open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mic Mac

**Mic Mac** oli Helsingissä 1970-luvulta 2010-luvulle asti toiminut nuortenvaateliike, joka tuli tunnetuksi visuaalisesti hätkähdyttävästä ja eroottissävyisestä mainonnastaan. Mic Macillä oli myös liikkeen nimeä kantava oma farkkumerkki, jota myytiin ympäri Suomen. Mic Macin suosion huippu ulottui 1970-luvun lopulta 1980-luvulle.

Suomalaisyritystä ei pidä sekoittaa 1970-luvun alun keskieurooppalaiseen MicMac-luksusvaateketjuun, jonka omisti Brigitte Bardot’n kolmantena aviomiehenä tunnettu Gunter Sachs.

## Historiaa
Mic Macin perusti Eila Salovaara vuonna 1972 ensin Puotilaan ja sitten Kluuviin Vuorikadulle lähelle Kaisaniemenkatua, jonka varrella oli tuolloin paljon vaateliikkeitä. Salovaara oli työskennellyt aiemmin Puotilan yksityisessä päiväkodissa ja kiinnostunut lastenvaatteista. Ennen Mic Maciä hänellä oli Papukaija-nimisiä lastenpukimoita Helsingin lähiöiden ostoskeskuksissa. Vuorikadun Mic Macissä myytiin alkuvaiheessa omien Järvenpäässä tehtyjen tuotteiden lisäksi muun muassa Mary Quantin ja Japin tuotteita. Oman farkkumerkkinsä rinnalla Mic Mac myi myös Levi’s-, Lee- ja Wrangler-tuotteita.

Mic Macissä työskenteli muiden muassa *[[Suosikki]]*-lehden Miss Farkku-Suomeksi 1978 valitsema Anne Murto, jonka mittojen mukaan suunniteltiin tuhansia pareja myynyt Primadonna-malli.

Mic Macin surrealistis-eroottista mainontaa teki etenkin 1980-luvulla Herbie Kastemaa, joka suunnitteli liikkeelle jopa oman kirjaintyypin. Se palkittiin vuonna 1985 Vuoden Huiput -kilpailun kultahuipulla, ja Mic Macin mainonnasta Kastemaa palkittiin kultahuipulla myös seuraavana vuonna. Hopeahuippuja Mic Mac tuotti Kastemaalle ainakin neljästi, ja mainoksia palkittiin myös Kultajyvä-kilpailussa. Mainosten tekstit laati Alpertti Skyttä, ja valokuvaajia olivat ainakin Ismo Hölttö ja Markku Lähdesmäki.

Suomalainen farkku-uranuurtaja Matti Majava on todennut Mic Macin olleen ainoa farkkumerkki Suomessa, joka onnistui 1990-luvulla pääsemään ”lökäpöksyisen” hip hop -sukupolven suosioon.

Mic Mac Boys -liike lopetettiin Forum-kauppakeskuksesta vuonna 2013. K & N Tukku Oy:n nimissä ollut verkko-osoite www.micmac.fi katosi myös 2010-luvun keskivaiheilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Eila Salovaaraa haastatellaan nuorisomuotiohjelmassa vuonna 1980, Yle Elävä arkisto, kohdissa 3:40 ja 11:38
*Mic Macin palkittuja mainoksia Grafian sivustolla
Viron politiikka

**Viron politiikka** on Viron tasavallan (Eesti vabariik) politiikkaa. Sen tärkein toimielin on Viron parlamentti Riigikogu, jossa on 101 jäsentä. Toimeenpanovalta on Virossa hallituksella, jota johtaa pääministeri. 

Vuoden 2016 hallitukseen nousivat keskustapuolue, sosiaalidemokraatit ja oikeistolainen Isänmaan ja Res Publican liitto. 

Reformipuoluetta edustanut, vuodesta 2014 pääministerinä toiminut Taavi Roivas erosi hävittyään luottamuslauseäänestyksessä ja hallituskoalitionsa hajottua. Taustalla oli hallituskumppanien halu muodostaa yhteinen hallitus reformipuolueen sijasta keskustapuolueen kanssa sen jälkeen, kun keskustapuolueen johtoon oli valittu kiistellyn Edgar Savisaaren tilalle Jüri Ratas. Keskusta suhtautui Reformipuolueen lailla myönteisesti EU:hun ja sotilasliitto Natoon, mutta se oli halukas siirtämään Viron sisäpolitiikkaa hieman vasemmalle muun muassa korvaamalla maan 20 prosentin tasaveron progressiivisella mallilla. 

Vuoden 2019 vaaleissa oikeistoliberaali reformipuolue sai 34 paikkaa, keskustapuolue sai 26 paikkaa, konservatiivinen kansanpuolue EKRE sai 19 paikkaa, konservatiivinen Isänmaa-puolue sai 12 paikkaa ja sosiaalidemokraatit sai 10 paikkaa. Populistinen Ekre nousi Viron kolmanneksi suurimmaksi puolueeksi ja myös Kaja Kallasen johtama reformipuolue lisäsi kannatustaan ja säilyi Riigikogun suurimpana puolueena. Oppositiossa ollut reformipuolue oli aiemmin ollut hallituksessa yhtäjaksoisesti vuosina 1999–2016. Huhtikuussa 2019 pääministeri Jüri Ratas muodosti uuden hallituksen, jossa olivat mukana keskustavasemmistolainen keskustapuolue sekä oikeistokonservatiiviset Viron konservatiivinen kansanpuolue Ekre ja Isänmaa-puolue. Oppositioon jäivät reformipuolue ja sosiaalidemokraattinen puolue. Pääministeri Jüri Ratasin edellisessä hallituksessa hänen johtamansa keskustapuolueen hallituskumppaneina olivat Isänmaa-puolue sekä Jevgeni Ossinovskin johtamat sosiaalidemokraatit. Nyt oikeistopopulistinen Ekre nousi ensimmäistä kertaa Viron hallitukseen. Uuden hallituksen 15:stä ministeristä naisia oli vain kaksi. Ekren puheenjohtaja Mart Helme tuli Viron sisäministeriksi ja hänen poikansa, puolueen varapuheenjohtaja Martin Helme valtiovarainministeriksi. 

2020-luvulle tultaessa Viron poliittinen ja yhteiskunnallinen ilmapiiri oli kärjistynyt voimakkaaseen kahtiajakoon liberaalien ja konservatiivien välillä. Konservatiivisella puolella olivat talouspoliittisesti vasemmalla olevat mutta hyvin arvokonservatiiviset Ekre ja keskusta. Liberaalilla puolella taas olivat oikeistoliberaali reformi ja vasemmistoliberaali sosiaalidemokraattinen puolue sekä liberaalia kansainvälisyyttä edustava presidentti Kersti Kaljulaid. Tammikuussa 2021 pääministeri Rataksen hallitus kaatui korruptio-skandaalin seurauksena ja reformipuolueen johtaja Kaja Kallas muodosti uuden hallituksen, jossa ovat mukana reformipuolue ja keskustapuolue. Kallas on Viron ensimmäinen naispääministeri. Kallas erotti reformipuoluetta vastaan toimineen keskustapuolueen hallituksesta kesäkuussa 2022, ja heinäkuussa muodostettiin uusi hallitus, jonka muodostavat reformipuolue, SDE ja Isänmaa-puolue. 

## Lähteet
Eron Harris

**Eron Harris** (s. 26. marraskuuta 1993 Indiana, Indianapolis) on yhdysvaltalainen koripalloilija, pelipaikaltaan takamies. Hyvän yliopistopelaajauran tehnyt Harris on pelannut ammattilaisena NBA:n kehityssarjassa ja Suomen pääsarjassa.

## Pelaajaura
### Yliopisto

Harris pelasi yliopistokoripalloa Länsi-Virginian yliopistossa vuosina 2012–2014 ja Michiganin osavaltionyliopistossa vuosina 2015–2017. Yliopistonvaihdoksen syynä oli Harrisin halu olla enemmän läsnä pikkuveljensä ja muun perheensä elämässä. Parhaalla yliopistokaudellaan 2013–2014 Harris lukeutui korkeimmalla sarjatasolla NCAA I:ssä Big 12 Conferencen parhaisiin pelaajiin: hän heitti 17,2 pistettä ottelua kohden ollen konferenssin neljänneksi paras. Vapaaheitoissa Harris oli samalla kaudella konferenssin kolmanneksi ja kolmen pisteen heitoissa neljänneksi tarkin pelaaja. Joulukuussa 2015 Denzel Valentinen loukkaannuttua Harris siirtyi tämän paikalle MSU:n avausviisikkoon. Harrisin yliopistokoripalloura päättyi vuonna 2017 jo helmikuussa leikkausta vaatineeseen polvivammaan, joka syntyi korinteon jälkeisessä alastulossa.. Seniorikaudellaan hän oli ehdolla NCAA:n parhaaksi heittäväksi takamieheksi.

### Ammattilaisura

Harrisia ei varattu . Hän teki ensimmäisen ammattilaissopimuksensa tammikuussa 2018 NBA:n kehityssarjassa pelanneen Wisconsin Herdin kanssa. Harris pelasi Herdissä 12 ottelussa alle seitsemän minuuttia ottelua kohden. Hänet vapautettiin kokoonpanosta helmikuussa mutta kutsuttiin takaisin maaliskuussa. Herd jäi G-liigan pudotuspelien ulkopuolelle.

Elokuussa 2018 Harris siirtyi yksivuotisella sopimuksella Suomen pääsarjaan, Tampereen Pyrintöön.

## Pelityyli ja ominaisuudet

Pyrinnön päävalmentaja Sami Toiviaisen mukaan Harris pelaa luontaisimmillaan heittävänä takamiehenä, mutta hänellä on myös taitoa toimia pelintekijänä. Toiviaisen mukaan Harrisin monipuolisuus ulottuu myös pienen laitahyökkääjän pelipaikalle.

## Lähteet
* Eron Harris Suomen Koripalloliitto
* Profiili G-League 
* Eron Harris College Stats College Basketball at Sports-Reference.com 
* Profiili MSU Spartans 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Eron Harris Basketball Player Profile eurobasket.com
Henok

**Henok** (hepreaksi** ֲחֲנוֹךְ**, kreikaksi **Ενώχ**), on Raamatussa esiintyvä miehen nimi, joka merkitsee "vihkiytynyt, vannoutunut, kurinalainen".

Nimillä **Henok**, **Hanok** tai **Eenok** voi tarkoittaa seuraavia:

*Henok (Metusalahin isä), Aadamista seitsemäs ()
*Henok (Kainin poika) ()
*Henok, Ruubenin poika ()
*Henok, Midianin poika ()

Henokin nimellä on kirjoitettu pseudepigrafisia kirjoja:

*Henokin kirja
*Toinen Henokin kirja
*Kolmas Henokin kirja

## Katso myös
* Enok, miehen etunimi
Enok

**Enok** on miehen etunimi, joka pohjautuu *[[Raamattu|Raamatussa]]* esiintyvään henkilönnimeen Henok (vanh. *Hanok*). Sen hepreankielinen merkitys on ’vihkimys’, ’vihitty’ tai ’vihkiytynyt, asioista perillä oleva’. Suomessa Enok-nimestä on tunnettu myös rinnakkaismuoto **Eenok** sekä kansanomainen muunnos Eenokki.
Lisäksi Suomen almanakassa on aikoinaan käytetty nimiasuja *Enoch*, *Enock* ja *Henoch*.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on heinäkuuhun 2022 mennessä tilastoitu 693 *Enok*-nimistä ja noin 300–310 *Eenok*-nimistä miestä.

## Nimipäivä
Enokin vanha suomalainen ja suomenruotsalainen nimipäivä oli 3.&nbsp;tammikuuta. Suomenkielisessä kalenterissa Enok-nimi esiintyi viimeisen kerran vuonna 1889 ja ruotsinkielisessä vuonna 1949.

## Tunnettuja Enokeja
* Enok Furuhjelm (1754–1828), suomalainen eversti
* Enok Hjalmar Furuhjelm (1823–1886), suomalainen vuorihallituksen intendentti ja valtiopäivämies
* Enok Löppönen (1885–1963), kanadansuomalainen vapaapainija
* Enok Erhard Majanpää (1875–1945), suomalainen virkamies ja lennätinlaitoksen pääjohtaja
* Enok Nohteri (1839–?), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
* Enok Raikamo (1905–1979), suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos
* Enok Reimaa (1913–1988), suomalainen rovasti, opistonjohtaja ja musiikkipedagogi
* Enok Rytkönen (1874–1960), suomalainen lastenkirjailija ja valokuvaaja

## Tunnettuja Eenokeja
* Jaakko Eenok Voipio (1923–2008), suomalainen juristi ja professori

## Tunnettuja Enocheja
* Enoch Banza (s. 2000), kinshasankongolais-suomalainen jalkapalloilija
* James Enoch Hill (1929–2018), yhdysvaltalainen ampuja ja olympiamitalisti
* Enoch Powell (1912–1998), englantilainen poliitikko ja akateemikko
* Enoch Sontonga (1873–1905), eteläafrikkalainen opettaja ja lauluntekijä
* Enoch Thulin (1881–1919), ruotsalainen lentäjä

## Tunnettuja Enockeja
* Enock Mwepu (s. 1998), sambialainen jalkapalloilija
* Enock Ondego (1934–2023), kenialainen laulaja, kuoronjohtaja ja lauluntekijä

## Lähteet
São Paulon kansainväliset elokuvajuhlat

**São Paulon kansainväliset elokuvajuhlat** eli **Mostra** () on Brasiliassa São Paulossa vuosittain järjestettävä elokuva-alan tapahtuma, jonka järjestää ABMIC (Associação Brasileira Mostra Internacional de Cinema).

Tapahtumaa alettiin järjestää 1977 São Paulon taidemuseon elokuvamuseon johtajan ja elokuvakriitikon Leon Cakoffin aloitteesta. Tuolloin taidemuseo täytti 30 vuotta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mostra.org virallinen kotisivu (häiritsevän ikkunan saa pois napsauttamalla sen tekstiä)
Lempi Kari

**Lempi Kari** (1898–1976) oli suomalainen näyttelijä, joka näytteli Tampereen Työväen Teatterissa vuosina 1910–1929. Teatterin tähtinäyttelijöihin kuulunut Lempi Kari oli suosittu komedia-, operetti- ja lauluosien esittäjä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kaksi huomattavaa näyttelijäeroa Työväen Teatterista. Lempi Kari ja Viljo Huttunen. Kansan Lehti 18.05.1929, nro 113, s. 7. Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
* Näyttelijä Lempi Kari, valokuva 1920-luvulta. Museokeskus Vapriikki (Finna)
* Oscar Nedbalin operetti Puolalaista verta Tampereen Työväen Teatterissa, valokuva vuodelta 1928, vasemmalla Lempi Kari, oikealla Elna Hellman, keskellä Alpo Wikman. Työväenmuseo Werstas (Finna)
* Edvard Knoblanchin näytelmä Fauni Tampereen Työväen Teatterissa vuonna 1924. Kuvassa keskellä nimiosan esittäjä Artturi Laakso, oikealla Lempi Kari, Työväenmuseo Werstas
Alpo Wikman

**Alpo Johannes Wikman** (27. heinäkuuta 1899 Kymi – 4. joulukuuta 1970) oli suomalainen näyttelijä ja laulaja. Hän käytti myös taiteilijanimeä **Alpo Viika**.

Wikman teki vuonna 1938 neljä levytystä yhdessä Sointu-orkesterin kanssa, kappaleet oli säveltänyt ja sanoittanut Usko Kemppi.

Wikman esiintyi myös elokuvissa Kaksi kivaa kaveria (1944), Pajasta palatsiin (1946) ja Pikku Pietarin piha (1960) sekä tv-elokuvissa Katariina kaunis leski (1961), Kesäyön unelma (1962) ja Mies, joka otti osansa (1963).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Oscar Nedbalin operetti Puolalaista verta Tampereen Työväen Teatterissa, valokuva vuodelta 1928, vasemmalla Lempi Kari, oikealla Elna Hellman, keskellä Alpo Wikman. Työväenmuseo Werstas (Finna)
* Alpo Viikan levytyksiä Youtubessa
Liukuva keskiarvo

**Liukuva keskiarvo** on eräs keskiarvolukujen tyyppi. Liukuvalla keskiarvolla lasketaan **järjestyksessä olevan aineiston** keskiarvoa havaintoa edeltävien arvojen kanssa tai sen ympäriltä (edellisiä ja seuraavia), ja täten laskennan arvot "liukuvat" eteenpäin vanhojen arvojen tippuessa pois ja uusien tullessa mukaan laskentaan. Liukuvia keskiarvoja on useita erilaisia.

## Yksinkertainen liukuva keskiarvo
Yksinkertainen liukuva keskiarvo (SMA, *eng. Simple Moving Average*) lasketaan ottamalla havaintoarvo M aineistosta P ja laskemalla aritmeettinen keskiarvo M:stä ja sitä n-1 edeltävästä arvosta. N on luku joka kertoo kuinka monta lukua laskentaan otetaan mukaan (havaintoarvo M sisältyy, joten N:n tulisi olla 2 tai suurempi). 

Liukuva keskiarvo 8. havainnon kohdalla, kun n=3  olisi seuraava:

(P_8 + P_7 + P_6) / 3 

## Lähteet
Luganon lentoasema

**Luganon lentoasema**  (**Lugano Airport**, myös **Lugano-Agno Airport**) on lentoasema Etelä-Sveitsissä Luganon länsipuolella. Lentoasema sijaitsee pääosin Agnon kunnassa, mutta tarkasti ottaen myös Bioggion ja Muzzanon kuntien alueella. Se oli vuonna 2017 matkustajamäärältään Sveitsin viidenneksi suurin lentoasema.

## Omistaja
Lentoaseman omistaja ja ylläpitäjä on Lugano Airport SA. Yhtiön omistajia ovat Luganon kaupunki ja Ticinon kantoni. Yhtiön liikevaihto oli vuonna 2016 noin 12 milj. Sfr. 
  
## Historiaa
Lentoasema on aloittanut toimintansa vuonna 1938. 

## Matkustajamäärä
Lentoaseman vuosittaiset matkustajamäärät ovat vuosina 2000–2017 vaihdelleet 140&nbsp;000:sta 290&nbsp;000:een.

## Lentoyhtiöt ja kohteet
Vuonna 2018 lentokentältä oli Swissin päivittäisiä lentoja Zürichiin. Lisäksi tšekkiläinen Silver Air lensi lomalentoja Italiaan Elballe ja Kroatiaan Losinjiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lentoaseman verkkosivut
Aune Vihriälä

**Aune Esteri Vihriälä** (24. marraskuuta 1909 – 19. elokuuta 1975) oli suomalainen laulaja ja näyttelijä. Hän teki vuonna 1938 levytyksiä yhdessä Sointu-orkesterin ja Reino Armion kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Aune Vihriälän levytyksiä Youtubessa
Vihriälä

**Vihriälä** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Aune Vihriälä (1909–1975), laulaja ja näyttelijä
* Hanna Vihriälä (s. 1974), nykytaiteilija ja kuvanveistäjä
* Jukka Vihriälä (s. 1945), poliitikko, Keskustan ent. kansanedustaja ja valtiopäiväneuvos
* Jussi Vihriälä (s. 2006), pesäpalloilija
* Lauri Vihriälä (s. 2003), pesäpalloilija
* Mikko Vihriälä (s. 2001), pesäpalloilija
* Vesa Vihriälä (s. 1955), ekonomisti
* Rauni Äärelä-Vihriälä (s. 1982), saamen kielen opettaja.
Falmer

**Falmer** tai **Falmers** on brittiläinen farkkumerkki, jota valmistettiin myös Suomessa. Sitä teki Lahdessa Falmer International (Suomi) Oy läpi 1970-luvun. Myös Britanniassa merkki oli suosionsa huipulla 1970-luvulla, jolloin sen käyttäjiin lukeutuivat Mary Quant, Cher, Bryan Ferry, Dudley Moore ja The Rolling Stones.

Falmer-merkkiä pidetään *designer jeans* -ilmiön aloittajana, kun se 1970-luvun alussa tilasi muotisuunnittelija Peter Goldingilta tämän nimeä kantavan malliston. Falmer onnistui ensimmäisten joukossa karistamaan farkuista niiden työvaateimagon, joka tuolloin vielä vaivasi sittemmin suureen suosioon yltänyttä Levi’s-merkkiä.

Falmer-farkkujen mainosmallina on ollut Naomi Campbell.

Falmer International (Suomi) Oy työllisti vuoden 1979 alussa 160 henkilöä.

## Lähteet
Laihajärvi (Tienhaara)

**Laihajärvi** () on Venäjällä Leningradin alueella Viipurin piirissä sijaitseva Urpalanjoen vesistöön kuuluva järvi.

## Maantietoa
Järvi on 3,0 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä. Sen pinta-ala on noin 3 neliökilometriä suuri. Se sijaitsee Venäjällä Suomen rajan rajavyöhykkeen lähellä. Järven luoteispään etäisyys valtionrajasta on puoli kilometriä. Järvi on rantaviivan suhteen selkeäpiirteinen järvi, jossa saaret rikkovat järvenselän yhtenäisyyden. Järvessä on viisi lahtea, jotka muodostavat omat suojaisat elinympäristönsä niemien ja saarten suojassa. Saaria on seitsemän, joista suurin on 700 metriä pitkä ja 250 metriä pitkä. Muut saaret ovat huomattavasti tätä pienempiä.

Järven rannat ovat metsämaata, mutta lahden pohjukoissa on suorantaa. Rannat vaikuttavat autioilta, mutta järven itäpuolella sijaitsee Kolholan kulmakunta (). Osa järven ympäristön teistä ovat rajan suuntaisia ja osa on näitä kohtisuorassa. Vaalimaan rajanylityspaikan maantie kiertää järven ja Laihalammen eteläpuolelta jatkaen kohti itää.

## Vesistösuhteet
Laihalammen ja Laihajärven välisellä alueella on runsaasti ojia, jotka on johdettu järveen. Järven laskuoja on Suomen puolella nimeltään Kanaoja. Se lähtee länteen työntyvän kapean lahden pohjukasta ja virtaa hitaasti ja meanderoiden kohti Suomen rajaa. Heti rajan ylitettyään oja yhtyy Urpalanjokeen Laisniemen kulmakunnan lähellä. Urpalanjoki kääntyy saman tien kohti Venäjän rajaa ja ylittää sen alle kilometrin päässä Kanaojan yhtymäkohdasta. Urpalanjoki laskee Itämeren Suomenlahteen.

## Lähteet
### Huomiolista

### Viitteet
Lucia Berlin

**Lucia Berlin** (s. **Lucia Brown**, 12. marraskuuta 1936 Juneau, Alaska – 12. marraskuuta 2004 Marina del Rey, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Elinaikanaan Berlin julkaisi 76 novellia. Niitä ilmestyi yhdysvaltalaisissa aikauslehdissä ja antologioissa. Laajemmin tunnetuksi Berlin tuli kuitenkin vasta kuolemansa jälkeen, kun vuonna 2015 julkaistiin valikoima novelleja. *A Manual for Cleaning Women* nousi heti New Yorkin bestseller-listalle. Kokoelma on julkaistu suomeksi kahdessa osassa; *Siivoojan käsikirja ja muita kertomuksia* (2017) ja *Siivoojan käsikirja 2: Tanssia ruusuilla ja muita kertomuksia* (2018).

## Elämä
Alaskassa syntyneen Lucia Berlinin isä työskenteli kaivoksilla, ja perhe muutti usein. Toisen maailmansodan jälkeen he muuttivat Santiago de Chileen. Vuonna 1955 Berlin aloitti opinnot New Mexicon yliopistossa ja suoritti loppututkinnon 1960-luvun lopulla. Berlin työskenteli elämänsä aikana lukion opettajana, siivoojana, puhelinvaihteen hoitajana, sairaanhoitajana ja lääkärin apulaisena. Asuinpaikka vaihtui usein myös Berlinin aikuisiällä. Vuonna 1994 runoilija Edward Dorn kutsui Berlinin Coloradon yliopistoon Boulderiin, jossa Berlin toimi ensin vierailevana kirjailijana ja sittemmin professorina. Hän oli hyvin suosittu opettaja.

Berlin oli kolmesti naimisissa, ja hän oli neljän pojan äiti. Berlinillä todettiin kymmenvuotiaana skolioosi, jonka vuoksi hän joutui käyttämään usein metallista korsettia. Skolioosikorsetti puhkaisi hänen toisen keuhkonsa, ja 1990-luvun puolivälin jälkeen hän kulki aina happisäiliö mukanaan. Ison osan elämästään Berlin oli alkoholisti. Hän kuoli syöpään 68-vuotiaana.

## Ura kirjailijana
Berlin sai 24-vuotiaana ensimmäisen kerran tekstejään kirjallisiin aikakauslehtiin *Noble Savage* ja *The New Strand*. Myöhemmin novelleja ilmestyi myös muissa lehdissä, kuten *Atlantic Monthlyssa* ja *New American Writingissa*. Useimmat Berlinin novelleista on julkaistu kolmessa kokoelmassa *Homesick* (1991), *So Long* (1993) ja *Where I Live Now* (1999). Kokoelma *Homesick* sai American Book Award -palkinnon.

Monet Berlinin novelleista perustuvat jollain tavalla hänen omaan elämäänsä. Kirjoitukset eivät ole omaelämäkerrallisia, mutta Berlin luonnollisesti sai aineistoa kirjoituksiinsa värikkäästä elämästään; lukuisista asuinpaikoista eri puolilla Yhdysvaltoja ja Etelä-Amerikkaa, vaihtelevista työpaikoistaan, puolisoistaan ja lapsistaan.

## Lähteet

*

### Viitteet
Hermes Eksorkisti

**Pyhä Hermes Eksorkisti**, toiselta nimeltä myös Rooman Hermes (kuollut n. 270) oli pappi, eksorkisti ja kristitty marttyyri, joka kuoli keisari Aurelianinuksen vainoissa (270–275). Jotkut sanovat Hermeen kuolleen armeijan luona Tonavan varrella, kun taas toisten mielestä hän kuoli Bolognassa. Hänen juhlapäiväänsä vietetään 31. joulukuuta. On mahdollista, että hän on sama henkilö kuin Bononian Hermas. Hermes on kuvattu esimerkiksi miehenä hevosen selässä ajamassa pahaa henkeä naisesta tai miehenä ajamassa pahaa henkeä pois lapsesta.

## Lähteet
Telo

**Telo** oli Toulonin kaupungin eponyyminen suojelusjumalatar. Hän oli alun perin pyhän lähteen jumalatar, jonka ympärille asutuskeskus muinoin syntyi. Perigeauxista on löytynyt useita omistuskirjoituksia jumalattarelle, ja eräässä niistä häntä pyydetään apuun yhdessä jumalatar Stannan kanssa.

## Lähteet
*Green, Miranda J. : Dictionary of Celtic Myth and Legend. Thames & Hudson 1997. 
### Viitteet
Martti Lohikoski

**Martti Lohikoski** (10. marraskuuta 1912 Turku – 25. syyskuuta 2002 Hyvinkää) oli suomalainen Helsingin konservatorion rehtori, kuoronjohtaja ja laulaja.

Lohikosken vanhemmat olivat kuormausmestari Erkki Johannes Lohikoski ja Saima Maria Lindman. Hän kävi viisi luokkaa lyseota, valmistui merkonomiksi 1932 ja valmistui Viipurin musiikkiopistosta 1939. 

Lohikoski oli opettajana Viipurin musiikkiopistossa 1943–1950, opettajana Helsingin konservatoriossa 1954–1960 sekä Helsingin konservatorion rehtorina 1960–1975. Hän oli Helsingin kaupungin suomenkielisen työväenopiston äänenkäytön opettajana 1957–1968 ja toimi Viipurin Lauluveikkojen johtajana 1951–1960 ja Helsingin Työväen Mieskuoron johtajana 1952–1962.

Lohikoski oli Suomen musiikkiopistojen liiton puheenjohtajana 1964–1976 ja kunniapuheenjohtaja vuodesta 1977. Suomen musiikinopettajien liiton varapuheenjohtajana hän oli 1962–1965. Ensimmäisen konserttinsa Lohikoski piti vuonna 1940.

Martti Lohikoski esiintyy muusikkona ja näyttelijänä elokuvassa Ketunhäntä kainalossa 1940. Lohikoski teki vuonna 1938 levytyksiä yhdessä Sointu-orkesterin kanssa ja hän soitti myös trumpettia Sointu-orkesterissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laulaja Martti Lohikoski 1930-luvun lopulla, Museovirasto, Historian kuvakokoelma
* Martti Lohikosken levytyksiä Youtubessa
St. Gallen-Altenrheinin lentoasema

**St. Gallen-Altenrheinin lentoasema**  () on lentoasema Koillis-Sveitsissä Itävallan rajalla Alter Rhein -joen länsirannalla. Lentoasema sijaitsee Sankt Gallenin kantonissa Thalin kunnassa Altenrheinin kylässä. Se oli vuonna 2017 matkustajamäärältään Sveitsin kuudenneksi suurin lentoasema.

## Omistaja
Lentoaseman omistaja ja ylläpitäjä on yksityinen Airport Altenrhein AG.
  
## Historiaa
Lentoasema on aloittanut toimintansa vuonna 1927 Dornierin lentokonetehtaan yhteydessä. 

## Matkustajamäärä
Lentoaseman vuosittaiset matkustajamäärät ovat vuosina 2000–2017 vaihdelleet 70&nbsp;000:sta 120&nbsp;000:een.

## Lentoyhtiöt ja kohteet
Vuonna 2018 lentokentältä oli lentoasemayhtiön tytäryhtiön Fluglinie People’sin säännöllinen liikenne Wieniin sekä lentoja useisiin Välimeren lomakohteisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lentoaseman verkkosivut
Olavi Marttiini

**Olavi Henrik Marttiini** (16. huhtikuuta 1920 Sodankylä – 8. maaliskuuta 1972) oli suomalainen kapellimestari, muusikko ja säveltäjä. Marttiini sai Sibelius-Akatemiassa kapellimestarin koulutuksen, mutta kotikaupungissaan Rovaniemellä hänet tunnettiin viulun, pianon ja sahan soittajana sekä säveltäjänä ja sovittajana. Vuonna 1949 Marttiini pääsi opiskelemaan Sibelius-Akatemiaan pääaineena viulunsoitto ja sivuaineena piano. Hän suoritti Sibelius-Akatemiassa myös kapellimestariluokan ja valmistui sieltä vuonna 1953. Sen jälkeen hän toimi musiikinopettajana mm. Lapin kansankorkeakoulussa ja esiintyi vapaana taiteilijana. Kuoromusiikin lisäksi Marttiini sävelsi yksinlauluja ja duettoja sekä instrumentaalimusiikkia viululle ja pianolle. Hänen isänsä oli puukkotehtailija Janne Marttiini. 

Muuttaessaan Helsinkiin vuonna 1963 hän toimi Westerlundin musiikkiliikkeen palveluksessa ja opiskeli liikkeen pianotehtaassa puolisen vuotta pianon viritystä. Vuosina 1953-1958 hän toimi Rovalan Musiikkiopiston pianon ja viulunsoiton opettajana sekä kuoroäänten harjoittajana. 

Vuonna 1964 Marttiini sai kulttuuripalkinnon, joka myönnetään Rovaniemen seutukuntaa koskevasta erityisestä kulttuurisaavutuksesta.

Olavin musikaalinen lahjakkuus huomattiin jo kansakoulussa. Hänen sisarensa Martta Pöyhtäri muistaa, että Olavi sai opettajaltaan luvan soittaa harmonia, kun muut eivät saaneet siihen koskeakaan. Ensimmäiset sävellyksensä hän teki koulupoikana. Varhaisimmat säilyneet kappaleet ovat peräisin vuodelta 1935. 

## Sävellyksiä
* Pariisilaisvalssi
* Taianmaa
* Hymni ounasvaaralle
* Iltarukous
* Jouluaamu ihana
* Jouluaamuna
* Kemijoki 
* Kemijärven kotiseutulaulu
* Laulu juutualle 
* Muistojen joulu
* Pieni surumarssi
* Pieni syyslaulu
* Pieni uskontunnustus
* Pisaroita
* Virran laulu
* Ystävän muistolle

## Lähteet
Janne Oinas (tuottaja)

**Janne Oinas** (s. 1985) on suomalainen tuottaja, äänittäjä ja muusikko. Oinaksen ammattilasura alkoi vuonna 2006 hänen tuotettuaan Aleksi Ojalan levyn *Koditon mies*. Sittemmin hänen yhteistyökumppaneitaan ovat olleet muun muassa Suvi Teräsniska, Olli Halonen, Samuli Edelmann, Mikko Kuustonen, Jari Sillanpää, Jippu, Heli Kajo, Ufo Mustonen, VIMMA, Laura Sippola ja Sansa. Suurimpia listamenestyksiä ovat olleet Teräsniskan Syksyn sävel -voittaja ja Vuoden paras iskelmä 2013 -palkittu ”Täydellinen elämä” sekä Sillanpään ”Sinä ansaitset kultaa”.

Oinas on ollut merkittävässä roolissa *[[Vain elämää (televisiosarja)|Vain elämää]]* -televisiosarjan kappaleiden sovittamisessa ja tuottamisessa (esim. Hanna Pakarinen, Arja Koriseva, Sani, Aki Tykki, Hector, Irina, Juha Tapio, Elastinen, Vesa-Matti Loiri ym.)

Oinas oli tekemässä Paula Koivuniemen levyä *[[Duetot]]*, josta Yleisradio toteutti dokumentin *Paula Koivuniemi @studio*. Oinas sovitti ja tuotti Diandran Uuden Musiikin Kilpailu 2013 -finalistikappaleen ”Colliding Into You” yhdessä Leri Leskisen kanssa. Hän on myös miksannut muun muassa Yön, Reijo Taipaleen, Ismo Alangon ja Paradise Oskarin kappaleita.

Oinas on säveltänyt Leri Leskisen kanssa elokuvascoren Juha Wuolijoen elokuvaan *[[Zarra’s Law]]* . Hän on tehnyt musiikkia moniin televisiosarjoihin ja mainoksiin.

Oinas aloitti musiikkiharrastuksensa kahdeksanvuotiaana rumpujen soitolla, jonka jälkeen pääsoittimeksi vaihtui bassokitara. Lisäksi hän soittaa myös kitaraa ja koskettimia. Keikkamuusikkona hän on soittanut useiden artistien taustalla (muun muassa Heli Kajo, Jonna Kärkkäinen, Hanna Maaria) sekä cover- ja bilebändeissä (esimerkiksi Metropolis ja Tailor Made).

## Aiheesta muualla

* Metropolis 
*
Rodeo (täsmennyssivu)

**Rodeo** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

*rodeo, pohjoisamerikkalainen urheilulaji
*Rodeo, kaupunki Kaliforniassa Yhdysvalloissa
*Rodeo, Suomessa myytävä energiajuomamerkki
*Rodeo, C&A -kauppaketjun vaatemerkki
*Rodeo, suomalainen yhtye
**[[Rodeo (baletti)|Rodeo]]*, Aaron Coplandin säveltämä baletti
**[[Rodeo (Edu Kettusen albumi)|Rodeo]]*, Edu Kettusen albumi vuodelta 1988
**[[Rodeo (Travis Scottin albumi)|Rodeo]]*, Travis Scottin albumi vuodelta 2015
**[[Rodeo (vuoden 1952 elokuva)|Rodeo]]*, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1952
**[[Rodeo – Viron villit vuodet]]* (*Rodeo*), virolais-suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2018.
Clothing+

**Clothing+** (oik. **Clothing Plus Oy**) oli vuosina 2001–2018 toiminut suomalainen vaatetusalan yritys, joka oli keskittynyt puettavaan teknologiaan ja älyvaatteisiin. Kankaanpäässä toiminut yritys sai alkunsa vuonna 1998 perustetusta Reima Oy:n puettavan teknologian kehitysosastosta, josta 2001 muodostettiin oma yhtiö Clothing+. Vuonna 2008 se siirtyi toimivan johdon haltuun, kunnes yhdysvaltalainen pörssiyhtiö Jabil Circuit osti yhtiön vuonna 2015 perustaen samalla vastaavan tutkimus- ja kehittämislaboratorion Floridaan. Elokuussa 2018 Jabil ilmoitti sulkevansa Kankaanpään yksikön ja siirtävänsä sen toiminnot Floridaan. Clothing+:lla oli myös toimistot Tampereella ja Shanghaissa. Lisäksi yhtiö omisti tekstiilielektroniikkaa valmistavan tehtaan Kiinan Deqingissä, jossa sillä oli noin 350 työntekijää.

Yrityksellä oli enimmillään Kankaanpäässä noin 40 työntekijää. Se teki myös yhteistyötä Tampereen teknillisen yliopiston sekä Nokian, Suunnon ja Polar Electron kanssa. Kankaanpäässä tehtyihin innovaatioihin lukeutuu muun muassa sykettä mittaava aluspaita.

## Lähteet
Delfina Sessa

**Delfina Sessa** (s. 1967) on italialainen kääntäjä ja opettaja. Hän on ansioitunut suomalaisen kaunokirjallisuuden kääntäjänä äidinkieleensä italiaan. Hänen käännöksiinsä lukeutuu muun muassa Leena Landerin, Rosa Liksomin ja Salla Simukan teoksia. Sessa on opettanut italian kieltä Turun yliopistossa. Hän on toiminut myös lukion opettajana Italiassa.

Sessan kiinnostus suomen kieleen alkoi sattumasta. 1980-luvun lopulla yliopistossa opiskellessaan hän päätti ottaa kolmannen vieraan kielen englannin ja ranskan rinnalle. Ensi alkuun uudeksi aineeksi valikoitui saksa, mutta myöhemmin ajatukset siirtyivät ei-germaanisiin kieliin. Viimeisenä mahdollisena päivänä vaihtaa opiskelukieli Sessa kuuli junassa puhuttavan outoa kieltä, joka osoittautui suomeksi. Onnekkaasti yliopistossa oli pieni suomen kielen osasto, johon Sessa liittyi neljänneksi opiskelijaksi.

Sessa ei uskonut koskaan tarvitsevansa suomen kieltä työelämässä. Kielen taitaminen kuitenkin auttoi häntä saamaan harjoittelupaikan Euroopan parlamentin käännösosastolta sen jälkeen, kun Suomi oli liittynyt Euroopan unioniin. Myöhemmin hän onnistui saamaan stipendin Suomesta, jonne hän muuttikin toimien kieltenopettajana ja kääntäjänä.

Sessan käännös *Scompartimento n. 6* (Rosa Liksomin alkuperäisteoksesta *[[Hytti nro 6]]*) oli vuonna 2014 ehdolla arvostetun italialaisen Strega Europea -palkinnon saajaksi.

## Lähteet
Kaarlo Karppanen

**Kaarlo Johannes Karppanen** (1. toukokuuta 1905 Sakkola – 3. joulukuuta 1996) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli Viipurin Kaupunginteatterin näyttelijänä 1931–1939.

Karppanen esiintyi elokuvissa Minä elän (1946), Kaunis Veera eli ballaadi Saimaalta (1950) ja Vartioitu kylä 1944 (1978) sekä tv-elokuvassa Manillaköysi (1976).

## Lähteet
Iivari Veturi

**Iivari Veturi** () on brittiläinen piirrossarja, joka on Oliver Postgaten ja Peter Firminin luoma hahmo Smallfilmsin ja BBC:n tuotantoa. Piirrossarjaa esitettiin vuosina 1975–1977.

Iivari asuu walesialaisten kylässä nimeltään "Llantisilly Railway Traction Company Limited". Iivaria ohjaa veturinkuljettaja Eetu Jokinen (*Edwin Jones*) ja heidän luonaan on eräs henkilö nimeltään Esko Eskola (*Evan Evans*). Asemalla on myös Pietari Asemala (*Dai Station*), sekä muita hahmoja.

Iivari Veturin hahmojen suomenkielisenä äänenä toimi Pauli Virta, joka äänitti kaikki roolit. Iivari Veturi julkaistiin Suomessa VHS-kasetille 1980-luvulla. Julkaisijana toimi suomalainen elokuvayhtiö Castle Video Oy Finland. 

;VHS-julkaisut Suomessa
* Iivari Veturi ja elefantit 
* Iivari Veturi ja lohikäärmeet
Matti Kiianlinna

**Matti Kiianlinna** (vuoteen 1907 **Nyberg**; 17. helmikuuta 1900 Vanaja – 1. maaliskuuta 1931 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Hänen isänsä oli Tammisaaren pakkotyölaitoksen johtaja Edvard Kiianlinna ja äitinsä Ilta Elisabet Palmroth.

Matti Kiianlinna harrasti lausuntaa jo nuorena ja päästyään ylioppilaaksi 1919 hän alkoi esiintyä myös julkaisesti lausujana. Kiianlinna oli näyttelijänä Kansallisteatterissa 1921–1929. Hän esiintyi muun muassa vuonna 1925 Klabundin näytelmän *[[Liitupiiri]]* pääosassa yhdessä Ruth Snellmanin kanssa ja vuonna 1927 Josef Julius Wecksellin näytelmän *[[Daniel Hjort (näytelmä)|Daniel Hjort]]* pääroolissa. 

Kansallisteatterista lähdettyään Kiianlinna esiintyi parilla omalla kiertueellaan eri puolella Suomea kunnes hän syksyllä 1930 tuli Tampereen Teatteriin näyttelijäksi. Matti Kiianlinna kuoli maaliskuun alussa 1931 Tampereella influenssan seurauksena tulleeseen keuhkotulehdukseen.

Kiianlinna tutustui kesällä 1925 Tammisaareen muuttaneeseen taiteilija Helene Schjerfbeckiin. Hän tarjoutui malliksi Schjerfbeckille, joka maalasi hänestä muotokuvan vuosina 1926–1927. Gösta Serlachiuksen taidesäätiö osti muotokuvan vuonna 2017 Hagelstamin huutokaupassa 445&nbsp;000 eurolla.

Sirpa Kähkösen näytelmä *Helene S. – rakkaudella* kertoo Schjerfbeckin ja Kiianlinnan ystävyyssuhteesta ja elämästä Tammisaaressa. Näytelmän ensi-ilta oli Kuopion kaupunginteatterissa 2014.

## Lähteet
Mikkelin viljasiilot ja valssimylly

**Mikkelin viljasiilot ja valssimylly** olivat rakennuskokonaisuus Mikkelissä Mannerheimintien ja Raatihuoneenkadun kulmauksessa. Rakennukset purettiin talven 2018–2019 aikana. Tontille tulee taidemuseo, palvelutalo Saga, pysäköintilaitos ja asuinkerrostalo, joka muistuttaa vanhoja viljasiiloja. Rakennukset saivat purkuluvan, vaikka säilyttämistäkin pohdittiin. Valssimyllyn vanhemman osan oli suunnitellut arkkitehti Väinö Vähäkallio.

Rakennusten purkutyömaata oli valmisteltu syyskuussa 2018, ja purkaminen saatiin päätökseen kevättalvella 2019.

Myllyrakennuksen oli rakennuttanut Savon Valssimylly Oy vuonna 1921 Mannerheimintien varteen, suunnittelijana arkkitehti Väinö Vähäkallio. Alkuperäisen rakennuksen vasemmalle puolelle tehtiin jatko-osa vuonna 1941, jolloin myllyn omisti Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta. Teräsbetonirakenteisen siilorakennuksen pääpiirustukset ovat signeeranneet 1963 SOK:n rakennusosastolla Armas Lehtinen ja Arthur Elg.

Vuonna 2015 pidetyn tarjouskilpailun ehtona oli rakennusten säilyttäminen. Ely-keskus ja Museovirasto vastustivat purkamista. Tutkimukset osoittivat, ettei siilon sisäosien mikrobeja pystytä poistamaan, ja toisaalta valssimylly ei kestä uudisrakentamisen yhteydessä aiheutuvaa tärinää ja se oli arvioitua huonommassa kunnossa, joten rakennukset saivat purkuluvat.

Tällä hetkellä siiloja ei enää ole, ja tilalle rakennettiin kerrostalo, joka muistuttaa siilojen muotoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Mikkelin vijasiilojen historiaa , Mikkelin Siilot
*Mikkelin satama-alueen Mannerheimintien ja rautatiealueen rakennushistoriaa, Mikkelin kaupunki
Lev Muhin

**Lev Dmitrijevitš Muhin**, (, 15. lokakuuta 1936 Konstantinovsk, Donin Rostov – 25. huhtikuuta 1977 Donin Rostov) oli venäläinen, Neuvostoliittoa edustanut nyrkkeilijä.

Muhin aloitti nyrkkeilyuransa 15-vuotiaana kotikaupungissaan Donin Rostovissa sen Spartak-seurassa. Vuosina 1953 ja 1954 hän voitti Neuvostoliiton nuorten raskaansarjan mestaruuden. Vuonna 1955 Muhin eteni Neuvostoliiton mestaruuskisojen raskaansarjan loppuotteluun, jossa hän otteli liettualaista Ričardas Juškėnasia vastaan, mutta koki tappion. Seuraava vuonna, Melbournen olympiavuonna, Muhin koki jälleen loppuottelutappion. Tällä kertaa vastustaja oli monikertainen Neuvostoliiton mestari ja kaksinkertainen Euroopan mestari, kokenut liettualainen Algirdas Šocikas.

Yllätyksellisesti Muhin pääsi edustamaan kuitenkin Neuvostoliittoa Melbournen olympialaisiin. Ensimmäisessä Muhin tyrmäsi Bulgarian Boshko Lozanovin 3. erässä, seuraavassa ottelussa hän tyrmäsi Ruotsin Thörner Åhsmanin 1. erässä. Välierässä hän kohtasi Italian Giacomo Bozzanon ja tyrmäsi italialaisen 3. erässä. Loppuottelussa vastaan tuli amerikkalainen Pete Rademacher, joka tyrmäsi Muhinin 1. erässä. Tuloksena oli siis olympiahopeaa.

Olympialaisten jälkeen menestystä tuli vain vuonna 1960, jolloin hän eteni Neuvostoliiton mestaruuskisoissa välieriin.

Saavutuksistaan Muhinille myönnettiin ”Urheilun arvostetun mestarin” titteli vuonna 1957.

## Lähteet
Mies vailla nimeä

**Mies vailla nimeä** (*John Doe*) on yhdysvaltalainen draamasarja. Sitä esitettiin yhdysvalloissa Foxin kanavalla vuosina 2002–03 ja Suomessa MTV3-kanavalla vuosina 2003–04.

Fox ilmoitti toukokuussa 2003 lopettavansa sarjan tuottamisen ensimmäisen kauden jälkeen. Tammikuussa 2006 sarjaa esitettiin syndikoituna Sci-Fi-kanavalla.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Metacritic-sivusto antoi sarjalle arvosanaksi 65/100 pistettä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* ''Mies vailla nimeä'' TV.comissa  
* ''Mies vailla nimeä'' TV Guiden sivuilla
Annastiina Heikkilä

**Annastiina Heikkilä** (s. 1982 Helsinki) on suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Heikkilä on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri Helsingin yliopistosta, josta hän valmistui vuonna 2012. Hän oli opiskeluaikanaan yliopistovaihdossa Ranskassa ja asui siellä aiemmin myös au pairina. Heikkilän ura Yleisradiossa alkoi vuonna 2003 ja hän toimi 2014–2024 Ylen kirjeenvaihtajana Pariisissa. Sitä ennen hän työskenteli muun muassa radion uutistenlukijana ja uutistuottajana.

Ylen kirjeenvaihtajana Heikkilä raportoi muun muassa Ranskassa vuosina 2015 ja 2016 tapahtuneista terrori-iskuista (Charlie Hebdon isku, Pariisin terrori-iskut marraskuussa 2015 ja Nizzan isku 2016) sekä vuoden 2017 presidentinvaaleista. Vuonna 2018 julkaistiin ensimmäinen hänen kirjoittamansa kirja, S&S:n kustantama tietokirja *Bibistä burkiniin eli totuuksia ranskatar-myytin takaa*.

Heikkilältä ilmestyi helmikuussa 2022 WSOY:n kustantama esikoisromaani *Vapaus valita kohtalonsa*.

Heikkilä siirtyi alkuvuodesta 2025 viestintätoimisto Milttonille johtavaksi asiantuntijaksi.

## Teokset
*
*
*
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Annastiina Heikkilän verkkosivut
Sionin lentoasema

**Sionin lentoasema**  (, ) on lentoasema Etelä-Sveitsissä. Lentoasema sijaitsee Valais’n kantonissa Sionin kaupungissa Rhônejoen laaksossa. Vuonna 2017 lentoaseman reitti- ja tilausliikenteen matkustajamäärä oli 9&nbsp;349. Eri tyyppisten ei-sotilaallisten lentojen määrä oli vuonna 2017 yhteensä 41&nbsp;921.

## Historiaa
Lentoasema on aloittanut toimintansa vuonna 1935.

## Toiminta
Lentoaseman toiminta on monipuolista:
* Asema on ollut Sveitsin ilmavoimien tukikohta. Puolustusvoimien säännöllinen toiminta lentoasemalla päättyi vuoden 2017 lopussa.
* Lentokentällä on järjestetty muutaman vuoden välein vuodesta 1982 airshow-ilmailutapahtumia, joissa on ollut noin 100&nbsp;000 katsojaa. 
* Sion on Air-Glaciers-yhtiön pelastus-, koulutus- ja tilausliikenteen keskuspaikka.

## Lentoyhtiöt ja kohteet
Kaudella 2018–2019 Sionista on muun muassa Swissin tilauslentoja Lontooseen ja Air-Glaciersin lentoja Ranskan lomakohteisiin.


Eurocopter AS-350B-3 Ecureuil, Air-Glaciers AN0217388.jpg|Air-Glaciersin AS-350-helikopteri.
Pilatus PC-12 taking off at Sion Airport.jpg|Pilatus PC-12 nousussa.
Breitling Sion 034 (6159932574).jpg|Airshow vuonna 2011.
McDonnell Douglas F-A-18C Hornet, Switzerland - Air Force JP7211046.jpg|Sion on ollut sotilaslentokenttä, sveitsiläinen Hornet.
British Aerospace Hawk Mk.51, Finland - Air Force JP7211040.jpg|Suomalainen Hawk Sionin ilmailutapahtumassa vuonna 2011.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lentoaseman verkkosivut
Laihalampi (Tienhaara)

**Laihalampi** (myös ) on Venäjällä Leningradin alueella Viipurin piirissä sijaitseva Urpalanjoen vesistöön kuuluva lampi.

## Maantietoa
Lampi on 850 metriä pitkä ja 700 metriä leveä. Sen pinta-ala on noin 0,5 neliökilometriä suuri. Se sijaitsee Venäjällä Suomen rajan rajavyöhykkeen lähellä. Järven luoteispään etäisyys Laihajärvestä on 500 metriä ja valtionrajasta 3,9 kilometriä. Lampi on rantaviivan suhteen selkeäpiirteinen lampi, jolla ei ole saaria. Ilmakuvasta päätellen lampi on matala ja siinä kasvaa kelluvalehtisiä vesikasvia. Lammen rannat suoreunaiset, mutta kauempana kasvaa metsää. Lammen ja Laihajärven välissä on paljon ojia, jotka on johdettu pääasiassa Laihajärveen. Sinne laskee myös lammelta laskuoja.

Lammen koillispuolella sijaitsee Kolholan kulmakunta (). Vaalimaan rajanylityspaikan maantie kiertää lammen sen eteläpuolelta jatkaen kohti itää.

## Vesistösuhteet
Laihalammen ja Laihajärven välisellä alueella on runsaasti ojia, jotka on johdettu järveen ja lampeen. Laihajärven laskuoja on Suomen puolella nimeltään Kanaoja. Se lähtee länteen työntyvän kapean lahden pohjukasta ja virtaa hitaasti ja meanderoiden kohti Suomen rajaa. Heti rajan ylitettyään oja yhtyy Urpalanjokeen Laisniemen kulmakunnan lähellä. Urpalanjoki kääntyy saman tien kohti Venäjän rajaa ja ylittää sen alle kilometrin päässä Kanaojan yhtymäkohdasta. Urpalanjoki laskee Itämeren Suomenlahteen.

## Lähteet
### Huomiolista

### Viitteet
Hygge

**Hygge** on norjan- ja tanskankielinen sana, jolla tarkoitetaan mukavuuden ja kodikkuuden tunnetta, joka yhdistetään myös hyvinvointiin ja seesteiseen mielialaan. Kulttuurisena ilmiönä ja siihen liittyvien käytäntöjen suhteen hyggellä on suunnilleen sama merkitys sekä norjaksi että tanskaksi, mutta Tanskassa hyggen ajatus on keskeisempi kuin Norjassa. Tanskan kulttuurin mittapuulla kyse on verrattain nuoresta ilmiöstä 1900-luvun loppupuolelta tähän päivään.

Tanskaksi *hygge* viittaa ”arkiseen yhteenkuuluvuudentunteeseen” ja ”miellyttävään ja erittäin arvostettuun turvallisuuden, tasavertaisuuden ja henkisen läsnäolon tunteeseen sekä spontaaniin, sosiaaliseen flow’hun”. Hyggeä edustaa esimerkiksi lämpimään vilttiin kääriytyminen sadepäivän jälkeen tai kuulas sunnuntaibrunssi hyvien ystävien kanssa. Sitä voidaan käyttää myös verbinä, *Nu skal vi hygge os!*

## Lähteet
Bayoneta – Viimeinen isku

**Bayoneta – Viimeinen isku** (*Bayoneta*) on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut elokuva, jonka on ohjannut Kyzza Terrazas. Suomessa ja Meksikossa tuotettua elokuvaa kuvattiin Turussa muun muassa Varissuolla, Runosmäessä, Turun satamassa ja Förillä. Kuvaukset Suomessa alkoivat 20. helmikuuta 2017 ja kestivät 15 päivää. Meksikon Tijuanaa esittävät osuudet kuvattiin Méxicossa. Elokuvan pohjoismaiset oikeudet omistaa MRP Matila Röhr Productions. 

*Bayoneta* sai ensi-iltansa 9. marraskuuta 2018. Se sai Suomen teattereissa 427 katsojaa.

## Juoni
Miguel ”Bayoneta” Galindez (Luis Gerardo Méndes) on entinen ammattilaisnyrkkeilijä Tijuanasta. Hän on paennut menneisyyttään ja päätynyt maailman toiselle laidalle Suomen Turkuun. Miguelin päivät kuluvat Turussa Jyrkin (Ilkka Koivula) nyrkkeilysalilla, jossa hän valmentaa Remua (Joonas Saartamo) titteliotteluun.

Vaikka Miguel on jättänyt Meksikon tapahtumat taakseen ja hän tutustuu suomalaiseen Saritaan (Laura Birn), menneisyys ei päästä häntä otteestaan. Erilainen paikka ja kulttuuri ajaa Miguelin miettimään itseään ja päästäkseen elämässään eteenpäin, hän päättää, että hänen on noustava vielä kerran kehään.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Suomen Tulli (yhtye)

**Suomen Tulli** on Torniossa vuonna 2009 perustettu yhtye. Yhtye on julkaissut kolme albumia, joista kaksi uusinta Rocket Recordsin kautta.

## Diskografia

* 
* 
* 

## Lähteet
Oskolan taistelu

**Oskolan taistelu** käytiin 4. huhtikuuta 1742 pikkuvihan aikaan Loitimon jäällä. Johtajina talonpojilla oli keskijärveläinen Erkki Sallinen, röksäläinen Olli Haapalainen ja pari ilomantsilaista miestä. Aseitakin saatiin mutta ei riittävästi. 300-miehinen talonpoikaisjoukko hyökkäsi seitsemän komppaniaa ja 300 hiihtäjää käsittäneen vihollisen kimppuun Oskolassa, missä venäläiset lopulta onnistuttiin karkottamaan.

## Taistelun jälkeen
Öllölän Poukkurinteellä, jossa käytiin yöllä 3.-4. huhtikuuta 1742 kahakka, jossa Sallinenkin oli mukana, talonpoikaissoturit vielä lisäsivät mainettaan uudella voitolla. Luutalahdellakin käytiin kahakkaa 6.-7.4 Luutalahden rannalla Öllölänniemen rantatöyräällä.

## Lähteet

* Sotahistoria. Kiihtelysvaara-Seura ry
* Kylien historiaa. www.etelaisetkylat.fi
* Juvonen, Jaana: Vanhan Tohmajärven historia
* Sotahistoriallinen Aikakauskirja 5, 1986
Yrjö Länsiluoto

**Yrjö Aleksanteri Länsiluoto** (26. maaliskuuta 1890 Tampere – 22. syyskuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen kouluneuvos ja päätoimittaja.

Länsiluoto pääsi ylioppilaaksi 1910 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1920 ja maisteriksi 1921. Hän oli toimitussihteerinä Tampereen Sanomat, Karjalan Aamu ja Yhteishyvä-lehdissä sekä Oy Maaseudun Sanomain isännöitsijänä ja lehden päätoimittajana 1922–1923. Tämän jälkeen Länsiluoto oli Tuusulan kansanopiston johtajana 1923–1934 ja sen jälkeen vuodesta 1934 kouluhallituksen kansanopetusosastolla kouluneuvoksena. Länsiluoto oli lisäksi Järvenpään yhteiskoulun uskonnon opettajana 1928–1932 ja pakolaiskansakoulujen tarkastajana 1935–1939. 

Länsiluoto toimi kansanopisto- ja kansankorkeakoulukomiteoiden puheenjohtajana, Kansanvalistusseuran esimiehenä ja Suomen Kansanopistoyhdistyksen sihteerinä. Hän oli muun muassa Kordelinin säätiön hallituksen jäsen ja Suomen Nuorison liiton kunniajäsen.

## Julkaisuja
* *Tuusulan kansanopisto 1907-1927* ;  toimituskunta Yrjö Länsiluoto ym. Tuusulan kansanopisto, Kerava 1927
* *Nuorten matkassa eestien mailla*. Kerava 1929
* *Nuorisoseurat ja heimotyö*. Porvoo 1931
* *Tuusulan kansanopisto 1907-1932* ;  toim. Yrjö Länsiluoto. Tuusulan kansanopisto, Kerava 1932
* *Medborgarfostran i de kristliga folkhögskolorna : föredrag*. Kristliga folkhögskolan i Nykarleby, Jakobstad 1947

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Liivin kansaa katsomassa, Hels. Sanomille kirj. Yrjö Länsiluoto Helsingin Sanomat Viikkoliite 23.09.1928, nro 39, s. 3. Kansalliskirjaston Digitoidut aineistot
Feuille de Dreux

**Feuille de Dreux** (*[[Dreux]]in lehti*) on ranskalainen lehmänmaidosta valmistettava pehmeä juusto, jonka päällä on kastanjanlehti. Juusto on halkaisijaltaan 16–18 senttimetriä ja paksuudeltaan 2–3 senttimetriä. Sen paino on 300–500 grammaa ja se sisältää vain 15 prosenttia rasvaa.

## Historia
Feuille de Dreuxin historia juontaa 1900-luvun alun Eure-et-Loirin alueeseen. Tuolloin juustoa valmistettiin talonpojille, jotka ottivat sitä pellolle välipaloiksi. Juuston alhainen rasvapitoisuus johtuu siitä, että alue tuotti kermaa Pariisiin ja sen lähiympäristöön, jonka takia kerma kuorittiin maidosta. Kastanjanlehdet eivät ole juuston päällä vain esteettisestä syystä, vaan niiden tarkoitus on estää juustoja tarttumasta toisiinsa kiinni.

## Lähteet
Júpiter-luokka (partioalus)

**Júpiter-luokka** oli Portugalin laivaston kuuden aluksen muodostama  partioveneluokka.

## Alukset
Luokan kaikki alukset valmistettiin Estaleiros Navais do Mondegolla ja niiden aseistuksena oli yksi 20 millimetrin tykki.

Poistetuista aluksista kolme luovutettiin 1975 Mosambikille ja neljäs romutettiin.

## Lähteet
*

### Viitteet
Stephana de Quinzanis

**Autuas Stephana de Quinzanis T.O.S.D.** (9. heinäkuuta 1457 Orzinuovi, Italia – 2. tammikuuta 1530 Soncino, Italia) oli nunna, dominikaanitertiaari, näkijä, neitsyt ja stigmaatikko. Hän tuli alun perin keski-ikäisestä maanviljelijäperheestä, mutta liittyi 1489 dominikaanitertiaareihin ja omisti elämänsä Jeesuksen kärsimysten mietiskelylle ja tyttöjen kristilliselle koulutukselle. Naisen julisti autuaaksi paavi Benediktus XIV 14. joulukuuta 1740 ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tai 3. tammikuuta. Häntä kunnioitetaan yhä San Giocomon kirkossa Soncinossa, missä pidetään kahta hänen kuvaansa näytillä oikeanpuoleisessa sivukappelissa.

## Elämä
Stephana syntyi hurskaiden vanhempien maanviljelijäperheeseen pienessä Orzinuovin kylässä Lombardiassa, Pohjois-Italiassa. Jo lapsena hän teki neitsyyden valan ja liittyi 15-vuotiaana dominikaanitertiaareihin, joihin myös hänen isänsä oli kuulunut. Stephana omistautui köyhien ja sairaiden hoivaamiseen. Monet eri ihmiset tulivat konsultoimaan häntä ja pyytämään häneltä rukouksia, kuten pyhä Angela Merici ja autuaat Biellan Augustin ja Mantovan Hosanna. Naisen kerrotaan nähneen näkyjä Jeesuksesta ja muutamista dominikaanipyhimyksistä, sekä kokeneen Jeesuksen kärsimyksen 40 vuoden ajan aina perjantaisin ja vastaanottaneen myös stigmatan ruumiiseensa. Lisäksi hänen sanotaan pystyneen keskustelemaan mystisestä teologiasta ilman muodollista koulutusta ja omanneen profetoinnin ja parantamisen lahjat. Hänen väitetään ennustaneen kuolinpäivänsä 2. tammikuuta 1530, jolloin hän kuoli luonnollisista syistä Soncinossa, Italiassa.

## Lähteet
Cliff Bennett & The Rebel Rousers

**Cliff Bennett & The Rebel Rousers** oli 1960-luvun brittiläinen rhythm and blues -yhtye, jonka jäseniä olivat Clifford Bennett (laulu), Charles Hodges (basso, kosketinsoittimet), David Peacock (kitara), Mick Burt (rummut) ja Nicky Hopkins (piano). Yhtyeen uran alkuvuosina heidän levyjään tuotti Joe Meek ja managerina toimi Brian Epstein.

The Rebel Rousers esiintyi lämmittelybändinä The Beatlesin viimeisellä Britannian-kiertueella vuonna 1966. Paul McCartney tuotti The Rebel Rousersin singlen ”Got to Get You into My Life”. Kappale on julkaistu The Beatlesin albumilla *[[Revolver (The Beatlesin albumi)|Revolver]]*, mutta The Beatles ei itse tehnyt siitä koskaan singleä. The Rebel Rousersin single nousi brittilistalla sijalle 6.

The Rebel Rousersin jälkeen Bennett lauloi Toe Fatissä, jossa olivat mukana Uriah Heep -yhtyeeseen myöhemmin liittyneet Ken Hensley ja Lee Kerslake. Myös Bennettiä pyydettiin mukaan Uriah Heepiin, mutta hän kieltäytyi. Samoin hän kieltäytyi tarjouksesta ryhtyä Blood, Sweat & Tearsin laulajaksi.

## Lähteet