open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Transferenssi

**Transferenssi** (lat. *transferre* 'viedä yli') eli **tunteensiirto** (saks. *Übertragung*) tarkoittaa tunteen tiedostumatonta uudelleenkohdistumista toiseen yksilöön. Rinnakkaistermiksi YSA määrittelee sille *siirtovaikutuksen*, jota ei pidä sekoittaa kasvatustieteen tarkoittamaan siirtovaikutukseen. Transferenssin käsitteen toi psykoanalyysiin Sigmund Freud. Hän käsittelee käsitettä esimerkiksi kirjassaan *[[Unien tulkinta]]* (Die Traumdeutung, 1900).

Tunteensiirtoa pidettiin aluksi lieveilmiönä, joka haittasi psykoterapiaa ja potilaan paranemista. Vuoden 1912 paikkeilla Freud muutti käsitystään ja totesi, että sielulliset ristiriidat on selvitettävä tunteensiirtosuhteessa.

Psykoanalyysin mukaan potilas kohdistaa tiedostamattaan psykoterapeuttiin tunteita, jotka ovat alun perin kohdistuneet tämän läheiseen tai muuhun merkittävään ihmiseen. Esimerkiksi rakkaus isää kohtaan voi muuntua rakkaudeksi terapeuttia kohtaan; psykoanalyytikko havainnoi, kuinka potilas suhtautuu häneen, ja päättelee siitä, kuinka potilas on suhtautunut isäänsä. Analyytikko ei kuitenkaan ala suhtautua potilaaseen ikään kuin olisi tämän isä.

Psykoanalyytikkojen mukaan transferenssi ilmentää ihmisen ajattelun metaforisuutta: potilas suhtautuu terapeuttiin **ikään kuin** tämä olisi isä.

Vastatransferenssi (saks. *Gegenübertragung*) tarkoittaa terapeutin omien tunteiden kohdistumista potilaaseen. Siinä missä transferenssi saa kehittyä hoitosuhteessa, jotta sitä voidaan hyödyntää, on analyytikon tunnistettava ja hallittava oma transferenssinsa, jottei kohtelisi potilasta jonakuna muuna.

## Katso myös
* Projektio (psykologia)

## Lähteet
* Rycroft, Charles 1995: *A Critical Dictionary of Psychoanalysis.* Penguin Books, London. 
* Tähkä, Veikko 1993: *Psykoterapian perusteet psykoanalyyttisen teorian pohjalta.* 6. painos. WSOY, Helsinki. 

### Viitteet
Puijonlaakso

**Puijonlaakso** on kaupunginosa Kuopiossa noin kaksi kilometriä torilta luoteeseen. Puijonlaakso sijaitsee nimensä mukaisesti Puijon mäen vieressä ja on erittäin vihreä alue. Asukkaita alueella on noin 6&nbsp;400, joista suuri osa on opiskelijoita ja vastaavasti muut asukkaat ovat keskimääräistä huomattavasti vanhempia. Alue on rakennettu pääosin vuosien 1965–1975 välisenä aikana. Lapsiperheitä melko kalliiksi mielletyssä kaupunginosassa on keskimääräistä paljon vähemmän. Puijonlaakson postinumero on 70200.

Puijonlaaksossa sijaitsee muun muassa Puijonlaakson ostoskeskus, vanhainkoteja sekä Savonia-hotelli, jonka yhteydessä toimii Savon ammattiopiston sekä Savonia-ammattikorkeakoulun matkailu-, ravitsemus- ja talouden koulutusyksikkö. Puijon kirkko valmistui 1977, osana laajempaa seurakuntakeskusta.

Puijonlaaksoon kuuluu myös osa Savilahdessa sijaitsevasta Itä-Suomen yliopistosta ja koko Kuopion yliopistollinen sairaala.

Puijonlaakso-Taivaanpankko-suunnittelualueelle on sijoittunut noin 5&nbsp;200 työpaikkaa (eniten keskustan jälkeen, seuraavaksi Savilahti), joka vastaa noin 12 prosenttia koko kaupungin työpaikoista..

## Historia

Vuonna 1908 Rajalassa aloitti Valkonauhayhdistyksen turvakoti, joka majoitti kodittomia, vankilasta vapautuneita sekä maalta kaupunkiin tulevia tyttöjä. Talossa opittiin työntekoa ja ammattitaitoja. 1920-luvulla Rajalassa toimintansa aloitti Ida Kiiskisen ylläpitämä lepokoti. Edistyksellisiä savi-, sähkö-, hieronta- ja käärehoitoja antaneen hoitolan maine oli erinomainen ja asiakkaita riitti. Rajalan ensimmäiset rakennukset rakennettiin 1896. Toiminta päättyi lopullisesti 1960-luvulla. Nykyään Rajala on ala-aste.

1970-luvulla purettu Mallitalo oli aiemmin Kuopion maanviljelysseuran, myöhemmin pienviljelijäperheen omistama karja- ja maataloustila, joka rakennettiin Kuopion vuoden 1906 maatalousnäyttelyä varten. Vuonna 1913 taloon muuttaneiden Nutsien istuttamia lehti- ja pihtakuusia voi edelleen ihailla Mallitalolle menevän tien varressa.

## Katso myös
* Kuopion klassillinen lukio

## Lähteet
*
*
* Kuopion historia 1, 2, 3 ja 7.

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Puijonlaakso Kuopion kaupunginosat -palvelussa
Ruokasipuli

**Sipuli** eli **ruokasipuli** (*Allium cepa*) on laukkojen eli sipulien (*Allium*) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on sukunsa tunnetuimpia ja yleisimmin käytettyjä syötäviä, viljeltyjä kasveja. 

Sipuliksi kutsutaan yleisesti myös turvonnutta lehtityveä, johon kasvi (esimerkiksi tulppaanit) varastoi ravintoa seuraavalle vuodelle.

## Historia
Sipulia on viljelty ainakin vuodesta 3500 eaa. Aasiassa. Muun muassa pyramidien rakentajat söivät ja viljelivät sipulia. Sipulia on helppo viljellä, kuljettaa ja varastoida. Sipulin syömisestä on merkkejä palestiinalaisissa pronssikauden jäänteissä jo 5000 eaa., mutta nämä ovat voineet olla villejä sipuleita.

## Ulkonäkö
Ruokasipuli kasvaa 50–100 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat puoliliereitä ja sinivihreitä. Tyven sipulista kohoava varsi on ontto, kukintona on tiheä sarja sen päässä. Kukan kehä on valkea tai violetti. Siementen lisäksi se tuottaa usein itusilmuja.

## Sipulin lajikeryhmät
**Allium cepa* Aggregatum-ryhmä – ryvässipuli
**Allium cepa* Ascalonium-ryhmä – salottisipuli
**Allium cepa* Cepa-ryhmä – kepasipuli eli ruokasipuli
**Allium cepa* Hillosipuli-ryhmä – hillosipuli
**Allium cepa* Hopeasipuli-ryhmä – hopeasipuli
**Allium cepa* Jättisipuli-ryhmä – jättisipuli
**Allium cepa* Punasipuli-ryhmä – punasipuli
**Allium cepa* Vihersipuli-ryhmä – vihersipuli 

Ilmasipuli on myös luokiteltu sipulin lajikeryhmäksi (*Allium cepa* Proliferum-ryhmä) tai muunnokseksi (*A. cepa* var. *viviparum*), mutta sitä pidetään ensisijaisesti ruokasipulin ja pillisipulin risteymänä (*Allium* × *proliferum*).

