open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kimmo Vesa

**Kimmo Vesa** (s. 18. huhtikuuta 1973 Vantaa) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkomaalivahti.

Vesa oli mukana nuorten MM-kisoissa vuonna 1991. SM-liigassa hän edusti Rauman Lukkoa ja Jokereita, lisäksi hän on pelannut Ranskassa ja Ruotsissa.

Vesaa on pidetty yhtenä kaikkien aikojen kovimmista kakkosmaalivahdeista. Kaudet 2005–2009 Vesa pelasi Tanskan pääsarjassa Odensen joukkueessa, josta hän siirtyi kaudeksi 2009–2010 Jeppis HT:n riveihin. Kausi Jeppiksessä jäi kuitenkin varsin lyhyeksi ja Vesa siirtyi naapurikaupunkiin ja tuttuun Kokkolan Hermeksen joukkueeseen, jossa hän pelasi ainakin kauden loppuun saakka ollen samalla mukana nostamassa Hermekstä takaisin Suomi-sarjaan.

## Seurat
* 1989–1992 Karhu-Kissat
* 1992–1994 Lukko
* 1994-1995 Lukko / FPS
* 1995–1996 Lukko / Hermes
* 1996–1997 Rouen HC
* 1997–1998 Lukko / Hermes
* 1998–1999 Lukko
* 1999–2001 Jokerit
* 2001–2003 IF Troja
* 2003–2004 MoDo
* 2004–2005 Hermes
* 2005–2009 Odense Ishockey Klub
* 2009 Jeppis HT
* 2009–2010 Hermes

## Lähteet
* Jääkiekkolehti 3/1999

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kimmo Vesa Eurohockey.comin tietokannassa
Tiiksjärvi (Louhen piiri)

**Tiiksjärvi** (karj. Tiikšenjärvi, ) on Koutajoen vesistöön kuuluva järvi Louhen piirissä Karjalan tasavallan pohjoisrajalla Venäjällä. Järven vesistön pinta-ala on 1&nbsp;080 km2. Järven vesipinta-ala on 209 km2.  Järven kokonaispinta-ala on 232 km² saaret mukaan lukien. Saaria on yli 340; järven rannat ovat rikkonaiset ja jyrkät. Järven pinta on 111 metriä merenpinnan yläpuolella.

Tiiksjärvi laskee pohjoiseen Nuottajärveen (Notozero) ja sieltä edelleen Koutajärveen.

Klassinen 1900-luvun alussa Pietarissa julkaistu tietosanakirja kuvaa järveä kalaisaksi. Tiiksjärven aiemmat rantakylät, Särkiniemi ja Leipäniemi ovat nykyisin autioita.

## Katso myös
*Tiiksjärven sotilaslentokenttä (toisaalla Itä-Karjalassa)

## Lähteet
František Černý

**František Černý** (s. 28. heinäkuuta 1959) on tšekkoslovakialainen entinen jääkiekkoilija. Tšekkoslovakiaa maajoukkuetasollakin edustanut Černý pelasi 1990-luvun alussa muutaman vuoden myös Suomessa, II-divisioonan Kokkolan Hermeksessä.

## Seurat
* 1982–1989 HC Škoda Plzeň
* 1990–1993 Hermes

## Lähteet
Egmont-konserni

**Egmont-mediakonserni** () on **Egmont International Holding A/S** -holdingyhtiön avulla hallittu mediakonserni. Egmontin perusti vuonna 1878 Egmont Harald Petersen.  Konsernin päämaja sijaitsee Kööpenhaminassa, Tanskassa. Konsernilla on kymmenien tytär-, yhteis- ja osakkuusyritystensä kautta toimintaa 30 maassa. Konsernissa työskentelee yhteensä 6&nbsp;300 työntekijää. Vuonna 2016 Egmontin liikevaihto oli 1,56 miljardia euroa.

Egmont-konsernin omistaa säätiö (Egmont Foundation), jonka voitosta osa jaetaan vuosittain hyväntekeväisyyteen. Vuodesta 1920 alkaen Egmont-säätiö on jakanut yli 230 miljoonaa euroa erityisesti lasten ja nuorten sosiaalisia ja terveydellisiä oloja tukeviin hankkeisiin. Lisäksi tukea suunnataan taiteeseen, kulttuuriin ja tutkimukseen.

Toisen maailmansodan jälkeen Egmont aloitti yhteistyön Disneyn kanssa. Vuonna 1948 yhtiö ryhtyi julkaisemaan Aku Ankka -sarjakuvalehteä ensin Ruotsissa ja vuonna 1949 myös Norjassa ja Tanskassa. Ostamalla tanskalaisen Aschehoug-kustantamon vuonna 1963 Egmont tuli mukaan myös kirjamarkkinoille.

Nykyään Egmont tuottaa viikko- ja aikakauslehtiä, sarjakuvia (suurin osa Aku Ankka -lehdessä julkaistuista sarjakuvista on toimitettu Tanskassa), kirjoja, elokuvia, televisio-ohjelmia, oppikirjoja ja pelejä.

Egmont omistaa yhdessä Sanoma Media Finlandin kanssa puoliksi Egmont Kustannuksen. Suomessa Egmont-konsernia edustavat myös elektronisen kotiviihteen jakelija ja markkinoija Oy Nordisk Film Ab sekä elokuva- ja TV-tuotantoyhtiö Nordisk Film & TV.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Egmont -konsernin kotisivut (en)
Linford Christie

**Linford Christie** (s. 2. huhtikuuta 1960 Saint Andrew, Jamaika) on brittiläinen pikajuoksija, olympiavoittaja, Euroopan mestari ja Kansainyhteisön mestari. Vaikka hän on syntynyt Jamaikalla, hän edusti urheilijana Isoa-Britanniaa.

Christie voitti yllättäen 100 metrin juoksussa kultaa Stuttgartin EM-kisoissa 1986. Saman vuoden Kansainyhteisön kisoissa hän oli toinen. Rooman MM-kisoissa 1987 hän oli pronssilla. Soulin 1988 olympialaisissa Christie nousi 100 metrin tuloslistassa hopealle, kun alkuperäinen voittaja Ben Johnson jäi kiinni dopingin käytöstä. Myös Christien näytteestä löytyi kiellettyä ainetta, pseudoefedriiniä, mutta sen selitettiin liittyneen flunssalääkkeeseen.

Splitin EM-kisoissa 1990 Christie voitti toisen peräkkäisen 100 metrin Euroopan mestaruutensa. Vuoden 1991 sisäratojen MM-kisoissa hän saavutti hopeaa sekä 60:llä että 200 metrillä. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän voitti 100 metrillä olympiakultaa ensimmäisenä britannialaisena sitten Allan Wellsin (Moskova 1980). Hän voitti 100 metrin kultaa myös Stuttgartin MM-kisoissa 1993 omalla ennätysajallaan 9,87 ja Helsingin EM-kisoissa 1994 kolmannen peräkkäisen EM-kultansa. Göteborgin MM-kisoissa 1995 hän oli kuudes. Atlantan 1996 olympialaisten finaalissa hän otti kaksi varaslähtöä, mikä johti hänen sulkemiseensa pois kilpailusta. Vuonna 1999 Christie jäi kiinni nandrolonin käytöstä, minkä jälkeen hän lopetti uransa.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Maurice Greene

**Maurice Greene** (s. 23. heinäkuuta 1974 Kansas City, Kansas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen pikajuoksija.

Pikajuoksussa Greene nousi maailman terävimmälle huipulle 1990-luvun loppupuolella. Ateenan MM-kisoissa 1997 hän voitti sadalla metrillä kultaa, vaikka ei vuotta aikaisemmin ollut päässyt Yhdysvaltain olympiajoukkueeseen. Greene voitti kultaa myös Maebashin MM-hallikisoissa 1999 60 metrillä, Sevillan MM-kisoissa sadalla ja kahdellasadalla metrillä sekä pikaviestissä. 16. kesäkuuta 1999 hän juoksi Ateenassa silloisen maailmanennätysajan 9,79 (+0,1 m/s) parantaen Donovan Baileyn edellistä maailmanennätystä 9,84 peräti viidellä sadasosalla. Aika 9,79 oli sama mihin Ben Johnson pystyi 11 vuotta aikaisemmin mutta dopingista kiinni jääneen Johnsonin ajat hylättiin myöhemmin.

Vuonna 2000 Greene voitti kaikki Kultaisen liigan sadan metrin kilpailut ja pääsi näin osingolle miljoonan dollarin kultapotista. Hän voitti kultaa myös Sydneyn olympialaisten 2000 ja Edmontonin MM-kisojen 2001 sadalla metrillä. Ateenan olympialaisissa 2004 Greene saavutti sadalla metrillä pronssia ja maansa pikaviestijoukkueessa hopeaa.

Uransa aikana Greene juoksi sata metriä virallisissa kilpailuissa ja sallituissa olosuhteissa 52 kertaa alle 10 sekunnin. Enemmän kymmenen sekunnin alituksia on vain Asafa Powellilla. Greenellä oli tapana näytellä kieltään keskittyessään juoksusuoritukseen.

Helmikuussa 2008 Greene ilmoitti lopettavansa kilpailu-uransa pohjevamman vuoksi.

Greene on juossut 60 metriä hallissa aikaan 6,39 sekuntia (Madrid 3.2.1998 ja Atlanta 3.3.2001), joka oli kyseisen matkan maailmanennätys 20 vuotta, ennen kuin vuonna 2018 Christian Coleman juoksi 6,34. 

## Lähteet
Kimagure Orange Road

**Kimagure Orange Road** () on mangasarja, josta tehtiin myös anime 1980-luvulla.

Sarja on romanttinen komedia, jossa Kyosuke Kasuga ihastuu Madoka Ayukawaan. Madoka on ystävillinen kahden kesken, mutta käyttäytyy toisin muiden nähden. Samalla Kyosuke välttää pahoittamasta häneen ihastuneen Hikaru Hiyaman mieltä.

Manga on Izumi Matsumoton kirjoittama, ja se ilmestyi alun perin *[[Weekly Shōnen Jump]]* -lehdessä. Anime tehtiin Studio Pierrotilla, jossa sen ohjasi Osamu Kobayashi. Anime esitettiin 6.4.1987–7.3.1988 Japanin televisiossa. 1990-luvun puolivälissä sarjasta on tehty myös novelleja. 

Sarjasta on manga- ja animejulkaisujen lisäksi olemassa myös radiokuunnelmia sekä novelleja. Mangaa julkaistiin 18 teosta, animea 48 jaksoa, 8 OVAa, pilottijakso ja kaksi elokuvaa.

AnimEigo julkaisi sarjaa englanninkielisillä tekstityksillä ja alkuperäisellä ääniraidalla, mutta julkaisulisenssi umpeutui 31.7.2006.

Suomessa puolestaan Omaxi julkaisi vuonna 1989 sarjan alkua suomeksi jälkiäänitettynä kahden 85 minuutin pituisella VHS-kasetin verran, nimi käännettynä Superperheeksi. Dubattuja jaksoja videoilla oli yhteensä 8, mutta jaksot oli leikattu yhtenäisiksi, ilman jaksojen omia alkulauluja ja logoja, joten kun yksi jakso loppui, tuli pieni tauko ja seuraava alkoi, kuin jaksottelua ei olisi ollutkaan. Vain videoiden aluissa oli japaninkielinen alkulogo. Ensimmäisellä videolla Golden Voicen yleisääni Pertti Nieminen Kari Kosken luokkatoveria esittää Simo Salmea ja monia muita sivurooleja, kuten opettajien ja häiriköiden ääniä. Ensimmäisellä videolla Kari Koskea näyttelee Erkki Murto, kun taas toisella kasetilla häntä näyttelee Pertti Nieminen ja monia Niemisen ensimmäisellä videolla näyttelemiä miesrooleja on taas korvattu naisnäyttelijöillä. Murto ei näyttele toisella kasetilla. Kyousuke Kasugan nimi käännettiin Kari Koskeksi, Madoka Ayukawan  Leena Auraksi ja Hikaru Hiyaman Linda Halmeeksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* AnimEigon sivusto  
*A Whimsical Trip on Kimagure Orange Road
Jouni Kalliokoski

**Jouni ”Moppe” Kalliokoski** (s. 24. marraskuuta 1963 Hämeenlinna, Suomi) on suomalainen entinen jääkiekkoilija. 

Peliurallaan hän oli Hermeksen tärkeimpiä hyökkääjiä ja pelasi myös joitakin nuorten maaotteluita. SM-liigassa Moppe ei onnistunut lyömään itseään läpi, vaikka I-divisioonassa takoikin melkoisia teholukemia.

## Ura
Meiltähän tämä käy

**Meiltähän tämä käy** on Matti Kassilan ohjaama komedia vuodelta 1973. Elokuva jäi Esa Pakarisen viimeiseksi.

Elokuvassa Esa Pakarinen esittää kuuluisaa hahmoaan Severi Suhosta. Elokuvaan on liitetty lukuisia tuotantoaikanaan ajankohtaisia ilmiöitä ja henkilöitä, muun muassa matkailukeisari Kille Kiekkonen, jonka esikuvaksi on tunnistettavissa Kalevi Keihänen. Kiekkoselta tarvitaan elokuvan eräässä vaiheessa helikopteri lainaan. 

Tarina sisältää lukuisia aineksia myös vanhasta rillumarei-kulttuurista, mukana on pontikankeittoa, kovaa ryypiskelyä, saunomista, puolituhmia ralleja ja alastomien naisvartaloiden vilahtelua. Elokuvassa Kauko Helovirta esittää Ville Wållbergia, joka on tunnistettavissa Yhtyneiden Paperitehtaiden suurmieheksi Juuso Waldeniksi. 

Elokuva on kuvattu Waldenin asuinseudulla Valkeakoskella ja sen ympäristössä, muun muassa Sääksmäen sillalla, Tervasaaren tehtaalla ja Tehtaan kentällä. Monia tehdaskohtauksia kuvattiin myös Kaipolan paperitehtaassa Jämsässä.

## Juoni
Suhonen on tukkijätkä, joka savottatöiden loputtua joutuu hakeutumaan töihin metsäyhtiön tehtaille. Suhoselle osoitetaan paikka tehtaan porttivahtina, ja melkein heti syntyy konflikti sisään pyrkivän tehtaanpatruunan kanssa. Suhosta on nimittäin käsketty estää tuntemattomien pääsy alueelle. Tehtaanpatruuna Wållberg ajaa Jeepillään väkisin portin läpi. Suhoselle määrätään siirto varastolle, jossa vilkas tukkijätkä pitkästyy heti ja eroaa töistä. Paikkakunnalla Suhonen kohtaa tehtaalla työskentelevän vuosien takaisen naistuttavuutensa ja saa kuulla olevansa tämän tyttären isä. Tehtaalla töissä oleva tytär tapailee tehtaanpatruuna Wållbergin poikaa, mikä on omiaan lämmittämään Suhosen ja Wållbergin välejä. Kohta tulevat apekset ajelevat ympäriinsä Jeepillä, ja Wållberg esittelee kaupunkia. Pankinmiehet haluavat syrjäyttää tehtaanpatruunan ja saada uuden komennon tehtaaseen. Lopulta se toteutuu, kun Wållberg jää eläkkeelle.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Aikalaisarvioissa elokuva saa monelta kiitosta. Sakari Toiviainen (*Ilta-Sanomat*) pitää elokuvaa laadukkaana, sutjakkaana ja hauskana. Ruotsinkielisten lehtien kriitikoiden suhtautuminen on kuitenkin nuivaa. Eirik Udd (*Nya Pressen*) löytää elokuvasta kukoistavaa halpaa komediaa.

Mikael Fränti (*Helsingin Sanomat*) aistii vuonna 1981 arviossaan elokuvassa ”paljon kaupallista, väkisin pingotettua laskelmointia”. Vuonna 2014 *TV-maailman* kriitikko AP:n mukaan elokuva modernisoi tukkilaiskomediaa aihetta kunnioittaen mutta välillä tyhjääkin sutien.

## Lähteet
Nuuskatykki

**Nuuskatykki** on väline, jolla laitetaan irtonuuskaa huuleen. Nuuskatykkinä voi olla apteekista saatavilla oleva lääkeruisku, josta kaiverretaan ruiskuosa pois esimerkiksi saksilla tai puukolla. Nuuskatykkien koko ilmoitetaan millilitroissa, apteekkiruiskuissa yleisimpiä kokoja ovat 2 ml, 5 ml ja 10 ml.

## Icetool
**Icetool** on suomalainen, metallinen, nuuskatykki irtonuuskalle. Icetoolia on saatavilla neljää eri kokoa (2 ml, 3 ml, 4 ml ja 5 ml), sekä useita eri värivaihtoehtoja (ruostumaton teräs, titaani, pinkki, vihreä, sininen, punainen, oranssi, musta ja shamppanja). Icetool-nuuskatykit valmistetaan joko ruostumattomasta teräksestä tai alumiinista. Saatavilla on myös Icetool-merkkisiä nuuskarasioita irto- ja pussinuuskalle.

## Prismaster

**Prismaster** on perinteinen ruotsalainen kovamuovinen nuuskatykki. Prismasteria on saatavana vain yhtä kokoa noin 3 ml:n tilavuudella. Prismaster on huomattavasti Icetoolia huokeampi vaihtoehto, maksaen vain noin 1–8 euroa myyntipaikasta riippuen.

## Kanuuna

**Kanuuna** on virolainen metallinen nuuskatykki. Kanuuna muistuttaa muodoiltaan Icetoolia, mutta on hieman huokeampi vaihtoehto 25 euron hinnallaan. Kanuunaa on saatavana yhtä kokoa 3 ml tilavuudella.
Kokkolan jäähalli

**Kokkolan jäähalli** on Mestiksessä pelaavan Hermeksen kotihalli. Vuonna 1988 rakennetun hallin suurin yleisökapasiteetti on 5&nbsp;220, joista 781 on istumapaikkoja. Jääkiekko-otteluissa hallin kapasiteetti on 4 200 katsojaa.

## Muuta
* Sisäampumarata
* Nyrkkeilysali
* Tatami
* Kuntosali

## Lähteet
Janne Lehtinen (muusikko)

**Janne Lehtinen** (s. 9. lokakuuta 1974) on suomalainen muusikko ja laulaja. Hänet tunnetaan mm. Mummypowder-orkesterin säveltäjä-kitaristi-laulajana, Treeball-yhtyeen rumpalina ja Astrid Swanin taustayhtyeen basistina.

Janne Lehtinen on vieraillut kosketinsoittajana Apulanta-yhtyeen levyllä *Plastik* ja laulajana Hypnomen-yhtyeen levyllä *Crystal Skies* sekä soittanut koskettimia The Duplo! -yhtyeessä.

Päivätyökseen hän toimii graafisena suunnittelijana.

## Lähteet
Matti Rintakoski

**Matti Erik Rintakoski** (18. syyskuuta 1924 Tampere – 28. kesäkuuta 1995) oli suomalainen jääkiekkoilija.

Rintakoski aloitti pelaajauransa SM-sarjassa Tampereen Ilveksessä, jossa pelasi hyökkääjänä. Viiden Ilveksen kautensa jälkeen Rintakoski siirtyi paikalliskilpailija TBK:hon kausien 1946–55 ajaksi. TBK vaihtoi nimensä Tapparaksi, jossa Rintakoski pelasi uransa loppuun. TBK:ssa Rintakoski siirtyi pelaamaan puolustajan paikalle ja hänestä tulikin yksi varhaisimpia suomalaisia suurpuolustajia. Rintakoski voitti SM-sarjasta 13 mitalia, joista viisi oli kultaisia ja ennätykselliset seitsemän pronssisia. Rintakosken sanotaan myös olleen ensimmäinen tai ainakin ensimmäisiä suomalaispelaajia, jotka oppivat käyttämään ns. lyöntilaukausta eli lämäriä. Tappara on aateloinut Rintakosken seuran Hall of Fame -kunniagalleriaan numerolla seitsemän.

Suomea Rintakoski edusti neljä kertaa MM-tasolla ja 1952 Oslon talviolympialaisissa. Maaotteluita Rintakoskelle kertyi 74.

## Saavutukset ja palkinnot
*5 Suomen mestaruutta (1945, 1946, 1953, 1954, 1955)
*1 SM-hopea ja 7 -pronssia
*SM-sarjan maalipörssin voittaja (1944)
*Suomen paras jääkiekkoilija (1948)
*Tappara Hall of Fame #7
*Suomen Jääkiekkoleijona #9

## Lähteet

*
*
Pohjois-Suomen yliopisto

**Pohjois-Suomen yliopisto** on vuonna 2006 valmistuneeseen opetusministeriön virkamiesten laatimaan Suomen yliopisto- ja korkeakoululaitosten kehittämissuunnitelmaan sisältyvä esitys uudesta yliopistosta, joka muodostettaisiin yhdistämällä Oulun ja Lapin yliopistot ja Kajaanin yliopistokeskus yhdeksi yliopistoyksiköksi.

## Suuret välimatkat ongelmana
Suunnitelman taustalla on opetusministeriön pyrkimys karsia liian pieniin yksiköihin jakautunutta Suomen yliopisto- ja korkeakoulujärjestelmää. Pohjois-Suomen yliopistojen yhdistämisen yhtenä ongelmana ovat kuitenkin yliopistojen väliset suuret etäisyydet, joiden vaikutuksesta yhdistämisellä ei saataisi aikaan merkittäviä kustannussäästöjä.

## Laajempi yliopistokokonaisuus houkuttaa
Yliopistojen edustajat ovat julkisuudessa voimakkaasti vastustaneet ajatusta yliopistojen yhdistämisestä. Yhtenä keskeisenä perusteena on ollut yliopistojen omaleimainen identiteetti. Oulun yliopistolla ja Lapin yliopistolla ei ole koulutusalojen suhteen päällekkäisyyttä muualla kuin opettajankoulutuksessa. Opetusministeriön suunnitelmien toteuttamisen kannalta tämä on kuitenkin asiaa eteenpäin vievä seikka. Päällekkäisyyden puuttuessa yhdistäminen olisi helposti suoritettavissa. Yhdistymisen seurauksena saataisiin myös aikaan entistä kokonaisempi yliopistoyksikkö.

## Hankkeen mahdolliset vaikutukset
Pohjois-Suomen tasapainoisen alueellisen kehittymisen kannalta yhdistymisellä voisi olla myönteisiä vaikutuksia. Tällä hetkellä Lapin yliopistossa ovat edustettuina lähinnä sosiaaliala ja lakitiede. Ouluun on
keskitetty ongelmia ennalta ehkäisevät vahvasti teollistavat ja työpaikkoja luovat alat, kuten tekniikka ja luonnontieteet.  

Yliopistojen yhdistäminen tarjoaisi molempien yliopistojen opiskelijoille mahdollisuuden opiskella kaikkia yliopistoissa opetettavia aineita. Hankkeen kannattajat uskovat, että pitkällä tähtäimellä tämän voitaisiin olettaa johtavan alueellisen kehityksen tasapainottumiseen.

Opetusministeriön suunnitelma Pohjois-Suomen yliopistosta on kuitenkin toistaiseksi siirretty hyllylle.

## Katso myös
*Innovaatioyliopisto
*Itä-Suomen liittoyliopisto
*Turun yliopiston ja Turun kauppakorkeakoulun konsortio

## Aiheesta muualla
*Oulun yliopisto
*Lapin yliopisto
*Kajaanin yliopistokeskus
*Suomen aluekehittämisstrategia 2013
Olkipaalirakentaminen

**Olkipaalirakentamisella** tarkoitetaan suorakaiteen muotoisten olkipaalien käyttöä rakennusten ulkoseinien rakennusaineena. Olkipaalirakentaminen on ollut perinteinen rakennustapa useissa maissa. Moderneja 1980-2000-luvuilla olkipaalitekniikalla toteutettuja asuintaloja on muun muassa Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Saksassa, Itävallassa, Sveitsissä, Irlannissa, Alankomaissa, USA:ssa, Kanadassa, Australiassa, Uruguayssa ja Venäjällä.

Olkipaaleja käytetään yleensä yhdessä puurungon kanssa, jolloin puurunko toimii kantavana rakenteena ja olkipaalit eristeenä.   Vaihtoehtoisesti olkipaaliseinä voi olla itsekantava. Itsekantavia olkipaalirakennuksia on toteutettu muun muassa Sveitsin vuoristoalueelle Disentikseen. 

Lämmöneristyskyvyltään olkipaalirakenne sopii myös kylmiin olosuhteisiin. Olkipaalin U-kerroin, jolla mitataan lämmöneristävyyttä, on vain 0,13. Esimerkiksi passiivitalon määritelmänä on, että U-kerroin on vähemmän kuin 0,15 ja matalaenergiatalolla >0,18.
 
Olkipaaliseinä voidaan pinnoittaa savirappauksella tai kalkki-hiekka-rappauksella. Puurunkoinen olkipaalirakennus voidaan myös vuorata puuverhouksella normaaliin tapaan. 

Pelkästään oljesta koostuvaa olkipaalia ei pidä sekoittaa *olki-savi-rakentamiseen*, jossa olkea sisältävästä savimassasta muotoillaan yleensä muotin avulla kevytsaviharkko.

## Suomessa toteutettuja olkipaalirakennuksia
* arkkitehti Juha-Pekka Riuttamäen puuvuorattu olkipaalitalo Helsingin Viikissä (valmistunut 2003)
* Snellman-korkeakoulun Ekoateljee Helsingin Jollaksessa (valmistunut 2000)
* Rami Reunasen olkipaalitalo Humppilassa (valmistunut 1999) 
* Sattmarkin retkeilymajat Paraisilla (valmistuneet 1997 ja 1998)
* Villa Pellavista Humppilan Urpolassa (valmistunut 1997) 
## Katso myös
* Turpasmökki

## Aiheesta muualla

### Kirjallisuutta
* Minke Gernot, Mahlke Friedemann: Der Strohballenbau. Ökobuch 2004.
* Westermarck Mikael, Riuttamäki Juha-Pekka, Pelto-Uotila Tero, Weck Tor-Ulf: Olkipaalit rakennusaineena maatilojen puurakennuksissa. Teknillinen korkeakoulu 2002.
* Tuomi Virpi: Talo olkipaaleista. Rakennusalan kustantajat RAK 2001.

### Linkkejä

* Straw bale construction book (Wikibooks)
Kuittijärvet

**Kuittijärvet** () on kolmen järven, Ylä-, Keski- ja Ala-Kuittijärven muodostama järviketju Vienan Kemijoen vesistössä Kostamuksen kaupunkipiirin ja Kalevalan kansallisen piirin alueella Karjalan tasavallassa Venäjällä.

Ylä-Kuittijärven pinta on pari metriä muita ylempänä (103&nbsp;m&nbsp;mpy), ja sen suurin syvyys on 44 metriä. Se laskee pienen Alajärven kautta Keski-Kuittijärveen. Keski- ja Ala-Kuittijärvi ovat lähes samassa tasossa (100–101&nbsp;m), ja niitä yhdistää salmi. Niiden vedentasoa säätelee vuonna 1956 rakennettu pato. Järvien kokonaisala on nykyään noin 600 neliökilometriä. Ennen vesistörakentamista ja säännöstelyä järvien pinta-ala oli nykyistä suurempi; esimerkiksi Keski-Kuittijärven pinta-alaksi mainittiin 493&nbsp;km2, kun se nykyään on 257&nbsp;km2.

Kaikki kolme järveä ovat hyvin kalaisia, ja niitä käytetään veneliikenteen reitteinä. Historiallisesti Vienan Karjalan tärkeimmät kauppa- ja kulkureitit veivät Kuittijärvien kautta. Suurin taajama järvialueella on Keski-Kuittijärven pohjoisrannalla sijaitseva Uhtuan (eli Kalevalan) kaupunkimainen taajama.

## Erillisartikkelit
* Ylä-Kuittijärvi (103&nbsp;m &nbsp;mpy, pinta-ala: 198&nbsp;km2, suurin syvyys: 44&nbsp;m)
* Keski-Kuittijärvi (101&nbsp;m&nbsp;mpy, pinta-ala: 257&nbsp;km2, suurin syvyys: 34&nbsp;m)
* Ala-Kuittijärvi (100&nbsp;m&nbsp;mpy, pinta-ala: 141&nbsp;km2, suurin syvyys: 33&nbsp;m)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Järvitietoa matkailusivustolla  
*
*
*
Ylä-Kuittijärvi

**Ylä-Kuittijärvi** eli **Ylä-Kuittinen** () on läntisin kolmesta Kuittijärvestä Karjalan tasavallassa, Vienan Kemijoen latvoilla.

Ylä-Kuittijärvi jakautuu kolmeen osaan, jotka työntyvät järven keskustasta luoteeseen, koilliseen ja lounaaseen. Näistä varsinkin luoteisosa on pitkä ja lahtimainen. Ylä-Kuittijärven pinta-ala on 198&nbsp;km², ja sen pinta on 103 metriä merenpinnan yläpuolella. Suurin pituus on 42 kilometriä, ja leveys vaihtelee 2 ja 19 kilometrin välillä. Ylä-Kuittijärven rantakylistä merkittävimmät ovat Vuokkiniemi, Vuonninen ja Jyvälahti.

Järven lounaisosaan laskevista joista merkittävimmät ovat etelästä tuleva Livojoki ja lännestä tuleva joki, joka tuo vettä Lapukka-, Veneh-, Kivi- ja Tsenajärvistä. Järven luoteisosaan laskee pohjoisesta Kuusamosta alkunsa saava Pistojoen reitti ja lännestä Vuonnisen- eli Kuorsmanjoki.

Ylä-Kuittijärven vedet laskevat järven koillispäästä ensin pieneen Alajärveen, jonne myös Kostamus-, Koiva- ja Kenttijärvistä tuleva Kenttijoen reitti laskee. Alajärvestä vedet laskevat Keski-Kuittijärven lounaisosaan.

## Lähteet
Keski-Kuittijärvi

**Keski-Kuittijärvi** eli **Keski-Kuittinen** () on keskimmäinen kolmesta järviketjun muodostavasta Kuittijärvestä Karjalan tasavallassa Vienan Kemijoen vesistön yläosassa.

Keski-Kuittijärvi on kolmesta Kuittijärvestä suurin; sen pinta-ala on noin 257&nbsp;km². Järven pinta on 101 metriä merenpinnan yläpuolella. Suurin pituus idästä länteen on 41 kilometriä ja leveys pohjoisesta etelään 22 kilometriä. Järvi on 34 metriä syvä. Keski-Kuittijärvessä on saaria enemmän kuin muissa Kuittijärvissä. Suurimmat ovat Uhutsaari ja Suurisaari. Keski-Kuittijärven pohjoisrannalla sijaitsee Uhtuan eli Kalevalan kaupunkityyppinen taajama. Muista järven rannoilla olevia kyliä ovat Kuusiniemi ja Luusalmi. 

Keski-Kuittijärveen laskevista joista merkittävimmät ovat lännestä tuleva Yöjoki ja pohjoisesta tuleva Uhutjoki. Keski-Kuittijärvi on kaakkoisosastaan salmiyhteydessä Ala-Kuittijärveen.

## Lähteet
Ala-Kuittijärvi

**Ala-Kuittijärvi** eli **Ala-Kuittinen** () on itäisin kolmesta Kuittijärvestä Karjalan tasavallassa Vienan Kemijoen vesistön yläosassa. Vienan Karjalassa sijaitseva järvi kuuluu hallinnollisesti Kalevalan kansalliseen piiriin.

Ala-Kuittijärven pinta-ala on 141&nbsp;km², ja sen pinta on 100 metriä merenpinnan yläpuolella. Järven suurin pituus on 30 kilometriä ja leveys 7,5 kilometriä. 

Ala-Kuittijärvi on pohjoispäästään salmiyhteydessä Keski-Kuittijärveen. Ala-Kuittijärven vedet laskevat sen eteläpäästä alkavaa Kemijokea pitkin Jyskyjärveen. Veden pintaa säätelee vuonna 1956 joen niskaan rakennettu pato.

## Lähteet
Rockin’ in the Free World

**Rockin’ in the Free World** on kanadalaisen rock-muusikon Neil Youngin tunnetuimpia kappaleita. Se oli Youngin suurin hitti 1980-luvulla jatkaen hänen edellisinä vuosikymmeninä syntynyttä kaupallista mainettaan. Kappale julkaistiin vuonna 1989 albumilla *[[Freedom (Neil Youngin albumi)|Freedom]]* sekä akustisena konserttitaltiointina että sähköisenä studioversiona.
 
Kappaleen sanoituksessa viitataan Yhdysvaltain syrjäytyneen väestönosan olosuhteisiin. Monet kuuntelijat tulkitsivat Neil Youngin palanneen vasemmistolaiseen kantaaottavuuteen hänen esitettyään reaganilaisia näkemyksiä pitkin 1980-lukua. 

Hector teki kappaleeseen suomenkielisen tekstin nimellä ”Vapaa maailma kun bailaa”, mutta ei saanut levytysoikeutta ja on esittänyt kappaletta vain keikoillaan.

Kappaleen editoitu versio soitettiin Michael Mooren elokuvan *[[Fahrenheit 9/11]]* lopputeksteissä.

## Kappaleet
;A-puoli
#

;B-puoli
#

## Aiheesta muualla
* Discogs
Bill Owens

**William F. "Bill" Owens** (s. 22. lokakuuta 1950 Fort Worth, Texas, Yhdysvallat) on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen poliitikko ja Coloradon osavaltion 40. kuvernööri.
Hän palveli virassa kaksi kautta vuodesta 1999 vuoteen 2007. Owens on erikoistunut etenkin Venäjän politiikkaan ja hän on ammatiltaan opettaja. Owens on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

## Lähteet
Joseph Marcell

**Joseph Marcell** (s. 18. elokuuta 1948 St. Lucia, Karibia) on brittiläinen näyttelijä, joka tunnetaan muun muassa rooleistaan *[[Bel-Airin prinssi|Bel-Airin prinssin]]* Geoffrey Barbara Butlerina ja *[[Kauniit ja rohkeat|Kauniiden ja rohkeiden]]* Hudsonina. Hänellä on myös poika (s. 1979) ja tytär (s. 1989).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Anna Le Moine

**Anna Le Moine** (o.s. **Bergström**, aiemmin **Svärd**, s. 30. lokakuuta 1973) on ruotsalainen curlingpelaaja. Hän toimii ykkösheittäjänä Anette Norbergin kipparoimassa joukkueessa, jossa hän on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2005 ja 2006, Euroopan-mestaruuden 2004 sekä EM-hopeaa 1999 ja MM-hopeaa 2002. Lisäksi hän voitti olympiakultaa Torinon olympialaisissa 2006 ja Vancouverin olympialaisissa 2010.

## Aiheesta muualla
*Anna Le Moine Ruotsin olympiakomitean sivuilla
Pausanias (Sparta)

**Pausanias** () oli Spartan kuningas vuodesta 409 eaa. Vuonna 395 eaa. hänen piti Lysandroksen kanssa hyökätä Boiotiaan, mutta hän vitkasteli matkallaan Peloponnesokselta. Lysandroksen johtama armeija kärsi tappion Haliartoksen taistelussa ja Lysandros itse sai surmansa. Kun Pausanias viimein pääsi perille näki hän tilanteen toivottomaksi ja solmi vihollistensa kanssa rauhan. Rauhansopimuksen mukaan spartalaisten piti poistua Boiotiasta, mutta he saivat haudata kaatuneet sotilaansa. Spartaan palattuaan Pausaniasta syytettiin petturuudesta ja hänet tuomittiin kuolemaan. Hän pääsi kuitenkin pakenemaan ja eli lopun elämänsä maanpaossa Tegeassa. Pausaniaan poika Agesipolis I seurasi isäänsä Spartan kuninkaana.
Suomen Miekkailu- ja 5-otteluliitto

**Suomen Miekkailuliitto** on olympiamiekkailun suomalainen lajiliitto. Liiton tarkoituksena on toimia Suomen eri miekkailuseurojen välisenä yhteistyö-, edunvalvonta- ja palveluorganisaationa tarkoituksenaan edistää miekkailua Suomessa. Liitto on perustettu vuonna 1931. Aloitteen liiton perustamisesta teki Uno Dahl, joka toimi liiton ensimmäisenä puheenjohtajana 1932–1936 ja oli liiton kunniajäsen vuodesta 1956.

Suomen Miekkailuliiton jäsenenä oli vuonna 2016 27 seuraa, joissa aktiivisia harrastajia oli noin 1300. Näistä kilpailulisenssin hankki noin 300 miekkailijaa.  Miekkailijoiden määrä Suomessa on viime vuosina kasvanut noin 5–10 % vuosittain. Suomen Miekkailuliiton toiminnassa on myös mukana pyörätuolimiekkailu.

Vuonna 2011 Suomen Miekkailuliitto ja Suomen Nykyaikaisen 5-ottelun Liitto sopivat järjestöjen yhdistymisestä 1.1. 2012 alkaen Suomen miekkailu- ja 5-otteluliitoksi.

## Talous
Suomen miekkailu- ja 5-otteluliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 978&nbsp;005 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 160&nbsp;000 euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Miekkailu- ja 5-otteluliitto
Fort Stewart

**Fort Stewart** on Yhdysvaltain maavoimien tukikohta Georgian osavaltiossa Hinesvillen kaupungin lähellä. Se on rakennettu tammikuussa 1941 ilmatorjuntayksiköksi, toisen maailmansodan aikana tukikohta majoitti 2&nbsp;700 upseeria ja yli 37&nbsp;000 sotilasta. Tällä hetkellä alueella palvelee 11&nbsp;205 sotilasta.

## Aiheesta muualla

*Fort Stewart tukikohdan kotisivut
Eduard Streltsov

**Eduard Anatoljevitš Streltsov** (, 21. heinäkuuta 1937 – 22. heinäkuuta 1990) oli neuvostoliittolainen jalkapalloilija.

Streltsov pelasi koko uransa ajan Moskovan Torpedossa. Hän voitti olympiakultaa Neuvostoliiton joukkueessa vuoden 1956 olympialaisissa. Streltsov oli varsinkin nuorison suuri suosikki poikamaisen tyylinsä seurauksena. Kun Neuvostoliiton maajoukkue ensimmäistä kertaa historiansa aikana pääsi MM-turnaukseen vuonna 1958, Streltsov joutui vankilaan syytettynä raiskauksesta. Vieläkään ei tiedetä, tapahtuiko se oikeasti. Vuonna 1965 Streltsov palasi Torpedoon ja johdatti joukkueen Neuvostoliiton mestariksi. Streltsovia pidetään yhtenä Neuvostoliiton historian parhaista pelaajista.

Uransa aikana Streltsov pelasi maajoukkueessa 38 ottelua ja teki 24 maalia. Hän kuoli syöpään vuonna 1990.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Streltsov venäläisellä People's History -sivustolla
Bill Conti

**Bill Conti** (s. 13. huhtikuuta 1942 Providence, Rhode Island) on yhdysvaltalainen elokuvamusiikin säveltäjä. Contin läpimurto tapahtui vuonna 1976 hänen tultuaan valituksi Sylvester Stallonen *[[Rocky]]*-elokuvan musiikin säveltäjäksi. Elokuva ja sen soundtrack olivat odottamattomia menestyksiä; elokuvan teemakappale ”Gonna Fly Now” oli Oscar-ehdokkaana parhaan kappaleen kategoriassa. 

Conti on työskennellyt lukuisten elokuvien sekä televisiosarjojen musiikillisena johtajana. Tunnetuimpien joukossa ovat *[[Dynastia (vuoden 1981 televisiosarja)|Dynastia]]*, *[[Erittäin salainen]]*, *[[Viinitila Falcon Crest]]* sekä *[[Karate Kid]]* -elokuvat. Sävellyksestään vuoden 1983 elokuvaan *[[Valiojoukko (elokuva)|Valiojoukko]]* hän voitti parhaan musiikin Oscar-palkinnon.

## Lähteet
Valentyn Mankin

**Valentyn Hryhorovytš Mankin** (, ; 19. elokuuta 1938 Kiova, Ukrainan SNT – 1. kesäkuuta 2014 Viareggio, Italia) oli ukrainalainen Neuvostoliittoa edustanut kilpapurjehtija ja olympiavoittaja.

Vuonna 1968 Méxicon olympialaisissa Mankin hallitsi Finn-luokkaa. 35 kilpailijan kisassa hän oli ykkönen tai kakkonen viidessä osapurjehduksessa seitsemästä ja voitti kultaa.

Münchenin kisoissa 1972 Mankin osallistui Tempest-luokkaan ja voitti kultaa yhdessä Vitali Dyrdyran kanssa. Seuraavissa kisoissa 1976 hän voitti Tempest-luokassa hopeaa uuden parin, Vladyslav Akimenkon kanssa.

Moskovan kisoissa 1980 Mankin 41-vuotiaana voitti jälleen olympiakultaa, nyt Star-luokassa parinaan Aleksandr Muzytšenko. 

MM-kultaa Mankin voitti vuonna 1973.

Mankin on ainoa purjehtija, joka on voittanut olympiakultaa kolmessa eri purjehdusluokassa (Finn, Tempest ja Star).

## Lähteet
* Valentyn Mankin Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Hentai

**Hentai** () on japaninkielinen sana, jolla länsimaissa tarkoitetaan pornografista animea tai mangaa. Japanissa sanalla on kuitenkin eri merkitys: se tarkoittaa yleisimmässä käyttöyhteydessään parafiilikkoa, esimerkiksi itsensäpaljastajaa tai ahdistelijaa. Japanissa pornografiasta käytetään jotakin seuraavista: 
**juu-hachi kin* (18禁, kielletty alle 18-vuotiailta)
* *ecchi anime/manga* tai *H anime/manga* (H on lyhenne sanasta hentai; ecchi on H-kirjaimen japanilainen ääntämistapa)
**eroanime* (エロアニメ, *erotic anime*) tai *eromanga* (エロ漫画)
**seinen* (成年, aikuinen; ei tule sekoittaa sanaan 青年 (*seinen*, nuori aikuinen).

## Sanastoa

* Bukkake (ブッカケ) on ryhmäseksin muoto, jossa joukko miehiä ejakuloi naisen tai miehen päälle
* Ecchi (エッチ) keskittyy enemmänkin alastomuuteen, osittaiseen alastomuuteen tai provokatiiviseen pukeutumiseen kuin seksiin*
* Futanari (二形, 双成り) keskittyy osittain tai kokonaan hermafrodiittisiin naisiin
* Eroguro (エログロ) sisältää groteskien aiheiden kuten väkivallan erotisoimista
* Lolicon (ロリコン) kuvaa alle teini-ikäisen näköisiä tyttöjä eroottisesti (tällä ei ole tekemistä hahmon todellisen iän kanssa)
* Lonkeroporno kuvaa naista alistavia ja ulokkeillaan raiskaavia hirviöitä ja avaruusolentoja 
* Shotacon (ショタコン) kuvaa alle teini-ikäisiä poikia eroottisesti
* Yaoi (やおい) käsittelee miesten välisiä rakkaussuhteita, länsimaissa viittaa myös pornografiseen sisältöön (eroaa japaninkielisestä merkityksestä)*
* Yuri (百合) käsittelee naisten välisiä rakkaussuhteita, länsimaissa viittaa myös pornografiseen sisältöön (eroaa japaninkielisestä merkityksestä)*
*: länsimaissa vakiintunut merkitys eroaa japanilaisesta.

## Katso myös
* Anime
* Manga
* Pornografia
Planetes

**Planetes** (kreikan sanasta ΠΛΑΝΗΤΕΣ eli ”vaeltajat”, ) on Makoto Yukimuran kirjoittama ja piirtämä science fiction -manga, jonka pohjalta on tuotantoyhtiö Kabushikigaisha Sunrise tuotti 26-jaksoisen animesarjan. Mangaa julkaistiin 2001–2004 ja anime esitettiin NHK:n kanavalla vuosina 2003–2004. 

*Planetes* sijoittuu lähitulevaisuuteen ja kertoo avaruuden roskakuskeista, jotka pitävät Maan ja Kuun kiertoratoja puhtaana avaruusliikenteelle vaarallisesta romusta. Tärkeä osuus sarjassa on myös Jupiteriin suunnitteilla olevalla tutkimusmatkalla, jolle sarjan päähenkilö, Hachimaki, toivoo voivansa osallistua.

Punainen jättiläinen julkaisee mangan suomeksi huhtikuusta 2011 lähtien. Kääntäjä on Antti Kokkonen.

## Suomennokset
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Otto Sinisalo: Avaruuden ääniä . Katuoja 20.1.2004.
* Jutta Sarhimaa: Haastavaa ja palkitsevaa tieteismangaa. Helsingin Sanomat 1.7.2011. 
* Petteri Uusitalo: Planetes . Anime-lehti 2011.
Sidi Barrani

**Sidi Barrani** on egyptiläinen kylä, joka sijaitsee noin 95 kilometrin päässä Libyan vastaiselta rajalta ja noin 240 kilometrin päässä Tobrukista.

Syyskuussa 1940 italialaiset rakensivat joukon linnoituksia kylän läheisyyteen. Joulukuussa britit kuitenkin valtasivat ne.

Neuvostoliitolla oli pieni lentotukikohta kylän lähellä vuoteen 1972 asti.

## Lähteet
Aito Kajaus

**Aito Kajaus** eli virallisesti **Radio Kajaus Oy** (aiemmin *Kainuun Paikallisradio Oy Kajaus*) oli yksi Suomen vanhimmista paikallisradioista. Se aloitti toimintansa Kajaanissa 28. lokakuuta 1989.

Radio Kajauksen perusti kajaanilainen yrittäjä Pekka Turpeinen ja hän toimi radion toimitusjohtajana ja omistajana kuolemaansa 19. lokakuuta 2008 saakka. Turpeisen kuoleman jälkeen Radio Kajauksen omistivat hänen lapsensa. Lokakuussa 2012 Kajauksen osakekannan ostivat kainuulaiset Aki Karjalainen ja Antti Kela. Toukokuussa 2014 Antti Kela osti Radio Kajauksesta Aki Karjalaisen osuuden. Vuoden 2015 alussa Kevyt Kanava osti Radio Kajauksen. Elokuussa 2019 Sanoma Media Finland ilmoitti ostavansa Kevyt Kanavan. Kaupan myötä myös Aito Kajaus siirtyy Sanoman omistukseen. Aito Kajaus siirtyi osaksi Nelonen Median radioita 2. syyskuuta 2019. Kanavan toiminta loppui vuoden 2019 lopussa sen yhdistyessä sisarkanavansa Aito Iskelmän kanssa uudeksi Aito Iskelmäksi. Samalla myös paikallissisällöt, poislukien mainonta, loppuivat.

Radio Kajaus on kasvattanut monia nykyisiä radio- ja tv-alan persoonia kuten Mikko Hannula, Osku Laukkanen, Maria Leppänen, Markus Turunen, Heikki Kähkönen, Pekka Vitikka, Juha Mäntykenttä, Keijo Salokangas, Petri Julkunen, Anssi Leppänen, Kaje Komulainen, Minna Hannula, Elina Nieminen, Petri Niemi, Riitta Vanhatalo, Anu Myllärinen, Katja Oittinen ja Jarmo Nuotio.

Radio Kajauksen kuuluvuusalue oli paikallisradioista yksi Suomen suurimmista. Se kuului yli 700 kilometriä valtatie 5:ttä ajettaessa Kainuussa, Koillismaalla, Lapissa sekä Ylä-Savossa. Radio Kajausta voi kuunnella myös Espanjan Aurinkorannikolla, jossa se toimii yhteistyössä paikallisen radion kanssa. 

Radio Kajauksen ohjelma koostui pääosin suomenkielisestä iskelmä- ja pop-musiikista, uutislähetyksistä, kilpailuista sekä kuuluvuusalueen ajankohtaisista haastatteluista. Finnpanelin Kansallisen Radiotutkimuksen (joulukuu 2012- toukokuu 2013) mukaan Radio Kajaus oli kuuluvuusalueensa kuunnelluin kaupallinen radiokanava.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Aito Kajauksen virallinen sivusto
Gainesville (Georgia)

**Gainesville** on kaupunki Yhdysvaltain kaakkoisosan Georgian osavaltiossa. Sen pinta-ala on 75,4 km² (vettä 5,2 km²) ja asukasluku 25 578 (). Asukkaista 65 % on valkoisia ja 16 % mustia, lisäksi 33 %:lla on latinotausta.

Gainesvillen luoteispuolella on suuri tekojärvi Lake Lanier, ja kaupungissa on paljon järveen liittyviä matkailuyrityksiä. Atlantan kesäolympialaisten 1996 soutukilpailut pidettiin Gainsvillessä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Warner Robins

**Warner Robins** on kaupunki Yhdysvaltojen Georgian osavaltiossa Houstonin piirikunnassa. Paikalla oli alun perin juna-asema ja myöhemmin kaupunki rakentui Robinsin lentotukikohdan viereen. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 66&nbsp;588.

## Maantiede

Warner Robins sijaitsee Georgian osavaltiossa Houstonin piirikunnassa Maconin ja Peryn välissä suurin piirtein Georgian keskellä.

## Historia

Ennen nykyisen Warner Robinsin perustamista kaupungin alue kuului creek-intiaanien maihin. Creekit myivät osan maistaan Yhdysvalloille Indian Springsin sopimuksella vuonna 1821 ja uudelle alueelle perustettiin Houstonin piirikunta. Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen alueen poikki rakennettiin rautatie, jonka Wellston-niminen asema oli nykyisen kaupungin alueella. Alue oli aina 1930-luvulle saakka pääosin maaseutua.

Yhdysvaltain asevoimat päätti rakennuttaa uuden sotilastukikohdan rautatien itäpuolelle kesäkuussa 1941. Seuraavien vuosien aikana paikalle rakennettiin tuhansia asuintaloja. Kasvava sotilaspiakkakunta sai uuden nimen prikaatinkenraali Augustine Warner Robinsin mukaan 1. syyskuuta 1942. Robinsin lentotukikohta työllisti toisen maailmansodanaikana 23&nbsp;670 henkilöä. Henkilöstön määrä vähentyi muutamaan tuhanteen sodan jälkeen, mutta sitä kasvatettiin jälleen kylmän sodan kuumetessa.

## Talous
Kaupunki on rakentunut Robinsin lentotukikohdan varaan. Monet kaupungin asukkaista ovat entisiä asevoimien työntekijöitä, jotka ovat sittemmin jääneet asumaan seudulle. Kaupungissa tai sen lähistöllä toimii useita puolustusalan yrityksiä, kuten Boeing, Northrop Grumman, TRW Radio Systems ja SAIC.

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Warner Robinsissa aikavälillä 2014–2018 olivat 50&nbsp;954 USD ja henkilöä kohden 26&nbsp;098 USD. 19,2&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 66&nbsp;588 ja vuoden 2019 arvion mukaan 77&nbsp;617. Kaupungin asukkaista 51,6&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 46,2&nbsp;%), 39,2&nbsp;% afroamerikkalaisia, 7,9&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta ja 3,3&nbsp;% aasialaisia. 10,8&nbsp;% kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä kuin englantia ja 6,7&nbsp;% kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vale-Dmitri

**Vale-Dmitri** on nimitys ainakin kolmesta huijarista, jotka niin sanotun sekasorron aikana 1600-luvun alussa yrittivät päästä Venäjän valtaistuimelle väittämällä olevansa tsaari Iivana IV Julman poika Dmitri Ivanovitš, joka oli todellisuudessa kuollut hämärissä oloissa vuonna 1591.

Tunnetuimmat Vale-Dmitrit olivat seuraavat:
*Vale-Dmitri I, onnistui pääsemään valtaan ja hallitsi 1605–1606
*Vale-Dmitri II, surmattiin 1610
*Vale-Dmitri III, teloitettiin 1612
Ylä-Laukaa

**Ylä-Laukaa**, **Laukaa** eli **Luga** (, ) on kaupunki Venäjällä, noin 150 km Pietarista etelään. Se on Lugan piirin hallinnollinen keskus. Kaupungissa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36&nbsp;409 ja koko kunnallispiirissä 76&nbsp;625 henkeä. Nimensä kaupunki on saanut sen läpi virtaavasta Laukaanjoesta, joka laskee edelleen Jaaman kautta Suomenlahteen.

Ylä-Laukaa on tärkeä rautatiepaikkakunta; päärautatieasema on nimeltään Luga-1. Ylä-Laukaa sijaitsee Pietarista lounaaseen Pihkovaan ja edelleen Vilnaan johtavan rautatien varrella ja on samalla risteysasema itään Novgorodiin ja edelleen Tšudovoon vievälle radalle. Maantieyhteyksistä keskeisimpiin kuuluvat Pietarista (155 km) lounaaseen johtava valtatie M20 (osa väylää ), joka eurooppatie jatkaa Pihkovan jälkeen etelään kohti Valko-Venäjää ja Ukrainaa.

Ylä-Laukaaseen on sijoittunut osa Leningradin sotilaspiirin yksiköistä, esimerkiksi 26. ohjusprikaati ja 9. tykistöprikaati.

Vuonna 1964 Ylä-Laukaasta tuli Mikkelin ystävyyskaupunki.

## Lähteet
Rome (Georgia)

**Rome** on kaupunki Yhdysvaltain Georgian osavaltion luoteisosassa. Sen pinta-ala on 77,3 km² (vettä 1,2 km²) ja asukasluku 34 980 (). Asukkaista 63 % on valkoisia ja 28 % mustia, lisäksi 10 % on latinoverta. Kaupunki on nimetty Rooman mukaan (englanniksi Rome), koska se on Italiassa sijaitsevan Rooman tapaan rakennettu seitsemälle kukkulalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kiltakallio

**Kiltakallio** () on Espoon keskukseen kuuluva alue. Alueelle rakennettiin 1990-luvulla asuinalue, jossa on pääosin matalia kerrostaloja. Alueen eteläosaan rakennettiin myöhemmin rivitaloja. Kerrostalojen vieressä kallion huipun lähellä on omakotitaloja, joista osa on rakennettu 1900-luvun alkupuolella. Alueella toimii vuonna 2002 valmistunut Kiltakallion lastentalo, jossa on neuvola ja päiväkoti. Toinen alueella toimiva päiväkoti on Kiltapuiston päiväkoti. Lisäksi Kiltakalliossa on Helsingin seudun opiskelija-asuntosäätiön opiskelija-asuntorakennus, joka rakennettiin vuonna 1985.

Espoon kaupungin virallisessa aluejaossa Kiltakallio kuuluu Suvelan pienalueeseen, Espoon keskuksen kaupunginosaan, Kanta-Espoon tilastoalueeseen ja Vanhan-Espoon suuralueeseen.

## Historiaa
Kiltakallion alueella on kallioinen mäki, mutta sen nimi ei ole vanhastaan ollut Kiltakallio tai Gillesberget. Kallio on tunnettu ainakin Karlasbergetinä ja Augustabergetinä. Myös nimet Kråkberget ja Löseåkersberget viittaavat mahdollisesti samaan kallioon, mahdollisesti johonkin muuhun lähiseudun kallioon. Lisäksi Kiltakallion alueelta tunnetaan 1700-luvulta rajapaikat Lambergsrå ja Västerbackarå. 1970-luvulla Espoon vanhan kunnansairaalan ja sen kaakkoispuolisen kallion aluetta oltiin kaavoittamassa. Kalliolla oli taloja ja teitä, mutta teillä ei ollut nimiä. Sairaalan kohdalla maantie ylitti mäen, jota kutsuttiin Sjukhusbackeniksi, ja tämän mukaan kaavoitustyössä aluetta oli kutsuttu Sairaalanmäeksi. Alueelle tarvittiin asuinalueelle sopiva nimi, ja Espoon nimistötoimikunta ehdotti vuonna 1974 nimeksi Kiltakalliota. ”Kilta” viittaa ammattikiltoihin ja valittiin nimeen, koska se sopi Espoon keskuksen ja Muuralan ammattinimikeaiheisiin nimiin (muun muassa Kamreerintie, Nimismiehenpelto ja Lukkarinmäki). Kiltakallion nimistö suunniteltiin niin, että se viittaa ammattikunta- ja toverihenkeen yleisesti (muun muassa Liittokuja, Sinettikuja, Valapolku ja Veljespuisto). Asemakaavassa Kiltakallio-nimi annettiin itse asuinalueen lisäksi myös alueen keskellä kulkevan kadun ja kallion huipulla sekä sen rinteessä sijaitsevan puiston nimiksi.

Kiltakalliossa sijaitsevaa Furubackan huvilaa kutsutaan myös Kiltakallion kartanoksi. Rakennuksessa on klassistisia piirteitä: aumakatto, pylväät, päätykolmiot ja vaakalaudoitus. Huvila on maisemallisesti ja rakennushistoriallisesti arvokas ja se on suojeltu Kiltakallion asemakaavassa. Furubacka lohkottiin Teirin talosta vuonna 1911. Sen rakennutti röntgenlääkäri G. A. Karlas ja hänen vaimonsa Signe Karlas. Heidän sukunsa omisti talon 1980-luvulle asti. Huvilan viereen rakennettiin 1990-luvulla uusia rakennuksia ja samalla kartano kunnostettiin. Nykyisin rakennuksen omistaa osakeyhtiö. Alkuperäinen Furubacka oli yksikerroksinen, ja siinä oli satulakatto ja ullakkohuoneita. Taloa korjattiin 1930-luvulla ja sotien jälkeen se uudistettiin täysin. Talon ympärille rakennettiin kokonaan uusi rakennus ja vanha talo purettiin sisältä pois.

## Lähteet
Vatnajökull

**Vatnajökull** on Kaakkois-Islannissa sijaitseva, tilavuudeltaan Islannin suurin jäätikkö. Vatnajökull on tyypillinen kupera lakijäätikkö. Sen pinta-ala on noin 7&nbsp;700 neliökilometriä (2024). 

Jäätiköllä sijaitsee tulivuoria, muun muassa Öræfajökull (2&nbsp;109 metriä), joka on maan suurin aktiivinen tulivuori, ja Bárðarbunga (2&nbsp;009 metriä), joka purkautui vuonna 1996 sulattaen samalla jäätikköä. Islannin korkein kohta Hvannadalshnúkur (2&nbsp;119 metriä) sijaitsee myös jäätiköllä.

Vatnajökullin pinta-ala on pienentynyt muutaman vuoden ajan, mahdollisesti ilmaston vaihtelujen vuoksi. Jään ala oli vuonna 1950 noin 8&nbsp;538 neliökilometriä, mutta vuonna 2000 hieman alle 8&nbsp;160 neliökilometriä.

Vatnajökull valittiin Unescon maailmanperintölistalle 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Icelandic glaciers
Mai-otome

**Mai-otome** () on Sunrisen tuottama animesarja, joka esitettiin TV Tokyolla lokakuusta 2005 maaliskuuhun 2006 asti. Sarjan tarina sijoittuu näennäisesti Mai-HiMEn kaukaiseen tulevaisuuteen. Sarja uudelleenkäyttää joitakin Mai-HiMEn hahmoja, mutta sijoittaa ne rajusti erilaiseen maailmaan ja muuttaa joidenkin hahmojen persoonallisuutta.
## Hahmot
Jos hahmon etunimi on sama kuin HiMEssä, niin voidaan olettaa muutamin poikkeuksin, että kyseinen hahmo on samantyyppinen kuin alkuperäisessä.
***Arika Yumemiya** (アリカ・ユメミヤ) (Ääninäyttelijä: Mika Kikuchi)
***Nina Wang** (ニナ・ウォン) (Ääninäyttelijä: Ami Koshimizu) 
***Erstin Ho** (エルスティン・ホー) (Ääninäyttelijä: Minami Kuribayashi)
***Irina Woods** (イリーナ・ウッズ) (Ääninäyttelijä: Kumiko Higa)
***Tomoe Marguerite** (トモエ・マルグリット) (Ääninäyttelijä: Rie Tanaka)
***Lilie Adean** (リリエ・アディーン) (Ääninäyttelijä: Akiko Kimura) 
***Yayoi Alter** (ヤヨイ・オールター) (Ääninäyttelijä: Kimiko Koyama)
***Miya Clochette** (ミーヤ・クロシェット) (Ääninäyttelijä: Yui Itsuki)
***Akane Soir** (アカネ・ソワール) (Ääninäyttelijä: Junko Iwao)
***Chie Hallard** (チエ・ハラード) (Ääninäyttelijä: Mitsuki Saiga)
***Shiho Huit** (シホ・ユイット) (Ääninäyttelijä: Sakura Nogawa)
***Juliet Nao Zhang** (ジュリエット・ナオ・チャン) (Ääninäyttelijä: Yūka Nanri)
***Natsuki Kruger** (ナツキ・クルーガー) (Ääninäyttelijä: Saeko Chiba)
***Shizuru Viola** (シズル・ヴィオーラ) (Ääninäyttelijä: Naomi Shindō)
***Maria Graceburt** (マリア・グレイスバート) (Ääninäyttelijä: Yōko Matsuoka)
***Yukariko Steinberg** (ユカリコ・シュタインベルグ) (Ääninäyttelijä: Kikuko Inoue)
***Yōko Helene** (ヨウコ・ヘレネ) (Ääninäyttelijä: Akiko Kimura)
***Mashiro Blan de Windbloom** (マシロ・ブラン・ド・ヴィントブルーム) (Ääninäyttelijä: Yukana Nogami)
***Aoi Senou** (アオイ・セノー) (Ääninäyttelijä: Ryōko Shintani)
***Nagi Dái Artai** (ナギ・ダイ・アルタイ) (Ääninäyttelijä: Akira Ishida)
***Sergay Wang** (セルゲイ・ウォン) (Ääninäyttelijä: Katsuyuki Konishi)
***Yukino Chrysant** (ユキノ・クリサント) (Ääninäyttelijä: Mamiko　Noto)
***Haruka Armitage** (ハルカ・アーミテージ) (Ääninäyttelijä: Ryōka Yuzuki)
***Midori** (ミドリ) (Ääninäyttelijä: Yukari Tamura)
***Takumi Tokiha** (鴇羽巧海) (Ääninäyttelijä: Yūgo Takahashi)
***Mai Tokiha** (鴇羽舞衣) (Ääninäyttelijä: Mai Nakahara))
***Akira Okuzaki** (尾久崎晶) (Ääninäyttelijä: Sanae Kobayashi)

## Anime
### Alku- ja loppumusiikit
Alkumusiikit
*Dream Wing
*:Esittäjä, sanoittaja ja säveltäjä: Minami Kuribayashi
*:Sovittaja: Masaaki Iizuka
*Crystal Energy
*:Esittäjä, sanoittaja ja säveltäjä: Minami Kuribayashi 
*:Sovittaja: Masaaki Iizuka 
Loppumusiikki
*Otome wa Do My Best desho? (乙女はDO MY BESTでしょ？), 
*:Esittäjät: Mika Kikuchi ja Ami Koshimizu
*:Sävellys: Hitoshi Haba
*:Sanoitus: Aki Hata
*:Sovitus: Kaoru Ōkubo

### Jaksot

## Manga

Mai-otomesta on tehty myös sarjakuvaversio, mutta kuten Mai-HiMEnkin tapauksessa, sen juoni, alkuasetelmat ja jossakin määrin jopa hahmojen persoonallisuudet poikkeavat animen vastaavista. Sarjakuvaa ei ole julkaistu Japanin ulkopuolella.

### Kirjojen julkaisupäivämäärät
#8.11.2005
#10.1.2006
#7.4.2006
#8.6.2006

## Aiheesta muualla
*my-zhime.net - Sunrisen Mai-otomen viralliset nettisivut