open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mustakanahaukka

**Mustakanahaukka** (*Accipiter melanoleucus*) on  haukkojen heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa seuraavissa maissa: Angola, Benin, Botswana, Burundi, Etelä-Afrikka, Kamerun, Keski-Afrikan tasavalta, Norsunluurannikko, Päiväntasaajan Guinea, Etiopia, Gabon, Ghana, Guinea, Kenia, Kongo, Kongon demokraattinen tasavalta, Liberia, Malawi, Mosambik, Namibia, Nigeria, Ruanda, Sambia, Senegal, Sierra Leone,  Sudan, Swazimaa, Tansania, Togo, Uganda, Zimbabwe sekä lisäksi vaelluslintuna seuraavissa maissa:Gambia, Guinea-Bissau, Lesoto, Mali, Niger, Somalia.

Sen kanta on pienenemässä mutta se on edelleen elinvoimainen. Sen esiintymistiheys vaihtelee suuresti, sillä esimerkiksi Keniassa sitä tavataan yksi pari 13 neliökilometrillä, kun taas Etelä-Afrikassa niitä voi olla yksi pari 38–150 neliökilometrillä.

Sen elinpiiriä on subtrooppiset ja trooppiset kosteat ja vuoristometsät, subtrooppiset ja trooppiset  kuivat pensastoalueet, kosteikot, viljelmät ja kaupunkialueet.

Sen ravintoa ovat lähinnä kohtuullisen kokoiset linnut, kuten esikaupunkialueiden kyyhkyset. Se on afrikkalaisista lintuhaukoista suurin. Koiras on naarasta pienempi. Koiraat painavat 450–650 g, naaraat 750–980 g, Pituus on yleensä  40–54 cm. Niiden, kuten useimpien lintuhaukkojen, siivet ovat melko lyhyet. Siiven pituus on 25,1–34,4 cm ja kärkiväli 77–105 cm.

## Alalajit
Sillä on kaksi alalajia:	 
* *Accipiter melanoleucus melanoleucus* A. Smith, 1830 	 
* *Accipiter melanoleucus temminckii* (Hartlaub, 1855)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Nicol Williamson

**Nicol Williamson** (14. syyskuuta 1936 Hamilton, Skotlanti – 16. joulukuuta 2011 Amsterdam, Alankomaat) oli skotlantilainen näyttelijä.  

Hän aloitti teatterissa ennen elokuviin siirtymistään. Hänen sanotaan olleen entisen pääministeri Harold Wilsonin suosikkinäyttelijä Hamletin roolissa.

Elokuvissa eräs hänen tunnetuimpia roolejaan oli velho Merlin John Boormanin elokuvassa *[[Excalibur – sankarin miekka]]*.  Hän teki roolistaan etäisen ja voimakkaan tulkinnan.  

Hän näytteli myös kuolemattoman taistelija Cogliostron roolin elokuvassa *[[Spawn (elokuva)|Spawn]]*.

## Lähteet
*
George Zuverink

**George Zuverink** (20. elokuuta 1924 Holland, Michigan – 8. syyskuuta 2014 Tempe, Arizona) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, oikeakätinen syöttäjä. Hän pelasi ammattilaisena ensimmäisen MLB-ottelunsa 21. huhtikuuta 1951 ja viimeisensä 15. kesäkuuta 1959. Hänen seuroinaan olivat Cleveland Indians (1951–1952), Cincinnati Redlegs (1954), Detroit Tigers (1954–1955) ja Baltimore Orioles (1955–1959).

## Lähteet
J. V. Snellmanin patsaat ja muistomerkit

J. V. Snellmanin patsaita ja muistomerkkejä aikajärjestyksessä ovat:

## Katso myös
* J. V. Snellmanin kotimuseo

## Lähteet
Annika Beck

**Annika Beck** (s. 16. helmikuuta 1994 Gießen) on saksalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 39 helmikuussa 2016. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä.

Junioriurallaan Beck voitti vuoden 2012 Ranskan avointen tyttöjen kaksinpelin. Juniorirankingissa hän on ollut parhaimmillaan sijalla 24.

Grand Slam -turnauksen pääsarjassa Beck pelasi ensimmäisen kerran Wimbledonissa 2012, jossa hän pääsi karsintojen kautta mukaan pääsarjaan. Turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Volha Havartsovalle luvuin 3–6, 6–3, 3–6.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Volha Havartsova

**Volha Havartsova** (, , s. 23. elokuuta 1988 Pinsk) on valkovenäläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 35 kesäkuussa 2008 ja nelinpelissä sijalla 24 elokuussa 2011. Hän on voittanut urallaan kahdeksan WTA-turnausta nelinpelissä.

Junioriurallaan Havartsova voitti vuoden 2004 Wimbledonin tyttöjen nelinpelin yhdessä Viktorija Azarenkan kanssa. Juniorirankingissa hän oli parhaimmillaan sijalla kahdeksan.

Grand Slam -turnauksissa Havartsova on päässyt parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Wimbledonissa 2015 ja kolmannelle kierrokselle Ranskan avoimissa 2008 ja 2009 sekä Yhdysvaltain avoimissa 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut 2012

Vuoden **[[2012]] [[yleisurheilun alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailut]]** käytiin 10.–15. heinäkuuta Barcelonassa, Espanjassa.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* IAAF:n kisasivu
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924 – miesten 5 000 m

Pariisin olympiakisojen miesten 5 000 metrin juoksuun osallistui 39 urheilijaa 22 eri maasta. Kilpailupäivät olivat 8. ja 10. heinäkuuta. Kilpailun voitti Suomen Paavo Nurmi, joka aiemmin samana päivänä oli jo voittanut 1 500 metrin loppukilpailun. Lähtöjen välillä oli vain 50 minuuttia.

## Alkuerät

Jokaisesta erästä neljä nopeinta loppukilpailuun.

**1. erä**

**2. erä**

**3. erä**

## Loppukilpailu

## Lähteet
* IGRZYSKA OLIMPIJSKIE puolankielinen tulossivusto ´

### Viitteet
Pariisin rauha (1763)

**Pariisin rauha** oli 10. helmikuuta 1763 voimaan tullut sopimus, joka päätti yhdessä Hubertusburgin rauhan kanssa seitsenvuotisen sodan. Sen allekirjoittivat Ison-Britannian kuningaskunta, Ranskan kuningaskunta, Espanja ja lisäksi sopimuksessa oli mukana Portugali.

## Tausta ja neuvottelut
Ranska oli menettänyt seitsenvuotisen sodan aikana Kanadan, ja britit olivat vallanneet lisäksi ranskalaisia siirtokuntia Karibialla ja Intiassa. Ludvig XV pyysi maaliskuussa 1762 virallisten rauhanneuvotteluiden aloittamista. Britanniassakin oltiin halukkaita rauhaan, sillä sota oli maksanut jo paljon ja vuonna 1760 valtaan noussut Yrjö III oli edeltäjäänsä Yrjö II:sta valmiimpi rauhaan. Ensimmäiset tunnustelut keskeytyivät, kun Ranska ja Espanja tekivät perhesopimuksen, joka ajoi Espanjan mukaan sotaan. Ison-Britannian pääministeri John Stuart ja ranskalainen diplomaatti Étienne François de Choiseul jatkoivat kuitenkin salaisia neuvotteluita. He tekivät kesäkuussa 1762 epävirallisen sopimuksen.

