open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hannele Klemettilä

**Hannele Klemettilä** (oik. **Hannele Klemettilä-McHale**, s. 1966 Helsinki) on suomalainen myöhäiskeskiajan kulttuurihistoriaan erikoistunut tutkija ja tietokirjailija. Tutkijankoulutusta hän sai Turun yliopiston kulttuurihistorian laitoksella, Pariisin EHESSin keskiajan historiallisen antropologian tutkimusryhmässä sekä Leidenin yliopiston keskiajan historian laitoksella. Klemettilän väitöstutkimuksesta ilmestyi laaja kansainvälinen julkaisu (Brepols 2006); samoja aiheita käsitteli tietokirja *Keskiajan pyövelit* (Atena Kustannus 2004). Klemettilä toimi Suomen Akatemian tutkijatohtorina 2008–2010 ja työskenteli Cambridgen yliopiston vierailevana tutkijana 2009–2010 sekä Lontoon yliopiston tutkijana 2010–2011. Hänet valittiin Cambridgen yliopiston ainaisjäseneksi toukokuussa 2010, ja hänellä on kulttuurihistorian dosentin arvo Turun yliopistosta.

Klemettilä on asunut useita vuosia ulkomailla, muun muassa Ranskassa, Dubaissa ja Manhattanilla New Yorkissa. Nykyisin hän asuu Isossa-Britanniassa. Hän on tehnyt tutkimustyötä tärkeimmissä eurooppalaisissa museoissa sekä käsikirjoitusarkistoissa (muun muassa Ranskan kansalliskirjasto, British Library ja Vatikaanin arkisto). Klemettilä on kirjoittanut monografioita, artikkeleita, kolumneja ja tehnyt Yleisradiolle kaksi radioesitelmäsarjaa.

## Teokset
* *The Executioner in Late Medieval French Culture*. Turku: Turun yliopisto 2003. 
* 
* 
* *Epitomes of Evil: Representations of Executioners in Northern France and the Low Countries in the Late Middle Ages*. Turnhout: Brepols 2006. 
* 
* 
* *Keskaja köök*. Tallinn: Varrak 2008. 
* 
* 
* *The Medieval Kitchen. A Social History with Recipes*. London: Reaktion Books 2012. 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*Vuolanto, Ville: Keskiaikamyyttejä purkamassa: julmuus ennen ja nyt (Agricolan arvostelut, 23.1.2009)
*Hintsala, Kari: Mestarismiehiä (Agricolan arvostelut, 15.10.2004)
*Rossi, Leena: Kaikenkarvaisia ystäviä ja vihollisia (Agricolan arvostelut 22.5.2013)
*Rossi, Leena: Pieni ottaa marjan maasta… (Agricolan arvostelut 3.10.2011)
Ralph Perry (pokerinpelaaja)

**Rafael "Ralph" Perry** (syntyjään **Rafael Perivoskin**)  on venäläissyntyinen yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hän on pelannut pokeria ammatikseen vuodesta 1992.

Korkeiden panosten käteispeleihin erikoistunut Perry voitti toistaiseksi ainoan World Series of Poker -rannekkeensa 1&nbsp;500 dollarin pot limit omaha -turnauksessa vuonna 2006. Samana vuonna 50&nbsp;000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksessa hän oli viidestoista ansaiten 137&nbsp;280 dollaria. WSOP:n pääturnauksessa Perry on parhaimmillaan ollut kolmas vuonna 2002, jolloin Robert Varkonyi voitti. 

Joulukuussa 2006 Perry oli ykkönen Fifth Annual Five Diamond World Poker Classic -tapahtuman 3000 dollarin no limit hold 'em -turnauksessa ja ansaitsi 234&nbsp;635 dollaria.

Vuonna 2006 Perry edusti Venäjää Intercontinental Poker Championship -turnauksessa.

Perryn perheeseen kuuluu vaimo Merri ja kaksi poikaa (Sean ja Joseph). Elokuussa 2007 Perryn pokeriuran turnausansiot ylittivät 1,9 miljoonaa dollaria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Stidit

**Stidit** oli suomalainen kolmen naisen lauluyhtye 1960- ja 1970-luvun vaihteesta. Lyhytikäisen trion muodostivat näyttelijät Tarja-Tuulikki Tarsala, Liisamaija Laaksonen ja Iris-Lilja Lassila.

Yhtyeen tunnetuin kappale on *Pienenä tyttönä* vuodelta 1969. Kappaleen oli säveltänyt Laaksonen ja se on yhtyeen yhdessä sanoittama. Stidit levytti yhteensä viisi kappaletta, muun muassa *Pienen pieni tuli tuli tikku* ja *Tulitikkulaatikollinen onnea*
.

## Lähteet
Roope Noronen

**Roope Noronen** (s. 1974) on Suomen Amerikkalaisen Jalkapallon Liiton puheenjohtaja.

Noronen on toiminut SAJL:n puheenjohtajana vuodesta 2001 alkaen. Noronen on toiminut myös lajin Euroopan Liiton (EFAF) hallituksen varapuheenjohtajana vuodesta 2001 alkaen ja hänet on valittu tehtävään vuoteen 2010 asti. Noronen valittiin vara-puheenjohtajaksi maailman liiton (IFAF) hallitukseen vuonna 2008. Aikaisemmin Noronen on toiminut Euroopan liiton edustajana hallituksessa vuosina 2006–2008. Noronen on toiminut myös eri komiteoiden puheenjohtajana sekä EFAF:ssä että IFAF:ssä ja toimi myös Japanissa kesällä 2007 järjestetyn MM-turnauksen johtotehtävissä turnauksen turnauskomiteassa. Keväällä 2009 Norosesta tuli ensimmäinen lajiliiton kultaisella ansiomerkillä palkittu. Amerikkalaisen jalkapallon nuorten ensimmäisessä MM-lopputurnauksessa kesällä 2009 Noronen toimi turnauspäällikkönä.

Noronen on toiminut liittotason tehtävien lisäksi Helsinki Roostersin puheenjohtajana vuosina 1998–2002. Omalla pelaajaurallaan Noronen pelasi Roostersin edustusjoukkueessa vuosina 1993–1996 saavuttaen kaksi SM-kultaa ja kaksi SM-pronssia. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Roope Noronen amerikkalaisen jalkapallon maailman liiton hallitukseen. Liikunnan ja Urheilun maailma, 2006.
*Suomen amerikkalaisen jalkapallon liitossa kansainvälisiä nimityksiä. Liikunnan ja Urheilun maailma, 2008.
Robert Bodem

**Robert Christian Bodem** (s.1971) on yhdysvaltalainen Minnesotassa syntynyt kuvanveistäjä. Tällä hetkellä hän johtaa ja opettaa Florence Academy of Artin kuvanveisto-opinto-ohjelmaa. Hän työskentelee aina elävästä mallista.

Hän valmistui Bostonin Yliopistosta 1995 kuvanveisto-ohjelmasta, missä hän myös saavutti taiteiden maisterin tutkinnon 1998. Samana vuonna hän voitti Albert S. ja Ester B. Kahn palkinnon hänen figuratiivisella veistoksellaan. Opiskellessaan hän työskenteli kuvanveisto assistenttina Dimitri Hadzille. Vuodet 1995-1996 Bodem vietti  kuvanveisto oppilaana Florence Academy of Artissa. 1998 hän palasi akatemiaan opettamaan kuvanveistotekniikoiden perusteita.
Vuoden 1526 säädökset

**Vuoden 1526 säädökset** olivat säädöksiä, joilla Espanjan kuningas Kaarle V halusi suojella intiaaneja konkistadorien ja encomenderojen väärinkäytöksiltä. 

Tilanne Uudessa-Espanjassa oli riistäytynyt täydelliseksi mielivallaksi konkistadori Hernán Cortésin ollessa saamistaan neuvoista huolimatta poissa kuvernöörin virkapaikaltaan Hondurasin-matkansa aikana vuosina 1524–1526. Viranomaiset, joille kuvernööri Cortés oli jättänyt toimeenpanovallan, sotivat keskenään. Uuden Espanjan ensimmäinen audiensia nimitettiin vuonna 1527 ja saapui Uuteen Espanjaan 1528, kahden vuoden kuluttua Cortésin paluusta Hondurasin-retkeltään.
Verkkonuoliainen

**Verkkonuoliainen** (*Botia almorhae*, syn. *Botia lohachata*) on Pohjois- ja Koillis-Intiasta, Bangladeshista ja Pakistanista kotoisin oleva akvaariokalana pidetty kalalaji. Se on sosiaalinen laji, ja sitä suositellaan pidettäväksi vähintään kuuden yksilön parvessa. Verkkonuoliaista ei kannata laittaa samaan akvaarioon monnisten kanssa, koska verkkonuoliainen voi syödä monnisten silmiä niin kuin sukulaisensa tiikerinuoliainen. Yksin pidettynä verkkonuoliainen voi alkaa terroristiksi. Melkein verkkonuoliaisen näköinen on touhunuoliainen. Touhunuoliaisen ja verkkonuoliaisien erottaa vain kuvion perusteella.

Verkkonuoliainen voi kasvaa jopa 10&nbsp;cm pitkäksi tai isommaksikin.

Verkkonuoliaisen kuviointi muuttuu kalan kasvaessa, ja siksi nuoria ja aikuisia kaloja ennen erehdyttiin pitämään eri lajeina. Nuoret yksilöt ovat leveiden Y-muotoisten raitojen kirjailemia ja niitä kutsuttiin aiemmin **mosaiikkinuoliaisiksi**. Juuri tämän muodon kuvasi alun perin John Edward Gray vuonna 1831 nimellä *Botia almorhae*. Aikuisilla taas on yhtenäisempi koko ruumiin peittävä verkkokuviointi, tämän muodon kuvasi myöhemmin Chaudhuri vuonna 1912 nimellä *Botia lohachata*. Sääntöjen mukaan tieteellisistä nimistä tulee tällöin käyttää vanhinta; suomalainen nimi kuitenkin kuvaa aikuisen väritystä.

## Ravinto
Akvaariossa verkkonuoliainen syö katkarapupellettejä, hiutaleita (kasvis tai perushiutaleita)
muroja ja elävää tai pakastettua ruokaa. Jos altaassa on kotiloita, verkkonuoliainen syö ne.

## Lisääntyminen
Verkkonuoliainen lisääntyy harvoin harrastajan kotiakvaariossa. Ammattimaisten kasvattajien arvellaan käyttävän hormoneita saadakseen kalat kutemaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
* Akvaariokeskus
* Harrastajan sivu verkkonuoliaisesta
Harri Laurikka

**Harri Laurikka** (s. 8. elokuuta 1947 Tampere) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt useissa teattereissa eri puolilla Suomea. Lisäksi hänellä on ollut rooleja erinäisissä elokuva- ja televisiotuotannoissa.

## Ura

Laurikka poimittiin Tampereen teatterista elokuvaan *[[Akseli ja Elina]]*, missä hän tulkitsi Aulis Kiviojaa, Koskelan Kaarinan sulhasta. Lisää elokuvaosia ei tullut, ja Laurikka jatkoi näyttelemistä Tampereella, kunnes 1980-luvun keskivaiheilla hän ryhtyi näyttelemään myös Kuopion ja Jyväskylän teattereissa. 

Laurikka nähtiin samoihin aikoihin myös muun muassa Neil Hardwickin menestyneessä komediasarjassa *[[Sisko ja sen veli]]*. Hänet kiinnitettiin 1990-luvulla Helsingin kaupunginteatteriin, ja vuonna 2004 hän ryhtyi näyttelemään Tampereen Komediateatterissa.

## Palkintoja

*Komediateatterin Kannus-palkinto merkittävistä esiintymisistä vuonna 2006.

## Filmografia

*Akseli ja Elina (1970) – Kiviojan Aulis
*Pohjantähti (1973) – Kiviojan Aulis
*Omat koirat purivat (1974)
*Pentti Haanpää (1989) - Olavi Paavolainen
*Jäähyväiset lasihevoselle (1985) – komisario Kylmäkoski (televisiosarja)
*Sisko ja sen veli (1986) – Hannu (televisiosarja)

## Lähteet
Lost to Apathy

**Lost to Apathy** on melodista death metallia soittavan Dark Tranquillity -yhtyeen vuonna 2004 julkaistu EP. 

## Kappalelista
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Mikael Stanne - laulu
* Martin Brändström - kosketinsoittimet
* Martin Henriksson - kitarat
* Niklas Sundin - kitarat
* Michael Nicklasson - basso
* Anders Jivarp - rummut

## Aiheesta muualla
* 
*
Camie Davis

**Camie Davis** (s. 1977) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän opettaa kipsimallien piirustusta Grand Central Academy of Artissa New Yorkissa Manhattanilla.

Hän valmistui taiteiden kandidaatiksi Cornish College of the Artsista, pääaineinaan piirustus ja maalaus. Samaa aikaa hän opiskeli Seattle Realist Academy of Artissa, opiskellen anatomiaa ja figurin piirustusta Geoffrey Lawrencen opetuksessa. Hän muutti New Yorkiin 2003 opiskelemaan Jacob Collinsin Water Street Atelieriin kolmeksi vuodeksi. Opistossa hän opiskeli Jacob Collinsin lisäksi Michael Grimaldin, Tony Ryderin, Travis Schlattin ja Dan Thompsonin ohjauksessa.

## Lähteet
Paavo Tiilikainen

**Paavo Herman Tiilikainen** (12. heinäkuuta 1923 Ruokolahti – 15. huhtikuuta 2007 Imatra) oli suomalainen SDP:tä edustanut poliitikko. Hän toimi kansanedustajana vuosina 1970–1979. Hän oli Miettusen II hallituksen sisäasiainministeri vuosina 1975–1976.

Tiilikainen sai kaupunkineuvoksen arvonimen vuonna 1983.

## Ura
Tiilikainen työskenteli lautatarhatyömiehenä Ruokolahdella ja Imatralla vuosina 1944–1956, minkä jälkeen hän toimi vuoteen 1968 asti Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä Imatralla. Vuosina 1948–1950 ja 1954–1984 Tiilikainen oli Imatran kauppalan- ja kaupunginvaltuuston jäsen sekä jäsen kauppalan- ja kaupunginhallituksessa. Vuosina 1963–1969 hän oli SDP:n puoluetoimikunnan jäsen. Vuonna 1996 hänestä tuli SDP:n kunniajäsen.

Eduskuntaan Tiilikainen valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1970 vaaleissa Kymen vaalipiiristä. Hänet valittiin jatkokausille vuosien 1972 ja 1975 vaaleissa. Tiilikainen toimi eduskunnassa yhteensä yhdeksän vuotta vuoteen 1979 saakka. Vuosina 1973–1975 hän oli SDP:n eduskuntaryhmän puheenjohtajana. Marraskuusta 1975 syyskuuhun 1976 Tiilikainen toimi sisäasiainministerinä Martti Miettusen II hallituksessa, niin sanotussa hätätilahallituksessa. Tiilikainen oli presidentin valitsijamies vuoden 1978 vaalissa.

Vuodesta 1977 vuoteen 1983, jolloin hän siirtyi eläkkeelle, hänellä oli henkilöstöpalvelupäällikön virka Enso-Gutzeitin Kaukopään tehtailla Imatralla. 

Tiilikainen oli sotilasarvoltaan alikersantti. Jatkosodan aikana hän palveli Rukajärven rintamalla. 

## Yksityiselämä
Tiilikainen oli naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

## Lähteet
* Helsingin Sanomat (26. huhtikuuta 2007, s. C9) Artikkelin verkkoversio
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Georg Eberhard Galindo

**Georg Eberhard Galindo** (10. marraskuuta 1835 Hamina – 1918) oli Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

## Perhe
Eberhard Galindon isä, kollegiasessori ja 10. luokan virkamies Jean Kristian de Galindo (S 25.7.1797 Pietarissa), oli tekniikan ja ranskan kielen opettaja Suomen kadettikoulussa Haminassa. Äiti Sophia Ulrika Silfversvan (S 12.2.1806 Viaporissa).

Eberhard Galindon veli Theodor Galindo (s. 10.11.1835 Hamina) palveli myös Venäjän sotavoimissa kenraalina. Galindon veljeksistä vanhin Johan Frans Andreas Galindo, suoritti sotilasopintonsa Keisarillisessa Suomen kadettikoulussa Haminassa ja toimi myöhemmin Suomen Yhdyspankin toimitusjohtajana pitkään.

## Ura
Nuoremman veljensä Fredrik Theodor Galindon tavoin myös Eberhard Galindo hakeutui nuorena Pietarin sotilasoppilaitokseen ja eteni nopeasti urallaan. Eberhard Galindo määrättiin 15.9.1882 everstin arvossa Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen esikunnan aseiden tarkastajaksi, mistä tehtävästä hän sai eron kenraalimajurina 10.5.1886. Galindo palveli muun muassa 1860-luvulla kaukasialaisia vuoristoheimoja vastaan taistelleissa joukoissa.

Galindo omisti Hämeenlinnan Karlbergin kartanon (nyk. Aulanko), jonka hän myi eversti Hugo Standertskjöldille.

Eberhard Galindo on haudattu Hietakylän vanhaan hautausmaahan Haminassa 1918.

## Ritarikunnat

*   Pyhän Annan ritarikunta kolmannen luokan risti (1888)
*   Pyhän Stanislauksen ritarikunta toisen luokan risti (1894)
*   Pyhän Annan ritarikunta toisen luokan risti (1898)

Kunniamerkit; VenA 3 30.8.1888; VenSt 2 18.12.1894; VenA 2 18.12.1898.

## Lähteet
* Galindo, Georg Eberhard kansallisbiogrfia. Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917.

### Viitteet
Kate Lehman

**Kate Lehman** (s. 1968) on yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän on yksi neljästä pääopettajasta Grand Central Academy of Artissa.

Lehman syntyi Lontoossa ja eli nuoruutensa Pariisissa. Nykyään hän asuu Manhattanilla New Yorkissa, missä hän on asunut jo viimeiset 20 vuotta ja missä hän maalaa aviomiehensä Travis Schlahtin kanssa. Taiteen opiskelun Lehman aloitti 15-vuotiaana L'academie Roedererissa Pariisissa. Sen jälkeen hän keskittyi akateemisiin tekniikoihin Minnesota River School of Fine Artissa Patrick Devonasin ohjauksessa. Hän jatkoi Devonasin johdolla ja myöhemmin vielä Water Street Atelierissa Jacob Collinsin ohjauksessa.

## Aiheesta muualla
* http://www.katelehman.net/ 
* http://www.classicist.org/grandcentralacademy/lehman.html
Johan Frans Andreas Galindo

**Johan Frans Andreas Galindo** (vuodesta 1870 **Cronstedt**; 11. marraskuuta 1832 Hamina – 25. huhtikuuta 1907) oli suomalainen pankinjohtaja, joka toimi Suomen Yhdyspankin toimitusjohtajana vuosina 1872–1907. Carl Olof Cronstedt nuorempi adoptoi hänet keisarin siunauksella.

Jean Galindo valmistui Haminan kadettikoulusta luokkansa priimuksena ja palveli sekä sotilaana että Haminan kadettikoulun opettajana, mutta toimi sitten Suomen Rahapajan ja Suomen Pankin palveluksessa ja vuodesta 1872 Suomen Yhdyspankissa, jonka toimitusjohtaja hän oli 25 vuotta. Galindo omisti pitkään Kulosaaren kartanon Helsingissä. Hänen kaksi veljeään, Fredrik Theodor Galindo ja Georg Eberhard Galindo, ylenivät kenraaleiksi Venäjän sotavoimissa. Jean Galindo avioitui 1857 Carl Olof Cronstedt nuoremman tyttären Olga Beatrice Cronstedtin kanssa (k. 1870). Jotta Cronstedtin vapaaherrallinen Cronstedt-suku ei sammuisi, Venäjän keisari hyväksyi aatelisen Jean Galindon adoptoinnin vuonna 1870. Hänen kaksi muuta puolisoaan olivat  vuodesta 1875 Julie Fanny Mechelin (k. 1882) ja vuodesta  1883 Eva Mathilda Charlotta Aminoff (k. 1833). Vapaaherra, pankinjohtaja ja valtiopäivämies Gabriel Benjamin Cronstedt oli Galindon poika ensimmäisestä avioliitosta.

Galindo osallistui aatelissäädyssä valtiopäiville 1877–1878.

Galindon suku oli espanjalaista alkuperää. Isä Johan Christian de Galindo oli syntynyt Pietarissa, isoisä Hollannissa ja hänen isoisänsä isä Espanjassa, joskin hänkin oli avioitunut muualla, Lontoossa. Jean Galindon isä Johan Christian muutti Suomeen vuonna 1832. Hänen pojanpoikansa on 1950-luvulla Ruotsiin muuttanut voimistelijana nuoruudessaan tunnettu ja sittemmin lääkärinä työskennellyt Jean Cronstedt. Jean Galindo on haudattu Hietaniemen hautausmaalle Helsingissä.  

## Kirjallisuutta
* Hugo E. Pipping : *Jean Cronstedt 1832 11/11 1932: minnesskrift*. Nordiska Föreningsbanken, Helsingfors 1932

## Lähteet
35-åringen

**35-åringen** on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1989 julkaistu albumi. Albumi on Ugglan yhdeksäs studioalbumi. Sen nimi viittaa Ugglan 35-vuotissyntymäpäivään albumin julkaisuvuonna.

Eräs albumin tunnetuimmista kappaleista on *Jag mår illa*, joka ivaa juorulehtiä. Kappale julkaistiin singlenä ja sitä myytiin muutamassa viikossa yli 66&nbsp;000 kappaletta. Kappaleesta tehtiin lisäksi musiikkivideo.

## Kappaleluettelo
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot
* Magnus Uggla (laulu)
* Peter Ljung (koskettimet)
* Per Lindvall (rummut)
* Henrik Jansson (kitara)
* Nysse Nyström (taustalaulu)
* Benna Sörman (taustalaulu)
* Staffan Birkenfalk (taustalaulu)

## Lähteet
* Magnus Uggla – The Uggly Strix-Site 

### Viitteet
Vihtori Vesterinen

**Vihtori Vesterinen** (27. tammikuuta 1885 Kivijärvi &ndash; 28. kesäkuuta 1958 Laukaa) oli suomalainen maanviljelijä ja Maalaisliiton pitkäaikainen kansanedustaja ja ministeri. 

Vesterisen vanhemmat olivat kannonkoskelaisen Mannilan tilan maanviljelijä Lauri Vesterinen ja Eriikka Liukko. Hän kävi kansanopiston ja toimi sen jälkeen maanviljelijänä vaimonsa kotitilalla Laukaan Leppävedellä Perttulan talossa.

Vesterinen oli Maalaisliiton kansanedustajana Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä 1919–1951. Hän oli eduskunnan toinen varapuhemies 1945. Vesterinen oli apulaismaatalousministerinä Tulenheimon hallituksessa 1925, Kallion II hallituksessa 1925–1926 sekä Sunilan hallituksessa 1927–1928. Kyösti Kallion IV hallituksessa hän oli kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministerinä 1936–1937.

Sodan jälkeen Vesterinen oli maatalousministerinä Paasikiven III hallituksessa 1945–1946 ja Pekkalan hallituksessa 1946–1948. Viimeksi hän oli II sosiaaliministerinä ja II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Kekkosen I hallituksessa 1950–1951 ja sosiaaliministerinä Kekkosen II hallituksessa 1951.

Presidentin valitsijamiehenä Vesterinen oli vuosien  1925, 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa hän toimi Laukaan kunnanvaltuuston puheenjohtajana.

Suomen itsenäistymisen aikoihin Vestarinen toimi torpparivapautuksen ja punavankien armahtamisen puolesta. Vesterinen oli allekirjoittamassa Pariisin rauhansopimusta Carl Enckellin ja Johan Helon kanssa 10.2.1947.

Vesterinen sai ministerin arvonimen 1951.

## Kirjallisuutta
*Lasse Kangas (toim.): Vihtori Vesterinen. Keskisuomalainen vaikuttaja. Kirjayhtymä 1985. 
*Lasse Kangas: Vihtori Vesterinen : Paasikiven ministeri.  Gummerus 1998

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Carmine Giovinazzo

**Carmine Dominick  Giovinazzo** (s. 24. elokuuta 1973 Port Richmond, Staten Island, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tunnettu muun muassa etsivä Danny Messerin roolista televisiosarjassa *[[C.S.I. New York]]*. Lisäksi Giovinazzo on esiintynyt muun muassa elokuvissa *[[Billy’s Hollywood Screen Kiss]]*, *[[Rakkaudesta peliin]]*, *[[Vallankahvassa]]* ja *[[Isku Mogadishuun]]*.

## Aiheesta muualla

*
When It’s Love

**When It's Love** on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Van Halenin tunnettu balladikappale ja single, joka julkaistiin vuonna 1988. Kappale julkaistiin myös Van Halenin studioalbumilla OU812 ja molemmilla bändin kokoelma-albumeilla.

Kappaleen single ylsi pohjois-Amerikan Mainstream Rock -listan ykköseksi viikoksi ja Billboard Hot 100 -listalla viidenneksi ja sen takia se esitettiin lähes aina studioalbumien OU812 ja For Unlawful Carnal Knowledge kiertueilla. Se julkaistiin liveversiona Van Halenin ainoalla livealbumilla . Kappaleesta tehtiin myös musiikkivideo, joka on mukana yhtyeen Video Hits, Vol. 1 -DVD:llä. Musiikkivideolla Van Halen esiintyy baarissa ja mukana on myös pieni rakkaustarina baarimikon ja asiakkaan välillä.

Kappale rakentuu kosketinsoittimien ja rumpujen rytmikkääseen melodiaan. Mukana on myös yhtyeen perinteiseen tapaan Eddie Van Halenin kitarasoolo.

## Kokoonpano

### Van Halen

*Sammy Hagar – laulu
*Eddie Van Halen – kitara, kosketinsoittimet, taustalaulu
*Michael Anthony – basso, taustalaulu
*Alex Van Halen – rummut, taustalaulu
Bill Gazes

**William G. "Bill" Gazes** (s. 25. joulukuuta) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.

Gazes on kiertänyt pokeriturnauksia 1990-luvulta lähtien, mutta ei ole toistaiseksi voittanut WSOP- tai WPT-tasolla. Hän on kuitenkin saavuttanut WSOP:ssa rahasijoituksia 12 vuotena peräkkäin (1997&ndash;2008). WSOP:ssa hän on parhaimmillaan ollut toinen: 5&nbsp;000 dollarin H.O.R.S.E.-turnauksessa kesäkuussa 2007 (palkintosumma 202&nbsp;790 dollaria) ja World Poker Tourilla kolmas: World Poker Finals -turnauksessa marraskuussa 2005 (palkintosumma 759&nbsp;000 dollaria). Vuonna 2000 Gazes voitti Carnivale of Poker III -tapahtuman 1&nbsp;500 dollarin no limit hold 'em -turnauksen.

Bill Gazesin entinen aviopuoliso on pokeriammattilainen Kristy Gazes.

Kesäkuussa 2009 Bill Gazesin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,2 miljoonaa dollaria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* WPT:n profiili
* Blind Bet Pokerin profiili 
*
Mira Salo

**Mira Salo** (s. 5. helmikuuta 1982 Kaavi) on suomalainen malli. Hän eli lapsuutensa Karkkilassa. Hänet valittiin vuoden 2004 Miss Suomeksi ja vuoden 2005 Miss Baltic Seaksi. Miss Scandinavia -kilpailussa hän oli 1. perintöprinsessa ja Miss Eurooppa -kilpailussa hän pääsi finaaliin. GlobalBeauties.com-sivusto valitsi hänet vuoden 2004 kauneimmaksi kasvoksi kaikista ulkomaisten kilpailujen osallistujista.

Salo tekee yhä mallintöitä Paparazzi-toimiston kautta ja opiskeli Turun yliopistossa. Muu koulutus klinikkaeläinhoitaja. Salo avioitui vuoden 2015 helmikuussa ja pariskunta haki yhdessä eroa huhtikuussa 2016. Heillä on yksi tytär. Nykyään Salo työskentelee kosmetiikan maahantuonnissa.  Salo otti avioliitossa miehensä sukunimen Näppäri, mutta vaihtoi erottuaan sen takaisin tyttönimeensä Salo.

## Lähteet
Delfino Borroni

**Delfino Edmondo Borroni** (23. elokuuta 1898 &ndash; 26. lokakuuta 2008) oli viimeisiä elossa olevia italialaisia ensimmäisen maailmansodan veteraaneja. Hän liittyi Bolognan 6. tarkka-ampujarykmenttiin (*6. Bersaglieri a Bologna*) tammikuussa 1917 ja aloitti palvelunsa Pasubiossa Itävalta-Unkarin voimia vastaan.

Borroni joutui Caporetton taistelussa itävaltalaisten sotavangiksi ja vapautui sodan päätyttyä.

Toisen maailmansodan aikana Borroni työskenteli raitiovaunun kuljettajana ja vammautui liittotuneiden ilmapommituksesta.
Louis de Cazenave

**Louis de Cazenave** (16. lokakuuta 1897 Saint-Georges-d'Aurac – 20. tammikuuta 2008) oli vanhin elossa oleva ranskalainen ensimmäisen maailmansodan veteraani sekä yksi maailman vanhimpia ihmisiä. Hän kuoli tammikuussa 2008 110 vuoden ikäisenä.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Cazenavesta tuli rautatieläinen ja vannoutunut pasifisti.
Karttapallo

**Karttapallo** on kolmiulotteinen pienoismalli taivaankappaleesta, useimmiten Maasta. Karttapallo on kolmiulotteisena havainnollisempi kuin paperille painettu kartta, sillä kolmiulotteisen maanpinnan kuvaaminen kaksiulotteisena edellyttää aina jonkin karttaprojektion valitsemista, mikä vääristää väistämättä todellisia etäisyyksiä ja mittasuhteita – sitä enemmän, mitä suurempaa aluetta kuvataan. Karttapallojen halkaisijat vaihtelevat tavallisesti muutamasta senttimetristä alle puoleen metriin. Niitä käytetään esimerkiksi opetustarkoituksiin ja koristeina.

Nykyaikaisia sovellutuksia karttapallosta edustavat tietokoneiden virtuaaliset karttaohjelmat – esimerkiksi Google Earth tai Marble – jotka yhdistelevät satelliitti- ja ilmakuvia, korkeuseroja sekä paikkatietoja muodostaen maapallon kolmiulotteisen kuvan, jota voi zoomata ja kallistella omien tarpeiden mukaisesti.
John Babcock

**John Henry Foster ”Jack” Babcock** (23. heinäkuuta 1900 Ontario, Kanada – 18. helmikuuta 2010 Spokane, Washington, Yhdysvallat) oli viimeinen elossa ollut kanadalainen ensimmäisen maailmansodan veteraani Dwight Wilsonin kuoltua 9. toukokuuta 2007. 

Babcock muutti Yhdysvaltoihin 1920-luvulla ja asui vaimonsa Dorothyn kanssa Spokanessa. Hän kuoli 109-vuotiaana helmikuussa 2010.

## Lähteet
Ville Tikkanen

:

**Ville Tikkanen** (18. elokuuta 1919 Pistojärvi, Venäjä – 26. toukokuuta 2013 Kajaani) oli suomalainen liikennöitsijä ja kansanedustaja.

Tikkasen vanhemmat olivat Vienan karjalaiset Konsta Tikkanen ja Maria Heikkinen. Käytyään kansakoulun hän työskenteli maa- ja metsätaloudessa talvisotaan saakka. Hän asui Taivalkoskella Inkeen ja Tyrämäen kylissä ja tutustui tuolloin tulevaan kirjailijaan Kalle Päätaloon. Jatkosodassa Tikkanen oli autonkuljettajana 6. divisioonassa.

Sodan jälkeen Tikkanen oli kuorma-auton kuljettajana 1945–1946. Hän toimi liikennöitsijänä Kajaanissa harjoittaen kuorma-auto- ja taksiliikennettä 1951–1958 sekä linja-autoliikennettä 1958–1971. Tikkanen toimi Kajaanin Kaupunkilinjojen hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana 1969–1974. Vuonna 1971 Tikkanen yhdisti linja-autoliikenteensä neljän muun kainuulaisen liikennöitsijän kanssa uudeksi yhtiöksi nimellä Kainuun Liikenne Oy. Tikkanen toimi yhtiön hallituksen puheenjohtajana vuoden 1988 loppuun saakka, jolloin yritys myytiin Pohjolan Turistiauto Oy:lle.

Tikkanen oli kansanedustaja (sd.) 1966–1970 ja uudelleen, Antero Väyrysen kuoltua varasijalta syksyllä 1970 ja hän uusi paikkansa vaalikaudeksi 1972—1975 Oulun läänin vaalipiiristä. Hän oli tasavallan presidentin valitsijamiehenä presidentinvaalissa 1968 ja toimi myös kunnallispolitiikassa Kajaanin kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Lisäksi hän oli muun muassa useita vuosia Linja-autoliiton Savo-Kainuun osaston puheenjohtajana, Linja-autoliiton hallituksen varajäsenenä sekä Matkahuollon hallituksen jäsenenä.

Tikkanen sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1980. Eläkevuosinaan hän kirjoitti useita lähinnä sota-aikaa käsitteleviä teoksia.

## Teokset

* 
* 
* 
* 
* 
* *Kainuun Sotaveteraanipiiri ry 40 vuotta*. Kainuun sotaveteraanipiiri 2006 
* 

## Lähteet

* 
* Taivalkoskilaisia kirjailijoita 
* Kainuulaisia nykykirjailijoita 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Ville Tikkasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Alla får påsar

**Alla får påsar** on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1993 julkaistu albumi. Se on Ugglan kymmenes studioalbumi. Albumia myytiin hyvin ja se sijoittui hyvin listoilla.

Albumin kappaleista muun muassa ”Mitt decennium” ja ”4 sekunder” nousivat hiteiksi. Molemmista kappaleista tehtiin lisäksi musiikkivideo.

## Kappaleet

Kaikissa kappaleissa sanoitukset: Magnus Uggla ; sävellykset: Magnus Uggla / Anders Henriksson 

# *Mitt decennium* (4.31)
# *Jånni Balle* (3.08)
# *Vi 2 (Till dom otrogna)* (4.03)
# *Victoria* (4.15)
# *Trubaduren* (5.12)
# *Nummer 1* (4.09)
# *2:a på bollen* (4.01)
# *4 sekunder* (4.04)
# *Dansar aldrig nykter* (3.39)
# *1:a gången* (3.15)
# *Jånni Balle (maxi-version)* (6.02)

## Lähteet
* Magnus Uggla – The Uggly Strix-Site
Matkaselän rautatieasema

**Matkaselän rautatieasema** (lyh. Mat, ratakm 528+085 ja 529+564) on rautatieliikennepaikka Karjalan tasavallassa Viipuri–Värtsilä-rataosalla noin 30 kilometriä Sortavalasta pohjoiseen. Matkaselkä on risteysasema, jossa Viipurin–Värtsilän radasta erkanee rata Suojärvelle.

Liikennepaikka perustettiin alun perin Ruskealan ja Kiteen pitäjien rajalle, ja se avattiin liikenteelle 1. marraskuuta 1894. Asemarakennus oli rakennettu Oulun radan tyyppipiirustusten mukaan, ja sitä laajennettiin muutaman vuoden jälkeen. Suojärven radan valmistuttua liikennepaikkaa siirrettiin kaksi kilometriä etelämmäs, jotta saataisiin tilaa suuremmalle ratapihalle. Uudelle asemalle rakennettiin Gunnar Aspelinin ja Jarl Ungernin suunnittelema asemarakennus vuonna 1921. Vuonna 1938 Matkaselkään siirrettiin asemaravintolaksi Naantalin rautatieaseman alkuperäinen asemarakennus, jonka oli suunnitellut Thure Hellström.

Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana Matkaselällä taisteltiin heinäkuulta elokuulle. 

## Lähteet
*CD-Facta 2005

## Aiheesta muualla
Patrick Flueger

**Patrick Flueger** (s. 10. joulukuuta 1983) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta *[[4400]]*, jossa hän esitti Shawn Farrellin roolia. 

Minnesotan Red Wingistä kotoisin olevan Fluegerin ensiesiintyminen valkokankaalla nähtiin vuonna 2001 Disneyn elokuvassa *[[Prinsessapäiväkirjat (elokuva)|Prinsessapäiväkirjat]]* (), jossa hän esitti Jeremiahia. Elokuvan miespääosa meni Fluegerin harmiksi toiselle näyttelijälle, mutta ohjaaja Garry Marshall ihastui Fluegeriin niin, että työsti pelkästään häntä varten uuden sivuosan elokuvaan. Vuonna 2005 Flueger näytteli pientä roolia elokuvassa *[[Maailman nopein intiaani]]* (), jonka pääosaa esitti Anthony Hopkins. 

Flueger on nähty lukuisissa televisiosarjoissa. Hän on vieraillut muun muassa sarjoissa *[[Kova laki]]*, *[[Perhe paketissa]]*, *[[Amyn lailla]]*, **, *[[Käytäväpeliä]]*, *[[Kunnian miehet (televisiosarja)|Kunnian miehet]]* ja *It's All Relative*. Flueger on lisäksi näytellyt CBS:n elokuvassa *Twelve Mile Road* yhdessä Tom Selleckin kanssa. Hänet muistetaan myös Showtimen elokuvasta *Paradise*, jossa hän näytteli yhdessä Barbara Hersheyn ja David Strathairnin kanssa. 

Flueger soittaa vapaa-ajallaan kitaraa ja on lisäksi rockyhtyeen laulaja. Hän tekee myös itse musiikkia.

## Aiheesta muualla
*
Hämekoski

**Hämekoski** () on koski Jänisjoessa Suomen Neuvostoliitolle luovuttamassa Laatokan Karjalassa. Siellä on myös samanniminen tehdasalue, jossa on toiminut Hämekosken kartonkitehdas. Toiselta nimeltään Hämekoski on *Jananuskoski*. Muut Harlussa sijaitsevat Jänisjoen suuret kosket ovat alempana sijaitsevat Leppäkoski ja Läskelänkoski.

## Hämekosken vesivoimala
Hämekoskessa on alun perin tehtaisiin liittynyt vesivoimala, joka toimii edelleen. Voimalassa oli alun perin viisi Asean valmistamaa koneistoa vuodelta 1903.  Voimalaitoksen omistaa TGK-1. Voimalan nykyinen nimi on Hämekoski HPS-21 ja sen teho on 2,68 MW.

Voimalaitos on peruskorjattu 2000-luvulla.

## Lähteet
* CD-Facta 2005
Tolvajärvi

**Tolvajärvi** () on järviryhmä Vuoksen vesistön Pielisen reitin latvoilla Loimolan kunnassa Karjalan tasavallan Suojärven piirissä Venäjällä. Tolvajärvi koostuu useista harjujen ja kannasten jakamista järvenselistä, jotka ovat yhteydessä toisiinsa vain kapeiden salmien välityksellä. Näitä järvenselkiä ovat muun muassa Ala-Tolvajärvi, Ylä-Tolvajärvi, Taikinajärvi, Juurikkajärvi, Hirvasjärvi ja Kotijärvi. Tolvajärvi laskee Ala-Tolvajärven pohjoispäästä alkavaa Tolvajokea pitkin Suomen ja Venäjän rajalla olevaan Viiksinselkään ja sieltä edelleen muun muassa Koitajokea myöten Pielisjokeen. Järven länsiosassa olevan Kotijärven rannalla sijaitsee Tolvajärven kylä. 

Ennen 1940-luvun alueluovutuksia Tolvajärvi kuului Suomelle ja Korpiselän kuntaan. Järviryhmällä taisteltiin sekä talvi- ja jatkosodassa. Talvisodan aikana käydyssä Tolvajärven–Ägläjärven taistelussa Suomen joukot pysäyttivät Neuvostoliiton etenemisen Tolvajärvelle ja saivat heidät perääntymään. Jatkosodan hyökkäysvaiheessa rintama kulki heinä-syyskuun Tolvajärven Ristisalmella. 

Suomelle kuuluessaan Tolvajärven poikki kulki harjuja pitkin kantatie Korpiselästä Suojärvelle. Tie on yhä olemassa huonokuntoisena, mutta sitä on kunnostettu suomalais-venäläisenä yhteistyönä ja EU:n avustuksella. Samoin alueelle on rakennettu tulisijoja, laavuja ja ulkovessoja.

## Lähteet
*CD-Facta 2005

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Viljam Laasonen : Tolvajärvi matkailupaikka Raja-Karjalassa, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 14.10.1928, nro 42, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
100% Uggla

**100% Uggla – Absolut inget annat** on ruotsalaisen Magnus Ugglan vuonna 1994 julkaistu kokoelma-albumi. Se on hänen kolmas kokoelma-albuminsa, jos puolivirallinen Suomen markkinoille julkaistu Collection lasketaan mukaan. Yhteensä se on hänen neljästoista albumijulkaisunsa.

Albumi sisältää 18 vuoteen 1994 ilmestynyttä Ugglan tunnetuinta kappaletta.

Albumin hyvän myyntimenestyksen myötä Ugglan albumien kokonaismyynti Ruotsissa ylitti kahden miljoonan rajan.

## Kappaleluettelo
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
* Magnus Uggla – The Uggly Strix-Site
Christine Falling

**Christine Laverne Falling** (s. 12. maaliskuuta 1963) on yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Vuonna 1982 hänet tuomittiin kolmen lapsen murhasta elinkautiseen. Hänen epäiltiin tappaneen ainakin viisi lasta. Falling itse kertoi kuulleensa päässään ääniä, jotka käskivät häntä tappamaan lapset. Hän on myös tunnustanut surmanneensa 70-vuotiaan miehen toimiessaan sisäkkönä. Falling kärsii edelleen vuonna 2020 elinkautista tuomiota ja joutuu hyvin todennäköisesti viettämään loppuikänsä vankeudessa.

## Lähteet
Teknologiansiirto

**Teknologiansiirto** on joko tarkoituksellista kehittyneen tekniikan siirtoa sitä kehittäneestä organisaatiosta ulospäin tai teknologian hankkimista organisaatioon. Ainakin 1960-luvulta alkaen teknologian siirtoon on käytetty erityisiä teknologiansiirtoon erikoistuneita organisaatioita.

Teknologiasiirron alkeellisin muoto lienee tytäryhtiötalous ja lisenssivalmistus, jossa molemmissa valmistava teollisuus tekee tuotteita jonkun muun tahon suunnitelmien perusteella. 

Teollisuusvakoilu eri muodoissa on ollut käytössä muun muassa sotilastekniikan teknologiansiirrossa. 

"Sota on keksintöjen äiti" -sanonta on jossain määrin totta - esimerkiksi toisen maailmansodan Tiger-panssarivaunu kehitti levyjarrun sellaiseen valmiuteen, että se tuli sodan jälkeen käyttöön likimain kaikissa ajoneuvoissa korvaten rumpujarrun. 

Avaruusteknologian viedessä merkittävästi verovaroja NASA alkoi kertoa esimerkkejä, miten avaruusaluksissa käytetyt teknologiat siirtyvät jokapäiväiseen käyttöön. Apollo-ohjelman aikana vuonna 1938 keksitty Teflon-muovi liitettiin paistinpannujen muovipinnotteisiin. Mikroprosessori on toinen avaruuslentoihin tai ydinohjuksiin liittyvä teknologia, joka on siirtynyt koteihin ja työpaikoille.

## Esimerkkejä
"Japanin avautuminen" - tai ainakin Japanin nykyaikaistuminen - 1800-luvun jälkipuolella käynnistyi Yhdysvaltain laivaston väkivallan uhkan alla, mutta johti siihen, että japanilaisia lähetettiin järjestelmällisesti nk. länsimaihin opiskelemaan. Tämä johti maan teollistumiseen, joka kehitys voimistui hävityn toisen maailmansodan jälkeen jolloin Yhdysvallat toi laatuajattelun Japaniin eräänlaisena sodanjälkeisenä elvytystoimena. Japani teollisuus käytti erästä teknologiansiirtokeinoa, Yhdysvaltain ja Euroopan teollisuuden kopioimista, ainakin 1960-luvun loppuun asti. Sittemmin Aasian nk. tiikerivaltiot ja lopulta Kiinan kansantasavalta on käyttänyt tätä, tosin itse teknologia esimerkiksi CD-levyjen valmistuksessa on kaikkien saatavilla ja kopiointi liittyy muiden tuoteoikeuksien hyväksikäyttöön kuin ennen.

Suomen teollisuus teki ennen sotakorvauksia Neuvostoliitolle lähinnä lisenssivalmistusta. Eräs tapaus teknologiansiirrosta sotakorvauksissa on alun perin lautatarhoille rakennetut lukkitrukit (lautatarha-autot). Neuvostoliittolainen osapuoli toimitti valokuvia Neuvosto-Karjalassa toimineesta trukista, joka oli tehty Yhdysvalloista Neuvostoliittoon muuttaneen ihmisen kuvauksen perusteella. Valtion lentokonetehdas suunnitteli tämän perusteella toimivan laitteen. Myöhemmin tästä kehittyi Partekin merkittävä satamatrukki.

## Katso myös
* Teknologia
* Tutkimus
* Innovaatio

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Federal Laboratory Consortium for Technology Transfer (US)
* NASA Innovative Partnerships Program (US) 
* National Technology Transfer Center (US) 
* Technology Transfer (Lipid Labs) 
* http://portal.surrey.ac.uk/portal/page?_pageid=787,1401265&_dad=portal&_schema=PORTAL 
* Canterprise, University of Canterbury (New Zealand) 
* Technology4SME.net  
* LogikBase technology search
Ontajärvi

**Ontajärvi** (karjalaksi Ondarvi; ) on suuri mutta matala järvi Karjalan tasavallassa Venäjällä. Järven pinta-ala on 182,4 neliökilometriä ja se laskee Ontajokea pitkin Vienanmeren-Itämeren kanavaan. Sen pituus on 30,8 km ja suurin leveys 13,2 km. Keskisyvyys on 3,3 m ja suurin syvyys on 8 m. Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana suomalainen 14. divisioona eteni järvelle syyskuussa 1941, ja piti siellä asemansa jatkosodan loppuun saakka.
Järvessä elää ainakin 14 kalalajia (esim. muikku, siika, harjus, hauki, kuha, ahven, särki, säyne, lahna, made). Kuha on istutettu 1960-luvulla ja sen nykyinen kanta on melko runsas. Lahna elää järven kaikissa osissa, mutta eniten sitä on järven pohjoisosassa.

## Lähteet
*CD-Facta 2005
Alejandro Avila

**Alejandro Avila** (s. 1975) on yhdysvaltalainen seksuaali- ja henkirikollinen. Hän sieppasi, raiskasi ja tappoi 5-vuotiaan Samantha Runnionin Kaliforniassa vuonna 2002. Hän sai kuolemantuomion ja istuu tällä hetkellä San Quentinin vankilassa odottamassa sen täytäntöönpanoa.

## Rikos
15. heinäkuuta 2002 Samantha Runnion pelasi Stantonissa lautapeliä ystävänsä, 6-vuotiaan Sarah Ahnin kanssa. Avila liikkui alueella ja kysyi tytöiltä, ovatko he nähneet hänen chihuahuaansa. Samantha oli eläinten ystävä ja itsekin kissanomistaja, joten hän kiinnostui ja kyseli mieheltä koiran koosta. 

Avila otti Samantha Runnionin vaaleanvihreään Hondaansa, ja seuraavana päivänä tytön alaston ruumis löytyi Kalifornian Riversiden piirikunnasta. Poliisi pääsi pian Avilan jäljille, sillä hän oli jo aiemmin saanut syytteen tyttöystävänsä 9-vuotiaan sisaren ja tämän serkun seksuaalisesta hyväksikäytöstä. Äitinsä ja siskonsa kanssa asunut Avila oli tullut Samanthan kuolinpäivänä hyvin myöhään kotiin eikä kyennyt selittämään tekemisiään. 

Todisteet Avilaa vastaan kävivät lopulta hyvin raskauttaviksi, ja hänet tuomittiin kuolemaan 22. heinäkuuta 2005. Hän odottaa tuomion täytäntöönpanoa San Quentinissa.
Hämeen Reserviläissoittokunta

**Hämeen Reserviläissoittokunta** on Riihimäellä toimiva maanpuolustussoittokunta. Sen ohjelmisto muodostuu perinteisen marssi- ja konserttimusiikin lisäksi viihde- ja tanssimusiikin kappaleista.

Soittokunta on perustettu syksyllä vuonna 2005 (ensiesiintyminen julkisuudessa 5.12.2005) ja se toimii Riihimäen rautatieläisten soittokunnan hallinnoimana osastona ja harjoittelee RRS:n tiloissa Ö-Talolla Öllerinkadulla. 

Hämeen Reserviläissoittokunnan toimintaa tukee huollollisesti Panssariprikaati Parolannummelta ja sen kummijoukko-osasto oli Viestirykmentti Riihimäellä.

Soittajisto koostuu entisistä aktiivisoittajista kuin myös musiikin harrastajista. Soittokunnan ison kokoonpanon vahvuus on n. 30 soittajaa. Muita kokoonpanoja ovat seitsikko ja seitsikkoa isompi "soitto-osasto", 12–16 soittajaa.

Kapellimestarina toimii yliluutnantti evp Tuomas Kankaanpää. Häntä edeltävät kapellimestarit ovat olleet kapteeni evp Veikko Rasta 2019-2020 ja kapteeni evp Timo Tuunainen 2005-2019.

Reserviläissoittokunta esiintyy pääasiassa Hämeen maakunnan alueella maanpuolustukseen ja reserviläistoimintaan liittyvissä tilaisuuksissa ja tapahtumissa, veteraani,- ja maanpuolustusjärjestöjen tilaisuuksissa sekä tarvittaessa Puolustusvoimien sisäisissä tilaisuuksissa.

Soittokunnan telinestandaarin on suunnitellut res. ylikersantti Kalevi Antila. Standaarissa on kuvattuna Viestirykmentin joukko-osastotunnus, Hämeen vaakuna ristikkäin alla olevin fanfaaritorvin sekä Suomen lipun värit.

Soittokunta julkaisi maaliskuussa 2022 ensimmäisen äänitteensä, maanpuolustuksellista musiikkia kronologisessa järjestyksessä koostavan CD-levyn "Maanpuolustuksen kunniaksi".

## Aiheesta muualla

*Hämeen Reserviläissoittokunnan kotisivu
*Aamuposti: Säkkijärven polkalla pelastettiin Viipuria..
Tuntsajoki

**Tuntsajoki** (alajuoksullaan ; yläjuoksullaan ) on joki pääosin Murmanskin alueella Venäjällä. Pituutta joella on noin 150 kilometriä. Joki alkaa Suomen puolelta Tuntsan erämaasta Sallan Värriötunturilta – osittain Värriön luonnonpuiston alueelta – ja virtaa lopulta Tuntsa- ja Vuolasjärven jälkeen Koutajokeen ja Susijärveen.

## Vesistösuhteet
Joki kuuluu Vienamereen laskevaan Koutajoen vesistöön ja on Koutajoen vasen sivujoki.

## Sivujoet
Joen suurin sivujoki on siihen lännestä yhtyvä Kutsajoki noin 50 kilometriä joen suulta.

## Historiaa
Ennen toista maailmansotaa joen keskijuoksu Alakurtista ylöspäin kuului Sallan kuntaan Suomessa. Alakurtista etelään joki mutkitteli Toista maailmansotaa edeltäneen Suomen ja Neuvostoliiton rajan kahden puolen ja erkani Kutsajoen suun kohdalla alajuoksunsa loppuosaksi Neuvostoliiton puolelle.

Jatkosodan hyökkäysvaiheen aikana joella taisteltiin.

Toisen maailmansodan jälkeisissä alueluovutuksissa koko joki ylintä yläjuoksuaan lukuun ottamatta tuli osaksi Neuvostoliittoa osana Neuvostoliitolle luovutettua Sallan–Kuusamon aluetta.

## Asutus
Joen keskijuoksulle jää Alakurtin taajama Murmanskin alueella Venäjällä. Ennen toista maailmansotaa se oli yksi Sallan kylistä.

## Lähteet
* CD-Facta 2005
### Viitteet
Beveren (kanirotu)

**Beveren** on suurikokoinen kanirotu. Kanirodun jalostus aloitettiin pienessä belgialaisessa Beverenin kunnassa, lähellä Antwerpenia, 1890-luvulla. Kanit olivat alun perin väritykseltään sinisiä, mutta nykyään väreiksi hyväksytään sinisen lisäksi musta ja valkoinen. Beverenin massa on keskimäärin 3,5–5,0 kilogrammaa. Turkki on tiheää ja pehmeätä.

Vuoden 1915 aikoihin rotu yleistyi Isossa-Britanniassa hyvin nopeasti. Syynä oli ensimmäinen maailmansota ja kaneja kasvatettiin niistä saatavan lihan takia.

## Lähteet
*
*The Rabbit - Husbandry, Health and Production.  FAO Animal Production and Health Series No. 21. 1997.
Espanjalainen prikaati

**Espanjalainen prikaati** oli 1500- ja 1600-luvuilla käytössä ollut jalkaväen taisteluryhmitys, jossa oli kolme, neljä tai viisi espanjalaista neliötä. Neliöt sijoitettiin shakkilautakuvioon siten, että ne pystyivät tukemaan toisiaan. Se oli eräänlainen taistelukentällä itsenäisesti liikkuva tulivoimainen linnoitus.

Espanjalainen prikaati syntyi samoihin aikoihin italialaissotien alussa kun espanjalainen neliö, kun armeijat alkoivat muodostua yhä useammasta *[[espanjalainen neliö|terciosta]]* ja tuli tarve järjestää ne taistelukentälle. Jos espanjalainen prikaati oli järjestetty oikein, sen eri osat pystyivät antamaan sivustatulitukea toisilleen ja käyttämään osastojen välisiä aukkoja tulituslinjoina. Se pystyi myös tehokkaasti puolustautumaan kaikenlaisia vihollisen sivusta tai selustahyökkäyksiä vastaan. Yleensä taisteluissa jalkaväkikeskusta muodostettiin useammasta rinnakkaisesta espanjalaisesta prikaatista.

Jalkaväen taistelumuodon keventyessä espanjalaisesta neliöstä alankomaalaiseen puolirykmenttiin myös espanjalainen prikaati sai väistyä, vaikka idea jatkoikin elämäänsä treffen-taktiikassa.

## Lähteet
*
*
Waneta Hoyt

**Waneta Ethel Hoyt** (13. toukokuuta 1946 – 13. elokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen nainen, joka murhasi viisi lastaan 26. tammikuuta 1965 ja 28. heinäkuuta 1971 välisenä aikana New Yorkin osavaltion maaseudulla. Lasten kuolemat lavastettiin kätkytkuolemiksi. 

Hoytin tapaus antoi lääketieteelle harhaanjohtavan käsityksen kätkytkuoleman kulkemisesta suvuissa. Häntä käytettiin jopa olettamusta tukeneena esimerkkinä *Journal of Pediatricsin* artikkelissa vuonna 1972. 

Vasta vuonna 1994 Waneta Hoyt myönsi tappaneensa lapset saadakseen heidät lopettamaan itkunsa. Hänet tuomittiin huhtikuussa 1995 vankeuteen ”75 vuodesta elinkauteen”. Hän kuoli muutaman vuoden päästä haimasyöpään New Yorkin osavaltiossa. 

## Lähteet
Sari Vuoristo

**Sari Vuoristo** (s. 1964) on suomalainen kirjailija. Sari Vuoristo valmistui ylioppilaaksi 1983, ja on sen jälkeen opiskellut Helsingin yliopistossa teatteritiedettä ja uskontotiedettä sekä Kriittisessä korkeakoulussa luovaa kirjoittamista. Hän on tehnyt freelancerina editointitöitä ja kirjoittanut matkajuttuja yms. aikakauslehtiin. Vuoristo voitti Martti Joenpolven novellipalkinnon vuonna 1996 Sari Vuoristo oli *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* kirjallisuuspalkintoehdokas vuonna 1998 ja Runeberg-palkintoehdokas 1998. 

Vuoriston vanhemmat ovat professori Kai-Veikko Vuoristo ja Kaija Vuoristo o.s. Peitsalo.

## Teoksia
*Novellikokoelma *Irti* 1998
*Romaani *Matkatoveri* 2000
*Novellikokoelma *Flamingopaikka* 2001
*Romaani *Valon pohja* 2004
*Romaani *Loppu hyvin* 2006
* Novellikokoelma *Säätiedotus merenkulkijoille* 2007
* Novellikokoelma *Laskettu aika* 2009
* Nuortenromaani *Kesä Rosvon kanssa* 2010
*Romaani *Etäisyys linnuntietä* 2022

## Lähteet
Lordi – Hirviön tarina

**Lordi – Hirviön tarina** on syksyllä 2006 julkaistu kirja Mr. Lordista ja Lordi-yhtyeestä. Kirjan on kirjoittanut rovaniemeläinen kirjailija-toimittaja Sven Pahajoki. Kirja käsittelee pääasiassa Mr. Lordin eli Tomi Putaansuun nuoruutta, yhtyeen osallistumista vuoden 2006 euroviisuihin ja sen voitosta seurannutta mediahuumaa. Putaansuu on painottanut, että kyseessä on epävirallinen Lordi-kirja. Lordin epävirallista kotisivua ylläpitävän Juha Syrjäsen mukaan osa teoksesta perustuu hänen sivustoltaan luvatta tehtyihin lainauksiin. Sony BMG ryhtyi toimiin, ja onnistui saamaan korvauksen.

## Lähteet
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: *Lordiary*. Tammi, 2022

### Viitteet
Trans Tech

**Trans Tech Oy** oli Valmetin ja Rautaruukki Oy:n yhteenliittymä, joka suunnitteli ja valmisti vetureita. Yhtiön ensimmäinen tuote oli Dr16-linjaveturi. Sarjan valmistuttua vuorossa oli uuden sukupolven teollisuusveturi, N-veturi. Tämä hanke osoittautui monellakin tapaa erehdykseksi: vetureita valmistui vain yksi, jonka lunasti Kaukas Oy, mutta kone ei kestänytkään odotetusti. Yhtiö siirtyi Otanmäkeen pyörittämään uutta vaunutehdasta ja sen nimi muuttui muotoon Transtech.
America’s Cup

**America’s Cup** on purjehduskilpailu. Siinä on palkintona kaikkein vanhin kansainvälinen urheilun palkintopokaali.

Ensimmäisen kerran kilpailu järjestettiin vuonna 1851 Cowesissa Wightsaarella, ja pokaali nimettiin kilpailun tuolloin voittaneen aluksen, *American*, mukaan. America’s Cup -kilpailu käydään kaksinkamppailuna, jossa edellisen kilpailun voittaja puolustaa pokaalia karsintakilpailun, Louis Vuitton Cupin, voitolla paikkansa ansainnutta haastajaa vastaan. Voittaja ratkaistaan match race -muotoisissa kilpailuissa. Virallisesti venekunnat edustavat pursiseuroja, mutta todellisuudessa niiden takana ovat suuryritykset sponsorirahoineen.

Pitkien oikeustaisteluiden jälkeen 33:s America’s Cup purjehdittiin helmikuussa 2010 Valenciassa Espanjassa haastaja Golden Gate Yacht Clubin *BMW Oracle Racing* voittaessa Société Nautique de Genèvea (SNG) edustavan *Alinghin*.

34. America’s Cup purjehdittiin kesällä 2013 San Franciscossa AC72-tyyppisillä katamaraaneilla. 35. America’s Cup purjehdittiin kesäkuussa 2017 Bermudan vesillä.

## America’s Cup -kilpapurjeveneet
Vuosina 1992–2007 kilpailu käytiin IACC-luokan (*International America’s Cup Class*) -veneillä, jotka ovat noin 23 metrin mittaisia ja noin 35 metrin korkuisia. Luovilla veneiden nopeus on 12 solmua () ja myötätuulessa saavutetaan jopa 20 solmun () nopeus.

Vuonna 2010 purjehdittiin kilpaa monirunkoisilla veneillä.

## Vuoden 2013 America’s cup
Vuoden 2013 America’s Cup purjehdittiin San Franciscossa 72-jalkaisilla katamaraaneilla. San Franciscon Golden Gate Yacht Club (GGYC) puolusti Oracle Team USA -joukkueellaan pokaalia. Sen vastustajaksi tuli uusiseelantilainen Emirates Team New Zealand, joka voitti karsintakilpailussa ruotsalaisen Artemis Racingin ja italialaisen Luna Rossa Challengen. Oracle joutui lähtemään kilpailuun kahdesta miinuspisteestä mutta voitti lopulta pokaalin pistein 9–8.

## Aiheesta muualla
* America’s Cupin virallinen sivu