open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ernst Kirchsteiger

**Ernst Kristian Johann Kirchsteiger** (s. 1957) on ruotsalainen sisustussuunnittelija, kokki, televisioesiintyjä ja tietokirjailija. Hän on juontanut asumis- ja elämäntapa-aiheisia tv-sarjoja ensin vuodesta 2000 SVT:lle ja sitten vuodesta 2007 Ruotsin neloskanavalle. Niitä ovat olleet *Sommartorpet*, *Nya rum*, *Ernst i Toscana* ja *Sommar med Ernst*. Kirchsteigerista on tullut Ruotsissa paitsi erittäin suosittu tv-esiintyjä, myös eräänlainen nykyaikaisen miehen malli, komea heteromies joka sisustaa, nikkaroi, ompelee, laittaa ruokaa ja hoitaa puutarhaa. Ohjelmissaan hän esiintyy usein paljain jaloin. Vuonna 2004 *Tara*-lehti valitsi hänet Ruotsin seksikkäimmäksi mieheksi. Kirchsteigerin jokavuotisesta joulunalusohjelmasta *Jul med Ernst* on tullut ruotsalaisille suosittu tapa valmistautua joulunviettoon.

Kirchsteiger syntyi itävaltalaisen isän ja puolalaisen äidin pojaksi Värmlannin Degerforsissa, jonne vanhemmat olivat tulleet siirtolaisina työskentelemään rautatehtaassa. Ennen tv-uraansa hän työskenteli Ikean sisustussuunnittelijana Örebrossa, jossa hän yhä asuu vaimonsa Ullan kanssa. Heillä on kaksi aikuista poikaa. Televisio-ohjelmiin Kirchsteiger kertoo ajautuneensa sattumalta erään Ikean ja SVT:n yhteisen tv-projektin myötä. Hän on työskennellyt nuoruudessaan myös mielisairaalassa ja 16 vuotta kokkina.

Kirchsteigerin neuvoista ja ideoista on koostettu kirjoja, ja vuosina 2012–2015 julkaistiin hänen nimeään kantavaa aikakauslehteä *Hemma med Ernst*. Hänellä on myös oma sisustustuotemerkki Ernst.

## Kirjoja
* *Jul med Ernst : mat, blommor & fix.* Yhdessä Mia Gahnen ja Roland Perssonin kanssa. ICA 2009.
* *I det enkla bor det goda.* Valokuvat Ulrika Ekblom. Bonnier Fakta 2018.
* *Ärliga material : mina tankar om järn, sten, trä, ull och glas.* Yhdessä Åsa Ottossonin kanssa. Valokuvat Helén Pe. Bonnier Fakta 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirchsteigerin verkkosivusto
Dinesh D'Souza

**Dinesh Joseph D'Souza** (s. 25. huhtikuuta 1961 Bombay, Maharashtra, Intia) on amerikanintialainen konservatiivinen kommentaattori, kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hän toimi New Yorkissa sijaitsevan kristillisen The King's College -yliopiston rehtorina vuosina 2010–2012. 

D'Souza syntyi Intian Bombayssa (nyk. Mumbai). Hän muutti Yhdysvaltoihin vaihtooppilas-ohjelman kautta, jonka aikana hän valmistui Darthmouth Collegesta. D'Souza sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1991.

## Lähteet

   

## Aiheesta muualla

* D'Souzan kotisivut
Pseudocydonia sinensis

***Pseudocydonia sinensis*** on ruusukasveihin kuuluva kesävihanta tai puoli-ikivihreä puu, joka on kotoisin Itä-Aasiasta (Kiina, Korea, Japani). Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä.

## Ulkonäkö ja koko

*Pseudocydonia sinensis* kasvaa 10–18 metriä korkeaksi puuksi, jolla on haarainen latvus ja lähes aina kaareva runko. Vuorottaiset, sahalaitaiset lehdet ovat soikeita, yksinkertaisia, 6–12 senttimetriä pitkiä ja 3–6 senttimetriä leveitä. Vaaleanpunaisissa kukissa on viisi terälehteä; niiden halkaisija on 2,5–4 senttimetriä. Kasvi kukkii kevään puolivälissä. Loppusyksyllä kypsyvä hedelmä on iso soikea omenaa muistuttava pohjushedelmä, joka voi kasvaa suotuisissa oloissa 12—17 senttimetrin pituiseksi ja 1,5 kilogramman painoiseksi. Kypsistä hedelmistä lähtee voimakas, miellyttävä tuoksu, sillä ne sisältävät runsaasti eteerisiä öljyjä, jonka vuoksi ne vaikuttavat koskettaessa öljyisiltä.

## Nimitykset
Kiinassa lajia kutsutaan nimellä *mugua* (); Koreassa sen nimenä on . Hedelmän nimi on kiinaksi *mugua* (), koreaksi *mogwa* . Hedelmien nimitykset ovat sukua toisilleen; jälkimmäinen on johdettu sanasta mokgwa , joka on korealainen lukutapa samoille kiinan merkeille. Kiinaksi *mùguā* tarkoittaa myös papaijaa. Japanissa *Pseudocydonia sinensis*tä kutsutaan nimellä *karin*  (harvemmin myös 榠樝). Hedelmä tunnetaan Japanissa erityisesti lääketieteellisissä yhteyksissä nimellä , joka on johdettu kasvin kiinalaisesta ja korealaisesta nimestä.

## Luokittelu
*Pseudocydonia sinensis* on sukunsa ainoa laji. Se on läheistä sukua itäaasialaisille ruusukvitteneille (*Chaenomeles*), ja se onkin joskus sijoitettu niihin nimellä *C. sinensis*. Merkittäviä eroja ovat piikkien puuttuminen ja kukkien kasvaminen yksittäin, ei ryhminä. *Pseudocydonia sinensis*, jota joskus kutsutaan myös *kiinalaiseksi kvitteniksi*, on myös läheistä sukua eurooppalaiselle kvittenille (*Cydonia oblonga*); eroja tähän ovat kuitenkin hammaslaitaiset lehdet ja karvojen puuttuminen.

## Käyttö
Hedelmä on kova ja hapan, mutta pakkasten jälkeen se muuttuu pehmeämmäksi ja vähemmän happamaksi. Sitä voidaan käyttää hillojen valmistukseen samalla tavalla kuin kvitteniä. Lisäksi lajia kasvatetaan Etelä-Euroopassa koristepuuna. Kasvia viljellään Itä-Aasiassa, Yhdysvalloissa, Euroopassa ja toisinaan Venäjän Mustanmeren rannikolla.

Koreassa kasvin hedelmiä käytetään *mogwa-cheong*in ("säilötty kvitteni") ja *mogwa-cha*n ("kvittenitee") valmistukseen. Japanissa kasvin puuaineksesta valmistetaan halpoja samiseneita.

Hedelmää käytetään laajasti perinteisessä kiinalaisessa lääketieteessä nivelreuman (nimeltään "*damp bi*-oireyhtymä") hoitoon. Viimeaikaiset farmakologiset tutkimukset viittaavat siihen, että hedelmien uutteilla on antioksidanttisia ja antiviraalisia ominaisuuksia.

## Kuvia

Tiedosto:A trunk of Chaenomeles sinensis Koehne PC120032.jpg|*Pseudocydonia*n runko
Tiedosto:A leaf of Chaenomeles sinensis Koehne PC120027.jpg|*Pseudocydonia*n lehti


## Katso myös
* ruusukvittenit (*Chaenomeles*)
* "varsinainen" kvitteni (*Cydonia oblonga*)

## Lähteet
Glenn Fleshler

**Glenn Fleshler** (s. 5. syyskuuta 1968 Queens, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Fleshler tunnetaan rooleistaan televisiosarjoissa *[[Boardwalk Empire]]* (2010), *[[True Detective]]* (2014) ja *[[Billions]]* (2016).

