open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lonkeromaneetit

**Lonkeromaneetit** (Tentaculata) on toinen kampamaneettien pääjakson kahdesta luokasta. Siihen kuuluu viisi lahkoa. Yhteinen piirre luokkaan kuuluvilla lajeilla on pari pitkiä tuntoherkkiä lonkeroita, joita voi peittää bioluminoiva kalvo. Lonkeroissa on tahmeapintaisia soluja, joita lonkeromaneetit käyttävät saaliin pyydystämiseen.

Lonkeromaneettien ruumiin koko ja muoto vaihtelevat suuresti. Lonkeromaneetteihin kuuluvat mm. pienet soikeat *[[Pleurobrachia]]*-suvun kampamaneetit, joita elää Tyynessämeressä ja Atlantin valtameressä, ja jotka ovat bioluminoivia. Samantyyppinen, mutta suurempi *[[Leucothea]]* elää myös Tyynessämeressä. *[[Cestum]]*-suvun venuksenvyöt ovat litteitä, nauhamaisia, ja voivat kasvaa yli 90&nbsp;cm:n pituisiksi. Niitä esiintyy trooppisilla vesillä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Barnes, R.S.K. et al. (2001). *The Invertebrates: A Synthesis*. Oxford: Blackwell Science.
Setšuanin hyvä ihminen

**Setšuanin hyvä ihminen** () on saksalaisen näytelmäkirjailijan, runoilijan ja teatteriohjaajan Bertolt Brechtin tunnetuimpia näytelmiä.

Näytelmä on syntynyt Brechtin maanpakovuosina 1938–1940: hän alkoi kirjoittaa näytelmää Tanskassa 1938 ja sai sen valmiiksi Ruotsissa 1940. Hän valmisteli näytelmää vielä Suomessa viettämänään talvena 1940–1941. Näytelmän julkaisi Suhrkamp Verlag vuonna 1942. 

Brechtiläinen teatteri on tunnettu yhteiskunnallisesta kantaaottavuudestaan. Tämä ulottuvuus on myös keskeinen *Setšuanin hyvässä ihmisessä*. Näytelmä on allegorinen ja sijoittuu Kiinaan, Setšuanin puolittain eurooppalaistuneeseen pääkaupunkiin. Näytelmässä kuvataan, kuinka jumalat saapuvat maan päälle etsimään hyvää ihmistä. Ainoaksi hyväksi ihmiseksi heidän tiellään osoittautuu prostitoitu Sen Te, jonka hyvyys ei kuitenkaan riitä suojelemaan häntä itseään. Näytelmän keskeinen kysymys onkin, mikä on väärin maailmassa, jossa hyvä palkitaan pahalla ja jossa pahuus on elämisen ja selviytymisen edellytys.

Elvi Sinervon suomentamana näytelmän on julkaissut suomeksi ensin Näytelmäkulma 1955 nimellä *Sezuanin hyvä ihminen* ja vuonna 1967 Otava nimellä *Setšuanin hyvä ihminen*.

Henkilöt: 
* Kolme jumalaa,
* Sen Te,
* Sui Ta,
* Jang Sun, 
* Vedenkaupustelija Wang,
* Parturi Su Fu,
* Rouva Talonomistaja Mi Tzy,
* Leskivaimo Sin,
* Kahdeksanhenkinen perhe,
* Puuseppä Lin To lapsineen,
* Mattokauppias ja hänen vaimonsa,
* Poliisi,
* Työtön mies,
* Tarjoilija,
* Ohikulkijat esinäytöksessä

## Lähteet

* Bertolt Brecht, *Der gute Mensch von Sezuan*. Suhrkamp Verlag 1942. 
** *Setšuanin hyvä ihminen*. Suom. Elvi Sinervo. 5. painos. Helsinki: Otava 1982 s. 5–135. 
* Olli Mäkelä: Esittely: Bertolt Brecht Suomen Näytelmäkirjailijaliitto 2011.
Jacqueline Wiles

**Jacqueline Wiles** (s. 13. heinäkuuta 1992) on yhdysvaltalainen alppihiihtäjä, joka edustaa White Pass Ski Club -seuraa. Parhaat saavutukset hänellä on syöksylaskusta. Hän on sijoittunut maailmancupin osakilpailuissa kerran toiseksi, kolme kertaa kolmanneksi ja arvokilpailuissa henkilökohtaisissa kilpailuissa parhaimmillaan neljänneksi. Joukkuealppiyhdistetyssä hän on saavuttanut olympiapronssia. 

Alppihiihdon maailmancupissa Wiles kilpaili ensimmäisen kerran Beaver Creekin syöksylaskussa marraskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Cortina d’Ampezzon syöksylaskussa tammikuussa 2014 oltuaan 15:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Lake Louisen supersuurpujottelussa joulukuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa tammikuussa 2017. Vuotta myöhemmin hän oli kolmas Cortina d'Ampezzon syöksylaskussa. Tammikuussa 2024 hän sijoittui Cortina d'Ampezzon jälkimmäisessä syöksylaskussa toiseksi. Tammikuussa 2026 hän sijoittui kolmanneksi Altenmarkt-Zauchenseen syöksylaskussa.

Wiles sijoittui nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa parhaimmillaan kahdeksanneksi alppiyhdistetyssä ja yhdeksänneksi syöksylaskussa vuonna 2013. Ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui syöksylaskussa 26:nneksi. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 17:nneksi. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän oli syöksylaskussa 12:s. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui syöksylaskussa 24:nneksi ja supersuurpujottelussa 32:nneksi. Pekingin olympialaisissa 2022 hän päätyi syöksylaskussa 21:nneksi. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän laski syöksyosuuden Yhdysvaltain kakkosjoukkueessa, joka saavutti pronssia. Syöksylaskussa hän sijoittui jaetulle neljännelle sijalle yhdessä Itävallan Cornelia Hütterin kanssa. Supersuurpujottelussa hän oli kolmastoista.

## Lähteet
Ramon Zenhäusern

**Ramon Zenhäusern** (s. 4. toukokuuta 1992 Bürchen, Valais) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joukkuekilpailun olympiavoittaja ja maailmanmestari sekä pujottelun olympiahopeamitalisti, joka edustaa SC Bürchen -seuraa. Hän on pituudeltaan kaksimetrinen.

Nuorten MM-kilpailuissa vuonna 2013 Zenhäusern saavutti hopeaa pujottelussa. Sotšin olympialaisissa 2014 Zenhäusern sijoittui pujottelussa 19:nneksi. Schladmingin 2013 ja Sankt Moritzin 2017 MM-kilpailuissa hän keskeytti pujottelun. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Pujottelussa hän sai hopeaa 0,34 sekuntia Andre Myhrerille hävinneenä. Åren MM-kilpailuissa 2019 Zenhäusern voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden ja oli viides pujottelussa. Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pujottelussa 11:nneksi, Pekingin olympialaisissa 2022 samassa lajissa 12:nneksi ja Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 yhdeksänneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Zenhäusern kilpaili ensimmäisen kerran Levin pujottelussa marraskuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2013 oltuaan 22:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan seitsemäs Adelbodenin pujottelussa tammikuussa 2016. Ensimmäisen palkintosijansa, ja voittonsa, hän saavutti Tukholman kaupunkitapahtumassa tammikuussa 2018. Hän oli samalla kaudella kolmas Kranjska Goran pujottelussa. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui kolmanneksi Oslon kaupunkitapahtumassa sekä voitti Tukholman kaupunkitapahtuman ja Kranjska Goran pujottelun. Hän sijoittui pujottelucupissa neljänneksi. Kaudella 2019–2020 hän oli Zagrebin pujottelussa toinen ja pujottelucupissa neljäs. Joulukuussa 2020 Zenhäusern voitti Alta Badian pujottelun. Tammikuussa 2021 hän oli Chamonix'n molemmissa pujotteluissa toinen. Maaliskuussa 2021 hän oli kolmas Kranjska Goran pujottelussa. Pujottelucupissa hän sijoittui kolmanneksi.Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Schladmingin pujottelussa toiseksi. Hän voitti Chamonix'n ja Soldeun pujottelut. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kymmenenneksi ja pujottelucupissa kolmanneksi.

Zenhäusern voitti pujottelukultaa Universiadeissa 2015. 

Euroopan Cupissa hän on voittanut kolme pujottelukilpailua. Hän sijoittui Euroopan Cupin pujottelucupissa toiseksi kaudella 2015–2016.

## Maailmancupin osakilpailuvoitot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ramon Zenhäusernin kotisivut
Daniel Yule

**Daniel Yule** (s. 18. helmikuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joukkuekilpailun olympiavoittaja ja maailmanmestari, joka edustaa SC Champex Ferret -seuraa. Hän on erikoistunut pujotteluun.

Yule saavutti nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa pronssia pujottelussa vuonna 2014. Kolmissa ensimmäisissä arvokilpailuissaan, vuoden 2014 olympialaisissa sekä vuosien 2015 ja 2017 MM-kilpailuissa Yule ei päässyt pujottelussa maaliin saakka. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän voitti kultaa joukkuekilpailussa. Samojen kisojen pujottelussa hän oli kahdeksas. Åren MM-kilpailuissa 2019 Yule voitti joukkuekilpailun maailmanmestaruuden ja keskeytti pujottelun avauskierroksella. Cortina d’Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän sijoittui pujottelussa viidenneksi ja Pekingin olympialaisissa 2022 samassa lajissa kuudenneksi. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän oli pujottelussa viidestoista.

Alppihiihdon maailmancupissa Yule kilpaili ensimmäisen kerran Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Bormion pujottelussa tammikuussa 2014 oltuaan 17:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2014 oltuaan Kitzbühelin pujottelussa seitsemäs. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Kitzbühelin pujottelussa tammikuussa 2018. Kaksi päivää myöhemmin hän oli kolmas Schladmingin pujottelussa. Hän sijoittui kauden 2017–2018 pujottelucupissa viidenneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Madonna di Campiglion pujottelussa joulukuussa 2018. Hän oli samalla kaudella kolmas Schladmingin ja Soldeun pujotteluissa. Pujottelucupissa hän sijoittui kolmanneksi. Kaudella 2019–2020 hän sijoittui Levin ja Schladmingin pujotteluissa kolmanneksi sekä voitti tammikuussa Madonna di Campiglion, Adelbodenin ja Kitzbühelin pujottelut. Pujottelucupissa hän oli kolmas. Kaudella 2020–2021 hänen parhaiksi saavutuksikseen jäivät kaksi seitsemättä sijaa. Kaudella 2021–2022 hän sijoittui tammikuussa Wengenin pujottelussa toiseksi ja maaliskuussa Flachaun pujottelussa kolmanneksi. Kaudella 2022–2023 hän voitti Madonna di Campiglion pujottelun. Hän voitti Kitzbühelin pujottelun. Chamonix'n pujottelussa hän sijoittui kolmanneksi. Pujottelucupissa hän oli neljäs. Kaudella 2023–2024 hän sijoittui Kitzbühelin pujottelussa kolmanneksi ja voitti Chamonix'n pujottelun, jossa hän oli ensimmäisen kierroksen jälkeen sijalla 30.

Yule voitti pujottelun Euroopan cupin kokonaiskilpailun kaudella 2013–2014. Hän on voittanut neljä Euroopan cupin osakilpailua.

## Maailmancupin osakilpailuvoitot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Daniel Yulen kotisivut
Mauro Caviezel

**Mauro Caviezel** (s. 18. elokuuta 1988) on sveitsiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa SV Beverin -seuraa.

Euroopan nuorten olympiafestivaaleilla vuonna 2005 Caviezel saavutti pronssia supersuurpujottelussa. Beaver Creekin / Vailin MM-kilpailuissa 2015 hän oli superalppiyhdistetyssä kolmastoista. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sai alppiyhdistetyssä pronssia kuusi sadasosasekuntia kilpailun voittaneelle Luca Aernille hävinneenä. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 häm sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi ja syöksylaskussa 13:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli alppiyhdistetyssä seitsemäs ja syöksylaskussa yhdeksäs.

Maailmancupissa Caviezel kilpaili ensimmäisen kerran Kranjska Goran pujottelussa maaliskuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2014 oltuaan 12:s Wengenin superalppiyhdistetyssä. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2014 oltuaan Kitzbühelin superalppiyhdistetyssä viides. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Aspenin supersuurpujottelussa maaliskuussa 2017. Hän sijoittui alppiyhdistetyn cupissa viidenneksi kaudella 2017–2018. 

Kaudella 2018–2019 hän oli kolmas Lake Louisen supersuurpujottelussa sekä toinen Beaver Creekin syöksylaskussa ja supersuurpujottelussa. Soldeun supersuurpujottelussa hän oli toinen. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi, supersuurpujottelun ja alppiyhdistetyn cupeissa kolmanneksi ja syöksylaskucupissa viidenneksi.

Kaudella 2019–2020 Caviezel sijoittui Lake Louisen supersuurpujottelussa kolmanneksi. Saalbach-Hinterglemmissä hän oli syöksylaskussa kolmas ja supersuurpujottelussa toinen. Hinterstoderissa hn sijoittui toiseksi supersuurpujottelussa ja alppiyhdistetyssä. Hän voitti supersuurpujottelucupin ja sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa seitsemänneksi.

Caviezel voitti kaudella 2020–2021 Val d’Isèren supersuurpujottelun. Val Gardenan supersuurpujottelussa hän sijoittui toiseksi. Supersuurpujottelucupissa hän oli neljäs.

Myös hänen veljensä, Gino Caviezel, on alppihiihtäjä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Gino ja Mauro Caviezelin kotisivut
M10 (Valko-Venäjä)

**Valtatie M10** () on noin 526 kilometriä pitkä, Valko-Venäjän eteläosien läpi itä-länsisuuntaisesti kulkeva valtatie. Valtatie alkaa lännessä Brestin alueen Kobrynin kaupungista ja jatkuu Homelin alueen itäosissa sijaitsevan Dobrušin kautta Venäjän rajalle asti. Rajan jälkeen tieyhteys jatkuu venäläisenä valtatienä M13.  

Valtatie M10 oli vielä vuoden 2014 alussa valtateiden M8, M11 ja M12 tavoin tietulleista vapaa valtatie eli se ei kuulunut BelToll-tietullijärjestelmän valvottuihin valtatieosuuksiin.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Map of tollroads (tulliteiden kartta)   (beltoll.by)
Jouko Parviainen

**Jouko Antero Parviainen** (s. 4. maaliskuuta 1958 Kuopio) on suomalainen yhdistetyn hiihtäjä, joka kilpaili kansainvälisellä tasolla vuosina 1985–1988. Hän edusti urallaan Puijon Hiihtoseuraa.

## Saavutuksia

### Arvokilpailut

* MM-kilpailut 1987: joukkuekilpailussa kahdeksas ja hk. kilpailussa 17:s
* Olympialaiset 1988: joukkuekilpailussa seitsemäs ja hk. kilpailussa 33:s

### Maailmancup

* 10. sija Lahdessa 2.3.1985
* 5. sija Oslossa 14.3.1986
* 4. sija Canmoressa 13.12.1986
* 9. sija Lahdessa 27.2.1987

## Lähteet
* Jouko Parviainen International Ski Federationissa 
* Jouko Parviainen Sports Referencessä 

### Viitteet
Tiuhatöyhtövana

**Tiuhatöyhtövana** (*Eucomis comosa*) kuuluu parsakasvien (*Asparagaceae*) heimoon ja on huonekasvina kasvatettava koristekasvi. Kasvi on kotoisin Etelä-Afrikasta. Tiuhatöyhtövanalla on noin viiden senttimetrin kokoinen sipuli, josta kasvavat lehdet ruusukkeena ja 30–60 cm korkea tanakka kukkavana. Vanan latvassa on tiheä, ananasta muistuttava kukinto. Kukinnon päälle kasvaa vihreistä lehdistä muodostuva tupsu.

## Lähteet
Álvaro del Portillo

**Álvaro del Portillo** (11. maaliskuuta 1914 Madrid – 23. maaliskuuta 1994 Rooma) oli espanjalainen katolinen pappi ja piispa.

## Elämä

Piispa Álvaro del Portillo syntyi Madridissa Espanjassa 11. maaliskuuta 1914 kristilliseen perheeseen. Hän oli kolmas kahdeksasta lapsesta. Hän liittyi katolisessa kirkossa toimivaan Opus Dei -järjestöön vuonna 1935. Hän sai tohtorinarvon niin tekniikasta, filosofiasta kuin kirkkolaistakin. Hänet vihittiin papiksi 25. kesäkuuta 1944. Álvaro del Portillo oli Opus Dein yleisneuvoston jäsen 1940–1975. Vuosina 1940–1947 ja 1956–1975 hän toimi tuon neuvoston pääsihteerinä.

Álvaro del Portillo toimi neuvonantajana Pyhän istuimen eri virastoissa. Hän työskenteli Vatikaanin II kirkolliskokouksessa, ensin maallikkokysymyksiä käsittelevän valmistelukomission puheenjohtajana, sen jälkeen pappeuskysymyksiä käsittelevän komission sihteerinä ja joidenkin muiden komissioiden neuvonantajana. Hänen kirjansa *Uskovat ja maallikot kirkossa* (1969) ja *Kirjoituksia pappeudesta* (1970) ovat suurelta osin tämän työn hedelmiä.

Vuonna 1975 del Portillo valittiin monsignore Josemaría Escriván seuraajaksi. Kun Opus Deistä tehtiin personaaliprelatuuri, paavi nimitti hänet Opus Dein prelaatiksi. Vuonna 1990 paavi Johannes Paavali II nimitti hänet piispaksi. Paavi vihki hänet piispaksi 6. tammikuuta 1991. Vuonna 1985 Álvaro del Portillo perusti Roomassa Rooman Pyhän Ristin akateemisen keskuksen, josta myöhemmin tuli Paavillinen Pyhän Ristin yliopisto. Álvaro del Portillon oltua yhdeksäntoista vuotta Opus Dein johdossa prelatuurin pastoraalista työtä laajennettiin kahteenkymmeneen uuteen maahan.

Álvaro del Portillo kuoli Roomassa 23. maaliskuuta 1994 palattuaan pyhiinvaellusmatkalta Pyhään maahan. Paavi Johannes Paavali II kävi vielä samana päivänä rukoilemassa hänen ruumiinsa vierellä. Pian sen jälkeen aloitettiin tutkimusprosessi hänen autuaaksi- ja pyhäksijulistamistaan varten. 28. kesäkuuta 2012 Pyhäksi julistamisen kongregaatio julkaisi paavi Benedictus XVI:n vahvistaman dekreetin. Sen mukaan Álvaro del Portillo harjoitti elämässään hyveitä sankarillisella tavalla ja hänestä voi siksi käyttää arvonimeä ”venerabile, kunnianarvoisa”.

Paavi Franciscus allekirjoitti 5. heinäkuuta 2013 dekreetin, jossa todetaan chileläisen pojan parantuneen selittämättömästi Álvaro del Portillon esirukousten ansiosta.

## Vierailut Suomessa
Suomessa Opus Dein toiminta alkoi 1987. Jo vuonna 1983 prelaatti del Portillo oli käynyt silloisen Helsingin piispan Paul Verschurenin luona. He tapasivat uudestaan prelaatin muiden Suomen vierailujen yhteydessä vuosina 1989, 1991 ja 1993. Vierailujen aikana prelaatti kävi myös rukoilemassa monissa eri kirkoissa, muun muassa Pyhän Henrikin katedraalissa, Uspenskin katedraalissa, Vantaan Pyhän Laurin kirkossa sekä Espoon vanhassa kirkossa. 

## Lähteet

*piispa Álvaro del Portillon espanjankielinen elämäkerta
*piispa Álvaro del Portillon suomenkielinen elämäkerta
*Vatikaanin uutinen 
*Alvaro del Portillo julistetaan autuaaksi
Jan Pesman

**Jan Sijbrand Pesman** (4. toukokuuta 1931 Stedum – 23. tammikuuta 2014 Delfzijl) oli alankomaalainen pikaluistelija ja olympiamitalisti.

Pesman saavutti 5&nbsp;000 metrillä olympiapronssia Squaw Valleyssa 1960. Lisäksi hän sijoittui 10&nbsp;000 metrillä 12:nneksi ja 500 metrillä 33:nneksi.

Pesman kuoli Delfzijlissä 82-vuotiaana 23. tammikuuta 2014.

## Lähteet
* Jan Pesman Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Balkaninsyklaami

**Balkaninsyklaami** (*Cyclamen coum*) kuuluu heimoon esikkokasvit (*Primulaceae*). Sitä voidaan kasvattaa huonekasvina tai ulkona siellä, missä on tarpeeksi lämmintä. Balkaninsyklaami on kotoisin Krimiltä, Bulgariasta, Turkista, Luoteis-Syyriasta, Kaukasukselta ja Luoteis-Iranista. Se kukkii varhaiskeväällä noin 10&nbsp;cm korkeana. Kukat ovat pienet ja yksittäin suhteellisen pitkien kukkavanojen latvoissa. Väri voi vaihdella valkoisesta vaaleanpunaiseen. Kasvi istutetaan syksyllä mukuloina tai siemenestä kasvatettuina taimina hyvin vettä läpäisevään maahan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: ''Cyclamen coum'' 
*UniProt, Taxonomy: ''Cyclamen coum''
Sancristóbalinmatkija

**Sancristóbalinmatkija** (*Mimus melanotis*) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 

## Levinneisyys
Sancristóbalinmatkijaa tavataan kotoperäisenä San Cristóbalin saarella. Lajin populaatioksi on arvioitu noin 20&nbsp;000&ndash;40&nbsp;000 sukukypsää yksilöä.

## Lähteet
Meksikonsirppimatkija

**Meksikonsirppimatkija** (*Toxostoma longirostre*) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Meksikonsirppimatkijaa tavataan Meksikon itäosissa sekä Yhdysvalloissa Texasin eteläosissa. Lajin kannankehitys on runsastuva, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Nuolipääkorallikäärme

**Nuolipääkorallikäärme** (*Micrurus alleni*) on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin.

## Ulkonäkö ja koko
Yksilön pituus on 0,8–1,1 metriä. Nuolipääkorallikäärmeellä on oranssinpunaisia, keltaisia ja mustia raitoja. Sillä on pieni pää. Nuolipääkorallikäärme muistuttaa keskiamerikankorallikäärmettä (*Micrurus nigrocinctus*) ja clarkinkorallikäärmettä (*Micrurus clarki*).

## Levinneisyys ja elinympäristö
Nuolipääkorallikäärmettä tavataan Nicaraguassa ja Costa Ricassa. Sitä tavataan sademetsien alavilla alueilla.

## Lisääntyminen
Munia on 2–3.

## Ravinto
Eläin syö muita matelijoita ja kaloja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Micrurus alleni
Kaktussirppimatkija

**Kaktussirppimatkija** (*Toxostoma cinereum*) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu. 

## Levinneisyys
Kaktussirppimatkijaa tavataan Meksikossa Kalifornian niemimaalla. Lajin kannaksi arvioidaan 20&nbsp;000–49&nbsp;999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Béla Várady

**Béla Várady** (12. huhtikuuta 1953 Gömörszőlős – 23. tammikuuta 2014) oli unkarilainen jalkapalloilija ja olympiamitalisti.

Várady saavutti Unkarin jalkapallomaajoukkueessa olympiahopeaa Münchenissä 1972. Hän teki Unkarin maalin sen tappioon päättyneessä loppuottelussa Puolaa vastaan. Yhteensä Várady teki Münchenissä kuudessa ottelussa kaksi maalia. 

Várady edusti Unkaria vuosina 1972–1982 tehden 13 maalia 36 ottelussa. Hän kuului Unkarin joukkueeseen myös Argentiinan MM-kilpailuissa 1978. Várady kuoli odottamatta kotonaan 60 vuoden iässä 23. tammikuuta 2014.

## Lähteet
* Béla Várady Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Kylvöpuuro

**Kylvöpuuro** oli entisaikaan ohrajauhoista keitetty puuro, jota syötiin aamiaisella ensimmäisenä viljan kylvöpäivänä. Sen kanssa syötiin kylvöleipää. Kylvöpuuron avulla voitiin myös ennustaa sadon suuruutta. Lattialle pantiin kolme erisuuruista puurokekoa, ja jos koira söi ensiksi niistä suurimman, se ennakoi hyvää viljasatoa. Jos koira valitsi kooltaan keskimmäisen kasan, se merkitsi kohtalaista satoa, ja pienimmän keon valitseminen huonoa satovuotta.

## Lähteet
Michał Joachimowski

**Michał Teodor Joachimowski ** (26. syyskuuta 1950 Żnin – 19. tammikuuta 2014 Bydgoszcz) oli puolalainen kolmiloikkaaja ja sisäratojen Euroopan mestari.

Joachimowski voitti sisäratojen Euroopan mestaruuden Göteborgissa 1974 tuloksella 17,03 metriä, joka oli tuolloin epävirallinen sisäratojen maailmanennätys. Hän saavutti lisäksi sisäratojen EM-hopeaa Rotterdamissa 1973 ja Katowicessa 1975. Joachimowski osallistui myös kaksiin olympiakisoihin: Münchenissä 1972 hän sijoittui seitsemänneksi ja Montréalissa 1976 13:nneksi. 

Joachimowski ennätys kolmiloikassa ulkoradoilla oli 17,06 metriä. Hänen sisäratojen ennätyksensä 17,03&nbsp;m oli edelleen helmikuussa 2023 Puolan ennätys.

Joachimowski kuoli sydäninfarktiin 63 vuoden iässä Bydgoszczissa 19. tammikuuta 2014.

## Lähteet
Valko-Venäjä kesäolympialaisissa 2012

**[[Valko-Venäjä]]** osallistui Lontoon kesäolympialaisiin 2012 166 urheilijan voimin. Avajaisissa Valko-Venäjän lippua kantoi Maks Mirny ja päättäjäisissä meloja Raman Pjatrušenka.

## Mitalit

Valko-Venäjä voitti kisoissa kaksi kultaa, viisi hopeaa ja viisi pronssia. Mitalit oikeuttivat mitalitaulukossa sijalle 26. Mitalitaulukossa alapuolelle jäivät muun muassa Suomi sekä Ruotsi. Joukkueessa oli kaksi tuplamitalistia: tennispelaaja Viktoryja Azarenka voitti kultaa ja hopeaa, uimari Aljaksandra Herasimenja voitti kaksia hopeaa.

### Kultaa

* Sjarhei Martynau – Ammunta, miesten 50 m kiväärin (makuu)
* Viktoryja Azarenka / Maks Mirny – Tennis, sekanelinpeli

### Hopeaa

* Andrei Bahdanovitš / Aliaksandr Bahdanovitš – Melonta, miesten kanadalainen kaksikko 1 000 m
* Raman Pjatrušenka / Vadzim Mahneu – Melonta, miesten kajakkikaksikko 1 000 m
* Aljaksandra Herasimenja – Uinti, naisten 50 m vapaauinti
* Aljaksandra Herasimenja – Uinti, naisten 100 m vapaauinti
* Maryna Hantšarova / Nastassja Ivankova / Natalija Leštšyk / Aljaksandra Narkevitš / Ksenija Sankovitš / Alina Tumilovitš – Rytminen voimistelu, joukkuekilpailu

### Pronssia

* Iryna Pamialova / Nadzeya Papok / Volha Khudzenka / Maryna Pautaran – Melonta, naisten kajakkinelikko 500 m
* Marina Škermankova – Painonnosto, naisten 69 kg
* Irina Kuleša – Painonnosto, naisten 75 kg
* Viktoryja Azarenka – Tennis, naisten kaksinpeli
* Ljubou Tšarkašyna – Rytminen voimistelu, yksilökilpailu

## Joukkue

Valko-Venäjää edusti kisoissa 166 urheilijaa, joista 95 oli miehiä ja 71 naisia. Joukkueeseen sisältyi 22 henkinen Valko-Venäjän jalkapallomaajoukkue. Joukkueen nuorimmat osallistujat olivat voimistelijat Aljaksandra Narkevitš ja Natalija Leštšyk, joilla oli ikää vain 17 vuotta. Joukkueen vanhin urheilija oli 57-vuotias ampuja Andrei Kavalenka. Kavalenka on Valko-Venäjän olympiahistorian vanhin urheilija: ikää hänellä oli Lontoon olympialaisten alkaessa 57 vuotta ja 150 vuorokautta.

### Jalkapallomaajoukkue

* **Päävalmentaja:**  Georgi Kondratjev

### Doping

Naisten kuulantyönnössä Valko-Venäjän Nadzeja Astaptšuk voitti tuloksella 21,36 metriä. Astaptšuk oli kuitenkin antanut 5. elokuuta positiivisen dopingnäytteen, joten kultaa sai lajin arvokisoja vuosien ajan hallinnut Uuden-Seelannin Valerie Adams tuloksella 20,70. Venäjän Jevgenija Kolodko otti hopeaa ja pronssille tuli Kiinan Gong Lijiao. Astaptšukin käyttämä dopingaine oli anabolinen steroidi metenoloni.

## Kuvia


Stsiapan Rahautsou - 2012 Olympic Marathon.jpg|Maratoonari Stsiapan Rahautsou.

Victoria Azarenka, Serena Williams and Maria Sharapova with medals 2012.jpg|Tennispelaaja Viktoryja Azarenka yhdessä Yhdysvaltain Serena Williamsin ja Venäjän Marija Šarapovan kanssa.

Team Belarus - Rhythmic Gymnastics Group All-Around.jpg|Rytmisen voimistelun joukkue voitti kisoissa hopraa.


## Lähteet
Rudolf Holtz

**Rudolf Holtz** on  säveltäjä ja muusikko Paul Fagerlundin käyttämä salanimi. Irwin Goodman käytti samaa salanimeä 1970-luvun lopulla, kun hänellä oli verovelkoja ulosotossa ja hän halusi välttää tekijänoikeuspalkkioiden ulosmittausta.

Rudolf Holtz -salanimellä julkaistiin yli 70 sävellystä vuosina 1976–1979. Tuotannon laajuus antaa ymmärtää molempien, sekä Irwinin että Fagerlundin, antaneen sävellyksiin panoksensa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rudolf Holtz Discography at Discogs.
Kylvöleipä

**Kylvöleipä** oli entisaikaan syksyllä tai jouluna leivottu suuri leipä, joka syötiin keväällä aloitettaessa viljan kylvötyöt. Sitä säilytettiin talven yli viljalaarissa odottamassa toukotöitä. Ensimmäisenä kylvöpäivänä syötiin aamiaiseksi ohrajauhoista keitetty kylvöpuuro ja sen kanssa kylvöleipää. Leipä joko jaettiin kylväjän ja toukotöissä käytetyn hevosen kesken tai se murennettiin ja kylvettiin peltoon. Kylvöleivän avulla haluttiin taata hyvä sato. Ihmiset uskoivat kylvöleivässä olevan taikavoimia, joiden avulla edistettiin viljan kasvua ja turvattiin karjaonni. Taikuutta oli myös se, että kylvöleipää leivottaessa siihen pantiin usein vielä viljan tähkiä pystyyn. Kylvöleivästä on käytetty myös nimityksiä kyntöleipä ja toukoleipä.

## Lähteet
M6 (Valko-Venäjä)

**Valtatie M6** () on Minskin kehätien (M9) länsiosista länteen kohti Hrodnaa ja Puolan rajaa johtava, noin 292 kilometrin pituinen valtatie Valko-Venäjällä. Valtatien alkuosa Minskistä Valožynin lähistölle saakka () on yhteistä Liettuan Vilnaa kohti johtavan valtatien M7 kanssa.  

Vilkasliikenteisin, valtateiden M6 ja M7 yhteisosuus Minskistä Valožynin lähistölle saakka kuuluu vuonna 2013 käynnistettyyn BelToll-järjestelmään. Tie on tältä osin etelälukevia ja kameravalvottuja mittauspisteitä sisältävä tullitie, jonka käytöstä peritään tulliliittoon kuulumattomilta ulkomaalaisilta henkilöautoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli.

Pääkaupunki Minskissä valtatietä jatkaa 4-6 kaistainen suurtie Ul. Pritytskogo. Puolan rajalla olevan Bruzgi - Kuźnica (Białostocka) raja-asemaparin takana maantieyhteys jatkuu puolalaisella maantienumerolla S19.

Huom. Tässä artikkelissa on noudatettu Valko-Venäjän karttakeskuksen Belkartografian maantiekarttakirjan merkintöjä, joissa valtateillä M6 ja M7 on yhteinen osuus Minskin kehätieltä alkaen ja jossa M6 jatkuu Puolan rajalle saakka. Osa muista lähteistä, esimerkiksi Karttakeskuksen Baltia-maantiekartta, antaa ymmärtää valtatien M6 olevan tätä lyhyempi (esimerkiksi loppuvan Hrodnaan eikä Puolan rajalle). 
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Map of tollroads (tulliteiden kartta)   (beltoll.by)
Said pašša

**Muhammad Said pašša** (1822 Kairo – 18. tammikuuta 1863 Aleksandria) oli Egyptiä vuosina 1854–1863 hallinnut käskynhaltija.

## Elämäkerta

Said oli sukudynastian perustaneen Muhammad Alin neljäs poika. Hän sai kansainvälisen kasvatuksen ja joutui jo lapsena läheisiin kosketuksiin erityisesti ranskalaisten kanssa. Isänsä valtakaudella hänestä tuli laivaston komentaja, minkä aseman hän säilytti myös veljenpoikansa Abbas I:n kaudella 1848–1854. Said tuli varakuninkaaksi Abbasin kuoltua 13. heinäkuuta 1854.

Said sääti useita lakeja, jotka muuttivat Egyptin perinteisiä maanomistusoloja. Vuonna 1855 säädetty laki antoi talonpoikien pojille perimysoikeuden isänsä maahan. Toinen laki vuodelta 1858 antoi vain muslimeille oikeuden periä maata, mutta määräsi samalla, että veroa maksavat talonpojat saisivat viiden vuoden jälkeen omistusoikeuden viljelemäänsä maahan. Samalla kyläpäälliköt menettivät perinteisen oikeutensa maiden uudelleenjakoon ja kylien kollektiivinen verotus korvattiin henkilökohtaisella verotuksella. Said yritti myös puuttua orjakauppaan kieltämällä orjien tuonnin Sudanista.

Said tutustui jo lapsena Ranskan konsulina Egyptissä toimineeseen insinööri Ferdinand de Lessepsiin. Ystävyys osoittautui myöhemmin merkittäväksi, kun Said 1856 myönsi Lessepsin johtamalle ranskalaiselle yhtiölle oikeuden Suezin kanavan rakentamiseen. Myöhemmin sekä Said että Turkin sulttaani kuitenkin kääntyivät vastustamaan kanavan rakentamista, joten hänen valtakautensa viimeisinä vuosina ranskalaiset jatkoivat rakennustöitä ilman lupia. Saidin kuoltua hänen seuraajakseen tuli hänen veljenpoikansa Ismail pašša.

Suezin kanavan Välimeren puoleisella suulla sijaitseva Port Saidin satamakaupunki on nimetty Saidin mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Iveco Bus

**Iveco Bus** (toukokuuhun 2013 asti **Irisbus**) on Ivecon linja-automerkki, jonka autot valmistetaan Tšekin tehtaalla.

## Mallit
### Nykyiset
*Urbanway
*Crossway
**Crossway LE
**Crossway Line
**Crossway Pop
**Crossway Pro
*Magelys

### Entiset
*Irisbus Citelis
**Irisbus Citelis Line
**Irisbus Citelis 18
*Irisbus Crossway
*Irisbus Agora

## Käyttö Suomessa
Westendin Linjalla oli 14 kappaletta Irisbus Citelis Line -autoja sekä 13 Crossway LE -autoa.

Crossway LE -mallia käyttävät myös muun muassa Nobina ja tamperelainen Länsilinjat, Pohjolan Liikenne, Savonlinja ja Korsisaari.

## Lähteet
Martin Čater

**Martin Čater** (s. 20. joulukuuta 1992) on slovenialainen alppihiihtäjä, joka edustaa SK Branik -seuraa. 

Alppihiihdon maailmancupissa Čater kilpaili ensimmäisen kerran Kranjska Goran suurpujottelussa maaliskuussa 2013. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Wengenin syöksylaskussa tammikuussa 2014 oltuaan 30:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Wengenin alppiyhdistetyssä tammikuussa 2017. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti voittaessaan Val d’Isèren syöksylaskun joulukuussa 2020. 

Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Čater oli syöksylaskussa 25:s ja alppiyhdistetyssä 20:s. Sankt Moritzin MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 13:nneksi ja supersuurpujottelussa 17:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2019 hän oli supersuurpujottelussa 13:s.

## Lähteet
Bagdadin kongressipalatsi

**Bagdadin kongressipalatsi** on Irakin pääkaupungissa Bagdadissa sijaitseva konferenssirakennus, joka on valmistunut vuonna 1982. Se on nykyään Irakin parlamentin käytössä.

Kongressipalatsin rakentamiseksi järjestettiin 1970-luvun lopulla kansainvälinen arkkitehtikilpailu, jonka voittivat suomalaisarkkitehdit Kaija ja Heikki Siren. He myös saivat rakennuksen suunnittelun tehtäväkseen. Kongressipalatsin rakennesuunnittelu on insinööritoimisto Magnus Malmbergin ja sen urakoi suomalainen työyhteenliittymä IRCO-Group, jonka muodostivat Lemminkäinen, Polar, Palmberg ja Teräsbetoni.

Kongressipalatsissa oli tarkoitus isännöidä sitoutumattomien maiden maailmankongressi, joka kuitenkin peruuntui, kun Irak hyökkäsi Saddam Husseinin johdolla Iraniin. Palatsin rakennustyöt keskeytyivät tämän sodan takia joksikin aikaa, mutta jatkuivat taas ja rakennus valmistui 1982. Se palkittiin vuonna 1984 suomalaisella Vuoden betonirakenne -tunnustuksella. 

Kongressipalatsi sai osumia Persianlahden sodan pommituksissa 1991, mutta säilyi. Arkkitehti Heikki Sirenin sanoin: ”No sehän on helkkarinmoisen suuri rakennus, 260&nbsp;000 kuutiometriä. Kyllä sinne pari pommiakin mahtuu.”  Rakennuksesta on sittemmin tullut yksi Irakin parlamentin kokousrakennuksista. Huhtikuun 2007 Irakin parlamentin pommi-isku tapahtui kongressipalatsin kahvilassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arosirppimatkija

**Arosirppimatkija** (*Toxostoma bendirei*) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.

Arosirppimatkija on ruskea ja rinnassa on tummia täpliä. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät ja pensaikot. Arosirppimatkija syö hyönteisten lisäksi siemeniä ja marjoja.

## Levinneisyys
Arosirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen uskotaan olevan vähenemässä nopeasti. Vähenemisen syitä ei kuitenkaan tunneta hyvin.

## Lähteet
Täpläsirppimatkija

**Täpläsirppimatkija** (*Toxostoma ocellatum*) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Täpläsirppimatkijaa tavataan Meksikossa. Lajin kannaksi arvioidaan 20&nbsp;000–49&nbsp;999 yksilöä, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Kaliforniansirppimatkija

**Kaliforniansirppimatkija** (*Toxostoma redivivum*) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Kaliforniansirppimatkijaa tavataan Meksikon luoteisosissa ja Yhdysvaltain lounaisosissa. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Pajusirppimatkija

**Pajusirppimatkija** (*Toxostoma crissale*) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Pajusirppimatkijaa tavataan Meksikossa ja Yhdysvaltain eteläosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Klára Křížová

**Klára Křížová** (s. 13. heinäkuuta 1989 Zlín) on tšekkiläinen alppihiihtäjä, joka edustaa LK Ski Zlín Charvátová -seuraa. 

Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Křížová sijoittui superalppiyhdistetyssä ja supersuurpujottelussa 25:nneksi sekä syöksylaskussa 29:nneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Křížová sijoittui supersuurpujottelussa 29:nneksi ja syöksylaskussa 37:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän oli superalppiyhdistetyssä 24:s ja syöksylaskussa 28:s. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Křížová oli syöksylaskussa 24:s ja supersuurpujottelussa 25:s. Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui supersuurpujottelussa 17:nneksi, superalppiyhdistetyssä 19:nneksi ja syöksylaskussa 21:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Křížová kilpaili ensimmäisen kerran Lake Louisen syöksylaskussa joulukuussa 2005. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti St. Moritzin syöksylaskussa tammikuussa 2010 oltuaan 20:s. Se on toistaiseksi hänen paras sijoituksensa maailmancupissa.

## Lähteet
Harmaakveekarimatkija

**Harmaakveekarimatkija** (*Cinclocerthia gutturalis*) on matkijoiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Harmaakveekarimatkijaa tavataan Länsi-Intian saaristossa Pieniin-Antilleihin kuuluvilla Martiniquen ja Saint Lucian saarilla. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Maciej Bydliński

**Maciej Bydliński** (s. 11. maaliskuuta 1988) on puolalainen alppihiihtäjä, joka edustaa AZS-AWF Katowice -seuraa. 

Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Bydliński sijoittui superalppiyhdistetyssä 23:nneksi ja supersuurpujottelussa 41:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 hän ei saanut tulosta. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 Bydliński oli superalppiyhdistetyssä 16:s ja supersuurpujottelussa 40:s.

Alppihiihdon maailmancupissa Bydliński kilpaili ensimmäisen kerran Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2008. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Wengenin superalppiyhdistetyssä tammikuussa 2011 oltuaan 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran tammikuussa 2013 oltuaan yhdeksäs Kitzbühelin superalppiyhdistetyssä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Maciej Bydlińskin kotisivut
Maapallon villi tulevaisuus

**Maapallon villi tulevaisuus** on Claire Pyen kirjoittama nuortenkirja. Suomenkielinen käännös ilmestyi vuonna 2003, alkuteos *The wild world of the future* liittyi Animal Planetin sarjaan.

## Lähteet
Artjom Bondarenko

**Artjom Igorevitš Bondarenko** (, s. 1. huhtikuuta 1986, Krasnojarsk Neuvostoliitto) on venäläinen hyökkääjänä pelaava jääpalloilija, joka edustaa Jenisei, Krasnojarskia. 

## Saavutukset
**Seurajoukkueissa**
* 3 Venäjän mestaruuspronssia  2010, 2012 ja 2013 Jenisein riveissä,
* Jääpallon maailmancup voitto: 2011 Jenisein riveissä, 

**Maajoukkueessa**
* maailmanmestari 2013, 2014
* Juniorien maailmanmestari vuosina 2002, 2003 ja nuorten maailmanmestari 2004.

## Lähteet
* Bondarenko Bandysidan-tietokannassa 
* Bondarenko rusbandy.ru-tietokannassa 
* Bondarenko Jenisein sivuilla 

### Viitteet
Martin Vráblík

**Martin Vráblík** (s. 4. heinäkuuta 1982 Vsetin) on tšekkiläinen entinen alppihiihtäjä.

St. Moritzin MM-kilpailuissa 2003 Vráblík sijoittui syöksylaskussa 40:nneksi. Bormion MM-kilpailuissa 2005 hän oli pujottelussa 26:s. Torinon olympialaisissa 2006 hän sijoittui alppiyhdistetyssä 12:nneksi, pujottelussa 21:nneksi ja supersuurpujottelussa 38:nneksi. Åren MM-kilpailuissa 2007 sekä Val d’Isèren MM-kilpailuissa 2009 Vráblík jäi ilman tulosta. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 31:nneksi. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Vráblík sijoittui superalppiyhdistetyssä 17:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän oli superalppiyhdistetyssä 15:s, syöksylaskussa 36:s ja supersuurpujottelussa 41:s.  Sotšin olympialaisissa 2014 hän sijoittui superalppiyhdistetyssä 16:nneksi, suurpujottelussa 31:nneksi, supersuurpujottelussa 33:nneksi ja syöksylaskussa 35:nneksi.

Alppihiihdon maailmancupissa Vráblík kilpaili ensimmäisen kerran Wengenin pujottelussa tammikuussa 2004. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Kvitfjellin superalppiyhdistetyssä maaliskuussa 2007 oltuaan 30:s. Parhaimmillaan hän on sijoittunut maailmancupissa kolme kertaa sijalle 23, joka kerta superalppiyhdistetyssä. Nämä sijoitukset hän saavutti Val d’Isèressa joulukuussa 2008, Sotšissa joulukuussa 2012 sekä Wengenissä tammikuussa 2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Martin Vráblíkin kotisivut
Abbas I (Egypti)

**Abbas I** (tunnettu myös nimillä **Abbas Hilmi I** ja **Abbas pašša**; 1813 Jedda, Arabian niemimaa – 13. heinäkuuta 1854 Banha) oli Egyptiä vuosina 1848–1854 hallinnut varakuningas.

Abbas I oli vanhin Egyptiä pitkään hallinneen Muhammad Alin pojanpojista. Hän sai toimia jo nuorena monissa korkeissa sotilas- ja hallintotehtävissä, kuten sotilaskomentajana Syyriassa. Hän tuli varakuninkaaksi vain neljä kuukautta hallinneen setänsä Ibrahim paššan kuoltua marraskuussa 1848. Siinä missä Muhammad Ali oli toteuttanut Egyptissä suuria uudistuksia, Abbas oli vanhoillinen ja laiminlöi edeltäjänsä työn jatkamisen. Hän sulki monia oppilaitoksia ja tehtaita, supisti armeijaa ja keskeytti padonrakennustyöt Niilin suistolla. Myönteisenä seurauksena valtion toimintojen supistamisesta oli tosin talonpoikien verotuksen aleneminen ja pakkotyön väheneminen. Lisäksi joitain teitä parannettiin ja valtion kauppamonopolit kiellettiin. Abbas vastusti myös Ottomaanien valtakunnassa toteutettuja niin sanottuja tanzimat-reformeja, mutta pysyi kuitenkin lojaalina valtakunnalle ja lähetti egyptiläisiä joukkoja turkkilaisten avuksi Krimille Krimin sodassa vuonna 1853.

Abbas torjui ranskalaisten ehdotuksen Suezin kanavan rakentamisesta, mutta salli brittien rakentaa vuosina 1851–1856 rautatien Kairosta Aleksandriaan. Tämä merkitsi käännöstä Egyptin politiikassa, kun Muhammad Alin aikana suurta vaikutusvaltaa nauttineet ranskalaiset työnnettiin sivuun. Abbas nojasi britteihin, koska heidän tuellaan hänen oli helpompi vastustaa turkkilaisten puuttumista Egyptin sisäisiin asioihin.

Henkilönä Abbasia on kuvailtu itsekeskeiseksi, julmaksi ja vetäytyväksi. Hän eli eristäytynyttä elämää palatsissaan Banhassa, josta hänet löydettiin ylättäen kuolleena heinäkuussa 1854. Viralliseksi kuolinsyyksi merkittiin halvauskohtaus, mutta yleisen käsityksen mukaan hän kuoli palvelijoidensa kuristamana. Abbasia seurasi hallitsijana hänen setänsä Said pašša.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Abbas pašša

**Abbas pašša** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

*Abbas I, Egyptin käskynhaltija ja varakuningas vuosina 1848–1854
*Abbas II, Egyptin kediivi vuosina 1892–1914
Robert Hrgota

**Robert Hrgota ** (s. 2. elokuuta 1988 Celje) on slovenialainen mäkihyppääjä, joka edustaa SSK Velenje -seuraa.

Nuorten MM-kilpailuissa 2006 Hrgota saavutti hopeaa ja vuonna 2007 kultaa joukkuekilpailussa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 Hrgota sijoittui normaalimäen kilpailussa 22:nneksi ja joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 2010 hän oli henkilökohtaisessa kilpailussa 30:s ja joukkuekilpailussa kuudes.

Hrgota kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran Titisee-Neustadtin suurmäen kilpailussa helmikuussa 2007 sijoittuen 45:nneksi. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Oberstdorfin lentomäkikilpailussa helmikuussa 2009 oltuaan 27:s. Hänen paras sijoituksensa maailmancupin henkilökohtaisissa kilpailuissa on 18:s sija, jonka hän saavutti Sapporon suurmäen kilpailussa tammikuussa 2014.

## Lähteet
Kylmäketju

**Kylmäketjulla** tarkoitetaan elintarvikkeiden kuljettamista ja säilyttämistä niin, että ne pidetään koko ajan tiettyjä lämpötilarajoja kylmemmässä tilassa. Muun muassa lihan tuoreus pyritään takaamaan katkeamattomalla kylmäketjulla, joka alkaa teurastamolta ja päättyy kuluttajan jääkaappiin. Kylmäketjussa lihan lämpötila ei saa lain mukaan nousta missään vaiheessa yli 6–7&nbsp;°C. Tässä lämpötilassa esimerkiksi jauhelihan sisältämä mikrobimäärä kaksinkertaistuu noin kuudessa tunnissa, joten käytännössä suositellaankin selvästi alempia säilytyslämpötiloja (2–4&nbsp;°C).

## Lähteet
* Ruokavirasto: Elintarvikkeiden säilytyslämpötiloista kotikeittiössä

## Aiheesta muualla
* Ruokavirasto: Elintarvikkeiden säilyttäminen 
* Ruokavirasto: Elintarvikkeiden vastaanotto
* Taina Niskanen: Ruokamyrkytysten ehkäisy, kirjassa H. Mussalo-Rauhamaa, W. Paile, J. Tuomisto, H. S. Vuorinen, Ympäristöterveys, Kustannus Oy Duodecim 2007, ss. 68-70. .
Tom Niinimäki

**Tom Niinimäki** (s. 25. heinäkuuta 1982) on suomalainen vapaaottelija. Hän on kotoisin Turusta ja 175 cm pitkä.

Hän nousi vapaaottelumaailman huipulle UFC-sarjaan 31-vuotiaana vuonna 2013. Ensimmäisessä ottelussaan hän voitti brasilialaisen Rani Yahyan. Tätä ennen hän oli ammattilaisurallaan voittanut 20 ottelua.
Kahdessa seuraavassa UFC-ottelussa hän kuitenkin kärsi kummassakin tappiot, 31. toukokuuta 2014 ruotsalaista Niklas Bäckströmiä vastaan ja 23. elokuuta 2014 amerikkalaista Chas Skellyä vastaan.

## Ammattilaisottelut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.tomniinimaki.com 

* http://www.sherdog.com/fighter/Tom-Niinimaki-5639
Eteläamerikankorallikäärme

**Eteläamerikankorallikäärme** (*Micrurus lemniscatus*) on myrkkytarhakäärmeiden heimoon kuuluva laji. Se liikkuu öisin.

## Ulkonäkö ja koko
Yksilön pituus on 0,7–1,4 metriä. Sillä on mustalla pohjalla valkoisia ja punaisia raitoja.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Eteläamerikankorallikäärmettä tavataan Etelä-Amerikan pohjoisosassa. Sitä esiintyy metsien jokivarsilla ja savanneilla.

## Lisääntyminen
Munia on 5–6.

## Ravinto
Käärme syö muita matelijoita, sammakkoeläimiä ja kaloja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Micrurus lemniscatus 
* http://sta.uwi.edu/fst/lifesciences/documents/Micrurus_lemniscatus.pdf
Irina Avvakumova

**Irina Andrejevna Avvakumova** (, o.s. Taktajeva, , s. 14. syyskuuta 1991 Moskova, Venäjän SFNT) on venäläinen mäkihyppääjä, sekajoukkuemäen olympiamitalisti.

Avvakumova sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 13:nneksi, Sotšin olympialaisissa 2014 16:nneksi, Falunissa 2015 11:nneksi, Lahden MM-kilpailuissa 2017 12:nneksi, Pyeongchangin olympialaisissa 2018 neljänneksi, Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 suurmäessä seitsemänneksi ja normaalimäessä 12:nneksi sekä Pekingin olympialaisissa 2022 seitsemänneksi. Pekingin kisojen sekajoukkuemäessä hän saavutti hopeaa. MM-kilpailujen joukkuekilpailuissa tuloksena on parhaimmillaan ollut kuudes sija. Hän saavutti universiadeissa 2013 kultaa joukkuekilpailussa ja pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa. Universiadeissa 2015 hän voitti sekä henkilökohtaisen että joukkuekilpailun.

Avvakumova sai ensimmäiset maailmancupin pisteensä oltuaan neljästoista Hinzenbachissa helmikuussa 2012. Ensimmäiset palkintosijansa hän saavutti oltuaan samalla paikkakunnalla kolmas ja toinen joulukuussa 2013. Hän oli samalla kaudella Tšaikovskissa ensin kolmas ja saavutti toisessa kilpailussa uransa ensimmäisen maailmancupvoiton 4. tammikuuta 2014. Sapporon molemmissa kilpailuissa hän sijoittui kolmanneksi. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli kaudella 2013–2014 neljäs. Seuraavalla kaudella hän oli toinen Zaōssa. Helmikuussa 2016 hän sijoittui Oslon suurmäen kilpailussa kolmanneksi. Maailmancupkauden 2015–2016 kokonaiskilpailussa hän oli seitsemäs. Tammikuussa 2017 hän oli Oberstdorfin suurmäen kilpailuissa toinen ja kolmas sekä kerran kolmas Zaōssa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui yhdeksänneksi. Tammikuussa 2018 hän oli kerran kolmas Zaōssa. Kauden 2017–2018 kokonaiskilpailussa hän sijoittui viidenneksi ja 2020–2021 seitsemänneksi.

Avvakumova voitti Continental Cupin kokonaiskilpailun kaudella 2012–2013. Hän voitti kolme kilpailua Örnsköldsvikissä maaliskuussa 2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aljaksandra Herasimenja

**Aljaksandra Herasimenja** (, ; s. 31. joulukuuta 1985 Minsk Valko-Venäjä) on valkovenäläinen uimari, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Seuratasolla Herasimenja edustaa RTsFVS Minskiä. Hän voitti Lontoon olympialaisissa vuonna 2012 kaksi hopeaa; 50 metrin vapaauinnissa sekä 100 metrin vapaauinnissa. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sai 50 metrin vapaauinnissa pronssia.

Herasimenja lähti Puolaan Venäjän hyökättyä Ukrainaan 2022. Hän johtaa sieltä käsin Valkovenäjän urheilun sodiaarisuusssäätiön toimintaa (BBSSF (Belorussian Sprot Solidary Foundation), joka aiemmin tulki Valko-Venäjän vainomia urheilijoita, mutta nyt keskittyy Ukrainan auttamiseen.

Herasimenja jakoi 100 metrin vapaauinnin maailmanmestaruuden Jeanette Ottesenin kanssa Shanghaissa 2011 ajalla 53,45. Hän sai 50 metrin selkäuinnissa hopeaa  Melbournen MM-kilpailuissa 2007 ja pronssia Budapestissa 2017 . Hän voitti lyhyen radan maailmanmestaruuden 50 metrin vapaauinnissa Istanbulissa 2012. Hän on voittanut Euroopan-mestaruuden pitkällä radalla 50 metrin selkäuinnissa Budapestissa 2010 ja lyhyellä radalla 50 metrin vapaauinnissa Chartres'ssa 2012. Hän on saavuttanut lisäksi useita muita EM-mitaleja.

## Lähteet
Ibrahim pašša (Egypti)

**Ibrahim pašša** (1789 Kavalla, Rumelia (nyk. Kreikassa) – 10. marraskuuta 1848 Kairo) oli Egyptin käskynhaltijan Muhammad Alin vanhin poika ja sotapäällikkö. Hän soti menestyksekkäästi turkkilaisia vastaan kahdessa sodassa ja toimi vuosina 1833–1840 miehittämänsä Syyrian kuvernöörinä. Ibrahim oli myös isänsä seuraajana muutaman kuukauden ajan ennen omaa kuolemaansa vuonna 1848.

## Elämänvaiheet
Ibrahim oli Muhammad Alin poika tai adoptiopoika. Hänestä tuli 1805 Kairon kuvernööri, ja vuosina 1816–1818 hän komensi armeijaa, joka kukisti wahhabiittien kapinan Arabiassa. Vuosina 1821–1822 hän soti Sudanissa ja auttoi sen jälkeen Egyptin armeijan modernisoinnissa eurooppalaisen mallin mukaiseksi. Kun Osmanien valtakunnan (Turkin) sulttaani Mahmud II vuonna 1824 pyysi Egyptin apua kapinoivien kreikkalaisten kukistamisessa, Ibrahim lähetettiin armeijoineen Kreikkaan. Hän valtasi joukkoineen Morean eli Peloponnesoksen niemimaan, mutta joutui lopulta vuonna 1828 perääntymään kohdattuaan kreikkalaisten avuksi tulleet yhtyneet brittiläis-ranskalais-venäläiset joukot.

Vuonna 1831 Muhammad Alin ja sulttaanin välille syntyi konflikti, jolloin Ibrahim lähetettiin egyptiläisen armeijan kanssa Syyriaan kohtaamaan turkkilaiset. Hän löi nämä Homsissa, Bailanin solassa sekä joulukuussa 1832 ratkaisevassa Konyan taistelussa. Toukokuussa 1833 hän saneli turkkilaisille Kütahyan rauhanehdot, joissa Syyria ja Adana liitettiin Egyptiin. Ibrahimista tuli näiden voittomaiden kuvernööri. Syyrian kuvernöörinä hän pyrki korvaamaan vanhan feodaalihallinnon uudenaikaisemmalla, mutta kohtasi vastarintaa ankarien otteidensa vuoksi ja joutui kukistamaan turkkilaisen lietsoman kapinayrityksen.

Vuonna 1839 turkkilaiset yrittivät vallata Syyrian takaisin. Ibrahim saavutti suurimman voittonsa lyödessään hyökkääjän täydellisesti Nizipin taistelussa 24. kesäkuuta 1839. Euroopan suurvallat kuitenkin puuttuivat tapahtumiin Turkin eduksi, ja heinäkuussa 1840 solmitussa Lontoon sopimuksessa Egypti joutui luopumaan Syyriasta ja Adanasta sillä ehdolla, että Turkki tunnusti Muhammad Alin dynastian Egyptissä. Britannian ja Itävallan laivastojen uhatessa Ibrahimin joukkoja Syyriassa hän joutui evakuoimaan ne talven 1840–1841 aikana.

Muhammad Alin henkisen kunnon heikennyttyä Ibrahimista tuli hänen seuraajansa vuonna 1848, ja tuon vuoden heinäkuussa hän sai myös Osmanien valtakunnan tunnustuksen käskynhaltijuudelleen. Hän ehti kuitenkin hallita vain muutaman kuukauden ennen omaa kuolemaansa. Hänen seuraajakseen tuli hänen veljenpoikansa Abbas I. Ibrahimin poika Ismail pašša hallitsi Egyptiä vuosina 1863–1879.

## Lähteet

## Aiheesta muualla