Sukupuoli-identiteetti

**Sukupuoli-identiteetti** tarkoittaa yksilön käsitystä omasta sukupuolestaan ja on keskeinen osa sukupuolen itsemäärittämistä.  Ihminen alkaa identifioitumaan yleensä viiden tai kuuden vuoden ikään mennessä vain yhden (sosiaalisen) sukupuolen (engl. *gender*) edustajiin. Ihmisen sukupuoli-identiteetti ei näy suoraan ulospäin, mutta ihminen ilmaisee sukupuoli-identiteettiään usein näkyvällä tavalla. Sukupuoli-identiteetti ei määritä seksuaalista suuntautumista.

## Yleistä
Jokaisella ihmisellä on yksilöllinen sukupuoli-identiteetti, joka on muotoutunut biologisten, psyykkisten, kulttuuristen, kasvatuksellisten ja sosiaalisten tekijöiden seurauksena. Noin 99 prosentilla täysi-ikäisistä ihmisistä sukupuoli-identiteetti vastaa biologista sukupuolta, eli se on joko mies tai nainen. Niitä, jotka eivät identifioidu kumpaankaan sukupuoleen, kutsutaan muunsukupuolisiksi. Biologisen sukupuolen ja sukupuoli-identiteetin ristiriitaa kutsutaan transsukupuolisuudeksi. Se voi johtaa sukupuolidysforiaan. Brittiläisessä aineistossa 0,3–0,6 prosenttia väestöstä identifioituu biologisesta sukupuolesta poikkeavaan sukupuoleen.

Sukupuoli-identiteetin käsitteen teki tunnetuksi psykologi John Money 1960-luvulla. Moneyn teorian mukaan lapsi omaksuu tytön tai pojan sukupuoli-identiteetin vähän yli kahden vuoden ikään mennessä. Lapsen ja nuoren sukupuoli-identiteetti on kuitenkin usein vakiintumaton, ja mahdollinen vastakkaiseen sukupuoleen identifioituminen häviää 80 prosentilla lapsista murrosikään tultaessa. Vastakkaiseen sukupuoleen identifioituminen lapsuusiässä ennustaa vahvemmin homoseksuaalisuutta kuin pitkäaikaista sukupuoliristiriitaa.

## Biologiset selitykset
Yhdysvaltalaisen endokrinologisen järjestön Endocrine Societyn mukaan huomattava tieteellinen todistusaineisto osoittaa, että sukupuoli-identiteetin taustalla on kestävä biologinen elementti. Sen tarkkoja mekanismeja ei kuitenkaan tunneta. Sukupuoli-identiteetin vaihtuminen ei näytä voivan tapahtua mistään ulkoisista syistä. Yleensä tiede pyrkii vedenpitävyyteen tekemällä väittämistä falsifioitavissa olevia. Sukupuoli-identiteetti on tästä falsifioitavuuden puutteesta johtuen objektiivisen tieteen näkökulmasta hankala. Se ei tule samalla tavalla ilmeiseksi kuin henkilön seksuaalinen suuntautuminen. Tiede on paikantunut sukupuoli-identiteetin perustan aivojen hypotalamukseen. Perusajatus on se että sekä sukupuoli-identiteetti että seksuaali-identiteetti sijaitsevat vierekkäin hypotalamuksessa biologisesti koodattuina seikkoina. Koko luonnontieteellinen ajattelu perustuu siihen tosiasiaan, että naarailla ja koirailla on sukupuolisesti erilaistuneet hypotalamukset. Hypotalamuksessa sijaitsee INAH3-niminen osa, joka on transsukupuolisilla koetun sukupuolen mukainen. Se saattaa kuitenkin olla vain yksi osa laajempaa aivojen verkostoa joka luo kokemuksen sukupuoli-identiteetistä. Tieteilijät eivät siis pysty rajaamaan syytä vain tähän yhteen kohtaan, vaan kyse voi olla jostakin koko aivojen laajuisesta asiasta.

Ihmisen sukupuoli-identiteetillä ei ole vastinetta eläinmaailmassa, eikä sitä voida tutkia eläimillä.

## Syrjintä sukupuoli-identiteetin perusteella

Koska muut ihmiset eivät näe henkilön sukupuoli-identiteettiä, väittämä siitä että jotakuta syrjitään sukupuoli-identiteetin perusteella ei ole yksiselitteinen. Sukupuolen ilmaisu kuitenkin usein seuraa sukupuoli-identiteettiä. Se tarkoittaa, että sukupuoli-identiteetistä ei saa välttämättä vihiä jos kykenee piilottamaan sen sukupuolen ilmaisusta. Syrjintä johtuu siis sukupuolen ilmaisusta, joka tuo esille sukupuoli-identiteettiä.

## Vaikutukset seksuaaliseen suuntautumiseen

Sukupuoli-identiteetti ei määritä seksuaalista suuntautumista, mikä tarkoittaa että henkilö voi olla seksuaaliselta suuntautumiseltaan mitä tahansa. Se kuitenkin vaikuttaa siihen perspektiiviin josta henkilö katsoo seksuaalista suuntautumista. Jos henkilöllä on naisen sukupuoli-identiteetti, hän pitää suhdetta naisen kanssa lesbosuhteena. Toisaalta henkilö ajattelee, että kun hän on miehen kanssa, hän ei ole homoseksuaali vaan heteroseksuaali. Tieteilijät merkitsevät sukupuoli-identiteetin vuoksi ihmisen gynefiiliseksi (naisista kiinnostunut) tai androfiiliseksi (miehistä kiinnostunut). Biologinen mies kenellä on naisen sukupuoli-identiteetti ei identifioidu homomieheksi, eikä sen myötä tule homomieheksi identifioitumisen sisältämää kokemusta kuulumisesta homojen yhteisöön. Se perustuu siihen että seksuaali-identiteetit ovat sosiaalisesti ja kulttuurisesti rakennettuja. Transnaisten ja homomiesten yhteiskunnalliset tavoitteet eivät ole edes yhtenäisiä, koska he eivät kuulu samaan joukkoon.

Biseksuaalisuus on sukupuoli-identiteetin ansiosta tutkijoiden kiinnostuksen kohde, mutta tutkimus on vasta aluillaan eikä siitä vuonna 2018 pystytä sanomaan juuri mitään. Panseksuaalisuus saattaa olla henkilölle ajatuksen arvoista, kun se huomioi sukupuoli-identiteetin siten kuin henkilö sen omalta kohdaltaan osaa ajatella. Erilaisia oletuksia tutkijoilla on kuitenkin siitä, että sukupuoli-identiteetti saattaa kasvattaa bi-/panseksuaalisuutta tällaisten henkilöiden osaksi; aihetta ei lähdettäisi erikseen ajattelemaan, ellei siihen liittyisi jotakin tällaista hetero-oletusta rikkovaa taipuvaisuutta. Vuonna 2021 transsukupuolisten seksuaalisuudesta tehty katsaus pyrki täsmentämään miten seksuaalisuutta edes mitattaisiin, kun vaihtoehdot ja kysymykset ovat poissulkevia. Yleensä kaikenlaisissa tutkimuksissa on selvitetty tiettyä seksuaali-identiteettiä.

## Katso myös
* Sosiaalinen sukupuoli
* Poikatyttö
* Eheytyshoito
* Sukupuolidimorfismi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mielenterveystalo: Tervetuloa sukupuoli-identiteetin jäsentämisen omahoito-ohjelmaan!