Konditionaali

**Konditionaali** (vanhoissa suomen kieliopeissa myös **ehtotapa**) on verbin modus eli tapaluokka, jolla ilmaistaan asiantilan olevan todellisuuden kanssa vaihtoehtoinen: oletettu, toivottu, kuviteltu tai ennustettu. Laajemmassa mielessä termiä voidaan kielitieteessä joskus käyttää ylipäätään ehdollista tai oletettua asiaintilaa ilmaisevista rakenteista.

## Yleistä
Konditionaali ilmaisee puhujan toiveen tai kuvittelun mukaista, yleensä (vielä) toteutumatonta tai todenvastaista tilannetta (*kukapa minua *'uskoisi**'' ’kukaan ei luultavasti usko minua’). Useissa kielissä konditionaalia voidaan käyttää myös kohteliaisuuden ilmaisemiseen kehotuksissa, ehdotuksissa tai pyynnöissä, esimerkiksi [[Pohjoissaame|pohjoissaamessa]] ''De dá **livččii** gáffe'' (’Tässä **olisi** kahvia’). Suomessa yksi konditionaalin tyypillisistä käyttötavoista on lasten leikeissä kuvitellun tilanteen luominen: ''Tää nukke **olis** nyt vaikka opettaja ja se **antas** sulle tosi paljon läksyjä.''

Suomessa ja useissa muissakin kielissä konditionaali on verbin taivutuskategoria, mutta samoja merkityksiä voidaan ilmaista myös muilla keinoin, esimerkiksi [[Apuverbi|apuverbin]] tai [[Partikkeli (sanaluokka)|partikkelin]] avulla. Useissa kielissä konditionaali kietoutuu yhteen menneen ajan [[Aikamuoto|aikamuotojen]] kanssa. Esimerkiksi [[Englannin kieli|englannin]] kieliopeissa on perinteisesti puhuttu ”konditionaalitempuksesta” ''(conditional tense),'' jolla tarkoitetaan etenkin apuverbien ''be, shall'', ''will'' ja ''can''  menneen ajan muotojen käyttöä konditionaalin merkityksessä: ''were'' ’olisi’, ''should do'' ’pitäisi tehdä’, ''would do'' ’tekisi’, ''could do'' ’voisi tehdä’. [[Venäjän kieli|Venäjässä]] konditionaalia vastaava merkitys ilmaistaan menneen ajan muodon ja partikkelin ''by (бы)'' avulla: ''Jesli **by** Saša ne prišol, bylo **by** skutšno (Если бы Саша не пришёл, было бы скучно)'' ’Jos Saša ei tulisi, olisi tylsää’ (vrt. ''Saša ne prišol'' ’Saša ei tullut’, ''bylo skutšno'' ’oli tylsää’).

Joidenkin kielten kieliopeissa modusta, jolla on osittain samantapaisia tehtäviä kuin suomen konditionaalilla, nimitetään **irrealikseksi**, **konjunktiiviksi** tai **subjunktiiviksi*'.

== Konditionaali suomessa ja sukukielissä ==
Suomessa konditionaalin tunnus on verbin [[Astevaihtelu|vahva-asteisen]] vokaalivartalon ja persoonapäätteen väliin sijoittuva *-isi-: otta-isi-n, totea-isi-tte.* Puhutussa kielessä *s*:ää edeltävä tai seuraava *i* voi jäädä pois: *otta-s, otta-si-t, men-is.* Konditionaali taipuu kaikissa [[Persoona (kielioppi)|persoonissa]] sekä [[Passiivi|passiivissa]]. Koska suomessa verbinmuoto voi sisältää vain joko [[Aikamuoto|tempus]]- tai modustunnuksen, menneen ajan aikamuodoista on konditionaalissa mahdollinen käytännössä vain perfekti. Konditionaalilla kuten muillakaan tunnuksellisilla moduksilla ei myöskään ole [[Nominaalimuoto|infiniittimuotoja]].

Suomen konditionaalin tunnuksella on vastine [[Karjalan kieli|karjalassa]], [[Vepsän kieli|vepsässä]] ja [[Inkeroisen kieli|inkeroisessa]], mutta jo eteläisemmissä lähisukukielissä konditionaalilla on aivan eri tunnus, *-ks(i)* (esim. [[Viron kieli|vir]]. *oleks,* [[Liivin kieli|liiv]]. *vȯlks* ’olisi’), jolla puolestaan on vastine [[Saamelaiskielet|saamessa]]. Kaukaisemmista sukukielistä konditionaalimodus joko puuttuu (esimerkiksi [[Komin kieli|komissa]] konditionaalilauseet muodostetaan venäjän kielen tapaan menneen ajan muotojen ja partikkelin *eśkö* avulla) tai se on toista alkuperää; esimerkiksi [[Unkarin kieli|unkarin]] konditionaalin tunnus *-ne-'' lienee sukua suomen potentiaalin tunnukselle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen kielen verbien taivutuskaava  Henri Heinosen tekemä verbien taivutuskaava