Narvan marssi

**Narvan marssi**, **Kaarle XII:n Narvan Marssi** tai **Kaarle XII:n marssi Narvassa** on tunnettu ja perinteinen surumarssi, jota soitetaan etenkin sotilashenkilöiden hautajaisissa.

Narvan marssin melodia on ilmeisesti irlantilaista alkuperää, ja sen on arveltu kulkeutuneen Ruotsiin Britteinsaarilta tulleiden värvättyjen sotilaiden mukana. Marssi on saanut nimensä vuonna 1700 käydystä Narvan taistelusta, jossa sitä perimätiedon mukaan soitettiin. Ensimmäinen tunnettu nuotinnos marssista on vuodelta 1798, jossa sen nimenä on *Marssi, käytetty Kaarle XII:n lähestyessä Narvaa* (). Taistelupäivänä oli sankka lumipyry, joten on luontevaa, että taistelumarssina käytettiin hidasta marssia, jotta rivit pysyisivät yhtenäisinä rynnäkköön saakka.

Vuonna 1818 uppsalalainen professori Erik Gustaf Geijer kirjoitti marssiin sanat Kaarle XII:n kuoleman satavuotisjuhlan kunniaksi. Marssin sovitti juhlaa varten Johann Christian Haeffner, jota joskus virheellisesti luullaan sen alkuperäiseksi säveltäjäksi. Uppsalalaisten ylioppilaiden laulettua Narvan marssia juhlassa siitä tuli suosittu, ja sitä ryhdyttiin pian soittamaan korkeiden sotilashenkilöiden hautajaisissa. Suomeen marssi tuli 1800-luvun alkupuolella: Uppsalassa opiskeleva Johan Josef Pippingsköld kuvasi kuorolaulua kirjeessä kotiinsa Turkuun. Suomeen palattuaan hän perusti  Sångsällskapet-nimisen kuoron Åbo Akademihin. Pippingsköldin johtama *Narvan marssi* oli ensimmäinen Suomessa esitetty kuorolaulu (1819). 

Suomessa Narvan marssi on tapana soittaa sotilashautajaisissa. Muun muassa presidentit Carl Gustaf Emil Mannerheim, Urho Kekkonen, Mauno Koivisto ja Martti Ahtisaari sekä jalkaväenkenraali Adolf Ehrnrooth saatettiin viimeiselle matkalleen Narvan marssilla. Suomen ja Ruotsin lisäksi marssi tunnetaan myös Virossa. Marssia soitettiin presidentti Lennart Meren hautajaisissa 2006 ja presidentti Arnold Rüütelin hautajaisissa 2025. 

Siviilihautajaisissa Narvan marssia soitetaan esimerkiksi silloin, kun vainaja on sotaveteraani tai siviilityötä varsinaisella sotatoimialueella tehnyt. Samoin lottien hautajaisissa se kuuluu asiaan.

Narvan marssi kulkee mollisävellajissa, mutta siinä on myös isänmaallista paatosta ja rohkeutta sisältävä taitekohta. Ilmeisesti marssi ei alun perin ollut surumarssi vaan tavallinen sotilasmarssi. Hautajaismarssiksi se muuttui vasta E. G. Geijerin kirjoitettua siihen varsin synkän sanoituksensa Kaarle XII:n kuoleman muistoksi. 

:

:

Runosta on olemassa ainakin kolme suomennosta. Marssin sanoituksista tunnetuin on Otavan Suuressa toivelaulukirjassa oleva "Hetken haave haipuos haivu", joka mainitaan myös Väinö Linnan kirjan Täällä Pohjantähden alla osassa 3.

Hetken haave haipuos haivu,

mielen myrsky tyyneksi taivu,

aatos muistojen yöhön vaivu, 

varjojen virttä nyt laulamme.

Kerran te nousitte sankari-innoin

kaikkenne annoitte kallehin hinnoin,

uhrinne muistamme polttavin rinnoin,

siunattu olkohon muistonne!
 

Runosta tunnetaan myös seuraava suomennos (suom. Martti Hela):    

Muistot, aika häipyvä, heitä!  

Hetken riemut kalpeat peitä!  

Yöhyt synkeä kattaa meitä,  

varjot laulumme kuulkoot vaan!  

Muisto mennehen aijan loiton,  

tunnon syttäjä, kiihde voiton!  

Vieras harmaja aikain koiton  

kanna nyt kanssamme murhe maan.

## Lähteet
* Narvan marssin arvoitus. Paavo Helistö
* Doria.fi − Narvan marssi (äänitetty 1929). Doria.fi.

### Viitteet