open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Focke-Wulf Ta 183

**Focke-Wulf Ta-183 ''Huckebein**'' oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen suihkuhävittäjä, joka oli tarkoitettu Messerschmitt Me 262:n seuraajaksi.

Koneen suunnittelu alkoi jo vuonna 1942, mutta vasta 28. helmikuuta 1945 Luftwaffen johto valitsi Ta 183:n kehitettäväksi tuotantomalliksi. Konetta rakennettiin 16 prototyyppiä ja ensilennon piti tapahtua toukokuussa 1945, mutta brittijoukot valtasivat Focke-Wulfin tehtaat 8. huhtikuuta 1945.

## Aiheesta muualla
* Focke-Wulf Ta 183
Sim Kwon-ho

**Sim Gwon-ho** (usein **Kwon-ho**, s. 12. lokakuuta 1972 Seongnam) on eteläkorealainen painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän voitti kultaa Atlantassa 1996 (sarja 48 kg) ja Sydneyssä 2000 (sarja 54 kg). Hän on myös maailmanmestari vuosilta 1995 ja 1998.

## Lähteet
* Sim Gwon-Ho Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

## Aiheesta muualla
* Sim Kwon-ho olympic.org:ssa
Marat Izmailov

**Marat Nailevitš Izmailov** (, s. 21. syyskuuta 1982 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja.

Izmailov pelasi pitkään Venäjän pääsarjassa Lokomotiv Moskovan joukkueessa. Aikaisemmin hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa mutta nousi edustusjoukkueeseen vuonna 2001. Kaudella 2007–2008 hän pelasi lainalla lissabonilaisessa Sportingissa. Venäjän maajoukkueessa Izmailov debytoi jo 18-vuotiaana ja pelasi joukkueessa myös muun muassa vuoden 2002 MM-turnauksessa ja vuoden 2004 EM-turnauksessa. 

Izmailovin suku on taustaltaan Nižni Novgorodin alueen mišääritataareja. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Marat Izmailov Sportingin sivustolla
Sjarhei Hurenka

**Sjarhei Hurenka** (, , s. 30. syyskuuta 1972 Hrodna) on valkovenäläinen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hurenka valmentaa valkovenäläistä HK Tarpeda BelAZ Žodzina.

Hurenka aloitti ammattilaisuransa vuonna 1989 synnyinkaupunkinsa Hrodnan Himikissä. Vuonna 1992 hän siirtyi pääsarjatason Njomaniin, missä pelasi vuoteen 1995 saakka, jolloin hän siirtyi Lokomotiv Moskovaan. Vuonna 1999 hän pelasi Romassa seitsemän ottelua, kaudella 2000–2001 Real Zaragozassa 11 ottelua ja kaudella 2001–2002 Parmassa 11 ottelua. Kaudella 2002–2003 hän pelasi Italian Serie B:n Piazenzassa 25 ottelua ja teki yhden maalin. Seuraavaksi kaudeksi hän palasi takaisin Lokomotiviin, missä on vakiinnuttanut paikkansa avauskokoonpanossa. Lokomotivissa hän pelasi vuoteen 2008. Hän lopetti uransa seuraavan kauden jälkeen Dinamo Minskissä.

Valko-Venäjän maajoukkueessa Hurenka debytoi 5. toukokuuta 1994 ystävyysottelussa Ukrainaa vastaan.

Hän pelasi maailmancupin karsinnoissa 1998, 2002 ja 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Maajoukkuetilastoja  RSSF
Ivan Makušok

**Ivan Aleksejevitš Makušok**  (Иван Алексеевич Макушок) on Valko-Venäjän ja Venäjän liiton valtiosihteeri Pavel Borodinin lehdistösihteeri sekä  Valko-Venäjän ja Venäjän liiton tiedotustoimiston päällikkö ja Itsenäisten valtioiden yhteisön vaalitarkkailijoiden johtaja Valko-Venäjän presidentinvaalissa 2006.

## Aiheesta muualla
*Lännen informaatiosodasta: Kummallinen diktatuuri 
*Venäjän ja Valko-Venäjän liiton ongelmia ja näköaloja 
*Irina Hakamada: Lännessä jatketaan demokraattisten voimien tukemista Valko-Venäjällä
Akileijat

**Akileijat** (*Aquilegia*) on leinikkikasveihin kuuluva kasvisuku, jossa on 60–70 monivuotista kasvia, joista useita kasvatetaan koristekasveina kukkiensa takia. Akileija on perinteinen perennakasvi mm. englantilaisessa ja suomalaisessa puutarhassa. Niiden kukat ovat kellomaiset, ja niissä on pitkät kannukset. Suomessa tavataan paikoin mahdollisesti puutarhoista karannutta lehtoakileijaa.

Kasvisuvun nimi tulee latinan sanasta *aquila*, joka tarkoittaa kotkaa. Tämä viittaa kukkien kynsimäisiin kannuksiin.

Mytologiassa akileija omistettiin germaanien rakkauden jumalattarelle Freijalle. Keskiajan taiteessa siitä tuli yksi Neitsyt Marian tunnuksista. Akileijaa on käytetty lääkekasvina keltataudin ja sappivaivojen hoitamiseen.

## Lajeja
Suomessa kasvatetaan ainakin seuraavia lajeja. Lajit risteytyvät helposti keskenään.
* alppiakileija *Aquilegia alpina*
* jaloakileija *Aquilegia* Cultorum-Ryhmä
* japaninakileija *Aquilegia flabellata*
* kanadanakileija *Aquilegia canadensis*
* kotkanakileija *Aquilegia glandulosa*
* kulta-akileija *Aquilegia chrysantha*
* lapinakileija *Aquilegia* 'Olympia'
* lehtoakileija *Aquilegia vulgaris*
* perhoakileija *Aquilegia glandulosa* var. *jucunda*
* tuliakileija *Aquilegia formosa*

Muita viljeltyjä lajeja:
* sysiakileija (*Aquilegia atrata*)
* pisara-akileija (*Aquilegia bertolonii*)
* purppura-akileija (*Aquilegia buergeriana*)
* kirjoakileija (*Aquilegia discolor*)
* nukkeakileija (*Aquilegia ecalcarata*)
* kivikkoakileija (*Aquilegia einseleana*)
* tuoksuakileija (*Aquilegia fragrans*)
* jugoslavianakileija (*Aquilegia grata*)
* haukanakileija, vuoriakileija (*Aquilegia longissima*)
* mantšurianakileija, mantsurianakileija (*Aquilegia oxysepala*)
* kääpiöakileija (*Aquilegia saximontana*)
* kallioakileija (*Aquilegia scopulorum*)
* siperianakileija (*Aquilegia sibirica*)
* meksikonakileija (*Aquilegia skinneri*)
* dahurianakileija (*Aquilegia viridiflora*)
* viiniakileija (*Aquilegia atrovinosa*) 
* kazakstaninakileija (*Aquilegia lactiflora*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Akileijat – ''Aquilegia''
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Aquilegia''
* Funet: Akileijat (''Aquilegia'')
* ITIS: ''Aquilegia'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Aquilegia'' 
* Flora of China: ''Aquilegia''
Aasian kehityspankki

**Aasian kehityspankki** (**ADB**, ) on vuonna 1966 perustettu kansainvälinen kehitystyötä rahoittava instituutio eli kehityspankki. Se keskittyy vähentämään köyhyyttä Aasiassa ja Tyynenmeren alueella. Sen jäsenmäärä on kasvanut 40 vuodessa 31:stä 67:ään. Suomi on yksi pankin perustajavaltioista.

Pankin pääkonttori on Manilassa, Filippiineillä. Se työllistää noin kaksituhatta henkeä. Yhdysvaltain senaatin komitea on tutkinut korruptioväitteitä pankin hallintoelimissä.

ADB:n suuria hankkeita:
* maakaasuputkilinja Afganistanin halki
* Guaratin maanjäristyksen jälleenrakennus
* Keski-Aasian talousyhteistyön edistämisprojekti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* http://www.adb.org/ – Virallinen kotisivu
Messerschmitt Me 163 Komet

**Messerschmitt Me 163 Komet** oli saksalainen toisessa maailmansodassa käytetty rakettimoottorinen hävittäjälentokone. Polttoaineina olivat hydratsiini ja alkoholi, joiden reaktio tuotti työntövoiman.

Lentokone tuli Luftwaffen palveluskäyttöön vuonna 1944. Konetta rakennettiin alle 400 kappaletta ja sillä operoinut Jagdgeschwader 400 saavutti kaikkiaan vain yhdeksän ilmavoittoa, mutta menetti 14 konettaan enimmäkseen nousu- tai laskeutumisonnettomuuksissa.

Jos laskeutuminen tai nousu kentältä epäonnistui, kone useimmiten räjähti. Tästä syystä lentäjiä kehotettiin pakkotilanteessa yrittämään kapuamista ja pudottautumista koneen siiveltä maahan.

Yhdysvaltain ilmavoimissa kone tunnettiin nimellä ”Voimamuna” sen muodon ja nopeuden perusteella. Yhdysvaltalaiset Mustang-lentäjät pyrkivät ampumaan ”loppuunpalaneet munat”, kun ne laskeutuivat liitolennossa kentilleen. Kone oli ensimmäisiä, jossa lentäjien piti tarkkaan huomioida mitä söivät ennen lentoa – suolistokaasun laajeneminen nopean nousun aikana oli tuskallista. Kone oli ongelmallinen myös tankatessa, koska hydratsiini-ajoaine räjähti kosketuksissa esimerkiksi öljyn kanssa. Tankattavien koneiden alle asetettiin vedellä täytetty matala allas, joka esti hydratsiinin kontaktin hallin tai kentän öljyläikkien kanssa.

Hydratsiini on myrkyllistä ja reagoi myös kudoksen kanssa. Lentäjät käyttivät erityistä umpihaalaria, suojalaseja sekä naamaria. Happinaamari asetettiin kasvoille jo koneen ollessa maassa myrkyllisten höyryjen varalta, mutta myös koska koneen nousunopeus vei sen nopeasti normaaliin hengitykseen riittävän tiheän ilmakehän yläpuolelle.

Painon säästämiseksi koneessa ei ollut perinteistä laskutelinettä, vaan pyörät irrotettiin nousun yhteydessä ja laskeutuminen tehtiin rungon alla olevalla jalaksella.

Tunnetuin tyypillä lentänyt lienee Wolfgang Späte, jolla oli 72 pudotusta ennen siirtymistään Me 163 -ohjelmaan. Tyypin ensimmäinen koelento tehtiin moottorittomana ja Späte oli tunnettu purjelentäjä. Hän komensi koelentotoimintaan perustettua Erprobungskommando (Ekdo) 16:tta.

## Tekniset tiedot (Me 163B-1)

## Lähteet
* Hugh Morgan, John Weal – Saksalaiset suihkuhävittäjä-ässät Osprey/Koala kustannus 2002 
* Adolf Galland: Ensimmäiset ja viimeiset WSOY 1956 2.p

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Messerschmitt Me 163
*Messerschmitt Me 163 B
Janne Huilaja

**Janne Huilaja** (s. 1961 Kittilä) on suomalainen kirjailija. Hän asuu Muurolassa Rovaniemellä ja on aikaisemmalta ammatiltaan rakennusmestari, mutta nykyisin vapaa kirjailija.

Huilaja syntyi ja eli Kittilän Kaukosen kylässä 25-vuotiaaksi, joskin kävi välissä ammattikoulun Rovaniemellä ja armeijan Ivalossa. Hän kuvaa kirjoissaan pohjoisen elämää realistiseen tyyliin. Musikaalinen ja kitaransoitosta innostunut Huilaja kiinnostui kirjoista vasta yli 20-vuotiaana, kirjoittamaan hän alkoi työttömäksi jäätyään.

## Teokset
* *Kolmijalkainen kettu* (Tammi 1999)
* *Korman talo* (Gummerus 2002)
* *Karkuri* (Gummerus 2004)
* *Jemekka* (Gummerus 2005)
* *Yöpaikka* (Gummerus 2006), novellikokoelma
* *Yksikätinen* (Gummerus 2008)
* *Epäkelpo aines* (Karisto 2011), novellikokoelma
* *Jimi* (Karisto 2012), romaani
* *Hevonen* (Karisto 2013), novellikokoelma
* *Metsän hyvät* (Nordbooks, 2017)
* *Kanootti* (Atrain & Nord, 2018)
* *Tunkeilija* (Atrain & Nord, 2019), novellikokoelma
* *Liina* (Atrain & Nord, 2022)

Esikoisteos *Kolmijalkainen kettu* oli sekä Helsingin Sanomien esikoiskirjapalkinnon että Olvi-säätiön kirjallisuuspalkinnon ehdokkaana. Myös *Karkuri*-romaani oli Olvi-palkintoehdokas.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Huilajan esittely Kariston sivuilla
* Janne Huilaja Kirjasampo.fi:ssä
Horacio Accavallo

**Horacio Accavallo** (14. lokakuuta 1934 Villa Diamante, Lanús, Argentiina – 13. syyskuuta 2022) oli argentiinalainen kärpässarjan (50&nbsp;kg) nyrkkeilijä. Hän otteli ammattilaisena vuosina 1956—1967 ja saavutti 75 voittoa, joista 34 tyrmäyksellä, kaksi häviötä ja kuusi ratkaisematonta. 

Accavallo nyrkkeili alkuaikoinaan pääasiassa kotimaassaan Argentiinassa, missä hän oli melko ylivoimainen. 1. maaliskuuta 1966 hän voitti Tokiossa WBA ja WBC:n 15-eräisessä mestaruusottelussa Katsuyoshi Takayaman. Accavallo oli ollut hallitsevan maailmanmestarin Salvatore Burrunin ykköshaastaja, ja kun tämä ei ollut suostunut ottelemaan Accavalloa vastaan, menetti hän mestaruutensa, joka ratkaistiin Accavallon ja Takayaman välillä. 

Accavallo lopetti nyrkkeilyuransa hallitsevana WBA ja WBC-maailmanmestarina puolustettuaan mestaruutta 15-eräisessä kamppailussa Hiroyuki Ebiharaa vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
luettelo ammattinyrkkeilyotteluista boxrec.comissa
Wijan Ponlid

**Wijan Ponlid** (s. 26. huhtikuuta 1976 Si Satchanalai) on thaimaalainen entinen kärpassarjan (51&nbsp;kg) nyrkkeilijä. 

Ponlid voitti olympiakultaa 2000 Sydneyn olympialaisissa peitottuaan loppuottelussa Kazakstanin Bulat Jumadilovin. Hän sai voitostaan palkkioksi uuden talon, 20 miljoonaa bahtia ja työpaikan poliisina. Lisäksi hänen kunniakseen järjestettiin Bangkokin kaduilla paraati, jossa marssi 49 norsua. Ponlid ei koskaan ryhtynyt ammattilaiseksi, vaan pysyi koko uransa ajan amatöörinä.

## Lähteet
Painopinnanvalmistaja

**Painopinnanvalmistaja** työskentelee graafisessa teollisuudessa. Työtehtäviä ovat

* työasemataitto
* kuvankäsittely
* tiedostonkäsittelytulostus 
* syväpainosylinterinvalmistus (vanhentumassa oleva työtehtävä)

Ammattitutkinto opiskeluissa valitaan yksi suuntautumisala: työasemataittajan tuotantotehtävät, kuvankäsittelijän tuotantotehtävät, tietokoneavusteisen painopinnanvalmistuksen tuotantotehtävät tai painopinnanvalmistuksen järjestelmätukihenkilön tehtävät.

Opiskelu kesti lukiopohjalta kaksi vuotta, ilman lukiotaustaa tutkinto oli kolmevuotinen. Vuonna 2002 tutkinto uudistettiin kolmivuotiseksi ulkoasuntoteuttajan tutkinnoksi.
Vladimir Vikulov

**Vladimir Ivanovitš Vikulov** (, 20. heinäkuuta 1946 Moskova, Venäjän SFNT – 9. elokuuta 2013 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

Vikulov oli parhaita pelinrakentajia 1960- ja 1970-luvuilla. Hänen ketjukavereinaan pelasivat muun muassa Anatoli Firsov, Viktor Polupanov, Valeri Harlamov, Aleksandr Maltsev, Boris Aleksandrov ja Viktor Žluktov. Vikulov pelasi 520 liigaottelua tehden 283 maalia Neuvostoliiton mestaruussarjassa vuosina 1964–1979. Hän edusti TsSKA Moskovaa ja SKA Leningradia. Neuvostoliiton maajoukkueessa hän pelasi 195 maaottelua tehden 109 maalia vuosina 1965–1979.

Vikulov voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiakultaa Grenoblessa 1968 ja Sapporossa 1972, seitsemän maailman- ja kuusi Euroopan mestaruutta.

Vikulov kuoli Moskovassa 9. elokuuta 2013, 67-vuotiaana.

## Saavutuksia

* kaksi olympiakultaa 1968 (samalla jaettiin myös MM-mitalit) ja 1972 
* seitsemän maailmanmestaruutta 1966–1971 ja 1975
* Summit Series -ottelut 1972 Kanadaa vastaan
* Super Series -ottelut 1975–1976, 1976–1977 ja 1978–1979 Kanadaa vastaan
* Kanada-cup-pronssia 1976

### Kansallisia palkintoja

* Neuvostoliiton All Stars -joukkueessa 1970–1972
* Neuvostoliiton urheilumestari 1967
* Neuvostoliiton paras maalintekijä 1972 

### Kansainvälisiä palkintoja

* IIHF:n jääkiekon maailmanmestaruuskilpailujen All Stars -joukkueessa 1971 ja 1972

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Nikólaos Siranídis

**Nikólaos ”Níkos” Siranídis** (, s. 26. helmikuuta 1976 Ateena) on kreikkalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja.

Siranídis voitti yhdessä parinsa Thomás Bímisin kanssa kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa olympiakultaa Ateenassa 2004. Viiden kierroksen kisassa he olivat neljän hypyn jälkeen neljänsinä. Kisaa johtaneet Kiinan ja Yhdysvaltojen parit epäonnistuivat viimeisessä hypyssään kuitenkin pahoin kun taas kreikkalaiset onnistuivat kotiyleisön edessä loistavasti. Näin heistä tuli Ateenan kisojen ensimmäiset kreikkalaiset olympiavoittajat.

Siranídis oli ponnahduslaudalla 1996 Atlantan olympialaisissa 26:s ja 2000 Sydneyssä 36:s.

## Aiheesta muualla
* Siranídis olympic.org:ssa
Thomás Bímis

**Thomás Bímis** (, s. 11. kesäkuuta 1975 Ateena) on kreikkalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja.

Bímis voitti parinsa Nikólaos Siranídiksen kanssa kolmen metrin ponnahduslaudan parikilpailussa olympiakultaa vuoden 2004 Ateenan kisoissa. Viiden kierroksen kisassa he olivat neljän hypyn jälkeen neljänsinä. Kisaa johtaneet Kiinan ja Yhdysvaltain parit kuitenkin epäonnistuivat viimeisessä hypyssään pahoin, kun taas kreikkalaiset onnistuivat kotiyleisönsä edessä. Näin heistä tuli kisojen ensimmäiset kreikkalaiset olympiavoittajat.

Vuoden 2000 Sydneyn olympialaisissa Bímis oli ponnahduslaudalla&nbsp;32:s.
Train of Thought

__NOTOC__
**Train of Thought** on progressiivisen metalliyhtyeen Dream Theaterin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2003. Sisältö on huomattavasti raskaampaa kuin Dream Theaterin aiempi tuotanto. Albumilta on julkaistu single ”As I Am”. ”Stream of Consciousness” on levyn ainoa instrumentaalikappale. Kappale ”This Dying Soul” jatkaa edellisen albumin *[[Six Degrees of Inner Turbulence]]* kappaleen ”The Glass Prison” aloittamaa saagaa, joka kertoo rumpali Mike Portnoyn alkoholismista. Teema jatkuu vielä yhtyeen *[[Octavarium]]*-albumin kappaleessa ”The Root of All Evil”, albumin *[[Systematic Chaos]]* kappaleessa ”Repentance” ja päättyy Black Clouds & Silver Linings -albumin kappaleeseen "The Shattered Fortress". Kaikki nämä kappaleet sisältävät samantyyppisiä melodioita ja lyriikoita.

Albumi alkaa samalla äänellä mihin edellinen *Six Degrees of Inner Turbulence* loppui.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltäneet John Myung, John Petrucci, Mike Portnoy ja Jordan Rudess, ellei toisin mainittu.

#
#
##IV. Reflections of Reality (Revisited)
##V. Release
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* James LaBrie – laulu
* John Petrucci – kitarat
* Jordan Rudess – kosketinsoittimet
* John Myung – basso
* Mike Portnoy – rummut

+

*Eugene Friesen – sello kappaleessa 5

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Train of Thought Discogsissa
Apu (lehti)

**Apu** on vuonna 1933 perustettu, viikoittain ilmestyvä A-lehtien yleisaikakauslehti. Sen vastaava päätoimittaja on Iina Artima-Kyrki. Avun lukijamäärä Kansallisen Mediatutkimuksen (KMT 2023) mukaan on 258 000 ja kokonaistavoittavuus 455 000.  

## Historiaa
Apu perustettiin lamavuonna 1933 työttömien avustamiseksi. Lehden perustivat Aune ja Yrjö Lyytikäinen. Ensimmäinen numero ilmestyi 19. helmikuuta 1933 ja myytiin loppuun saman päivän aikana. Lehden myyjinä oli vain työttömiä.

Lehden levikki on 168&nbsp;780 (2010), levikin lasku on ollut jyrkkä, sillä vielä vuonna 2001 levikki oli noin 255&nbsp;000. Levikin ja lukijamäärän kehitys on ollut lähes identtinen toisen perhelehden *[[Seura]]n* kanssa jo vuosikymmeniä. Vuonna 1970 *Avulla* oli 1,45 miljoonaa lukijaa, *Seuralla* 1,21 miljoonaa; vuonna 1993 *Seura* oli suurempi 1,24 miljoonalla lukijalla *Avun* 1,14 miljoonaa vastaan.  

Avun sisältöä ovat muun muassa kolumnit, Nitrodisko-kaskupalsta, ristikot ja jokaviikkoinen Missä Jallu luuraa? -lukijakilpailu.

Jokaisen kuukauden ensimmäinen numero on Suur-Apu, jossa on Avun perussisällön lisäksi 24 sivua enemmän asiaa päivänpolttavista aiheista. Apu-tuoteperheen muut lehdet ovat *Apu Terveys*, *Apu Juniori*, *ApuRistikot,* *ApuKrypto* *ja Apu Luonto*. 

Samuel Savolainen aloitti Avun päätoimittajana 5 helmikuuta 2025. 

