open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ai (runoilija)

**Ai** (21. lokakuuta 1947 – 20. maaliskuuta 2010) oli virallisen nimenmuutoksen saanut yhdysvaltalainen runoilija. Hän voitti teoksillaan lukuisia palkintoja, kuten National Book Awardin. 

Ai, syntyjään Florence Anthony, suoritti loppututkinnon japanin kielestä. Hänellä oli japanilaisia ja alkuperäisamerikkalaisia sukujuuria.

## Teokset
* *Cruelty* (1973)
* *Killing Floor* (1979)
* *Sin* (1986)
* *Fate* (1991)
* *Greed* (1993)
* *Vice: New and Selected Poems* (1999)
* *Dread: Poems* (2004)

## Lähteet
Alexandra Hedison

**Alexandra Mary Hedison** (s. 10. heinäkuuta 1969 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen valokuvaaja, näyttelijä ja ohjaaja.

## Ura
Hedison sai ensimmäisen roolinsa sarjasta *[[Teräsmieheni]]* vuonna 1994. Vuosina 1996–1997 hän esitti palomies Kay Rizzoa televisiosarjassa *L.A. Firefighters*. Hedison näytteli dokumenttiohjaaja Dylan Morelandia televisiosarjassa *[[L-koodi]]* vuonna 2006 ja palasi sarjaan sen viimeisellä kaudella 2009. Hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa *[[Sleep with Me|Sleep With Me]]* ja *[[Epäilyksen varjossa]]*. Hedison on käsikirjoittanut ja ohjannut elokuvan *In the Dog House* ja ohjannut laulaja Shelby Lynnesta kertovan dokumentin *Suit Yourself*.

Hedison on toiminut myös valokuvaajana. Hänellä on ollut näyttelyjä muun muassa Los Angelesissa ja Lontoossa. Hänen sademetsiä kuvaava valokuvasarjansa *Ithaca* on ollut esillä muun muassa Shoreditch Town Hallissa Lontoossa ja Gallery 28 -galleriassa New Yorkissa.

## Yksityiselämä
Hedison on näyttelijäpariskunta David ja Bridget Hedisonin tytär. Hän opiskeli UCLA-yliopistossa Los Angelesissa.

Hedison seurusteli talk show -juontaja Ellen DeGeneresin kanssa vuosina 2001–2004. Vuonna 2014 hän meni naimisiin näyttelijä Jodie Fosterin kanssa.

## Filmografia
### Elokuvat
**Sleep With Me* (1994) – brunetti näyttelijä
**The Hard Truth* (1994) – TII-vastaanottovirkailija
**OP Center* (1995) – C-5-teknikko 
**Max is Missing* (1995) – Rebecca
**[[Epäilyksen varjossa]]* (1995) – juhlavieras
**Blackout Affect* (1998) – Catherine Parmel
**Standing on Fishes* (1999) – Jasonin tyttöystävä
**In the Dog House* (2005 – Maggie (ääni)
**Designing Blind* (2006) – Alexandra Hedison

### Televisio
**[[Teräsmieheni]]* (1994) – Remy (1 jakso)
**[[Melrose Place]]* (1995) – Tri. Reshay (1 jakso)
**L.A. Firefighters* (1996) – Kay Rizzo (13 jaksoa)
**Champs* (1996) – nainen kahvilassa (1 jakso) 
**Silkkiä ja luoteja* (1996) – Julie (1 jakso)
**Night Man* (1997, 1998) – Jennifer Parks (2 jaksoa)
**Any Day Now* (1998) – Rhonda (1 jakso)
**Saalis* (1998) – Attwoodin pomo (7 jaksoa)
**Seitsemän päivää* (1999) – luutnantti Sally Bensen (1 jakso)
**Nash Bridges* (2000) – erikoisagentti Victoria Trachsel (1 jakso)
**[[L-koodi]]* (2006, 2009) – Dylan Moreland (14 jaksoa)

### Ohjaukset
**In the Dog House* (2005)
**Suit Yourself* (2005)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Alexandra Hedisonin virallinen valokuvaussivusto
* 
* Alexandra Hedison David Hedisonin sivustolla
* Alexandra Hedison TV.com -sivustolla
Forged by Fire

__NOTOC__
**Forged by Fire** on power metal -yhtye Firewindin kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2005 levymerkillä Century Media Records.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltäneet ja sanoittaneet Gus G. ja Chitral Somapala, ellei toisin mainittu.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#Tyranny (video)
#Making of/Burning the Earth Live (video)

## Kokoonpano
* Chitral Somapala – laulu
* Gus G. – kitara
* Bob Katsionis – kosketinsoittimet
* Petros Christo – basso
* Stian L. Kristoffersen – rummut
### Vierailijat
* James Murphy – kitarasoolo kappaleessa "The Forgotten Memory"
* Marty Friedman – kitarasoolot kappaleessa "Feast of the Savages"
* Lisa Gelenberg – taustalaulu
* Johannes Nimtz – taustalaulu
* Markus Teske – taustalaulu

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Imperiumi: 8½/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
K. W. Jeter

**Kevin Wayne Jeter** (s. 1950) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän on ranskalaista sukujuurta.  Jeter tunnetaan kyberpunk-henkisistä romaaneistaan. Hän on kirjoittanut myös steampunkiksi luokiteltavia teoksia ja kauhua. 

## Suomennetut teokset
* *Tohtori Kyy* (1984)
* *[[Sielusta sieluun]]* (1983)

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* kwjeter.com/ .
Rintasokeri

**Rintasokeri** on historiallinen nimitys makeisena käytetylle sokerilaadulle. Yleisemmältä nimeltään kyseessä on **kandisokeri**, jota on ollut saatavina Euroopassa 900-luvulta lähtien, alkujaan makeisena. Täsmällisemmin määriteltynä ainoastaan ohrakeitteellä terästettyä kandisokeria voidaan kutsua rintasokeriksi.

Rintasokeri on läpikuultavaa, vaaleaa tai rusehtavaa kovaa ainetta, jota myytiin kiteinä nauhoissa. Vanhoista ajoista kertovissa kirjoissa, kuten Anni Swanin teoksissa, rintasokeria kuvataan lasten keskuudessa suosituksi makeiseksi. Todennäköisesti kyseessä oli ruokosokerin ja juurikassokerin sekoitus, joka kiteytettiin ylikyllästetystä liuoksesta kiteiksi langan ympärille. Toisaalta on esitetty, että yskänlääkkeenäkin käytetty rintasokeri oli alun perin ohrasokeria, jota saatiin haihduttamalla ohrakeitettä yhdessä sokerin, appelsiini- tai sitruunamehun ja viinikiven kanssa. Rintasokerin yskää parantavat ominaisuudet olisivat tällöin liittyneet lähinnä valmistuksessa käytettyyn ohraan.

Rintasokerin nimi viitannee sen lääkkeelliseen käyttöön rintakehän sairauksissa, kuten yskässä ja "rintataudissa" eli keuhkotaudissa. Vastaava termi esiintyy myös saksan kielessä (*Brustzucker*) ja ruotsin kielessä (*bröstsocker*), joista jälkimmäisestä on ensimmäinen maininta Carl Lindhin kirjassa *"Huusz-apotek ock läkie book"* (Wijsingsborg 1675). Latinaksi kyseistä makeista on kutsuttu nimellä *Saccharatum candum*, jota vastaa englannin kielen termi *sugar candy*. Britannian kauppahistoriasta löytyy varhainen maininta vuodelta 1390 *sugar-candysta*, jota valmistettiin liuottamalla valkoista tai ruskeaa sokeria laimeaan kalsiumhydroksidiliuokseen ja antamalla sen kiteytyä.

Kandisokeria käytetään nykyään muun muassa oluen valmistamisessa ja kuumien juomien kuten teen ja kahvin makeuttamiseen.

