Sateenkaariluri

**Sateenkaariluri** (*Trichoglossus haematodus*) on Australaasiassa asuva sateenkaarilurien sukuun kuuluva kaija. Sen luonnolliseen elinympäristöön kuuluvat sademetsät sekä rannikoiden pensaikkoiset ja metsäiset alueet. Sateenkaariluria on kutsuttu ajan mittaan monilla nimillä, esim.: sateenkaarilori, sateenkaarilorikeetti, molukkiloripapukaija, vuorilori ja monivärilori.

## Alalajit ja lajit
Sateenkaarilurilla on monta alalajia, joita ovat:
* *Trichoglossus haematodus haematodus* (Linnaeus, 1771)
* *T. h. caeruleiceps* (Albertis & Salvadori, 1879)
* *T. h. deplanchii* (Verreaux & Des Murs, 1860)
* *T. h. eyrei* (Mathews, 1912)
* *T. h. flavicans* (Cabanis & Reichenow, 1876)
* *T. h. intermedius* (Rothschild, 1901)
* *T. h. massena* (Bonaparte, 1854)
* *T. h. moluccanus* (Gmelin, 1788)
* *T. h. nesophilus* (Neumann, 1929)
* *T. h. nigrogularis* (G.R. Gray, 1858)
* *T. h. rosenbergii* (Schlegel, 1871)
* *T. h. septentrionalis* (Robinson, 1900)

Viime aikaisten luokittelumuutosten takia alalajien määrä on supistunut aikaisemmasta 21:stä edellä mainittuihin. Vuoden 2006 BirdLife Suomen laji- ja nimiuudistuksessa aiemmin sateenkaarilurin alalajina pidetyt punarintaluri, viherluri, keltarintaluri ja punaniskaluri luettiin nyt omiksi lajeikseen.

Suomenkielistä lintujen lajinimiluetteloa ylläpitävä BirdLife Suomi on siirtynyt käyttämään Avilistin lajiluetteloa vuonna 2025, jossa sateenkaarilurin lajistoa on paikattu entisestään. Esimerkiksi Avilistin lajiluettelossa (ala)lajit *T.* *moluccanus* ja *T. rosenbergii* on nostettu omiksi lajeikseen. Uudistuvan nimistön suomennostyössä kuitenkin kestää, joten uudet lajinimet julkaistaneen kevään 2026 tienoilla. 

Sateenkaarilurin (*T. haematodus*) ja *T. moluccanuksen* nimeäminen on suomeksi ja englanniksi risteävää. Suomeksi *T. haematodus* on sateenkaariluri, mutta englanniksi lajin nimi on "coconut lorikeet". Englanniksi taas *T. moluccanus* on "rainbow lorikeet". Suomeksi "kookosluri" on jo nimenä eri lajilla, eri sukuun kuuluvalla *[[Kookosluri|Lorius hypoinochrous]]<nowiki/>illa.*

## Kuvaus
Sateenkaariluri kasvaa 25–30 senttimetrin pituiseksi ja sen siipien kärkiväli on noin 17 senttimetriä. Sateenkaarilurit ovat hyvin värikkäitä. Koko, mittasuhteet ja väritys vaihtelevat merkittävästi sen mukaan, mihin alalajiin yksilö kuuluu.

## Esiintyminen
Sateenkaariluri on hyvin yleinen ja laajalle alueelle levinnyt papukaija. Se esiintyy Australian kaakkois-, itä- ja pohjoisrannikoilla, Tasmaniassa, Uudessa-Seelannissa, Uudessa-Guineassa, Indonesian etelä- ja kaakkoisosan saarilla sekä Tyynenmeren saarilla. Osa esiintymispaikoista on syntynyt, kun lintuja on kulkeutunut ihmisen mukana. Sateenkaarilurit yöpyvät puissa suurina, joskus jopa tuhansien yksilöiden parvina.

Sateenkaarilurin esiintymisalueen laajuus on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja lajin kanta on elinvoimainen. Lajia pyydystetään suuria määriä lemmikkieläinkauppaan. Vuodesta 1981 lähtien on lemmikkikaupassa liikkunut vähintään 100&nbsp;388 luonnosta pyydystettyä sateenkaariluria.

## Lisääntyminen

Laji on ilmeisesti yksiavioinen. Pesintää tapahtunee ympäri vuoden, Floresissa enimmäkseen helmi-elokuussa ja Australiassa elo–tammikuussa, Pohjois-Australiassa myös huhti-toukokuussa. Pesä on melko korkealla puunkolossa. Munia on 2, joskus 3. Ilmeisesti vain naaras hautoo, vaikka koiras viettääkin yönsä pesäkolossa. Haudonta kestää 25 päivää ja molemmat emot osallistuvat poikasten hoitoon. Poikaset jättävät pesän 7–8 viikon ikäisinä, mutta palaavat vielä yöpymään pesäkoloon muutaman päivän ajan.

## Ravinto
Sateenkaarilurit syövät siitepölyä, mettä, kukkia ja silmuja, hedelmiä, marjoja, siemeniä ja sekä hyönteisiä ja niiden toukkia. Ruokailevat parvet liikkuvat meluisina puiden latvoissa. Ne syövät mielellään myös esimerkiksi omenia ja päärynöitä aiheuttaen paikoitellen taloudellisia menetyksiä viljelijöille. Sateenkaarilurit ovat tärkeitä kookospalmun pölyttäjiä.

## Lemmikkinä
Sateenkaariluria tavataan Suomessakin lemmikkinä. 

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet