open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Spider Webb

**Travis "Spider" Webb** (9. lokakuuta 1910 – 27. tammikuuta 1990) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kuuteen Indianapolis 500 -kilpailuun kausina 1948–1950 ja 1952–1954. Hän keskeytti jokaisessa kilpailussaan, eikä saavuttanut pisteitä. Hän oli parhaimmillaan 19:s vuoden 1953 kilpailussa, jossa hän ajoi 166 kierrosta ennen keskeyttämistään.

Webb valittiin vuoden 1997 National Sprint car Hall of Fameen.

## Lähteet
Saksan 3. panssarikrenatööridivisioona

**Saksan 3. panssarikrenatööridivisioona** () oli Saksan armeijan divisioona toisen maailmansodan aikana.

## Perustaminen
Wehrkreis III perusti 386. motorisoidun jalkaväkidivisioonan 25. marraskuuta 1942 Lounais-Ranskassa. Siihen kuuluivat 386. reservipanssaripataljoona, 149. ja 153. motorisoidut rykmentit, 386. kenttätykistörykmentti, 386. moottoripyöräpataljoona, 386. pioneeripataljoona, 386. viestipataljoona ja 386. divisioonan huolto-osat. Sen kotipaikkana oli Frankfurt an der Oder.

Se nimettiin 1. maaliskuuta 1943 3. motorisoiduksi jalkaväkidivisioonaksi Stalingradissa tuhoutuneen saman nimisen yhtymän mukaan. Samalla sen joukko-yksiköt nimettiin uudelleen ja esimerkiksi 386. moottoripyöräpataljoonasta tuli 53. panssaritiedustelupataljoona, joka nimettiin 19. huhtikuuta edelleen 103. panssaritiedustelupataljoonaksi. Siinä oli runsaasti vanhan Stalingradissa antautuneen divisioonan veteraaneja, jotka olivat palanneet palvelukseen sairaaloista toivuttuaan vammoistaan. Divisioonan vahvuuteen kuuluneessa 103. panssaripataljoonassa oli 42 kappaletta StuG-rynnäkkötykkiä sekä kuusi panssarivaunua. Se nimettiin 23. kesäkuuta 3. panssarikrenatööridivisioonaksi saman aikaisesti muiden motorisoitujen divisioonien kanssa.

## Palvelus
Divisioona siirrettiin kesäkuussa Italiaan, jossa se osallistui syyskuussa Salernon maihinnousun torjuntaan. Se osallistui taisteluihin Monte Cassinossa, Bernhard-linjalla sekä Anziossa tammikuussa 1944 ennen vetäytymistä Roomaan touko-kesäkuussa. Divisioona vetäytyi kesäkuun lopulla Firenzeen, josta se siirrettiin länsirintamalle elokuussa. Se osallistui länsirintamalla ensimmäisen kerran taisteluihin Pariisin kaakkoispuolella. Divisioona osallistui vetäytymiseen Ranskasta, Nancyn evakuointiin ja se ryhmittyi syyskuussa puolustukseen lähellä Metziä suojatakseen Saarin teollisuusaluetta.

Kaksi kuukautta myöhemmin divisioona täydennettiin, jonka jälkeen sen vahvuus oli 12000 miestä, 31 75 millimetrin panssarintorjuntatykkiä ja 38 kenttätykkiä.  Marraskuussa divisioona lähetettiin Aacheniin, jota puolustaessaan se kärsi merkittäviä tappioita. Se vedettiin lepoon ja täydennettäväksi Saksaan ennen 
osallistumistaan Ardennien taisteluun joulukuusta 1944. Divisioona osallistui Eifelin alueen hallinnasta käytyihin taisteluihin tammikuussa 1945 ja Kölnin alueesta käytyihin taisteluihin maaliskuussa. Se kuitenkin epäonnistui Yhdysvaltain Remagenin sillanpään tuhoamisessa. Divisioona joutui huhtikuussa saarroksiin Ruhrin alueella ja se antautui amerikkalaisille 16. huhtikuuta 1945. 

## Komentajat
Divisioonankomentajina olivat:
*kenraaliluutnantti Fritz-Hubert Graser 23. kesäkuuta 1943 - 1. maaliskuuta 1944
*eversti Hans Hecker maaliskuu 1944 
*kenraaliluutnantti Hans-Günther von Rost 1. kesäkuuta 1944
*kenraalimajuri Hans Hecker 25. kesäkuuta 1944
*kenraalimajuri Walter Denkert 3. lokakuuta 1944 - antautumiseen

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Josh Ballard

**Joshua Michael Ballard** (s. 6. marraskuuta 1979) on yhdysvaltalainen popmuusikko, joka on ollut Until June -yhtyeen laulaja-pianistina vuodesta 2005 lähtien. Hänen veljensä Dan Ballard soittaa samassa yhtyeessä kitaraa.
Wayne Weiler

**Wayne Weiler** (9. joulukuuta 1934 Phoenix, Arizona – 13. lokakuuta 2005 Phoenix, Arizona) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun kaksi kertaa vuosina 1960–61. Hän keskeytti molemmissa, eikä saavuttanut pisteitä. Hän oli 24. vuoden 1960 kilpailussa ja 15. seuraavana vuonna. Weiler kilpaili myös USAC mestaruussarjassa vuosina 1958–61 ollen parhaimmillaan kolmas Phoenixissa vuonna 1960. Hänet lasketaan F1-kuljettajaksi koska Indianapolis 500 kilpailu oli osa F1-sarjaa vuosina 1950–60.
Wayne Johnsen

**Wayne Johnsen** (s. 7. heinäkuuta 1977 Lyndhurst, New Jersey) on yhdysvaltalainen ammattilaisnyrkkeilijä. Hän oli yksi Contenderin kolmannen tuotantokauden nyrkkeilijöistä. Jaidon Codrington tyrmäsi hänet seitsemännessä ottelussa runsas minuutti ottelun alkamisen jälkeen.

## Lähteet
* Virallinen sivusto 
*Professional boxing record for Wayne Johnsen from Boxrec
Luca Vitali

**Luca Vitali** (s. 9. toukokuuta 1986 San Giorgio di Piano) on italialainen koripalloilija.

## Ura
Vitali aloitti pelaamisen Virtus Bolognan juniorijoukkueissa. Hän nousi edustusjoukkueeseen kaudeksi 2002–2003. Vuonna 2003 Vitali siirtyi Progresso Castelmaggioreen, joka pelasi LegADuessa. Samalla hän pelasi muutaman pelin Andrea Costa Imolassa. Joulukuussa 2003 Vitali siirtyi Montepaschi Sienaan, jossa hän pelasi loppukauden. Kauden jälkeen hän siirtyi Sutor Basket Montegranaroon ja pelasi joukkueessa neljä kautta. Vuonna 2008 Vitali teki Olimpia Milanon kanssa kolmen vuoden sopimuksen. Hän pelasi parhaan Euroliiga-pelinsä tammikuussa Panionisia vastaan tehtyään 32 pistettä. Vuonna 2009 Vitali teki Lottomatica Roman kanssa nelivuotisen sopimuksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Euroliigan pelaajaprofiili 
*Lega Basketin pelaajaprofiili  
*Legaduen pelaajaprofiili  
*DraftExpress 
*Olimpia Milanon pelaajaprofiili
HMS Firedrake (H79)

**HMS Firedrake** (viirinumero H79) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Wallsendistä Parsons Marine Steam Turbine Companyltä, joka tilasi aluksen rungon Vickers-Armstrongilta Walkerin telakalta. Köli laskettiin 5. heinäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 30. toukokuuta 1935.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin F-luokan hävittäjistä muodostettuun Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen, joka numeroitiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi.

Alus upotti 14. syyskuuta 1939 Irlannin luoteispuolella sisaralustensa ''HMS Faulknorin'' ja ''HMS Foxhoundin'' kanssa Saksan laivaston sukellusveneen ''U-39''.

Vuonna 1940 alus osallistui laivueen mukana Norjan taisteluihin, minkä jälkeen se siirrettiin elokuussa muun laivueen mukana Gibraltarille Force H:hon. Se vaurioitui heinäkuussa 1941 pahoin ilmahyökkäyksessä, missä sen sisaralus *[[HMS Fearless (H67)|HMS Fearless]]* upposi. *Firedrake* hinattiin takaisin Gibraltarille. Aluksen saamat vauriot korjattiin telakalla Bostonissa Yhdysvalloissa, mistä se palasi palvelukseen alkuvuodesta 1942.

Alus upotti Gibraltarin itäpuolella *[[HMS Wrestler]]in* ja kahden Royal Air Forcen 202. laivueen London-lentoveneen kanssa Italian laivaston sukellusveneen *[[R. Smg. Durbo]]n*.

Alkuvuodesta 1942 alus oli laivueenjohtajana Keskisen Atlantin saattajayksikön ryhmä B-7:ssä (). Ryhmä suojasi saattueita HX-186, ON-94, HX-192, ON-106, SC-91, ON-117, SC-103, ON-142 ja HX-216 ennen kuin Saksan laivaston sukellusvene *[[U-211]]* torpedoi 17. joulukuuta 1942 *Firedraken*, joka suojasi saattuetta ON-153. Aluksen upottua korvetti *[[HMS Sunflower (K41)|HMS Sunflowerin]]* miehistö poimi merestä 27 eloonjäänyttä.

## Lähteet
*
*
*
*
*

### Viitteet
Vernon Forrest

**Vernon Forrest** (12. tammikuuta 1971 Augusta, Georgia – 25. heinäkuuta 2009 Atlanta, Georgia) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. 

Forrest voitti urallaan kahden eri painoluokan mestaruusvöitä. Tunnetuimman voittonsa Forrest otti vuonna 2001 voittaessaan kaikin tuomariäänin Shane Mosleyn, vieden samalla välisarjan WBC -liiton mestaruuden.

Forrest ammuttiin kuoliaaksi 25. heinäkuuta 2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Boxrec.com
Elgoog

**elgooG** (Google takaperin kirjoitettuna) on Google-hakukoneen parodinen peilipalvelin, joka vastaa Googlea takaperin kirjoitettuna – sananmukaisesti ”peilattuna”. Sivun loi ryhmä nimeltä All Too Flat. Jotta hakukone palauttaisi haluttuja tuloksia, myös hakusanat on kirjoitettava takaperin.

Vuonna 2002 elgooG oli laajalti käytössä Kiinassa Googlen ohitustienä. Kiinalaiset ovat käyttäneet elgooG-sivua päästäkseen sivustoille, joille pääsy on Kiinassa estetty.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Google Mirror
* elgooG(Suomalainen)
* elgooG 
* elgooG About.com-sivustolla
Douglasin piirikunta (Minnesota)

**Douglasin piirikunta** on Minnesotan osavaltiossa Yhdysvalloissa sijaitseva piirikunta. Piirikunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 36&nbsp;009. Hallinnollinen keskus on Alexandrian kaupunki.

## Lähteet
Novaran taistelu (1849)

**Novaran taistelu** () oli Sardinian kuningaskunnan ja Itävallan välillä maaliskuussa 1849 käyty taistelu. Se oli osa Italian vallankumoussotaa ja Italian yhdistymistä. Täyden vuorokauden kestänyt taistelu päättyi Sardinian raskaaseen tappioon Piemonten (Sardinia) armeijan vetäytymiseen. Maan kuningas Kaarle Albert luopui kruunustaan poikansa Viktor Emanuel II:n hyväksi. Taistelu oli sodan viimeinen ja osoitti, ettei Sardinia voinut voittaa Itävaltaa yksin.
Fabio Frizzi

**Fabio Frizzi** (s. 2. heinäkuuta 1951 Bologna, Emilia-Romagna, Italia) on italialainen muusikko ja säveltäjä (myös elokuvasäveltäjä). Frizzin ensimmäinen elokuva, johon hän sävelsi musiikkia oli vuoden 1978 elokuva *[[Zombi 2]]*. Vuoden 1990 jälkeen Frizzi lopetti elokuvasäveltäjäuransa. Suomessa Frizzi tunnetaan poplaulaja Taiskan vuoden 1975 hittikappale *[[Mombasa (kappale)|Mombasan]]* säveltämisestä nimelle *Ibo-lele* (1975). 

## Lähteet
HMS Fearless (H67)

**HMS Fearless** (viirinumero H67) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Cammell, Laird & Companyltä Birkenheadistä, missä köli laskettiin 17. maaliskuuta 1933. Alus laskettiin vesille 12. toukokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 22. joulukuuta.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin F-luokan hävittäjistä muodostettuun Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen, joka numeroitiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi. 

Aluksen miehistö poimi 11. syyskuuta 1939 merestä 34 eloonjäänyttä West Hartlepool Steam Navigation Companyn 4&nbsp;869 brutto rekisteritonnin rahtialukselta *Firbyltä*, jonka oli upottanut Saksan laivaston sukellusvene *[[U-48]]* (luutnantti Herbert Schultze) (). Alus upotti 15. huhtikuuta 1940 yhdessä ''HMS Brazenin'' kanssa sukellusvene *[[U-49|U-49:n]]* lähellä Narvikia ().

Alus liitettiin 28. kesäkuuta laivasto-osastoa perustettaessa Gibraltarille Force H, jonka mukana se jo 2. heinäkuuta osallistui Ranskan laivaston tuhoamiseen operaatio Catapultissa. Alus osallistui 6. helmikuuta 1941 Genovan pommitukseen ja 29. maaliskuuta Ranskan laivaston saattueen kaappaukseen operaatio Rationissa.

Alus upotti 18. kesäkuuta yhdessä ''HMS Faulknorin'', ''HMS Foresightin'' ja ''HMS Foxhoundin'' kanssa sukellusvene *[[U-138]]*:n ().

*Fearlessiin* osui sen suojatessa heinäkuussa 1941 lentotukialus ''HMS Ark Royalia'' operaatio Substancessa Italian ilmavoimien SM79 torpedokoneesta laukaistu torpedo vasempaan kylkeen, joka aiheutti öljypalon aluksella. ''HMS Forester'' upotti myöhemmin torpedoimalla aluksen, jolla ei ollut konetehoa eikä sähköjä.

### Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
*Kenneth Lanyon Harkness 17. elokuuta 1938 - 15. heinäkuuta 1940
*Ian Reddie Hamilton Black 15. heinäkuuta - 28. joulukuuta 1940
*Anthony Follett Pugsley 28. joulukuuta 1940 - 12. heinäkuuta 1941

## Lähteet
*
*
*
*
*
*

### Viitteet
Olle Kärner

**Olle Kärner** (s. 24. marraskuuta 1977) on virolainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa suomalaista Deltaa. Aikaisemmin hän on edustanut Hämeenlinnan Suunnistajia, OK Roslagenia ja Leksands OK:ta.

Avoimissa Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Notoddenissa 2005 Kärner voitti hopeaa pitkältä matkalta. Otepään EM-kilpailuissa 2006 Kärner voitti pronssia pitkältä matkalta. Samana vuonna Århusin MM-kilpailuissa Kärner sijoittui viidenneksi pitkällä matkalla.

Kärner voitti Jukolan viestin Deltan joukkueessa vuonna 2008.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Olle Kärnerin kotisivut
Dynamo Berlin

**Dynamo Berlin** voi tarkoittaa:

*BFC Dynamo Berlin, saksalainen jalkapalloseura
*EHC Dynamo Berlin, saksalainen jääkiekkoseura
*SC Dynamo Berlin, saksalainen yleisurheiluseura
Marianne Thieme

**Marianne Louise Thieme** (s. 6. maaliskuuta 1972) on alankomaalainen eläintenoikeusaktivisti ja poliitikko. Hän johtaa Eläinpuoluetta (), jolla on parlamentin ylähuoneessa yksi paikka 75:stä ja alahuoneessa kaksi paikkaa 150:stä.

Thieme opiskeli lakia. Hän oli perustamassa puoluetta vuonna 2002 ja asettui ehdolle vuoden 2003 parlamenttivaaleissa, mutta ei vielä päässyt läpi. Vuonna 2006 hän tuli Esther Ouwehandin kanssa valituksi edustajainhuoneeseen, jossa hän nykyisin on puolueensa parlamentiryhmän puheenjohtaja. Vuonna 2006 hän myös kääntyi seitsemännen päivän adventistiksi. Hän kuitenkin korostaa, että hänen johtamansa puolue on maallinen eikä sen sanoma ole sidottu mihinkään uskontoon.

Thieme on kasvissyöjä.

Thieme asuu Maarssenissa. Hän on kirjoittanut paljon eläinten oikeuksista ja julkaissut kirjan *De eeuw van het dier* (2004).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Esittely puolueen sivuilla
Zvonimir Soldo

**Zvonimir Soldo** (s. 2. marraskuuta 1967) on kroatialainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 

## Ura pelaajana

Soldo opiskeli nuoruusvuosinaan oikeustiedettä Zagrebin yliopistossa, mutta alkoi kuuden lukukauden jälkeen vanhempiensa tuella panostaa todella jalkapallouraansa. Hän aloitti ammattilaisena NK Dinamo Zagrebissa, josta siirtyi 1990 yhdeksi kaudeksi NK Zadariin. Soldo pelasi seuraavat vuodet NK Inter Zaprešićissa, kunnes palasi 1994 Dinamoon. Toinen visiitti seurassa oli menestyksellinen ja Soldo juhli seurassa tuplamestaruutta kauden 1995–1996 päätteeksi.

Mestaruuskauden jälkeen Soldo jätti kotimaansa kentät ja siirtyi Saksaan VfB Stuttgartiin. Hän debytoi seuran paidassa elokuussa 1996 FC Schalkea vastaan ja kuului sen jälkeen 10 vuoden ajan seuran pelaavaan kokoonpanoon. Hän kantoi Stuttgartin kapteenin nauhaa lähes 200 ottelussa. Soldo oli mukana voittamassa Saksan cupia 1997 ja oli mukana Stuttgartin joukkueessa Cup-voittajien cupin finaalissa 1998. Soldo oli yksi seuran suosituimpia ja rakastetuimpia pelaajia. Hän lopetti mittavan uransa seurassa kauteen 2005–2006.

Kroatian maajoukkueessa Soldo pelasi vuosina 1994–2002 kaikkiaan 61 A-maaottelua. Hän oli mukana Kroatian kultaisina vuosina EM-kisoissa 1996 sekä MM-kisoissa 1998 ja 2002. Parhaimpana saavtuksena pronssi vuodelta 1998.

### Meriitit pelaajana

* MM-pronssia: 1998
* Cup-voittajien cupin hopeaa: 1998
* Kroatian mestaruus: 1996
* Kroatian cup: 1996
* Saksan mestaruushopeaa: 2003
* Saksan cup: 1997
* Saksan liigacupin hopeaa: 1997, 1998, 2005

## Ura valmentajana

Soldo aloitti valmennusuransa NK Dinamo Zagrebin juniorivalmentajana peliuransa jälkeen. Edustusjoukkueen päävalmentajan hän debytoi seurassa tammikuussa 2008, kun hänet palkattiin yllättäen eronneen Branko Ivankovićin seuraajaksi.  Soldo johdatti seuran kauden päätteeksi Kroatian tuplamestariksi. Hän kuitenkin erosi kuitenkin cupin finaalin jälkeen antaen tilaa tehtäviin palanneelle Ivankovićille. 

Kesäkuussa 2009 Soldo allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Saksan Bundesliigassa pelaavan 1. FC Kölnin kanssa.  Christoph Daumin isoihin saappaisiin astunut Soldo luotsasi takaisin pääsarjaan palanneet *Kilipukit* sijalle 13. Kausi 2010/11 alkoi kroatialaisvalmentajan alaisuudessa surkeasti ja lopulta Soldo sai 24. lokakuuta potkut Hannoverille kärsityn 1–2 kotitappion jälkeen. 

### Meriitit valmentajana

* Kroatian mestaruus: 2008
* Kroatian cup: 2008

## Lähteet
Merisaamelaiset

**Merisaamelaiset** ovat toinen pohjoissaamelaisten kulttuurillisista ryhmistä. He eroavat tunturisaamelaisista elinkeinojensa perusteella: tunturisaamelaiset harjoittavat poronhoitoa, kun taas merisaamelaiset saivat elantonsa merestä tai viljelystä. Merisaamelaiset syntyivät mustan surman riehuttua Pohjois-Norjassa 1300-luvulla ja jätettyä suuren osan norjalaisten tiloista tyhjiksi. Saamelaiset kärsivät rutosta vähemmän eristäytyneen elämäntapansa vuoksi. Nykyisin merisaamelaiset käsittävät yli puolet pohjoissaamelaisten väestömäärästä.

## Lähteet
Laavalokki

**Laavalokki** (*Larus fuliginosus*) on Galápagossaarilla elävä rantalintu. Se on yksi maailman harvinaisimmista lokkilajeista.

## Koko ja ulkonäkö
Laavalokin ruumiin pituus on 51–55 senttiä. Laji on saanut nimensä värinsä perusteella. Sen höyhenpuku on noenharmaa ja on siivistä tummempi ja vatsasta vaaleampi. Väritys auttaa sitä sulautumaan laavakallioille ja suojautumaan siten pedoilta kuten galapagosinhiirihaukoilta, jotka etsivät pesimäaikaan helppoa saalista laavalokkien poikasista. Nokka ja jalat ovat mustia samoin kuin melkein koko pää lukuun ottamatta valkoisia kulmakarjoja ja punaisia silmäluomia. Suu on punainen. Nuoret yksilöt ovat tavallisesti tumman suklaanruskeita ja niiden höyhenten reunat vaaleampia.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Laavalokki on endeeminen Ecuadorin Galápagossaarilla Etelä-Amerikassa. Sitä tavataan kuitenkin ympäri saaristoa. Parhaat paikat on Puerto Ayorassa Santa Cruzilla, South Plazalla, Puerto Villamilissa Isabelalla, Genovesalla ja Puerto Baquerizo Morenossa San Cristóbalilla. Elinalue käsittää alle 1&nbsp;500 neliökilometriä. Laavalokki on lokeista harvinaisin ja sen kanta käsittää vain alle 400 paria. Se tunnetaan huonosti ja luokitellaan vaarantuneeksi vähäisen lukumääränsä takia, mutta kannan uskotaan olevan vakaa. Sen mahdollisia uhkia ovat tulokaslajien kuten kissojen, rottien ja koirien aiheuttama häirintä ja saalistus, sekä saaren kanoissa havaittu newcastlen tauti, jolle saarten alkuperäisillä linnuilla ei ole vastustuskykyä.

Laavalokin elinympäristöä ovat hiekkaiset ja suojaisat ranta-alueet. Ne pesivät suojaisissa paikoissa lähellä tyyntä vettä, kuten laguuneissa ja altaissa, yleensä lähellä merta ja usein vain hieman vuorovesirajan yläpuolella. Niitä tavataan myös laivoilta ja satamista.

## Elintavat

Laavalokit viettävät paljon aikaansa rantavyöhykkeellä ravinnonhaussa. Niiden reviirit ovat laajoja ja ne ovat hyvin arkoja saattaen lähteä pesältä vaikka mahdollinen tunkeilija olisi kilometrin päässä. Ne päästävät melko usein pitkän, äänekkään ja lokkimaisen huudon.

Laavalokkien ravintovalikoima on monipuolinen, ne syövät pieniä äyriäisiä, kaloja ja merileguaanin, muiden liskojen sekä kilpikonnien poikasia. Laavalokit myös rosvoavat linnunpesiä ja syövät merileijonien istukoita. Lisäksi ne etsivät ruoakseen haaskoja ja jätteitä rannalta. Ihmisasutuksen ja kalastusalusten luona ne etsivät jätteitä ja perkeitä.

Laavalokit lisääntyvät ympäri vuoden, mutta huippu on touko–lokakuussa. Toisin kuin useimmat muut alueen rantalinnut, laavalokit pesivät yksitellen, eivät yhdyskunnissa. Naaras munii yksinkertaiseen maapesään pesään kaksi munaa. Munat ovat oliivinvihreitä ja sulautuvat hyvin ympäristöönsä. Haudonta kestää 30 päivää. Arkuudestaan huolimatta laavalokit puolustavat muniaan raivokkaasti ja usein kirkuvat samalla. Poikaset lähtevät pesästä 60 päivän ikäisinä ja vanhemmat huolehtivat niistä vielä tämän jälkeen lyhyen ajan.

## Lähteet
Letchworth

**Letchworth** (viralliselta nimeltään **Letchworth Garden City**) on noin  asukkaan kaupunki Hertfordshiren kreivikunnassa, Itä-Englannissa, noin 50 kilometriä Lontoosta pohjoiseen. Sen alueella ei ole kuntia *(unparished area)* ja sen hallinnosta on vastannut vuodesta 2013 lähtien North Hertfordshiren piirivaltuusto.

Letchworth on Ison-Britannian ensimmäinen puutarhakaupunki. Kaupungin perusti puutarhakaupunki-ideologian isä Sir Ebenezer Howard vuonna 1903.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Letchworth Garden City Heritage Foundation
Marián Dávidík

**Marián Dávidík** (s. 18. marraskuuta 1977 Dolný Kubín) on slovakialainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa Tampereen Pyrintöä. Aikaisemmin hän edusti Halden SK:ta sekä Modum O-lagia.

Nuorten MM-kilpailuissa Govorassa 1996 Dávidík voitti hopeaa viestistä. Seuraavana vuonna nuorten MM-kilpailuissa Leopoldsburgissa hän voitti pronssia pitkältä matkalta ja viestistä. Truskavetsin EM-kilpailuissa 2000 Dávidík voitti hopeaa normaalimatkalla. MM-kilpailuihin hän on osallistunut vuosina 1997–2008. Parhaana henkilökohtaisena sijoituksenaan MM-kilpailuissa hän on kahdesti sijoittunut kuudenneksi: Rapperswil-Jonassa 2003 keskimatkalla ja Olomoucissa 2008 pitkällä matkalla. 

## Lähteet
HMS Forester (H74)

**HMS Forester** (viirinumero H74) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Cowesista J. Samuel White and Companyltä. Alus laskettiin vesille 28. kesäkuuta 1934.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin F-luokan hävittäjistä  muodostettuun Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen, joka numeroitiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi.

Alus upotti 20. syyskuuta 1939 ''HMS Fortunen'' kanssa syvyyspommein Saksan laivaston sukellusveneen ''U-27'' ().

Saksan laivaston taisteluristeilijät ''Scharnhorst'' ja ''Gneisenau'' upottivat 23. marraskuuta aseistetun kauppalaivan *[[HMS Rawalpindi]]n*, joka kuitenkin ehti ilmoittaa kohtalostaan radiolla. Kotilaivasto määräsi Clydestä vahvan osaston merelle kohti Norjan rannikkoa katkaisemaan saksalaisten paluutien. *Forester* oli osaston mukana suojaamassa raskaita yksiköitä. Osasto ei kuitenkaan havainnut kohdettaan, vaan palasi kotisatamaan.

Norjan taisteluihin alus osallistui 8. hävittäjälaivueessaa. Se osallistui Narvikin toiseen taisteluun. Alus liitettiin 1940 laivueen mukana Force H:hon Gibraltarille.

Aluksen miehistö pelasti 8. maaliskuuta 1941 merestä 144 sukellusvene *[[U-124 (1940)|U-124:n]]* upottamien *Lahoren* ja *Tielbankin* miehistöjenjäsentä. Alus pelasti myöhemmin ''HMS Faulknorin'' kanssa vielä 107 eloonjäänyttä saman sukellusveneen torpedoimalta *Nardanalta*.

Alus upotti 18. kesäkuuta 1941 *Faulknorin*, ''HMS Fearlessin'', ''HMS Foresightin'' ja ''HMS Foxhoundin'' kanssa syvyyspommein Cadizista länteen sukellusvene *[[U-138|U-138:n]]* ().

Vuonna 1942 alus palasi Englantiin, jossa se liitettiin Kotilaivastoon suojaamaan Jäämeren saattueita. Alus palasi kuitenkin 1943 Välimerelle, jossa se osallistui Salernon maihinnousuun ja Aegeianmeren taisteluihin. Alus määrättiin kuitenkin palaamaan Pohjois-Atlantille Jäämeren saattueiden suojaksi. Saattue tehtävät kuitenkin keskeytyivät aluksen osallistuessa Normandian maihinnousuun. Alus upotti 10. marraskuuta 1944 Kanadan laivaston ''HMCS St. Laurentin'', *[[HMCS Owen]]in* ja *[[HMCS Swansea]]n* kanssa syvyyspommein Pohjois-Atlantilla sukellusvene *[[U-845|U-845:n]]* (). Alus upotti 20. elokuuta 1944 *[[HMS Wensleydale]]n* ja ''HMS Videtten'' kanssa syvyyspommein Englannin kanaalissa sukellusvene *[[U-413|U-413:n]]* ().

Alus myytiin romutettavaksi 22. tammikuuta 1946 ja saapui Rosythiin kesäkuussa 1947.

## Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
*Edward Bernard Tancock DSC 14. tammikuuta 1939 – tammikuu 1942
*George Pepys Huddart tammikuu 1942 – 1. toukokuuta 1942 (kaatui)
*Jack Bitmead DSO 2. toukokuuta – 4. elokuuta 1942 (sij)
*James Arbouin Burnett DSC 4. elokuuta 1942 – 21. toukokuuta 1944
*George Windsor Gregorie 21. toukokuuta – 9. heinäkuuta 1944
*David Creagh Beatty DSC 9. heinäkuuta 1944 – 17. huhtikuuta 1945
*Peter Ronald Ward 17. huhtikuuta – 6. kesäkuuta 1945
*Louis John Hilary Gamble 6. kesäkuuta 1945 –

## Lähteet
*
*
*
*
*

### Viitteet
Taal

**Taal** on 311 metriä korkea tulivuori Luzonin saarella, Filippiineillä, noin 70 kilometriä Manilasta etelään. Se on yksi Filippiinien aktiivisimmista tulivuorista. Taal alkoi jälleen purkautua 12. tammikuuta 2020 ja noin 8&nbsp;000 ihmistä evakuoitiin.

Taal on kaldera, jonka osittain täyttää Taal-järvi. Ennen tammikuun 13. päivää 2020 järven laajuus oli noin 267 km². Järvi sijaitsi 3 metriä merenpinnan yläpuolella ja sen suurin syvyys oli 160 metriä. Järven keskellä oli toinen kaldera, jonka osittaisen romahtamisen seurauksena oli syntynyt 5 kilometriä leveä Volcano Island -saari. 

Taal-tulivuorella on ollut historiansa aikana ainakin kuusi vaarallista pyroklastista purkausta. Vuoden 1911 purkauksen seurauksena kuoli 1334 ihmistä ja tuhkaa satoi Manilassa asti.  Myös vuosina 1965-1977 tulivuori on purkautunut kuolettavasti surmaten noin 200 ihmistä. Tuolloin ihmisiä ei varoitettu tulevista purkauksista. 1900-luvun viimeisin purkaus tapahtui 1977.  

Taal valittiin 1990-luvulla yhdeksi kuudestatoista tarkempaan tieteelliseen seurantaan otetuista, myöhempien luonnonkatastrofien vähentämiseksi valituista dekaditulivuorista. Nimitys dekaditulivuori () saatiin YK:n yleiskokouksen vuonna 1989 nimeämästä luonnonkatastrofien vähentämisen vuosikymmenestä (1990-luku). Filippiinien vulkanologian ja seismologian laitos (PHIVOLCS) on todennut jo vuonna 2009 Taal-tulivuoren saaren suuren riskin alueeksi ja pysyväksi vaaravyöhykkeeksi, jossa ei saa asua.

## Kuvia

Tiedosto:Taal volcano 2020 eruption captured using IP camera.gif|Alku 12. tammikuuta 2020 purkauksesta.
Tiedosto:Phreatic eruption of Taal Volcano, 12 January 2020 (reduced).gif|link=Tiedosto:Phreatic eruption of Taal Volcano, 12 January 2020.gif|Eräs myöhempi vaihe 12. tammikuuta 2020 purkauksesta.
Tiedosto:Taal Volcano aerial 2013.jpg|Ilmakuva vuodelta 2012 jossa näkyy tulivuoren keskellä oleva järvi.
Tiedosto:Taal volcano crater.jpg|Ilmakuva kraaterista vuodelta 1965.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Lou Donaldson

**Lou Donaldson** (1. marraskuuta 1926 Badin, Pohjois-Carolina – 9. marraskuuta 2024) oli yhdysvaltalainen jazz-saksofonisti, joka tunnetaan soul jazzin edustajana. Hänen monet kappaleensa noudattavat soinnuiltaan blueskaavaa. Alkuaikoinaan hän soitti bebopia ja oli tyyliltään monien aikalaistensa tavoin hyvin Charlie Parker -vaikutteinen.

Vuonna 1952 Donaldson pääsi levyttämään bebop-suuruuksien, kuten vibrafonisti Milt Jacksonin ja pianisti Thelonious Monkin, kanssa. Seuraavana vuonna hän levytti trumpetisti Clifford Brownin ja rumpali Philly Joe Jonesin kanssa. Muita yhteistyökumppaneita olivat trumpetisti Blue Mitchell, pianisti Horace Silver sekä rumpali Art Blakey, jonka kvintettiin Donaldson kuului.

1960-luvulla Donaldson oli soul jazzin tunnetuimpia nimiä ja levytti suosittuja levyjä omissa nimissään, kuten vuoden 1967 *Alligator Boogaloo*.

## Diskografia
### Yhtyejohtajana
* 1953: *Clifford Brown Memorial Album* (Blue Note)
* 1957: *Lou Takes Off*
* 1958: *Blues Walk*
* 1958: *Light Foot*
* 1961: *The Time Is Right*
* 1962: *Funky Mama* 
* 1963: *Gravy Train* 
* 1967: *The Natural Soul* Tommy Turrentine (tr), John Patton (org), Grant Green (guit), Ben Dixon (dr).
* 1967: *Alligator Boogaloo* Melvin Lastie (corn), George Benson (guit), Lonnie Smith (org), Leo Morris (dr).
* 1967: *Mr. Shing-A-Ling]* Blue Mitchell (tr), Jimmy ”Fats” Ponder (guit), Lonnie Smith (org), Leo Morris (dr).
* 1968: *Midnight Creeper* Blue Mitchell (tr), George Benson (guit), Lonnie Smith (org), Idris Muhammad (dr).
* 1969: *Say It Loud!* Blue Mitchell (tr), Jimmy ”Fats” Ponder (guit), Charles Earland (org), Idris Muhammad (dr).
* 1969: *Hot Dog* Ed Williams (tr), Melvin Sparks (guit), Charles Earland (org), Idris Muhammad (dr).
* 1970: *Everything I Play Is Funky* Blue Mitchell (tr), Melvin Sparks (guit), Lonnie Smith (org), Jimmy Lewis (b), Idris Muhammad (dr).
* 1970: *Pretty Things* Blue Mitchell (tr), Ted Dunbar (guit), Leon Spencer Jr. (org), Idris Muhammad (dr).
* 1971: *Cosmos*
* 1973: *Sassy Soul Strut*
* 1974:  Sweet Lou
* 1975  *A different scene"
* 1993: *Caracas*
* 1994: *The Righteous Reed! The Best of Poppa Lou*
* 1996: *The Best of Lou Donaldson, Vol. 2* The Blue Note Years.

===Muiden levyillä===
* 1952: [[Thelonious Monk]]: *Genius of Modern Music* (Blue Note)  
* 1954: [[Miles Davis]]: *Bags' Groove*  
* 1954: [[Art Blakey]]: *A Night at Birdland Vol. 1*
* 1954: Art Blakey: *A Night at Birdland Vol. 2*
* 1954: Art Blakey: *A Night at Birdland Vol. 3*
* 1958: [[Jimmy Smith]]: *Cool Blues*
* 1958: Jimmy Smith: *House Party*
* 1963: Jimmy Smith: *Rockin' the Boat''

## Lähteet
HMS Fortune (H70)

**HMS Fortune** (viirinumero H70) oli Britannian kuninkaallisen laivaston F-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin John Brown and Companylta Clydebankistä,  jossa köli laskettiin vesille 25. heinäkuuta 1933. Alus laskettiin vesille 29. elokuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 27. huhtikuuta 1935.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 6. hävittäjälaivueeseen, joka nimettiin toukokuussa 1939 uudelleen 8. hävittäjälaivueeksi.

Alus upotti 22. syyskuuta 1939 Hebridien länsipuolella ''HMS Foresterin'' kanssa Saksan laivaston sukellusveneen *[[U-27 (1936)|U-27:n]]*. Se upotti 20. maaliskuuta 1940 Shetlannin pohjoisrannikolla sukellusvene *[[U-44|U-44:n]]*. Vuonna 1940 alus osallistui Norjan rannikon sotatoimiin. *Forester*, ''HMS Fury'' ja ''HMS Foresight'' määrättiin 18. toukokuuta Humberiin, jossa ne liitettiin 26. toukokuuta Noren komentajan alaisuuteen

### Force H:ssa
Laivueen mukana alus siirrettiin Gibraltarille Force H:hon, jonka mukana se osallistui 30. elokuuta operaatio Hatsiin. Force H:sta liitettiin taistelulaiva ''HMS Barham'', taisteluristeilijä ''HMS Resolution'', lentotukialus ''HMS Ark Royal'', hävittäjät ''HMS Faulknor'', *Fury*, *Fortune*, *Forester*, ''HMS Greyhound'', *[[HMS Inglefield]]*, ''HMS Eclipse'', *[[HMS Escapade]]* ja ''HMS Echo'' Force M:ään tehtäessä epäonninen hyökkäys Dakariin.

Alus suojasi 6. marraskuuta Atlantilla ''HMS Firedraken'', *Furyn* ja *Greyhoundin* kanssa ''HMS Renownia'' ja *Barhamia* , kun osasto havaitsi viisi Vichyn Ranskan laivaston hävittäjää. Alus suojasi operaatio Coatissa Välimeren laivastolle toimitettuja täydennysaluksia Sisilian kapeikossa. Se suojasi 15. marraskuuta operaatio Whitessa ''HMS Argusta'' toimitettaessa lentokonetäydennyksen Maltalle.

Operaatio Hidessä alus osallistui *[[HMS Malaya]]n* ja muutaman muun aluksen siirtoon Maltalta länteen. Alus kuului Force H:n Atlantilla olevaa saattuetta WS5A saattamaan lähetetyn voimakkaan osaston hävittäjäsuojaan.Operaatio Excessiin alus osallistui Group 1:ssä suojaten *Ark Royalia*.

Alus suojasi 3. maaliskuuta 1941 ''HMS Fearlessin'' ja ''HMS Duncanin'' kanssa *Ark Royalia* koulutettaessa uusia lentäjiä lentotukialuksella. Alus oli suojaamassa *Ark Royalia* Biskajanlahdella Toimitettaessa lentokonetäydennystä Maltalle alus suojasi 1. huhtikuuta operaatio Winchissä *Ark Royalia*.

### Itäisessä laivastossa
Alus siirrettiin 19. helmikuuta 1942 Itäiseen laivastoon *Foxhoundin* kanssa, kunnes ne siirrettiin 1943 puolivälissä takaisin Britteinsaarille.

### Palveluksen loppu
*Fortune* siirrettiin 31. toukokuuta 1943 Kanadan laivastolle nimellä *HMCS Saskatchewan*. Alus suojasi Pohjois-Atlantin saattueita 11., 12. ja C3 saattajaosastoissa, kunnes se siirrettiin kesäkuussa 1944 Normandian maihinnousuun. Operaation päätyttyä alus oli Atlantin saattueiden suojana. Se sijoitettiin poistolistalle 28. tammikuuta 1946.

## Lähteet
*
*
*
*
*
*

### Viitteet
C4

**C4** voi tarkoittaa:
* Muoviräjähde, muovailtavaa räjähdysainetta
* C4, kansainvälinen paperikokostandardi
* C<sub>4</sub>-yhteyttäminen, yksi kasvien yhteyttämismekanismeista
* Citroën C4, automalli
* C4 (1929), Espanjan laivaston sukellusvene.
* HMS C.4, brittiläinen sukellusvene
Lauri Melander

**Lauri Mikko Olavi Melander** (s. 8. huhtikuuta 1945 Helsinki) on suomalainen lakimies, joka toimi Helsingin hovioikeuden presidenttinä vuosina 2004–2009. Melander jäi eläkkeelle 30. syyskuuta 2009.

Melander on koulutukseltaan oikeustieteen kandidaatti (1970), ja hänelle myönnettiin varatuomarin arvo vuonna 1973. Melander toimi käräjätuomarina ja sittemmin laamannina Vantaan käräjäoikeudessa vuodesta 1977 alkaen. Vuosina 1983–1986 Melander toimi lainsäädäntöneuvoksena oikeusministeriössä.

Lauri Melanderin isä Ilmari Melander (1904–1987) oli koulutukseltaan oikeustieteen tohtori ja toimi professorina Helsingin yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa vuosina 1941–1968. Lauri Melanderin poika, oikeustieteen tohtori Sakari Melander (s. 1975) on Helsingin yliopiston rikosoikeuden professori.

## Lähteet
Eläinpuolue

**Eläinpuolue** (, PvdD) on eläinten oikeuksia Alankomaissa ajava poliittinen puolue. Se perustettiin vuonna 2002. Vuoden 2003 vaaleissa puolue ei vielä päässyt edustajainhuoneeseen. Paikkaa ei myöskään tullut Euroopan parlamentissa vuoden 2004 vaaleissa. Vuoden 2006 vaaleissa edustajainhuoneeseen kuitenkin pääsivät puolueesta Marianne Thieme ja Esther Ouwehand. Senaattiin tuli vuonna 2007 lisäksi valituksi Niko Koffeman. Vuoden 2007 vaaleissa valittiin myös eri provinssien parlamentteihin kaikkiaan yhdeksän Eläinpuolueen poliitikkoa. Vuoden 2023 parlamenttivaaleissa puolue sai kolme edustajaa edustajainhuoneeseen ja kolme senaattiin.

Eläinpuolue asetti ehdokkaita myös vuoden 2009 europarlamenttivaaleihin, mutta ei saanut yhtään paikkaa. Äänistä puolue sai 3,46 %. Kärkiehdokkaana oli Natasja Oerlemans.

Uskonnottomat tahot ovat esittäneet puoluetta kohtaan kritiikkiä. Thieme ja Koffeman ovat seitsemännen päivän adventisteja, ja Thieme on esittänyt Aatamin ja Eevan olleen alun perin kasvissyöjiä. Esimerkiksi Maarten 't Hart jopa vaati Thiemeä ja Koffemania lähtemään puolueesta heidän uskontonsa takia. Thieme pitää puoluetta kuitenkin sekulaarina eikä katso sen sanoman olevan sidoksissa mihinkään uskonnolliseen vakaumukseen. 

Marianne Thieme on puolueen puheenjohtaja ja toimii myös edustajainhuoneessa puolueen parlamenttiryhmän puheenjohtajana.

Puolue on muun muassa esittänyt uskonnollisten rituaaliteurastusten kieltämistä lailla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut ,
Omar Nasiri

**Omar Nasiri** on 1960-luvulla syntyneen marokkolaisen vakoojan pseudonyymi. Hän soluttautui al-Qaidaan ja toimi tämän koulutusleireillä Afganistanissa välittäen tietoja Britannian ja Ranskan tiedustelupalveluille. Hän väitti BBC haastattelussa 16. marraskuuta 2006, että Britannian tiedustelupalvelua varoitettiin 1990-luvun puolessa välissä al-Qaidan uhasta, mutta britit eivät toimineet tarpeeksi nopeasti. Hän myös väittää leirillä tapaamansa Ibn al-Shaykh al-Libin antaneen tarkoituksella kuulusteluissa Yhdysvalloille virheellistä tietoa yllyttääkseen näitä syrjäyttämään Saddam Husseinin vallasta, jotta al-Qaida saisi Irakin jihadistiseksi tukikohdakseen.

Nasiri on kirjoittanut kokemuksistaan vakoojana teoksen *Jihadin sydämessä: elämäni al-Qaidan taistelijana ja sen vakoojana*, jossa hän kertoo yksityiskohtaisesti elämästään Belgian maanalaisessa terroristitoiminnassa, Afganistanin leireillä sekä Britannian radikaaleissa muslimiyhteisöissä. Osa kirjan yksityiskohdista on kuitenkin muutettu kirjailijan ja tämän läheisten suojelemiseksi.

## Lähteet
Luettelo kuulantyönnön Suomen mestareista

Tämä on **luettelo kuulantyönnön Suomen mestareista**. Kuulantyönnön Suomen mestaruudesta on kilpailtu Kalevan kisoissa vuodesta 1907 lähtien. Vuoteen 1924 asti kilpailtiin yhteistuloskilpailut. Vuodesta 1914 lähtien on kilpailtu yhden käden mestaruuksista. Vuosina 1914–1924 kilpailtiin siis sekä yhden käden että molempien käsien kilpailut. Naiset ovat kilpailleet Suomen mestaruudesta vuodesta 1945 lähtien.

## Mestaruudet

**Miehet** (** = Molempien käsien yhteistuloskilpailu*) (yht. 129)
* 18 – Elmer Niklander* (mestaruuksista 11 yhteistuloskilpailuissa)
* 9 – Reijo Ståhlberg
* 7 – Sulo Bärlund, Arttu Kangas
* 6 – Armas Wahlstedt, Matti Yrjölä
* 5 – Seppo Simola
* 4 – Yrjö Lehtilä
* 3 – Reijo Koivisto, Janne Ronkainen, Mika Halvari, Arsi Harju, Conny Karlsson, Robert Häggblom, Eero Ahola
* 2 – Armas Taipale* (1), Wihtori Kotro* (1), Ville Pörhölä* (1), Paavo Yrjölä, Yrjö Puntti, Aapo Perko, Alpo Nisula, Jarmo Kunnas, Aulis Akonniemi, Jari Kuoppa, Tepa Reinikainen, Ville Tiisanoja, Tomas Söderlund
* 1 – Toimi Arranmaa*, Mikko Holm*, Paavo Aho*, Hannes Torpo*, Bertil Ilomaa, Martti Alarotu, Risto Kuntsi, Rurik Backman, Veikko Nyqvist, Jaakko Jouppila, Helge Nylund, Yrjö Ijäs, Aulis Toivonen, Petri Torniainen, Antero Paljakka, Markus Koistinen, Tuomo Tihinen, Timo Kööpikkä, Nico Oksanen, Arttu Korkeasalo

**Naiset** (yht. 81)
* 11 – Asta Ovaska
* 8 – Meeri Saari
* 6 – Marjatta Kuuluvainen, Suvi Helin
* 5 – Christine Barck, Tuula Kivi, Senja Mäkitörmä
* 4 – Inkeri Lehtonen, Ritva Metso, Anna Rauhala
* 3 – Irja Sarnama, Karoliina Lundahl, Niina Kelo
* 2 – Marika Tuliniemi, Sanna Kämäräinen, Katri Hirvonen, Kaisa Kymäläinen, Emilia Kangas
* 1 – Hely Pietilä, Esteri Kallio, Eila Ronkonen, Johanna Pulkkinen

## Vuosittain

## Lähteet
* 1907–1959: 
* 1960–2006: http://www.gbrathletics.com/nc/fin.htm
* 1907–2023: Kalevan kisojen mitalistit nykyisissä lajeissa tai niiden edeltäjissä 1907–2023 Tilastopaja (tilaajille)

### Viitteet
Nothing But the Best

**Nothing But the Best** on Frank Sinatran tuorein kokoelma-albumi. Se julkaistiin 14. toukokuuta 2008 laulajan kuoleman kymmenvuotispäivänä. Levy sisältää Sinatran oman levy-yhtiön Reprisen äänittämät suurimmat hitit. Joitakin kappaleita, kuten ”New York, New York” ja ”'Come Fly with Me”' on hieman editoitu alkuperäisistä versioista. Kokoelmasta on olemassa myös kaksi vaihtoehtoista versiota, joista toinen sisältää CD:n lisäksi Royal Festival Hallissa vuonna 1971 kuvatun konsertin ja toinen CD:n, joka sisältää 12 kappaletta jouluista musiikkia. Nämä molemmat erikoisjulkaisut on pakattu digipack-koteloon.

## Kappaleet
#Come Fly with Me
#The Best Is Yet to Come
#The Way You Look Tonight
#Luck Be a Lady
#Bewitched
#The Good Life
#The Girl from Ipanema
#Fly Me to the Moon (In Other Words)
#Summer Wind
#Strangers in the Night
#Call Me Irresponsible
#Somethin’ Stupid
#My Kind of Town
#It Was a Very Good Year
#That’s Life
#Moonlight Serenade
#Nothing But the Best
#Drinking Again
#All My Tomorrows
#My Way
#New York, New York
#Body and Soul
Liikutukset

**Liikutukset** ovat lestadiolaisen herätysliikkeen piirissä esiintyvä hurmosilmiö. Ensimmäisen kerran se esiintyi lestadiolaisen alkuheräyksen aikana Kaaresuvannossa 1845. Liikutuksissaan oleva ihminen voi esimerkiksi hyppiä, taputtaa käsiään ja huutaa "Kiitos, Jeesus!" autuaallisen tunteen vallassa. Seuroissa esiintyvien liikutusten vuoksi lestadiolaisia pilkattiin hihhuleiksi, mutta herätysliikkeen keskuudessa ilmiötä pidettiin Jumalan armon merkkinä. Liikutuksia pidettiin 1800-luvulla ajoittain kirkkopahennuksena. Kirkossa liikutuksiin tulleita lestadiolaisia voitiin rangaista sakoilla, häpeäpenkissä tai jalkapuussa istuttamalla sekä lyhyellä vankeudella. Lars Levi Laestadius puolusti julkaisemassaan Huutavan ääni korvessa-lehdessä heränneiden liikutuksia:
Niko Koffeman

**Niko Karel Koffeman** (s. 12. toukokuuta 1958) on alankomaalainen eläinpuolueen poliitikko. Hänet valittiin vuonna 2007 puolueen historian ensimmäisenä senaattorina Alankomaiden parlamentin ylähuoneeseen. Hän toimii aktiivisesti myös Faunabescherming-järjestössä (suom. "faunan suojelu") ja Nicolaas G. Pierson Foundationin puheenjohtajana. 

Koffeman valmistui Rotterdamin Erasmus-yliopistosta, jossa hän opiskeli taloustiedettä. Hän toimi aiemmin sosialistisessa puolueessa. Hän on kasvissyöjä ja uskoltaan seitsemännen päivän adventisti. Hän on naimisissa juontaja Antoinette Hertsenbergin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kerameis

**Kerameis** (, ’Savenvalajat’; ) voi viitata seuraaviin:

* Kerameikos eli Kerameis, antiikin Ateenan kaupunginosa ja Attikan demos
* Polttouuni eli *Savenvalajat* (*Kerameis*), antiikin kreikkalainen runo
Chuck Weyant

**Chuck Weyant** (3. huhtikuuta 1923 St. Marys, Ohio – 24. tammikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui neljään Indianapolis 500 -kilpailuun kausina 1955 ja 1957–1959. Hän oli parhaimmillaan 12. vuoden 1955 kilpailussa. Hän kilpaili AAA- ja USAC-sarjoissa vuosina 1952–1959 ollen parhaimmillaan kahdeksas Las Vegasissa 1954 ja Milwaukeella 1959. Weyant kilpaili myös Midget cars -sarjassa voittaen ensimmäisen kilpailunsa vuonna 1947. Hän oli yhdeksän kertaa top 25 National points -listalla vuosina 1951–1971. Hän voitti urallaan 64 tapahtumaa, joista 13 kansallista. Yksi hänen suurimmista voitoistaan oli vuoden 1955 Hut Hundret -kilpailun voitto Terre Haute Action -radalla.

Weyantin perhe harrasti kilpa-ajoa. Hän aloitti ajamalla kilpaa isänsä ja veljensä kanssa 1940-luvun alussa ennen toista maailmansotaa. Hän ajoi ensimmäisen voittonsa vuonna 1947 sodan jälkeen.

Weyant on valittu National Midget Auto Racing Hall of Fameen.

## Lähteet
Dempsey Wilson

**Dempsey Wilson** (11. maaliskuuta 1927 Los Angeles, Kalifornia – 23. huhtikuuta 1971 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui Indianapolis 500 -kilpailuun neljä kertaa kausilla 1958, 1960–1961 ja 1963. Hän oli parhaimmillaan 11. vuoden 1963 kilpailussa. Wilson kilpaili myös USAC-sarjoissa vuosina 1956, 1958–1965 ja 1968–1969. Hän oli parhaimmillaan kahdeksas vuonna 1960 Milwaukeella. Kilpailujen ulkopuolella Wilson omisti yrityksen nimeltä "Dempsey Wilson Racing Cams", joka kunnosi autojen etuosia. Hän kuoli kotonaan Los Angelesissa.
Mikhail Mamleev

**Mikhail Mamleev** (s. 4. syyskuuta 1975, , *Mihail Mamlejev*) on entinen venäläinen, nykyisin italialainen suunnistaja. Seuratasolla hän edustaa italialaista SC Merania. Pohjoismaisissa kilpailuissa hän edusti v.1996 - 1999 Ikaalisten Nouseva-Voimaa, v.2000-2002 ruotsalaisseura Ronneby OK:ta ja v.2003-2014 ruotsalaista OK Orionia. Kaudelle 2015 hän on ilmoittanut palaavansa edustamaan Ikaalisten Nouseva-Voimaa.

Nuorten MM-kilpailuissa Gdyniassa 1994 Mamleev voitti viestikultaa. Horsensin nuorten MM-kilpailuissa 1995 hän voitti hopeaa normaalimatkalta ja pronssia pikamatkalta. Sümegin EM-kilpailuissa 2002 Mamleev voitti kultaa keskimatkalta. Maailmancupin kokonaiskilpailussa 2002 hän sijoittui toiseksi.

Rapperswil-Jonan MM-kilpailuissa 2003 Mamleev saavutti parhaat henkilökohtaiset MM-sijoituksensa sijoittumalla viidenneksi pitkällä matkalla ja sprintissä. Västeråsin MM-kilpailuissa 2004 hän voitti hopeaa viestistä joukkuetovereinaan Andrei Hramov ja Valentin Novikov.

Keväällä 2004 Mamleev meni naimisiin Sabine Rottensteinerin kanssa ja muutti Italiaan asumaan. Heinäkuussa 2006 hän sai Italian kansalaisuuden. Viime vuosina Mamleev on panostanut lähes pelkästään MM-kisoihin, eikä kilpaile kauden aikana juurikaan missään muissa kilpailuissa.

Unkarin MM-kisoissa Miskolcissa 2009 voitti kyseenalaisesti pronssia pitkällä matkalla, kun italialainen seurasi pitkään neljä minuuttia hänen jälkeensä lähtenyttä Daniel Hubmannia, joka voitti kyseisessä kilpailussa maailmanmestaruuden. Suomen joukkue teki asiasta protestin, Mats Haldinin ollessa kilpailun neljäs, vedoten sääntöön, joka kieltää kaiken yhteistyön maastossa. Protesti kuitenkin lopulta hylättiin.

## Lähteet
Crucify

**Crucify** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Tori Amosin kappale ja single vuodelta 1992. Kappale julkaistiin viidentenä singlenä Amosin albumilta *[[Little Earthquakes]]*. Se nousi listoille useissa maissa.

## Julkaisu
”Crucify” on mukana Amosin ensimmäisellä sooloalbumilla *[[Little Earthquakes]]*, joka julkaistiin 6. tammikuuta 1992. Kappale julkaistiin albumin viidentenä singlenä 12. toukokuuta 1992. Kappaleen radiosingleversio on lyhyempi kuin alkuperäinen. Singlestä on olemassa useita erilaisia julkaisuja. Yhdysvalloissa julkaistiin viiden kappaleen EP-levy, jossa on mukana covereita muiden artistien kappaleista. Kappaleelle on tehtiin myös musiikkivideo.

”Crucify” oli Britannian singlelistan sijalla 15. Kappale nousi listoille myös muun muassa Irlannissa, Ranskassa, Ruotsissa ja Uudessa-Seelannissa. 

Uudelleen miksattu versio kappaleesta ”Crucify” julkaistiin Amosin kokoelma-albumilla *[[Tales of a Librarian]]* (2003). Toinen vaihtoehtoinen versio on julkaistu kokoelmalla *[[A Piano: The Collection]]* (2006). Kappaleen musiikkivideo on julkaistu videokokoelmilla *[[Little Earthquakes (video)|Little Earthquakes]]* (1992), *[[Complete Videos 1991–1998]]* (1998) ja *[[Fade to Red]]* (2006).

## B-puolet
Yhdysvalloissa julkaistulla EP:llä on mukana Amosin levyttämiä covereita muiden artistien kappaleista. Yksi covereista  Nirvanan kuuluisimmasta kappaleesta ”Smells Like Teen Spirit”. ”Smells Like Teen Spirit” -cover sai huomiota sekä medialta että Nirvanan laulajalta Kurt Cobainilta.

Isossa-Britanniassa ja useissa muissa maissa julkaistulla singlellä B-puolina on B-puolina albumilta pois jäänut kappale ”Mary” ja toinen alkuperäiskappale ”Here. In My Head”. Isossa-Britanniassa julkaistiin lisäksi rajoitettu painos, jossa on vain livekappaleita. 

## Kappalelista

## Muusikot
* Tori Amos – piano, laulu
* Nancy Shanks (Beene) – taustalaulu
* Tina Gullickson – taustalaulu
* Jeff Scott – basso
* Ed Greene – rummut
* Paulinho Da Costa – rytmisoittimet
* John Chamberlin – mandoliini
* Eric Williams – ukulele
* Davitt Sigerson – tuotanto
* John Beverly Jones – äänitys
* Leslie Ann Jones – äänityksen assistentti
* Paul McKenna – miksaus

* Ian Stanley – tuotanto (remix)
* Ross Cullum – remiksaus

## Listasijoitukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Crucify-musiikkivideo
* Crucify Discogs-sivustolla
Berit Berthelsen

**Berit Berthelsen** (o.s. **Tøien**, 25. huhtikuuta 1944 Hakadal, Akershus, Norja – 13. helmikuuta 2022 Bærum, Norja) oli norjalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat pituushyppy ja viisiottelu.

Berthelsen sijoittui Tokion 1964 olympialaisten pituushypyssä yhdeksänneksi tuloksella 619&nbsp;cm. Méxicon 1968 olympialaisissa hän sijoittui pituushypyssä seitsemänneksi tuloksella 640&nbsp;cm ja viisiottelussa 18:nneksi 4&nbsp;649 pisteellä. Kisojen avajaisissa hän kantoi Norjan lippua. Ateenan EM-kilpailuissa 1969 hän saavutti pituushypyssä pronssia tuloksella 644&nbsp;cm.

Sisäratojen EM-kilpailuissa Berthelsen voitti kultaa Prahassa 1967 tuloksella 651&nbsp;cm ja Madridissa 1968 tuloksella 643&nbsp;cm. Hän teki vuonna 1968 pituushypyssä Norjan ulkoratojen ennätyksen 656&nbsp;cm, jonka rikkoi vasta vuonna 2009 Margrethe Renstrøm. Hänen EM-hallikilpailuiden voittotuloksensa 651&nbsp;cm vuodelta 1967 oli Norjan halliennätys vuoteen 2024 asti, jolloin sen rikkoi Ida Andrea Breigan.

Berit Berthelsenin puoliso Roar Berthelsen oli maajoukkuetason pituushyppääjä.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1975

**[[Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut]]** järjestettiin vuonna 1975 Katowicessa, Puolassa. Kisojen ajankohta oli 8.–9. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Rondo-halli, jonka juoksurata oli 160 metrin mittainen.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Mitalitaulukko

## Katso myös
*Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1975

## Lähteet
*
Georg Hillmar

**Georg Otto Hillmar** (10. lokakuuta 1876 Berliini – 12. joulukuuta 1911 Berliini) oli saksalainen voimistelija ja olympiavoittaja. Hän osallistui Ateenan olympialaisiin 1896, joissa hän voitti kultaa sekä nojapuiden että rekin joukkuekilpailuissa. Hillmar osallistui myös nojapuiden, rekin, hypyn ja hevosen henkilökohtaisiin kilpailuihin, mutta ei voittanut mitaleita niissä.

## Lähteet
Palmuhaukka

**Palmuhaukka** (*Falco chicquera*) on tropiikissa elävä jalohaukka.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 30–36&nbsp;cm ja siipien kärkiväli noin 85&nbsp;cm. Se on selkäpuolelta harmaa ja vatsapuolelta valkoinen, mustaraitainen. Päälaki ja niska ovat punaruskeat, nokka, koivet ja kapea paljas alue silmän ympärillä keltaiset. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

## Esiintyminen
Palmuhaukat elävät Intian niemimaalla, Pakistanissa ja paikoin Kaakkois-Aasiassa, sekä monin paikoin Afrikassa Saharan eteläpuolella. Sen elinympäristön ala on noin 10&nbsp;miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko 10&nbsp;000–100&nbsp;000&nbsp;yksilöä.

## Elinympäristö
Lajin elinympäristöä ovat savannit, puoliautiomaat ja muut kuivat maa-alueet, joilla kasvaa harvakseltaan puita ja pensaita. Sitä tavataan myös jokivarsien metsissä.

## Lisääntyminen
Pesä on toisinaan korkealla palmun latvassa, toisinaan vanhassa varislinnun tai petolinnun pesässä. Naaras munii 3–5&nbsp;munaa, joita se hautoo noin 33&nbsp;päivää. Poikaset ovat lentokykyisiä 36&nbsp;päivän ikäisinä ja emot hoitavat niitä vielä kolmisen viikkoa. Pesimäkierto kestää pari viikkoa kauemmin kuin muilla samankokoisilla jalohaukoilla.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu pääosin lentävistä linnuista, jonkin verran myös hyönteisistä ja lepakoista.

## Lähteet