## Lähteet
John Cazale

**John Cazale** (12. elokuuta 1935 – 12. maaliskuuta 1978) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli yhdessä lyhytelokuvassa 1960-luvulla, ennen kuin sai roolin ''Kummisetä''-elokuvasta vuonna 1972. Hän näytteli myös ''Kummisetä osa II'':ssa. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi *[[Kauriinmetsästäjä]]*, jossa hän näytteli Stanley ”Stan” Stoshia. Cazale oli kihloissa Meryl Streepin kanssa. Cazale kuoli keuhkosyöpään.

Cazale näytteli urallaan vain viidessä elokuvassa. Niistä jokainen oli vähintään ehdolla parhaan elokuvan Oscar-palkintoon. Hän sai Golden Globe -ehdokkuuden parhaasta miessivuosasta elokuvassa *[[Hikinen iltapäivä]]*.

## Filmografia

## Huomioita

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
A Northern Soul

__NOTOC__
**A Northern Soul** on The Verven toinen studioalbumi, joka julkaistiin 3. heinäkuuta 1995. Albumilla yhtye meni enemmän pophakuisempaan, brittipop-tyyppiseen soundiin. Albumin kappaleet "This Is Music" ja "History" nousivat hiteiksi ja raivasivat tietä yhtyeen suurmenestykselle, joka tapahtui yhtyeen seuraavalla, vuoden 1997 albumilla *[[Urban Hymns]]*. Vaikka albumi sisälsi hittejä, silti itse albumi ei ollut kovin suuri menestys. Nykyisin albumia pidetään kuitenkin suuressa arvossa.

Albumin nimikkokappaleen kirjoittaja Richard Ashcroft teki Oasis-kappaleen "Cast No Shadow" innoittamana, jonka kyseisen yhtyeen päälauluntekijä Noel Gallagher teki Ashcroftille. Täten "A Northern Soul" on omistettu Noelille.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Richard Ashcroft – laulu, kitara
* Nick McCabe – kitara
* Simon Jones – basso
* Peter Salisbury – rummut

## Arvostelut
* AllMusic: 

## Lähteet
P. C. Jersild

**Per Christian (P. C.) Jersild** (s. 14. maaliskuuta 1935 Katrineholm) on ruotsalainen kirjailija. Jersild opiskeli lääkäriksi, mutta ryhtyi  kirjailijaksi 1977. Jersildin teokset herättivät 1970- ja 1980-luvun Ruotsissa paljon keskustelua.

*Sielun silmin* (1980) on satiirinen romaani, jossa Jersild pohtii mitä on ihmisyys. Teoksen minäkertojana on Ypsilon-niminen ruumiista irrotettu ihmisaivo. *Jälkeen vedenpaisumuksen* (1982) on synkkä kuvaus ydintuhon jälkeisestä elämästä Itämeren saarella. Romaanissa *Viideskymmenes vapahtaja* (1984) 1700-luvun Venetsiassa elävä kirjuri tapaa erikoisen Magdalenus-nimisen miehen. Asetelma perustuu Michael Baigentin, Richard Leighin ja Henry Lincolnin kirjaan *[[Pyhä veri, pyhä Graal]]* (1982). *Nerojen paluu* (1987) tarkastelee ihmiskunnan historiaa erillisten kertomusten kautta.

*Baabelin talon* pohjalta tuotettiin vuonna 1981 jättisairaalajärjestelmää kritisoiva televisiosarja. Kay Pollak on ohjannut vuonna 1980 *Lasten saaren* pohjalta samannimisen elokuvan. Muutamista muistakin Jersildin teksteistä on sovitettu televisioelokuvia.

## Suomennettuja teoksia
* *Song Myssä tavataan* (Vi ses i Song My, 1970), suom. Juhani Koskinen, 1973
* *Baabelin talo* (1978), suom. Irmeli Järnefelt, 1979
* 
* 
* 
*  
** *Jälkeen vedenpaisumuksen*, Kuunnelma Yleisradio 1988
* 
* *Vanha rakastettu*, suom. Markku Mannila (1995)

### Suomennetut nuortenkirjat
* *Lasten saari*, suom. Irmeli Järnefelt  (1976)
* *Punainen koira*, suom. Eila Jaatinen, (1988)
* *Laura ja Nikko Naurutalossa*, suom. Tuija Nummi (1991)

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
Esa I. Järvinen

**Esa I. Järvinen** (s. 26. heinäkuuta 1948 Kemi) on suomalainen toimittaja, kriitikko ja kirjailija. 

Järvinen kävi Kemin lyseota ja oli mukana koulun Kwekino-elokuvakerhon toiminnassa. Hän on ollut toimittajana Lapin Kansa-lehdessä. Hänen tuotantoonsa kuuluvat muun muassa romaanit *Kaartokadun nainen* (1990), *Kimppu haaveita* (1995) ja *Salaisuuksien miehet* (2004). Järvisen tuotanto on tyylillisesti monimuotoista. Järvinen asuu Rovaniemellä.

## Teoksia
* *Kaartokadun nainen* : romaani. Pohjoinen, Oulu 1990
* *Tarinaniskijä [[Jon Skiftesvik|Skiftesvik]] : 80-luvun kirjailijan synty ja vastaanotto*. Pohjoinen, Oulu 1990
* *Kaaleja ahmateille* ; kuvittanut Olli Vainio. WSOY 1994
* *Kimppu haaveita* : romaani. Pohjoinen, Oulu 1995
* *Täysillä Piia!*. WSOY 1995
* *Näyttelymatka* : romaani. Pohjoinen, Oulu 1996
* *Salaisuuksien miehet* : romaani. Minerva, Jyväskylä 2004

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Esa I. Järvinen Rovaniemen kaupungin sivuilla
Götaplatsen

**Götaplatsen** on keskeinen julkinen aukio Göteborgissa Ruotsissa. Se muodostaa kaupungin pääkadun Kungsportsavenynin eteläisen pään. Nykyisessä muodossaan aukio vihittiin käyttöön vuonna 1923, jolloin kaupunki vietti 300-vuotisjuhliaan.

Götaplatsenia voidaan pitää kaupungin kulttuurin keskipisteenä, sillä sen ympärillä sijaitsevat Göteborgin konserttitalo (Göteborgin sinfoniaorkesterin kotisali), Göteborgin taidemuseo, Göteborgin kaupunginteatteri ja kaupungin pääkirjasto. Monumentaalinen uusklassinen taidemuseon rakennus muodostaa aukiolle juhlavan eteläpäädyn. Aukion keskelle on sijoitettu Carl Millesin veistämä Poseidon-patsas, josta on tullut yksi kaupungin symboleista.
Yas Marina Circuit

**Yas Marina Circuit** () on moottorirata Yasin tekosaarella Abu Dhabissa Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.

Yas Marina Circuitin on suunnitellut saksalainen arkkitehti Hermann Tilke. Radalla ajettiin Abu Dhabin Grand Prix ensimmäistä kertaa kaudella 2009. Rata ajetaan vastapäivään.

Yas Marina Circuit on yhdistelmä perinteistä kilparataa ja katurataa. Kilparata on pysyvä rakennelma, johon voidaan yhdistää tilapäisesti katurataosuus kilpailuja varten. Radalla oli alun perin 21 mutkaa, ja se oli 5,554 kilometriä pitkä. Kaudelle  rataprofiilia muutettiin merkittävästi, kun aikaisempia hitaita mutkia ja šikaaneja poistettiin ja niiden tilalle tehtiin nopeampia neulansilmämutkia. Rata sijaitsee osittain satama-alueella kuten Monacossa ja siinä on myös osio, joka muistuttaa Spa-Francorchampsin Raidillon-mutkaa.

## Voittajat
### Formula 1

### GP2

#### Aasian GP2

### Formula 2

### GP3

### Porsche Supercup

## Katso myös
* Luettelo Formula 1 -radoista

## Lähteet
*About Us - Yas Marina Circuit YasMarinaCircuit.com 
*Yas Marina Circuit Formula1.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Viralliset kotisivut
X1

**X1** on Tukholman lähijunaverkossa käytössä oleva sähkömoottorivaunu. ASEA valmisti vaunuja 104 kappaletta vuosina 1967–1975. Vaunuilla oli tarkoitus parantaa ja nopeuttaa Tukholman lähijunaliikennettä. Vaunujen ulkonäkö on kantikas 1960-luvun tyyliin. Niiden suurin sallittu nopeus on 120 km/h. Kaikki X1-junat on jo korvattu uudemmilla X60-junilla. Viimeiset yksiköt poistuivat käytöstä huhtikuussa 2011. Jäljellä olleet 12 yksikköä oli tarkoitus romuttaa.

Yksi X1-yksikkö koostuu moottorivaunusta (X1-A) ja ohjausvaunusta (X1-B). Junan neljä moottoria sekä suurin osa sähkölaitteista sijaitsevat moottorivaunussa. Yhden vaunun kummallakin puolella on kolme pariovea, joten kokonaisesta yksiköstä ovia löytyy kaikkiaan 12. Yksiköitä voi kytkeä yhteen viisi kappaletta, jolloin muodostuu kymmenenvaunuinen juna. Yhteenkytkentä onnistuu myös uudempien X10-junien kanssa. Vaunujen istumajärjestys oli 2+3. Vaunujen sisustusta muutettiin useita kertoja.

X1-junat osoittauivat nopeasti epäluotettaviksi talvisissa olosuhteissa. Ne olivat herkkiä kylmyydelle ja kosteudelle, ja lumi pääsi katon ilmanottoaukkojen kautta moottoriin. 1970- ja 1980-luvuilla juniin tehtiin useita luotettavuutta parantavia muutostöitä. Toinen ongelma junissa oli eristeenä käytetty asbesti, joka kuitenkin poistettiin niistä.

## Kuvia

## Lähteet
*https://www.jarnvag.net/vagnguide/x1 

## Aiheesta muualla
Jennie Fletcher

**Jennie Fletcher** (19. maaliskuuta 1890 – 17. tammikuuta 1968) oli brittiläinen uimari ja olympiavoittaja. Hän voitti kummatkin olympiamitalinsa Tukholmassa 1912. 

Fletcher voitti mitalin kummassakin naisille järjestetyssä lajissa: 100 metrin vapaauinnissa ja 100 metrin vapaauintiviestissä. 100 metrin vapaauinnissa hän voitti pronssia ajalla 1.27,0. Viestin voittaneessa joukkueessa uivat hänen lisäkseen Irene Steer, Annie Speirs ja Belle Moore. Voittoaika oli uusi olympiaennätys 5.52,8.

Fletcher teki vuonna 1909 maailmanennätyksen 100 jaardin vapaauinnissa ajalla 1.13,6. Daisy Curwen rikkoi ennätyksen kaksi vuotta myöhemmin.

## Lähteet
Max Hopo

**Maximilian "Max" Hopo**, joskus **Mäks Hopo** () on Disneyn eläinmaailmassa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Hän on Hessu Hopon poika.

Joissain Disneyn 1950-luvulla tekemissä lyhyissä Hessu-piirretyssä Hessulla oli poika, jota kutsuttiin nimellä Junior, mutta hän oli erinäköinen ja paljon nuorempi kuin Max. Max Hopo esiintyi ensimmäisen kerran piirrossarjassa *[[Hopon poppoo]]* (1992–1993) ja myöhemmin siihen liittyvissä elokuvissa *[[Hopon poppoo (elokuva)|Hopon poppoo]]* (1995) ja *[[Hessu Hopo – rampin rämäpää]]* (2000).
John Savage

**John Savage** voi viitata muun muassa johonkuhun seuraavista:

* John Savage (1814–1883), irlantilainen pellavakauppias ja Belfastin pormestari
* John Savage (1828–1888), amerikanirlantilainen runoilija, lehtimies ja kirjailija
* John Savage (s. 1949), yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvatuottaja
Zoltán Latinovits

**Zoltán Latinovits** (9. syyskuuta 1931 – 4. kesäkuuta 1976) oli unkarilainen näyttelijä.

Latinovits oli koulutukseltaan insinööri. Hän sai uransa aikana useita teatterikiinnityksiä, mutta saavutti mainetta myös elokuvissa. Yksi näistä oli Zoltán Huszárikin *[[Sindbad – suuri rakastaja]]* (1971). Latinovits oli useita kieliä taitanut polyglotti.

44-vuotiaana itsemurhan tehneelle Latinovitsille myönnettiin vuonna 1990 postuumisti Kossuth-palkinto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Zoltán Huszárik

**Zoltán Huszárik** (14. toukokuuta 1931 – 15. lokakuuta 1981) oli unkarilainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, näyttelijä ja kuvataiteilija. Hänen ohjaustöidensä joukossa on *[[Sindbad – suuri rakastaja]]* (1971).

Huszárik palkittiin muun muassa Tampereen kansainvälisillä lyhytelokuvajuhlilla vuonna 1978. Hän sai postuumin Kossuth-palkinnon vuonna 1990.

Huszárik kuoli Budapestissa 50-vuotiaana. Hänen tyttärensä Kata Huszárik on näyttelijä. 

## Aiheesta muualla
* 
*
Christian Lönegren

**Jan-Christian Fredrik Lönegren** on suomalainen muusikko, jota on myös kuultu piirretyissä ääninäyttelijänä. Hän työskentelee myös musiikin ohella Porvoon koulumusiikin tuki ry:ssä, jossa Lönegren oli vuoden 2008 hallituksessa sihteerinä.
__notoc__
## Diskografia
* Kanuuna (*1992*)

## Dubbaukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Voice Chasers 
* Kosketin.org
Rezső Seress

**Rezső Seress** (3. marraskuuta 1889 – 11. tammikuuta 1968) oli unkarilainen pianisti ja säveltäjä. 

Rezső Seress on tunnetun "Szomorú vasárnap" -laulun (*Gloomy Sunday*) alkuperäinen tekijä. Kappale on pahamaineinen, sillä sen väitetään aiheuttaneen itsemurhaepidemian.

Alkuperäiset sanat Vége a világnak (Maailman loppu) kertoivat sodan aiheuttamasta epätoivosta ja päättyvät hiljaiseen rukoukseen ihmisten syntien tähden. Myöhemmin runoilija László Jávor kirjoitti uudet sanat (Surullinen sunnuntai), joissa laulaja haluaa tehdä itsemurhan rakastettunsa kuoleman tähden. Tämä sanoitus tuli suositummaksi ja alkuperäinen unohtui pian. Laulun levytti ensimmäisenä unkarilainen Pál Kalmár vuonna 1935.

Englanninkielisen version "Gloomy Sunday" levytti ensimmäisenä Hal Kemp vuonna 1936, sanoittajana Sam M. Lewis, ja sen levytti samana vuonna myös Paul Robeson Desmond Carterin sanoittamana versiona. Maailmanmaineeseen kappale nousi Billie Holidayn levytyksenä vuonna 1941. Lewisin versio viittasi itsemurhaan ja levykannessa se kuvattiin "Unkarilaiseksi itsemurhalauluksi" ilmeisesti markkinointikikkana.

Laulun ovat tulkinneet englannin kielellä lukuisat tähdet, esimerkiksi Artie Shaw, Sarah Vaughan, Ricky Nelson, Sarah Brightman, Sinead O'Connor ja Björk. Lisäksi mainittakoon versiot ranskan kielellä, esittäjänä Serge Gainsbourg ja venäjän kielellä, esittäjänä Viktor Klimenko.

Suomeksi sen on kääntänyt Reino Helismaa nimellä "Surullinen sunnuntai", ja sen levytti ensimmäisenä Eila Pellinen (1959). Muita tunnettuja versioita ovat levyttäneet muun muassa Fredi, Harri Marstio ja Kai Hyttinen.

Seress yritti tehdä itsemurhan hyppäämällä kerrostalon asuntonsa ikkunasta Budapestissa 78-vuotiaana, mutta selvisi pudotuksesta. Hän toteutti itsemurhan kuitenkin sairaalassa kuristamalla itsensä johdolla.

## Lähteet
X60

**X60** on Alstomin valmistama moottorivaunujuna, joka on käytössä Tukholman paikallisjunaverkossa. Junayksiköitä on yhteensä 83 kappaletta. Junat otettiin käyttöön vuonna 2005, jolloin niillä korvattiin pääsääntöisesti vanhimmat, epäluotettavat X1-mallisarjan junat. Vuonna 2017 viimeisetkin X10-sarjan junat poistuivat käytöstä, mistä lähtien kaupunkiseudun paikallisjunakalusto on koostunut ainoastaan X60-junista.

Junien hankintaprosessi käynnistyi 1990-luvun alussa, kun Tukholman läänissä liikenteen suunnittelusta vastaava Suur-Tukholman paikallisliikenne SL alkoi suunnitella uusien junien käyttöönottoa. Se tilasi ensin Regina-junia, mutta ne havaittiin epäkäytännöllisiksi, joten SL vuokrasi ne SJ:lle ja käynnisti hankintaprosessin uudelleen.

## Teknisiä tietoja

Yksi X60-junayksikkö koostuu kuudesta yhteenliitetystä vaunusta. Junayksikön pituus on 107 metriä. Yhteen junayksikköön mahtuu noin 900 matkustajaa, joista 374 istumaan. Ruuhka-aikaan voidaan liittää kaksi junayksikköä yhteen. X60-junan huippunopeus on 160 km/h.

## Aiheesta muualla

*Järnväg.net: Motorvagn X60/X61
Claude Vilgrain

**Claude Vilgrain** (s. 1. maaliskuuta 1963 Port-au-Prince, Haiti) on haitilaissyntyinen kanadalainen jääkiekkoilija, joka ennen uran päättymistä pelasi oikeana laitahyökkääjänä. Hän kävi läpi harvinaisesti molemmat juniorisarjat: Kanadan CHL:n ja Yhdysvaltain yliopistosarjan. Urallaan Vilgrain pelasi pääasiassa Pohjois-Amerikan alasarjoissa ja Euroopassa, mutta kertyi hänelle 89 ottelua NHL:ssäkin. Hän myös edusti Kanadaa vuoden 1988 talviolympialaisissa.

## Ura

Vilgrain aloitti uransa kanadalaisen QMJHL-junioriliigan Laval Voisinsissa 1980–1981. Kesän 1982  Detroit Red Wings varasi Vilgrainin numerolla 107. Hän jatkoi vielä kolmannen kauden QMJHL:ssä, mutta ammattilaissopimuksen sijaan hän siirtyi yliopistokiekkoilun pariin Monctonin yliopistoon. Detroit ei tehnyt Vilgrainin kanssa sopimusta, ja hänestä tuli vapaa pelaaja.

Monctonin jälkeen Vilgrain sai pelipaikan Kanadan jääkiekkomaajoukkueessa ja edusti sitä 1986, 1987 ja 1988, mikä vei suurimman osan kyseisten kausien ajasta. Hän pelasi muun muassa Calgaryn talviolympialaisissa, jossa Kanada sijoittui neljänneksi.

Vancouver Canucks teki sopimuksen Vilgrainin kanssa kesäkuussa 1987, ja kaudella  hän pelasi ensimmäisen ottelunsa NHL:ssä. Kauden aikana hän pelasi tosin vain kuusi ottelua. Kauden 1988–1989 Vilgrain aloitti IHL-liigan farmijoukkueessa Milwaukee Admiralsissa, kunnes Vancouver myi hänet New Jersey Devilsiin vaihdossa Tim Lenardoniin. Vilgrain jatkoi kauden lopun New Jerseyn farmissa AHL-liigan Utica Devilsissä.

Vilgrain pelasi seuraavat kaksi kautta pääosin Uticassa ja pääsi pelaamaan vain kymmenen ottelua New Jerseyssä. Kauden  alussa hänet kuitenkin kutsuttiin ensimmäisen kerran New Jerseyn harjoitusleirille, jossa hän sai vakiinnutettua paikan joukkueen kokoonpanossa. Vilgrain pelasi koko kauden New Jerseyssä ja teki 71 ottelussa 19 maalia ja 27 syöttöä. Kausi olikin hänen ainoa kokonainen NHL:ssä, ja seuraavalla kaudella hän pelasi vain neljä ottelua New Jerseyssä, muutoin jälleen Uticassa ja IHL-liigan Cincinnati Cyclonesissa.

Vilgrain näytti jäävän vaille sopimusta kaudeksi , kunnes elokuussa hän solmi vuoden sopimuksen Philadelphia Flyersin kanssa. Hän pelasi Philadelphiassa kaksi ottelua ja muutoin seuran farmissa Hershey Bearsissa AHL-liigassa.

Kun NHL-ura ei auennut, Vilgrain siirtyi Eurooppaan. Hän pelasi kolme kautta SC Herisaussa Sveitsin kakkossarjassa, minkä jälkeen hän vaihtoi seuraa vielä neljästi: 1997–1999 DEL-liigan Frankfurt Lions ja Schwenningen Wild Wings, 1999–2001 Sveitsin kakkossarjan EHC Biel ja 2001–2002 pääsarjan SC Bern. Vilgrain lopetti uransa vuonna 2002.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tyylikurssi

**Tyylikurssi** on yksityisen yrittäjän tai koululaitoksen järjestämä koulutus, jossa perehdytään asiakkaan ulkoisen olemuksen kohentamiseen hänen toivomaansa  suuntaan. Asiakkaana voi olla yritys, yhteisö tai yksittäinen ihminen.

Tyylikursseilla käsitellään mm. seuraavia asioita: ryhti, kävelytekniikka, henkilökohtainen meikkiopastus,  väri- ja tyylianalyysi (ei välttämätön), vartalotyypit ja pukeutuminen. Myös etiketti- ja tapakoulutus kuuluvat usein kurssin sisältöön. Kurssien hinnat ja sisältö vaihtelevat.

## Aiheesta muualla
* 

*
Frank Black

**Frank Black** (oik. **Charles Michael Kittridge Thompson IV**, s. 6. huhtikuuta 1965) on yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä. Hän tuli tunnetuksi Black Francis -nimellä vaihtoehtorock-yhtyeessä Pixies, jossa hän toimi keulakuvana vuosina 1986–1993. Tämän jälkeen hän lähti menestyksekkäälle soolouralle, jolloin hän toimi myös Catholics-nimisen taustayhtyeen kanssa vuodesta 1998 lähtien. Myöhemmin hän kuitenkin kokosi Pixiesin uudelleen vuonna 2004, mutta jatkaa kuitenkin aktiivisesti soolouraansa.

Frank Black on ammentanut monista eri tyylilajeista vaikutteita kappaleihinsa, esimerkiksi vaihtoehtorock, pop, punk, heavy metal, country ja folk.

## Diskografia
### Sooloalbumit
* *Frank Black* (1993)
* *Teenager of the Year* (1994)
* *The Cult of Ray* (1996)
* *Frank Black and the Catholics* (1998)
* *Pistolero* (1999)
* *Dog in the Sand* (2001)
* *Black Letter Days* (2002)
* *Devil’s Workshop* (2002)
* *Show Me Your Tears* (2003)
* *Frank Black Francis* (2004)
* *Honeycomb* (2005)
* *Fast Man Raider Man* (2006)
* *Christmass* (2006)
* *Bluefinger* (2007)
* *Svn Fngrs* (2008)

### Pixies
* *Come on Pilgrim (1987)
* *Surfer Rosa* (1988)
* *Doolittle* (1989)
* *Bossanova* (1990)
* *Trompe le Monde* (1991)
* *Indie Cindy (2013)''

## Aiheesta muualla
*Frank Blackin viralliset kotisivut
Lizzie Borden

**Lizzie Andrew Borden** (19. heinäkuuta 1860 – 1. kesäkuuta 1927) oli kaksoismurhasta syytetty, mutta syyttömäksi todettu yhdysvaltalainen nainen. Oikeusjuttu herätti aikoinaan suurta kohua Yhdysvalloissa.

Borden ja hänen siskonsa Emma, olivat katkeria isälleen, sillä vaikka Andrew Jackson Borden oli varakas liikemies, eli perhe vaatimattomasti. Andrew osti vaimonsa Abbyn sisarpuolelle talon, joka suututti erityisesti Lizzietä. 

Hänen isänsä Andrew Borden ja äitipuolensa Abby Borden murhattiin kirveellä kotonaan Fall Riverissä, Massachusettsissa 4. elokuuta 1892. Lizzie pidätettiin murhista ja 10 kuukautta myöhemmin, kesäkuussa 1893 hänen oikeudenkäyntinsä alkoi. Valamiehistö ei uskonut siihen, että nainen voisi murhata kaksi ihmistä näin brutaalisti. Murhat jäivät selvittämättömiksi.

Paul Wendkos ohjasi aiheesta vuonna 1975 ensiesitetyn televisiodraaman *[[Lizzie Borden – kirvesmurhaaja]]*. Elokuva julkaistiin Suomessa VHS-videona.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Crime Library: Lizzie Borden Took An Axe
*Trivia-Library: The Lizzie Borden Murder Case
Liinakivääri

**Liinakivääri** on vanha laivoissa käytetty köydenampumalaite. Sen avulla voidaan toimittaa köysiyhteys heittoetäisyyden ulkopuolella olevaan kohteeseen. Laite voi olla joko kiinteästi telineeseen asennettu tai irrallinen; sen pääosa on noin 5 senttimetrin väljyinen putki, jonka takapäässä on taitettava lukkokoneisto sekä pistoolikahva. Putken yläosassa on viistosti asennettu tukikahva, josta tartuttaessa laite asettuu luontevasti laukaisuasentoon. 

Putken suulle asennetaan erikseen metallikuorinen raketti, johon on liitetty ohut teräsvaijeri. Vaijeriin puolestaan kytketään erityisessä niin sanotussa kampatelineessä vyyhditty 5 millimetrin vahvuinen lähettiköysi.  Joissakin raketeissa on lisäksi kärjessä erillinen merkkivalo, joka syttyy kun raketti laukaistaan. 

Joissakin liinakivääreissä on ylakahvan sijaan liipaisimen edessä kiinnityspiste, josta ase voidaan kytkeä valmiiseen telineeseen laukaisua varten; tällaisia oli muun muassa pelastusristeilijä Isokarissa. 

Kun liinakivääriä käytetään, raketin asentamisen jälkeen lukkoon lisätään erillinen laukaisupanos; ase suunnataan yläviistoon, niin että tähtäin on hiukan kohteen yläpuolella. 

Ase laukaistaan, ja raketti vie perässään ohuen lähettiköyden. Raketti lentää kohteen yli ja putoaa toiselle puolelle. Nyt voidaan lähettiköyden avulla vetää aluksesta toiseen ensin vahvempi köysi tai vaijeri, jonka avulla saadaan esimerkiksi varsinainen hinausvaijeri aluksesta toiseen. 

Myös kiinteillä pelastusasemilla oli näitä laitteita; niihin liittyi yleensä niin sanottu housupoiju eli pelastusrenkaasta muokattu siirtoistuin, jonka avulla ihmisiä saattaa siirtää turvallisesti köyttä pitkin pisteestä toiseen.

Liinakiväärit on nykyään pääosin korvattu kertakäyttöisillä köydenampumalaitteilla.

## Lähteet
*Erkki Metsävuori: Saaristomerta ja sankareita; Turun Sanomat 1993 

*Suomen Meripelastusseura, vuosijulkaisu 1959

### Viitteet
M/S Hellenic Master

**M/S ''Hellenic Master*** () on [[kreikka]]laisen [[Ηellenic Seaways]]in omistama [[Ro-ro-alus|ro-ro-rahtialus]]. Alus on rakennettu vuonna [[1979]] Mitsui Engineering & Shipbuilding Co. Ltd:n telakalla [[Japani]]ssa. *Hellenic Master* on rekisteröity Kreikan lipun alle. Nykyisin alus on Italian [[Porto Marghera]]n ja Kreikan [[Kórinthos|Kórinthoksen]] välisessä liikenteessä.

*Hellenic Masterin* sisaraluksia ovat [[M/S Thebeland|M/S *Thebeland*]], [[M/S Hellenic Sailor|M/S *Hellenic Sailor*]], [[M/S Tyrusland|M/S *Tyrusland*]], [[M/S Vegaland|M/S *Vegaland*]] ja [[M/S Vikingland|M/S *Vikingland*]].

== Käyttöhistoria ==

Helmikuussa 1979 alus laskettiin vesille ja saman vuoden elokuussa se luovutettiin [[Broströms Rederi|Broströms Rederi Ab:n]] omistukseen, joka rekisteröi sen [[Ruotsi]]n lipun alle nimellä *Vasaland*. Kotipaikaksi tuli [[Göteborg]]. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin eli vuokrattiin [[Effoa|Finska Ångfartygs Ab:n]] [[Suomi|Suomen]] ja [[Välimeri|Välimeren]] väliseen liikenteeseen viideksi vuodeksi. Rahtaukseen sisältyi [[optio]] aluksen ostosta. Alus siirtyi 8. tammikuuta 1984 [[Partek|Oy Partek Ab:n]] (Finska Ångfartygs Ab) omistukseen. Uusi omistaja rekisteröi aluksen [[Suomi|Suomen]] lipun alle nimellä *Hesperus*. Kotipaikaksi tuli [[Helsinki]].

Joulukuussa 1986 Partrederiet Ab Nordsjöfrakt osti aluksen ja rekisteröi sen Ruotsin lipun alle nimellä *Celia*. Kotipaikaksi tuli [[Skärhamn]]. Uusi omistaja aikarahtasi aluksen [[Finnlines|Finncarriersin]] liikenteeseen reitille Suomi–[[Belgia]]–[[Yhdistynyt kuningaskunta|Britannia]]. Marraskuussa 1996 alus rekisteröitiin B&N Rederi Ab:n omistukseen. Samalla alus sai nimen *Finnriver*. Laiva sai jälleen 24. kesäkuuta 2002 nimen *Celia*. Alus aikarahdattiin 6. marraskuuta [[Grupo Boluda]]n liikenteeseen nimellä *Celia B*. Samalla myös lippuvaltioksi vaihtui [[Espanja]]. Grupo Boluda liikennöi aluksella Manner-Espanjan [[Cadiz]]in ja Kanariansaarten [[Las Palmas]]in välillä. Lokakuussa 2003 espanjalainen [[Ocean Express]] osti aluksen ja rekisteröi sen [[Irlanti|Irlannin]] lipun alle nimellä *Silkeborg*. Kotipaikaksi tuli [[Cork]]. Tämän jälkeen alus aikarahdattiin Nordana Linen liikenteeseen linjalle Pohjois-Amerikka–Karibia–Etelä-Amerikka.

Lokakuussa 2007 kreikkalainen Hellenic Seaways ilmoitti ostavansa *Silkeborgin*. Luovutus Hellenic Seawaysille tapahtui joulukuussa. Yritys rekisteröi aluksen Kreikan lipun alle nimellä *Hellenic Master*. Vuonna 2008 alus aloitti liikennöinnin reitillä Kórinthos–Porto Marghera.

Helmikuussa 2014 *Hellenic Master* saapui [[Intia]]<nowiki/>n [[Alang]]<nowiki/>iin romutettavaksi.

== Lähteet ==



== Aiheesta muualla ==
*[http://www.faktaomfartyg.se/vasaland_1979.htm Fakta om Fartyg – M/S *Vasaland'']
Henrika Andersson

**Henrika Madeleine Andersson** (s. 2. syyskuuta 1965 Tammisaari) on suomalainen näyttelijä ja kirjailija.

Andersson opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1985–1989 ja vuoden Pariisin Le Conservatoire National Supérieur d’Art Dramatiquessa (CNSAD). Hän on näytellyt elokuvissa, teatterissa ja televisiossa. Andersson on myös ohjannut ja käsikirjoittanut näytelmiä ja kirjoittanut novelleja ja lastenromaaneja. Anderssonin toinen romaani *Emma Gloria ja Kalamaran varjot* (2006) oli Finlandia Junior -palkintoehdokas. Anderssonin isä oli psykiatri, kansanedustaja ja ministeri Claes Andersson. 

Hänet on palkittu Suomen Näyttelijäliiton kultaisella taiteilijamerkillä.

## Teokset
* 
* *Emma Gloria ja Kalamaran varjo* (Tammi 2007, *Emma Gloria och de levande varslarna* Söderströms 2006)
* *Emma Gloria och den röda Längtansboken* (Söderströms 2008)
* *Emma Gloria med lust och fägring stor* (Söderströms 2011)
* 
* 
* 
* 

**Runokirjat**
* 
* 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Hannu Kylkisalo: Sisäistä fantasiaa . Vantaan Lauri 13.12.2007.
* Anderssonin esittely Schildts & Söderströmsin sivuilla
Virtaventtiili

**Virtaventtiileillä** vaikutetaan toimilaitteen nopeuteen muuttamalla nesteen virtausta kuristuskohdassa.

Virtaventtiilien erikoistapaus on virranjakoventtiili, joka jakaa tilavuusvirran useampaan osaan.
Katri Sarlund

**Katri Sarlund** (s. 3. elokuuta 1965 Tampere) on suomalainen poliitikko, joka toimii muun muassa Turun kaupunginvaltuutettuna. Hän on ollut myös Vihreiden varapuheenjohtaja sekä puoluevaltuuskunnan puheenjohtaja.

Sarlund on ollut kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2001. Turun kunnallispolitiikassa hän on ollut muun muassa ympäristönsuojelulautakunnassa, ympäristö- ja kaavoituslautakunnassa, tarkastuslautakunnan puheenjohtajana ja 2009 alkaen kaupunginhallituksen II varapuheenjohtajana. Varsinais-Suomen liiton maakuntahallituksen jäsen hän on ollut vuosina 2001-2009. Turun seudun vihreiden puheenjohtajana Sarlund toimi 1998–2000.

Vihreässä liitossa Sarlund oli puoluehallituksen jäsen 1999–2003 ja varapuheenjohtaja 2003–2005 sekä valtuuskunnan puheenjohtaja 2005-2009. Vihreiden koulutuspoliittista työryhmää hän veti vuosina 2001–2005. Lisäksi hän on ollut muun muassa ympäristö- ja kaupunkipoliittisten työryhmien jäsen.

Koulutukseltaan Sarlund on filosofian maisteri, pääaineenaan ekologis-systemaattinen eläintiede. Hän työskentelee Turun normaalikoulussa biologian, maantiedon ja terveystiedon opettajana ja opetusharjoittelijoiden ohjaajana.  Katri Sarlund asuu puolisonsa, Vihreän liiton hallintopäällikkö Risto Kankaanpään kanssa Turun Peltolassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Katri Sarlundin verkkosivut .
* Katri Sarlundin blogi.
* Sarlund Turun kaupungin sivuilla .
Atlanta Dream

**Atlanta Dream** on yhdysvaltalainen naiskoripalloseura, joka pelaa Women's National Basketball Association -liigassa. WNBA:n itäiseen konferenssiin kuuluva Dream pelaa kotiottelunsa Phillips Arenalla, joka sijaitsee Atlantassa, Georgian osavaltion pääkaupungissa. 

## Seuran historia
WNBA-joukkueen perustamisesta Atlantaan ilmoitettiin virallisesti lokakuussa 2007. Seuran omistaa eri taho kuin NBA-organisaatio Atlanta Hawksin. Atlanta Dreamin omistaja on Dream Too LLC.

Seuran nimi, logo ja värit julkistettiin 23. tammikuuta 2008 ja seuran pelipaidat huhtikuussa 2008; Dreamin kotipaidan päävarinä on valkoinen ja vieraspaidan vaaleansininen. Kaksi viikkoa seuran nimen julkistamisen jälkeen, 6. helmikuuta, pidettiin *laajennusdraft*. Muut 13 WNBA-seuraa saivat suojata ennen varaustilaisuutta enimmillään kuusi pelaajaansa, minkä jälkeen Dream sai varata itselleen yhden suojaamatta jääneen pelaajan kustakin joukkueesta. Nimekkäin ja kokenein Dreamin varaama pelaaja oli takamiehen pelipaikalla pelaava Betty Lennox, joka oli pelannut ennen Dreamiin tuloaan 236 WNBA:n runkosarjan ottelua ja voittanut vuonna 2004 Seattle Stormissa WNBA:n mestaruuden ja WNBA:n loppuotteluiden arvokkaimman pelaajan palkinnon. Muita Dreamin varauksia, joilla oli takanaan yli sata WNBA:n runkosarjan ottelua, olivat keskushyökkääjä Katie Feenstra Detroit Shockista, belgialainen keskushyökkääjä Ann Wauters New York Libertystä ja keskushyökkääjä Chantelle Anderson San Antonio Silver Starsista. 

Dream teki varaustilaisuuden jälkeen kaksi ensimmäistä pelaajakauppaansa. Se kauppasi Houston Cometsista varaamansa Roneeka Hodgesin ja WNBA:n uusien pelaajien varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen neljännen varausvuoron Seattle Stormille vaihdossa brasilialaiseen takamies Iziane Castro Marquesiin ja uusien pelaajien varaustilaisuuden ensimmäisen kierroksen kahdeksanteen varausvuoroon. Lisäksi Dream kauppasi Los Angeles Sparksista varaamansa LaToya Thomasin ja uusien pelaajien varaustilaisuuden varausvuoron 18 Detroit Shockiin vaihdossa takamies Ivory Lattaan. 9. huhtikuuta 2008 pidetyssä uusien pelaajien varaustilaisuudessa Dream varasi ensimmäisellä kierroksella, numerolla kahdeksan Tamera Youngin, toisella kierroksella, numerolla 24 Morenike Atunrasen ja kolmannella kierroksella, numerolla 32 Danielle Hoodin.

## Pelaajat
### Joukkueen kokoonpano
Tilanne 15. kesäkuuta 2014:
* 10 Matee Ajavon  (C)
* 4 Swin Cash  (F)
* 31 Nadia Gomes Colhado  (C)
* 14 Erika de Souza  (F-C)
* 9 Céline Dumerc  (G)
* 15 Tiffany Hayes  (G)
* 13 Aneika Hanry  (F)
* 20 Sancho Lyttle  (F)
* 35 Angel McCoughtry  (C-F)
* 23 Shoni Schimmel  (G)
* 5 Jasmine Thomas  (G)
* 21 Amanda Thompson  (F)

## Entisiä pelaajia

*Katie Feenstra-Mattera (2008)
*Chamique Holdsclaw (2009)
*Jennifer Lacy (2008–2009), nykyisin Tulsa Shock
*Ivory Latta (2008–2009), nykyisin Tulsa Shock
*Betty Lennox (2008), nykyisin Tulsa Shock
*Camille Little (2008), nykyisin Seattle Storm
*Stacey Lovelace-Tolbert (2008)
*Kristen Mann (2008)
*Ann Strother (2008)
*Nikki Teasley (2008)
*Kasha Terry (2008)
*Michelle Snow (2009), nykyisin Chicago Sky

## Lähteet

  

## Aiheesta muualla
* Atlanta Dreamin verkkosivut
Revolution Renaissance

**Revolution Renaissance** oli monikansallinen metalliyhtye, jonka kitaristi Timo Tolkki perusti erottuaan Stratovariuksesta vuonna 2008.

## Historia
Tolkki kertoi Revolution Renaissancen perustamisesta 29. helmikuuta 2008 tehdyssä haastattelussa, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2008 ilmestyneessä *[[Soundi]]*-lehdessä. Stratovariuksen tulevaisuudesta Tolkki pysyi vaitonaisena kunnes 2. huhtikuuta hän tiedotti verkkosivustollaan yhtyeen hajoamisesta, vedoten ristiriitoihin useiden yhtyeen jäsenten välillä. Runsasta kuukautta myöhemmin julkaisemassaan vastineessa muut jäsenet ilmoittivat kuitenkin jatkavansa yhtyeen toimintaa ilman Tolkkia.

Revolution Renaissancen esikoisalbumi *New Era* julkaistiin italialaisen Frontiers Recordsin kautta 6. kesäkuuta 2008. Albumi sisältää Tolkin alun perin Stratovariuksen uudelle albumille säveltämiä kappaleita ja se on hänen mukaansa paluu Stratovariuksen menestysalbumien *[[Episode]]* (1996) ja *[[Visions]]* (1997) tyyliin. Ennen välirikkoa Stratovarius äänitti demoversion *New Erasta* ja esitti vuoden 2007 Wacken Open Airissa livenä kappaleen ”Last Night on Earth”.

Tolkin ohella *New Eralla* esiintyivät sessiomuusikkoina laulajat Michael Kiske, Tobias Sammet ja Pasi Rantanen, rumpali Mirka Rantanen, basisti Pasi Heikkilä ja kosketinsoittaja Joonas Puolakka. Albumin ilmestymisen jälkeen Tolkki kokosi uuden vakituisen kokoonpanon tulevia julkaisuja ja live-esiintymisiä varten.

Revolution Renaissance avasi lokakuussa 2008 verkkosivuston, jossa on materiaalia syyskuussa alkaneista demoäänityksistä. Uuden musiikin lisäksi yhtye äänitti muutamia *New Era* -albumin ja Stratovariuksen kappaleita.

Revolution Renaissancen toinen albumi, *Age of Aquarius* julkaistiin maaliskuussa 2009. Lokakuussa 2009 Timo Tolkki ilmoitti kosketinsoittaja Mike Khalilovin ja basisti Justin Biggsin eronneen yhtyeestä.  Uudeksi basistiksi ilmoitettiin ruotsalainen Magnus Rosén, joka on tuttu power metal -yhtye HammerFallista. 
Heinäkuussa 2010 Timo Tolkki ilmoitti yhtyeen hajonneen henkilökohtaisten ongelmiensa, promoottorien mielenkiinnon puutteen ja musiikkiteollisuuden tilan takia. Yhtyeen viimeinen albumi *Trinity* julkaistiin 27. syyskuuta 2010.

## Kokoonpano
### Viimeinen kokoonpano
* Timo Tolkki – kitara
* Bruno Agra – rummut
* Gus Monsanto – laulu
* Magnus Rosén – bassokitara
* Bob Katsionis – kosketinsoitin

### Entiset jäsenet
* Justin Biggs – bassokitara
* Mike Khalilov – kosketinsoitin

## Diskografia
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Revolution Renaissancen sivusto  
*
Steven Hall

**Steven Hall** (s. 1975 Derbyshire) on englantilainen taiteilija ja kirjailija. Hän opiskeli taidetta Sheffield Hallamin yliopistossa. Hän on tehnyt käsitetaidetta ja musiikkivideoita. Hänen esikoisromaaninsa *Haiteksti* ilmestyi 2007. Sen julkaisuoikeudet myytiin ennakkoon 29 maahan. Steven Hall vieraili Suomessa Mukkulan kirjailijakokouksessa 2007.

## Suomennettu romaani

* 

## Aiheesta muualla
* Jussi Ahlroth: Hai joka söi sanansa . Helsingin Sanomat 4.8.2007.
* Veijo Hietala: Muistojen sameat vedet. Turun sanomat 11.8.2007.
* Anna Sipponen: Hai hyökkää kuivalla maalla . Satyyri 2/2007.
Oscar Dronjak

**Oscar Fredrik Dronjak** (s. 20. tammikuuta 1972 Mölndal, Ruotsi) on ruotsalainen muusikko.

Dronjak tunnetaan power metal -yhtye HammerFallin kitaristina ja johtohahmona. Hän on ainoa jäljellä oleva perustajajäsen yhtyeen nykykokoonpanossa. Ennen HammerFallin perustamista Dronjak lauloi ja soitti kitaraa yhtyeissä Ceremonial Oath ja Crystal Age. Hän vieraili myös In Flamesin albumeilla *[[Subterranean]]* ja *[[The Jester Race]]*.

Dronjak soitti nuoruudessaan myös harmonikkaa ja pasuunaa. Hän käyttää Jacksonin kitaroita.

## Lähteet
Jenny Wilson

**Jenny Wilson** (s. 20. lokakuuta 1975 Blekinge) on ruotsalainen laulaja-lauluntekijä, jonka musiikissa on erityinen elektronisvaikutteinen tyyli.

Wilson perusti First Floor Power -yhtyeen vuonna 1997 ja julkaisi sen kanssa kaksi albumia, *There Is Hope* ja *Nerves*, ennen kuin jätti yhtyeen ja lähti soolouralle.

Wilson levyttää The Knife -yhtyeen Rabid Records -levy-yhtiölle. Hän on vieraillut laulajana myös The Knifen vuonna 2002 ilmestyneellä *Deep Cuts* -albumilla. Marraskuussa 2006 hän esiintyi Robynin *The Rakamonie* -EP:llä ”List of Demands” -kappaleen live-versiossa.

Wilsonin sooloalbumi *[[Love and Youth]]* julkaistiin Ruotsissa 2005. Wilson laulaa ja soittaa albumilla kaikki kappaleet kokonaan itse. Hän toimi itse myös tuottajana. Albumi sai ”Pop of the year” -palkinnon P3 Gold Prize Award -gaalassa. Wilson oli ehdolla myös Grammis-palkinnon saajaksi vuoden naisartisti -sarjassa sekä *Manifestin* ”Pop of the year”- ja paras live-esiintyjä -sarjoissa. *Love and Youth* julkaistiin elokuussa 2005 myös Australiassa. Albumin ensimmäinen single ”Summertime – The Roughest Time” sai paljon radiosoittoa australialaisella Triple J -kanavalla. Kappale noteerattiin myös Suomessa. Kappale soi valtakunnallisen radiokanava YleX:n X-Ryhmä-ohjelman tehona viikolla 50.

Wilson on esiintynyt Suomessa neljä kertaa; huhtikuussa 2006 Kuningasklubilla Tavastialla, elokuussa 2007 Flow-festivaaleilla Helsingissä ja huhtikuussa 2014 Suomen kiertueella Helsingissä ja Jyväskylässä. Kiertueella hän esiintyi 10.4 Tavastialla ja 11.4 Jyrock-festivaaleilla Ilokivessä Jyväskylässä.

Wilsonin toinen albumi "Hardships" ilmestyi helmikuussa 2009. Jälleen YleX:n X-Ryhmä-ohjelma huomioi albumin soittamalla The Wooden Chair-kappaletta viikon tehona viikolla 4.

Vuonna 2014 Wilsonin albumi *Demand the Impossible!* palkittiin Ruotsin Grammis-gaalassa vuoden parhaana levynä. Wilson palkittiin myös vuoden tuottajana ja artistina. Lisäksi hänen Daniel Wirtbergin kanssa tekemänsä musiikkivideo "Autobiography" palkittiin vuoden parhaana.

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* 
* 
* 

### Singlet
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jenny Wilsonin viralliset verkkosivut  
*
Iowa City

**Iowa City** on kaupunki Johnsonin piirikunnassa, Iowan osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on Johsonin piirikunnan keskus ja asukasluvultaan osavaltion kuudenneksi suurin kaupunki; sen asukasluku oli vuonna 2010 67&nbsp;862. Vuoteen 1857 saakka Iowa City oli Iowan osavaltion pääkaupunki.

Iowan yliopisto sijaitsee kaupungissa.

## Lähteet
Rover 200-sarja

**Rover 200-sarja / 25** on pieni automalli, jota valmisti ensin Austin Rover Group ja myöhemmin Rover Group ja MG Rover. 

Autosta tehtiin kolmea sukupolvea, joista kaksi ensimmäistä olivat muunneltuja Hondan malleja, ja jotka tunnettiin 200-sarjana. Kuitenkin sekä 200-sarjaa että sen sisarmallia Honda Concertoa valmistettiin samalla tuotantolinjalla, Roverin Longbridgen tehtaalla. Viimeisen sukupolven mallin kehitti Rover itsenäisesti, ja sitä myytiin aluksi Rover 200 -nimellä. Roverin myynnin jälkeen vuonna 2000 auto sai kasvojenkohotuksen, malli nimettiin samalla uudelleen ja sitä myytiin sekä nimellä **Rover 25** että MG ZR. Valmistus päättyi MG Roverin joutuessa konkurssiin vuonna 2005.

Rover 200 oli alun perin neliovinen sedan, joka perustui Honda Balladeen, mutta toisen sukupolven mallia (R8) oli saatavilla kolmi- ja viisiovisena hatchbackina sekä coupé ja cabriolet-malleina. Viimeistä sukupolvea (R3) myytiin kolmi- tai viisiovisena hatchbackina. Rover 25:stä tehtiin myös crossover-henkistä versiota **Rover Streetwise** ja pakettiautomallia **Rover Commerce**.

Vuoden 2001 Euro NCAP -kolaritestistä 25 sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.


Kuva:Rover 213SE white vl.jpg|1984-1990 Rover 200
Kuva:Rover 214 R8 prefacelift 1990.jpg|1990-1992 Rover 200
Kuva:Rover 214 front 20070902.jpg|1992-1995 Rover 200
Kuva:Rover 214 rear 20071206.jpg|1995-1999 Rover 200
Kuva:2002.rover.25.arp.jpg|2000-2004 Rover 25
Kuva:Rover 25 british green.jpg|2004-2005 Rover 25
Kuva:Rover Streetwise front 20071212.jpg|Rover Streetwise


## Lähteet
Das Erste

**Das Erste** () on julkisesti rahoitettu saksalainen televisiokanava. Sen omistaa ARD. Kanavan aloitti toimintansa vuonna 1954 nimellä *Deutsches Fernsehen*. Vuosina 1964–1984 nimi oli *ARD Deutsches Fernsehen* ja *Erstes Deutsches Fernsehen* vuosina 1984–1996. Kanavan osuus Saksan televisionkatsojista on 13,4 prosenttia (2007).

Kanava näkyy Saksan lisäksi myös Sveitsissä ja Itävallassa, ja satelliittivälitteisenä se näkyy Astra 1E (analoginen), Astra 1H (digitaalinen) ja Eutelsat Hot Bird 6 (digitaalinen) -satelliittien kautta.

Kanavan pääkonttori sijaitsee Münchenissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kanavan kotisivut
Stillwater Central Railroad

**Stillwater Central Railroad**  on Yhdysvalloissa Oklahoman osavaltiossa toimiva *Class III* -luokan rautatieyhtiö joka liikennöi pääasiassa BNSF Railwayn hylkäämää Chickasha Subdivision -rataosaa pitkin Tulsasta Altukseen, Texasin ja Oklahoman rajan tuntumaan. Yhtiöllä on myös muusta yhtiön rataverkosta erillään oleva sivurata Pawneen ja Stillwaterin välillä. Rataverkon pituus on yhteensä 275 mailia. Stillwater Central on Watco Companiesin tytäryhtiö ja on osa Watcon Combined Midwest System -rataverkkoa, johon kuuluvat lisäksi South Kansas and Oklahoma Railroad sekä Kansas and Oklahoma Railroad.  

## Liikennöinti

Liikenne koostuu epäsäännöllisesti työskentelevistä järjestelyjunista sekä satunnaisista sementtijunista. Veturimiehistöt työskentelevät Cyrilin, Oklahoma Cityn, ja Owasson terminaaleista. Suurin sallittu nopeus Chickasha Sub -rataosalla on 40 mailia tunnissa (n. 70 km/h), mutta laiminlyödyn kunnossapidon takia joudutaan suurimmalla osaa rataa liikennöimään pienemmillä nopeuksilla, jopa alle 10 mailia tunnissa (n. 15 km/h).

## Yhdysliikenneasemat

*Tulsa: BNSF Railway, Union Pacific Railroad, South Kansas and Oklahoma Railroad, Tulsa-Sapulpa Union Railway, Sand Springs Railway, Tulsa Port Of Catoosa Railroad
*Shawnee: BNSF Railway
*Oklahoma City: BNSF Railway, Union Pacific Railroad, A-OK Railroad
*Chickasha: Union Pacific Railroad
*Lawton: Union Pacific Railroad
*Snyder: Grainbelt Co.
*Altus: BNSF Railway, Farmrail, Wichita, Tillman and Jackson Railway, Hollis and Eastern Railroad

## Kalusto

Stillwater Central vuokraa liikkuvan kalustonsa Webb Assett Management -yhtiöltä, joka hallinnoi Watco Companiesin rautatiekalustoa. Veturit ovat käytettynä hankittuja vanhempia dieselvetureita.

## Aiheesta muualla

*Watco Companies
*Stillwater Central 
*Chickasha Sub (PDF), liikennepaikkaluettelo ja nopeusrajoitukset
Hollis and Eastern Railroad

**Hollis and Eastern Railroad**  on Oklahomassa toimiva *Class III* -luokan rautatie. 

## Rata
Radan pituus on noin 13 mailia ja se kulkee Dukessa sijaitsevalta Gyproc-levytehtaalta Altukseen, missä sillä on yhdysliikennettä BNSF Railwayn, Farmrailin ja Wichita, Tillman & Jackson Railwayn kanssa.  Yhdysliikennettä on myös Stillwater Central Railroadin kanssa, joka liikennöi muutaman mailin matkan Longista Altukseen BNSF Railwayn rataa pitkin *Trackage Rights* -sopimuksella. Republic Group omistaa 99.3% rautatien osakekannasta ja sen tytäryhtiö Republic Gypsum on rautatien pääasiallinen asiakas. Radalla kulkee myös satunnaisesti viljakuljetuksia.

## Liikennöinti

Radalla liikennöi yksi junapari arkiaamuisin, joskus myös lauantaisin. Juna tuo Dukesta lastatut Gyproc-levyvaunut Altukseen vaihdettavaksi ja ottaa sieltä tyhjiä vaunuja paluumatkaa varten. Radan suurin sallittu nopeus on 10 mailia tunnissa. Ratapiharadiopuhelimet käyttävät taajuutta 153.110 MHz .

## Kalusto

Kaksi käytettynä ostettua dieselveturia:

*Nro. 39 EMD SW1, valmistettu toukokuussa 1953 Chicago & Northwestern Railway -yhtiölle
*Nro. 8170 EMD GP10, valmistettu tammikuussa 1956 Illinois Central Railway -yhtiölle

Yhtiö omistaa noin 200 Gyproc-levyjen kuljetukseen käytettävää avovaunua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Railroad Picture Archives Net 
*RailPictures.Net
Kyminlinna (kaupunginosa)

**Kyminlinna** on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee Hovinsaaren pohjoisosassa. Kaupunginosa rajoittuu Kymijoen Huuman- ja Langinkoskenhaaraan ja etelässä valtatiehen 7. Kyminlinnan linnoitus käsittää noin puolet kaupunginosan pinta-alasta. Kaupunginosan alueella sijaitsivat alkuperäinen Kyminkartano, joka purettiin pois linnoituksen tieltä, sekä Kyminkartanon kappeli ja Kymin pitäjän ensimmäinen kirkko. 

Kyminlinnan alueen asutus on vähäistä, rajoittuen linnoituksen ja Huumanhaaran väliselle alueelle. Kyminlinna kuuluu Korelan kanssa samaan tilastoalueeseen, jonka asukasluku on 809 (31.12.2012).

## Liikenne

Kyminlinnan tieliittymä on tärkeä tieliikenteen solmukohta, josta on yhteys valtatieltä 7 Kotkan keskustaan Kotkansaarelle valtatien 15 eteläistä osaa Hyväntuulentietä pitkin ja Kymintietä pitkin vanhan Kuninkaantien suuntaisesti Kierikkalaan ja Korkeakoskelle. Liittymän vieressä on Kotkan radan Kyminlinnan seisake.

## Lähteet