Malmin hautausmaan rautatie

**Malmin hautausmaan rautatie** oli Helsingissä Malmin rautatieasemalta Malmin hautausmaalle johtanut noin kahden kilometrin pituinen rautatien haararata, joka oli käytössä vuosina 1894–1954. Rata erkani pääradasta itään Malmin aseman pohjoispuolella kohdassa, jossa radan ylittää tänä päivänä Kotinummentien silta. Erkanemisvaihteen jälkeen rata kaartui voimakkaasti etelään nykyisen Teerikukontien suuntaisesti ja kulki sen jälkeen lähes viivasuorasti peltojen poikki kohti hautausmaata.

Malmin hautausmaa sijaitsee Helsingistä itään ja pohjoiseen johtaneen vanhan päätien varrella, joka kulki sen ohi nykyisen Pihlajamäentien kohdalla. Koska vuonna 1894 käyttöön otettu hautausmaa kuitenkin oli melko kaukana kaupungin silloisen alueen ulkopuolella, sinne järjestettiin ratayhteys rakentamalla Malmin asemalta sinne johtava pistoraide. Rata rakennettiin vuoden 1894 aikana, ja rakennustyöt maksoivat 85&nbsp;636 markkaa. 

## Liikenne
Rautatietä käytettiin jo hautausmaan vihkiäistilaisuudessa marraskuussa 1894, mutta säännöllinen junaliikenne käynnistyi vasta 3. helmikuuta 1895. Kuljetuksia hautausmaalle oli ensin kahdesti, sittemmin viidesti viikossa. Junassa oli aina kaksi ruumisvaunua vainajille ja neljä henkilövaunua saattoväelle, papeille ja hautausmaalla vieraileville. Ruumisjunat lähtivät Malmille alkujaan Töölön tavara-aseman laidalla sijainneelta ruumisasemalta tai Leppäsuon ruumishuoneelta, kunnes Harjun ruumishuone Aleksis Kiven kadulla valmistui. Harjun ruumishuonetta alettiin käyttää vuosien 1923 ja 1924 vaihteessa.

Malmin hautausmaalla ei ollut omaa junasuorittajaa, vaan junat liikkuivat Malmin asemapäällikön vastuulla. Malmin asemalla oli omat opastimet tätä rataa varten ja aseman opastintaulussa erilliset merkinnät. Hautausmaalle rakennettiin vuonna 1897 asemarakennus, joka on yhä jäljellä. Tarkkaan ottaen asema oli kuitenkin pelkkä odotussali, sillä siellä ei ollut lipunmyyntiä eikä junasuoritusta, joista huolehti junan konduktööri. Junalipuissa oli risti hautausmaa­junan merkkinä. Lipputulot sai seura­kunta­yhtymä, joka maksoi junien operoinnista. Liikennöitsijänä toimi Valtionrautatiet.

Rataan kuului yksi silta, joka ylitti Longinojan. Se oli alun perin ollut pääradan siltana Töölönlahdella. Radan liikennöintiohjeissa mainitaan, että veturien oli kuljettava hautausmaan raiteille mahdollisimman vähillä höyryillä, ettei varoventtiili olisi alkanut puhaltaa hautausmaalla oltaessa, sillä se olisi voinut häiritä hautajaisia.

## Lakkautus ja purku

Rautatie kävi 1950-luvulla kalliiksi ja epäkäytännölliseksi, kun auto- ja joukkoliikenne olivat kehittyneet ja helpottaneet ihmisten liikkumista. Rautatie alkoi tuottaa seurakuntayhtymälle merkittävää tappiota, ja liikenne lopetettiin joulukuussa 1954. Harjun ruumishuone poistettiin käytöstä muutamaa vuotta myöhemmin, ja se on sittemmin toiminut nuorisotalona.

Vaikka rata purettiin hautausmaalta jo 1950-luvulla, valtaosa koko radasta pysyi paikoillaan 1970-luvulle saakka; osa radasta toimi jonkin aikaa Osuusliike Elannon Teerikukontien varaston pistoraiteena, mutta nyttemmin kiskot on kokonaan purettu. Malmin puoleisessa päässä rata korvattiin uudisrakennuksilla ja Teerikukontiellä. Ratapenger on yhä olemassa Teerisuontien ja Tattariharjuntien rajaamalla osalla, jossa nykyään kulkee Vanhanradanraitiksi nimetty pyöräilyn ja jalankulun väylä. Hautausmaan aidassa on yhä portti, josta junat aikoinaan kulkivat, vaikka sitä onkin merkittävästi kavennettu.

Asemarakennuksessa on liikenteen päätyttyä ollut muun muassa hautausmaan henkilökunnan ruokala ja työsuhdeasuntoja. 1980-luvulla toinen puoli rakennuksen yläkerrasta paloi tulipalossa, mutta rakennus saatiin korjattua.

## Lähteet
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Uusia kirkollisia rakennuksia Helsinkiin, Suomen Kuvalehti, 29.12.1923, nro 52, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot