open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten 200 m

Naisten 200 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 30. syyskuuta – 2. lokakuuta 2019.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Alkuerät
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kuusi nopeinta (q) etenivät välieriin.

### Välierät
Erien kaksi parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.

} || 22,16 || Q
|-bgcolor=ccffcc
| 2 || 2 || 5 || align=left|Brittany Brown || align=left| ||  22,46  || Q
|-bgcolor=ccffcc
| 3 || 1 || 5 || align=left|Anglerne Annelus || align=left| ||  22,49  || Q
|-bgcolor=ccffcc
| 4 || 1 || 9 || align=left|Mujinga Kambundji || align=left| ||  22,49  || Q
|-bgcolor=ccffcc
| 5 || 3 || 4 || align=left|Dezerea Bryant || align=left| || 22,56 || Q
|-bgcolor=ccffcc
| 6 || 2 || 9 || align=left|Tynia Gaither || align=left| ||  22,57  || Q, 
|- bgcolor=ddffdd
| 7 || 2 || 7 || align=left|Ivet Lalova-Collio || align=left| ||  22,58  || q
|- bgcolor=ddffdd
| 8 || 3 || 9 || align=left|Gina Bass || align=left| || 22,60 || q
|-
| 9 || 1 || 3 || align=left|Crystal Emmanuel || align=left| ||  22,65  || 
|-
| 10 || 1 || 6 || align=left|Aminatou Seyni || align=left| ||  22,77  ||
|-
| 11 || 1 || 4 || align=left|Jodie Williams || align=left| ||  22,78  || 
|-
| 12 || 3 || 3 || align=left|Maja Mihalinec || align=left| || 22,81 || 
|-
| 13 || 3 || 8 || align=left|Lisa-Marie Kwayie || align=left| || 22,83 || 
|-
| 14 || 2 || 2 || align=left|Basant Hemida || align=left| ||  22,92  || 
|-
| 15 || 1 || 2 || align=left|Jamile Samuel || align=left| ||  23,02  || 
|-
| 16 || 2 || 4 || align=left|Carolle Zahi || align=left| ||  23,03  ||
|-
| 17 || 3 || 2 || align=left|Marileidy Paulino || align=left| || 23,03 || 
|-
| 18 || 1 || 7 || align=left|Tatjana Pinto || align=left| ||  23,11  || 
|-
| 19 || 2 || 8 || align=left|Beth Dobbin || align=left| ||  23,11  || 
|-
| 20 || 1 || 8 || align=left|Shashalee Forbes || align=left| ||  23,14  || 
|-
| 21 || 2 || 3 || align=left|Jessica-Bianca Wessolly || align=left| ||  23,37  || 
|-
| 22 || 3 || 5 || align=left|Kamaria Durant || align=left| || 23,44 || 
|-
| 23 || 3 || 7 || align=left|Anthonique Strachan || align=left| || 25,44 || 
|-
|  || 2 || 6 || align=left|Elaine Thompson || align=left| || colspan=2|
|}

### Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 2. lokakuuta 2019 kello 22.35.

## Lähteet
Paulo Londra

**Paulo Ezequiel Londra Farías** eli **Paulo Londra** (s. 12. huhtikuuta 1998 Córdoba, Argentiina) on argentiinalainen rap-artisti, laulaja-lauluntekijä ja muusikko.

## Elämäkerta
Paulo Londran musiikkiura alkoi tammikuussa 2017 hänen julkaistessaan ensimmäisen singlensä "Relax", joka muutaman kuukauden kuluttua nousi vuoden argentiinalaiseksi hittiksi.

Vuonna 2019 muusikko Ed Sheeran teki yhteistyössä Paulo Londran kanssa kappaleen ​​"Nothing on you", joka julkaistiin huhtikuussa Sheeranin uudella albumilla ''No.6 Collaborations Project''.

## Lähteet
Kurt Lundquist

**Kurt Anders Valdemar Lundquist** (27. marraskuuta 1925 Kila – 12. heinäkuuta 2011 Simrishamn) oli ruotsalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti.

Lundquist voitti 4×400 metrin viestijuoksussa olympiapronssia Lontoossa 1948. Hän osallistui Lontoossa myös 400 metrin juoksuun. Lundquist voitti urallaan yhden Ruotsin mestaruuden, 200 metrillä, vuonna 1947.

## Lähteet
* Kurt Lundquist Bio, Stats, and Results  Olympics at Sports-Reference.com 
* Profiili Ruotsin olympiakomitea 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 400 m

Miesten 400 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 1.–4. lokakuuta 2019.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Alkuerät
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kuusi nopeinta (q) etenivät välieriin.

### Välierät
Erien kaksi parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.

} || 44,13 || Q, 
|-bgcolor=ccffcc
| 2 || 2 || 5 || align="left" |Kirani James || align=left| || 44,23 || Q, 
|-bgcolor=ccffcc
| 3 || 1 || 4 || align="left" |Fred Kerley || align=left| || 44,25 || Q
|-bgcolor=ccffcc
| 4 || 1 || 5 || align="left" |Emmanuel Korir || align=left| || 44,37 || Q, 
|-bgcolor=ccffcc
| 5 || 3 || 7 || align="left" |Machel Cedenio || align=left| || 44,41 || Q, 
|-bgcolor=ccffcc
| 6 || 3 || 8 || align="left" |Anthony Zambrano || align=left| || 44,55 || Q, ****
|- bgcolor=ddffdd
| 7 || 2 || 7 || align="left" |Demish Gaye || align=left| || 44,66 || q, 
|- bgcolor=ddffdd
| 8 || 3 || 6 || align="left" |Akeem Bloomfield || align=left| || 44,77 || q
|-
| 9 || 1 || 7 || align="left" |Davide Re || align=left| || 44,85 || 
|-
| 10 || 2 || 9 || align="left" |Vernon Norwood || align=left| || 45,00 || 
|-
| 11 || 2 || 8 || align="left" |Leungo Scotch || align=left| || 45,00 || 
|-
| 12 || 1 || 6 || align="left" |Jonathan Sacoor || align=left| || 45,03 || 
|-
| 13 || 3 || 5 || align="left" |Julian Walsh || align=left| || 45,13 ||
|-
| 14 || 3 || 9 || align="left" |Rabah Yousif || align=left| || 45,15 ||
|-
| 15 || 2 || 3 || align="left" |Jhon Perlaza || align=left| || 45,17 ||  
|-
| 16 || 1 || 9 || align="left" |Thapelo Phora || align=left| || 45,24 || 
|-
| 17 || 1 || 8 || align="left" |Abbas Abubakar Abbas || align=left| || 45,26 || 
|-
| 18 || 1 || 2 || align="left" |Nathan Strother || align=left| || 45,34 || 
|-
| 19 || 2 || 4 || align="left" |Philip Osei || align=left| || 45,44 ||
|-
| 20 || 2 || 2 || align="left" |Steven Solomon || align=left| || 45,54 || 
|-
| 21 || 3 || 2 || align="left" |Alphas Kishoyian || align=left| || 45,55 || 
|-
| 22 || 3 || 4 || align="left" |Michael Norman || align=left| || 45,94 || 
|-
| 23 || 1 || 3 || align="left" |Mazen Al-Yasen || align=left| || 46,11 || 
|-
|  || 3 || 3 || align="left" |Yousef Karam || align=left| || colspan=2|
|}

### Loppukilpailu

## Lähteet
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten 400 m

Naisten 400 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 30. syyskuuta – 3. lokakuuta 2019.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Alkuerät
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kuusi nopeinta (q) etenivät välieriin.

### Välierät
Erien kaksi parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.

} ||  49,66  || Q
|-bgcolor=ccffcc
| 2 || 1 || 7 || align=left|Salwa Eid Naser || align=left| || 49,79 || Q
|-bgcolor=ccffcc
| 3 || 2 || 4 || align=left|Wadeline Jonathas || align=left| ||  50,07  || Q, 
|-bgcolor=ddffdd
| 4 || 2 || 7 || align=left|Shericka Jackson || align=left| ||  50,10  || q
|-bgcolor=ccffcc
| 5 || 1 || 5 || align=left|Phyllis Francis || align=left| || 50,22 || Q, 
|-bgcolor=ccffcc
| 6 || 3 || 6 || align=left|Stephenie Ann McPherson || align=left| || 50,70 || Q, 
|-bgcolor=ccffcc
| 7 || 3 || 5 || align=left|Justyna Święty-Ersetic || align=left| || 50,96 || Q
|-bgcolor=ddffdd
| 8 || 1 || 6 || align=left|Iga Baumgart-Witan || align=left| ||  51,02  || q, 
|-
| 9 || 1 || 8 || align=left|Paola Morán || align=left| ||  51,08  || 
|-
| 10 || 2 || 5 || align=left|Sada Williams || align=left| ||  51,31  || 
|-
| 11 || 2 || 2 || align=left|Lisanne de Witte || align=left| ||  51,41  || 
|-
| 12 || 2 || 3 || align=left|Roxana Gómez || align=left| ||  51,56  || 
|-
| 13 || 2 || 9 || align=left|Bendere Oboya || align=left| ||  51,58  || 
|-
| 14 || 3 || 3 || align=left|Kendall Ellis || align=left| || 51,58 || 
|-
| 15 || 3 || 2 || align=left|Emily Diamond || align=left| || 51,62 || 
|-
| 16 || 1 || 3 || align=left|Aliyah Abrams || align=left| ||  51,71  || 
|-
| 17 || 1 || 2 || align=left|Patience Okon George || align=left| ||  51,89  || 
|-
| 18 || 3 || 9 || align=left|Mary Moraa || align=left| || 52,11 || 
|-
| 19 || 1 || 4 || align=left|Déborah Sananes || align=left| ||  52,24  || 
|-
| 20 || 2 || 8 || align=left|Lada Vondrová || align=left| ||  52,25  || 
|-
| 21 || 3 || 8 || align=left|Favour Ofili || align=left| || 52,58 || 
|-
| 22 || 1 || 9 || align=left|Laviai Nielsen || align=left| ||  52,94  || 
|-
| 23 || 3 || 7 || align=left|Shakima Wimbley || align=left| ||  || 
|-
|  || 3 || 4 || align=left|Galefele Moroko || align=left| || colspan=2|
|}

### Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 3. lokakuuta kello 23.50.

## Lähteet
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 200 m

Miesten 200 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 29. syyskuuta – 1. lokakuuta 2019.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Alkuerät
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kolme nopeinta (q) etenivät välieriin.

### Välierät
Erien kaksi parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.

### Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 1. lokakuuta 2019 kello 22.40.

} || 19,83 || 
|-
|  || 7 ||align=left| Andre De Grasse || align=left| || 19,95 || 
|-
|  || 4 ||align=left| Álex Quiñónez || align=left| || 19,98 || 
|-
| 4 || 6 ||align=left| Adam Gemili || align=left| || 20,03 || 
|-
| 5 || 9 ||align=left| Ramil Guliyev || align=left| || 20,07 || 
|-
| 6 || 3 ||align=left| Aaron Brown || align=left| || 20,10 || 
|-
| 7 || 2 ||align=left| Xie Zhenye || align=left | || 20,14 || 
|-
| 8 || 8 ||align=left| Kyle Greaux || align=left| || 20,39 || 
|}

## Lähteet
Nagu IF

**Nagu IF** tai **Nagu idrottsförening** *(NIF)* on urheiluseura Nauvossa, Suomessa. Seuran toimintaan kuuluu jalkapallo, yleisurheilu, voimistelu, salibandy, lentopallo ja suunnistus. Seuran lempinimi on Niffen. 

Nagu idrottsföreningin menestyksekkäin tällä hetkellä aktiivinen urheilija on kestävyysjuoksija Anne-Mari Hyryläinen, joka on osallistunut moniin kansainvälisiin kisoihin, muun muassa Dohan MM-kisojen maratonjuoksuun 2019.  Hyryläinen nimettiin 2017 vuoden Niffeniläiseksi (Årets Niffare).  

Urheiluseura Nagu IF järjestää joka vuosi, perinteisesti heinäkuun ensimmäisenä lauantaina juoksukilpailun *Möviken runt* (11 km). Kisaan voi osallistua sekä harrastajaluokassa (ilman ajanottoa) että kilpailuluokassa. Yksitoistavuotiaille ja nuoremmille järjestetään MiniMöviken-juoksu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Anthony Zambrano

**Anthony José Zambrano** (s. 17. tammikuuta 1998) on kolumbialainen pikajuoksija. Hän saavutti 400 metrin juoksussa hopeaa Dohan MM-kilpailuissa 2019 Etelä-Amerikan ennätysajalla 44,15. Aiemmin samana vuonna hän voitti Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuissa kultaa 400 metrillä ja 4 × 400 metrin viestijuoksussa ja ylsi kahteen kultamitaliin myös Pan-Amerikan kisoissa. Edellisvuonna hän voitti kolme Etelä-Amerikan mestaruutta. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui 400 metrillä kuudenneksi. Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 hän kilpaili 4 × 400 m viestijuoksussa.

Zambrano alitti 400 metrillä 46 sekunnin rajan ensimmäisen kerran vuonna 2016. Yhden heikomman vuoden jälkeen hän paransi ennätyksekseen 45,19 vuonna 2018. Kesäkuussa 2019 Sveitsin La Chaux-de-Fondsissa hän juoksi ensi kerran alle 45 sekunnin ajallaan 44,68. Pan-Amerikan kisoissa elokuussa Perun Limassa hän juoksi loppukilpailussa ajan 44,83. Dohan MM-kilpailuissa lokakuussa hän paransi välierissä ennätyksekseen 44,55 ja juoksi loppukilpailussa vielä nopeammin aikaan 44,15.

Zambrano saavutti vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hopeaa 400 metrillä ajalla 44,08. Välierissä hän oli juossut Etelä-Amerikan ennätyksen 43,93. Hän voitti 2023 Etelä-Amerikan-mestaruuden 400 metrillä ja 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin sekaviestissä.  Saman vuoden Budapestin MM-kilpailuissa hänet hylättiin 400 metrin alkueräjuoksussa. Pariisin olympialaisissa 2024 hän ei osallistunut keräilyeräjuoksuun.

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Kaavaeditori

**Kaavaeditori** on tietokoneohjelma matemaattisen kaavan muokkaamiseen.

Kaavaeditorilla on tyypillisesti kaksi pääasiallista tehtävää:
* kaavan muokkaaminen tekstinkäsittelyohjelmaa tai julkaisemista varten verkkosivuilla tai painotuotteissa
* ohjeiden syöttäminen tietojenkäsittelyjärjestelmään tavalla, joka on ihmiselle helpompi lukea ja tarkistaa

Kaavat voidaan tyypillisesti esittää merkintäkielen avulla kuten MathML ja TeX tai ne voidaan syöttää graafisen käyttöliittymän avulla tai tietokoneen tuottamina ohjelmistoista kuten Mathematica.

## Katso myös
* LaTeX
Seitsemän miestä jäljellä

**Seitsemän miestä jäljellä** () on vuonna 1956 valmistunut yhdysvaltalainen lännenelokuva, jonka on ohjannut Budd Boetticher. Elokuvan pääosissa esiintyvät Randolph Scott, Gail Russell ja Lee Marvin. Elokuvan on käsikirjoittanut Burt Kennedy ja sen on tuottanut John Waynen tuotantoyhtiö Batjac Productions. 

Keskisuomalaisen elokuva-arvostelun mukaan *Seitsemän miestä jäljellä* "oli ensimmäisiä lännenelokuvia, jotka asettivat tyylilajin perinteet kyseenalaiseksi sen omaa kuvastoa käyttäen". 

## Juoni
Entinen sheriffi Ben Stride (Randolph Scott) ajaa takaa seitsemää miestä, jotka ovat ryöstäneet Silver Springin asemalta 20 000 dollaria ja tappaneet ryöstön yhteydessä hänen vaimonsa. Stride lähtee jahtaamaan murhanhimoisia rikollisia. Jäljitysmatka vie erämaan halki Kansasista kohti Kaliforniaa. Matkallaan Stride kohtaa vaikeuksien keskellä olevan, Kaliforniaan suuntaavan uudisraivaajapariskunnan (Walter Reed ja Gail Russell) sekä vanhan vihollisensa Mastersin (Lee Marvin) ja tämän apulaisen Cleten (Don Barry). Tapahtumat saavat yllättäviä käänteitä, petokset kietoutuvat toisiinsa ja kaikki päättyy veriseen yhteenottoon, jossa kaikki ovat tulilinjalla. Scott nähdään itselleen ominaisessa roolissa stoalaisen jäyhänä lännensankarina. Scottin ja Russelin välillä voi aistia myös orastavaa romanssia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 5 000 m

Miesten 5 000 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 27.–30. syyskuuta.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Alkuerät
Erien viisi parasta (Q) ja seuraavat viisi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.

### Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 30. syyskuuta kello 21.20.

## Lähteet
Fred Warngård

**Oskar Alfred Daniel ”Fred” Warngård** (9. toukokuuta 1907 Vellige – 23. toukokuuta 1950 Lund) oli ruotsalainen moukarinheittäjä ja olympiamitalisti.

Warngård saavutti olympiapronssia Berliinissä 1936 isäntämaa Saksan vietyä kilpailussa kaksoisvoiton. Warngårdin tulos 54,83 metriä oli lähes kolme metriä parempi kuin neljänneksi sijoittuneella Suomen Gustaf Koutosella. Warngård voitti urallaan neljä Ruotsin mestaruutta: kaksi moukarinheitossa ja kaksi painonheitossa.

## Lähteet
* Fred Warngård Bio, Stats, and Results  Olympics at Sports-Reference.com 
* Profiili Ruotsin olympiakomitea 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Stefano Scodanibbio

**Stefano Scodanibbio** (18. kesäkuuta 1956 Macerata, Italia – 8. tammikuuta 2012 Cuernavaca, Meksiko) oli italialainen kontrabasisti ja säveltäjä. Hän tuli 1980–1990-luvuilla tunnetuksi yhtenä kontrabasson renessanssin toteuttajista. Hän soitti eri maiden suurilla festivaaleilla teoksia, joita sävelsivät juuri häntä varten muiden muassa Sylvano Bussotti, Franco Donatoni, Julio Estrada, Brian Ferneyhough, Fred Frith, Vinko Globokar, Salvatore Sciarrino ja Iannis Xenakis. Scodanibbio teki pitkäaikaista yhteistyötä myös Luigi Nonon ja Giacinto Scelsin kanssa.

Scodanibbio kehitti uusia tekniikoita, jotka laajensivat kontrabasson sointiväriä ja äänialaa. Vuonna 1987 hän soitti esiintymisessään Roomassa taukoamatta neljän tunnin ajan 28 teosta 25:ltä säveltäjältä. Hän esiintyi usein duona kumppaneinaan Rohan de Saram ja Markus Stockhausen. Scodanibbio piti mestarikursseja mmonissa oppilaitoksissa ja opetti kontrabassonsoittoa vuonna 1996 Darmstadtin kesäkursseilla.

Säveltäjänä Scodanibbio teki kymmeniä teoksia ensisijaisesti jousisoittimille. Näihin kuuluvat *Sei studi* kontrabassolle, kolme jousikvartettoa, *Concertale* kontrabassolle, jousille ja lyömäsoittimille sekä kuusi duokappaletta kaikille mahdollisille neljän pääasiallisen jousisoittimen yhdistelmille. Hänen musiikkiteatterityönsä *Il cielo sulla terra* kantaesitettiin kesällä 2006. Scodanibbio oli teoksillaan neljästi edustettuna ISCM World Music Days -tapahtumassa. Kesäkuussa 2004 hän kantaesitti Luciano Berion sellolle säveltämästä *[[Sequenza]]sta* itse tekemänsä kontrabassoversion. 

Scodanibbio oli aktiivinen teatteri- ja tanssipiireissä. Hänen kanssaan yhteistyötä tehneitä kirjailijoita, koreografeja ja tanssijoita olivat muiden muassa Rodrigo García, Virgilio Sieni, Hervé Diasnas ja Patricia Kuypers. Erityisen tärkeässä asemassa hänen urallaan olivat myös yhteistyösuhteet Terry Rileyn ja Edoardo Sanguinetin kanssa. Vuonna 1983 Scodanibbio perusti Rassegna di Nuova Musica -festivaalin, joka on järjestetty vuosittain Maceratassa, Italiassa. Hän perusti kontrabasisti, säveltäjä Daniele Roccaton kanssa Ludus Gravis -kontrabassoyhtyeen.

Scodanibbio kuoli 55-vuotiaana sairastettuaan motoneuronitautia.

## Lähteet
Lars-Erik Wolfbrandt

**Lars-Erik Ragnar Wolfbrandt** (8. joulukuuta 1928 Forshem – 23. maaliskuuta 1991 Örebro) oli ruotsalainen pika- ja keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.

Wolfbrandt voitti 4×400 metrin viestijuoksussa olympiapronssia Lontoossa 1948. Hän kilpaili myös Helsingin kesäolympialaissa 1952 4×400 metrin viestijuoksussa, 400 metrillä ja 800 metrillä joista jälkimmäisessä sijoittui kahdeksanneksi. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 Wolfbrandt voitti pronssia 400 metrillä ja 4×400 metrin viestissä. Ruotsin-mestaruuskilpailuista Wolfbrandt voitti kolme mestaruutta 400 metrillä ja kaksi mestaruutta 200 metrillä.

## Lähteet
* Lars-Erik Wolfbrandt Bio, Stats, and Results  Olympics at Sports-Reference.com 
* Profiili Ruotsin olympiakomitea 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 800 m

Miesten 800 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 28. syyskuuta – 1. lokakuuta 2019.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Alkuerät
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kuusi nopeinta (q) etenivät välieriin.

### Välierät
Erien kaksi parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.

} || 1.43,96 || Q
|-bgcolor=ccffcc
| 2 || 1 ||align=left| Ferguson Cheruiyot Rotich ||align=left|  || 1.44,20 || Q
|-bgcolor=ddffdd
| 3 || 1 ||align=left| Clayton Murphy ||align=left|  || 1.44,48 || q
|-bgcolor=ccffcc
| 4 || 2 ||align=left| Donavan Brazier ||align=left|  || 1.44,87 || Q
|-bgcolor=ddffdd
| 5 || 1 ||align=left| Adrián Ben ||align=left|  || 1.44,97 || q, 
|-bgcolor=ccffcc
| 6 || 2 ||align=left| Marco Arop ||align=left|  || 1.45,07 || Q
|-
| 7 || 1 ||align=left| Elliot Giles ||align=left|  || 1.45,15 || 
|-
| 8 || 2 ||align=left| Emmanuel Korir ||align=left|  || 1.45,19 ||
|-
| 9 || 1 ||align=left| Adam Kszczot ||align=left|  || 1.45,22 ||  
|-
| 10  || 2 ||align=left| Brannon Kidder ||align=left|  || 1.45,62 || 
|-bgcolor=ccffcc
| 11 || 3 ||align=left| Amel Tuka ||align=left|  || 1.45,63 || Q
|-
| 12 || 2 ||align=left| Mostafa Smaili ||align=left|  || 1.45,78 ||
|-
| 13 || 1 ||align=left| Abdessalem Ayouni ||align=left|  || 1.45,80 || 
|-bgcolor=ccffcc
| 14 || 3 ||align=left| Bryce Hoppel ||align=left|  || 1.45,95 || Q
|-
| 15 || 2 ||align=left| Tshepo Tshite ||align=left|  || 1.46,08 || 
|-
| 16 || 3 ||align=left| Álvaro de Arriba ||align=left|  || 1.46,09 || 
|-
| 17 || 2 ||align=left| Yassine Hethat ||align=left|  || 1.46,15 || 
|-
| 18 || 3 ||align=left| Brandon McBride ||align=left|  || 1.46,21 || 
|-
| 19 || 3 ||align=left| Kyle Langford ||align=left|  || 1.46,41 || 
|-
| 20 || 3 ||align=left| Ngeno Kipngetich ||align=left|  || 1.46,61 || 
|-
| 21 || 1 ||align=left| Abubaker Haydar Abdalla ||align=left|  || 1.46,87 || 
|-
| 22 || 3 ||align=left| Pierre-Ambroise Bosse ||align=left|  || 1.47,60 || 
|-
| 23 || 2 ||align=left| Jamie Webb ||align=left|  || 1.48,44 || 
|-
|  || 3 ||align=left| Oussama Nabil ||align=left|  ||  || 
|}

### Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 1. lokakuuta kello 22.14.

} || 1.42,34 || ***' ***'
|-
|  || 5 ||align=left| Amel Tuka ||align=left|  || 1.43,47 || 
|-
|  || 7 ||align=left| Ferguson Cheruiyot Rotich ||align=left|  || 1.43,82 || 
|-
| 4 || 2 ||align=left| Bryce Hoppel ||align=left|  || 1.44,25 || 
|-
| 5 || 6 ||align=left| Wesley Vázquez ||align=left|  || 1.44,48 || 
|-
| 6 || 3 ||align=left| Adrián Ben ||align=left|  || 1.45,58 || 
|-
| 7 || 8 ||align=left| Marco Arop ||align=left|  || 1.45,78 || 
|-
| 8 || 9 ||align=left| Clayton Murphy ||align=left|  || 1.47,84 || 
|}

## Lähteet
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten 20 km kävely

Naisten 20 kilometrin kävely yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Dohassa, Qatarissa 29. syyskuuta 2019.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
Loppukilpailu alkoi kello 23.59.

## Lähteet
Luhtasarannoki

**Luhtasarannoki** (*Anthracoidea subinclusa*) on pullakkonokien (*Anthracoidea*) sukuun kuuluva nokisienilaji, joka voi loisia usealla eri saralajilla. Luhtasarannoen tunnetaan loisineen ainakin 22 eri saralajilla. Näiden lajien joukossa on monia Suomessakin esiintyviä saralajeja, kuten vienansara (*Carex atherodes*), kiiltosara (*Carex saxatilis*), luhtasara (*Carex vesicaria*), pullosara (*Carex rostrata*) ja kaislasara (*Carex rhynchophysa*).

Luhtasarannokea tavataan lähes koko Euroopassa, Aasiassa Venäjällä, Georgiassa, Azerbaidžanissa, Kazakstanissa, Uzbekistanissa, Tadžikistanissa, Kiinassa ja Japanissa, Pohjois-Amerikassa Kanadassa ja Yhdysvalloissa sekä Etelä-Amerikassa Argentiinassa ja Uruguayssa.

## Lähteet
* Denchev, T. T., Denchev, C. M., Michikawa, M. & Kakishima, M., 2013: The genus *Anthracoidea* (*Anthracoideaceae*) in Japan and some adjacent regions — *Mycobiota* 2:1–125 (http://www.mycobiota.com/free/MycobiotaVol2.pdf) 

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Luhtasarannoki (''Anthracoidea subinclusa'')
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten korkeushyppy

Miesten korkeushyppy yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 1.–4. lokakuuta 2019.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Karsinta
Karsinnasta loppukilpailuun eteni tuloksella 2,31 (Q) tai selviytymällä 12 parhaan joukkoon (q).

### Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 4. lokakuuta 2019 kello 20.15.
}  || o || o || o || o || xxo || o || **o** || **2,37** || 
|-
| || align=left|Mihail Akimenko || align=left|  || o || o || o || o || o || **o** || xxx || **2,35**|| 
|-
| || align=left|Ilja Ivanjuk || align=left|  || o ||  o|| o || o || xxo || **o** || xxx || **2,35**|| 
|-
| 4 || align=left|Maksim Nedasekau || align=left|  || o || xo || xo || xo || **o** || x– || xx || **2,33** || 
|-
| 5 || align=left|Luis Zayas || align=left|  || o || o || o || **o** || xxx||  || || **2,30**|| 
|-
| 6 || align=left|Brandon Starc || align=left|  || o || xo || xxo || **o** || xxx ||  || || **2,30** || 
|-
| 7 || align=left|Michael Mason || align=left|  || o || o || o || xx**o** || xxx ||  || || **2,30**||
|-
| 8 || align=left|Lee Hup Wei || align=left|  || o || o || x**o** || xxx || ||  || ||**2,27**  || 
|-
| 8|| align=left|Gianmarco Tamberi || align=left|  || o || o || x**o** || x–||xx ||  || || **2,27**|| 
|-
| 10 || align=left|Wang Yu || align=left|  ||  o || **o** || xxx || || ||  || ||  **2,24** || 
|-
| 11 || align=left|Jeron Robinson || align=left|  || xo || **o** || xxx || || ||  || || **2,24** || 
|-
| 12 || align=left|Luis Castro || align=left|  || **o** || xxx || || || ||  || || **2,19** ||
|}

## Lähteet
Ernst Therman

**Ernst Arnold Therman** (16. syyskuuta 1869 Kuopio – 1. heinäkuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen ylilääkäri ja lääkintöneuvos.

## Ura
Therman pääsi ylioppilaaksi 1887 Kuopion lyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1892, filosofian maisteriksi 1897, lääketieteen kandidaatiksi 1895, lääketieteen lisensiaatiksi 1899 sekä lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1907. Therman teki opintomatkoja Keski-Eurooppaan ja Ruotsiin 1902–1903, Saksaan 1911 sekä Tanskaan ja Ruotsiin 1932.

Therman oli Niuvanniemen keskuslaitoksen alilääkärinä 1899–1905, Lapinlahden keskuslaitoksen alilääkärinä 1905–1914, Pitkäniemen keskuslaitoksen ylilääkärinä 1914–1918, lääkintöhallituksen mielisairaanhoito-osaston lääkintöneuvoksena 1918–1936 sekä Veikkolan parantolan lääkärinä vuodesta 1930 alkaen. Therman siirtyi täysinpalvelleena eläkkeelle 1936. Hän oli Suomen psykiatrisen yhdistyksen puheenjohtajana 1922–1925, Sielunterveysseuran puheenjohtajana 1932–1936 ja Hildur Brummer – Christian Sibelius -säätiön valtuuskunnan puheenjohtajana vuodesta 1935 alkaen. Therman oli Duodecim-seuran julkaiseman *[[Suomen Terveydenhoitolehti|Suomen Terveydenhoitolehden]]* toimituksen jäsenenä, ja lehdessä julkaistiin myös hänen kirjoittamiaan artikkeleita. Therman oli Duodecimin kirjastonhoitajana 1895–1898, sihteerinä 1895–1896 ja rahastonhoitajana 1906–19l4. Suomen Psykiatris-neurologisen Yhdistyksen johtokunnan jäsenenä Therman oli 1913–1922 ja puheenjohtajana 1922–1925. 

## Yksityiselämä
Ernst Thermanin vanhemmat olivat Kuopion yläalkeiskoulun rehtori ja matematiikan kollega Karl Arnold Therman (1823–1900) ja Jenny Vilhelmina Wenell. Ernst Therman oli naimisissa vuodesta 1898 Jenny Maria Viikin (k. 1948) kanssa. Eeva Therman-Patau oli heidän tyttärensä.

## Julkaisuja
### Monografioita
* *Ueber die sogenannte primäre Sinusthrombose*. Väitöskirja. Helsingfors 1907.

### Toimitteita ja suomennoksia
* Pihl, Albin: *Hälso- och sjukvård ombord*. Omarbetad efter 2. upplagan av Ernst Therman. Schildt, Helsingfors 1922.
* Pihl, Albin: *Terveyden- ja sairaanhoito aluksilla*. Suomen oloihin sovittaen suomentanut Ernst Therman. Otava 1923.
* Neuman-Rahn, Karin: *Sielullisesti sairas ihminen ja hänen hoitonsa*. Suomennoksen tarkastanut Ernst Therman. 2. painos WSOY 1927.

### Artikkeleita
* Mielisairaaloista. *Suomen terveydenhoito-lehti*, 15.9.1916, nro 9, s. 3. Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
*Unettomuus ja sen hoito. *Suomen terveydenhoito-lehti*, 15.2.1925, nro 2, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot.
* Sairaala sodan jaloissa: Kertomus elämästä Pitkäniemen keskuslaitoksella vallankumouksen ja sisällisen sodan aikana 28.I–7.V.1918. *[[Lääketieteellinen Aikakauskirja Duodecim]]* 91/1975.

## Lähteet
Clan Macfarlane (fregatti)

**Clan Macfarlane** oli suomalainen kolmimastoinen rautafregatti joka oli rakennettu 1881. Laivan omisti viipurilainen Laivaosakeyhtiö Sampo 1910-1913. Fregatti muutettiin 1913 proomuksi sen mentettyä myrskyssä rikinsä. 

Fregatti Clan Macfarlanen rakensi Russell & Co. Greenockissa Skotlannissa 1881 glasgowlaiselle Thomas Dunlopille alun perin Itä-Intian liikenteeseen. Laivan vetoisuus oli 1&nbsp;540 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2&nbsp;400 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 75,3 metriä, leveys 11,58 metriä ja syväys 7,0 metriä. 

Suomeen fregatti ostettiin Ernst Robergilta Göteborgista vuonna 1910. Laiva oli nikkelimalmilastissa matkalla Uuden-Kaledonian Bouemboutista Hampuriin, kun se menetti rikinsä myrskyssä 20. elokuuta 1913. Laiva pääsi hätärikin turvin Uuden-Seelannin Aucklandiin jossa se todettiin purjehduskelvottomaksi. Lastin purkamisen jälkeen fregatti myytiin ranskalaiselle yhtiölle Nouméaan ja se muutettiin proomuksi nimellä **Pey Berland**. Proomu upposi hirmumyrskyssä maaliskuussa 1934. 

## Lähteet
Yxpila

**Yxpila** oli suomalainen nelimastoinen puinen kuunari, joka oli rakennettu 1920. Laivan omistivat kokkolalaiset Gamlakarleby Rederi Ab ja Gamlakarleby Fartygs Ab vuoteen 1924 saakka, sen jälkeen raumalaiset laivanvarustajat 1924–1942 ja viimeksi helsinkiläiset Meriliito Oy ja Varustamo Munkkiniemen Laiva Oy 1942–1952. Kuunari jätettiin sitten hylyksi Paraisten Stormälön merivartioaseman rantaan. Yxpila oli viimeinen Atlantilla purjehtinut suomalainen rahtipurjelaiva.

Kuunari rakennettiin punahongasta Gamlakarleby Aktiebolagetin telakalla Kokkolassa 1919–1920 Herman Hillen johdolla. Laivan oli suunnitellut insinööri Gösta Kyntzell. Laivan vetoisuus oli 635 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 1&nbsp;050 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 59,25 metriä, leveys 10,52 metriä ja syväys 4,80 metriä. Hyvänä purjehtijana kuunari saattoi saavuttaa jopa 20 solmun nopeuden.

Kuunari Yxpila liikennöi pääasiassa Itämeren ja Pohjanmeren satamiin, ja se kuljetti pääasiassa puutavaralasteja Englantiin, Tanskaan ja Saksaan. Se oli vähällä tuhoutua hirmumyrskyssä Biskajanlahdella tammikuussa 1925, kun se oli pikilastissa matkalla Liverpoolista Cadiziin. Vuonna 1927 kuunari ajautui suunnistusvirheen takia Gotlannin rannikkolla rantakiviin, ja se tuotiin Uudenkaupungin telakalle korjattavaksi. Toisen maailmansodan alkaessa 1939 Yxpila oli viemässä puutavaralastia Englantiin, ja se joutui palaamaan Suomeen kiertämällä Irlannin ja Skotlannin ympäri. Kotimatka kesti 39 päivää. Yxpila poistettiin laivarekisteristä 1943, ja Ensio Stenius hinasi kuunarin Helsinkiin muuttaakseen sen museolaivaksi. Hanke kuitenkin kariutui Steniuksen kuoltua yllättäen. Yxpilan takila vaurioitui 1948 Itämerellä, minkä jälkeen se oli riisuttuna Ruissalon selällä. Kuunari romutettiin Paraisilla talvella 1952–1953. Purettavaksi kelpaamaton hylky jätettiin Paraisten Stormälön merivartioaseman rantaan. 

Aukusti Pulli on rakentanut kuunari Yxpilan pienoismallin, jonka pituus on 200 senttimetriä ja korkeus 125 senttimetriä. Kuunarin sisarlaiva oli uusikaupunkilainen kuunari Baltic.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuunari Yxpila, rakennettu Kokkolassa 1920. Suomen merimuseon kuvakokoelma (Finna)
Risto Pyysalo

**Risto Paavo Pyysalo** (12. lokakuuta 1915 Vehmaa – 23. lokakuuta 2010 Järvenpää) oli suomalainen pappi, joka toimi opettajana ja koulunjohtaja ja julkaisi tutkimuksia herätysliikkeistä ja uskonnollisuuden heräämisestä.   

## Henkilöhistoria
Risto Pyysalon vanhemmat olivat opettaja, talousjohtaja Paavo Pyysalo ja Augusta Järvinen ja puoliso vuodesta 1945 Hilla Maria Kaipainen. Pyysalo tuli ylioppilaaksi 1934 ja suoritti teologian erotutkinnon 1939. Kasvatustieteiden kandidaatiksi hän valmistui 1953, teologian kandidaatiksi 1953 ja teologian lisensiaatiksi 1957. Teologian tohtoriksi hän väitteli 1964. Pyysalo oli Oulun kansalaisopiston perustaja ja johtaja 1946–1949, Tuiran keskikoulun perustaja ja rehtori Oulussa hän oli 1947–1949, Jyväskylän maaseurakunnan kappalainen 1949–1965, Kilpisen oppikoulun vanhempi lehtori 1965–1966 ja lehtori Jyväskylän yliopiston opettajankoulutuslaitoksella 1966–1978. Oulun kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1948–1949. Pyysalo oli myös yleisen teologian dosentti Jyväskylän yliopistossa ja käytännöllisen teologian dosentti Helsingin yliopistossa.

## Julkaisuja
* *Nuoruusvuosien uskonnollinen harrastus ja sen kehitys*, 1959
* *Uskonto ja uskonnollisuus*, 1961
* *Maamme eräiden herätysliikkeiden ja niihin verrattavien osaryhmien uskonnollisen käyttäytymisen eroista*, 1964, väitöskirja
* *Peruskoulun uskontokirja 1, 2: Opettajan opas*, 1972, Essi Korhonen, Risto Pyysalo, Eeva Halimaa
* *Asenteista ja käyttäytymisestä sekä niiden muutoksista eräissä uskonnollisissa osaryhmissämme*, 1975
* *Uskonnonopetuksen tunnustuksellisuus: Huomioita nykytilanteesta Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa*, 1975

## Lähteet
Rømerin valonnopeuden mittaus

**Rømerin valonnopeuden mittaus** oli tanskalaisen Ole Rømerin tekemä tieteellinen koe, jolla hän mittasi valon nopeuden vuosina 1668–1674. Hän alkuperäisenä tavoitteenaan oli määrittää Jupiterin kuun Ion kiertoaika planeetan ympäri. Hän huomasi, että kun Maa oli lähimpänä Jupiteria, Ion kierto Jupiterin ympäri näytti aikaistuvan 11 minuuttia keskimääräiseen nähden. Tästä näennäisestä muutoksesta hän pystyi laskemaan, kauanko valo kulki Maan kiertoradan poikki, ja päätyi 22 minuuttiin. Tästä ja kiertoradan halkaisijasta pystyttiin sitten määrittämään valon nopeus.

## Lähteet
Beatrice Chepkoech

**Beatrice Chepkoech Sitonik** (s. 6. heinäkuuta 1991 Kabarnet, Baringo, Kenia) on kenialainen 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksun maailmanmestari ja maailmanennätyksen haltija. Hän on menestynyt myös 1&nbsp;500&nbsp;metrin juoksussa.

Chepkoech saavutti Brazzavillen Afrikan kisoissa 2015 pronssia 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 4.19,16. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksussa neljänneksi. Maastojuoksun MM-kilpailuissa 2017 Kampalassa hän voitti kultaa sekaviestissä. Saman vuoden Lontoon MM-kilpailuissa hän sijoittui estejuoksussa neljänneksi, vaikka oli yhdellä kierroksella unohtaa vesiesteen, minkä seurauksena joutui juoksemaan ylimääräistä matkaa. Lisäksi hän kaatui kilpailun aikana.

Chepkoech paransi Kenian 1&nbsp;500&nbsp;metrin halliennätystä helmikuussa 2018 kahdesti juostuaan Düsseldorfissa ajan 4.04,21 ja Glasgow'ssa 4.02,21. Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 1&nbsp;500&nbsp;metrillä seitsemänneksi. Hän saavutti samalla matkalla hopeaa Gold Coastin Kansainyhteisön kisoissa ajalla 4.03,39.

Chepkoech juoksi 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksun maailmanennätyksen 8.44,32 Monacossa 20. heinäkuussa 2018. Hän paransi Ruth Jebetin nimissä ollutta entistä maailmanennätystä 8.52,78 yli kahdeksan sekuntia. Hän voitti samana kesänä 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksun Afrikan-mestaruuden  Asabassa ajalla 8.59,88. Lisäksi hän voitti estejuoksun maanosien cupissa.

Chepkoech sijoittui seitsemänneksi Århusin maastojuoksun MM-kilpailuissa 2019. Joukkuekilpailussa Kenia sai hopeaa. Hän voitti samana vuonna 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksun maailmanmestaruuden Dohassa ajalla 8.57,84. Hän teki 1&nbsp;500&nbsp;metrin sisäratojen Kenian ennätyksen 4.02,09 Düseldorfissa helmikuussa 2020.

Chepkoech juoksi viiden kilometrin tiejuoksun maailmanennätyksen 14.43 Monacossa 14. helmikuuta 2021. Samana vuonna järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän sijoittui 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksussa seitsemänneksi. Hän saavutti Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hopeaa 3&nbsp;000&nbsp;metrin esteissä ajalla 8.58,98. Hän juoksi 2&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksun Afrikan ennätyksen 5.47,42 Zagrebissa syyskuussa 2023. Hän juoksi 1&nbsp;500&nbsp;metrin sisäratojen Kenian ennätyksen 4.01,17 Toruńissa helmikuussa 2024. Hän saavutti Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 pronssia 3&nbsp;000&nbsp;metrillä Kenian halliennätyksellä 8.22,68. Myöhemmin samassa kuussa hän voitti Accran Afrikan kisoissa kultaa 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksussa ja oli neljäs 5&nbsp;000&nbsp;metrillä. Pariisin olympialaisissa hän sijoittui 3&nbsp;000&nbsp;metrin estejuoksussa kuudenneksi.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### Ulkoradat

### Sisäradat

ME = maailmanennätys, NR = maan ennätys

## Lähteet
Kaetlyn Osmond

**Kaetlyn Osmond** (s. 5. joulukuuta 1995 Marystown, Newfoundland ja Labrador, Kanada) on kanadalainen taitoluistelija. Hän ilmoitti kilpauransa päättymisestä toukokuussa 2019 oltuaan kilpailematta koko edelliskauden. Osmond voitti urallaan muun muassa joukkuekilpailun olympiakultaa Pyeongchangissa 2018 ja yksinluistelun maailmanmestaruuden Milanossa samana vuonna.

## Ura
Osmond alkoi luistella kaksivuotiaana. Ollessaan kahdeksanvuotias hän muutti perheensä kanssa synnyinpaikkakunnaltaan Marystownista Montrealiin, jossa häntä ja hänen siskoaan Natashaa valmensi Josée Picard. Kaksi vuotta myöhemmin perhe muutti Edmontoniin, jossa valmentajaksi tuli Ravi Walia. Osmond alkoi kilpailla aikuisten sarjassa kaudella 2011–2012 ja voitti heti Kanadan-mestaruuspronssia. Edellisvuonna hän oli sijoittunut junioreiden mestaruuskilpailuissa kuudenneksi. Vuonna 2012 hän osallistui junioreiden maailmanmestaruuskilpailuihin, joissa sijoittui kymmenenneksi.

Kaudella 2012–2013 Osmond saavutti ensimmäisen Kanadan-mestaruutensa ja kilpaili ensimmäisen kerran kansainvälisissä arvokilpailuissa. Hän sijoittui tuolloin neljän maanosan mestaruuskilpailuissa seitsemänneksi ja maailmanmestaruuskilpailuissa kahdeksanneksi. Kaudella 2013–2014 hän voitti toisen peräkkäisen Kanadan-mestaruutensa ja kilpaili ensimmäisissä talviolympialaisissaan. Osmond sijoittui Sotšin olympialaisten yksinluistelussa kolmanneksitoista. Lisäksi hän kuului Kanadan hopeaa voittaneeseen joukkuekilpailujoukkueeseen. Saitaman maailmanmestaruuskilpailuissa myöhemmin samana vuonna hän sijoittui yhdenneksitoista.

Kausi 2014–2015 jäi Osmondilta kokonaan väliin loukkaantumisen vuoksi. Hän mursi oikean jalan pohjeluunsa kaaduttuaan harjoituksissa syyskuussa. Hän palasi kilpajäille kaudella 2015–2016. Osmond sijoittui tuolloin Kanadan-mestaruuskilpailuissa pronssille, eikä päässyt edustamaan maataan maailmanmestaruuskilpailuihin. Neljän maanosan mestaruuskilpailuissa hän oli kuudes.  

Kaudella 2016–2017 Osmond voitti ensimmäisen arvokilpailumitalinsa yksinluistelussa, hopeaa Helsingin maailmanmestaruuskilpailuissa. Hänen maannaisensa Gabrielle Daleman sijoittui samassa kilpailussa pronssille. Osmond voitti kaudella myös kolmannen Kanadan-mestaruutensa ja sijoittui neljän maanosan mestaruuskilpailuissa neljänneksi. 

Kausi 2017–2018 oli Osmondin uran paras. Hän saavutti kaksi henkilökohtaista arvokilpailumitalia, kultaa Milanon maailmanmestaruuskilpailuissa ja pronssia Pyeongchangin olympialaisissa. Maailmanmestaruus oli Kanadan ensimmäinen naisten yksinluistelussa sitten vuoden 1973, jolloin mestaruuden voitti Karen Magnussen. Pyeongchangissa Osmond oli lisäksi osa Kanadan kultaa voittanutta joukkuekilpailujoukkuetta. Hän luisteli joukkuekilpailussa naisten lyhytohjelman.

Kauden 2018–2019 Osmond oli poissa kilpajäiltä ja oli sen sijaan mukana kiertävissä luistelunäytöksissä. Kilpailutauosta tuli lopulta pysyvä, hän ilmoitti kilpauransa päättymisestä toukokuussa 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Pekka Raittila

**Pekka Samuli Raittila** (28. syyskuuta 1923 Kannus – 25. maaliskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen pappi, kirjastonhoitaja, opettaja ja lestadiolaisuuden tutkija.    

## Henkilöhistoria
Pekka Raittilan vanhemmat olivat rakennusmestari Viljo Valdemar Raittila ja Kaisa Elina Jokinen ja puoliso vuodesta 1945 Saara Inkeri Havas, Väinö Havaksen tytär. Kirjailija ja virsirunoilija Anna-Maija Raittila oli Pekka Raittilan sisar ja taiteilija Tapani Raittila hänen veljensä. Pekka Raittila tuli ylioppilaaksi 1941 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1959. Teologian tohtoriksi hän väitteli 1976. Hän oli Joensuun yhteiskoulun uskonnon- ja latinanopettaja 1950–1954, jääkäripataljoonan pastori 1953–1954, Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun kirjastonhoitaja 1954–1964 ja valtion humanistisen toimikunnan tutkimusassistentti 1962–1969. Helsingin yliopistossa Raittila opetti kirkkohistoriaa 1968–1986.

## Julkaisuja
* *[[Tuomas Ragvaldinpoika]]: hengellinen arkkivirsirunoilija*, 1949
* *Lestadiolaisuuden varhaisimmat virsijulkaisut*, 1952
* *Jyväskylän kaupunginkirjaston juhlakirja: 1863–1963*, 1963, Pekka Raittila, Ville Repo, Kaija Salmi, Rauno Ekholm
* *Albert Heikelin ja [[Johan Fredrik Thauvón|J. Fr. Thauvónin]] perheiden kirjeenvaihtoa 1800-luvulla*, 1965
* *Lestadiolaisuuden matrikkeli ja bibliografia: Biographia et bibliographia Laestadiana*, 1967
* *Jakob Fredrik Liljeblad: yksinäinen herätysajan pappi*, 1968
* *Lestadiolaisuuden vanhimmista kirjekokoelmista ja -julkaisuista*, 1969
* *Kirjeet ja kirjoitukset: 1847–1881*, Juhani Raattamaa, toim. Pekka Raittila
* *Juntin talo ja lestadiolainen heräys Tärännössä*, 1973,  Johan Lantto, toim. Heikki Paunonen, Albert Pekkari, Pekka Raittila
* *Lestadiolaisuus 1860-luvulla: leviäminen ja yhteisönmuodostus*, 1976
* *Kirjeet ja kirjoitukset*, 1979, Erkki Antti Juhonpieti, toim. Pekka Raittila
* *Lestadiolaisuus Pohjois-Amerikassa vuoteen 1885*, 1982
* *Muistoja Lapin kristillisyydestä*, 1985, Aatu Laitinen, toim. Pekka Raittila (uusi laitos)

## Lähteet
Richard Borshay Lee

**Richard Borshay Lee** (s. 20. syyskuuta 1937) on kanadalainen antropologi. 

Uransa alkupuolella Berkeleyn, Harvardin ja Rutgersin yliopistoissa Lee tutki ihmisen käyttäytymisen evoluutiota paneutumalla edelleen olemassa olevien metsästäjä-keräilijä -yhteisöjen elämään Botswanassa. 1970-luvulla hän siirtyi Toronton yliopistoon ja tutki perinteisten ei-länsimaisten yhteisöjen sosiaalisia ja poliittisia rakenteita ja uskontoja. 1980-luvulla hän puolusti alkuperäiskansojen oikeuksia etenkin eteläisessä Afrikassa. Kun AIDS-epidemia levisi Afrikassa, Lee alkoi tutkia lääketieteen antropologiaa ja kehittää koulutusohjelmia terveyskriisin ratkaisemiseksi.

Lee on Yhdysvaltojen tiedeakatemian jäsen vuodesta 2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Eating Christmas in the Kalahari 1969
Baltic (kuunari)

**Baltic** oli suomalainen nelimastoinen puinen kuunari, joka oli rakennettu 1920. Laivan omisti 1924–1939 laivanvarustaja Gustaf Erikson, ja keväällä 1939 se myytiin Uuteenkaupunkiin. Kuunari haaksirikkoutui Kattegatissa 2. lokakuuta 1939 ja saksalainen sota-alus pelasti miehistön. 

Kuunari rakennettiin Lemlandissa Ahvenanmaalla vuonna 1920. Laivan vetoisuus oli 451 bruttorekisteritonnia ja 354 nettorekisteritonnia, pituus oli 52,2 metriä ja leveys 10,3 metriä. 

Kuunari Baltic oli 15 vuoden ajan Gustaf Eriksonin omistuksessa, kunnes se myytiin 1939 Uuteenkaupunkiin. Toisen maailmansodan alettua piikivilastia Ströbyn satamasta Tukholmaan kuljettanut kuunari haaksirikkoutui Kattegatissa 2. lokakuuta 1939, kun Juutinraumassa sijainnut saksalainen merimiinakenttä esti vapaan purjehduksen. Saksalainen sotalaiva pelasti kuunarin miehistön. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Skonnert Baltic, Allan Jensenin tanskankielinen sivu kuunari Balticista
Aleksandr Muhanov

**Aleksandr Aleksejevitš Muhanov** (, 14. lokakuuta 1800 Moskova – 1. syyskuuta 1834) oli venäläinen eversti ja kirjailija, joka muistetaan Aurora Karamzinin ensimmäisenä sulhasena.

Aleksandr Muhanov syntyi aatelisperheeseen. Hänen nuorempi veljensä oli valtiomies Nikolai Muhanov. He aloittivat asepalveluksen yhdessä vuonna 1819. Vuosina 1823–1825 Aleksandr Muhanov toimi kenraalikuvernööri Arseni Zakrevskin adjutanttina Suomessa, jossa hän tutustui Jevgeni Baratynskiin ja Nikolai Putjataan. Myöhemmin Muhanov toimi Venäjän toisen armeijan komentajan Peter Wittgensteinin adjutanttina, osallistui Venäjän–Turkin sotaan vuosina 1828–1829 ja työskenteli Venäjän ulkoministeriössä.

Muhanov osallistui aikansa kirjallisuuselämään ja kuului Aleksei Homjakovin lähipiiriin. Vuonna 1825 Muhanov julkaisi artikkelin, jossa hän arvosteli Germaine de Staëlin muistelmateoksessan *Dix années d’exil* esittämiä räikeitä väitteitä Suomesta. Muhanovin epäkunnioittava hyökkäys vainajaa kohtaan sai kiukkuisen vastauksen hänen tuttavaltaan Aleksandr Puškinilta. Myöhemmin Muhanov julkaisi muun muassa kuvauksen matkalta Ukrainaan, mutta monet hänen kirjoituksistaan jäivät arkistoon.

Muhanov tutustui Aurora Stjernvalliin vuosina 1824–1825. Heidän oli määrä mennä naimisiin, mutta Muhanov kuoli yllättäen vähän ennen hääpäivää.

## Lähteet
Daniele Roccato

**Daniele Roccato** (s. 1969) on kontrabasisti ja säveltäjä. Hän perusti Stefano Scodanibbion kanssa Ludus Gravis -kontrabassoyhtyeen, jonka solistina ja kapellimestarina on toiminut. Hän on kokoonpanon kanssa esiintynyt eräissä nykymusiikin keskeisissä festivaaleissa. Nykyohjelmiston esittämisen ohella Roccato on tehnyt omia sävellyksiä ja transkriptioita. Hän on tehnyt muusikkona yhteistyötä Vitaliano Trevisanin kanssa; tämän yhteistyön tuloksena ovat syntyneet teokset *Solo et pensoso*, *Time Works*, *Note sui Sillabari*, *Madre con Cuscino*, *Campo Marzo 9/10*, *Burroughs in Cage* ja *I suicidi di Bernhard*.

Roccato on tuonut kontrabasson soolosoittimena myös popmusiikin maailmaan triohankkeilla Lucio Dallan ja Roberto Vecchionin kanssa. Hän on toiminut kontrabassonsoiton professorina Conservatorio Santa Ceciliassa, Roomassa, ja pitänyt kutsuttuna seminaareja myös muissa musiikin instituutioissa ja yliopistoissa. Useat hänen konserteistaan ovat tulleet Rai Radio 3:n lähettämiksi. Hän on osallistunut usein tuomariston jäsenenä kansainvälisiin kilpailuihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Baltic

**Baltic** voi viitata johonkin seuraavista:

* Baltic, nykytaiteen keskus Englannissa
* SS ''Baltic'', White Star Linen höyrylaiva
* RMS ''Baltic'', White Star Linen höyrylaiva
* miinalaiva ''Baltic'', Suomen merivoimien miinalaiva
* kuunari ''Baltic'', Gustaf Eriksonin purjealus

## Katso myös
* Baltica
* Baltika (täsmennyssivu)
Suuris

**Suuris** on pienehkö kauppakeskus Espoon Suurpellossa Henttaan kaupunginosassa. Se avattiin vuonna 2017. Suuriksessa on kaksi liikekerrosta. Alakerrassa on K-supermarket ja kauppakäytävä, jonka varrella on muutamia erikoisliikkeitä ja ravitsemusalan toimijoita. Yläkerrassa on kuntosali ja ravintola.  Suuris on ympäristösertifioitu.

Suuris sijaitsee aivan Kehä II:n länsipuolella Kokinkylänsolmun ja Lukusolmun risteysalueiden välissä.

## Lähteet
Tampaja

**Tampaja** on Uudellamaalla Kirkkonummella Kylmälän lähellä sijaitseva järvi. Tampajan etäisyys Kirkkonummen keskustasta on noin kaksitoista kilometriä pohjoiseen; etäisyys Helsingin keskustasta on noin 30 kilometriä länsiluoteeseen.

## Maantietoa
Tampaja on 1,7 kilometriä pitkä, 850 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 104 hehtaaria eli 1,0 neliökilometriä. Se on rannoiltaan runsaasti rakennettu metsäjärvi, jonka rannat ovat yleensä alavat. Kaakkoisrannat kohoavat kuitenkin 20 metrin korkeuteen ja koillisrannassa sijaitsee yksittäinen Tampajaberget, jonka kallioinen huippu yltää vieläkin korkeammalle. Tampajan ympärillä on useita järviä ja lampia, lähimpänä niistä koillisessa sijaitseva Särkijärvi, jota erottaa Tampajasta muutaman kymmenen metrin levyinen kannas. Luoteessa on Hepari, lännessä Petäjärvi, etelässä Juusjärvi ja kaakossa Lapinkylänjärvi. Tampajassa ei ole saaria. Se on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 6,24 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi tulee 6,0 metriä. Järven syvyys on 14,5 metriä ja tämä kohta sijaitsee keskellä järveä .

Järven rantaviivan pituus on 5,9 kilometriä. Pohjoispuolella sijaitsee Toukolahti () ja länsiuolella Kylmälä. Kylmälään tulee Lapinkylästä yhdystie 11233, josta haarautuu asuinalueille eri kyläteitä. Kirkkonummen pohjoisin taajama, Veikkola, sijaitsee kolmisen kilometriä Tampajan pohjoispuolella.

## Luontoarvoja
Järvi on vähäravinteinen ja kirkasvetinen. Tampaja saa valuma-alueeltaan hajakuormitusta, vuonna 2013 sen vesi luokiteltiin hyvänlaatuiseksi.

## Vesistösuhteet
Tampaja sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Sen valuma-alueen pinta-ala on 3,91 neliökilometriä . Siihen on johdettu muutama metsäoja ja lyhyt yhdysoja Särvijärvestä. Tampajan laskuoja yhtyy Juusjärvestä alkavaan Juusjärvenpuroon, joka laskee Lapinkylänjärveen. Sen vedet laskevat Loojärven kautta Espoonlahden pohjukkaan. Järven vedenpinnan korkeus on 49,1 metriä mpy (N2000).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Hagerlund.net: Kirkkonummen uimarannat: Tampajan uimaranta
Windsor Park (fregatti)

**Windsor Park** oli suomalainen kolmimastoinen rautafregatti joka oli rakennettu 1882. Laivan omisti joukko uusikaupunkilaisia laivanvarustajia 1913–1918 ja sen jälkeen Uudenkaupungin Valtamerilaiva Oy 1918–1921. Laiva myytiin 1921 Gibraltariin jossa se muutettiin hiilivarastona toimineeksi proomuksi. 

Fregatti Windsor Parkin rakensi Thomas Royden & Sons Liverpoolissa Englannissa 1882 lontoolaiselle A. Howden & Co-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 1&nbsp;766 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 2&nbsp;900 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 81,09 metriä, leveys 12,02 metriä ja syväys 7,07 metriä. Fregatti oli ensimmäiset kymmenen vuotta Kalkutan ja Australian linjoilla ja myytiin sitten Glasgowiin Geo. Gorden & Co:lle. Fregatti myytiin edelelen vuonna 1911 Norjaan. 

Suomeen fregatti ostettiin A. Melingiltä Stavangerista Norjasta vuonna 1913. Ensimmäisellä matkallaan suomalaisomistuksessa se kuljetti kivihiililastin Cardiffista Saksan Lounais-Afrikan Lüderitz Bayhin syys-joulukuussa 1913. Syksyllä 1914 ensimmäisen maailmansodan alettua englantilaiset takavarikoivat nikkelimalmilastia Uudesta-Kaledoniasta Saksaan kuljettaneen Windsor Parkin ja sen lasti purettiin Glasgowssa. Laiva myytiin 1921 Lontooseen ja sieltä edelleen Gibraltariin. Siellä laiva muutettiin hiilivarastona toimineeksi proomuksi nimeltä **Saint James II**.

## Lähteet