## Apu-lehden päätoimittajat

* Yrjö Lyytikäinen 1933–1956
* Aune Lyytikäinen 1956–1958
* Matti Lyytikäinen 1958–1962
* Pauli Myllymäki 1962–1965
* Olli Lyytikäinen 1965–1967
* Tuomo Keko 1967–1969
* Eero Sauri 1969–1975
* Hannu Parpola 1975–1978
* Jukka Miettinen 1978–1983
* Veli-Antti Savolainen 1983–1985
* Matti Saari 1985–1993
* Jorma K. Virtanen 1993–1995
* Markku Veijalainen 1995–1999
* Matti Saari 1999–2011
* Marja Aarnipuro 2011–2024
* Iina Artima-Kyrki (vastaava päätoimittaja) 2021–
* Ville Pernaa 2024–2025 
* Samuel Savolainen 2025–

## Toimittajia
*Ritva-Liisa ”Ippa” Relander, toimituspäällikkö, Avussa 1949–1995
*Veikko Ennala (1950–1960-luku)
*Matti Jämsä (1953–?)
*Arto Paasilinna (1968–1970)
*Kaarina Helakisa (1969–1972)
*Heikki Hietamies (1979–)
*Juha Numminen (erikoistoimittaja 1984–1988, toimittaja 1998–2003)
*Juha Itkonen
*Markku Rautonen
*Eve Hietamies

## Kolumnisteja
*Heidi Hautala
*Paavo Lipponen – satraappi-kohu Avun kolumnista keväällä 2004 
*Arto Paasilinna (1975–1988)
*Yrjö Rautio
*Ilmari Turja
*Juha Väätäinen (1970-luku)
*Aarno Laitinen Pakinoitsija Tämä hetki (viimeinen sivu lehdessä nimim. Naisten saunassa)
*Jarmo Mäkelä
*Vexi Salmi
*Klaus W. Karlsson, pitkäaikainen lääkärin neuvontapalstan pitäjä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* A-lehdet: ''Apu'' 
* Lehden kotisivut
* Ylen Elävä arkisto: Suurlehden kulissien takana – ''Avun'' esittelyfilmi vuodelta 1956
Ahlam

**Ahlam Ali Al Shāmsi** (s. 13. helmikuuta 1969), taiteilijanimeltään **Ahlam** (احلام), on bahrainilainen laulaja. Hän on erityisen suosittu Lähi-idän arabimaissa.

Ahlam aloitti laulu-uransa jo lapsena. Hän lauloi usein häissä ja muissa juhlatilaisuuksista. Kuwaitilainen säveltäjä Anwar Abdullah huomasi hänen kykynsä ja pian Ahlam solmi sopimuksen Funoon Al Emarat -levy-yhtiön kanssa. Ahlam on eräs Arabian parhaiten ansaitsevista laulajista. Hän on naimisissa qatarilaisen ralliautoilijan Mubarak al-Hajirin kanssa ja heillä on yksi lapsi.

## Diskografia
* *Motheer* (1995, Funoon Al Emarat)
* *Ma'aa Al Salamah* (1996, Funoon Al Emarat)
* *Kaif Artha* (1997, Funoon Al Emarat)
* *Ma yeseh Ela El Saheeh* (1998, Funoon Al Emarat)
* *Tabee'ee* (1999, Funoon Al Emarat)
* *Mekhtlef* (2000, Funoon Al Emarat)
* *Le Elmak Bas* (2001, Funnon Al Emarat)
* *Ahsan* (2003, Alam El Phan)
* *El Thokol San'aa* (2006, Rotana Music)

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
Pieter van den Hoogenband

**Pieter Cornelis Martijn van den Hoogenband** (s. 14. maaliskuuta 1978 Maastricht) on alankomaalainen uimari ja kolminkertainen olympiavoittaja. Hän on entinen 100 metrin vapaauinnin maailmanennätyksen haltija (47,84 s).

Pieter van den Hoogenbandin vanhemmat ovat Cees-Rein ja Astrid (omaa sukua Verver) van den Hoogenband. Äiti Astrid on 800 metrin vapaauinnin nuorten EM-hopeamitalisti ja uimavalmentaja. Isä Cees-Rein on toiminut PSV Eindhovenin lääkärinä.

Pieter van den Hoogenbandin kansainvälinen läpimurto tapahtui Atlantan olympialaisissa 1996 18-vuotiaana. Niissä hän sijoittui neljänneksi sekä 100 että 200 metrin vapaauinnissa. 

Voitettuaan kuusi kultamitalia vuoden 1999 EM-kisoissa van den Hoogenband oli yksi suurimmista suosikeista Sydneyn olympialaisissa vuonna 2000. Sydneyssä hän teki 200 metrin vapaauinnin välierissä uuden maailmanennätyksen, mutta Australian Ian Thorpe jäi siitä vain 0,02 sekuntia. Jännittävässä finaalissa Hoogenband sivusi ennätystään ja voitti kultaa. 100 metrin vapaauinnissa van den Hoogenband teki jälleen välierissä ME:n ja löi finaalissa vuosien 1992 ja 1996 mestarin Aleksandr Popovin. Lisäksi hän voitti kaksi pronssia: 50 metrin vapaauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauinnissa.

Swimming World Magazine valitsi van den Hoogenbandin vuoden 2000 maailman parhaaksi miesuimariksi.
Vuoden 2001 MM-kisoissa Pieter van den Hoogenband voitti neljä hopeaa: 50, 100, 200 ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauinnissa.

Ateenan olympialaisissa vuonna 2004 van den Hoogenband voitti kultaa 100 metrin vapaauinnissa. Sen lisäksi hän sai hopeaa 200 metrin vapaauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä.

Van den Hoogenband on naimisissa entisen sekauimarin Minouche Smitin kanssa. Parilla on yksi lapsi.

## Aiheesta muualla
* van den Hoogenband olympic.org:ssa
* http://www.brettlee.net/pieter/
Octavarium

**Octavarium** on Dream Theaterin kahdeksas studiolevy, joka julkaistiin vuonna 2005. Levyyn on liitetty valtava määrä erilaisia "knoppeja" ja viittauksia. *Octavariumilla* Dream Theater palaa hieman enemmän alkuaikojensa tyyliseen syvästi progressiiviseen musiikkiin raskaan ja hieman thrash metal -vaikutteisen *[[Train of Thought]]in* jälkeen.

Levyn pääteemana on toistuvuus, eli se kuinka kaikki niin musiikissa, historiassa kuin missä tahansa muussakin kiertää ympyrää.

## Levyn kuvitus
Levyn kuvitus sisältää paljon erilaisia viittauksia lukuihin kahdeksan (viittaa tavallisimman, diatonisen asteikon sävelten lukumäärään musiikissa), viisi ja kaksitoista (kromaattisessa asteikossa on 8 + 5 = 12 säveltä). Tämä liittyy jatkuvuuteen siinä mielessä, että esimerkiksi pianolla sävelten lukumäärää rajoittaa kromaattinen asteikko, ja täten erilaisia sävelkulkuja ei olekaan loputtomasti, vaan loppujen lopuksi kaikki alkaa alusta.

## Musiikki
Levyn ensimmäinen kappale "The Root of All Evil" alkaa samalla sävelellä, mihin edellisen albumin viimeinen kappale "In the Name of God" loppuu. Levyn kappaleiden sävellajit nousevat kromaattisesti koko levyn ajan päätyen levyn viimeisellä takaisin perussäveleen. Kappaleissa on valtavasti viittauksia niin yhtyeen aiempiin kappaleisiin, kuin muidenkin pioneeriyhtyeiden kappaleisiin. Kaikki nämä kuvastavat jälleen kerran jatkuvuutta. Varsinainen viittauksien kultakimpale levyllä on sen nimiraita, "Octavarium". Kappale Sacrificed Sons kertoo syyskuun 11. päivän tapahtumista.

## Kappalelista
#
::VI "Ready"
::VII "Remove"
#
#
#
#
#
#
#
##Someone Like Him (san. Petrucci)
##Medicate (Awakening) (san. LaBrie)
##Full Circle (san. Portnoy)
##Intervals (san. Portnoy)
##Razor's Edge (san. Petrucci)

## Muusikot
* James LaBrie – laulu
* John Myung – basso
* John Petrucci – kitarat, taustalaulu
* Mike Portnoy – rummut, lyömäsoittimet ja taustalaulu
* Jordan Rudess – kosketinsoittimet, continuum ja steel-kitara

### Vierailijat
* Orkesteri kappaleissa "Sacrificed Sons" ja "Octavarium":
** Konserttimestari – Elena Barere
** Viulut – Katherine Fong, Ann Lehmann, Katherine Livolsi-Stern, Laura McGinniss, Catherine Rio, Rocky Sortomme ja Yuri Vodozov
** Alttoviulut – Vincent Lionti ja Karen Dreyfus
** Sellot – Richard Locker ja Jeanne LeBlanc
** Huilu – Pamela Sklar
** Käyrätorvet – Joe Anderer ja Stewart Rose

* Jousikvartetto kappaleessa "The Answer Lies Within"
** Ensiviulu – Elena Barere
** Toinen viulu – Carol Webb
** Alttoviulu – Vincent Lionti
** Sello – Richard Locker

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Syvällisempi analyysi  
* 
* Octavarium Discogsissa
Death on the Road

**Death on the Road** on Iron Maidenin vuonna 2005 julkaisema live-tallenne, joka on äänitetty 24. marraskuuta 2003 Dortmundin Westfalenhallessa. Keikasta julkaistiin tupla-CD, vinyyli sekä puoli vuotta myöhästynyt DVD-versio. 

DVD julkaistiin 6. helmikuuta 2006. DVD:ssä on kolme levyä. Ensimmäisellä DVD:llä on konsertin 5.1 Digital audio -versio ja toisella konsertti stereo-muodossa. Kolmannella DVD:llä on lisämateriaalia, kuten dokumentti ja kaikki promovideot *[[Dance of Death]]ilta*.

## Kappaleet
### CD 1
# 
# 
#  
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### CD 2
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
### Iron Maiden
* Bruce Dickinson &ndash; laulu 
* Dave Murray &ndash; kitara 
* Janick Gers &ndash; kitara
* Adrian Smith &ndash; kitara, taustalaulu 
* Steve Harris &ndash; basso, taustalaulu
* Nicko McBrain &ndash; rummut

### Vierailijat
* Michael Kenney &ndash; kosketinsoittimet

## Arvostelut
* AllMusic: 
* Imperiumi: 7/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Cheb Mami

**Cheb Mami**, oikealta nimeltään **Mohamed Kélifati** (s. 11. heinäkuuta 1966 Saïda, Algeria) on algerialainen rai-musiikin laulaja.

Cheb Mami nousi kuuluisuuteen voitettuaan vuonna 1982 paikallisradion laulukilpailussa toisen palkinnon. Muutamassa vuodessa hänen musiikkinsa niitti mainetta ulkomaita myöten. Cheb Mamilla on kolmen oktaavin ääniala ja hän myös sanoittaa ja säveltää itse musiikkia. Hän on yhdistänyt perinteiseen rai-musiikkiin piirteitä muista musiikkityyleistä, muun muassa hip hopista, salsasta ja reggaesta. Vuodesta 1988 lähtien hän on asunut Pariisissa. 

## Aiheesta muualla
* Cheb Mami in Musique.arabe.
Hiilidioksidipäästöt

**Hiilidioksidipäästöt** syntyvät palamisreaktioissa, joista lopputuotteena on muun muassa hiilidioksidikaasua. Hiilidioksidipäästöt ovat lisääntyneet fossiilisten polttoaineiden käytön lisääntymisen mukana. Myös esimerkiksi liha, maito, maatalous ja sementin tuotanto synnyttää hiilidioksidipäästöjä. Päästöt ovat osallisena ilmastonmuutokseen, jota kutsutaan kasvihuoneilmiöksi.

Hiilidioksidipäästöjä yritetään vähentää muun muassa Kioton ilmastosopimuksella ja suosittelemalla käyttämään joukkoliikennettä.

Monet kaupungit ovat sitoutuneet CO2-päästöjen vähentämiseen: Lontoo −20&nbsp;% (1990–2010) ja −60&nbsp;% (2050), New York −20&nbsp;% (1995–2010).

Organisaatiot kompensoivat aiheuttamiaan hiilidioksidipäästöjä tukemalla hiilidioksidipäästöjä rajoittavia toimia organisaationsa ulkopuolella. Päästöjen kompensoinnissa organisaatio ostaa päästövähennyksiä, jotka ovat tulleet esimerkiksi energiatehokkuudesta.

## Liikenteen päästövähennykset Suomessa
Eri toimenpiteiden vaikutukset vuoden 2030 päästöihin miljoonina tonneina hiilidioksidiekvivalenttia ovat seuraavat:
* Liikenteen päästökiintiöjärjestelmä: jopa 1,55.
* Polttoaineveron korotus 200 euroon hiilidioksiditonnilta (150 euroa 2025): 0,9–1.
* Biopolttoaineiden jakeluvelvoite 34,4 prosenttiin (biokaasut mukaan): 0,211.
* Autonvalmistajien päästöraja 40 prosenttiin: 0,106.
* Jalankulun, pyöräilyn, joukkoliikenteen sekä liikennepalveluiden edistäminen kaupunkiseuduilla: 0,065–0,1.
* Ruuhkamaksut Helsingin seudulle, Tampereelle ja Turkuun: 0,062–0,095.
* Taloyhtiöiden latausinfran tuki 5,5 Meur: 0,015–0,08.
* Täyssähköauton hankintatuen korotus 6&nbsp;000 euroon vuosina 2021–2025: 0,0003–0,002.
* Autoveron poisto täyssähkö-, hybridi- ja kaasuautoilta: 0,0001–0,0063.
* Autoveron poisto: päästöt kasvavat hieman.

Useissa tutkituissa toimissa vähennysten kustannukset olivat hyvin korkeita. Siksi olisi tärkeää vertailla eri toimien kustannustehokkuutta. Biokaasulla saisi 0,211 miljoonan CO2-tonnin vähennyksen, miljoonan henkilöautomatkan muuttamisella rataliikenteeksi 0,0096 miljoonan CO2-tonnin. Liikenteen hiilitonnin vähentäminen maksoi 100–300 euroa vuonna 2020. Polttoaineveron laskentaperusteena on 77 euroa/tCO2.

## Katso myös
*Luettelo valtioiden hiilidioksidipäästöistä henkeä kohti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Carbon dioxide emissions (CO2), metric tons of CO2 per capita (CDIAC)   (mdgs.un.org)
Touko Tumanto

**Touko Tumanto** (s. 6. maaliskuuta 1982 Helsinki) on suomalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Tumanto on Jyväskylän Jalkapalloklubin kasvatti. Hän siirtyi FC Inter Turkuun kesken kauden 2002, mutta pelasi aluksi enemmän reservijoukkue VG-62:ssa. Ensimmäisen liigaottelunsa hän pelasi 18. toukokuuta 2003 Jokereita vastaan. Interissä hän teki läpimurtonsa kaudella 2004. Hän pelasi 21 ottelussa tehden kaksi maalia.

Kaudella 2005 Tumanto pelasi 25 liigaottelua tehden yhden maalin. 2006 Tumanto esiintyi puolestaan 18 ottelussa. Vuosi päättyi kuitenkin polven eturistisiteen katkeamiseen ja usean kuukauden sairauslomaan. Toivuttuaan vammastaan Tumanto sai uuden polvivamman kesäkuussa 2007, mikä pilasi hänen kautensa. Hän ei ehtinyt pelata kaudella 2007 yhtään liigaottelua.

Kaudeksi 2010 Tumanto teki paluun JJK:n joukkueeseen. 2012 ura jatkui loukkaantumisten jälkeen Seinäjoen jalkapallokerhossa. Kaudella 2013 Tumanto edustaa jälleen turkulaista FC Interiä.

## Lähteet
Pirkkalan Pirkat

**Pirkkalan Pirkat** on pirkkalalainen urheiluseura, jolla on salibandy-, lentopallo-, koripallo-, pesäpallo- ja yleisurheilutoimintaa. Salibandyn edustusjoukkue nousi salibandyliigaan kauden 2005–2006 päätteeksi, mutta vierailu liigassa jäi vain kauden mittaiseksi. Vuonna 1935 perustetulla seuralla on noin 1&nbsp;200 jäsentä. Se on SLU:n ja eri lajiliittojen jäsen. Seuran puheenjohtaja on Antti Tölli.

## Aiheesta muualla
* Seuran kotisivu
* Miesten joukkuekortti liiton sivuilla
Geir Rönning

**Geir Rönning** (, s. 5. marraskuuta 1962 Ålesund, Norja) on norjalainen muusikko. Nykyisin Rönning asuu Kauniaisissa perheensä kanssa. Hän on asunut myös muun muassa Tukholmassa, New Yorkissa ja Los Angelesissa. Hän edusti Suomea Euroviisuissa 2005 kappaleella *[[Why? (Geir Rönningin kappale)|Why?]]*, mutta ei päässyt finaaliin. Tuota ennen Rönning oli osallistunut Suomen euroviisukarsintoihin vuonna 2002 kappaleella "I don’t wanna throw it all away", joka sijoittui karsinnassa kolmanneksi sekä vuonna 2004 kappaleella "I don't need to say", joka sijoittui karsinnan viidenneksi. Geir Rönning puhuu kohtalaisesti suomea. Vuonna 2010 Rönning osallistui Ruotsin Idolsiin ja selviytyi aina finaalivaiheeseen asti. Hän sijoittui kisassa lopulta seitsemänneksi.

Rönning on osallistunut myös Norjen euroviisukarsintana toimivaan Melodi Grand Prix -kilpailuun. Vuonna 1995 hän sijoittui karsinnassa seitsemänneksi kappaleella "Uten lyst, uten tro". Vuonna 1996 hän sijoittui karsinnassa toiseksi kappaleella "Uten de'". Vuonna 1997 hän sijoittui karsinnan seitsemänneksi kappaleella "Venter på deg". Vuonna 2006 hän sijoittui karsinnassa neljänneksi kappaleella "Lost And Found", jonka esitti duettona Jorun Erdalin kanssa.

Geir Rönning kertoo blogissaan perinnöllisestä sairaudesta, jota hän ja osa hänen perheestään sairastavat.
Sairaus on kohtauksittaisia tulehduksia aiheuttava HAE, eli hereditaarinen angioödeema. Kohtaukset voivat olla jopa hengenvaarallisia, jos niitä ei hoideta oikein.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Alsou

**Alsu Ralifovna Abramova** (, , o.s. Safina - taiteilijanimeltään **Alsou**; s. 27. kesäkuuta 1983 Bugulma, Tataarien ASNT, Neuvostoliitto) on tataaritaustainen venäläinen laulaja ja näyttelijä. Hän on saanut arvonimen "Tatarstanin kansantaiteilija".

Erityisen kuuluisa Alsou on kotimaassaan Venäjällä, mutta myös muualla entisen Neuvostoliiton alueella sekä Saksassa, Ranskassa, Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Vuonna 2000 Alsou sijoittui Eurovision laulukilpailussa toiseksi kappaleella *”[[Solo (Alsoun kappale)|Solo]]”*. Hän juonsi Moskovassa pidetyn Eurovision laulukilpailujen finaalin vuonna 2009 Ivan Urgantin kanssa.

Alsoun isä Ralif Safin on varakas öljypohatta ja Venäjän parlamentin ylähuoneen jäsen.

Alsou nimettiin Unescon rauhanlähettilääksi  7. heinäkuuta 2011 tunnustuksena hänen sitoutumisestaan ​​auttaa kaikkein heikoimmassa asemassa olevia ihmisiä kaikkialla maailmassa, hänen hyväntekeväisyyteen tähtäävästä toiminnasta lapsuuden kehityksen hyväksi ja hänen omistautumistaan Unescon ihanteisiin ja tavoitteisiin.

## Albumit
* 2000: *[[Alsu (albumi)|Alsu]]* (*Алсу*) (venäjäksi)
* 2001: *[[Alsou (albumi)|Alsou]]* (englanniksi)
* 2002: *[[Mne prinsnilas osen]]* (*Мне принснилас осен*) (venäjäksi)
* 2003: *[[19 (albumi)|19]]* (venäjäksi)
* 2008: *[[Samoje glavnoje]]* (*Самое главное*) (venäjäksi)
* 2008: *[[Rodnaja Retš (Tugan Tel)]] Родная Речь (Туган Тел)* (baškiiriksi ja tataariksi)
* 2011: *[[Feja dobryh snov]]* (Фея добрых снов) (venäjäksi, tuutulauluja) 
* 2013: *[[Inspired]]* (englanniksi, äänitetty vuosina 2003−2005, julkaistu vain ilmaiseksi fanitapaamisessa)
* 2014: *[[Ty − Eto svet]]* (*Ты − Это свет*) (venäjäksi)
* 2015: *[[Pisma, prišedšie s vojny]]* (*Письма, пришедшие с войны*) (venäjäksi)

## Elokuvat
* 2005: ''Spirit trap'' — *Tina* (kauhuelokuva)
* 2008: *Vivat, Anna!* (*Виват, Анна!*), 7. osa elokuvasarjasta ''Tajny dvortsovyh perevorotah'' (*Тайны дворцовых переворотов. Россия, век XVIII-ый*) — *Madeleine*, keisarinnan hovinainen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
Abu Qir

**Abu Qir** (, joskus myös **Abukir**) on pikkukaupunki Egyptissä Välimeren rannikolla Aleksandrian itäpuolella.

## Maantiede

Abu Qir sijaitsee Egyptissä Välimeren rannikolla noin 15 kilometriä Aleksandrian kaupungista itään. Jonkin matkaa länteen sijaitsee puolestaan Rosetta. Rannikolla sijaitsee Abu Qiristä Rosettan suuhaaran suulle jatkuva Abu Qirin lahti.

## Historia

Monet Abu Qirin mainitsevat historialliset lähteet ovat eurooppalaisten tai arabitaustaisten matkailijoiden matkakertomuksia heidän kulkiessaan rannikon reitillä Aleksandriasta Rosettaan. Eutykhios Aleksandrialainen mainitsee Abu Qirille Egyptiä fatimideilta suojelemaan lähetetyn laivaston. Arabeista sen mainitsee ensimmäisenä al-Idrisi. Paikkakunta mainitaan useissa eri kirjoitusasuissa. Joissakin lähteissä mainitaan ilmeisesti muinaisen Egyptin kaudella rakennettuja majakoita reitin varrella ja matkalla oli ilmeisesti maamerkkeinä käytettyjen tornien raunioita.

Abu Qir tuli kuuluisaksi Napoleonin Egyptin-sotaretken myötä. Horatio Nelsonin johtama brittilaivasto voitti ranskalaisen laivaston Abu Qirin taistelussa 1. elokuuta 1798. Maaliskuussa 1801 paikalla nousi maihin Egyptiin saapuva brittiarmeija. Abu Qir tunnettiin näihin aikoihin erinomaisena ankkuripaikkana, mutta Abu Qir oli vielä vain hyvin köyhä. Vieressä sijainnut Abu Qirin järvi kuivatettiin kokonaan vuoteen 1887 mennessä.

## Lähteet
Matti Pohjola (taloustieteilijä)

**Matti Tapani Pohjola** (s. 4. marraskuuta 1950 Kymi) on Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun taloustieteen professori. Hän valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta vuonna 1973 ja lisensiaatiksi vuonna 1976. Pohjola väitteli tohtoriksi Cambridgen yliopistosta vuonna 1981. Helsingin kauppakorkeakoulun professorina Pohjola on toiminut vuodesta 1992 lähtien.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pohjolan tutkimukset IDEASissa
Abukirin taistelu

**Abukirin taistelu** tai **Niilin taistelu** () oli Ranskan vallankumoussotien meritaistelu, joka käytiin Niilin suulla sijaitsevalla Abukirinlahdella 1. elokuuta 1798. Taistelussa Horatio Nelsonin johtama englantilaisten Välimeren laivasto tuhosi ranskalaisen laivasto-osaston, joka suojasi Napoleonin maajoukkojen yhteyksiä Ranskaan.

## Taustaa
Napoleonin Egyptin sotaretken toteutus perustui virheelliselle oletukselle, että englantilaisten laivasto ei operoisi Välimerellä. Englantilaiset olivat todellakin vetäytyneet Välimereltä 1796, mutta palasivat toukokuussa 1798. Ilman yhteyksiä Välimeren yli Ranskaan Napoleonin armeijan toiminta Egyptissä vaikeutuisi huomattavasti. Ranskalaisten maajoukkoja kuljettava laivasto-osasto lähti Egyptiä kohti toukokuussa 1798 Toulonin satamasta. Englantilaiset olivat tietoisia armeijan lähdöstä, mutta eivät tienneet sen määränpäätä.

## Taistelu ja seuraukset
Ranskalaiset saapuivat Aleksandrian edustalle Egyptiin 1. heinäkuuta. Englantilaiset hyökkäsivät 1. elokuuta Ranskan laivaston kimppuun Abukirinlahdella ja tuhosivat laivaston taistelussa. Napoleonin yhteydet Ranskaan katkesivat. Vuotta myöhemmin Napoleon jätti armeijansa Egyptiin ja lähti kohti Ranskaa elokuussa 1799. Ranskan Egyptin armeija antautui vuonna 1801.

## Katso myös
* Luettelo Abukirin taisteluun osallistuneista aluksista

## Lähteet
*
Tasauspyörästön lukko

**Tasauspyörästön lukko** on tasauspyörästön yhteyteen toteutettu mekanismi, jolla vetävien pyörien pyörimisnopeus saadaan lukittua keskenään samaksi. **Kitkalukko** on toiminnaltaan tasauspyörästön lukon kaltainen mekanismi, joka tasaa automaattisesti vetävien pyörien pyörimisnopeuseroa sen kasvaessa tarpeeksi suureksi.

Tasauspyörästön lukko on lähes jokaisessa traktorissa ja kuorma-autossa sekä joissakin maastoautoissa ja henkilöautoissa. Myös monet muut työkoneet, kuten esimerkiksi trukit on varustettu tasauspyörästön lukolla. Tasauspyörästön lukkoja on sekä automaattisesti päälle kytkeytyviä että kuljettajan erillisellä kytkimellä päälle kytkettäviä. Pääosin ainoa henkilöautoissa tavattava lukkotyyppi on kitkalukko.

Nelivetoisissa ajoneuvoissa myös etu- ja taka-akselin välissä on toiminnaltaan vastaava, pyörimisnopeuksien tai vääntömomentin eroa rajoittava osa.

Ilman tasauspyörästön lukkoa moottorista tuleva teho siirtyy tasauspyörästön välityksellä sille renkaalle, jonka pyörittäminen vaatii vähemmän voimaa. Kun renkaan ja maan välinen kitka on tarpeeksi pieni, rengas pyörii paikoillaan, ja kaikki moottorin teho katoaa tämän renkaan välityksellä, toisen pysyessä paikallaan. Ollessaan kytkettynä tasauspyörästön lukko nimensä mukaisesti poistaa tasauspyörästön toiminnasta, jolloin yhtenäinen vetoakseli pyörittää kumpaakin rengasta samalla nopeudella. Näin saadaan hyödynnettyä toisen renkaan alla mahdollisesti oleva suurempi pito. Haittapuolena tällöin on ajoneuvon puskeminen käännöksissä, minkä vuoksi tasauspyörästön lukon ollessa kytkettynä tulisi välttää jyrkkiä käännöksiä. Koska tasauspyörästö ei tällöin tasaa vetävien pyörien eri nopeuksia, nopeuksien tasaus tapahtuu renkaan ja tienpinnan välissä, mikä saattaa hajottaa tasauspyörästön mikäli tienpinta on kohtalaisen luistamatonta materiaalia. Käytännössä vetävien pyörien pyörimisnopeusero on siis tasattava jotenkin, ja tasaus tapahtuu joko pyörän väkisin sutiessa tai tasauspyörästön rakenteen pettäessä. Poikkeuksen tekee esimerkiksi rallikäyttö, jossa tavoitteena on, että molemmat pyörät sutivat kaarteessa.

## Käytännössä
Kuorma-autot käyttävät tasauspyörästön lukkoa helpottamaan jyrkkien ylämäkien nousua. Jos vain toinen puoli ajoradasta on hiekoitettu, jäänpuoleiset pyörät sutivat tyhjää, eikä kuorma-auto liiku. Jäänpuoleiset pyörät pyörivät, koska tasauspyörästö jakaa moottorin tuottaman vääntömomentin tasan akselin molempien pyörien välillä, ja kitkavoimat, joilla renkaat pyrkivät liikuttamaan autoa, ovat yhtä suuret. Tämä voima ei kuitenkaan välttämättä riitä kuorma-auton liikkeelle saamiseksi. Tasauspyörästön lukko kytkee vedon sekä hiekalla että jäällä olevaan pyörään niin, että vetävien pyörien pyörintänopeudet ovat yhtä suuret, mutta tasauspyörästö siirtää suuremman vääntömomentin pitävämmälle renkaalle, ja kuorma-auton on näin mahdollista päästä jälleen liikkeelle.

Moottoriurheilussa tasauspyörästön lukko on lähes jokaisessa kilpa-autossa, poikkeuksena ne luokat, joissa se on kielletty.
Gulnara Samitova-Galkina

**Gulnara Iskanderovna Samitova-Galkina** (, s. 9. heinäkuuta 1978 Naberežnyje Tšelny) on venäläinen kestävyysjuoksija. Hän oli ensimmäinen yhdeksän minuutin rajan 3 000 metrin estejuoksussa alittanut nainen. Kansallisuudeltaan Samitova-Galkina on tataari.

Samitova-Galkina voitti naisten estejuoksukilpailun Euroopan cupin superliigassa 22. kesäkuuta 2003 Firenzessä ajalla 9.40,89. Saman vuoden Pariisin MM-kilpailuissa hän oli 5&nbsp;000 metrillä seitsemäs. 2004 MM-hallikisoissa Budapestissä hän saavutti pronssia 1&nbsp;500 metrillä. Euroopan cupin superliigassa hän voitti 3&nbsp;000 metrin juoksun. 3&nbsp;000 metrin esteiden maailmanennätyksen hän otti haltuunsa 4. heinäkuuta 2004 Herakleionissa ajalla 9.01,59. Ateenan olympialaisissa hän oli 5&nbsp;000 metrillä kuudes. Hän voitti 2007 Euroopan cupissa 3&nbsp;000 metriä ja oli Osakan MM-kilpailuissa estejuoksussa seitsemäs.

Samitova-Galkina voitti 2008 Euroopan cupissa 3&nbsp;000 metrin estejuoksun. Pekingin olympialaisissa 17. elokuuta 2008 hän alitti ensimmäisenä naisena yhdeksän minuutin rajan voittaen olympiakultaa maailmanennätysajalla 8.58,81. Lisäksi hän oli kahdestoista 5&nbsp;000 metrillä. Hän voitti estejuoksun myös . Seuraavana vuonna hän voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailuissa 3&nbsp;000 metriä. Berliinin MM-kisoissa hän sijoittui 3&nbsp;000 metrin estejuoksussa alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin kolmanneksi kun alkuperäinen voittaja Marta Domínguez hylättiin dopingin vuoksi. Samitova-Galkina voitti Euroopan joukkuemestaruuskilpailujen estejuoksun 2011. Lontoon olympialaisissa 2012 hän keskeytti 3&nbsp;000 metrin estejuoksun loppukilpailun.

Samitova on voittanut Venäjän ulkoratamestaruuden 1&nbsp;500 metrillä 2004, 5&nbsp;000 metrillä 2003 ja 2004 sekä 3&nbsp;000 metrin estejuoksussa 2008. Venäjän sisäratojen mestaruuden hän on voittanut 3&nbsp;000 metrin estejuoksussa 2003 sekä 1&nbsp;500 metrillä ja 3&nbsp;000 metrillä 2004.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 800 m: 2.00,29 (Sotši 31. toukokuuta 2009)
*1 500 m: 4.01,29 (Tula 1. elokuuta 2004)
*maili 	4.20,23 (Moskova 29. kesäkuuta 2007)
*3 000 m: 8.42,96 (Vila Real de Santo Antonio 24. toukokuuta 2008)
*5 000 m: 14.33,13 (Kazan 19. heinäkuuta 2008)
*3 000 m ej.: 8.58,81 (Peking 17. elokuuta 2008)

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Empire (videopeli)

**Empire** on ensimmäisen kerran vuonna 1977 julkaistu vuoropohjainen strategiapeli, joka on yksinkertaisiin sääntöihin nojaava sotapeli.

Alkuperäisen *Empiren* suunnitteli ja ohjelmoi PDP-10:lle Walter Bright. Peli käännettiin VAX/VMS:lle, mikä käännettiin edelleen DOSille ja julkaistiin 1982. Viimeinen versio DOSin käännöksestä julkaistiin 1985.

Mark Baldwin suunnitteli ja ohjelmoi *Empireä* edelleen, ja Interstel julkaisi hänen pelinsä vuonna 1987 kaupallisesti nimellä *Empire: Wargame of the Century* useille alustoille. Baldwin ja Bob Rakosky suunnittelivat peliä edelleen, ja vuonna 1993 New World Computing julkaisi *Empire Deluxen* useille alustoille.

*Empiren* sääntöihin on perustunut lukuisia muita pelejä.

## Pelin säännöt

Pelin kartta on ruudukko, jonka jokainen ruutu on maata, vettä tai kaupunki. Joka pelaajalla on pelin alussa yksi kaupunki, loput ovat puolueettomia.

Pelaajien hallitsemat kaupungit tuottavat sotayksiköitä, yhtä yksikkötyyppiä kerrallaan. Yksikkötyypit ovat:
* armeija, ainoa maayksikkö, ainoa joka kykenee valloittamaan kaupunkeja
* hävittäjälentokone, ainoa ilmayksikkö, muita yksiköitä huomattavasti nopeampi, mutta rajallisella kantamalla
* hävittäjälaiva, nopea mutta heikko sota-alus
* sukellusvene, heikko mutta tulivoimainen sota-alus
* miehistönkuljetusalus, kuljettaa armeijoita vesistöjen yli
* lentotukialus, kuljettaa ja huoltaa lentokoneita vesistöjen yli
* risteilijä, raskas sota-alus
* taistelulaiva, järeä sota-alus

Kahden yksikön taistelussa yksiköillä on yhtäläinen todennäköisyys osua vastustajaan. Armeija ja hävittäjälentokone eivät kestä yhtään osumaa, laivat useampia. Taistelu loppuu, kun toinen yksikkö on tuhoutunut.

Pelin voittaa pelaaja, joka valloittaa kaikki muiden pelaajien miehittämät kaupungit ja tuhoaa heidän armeijat.

*Empireen* pohjautuvissa myöhemmissä julkaisuissa oli yleensä enemmän ja monimutkaisempia sääntöjä, kuten lisää yksikkötyyppejä sekä taistelu- ja tuotantosääntöjä.

## Muut pelit
Peter Langston kehitti saman nimisen pelin *[[Empire (vuoden 1972 videopeli)|Empire]]* vuonna 1972 HP2000-tietokoneelle, jolloin sitä pelattiin kaukokirjoittimen avulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Classicempire.com  - myös ladattavia versioita
Erdmann Neumeister

**Erdmann Neumeister** (12. toukokuuta 1671 Uichteritz – 18. elokuuta 1756 Hampuri) oli saksalainen luterilainen pappi, joka tunnetaan erityisesti kantaattien ja oratorioiden librettojen kirjoittajana. 

Neumeister opiskeli Liepzigissa ja toimi valmistuttuaan pappina mm. Bibrassa  ja avustavana superindententtinä Eckartsbergin alueella. Vuodesta 1715 aina vuoteen 1755 hän oli Hampurin Jakobikirchen pääpastorina. Muiden säveltäjän ohella Johann Sebastian Bach on käyttänyt viittä Neumeisterin tekstiä kantaateissaan (kantaatit BWV 18, BWV 24, BWV 28, BWV 59, ja BWV 61).

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on yksi hänen kirjoittamansa virsi, virsi 47 "Jeesus, kirkas tähteni". (Suom. Elias Lönnrot 1874. Virsikirjaan 1886. Uud. ja säk. 5 komitea 1937, 1984). Ruotsin kirkon virsikirjassa on myös yksi hänen kirjoittamansa virsi, virsi 69 "Nimeen Jeesuksen sain kasteen*"*. (Suom. Anna-Maija Raittila 1998).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Bach's libretists: Erdmann Neumeister
S/PDIF

**S/PDIF**  (*[[Sony]]/[[Philips]] Digital Interface Format*) on standardi kuluttajalaitteissa digitaalisen äänisignaalin siirtoon käytetylle liitännälle. S/PDIF tukee optista TOSLINK-liitäntää tai koaksiaalikaapelia. AES/EBU on ammattikäyttöön suunnattu versio, joka käyttää korkeampaa jännitettä.

Liitäntä ei ole sidottu mihinkään tiettyyn äänimuotoon ja sitä voidaan käyttää siirtämään kaksikanavaista PCM-ääntä tai monikanavaista 5.1 surround-ääntä erilaisten laitteiden välillä.

S/PDIF ja AES/EBU eroavat vähän protokolliensa osalta ja siitä että S/PDIF ei vaadi yhtä kalliita komponentteja. S/PDIF on standardoitu IEC 60958 -dokumentissa (ennen IEC 958).

Kaksi laitetta voidaan yhdistää joko sähköisesti käyttäen 75 ohmin koaksiaalisia RCA-liittimiä tai optisesti käyttäen TOSLINK- eli *EIAJ*-liitintä. AES3-liitäntä ammattilaitteissa käyttää XLR-liittimiä. Optisen kaapelin etu sähköiseen verrattuna on sen häiriönsietokyky: melkein mikään sähköinen häiriö ei muuta signaalia. Markkinoilla on myös adaptereita joilla optinen signaali voidaan muuntaa sähköiseksi ja toisin päin.

## Tiedonsiirtomuoto
S/PDIF käyttää lohkoja, jotka koostuvat 192 *kehyksestä* (*frame*). Jokainen kehys koostuu kahdesta alikehyksestä. Alikehyksessä on esiosa tiedonsiirron synkronointiin, neljä bittiä lisätietoja ja 20- tai 24-bittiä äänidataa (jos yhdistettynä lisätietojen kanssa). Tämän jälkeen tulevat validisuusbitti, käyttäjäbitti, kanavabitti ja pariteettibitti. Ääninäyte voi käyttää enintään 24 bittiä ja käyttämättömät bitit asetetaan nollaksi (esimerkiksi 16-bittisen äänen kanssa).

On mahdollista siirtää myös muita tietoja, kuten musiikkikappaleen nimi, mutta se ei kuulu S/PDIF-standardiin ja siten jotkin laitteet voivat jättää sen käyttämättä.

## SCMS

S/PDIF käyttää myös alkeellista kopioinninrajoitustekniikkaa, *[[Serial Copy Management System]]iä* (SCMS); se ei salaa tai sotke signaalia kuten uudemmat järjestelmät, vaan asettaa signaalille niin sanotun "kopiointibitin". Se voi rajoittaa kopioinnin joko yhteen kappaleeseen (11), kieltää sen kokonaan (10) tai sallia rajoituksettoman kopioinnin (00). Elektroniikkaharrastelehti Elektor julkaisi 1990-luvulla rakennusohjeet laitteeseen jolla voitiin optisesta S/PDIF-signaalista muuttaa kopiointibitti aina kopioinnin sallivaksi.

## Katso myös
* TOSLINK

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* epanorama.net: S/PDIF Interface
* DJ Greaves: About SP-DIF or S/PDIF