Asteroidiluokat

**Asteroidiluokat** ovat  asteroidien osajoukkoja, jotka on luokiteltu spektrin muodon, värin ja joskus albedon perusteella. Niiden ajatellaan vastaavan erilaisia asteroidin pinnan materiaaleja. Luokitusjärjestelmiä on useita erilaisia.

Asteroidien heijastamaa valoa voidaan tutkia spektroskoopilla, ja koettaa analysoida asteroidin koostumusta. Asteroideissa on myös värieroja ja tiheyseroja. Asteroideja on vertailtu meteoriittiluokkiin. Yleisin asteroidityyppi on hiilipitoinen C, joka muistuttaa meteoriiteista eniten hiilikondriitteja. C-tyypin asteroideissa on vettä ja haihtuvia aineita. Seuraavaksi yleisin on silikaatteja, muun muassa oliviinia sisältävä S-tyyppi, jossa on vettä vähän tai ei lainkaan. Rautameteoriitteja vastaavassa M-tyypissä on metallipitoisia asteroideja. Hiilipitoiset C-tyypin asteroidit ovat tavallisempia asteroidivyöhykkeen kaukaisemmassa osassa, jonka etäisyys on 2,7 AU. Silikaattipitoiset ja rautapitoiset keskittyvät sisempään asteroidivyöhykkeeseen alle 2,5 AU:n päähän. 

Luokitteluja ovat muun muassa Tholenin luokitus, Bus & Binzel -luokitus, Bus–DeMeo -luokitus sekä Small Mainbelt Asteroid Spectral Survey II (SMASSII).

## Asteroidien esiintymisjakautuma
Erityyppiset asteroidit esiintyvät eri etäisyyksillä Auringosta. Kevyemmät, enemmän haihtuvia aineita sisältävät C-asteroidit sijaitsevat kauempana auringosta. S-tyypin silikaatteja ja metalleja sisältävät asteroidit ovat lähempänä aurinkoa. P- ja D-tyypin asteroidit ovat yleensä kauimpana auringosta. Nämä muistuttavat enemmän maan kiveä.

## Asteroidityyppien tiheyksiä
Asteroidityyppien tiheyksiä arvioitujen massojen mukaan.

Joissakin asteroideissa voi olla suuriä tyhjiä tiloja tai ne voivat olla hyvin huokoisia. Komeetat ja transneptuniset kohteet voivat olla hyvin huokoisia ja alhaisella tiheydellä, joka tarkoittaa niiden koostuvaan jääkappaleista.

Jotkin asteroidit ovat niin sanottuja sorakasoja (), joka tarkoittaa niiden vetolujuuden olevan nolla. Sorakasat ovat epäjärjestäytynyeitä kokoelmia kookkaita hiukkasia ja erotellaan rikkoutuneista kappaleista.

## Tholenin luokitus 1984
David J. Tholen kehitti yhden luokittelun väitöskirjassaan. Luokitus perustuu 589 asteroidin spektrimittauksiin. Bus-luokittelu (1999) perustuu Tholenin vuoden 1984 luokitteluun.

* C-tyyppi: 75 %, tumma ja hiilipitoinen (muun muassa 10 Hygiea)
** B-tyyppi
** F-tyyppi (muun muassa 704 Interamnia)
** G-tyyppi (muun muassa 19 Fortuna)
* S-tyyppi: 17%, kivipitoinen (muun muassa 3 Juno, 6 Hebe)
* X-tyyppi
* M-tyyppi: metallipitoinen (muun muassa 16 Psyche, 22 Kalliope)
** E-tyyppi eroaa M:stä enimmäkseen suuren valonheijastuskykynsä takia
** P-tyyppi eroaa M:stä pienen valonheijastuskykynsä takia (muun muassa 65 Cybele)
* A-tyyppi
* D-tyyppi
* T-tyyppi
* Q-tyyppi (muun muassa 1862 Apollo)
* R-tyyppi (muun muassa 349 Dembowska)
* V-tyyppi (muun muassa 4 Vesta)

## SMASS-luokitus 2002
SMASS (*Small Mainbelt Asteroid Spectroscopic Survey*) -hankkeen toisessa vaiheessa luokiteltiin 1447 asteroidia.
Niitä verrattiin myös Tholenin luokitukseen. Bus ja Binzel kehittivät uuden luokittelun SMASS-tietojen perusteella, johon viitataan toisinaan Busin luokitteluna.

* C-tyyppi: tummat hiilipitoiset 
** B-tyyppi: vastaa pääosin Tholen B ja F
** C-tyyppi: eniten tyypilliset C-ryhmän kohteet jotka eivät kuulu B-luokkaan.
* Cg Ch Cgh: vastaa suunnilleen Tholenin G-tyyppiä.
* Cb: siirtymäkohteet C:n ja B:n välillä
* S-tyyppi: kivipitoiset
** A-tyyppi
** Q-tyyppi
** R-tyyppi 
** K-tyyppi (uusi)
** L-tyyppi (uusi)
** S-tyyppi: tyypillisin S-ryhmän edustaja
** Sa, Sq, Sr, Sk, ja Sl: väliluokkia S-luokan ja muiden S-ryhmän alaluokkien välillä.
* X-tyyppi: eniten metallipitoiset
** X-tyyppi: tyypillisimmät ryhmän X edustajat, Tholenin M, P, E
** Xe, Xc, ja Xk: väliluokkia X → pieni kirjain
* T-tyyppi 
* D-tyyppi
* Ld-tyyppi: erikoinen L-tyypin alalaji
* O-tyyppi 
* V-tyyppi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*