open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sally Field

**Sally Margaret Field** (s. 6. marraskuuta 1946 Pasadena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kaksinkertainen Oscar-, Emmy- ja Golden Globe -voittaja. 

## Ura
Field aloitti näyttelijänuransa televisiossa näyttelemällä 1960-luvun puolivälin sarjassa *[[Gidget]]*. Seuraavaksi hän esiintyi muun muassa sarjassa *[[Lentävä nunna]]* ja useita kertoja vierailevana näyttelijänä lännenkomediasarjassa *[[Smith ja Jones]]*. 

Fieldin ensimmäiset roolit olivat pääasiassa komediasarjoista. Vuonna 1976 hän osoitti lahjakkuutensa myös draamanäyttelemisessä, kun hän voitti Emmy-palkinnon televisioelokuvasta *[[Tie uuteen elämään]]*. 

Ensimmäisen Oscarinsa Field voitti parhaasta naispääosasta vuoden 1979 elokuvasta *[[Norma Rae]]*. Toistamiseen hän pokkasi saman palkinnon viisi vuotta myöhemmin roolisuorituksestaan elokuvassa *[[Tilaa sydämessä]]*. Field on esiintynyt myös elokuvissa *[[Mrs. Doubtfire – Isä sisäkkönä]]* ja *[[Forrest Gump]]*. 

Televisiossa Fieldillä on ollut toistuva rooli draamasarjassa *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]*, jossa hän on esittänyt tohtori Abby Lockhartin äitiä. Field voitti suorituksestaan sarjassa Emmy-palkinnon vuonna 2001.

Field näyttelee ABC:n televisiosarjassa *[[Perhesiteet]]*, joka alkoi vuonna 2006. Hän esittää sarjassa perheen matriarkkaa, Noraa. Field liittyi sarjaan vasta pilottiosan jälkeen. Pilotissa Noraa näytteli vielä Betty Buckley. Field on voittanut roolistaan Emmyn ja on ollut myös Golden Globe -ehdokkaana.

## Yksityiselämä
Field seurusteli pitkään näyttelijä Burt Reynoldsin kanssa, mutta ensimmäisen kerran hän meni naimisiin Steven Craigin kanssa. Liitto kesti vuodesta 1968 vuoteen 1975. Fieldin toinen avioliitto Alen Greismanin kanssa alkoi vuonna 1984 ja päättyi eroon vuonna 1993. Hänellä on kolme lasta, joista kaksi ensimmäisestä ja yksi jälkimmäisestä liitosta. 

Vuonna 2005 Fieldillä diagnosoitiin osteoporoosi. Hän on sairastumisen jälkeen johtanut julkista kampanjaa kouluttaa ja inspiroida naisia, joilla on diagnosoitu sama sairaus.

## Filmografiaa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Sally Field TV.com-sivustolla
Masayuki Uemura

**Masayuki Uemura** (; 1943 – 2021) oli japanilainen professori, pelialan insinööri ja videopelituottaja. Hän oli muun muassa Nintendo Entertainment System ja Super Nintendo Entertainment System -konsoleiden pääarkkitehti. Uemura tuli töihin Nintendolle 1970-luvun alussa, kun Gunpei Yokoi palkkasi hänet Sharp Electronicsista kehittämään *Nintendo Beam Guns* -ammuntapeliä, jossa käytettiin Uemuran entisen työnantajan kehittämiä aurinkokennoja. 1970-luvun lopulla Uemura ehdotti Nintendon silloiselle toimitusjohtajalle Hiroshi Yamauchille oman pelikonsolin kehittämistä; syntyi sarja kasetittomia Color TV Game -konsoleita. 

Vuonna 1981 Nintendon johtaja Hiroshi Yamauchi antoi Uemuralle tehtäväksi suunnitella uusi pelikonsoli, josta tuli Famicom (länsimaissa Nintendo Entertaiment System, NES).
Vuonna 1984 Uemura sai johdettavakseen Nintendo Research & Development 2 -työryhmän , josta Uemura vetäytyi eläkkeelle vuonna 2004; siitä lähtien hän toimi neuvonantajana .

## Pelit
Masayuki Uemura osallistui seuraavien pelien tekoon:
* *[[NES Open Tournament Golf]]*, (1991) 
* *[[Super Mario Bros. Deluxe]]*, (1999)
* *[[Kirby Tilt 'n' Tumble]]*, (2000)
* *[[Super Mario Advance]]*, (2001) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Profiili ''MobyGames''-sivustolla
Kanadan Grand Prix 2006

**Kanadan Grand Prix 2006** (virallisesti **XLIII Grand Prix du Canada**) oli Formula 1 -kauden 2006 9. osakilpailu, joka ajettiin Circuit Gilles Villeneuven radalla Kanadassa 23.–25. kesäkuuta 2006. Kilpailun voitti Renault'n Fernando Alonso. Toiseksi sijoittui Michael Schumacher ja kolmanneksi Kimi Räikkönen. Neljänneksi sijoittui Giancarlo Fisichella joka sai heti kilpailun alussa varikonläpiajorangaistuksen otettuaan varaslähdön.

Rengasvalmistaja Michelin saavutti kilpailusta 100. voiton.

## Tulokset
### Aika-ajot

* David Coulthardin sijoitus pudotettiin muiden taakse moottorivaihdon takia.
### Kilpailu

### Johtokierrokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tico Torres

**Hector Samuel Juan ”Tico” Torres** (s. 7. lokakuuta 1953 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko, lauluntekijä ja taidemaalari. Hän on rockyhtye Bon Jovin rumpali ja on soittanut yhtyeessä vuodesta 1983 alkaen. Bon Jovin aloittaessa uransa Torres oli yhtyeen alkuperäisen kokoonpanon muusikoista ansioitunein ja oli soittanut sessiomuusikkona muun muassa Alice Cooperin ja Chuck Berryn yhtyeissä ennen liittymistään Bon Jovin rumpaliksi. Bon Jovin jäsenenä Torres on myynyt yli 130 miljoonaa levyä ja voittanut muun muassa Grammy-palkinnon vuonna 2007. Vuonna 2018 Torres nimitettiin muun yhtyeen ohella Rock and Roll Hall of Fameen. 

New Yorkissa syntynyt Torres vietti lapsuutensa New Jerseyn seudulla. Äiti Emma ja isä Hector olivat kuubalaisia siirtolaisia, jotka olivat saapuneet Yhdysvaltoihin viisi vuotta ennen Ticon syntymää. Ennen liittymistään Bon Joviin vuonna 1983 hän oli esiintynyt paljon New Jerseyn seudun klubeilla eri artistien kanssa ja levyttänyt muun muassa Pat Benatarin, Chuck Berryn ja Alice Cooperin kanssa. 

Muusikonuransa ohella Torres on myös taidemaalari. Hän on opiskellut taidetta ja pitänyt taidenäyttelyitä vuodesta 1994 lähtien. Hän omistaa myös lastenvaatteita valmistavan yrityksen Rock Star Baby.

## Diskografia
### Bon Jovi
* *[[Bon Jovi (albumi)|Bon Jovi]]* (1984)
* *[[7800° Fahrenheit]]* (1985)
* *[[Slippery When Wet]]* (1986)
* *[[New Jersey (albumi)|New Jersey]]* (1988)
* *[[Keep the Faith]]* (1992)
* *[[Cross Road]]* (1994, kokoelma-albumi)
* *[[These Days (Bon Jovin albumi)|These Days]]* (1995)
* *[[Crush (Bon Jovin albumi)|Crush]]* (2000)
* *[[One Wild Night Live 1985–2001]]* (2001, livealbumi)
* *[[Bounce]]* (2002)
* *[[This Left Feels Right]]* (2003, kokoelma-albumi)
* *[[100,000,000 Bon Jovi Fans Can’t Be Wrong]]* (2004, kokoelmaboksi)
* *[[Have a Nice Day (Bon Jovin albumi)|Have a Nice Day]]* (2005)
* *[[Lost Highway (albumi)|Lost Highway]]* (2007)
* *[[The Circle (Bon Jovin albumi)|The Circle]]* (2009)
* *[[Inside Out (Bon Jovin albumi)|Inside Out]]* (2012, livealbumi)
* *[[What About Now]]* (2013)
* *[[This House Is Not for Sale]]* (2016)

## Lähteet
4′33″

**4′33″** on avantgarde-säveltäjä John Cagen teos. Usein sitä kuvataan hieman virheellisesti "neljäksi ja puoleksi minuutiksi täydellistä hiljaisuutta". Teoksessa on kolme osaa. Kunkin nuottien kohdalle on merkitty vain ”tacet” (tyhjä). Täten teoksen pituuttakaan ei ole määritelty tarkkaan, mutta kesto perustuu osien kestojen merkintöihin. Kappaleen nimessä mainittu pituus valittiin satunnaisesti (sattumaa on myös se, että 4′33″ = 273 sekuntia, ja absoluuttinen nollapiste on −273,15&nbsp;°C). Alun perin kappale sävellettiin pianolle, mutta soittimen valinta on käytännössä vapaa.

Cage sai ajatuksen vuonna 1951 käydessään kaiuttomassa huoneessa Harvardin yliopistossa. Hän kuvitteli astuvansa täysin äänettömään huoneeseen, mutta kuuli kuitenkin kaksi ääntä, korkean ja matalan. Tästä hän päätteli, että kaikkialla on aina ääntä, ja tämä innoitti häntä luomaan teoksen *4′33″*. Hän oli itse asiassa jo vuonna 1948 suunnitellut tekevänsä hiljaisen kappaleen Muzak-yhtiölle.

Ensimmäisen kerran teos esitettiin 29. elokuuta 1952 Woodstockissa New Yorkissa osana konserttia, jossa kuultiin modernia pianomusiikkia. Esittäjänä oli pianisti David Tudor, joka tunnettiin kokeellisen musiikin esittäjänä. Tudor istui pianon ääreen ja avasi koskettimiston kannen. Jonkin ajan jälkeen hän sulki sen, soittamatta ensimmäistäkään nuottia. Jonkin ajan jälkeen hän taas avasi kannen, ja hieman sen jälkeen sulki sen ja nousi. Esityksen idea oli nimenomaan kuunnella ympäristön ääniä: sali oli hyvin eristetty, joten ulkoa ei tullut hälyääniä, joten ainoana äänilähteinä olivat yleisö ja soittaja. Siitä huolimatta, että soittaja ei soittanut instrumenttia, tarkkaavainen kuuntelija voi kuulla ympäristön äänet.

Suomessa teos esitettiin ns. Lastenkamarikonsertissa 2. joulukuuta 1962.

## Lähteet
Hell of a Tester

**Hell of a Tester** (tai *Hellofatester*) on suomalaisen Rasmus-yhtyeen (nyk. *The Rasmus*) vuonna 1998 ilmestynyt, kolmas pitkäsoitto. Suomessa albumi myi kultaa ja sen single *Liquid* äänestettiin vuoden singleksi.

## Kappaleet
# Every Day (3,17)
# Dirty Moose (3'26)
# Swimming With The Kids (3'29)
# Man In The Street (3'31)
# Tonight Tonight (1'51)
# City Of The Dead (3,19)
# Liquid (4,16)
# Pa-Pa (2'15)
# Vibe (2,47)
# Help Me Sing (3'24)
# Tempo (4,49)

### Musiikkivideot
* Liquid

## Lähteet
Tilaa sydämessä

**Tilaa sydämessä** (*Places in the Heart*) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva. Se kertoo Yhdysvaltain etelävaltiosta tulevasta leskestä, joka yrittää pitää maatilansa kunnossa afroamerikkalaisen sokean miehen avustuksella. Dallasin alueella kuvatun elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Robert Benton. Sen pääosia esittävät Sally Field, Lindsay Crouse, Ed Harris, Amy Madigan, John Malkovich ja Danny Glover.

*Tilaa sydämessä* oli ehdolla seitsemään Oscar-palkintoon, mm. parhaana elokuvana. Se voitti lopulta kaksi Oscaria, kun Sally Field palkittiin pääosasta ja Robert Benton käsikirjoituksesta. Lisäksi Field voitti roolistaan Golden Globen ja Benton ohjauksesta Hopeisen Karhun Berliinin elokuvajuhlilla . Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nimesi elokuvan vuoden 1984 kymmenen parhaan joukkoon ja palkitsi John Malkovichin sivuosastaan.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa. American Film Institute valitsi sen vuonna 2006 listalleen sadasta kaikkien aikojen innostavimmasta yhdysvaltalaiselokuvasta.

## Näyttelijät

## Palkintoja
### [[Oscar]]it
*Paras naispääosa: Sally Field
*Paras alkuperäinen käsikirjoitus: Robert Benton
Ehdokkaana:
*Paras elokuva
*Paras miessivuosa: John Malkovich
*Paras naissivuosa: Lindsay Crouse
*Paras ohjaus: Robert Benton
*Paras puvustus: Ann Roth
### [[Golden Globe]]t
*Paras naispääosa draamaelokuvassa: Sally Field
Ehdokkaana:
*Paras draamaelokuva
*Paras ohjaaja: Robert Benton 

## Lähteet
Henry Palmerston

**Henry John Temple**, myöhemmin **varakreivi Palmerston**, (20. lokakuuta 1784 – 18. lokakuuta 1865) oli englantilainen valtiomies. Palmerston syntyi varakreivilliseen () Palmerston-sukuun ja hänestä tuli varakreivi Palmerston vuonna 1802 isänsä kuoltua.

## Poliittinen ura
Palmerston kuului 58 vuoden ajan parlamentin alahuoneeseen. Vuonna 1809 hän pääsi vasta 25-vuotiaana toisen sotaministerin viran haltijaksi ja pysyi virassaan vuoteen 1828 asti. Ulkoministerin tehtävissä Palmerston toimi  vuosina 1830–34, 1835–41 ja 1846–51. Ministerin tehtäviä Palmerston hoiti kaikkiaan 38 vuoden ajan. Hän oli patriootti ja rakasti omaa maataan. Ulkopolitiikassa isänmaallisuus teki Palmerstonista vapaamielisen. Hän halusi myös muiden kansakuntien saavan nauttia samanlaisesta vapaudesta kuin englantilaiset. Kansainvälisessä politiikassa Palmerstonista tuli liberalismin lipunkantaja. Palmerston tuki paljon pienten maiden pyrkimyksiä itsenäistyä ja vaikutti ratkaisevasti Belgian itsenäistymiseen 1831.  

Heinäkuussa 1841 Palmerston saavutti suuren voittonsa ulkoministerinä, kun Mustaanmereen johtavista salmista solmittiin suurvaltojen välinen sopimus. Salmet määrättiin sopimuksessa olemaan suljettuina, jos Osmanien valtakunta ei ollut sodassa muiden valtioiden kanssa. Yhdistyneen kuningaskunnan kannalta sopimus turvasi sen vaarassa olleet yhteydet Intiaan. Palmerston alkoi kuitenkin vuodesta 1846 eteenpäin harjoittaa imperialistista politiikkaa. Hän joutui eroamaan ulkoministerin paikalta 1851, kun ei tuominnut Napoleon III:n vallankaappausta. 

Palmerstonista tuli pääministeri vuonna 1855, vasta 71-vuotiaana, kun hänen edeltäjänsä Lordi Aberdeen oli joutunut eroamaan Krimin sotaan liittyvien virheidensä takia. Kuningatar Viktoria oli ensin pyytänyt pääministerin tehtävään Derbyn jaarlia, Lansdownen markiisia ja John Russellia, joista viimeisen neuvosta hän kääntyi Palmerstonin puoleen, joka suostui. Palmerston hoiti sodan loppuun tuloksekkaasti ja jatkoi pääministerinä vielä kahdeksan vuoden ajan korkeasta iästään huolimatta. Ensimmäisellä kaudellaan 1858 hän teki paljon ulkopolitiikkaa, ja hoiti siististi Intian siirtymisen kauppakomppanialta Britannian valtion alaisuuteen. Hän oli poissa pääministerin virasta puolitoista vuotta ja palasi toiselle kaudelle vuonna 1859. Vuosien mittaan Palmerstonista tuli isänmaallisuutensa ansiosta suosittu poliitikko kotimaassaan. Hänen lempinimensä kansan suussa oli *Ukko Pam*. Palmerston kuoli kesken virkakautensa vuonna 1865.

## Perhesuhteet
Lordi Palmerstonin vaimo oli lordi Melbournen sisar, lady Cowper.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Colosseum II

**Colosseum II** oli fuusiojazzia soittanut brittiyhtye, jonka perusti vuonna 1975 entinen Colosseum-rumpali ja yhtyeen johtaja Jon Hiseman Tempest-yhtyeensä jälkeen. Kun alkuperäinen Colosseum soitti jazzrockia, Colosseum II oli tyyliltään raskaampaa fuusiojazzia. 

Hiseman julkaisi suunnitelmansa yhtyeen perustamisesta jo marraskuussa 1974, mutta vain Gary Moore nimettiin. Seuraavat muusikot melkein perustivat yhtyeen: Graham Bell (laulu), Duncan Mackay (koskettimet, myöhemmin mm. 10cc, Alan Parsons Project ja Kate Bush) sekä Mark Clarke (basso, ex-Colosseum, myöhemmin mm. Natural Gas, Mountain ja Rainbow). Harjoitusten oli määrä alkaa 1. tammikuuta 1975, mutta kokoonpano vakiintui vasta toukokuussa ja kokoonpanoon tulivat lopulta Gary Mooren lisäksi Don Airey (koskettime), Neil Murray (basso) ja Mike Starrs (laulu). Gary Moore oli entinen Thin Lizzy -kitaristi ja kosketinsoittaja Don Airey oli mukana myöhemmin muun muassa yhtyeissä Rainbow, Black Sabbath, Ozzy Osbourne, Jethro Tull, Judas Priest, Gary Moore, Whitesnake ja Living Loud sekä nykyään Deep Purplessa. Murray ja Starrs jättivät yhtyeen vuonna 1976 ja basistiksi kiinnitettiin John Mole.

Olennainen vaikutus musiikkiin oli Mooren kitaroinnilla. Kolmen oman albumin jälkeen yhtye esiintyi Andrew Lloyd Webberin *Variations*-albumilla, jossa soittivat myös Julian Lloyd Webber (sello), Rod Argent (koskettimet, ex-The Zombies, ex-Argent) ja Barbara Thompson (huilu ja saksofoni), Jon Hisemanin vaimo. Tämä albumi nousi toiselle sijalle Ison-Britannian levylistoilla.

Elokuussa 1978 Moore palasi Thin Lizzyyn ja hänet korvasi kitarassa Don Aireyn veli, Keith Airey. Suunnitelmat neljännestä albumista kariutuivat, kun Don Airey päätti liittyä Rainbow-yhtyeeseen joulukuussa 1978.

Colosseum II esiintyi Suomessa Turun konserttitalossa 30.9.1975 ja Tavastia-klubilla Helsingissä 2.10.1975.

## Kokoonpano

Alkuperäisjäsenet:
* Mike Starrs &ndash; laulu (1975&ndash;1976)
* Gary Moore &ndash; kitara, laulu (1975&ndash;1977)
* Don Airey &ndash; syntetisaattori, kosketinsoittimet (1975&ndash;1977)
* Neil Murray &ndash; bassokitara (1975&ndash;1976)
* Jon Hiseman &ndash; lyömäsoittimet, rummut (1975&ndash;1977)

Myöhäisemmät jäsenet:
* John Mole &ndash; bassokitara (1977)

## Diskografia
* *[[Strange New Flesh]]* (1976)
* *[[Electric Savage]]* (1977)
* *[[War Dance]]* (1977)
Thomas Gravesen

**Thomas Gravesen** (s. 11. maaliskuuta 1976 Vejle, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Gravesen edusti urallaan kotikaupunkinsa seuraa Vejleä, saksalaista Hamburgia, englantilaista Evertonia, espanjalaista Real Madridia ja skotlantilaista Celticiä.

Gravesen pelasi Tanskan maajoukkueessa 66 ottelua ja teki niissä viisi maalia vuosina 1998–2006. Hän edusti Tanskaa vuoden 2000 EM-kilpailuissa, vuoden 2002 MM-kilpailuissa ja vuoden 2004 EM-kilpailuissa.

## Lähteet
WPT

Lyhenne **WPT** voi tarkoittaa:

*World Poker Tour, pokerikiertue
*World Poker Tour, televisiosarja
*Wärtsilä Pernon Telakka, telakka
Gilberto Gil

**Gilberto Passos Gil Moreira** (s. 26. kesäkuuta 1942) on brasilialainen laulaja, kitaristi ja sanoittaja sekä maan entinen kulttuuriministeri. Hän teki 1960-luvun lopulla tropicalismo-levytyksiä, kuten ”Roda”, ”Lunik 9”, ja ”Domingo No Parque”. 

Gil aloitti uransa bossa nova -muusikkona mutta siirtyi pian nueva canción -liikkeen vaikutuksesta sanoittamaan poliittisia ja yhteiskunnallisia lauluja. 1970-luvulla hän lisäsi uusia elementtejä afrikkalaisesta ja pohjoisamerikkalaisesta musiikista ja jatkoi albumien julkaisemista.

Sotilashallinto pidätti Gilin vuonna 1969 hallituksen vastaisista toimista. Vapauduttuaan hän muutti Lontooseen. Hän soitti progressiivisen rockin yhtyeissä, kuten Yes, Pink Floyd ja The Incredible String Band mutta jatkoi samalla soolouraa. 1970-luvulla hän esiintyi Yhdysvalloissa ja levytti englanninkielisen albumin. Hän työskenteli myös Jimmy Cliffin kanssa ja julkaisi vuonna 1980 ”No Woman, No Cry” (Bob Marley & the Wailers), josta tuli menestys ja joka toi reggaen Brasiliaan.

Aloittaessaan vuonna 2003 presidenttinä Lula da Silva valitsi Gilin kulttuurimisteriksi. Gil erosi ministerin tehtävistä marraskuussa 2007 hoitaakseen äänihuulistaan löytynyttä polyyppia. Myös hänen tyttärensä Preta Gil on muusikko.

Gil esiintyi heinäkuussa 2007 Pori Jazzissa. Ensimmäisen kerran hän soitti Porissa vuonna 1998.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Gilberto Gil virallinen kotisivu
*Curriculum Vitae 
*Gilberto Gil: Cultivator Of The Spirit 
*Gilberto Gil
*Wired Mag - We Pledge Allegiance to the Penguin
*Gilberto Gilin konserttikuvia
*Slipcue.com Gilberto Gilin diskografia
*Gilberto Gil huumepolitiikasta
Peridotiitti

**Peridotiitti** on musta, usein vihreään vivahtava karkearakeinen ultramafinen syväkivi. Se on asultaan tavallisesti tasarakeinen tai poikiliittinen. Myös kumulusrakenteet ovat yleisiä. Sen päämineraaleja ovat oliviini ja pyrokseenit. Muita peridotiitissa esiintyviä mineraaleja voivat olla amfibolit, granaatit, Ca-rikas plagioklaasi. Aksessorisina mineraleina voi esiintyä magnetiittia, ilmeniittiä ja kromiittia.

Peridotiitit luokitellaan niiden päämineraalikoostumuksen mukaan lherzoliitteihin, harzburgiitteihin, duniitteihin ja wehrliitteihin. Lherzoliitin päämineraaleja ovat oliviini, klinopyrokseeni ja ortopyrokseeni, hartsburgiitissa ne ovat ortopyrokseeni ja oliviini, wehrliitissä oliviini ja klinopyrokseeni; duniitti koostuu lähes yksinomaan oliviinista.

Peridotiittia esiintyy ns. ofioliiteissa, joiden on tulkittu olevan muinaisen merellisen kuoren ja vaipan kappaleita, jotka ovat tektonisten prosessien myötä joutuneet osaksi vuorijonoa. Lisäksi peridotiittia esiintyy ns. alppiperidotiitteina, joiden on tulkittu olleen alun perin ofioliittien osia, mutta jotka ovat joutuneet tektonisissa prosesseissa erilleen alkuperäisestä kivilajiyksiköstään, ja esiintyvät nyt erillisinä, ultramafisina kivilajiyksiköinä.

Osittain ofioliiteista tehtyihin havaintoihin perustuen on tulkittu, että ainakin Maan vaipan yläosan koostumus on peridotiittinen.

Peridotiitti sopii ominaisuuksiensa vuoksi hyvin kiuaskiveksi.

## Lähteet
Tropicalismo

**Tropicalismo**, myös **tropicália**, on brasilialainen taidesuuntaus, joka koostuu muun muassa musiikista, teatterista ja runoista.

## Tunnettuja muusikkoja
*Os Mutantes
*Caetano Veloso
*Carlos Capinan
*Gal Costa
*Gilberto Gil
*Guilherme Araújo
*Hélio Oiticica
*Jards Macalé
*Jorge Ben
*Jorge Mautner
*Júlio Medaglia
*Maria Bethânia
*Tom Zé
*Torquato Neto
*Rogério Duarte
*Rogério Duprat

## Aiheesta muualla
*An excerpt from "The Brazilian Sound" about the tropicalia and tropicalismo
*An article from PBS newshour on the impact of Tropicalismo and Caetano Veloso 
*Brazilian Tropicália
*Re-Tropicalismo 

### Video
*Documentary 52': Brazil, the Tropicalist Revolution
Syeniitti

**Syeniitti** on syväkivi. Sen päämineraalit ovat kalimaasälpä, plagioklaasi, biotiitti ja sarvivälke. Väriltään syeniitti on vaalea, yleensä harmaa tai punertava ja se on helposti työstettävissä. Syeniitti painaa 2&nbsp;700–2&nbsp;800 kg/m3. Se on kohtalaisen harvinainen kivilaji. Syeniittia käytetään jonkin verran rakennuskivenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dioriitti

**Dioriitti** on syväkivi, josta noin kaksi kolmasosaa on maasälpää (plagioklaasia) ja yksi kolmasosa tummia mineraaleja (sarvivälkettä, pyrokseeneja, biotiittia). Joskus se voi sisältää myös jonkin verran kvartsia. Dioriitti on tasarakeista ja raekooltaan hieno- tai keskirakeista. Dioriitti muistuttaa graniittia, ja kiveä onkin kutsuttu "mustaksi graniitiksi". Dioriitin tiheys on 2&nbsp;700–2&nbsp;800 kg/m3, ja se on väriltään harmaa, tummanharmaa, vihertävän harmaa tai musta.

Dioriitti on Suomessa yleinen kivilaji, joskin muualla maailmassa sitä pidetään suhteellisen harvinaisena. Kiveä löytyy Suomen lisäksi muun muassa Italian Sondriosta, Saksan Thüringenistä ja Saksista, Romaniasta, Turkin koillisosasta, Ruotsista, Skotlannista ja Yhdysvaltojen Minnesotasta. Suomessa dioriittia esiintyy Keski-Suomessa, kuten Korpilahdella, Viitasaarella, Äänekoskella ja Jyväskylän alueella. Dioriitti on Keski-Suomen maakuntakivi.

Dioriittikivi on kovaa, mikä tekee sen työstämisestä vaikeaa. Kovuutensa vuoksi kiveä voidaan kuitenkin kaivertaa yksityiskohtaisesti ja kiillottaa korkealaatuisesti, ja kerran työstetty kivi on kestävää. Dioriittia on käytetty kaivertamiseen, mistä tunnetuin esimerkki lienee kivipaasi, johon on kirjoitettu Hammurabin laki. Taidekäytössä dioriitti oli arvostettu kivi muinaisissa Lähi-idän kulttuureissa, kuten muinaisessa Egyptissä, Babyloniassa, Assyriassa ja Sumerissa. 

## Lähteet
Tadashi Sasaki

**Tadashi Sasaki** on klassinen kitaristi, joka syntyi Tokiossa. Nykyään hän asuu Saksassa. Hän on ollut professorina musiikkikorkeakoulussa Aachenissa.

Vuonna 1968 Tadashi Sasakista tuli ensimmäinen japanilainen, joka voitti kansainvälisen kitarakilpailun Pariisissa. Hän myös toimi palkintotuomarina Heinsbergin kansainvälisillä kitarafestivaaleilla vuonna 2005.

## Aiheesta muualla

* Tadashi Sasakin viralliset sivut
Puno

**Puno** on kaupunki Titicaca-järven rannalla Perussa. Se on Punon alueen suurin kaupunki. Punossa on noin 91&nbsp;900 asukasta.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vulkaniitti

**Vulkaniitti** tunnetaan myös yksinkertaisesti nimellä pintakivi. Vulkaniitit syntyvät maan pinnalle tunkeutuneesta magmasta eli laavasta jähmettymällä.

Pintakivien kemiallinen koostumus on sama kuin syväkivilläkin, mutta fyysinen rakenne on varsin erilainen erilaisista jähmettymisolosuhteista johtuen. Pintakivien perusrakenne on varsin pienirakeista, mutta seassa on myös suurempia hajarakeita. Kiveen on saattanut jäädä myös onteloita.

Vulkaniitteja ovat esimerkiksi basaltti ja hohkakivi.

## Lähteet
Jacob Smith (näyttelijä)

**Jonathan Jacob Charles William Smith** (s. 21. tammikuuta 1990) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Jake Bakerin roolissa elokuvasta *[[Villi tusina]]*. Smithillä on yhtye My September Story, jossa hän soittaa sähkökitaraa.

Smith aloitti näyttelemisen 1990-luvun lopussa ja näytteli monissa tv-sarjoissa, kuten *Viiden juttu* ja *Step by Step*. Vuonna 1998 hän näytteli toimintakomediassa *[[Pienet soturi]]t* ja elokuvissa *[[Troija (elokuva)|Troija]]*.

Smithin perheeseen kuuluu veli Nathaniel ja sisko Natasha. Heidän vanhempansa ovat eronneet ja Jacob asuu isänsä kanssa Monorviassa.

## Aiheesta muualla
* 
* Jacob Smithin virallinen kotisivu
Ontelolaatta

**Ontelolaatta** on teräsbetonista valmistettu elementti, jota käytetään rakennusten kantavana vaakarakenteena alapohjissa, välipohjissa ja yläpohjissa. Lisäksi ontelolaattoja voidaan käyttää kantavina ja osastoivina seininä, sekä sokkelin anturalaattana ja perustuspalkkina. Ontelolaattojen kehitys ja valmistus alkoi 1970-luvun alussa.

Ontelolaattoja voidaan käyttää myös liittolaatan osana.

## Rakenne
Ontelolaatan sisällä on pitkittäissuuntaisia lieriömäisiä onteloita. Nämä tekevät laatasta kevyemmän. Onteloita voidaan käyttää myös sähköjohtojen kulkureittinä. Laatan raudoitteena ovat esijännitetyt teräspunokset, yleensä laatan alapinnassa. Ontelolaattoja on saatavissa myös yläpunoslaattoina, joita käytetään, kun laatta on ulokkeena.

Ontelolaatan pinnassa voi olla valmiina lämmöneristyskerros, jolloin elementillä saadaan nopeasti rakennettua kantava alapohjarakenne tai sokkeli. Eristettyjä laattoja saa myös paloaeristävinä luokkiin REI 120-240.

### Koot
Ontelolaatan vakioleveys on 1200 mm (12M). Kohteesta riippuen voidaan käyttää jopa 20 metriä pitkiä ontelolaattoja: kantavuus on aina selvitettävä tapauskohtaisesti.

Laattojen paksuudet vaihtelevat: tyypillisiä vahvuuksia ovat 150, 200, 265, 320, 370, 400 ja 500 mm. Ontelolaatan paino neliömetriä kohden vaihtelee paksuuden mukaan 205 kilosta 560 kiloon, saumattuna painoa tulee neliölle vielä 10–40 kiloa lisää.

### Erikoislaatat
Asuinrakentamisessa käytetään kylpyhuoneiden kohdalla lattiakallistusten tekemiseksi joko muuta laatastoa matalampaa ontelolaattaa tai niin sanottua kylpyhuone- eli kololaattaa. Kololaatta on kolon kohdalta 90–170 mm vastaavaa normaalilaatta ohuempi. Kolon kohdalla ei ole onteloita.  

## Laatan valmistaminen
Ontelolaatta valetaan pitkälle öljytylle teräspedille, johon vedetään vaijerit. Lisäksi vaijerit täytyy jännittää. Tämän jälkeen pedille nostetaan valukone ja laatta valetaan ja mitataan. Kun laatta on kovettunut, se pätkitään tilauksen mukaan tarvittavan pituisiin osiin.

### Ontelolaattojen valmistajia
Ontelolaattoja valmistavia elementtitehtaita ovat muun muassa Ansion Sementtivalimo, Lujabetoni, Parma ja Betset.

## Lähteet
Katastrofielokuva

**Katastrofielokuva** on elokuvan lajityyppi, jossa kuvataan selviytymistä katastrofista kuten onnettomuuksista, rajuilmoista, luonnonmullistuksista tai vastaavista.

Lajityyppi oli varsin suosittu 1970-luvulla, jolloin niitä valmistui runsaasti. Katastrofielokuvat useimmiten noudattivat etenkin aiemmin samaa kaavaa. Alun roolihahmojen esittelyn jälkeen siirryttiin laivaan, lentokoneeseen, tornitaloon, junaan, avaruusalukseen tai muuhun ihmisen keksimään tekniseen ympäristöön, jossa sitten jokin menee vikaan tai luonnonvoimat alkavat uhata. Tässä kohtaa nousevat elokuvan sankarit esille, ja katsoja saa nauttia näyttävistä erikoistehosteista ja pohtia, kuka hahmoista selviytyy ja kuka ei.

Lajityypin kehittäjä oli elokuvatuottaja Irwin Allen, jonka tuottamaa *[[S/S Poseidonin seikkailu]]a* pidetään genren ensimmäisenä edustajana. Myöhempiä Allenin tuottamia katastrofielokuvia olivat *[[Liekehtivä torni]]* (1974) ja *Poseidonin seikkailun* jatko-osa *[[Merten saalistajat]]* (1979).

Eniten tuottanut katastrofielokuva on vuonna 2010 ensi-iltansa saanut *[[2012 (elokuva)|2012]]*, joka spekuloi maailmanlopun tapahtuvan vuonna 2012, kun mayakalenterin 13, bakun päättyy.

## Katso myös
* Luettelo katastrofielokuvista

## Lähteet
Jânio Quadros

**Jânio da Silva Quadros** (25. tammikuuta 1917 Campo Grande – 16. helmikuuta 1992 Mato Grosso do Sul, São Paulo) oli brasilialainen poliitikko joka oli viisi kuukautta Brasilian presidenttinä 1961. Quadrosin meteorimaista uraa sävytti laaja populistisen retoriikan käyttö. 

Quadros valmistui synnyinkaupungissaan lakimieheksi 1940 ja alkoi asianajajan työn ohella osallistua yhä enemmän politiikkaan. Hänet valittiin São Paulon kaupungin pormestariksi 1953 ja osavaltion kuvernööriksi 1955. Presidentiksi hänet valittiin 1960 ja hän aloitti virkakautensa 31. tammikuuta 1961.

Quadros syytti korkeasta inflaatiosta edeltäjäänsä, Juscelino Kubitschekiä. Presidenttinä hän kielsi uhkapelaamisen ja bikinien käyttämisen rannalla ja solmi diplomaattisuhteet Neuvostoliiton ja Kuuban kanssa. 

Hänen erostaan on useita teorioita. Yleisesti oletetaan hänen että yrittäessään laajentaa valtaansa, hän erosi 25. elokuuta 1961 olettaen pysyvänsä vallassa laajan kannatuksen turvin. Brasilian lainsäädäntö ei kuitenkaan mahdollistanut tätä, joten parlamentille ei jäänyt muuta vaihtoehtoa kuin hyväksyä hänen eronpyyntönsä ja nostaa vasemmistolainen João Goulart presidentiksi. Quadrosin eron seurauksena syntyi vakava poliittinen kriisi, joka johti lopulta vuoden 1964 sotilasvallankaappaukseen. 

Quadros pyrki São Paulon osavaltion kuvernööriksi 1962 ja 1982. Vuosina 1986—89 hän toimi jälleen São Paulon kaupungin pormestarina.

## Lähteet
João Goulart

**João Belchior Marques Goulart** (1. maaliskuuta 1918 – 6. joulukuuta 1976) oli vasemmistolainen presidentti Brasiliassa (1961–31.3.1964).

Vanhana estancieirona (suurtilallinen) Goulart, lempinimeltään "Jango", opiskeli lakia Porto Alegressa. Hänet valittiin Rio Grande do Sulin osavaltion lainsäädäntöelimeen Brasilian työväenpuolueen (Partido Trabalhista Brasileiro, PTB) edustajana. Hän toimi myöhemmin oikeus- ja sisäministereinä. Getúlio Vargas nimitti hänet 1953 työ-, teollisuus- ja kauppaministeriksi. Varallisuudestaan huolimatta Goulart nautti suurta alaluokkien kannatusta ja solmi yhteyksiä ammattiliittoihin. 

Jango valittiin 1956 Juscelino Kubitschekin varapresidentiksi, ja uudestaan hänet valittiin 1960. Tällä kertaa presidenttinä kuitenkin oli Jânio Quadros, toisen puolueen jäsen. (Tuolloin oli mahdollista äänestää sekä presidentistä että varapresidentistä erikseen.) Quadros erosi 1961. Joidenkin lähteiden mukaan kyseessä oli vallankaappausyritys. Vallankaappausyrityksen epäonnistuttua Goulart nousi presidentiksi kymmenpäiväisen kriisin jälkeen. Sotilasvallankaappaus kaatoi hänen hallintonsa 1964.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Archontology: João Belchior Marques Goulart
* National Security Archive. Article about the declassification of secret documents. 
* Third World Traveler.
Jane Adams

**Jane Adams** (s. 1. huhtikuuta 1965 Washington, D.C.) on Tony-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt niin elokuvissa, televisiossa kuin teatterissakin.

Adams esiintyi HBO-sarjassa *[[Hung]]* 2009–2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Valkokurkkusirkku

**Valkokurkkusirkku** (*Zonotrichia albicollis*) on pohjoisamerikkalainen amerikansirkkujen sukuun kuuluva lintulaji.

## Ulkonäkö
Valkokurkkusirkku on keltasirkun kokoinen lintu, mutta sen nokka on selvästi tukevampi. Sen kurkku on valkea ja päälaella on leveät mustat ja valkeat juovat. Linnun kutsuääni on todella kuuluva ”tsink” ja joskus päinvastainen hiljainen ja heleä ”tsiihp”.

## Esiintymisalue
Lintu elää Kanadan keskiosissa ja Uudessa-Englannissa. Talveksi se muuttaa Yhdysvaltojen eteläosiin. Laji on havaittu Suomessa kolmesti.

## Ravinto
Valkokurkkusirkku syö marjoja, siemeniä ja hyönteisiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kerkola, Yrjö, Kotiranta, Heikki, Lokki, Heikki & Saksela, Olli 1974: Valkokurkkusirkku *Zonotrichia* *albicollis* Inkoon Sommarössä 1972. - Lintumies 1.1974 s. 32. SLY.
Niigatan prefektuuri

**Niigatan prefektuuri** () sijaitsee Japanissa Chūbun alueella Honshūn saarella Japaninmeren rannikolla. Prefektuurin pääkaupunki on Niigata. Siellä on 2&nbsp;347&nbsp;000 asukasta (vuonna 2012) ja sen pinta-ala on 12&nbsp;583,96 neliökilometriä. 

## Maantiede

Niigatan prefektuuri käsittää lounaasta koilliseen noin 240 kilometrin pituisen maa-alueen Japaninmeren rannalla. Prefektuuriin kuuluu myös Sadon saari. Muotonsa vuoksi Niigataa on kutsuttu pieneksi Honshūksi. 

Niigatan prefektuuri voi näkökulmasta riippuen kuulua joko Hokurikun tai Kōshin’etsun alueeseen, jotka molemmat ovat Chūbun alajakoja. Japanin pisin joki Shinano laskee Niigatassa Japaninmereen.

## Aluejako
Niigatan prefektuuri jakautuu 20 kaupunkiin ja 10 muuhun kuntaan, joista kuusi on maaseutukaupunkeja ja neljä on kyläkuntia. Kunnat kuuluvat yhdeksään piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. Valtaosassa niistä on jäljellä enää yksi kunta. Niigatan kaupunki jakautuu suuralueisiin. 

;Kaupungit

* Agano
* Gosen
* Itoigawa
* Jōetsu
* Kamo
* Kashiwazaki
* Minami-Uonuma
* Mitsuke
* Murakami
* Myōkō
* Nagaoka
* Niigata (pääkaupunki)
* Ojiya
* Sado
* Sanjō
* Shibata
* Tainai
* Tōkamachi
* Tsubame
* Uonuma

;Kunnat piirikunnittain

## Historia
Niigatan prefektuuri jakautui Meiji-restauraatioon saakka Echigon ja Sadon provinsseihin. Sengoku-kaudella aluetta hallitsi Uesugi Kenshin.

Niigatan kaupunki on suurin ja tärkein maan Japaninmeren rannalla sijaitsevista kaupungeista. Se on ollut tärkeä satama Matthew Perryn ajoista 1800-luvun puolivälistä lähtien, erityisesti pohjoisen Korean ja Venäjän kanssa käydyn kaupan takia. Niigata olikin Japanin ensimmäinen kansainväliselle kaupalle avattu satama Japaninmerellä. 

1960- ja 1970-luvuilla Japanin pääministerin Kakuei Tanakan johtama *[[Etsuzankai]]*-järjestö oli keskeisessä asemassa Niigatan infrastruktuurin kehittämisessä, ja prefektuuriin saatiinkin rakennettua Tokiosta Jōetsu Shinkansen ja Kan’etsu-moottoritie. 23. lokakuuta 2004 prefektuuriin iski Chūetsun maanjäristys, jossa loukkaantui yli 3&nbsp;000 henkeä.

## Talous
Niigatan tärkein elinkeino on maatalous. Riisi on tärkein tuote, ja Niigata sijoittuukin prefektuurien riisintuotantoa vertailtaessa kokonaismäärässä toiseksi heti Hokkaidon jälkeen. Unonuman alue tunnetaan erityisesti *[[Koshihikari]]*-riisilajikkeestaan, jota pidetään Japanin paraslaatuisimpana riisinä. Myös riisiin liittyvät elintarviketeollisuuden alat ovat prefektuurille tärkeitä. Niigata tunnetaan Japanissa korkealaatuisesta sakesta, senbei- ja arare-riisikekseistä sekä mochi-riisikakuista. Saken tuotannossa Niigata on Japanin kolmannella sijalla Gunman ja Kioton prefektuurien jäljessä. 

Prefektuuri tunnetaan myös Japanille tyypillisen koikarpin kotialueena. Alueella tuotetaan myös atsaleoja ja liljoja, ja yhdessä Toyaman prefektuurin kanssa Niigata tuottaa eniten tulppaaneja Japanissa. 

## Väestö
Vuonna 1885 Niigata oli maan väkirikkain prefektuuri, jopa suurempi kuin Tokio tai Osaka. Vuoden 2003 väestönlaskennassa Niigata oli maan neljänneksitoista väkirikkain alue. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Niigatan prefektuurin internetsivut
Albert Charles Saunders

**Albert Charles Saunders** (12. lokakuuta 1874 – 18. lokakuuta 1943) oli Prinssi Edwardin saarelta kotoisin oleva kanadalainen poliitikko ja juristi.

Saunders toimi Summersiden pormestarina neljänä kautena. Hänet äänestettiin ensimmäistä kertaa provinssin lainsäätöelimeen vuonna 1919 ja hänestä tuli PEI Liberal Partyn puheenjohtaja 1923. Hän johti liberaalit voittoon vuoden 1927 vaaleissa. Saunderin hallitus uudisti julkisten koulujen opetussuunnitelman, nosti opettajien palkkoja sekä paransi saaren tiestöä.

Saunders toimi saaren pääministerinä vuoteen 1930, jolloin hän hyväksyi paikan provinssin korkeimmassa oikeudessa.
James Waddell Alexander

**James Waddell Alexander II** (19. syyskuuta 1888 – 23. syyskuuta 1971) oli merkittävä yhdysvaltalainen matemaatikko. Hän kuului  topologian tieteenalan perustajiin ja oli osa vaikutusvaltaista Princetonin topologieliittiä, johon kuuluivat Oswald Veblen, Solomon Lefschetz ja muita. Hän oli yksi Princetonilaisen-tutkimuskeskuksen (1933–1951) ensimmäisistä jäsenistä. 

Hän toimi myös Princetonin yliopiston professorina (1920–1951).
Vasemmistolaisena hän joutui senaattori Joseph McCarthyn puhdistusten aikana pimentoon ja esiintyi julkisuudessa viimeisen kerran vuonna 1954 puolustaessaan Robert Oppenheimeria.

## Lähteet
Luutsa

**Luutsa** (, ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Laukaansuun kunnassa. Se sijaitsee Laukaanlahden pohjukassa muutaman kilometrin päässä Laukaanjoen suusta itään. Luutsa on Liivakylän ja Joenperän ohella yksi kolmesta kylästä, jossa vielä puhutaan vatjaa. Kylässä toimi vatjalaisten kansanmuseo, jonka johtajana on Tatjana Jefimova. Kylässä pidetään myös vatjalaisten perinteisiä kesäjuhlia heinäkuussa. Museo kuitenkin poltettiin, ja uusittukin museo poltettiin parin vuoden sisällä. Sen jälkeen Jefimova ei fyysistä museota  enää Luutsaan suunnitellut. Sen sijaan perustettiin Inkerin kulttuuriseuran tuella Internetiin vatjan virtuaalimuseo. Jefimova oli tapahtuneesta niin stressaantunut, että hän muutti pois paikkakunnalta.

Vuonna 2010 alkoi Luutsan kylään kohota iso pyöröhirsitalo. Venäjällä hallinnolla ei ole tapana kertoa paikkakuntien asukkaille, mitä heidän asuinalueillaan tapahtuu. Niinpä kukaan ei oikein tiennyt, mitä rakennettiin. Rakennustyömaan viereen ilmestyi taulu, joka kertoi paikalle nousevan uuden vatjalaismuseon, jonka rahoittaa aluehallinto ja satamalaitos. Museo rakennettiin parissa vuodessa. Se on perinteistä vatjalaistaloa mukaileva pyöröhirsitalo kivimuureineen, siinä on näyttely- ja kokoustilat, jopa uunit, mutta vain lavasteet: tulta niihin ei voi laittaa. Lavasteita ovat myös pihalle pystytetty kaivo ja *liekku*, eli keinu. Paikalliset ihmiset ovat alkaneet tuoda museoon säilyneitä vanhoja esineitään, joten sillä on jo jonkinlainen pesämuna. Museolla on myös järjestetty vatjalaisten kesäjuhlia. Ongelmana on ollut, että vaikka museorakennus saatiin julkisilla ja liike-elämän lahjoitusrahoilla pystytetyksi, katsovat rahoittajat osuutensa loppuneeksi.

Kylä oli todennäköisesti olemassa jo 1500-luvulla. Kylä yhdistettiin 1800-luvulla Saviojan kylän kanssa. Molemmat kylät kuuluivat Saviojan kartanoon. Kylän lähellä sijaitsee Luizinan kartano.

## Lähteet
Pisco (juoma)

**Pisco** (ketšuan sanasta "pisqu", *pieni lintu*) on Perun ja Chilen viinialueilla rypäleistä tislattu alkoholijuoma (brandy). Se on Chilen, Bolivian ja Perun suosituin alkoholijuoma. Piscon alkuperästä käydään kiistaa Chilen ja Perun välillä. Solmiessaan kauppasopimukset 1999–2005 Euroopan unionin, USA:n ja Meksikon kanssa Chile on käyttänyt nimitystä "chileläinen pisco", mikä ei kiellä mahdollisen perulaisen piscon olemassaoloa.

Chilessä pisco jaetaan eri luokkiin alkoholipitoisuuden mukaan: *Pisco Especial* 35 tilavuus-%, *Pisco Reservado* 38–40 tilavuus-% ja *Gran Pisco* 43 tilavuus-% tai enemmän. Eri merkeillä on myös laatueroja sen mukaan, kauanko niiden on annettu kypsyä varastoissa amerikkalaisesta tammesta valmistetuissa tynnyreissä.

Perussa ei ole laatujen luokittelua alkoholipitoisuuden mukaan, koska se on vakio 42–43 tilavuus-%.

Tunnetuin piscosta tehtävä cocktail on pisco sour.
Antiketju

Matematiikassa, erityisesti järjestysteoriassa, **antiketju** on kahden osittain järjestetyn joukon välinen relaatio.

Olkoon S osittain järjestetty joukko S:n kaksi alkiota *a* ja *b* ovat **vertailullisia** jo *a* &le; *b* tai *b* &le; *a*. S:n ketju C on pareittain vertailullinen S:n osajoukko, eli kaikki *C*:n alkioit *x* ja *y* ovat vertailullisia. Toisaalta S:n **antiketju** on pareittain vertailemattoimien alkioiden muodostama S:n osajoukko. Siten *A* on S:n antiketju jos *A* on *S*:n osajoukko jolle jokainen kahden *A*:n alkion muodostama pari on vertailematon, eli kaikilla *A*:n alkioilla *x* ja *y* *A* ei ole voimassa *x* &le; *y* eikä *y* &le; *x*.

**Dilworthin lauseen** mukaan kokoa *n+1* olevaa antiketjua *A* *S*:ssä ei ole jos ja vain jos *S* on yhdiste *n* täysin järjestetystä joukosta. Lauseen perusteella voidaan arvioida maksimaalisen antiketjun kokoa.

**Spernerin lauseen** mukaan äärellisen *n*-alkioisen joukon *X*, joka on järjestetty osajoukkorelaation suhteen, on maksimaalisen antiketjun koko enintään {n \choose \lfloor{n/2}\rfloor}.

## Lähteet
Juscelino Kubitschek

**Juscelino Kubitschek de Oliveira** (JK) (12. syyskuuta 1902 – 22. elokuuta 1976) oli Brasilian presidentti 1956–1961. Hän syntyi Diamantinassa, Minas Geraisin osavaltiossa. Tšekkiläistaustainen Kubitschek oli koulutukseltaan lääkäri.

Kubitschek valittiin Minas Geraisin osavaltion parlamenttiin 1934 ja samana vuonna Belo Horizonten pormestariksi. Hän toteutti kaupungissa monia uudistuksia, sai mainetta ja valittiin 1946 Brasilian liittovaltion parlamenttiin. Minas Geraisin kuvernöörinä hän toimi 1950–1954 ja Brasilian presidenttinä 1956–1961.

Kubitschek valittiin presidentiksi Partido da Social Democracia Brasileiran (PSD) edustajana ja hänen kampanjansa tunnetaan iskulauseesta ”50 vuoden kehitys viidessä vuodessa”. Kautensa aikana valtio kuitenkin velkaantui investointien lisääntymisen seurauksena ja inflaatio kohosi. Yksi hänen tunnetuimmista hankkeistaan on uuden pääkaupungin, Brasílian, rakentamisen alullepano.

Kubitschekia presidenttinä seurasi Jânio Quadros 1961. Vuonna 1964 sotilasvallankaappauksen seurauksena Kubitschek menetti poliittiset oikeutensa 10 vuodeksi ja lähti maanpakoon. Vuonna 1967 hän palasi Brasiliaan ja kuoli 1976 auto-onnettomuudessa. Hänen tyttärensa Márcia Kubitschek (1942–2000) valittiin kongressiin 1987.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Punakoiso

**Punakoiso** (*Solanum dulcamara*) on koisokasveihin kuuluva köynnös. Sitä tavataan luonnonvaraisena Keski- ja Etelä-Suomessa ja siitä etelään koko Euroopassa, sekä Venäjällä ja Siperiassa. Pohjois-Amerikkaan se on levinnyt ihmisen mukana.

## Ulkonäkö ja koko
Punakoiso kukkii heinä-elokuussa. Kukat ovat vaaleanvioletit ja muistuttavat perunan kukkia. Lehdet ovat puikeita ja joskus niiden tyvi on keihäsmäinen. Ne ovat 5–10 cm pitkiä ja niissä yksi tai kaksi parillista liuskaa. Kukinnot ovat aluksi viuhkoja, jotka muuttuvat myöhemmin harsuiksi ja niiden perät ovat pitkiä. Kukan verhiö on syväliuskainen ja sen teriö on tähtimäinen ja 1–1,5 cm leveä. Teriön liuskat kääntyvät taaksepäin. Kasvi kukkii kesäkuulta elokuulle. Syksymmällä kehittyvät soikean tomaatin näköiset, noin sentin kokoiset punaiset marjat.

## Myrkyllisyys
Koko kasvi sisältää keskushermostoon vaikuttavia myrkkyjä. Punakoiso sisältää lukuisia glykoalkaloideja (mm. solaniinia, solamargiinia ja lukoksantiinia), steroidialkaloideja (mm. solanidiinia, tomatidiinia, soladulsidiinia ja solasodiinia) ja lisäksi solanokapsiinia. Jo neljästä viiteen marjaa riittää aiheuttamaan myrkytyksen lapselle, kymmenen marjaa on hengenvaarallinen määrä ja voi tappaa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Jouni Paarlahti, Myrkkykasvit, WSOY, 2005, 

## Aiheesta muualla
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Punakoiso (''Solanum dulcamara'')
* LuontoPortti: Punakoiso (''Solanum dulcamara'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Solanum dulcamara'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Solanum dulcamara'' 
* Flora of China: ''Solanum dulcamara'' 
* Liber Herbarum II: Punakoison (''Solanum dulcamara'') sisältämiä kemikaaleja
Merivoimien tutkimuslaitos

**Merivoimien Tutkimuslaitos** (MerivTL) oli Suomen merivoimien komentajan alainen sotilaslaitos, joka vastasi merivoimien teknisestä ja luonnontieteellisestä tutkimus- ja kehittämistoiminnasta. Tehtäviin kuuluivat toiminnan suunnittelun ja koordinoinnin, teoreettisen tutkimuksen sekä käytännön mittaus- ja koetoiminnan. Tutkimuslaitos oli perustettu, tosin eri nimellä vuonna 1918. Merivoimien tutkimuslaitos lakkautettiin 31.12.2013. Merivoimien tutkimuslaitoksen ohjus- ja häivetutkimus siirtyi Puolustusvoimien tutkimuslaitokseen, mutta mm. vedenalaista sodankäyntiä ja laivatekniikkaa koskevat osuudet siirtyivät Merisotakouluun.

## Organisaatio
Laitoksen organisaatioon kuului johtaja, jota avusti hallintotoimisto ja kaksi osastoa: Mittaus- ja koetoimintaosasto sekä Tutkimus- ja kehittämisosasto. Nämä jakautuivat puolestaan sektoreihin. Laitoksen johtajana on vuodesta 2006 lukien toiminut insinöörikommodori Pekka Kannari. Hänen edeltäjiään olivat insinöörikommodorit Pekka Lopmeri vuosina 2000-06 ja Alpo Tuurnala 1994-2000.

## Historia
Laitoksen nimi 1970-luvulla oli Merivoimien Koeosasto. Se on toiminut Turussa myös ns. Kallapään alueella. Nykyinen nimi tuli käyttöön 1994.

## Perinteet
Laitos jatkoi Helsingin Sotasataman laboratorion, Laivastoaseman koelaitoksen, Miinakoeaseman ja Rannikkotykistökoulun tutkimusosaston perinteitä. Vuosipäivänään se vietti Sotasataman laboratorion perustamispäivää 11.9.1918. Perinteiden vaalimiseen osallistui Merivoimien tutkimuslaitoksen perinneyhdistys ry.

## Nykyhetket
Laitoksen hallinto ja osa tutkimuksesta toimi Espoon Kilossa Puolustusvoimien Tiedustelukeskuksen kanssa samoissa tiloissa. Mittaus- ja koetoiminta sijaitsi Pansion laivastoasemalla.

Laitos on yhdistetty vuonna 2014 perustettuun Puolustusvoimien tutkimuslaitokseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Merivoimien tutkimuslaitoksen perinneyhdistys
Olavi Rissanen

**Olavi ”Olli” Rissanen** (s. 26. maaliskuuta 1947 Kuopio) on suomalainen jalkapalloilija ja myöhemmin jalkapallovalmentaja. Hänen pelipaikkansa oli hyökkääjä. Rissanen pelasi SM-sarjassa yhteensä 403 ottelua, joissa hän teki yhteensä 185 maalia. Vielä 40-vuotiaana viimeisenä SM-sarjakautenaan hän teki viisi maalia.

Maajoukkueessa Rissasen tilille kertyi yhteensä 40 A-maaottelua ja hän teki niissä 7 maalia.

Hän toimi Kuopion Palloseuran toisena valmentajana loppukauden 1989 ja sen jälkeen kaksi kokonaista kautta 1990–1991. Ensimmäisen kauden saavutuksena oli Suomen Cupin voitto.

## Seurat

## Saavutukset pelaajana

* Suomen mestaruus 1974 ja 1976
* Suomen mestaruushopeaa 1975, 1977 ja 1979
* Vuoden avainpelaaja 1975

## Saavutukset valmentajana

* Suomen Cupin voittaja 1989

## Lähteet

* *Jalkapallon pikkujättiläinen WSOY 2003*
* ss.fi 11.4.2012, Olli Rissanen palaa kentälle Elon paidassa
Haing S. Ngor

**Haing S. Ngor** (22. maaliskuuta 1940 – 25. helmikuuta 1996) oli amerikankambodžalainen lääkäri ja näyttelijä. Hän näytteli muun muassa Oscar-palkitussa roolissa elokuvassa *[[Kuoleman kentät]]*. Hän esittää elokuvassa kambodžalaista toimittajaa Dith Prani 1970-luvun Kambodžassa punaisten khmerien vallan alla.

## Ura
Ngor eli itsekin Kambodžassa punaisten khmerien hallitessa maata kovaotteisesti ja selviytyi salaili tietoa, että hän on synnytyslääkäri ja gynekologi. Koulutettuna ihmisenä hänet olisi tapettu Pol Potin ankaran hallituksen aikana. Punaisten khmerien kaaduttua vuonna 1979 Ngor työskenteli lääkärinä pakolaisleirillä Thaimaassa ja muutti Yhdysvaltoihin elokuussa 1980.

Ngor teki ensimmäisen näyttelijänsuorituksensa *Kuoleman kentissä*, josta hän sai parhaan miessivuosan Oscarin lisäksi kaksi Baftaa (paras miespääosa ja paras uusi tulokas) ja parhaan sivuosan Golden Globen.  Ngor näytteli vielä muutamissa elokuvissa, joista merkittävimmät olivat Oliver Stonen *[[Taivas ja maa]]* ja *[[Elämäni]]*.

## Kuolema
Ngor ammuttiin 25. helmikuuta 1996 asuntonsa ulkopuolella Los Angelesissa. Hänet ampuivat katujengin jäsenet, jotka vaativat Ngorilta tämän kaulassa ollutta medaljonkia. Medaljonki sisälsi hänen kuolleen vaimonsa kuvan. Ngorilta ei varastettu rahaa, vaikka lompakossa oli muutama sata dollaria käteistä. Tuolloin liikkui myös jonkin verran arveluja, että jengi oli toiminut punaisten khmerien sympatisoijien puolesta, mutta asiaa ei ole koskaan todistettu.

Ngorin murhasta pidätettiin ja asetettiin syytteeseen kolme 19-vuotiasta Oriental Lazy Boyz -jengin jäsentä. Jokaisen oikeudenkäynti käytiin Los Angelesin ylioikeudessa yksittäisissä istunnoissa. Tak Sun Tan tuomittiin 56 vuodeksi, Indra Lim 26 vuodeksi ja Jason Chan elinkautiseen vankeuteen ilman mahdollisuutta ehdonalaisuuteen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*