Sodan tilanne oli muuttunut selvästi, kun viralliset neuvottelut käynnistyivät. Britit olivat vallanneet Espanjalta Havannan. Espanjan Kaarle III ei suostuisi luovuttamaan Kuubaa, mutta britit vaativat, että heidän sotasaavutustensa tulisi jotenkin näkyä sopimuksessa. Choiseul ehdotti Amerikan jakoa Ison-Britannian, Ranskan ja Espanjan kesken. Iso-Britannia saisi sen mukaan Ranskalta koko Uuden-Ranskan Mississippijoesta itään ja Espanjalta Floridan vastineeksi Kuubasta. Espanjalle puolestaan siirtyisivät Ranskan alueet Mississippistä länteen, ja näiden luovutusten ansiosta Ranska saisi pitää Isolle-Britannialle sodassa menettäneensä Karibianmeren saaret. Choiseul halusi pitää sokerintuotannon kannalta tärkeät Martiniquen, Guadeloupen ja Saint Lucian saaret.

Isossa-Britanniassa kansa oli voimakkaasti sopimusta vastaan, vaikka Yrjö ja hänen ministerinsä sitä kannattivatkin, mutta Ison-Britannian parlamentti hyväksyi sopimuksen äänin 319–64. Diplomaatit allekirjoittivat alustavan sopimuksen 3. marraskuuta 1762, ja sopimus astui voimaan 10. helmikuuta 1763.

## Aluemuutokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Diana López

**Diana López** (s. 7. tammikuuta 1984 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen taekwondoin. Hänellä on kolme veljeä, hänen valmentajanaan toimiva Jean sekä olympiamitalistit Steven ja Mark. Hän saavutti pronssia Pekingin olympialaisissa 2008 alle 57 kg:n painoluokassa. MM-kilpailuissa hän on voittanut alle 59-kiloisissa kultaa 2005 sekä pronssia 2007. Lontoon olympialaisissa 2012 López jäi ilman mitalia hävittyään keräilyottelussa Suvi Mikkoselle. Hän voitti Pan-Amerikan-mestaruuden alle 59-kiloisissa 2002 sekä junioreiden maailmanmestaruuden 52 kg:n sarjassa 1998 ja 59-kiloisissa 2000.

## Lähteet
Albin Stjerncreutz

**Ivar Johan Albin Stjerncreutz** (8. huhtikuuta 1808 Ii – 3. huhtikuuta 1862 Helsinki) oli luotsihallituksen tarkastaja.

Stjerncreutz oli Iin entisen nimismiehen, luutnantti Johan Zacharias Stjerncreutzin ja Brita Katarina Laurinin poika. Hän opiskeli Oulun triviaalikoulussa 30.1.1819–12.1827, ja kirjoitti ylioppilaaksi Turussa 25. helmikuuta 1828. Vuonna 1831 Stjerncreutz liittyi laivastoon ja hän toimi aluksi majamestarina ensimmäisessä meriekipaasissa. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin midshipmaniksi, vuonna 1836 luutnantiksi ja edelleen vuonna 1847 kapteeniluutnantiksi.

Vuonna 1850 Stjerncreutz nimitettiin luotsimajuriksi ja Suomen luotsi- ja majakkalaitoksen tarkastajaksi, sekä vasta perustetun Pohjanlahden merenkulkupiirin ensimmäiseksi päälliköksi. Toimessaan merenkulkupiirin päällikkönä Stjerncreutz mm. suunnitteli Pohjanlahdelle vuosina 1850–1857 rakennetut seitsemän arkkitehtuuriltaan vaihtelevaa ja omaperäistä tunnusmajakkaa.

Vuonna 1854 Stjerncreutz nimitettiin ylitirehtöörin apulaiseksi, ja vuonna 1860 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi. Stjerncreutz kuoli Helsingissä 1863.

Vuonna 1863 julkaistiin Stjerncreutzin *Suomalainen meri-sanakirja*. Teos on yksi suomenkielisen merimieskoulutuksen pioneeritöistä.

## Stjerncreutzin suunnittelemia tunnusmajakoita

## Lähteet
Dagda

**Dagda** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:

## Jumala
*Dagda, Irlannin kelttiläisen mytologian hyvä jumala

## Kaupunki
*Dagda, kaupunki ja sitä ympäröivä kunta Latviassa
Tom Jones & Jools Holland

**Tom Jones & Jools Holland** on Tom Jonesin ja Jools Hollandin tekemä yhteisalbumi. Albumi sisältää 19 kappaletta.

## Albumi
Levy sisältää sekalaisen valikoiman covereita muun muassa Willie Dixonin ja Jerry Lee Lewisin tuotannosta, mutta mukana on myös kolme tämän kaksikon oma tekemää kappaletta. Ison bändin säestämänä ja vanhanaikaisen analogisesti tuotetulla levyllä Jones ja Holland esittävät vanhoja suosikkikappaleitaan ja joukon uusia sävellyksiä.

Arvostelijan mukaan Hollandin ansiota levyllä riittää boogie woogie -pianoa ja jumpin’ jivea. Jonesin juurille palaavan musiikin aineksia ovat myös väkevä rhythm & blues, blues ja jazz. St. James’ Infirmary Blues, The Animalsin muinoin hienosti levyttämä Roberta ja puhki kalutut ”My Babe” ja ”Slow Down” heräävät Jonesin ja Hollandin esityksissä eloon.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tom Jones & Jools Holland discogs.com -sivustolla
Smoothie King

**Smoothie King** on alkuaan yhdysvaltalainen smoothie-juomien ja terveellisten ruokien jälleenmyyjä.

Steve Kuhnau perusti vuonna 1973 New Orleansissa toimipaikan nimellä The Original Smoothie Bar. Yritys avasi vähitellen uusia toimipaikkoja. Nimi muuttui Smoothie Kingiksi vuonna 1989. Vuonna 2003 Smoothie King laajeni kansainvälisesti. Vuonna 2012 Smoothie Kingin johtava toimiluvan haltija Wan Kim osti yrityksen Steve Kuhnaulta; Wan Kim oli perustanut ensimmäisen Smoothie King -toimipaikan franchising-sopimuksella Etelä-Koreaan vuonna 2003.

Toimipaikkoja on yhteensä 680 (vuosi 2014). Etelä-Koreassa on yli 130 toimipaikkaa (2014). Etelä-Korean lisäksi toimipaikkoja on Yhdysvalloissa, Singaporessa ja Caymansaarilla (2014).

Vuonna 2014 yrityksen liikemerkki uudistettiin.
  
## Lähteet
From the Vaults (Tom Jonesin albumi)

***From The Vaults*** on Tom Jonesin albumi joka sisältää ennenjulkaisemattomia kappaleita 1980-luvun alkupuolelta. Albumi julkaistiin 28. huhtikuuta 1998.

## Kappalelista
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
At This Moment

**At This Moment** on Tom Jonesin albumi joka julkaistiin vuonna 1989. Albumi sisältää massiivisen suosion saanen ”Kiss”-kappaleen.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Aiheesta muualla
* At This Moment discogs.com -sivustolla

## Lähteet
Rane Carnegie

**Rane Carnegie** (s. 2. tammikuuta 1985 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti kaudella 2011–2012 LNAH-joukkue Saint-Georges COOL-FM:ää. Hän on aiemmin pelannut myös Ranskassa, Ruotsissa ja Suomessa. Carnegie laukoo oikealta.

## Ura
### Junioriura
OHL-joukkue Belleville Bulls varasi Carnegien 18. pelaajana vuonna 2001. Hän pelasi siellä tulokaskautensa 2001–2002 16-vuotiaana tehden 61 runkosarjaottelussa tehot 18+8=26 sekä 11 playoff-ottelussa kaksi syöttöpistettä. Kaudella 2002–2003 Carnegie oli joukkueen neljänneksi paras pistemies tehoilla 21+25=46. Kesken kauden 2003–2004 hän siirtyi Plymouth Whalersiin. 

