open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Romain Hamouma

**Romain Hamouma** (s. 29. maaliskuuta 1987 Lure) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa AS Saint-Étienneä. Oikeajalkainen Hamouma on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

## Seurajoukkueura
Hamouma aloitti uransa aikuisten tasolla vuonna 2005 Besançon RC:ssä. Hän edusti seuraa vuoteen 2009 asti. Vuonna 2009 Hamouma siirtyi Ligue 2:ssä tuolloin pelanneeseen Stade Lavallois Mayenne FC:hen eli Lavaliin. Hamouma edusti Lavalia vain kauden 2009–2010 ajan tehden 35 pelissä 10 maalia. Kesällä 2010 Hamouma siirtyi ensimmäistä kertaa urallaan Ligue 1-seuraan, SM Caeniin. Liigadebyytti tapahtui elokuussa 2010 Lyonia vastaan ja avausmaali syntyi joulukuussa 2010 Stade Rennaisia vastaan. Heinäkuussa 2012 Hamouma siirtyi Caenista toiseen Ligue 1-seuraan, AS Saint-Étienneen. Avausmaali uuden seuran paidassa syntyi heti Hamouman debyyttiottelussa Saint-Étiennen paidassa Lille OSC:ia vastaan elokuussa 2012.

## Maajoukkueura
Ranskalainen Hamouma voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla myös Algeriaa, sillä hänen isän puolen isoisänsä on kotoisin sieltä. Hamouma kuitenkin on sanonut, että tuntee itsensä ranskalaiseksi ja haluaa edustaa tulevaisuudessa Ranskaa.

## Lähteet
*
Jeesus ja langennut nainen

**Jeesus ja langennut nainen** on Liedon kirkon alttaritaulu. Sen on maalannut taiteilija Eero Järnefelt vuonna 1908. Maalauksen lahjoitti seurakunnalle Littoisten verkatehtaan omistaja, tehtailija Louis Schnitt. Teos on yksi viidestä Eero Järnefeltin maalaamasta alttaritaulusta Suomen kirkoissa. Maalaus perustuu Johanneksen evankeliumin 8. lukuun. Teologian tohtori Ilkka Kantolan mukaan "maalaus kuvaa sitä, mihin uskonnolliselta pohjalta nouseva armottomuus voi johtaa". Taulu on maalattu Järvenpään Suvirannassa.

## Lähteet
Suomen kielen etymologinen sanakirja

**Suomen kielen etymologinen sanakirja** on 1950-luvulla aloitettu ja 1980-luvulla loppuun saatettu sanakirja suomen kielen etymologiasta. Seitsenosaisessa teoksessa on kaikkiaan 2 293 sivua. Teoksen ensimmäinen osa (*aaja–knaappu*) ilmestyi vuonna 1955 professori Y. H. Toivosen toimittamana. Toivonen aloitti myös toisen osan (*ko–palvoa*) toimitustyön ja ehti siinä *n*-kirjaimella alkaviin sanoihin asti, mutta työ jäi kesken hänen kuollessaan. Sen saattoivat valmiiksi Erkki Itkonen ja Aulis J. Joki, jotka sitten toimivat sanakirjan toimittajina kuudenteen osaan asti. Viidennessä ja kuudennessa osassa oli heidän lisäkseen kolmantena toimittajana Reino Peltola. Seitsemäntenä osana ilmestyi Satu Tannerin ja Marita Cronstedtin koostama hakemisto-osa.

Teoshanke aloitettiin jo vuonna 1930, kun professori E. N. Setälän aloitteesta perustettiin etymologista sanakirjaa varten tutkimuslaitos *Suomen suku*. Sen päätoimisena tutkijana aloitti Toivonen. Myöhemmin vuosina 1933–1953 Toivonen jatkoi tutkimuslaitoksen johtajana professorintyönsä ohella. Näin muodostui *Etymologinen arkisto*, joka sisältää suomen ja sen sukukielten sanaston historiaa sekä kielitieteellisesti että asia- ja kulttuurihistoriallisesti selvittävää aineistoa.

## Kirjat
*
*
*
*
*
*
*

## Katso myös
*Suomen sanojen alkuperä (teos)

## Lähteet
Olli Heikinpoika

**Olli Heikinpoika** (mainitaan 1548–1608) oli neljänneskuntamies ja talollinen ainakin 60 vuotta.

Heikinpoika mainitaan maakirjassa Asikkalan Vesivehmaan kylässä ensimmäisen kerran 1548, jolloin hän maksoi veroa pienimmän veroluvun eli 1/24 koukun mukaan. Mahdollisesti hän oli sukua samaa taloa 1546-1549 hallinneelle Lasse Ollinpojalle, sillä miehet maksoivat 1550 yhteisen savuveron. Heikinpojan äidin mainitaan saaneen sakkoja lyötyään naapuriaan Kaarina Yrjöntytärtä 1553. Myös Heikinpoika itse sai useita käräjätuomioita väkivaltaisuudesta, esimerkiksi katkaistuaan naapurikylän isännän reisiluun ja lyötyään kotikylänsä emännältä nenän murskaksi. Hän oli kuitenkin myös tarmokas tilallinen, 1570-luvulla hänellä oli jo 1/4 koukkua verotettavaa eli kuusinkertaisesti vuoteen 1548 nähden. 1576 Heikinpoika mainitaan Asikkalan neljänneskunnan veronkantajana, laaja veronkantoalue ulottui kirkonkylästä Kalkkisiin ja nykyisen Heinolan puolelle.  1580-luvulla hänellä oli jo 7/24 koukkua maata, 1589 hänen todettiin olleen kylän toiseksi suurimman talon omistaja, jolla oli eniten hevosia. 1595 Heikinpoika oli käräjillä todistajana Maalin Sipintyttären tappojutussa, 1607 hän kylvi kylän suurimman alan viljaa eli puoli pannia ja hänellä oli neljä renkiä. Viimeisen kerran Olli Heikinpoika mainitaan verojen maksajana 1608, joten hän lienee kuollut pian sen jälkeen. Hänen perustamansa talo on silti yhä jälkeläisten hallussa, Ala-Pietilän sukutilana.  

## Lähteet
Wild Oats

**Wild Oats** on Andy Tennantin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 2016. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Gary Kanew ja Claudia Myers. Pääosia näyttelevät Shirley MacLaine, Jessica Lange ja Demi Moore. 

## Juoni
*Wild Oats* kertoo eläköityneestä historianopettajasta ja leskestä Eva Milleristä (Shirley MacLaine), joka saa vahingossa 5&nbsp;000&nbsp;000 dollarin sekin 50&nbsp;000 dollarin sekin sijaan. Hänen paras ystävänsä Maddie (Jessica Lange) vakuuttaa hänet pitämään rahat, ja yhdessä he lähtevät pitkälle matkalle.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Dimension Films osti käsikirjoituksen elokuvaoikeudet 9. huhtikuuta 2012, jolloin ohjaajaksi palkattiin Howard Deutch ja elokuvan pääosien esittäjiksi Shirley MacLaine, Jacki Weaver ja Alan Arkin. 17. toukokuuta 2012 Jack Blackin ilmoitettiin liittyneen näyttelijäkaartiin, mutta hän vetäytyi myöhemmin projektista. 17. lokakuuta 2013 Andy Tennantin ilmoitettiin ohjaavan elokuvan. Jacki Weaver jättäytyi pois elokuvasta, ja hänen rooliinsa palkattiin Jessica Lange 9. toukokuuta 2014. Samana päivänä Sarah Jessica Parker palkattiin Crystalin rooliin. Kun Sarah Jessica Parker vetäytyi elokuvasta, hänet korvasi Demi Moore 11. kesäkuuta 2014. *Wild Oatsin* kuvaukset alkoivat 10. kesäkuuta 2014 Gran Canarialla, Espanjan Kanariansaarilla, ja päättyivät 15. heinäkuuta 2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kuudes aisti (televisiosarja)

**Kuudes aisti** () on norjalainen vuonna 2013 tuotettu dekkaritelevisiosarja. Sarjan ovat tuottaneet Bent Roglien, Ole Marius Araldsen, Lasse Hallberg ja Anne Kolbjørnsen, käsikirjoittaneet Ole Marius Araldsen ja Kjersti Ugelstad sekä ohjanneet Alexander Andresen ja Thom Hell. Sarjasta on tähän mennessä ilmestynyt kaksi tuotantokautta, joihin kuului yhteensä kaksikymmentä jaksoa. Kuudennen aistin pääosaa näyttelee Kyrre Haugen Sydness. Suomessa sarjaa näyttää Nelonen kaksi jaksoa kerrallaan. Ensimmäiset kaksi jaksoa tulivat 1. tammikuuta 2015.

## Juoni
Sarja kertoo komisario Viggo Lustista (Kyrre Haugen Sydness), jonka tytär Christina (Ida Leonora Valestrand Eike) on kadonnut viisivuotiaana reilut neljä vuotta sitten. Viggon ex-vaimo Sofie (Marte Engebrigtsen) ja Viggo ovat eronneet ja Sofie asuu nykyisin Håvard de Langen (Christian Rubeck) kanssa ja on raskaana tälle. Viggo yrittää ammattinsa murhamysteereiden lomassa ratkoa tyttärensä katoamisen mysteeriä. Hänen työkavereinaan työskentelevät muun muassa Viggon työpari Mari Friis (Ida Elise Broch), Kårstein Omvik (Endre Hellestveit), Due (Ingar Helge Gimle) ja Liv Holm (Trine Wiggen). Viggo huomaa, että hän näkee unissaan johtolankoja murhiin ja oman tyttärensä mysteeriin.

## Rooleissa

## Lähteet
* http://www.imdb.com/title/tt2642456/fullcredits?ref_=tt_ov_st_sm
* http://www.imdb.com/title/tt2642456/episodes
Biskajanlahden taistelu

**Biskajanlahden taistelu** () oli toisen maailmansodan meritaistelu, joka käytiin Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijöiden ja Kriegsmarinen saattajaosaston välillä Biskajanlahdella 28. joulukuuta 1943. Taistelussa tuhoutuivat saksalaiset hävittäjä *Z27* sekä torpedoveneet *T25* ja *T26*. Alusten 740 miehestä jäi henkiin ainoastaan 293.

## Taustaa
Vuonna 1943 Kriegsmarine koki välttämättömäksi Biskajanlahden saattajaosaston vahvistamisen, sekä alueen sukellusvenetukikohtien alusten, että alueelle saapuvien rahtialusten suojaamiseksi. Vaikka Saksa ei ollut samalla lailla riippuvainen meriteiden kautta tulevasta rahdista niin Kauko-Idästä tuotavien strategisten raaka-aineiden merkitys oli kuitenkin niin suuri, että materiaaleja kuljettavien rahtialusten suojaamista Ranskan satamiin pidettiin tärkeänä ja niiden suojaksi lähetettiin jopa viisi hävittäjää kerrallaan.

Heinäkuussa hävittäjät *[[Z23]]*, *[[Z32]]* ja *[[Z37]]* suojasivat *Himalayaa*, elokuun alussa *Z23* ja *Z32* purjehtivat aina Ortegalin niemen tasalla kohdatakseen *Pietro Orsedon* ja 23. joulukuuta *Z23*, *[[Z24]]*, *[[Z27]]*, *Z37* ja *[[ZH-1]]* saattoivat *Osornon* Girondeen.

## Taistelu
Tapaninpäivän iltana 1943 lähtivät merelle hävittäjät *Z23*, *Z24*, *Z27*, *Z32* ja *Z37* sekä kuusi 4. torpedovenelaivueen () alusta *T22*, *T23*, *T24*, *T25*, *T26* ja *T27* kohdatakseen saarronmurtaja *Alsteruferin*. Rahtialus oli kuitenkin jo upotettu, ja sen sijaan osasto kohtasi Britannian kuninkaallisen laivaston risteilijät HMS ''Glasgow’n'' ja HMS ''Enterprisen''. Tyynellämerellä saksalaisalukset olisivat olleet nopeampia ja niissä oli enemmän saman kokoisia tykkejä kuin risteilijöissä, mutta kovassa merenkäynnissä risteilijöiden etuna oli vakaus ja parempi kyky säilyttää nopeus.

Seuranneessa taistelussa tuhoutuivat *Z27*, *T25* ja *T26*.

## Seuraukset
Uponneilla aluksilla olleista 740 miehestä pelastui ainoastaan 293. Sukellusvene *U-618* poimi merestä 21 ja *U-505* 34 miestä. Espanjan laivaston hävittäjät pelastivat kuusi miestä, Britannian kuninkaallisen laivaston miinanraivaajat 64 ja irlantilainen rahtialus 168.

## Lähteet
*

### Viitteet
Eila Valtanen

**Eila Valtanen** (s. 15. maaliskuuta 1957 Hyrynsalmi) työskenteli metsänhoitajana Lapissa 1981-1997 Rovaniemen metsäoppilaitoksella ja Lapin (piiri)metsälautakunnassa ja toimi Kainuun metsäkeskuksen johtajana 1997-2004 . Hän oli Kuhmon kaupunginjohtaja vuoden 2017 loppuun saakka. Kuhmon kaupunginvaltuusto valitsi hänet johtajaksi vuonna 2004. Valtanen sai äänestyksessä 31 ääntä, Seppo Karikko kolme ja Jorma Karjalainen yhden.

Valtanen on kirjoittanut kolumneja Metsälehteen 1988-1998, Lapin Kansaan 2018-2023 ja Kuhmolaiseen 2018-2024. Veikko Huovinen -seura nimesi hänet kunniapuheenjohtajaksi vuonna 2012.  Hän on kirjoittanut kirjat Metsänomistajasta yrittäjäksi (1990), Ortodoksisia arkirukouksia (2020), Lentualta, elä töttärehä ja muita mutinoita perukasta (2024) ja Nisäkkäitä (2025). Hän on pitänyt runoista ja akvarelleista koostuvan näyttelyn Kuhmon kirjastolla vuonna 2017 ja osallistunut yhdessä Heikki Huotarin ja Maija Pennan kanssa Oli joita - näyttelyyn vuonna 2021 Kuhmo-talolla.

## Lähteet
Lentopallon miesten 1-sarjakausi 2014–2015

**[[Lentopallon miesten 1-sarja]]kausi 2014–2015** pelattiin alkusarjan kahdessa lohkossa. Kummankin lohkon kolme parasta jatkoivat ylempään jatkosarjaan ja muut alempaan. Alkusarjat pelattiin loppuun joulukuussa. Ylempään jatkosarjaan saivat joukkueet lähtöpisteitä alkusarjan perusteella siten, että alkulohkon voittaja sai 3 ja kakkoseksi sijoittunut yhden pisteen. Alemmat jatkosarjat käynnistyivät *nollilta*.

## Runkosarja

### Lohko 1

### Lohko 2

## Ylempi jatkosarja

Kaikki joukkueet pudotuspeleihin.

## Alempi jatkosarja

### Lohko 1

### Lohko 2

Alemman jatkosarjan lohkovoittajat pudotuspeleihin. Lohkojen kaksi heikointa Kuortanetta huomioimatta 1-sarjan karsintaan. Kuortaneen pelit päättyivät jatkosarjaan.

## Pudotuspelit

#### Puolivälierät

Puolivälierissä pelataan yksi ottelu kummankin joukkueen kotikentällä. Jatkosarjassa paremmin sijoittunut joukkue saa valita ottelujärjestyksen. Otteluvoittojen mennessä tasan pelataan 15 pisteen lisäerä välittömästi jälkimmäisen ottelun perään.

#### Välierät

Välierissä jatketaan samalla menetelmällä kuin puolivälierissä. Puolierävoittajista jatkosarjan perusteella paras kohtaa heikoimman ja kaksi muuta toisensa.

#### Loppuottelut

### Liigakarsinta

## Putoamisottelut

## Lähteet
* Tulospalvelu

### Viitteet
UNIK Bandy

**Uppsala-Näs IK Bandyklubb** on vuonna 1947 perustetun Uppsala-Näs IK:n jääpallojaosto. Sen jääpallotoiminta alkoi varsinaisesti vuonna 1957. UNIK on 2010-luvulla pelannut Ruotsin toiseksi korkeimman sarjatason Allsvenskanin pohjoislohkossa.

UNIK on ollut selvästi Uppsalan alueen jääpallon kakkosjoukkue, sillä Siriuksen on ollut sitä menestyksekkäämpi. UNIK:sta tuli syksystä 2011 alkaen hallijoukkue, kun seura siirtyi pelaamaan Relita halliin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joukkueen virallinen sivu
Mireia Gutiérrez

**Mireia Gutiérrez Cabanes** (s. 9. lokakuuta 1988 Andorra la Vella) on andorralainen alppihiihtäjä, joka edustaa Ordino Arcalis -seuraa.

Alppihiihdon maailmancupissa Gutiérrez kilpaili ensimmäisen kerran La Molinan pujottelussa joulukuussa 2008. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Zagrebin pujottelussa tammikuussa 2015 oltuaan 20:s. Se on toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.

Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Gutiérrez sijoittui superalppiyhdistetyssä 19:nneksi ja supersuurpujottelussa 29:nneksi. Hän osallistui MM-kilpailuihin myös Garmisch-Partenkirchenissä 2011 ja Schladmingissa 2013, mutta ei saanut niissä tulosta. Vancouverin olympialaisissa 2010 Gutiérrez oli superalppiyhdistetyssä 24:s ja syöksylaskussa 28:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli superalppiyhdistetyssä 18:s. Gutiérrez on saavuttanut 12 Andorran mestaruutta pujottelussa ja suurpujottelussa.

## Lähteet
Aina minä jään

**Aina minä jään** on Elias Kaskinen & Päivän Sankarit -yhtyeen kappale, jonka yhtye julkaisi singlenä 3. lokakuuta 2014. Kappale on kolmas singlejulkaisu elokuussa 2015 julkaistulta esikoisalbumilta *[[Elämä lupaa mulle]]*. Kappale ei sijoittunut ollenkaan myyntilistoille, mutta ylsi radiolistalla sijalle 24.

Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Elias Kaskinen. Se sisältää afrikkalaisen musiikin elementtejä. Kappaleen taustalla laulaa ghanalainen kuoro twin-kielellä "olen aina kanssasi". Idea tähän syntyi, kun yhtye jututti keikkamatkalla ghanalaista siivoojaa. Singlen sanoitukset kumpusivat rakkausmurheista. Kaskisen mukaan kappale kertoo "täydellisestä antautumisesta ja siitä aiheutuvasta turvattomuuden tunteesta".

Singlen kanssa samanaikaisesti julkaistiin kappaleen musiikkivideo. Yhdellä otolla kuvatun musiikkivideon ohjasi Oskari Sipola.

## Kappaleet
#

## Listasijoitukset

## Lähteet
Mell Lazarus

**Melvin ”Mell” Lazarus** (nimimerkki *Mell*; 3. toukokuuta 1927 Brooklyn, New York – 24. toukokuuta 2016 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka tunnetaan piirtämistään strippisarjakuvista *[[Miss Peach]]* (julkaistu suomeksi nimellä *Neiti Maikka*) ja *Momma*.

Lazarus jätti high schoolin kesken toisena lukuvuonna vuonna 1943 ryhtyäkseen piirtäjäksi. Hän piirsi aluksi *Wee Women* ja *Li’l One* -nimisiä sarjoja ja työskenteli sarjakuvapiirtäjä Al Cappin omistamassa Toby Press -kustantamossa mainoskuvien piirtäjänä ja myöhemmin toimittajana. Älykkäistä ja kyynisistä isopäisistä koululapsista kertonut *Miss Peach* -sarjakuva syntyi vuonna 1957 Lazarusin ehdotuksena United Features Syndicaten julistamaan kilpailuun ja se alkoi ilmestyä samana vuonna *[[New York Herald Tribune]]ssa*. Sarja sisälsi usein poliittista ja yhteiskunnallista satiiria. *Miss Peach* ilmestyi parhaimmillaan 300 sanomalehdessä. Lazarus lopetti sen piirtämisen vuonna 2002. Vuonna 1970 Lazarus lanseerasi myös toisen sarjakuvan, aikuisia lapsiaan määräilevästä iäkkäästä äidistä kertovan *Momman*. Tämä sarja levisi Publishers-Hall Syndicaten levittämänä yli 400 lehteen. Lazarus piirsi *Mommaa* kuolemaansa asti, viimeisessä vaiheessa vaimonsa avustamana. Hän teki uransa aikana yli 33&nbsp;000 yksittäistä strippiä.

Lazarus palkittiin National Cartoonists Societyn Reuben-palkinnolla 1982. Hän toimi seuran puheenjohtajana 1989–1993.

Lazarus julkaisi romaanit *The Boss Is Crazy, Too* (1964) ja *The Neighborhood Watch* (1986). Lisäksi hän kirjoitti näytelmiä ja televisio-ohjelmien käsikirjoituksia. Lazarus oli Mensan jäsen.

Lazarus asui vuodesta 1975 Kaliforniassa. Hän kuoli 89-vuotiaana Los Angelesissa 24. toukokuuta 2016 Alzheimerin taudin aiheuttamiin komplikaatioihin.

## Lähteet
Demurrage-vero

**Demurrage-verolla **tarkoitetaan valuutan omistamisesta tai hallussapidosta perittävää maksua. Sitä kutsutaan joskus "hamstrausveroksi" tai "valuutan parkkimaksuksi". Esimerkiksi kullan omistajat maksavat eräänlaista demurrage-veroa maksuna kullan säilytyksestä ja turvassa pitämisestä. Muiden valuuttojen tapauksessa käytetään yleensä jaksoittaista veronkeräystä kuukausittain tai vuosittain, seteleiden tapauksessa esimerkiksi kuukausittaista leimaveroa. Demurrage esitetään usein edistykselliseksi taloudelliseksi työkaluksi, varsinkin puhuttaessa erilaisista rinnakkaisvaluutoista.

Demurrage-veroa on kokeiltu mm. Itävallan Wörglissä paikallisvaluutan kanssa 1930-luvulla erittäin menestyksekkäästi, ja kokeilusta puhutaankin "Wörglin ihmeenä". Väitteen mukaan jokaisen paikallisvaluutan demurrage-verotetun shillingin työllistävä vaikutus oli 12-14 kertaa suurempi kuin rinnalla kiertäneiden Itävallan kansallisten shillinkien. Tämä johtui nimenomaan "hamstrausverosta", ja että se kannusti kuluttamaan rahaa ennemmin kuin säästämään. Menestyksestä säikähtäneenä Itävallan keskuspankki torppasi kokeilun, ja hiukan myöhemmin vastaavat valuuttakokeilut tehtiin Itävallassa laittomiksi.

Demurrage-veron eräs vaikutus on nimenomaan rahan kiertonopeuden lisääminen. Toinen rahan kiertonopeutta lisäävä talouden mekanismi on inflaatio.

## Katso myös
* Silvio Gesell
* Seigniorage
* Terra-valuutta
* Rinnakkaisvaluutta

## Lähteet
Lidköpings AIK

**Lidköpings Allmänna Idrottsklubb** eli  **Lidköpings AIK** on vuonna 1968 perustettu Länsi-Göötanmaan Lidköpingin  jääpalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Allsvenskanissa.

Lidköpings AIK perustettiin kahden linköpingiläisen seuran Sjödalenin ja Wästerlundin yhdistyessä. 

Lidköpings AIK on ollut vahva junioriseura ja sen junioreista on tullut useita alueen ykkösseuran Villa Lidköping BK:n pääsarjajääpalloilijoita.

## Aiheesta muualla
* Joukkueen virallinen sivu 
* Lidköing AIK bandworldin sivustolla
L’avventuriera del piano di sopra

**L’avventuriera del piano di sopra** (”Yläkerran seikkailija”) on vuonna 1941 valmistunut italialainen elokuva. Raffaello Matarazzon ohjaaman *[[telefoni bianchi]]* -komedian pääosia esittävät Vittorio De Sica ja Clara Calamai.

## Juoni
Asianajaja Fabrizio Marchinin vaimon ollessa sukuloimassa yläkerran viehättävä Biancamaria pyytää häneltä turvapaikkaa mustasukkaiselta aviomieheltään. Fabrizio tarjoaa Biancamarialle yösijan, mutta aamulla yläkerran seikkailija on kadonnut hänen vaimonsa kaulakoru mukanaan. Lopulta pariskuntien väliset väärinkäsitykset selviävät, ja kaikki tekevät sovinnon.

## Näyttelijät

## Tuotanto ja kritiikki
Mustavalkoinen *L’avventuriera del piano di sopra* on kuvattu SAFA:n studiolla Roomassa. Se on yksinkertainen, mutta sujuvasti etenevä salonkikomedia, jossa on paljon hauskoja tilanteita. Aikalaiskritiikissä kiitettiin erityisesti Vittorio De Sican ja Clara Calamain näyttelijäsuorituksia. Elokuvaa on pidetty ohjaaja Raffaello Matarazzon parhaana *telefoni bianchi* -komediana. Samaan aiheeseen perustuu Giorgio Bianchin *Buonanotte… avvocato!* vuodelta 1955.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Lappeenrannan varuskunta

**Lappeenrannan varuskunta** on varuskunta Lappeenrannan kaupungissa. Se sijaitsee Leirin ja Lentokentän kaupunginosissa ja jakautuu Rakuunamäen, Sairaalanmäen ja Leirikentän alueisiin.

Varuskunnassa toimii Suomen maavoimien joukko-osasto ja puolustushaarakoulu Maasotakoulu. Varuskunnan päällikkö on Maasotakoulun johtaja. Maasotakoulun ohella varuskuntaan kuuluvat myös Sotilaslääketieteen keskuksen alainen Lappeenrannan terveysasema, Leijona Cateringin Rakuuna-varuskuntaravintola, Puolustusvoimien johtamisjärjestelmäkeskuksen Kouvolan johtamisjärjestelmäyksikön Lappeenrannan alayksikkö ja Puolustushallinnon rakennuslaitoksen Lappeenrannan toimipiste.

Ennen nykyistä toimintaansa varuskunnassa on koulutettu ratsuväkeä ja tykistöä sekä ali-, toimi- ja opistoupseereita. Varuskunnan entisiä joukko-osastoja ovat muun muassa Uudenmaan rakuunarykmentti, Karjalan tykistörykmentti ja Maanpuolustusopisto edeltäjineen.

Lappeenrannan historia leiri- ja varuskuntakaupunkina ulottuu 1600-luvulle. Varuskunta sekä läheiset Lappeenrannan linnoitus ja Lappeenrannan reservikomppanian alue muodostavat Lappeenrannan linnoitus- ja varuskuntakaupungin valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Nykyisen varuskunnan rakentaminen aloitettiin vuonna 1889, jolloin perustettiin Suomen rakuunarykmentti. Tältä ajalta ovat peräisin muun muassa Sebastian Gripenbergin suunnittelemat Rakuunamäen kolmikerroksiset tiili
kasarmit, upseerikerho ja upseerien asuinrakennukset sekä Sairaalanmäen sotilassairaala. Leirikentän alueen, jonne varuskunnan toiminta nykyään enemmän keskittyy, vanhimmat rakennukset ovat 1930-luvulta, ja ne suunnitteli Ragnar Ypyä.

Varuskuntaan liittyvät Laukkaradan harjoitusalue Mattilan ja Mäntylän kaupunginosien länsipuolella sekä Taipalsaaren harjoitus- ja ampuma-alue ja Merenlahden harjoitusalue naapurikunta Taipalsaarella.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Maasotakoulu Puolustusvoimien sivustolla
Vähäjärvi (Nokia)

**Vähäjärvi** on Pirkanmaalla Nokialla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

## Maantiede
Ovaalinmuotoisen järven pinta-ala on 2,0 hehtaaria ja sen halkaisija on 200 metriä. Järveen laskee yksi metsäoja ja sen laskuoja on 750 metriä pitkä ja se laskee Kankariin.

Järven rantaviiva on 0,53 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on itäpuolelta soistunutta. Järven lounaisrannalla on useita loma-asuntoja.

## Lähteet
Rube Goldberg

**Reuben Lucius** (**Rube**) **Goldberg** (4. heinäkuuta 1883 San Francisco – 7. joulukuuta 1970 New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuva- ja pilapiirtäjä, joka muistetaan parhaiten monimutkaisia teknisiä viritelmiä esittäneistä humoristisista piirroksistaan. Goldbergin nimestä on tullut synonyymi yksinkertaisen tehtävän suorittamiseen suunnitellulle tarpeettoman monimutkaiselle mekanismille. Myös nimitystä Goldbergin kone on käytetty.

Goldberg valmistui vuonna 1904 insinööriksi Kalifornian yliopistosta ja työskenteli hetken aikaa San Franciscon viemärilaitoksella viemäriputkien suunnittelijana. Vielä samana vuonna hän kuitenkin siirtyi *[[San Francisco Chronicle]]* -lehden piirtäjäksi ja urheilutoimittajaksi. Hän työskenteli *San Francisco Bulletinissa* 1905–1907 ja New Yorkissa *New York Evening Mailissa* 1907–1921. Tuona aikana hän piirsi useita sarjakuvia. Hän loi sarjakuviinsa professori Lucifer Gorgonzola Butts -nimisen keksijän, joka rakensi naurettavan monimutkaisia virityksiä yksinkertaisten tehtävien hoitamiseen. Kokonaisuuksiin kuului sekä mekaanisia osia että rääkättäviä eläimiä. Vuodesta 1938 Goldberg teki poliittisia pilapiirroksia *[[The New York Sun]]*-, *[[The New York Journal]]*- ja *The Journal-American* -lehtiin. Hän sai vuonna 1948 pilapiirtämisen Pulitzer-palkinnon atomipommia käsitelleestä piirroksestaan. Hän vetäytyi eläkkeelle vuonna 1964.

Goldberg oli vuonna 1946 perustetun National Cartoonists Societyn ensimmäinen puheenjohtaja ja vuodesta 1948 kunniapuheenjohtaja. Seuran myöntämä vuoden piirtäjä -palkinto nimettiin vuonna 1954 hänen mukaansa Reuben-palkinnoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Goldbergin kirjoittama esittely itsestään   Reuben.org
Rahan kiertonopeus

**Rahan kiertonopeudella** tarkoitetaan taloudessa sitä nopeutta, millä raha siirtyy rahanhaltijalta toiselle. Toisin sanottuna se on luku, joka kertoo, kuinka monta kertaa rahavarannon kukin rahayksikkö on vuoden aikana käytetty. Se lasketaan jakamalla kansantaloudessa tiettynä ajanjaksona maksettujen maksujen kokonaissumma rahan määrällä.

Rahamäärän lisäämisen arvioidaan aiheuttavan yleisen hintatason nousua ja sen vähennys taas hintatason laskua. Rahan arvo siis riippuu osittain liikkeessä olevan rahan määrästä. 

Väitetään, että Itävallan Wörglin pikkukaupungissa vuosina 1932–1933 tehdyssä paikallisvaluuttakokeilussa onnistuttiin lisäämään paikallisrahan kiertonopeus 12-14 kertaa nopeammaksi kuin kansallisen Itävallan shillingin, pelkästään yksinkertaisen demurrage-veron eli "hamstrausveron" tai "valuutan parkkimaksun" avulla.

## Katso myös
* Rahan kvantiteettiteoria
* Chartalismi
* Demurrage-vero
* Inflaatio
* Rinnakkaisvaluutta

## Lähteet
Kankari (Sastamala)

**Kankari** on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 17,8 hehtaaria ja sen pituus on 900 metriä ja leveys 500 metriä. Järveen laskee viisi suo- tai pelto-ojaa, joista yksi on Vähäjärven laskuoja. Kankarin luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 3,2 kilometriä pitkä laskuoja Karpalistonjokeen, joka laskee Tupurlanjärveen.

Järven rantaviiva on 2,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Rannoilla on neljä tilaa ja lukuisia loma-asuntoja. Itärannalla on luonnonsuojelualue.
## Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Kangasjärvi". Nimi on kartassa voinut sekoittua Jylhäjärven kanssa.

## Lähteet
Vatajanlammi

**Vatajanlammi** on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

## Maantiede
Lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen pituus on 200 metriä ja leveys 130 metriä. Lampeen laskee yksi suo-oja Hakahuhdasta ja sen luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 2,1 metriä pitkä laskuoja Ahmausojaan. Se yhtyy Karpalistonjokeen, joka laskee Tuparlanjärveen.

Lammen rantaviiva on 0,78 kilometriä pitkä ja se on mutkikas. Ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, joka on paikoin soistunutta. Etelärannassa on rakennuksia ja tie kiertää lammen eteläpuolelta.

## Lähteet
Valkoinen eskadroona

**Valkoinen eskadroona** () on vuonna 1936 valmistunut italialainen elokuva. Italian siirtomaasotia kuvaavan elokuvan on ohjannut Augusto Genina. Sen pääosia esittävät Fosco Giachetti, Antonio Centa ja Fulvia Lanzi. Muodoltaan tyylitelty mutta sisällöltään propagandistinen *Valkoinen eskadroona* sai Mussolini-palkinnon vuoden parhaana italialaisena elokuvana. Se oli arvostelu- ja yleisömenestys myös ulkomailla.

## Juoni
Elokuva perustuu ranskalaisen Joseph Peyrén romaaniin *L’escadron blanc*, jonka tapahtumat on siirretty Ranskan Algeriasta Italian valloittamaan Libyaan.

Rattopoika Mario Ludovici tavoittelee aristokraattista Cristinaa, joka torjuu hänen rakkautensa. Pettynyt Ludovici liittyy Italian siirtomaa-armeijaan ja päätyy Saharan laidalla sijaitsevaan linnakkeeseen. Ankaran kapteeni Santelian opastus ja autiomaan koettelemukset tekevät Ludovicista miehen. Santelia saa surmansa taistelussa kapinallisia vastaan ja Ludovici ottaa hänen paikkansa. Cristina saapuu matkailijaseurueen mukana tapaamaan Ludovicia, joka on hylännyt menneisyytensä ja päättänyt uhrata elämänsä isänmaalle.

## Näyttelijät

## Tuotanto, teemat ja vastaanotto
Mustavalkoinen *Valkoinen eskadroona* on kuvattu Cinesin studiolla Roomassa sekä Ghadamesin lähellä Libyassa. Ohjaaja Augusto Genina aikoi tehdä sen ensin Ranskassa, mutta tuottaja Francesco Giunta houkutteli hänet palaamaan Italiaan, jossa elokuva sai fasistien avokätisen rahoituksen.

*Valkoinen eskadroona* on yksi tärkeimmistä Italian siirtomaasotia kuvaavista propagandistisista elokuvista. Sen arvoja ovat isänmaallisuus, sankaruus ja miesten välinen toveruus, joiden vastakohtana esitetään yläluokan naisten toimeton elämä. Tarinan keskiössä ovat Santelian ja Ludovicin vertauskuvallinen isä-poikasuhde sekä miehisten ominaisuuksien kehitys ankarissa olosuhteissa. Siirtomaavalloitusten syyt ja varsinainen sodankäynti jäävät elokuvassa taka-alalle. Naiset on suljettu miesyhteisön ulkopuolelle ja suhde alkuasukassotilaisiin on holhoavan paternalistinen.

Vahvasti tyylitellyn elokuvan rakenne perustuu voimakkaisiin kontrasteihin ja parallelismiin. Yläluokan rappeutunut elämä on pimeää ja synkkää, kun taas siirtomaa-armeijan valloittama autiomaa on avara ja valoisa. Alkuasukassotilaiden suorat rivit ja kameliratsastajien muodostelmat kuvaavat järjestystä, ja eskadroonan vastuksista piittaamaton eteneminen symboloi päähenkilön sielussa tapahtuvaa muutosta. Elokuvan estetiikka ja rytmi ovat vähällä syrjäyttää sen ideologisen sanoman, joka lopussa huipentuu verhottuun lupaukseen uudesta sodasta.

*Valkoisen eskadroonan* ensi-ilta oli vuoden 1936 Venetsian elokuvajuhlilla, jossa se sai Mussolini-palkinnon vuoden parhaana italialaisena elokuvana. Geninan ohjaustyö oli arvostelu- ja yleisömenestys kotimaansa lisäksi myös ulkomailla. *Valkoisen eskadroonan* jälkeen ohjaaja teki kaksi muuta taiteellisesti merkittävää mutta fasistisen propagandan läpitunkemaa elokuvaa, *[[Alcazar (elokuva)|Alcazar]]* (*L’assedio dell’Alcazar*, 1940) ja *[[Bengasi (elokuva)|Bengasi]]* (1942).

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Lamminjärvi (Häijää)

**Lamminjärvi** on Pirkanmaalla Sastamalassa Häijäässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

## Maantiede
Ovaalin muotoisen järven pituus on 140 metriä. Järveen laskee yksi pelto-oja ja sen luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 900 metriä pitkä laskuoja Karpalistonjokeen, joka laskee Tupurlanjärveen. Järven ranta on pääosin savipohjaista joutomaata, johon on rakennettu loma-asuntoja. Järvi sijaitsee aivan valtatien 11 varrella.

## Historiaa
Lamminjärvellä toimitettiin järven vedenpinnan lasku vuosien 1840−1848 aikana.

## Lähteet
Iilijärvi (Sastamala)

**Iilijärvi** on Pirkanmaalla Sastamalassa Kankarinmaalla sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

## Maantiede
Ovaalin muotoisen järven pinta-ala on 1,2 hehtaaria ja sen halkaisija on 150 metriä. Järveen laskee ympäröivältä suolta ojia ja sen laskuoja lähtsee järven lounaisrannalta. Se on 800 metriä pitkä laskuoja, joka yhtyy Kankarilta laskevaan ojaan. Se yhtyy myöhemmin Karpalistonjokeen ja laskee sen jälkeen Tupurlanjärveen.

Järven rantaviiva on 0,42 kilometriä pitkä ja rannan ympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta rannat ovat soistuneet. Rannalla ei ole rakennuksia eikä sinne johda tietä.

## Lähteet
Berkeley Breathed

**Berkeley Breathed** (s. 21. kesäkuuta 1957 Encino, Kalifornia) on yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä ja kirjailija. Hän on piirtänyt satiirisia strippisarjakuvia *[[Bloom County]]* (1980–1989, 2015–), *Outland* (1989–1995) ja *[[Opus (sarjakuva)|Opus]]* (2003–2008), joissa esiintyivät osin samat hahmot, tunnetuimpina naiivi Opus-pingviini ja ruma Bill-kissa.

Breathed opiskeli valokuvajournalismia Texasin yliopistossa Austinissa ja piirsi opiskeluaikanaan *Academia Waltz* -nimistä sarjakuvaa opiskelijalehti *Daily Texaniin*. Washington Post Writers Group -lehtisyndikaatti otti häneen yhteyttä ja valmistuttuaan vuonna 1980 hän aloitti syndikoidun *Bloom Countyn* piirtämisen. Ajankohtaisia ilmiöitä käsitellyt ja usein kiistanalaisiin aiheisiin kantaa ottanut *Bloom County* ilmestyi parhaimmillaan 1&nbsp;300 lehdessä ja sai Yhdysvalloissa kulttimaineen. Breathed sai vuonna 1987 *Bloom Countyn* ansiosta pilapiirtämisen Pulitzer-palkinnon, mikä herätti kritiikkiä joidenkin perinteisten pilapiirtäjien keskuudessa. Breathed lopetti *Bloom Countyn* yhdeksän vuoden jälkeen, mutta perusti sen seuraajaksi *Outland*-sarjakuvan, joka ilmestyi vain sunnuntaistrippeinä ja jatkui kuusi vuotta. Vuonna 2003 hän elvytti hahmonsa jälleen sarjakuvassa *Opus*, joka ilmestyi myös vain sunnuntaisin. Breathed lopetti tämänkin sarjan marraskuussa 2008 ja vetäytyi jälleen alalta seitsemän vuoden ajaksi. Heinäkuussa 2015 hän ryhtyi jatkamaan alkuperäistä sarjaansa nimellä *Bloom County 2015*, mutta julkaisee strippejä nyt pelkästään omalla Facebook-sivullaan.

Vuosina 1995–2003, jolloin Breathed ei piirtänyt sarjakuvia, hän julkaisi useita lastenkirjoja. Breathed on sekä sarjakuvissaan että kirjoissaan ottanut kantaa varsinkin eläinten kaltoinkohteluun ja hän on aktiivinen eläinsuojelujärjestö PETA:ssa.

## Lähteet
Pahalammi (Häijää)

**Pahalammi** on Pirkanmaalla Sastamalassa Häijään Perämaassa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

## Maantiede
Ovaalin muotoisen lammen pinta-ala on 1,1 hehtaaria ja sen halkaisija on 150 metriä. Lampeen laskee yksi oja metsästä. Sen luusua sijaitsee sen lounaisrannalla, josta saa alkunsa kilometrin pitkä laskuoja Ahmausojaan. Se yhtyy Karpalistonjokeen, joka laskee Tuparlanjärveen.

Lammen rantaviiva on 0,39 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin soistunutta metsää. Lampi on peltojen ympäröimää ja rannalle on rakennettu muutama loma-asunto. Niille johtavat kapeat tiet.

## Lähteet
Tom Thorpe

**Thomas Joseph "Tom" Thorpe** (s. 13. tammikuuta 1993 Manchester) on englantilainen jalkapalloilija, joka on edustanut seuratasolla Englannissa Manchester Unitedia, Birmingham Cityä, Rotherham Unitedia, Bradford Cityä, Bolton Wanderersia ja Macclesfieldiä sekä Intiassa ATK:ta. Pelipaikaltaan Thorpe on keskuspuolustaja.

## Ura
### Seurajoukkueura
Thorpe on Manchester Unitedin kasvatti. Hän on pelannut seurassa vuodesta 2009 asti. Tammikuussa 2014 Thorpe siirtyi lainalle Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Birmingham Cityyn, jota hän edusti kevätkauden loppuun eli toukokuuhun asti. Sen jälkeen Thorpe palasi Manchester Unitediin. Hän debytoi Englannin Valioliigassa syyskuussa 2014, kun hän tuli toisen puoliajan lisäajalla vaihdosta kentälle Ángel Di Marían tilalle West Ham Unitedia vastaan. Ottelu jäi Thorpen United-uran ainoaksi Valioliigassa.

Heinäkuussa 2015 Thorpe siirtyi Englannin mestaruussarjan Rotherham Unitediin.

### Maajoukkueura
Thorpe on edustanut käytännössä kaikkia Englannin nuorten maajoukkueita. Hän pelasi Englannin alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa yhden pelin elokuussa 2013.

## Lähteet
*
Kalliojärvi (Sastamala)

**Kalliojärvi** on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kokemäenjoen alueen Saikkalanjoen valuma-alueeseen. Valuma-alueen laskujoki Saikkalanjoki laskee Kuloveteen Salmissa.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 1,7 hehtaaria ja sen pituus on 300 metriä ja leveys 70 metriä. Järveen laskee muutama suo-oja ja sen luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 1,8 kilometriä pitkä laskuoja Ahmausojaan. Se yhtyy Karpalistonjokeen, joka laskee Tuparlanjärveen.

Järven rantaviiva on 0,72 kilometriä pitkä ja rannan ympäristö on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, mutta ranta on soistunutta. Järvellä on neljä loma-asuntoa, joille johtaa tiet Häijäästä.

## Lähteet
Thorpe

**Thorpe** on englanninkielisissä maissa käytössä oleva sukunimi. Se on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

*Chris Thorpe (s. 1970), yhdysvaltalainen ohjaskelkkailija
*Dave Thorpe (s. 1962), brittiläinen motocrosskuljettaja
*Ian Thorpe (s. 1982), australialainen uinnin olympiavoittaja
*Jeremy Thorpe (1929–2014), brittiläinen poliitikko
*Jim Thorpe (1887–1953), yhdysvaltalainen monen lajin urheilija, olympiavoittaja ja näyttelijä
*Otis Thorpe (s. 1962), yhdysvaltalainen koripalloilija
*Richard Thorpe (1896–1991), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
*Tom Thorpe (s. 1993), englantilainen jalkapalloilija
Kansanopetus

**Kansanopetus** on laajoille kansan kerroksille tarjottavaa perusopetusta, joka pyritään ajan mittaan laajentamaan koskemaan koko kansaa. Opetus koskee lasten lisäksi myös aikuisia kansansivistystyönä ja aikuiskasvatuksena. 

Kansanopetus alkoi keskiajalla munkkien ja pappien lyhyinä kansankielisinä saarnoina. Keskiajan lopulla Ruotsi-Suomessa säädettiin pakolliseksi Isä meidän -rukous, Ave Maria ja uskontunnustus luettavaksi kirkossa kansankielellä. Uskonpuhdistus johti lopulliseen kansanopetuksen järjestämiseen. 

Mikael Agricola loi suomen kirjakielen ja julkaisi kirjallisuutta kansankielellä. Varsinaisen opetuksen aloitti 1600-luvulla Johannes Gezelius vanhempi. 1600-luvulla perustettiin ensimmäiset kiinteät lastenkoulut kaupunkeihin ja muutamia maaseudullekin. 

Lukkarit tai erityiset koulumestarit velvoitettiin kuninkaan päätöksellä vuonna 1762 opettamaan lapsia. 1800-luvun alussa Etelä-Suomessa osattiin jo melko laajasti lukea ja kirjoittaa.

## 1800-luku
Kouluja alkoivat perustaa valtio, kirkko, yksityinen hyväntekeväisyys ja rahvas omatoimisena sivistysharrastuksena. Papiston johtamia pyhäkouluja (alkeiskouluja) alkoi syntyä 1830-luvulla. 

Varsinaisia ensimmäisiä kouluja Suomessa olivat Ahlmani Tampereella, Antelli Kainuussa ja Alopaeuksen koulu Pohjanmaalla. Kaupunkeihin perustettiin köyhäin kouluja, köyhäin tyttöjen, köyhäin poikien ja pikkulasten kouluja. Käsityöläisten oppipojille määrättiin perustettaviksi sunnuntaikouluja vuonna 1842. Turussa toimi vuonna 1820 Belle-Lancasterin koulu eli vuoro-opetuskoulu, myöhemmin vastaavia perustettiin Helsinkiin ja Vaasaan. 

Vuosisadan puolivälissä alettiin vaatia yhä laajempaa kansanopetusta, minkä seurauksena säädettiin kansakouluasetus vuonna 1866. Jo ennen asetusta oli perustettu muutamia kansakouluja ja Jyväskylän kansakoulunopettajaseminaari. Asetuksen mukaan kansankouluun pääsemiseksi piti osata jo lukea, kirjoittaa, laskea, laulaa ja tuntea kristinoppia. Varsinainen alkeisopetus oli järjestettävä kodeissa tai sitä järjestivät seurakunnat kiinteissä tai kiertävissä lastenkouluissa. Kaupunkeihin tuli kuitenkin perustaa kaksivuotisia alakouluja.

## Maaseutu
Maaseudulla kansanopetus jäi vuosikymmeniä jälkeen kaupunkien kehityksestä. Kodit eivät kyenneet järjestämään alkeisopetusta, ja seurakuntien kiertokoulut olivat pieniä, vähälukuisia ja tehottomia. Kansanopetus sai maaseudulla tehoa vasta sen jälkeen, kun se irrotettiin kokonaan kirkon holhouksesta 1900-luvun alkupuolella. Kunnat velvoitettiin piirijakoasetuksella vuonna 1898 jakamaan alueensa koulupiireihin ja perustamaan kuhunkin koulun. Vuonna 1920 säädettiin oppivelvollisuuslaki, jonka mukaan jokaisessa koulupiirissä tuli olla kaksivuotinen alakansakoulu.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Hamish Peacock

**Hamish Peacock** (s. 15. lokakuuta 1990) on australialainen keihäänheittäjä, joka edustaa seuratasolla Eastern Suburbs Athletics Clubia. Peacockin ennätys on toukokuussa 2016 Hobartissa heitetty 84,39.

Peacock voitti vuonna 2007 alle 18-vuotiaiden MM-hopeaa Tuomas Laaksosen voittaessa kultaa. Peacock osallistui myös vuoden 2013 MM-kisoihin Moskovaan, jossa hän jäi karsintaan tuloksella 76,33. Kansainyhteisön kisoissa 2014 Glasgow’ssa Peacock saavutti pronssia heitettyään finaalissa 81,75. Hän karsiutui loppukilpailusta Moskovan MM-kilpailuissa 2015, Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017. Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa 2018 hän sai hopeaa tuloksella 82,59.

Peacockin veli Huw on myös yleisurheilija. Hän kilpailee moukarinheitossa.

## Lähteet
* 
*
Aldo Tonti

**Aldo Tonti** (2. maaliskuuta 1910 Rooma – 7. heinäkuuta 1988 Rooma) oli yksi sodanjälkeisen italialaisen elokuvan merkittävimmistä kuvaajista.

Uutiskuvaajana toiminut Tonti siirtyi 1930-luvun puolivälissä Cinecittàn studiolle, jossa hän työskenteli still-kuvaajana ja kameramiehenä. Hänen ensimmäinen elokuvaajantyönsä oli Flavio Calzavaran *Piccoli naufraghi* vuonna 1939. Sen jälkeen Tonti työskenteli kuvaajana muun muassa ohjaaja Goffredo Alessandrinin elokuvissa. Augusto Geninan *[[Bengasi (elokuva)|Bengasia]]* (1942) seurasi Luchino Viscontin visuaalisesti käänteentekevä *[[Riivaajat (elokuva)|Riivaajat]]* vuonna 1943.

Toisen maailmansodan jälkeen Tonti kuvasi muun muassa Alberto Lattuadan elokuvan *Il bandito* (1946), Roberto Rossellinin *[[Europa ’51|Europa ’51:n]]* (1952), Mario Camerinin *[[Odysseus (elokuva)|Odysseuksen]]* (*Ulisse*, 1954), Federico Fellinin *[[Cabirian yöt]]* (*Le notti di Cabiria*, 1957) ja John Hustonin *[[Heijastuksia kultaisessa silmässä]]* (1967). Yli 120 elokuvaa käsittäneen uran viimeinen työ oli Richard Fleischerin ohjaama *[[Ashanti – seikkailu Afrikassa]]* vuonna 1979.

Tonti on saanut Punta del Esten elokuvajuhlien palkinnon työstään Mario Camerinin *[[Kosto (vuoden 1950 elokuva)|Kostossa]]* (*Il brigante Musolino*, 1950) sekä nastro d’argenton Nicholas Rayn elokuvasta *[[Paholaisen hampaat]]* (*The Savage Innocents*, 1960). Vuonna 1964  hän julkaisi muistelmansa *Odore di cinema* (”Elokuvan tuoksu”). Tontin pojat Giorgio ja Luciano ovat myös elokuvaajia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
James Montgomery Flagg

**James Montgomery Flagg** (18. kesäkuuta 1877 Pelham Manor, New York – 27. toukokuuta 1960 New York, New York) oli yhdysvaltalainen kuvittaja, julistetaiteilija ja muotokuvamaalari. Hänet tunnetaan parhaiten ensimmäisen maailmansodan aikana tekemästään ikonisesta propagandajulisteesta, jossa Setä Samuli osoittaa sormella katsojaa sanoen ”I Want You” (”Minä haluan sinut”). Samaa julistetta käytettiin myös toisen maailmansodan aikana. Flagg lainasi idean Alfred Leeten vuonna 1914 suunnittelemasta brittiläisestä värväysjulisteesta, jossa oli sotaministeri Herbert Kitchenerin kuva.

