open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Herttoniemenranta

**Herttoniemenranta** () on Helsingin 43. kaupunginosaan eli Herttoniemeen kuuluva osa-alue, jossa asuu noin 9 000 ihmistä. Herttoniemenranta sijaitsee Herttoniemen eteläosassa entisen öljysataman paikalla. Se muutettiin asuinkäyttöön pääosin 1990-luvun lopussa ja 2000-luvun alussa. Työpaikkoja alueella oli vuoden 2022 lopussa 2 448. Herttoniemenrantaan kuuluvaksi luetaan myös vieressä sijaitseva Herttoniemen kartanon puistoalue. Sitä lukuun ottamatta alue on rakennettu tiiviisti ja kaupunkimaisesti: valtaosa alueen rakennuksista on matalia asuinkerrostaloja.

## Historia

Ennen nykyisen Herttoniemenrannan alueen ottamista asuinkäyttöön samalla alueella sijaitsi öljysatama. Sinne johti Oulunkylän rautatieasemalta lähtenyt Herttoniemen tavaraliikennerata. Silloin osa-alueen nimikin oli Herttoniemen satama. Alueen asuinrakentamisen edellytyksenä olivat mittavat maanvaihtotyöt, sillä öljysataman maaperä oli pahoin saastunutta. Lähes 100 miljoonan markan hintaiset puhdistustyöt kustansivat aluetta vuokranneet Teboil ja Shell.

Helsingin kaupunginvaltuustossa päätettiin vuonna 1986 Herttoniemenrannan muuttamisesta asuinalueeksi. Asemakaavoitus alkoi loppuvuonna 1989, ja sen pääarkkitehtina oli aluksi Päivi Herkola ja myöhemmin Kristiina Peltomaa. Alueen puhdistustöiden lisäksi rannalle tehtiin maantäyttöjä muutaman korttelin verran. Rakentaminen aloitettiin vuoden 1993 syksyllä ja se valmistui pääosin 2000-luvun alussa, tosin yksittäisiä kohteita on valmistunut vielä pitkin vuosituhatta. Herttoniemenrannasta suunniteltiin rakenteeltaan tiivis ja kantakaupunkimainen. Sorsavuoren kalliot tuovat vaihtelua pinnanmuotoihin, ja alueen puistot edustuvat muun muassa Pikku Huopalahdessa näkyvää 1990-lukulaista tyyliä.

## Liikenneyhteydet
Herttoniemenranta sijaitsee noin kuuden kilometrin päässä Helsingin keskustasta. Herttoniemenrannasta on linja-autoyhteydet läheisille metroasemille. Liityntälinjalla 81 pääsee Kulosaaren ja Herttoniemen metroasemilta Herttoniemenrantaan. Linjat 84–89 kulkevat Herttoniemen metroasemalta Linnanrakentajantietä Laajasalon suuntaan alueen vierestä.

Autoliikenteen tukirangan muodostavat Itäväylä ja Laajasaloon johtava Linnanrakentajantie.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*  Herttoniemenrannan esittely suomeksi Helsingin kaupunginsuunnitteluviraston sivuilla 
* Herttoniemen peruspiiri (pdf)
* Herttoniemi-seuran kotisivut
Syväys

**Syväys** tarkoittaa laivan tai veneen rungon alimpien kiinteiden rakenteiden (yleensä kölin tai peräsimen) etäisyyttä tyynestä vesirajasta. Laivan tiedoissa ilmoitettu syväys tarkoittaa laivan- tai veneenrakentajan tai luokituslaitoksen ilmoittamaa suurinta syväystä, joka ilmaisee kuinka matalassa vedessä alus voi kulkea täydessä lastissa saamatta pohjakosketusta.

Syväys ei ole aluksen pysyvä ominaisuus, vaan se muuttuu aluksen lastin lisääntyessä tai vähentyessä, esimerkiksi polttoainemäärän pienentyessä. Mitä kevyempi aluksen ja kuorman yhteenlaskettu kokonaispaino on, sitä korkeammalla runko kelluu ja sitä pienempi on aluksen syväys. Aluksen syväys muuttuu myös veden lämmön ja suolapitoisuuden suhteen, jos muutokset lämmössä ja suolapitoisuudessa ovat merkittäviä. Esimerkiksi muutos syväyksessä suolapitoisuuden muuttumisen vuoksi tapahtuu aluksen tullessa Pohjanmereltä Itämerelle.

Syväykseen saattaa myös vaikuttaa aluksen nopeus varsinkin kapeassa ja matalassa uomassa: kun nopeasti kulkevan aluksen aluksen pohjaan syntyy imua, alus alkaa uida paikallaankelluntasyväystä syvemmässä. Ilmiö on sitä suurempi mitä suurempi aluksen nopeus on. Englanniksi ilmiön nimi on "squat effect", joka viittaa aluksen kyykkäämiseen tavallista syvemmälle.

Kevytveneissä, joissa on nostoköli, voidaan veneen syväystä säädellä purjehdusolosuhteiden mukaan.

## Syväysmerkit
Aluksen syväys luetaan aluksen vesirajaan maalatusta asteikosta. Syväysmerkit merkitään laivan keulaan, perään ja keskelle 200&nbsp;millimetrin välein, 100&nbsp;millimetriä korkein numeroin. Merkintä 40 osoittaa neljän metrin syväystä, vedenpinnan ollessa merkinnän alapäässä. Merkinnät tehdään esimerkiksi välille 4&nbsp;000–7&nbsp;000&nbsp;millimetriä, riippuen laivan koosta.

Syväysmerkit mitataan laivan pohjan alta, niin että laivan rungon alin kohta on nollapiste. Mittaus tehdään kayttäen apuna vaaituskojetta ja mittanauhaa tai takymetriä.

## Katso myös
* Varavesi
* Lastimerkki
* Uppouma

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ankka

**Ankka** (*Anas platyrhynchos* f. *domestica*) on sinisorsan kesytetty, kotieläimeksi jalostettu muoto. Sinisorsasta jalostetun tavallisen ankan lisäksi ankoiksi voidaan nimittää Amerikasta peräisin olevan myskisorsan (*Cairina moschata*) tarhattuja ja jalostettuja muotoja.

## Historia

Ankkaa on todennäköisesti alettu kasvattaa Kiinassa yli 2&nbsp;000 vuotta sitten, ja niitä on myös kasvatettu Rooman valtakunnassa ainakin jo 100 jaa. Kiinassa ankkoja on jo satoja vuosia laidunnettu korjatuilla riisiviljelmillä.

## Koko ja ulkonäkö

Tavallinen sinisorsasta jalostettu ankka on sinisorsaa suurempi ja yleensä lentokyvytön. Ankan keskimääräinen paino on noin 1,8–2,7&nbsp;kg, kun sinisorsan paino jää selvästi tämän alle. Uros on yleensä suurempi kuin naaras.

Myskisorsa on sinisorsaa huomattavasti suurempi, ja sen sukupuolten kokoero on vielä suurempi kuin sinisorsan. Ankkakoiraan ja myskisorsanaaraan jälkeläistä kutsutaan muuliaasiankaksi, ja myskisorsakoiraan ja ankkanaaraan jälkeläistä muuliankaksi (engl. *hinny* ja* mule*).

## Lisääntyminen

Tavalliset ankat lisääntyvät hyvin keskenään, ja niiden jälkeläiset ovat normaalisti lisääntymiskykyisiä. Sinisorsasta ja myskisorsasta jalostetut ankat voivat risteytyä keskenään, mutta hedelmällisyys on pieni ja jälkeläiset steriilejä. Tavallisen ankan haudonta-aika on 4 viikkoa, myskisorsa hautoo muniaan 5 viikkoa.

## Käyttö

Yleensä ankka syödään 1,5–3 kuukauden ikäisenä, mutta nuoremmat ankanpojat painavat tavallisesti noin 1,6–1,8&nbsp;kg, ja ne valmistetaan yleensä paistamalla kokonaisena. 7-viikkoiset Pekingin ankat voivat painaa 3,2&nbsp;kg. 13-viikkoisen myskisorsakoiraan rintalihas voi painaa 700 g. Tavallisen ankan rintalihas eli lentolihas on vaatimaton, koska se ei lennä. Pekingin ankan liha on runsasrasvaista. Myskisorsan liha on huomattavasti vähärasvaisempaa.

Ankanrasvaa on käytetty perinteisesti ruoanvalmistuksessa. Siinä on silkkinen rakenne ja hienostunut maku. Ankanrasva kestää lisäksi hyvin kuumennusta.

Ankanmunat ovat hiukan kananmunaa suuremmat ja ne soveltuvat hyvin leivontaan. Eräät munintaan jalostetut rodut (khaki campbell, tsaiya, intialainen juoksuankka) voivat munia 200, jopa 300 munaa vuodessa. Nämä munijarodut ovat tavallisesti pienikokoisempia kuin liharodut, poikkeuksena Pekingin ankka, joka on hyvä munija, vaikka onkin liha-ankaksi jalostettu.

## Lähteet
Gary Bettman

**Gary Bruce Bettman** (s. 2. kesäkuuta 1952 New York) on yhdysvaltalainen entinen koripalloliiga NBA:n johtaja, joka siirtyi NHL:n komissaariksi 1. helmikuuta 1993. Hänen päätehtäväkseen omistajat antoivat liigan joukkueiden lisäämisen ja lajin levittäytymisen Yhdysvalloissa.

Bettmanin aikana NHL on laajentunut voimakkaasti läntiseen ja eteläiseen Yhdysvaltoihin ja joukkueiden määrä on noussut 24:stä 32:een. 

Bettmanin arvioitiin tienanneen vuoteen 2022 mennessä yli 150 miljoonaa dollaria palkkoina sen jälkeen, kun tuli NHL:n johtajaksi vuonna 1993.

## Yksityiselämä
Bettman on yksi merkittävimmistä juutalaisista urheiluvaikuttajista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hässi

**Hässi** on Lappeenrannassa ilmestyvä teekkarien ja kylterien (kauppatieteiden ylioppilaiden) vappulehti. Hässiä julkaisee Lappeenrannan teknillisen yliopiston ylioppilaskuntaa lähellä toimiva *Polytekninen Willimiesklubi PoWi ry*. Ensimmäinen Hässi ilmestyi vuonna 1998.

Hässin tunnuksena toimii kettu, joka on komeillut jokaisen julkaistun lehden kannessa. Hässi on vappulehdistä artikkelipitoisemmasta päästä ja sisältö ei rajoitu vain lyhyisiin vitseihin ja kuviin. Vuonna 1998 Hässi ilmestyi A4-kokoisena, mutta vuodesta 1999 alkaen on käytetty B5-kokoa. Samalla lehden kansien taustaväriksi vakiintui musta vuoteen 2015 asti, jonka jälkeen Kansikuvat ovat olleet vapaamuotoisempia.

## Katso myös
* Aino
* Julkku
* Tamppi
* Äpy
* Ööpinen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PoWi ry:n kotisivut
Yhteisvastuu puolue

**Yhteisvastuu puolue** (YVP) oli suomalainen puolue. Se perustettiin vuonna 1986 nimellä **Eläkkeensaajien ja Vihreä Yhteisvastuupuolue** (EVY). Puolueen listoilta ei koskaan valittu yhtään kansanedustajaa tai kunnanvaltuutettua. 

Puolueen puheenjohtaja oli vuodesta 1988 lähtien helsinkiläinen Taisto Vaetoja. Annikki Kohvakka toimi puoluesihteerinä vuodesta 1990 alkaen. Puolueessa oli parhaimmillaan 40 jäsentä ja kahdeksan aktiivista toimijaa. Puolue ei kannattanut ideologioita tai vasemmisto–oikeisto-jakoa. Vaetojan mukaan puolue oli lähellä klassista liberalismia.

## Historiaa
EVY perustettiin vuonna 1986 ja se merkittiin puoluerekisteriin huhtikuussa 1987. Puolue oli rekisterissä vuoteen 1995 ja uudelleen 2002–2007.

Ensimmäisen kerran puolue asetti ehdokkaita vuoden 1991 eduskuntavaaleihin Helsingin, Uudenmaan, Pirkanmaan (silloin Hämeen pohjoinen vaalipiiri), Kymen ja Oulun vaalipiireissä.  Eduskuntavaaleissa 2003 YVP:llä oli ehdokkaita mm. Helsingissä, Pirkanmaalla ja Vaasassa, mutta äänimäärä oli vain 404. 

Viimeisen kerran YVP osallistui eduskuntavaaleihin vuonna 2007, jolloin sen kahdesta ehdokkaasta toinen oli ehdolla Hämeen ja toinen Kymen vaalipiirissä. Ehdokkaat saivat yhteensä 164 ääntä ja YVP jäi puolueista pienimmäksi. Näiden vaalien jälkeen YVP poistettiin puoluerekisteristä toisen kerran. 

## Vaalit

## Puolueen nimi
Suomen kielitoimisto suosittelee Yhteisvastuu puolueen nimen kirjoitettavaksi joko *Yhteisvastuun puolue* tai *Yhteisvastuupuolue*. Puoluerekisteriin oli kuitenkin kirjattu *Yhteisvastuu puolue*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Puolueohjelmat: 1987 / 2007 (Pohtiva – poliittisten ohjelmien tietovaranto)
Hamsteri

**Hamsteri** eli eurooppalainen hamsteri (*Cricetus cricetus*) on hamsterien alaheimoon (Cricetinae) kuuluva jyrsijälaji. Se elää Euroopassa, tarkemmin Keski- ja Itä-Euroopasta Venäjälle asti. Lajin elinympäristöä ovat joenrannat, arot ja pellot. Se on sukunsa *Cricetus* ainoa nykyisin elävä laji. Eurooppalaista hamsteria ei pidetä lemmikkieläimenä. Muun muassa elinympäristöjen pirstoutuminen, tehomaatalouden laajentuminen ja talvien lisääntynyt sateisuus uhkaavat hamsteria. Hamsterien lukumäärä on 2010-luvulla vähentynyt dramaattisesti, ja vuonna 2020 Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto pudotti hamsterin statuksen elinvoimaisesta suoraan äärimmäisen uhanalaiseen. Aiemmin hamsteria metsästettiin vuosittain kymmeniä miljoonia yksilöitä, koska lajin nahkoista tehtiin turkiksia. Toiminta hiipui kuitenkin pääosin 1970-luvulle tultaessa, ja nykyään hamsteria metsästetään vain Unkarissa ja sielläkin pienimuotoisesti.

Eurooppalainen hamsteri eroaa lemmikkinä pidettävistä hamsterilajeista, kuten kultahamsterista ja kääpiöhamstereista, varsinkin kokonsa puolesta. Se on kultahamsteria paljon suurempi, sillä sen pituus on 20–30 cm ja myös häntä on lähes 5 cm. Painoa sillä on 100–900 grammaa. 

Ulkonäöltään hamsteri on vankka. Pää on iso ja suippo, turkki on tuuhea ja suojaa kylmältä ja kastumiselta. Yleisemmin selkä on vaaleanruskea, mutta muuten hamsterin väri voi vaihdella valkeasta mustaan. 

Luonnonvaraisen hamsterin ravinto on lähes samanlaatuista kuin lemmikkinä pidettävien muiden hamsterilajienkin. Ravinto koostuu suurimmaksi osaksi kasvinsyöjien ruoasta, kuten esimerkiksi siemenet ja kasvit. Hamsteri syö kuitenkin myös lihaa, kuten toukkia, pieniä hiiriä ja linnunpoikasia.

Eurooppalainen hamsteri on erakko kuten kultahamsterikin. Ne eivät siedä lajikumppaneita muulloin kuin paritteluaikana. Ne ovat myös yöeläjiä ja aktiivisimmallaan iltaisin ja öisin.

## Lähteet
Iloiset veronmaksajat

**Iloiset veronmaksajat ry** on vuonna 2004 perustettu ja 2006 rekisteröity Suomessa toimiva yhdistys, jonka tarkoitus on puolustaa veroilla rahoitettavaa yhteiskuntaa ja lisätä ihmisten halukkuutta maksaa veroja. Aktiivisimmin yhdistys toimi vuosina 2004–2013 ja toimintamallinaan yhdistys otti osaa julkiseen keskusteluun ja järjesti keskustelutilaisuuksia. Järjestön puheenjohtajana toimi vuonna 2013 Minna Salminen ja sen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Aleksis Nokso-Koivisto. Yhdistyksellä oli vuonna 2010 noin 600 maksavaa jäsentä. Vuonna 2008 iloisten veronmaksajien Kati Peltola julkaisi *[[Reilu verokirja]]* -pamfletin WSOY:n Barrikadi-sarjassa.

## Tausta
Iloisten veronmaksajien taustalla on ajatus verorahoilla rahoitetuista laadukkaista, tasa-arvoisista hyvinvointipalveluista ja vakaasta yhteiskunnasta ja se kohdisti kritiikkiä erityisesti yksipuoleiseen veronalennuskeskusteluun. Yhdistyksen perustamisaikaan keskustelua hallitsivat Veronmaksajain Keskusliitto ja valtiovarainministeriö, jotka molemmat kampanjoivat veronalennusten ja hyväosaisia suosivan veropolitiikan puolesta.

Yhdistystä perustettaessa vuonna 2004 Veronmaksajain Keskusliitto vastusti järjestön nimivalintaa, koska heistä sana *veronmaksajat* yhdistettiin Veronmaksajain Keskusliittoon ja nimi oli siten harhaanjohtava. Tästä syystä yhdistyksen rekisteröinti onnistui vasta vuonna 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Iloisten Veronmaksajien kotisivu
* Iloisten Veronmaksajien Facebook -ryhmä
Manco Cápac

**Manco Cápac** (ketšuaksi *Manqo Qhapaq* ’loistava perustaja’) oli inkojen mytologiassa Cuzcon kuningaskunnan myyttinen ensimmäinen kuningas (*Cápac*, sotaherra).

Inkojen varhaisvaiheista kertovat tarinat ovat enemmän mytologiaa kuin todellisiin tapahtumiin pohjautuvaa historiaa. Tarinoiden päätarkoitus on pyrkiä osoittamaan inkojen johtoaseman oikeutus ja hallitsijoiden jumalallinen syntyperä. Ei tiedetä varmasti, millainen Manco Cápac oli tai oliko häntä ollenkaan olemassa. Perimätiedon mukaan hän saattoi hallita noin vuosina 1198–1228.

Andien vuoristoseutujen myyteissä kansojen esi-isät nousivat esiin maassa olevista onkaloista. Tarujen mukaan Manco Cápac, hänen kolme veljeään ja neljä sisartaan ilmestyivät Cuzcosta etelään sijaitsevan Paqari-tampun keskimmäisestä luolasta. Kahdesta viereisestä luolasta nousi muita ihmisiä, yhteensä kymmenen ryhmää, ja Manco Cápac sisaruksineen johti heidät vuosia kestävälle matkalle. He saapuivat lopulta Cuzcoon ja alistivat seudun asukkaat. Manco Cápac kohosi päälliköksi, hallitsi pitkään, otti käyttöön lait ja lopetti ihmisuhrauksen. Hän nai siskonsa Ocllon ja sai pojan Rocan, josta tuli seuraava Sapa Inca.

Toisen myytin mukaan jumala Viracocha loi Manco Cápacin ja Mama Ocllon Titicacajärvellä. Pariskunnalla oli jumalallinen tehtävä: kulkea pohjoiseen ja asettua mihin kultainen sauva uppoaa. He kävivät useissa paikoissa ja saapuivat lopulta Cuzcoon. Siellä sauva upposi maahan. He asettuivat sinne, Manco Cápac opetti miehiä muokkaamaan maata, rakentamaan kanavia ja järjestämään asioita. Mama Ocllo opetti naisia kutomaan, laittamaan ruokaa ja huolehtimaan lapsista. He toivat mukanaan rauhan, kulttuurin, taiteet ja auringonjumala Intin, joka tarjosi kansalle lämpöä ja voimaa.

Myyteissä Manco Cápac oli auringon jumala Intin poika ja Pachacamacin veli. Häntä itseään palvottiin tulen ja auringon jumalana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Valter Jung

**Valter Gabriel Jung** (27. marraskuuta 1879 Vaasa – 9. helmikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti. 

## Elämä
Jung valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta (nykyisestä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulusta) vuonna 1902. Opintojensa jälkeen Jung työskenteli arkkitehti Lars Sonckin avustajana. Sonckin avustajana Jung oli mukana suunnittelemassa Jugendsalina nykyisin tunnettua Privatbankenin taloa Pohjoisesplanadilla. Vuonna 1905 Jung perusti yhteisen arkkitehtitoimiston Emil Fabritiuksen kanssa. Vuodesta 1915 Jungilla oli oma toimisto, kunnes hänen veljensä, tunnettu asemakaava-arkkitehti Bertel Jung, palasi Turusta Helsinkiin. Arkkitehtiveljekset perustivat yhteisen toimiston vuonna 1925.

Valter Jungin tytär oli tekstiilitaiteilija Dora Jung (1906–1980).

## Töitä

### Arkkitehtitoimisto Jung & Fabritius (1905-)
*1905 Semigradskyn koulu, Oikokatu 7, Helsinki
*1908 Lahden sähkölaitos, Vesijärvenkatu 11, Lahti
*1910-luku Bronda, Eteläesplanadi 20, Helsinki - purettu vuonna 1972
*1910–1914 Makkarakosken voimalaitos, Noormarkun ruukki, Pori
*1911 Kino-Palatsi, Pohjoisesplanadi 39, Helsinki – purettu vuonna 1965. Tilalle rakennettu Alvar Aallon suunnittelema Akateeminen kirjakauppa - valmistui 1969
*1913 Tupakkatehdas Fennia, Ruoholahdenkatu 23, Helsinki
*1913 Asuin- ja liikerakennus, Malminkatu 24, Helsinki

### Arkkitehtitoimisto Valter Jung (1915-)
*1915 Seurakuntien talo, Annankadun ja Bulevardin kulmaus, Helsinki
*1915 Högre Svenska Handelsläroverket, Merimiehenkatu 11, Helsinki (yhdessä Waldemar Aspelinin kanssa)
*1919 Merikortteli, Merimiehenkatu 36–40, Helsinki
*1921 Latvian suurlähetystö, Armfeltintie 10, Helsinki
*1923 Lääninsairaalan talousrakennus, Sairaalasaari, Oulu

### Arkkitehtitoimisto Jung & Jung (1925-)
*1928 Rettigin palatsi, Itäinen Rantakatu 4-6, Turku
*1929 Yksityissairaala, Saaristonkatu 23, Oulu
*1931 Hotelli Torni, Yrjönkatu 26, Helsinki
*1934 G. A. Serlachius Oy:n pääkonttori, R. Erik Serlachiuksen katu 2, Mänttä
*1937 Ahlströmin talo, Eteläesplanadi 14, Helsinki
*1937 Aleksanterinkatu 11 -kulmarakennus, Helsinki
*1939 Entinen Nokian pääkonttori, Mikonkatu 15, Helsinki
*1940 Suomen Gummitehdas Osakeyhtiön liiketalo, Helsinki

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
KNL

**KNL** voi tarkoittaa:
*Kokoomuksen Nuorten Liitto, poliittinen nuorisojärjestö
*Kumi- ja Nahkatyöväen Liitto, entinen ammattiliitto
*KNL-laskenta, tuottavuuden mittaustapa
Kolmas pyhä sota

**Kolmas pyhä sota** käytiin antiikin Kreikan kaupunkivaltioiden välillä vuosina 356–346 eaa. Sota käytiin Fokiin maakunnan asukkaiden sekä Theban, Boiotian ja Thessalian välillä. Sotaa kutsuttiin pyhäksi, koska sen taustalla oli Delfoin Apollonin temppelin hallinta. Sotaan sekaantui myös Makedonian kuningas Filippos II, joka näin saattoi kasvattaa omaa valtaansa Kreikassa. Sota alkoi pienestä kiistasta, mutta uhkasi lopulta laajeta koko Kreikan laajuiseksi.

## Sodan kulku

Toisen pyhän sodan päätteeksi Delfoi jäi fokislaisten alaisuuteen vuonna 448 eaa. Epävarmaa rauhan aikaa kesti lähes sadan vuoden ajan. Rauha päättyi kun Theba liittolaisineen syytti vanhaa vihollistaan Fokista pyhäinhäväistyksestä. Theban mukaan Fokiin maakunnan asukkaat olivat viljelleet Apollonille pyhitettyä maata. Fokis määrättiin maksamaan sakkoa, mutta Fokista hallitseva Filomelos kieltäytyi maksamasta sakkoa. Sen sijaan hän valtasi vuonna 355 eaa. Delfoin temppelin, otti sen rikkaudet ja varustautui sotaan. Sparta tuki salaa Filomelosta.

Theban liittolaiset Lokriksen maakunnasta yrittivät pakottaa fokislaiset lähtemään Delfoista, mutta fokislaiset löivät heidät. Theba julisti sodan Fokiille vuonna 355 eaa. Thebalaiset löivät Filomeloksen Neonin taistelussa vuonna 354 eaa. ja pakottivat fokislaiset jättämään Delfoin samana vuonna.

Makedonian kuningas Filippos II halusi lisätä valtaansa Kreikassa ja ryhtyi tukemaan Thebaa sodassa. Tämä pakotti Spartan ja Ateenan tukemaan Fokista. Filippoksen avulla Theba valloitti Fokiin vuosina 351–347 eaa.

Vuonna 346 eaa. osapuolet tekivät rauhan: Filippos sai valtaansa Pohjois- ja Keski-Kreikan, mukaan lukien Thermopylain ja Delfoin. Neljäs pyhä sota syttyi vuonna 339 eaa.

## Lähteet
*
Ragdoll

**Ragdoll** on 1960-luvulla Kaliforniassa kehitetty sinisilmäinen, naamiokuvioinen kissarotu. Se on Suomen suosituin rekisteröity kissarotu.

## Rodun historia
Rodun kantaemo on valkoinen angoratyyppinen kissa nimeltään Josephine. Josephinen omistaja Ann Baker kehitti rodun tästä kantaemosta ja sen sekarotuisista pennuista. Varhaisissa pentueissa esiintyivät kaikki nykyiset ragdollien värimuodot. 

## Värit ja rakenne

Ragdolleilla on kolme kuviointia: colourpoint, mitted ja bicolour. Perinteiset värit ovat ruskea, sininen, suklaa ja lila. Uusina väreinä on tuotu punainen ja creme - niiden myötä myös kilpikonna. Kaikki värit voivat esiintyä myös tabbyvariaatioina. Colourpoint-kissoilla on tummaa väriä kaikissa vartalon ääripäissä: maskissa, korvissa, hännässä ja käpälissä. Mitted-kissoilla tassut ovat erotuksensa colourpointeista valkoiset. Mitted-kuvioiduilla kissoilla on hansikkaat etukäpälissä, mutta takajaloissa valkoisten "saappaiden" tulee ulottua kantapäähän saakka. Bicolour-kissoilla naamiokuviointi on korvissa, maskissa ja hännässä. Maskissa on suuri, käänteinen V-muotoinen laukki. 

Ragdoll on päässyt Guinnessin ennätysten kirjaan suurimpana kesykissarotuna. Suuri ja lihaksikas ragdoll kehittyy hitaasti ja voi kulua 3–4 vuotta ennen kuin kissa on täysikasvuinen ja sen kuviointi ja väritys täysin kehittynyt. Uros painaa noin 6&ndash;10&nbsp;kg ja naaras noin 4&ndash;7&nbsp;kg..

Pää on kiilamainen: Korvat ovat tyvestä leveät ja vähän eteenpäin kallistuneet ja sijaitsevat kaukana toisistaan. Silmien ainoa hyväksytty väri on sininen: mitä tummempi, sen parempi. Etukumara asento on etujalkoja pitempien takajalkojen vuoksi ragdolleille tyypillinen.

## Rodun nimen alkuperä
Ragdoll () -nimitys juontuu rodulle tyypillisestä taipumuksesta valahtaa täysin veltoksi syliin nostettaessa. Ominaisuus havaittiin rodun kantaemon, Josephinen loukkaannuttua auto-onnettomuudessa ja tarun mukaan se periytyi myös sen pennuille. Saman onnettomuuden seurauksena ragdollien kipukynnyksenkin on väitetty olevan muita kissoja korkeampi. Väitteissä ei ole perää, sillä tällaiset hankitut ominaisuudet eivät voi olla perinnöllisiä. Tämä kertomus on kuitenkin osa rodun syntytarinaa. 

On myös todettu, että Ragdoll on hyvin koiramainen kissarotu. Se oppii helposti samoja temppuja kuin koira ja on myös yhtä seurallinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Suomen Ragdoll -kissayhdistys ry &ndash; Yleistä tietoa rodusta ja hinnoista.
* Suomen Ragdollystävät-seura ry  &ndash; Tietoa rodusta, pentulista, näyttelytuloksia ynnä muuta
Marburg

**Marburg** on kaupunki, joka sijaitsee Lahnjoen laaksossa Hessenin osavaltiossa Saksassa. Se on Marburg-Biedenkopfin piirikunnan pääkaupunki. Kesäkuussa 2021 kaupungissa asui 75&nbsp;638 asukasta. Marburgin pinta-ala on 123,9 neliökilometriä.

Kaupungin tunnusmerkkeinä ovat Hessenin maakreivien keskiaikainen linna ja Saksan vanhin rakennustyyliltään gotiikkaa edustava Elisabethin kirkko. Kirkko on saanut nimensä Marburgissa eläneen Pyhän Elisabethin mukaan. Koko keskiaikainen vanhakaupunki on arvokas suojelukohde, koska se säästyi toisen maailmansodan pommituksilta. Kaupungissa sijaitsee vuonna 1527 perustettu Marburgin yliopisto, viralliselta nimeltään *Philipps-Universität Marburg*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin verkkosivut
Keke Pulliainen

**Keke Pulliainen** on taikuri ja viihde-esiintyjä. Hän on Suomen taikurit ry:n sekä Esiintyvät taiteilijat ry:n jäsen. Pulliainen asuu Kirkkonummella.

## Saavutuksia
* Näyttämötaikuuden SM 2. 2003
* Viihdeohjelmien SM 3. 2002
* Lukuisia TV-esiintymisiä 2001–2005
* Vedellä täytetyssä akvaariossa olemisen ME-2004, 25 h (Ennätys ei ole virallinen)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Keke Pulliaisen kotisivut
Abu Ghraib

**Abu Ghraib** () on Irakin Bagdadin maakunnan länsiosassa sijaitseva piirikunta ja kaupunki. Se sijaitsee maanteitse noin 33 kilometriä pääkaupunki Bagdadin keskustasta länteen. Vuonna 2013 Abu Ghraibin piirikunnan asukasluvun arvioitiin olevan viisi prosenttia koko maakunnan väkiluvusta (6&nbsp;696 596), eli noin 330&nbsp;000.

Lokakuussa 2014 uutisoitiin ääri-islamistisen Isisin hyökänneen piirikuntaan. Vaikkei Isis olekaan vallannut Bagdadin kaupunkia tai sen maakuntaa, Isisin solujen raportoitiin vuonna 2015 tehneen alueella toistuvasti erilaisia terroristi-iskuja, kuten attentaatteja, kaappauksia ja iskuja tienvarsipommien avulla. 

## Katso myös
*Abu Ghraibin vankilan kidutusskandaali
*Bagdadin kansainvälinen lentoasema

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Suomenmaa

**Suomenmaa** on Suomen Keskustan pää-äänenkannattaja, joka perustettiin vuonna 1908 nimellä *Maakansa*. Se oli nimenä vuoteen 1965, lukuun ottamatta vuosia 1942–1945, jolloin nimenä oli *Karjalan sanomat*. Suomenmaa julkisti mobiilisovelluksen Android- ja Apple-laitteille vuonna 2017 ja ilmestyy vuodesta 2024 ainoastaan verkkolehtenä.

## Historia

Lehti perustettiin Viipurissa vuonna 1908 nimellä *Maakansa*. Sieltä toimitus siirtyi talvisodan takia Lahteen 1939 ja palasi Viipuriin jatkosodan vuosiksi 1941–1944. Lehden nimi oli *Karjalan sanomat* vuosina 1942–1945. Jatkosodan lopulla toimitus siirtyi Helsinkiin ja Ouluun. Lehden nimi vaihdettiin Maakansasta Suomenmaaksi, kun Maalaisliitto muutti nimensä Keskustapuolueeksi vuonna 1965.

Vuoden 2012 levikintarkastuksen mukaan Suomenmaan levikki oli 11&nbsp;197 kappaletta (76/-/23/1 LT 2012). Kuusi kertaa vuodessa Suomenmaa ilmestyy erikoisnumero Sentterinä, jonka levikki on noin 80&nbsp;000 kappaletta. Sentteri jaetaan kaikkiin keskustan jäsenperheisiin.

Vuoden 2015 loppuun asti Suomenmaa ilmestyi sanomalehtenä, viimeiset vuodet kolme kertaa viikossa. Se muuttui kerran viikossa perjantaisin ilmestyneeksi aikakauslehdeksi vuoden 2016 alussa. Elokuusta 2019 se on ilmestynyt kerran kuukaudessa.

Vuoden 2019 vaaleissa Keskusta koki tappion, joka vei puolueelta 18 kansanedustajan paikkaa, minkä seurauksena keskustan saama puoluetuki väheni 2,6 miljoonalla eurolla. Sen jälkeen Suomenmaan puolueelta saama tuki puolittui yhteen miljoonaan. YT-neuvottelujen jälkeen lehden ilmestymiskertoja supistettiin. Työntekijöistä vähennettiin 8,6 henkilötyövuotta, minkä jälkeen lehden palvelukseen jäi vielä 13 henkilöä.

Vuoden 2023 vaalitappion jälkeen keskustan vuosittainen puoluetuki pieneni yli 1,4 miljoonaa euroa, minkä seurauksena puoluevaltuusto pienensi Suomenmaan saaman rahoituksen 450 000 euroon. Lehden julkaisija aloitti säästötoimenpiteet, joiden vuoksi Suomenmaa lakkasi vuoden 2024 alusta ilmestymästä painettuna lehtenä, mutta jatkaa verkkolehden muodossa.

## Päätoimittajat
Maakansan ja Suomenmaan päätoimittajina ovat toimineet:

* Jaakko Kivi 1908 (1. näytenumero)
* Otto Niinisalo 1908–1909
* Antti Juutilainen 1909–1920
* Jaakko Vainio 1915–1919, 1920–1932
* Toivo Lankinen 1920
* Eero Lappalainen 1932–1940
* Pentti Sorvali 1942–1976
* Matti Tuovinen (vt.) 1952
* Seppo Sarlund 1977–1985
* Seppo Niemelä 1986–1991

* Lauri Kontro 1991
* Samuli Pohjamo 1992–1999
* Juha Mauno 1999–2007
* Timo Laaninen 2008–2010
* Pirkko Wilen 2010, väliaikainen
* Pekka Perttula 2010–2011
* Juha Määttä 2011–2023
* Santeri Lampi (vastaava päätoimittaja, 2024–)
* Katariina Lankinen (hallinnollinen päätoimittaja, 2024–) 

## Lähteet
*
* Suomenmaan mediakortti 2014
* Suomenmaan internet-sivut
* Joutsen Median internet-sivut

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Suomenmaa
*Pörssitieto: Maakansa -yhtiöt.
Plagiointi

**Plagiointi** ( Plagiaatti on ”kirjallinen t. taiteellinen varkaus, plagiointi; sellaiseen perustuva teos t. sen osa.”

*Merriam Webster Online* -sanakirja  määrittelee plagioinnin () seuraavasti: 

# varastamista; toisen henkilön esittämien ideoiden tai sanojen esittämistä omanaan; toisen esittämän tuotannon siteeraamista ilman lähdemerkintää.
# kirjallinen varkaus: jostain olemassa olevasta lähteestä peräisin olevan idean tai tuotoksen esittämistä uutena ja alkuperäisenä.

Suomessa Tutkimuseettinen neuvottelukunta on määritellyt plagioinnin seuraavasti:
"Plagioinnilla (*plagiarism*) eli luvattomalla lainaamisella tarkoitetaan jonkun toisen julkituoman tutkimussuunnitelman, käsikirjoituksen, artikkelin tai muun tekstin tai sen osan, kuvallisen ilmaisun tai käännöksen esittämistä omana. Plagiointia on sekä suora että mukaillen tehty kopiointi."

## Katso myös
* Plagiaatintunnistusjärjestelmä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Merriam Webster online 
* Älä kopsaa -sivusto  – Helsingin yliopisto.
* Plagiarismi.fi .
* Suomen Tutkimuseettinen neuvottelukunta.
* Plagiarism.org. 
* Pernu, Tuomas K.: Mitä on plagiointi, ja miksi se on väärin? Huomioita tiede- ja tietokirjoittamisen etiikasta. *Puheenvuoroja*, Itä-Suomen yliopisto 3.10.2022.
Maurice Ravel

**Joseph Maurice Ravel** (7. maaliskuuta 1875 Ciboure – 28. joulukuuta 1937 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä ja pianisti. Ravelin sävellystuotanto syntyi impressionismin ja neoklassismin tyylikausina.

## Elämä

Ravel syntyi Cibouressa, Ranskan baskialueella. Säveltäjän äiti Marie Delouart oli baski ja isä Joseph Ravel sveitsiläinen keksijä ja teollisuusmies. Perhe muutti Pariisiin, jossa Ravel aloitti pianonsoiton seitsemänvuotiaana. Muutamia vuosia myöhemmin hän teki ensimmäiset sävellyksensä. Musiikin opinnot jatkuivat sittemmin Pariisin konservatoriossa. Ravelin opettajana konservatoriossa oli säveltäjä Gabriel Fauré. 

Ravel tavoitteli kolmena vuotena vuosina Prix de Rome -stipendiä. Konservatiivisen tuomariston mukaan Ravelin toimittamat työt olivat liian ”edistyneitä” ja tämä aiheutti eräänlaisen skandaalin. Protesteja julkaistiin ja muun muassa Romain Rolland tuki Ravelia. Lopputuloksena konservatorion johtajan Théodore Duboisin piti siirtyä syrjään ja hänen tilalleen tuli säveltäjä Gabriel Fauré.

Ravel on säveltänyt muun muassa *[[Daphnis et Chloé (Ravel)|Daphnis et Chloé]]* -teoksen ranskalaisen kirjailijan Coletten kanssa. Muita Ravelin töitä on satiirinen vuonna 1911 ensiesityksen saanut *L’Heure espagnole*.
Ravel ei koskaan mennyt naimiisiin ja eli puoli-erakkona Montfort-L’Amauryssa lähellä Pariisia. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa kuorma-auton kuljettajana lyhyen aikaa, mutta vapautettiin vuonna 1917.
Vuonna 1928 Ravel lähti neljän kuukauden kiertueelle Kanadaan ja Yhdysvaltoihin sekä samana vuonna loi *[[Boléro]]n*.

Viitenä viimeisenä vuotena Ravelin toimintaa haittasi afasia, joka esti häntä kirjoittamasta musiikkia sekä haittasi puhetta. Leikkaus verisuonitukoksen avaamiseksi ei onnistunut ja hänet haudattiin Levalloisiin lähellä Pariisia.

## Keskeiset teokset

Alla on luettelo Ravelin 60 keskeisestä teoksesta.

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Poroila, Heikki: Yhtenäistetty Maurice Ravel (koko sävellystuotanto listattuna)
* Maurice Ravel 60-vuotias, Helsingin Sanomat, 03.03.1935, nro 60, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Raikuu

**Raikuu** on Savonlinnan Kerimäen pitäjässä, Etelä-Savon maakunnassa sijaitseva kylä.  

Raikuussa sijaitsee kaksi tunnettua Kerimäen nähtävyyttä: Raikuun salpa-asema ja Raikuun kanava. Salpalinja on rakennettu vuosina 1940–1941 ja 1944. Raikuun kanava on puolestaan valtakunnallisesti merkittävä rakennettu kulttuuriympäristö (RKY), jonka vesireitti on avattu myös matkaveneilyn käyttöön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tietoa Raikuun salpa-asemasta
* Sääennuste: Raikuu, Savonlinna (ilmatieteenlaitos.fi)
* Raikuu-Pistala kyläyhdistys ry  (savonlinnaseutu.fi)
Keijo Liinamaa

**Keijo Antero Liinamaa** (6. huhtikuuta 1929 Mänttä – 28. kesäkuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen lakimies, joka toimi Suomen pääministerinä 1975 ja valtakunnansovittelijana vuosina 1965–1971 ja 1979–1980. Liinamaa toimi myös oikeusministerinä 1970 ja työvoimaministerinä 1971–1972.

## Valtakunnansovittelijana
Liinamaa oli työoikeuteen erikoistunut lakimies, joka aloitti työuransa SAK:ssa. Vain 29-vuotiaana vuonna 1958 hänestä tuli Mäntän kauppalanjohtaja. 1960-luvun alkupuolella valtakunnallisen työmarkkinasovittelujärjestelmän käynnistyttyä hän toimi paikallisena sovittelijana, kunnes vuonna 1965 hänet valittiin valtakunnansovittelijaksi. Taloudellisesti vaikeina vuosina 1965–1967 Liinamaa selvitti runsaasti työmarkkinaristiriitoja ja sai estettyä useita suurlakkoja. 

Vuonna 1967 pääministeri Rafael Paasio antoi Liinamaalle erityistehtävän: Liinamaan piti neuvotella työmarkkinaosapuolien kanssa keskitetystä palkkaratkaisusta estääkseen inflaation, jonka palkankorotukset olisivat aiheuttaneet. Tämä johti 27.3.1968 allekirjoitettuun ensimmäiseen tulopoliittiseen kokonaisratkaisuun, jonka yhteydessä kiiteltiin erityisesti Liinamaan neuvottelutaitoja. Kaksi ensimmäistä TuPo-sopimusta nimettiinkin hänen mukaansa Liinamaa I:ksi ja Liinamaa II:ksi.

## Ministerinä
Vuoden 1970 eduskuntavaalien jälkeen poliittiset puolueet eivät pystyneet muodostamaan hallitusta. Presidentti Urho Kekkonen määräsi tällöin Teuvo Auran muodostamaan virkamieshallituksen. Pääministeri Auran hallituksessa Liinamaa toimi oikeusministerinä 63 päivää touko-heinäkuussa 1970, kunnes Ahti Karjalainen muodosti uuden hallituksen. 

Karjalaisen hallitus hajosi syksyllä 1971 ja eduskunta hajotettiin. Teuvo Auran toinen virkamieshallitus muodostettiin ja Liinamaa toimi siinä työvoimaministerinä lokakuusta 1971 helmikuuhun 1972.

Vuoden 1975 eduskuntavaalien jälkeen poliittiset puolueet eivät saaneet muodostettua hallitusta. Presidentti Kekkonen kutsui Keijo Liinamaan pääministeriksi ja hänen virkamieshallituksensa istui 13. kesäkuuta – 30. marraskuuta 1975, kunnes Kekkosen väliintulo mahdollisti Martti Miettusen uuden hallituksen muodostamisen.

Liinamaa toimi pääministerinä Helsingissä järjestetyn ETYK-huippukokouksen aikana.

Keijo Liinamaa kuoli 51-vuotiaana 28. kesäkuuta 1980 äkilliseen sairauskohtaukseen ollessaan ulkoilemassa kotinsa lähistöllä Helsingin Vuosaaressa. Hän on kaikkien aikojen nuorimpana kuollut Suomen pääministeri.

Liinamaasta kaavailtiin ennen hänen kuolemaansa poliittisen hallituksen pääministeriä.

Hänen leskensä Pirkko Liinamaa tuli 1980-luvulla tunnetuksi suositun televisio-ohjelman *[[Levyraati|Levyraadin]]* pitkäaikaisena vakiojäsenenä.

Keijo Liinamaan syntymäkaupungissa Mäntässä on ollut Keijo Liinamaan katu vuodesta 2008. Helsingin Vuosaaressa sijaitseva puistoalue nimettiin Keijo Liinamaan puistoksi vuonna 2015.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla
*
Colin Campbell (geologi)

**Colin Campbell** (1931–2022) oli brittiläinen öljygeologi, joka väitti öljyhuipun olevan piakkoin käsillä.

Campbellillä oli neljänkymmenen vuoden kokemus öljyalalla. Hän väitteli tohtoriksi geologiasta Oxfordin yliopistossa vuonna 1957. Hän työskenteli öljygeologina kentällä, johtoportaassa ja konsulttina. Hän oli töissä Oxfordin yliopistossa, Texacolla, British Petroleumilla, Amocolla, Shenandoah Oililla, Norsk Hydrolla ja Finalla. Hän työskenteli myös Bulgarian ja Ruotsin valtioiden palveluksesa. Campbell kirjoitti kaksi kirjaa ja yli 150 tieteellistä artikkelia.

Campbell perusti 2000-luvun alussa ASPO-yhdistyksen, jossa hän tutki öljyhuippua ja yritti saada ihmiset tietoiseksi asiasta luennoimalla ahkerasti.

Vuonna 1998 kirjoittamassaan artikkelissa Campbell arvioi öljyhuipun tulevan vuoteen 2030 mennessä. Vuonna 2004 ASPO arvioi huipun tulevan 2010.

## Lähteet
ASPO

**ASPO** (*Association for the Study of Peak Oil and Gas*) on järjestö, johon kuuluu tutkijoita eurooppalaisista järjestöistä ja yliopistoista. He pyrkivät selvittämään, milloin öljyhuippu on ajankohtainen ja minkälaisia seurauksia sillä on.

ASPO:n perusti vuonna 2000 öljyasiantuntija Colin Campbell. Sen puheenjohtaja on ruotsalainen fyysikko Kjell Aleklett. ASPO:lla on jäseniä monesta Euroopan maasta, myös Suomesta, ja maaorganisaatioita Irlannissa, Italiassa, Ruotsissa ja Yhdysvalloissa.

## Aiheesta muualla
* ASPOn kotisivu 
* ASPOn uutiskirjeet
Oikeusturva

**Oikeusturva** tarkoittaa niitä tehokkaita oikeudellisia keinoja, joilla henkilö tulee oikeuksiinsa. Heikko oikeusturva voi liittyä laissa taattujen oikeuksien vähäisyyteen, keinojen huonouteen taikka keinojen tehottomuuteen. Oikeusturvakeinojen huonous voi liittyä oikeudellisen avun puutteeseen taikka alan toimijoiden – kuten vaikkapa tuomarin – heikkoon ammattitaitoon taikka muutoksenhakukeinojen puutteeseen. Keinojen tehottomuus voi liittyä esimerkiksi niiden kalleuteen taikka pitkään ajalliseen kestoon.

Suppeassa merkityksessä oikeusturvalla tarkoitetaan oikeutta saada asiansa käsitellyksi oikeudenmukaisesti tuomioistuimessa tai muussa viranomaisessa. Kaikkien tuomioistuinten tehtävä on toiminnallaan toteuttaa oikeusturvaa. Oikeusturvan lisäksi tuomioistuinten on sisällytettävä päätöksiinsä oikeusvarmuus eli ratkaisujensa ennustettavuus.

Suomessa oikeusturva määritellään perustuslaissa. Se on 21&nbsp;§:ssä säädetty subjektiivinen oikeus, se siis ei ole viranomaisen harkinnan varassa. Perustuslain 2&nbsp;§:n mukaan *julkisen vallan käytön tulee perustua lakiin ja kaikessa julkisessa toiminnassa on noudatettava tarkoin lakia.*

Heikko tai olematon oikeusturva voi myös olla tarkoituksellista, jolloin se ei johdu oikeusjärjestelmän kehittymättömyydestä tai virkamiesten heikosta ammattitaidosta. Itsevaltaisten hallintojen maissa, lähinnä diktatuureissa, virkamiehet eivät halua tekemistään sortavista päätöksistä valitettavan, jolloin valittaminen on mahdotonta tai tehty mahdollisimman vaikeaksi. Esimerkiksi Pohjois-Korea on maa, jossa kansalaisen ei ole tarkoituskaan valittaa ja kansalaisen oikeusturva on tarkoituksella jätetty huomioimatta.

## Katso myös
* Perusoikeudet
* Oikeussuoja

## Aiheesta muualla

*Suomen Asianajajaliiton oikeusturvaohjelma 2000
Hesperia

**Hesperia** voi viitata johonkin seuraavista asioista:
*Hesperia, yksi kreikkalaisen mytologian hesperideistä.
*Hesperia ("illan maa" tai "läntinen maa"), antiikin kreikkalaisten käyttämä nimitys joskus Italiasta ja joskus Espanjasta
* Hesperia (oik. Olga Mambelli), italialainen näyttelijä
*69 Hesperia, asteroidi asteroidivyöhykkeellä
*Hesperianpuisto, puisto Helsingissä
*Hesperian sairaala, nykyiseltä nimeltään HYKS Psykiatriakeskus, mielisairaala Helsingissä
*Hesperia, entinen hotelli Helsingissä, nykyisin nimeltään Crowne Plaza
Riigikogu

**Riigikogu** on Viron tasavallan 101-jäseninen yksikamarinen parlamentti. Viron perustuslain mukaan Riigikogu käyttää maassa lainsäädäntövaltaa.

Riigikogun tehtäviin kuuluu myös valtion budjetin hyväksyminen ja kansainvälisten sopimusten ratifiointi. Riigikogu nimittää virkoja presidentin ehdotuksesta ja se pystyy ilmaisemaan epäluottamuslauseen hallitusta kohtaan. Lisäksi se valitsee Viron presidentin ja nimittää presidentinvaalien ehdokkaat.

Riigikogun kokoontumispaikka on Tallinnassa sijaitseva Toompean linna.

## Edustajat
Riigikogun edustajaksi voidaan valita sellainen henkilö, joka on vähintään 21-vuotias Viron kansalainen, joka ei toimi missään muussa luottamustehtävässä.

Edustajien palkkio on 6320,81 euroa kuukaudessa. Lisäksi heillä on oikeus edustustyöhön liittyviin kulu- ja asumiskorvauksiin.

## Vaalit
Riigikogun jäsenet valitaan joka neljäs vuosi, ja vaaleissa käytetään suhteellista vaalitapaa. Viron ensimmäiset parlamenttivaalit pidettiin vuonna 1920. Viron irrottauduttua Neuvostoliitosta vuonna 1991 laadittiin kesällä 1992 perustuslaki ja sen mukaiset  ensimmäiset vaalit pidettiin samana vuonna. Riigikogussa on 101 jäsentä. Jäsenten valinnassa käytetään suhteellista vaalitapaa 5&nbsp;%:n äänikynnyksellä. Erillisiä kiintiöpaikkoja muun muassa naisille tai nuorille ei ole.

### Vaalipiirit

Vuoden 2019 Riigikogun vaaleissa käytetty vaalipiirijako.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Riigikogu
Formaatti (televisio)

**Tv-ohjelmaformaatti** on ohjelmaidea, konsepti, joka on rakennettu niin, että se on toistettavissa eri markkinoilla miltei samansisältöisenä paikallinen kulttuuri huomioiden. Muissa maissa jo hyväksi havaittu ohjelmaformaatti helpottaa ohjelmasarjan mainosajan etukäteismyyntiä mainostaja-asiakkaille ja vähentää televisioyhtiön riskejä epäonnistua katsojamäärätavoitteiden täyttämisessä.

Ohjelmaformaatin ostaja maksaa oikeudesta tehdä ohjelmaa ja saa vastineeksi ohjelmaformaatin lisenssinhaltijalta niin sanotun formaattiraamatun, joka sisältää yksityiskohtaiset ohjeet ohjelman kiinteistä vakioelementeistä: lavastuksesta, juontajan tyylistä ja toistuvista iskulauseista, kamerakulmista, ohjelman visuaalisista tunnuksista ja tunnusmusiikista. Ostetusta ohjelmaformaatista riippuu, kuinka paljon ostajalla on mahdollisuuksia muotoilla ohjelmaa maan kulttuuriin sopivaksi.

Ohjelmaformaatin hankkimiseen on monia tapoja. Kanava voi itse ostaa ohjelman esitysoikeudet kansainväliseltä lisenssinhaltijalta, minkä jälkeen ohjelman toteutukseen valitaan mukaan tuotantoyhtiö. Toinen vaihtoehto on, että kanava ryhtyy yhteistyöhön sellaisen tuotantoyhtiön kanssa, joka omistaa ohjelmaformaatin ja lisenssin. 

## Historiaa
Formaatti-termi tarkoitti alkujaan Yhdysvalloissa pyörineitä tietokilpailuohjelmia, joista se levisi kuvaamaan muitakin vakiomuotoisia ohjelmatyyppejä.

Televisioformaattien yleistyminen ja kansainvälinen myynti yleistyi 1990-luvulla tositelevision myötä. Taustalla olivat kansallisten televisiomonopolien purku, kanavamäärien kasvu, digitaalisen tuotantoteknologian kehitys ja tuotannon ulkoistaminen eli ostaminen ulkopuolisilta tuotantoyhtiöiltä.

## Useammassa maassa suosittuja formaatteja

* * Who Wants to Be a Millionaire?*, Suomessa *[[Haluatko miljonääriksi?]]*
* *[[Have I Got News for You]]*, Suomessa *[[Uutisvuoto]]*
* *[[Suuri luokkakokous]]*
* *America's Next Top Model*, Suomessa *[[Huippumalli haussa]]*
* *[[Idols]]*
* *[[Got Talent]]*
* *The Dating Game*, Suomessa *[[Napakymppi (viihdeohjelma)|Napakymppi]]*
* *[[Wheel of Fortune]]*, Suomessa *[[Onnenpyörä]]*
* *[[Dancing with the Stars]]*, Suomessa *[[Tanssii tähtien kanssa]]*

## Katso myös
* Franchise
## Lähteet
Pastoraalikirjeet

**Pastoraalikirjeiksi** kutsutaan Raamatun Uuden testamentin seurakunnan johtajan viran hoitoa koskevia ohjeita sisältäviä kirjeitä.

Nämä kirjeet ovat:

* Ensimmäinen kirje Timoteukselle
* Toinen kirje Timoteukselle
* Kirje Titukselle

‎Luokka:Uuden testamentin kirjeet
Jonathan Stroud

**Jonathan Stroud** (s. 27. lokakuuta 1970 Bedford) on englantilainen fantasiakirjailija. Stroud on opiskellut Yorkin yliopistossa Englannin kirjallisuutta ja työskennellyt lastenkirjojen julkaisijana Lontoossa. Itse hän on kirjoittanut pelikirjoja, lastenkirjoja ja fantasiakirjallisuutta. 

Stroud asuu St Albansissa, Hertfordshiressä, vaimonsa Ginan ja kahden lapsensa kanssa. 

Bartimeus-trilogia (2003–2005) oli Mythopoeic-palkintoehdokkaana vuonna 2006.

## Tuotanto
* The Lost Treasure of Captain Blood (1996)
* The Viking Saga of Harri Bristlebeard (1997)
* Alfie's Big Adventure (1999)
* Word Puzzles (1999)
* Buried Fire (1999)
* Little Red Car (1999)
* Ancient Rome: A Guide to the Glory of Imperial Rome (2000)
* The Leap (2001)
* The Last Siege (2003)

### Suomennetut teokset
*Bartimeus-trilogia
# Samarkandin amuletti (*The Amulet of Samarkand* 2003, suom. 2004)
# Golemin silmä (*The Golem’s Eye* 2004, suom. 2005)
# Ptolemaioksen portti (*Ptolemy’s Gate* 2005, suom. 2007)

## Aiheesta muualla
* Bartimeus-trilogian kotisivut 
* Kirjailijan kotisivut 
* Maria Loikkanen: Samarkandin amuletti. (pdf) Onnimanni 2/2004.
* Maria Loikkanen: Golemin silmä. (pdf) Uusi nainen 6/2005.
* Vesa Sisättö: Golemin silmä. Helsingin Sanomat 13.7.2007.
Paras katseluaika

**Paras katseluaika** () tarkoittaa vuorokauden aikaa (noin kello 19.00–23.00), jolloin suurimman osan television katselijoista on havaittu tai arvioitu katselevan televisiota. Radion yhteydessä käytetään käsitettä *paras kuunteluaika*, joka on noin kello 6.00–18.00. Koska parhaaseen katseluaikaan television katselijamäärä on maksimissaan, siihen aikaan näytetään uusia, lupaavia sarjoja tai ulkomailla suosiota saavuttaneita sarjoja sekä elokuvia. Eri televisiokanavilla voi olla erilaiset parhaat katseluajat, esimerkiksi MTV3-kanavalle tämä on klo 19.00–22.30. Myös pitkäaikaisia sarjoja (esimerkiksi *[[Salatut elämät]]*) näytetään vuodesta toiseen aina samaan aikaan, jolloin katselijakunta vakiintuu.

## Lähteet
Amenemhet IV

**Amenemhet IV** (joskus myös *Amenemhat*) oli muinaista Egyptiä 12. dynastian aikaan vuosina 1799–1787 eaa. (tai 1786–1777 eaa.)  hallinnut faarao. Hän jakoi valtaistuimen isänsä Amenemhet III:n kanssa ensimmäisinä hallitusvuosinaan.

Manethon mukaan Amenemhet hallitsi vain kahdeksan vuotta. Torinon papyrus taas ilmoittaa hänen hallitusajakseen 9 vuotta, 3 kuukautta ja 27 päivää.

Amenemhet IV on luultavasti Amenemhet III:n poika (mahdollisesti pojan poika). Hänen äitinsä nimeä ei tiedetä ja tämä saattoikin olla jo kuollut Amenemhet IV:n noustessa valtaan.  Amenemhet III:n pitkän hallituskauden vuoksi, Amenemhet IV oli jo hyvin vanha noustessaan faaraoksi (lyhyt hallitusaika puoltaa tätä näkemystä). Amenemhetillä ei ollut miespuolisia jälkeläisiä ja häntä valtaistuimelle seurasikin hänen sisarpuolensa (mahdollisesti täti) Sobekneferu, joka saattoi olla myös hänen vaimonsa.

Amenemhetin hallituskaudesta tiedetään hyvin vähän, mutta löytyneiden kirjoitusten pohjalta voidaan päätellä hänen pitäneen sotajoukkoja Nubiassa (Senusret III:n valtaamat alueet), kuitenkaan laajentamatta Egyptin rajoja.

Mazgunassa sijaitseva pyramidin katsotaan olevan Amenemhetin rakennuttama, vaikka vuonna 1910 tehdyissä kaivauksissa ei löydetty mitään merkkiä pyramidin omistajasta. Pyramidin ajoitus perustuukin täysin tyylillisiin seikkoihin, eikä siksi ole välttämättä paikkansapitävä. Amenemhetin tiedetään rakennuttaneen isänsä aloittaman temppelin loppuun Medinet Maadissa. Lisäksi hän rakennutti pienen temppelin Qasr el-Saghaan.

Amenemhet oletetaan olevan haudattuna Mazgunan pyramidiin, mutta koska paikalla suoritetuissa kaivauksissa ei ole löytynyt mitään todisteita tästä, ei oletusta voida pitää ollenkaan varmana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Turning Torso

**Turning Torso** on Ruotsin etelärannikolla Malmön Västra Hamnenin kaupunginosassa sijaitseva 54-kerroksinen ja 190 metriä korkea asuinrakennus. Sen on suunnitellut espanjalainen Santiago Calatrava. Turning Torso oli Pohjoismaiden korkein rakennus vuoteen 2022 saakka, jolloin Göteborgiin rakennettava Karlatornet ohitti sen. Turning Torso oli valmistuessaan Euroopan kolmanneksi korkein asuinrakennus. Rakennus valmistui marraskuussa 2005. 

Rakennuksen erikoisuutena on se, että sen runko kiertyy 90 astetta akselinsa ympäri matkalla maasta ylimpään kerrokseen. Rungon jäykisteenä on kaareutuva ulkopuolinen teräsristikkorakenne.

Rakennuksen alimmissa kerroksissa on toimistotilaa ja ylemmissä sekä asuntoja että yhteisiä tiloja. Rakennuttaja ja omistaja on yli puolen miljoonan jäsenen vuokra-asunto-osuuskunta HSB. Rakennus näkyy kirkkaalla ilmalla Kööpenhaminaan saakka. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Turning Torson viralliset sivut
Positiivinen oikeus

**Positiivinen oikeus** on termi, jolla tarkoitetaan oikeutta tehdä jokin teko tai saada jokin etuus tai asia toiselta ihmiseltä tai ihmisryhmältä. Positiivisen oikeuden vastakohta on negatiivinen oikeus, joka tarkoittaa oikeutta olla joutumatta jonkin toiminnan kohteeksi. Esimerkki positiivisesta oikeudesta on bussien ovien lähellä olevat istumapaikat liikuntarajoitteisille ja negatiivisesta oikeudesta on oikeus olla joutumatta kidutetuksi. 

## Katso myös
* Oikeuspositivismi
* Positiivinen ja negatiivinen vapaus 

## Lähteet
Reino R. Lehto

**Reino Ragnar Lehto** (vuoteen 1901 **Lagerlund**; 2. toukokuuta 1898 Turku – 13. heinäkuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen juristi ja virkamies, joka toimi virkamieshallituksen pääministerinä 270 päivää 18. joulukuuta 1963 – 12. syyskuuta 1964. Lehto oli myös Uudenmaan läänin maaherrana 1964–1966. Ministeri Sakari T. Lehto oli hänen poikansa.

Lehto valmistui Turun klassillisesta lyseosta vuonna 1917. Hän suoritti oikeustutkinnon vuonna 1921. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1924. Lehdosta tuli lakitieteen kandidaatti vuonna 1934 ja lisensiaatti vuonna 1948.

Aluksi Lehto toimi asianajajana vuosina 1922–1932. Nuorempana oikeuskanslerin sihteerinä hän toimi vuosina 1933–1934 ja Helsingin 1. kaupunginviskaalina vuosina 1934–1936. Tämän jälkeen hän toimi kauppa- ja teollisuusministeriön kansliapäällikkönä ja hallintoneuvoksena 28 vuotta vuosina 1936–1964.

Lehto oli urallaan myös SOTEVA:n pääsihteeri (1944–1948), Neste Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtaja (1948–1966), Valmet Oy:n hallintoneuvoston puheenjohtaja (1951–1966), Rego Oy:n johtokunnan puheenjohtaja (1953–1966), Tesvision hallintoneuvoston puheenjohtaja (1959–1963) sekä Merikiito Oy:n puheenjohtaja (1960–1966).

Kauppatieteiden kunniatohtorin arvon hän sai Helsingissä vuonna 1960.

Lehto oli Suomen viimeinen 1800-luvulla syntynyt pääministeri.
__NOTOC__
## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*