open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dion Dublin

**Dion Dublin** (s. 22. huhtikuuta 1969 Leicester, Englanti) on englantilainen entinen jalkapalloilija. Hän oli monipuolinen pelaaja, joka pystyi pelaamaan sekä hyökkäyksessä että puolustuksessa.

Dublin pelasi Norwichissa, Cambridge Unitedissa, Manchester Unitedissa, Coventryssä, Millwallissa (lainassa 2002), Aston Villassa, Leicesterissä ja Celticissä ennen siirtymistään takaisin Norwichiin 20. syyskuuta 2006. 

1994 hän voitti Manchester Unitedissa Englannin Valioliigan mestaruuden.
Kaudella 1997–98 pelatessaan Coventryssä hän voitti Valioliigan maalikuninkuuden 18 maalillaan. Samalla kaudella hän teki lisäksi neljä maalia FA Cupin otteluissa ja yhden Liigacupissa.  2000 hän pelasi Aston Villan riveissä FA-cupin loppuottelussa ja vuonna 2001 voitti Intertoto-cupin.

Englannin maajoukkueessa Dublin on pelannut neljä ottelua.

Dublin ilmoitti lopettavansa peliuransa kauteen 2007-2008.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tilastoja 
* Tietoa Aston Villan ajoista
Haiku D’Etat

**Haiku D'Etat** kolmihenkinen hip hop -yhtye Los Angelesista Etelä-Kaliforniasta. Yhtyeen jäsenet ovat Aceyalone, Abstract Rude ja Mikah 9. Jäsenistä Aceyalone ja Mikah 9 ovat vaikuttaneet myös Freestyle Fellowship -yhtyeessä. Abstract Rude taas on myös Abstract Tribe Uniquen johtohahmo. Kaikki kolme kuuluvat myös Project Blowed -kollektiiviin, joka voidaan niin ikään katsoa Abstract Ruden ja Aceyalonen perustamaksi.

Haiku D'Etat'n musiikkia voi luonnehtia kokeelliseksi hip hopiksi, joka on saanut myös paljon vaikutteita jazzista. Toinen merkittävä tekijä yhtyeen musiikissa ovat monet erilaiset tyylit, tavat rapata, joita jäsenet ovat itse luoneet 1980-luvulta lähtien.

## Diskografia
*Haiku D'Etat (1999)
*Coup De Theatre (2004)
## Aiheesta muualla
*http://www.projectblowed.com
Shelda Bede

**Shelda Bede** (s. 1. tammikuuta 1973 Fortaleza) on brasilialainen rantalentopalloilija ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Yhdessä parinsa Adriana Beharin kanssa hän on voittanut olympiahopeaa sekä Sydneyssä 2000 että Ateenassa 2004.

Bede ja Behar ovat hallinneet naisrantalentopallon ammattilaiskenttiä. He ovat olleet FIVB:n ranking-ykkösiä kuusi kertaa, vuosina 1997–2001 ja 2004.

Bede vaihtoi sisälentopallosta rantalentopalloon 18-vuotiaana. Samana vuonna 1991 hän oli juopuneen kuljettajan aiheuttamassa autokolarissa, jossa hänen oikea kätensä vahingoittui. Hän palasi rannalle opeteltuaan lyömään vasemmalla kädellä.

## Aiheesta muualla
* Bede olympic.org:ssa
* http://www.bvbinfo.com/player.asp?ID=1260
Adriana Behar

**Adriana Brandão Behar** (s. 14. helmikuuta 1969 Rio de Janeiro) on brasilialainen rantalentopalloilija ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Yhdessä parinsa Shelda Beden kanssa hän on voittanut olympiahopeaa sekä Sydneyssä 2000 että Ateenassa 2004.

Bede ja Behar ovat hallinneet naisrantalentopallon ammattilaiskenttiä. He ovat olleet FIVB:n ranking-ykkösiä kuusi kertaa, vuosina 1997–2001 ja 2004.

Behar siirtyi sisälentopallosta rantalentopalloon vuonna 1993. 16-vuotiaaksi asti hän oli harrastanut taitoluistelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* http://www.bvbinfo.com/player.asp?ID=1261
Philippe Quinault

**Philippe Quinault** (3. kesäkuuta 1635 – 26. marraskuuta 1688) oli ranskalainen dramaturgi ja libretisti, Ranskan akatemian jäsen.

Quinault oli jo saavuttanut useilla kirjallisilla teoksillaan nimeä, kun hän meni asianajajaksi parlamenttiin. Pian hän osti viran kamarioikeudesta, mutta kirjallisen menestyksen kasvaessa hän hylkäsi valtion virkauran ja keskittyi pelkästään kirjoittamiseen. Hänen ensimmäinen näytelmänsä oli komedia *Les rivales* (1653). Pierre Corneilleen jo kyllästynyt yleisö otti suosiollisesti vastaan sellaiset näytelmät kuin *La mort de Cyrus* (1656), *Stratonice* (1657), *Amalasonthe* (1658), *Le fantôme amoureux* (1659), *Astrate, roi de Tyr* (1663) ja *La mère coquette* (1664).

Quinault'lla oli edeltäjiä, mutta häntä pidetään oikeutetusti ranskalaisen kirjallisuuden oopperalibreton luojana. Hänen runoilijanlahjakkuutensa oli kuin luotu niihin tehtäviin. Hänen runoudussaan oli sellaista pehmeyttä ja taipuisuutta, rytmiä ja harmoniaa, jota musiikki edellyttää. Maineikkaan säveltäjän Jean-Baptiste Lullyn innoittamana hän kirjoitti runsaasti oopperatekstejä, joista useat ovat todellisia mestariteoksia, kuten *Alceste* (1674), *Atys* (1676), *Proserpine* (1680), *Persée *(1682), *Roland* (1685) ja *Armide* (1686). Quinault oli aikalaisten keskuudessa arvostettu. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan  1670. Quinault'n *Oeuvres* ilmestyivät 1739, 1778, 1811, 1824 ja 1881.

## Lähteet
Adélienmaa

**Adélienmaa** tai **Adélienrannikko** on osa Etelämantereen rannikkoa Point Aldenista Pourquoi Pas Point’iin. Rantaviivan pituus on 350 kilometriä, ja alueeseen kuuluu noin 2&nbsp;600 kilometriä pitkä sektori etelänavalle asti. Alue on pääosin jään peitossa. Se on hallinnollisesti osa Ranskan eteläisiä ja antarktisia alueita. Se jää kuitenkin Australian Etelämantereesta vaatiman sektorin sisään. Kaikki aluevaatimukset 60 leveysasteen eteläpuolelta ovat edelleen vailla virallista kansainvälistä vahvistusta.

## Historia

Alueen kartoitti vuonna 1837 ranskalainen tutkimusmatkailija Jules Dumont d’Urville, joka antoi sille nimen Adélie-vaimonsa mukaan.

Australialainen geologi Douglas Mawson teki Adélienmaahan tutkimusretken vuonna 1912. Mawson perusti tutkimusaseman, joista käsin tehdyillä rekiretkillä kartoitettiin aluetta laajalti. Mawson onnistui palaamaan hädin tuskin eräältä pitkältä retkeltä elävänä takaisin, kun kaksi hänen toveriaan kuoli, toinen putosi railoon ja toinen sairastui ja kuoli.

Vuodesta 1956 alueella on ollut pysyvästi miehitetty ranskalainen tutkimusasema Dumont d’Urville, joka on nimetty Jules Dumont d’Urvillen mukaan. Talvella tutkimusasemalla on noin 30 henkilöä ja kesällä jopa 120 henkilöä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Canzona

**Canzona** tai **canzone** on sekä runousopin että musiikin termi.

## Musiikki
Canzone on 1400–1500-luvulla moniäänisestä, kansanomaisesta laulusävellyksestä käytetty nimitys, 1600- ja 1700-luvuilla myös laulunomainen instrumentaaliteos esimerkiksi urkuja varten. Myöhemmin se tarkoittaa yksiäänistä soittimella säestettävää laulusävellystä.

Ensimmäiset canzonat pohjautuivat flaamilaisen koulukunnan chansoneihin, ja ajan myötä niitä ryhdyttiin  säveltämään itsenäisiksi teoksiksi, kuten Giovanni Gabrielin torvicanzonat. Canzonat olivat merkittävä vaikuttaja fuugan kehitykseen, ja ne ovat sonaatin suora esimuoto.

## Runous
Canzone on italialaisen laulurunon vanhin muoto, provencelaisessa runoudessa nimeltä *canso* ja muinaisranskalaisessa *chanson*. Canzone on lyyrillinen runo, johon kuuluu useampia säkeistöjä (*stanze*), jotka säeluvultaan, runomitaltaan ja loppusointujärjestykseltään vastaavat toisiaan ja jotka tavallisesti päättyvät lyhyeen loppustroofiin. Petrarcan canzoneissa ei ole viittä vähempää eikä kymmentä enempää säkeistöä. Uudemmissa canzoneissa tapaa 20, 40, jopa 80 säkeistöä. Säkeistö jakautuu enimmäkseen kahteen osaan, joista edellisen nimi oli *fronte*, jälkimäisen *sirima*. Lyhyellä loppustroofilla on useita nimiä, kuten *ripresa*, *congedo*, chiusa ja niin edelleen. Tätä alkuperäistä italialaista canzonea sanotaan tavallisesti petrarcalaiseksi canzoneksi (*canzone petrarchesca*), josta 1500-luvun lopulla ruvettiin poikkeamaan. Torquato Tasso rupesi eri säkeistöjen sitomista varten käyttämään kaikenlaisia runomitallisia ja loppusoinnullisia koristeita, joille hän antoi nimen *calene* (ketjuja) tai *monili* (kaulakoristeita). Vielä mielivaltaisemmin menetteli Gabriello Chiabrera, jonka canzonen tapaiset runot, joita hän itse sanoi *canzonetteiksi*, oli kirjoitettu lyhyinä säkeinä ja säejaksoina ja mielivaltaisin loppusointujärjestyksin. Tämä runolaji raivaa tien niin sanotuille *anacreontica*-runoille. Muita ovat *canzone pindarica* eli *alla greca* sekä *canzone a ballo*. 

## Lähteet
TVS

**TVS** voi tarkoittaa:

*ylijännitesuojaa, engl. Transien Voltage Suppressor eli TVS
*ajan määrityksessä "tuhat vuotta sitten", tvs - katso kyr
*Tampereen Voimailuseura, tamperelainen nyrkkeilyseura
*TVS Motor Company, intialainen autoteollisuusyritys, jonka mopo- ja moottoripyörämerkki TVS on
Saksalanharju

**Saksalanharju** on Haukivuorella Etelä-Savossa sijaitseva moreenimuodostuma ja yksi Ympäristöministeriön määrittelemistä valtakunnallisesti arvokkaista maisema-alueista Suomessa.

Nimestään huolimatta Saksalanharju ei ole harju sanan geologisessa merkityksessä, vaan drumliini, joka kuuluu moreenimuodostumiin. Drumliinit ovat virtaviivaisia, sukkulanmuotoisia, usein kalliosydämisiä sekä yleensä luode-kaakko-suuntaisia moreenimäkiä, jollaisia on etenkin Savossa runsaasti. Saksalanharjun korkein kohta on 168 metriä. Saksalanharjua pidetään Suomen, ehkä jopa Euroopan suurimpana drumliinina.

Mikkelin ja Pieksämäen välinen kantatie 72 kulkee Saksalanharjua pitkin.  Harjulla sijaitsevalla Saksalan kylällä on huoltoasema kioskeineen ja levähdysalueineen ("Harjun Helmi") sekä matkailunähtävyyskohteena "Martin Galleria". Harjulta avautuu näköala Kyyvedelle. Harjun 25 metriä korkea näkötorni otettiin käyttöön 2003, mutta purettiin 2019 vaarallisuutensa takia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Saksalanharjun – Hämeenkylän kulttuurimaisema Museoviraston sivuilla Viitattu 20.11.2008
Hugo Boss

**Hugo Boss AG** on Saksassa kotipaikkaansa pitävä vaatetusalan yritys. Se on nimetty perustajansa Hugo Bossin mukaan, joka perusti yrityksen vuonna 1923 Metzingenissä, Saksassa. Hugo Boss itse kuoli vuonna 1948. Yrityksen pääomistaja on nykyisin italialainen Valentino Fashion Group, mutta sen osakkeet noteerataan myös Frankfurtin pörssissä. Hugo Bossin liikevaihto vuonna 2008 oli 1,7 miljardia euroa ja tulos 112 miljoonaa euroa.

Bossin tuotteita myydään ympäri maailmaa yli sadassa maassa ja yli 5&nbsp;000 jälleenmyyjäliikkeessä. Sen päätuotemerkit ovat *Boss*, *Hugo* sekä *Baldessarini*. Hugo Bossin tuoksujen tuotemerkit omistaa kansainvälinen Procter & Gamble. Ensimmäinen Bossin tuoksu esiteltiin vuonna 1993, ja nykyään tuoksubisnes on yksi yrityksen tärkeimmistä ja tuottavimmista osista.

## Natsi-Saksan pukimo
Yrityksen perustaja Hugo Boss oli kansallissosialismin kannattaja ja natsipuolueen jäsen.

Bossin yhtiö valmisti ruskeita paitoja, joihin natsipuolueen kannattajat pukeutuivat. Myöhemmin se toimitti  univormuja Saksan armeijalle ja muita tamineita Waffen SS:lle. 

Huhtikuusta 1940 lähtien Bossin yhtiössä työskenteli 140 puolalaista ja 40 ranskalaista pakkotyöläistä. Työläiset asutettiin leirille, jossa hygienian ja ravitsemuksen taso ja työläisten kohtelu vaihtelivat suuresti.

Sodan jälkeen Hugo Boss tuomittiin sakkoihin osallisuudestaan natsien toimintaan.

1990-luvulla yhtiön natsimenneisyydestä tuli julki tietoja, jotka yritys yritti aluksi ohittaa vaikenemalla, mutta paineiden kasvaessa yhtiö avasi tutkijalle arkistonsa. Ensimmäinen yritys selvittää menneisyyden pimeitä vaiheita ei miellyttänyt yhtiötä. Vuonna 2011 muotiyhtiö kustansi toisen kirjan, jonka oli kirjoittanut yrityshistorioitsija Roman Köster. Kirjan nimi on *Hugo Boss, 1924-1945 – Vaatetustehdas [[Weimarin tasavalta|Weimarin tasavallassa]] ja [[Kolmas valtakunta|kolmannessa valtakunnassa]]*.

Vastaavalla tavalla tiliä menneisyytensä kanssa ovat tehneet monet muutkin Natsi-Saksan-aikaiset, edelleen toiminnassa olevat yritykset, kuten esimerkiksi Continental.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hugo Bossin internetsivut
* Hugo Boss Pukeudu.fi-sivustolla
Aerobic

**Aerobic** on ryhmissä harjoitettavaa, monipuolista aerobista liikuntaa, johon sisältyy askelsarjoja, lihaskunto-osuus ja erilaisia kunto-osioita, jotka tehdään musiikin tahdissa ohjaajan ohjeiden mukaan. 
Aerobista harjoittelua hyvänä liikuntamuotona mainosti Yhdysvalloissa astronautteja valmentanut tohtori Kenneth H. Cooper kirjoissaan *Aerobics* ja *The New Aerobics*. Aerobisen tanssin loi amerikkalainen Jackie Sorensen. Laajempaa julkisuutta ja suosiota laji sai, kun Jane Fonda 1980-luvulla julkaisi ammattilaisten avustamana aiheesta kirjoja ja aerobic-videoita. Suomessa lajin suosiota edisti Anne Sällylän ja Eeva Luukkosen *Iltajumppa*-ohjelma Yle TV2 -kanavalla.

Aerobic keksittiin 1970-luvulla ja seuraavalla vuosikymmenellä siitä kehitettiin myös kilpaurheilulaji kilpa-aerobic.

2000-luvulla aerobiciin on yhdistetty elementtejä myös muista liikuntamuodoista. Aerobic on saanut monia "alalajeja", kuten body aerobic, low impact, combat-tyyppisen tunnit ja erilaiset tanssilliset tunnit. Aerobic on kehittyessään hakenut vaikutteita myös joogasta, vesiurheilusta (hydrobic), tanssista (salsa, funk), nyrkkeilystä (boxaerobic) ja itämaisista kamppailulajeista. Apuvälineinä voidaan käyttää pientä step-penkkiä (step-aerobic), gymstick- voimistelukeppiä, bosu-puolipalloa tai isoa palloa (fitball). 

Tyypillinen aerobic-tunti muodostuu neljästä osasta:
* Lämmittely (8–10 min)
* Pulssin nosto (20–30 min)
* Lihaskunto-osa (20 min), jossa voidaan käyttää painoja ja muita välineitä
* Venyttely (7–10 min)

Tuntikaavan painotukset vaihtelevat tunnin tavoitteesta, nimikkeestä ja kestosta riippuen.

Ryhmäliikuntaohjaajia on koulutettu Suomessa ammattimaisesti vuodesta 1994.

## Lähteet
Karen Cockburn

**Karen Cockburn** (s. 2. lokakuuta 1980 Toronto) on kanadalainen trampoliinivoimistelija ja olympiamitalisti. 

Trampoliinivoimistelu oli ensi kertaa olympiaohjelmassa Sydneyssä 2000. Cockburn ei kuulunut mitalisuosikkeihin 12 kilpailijan joukossa, mutta voitti yllättäen pronssia. Cockburn paransi taitojaan vuosi vuodelta ja voitti Hannoverissa 2003 MM-kultaa yksilötrampoliinilla ja pronssia joukkuekisassa. 

Ateenan olympialaisissa 2004 Cockburn voitti hopeaa yksilökilpailussa. Joulukuun 2004 MM-kisoissa Algerissa hän sijoittui yksilötrampoliinilla viidenneksi ja synkrotrampoliinilla parinsa Heather Ross-McManusin kanssa neljänneksi. Vuoden 2005 syyskuussa Eindhovenissa Cockburn voitti MM-hopeaa yhdessä Rosannagh MacLennanin kanssa. Pari voitti lajin maailmancupin finaalissa kesäkuussa 2005.

Cockburn ja MacLennan voittivat MM-kultaa parikilpailussa Québecissa 2007. Yksilökilpailussa hän jäi kahdeksanneksi. Pekingissä 2008 Cockburn voitti hopeaa yksilötrampoliinilla. Hän oli ensimmäinen trampoliinivoimistelija, joka voitti mitalin kolmissa olympialaisissa.

## Aiheesta muualla
* Cockburn KOK:n sivuilla 
* http://www.gymcan.org/content/index.php?option=content&task=view&id=131&Itemid=28
Kwaito

**Kwaito** on musiikin tyylilaji, joka on lähtöisin Johannesburgista, Etelä-Afrikasta 1990-luvun alusta. Se pohjautuu rytmillisesti amerikkalaiseen house-musiikkiin, mutta sen tempo on yleensä jonkin verran hitaampi. Kwaito saattaa sisältää lisäksi melodisia ja loopattuja, perkussiivisiä afrikkalaisia sampleja, matalia bassokuvioita ja usein laulua. Yleensä laulaja on mies ja sanat huudettuja tai laulettuja afrikkalaisen kansanmusiikin tapaan ennemmin kuin "normaaliin" tai rap-tyyliin. Nimi *kwaito* tulee afrikaansin slangisanasta *kwaai*, joka tarkoittaa coolia tai ilkeää.

Sanoitukset ovat joko alkuperäisillä eteläafrikkalaisilla kielillä tai englanniksi. Usein samassa laulussa voidaan käyttää useampia kieliä. Viime aikoina jotkut kwaito-artistit kuten Zola ovat alkaneet esittää sanoitukset hip-hop -tyyliin, kun taas toiset, kuten BOP tai Oskido, ovat nopeuttaneet tempoa ja mataloittaneet laulunsa luodakseen pehmeämmän kwaito-muodon, jota kutsutaan myös afrikkalaiseksi houseksi. Kuuluisia kwaito-artisteja ovat Arthur Mafokate, Zola, Mandoza ja Mzekezeke.

## Historia
1990-luvun puolivälissä chicagolainen house-musiikki oli suosittua Johannesburgin klubeilla ja paikalliset muusikot yhdistivät sen soundimaailman eteläafrikkalaiseen musiikkiin. Arthur Mafokate sävelsi laulun Kaffir, josta tuli ensimmäinen suuri kwaito-hitti ja joka teki tyylilajin suosituksi mustaihoisten asuttamien alueiden ulkopuolella. Kuitenkin vasta vuodesta 2001 alkaen kwaito on yleistynyt Euroopassa ja Yhdysvalloissa. Kwaitolla on tärkeä osa elokuvaohjaaja Gavin Hoodin vuonna 2006 parhaan ulkomaisen elokuvan Oscar-palkinnon voittaneessa elokuvassa Tsotsi ja se on osaltaan tuonut kwaitolle julkisuutta ympäri maailmaa.

Kwaiton tullessa entistäkin suositummaksi Etelä-Afrikassa, yhteistyö myös muita musiikkityylejä edustavien tähtien kanssa on tullut yleisemmäksi, esimerkkinä Mandoza ja rhythm & blues -tähti Danny K. Nykyään kwaito-hitit saavat Etelä-Afrikassa helposti medianäkyvyyttä, kuten Arthur Mafokaten elokuussa 2005 julkaisema "Sika Lekhekhe" (zulunkielinen lause, tarkoittaa kakun leikkaamista, puhekielellä "harrasta seksiä kanssani"). Radioasema SABC kielsi kappaleen esittämisen ja Arthurin täytyi kuvata laulua varten tehty video uudelleen, koska useat katsojat valittivat sen olevan seksuaalisesti liian rohkea. Kwaito-orkesteri Boom Shaka sai Etelä-Afrikan kansallislaulusta tekemästään versiosta ankaraa kritiikkiä poliittisilta vallanpitäjiltä.

## Aiheesta muualla
*The Kwaito Generation , englanninkielinen audiodokumentti (51 minuuttia, USA, 2005).
*Is Kwaito South African Hip Hop, englanninkielinen artikkeli kwaiton ja hiphopin suhteesta (pdf).
Lasse Heikkilä (jääkiekkoilija)

**Lasse Heikkilä** (s. 27. toukokuuta 1934 Pori) on suomalainen entinen jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja ja -johtaja sekä jalkapalloilija. Hän on veljensä Antin kanssa tehnyt pitkän työn erityisesti porilaisen jääkiekkoilun hyväksi. Lasse Heikkilän paita on nostettu Isomäen hallin kattoon.

## Peliura jääkiekossa
Lasse Heikkilä pelasi SM-sarjassa neljä kautta Karhuissa. Hän voitti Suomen-mestaruuden viimeisenä kautenaan vuonna 1965. Yhteensä hän teki pelaamissaan 61&nbsp;ottelussa tehopisteet 18+13=31.

Maajoukkueessa Heikkilä ehti ennen valmennus- ja johtotehtäviin siirtymistään pelata yhden B-maaottelun.

## Ura jääkiekkovalmentajana
Peliuransa jälkeen Heikkilä aloitti vuonna 1965 valmentamisen Karhuissa ja jatkoi vuonna 1967 muodostetussa uudessa seurassa Porin Ässissä. Hän toimi seuran valmentajana aina vuoteen 1981 saakka, lukuun ottamatta kahden kauden mittaista ”syrjähyppyä” maajoukkuetehtäviin vuosina 1974–1975 ja 1975–1976. Ässien toimitusjohtajana Heikkilä oli vuosina 1981–1994. Valmentajaurallaan hän saavutti SM-tasolla kaksi kultaa ja kolme muuta mitalia.

Heikkilä toimi Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana kauden 1976–1977. Hän johti Suomen peliä MM-kisoissa 1977 ja Kanada-cupissa 1976. Heikkilä palasi maajoukkueeseen vuosiksi 1984–1987, jolloin hän toimi joukkueenjohtajana.

## Jalkapallo
Lasse Heikkilä oli nuorena myös lahjakas jalkapalloilija. Hän edusti lajissa 1950-luvulla Porin Karhujen lisäksi Turun Palloseuraa. TPS:n riveissä Heikkilä pelasi vuosina 1954–1955 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Suomensarjassa sekä vuonna 1957 Mestaruussarjassa.

Heikkilä pelasi myös yhden nuorten maaottelun vuonna 1954.

## Saavutukset
*1&nbsp;jääkiekon Suomen mestaruus pelaajana (1965)
*2&nbsp;jääkiekon Suomen mestaruutta valmentajana (1971, 1978)
*2&nbsp;jääkiekon SM-hopeaa ja 1&nbsp;-pronssi valmentajana
*jalkapallon SM-pronssia (1957)
*Suomen Jääkiekkoleijona&nbsp;#49

## Muuta
Porin Ässät kunnioitti helmikuussa 2015 Porin Karhujen vuoden 1965 mestaruuden 50-vuotisjuhlaa pelaamalla ottelun Ilvestä vastaan sinipunaisissa Karhu-paidoissa ja nostamalla mestarijoukkueen pelaaja-valmentaja Lasse Heikkilän paidan numero 13 Isomäen hallin kattoon.

## Lähteet
* 
*
*Heikkilän tiedot Jääkiekkomuseon sivulla

### Viitteet
Heinrich Christoph Koch

**Heinrich Christoph Koch** (10. lokakuuta 1749, Rudolstadt – 19. maaliskuuta 1816, Rudolstadt) oli saksalainen musiikkiteoreetikko, säveltäjä, leksikograafikko ja viulisti.  Kochin vuosina 1782–1783 julkaistu teos *Versuch einer Anleitung zur Composition* (eli *Johdattava essee sävellykseen*) käsitteli systemaattisessa muodossa monia klassismin musiikin keskeisiä piirteitä.

Kirjassaan Koch esitteli "perioditeorian", jota pidettiin aikansa syvällisimpänä ja seikkaperäisenä musiikillisten teosten rakennetta käsittelevänä teoksena. Siinä teoksen melodinen aines jaettiin pienempiin jaksoihin, ja näiden lyhyiden jaksojen välisistä suhteista muodostettiin koko teoksen rakenne. Pienimmät musiikilliset ajatukset esitettiin yleensä kahden tai neljän tahdin mittaisissa jaksoissa. Kahdesta tai useammasta jaksosta muodostui periodi, joka päättyi kadenssiin, ja koko teos tai teoksen osa koostui kahdesta tai useammasta peräkkäin esitetystä periodista. Koch vertasi musiikillisen fraasin osia lauseen subjektiin ja predikaattiin ja totesi, että jaksoista ja osista koostuva musiikin rakenne on välttämätön, jotta melodia saataisiin ymmärrettäväksi ja tunteisiin vetoavaksi, samalla tavalla kuin lauseet ja virkkeet tekevät puheen ymmärrettäväksi.
Porntip Nakhirunkanok

**Porntip Nakhirunkanok** (s. 7. helmikuuta 1968 Chachoengsaon provinssissa, Thaimaassa) on vuoden 1988 Miss Universe -kilpailun voittaja. 

Vuonna 2002 Porntip Nakhirunkanok meni naimisiin Herb Simon -nimisen amerikkalaisen liikemiehen kanssa. Myöhemmin he ovat saaneet pojan.

Porntip Nakhirunkanok tunnetaan kotimaassaan myös hyväntekeväisyystyöstään, erityisesti tapaninpäivänä 2004 tapahtumeen hyökyaallon uhrien hyväksi.
Antiokhos Askalonlainen

**Antiokhos Askalonlainen** (, ; n. 130–68 eaa.) oli kreikkalainen keskiplatonilainen filosofi. Hän toimi Platonin Akatemian johtajana vuosina 79–78 eaa. Hän luennoi Ateenassa, Roomassa ja Aleksandriassa.

Vaikka Antiokhos oli platonilainen, hän omaksui aineksia myös peripateettisuudesta ja stoalaisuudesta. Tätä valikoivaa filosofiaa kutsutaan joskus Viidenneksi Akatemiaksi. Antiokhoksen filosofia koostui pyrkimyksistä saattaa hänen opettajiensa Filon Larissalaisen ja stoalaisen Mnesarkhoksen opit sopusointuun. Hän vastusti Filonin skeptisyyttä ja katsoi, että järki oli itsessään riittävä testi totuudelle. Hän vastusti myös Mnesarkhoksen eettisiä ajatuksia, ja katsoi, että vaikka hyve onkin onnellisuuden päätekijä, se riippuu myös ulkoisista tekijöistä.

## Lähteet
* R. Hoyer, *De Antiocho Ascalonita* (Bonn, 1883).
* Encyclopædia Britannica (1911)

## Aiheesta muualla
* 
*
Antiokhos

**Antiokhos** (, ) oli kreikkalaisperäinen nimi varsinkin hellenistisellä ajalla. Nimi voi viitata seuraaviin henkilöihin:

* Antiokhos Askalonlainen, filosofi n. 130 - 68 eaa.
* Antiokhos Ateenalainen, astrologi

* Seleukidien hallitsijasuku: 
** Antiokhos I Soter
** Antiokhos II Theos
** Antiokhos Hieraks
** Antiokhos III Suuri
** Antiokhos IV Epifanes
** Antiokhos V Eupator
** Antiokhos VI Dionysos
** Antiokhos VII Sidetes
** Antiokhos VIII Grypos
** Antiokhos IX Kyzikenos
** Antiokhos X Eusebes
** Antiokhos XI Epifanes
** Antiokhos XII Dionysos
** Antiokhos XIII Asiatikos

* Kommagenen kuninkaat:
** Antiokhos I
** Antiokhos II
** Antiokhos III
** Antiokhos IV
Seppo Lindström

**Seppo Vilhelm Lindström** (s. 16. toukokuuta 1941 Turku) on suomalainen entinen jääkiekkopuolustaja ja jääkiekkovalmentaja.

Lindström edusti Suomessa pelatessaan koko uransa turkulaisseuroja. TuTossa hän pelasi kaudet 1965–1975 lukuun ottamatta kauden mittaista vierailua Itävallan AC Klagenfurtissa, jolloin hänet valittiin, vaikka pelasi ulkomailla, SM-sarjan tähdistökentälliseen ja ensimmäisenä ulkomaalaisjoukkuetta edustaneena pelaajana MM-kilpailuihin. TPS:aan Lindström siirtyi kaudeksi vuonna 1975 ja heti tuli uran ainoa Suomen mestaruus. Kahden TPS:n vuoden jälkeen Lindström palasi ulkomaille tällä kertaa SC Berliiniin. TPS:ssa hän pelasi vielä uransa viimeisen kauden 1981–1982.

Yhteensä Lindström pelasi SM-sarjassa ja liigassa 342 ottelua pistein 56+91. Pudotuspeleissä Lindström esiintyi 19 ottelussa saldolla 3+3. Yhden mestaruuden lisäksi häneltä löytyy kaksi hopeaa ja pronssia.

Maajoukkueessa Lindström pelasi 214 A-maaottelua ja teki pisteet 14+21. Hän edusti maatansa seitsemän kertaa MM-kisoissa ja kolmesti olympialaisissa.

Pelaajauransa jälkeen ja sen aikanakin Lindström toimi myös jääkiekkovalmentajana. Lindström valmensi TuToa SM-sarjassa kaudella 1971–1972 yhdessä Voitto Soinin kanssa, toimien pelaajavalmentajana. Seuraavalla kaudella Lindström toimi joukkueen ainoana valmentajana.

## Saavutukset ja palkinnot
*1 Suomen mestaruus (1976)
*2 SM-hopeaa ja 2 -pronssia
*1 Itävallan mestaruus (1971)
*1 Länsi-Saksan hopea ja pronssi
*Suomen paras jääkiekkoilija 1969
*Valinta SM-sarjan All Stars -kentälliseen (1968, 1969, 1970, 1971, 1973)
*Suomen Jääkiekkoleijona #51

## Lähteet
*
*Lindströmin tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
*

### Viitteet
Riemannin geometria

**Riemannin geometria** on differentiaaligeometrian osa-alue, joka tutkii sileitä monistoja Riemannin metriikassa. Tässä metriikassa käsitellään moniston tangenttiavaruuden positiivisesti definiittejä neliömuotoja, jotka vaihtelevat sileästi pisteestä toiseen. Tämän avulla voidaan muotoilla lokaaleja käsitteitä kulmille, käyrien pituuksille ja tilavuuksille. Yleiset suureet saadaan integroimailla pienempiä kokonaisuuksia.

## Johdanto
Riemannin geometrian kehitti Bernhard Riemann 1800-luvulla. Hänen geometriansa yleistää useita geometrioita, kuten epäeuklidisen, euklidisen ja pallogeometrian.

Jokaiselle sileälle monistolle voidaan määrittää Riemannin metriikka, joka auttaa ratkaisemaan differentiaalitopologian ongelmia. Riemannin geometrian opiskelu tarjoaa keinon opiskella pseudo-Riemannin monistoja, jotka ovat tärkeä osa yleistä suhteellisuusteoriaa.

## Lähteet
Artukaisten lentokenttä

**Artukaisten lentokenttä** oli Turussa Artukaisten kaupunginosassa sijainnut lentokenttä, joka avattiin vuonna 1935. 

Lentomatkustajia varten rakennettiin asemarakennus, jonka on suunnitellut Turun kaupungin rakennuskonttorin arkkitehtiosastolla H. Smedberg vuonna 1935. Läheiselle Lumikonkadun mäelle rakennettiin korkea Pansion lentomajakka, joka on edelleen olemassa.

Artukaisten lentokentän avajaisissa oli paikalla muun muassa tasavallan presidentti P. E. Svinhufvud. 

## Historia

Ennen Artukaisten lentoaseman avaamista Turun kaupallinen lentoliikenne toimi vesilentokoneiden varassa Ruissalon lentosatamasta. Turun kauppakamari aloitti keskustelut uuden maalentokentän perustamisesta vuonna 1925, koska kelirikko aiheutti ongelmia vesitasokoneille.

Suunnitelmissa oli aluksi rakentaa maalentokenttä Ruissalon saarelle edullisen maavuokran vuoksi, mutta alueen pehmeäpohjainen maalaji ei soveltunut lentokentän alustaksi, minkä takia sijaintipaikaksi valittiin lähellä oleva Artukainen. Avautuessaan 1935 Artukaisten lentokenttä oli Suomen ensimmäinen sekä maailman pohjoisin toimiva siviililentokenttä. Ruissalon lentosataman toiminta päättyi muutama vuosi Artukaisten lentokentän valmistumisen jälkeen vuonna 1938. 

Toisen maailmansodan aikana kentältä operoivat esimerkiksi Suomen ilmavoimien Fokker-hävittäjät. Lentokenttä ei kärsinyt pahoja vaurioita sodan aikana venäläisten koneiden pommittaessa viereisiä alueita. 
Turun lentokerho ylläpiti lentokentän toimintaa vuoteen 1965 saakka. Lentoliikenne siirtyi valmistuneelle Ruskon lentokentälle eli nykyiselle Turun lentoasemalle vuonna 1955. 

Aeron bussiliikenteen lähtöpysäkki Artukaisiin sijaitsi Turun kauppatorilla Aurakadulla. 

### Myöhempi käyttö

Artukaisten lentokenttäalueelle oli rakennettu sora- ja asfalttipäällysteinen kilpa-ajorata, jossa käytiin 1950–1980-luvun loppuun SM-tasoisia kilpailuja niin rata-autoilun kuin TT-moottoripyörien SM-luokissa. Niitä kerääntyi katsomaan 15&nbsp;000 henkeä. Kilpailijoiden joukossa olivat mm. Keke Rosberg, Jarno Saarinen sekä italialainen maailmanmestari Giacomo Agostini.

1960-luvulla lentokentällä järjestettiin Farma-maatalousnäyttelyitä. Vuonna 1975 lentokentälle kokoontui 35&nbsp;000 ihmistä Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistyksen suviseuroihin.

Tällä hetkellä alueella sijaitsevat Turkuhalli, Artukaisten ratsastuskoulu ja Turun Messukeskus.

2022 alueella järjestettiin Knotfest-festivaali, jonka pääesiintyjä oli Slipknot. Kaksipäiväisen festarin lauantaipäivä oli loppuunmyyty ja keräsi paikalle 30&nbsp;000 ihmistä.

Kesäkuussa 2025 alueella järjestetään Rockfest-festivaali ensimmäistä kertaa Turussa, festivaalin pääesiintyjiä ovat Judas Priest, Till Lindemann ja Muse.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Lentoliikenteemme merkkipäivä. Turun lentokenttä, maamme ensimmäinen liikennelentokenttä, valmistunut ja vihitään tänään, Aamulehti, 08.09.1935, nro 241, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* 
*
Komiikka

**Komiikka** (, komediaa koskeva < *kōmos,* Dionysoksen kunniaksi järjestetty riemukulkue) tarkoittaa hullunkurisuutta ja naurettavuutta sekä myös koomisuutta taiteessa. Sen synnyttää nurinkurinen asioiden suhde toisiinsa tai yllättävä käänne toiminnassa. Nämä aikaansaavat hyväntuulista huvittuneisuutta tai voimakkaimmillaan nauruksi laukeavan ilon.

Komiikka on yksi esteettisistä ilmenemismuodoista eli kategorioista kauniin, ylevän, arvokkaan jne ohella. Komiikkaa inhimillisempi ja elämänmyönteisempi ilmiö on huumori. Toisaalta komiikka perustuessaan yksinomaan naurettavuuteen eroaa häijynälykkäästä ironiasta ja ivallisesta satiirista.

Komiikan lajeja ovat
*Henkilökomiikka
*Luonnekomiikka on esimerkiksi romaanin tai elokuvan henkilöiden luonteessa esiintyvää hullunkurisuutta, jonka tehoavuutta usein lisätään humoristisia luonteenpiirteitä paisuttelemalla. Sen vastakohta on tilannekomiikka.
*Sanakomiikka on komiikan laji, joka perustuu sanojen kaksimieliseen käyttöön.
*Tilannekomiikka on komiikkaa, joka ilmenee satunnaisissa tilanteissa. Se perustuu paljolti kepeisiin vaikutuskeinoihin. Esimerkiksi farssit ja monet huvinäytelmät, musikaalit, operetit ja pakinat on rakennettu tilannekomiikalle, jossa roolihenkilöt joutuvat humoristisiin äkkitilanteisiin. Näyttelijöiltä tilannekomedia vaatii nopeutta ja oikea-aikaisuutta.

## Katso myös
*Komedia
*Tilannekomedia
*Tragikomedia

## Lähteet
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1972

**Yhdysvaltojen 1972 vaaleja** sävytti Vietnamin sota. Suosittu Alabaman kuvernööri George Wallace pyrki sodanvastaisuudellaan demokraattien ehdokkaaksi, mutta hän halvaantui murhayrityksessä ja virka jäi häneltä haaveeksi. Demokraattien ehdokkaana vaaleissa oli lopulta George McGovern vastassaan istuva presidentti Richard Nixon. 

Nixon valittiin Yhdysvaltain presidentiksi suurella äänivyöryllä. Nixonin konservatiivisuus vetosi etenkin traditionalisteihin, jotka olivat voimistuneet Yhdysvalloissa 1960-luvun poliittisen ja yhteiskunnallisen kuohunnan seurauksena. Nixonista tuli hippiliikkeen vastustajien sankari, "hiljaisen enemmistön" puolustaja. Vuoden 1972 vaalien on nähty entisestään syventäneen maan kahtiajakautuneisuutta ja vastakkainasettelua. 

Nixonin toinen presidenttikausi jäi kuitenkin lyhyeksi, koska hän erosi kesken virkakauden Watergate-skandaalin vuoksi. Hänen tilalleen nousi varapresidentti Gerald Ford. 

Vaalit ovat tähän asti viimeiset, joissa republikaaniehdokas on kyennyt voittamaan itselleen Minnesotan osavaltion valitsijamiehet.

## Esivaalit
*Demokraattinen puolue
**Shirley Chisholm, New York
**Fred Harris, Oklahoman senaattori 
**Hubert Humphrey, Minnesotan senaattori, entinen Yhdysvaltain varapresidentti, ja ehdokas vuonna 1968.
**Henry "Scoop" Jackson, Washingtonin senaattori 
**John Lindsay, New York Cityn pormestari
**Eugene McCarthy, Minnesotan senaattori
**George McGovern, Etelä-Dakotan senaattori 
**Wilbur Mills, Arkansas
**Edmund Muskie, Mainen senaattori ja vuoden 1968 varapresidenttiehdokas
**George Wallace, Alabaman kuvernööri ja vuoden 1968 vaalien itsenäinen presidenttiehdokas

Senaattori Edward M. Kennedy oli vahva ennakkosuosikki demokraattipuolueen ehdokkaaksi vuoden 1972 vaaleihin, mutta lopulta hän ei lähtenyt ehdokkaaksi autokolarinsa ja siinä tapahtuneen sihteerinsä oudon kuolemantapauksen vuoksi (Chappaquiddickin sillan onnettomuus). Ehdokkaaksi valittiin Wallacen vammautumisen jälkeen suurella enemmistöllä McGovern.

*Republikaanipuolue
**John Ashbrook, Ohio
**Pete McCloskey, Kalifornian kuvernööri 
**Richard Nixon, istuva presidentti

Nixon keräsi 68 prosentin kannatuksen ja tuli valituksi ehdokkaaksi puolustamaan virkaansa.

## Tulokset

***Richard Nixon** Republikaani 47&nbsp;168&nbsp;710 ääntä (60,7&nbsp;%) 520 valitsijamiestä
***George McGovern** Demokraatti 29&nbsp;173&nbsp;222 ääntä (37,5&nbsp;%) 17 valitsijamiestä
***[[John Hospers|John G. Hospers]]**  3&nbsp;674 ääntä (0&nbsp;%) 1 valitsijamies
*:Virginialainen valitsijamies oli sitoutunut äänestämään Nixonia, mutta muutti mieltään.
***[[John G. Schmitz]]** American Independent 1&nbsp;100&nbsp;868 ääntä (1,4&nbsp;%) ei valitsijamiehiä
***Linda Jenness**  83&nbsp;380 ääntä (0,1&nbsp;%) ei valitsijamiehiä
***[[Benjamin Spock]]** 78&nbsp;759 ääntä (0,1&nbsp;%) ei valitsijamiehiä

## Lähteet
Tony Estanguet

**Tony Estanguet** (s. 6. toukokuuta 1978 Pau) on ranskalainen koskipujottelija ja kolminkertainen olympiavoittaja C1-sarjassa (kanadalaisyksikkö).

Estanguet voitti kanoottipujottelussa kultaa Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004 ja Lontoossa 2012. Pekingissä 2008 Estanguet kantoi Ranskan lippua. Itse kilpailuissa hän jäi kuitenkin välieriin. 

Tony Estanguetin isoveli Patrice voitti olympiapronssia kanoottipujottelussa Atlantassa 1996.

Tony Estanguet valittiin Lontoon vuoden 2012 olympiakisojen aikana Kansainvälisen olympiakomitean urheilijajäseneksi seuraavaksi kahdeksaksi vuodeksi. Hän toimii Pariisin vuoden 2024 kesäolympialaisten järjestelytoimikunnan puheenjohtajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Estanguet olympic.org:ssa
Aigeus

**Aigeus** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Ateenan kuningas ja Theseuksen isä. Hänen oli vaikea saada miespuolista perillistä, minkä takia hän kävi Delfoin oraakkelin puheilla.  Kotimatkalla hän siitti lapsen, josta tuli Theseus. Kotiin palattuaan hän meni naimisiin Medeian kanssa. Aikuistuttuaan Theseus saapui Ateenaan, Medeia yritti surmata tämän, mutta Aigeus tunnisti poikansa ja pelasti tämän viime hetkellä.
 
Hän surmasi itsensä hukuttautumalla mereen, kun luuli poikansa kuolleen Minotauroksen labyrintissä. Tätä meren osaa kutsutaan siksi Aigeianmereksi (tai Egeanmereksi).

## Lähteet
Ignaz Pleyel

**Ignaz Pleyel** (18. kesäkuuta 1757 Ruppersthal, Ala-Itävalta, Itävalta – 14. marraskuuta 1831 Pariisi) oli itävaltalainen klassismin aikakauden säveltäjä.  Pleyel oli omana aikanaan hyvin suosittu: lyhyen aikaa Joseph Haydnin huippukauden ja Ludwig van Beethovenin uran alun välissä hän oli ehkä koko Euroopan kuuluisin säveltäjä, mutta nykyisin hän on jäänyt edellä mainittujen säveltäjien varjoon. Pleyel sävelsi uransa aikana 41 sinfoniaa, 70 jousikvartettoa sekä lukuisia jousikvintettoja ja oopperoita.

Pleyel pääsi vuonna 1772 Haydnin oppilaaksi Eisenstadtiin, ja Haydn piti Pleyeliä erinomaisena oppilaana. He pysyivät läheisinä ystävinä vanhemman mestarin kuolemaan asti.  Hänen ensimmäinen työpaikkansa oli kreivi Erdődyn hovi.  Vuonna 1783 Pleyel muutti Strasbourgiin, Ranskaan, jossa hän otti käyttöön myös nimensä ranskalaisen muodon *Ignace* ja työskenteli  apulais-*[[Kapellmeister]]ina* kaupungin katedraalissa František Xaver Richterin alaisena. Ranskan vallankumouksen lopetettua kirkkomusiikin esitykset Pleyel etsi uutta työpaikkaa ja matkusti Lontooseen, jossa hän johti  Wilhelm Cramerin järjestämiä *Professional*-konsertteja samaan aikaan kun hänen entinen opettajansa Haydn piti Lontoossa omaa Johann Peter Salomonin organisoimaa konserttisarjaansa. Pleyel rikastui Lontoossa huomattavasti ja palattuaan Strasbourgiin hän osti suuren talon.  Elämänsä loppuajan Pleyel eli Pariisissa ja toimi muun muassa musiikkikustantajana ja  pianonvalmistajana. 

Musiikkikustantajana Pleyel julkaisi 39 vuoden aikana nelisen tuhatta nuottijulkaisua muun muassa Beethovenilta ja Haydnilta, Luigi Boccherinilta, Muzio Clementiltä ja Jan Ladislav Dussekilta.

## Pleyel-soitinyritys

Pleyelin pianoverstas kehitti alkuvaiheessaan Pianinoksi kutsutun pystypianon, joka perustui lontoolaisen pianontekijän Robert Wornumin kehitelmiin. Vuodesta 1815 yrityksessä oli mukana myös Pleyelin poika Camille Pleyel (1788–1855). Myöhemmin yritystä jatkoi vävypoika Gustave Lyon (1857–1936). Yritys tuli tunnetuksi kromaattisen harpun kehittämisestä 1800-luvun lopulla. 

Vuonna 1839 yhtiö avasi Pariisin rue Rochechouartilla 300-paikkaisen Salle Pleyel -konserttisalin. Vuonna 1927 yritys rakennutti uuden 3&nbsp;000-paikkaisen salin rue du Faubourg Saint-Honorén varteen. Salle Pleyel toimii yhä sekä Orchestre de Paris’n että Ranskan radion sinfoniaorkesterin yhtenä vakiosalina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vapaasti käytettävissä olevia Pleyelin partituureja Mutopia Project
*Pleyel pianos 
*"Salle Pleyel" Concert Hall
*A biography from Artaria Publishers 
*A web site on Pleyel pianos  by Stephen Birkett of the University of Waterloo; includes pictures of Pleyel and of historical Pleyel pianos
*Web site of the Ignaz Pleyel Museum (in German); includes biography
*Pleyel in the grand piano – Photoarchive
Emma Shapplin

**Emma Shapplin** (oik. **Crystèle Joliton**, s. 19. toukokuuta 1974 Pariisi, Ranska) on sopraano, joka esittää pääasiassa 'pop-oopperaa', toisin sanoen  neo classical pop electro-musiikkia, jonka tärkeimpiä aineksia ovat klassinen laulu ja nykyaikainen elektroninen äänimaisema. Ylistettyä esikoisalbumia, *[[Carmine meo]]a*, on myyty yli 2 miljoonaa kappaletta.

## Albumit
**[[Carmine meo]]* &nbsp;(1997)
**[[Etterna]]* &nbsp;(2002)
**[[Macadam Flower]]* &nbsp;(2009)

## DVDt
**[[The Concert in Caesarea]]* &nbsp;(live, 2003)

## Aiheesta muualla
*Musicaldiscoveries, levyarviointeja 
*Emmashapplin.net, englanninkielinen fanisivusto
Aljaksandar Kazulin

**Aljaksandar Uladzislavavitš Kazulin** (, 25. marraskuuta 1955 Minsk) on valkovenäläinen poliitikko ja oli ehdolla Valko-Venäjän presidentinvaaleissa 2006.

Kazulin suoritti asevelvollisuutensa Neuvostoliiton laivastossa merijalkaväessä, valmistui 1980 Valko-Venäjän valtionyliopistosta matematiikasta, toimi yliopistossa vuoteen 1988 luennoitsijana ja dekaanina. Hänellä on tohtorintutkinto myös kasvatustieteissä, ja hän toimi Komsomolissa ohjaajana. Vuodet 1988–1996 Valko-Venäjän opetusministeriössä, jossa hän nousi varaministeriksi.

Vuonna 1996 hänet nimitettiin Valko-Venäjän valtionyliopiston rehtoriksi. Vuonna 2000 hänet valittiin uudelleen rehtorien vaalissa tähän tehtävään. Kazulin toi yliopiston mukaan kaupallisiin hankkeisiin ja perusti sille radioaseman.

Lukašenko erotti Kazulinin marraskuussa 2003 yliopiston kanssa yhteistyötä tekevään yritykseen liittyvän skandaalin vuoksi. Vuoden 2005 alussa Kazulin perusti poliittisen liikkeen *Kansan tahto* (*Narodnaja volja*), joka julkaisi saman nimistä lehteä. Maaliskuussa 2005 Kazulin liittyi toiseen Valko-Venäjän sosiaalidemokraattisista puolueista ja nimitettiin yhdistymiskokouksessa Yhdistyneen sosiaalidemokraattisen puolueen johtoon.

Kazulin on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Hän ei puhu valkovenäjää mutta on ilmoittanut aikovansa opiskella.

Kazulin pidätettiin 1. maaliskuuta vuoden 2006 presidentinvaalien aikana ja tuli poliisin pahoinpitelemäksi. 25. maaliskuuta opposition mielenosoituksessa Kazulin pidätettiin jälleen. Hänet tuomittiin 13. heinäkuuta viiden ja puolen vuoden vankeuteen huliganismista ja epäjärjestyksen tuottamisesta. Amnesty Internationalin mukaan syytteet liittyivät tilanteisiin, joissa poliisi yritti väkivaltaisesti estää Kazyliniä rekisteröitymästä mukaan poliittiseen kokoukseen. Hän oli vankilassa 53-päiväisessä nälkälakossa, jonka aikana menetti painostaan 40 kg. Kazulin sai helmikuussa 2008 kolme päivää vapaata vankilasta vaimonsa kuoltua syöpään. Eräiden järjestöjen mukaan hän oli maan ainoa poliittinen vanki.

16. elokuuta 2008 Kazulin vapautettiin yllättäen. Sitä ennen Euroopan unioni oli kertonut pitävänsä tämän ja eräiden muiden oppositiopoliitikoiden vapauttamista vaatimuksena sille, että Brysselin ja Minskin välille voitaisiin palauttaa diplomaattiset suhteet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.kozylin.com/    
* http://www.rferl.org/specials/belarus_votes/bios/Kazulin.aspx  (RFERL bio) 
* http://news.bbc.co.uk/2/hi/europe/4766024.stm (BBC pidätyksestä) 
* Belarus Opposition Leader Sentenced (RFERL)
Frank Morris

**Frank Lee Morris** (1. syyskuuta 1926 Washington, D.C. – katosi 11. kesäkuuta 1962) on/oli yhdysvaltalainen rikollinen, joka pakeni Alcatrazin vankilasta ja katosi jäljettömiin.

Ensimmäisen kerran Morris tuomittiin rikoksesta jo 13-vuotiaana. Sittemmin hän istui monta kertaa vankilassa muun muassa huumausainerikoksista ja aseellisista ryöstöistä. 20. tammikuuta 1960 hänet vietiin Alcatraziin, missä hänestä tuli vanki numero AZ1441. Morris teki tarkan pakosuunnitelman yhdessä Clarence Anglinin ja John Anglinin kanssa. He suurensivat betoniseinässä olevaa ilmastointireikää, josta he pääsivät ilmastointikanavan kautta katolle. Vuonna 1962 he saivat reitin valmiiksi. Yöllä 11. kesäkuuta 1962 kolmikko pakeni sellistä katolle ja sieltä alas rantaan lautalle, jonka he olivat rakentaneet sadetakeista. Vangit meloivat lautallaan Angel Islandille, josta he jatkoivat mantereelle. Matkaa Angel Islandille oli noin 3 kilometriä. Seuraavana aamuna vartija ihmetteli, kun Frank Morris ei herännyt. Vartija läimäytti Morrisia kaltereiden välistä kasvoille, jolloin Morrisin tekopää putosi lattialle ja pako paljastui. National Geographic-kanavan dokumentissa löydettiin FBI:n asiakirjoja, joiden mukaan kolmikon kumivene löytyi ehjänä Angel Islandilta, vastoin FBI:n julkista ilmoitusta. Kuukauden kuluttua paosta norjalaisen aluksen kerrotaan havainneen vanginvaatteita muistuttavia asusteita vedessä kelluneen ruumiin päällä. Anglinin veljesten sukulaiset ovat väittäneet saaneensa heiltä kirjeitä.

Paosta on kuitenkin kehitetty salaliittoteorioita ja yhden teorian mukaan vangit olisivat päässeet pakenemaan, mutta Yhdysvaltain hallitus piti häpeissään asian salaisuutena.

Tapauksen pohjalta on valmistunut elokuva *[[Pako Alcatrazista]]* (Don Siegel, 1979).

## Lähteet
*

### Viitteet
Sergei Gaidukevitš

**Sergei Vasiljevitš Gaidukevitš** (, , s. 1954) palveli Neuvostoliiton armeijassa 1976–1991 ja kohosi everstin arvoon. Vuodet 1982–1984 hän oli Neuvostoliiton sotilasasiantuntijana Irakissa, 1992–1994 valtion turvallisuuselinten työsuojelukomitean johdossa. 

Gaidukevitš johtaa 25000 jäsenen Valko-Venäjän liberaalidemokraattista puoluetta, joka muistuttaa venäläistä vastinettaan (Vladimir Žirinovskin puolue). Gaidukevitšia on syytetty autoritaarisista otteista ja puolueen huonosta menestyksestä vaaleissa. Vuoden 2001 presidentinvaalissa hän sai 2,5 % äänistä. Kesäkuussa opposition *Narodnaja volja* tuomittiin maksamaan Gaidukevitšille 100 miljoonaa ruplaa korvauksia sen syytettyä Gaidukevitšia laittomasta Irakin öljyn myynnistä. 

Vuoden 2006 vaaleissa Gaidukevitš jäi kolmanneksi ja sai 3,5 % äänistä. Hän sanoi tienneensä Lukašenkon voittavan ja ottavansa presidentinvaalit urheiluna ja harjoittelun kannalta ja ryhtyvänsä ehdokkaaksi kolmannen kerran 2011. 