Kaudeksi 2004–2005 Carnegie vaihtoi CHL-sarjaa ja siirtyi QMJHL-joukkue Halifax Mooseheadsiin, jonka toiseksi paras pistemies ja maalintekijä hän oli Daniel Sparren jälkeen tehoilla 32+32=64. Viimeisellä juniorikaudellaan 2005–2006 Carnegie oli tehoilla 44+52=96 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies David Brinen jälkeen. Kevään 2006 pudotuspeleissä hän oli tehoilla 4+8=12 Mooseheadsin paras pistemies ja syöttäjä sekä jakoi joukkueen sisäisen maalipörssin voiton Franklin MacDonaldin kanssa. Samana keväänä Carnegie kävi myös kahden AHL-ottelun mittaisella visiitillä Milwaukee Admiralsissa.

### Miesten pelit
Carnegie siirtyi kaudeksi 2006–2007 ECHL-joukkue Bakersfield Condorsin riveihin. Hän pelasi kauden aikana myös ECHL:n tähdistöottelussa. Kauden 2007–2008 Carnegie pelasi CHL:ssä Laredo Bucksin ja Mississippi Riverkingsin joukkueissa. Kaudeksi 2008–2009 hän siirtyi Eurooppaan ja Ranskan Ligue Magnusissa pelanneen Bisons de Neuilly-sur-Marnen riveihin. Carnegie oli tehoilla 16+18=34 joukkueen toiseksi paras pistemies ja maalintekijä Trevor Jon Caigin jälkeen sekä paras pistemies ja maalintekijä kevään 2009 karsintasarjassa tehoilla 4+3=7.

Carnegie oli Ranskassa pelatun kauden jälkeen vapaa pelaaja marraskuun 2009 lopulle saakka, kunnes hän siirtyi Ruotsin II-divisioonassa pelaavaan Kallinge/Ronneby IF:ään. Carnegie pelasi siellä vain kaksi ottelua, kunnes siirtyi loppukaudeksi Suomi-sarjajoukkue Kiekko-Laserin riveihin tammikuussa 2010. Hän pelasi siellä kohtalaisen isossa roolissa, voitti kauden 2009–2010 päätteeksi Suomi-sarjan mestaruuden ja oli nostamassa joukkuetta seuraavaksi kaudeksi Mestikseen.

Kaudeksi 2010–2011 Carnegie palasi Ranskaan ja teki sopimuksen Rapaces de Gapin kanssa. Hän oli tehoilla 19+18=37 joukkueen paras pistemies, maalintekijä ja syöttäjä. Carnegie sijoittui koko Ligue Magnusin maalipörssissä seitsemänneksi. Kaudeksi 2011–2012 hän palasi Pohjois-Amerikkaan ja teki vuoden mittaisen sopimuksen LNAH-joukkue Saint-Georges COOL-FM:n kanssa.

## Muuta
Carnegien isoisä Herb pelasi Québecin paikallisia sarjoja 1940- ja 1950-luvuilla. Hän syntyi jamaikalaisille vanhemmille ja kuului tuolloin erittäin harvoihin mustiin jääkiekkoilijoihin. Rane Carnegie on pitänyt Herbiä esikuvanaan. Hän vietti suurimman osan lapsuudestaan äitinsä kasvattamana, sillä Carnegien isä karkotettiin Jamaikaan Ranen ollessa neljävuotias.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Tzedaka

**Tzedaka** () merkitsee juutalaista hyväntekeväisyyttä. Sana tulee hepreankielisestä sanasta *tzedek* (צדק‎), joka merkitsee vanhurskautta ja oikeudenmukaisuutta. Tzedakaa pidetään juutalaisen tärkeimpänä velvollisuutena.

Talmudin mukaan jokainen juutalainen on velvollinen antamaan kymmenesosan nettotuloistaan hyvään tarkoitukseen; alkuperäinen Tooran vaatimus kymmenyksistä koski joka kolmatta vuotta (5. Moos. 26:12) ja vuosittaista lisäosuutta (3. Moos. 19:9–10), kunnes veronkanto keskeytyi temppelin tuhon seurauksena. Myös pienituloisilla on tämä velvollisuus, kunhan se ei rasita heitä liiaksi. Tzedakan kohteena voi olla esimerkiksi köyhät, terveydenhuolto, synagogat tai koulut, eikä kohteen tarvitse olla juutalaisten ylläpitämä.

Juutalaiset ovat myös velvollisia välttämään joutumasta itse hyväntekeväisyyden tarpeeseen esimerkiksi kieltäytymällä alentavalta tuntuvasta työstä. Aiheellisen tzedakan vastaanottamista ei pidetä häpeällisenä, vaan suotavana.

Talmudin mukaan arvokkainta tzedakaa on sellainen lahjoitus, joka auttaa vastaanottajaa seisomaan omilla jaloillaan. Myös anonyymiä tzedakaa arvostetaan Talmudissa enemmän kuin julkisesti annettua, pyytämättä annettua enemmän kuin pyydettäessä annettua, sekä mielellään annettua enemmän kuin vastahakoisesti annettua.

Yhdysvalloissa juutalaisia on nykyisin suhteellisesti merkittävä osuus maan suurimmista hyväntekijöistä. Vuonna 2008 Yhdysvaltain 50 suurimmasta lahjoittajasta 30 % oli juutalaisia, ja vuonna 2003 neljäsosa.

## Lähteet
J. V. Snellmanin muistomerkki (Kokkola)

**J. V. Snellmanin muistomerkki** sijaitsee kaupungin keskustassa. Pekka Jylhän suunnittelema, vuonna 2006 paljastettu teoskokonaisuus kuvaa kivellä istuvaa, lukevaa poikaa. Teos sijaitsee jääkauden aikaisella siirtolohkareella, joka tunnetaan Kokkokivenä. Lapsuutensa Kokkolassa viettäneellä Snellmanilla oli tapana kiivetä kirjat mukanaan lukemaan.

Teos koostuu omenapuusta, jonka varjossa istuu lukeva poika. Teoksen erikoisuus ovat poikkeavan kirkkaat värit. Poika, kirja ja omena ovat terästä. Omenapuun rungon muottina on käytetty oikeaa omenapuuta. Teos on valettu Taidevalimo P. Venäläisellä Lapinlahdella ja maalaustyö tehty yhdessä Lainosalo Oy:n kanssa. Teoksen pohja- ja pintamaali sekä pintalakka ovat Tikkurila Oy:n tuotantoa. 

Kallion seinässä on metallisin gemenakirjaimin: ”*nuori sielu avoimena / ung själ öppet sinne*”.

## Katso myös
*J. V. Snellmanin patsaat ja muistomerkit

## Lähteet
Sonni Ali Ber

**Sonni Ali Ber** (”Ali Suuri”, myös *Sunni Ali*, *Sii Ali Beeri*) oli Songhaivaltakunnan hallitsija vuosina 1464–1492. Songhaihallitsijoiden nimityksenä 1200–1400-luvuilla käytetty mandelaisperäinen sana *sonni* (”alainen”, ”valtuutettu”, kirjallisuudessa myös *sii*) ilmaisi alun perin vasallisuhdetta Malin valtakuntaan.

Songhaidynastiaan syntynyt Ali Ber oli nuorena ilmeisesti panttivankina Malissa. Palattuaan valtakunnan pääkaupunkiin Gaoon hän ryhtyi järjestämään ratsuväkeä ja Nigerjoen laivastoa. Heikentyneen Malin lisäksi Ali Ber teki sotaretkiä naapurikansoja tuaregeja, moseja ja fulbeja vastaan. Vuonna 1469 hän valloitti tuaregeilta kukoistavan Timbuktun kauppakaupungin ja 1470-luvun alussa toisen tärkeän kauppapaikan Djennen. Hän valtasi fulbeilta Dendin alueen, mutta epäonnistui yrityksissään kukistaa mosit. Ali Berin kuollessa Songhai oli Länsi-Afrikan laajin valtio. Hallitsijana Ali Beriä seurasi hänen poikansa Baru, mutta jo viiden kuukauden kuluttua vallan anasti armeijan komentaja Askia Muhammad Ture, josta alkoi uusi dynastia.

Timbuktulaisten historioitsijoiden teoksissa Ali Ber kuvataan julmaksi ja epäoikeudenmukaiseksi itsevaltiaaksi. Nimellisesti muslimina hän suosi myös songhaiden perinteistä uskontoa. Songhaiden kansanperinteessä Ali Ber esiintyy ylistettynä sotapäällikkönä ja voimakkaana hallitsijana.

## Lähteet
When My Baby Smiles at Me

**When My Baby Smiles at Me** () on Walter Langin ohjaama yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä kuvattu musikaalielokuva vuodelta 1948, jonka pääosissa ovat Betty Grable ja Dan Dailey toisessa yhteisessä elokuvassaan. Sivuosissa ovat muun muassa Jack Oakie ja June Havoc. 20th Century Fox -studio tuotti elokuvan.

*When My Baby Smiles at Me* oli ehdokkaana vuonna 1949 kahden Oscar-palkinnon saajaksi; paras miespääosa (Dan Dailey) ja paras musiikki (Alfred Newman).

## Juoni

*When My Baby Smiles at Me* sijoittuu 1920-luvulle, missä Bonny Kane ja "Skid" Johnson työskentelevät vaudeville-esiintyjinä Kansas Cityssä. Myöhemmin Johnson saa vihdoinkin Broadwaylla läpimurtonsa. Menestys nousee hänen päähänsä katastrofaalisin seurauksin; hänestä tulee alkoholisti ja hän menettää tähteytensä. Bonny saa tarpeekseen, hän ottaa avioeron Skidistä ja menee vihille kirjatilalaisen Harvey Howellin kanssa, mutta Skidin vanha kaveri Bozo yrittää auttaa kaatunutta tähteä. Bozon tehtävä näyttää toivottomalta, kunnes Bonny astuu takaisin kuvioihin...

### Rooleissa

## Tausta
*When My Baby Smiles at Me* on kolmas elokuva, joka perustuu suosittuun Broadway-näytelmään *Burlesque*, jonka ovat kirjoittaneet Arthur Hopkins ja George Manker Watters. Muut elokuvat ovat *The Dance of Life* (1929) ja *[[Puolitiessä taivaaseen]]* (*Swing High, Swing Low*, 1937). *When My Baby Smiles at Me* on ensimmäinen ja ainoa Technicolor-menetelmällä kuvattu elokuvaversio näytelmästä.

## Vastaanotto
*When My Baby Smiles at Me* sai kotimaan ensi-iltansa 5. marraskuuta vuonna 1948 San Franciscossa, Kaliforniassa. Maanlaajuinen ensi-ilta oli 10. marraskuuta 1948. New Yorkissa *When My Baby Smiles at Me* sai ensi-illan 23. marraskuuta 1948.

*When My Baby Smiles at Me* oli vuoden 1948 kaupallisesti menestyneimpiä elokuvia ja 20th Century Foxin menestynein. Grablen toinen vuoden 1948 elokuva, *[[Kärpännahkaviitta]]*, menestyi myös hyvin kaupallisesti, mutta *When My Baby Smiles at Me* -elokuvaa heikommin.

### Palkintoehdokkuudet

## Muuta
*[[Lux Radio Theater]]* lähetti 60 minuutin elokuvan radiosovituksen 25. huhtikuuta vuonna 1949, jossa Betty Grable ja Dan Dailey uusivat elokuvaroolinsa.

*[[Screen Director's Playhouse]]* lähetti 30 minuutin elokuvan radiosovituksen 5. toukokuuta vuonna 1950, jossa Betty Grable uusi elokuvaroolinsa.

Elokuvasta tehtiin televisioversio *Burlesque*, joka lähetettiin CBS:llä *Shower of Stars* -sarjassa 17. maaliskuuta vuonna 1955. Pääosissa olivat Dan Dailey ja Jackie Oakie, jotka uusivat elokuvaroolinsa sekä Marilyn Maxwell ja Joan Blondell.

*When My Baby Smiles at Me* oli toinen neljästä Betty Grablen ja Dan Daileyn yhteistyöstä. Muut elokuvat ovat *[[Kevytmielinen äitini]]* (1947), *[[Sinitaivas (elokuva)|Sinitaivas]]* (1950) ja *[[Seikkailu Tokiossa]]* (1951).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Armat

**Armat** ovat Malin songhaikansaan kuuluva ryhmä. He ovat songhaivaltakunnan 1500-luvun lopulla valloittaneiden marokkolaisten sotilaiden ja songhainaisten jälkeläisiä. Armojen esi-isien joukossa on Marokon sulttaanin sodassa vangitsemia ja armeijaansa värväämiä eurooppalaisia. Nimitys juontuu arabiankielisestä sanasta *al-ruma* ’ampujat, muskettisoturit’.

Armat hallitsivat 1600-luvun alusta lähtien Nigerjoen keskijuoksun käsittänyttä Timbuktun paššakuntaa, joka aluksi ulottui Djennestä Gaon seudulle. Heidän pääkaupunkinsa oli Timbuktu. 1700-luvulla alue joutui bambaroiden ja tuaregien hyökkäysten kohteeksi ja vuonna 1826 fulbevaltio Macina valtasi Timbuktun.

Nykyään armoja asuu Timbuktussa ja sen lähiseudulla, Nigerjoen mutkassa ja sisämaan suistoalueella. Heitä on noin 20&nbsp;000 henkeä. Uskonnoltaan armat ovat muslimeja.

## Lähteet
Jegor Podomatski

**Jegor Gennadjevitš Podomatski** (, s. 22. marraskuuta 1976 Rybinsk) on venäläinen jääkiekkomaalivahti. Podomatski on pelannut Venäjän jääkiekkomaajoukkueessa.

## Maajoukkuesaavutukset
* Jääkiekon olympiapronssi  Salt Lake Cityn olympiakisoissa 2002
* Jääkiekon MM-hopeaa 2002

## Lähteet
Kylmälänkylän kappeli

**Kylmälänkylän kappeli** on Muhoksen Kylmälänkylässä sijaitseva kappeli. Kappeli sijaitsee Kylmälänkyläntien varressa, 33 kilometriä kunnan keskustaajamasta etelään.

Muhoksen seurakunnan rakennuttama kappeli valmistui vuonna 1962. Vuoden 1997 lopussa kappeliin on tehty peruskorjaus.

Tiloissa on satapaikkainen kirkkosali, jossa on artesaani Esa Holopaisen suunnittelema alttari. Tiloissa on myös pieni keittiö ja kerhohuone. 

Kappelissa järjestetään jumalanpalveluksia ja muita erilaisia tilaisuuksia. Tiloissa järjestetään myös kerhoja. Kappeli soveltuu myös pienten perhejuhlien, kuten syntymäpäivien ja hautajaisten järjestämiseen.

## Lähteet
Jonas Leandersson

**Jonas Leandersson** (s. 22. tammikuuta 1990) on ruotsalainen suunnistuksen maailmanmestari ja Euroopan mestari. Hän edustaa seuratasolla ruotsalaista Södertälje-Nykvarn Orienteringia.

Leandersson saavutti viimeisenä juniorivuotenaan Tanskassa nuorten MM-kisoissa 2010 kaksi mitalia, hopeaa keskimatkalta ja pronssia sprintistä. Todellisen läpimurtonsa aikuisten sarjassa hän teki vuoden 2012 EM-kisoissa Ruotsissa, kun hän voitti yllättäen kultaa sprintissä ja suunnisti avausosuuden hopeaa voittaneessa viestijoukkueessa. Myöhemmin samana vuonna Sveitsissä järjestetyissä MM-kisoissa Leandersson oli jälleen Ruotsin viestijoukkueen avaajana ja tällä kertaa tuloksena oli pronssi. MM-kisojen sprintissä hän sijoittui 15:nneksi. Tämän jälkeenkin Leandersson on ollut joka vuosi arvokisamitaleilla. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Sotkamossa hän saavutti sprintissä pronssia. Vuonna 2014 hän voitti EM-kultaa sprintissä ja viestissä. Saman vuoden MM-kilpailuissa Trentinossa hän voitti kultaa viestissä Gustav Bergmanin ja Fredrik Johanssonin kanssa sekä sijoittui neljänneksi sprinttiviestissä ja kuudenneksi henkilökohtaisessa sprintissä. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Invernessissä hän voitti kultaa sprintissä ja sijoittui viidenneksi sprinttiviestissä ja seitsemänneksi viestissä sekä tuli hylätyksi pitkällä matkalla. Vuoden 2016 EM-kilpailuissa Jeseníkissä Leandersson oli neljäs viestissä, kahdestoista sprintissä ja kuudestoista keskimatkalla sprinttiviestin päättyessä hylkäämiseen. Saman vuoden MM-kilpailuissa Strömstadissa tuloksena oli pronssi sprinttiviestissä ja viides sija henkilökohtaisessa sprintissä. Tarton MM-kilpailuissa 2017 Leandersson suunnisti sprinttiviestissä kultaa yhdessä Jerker Lysellin, Helena Janssonin ja Lina Strandin kanssa sekä sijoittui sprintissä viidenneksi. Riian MM-kilpailuissa 2018 hän voitti jälleen sprinttiviestissä kultaa.

Maailmancupin kokonaiskilpailussa Leandersson on parhaimmillaan ollut neljäs vuonna 2012, viides vuonna 2016, kuudes vuonna 2014 sekä kahdeksas vuonna 2013. Osakilpailuvoittoja hänellä on kuusi, joista kolme on arvokilpailuista sekä lisäksi yksi Suomesta 2012, yksi Suomesta 2014 sekä yksi Sveitsistä 2016.

Leandersson on kilpaillut myös kestävyysjuoksussa. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui maratonilla 28:nneksi vuonna 2022. Ruotsin-mestaruuskilpailuissa hän on sijoittunut 10 000 metrillä kolmanneksi vuosina 2018 ja 2021 ja puolimaratonilla kolmanneksi vuonna 2019. Yleisurheilun Suomi–Ruotsi-maaottelussa hän sijoittui 10 000 metrillä toiseksi vuonna 2020 ja kuudenneksi 2018.

## Lähteet
* Saavutukset Runners World of O -sivustolla 

### Viitteet
Minna Canthin patsaat ja muistomerkit

**Minna Canthin patsaita ja muistomerkkejä** on useilla paikkakunnilla. Tampereella vuonna 1844 syntynyt kirjailija Minna Canth opiskeli ja perusti perheen Jyväskylässä ja muutti leskeksi jäätyään Kuopioon, jossa hän kuoli vuonna 1897.

## Muut

Norjalainen lentoyhtiö Norwegian on maalauttanut lentokoneiden sivuperäsimiin pohjoismaalaisten merkkihenkilöiden kuvia. Minna Canthin kuva on maalautettu yhtiön Boeing 737-800 -koneen peräsimeen vuonna 2013. Maalaus on pyrstössä niin kauan, kunnes kone myydään tai siitä luovutaan muuten.

## Lähteet
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924 – miesten maastojuoksun joukkuekilpailu

Miesten maastojuoksun joukkuekilpailuun Pariisin olympiakisoissa 1924 sai kuusi joukkuetta mukaan vähintään kolme juoksijaa. Joukkueeseen sai kuulua kuusi urheilijaa, mutta lopputuloksiin huomioitiin vain kolmen parhaan sijoitukset. Kilpailu käytiin 12. heinäkuuta ja samassa yhteydessä suoritettiin myös henkilökohtainen kilpailu. Laji oli olympiakisojen ohjelmassa kolmatta kertaa. Ensimmäisenä kolme juoksijaansa maaliin sai Yhdysvallat ja vaikka Suomi sai henkilökohtaisessa kilpailussa kaksoisvoiton, tarvittiin myös kolmas kilpailija maaliin joukkuetuloksen aikaansaamiseksi. Kolme suomalaista oli jo joutunut keskeyttämään, mutta lopulta Heikki Liimatainen saapui stadionille ja vaikka alkoi aluksi kiertää väärään suuntaan, onnistui kuitenkin lopulta taistelemaan itsensä maaliin saakka sijalla, joka riitti olympiavoittoon. Myöhemmin vielä Ranskan joukkue sai kolmannen juoksijansa maaliin ja näin mitalistit olivat selvillä. Muut kolme joukkuetta eivät saaneet riittävästi urheilijoita maaliin.

## Lopputulokset

## Lähteet
* Puolankielinen tulossivusto
Dante (jalkapalloilija)

**Dante Bonfim Costa Santos**, joka tunnetaan paremmin nimellä **Dante** (s. 18. lokakuuta 1983 Salvador, Bahian osavaltio, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa OGC Nicea ja on toiminut vuodesta 2017 lähtien joukkueen kapteenina.

Dante kuului Brasilian joukkueeseen MM-kilpailuissa 2014 ja pelasi kokonaan tappiollisen välieräottelun Saksaa vastaan. Se on hänen viimeisin maaottelunsa. Hän on tehnyt maalin kesäkuussa 2013 Maanosaliittojen cupin ottelussa Italiaa vastaan ja marraskuussa 2013 ystävyysottelussa Hondurasia vastaan.

## Lähteet
* http://www.fifa.com/worldcup/players/player=367913/index.html 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Nuorittan koulu

**Nuorittan koulu** oli Ylikiimingin kunnan Nuorittan kylässä sijainnut 1.–6. vuosiluokkien peruskoulu. Koulu perustettiin vuonna 1918 ja se toimi aluksi kansakouluna sekä myöhemmin peruskouluna aina vuoteen 2005, jolloin se lakkautettiin.

Nuorittan koulu perustettiin kansakouluna Nuorittan koulupiirissä vuonna 1918. Aluksi kansakoulu toimi Matti Paasolalta luokkahuoneeksi vuokratussa pirtissä. Lisäksi koulun opettajalle vuokrattiin asuintilat sekä muita taloushuoneita ja -rakennuksia. Toukokuussa 1919 tehtiin varsinaisen koulurakennuksen rakentamisurakka, rakentajana toimi Matti Wesa ja rakennuksen hinnaksi muodostui 15&nbsp;000 markkaa. Rakennuksen valmistuminen viivästyi mm. hirsien huonon saatavuuden vuoksi ja se valmistui vasta vuonna 1920. Ensimmäiseksi naisopettajaksi valittiin toisella hakukierroksella kahdesta hakijasta Aino Viljanen ja poikien veistonopettajaksi Matti Kirvesoja. Naisopettajien saapuminen Nuorittalle kuitenkin ilmeisesti peruuntui sillä myöhemmin väliaikaiseksi opettajattareksi palkattiin Aino Säävälä. Koulutoiminta alkoi 22. lokakuuta 1920 kahdenkymmenenkahden oppilaan voimin. Alakoulun toiminta alkoi vuonna 1928. Opettajien saanti Nuorittalle tuntui olevan ongelma, ja koulun alkutaipaleella useat valituiksi tulleista opettajista eivät saapuneet lainkaan Nuorittalle, pakottaen koululautakunnan turvautumaan väliaikaisiin opettajiin.

Opintokerhotoiminta aloitettiin Nuorittan kansakoululla lokakuussa 1938, ja sen toimintaan ilmoittautui mukaan 17 jäsentä.

Vuonna 1941 koulun johtokunta teki päätöksen, että syksyllä jokaiselle oppilaalle tullaan tarjoamaan lämmin kouluateria päivittäin. Koulun asiakirjoista ei kuitenkaan löydy mainintaa toteutuiko kouluateriointi. Vuonna 1943 koululle valittiin keittäjä-vahtimestari ja kouluateria päätettiin maksuttomaksi.

Kansakoulu jatkoi supistettuna kansakouluna aina vuoteen 1949 saakka, vaikka täydellisen kansakoulun 25 oppilaan raja oli ylittynyt jo aiemmin. Tällöin perustettiin myös erilliset ylä- ja alakansakoulunopettajan virat, joihin jouduttiin nimittämään henkilöt hakijoiden puutteen vuoksi. Koulun muuttamista kolmiopettajaiseksi ehdotettiin 1957, sillä koulussa opiskeli jo 68 oppilasta ja oppilasmäärä kasvaisi kahdeksaankymmeneen seuraavana vuonna. Uusi koulurakennus valmistui ja vihittiin käyttöön 17. marraskuuta 1957, ja vuonna 1964 koulun kerhohuoneessa aloitti toimintansa Ylikiimingin kirjaston sivukirjasto.

Koulurakennuksen peruskorjaus aloitettiin 1984 ja se valmistui 1986.

Vuonna 1993 Alavuoton koulu lakkautettiin ja se liitettiin Nuorittan koulupiiriin, johon kuului näiden lisäksi myös Jokikokko. Koulupiirin oppilasmäärä oli pudonnut 1960-luvun suurten ikäluokkien vuosista, ollen enää yli kolmekymmentä.

Koululle rakennettiin liikuntahalli vuonna 1996 ja se vihittiin käyttöön 1. joulukuuta samana vuonna. Vuonna 1997 koulun oppilasmäärä oli 36, joista 3.–6. luokilla 24. Lukuvuonna 1998–1999 oppilasmäärä putosi 34:ään.

Nuorittan koulu lakkautettiin lukuvuoden päättyessä 4. kesäkuuta 2005.

## Lähteet
Pensassembra

**Pensassembra** (*Pinus pumila*) on mäntyjen (*Pinus*) sukuun ja mäntykasvien heimoon kuuluva ainavihanta havupensas. Se kasvaa luonnonvaraisena itäisessä Aasiassa, sitä myös kasvatetaan koristekasvina laajalti.

## Kuvaus

Pensassembra on suurehko havupensas, se voi kasvaa noin 6 metriä korkeaksi, ja yksittäiset, usein maata myötäilevät oksat voivat olla 10 metriä pitkiä. Kaarna on harmaanruskeaa ja hilseilevää. Versot ovat ruskeat tai punaruskeat ja tiheään karvoittuneet. Silmut ovat pyöreän kartiomaisia. Lehdet ovat neulasmaiset, 4–6 senttimetriä pitkät ja väritykseltään sinivihreät. Neulaset ovat viisittäin. Kävyt ovat pystyjä, eivätkä aukea täysin kypsyessään. Kolmiomaiset siemenet ovat 7–10 mm pitkiä ja siivettömiä.

## Levinneisyys ja elinympäristö

Pensassembra esiintyy itäisessä Aasiassa; Kiinassa, Japanissa, Koreassa, Mongoliassa, Venäjän kaukoidässä ja Siperiassa. Se kasvaa vuoristoalueilla, 1000–2300 metrin korkeudessa, ja viihtyy avoimilla paikoilla.

## Käyttö

Pensassembraa käytetään koristekasvina, varsinkin Japanissa. Euroopassa se on harvinaisempi, kasvutavaltaan samankaltaista vuorimäntyä käytetään selvästi enemmän. Pensassembra menestyy myös Suomessa koristekasvina Pohjois-Suomea myöten.

## Lähteet
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Pensassembra (''Pinus pumila'')
HMS Erne (1903)

**HMS Erne** oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1901-1902 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista, missä köli laskettiin 3. heinäkuuta 1902. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1903 ja valmistui helmikuussa 1904.

## Palvelus
Alus haaksirikkoutui 1915.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924 – miesten maastojuoksun henkilökohtainen kilpailu

Miesten maastojuoksuun Pariisin olympiakisoissa 1924 osallistui 38 juoksijaa kymmenestä eri maasta. Kilpailu käytiin 12. heinäkuuta ja samassa yhteydessä suoritettiin myös joukkuekilpailu, johon laskettiin mukaan joukkueen kolmen parhaan jäsenen sijoitus. Laji oli olympiakisojen ohjelmassa kolmatta kertaa. Kilpailun voitti Paavo Nurmi ja Suomi oli paras myös joukkuekilpailussa. Olosuhteet kilpailun aikana olivat äärimmäisen raskaat, lämpöä varjossa 36 celsiusastetta ja itse kilpailupaikalla 55 astetta. Niinpä vain 15 miestä saapui lopulta maaliin 10 650 metriä juostuaan.

## Lopputulokset

## Lähteet
* Puolankielinen tulosjulkaisu 

### Viitteet
HMS Cherwell (1903)

**HMS Cherwell** oli Britannian kuninkaallisen laivaston River-luokan torpedovenehävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1902-1903 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1903. Alus laskettiin vesille 23. heinäkuuta ja valmistui maaliskuussa 1904.

## Palvelus
Alus myytiin romutettavaksi 1904.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
HMS Dee (1903)

**HMS Dee** oli Britannian Kuninkaallisen laivaston vuonna 1904 valmistunut River-luokan torpedovenehävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Yarrowista osana vuosien 1902-1903 laivasto-ohjelmaa ja sen köli laskettiin 5. maaliskuuta 1903. Alus laskettiin vesille 10. syyskuuta ja se valmistui toukokuussa 1904.

## Palvelus
*HMS Dee* myytiin romutettavaksi 1904.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Henry Lee III

**Henry Lee III** (29. tammikuuta 1756 Dumfries, Virginian siirtokunta, Iso-Britannia – 25. maaliskuuta 1818 Cumberland Island, Georgia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen poliitikko ja sotilas. Hän opiskeli New Jerseyn collegessa (nykyinen Princetonin yliopisto) ja liittyi heti Amerikan vallankumouksen alkamisen jälkeen armeijaan. Yhdysvaltain vapaussodan aikaan hän toimi Siirtokuntien armeijassa ratsuväen upseerina, jossa hän sai myös lempinimensä **Light-Horse Harry**. Yhdysvaltain itsenäistymisen jälkeen hän toimi Virginian yhdeksäntenä kuvernöörinä (1791–94) ja Virginian edustajana Yhdysvaltain edustajainhuoneessa (1799–1801).

Henry Lee III oli Amerikan konfederaation tunnetuimman kenraalin Robert E. Leen isä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kniivilän kotiseutumuseo

**Kniivilän kotiseutumuseo** on Hailuodossa sijaitseva kulttuurihistoriallinen ja paikallismuseo, joka muodostuu 20 rakennusta käsittävästä kokonaisuudesta alueineen ja sen esineistöön kuuluu noin 3&nbsp;000 esinettä. Alue on säilytetty sellaisena, kuin se oli viimeisten asukkaiden asuessa siellä 1900–1970-luvuilla. Museo sijaitsee Hailuodon kuntakeskuksessa Marjaniementien varrella.

Museo perustettiin vuonna 1978 kun Kniivilän tilan viimeinen perillinen kuoli. Päärakennus ja pihapiiri on säilytetty lähes sellaisina, kuin ne olivat viimeisten asukkaiden eläessä. Alun perin museon alueella oli yhdeksän rakennusta, ja sinne on myöhemmin siirretty yksitoista muuta rakennusta eri puolilta Hailuotoa. Museoidut rakennukset käsittävät mm. tuulimyllyn, aittoja, riihiä sekä torpan piharakennuksineen.

Museon kokoelmat esittelevät perinteisiä hailuotolaisia elinkeinoja maa- ja karjataloudesta metsästykseen ja kalastukseen. Suurin osa kokoelmien esineistöstä on alkuperäistä Kniivilän tilan esineistöä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hailuodon kunta: Kniivilän kotiseutumuseo
Ulla Lax

** Ulla Helena Lax** (o.s. **Karjaluoto**, s. 8. maaliskuuta 1950 Kaarlela) on suomalainen pikajuoksija, joka juoksi Suomen ennätyksen 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa syyskuussa 1973 ajalla 44,3. Viestijoukkue koostui Tuula Rautasesta, Mona-Lisa Pursiaisesta, Pirjo Wilmistä ja Ulla Laxista. Laxin ennätys 100 metrin juoksussa on käsiajalla 11,8 ja sähköajalla 12,03. Hän edusti Gamlakarleby Idrottsföreningiä.

## Lähteet
*
Juhani Jaakkola

**Matti Juhani Jaakkola** (16. heinäkuuta 1945 Orimattila – 27. helmikuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen pikajuoksija. Jaakkola oli juoksemassa  Suomen maajoukkueessa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestin Suomen ennätystä 39,6&nbsp;s Helsingissä 25.7.1972 (joukkueessa Jaakkola, Raimo Vilén, Erik Gustafsson, Markku Juhola). Aika oli ensimmäinen 40 sekunnin alitus suomalaisittain pikaviestissä. Saman kesän olympiajoukkueessa Jaakkola oli pikaviestin kotimaahan jäänyt varamies.

Kalevan kisoissa Jaakkola sijoittui parhaimmillaan neljänneksi sekä 100 metrin (1972 ja 1973) että 200 metrin juoksussa (1973). Sisäratojen SM-kilpailuissa hän oli 400 metrin juoksussa kolmas vuonna 1972. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti HKV:n joukkueessa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestissä kultaa 1973 ja hopeaa 1974, 1975 ja 1976.

Jaakkola edusti vuoteen 1969 Orimattilan Jymyä, vuosina 1970–1971 Lahden Sampoa, vuonna 1972 Lahden Ahkeraa ja sen jälkeen Helsingin Kisa-Veikkoja.

Jaakkolan ennätys 100 metrillä oli 10,5&nbsp;s (1972) ja 200 metrillä 21,4&nbsp;s (1971).

## Lähteet
Florencio Llorente y Montón

**Florencio Llorente y Montón** (7. marraskuuta 1797 Teruel – 17. tammikuuta 1862) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän sai pappisvihkimyksensä mahdollisesti vuonna 1822. Hänet valittiin Geronan hiippakunnan johtoon 12. syyskuuta 1847, ja valinta vahvistettiin 17. joulukuuta. Piispaksi konsekrointi suoritettiin 5. maaliskuuta 1848. Llorente y Montón toimi hiippakuntansa johdossa, kunnes kuoli 64-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Seija-Liisa Laavi

**Seija-Liisa Hannele Laavi** (s. 16. joulukuuta 1947 Pornainen) on suomalainen pikajuoksija, joka juoksi 4&nbsp;×&nbsp;100 metrillä Suomen ennätyksen 46,2 koostumuksella Seija-Liisa Laavi, Mona-Lisa Strandvall, Riitta Hagman ja Marika Eklund syyskuussa 1973 Leipzigissa. Hän edusti Mäntsälän Urheilijoita.

## Lähteet
*
Luciano Gasadevall y Durán

**Luciano Gasadevall y Durán** (22. marraskuuta 1785 Vic – 11. maaliskuuta 1852) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Vicin hiippakuntaan 23. joulukuuta 1809. Hänet valittiin hiippakuntansa johtoon 16. maaliskuuta 1848, ja valinta vahvistettiin 3. heinäkuuta. Piispaksi konsekroinnin suoritti 15. lokakuuta Florencio Llorente y Montón.

Gasadevall y Durán kuoli 66-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Kärpännahkaviitta

**Kärpännahkaviitta** () on yhdysvaltalainen Technicolor-menetelmällä kuvattu elokuvamusikaali vuodelta 1948. Musikaalikomedian pääosissa ovat Betty Grable kaksoisroolissa, Douglas Fairbanks Jr. ja Cesar Romero. Samson Raphaelson laati käsikirjoituksen, joka pohjautuu Rudolph Schanzerin ja Ernst Welischin operettiin *Die Frau im Hermelin*. *Kärpännahkaviitta* on 20th Century Foxin tuottama.

Vaikka Ernst Lubitsch on merkattu ainoaksi elokuvan ohjaajaksi, hän kuitenkin kuoli sydäninfarktiin 55-vuotiaana vain kahdeksan kuvauspäivän jälkeen. Elokuvan ohjasi loppuun Otto Preminger.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
*Kärpännahkaviitta* sai ensi-iltansa kotimaassaan 24. elokuuta 1948 New Yorkissa. Suomen ensi-ilta oli  24. marraskuuta vuonna 1950. Elokuva sai ilmestyessään paljon positiivista palautetta.

*Kärpännahkaviitta* sai vuonna 1949 kaksi palkintoehdokkuutta: Oscar-ehdokkuuden parhaasta laulusta (Friedrich Hollaender (musiikki) ja Leo Robin (sanat); laulusta "This Is the Moment") ja Writers Guild of America -ehdokkuuden parhaasta kirjoitetusta amerikkalaisesta musikaalista (Samson Raphaelson). Parhaan musiikin Oscarin elokuva hävisi Jay Livingstonille ja Ray Evansille; he voittivat parhaan musiikin Oscarin kappaleella "Buttons and Bows" elokuvasta *[[Valkonaama]]*, jonka pääosissa ovat Bob Hope ja Jane Russell.

### Palkintoehdokkuudet

## Muuta
*Kärpännahkaviitta* julkaistiin DVD:lle 25. syyskuuta vuonna 2006 Ernst Lubitschin vuoden 1946 elokuvan *[[Piika, joka ei tiennyt paikkaansa]]* kanssa, jotka ovat osa *Hollywood Highlights 1 - Comedy* -kokoelmaa.

*Kärpännahkaviitta* on kolmas elokuva, joka perustuu Rudolph Schanzerin ja Ernst Welischin operettiin *Die Frau im Hermelin*. Muut elokuvat ovat *[[Nainen kärpännahoissa]]* (*The Lady in Ermine*, 1927) ja *Bride of the Regiment* (1930). Teatterimusikaali *Lady in Ermine* (1922) perustuu myös *Die Frau im Hermelin* -operettiin. *Lady in Ermine* -musikaalin ovat kirjoittaneet Al Goodman, Harry Graham ja Cyrus Wood.

*Kärpännahkaviitta* oli ohjaaja Lubitschin ensimmäinen musikaaliprojekti sitten *[[Iloinen leski (vuoden 1934 elokuva)|Iloinen leski]]* -elokuvan (1934) Metro-Goldwyn-Mayerille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Rontti (saari)

**Rontti** on saari Iijokisuistossa Perämerellä Iin kunnassa. Se sijaitsee Karhun saaren pohjoispuolella ja on jokisuiston uloimpia saaria.

Lehtimetsän peittämä saari on kapea ja pitkä, pisimmillään noin 850 metriä ja leveimmältä kohdaltaan noin 200 metriä. Sen korkein kohta nousee noin kolme metriä merenpinnan yläpuolelle. Saarella on kesäasuntoja.

Saarella sijaitsee Struven ketjun mittauspiste, *Rontti*. Piste on merkitty maastoon hakkaamalla paikka kahteen kiveen. Piste ei kuulu Unescon maailmanperintökohteeseen.

## Lähteet
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1924 – miesten 3 000 metrin joukkuejuoksu

Miesten 3 000 metrin joukkuejuoksukilpailuun Pariisin olympiakisoissa 1924 osallistui yhdeksän joukkuetta ja kaikkiaan 44 juoksijaa. Joukkueeseen sai kuulua kuusi urheilijaa, mutta lopputuloksiin huomioitiin vain kolmen parhaan sijoitukset. Alkuerät käytiin 11. heinäkuuta ja loppukilpailu 13. heinäkuuta. 

## Alkuerät

**1.erä**

**2.erä**

## Loppukilpailu

## Lähteet
* Puolankielinen tulossivusto 
* sports-reference 
* Fokus Urheilu 2
Johann Nepomuk von Wolf

**Johann Nepomuk von Wolf** (29. maaliskuuta 1743 Oettingen – 23. elokuuta 1829) oli saksalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Regensburgin hiippakuntaan 15. maaliskuuta 1766 ja nimitettiin Freisingin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Dorylaëumin titulaaripiispaksi 15. joulukuuta 1788. Piispaksi konsekroinnin suoritti 15. tammikuuta 1789 Giulio Cesare Zoglio.

30. joulukuuta 1802 von Wolf sai nimityksen Regensburgin vihkipiispaksi. 7. toukokuuta 1817 hänet nimitettiin Regensburgin apostoliseksi hallitsijaksi ja 13. syyskuuta 1821 sen piispaksi. Valinta piispaksi vahvistettiin 4. marraskuuta, ja von Wolf asetettiin virkaansa 1. tammikuuta 1822. Hän kuoli 86-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Kotiluoto

**Kotiluoto** () on Helsingissä Kallahdenselällä, Laajasalon itäpuolella sijaitseva Helsingin kaupungin omistama ulkoilusaari. Sen pinta-ala on noin 3,1 hehtaaria, pituus 290 metriä ja leveys 190 metriä. Saarella on vuonna 1920 valmistunut Toivo Robert Tikkasen suunnittelema kivirakenteinen huvila. Huvilan on aikanaan rakennuttanut insinööri Björn Runeberg. Päärakennus on nykyisin suojelukohde. Runebergin perilliset myivät saaren Helsingin kaupungille vuonna 1966.

Huvila rantoineen ja pihapiireineen on vuokrattu Helsingin navigaatioseuralle ja Itä-Helsingin Pursiseuralle. Rannassa on näiden seurojen jäsenille tarkoitettu laituri ja grillipaikka.

Saaren pohjoisella niemellä on kaikkien käyttöön veneiden kiinnittymisrenkaita.

Saarella on myös saunarakennus, jonka vuokraustoiminnasta vastaa Cardinal Marine -niminen yhtiö, joka huolehtii myös kuljetuksista saunalle.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Aki Choklat

**Aki Choklat** (s. 17. toukokuuta 1963 Jyväskylä) on kansainvälisesti menestynyt suomalais-marokkolainen kenkäsuunnittelija.

Choklat on opiskellut Yhdysvalloissa tähtäimenä diplomaatin ura. Hän oli harjoittelijana senaattori Dan Coatsin avustajana, kun hän tajusi olevansa väärällä alalla. Hän siirtyi American Expressin palvelukseen ja työskenteli siellä yksitoista vuotta. Elämänmuutos tapahtui kun Choklatin sisarukset muuttivat New Yorkiin. Vuonna 2001 hän teki oman kenkämalliston Jubakin, ja se pääsi tavarataloketju Barneysin valikoimiin. 39-vuotiaana hän aloitti opinnot Royal College of Artsissa. Sen jälkeen hän on suunnitellut omia mallistoja ja opettanut alan oppilaitoksissa Italiassa ja Britanniassa sekä toiminut trendiennustajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Aki Choclat -verkkosivut
* Aki Choklat Ylen Elävässä arkistossa
Auguste Perret

**Auguste Perret** (12. helmikuuta 1874 – 25. helmikuuta 1954) oli ranskalainen arkkitehti. Hän oli syntynyt Belgiassa.

Perret oli maailman johtava asiantuntija betonirakentamisessa sekä funktionalismin edelläkävijöitä. Hänen suurimmaksi työkseen tuli Le Havren uudelleenrakennuttaminen toisen maailmansodan jälkeen.

## Le Havre

Sodan aikana Le Havre oli pommitettu melkein kokonaan raunioiksi ja noin 80&nbsp;000 sen asukasta oli jäänyt kodittomaksi. Kaupungin rakentaminen entiselleen ei ollut mahdollista, joten Perretille annettiin tehtäväksi suunnitella kokonaan uusi kaupunki tuhoutuneen tilalle. Tästä tuli Ranskan sodanjälkeisen jälleenrakentamisen suurin hanke. Perret suunnitteli kaupungista ihanteidensa mukaisen, ilmavan ja avaran. Uusien talojen betoniin käytettiin kiviainesta, joka murskattiin tuhoutuneista taloista. Perret suunnitteli Le Havreen henkilökohtaisesti kaksi rakennusta, kaupungintalon sekä Pyhän Joosefin kirkon (*Église Saint-Joseph du Havre*).

## Muita töitä
* Théâtre des Champs-Élysées

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alfonso Ferrandina

**Alfonso Ferrandina** (28. kesäkuuta 1869 Napoli – 1952) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Napolin arkkihiippakuntaan 3. huhtikuuta 1893 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Leptis Magnan titulaaripiispaksi 13. huhtikuuta 1938. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. toukokuuta, ja Ferrandina oli itse mukana konsekroimassa Giuseppe De Nicolaa. Hän kuoli virassa.

## Lähteet
Tommaso Caputo

**Tommaso Caputo** (s. 17. lokakuuta 1950 Afragola) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Vatikaanin diplomaatti. Hänet vihki papiksi Napolin arkkihiippakuntaan Corrado Ursi 10. huhtikuuta 1974. Hänet nimitettiin Otriculumin titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi nuntiukseksi Maltalle ja Libyaan 3. syyskuuta 2007. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Benedictus XVI, jota avustivat Tarcisio Bertone ja Marian Jaworski.

## Lähteet
Tuomilampi (Juorkuna)

**Tuomilampi** on järvi Utajärven Juorkunassa, Olvakselta Pudasjärven Hetekylän Kuikkaperälle menevän Viinivaaran metsäautotien eteläpuolella Viinivaaran kohdalla. Järvelle tulee tieltä kuutisensataa metriä pitkä polku Järvessä ei ole tulo- eikä laskuojia, se saanee vetensä ennen muuta etelän puolen Isolta Särkisuolta. Pohjoisen Viinivaaran lisäksi järven ympärillä on muutamia muita kangasmaita, luoteessa Hanganvaara, lounaassa Patamaa, etelässä pieni Tuomilamminaho ja idässä Viiniselkä. Järvi on reilun kilometrin mittainen ja leveimmillään noin 700 metriä. Vesi on varsin kirkasta, rannat ovat paikoitellen hiekkamaata. Järven ympäristö on asumaton.
Giuseppe De Nicola

**Giuseppe De Nicola** (24. maaliskuuta 1876 Napoli – 16. toukokuuta 1958) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Napolin arkkihiippakuntaan 27. toukokuuta 1899 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Pergamumin titulaaripiispaksi 3. lokakuuta 1941. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alessio Ascalesi, jota avustivat Giuseppe d'Alessio ja Alfonso Ferrandina. De Nicola nimitettiin 6. syyskuuta 1955 Rhoinan titulaariarkkipiispaksi. Hän kuoli 82-vuotiaana toimiessaan yhä Napolin vihkipiispana.

## Lähteet
Pyhän Joosefin kirkko (Le Havre)

**Pyhän Joosefin kirkko** () on Le Havressa Ranskassa sijaitseva vuonna 1957 valmistunut kirkko.

Kirkon on suunnitellut Auguste Perret. Kirkon torni on 107 metriä korkea, ja se on muodoltaan kahdeksankulmainen. Tornin sivut on tehty värillisistä laseista, jotka heijastavat näyttävästi valoa korkean tornin sisään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*