Akuutti (tarke)

**Akuutti** (, , ) on diakriittinen merkki eli tarke, jota käytetään kirjainten päällä monissa latinalaisilla, kyrillisillä tai kreikkalaisilla aakkosilla kirjoitetuissa kielissä. Suomessa sitä käytetään vain joissakin vierasperäisissä nimissä, varsinkin ruotsalaiseen tapaan: Lundán, Procopé, Sirén ym.

## Historia

Akuutin varhainen edeltäjä oli apeksi, jota käytetään latinassa toisinaan merkitsemään pitkää vokaalia.

### Akuutti kreikassa

Muinaiskreikassa korkomerkit otettiin muiden diakriittisten merkkien ohella käyttöön niin kutsuttuna polytonisena ortografiana Aleksanteri Suuren jälkeisenä aikana. Alun perin ne olivat sävelkulun merkkejä. Akuutti oli nousevan koron merkki, kun taas gravis osoitti matalampaa korkoa ja sirkumfleksi tarkoitti, että tavun alkuosassa ääni nousee mutta laskee jälleen sen lopussa.

Akuutti voi muinaiskreikassa esiintyä sekä lyhyessä että pitkässä tavussa ja ainoastaan sanan kolmessa viimeisessä tavussa; kolmanneksi viimeisessä tavussa kuitenkin vain silloin, jos viimeinen tavu on lyhyt. Se merkittiin tavun vokaalille tai diftongissa sen jälkimmäiselle vokaalille. Akuutin kreikankielinen nimi on *okseia* (, nykykreikaksi οξεία, *oxeía*), joka merkitsee terävää tai korkeaa, mikä nimi aikoinaan käännettiin latinan sanalla *acūta* ’teroitettu’.

Nykykreikassa tällaista sävelkulkua ei enää esiinny, ja akuutista on tullut nykyisessä monotonisessa ortografiassa painotetun tavun merkki.

## Käyttö nykykielissä
### Painon merkkinä

Useissa kielissä akuutilla osoitetaan painotetun tavun vokaali:

* Bulgarian kielessä paino esiintyy eri sanoissa eri kohdissa. Kirjoituksessa sitä ei yleensä merkitä, paitsi sanakirjoissa sekä toisinaan sanoissa, jotka lausutaan muutoin samoin paitsi että paino on eri tavulla. Tavallisesti bulgariassa kuitenkin käytetään gravista osoittamaan painotetun tavun vokaali, toisin kuin venäjässä, jossa käytetään akuuttia.
* Espanjassa akuutilla merkitään painollinen tavu, jos paino poikkeavasti on muulla kuin sanan toiseksi viimeisellä tavulla. Eräissä tapauksissa sillä myös erotetaan toisistaan muutoin samoin kirjoitettavat sanat kuten *el* (maskuliininen määräinen artikkeli) ja *él* (hän).
* Myös galician kielessä ja oksitaanissa akuutti on painon merkki.
* Hollannissa akuuttia käytetään toisinaan painon merkkinä, esimerkiksi sanassa *vóórkomen* ("esiintyä") erotukseksi sanasta *voorkómen* ("estää ennakolta"), tai suljetumman vokaalin merkkinä, esimerkiksi sanassa *hé* ("hei!") erotukseksi sanasta *hè* ("heh"), ellei asiayhteydestä muutoinkin selviä, kumpaa tarkoitetaan. Toisinaan akuutin tehtävänä on vain erottaa muutoin samoin kirjoitetut sanat toisistaan; esimerkiksi *één* on lukusana *yksi*, kun taas *een* on määräämätön artikkeli.
* Katalaanissa sitä käytetään painotetuissa vokaaleissa: *é*, *í*, *ó*, *ú*.
* Nykykreikan monotonisessa ortografiassa paino merkitään jokaisessa monitavuisessa sanassa akuutilla: ά (*á*), έ (*é*), ή (*í*), ί (*í*), ό (*ó*), ύ (*ý*), ώ (*ó*).
* Lakotan kielessä paino ja kirjoituksessa akuutti sen merkkinä erottaa eri sanoja toisistaan. Esimerkiksi *kákhi* merkitsee "siihen suuntaan", mutta *kakhí* "ottaa joltakulta jotakin takaisin".
* Norjassa, ruotsissa ja tanskassa akuuttia käytetään sanan viimeisen tavun *e*:n päällä, jos se on painotettu, mutta se jätetään usein pois, jos tämä ei muuta sanan merkitystä. Esimerkiksi *armen* on määrätty muoto sanasta *arm*, "käsivarsi", kun taas *armén* on määrätty muoto sanasta *armé*, "armeija". Vastaavasti *ide*, missä paino on ensimmäisellä tavulla, merkitsee karhun luolaa, kun taas *idé* merkitsee "ideaa". Painoon liittyy myös sanojen *en/én* ja *et/ét* toisistaan poikkeavat kirjoitustavat norjassa ja tanskassa: ilman akuuttia kyseessä on määräämätön artikkeli, kun taas muodossa *én* tai *ét* kyseessä on lukusana yksi (aikaisemmin kirjoitettiin *een* tai *eet*).  Akuutti viimeisen tavun vokaalin yhteydessä esiintyy myös monissa sukunimissä, esimerkiksi Palmén, sekä joissakin yleensä ranskalais­peräisissä lainasanoissa kuten *filé* ja *kafé*.
* Siksikan kielessä akuutti osoittaa painon paikan sanassa, esimerkiksi sanassa *soyópokistsi* ("lähtee").
* Venäjässä paino on eri sanoissa eri kohdissa. Sitä ei yleensä osoiteta kirjoituksessa, mutta sanakirjoissa sekä usein myös lastenkirjoissa ja muunkielisille tarkoitetuissa venäjän oppikirjoissa paino on tapana osoittaa merkitsemällä painollisen tavun vokaalin päälle akuutti.
* Kymrissä sanapaino on tavallisimmin toiseksi viimeisellä tavulla. Joskus se kuitenkin on viimeisen tavun lyhyellä vokaalilla, joka tällöin merkitään usein akuutilla. Periaatteessa se voi olla minkä vokaalin päällä tahansa: *á*, *é*, *í*, *ó*, *ú*, *ẃ*, *ý*. Esimerkkejä: *casáu* (/kaˈsaɨ, kaˈsai/) "vihata", *sigarét* (/sɪɡaˈrɛt/) "savuke", *ymbarél* (/əmbaˈrɛl/) "sateenvarjo".

### Äännearvon merkkinä: avoimet ja suljetut vokaalit
Useissa romaanisissa kielissä sekä myös kelttiläisessä gaelin kielessä akuuttia käytetään erottamaan eri vokaaliäänteitä toisistaan. Akuutti merkitsee yleensä suljetumpaa vokaalia kuin vastaava vokaali graviksella varustettuna tai ilman tarketta. Ranskaa lukuun ottamatta se esiintyy vain painollisessa tavussa. 
*Katalaanissa akuutti esiintyy vokaaleissa *é*  ja *ó*  erotukseksi vokaaleista *è*  ja *ò* .
*Ranskassa akuutti () esiintyy vain e:n päällä: *é*. Sen ranskankielinen nimi on *accent aigu*, kun taas toisin päin kaltevan aksentin (`) nimenä on *accent grave*. Ranskassa *é* äännetään aina laveana puolisuppeana etuvokaalina , kun taas *è* ja *ê* äännetään suomen e:n ja ä:n välisenä vokaalina  ja pelkkä *e* tavallisimmin , joskaan viimeksi mainittua ei sanan lopussa yleensä äännetä ollenkaan. Sanan loppukonsonantin (ei kuitenkaan s:n) tai sanan sisällä kahden tai useamman peräkkäisen konsonantin edellä kuitenkin myös pelkkä *e* äännetään  tai , minkä vuoksi näissä tapauksissa e:n päälle ei tule akuuttia. Toisin kuin muissa romaanisissa kielissä, ranskassa akuutti voi esiintyä myös painottamattomissa tavuissa.
*Italiassa akuutti (, "suljettu aksentti") on muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta pakollinen vain sanoissa, joissa useamman kuin yhden tavun viimeinen vokaali on painollinen. Painolliseen *o*:hon päättyvissä sanoissa ei kuitenkaan käytetä akuuttia (*ó*) vaan gravista (*ò*). Vain e:n päällä sekä akuutti että gravis ovat yleisiä. Akuutti esiintyy tyypillisesti *-ché* -loppuisissa sanoissa kuten *perché* ("miksi", "koska"), joissakin yksitavuisissa sanoissa kuten *né* ("ei... eikä") ja *sé* (itsensä) erotukseksi sanoista *ne* ("sen") ja *se* ("jos"), sekä muutamissa verbimuodoissa kuten *poté* ("voi", imperfektimuoto). Gravis e:n päällä taas esiintyy esimerkiksi verbimuodossa *è* ("on"). Joskus akuuttia käytetään myös *o*:n päällä erottamaan eri sanoja toisistaan, esimerkiksi *bótte* ("tynnyri") ja *bòtte* ("lyönti"), mutta tämä ei ole pakollista, eikä tavanomaisessa italialaisessa näppäimistössä olekaan *ó*:ta.  
*Oksitaanissa akuutti osoittaa vokaalin laatua: *é*  (erotukseksi vokaalista *è* ), *ó*  (erotukseksi vokaalista *ò* ) ja *á*  (erotukseksi vokaalista *à* ).
*Gaelin kielessä sekä akuutti että gravis esiintyivät aikaisemmin *e*:n ja *o*:n päällä, ja niinpä *é*  oli erotettava *è*:stä  ja *ó*  *ò*:sta . Sekä gravis että akuutti osoittivat myös painoa, ja *é*/*è* ja *ó*/*ò* oli myös erotettava aksentittomasta *e*:stä  ja *o*:sta . Historiallisista syistä *á* esiintyi sanoissa *á* ja *ás*, mutta se lausutaan samoin kuin *à* . Muiden vokaalien (*i* ja *u*) päällä saattoi esiintyä vain gravis. Scottish Qualifications Authority (SQA), joka päättää kielenhuollosta, päätti 1980-luvulla poistaa akuutin käytöstä ja käyttää sen sijasta kaikissa tapauksissa gravista. Ohjetta ovat seuranneet useimmat julkaisijat, mutta muutamat, muun muassa yliopistot, käyttävät edelleen akuuttia entiseen tapaan.
*Portugalin kielessä akuutti merkitsee muista kielistä poiketen avoimempaa ja sirkumfleksi suljetumpaa vokaalia: *á* , *é*  ja *ó*  ovat avoimempia kuin *â* , *ê*  ja *ô* . Aksenttia käytetään kuitenkin vain sanoissa, joissa painollinen tavu ei ole muutoin pääteltävissä. Kun paino on yleisten sääntöjen mukaan pääteltävissä, aksenttimerkkejä ei käytetä, eikä sitä, onko kyseessä avoimempi vai suljetumpi vokaali, voida päätellä pelkästään oikeinkirjoituksen perusteella.

### Pituuden merkkinä

#### Pitkät vokaalit
*Klassisessa latinassa akuuttia muistuttava apeksimerkki on pitkän vokaalin merkki.
*Tšekissä akuutti (): *á, é, í, ó, ú* ja *ý* merkitsevät pitkiä vokaaleja; vastaavat lyhyet vokaalit ovat *a, e, i, o, u* ja *y*. Sanan sisällä tai lopussa pitkän *u*:n merkkinä käytetään sen sijasta kuitenkin rengasta (): *ů*.
*Unkarin kielessä *á, é, í, ó* ja *ú* ovat pitkiä vokaaleja, joita vastaavat lyhyet vokaalit ovat *a, e, i, o* ja *u*. Näistä kaksi ensimmäistä kuitenkin eroavat vastaavista lyhyistä myös laadultaan: lyhyt *a* on pyöreä [ɒ] mutta pitkä *á* pyöristymätön [aː], ja lyhyt *e* ääntyy kuten suomen *ä* [ɛ] mutta pitkä *é* samoin kuin suomen pitkä *e*. Vokaaleja *ö* ja *ü* vastaavat pitkät vokaalit merkitään kaksinkertaisella akuutilla: *ő, ű*.
*Myös iirissä akuutti () on myös pitkän vokaalin merkki.
*Muinaisnorjassa *á, é, í, ó, ú, ý* merkitsivät pitkiä, *a, e, i, o, u, y* vastaavia lyhyitä vokaaleja. Joskus myös :tä vastaava pitkä vokaali merkittiin , mutta tavallisimmin . Joskus myös muinaisislannissa lyhyen aikaa esiintynyt pitkä /ǫ/ merkittiin akuutilla: , mutta sen ohella käytettiin myös *ö*:tä tai pituusmerkkiä: . Tavallisimmin se kuitenkin kirjoitettiin aivan samoin kuin *á*, joista se olikin kehittynyt umlaut-ilmiön vaikutuksesta.
*Myös slovakin kielessä akuutti () merkitsee pitkää vokaalia, mutta paitsi vokaaleissa *á, é, í, ó, ú* ja *ý*, se esiintyy myös vokaalin tavoin käyttäytyvissä tavuamuodostavissa konsonanteissa *ŕ* ja *ĺ*.
*Länsimaissa akuuttia käytettiin 1700-luvulta 1900-luvun alkupuolelle saakka pitkän vokaalin merkkinä (*á, í, ú*) myös translitteroitaessa arabian- ja persiankielisiä tekstejä. Nykyään sen sijasta käytetään tavallisimmin pituusmerkkiä:  ā, ī, ū, ei kuitenkaan Bahá'í-ortografiassa.

#### Lyhyet vokaalit
*Liguurin kielessä *é* merkitsee lyhyttä - ja *ó* lyhyttä -vokaalia.

### Liudentumisen merkkinä

Akuuttia muistuttava, mutta siitä erotettava merkki esiintyy muutamissa kielissä myös konsonanttien päällä ja merkitsee liudentunutta konsonanttia.

Puolan kielessä merkin nimi on **kreska**, ja se kuuluu osana neljään konsonantti- ja yhteen vokaalikirjaimeen (*ć*, *ń*, *ś*, *ź* ja *ó*. Konsonanteissa se osoittaa liudentumista, esimerkiksi sanassa *sześć*  (lukusana 6). Kreska muistuttaa tšekissä ja eräissä muissa slaavilaisissa kielissä esiintyvää *[[háček]]*-merkkiä, joka kuitenkin tarkoittaa postalveolaarista konsonanttia. Puolalaisessa typografiassa kreska on perinteisesti ollut lähempänä pystysuoraa asentoa kuin akuutti muissa kielissä ja sijoitettu hieman kirjaimen keskikohdan oikealle puolelle.  Unicodessa puolalainen kreskalla varustettu *ó* on kuitenkin tulkittu samaksi merkiksi kuin muissa kielissä esiintyvä akuutilla varustettu *ó*.

Serbokroaatissa *ć* merkitsee liudentunutta *t*-äännettä samoin kuin puolassakin.

Makedonian kielen latinisaatiossa  *ǵ* and *ḱ* vastaavat kyrillisiä kirjaimia ѓ ja ќ, ja ne tarkoittavat liudentuneita tai alveopalataalisia konsonantteja, joskin tavallisimmin niiden sijasta käytetään merkintäjä *gj* ja *kj* (tai *đ* ja *ć*).  Samoilla kirjaimilla merkitään kielitieteellisissä teoksissa indoeurooppalaisen kantakielen oletetut äänteet  ja .

### Sävelkulun merkkinä

Vietnamilaisessa Quốc Ngữ -kirjaimistossa akuutti merkitsee nousevaa toonia. Samalla tavalla akuuttia käytetään mandariinikiinan Pinyin -romanisaatiossa. jossa sen sijasta voidaan kuitenkin vaihtoehtoisesti käyttää numeroa 2 tavun jäljessä: lái = lai2. Kantoninkiinan Yale -romanisaatiossa akuutti merkitsee yleensä toista toonia, paitsi jos vokaalin jäljessä on *h*, jolloin se merkitsee viidettä toonia (jos numeroa käytetään, *h* jätetään pois): má = ma2, máh - ma5.

Monissa afrikkalaisissa kielissä sekä athabasca-kielissä akuutti merkitsee korkeaa toonia, esimerkiksi joruban sanassa *apá* ’käsivarsi’, nobiinin sanassa *fénti* ’taateli’, ekotin sanassa *kalàwa* ’vene’ ja navajon sanassa *t’áá* ’oikea’. 

Akuuttia käytetään serbokroaatin sanakirjoissa ja kielitieteellisissä julkaisuissa osoittamaan nousevaa sävelkulkua, mutta tavallisissa teksteissä sitä ei käytetä.

### Homonyymien erotusmerkki
Muutamissa kielissä akuuttia käytetään toisinaan erottamaan eräät samoin äännettävät sanat, jotka muutoin kirjoitettaisiinkin samoin.
* Katalaanissa esimerkkejä tästä ovat *són* ("ovat") ja *son* ("väsymys") sekä *més* ("enemmän") ja *mes* ("kuukausi").
* Tanskan kielessä esimerkkejä ovat 
** *én* (lukusana, "yksi") vs. *en* (määräämätön artikkeli)
** *fór* (verbimuoto, "meni") vs. *for* (prepositio, "-lle", "varten")
** *véd* ("tietää") vs. *ved* ("kautta")
** *gǿr* ("haukkuu") vs. *gør* ("tekee")
** *dǿr* ("kuolee") vs. *dør* ("ovi")
** *allé* ("puistotie") vs. *alle* ("kaikki").
* Akuuttia käytetään myös *ere* -loppuisten verbien imperatiivissa, jossa loppu-e katoaa ja ilman akuuttia muoto voisi sekaantua substantiivien monikkomuotojen kanssa, jotka myös useimmiten päättyvät *-er*. Niinpä esimerkiksi *analysér* on imperatiivimuoto verbiustä *analysere* ("analysoida"), kun taas *analyser* on monikkomuoto substantiivista *analyse* ("analyysi").  Akuutin käyttö näissä tapauksissa ei kuitenkaan ole pakollista.
* Nykykreikassa kaikkiin monitavuisiin sanoihin kuuluu akuutti painolliselle tavulle, mutta yksitavuisissa sanoissa sitä käytetään erottamaan sanoja toisistaan. Tavallisin tällainen sana on ή ("tai"), joka tällä tavoin erottuu feminiinisestä määrätystä artikkelista η. Muita esimerkkejä ovat πού ("missä") ja που ("kuka", "missä") sekä πώς ("miten") ja πως ("että"). 
* Norjassa akuutti merkitsee painoa sen esiintyessä tavussa, jossa paino ei muutoin olisi odotettavissa. Useimmissa sanoissa paino on ensimmäisellä tavulla, ja diakriittiset merkit ovat harvinaisia. Sitä käytetään usein, joskin virheellisesti merkitsemään *-ere* -loppuisten verbien imperatiivia samoin kuin tanskassa. Verbin *fare* imperfektimuoto *for* ("matkusti") voidaan vaihtoehtosiesti kirjoittaa *fór* erotukseksi prepositiosta *for*.
* Espanjan kielessä akuuttia käytetään usein kysymyssanoissa erotukseksi relatiivipronomineista ja niitä merkitykseltään muistuttavista sanoista, esimerkiksi *que* ("mikä") ja *que* ("joka"), *dónde* ("missä") ja *donde* ("siellä missä") sekä *cómo* ("miten") ja *como* (kuten).  Lisäksi akuutilla erotetaan toisistaan sanat *tú* ("sinä") ja *tu* ("sinun"), *té* ("tee") ja *te* ("sinulle"), *él* ("hän", "hänet") ja *el* (maskuliininen artikkeli) sekä *sólo* ("ainoastaan") ja *solo* ("yksin"). Tästä akuutin käyttötavasta käytetään nimitystä *tilde diacrítica*.
* Venäjässä akuuttia käytetään tavanomaisesti sanakirjoissa osoittamaan painollista tavua. Sitä voidaan käyttää myös erottamaan minimipareja kuten за́мок ("linna"), lausutaan *zámak*) ja замо́к ("lukko", lausutaan *zamók*) sekä kysymyssanoja relatiivipronomineista kuten что (painollisena "mikä", painottomana "joka") samaan tapaan kuin espanjassa. Tämä on kuitenkin harvinaista, koska yleensä asiayhteydestä käy ilmi, kumpaa tarkoitetaan eikä painomerkkiä kirjoiteta. Samaa sääntöä noudatetaan ukrainan, ruteenin, valkovenäjän ja bulgarian kielissä.

### Tietyn sanan korostus
Hollannin kielessä akuuttia voidaan käyttää korostamaan jotakin tiettyä sanaa lauseessa,  esimerkiksi *Dit is ónze auto, niet die van jullie*, "Tämä on *meidän* automme, ei teidän." Tässä esimerkissä *ónze* on vain korostetumpi muoto sanasta *onze*. Akuutti esiintyy myös sukunimissä kuten  Piét, Piél, Plusjé ja Hofsté.

Tanskan kielessä akuuttia voidaan myös käyttää korostamaan joitakin sanoja, erityisesti sanaa *der* ("siellä"), esimerkiksi: *Der kan ikke være mange mennesker dér* ("*Siellä* ei voi olla paljon ihmisiä") tai 'Dér skal vi hen* ("Juuri sinne me menemme.")

=== Muita ääntämiseen liittyviä merkityksiä ===
*[[Fäärin kieli|Fäärin kielessä]] akuutti esiintyy viiden vokaalin päällä, mutta akuutilla varustetut kirjaimet  á, í, ó, ú ja ý katsotaan eri kirjaimiksi ja niillä on eri äännearvo:
*: á: pitkä , lyhyt  tai :n edellä 
*: í/ý: pitkä , lyhyt 
*: ó: pitkä ,  tai , lyhyt: , paitsi Suðuroyssä 
*:: Kun ó:n jäljessä on kirjainyhdistelmä -gv, se lausutaan  paitsi Suðuroyssä .
*: ú: pitkä , lyhyt 
*:: Kun ú:n jäljessä on kirjainyhdistelmä -gv, se lausutaan .

*[[Islannin kieli|Islannissa]] akuuttia käytetään kaikkien kuuden vokaalin päällä  (a, e, i, o, u and y), ja samoin kuin fäärissä, akuutilliset vokaalit katsotaan eri kirjaimiksi:
*: á: 
*: é: pitkä , lyhyt 
*: í/ý: 
*: ó: 
*: ú: 
*:Kaikki nämä voivat olla lyhyitä tai pitkiä, mutta *é* ääntyy pitkänä ja lyhyenä eri tavoin.
*: Etymologisesti fäärin ja islannin akuutilla varustetut vokaalit vastaavat muinaisnorjan pitkiä vokaaleja, jotka kuitenkin monissa tapauksissa ovat muuttuneet [[diftongi|diftongeiksi]]. Ainoa poikkeus on muinaisnorjan *é*, josta fäärissä on tullut [[æ]].
*[[Indonesian kieli|Indonesian kielen]] sanakirjoissa *é* merkitsee vokaalia , *e* vokaalia  .
*[[Kašubi]]ssa ja [[puolan kieli|puolassa]] "ó" on nykyisin -vokaalin merkki, mutta alun perin se on osoittanut pitkää vokaalia.
*[[Turkmeenin kieli|Turkmeenissa]] *ý* on konsonantti: .
*[[Unkarin kieli|Unkarissa]] akuutti merkitsee pitkää vokaalia, kuten edellä mainittiin, mutta kahden vokaalin tapauksessa myös pitkän vokaalin laatu on toisenlainen kuin lyhyen:
*:lyhyt *a* on avoin pyöreä, suomen *o*:ta lähenevä takavokaali [ɒ], mutta *á* on avoin ja pitkä pyöristymätön vokaali [aː].
*:lyhyt *e* äännetään aina kuten suomen *ä* , mutta *é* samoin kuin suomen pitkä *e*.
*:Näistä eroista huolimatta *a* ja *á* sekä vastaavasti *e* ja *é* katsotaan aakkostuksessa samanarvoisiksi samoin kuin muutkin akuutilla varustetut vokaalit.

=== Muita käyttöjä ===
*[[Romagnolin kieli|Romagnolin]] kielissä akuutti kirjaimissa *é* ja *ó* osoittaa sekä vokaalin pituutta että laatua. Romagnolissa ne lausutaan pitkinä vokaaleina [eː, oː], mutta lähisukuisessa [[emilian kieli|emilian kielessä]] lyhyinä: [e, o].
*Kun [[Paštun kieli|paštun kieltä]] kirjoitetaan latinalaisin aakkosin, kirjaimet *Ǵǵ* ja *Źź* vastaavat [[arabialainen kirjaimisto|arabialaisia kirjaimia]] ږ ja ځ,.
*[[Pohjoissaame]]ssa akuutilla varustettuja latinalaisia kirjaimia on painettaessa joskus käytetty korvaamaan tälle kielelle ominaisia kirjaimia *Áá, Čč, Đđ, Ŋŋ, Šš, Ŧŧ ja Žž*, jos näitä vastaavia kirjasimia ei ollut käytettävissä.
*[[Nuolenpääkirjoitus|Nuolenpääkirjoituksella]] kirjoitettuja tekstejä translitteroitaessa akuutti vokaalin päällä osoittaa, että alkutekstissä oleva merkki oli kanonisen listan mukaan jälkimmäinen niistä kahdesta, joilla oli sama äännearvo. Niinpä esimerkiksi *su* merkitsee ensimmäistä merkkiä, jonka äännearvo on , *sú* sen sijaan jälkimmäistä.
*Ennen [[baskin kieli|baskin kielen]] nykyistä kirjakielen standardia (*Batua*) kirjaimien *r* ja *l* yhteydessä käytettiin akuuttia kaksoiskonsonantin merkkinä. Tämän käytännön oli pannut alkuun [[Sabino Arana]]. Muut kaksoiskonsonantit sen sijaan osoitettiin kahdella samanlaisella kirjaimella.

=== Käyttö englannissa ===
Muiden diakriittisten merkkien tavoin akuutti esiintyy [[englannin kieli|englannin kielessä]] tavallisimmin sellaisissa [[ranskan kieli|ranskalaisperäisissä]] lainasanoissa, joissa se on myös alkukielessä. Sellaisia ovat esimerkiksi *attaché*, *blasé*, *canapé*, *cliché*, *communiqué*, *café*, *décor*, *déjà vu*, *détente*, *élite*, *entrée*, *exposé*, *mêlée*, *fiancé*, *fiancée*, *papier-mâché*, *passé*, *pâté*, *piqué*, *plié*, *repoussé*, *résumé*, *risqué*, *sauté*, *roué*, *séance*, *naïveté*, *toupée* ja *touché*. Tavallisimmin sitä käytetään englannissa vain sanoissa, jotka päättyvät *é* tai *ée* ja jotka ilman akuuttia kirjoitettuina viittaisivat toisenlaiseen ääntämykseen. Niinpä ranskalaisperäinen sana *résumé* ("yhteenveto") kirjoitetaan englannissa tavallisimmin *resumé*, vain yhdellä akuutilla, mutta myös kirjoitusasuja *resume*. Mikäli tällaiset sanat tai sanonnat ovat [[sitaattilaina]]n luontoisia, ne usein myös [[kursiivi|kursivoidaan]] niiden esiintyessä englanninkielissä tekstissä, esimerkiksi *coup d’état*, *pièce de résistance*, *crème brûlée* ja *ancien régime*.

Joskus, tosin harvoin, akuuttia käytetään englannissa myös runollisiin tarkoituksiin:
* Se voi osoittaa, että sananpaino on runossa eri tavulla kuin tavallisesti: esimerkiksi *caléndar* lausutaan , vaikka sana tavallisesti lausutaan ).
* Se voi osoittaa painon, [[runomitta]]an liittyvästä syystä on erityisen tärkeä: esimerkiksi *áll trádes* sen osoittamiseksi, että sana on lausuttava [[spondee]]na eikä [[jambi]]na, mikä muutoin olisi luonnollisempaa.
* Se voi osoittaa runossa, että tavallisesti ääntymätön kirjain poikkeuksellisesti äännetään: esimerkiksi *pickéd* lausutaan , vaikka sana tavallisesti lausutaan  (tähän tarkoitukseen käytetään kuitenkin yleisemmin [[gravis]]ta.)

== Akuutti tietotekniikassa ==


Standardissa [[ISO 8859-1]] ja [[Windows-1252]]:n merkkivalikoimassa ovat mukana  *á*, *é*, *í*, *ó*, *ú*, *ý* ja niitä vastaavat isot kirjaimet. [[Unicode]]ssa on mukana suuri joukko muitakin akuutilla varustettuja kirjaimia.

===Microsoft Windows===
[[Windows]]-käyttöjärjestelmässä akuutilla varustetut kirjaimet saadaan aikaan pitämällä alt-näppäintä alhalla ja näppäilemällä näppäimistön oikeassa laidassa olevalla numeronäppäimistöllä kolmirivinen koodi. Ennen kuin akuutti tuli mukaan espanjalaiseen näppäimistöön, espanjankielisten käyttäjien oli opeteltava nämä koodit ulkoa, mikäli he halusivat saada akuutin mukaan kirjoittamaansa tekstiin. Jotkut kuitenkin antoivat mieluummin [[Microsoft Word]]in oikolukutoiminnon lisätä aksentit. Jotkut nuoret käyttäjät ottivatkin tavakseen jättää aksentit kokonaan pois.  Nämä koodiarvot ovat:
*160: á
*130: é
*161: í
*162: ó
*163: ú

Joissakin näppäimistötyypeissä nämä kirjaimet saadaan myös pitämällä Ctrl- ja Alt- tai vaihtoehtoisesti AltGr -näppäintä alhaalla samanaikaisesti kuin painetaan kyseisen kirjaimen näppäintä.

====Microsoft Office====
[[Microsoft Office]]n ohjelmissa ([[Microsoft Word|Word]], [[Powerpoint]], [[Excel]], [[Access]] ym.) akuutilla varustettu kirjain saadaan pitämällä Ctrl-näppäin alhaalla ja painamalla [[heittomerkki]]näppäintä ('), minkä jälkeen sormi poistetaan Crtl-näppäimeltä ja painetaan sen kirjaimen näppäintä, jonka päälle akuutti halutaan.

===Macintosh OS X===
[[Apple Macintosh|Macintosh]]-tietokoneella akuutti saadaan vokaalin päälle painamalla  ja sen jälkeen vokaalin näppäintä, joka voi myös olla iso kirjain. Esimerkiksi á saadaan näppäilemällä  ja sen jälkeen , ja Á vastaavasti näppäilemällä   ja sen jälkeen .

===Näppäimistö===

Koska tietokoneen [[näppäimistö]]ssä on vain rajallinen määrä näppäimiä, siinä ei ole eri näppäintä jokaiselle aksentilla varustetulle kirjaimelle. Sen sijaan näppäimistössä on yleensä yläoikealla [[tarkenäppäin]], jolla saadaan akuutti tai, jos samanaikaisesti painetaan vaihtonäppäintä, [[gravis]]. Tämä näppäin on sikäli poikkeuksellinen, että sitä painettaessa merkki ei tule näyttöruudulla heti näkyviin, mutta jos sen jälkeen painetaan jonkin vokaalin näppäintä, saadaan kyseinen vokaali, jonka päällä on akuutti (tai graavis). (Tarkenteellista vokaalia vastaava ASCII- tai Unicode -arvo on kuitenkin aivan toinen kuin tarkkeettoman, eli tietokoneen kannalta kyseessä on aivan eri merkki.) Jos sen sijaan akuuttinäppäinen jälkeen painetaan muuta kuin vokaalinäppäintä, akuutti tulee näkyviin omana merkkinään.

Myös [[kirjoituskone]]issa on vanhastaan vastaavassa kohdassa näppäin, jolla saadaan akuutti tai gravis. Tämä näppäin eroaa muista siinä, että sen painamisen jälkeen tela, jonka ympärillä kirjoituspaperi on, ei siirry, minkä vuoksi sen jälkeen näppäiltävä kirjain tulee näkyviin akuuttimerkin alle.

===Internet===
Joillakin sivustoilla kuten [[Wikipedia]]ssa ja [[Alta Vista]]n automaattisessa kääntäjässä akuutilla varustetut kirjaimet saadaan klikkaamalla näytön laidassa olevasta laatikosta kyseistä kirjainta.

=== Rajoituksia ===
[[Hollannin kieli|Hollannin kielessä]] muutamissa sanoissa (esimerkiksi *blíj́f*, *míj́*, *zíj́* ja *wíj́ten*) akuutti pitäisi merkitä sekä i:n että j:n päälle. Mikäli akuutilla varustettu j ei sisälly käytettävissä olevaan merkkivalikoimaan, akuutti merkitään käytännössä usein vain i:n päälle (*blíjf*, *míj*, *zíj*, *wíjten''), mikä kuitenkin on kielen oikeinkirjoitussääntöjen vastaista.

## Katso myös

* Aaltoviiva
* Gravis
* Pituusmerkki
* Sirkumfleksi

## Lähteet

* 

### Viitteet