Jacques Derrida

**Jacques Derrida** (synt. **Jackie Élie Derrida**; 15. heinäkuuta 1930 El Biar, Ranskan Algeria – 8. lokakuuta 2004 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen filosofi. Derrida luetaan merkittävimpiin jälkistrukturalisteihin, ja häntä pidetään dekonstruktion kehittäjänä. Tärkeimpiä Derridan työhön vaikuttaneita henkilöitä olivat Martin Heidegger ja Sigmund Freud. Derrida oli 1900-luvun tunnetuimpia ja kiistellyimpiä filosofeja. Derridalle myönnettiin muun muassa Cambridgen yliopiston kunniatohtorin arvo vuonna 1992, mutta vasta tiukan keskustelun ja yliopiston viranhaltijoiden järjestämän äänestyksen jälkeen. Ennen Derridan tapausta vastaava äänestys oli järjestetty viimeksi 29 vuotta aiemmin.

## Elämä
Derrida syntyi El Biarissa Algerin departementissa Ranskan Algeriassa sefardijuutalaiseen Pied-noir-perheeseen, joka oli alunperin Toledosta, 15. heinäkuuta 1930. Algerian juutalaisväestölle oli myönnetty vuonna 1870 Ranskan kansalaisuus, jonka myötä arabiankielinen suku oli ranskalaistunut .

Hänellä todettiin vuonna 2003 haimasyöpä, johon hän kuoli 8. lokakuuta 2004.

## Tuotanto
Derrida kirjoitti yli 20 teosta, jotka käsittelevät filosofiaa, kirjallisuutta, antropologiaa, kielitiedettä, psykoanalyysiä ja filosofian opettamista. Derrida on yhdistetty usein ”vuoden 1968 ajattelijoihin”, joita hänen lisäkseen ovat olleet esimerkiksi Louis Althusser, Jacques Lacan, Michel Foucault, Roland Barthes ja Gilles Deleuze. Derridan ajattelun mukaan kielen ja todellisuuden välistä suhdetta selittämään tarvitaan dekonstruktio eli lukutapa, jossa on paljon kirjallisuuden, taiteenteorian, uskontotieteen, antropologian ja psykoanalyysin aineksia.

Derridan kirjoitustyyli ei kaikilta osin ole klassisen retoriikan mukaista. Hänen ajattelunsa avainkäsitteitä ovat kirjoitus (*écriture*), ero (*différance*) ja merkityksen hajoaminen (*dissémination*). Hän ei hyväksy näkemystä, että merkitys ja mieli olisivat tekstin sisällä tai jollakin sen puolella. Tulkinnoissa on päästävä olemisen ja olevan, läsnäolon ja läsnäolevan välisen eron “tälle puolen”. 

Vuonna 2003 Derrida julkaisi saksalaisen Jürgen Habermasin kanssa kirjan, jossa nämä monissa asioissa erimieliset filosofit hahmottelevat maailmaa ja filosofiaa terrorin aikakaudella.

## Teoksia
### Suomennettuja teoksia
* 
* 
* Johdanto Edmund Husserlin kirjoitukseen *Geometrian alkuperä*. Teoksessa Husserl: *Geometrian alkuperä* (*niin & näin*, 2007), s. 24–187.
* 

### Ranskaksi
* *De la grammatologie*. Éditions de Minuit, 1967. .
* *La Voix et le phénomène*. Presses Universitaires de France, 1967. .
* *L’écriture et la différence*. Seuil, 1967. .
* *Positions*. Éditions de Minuit, 1972. .
* *La dissémination*. Seuil, 1972. .
* *Glas*. Galilée, 1974. .
* *La vérité en peinture*. Champs Flammarion, 1978.
* *Heidegger et la question*. Flammarion, 1990. .
* *De l’esprit*. Galilée, 1990. .
* *Du droit à la philosophie*. Galiléé, 1990. .
* *Donner la mort*. Galiléé, 1992. .
* *Passions*. Galilée, 1993. .
* *Spectres de Marx*. Galilée, 1993. .
* *Politiques de l’amitié*. Galilée, 1994. .
* *Apories*. Galilée, 1996. .
* *Résistances de la psychanalyse*. Galilée, 1996. .
* *Le monolinguisme de l’autre*. Galilée, 1996.
* *Adieu à Emmanuel Lévinas*. Galilée, 1997. .
* *Cosmopolites de tous les pays encore un effort*. Galilée, 1997. .
* *Marx en jeu* (avec Marc Guillaume). Descartes & Cie, 1997. .
* *De l’hospitalité* (avec Anne Dufourmantelle). Calmann-Lévy, 1997. .
* *Demeure, Maurice Blanchot*. Galilée, 1998. .
* *Voiles* (avec Hélène Cixous). Galilée, 1998. .
* *Mémoire d’aveugle*. Réunion des musées nationaux, 1999. 
* *Feu la cendre*. Éditions des femmes, 1999. .
* *Sur paroles*. Éditions de l’Aube, 1999. 
* *Le concept du 11 septembre*, dialogues à New York avec Giovanna Borradori, Jacques Derrida et Jürgen Habermas. 2002.
* *Au-delà des apparences*, conversations avec Antoine Spire, 2002. Ed. Le Bord De L’eau.
* *Artaud le moma*. Galilée, 2002.
* *De quoi demain...*, entretiens de Jacques Derrida et Elisabeth Roudinesco. 2003.
* *Frontières*. Éditions La Trame.
* *Voyous*. Galilée, 2003.
* *L’animal que donc je suis*. Galilée, 2006.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla

* Derrida, Jacques: Rakenne, merkki ja leikki ihmistieteiden diskursseissa. Suom. Ismo Nikander. *niin & näin* 1/1997, 37–44.
* Nikander, Ismo: Merkkien loputun leikki – fenomenologian ja strukturalismin välissä ja tuolla puolen. *niin & näin* 1/1997, 45–53.
* Wallenius, Tommi: Muistokirjoitus. *niin & näin* 4/2002.
* Hämäläinen, Timo: Jacques Derrida Muistokirjoitus. *Helsingin Sanomat*.
* 
*