open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trumputus

**Trumputus** on 1700-luvun alusta peräisin oleva ilmoitustapa, jossa rummutuksen avulla ilmoitettiin kadun kulmissa kansalaisille uutisista sekä tulevista tapahtumista kuten vaaleista ja veronkeräyksestä. Trumputtajia oli yleisesti vielä 1800-luvulla monissa Suomen kaupungeissa, Naantalissa aina 1900-luvun alkupuolelle. Trumputus-sana on peräisin 1700-luvulta ja se tarkoittaa rummuttamista.

## Trumputusperinne Naantalissa

Ensimmäinen nimeltä tunnettu trumputtaja oli vuonna 1725 14-vuotiaana virkaan valittu Johan Henrikinpoika. Trumputus siirtyi raatihuoneen vuonna 1771 perustetulle vahtimestarin viralle. Naantalin viimeinen virallinen trumputtaja oli vuonna 1887 kaupunginpalvelijaksi valittu Edward Wilhelm Lindvall, joka 1920-luvulla lopettaessaan trummutti enää lähinnä verojen suorituksesta ja palotarkastuksesta.

Säännöllinen trumputus kesäisin loppui 1970–1980-lukujen vaihteessa, koska Naantalin ranta alkoi olla rauhaton. Tämän jälkeen trumputtaja esiintyi vain satunnaisesti erilaisissa tapahtumissa kuten Tuhkamarkkinoilla.

Vuodesta 2008 lähtien trumputus on taas kuulunut kesäisin Naantalin rannassa. Trumputus tapahtuu juuri ennen kirkontornista soitettavaa iltavesperiä ja kehottaa hiljentymään kuuntelemaan sitä. Trumputus soitetaan kello 19.55 alkaen kolmessa paikassa: ensin Kaivohuoneen kulmalla, sitten rantakioskin kohdalla ja viimeiseksi ravintola Uuden Killan edessä. Rummutus soitetaan 1800-luvulta peräisin olevan nuotin mukaan, ja sen välissä kuultavat sanat sekä teksti ovat vanhaa suomen kieltä yli sadan vuoden takaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Naantalin merkillisyyksiä. Mies, jolla on ollut yli 20 tointa, Suomen Kuvalehti, 11.09.1920, nro 36, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vincent Bolloré

**Vincent Bolloré** (s. 1952) on ranskalainen liikemies ja suursijoittaja, joka omistaa Bolloré-konsernin. Omaisuudesta merkittävä osa sijaitsee Kamerunissa. Omistuksiin kuuluu osia useista mediataloista ja mainostoimistoista. Hänen yhtiöillään on kymmenien laivojen laivasto, öljypalmuviljelmiä Malesiassa. Hän hallinnoi Abidjanin satamaa  Norsunluurannikolla ja Kamerunin rautateitä.  Ranskalaisen Médiapart-sivuston mukaan Bolloré-konserni kuljettaa 20–30 % Afrikan öljyn, palmutuotteiden, kaakaon, kahvin ja puuvillan viennistä.

Vuonna 2006 hän oli Forbesin maailman rikkaimpien listalla 451. Omaisuutensa hän on saanut perintönä ja sijoittamalla.

Bolloré omistaa merkittävän osan Guineanlahden rannikon satamista ja Kamerunin rautateistä. Arvostelijoiden mukaan viranomaiset suosivat kohtuuttomasti Bollorea Ranskan entisessä siirtomaassa.

## Afrikan logistiikka
Vincent Bolloré on paperiteollisuussuvun perijä. Bolloré sijoittaa logistiikka-, energia-, media- ja markkinointialoilla. Bolloré on lisännyt omaisuuttaan siirtomaa Afrikasta. Bolloré Africa Logistics on johtava Afrikan kuljetus- ja vientiverkostossa. Yhtiö toimii 41 maassa Afrikassa. Se työllistää 20&nbsp;000 ihmistä. Yhtiö omistaa useita satamia Guineanlahdella. Yhtiö omistaa Kamerunin rautatiet ja Burkina fason ja Norsunluurannikon välisen rautatien.

## Kamerun
Bolloré osti Kamerunin yksityistämisessä maan rautatieverkon ja suurimman kaupungin Doualan sataman. Hänen kuljetusalan monopolinsa hallitsee koko maan vientiä ja tuontia. Kamerunin vientituotteet ovat öljy, puu, kaakao, alumiini, kahvi ja puuvilla.

## Kritiikki
Kamerunin demokratialiike haluaa Vincent Bollorén ulos maasta, koska hänen talousvaltansa koetaan uuskolonialismiksi. Ranskalaisen Survie-järjestön mukaan Bollorén valtaa vahvistaa Kamerunin talouskorruptio ja poliittinen korruptio. Kamerunin presidentti on Paul Biya vuodesta 1982. Bolloré rahoittaa ensimmäisen naisen Chantal Biyan säätiötä.

Bolloré-konserni torjui suomalaistoimittajan haastattelupyynnöt, mutta konserni yritti estää Helsingin Sanomien kirjoitukset uhkauksin.

Nicolas Sarkozy on lomaillut Bollorén huvijahdilla ja lainannut hänen suihkukonettaan. Ranska antoi Kamerunin lainoja anteeksi ehdoilla, jotka sopimusten kautta toivat ranskalaisyhtiöille suuria voittoja Kamerunissa.

## Lähteet
Australaasia olympialaisissa

**[[Australaasia]]** oli Australian ja Uuden-Seelannin yhteisjoukkue, joka kilpaili Lontoon 1908 ja Tukholman 1912 olympialaisissa. Se saavutti yhteensä kolme kulta-, neljä hopea- ja viisi pronssimitalia.

Australaasiaa edustanut Australian rugbyjoukkue voitti kultaa Lontoossa 1908. Tukholmassa 1912 kultaa voittivat Fanny Durack naisten 100 metrin vapaauinnissa ja miesten 4 × 200 metrin vapaauintijoukkue. Uimari Harold Hardwick saavutti Australaasian edustajista eniten olympiamitaleita, yhden kullan ja kaksi pronssia. Vapaauimari Frank Beaurepaire sai Lontoossa 1908 hopeaa ja pronssia. Antwerpenissa 1920 ja Pariisissa 1924 hän sai yhteensä neljä mitalia Australian edustajana.

## Mitalit lajeittain

## Mitalit olympialaisittain

## Olympiamitalistit

## Lähteet
Lähiopetus

**Lähiopetus** tarkoittaa opetusta, joka tapahtuu fyysisesti jaetussa tilassa, jossa siis opettaja ja oppilaat ovat lähekkäin. Termi on varsin tuore, koska ennen internetin käytön yleistymistä opetuksessa kaikki opetus oli lähiopetusta - ainoa oppimisen osa, joka ei ollut lähiopetusta, oli itseopiskelua. Nykyisin opetusta voidaan järjestää lähiopetuksen lisäksi lähi- ja etäopetusta yhdistävänä monimuoto-opetuksena, puhtaana etäopetuksena tai useita eri ympäristöjä yhdistävänä sulautuvana opetuksena.

Vaikka lähiopetus onkin perinteisin oppimisympäristön fyysinen ulottuvuus, hyödynnetään lähiopetuksessakin nykyisin verkkoa. Oppimateriaali voi sijaita verkossa, jolloin se esitetään lähiopetustilanteessa esimerkiksi videoprojektorin avulla, mutta samalla oppijat pääsevät aineistoon käsiksi myös itsenäisesti omalla ajallaan. Osa oppilaista voi mahdollisesti seurata lähiopetusta etänä, esimerkiksi videoneuvotteluyhteyden avulla.

Verkkoa voi hyödyntää lähiopetuksessa monilla tavoin:
* monisteet ja diaesitykset voidaan siirtää verkkoon
** materiaalin päivitys ja korjaaminen voi tapahtua kurssin aikana, ei vain kurssien välillä
** materiaali on opiskelijoiden saatavilla ennen opetusta, sen aikana ja sen jälkeen
* verkko toimii tietolähteenä
* oppijoiden esitykset ja tehtäväratkaisut voidaan julkaista verkossa
* tehtävät ohjeineen voidaan julkaista verkossa
* kurssiohjelma (eli lukujärjestys) voidaan julkaista verkossa
* opettajan tiedotteet voidaan julkaista verkossa
* lähiopetuksessa käytyjä keskusteluja voidaan jatkaa verkossa

## Lähteet
Alkuopetus

**Alkuopetus** tarkoittaa peruskoulun kahden ensimmäisen vuoden opetusta. Alkuopetuksessa katsotaan, että lapsi on utelias ja sosiaalinen, omia ajatuksiaan tiedostava, edistymisestä nauttiva, joka tutkii ympäristöään, kysyy, vertaa, kuuntelee, pohtii ja havainnoi. Alkuopetuksen oppimisympäristö pyritäänkin pitämään virikkeellisenä, joka ohjaa lapsen uteliaisuutta, mielenkiintoa ja motivaatiota. Opettajan tärkeä tehtävä on tarjota ohjaavaa kasvatusta, luoda suotuisia oppimistilanteita sekä virittää ja laajentaa lapsen motivaatiota.

## Historia

Alkuopetuksen alkuperäinen tehtävä oli valmistaa oppilaita kansakouluun, jonne pääsyn edellytyksenä oli lukutaito. Kiinteää alkuopetusta oli vain kaupungeissa, kun maaseudulla alkuopetus oli kotien ja kirkon järjestämien kiertokoulujen vastuulla.

Vuoden 1921 oppivelvollisuuslain myötä muodostettiin 6-vuotinen kansakoulu ja sitä edeltävä kiinteä tai kiertävä alakansakoulu. Alkuopetuksen didaktiikka oli ikäkausididaktiikkaa, jossa lapsia opetettiin heidän ikänsä mukaisesti. Suomalaisen alkuopetuksen perustajana pidetään Aukusti Saloa, jonka vuoden 1935 opetussuunnitelman myötä alakansakoulusta tuli maailman huipputasoa ja varsinaista kansakoulua modernimpaa. Opetus perustui kokonaisopetukseen, jossa joka viikko järjestettiin yhden keskusaiheen ympärille, jota käsiteltiin eri oppiaineissa oppiainerajoja heikentäen (katso moderni suuntaus, ilmiöpohjainen oppiminen). Alakansakoulussa oli myös yleisopetusta, joka toimi pehmeänä laskuna koulun käytänteisiin.

Vuoden 1957 kansakoululain myötä alakansakoulun ja yläkansakoulut yhdistettiin varsinaiseksi kansakouluksi. Tällöin lopetettiin myös alakansakoulun opettajien erilliskoulutus, jolloin tämä moderni opetusoppi hävisi käytännöstä, palaten vasta peruskoulu-uudistuksen yhteydessä. 1970-luvulla luokanopettajakoulutus siirtyi yliopistoihin ja alkuopetus oli eräs erikoistumislinja.

## Lähteet
Valtournenche (täsmennyssivu)

**Valtournenche** tarkoittaa seuraavia:

* Valtournenche, kunta Aostan laaksossa, Pohjois-Italiassa
* Valtournenche, kylä Valtournenchen kommuunissa, Pohjois-Italiassa
* Valtournenche, laakso Pohjois-Italiassa
Valtournenche (laakso)

**Valtournenche** on Penniinisillä Alpeilla, Pohjois-Italiassa, Aostanlaakson hallintoalueella sijaitseva laakso. Etelässä laakso yhdistyy Aostanlaaksoon ja sen pohjoispäädyssä sijaitsee mm. tunnettu Matterhorn-vuori. Laakson pohjalla virtaa etelämpänä Dora Balteaan yhdistyvä Marmore-joki.
Ystävyyskoulu

**Ystävyyskoulu** tarkoittaa kahden tyypillisesti eri maissa sijaitsevan koulun välistä yhteistyösuhdetta. Ystävyyskoulut ovat yhteydessä toisiinsa, järjestävät yhteistä opetusta, luokkaretkiä sekä muuta toimintaa. Ystävyyskoulutoiminnan tavoitteena on muun muassa kansainvälisyyden ja kulttuurisen ymmärryksen lisääminen, sekä joissain tilanteissa myös hyväntekeväisyys.

Euroopan alueella eTwinning-projekti toimii koulujen välisenä yhteistyöverkostona, jossa oli vuonna 2010 mukana yli 70 000 koulua. Etenkin muihin maanosiin Suomen kouluilla on itsenäisesti hankittuja ystävyyskouluja.

## Lähteet
Vankilapappi

**Vankilapappi** on vankilassa toimiva pappi. Pappi toimii vankilassa uskontovirkamiehenä huolehtimalla vankeinhoitolaitoksessa uskonnonvapauslain toteutumisesta käytännössä. Tämä koskee myös ei-kristillisiin kirkkoihin / uskontoihin kuuluvia sekä vankeja, joilla ei muutoin ole mahdollisuutta harjoittaa uskontoaan.

Useissa Euroopan maissa isoimmissa vankiloissa onkin vankilapappeja ja diakoneja eri kirkoista. Käytännössä vankilapapit organisoivat vankilan jumalanpalvelukset, käyvät sielunhoitokeskusteluja, toimittavat yksityisiä ehtoollisia ja rippejä, muistotilaisuuksia, kasteita, vihkimisiä ja ruumiin siunaamisia, pitävät vankilarippikouluja ja hengelliseen musiikkiin liittyvää toimintaa. Vankilapapit ja vankiladiakonit ovat usein mukana vankilan perhetyössä. Vankilapapeille ohjautuvat usein asiantuntijakysymykset vankeinhoitoon liittyvistä ihmisoikeuskysymyksistä.

Suomessa valtio maksaa vankilapappien ja evankelis-luterilainen kirkko vankiladiakonien palkan. Suomalainen vankilapappijärjestelmä kattaa kaikki Suomen vankilat.

## Arvostelua

Vapaa-ajattelijain liiton mielestä vankilapappien virat on lakkautettava osana kirkon ja valtion eroa ja tilalle on perustettava psykologien, psykiatrien ja kouluttajien virkoja. 

## Lähteet
Vertaisopetus

**Vertaisopetus** tarkoittaa opetuksen muotoa, jossa vertaiset (eli oppijat) opettavat toisiaan ja oppivat samalla itse opettaessaan.Vertaisopetus ei ole tarkka menetelmä tai malli, vaan yleistermi menetelmille, joissa oppijat ainakin hetkittäin myös opettavat.

## Katso myös
* Vastavuoroinen opetus
* Yhteistoiminnallinen ryhmätyöskentely

## Lähteet
Paula Sieppi

**Paula Sieppi** (s. 1960) on suomalainen kirjailija. Hän varttui Muonion Liepimässä ja suoritti opintoja kuvataiteen alalla Peräpohjolan opistossa ja Vapaassa taidekoulussa. Hän on ammatiltaan puutarhuri. Hänen romaaninsa *Aurinko maassa* ilmestyi Gummeruksen kustantamana vuonna 1996. Kirjailija sai esikoisteoksellaan Kalle Päätalo -stipendin ja oli ehdolla Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Sieppi on kirjoittanut myös novelleja. Virpi Peitso ja Anja Tornensis ovat esittäneet hänen kirjallisuudestaan tehtyjä monologinäytelmiä.

Kirjoittamisen ohella Sieppi on myös maalannut ja tehnyt grafiikkaa. Hänellä on ollut taidenäyttelyitä eri paikkakunnilla.

## Teokset
* *Aurinko maassa*, Gummerus, 1996 
* *Nuorennusloikkaus*, Kopijyvä, 2000. (Marmorikirjat : lyhyttä proosaa) .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuusi kuvaa muoniolaisen Paula Siepin elämästä, Yle Radio 1, 30.12.2023
Työpaja

**Työpaja** voi viitata seuraaviin asioihin:

*Työpaja, on huone tai rakennus, jossa tuotetaan tai korjataan tavaroita. Renessanssin työpajaa kutsutaan bottegaksi
*Työpaja, erityistyöllistämisen muoto
*Työpaja, opetuksessa työpaja tarkoittaa lyhyttä intensiivikurssia, seminaaria tai tapaamisia, joissa painopiste on vuorovaikutuksella ja tiedonvaihdolla.
Seppo Järvinen

**Seppo Järvinen** (18. toukokuuta 1936 Tampere – 27. huhtikuuta 2023 Tampere) oli suomalainen kirjailija sekä kirjallisuus- ja taidekriitikko. Hän oli koulutukseltaan filosofian maisteri. Pääaineenaan hänellä oli Tampereen yliopistossa yleinen kirjallisuustiede. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman seminaarista, kansalaiskoulun yleisaineiden opettajaksi Hämeenlinnan seminaarista ja peruskoulun opinto-ohjaajaksi Joensuun yliopistosta. Järvisen tuotanto käsittää muun muassa runokokoelmia, novellikokoelman, lastenkirjan, kuunnelmia, tekstejä eri antologioissa, esseitä, matkakirjoja sekä kirjallisuuskritiikkiä ja artikkeleita lehdissä. Hän oli sanataideohjaajana Oriveden opistossa, Järvi-Pohjanmaan kansalaisopistossa ja Valamon kansanopistossa, Aholansaaressa. Järvinen oli Suomi 100 vuotta -kirjoituskilpailun koordinaattori. Hänellä oli ortodoksinen lukija-tutkinto Valamon kansanopistosta.

Järvinen sai Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinnon kahdesti (1985, 1989) ja Einari Vuorelan Korpirastas-palkinnon vuonna 1995. Hän piti valokuvanäyttelyn Soinin ja Hervannan kirjastoissa.

Intia oli Järviselle rakas matkakohde ja siellä hän vieraili kymmenkunta kertaa ja kertoi matkoistaan myös lehdissä. Elämäntyönsä hän teki opinto-ohjaajana Tampereella. Hän oli myös aktiivinen soinilaisen Kukonkylän kyläyhdistyksen toimija.

* *Tästä eteenpäin* (lukudraama, 1969) 
* *Hellepäivä* (novelleja, 1983), Otava
* *Kolme* (kuunnelma, 1986)
* *Taikalipas* (lastenkirja, 1988), Unicef
* *Kaikki jänikset ovat samanlaisia* (kuunnelma, 1989)
* *Talvikirjeitä* (runoja, 1989), Otava
* *Läpikuultava todistaja* (kuunnelma, 1993)
* *Onnen varas* (runoja, 1994), Herättäjä-yhdistys
* *Löydä Intia* (selkokirja, 1995), BTJ Kirjastopalvelu
* *Lintu korvassa* (runoja, 2004), Enostone
* *Pikajuna Mumbaihin. Matka Intiaan.* (2006) Enostone
* *Veden paino* (runoja, 2008), Palladium
* *Kafkan varjo: Kertomuksia Prahasta* (2010), Enostone
* *Mustumia & muistumia* (runoja, 2011), Palladium
* *Rukki, mantra ja piilaakso: Intian päiviä ja öitä* (2012), Enostone
* *Kenties niin tapahtui* (runoja, 2014), Enostone
* *Tunnustelmia* (runoja, 2016), Palladium
* *Murtumia* (runoja ja aforismeja, 2017), Kyläpääskyt Kirjat
* *Yhden ainoan elämän olit kanssani* (runoja, 2018), Palladium
* *Repliikkejä Kuiskaajankopista. Intian runot 1986-2021.* (runoja, 2021), Kyläpääskyt Kirjat

Lisäksi kirjoituksia on julkaistu eri antologioissa. Järvinen julkaisi myös kirjallisuuskritiikkejä useissa lehdissä. Hän järjesti valokuvanäyttelyitä Intiasta Soinin, Alajärven, Lehtimäen ja Vimpelin kirjastoissa.

## Lähteet
DAMS

**Driot-Arnoux Motorsport** lyhennettynä **DAMS** on ranskalainen formulatalli, jonka perustivat Jean-Paul Driot ja entinen F1-kuljettaja René Arnoux vuonna 1988. Talli kilpailee GP2 ja World Series by Renault -sarjoissa. Tallin päämaja sijaitsee Le Mansissa lähellä Bugatti Circuitia. Vuonna 2014 talli osallistuu uuteen Formula E sähköautosarjaan nimellä E.dams-Renault.

## Historia

DAMS on yksi menestyneimmistä tiimeistä voittojen ja mestaruuksien määrissä. Talli aloitti toimintansa International Formula 3000 -sarjassa jossa se voitti 90-luvulla useita mestaruuksia. Vuodesta 2005 lähtien talli on kilpaillut GP2-sarjassa joka korvasi F3000 -sarjan. Talli on voittanut yhteensä kolme kuljettajien ja kaksi tiimien mestaruutta. Vuonna 2011 Romain Grosjean voitti tallin autolla mestaruuden mutta talli sijoittui toiseksi. Vuonna 2012 talli voitti sekä kuljettajien että tiimien mestaruudet Davide Valsecchin voimin. Tiimien mestaruus oli DAMS-tallin ensimmäinen GP2-sarjassa. Vuonna 2014 Jolyon Palmer voitti kuljettajien ja tiimien mestaruudet. Lisäksi Kamui Kobayashi voitti Aasian GP2-sarjan mestaruuden kaudella 2008–2009 ja Romain Grosjean kaudella 2011.

Auto GP:n kaudella 2010 DAMS-kuljettajat Romain Grosjean, Edoardo Piscopo ja Duncan Tappy ottivat kolmoisvoiton sarjapisteissä ja DAMS voitti tallien mestaruuden ylivoimaisesti. DAMS toisti mestaruutensa vuonna 2011.

Talli ajattama Ranska voitti A1 Grand Prix -sarjan mestaruuden kaudella 2005–2006. Samalla kaudella DAMS:n ajattama Sveitsi sijoittui toiseksi. Vuonna 2003 talli voitti Formula Renault V6 Eurocup -sarjan mestaruuden. Talli on kilpaillut myös Le Mansin 24 tunnin ajossa vuosina 1997–2002.

DAMS on kilpaillut myös Formula Renault 3.5 -sarjassa vuodet 2005, 2012-2015. Talli voitti sarjassa kaksi kuljettajien ja tiimien mestaruutta Kevin Magnussenin ja Carlos Sainz Jr.:n voimin. Talli vetäytyi sarjasta vuoden 2015 päätteeksi ja siirtyi kilpailemaan GP3 -sarjassa vuonna 2016. Tallipäällikkö Jean-Paul Driot kuoli elokuussa 2019. Hänen poikansa Gregory ja Olivier jatkoivat tallin johtamista ja tallipäällikkönä on toiminut Francois Sicard.

## Tulokset ja tilastot

### Aasian GP2 -tulokset

### GP2-tulokset

 GP2-finaali 2011 oli GP2-kauden 2011 ulkopuolinen finaali.

### Formula 2 -tulokset

### GP3-tulokset

### Formula Renault 3.5 -tilastoja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Damsin sivusto
Frank Kelly

**Frank Kelly** (oikealta nimeltään **Francis O’Kelly **, 28. joulukuuta 1938 – 28. helmikuuta 2016) oli irlantilainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja laulaja. Hän on näytellyt muun muassa alkoholisoitunutta isä Jack Hackettin hahmoa televisiosarjassa *[[Isä Ted]]* ().

## Lähteet
* 

### Viitteet
Vastavuoroinen opetus

**Vastavuoroinen opetus** on opetusmenetelmä, jossa opettaja ja oppilaat käyvät keskustelua haastavasta oppikirjan tekstistä. Menetelmässä käytetään lukemisen strategiaa, johon kuuluu selvennys, ennakointi, kysely sekä yhteenveto.

## Katso myös
* Vertaisopetus
Wurfrahmen 40

**Wurfrahmen 40** oli saksalainen toisessa maailmansodassa käytetty raketinheitin, joka pystyi ampumaan 280mm, 300mm ja 320mm raketteja. Se oli rakennettu SdKfz 251 -puolitelavaunurungolle. Wurfrahmen 40:tä kutsuttiin joskus myös nimellä "kävelevä Stuka" (*Stuka zu Fuß*).
Isotuomipihlaja

**Isotuomipihlaja** (*Amelanchier spicata*) on tuomipihlajien (*Amelanchier*) sukuun kuuluva kasvi, joka on todennäköisesti kotoisin itäisestä Pohjois-Amerikasta. Isotuomipihlaja on Suomen suosituin tuomipihlaja, joka leviää helposti luontoon vaikeasti poistettavaksi vieraslajiksi.

## Kuvaus

Isotuomipihlaja kasvaa 2–6 metriä korkeaksi tiheäversoiseksi pensaaksi, jonka haarat ovat pystyjä. Se muodostaa runsaasti tyvivesoja. Silmut ovat viininpunaisia. Lehtien kevätväri on harmaanvihreä ja syysväri keltainen tai oranssinpunainen. Lehtiruoti on karvainen. Lehtilapa on soikea ja 2,5–6 cm pitkä. Lehdet ovat nuorina kellertävän nukkakarvaisia alapuolelta. Lehtien laitahampaat ovat pieniä ja tiheässä.

Kukinto on pysty, kapea ja tiheä terttu. Tertussa on valkoisia kukkia yleensä 8–11. Teriöt ovat 12–20 mm leveitä. Terälehdet ovat kaksi kertaa leveytensä pituiset. Kukinta-aika on touko–kesäkuussa. Hedelmä on 8–10 mm kokoinen kuivahko pohjusmarja, jonka kärki on karvainen. Verholehdet ovat lähes pystyt. Marjat ovat syötäviä. Isotuomipihlaja kukkii ja marjoo runsaasti.  

## Viljely Suomessa ja poistaminen luonnosta
Isotuomipihlajaa on käytetty Suomessa 1900-luvun alkupuolelta. Sitä on käytetty kestävyytensä ja koristeellisuutensa vuoksi yksittäisenä aidannekasvina tai leikattuna pensasaitana. 

Isotuomipihlaja menestyy Lappia myöten vyöhykkeillä I–VI (VII). Lintujen levittämänä se on villiintynyt ja täysin kotiutunut maan eteläosiin. Sitä tavataan metsissä, metsänreunamissa, kallioilla, tienvierillä, pientareilla ja harjunrinteillä. Isotuomipihlaja voi levitä laajoiksi kasvustoiksi etenkin hiekkamaassa. Lajin viljelystä pitäisi siksi luopua ja luontoon levinneet isotuomipihlajat olisi hyvä poistaa mieluiten juurineen.  Pensaan leviämistä voidaan myös hidastaa katkaisemalla isotuomipihlajan vesat tyvestä, mutta työ täytyy uusia säännöllisesti, koska isotuomipihlaja muodostaa runsaasti tyvivesoja. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Luonnontieteellinen keskusmuseo, Vieraslajit: Isotuomipihlaja (''Amelanchier spicata'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Amelanchier spicata'' - isotuomipihlaja
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Isotuomipihlaja (''Amelanchier spicata'')
* Arboretum Mustila: Isotuomipihlaja (''Amelanchier spicata'') 
* ITIS: ''Amelanchier spicata''
Osmo Omenamäki

**Osmo Antero ”Omppu” Omenamäki** (s. 15. helmikuuta 1940 Helsinki) on suomalainen graafikko, joka on tunnetaan suunnittelemistaan postikorteista ja postimerkeistä. Omenamäki toimi mainospiirtäjänä eri toimistoissa 1960-luvun alusta noin 14 vuoden ajan, ja vuodesta 1974 lähtien hänellä on ollut oma toimisto Ateljee Omppu.

Omenamäki suoritti ABC-piirustuskoulun vuosina 1954–1955 ja valmistui Taideteollisen keskuskoulun koristemaalauslinjalta 1959. Lisäksi hän on käynyt Mainosgraafikkojen koulun 1962–1964. Hän on työskennellyt muun muassa Sokoksen tavaratalossa Helsingissä sekä Mainosyhtymässä.

Vuonna 1991 Omenamäen suunnittelema postimerkki valittiin Suomen kauneimmaksi postimerkiksi. Omenamäki on piirtänyt kaikkiaan yli 1 700 painettua postikorttia. Hänen tuotantonsa keräilijöillä on vuonna 1995 perustettu Omppu-kerho.  

Osmo Omenamäen vanhemmat olivat suutari Anton Villiami Omenamäki ja liikkeenharjoittaja Aina Ripatti. Hänen puolisonsa oli offsetasemoija Sirkka Amanda Häkkinen (1941–2008). Heillä on yksi lapsi.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
*Omppu-kerho.
Suurin pudottaja (yhdysvaltalainen televisiosarja)

**Suurin pudottaja** (*The Biggest Loser*) on yhdysvaltalainen tositelevisio-ohjelmaformaatti. Ohjelma keskittyy ylipainoisiin kilpailijoihin, jotka yrittävät laihtua, parantaakseen elämänsä ja myös tavoitellakseen rahapalkintoa. Ohjelmasta on tehty omia versioita useissa maissa.

## Tuotantokaudet

## ''The Biggest Loser'' Yhdysvalloissa
**Sarjaa on kuvattu yksitoista kautta.**

### Juontajat
• Caroline Rhea – Kaudet 1–3 – Vuosina 2004–2006

• Alison Sweeney – Kaudet 4– (2007–)

### Valmentajat
• Jillian Michaels – (2004–2005, 2007–2011)

• Bob Harper – (2004–)

• Kim Lyons – (2006–2007)

• Cara Castronuova – (2011)

• Brett Hoebel – (2011)

• Anna Kournikova – (2011–)

• Dolvett Quince – (2011–)

## Katso myös
* Suurin pudottaja, ohjelman suomalainen versio

## Lähteet
Lincoln Center for the Performing Arts

**Lincoln Center for the Performing Arts** on New Yorkin Upper West Sidessa sijaitseva esittävän taiteen keskus. Siellä on 14 salia ja muuta paikkaa, jotka tarjoavat oopperaa, klassista sinfonia- ja kamarimusiikkia, jazzia, balettia ja teatteria. Lincoln Center rakennettiin 1960-luvulla purettujen vanhojen kerrostalojen tontille. Keskukseen sijoitettiin aluksi yli 165 miljoonaa dollaria. Osavaltio lahjoitti tontin ja loput rahat saatiin yksityisistä lahjoituksista.

New York City Ballet toimii Lincoln Centerissä.

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla

*lincolncenter.org
Harriet Sansom Harris

**Harriet Sansom Harris** (s. 8. tammikuuta 1955) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

## Elämä ja ura

Hän syntyi Fort Worthissa, Texasissa, Yhdysvalloissa. Hän aloitti näyttelemisen nuorena New Yorkin Juilliard Schoolissa. Valmistuttuaan sieltä hän siirtyi John Housemanin teatteriseurueeseen, jossa hän oli kolme vuotta. Sinä aikana hän näytteli muun muassa Shakespearen näytelmissä *[[Kuningas Lear]]* sekä *[[Romeo ja Julia]]*. 

Harrisilla oli rooli Paul Youngin arkkivihollisena Felicia Tilmanina televisiosarjassa *[[Täydelliset naiset]]*. Hänen omat sarjansa (mukaan lukien *[[The 5 Mrs. Buchanans]]*, *[[Union Square (televisiosarja)|Union Square]]* ja *[[It's All Relative]]*) eivät olleet suosittuja, mutta hänen vierailunsa hittisarjoissa *[[Aavekuiskaaja]]*, *[[Murphy Brown]]*, *[[Ally McBeal]]*, *[[Mullan alla]]*, *[[Frasier]]* ja *[[Ellen (televisiosarja)|Ellen]]* olivat muistettavia. Hän myös vieraili *[[Salaiset kansiot|Salaisissa kansioissa]]* vuonna 1993. Myöhemmin hän on näytellyt Sci Fi Channelin minisarjassa *[[The Lost Room]]* Margaret Milneä.

Harris on voittanut Tony-palkinnon vuonna 2002 musikaalista *[[Thoroughly Modern Millie]]*.

Harriet Sansom Harris palasi *Täydellisiin naisiin* 7. tuotantokaudella 2010–2011.

## Aiheesta muualla
*
Pentti Hakkarainen

**Pentti Kalevi Hakkarainen** (s. 23. heinäkuuta 1958 Iisalmi) on suomalainen pankinjohtaja. Hän toimi vuodesta 2002 Suomen Pankin johtokunnan jäsenenä ja vuodesta 2008 johtokunnan varapuheenjohtajana. Vuonna 2017 Hakkarainen siirtyi Suomen Pankista Euroopan keskuspankin (EKP) edustajaksi yhteisen valvontamekanismin valvontaelimeen. Huhtikuussa 2017 hänet valittiin valtion vientitakuu- ja erityisrahoitusyhtiö Finnveran hallituksen puheenjohtajaksi.Lokakuussa 2021 Hakkarainen valittiin Euroopan keskuspankin oikaisulautakuntaan (Administrative Board of Review, ECB) ja sen puheenjohtajaksi 2023 alkaen.

## Elämä ja ura
Hakkarainen valmistui oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1982 pääaineenaan vero-oikeus. Hän sai varatuomarin arvonimen vuonna 1984. Hakkarainen valmistui kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1987 Helsingin kauppakorkeakoulusta pääaineinaan laskentatoimi ja rahoitusmarkkinat. Vuosina 1982–1983 Hakkarainen auskultoi Pielaveden tuomiokunnassa ja hoiti käräjätuomarin viransijaisuuksia. Hän kävi ulkoasiainministeriön kansainvälisten asioiden valmennuskurssin (Kavaku) ja toimi virkamiesharjoittelijana vuosina 1984–1985.

Uransa Hakkarainen aloitti Outokumpu Oy:ssä, jossa hän työskenteli 1985–1995, vuosina 1989–1995 rahoitusjohtajana. Sieltä hän siirtyi Osuuspankkien Keskuspankki Oy:n (OKO) palvelukseen vuosiksi 1995–1997 toimien johtokunnan jäsenenä 1995–1997 ja toimitusjohtajana 1997. Hakkarainen toimi Postipankki Oyj:n toimitusjohtajana 1998–2000 ja sitä seuranneen Leonian konsernijohtajana 2000 ja johtokunnan puheenjohtajana 2001. Vuodet 1998–2000 hän oli pankin johtokunnan varapuheenjohtaja ja vuonna 2001 puheenjohtaja. Vuonna 2001 Hakkarainen toimi myös Sampo-konsernin pankkitoiminnasta vastaavana varatoimitusjohtajana.

Suomen Pankissa Hakkarainen on ollut johtokunnan jäsen vuodesta 2002 ja johtokunnan varapuheenjohtaja vuodesta 2008. Hänen vastuualueitaan ovat rahapolitiikan toteutus, sijoitustoiminta, hallinto, laki ja kansainväliset asiat sekä makrovakauspolitiikka. Aiemmin Hakkarainen on vastannut muun muassa pankkitoiminnasta, riskienhallinnasta ja -valvonnasta sekä rahoitusmarkkinoiden vakaudesta ja taloushallinnosta.

Hakkarainen nimitettiin vuonna 2016 Euroopan keskuspankin Pankkivalvontaneuvostoon (Supervisory Board) EKP:n edustajana, jossa tehtävässä hän toimi vuodesta 2017 vuoteen 2022. 

Vuodesta 2009 Hakkarainen on toiminut Finanssivalvonnan johtokunnan puheenjohtajana, mitä ennen hän toimi vuonna 2008 sen edeltäjän Rahoitustarkastuksen johtokunnan puheenjohtajana, vuoteen 2017. Lisäksi hän on ollut muun muassa Olvi Oyj:n hallituksen puheenjohtaja 2017 - 2023, Suomen pankkiyhdistyksen (nykyinen Finanssialan Keskusliitto) ensimmäinen varapuheenjohtaja 2000–2001 ja hallitusten jäsen IS-yhtymässä (1991–1998), Veikkauksessa (2000–2001) ja Palvelutyönantajissa (2000–2001).

## Yksityiselämä

Hakkarainen on ollut vuodesta 1986 naimisissa KHO:n jäsenen Hannele Ranta-Lassilan kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://www.bankingsupervision.europa.eu/organisation/whoiswho/supervisoryboard/html/cvhakkarainen.fi.html
Ilvessiilikäs

**Ilvessiilikäs** (*Spilosoma luteum*) on siilikkäisiin kuuluva yöperhoslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Ilvessiilikkään etusiivet vaihtelevat yleisväritykseltään täysin aprikoosinkeltaisesta puhtaan valkoiseen ja niissä on harvakseltaan muutamia pieniä, mustia pilkkuja, jotka sijoittuvat erityisesti siiven poikki kulkevalle viivalle. Takasiivet ovat etusiipien väriset vain muutamin mustin pilkuin. Etusiiven etureunassa on yhdestä kahteen mustaa täplää. Naaraat ovat koiraita vaaleampia, joskus lähes valkoisia. Siipiväli 32&ndash;43&nbsp;mm. Perhosen ruumis on kokonaan tuuhean karvainen ja siipien tapaan vaihtelee väriltään aprikoosinvärisestä valkeaan. Takaruumiin selkäpuolella on rivi mustia täpliä.

## Levinneisyys ja lentoaika
Ilvessiilikästä tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Levinneisyysalue jatkuu idässä Japaniin asti. Suomessa laji on yleinen Keski-Suomen korkeudelle asti. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun alusta heinäkuulle.

## Elintavat ja elinympäristö
Ilvessiilikäs viihtyy lämpimillä ja avoimilla paikoilla, usein rantojen lähellä tai kulttuuriympäristöissä. Lajin elinympäristöt ovat yleensä mikroilmastoltaan lämpimämpiä kuin läheistä sukua olevalla tiikerisiilikkäällä ja se esiintyy usein samoilla paikoilla hukkasiilikkään kanssa. Laji lentää öisin ja koiraat tulevat valolle, naaraat harvemmin. Aikuinen perhonen ei nauti ravintoa.

Naaras munii noin 300 munaa noin 50 munan ryhminä kasvien lehtien alapinnoille. Toukat ovat aktiivisia öisin ja viettävät piilottelevaa elämää matalalla kasvillisuuden joukossa, minkä vuoksi niitä näkee harvoin. Toukat ovat täysikasvuisia syyskuussa. Laji talvehtii kotelona.

## Ravintokasvi
Toukan ravintokasveihin kuuluvat mm. nokkonen (*Urtica dioica*), harmaaleppä (*Alnus incana*) sekä tammi (*Quercus robur*).

## Lähteet
Poitounhevonen

**Poitounhevonen** (myös **poitevin**, **mulassier**) on Ranskan Poitousta kotoisin oleva, suuri ja raskasrakenteinen hevosrotu.

## Ominaisuudet
Rotu on suuri ja raskasrakenteinen, jaloissa on vuohistupsut. Korkeus on yleensä noin 162–170&nbsp;cm. Väri on yleensä harmaanruskea, myös ruunikoita ja harvinaisempia rautiaita esiintyy.

## Historia
Alun perin tämä pohjoisesta (Alankomaat, Tanska, Norja) peräisin oleva hevonen tuotettiin Ranskaan suoalueiden kuivaustyötä varten. Koska se on kotoisin samankaltaisilta tasaisilta suoalueilta, sopivat sen suuret, pyöreät kaviot erittäin hyvin tähän työhön.

## Käyttö
Poitounhevonen tunnetaan myös nimellä *mulassier*, joka viittaa rodun erääseen käyttötarkoitukseen: tammoja käytetään synnyttämään suurikokoisia poitevin-muuleja, jotka ovat hyvin kysyttyjä eritoten Amerikassa. Poitounhevostammat astutetaan suurilla aasioreilla (*baudetes du Poitou*) näiden arvokkaiden muulien synnyttämiseksi.
LOMO

**LOMO** (; Ленинградское оптико-механическое объединение, *Leningradskoje optiko-mehanitšeskoje objedinenije*, 'Leningradin optomekaaninen yhtymä') on venäläinen sairaalavälineistön, optisten kojeiden, linssien ja kameroiden valmistaja, joka on perustettu Pietarissa vuonna 1914.

## Historia

LOMO perustettiin venäläis-ranskalaisena yhteisyrityksenä Pietarissa 1914. Ensimmäisen maailmansodan aikaan tehtaan tuotantoon kuuluivat mm. tähtäinkiikarit ja etäisyysmittarit. Myös ensimmäinen, vuonna 1930 myyntiin tullut, venäläinen kamera oli Lomon valmistama. 1930-luvun mittaan alettiin myös kehittää 35-millistä kinofilmiä käyttäviä kameroita, joihin haettiin ilmeisesti mallia saksalaisista tuotteista (muun muassa vuosina 1932–1935 valmistettu VOOMP I voidaan varsin helposti tulkita Leica-kopioksi). Ensimmäinen elokuvakamerakin ehti myyntiin jo 1933. Vuotta myöhemmin saatiin valmiiksi myös ensimmäiset mikroskoopit.

## Tuotteet
Tavallisille kuluttajille LOMO on parhaiten tunnettu kameravalmistajana. Tunnetuimpiin tuotteisiin kuuluvat mm. keskikoon TLR-kamera Lubitel (1950–) ja halvaksi ensikameraksi tarkoitettu Smena (eri muodoissaan samalla nimellä 1953–1991). Smenan tunnetuimpiin käyttäjiin lukeutuu Venäjän entinen presidentti Dmitri Medvedev:

## Lähteet
Imeytymishäiriö

**Imeytymishäiriö** tai **malabsorptio** on aineenvaihdunnallinen vaiva, joka ilmenee ruoansulatuselimistön kyvyttömyytenä hajottaa ravintoaineita myöhempää imeytymistä varten. Imeytymishäiriön muoto ja vakavuus riippuu sitä aiheuttaneesta taudista. Hoitamatonta imeytyshäiriö voi johtaa mm. anemiaan ja aliravitsemukseen.

Imeytymishäiriöitä voidaan jakaa seuraavasti:
# **Selektiivinen** (esimerkiksi laktoosi-intoleranssissa)
# **Osittainen** (esimerkiksi abetalipoproteinemia)
# **Totaalinen** (esimerkiksi keliakiassa)
Norjan radion orkesteri

**Norjan radion orkesteri** () on vuonna 1946 perustettu 53 muusikosta koostuva orkesteri. Sen ohjelmistoon kuuluu taidemusiikin ohella myös jazzia, popmusiikkia ja rockia. Orkesterin ensimmäisenä pääkapellimestarina toimi Øivind Bergh. Vuosina 1976–1988 orkesteria johti Sverre Bruland, vuosina 1989–1992 Avi Ostrowsky, vuosina 1994–2002 Ari Rasilainen ja vuosina 2003–2005 Rolf Gupta. Häntä seurasivat tanskalainen Thomas Søndergård (2009–2012), perulainen Miguel Harth-Bedoya (2013-2020) ja tsekkiläinen Petr Popelka (2020-2023).

Orkesteri on tehnyt yhteistyötä useiden kansainvälisten muusikoiden ja kapellimestareiden kanssa. Heidän joukossaan ovat olleet muiden muassa Mario Venzago, Juano Mena, Kees Bakels, Mikail Jurowski, Anna Netrebko, Truls Mørk, Chloë Hanslip, Yo-Yo Ma ja Stephen Kovacevich. Orkesteri on myös ollut oikeutettu esiintymään vuosittain Nobelin rauhanpalkintokonsertissa ().

## Lähteet

]
Diego Nunes

**Diego Nunes** (s. 12. heinäkuuta 1986 Curitiba) on brasilialainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut Formula Renault -sarjassa vuosina 2002-2004, Formula 3- ja Formula 3000 -sarjassa 2005–2006, GP2-sarjassa 2008–2009 ja Aasian GP2-sarjassa 2008–2010. Nunez saavutti GP2-vuosinaan yhden palkintosijan ja 11 MM-pistettä.

Nunes ajoi Aasian GP2-sarjassa kaksi voittoa kaudella 2008–2009. Hän jatkoi sarjassa kaudella 2009–2010, mutta hänet korvattiin jo kahden kilpailun jälkeen Alexander Rossilla. Vuodesta 2010 hän on ajanut Stock Car Brasil -sarjaa, jossa hän on saavuttanut kaksi voittoa ja muutamia muita podiumsijoituksia.

## GP2-tulokset

### Aasian GP2

## Lähteet
Jouni Peltonen

**Jouni Peltonen** (s. 21. tammikuuta 1955 Rauma) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Hän pelasi koko uransa Rauman Lukossa vuosina 1973–1987. Peltonen pelasi SM-sarjassa ja SM-liigassa yhteensä 443 ottelua tehoin 60+107=167. Jäähyminuutteja tuli 346.

Lukko on jäädyttänyt Peltosen pelinumeron #4. Lukko on "tuplajäädyttänyt" numeron, sillä samalla numerolla pelasi myös Teppo Rastio.

Peltonen pelasi urallaan yhteensä 11 A-maaottelua. Hän edusti Suomea MM-kilpailuissa vuonna 1977. Peltonen pelasi myös vuoden 1976 Kanada-cupissa sekä alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1974.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Pallotanssijat

**Pallotanssijat** (*Corapipo*) on tanssijoiden heimoon kuuluva varpuslintusuku. Pallotanssijoiden sukuun kuuluu BirdLife Internationalin mukaan kolme lajia.

## Pallotanssijoihin kuuluvia lajeja
* Pallotanssija (*Corapipo leucorrhoa*)
* Panamanpallotanssija (*Corapipo altera*)
* Pikkupallotanssija (*Corapipo gutturalis*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Corapipo
Saksan vuoden jalkapalloilija

**Saksan vuoden jalkapalloilija** on vuosittain jaettava jalkapallopalkinto. Sen myöntävät maan urheilutoimittajat yhdessä Kicker-lehden kanssa.

## Vuoden jalkapalloilija

## Lähteet
*

### Viitteet
Aleksandr Solovjov

**Aleksandr Konstantinovitš Solovjov** (, 30. elokuuta (J: 18. elokuuta) 1846 Ylä-Laukaa – 9. kesäkuuta (J: 28. toukokuuta) 1879 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki, joka yritti murhata keisari Aleksanteri II:n.

Aleksandr Solovjov syntyi virkamiehen perheeseen. Vuosina 1865–1866 hän opiskeli Pietarin yliopistossa, mutta joutui varattomana keskeyttämään opintonsa. Vuonna 1867 hän suoritti opettajan tutkinnon ja työskenteli sen jälkeen opettajana Toropetsin kihlakuntakoulussa. Vuonna 1876 hän liittyi Zemlja i volja -järjestöön. Vuosina 1877–1878 hän levitti vallankumouksellista propagandaa Volgan alueen talonpoikaiston keskuuteen.

Vuoden 1878 lopussa Solovjov saapui Pietariin, jossa hän ehdotti Zemlja i voljan jäsenille Aleksanteri II:n murhaamista. Huhtikuun 21. päivänä 1879 hän yritti omasta aloitteestaan murhata keisarin Palatsiaukiolla, ampui kolmesti ohi ja joutui pidätetyksi. Murhayrityksen jälkeen hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa. Oikeudenkäynnissä Solovjov tuomittiin kuolemaan ja hänet hirtettiin Smolenskin kentällä.

Solovjovin tekemän murhayrityksen jälkeen Venäjän hallitus yritti tukahduttaa vallankumouksellisen liikkeen nimittämällä erityisvaltuuksin toimivat kenraalikuvernöörit Pietariin, Harkovaan ja Odessaan (aikaisempien Moskovan, Kiovan ja Varsovan lisäksi). Samalla muodostui myös liberaalien virkamiesten ryhmä, jonka vaikutusvalta oli aluksi vähäinen. Vallankumouksellisten pidätykset ja heidän käymänsä kiistely tsaarin murhaamisesta lamauttivat Zemlja i voljan toiminnan ja johtivat järjestön hajoamiseen Narodnaja volja ja Tšornyi peredel -ryhmiksi syksyllä 1879.

## Lähteet
Nikolai Sablin

**Nikolai Aleksejevitš Sablin** (, 22. helmikuuta 1849 Vologda – 14. maaliskuuta 1881 Pietari) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Nikolai Sablin syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli Moskovan yliopistossa, liittyi tšaikovskilaiseen narodnikkikerhoon ja levitti vallankumouksellista propagandaa talonpoikaiston keskuuteen. Marraskuussa 1874 Sablin muutti ulkomaille, missä hän liittyi ensimmäiseen internationaaliin ja toimitti *Rabotnik*-lehteä. Palattuaan Venäjälle hänet pidätettiin maaliskuussa 1875. Hän oli tuomittavana ns. 193:n oikeudenkäynnissä (1877–1878).

Vuonna 1879 hän Sablin liittyi Narodnaja voljaan. Hän toimi sen toimeenpanevan komitean agenttina, *Rabotšaja gazeta* -lehden toimittajana ja osallistui Aleksanteri II:n murhayrityksiin. Keisarin murhan jälkeen hän ampui itsensä pidätyksen yhteydessä. Sablin tunnetaan myös runoilijana.

## Lähteet
Yliopistokatu

**Yliopistokatu** on katu Oulun Linnanmaan kaupunginosassa. Katu alkaa Linnanmaantieltä jatkuen Kaitoväylälle. Pituutta kadulla on 800 metriä. Kadun varrella sijaitsee suuri osa Linnanmaan opiskelija-asunnoista ja YTHS:n terveysasema.

Katu on saanut nimensä Oulun yliopistosta, joka sijaitsee sen länsipuolella. Tunnetuimpia Yliopistokadulla sijaitsevia rakennuksia on Pyhän Luukkaan kappeli.

## Lähteet
Sergei Kovalik

**Sergei Filippovitš Kovalik** (; 25. lokakuuta (J: 13. lokakuuta) 1846 Poltavan läänin Zenkovin kihlakunta – 26. huhtikuuta 1926 Minsk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Sergei Kovalik syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli sotakoulussa, Pietarin yliopistossa ja valmistui Kiovan yliopistosta matematiikan kandidaatiksi. Kovalik osallistui narodnikkikerhojen perustamiseen ja oli yksi talonpoikaiston keskuuteen tehdyn vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. ”Meno kansaan”) alullepanijoista. Vuonna 1873 hän matkusti ulkomaille, missä tutustui Mihail Bakuniniin, Pjotr Lavroviin ja Pjotr Tkatšoviin. Palattuaan hän teki propagandatyötä eri puolilla Venäjää.

Kovalik pidätettiin Samarassa heinäkuussa 1874. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa, josta hän yritti paeta yhdessä Porfiri Voinaralskin kanssa. Tammikuussa 1878 ns. 193:n oikeudenkäynnissä hänet tuomittiin kymmenen vuoden pakkotyörangaistukseen laittoman järjestön jäsenyydestä ja kapinan lietsonnasta. Rangaistuksensa Kovalik kärsi Borisoglebskin ja Karan pakkotyövankiloissa. Sen jälkeen hänet karkotettiin Verhojanskiin. Vuonna 1892 hän sai luvan siirtyä Balaganskiin ja sieltä Irkutskiin. 

Siperiassa Kovalik tutki jakuuttien kulttuuria ja kieltä sekä osallistui Venäjän maantieteellisen seuran tutkimusretkiin. Vuonna 1898 hänen sallittiin siirtyä Euroopan-puoleiselle Venäjälle, missä hän asettui Minskiin. Vallankumouksen jälkeen hän osallistui yhteiskunnalliseen toimintaan ja luennoi Minskin polyteknisessä instituutissa. Kovalik on kirjoittanut 1870-luvun vallankumousliikkeen historiaa käsittelevän teoksen *Revoljutsionnoje dviženije semidesjatyh godov i protsess 193-h*, joka ilmestyi Moskovassa vuonna 1928.

## Lähteet
Dmitri Rogatšov

**Dmitri Mihailovitš Rogatšov** (, 1. joulukuuta 1851 Orjolin lääni – 5. helmikuuta 1884 Karan pakkotyövankila) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Dmitri Rogatšov syntyi aatelisperheeseen. Hän opiskeli kadetti- ja tykistökouluissa sekä Pietarin teknologisessa instituutissa. Rogatšov oli yksi narodnikkien talonpoikaiston keskuudessa tekemän vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. ”Meno kansaan”) alullepanijoista ja aktiivisista osallistujista. Hänen onnistui paeta poliisin pidätyksestä Tverin läänissä marraskuussa 1873. Johannes Pelkosen Saratovin-verstaan paljastuttua hän vältti jälleen pidätyksen.

Rogatšov pidätettiin Pietarissa elokuussa 1876. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa. Ns. 193:n oikeudenkäynnissä tammikuussa 1878 hänet tuomittiin kymmenen vuoden pakkotyörangaistukseen laittoman järjestön jäsenyydestä ja luvattoman kirjallisuuden levittämisestä. Hän kärsi rangaistustaan Novoborisoglebskin ja Karan pakkotyövankiloissa. Karassa Rogatšov johti poliittisten vankien vastarintaa. Hän kuoli keuhkokuumeeseen.

Dmitri Rogatšovin veli Nikolai toimi 1880-luvun alussa vallankumouksellisessa Narodnaja volja -järjestössä.

## Lähteet
Adrian Zaugg

**Adrian Zaugg** (s. 4. marraskuuta 1986 Singapore) on eteläafrikkalainen moottoriurheilija. Hän on kilpaillut Formula BMW -sarjassa vuonna 2004, Formula Renault -sarjassa vuosina 2005–2006 ja uudestaan 2009, A1 Grand Prix -sarjassa 2006–2009 ja GP2-sarjassa 2007 ja 2010.

Zaugg debytoi GP2-sarjassa vuonna 2007 Ardenilla ja sai kauden aikana 10 MM-pistettä. Hänet korvattiin päätöskilpailussa Filipe Albuquerquella. Zaugg palasi GP2-sarjaan kaudeksi 2010 Trident-talliin.

## GP2-tulokset
Jaara

**Jaara** on runsaan kahden sadan asukkaan kylä Sastamalassa entisen Kiikoisten kunnan alueella. Jaaran lävitse virtaa Kiikoisjärvestä laskeva Jaaranjoki, joka muuttuu Kokemäen puolella Piilijoeksi ja laskee Kokemäen Sääksjärveen.

Jaarassa on ollut asutusta jo kivikaudella 2000 vuotta eaa. Yli-Jaaran alueella on löytynyt esineistöä kivi- ja pronssikaudelta. Nimi Jaara (oinas) on alkukantainen yhteiskunta- ja uskontomuotoinen nimi. Jaara on ollut käsityöläisten ja ammatinharjoittajien kylä, joka on säilyttänyt kylämäisen asutuksen vanhoina puutaloineen. 

## Lähteet

*Jaaran kyläseura
*Kiikoisten kunnan sivut: Jaaran kyläkuvaus 
* *Kuvia ja sanoja Kiikoisten Jaarankylästä*: kylätoimikunnan julkaisu yhteenkerätyistä asioista ja valokuvista / [...yhteen kokooja Pentti Jokinen]. 1986, 2. p. 2004. 
* Jouni Juntumaa*: Elämää Jaaran raitilla ennen ja nyt*, Sastamala: Jaaran kyläseura 2013
Mogens Wieth

**Mogens Frits Carl Wieth** (16. syyskuuta 1919 Kööpenhamina – 10. syyskuuta 1962 Lontoo) oli tanskalainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Tanskan kuninkaallisessa teatterissa ja useissa elokuvissa.

## Elämä ja ura

Mogens Wiethin vanhemmat olivat näyttelijät Carlo Wieth ja Agnes Thorberg Wieth. Hän suoritti Tanskan kuninkaallisen teatterin oppilaskoulun vuosina 1937–1939 ja työskenteli samaisessa teatterissa näyttelijänä kahteen otteeseen: 1939–1950 ja 1954–1955. Vuosina 1950–1954 Wieth työskenteli Lontoossa ja vuosina 1955–1959 Kööpenhaminan Det Ny Teaterissa. Hän palasi Lontooseen vuonna 1962. Tuolloin hänen oli määrä näytellä Old Vic -teatterissa Antonion rooli kappaleessa *[[Venetsian kauppias]]*. Wieth kuitenkin menehtyi ennen näytelmän ensi-iltaa.

Wieth näytteli myös elokuvissa, radioteatterissa ja tanskalaisissa televisiotuotannoissa.

Mogens Wieth avioitui näyttelijä Lily Weidingin kanssa vuonna 1954. Pariskunnalle syntyi tytär Julie 1960.

## Filmografia

*Barnet (1940)
*Gå med mig hjem (1941)
*En herre i kjole og hvidt (1942)
*Natekspressen (P. 903) (1942)
*Regnen holdt op (1942)
*Drama på slottet (1943)
*Jeg mødte en morder (1943)
*Mit liv er musik (1944)
*Den usynlige hær (1945)
*Familien Swedenhielm (1947)
*Hatten er sat (1947)
*Mens porten var lukket (1948)
*For frihed og ret (1949)
*Kampen mod uretten (1949)
*Aila – Pohjolan tytär (1951)
*Fireogtyve timer (1951)
*Som sendt fra himlen (1951)
*Mies joka tiesi liikaa (1955)
*Tante Tut fra Paris (1956)
*Gøngehøvdingen (1961)
*Private Potter (1962)

## Lähteet ja viitteet

*Elonet

## Aiheesta muualla

*
*Danskefilm.dk
Sami Mustakallio

**Sami Kimmo Kalervo Mustakallio** (s. 13. lokakuuta 1958 Helsinki) on suomalainen pastori. Hän on näyttelijä Marita Nordbergin ja lääketieteen tohtori, professori Kimmo K. Mustakallion poika.

Sami Mustakallio valmistui teologian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1992. Hänen pro gradunsa aihe oli pelastus ja parantaminen Kirkkojen maailmanneuvoston lääketieteellisen komission asiakirjoissa vuosina 1979–1981. Mustakalliolla on CP-vamma. Vammaisuutensa vuoksi hän joutui odottamaan pappisvihkimystään yhdeksän vuotta. Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä epäiltiin hänen kykyään suoriutua tehtävästään. Mustakallion käsityksen mukaan Tampereen silloinen piispa arveli ettei Mustakallion puheesta saataisi selvää. Kiistaa oli ilmeisesti myös siitä, voiko vammainen pappi hyödyntää työssään avustajansa käsiä. Lopulta piispainkokous totesi, että vammainen voi toimia pappina, mikäli hänet katsotaan kelvolliseksi tehtävään. Jälkikäteen Mustakallio kritisoi kirkon suhtautumista hänen vammaisuuteensa muun muassa seuraavasti: ”Kukaan ei alussa edes katsonut, miten voisin mitäkin asioita tehdä. Nähtiin vain pyörätuoli.”

Ennen vihkimystään Mustakallio työskenteli Invalidiliiton sopeutumisvalmennuskeskuksessa (nyk. Validia Kuntoutus Lahti) sosiaaliterapeuttina. 1. kesäkuuta 2000 Mustakallio viimein vihittiin, jolloin hänestä tuli ensimmäinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon vihkimä vaikeavammainen pappi. Vihkimisen toimitti Juha Pihkala Tampereen tuomiokirkossa. Mustakalliota varten perustettiin Lahden seurakuntien yhteisen diakoniatyön alaisuuteen määräaikainen seurakuntapastorin virka, joka päättyi vuoden 2002 lopussa. Sopimuksen mukaan hän hoiti virkaansa 10-prosenttisesti.

Mustakallio valittiin vuoden 2000 kunnallisvaaleissa Lahden kaupunginvaltuustoon vihreiden listalta. Valtuustoaikanaan hän oli myös sosiaali- ja terveyslautakunnan jäsen. Hän oli vasemmistoliiton ehdokkaana vuoden 2003 eduskuntavaaleissa, mutta ei tullut valituksi.

2000-luvun ensikymmenen loppupuolella Mustakallio muutti Lahdesta takaisin Helsinkiin. Hän asuu MS-liiton palvelutalossa Arabianrannassa ja käy eri seurakunnissa saarnaamassa. Hänen harrastuksiaan on teatterissakäynti, ja hän on myös pelannut sähköpyörätuolisalibandyä maalivahtina M-Team Electric Gladiators -joukkueessa.

Vuonna 2009 Mustakallio siunasi äitinsä hautaan Hietaniemen kappelissa. Vuonna 2016 oli hänen isänsä vuoro.

## Lähteet
Ikarus Aero 2

**Ikarus Aero 2** oli jugoslavialainen vuonna 1940 ensilentonsa lentänyt koulutuslentokone, jota valmistettiin Jugoslavian ilmavoimille vuodesta 1948 lähtien. Lentokone oli ilmavoimien käytössä vuoteen 1959 asti.

Kone suunniteltiin toista maailmansotaa edeltävän Jugoslavian ilmavoimien vaatimusten perusteella korvaamaan Fizir FN-kaksitasot. Se oli melko moderni, tosin sen voimalaite de Havilland Gipsy Major oli vähätehoinen sotilaskoulukoneelle. Laskuteline oli kiinteä.
 
Ikarus-lentokonetehtaan Boris Cijanin ja Djordje Petkovicin suunnittelema kone pääsi kolmesta kilpailijasta koevaiheeseen kesä-marraskuussa 1940.

Vuosien 1948 ja 1959 välissä Ikarus Tvornica Aero i Hydroplana valmisti kaikkiaan 248 konetta, ehkä jopa 380 konetta..

## Suoritusarvot
*Suurin nopeus 208&nbsp;km/h
*Kantama 680&nbsp;km
*Lakikorkeus 4500 m

## Lähteet

 
## Aiheesta muualla
*Kuvia lentokoneesta
Haspra

**Haspra** () tai **Gaspra** (; ) on taajama Krimin autonomisessa tasavallan Jaltan piirissä Mustanmeren rannalla. Se sijaitsee eurooppatie n varrella Jaltan länsipuolella ja on lomakeskus ja kylpyläpaikkakunta. Vuonna 2013 siellä oli 11&nbsp;384 asukasta.

Leo Tolstoi asui Hasprassa vuosina 1901 ja 1902. Asteroidi 951 Gaspra on nimetty Haspran mukaan.

## Nähtävyyksiä
Kaupungin lähellä on nähtävyyksiä, muun muassa roomalainen linnoitus Charax ja Pääskysenpesän linna.

## Hasprasta kotoisin
* Ismail Gasprinski, Krimin tataari intellektuelli, opettaja, kustantaja ja poliitikko.

## Ystävyyskaupunkeja
*  Tirilye, Turkki

## Lähteet

## Aiheesta muualla