Julius Nurminen

**Julius Ivar Nurminen** (9. kesäkuuta 1887 Sääksmäki – 24. heinäkuuta 1918 Tammisaari) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Hän työskenteli muun muassa Sortavalassa ilmestyneen *[[Päivän Tiedot]]* -lehden päätoimittajana. Nurminen ei osallistunut sisällissodan tapahtumiin, mutta joutui siitä huolimatta valkoisten vangiksi ja kuoli Tammisaaren vankileirillä.

## Elämä
### Nuoruus
Julius Nurmisen vanhemmat olivat suutari Jakob Edvard Nurminen (s. 1850) ja Maria Adolfiina Lindström (s. 1851). He olivat muuttaneet Saaksmäkeen joitakin vuosia ennen Nurmisen syntymää, mutta palasivat pari vuotta myöhemmin kotipitäjäänsä Urjalaan. Julius Nurminen oli perheen viidestä lapsesta toiseksi nuorin. Hän kävi neljä vuotta Nuutajärven lasitehtaan yksityistä kansakoulua, joka oli köyhien lapsille ilmainen. Kevään 1905 Nurminen opiskeli sisarensa Olgan kanssa Kaarlo Wesalan Kuortaneella toimineessa esiseminaarissa, jonka jälkeen hän työskenteli kiertokoulun opettajana Tohmajärven Kutsunvaarassa.

### Työväenliikkeeseen ja kansanedustajaksi
Kesällä 1906 Nurminen kiinnostui työväenliikkeestä osallistuttuaan Urjalassa pidetyille sosiaalisille luentopäiville, jossa esitelmöivät muun muassa Juho Astala, Yrjö Loimaranta ja Santeri Nuorteva. Seuraavana syksynä Nurminen perusti Kutsuntavaaraan työväenyhdistyksen, minkä johdosta kirkkoherra Johan Antero Cederberg erotti hänet kesken lukuvuoden. Tämän jälkeen Nurminen toimi Tohmajärven sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön agitaattorina kevään 1907 eduskuntavaaleihin saakka. Kotiin palattuaan Nurminen liittyi Urjalankylän työväenyhdistys Kipinään. Isoveli Emil (1878-1927) toimi sen rahastonhoitajana ja myös sisar Olga puolisoineen olivat yhdistyksen aktiiveja. Kesän aikana Nurminen tutustui myös tulevaan puolisoonsa Anna Kemppiin tämän organisoidessa palvelijoiden lakkoa Urjalassa. Syyskuussa 1907 hän aloitti piiriagitaattorina Lounais-Hämeessä. Talvella 1908 Nurminen työskenteli Ihanneliiton ylläpitämän koulun opettajana Porissa. Koulun lopetettua taloudellisista syistä jo samana keväänä Nurminen jatkoi Satakunnan piirin kiertävänä vaalipuhujana. Heinäkuun eduskuntavaalien jälkeen Nurminen palkattiin Viipurin läänin läntisen vaalipiirin Kotkan alapiirin puhujaksi Kymenlaaksoon ja vuoden kuluttua hänestä tuli alapiirin piirisihteeri. Vuonna 1911 Nurminen siirtyi piirisihteeriksi Viipuriin, josta Anna sai työpaikan piiritoimiston kanslistina. Syksyllä 1913 Nurminen opiskeli ssa. Hän vaikutti myös osuustoimintaliikkeessä. Vuonna 1915 Nurminen valittiin Viipurin Osuusliikkeen hallituksen puheenjohtajaksi ja hän suoritti Tuusulan kansanopistolla järjestetyn Suomen Osuustoimintaopiston kurssin. Joulukuussa 1915 Nurminen jätti piirisihteerin tehtävänsä ja siirtyi Viipurissa ilmestyneen *[[Työ (Viipuri)|Työ]]*-lehden toimittajaksi. Hän kirjoitti lehteen myös nimimerkeillä ”JN” ja ”n”. Toukokuussa 1916 Nurminen kutsuttiin Sortavalaaseen *Päivän Tiedot* -lehden päätoimittajaksi V. F. Aaltorannan kuoltua. Myöhemmin samana kesänä Nurminen valittiin kansanedustajaksi, mutta hän pystyi jatkamaan päätoimittajan tehtäviänn, koska uusi eduskunta kutsuttiin koolle vasta yhdeksän kuukauden kuluttua. Nurminen kuului Otto Wille Kuusisen johtamaan SDP:n radikaaliin siipeen, joka vastusti hallitusyhteistyötä porvarien kanssa. 

### Sisällissota
Eduskunnan hajottamisen jälkeen Nurminen valittiin kansanedustajaksi jälleen lokakuun 1917 vaaleissa. *Päivän Tietojen* toimituksessa Nurminen edusti vallankumouksellista linjaa yhdessä Juho Lonkaisen kanssa, kun taas toimitussihteeri Pekka Railo, lehtiosuuskunnan puheenjohtaja Anton Kotonen ja talouspäällikkö Pekka Kapanen olivat maltillisia. Yleislakon jälkeen pidetyssä SDP:n puoluekokouksessa myös Nurminen kääntyi  maltillisempaan suuntaan. Vaalikamppailun aikana syntyneiden erimielisyyksien johdosta Nurminen päätti karistaa Sortavalan tomut jaloistaan ja hakeutui jälleen *Työn* toimitukseen, jossa hänen oli määrä aloittaa helmikuussa 1918.

Eduskunnan kokoonnuttua viimeisen kerran ennen sisällissodan alkamista Nurminen lähti 27. tammikuuta Sortavalaan. Muutamaa päivää myöhemmin hän yritti palata Helsinkiin, mutta sotatoimien ollessa jo käynnissä pääsi junalla vain Mikkeliin saakka ja joutui kääntymään takaisin. Sortavala jäi sodan alkupäivinä valkoisten haltuun taisteluitta, jonka jälkeen *Päivän Tietojen* seuraajaksi vuodenvaihteessa perustettu *[[Kansa (1918)|Kansa]]* lakkautettiin ylipäällikkö C. G. E. Mannerheimin määräyksestä. Nurminen vangittiin helmikuun lopussa ja toimitettiin Sortavalan vankileirille. Juristeista koostunut tutkijalautakunta kuulusteli Nurmista ja puolsi vapauttamista kansanedustajastatukseen vedoten, mutta suojeluskunta piti hänet vangittuna. Nurminen siirrettiin myöhemmin Kokkolan vankileirille ja kesäkuussa edelleen Tammisaaren vankileirille. Nurmisen kunto heikkeni nopeasti epäinhimillisissä oloissa ja Pekka Railon mukaan hän makasi viikkotolkulla sairaalassa toimintakykynsä täysin menettäneenä ennen kuolemaansa heinäkuun lopussa. Viralliseksi kuolinsyyksi merkittiin nälkä. Nurmisen tilalle kansanedustajaksi nousi Jussi Rapo.

## Perhe
Julius Nurmisen puoliso oli Anna Haverinen (os. Fonsell, ent. Kemppi), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1913. Hän toimi myöhemmin SDP:n kansanedustajana vuosina 1922-1930. Heidän pojanpoikansa Pertti Nurminen (1943–2020) julkaisi pariskunnan elämänvaiheita tutkivan väitöskirjan vuonna 2013.

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*