open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yle Uutiset viittomakielellä

**Yle Uutiset viittomakielellä** (aikaisemmalta nimeltään *Viittomakieliset uutiset*) on Yle TV1-kanavalla päivittäin esitettävä viisi minuuttia kestävä uutislähetys. Ensimmäisen kerran viittomakielisiä uutisia lähetettiin 10. tammikuuta 1994.  Aluksi lähetyksen tuotti TV1:n A-ryhmä / Arkiohjelmat ja tapahtumat ja vuodesta 2000 lähtien YLE24 / Yle Uutiset -yksikkö. Viittomakielisten uutisten ankkuri kertoo uutisia suomalaisella viittomakielellä. Uutisten aikana taustalta kuuluu suomenkielinen selostus.

Nykyinen lähetysaika on joka päivä kello 16.55. Tätä ennen viittomakieliset uutiset kerrottiin ''Kuuden tv-uutisissa ja säässä'' omassa osiossaan. Ennen kuin Yleisradio aloitti päivittäiset viittomakieliset uutislähetykset, lähetettiin lauantaiaamupäivisin ''Viikkokatsaus''-ohjelma, jossa oli viittomakielinen osuus. Ohjelmassa oli aluksi tekstitys suomeksi, myöhemmin suomenkielinen selostus. Ohjelmat ovat nähtävissä myös Yle Areenassa. Vuonna 2009 *Viittomakielisiä uutisia* ja *Viikko viitottuna* -ohjelmaa lähetettiin yhteensä 36 tuntia.

Vastaava uutislähetys muualla Pohjoismaissa on muun muassa Ruotsin SVT:n *Nyhetstecken*.

## Uutisankkurit
*Thomas Sandholm
*Mikaela Tillander
*Päivi Mäntylä
*Netta Keski-Levijoki
*Nelli-Sofia Tarvajärvi
*Charlotte Fagerström 

## Lähteet
Juha Lanu

**Juha Matti Lanu** (s. 22. huhtikuuta 1961 Hamina) on suomalainen kitaristi, säveltäjä ja sanoittaja joka on vaikuttanut monella äänitteellä ja televisiossa säestämässä, esimerkiksi BumtsiBum!-ohjelmassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juha Lanu Elonetissa
* 
*
Luettelo 00-agenteista

Tämä on **luettelo [[James Bond]] -kirjoissa, elokuvissa tai peleissä nähdyistä tai mainituista 00-agenteista**, joilla on lupa tappaa.

## Kirjoissa

## Elokuvissa

### Muita MI6-agentteja

## Katso myös
* Felix Leiter

## Lähteet
Jason Mraz

**Jason Thomas Mraz** (s. 23. kesäkuuta 1977 Mechanicsville, Virginia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hänen tyylilajinsa vaihtelee rockista hiphopiin ja countryyn.

## Elämä ja ura
Mraz opiskeli jonkin aikaa New Yorkin musiikki- ja draama-akatemiassa mutta muutti sen jälkeen San Diegoon Kaliforniaan. Siellä hän oli lyhyen aikaa aviossa mutta erosi.

Mraz on raakavegaani, eli hän syö pelkästään kypsentämätöntä kasvisruokaa.

## Diskografia
### Albumit
* *[[Waiting for My Rocket to Come]]* (2002) #55 US 
* *[[Mr. A-Z]]* (2005) #5 US
* *[[We Sing, We Dance, We Steal Things]]* (2008)
* *[[Love Is a Four Letter Word]]* (2012)

### EP:t ja muut julkaisut
* A Jason Mraz Demonstration (1999)
* Live at Java Joe's (2001)
* From the Cutting Room Floor (2001)
* Sold Out (In Stereo) (2002)
* The E Minor EP in F (2002)
* Tonight, Not Again: Jason Mraz Live at the Eagles Ballroom (2004)
* Wordplay EP (2005) 
* Extra Credit (2005) 
* Jimmy Kimmel Live: Jason Mraz (2005) 
* Geekin' Out Across the Galaxy (2006)
* Selections for Friends - Live from: Schubas Tavern, Chicago, Montalvo Winery, Saratoga California (2007)
* iTunes Live: London Sessions (2008) 
* We Sing. (2008) 
* We Dance. (2008) 
* We Steal Things. (2008)
* Truly yours (2009)
* Beautiful Mess - Live On Earth (2009)

### Singlet
* *The Remedy (I Won't Worry)* (2003)
* *Curbside Prophet* (2004)
* *You and I Both* (2004)
* *Wordplay* (2005)
* *Geek in the Pink* (2005)
* *The Beauty in Ugly* (2007)
* *[[I'm Yours]]* (2008)
* *Make It Mine* (2008)
* *Lucky (feat. Colbie Caillat)* (2009)
* *I Won't Give Up* (2012)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen Jason Mraz -sivusto
Pinteli

**Pinteli** eli **pintikka** on kansallispukusanaston määritelmän mukaan karjalaisiin kansallispukuihin kuuluva nauhamainen ja kovetettu tytön päähine. Pinteli kuuluu muun muassa seuraavien pitäjien pukuihin: Hiitola, Kaukola, Kurkijoki, Laatokan-Karjala, Rautu, Seiskari, Viipurin pitäjä.

U.T. Sireliuksen mukaan Länsi-Euroopassa alettiin 1300-luvulla kantaa hiuksilla värillisiä nauhoja tai silkkisiä siteitä. Naimattomien neitojen päänauhojen katsotaankin edustavan kansanpuvuissa keskiaikaista perinnettä. Pohjois-Euroopassa neitojen päänauhaa (bindel, bendeken) käytettiin Riian ja Tallinnan seuduilla sekä Pohjois-Saksassa ja Tanskan saarilla, laajalti halki Norjan ja Ruotsin eteläalueiden sekä Etelä-Suomessa Varsinais-Suomen pohjoisosista alkaen kautta Etelä-Suomen aina Laatokan pohjoisrannoille. 

Tapa- ja pukeutumiskulttuurin vaihtuessa pinteliä on käytetty useilla tavoilla. Yleisimmin se lienee ollut naimattoman tytön hajallaan olevien hiusten koristeena tai siteenä, mutta sitä on käytetty myös osana morsiamen kruunua.  Pinteli määritellään myös liittyväksi ylös kammattuihin hiuksiin: ”Pinteli, toisinaan valkiksi nimitetty nauha, muodostettiin ylös päälaelle kammatun hiusnutturan ympärille siteeksi tai renkaaksi, joka vastasi neidon seppelettä." 1800-luvun puolivälissä eri ikä- ja sosiaaliluokkien tunnukset menettivät pukeutumisessa vähitellen merkitystään ja pinteli jäi liinalakin eli tanun tai tykkimyssyn alla pidettäväksi nauhaksi. Se piti hiukset sileinä ja siihen kiinnitettiin tykkimyssyn pitsi. Pitkänomaista pinteliä käytettiin myöhemmin liukuesteenä silkkihuivien alla. 

Pinteli tehdään käyttötarkoituksen mukaan pään tai nutturan (nupun) ympäryksen mittaiseksi ja päällystetään useimmiten kirkkaan värisellä kankaalla, kuten punaisella veralla tai silkillä. Alustana on käytetty mm. taivutettua pärettä tai tuohta. Pintelin koristelu ja työtavat vaihtelevat paikkakunnittain.  Se voi olla aivan yksinkertainen kaitale tai koristetaan esimerkiksi kaluunanauhalla ja silkkinauhoilla, tai kirjotaan koristepistoin ja varustetaan kapealla pitsillä, kuten Viipurin pitäjän puvussa.
Solmimista varten päihin kiinnitetään yksi tai useampi pitkä nauha, joiden värit toistavat pintelin värejä. Mitä nuorempi tyttö, sitä yksivärisempi päähine, sillä moniväriset nauhat olivat naimaikäisen tytön tai morsiamen merkki.

Kansallispukua käytettäessä hiukset kammataan sileästi pois otsalta. Tytön hiukset voivat olla hajallaan tai yhdellä tai useammalla palmikolla. Pinteli asetetaan edessä hiusrajaan tai hiukan sen yläpuolelle ja solmitaan niskassa hiusten päältä nauhoilla, joiden päät jätetään riippumaan vapaina. Solmuna käytetään umpisolmua.

## Katso myös
*Säppäli
*Tanu
*Tykkimyssy

## Lähteet
Sun lähelläsi

**Sun lähelläsi** on vuonna 2006 julkaistu Matti Eskon albumi. Nimikappale nousi Radio Suomen listoille kesällä 2005. Keväällä 2006, juuri ennen julkaisua, levyltä ilmestyi singleinä Vexi Salmen sanoittama, kulkuriromantiikasta kertova "Vapaa kuin taivaan tuuli" ja "Kristiina". "Vapaa kuin taivaan tuuli" nousi myös Radio Suomen listoille. Albumi sisälsi myös mahtipontisen kappaleen "Pohjanmaa", jossa Matti Eskoa säestää mieskuoro "Pohjan Laulu".

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
Unto Oksala

**Unto Johannes Oksala** (15. maaliskuuta 1915 Jyväskylä – 6. elokuuta 1995 Tampere) oli Suomen ilmavoimien lentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Ritariksi nimitettäessä hänen  sotilasarvonsa oli lentomestari. Oksala suoritti talvi-, jatko- ja Lapin sodissa yhteensä 132 sotalentoa.

## Elämä ja sotilasura
Oksala syntyi Jyväskylässä, Keski-Suomessa, kangaskauppias Väinö ja Aino (o.s. Ottelin) Oksalan perheeseen. Käytyään kolme luokkaa Tampereen klassillista lukiota, Oksala astui suorittamaan asepalvelustaan Ilmailukouluun 17. syyskuuta 1935. Kersantiksi ylennetty Oksala aloitti aktiivipalveluksensa 13. maaliskuuta 1936 Lentoasema 6:en Lentolaivue 44:ssä. Oksala toimi ensin Junkers K.43 -koneiden ja vuodesta 1937 lähtien Bristol Blenheim -pommikoneiden ohjaajana. Talvisodassa Oksala lensi 40 sotalentoa Lentolaivue 44:n 2. lentueessa. Hänet ylennettiin vääpeliksi 27. helmikuuta 1940.

Jatkosodan alkaessa Oksala jatkoi lentämistä Lentolaivue 44:n 1. lentueessa. Hänet ylennettiin lentomestariksi 8. syyskuuta 1941. Saman vuoden lokakuussa hänet siirrettiin 3. lentueeseen, jossa hän lensi sodan loppuun asti.
Laivueen kaluston vaihtuessa Junkers Ju 88 -koneisiin keväällä 1943, Oksala oli yksi lentäjistä, jotka lensivät koneet Tutowista Suomeen. Ilmavoimien komentajan, kenraaliluutnantti J. F. Lundqvistin 20. huhtikuuta 1943 tekemän esityksen ja 2. heinäkuuta 1943 tehdyn lisäesityksen jälkeen Oksala nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. marraskuuta 1943 numerolla 122. Nimitysperusteluissa mainitaan muun muassa rohkeus, taitavuus ja harkitsevuus lentäjänä. 

Sotien jälkeen Oksala jatkoi Junkers-koneiden ohjaajana Pommituslentolaivue 43:ssa aina 5. elokuuta 1948 asti, jolloin hän erosi ilmavoimista omasta pyynnöstään. Oksala työskenteli tämän jälkeen Suomen Merivakuutus Oy:ssä ja Hämeen museossa.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Powers Boothe

**Powers Allen Boothe** (1. kesäkuuta 1948 Snyder, Texas – 14. toukokuuta 2017 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan mm. Jim Jonesin roolista elokuvassa *[[Guyana Tragedy: The Story of Jim Jones]]* (1980), josta hän voitti Emmy-palkinnon. Muita tunnettuja elokuvia, joissa Boothe esiintyi, ovat esimerkiksi *[[Punainen vaara (vuoden 1984 elokuva)|Punainen vaara]]*, *[[Tombstone (elokuva)|Tombstone]]*, *[[Äkkikuolema (elokuva)|Äkkikuolema]]*, *[[Nixon (elokuva)|Nixon]]*, *[[Con Air – lento vapauteen]]* ja *[[Sin City (elokuva)|Sin City]]*.

Boothe kuoli haimasyöpään sunnuntai-aamuna Los Angelesissa 14. toukokuuta 2017. Hänet haudattiin Deadwoodin hautausmaalle Deadwoodin maaseudulla, joka sijaitsee Panolan piirikunnassa Itä-Carthagessa Itä-Texasissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Ylivesi

**Ylivesi** oli kylä entisessä Viipurin maalaiskunnassa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Nykyisin Yliveden alueella on jonkin verran asutusta, mutta venäläistä asutusnimeä sillä ei ole. 

Yliveden kylä sijaitsi Viipurin maalaiskunnan pohjoisosassa Viipurista pohjoiseen vievän valtatie 14 varrella. Seurakunnallisesti Ylivesi kuului Viipurin maalaiskunnan pohjoisosan käsittäneeseen Ihantalan seurakuntaan. Yliveden naapurikyliä olivat Juustila, Ihantala, Tali, Konkkala, Saarela, Ventelä ja Tikkala. Kylän etelärajalla sijaitsee Ventelänselkä, johon laskee kylän läpi virtaava Kilpeenjoki. Vuonna 1937 kylässä oli 334 asukasta. Yliveden koulupiiriin kuuluneissa pikkukylissä Konkkalassa oli 87 asukasta ja Saarelassa 47 asukasta. 

## Elinkeinot ja palvelut
Yliveden asukkaat saivat elantonsa pääasiassa maataloudesta. Vuonna 1937 kylässä oli 472 ha peltoa, 43 ha niittyä ja 1 319 ha metsää. Kylässä oli Saimaankanavan Osuusliikkeen myymälä. Yliveden nuorisoseuralla oli oma talo lähellä koulua.  

Yliveden kansakoulu sijaitsi kylän pohjoisrajalla. Koulupiiriin kuului Yliveden lisäksi Ihantalan, Konkkalan ja Saarelan kylät sekä osia Kilpeenjoen kylästä. Koulurakennus valmistui vuonna 1900 ja se tuhoutui talvisodassa. Vuonna 1942 kunta rakensi väliaikaisen koulutalon. Vuonna 1939 koulussa oli kolme opettajaa ja 102 oppilasta.

## Historia
Talvisodan aikana Yliveden väestö evakuoitiin Keski-Suomeen. Moskovan rauhassa Ylivesi muun Viipurin maalaiskunnan kanssa luovutettiin Neuvostoliitolle. Jatkosodassa alue vallattiin takaisin 1941 ja väestö pääsi palaamaan koteihinsa, mutta uusi evakuointi oli edessä 1944.

## Lähteet
*

### Viitteet
Cantal (departementti)

**Cantal ** (oksitaaniksi *Cantal, Cantau, Chantal, Chantau*) on Ranskan departementti numero 15, joka on nimetty Cantal-vuoriston mukaan. Departementti sijaitsee Etelä-Ranskassa, Auvergne-Rhône-Alpes’n hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5&nbsp;726 neliökilometriä, ja siellä on 149&nbsp;684 asukasta (2006). Cantalin pääkaupunki on Aurillac. Cantal on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 27 kantoniin ja 260 kuntaan.

Cantal oli yksi 83 departementista, jotka syntyivät Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Se luotiin osasta Auvergnen provinssia.

Cantal on antanut nimensä alueella valmistetulle Cantal-juustolle.

## Katso myös
* Luettelo Cantalin kunnista

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Cantalin departementin kotisivut
Urdunkielinen Wikipedia

**Urdunkielinen Wikipedia** () on Wikipedian urdunkielinen versio. Se on artikkelimäärältään 86. suurin Wikipedia. Kesäkuussa 2007 siellä oli 5&nbsp;762 artikkelia. 1. lokakuuta 2012 siellä oli 19&nbsp;361 artikkelia. Nykyään artikkeleita on yli.
Cantal

**Cantal** voi tarkoittaa:

*Cantal, vuoristo Ranskan keskiylängöllä
*Cantal, hallinnollinen Ranskan departementti 
*Cantal, ranskalainen juusto
Jana Pittman

**Jana Pittman** (s. 9. marraskuuta 1982 Eastwood, Australia) on australialainen yleisurheilija, jonka päämatka oli 400 metrin aitajuoksu.

Pittman voitti 1998 Australian alle 18-vuotiaiden mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa. Seuraavana vuonna hän voitti maansa alle 18-vuotiaiden mestaruudet 200 metrin juoksussa, 400 metrin juoksussa sekä 400 metrin aidoissa. Samana vuonna hän kilpaili Bydgoszczin alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa, joissa hän voitti kultaa 400 metrin aidoissa ajalla 57,87 ja sijoittui 400 metrin sileällä seitsemänneksi ajalla 55,06. Vuonna 2000 Pittman sivusi nuorten ME-aikaa 400 metrin aidoissa. Hän kilpaili lajissa Sydneyn olympialaisissa, mutta karsiutui alkuerissä ajalla 56,76. Myöhemmin samana vuonna hän voitti Santiago de Chilessä nuorten MM-kultaa sekä 400 metrin sileällä ajalla 52,45 että 400 metrin aidoissa ajalla 56,27. Vuoden päätteeksi IAAF palkitsi hänet vuoden Rising Star -palkinnolla.

Pittman voitti 400 metrin aidoissa maansa mestaruuden vuosina 2001 ja 2002. Vuonna 2002 hän voitti Kansainyhteisön kisoissa 400 metrin aitajuoksun ajalla 54,40 ja oli voittamassa samoissa kisoissa kultaa 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestijuoksussa. Hän voitti MM-kultaa Pariisin MM-kisoissa 2003 ajalla 53,22. Seuraavana vuonna hän sijoittui Ateenan olympialaisissa viidenneksi. Melbournen Kansainyhteisön kisoissa 2006 hän voitti 400 metrin aitajuoksun sekä oli voittamassa kultaa pitkässä viestissä.

Pittman voitti 400 metrin aitojen maailmanmestaruuden Osakassa 2007 ajalla 53,31. Samana syksynä hän sijoittui toiseksi ssa. 

Pittman kerää täytettyjä vompattileluja. Hän maalaa aina ennen kilpailuja sormen- ja varpaankyntensä edustamansa tahon väreihin. Hän myös käyttää aina kilpailuissa entisen harjoittelukumppaninsa Melinda Gainsford-Taylorin antamaa rannekorua. Pittman avioitui brittiläisen 400 metrin aitajuoksija Chris Rawlinsonin kanssa vuonna 2006. He erosivat vuonna 2009 ja ero astui voimaan vuoden 2010 alkupuolella. Muutamaa kuukautta myöhemmin he kuitenkin menivät uudelleen naimisiin. He erosivat toistamiseen vuonna 2011. Heillä on yksi lapsi.

Pittmanilla oli silikonirinnat, jotka hän poistatti vuonna 2010, koska ilmoitti tavoittelevansa tosissaan olympiakultaa 2012 Lontoosta. Hän kuitenkin lopetti yleisurheilu-uransa maaliskuussa 2012 loukkaantumisten takia. Huhtikuussa 2012 hän ilmoitti siirtyvänsä kilpasoutajaksi tavoitteenaan Rio de Janeiron olympialaiset 2016. Joulukuussa 2012 hän ilmoitti tavoittelevansa pääsyä vuoden 2014 Sotšin talviolympialaisiin rattikelkkailussa. Sotšissa hän sijoittui 14:nneksi parinaan Astrid Radjenovic. Vuoden 2013 rattikelkkailun MM-kisoissa Pittman ja Radjenovic sijoittuivat 16:nneksi ja rattikelkkailun maailmancupissa he ovat sijoittuneet parhaimmillaan seitsemänneksi tammikuussa 2013.

## Henkilökohtaiset ennätykset yleisurheilussa
:Lähde: IAAF
* 100 metrin juoksu: 11,94 (2001)
* 200 metrin juoksu: 23,60 (1999)
* 300 metrin juoksu: 36,34 (2003)
* 400 metrin juoksu: 50,43 (2003)
* 800 metrin juoksu: 2.04,03 (2005)
* 100 metrin aitajuoksu: 13,92 (2000)
* 400 metrin aitajuoksu: 53,22 (2003)

## Lähteet
Ted Kirkpatrick

**Ted Kirkpatrick** (1960 – 19. elokuuta 2022) oli yhdysvaltalainen metallimusiikin rumpali. Hän oli thrash metal -yhtye Tourniquetin perustajajäsen ja johtohahmo.

Kirkpatrick tunnetaan teknisesti poikkeuksellisen taitavana rumpalina, kyvystään luoda ja toteuttaa polyrytmejä kappalerakenteissa sekä hänen edistyksellisestä tuplabasaritekniikastaan. Kirkpatrick on eri medioissa äänestetty maailman parhaan rumpalin valinnoissa kärkisijoille. Musiikkilehti HM Magazinessa hänet äänestettiin ”suosikkirumpaliksi” kymmenen kertaa peräkkäin vuosina 1990–2000 sekä jälleen 2003.

Kirkpatrick tunnettiin eläinten oikeuksien puolustajana. Se käy ilmi myös joissakin Tourniquetin sanoituksissa.

Kirkpatrick julkaisi rummunsoittovideot *The Unreleased Drum Solos of Ted Kirkpatrick* VHS (1997) ja *Circadian Rhythms – The Drumming World of Ted Kirkpatrick* DVD (2003).

## Historia
Ted Kirkpatrick syntyi ja asui lapsena Milwaukeessa Wisconsinissa. Hän alkoi soittaa rumpuja 12-vuotiaana. 1980-luvun lopulla hän soitti lyhyen aikaa Trouble-yhtyeen *[[Run to the Light]]* -kiertueella, kunnes hän perusti kitaristi Gary Lenairen ja laulaja Guy Ritterin kanssa Tourniquetin vuonna 1989.

Kirkpatrick oli Tourniquetin pääasiallinen lauluntekijä, ja hän oli hyvin vaativa musiikin suhteen: Hän soitti studioäänityksissä usein itse rytmikitaraosuuksia silloin, kun muiden jäsenten soitto ei ollut hänen mielestään riittävän tarkkaa.

## Vaikutteet
Kirkpatrick nimesi rumpalivaikuttajikseen Simon Phillipsin, Carl Palmerin, Dave Wecklin, Terry Bozzion, Dean Castronovon, Akira Jimbon ja Buddy Richin. Rumputyöskentelyynsä Kirkpatrick kertoi ottavansa vaikutteita viidakon ja hyönteisten äänistä sekä taidemusiikin teoksista, kuten Alessandro Scarlattin sonaateista ja Johann Sebastian Bachin Fuugasta. Muita vaikuttajia olivat 1970-luvun progressiiviset rock -yhtyeet Rush, Yes ja King Crimson sekä metalliyhtyeet Black Sabbath, Iron Maiden ja Candlemass. Kirkpatrickin filosofiana oli kohdella rumpuja musiikillisina instrumentteina eikä pelkkänä tahtikoneistona.

## Diskografia
#### Tourniquet
* *Stop the Bleeding* (1990)
* *Psycho Surgery* (1991)
* *Pathogenic Ocular Dissonance* (1992)
* *Intense Live Series Vol. 2* (1993)
* *Vanishing Lessons* (1994)
* *Carry the Wounded* (1995)
* *The Collected Works of Tourniquet* (1996)
* *Crawl to China* (1997)
* *Acoustic Archives* (1998)
* *Microscopic View of a Telescopic Realm* (2000)
* *Where Moth and Rust Destroy* (2003)
* *Antiseptic Bloodbath

==Solo==
* *Ode to a Roadkill* (2010)
* *In the Shadow of the Masters* (2010)
* *Ancient Christmas'' (2011)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Biografia Tourniquet.net-sivustolla
Bullet-luotto

**Bullet-luotto** tai **bullet-laina** tarkoittaa lainaa, jonka takaisinmaksu tapahtuu yhtenä eränä erääntymishetkellä, eli laina-aikana siitä maksetaan vain korkoa. 

1980-luvun lopun suuressa luottojen myyntikilpailussa tämä luottomuoto saavutti suuren suosion. 90-luvun laman aikana pitkiin bullet-luottoihin liittyvät riskit valkenivat sekä pankeille että luottoja ottaneille asiakkaille ja se harvinaistui. 2010-luvulla bullet-laina on yhä melko harvinainen, mutta sitä käytetään toisinaan esimerkiksi sijoittamisessa, uuden yrityksen perustamisessa tai joskus asunnonvaihdon yhteydessä. 

## Katso myös
* Annuiteettilaina
* Tasalyhennyslaina

## Lähteet
Joshua J. Johnson

**Joshua J. Johnson** (s. 10. toukokuuta 1976) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.

Johnson juoksi Pariisin MM-kisoissa 2003 kuudenneksi 200 metrin juoksussa ajalla 20,47. Samoissa kisoissa hän oli voittamassa MM-kultaa 4 x 100 metrin viestijuoksussa. Kauden lopussa hän voitti  200 metrin kilpailun ajalla 20,35. Seuraavana vuonna hän sijoittui  seitsemänneksi 100 metrin juoksussa ajalla 10,44 ja viidenneksi 200 metrillä.

## Ennätykset
Lähde:
* 100 metrin juoksu: 9,95 (2002)
* 200 metrin juoksu: 19,88 (2001)

## Lähteet
Eirene

**Eirene** (, "rauha") oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi kolmesta horasta. Hän oli Zeuksen ja Themiksen tytär, ja Diken ja Eunomian sisar. Näillä sukulaissuhteilla ilmaistiin, että rauha on seurausta vallasta (Zeus) yhdistettynä oikeudenmukaisiin lakeihin (Themis), joka pysyy, kun yhteiskunnassa vallitsee laki (kreik. *Dike*) ja järjestys (kreik. *Eunomia*).

Eirene oli rauhan henkilöitymä, jonka vastine roomalaisessa mytologiassa oli **Pax**. Eirene kuvattiin nuorena neitona, jonka käsissä oli lapsenomainen Plutos, vaurauden jumaluus, ja runsaudensarvi, jotka symbolisoivat rauhan siunauksellista vaikutusta ja mukanaantuomaa hyötyä. Eirene saatettiin kuvata kantamassa myös oliivipuun oksaa tai Hermeksen sauvaa.

Nimi Irene juontaa juurensa tästä mytologian hahmosta.

## Lähteet
Pax

**Pax** on latinaa ja suomeksi ”rauha”. Sen alkuperä sanasta sopimus () viittaa siihen, että roomalaiset eivät niinkään ajatelleet rauhan olevan sodaton tila vaan seurausta sopimuksesta.

## Mytologia
* Pax on roomalaisessa mytologiassa jumalatar ja rauhan henkilöitymä.

## Ajanjakso
Yhdessä latinankielisen kansakunnan tai valtion nimen kanssa Pax viittaa rauhan tai vakauden aikaan, jota kyseinen suurvalta piti valtaa.
* Pax Americana
* Pax Romana

## Sukunimi

* Michael Pax (1930–2015), saksalais-suomalainen biodynaamisen viljelyn uranuurtaja

## Pax-lehti
*Pax on Sadankomitean ja Suomen Rauhanliiton julkaisema rauhanpoliittinen lehti

## Muut merkitykset
* Pax, Walter Runebergin veistos Turun vanhan kirjaston porrasaulassa
* Pax, Fazerin makeinen
* 679 Pax, päävyöhykkeen asteroidi
* Lento- ja laivayhtiöt käyttävät sanaa Pax kuvaamaan matkustajapaikkaa (lyhenne sanasta Passenger)
Kätkävaara

**Kätkävaara** on Tervolan kunnan pohjoislaidalla sijaitseva paljaslakinen vaara, jonka korkeus on 189 metriä ja jonka lakialueet ovat kivirakkojen peitossa. Kätkävaaran alueella on luontomatkailua. Kätkävaaran kylä sijaitsee vaaran välittömässä läheisyydessä. Kylässä asuu muutamia kymmeniä asukkaita.

Kätkävaaran alueelta on löydetty merkkejä Pohjois-Suomen vanhimmasta asutuksesta. Kätkävaarassa on myös luontopolku, jonka teemana ovat muinaismerien rantamuodostelmat. Polulla on 19 tutustumiskohdetta ja se on 7 kilometriä pitkä. Puolivälissä, Kätkävaaran huipulla, on hirsikota.

Kätkävaaran alueen eläinkanta on runsas, muun muassa hirviä, poroja, karhuja ja ilveksiä. Metsäkanalintuja on myös ja alueen suoalueilla on myös metsähanhia. Kätkävaaran alueella on useita merkittäviä luonnonsuojelualueita, kuten Pisavaaran luonnonpuisto ja Kilsiaapa-Ristivuoman soidensuojelualue. Alueelta on löydetty myös muun muassa kultaa, kuparia ja uraania. Alueella sijainnut kultakaivos lakkautettiin 1960-luvulla.
Pjotr Leštšenko

**Pjotr Konstantinovitš Leštšenko** (, 14. kesäkuuta 1898 – 16. heinäkuuta 1954) oli laulaja ja venäläisen tangon pioneeri. 

Hän esiintyi lähes yksinomaan venäjän kielellä, ja maailmanlaajuisesti tunnetuksi on noussut kappale "Serdtse" ("Sydän"). Hän oli aikanaan kansan keskuudessa huomattavan suosittu, mutta musiikki joutui Romanian hallituksen epäsuosioon, ja laulaja kuoli 56-vuotiaana romanialaisen vankilan sairaalassa.
Eunomia

**Eunomia** (, "järjestys") oli kreikkalaisessa mytologiassa yksi kolmesta horasta. Hän oli Zeuksen ja Themiksen tytär, ja Diken ja Eirenen sisar. Tämä kuvasti uskomusta rauhan (Eirene), lain (Dike) ja järjestyksen (Eunomia) vallitsemiseen, kun esivalta (Zeus) yhdistyy oikeudenmukaisiin lakeihin (Themis).

Eunomia oli hyvän ja laillisen järjestyksen henkilöitymä, jonka vastakohta oli Dysnomia, laittomuuden henki. Hänen mainitaan myös synnyttäneen khariitit Zeukselle, joskin muut lähteet kertovat khariittien olleen Eurynomeen tyttäriä. Tämän yhteyden perusteella Eunomia esiintyy kuitenkin antiikin taiteessa Afroditen seuralaisena edustaen naisen kuuliaisuutta miehelle avioliitossa.

## Lähteet
TBA

**TBA** voi tarkoittaa:

*kirjainlyhenne sanoista ”*to be announced*” – lyhenteen tarkoitus on ilmoittaa, ettei tietylle tuotteelle ole virallista julkaisupäivämäärää tai nimeä ja se tullaan ilmoittamaan myöhemmin.
*Tert-butanoli, alkoholi
*”The Big Apple” eli ”Iso Omena”, New Yorkin kaupungin lempinimi
*Trenes de Buenos Aires, argentiinalainen rautatieyhtiö
*Trockenbeerenauslese, saksalainen tai itävaltalainen jälkiruokaviinityyppi
Antti Matikainen (laulaja)

**Antti Matikainen** (s. 1979) on alun perin Kajaanista kotoisin oleva laulaja. Hänen ensimmäinen albuminsa oli nimeltään "Kun ilta saapuu" (2006), jolta nousivat suurimmiksi radiohiteiksi "Sydän lyö", "Uskon enkeleihin" ja uudelleen sovitettu versio Fredin klassikosta "Avaa sydämesi mulle". 

Hänen toiselta albumiltaan "Sateen jälkeen" nousivat radioiden soittolistoille levyn nimikkosinglen lisäksi kappaleet "Kuinka monta päivää", "Sateen jälkeen" sekä "Vanha mies". Paikallisradioiden listalle päätyi myös albumilta kappale "Eeva tahtoo tietää". Antti Matikainen esiintyi Kaartin soittokunnan combon solistina linnan juhlissa 2009.

Vuonna 2012 Matikainen osallistui The Voice of Finland -laulukilpailuun.

Antti toimii nykyään Flipperi-bilebändin miessolistina.

## Yksityiselämä
Matikainen kihlautui vuonna 2009 tanssinopettaja Saana Akiolan kanssa, he avioituivat vuonna 2017 ja ilmoittivat eroavansa marraskuussa 2018. Heillä on kaksi yhteistä lasta.

## Diskografia
### Albumit
* *Kun Ilta Saapuu* (Edel 2006)
* *[[Sateen jälkeen]]* (Hilland Records 2009)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Antti Matikaisen Facebook-sivut
Otis Blackwell

**Otis Blackwell** (16. helmikuuta 1932 – 6. toukokuuta 2002) oli yhdysvaltalainen rockmuusikko. Hän ei saavuttanut koskaan omilla levytyksillään mainittavaa menestystä, mutta vaikutti lauluntekijänä rockmusiikin kehitykseen suuresti. Blackwell otettiin vuonna 1986 Nashville Songwriters Hall of Fameen ja 1991 Songwriters Hall of Fameen.

## Elämä ja ura
Blackwell syntyi Brooklynissä, New Yorkissa. Hän piti nuorena lännenelokuvista, erityisesti sellaisista joissa esiintyi countrymuusikko Tex Ritter. Hän kuunteli myös blueslaulajia kuten Chuck Willis ja Larry Darnell. Vuonna 1952 Blackwell voitti kykyjenetsintäkilpailussa levytyssopimuksen Radio Corporation of America -yhtiöltä ja nauhoitti kolmen vuoden ajan musiikkia esittäjänä, ensin RCA:lle ja myöhemmin Jay Dee -levy-yhtiölle. Hän sai suosiota nauhoituksellaan ”Daddy Rolling Stone”, mutta jätti vuonna 1955 muusikon uransa keskittyäkseen täysivaltaisesti musiikin säveltämiseen.

Blackwellin ensimmäinen hitti laulunkirjoittajana oli Eddie Cooleyn kanssa Little Willie Johnille sävelletty ”Fever”. Hän kirjoitti lukuisia kappaleita Elvis Presleylle ja hänen kappaleitaan nauhoittivat myös muun muassa Brook Benton, Dee Clark, Bobby Darin, Ral Donner, Wade Flemons, Thurston Harris, Jimmy Jones, Ben E. King, Jerry Lee Lewis, Clyde McPhatter, Gene Vincent ja The Drifters. Yleensä ottaen Blackwell oli yksi tuotteliaimmista varhaisen rock and rollin laulunkirjoittajista. Yhteensä hänen sävellyksiään on myyty yli 30 miljoonaa kappaletta.

Blackwellin musiikki alkoi poistua muodista 1960-luvun British Invasionin myötä. Vuonna 1976 hän teki albumin, jolla hän soitti omia versioitaan tunnetuiksi tulleista sävellyksistään, ja esiintyi seuraavana vuonna menestyksekkäästi konserteissa. Hänen viimeinen sooloalbuminsa ilmestyi vuonna 1981.

Blackwell halvaantui sydänkohtauksen seurauksena vuonna 1991. Hän kuoli 70 vuoden ikäisenä sydänkohtaukseen Nashvillessä, Tennesseessä toukokuussa 2002. Hänet on haudattu Woodlawn Memorial Park Cemeteryyn.

## Tunnettuja sävellyksiä
Blackwellin tunnetuimpiin sävellyksiin lukeutuvat:

* ”All Shook Up” (1957, Elvis Presley)
* ”Breathless” (1958, Jerry Lee Lewis)
* ”Don’t Be Cruel” (1956, Elvis Presley)
* ”Fever” (1956, Little Willie John ja lukuisat muut; sävelletty pseudonyymillä ”John Davenport”)
* ”Great Balls of Fire” (1957, Jerry Lee Lewis)
* ”Handy Man” (1959, Jimmy Jones)
* ”Hey Little Girl” (1959, Dee Clark)
* ”Return to Sender” (1962, Elvis Presley; sävellystyöhön osallistui Winfield Scott)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Marc Blucas

**Marcus ”Marc” Paul Blucas** (s. 11. tammikuuta 1972) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa Riley Finnin roolistaan televisiosarjassa *[[Buffy, vampyyrintappaja]]*.

## Elämäkerta
### Nuoruus
Blucas syntyi Yhdysvaltain Pennsylvanian osavaltion Butlerissa. Nuoruudessaan hän pelasi high schoolinsa koripallojoukkueessa. Lukion jälkeen Blucas opiskeli Wake Forestin yliopistossa ja pelasi jälleen koulunsa koripallojoukkueessa. Hän valmistui Wake Forestista vuonna 1994. 

### Ura
Valmistumisensa jälkeen Blucas olisi halunnut pelaamaan NBA-sarjaan. Sarjassa pelaaminen jäi kuitenkin vain haaveeksi, joten hän muutti Englantiin ja pelasi vuoden Britannian koripalloliigassa BBL:ssä Manchester Giantsin joukkueessa. Myöhemmin Blucas aloitti näyttelemisen, ja hänen ensimmäinen elokuvansa oli vuoden 1995 *Inflammable*. Vuonna 1999 Blucas sai tähän mennessä ehkä tunnetuimman osansa televisiosarjasta *Buffy, vampyyrintappaja*. Vuosina 1999–2000 hän esitti päähenkilö Buffy Summersin poikaystävää ja salaista agenttia Riley Finnia. Hän jätti *Buffyn* sen viidennellä tuotantokaudella, mutta vieraili vielä kerran sarjassa sen kuudennella kaudella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*Marc Blucas Fan
Little Jimmy Dickens

**James Cecil Dickens** eli **Little Jimmy Dickens** (19. joulukuuta 1920 Länsi-Virginia – 2. tammikuuta 2015 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja. Hän oli ''Grand Ole Opryn'' vakituinen esiintyjä vuosikymmenten ajan ja kuului vuodesta 1983 Country Music Hall of Fameen.

Dickens aloitti esiintymisen radiossa 1930-luvun lopussa. Syyskuussa 1948 hän sai levytyssopimuksen Columbia Recordsilta, ja samoihin aikoihin hän aloitti myös uransa *Grand Ole Opryssä*. Hän otti käyttöön taiteilijanimen ”Little Jimmy Dickens”, joka viittaa laulajan pienikokoisuuteen.

Dickensin varhaisten Columbia-hittien joukkoon lukeutuvat ”Country Boy”, ”A-Sleeping at the Foot of the Bed”, ”I’m Little But I’m Loud” ja ”Take an Old Cold Tater (And Wait)”. Vuonna 1950 hän perusti Country Boys -kokoonpanon yhdessä Jabbo Arringtonin, Grady Martinin, Bob Mooren ja Thumbs Carllilen kanssa.

Dickens julkaisi vuonna 1962 nimellä ”The Violet and the Rose” ensimmäisen Top 10 -singlensä kahteentoista vuoteen. Hän teki kansainvälisiä esiintymisiä ja nähtiin mm. ''The Tonight Show'ssa''. Hänen suuri hittinsä ”May the Bird of Paradise Fly Up Your Nose” nousi listaykköseksi. 1960-luvun lopulla hän siirtyi Decca Recordsille. Vuonna 1975 Dickens palasi *Grand Ole Opryyn*, jonka hän oli jättänyt 1957 päästäkseen ''Philip Morris Country Music Show’hun''. Dickens esiintyi myös useilla Brad Paisleyn musiikkivideoilla.

Dickens kuoli 94-vuotiaana 2. tammikuuta 2015 sairaalassa Nashvillen alueella. Hänet haudattiin Woodlawn Memorial Parkin hautausmaalle Nashvillessä.

## Studioalbumit
* Old Country Chrush (1954)
* Big Songs by Little Jimmy Dickens (1969)
* Little Jimmy Dickens Sings Out Behind the Barn (1962)
* Handle with Care (1965)
* May the Bird of Paradise Fly Up Your Nose (1965)
* Big Man in Country Music (1968)
* Little Jimmy Dickens Sings (1968)
* Jimmy Dickens Comes Callin' (1969)

## Lähteet
Qaf

**Qaf** (, ) on Koraanin 50. suura. Se sisältää 45 jaetta.

## Sisältö

### Varoittaja omasta joukosta
Suura alkaa Jaakko Hämeen-Anttilan suomennoksen mukaan seuraavasti:

# Q. Kautta jalon Koraanin"
# Ihmiset ihmettelevät sitä, että heille on tullut varoittaja heidän omasta joukostaan, ja uskottomat sanovat: "tämäpä ihmeellistä".
Karl-Heinz Ohlig katsoo, että Koraanin suurat jakautuvat kolmeen, osittain päällekkäiseen ryhmään. Vanhimmassa ryhmässä tärkeimpänä hahmona on nimetön profeetta, joka nähtävästi on Mooses tai Jeesus. Tämän ryhmän tekstit ovat sisällöltään kristillisiä. Seuraavassa ryhmässä tekstit ovat edelleen kristillisiä, mutta keskushahmona on nimetön arabiprofeetta. Viimeisessä vaiheessa tämä profeetta välittää aivan uusia, Raamatun sanasta poikkeavia ilmestyksiä. Samalla Koraani nähdään lopullisena totuutena eikä enää vahvistuksena aikaisemmille kirjoituksille. Vasta tässä vaiheessa kyse on uudesta uskonnosta, islamista. Suuran 50 varoittaja on nimetön arabiprofeetta ("heidän omasta joukostaan") ja kuuluisi siten keskimmäiseen ryhmään.

### Mystinen alkukirjain
Alkukirjan Q on niin sanottu "*muqatta'at*" eli Koraanin mystinen kirjainyhdistelmä. Sellainen  esiintyy yhteensä 29 suuran alussa. 900-luvulla Tabari esitteli useita teorioita kirjainten HM  tulkinnasta. Hän luettelee seuraavia annettuja selityksiä: kirjaimet eivät liity tosiinsa, vaan viittaavat Jumalan kahteen nimeen; kyseessä on Jumalan esittämä kirous ja yksi hänen nimistään; kyseessä on yksi Koraanin nimistä; ne ovat aakkosten kirjaimia; se on suuran nimi.  Tabari itse ratkaisee kirjainten arvoituksen siten, että mystiset kirjaimet ovat toisistaan irrallisia ja tarkoittavat useita eri asioita, niiden joukossa Jumalan kaikki nimet ja hänen ominaisuutensa.  Jaakko Hämeen-Anttila puolestaan katsoo, että kirjainten tarkoituksena on vain luoda otollista tunnelmaa Koraanin sanoman vastaanottamiselle. 

Christoph Luxenberg on hakenut niiden ratkaisua syyrialais-antiokialaisen kirkon perinteestä. Liturgiseen rukouskirjaan merkittiin lyhenteillä jumalanpalvelustekstien esittämistapa. Lyhenteet viittasivat muun muassa siihen, millä sävelmällä aloituspsalmi kuului laulaa, mikä psalmi oli kyseessä tai oliko mukana vuorolaulua. Kirjaimet voisivat siten olla viittauksia tiettyyn aloituspsalmiin, ja suura itse olisi varhaiskristillinen hartausteksti. Luxenbergin mukaan kirjan Q voi viitata psalmiin ja tulla sanasta "*qaddish"* (Pyhä Hän on/olkoon). 

### Muuta
Jakeet 2–5 ovat polemiikkia uskottomia vastaan, 6–18 esittävät Jumalan tunnusmerkkejä luonnossa ja historiassa ja jakeet 19–35 kuvailevat tuomiopäivää. Suura päättyy yleisiin kehotuksiin ylistää Jumalaa.  Jakeet 39–40 lausuvat: "ylistä Herrasi kunniaa ennen auringon nousua  ja ennen sen laskua, ja yölläkin ylistä Häntä ja vielä kumarrettuasi". Hämeen-Anttilan mukaan tämä osoittaa, että yörukoukset kuuluivat vanhempaan käytäntöön. Vastaavia kehotuksia on suurissa 51, 52 ja 73.

## Katso myös

* Luettelo Koraanin suurista

## Lähteet

* 
*
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Islamopas - 50. Qaaf:n Suura
Little Willie John

**Little Willie John** (15. marraskuuta 1937 – 26. toukokuuta 1968) oli yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja. Hänen maineikkaisiin hitteihinsä lukeutuvat ”All Around the World” (1955), muiden muassa Peggy Leen ja Madonnan coveroima ”Fever” (1956), ”Need Your Love So Bad”, ”Talk to Me” (1958) sekä ”Sleep” (1960).

Little Willie John syntyi Arkansas’n Cullendalessa nimellä **William Edgar John**. Hän menestyksekäs uransa alkoi 1950-luvun puolenvälin paikkeilla. Viimeisinä vuosinaan hän kuitenkin kärsi alkoholismista. Hän sai vuonna 1966 tuomion taposta ja kuoli vankeudessa vain 30 vuoden ikäisenä.

Little Willie John oli laulaja Mable Johnin veli. Hän sai vuonna 1996 postuumisti paikan Rock and Roll Hall of Famesta.

## Lähteet
Nanette Fabray

**Nanette Ruby Bernadette Fabares** eli **Fabray** (27. lokakuuta 1920 San Diego, Kalifornia – 22. helmikuuta 2018 Palos Verdes, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Fabray kykeni luomaan näyttelijänuran huomattavasta kuulovammastaan huolimatta, ja hän oli tunnettu kuurojen ja huonokuuloisten puolestapuhuja. Näistä ansioista hänelle myönnettiin *President’s Distinguished Service Award*- ja *Eleanor Roosevelt Humanitarian Award* -palkinnot. Neljä leikkausta paransivat sittemmin hänen kuuloaan merkittävissä määrin.

Fabray esiintyi vaudevillessa 6-vuotiaasta alkaen ja teki elokuvadebyyttinsä Our Gang -lyhytkomediassa *Cradle Robbers* vuonna 1924. Hänellä oli vuonna 1939 rooli menestyselokuvassa *Elisabet ja Essex*. Hänen kenties tunnetuin elokuvaroolinsa oli *[[Iskelmäkaruselli]]ssa* vuonna 1953.

Fabray teki Broadway-debyyttinsä 1941. Hänet tunnettiin myös televisiosta, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Televisiorooli *Caesar’s Hourissa* toi hänelle kolme Emmy-palkintoa; vuonna 1949 hänelle myönnettiin Tony-palkinto roolista musikaalissa *Love Life*. Hän oli vuosina 1947–1951 naimisissa David Tebetin kanssa. Toisesta avioliitostaan Ranald MacDougallin kanssa hänelle syntyi yksi lapsi. MacDougall ja Fabray avioituivat 1957 ja olivat yhdessä miehen kuolemaan saakka 1973. Fabray oli näyttelijä Shelley Fabaresin täti.

## Lähteet
Maiara Walsh

**Maiara Walsh** (s. 18. helmikuuta 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jolla on brasilialaisia sukujuuria.

Walsh syntyi Washingtonin osavaltiossa, mutta perhe muutti vuonna 1999 Kalifornian Simi Valleyyn. Hän osaa englannin lisäksi portugalia ja espanjaa. Walsh teki läpimurtonsa 18-vuotiaana Disney Channelin nuortensarjassa *[[Coryn koukerot]]*. Jo sitä ennen hän oli esiintynyt koulunäytelmissä, Mattelin mainoksessa ja indie-elokuvassa *Lullaby Before I Wake*. *Coryn koukeroissa* Walsh näytteli päähenkilö Coryn ystävää Meena Paroomia, jonka on kotoisin kuvitteellisesta Bahavian valtiosta.

Keväällä 2009 Walsh esitti *[[Täydelliset naiset|Täydellisten naisten]]* viidennen tuotantokauden päätöksessä Carlos Solisin sisarentytärtä Anaa. Roolista tehtiin kuudennen kauden ajaksi vakinainen.

Vuonna 2010 Walsh näytteli pienissä rooleissa televisiosarjoissa *[[Salattu teinielämä]]* ja *[[Vampyyripäiväkirjat]]*, ja vuonna 2012 hän sai suuremman roolin Simone Sinclairina *[[Switched at Birth]]* -sarjassa. Lokakuussa 2012 paljastettiin, että Walsh on valittu *[[Nälkäpeli (elokuva)|Nälkäpeliä]]* jäljittelevän *The Starving Games* -parodiaelokuvan pääosaan.

Walsh näytteli yhtä päärooleista vuonna 2011 julkaistussa televisioelokuvassa *[[Mean Girls 2]]*. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jerry Bock

**Jerrold Lewis ”Jerry” Bock** (23. marraskuuta 1928 – 2. marraskuuta 2010) oli yhdysvaltalainen musikaalien säveltäjä. Hänet on palkittu Pulitzer- ja Tony-palkinnoilla.

Bock syntyi New Havenissa (Connecticut), kasvoi Flushingissa (New York) ja opiskeli lapsena pianonsoittoa. Hän sävelsi ensimmäisen näytelmänsä *My Dream* high schoolissa ollessaan. Opiskellessaan Wisconsinin yliopistossa Madisonissa (1945–1949) hän kirjoitti opiskelutoveri Larry Holofcenerin kanssa musikaalin *Big As Life*, joka voitti ensimmäisen sijan BMI:n järjestämässä yliopistojen näytelmäkilpailussa. Bockin yhteistyö Holofcenerin kanssa jatkui valmistumisen jälkeen; yhteistyöstä syntyi muun muassa television revyymusiikkia sekä musikaalit *Catch a Star* (Broadway 1955) ja *Mr. Wonderful* (1956). Jälkimmäisen musikaalin säveltämiseen osallistui myös George David Weiss.

Tärkeä yhteistyökumppani Bockin uralla oli sanoittaja Sheldon Harnick. Heidän ensimmäinen yhteinen musikaalinsa oli vuoden 1958 *The Body Beautiful*. Seuraavana vuonna heidän näytelmänsä *Fiorello!* palkittiin Tony-, Pulitzer- ja New York Drama Critics’ Circle -palkinnoilla. Vielä menestyneemmäksi tuli vuoden 1964 *[[Viulunsoittaja katolla]]* (engl. *Fiddler on the Roof*), joka palkittiin yhdeksällä Tonylla ja lukuisilla muilla palkinnoilla. Muihin Bockin ja Harnickin musikaaleihin kuuluvat *She Loves Me* (1963), *The Apple Tree* (1966) ja heidän viimeiseksi tuotoksekseen jäänyt *The Rothchilds* (1970). Kun yhteistyö Harnickin kanssa loppui, Bock lopetti Broadway-näytelmien säveltämisen.

Bock on kuulunut vuodesta 1971 Songwriters Hall of Fameen. Hänet on valittu myös American Theatre Hall of Fameen.

## Lähteet
Nick Simper

**Nicholas John ”Nick” Simper** (s. 3. marraskuuta 1945 Middlesex) on englantilainen basisti. Parhaiten hänet muistetaan Deep Purplen alkuperäisenä basistina. 

Ennen Purplen perustamista Simper soitti monissa yhtyeissä, kuten Johnny Kidd And The Pirates, The Regents, Lord Sutch's Savages (mukana myös Ritchie Blackmore) ja The Flower Pot Men (mukana Jon Lord). 

Kun Blackmore ja Lord kasasivat Deep Purplea vuonna 1968 (tuolloin vielä nimellä Roundabout), he kutsuivat vanhan soittokumppaninsa mukaan yhtyeeseen. Deep Purplen ensisingle ”Hush” menestyi Yhdysvalloissa kohoten top-5:een ja yhtye keikkaili ahkerasti Amerikassa vuonna 1968. Tämän lisäksi Deep Purple levytti vajaan vuoden aikana kolme studioalbumia, joista ensimmäinen, *[[Shades of Deep Purple]]*, menestyi parhaiten Amerikassa. Kotimaassaan Britanniassa Deep Purple ei saanut vielä tuolloin minkäänlaista menestystä. Vuoden 1969 heinäkuussa Simper erotettiin Deep Purplesta yhdessä laulaja Rod Evansin kanssa. Simper ja Evans eivät sopineet Lordin ja Blackmoren hard rock -visioon ja Simperin bassonsoittoa pidettiin liian vanhanaikaisena. Evans tyytyi kohtaloonsa, koska oli jo aiemmin aikonut lähteä yhtyeestä, mutta Simper oli katkera salamyhkäisestä erottamisestaan ja haastoi yhtyeen myöhemmin oikeuteen maksamattomien korvausten takia. 

Deep Purplen jälkeen Simper liittyi Marsha Huntin kiertueyhtyeeseen ja esiintyi muun muassa Wightsaaren festivaaleilla vuonna 1969. Sen jälkeen Simper ja yhtyeen muut muusikot perustivat Warhorse-yhtyeen. Progressiivista heavy rockia soittanut Warhorse levytti kaksi albumia (*Warhorse* (1970), *Red Sea* (1972)) Vertigolle. Yhtye ei kuitenkaan saanut suurta menestystä ja se hajosi vuonna 1974. Simperin muita yhtyeitä 1970- ja 1980-luvuilla olivat muun muassa Dynamite, Flying Fox ja Fandango, joka julkaisi pari albumia. 1990-luvulla hän oli mukana Quartermass II -yhtyeessä, joka oli jatkoa 1970-luvulla vaikuttaneelle Quartermass-yhtyeelle.

Viime vuosina Nick Simper on soittanut The Good Old Boys -nimisessä vanhaa rock ’n’ rollia soittavassa projektiyhtyeessä ja hän on myös esiintynyt itävaltalaisen The Nasty Habits -yhtyeen kanssa soittaen Deep Purplen ensimmäisen kokoonpanon kappaleita.  

## Diskografia
**Deep Purple:**

**[[Shades of Deep Purple]]* 1968
**[[The Book of Taliesyn]]* 1968
**[[Deep Purple (albumi)|Deep Purple]]* 1969
**[[Inglewood – Live in California]]* (1968) 2002
**[[The Early Years (Deep Purplen albumi)|The Early Years]]* (1968–1969) 2004

**Warhorse:**

**Warhorse* 1970
**Red Sea* 1972

**Fandango:**

**Slipstreaming* 1979
**Future Times* 1980

**Johnny Kidd & The Pirates:**

**The Best of Johnny Kidd & The Pirates* 1978
**Rarities* 1983
**The Classic and Rare* 1990

**Screaming Lord Sutch:** 

**Hand of Jack The Ripper* 1971

**Rosco Gordon:** 

**Rosco Rocks Again* 1983

**Quartermass II:** 

**Long Road* 1997

**Wee Willie Harris & The Alabama Slammers:** 

**Rag Moppin’* 2000

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viralliset kotisivut
Karkuteillä

**Karkuteillä** on suomalaisen Karkkiautomaatti-indieyhtyeen ensimmäinen levy. Se ilmestyi vuonna 1995.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Aiheesta muualla
* Karkuteillä discogs.com -sivustolla
Mel Tillis

**Lonnie Melvin ”Mel” Tillis** (8. elokuuta 1932 Tampa, Florida – 19. marraskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen countrylaulaja. Hän levytti 1950-luvun lopulta saakka ja sai suurimmat menestyksensä 1970-luvun kuluessa. Hänen tunnetuimpien kappaleidensa joukkoon lukeutuvat ”I Ain't Never”, ”Good Woman Blues” ja ”Coca-Cola Cowboy”. 

Tillis sairasti lapsena malarian ja jäi pysyvästi puhevikaiseksi. Hän oppi kuitenkin nopeasti rumpujen- ja kitaransoiton taidon. Liityttyään ilmavoimiin hän sai asemapaikakseen Okinawan Japanissa. Vuonna 1956 hän siirtyi Nashvilleen ja kirjoitti muun muassa laulun ”I'm Tired”, jolla Webb Pierce sai vuonna 1957 listakolmoshitin.

Alun perin Tillis menestyi lauluntekijänä. Hän sai siitä huolimatta oman levytyssopimuksen Columbia Recordsilta ja julkaisi vuonna 1958 ensimmäisen Top 40 -hittinsä ”The Violet and a Rosen”, jota seurasi Top 25 -hitti ”Sawmill”. Hän jatkoi yhtäaikaisesti uraansa Webb Piercen lauluntekijänä, ja muiden muassa Bobby Bare, Wanda Jackson ja Stonewall Jackson ovat versioineet hänen sävellyksiään. Vuonna 1968 ilmestyi hänen ensimmäinen Top 10 -hittinsä "Who's Julie". 

Tillisin oma menestys alkoi huomattavasti nousta 1970-luvun alkuvuosina. Hän levytti aluksi MGM Recordsille, mutta siirtyi vuonna 1976 MCA Recordsille. Hän voitti Country Music Association Awardsissa ”Vuoden artistin” kunnian ja sai lisäksi paikan Nashville Songwriters Hall of Famesta. Vuonna 1979 hän siirtyi Elektra Recordsille ja teki muun muassa yhteistyötä Nancy Sinatran kanssa kappaleessa ”Texas Cowboy Night”. Hän palasi MCA:lle vuonna 1983 ja sai viimeisen Top 10 -hittinsä kappaleella ”New Patches” vuonna 1984. 

Tillisillä oli myös elokuvarooleja. 1980-luvulta lähtien hän jatkoi uraansa esiintyjänä, mutta myös kirjoitti hittejä Ricky Skaggsille ja Randy Travisille. Häneltä ilmestyi omaelämäkerta *Stutterin' Boy*, ja hänen ottamisestaan Country Music Hall of Fameen tiedotettiin 7. elokuuta 2007. Hänellä on kuusi lasta, joista yksi on muusikko Pam Tillis. 

## Lähteet
Irving Baxter

**Irving Baxter** (25. maaliskuuta 1876 – 13. kesäkuuta 1957) oli yhdysvaltalainen korkeus- ja seiväshyppääjä ja olympiavoittaja.

Irving Baxter on ainoa urheilija, joka on voittanut olympiakultaa sekä korkeushypyssä että seiväshypyssä. Pariisin 1900 olympiakisoissa hän saavutti kultamitaliensa lisäksi kolme hopeamitalia, kun hän sijoittui kaikissa vauhdittomissa hypyissä Ray Ewryn jälkeen toiseksi.

Yhdysvaltain korkeushyppymestaruuden Baxter voitti 1897–1900 ja 1902. Hänen ennätyksensä korkeushypyssä oli 191,5.

## Saavutuksia

* Olympiakisoissa Pariisissa 1900
** Kultaa korkeushypyssä (tulos 190, rikkoi Ellery Clarkin olympiaennätyksen yhdeksällä senttimetrillä)
** Kultaa seiväshypyssä (tulos 330, sivusi olympiaennätystä)
** Hopeaa vauhdittomassa korkeushypyssä (tulos 152,5)
** Hopeaa vauhdittomassa pituushypyssä (tulos 313,5)
** Hopeaa vauhdittomassa kolmiloikassa (tulos 9,95)

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Punainen linnoitus

**Punainen linnoitus**, eli **Delhin linnoitus**, tunnetaan myös nimillä **Lal Qil'ah** tai **Lal Qila** on linnoitus Delhissä, Intiassa. Se on punaisesta hiekkakivestä rakennettu suuri linnoitus, jonka muurien ympärysmitta on noin kaksi kilometriä. Suurmoguli Shah Jahan rakennutti linnoituksen 1600-luvulla ja se on Vanhan Delhin suurin monumentti.

Delhin Punainen linnoitus valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2007.

## Historia
Mogulihallitsija Shah Jahan rakennutti Punaisen linnoituksen siirtäessään valtakuntansa pääkaupungin Agrasta Shahjahanabadiin. Linnoituksen rakennustyöt aloitettiin huhtikuussa 1639 ja ne valmistuivat vuonna 1648. Linnoituksen koilliskulma on vanhemman Islam Shah Surin rakennuttaman ja vuonna 1546 valmistuneen Salimgarhin linnoituksen vieressä . Punaisen linnoituksen suunnittelivat moguliarkkitehdit Ustad Hamid ja Ahmad .

Linnoitukseen on tehty myöhemmin joitakin laajennuksia ja osia on myös purettu. Shah Jahanin poika ja seuraaja Aurangzeb rakennutti linnoitukseen 1659–1660 *Moti Masjid* -moskeijan (Helmimoskeija). Myös viimeinen mogulihallitsija Bahadur Shah II teki laajennuksia. Persialaisten hallitsija Nadir Šah teki ryöstöretken linnoitukseen vuonna 1739 ja vei mukanaan suuren omaisuuden  sekä ns. Riikinkukkovaltaistuimen . Sepoykapinan jälkeen brittiläiset valtasivat linnoituksen ja ottivat sen omaan käyttöönsä. Monia merkittäviä rakennuksia tuhottiin tuona aikana ja niiden paikalle rakennettiin siirtomaatyylisiä brittiläisiä sotilasrakennuksia. Lisäksi mugalipuutarhoja muotoiltiin englantilaistyylisiksi.  Vuonna 1903 aloitettiin linnoituksen restaurointityöt .

Intian itsenäistyttyä Intian asevoimat ottivat Punaisen linnoituksen haltuunsa . Täällä Intian ensimmäinen pääministeri Jawaharlal Nehru nosti Intian lipun salkoon brittiläisen vallan päättymisen kunniaksi 15. elokuuta 1947. Vuonna 2003 linnoitus siirtyi Intian asevoimilta arkeologiselle seuralle ja armeijan parakit ovat nykyään tyhjillään .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lee Barnes

**Lee Barnes** (16. heinäkuuta 1906, Salt Lake City, Utah – 28. joulukuuta 1970, Oxnard, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen seiväshyppääjä ja olympiavoittaja.

Lee Barnes voitti seiväshypyn olympiakultaa 17-vuotiaana Pariisissa 1924. Hän on edelleen miesten hyppylajien nuorin olympiavoittaja. Barnes voitti kisan vasta Glenn Grahamin kanssa käymänsä uusinnan jälkeen. Amsterdamin 1928 olympiakisoihin 172-senttinen Barnes lähti maailmanennätysmiehenä mutta jäi viidenneksi.

Vuonna 1927 Barnes esiintyi elokuvassa "Hyppyä, soutua ja rakkautta" () Buster Keatonin sijaisnäyttelijänä tehtävänään hypätä seipään avulla toisen kerroksen ikkunasta sisään.

## Saavutuksia
* Olympiakultaa Pariisissa 1924 (tulos 395)
* Olympiakisoissa viides Amsterdamissa 1928 (tulos 395)
* ME-tulos 430 Fresnossa 28. huhtikuuta 1928

## Lähteet
*
*
* 

### Viitteet
Sabin Carr

**Sabin Carr** (4. syyskuuta 1904, Dubuque, Iowa – 12. syyskuuta 1983, Santa Barbara, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen seiväshyppääjä ja olympiavoittaja.

Sabin Carr voitti seiväshypyn olympiakultaa Amsterdamissa 1928. Hän ylitti korkeuden 420, ja hopeamitalimies William Droegemüller hävisi hänelle 10&nbsp;cm. Sijoille 3–5 päätyneet hyppääjät saivat tuloksekseen 395, jonka Carr ylitti vasta kolmannella yrityksellään.

185-senttinen Yalen yliopiston opiskelija Carr ylitti maailman ensimmäisenä seiväshyppääjänä 14 jalan (427&nbsp;cm) korkeudella olevan riman vuonna 1927. Seuraavana vuonna hän teki sisäratojen epävirallisen ME-tuloksen 429 mutta menetti ulkoratojen ennätyksensä Lee Barnesille.

## Saavutuksia
* Olympiakultaa Amsterdamissa 1928 (tulos 420)
* ME-tulos 427 Philadelphiassa 27. toukokuuta 1927

## Lähteet
*
*
*
*