Hän on myös näytellyt televisiosarjoissa *[[Kova laki]]* (2002–2008), *[[Kova laki: Erikoisyksikkö]]* (2002–2017), *[[Hannibal (televisiosarja)|Hannibal]]* (2015) ja *[[Barry (televisiosarja)|Barry]]* (2018), sekä elokuvassa *[[Joker (vuoden 2019 elokuva)|Joker]]* (2019).

## Aiheesta muualla
*
The Devil’s Bleeding Crown

**The Devil’s Bleeding Crown** on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka julkaistiin ensimmäisenä singlenä yhtyeen kuudennelta studioalbumilta *Seal the Deal & Let’s Boogie*. Kappale nousi Suomen virallisen latauslistan sijalle 15 ja Yhdysvalloissa kappale saavutti ensimmäisen sijan valtavirran rock-listoilla.

## Lähteet
Amerikanintialaiset

**Amerikanintialaiset** () ovat yhdysvaltalaisia, jotka ovat syntyneet tai joiden juuret ovat Intiassa. Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan Yhdysvalloissa asuu 4&nbsp;402&nbsp;362 intialaistaustaista henkilöä.

Intialaiset ovat Yhdysvaltojen hyvätuloisin siirtolaisryhmä noin sadan tuhannen dollarin vuosituloillaan. Esimerkiksi yli puolet Yhdysvaltojen motelleista ja hotelleista, kaikkiaan noin 33&nbsp;000 majoitusliikettä, on amerikanintialaisten omistamia, erityisesti Gujaratin osavaltiosta tulevan Patel-suvun. Amerikanintialaiset ovat myös valtaosin korkeakoulutettuja: 72 prosentilla on vähintään bachelor-tutkinto.

## Tunnettuja amerikanintialaisia
*Abhijit Banerjee, taloustieteilijä
*Manjul Bhargava, matemaatikko
*Subrahmanyan Chandrasekhar, fyysikko
*Kalpana Chawla, astronautti
*Priyanka Chopra, näyttelijä
*Dinesh D'Souza, konservatiivinen kommentaattori
*Nikki Haley, republikaanipoliitikko
*Kamala Harris, demokraattipoliitikko
*Bobby Jindal, republikaanipoliitikko
*Norah Jones, laulaja
*Mindy Kaling, koomikko
*Har Gobind Khorana, molekyylibiologi
*Zubin Mehta, kapellimestari
*Nicki Minaj, laulaja
*Siddhartha Mukherjee, lääkäri ja tietokirjailija
*Mira Nair, elokuvaohjaaja
*Kal Penn, näyttelijä
*Sundar Pichai, yritysjohtaja
*Amartya Sen, taloustieteilijä ja filosofi
*M. Night Shyamalan, elokuvaohjaaja
*Sunita Williams, astronautti

## Lähteet
### Viitteet
Yhdysvaltain avaruusvoimat

**Yhdysvaltain avaruusvoimat** () on Yhdysvaltain asevoimien kuudes ja uusin puolustushaara. Se perustettiin 20. joulukuuta 2019.

Hallinnollisesti avaruusvoimat on aluksi osa ilmavoimia, mutta sillä on oma kenraalinsa Yhdysvaltain puolustusministeriö Pentagonin pääesikunnassa.

Avaruusvoimien tarkoitus on turvata maasta käsin Yhdysvaltain avaruudessa olevaa omaisuutta, johon kuuluvat esimerkiksi tarkkailuun ja viestintään käytettävät satelliitit. Avaruusjoukkojen työntekijät muun muassa havainnoivat sitä, milloin Yhdysvaltain satelliitti saattaa olla hyökkäyksen kohteena. Avaruusvoimat myös pohtivat sitä, millaisia satelliitteja Yhdysvallat tulevaisuudessa tarvitsee.

Avaruusvoimien suunnitteluun varattu rahoitus ensimmäiselle toimintavuodelleen Yhdysvaltain vuoden 2020 puolustusbudjetista (738 miljardia USD) oli vain 40 miljoonaa dollaria. Henkilökunnan määräksi on ilmoitettu 16&nbsp;000. Vuoden 2021 budjettiesityksessä avaruussektorin rahoitukseksi pyydettiin 18,0 miljardia dollarin osuutta 708 miljardin dollarin puolustusbudjettista.

Aloitteen avaruusvoimien perustamisesta teki presidentti Donald Trump vuonna 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Yoshikazu Matsushima

**Yoshikazu Matsushima** (, s. 24. huhtikuuta 1947 Ōmama, Gunman prefektuuri) on japanilainen karateka, joka johtaa perustamaansa IKO Matsushima Kyokushin järjestöä. Hän on vyöarvoltaan 9. dan.

## Karate
Hän alkoi harjoittelemaan Kyokushin karatea 1965 liityttyään Ikebukurossa olleeseen seuraan ja saavutti 1. danin mustan vyön 1968. Sittemmin 1. huhtikuuta 1970 Gunma prefektuuriin perustettiin Kyokushin seura nimeltä Matsushima Dojo. Hän opetti karatea omalla dojollaan siihen asti kunnes 1994 Kyokushinin perustaja Masutatsu Ōyama kuoli. Neljä vuotta myöhemmin Matsushima perusti oman Kyokushin järjestön erottuaan alkuperäisestä International Karate Organizationista. Hän on sittemmin laajentanut toimintaansa järjestämällä useita eri turnauksia, kuten Oyaman 1975 perustama maailmanmestaruuskilpailuja, jotka käydään joka neljäs vuosi.

## Lähteet
Abbey Simon

**Abbey Simon** (8. tammikuuta 1920 – 18. joulukuuta 2019) oli yhdysvaltalainen pianisti.

Simon syntyi New Yorkissa ja improvisoi pianolla 3-vuotiaana. Tunneilla käymisen hän aloitti 5-vuotiaana. Hänellä oli absoluuttinen sävelkorva. Simon suoritti opintonsa Curtis Institute of Musicissa David Sapertonin ja Josef Hofmannin johdolla. Hän kertoi oppineensa yhtä lailla myös vanhemmilta luokkatovereiltaan: Jorge Bolet'lta ja Sidney Fosterilta. Sittemmin hän sai opetusta myös Dora Zaslavskylta. Vuonna 1940 Simon voitti Naumburg-pianokilpailun. Voiton myötä hän pääsi esiintymään New Yorkin Town Halliin. Tätä resitaalia seurasivat esiintyminen Carnegie Hallissa sekä laajat kiertueet Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Uran katkaisi tilapäisesti asepalvelus toisen maailmansodan aikana. Yhdysvaltalaisorkestereita, joiden kanssa Simon soitti, olivat muiden muassa New Yorkin filharmonikot, Chicagon sinfoniaorkesteri ja Yhdysvaltain kansallisorkesteri.

Simon kiersi ensimmäistä kertaa Euroopassa vuonna 1949. Hän päätti yksilapsisen perheensä kanssa jäädä maanosaan asumaan. Ennen asettumista Geneveen asuinpaikkoina olivat Lontoo ja Pariisi. Simon sai Lontoossa Elisabeth Sprague Coolidge -mitalin vuoden parhaasta soitinmusiikin esityksestä. Hän soitti Euroopan suurten orkesterien kanssa sellaisten kapellimestarien kuin John Barbirollin, Josef Kripsin, Malcolm Sargentin, Walter Susskindin, Colin Davisin, Antal Dorátin, Rafael Kubelíkin, George Szellin, Willem van Otterloon, Dean Dixonin, Massimo Freccian, Eduard van Beinumin, Carlo Maria Giulinin, Seiji Ozawan, Zubin Mehtan ja Erich Leinsdorfin johdolla. Simon teki myös monia kiertueita Etelä-Amerikassa.

Simon levytti muun muassa Maurice Ravelin kokonaispianotuotannon Vox Recordsille.

## Lähteet
Brian Stableford

**Brian Michael Stableford** (25. heinäkuuta 1948 Shipley, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 24. helmikuuta 2024) oli englantilainen tieteiskirjailija ja tieteiskirjallisuuden tutkija. Stablefordin ensimmäinen romaani julkaistiin vuonna 1969, ja sen jälkeen hän kirjoitti kymmeniä kirjoja. Hän myös tutki tieteiskirjallisuutta ja julkaisi aiheesta tietokirjoja.

## Elämä
### Nuoruus, opiskelu ja akateeminen ura
Brian Stableford syntyi West Yorkshiren Shipleyssä vuonna 1948. Hän opiskeli biologiaa Yorkin yliopistossa ja valmistui sieltä vuonna 1969. Hän jatkoi akateemista uraansa ja suoritti jatko-opintoja sekä biologiasta ja sosiologiasta. Stableford väitteli tohtoriksi vuonna 1989; hänen väitöskirjansa aiheena oli tieteisfiktion sosiologia. Hän opetti Readingin yliopistossa sosiologiaa vuoteen 1988, jolloin hän siirtyi kokoaikaiseksi kirjailijaksi.

### Kirjailijana
Stableford aloitti uransa kirjailijana aikaisin. Hänen ensimmäinen tarinansa julkaistiin *[[Science Fantasy]]* -lehdessä vuonna 1965. Stablefordin ensimmäinen romaani oli vuonna 1969 julkaistu *Cradle of the Sun*. Ensimmäisissä teoksissaan hän käytti hyväkseen biologiaa ja rakennutti erilaisia hervottomia mutta mahdollisia elinympäristöjä. Tyylisuunnaltaan 15 ensimmäisen vuoden teokset olivat pääosin niin sanottuja avaruusoopperoita. *Dies Irae* -trilogiassa Stableford yhdisti avaruusoopperaa ja miekkaa ja magiaa.

Stableford sai 1970-luvulla Yhdysvalloissa huomiota erityisesti *Grainger*-sarjassa, joka kertoo ylivalonopeutta kulkevan avaruusaluksen lentäjän seikkailuista. Toinen 1970-luvulla ilmestynyt tieteissarja oli *Daedalus Mission* -sarja, jossa kerrotaan avaruusalus *Daedaluksen* miehistöstä. Stableford kirjoitti erityisesti monia sarjoja, mutta hän julkaisi 1970- ja 1980-luvulla myös yksittäisiä teoksia.

Stableford keskittyi 1980-luvun alun jälkeen populaareihin ja akateemisiin tutkimuksiin tieteisfiktiosta ja tulevaisuudentutkimuksesta. Hän kirjoitti muun muassa *[[Foundation (lehti)|Foundation]]*-lehteen ja moniin yksittäisistä kirjailijoista tehtyihin antologioihin. Fiktion pariin Stableford palasi vuonna 1988, jolloin julkaistiin *The Empire of Fear*, jossa hän kirjoitti vaihtoehtohistoriaa Euroopan keskiajasta ja vampyyreistä. Sitä seurasi kirjasarja ihmissusista Britanniassa. Monet Stablefordin 1990- ja 2000-lukujen teoksista on liitetty yhteen *Biotech Revolution* -jatkumoon. *Empire of the Necromancers* -sarjassa puolestaan on vaihtoehtoinen historia Britanniasta ja Frankensteinin hirviöstä.

2000-luvulla Stableford keskittyi kääntämään ja tutkimaan ranskalaista dekadenssikirjallisuutta sekä käänsi ranskalaisia tieteiskirjoja. Stablefordin *Mnemosyne*-sarja puolestaan sijoittuu vaihtoehtohistoriaan, jossa Rooman valtakunta ei romahtanutkaan. Stablefordin tietokirja *Science Fact and Science Fiction: An Encyclopedia* (2006) puolestaan on laaja tietosanakirjamainen tutkimus spekulatiivisen fiktion ja tutkimuksen välisistä yhteyksistä. Muita hänen tietokirjojaan ovat neljäosainen *The New Atlantis: A Narrative History of the Scientific Romance* ja *The Plurality of Imaginary Worlds: The Evolution of French Roman Scientifique*.

## Lähteet
Doc Holliday (kappale)

**Doc Holliday** on tanskalaisen heavy metal -yhtye Volbeatin kappale, joka on yhtyeen kahdeksas single viidenneltä studioalbumiltaan *[[Outlaw Gentlemen & Shady Ladies]]*. Kappale kertoo samannimisestä henkilöstä Doc Holliday.

## Kappaleet
# Doc Holliday – 05:46
# Lonesome Rider  – 04:05

## Lähteet
Keiji Sanpei

**Keiji Sanpei** (, s. 13. syyskuuta 1954 Tomioka, Fukushima) on japanilainen karateka. Hän saavutti aktiiviurallaan World Openissa kahdesti hopeaa ja Japanin mestaruuden kolmesti. Sanpei oli yksi Kyokushin karaten perustajan Masutatsu Oyaman oppilaista. Sittemmin 2000 lähtien hän on ollut Kyokushinin WKO-liiton Fukushima jaoston johtaja.

## Kilpaura
Sanpei opiskeli Wasedan yliopistossa, jonka aikana hän harjoitteli myös karatea. Sanpei osallistui ensi kerran isompaan turnaukseen 1974 Japanin mestaruuskisoihin, joissa hän sijoittui kahdeksanneksi. Sittemmin vuodet 1976 ja 1977 Sanpei sijoittui viidenneksi ja kuudenneksi samaisessa turnauksessa.

Hän alkoi saavuttamaan menestystä 1978 jälkeen oltuaan Japanin mestaruuskisoissa toinen peräkkäisinä vuosina 1978 ja 1979 häviten loppuottelun Joko Ninomiyalle ja Makoto Nakamuralle. Sanpei eteni myös historian toisissa World Open turnauksessa loppuotteluun. Hän kuitenkin hävisi Kyokushinin maailmanmestaruuden Makoto Nakamuralle.

1980-luvulla Sanpei jatkoi menestystään ja teki samalla Kyokushinin historiaa ollen ensimmäinen ottelija, joka on kyennyt voittamaan Japanin mestaruuden kolmesti. Hän voitti kaikki peräkkäisinä vuosina 1980, 1981 ja 1982, voittaen kahtena ensimmäisenä vuotena Nakamuran ja kolmantena vuotena Toshio Mizuguchin. Sanpein mestaruusputki loppui 1983 jäätyään Japanin mestaruuskisoissa seitsemänneksi. Hän oli vielä toisen kerran mukana World Openissa, jossa Sanpei eteni toistamiseen loppuotteluun. Hän kohtasi jälleen Makoto Nakamuran, jolle Sanpei hävisi maailmanmestaruuden.

## Kilpauran jälkeen
Kyokushinin perustajan Oyaman kuoltua liitto hajosi aluksi kolmeen osaan. Yksi niistä oli World Karate Organization Shinkyokushinkai, jota johti aluksi Yukio Nishida. Hänen erottua tehtävistään WKO:n puheenjohtajana Sanpei ja Yasuhiro Shichinohe olivat hetkellisesti johtoasemassa, jonka jälkeen 2001 Midori nimitettiin virkaan. Midori nimesi liiton virallisesti WKO Shinkyokushinkai vuonna 2003. Sittemmin Sanpei on keskittynyt oman alueensa Fukushiman Kyokushin toiminnan hallinnoimiseen.

## Lähteet
BMW X3 (E83)

**BMW E83** on BMW X3:n ensimmäisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2003–2010. Sen seuraajaksi tuli BMW F25.

## BMW X3 (E83) 2003–2010

BMW E83 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2003. Autoa valmistettiin pääasiassa Magna Steyrin tehtaalla Itävallassa.

Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä E83 sai tulokseksi neljä tähteä.

Malliin tehtiin vuonna 2006 uudistuksia muun muassa etusäleikköön ja puskureihin. Taakse tuli LED-valot. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
MOA-2009-BLG-387L

**MOA-2009-BLG-387L** on punainen kääpiötähti Jousimiehen tähdistössä, jota kiertää varmistettu eksoplaneetta. Planeetta havaittiin gravitaatiolinssiä käyttämällä.

## Planeetta
Ainoa tunnettu planeetta on MOA-2009-BLG-387Lb, jonka massaksi arvioidaan 2,6 kertaa Jupiterin massa, mutta arvio on hyvin epävarma.

## Lähteet
Mikrokasetti

**Mikrokasetti** on äänen tallennusväline, jonka Olympus esitteli vuonna 1969. Se käyttää saman levyistä magneettinauhaa kuin C-kasetti, mutta on paljon pienempi kasetti. Käyttämällä ohuempaa nauhaa ja puoli- tai neljännesnauhannopeutta mikrokasetti voi tarjota C-kasetin kanssa vertailukelpoisen tallennusajan. Alkuperäinen vakiomikrokasetti, MC60, tarjoaa 30 minuuttia äänitystä nauhan yhdelle puolelle vakionopeudella 2.4 cm/s ja kaksinkertaista kestoa nopeudella 1.2 cm/s. MC90, joka on saatavilla muutamilta valmistajilta, tarjoaa 45 minuuttia kummallekin puolelle 2.4 cm/s nopeudella. Toisin kuin C-kasetissa, tallennusnopeuden valinta oli tarjolla useiden valmistajien laitteissa. Nauha myös kelautui vastakkaiseen suuntaan, oikealta vasemmalle. Monissa soittimissa oli tarjolla jatkuvasti vaihteleva nopeus puheen transkriptiota varten. Mikrokasetin ekvalisaatioaikavakiot ovat: Tyyppi I (Rauta) 200 μs ja Tyyppi IV (Metalli) 120 μs.

Mikrokasetteja on enimmäkseen käytetty äänen nauhoittamiseen. Erityisesti ne ovat yleisessä käytössä sanelukoneissa ja puhelinvastaajissa. Mikrokasetteja on myös käytetty tietokoneiden tietojen tallennuksessa ja musiikin tallentamisessa. Jälkimmäisessä tarkoituksessa valmistettiin stereofonisia laitteita vuodesta 1982 alkaen, ja Hifi malleja varten myytiin mikrokasetteja, jotka käyttävät tyypin IV nauhaa ("metallia", ts. nauha on päällystetty puhtaalla metallilla). Tämä oli Olympuksen yritys ansaita rahaa Walkman-markkinoilla. Yksi tällainen malli oli Olympus SR-11, jossa oli sisäänrakennettu radio ja joka tarjosi lisävarusteena stereofonisen solmioklipsimikrofonin. Laitetta käyttivät jonkin verran konserttikävijät, jotka halusivat huomiota herättämättä nauhoittaa konsertit. "High-Fidelity"-mikrokasettinauhurit ja tyypin IV nauhat olivat suhteellisen kalliita ja rajoitetusti saatavilla, joten järjestelmä ei levinnyt laajalti, ja Olympus lakkautti ne kahden vuoden kuluttua. Paristojen käyttöikä oli myös ongelma, koska tyypin IV nauhan vaatiman korkean virran ja tuon ajan paristotekniikan rajoitusten vuoksi uudet alkaliparistot saattoivat loppua kahdessa tunnissa, kun laite oli tallennustilassa. "Vakiomikrokasetteja” käytetään edelleen underground-musiikkipiireissä kokeellisiin musiikin ja erilaisten ympäristöäänien nauhoittamiseen ja jakeluun, lähinnä niiden Lo-Fi () ominaisuuksien vuoksi. Mikrokasettiin verrattava tuotteita ovat Philipsin kehittämä Minikasetti ja Dictaphonen kehittämä Picokasetti. Näistä kolmesta formaatista mikrokasetti on yleisin. Vuonna 1992 Sony julkaisi NT memo tallennusjärjestelmän, joka mahdollistaa pienen kasetin digitaaliselle tallennukselle.
Loretontetra

**Loretontetra** (*Hyphessobrycon loretoensis*) on amerikantetrojen (Acestrorhamphidae) heimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Loretontetraa tavataan ainoastaan Amazon-joessa Perussa. Loretontetra on kooltaan hyvin pieni ja sen maksimipituus on vain 2,4 senttimetriä. Kala on väritykseltään harmaa, ja sen kyljissä on paksu musta vaakaviiva. Pyrstö on voimakkaan punainen.

Kalan tieteellinen lajinimi *loretoensis* on annettu Pohjois-Perussa sijaitsevan Loreton alueen mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuva loretontetrasta
Culex aestivus

**Culex aestivus** on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Sirivanakarn vuonna 1977. Sillä ei ole alalajeja.

## Lähteet
Kromi(III)asetaatti

**Kromi(III)asetaatti** ((CH3COO)3Cr) on kromi- ja asetaatti-ionien muodostama yhdiste. Yhdistettä käytetään tekstiilien käsittelyissä ja väriaineiden valmistukseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
:
Kromi(III)asetaatti on huoneenlämpötilassa vihertävää tai sinertävää kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen. Kromi(III)asetaatti esiintyy usein kidevedellisinä tai hydroksiasetaatteina. Aineen rakenne on monimutkainen ja spektroskooppisten tutkimusten perusteella se muodostaa kompleksiyhdisteen [Cr3(µ2-CH3COO)6(µ3-O)(H2O)3].

Kromi(III)asetaattia valmistetaan liuottamalla kromi(III)oksidia tai kromi(III)hydroksidia etikkahappoon. Ainetta käytetään nahan parkituksessa ja tekstiilien peittauksessa ja värjäyksessä ja musteissa. Siitä tehdään myös orgaanisia kromia sisältäviä väriaineita.
:Cr2O3 + 6 CH3COOH → 2 (CH3COO)3Cr + 3 H2O

## Lähteet
Henrik Hellstenius

**Henrik Hellstenius** (s. 1963) on norjalainen säveltäjä.

Hellstenius opiskeli musiikkitiedettä Oslon yliopistossa ja sitten sävellystä Lasse Thoresenin johdolla Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa Oslossa. Vuosina 1992–1993 hän sai opetusta Gérard Griseyltä Pariisissa, jossa hän myös opiskeli tietokoneavusteista säveltämistä IRCAM:ssa. Hellsteniuksen teoksiin kuuluu kamarimusiikkia, orkesteriteoksia, oopperaa, elektroakustista musiikkia ja näyttämömusiikkia. Teoksia on esitetty säännöllisesti konserteissa ja festivaaleilla eri puolilla Eurooppaa. Hellsteniuksen ensimmäinen ooppera *SERA* levytettiin ja palkittiin vuonna 2000 Edvard-palkinnolla. Teos on esitetty Oslossa ja Varsovassa. Toinen ooppera, *Ophelias: Death by Water Singing*, kantaesitettiin Oslossa vuonna 2006 ja esitettiin sittemmin myös Saksassa sekä Puolassa. 

Hellstenius on opettanut säveltämistä professorina Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Nilamani Routray

**Nilamani Routray** (24. toukokuuta 1920 – 4. lokakuuta 2004) oli intialainen itsenäisyysaktivisti ja poliitikko, joka toimi Odishan pääministerinä vuosina 1977–1980. Hänet äänestettiin Lok Sabhaan vuonna 1989, jonka jälkeen hän toimi maansa ympäristö- ja terveysministerinä V. P. Singhin hallituksessa.

Routray toimi pitkän poliittisen uransa aikana kuusi kautta Odishan lainsäätäjänä, 12 kertaa osavaltiohallituksen jäsenenä ja kahdesti Odishan varapääministerinä. Hän oli aktiivinen myös opiskelijapolitiikassa ja toimitti orijankielistä Prajatantra-lehteä. Rajya Sabhassa hän palveli vuosina 1976–1977.

Hänet palkittiin Odisha Sahitya Akademin palkinnolla vuonna 1988. Vuonna 2017 Odishan pääministeri Naveen Patnaik paljasti Routrayta esittävän patsaan Bhubaneswarissa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Odishan osavaltion kuvaus Routraysta
* India Today -lehden artikkeli terveysministeri Routraysta 1990
Rúben Vinagre

**Rúben Gonçalo Silva Nascimento Vinagre** (s. 9. huhtikuuta 1999 Charneca de Caparica) on portugalilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen puolustaja tai vasen keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu Sporting Lissabonin organisaatioon mutta pelaa kauden 2023–2024 lainalla Englannin mestaruussarjan Hull Cityn joukkueessa. Aiemmin hän on pelannut Englannissa Wolverhampton Wanderersissa ja kaudella 2022–2023 Evertonissa.

Vinagre siirtyi vuonna 2015 Sportingista ranskalaisseura AS Monacon junioreihin. Vuonna 2017 hän siirtyi Englantiin Wolverhampton Wanderersiin lainalle ja vuosi myöhemmin Wolverhamptonin omistukseen. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Englannin mestaruussarjassa yhdeksän ottelua ja teki niissä yhden maalin. Seuraavalla kaudella Wolverhampton pelasi Valioliigaa, jossa Vinagre pelasi 17 ottelua ja niissä seitsemän kertaa avauskokoonpanossa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Valioliigassa 16 ottelua, joista kuusi avauskokoonpanossa. Wolverhampton ylsi Eurooppa-liigassa puolivälieriin ja Vinagre pelasi siinä kahdeksan ottelua, joista kuusi ottelua avauskokoonpanossa.

Kaudella 2020–2021 Vinagre pelasi Wolverhamptonin lisäksi lainalla kreikkalaisseura Olympiakoksessa ja portugalilaisessa Famalicãossa. Kaudella 2021–2022 hän oli lainalla Sporting Lissabonissa, jonka omistukseen hän siirtyi kesällä 2022. Kauden 2022–2023 Vinagre oli lainalla englantilaisseura Evertonissa mutta pääsi kentälle vain kahdessa valioliigaottelussa ja kahdessa liigacupin ottelussa.

Vinagre on pelannut Portugalin eri juniorimaajoukkueissa kymmeniä otteluja. Hän oli voittamassa alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruutta 2016 ja pelasi täydet minuutit Portugalin kaikissa viidessä ottelussa joukkueen voittaessa alle 19-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2018. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua.

## Lähteet
Kolmijuovatetra

**Kolmijuovatetra** (*Hyphessobrycon heterorhabdus*) on amerikantetrojen (Acestrorhamphidae) heimoon kuuluva trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Kolmijuovatetraa tavataan ainoastaan Amazon-joessa Brasilian ja Kolumbian alueella. Kolmijuovatetra on kooltaan hyvin pieni ja sen maksimipituus on vain 3,6 senttimetriä. Kala on väritykseltään harmaa, ja sen kyljissä on paksu vaakaviiva, jonka yläosa on punainen ja alaosa musta.

Kalan tieteellisen lajinimen *heterorhabdus* ensimmäinen osa *hetero* tulee muinaiskreikan kielen sanasta ἕτερος (héteros) ja merkitsee "muuta" tai "erilaista". Jälkimmäinen osa tulee muinaiskreikan sanasta ῥάβδος (rhábdos), ja merkitsee "tankoa" tai "sauvaa".

## Lähteet
BMW X3 (F25)

**BMW F25** on BMW X3:n toisen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2010–2017. Se korvasi edeltäneen E83-mallin ja seuraajaksi tuli G01.

## BMW X3 (F25) 2010–2017

BMW F25 esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2010. Edeltäjäänsä verrattuna se kasvoi 78 millimetriä kokonaispituudeltaan, 15 millimetriä akseliväliltään ja 14 millimetriä korkeudeltaan.

Vuoden 2011 Euro NCAP -kolaritestistä F25 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Geneven autonäyttelyssä maaliskuussa 2014 esiteltiin kasvojenkohotuksen kokenut malli, johon oli tehty uudistuksia muun muassa ajovaloihin, etusäleikköön ja puskureihin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jakob van Artevelde

**Jakob van Artevelde** (n. 1290 – 17. heinäkuuta 1345) oli flaamilainen valtionjohtaja, joka vaikutti satavuotisen sodan alkuvaiheessa. Hän toimi käytännössä alueen diktaattorina virallisen kreivi Ludvigin sijaan ja liittoutui Englannin kuningas Edvard III:n kanssa Ranskan kuningas Filip V:tä vastaan. Aluksi suurta kansansuosiota nauttinut van Artevelde päätyi lopulta kilpailijaansa kannattaneen väkijoukon surmaamaksi.

## Elämäkerta
Jakob van Artevelde syntyi vuoden 1290 paikkeilla. Ammatiltaan hän oli oluenpanija ja elintarvikkeiden välittäjä. Artevelde menestyi urallaan ja lopulta hänestä oli tullut Flanderin Gentin kaupungin rikkain mies. Gent oli puolestaan tuolloin yksi Pohjois-Euroopan vauraimmista kaupungeista. Flanderi oli rikastunut etenkin tekstiilien valmistuksella. Flanderin tuolloinen hallitsija oli Ranskan kuningas Filip V:n alainen Neversin kreivi Ludvig. Läheiset suhteet Ranskaan kostautuivat, kun satavuotisen sodan sytyttyä vuonna 1337 Englannin kuningas Edvard III lakkautti tekstiiliteollisuudelle tärkeän villan viennin Flanderiin. Samalla Filip V:n seuraaja Filip IV pyrki saamaan tiukemman otteen Flanderista.

Gentissä alkoi kapina vielä saman vuoden aikana. Ludvig pakeni Ranskaan ja joulukuussa 1337 kaupungin johtoon asetettiin kolmihenkinen neuvosto, joista yksi oli aikaisemmin hallinnollisista tehtävistä tyäsin kokematon van Artevelde. Häntä pidettiin kuitenkin karismaattisena ja hyvänä puhujana, mikä teki hänestä suositun hahmon tavallisen väestön keskuudessa. Artevelden johdolla Flanderi loi liittolaissuhteet Englantiin. Vuonna 1339 van Artevelde solmi Edvard III:n kanssa sopimuksen, jonka mukaan villan tuontia ei enää rajoitettu, minkä lisäksi Flanderi sai 140&nbsp;000 livren avustuksen sotilasvarustuksien hankkimiseksi. Englantilaiset lupasivat myös palauttaa Flanderille Filip IV:n Ranskaan liittämät Lillen, Douain ja Orchiesin alueet. Ranskalaisten hyökkäyksen uhatessa Flanderin avuksi luvattiin laivasto-osasto ja joukkoyksiköitä. Artevelde lupasi puolestaan tukea Edvard III:n vaatimusta Ranskan kruunusta.

Flanderin hallitsijana van Artevelde on usein esitetty demokraattisena uudistajana. Hänen otteensa olivat kuitenkin usein varsin diktaattorimaisia. Tärkeät virka-asemat annettiin van Artevelden ystäville ja sukulaisille. Kapinat van Arteveldea vastaan tukahdutettiin väkivaltaisesti ja Filip IV:n takaisin Gentiin lähettämä Ludvig pantiin kotiarestiin. Kaikesta tästä huolimatta van Artevelde nautti edelleen suurta kansansuosiota ja hänestä tuli myös Englannin kuninkaan henkilökohtainen ystävä. Hänen valtansa alkoi rakoilla 1340-luvun aikana. Flanderilaiset joukot olivat alisuoriutuneet Tournain piirityksessä vuonna 1340 ja hänen suhteensa Gentin lukuisiin kiltoihin huononi. Kerskailun omainen vaurauden esittely herätti puolestaan lopulta närää tavallisen kansan keskuudessa. Artevelden huhuttiin myös yrittävän korvata edelleen laillisen Flanderin kreivi Ludvigin Edvard III:n pojalla Edvardilla. 17. heinäkuuta 1345 van Artevelden erästä kilpailijaa kannattava väkijoukko pieksi hänet kuoliaaksi hänen kotonaan Gentissä.

## Lähteet
Sedentaria

**Sedentaria** on monisukasmatojen luokkaan (Polychaeta) kuuluva nivelmatojen alaluokka. Ne ovat paikoillaan pysytteleviä, tavallisesti putkessa eläviä matoja, joilla on pelkistyneet jalakkeet ja aistinelimet. Niillä on yleensä pitkälle kehittyneet kidukset.

## Luokittelu
* Alaluokka Sedentaria  
** Osaluokka: Canalipalpata
*** Lahko: Sabellida
**** Heimo: Fabriciidae
**** Heimo: Oweninmadot (Oweniidae)
**** Heimo: Viuhkamadot (Sabellidae)
**** Heimo: Putkimadot (Serpulidae)
**** Heimo: Partamadot (Siboglinidae)
*** Lahko: Spionida
**** Alalahko: Spioniformia
***** Heimo: Apistobranchidae
***** Heimo: Longosomatidae
***** Heimo: Poecilochaetidae
***** Heimo: Spionidae
***** Heimo: Trochochaetidae
***** Heimo: Uncispionidae
*** Lahko: Terebellida
**** Alalahko: Cirratuliformia
***** Heimo: Acrocirridae
***** Heimo: Mutamadot (Cirratulidae)
***** Heimo: Fauveliopsidae
***** Heimo: Flabelligeridae
***** Heimo: Sternaspidae
**** Alalahko: Terebellomorpha
***** Heimo: Alvinellidae
***** Heimo: Ampharetidae
***** Heimo: Kotamadot (Pectinariidae)
***** Heimo: Töyhtömadot (Terebellidae)
***** Heimo: Trichobranchidae
*** Heimo: Tyrskymadot (Sabellariidae)
** Osaluokka: Scolecida
*** Heimo: Hietamadot (Arenicolidae)
*** Heimo: Capitellidae
*** Heimo: Cossuridae
*** Heimo: Maldanidae
*** Heimo: Opheliidae
*** Heimo: Orbiniidae
*** Heimo: Paraonidae
*** Heimo: Scalibregmatidae
*** Heimo: Travisiidae
** Heimo: Chaetopteridae

## Lähteet
Kurjenjalat

**Kurjenjalat** (*Comarum*) on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvisuku, joka aiemmin luokiteltiin osaksi hanhikkien (*Potentilla*) sukua.

## Kuvaus
Kurjenjalat ovat monivuotisia pystyvartisia ruohoja tai varpuja. Vuorottaiset lehdet ovat sulkasuonisia. Kukat kerääntyvät yleensä pieniksi kukinnoiksi. Vaalea tai punertava kukkapohjus on muodoltaan litteä tai lautasmainen ja turpoaa hedelmien kypsyessä. Verholehtiä on viisi; toisin kuin monilla muilla kasveilla ne eivät putoa pois. Punaisia, violetteja tai valkoisia terälehtiä on myös viisi. Heteitä on jopa 25, palhot ovat säiemäisiä tai rihmamaisia ja ponnet pallomaisia. Emejä on lukuisia. Kromosomiluku on n = 7.

## Lajit
Suku sisältää yhden tai kaksi lajia:
* *Comarum palustre* – kurjenjalka eli suokurjenjalka
* *[[Comarum salesovianum]]* (joskus sisällytetty edelliseen) → nyk. *[[Farinopsis salesoviana]]*

## Lähteet
Farinopsis salesoviana

**Farinopsis salesoviana** on ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jonka kuvasi ensimmäisenä Christian Friedrich Stephan vuonna 1809 nimellä *Potentilla salesoviana*. Omaan *Farinopsis*-sukuunsa se luokiteltiin ensimmäistä kertaa vuonna 1984. Lajilla ei ole suomenkielistä nimeä eikä alalajeja.

## Ulkonäkö ja koko
*Farinopsis salesoviana* on 30–100 senttimetrin korkuiseksi kasvava monivuotinen ruohokasvi, jonka punaruskeat kukkavarret ovat karvaisia tai nukkaisia, pystysuoria ja haarautuvia. Lehtien pituus on lehtiruoti mukaan luettuna 4,5–9,5 senttimetriä. Lehtilapa on päätölehdykkäinen ja siinä on 7–11 lehdykkää.

*Farinopsis salesovianan* kukinta-aika ulottuu kesäkuusta elokuuhun. Kukinto on viuhkomainen; kukkien halkaisija on 2,5–3 senttimetriä. Kukkaperä on 1,5–3-senttinen ja 6–20 millimetrin mittaiset suojuslehdet ovat tasasoukkia-suikeita, punaruskeita. Violetit verholehdet ovat kolmionmuotoisia-puikeita ja noin 1,5 senttimetrin mittaisia. 1–1,5-senttiset terälehdet ovat valkoisia tai punaisia, vastapuikeita. Heteitä on noin 20; palhojen pituus on 5–6 millimetriä. Sikiäin on munanmuotoinen. Elo-lokakuussa kypsyvät hedelmät ovat pieniä, kahden millimetrin mittaisia, verholehtien ympäröimiä pähkylöitä.

## Levinneisyys

*Farinopsis salesoviana* esiintyy Mongoliassa, Etelä-Siperiassa, Pakistanissa ja Keski-Aasiassa sekä Manner-Kiinassa Ningxiassa, Gansussa, Sisä-Mongoliassa, Xinjiangissa, Qinghaissa ja Tiibetissä. Laji kasvaa 3600–4000 metrin korkeudella, usein rinteillä, laaksoissa ja joenrannoilla.

## Lähteet
Henrik Tomas Adlercreutz

**Henrik Tomas Adlercreutz** (17. toukokuuta 1732 Tukholma – 26. tammikuuta 1801 Porvoo) oli  suomalainen virka- ja valtiopäivämies ja kartanonomistaja.

## Henkilöhistoria
Adlercreutzin vanhemmat olivat hovioikeudenneuvos Erik Adlercreutz ja Brita Maria von Westerling ja puoliso vuodesta 1765 Sofia Elisabeth Tandefelt (k. 1799). Adlercreutz tuli ylioppilaaksi Turussa 1741 ja opiskeli Uppsalassa. Svean hovioikeudessa hän toimi auskultanttina vuodesta 1748, amanuenssina vuodesta 1749 ja ylimääräisenä notaarina vuodesta 1753. Hovioikeuden palveluksesta hän erosi kollegiasessorin arvonimellä 1760. Tämän jälkeen Adlercreutz oli tilanomistaja Porvoon Boen kartanossa, mutta omisti myös Korpilahden Veijon kartanon, Sjundbyn kartanon Siuntiossa sekä Raalan kartanon Nurmijärvellä. Valtiopäiville Adlercreutz osallistui kahteen otteeseen, 1756 ja 1769. Hän laati elämäkerrallisen käsikirjoituksen 1700-luvun jälkipuoliskolta, joka julkaistiin vuonna 1887.

Kihlakunnantuomari, valtiopäivämies Karl Henrik Adlercreutz oli Henrik Tomas Adlercreutzin poika.

## Julkaisuja
* *Historiskt-politiska anteckningar för åren 1743-1796*, 1887, julk. Elis Lagerblad, Helsinki: Svenska litteratursälskapet i Finland, 185 s.

## Lähteet
Isonapa ja Rillirousku

**Isonapa ja Rillirousku** ovat kuvitteellisia poliisikonstaapeleja, jotka esiintyvät Sinikka Nopolan ja Tiina Nopolan Heinähattu ja Vilttitossu -kirjoissa ja elokuvissa. Isonapa ja Rillirousku eivät ole poliisien oikeat nimet, joita ei ole kerrottu.

Isonapa on poliiseista nuorempi. Hän on melko lihava ja luonteeltaan hyväntuulinen ja joskus myös hieman hupsu. Isonapa rakastaa leivoksia ja käy sen vuoksi ahkerasti Alibullenin neideillä kylässä, missä niitä tarjoillaan. Isonapa on myös hieman ihastunut nuorempaan neideistä, Haliseen.

Rillirousku on poliiseista vanhempi. Hän on melko laiha ja hänellä on silmälasit. Rillirousku on luonteeltaan vakava ja ottaa työnsä tosissaan. Myös Rillirousku pitää hyvästä ruoasta, ja käy toisinaan Alibullenin neideillä kylässä mutta ei syö yhtä paljon kuin Isonapa eikä ole yhtä perso makealle. Rillirousku on siirretty nykyiseen yksikköönsä Helsingistä.
Jokelainen

**Jokelainen** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Aili Jokelainen (1924–2019), professori ja kodin teknologian tutkija
*Frans Jokelainen (1890–1933), jääkärivänrikki
*Jarkko Jokelainen (s. 1970), toimittaja ja rumpali
*Jessi Jokelainen (s. 1996), vasemmistoliittolainen poliitikko
*Niklas Jokelainen (s. 2000), jalkapalloilija.
Pensashanhikit

**Pensashanhikit** (*Dasiphora*) on kasvisuku ruusukasvien heimossa. Kaikki suvun lajit kasvavat luonnonvaraisina Aasiassa, paitsi keltapensashanhikki (*Dasiphora fruticosa*), jonka levinneisyysalue ulottuu koko pohjoisen pallonpuoliskon viileänlauhkealle vyöhykkeelle. Aiemmin suku on tavallisesti sisällytetty hanhikkeihin (*Potentilla*) sektiona nimellä *Potentilla* sect. *Rhopalostylae*, mutta viimeaikaiset geneettiset tutkimukset ovat osoittaneet sen olevan erillinen suku.

Pensashanhikkien pariliuskaiset lehdet jakautuvat viiteen (toisinaan kolmeen tai seitsemään) lehdykkään, minkä vuoksi niitä monissa kielissä kutsutaan nimellä *cinquefoil* (, "viisi lehteä").

## Lajeja
* *[[Dasiphora arbuscula]]*
* *[[Dasiphora davurica]]* (syn. *D. glabra*, *D. mandschurica*, *Potentilla davurica*, *P. glabra*)
* *[[Dasiphora dryadanthoides]]*
* *[[keltapensashanhikki|Dasiphora fruticosa]]* (syn. *Potentilla fruticosa*) – pensashanhikki eli keltapensashanhikki
* *[[Dasiphora galantha]]*
* *[[Dasiphora gorovoii]]*
* *[[Dasiphora parvifolia]]* (syn. *Potentilla parvifolia*)
* *[[Dasiphora spectabilis]]*
* *[[Dasiphora subacaulis]]*
* ''Dasiphora'' × ''veitchii''

Suomen Lajitietokeskus jakaa kelta- ja valkopensashanhikin (*Dasiphora glabrata*) omiksi lajeikseen, mutta GBIF pitää niitä yhtenä lajina. Flora of China sisällyttää myös pihtihanhion (*Potentilla bifurca* eli *Sibbaldianthe bifurca*) ja *[[Sibbaldianthe imbricata|Potentilla imbricata]]*n pensashanhikkeihin, mutta näillä lajeilla (jotka eivät ole pensaita) ei ole juuri yhtäläisyyksiä pensashanhikkeihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ITIS: ''Dasiphora'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Dasiphora''
Dasiphora davurica

***Dasiphora davurica*** on pensashanhikkien sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jolla ei ole suomenkielistä nimeä. Joidenkin lähteiden mukaan kyseessä on sama laji kuin keltapensashanhikki (*Dasiphora fruticosa*).

## Ulkonäkö ja koko

*Dasiphora davurica* on pieni pensas, jonka kasvukorkeus on 0,3–2, harvemmin jopa 3 metriä. Nuorten oksien kuori on harvakarvainen, vanhempien oksien harmahtavan ruskea ja pois kuoriutuva. Vuorottaiset lehdet ovat jakautuneet lehtikannaksi ja -lavaksi. Lehtilapa on jakautunut parittain sulkamaisesti 4 tai 6 lehdykäksi. Lehdykät ovat pitkänomaisia, pituudeltaan 0,5–1,2 senttimetriä ja leveydeltään 4–8 millimetriä, muodoltaan soikeita, joskus kiilamaisilla tai pyöristyneillä pohjilla. Uloin lehdykkäpari on kasvanut yhteen lehtiruotien kanssa. Lehdyköiden ylä- ja alapuolet ovat harvakarvaisia, silkkikarvaisia tai kaljuja. Lehdykät ovat kokoreunaisia, tasaisia tai hieman rullalle kiertyneitä, tylppä- tai teräväkärkisiä. Korvakkeet ovat ohutpintaisia, harvakarvaisia tai melkein kaljuja.

Kasvi kukkii toukokuusta marraskuuhun. Yksi tai useampi kukka ovat järjestäytyneet yksitellen versojen latvoihin. Kukkavarsi on pitkä, ohut ja tuskin lainkaan karvainen. Kaksineuvoiset kukat ovat säteittäisesti symmetrisiä ja viisiteräisiä; niiden halkaisija on 1,5 – 2,5 senttimetriä. Ulkoverhiön lohkot ovat soikeita tai munanmuotoisia, lyhyempiä tai lähes yhtä pitkiä kuin verholehdet. Verholehdet ovat munanmuotoisia, suippoja tai piikkimäisiä. Viisi vapaata, yläpäästään pyöristynyttä terälehteä ovat valkoisia ja munanmuotoisia. Hedelmä on karvainen pähkylä.

## Levinneisyys ja elinympäristö
*Dasiphora davurica*a esiintyy Koreassa, Mongoliassa, Venäjällä ja Manner-Kiinassa Anhuin, Gansun, Hebein, Hubein, Sisä-Mongolian, Qinghain, Shaanxin, Shanxin, Sichuanin ja Yunnanin provinsseissa. Kiinassa laji kasvaa metsissä, metsänreunoissa, pensaikoissa, niityillä, pengerryksillä, vuoristolaaksoissa ja rotkoissa 1200–4200 metrin korkeudella.

## Lähteet
Dasiphora parvifolia

***Dasiphora parvifolia*** on pensashanhikkien sukuun ja ruusukasvien heimoon kuuluva kasvilaji, jolla ei ole suomenkielistä nimeä. Lajin kuvasivat ensimmäisinä Friedrich Ernst Ludwig von Fischer ja Johann Georg Christian Lehmann; nykyisen nimensä kasvi sai Sergei Vasilievich Juzepczukilta. Catalogue of Lifen mukaan lajilla ei ole alalajeja.

Pensas kasvaa 30–150 cm korkeaksi ja kukkii keltaisin kukin. Sen levinneisyysalue käsittää Keski- ja Itä-Aasian.

## Lähteet
Contessina de’ Bardi

**Contessina de’ Bardi** (n. 1400 – 1473) oli Firenzen hallitsija Cosimo de’ Medicin vaimo.

## Elämäkerta
Contessina de’ Bardin tarkkaa syntymävuotta ei tunneta. Eri lähteissä mainitaan vuodet 1391, 1392 ja 1400. Vuosista 1400 lienee todennäköisin. Contessina de' Bardi meni naimisiin Cosimo de’ Medicin kanssa vuonna 1414 ja häntä olisi pidetty tuohon aikaan varsin vanhana naimisiin menijänä, jos aiemmat syntymävuodet pitäisivät paikkansa. Contessina de’ Bardin isä Alessandro di Sozzo Bardi oli Vernion kreivi ja äiti Cammilla Elcin kreivi Raniero di Galdo Pannochieschin tytär. Contessinalla ja Cosimolla oli kolme poikaa: Piero, Giovanni ja Lorenzo.

Cosimo de’ Medicistä tuli Firenzen hallitsija vuonna 1434. Contessinan sukulaiset olivat avioliiton kautta Cosimon läheisiä liittolaisia. Contessinan rooli oli pitkälti kotiäitinä toimiminen. Hänen elämästään tiedetään esimerkiksi hänen sukulaistensa kanssa käymänsä kirjeenvaihdon kautta. Kirjeissä nousevat esiin etenkin perheasiat ja esimerkiksi Contessinan huoli kihtiä sairastaneen kolmen lapsensa terveydestä. Contessina vastasi myös perheen omistamien useiden eri tilojen ylläpidosta. Tuon ajan naisten rooli hallinnossa oli tyypillisesti vähäinen. Contessinalla oli kuitenkin oma roolinsa esimerkiksi useiden eri merkkihenkilöiden kestittämisessä Medicien palatsilla. Contessina  jäi leskeksi hänen miehensä Cosimon kuollessa vuonna 1464.

Contessina kuoli vuonna 1473. Hänen tarkkaa kuolinpäiväänsä ei tunneta, mutta hänen tiedetään menehtyneen 26. syyskuuta – 25. lokakuuta.

## Lähteet
BALR.

**BALR.** on alankomaalainen vaatebrändi, jonka Demy de Zeeuw, Juul Manders ja Ralph de Geus perustivat vuonna 2013.

## Tyyli

BALR. tunnetaan tuotteidensa mustavalkoisista designeistä ja sen tavoitteena on tuoda tietoa ammattilaisjalkapalloilijoiden elämästä ihmisten tietoisuuteen.

## Yhteistyöt
BALR. on tehnyt useita tuotteita yhteistyössä muiden yritysten kanssa. Tällaisia yrityksiä ovat muun muassa Apple, Puma ja Rolex.

## Lähteet
Wiener Philharmoniker

**Wiener Philharmoniker** on Itävallan rahapajan (Münze Österreich AG) lyömä bullion-kolikko. Kolikko on nimetty Wienin filharmonikot-sinfoniaorkesterin mukaan ja siitä lyödään kultaista,platinaista ja hopeista versiota. Kultakolikko laskettiin liikkeelle 1989. Kolikon tunnus- eli kruunapuolella on kuvattu Wienin Musikverein-konserttisalin urut, ja taustapuolelle on kuvattu orkesterin soittimia. Toisin kuin esimerkiksi krugerrandi, se ei ole kultaseosta vaan puhdasta 24 karaatin kultaa. Kolikon nimellisarvo oli alkujaan 2000 Itävallan šillinkiä, Itävallan siirryttyä euroon sen nimellisarvoksi määriteltiin €100. Ensimmäinen kolikko oli yhden unssin (31.103 grammaa) painoinen mutta siitä on lyöty myös pienempiä versioita aina 1/24-unssin kokoon asti. Vuonna 2008 laskettiin liikkeelle hopeinen kolikko, nimellisarvoltaan 1.5 euroa, ja 2016 platinakolikko. Kolikot ovat laillinen maksuväline Itävallassa, mutta muiden bullion-kolikoiden tapaan niiden todellinen arvo on niiden sisältämän metallin myyntihinta.

Philharmoniker on yksi maailman suosituimmista sijoituskolikoista: Kultainen Philharmoniker on useina vuosina ollut maailman eniten myyty kultainen bullion-kolikko, ja hopeista kolikkoa on myyty joka vuosi useita miljoonia.

## Lähteet
Mikonkorpi

**Mikonkorpi** on Järvenpään 17. kaupunginosa, joka sijaitsee kaupungin itärajalla. Se rajoittuu idässä Sipooseen, etelässä Tuusulaan. Mikonkorven kautta kulkee 1950-luvulla rakennettu Lahdentie, joka alun perin oli valtatie mutta nykyisin seututie 140. Myöhemmin rakennettu moottoritie, Lahdenväylä, joka on osa valtatietä 4, on Mikonkorven länsirajana Satumetsän ja Satukallion kaupunginosia vastaan.  Myös Keravanjoki kulkee Mikonkorven kautta lähellä Sipoon rajaa.

## Historia
Mikonkorven alueen länsiosaan Sotakylään rakennettiin kaikkiaan 11 taloa 1940-luvun alussa sotainvalideille ruotsalaisin lahjoitusvaroin. Rakennukset sijoittuvat vapaasti rinnemaastoon. Myöhemmin alueelle on rakennettu piharakennuksia, laajennusosia sekä uusia asuinrakennuksia. Alueen perusluonne on kuitenkin säilynyt alueella Tokkakujan ja Hirvikadun välissä korttelissa 1713. Sotakylän omakotialue on maakunnallisesti arvokas kulttuuriympäristö.

## Lähteet
* Kaavaselostus 
* Asemakaavan selostus, Mikonkorven omakotitontit 12.11.2015 
* Keski-Uudenmaan maakuntamuseon lausunto Järvenpään Mikonkorven asemakaavan muutosluonnoksesta 9.10.2015

### Viitteet
BMW X3 (G01)

**BMW G01** on BMW X3:n kolmannen sukupolven malli, jota on valmistettu vuosina 2017–2024. Se korvasi edeltäneen F25-mallin ja seuraajaksi tuli G45.

## BMW X3 (G01) 2017–2024

BMW G01 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2017. Se perustuu BMW:n modulaariselle CLAR-pohjalevylle, kuten useimmat valmistajan mallit. Ainoastaan Kiinan markkinoilla on saatavana pidempiakselivälinen versio (koritunnus G08).

Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä G01 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Vuonna 2019 esiteltiin malliston huipulle X3 M, jossa on kaksoisturboahdettu 3,0-litrainen moottori teholtaan 480 hevosvoimaa. Competition-versiossa teho on nostettu 510 hevosvoimaan.

Malli sai vuonna 2021 kasvojenkohotuksen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla