open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vaarojen taival

**Vaarojen taival** () on yhdysvaltalaisen Robert Jordanin Ajan pyörä -fantasiakirjasarjan ensimmäinen osa. Alkuteos *The Eye of the World* julkaistiin yhtenä kirjana, mutta suomennos on jaettu kahteen osaan, joista jälkimmäinen on *[[Maailmansilmä]]*.

## Juoni
*Vaarojen taival* seuraa protagonisteja Rand al'Thoria, Perrin Aybaraa, Matrim "Mat" Cauthonia, Egwene al'Verea ja Nynaeve al'Mearaa. Heidän kotikyläänsä Emondinvainioon hyökkää eräänä iltana trollokkeja (Pimeän Valtiaan kieroutuneet sotilaat, jotka ovat yhdistelmä ihmistä ja eläintä) ja myrddraal (trollokkien silmättömät komentajat) aikomuksenaan kaapata Rand, Perrin ja Mat. Pelastaakseen kylänsä toisilta hyökkäyksiltä pojat lähtevät sieltä Egwenen, leikari Thom Merrilinin, Aes Sedai Moiraine Damodredin ja hänen Kaitsijansa Al'Lan Mandragoran kanssa. Nynaeve liittyy myöhemmin heidän joukkoonsa. Heitä jahtaava joukko trollokkeja ja myrddraaleja kasvaa koko ajan ja ryhmä menee niitä suojaan Shadar Logothin hylättyyn kaupungiin, jossa Mashadar oleskelee. Mat varastaa kirotun tikarin ja tulee siten Mashadarin riivaamaksi. Paetessaan kaupungista ryhmä joutuu erilleen.
Haukkasalo

**Haukkasalo** voi tarkoittaa seuraavia:

## Kyliä

* Haukkasalo, kulmakunta Alavudella

## Saaria

* Haukkasalo, Päijänteen saari Kuhmoisissa
* Haukkasalo, Päijänteen saari Padasjoella
* Keski-Haukkasalo, Päijänteen saari Padasjoella
* Vähä Haukkasalo, Päijänteen saari Padasjoella
Kenny McLean

**Kenneth "Kenny" McLean** (s. 8. tammikuuta 1992 Ruthergien) on skotlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa Norwich Cityä.

McLean aloitti liigauransa Skotlannissa kaudella 2009–2010 Arbroathin joukkueessa lainalla St. Mirrenistä. Seuraavalla kaudella hän pääsi St. Mirrenin miehistöön ja pelasi Skotlannin Valioliigassa viiden kauden aikana 131 ottelua, joissa hän teki 20 maalia. Helmikuussa 2015 hän siirtyi saman sarjan Aberdeeniin, jossa hän pelasi Skotlannin Valioliigassa 126 ottelua ja teki 18 maalia. Tammikuussa 2018 englantilaisseura Norwich City osti McLeanin 203&nbsp;000 punnalla mutta hän pelasi kauden loppuun lainalla Aberdeenissa.

Kaudella 2018–2019 McLean pelasi Norwich Cityn riveissä Englannin mestaruussarjassa 20 ottelua ja teki kolme maalia. Kaudella 2019–2020 Norwichin ollessa Valioliigassa McLean pelasi 37 valioliigaottelua, joista 32 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki ensimmäisen ja kauden ainoan valioliigamaalinsa neljännessä ottelussaan, kun Norwich voitti hallitsevan mestarin Manchester Cityn 3–2. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Norwichin joukkueessa mestaruussarjassa 38 ottelua ja teki niissä kaksi maalia. Seuraavalla kaudella Norwich pelasi Valioliigassa, jossa McLean pelasi 31 ottelua ja teki yhden maalin maaliskuussa vierasottelussa Leeds Unitedia vastaan. Kaudella 2022–2023 Norwich oli jälleen mestaruussarjassa, jossa McLean pelasi 35 ottelua ja teki yhden maalin. Seuraavalla kaudella hän pelasi mestaruussarjassa kaikki 46 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Hän pelasi myös molemmat nousukarsintaottelut Leeds Unitedia vastaan.

McLean pelasi Skotlannin A-maajoukkueessa ensimmäisen ottelunsa maaliskuussa 2016 Tšekkiä vastaan. Ensimmäisen maaottelumaalinsa hän teki kuudennessa maaottelussaan maaliskuussa 2019 San Marinoa vastaan ja toisen kesäkuussa 2023 EM-karsintaottelussa Norjaa vastaan. Hän on kesäkuun 9. päivään 2024 mennessä pelannut 38 maaottelua, joissa hän on ollut 17 kertaa avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kaksi maalia.

## Lähteet
Uki

**Uki** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kumamoton prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Yatsushironmeren rannikolla Kumamoton suurkaupungin eteläpuolella. Itä–länsisuunnassa pitkänomainen kaupunki ulottuu Yatsushiron tasangolta vuoristoiselle Uton niemimaalle, jonka kärjestä on siltayhteys Amakusasaarille. Kaupunkiin kuuluu myös Tobasejiman saari. Ukissa on 59&nbsp;075 asukasta (heinäkuussa 2019) ja sen pinta-ala on 188,6 neliökilometriä.

Ukin kaupunki perustettiin vuonna 2005, kun aiemmat Ogawan, Shiranuhin, Toyonon, Matsubasen ja Misumin maaseutukaupungit liitettiin yhteen. Kaupungin ydinalueen muodostaa Matsubase, joka kehittyi historiallisesti jokisatamana ja liikenteen solmukohtana. Myös Uton niemimaan kärjessä sijaitseva Misumi on historiallisesti merkittävä satamapaikkakunta, joka toimii porttina Amakusasaarille. Misumin satama otettiin vuonna 2015 osaksi Unescon maailmanperintöluettelon kohdetta ”Meiji-kauden Japanin teollisen vallankumouksen sijaintipaikat: rauta ja teräs, laivanrakennus ja kivihiili”. Kaupungin muihin nähtävyyksiin lukeutuu esimerkiksi Matsuain vanha kaupunkimiljöö. 

Ukia palvelevat JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja ja Misumi-linja. 

## Kuvia

Tiedosto:Shoukakuji hondo.JPG|Shōkaku-jin temppeli
Tiedosto:Street of Matsuai 03.jpg|Katunäkymää Matsuaissa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Passat (parkki)

**Passat** on saksalainen nelimastoinen teräsparkki, joka on rakennettu 1911. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1932–1944. Se on nykyisin museolaivana Travemündessä Saksassa.

*Passatin* rakensi Blohm & Voss Hampurissa vuonna 1911 hampurilaiselle F. Laeisz -varustamolle. Laivan vetoisuus oli 3&nbsp;137 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 4&nbsp;700 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 104,8 metriä, leveys 14,3 metriä ja syväys 7,98 metriä. Ahvenanmaalle *Passat* ostettiin F. Laeisz -varustamolta vuonna 1932. Laiva toimi myös koululaivana ja se kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös salpietaria, kivihiiltä ja puutavaraa. *Passat* voitti ”Grain Race” -nimisen vehnäreitin kilpapurjehduksen neljä kertaa. Kun *Passat* oli 8. joulukuuta 1946 puutavaralastissa hinaajien *Aunus* ja *Rauma* hinaamana matkalla Kotkasta Helsingin kautta Hankoon, hinaaja ''Rauma'' kaatui Pellingin eteläpuolella ja kahdeksan ihmistä hukkui. 

Viimeisen vehnälastinsa *Passat* toi kesällä 1949 Port Victoriasta Queenstowniin. Lokakuusta 1949 alkaen laiva oli vehnälastissa varastolaivana Penarthissa. Se myytiin marraskuussa 1950 yhdessä parkki ''Pamirin'' kanssa romutettavaksi Victor Vanloolle Belgian Antwerpeniin, koska purjelaivat olivat muuttuneet kannattamattomiksi Suomen työlainsäädännön ja työehtosopimusten muututtua. *Passat* ja *Pamir* siirtyivät kuitenkin sitten saksalaisen Schliewen-Reederei-varustamon omistukseen ja *Passat* saapui kesäkuussa 1950 Travemündeen, jossa se telakoitiin ja siitä tehtiin koululaiva. Koululaivana *Passat* teki seitsemän matkaa Etelä-Amerikkaan, niistä viimeisen vuonna 1957. Syyskuussa 1957 koululaivana toiminut *Pamir* upposi myrskyssä Azorien lähellä ja vain kuusi miehistön jäsentä pelastui. *Passat* vältti vain täpärästi saman kohtalon kun sen lasti siirtyi myrskyssä, ja kuusi viikkoa *Pamirin* uppoamisen jälkeen *Passat* otettiin pois liikenteestä. *Passat* on nykyisin museolaivana Travemündessä.

*Passatin* sisarlaivoja olivat nelimastoparkit *Pamir* ja *Peking*. Jälkimmäinen oli museolaivana South Street Seaport Museumissa New Yorkissa, kunnes se ostettiin Saksaan 2016 ja se on nyt museolaivana Hampurissa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Passatin kotisivut Saksassa
* Nelimastoparkki Passat, Suomen merimuseon kuvakokoelma (Finna)
Aamunkoiton portit – Progressiivinen rock 1967 – 1979

**Aamunkoiton portit – progressiivinen rock 1967 – 1979** on Matti Pajuniemen kirjoittama kirja progressiivisen rockin historiasta vuosina 1967 – 1979. Kirjan ensimmäinen painos julkaistiin vuonna 2013 ja se on ensimmäinen laaja suomenkielinen teos progressiivisesta rockista. 

Progressiivista rockia lähestytään teoksessa albumien kautta, kirja esittelee 206 albumia yli 150 tekijältä. Kirjassa esitellään progressiivisen rockin kehitys maantieteellisesti jaoteltuna. Maantieteellisiä jakoja on kolme: Brittein saaret, Manner-Eurooppa ja Pohjois-Amerikka. Suurimmassa roolissa kirjassa on brittiläinen musiikki, joka on jaoteltu haparoiviin alkuaikoihin 1967 – 1969, kukkeimpiin vuosiin 1970 – 1973, Canterbury-ilmiöön, vuosiin 1974 – 1979 sekä yhtyeistä ponnistaneiden artistien soolouriin. Manner-Euroopan maista on erikseen esitelty Saksan, Italian ja Ranskan keskeiset artistit ja albumit, ja jaksojen lopussa on kuvaukset muista kuin albumein esitellyistä osion artisteista. Suomalaisia yhtyeitä ei ole otettu käsittelyyn kirjassa.

Vuonna 2017 kirjasta julkaistiin 2. uudistettu painos.

## Lähteet
Eliza Haywood

**Eliza Haywood** (noin 1693 - 25. helmikuuta 1756) oli englantilainen kirjailija, joka kirjoitti romanttisia romaaneita, jotka perustuivat löyhästi aikansa skandaaleihin.

Haywood julkaisi kaikkiaan 72 teosta.

Hänen menestyneimmät romaaninsa olivat *The History of Miss Betsy Thoughtless* (1751) ja *The History of Jemmy and Jenny Jessamy* (1753). *Betsy Thoughtlessista* julkaistiin 33 painosta. Se kertoo nuoresta hupakosta, joka joutuu selviämään maailmassa jossa on saalistavia miehiä ja kaksinaamaisia naisia, ja hyväksikäytetyksi onnettomassa avioliitossa ennen kirjan onnellista loppua. Muiden Haywoodin kirjojen tapaan se esittelee naisen vaikeaa asemaa yhteiskunnassa ja jännitettä huonomaineisuuden ja hyväsydämisyyden välillä.

Haywoodin elämästä on ristiriitaisia tietoja. Hänen tyttönimensä on saattanut olla Fowler, hän on saattanut olla naimisissa Haywood-nimisen papin kanssa. Hänen tiedetään ennen kirjailijan uraansa esiintyneen teatterissa Dublinissa. Vuonna 1717 hän oli vakinainen näyttelijä Lincoln's Inn Fieldsin teatterissa Lontoossa. Hän muokkasi siellä näytelmäversioita, ja tuohon aikaan ilmestyi ensimmäinen osa romaanista *Love in Excess; or The Fatal Enquiry*. Siinä on romantiikkaa, hiukan erotiikkaa, vauhtia ja dramaattisia juonenkäänteitä. Se oli ensimmäinen laatuaan, ja sitä seurasi suuri joukko lähinnä naiskirjailijoiden naislukijoille kirjoittamia romanttisia romaaneita. Haywood osallistui tähän lajityyppiin useilla teoksilla. 1730-luvulla hän siirtyi poliittisen satiirin puolelle.

## Lähteet
Ibrahim Amadou

**Ibrahim Amadou** (s. 6. huhtikuuta 1993 Douala, Kamerun) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Leganésia lainalla saman sarjan Sevillasta.

Amadou aloitti liigauransa Ranskassa vuonna 2013 Nancyn joukkueessa. Kesällä 2015 hän siirtyi Lilleen, jossa hän pelasi kolmen kauden aikana 87 ottelua ja teki kaksi maalia Ranskan Ligue 1:ssä. Kesällä 2018 espanjalaisseura Sevilla osti hänet ja hän pelasi kauden aikana La Ligassa 17 ottelua. Kesällä 2019 hän siirtyi lainalle englantilaisseura Norwich Cityyn ja pelasi ensimmäisen valioliigaottelunsa elokuun 2019 lopulla West Ham Unitedia vastaan. Hän pelasi kauden aikana 11 valioliigaottelua ja palasi tammikuun lopulla takaisin Espanjaan ja lainalle Leganésiin.

Amadou on pelannut kaksi ottelua Ranskan alle 19-vuotiaiden maajoukkueessa.

## Lähteet
Nicholas Kay

**Nicholas Colin ”Nick” Kay** (s. 3. elokuuta 1992 Tamworth) on australialainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä tai sentteri. Kay on pelannut urallaan Australian ja Uuden-Seelannin pääsarjoissa. Vuonna 2019 hän voitti kummankin maat mestaruuden, ja hänet valittiin Uuden-Seelannin pääsarjan vuoden pelaajaksi. Hän on edustanut Australian maajoukkuetta Libanonin Aasian-mestaruuskilpailuissa 2017, missä maa voitti kultaa, ja Kiinan MM-kilpailuissa 2019.

## Pelaajaura
### Seurajoukkueet

Kay pelasi yliopistokoripalloa MSU Denverin joukkueessa vuosina 2011–2015. Hän palasi tämän jälkeen Australiaan, jonka pääsarjassa hän voitti ensimmäisellä kaudellaan vuoden tulokkaan palkinnon. Kay on pelannut australialaisissa ja uusiseelantilaisissa pääsarjajoukkueissa voittaen muun muassa vuonna 2019 sekä Australian että Uuden-Seelannin mestaruuden: samalla kaudella hänet valittiin Australian pääsarjan tähdistöviisikkoon ja Uuden-Seelannin pääsarjan vuoden pelaajaksi.

### Maajoukkue

Kay on edustanut Australian miesten maajoukkuetta vuodesta 2017 lähtien muun muassa Libanonin Aasian-mestaruuskilpailuissa 2017, missä maa voitti maanosan mestaruuden, ja Kiinan MM-kilpailuissa 2019, missä Australia hävisi pronssiottelussa Ranskalle.

## Lähteet
* Profiili  Basketball Australia 
* Nicholas Kay International Stats Basketball-Reference.com 
* Profiili Metropolitan State University Athletics 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Nick Kay Basketball Profile eurobasket.com
Ratsastus kesäolympialaisissa 2020 – esteratsastuksen joukkuekilpailu

**Esteratsastuksen joukkuekilpailu [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion olympialaisissa 2020]]** kilpaillaan 6.–7. elokuuta Equestrian Parkilla. Kilpailuun osallistuu 20 joukkuetta.

## Karsinnat
Olympialaisiin pääsee 20 maata. Isäntämaa Japani saa kiintiöpaikan. Vuoden 2018 MM-kilpailuista pääsee kuusi parasta maata olympialaisiin. Muutoin karsintoja varten maat jakautuvat seitsemään maantieteelliseen alueeseen. Luoteis-Euroopan ja Lounais-Euroopan ryhmien karsintoina toimi vuoden 2019 EM-kilpailuista, joista pääsi kolme joukkuetta kilpailuun. Keski- ja Itä-Euroopan ja Keski-Aasian maat jaettiin kahteen ryhmään, joista kummallekin ryhmälle oli erillinen karsintapahtuma. Amerikan kolme paikkaa jaettiin Pan-Amerikan kisoissa 2019. Kaakkois-Aasian ja Oseanian kaksi paikkaa jaettiin erillisessä karsintatapahtumassa. Afrikan ja Lähi-idän kaksi paikkaa jaettiin erillisessä karsintakilpailussa. Viimeinen paikka jaettiin kenttäratsastuksen Nation Cupin 2019 päätöskilpailussa lokakuussa 2019.

### Olympiaturnaukseen päässeet maat

## Osallistuvat ratsukot

## Kilpailu

## Lähteet
Ratsastus kesäolympialaisissa 2020 – esteratsastuksen yksilökilpailu

**Esteratsastuksen yksilökilpailu [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion olympialaisissa 2020]]** kilpaillaan 3.–4. elokuuta Equestrian Parkilla. Kilpailuun osallistuu 75 ratsukkoa.

## Karsinnat
Olympialaisiin pääsee 75 ratsukkoa. Kaikki 20 joukkuekilpailuun pääsevää maata saavat nimetä neljä ratsukkoa myös yksikkökilpailuun. Pan-Amerikan kisoissa 2019 jaettiin neljä paikkaa. Jäljelle jäävistä 11 paikasta 10 jaetaan FEI:n rankingin perusteella. Paikat on jaettu viiteen maantieteelliseen alueeseen, joista jokaiselle myönnetään kaksi paikkaa. Yksi maa voi kuitenkin saada olympialaisiin korkeintaan yhden paikan. Viimeinen paikka jaetaan rankingin perusteella sille maalle, joka on korkeimmalla rankingissa, mutta ei ole saanut paikkaa muissa karsinnoissa.

### Olympiaturnaukseen päässeet maat

## Osallistuvat ratsukot

## Kilpailu

## Lähteet
Penang (parkki)

**Penang** oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1905. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1923–1940. Toisen maailmansodan aikana saksalainen sukellusvene U-140 torpedoi Penangin Irlannin länsipuolella 8. joulukuuta 1940, jolloin koko aluksen 18 hengen miehistö menehtyi.

Penangin rakensi Rickmers Act Ges. Bremerhavenissa vuonna 1905 telakan omaan käyttöön alun perin nimellä *Albert Rickmers*. Laivan vetoisuus oli 2&nbsp;019 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3&nbsp;400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 87,13 metriä, leveys 12,25 metriä ja syväys 7,40 metriä. Suomeen Penang ostettiin hampurilaiselta J. H. Bachmann -yhtiöltä vuonna 1920, ensimmäinen omistaja oli John Nurminen Raumalta vuoteen 1923 saakka. Laiva kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös salpietaria, kivihiiltä ja puutavaraa.

Viimeiselle matkalleen Penang lähti 3&nbsp;250 tonnin vehnälastissa 3. heinäkuuta 1940 Australian Port Victoriasta kohti Irlannin Queenstownia. Saksalainen sukellusvene U-140 torpedoi Penangin Pohjois-Irlannin pohjoiskärjen länsipuolella 8. joulukuuta 1940. Penang upposi 30 minuutissa, ja koko laivan 18 hengen miehistö menehtyi.

Penangin sisarlaiva oli teräsparkki Winterhude. Penangin pienoismalli on esillä John Nurminen Oy:n pääkonttorissa Helsingissä. Vuonna 1998 Penangista tehtiin dokumenttielokuva *Mies ja laiva*.

## Kirjallisuutta
* *Penang pitkillä aalloilla : Pentti Luukkosen meripäiväkirjat 1934-36* ; toimituskunta Tuula ja Samuel Kaurinkoski, Marja-Liisa Suopanki. John Nurmisen säätiö, Helsinki 1999 
* Karl-Olof Karlsson : *Dödlig seglats : en skildring av segelfartyget Penangs sista resa till Australien*. Litorale, Helsingfors 2009 

## Lähteet
Rauma (hinaaja)

**Rauma** oli suomalainen Rauma-Raahe Oy:n omistama merihinaaja joka upposi sunnuntaiaamuna 8. joulukuuta 1946 Suomenlahdella Pellingin eteläpuolella. Hinaajat Rauma ja Aunus olivat hinaamassa puutavaralastissa ollutta nelimastoparkki Passatia Kotkasta Helsingin kautta Hankoon. Väärinkäsitetyn kurssimuutoksen vuoksi hinausvaijeria ei irroitettu ajoissa ja Passat veti hinaaja Rauman kyljelleen jolloin hinaaja upposi. Onnettomuudessa kuoli yhdeksän hinaajan 11 hengen miehistöstä. 

## Lähteet
Ruskopilvikolibri

**Ruskopilvikolibri** (*Lampornis castaneoventris*) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Keski-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö

Ruskopilvikolibri on kooltaan noin 10&ndash;12 cm. Lajin sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Ruskopilvikolibrikoiras on selästään tumman metallinkiiltoisen vihreä. Otsa on alalajilla *L. c. castaneoventris* sinertävän vihreä ja alalajilla *L. c. cinereicauda* kirkkaan sininen. Päässä on valkoinen silmäkulmajuova. Kurkussa ja rinnassa on valkoinen laikku. Koiraan vatsa on vihreä ja pyrstö on sinisen musta tai tumman harmaa. Ruskopilvikolibrinaaras on selästään vihreä ja kurkustaan, rinnastaan ja vatsastaan kanelinruskea. Silmäkulmajuova on valkoinen. Ruskopilvikolibrin nokka on pitkä ja väriltään musta.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Ruskopilvikolibria tavataan Costa Ricasta ja Panamasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät ja metsien reuna-alueet. Erityisesti naaraat vierailevat myös kahviviljelmillä. Ruskopilvikolibrin ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja lisäksi se pyydystää lentäviä hyönteisiä. Pesintä tapahtuu sadekauden aikana.

## Luokitus
Keskiamerikkalaisten pilvikolibrilajien luokitus on osittain epäselvää. Ruskopilvikolibri on hyvin läheistä sukua purppurapilvikolibrille (*L. calolaemus*). Tämän lisäksi ruskopilvikolibrin alalaji *L. c. cinereicauda* erotetaan toisinaan omaksi lajikseen *L. cinereicauda*.

## Lähteet
Tapparan SM-liigakausi 2016–2017

**Tapparan SM-liigakausi 2016–2017** oli jääkiekkoseura Tapparan 42. kausi jääkiekon SM-liigassa. Runkosarjassa Tappara sijoittui 1. sijalle ja voitti kauden loputtua Suomen mestaruuden finaalisarjassa Kalevan Palloa vastaan.

## Tilastot

### Runkosarja

## Lähteet
Winterhude (parkki)

**Winterhude** oli suomalainen kolmimastoinen teräsparkki, joka oli rakennettu 1898. Parkki oli suomalaisen Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1925–1944. Saksan laivasto osti sen 1944 asuntolaivaksi ja laiva romutettiin 1949.

Winterhuden rakensi Rickmers Act Ges. Bremerhavenissa vuonna 1898 telakan omaan käyttöön alun perin nimellä *Mabel Rickmers*. Fregatiksi alun perin rakennettu laiva muutettiin parkiksi 1912. Laivan vetoisuus oli 1&nbsp;980 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3&nbsp;250 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 87,00 metriä, leveys 12,25 metriä ja syväys 7,35 metriä. Suomeen Winterhude ostettiin hampurilaiselta Wilhelm Helmsoth A.G. -varustamolta vuonna 1925 ja se toimi myös koululaivana. Laiva kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös salpietaria, kivihiiltä ja puutavaraa.

Vuonna 1939 Winterhude toi 3&nbsp;081 tonnin vehnälastin Port Germeinista Falmouthin kautta Barrow-in-Furnessiin Englantiin. Laiva purjehti sieltä painolastissa Stavangeriin Norjaan, jossa se toisen maailmansodan alettua riisuttiin 30. syyskuuta 1939. Winterhude myytiin huhtikuussa 1944 Saksan laivastolle asuntolaivaksi. Sodan päätyttyä se joutui liittoutuneiden haltuun ja se myytiin hampurilaiselle Leth und Compagnien varustamolle lokakuussa 1949. Laiva hinattiin sitten Hampuriin romutettavaksi.

Winterhuden sisarlaiva oli teräsparkki Penang. Winterhuden pienoismalli on esillä Ahvenanmaan merenkulkumuseossa.

## Lähteet
Christian Wolanin

**Christian Wolanin** (s. 17. maaliskuuta 1995) on Yhdysvaltojen ja Kanadan kansalaisuudet omaava jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsin organisaatiota. Ottawa Senators varasi puolustajana pelaavan Wolaninin kesän 2015 varaustilaisuudessa neljännellä kierroksella. Heinäkuussa 2021 Wolanin teki Kingsin kanssa yksivuotisen ja 750 000 dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Gwendolyn Brooks

**Gwendolyn Brooks** (7. kesäkuuta 1917 Topeka, Kansas, Yhdysvallat – 3. joulukuuta 2000 Chicago, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen runoilija. Hänen tunnetuin teoksensa on *Annie Allen*, josta hän sai Pulitzerin kaunokirjallisuuspalkinnon ensimmäisenä afroamerikkalaisena kirjailijana.

Runot kertovat kauunkilaistuneiden mustien elämästä. Esikoiskokoelma *A Street in Bronzville* ilmestyi 1945.

Monet Brooksin runot ovat yhteiskunnallisesti kantaaottavia, etenkin 1960-luvun kansalaisoikeusliikkeeseen liittyvät, mutta kiihkeä hän ei ollut.

## Suomennettu tuotanto
* "Äiti" (The Mother), suom. Alice Martin, teoksessa *Maailman runosydän*, toim. Hannu Tarmio ja Janne Tarmio, Helsinki: WSOY 1998 

## Lähteet
Pistevalottaja

**Pistevalottaja** (*Myctophum punctatum*) tai **pistevalokala** on valottajien (Myctophidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se elää Atlantin valtamerellä sekä Välimerellä merenpinnasta aina kilometrin syvyisiin vesiin. Pistevalottajan suurin havaittu koko on 11,0 senttimetriä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Kerbal Space Program 2

**Kerbal Space Program 2** on Intercept Gamesin kehittämä ja Private Divisionin julkaisema simulaatiopeli, joka on julkaistu ennakkojulkaisuna 24. helmikuuta 2023. Peli on julkaistu Microsoft Windowsille ja konsolijulkaisuja on lykätty ilman tietoa julkaisupäivästä. 

Peli on jatko-osa Squadin julkaisemalle *[[Kerbal Space Program|Kerbal Space Programille]]*. Molemmat ovat hiekkalaatikkopelejä, joissa tarkoituksena on suunnitella erilaisia avaruusaluksia ja lentokoneita.

## Pelaaminen
Pelissä voi edellisen osan tapaan rakentaa avaruusaluksia ja lentokoneita. Uutuutena peliin tulevat muun muassa siirtokunnat eri planeetoilla, tähtienvälinen matkailu ja kauan odotettu monipelimuoto.

## Kehitys
Pelin traileri julkaistiin Gamescom-videopelitapahtumassa 19. elokuuta 2019. Peli tuli suurena yllätyksenä, koska mitään tietoja jatko-osan kehityksestä ei ollut annettu. Pelin julkaisu viivästyi yli vuodella koronaviruspandemian takia.
Peli julkaistiin ennakkojulkaisuna helmikuussa 2023, mutta palautteen mukaan se julkaistiin liian aikaisin johtuen puuttuvista ominaisuuksista.

## Lähteet
Vastedda della Valle del Belìce

**Vastedda della Valle del Belìce** on italialainen Sisiliasta peräisin oleva lampaanmaidosta valmistettava juusto.

## Valmistus
Vastedda della Valle del Belìce -juustoa valmistetaan Italian Sisilian saaren länsiosan *Valle del Belìcen* eli Belìcejoen laakson alueella. Nykyisten sääntöjen mukainen tuotantoalue käsittää osan Agrigenton (Caltabellotta, Menfi, Montevago, Sambuca di Sicilia, Santa Margherita di Belìce e Sciacca), Trapanin (Calatafimi, Campobello di Mazara, Castelvetrano, Gibellina, Partanna, Poggioreale, Salaparuta, Salemi, Santa Ninfa e Vita) ja Palermon maakuntien (Contessa Entellina e Bisacquino) alueesta. Juustoon käytettävä maito saadaan *Valle del Belìce*-rotuisista lampaista.  Muita rotuja risteyttämällä luodut lampaat tunnetaan hyvästä maidontuotannostaan. Juustolla on nykyisin Euroopan unionin nimisuojajärjestelmän mukainen suojattu alkuperänimitys, jonka kautta esimerkiksi juuston valmistusalue ja valmistustapa on määritelty.

Juustoa valmistettaessa käytetään lampaiden raakamaitoa. Maito lämmitetään 40&nbsp;°C lämpötilaan. Puuvadissa maitoon lisätään lampaasta valmistettava juoksute, jonka tuloksena alkaa syntyä juustomassaa. Juustomassa pilkotaan *rotula*-nimisellä työkalulla. Pilkkomisen jälkeen juusto jätetään koreihin (*fuscelle*) 24–48 tunnin ajaksi, jonka aikana juusto happamoituu. Seuraavassa työvaiheessa juustomassaa leikellään ja se upotetaan heraan tai kuumaan veteen puuastiassa (*piddiaturi*) noin 3–7 minuutin ajaksi. Juusto "kehrätään" puuastioissa puista lastaa (*vaciliatuma*) käyttäen. Kehrätty juusto punotaan ja asetellaan syville lautasille. Juustojen tasoittuessa ja lautasia käänneltäessä juusto saa sille lopullisen tyypillisen muotonsa. Viimeisessä työvaiheessa juustot suolataan suolaliuoksessa. Juustoa tuotetaan vuosittain noin 25 tonnia ja suurin osa tuotannosta myydään lähellä tuotantoaluetta.

## Piirteet
Valmiiden juustojen tulee säädöksien mukaisesti olla leveydeltään 15-17 cm, korkeudeltaan 3-4 cm ja painoltaan 500-700 g. Juustolla on sileä norsunluunvalkoinen kuori. Juuston sisältö on valkoista ja rakenteeltaan pehmeää. Juustolla on tyypillinen lampaan raakamaidosta valmistettavien juustojen maku. Valmista juustoa voidaan syödä sellaisenaan tai esimerkiksi salaatin kera. Juusto sopii myös aineosaksi moniin Välimeren keittiön ruokalajeihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Consorzio di tutela della Vastedda della valle del Belìce DOP
Taivaan rumpu

**Taivaan rumpu** on taiteilija Pekka Kainulaisen kirjoittama ja kuvittama kirja suomalaisen Amorphis-yhtyeen sanoituksista. Kainulainen koosti kirjan Amorphis-laulaja Tomi Joutsenen pyynnöstä. Sanoitusten englanninkielisistä käännöksistä vastaavat Erkki Virta ja Ike Vil. 

Kirja alkaa Joutsenen ja Kainulaisen keskustelulla, jossa Joutsen kuvaa yhtyeen musiikin ja sanojen suhdetta. Kainulainen oli kirjoittanut teoksen julkaisemiseen mennessä sanat viidelle Amorphiksen levylle Silent Watersista Under the Red Cloudiin. Kukin levy keskittyy yhteen *[[Kalevala]]n* teemaan, esimerkiksi Silent Waters Lemminkäiseen. Uran alkuvaiheessa Amorphis käytti *Kalevalan* tekstejä suoraan, mutta edellä mainittujen albumien sanoitukset ovat Kainulaisen omia, joskin vahvasti *Kalevalaa* henkiviä teoksia. Kainulainen kirjoittaa sanat suomeksi, minkä jälkeen ne käännetään englanniksi. *Taivaan rumpuun* on sisällytetty kappaleiden alkuperäiset suomenkieliset tekstit, niiden käännökset sekä Kainulaisen tekemät mustavalkokuvitukset. 

Kainulainen kokosi näyttelyn Amorphis-kirjan kuvituksista. Taivaan rumpu -näyttely oli esillä Kainulaisen työhuoneella Sammatissa heinäkuussa 2017. Näyttely oli osa Lohjan virallisia Suomi 100 -tapahtumia.

## Lähteet
Samawan taistelu

**Samawan taistelu** oli Irakin sodan aikana 30. maaliskuuta – 4. huhtikuuta 2003 käyty taistelu Samawan kaupungin hallinnasta. Taistelut päättyivät Yhdysvaltojen joukkojen voittoon verrattain vähin tappioin.

## Tausta

Samawan kaupunki (joskus myös muodossa *Samawah*) sijaitsee noin 270 kilometriä Irakin pääkaupunki Bagdadista kaakkoon. Yhdysvallat oli hyökännyt Irakiin Irakin sodan yhteydessä vuonna 2003 ja maaliskuun loppupuolella Yhdysvaltojen 3. jalkaväkidivisioona eteni kohti Bagdadia Samawan lähistöllä. 22.–25. maaliskuuta joukot kohtasivat irakilaisten joukkojen tulitusta kaupungista. Yhdysvaltalaiset vastasivat ilmaiskuilla ja tykistön tulituksella, mutta 3. jalkaväkidivisioona sai käskyn ohittaa kaupunki Bagdadiin etenemiseksi. Vastarinnan puhdistaminen Samawassa annettiin 82. maahanlaskudivisioonan joukkojen tehtäväksi. Kaupungin puolustajat koostuivat Irakin tavallisen armeijan joukoista, tasavaltalaiskaartin joukoista, sekä Fedayeen Saddam-puolisotilaallisista joukoista.

## Taistelu
Taistelut Samawan hallinnasta alkoivat 30. maaliskuuta. Eteneminen alkoi varhain aamulla. Aluksi etenevät joukot eivät kohdanneet lainkaan vastarintaa. Raskaat taistelut alkoivat kuitenkin joukkojen edettyä lähelle Samawan sementtitehtaan tiloja. Irakilaiset käyttivät käsiaseita ja sinkoja, johon yhdysvaltalaiset vastasivat iltapäivällä tehtaan varastorakennuksen tuhonneilla laivaston McDonnell Douglas F/A-18 Hornet-koneiden tekemillä ilmaiskuilla. Iskujen jälkeen paikallinen irakilainen vastarinta lakkasi joksikin aikaa yksittäisiä tulitaisteluja lukuun ottamatta. Tehtaan aluetta ei vielä tosin vallattu.

Samana päivänä, kun yhdysvaltalaiset etenivät Samawaan, 325. jalkaväkirykmentin joukot valtasivat Eufratjoen ylittäneet sillat suojellakseen yhdysvaltalaisjoukkoja Irakin tasavaltalaiskaartin mahdollisilta selustahyökkäyksiltä. Yhdysvaltalaiset valtasivat viimein kaupungin sementtitehtaan alueen 2. huhtikuuta. Tukena heillä oli Lockheed AC-130 -lentokoneita. Sementtitehtaan taistelujen jälkeen muut yhdysvaltalaisjoukot saattoivat edetä muualle kaupunkiin. 4. huhtikuuta he hyökkäsivät kaupungin Fedayeen Saddam-järjestön tukikohtaa vastaan. Yhdysvaltalaiset tekivät nopeita keskitettyjä hyökkäyksiä, joita seurasi vetäytyminen. Tarkoituksena oli romahduttaa irakilaisten taistelutahto samalla, kun omilta tappioilta vältyttäisiin. Hyökkäyksiä tukivat edelleen ilmavoimien iskut irakilaisten asemia vastaan. Kaupungissa ilmaiskuissa tuhottiin esimerkiksi paikallinen Baath-puolueen rakennus, koulu ja jalkapallokenttä. Kaupunki oli lopulta kokonaan yhdysvaltalaisjoukkojen käsissä yön laskeutuessa 4. huhtikuuta.

## Seuraukset
Yhdysvaltojen tappiot taistelujen kuluessa olivat suhteellisen kevyet. Vain yksi yhdysvaltalaissotilas oli kaatunut. Hänen lisäkseen 6 oli haavoittunut. Kaupunkia puolustaneiden irakilaisjoukkojen tappioiksi on arvioitu vähintään 50 kaatunutta. Kaatuneiden lisäksi otettiin 23 sotavankia.

## Lähteet
Noronuhruhapero

**Noronuhruhapero** (*Russula rivulicola*) on haperoihin kuuluva syötävä ruokasieni. Se on ruskealakkinen, keltahelttainen ja keskikokoinen haperoksi. Laji on Suomessa elinvoimainen. Se kasvaa pääasiassa lettokorvissa.

## Lähteet
* Laji.fi: Noronuhruhapero
*
Jane Green

**Jane Green** (s. 31. toukokuuta 1968) on brittiläissyntyinen, Yhdysvalloissa asuva kirjailija, joka kirjoittaa etenkin naisille suunnattuja viihderomaaneita. Hän on aikaisemmin työskennellyt toimittajana naistenlehdissä ja sanomalehtien naisille suunnatuissa liitteissä.

Greenin ja Ian Warburgin uusperheessä on yhteensä kuusi lasta.

## Suomennettuja teoksia
* Anoppiahdistus (2005, alkuteos *The other woman*)
* Avioliittoallergia (2001, *Mr Maybe*)
* Hiekkalinnoja (2009, *The beach house*)
* Kirjaflirttiä (2008, Bookends)
* Kuviot uusiksi (2011, Girl Friday)
* Netti@deitti (2000, Jemima J.)
* Roolit vaihtoon (2006, Life swap)
* Suoraa puhetta (1998, Straight talking)
* Vauvakuume (2003, Babyville)
* Vieraissa vuoteissa (2004, Spellbound)
* Vuosi maalla (2012, Promises to keep)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirjailijan kotisivut 
* Esittely *Kirjasampo* (suomennosluettelon lähde)
Carradale (parkki)

**Carradale** oli suomalainen nelimastoinen teräsparkki joka oli Gustaf Eriksonin varustamon omistuksessa 1923.

Carradalen oli rakentanut Alexander Stephen & Sons Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1889 glasgowlaiselle J. & A. Roxburgh-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 2&nbsp;046,5 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3&nbsp;300 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 86,38 metriä, leveys 12,52 metriä ja syväys 7,15 metriä. Suomeen Carradale ostettiin Norjasta 1914, ensimmäinen omistaja oli turkulainen Rederi Ab Aura vuoteen 1923 saakka. Laiva kuljetti muun muassa vehnää, kivihiiltä, salpietaria, paperia ja puutavaraa. Vuosina 1921-1922 se kuljetti puutavaraa Suomesta ja Ruotsista Englantiin. Se oli pois liikenteestä Maarianhaminan satamassa helmikuusta syyskuuhun 1923. Viimeksi Carradale kuljetti puutavaralastin Oulusta Lontooseen marras-joulukuussa 1923. Sen jälkeen laiva myytiin romutettavaksi Esseniin Saksaan. Carradalen sisarlaiva oli 1890 valmistunut nelimastoparkki Fascadale. 

## Lähteet
Amorphis (kirja)

**Amorphis** on kuopiolaisen muusikon ja toimittajan Markus Laakson kirjoittama kirja suomalaisesta heavy metal -yhtyeestä Amorphis. 

Idea kirjasta sai alkunsa vuonna 2006 Laakson haastatellessa laulaja Tomi Joutsenta ja kitaristi Esa Holopaista. Kirjan kirjoittaminen vei kolme ja puoli vuotta. Laakso haastatteli kirjaa varten kaikkia yhtyeen entisiä ja nykyisiä jäseniä, tuottajia, levy-yhtiön edustajia, manageria sekä taustavaikuttajia. Haastattelujen lisäksi hän käytti tausta-aineistona vanhoja lehtiartikkeleita.

Kirjassa yhtyeen tarina etenee kronologisessa järjestyksessä. Kirjassa Laakso käy aluksi läpi kaikkien yhtyeelle keskeisten henkilöiden varhaisvaiheet ja Amorphiksen esiasteet aina yhtyeen perustamiseen saakka. Henkilöhistorioiden mukana syntyy ihmisten taustojen lisäksi kuva 80-luvun lopun suomalaisesta musiikkimaailmasta.

Kirjassa syvennytään levyjen ja kappaleiden tekemiseen ja tuottamiseen, sekä myös niihin ideoihin, jotka ovat johtaneet teemalevyihin kuten *[[Eclipse (Amorphiksen albumi)|Eclipse]]* tai *[[Tales from the Thousand Lakes|Tales From The Thousand Lakes]]*. Teoksessa käydään läpi myös alkuvuosina tehtyjä virheitä kuten huonoa levytyssopimusta, joka sitoi yhtyettä vielä 2000-luvulla niin, ettei se ei saanut rahaa juuri mistään. Yhtyeessä tapahtuneita miehistönvaihdoksia käsitellään avoimesti ja tämä tuo draamankaarta kirjaan. Yhtyeen jäsenet kertovat yhtyeen tarinaa suorasukaisesti, esimerkiksi laulaja Tomi Joutsen käsittelee omia vaikeita hetkiään hyvin henkilökohtaisesti.

## Lähteet
Stunt-esiintyjä

**Stunt-esiintyjä** on henkilö tai ryhmä, joka tekee hurjapäisiä näytöstemppuja eli stuntteja.

Eräs stunttien laji ovat moottoripyörällä ja autolla tehdyt stuntit, joita esitetään erityisissä stunt-näytöksissä. Eräs tunnettu moottoripyörästunttien tekijä oli yhdysvaltalainen Evel Knievel.

Stunt-temppuja voi tehdä myös esimerkiksi kävelemällä lentokoneen siivellä lentonäytöksessä tai hyppimällä alas korkeilta paikoilta.

Tunnettuja suomalaisia stunt-esiintyjiä ovat esimerkiksi Antti Pendikainen ja Duudsonit-ryhmä.

Stunt-esiintyjiä käytetään myös elokuvien sijaisnäyttelijöinä.

## Katso myös
* Extreme-urheilu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Leisku

**Leisku** on kylä Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee kunnan eteläosassa lähellä Sauvon-Kemiöntietä.

Leisku sijaitsee Leiskunsyvän rannalla Sauvon-Kemiöntietä.

## Historia
Leisku oli keskiaikainen yksinäisrälssitila, joka kuului 1500-luvun lopulla Kärkkisten alaisuudessa oleviin tiloihin Se kuitenkin siirtyi 1600-luvulla Savisalon Lindelöfien omistukseen. 1640-luvulla tila mainitaan Johan Lindelöfin omistamana säterinä, mutta 1660-luvulla tehdyssä tarkastuksessa todettiin, ettei sitä ollut säterin tavoin rakennettu, jolloin tila menetti säterioikeutensa reduktiossa. Ruotsin ajan päättyessä kuului tila maaherra Wibeliuksen omistukseen.

## Lähteet
*

### Viitteet
Agnes Smedley

**Agnes Smedley** (23. helmikuuta 1892 – 6. toukokuuta 1950) oli yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija, joka kirjoitti paljon kokemuksistaan Kiinassa kommunismin nousun aikana.

Smedley kasvoi vaatimattomissa oloissa, lopetti koulun aikaisin ja teki sekalaisia töitä. Hän erosi lyhyestä avioliitosta vuonna 1916 ja aloitti opinnot New Yorkin yliopistossa. Siellä hän aktivoitui poliittisesti. Vuosina 1919-1928 Smedley asui Berliinissä, ja 1928 hän lähti Kiinaan Frankfurter Zeitungin erikoiskirjeenvaihtajaksi. Pesti päättyi 1930, mutta Smedley jatkoi kirjoittamista muihin lehtiin. Hän oli Xi’anissa Xi’anin välikohtauksen aikaan, pääsi Maon päämajaan ja kulki Punaisen armeijan mukana Kiinan-Japanin sodan aikana. Lehtiartikkelien lisäksi hän kirjoitti Kiinasta useita kirjoja.

Smedleyn omaelämäkerrallinen teos *Maan tytär* (*Daughter of Earth*, 1929) on ilmestynyt suomeksi 1991 Kersti Juvan suomentamana.

Muita teoksia:
* Chinese Destinies: Sketches of Present-Day China (Vanguard, 1933)
* China's Red Army Marches (Vanguard, 1934)
* China Fights Back: An American Woman with the Eighth Route Army (Vanguard, 1938)
* Battle Hymn of China (Knopf, 1943)
* The Great Road: The Life and Times of Chu Teh (Monthly Review, 1956)
* Portraits of Chinese Women in Revolution (Feminist Press, 1976).

## Lähteet
Ruostumaton

**Ruostumaton** on kirjailija Timo Kangasluoman kirjoittama elämäkerta muusikko Marko Hietalasta, joka on parhaiten tunnettu työstään heavy metal -yhtyeissä Tarot ja Nightwish. 

Kirjaidean takana oli kirjailija Timo Kangasluoma, joka halusi kirjoittaa musiikkimaailmasta. Hietala ja Kangasluoma tapasivat Oulussa Hietalan ollessa Raskasta Joulua -kiertueella. Keskustelun jälkeen he päättivät aloittaa kirjan tekemisen. Heillä oli talven ja kevään mittaan useita tapaamisia, jotka saattoivat kestää kolmesta neljään päivää. Keskusteluissa he kävivät Hietalan tarinaa, joskus mukana oli sattumalta vieraita ja esimerkiksi Sweet Leafin tarina syntyi kirjaan tällä tavalla. 

Kirja alkaa Hietalan lapsuudesta ja nuoruudesta maaseudulla Tervossa, tarina etenee Hietalan ensimmäisestä yhtyeestä Sabotagesta musiikkilukion kautta kesken jääneisiin opintoihin Pop & Jazz konservatoriossa. Nuoruusmuistojen lisäksi kirjan alkupuoli on pitkälti 1980-luvun alkupuolella syntyneen Tarotin tarinaa. Tarotin ja Nightwishin lisäksi kirjassa käydään läpi myös Hietalan pienempiä projekteja, kuten Sweet Leaf -yhtyettä, joka syntyi ystäväporukassa.

Musiikin ja eri yhtyeiden lisäksi kirjassa käydään läpi vaikeita asioita, esimerkiksi kerrotaan Marcon äänihuulista löytyneestä polyypista ja siihen liittyneestä leikkausoperaatiosta sekä kamppailusta alkoholismin ja masennuksen kanssa. Perhe-elämästä kerrotaan vähän.

## Lähteet
Kärkkinen

**Kärkkinen** () on kylä ja kartano Karunassa Sauvon kunnassa Varsinais-Suomessa.

Kärkkinen sijaitsee lähellä Rantolansuntin vesistöä sekä Rantolan kylää.

## Historia
Kärkkisten mailta on löydetty kivikirves, jota säilytetään Satakunnan museossa. Sen on arveltu olevan myöhäiseltä kivikaudelta. Löytöpaikaksi tarkemmin mainitun Seplahden sijainti ei ole enää tiedossa.

Kärkkisten keskiaikainen rälssisäteri peruutettiin kruunulle vuonna 1405 Hartika Flögiltä. Se palautui kuitenkin pian jälleen rälssiksi ja säilyikin rälssisäterinä koko Ruotsin vallan ajan. Se oli 1500- ja 1600-lukujen ajan Lindelöf-suvun varsinainen kantakartano. Ruotsin vallan loppuessa säterin omisti luutnantti Petter Schatelowitz.

## Lähteet
*
### Viitteet
Franciszek Szymura

**Franciszek Szymura** (7. joulukuuta 1912 Dortmund, Saksa – 18. toukokuuta 1985 Varsova, Puola) oli puolalainen nyrkkeilijä, joka saavutti ennen Toista maailmansotaa kaksi EM-hopeaa raskaassa keskisarjassa.

Szymura aloitti nyrkkeilyuransa 1930-luvun puolivälissä. Hän voitti Puolan mestaruuden raskaassa keskisarjassa neljä kertaa ennen toista maailmansotaa vuosina 1935, 1936, 1937 ja 1939 sekä viisi kertaa sodan jälkeen vuosina 1946, 1947, 1948, 1949 ja 1950. Parhaat saavutukset olivat hopeamitalit vuosien 1937 ja 1939 EM-kisoissa, joissa hän hävisi molemmilla kerroilla Italian Luigi Musinalle. Vuoden 1937 EM-kisojen välierävastustaja oli Norjan Jarl Johnsen ja 1939 Englannin Bruce Woodcock, tuleva ammattilaisten raskaansarjan Euroopan mestari., 
Suomalaisia vastaan Szymura otteli keväällä 1939 Puola-Suomi -maaottelussa, jossa hän tyrmäsi Yrjö Forssin.

Szymura jatkoi maailmansodan jälkeen urheilu-uraansa. Hän pelasi myös koripalloa ja oli Puolan maajoukkueessa vuoden 1946 Geneven EM-kisoissa, joissa hän pelasi viisi ottelua.

Nyrkkeilyuralla maailmansodan jälkeen hän osallistui vielä kaksiin EM-kisoihin. Vuoden 1947 kisoissa jälleen Irlannin Dublinissa Szymuran tie katkesi yhden voiton jälkeen puolivälierässä. Vuoden 1949 kisoissa Oslossa tulos oli sama. Puolivälierässä hän hävisi kisojen hopeamitalistille Tšekkoslovakian Otakar Rademacherille. Ainoa olympiaedustus Szymuralle tuli uran ehtoopuolella 35-vuotiaana, kun hän osallistui Puolan raskaan keskisarjan edustajana Lontoon olympiakisoihin. Kahden voiton jälkeen intialaisesta ja puerto ricolaisesta vastaan tuli Argentiinan Mauro Cía, jolle Szymura hävisi pistein. Cía saavutti lopulta kisoissa pronssimitalin. Suomalaisia vastaan Szymura otteli lokakuussa 1949 Puolan raskaansarjan edustajana. Ensimmäisessä ottelussa Suomen Teemu Kuusela voitti hänet pistein ja toisessa Szymura voitti Tage Wahlströmin myös pistein. Seuraavana vuonna suomalaiset matkustivat Puolaan, ja Szymura edusti Puolaa Raskassa keskisarjassa voittaen Börje Lindholmin pistein.  

Szymura saavutti vielä 1951 Puolan mestaruuskisoissa raskaan keskisarjan pronssin, jonka jälkeen hän päätti nyrkkeilyuransa, joka oli kestänyt aktiivina lähes 20 vuotta. Kaikkiaan Franciszek Szymura nyrkkeili Puolan maajoukkueessa 30 maaottelussa, joissa saavutti 21 voittoa, 8 tappiota ja yhden päättyessä ratkaisemattomaan.

## Lähteet
Uto (Kumamoto)

**Uto** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kumamoton prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Ariakenmeren rannikolla Kumamoton suurkaupungin eteläpuolella. Itä–länsisuunnassa pitkänomainen kaupunki käsittää Kumamoton tasangon eteläreunan ja Uton niemimaan pohjoisosan. Utossa on 37&nbsp;133 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 74,30 neliökilometriä.

Utoon rakennettiin vuonna 1588 Uton linna, joka toimi Japanin sulkeutumista (*[[sakoku]]*) edeltäneen kristityn kulttuurin keskuksena (*[[kirishitan]]*). Edo-kaudella paikkakunta kehittyi Hosokawa-klaanin hallinnassa linnanaluskaupunkina ja kaupan keskuksena. Myöhemmin sinne kehittyi kalkkikiveä hyödyntävää kemianteollisuutta. Maaseutualueilla sen sijaan tuoteaan muun muassa mikan-mandariineja ja meloneita. Kaupunkioikeudet Uto sai kuntaliitoksen myötä vuonna 1958. 

Utoa palvelevat JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja ja Misumi-linja. 

## Kuvia

Tiedosto:宇土駅西口駅舎.jpg|Uton rautatieasema
Tiedosto:Uto Elementary School 01.jpg|Ala-aste Utossa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Eino Räisänen

**Eino Armas Räisänen** (22. kesäkuuta 1904 Kivennapa – 28. tammikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen elokuva-ammattilainen. Hän toimi Suomi-Filmin studiopäällikkönä vuodesta 1945 vuoteen 1968.

## Ura
Ennen elokuvauraansa Räisänen työskenteli yli kaksi vuosikymmentä Suomen puolustuslaitoksen palveluksessa. Jatkosodassa hän toimi päämajan kuvaosaston huoltoupseerina, ja rauhan tultua hän siirtyi Suomi-Filmin leipiin. Räisänen toimi studiopäällikkönä yli 50 suomalaisessa kokoillan elokuvassa, mukaan luettuna useita Valentin Vaalan teoksia, kuten *[[Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä]]* (1946) ja *[[Ihmiset suviyössä (vuoden 1948 elokuva)|Ihmiset suviyössä]]* (1948). Räisänen toimi studiopäällikkönä myös lukuisissa Ilmari Unhon ja Hannu Lemisen ohjaamissa elokuvissa.

Räisänen työskenteli myös esiintyjänä: hänellä oli pieniä sivurooleja yhdessätoista elokuvassa. Hänen rooleistaan kreditoitiin neljä.

Räisäsellä oli oma valokuvaamo Helsingin Munkkiniemessä 1940-luvun jälkipuoliskolla.

## Lähteet
Plakatstil

**Plakatstil** (”julistetyyli”) oli saksalainen vuosina 1900–1930 vaikuttanut julistetaiteen tyylisuuntaus. Berliinissä sitä kutsuttiin myös nimellä **Berliner Plakat**.  Plakatstilin keskeisiä tyylipiirteitä olivat näyttävät tekstit, suuri pääkuva ja selkeät väripinnat. Münchenissä kuukausittain ilmestynyt  *Das Plakat* -lehti nosti esiin uusia tyylisuuntaa edustaneita taiteilijoita.

Plakatstilin läpimurto tapahtui vuonna 1905, kun Lucian Bernhard osallistui Preisterin tulitikkutehtaan sponsoroimaan julistekilpailuun uudentyyppisellä ehdotuksella. Bernhard piirsi julisteeseensa kaksi suurennettua tulitikkua ja tekstasi niiden yläpuolelle valmistajan nimen selkeillä, vankoilla kirjaimilla. Sommitelman vahva yksinkertaisuus toi hänelle kilpailun voiton. Se merkitsi irtiottoa siihen saakka julisteissa vallinneesta jugendin pikkutarkasta ja koristeellisesta tyylistä, joka alkoi jo menettää parhaan teränsä.

Tyylilajina Plakatstil tarkoitti naturalismin hylkäämistä ja siirtymistä tasaisiin väripintoihin ja pelkistettyihin muotoihin. Bernhardin luoma muotokieli oli pohjana Berliinissä käynnistyneelle mainonnan ja modernistisen ilmaisun vallankumoukselle. Münchenissä Ludwig Hohlwein oli vastaava uutta tyyliä edustanut julistetaiteilija. Heidän esimerkkiensä myötä Plakatstil levisi nopeasti koko Saksaan ja muodosti sillan jugendin ja art decon välillä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Das Plakat -lehden numeroita
Uto

**Uto** tai **Utō** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

## Paikat
* Uto, Japanin kaupunki Kumamoton prefektuurissa
* Uton piirikunta, Japanin entinen piirikunta Kumamoton prefektuurissa
* Uto Kulm, Sveitsin Zürichissä sijaitsevan Uetlibergin huippu
* Uto Peak, vuori Brittiläisen Kolumbian Selkirkvuorilla

## Henkilöt
* Uto Ughi, italialainen viulisti ja kapellimestari
* Datu Uto, Buayanin sulttaani Mindanaon saarella
* Shunpei Utō, japanilainen uimari

## Muuta
* Uto, kreikkalainen nimi egyptiläiselle Wadjet-jumalalle
* Uto-asteekkilaiset kielet, amerikkalainen kielikunta

## Katso myös
* Utö
Abd al-Rahman

**Abd-al Rahman** (myös **Abd ar-Rahman**, **Abdurrahman** tai **Abderrahmane**; k. 28. elokuuta 1859 Meknès) oli Marokon sulttaani vuosina 1822–1859.

Abd al-Rahman syntyi eri tietojen mukaan vuonna 1778, 1789 tai 1790. Hän oli sulttaani Slimanen veljenpoika ja kohosi tämän kuoltua hallitsijaksi vuonna 1822. Abd al-Rahmanin valtakaudella Marokossa oli levotonta, ja hän joutui kukistamaan kapinoita vuosina 1824, 1828, 1831, 1843, 1849 ja 1853. Lisäksi hän ajautui konfliktiin Euroopan suurvaltojen kanssa. Marokon sulttaanit olivat perinteisesti tukeneet barbareskimerirosvoja taloudellisen hyödyn vuoksi, mutta Abd al-Rahmanin kaudella Euroopan valtiot päättivät nujertaa merirosvouksen Välimerellä. Kostona laivojensa kaappauksesta Englannin laivasto saartoi Tangerin satamakaupungin. Itävaltalaiset taas pommittivat vuonna 1828 Arzilan, Larachen ja Tétouanin satamia.

Abd al-Rahman yritti laajentaa valtapiiriään Algeriaan turkkilaisten vallan kukistuttua siellä. Hän ryhtyi tukemaan algerialaista sotapäällikköä Abdelkaderia tämän taistelussa Ranskan invaasiota vastaan. Sodan alkuvaiheessa vuonna 1830 Abd al-Rahman lähetti joukkoja miehittämään Tlemcenin kaupunkia Algeriassa, mutta joutui Ranskan painostuksesta vetämään ne takaisin. Vuonna 1844 Abdelkaderin armeija perääntyi Algeriasta Marokkoon, minkä seurauksena Ranska hyökkäsi elokuussa myös Marokkoon. Abd el-Rahman kärsi nopeasti ratkaisevan tappion ranskalaisille Islyn taistelussa ja joutui lokakuussa 1844 solmitussa Tangerin rauhassa tunnustamaan Ranskan ylivallan Algeriassa ja vetämään tukensa pois Abdelkaderilta. Kun Abdelkader vuonna 1846 perääntyi uudelleen Marokkoon, Abd al-Rahman pakotti hänet antautumaan Ranskalle.

Abd el-Rahmanin kuoltua vuonna 1859 hänen seuraajakseen tuli hänen poikansa Mohammed IV.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mamadou Dembélé

**Mamadou Dembélé** (21. tammikuuta 1934 Kayes – 9. lokakuuta 2016) oli Malin pääministeri vuosina 1986–1988.

Ranskassa lääkäriksi valmistunut Dembélé työskenteli Bamakon Point G:n sairaalan pääkirurgina ja johtajana. Hän oli Malin presidentin Moussa Traorén henkilääkäri.

Dembélé toimi Malin terveys- ja sosiaaliministerinä vuosina 1984–1986 ja pääministerinä vuosina 1986–1988. Pääministerin toimen lakkauttamisen jälkeen hän työskenteli jälleen terveys- ja sosiaaliministerinä.

## Lähteet
Björn Hlynur Haraldsson

**Björn Hlynur Haraldsson** (8. joulukuuta 1974 Reykjavík) on islantilainen näyttelijä ja ohjaaja.

## Ura
Björn valmistui näyttelijäksi islantilaisesta teatterialan oppilaitoksesta vuonna 2001. Samana vuonna hän oli mukana perustamassa Vesturport-nimistä ryhmäteatteria. Sen puitteissa hän näytteli muun muassa klassikkodraamassa *[[Romeo ja Julia]]*, joka voitti kaksi islantilaista teatteripalkintoa. Näytelmää esitettiin Reykjavikissa ja Lontoossa.

Björnin ohjaustöihin kuuluu muun muassa *[[Jesus Christ Superstar]]*.

Ensimmäisen elokuvaroolinsa Björn teki vuonna 2002 draamassa *Reykjavik Guesthouse: Rent a Bike*. Vuonna 2005 hänellä oli päärooli komediaelokuvassa *[[Eleven Men Out]]*. Vuonna 2015 Björnillä oli keskeinen rooli psykologisessa jännityssarjassa *[[Fortitude – ikiroudan kirous]]*. Seuraavana vuonna hän näytteli sivuroolin rikossarjassa *[[Loukussa (televisiosarja)|Loukussa]]*.

## Valikoitu filmografia
### Elokuvat
*Reykjavik Guesthouse: Rent a Bike (2002)
*Kaldaljós (2004)
*Love is in the Air (2004)
*Eleven Men Out (2005)
*Mýrin (2006)
*Country Wedding (2008)
*Desember (2009)
*Kóngavegur (2010)
*Brim (2010)
*Kurteist fólk (2011)
*Kovaa peliä Reykjavikissa (2011)
*Agnes Joy

### Televisiosarjat
*Hamarinn (2009)
*Borgiat, maan ja taivaan valtiaat (2013)
*The Lava Field: Hraunið (2014)
*Fortitude – ikiroudan kirous (2015–2018)
*Loukussa (2015, 2019)
*Verbúðin (2021)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Eurochannel: Interview - Björn Hlynur Haraldsson