Flaggin ensimmäinen piirros julkaistiin *St. Nicholas* -lastenlehdessä hänen ollessaan 12-vuotias. Vuodesta 1892 alkaen hänen piirroksiaan julkaistiin aikakausjulkaisuissa ja niistä koottiin kirjoja. Hän maalasi myös muotokuvia öljy- ja vesiväreillä, mutta ei tehnyt muuta ”vakavaa” taidetta. Hän julkaisi vuonna 1946 omaelämäkerran *Roses and Buckshot*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Andrei Paškin

**Andrei Jurjevitš Paškin** (, s. 27. marraskuuta 1956, Krasnojarsk, Neuvostoliitto) on venäläinen hyökkääjänä pelannut jääpalloilija, joka edusti Neuvostoliitossa Jenisei Krasnojarskia ja Ruotsissa mm. IFK Vänersborgia ja Gripen-Trollhättania. 

Andrei Paškin osallistui uransa aikana kaksi kertaa pelaajana MM-kisoihin. Vuoden 1983 kisoissa hän oli kisojen paras maalintekijä seitsemällä maallillaan. Menestyksekkään Krasnojarskin Jenisein seurajoukkue- ja Neuvostoliiton maajoukkueuran jälkeen Andrei Paškin oli ensimmäinen Neuvostoliiton jääpalloilija, joka siirtyi Ruotsiin IFK Vänersborgiin syksyllä 1988. Hän oli ensimmäinen venäläinen, joka siirtyi ulkomaille jääpalloilijaksi. Pelaajauraa Ruotsissa kesti aina kevääseen 2005 seuroina Tranås BoIS, Gripen Trollhättan BK, Slussen BK ja Blåsut BK.

Pelaajauransa jälkeen hän aloitti 2005 valmentajauransa Venäjällä Metallurg Bratskissa. Sen jälkeen kaudesta 2007 alkaen hän on toiminut Jenisei Krasnojarskin organisaatiossa valmennus- ja johtotehtävissä. 2010-luvulla hän siirtyi Venäjän jääpallomaajoukkueen valmennustehtäviin ja oli voittamassa maailmanmestaruuden kakkosvalmentajana keväällä 2014.

Andrein poika Mihail Paškin on Ruotsissa ja Venäjällä pelannut Kazakstanin jääpallomaajoukkuetta edustanut jääpalloilija.

## Saavutukset pelaajana
**Seurajoukkueissa**
* 9 Neuvostoliiton mestaruutta vuosina 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987 ja 1988 Jenisei Krasnojarskin riveissä,
* 4 jääpallon Euroopan cup voittoa: 1980, 1983, 1986 ja 1988 Jenisei Krasnojarskin riveissä,
* 2 jääpallon maailmancup-voittoa: 1982 ja 1984 Jenisei Krasnojarskin riveissä.

**Maajoukkueessa**
* MM-hopeaa vuonna 1983,
* MM-pronssia vuonna 1987.

## Saavutukset valmentajana
* kultaa MM-kakkosvalmentajana: 2014.

## Lähteet
*Andrei Paškin IBDB-tietokannassa

### Viitteet
Alevtina Tanygina

**Alevtina Tanygina** (;s. 15. joulukuuta 1989) on venäläinen maastohiihtäjä.

Tanygina debytoi maastohiihdon maailmancupissa marraskuussa 2011 Sjusjøenissä Norjassa ollen 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijalla 51. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti noin viikkoa myöhemmin Rukalla ollen 10 kilometrin takaa-ajon 15. Tanyginan paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on kahdeksas, jonka hän saavutti Tour de Skin takaa-ajo-osakilpailusta Oberstdorfista tammikuussa 2015.

Tanygina voitti alle 23-vuotiaiden MM-kisoista hopeaa 10 kilometrin perinteiseltä Hinterzartenista vuonna 2010. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa neljästoista.
## Lähteet
* http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=CC&competitorid=134280&type=result&category=ALL&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=&place=&Submit=Search&limit=50
Thomas Nast

**Thomas Nast** (27. syyskuuta 1840 Landau in der Pfalz, Baijerin kuningaskunta – 7. joulukuuta 1902 Guayaquil, Ecuador) oli amerikansaksalainen kuvittaja ja pilapiirtäjä. Hän loi republikaanisen puolueen tunnushahmona käytetyn norsun ja erään tunnetuimmista joulupukin ulkonäköä esittävistä kuvista. Myös demokraattien tunnuksena käytetty aasi tuli tunnetuksi hänen piirroksistaan. Nast teki myös maalauksia ja kirjankuvituksia, mutta ensisijaisesti hänet muistetaan vaikuttavista pilapiirroksistaan.

Nastin isä oli sotilasmuusikko. Saksassa syntynyt Nast saapui New Yorkiin kuusivuotiaana vuonna 1846. Hän suoritti taideopintoja National Academy of Designissa ja hänet palkattiin 15-vuotiaana *Frank Leslie’s Illustrated Newspaper* -lehteen. Nast siirtyi 18-vuotiaana *[[Harper’s Weekly]]n* palvelukseen ja kaksi vuotta myöhemmin hän matkusti Eurooppaan, jossa hän toimi ensin *New York Illustrated Newsin* kirjeenvaihtajana Englannissa ja sitten *[[Illustrated London News]]in* kirjeenvaihtajana Italiassa. Yhdysvaltain sisällissodan aikana vuonna 1862 hän palasi Yhdysvaltoihin *Harper’s Weeklyn* piirtäjäksi ja tuki intohimoisesti Pohjoisvaltioiden asiaa tekemällä orjuutta arvostelevia piirroksia.

Kuuluisimmat pilapiirroksensa Nast teki 1870-luvulla hyökätessään korruptoitunutta newyorkilaista poliitikkoa William M. Tweediä ja tämän johtamaa Tammany Hallina tunnettua poliittista koneistoa vastaan. Hänen piirroksensa ”Tammany Tiger Loose” teki raivoisasta tiikeristä pysyvästi Tammany Hallin symbolin. Nastin piirrosten on arveltu vaikuttaneen merkittävästi Tweedin koneiston sortumiseen ja siihen, että maasta paennut Tweed tunnistettiin ja saatiin kiinni Espanjassa vuonna 1876. Nastin katsotaan vaikuttaneen myös Ulysses S. Grantin valintaan presidentiksi vuosien 1868 ja 1872 vaaleissa.

Jouduttuaan riitoihin muun toimituskunnan kanssa Nast lopetti *Harper’s Weeklyyn* piirtämisen vuonna 1886. Hän piirteli sen jälkeen satunnaisesti muihin lehtiin. Nast joutui taloudelliseen ahdinkoon sijoitettuaan varansa meklariyritykseen, joka meni vuonna 1884 konkurssiin. Presidentti Theodore Roosevelt nimitti Nastin vuonna 1902 Yhdysvaltain pääkonsuliksi Ecuadorin Guayaquiliin, jossa hän kuoli samana vuonna keltakuumeeseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla