open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Herrasmiesliiga

**Herrasmiesliiga** voi tarkoittaa: 

**[[Kerrassaan merkillisten herrasmiesten liiga]]* (*The League of Extraordinary Gentlemen*), Alan Mooren sarjakuva
**[[Herrasmiesliiga (elokuva)|Herrasmiesliiga]]* (*The League of Extraordinary Gentlemen*), vuoden 2003 yhdysvaltalainen elokuva
**[[Herrasmiesliiga (televisiosarja)|Herrasmiesliiga]]* (*The League of Gentlemen*), brittiläinen televisiosarja
*Herrasmiesliiga, suomalainen rap-yhtye
**[[Herrasmiesliiga (albumi)|Herrasmiesliiga]]*, Herrasmiesliiga-yhtyeen ensimmäinen albumi
Simo Osa

**Simo Osa** (2. syyskuuta 1873 Kaukola – 22. lokakuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Simo Osa aloitti näyttelijänuransa Suomalaisessa Kansanteatterissa ja Uudessa Suomalaisessa Teatterissa vuonna 1897. Vuonna 1899 Osa tuli näyttelijäksi vastaperustettuun Suomalaiseen Maaseututeatteriin ja hän työskenteli sitten tässä teatterissa ja sen toimintaa jatkaneissa Viipurin Näyttämössä ja Viipurin Kaupunginteatterissa. Osa toimi myös teatterin kirjastonhoitajana ja oli näyttelijöiden edustajana teatterin johtokunnassa. Hän näytteli pitkään Viipurin teattereissa, ja hän oli Viipurin Näyttämön johtokunnan jäsen. Osa kävi Saksassa opintomatkalla vuonna 1922.

Osan merkittäviä näyttämörooleja olivat muun muassa keuhkotautinen Pjotr Leo Tolstoin näytelmässä Pimeyden valta ja piketti Firs Anton Tšehovin näytelmässä Kirsikkapuisto. Osan elokuvaura alkoi vasta hänen ollessaan eläkkeellä, mutta silti hän ehti näytellä monissa elokuvissa. Hänen suurimpia roolejaan oli tiettävästi Jaskarin osa Nyrki Tapiovaaran elokuvassa *[[Miehen tie (elokuva)|Miehen tie]]* (1940). Osa oli naimisissa näyttelijä Aina Osan kanssa. Heidän tyttärensä Airi Osa oli myös näyttelijä.

Simo Osa kuoli 72-vuotiaana vuonna 1945.

## Kiinnitykset
*Suomalainen Kansanteatteri 1897
*Uusi Suomalainen Teatteri 1897–1899
*Viipurin Suomalainen Maaseututeatteri 1899–1918
*Viipurin Näyttämö 1918–1933
*Viipurin Kansanteatteri 1933–1939

## Filmografia
**[[Oi, kallis Suomenmaa]]* (1940)
**[[Jumalan myrsky]]* (1940)
**[[Miehen tie (elokuva)|Miehen tie]]* (1940)
**[[Poikani pääkonsuli]]* (1940)
**[[Anu ja Mikko (vuoden 1940 elokuva)|Anu ja Mikko]]* (1940)
**[[Viimeinen vieras (elokuva)|Viimeinen vieras]]* (1941)
**[[Morsian yllättää]]* (1941)
**[[Jos oisi valtaa...]]* (1941)
**[[Poretta eli Keisarin uudet pisteet]]* (1941)
**[[Kulkurin valssi]]* (1941)
**[[Onni pyörii]]* (1942)
**[[Synnin puumerkki]]* (1942)
**[[Rantasuon raatajat]]* (1942)
**[[Kirkastettu sydän]]* (1943)
**[[Nuoria ihmisiä]]* (1943)
**[[Suomisen Olli rakastuu]]* (1944)
**[[Miehen kunnia]]* (1944)
**[[Kartanon naiset]]* (1944)

## Lähteet
Eugenio Brunetta d’Usseaux

Kreivi **Eugenio Giulio Maria Brunetta d'Usseaux** (14. joulukuuta 1857 Vercelli –8. tammikuuta 1919 Pariisi) oli italialainen aatelismies ja kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuosina 1897–1919.

Brunetta d'Usseaux syntyi ranskalaistaustaiseen perheeseen ja kävi koulunsa Torinossa. Hän harrasti soutua ja ratsastusta ja oli yleisestikin kiinnostunut urheilusta. Brunetta d'Usseaux innostui paroni Pierre de Coubertinin ideasta järjestää nykyaikaiset olympialaiset antiikin ajan Olympian kisojen hengessä.

Vuonna 1897 Brunetta d'Usseaux'sta tuli kansainvälisen olympiakomitean jäsen. Hän onnistui saamaan Roomalle vuoden 1908 olympialaiset, mutta Italian hallitus luopui kisojen järjestämisestä taloudellisten syihin ja järjestelyvaikeuksiin vedoten. Sen sijaan Lontoo järjesti kisat. 

Vuonna 1908 Brunetta d'Usseaux'sta tuli kansainvälisen olympiakomitean varapuheenjohtaja. Hän yritti saada olympialaisten ohjelmaan talviurheilulajeja ja ehdotti muun muassa erillisen talviurheiluviikon liittämistä Tukholman olympialaisiin 1912. Ruotsalaiset vastustivat ideaa, mutta vuoden 1916 olympialaisten ohjelmaan talviurheiluviikko lisättiin. Kisat kuitenkin peruttiin ensimmäisen maailmansodan vuoksi.

Brunetta d'Usseaux kuoli epäselvissä oloissa Pariisissa vuonna 1919. Viisi vuotta myöhemmin Chamonixissa järjestettiin ensimmäiset talviolympialaiset.
Koróneia

**Koróneia** (, myös *Korónia*), antiikin **Koroneia** (), voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

* Koróneia, kylä, Livadeián kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Boiotian alueyksikössä Keski-Kreikan alueella
** Koroneia, antiikin aikainen kaupunki Boiotiassa
* Koróneia, Lagkadáksen kunnan kunnallisyksikkö ja entinen kunta Thessalonikin alueyksikössä Keski-Makedonian alueella
* Koróneia, järvi lähellä Thessalonikia.
Henrik Perret

**Henrik Perret** [pe'reː] (s. 8. toukokuuta 1946) on suomalainen teologi ja rovasti, joka toimi 2006–2013 Suomen teologisen instituutin pääsihteerinä. Ennen kyseistä tehtäväänsä Perret toimi muun muassa kirkkoherrana Helsingissä sekä Medi-Helin puheenjohtajana 1993–1994 ja toiminnanjohtajana 1994–1996.

Vuonna 2006 Perret oli ehdolla Porvoon hiippakunnan piispanvaalissa ja pääsi toiselle kierrokselle, muttei tullut valituksi. Hänen ehdokkuutensa herätti keskustelua, sillä hänet tunnetaan naispappeuden tiukkana vastustajana. Hän sanoi ennen piispanvaalia muun muassa, ettei vihkisi naista papiksi.

Perret on toiminut Suomen teologisen instituutin tiedotuslehden Kulmakivi-lehden sekä Kristet perspektiv -lehden päätoimittajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Henrik Perretin blogi
* Henrik Perret Suomen teologisen instituutin kotisivuilla
Bernard Germain de Lacépède

**Bernard Germain de Lacépède**, täydellisemmin *Bernard Germain Étienne de Laville-sur-Illon, comte de Lacépède*, joskus muodossa *de La Cépède* (26. joulukuuta 1756 Agen – 6. lokakuuta 1825 Épinay-sur-Seine) oli ranskalainen luonnontieteilijä, muusikko ja poliitikko.

De Lacépèden isä ohjasi hänen opiskeluaan huolellisesti, ja Buffonin teoksen *Histoire naturelle, générale et particulièren* huolellinen tutkiminen jo varhaisessa vaiheessa herätti hänen kiinnostuksensa. Vapaa-aikana hänen kiinnostuksensa suuntautui musiikkiin, ja hänestä kehittyi taitava pianon ja urkujen soittaja. Hän sävelsi myös kaksi oopperaa, joita ei kuitenkaan koskaan julkisesti esitetty mutta joita Christoph Gluck arvosti suuresti. Vuosina 1781–1785 hän julkaisi kaksiosaisen *Poétique de la musique*. Samoihin aikoihin hän laati kaksi fysiikkaa käsitellyttä tutkielmaa, *Essai sur l'électricité* (1781) ja *Physique générale et particulaire* (1782–1784), joiden ansiosta hän ystävystyi Buffonin kanssa. Buffon järjesti hänelle apulaisesittelijän paikan kuninkaallisessa puutarhassa ja ehdotti, että hän jatkaisi Buffonin *Histoire naturellen* kirjoittamista. Jatkotyö julkaistiin nimillä *Histoire des quadrupèdes, ovipares et des serpents* (2 osaa, 1788–1789) ja *Histoire naturelle des reptiles* (1789).

Ranskan vallankumouksen jälkeen de Lacépèdesta tuli lakiasäätävän kansalliskokouksen jäsen, mutta terrorin aikana hän pooistui Pariisista tuntiessaan henkensä uhatuksi. Kun Kuninkaallisen puutarha organisoitiin uudelleen ja sai nimen Jardin des Plantes, de Lacépède nimitettiin sen matelija- ja kalatutkimuksen johtajaksi. Vuonna 1798 hän julkaisi ensimmäisen osan kaloja käsittelevästä suurteoksesta *Histoire naturelle des poissons*, jonka viides osa ilmestyi vuonna 1803. Vuonna 1804 ilmestyi hänen valaita käsittelevä teoksensa *Histoire des cétacés*. Tästä eteenpäin aina kuolemaansa saakka hänen osallistumisensa politiikkaan rajoitti hänen kirjallista tuotantoaan. Vuonna 1799 hänestä tuli senaattori, 1801 senaatin puhemies, 1803 Kunnialegioonan kansleri ja 1804 ministeri. Senaatin puhemiehenä hän toimi myös vuosina 1807–1808 ja 1811–1813. Vanhoilla päivillään hän kirjoitti vielä teoksen *Histoire générale physique et civile de l'Europe*, joka julkaistiin postuumisti 18-osaisena vuonna 1826.

De Lacépède nimesi suuren joukon lintusukuja, muun muassa antillientöyhtökolibrin (*Orthorhyncus cristatus*) suvun *Orthorhyncus* ja arojen suvun *Ara*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
MV Faina

**MV Faina** (, aiemmin nimillä *Marabou*, *Loverval* ja *Matina*) on ukrainalainen rahtilaiva, jonka somalialaiset merirosvot kaappasivat viiden kuukauden ajaksi 25. syyskuuta 2008. *Fainan* lastina oli 33 T-72-panssarivaunua, ilmatorjuntatykkejä, kranaatteja ja ammuksia. Miehistöön kuului ennen kaappausta 17 ukrainalaista, 3 venäläistä ja yksi latvialainen; yksi miehistöstä on 14-vuotias poika. Ainakin aluksen venäläisen kapteenin kerrotaan kuolleen verenpainetautiin liittyvään kohtaukseen. Kaapparit, joita on viitisenkymmentä, vaativat lunnaita 20 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. 

Alus on rakennettu Lödöse Varv AB:lla Lödösessä ja se valmistui toukokuussa 1978.

Alus purjehti Belizen lipun alla. Sen omistajayhtiöksi on merkitty panamalainen Waterlux AG, jolla on Odessassa pääkonttoriaan pitävä ukrainalainen tytäryhtiö Tomex. Waterluxin osoite on tuntematon.

Laiva oli matkalla Mombasaan Keniaan. On myös väitetty että aseet olivat menossa Etelä-Sudaniin Sudanin kansanvapautusarmeijalle (SPLA), joka on taistellut Sudanin keskushallitusta vastaan 21 vuotta. Ukrainan pääministeri Julija Tymošenko vaati asekaupan tutkintaa.

Kaappaajat ovat ammuskelleet laivalla. Väitetään, että ammuskelu johtui kaappareiden välisistä kiistoista, ja että ainakin kolme kaappaajaa on kuollut ammuskelussa. Kaapparit kuitenkin väittivät juhlistaneensa islamilaista Id al-Fitr -juhlapäivää. Yhdysvaltalaisia ja eurooppalaisia sota-aluksia on rahtilaivan ympärillä.

Laiva vapautettiin arviolta 3,2 miljoonan dollarin lunnaita vastaan 5. helmikuuta 2009 ja se saapui lasteineen Mombasan satamaan 12. helmikuuta.

## Lähteet
*BBC: 'Shoot-out' aboard hijacked ship 30.9 2008
*BBC: Somali pirates 'in ransom talks' 1.10 2008

### Viitteet
Kastellin koulu

**Kastellin koulu** (aiemmin Oulunsuun koulu ja Kastellin yläaste) on Oulun Kontinkankaan kaupunginosassa sijaitseva ns. yhtenäinen peruskoulu. 

Koulussa annetaan opetusta luokka-asteille 1–9. Lukuvuonna 2014–2015 Kastellin koulussa oli yhteensä 772 oppilasta. Vuosiluokilla 1–6 on noin 300 oppilasta, vuosiluokilla 7–9 oppilaita on 479. Koulussa toimii 7.–9. vuosiluokan maahanmuuttajien valmistava luokka. Kastellin koulu ja lukio odottivat uusia koulutiloja, ja Lemminkäisen rakentama monitoimitalo otettiin käyttöön elokuussa 2014.

Presidentti Martti Ahtisaari toimi silloisessa *Oulunsuun kansakoulussa* opettajana vuosina 1959–1960.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
John Diefenbaker

**John George Diefenbaker**,  PC, CH, QC, FRSC, FRSA (18. syyskuuta 1895 – 16. elokuuta 1979) oli kanadalainen keskustaoikeistolainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä 21. kesäkuuta 1957 − 22.elokuuta 1963. Hänet tunnettiin lempinimellä *Dief the Chief* (suom. *Päällikkö Dief*). Koulutukseltaan hän oli juristi ja valtiotieteilijä.

Diefenbaker toimi uransa alussa asianajajana, mutta alkoi vuodesta 1925 lähtien saada Kanadan konservatiivisen puolueen luottamustehtäviä. Vuonna 1945 hänet valittiin Kanadan parlamenttiin. Konservatiivien vuonna 1957 saavuttamaa vaalivoittoa pidetään paljolti Diefenbakerin ansiona, ja hänet valittiin vaalien jälkeen hallituksen muodostajaksi. Hallitus kärsi vaalitappion 1963, jolloin valtaan nousi vapaamielisen Lester Pearsonin hallitus. Yhtenä tappion syynä pidetään, että Diefenbaker kieltäytyi ottamasta Yhdysvaltojen ydinaseita Kanadan maaperälle, vaikka niin oli aiemmin periaatteessa sovittu.

Asianajajana Diefenbakerin tunnetuin oikeusjuttu oli lennätinoperaattori Alfred John "Jack" Athertonin puolustusasianajajana toimiminen. Athertonia epäiltiin kuolemantuottamuksesta 21. joulukuuta 1950 tapahtuneen ja 21 kuolonuhria vaatineen Canoe Riverin junaonnettomuuden vuoksi. Valamiehistö totesi Athertonin syyttömäksi.

## Lähteet
Punahuppukaijat

**Punahuppukaijat** (*Geoffroyus*) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvun entinen suomenkielinen nimi on **punanaamiokaijat**.

Ne ovat Oseaniassa asuvia papukaijalintuja. Ne ovat noin 21-25 senttimetriä pitkiä nokasta keskipitkän pyrstön kärkeen. Niiden paino on noin 135-195 grammaa. Suurimmaksi osaksi ne ovat vihreitä.

## Lajit
* Laulukaija (*Geoffroyus heteroclitus*)
* Punanaamiokaija (*Geoffroyus geoffroyi*)
* Sinisepelkaija (*Geoffroyus simplex*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
Kassandreia

**Kassandreia** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Pallenen niemen kapeimmalla kohdalla Khalkidiken niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi samalla paikalla kuin aiempi Poteidaian kaupunki, nykyisen Néa Propontídan kunnan Néa Poteídaian kylän kohdalla.

## Historia

Kassandreian perusti Makedonian kuningas Kassandros vuonna 316 eaa. Hän nimesi kaupungin itsensä mukaan. Kaupunki rakennettiin entisen Poteidaian kaupungin raunioiden paikalle. Sinne koottiin suuri määrä lähiseudun kreikkalaisia, erityisesti vuonna 348 eaa. tuhottujen Poteidaian ja Olynthoksen entisiä asukkaita.

Kassandreia oli hyvä satamapaikka, ja se kasvoi nopeasti yhdeksi Makedonian valtakunnan suurimmista ja merkittävimmistä kaupungeista. Kaupungissa oli oma tasavaltainen hallinto Makedonian alaisuudessa ja se löi omaa rahaa. Vuonna 279 eaa. kaupunki päätyi kuitenkin Apollodoroksen erittäin julmaksi kuvatun tyranniuden alle. Filippos V:n aikana kaupunki oli tämän merkittävä laivastotukikohta.

Vuonna 169 eaa. roomalaiset piirittivät kaupunkia yhdessä Eumeneen armeijan kanssa. He kuitenkin joutuivat vetäytymään. Myöhemmin Octaviuksen aikana vuonna 43 eaa. roomalaiset perustivat paikalle kolonian nimeltä *Colonia Julia Augusta Cassandrensis*. Kaupunki kukoisti edelleen seuranneella roomalaisella kaudella.

Gootit hyökkäsivät Kassandreiaan vuonna 269 jaa., mutta hyökkäys torjuttiin. Varhaiskristillisellä kaudella kaupunki toimi piispanistuimena. Hunnit ja slaavit tuhosivat kaupungin 539–540.

Pallenen niemi tunnetaan kaupungin mukaan nykyään nimellä Kassándra. Niemellä sijaitsee nykyinen Kassándreian kaupunki, joka on ottanut nimensä antiikin aikaisesta kaupungista. Se sijaitsee kuitenkin eri paikassa.

## Rakennukset ja löydökset

Kassandreian kaupungista on tehty suhteellisen vähän arkeologisia löytöjä. Samoin kuin Poteidaian tapauksessa, ne ovat pitkälti peräisin Kassándran niemen nykyisen kylän pohjoispuolelta halkaisevan Poteídaian kanavan vuosina 1935–1937 tehtyjen kaivutöiden yhteydestä. Merkittävin rakennuslöytö ovat Poseidonille omistetun temppelin rauniot. Löytöihin lukeutuu myös muun muassa piirtokirjoituksia, joiden perusteella kaupungissa oli ainakin gymnasion, sekä rahoja.

## Lähteet
François Vatel

**François Vatel** (1631 – 24. huhtikuuta 1671) oli ranskalainen kokki, jonka merkittävä saavutus oli Crème Chantillyn, makean vaniljanmakuisen kermavaahdon keksiminen. Vaahto tuli kuuluisaksi 2&nbsp;000 hengen juhla-aterialla, jonka Louis II Condé järjesti Ludvig XIV:n kunniaksi huhtikuussa 1671. Juhlien pitopaikka, Château de Chantilly, antoikin nimen Vatelin keksinnölle.

Vatelin kuolema samojen juhlien yhteydessä oli aikanaan kansallinen tragedia. Juhlia varten toimitetut kalatarvikkeet vaikuttivat tulevan liian myöhään Vatelin valmisteltaviksi. Madame de Sévignén kirjeen mukaan perfektionistinen Vatel stressaantui asiasta ja teki itsemurhan lyömällä miekan vatsansa läpi. Huhun mukaan kokin kuolleena löytänyt palvelija olisi ollut juuri saapumassa ilmoittamaan hänelle kalojen saapuneen.

Vatelista on tehty hänen kuolemaansa liittyen myös filmatisointi. Vuonna 2000 julkaistun *[[Vatel]]*-elokuvan pääosan kokkina esittää Gérard Depardieu.
Ajanta (yritys)

**Ajanta Oy** on Lontoossa asuvan sijoittaja Ari Salmivuoren omistama sijoitusyhtiö.

Ilkka Seppälä, 50, siirtyi Yhtyneiden Kuvalehtien toimitusjohtajan paikalta Ajannan toimitusjohtajaksi elokuussa 2007. Ajantaan on nimitetty päälakimieheksi Ville Öfversten Kemirasta ja talousjohtajaksi Micaela Raatikainen Öhman-pankkiiriliikkeestä. Ajantan edellinen toimitusjohtaja Tapio Peltomäki siirtyi Tilikeskus-Yhtiöiden enemmistöomistajaksi ja toimitusjohtajaksi.

Ajanta oli vuonna 2007 Elisan toiseksi suurin omistaja ja suuromistaja muun muassa Amer Sportsissa, Kemirassa ja Satamassa. Ajantan nettovarallisuus oli 125 miljoonaa euroa 2007. Varallisuus on saatu yrityskaupoista (mediayhtiö Jantonin ja Saunalahden myynti) ja kiinteistökaupoista. Yhtiö tekee yhteistyötä islantilaissijoittaja Thor Björgólfssonin kanssa, joka oli Elisan suurin osakkeenomistaja vuonna 2007.

## Saunalahti
Ajanta myi 6,1 % Saunalahden osakkeista Björgólfssonin omistamalle sijoitusyhtiö Novatorille vuonna 2005. 

## Amer
Ajanta hankki lähes 20 % Amer Sportsista mutta joutui myymään omistuksensa tappiolla vuoden 2008 alussa Novatorille.  

## Lähteet
Six Degrees of Inner Turbulence (kappale)

**Six Degrees Of Inner Turbulence** on Dream Theaterin kappale samannimiseltä levyltä. Kappale on kestoltaan Dream Theaterin pisin kappale, kestäen 42 minuuttia ja 4 sekuntia. Kappale on jaettu kahdeksaan osaan. Kappale kertoo kuudesta henkilöstä, jotka sairastavat eri mielenterveyshäiriöitä.

## Kappaleen osat
*I: Overture
alkusoitto
*II: About To Crash
Kertoo tytöstä joka kärsii kaksisuuntaisesta mielialahäiriöstä.
*III: War Inside My Head
Kertoo miehestä jolla on Post-traumaattinen stressioireyhtymä. Hän on ilmeisesti ollut Vietnamin sodassa (Napalm Showers, Showed the cowards, We weren't there to mess around). Mies luulee olevansa edelleen sodassa ja kuulee ja näkee muistikuvia sodasta.
*IV: The Test That Stumped Them All
Osa kertoo pojasta, joka kärsii skitsofreniasta. Osa on kappaleen nopeatempoisin.
*V: Goodnight Kiss
Kertoo äidistä joka kärsii synnytysmasennuksesta.
*VI: Solitary Shell
Osa kertoo pojasta joka kärsii autismista. Esim. ("A Monday-morning lunatic, disturbed from time to time") kertoo arvaamattomista liikkeistä. Kappaleen alussa kuvaillaan miten normaali hän oli aluksi.
*VII: About To Crash (reprise)
Jatkaa siitä mihin toinen osa, About to Crash, jäi. Tällä kertaa se on kuvattuna sairastajan näkökulmasta.
*VIII: Losing Time/Grand Finale
Kertoo tytöstä joka kärsii dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä. Osan, ja samalla koko kappaleen, päättää loppusoitto. **Grand Finale** kertoo miten meidän pitää auttaa ja ymmärtää taudeista kärsiviä.

## Muusikot
*James LaBrie – laulu
*John Petrucci – kitara
*Jordan Rudess – koskettimet
*John Myung – basso
*Mike Portnoy – rummut
My Way (kappale)

**My Way** on Frank Sinatran esittämä laulu, jonka on sanoittanut Paul Anka. Se on englanninkielinen versio ranskalaisesta ”Comme d’habitude” -kappaleesta, jonka ovat säveltäneet Claude François ja Jacques Revaux ja jonka Claude François alun perin esitti. Ankan englanninkielisellä sanoituksella ei ole yhteyttä Claude François’n ja Gilles Thibaut’n ranskankieliseen alkuperäistekstiin.

Sanoitus kertoo minä-muodossa miehestä, joka kertoo viimeisen esiripun laskeutuessa eli kuoleman koittaessa tavastaan, jolla hän eli arvokkaan ja täyden elämän. Vaikka henkilö ei ollut ylpeä kaikista teoistaan, hänellä oli hyvä itsetunto ja varma ote ja mikä tärkeintä, hän eli "omalla tavallaan" ("my way").

## Historia
Paul Anka kuuli vuonna 1967 ranskalaisen popkappaleen ”Comme d’habitude” Claude Francois’n esittämänä lomallaan Ranskassa. Hän lensi Pariisiin neuvottelemaan laulun tekijänoikeuksista. Haastattelussaan vuonna 2007 Anka haukkui esitystä, mutta sanoi kappaleessa olevan ”sitä jotain”. Hän hankki laulun oikeudet maksutta. Kaksi vuotta myöhemmin Anka aterioi Frank Sinatran ja kahden mafioson kanssa. Tuolloin Sinatra kertoi lopettavansa pian uransa.

Anka kirjoitti lauluun englanninkieliset sanat New Yorkissa varta vasten Sinatran tyyliin sopivaksi. Anka viimeisteli laulun kello viideltä aamulla ja soitti Nevadassa, Caesars Palacessa olevalle Sinatralle ja kertoi laulun olevan vain Sinatralle eikä kenellekään muulle. Bon Jovi viittasi kappaleeseen hitissään ”It’s My Life” (”My heart is like open highway, like Frankie said I did it my way”).

Kappale sai yllättävän aseman suurvaltapolitiikan näyttämöllä, kun Neuvostoliiton edustajat ilmoittivat vuonna 1989 Sinatran opin korvanneen Brežnevin opin maan ulkopolitiikassa. Tällä tarkoitetettiin että *My Wayn* hengessä Neuvostoliiton tosiasiallisessa ohjauksessa olleet itäblokin maat saivat tästedes valita oman polkunsa ilman Neuvostoliiton puuttumista asioihin.

Vuonna 2022 *Helsingin Sanomat* pyysi yli 70 suomalaista musiikkialan vaikuttajaa nimeämään korkeintaan 20 itselleen juuri sillä hetkellä tärkeintä laulua paremmuusjärjestyksessä, minkä perusteella lehti laati sadan parhaan laulun listan. Sinatran versio kappaleesta ylsi kokonaistuloksissa sijalle 79.

## Muita levytyksiä
Ainakin seuraavat artistit ovat tehneet *My Waystä* oman versionsa:

*Elvis Presley
*Sex Pistols (Sid Viciousin laulamana)
*Céline Dion
*Cliff Richard
*Julio Iglesias
*Il Divo
*Kanye West
*Paska
*Luciano Pavarotti (duettona Sinatran kanssa)
*Tom Jones
*Kari Tapio
*Tapani Kansa
*Ossi Ahlapuro
*Tumppi & Problems?

*Pearl Jam
*Shakira
*Shirley Bassey
*U2
*Jay-Z
*Paul Potts
*Robbie Williams
*Robin Williams (elokuvassa *[[Happy Feet]]*)
*Simon Cowell (elokuvassa *[[Shrek 2]]*)
*The Strokes
*Nina Hagen
*Northern Kings

## Katso myös
*Sinatran oppi

## Lähteet
Anglokatolisuus

**Anglokatolisuus** () on nimitys anglikaanisen kirkon korkeakirkolliselle traditiolle, joka korostaa kirkon katolista identiteettiä ja perintöä. Sen juuret juontuvat Oxford-liikkeeseen, joka 1800-luvulla pyrki uudistamaan Englannin kirkkoa. Nimitys esiintyy ensi kerran liikkeen johtajien kirjoituksissa, joissa korostettiin Englannin kirkon ja katolisen kirkon välistä jatkumoa. 

Anglokatoliset korostavat kristillisen opin ja elämän dogmaattisia ja sakramentaalisia aspekteja sekä nykyisen Englannin kirkon historiallista jatkumoa keskiajan kirkosta. Yleisesti ottaen anglokatolinen ryhmittymä on halunnut solmia mahdollisimman läheisen yhteyden katoliseen kristikuntaan luopumatta kummankin kirkkokunnan olennaisista opillisista ja käytännöllisistä eroavaisuuksista. Vähemmistö traditionalistisista anglokatolisista (nk. *Anglo-Papalists*) katsoo historiallisista ja opillisista syistä olevansa paavin alaisuudessa riippumatta toistaiseksi puuttuvasta täydestä yhteydestä kirkkokuntien välillä. 

Anglokatolisuus oli suosionsa huipulla 1920–1930-luvulla. Anglikaanisuudessa se oli keskeinen intellektuaalinen ja uskonnollinen voima aina ensimmäisen maailmansodan alkuun asti. Yksi anglokatolisen teologian huomattavia vaikutuksia oli inkarnaation merkityksen korostaminen, josta tuli tunnusomainen osa anglikaanisuutta, antaen perustan myös sosiaalietiikalle. Erilaisia anglokatolisia teologeja ovat olleet muun muassa H. P. Liddon, Charles Gore, Darwell Stone, E. L. Mascall, C. B. Moss, Edwyn Hoskyns, Michael Ramsey ja Gregory Dix. 

Anglokatolisen ryhmittymän merkittävimpiä järjestöjä ovat muun muassa *Church Union*, pappisveljeskunta *Society of the Holy Cross* (SSC) sekä ehtoollishartautta edistävä *Confraternity of the Blessed Sacrament*. Naispappeutta vastustava *Forward in Faith* on pääosin anglokatolinen organisaatio.

Liberaalit korkeakirkolliset anglikaanit eivät yleensä käytä itsestään traditionalistiseksi leimautunutta termiä anglokatolinen, vaan sen sijaan nimitystä liberaali katolinen (*Liberal Catholic*).

Luterilaisella korkeakirkollisuudella Pohjoismaissa on ollut kiinteät yhteydet traditionalistiseen anglokatolisuuteen.

## Lähteet
*Anglo-Catholicism. The Oxford Dictionary of the Christian Church, Frank Leslie Cross, Published by Oxford University Press 1957
*anglikaanisuus. Modernin teologian ensyklopedia, toim. Alister E. McGrath. Kirjapaja 2000 

## Aiheesta muualla
*What is Anglo-Catholicism? A Response in Six Parts 
*The Anglo-Catholic Vision  
*Anglo-Catholicism - An explanation and appreciation 
*Catholic Societies of the Church of England
Siniviikunakaijat

**Siniviikunakaijat** (*Cyclopsitta*) ovat kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvun aiempi tieteellinen nimi oli *Opopsitta*.

Ne ovat noin 12-15 senttimetriä pitkiä, lyhytpyrstöisiä ja isopäisiä papukaijalintuja. Sukupuolet eri näköiset. Ne asuvat Oseaniassa. 

## Lajit
* Naamioviikunakaija (*Cyclopsitta nigrifrons*)
* Oranssiviikunakaija (*Cyclopsitta gulielmitertii*)
* Täpläviikunakaija (*Cyclopsitta melanogenia*)
* Viikunakaija (*Cyclopsitta diophthalma*)
Jotkut lähteet tunnustavat lisäksi lajin *C. amabilis**.* Kaikkia nykyisiä lajeja pidettiin aiemmin oranssiviikunakaijan alalajeina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
Valomainos

**Valomainos** on ulkomainonnan muoto, jossa yrityksen tai tuotteen nimi, logo tai muu viesti on toteutettu valoa tuottavista materiaaleista tai varustettu valaisimin niin, että mainoksen viesti on nähtävissä erityisen hyvin pimeänä vuorokaudenaikana. Valomainokset sijoitetaan näkyville paikoille, kuten rakennusten katoille tai seiniin tai liikkeen ikkunaan tai sen yläpuolelle.

## Polttimot ja neonputket
Ensimmäiset valomainokset oli toteutettu polttimoilla, jotka muodostivat nimen tai sanan. Myöhemmin ne toteutettiin värillisistä, taivutetuista, matalapaineisella neonilla tai muulla kaasulla täytetyistä putkista tehdyillä kirjaimilla tai kuvilla. Sellaisia kutsutaan yleisesti *neonputkiksi* ja niillä aikaansaatuja valoja *neonvaloiksi*, vaikka neonin ohella niissä käytetään muitakin jalokaasuja, erityisesti argonia. Valon väri riippuu käytetystä kaasusta tai kaasuseoksesta. Neonputken toimintaperiaatteen patentoi Georges Claude 19. tammikuuta 1915 (U.S. Patent 1,125,476).
Nykyään valomainoksissa käytetään paljon LED-tekniikkaa, joka kuluttaa huomattavasti vähemmän sähköä kuin neonvalo.

## Valolaatikot
Neonputkia vastaava vaikutelma saadaan toteutettua edullisemmin valaisimen sisältävällä kirjaimen muotoisella tai neliömäisellä laatikolla. Läpikuultava, värillinen mainos painetaan tai teipataan läpikuultavalle pohjamateriaalille. 2000-luvulla JCDecaux toi katukuvaan valolaatikot, joissa mainos vaihtuu sähkömoottorin rullaamana kelalta toiselle.

## Näytöt
Uusin valomainoksen muoto on isokokoinen litteä näyttö, jossa mainoksen sanoma vaihtuu sähköisesti. 

## Valomainokset Suomessa

Tunnettuja valomainoksia Helsingissä ovat esimerkiksi Bio Rexin valokyltit Lasipalatsilla, sekä Hakaniemen kauppahallin ja Arenan talon valomainokset Hakaniemessä.

Turun näkyvimpiin neonputkivalomainoksiin kuuluu kauppatorin kulmassa Priman talon katolla oleva ”Triumph kruunaa kauneutenne” -valolaite.

## Galleria

Kuva:Payday loan shop window.jpg
Kuva:BBC iPlayer advertisement on Old Street roundabout.jpg
Kuva:Shanghai (Huang Pu River at Night) 046.jpg
Kuva:Largeviewtimessquare.jpg
Kuva:MandinasNightDec07B.jpg
Kuva:Silesia city center night.jpg
Kuva:ComiqueTheatre.jpg
Kuva:RockNBowl Neon Sign.jpg


## Eri jalokaasuilla saatuja erivärisiä valoja

Image:HeTube.jpg|Helium.
Image:NeTube.jpg|Neon, valomainoksissa yleisimmin käytetty jalokaasu.
Image:ArTube.jpg|Argon (elohopeahöyryllä seostettu), toiseksi eniten käytetty.
Image:KrTube.jpg|Krypton.
Image:XeTube.jpg|Ksenon.


## Lähteet
*Neonputkimainoksen historiaa
Mirella

**Mirella** on naisen etunimi. Mirella on alkujaan italialainen muunnos ranskalaisesta nimestä Mireille, joka taas on muunnos oksitaaninkielisestä nimestä Mirèio. Nimi Mirèio on peräisin Frédéric Mistralin samannimisestä runosta, ja hän todennäköisesti muodosti sen oksitaaninkielisen verbin *mirar* ’ihailla’ pohjalta.

Suomessa nimen Mirella on saanut vuoden 2019 loppuun mennessä noin 1&nbsp;800 henkilöä. Mirellan nimipäivä on vuodesta 2015 lähtien 30. huhtikuuta.

## Tunnettuja Mirella-nimisiä

*Mirella Cortès (s. 1958), katalonialainen poliitikko, Espanjan senaatin jäsen
*Mirella Freni (1935–2020), italialainen sopraano
*Mirella Harju (s. 1982), suomalainen maantiepyöräilijä
*Mirella Lesonen (s. 1983), suomalainen esteratsastaja
*Mirella Pekkonen, suomalainen juontaja
*Mirella Roininen, *Mirella* (s. 2005), suomalainen laulaja ja lauluntekijä

## Lähteet
Paratiisikaijat

**Paratiisikaijat** (*Psephotellus*) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. 

Suvun lajit ovat aiemmin olleet sukunimellä *Psephotus*, mutta nykyään ainoana lajina *Psephotus*-sukuun kuuluu enää savanniparatiisikaija.

Paratiisikaijat ovat noin 26-28 senttimetriä pitkiä nokasta pyrstön kärkeen. Ne painavat noin 50-70 grammaa. Niillä on pitkä, kapea pyrstö joka kattaa yli puolet linnun kokonaispituudesta, pitkät siivet, pienehkö pää ja pieni nokka. Ne ovat värikkäitä ja naaras ja koiras ovat aikuisena eri väriset.

## Lajit
* Huppuparatiisikaija (*Psephotellus dissimilis*)
* Kultaparatiisikaija (*Psephotellus chrysopterygius*)
* Mulgaparatiisikaija (*Psephotellus varius*)
* Paratiisikaija (*Psephotellus pulcherrimus*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
Suomalaisen jalkapallon kunniagalleria

**Suomalaisen jalkapallon kunniagalleria** (joskus  *Hall of Fame*) on vuonna 1993 perustettu kunniagalleria, joka sijaitsee Suomen Jalkapallomuseossa Valkeakoskella. Siihen voidaan valita suomalaisen jalkapalloilun kehittämisessä ansioitunut pelaaja, valmentaja, erotuomari tai järjestötoiminnassa vaikuttanut henkilö.

Kunniagalleriaan valittavat henkilöt päättää Suomen Palloliiton, Suomen Urheilumuseon, Jalkapallomuseon ja jalkapallotoimittajien yhdistyksen Pallo-Koplan edustajista koostuva toimikunta. Pelaaja voidaan valita Suomalaisen jalkapallon kunniagalleriaan, kun hänen pelaajauransa päättymisestä on kulunut kolme vuotta.

## Jäsenet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hall of Fame Jalkapallomuseon sivustolla
Bernard du Bus de Gisignies

**Bernard Amé Léonard du Bus de Gisignies** (21. kesäkuuta 1808 Sint-Joost-ten-Node – 6. heinäkuuta 1874 Bad Ems, Saksa) oli belgialainen poliitikko, lintutieteilijä ja paleontologi.

Bernard oli Leonard Pierre Joseph du Bus de Gisigniesin toinen poika. Hän avioitui Petronilla Truytsin kanssa 19. toukokuuta 1845, ja heille syntyi kaksi lasta.

Du Bus de Gisignies opiskeli lakia Leuvenin katolisessa yliopistossa, mutta kiinnostui pian lintutieteestä. Vuonna 1835 hän esitteli Belgian kuninkaalliselle akatemialle tutkimuksensa, jossa hän kuvaili linnun nimeltä vyöpitkäjalka (silloinen nimi *Leptorhynchus pectoralis*, nykyisin *Cladorhynchus leucocephalus*). Hän oli Soigniesin parlamenttiedustaja.

Du Bus de Gisignies valittiin Belgian luonnontieteellisen museon (Muséum des sciences naturelles de Belgique) johtajaksi vuonna 1846. Tässä yhteydessä hän lahjoitti museolle kokoelmastaan 2&nbsp;474 lintua. Vuonna 1860, Antwerpenin ympäristön vallitustöiden yhteydessä, hän joutui tekemisiin paleontologian kanssa. Löydetyt fossiilit olivat pääasiassa valaita. Hän tutki muun muassa grönlanninvalaan (*Balaena mysticetus*) ja nuoren sinivalaan (*Balaenoptera musculus*) luurankoja. Nämä luurangot ovat yhä esillä museossa. Vuonna 1860 Lierin läheltä löydettiin mammutin luuranko, joka tuotiin museoon ja asetettiin näytteille vuonna 1869. Tuohon aikaan maailman museoissa oli näytteillä vain kaksi mammuttia, ja niistä toinen oli Pietarissa.

Du Bus de Gisignies valittiin 1867 Belgian kuninkaallisen akatemian (Académie royale des sciences, des lettres et des beaux-arts de Belgique) tieteellisen osaston johtajaksi.

Du Bus de Gisignies nimesi linnuista ainakin jouhihapsukolibrin (*Discosura popelairii*).
Heikkilä (Kuortane)

**Heikkilä** on yksi Kuortaneen kylistä. Se sijaitsee kunnan eteläosissa Lapuanjoen molemmin puolin. Heikkilä rajoittuu pohjoisessa Mäyryyn ja Leppälänkylään, idässä Löyään ja Alavuden kaupunkiin, etelässä Ylipäähän sekä lännessä Luhtalaan ja Kivenmäkeen .

Heikkilässä on noin 200 asukasta. Kylässä oli aiemmin oma ala-aste, Heikkilän koulu, jonka tiloista osa on nykyään kyläläisten käytössä. Heikkilässä on myös pallokenttä, lentopallokenttä, uimaranta, pyöräilyreitti sekä luistinrata. Kylän alueella sijaitsee myös lounaskahvila Kuhapirtti. 

## Lähteet
*Heikkilän esittely Kuortaneen kunnan sivustolla 

### Viitteet
Hanna-Mari Sarlin

**Hanna-Mari Sarlin** (s. 1964) on suomalainen aktiiviuransa päättänyt jalkapalloilija ja salibandynpelaaja.

Koulutukseltaan Sarlin on kasvatustieteiden maisteri ja on työurallaan toiminut muun muassa Pohjois-Suomen aluehallintoviraston opetustoimen ylitarkastajana ja koulunjohtajana Espoossa.

Sarlin pelasi Helsingin Jalkapalloklubissa ja Puotinkylän Valtissa vuosina 1979–1996 voittaen peräti 11 Suomen mestaruutta. Näistä kymmenen tuli HJK:n riveissä ja yksi Valtissa. Sarlin pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 236 ottelua ja teki niissä 107 maalia. Hän voitti maalikuningattaruuden kahdesti vuosina 1986 ja 1987 sekä vuoden parhaan naispelaajan tittelin 1983 ja 1986. Suomen Cupin Sarlin voitti HJK:ssa viidesti. Ruotsin Damallsvenskanissa Sarlin pelasi vuosina 1989–1990 edustaen Hammarby IF:a.

Maajoukkueessa Sarlin pelasi 47 A-maaottelua ja teki 5 maalia.

Hanna-Mari Sarlin on ensimmäinen nainen, joka on valittu Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen. Hänet valittiin sinne vuonna 2007. Sarlin oli ainoa HJK:n Hall of Fameen valittu naispelaaja, kun se perustettiin 1997.

Sarlin oli myös liigatason pelaaja salibandyssä. Hän pelasi m/s ICS:ssä ja Espoon Oilersissa, jossa hän voitti mestaruuden kaudella 1993–1994. Sarlin pelasi salibandyssa myös 5 maaottelua.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Edward William Nelson

**Edward William Nelson** (8. toukokuuta 1855 Amoskeag, New Hampshire – 19. toukokuuta 1934 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen luonnontieteilijä ja etnologi.

Nelsonin vanhemmat olivat William Nelson ja Nancy Martha Wells, jotka olivat tulleet Englannista. Hänen isänsä kaatui sisällissodassa ja äiti muutti lapsineen Chicagoon. Vuonna 1871 heidän kotinsa tuhoutui suuressa Chicagon tulipalossa. Vuonna 1876 Nelson muutti Washingtoniin ja aloitti biologian opinnot Johns Hopkinsin yliopistossa Baltimoressa.

Vuonna 1877 Nelson liittyi Yhdysvaltain armeijan viestijoukkoihin (Signal Corps). Spencer Fullerton Baird oli vastuussa viestiupseerien värväämisestä kaukaisille tutkimusasemille ja valitsi tehtäviin miehiä, joilla oli kokemusta tieteellisestä työskentelystä ja jotka olivat kykeneviä tutkimaan paikallista kasvistoa ja eläimistöä. Baird lähetti Nelsonin St. Michaeliin Alaskaan, missä hän palveli vuoden 1881 loppuun.

Nelson toimi luonnontieteilijänä USRC *Corwinilla*, joka purjehti Wrangelinsaarelle etsimään kadonnutta USS *Jeanettea* vuonna 1881. Nelson julkaisi havaintonsa kirjoituksessaan *Report upon Natural History Collections Made in Alaska between the Years 1877–1881* (1887). Hän julkaisi myös etnologiset havaintonsa Beringinsalmen eskimoista kirjoituksessaan *The Eskimo about Bering Strait* (1900).

Vuonna 1890 Nelson osallistui Clinton Hart Merriamin johtamalle tutkimusmatkalle Kuolemanlaaksoon. Tämän retken jälkeen hänet komennettiin kenttätutkimuksiin Meksikoon. Nelson vietti Meksikossa seuraavat 14 vuotta työskennellen muun muassa Edward Alphonso Goldmanin kanssa. Sen jälkeen hän jatkoi työskentelyä Bureau of Biological Surveyssa aina vuoteen 1929 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle. Vuosina 1916–1927 hän toimi toimiston johtajana.

Nelson toimi muun muassa Amerikan lintutieteellisen yhdistyksen (American Ornithologists’ Union), Amerikan nisäkästutkijoiden (American Society of Mammalogists) ja Washingtonin biologisen yhdistyksen (Biological Society of Washington) puheenjohtajana. Hän omisti valtavan kokoelman, johon kuului näytteitä monista eläinryhmistä, ja kuvaili ryhmineen satoja uusia lajeja. Linnuista hän nimesi muun muassa pirrenkolibrin (*Goethalsia bella*); kaikkiaan hän nimesi 18 lintulajia tai alalajia. Nelson julkaisi kaikkiaan yli 200 kirjoitusta. Hän ei koskaan avioitunut, vaikka hänen tiedettiin seurustelleen lukuisten naisten kanssa, myös eräiden työtovereiden.

Nelsonin kunniaksi on nimetty Nelsoninsaari ja Nelsoninlaguuni Beringinmeressä ja Nelson Range -vuorijono Kaliforniassa. George Washingtonin yliopisto myönsi hänelle tohtorin arvon vuonna 1920.

## Lähteet
* Muistokirjoitus (The Auk)
Op-taide

**Op-taide** tai **optinen taide** on kuvataiteen suuntaus, joka käyttää välineinään optisia illuusioita ja ihmisen havaintojärjestelmän toimintaa. Taidesuunnan pyrkimyksinä oli tutkia liikkeen, kaksiulotteisen kuvapinnan ja havaintomaailman olemusta. Pelkistetyimmillään op-taiteen voidaan sanoa olevan kokemus näkemisen toiminnasta.

Op-taide tuli laajemmin tunnetuksi 1960-luvulla ja saavutti laajaa suosiota myös taidepiirien ulkopuolella varsinkin Yhdysvalloissa. Termiä op-taide käytettiin ensi kerran *Time*-lehdessä 1964. Yksi suuntauksen merkittävimmistä katalysaattoreista laajemman yleisön piirissä oli New Yorkin Modernin taiteen museossa MoMAssa pidetty "The Responsive Eye" -näyttely.

## Tyylilliset ja ulkoiset piirteet
Op-taideteoksille on tyypillistä teoksissa olemattoman liikkeen, tilan tai värien illuusio. Ne koostuvat usein melko puhdaslinjaisista geometrisistä muodoista ja käyttävät usein hyvin pelkistettyä väripalettia. Monissa teoksissa värejä on vain kaksi, tai ne ovat monokromaattisia.

## Vaikutukset
Op-taiteeseen on vaikuttanut erityisesti 1900-luvun alkuvuosikymmenien suuntaukset, kuten Bauhausissa vallinnut konstruktivismin ajatusmaailma ja käytäntö László Moholy-Nagyn (1895–1946) valokuvaamalla tekemän ja oppilailleen opettaman op-tyylin kautta, dadaismi, ja futurismi. Bauhauslainen värioppi, kuten Josef Albersin, vaikutti myös. Varsinkin pohjois-amerikkalaisen op-taiteen syntyyn vaikutti minimalismi ja sen piirissä toimineet taiteilijat. 

Op-taide vaikutti kineettisen taiteen suuntauksiin, kun kaksiulotteisten maalausten ilme ja illuusiot siirtyivät liikkuvien veistosten tehokeinoiksi. Samoin op-taiteen suosion kasvettua 1960-luvulla se vaikutti laajalti populaarikulttuurin kuvastoon ja tehokeinoihin, hyvinä esimerkkeinä vaatekuosit ja levynkansigrafiikka. Op-taiteen vaikutus jatkuu edelleen sekä kuvataiteen kentän sisä- että ulkopuolella.

Tunnetuimpia op-taiteilijoita ovat Victor Vasarely (1908–1997) ja Bridget Riley (s. 1931). Op-taiteen keinoja on myös käytetty ennen itse taidesuuntauksen tai sen nimen keksimistä. Esimerkiksi Josef Albers (1888–1976) ja Maurits Cornelis Escher (1898–1972) käyttivät monissa teoksissaan op-taiteelle ominaisia tehokeinoja.

## Psykofyysiset vaikutukset
Op-taide saattaa aiheuttaa epätavallisia tai uusia aistimuksia. Nämä saattavat aiheuttaa herkille ihmisille pahoinvointia, huimausta tai päänsärkyä ja epilepsiasta kärsiville ihmisille jopa epileptisiä kohtauksia.

## Katso myös
* Kineettinen taide
* Optinen harha

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Bridget Riley Artcyclopediassa 
* Victor Vasarelyn verkkosivut
Vicenzan maakunta

**Vicenzan maakunta** () on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Veneton alueella maan koillisosassa.

Vicenzan maakunnan pinta-ala on 2&nbsp;723 km² ja asukasluku noin 870&nbsp;000. Maakunta muodostuu 121 kunnasta, pääkaupunki on Vicenza.

Maakunnan suurimmat kaupungit ovat:
* Vicenza 113&nbsp;599 asukasta
* Bassano del Grappa 43&nbsp;363 asukasta 
* Schio 39&nbsp;433 asukasta
* Valdagno 26&nbsp;455 asukasta
* Arzignano 25&nbsp;926 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Shefali Chowdhury

**Shefali Chowdhury** (s. 20. kesäkuuta 1988 Denbigh, Wales) on walesilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan Harry Potter -elokuvista, joissa hän esitti vuosina 2005–2009 Parvati Patilia. Häntä ennen samassa roolissa esiintyi Sitara Shah sarjan kolmannessa osassa *[[Harry Potter ja Azkabanin vanki (elokuva)|Harry Potter ja Azkabanin vanki]]* (2004). Chowdhuryn vanhemmat ovat kotoisin Bangladeshista.

## Filmografia
* *[[Harry Potter ja liekehtivä pikari (elokuva)|Harry Potter ja liekehtivä pikari]]* (2005)
* *[[Harry Potter ja Feeniksin kilta (elokuva)|Harry Potter ja Feeniksin kilta]]* (2007)
* *[[Harry Potter ja puoliverinen prinssi (elokuva)|Harry Potter ja puoliverinen prinssi]]* (2009)

## Aiheesta muualla
*
Laqua

**Laqua** voi tarkoittaa:

* Maria Laqua (1889–2002), vanhimmaksi koskaan elänyt saksalainen
* Wilhelm Laqua (Willy, Willi), Einsatzkommando Finnlandin komentaja
* LaQua, huvipuisto Tokiossa, Japanissa
Padovan maakunta

**Padovan maakunta** () on yksi Italian maakunnista. Se sijaitsee Veneton alueella maan koillisosassa.

Padovan maakunnan pinta-ala on 2&nbsp;142 km² ja asukasluku noin 910&nbsp;000 (2007). Maakunta muodostuu 104 kunnasta ja sen pääkaupunki on Padova.

## Suurimmat kaupungit
*Padova 210&nbsp;173 asukasta
*Selvazzano Dentro 21&nbsp;888 asukasta
*Vigonza 21&nbsp;208 asukasta
*Albignasego 21&nbsp;192 asukasta
*Cittadella 19&nbsp;869 asukasta
*Abano Terme 19&nbsp;346 asukasta
*Piove di Sacco 18&nbsp;535 asukasta
*Monselice 17&nbsp;560 asukasta
*Este 16&nbsp;840 asukasta
*Cadoneghe 15&nbsp;752 asukasta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Virallinen sivusto
Kari Saari

**Kari Jyrki Johannes Saari** (5. lokakuuta 1956 Alavus – 4. toukokuuta 1997 Äänekoski) oli Vapaa-ajattelijain liiton puheenjohtaja ja *Vapaa ajattelija* -lehden päätoimittaja. Kari Saari oli Ilkka Niiniluodon mukaan johtavia suomalaisia ateistisia vapaa-ajattelijoita V. T. Aaltosen, Väinö Voipion ja Erkki Hartikaisen ohella. Vapaa-ajattelijain liiton vuonna 1993 hyväksytty kulttuuriohjelma oli pitkälti Saaren käsialaa.
 
## Elämä ja toiminta

Saari valmistui sosionomiksi Tampereen yliopistosta vuonna 1980 ja työskenteli raittiussihteerinä Äänekoskella ja kuluttaja- ja velkaneuvojana Äänekoskella, Saarijärvellä ja Viitasaarella. Vapaa-aikanaan hän itseopiskeli filosofiaa ja muita aiheita. Saari julkaisi runsaasti artikkeleita *Vapaa ajattelija* -lehdessä vuodesta 1978 lähtien. Saari oli Vapaa-ajattelijain liiton hallituksessa 1987–1997, pääsihteerinä 1992–1993, liiton lehden päätoimittajana 1994–1997 ja liiton puheenjohtajana 1993–1997. Hän oli myös juhlapuhujana uskonnottomissa hautajaisissa ja muissa tilaisuuksissa ja oli ennen kuolemaansa laatimassa uskonnottomien juhlapuheiden kokoelmaa. Saari oli mukana tekemässä aloitetta Vapaa-ajattelijain liiton jakamalle Väinö Voipio -palkinnolle. Hän ajoi uskonnottomien muistolehdon perustamista sekä Äänekoskella että Jyväskylässä.  

Saari osallistui sekä maakunnalliseen että valtakunnalliseen keskusteluun yleisempinä aiheinaan ateismi, uskonto, kirkko ja moraali. Saari oli Skepsis ry:n perustajajäsen. Hän osallistui myös humanistien järjestötoimintaan Jyväskylässä sekä Prometheus-leiritoimintaan. Saari osallistui Vapaa-ajattelijain liiton julkaisujen toimittamiseen ja muun muassa kirjoitti yhdessä Helena Klementjeffin kanssa *Vapaa-ajattelijan käsikirjan* (1993, toinen painos 2000). Saaren artikkeli ”Sekulaarihumanismin maailmankuva” on julkaistu elämänkatsomustiedon 10-vuotisjuhlakirjassa *Arvot, hyveet ja tieto* (1995) sekä teoksessa *[[Kansanhumanismin ABC]]* (1998). Saari kuoli äkillisesti sairauteen 40-vuotiaana. Hänen jälkeensä jäivät aviopuoliso ja tytär.

## Julkaisuja
* 
* 

## Lähteet
Bydgoszczin roomalaiskatolinen hiippakunta

**Bydgoszczin roomalaiskatolinen hiippakunta** on puolalainen hiippakunta, jonka keskus on Bydgoszcz ja joka kuuluu Gnieznon roomalaiskatolisen arkkihiippakunnan alaisuuteen. Hiippakunta perustettiin 24. helmikuuta 2004 ja sen pinta-ala on 4000km². Vuonna 2004 hiippakunnassa oli ihmisiä 596 202. Sitä on johtanut koko sen olemassaolon ajan piispa Jan Tyrawa.

## Aiheesta muualla
*  Hiippakunnan verkkosivut
Tehtaanmyymälä

**Tehtaanmyymälä** tai **outlet-myymälä** () tarkoitti alun perin kulutustavaroiden valmistajan ylläpitämää, usein tehtaan välittömässä läheisyydessä sijaitsevaa myymälää, jossa myydään valmistajan priimatavaran ohella myös kakkoslaatua ja mallikappaleita. Nykyisin termi outlet-myymälä tarkoittaa yhä useammin vähittäiskauppa- tai maahantuojayrityksen perustamaa, myymättä jääneiden jäännöserien **poistomyymälää** eli viimeistä myyntipaikkaa, jossa tuotteet myydään huomattavalla alennuksella. Sanaa tehtaanmyymälä käytetään usein markkinointimielessä herättämään mielikuvia suoramyynnistä ja edullisista hinnoista. Outlet-myymälän voi valmistajan, vähittäiskaupan tai maahantuojan sijasta omistaa myös itsenäinen yrittäjä, joka ostaa poistoeriä yhdeltä tai useammalta taholta. Jotkut tehtaanmyymälät ovat matkamuistomyymälän kaltaisia, ja alennukset tuotteiden hinnoista ovat nimellisiä. Outlet-myyntiä harjoitetaan nykyisin myös verkkokauppana. Suosituimmat outlet-myynnin tuoteryhmät ovat vaatteet, asusteet ja jalkineet, joista usein muodostuu jäännöseriä sään ja muodin vaihteluiden sekä väärien sisäänosto- ja hinnoittelupäätösten takia.

## Outlet-kylät ja -keskukset
Kävijämääriensä maksimoimiseksi merkkitavaroiden jäännöseriä myyvät outlet-myymälät hakeutuvat usein toistensa läheisyyteen edullisen vuokratason mutta hyvät liikenneyhteydet ja paikoitusmahdollisuudet tarjoaviin sijaintipaikkoihin, kuten entisiin teollisuushalleihin tai tyhjentyneisiin liikekeskuksiin kaupunkien liepeillä ja valtateiden varsilla. Outlet-myymälöiden kasvava suosio mahdollistaa myös uudisrakentamisen, joista suosittu muoto on kylämäisen pienimittakaavaiseksi, monista erillisistä rakennuksistä muodostuvaksi kehitetty outlet-kylä. Tällaisia on ympäri maailmaa satoja. Suomen ensimmäinen outlet-kylähanke piti olla Liminkaan suunniteltu Nordlett, mutta hanke peruttiin. Ensimmäinen toteutunut outlet-kylä, Vaalimaan Zsar, avattiin marraskuussa 2018 mutta joutui sulkemaan ovensa tilapäisesti koronakeväänä 2020 ja asetettiin selvitystilaan saman vuoden elokuussa. Marraskuussa 2019 avattiin Vantaan Porttipuistoon Helsinki Outlet.

## Jatkuva tai kausittainen myynti
Yksi outlet-myynnin muoto on kausittainen myyntitoiminta. Tätä mallia edusti muun muassa Orimattilassa toiminut Megamyynti Areena, joka vuonna 2012 oli avoinna seitsemän erillistä myyntikautta, yhteensä 155 kauppapäivää. Megamyynti Areena lopetti toimintansa vuonna 2020. Helsingin Messukeskuksessa on vuodesta 2011 järjestetty kaksi kertaa vuodessa Outlet Expo -myyntinäyttely yhtä aikaa muiden kuluttajille suunnattujen messutapahtumien kanssa.

Outlet-myymälöitä ja niistä muodostuvia kyliä tai muita keskuksia on hankkeilla myös Suomen itärajalle Luumäelle, Virolahdelle ja Vaalimaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Forbes.com: World’s Best Outlet Stores
Ruohokaijat

**Ruohokaijat** (*Neophema*) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Myös paimenruohokaija kuului aiemmin *Neophema*-sukuun, nykyään se kuuluu ainoana lajina sukuun  *Neopsephotus*.

Ruohokaijat ovat australialaisia, noin 20-22 senttimetriä pitkiä, pitkäpyrstöisiä papukaijalintuja. Ne ovat suurimmaksi osaksi väriltään vihreitä. 

## Ruohokaijoihin (''Neophema'') kuuluvia lajeja
* Isoruohokaija (*Neophema elegans*)
* Kaunoruohokaija (*Neophema pulchella*)
* Punaruohokaija (*Neophema splendida*)
* Rantakaija (*Neophema petrophila*)
* Siniruohokaija (*Neophema chrysostoma*)
* Tasmanianruohokaija (*Neophema chrysogaster*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
* Laji.fi: Ruohokaijat – ''Neophema''
* UniProt: Taxonomy - ''Neophema'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Neophema''
Viirikaijat

**Viirikaijat** (*Prioniturus*) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.

Viirikaijojen erityispiirteenä voidaan pitää niiden nimessäkin olevaa pyrstön ominaisuutta: kahden pyrstösulan päät ovat viirimäiset. Englanniksi suvun nimi on Racket-tail, joka tarkoittaa (tennis)mailapyrstöä. 

## Viirikaijoihin (''Prioniturus'') kuuluvia lajeja
* Burunviirikaija (*Prioniturus mada*)
* Celebesinviirikaija (*Prioniturus platurus*)
* Filippiinienviirikaija (*Prioniturus discurus*)
* Isoviirikaija (*Prioniturus flavicans*)
* Mindanaonviirikaija (*Prioniturus waterstradi*)
* Mindoronviirikaija (*Prioniturus mindorensis*)
* Palawaninviirikaija (*Prioniturus platenae*)
* Sulanviirikaija (*Prioniturus verticalis*)
* Viherviirikaija (*Prioniturus luconensis*)
* Vuoriviirikaija (*Prioniturus montanus*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)