open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Love Is Like Oxygen

**Love Is Like Oxygen** on brittiläisen Sweet-yhtyeen tammikuussa 1978 julkaistu kappale ja single albumilta *[[Level Headed]]*. Kappale sijoittui Britanniassa sijalle 9, ja oli siellä yhtyeen ensimmäinen top 10 -hitti sitten vuoden 1975 singlen ”Fox on the Run”. Yhdysvaltain Billboard-listalla se oli korkeimmillaan sijalla 8. ”Love Is Like Oxygen” jäi yhtyeen viimeiseksi hitiksi molemmissa maissa. Singlen julkaisi Euroopassa Polydor Records ja Yhdysvalloissa Capitol Records.

Kappale on yhtyeen kitaristin Andy Scottin sekä Trevor Griffinin kirjoittama. Griffin oli toiminut Sweetin PA-vastaajana kahdeksan vuoden ajan sekä vieraillut kosketinsoittajana yhtyeen albumilla *[[Give Us a Wink]]* (1976). AOR-vaikutteisena rock-kappaleena ”Love Is Like Oxygen” esitteli musiikillisesti uudistuneen Sweetin, joka viimeiset vuodet oli julkaissut lähes yksinomaan hard rock -tyylistä materiaalia. Kappale kirjoitettiin Joan Collinsin elokuvan *[[Tuhma nainen]]* tunnuskappaleeksi ja laulun sanoitus, jonka Andy Scott oli kirjoittanut jo vuosia aiemmin, kuvaa rakkautta elämän lähteenä ja kuoleman torjujana. ”Love Is Like Oxygen” pääsi myös ehdolle Ivor Novello -palkinnon saajaksi, mutta hävisi Gerry Raffertyn kappaleelle ”Baker Street”.

Kappaleen albumi- ja singleversiot eroavat toisistaan. Lähes seitsemänminuuttinen albumiversio sisältää Trevor Griffinin säveltämän väliosan ja lisäksi lopussa on funk-tyylinen jamittelu. Useiden osien vuoksi kappaleen voi laskea edustavan jonkinasteista progressiivista rockia. Singleversiosta nämä kaksi osaa on leikattu pois kappaleen pituuden ollessa vajaat neljä minuuttia. 

Alkuperäisen singlen b-puolella oli kappale ”Cover Girl”, joka edusti tyylillisesti totutumpaa Sweetiä, lähennellen hard rockia. Kappaleen tekijöiksi on merkitty koko yhtye ja laulun sanoitus kertoo miehen ihastuksesta lehden kansikuvatyttöön. ”Cover Girl” ei sisälly millekään yhtyeen studioalbumille. 

## Kappaleet
**A-puoli**
#
**B-puoli**
#

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Promovideo yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla
Zaslauje

**Zaslauje** () eli **Zaslavl** () on Minskin alueella Valko-Venäjällä sijaitseva pääkaupunki Minskin luoteinen esikaupunki ja pääkaupunkia ympäröivän Minskin piirin (raion) suurin taajama. Vuoden 2009 väestönlaskennan aikaan kaupungissa asui 14&nbsp;202 henkeä.

Valko-Venäjän presidentin virka-asunto sijaitsee Zaslaujessa.

## Liikenne

Minskistä luoteeseen Maladzetšnaan vievä junanrata kulkee Zaslaujen läpi, ja Minskin lähiliikenteen junat pysähtyvät kaupungissa muun muassa Belarus-asemalla, sekä tätä edeltävällä ja seuraavalla seisakkeella. Minskistä kaupunkiin pääsee sujuvasti myös P28-kantatietä pitkin; matkaa on maanteitse Minskin kehätieltä M9 vain 14 ja Minskin keskustasta 24 kilometriä.
 
## Nähtävyydet

Zaslaujen kantakaupungin luoteispuolella, kantatie P28:n länsipuolella on toisen maailmansodan linnoitusratkaisuja ja kalustoa ulkoilmassa esittelevä Stalinin linjan ulkomuseo (), jossa esitellään monipuolisesti myös Valko-Venäjän armeijan uudempaa varustusta.
  
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lyhyt kuvaus kaupungista (garady.org)  
* Zaslaujen kaupungista & kantakaupungin kartta  (dorogiby.info)
* Wikimapia karttalinkki kaupunkiin, kohteiden selitykset pääosin  tai 
* Минское отделение Белорусской железной дороги - Выберите станцию -  Minskin lähijunien sivusto reitteineen ja aikatauluineen - Zaslaujessa sijaitsevan Balarus-aseman aikataulut (Valko-Venäjän rautateiden Minskin osasto) 
* Minskin piirin viralliset sivut   tai 
* Maakunnan viralliset Minskin piirin sivut  
* Valokuvia Zaslaujen kaupungista (razima.org) 
* Valko-Venäjän Ilmatieteen laitoksen sääennuste Minskiin 
* Toisen lähteen sääennuste Zaslaujen kaupunkiin 
* The Historical and Cultural Complex "Stalin`s line"  
* Stalinin linjan ulkomuseon alueen kartta ja valokuvia  
* Stalinin linjan ulkomuseon valokuvia 
* Linnoituskuvia Stalinin linjan ulkomuseon alueelta 
* Toinen  Stalinin linjan museoon liittyvä linkki
Hassisen kone (kappale)

**Hassisen kone** on samannimisen joensuulaisyhtyeen ensisingle vuodelta 1980. Levyn on julkaissut Hilse Kustannus tunnuksella Hilse-Levyt YÄK-06. Levykannen on suunnitellut nimimerkki Aku.

A-puolen kappaleesta äänitettiin uusi versio Hassisen koneen debyytti-levylle, Täältä tullaan Venäjä. B-puolella on kappale nimeltään "Kolumpia orkesteri". Levyetiketti on painettu käsin kirjoitetusta tekstistä ja tässä kappaleen nimi on muodossa "Kolumbia orkesteri".

Molempien kappaleiden sävel ja sovitus on merkitty Hassisen koneen nimiin ja sanat on tehnyt Ismo Alanko.

## Muusikot
* Ismo Alanko - kitara & laulu
* Reijo Heiskanen - soolokitara
* Juha Kinnunen - basso
* Harri Kinnunen - rumpu
Surutangara

**Surutangara** (*Schistochlamys melanopis*) on Etelä-Amerikassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan surutangara on 18&ndash;19&nbsp;cm. Lajin pää ja rinta ovat väritykseltään mustat tai tummanruskeat. Selkä, siivet ja pyrstö ovat harmaat. Surutangaran niska ja vatsa ovat harmaat, mutta selkää vaaleammat. Harmaa nokka on lyhyt ja paksu. Koiras- ja naarassurutangarat muistuttavat ulkonäöltään toisiaan. Poikasen selkä on oliivinvihreä ja vatsassa on keltaista. Silmien ympärillä on keltaiset renkaat. Hieman vanhemmilla linnuilla on musta pää ja rinta, mutta selkä on oliivinvihreä.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Surutangaraa tavataan Kolumbian ja Venezuelan alangoilta, Guyanasta, Surinamesta, Ranskan Guayanasta sekä Brasiliasta itärannikolta ja Amazonasin alueen eteläosista sekä Perusta ja Ecuadorin eteläosasta. Laji puuttuu paikoin Brasilian itäosasta ja Amazonasin alueen keskiosista. Linnun elinympäristöä ovat puita ja pensaita kasvavat ruohomaat sekä ruohikkoiset ja pensaikkoiset metsien reunat. Surutangaran elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1&nbsp;700 metrin korkeudella merenpinnasta.

## Elintavat
Surutangarat liikkuvat yleensä pareittain ruohikossa ja voivat liittyä myös sekaparviin. Lajin pesimäkausi kestää alueesta riippuen tammikuulta toukokuulle. Kuppimainen heinistä rakennettu pesä sijaitsee pensaan suojissa. Naaras munii kaksi harmahtavaa munaa, joissa on ruskeita pilkkuja ja viiruja.

Surutangaran ravinto koostuu hedelmistä, marjoista ja siemenistä. Lisäksi laji voi syödä myös hyönteisiä kuten muurahaisia.

## Lähteet
Ruler-luokka

**Ruler-luokka** oli  Britannian kuninkaallisen laivaston saattuetukialusluokka, jota toisinaan nimitetään **Ameer-luokaksi**. Ne olivat toisessa maailmansodassa vuokraus-ja lainauslain nojalla luovutettuja Yhdysvaltain laivaston Bogue-luokan aluksia. Luokkaan kuului kaikkiaan yksitoista alusta ja ne valmistettiin edeltäneestä Attacker-luokasta poiketen saattuetukialuksiksi. Luovutettujen alusten tilalle Yhdysvaltain laivasto tilasi uudelleen saman nimiset alukset.

## Suunnittelu
Alukset oli aseistettu merimaalien torjuntaan kahdella alakulmilla käytettävällä neljän tuuman tykillä. Aluksille Yhdysvalloissa asennetut tykit vaihdettiin brittiläisiin niiden saavuttua Britteinsaarille. Aluksilla oli ilmapuolustusta varten kahdeksan 40 millimetrin ja 10-35 kappaletta 20 millimetrin ilmatorjuntatykkejä. Aluksille voitiin sijoittaa 19-24 lentokonetta.

## Alukset

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Andiennapsu

**Andiennapsu** (*Myiarchus cephalotes*) on tyranneihin lukeutuvaan napsujen sukuun kuuluva lintulaji, joka elää Bolivian, Kolumbian, Ecuadorin ja Perun alueella. Lajin luonnonmukaista elinympäristöä ovat subtrooppiset tai trooppiset kosteat vuoristometsät ja ikivanhat metsät.

## Lähteet
Kirkonkylän koulu (Jalasjärvi)

**Kirkonkylän koulu** on 1.–6. luokkien peruskoulu Kurikan Jalasjärvellä. Se siirtyi elokuussa 2005 keskustasta uusiin tiloihin koulukeskukseen, jossa myös toimivat lukio ja yläaste. Koulukeskuksessa kaikilla kolmella koululla on muun muassa yhteinen ruokasali ja liikuntatilat.

## Aiheesta muualla

*Jalasjärven kunta: Kirkonkylän koulu
Kristiinankaupungin raatihuone

**Kristiinankaupungin raatihuone** on vuonna 1865 valmistunut, arkkitehti Ernst Lohrmannin vuonna 1858 suunnittelema kivitalo Kristiinankaupungissa. Se oli kolmas peräkkäinen raatihuone vuonna 1649 perustetussa kaupungissa. Rakennus on kaksikerroksinen ja siinä on torni. Kristiinankaupungin raatihuone kuuluu Museoviraston luokittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin kulttuuriympäristöihin.

## Lähteet
Kruununtila

**Kruununtila** on eräs aiemmin käytössä ollut maatilatyyppi. 

Kruunutilat olivat alun perin suuria tiluskokonaisuuksia, jotka kuuluivat pakanalliselle suomalaiselle yläluokalle ennen Ruotsin vallan aikaa. Ruotsin vallan vakiintumisen myötä ne joutuivat kirkon ja kruunun haltuun.

Ruotsissa siirryttiin 1500-luvun lopulla feodaalisiin omistusoikeuskäsitteisiin ja maaomaisuus jaettiin kruununtiloihin, perintötiloihin ja rälssitiloihin. Kuhunkin tilatyyppiin liittyi erilainen omistusoikeuden muoto, toisin sanoen niillä oli erilainen maanluonto. Kruununtila oli kruunun pysyvää omaisuutta, johon sitä viljelevä talonpoika sai vain käyttöoikeuden. Rahan tarpeessa ollut valtio joutui tosin myymään kruununtiloja yksityishenkilöille, mutta se pidätti itsellään omistus- ja nautintaoikeuden, jolloin tilan ostaja sai ainoastaan sukuoikeuden. Lisäksi jos talonpoika halusi myydä oikeutensa tilaan, hänen oli tarjottava sitä ensiksi valtiolle, joka maksoi oikeuden siirrosta vain alkuperäisen lunastushinnan. Talonpojan velvollisuus oli suorittaa valtiolle vuosittainen vero, joka vertautui vuokramaksuun.

Talonpojan oikeus kruununtilaan turvattiin 1789 annetulla asetuksella niin, että hän sai tilaansa vakaan hallintaoikeuden. Se tarkoitti, että talonpojan ja hänen lastensa hallintaoikeus tilaan oli pysyvä, kunhan tila pidettiin kunnossa ja verot maksettiin säädetysti. Samassa yhteydessä tilanpitäjälle myönnettiin perinnöksiosto-oikeus eli oikeus tilan ostoon omaksi maksamalla kolmen vuoden vero. 

Suomessa kruununtilojen asukasoikeudesta annettiin asetus 1883. Lainsäädännössä kruununtilojen erikoisasema säilyi pitkälle 1900-luvulle, vaikka niiden merkitys väheni perinnöksiostojen vuoksi. Vanhat Ruotsin vallan aikaiset säädökset kruununtilojen perinnöksiostamisesta kumottiin vuonna 1995, samalla kun viimeiset säätyerioikeudet lakkautettiin. 

Selvästi omaksi ryhmäkseen erottuvan kruununtilatyypin muodostivat kruununtorpat. Ne erosivat tavallisista kruununtiloista siinä, ettei niille annettu manttaalia niiden vähäisten tilusten vuoksi.

## Lähteet
Luopajärven koulu

**Luopajärven koulu** on alakoulu Kurikan kunnassa. Se sijaitsee noin 13 kilometriä Jalasjärven keskustasta Seinäjoen suuntaan. Koulun sijainti on kauniissa maalaismaisemassa ja lähellä luontoa. Oppilasmäärä koulussa on vajaa 80.

## Aiheesta muualla

*Jalasjärven kunta: Luopajärven koulu
Korsholman musiikkijuhlat

**Korsholman Musiikkijuhlat** on pääasiassa kamarimusiikkiin keskittynyt festivaali, joka on järjestetty joka kesä vuodesta 1983. Festivaalin perustamisessa tärkeimmät henkilöt olivat vaasalainen Olav Englund ja sellisti Seppo Kimanen. Festivaalin tärkeimpänä esikuvana olikin Kuhmon kamarimusiikkifestivaali, jonka taiteellisena johtajana Kimanen tuolloin toimi. 

Musiikkijuhlien pääpaikat ovat Vaasa ja Mustasaari, mutta konsertteja järjestetään ympäri Pohjanmaan rannikkoaluetta. Vuodesta 1989 Korsholman Musiikkijuhlat on kuulunut Finland Festivals -ketjuun.

Festivaalin muusikkokunta on aina ollut kansainvälinen. Vuosien varrella festivaalilla ovat esiintyneet mm. Mischa Maisky, Martin Fröst, Barnabás Kelemen, Olli Mustonen, Helena Juntunen ja Vertavo-kvartetti.

## Taiteelliset johtajat
* Cecilia Zilliacus 2018 - 2022 
* Henri Sigfridsson 2013–2017
* Dmitri Slobodeniouk 2007, 2009
* John Storgårds 2004–2006
* Marko Ylönen 2003, 2008, 2010–2012
* Frans Helmerson 1994–2001
* Dmitri Sitkovetski 1984–1993, 2002
* Seppo Kimanen 1983 

## Lähteet
Asukasoikeus

**Asukasoikeus** on aiemmin käytössä ollut nimitys, joka tarkoitti vakaata hallintaoikeutta valtion omistamaan maatilaan eli kruununtilaan. Tilan haltija ja hänen perillisensä saivat viljellä tilaa määräämättömän ajan, kunhan hoitivat sitä määräysten mukaisesti ja maksoivat veronsa.

Ruotsissa hallintaoikeus toisen maahan kehittyi lampuotijärjestelmästä. Alkuaan kruunu antoi maataan lampuodin viljeltäväksi määräajaksi sovittua vuokraa vastaan. Melko pian yleistyi tapa, että velvollisuutensa täyttävät lampuodit saivat asua ja viljellä tilaa sukupolvesta toiseen. Kaarle XI antoi asiasta asetukset 1684 ja 1695. Ne koskivat kruununratsutiloja ja sellaisia kruununtiloja, joiden vero meni sotalaitoksen ylläpitoon. Asukkaiden hallintaoikeus oli kuitenkin epävakaa, kunnes annettiin perustuslain luonteinen asetus 21. helmikuuta 1789. Sen mukaan asukas ja hänen lapsensa saivat pitää tilaa häiritsemättä, kunhan hoitivat maata ja rakennuksia hyvin. Lisäksi asukkaalla oli oikeus lunastaa tila itselleen säädetyssä järjestyksessä (perinnöksiosto).

Suomen kruununtilojen asukasoikeus järjestettiin asetuksella 6. kesäkuuta 1883 (26/1883). Asetusta muutettiin osittain 20. elokuuta 1887. Asetuksen mukaan tilan hallintaoikeus jatkui määräämättömän ajan, ellei asukas laiminlyönyt tilan hoitoa tai jättänyt verojaan maksamatta (verohylky). Asukkaan kuollessa perilliset eivät ilman muuta saaneet tilaa haltuunsa, vaan heillä oli oikeus tulla hyväksytyiksi tilanpidon jatkajina. Asukasoikeutta ei voinut lahjoittaa eikä testamentata, mutta sen voi myymällä tai vaihtaen luovuttaa toiselle. Luovutus tuli päteväksi, kun maaherra hyväksyi ja otti ostajan asukkaaksi. Asukasoikeus oli myös ulosmittauskelpoinen asukkaan velasta. Asetusta muutettiin uudelleen 1937 (laki 260/1937) ja se kumottiin lailla maakaaren voimaanpanosta annetun lain muuttamisesta (1125/1996, 2&nbsp;§), joka tuli voimaan vuoden 1997 alussa.

## Lähteet
HMS Southdown

**HMS Southdown** (viirinumero L25) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin I saattuehävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin 11. huhtikuuta 1939 vuoden 1939 laivasto-ohjelmassa J. Samuel White and Companyltä Cowesista, missä köli laskettiin 22. elokuuta työnumerolla J6602. Alus laskettiin vesille 5. heinäkuuta 1940 ja valmistui 8. marraskuuta.

## Palvelus
Valmistajan koeajojen ja palvelukseen oton jälkeen alus määrättiin 16. hävittäjälaivueeseen. Laivasto aloitti 8. marraskuuta vastaanottotestit sekä merikokeet uudella Fiore-tyyppisellä tyypin 285 merivalvontatutkalla. Alus siirrettiin testien loppuun saattamiseksi ja varustamiseksi Scapa Flowhun, missä miehistö aloitti 17. marraskuuta koulutuksen Kotilaivastossa. Joulukuussa alus liittyi Sheernessissä laivueeseensa suojaamaan Englannin kanaalin ja Pohjanmeren saattueita. Se vaurioitui 4. toukokuuta 1941 taistelussa Saksan laivaston E-veneitä vastaan. Alus oli 6. toukokuuta telakalla korjattavana ennen paluutaan laivueeseensa.

Alus vaurioitui 17. syyskuuta törmätessään korvetti *[[HMS Shearwater]]in* kanssa Sherighamin edustalla. Se oli korjattavana telakalla ennen paluutaan saattuepalvelukseen. Alus taisteli 4. maaliskuuta 1941 Lowestoftin edustalla *[[HMS Windsor (D42)|HMS Windsorin]]* ja *[[HMS Sheldrake]]n* kanssa E-veneitä vastaan. Alus oli 22. helmikuuta 1944 *[[HMS Garth (L20)|HMS Garthin]]* kanssa saattuetta suojatessaan  taistelussa Smith's Knollin edustalla E-veneitä vastaan. Taistelun aikana kaksi hyökkääjistä törmäsi toisiinsa. Alus vaurioitui lievästi 5. huhtikuuta törmätessään laituriin Parkestonessa. Se suojasi 13. huhtikuuta saattuetta E-veneitä vastaan vaurioituen lievästi.

Alus oli telakalla 15. huhtikuuta, mistä se palasi palvelukseen 21. huhtikuuta. Alus määrättiin toukokuussa Normandian maihinnousun 102. saattajaryhmään suojaamaan saattueita Noresta sillanpäähän. Kesäkuun alussa se liittyi *[[HMS Mackay]]n*, *[[HMS Potentilla (K214)|HMS Potentillan]]* ja *[[HMS Vervain (K190)|HMS Vervainin]]* muodostamaan ryhmäänsä. Se lähti 7. kesäkuuta Thamesin suistosta suojaten 25 moottorialuksen ja neljän muun rahtilaivan muodostamaa saattuetta ETM2 Solentiin, mistä alus suojasi seuraavana päivänä saattueen itäisen maihinnousualueen sillanpäähän. Tästä eteenpäin 24. kesäkuuta saakka alus suojasi ryhmän mukana saattueita päivittäin Noresta sillanpäähän.

Operaatiosta vapauduttuaan alus palasi kesäkuun lopulla laivueeseensa suojaamaan saattueita, kunnes se määrättiin 14. toukokuuta 1945 *[[HMS Brocklesby (L42)|HMS Brocklesbyn]]* kanssa suojaamaan Cuxhavenin takaisin valtausta. Operaatiosta vapauduttuaan alus tuki Noren alaisuudessa luoteisen Euroopan sotatoimia.

Syyskuussa alus muutettiin Rosythissa ilmavoimien aseistamattomaksi maalilaivaksi. Se poistettiin palveluksesta huhtikuussa 1946 ja siirrettiin Portsmouthin reserviin toukokuussa. Alus sijoitettiin 1955 poistolistalle ja myytiin BISCOlle romutetettavaksi. Alus saapui 1. joulukuuta 1956 hinattuna romutettavaksi T. W. Wardille.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Lost Eden

**Lost Eden** oli Japanista lähtöisin oleva metalliyhtye. Yhtye soitti tyyliltään melodista death metallia jossa vaikutteita trancesta sekä muista elektronisista musiikeista. He julkaisivat debyytti albuminsa *[[Cycle Repeats]]*  Candlelight Recordsin alla vuonna 2006.

## Historia
Yhtyeen perustivat vuonna 2000 Norio, Adachi, Run, Daisuke sekä Chang.

Vuonna 2002 kaksi heidän kappalettaan pääsi japanilaiselle kokoelma-albumille *[[Surplus Suppression 3]]*.

Keväällä 2003 Sensyu liittyi uudeksi rumpaliksi ja Chang rupesi uudeksi kitaristiksi. Kolmen kitaristin voimin he julkaisivat ensimmäisen neljä kappaletta sisältävän EPn *Sewn Mouth Forest*.

2004 uusi kappale pääsi kokoelmalle *[[Metal Ostentation Vol.6]]*. Pienen suosion johdosta Chang jätti yhtyeen. Uusi jäsen Cab palkattiin uudeksi kitaristiksi. Uuden jäsenistön seurauksena yhtye päätti kokeilla melodista death metal- tyylisuuntaa.

2005 heidän kappale oli kokoelmalla *[[Eathquake A.G.M]]* sekä  *[[Extreme Generation]]*. Suosiosta huolimatta Cab poistui yhtyeen riveistä ja Mako liittyi tilalle. Saman vuoden talvena yhtye nauhoitti kaksi kappaletta sisältäneen demon ja johdatti yhtyeen käyttämään koskettimia musiikissaan. 

Yhtye lähetti demon Candlelight Recordsille lontooseen. 2006 yhtye teki levytyssopimuksen ja alkoivat työstämään debyyttialbumia *Cycle Repeats*.

2009 yhtye hajosi.

## Jäsenet
### Nykyiset
* Norio - (laulu) 2000-
* Adachi - (kitara) 2000-
* Run - (kitarat) 2000-
* Daisuke - (basso) 2000-
* Masahide - (rummut) 2006-

### Aikaisemmat
* Chang - (rummut, kitara) 2000-2004
* Sensyu (kitara) 2003-?
* Cab - (kitara) 2004-2005
* Mako - (kitara) 2004-2006

## Julkaisut
### Demot
* 2006 - Untitled Demo
### EPt
* 2003 - *[[Sewn Mouth Forest]]*
### Albumit
* 2007 - *[[Cycle Repeats]]* (Candlelight Records)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Official website 
*Official myspace 
*Candlelight Records Official site
Jokipiin Pellava

**Jokipiin Pellava** valmistaa suomalaisia pellavatekstiilejä saunaan, kylpyhuoneeseen ja kodin sisustukseen sekä liikelahjoiksi. Se sijaitsee Jokipiin kylässä Kurikan kaupungin Jalasjärvellä. Jokipiin Pellava Oy on perustettu vuonna 1920.

## Historiaa
Yritys sai alkunsa Asser Laurilan vuonna 1920 perustamasta Pystylänkosken sahasta. Yksiraaminen saha ja jauhomylly valmistuivat keväällä 1921. Tukkeja uitettiin sahalle Jalasjokea pitkin vuoteen 1948 saakka. Sahatavara vietiin pääosin ulkomaille, etenkin Britanniaan. Se kuljetettiin hevoskärryillä tai reellä Kurikan rautatieasemalle vietäväksi junalla satamaan.

Tulipalot tuhosivat sahan ja myllyn maan tasalle ensin 1927 ja toisen kerran 1937, tiilirakenteista konehuonetta lukuun ottamatta. Ne rakennettiin aina uudelleen ja toimivat myös läpi sotavuosien, jolloin valmistettiin muun muassa ratapölkkyjä saksalaisten kenttäratoihin Lapissa ja Kainuussa.

1930-luvulla tuli mukaan myös kotimaisen villan kehruu ja sotien jälkeen kotimainen pellava. Tietoa ja koneita pellavan käsittelyyn haettiin Tanskasta. 1950-luvulla Asserin pojat Juhani ja Risto Laurila aloittivat pellavalangan kutomisen kankaiksi ja päättivät keskittyä siihen lopettamalla sahatoiminnan sekä villan ja pellavan kehruun. Vuonna 1962 tulivat yritykseen ensimmäiset automaattikutomakoneet ja seuraavana vuonna ensimmäiset jacquard-koneet, joilla voitiin kutoa kankaisiin reunatekstejä. Nimipyyheliinoista tulikin yksi pääartikkeleista, ja niitä myytiin muun muassa Valtionrautateille ja sairaaloille.

1960-luvulla perustettiin ompelimo tekemään pellavakankaista valmiita tuotteita. Yrityksen oma tuotekehitys tuotti tuloksena pellavafroteen, josta alettiin valmistaa saunatekstiilejä 1973. Ensimmäiset froteekoneet rakennettiin itse tavallisista kutomakoneista, mutta 1980-luvun alussa hankittiin froteekone Belgiasta.

Vuonna 1989 yrityksen nimi muuttui Jokipiin Villa- ja Pellavakehräämöstä Jokipiin Pellavaksi. Nykyisin yrityksen johdossa on Laurilan suvun neljäs polvi.

## Yritys tänään

Yrityksen käyttämät pellavalangat tulevat nykyisin Länsi-Euroopan maista, joissa pellava on myös kasvatettu. Kankaiden kutominen ja tuotteiden valmistus on yhä keskittynyt Suomeen ja Jokipiin kylään. Tuotteet täyttävät Öko-Tex standardin eli niiden valmistuksessa ei käytetä haitallisia kemikaaleja.

Yrityksen tuotteita ovat suunnitelleet muun muassa Raija Jokinen, Henna Mantere, Ristomatti Ratia, Jukka Rintala ja Anu Saari. Jokipiin Pellavan tuotannosta menee vientiin noin 10 prosenttia, lähinnä Saksaan, Japaniin ja Yhdysvaltoihin. Suomessa valtaosa yrityksen tuotteista myydään liikelahjoina. Yrityksellä on oman jälleenmyyjäverkoston lisäksi myös oma verkkokauppa ja tehtaanmyymälä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Käkelä, Matti: *Pystylänkosken rannalla : puusta pellavaan*. Jalasjärvi: Jokipiin Pellava 1994.

## Aiheesta muualla
* Jokipiin Pellava 1920–2020, satavuotishistoriikki verkossa (PDF)
HMS Quantock

**HMS Quantock** (viirinumero L58) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Hunt-luokan tyypin I saattuehävittäjä, joka palveli toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin 11. huhtikuuta 1939 työnumerolla J112 osana vuoden 1939 sota-ajan hankintaohjelmaa () Scotts Shipbuilding and Engineering Companyltä Greenockista, missä köli laskettiin vielä samana vuonna 26. heinäkuuta. Alus laskettiin vesille 22. huhtikuuta 1940 nimettynä Somersetissä järjestetyn ketunmetsästyksen mukaan ja se valmistui 6. helmikuuta 1941.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta joulukuussa 1945 ja se siirrettiin reserviin Portsmouthissa. Alus siirrettiin 1953 Barrow-in-Furnessiin, jossa se sijoitettiin poistolistalle. Alus myytiin lokakuussa 1954 Ecuadorille, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *BAE Presidente Alfaro*. Alus poistettiin alusluettelosta vuonna 1978.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Vuoden laatulehti -palkinto

**Vuoden laatulehti -palkinto** on kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n sekä Akateemisen Kirjakaupan myöntämä palkinto. Palkintoa on jaettu vuodesta 2006.

## Palkitut
* 2006 – Tulva
* 2007 – Ananda, Libero
* 2008 – Kaltio
* 2009 – Basso
* 2010 – Nuori Voima
* 2011 – Suomen Luonto
* 2012 – Basso, Ulkopolitiikka
* 2013 – Huili
* 2014 – Kantele
* 2015 – Astra
* 2016 – Raw View
* 2017 – niin & näin
* 2018 – Tuli & Savu
* 2019 – Musiikintekijä
* 2020 – Animalia
* 2021 – niin & näin
* 2022 – Imetysuutisia
* 2023 – Voima
* 2024 – Historiallinen Aikakauskirja
Lähde (2006–)

## Lähteet
Nils Strömbäck

**Nils Strömbäck** (8. toukokuuta 1751 Nederkalix– 6. tammikuuta 1789) oli Suomen puolella toimiva urkuri ja urkujenrakentaja.  Hän oli urkuri Henric Kahelinin oppilaana 1774.
Strömbäck käytti ensimmäisenä Suomen puolella itsestään nimitystä "urkujenrakentaja". Strömbäck esitti vuonna 1775 Kristiinankaupungin maistraatille tarjouksen, että hän rakentaisi Ulrika Eleonoran kirkkoon urut ja jäisi urkuriksi. Tarjous hyväksyttiin, ja urut valmistuivat 1776. Strömbäck epäiltiin ja syytetttin Lapväärtin kirkon rahojen varastamisesta. Syyllisyyttä ei voitu todistaa. Syytösten takia Strömbäck siirtyi 1782 Raumalle, minne hän rakensi 1784 valmistuneet urut. Hän joutui soittamaan palkatta Raumalla. Stömbäck muuti syksyllä 1787 Raumalta Pietarin S:ta Katarina svenska församlining urkuriksi. Tytärpuoli seurasi mukanan mutta vaimo ja tytärpuolen tytär jäi toistaiseksi Raumalle. Poika Nils Henric oli jo yhdeksänvuotiaana muuttanut syksyllä 1785 Pietariin. Hän haki vuonna 1788 Turun tuomiokirkon urkurinvirkaa, jota ei kuitenkaan saanut.

Sekä Krisiinankaupungissa että Raumalla todettiin että Strömbäck oli taitava urkuri.

Raumalla Strömbäck laati yhteisen koraalilirjan ruotsiksi ja suomeksi. Kirjaan hän lisäsi useita paikallisia suomen- ja ruotsinkielisiä laulutapoja Raumalta, Eurajoelta, Porista sekä Kristiinankaupungista. 

  
## Lähteet
The World Won’t Listen

**The World Won’t Listen** on brittiläisen The Smiths -yhtyeen kokoelma-albumi vuodelta 1987. Äänitykset on tehty Englannissa tammikuusta 1985 syyskuuhun 1986.

Levyn tuotannosta ovat vastanneet Morrissey, Johnny Marr, The Smiths sekä John Porter.
Kappaleen ”Ask” on miksannut Steve Lillywhite.

Levyn on julkaissut Rough Trade Records tunnuksella ROUGH 101 ja se saavutti Isossa-Britanniassa listasijoituksen #2 pysytellen listalla 15 viikkoa.

Levykannen on suunnitellut Morrissey ja valokuvat on ottanut Jürgen Vollmer. Visuaaliseen suunnitteluun ovat ottaneet osaa myös Caryn Cough ja Jo Slee.

## Kappaleet
Kappaleet on säveltänyt Johnny Marr ja sanoittanut Morrissey. ”Oscillate Wildly” on instrumentaalikappale. Tuottajina ovat toimineet Morrissey ja Johnny Marr (A3-4, 6, 8, B1-3, 8), The Smiths (A5, B4-6), John Porter (A1-2, B7) sekä Marr (A7). 

;A-puoli
# Panic (2:19)
# Ask (3:16)
# London (2:06)
# Bigmouth Strikes Again (3:12)
# Shakespeare's Sister (2:09)
# There Is A Light That Never Goes Out (4:02)
# Shoplifters Of The World Unite (2:56)
# The Boy With The Thorn In His Side (3:15)

;B-puoli
#  Asleep (4:09)
#  Unlovable (3:54)
#  Half A Person (3:35)
#  Stretch Out And Wait (2:44)
#  That Joke Isn't Funny Anymore (3:49)
#  Oscillate Wildly (3:26)
#  You Just Haven't Earned It Yet, Baby (3:30)
#  Rubber Ring (3:46)

## Kokoonpano
* Morrissey – laulu
* Johnny Marr – kitarat
* Andy Rourke – bassokitara
* Mike Joyce – rummut
Łukasz Kubot

**Łukasz Kubot** (s. 16. toukokuuta 1982 Bolesławiec) on puolalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut ATP-maailmanlistalla sijalla 41. Nelinpelissä hän on voittanut seitsemän ATP-turnausta ja ollut parhaimmillaan nelinpelirankingissa sijalla seitsemän.

## Tennisura
### 2009
Kubot aloitti vuoden karsinnoilla Qatar ExxonMobil Openiin ja Australian avoimiin, mutta hävisi viimeisellä karsintakierroksella molemmissa turnauksissa. Brasil Openin pääsarjassa hän voitti ensimmäisellä kierroksella Daniel Gimeno-Traverin 7–6(7), 1–6, 6–3, mutta hävisi toisella kierroksella Thomaz Belluccille 7–5, 4–6, 4–6. Serbia Openissa hän hävisi viimeisen karsintaottelunsa, mutta pääsi lucky loserina mukaan pääsarjaan, koska Steve Darcis loukkaantui. Turnauksessa hän voitti Arsenije Zlatanovicin 6–3, 7–5, Igor Andrejevin 3–2 luov., Kristof Vliegenin 7–6(6), 6–3 ja Ivo Karlovićin 7–6, 6–2. Finaalissa hän hävisi maailmanlistan kolmoselle Novak Đokovićille 6–3, 7–6(0) ensimmäisessä ATP-finaalissaan. Hänestä tuli ensimmäinen puolalainen 26 vuoteen, joka pääsi ATP-turnauksen finaaliin.

Ranskan avoimissa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Viktor Troickille 6–3, 3–6, 4–6, 7–6(4), 3–6. Pekingin olympialaisissa hän otti uransa suurimman voiton, kun hän voitti Andy Roddickin ensimmäisellä kierroksella. Toisella kierroksella hän kuitenkin hävisi Ivan Ljubičićille. Nelinpelissä hän voitti parinsa Oliver Marachin kanssa Grand Prix Hassan II -turnauksen Serbia Openin ja Bank Austria-TennisTrophyn. He pääsivät myös Australian avointen semifinaaliin, jonka he hävisivät Mahesh Bhupathile ja Mark Knowlesille 6–3, 6–1.

### 2010
Kubot aloitti vuoden Dohassa, jossa hän pääsi puolivälieriin asti, mutta hävisi sen Viktor Troickille 6–4, 4–6, 6–7(1). Australian avoimissa hän pääsi neljännelle kierrokselle. Turnauksessa hän voitti Mischa Zverevin 6–3, 6–3, 6–3 ja Santiago Giraldon 6–4, 3–6, 6–3, 6–1 sekä 20:nneksi sijoitetun Mihail Južnyin. Neljännellä kierroksella hänet voitti Novak Đoković 1–6, 2–6, 5–7. Brasil Openissa hän pääsi finaaliin toisen kerran urallaan. Turnauksessa hän voitti Óscar Hernándezin, Albert Montañésin ja Fabio Fogninin. Semifinaalissa hän voitti Igor Andrejevin 2–6, 6–4, 6–2, mutta hävisi finaalissa ykköseksi sijoitetulle Juan Carlos Ferrerolle luvuin 6–1, 6-0. Ranskan avoimissa hän putosi jatkosta ensimmäisellä kierroksella.

Wimbledonin pääsarjassa ensimmäistä kertaa pelannut Kubot voitti avauskierroksella Blaž Kavčičin, mutta hävisi toisella kierroksella viisieräisen ottelun Philipp Petzschnerille.

## Lähteet
* Łukasz Kubot ATP:n sivuilla
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Łukasz Kubotin kotisivut
Grigori Baklanov

**Grigori Jakovlevitš Baklanov** (, oikealta sukunimeltään *Fridman*, Фри́дман; 11. syyskuuta 1923 Voronež – 23. joulukuuta 2009 Moskova, Venäjä) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Grigori Baklanov joutui vuonna 1941 rivimiehenä toiseen maailmansotaan, opiskeli tykistökoulussa ja osallistui taisteluihin Ukrainassa, Moldovassa, Romaniassa, Unkarissa ja Itävallassa. Vuonna 1942 hän liittyi NKP:n jäseneksi. Sodan jälkeen Baklanov opiskeli Gorkille nimetyssä kirjallisuusinstituutissa, josta hän valmistui vuonna 1951. Kirjailijan ensimmäiset kertomukset edustavat kriittistä maaseudun kuvausta.

Baklanov tuli tunnetuksi toista maailmansotaa tavallisen sotilaan näkökulmasta kuvaavilla proosateoksillaan *Devjat dnei* (”Yhdeksän päivää”, 1958), *Ei tuumaakaan* (*Pjad zemli*, 1959), *Mjortvyje sramu ne imejut* (”Kuolleet eivät tunne häpeää”, 1961), *Potšom funt liha* (”Mitä maksaa naula rohkeutta”, 1962) ja *Heinäkuu -41* (*Ijul 41 goda*, 1964). Jälkimmäisessä romaanissa Baklanov nimesi sodan alkuvaiheen tappioiden syyksi puna-armeijan johdon tuhoamisen Stalinin vainoissa. Erillisenä kirjana ilmestynyt *Heinäkuu -41* kiellettiin aluksi, mutta myöhemmin se julistettiin yhdeksi merkittävimmistä toista maailmansotaa käsittelevistä teoksista. 

Baklanovin myöhemmät teokset käsittelevät sodan kokeneen sukupolven kohtaloita, esimerkiksi *Ystävykset* (*Druzja*, 1975) kuvaa neuvostoälymystön arkipäivää. Toisen maailmansodan kuvaukseen hän palasi vuonna 1979 pienoisromaanissa *Synnyinmaan puolesta* (*Naveki – devjatnadtsatiletnije*, oik. 'Ikuisesti yhdeksäntoistavuotiaat'), joka sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon. Vuosina 1986–1993 Baklanov työskenteli *[[Znamja]]*-kirjallisuuslehden toimittajana.

## Suomennetut teokset
* *Ei tuumaakaan*. Suom. Juhani Konkka. Helsinki: Tammi, 1960.
* *Heinäkuu -41*. Suom. Esa Adrian. Helsinki: Tammi, 1965.
* *Ystävykset*. Suom. Vappu Orlov. Helsinki: Tammi, 1976.
* *Synnyinmaan puolesta*. Suom. Vappu Orlov. Helsinki: Tammi, 1982.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Grigori Baklanovin teoksia Lib.ru-sivustolla
Werbenin taistelu

**Werbenin taistelu** käytiin kolmikymmenvuotisen sodan aikana 22.–28. heinäkuuta 1631. Taistelussa kohtasivat kuningas Kustaa II Aadolfin johtamat ruotsalaiset ja kenraali Johann Tillyn johtamat katoliset. Tillyn hyökkäykset ruotsalaisia vastaan epäonnistuivat ja taistelu päättyi, kun Tilly vetäytyi alueelta etelään.

## Taistelun kulku
Tillyn komentamat katoliset joukot ryöstivät Magdeburgin 20. toukokuuta 1631. Tämän jälkeen Tillyn armeija siirtyi pohjoiseen etsiessään rehua ja ruokaa. Ruotsalaiset katkaisivat Tillyn tien ryhmittymällä puolustukseen Werbenissä, Elben ja Haveljoen yhtymäkohdassa. Ruotsin armeijaan kuului 16&nbsp;000 sotilasta, jotka olivat valmistelluissa puolustusasemissa. Tillyn armeija teki rintamahyökkäyksen ruotsalaisten asemiin 22. heinäkuuta. Ruotsalaiset torjuivat hyökkäyksen ja katoliset kärsivät raskaat tappiot musketti- ja tykkitulessa. Tilly hyökkäsi uudelleen 28. heinäkuuta, mutta lopputulos oli sama. Katolisten joukoista kuoli Werbenin taistelussa yhteensä yli 6&nbsp;000 sotilasta. Taistelun jälkeen Tilly vetäytyi alueelta etelään, syvälle Saksiin, hankkiakseen lisäjoukkoja.

Kustaa II Aadolf seurasi Tillyä Saksiin ja solmi liiton Saksin vaaliruhtinaan kanssa. Yhdistynyt Saksin ja Ruotsin armeija kohtasi Tillyn Breitenfeldin taistelussa 17. syyskuuta 1631.

## Lähteet
*
*
Carl Wåhlström

**Carl Wåhlström** oli ruotsalainen urkuri ja urkujenrakentaja. Hänen isänsä oli urkujenrakentajamestari Anders Wåhlström.

Carl Wåhlström aloitti 1752 kymmenen vuotta kestäneet urkurakennuksen opinnot Jonas Grenin ja Petter Stråhlen johdolla. Opettajiensa ja edeltäjiensä tavoin 
Wåhlström oli tiiviisti yhteistyössä myös Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian kanssa. Hän opiskeli urkujenrakennuksen teoriaa. Hän oli myös hyvin perehtynyt matematiikkaan, mekaniikkaan ja statiikkaan. Myöhemmin hän oli tunnettu urkurakentaja, joka Grenin ja Stråhlen kuoltua 1765 jatkoi Johan Niclas Cahmanin perustaman rakentamon toimintaa. Wåhlström rakensi urkuja myös Suomeen, muun muassa vuonna 1772 Ulrika Eleonoran kirkkoon Helsinkiin. Hän tarkasti Kristiinankaupunkiin Ulrika Eleonoran kirkkoon Nils Strömbäckin vuonna 1776 rakentamat urut.

## Lähteet
Toivo V. Lipponen

**Toivo Vilhelm Lipponen** (16. marraskuuta 1902 Salla – 21. heinäkuuta 1970 Turku) oli suomalainen sotakirjailija.

Lipposen romaani *Kersanttina Kannaksen kamppailussa* perustui hänen omiin sotakokemuksiinsa talvisodan Summan rintamalla.

Lipponen julkaisi 1950- ja 1960–luvuilla sekä vielä 1970–luvun alussa useita kirjoituksia sanomalehdissä ja aikakauslehdissä, joissa hän arvosteli vasemmistolaisuuden ja tiedotusvälineiden näkemyksiä aseistariisunnasta, pasifismista ja Suomen joutumisesta sotaan. Lipponen arvosteli myös Väinö Linnan kirjojen johtoajatusta sodan vastustamisesta. Lipposen mielestä kustantajat eivät julkaisseet hänen myöhemmin kirjoittamiaan käsikirjoituksia sensuurin takia.  

Lipponen asui sodan jälkeen Turussa.    

## Teoksia
* *Kersanttina Kannaksen kamppailussa* : romaani.   Karisto 1940, 4. painos 1940 (ilmestyi Ruotsissa nimellä *Med pansarvärnskanon i "Mannerheimlinjen" : krigsminnen*, Fahlcrantz & Gumaelius, Stockholm 1940)

## Lähteet
Andrei Bubnov

**Andrei Sergejevitš Bubnov** (, puoluenimiä *Himik*, Химик ja *Jakov*, Яков; kirjallisia salanimiä *A. Glotov*, А. Глотов, *S. Jaglov*, С. Яглов ym; 4. huhtikuuta (J: 22. maaliskuuta) 1883 Ivanovo-Voznesensk – 1. elokuuta 1938) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko.

Andrei Bubnov syntyi tehtaan isännöitsijän perheeseen. Hän opiskeli Moskovan maatalousinstituutissa, josta hänet erotettiin vallankumouksellisen toiminnan takia. Vuonna 1903 hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen. Vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien aikana Bubnov toimi puolueen Ivanovo-Voznesenskin ja Moskovan komiteoissa, joutui pidätetyksi ja karkotetuksi. Vuonna 1912 hänet valittiin puolueen keskuskomitean ehdokasjäseneksi. Vuodesta 1913 lähtien hän työskenteli *[[Pravda]]n* toimituksessa.

Helmikuun vallankumouksen jälkeen Bubnov toimi bolševikkipuolueen Moskovan aluebyroon jäsenenä, tuli valituksi puolueen keskuskomiteaan ja politbyroohoon. Hän osallistui lokakuun vallankumoukseen Pietarissa ja työskenteli kansalaissodan aikana Ukrainan neuvostohallituksen ja kommunistipuolueen johdossa. Vuonna 1921 Bubnov oli tukahduttamassa Kronstadtin kapinaa. Vuosina 1921–1922 hän toimi Pohjois-Kaukasian sotilaspiirin vallankumousneuvoston jäsenenä ja vuosina 1922–1923 VKP(b):n keskuskomitean agitproposaston johtajana.

Vuoden 1918 alussa Bubnov kuului Brest-Litovskin rauhaa vastustaneisiin vasemmistokommunisteihin. Vuosina 1920–1921 hän oli mukana hallinnon hajauttamista vaatineessa ”demokraattisten sentralistien” ja vuonna 1923 trotskilaisten ryhmässä. Vuosina 1924–1929 Bubnov toimi puna-armeijan poliittisen hallinnon päällikkönä sekä Neuvostoliiton vallankumousneuvoston ja puolueen keskuskomitean organisaatiobyroon jäsenenä. Vuonna 1925 hän oli keskuskomitean sihteeri. Vuosina 1929–1937 hän työskenteli Venäjän SFNT:n valistusasiain kansankomissaarina. Vuodesta 1924 lähtien Bubnov kuului NKP(b):n keskuskomiteaan. Hän toimi myös Venäjän ja Neuvostoliiton toimeenpanevien keskuskomiteoiden jäsenenä. Hän on kirjoittanut joukon kommunistisen puolueen historiaa käsitteleviä teoksia.

Bubnov pidätettiin lokakuussa 1937 ja ammuttiin Moskovan lähellä Kommunarkan teloituspaikalla syytettynä neuvostovastaiseen terroristijärjestöön osallistumisesta. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1956.

## Suomennettu teos
* *Mihail Vasiljevitsh Frunse*. Leningrad: Kirja, 1931.

## Lähteet
Allan Mäkelä

**Allan Mäkelä** (s. 27. huhtikuuta 1931) on suomalainen sotakirjailija. Mäkelä on ammatiltaana IBM systeemioperaattori ja kustannustarkkailija. Hän on opiskellut Helsingin ja Tampereen yliopistoissa kieliä ja kirjallisuutta ja lisäksi hän on suorittanut tietotekniikan opintoja. Hän on opiskellut Ruotsissa pakkausalaa ja kirjoittanut aiheesta ammattijulkaisuihin.

Mäkelän esikoisromaani *Lentue tulessa* ilmestyi 1991. Se kertoo hävittäjälentueen tulikasteesta Pohjois-Suomessa.

Mäkelä on Kymenlaakson kirjailijoiden jäsen.

## Teoksia
* *Lentue tulessa* : sotaromaani. Gummerus 1991. 

## Lähteet
Vapaavuori

**Vapaavuori** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Jan Vapaavuori (s. 1965), Helsingin pormestari, kansanedustaja ja ministeri
* Lennart Vapaavuori (1912–1957), pappi ja nuortenkirjailija
* Marika Vapaavuori (s. 1971), teatterikäsikirjoittaja ja ohjaaja
* Matti Vapaavuori (1928–2019), lääkäri, professori
* Merja Wirkkala-Vapaavuori (s. 1954), oopperalaulaja
* Niilo Vapaavuori (1899–1949), päätoimittaja
* Outi Vapaavuori (s. 1959), eläinlääkäri ja pieneläinkirurgian professori
* Pekka Vapaavuori (s. 1945), pianisti ja rehtori
* Pekka Vapaavuori (s. 1962), arkkitehti
* Sakari Vapaavuori (1920–1989), keraamikko
* Tuure Vapaavuori (1905–1977), lähetysjohtaja ja kirjailija
Kirsi Heikkinen

**Kirsi Heikkinen** (o.s. **Savolainen**, s. 26. syyskuuta 1978 Espoo) on suomalainen kansainvälisen tason jalkapalloerotuomari. Siviiliammatiltaan hän on luokanopettaja.

Heikkinen ryhtyi erotuomariksi 1998 pelattuaan ensin jalkapalloa aktiivisesti 11 vuotta. Kansainväliseksi tuomariksi hän pääsi 2005. Heikkinen on tuominnut Suomessa Naisten Liigaa ja ensimmäisenä naisena miesten Ykköstä. Kansainvälisillä kentillä Heikkinen on toiminut erotuomarina muun muassa 2009 EM-kisoissa ja 2011 MM-kisoissa, joissa molemmissa hän tuomitsi välieräottelun. Lisäksi Heikkinen on tuominnut kauden 2009–2010 naisten mestarien liigan finaalin, Algarve Cupin finaalin 2009 ja alle 17-vuotiaiden MM-kisojen finaalin 2010. Hänet valittiin myös mukaan 2012 olympialaisten jalkapalloturnaukseen.

Heikkinen valittiin Suomessa vuoden naiserotuomariksi ennätyksellisesti 11 kertaa peräkkäin vuosina 2004–2014. Vuonna 2010 Palloliitto palkitsi hänet myös vuoden maineteosta yhdessä Anu Jokelan ja Tonja Paavolan kanssa, jotka toimivat hänen avustavina erotuomareina mestarien liigan ja alle 17-vuotiaiden MM-kisojen finaalissa.

## Lähteet
The World Is Yours

**The World Is Yours** on rap-artisti Scarfacen toinen studioalbumi, joka ilmestyi 17. elokuuta 1993. Albumi saavutti Yhdysvalloissa 20. lokakuuta 1993 RIAAn hyväksymän kultalevyn rajan.

## Listasijoitukset

## Singlet
A. V. Perälä

**Aate Vireini Perälä**, kirjailijanimi **A. V. Haarnoja** (6. elokuuta 1912 Karijoki – 6. tammikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

A. V. Perälä oli naimisissa vuodesta 1937 opettaja ja runoilija Aune Perälän kanssa. He käyttivät taiteilijanimeä *Haarnoja* ja julkaisivat vuonna 1942 yhteisen runokokoelman *Sumukehrät*.

## Teoksia
Nimellä *A. V. Perälä*:
* *Sissinä ja motinvartijana Lemetissä ja Lemetin takana*.   Karisto 1940
Nimimerkillä *A. V. Haarnoja*:
* *Sumukehrät* : runoja, kirjoittajat Une Haarnoja ja A. V. Haarnoja.    Kivi, Helsinki 1942
* *Sumukehrät 2* : runoja.     1942
* *Väinämöinen* : Kalevala näytelmänä ; näyttämöä varten ja lukudraamaksi sovittanut A. V. Haarnoja.    Kivi, Helsinki 1945

## Lähteet
* Tampereen kaupunginkirjasto : Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta
Ship to Gaza

**Ship to Gaza** on ruotsalainen järjestö, joka on varustanut *MS Sofia* -nimisen laivan, hankkinut siihen miehistön ja pyrkinyt viemään meritse avustusta Skandinaviasta Gazaan yhtenä Freedom Flotilla -hankkeen järjestöistä.

## Järjestö
Ship to Gaza on poliittisesti ja uskonnollisesti riippumaton ja koostuu henkilöistä ja organisaatioista, jotka pyrkivät lisäämään kunnioitusta ihmisoikeuksia ja yleisiä kansalaisoikeuksia kohtaan. Järjestön johdossa on muun muassa taiteilija, muusikko Dror Feiler ja uskontohistorioitsija Mattias Gardell.. Kyproksella toukokuussa 2010 kokoontuneen ja sieltä matkaa jatkaneen Freedom Flotillan saattueen kuudessa aluksessa oli mukana noin 700 matkustajaa, muun muassa kirjailija Henning Mankell ja ruotsalainen kansanedustaja Mehmet Kaplan.

## Tehtävä
Järjestön lähtökohta on näkemys, jonka mukaan Gazassa on poliittisesti synnytetty humanitaarinen hätätila, ja tilanteen auttamiseksi laivalla viedään tarvikkeita Skandinaviasta Gazaan. Alkuvuonna 2010 järjestettiin tapahtumia pysähdyssatamissa yhteistyössä paikallisten järjestöjen kanssa. Matkan varrella seitsemän muuta eurooppalaista järjestöä lähetti matkaan aluksia, jotka muodostivat saattueen. Yksi järjestäjistä on ollut turkkilainen avustusjärjestö IHH.

Ship to Gaza ilmaisi edellyttävänsä, että valtiot kunnioittavat vapaan merenkulun kansalaisoikeuksien periaatteita kansainvälisillä vesillä, ja että kaikki valtiot takaavat vapaan kulun ja suojan niissä satamissa, joihin saattue pysähtyy matkalla. Gazassa lastin vastaanottajana olisivat riippumattoman järjestöt.

Ship to Gaza on saanut viestimissä huomiota, ja se on kerännyt rahaa tukikonsertein ja muin tapahtumin.

## Gazan avustussaattueen välikohtaus

Israelin laivaston joukot nousivat saattueen aluksiin 30. toukokuuta 2010, ja valtauksessa kuoli 9 turkkilaista aktivistia ja haavoittui 48 aktivistia sekä kahdeksan israelilaista sotilasta, joista kaksi vakavasti. Israelin mukaan sotilaat avasivat tulen, kun heidän kimppuunsa oli käyty keppien, puukkojen ja kirveiden kanssa. Aktivistien mukaan sotilaat avasivat tulen noustessaan laivaan. YK, EU ja Kiina, Yhdysvallat sekä monet Euroopan ja Lähi-idän valtiot ovat tuominneet välikohtauksen. Yhdeksän turkkilaisen kuoleman myötä turkin pääministeri kuvaili valtausta "valtionterrorismiksi."

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ship to Gazan sivusto
Risto Pajari

**Risto Pajari** (17. kesäkuuta 1909 Oulu – 26. marraskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen eversti, virkamies, vakuutusalan toimihenkilö ja sotakirjailija.
 
## Henkilöhistoria
Risto Pajarin vanhemmat olivat maanmittausinsinööri Olli Pajari ja Selma Elisabet Heikel ja puoliso vuodesta 1932 sairaanhoitaja Irja Elina Saukkonen. Suurlähettiläs Erkki Pajari (1933–1993) oli heidän poikansa.

Ylioppilaaksi Pajari tuli Oulun lyseosta. Hän suoritti Kadettikoulun 1930 ja Sotakorkeakoulun 1938. Pajari toimi Lentosotakoulun opetusupseerina ja adjutanttina, merilentolaivueen tähystäjänä, adjutanttina ja lentueen varapäällikkönä ja päällikkönä 1930-luvulla, 1940-luvulla taas Ilmavoimien esikunnassa toimistoupseerina, toimistopäällikkönä ja esikuntapäällikkönä. *Ilmasota*-lehden päätoimittaja hän oli 1941. Eduskunnan puolustusasiain valiokunnan sihteeri Pajarista tuli 1947. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1930, luutnantiksi 1932, kapteeniksi 1936, majuriksi 1940, everstiluutnantiksi 1942 ja everstiksi 1944. Vuonna 1949 Pajari palasi Lentosotakouluun, toimien sen johtajana vuoteen 1954, jolloin hän erosi puolustusvoimien palveluksesta. Pajari työskenteli Henkivakuutusyhtiö Salaman prokuristina ja hankintapäällikkönä vuoteen 1970, jolloin hän jäi eläkkeelle. 

Pajarin teokset *Talvisota ilmassa* ja *Jatkosota ilmassa* kuvaavat laajaan lähdeaineistoon perustuen talvi- ja jatkosodan tapahtumia ilmarintamalla. Kolmen teoksen lisäksi hän kirjoitti runsaasti artikkeleita sotilaallisiin aikakauslehtiin.

## Teokset
* Pajari, Risto & Lehmus, Kalle 1948. *Suomea linnun silmin / Finland i fågelperspektiv*. Helsinki: Otava.
* Pajari, Risto 1971. *Talvisota ilmassa*.  Porvoo: WSOY.
* Pajari, Risto 1982. *Jatkosota ilmassa*.  Porvoo: WSOY.

## Lähteet
The Diary

**The Diary** on rap-artisti Scarfacen kolmas studioalbumi, joka ilmestyi 18. elokuuta 1994.  The Soucre Magazine ja XXL antoivat täydet viisitähteä albumin arvostelussa. Albumi saavutti Yhdysvalloissa 5. joulukuuta 1994 RIAAn hyväksymän kultalevyn rajan. Screwed & Chopped versio ilmestyi 17. lokakuuta 2007.

## Listasijoitukset

## Singlet
Sarkomaa

**Sarkomaa** on muun muassa seuraavien suomalaisten sukunimi:

* Pertti Sarkomaa (1941–2024), tekniikantutkija, professori
* Sari Sarkomaa (s. 1965), kansanedustaja, Pertti Sarkomaan tytär
Vehviläinen

**Vehviläinen** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Aarno Vehviläinen (s. 1944), kenraalimajuri
* Anu Vehviläinen (s. 1963), kansanedustaja ja ministeri (Keskusta) ja eduskunnan puhemies 2020–
* Arvo Vehviläinen (1901–1964), muusikko ja säveltäjä
* Hannu Vehviläinen (s. 1945), metsänhoitaja ja MMK, virkamies, metsätalousjohtaja, metsäneuvos
* Jukka Vehviläinen (1981−2021), lentopalloilija ja lentopallovalmentaja
* Jussi Vehviläinen (s. 1977), motocross-ajaja
* Katri Vehviläinen-Julkunen (s. 1957), hoitotieteen professori, Kuopion yliopiston ent. vararehtori
* Kerttu Vehviläinen (myöh. *Vehviläinen-Leväluoma*, 1896–1927), näyttelijä
* Kimmo Vehviläinen (s. 1972), radiojuontaja, Aarno Vehviläisen poika
* Marja Vehviläinen, tekniikan tutkija
* Mika Vehviläinen (s. 1961), Cargotecin toimitusjohtaja
* Mikko Vehviläinen (s. 1979), tietokirjailija ja vapaa toimittaja, Jussi Vehviläisen veli
* Olli-Pekka Vehviläinen (1933–2024), historiantutkija, professori
* Pekka Vehviläinen (s. 1959), painija
* Pertti Vehviläinen (s. 1957), painituomari, Pekka Vehviläisen veli
* Simo Vehviläinen (s. 1983), jääkiekkomaalivahti
* Sini Vehviläinen (s. 1990), jalkapalloilija
* Veikko Vehviläinen (1920–1988), Mannerheim-ristin ritari, maanviljelijä
* Veini Vehviläinen (s. 1997), jääkiekkomaalivahti
* Ville Vehviläinen (s. 1983), rumpali.
Vladimir Antonov-Ovsejenko

**Vladimir Aleksandrovitš Antonov-Ovsejenko** (, oikea sukunimi *Ovsejenko*, puoluenimi *Štyk*, Штык, kirjallinen salanimi *A. Galski*, А. Гальский; 21. maaliskuuta (J: 9. maaliskuuta) 1883 Tšernigov – 10. helmikuuta 1939) oli ukrainalaissyntyinen bolševikki, sotilas, neuvostoliittolainen poliitikko ja diplomaatti.

Vladimir Antonov-Ovsejenko syntyi upseerin perheeseen. Hän valmistui Voronežin kadettikoulusta vuonna 1901 ja Vladimirin jalkaväkikoulusta Pietarissa vuonna 1904. Hän osallistui vallankumousliikkeeseen vuodesta 1901 lähtien ja liittyi vuonna 1903 Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen.

Vuosina 1905–1906 Antonov-Ovsejenko osallistui sotilaskapinoiden järjestämiseen Puolassa ja Sevastopolissa. Vuonna 1906 hän sai kuolemantuomion, joka muutettiin 20 vuoden vankeudeksi. Hän pakeni vankilasta ja asui vuodesta 1910 lähtien ulkomailla, missä hän aluksi liittyi menševikkeihin.

Toukokuussa 1917 Antonov-Ovsejenko palasi Venäjälle, liittyi bolševikkeihin ja työskenteli jonkin aikaa Helsingissä. Lokakuun vallankumouksen aikana hän johti Talvipalatsin valtausta ja väliaikaisen hallituksen pidätystä. Hän kuului kansankomissaarien neuvostoon ja johti Pietarin puolustusta. Venäjän kansalaissodan aikana Antonov-Ovsejenko komensi puna-armeijan joukkoja Etelä-Venäjällä ja Ukrainassa, toimi puolueen keskuskomitean valtuutettuna Vitebskin ja Tambovin lääneissä sekä työskenteli eri kansankomissariaateissa. Vuonna 1921 hän johti talonpoikaiskapinoiden tukahduttamista Tambovin läänissä ja oli puna-armeijan poliittisen hallinnon päällikkönä vuosina 1922–1924.

Vuonna 1924 Antonov-Ovsejenko erotettiin kaikista viroistaan trotskilaisena. Sen jälkeen hän työskenteli Neuvostoliiton lähettiläänä Kiinassa, Tšekkoslovakiassa, Liettuassa ja Puolassa. Vuosina 1934–1936 hän toimi Venäjän SFNT:n prokuraattorina, vuosina 1936–1937 Neuvostoliiton pääkonsulina Barcelonassa ja Venäjän SFNT:n oikeusasiain kansankomissaarina. Antonov-Ovsejenko pidätettiin lokakuussa 1937 ja ammuttiin Moskovan lähellä Kommunarkan teloituspaikalla syytettynä vastavallankumoukselliseen terroristijärjestöön kuulumisesta. Hänen maineensa puhdistettiin vuonna 1956.

Antonov-Ovsejenko on kirjoittanut joukon Venäjän vallankumousta ja kansalaissotaa käsitteleviä muistelmateoksia: *Pod vympelom Oktjabrja* (”Lokakuun viirin alla”, 1923), *Zapiski o graždanskoi voine* (”Muistiinpanoja kansalaissodasta”, 1924–1933, *V semnadtsatom godu* (”Vuonna 1917”, 1933), *V revoljutsii* (”Vallankumouksen aikana”, 1957).

## Lähteet