open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kuivasoja

**Kuivasoja** on Oulussa sijaitsevasta Kuivasjärvestä Perämereen laskeva pieni virtavesi.

Ojan tai puron pituus on noin viisi kilometriä ja se virtaa Kuivasjärven länsipäästä Linnanmaan ja Ritaharjun kaupunginosien sekä Pateniemen ja Rajakylän kaupunginosien rajalla, laskien Perämeren Kuivasmeri-nimiseen lahteen Rajakylän Rajahaudassa Letonniemen pohjoispuolella. Kuivasoja sekä Kuivasjärvi ja Pyykösjärvi muodostavat Kuivasojan vesistöalueen, jonka valuma-alueen pinta-ala on 33,61&nbsp;km². Kuivasoja ja sitä ympäröivä metsävyöhyke on virkistyskäyttöön tarkoitettua suojelualuetta, jonka pinta-ala on 77,6 hehtaaria. Kuivasoja on pääosin matala ja melontaan soveltumaton. Sen yläjuoksun muodostaa noin puolen kilometrin mittainen kapea järvenlahti, josta oja laskee ensin kohti länttä ja luodetta. Alitettuaan valtatien 4 ja Oulun ja Kemin välisen rautatien oja kapenee ja muuttuu voimakkaasti mutkittelevaksi. Alajuoksulla oja kulkee osan matkasta syvässä kanjonissa ja siinä on useita pieniä koskipaikkoja. Ojan varsia reunustaa lähes luonnontilainen metsäkäytävä, jossa risteilee polkuja. Kuivasojan lukuisat koskipaikat ovat keväisin suosittuja kalastuspaikkoja ja ojasta voi lippoamalla nostaa useita kiloja ahvenia, särkiä ja muita järvikaloja, jopa haukia.

## Kuvia Kuivasojalta

Tiedosto:Kuivasoja 1.JPG|Pyöräilysilta ojan yli, näkymä pohjoiseen
Tiedosto:Kuivasoja 2.JPG|Ojan alkupiste, Kuivasjärvi taustalla
Tiedosto:Kuivasoja 3.JPG|Hiihtoladun silta ojan yli, näkymä kaakkoon
Tiedosto:Kuivasoja 4.JPG|Ojan yläjuoksua alavirran suuntaan katsottuna


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Louhimies

**Louhimies** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

*Aku Louhimies (s. 1968), suomalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja elokuvaohjaaja
* Lemmikki Louhimies, nyk. *Lemmikki Valkeameri* (s. 1943), televisio- ja mainoselokuvaaja, taidemaalari ja kirjailija
Ida Husted Harper

**Ida Husted Harper** (18. helmikuuta, 1851 – 14. maaliskuuta, 1931) oli yhdysvaltalainen suffragetti ja eräs naisten liikkeen keulakuvista.

Ida Harper, tyttönimeltään Husted, syntyi Yhdysvaltain Indianan osavaltiossa. Alun perin hän ei ollut kiinnostunut aktivismista ja toimi indianalaisen Perun kaupungin high schoolin rehtorina. Vuonna 1871 hän meni naimisiin asianajaja Thomas Harperin kanssa. Aviopari muutti Harperin kotikaupunkiin Indianan Terre Hauteen, jossa Ida Harper alkoi salanimellä "John Smith" kirjoittaa naisten kolumneja eri sanomalehtiin. Tänä aikana hän kiinnostui yhä enemmän naisten äänioikeutta vaativasta liikkeestä. 

Vuonna 1887 Harper auttoi organisoimaan indianalaisen naisten äänioikeusyhdistyksen. Hänestä tuli uuden yhdistyksen sihteeri. Vuonna 1896 Harper liittyi National American Woman Suffrage Associationiin, kansalliseen naisten äänioikeuden yhdistykseen, eli NAWSA:an. Yhdessä Susan B. Anthonyn, Elizabeth Cady Stantonin ja Matilda Joslyn Gagen kanssa Harper kirjoitti neliosaisen teossarjan *History of Woman Suffrage*, joka kertoi nimensä mukaisesti naisten äänioikeuden historiasta. Myöhemmin Harper myös kirjoitti elämäkerran Anthonysta. *The Life and Work of Susan B. Anthony* julkaistiin kolmena osana vuosien 1898–1908 välisenä aikana. Vuonna 1922 naiset saivat äänioikeuden Yhdysvalloissa, ja Harper päivitti teosta *History of Woman Suffrage* kahdella uudella osalla, jotka molemmat julkaistiin vuonna 1922.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Harperin kirjoituksia
Carrollton

**Carrollton** voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:
*Carrollton, Alabama, Yhdysvallat
*Carrollton, Georgia, Yhdysvallat
*Carrollton, Illinois, Yhdysvallat
*Carrollton, Kentucky, Yhdysvallat
*Carrollton, New Orleans, Louisiana, Yhdysvallat
*Carrollton, Baltimore, Maryland, Yhdysvallat
*Carrollton, Mississippi, Yhdysvallat
*Carrollton, Missouri, Yhdysvallat
*Carrollton, New York, Yhdysvallat
*Carrollton, Ohio, Yhdysvallat
*Carrollton, Texas, Yhdysvallat
*Carrollton, Virginia, Yhdysvallat
*New Carrollton, Maryland, Yhdysvallat.
Pohjankatkarapu

**Pohjankatkarapu** (*Pandalus borealis*) on Pohjoismaissa yleisimmin ruoanlaitossa käytetty katkarapu. Pohjankatkarapu elää pohjoisen Atlantin ja Tyynenmeren kylmissä osissa sekä Jäämeressä.

## Elintavat
Pohjankatkarapu elää 50–500 metrin syvyydessä 2–14 celsiusasteen lämpötilassa. Sen keho on litteä. Kuori on ohut, sileä ja pienten punaisten pilkujen peittämä. Sen elinikäodote vaihtelee alueittain kolmen ja 8,5 vuoden välillä. Se voi kasvaa jopa 120 millimetrin pituiseksi. Pohjankatkaravut ovat hermafrodiitteja: syntyessään ne ovat koiraita ja muuttuvat naaraiksi noin kaksivuotiaina. Pohjankatkaravut menestyvät melko suolaisessa vedessä.

Pohjankatkarapu on ravintoa useille kalalajeille, hylkeille ja mustekaloille.

Ravintotottumuksiltaan pohjankatkarapu toimii sekä metsästäjänä että raadonsyöjänä. Se syö pohjakerroksessa, ja migraatioidensa aikana myös vertikaalisissa virtauksissa. Pohjankatkarapujen ruuansulatuksesta on löytynyt mm. mikroleviä ja kaikenlaisia plankton-eliöitä, yksisoluisia kuten säde-eläimiä, viherleviä, äyriäisiä, simpukoita, kalansuomuja, hiekkaa, mutaa ja jopa oman lajin toukkia.

## Kalastus
Pohjankatkarapu on Koillis-Atlantin taloudellisesti merkittävin kalastuksen kohde. Sitä kalastetaan trooleilla. Ravustuksen aloittivat norjalaiset 1900-luvun alkupuolella.

Katkarapuja troolataan kesällä huhtikuusta syyskuuhun. Ne keitetään kokonaisina jo troolarissa, ja pakastetaan heti keittämisen jälkeen.

## Punainen väri
Katkarapujen punainen väri syntyy, kun katkarapuja keitettäessä niiden sisältämät karoteeni-proteiinit denaturoituvat ja astaksantiini-pigmentti irtoaa niistä. Värisävy riippuu kerääntyneen astaksantiinin määrästä. Yli 90&nbsp;% astaksantiinista kertyy kuoreen ja sitä ei ole lihaskudoksessa juuri lainkaan.

## Lähteet
Hietakatkarapu

**Hietakatkarapu** (*Crangon crangon*) on eurooppalainen, ravinnoksi pyydystettävä katkarapu. Belgia ja Alankomaat ovat sen suurimpia kalastajia. Hietakatkarapu on toinen kahdesta Suomen rannikolla säännöllisesti esiintyvästä katkarapulajista, leväkatkaravun ohella.

Hietakatkarapua troolataan varsinkin Pohjanmeren eteläosissa. Sitä esiintyy myös Irlanninmerellä, Itämerellä ja sen lahdilla, Välimerellä ja Mustalla merellä sekä Atlantin länsirannikolla. 

Aikuiset hietakatkaravut ovat tyypillisesti 3–5 cm pitkiä. Niillä on yksi pari saksia. Otsan piikki on lyhyt ja litteä, muistuttaa lapiota. 

Hietakatkarapu kyhjöttää päivät hiekkaan kaivautuneena, ja liikkuu öisin, jolloin sitä myös troolataan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Crangon crangon 
*UniProt, Taxonomy: Crangon crangon
Barentsinsaari

**Barentsinsaari**, aiemmin *Barentsin maa* () on Huippuvuorten saaristoon kuuluva saari. Se on asumaton ja sijaitsee Edgeøyan ja Länsimaan välissä. Saari on nimetty alankomaalaisen tutkimusmatkailijan Willem Barentsin mukaan. Saaren pinta-alasta (1&nbsp;330 km²) noin puolet on jäätikön peittämä.

## Lähteet
Jaroslav Popovytš

**Jaroslav Popovytš** (, s. 4. tammikuuta 1980 Drohobytš) on ukrainalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2002–2016. 

Popovytš voitti 23-vuotiaiden maailmanmestaruuden vuonna 2001 ja siirtyi ammattilaiseksi Landbouwkrediet - Colnago -talliin seuraavana vuonna. Hän sijoittui Italian ympäriajossa kolmanneksi 2003 ja viidenneksi 2004. Siirryttyään Discovery-joukkueeseen 2005 hän voitti Katalonian ympäriajon kokonaiskilpailun. Saman vuoden Ranskan ympäriajossa hän voitti valkoisen paidan parhaana nuorena ajajana sekä oli Discoveryn joukkueessa voittamassa joukkueaika-ajoa kilpailun neljännellä etapilla. Vuoden 2006 Tour de Francessa Popovytšin odotettiin olevan yksi Discoveryn neljästä johtavasta ajajasta, mutta sen paremmin hänen, José Azevedon, Paolo Savoldellin kuin George Hincapienkaan ympäriajo ei sujunut odotetusti. Popovytš kuitenkin voitti 12. etapin karattuaan irtiottokumppaneiltaan Alessandro Ballanilta, Oscar Freireltä ja Christophe Le Méveliltä.

Popovytš siirtyi kaudeksi 2008 Silence-Lotto-talliin. Seuraavan vuoden hän edusti Astana-joukkuetta ja vuodesta 2010 RadioShackia / Trek Factory Racing / Trek-Segafredoa uransa loppuun, vuoteen 2016 saakka.

## Saavutuksia

;2000
:Alle 23-vuotiaiden MM-maantieajo, hopeaa
;2001
:Alle 23-vuotiaiden MM-maantieajo, kultaa
;2002
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12.
:GP de Genève, voitto
:Trofej Plava Laguna, voitto
;2003
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
;2004
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides, prologissa ja etapilla 13 (aika-ajo) kolmas, 3 päivää kilpailun johtajan *[[maglia rosa]]* -paidassa
:Trofeo Androni Giocattoli, voitto (parina Serhi Hontšar)
;2005
:Katalonian ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12., nuorten kilpailun voitto (*[[Maillot blanc]]*)
;2006
:Ranskan ympäriajo, voitto etapilla 12
:Georgian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas, voitto etapilla 2
:Vuelta a Castilla y León, voitto etapilla 2 (aika-ajo)
:GP Ouest-France, neljäs
;2007
:Pariisi–Nizza, etapin 5 voitto
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas
;2008
:Pariisi–Nizza, kokonaiskilpailussa kolmas 
;2009
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 15. 

## Lähteet
*Jaroslav Popovytš trap-friis.dk-tietokannassa 
*Profiili cyclingarchives.com-tietokannassa
Pisang Ambon

**Pisang Ambon** on banaanin makuinen ja karamellinen hedelmä-yrttilikööri. Se on väriltään kirkkaan vihreä, ja sen alkoholipitoisuus on 17 %. Likööri perustuu pullon etiketin mukaan vanhaan indonesialaiseen reseptiin.
Pisang Ambonia valmistaa hollantilainen Lucas Bols B.V.

Likööriä käytetään useissa drinkeissä. Esimerkiksi suosittu drinkki Ville Vallaton koostuu maidosta, vodkasta ja Pisang Ambonista.
Nimensä Pisang Ambon on saanut Indonesiaan kuuluvasta Ambon-saaresta ja banaanin malaijin- ja indonesiankielisestä nimestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
La Bayadère

**La Bayadère** eli **Bajadeeri** (suom. Temppelitanssijatar, ) on baletti, jonka koreografia on Marius Petipan tekemä ja musiikin on säveltänyt Ludwig Minkus. Baletin esitti ensimmäisen kerran Mariinski-teatterin baletti 4. helmikuuta 1877 Pietarissa, Venäjän keisarikunnassa.

*Bajadeerin* kuuluisimpia kohtauksia ovat muun muassa klassikon asemaan noussut *Varjojen valtakunta* (), jossa Solor hallusinoi kuolleesta Nikiyasta, joka esitetään usein täysin omana teoksenaan; pronssijumalan tanssi (), Nikiyan kuolema ja viimeisen näytöksen *Grand pas d'action*.

*Bajadeerista* on tehty sen esityshistorian aikana useita versioita. Balettia ovat muokanneet muun muassa Marius Petipa (1900), Aleksander Gorski ja Vasili Tihomirov (1904), Agrippina Vaganova (1932), Vakhtang Tšabukiani ja Vladimir Ponomarjov (1941), Rudolf Nurejev (kohtaus *Varjojen valtakunta*, 1963), Natalia Makarova (kohtaus *Varjojen valtakunta*, 1974), Natalia Makarova (1980), Rudolf Nurejev (1992) ja Sergei Viharev (2001), joista viimeinen oli rekonstruktio Petipan baletista vuodelta 1900. Nykyään *Bajadeerista* esitetään lähinnä Tšabukianin ja Ponomarevin venäläistä versiota vuodelta 1941 tai Natalia Makarovan American Ballet Theatrelle tekemää versiota vuodelta 1980. 

*Bajadeeri* on kuulunut useina vuosina Suomen Kansallisbaletin ohjelmistoon. Balettitanssija Barbora Kohoutkován vain 19-vuotiaana tanssima Nikiyan rooli sai erinomaiset arvostelut vuonna 1998. 

## Juoni
*Bajadeeri* sijoittuu tarunomaiseen Intiaan. Baletti kertoo temppelitanssijattaresta eli *bajadeeri* Nikiyasta, joka rakastuu sotasankari Soloriin. Nikiya ja Solor vannovat toisilleen rakkaudenvalan, mutta *[[radža]]* eli hallitsija haluaa tyttärensä prinsessa Gamzattin naivan Solorin. Papiston ylibramiini, joka on itse rakastunut Nikiyaan, paljastaa radžalle Solorin ja Nikiyan rakkauden. Prinsessa Gamzatti ja radža päättävät, että tanssijattaren on kuoltava. Nikiyan tanssiessa Solorin ja Gamzattin kihlajaisissa hänelle annetaan kukkakori, jonka sisällä oleva myrkkykäärme puree Nikiyaa. Ylibramiini tarjoaa naiselle vastamyrkkyä, mutta Nikiya valitsee mieluummin kuoleman. 

Nikiyan kuoleman jälkeen Solor näkee rakastetustaan näyn Varjojen valtakunnassa, ja uuden näyn hääseremonian aikana. Jumalat, jotka ovat suuttuneet tanssijattaren murhasta, rankaisevat hääväkeä tuhoamalla temppelin. Kaikki temppelissä olevat henkilöt kuolevat, ja baletin viimeisessä kohtauksessa Nikiyan ja Solorin henget ovat jälleen ikuisen rakkauden yhdistämiä.

## Asiasta lisää

* La Bayadère - The Marius Petipa Society (englanniksi)

## Lähteet
Aleksi Sariola

**Aleksi Juhani Sariola** (s. 22. maaliskuuta 1980 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, laulaja, juontaja, käsikirjoittaja ja ohjaaja.

Sariola tuli tunnetuksi *[[Salatut elämät]]* -televisiosarjasta, jossa hän näytteli Kenneth ”Kentsu” Ojalaa sarjan kolmannesta tuotantokaudesta lähtien. Hänen viimeinen kohtauksensa sarjassa kuvattiin vuonna 2004, ja roolihahmo poistui ruudusta kevään 2005 päätösjaksossa. Lisäksi Sariola juonsi peruskoululaisille suunnattua *[[Buusteri]]*-ohjelmaa vuosina 2005–2007. Sariola on esiintynyt myös vuonna 2005 ilmestyneessä lyhytelokuvassa *[[Pian on aamu]]* ja pienessä roolissa *[[Kummelin Jackpot]]* -elokuvassa. Sariola oli toiminut ääninäyttelijänä Salamaseepra-eloluvassa vuonna 2005 ja Möröt vastaan muukalaiset-animaatioelokuvassa vuonna 2009. Vuodesta 2008 lähtien Sariola on juontanut MTV Max -kanavalla nähtyä *Ruuvari*-ohjelmaa, jonka hän on itse kirjoittanut ja tuottanut. Hän on juontanut myös *[[Pientä pintaremonttia]]* -ohjelmaa MTV3:lla. Lisäksi Sariola on ohjannut ja käsikirjoittanut SuomiLove-ohjelmaa yhdessä Mika Kurvisen kanssa. 

Laulajana Sariola esiintyy nimellä **Illi**. Hän tuli tunnetuksi Fintelligensin hitillä "Vaan sil on väliä*"*, vaikkakin kappaleen musiikkivideolla hän päätti esiintyä tuntemattomana. Illin esikoissingle "Punaista" julkaistiin ensimmäisen kerran *[[Suosikki]]*-lehden kylkiäisenä vuonna 2005, ja sitä painettiin 80&nbsp;000 kappaletta. Kappaleesta kuvattiin myös musiikkivideo, jonka ohjasi Lauri Aalto. Illin esikoisalbumi *[[Kokoa mut]]* julkaistiin 22. marraskuuta 2006. Levyn julkaisi Rähinä Recordsin alalevymerkki Alarm Entertainment. Illi on myös vieraillut muun muassa Fintelligensin, Elastisen, Brandonin, Redraman, Cheekin ja Brädin albumeilla. Hänestä onkin tullut yksi Rähinä Records -artistien vakiovierailijoista. Hän on tanssinut myös muun muassa BuBuManin taustalla.

Sariola on oman soolotuotannon lisäksi tehnyt kappaleita myös muille artisteille kuten Jontte Valosaarelle.

## Diskografia

### Albumit
* *[[Kokoa mut]]* (2006)

### Singlet
* "Punaista" (2005)
* "Hukkaa Päivä" (2005)

### Vierailijana

## Filmografia
### Televisiosarjat

### Elokuvat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
WHL (täsmennyssivu)

**WHL** on ollut monen jääkiekkosarjan lyhenne:

*Western Hockey League, Yhdysvalloissa 1952–1974 pelattu sarja
*Western Hockey League, Kanadassa nykyään pelattava juniorisarja
*Western Canada Hockey League, Kanadassa 1921–1926 pelattu sarja, joka käytti myös nimeä WHL
**1932–1933 pelattu samanniminen juniorisarja Kanadassa.
Teosofian avain

***Teosofian avain*** () on Helena Blavatskyn kirjoittama kirja, joka julkaistiin ensimmäisen kerran englanninkielisenä vuonna 1889. Kirjassa hän esittää teosofian ulkopiirteet ja selittää sen perusaatteita. Kirjan tarkoituksena on ”antaa vastaus tavallisen länsimaisen kysyjän erilaisiin vastaväitteisiin ja koettaa ilmaista outoja käsitteitä niin yksinkertaisessa muodossa ja niin selvällä kielellä kuin mahdollista.” *Teosofian Avain* ilmestyi ensi kerran suomeksi Pekka Ervastin kääntämänä vuonna 1906.

## Kirjallisuutta
* H.P. Blavatsky - Teosofian avain 
*
NHL-kausi 1989–1990

**NHL-kausi 1989–1990** oli järjestyksessään 73. 21 joukkuetta pelasi 80 ottelun runkosarjan. Stanley Cup -mestaruuden voitti jälleen kerran Edmonton Oilers, joka loppuottelusarjassa voitti 4–1 Boston Bruinsin. Oilersille mestaruus oli 5. seitsemän vuoden sisällä, nyt ilman Wayne Gretzkyä. Mark Messier olikin nyt Oilersin keulahahmo ja paras pistemies.

## Pistepörssi
Songdalen

**Songdalen** on entinen Norjan kunta Länsi-Agderin läänissä, kahdeksan kilometriä Kristiansandista länteen. Kunnan asutuskeskuksia olivat muun muassa keskustaajama Nodeland, jossa on Kristiansandin-Stavangerin radan rautatieseisake, Brennåsen, Finsland, Hortemo, Nodelandsheia, Rosseland ja Volleberg. Kunnan rajanaapureita olivat Søgne etelässä, Marnardal lännessä ja pohjoisessa sekä Vennesla ja Kristiansand idässä. Tammikuussa 2013 tehdyn väestönlaskennan mukaan Songdalenin kunnassa oli 6 285 asukasta.

Kunnan läpi kulki valtatie E39 Kristiansandista Stavangeriin. Songdal-joki () sai alkunsa Songdalenista.

Vuonna 2020 Songdalen liitettiin Kristiansandin kaupunkiin.

## Historia

Kunta perustettiin vuonna 1964 aiempien Greipstadin kunnan, Finslandin kunnan ja osan Øvrebøn kunnasta yhdistyessä. Greipstad-nimen tiedetään olleen käytössä vuonna 1344, ja alueelta tunnetaan 34 maatilaa jo keskiajalta. Greipstad oli erkaantunut Søgnen kunnasta vuonna 1913.

## Elinkeinoelämä

E39:n varrella Mjåvannin teollisuusalueella sijaitsee valtakunnallisesti tunnettu perunalastutehdas Sørlandschips sekä Norjan suurin internet-huutokauppa, Netthandelen,. Tärkein teollinen työllistäjä on öljynporauksessa käytettäviä venttiilejä valmistava Oceaneering Rotator AS 115 työpaikallaan (2007). Myös maataloudella on merkittävä asema. Kristiansandin kaupungin läheisyys tuo Songdaleniin väestönkasvua.

## Urheilu, yhdistystoiminta, koulutus
Norjalainen entinen uimahyppääjä ja Norjan mestari, suomalaistaustainen Timo Klami, on kotoisin Songdalenista. Songdalenissa toimii 4 peruskoulua, kristillinen Oasen-yksityiskoulu, kulttuurikoulu, lukuisia urheiluseuroja sekä muita yleishyödyllisiä yhdistyksiä.

## Luonto
Rannikon läheisyys tuntuu Songdalenin eteläosassa meri-ilmastona, mutta pohjoisosissa on jo vaikutteita sisämaasta. Eteläosassa on lehti- ja sekametsää, kun taas pohjoisosan metsiä hallitsevat mänty ja kuusi. Jänikset, majavat, metsäkauriit ja hirvet ovat yleisiä, ja Finslandin lähistöllä kunnan pohjoisosassa on hirvitiheyden sanottu olevan maailman kärkeä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kuntouttava työtoiminta

**Kuntouttava työtoiminta** on sosiaalihuoltolain mukainen sosiaalipalvelu sekä työttömyysturvalain mukainen työllistymistä edistävä palvelu. Toiminta on tarkoitettu pidempään työttöminä olleille eli ihmisille, jotka ovat pudonneet työmarkkinatuelle tai saavat toimeentulotukea työttömyyden perusteella. Kuntouttava työtoiminta ei ole kuitenkaan tarkoitettu niille työttömille, jotka kykenevät osallistumaan julkisiin työvoimapalveluihin tai palkkatuettuun työhön. Kuntouttavan työtoiminnan tavoitteena on parantaa henkilön elämänhallintaa ja toimintakykyä sekä työ- ja toimintakykyä. 

Kuntouttavaa työtoimintaa järjestetään vähintään yhtenä päivänä viikossa ja vähintään neljä tuntia päivässä. Kuntouttavan työtoiminnan toimintapäivien enimmäismäärä väheni viidestä neljään päivään viikossa 1. heinäkuuta 2015.

Kuntouttavaan työtoimintaan osallistuva työttömyysetuutta saava henkilö saa 9,00 euron suuruisen kulukorvaukseen niiltä päiviltä, joina hän osallistuu kuntouttavaan työtoimintaan. Kulukorvaus peritään kuitenkin takaisin, jos kuntouttavaan työtoimintaan osallistunut henkilö saa myöhemmin takautuvan eläkkeen, joka on pienempi kuin kulukorvauksen ja työttömyyskorvauksen yhteismäärä. 

Kunnalle tai kuntayhteisölle maksetaan 10,09 euroa päivässä osallistujaa kohti kuntouttavan työtoiminnan järjestämisestä, minkä lisäksi sen saama muu valtionapu voi olla 24 euron luokkaa. Yhdeksän euron ylläpitokorvaus voi muodostaa viidesosan koko kuntouttavan työtoiminnan arvosta kunnalle tai kuntayhteisölle.

Vuonna 2010 kuntouttavan työtoiminnan piirissä oli Kelan tilastojen mukaan keskimäärin 5&nbsp;000 henkilöä kuukaudessa. Vuonna 2014 määrä oli yli 12&nbsp;000.  Kuntouttavaan työtoimintaan osallistui 28 % enemmän työmarkkinatukea saavia henkilöitä tammi-helmikuussa 2015, kuin vastaavana ajanjaksona vuonna 2014.

Kuntouttava työtoiminta on Suomen ainoa sosiaalipalvelu, josta kieltäytyminen tietää sanktioita.

Kuntouttavalla työtoiminnalla ei saa korvata virka- tai työsuhteista työtä eli kuntouttavan työtoiminnan asiakas ei voi esimerkiksi korvata kuntouttavan työtoiminnan toimipaikan työntekijää tai toimia hänen sijaisenaan eikä toimipaikka saa olla riippuvainen kuntouttavan työtoiminnan asiakkaiden työpanoksesta.

Kieltäytymisestä kuntouttavaan työtoimintaan seuraa kolmen kuukauden karenssi työmarkkinatukeen. Toimeentulotuesta voidaan leikata 20 prosentilla tilanteessa, jossa työtön kieltäytyy osallistumasta aktivointisuunnitelman laadintaan tai siinä osoitettuun kuntouttavaan työtoimintaan. Kieltäytymisen ollessa toistuvaa toimeentulotukea voidaan leikata jopa 40 prosentilla.

Vuoden 2015 alusta voimaan astui uudistus, jossa siirrettiin pitkäaikaistyöttömille maksettujen työttömyyskorvausten maksuvastuuta yhä enemmän työttömien kotikunnille. Kun työttömän työttömyys on kestänyt yli 300 päivää, kunnan osuus on 50 % työttömälle maksetusta työmarkkinatuesta. Jos työttömyys on kestänyt yli 1&nbsp;000 päivää, kunnan osuus on 70 % työmarkkinatuesta. Kun työtön osallistuu kuntouttavaan työtoimintaan, kunta säästyy maksuvelvoitteelta.

## Lähteet
Serbian radikaalipuolue

**Serbian radikaalipuolue** (, *Srpska radikalna stranka*), SRS, on nationalistinen ja venäläismielinen serbialainen puolue. Se muodostettiin 1991, kun Kansan radikaalipuolue ja Serbian četnikkiliike yhdistyivät. Se tukee Suur-Serbian ajatusta ja pitää itseään četnikkien perinteen vaalijana.
Vuosina 1998–2000 SRS muodosti hallituksia Slobodan Miloševićin Serbian sosialistisen puolueen kanssa, mutta oli myös ajoittain oppositiossa. Sen johtaja Vojislav Šešelj vangittiin 1994. Vuodesta 2003 hän on ollut oikeudenkäynnissä Haagissa Entisen Jugoslavian kansainvälisessä rikostuomioistuimessa. Oikeudenkäynnin oli määrä loppua vuonna 2009, mutta muutama tuntia ennen loppua häntä vastaan nostettiin uusi syyte, tällä kertaa oikeuden halventamisesta ja se keskeytti jo meneillään olleen prosessin. Hän on vieläkin Haagissa, vaikka oikeus ei ole onnistunut tuomitsemaan häntä syylliseksi. Hän otti osaa puolueen puolisotilaallisen siiven, Valkoisten kotkien toimintaan Bosnian sodan aikana. Puolue ei ole valinnut uutta johtajaa, vaan puoluetta johtaa varajohtaja Tomislav Nikolić.

Vuoden 2003 vaaleissa SRS sai 27,6 % äänistä eniten paikkoja, 82 250:stä Vuoden 2007 vaaleissa se sai 81 paikkaa ja julistautui voittajaksi.

Nikolić voitti yhden presidentinvaaleista, joiden tulos mitätöitiin lain mukaan alle 50 % äänioikeutetuista käytyä äänestämässä. Vuoden 2004 presidentinvaaleissa hän sai ensimmäisellä kierroksella eniten ääniä, mutta hävisi toiselle kierroksella Boris Tadićille. Nikolić oli lyhytaikaisesti Serbian parlamentin puhemiehenä 8.–13. toukokuuta 2007, mutta joutui eroamaan.

Radikaalipuolue kannattaa YK:n päätöslauselman 1244 voimaanpanoa, joka sallisi Serbian poliisin ja armeijan suojella Serbian kansalaisia Kosovon maakunnassa, joka on YK:n hallinnassa. 

## Aiheesta muualla
Serbian demokraattinen puolue

**Serbian demokraattinen puolue** (), (DSS) on serbialainen keskusta-oikeistolainen ja konservatiivinen puolue. Se on International Democrat Unionin ja Euroopan kansanpuolueen jäsen. Sen johtaja on ollut se perustamisesta, vuodesta 1992 lähtien Vojislav Koštunica, joka on ollut Serbian pääministeri 2004-2008.

Serbian demokraattisen puolueen perusti Demokraattisen puolueen siipi, joka kannatti liittymistä opposition DEPOS (Serbian demokraattinen liike) -parlamenttiryhmään. Sen kannattajat jättivät Demokraattisen puolueen ja perustivat Serbian demokraattisen puolueen kesällä 1992.

Todellinen hajaannus oli syntynyt jo aiemmin, pian maaliskuun yhdeksännen 1991 veristen Miloševićin vastaisten mielenosoitusten. DSS:n muodostaneen ryhmän mielestä puolueen piti ottaa selvä kanta Jugoslavian kansallisuuskysymykseen ja etenkin serbien asemaan siinä. Tämä ryhmä ei pitänyt kansalliskysymystä niinkään demokratiakysymyksenä tai osatasavaltojen taloustasa-arvon kysymyksenä, vaan Serbian kansallisen selviytymisen asiana. DS:ään jäänyt siipi puolestaan ei uskonut todellista kansallisuuskysymystä olevan olemassakaan, vaan piti sitä paikallisjohtajien manipulaationa.

DSS:n perustava kokous pidettiin 26. heinäkuuta 1992 ja Vojislav Koštunica valittiin sen johtajaksi. 

Ensimmäisissä vaaleissaan joulukuussa 1992 DSS sai DEPOSin osana 18 paikkaa kansalliskokouksesta. Sen paikkaluku kasvoi kahteenkymmeneen puolueihin kuulumattomien edustajien jättäessä DEPOSin, mutta jo vuoden 1993 keskivaiheilla DSS itse erosi DEPOSista. Ennenaikaisesti järjestettyihin vaaleihin loppuvuodesta 1993 DSS lähti yksin ja sai seitsemän paikkaa. Sillä ei ollut juurikaan mahdollisuuksia vaikuttaa asioihin ja myöhemmin se jäi kokonaan ilman paikkoja.

Vuonna 1996 perustettiin uusi oppositiokoalitio Zajedno. DSS sai sen jäsenenä neljä paikkaa vuoden 1996 vaaleissa. Se oli vuonna 2000 Miloševićia vastaan perustetun Demokraattisen opposition (Демократска опозиција Cрбије) perustajajäsen. Koštunica valittiin liittovaltion presidentiksi syyskuun 2000 tapahtumien jälkeen ja koalitio voitti parlamenttivaalit ja hallitsi maata joulukuuhun 2003 asti. Demokraattinen oppositio kuitenkin alkoi hajota jo loppuvuodesta 2001, kun DSS erosi siitä.

Joulukuun 2003 vaaleissa DSS:n lista sai 17,7 % äänistä ja 53 paikkaa. Vuonna 2005 siihen liittyivät listan pienet Kansan demokraattinen puolue (Narodna demokratska stranka) ja Serbialaisten demokraattinen puolue (Srpska demokratska stranka).

Serbian demokraattinen puolue sai 16,55 % äänistä ja 47 paikkaa liitossa Uuden Serbian (Nova Srbija) kanssa vuoden 2007 vaaleissa, josta DSS sai 33.
Demokraattinen puolue (Serbia)

**Demokraattinen puolue** (, lyh. **DS**) on keskustavasemmistolainen, sosiaalidemokraattinen puolue Serbiassa. Se on sosialistisen internationaalin konsultoiva jäsen ja Euroopan sosiaalidemokraattisen puolueen tarkkailijajäsen.

Puolue perustettiin 1919 Serbien, kroaattien ja sloveenien kuningaskunnan perustamisen jälkeen. Itsenäinen radikaalipuolue yhdistyi Kroatian ja Slovenian puolueiden kanssa muodostaen sosiaaliliberaalin Demokraattisen puolueen. Puolueen johdossa oli Ljubomir Davidović, joka oli parlamentin puhemies ja Belgradin pormestari. Puolue sai ensimmäisissä vaaleissa 1920 eniten ääniä ja osallistui hallituksiin aina vuoteen 1929 asti, jolloin kuningas Aleksanteri I kumosi perustuslain ja keskitti vallan itselleen nimeten samalla maansa eteläslaavien mukaan Jugoslaviaksi.

Natsi-Saksan miehittäessä Jugoslavian 1941 pääosa puolueen johdosta pakeni Britanniaan. Puolueen maahan jääneet kannattajat taistelivat sekä monarkistisen serbijärjestön četnikkien että kommunististen partisaanien riveissä. Vuonna 1945 Demokraattinen puolue boikotoi kommunistien järjestämiä vaaleja. Voittamiensa vaalien jälkeen kommunistien johtaja Tito kielsi Demokraattisen puolueen. Sen jäsenet joutuivat pidätetyiksi ja monet tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin.

Demokraattinen puolue perustettiin uudelleen 1990. Mukana oli sekä muutamia entisiä 1940-luvulla toimineita jäseniä että uutta sukupolvea. Dragoljub Mićunović valittiin ensimmäiseksi puoluejohtajaksi. Puolue osallistui ensimmäisiin hallituksen vastaisiin mielenosoituksiin samana vuonna, ja sai joulukuun 1990 vaaleissa seitsemän paikka.

Puolueen toinen johtaja oli tammikuun 1994 kokouksessa valittu Zoran Đinđić. Hänet valittiin helmikuussa 1997 Belgradin johtoon yli kolmen kuukauden mielenosoitusmarssien jälkeen Slobodan Miloševićin järjestämää vaalivilppiä vastaan.

Miloševićin hallinto kaatui vuonna 2000 satojen tuhansien osallistujien protestien jälkeen. Niiden jälkeen Demokraattinen puolue oli 64,7 % äänistä saaneen Serbian demokraattisen opposition (Демократска опозиција Cрбије, ДОС; DOS) suurin jäsen. Pääministerinä toiminut Zoran Đinđić salamurhattiin maaliskuussa 2003. Välittömästi sen jälkeen hallitus aloitti operaatio Sabljan ja julisti maan hätätilaan.

Boris Tadić valittiin Demokraattisen puolueen uudeksi johtajaksi 2004. Hän asettui ehdolle saman vuoden presidentinvaaliin, jonka voitti samoin kuin 2008. Vuoden 2007 Serbian parlamentin eli kansalliskokouksen vaaleissa DS sai 22,71 % äänistä ja 64 paikkaa 250:stä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Demokraattisen Puolueen kotisivut  (serbiksi)
Jussila

**Jussila** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Anshelm Sjöstedt-Jussila (1869–1926), suomalainen maanviljelijä ja kansanedustaja (Suomalainen puolue, Kokoomus)
*Arja Jussila (o.s. *Myllyselkä*, s. 1953), pituushyppääjä
*Asko Jussila (s. 1963), jalkapallovalmentaja
*Atte Jussila (s. 1991), jalkapalloerotuomari
*Carita Jussila (1947–2011), jousiampuja
*Eetu Jussila (1882–1973), maanviljelijä, agrologi ja Maalaisliiton kansanedustaja
*Eino A. Jussila (1900–1964), diplomi-insinööri ja sahateollisuuskoulun rehtori
*Esa Jussila (s. 1962), Haapaveden kaupunginjohtaja
*Esa Jussila (s. 1979), salibandyn pelaaja
*Esko Jussila (s. 1934), yhdistetyn hiihtäjä
*Heikki Jussila (1863–1955), vanhoillislestadiolainen maallikkosaarnaaja ja kansakoulunopettaja
*Heikki Jussila (1887–1941), jääkärimajuri
*Heikki Jussila (s. 1989), lukkopainija ja brasilialaisen jujutsun harjoittaja 
*Iiro Jussila (s. 1977), professori, päätoimittaja ja Pellervon taloustutkimus PTT:n toimitusjohtaja
*Jani Jussila (s. 1993), e-urheilija
*Jari Jussila, tietokirjailija, tietohallintojohtaja ja tietojohtamisen tutkijatohtori
*Jarkko Jussila (s. 1979), potkunyrkkeilijä
*Jenni Jussila (s. 1985), pesäpalloilija
*Juhani Jussila (s. 1937), kasvatustieteen emeritusprofessori
*Jutta Larm (ent. *Gustafsberg*, ent. *Jussila*, ent. *Kolhi*, o.s. *Virtanen*, s. 1973), hyvinvointiyrittäjä, fitness-urheilija, seksuaaliterapeutti ja luennoitsija
*K. V. Jussila (1895–1963), opettaja, lastenkirjailija ja oppikirjojen laatija
*Kalle Jussila (1869–1951), maastohiihtäjä
*Kalle Jussila (*Santeri Kirillov*, oik. *Aleksandr Fjodorovitš Kirillov*, 1910–1941), venäjänkarjalainen kirjailija
*Kalle Jussila (s. 1961), laulaja
*Kari Jussila (s. 1943), urkuri
*Kustaa Jussila (1879–1964), Isänmaallisen kansanliikkeen kansanedustaja
*Martti Jussila (1925–2012), kasvatustieteilijä
*Matti Jussila (s. 1997), futsalpelaaja
*Mauno Jussila (1908–1988), Maalaisliitto-Keskustapuolueen kansanedustaja
*Mika Jussila, äänitteiden masteroija
*Mika Jussila (s. 1982), jääpalloilija
*Mika Jussila (s. 1993), futsalpelaaja
*Niilo Rikhard Jussila (1891–1948), opetusneuvos ja koulunjohtaja
*Olli Jussila (1937–2008), matematiikan emeritusprofessori
*Oskari Jussila (1888–1955), lääninrovasti, kansanedustaja (Kokoomus), maallikkosaarnaaja Heikki Jussilan poika
*Osmo Jussila (1938–2019), poliittisen historian tutkija ja professori, Olli Jussilan veli
*Perttu Jussila (s. 1991), keilaaja
*Petteri Jussila (1970–2004), yrittäjä ja julkisuuden henkilö
*Raimo Jussila (s. 1943), tietokirjailija
*Roope Jussila (1943–2013), diplomaatti ja lähetystöneuvos
*Seppo Jussila (s. 1945), pikajuoksija
*Sini Jussila (s. 1995), kilpakävelijä
*Tauno Jussila (s. 1943), jääkiekkoilija
*Tuomas Jussila (s. 1989), pesäpalloilija
*Tuomo Jussila, lentopallovalmentaja
*Veikko Jussila (1918–1978), pika-aitajuoksija

## Katso myös

* Oy Juho Jussila, puuleluja ja -pelejä valmistava yritys
* ''Kansalainen Jussila'', dokumenttielokuva
IPI

**IPI** voi tarkoittaa jotain seuraavista:
* International Press Institute
* *Intelligent Peripheral Interface*
* *Inter-processor interrupt*
Lacie Heart

**Lacie Heart**, taiteilijanimeltään **Brittany Rosenthal**, (s. 22. elokuuta 1986 Santa Barbara, Kalifornia) on yhdysvaltalainen pornonäyttelijä. Hän tuli julkisuuteen näyttelijänä vuonna 2005.

## Filmografia
* *After Party* (2005)
* *Atomic Vixens* (2005)
* *Porcelain* (2005)
* *Class Action* (2005)
* *Blue Collar* (2006)
* *Lacie's Life* (2006)
* *Roughed Up* (2006)
* *2wice as Nice* (2006)
* *College Invasion* (2006)
* *Debbie Does Dallas Again* (2007)
* *Jack's Playground 38* (2008)
* *Everybody Loves Lucy* (2009)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Maatasoantenni

**Maatasoantenni** eli **monopoliantenni** on ympärisäteilevä antennityyppi, jossa jokin johtava taso toimii antennin toisena elementtinä ja pystyyn tästä tasosta eristetty putki tai metallilanka toimii säteilevänä elementtinä. Monopoliantennin säteily riittävän suuren tason yläpuolella vastaa dipolin säteilyä, mutta sen säteilyresistanssi on puolet dipolin vastaavasta.

Monopoliantenni säteilee vain tason yläpuolelle puoliavaruuteen, joten samaa tehoa käyttämällä sillä saadaan kaksinkertainen tehotiheys verrattuna dipoliin. Toisin sanoen monopoliantennin vahvistus on kaksinkertainen ja impedanssi puolet dipoliin verrattuna.

Tämäntyyppisessä antennissa on usein matala lähtökulma ts. lähetetty signaali kulkee kauemmas kuin esimerkiksi dipoliantennista. Vastaavasti kuuntelussa voi olla lähes mahdotonta kuulla lähialueen asemia kun taas dipolityyppisellä antennilla lähiyhteydet yleensä toimivat.

## Käyttötarkoitukset

Matalilla taajuuksilla maan pinta toimii monopoliantennin johtavana tasona – esimerkiksi keskipitkien aaltojen yleisradioantennit ovat monopoliantenneja. Monopoli on myös yleisin ajoneuvoantenni; maatasona toimii tällöin auton runko.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yrjö-Koskinen

**Yrjö-Koskinen** on suomalainen vapaaherrallinen aatelissuku. Se on osa laajempaa Forsmanin sivistyssukua. Yrjö-Koskisen suvun kantaisä on senaattori ja historioitsija Georg Zacharias Forsman, joka aateloitiin vuonna 1884 nimellä *Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen* ja suku esiteltiin Suomen ritarihuoneelle aatelisena sukuna numero 264. Yrjö-Koskinen ja hänen jälkeläisensä korotettiin vuonna 1897 edelleen vapaaherralliseen säätyyn ja esiteltiin seuraavana vuonna vapaaherrallisena sukuna numero 62, jolloin aatelissuku nro 264 lakkasi olemasta. Vapaaherrallisella suvulla on suomenkielinen tunnuslause: *Vapaa valpas vilpitön*. Yrjö-Koskinen oli ensimmäinen Suomen aateliin päässyt suku, joka käytti suomenkielistä sukunimeä.

Yrjö-Koskisen suvun edustajat ovat ansioituneet politiikassa ja virkauralla. Monilla muilla aloilla ovat tulleet maineikkaiksi Y. S. Yrjö-Koskisen veljien ja serkkujen jälkeläiset, jotka ovat käyttäneet joko nimeä Forsman tai Koskimies. Nämä tunnetut suvut ovat siis hyvin läheistä sukua Yrjö-Koskisille. Myös Forsman-aatelissuku on heille etäistä sukua.

## Suvun jäseniä

*Yrjö Sakari Yrjö-Koskinen (1830–1903), senaattori ja professori, suvun kantaisä 
*Yrjö Koskinen Yrjö-Koskinen (1854–1917), senaattori, Y. S. Yrjö-Koskisen vanhempi poika 
*Eino Sakari Yrjö-Koskinen (1858–1916), rehtori ja kansanedustaja, Y. S. Yrjö-Koskisen nuorempi poika
*Aarno Yrjö-Koskinen (1885–1951), lähetystöneuvos ja ulkoasiainministeri, Y. K. Yrjö-Koskisen poika 
*Kaarlo Juhana Yrjö-Koskinen (1930–2007), suurlähettiläs
*Eero Yrjö-Koskinen (s. 1962), järjestöjohtaja
*Petri Yrjö-Koskinen yrittäjä, kiinteistösijoittaja

### Muita Yrjö-Koskinen-nimisiä
*Sofia Theodolinda Yrjö-Koskinen (aik. Hahnsson, o.s. Limón, 1838–1919), kirjailija, Y. S. Yrjö-Koskisen vaimo
*Iida Yrjö-Koskinen (o.s. Petander, 1857–1937), kansanedustaja, Sakari Yrjö-Koskisen vaimo
*Daniela Yrjö-Koskinen (o.s. Gylfe, s. 1971), yritysjohtaja

## Lähteet
Kaarlo Yrjö-Koskinen

**Kaarlo Juhana Yrjö-Koskinen** (26. maaliskuuta 1930 Helsinki – 16. huhtikuuta 2007 Helsinki) oli vapaaherra ja suomalainen diplomaatti, joka toimi elinkeinoelämän järjestöissä, mutta teki varsinaisen elämäntyönsä Suomen ulkomaanedustuksessa ja toimi Suomen suurlähettiläänä useissa maissa.

Yrjö-Koskinen valmistui lainopin kandidaatiksi vuonna 1955. Hänen ensimmäinen toimensa Suomen ulkoasiainministeriön palveluksessa oli kunniakonsulin sihteerin tehtävä Rouenissa, Ranskassa. Nämä tehtävät olivat usein palkattomia ja keskittyivät kauppasuhteisiin ja merimiesten ongelmissa avustamiseen. Palveltuaan virkamiehenä useissa Suomen lähetystöissä Yrjö-Koskinen osallistui Suomen OECD-edustuston perustamiseen vuonna 1968. Hän oli Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (ECE) kauppa- ja teknologiaosaston päällikkönä 1970–1974 ja Suomen ulkoministeriön kauppapoliittisen osaston apulaispäällikkönä 1974–1976. Yrjö-Koskinen oli Suomen suurlähettiläänä Budapestissa 1977–1979, Wienissä ja Pyhän istuimen luona 1983–1988 sekä Oslossa 1988–1993. Välillä hän oli Suomen ulkomaankauppaliiton toimitusjohtajana 1979–1983.

## Lähteet
*Pertti Torstila: Valtiosihteeri Pertti Torstilan muistokirjoitus suurlähettiläs Kaarlo Yrjö-Koskisesta Suomen Oslon-suurlähetystö 16.5.2007. Viitattu 15.6.2017.
*''Kuka kukin on 1978'', s. 1132–1133
Max Pescatori

**Massimiliano "Max" Pescatori** (s. 1971 Milano) on italialainen pokeriammattilainen, joka on asunut Las Vegasissa Yhdysvalloissa vuodesta 1994.

Vuonna 1998 Valter Farina, ensimmäinen italialainen World Series of Poker (WSOP) -turnausvoittaja, mentoroi Pescatoria ja Pescatori siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1999. Pescatorin ensimmäinen merkittävä turnausvoitto oli 300 dollarin limiitti hold'em -turnaus World Poker Challenge -tapahtumassa maaliskuussa 2003. Kolme päivää tämän voiton jälkeen hän oli ykkönen myös 300 dollarin omaha hi/lo -turnauksessa.

Vuonna 2004 Pescatori oli kahdesti rahasijoilla WSOP:ssa ja voitti 200 dollarin limiitti hold'em -turnauksen Legends of Poker -tapahtumassa. *[[Ultimate Poker Challenge]]n* ensimmäisellä kaudella hän pelasi finaalipöydässä kahdeksan kertaa. Seuraavana vuoden saldo oli kuusi WSOP:n rahasijaa, kolme Festa Al Lago -tapahtuman rahasijaa ja viisi rahasijaa National Championships of Poker -turnauksissa.

Vuonna 2006 Pescatori voitti ensimmäisen WSOP-rannekkeensa. Hän oli ykkönen 2500 dollarin no limit hold'em -turnauksessa, jossa lopussa hänen J 8 -kätensä löi Anthony Reateguin Q T -käden pöytäkorttien oltua T 7 6 K 9. Voitostaan Pescatori ansaitsi 682&nbsp;389 dollaria.

Pescatori on menestynyt myös Italiassa: lokakuussa 2006 hän oli toinen No Limit Hold'em Festivalilla Aosta Valleyssa ja samalla sijalla marraskuussa Campionato Italiano di Texas Hold'em -turnauksen päätapahtumassa. Maaliskuussa 2007 hän voitti Italian no limit hold'em mestaruuden ja ansaitsi 103&nbsp;120 euroa. 

Vaikka Pescatori asuu Las Vegasissa, hän pitää itseään italialaisena: Pescatorilla on usein turnauksissa päässään (Italian lipun) trikolorinvärinen päähuivi. 

Pescatori edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta. Lokakuussa 2007 hänen pokeriuransa turnausansiot ylittivät 1,8 miljoonaa dollaria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut 
* Pokulatorin haastattelu 
* 
*
International Press Institute

**International Press Institute** (**IPI**) eli **Kansainvälinen lehdistöinstituutti** on järjestö, joka puolustaa sanan- ja ilmaisunvapautta. Se pyrkii puolustamaan journalisteja ja edistämään heidän työtään esittämällä vastalauseita. Järjestö on perustettu New Yorkissa 1950, sen toimipaikka on Wienissä Itävallassa. Sillä on jäseninä 120 maasta päätoimittajia, kustantajia ja johtavia toimittajia. Järjestön puheenjohtaja on puolalainen Piotr Niemczycki. Instituutin johtajan, itävaltalaisen Johann Fritzin toimikausi päättyy 2007. Helsingin Sanomien päätoimittaja Janne Virkkunen edustaa Suomea järjestön hallituksessa.

IPI on ottanut kantaa monien maiden sananvapaustilanteeseen. Venäläisen toimittajan Anna Politkovskajan murhan jälkeen IPI muistutti, ettei se ollut yksittäistapaus, sillä Venäjällä on kuollut väkivaltaisesti vuoden 1993 jälkeen 212 toimittajaa, mutta syytteitä ei juuri ole nostettu. Kantaa on otettu myös muun muassa Etelä-Afrikan, Etiopian, Somalian ja Espanjan tilanteisiin. Jäsentensä merkittävien asemien vuoksi järjestön kannanotoilla on arvovaltaa. Samalla sitä on kuitenkin pidetty "herraklubina".

IPI on myöntänyt vuodesta 1996 lähtien vuosittain sananvapauspalkinnon *Free Media Pioneer*, jonka vuonna 2007 sai burmalainen uutistoimisto Mizzima. Palkinnon toinen rahoittaja on yhdysvaltalainen  Freedom Forum.

IPI:llä on neuvoa antava asema suhteessa YK:hon, Unescoon ja Euroopan neuvostoon.

Vuonna 2006 IPI sai yhdysvaltalaisen Emmy-palkinnon työstään  lehdistön vapauden hyväksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*International Press Institute 
*IPI Names 66 Press Freedom Heroes 
*IPI World Congress 2015
*International Freedom of Expression Exchange
Perttu Vartiainen

**Perttu Tapio Vartiainen** (17. toukokuuta 1953 Liperi – 30. heinäkuuta 2017 Joensuu) oli suomalainen maantieteilijä ja Itä-Suomen yliopiston professori. Hän työskenteli Karjalan tutkimuslaitoksella maaseutu- ja korkeakoulupolitiikkaan liittyvien tehtävien parissa. Vartiainen toimi Joensuun yliopiston viimeisenä ja Itä-Suomen yliopiston ensimmäisenä rehtorina vuosina 1998–2014. 

## Ura

Vartiainen suoritti Joensuun korkeakoulussa filosofian maisterin tutkinnon 1976 ja lisensiaatin tutkinnon 1978. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1984.

Hän toimi Joensuun yliopistossa assistenttina ja lehtorina maantieteen laitoksella, ja vuosina 1986–1993 apulaisprofessorina. Vuosina 1993–1994 hän oli Helsingin yliopiston suunnittelumaantieteen professorin virassa. Vuodesta 1994 hän oli yhteiskuntamaantieteen professori Joensuun yliopistossa. Joensuun yliopiston rehtoriksi hänet valittiin 1998. Lokakuussa 2009 hänet valittiin vuoden 2010 alusta aloittavan Itä-Suomen yliopiston julkisoikeudelliseksi rehtoriksi, joka vastaa uuden yliopiston hallintoasioista. Vartiainen ei hakenut jatkoa vuoden 2014 lopussa päättyneelle rehtorikaudelleen.

Vartiainen oli valtioneuvoston asettaman kaupunkipoliittisen yhteistyöryhmän asiantuntijajäsen ja Nordic Center for Spatial Developmentin hallituksen jäsen. Hän oli Pohjois-Karjalan rahaston hoitokunnan puheenjohtaja.

Vartiainen oli vuoden 2006 presidentinvaaleissa Tarja Halosen uudelleenvalintaa kannattavan maakunnallisen kansalaisvaltuuskunnan puheenjohtaja.

Vuonna 2011 Suomen ulkoasiainministeriö tunnusti Perttu Vartiaisen Chilen kunniakonsuliksi Joensuuhun toimipiirinään Etelä-Savon, Pohjois-Savon ja Pohjois-Karjalan maakunnat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Perttu Vartiaisen muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Missio Helsinki

**Missio Helsinki** oli evankelioimistapahtuma, joka pidettiin Helsingin Olympiastadionilla elokuun lopussa vuonna 1987. Pääpuhujana oli yhdysvaltalainen evankelista Billy Graham, ja mukana oli myös Kalevi Lehtinen, joka järjesti Missio Helsingin jälkeen omia evankeliomiskokouksiaan eli Missioitaan mm. Leningradissa ja Suomessa eri paikkakunnilla.

Olympiastadionin tilaisuuksiin osallistui kuuden päivän aikana noin 180&nbsp;000 henkeä. Tapahtuma oli yhteiskristillinen, ja sitä olivat järjestämässä niin Suomen evankelisluterilainen kirkko kuin vapaat suunnatkin.

## Tapahtuma
### Järjestelyt
Missio Helsingin järjestämistä edelsi perusteellinen suunnittelu ja valmistelu. Järjestävän yhteisön pääsihteerinä oli pastori Juhani Peltonen, puheenjohtajana silloinen Yhdyspankin pääjohtaja Ahti Hirvonen ja neuvottelukunnan puheenjohtajana piispa Samuel Lehtonen. Billy Grahamin saaminen tapahtuman pääpuhujaksi edellytti kutsun esittämistä Grahamin säätiölle, ja myöntävän vastauksen saamiseksi kutsujapohjan oli oltava mahdollisimman laaja. Graham edellytti, ettei hänen vierailunsa jakaisi kristillistä yhteisöä. Kun Suomen keskeiset kristilliset suuntaukset oli saatu kutsun taakse, alettiin kerätä mukaan yksittäisiä seurakuntia. 

### Sielunhoito
Noin 12&nbsp;500 henkilöä osallistui eri puolilla maata järjestettyihin koulutustilaisuuksiin, ja heidän tehtävänään oli muun muassa avustaminen sielunhoidossa Missio Helsingin aikana. Keskeinen osa Grahamin baptismiin pohjautuvaa julistusta oli julkisesti osoitettu henkilökohtainen uskonratkaisu, eikä hän niinkään korostanut karismaattisten uskonkokemusten merkitystä.

## Yhteenveto
Missio Helsinki on suurin Helsingin Olympiastadionilla koskaan järjestetty ei-urheilullinen tapahtuma, eikä yksikään toinen uskonnollinen tapahtuma ole saavuttanut Suomessa niin suurta medianäkyvyyttä kuin Grahamin siellä kuutena peräkkäisenä päivänä pitämä uskonnollisten kokousten sarja. Graham oli tätä ennen käynyt Suomessa vuonna 1954, jolloin hänen puhetilaisuuteensa Helsingin olympiastadionilla oli osallistunut noin 28&nbsp;000 kuulijaa. Missio Helsingin pääsihteeri Juhani Peltonen on 30 vuotta tapahtuman jälkeen arvioinut, ettei vastaavanlaisen uskonnollisen massatapahtuman järjestämiselle Suomessa ole enää 2000-luvulla edellytyksiä uskonnollisen kentän moninaistumisen ja uskonnottomuuden lisääntymisen vuoksi.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sana-lehti 
* "Tuhlaajapojan paluu" - Billy Graham olympiastadionilla 28.8.1987
* "Suuri Jumala" - Billy Graham olympiastadionilla 29.8.1987
* "Risti" - Billy Graham olympiastadionilla 29.8.1987
* Ahti Hirvonen olympiastadionilla 30.8.1987
Danis Zaripov

**Danis Zinnurovitš Zaripov** (, s. 26. maaliskuuta 1981 Tšeljabinsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen uransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Zaripov on voittanut KHL:n mestaruuden vuosina 2009, 2010, 2014, 2016 ja 2018. Zaripov palkittiin KHL-kauden 2008–2009 arvokkaimpana pelaajana. Hän on ollut voittamassa myös kolmea jääkiekon maailmanmestaruutta Venäjän maajoukkueessa vuosina 2008, 2009 ja 2014.

Zaripov antoi tammikuussa 2017 positiivisen dopingnäytteen ja sai kahden vuoden kilpailukiellon. Urheilun kansainvälinen vetoomustuomioistuin lyhensi kilpailukiellon puoleen vuoteen.

## Saavutukset
* Maailmanmestaruus: 2008, 2009, 2014
* MM-hopea: 2015
* MM-pronssi: 2007
* Gagarin Cup: 2009, 2010, 2014, 2016, 2018
* KHL:n arvokkain pelaaja: 2009
* : 2009, 2014
* Continental Cup -mestaruus: 2008
* Venäjän superliigan mestaruus: 2006

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Jean Ping

**Jean Ping** (s. 24. marraskuuta 1942 Omboué, Ranskan Keski-Afrikka) on gabonilainen poliitikko ja diplomaatti, joka on toiminut Gabonin ulkoministerinä vuodesta 1999 alkaen. Hän toimi myös Yhdistyneiden kansakuntien (YK) 59. yleiskokouksen puheenjohtajana 2004.

Ping syntyi   Omboué,ssa lähellä  Fernan Vazin laguunia  Port-Gentilistä etelään. Jean Pingin isä oli kiinalaissyntyinen  Cheng Zhiping joka tunnettiin gabonilaisten keskuudessa nimellä  Wang Ping   joka oli alun perin kotoisin Wenzhouista, Zhejiangin maakunnasta Kiinasta josta hän oli muutanut 1920-luvulla Ranskaan jossa hän oli työskentellyt Peugeot'n polkupyörätehtaalla josta hän myöhemmin  sai metsänhoitajan paikan Gabonista. Cheng meni naimisiin gabonillaisen  Germaine Aninan kanssa joka oli heimopäällikön tytär Kongosta , joka lähetti tämän  opiskelemaan Ranskaan stipdentillä joka oli Gabonin hallituksen rahoittama. 

Ping aloitti uransa Yhdistyneiden kansakuntien parissa 1972 siviilitarkkailijana ulkosuhteiden ja yhteistyön alalla UNESCOssa. Vuosina 1978–1984 hän oli Gabonin pysyvä edustaja UNESCOssa. 

Diplomaattisen ja poliittisen kokemuksensa ansiosta Ping päätyi 1984 Gabonin presidentin neuvonantajaksi, jona oli vuoteen 1990 saakka. Tuona vuonna hänet nimitettiin informaatioministeriksi, jossa hän oli vastuussa liikenne-, viestintä- ja matkailuasioista. Virkaan kuului myös hallituksen tiedonantajana toimiminen. Siitä pitäen hän on ollut ministerinä keskeytyksettä jo lähes kahden vuosikymmenen ajan. Ensimmäisen ministeriytensä jälkeen hän oli useissa eri ministerinviroissa, muiden muassa energia- ja teollisuusministerinä sekä talous- ja valtiovarainministerin sijaisena. Lopulta hän oli kaavoitus- ja ympäristöministeri. Tätä virkaa hän piti hallussaan vuoteen 1999 saakka, jolloin hänet nimitettiin ”valtioministeriksi” (*Ministre d’État*) sekä ulkoasiain-, frankofonia-asioiden ja kansainvälisen yhteistyön ministeriksi.

Ping on johtanut useita kertoja maansa delegaatiota YK:n yleiskokouksessa, samoin kuin monissa muissa kansainvälisissä järjestöissä, kuten UNESCOssa, Maailmanpankissa ja Afrikan unionissa. Hän toimi öljyntuottajamaiden järjestön OPECin konferenssin puheenjohtajana 1993. Yhdistyneiden kansakuntien 59. yleiskokousta hän johti 14. syyskuuta 2004 – 11. syyskuuta 2005.

Jean Pingin  kiinalaista syntyperää on pidetty esteenä hänen mahdollisuuksilleen nousta presidentiksi maata vuodesta 1967 hallinneen Omar Bongo Ondimban jälkeen. Hän kuuluu kuitenkin Gabonin vaikutusvaltaisimpiin henkilöihin ja on itsevaltaisen presidentti Bongon lähimpiä tukijoita. Hän oli pitkään suhteessa tämän tyttären Pascaline Bongo Ondimban kanssa, joka oli 1990-luvun alkupuoliskolla hänkin Gabonin ulkoministeri. Pascaline Bongo on useiden öljyalan yritysten johtokunnissa ja hänen nykyinen puolisonsa on maan öljyministeri Paul Toungui.

Koulutukseltaan Ping on taloustieteen tohtori Pariisin I yliopistosta (Sorbonne). Hän on lisäksi saanut kunniatohtorin arvon Kiinan diplomatian instituutista ja Moskovan Venäjän tiedeakatemian Afrikan tutkimuksen instituutista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla