansa”, mutta se voidaan kääntää ”jokaiselle ansionsa mukaan” tai ”jokaiselle se minkä hän ansaitsee”. Sananlasku on saanut alkunsa roomalaisesta oikeuskäytännöstä. Cicero esitti sen teoksessa *De legibus* muodossa ”Justitia suum cuique distribuit” (”Oikeus antaa kaikille sen mitä he ansaitsevat”). ”Suum cuique” oli myös Preussin kuninkaan Fredrik Suuren motto, ja Saksan armeijan sotilaspoliisi (Feldjäger) käyttää sitä edelleen.

Sananlasku on saanut pahan maineen, koska se oli kirjoitettuna natsiaikana Buchenwaldin keskitysleirin rautaportissa. 

Nuoremman polven saksalaiset eivät enää tunne natsien lauseelle antamaa makaaberia sivumerkitystä. 

Useat yritykset ovat 1990- ja 2000-luvulla joutuneet kritiikin kohteeksi käytettyään fraasia mainoskampanjoissaan. Näistä tunnetuimpia ovat Burger King, Merkur Bank, Rewe, Esso ja Tchibo sekä Nokia. Nokian matkapuhelinyksikkö käytti sitä vuonna 1998 Saksassa mainoskampanjassaan, joka mainosti vaihtokuorisia Nokia 5110 matkapuhelimia.

Huomattavasti tunnetumpi natsien iskulause oli Auschwitzin portissa lukenut Arbeit macht frei.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
RCA-liitin

**RCA-liitäntä** (tunnetaan myös nimellä **phono**, **cinch** tai **CINCH/AV-liitäntä**) on audio- ja videolaitteissa käytetty liitäntätapa. Liitintä voidaan käyttää paitsi kuvan ja äänen analogiseen siirtoon, myös sähkön, digitaalisen äänen ja kuvan siirtoon. Esimerkiksi suositussa Commodore 64 -kotitietokoneessa RCA-liitintä käytettiin RF-liittimenä.

Liitin on saanut nimensä Radio Corporation of America -yhtiöltä.

## Liittimien värikoodaus

Liittimien värit ovat vakiintuneet käyttötarkoituksen mukaan. Nykyisin värit määritellään amerikkalaisessa standardissa, jota noudatetaan Suomessakin aika hyvin.

Stereoääntä kuljetettaessa oikean kanavan liitin on **punainen** ja vasemman kanavan liitin on **valkoinen** (aikaisemmin usein **musta**). 

Kuvaa siirrettäessä (komposiittivideoliitäntä) liitin on **keltainen**. Digitaalista ääntä kuljetettaessa (S/PDIF-signaali) liitin on väriltään **oranssi**. Komponenttivideota käytettäessä liittimet ovat **vihreä**, **punainen** ja **sininen**.

## Lähteet
Antisthenes

**Antisthenes** (, n. 444–365 eaa.) oli antiikin kreikkalainen filosofi ja kyynisen koulukunnan perustaja. Hän oli Sokrateen oppilas.

## Elämä

Antisthenes oli kotoisin Ateenasta. Hänen äitinsä oli kotoisin Traakiasta.

Hän opiskeli nuoruudessaan retoriikkaa Gorgiaan alaisuudessa, ja mahdollisesti myös Hippiaan ja Prodikoksen oppilaana. Sanotaan, että hän eli alussa vauraissa olosuhteissa, mutta joutui sittemmin köyhyyteen. Joka tapauksessa hän löysi tiensä Sokrateen vaikutuspiiriin, ja hänestä tuli tälle hyvin omistautunut seuraaja.

Hänen kerrotaan olleen niin innokas kuulemaan Sokrateen ajatuksia, että hän käveli päivittäin Pireuksesta Ateenaan, ja taivutteli myös ystävänsä mukaansa. Hän innostui sokraattisesta hyve-ajatuksesta, ja perusti oman koulunsa Kynosargekseen. Hänen elämänsä ja opetustensa yksinkertaisuus houkutteli sinne myös muuta köyhempää kansaa. Hän pukeutui viittaan ja kantoi mukanaan sauvaa ja lompakkoa, ja tästä asusta tuli hänen seuraajiensa "univormu".

## Filosofia

Diogenes Laertioksen mukaan hänen teoksensa muodostivat kymmenen kirjaa, mutta niistä on säilynyt ainoastaan katkelmia. Hänen mieluisin tyylinsä oli dialogi, missä voidaan nähdä hänen aiemman retorisen koulutuksensa vaikutusta.

Aristoteles sanoo Antistheneen kuitenkin olleen kouluttamaton ja yksinkertainen, ja Platon kuvaa hänen ponnistelleen turhaan dialektiikan ongelmien kanssa. Nämä kuvaukset ovat todennäköisesti ainakin jossain määrin värittyneet Platonin Akatemian ja kyynikoiden koulukuntien välisen kilpailun takia.

Antistheneen kirjoitukset tarjoavat merkittävän näkökulman sokraattiseen filosofiaan. Hänen filosofiaansa voi verrata kyreneläisiin ja igarialaisiin oppeihin.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
** Antistheneen elämäkerta  
** Antistheneen elämäkerta 
*
Hipparkhia

**Hipparkhia** (, s. noin 340/330 eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän hylkäsi perinteiset naisten roolit lähes kaikilla tavoilla, ja se oli erityisen radikaalia hänen aikanaan ja hänen sosiaalisessa tilanteessaan. Hänen aikansa Kreikassa naisten asema oli muutoin hyvin rajoitettu.

## Elämä

Hipparkhia oli kotoisin Maroneiasta Traakiasta. Todennäköisesti hänen veljensä Metrokles tutustutti hänet filosofiaan. Metrokles oli oppilaana Aristoteleen peripateettisessa koulussa, ja hänestä tuli myöhemmin kyynikko Krateen seuraaja.

Hipparkhia tuli tunnetuksi avioliitostaan Krateen kanssa. Kerrotaan, että he harjoittivat aviollisia velvollisuuksiaan julkisesti, ja heidät tunnettiinkin kyynikoille tyypillisen *anaideian* eli häpeämättömyyden kannattajina. Heidän avioliitostaan tuli yksi suosituimpia esimerkkejä tästä hyveestä. Ideana oli se, että kaikki teot, jotka ovat tarpeeksi hyveellisiä tehtäväksi yksityisyydessä, ovat myös tarpeeksi hyveellisiä tehtäväksi julkisuudessa.

Joidenkin tietojen mukaan Hipparkhialla ja Krateella oli ainakin poika nimeltä Pasikles. Heidän kerrotaan kasvattaneen lapsiaan kyynisten arvojen mukaan.

Hipparkhiasta tiedetään lähinnä ainoastaan anekdootteja. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti kirjeitä, vitsejä, tragedioita, sekä filosofisia esityksiä Platonin tyylillä, jotka ovat kaikki kadonneet vuosisatojen aikana. Diogenes myös mainitsee, että tästä "naisfilosofista" kerrottiin paljon tarinoita.

Hipparkhia tunnetaan myös väittelyistään Theodoros Jumalattoman kanssa. Theodoros oli kyseenalaistanut hänen oikeutensa osallistua miesten pitoihin, ja sanoi, että tämä on hylännyt sukkulat ja kangaspuut. Hipparkhia vastasi, että hän on käyttänyt ajan hyödyllisemmin sivistäessään itseään.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
** Hipparkhian elämäkerta 
** Hipparkhian elämäkerta  
* 
* Lindemann, Kate (toim.): Hipparchia *Women Philosophers*
Krates Thebalainen

**Krates Thebalainen** (, ; 200-luku eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi.

## Elämä

Krateen syntymän tai kuoleman tarkkaa ajankohtaa ei tiedetä. Kerrotaan, että hän menetti laajan omaisuutensa makedonialaisten hyökkäyksessä. Todennäköisempi tarina puolestaan kertoo, että hän luopui omaisuudestaan periaatteidensa mukaan niin, että hän antoi luottamalleen pankkiirille ohjeen antaa omaisuutensa pojilleen, jos he osoittautuvat typeryksiksi, mutta köyhille, jos hänen poikansa osoittautuvat filosofeiksi.

Krates oli Diogenes Sinopelaisen oppilas, ja Zenon Kitionilaisen opettaja. Hän omisti koko elämänsä hyveen saavuttamiseen askeettisen itsehillinnän julistamiseen. Hänellä oli tapana tulla asuntoihin tätä tarkoitusta varten kutsumatta, ja siksi hän sai lempinimen "Ovien avaaja".

Krates meni naimisiin Hipparkhian kanssa. Hipparkhia oli varakkaan traakialaisen perheen tytär ja Metrokleen sisar. Tämä avioliitto oli ristiriidassa Krateen arkipäiväisen elämäntavan kanssa. Hipparkhias oli viehättynyt Krateen luonteesta eikä pelännyt hänen köyhyyttään eikä rumuuttaan ja vaati päästä tämän vaimoksi uhmatakseen isäänsä.

## Filosofia

Krateen merkitys on lähinnä siinä, että hänen filosofiansa muodostaa sillan kyynisyyden ja stoalaisuuden välille, koska stoalaisuuden perustaja Zenon Kitionilainen oli hänen oppilaansa.

Krates ei kirjoittanut paljoakaan. Diogenes Laertioksen mukaan hän kirjoitti joitakin kirjeitä filosofisista asioista, mutta hänen nimellään kulkevat kirjoitukset ovat väärennettyjä ja myöhempien retorikkojen työtä. Laertios laittoi hänen nimiinsä myös lyhyen runon ja muutaman filosofisen tragedian. Plutarkhoksen teos *Krateen elämä* on kadonnut. 

Niin kutsuttuihin Kyynikkojen kirjeisiin lukeutuu 36 Krateen nimiin laitettua kirjettä, mutta ne ovat epäperäisiä.

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
** Krateen elämäkerta  
** Krateen elämäkerta
Menippos Gadaralainen

**Menippos** (, ; 200-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi ja satiirikko. Hän oli kotoisin Gadarasta Syyriasta. Diogenes Laertioksen mukaan hän oli alun perin orja, joka sai paljon rahaa toimimalla rahanlainaajana, mutta menetti ne ja teki epätoivoissaan itsemurhan.

Menippoksen teokset olivat sekoitus  proosaa ja runoutta. Ne ovat kaikki kadonneet. Hän kirjoitti vakavista asioista pilailun hengessä. Erityisesti Menippos hyökkäsi epikurolaisia ja stoalaisia vastaan.

Menippoksen teokset vaikuttivat suuresti myöhempään kirjallisuuteen. Hänen mukaansa proosaa ja runoutta yhdistänyttä tyylisuuntaa kutsuttiinkin antiikin aikana menippolaiseksi satiiriksi. Lukianos ihaili häntä suuresti ja mainitsee hänet usein, ja yksi hänen nimiinsä laitetuista dialogeista on nimeltään *Menippos*. Dialogin alkuperä on kuitenkin epäilyksenalainen, ja sen alaotsikko *Kuolleiden oraakkeli* muistuttaa hyvin paljon Menippoksen teosta *Kuolleiden manaaminen*. Siksi on arveltu, että dialogi saattaa todellisuudessa olla Menippoksen itsensä, tai ainakin imitoitu Menippokselta, oli sen tekijä sitten Lukianos tai joku muu.

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
** Menippoksen elämäkerta  
** Menippoksen elämäkerta 
*
Onesikritos

**Onesikritos** (, 300-luku eaa.) oli yksi Aleksanteri Suuren hoviin kuuluneista kirjoittajista. Hän kirjoitti Aleksanterin elämäkerran. Hän oli kyynikko Diogeneen oppilas, ja myös hänet lasketaan kyynisen koulukunnan filosofien joukkoon.

Onesikritos oli kotoisin Aiginasta tai Astypalaiasta. Hänestä tuli Diogeneen oppilas, ja sai filosofian opiskelijana sellaisen maineen, että Aleksanteri valitsi hänet pitämään kokouksen intialaisten gymnosofistien kanssa. Kun laivasto koottiin Hydaspesissä, Onesikritos nimitettiin luotsiksi. Itse hän kutsui itseään turhamaisesti komentajaksi. Tässä tehtävässä hän avusti Nearkhosta matkalla Indus-joen suulta Persianlahdelle.

Hän kirjoitti Aleksanterista hajanaisen elämäkerran, joka sisälsi historiallisten yksityiskohtien lisäksi kuvauksia valloitetuista ja vierailluista maista, erityisesti Intiasta. Kuninkaan kuoleman jälkeen Onesikritos näyttää viimeistelleen teoksen Traakian kuninkaan Lysimakhoksen hovissa. Teoksen historiallista arvoa on pidetty pienenä, koska se on avoimesti ylistävä ja aikalaiset, jopa Aleksanteri itse, pitivät sitä epäluotettavana. Erityisesti Strabon syyttää Onesikritosta liioittelusta ja halusta kertoa ihmeellisiä asioita.

Onesikritoksen nimissä kulkenut *Periplus* oli kuvaus Intian rannikosta, ja oli todennäköisesti alun perin osa Aleksanterin elämäkertaa. Siihen oli lisätty kuvauksia Nearkhoksen ja muiden rannikkomatkoista. Plinius vanhempi hyödynsi teosta laajalti.

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
** Onesikritoksen elämäkerta  
** Onesikritoksen elämäkerta
Metrokles

**Metrokles** (, s. noin 300 eaa.) oli kreikkalainen kyynikoiden koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän opiskeli Aristoteleen peripateettisessa koulussa, ja lopulta hänestä tuli Krates Thebalaisen seuraaja. Krates nai Metrokleen sisaren Hipparkhian.

Diogenes Laertios kertoo, kuinka Metrokles kääntyi kyynikoksi. Erään tarinan mukaan hän olisi pieraissut kerran harjoitellessaan puheen pitämistä, ja tämän masentamana hän sulkeutui kotiinsa ja aikoi tehdä itsemurhan näännyttämällä itsensä nälkään. Krates vieraili hänen luonaan ja selitti, että hänen tekonsa oli täysin luonnon mukaista ja siksi siinä ei ollut mitään hävettävää. Tämän jälkeen Krates pieraisi itsekin näyttääkseen kuinka luonnollista se on. Hän oli etukäteen syönyt linssejä tätä tarkoitusta varten. Näin Metrokles pääsi irti häpeästään.

Tarina osoittaa, kuinka kyynikot halusivat hylätä sosiaaliset konventiot elääkseen luonnonmukaista elämää. Myös linsseillä oli kaasunmuodostuksen lisäksi symbolinen merkitys, sillä kyynikot ylistivät niitä usein vaatimattomana mutta tehokkaana ruokana. Näin saatettiin hylätä yleiset mieltymykset, jossa ruoka valittiin maun ja hienouden perusteella. Tarina on myös osoitus kyynikoiden tavasta käyttää huumoria moraalisten opetusten välittämisessä: Metrokles ei taipunut Krateen järkiperäisten argumenttien edessä, mutta pääsi synkkyydestään kun Krates teki saman epäkohteliaan mutta luonnollisen ja yleisesti hauskana pidetyn teon.

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla

* Diogenes Laertios: Metrokleen elämäkerta  
* Diogenes Laertios: Metrokleen elämäkerta 
* Internet Encyclopedia of Philosophy: Metrocles
Kleanthes Assoslainen

**Kleanthes** (, ; n. 301–232/252 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi.

## Elämä

Kleanthes oli alun perin nyrkkeilijä, ja kotoisin Troaksen Assoksesta. Hänen kerrotaan tulleen Ateenaan hallussaan ainoastaan neljä drakhmaa.

Hän kuunteli aluksi kyynikko Krateen luentoja, ja myöhemmin stoalaisen Zenonin luentoja. Hän rahoitti itsensä työskentelemällä öisin vedenkantajana puutarhurille. Hänet tunnettiin kärsivällisenä, tai ehkä mieluummin hitaana, ja siksi hän sai lempinimen "Aasi". Hänen moraaliset ominaisuutensa herättivät kuitenkin laajaa kunnioitusta, ja niinpä hänestä tuli stoalaisen koulun johtaja Zenonin kuoltua vuonna 263 eaa. Hän jatkoi kuitenkin edelleen myös ruumiillista työtään.

Hänen oppilaisiina kuuluivat muun muassa hänen seuraajansa Khrysippos, sekä Makedonian kuningas Antigonos I, jolta hän sai  minaa. Diogenes Laertios kertoo hänen kuolleen nälkään. Hänellä oli ollut paha ientulehdus, ja siksi hän oli joutunut olemaan jonkun aikaa syömättä. Kun lääkärit antoivat hänelle jälleen luvan syödä, hän sanoi olevansa jo puolimatkassa kuolemaan, joten hän jatkoi syömättä, kunnes kuoli.

## Filosofia

Kleanthes oli filosofiassaan viimeiseen asti uskollinen Zenonille, eikä hän tuottanut juurikaan mitään omaleimaista. Hän kirjoitti noin viisikymmentä teosta, joista on säilynyt katkelmia. Merkittävin niistä on runomuotoinen *[[Hymni Zeukselle]]*. Se on ainoa varhaisen stoalaisuuden ajalta säilynyt lähes kokonainen teksti. Kleanthes esitti auringon Jumalan asuinpaikaksi, älykkääksi varjelijaksi, ja toisaalta stoalaisen materialismin mukaisesti elvyttäväksi tuleksi tai eetteriksi.

Kleantheen mukaan tuli opettaa hyvettä, joka on sama kuin elämä luonnon mukaan. Nautinto ei kuitenkaan ole luonnon mukaista. Hänen omaperäisin ajatuksensa koski ihmisen sielun olemassaoloa. Hän oli sitä mieltä, että sen elinvoima kuoleman jälkeen riippuu sen elinvoimasta tässä elämässä.

Kleantheen katkelmia löydetään paitsi Diogenes Laertiokselta myös Ciceron ja Senecan töistä.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

* Diogenes Laertios: *Merkittävien filosofien elämät ja opit*:
** Kleantheen elämäkerta  
** Kleantheen elämäkerta 
*
Sega Game Gear

**Sega Game Gear** oli Segan 1990-luvun alussa lanseeraama kannettava pelikonsoli, josta oli tarkoitus tulla Nintendon Game Boyn haastaja. 

Game Gear oli värillinen käsikonsoli samaan tapaan kuin Atari Lynx. Tämän uskottiin antavan sille etulyöntiaseman Game Boyhin verrattuna – Game Boy muuttui värilliseksi vasta vuonna 1998. Lisäksi Game Geariin oli saatavilla *Master Gear* -niminen lisälaite, jonka avulla Game Gearilla saattoi pelata kaikkia Sega Master Systemin pelejä.

Game Gear ei kuitenkaan onnistunut valtaamaan markkinoita Game Boylta, sillä se kulutti värillisen ja taustavalollisen näyttönsä vuoksi huomattavasti enemmän paristoja, eikä Sega onnistunut saamaan sille riittävän laajaa pelivalikoimaa. Sega lopettikin Game Gearin tukemisen vuonna 1997, joskin Majesco uudelleenjulkaisi Game Gearin ja valikoiman pelejä vuonna 2000.

Loppuvuodesta 2006 Playpal julkaisi uuden, pienemmän version Game Gearista, joka sisältää 20 Game Gearin ja Sega Master Systemin peliä.

## Tekniset tiedot
* suoritin: 8-bittinen Zilog Z80, 3,5 MHz
* keskusmuisti: 8 kt
* näyttömuisti: 16 kt
* näyttö: LCD, 3,2 tuumaa, 160×144 pikseliä
* grafiikka: 4&nbsp;096 väriä, 64 spriteä
* ääni: 4 kanavaa, stereo
* tallennusväline: pelimoduuli
* koko: 209×111×37 mm

## Lisälaitteita

* Gear-to-Gear (linkkikaapeli)
* Master Gear (sovitin Master System -peleille)
* PowerBack (lisäakku)
* TV Tuner (TV-viritin)
* Wide Gear (suurennuslasi)

## Pelejä

### Julkaisupelit Euroopassa
* *[[Castle of Illusion Starring Mickey Mouse]]*
* *[[Columns]]*
* *[[Dragon Crystal]]*
* *[[G-LOC: Air Battle]]*
* *[[Psychic World]]*
* *[[Super Monaco GP]]*
* *[[Wonder Boy]]*

### Muita pelejä
* *[[Land of Illusion Starring Mickey Mouse]]*
* *[[Ristar]]*
* *[[Sonic the Hedgehog (8-bit)|Sonic the Hedgehog]]*
* *[[Streets of Rage II]]*

## Vastaanotto
Mikrobitti kehui arvostelussaan Game Gearin grafiikkaa ja *Castle of Illusion Starring Mickey Mouse* -peliä. Moitteita arvostelija antoi konsolin persoonattomasta ulkonäöstä, häiritsevästi sijoitetusta ja liian kirkkaasta virtavalosta, nappituntumasta, näytön katselukulman kapeudesta, keskinkertaisista äänistä ja pelivalikoiman yleisestä keskinkertaisuudesta.

## Lähteet
Neo Geo Pocket

**Neo Geo Pocket** oli SNK:n kehittämä käsikonsoli, joka julkaistiin vuonna . Konsolin oli tarkoitus haastaa Nintendon Game Boy -konsoli. 

Kuten useimmat Game Boyn haastajat, myös Neo-Geo epäonnistui pitkälti vähäisen pelitarjonnan vuoksi, sekä siksi, että Game Boylla oli aivan liian paljon kannatusta käsikonsolimarkkinoilla. Silti Neo-Geo oli paljon lupaavampi lähtökohdiltaan, sillä se oli teknisesti ylivertainen.

Vuonna 1999 SNK julkaisi päivitetyn version alkuperäisestä Pocketista, nimellä Neo Geo Pocket Color.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kehitystutkimus

**Kehitystutkimus** (ennen **kehitysmaatutkimus**) on monitieteinen yhteiskuntatieteen ala, joka tutkii kehitysmaihin, sekä yleisesti kehitykseen liittyviä yhteiskuntatieteellisiä kysymyksiä.

Kehitystutkimus on ongelmakeskeistä, eli tutkii asioita, joita pidetään reaalimaailmassa ongelmina. Se on luonteeltaan monitieteistä eli yhteiskuntatieteen metodologioista pyritään valitsemaan aina parhaat metodit kutakin tutkimuskysymystä ajatellen (käytännössä eri tutkijat ovat tietysti useimmiten erikoistuneet tiettyihin kysymyksiin ja metodeihin).

Perinteisesti kehitystutkimuksen ydinkysymys on ollut, miksi toiset maat ovat ”kehittyneet” eli tulleet teollisuusmaiksi ja toiset eivät – miksi maailma on jakautunut ”rikkaaseen pohjoiseen” ja ”köyhään etelään”. Selityksiä tähän on haettu esimerkiksi maailmantalouden rakenteista, valtioiden itsensä harjoittamasta politiikasta. Suomessa kehitystutkimusta voi opiskella pääaineena Helsingin yliopiston valtiotieteellisessä tiedekunnassa, maisteriohjelmassa Jyväskylän yliopistossa ja sivuaineena UniPID-verkoston kautta.

## Katso myös
* Kehityskritiikki
* Kehitysmaantiede
* Kolonialismi
* Teollistuminen
* Tykit, taudit ja teräs

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Juhani Koponen, Jari Lanki & Anna Kervinen (toim.): *Kehitysmaatutkimus. Johdatusta perusteisiin*. Gaudeamus 2007.

## Aiheesta muualla

*Kehitystutkimuksen seura
*Nordiska Afrikainstitutet
*Sussexin Yliopiston kehitysmaatutkimuksen laitos
*Maailman valuuttarahasto
*Kehitysyhteistyön kattojärjestö
Galantiinikastike

**Galantiinikastike** () oli keskiajan tunnetuimpia kastikkeita. Kastikkeen nimen arvellaan tulleen kanelista (*cannelier de Ceylan*), joka yleensä on yksi kastikkeen ainesosista. Muita aineksia ovat viinietikka, korppujauho sekä mausteet. Yleensä italialaisissa galantiinikastikkeissa on hieman sokeria ja ranskalaisista se taas puuttuu. 

## Resepti
Ainekset

  3 viipaletta limppua
  2 dl punaviiniä
  0,7 dl punaviinietikkaa
  1 tl kanelia
  1 tl inkivääriä
  ½ tl mausteneilikkaa
  1 rl sokeria
  hyppysellinen sahramia
  1 tl suolaa

### Valmistus

Leikkaa leipä paloiksi kulhoon ja kastele viinillä sekä etikalla. Anna liota välillä sekoittaen, kunnes leipä on mössöä.

Painele siivilän läpi kastikekattilaan kaikki neste. Lisää mausteet ja kuumenna matalassa lämpötilassa, kunnes seos paksuuntuu.

Tarjoile lämpimänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Retoromaani

**Retoromaani** (, ) on romaaninen kieli ja yksi Sveitsin neljästä kansallisesta kielestä italian, ranskan ja saksan ohella. Sveitsin maalain () mukaan retoromaaninkielisillä on oikeus käyttää retoromaania virallisena kielenä () koko maassa. Graubündenin kantonissa sekä monissa kantonin kunnissa ja hallintoalueilla retoromaani on virallinen kieli.

Retoromaanin eri murteita puhutaan lähinnä useilla Graubündenin kantonin alueilla. Vuoden 2000 väestönlaskennassa 61&nbsp;815 ihmistä ilmoitti käyttävänsä kieltä säännöllisesti ja 35&nbsp;095 henkilöä ensisijaisena kielenään. Kieli on läheistä sukua Pohjois-Italiassa puhutuille ladinille ja friulille.

## Murteet
Retoromaani on yleisnimitys usealle keskenään läheistä sukua olevalle kielelle, joita puhutaan eri osissa Graubündenin kantonia. Viisi eniten puhuttua murretta ovat:
* *sursilvan* – Vorderrheinin laaksossa (*Rain anteriur*)
* *sutsilvan* – Hinterrheinin laaksossa (*Rain posteriur*)
* *surmiran* – Julian ja Albulan laaksoissa
* *puter* – Ylä-Engadinin laaksossa (*Engiadin’ Ota*)
* *vallader* – Ala-Engadinin laaksossa (*Engiadina Bassa*).

## Asema
Vuodesta 1938 retoromaani on kuulunut Sveitsin valaliiton kansallisiin kieliin, kuitenkin aluksi ilman virallisen kielen asemaa. Kaikilla viidellä kielen murteella on ollut tasaveroinen asema vuodesta 1999. Vuodesta 2001 lähtien Graubündenin kantonin virallisena retoromaanisena kirjakielenä ja kouluissa opetettavana kielenä on *Rumantsch grischun*, 1970–1980-luvuilla eri murteiden pohjalta kehitetty yhtenäistetty retoromaani.

## Kielinäyte

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Panaitios

**Panaitios Rhodoslainen** (, n. 185/180–110/108 eaa.) oli antiikin kreikkalainen stoalaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Oppilaansa Poseidonioksen ohella hän teki suuren työn stoalaisen filosofian levittämisessä Rooman valtakuntaan.

## Elämä

Panaitios oli opiskellut Pergamonissa Krates Malloslaisen alaisuudessa, ja myöhemmin Ateenassa. Siellä hän osallistui Diogenes Babylonialaisen, Kritolaoksen ja Karneadeen luennoille.

Tämän jälkeen hän muutti Roomaan, jossa hänestä tuli Laeliuksen ja Scipio nuoremman ystävä. Hän asui vieraana viimeksi mainitun asunnossa, ja osallistui hänen kanssaan matkoille Egyptiin ja Aasiaan vuosina 143 tai 141 eaa.

Palattuaan Roomaan hän teki suuren työn stoalaisten ajatusten ja kreikkalaisen filosofian esittelemisessä roomalaisille. Hänen oppilainaan oli joukko merkittäviä roomalaisia, kuten auguuri Q. Mucius Scaevola ja Q. Aelius Tubero.

Scipion murhan vuonna 129 eaa. jälkeen hän asui vuorotellen Ateenassa ja Roomassa, mutta enimmäkseen Ateenassa. Siellä hän seurasi Antipatros Tarsoslaista stoalaisen koulun johdossa. Ateenalaiset tarjosivat hänelle kaupungin kansalaisoikeuksia, mutta hän kieltäytyi niistä. Hänen merkittävin oppilaansa filosofiassa oli Poseidonios.

## Filosofia

Opetuksissaan Panaitios painotti erityisesti etiikkaa, kuten muutkin stoalaiset. Hänen merkittävimmät kirjoituksensa olivat myös tästä aiheesta. Niistä on säilynyt ainoastaan merkityksettömiä katkelmia. Teokset olivat:

* *Velvollisuuksista*, kolme kirjaa, Ciceron teoksen *De officiis* kahden ensimmäisen kirjan lähde
* *Kaitselmuksesta*, jota Cicero hyödynsi teoksessaan *De divinatione* (ii.) ja mahdollisesti osassa teoksen *De Deorum natura* toista kirjaa
* Poliittinen tutkielma, jota Cicero hyödynsi teoksessaan *De republica* (*Valtio*)
* *Iloisuudesta*
* *Filosofisista kouluista*
* Kirje Q. Aelius Tuberolle, *De dolore paliendo* (Cicero, *De finibus*, iv. 9, 23)
Belgian Grand Prix

**Belgian Grand Prix** (, , ) on vuonna 1925 ensimmäistä kertaa järjestetty autokilpailu Belgiassa, joka on ollut vuodesta 1950 lähtien muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta (usein radan vaarallisuuden tai turvallisuustekijöiden johdosta) joka vuosi osana Formula 1 -luokan maailmanmestaruussarjaa.

Belgian Grand Prix jäi kuitenkin pois vuosien 1957, 1959, 1969, 1971, 2003 ja 2006 kilpailukalentereista. Seitsemän kilometriä pitkä Circuit de Spa-Francorchamps’n moottorirata on pisin Formula 1 -sarjassa 2000-luvulla mukana oleva rata.

Eniten voittoja on saksalaisella Michael Schumacherilla, kaikkiaan kuusi vuosilta 1992, 1995–1997 sekä 2001–2002. Viidesti voittajaksi on ajanut Ayrton Senna, neljästi Kimi Räikkönen, Lewis Hamilton ja Jim Clark.

Suomen kansalaisista kilpailun ovat voittaneet Mika Häkkinen vuonna 2000, Kimi Räikkönen neljästi vuosina 2004, 2005, 2007 ja 2009, sekä Nico Rosberg vuonna 2016.

## Voittajat

## Sponsorit
*1998–2002: Foster’s Belgian Grand Prix
*2007–2009: ING Belgian Grand Prix
*2011–2015: Shell Belgian Grand Prix
*2017: Pirelli Belgian Grand Prix
*2018–2019: Johnnie Walker Belgian Grand Prix
*2020–2022, 2024: Rolex Belgian Grand Prix
*2023: MSC Cruises Belgian Grand Prix
*2025: Moët & Chandon Belgian Grand Prix

## Lähteet
* Belgium Formula1.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Jody Scheckter

**Jody David Scheckter** (s. 29. tammikuuta 1950 East London, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen entinen Formula 1 -kuljettaja, joka kilpaili sarjassa vuosina 1972–1980. Scheckter on menestynein eteläafrikkalainen F1-kuljettaja ja samalla ainoa eteläafrikkalainen, joka on voittanut mestaruuden. Myös hänen veljensä Ian Scheckter kilpaili F1-sarjassa.

## F1-ura

Scheckter ajoi vain muutamia osakilpailuja kahden ensimmäisen F1-vuotensa aikana, mutta näytöt riittivät paikkaan Tyrrell-tallissa kausiksi 1974–1976. Näiden kausien aikana Scheckter onnistui voittamaan osakilpailun kolmesti ja ajamaan säännöllisesti myös pistesijoille, sijoittuen kuljettajien sarjassa kolmannelle tilalle kausina 1974 ja 1976.

Kaudeksi 1977 Scheckter vaihtoi tallia ja sijoittui muutamien osakilpailuvoittojen ja palkintopallisijoituksien siivittämänä kuljettajien sarjassa toiseksi Niki Laudan jälkeen. Kauden 1978 jälkeen hän siirtyi Ferrari-talliin.

Ensimmäisen Ferrari-kautensa aikana Scheckter voitti kolme osakilpailua ja lopulta kuljettajien mestaruustittelin. Tasaisuudellaan hän kukisti tallitoverinsa, myös kolme voittoa ajaneen Gilles Villeneuven, jota monet asiantuntijat pitävät yhtenä kaikkien aikojen nopeimpana F1-kuljettajana. Ferrari-talli voitti lisäksi kauden merkkimestaruuden. Scheckter muistetaan usein siitä, että hän oli viimeinen kuljettaja ennen Michael Schumacheria, joka onnistui voittamaan kuljettajien mestaruuden Ferrarilla. Scheckterin toinen Ferrari-kausi oli aiemmasta menestyksestä huolimatta masentava – hän keräsi kauden aikana ainoastaan 2 pistettä ja päätti lopettaa uransa. Kausi 1980 oli voittoisan vuoden jälkeen Ferrarille katastrofi, sillä Villeneuvekin sai kasaan vain 6 pistettä.

Jody Scheckter starttasi urallaan 113 GP-kilpailuun, joista hän voitti 10, saavuttaen 3 paalupaikkaa ja 5 kilpailun nopeinta kierrosta. MM-pisteitä hän keräsi urallaan 255.

## Kaudet, pisteet, sijoitukset
* 1972 (McLaren): 0 pistettä, sijoitus -.
* 1973 (McLaren): 0 pistettä, sijoitus -.
* 1974 (Tyrrell): 45 pistettä, sijoitus 3.
* 1975 (Tyrrell): 20 pistettä, sijoitus 7.
* 1976 (Tyrrell): 49 pistettä, sijoitus 3.
* 1977 (Wolf): 55 pistettä, sijoitus 2.
* 1978 (Wolf): 24 pistettä, sijoitus 7.
* 1979 (Ferrari): 51 (60) pistettä, maailmanmestari.
* 1980 (Ferrari): 2 pistettä, sijoitus 19.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* GrandPrix.com – Scheckter 
* Formula1.com – Scheckter
Ristiretkiaika

**Ristiretkiaika** eli **Suomen varhaiskristillinen aika** (1025–1300 jaa. tai 1050–1300 jaa.) on Suomen rautakauteen liittyvä arkeologinen periodinimitys. Ristiretkiajan päättyessä Suomessa alkoi keskiaika.

## Nimitys
Kun nimitys "ristiretkiaika" otettiin käyttöön 1800-luvun lopulla Karjalan tutkimuksen yhteydessä, tähän vaiheeseen ajoittuvien arkeologisten löytöjen uskottiin olevan samanaikaisia kuin Suomeen tehdyt (todelliset tai tarunomaiset) ristiretket. Nimitys on osaksi perusteeton, sillä varsinaiset ristiretket Pyhälle maalle aloitettiin vasta 1090-luvulla. Itämeren piirissä voidaan ristiretkistä puhua varmuudella vuoden 1147 jälkeen, kun paavi Eugenius III:n bullassa luvattiin synninpäästö pakanoille, jotka ottivat ristin kantaakseen.

Nykyisin tiedetään, että ristiretket eivät alkaneet heti viikinkiajan jälkeen, vaan kristinusko sai kannatusta vaikuttaen rinnakkain pakanallisen alkuperäisuskomusten kanssa tietyissä osissa Lounais-Suomea. Parempi nimitys aikakauden alkupuoliskolle lienee *varhaiskristillinen aika* (1050–1155).

## Päättyminen

Ristiretkiajan katsotaan päättyvän, kun Suomen alueen asukkaat siirtyvät selvästi kristillisiin hautaustapoihin. Länsi-Suomessa tämä tapahtuu lopullisesti vuoteen 1250 tultaessa, Itä-Suomessa ja Karjalassa  myöhemmin. Kristinuskon leviäminen Suomeen oli kuitenkin alkanut jo aikaisemmin. Ristiretkiajan katsotaan olleen rauhatonta aikaa, sillä Suomi jäi keskelle kahden laajentumishaluisen valtakunnan (Ruotsi ja Novgorod) sekä kirkkokunnan (katolinen ja ortodoksinen) yhteentörmäystä.

Ristiretkiaikaan ajoittuvat löydöt ovat peräisin lähinnä Lounais-Suomesta, Hämeestä, Etelä-Savosta ja Laatokan Karjalasta. Pienempi määrä asutusta oli muuallakin.

## Katso myös
* Ristiretket Suomeen
* Suomen esihistoria

## Lähteet
* 
### Viitteet
Rakuuna (kasvi)

**Rakuuna** (*Artemisia dracunculus* syn. *Artemisia dracunculoides*), jota kutsutaan myös nimillä maustemaruna ja dragonia, on monivuotinen yrttikasvi, jonka käyttö nykyisellään rajoittuu lähes yksinomaan maustamiseen. Sitä viljellään ympäri maailmaa, erityisesti Ranskassa ja Italiassa (tieto viljelyaloista vuodelta 1992). Luonnonvaraisena rakuuna kasvaa Etelä-Venäjältä Siperian halki ulottuvalla vyöhykkeellä sekä Pohjois-Amerikassa.

## Historiaa

Rakuunaa ei tavata laskea ikiaikaisten lääke- ja maustekasvien joukkoon, sillä se oli tuntematon rohto Antiikin kulttuureille. Kasvi tuotiin Eurooppaan Länsi-Aasiasta ristiretkien aikaan. Rakuunan käyttö oli 1500-luvulla yleistynyt Euroopassa aina Britteinsaaria myöten.

## Rakuunan käyttö

### Lääkekasvina

Rakuunan käyttö lääkekasvina on tätä nykyä lähes unohdettu, mutta aikanaan Keski-Euroopassa sen lehtiä ja versojen latvoja käytettiin edesauttamaan sydämen ja maksan toimintaa. Rudolf Steinerin oppien mukaan kasvin on sanottu auttavan myös nivelreumaan ja vesipöhöön. Viime vuosikymmeninä tehdyissä tutkimuksissa lääkitseville ominaisuuksille on löytynyt perusteitakin kasvin sisältämistä öljyistä. Rakuuna parantaa ruokahalua ja ruoansulatusta, laukaisee kouristuksia ja on antiseptinen rohto.

### Maustekasvina

Rakuuna on olennainen osa etenkin ranskalaista ja armenialaista keittiötä. Se on osana klassisia Fines herbes- ja Bouquet garni -mausteseoksia. Koska rakuunassa on suolaisenomainen vivahde, sitä on suositeltu suolattoman ruokavalion lisäksi. Hienonnetulla rakuunalla maustetaan salaatteja ja munaruokia. Se sopii myös keittojen, kanan ja kalakastikkeiden mausteeksi. Béarnaisekastike on yksi maailman tunnetuimmista kastikkeista, jonka valmistuksessa käytetään rakuunaa.
### Virvoitusjuomana

Rakunaa käytetään suositun hiilihapotetun virvoitusjuoman maustamiseen Armeniassa, Azerbaidžanissa, Georgiassa (josta se alun perin tulee) ja laajemmin Venäjällä, Ukrainassa ja Kazakstanissa. Tarhun-niminen juoma on valmistettu sokerista, hiilihapotetusta vedestä ja rakuunanlehdistä, jotka antavat sille tunnusomaisen vihreän värin.

## Rakuunalajikkeet

### Ranskanrakuuna
Ranskanrakuuna (*Artemisia dracunculus* ’Sativa’ tai Sativa-ryhmä) on yrtin kahdesta muunnoksesta tunnetumpi ja maultaan mainekkaampi. Sitä voidaan kasvattaa Suomessa monivuotisena, mutta venäjänrakuunaan verrattuna se on talvenarempi. Etenkin Keski- ja Pohjois-Suomessa on kasvin suojaaminen katteella suositeltavaa talveksi. Koska ranskanrakuuna ei tuota lainkaan siemeniä, sen lisääminen onnistuu ainoastaan kasvullisesti jakamalla tai pistokkaista juurruttamalla.

### Venäjänrakuuna
Venäjänrakuuna (*Artemisia dracunculus* ’Inodora’ tai Glauca-ryhmä) on rakuunan heikkoaromisempi mutta satoisampi muunnos. Se voi kasvaa jopa 150 cm korkeaksi. Se siementää hyvin ja lisääntyy siten erinomaisesti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Rakuuna – ''Artemisia dracunculus''
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Artemisia dracunculus'' 
* Flora of China: ''Artemisia dracunculus'' 

## Kirjallisuutta
* Kranzdorf, H., *Herbs and Spice of the World,* Schiffler Publishing, Exton, Pennsylvania, 1983.
Verjuis

**Verjuis**, hapanrypälemehu (sananmukaisesti vihermehu), oli keskiajalla suosittu raaka-aine, jolla saatiin hapokasta makua ruokaan. Se valmistettiin raaoista viinirypäleistä puristamalla. Keskiajalla verjuisia saatettiin valmistaa muistakin raaoista hedelmistä tai marjoista (esimerkiksi omenoista ja kirsikoista).

Verjuis on usein hankalasti saatava raaka-aine, ja nykyisin länsimaisessa keittiössä verjuisin sijaan ruokaan käytetään  sitruuna-, limetti-, greippi- tai kumkvattimehua. Etnisistä kaupoista voi kuitenkin löytää libanonilaista verjuisia nimellä *hosrum* tai iranilaista nimellä *abghooreh*.

## Historia
Platina kirjoittaa verjuisin ominaisuuksista: ”Viinietikka on terävämmän makuista kuin verjuis, joka rauhoittaa polttelevan vatsan hellemmin eikä riuduta tai heikennä kehoa samoin kuin viinietikka. Erityisen hyvä Verjuis on rauhattomalle tai sekaiselle vatsalle ja janoiselle maksalle, jos sitä käyttää sellaisenaan raakana, sillä se menettää osan tehostaan keitettynä.”
Tobias Hume

**Tobias Hume** (noin 1569 – 16. huhtikuuta 1645) oli englantilainen säveltäjä, viola da gamban soittaja ja sotilas. Hänen elämästään ei tiedetä paljoa.

Humen julkaistut sävellykset käsittävät musiikkia jousisoittimille sekä lauluja. Säveltäjä kokosi teoksiaan kahteen kirjaan, *Musicall Humors*iin (1605) ja *Captain Humes Poeticall Musicke*en (1607).
Rakuuna

**Rakuuna** tarkoittaa seuraavia asioita:

* rakuuna (*Artemisia dracunculus*), maustekasvi
* rakuuna, jalan taistellut, mutta ratsastaen liikkunut sotilas
* Rakuunat, lappeenrantalainen jalkapalloseura.
Rakuuna (sotilas)

**Rakuuna** () oli sotilas, joka taisteli jalan, mutta liikkui ratsastaen. 

Keskiaikaiset ritarit jalkautuivat välillä taistellakseen jalan, mutta varsinaiset rakuunat syntyivät 1500-luvun puolessa välissä Ranskan palveluksessa. Oletetaan, että aselajin keksi joko kondottieeri kreivi Piero Strozzi 1537 (jonka hakapyssyin aseistettu ratsuväki taisteli jalan) tai Charles de Cossé-Brissac vuonna 1554. Joka tapauksessa rakuunoita käytettiin runsaasti Ranskan uskonsodissa 1500-luvun lopulla. 1600-luvun ensimmäisellä puoliskolla rakuunaosastot tulivat osaksi vakinaisia armeijoita: 1635 Ranskan armeijan rakuunat organisoitiin kuudeksi rykmentiksi ja kolmekymmenvuotisessa sodassa sekä Kustaa II Aadolf että Albrecht von Wallenstein käyttivät rakuunoita. Myös Englannin sisällissodassa käytettiin rakuunoita. 1700-luvun alusta lähtien rakuunat alkoivat menettää erityisolemustaan ja ne sulautuivat vähitellen osaksi yleistä ratsuväkeä.

Rakuunat oli yleensä organisoitu jalkaväkimallin mukaisesti ja rakuunaupseerien arvot noudattivat jalkaväen sotilasarvoja, poikkeuksena Suomen ratsuväessä kapteenin arvoa vastasi ratsumestari ja vänrikin arvoa kornetti. Rakuunoiden aseistuksena oli tyypillisesti lyhyet musketetit tai karbiinit. Rakuunoiden koulutus oli helpompaa ja nopeampaa, koska hevosia ei käytetty taistelussa ja joukkojen perustaminen ja huolto oli halvempaa, koska hevosten ei tarvinnut olla varsinaisesti sotahevosia, vaan huonommatkin, tavalliset hevoset kelpasivat.

Rakuunoiden perinneasu on luurankotakki.

## Rakuunat Suomessa
Suomen puolustusvoimissa rakuunaperinteitä vaalii Maasotakoulun yhteydessä Lappeenrannassa Rakuunaeskadroona, joka jatkaa Uudenmaan Rakuunapataljoonan (UudRakP) perinteitä. Pataljoona oli itsenäisenä joukko-osastona vuoteen 1989. Pataljoonan viimeisiä komentajia oli myöhemmin kenraaliksi ylennetty everstiluutnantti Matti Kopra. Sen edeltävät nimet olivat Jääkäripataljoona 6 (JP 6) ja Uudenmaan rakuunarykmentti (URR). Rakuunoiden joukko-osastotunnus on Ruotsin kuninkaan Fredrik I:n kruunattu monogrammi.

Lappeenrannassa on rakuunapatsas, jonka teki kuvanveistäjä Pentti Papinaho tilaustyönä SYP:n aulaan v. 1982. SYP lahjoitti sen Lappeenrannan kaupungille v. 1988, ja se siirrettiin ulkotiloihin Pusupuistoon, jossa se kunnostettiin v. 2002. 

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Rakuunakilta
Thomas Campion

**Thomas Campion** (12. helmikuuta 1567 – 1. maaliskuuta 1620) oli englantilainen säveltäjä, runoilija ja lääkäri.

## Elämä
Campion syntyi Lontoossa ja opiskeli Cambridgessä ennen kuin siirtyi vuonna 1586 Gray's Inniin opiskelemaan lakia. Hän ei kuitenkaan toiminut tiettävästi koskaan lakimiehenä.

Myöhemmin Campion opiskeli muualla Euroopassa. Hän palasi Lontooseen vuonna 1606 ja alkoi harjoittaa lääkärin ammattia.

Campion kuoli Lontoossa mahdollisesti kulkutautiin.

## Teokset

Campionin ensimmäiset julkaistut runot julkaistiin vuonna 1591.  Hänen tärkeimpiin musiikkiteoksiinsa kuuluu muun muassa yli 100 luutun säestämää laulua. Hänen ensimmäiset julkaistut kappaleensa ovat vuodelta 1601.

Vuonna 1602 Campion julkaisi teoksen *Observations in the Art of English Poesie*, joka kyseenalaisti silloiset kaavamaiset ja sovinnaiset käsitykset runojen kirjoittamisesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*ChoralWiki: Thomas Campion
*
*Thomas Campion several MIDI files Tony Catalano's Classical Guitar MIDI Page 
* Index entry for Thomas Campion at Poets' Corner
* Audio: Robert Pinsky reads "Now Winter Nights Enlarge" by Thomas Campion (via poemsoutloud.net)