Englanninbulldoggi

**Englanninbulldoggi** () on hyvin vanha englantilainen koirarotu, joka kuuluu FCI-roturyhmään 2 – Pinserit, snautserit, molossityyppiset ja sveitsinpaimenkoirat, ja alaryhmään mastiffit. Englanninbulldoggia pidetään Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisena ikonina. Tieteelliseksi nimeksi on aikoinaan esitetty *Canis anglicus.* Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi englanninbulldoggin pentuja noin viisikymmentä vuosittain.

Oslon käräjäoikeus antoi 31. tammikuuta 2022 tuomion, jonka mukaan englanninbulldogin ja cavalierkingcharlesinspanielin kasvattaminen on Norjan eläinsuojelulain 25 §:n vastaista. Suomen Kennelliiton edustaja arvelee, että rotu siirtyy pimeille markkinoille, koska kiellettiin vain Norjassa kasvattaminen Norjan kennelliiton alaisuudessa rekisteröityinä. Sitä voi siten tuoda maahan ja kasvattaa järjestäytyneen toiminnan ulkopuolella.
## Ulkonäkö

Englanninbulldoggi on melko pieni ja tukevarakenteinen. Sillä on lyhyt, hienojakoinen, pehmeähkö karvapeite, massiivinen runko, vankat ja voimakkaat jalat, suuri ja voimakas pää, jossa on lyhyt kuono ja huomattava alapurenta. Pään sekä kaulan alueella on löysää nahkaa ja poimuja. Englanninbulldoggin paino on noin 18–35 kg riippuen suuresti yksilön koosta ja iästä. Rotumääritelmässä ei korkeutta ole määritelty, mutta käytännössä rotu on noin 35–45 cm korkea.

Väritykseltään englanninbulldoggi on valkoinen, keltainen tai juovikas tummalla maskilla tai ilman sekä valkoisilla merkeillä tai ilman. Musta väri punaruskein merkein tai ilman sekä vaaleapigmenttisyys (sininen pigmentti) ovat näyttelykoirilla vakavia virheitä.

## Alkuperä

Englanninbulldoggi polveutuu mahdollisesti vanhoista kreikkalaisista molossikoirista. Rotutyypin 1600-luvulla saama nimi *bulldog* eli sananmukaisesti "härkäkoira" viittaa sen alkuperäiseen käyttötarkoitukseen tappeluissa härkiä vastaan. Vahva ja päättäväinen bulldoggi oli ihanteellinen tappelukoira, joka vammoistaan välittämättä riippui sitkeästi kiinni härässä. Nykyistenkin bulldoggirotujen tärkeän tunnistusmerkin, lyhyen kuonon, kerrotaan alun perin auttaneen koiraa hengittämään härkää purressaan.

Kun härkätappelut kiellettiin Britanniassa 1830-luvulla, bulldoggityyppinen koira oli vaarassa kadota. Brittiläiset koirankasvattajat jalostivat taistelukoirista vähemmän aggressiivisia, ja nykymuodossaan englanninbulldoggi tunnetaan hyvin lempeänä ja rauhallisena rotuna. Härkätappeluiden päättymisen jälkeen englanninbulldoggin käyttötarkoituksena on ollut ainoastaan seurakoirana olo, mikä on mahdollistanut rodun ulkonäön piirteiden jalostamisen äärimmilleen.

## Terveys

Rodun keskimääräinen elinikä on noin kahdeksan vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet, sydänsairaudet sekä luuston ja nivelien sairaudet. Englanninbulldoggin tyypillisimmät terveysongelmat ovat brakykefaalinen oireyhtymä, lonkkaniveldysplasia, kyynärniveldysplasia, muutamat silmäsairaudet, selkäongelmat sekä ihopoimujen tulehdukset.

Osa englanninbulldoggien terveysongelmista liittyy sen ulkonäköön. Liian lyhyt kuono vaarantaa koiran hengitys- ja lämmönsäätelyjärjestelmän normaalin toiminnan. Lyhyt kuono on vahvasti sidoksissa ahtaisiin, puristuneisiin sieraimiin, pitkänomaiseen ja paksuuntuneeseen pehmeään kitalakeen, sekä henkitorven ja keuhkoputkien vajaakehitykseen. Rodulta on löydetty DVL2-geenin mutaatio, joka liittyy sen ja kahden muun lyhytkallorodun (ranskanbulldoggi, bostoninterrieri) kallon, rintakehän, kaulan sekä selkärangan luuston epämuodostumiin. Poikkeavuuksia on myös hampaistossa. Mutaatio on samantapainen kuin ihmisillä esiintyvä harvinainen Robinowin oireyhtymään, jossa ihmisellä on samanlaisia ulkoisia poikkeavuuksia kuin tutkitulla koirarodulla.

Luuston sairauksista huolestuttavin on lonkkaniveldysplasia. Vain noin 4 %:lla englanninbuldoggeista on terveet lonkat (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla A tai B), kun taas kohtalaista tai vaikeaa lonkkaniveldysplasiaa esiintyy jopa 70 %:lla rodun edustajista (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla D tai E). Eriasteista kyynärniveldysplasiaa esiintyy jopa 51 %:lla rodun edustajista.

Erilaisista silmäsairauksista rodulla esiintyy ylimääräisiä ripsiä (distichiasis), kaihia ja silmäluomien kiertymistä sisään- ja ulospäin. Rodulla on myös kymmenkertainen riski sairastua kuivasilmäisyyteen verrattuna keskimääräiseen koirarotuun. Englanninbulldoggin PEVISA-ohjelmassa on pakollinen lonkkakuvauslausunto, kyynärkuvauslausunto, silmälausunto ja BOAS-testi, joka mittaa hengityksen toimivuutta lyhyellä kävelymatkalla.

Englanninbulldogilla esiintyy useita erilaisia selkäsairauksia. Jopa 70 %:lla selkäkuvatuista rodun edustajista esiintyy spondyloosia, jossa selkänikamien ympärille muodostuu luupiikkejä. DVL2-geenin mutaatio altistaa lisäksi häntänikamien epämuodostumille, jotka ovat myös hyvin yleisiä englanninbulldoggeilla.

Englanninbulldoggeilla esiintyy myös ihopoimuja kehossaan, jotka ovat alttiita tulehduksille. Korkkiruuvihäntäsellä koirilla häntäluuston kiertyminen luo taskumaisia poimuja ristiluun alueelle. Ihopoimutulehdusta esiintyy englanninbulldogilla eriltisesti kuonon päällä, kasvoissa yleisesti sekä hännän lähellä.

## Katso myös

* Bokseri
* Ranskanbulldoggi
* Bostoninterrieri
* Mopsi

## Lähteet

* KoiraNet-jalostustietojärjestelmä
* Suomen Englanninbulldoggiyhdistys ry

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
*Suomen Englanninbulldoggiyhdistys ry
*Englanninbulldoggiharrastajat ry 
*Englanninbulldoggi Koirat.com:ssa
*Summary results of the Purebred Dog Health Survey for British Bulldogs