## Lähteet
* http://www.rferl.org/specials/belarus_votes/bios/Haydukevich.aspx (RFERL bio) 
* Ex-presidential candidate Gaidukevich to run again in 2011 (ITAR-TASS)
Ali Abdul Aziz Ali

**Ali Abdul Aziz Ali** eli **Ammar al-Baluchi** (علي عبدالعزيز علي, s. noin 1972) on  Belutšistanista kotoisin oleva Pakistanin kansalainen, jonka Yhdysvallat pidätti vuonna 2003. Hän oli tuolloin 25-vuotias. Hänen on syytetty olevan al-Qaida -järjestön jäsen ja eräs  Yhdysvalloissa tapahtuneiden syyskuun 11. päivän iskujen pääsuunnittelijoista ja -rahoittajista. Iskujen pääsuunnittelija Khalid Sheikh Mohammed on hänen setänsä.

On epäselvää, oliko Mustafa al-Hawsawi Ali Abdul Aziz Alin käyttämä salanimi vai toinen henkilö.

Ali Abdul Aziz Alin ja hänen neljän kanssaepäiltynsä oikeudenkäynnin paikkaa on muutettu useasti. Sen piti olla joko sotilasoikeus tai liittovaltion oikeusistuin. Heidät asetettiin vihdoin syytteeseen Guantanamossa vuonna 2012. Hänen syytteensä perustuvat siihen, että hän tilasi lento-opetusvideoita ja siirsi suuria summia rahaa iskun toteuttajille. Yhdysvallat vaatii hänelle kuolemantuomiota. Vuoteen 2023 mennessä eli 20 vuodessa pidätyksensä jälkeen häntä ei ole tuomittu eikä vapautettu.

Vuonna 2005 Human Rights Watch mainitsi Ali Abdul Aziz Alin luettelossa vangeista, joiden olinpaikka oli tuntematon, mutta joiden arveltiin levan CIA:n tai muun Yhdysvaltojen hallussa ilman yhteyttä esimerkiksi Punaiseen Ristiin. Myöskään yksikään toimittaja ei ole saanut haastatella häntä. Al-Beluchi mainitaan lukuisia kertoja vankien kidutusta koskevissa raporteissa. 

Ennen koronaviruspandemiaa oikeudenkäynnin aloituspäiväksi oli sovittu 11. tammikuuta 2021, jolloin piti alkaa sotilastuomioistuimen valitsijamiesten valinta. Oikeustoimien arvioitiin kestävän noin vuoden. Aloituspäivämäärää on siirretty sen jälkeen useasti.

## Lähteet
Wilhelm Cramer

**Wilhelm Cramer** (2. kesäkuuta 1746 Mannheim – 5. lokakuuta 1799 Lontoo) oli saksalainen säveltäjä, viulisti ja impressaari. Cramer syntyi ja kävi koulunsa Mannheimissa ja muutti vuonna 1772 Lontooseen. Johann Christian Bachin myötävaikutuksella hän nousi pian kaupungin johtavien viulistien joukkoon. Cramer järjesti vuosina 1794–1795 konserttisarjan säveltäjä Ignaz Pleyelin kanssa, joka kilpaili Johann Peter Salomonin ja Joseph Haydnin konserttisarjan kanssa. Cramer sävelsi elämänsä aikana 11 viulukonserttoa, 6 jousikvartettoa, 6 viulusonaattia ja muuta jousimusiikkia.

## Lähteet
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1976

**Vuoden 1976 presidentinvaalit** huipentui tiukkaan taisteluun. Richard Nixonin erottua Watergate-skandaalin vuoksi hänen tilalleen oli astunut republikaanien Gerald Ford, joka nyt tavoitteli virkansa säilyttämistä. Hänen vastaehdokkaanaan oli demokraattien Jimmy Carter, joka voitti vaalit. Tärkeimpänä syynä Carterin voittoon on pidetty sitä, että Ford antoi yhä rikostutkinnan kohteena olleelle Nixonille ehdottoman armahduksen.

Vaalit ovat tähän asti viimeiset, joissa Alabaman, Mississipin, Etelä-Carolinan ja Texasin osavaltioiden valitsijamiehet ovat menneet demokraateille.

## Esivaalit
### Demokraattinen puolue
* Birch Bayh, Indianan senaattori 
* Lloyd Bentsen, Texasin senaattori 
* Jerry Brown, Kalifornia kuvernööri 
* Jimmy Carter, Georgian kuvernööri 
* Frank Church, Idahon senaattori 
* Fred R. Harris, Oklahoman senaattori  
* Henry M. ”Scoop” Jackson, Washingtonin senaattori 
* Robert Byrd, Länsi-Virginian senaattori 
* Terry Sanford, Pohjois-Carolinan kuvernööri 
* Milton Shapp, Pennsylvanian kuvernööri 
* Sargent Shriver, Ranskan suurlähettiläs, varapresidenttiehdokas 1972
* Adlai Stevenson III, Illinoisin senaattori 
* Morris ”Mo” Udall, Arizona
* George Wallace, Alabaman kuvernööri, presidenttiehdokas 1968 ja 1972

Carter voitti vaalit ajaen muutosta rappeutuneeseen tilanteeseen Nixonin Watergate-skandaalin vuoksi.

### Republikaaninen puolue
* Gerald Ford, istuva presidentti
* Ronald Reagan, Kalifornian kuvernööri 

Ford voitti äärimmäisen tiukasti Reaganin. Syynä tähän pidettiin Fordin kohtelua varapresidentti Nelson Rockefelleriä kohtaan sekä muutenkin haluttiin muutosta ryvettyneeseen istuvaan hallintoon.

## Tulokset
***James Earl ”Jimmy” Carter, Jr**. demokraatti 40&nbsp;831&nbsp;881 ääntä (50,1&nbsp;%) 297 valitsijamiestä
***Gerald Rudolph Ford, Jr**. republikaani 39&nbsp;148&nbsp;634 ääntä (48,0&nbsp;%) 240 valitsijamiestä
***Ronald Wilson Reagan** republikaani ei ääniä 1 valitsijamiestä
***Eugene J. McCarthy**  740&nbsp;460 ääntä (0,9&nbsp;%) 0 valitsijamiestä

Ford oli Yhdysvaltain historian ainoa presidentti, jota ei valittu vaaleilla presidentiksi tai varapresidentiksi. Kun Richard Nixon valittiin presidentiksi, hänen aisaparinaan oli varapresidentti Spiro Agnew. Agnew’n erotessa korruptiosyytteiden takia 1973 Nixon nimitti Fordin tämän tilalle. Kun Nixon itse erosi Watergate-skandaalin seurauksena seuraavana vuonna, Ford astui virkaan ja ilmoitti, että ”kansakuntamme pitkä painajainen on ohi”. Ford nimitti varapresidentiksi Nelson Rockefellerin.

## Lähteet
Haruki Uemura

**Haruki Uemura** (; s. 14. helmikuuta 1951) on japanilainen entinen judoka.

Uemura voitti 1976 Montrealin olympialaisissa kultamitalin miesten avoimessa sarjassa peitottuaan loppuottelussa Keith Remfryn. MM-kisoissa hän voitti avoimen sarjan maailmanmestaruuden vuonna 1975 ja saavutti vuonna 1973 hopeaa.

Aktiiviuransa jälkeen Uemura on toiminut Japanin maajoukkueen managerina.

## Lähteet
* Profiili www.judoinside.com-sivustolla 

### Viitteet
Kalmukian lippu

**Kalmukian lippu** on yksi Kalmukian tasavallan virallisista tunnuksista. Se koostuu keltaisella pohjasta, jonka keskellä on sininen ympyrä, jonka keskellä puolestaan on valkoinen lootuksen kukka. 

## Värien merkitys
Keltainen väri kuvaa aurinkoa, kansaa ja voimakasta uskoa kansakuntaan. Sininen kuvaa taivasta, ikuisuutta ja pysyvyyttä. Valkoinen lootuksen kukka puolestaan symboloi puhtautta, hengellistä elpymistä ja onnellisuutta. Kukan viisi ylempää terälehteä edustavat maanosia ja neljä alempaa terälehteä puolestaan maapallon neljänneksiä. Yhdessä ne symboloivat kalmukkien tahtoa elää ystävyydessä ja yhteistyössä kaikkien maailman kansojen kanssa.