Partitiivi

**Partitiivi** (vanhemmissa suomen kieliopeissa myös **osanto**) on nimitys, jota käytetään osaa tai määrän rajaamattomuutta ilmaisevista sijamuodoista. 

Partitiivisuudella ja partitiiveilla laajemmin voidaan kielitieteessä myös tarkoittaa ylipäätään ”osa jostakin kokonaisuudesta” -ilmauksia, niiden rakenteita ja elementtejä, esimerkiksi partitiivisesti käytettyjä genetiivimuotoja tai prepositioita (kuten englannin *of* ilmauksessa *three of them* ’kolme heistä’).

Joissakin generatiivisissa teoreettisen syntaksin kuvausmalleissa partitiivi-nimityksellä kuvataan ns. inherenttiä sijaa: ei konkreettista taivutusmuotoa vaan abstraktia piirrettä, joka tässä mallissa voidaan liittää semmoiseen substantiiviin, joka ei määrity nominatiiviksi eikä akkusatiiviksi (eli tällaisten muotojen normaalia roolia vastaavaksi muodoksi). Esimerkiksi italian lauseessa *È arrivato Gianni* ‘Gianni on saapunut’ subjekti *Gianni* on verbin jäljessä eikä normaalin subjektin paikalla, ja tämän kuvausmallin mukaan sitä nimitetään ”partitiiviksi”.

## Partitiivit uralilaisissa kielissä
Uralilaiseen kantakieleen rekonstruoidaan ”separatiiviksi” tai ablatiiviksi nimitetty, **tA-*päätteinen sijamuoto, joka ilmaisi liikettä jostakin pois ja jonka suffiksi sisältyy myös suomen kielen erosijojen elatiivin ja ablatiivin päätteisiin (*talo-s*'ta**, pöydä-l**tä**).'' Tämä separatiivi kehittyi kielikunnan luoteispäässä, [[Itämerensuomalaiset kielet|itämerensuomalaisissa]], [[Saamelaiskielet|saamelais]]- ja [[Mordvalaiset kielet|mordvalaiskielissä]], vähitellen partitiiviksi, kieliopilliseksi sijaksi, joka ilmaisi luultavasti ensin ”ottamista jostakin pois” (''syön **leipää** = syön (palan pois) leivästä;'' tämäntapaisia kehityksiä tunnetaan monista muistakin kielistä), sittemmin ylipäätään osa- tai määrältään rajaamatonta [[Objekti (lauseenjäsen)|objektia]], lopulta, etenkin suomessa, myös rajaamattomia [[Subjekti (lauseenjäsen)|subjekteja]] (***poikia*' juoksee pihalla)* ja [[Predikatiivi|predikatiiveja]] (*olut on **kylmää**).* Partitiivin alkuperäinen erosijan merkitys näkyy edelleen useissa suomen [[Adverbi|adverbeissa]] *(ulkoa, kotoa, kaukaa, reunempaa)* ja [[Postpositio|postpositioissa]] (*talon **takaa**, mummon **luota**, maan **alta**),* tai esimerkiksi joissakin mordvalaiskielten paikanilmauksissa ([[Ersän kieli|ersän]] *kudo-**do** kudo-ś* ’talosta taloon’).

=== Suomi ===
Partitiivin pääte on suomessa *-a, -ä, -ta, -tä*. Sanan alkuperäinen konsonanttiloppuisuus voi tuottaa partitiivimuodossa sanan lopuksi *-tta/-ttä*, ja nykykielessä sanatyypin ”sade/tuote” partitiivin päätteeksi onkin mahdollista hahmottaa myös *-tta/ttä.*

Partitiivilla ilmaistaan partiaalista eli osaobjektia tai imperfektiivistä [[Aspekti (kielitiede)|aspektia]]: toiminta ei koske koko [[Objekti (lauseenjäsen)|objektia]] tai sen kohdetta ei ole rajattu (*syön **leipää*** = määräämättömän osan leivästä), toimintaa ei saateta loppuun tai se ei ylipäätään tapahdu (kielteisen tai epäilevän lauseen objekti on partitiivissa: *en osta **autoa***, *hän tuskin ostaa **autoa***), tai toiminta on inherentisti imperfektiivistä, ts. se ei voi johtaa konkreettiseen tulokseen tai muutokseen kohteen tilassa, joten tiettyjen verbien objekti on aina partitiivissa (*katselen **televisiota**, rakastan **sinua**, odotat **minua***). 

Suomessa partitiivi on laajentanut tehtäviään objektinsijasta yleiseksi epämääräisyyden tai rajaamattoman määrän ilmaisimeksi. Monikollinen tai ainesana kieliopillisena [[Subjekti (lauseenjäsen)|subjektina]] voi olla partitiivissa, jos se on määrältään rajaamaton: ***Autoja** seisoo pihalla.* Samoin predikatiivi on partitiivissa, jos se viittaa jaolliseen, ei jakamattomaan kokonaisuuteen: *liha on **sitkeää**, lepakot ovat **rauhoitettuja nisäkkäitä**.* Omistusrakenteen omistettu ja tuloslauseen predikatiivi käyttäytyvät kiellon yhteydessä objektin tapaan, eli siinä käytetään partitiivia: *vaarilla ei ole **siivoojaa**,* *hänestä ei tule **pappia**.*

Lisäksi partitiivia käytetään 

* ns. inkluusiopredikatiiveissa ilmaisemassa johonkin kuulumista tai sisältymistä: *takki on **nahkaa**, tuo kylä on **Jämsää**, Suomi on Euroopan **kärkimaita**;*
* määrän ilmausten sekä (nominatiivimuotoisen) lukusanan täydennyksenä: *pala **leipää**, litra **maitoa**, viisi **lasta**;*
* [[Komparatiivi|komparatiivin]] yhteydessä vertailua ilmaisemassa: ***aikaisempia malleja** sirompi;*
* usein prepositioiden, joskus myös postpositioiden pääsanoissa: *lähellä **koulua**, ennen **kesää**, ympäri **korvia***; *pitkin **kasvoja** ~ **kasvoja** pitkin;*
* ns. statusrakenteessa eli status[[Lauseenvastike|lauseenvastikkeessa]] *(partitivus absolutus): älä puhu **ruokaa** suussa;*

* useissa kiteytyneissä tavan, ajan tms. adverbeissa: *ulkoa, kilpaa, salaa, täyttä vauhtia, oikopäätä, tätä nykyä;* erityisesti reittiä ilmaisemassa: *menin tätä tietä;*
* syytä ilmaisemassa: *Hän kuoli **vanhuuttaan**. Hän teki sen hyvän **hyvyyttään**. **Mitä** se sinulle kuuluu? **Hittoako** minä siitä välitän? **Mitäs** menit?*
* tervehdyksissä, toivotuksissa tms. sanonnoissa: ***hyvää yötä**! voi **sinua raukkaa**! **mitäs** tässä.*

=== Viro ===
[[Viron kieli|Viron]] partitiivilla on eri taivutustyypeissä eri muodostustapoja: 

* *-t (aasta**t*** ’vuotta’, *soolas**t*** ’suolaista’, *uu**t*** ’uutta’, *pimeda**t*** ’pimeää’), 
* *-d (koi**d*** ’koita’, *idee**d*** ‘ideaa’, *tul**d*** ’tulta’), 
* päätteetön [[Nominatiivi|nominatiivin]] ja [[Genetiivi|genetiivin]] (*ema* ’äiti/äidin/äitiä’, *pesa* ’pesä/pesän/pesää’) tai genetiivin kaltainen muoto (*seminari* ’seminaarin/seminaaria’, *nime* ’nimen/nimeä’),
* päätteetön mutta [[Astevaihtelu|vahva-asteinen]], vartalovokaalin säilyttävä muoto (*`siili* ’siiliä’ [` on kielitieteellisissä teksteissä kolmannen kestoasteen merkki], *sõda* ’sotaa’ [vrt. genetiivi *sõja* ’sodan’]).

Monikon partitiivin tunnuksena on joko pelkkä vartalovokaalin ja historiallisen monikon *i*:n yhtymää edustava vokaali (ns. lyhyt monikon partitiivi: *pesi* ’pesiä’, *sõdu* ’sotia’), *-id* (*ideid* ’ideoita’, *hobuseid* ’hevosia’) tai *-sid* (*ratsusid* ’ratsuja’). Useilla taivutustyypeillä mahdollisia ovat sekä lyhyt että *-sid-*partitiivi (*pesi ~ pesasid*, *ideid ~ ideesid*).

Viron partitiivin käyttötavat ovat paljolti samat kuin suomessakin. Suomesta poikkeaa partitiivirakenteiden käyttö [[Attribuutti (lauseenjäsen)|attribuuttina]] *(suurt kasvu poiss* ’suurikokoinen [”suurta kasvua”] poika’) sekä predikatiivina (*poiss on suurt kasvu* ’poika on suurikokoinen’). Virossa ei myöskään käytetä partitiivia predikatiivin sijana niin paljon kuin suomessa, vaan jaollisetkin predikatiivit ovat usein nominatiivissa (*õlu on külm* ’olut on kylmää [”kylmä”]’, *kassid on julmad* ’kissat ovat julmia [”julmat”]’).

=== Saamelaiskielet ===
Partitiivisija on oletettavasti ollut olemassa [[Kantasaame|kantasaamessa]]. Nykyään sitä käytetään vain itäisissä saamelaiskielissä ja sielläkin vain rajoitetusti, lähinnä määrän ilmauksissa, esimerkiksi [[Inarinsaame|inarinsaamessa]] kuutta suurempien lukusanojen yhteydessä: *čiččâm **ihheed*** ’seitsemän vuotta’.

=== Mordvalaiskielet ===
Suomen partitiivia vastaavaa sijaa ([[Ersän kieli|ersän]] *-do, -to, -ďe, -ťe,* [[Mokšan kieli|mokšan]] *-da, -ta, -ďä, -ťä*) on mordvalaiskielten kieliopeissa nimitetty aiemmin [[Ablatiivi|ablatiiviksi]], koska sillä on jonkin verran käyttöä myös paikan ilmauksissa. Tämä käyttö on kuitenkin marginaalista, ja nykyisissä mordvalaiskielissä partitiivi ei niinkään ole paikallis- kuin kieliopillinen sija, joten nimitys ”partitiivi” on sopivampi kuin ”ablatiivi”. Mordvan partitiivia käytetään objektin ja predikatiivin sijana, määrän ja vertailukohteen ilmauksissa sekä tiettyjen verbien yhteydessä: ersän *peľems kiska**do*** 'pelätä koiraa', *śimems veť**ťe*** 'juoda vettä', *ľekśems vańks košt**to*** 'hengittää raitista ilmaa', *lamo lomań**ďe*** 'paljon ihmisiä', *kize ťeľe**ďe** paro* 'kesä on talvea parempi', *kuloma**do** ikeľe* 'ennen kuolemaa' jne.

== Partitiiveja muissa kielissä ==

=== Baltoslaavilainen partitiivinen genetiivi ===
[[Balttilaiset kielet|Balttilaisten kielten]] [[Genetiivi|genetiivisijan]] käytössä on, joskin vähemmän yleisinä ja vähemmän keskeisinä, samantapaisia piirteitä kuin itämerensuomalaisten kielten partitiivin. Esimerkkejä [[Liettuan kieli|liettuasta]]:

* ... *betgi kartais nutinka **nepaaiškinamų dalykų*** ’mutta joskus tapahtuu selittämättömiä asioita [”selittämättömien asioiden”]’;
* ***Petro** nebuvo koncerte* ’Petteriä [”Petterin”] ei ollut konsertissa’;
* *truputėlis **druskos*** ’hiukkanen suolaa [”suolan”].

[[Lars-Gunnar Larsson|Lars-Gunnar Larssonin]] kehittelemän hypoteesin mukaan luoteisuralilaisten kielten partitiivin kehittyminen kieliopilliseksi sijaksi olisi voinut olla nimenomaan varhaisten balttilais- tai baltoslaavilaiskontaktien vaikutusta. Erityisesti alueellisena itämerensuomalais-balttilais-[[Slaavilaiset kielet|slaavilaisena]] piirteenä on pidetty ns. itsenäistä partitiivigenetiiviä eli pelkän genetiivisubstantiivin tai -lausekkeen käyttöä epämääräisen määrän ilmaisemiseen, kuten myös [[Venäjän kieli|venäjän]] murteissa: *prinosila **jagod*** ’toi [jonkin verran] marjoja [”marjojen”]’. 

Venäjän kielessä tiettyjen sanojen genetiivisijoille on kehittynyt rinnakkaismuodot, joita käytetään erityisesti epämääräisen määrän (”jonkin verran”) ilmaisemiseen, esim. *дай **сыру** daj **syru*** ’anna (vähän) juustoa’. Tätä muotoa nimitetään myös partitiivisijaksi.

=== Hollannin partitiivigenetiivi ===
[[Hollannin kieli|Hollannin]] kielessä *s*-päätteisiä, historiallisesti genetiiviin palautuvia adjektiivin muotoja käytetään partitiivisessa merkityksessä ja nimitetään toisinaan ”partitiiviksi” tai ”partitiivigenetiiviksi”, esim. *iets **moois*** ’jotain *'kaunista'''’.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tervola, Maija: Milloin tulee partitiivi? Suomen kielen sijavaihtelut eri lauseenjäsenillä ja lausetyypeissä. Tampereen yliopisto. 2022.