open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pluskvamperfekti

**Pluskvamperfekti** (lat. *plus quam perfectum* ’enemmän kuin perfekti’, vanhoissa suomen kieliopeissa myös  **entispäättymä)** on aikamuoto, joka ilmaisee menneisyydessä päättynyttä tekemistä tai tapahtumaa, joka päättyi ennen kuin jokin toinen toiminta tai tapahtuma alkoi. 

## Suomessa ja sen sukukielissä
Suomen pluskvamperfekti muodostetaan apuverbin *olla* preteriti- eli imperfektimuodosta sekä pääverbin menneen ajan NUT- tai TU-partisiipista: esim. *olin kertonut, olitte kertoneet, oli kerrottu.*

Pluskvamperfektillä viitataan tapahtumaan, joka on päättynyt aiemmin kuin viittaushetki, joka puolestaan sijaitsee puhehetkeen nähden menneisyydessä: *Ensimmäisen elokuvansa Kassila ohjasi 1949. Vuoteen 1962 ja näyttelijälakkoon mennessä hän *'oli tehnyt** niitä 22.'' Pluskvamperfektiä käytetään usein myös [[Evidentiaalisuus|evidentiaalisessa]] merkityksessä, osoittamassa, että tieto ei perustu omaan havaintoon vaan päättelyyn tai jonkun toisen kertomaan: ''Iltalehden mukaan haastattelusuostumuksesta ei ollut mitään epäselvyyttä. Kantelija **oli** päinvastoin **ollut** halukas esittämään asiassa näkökantansa.''

Muissa [[Itämerensuomalaiset kielet|itämerensuomalaisissa kielissä]] sekä [[Saamelaiskielet|saamelaiskielissä]] pluskvamperfekti voidaan muodostaa ’olla’-apuverbin menneen ajan muodon avulla samaan tapaan kuin suomessa, esim. [[Karjalan kieli|karjalan]] ''oli tullun'' ’oli tullut’, [[Pohjoissaame|pohjoissaamen]] ''mun ledjen oastán'' ’olin ostanut’. Pluskvamperfektien käyttö ja asema kieliopissa voi vaihdella kielimuodosta ja kuvauksesta riippuen. Esimerkiksi pohjoissaamen perfektiä ja pluskvamperfektiä on pidetty paremminkin perifrastisina aikamuoto-aspektirakenteina kuin varsinaisina aikamuotoina.

[[Permiläiset kielet|Permiläisissä kielissä]] esiintyy ’olla’-verbin menneen ajan muotoon ja partisiippiin perustuva rakenne, jota joissakin kieliopeissa nimitetään pluskvamperfektiksi, esim. [[Komin kieli|komin]] ''kor sijö loktis, seki me **völi sad'möma*** ’kun hän tuli, minä '''olin herännyt'''’.

== Muissa kielissä ==
[[Latina|Latinan]] kieliopissa, mistä termi pluskvamperfekti on peräisin, pluskvamperfektillä tarkoitetaan taivutuksella muodostettavaa menneen ajan muotoa, esim. ''venerat'' ’oli tullut’.

Useissa Euroopan nykykielissä pluskvamperfekti muodostetaan ’omistamista’ merkitsevästä apuverbistä (tai, kielittäin tai lausetyypeittäin, ’olla’-verbistä) ja pääverbin partisiippi- tms. [[Nominaalimuoto|infiniittimuodosta]] (esim. ruotsin [[supiini]]), esim. [[Ruotsin kieli|ruotsin]] ''vi hade fallit'' ’olimme pudonneet’, [[Englannin kieli|englannin]] ''I had been'' ’olin ollut’, [[Saksan kieli|saksan]] ''ich hatte gemacht'' ’olin tehnyt’, ''ich war gewesen'' ’olin ollut’, [[Ranskan kieli|ranskan]] ''avait maigri'' ’oli laihtunut’, [[Sorbi|yläsorbin]] ''Ja njejsym ju namakał/nadešol. Wona '''bě wotešła*** ‘En löytänyt häntä. Hän **oli lähtenyt**.’ 

## Lähteet
Kirke

**Kirke** (, ) on kreikkalaisessa mytologiassa jumalatar ja velho. Kirke oli auringonjumala Helioksen ja okeanidi Persen tytär ja Aieteen ja Pasifaen sisar. Kirken kerrotaan muuttaneen monet rakastamansa miehet eläimiksi, varsinkin jos he hyljeksivät häntä.

## ''Odysseia''

Homeroksen eepoksessa *[[Odysseia]]* Kirken kuvataan asuvan Aiaian saarella palatsissa, joka sijaitsi tiheän metsän keskellä olevalla aukiolla. Sen ympärillä kuljeskeli vieraille ystävällisiä susia ja leijonia, jotka todellisuudessa olivat Kirken eläimiksi loihtimia miehiä. 

Kirke kutsui Odysseuksen merimiehet juhlapäivälliselle ja muutti nämä sioiksi. Vain Eurylokhos epäili petosta eikä nauttinut ateriaa. Hän pakeni kertomaan Odysseukselle ja muille laivaan jääneille miehille toveriensa kohtalosta. Odysseus lähti pelastamaan miehistönsä, mutta matkalla hänet pysäytti Hermes, joka kehotti häntä nauttimaan taikayrttiä, molybdeenikukkaa, joka estäisi Kirken taian vaikutuksen. Hermes myös kehotti Odysseusta karkaamaan miekkansa kanssa Kirken kimppuun uhaten tappaa tämän kun tämä yrittäisi muuttaa Odysseuksen eläimeksi taikasauvallaan, jolloin Kirke pyytäisi häntä makaamaan kanssaan. Tähänkin Odysseuksen tulisi suostua, mutta vasta sen jälkeen, kun hän olisi vannottanut Kirkea olemaan tekemästä hänelle mitään pahaa, koska muuten Odysseus menettäisi sängyssä sekä rohkeutensa että miehuutensa.

Kaikki tapahtui juuri kuten Hermes oli kertonut, ja Kirke muutti siat takaisin  miehiksi. Odysseuksen ja Kirken suhde jatkui koko vuoden, jonka ajan Odysseus miehineen vietti saarella. Kirke myös neuvoi Odysseusta kysymään ohjeita kotiinpaluuta varten Teiresiaalta ja opasti itsekin, miten välttää vaaroja matkalla.

Kirken lapsiksi mainitaan hänen Odysseuksen kanssa saamansa Agrios, Latinos ja Telegonos. Hyginus lisää joukkoon Nausithooksen, mutta väittää Latinoksen syntyneen suhteesta Telemakhoksen kanssa. Näiden lisäksi hänen kerrotaan synnyttäneen Faunoksen Poseidonille.

Roomalaiset runoilijat käyttivät Kirkeä myös omissa kirjoituksissaan. Hänen kerrottiin muuttaneen Ausonian kuninkaan Picuksen tikaksi ja Skyllan Odysseuksenkin kotimatkallaan kohtaamaksi hirviöksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oblaatti

**Oblaatti** on eräiden katolisten luostarijärjestöjen (esimerkiksi benediktiinit ja birgittalaiset) maallikkojäsen. Fransiskaaneilla nimitys on fransikaanimaallikko tai tertiaari, dominikaaneilla maallikkodominikaani.

Oblaatti liittyy sääntökuntaansa koeajan ja lupaustensa kautta, hän ei välttämättä asu sääntökuntayhteisössään tai luostarissaan eikä käytä luostaripukua. Hän voi olla sääntökuntansa jäsen, mutta pysyy maallisessa ammatissaan. Hän osallistuu sääntökuntansa toimintaan (etenkin sen hengelliseen puoleen) ja tukee sitä käytännöllisesti omien mahdollisuuksiensa ja erikoisosaamisensa kautta. Oblaattia sitovat myös tietyt velvollisuudet, muiden muassa hetkipalvelusten rukoileminen.

Suomessa esimerkiksi birgittalaissääntökunnalla on oblaatteja. Heidän toimintansa on vuodesta 1996 kuulunut Turun birgittalaisluostarin alaisuuteen. Helsingissä toimii myös benediktiinioblaatteja (OSB Obl), jotka kuuluvat tällä hetkellä benediktiinisääntökunnan Subiaco-montecassinolaiseen (Subiaco-kassineesiseen) kongregaatioon. Subiaco-montecassinolaisella kongregaatiolla on benediktiinien konfederaation joukossa erityisasema ensimmäisenä muiden joukossa "prima inter pares", sillä sen vanhimmat luostarit ovat pyhän Benedictuksen itsensä 400-500-luvun vaihteessa perustamia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sääntökuntamaallikot ja oblaatit Katolinen kirkko Suomessa
Postpositio

**Postpositio** on adpositio, joka on täydennyksensä jäljessä. Esimerkiksi adpositiolausekkeessa *talon alla* sana *alla* on postpositio ja sana *talon* on sen täydennys. 

## Yleistä
Kuten adpositiot yleensä, postpositiot ovat taipumattomia tai vaillinaisesti taipuvia sanoja, jotka esiintyvät nominin tai nominilausekkeen yhteydessä ja ilmaisevat olion tai asian yhteyttä johonkin toiseen olioon tai asiaan, esimerkiksi sijaintia *(talon *'alla**),'' aika- ''(koulun **jälkeen**)'' tai syysuhdetta ''(rahan **takia**)''.

Postpositioita esiintyy kautta maailman. Noin puolessa Grambank-tietokannan kielistä on postpositioita (tällaisia ovat mm. [[Suomen kieli|suomi]] ja sen sukukielet, samoin esimerkiksi [[Japanin kieli|japani]], [[Korean kieli|korea]], [[Turkin kieli|turkki]] ja [[hindi]]). Noin puolesta postpositiot puuttuvat, eli kielessä on pelkästään [[Prepositio|prepositioita]] tai ei adpositioita ollenkaan. Maantieteellisesti postpositiot ovat prepositioita yleisempiä [[Aasia|Aasiassa]] ([[Kaakkois-Aasia|Kaakkois-Aasiaa]] lukuun ottamatta), [[Uusi-Guinea|Uudessa-Guineassa]] (paitsi saaren luoteisosissa) sekä suurimmassa osassa [[Etelä-Amerikka|Etelä-Amerikkaa]]. Myös [[Pama-nyungalaiset kielet|pama-nyungalaisissa kielissä]] tavataan paljon postpositioita. Postpositiot ovat tunnetusti tyypillisiä kielille, joiden perussanajärjestys on SOV ([[Subjekti (lauseenjäsen)|subjekti]]–[[Objekti (lauseenjäsen)|objekti]]–[[verbi]]).

== Postpositiot suomessa ja sukukielissä ==
Postpositioita esiintyy kaikissa [[Uralilaiset kielet|uralilaisissa kielissä]] (sitä vastoin prepositiot ovat myöhempi innovaatio, niitä tavataan vain [[Itämerensuomalaiset kielet|itämerensuomalaisissa]] ja [[Saamelaiskielet|saamelaiskielissä]]). Osa niistä on muodostettu vartaloista, jotka ovat ikivanhoja ja palautuvat jo [[Kantaurali|kantauraliin]]. Kautta kielikunnan esiintyy esimerkiksi suomen sanavartaloiden ''ala- (alla, alta, alle), ylä-, ete- (edessä, edestä, eteen'' jne.) ja ''taka- (takana, taakse, takaa)'' vastineista muodostettuja postpositioita ja [[Adverbi|adverbeja]]. Osa suomen postpositioista on syntynyt myöhemmin [[Kieliopillistuminen|kieliopillistumalla]] [[Substantiivi|substantiiveista]] (esim. ''päällä, rinnalla, toimesta, ansiosta)'' tai verbien [[Nominaalimuoto|nominaalimuodoista]] (esim. ''hetken **kuluttua**, viidestä **alkaen**).'' Monet postpositiot sisältävät sijapäätteen tai muodostavat useamman [[Sija|sijan]] (usein [[Paikallissija|paikallissijan]]) sarjoja (esim. ''päässä – päästä – päähän – päällä – päältä – päälle'').

Suomen adpositioista suuri osa on postpositioita. Osa on prepositioita tai ns. ambipositioita, jotka voivat esiintyä sekä täydennyksensä edellä että jäljessä (''sormien läpi ~ läpi sormien''). Postpositioiden täydennykset ovat suomessa useimmiten [[Genetiivi|genetiivimuotoisia]]. Täydennyksenä toimivan [[Persoonapronomini|persoonapronominin]] yhteydessä tai sijasta postpositioon (etenkin sijapäätteen sisältävään) voi liittyä [[possessiivisuffiksi]]: ''(minun) kanssa**ni**, heidän välille**en*'.*

## Lähteet
Adverbi

**Adverbit** (vanhoissa suomen kieliopeissa myös **”seikkasanat”**) ovat sanaluokka, johon kuuluvat sanat toimivat lauseessa verbin *(hän tanssi *'ihanasti**, hän lähtee **kohta**),'' [[Adjektiivi|adjektiivin]] ''(Antti on **kovin** kalpea)'' tai toisen adverbin määritteinä ''(hän on käynyt meillä **hyvin** usein).'' Adverbi voi määrittää myös koko lausetta (***valitettavasti*' hän ei voi tulla*; ***kuitenkin** hän oli oikeassa*).

Adverbeja jaotellaan kieliopeissa usein merkityksen perusteella esimerkiksi ajan, paikan, tavan, määrän tai syyn adverbeihin. Samantapaisia merkityksiä voidaan ilmaista myös esimerkiksi [[Nomini|nominin]] taivutusmuodolla *(hän lähtee **hetkessä**),* [[adpositio]]<nowiki/>lausekkeella *(hän lähtee **hetken päästä**)* tai sivulauseella *(hän lähtee **kun kello soi**).* Lauseenjäsenenä tällaisia sanoja, lausekkeita tai sivulauseita voidaan yhteisesti nimittää *'adverbiaaleiksi**.

Adverbit ovat tyypillisesti hajanainen luokka, johon voi kuulua sekä yksinkertaisia perussanoja että [[Sanojen johtaminen|johdoksia]] (esimerkiksi [[Englannin kieli|englannin]] ''-ly-'' tai suomen ''-sti-''johtimella muodostetut tavan adverbit: ''quickly, nopeasti''). Suomen kielessä erityisiä adverbinjohtimia on kymmenkunta (esim. ''nopea-**sti**, päiv-**ittäin**, syli-**kkäin*'.* Adverbinjohtimien ja ns. adverbiaalisten sijojen sijapäätteiden raja ei ole aivan selvä, vaan joillakin adverbijohdostyypeillä on sijamaisia piirteitä. Tällaisia ns. kääpiösijoja ovat suomen kielessä esimerkiksi prolatiivi (*meritse, maitse*) ja temporaali *(iltaisin).* Suomen kaltaisissa kielissä adverbeja syntyy usein taivutusmuotojen leksikaalistuessa (kiteytyessä itsenäisiksi sanoiksi): esimerkiksi *usein* ja *kauan* eivät enää hahmotu instruktiivimuodoiksi vaan taipumattomiksi itsenäisiksi sanoiksi.

Suomen kieliopeissa adverbit määritellään taipumattomiksi tai vajaasti taipuviksi sanoiksi. Joillakin adverbeilla on useampia taivutusmuotoja, tyypillisesti joko paikallissijaisia *(sisässä, sisästä, sisään; sisällä; sisältä; sisälle)* tai vertailumuotoja (*kovaa : kovemmin : kovimmin, ulos : ulommas*). Useimmilla adverbeilla on kuitenkin vain yksi muoto. Taipumattomista partikkeleista adverbit eroavat siinä, että ne voivat saada omia määritteitä *(aivan ihanasti, melko harvoin, tiukasti sylikkäin)* ja siten muodostaa adverbilausekkeen.

## Lähteet
Bilabiaali

**Bilabiaali** on äänne, jossa ilmavirran kulkua estää kapeikko tai täysi sulkeuma huulissa (latinan etuliite *bi-* 'kaksi kerrallaan; kahdesti' ja *labium* 'huuli'). Suomessa on soinniton bilabiaalinen klusiili , soinnillinen bilabiaalinen klusiili  sekä bilabiaalinen nasaali . Bilabiaalit ovat labiaalien alatyyppi.

Harvinaisempia bilabiaalisia frikatiiveja ovat muun muassa japanissa esiintyvä soinniton  ja muun muassa espanjassa esiintyvä soinnillinen . Afrikkalainen ewen kieli on kuulu siitä, että siinä esiintyvät kaikki neljä labiaalista frikatiivia.

}***']
| pieni
|-
| style="text-align:center" | '''b'''
| [[soinnillinen bilabiaalinen klusiili]]
| [[Englannin kieli|englanti]]
| '''b'''ed
| [***']
| vuode
|-
| style="text-align:center" | **ɸ**
| soinniton bilabiaalinen frikatiivi
| japani
| 富士山 (**f**ujisan)
| [***']
| [[Fuji-vuori]]
|-
| style="text-align:center" | '''β'''
| [[soinnillinen bilabiaalinen frikatiivi]]
| [[Ewen kieli|ewe]]
| ɛ'''ʋ'''ɛ
| [***']
| ewe
|-
| style="text-align:center" | **β̞**
| bilabiaalinen puolivokaali
| espanja
| lo**b**o
| [****]
| susi
|-
| style="text-align:center" | **ʙ**
| bilabiaalinen tremulantti
| teme
| 
| [mb**ʙ**uen]
| sen hedelmä
|-
| style="text-align:center" | **ʘ**
| bilabiaalinen avulsiivi
|
|
|
|
|}

## Kirjallisuutta

*
Soinniton äänne

**Soinniton äänne** on äänne, joka syntyy ilman, että äänihuulet värähtelevät kurkussa. Ääni syntyy jossakin muussa kohdassa ääniväylää, esimerkiksi suussa tai huulilla: *[[h]]*, *[[s]]*, *[[p]]*. Yleensä soinnittomia ovat vain konsonantit, mutta esimerkiksi kuiskatessa myös vokaalit voivat olla soinnittomia.

## Lähteet
*
*
### Viitteet
Marguerite de France

**Marguerite de France** (1158–1197) oli Ranskan kuninkaan Ludvig VII:n ja hänen toisen vaimonsa Kastilian Constancen vanhin tytär, josta tuli avioliittojensa kautta sekä Englannin että Unkarin kuningatar.

## Avioliitto Henrik Nuoren kanssa
Marguerite kihlattiin vain kaksivuotiaana 2. marraskuuta 1160 tulevan Englannin kuninkaan kanssa. Margueriten isän entinen puoliso Eleonoora Akvitanialainen oli mennyt uudestaan naimisiin Englannin kuninkaan Henrik II:n kanssa. Heille oli syntynyt poika Henrik Nuori, joka oli kihlaantumisen aikoihin vain viiden vuoden ikäinen.

Marguerite ja Henrik vihittiin 27. elokuuta 1172 Winchesterin katedraalissa. Henrikistä oli Ranskasta opitun tavan mukaisesti tullut isänsä kanssahallitsija jo muutamaa vuotta aiemmin. Marguerite tuli välittömästi raskaaksi ja synnytti nuoren avioparin ainoan poikalapsen Wilhelmin 18. kesäkuuta 1177. Lapsi syntyi kuitenkin keskosena ja eli vain kolme vuorokautta.

## Avioliiton purkaminen
Margueriteä syytettiin salavuoteudesta Pembroken ensimmäisen jaarlin William Marshalin kanssa. Jo aikalaiskronikat epäilivät syytöksen todenperäisyyttä. Vaikka Henrik haki avioliittonsa mitätöimistä uskottomuuden perusteella, todellinen syy oli todennäköisesti Margueriten kyvyttömyys synnyttää kruunulle perillistä. Eräiden historioitsijoiden näkemysten mukaan Marguerite saatettiin lähettää Ranskaan myös oman turvallisuutensa vuoksi, sillä Henrikin ja hänen nuoremman veljensä Rikhardin välillä oli käynnissä sisällissota. 

## Avioliitto Béla III:n kanssa
Marguerite luovutti myötäjäisinä Gisorsin ja Vexinin läänitykset ja avioitui Unkarin kuninkaan Béla III:n kanssa. Avioliitto oli Bélan kolmas. Hänellä oli aiemmista liitoistaan runsaasti perillisiä, joten lapsettomuus ei ollut ongelma. On hyvin todennäköistä, että Margueritesta oli tullut steriili keskosena syntyneen esikoisensa hyvin vaikeassa synnytyksessä.

## Kuolema
Marguerite jäi leskeksi vuonna 1196 ja lähti seuraavana vuonna pyhiinvaellukselle Pyhälle maalle. Saavuttuaan Akkoon vuonna 1197 hän kuoli oleskeltuaan kaupungissa joitakin päiviä. Aikalaiskronikan mukaan hänet haudattiin Tyrean katedraaliin.

## Aiheesta muualla
Soinnillinen äänne

**Soinnillinen äänne** syntyy, kun äänihuulet värähtelevät kurkunpäässä. Vokaalit ovat luonnostaan soinnillisia, osalla konsonanteista on sekä soinnillinen että soinniton variantti. Suomessa on esimerkiksi dentaalinen klusiilipari *t - d*, joista *t* on soinniton ja *d* soinnillinen. Koska suomen murteissa ei ole soinnillisia klusiileja, ne ääntyvät perisuomalaisen suussa varsin soinnittomina.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Morfofonologia

**Morfofonologia** kuvaa fonologista vaihtelua morfologiassa. Suomen kielessä on monille morfeille vokaalisoinnusta johtuen kaksi muotoa, etu- ja takavokaalinen: *-ssa*, *-ssä*, *-ko*, *-kö*. Niitä kuvaamaan käytetään morfofoneemia {*ll*A}, {*k*O}, jonka merkkinä on iso kirjain.

## Lähteet
*
Gravitaatioinstabiilisuus

**Gravitaatioepästabiilisuus** (*painovoimaepävakaisuus, kiekkoepästabiilisuus*)  on planeettakuntien syntyteoria, joka väittää planeettojen syntyneen kutistumalla suoraan alkuaurinkosumusta oman painovoimansa ansiosta niin kuin tähdetkin syntyvät. Tätä teoriaa ei ole kyetty todistamaan tai kumoamaan. Gravitaationinstabiilisuus ei ole tutkijoiden parissa läheskään yhtä suosittu ajatus kuin sen kanssa kilpaileva kasautumisteoria.  Gravitaatioepävakaisuuden paras puoli on se, että se selittää hyvin jättiläsplaneettojen synnyn lyhyen ajan sisällä.

## Hyvät puolet

Gravitaatioinstabiilisuutta tukee se että planeettakunta muodostuu nopeasti. Auringon massaiselta tähdeltä häipyy kaasukiekko varsin nopeasti ja sen takia nykyinen kasautumisteoria ei selitä täsmällisesti jättiläisplaneettojen syntyä. Teoria selittää vaivattomasti suurtenkin jättiläisplaneettojen nopean synnyn
kaukana keskustähdestä.

## Usein kiistetty teoria

Ei ole kyetty varmistamaan että aurinkokuntaa edeltävässä esiplanetaarisessa kiekossa olisi voinut kutistuvia epävakaisuuksia syntyä. 
Myös eksoplaneettalöydöt metallirikkailta tähdiltä tukevat suoraan kasautumisteoriaa. Gravitaatioepästabiilisuus voisi teoriassa selittää esimerkiksi kuumien jupitereiden ja ruskeiden kääpiöiden syntyä.

## Lähteet
Labiaali

**Labiaaleiksi** kutsutaan äänteitä, joita äännettäessä huulet sulkeutuvat (labiaaliset klusiilit) tai niillä syntyy hälyä (labiaaliset nasaalit ja frikatiivit). Bilabiaalisia äänteitä ovat esimerkiksi suomen klusiilit *p* ja *b* sekä nasaali *m*, labiodentaalisia frikatiivi *f* ja puolivokaali *v*.

## Katso myös
* Artikulaatiopaikka
** Dentaali
** Palataali
** Velaari
** Laryngaali

## Lähteet
*
Suomen Laulu (kuoro)

**Suomen Laulu** on suomalainen sekakuoro, jonka perusti Heikki Klemetti vuonna 1900. Suomen Laulu aloitti mieskuorona ja laajeni sekakuoroksi vuonna 1907. Kuoron nykyinen taiteellinen johtaja on Esko Kallio. Suomen Laulun vuodesta 1921 jatkunut perinne on Matteus-passion esitys Johanneksen kirkossa kiirastorstaina.

## Levytyksiä
**Kuororomantiikkaa* (1994)
**Muusa* (1997)
**Adeste Fideles* (1997)
**[[Kotimaan kasvot]]* (1998)
**Lakkaamaton laulu* (2000)
**[[Suomen Laulu – Heikki Klemetti levytyksiä vuosilta 1929–1947]]* (2006)
**Suomen Laulun joulu* (2015)

## Aiheesta muualla
*Suomen Laulun kotisivut
Dentaali

**Dentaali**  on äänne, jota tuotettaessa kieli koskettaa hampaita (). Suomen kielessä dentaalisena ääntyy ensisijaisesti klusiili  sekä sen yhteydessä esiintyessään myös lateraali  (esim. *ka*'lt**eva'') ja [[nasaali]]  (esim. ''ka**n*'to*). Tavallisesti  ja  (ja monissa muissa kielissä myös ) ääntyvät kuitenkin alveolaarisina, niin että kieli koskettaa hampaiden sijasta hammasvallia. 

Ainoat dentaalit, joille kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa on osoitettu erityinen symboli, ovat soinniton ja soinnillinen frikatiivipari  (esim.  ) ja  (esim.  ). Muiden äänteiden kohdalla dentaalisuus voidaan tarvittaessa merkitä lisäämällä kirjaimeen tarkkeeksi niin sanottu alapuolinen silta: . Unicode-merkistöön sisältyy tätä varten erityinen yhdistyvä tarke (U+032A, ).

## Katso myös
* Ääntöpaikka
* Labiaali
* Palataali
* Velaari
* Laryngaali
* Kansainvälinen foneettinen aakkosto

## Lähteet
*
### Viitteet
9K38 Igla

**9K38 Igla** ja **9K38-M Igla-1** (, suom. *[[Neula]]*, , Igla-M *SA-16 Gimlet*) ovat neuvostoliittolaisia ja venäläisiä olkapäältä laukaistavia ilmatorjuntaohjuksia. Laivaston muunnelma Igla-M:sta tunnetaan NATO-nimellä "*SA-N-10 Grouse*". Ohjuksen kantama on noin 5&nbsp;km vaakasuuntaan ja 3&nbsp;km ylöspäin. Ohjuksen nopeus on noin 2 mach, ja siinä on 2&nbsp;kg taistelukärki, jossa on 390&nbsp;g räjähdettä ja häirintäsoihtuja sietävä IR/UV -hakupää.

Suomessa ohjukset tunnetaan nimellä **ItO-86** (Igla) ja **ItO-86 M** (Igla-M). Iglat hankittiin korvaamaan vanhempia Strela-2M-ohjuksia (**ItO 78**, ) vuonna 1986 ja Igla-M:t vuonna 1995. Igla-ilmatorjuntaohjuksia alettiin tuhota Suomessa vuonna 2003.

Uudistettu Igla-S (SA-24 Grinch) tuli käyttöön Venäjän armeijassa vuonna 2004.

## Kehitys
Iglan kehitys alkoi Kolomnassa 1971. Se ei ole Strelan (Strela-2/SA-7 ja Strela-3/SA-14) uusi malli, vaan täysin uusi projekti, jonka tavoitteena oli parempi häirinnän kesto ja laajempi tähtäyskulma. Vuonna 1978 projekti jaettiin kahtia yksinkertaisempaan IR-hakeutuvaan Igla-1:een, jossa oli Strelaan perustuva hakukärki, jota käytettiin, kunnes parempi malli saatiin valmiiksi.

9K310 Igla-1 otettiin Neuvostoliitossa käyttöön 11. maaliskuuta 1981. Se tukee IFF-järjestelmää (erottelee omat vieraista), laskee automaattisesti koron ja ennakon ammunnan yksinkertaistamiseksi, ja siinä on parempi kantomatka ja lyhyempi pienin ampumaetäisyys verrattuna Strelaan.

Viimeistelty 9K38 Igla (SA-18 Grouse) 9M39-ohjuksella valmistui ja otettiin käyttöön 1983. Se paransi häirinnän kestoa, mahdollisti tähtäyksen lukituksen kohteeseen joka kulmasta ja sillä oli hiukan suurempi kantama ja tehokkaampi moottori.

## Suorituskyky
Valmistajan mukaan eteläafrikkalaiset kokeet osoittivat Iglan paremmaksi kuin samaan aikaan käytössä olleen amerikkalaisen Stingerin. Kroatiassa kokeet eivät osoittaneet merkittävää ylivoimaisuutta. Suomalaisissa kokeissa Iglan kantama ja herkkyys oli huonompi kuin ranskalaisella Mistralilla, mutta se kesti huomattavasti paremmin häirintää.

Yhdysvallat on vastustanut Iglojen myymistä Iraniin, koska se voisi vaarantaa Israelin ilmavoimien toimintaa Libanonissa Hizbollahin käytössä. Vuonna 2011 kerrottiin, että jopa 480 uusinta SA-24-ohjusta on ryöstetty Libyan armeijan 32. prikaatin asevarastoista Tripolista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Laryngaali

**Laryngaali** on ääntämistä tutkivan fonetiikan termi, jolla viitataan äänteen artikulaatiopaikkaan. Laryngaaliksi kutsutaan konsonanttia, jossa ääni tuotetaan kurkunpäässä (*larynx*). Termiä käytetään kuvattaessa eri kielten äänteitä, ja se mahdollistaa myös niiden vertailun. Artikulaatiopaikan lisäksi äänteestä kuvataan myös artikulaatiotapa.

Esimerkiksi suomen kielessä kirjaimen h kuvaus voidaan luonnehtia (kahdesta allofonista johtuen) seuraavasti; H on laryngaali, joka voidaan ääntää ympäristöstä johtuen soinnittomana tai soinnillisena frikatiivina (art.tapa). Soinnittomana se ääntyy esimerkiksi sanoissa *lahti* ja *helppo* ja soinnillisena sanoissa *paha* ja *laho*.

## Muut artikulaatiopaikat
*Labiaali
*Dentaali
*Palataali
*Velaari

## Lähteet
Vartalo (kielitiede)

**Vartalo** eli **sanavartalo** on morfeemi, johon suffiksit ja muu kieliopillinen aines on liitettävissä. Vartalo voi olla joko johtamaton (juuri) tai johdettu (johdos). Sekä nomineilla (substantiivit, adjektiivit, numeraalit ja pronominit) että verbeillä on vartalo, johon voidaan liittää tunnus ja taivutuspääte. Tunnus on nomineissa monikon, verbeissä aikamuodon tai tapaluokan tunnus. Niissä sanoissa, joissa on astevaihtelu, vartalo voi olla joko vahvassa tai heikossa asteessa. Vokaaliin loppuvaa vartaloa kutsutaan vokaalivartaloksi, konsonanttiin loppuvaa vastaavasti konsonanttivartaloksi. Sanalla voi olla kaksi erilaista vartaloa: vokaalivartalo, joka on kaikilla sanoilla, ja lisäksi konsonanttivartalo. Nominin vartalo voi olla perusmuodon, nominatiivin kaltainen tai loppuosastaan erilainen.

## Esimerkkejä
Esimerkki yksivartaloisesta sanasta, jonka vartalo on perusmuodon kaltainen, on *talo: talo-n, talo-a, talo-na,* *talo-ssa* jne. Tyypillinen astevaihtelusana on *hattu*:* hatu-n* (heikko vartalo) *hattu-a* (vahva vartalo). Tavallisin muutos vartalon lopussa on, että sananloppuinen *i* muuttuu *e*:ksi, kuten sanassa *onni: onne-n, onne-a.* (Historiallisesti muutos on tapahtunut päinvastoin, vanha *e* on sanan lopussa muuttunut *i*:ksi). Monimutkaisimpia ovat vanhat omaperäiset sanat, jotka nykysuomessa loppuvat *-si*: *vesi, vede-n* (heikko vokaalivartalo), *vet-tä* (konsontanttivartalo), *vete-nä* (vahva vokaalivartalo).

Substantiivilla *saari* on sekä vokaali- että konsonanttivartalo. Sen vokaalivartalo saadaan yksikön essiivistä: *saare|na*. Konsonanttivartalo saadaan esiin yksikön partitiivista: *saar-ta*. 

Verbillä *mennä* on myös vokaali- ja konsonanttivartalo. Vokaalivartalo ilmenee indikatiivin preesensin monikon 3. persoonassa *mene|vät*. Konsonanttivartalo saadaan esiin imperatiivin yksikön 3. persoonasta: *men-köön*.

Aiemmin ovat konsonanttivartalot olleet nykyistä yleisempiä, nykyisin niillä saadaan tekstiin vanha sävy: *lasna ollessaan*. Joskus on leikillisesti ruvettu taivuttamaan sanoja ikään kuin niillä olisi konsonanttivartalo, mutta se on virheellistä. Esimerkiksi: *kaali* > *kaalta*, pitää olla *kaalia*, ja *viini* (juoma) > *viintä*, pitää olla *viiniä*.
 
## Lähteet
Tunnus (morfologia)

**Tunnus** ilmaisee morfologista kategoriaa. Sen avulla sanan perusvartalosta muodostetaan alivartaloita. Suomen kielessä on nomineilla monikon tunnus, joka on nominatiivissa *t*, muissa taivutusmuodoissa *i*: *talo-t, talo-i-ssa*. Verbeissä on pääluokan, moduksen (tapaluokan) ja tempuksen (aikamuodon) tunnus. Aktiivilla ei ole tunnusta, passiivilla on tunnus *-ta(an)/tä(än), -da(an)/dä(än)*, joka on voinut assimiloitua eli sulautua edellisen äänteen kanssa (*tullaan, mennään*). Imperfektillä on tunnus *i*: *men-i-mme*. Potentiaalin tunnus on -*ne*: *laula-ne-e.* Konditionaalin tunnus on *-isi: tul-isi-t*. Tunnuksia voi olla peräkkäin: *lauletta-isi-in*.
Palataali

**Palataaleiksi** eli **lakiäänteiksi** kutsutaan äänteitä, joissa kielen selkä kohoaa kovaa kitalakea (*palatum*) kohti. Suomen kielen äänteistä selkeimmin palataalinen on puolivokaali . Palataalisia voivat olla myös klusiilit  ja  sekä nasaali , mutta nämä äänteet ovat useammin velaarisia.

## Katso myös
*Labiaali
*Dentaali
*Laryngaali
*Velaari

## Lähteet
*
### Viitteet
Sosoliso Airlinesin lennon 1145 onnettomuus

**[[Sosoliso Airlines]]in lento 1145** törmäsi maahan ja syttyi palamaan 10. joulukuuta 2005 Port Harcourtin kansainvälisellä lentoasemalla Nigeriassa. Nigerian sisäisellä reittilennolla ollut lentokone oli matkalla Abujasta Port Harcourtiin. Lentokone oli tyypiltään McDonnell Douglas DC-9-32. Turman syytä ei ole vahvistettu, mutta erään silminnäkijän mukaan koneeseen iski tapahtumapaikalla raivonneessa ukkosmyrskyssä salama noin 40–50 metrin korkeudessa juuri ennen laskeutumista. Todennäköisesti onnettomuuden kuitenkin aiheutti miehistön päätös jatkaa laskeutumista minimikorkeuden alapuolelle, vaikka kiitotietä ei ollut näkyvissä.

Koneen kyydissä olleista 110 ihmisestä 103 kuoli maahansyöksyssä. Seitsemän eloonjäänyttä vietiin välittömästi sairaalaan, jossa kuusi heistä kuoli myöhemmin. Ainoa onnettomuudesta eloonjäänyt oli 13. joulukuuta 2005 kriittisessä tilassa. Koneessa oli ilmeisesti 75 jesuiittakoulun oppilasta, joista kaikki kuolivat. Port Harcoutin lentokentällä ollut silminnäkijä kertoi, että alue oli ruumiiden peitossa.

Sosoliso Airlines on Nigerian sisäisillä kotimaanlennoilla toimiva lentoyhtiö. Heinäkuussa 2000 lentotoiminnan aloittaneen yhtiön kotipaikka on Enugun kaupunki Nigerian itäosissa.

Monissa kehitysmaissa lentoturvallisuus on huono, ja sen uskotaan huonontuvan entisestään kaluston vanhetessa. Myös varaosien puute vaivaa. Viimeksi Nigeriassa tapahtui vakava lento-onnettomuus 22. lokakuuta 2005, kun Bellview Airlinesin lennolla 210 ollut Boeing 737-200 syöksyi maahan pian jälkeen. 117 ihmistä kuoli. Toinen lento-onnettomuuksista vuonna 2005 erityisesti kärsinyt Afrikan valtio on Kongo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kaffa

**Kaffa** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* Kaffa, Krimin niemimaalla sijaitsevan Feodosijan kaupungin historiallinen nimi
* Kaffa, muinainen maakunta Etiopiassa
* Kaffa, muinainen kuningaskunta Etiopian alueella
* Kaffa, vaikeasti valloitettava satelliittiprovinssi Age of Renaissance -pelissä.
Pohjoisjukagiirin kieli

**Pohjoisjukagiiri** eli **tundrajukagiiri** on toinen kahdesta jukagiirisesta kielestä. Sitä puhuu 30–150 ihmistä Siperian itäosissa, muun muassa Sahan tasavallassa. Jukagiiristen kielten on väitetty olevan sukua uralilaisille kielille.

## Aakkosto

## Äänteet
### Vokaalit

Pitkät keskivokaalit ,  ja  ääntyvät painollisissa tavuissa diftongeina ,  ja .

### Konsonantit

Uvulaarinen frikatiivi  ääntyy klusiilina  velaarisen nasaalin  jälkeen.

### Tavut
Tavun rakenne on KVK, joten korkeintaan yksi konsonantti voi esiintyä sanan alussa ja lopussa ja korkeitaan kaksi konsonanttia voi olla peräkkäin sanan sisällä.

## Lähteet
7,62 KvKK 62

**7.62 KvKK 62** (7.62 konekivääri 62) on Suomen puolustusvoimien käytössä oleva suomalaisvalmisteinen kevyt konekivääri, joka otettiin käyttöön vuonna 1962. Aseita valmistettiin Valmetin Tourulan tehtaalla yhteensä 6&nbsp;500 kappaletta. Aseen tekniikka perustuu osin tšekkiläiseen vz.52/57 -konekivääriin ja englantiseen Bren-pikakivääriin.7.62 KvKK 62 on kaasumäntäperiaatteella toimiva vyösyöttöinen konekivääri.

7.62 KvKK 62 nimen 7.62 tarkoittaa aseen kaliiperia (7.62x39 mm). KvKK on lyhenne suomenkielen sanoista "kevyt konekivääri". Numero 62 tarkoittaa aseen käyttöönottovuotta Suomen Puolustusvoimissa.  

Aseen ominaisuuksiin kuuluu muun muassa se, että liipaisinkaaren alaosa puuttuu kokonaan, mikä mahdollistaa ampujalle paksujenkin hansikkaitten käytön, mutta lisää myös vahingonlaukauksien riskiä. Suomalainen konekivääri valmistettiin koneistamalla, kun sen esikuva oli prässätty levystä.

KvKK 62:n muotoilu ja aseen toimintavarmuus ovat herättäneet kritiikkiä aseen käyttäjissä. Yhä käytössä olevat KvKK 62:t ovat kuluneet käytössä vuosikymmenien saatossa, mikä aiheuttaa muun muassa syöttöhäiriöitä sekä aseen tahatonta laukeamista, josta voi seurata vaaratilanteita. KvKK 62:ta ollaan korvaamassa palveluskäytössä venäläisellä PKM-konekiväärillä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Hyytinen, Timo: Arma Fennica 1 : Suomalaiset aseet, Arma Fennica Oy, Jyväskylä 1985 
* Hyytinen, Timo: Arma Fennica 2 : Sotilasaseet, Arma Fennica Oy, Jyväskylä 1987 
* Maavoimien Esikunta: Kevytasekäsikirja 2019, SBN 978-951-25-3060-1

## Aiheesta muualla
* Valmet KvKK 62 
* Suomalainen konekivääri siirtyy eläkkeelle
Panssarimarssi

**Panssarimarssi** on Yrjö Jylhän jatkosodan aikana Taipaleenjoella kirjoittama suomalaisille panssarivoimille omistettu runo. Sen on säveltänyt marssiksi Tauno Marttinen vuonna 1964 ja se on Suomen puolustusvoimien Panssarivarikon kunniamarssi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sävelmä YouTubessa
Omakonetunnus

**Omakonetunnus** on radiosignaali, jonka perusteella toiset lentokoneet ja ilmavalvonta tunnistavat lentävän sotilaskoneen. Siviili-ilmailussa koneen seurantaan käytetään transponderia. Ilman omakonetunnusta voi oman puolen sotilaskone tai ilmatorjunta ampua lentokoneen alas (engl. termi *friendly fire*). Oman puolen koneita on ammuttu alas mm. koalitiomaiden kesken Irakin sodassa.

Neuvostoliitto joutui uusimaan omakonetunnusjärjestelmänsä vuoden 1976 jälkeen, kun luutnantti Belenko oli lentänyt MiG-25:n Hokkaidoon yhdysvaltalaisten purettavaksi ja tutkittavaksi.
Plus

**Plus** voi tarkoittaa seuraavia:
* Plus eli *ynnä*, yhteenlaskun merkki (+)
* Plus, positiivisen luvun etumerkki (+)
* PlusTv, maksutelevisio-operaattori
* Plus, suomalainen yhtye
* + (albumi) Ed Sheeranin albumi

## Katso myös
*Plussa
Yksikköupseeri

**Yksikköupseeri** oli Suomen puolustusvoimissa vuosina 2002–2009 käytössä ollut nimike perusyksikön (komppania, tykistössä patteri, rannikkojoukoissa linnake, laivastossa viirikkö ja ilmavoimissa lentue) päällikön apuna perusyksikön hallinnosta vastaavalle upseerille. Ennen vuotta 2002 ja vuoden 2009 jälkeen yksikköupseeria on kutsuttu yksikön vääpeliksi ja laivastossa pursimieheksi.

1970-luvun alussa ennen yhtenäispäällystöjärjestelmää yksikön vääpelit olivat vanhempia aliupseereita, sen jälkeen toimiupseerin tutkinnon suorittaneita sotilasmestarista yliluutnanttiin. Vuoden 2009 jälkeen tehtävässä on taas palvellut aliupseereita kersantista sotilasmestariin.

Nykyään yksikön vääpeli voi olla aliupseeri tai opistoupseeri.

## Lähteet
Ruusu (heraldiikka)

**Heraldinen ruusu** on heraldiikassa esiintyvä yleensä viisilehtinen ruusukuvio. Ruusu on tunnettu Tudor-suvun tunnuksena. Se esiintyy myös muun muassa Lippen ruhtinashuoneen vaakunassa, Southamptonin vaakunassa ja Martti Lutherin sinetissä. Suomen vaakunassa on yhdeksän hopeista ruusua. 

Heraldinen ruusu on myös suomalaisen upseerin arvomerkki. Pieniä heraldisia ruusuja käyttävät maavoimissa vänrikit, luutnantit ja yliluutnantit sekä kapteenit. Suuremmat heraldiset ruusut puolestaan kuuluvat esiupseerien arvomerkkeihin: majureille, everstiluutnanteille ja eversteille. Prikaatikenraalien, kenraalimajureiden, kenraaliluutnanttien ja kenraalien tunnus on puolestaan leijona.

Heraldista ruusua kutsutaan joskus suomalaisissa arvomerkeissä virheellisesti ”ruusukkeeksi”. Oikea arvomerkin termi yli- ja esiupseereilla on heraldinen ruusu. (Sotilas- ja virkapukuohjesääntö 325&nbsp;§, 2000, s.&nbsp;67)

Arvomerkkinä käytettävän nykyisenkaltaisen heraldisen ruusun suunnitteli alun perin Akseli Gallen-Kallela heinäkuussa 1918 vahvistettua sotilaspukua varten.

Heraldinen ruusu on myös Suomen vapaudenristin ritarikunnan ristien sekä Suomen Valkoisen ruusun ritarikunnan kaikkien merkkien keskuskuviona.

## Lähteet
Komentajakapteeni

**Komentajakapteeni** (lyhenne **kom.kapt.** tai sotilaskäytössä **komkapt**) on Suomen merivoimien sotilasarvo. Maavoimissa sitä vastaa majurin sotilasarvo. Komentajakapteenia alempi sotilasarvo on kapteeniluutnantti ja ylempi komentaja. Komentajakapteenin hihamerkissä on tummansinisellä pohjalla kolme paksua kultaista poikkiviivaa, joiden päällä on kultainen leijona.

Insinööriupseereilla nauhojen välit ovat purppuranvärisiä, lääkintäupseereilla punaiset ja musiikkiupseereilla vaalean siniset. 

Arvo ja tunnukset ovat käytännössä kansainvälisiä, vaikka joissain maissa komentaja käyttää kolmea paksua raitaa ja komentajakapteeni yhtä kapeaa raitaa kahden paksun välissä, joka vastaa Suomen merivoimissa kapteeniluutnantin arvomerkkiä (esimerkiksi englanninkieliset *commander* ja *lieutenant commander*). Venäjä käyttää tämän arvon tunnuksena merkintää 3. arvoluokan kapteeni. Jotkut valtiot, kuten Italia, Saksa ja Ranska, käyttävät merkintää *korvettikapteeni* (, ).

## Arvomerkit

Komentajakapteeni olkalaatta.svg|Komentajakapteenin olkalaatta.
Lääkintäkomentajakapteeni olkalaatta.png|Lääkintäkomentaja-kapteenin olkalaatta.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Komentaja

**Komentaja** on perusyksikköä, esimerkiksi komppaniaa, patteria tai viirikköä, suurempaa yksikköä, johtavan (komentavan) upseerin nimitys. Pataljoonaa, patteristoa tai rykmenttiä johtava upseeri on komentaja, samoin myös näitä suurempia yksiköitä; prikaateja, divisioonia, armeijakuntia tai armeijoita johtavat.

Suomen puolustusvoimissa myös puolustushaaran johdossa olevaa upseeria kutsutaan komentajaksi (meri-, ilma- ja maavoimien komentajat). Näistä maavoimien komentaja on tehtävänä suhteellisen uusi.

Komentaja on myös suomalainen sotilasarvo merivoimissa, joka vastaa everstiluutnantin arvoa maa- ja ilmavoimissa.
Kapteeniluutnantti

**Kapteeniluutnantti** (lyhenne **kapt.luutn.** tai sotilaskäytössä **kaptl**) on kapteenia vastaava Suomen merivoimien sotilasarvo. Kapteeniluutnantista seuraava ylempi arvo on komentajakapteeni, joka vastaa maa- ja ilmavoimien majurin sotilasarvoa. Suomen puolustusvoimissa arvo on opistoupseerin tutkinnolla korkein saavutettavissa oleva. 

Arvo on kansainvälinen ja tunnukset useimmissa valtioissa hyvin samanlaisia. 

Suomessa kapteeniluutnantin arvomerkki on kaksi 15 mm leveää kaluunanauhaa ja niiden välissä yksi 5 mm leveä kaluunanauha. Kaluunanauhat ovat kullanväriset. Messi- ja kavaijitakeissa kaluunannauhat ovat ommeltu hihojen ympäri. Puseroissa, päällystakissa m/30, helletakissa, paitapuseroissa ja villapaidoissa käytetään arvomerkkilaattoja, joihin on ommeltu kaluunanauhat. Päällystakissa hihalaattojen kaluunanauhat ovat 80 mm pitkät.

Arvomerkin yläpuolella oleva keltainen leijona oli aiemmin kadettiupseerien ja insinööriupseereiden tunnus, mutta vuoden 2010 muutoksen jälkeen leijona korvasi opistoupseereiden ja teknikoiden erikoismerkit. Erikoisupseereiden kaluunanauhojen välistä näkyvät ”pohjavärit” säilyvät ja ne ovat lääkintäalalla punaiset, insinööreillä ja teknikoilla violetit ja musiikkialalla vaaleansiniset.

## Arvomerkit

Kapteeniluutnantti olkalaatta.svg|Suomen merivoimien kapteeniluutnantin olkalaatta.
Musiikkikapteeniluutnantti olkalaatta.png|Suomen merivoimien musiikkikapteeniluutnantin olkalaatta.

 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Maitojuna

**Maitojuna** oli jatkosodanaikainen huoltojuna, joka huolsi sodan aikana muun muassa elintarvikkein Niinisalon varuskuntaa, missä oli reserviupseerikoulutusta. Maitojunalla palaaminen tarkoitti sotilasslangissa sitä, että upseerioppilas oli joutunut keskeyttämään opintonsa ja palaamaan epäonnistuneena ja upseerikokelaaksi ylentämättömänä alikersanttina takaisin perusyksikköönsä.

Reserviupseerikoulusta palannut oli arvoltaan alikersantti, koska upseerioppilas vastaa arvoltaan alikersanttia siinä, missä upseerikokelas kersanttia. Näin ollen pilkkanimitys niille, jotka joutuivat keskeyttämään kurssinsa oli *diplomialikersantti*. Samankaltainen nimitys, *diplomijääkäri* on koskenut niitä, joilla aliupseerikoulu on keskeytynyt ja jotka ovat joutuneet palvelemaan saman pitkän palvelusajan kuin alikersantitkin, mutta ilman alikersantin sotilasarvoa. Nimitys tulee diplomi-insinöörin insinööriä pidemmästä koulutusajasta.

Myöhemmin käsitys *maitojunalla palaamisesta* on laajentunut käsittämään muussa oppimisessa epäonnistumista ja palaamista kurssia suorittamatta keskeyttäneenä, kansainvälisessä urassa epäonnistumista sekä esimerkiksi tv-kilpailuista putoamista.

## Lähteet
* )
* 
*  

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* Suomen kielen sanakirjat. 2 : Suomalainen fraasisanakirja / toim. Sakari Virkkunen (Otava, 1981)
Viisas Elämä

**Viisas Elämä Oy** (aikaisemmin **Basam Books Oy**) on helsinkiläinen erikoiskustantamo. Sen erikoisaloina ovat itämainen kirjallisuus, käännösrunous, filosofia, kaunokirjallisuuden klassikot, uskonnot, viisauskirjallisuus ja henkinen kasvu. Kustantamo on toiminut vuodesta 1993 ja julkaisee vuosittain noin 35–40 teosta. Yrityksen perustaja ja kustannusjohtaja on Batu Samaletdin, joka aiemmin piti kirja-antikvariaattia. 

Viisas Elämä -kustantamon Klassikko-sarja esittelee maailmankirjallisuuden tunnettuja teoksia. Viisas elämä -sarjaan kuuluu elämäntaidon ja henkisen kasvun oppaita, jotka ammentavat muun muassa buddhalaisesta viisaudesta. Shakti-kirjat on sarja, jossa julkaistaan nykyromaaneja.

Viisas elämä Oy on Suomen kustannusyhdistys ry:n jäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viisas Elämä Oy:n kotisivu
Anna Pavlova

**Anna Pavlova** voi tarkoittaa seuraavia:

* Anna Matvejevna Pavlova (1881–1931), balettitanssija
* Anna Anatoljevna Pavlova (s. 1987), telinevoimistelija
* *[[Anna Pavlova (elokuva)|Anna Pavlova]]*, balettitanssija Anna Pavlovasta kertova elokuva vuodelta 1983.
Anna Pavlova (telinevoimistelija)

**Anna Anatoljevna Pavlova** (s. 6. syyskuuta 1987 Orehovo-Zujevo, Moskovan alue) on venäläissyntyinen telinevoimistelija, joka on edustanut Azerbaidžania vuodesta 2014. Pavlovaa valmentaa hänen äitinsä Natalia Pavlova. 

Vuonna 2000 Pavlova voitti kultamitalin eritasonojapuilla nuorten EM-kisoissa. Hän oli liian nuori kilpaillakseen MM-kisoissa vuonna 2001, mutta pääsi Hyväntahdon kisoihin, joissa sijoittui hopealle puomilla. Vielä vuonna 2002 hän ei päässyt aikuisten kansainvälisiin kilpailuihin ikänsä takia, mutta voitti Venäjän mestaruuden ja neljä mitalia nuorten EM-kisoista, joista neliottelun, joukkuekilpailun ja hypyn mitalit kultaisia.

Vuonna 2003 Anna Pavlova pääsi ensimmäistä kertaa aikuisten arvokisoihin. Hän sijoittui MM-kilpailuissa neliottelussa kymmenenneksi, hypyssä viidenneksi ja permannolla seitsemänneksi. Vuonna 2004 hän uusi Venäjän mestaruutensa, sai Amsterdamin EM-kilpailuissa hopeaa hypyssä ja pronssia joukkuekilpailussa sekä lunasti paikan Venäjän joukkueeseen Ateenan olympialaisiin. Ateenassa hän voitti pronssia joukkuekilpailusta ja hypystä sekä sijoittui neljänneksi neliottelussa ja puomilla.

Unkarin Debrecenissä pidetyistä EM-kisoista 2005 hän voitti hopeaa neliottelusta ja hypystä sekä pronssia puomilta. Saman vuoden Melbournen MM-kilpailuissa hän oli hypyssä viides, puomilla kuudes ja neliottelussa seitsemäs. Århusin MM-kilpailuissa 2006 hän sai joukkuekilpailussa pronssia sekä sijoittui puomilla neljänneksi ja hypyssä viidenneksi. Clermont-Ferrandin EM-kilpailuissa 2008 hän saavutti joukkuekilpailussa hopeaa. Pekingin olympialaisissa 2008 hän oli puomilla ja joukkuekilpailussa neljäs, neliottelussa seitsemäs sekä permannolla ja hypyssä kahdeksas.

Pavlova saavutti Sofian EM-kilpailuissa 2014 hopeaa hypyssä.

## Lähteet
Kenttäpiispa

**Kenttäpiispa** on Suomen puolustusvoimien kirkollisesta työstä vastaava johtava viranhaltija. Virka perustettiin 11. heinäkuuta 1941, kun presidentti Risto Ryti myönsi kenttäpiispan arvonimen senhetkiselle sotarovastille, Johannes Björklundille. Arvonimeen kuului myös virkanimi. Kenttäpiispan nimittää virkaansa tasavallan presidentti viideksi vuodeksi kerrallaan puolustusministerin esityksestä.

Kenttäpiispa on aina evankelis-luterilaisen kirkon pappi; sotilaspastoreina sen sijaan voivat toimia myös ortodoksisen kirkon papit.

Tiedosto:Kenttäpiispa kauluslaatta.svg|Kenttäpiispan kauluslaatta
Tiedosto:Kenttäpiispa olkalaatta.svg|Kenttäpiispan olkalaatta


## Arvo ja oikeudet
Palvelusarvoltaan kenttäpiispa rinnastetaan prikaatikenraaliin (aiemmin kenraalimajuriin). Tästä syystä kenttäpiispan palkka, jonka maksaa Puolustusvoimat, vastaa kyseistä sotilasarvoa: vuonna 2020 kuukausipalkka oli 7 742 euroa. Hän on muun sotilashenkilökunnan tavoin valtion virkamies.

Kenttäpiispa ei ole piispa, vaikka virkanimike siihen näennäisesti viittaakin: hänellä ei ole hiippakuntaa tai muitakaan piispan oikeuksia eikä hän kanna piispan liturgisia tunnuksia lukuun ottamatta sotilaspuvun päällä kannettavaa piispanristiä.

Kenttäpiispa on kirkolliskokouksen jäsen ja hänellä on puhe- ja läsnäolo-oikeus piispainkokouksessa. Kenttäpiispa kuuluu Turun arkkihiippakuntaan, mutta on Puolustusvoimien palveluksessa.

Vuonna 2013 otettiin käyttöön kenttäpiispan vaakuna, jonka ovat suunnitelleet Pekka Särkiö ja Harri Rantanen.

## Kenttäpiispana toimineet
Kenttäpiispan tehtävässä ovat toimineet seuraavat henkilöt:

## Kenttäpiispan arvonimi
Kenttäpiispa oli myös Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuului vuoteen 2024 saakka voimassa olleen arvonimiasetuksen liitteen mukaiseen 7. ryhmään. Siitä maksettavan veron määrä olisi ollut 8 700 euroa tai 2 200 euroa, jos sitä olisi kenellekään myönnetty.

Arvonimen on ainoana henkilönä Suomessa saanut ensimmäinen kenttäpiispa Johannes Björklund, jolle se myönnettiin 11. heinäkuuta 1941. Arvonimiluettelossa Björklundin ammatiksi tai arvoksi oli merkitty ”puolustuslaitoksen hengellisen työn johtaja, sotarovasti” ja kotipaikaksi Helsinki.

## Katso myös
* Kirkollinen työ puolustusvoimissa
* Sotilaspastori

## Lähteet
* evl.fi, sanasto, Kenttäpiispa  luettu 27.1.2010

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Väitös: Paimen vailla hiippakuntaa - Kenttäpiispan viran synty ja vaikutus sotilaspapiston asemaan Suomen puolustusvoimissa ja kirkossa vuosina 1939–1944
Yhdistynyt kansanpuolue (Belize)

**Yhdistynyt kansanpuolue** on Belizeä johtava kristillisdemokraattinen puolue. Vuoden 2003 parlamenttivaaleissa puolue voitti 22 paikkaa 29:stä. Nyt sillä on 21 paikkaa, sillä se menetti yhden paikan Yhdistynelle demokraattiselle puolueelle täytevaalissa, kun yksi edustajista kuoli. Belizen hallitusta johtaa pääministeri Said Musa.

Puolue hallitsi Belizeä itsenäistymisestä vuonna 1981 vuoteen 1984, sitten vuodesta 1989 vuoteen 1993 ja taas vuodesta 1998 eteenpäin. Puolueen perusti vuonna 1950 George Cadle Price, joka oli pääministerinä puolueen kaksi ensimmäistä hallintokautta.
Gojirasaurus

***Gojirasaurus*** oli Yhdysvalloissa myöhäisellä triaskaudella noin 220–210 miljoonaa vuotta sitten elänyt petodinosaurus. 
*Gojirasaurus* on nimetty japanilaisen hirviöelokuva Godzillan mukaan. Tyyppiyksilö oli 5,5 metriä pitkä ja painoi ehkä 150–200 kiloa, mutta oli vielä luultavasti keskenkasvuinen. Fossiiliin kuului sekalaisia luita.

## Lähteet
*Gojirasaurus
Bachianas brasileiras

**Bachianas brasileiras** on brasilialaisen Heitor Villa-Lobosin vuosina 1930–1945 säveltämän yhdeksän teoksen sarja, jossa hän pyrki yhdistelemään vaikutteita brasilialaisesta musiikista ja Bachista. Sarjan jokaisessa teoksessa on erilainen kokoonpano.
__NOTOC__
## Bachianas brasileiras nro 1
Bachianas brasileiras nro 1 koostuu kolmesta osasta:

#*Introdução* (Embolada)
#*Prelúdio* (Modinha)
#*Fuga* (Conversa)

Bachianas brasileiras nro 1 on sävelletty kahdeksalle sellolle, joka oli Villa-Lobosin pääsoitin. Villa-Lobos sävelsi osat *Prelúdio* ja *Fuga* vuonna 1930 ja *Introduçãon* kahdeksan vuotta myöhemmin. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa kokonaan vuonna 1938. 

## Bachianas brasileiras nro 2
Bachianas brasileiras nro 2 koostuu neljästä osasta:

#*O Canto do Capadocio*
#*O Canto da Nossa Terra*
#*Lembrança do Sertão*
#*O Trenzinho do Caipira*

Bachianas brasileiras nro 2 on kamariorkesteriversio Villa-Lobosin aiemmista sävellyksestä pianolle ja sellolle. Teoksen ensiesitys oli Venetsiassa vuonna 1938.

## Bachianas brasileiras nro 3
Bachianas brasileiras nro 3 (1938) sävellettiin pianolle ja orkesterille. Se ensiesitettiin 19. helmikuuta 1947. 

## Bachianas brasileiras nro 4
Villa-Lobos sävelsi Bachianas brasileiras nro 4:n (1930) aluksi pianolle, mutta orkestroi sen vuonna 1941. Säveltäjä itse johti sen ensiesityksen Rio de Janeirossa 15. heinäkuuta 1942.

## Bachianas brasileiras nro 5
Bachianas brasileiras nro 5 koostuu kahdesta laulusta, joita säestää kahdeksan selloa. Ensimmäinen laulu sävellettiin vuonna 1938 ja toinen vuonna 1945. Teos esitettiin ensimmäistä kertaa kokonaisena vuonna 1947. 

Laulut ovat portugalinkielisiä ja tarkoitettu laulettaviksi sopraanolle. 

## Bachianas brasileiras nro 6
Bachianas brasileiras nro 6 (1938) sävellettiin huilulle ja fagotille.

## Bachianas brasileiras nro 7
Bachianas brasileiras nro 7 sävellettiin orkesterille. Villa-Lobos sävelsi sen Rio de Janeirossa vuonna 1942. Teoksen ensiesitys oli vuonna 1944.

## Bachianas brasileiras nro 8
Myös Bachianas brasileiras nro 8 sävellettiin orkesterille. Se sävellettiin vuonna 1944 ja ensiesitettiin Rio de Janeirossa vuonna 1947.

## Bachianas brasileiras nro 9
Villa-Lobos sävelsi sarjan yhdeksännen osan New Yorkissa vuonna 1945. Hän omisti sen säveltäjä Aaron Coplandille. Bachianas brasileiras nro 9 voidaan esittää joko sekakuorossa tai jousiorkesterilla. Teos koostuu kahdesta osasta, preludista ja fuugasta.
Lenna

**Lenna** on miestenlehti *[[Playboy]]n* vuoden 1972 marraskuun numeron keskiaukeamakuvasta rajattu kuva, jota on käytetty yleisesti testikuvana vuodesta 1973 erilaisille kuvankäsittelyalgoritmeille, kuten kuvanpakkausmenetelmille.

Kuva esittää ruotsalaista Lena Forsénia (ent. Söderberg, os. Sjööblom), joka lisäsi etunimeensä yhden "n"-kirjaimen helpottaakseen lausumista. Kuva on digitoitu lehden keskiaukeamasta, jossa Lena poseeraa alasti, mutta kuva on rajattu.

Kuvan käyttö on aiheuttanut jonkin verran kiistelyä siksi, että se on otettu luvatta *Playboy*-lehdestä, joka aikoinaan uhkasi kuvan käyttäjiä oikeustoimilla. Lehti on sittemmin perunut uhkauksensa ja päinvastoin yrittänyt edistää kuvan käyttöä, koska se tuo lehdelle julkisuutta.

Professori David C. Munson perustelee kuvan suosiota seuraavasti:

Kuvan käyttöä on pidetty seksistisenä, ja kuvan käytön katsotaan häiritsevän naisopiskelijoita siten, etteivät he pysty keskittymään opiskeluun. *Playboyn* mukaan kyseisen kuvan sisältävä lehden numero on lehden kaikkien aikojen myydyin. Sitä on myyty 7&nbsp;161&nbsp;561 kappaletta.

IEEE Computer Societyn ilmoituksen mukaan 1. huhtikuuta 2024 alkaen kuvaa ei enää hyväksytä julkaistavissa artikkeleissa. *[[Nature]]*-lehti kielsi kuvan vuonna 2018.

## Katso myös
* Utahin teekannu

## Lähteet