## Kasvatus
Esimerkiksi Keski-Euroopassa on yleistä kasvattaa sipuleita suoraan peltoon kylvetyistä siemenistä.

Lyhyemmän kasvukauden Suomessa suorakasvatus siemenistä onnistuu ehkä Etelä-Suomessa, IA- ja IB-kasvuvyöhykkeillä. Tuleentuminen varastointi varten riippuu kesän säistä. Kesäkäyttöön sipulit voidaan korjata keskenkasvuisinakin. Varmin sato Suomesssa saadaan pikkuistukkaista eli pistosipuleista, jotka ovat edellisenä kesänä siemenestä kasvatettuja pienikokoisia sipuleita. Toukokuussa kasvuun laitettuna, niillä on paljon etumatkaa siemenkylvöön verrattuna ja tuleentuminen on todennäköisempää.

## Triviaa
Sipulissa on raakana voimakas haju ja terävä maku, joka katoaa, jos sitä kypsennetään pitkään. Samalla sipuli makeutuu.

Puutarhaliitto ja Kotimaiset Kasvikset valitsivat vuoden 2015 vihannekseksi sipulin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Sipuli (ruokasipuli) – ''Allium cepa''
* Coloria.net: Värjäys, Keltasipuli (''Allium cepa'')
* ITIS: ''Allium cepa'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Allium cepa'' 
* Flora of China: ''Allium cepa'' 
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: ''Allium cepa''
Raoul Björkenheim

**Raoul Melvin Björkenheim** (s. 11. helmikuuta 1956 Los Angeles, Yhdysvallat) on suomenruotsalainen jazzmuusikko, säveltäjä ja kitaristi. Hän syntyi Kaliforniassa, mutta muutti teini-iässä äitinsä Taina Elgin kotimaahan Suomeen. Vuonna 1984 hän sai Suomen Jazzliiton Yrjö-palkinnon.

## Elämä

Björkenheimin oma yhtye Krakatau levytti ensi kerran vuonna 1988. Tämän lisäksi hän on tehnyt musiikkia muun muassa Edward Vesalan johtaman Sound & Furyn, Roommushklahnin, Sielun Veljien, UMO:n, Avanti!:n ja Tampereen kaupunginorkesterin kanssa. Hänen pitkäikäisin, edelleen levyttävä yhtyeensä Scorch Trio on julkaissut kuusi albumia. Yhtyeessä ovat soittaneet hänen lisäkseen muun muassa Ingebrigt Håker Flaten ja Paal Nilssen-Love. Lisäksi hän on tehnyt kolme omaa albumia.

Raoul Björkenheimin puoliso on vuodesta 2014 ollut Anna Baijars. Raoul Björkenheimille myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2019.

## Sävellyksiä
* "Other Places", 1982 (UMO)
* "Same", 1984 (UMO)
* "Primal Mind", 1991 (UMO)
* "Whales", 1992 (HKO)
* "Ballando", 1994 (RSO)
* "Apocalypso", 2000
* "Situations", 2004 (RSO)
* "Quintessence", 2004 (Avanti!)
* "The Sky Is Ruby", 2006 (UMO)

## Diskografia
### Omia albumeja
* *Apocalypso* (Cuneiform Records 2001)
* *eCsTaSy* (Cuneiform Records 2014)
* Raoul Björkenheim eCsTaCy: *Out of the Blue* (2015)
* Raoul Björkenheim TRIAD: *Beyond* (Eclipse Music 2017)

### Krakatau-albumeja
* *Raoul Björkenheim & [[Krakatau (yhtye)|Krakatau]]: *Ritual* (Cuneiform Records 1988)
* *Alive* (omakustanne 1990)
* *Volition* (ECM Records 1992)
* *Matinale* (ECM Records 1994)

===Yhteisalbumeja===
* [[Nicky Skopelitis]] & Raoul Björkenheim: *Revelator* (Douglas Music 1998)
* Raoul Björkenheim & [[Lukas Ligeti]]: *Shadowglow* (Tum Records, 2003)
* [[UMO]] with [[Juhani Aaltonen]], Raoul Björkenheim & [[Iro Haarla]]: *The Sky Is Ruby* (TUM Records 2007)
* Raoul Björkenheim, [[William Parker]], [[Hamid Drake]]: *DMG @ The Stone Volume 2: December 26, 2006" (DMG/ARC 2008)
* Raoul Björkenheim / Simon Hopkins / Paul Schütze / Clive Bell: *Third Site Live 1999* (omakustanne 2008)
* UMO Plays the Music of Raoul Björkenheim ‎– *Primal Mind* (UMO Production ‎2010)
* Raoul Björkenheim / Bill Laswell / Morgan Ågren ‎– *Blixt* (Cuneiform Records 2011)
* Anders Nilsson / Gerald Cleaver / Raoul Björkenheim: *Kalabalik* (DMG/ARC 2012)
* Hideo Yamaki, Bill Laswell, Raoul Björkenheim, Mike Sopko, Dominic James: *Inaugural Sound Clash (For the 2 Americas)* (M.O.D. Technologies 2014)
* Juhani Aaltonen & Raoul Björkenheim: *Awakening* (Eclipse Music 2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Raoul Björkenheimin kotisivut
* Raoul Björkenheimin sävellystuotanto Fono.fi-äänitetietokannassa
* 
* Raoul Björkenheim -historiikki, -diskografia ja -levyarvosteluita verkkosivustolla AllMusic.com 
* Raoul Björkenheimin diskografia tekijätietoineen ja eri painoksineen verkkosivustolla Discogs.com 
* Raoul Björkenheimin albumeja kuunneltavissa suoratoistona verkkosivustolla Spotify
* Krakatau-albumeja kuunneltavissa suoratoistona verkkosivustolla Spotify
* Raoul Björkenheimin albumeja kuunneltavissa suoratoistona verkkosivustolla YouTube
Yle Kuopio

**Yle Kuopio** tai **Yle Radio Suomi Kuopio** (aiemmin ***Radio Savo*** ) on yksi Yle Radio Suomen maakuntaradioista. Sen kuuluvuusalueena on Pohjois-Savo toimituksen sijaitessa Kuopiossa. Kanava kuuluu Kuopiossa taajuudella 98,1 MHz ja Iisalmessa taajuudella 96,5 MHz. Radiokanavan päällikkö on Johanna Raatikainen.

Yle Radio Suomi Kuopio tunnettiin vuoteen 1996 asti murteellisella nimellä *Kuopion iänj* (ääni) ja sitten vuoteen 2016 asti nimellä *Radio Savo*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle Uutiset Kuopion kotisivut
Mandelstam

**Mandelstam** tai **Mandelštam** on sukunimi. Se voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:

*Josef Mandelstam (1846–1911), Suomessa asunut venäläinen professori
*Karin Mandelstam (1908–1982), suomalainen runoilija ja radioteatterin johtaja
*Leonid Mandelstam (1879–1944), neuvostoliittolainen fyysikko
*Nadežda Mandelštam (1899–1980), neuvostoliittolainen kirjailija
*Osip Mandelštam (1891–1938), neuvostoliittolainen runoilija
*Stanley Mandelstam (1928–2016), eteläafrikkalainen fyysikko
Vehmasmäki

**Vehmasmäki** on kylä Kuopion eteläosassa noin 22 kilometrin päässä kaupungin keskustasta. Asukkaita on noin 500. Vehmasmäen laella on Kuopion radio- ja tv-aseman lähetinmasto, jonka korkeus on 318 metriä. Maston juuri on 190 metrin korkeudella merenpinnasta, joten huippu on 508 metriä merenpinnasta. Kylällä toimii myös Tammenrannan kesäteatteri. Valoharju on Vehmasmäen nuorisoseuran talo, jossa on toimintaa lapsista seniori-ikäisille asti. Vehmasmäen koulu on noin 125 oppilaan (2016) ala-asteen kyläkoulu, joka sijaitsee Kuvemäessä. 

Yksi Vehmasmäen käyntikohteista on kesäisin auki oleva Kuopion eläinpuisto. Alueella sijaitsee myös Vehmasmäen hautausmaa.

## Ensimmäiset asukkaat
Kuopion seudun asutus sai alkunsa vasta 1500-luvulla, myöhään verraten siihen, että Mikkelin seudulla tiedetään olleen asutusta satoja vuosia aiemmin. Tähän on luonnollinen selitys, sillä Pähkinäsaaren rauha jakoi Savon kahtia niin, että Pohjois-Savo lähes kokonaisuudessaan jäi rajan  itäpuolelle. Tosin rajan kulusta ei ole tarkkaa tietoa. 

1500-luvun puolivälissä kylässä oli 6 taloa, joista neljää oli verotettu jo ennen vuotta 1542.
Asutus kasvoi hitaasti seuraavan  vuosisadan aikana, sillä moni talo autioitui sotien ja verorasitusten vuoksi. 
Uusia taloja syntyi jaettaessa kantataloja. Ja kun kylässä suoritettiin isojako, alueella oli 30 itsenäistä perintötilaa. 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
**Savut mastojen ympärillä, Totta ja tarua Kurkimäen, Pellesmäen, Sotkanniemen ja Vehmasmäen kyliltä*. 1996. Vehmasmäen nuorisoseura.
Sergei Saveljev

**Sergei Petrovitš Saveljev** (s. 26. helmikuuta 1948 Raitsinsk, Amur, Neuvostoliitto – 29. lokakuuta 2005) oli venäläinen hiihtäjä ja olympiavoittaja. Urallaan hän edusti Neuvostoliittoa.

Saveljev hiihti kansainvälisissä arvokilpailussa ensimmäisen kerran Falunin MM-kilpailuissa 1974, jolloin hän sijoittui kymmenenneksi 50 kilometrillä ja 12:nneksi 15 kilometrillä. Innsbruckin talviolympiakisoissa 1976 hän voitti kultaa 30 kilometrillä ja saavutti pronssia Neuvostoliiton viestijoukkueessa, joskin oman viestiosuutensa hän hiihti heikosti ja tuli viimeiseen vaihtoon vasta kuudentena. Kisat päättäneellä 50 kilometrillä hän sijoittui 21:nneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän voitti kultaa 30 kilometrillä sekä sijoittui viestissä neljänneksi ja 50 kilometrillä 23:nneksi. Vielä Lake Placidin olympiakisoissa 1980 hän sijoittui 50 kilometrillä viidenneksi.

Saveljev voitti Salpausselän Kisoissa 50 kilometrin hiihdon vuosina 1976 ja 1977. Neuvostoliiton mestaruuksia hän voitti vuosina 1973 ja 1976-1978. Hän on opiskellut Habarovskin yliopistossa liikuntatieteitä.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Saveljevin haastattelu (venäjäksi)
Nikolai Zimjatov

**Nikolai Semjonovitš Zimjatov** (, s. 28. kesäkuuta 1955) on Neuvostoliittoa uransa aikana edustanut entinen hiihtäjä.

1978 MM-kilpailuissa Lahdessa Zimjatov sijoittui 30 kilometrillä hopealle maanmiehensä Sergei Saveljevin takana. 1980 talviolympialaisissa Lake Placidissa hän voitti kultaa sekä 30 ja 50 kilometrin kilpailuissa sekä Neuvostoliiton viestijoukkueessa. 

1984 talviolympialaisissa Sarajevossa Zimjatov uusi 30 kilometrin voittonsa ja oli mukana Neuvostoliiton hopealle hiihtäneessä viestijoukkueessa.

## Lähteet
* https://archive.today/20130629072408/http://www.fis-ski.com/uk/604/613.html?sector=CC&listid=&competitorid=68281&type=result
Kubanin–Mustanmeren neuvostotasavalta

**Kubanin–Mustanmeren neuvostotasavalta** () oli lyhytikäinen hallintoalue Neuvosto-Venäjän eteläosassa  Mustanmeren rannikolla ja Kubanjokea  ympäröivällä Kubanin alueella alkukesällä 1918. Tasavallan pääkaupunki oli Jekaterinodar (nykyinen Krasnodar) ja toimeenpanevan keskuskomitean puhemies Avram Rubin.

Kubanin–Mustanmeren neuvostotasavalta muodostettiin 30. toukokuuta 1918 yhdistämällä aiemmin samana vuonna perustetut Kubanin neuvostotasavalta ja Mustanmeren neuvostotasavalta. Jo 6. heinäkuuta 1918 uusi neuvostotasavalta lakkautettiin ja liitettiin Pohjois-Kaukasian neuvostotasavaltaan.
Franco Nones

**Franco Nones** (s. 1. helmikuuta 1941) on italialainen maastohiihdon olympiavoittaja.

Hiihdon MM-kilpailuissa 1966 Oslossa Nones oli mukana Italian viestipronssia saavuttaneessa joukkueessa ja sijoittui 30 kilometrillä kuudenneksi.

Kaksi vuotta myöhemmin vuoden 1968 talviolympialaisissa Grenoblessa Nones voitti 30 kilometrin hiihdon olympiakultaa lähes 50 sekunnin erolla kakkoseksi sijoittuneeseen Norjan Odd Martinseniin. Tätä ennen talviolympiakisoissa oli hiihdetty kaikkiaan 35 hiihtokilpailua, ja Nones oli kautta aikain ensimmäinen ei-pohjoismaalainen tai ei-neuvostoliittolainen hiihtäjä, joka voitti talviolympialaisten maastohiihdossa mitalin.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Saint-Denis

**Saint-Denis** [] on Pariisin esikaupunki kaupungin pohjoispuolella. Se sijaitsee Seine-Saint-Denis’n departementissa noin 9,4 kilometrin päässä Pariisin keskustasta. Saint-Denis’n asukasluku oli 97&nbsp;875 vuonna 2006.

Suuri osa kaupungin asukkaista on muslimisiirtolaisia Pohjois-Afrikasta. Vuonna 1999 asukkaista 23 % oli syntynyt EU:n ulkopuolella, eikä heillä ollut Ranskan kansalaisuutta. Saint-Denis on kuuluisa basilikastaan, johon on haudattu lähes kaikki Ranskan kuninkaat. Basilika ja koko kaupunki ovat saaneet nimensä Pariisin suojeluspyhimyksen, Pyhän Dionysiuksen mukaan ().

Saint Denis’ssä sijaitsee Ranskan kansallinen stadion Stade de France, joka rakennettiin vuoden 1998 jalkapallon MM-kisoja varten. Stadionilla pidettiin myös vuoden 2003 yleisurheilun MM-kilpailut.

Saint-Denis’ssä on neljä rautatieasemaa, kaksi metrolinjaa ja kaksi RER-linjaa, jolla pääsee junalla Gare du Nordille.  

Saint-Denis’ssä tapahtui aamulla 18. marraskuuta 2015 ampumavälikohtaus, joka liittyi marraskuussa 2015 tehtyihin Pariisin terrori-iskuihin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ivar Formo

**Ivar Formo** (24. kesäkuuta 1951 – 26. joulukuuta 2006) oli norjalainen maastohiihtäjä ja suunnistaja.

Formo sijoittui vuoden 1972 talviolympialaisissa Sapporossa pronssille 15 kilometrin kilpailussa ja hopealle viestissä. Vuoden 1976 kisoissa Innsbruckissa Formo voitti 50 kilometrin hiihdon olympiakultaa ja sijoittui jälleen hopealle Norjan viestijoukkueessa. Hiihdon MM-kisoissa Formo voitti pronssia sekä vuoden 1974 Falunin että 1978 Lahden kisojen viestissä.

Suunnistuksessa Formo voitti MM-pronssia viestissä vuonna 1974. Lisäksi hän oli vuonna 1979 mukana oslolaisen Lynin joukkueessa voittamassa Jukolan viestiä.

Formo löydettiin jouluna 2006 hukkuneena Store Sandungen -järvestä Nordmarkassa, lähellä Osloa. Hän oli lähtenyt luistelemaan jäälle ja pudonnut avantoon.

## Lähteet
Mihail Ivanov (hiihtäjä)

**Mihail Ivanov** (s. 20. marraskuuta 1977 Ostrovissa, Neuvostoliitossa) on venäläinen entinen maastohiihtäjä. 

2001 MM-kisoissa Lahdessa Ivanov hiihti pronssille 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Seuraavana vuonna 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä hän voitti 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailun kultamitalin. Alun perin Ivanovin sijoitus 50 kilometrin kilpailussa oli toinen, mutta hän nousi voittajaksi kun Johan Mühlegg kärähti kielletyn darbepoetiini-hormonin käytöstä ja menetti kultamitalinsa. 

Maailmancupissa Ivanov on voittanut kaksi kertaa, molemmat perinteisellä hiihtotavalla. Voittojen lisäksi hänellä on kaksi kakkostilaa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Pål Tyldum

**Pål Tyldum** (s. 28. maaliskuuta 1942 Høylandet) on norjalainen maastohiihdon olympiavoittaja.

Tyldum voitti olympialaisten viestikultaa Norjan joukkueessa Grenoblessa 1968 ja 50 kilometrin kultaa sekä hopeaa viestissä ja 30 kilometrillä neljä vuotta myöhemmin Sapporossa. Vielä Innsbruckin olympialaisissa 1976 hän hiihti Norjan hopealle sijoittuneessa viestijoukkueessa. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui olympialaisissa muutoinkin: Grenoblessa neljänneksi 50 kilometrillä ja seitsemänneksi 15 kilometrillä sekä Innsbruckissa seitsemänneksi 50 kilometrillä. Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui neljänneksi viestissä ja 30 kilometrillä sekä viidenneksi 15 kilometrillä.

Holmenkollenin hiihtokisoissa Tyldum voitti 50 kilometrin kilpailun vuosina 1969 ja 1972. Salpausselän Kisoissa hän voitti 15 kilometriä vuonna 1968 ja 50 kilometriä vuonna 1971. Vuonna 1970 Tyldymille luovutettiin saavutustensa perusteella Holmenkollen-mitali.

Kansallisella tasolla Tyldum voitti seitsemän henkilökohtaista Norjan-mestaruutta. Hänen edustamansa seura oli høylandetilainen Hållingen IL.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Christian Hoffmann

**Christian "Hoffi" Hoffmann** (s. 22. joulukuuta 1974 Aigen) on entinen itävaltalainen maastohiihtäjä. Hänen suurimmat saavutuksensa ovat olympiakulta 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2002 Salt Lake Cityn olympialaisissa ja viestimaailmanmestaruus 1999 MM-kisoista Ramsausta.

Hoffmannin ensimmäinen maailmancupin kilpailu oli viestihiihto Nové Městossa vuonna 1998. Samalla kaudella hän saavutti joitakin palkintosijoja sekä kolmossijan sprinttimaailmancupin kokonaiskilpailussa.

1998 talviolympialaisissa Naganossa hän kaikkien yllätykseksi hiihti 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa pronssille. Vuonna 1999 Hoffmann oli mukana voittamassa sensaatiomaista viestikultaa Itävallan joukkueessa. Hoffmann hiihti viestissä ankkuriosuuden ja kukisti loppusuoran kirikamppailussa kovana kirimiehenä tunnetun Norjan Thomas Alsgaardin. Samoissa kisoissa hän oli seitsemäs 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa.

Vuonna 2002 Salt Lake Cityssä, Utahissa, Yhdysvalloissa pidetyissä talviolympialaisissa Hoffmann sijoittui aluksi 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa toiseksi, mutta voittaja Johann Mühlegg kärähti myöhemmin kielletyn darbepoetiini-hormonin käytöstä ja menetti kultamitalinsa, jolloin Hoffmann nousi olympiavoittajaksi. 

Hoffman on sijoittunut 50 kilometrin vapaan hiihtotavan MM-kilpailuissa viidenneksi Lahdessa 2001 ja kymmenenneksi Val di Fiemmessä 2003.

Hoffman on voittanut maailmancupissa kaksi osakilpailua: 10 km (v) Ramsaussa 21. joulukuuta 2003 ja 30 km (v) Pragelatossa 14. maaliskuuta 2004. Lisäksi hän on ollut kuusi kertaa toinen ja yksitoista kertaa kolmas.

Vuonna 2009 Itävallan antidopingjärjestö Nada asetti Hoffmannin kilpailukieltoon epäiltynä veridopingin edistämisestä. Tämän jälkeen hän lopetti uransa. Vuonna 2011 Hoffmannin kilpailukiellon pituudeksi vahvistettiin kuusi vuotta. Hoffmann ei ole koskaan antanut positiivista dopingnäytettä, mutta Nadan mukaan hän on ollut aktiivisesti mukana veridopingissa ja on muun muassa luovuttanut vertaan dopingtarkoituksessa.

Seuratasolla Hoffmann edusti SU Böhmerwald Ulrichsbergia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kubanin neuvostotasavalta

**Kubanin neuvostotasavalta** () oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto-Venäjän eteläosassa Kubanin ympäristössä. Sen pääkaupunki oli Jekaterinodar (nykyinen Krasnodar). 

 

Kubanin neuvostotasavalta perustettiin 13. huhtikuuta 1918, mutta vain vajaat kaksi kuukautta myöhemmin, 30. toukokuuta se lakkautettiin ja sen alue liitettiin Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavaltaan.
Maarahva Liit

**Eesti Maarahva Liit** eli **Maaliit** (”Viron talonpoikaisliitto”) oli Virossa vuosina 1917–1920 toiminut, maaseutuväestön asiaa ajanut puolue. Se oli toiminta-aikanaan Viron johtavia porvarillisia puolueita.

Puolue perustettiin keväällä 1917, ja sen alkuperäinen johtaja oli Jaan Hünerson. Puolueen perustajat olivat samoihin aikoihin perustetun Viron demokraattisen puolueen maatalousohjelmaan tyytymättömiä viljelijäväestön edustajia, mutta mukana oli myös aiempaan radikaaliryhmään kuuluneita, kuten Jaan Teemant. Myöhemmin puolueeseen liittyi myös Konstantin Päts. Maarahva Liitistä tuli vuonna 1917 valittujen Viron maapäivien suurin puolue sen saatua 13 edustajaa 62:sta. Päts ja hänen puolueensa olivat johtavassa asemassa Viron itsenäistymisen jälkeen asetetussa väliaikaisessa hallituksessa, joka joutui toimimaan maan alla vuoden 1918 saksalaismiehityksen aikana. Osa puolueesta kannatti yhteistyötä saksalaisten kanssa, joten miehitysviranomaiset suosivat puoluetta ja sallivat sen järjestää puoluekokouksensa. Puolue alkoi saksalaismiehityksen aikana julkaista *Maaliit*-lehteä, jonka päätoimittaja Oskar Rütli kuului yhteistoimintalinjan kannattajiin. 

Vuoden 1919 perustavan kokouksen vaaleissa Maarahva Liit hävisi vaalissa saaden vain kahdeksan paikkaa 120:stä, sillä äänestäjät olivat tyytymättömiä puolueen yhteistyöhön saksalaisten miehittäjien kanssa. Puolue siirtyi aatteellisesti oikealle, ja siitä tuli Viron johtava oikeistopuolue. Sen seuraajaksi perustettiin vuonna 1920 Põllumeeste Kogud -niminen puolue, joka oli Viron johtavia puolueita 1920- ja 1930-luvulla.

Maaliit perustettiin uudelleen Viron uudelleenitsenäistymisen aikaan vuonna 1991. Vuonna 1994 se yhdistyi muihin samanhenkisiin puolueisiin, jolloin syntyi Viron Kansanliitto.

## Lähteet
Racketlon

**Racketlon** on mailapelien neliottelu, johon kuuluvat pöytätennis, sulkapallo, squash ja tennis. Lajit pelataan mainitussa järjestyksessä siten, että siirrytään kevyemmästä mailasta painavampaan ja lyhyempikestoisesta pitempikestoiseen suoritukseen. Jokaisessa lajissa noudatetaan pistelaskussa pöytätenniksen vanhaa sääntöä eli erä pelataan 21 pisteeseen. Lopputuloksissa kaikkien neljän lajin pisteet lasketaan yhteen.

Racketlon on varsin nuori urheilulaji. MM-kisoja on järjestetty vuodesta 2001 lähtien. Virallinen kansainvälinen lajiliitto IRF (*International Racketlon Federation*) perustettiin marraskuussa 2005 Wienissä järjestettyjen MM-kilpailujen yhteydessä. IRF-liitto pyrki saamaan racketlonia osaksi kesäolympialaisia.  

Menestyneimpiä racketloninpelaajia ovat kolminkertainen maailmanmestari, Vaasan Sportissa jääkiekkoakin  kaudella 1998–1999 pelannut ruotsalainen Magnus Eliasson, sekä suomalainen Mikko Kärkkäinen, joka on maailmanmestari vuosilta 2001, 2005, 2006, 2007 ja 2008.

## Pelin kulku
Voittaja on pelaaja, joka saa kahden pelaajan keskinäisessä pelissä enemmän pisteitä. Voitettujen lajien lukumäärä ei ratkaise, vaan lajeissa yhteensä saadut pisteet. 

Esim. pelaajien A - B ottelu:
* Pöytätennis 21 – 4
* Sulkapallo 12 - 21
* Squash 19 - 21
* Tennis 17 - 21

Yhteensä: 69 - 67
Pelaaja A on ottelun voittaja.

Mikäli pelaajien yhteenlasketut ottelupisteet ovat tasan, ratkaistaan voittaja seuraavasti: viimeisen lajin (tennis) jälkeen suoritetaan arvonta, jonka voittaja saa valita, ottaako hän itselleen syötön vai syötön vastaanoton. Pelataan tenniksessä 1  (yksi) piste, jonka voittaja on koko ottelun voittaja. Tässä ratkaisevassa pisteessä syöttäjällä on vain yksi syöttö (ei kakkossyöttöä).

## Suomen racketlonliitto ry.
Suomen Racketlonliitto perustettiin lokakuussa 2005 Vantaalla liikuntakeskus Crossissa lajin SM-kilpailujen yhteydessä. Perustavina seuroina tuolloin olivat MyyrSquash (Vantaa), Jyväskylän Tennis Seura (JTS), Racketlon Club Uleåborg (RCU), Imatran Pallo-Salamat (PaSa) ja Lahden Kortteliliiga. Ensimmäiset racketlonliiton hallituksen jäsenet olivat pj. Martti Vottonen (MyyrSquash), Henri Bruun (JTS), Tommi Laine (RCU), Kari Hukkanen (PaSa), Jari Utriainen (Lahden Kortteliliiga) ja sihteerinä toimi Markku Merta (MyyrSquash).

## Aiheesta muualla
*IRF:n virallinen sivu
* Suomen Racketlonliitto
Željko Mavrović

**Željko Mavrović** (s. 17. helmikuuta 1972 Zagrebissa) on kroatialainen entinen raskaan sarjan nyrkkeilijä. 

Mavrović on kuusinkertainen Euroopan mestari. Hän otteli 28 ammattilaisottelua, joista voitti 27 ja hävisi yhden. Voitoista 22 tuli tyrmäyksellä. 

Ammattilaisena Mavrović oli viisi vuotta voittamaton, kunnes hävisi 26. syyskuuta 1998 Lennox Lewisille WBC:n maailmanmestaruusottelussa. Mavrovićin oli tarkoitus kohdata tämän jälkeen Hasim Rahman, mutta vain pari viikkoa ennen ottelua hän joutui lopettamaan uransa vakavan sairauden takia.

## Ammattilaisottelut
Nils Karlsson

**Nils Emanuel "Mora-Nisse" Karlsson** (25. kesäkuuta 1917 Östnor, Mora – 16. kesäkuuta 2012) oli ruotsalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja, erityisesti pitkien matkojen erikoismies. Karlssonin urheiluseura oli IFK Mora.

Toisen maailmansodan vuoksi Karlsson pääsi ensimmäisiin arvokilpailuihinsa vasta 30-vuotiaana. Sankt Moritzin talviolympialaisissa 1948 hän sijoittui 18 kilometrillä viidenneksi eikä päässyt viestijoukkueeseen, mutta 50 kilometrillä hän voitti kultaa yli 4,5 minuutin erolla Harald Erikssoniin. Lake Placidin MM-kilpailuissa 1950 hän sijoittui 18 kilometrillä 13:nneksi ja sai pronssia 50 kilometrillä, jossa Ruotsi otti neloisvoiton. Oslon olympialaisissa 1952 hän kilpaili toipilaana kurkkutulehduksesta ja sijoittui 18 kilometrillä viidenneksi sekä 50 kilometrillä kuudenneksi.

Vaasahiihdon Karlsson voitti ennätyksellisesti yhdeksän kertaa (1943, 1945, 1946, 1947, 1948, 1949, 1950, 1951 ja 1953). Ainoan tappionsa hän kärsi vuonna 1944, kun Gösta Andersson oli yhden sekunnin nopeampi. Holmenkollenin kisoissa hän voitti molemmat hiihtomatkat vuonna 1947 sekä 50 kilometriä vielä vuonna 1951. Salpausselällä hän sijoittui parhaimmillaan 50 kilometrillä kolmanneksi vuonna 1953. Karlsson voitti Ounasvaaran kisoissa 50 kilometriä vuonna 1950. Hän hiihti samana vuonna Östersundomin kisojen 50 kilometrillä kolmanneksi. Ruotsin mestaruuksia "Mora-Nisselle" kertyi 19, joista 17 henkilökohtaisia. Vuonna 1944 hänet palkittiin Svenska Dagbladetin kultamitalilla.

## Kirjallisuutta
**I vita spår av Nils Karlsson. Mora-Nisse* (1953) 

## Lähteet
* 
* Nils Karlsson Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Ray Davies

**Raymond Douglas ”Ray” Davies** (s. 21. kesäkuuta 1944 Lontoo) on englantilainen rockmuusikko, joka oli The Kinks -yhtyeen keulakuva, laulaja, lauluntekijä ja kitaristi. Hän perusti yhtyeen vuonna 1964 veljensä Dave Daviesin kanssa. Myöhempinä vuosikymmeninä hän on ollut myös soolouralla sekä osallistunut teatterille ja televisioon tehtyihin esityksiin näyttelijänä, ohjaajana ja tuottajana.

The Kinksin lopetettua toimintansa 1990-luvun alussa Ray Davies on esiintynyt soolokiertueilla ja vieraili myös Helsingissä. Ensimmäinen soololevy kuitenkin ilmestyi vasta vuoden 2006 alussa. Vuonna 2010 Davies julkaisi albumin *[[See My Friends (albumi)|See My Friends]]*, jolla hän tulkitsee vanhoja The Kinks -klassikoita yhdessä nimekkäiden vierailijoiden kanssa. Mukana ovat muun muassa Bruce Springsteen, Jon Bon Jovi, Metallica, Billy Corgan, Amy Macdonald ja Paloma Faith.

Daviesin tekemiin kappaleisiin kuuluvat ”You Really Got Me”, ”All Day and All of the Night”, ”Waterloo Sunset”, ”Lola”, ”Sunny Afternoon” ja ”Celluloid Heroes” (josta Suomessa maineikas Juice Leskinen Slamin käännösversio ”Paperitähdet”).

Davies lyötiin ritariksi maaliskuussa 2017. Hänelle oli myönnetty jo vuonna 2004 korkea CBE-arvonimi.

## Soolotuotanto
*
*
*
*
*
*
*

## Lähteet
Eduard Tubin

**Eduard Tubin** (18. kesäkuuta 1905 Torila, Kokora, Liivinmaan kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 17. marraskuuta 1982 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen säveltäjä ja kapellimestari. Hän syntyi Kokorassa Kallasten lähellä ja opiskeli Tarton opettajainkoulutuslaitoksessa.

Tubin oli kuuluisan säveltäjän ja pedagogin Heino Ellerin oppilas; hän kävi myös Budapestissä Zoltán Kodályn opissa vuonna 1938. Vuodesta 1926 lähtien hän toimi opettajana Nõossa, lähellä Tarttoa, vuodesta 1930 vuoteen 1944 teatteri Vanemuisen konserttimestarina ja kapellimestarina.

Vuonna 1944 Tubin pakeni Ruotsiin, jossa hän asui kuolemaansa saakka. Hän työskenteli vuosina 1945–1972 Drottningholmin linnateatterissa sovittajana ja nuotistonhoitajana. Kun Tubin kuoli vuonna 1982, häneltä jäi kesken yhdestoista sinfonia, josta hän oli ehtinyt säveltää vain ensimmäisen osan.

Tubin sai varhaisimpiin sävellyksiinsä, kuten balettiin *Kratt* (1938–1940), vaikutteita virolaisesta kansanmusiikista.

## Sävellyksiä

*10 sinfoniaa (1931–1973; 11. keskeneräinen)
*kaksi viulukonserttoa (1941–1942; 1945)
*balalaikkakonsertto (1963–1964)
*kaksi oopperaa: *Barbara von Tisenhusen* (1967–1968) ja *Reigin pappi* (1970–1971)
*baletti *Kratt* (ensimmäinen versio 1938–1940)
*sarja baletista *Kratt* (1941)
*jousikvartetto (1979)
*requiem (1950)
*kontrabassokonsertto (1948)
*sonaatti alttoviululle ja pianolle (1964–1965)
*sonaatti alttosaksofonille ja pianolle (1951)
*useita pienimuotoisia pianokappaleita ja lauluja

## Kirjallisuutta
*
Kauneimmat joululaulut

**Kauneimmat joululaulut** on suomalainen vuosittainen, vuodesta 1973 lähtien järjestetty joulumusiikkitapahtuma. Tapahtumaa järjestetään erityisesti Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunnissa. Tilaisuuksia järjestetään adventista loppiaiseen ja tapahtumapaikkoja kirkkojen lisäksi muun muassa kauppakeskukset, kahvilat ja koulut. Lisäksi Ylen kanavilla ja Yle Areenassa esitetään Kauneimmat joululaulut -konsertti.

Tapahtumaa on järjestetty myös eri puolilla Eurooppaa, Kanadassa ja Australiassa. Tapahtuma on ollut erittäin suosittu ulkosuomalaisten keskuudessa.

## Historia
Kauneimmat joululaulut -tapahtuma on kuulunut Suomen Lähetysseuran toimintaan vuodesta 1973 lähtien. Tapahtuman ideoijat olivat Martti Kauppinen ja Matti Heroja. Lähetysseuran musiikkisihteeri Gunvor Helander välitti tapahtuman myös ruotsinkielisiin seurakuntiin. 1970-luvulla tapahtumaan tuli mukaan 180 seurakuntaa erityisesti kaupunkien ulkopuolelta. Vuonna 1986 tapahtuma järjestettiin kaikissa suomenkielisissä evankelis-luterilaisissa seurakunnissa.

Tapahtumaa varten painettiin yhteislauluvihko, josta on myöhemmin laadittu uusia painoksia. Vuonna 2002 yhteislauluvihkojen painatusmäärä oli noussut lähes 700 000:een. Kauneimmat Joululaulut -tapahtuma sai Kirkon kulttuuripalkinnon vuonna 2012.

Alun perin ”adventin ajan hiljaista kirkkoelämää” rikastuttamaan luodun laulutapahtumaperinteen takana on yhteistyö: Suomen Lähetysseura suunnittelee ja toteuttaa Kauneimmat joululaulut -materiaalin erilaisine toteuttamismahdollisuuksineen ja toimittaa lauluvihkot ilmaiseksi seurakuntien käyttöön. Yhteislaulutilaisuuksien järjestämisestä vastaavat seurakunnat.

## Kolehdin käyttö

Seurakunnat keräävät tilaisuudessa kolehdin Suomen Lähetysseuran ulkomaantyöhön maailman lasten hyväksi tai osoittamalla tukensa oman seurakunnan nimikkotyön kautta Lähetysseuran ulkomaantyölle.  

Parhaimpina vuosinaan Kauneimmat joululaulut -keräys on tuottanut yli miljoona euroa. Kolehdin voi maksaa myös tekstiviestillä ja MobilePayllä.

## Suosituimmat laulut

Kauneimmat joululaulut -kampanjassa on jo useamman vuoden tarjottu ihmisille mahdollisuutta äänestää kauneinta joululaulua ja näin vaikuttaa seuraavan joulun Kauneimmat joululaulut -vihkon sisältöön. Kärkeen ovat viime vuosina nousseet säännönmukaisesti Otto Kotilaisen säveltämä, Zacharias Topeliuksen sanoittama ja Konrad Aleksis Hougbergin suomentama Varpunen jouluaamuna, Kassu Halosen säveltämä ja Vexi Salmen sanoittama Sydämeeni joulun teen, Carola Häggkvistin säveltämä ja Pia Perkiön suomeksi sanoittama Taivas sylissäni sekä Pekka Simojoen säveltämä ja sanoittama Tulkoon joulu.

## Lauluvihkojen laulut 2000-luvulla

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kauneimmat Joululaulut. Suomen Lähetysseura.
Petteri Summanen

**Jukka Petteri Summanen** (s. 20. maaliskuuta 1969 Säkylä) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja käsikirjoittaja. Hän tuli televisiossa tunnetuksi Julmahuvi-komediaryhmän sketsiohjelmien myötä erityisesti sarjasta *[[Studio Julmahuvi]]*. Hän on myös dubannut animaatioelokuvia sekä mainoksia. Summanen ohjasi MTV3-kanavalla esitettävän *[[Putous]]*-sarjan 2. ja 3. tuotantokaudet.

Summanen on opiskellut Teatterikorkeakoulussa. Hän teki 1990-luvun puolivälissä Suomen Kansallisteatterissa muun muassa Timon roolin Aleksis Kiven *[[Seitsemän veljestä|Seitsemässä veljeksessä]]*. Vuonna 2004 hän oli mukana Helsingin Kaupunginteatterin näytelmässä *Kloonit*, ja 2010-luvulla hän on ohjannut ja kirjoittanut produktioita Komediateatteri Arenassa. Summanen toimi 2014−2016 turkulaisen Linnateatterin taiteellisena johtajana. Vuoden 2016 lokakuusta lähtien hän ryhtyi elokuva- ja tv-alalla toimivan Zodiak Finlandin kehityspäällikköksi.

## Yksityiselämä
Summasen vanhemmat erosivat hänen ollessa 3-vuotias ja hän jäi asumaan upseeri-isänsä kanssa Porin prikaatin varuskunta-alueelle Säkylään. Myöhemmin isä ja poika muuttivat Rovaniemelle. Summanen kirjoitti ylioppilaaksi lappeenrantalaisesta Lauritsalan lukiosta vuonna 1988.     

Summanen on naimisissa ja hänellä on kolme lasta. Hän asuu perheineen Helsingissä. Summasen setä on kirjailija Matti Summanen.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Dubbaukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Miten minusta tuli minä, Petteri Summanen (15.3.2006)
Mustanmeren neuvostotasavalta

**Mustanmeren neuvostotasavalta** () oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto-Venäjän eteläosassa Mustanmeren rannikolla. Se käsitti suunnilleen Venäjän keisarikunnan aikaisen Tšernomorskajan kuvernementin. Maan pääkaupunki oli Novorossijsk.

Mustanmeren neuvostotasavalta perustettiin huhtikuussa 1918, mutta vain vajaa kaksi kuukautta myöhemmin, 30. toukokuuta 1918 se lakkautettiin ja sen alue liitettiin Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavaltaan.
Stavropolin neuvostotasavalta

**Stavropolin neuvostotasavalta** () oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto-Venäjän eteläosassa ja käsitti Venäjän keisarikunnan aikaisen Stavropolin kuvernementin. Neuvostotasavallan pääkaupunki oli Stavropol.

Stavropolin neuvostotasavalta perustettiin 1. tammikuuta 1918, mutta jo 7. heinäkuuta samana vuonna se lakkautettiin ja liitettiin Pohjois-Kaukasian neuvostotasavaltaan.
Terekin neuvostotasavalta

**Terekin neuvostotasavalta** (venäjäksi Те́рская Сове́тская Респу́блика, *Terskaja Sovetskaja Respublika*) oli lyhytikäinen neuvostotasavalta Neuvosto-Venäjän eteläosassa Terekin ympäristössä. Se käsitti suunnilleen Venäjän keisarikunnan aikaisen Terekin kuvernementin. Terekin neuvostotasavallan pääkaupunkina oli ensin Pjatigorsk ja sitten Vladikavkaz. 

Terekin neuvostotasavalta perustettiin maaliskuussa 1918. Heinäkuussa samana vuonna se liitettiin osaksi Pohjois-Kaukasian neuvostotasavaltaa, ja lopullisesti Terekin neuvostotasavalta lakkasi olemasta helmikuussa 1919.
Pohjois-Kaukasian neuvostotasavalta

**Pohjois-Kaukasian neuvostotasavalta** (, *Severo-Kavkazskaja Sovetskaja Respublika*) oli  7. heinäkuuta 1918 perustettu lyhytikäinen, vajaat puoli vuotta olemassa ollut neuvostotasavalta Neuvosto-Venäjän eteläosassa Pohjois-Kaukasiassa. Sen pääkaupunki oli aluksi Jekaterinodar (nykyinen Krasnodar), elokuusta lähtien Pjatigorsk.

Pohjois-Kaukasian neuvostotasavalta perustettiin yhdistämällä Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavalta, Stavropolin neuvostotasavalta ja Terekin neuvostotasavalta. Se lakkautettiin kuitenkin jo joulukuussa 1918, koska suurin osa tasavallan alueesta oli joutunut Venäjän sisällissodassa valkoisten haltuun.

## Aiheesta muualla
Puolalaisten autonominen piiri

**Puolalaisten autonominen piiri** tarkoittaa kahta 1920- ja 1930-luvuilla Neuvostoliittoon kuulunutta hallintoaluetta: 

* Puolalaisten autonominen piiri, hallintoalue Ukrainan SNT:ssä
* Puolalaisten autonominen piiri, hallintoalue Valko-Venäjän SNT:ssä.
Katajaharju

**Katajaharju** on Kouvolan kaupungin pienalue sekä liike- ja teollisuusalue, Kuusankosken suuralueella. Katajaharju on teollisuusaluetta ja siellä sijaitsee mm. Vaasan leipomo, Rusta-tavaratalo, Power, Puuilo, Gigantti sekä muita liikkeitä ja yrityksiä. Se sijaitsee entisen Kuusankosken kaupungin eteläosassa Valtatie 6:n varrella.
Klotar I

**Klotar I**, lisänimeltään **"Le Vieux"** eli "Vanha" (**Chlothar**, **Chlothachar** tai **Chloderic**, n. 497/501–561) oli frankkien kuningas, joka kuului merovingien hallitsijasukuun. Klotar oli Soissonsin (511–561), Orléansin (532–561),  Burgundin (534–561) ja Austrasian kuningas (555–561). Vuosina 558–561 hän oli lopulta koko frankkien valtakunnan kuningas. Klotar oli yksi Klodvigin neljästä pojasta, joiden kesken frankkien valtakunta jaettiin Klodvigin kuoleman jälkeen. Muut olivat Kildebert I, Klodomir ja Teoderik I.

Klodvigin kuoltua 511 valtakunta jaettiin neljään osaan hänen poikiensa kesken. Klotar asettui Soissonsiin. Kunnianhimoinen Klotar alkoi pian suunnitella hallintoalueensa laajentamista.

Klotarilla oli osuus veljensä Klodomirin lasten murhassa 524. Klotar osallistui useisiin sotaretkiin burgundeja vastaan ja otti haltuunsa Grenoblen, Dien ja useita muita kaupunkeja, kun burgundien valtakunta hävitettiin 534. Visigoottien jätettyä Provencen frankeille Klotar valtasi Orangen, Carpentrasin ja Gapin. Vuonna 531 hän hyökkäsi veljensä Teoderikin kanssa thüringeniläisiä vastaan ja 542 Kildebertin kanssa Espanjassa olevia visigootteja vastaan. Kun Teoderikin pojanpoika Teodebald kuoli 555, valtasi Klotar Teodebaldin hallitseman alueen. Kildebertin kuoltua 558 Klotarista tuli koko Gallian ja kaikkien frankkien valtias.

Klotar hallitsi myös suurta osaa nykyisen Saksan alueesta, teki sotaretkiä Sachseniin ja pakotti saksit maksamaan jonkin aikaa veroa itselleen. Klotarin hallintokauden loppuaikoja sävyttivät Klotarin ja hänen kapinallisen poikansa Chramnin väliset erimielisyydet. Lopulta Klotar saarsi kapinallisen poikansa Bretagnessa ja sytytti palamaan rakennuksen, jossa Chramn oli perheineen piilossa. Klotar katui tekoaan ja matkusti Toursiin pyytämään Pyhältä Martinukselta syntejään anteeksi. Myöhemmin samana vuonna hän kuoli Compiègnessa. Gregorius Toursilaisen mukaan Klotar kuoli Soissonsissa Chraminin surman vuosipäivänä. Kuolinsyy oli metsästysretkellä saatu kuume. 

## Puolisot
* Ingonde 
* Haregonde/Aregund 
* Chunsina/Gunsine
* Radegunda
* Gondiuque
* Waldrade

## Lapset
* Gunthar
* Kilderik
* Karibert I
* Guntram 
* Sigebert I
* Chlothsind
* Kilperik I
* Chramn

## Katso myös
* Luettelo frankkien kuninkaista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Puolalaisten autonominen piiri (Valko-Venäjän SNT)

**Puolalaisten autonominen piiri**, **Dzierzynszczyzna** oli Valko-Venäjällä vuosina 1932-1935 sijainnut autonominen hallintoalue, jonka väestöstä merkittävä osa oli puolalaisia. Piiri sijaitsi lähellä Valko-Venäjän SNT:n pääkaupunkia Minskiä Puolan rajan tuntumassa. Sen pääkaupunki oli Dzierżyńsk (aikaisemmalta nimeltään *Kojdanów*). Piiri oli nimetty puolalaisen bolševikkivallankumouksellisen ja Neuvostoliiton salaisen poliisin ensimmäisen johtajan Feliks Dzeržinskin mukaan. 

Piiri perustettiin 15. maaliskuuta 1932. Sen väestö vastutti omaisuuden kollektivisointia, mutta poliittisista syistä tähän vastarintaan ei kuitenkaan aluksi puututtu rajuilla toimenpiteillä. Vuonna 1935 piiri kuitenkin lakkautettiin osana 1930-luvulla Neuvostoliitossa toteutettuja suuria poliittisia puhdistuksia. Suurin osa piirin johdosta ja hallinnosta teloitettiin ja alueen väestö karkotettiin Kazakstanin ASNT:aan. 

## Katso myös
* Puolalaisten autonominen piirikunta (Ukrainan SNT)
Taajuuslaskin

**Taajuuslaskin** on elektroninen mittaväline, jolla mitataan taajuutta tai jaksonaikaa. Koska taajuus on määritelty tapahtumien määränä aikajaksolla, taajuuden mittaaminen on varsin suoraviivaista. Useimmissa taajuuslaskimissa on jonkinlainen kello ja laskuri, joka laskee tapahtumien määrän, ja tietyn ajanjakson (esimerkiksi sekunnin) kuluttua havaittujen tapahtumien lukumäärän ja kuluneen ajan osamäärä näytetään näytössä.

Jos laskettava tapahtuma on sähköinen, laskimen liittäminen on suoraviivaista. Joskus tarvitaan vahvistimia ja kaistanpäästösuodattimia sekä muuntimia. Usein taajuuslaskennan etuasteessa on esijakaja, jotta päästään mittaamaan mahdollisimman korkeita taajuuksia.

Korkeille radiotaajuuksille tarvitaan yleensä taajuusjakaja, jotta taajuuslaskin toimisi oikealla taajuusalueellaan. Sekoittaja-aste ja paikallisoskillaattori auttavat hyvinkin korkeiden taajuuksien mittaamisessa.

Taajuuslaskimen tarkkuus riippuu ratkaisevasti sen perusoskillaattorin taajuuden tarkkuudesta ja stabiilisuudesta. Hyvään tarkkuuteen voidaan päästä muun muassa pitämällä perusoskillaattoria vakiolämpötilassa termostaattiohjatussa "uunissa", minkä avulla oskillaattoritaajuus pysyy vakiona laitteen ympäristön lämpötilasta riippumatta.

Nykyajan tietoliikenteen järjestelmissä käytettyjen taajuuksien tarkkuus on tullut koko ajan tärkeämmäksi, joten taajuuslaskimen tarkkuus on erittäin tärkeä ominaisuus.

Taajuudenmittausperiaatteena voi olla käytössä suora taajuusmittaus tai taajuuden periodimittaus. Usein taajuuslaskureilla voi mitata muutakin: esimerkiksi jaksonaikaa tai tapahtumien lukumäärää.

* Taajuuden *periodimittauksessa* taajuus määritellään taajuuslaskurilla epäsuorasti siten, että mitattavan taajuuden yhden jakson aikana lasketaan taajuuslaskurin oman kello-oskillaattorin pulssien määrä *N*. Mitattava taajuus *f* saadaan tämän jälkeen kaavasta  f = f_o/N, missä *f<sub>o</sub>* on laitteen oman oskillaattorin taajuus. Mittaustapa sopii matalille taajuuksille kun *f << f<sub>o</sub>.

* Taajuuden *suorassa mittauksessa'' taajuus määritellään taajuuslaskurilla siten, että tietyssä mittausajassa lasketaan mitattavan signaalin pulssien määrä. Mittaustapa sopii korkeille taajuuksille.

Mekaanisten liikkeiden taajuus voidaan määrittää stroboskoopilla.

## Katso myös
*Spektrianalysaattori
*Oskilloskooppi

## Lähteet
Marien autonominen alue

**Marien autonominen alue** (niittymariksi Марий автоном вел, ) oli hallinnollinen alue Venäjän FSNT:ssa Neuvostoliitossa ja käsitti suunnilleen saman alueen kuin nykyinen Marin tasavalta. 

Marien autonominen alue perustettiin 4. marraskuuta 1920 marien asuinalueen ydinosasta. Marien autonomisesta alueesta tuli Marin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta 5. joulukuuta 1936.
Potnapekka

**Potnapekka** on Oulussa liikennöivä katujuna. Se liikennöi kesäisin nykyään yhdellä kiertoajelureitillä, joka kulkee Kaupungintalolta Hietasaaren uimarannalle. Potnapekkaa ei kaupungin ydinkeskustan ulkopuolella yleensä näe ajoradalla, sillä junabussin reitti kulkee pääosin jalankulun ja pyöräilyn väyliä pitkin. *Potnapekka-ajelut* ovat suosittuja Oulun kiertoajeluita.

## Historia
Ensimmäinen *Potnapekka* tuli Koskilinjoille liikenteeseen vuonna 1989. Kolmas Potnapekka tuli Koskilinjoille vuonna 2002, jolloin vanhemmat poistettiin käytöstä. 

OTP Travel liikennöi Potnapekkaa vuosina 2013–2021. OTP Travelin konkurssipesä myi Potnapekan Vauhtipuistolle kesäkuussa 2022. Vauhtipuistolla oli jo ennestään toinen samankaltainen juna, *Kompiainen*. 

Toinen vanhoista Potnapekoista on edelleen käytössä Tuurin Kyläkaupalla.

Oulun murteessa sana *potnapekka* tarkoittaa myös koskikorentoa. *Potnapekan* pysähtymispaikat on merkitty katujen ja teiden varsille omalla pysäkkimerkillään, jossa on keltaisella pohjalla musta koskikorennon kuva.

## Potnapekka-reitit

Potnapekan reitin alku- ja päätepiste on kaupungin keskustassa, kävelykatu Rotuaarilla. Kiertoajelu kestää noin tunnin.

### Nallikarin reitti
Nallikarin reitti johtaa Oulun Kauppatorin kautta Oulujoen suiston saarille Linnansaareen, Raatinsaareen ja Toivoniemeen, ja sieltä Hietasaareen missä sijaitsee virkistysalue Nallikari.

**Reitti**
Rotuaari – Kauppatori – Linnansaari – Raatti – Toivoniemi – Hietasaari – Nallikari – Pikisaari – Rotuaari.

### Hupisaarten reitti (Ei enää käytössä)
Hupisaarten reitti jouduttiin lopettamaan uuden Potnapekkan tultua liikenteeseen, koska uusi vetoauto oli nelivetoinen eikä se taipunut patosiltojen neulansilmämutkasta.

Hupisaarten reitti johti Kauppatorin, Tuiran ja Myllytullin kautta Oulujoen suiston saaristossa sijaitsevaan Hupisaarten kaupunginpuistoon. 

**Reitti **
Rotuaari – Kauppatori – Linnansaari – Raatti – Toivoniemi – Tuira – Tietomaa – Kruununmakasiini – Oulun taidemuseo – Hupisaaret – Rotuaari.

## Katso myös
*Katujuna HöyryWille
*Poritar

## Lähteet

## Aiheesta muualla