open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Non mi avete fatto niente

**Non mi avete fatto niente** on Ermal Metan ja Fabrizio Moron esittämä kappale, jolla he voittivat San Remon musiikkifestivaalit 2018 ja edustivat Italiaa vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa.

Kappale kilpaili Euroviisujen finaalissa 12. toukokuuta, jossa se sai 308 pistettä ja saavutti sijan 5.

## Lähteet
Forever (kuntosaliketju)

**Forever** (viralliselta toiminimeltään **FD Group Oy** ) on suomalainen liikuntakeskusketju. Helmikuussa 2018 Pihlajalinna ilmoitti ostavansa enemmistön Forever-ketjusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Foreverin verkkosivut
Tornionjoen keskiosan alue

**Tornionjoen keskiosan alue** (vesistöaluetunnus 67.2) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, 
jonka pinta-ala on 19&nbsp;303,35 neliökilometriä, ja josta 611,19 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 18&nbsp;692,16 neliökilometriä kuuluu Ruotsin puolelle. Alueen järvisyys on 1,78&nbsp;%. 
Vesistön alueen alarajana on Tengeliönjoki, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 35&nbsp;130,85 neliökilometriä ja sen järvisyys on 4,26&nbsp;%.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
* Kattilakosken alue (67.21)
* Korpikosken alue (67.22)
* Pellon alue (67.23)
* Väylänpään alue (67.24)
* Pellojärven valuma-alue (67.25)
* Paamajärven valuma-alue (67.26)
* Ratasjärven valuma-alue (67.27)

## Lähteet
Kolarin–Äkäsjoen alue

**Kolarin–Äkäsjoen alue** (vesistöaluetunnus 67.3) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 2&nbsp;897 neliökilometriä, ja josta 1&nbsp;716,32 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 1&nbsp;180,68 neliökilometriä kuuluu Ruotsin puolelle. Alueen järvisyys on 1,43&nbsp;%. Vesistön alueen alarajana on Tornionjoki, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 14&nbsp;561,31 neliökilometriä ja sen järvisyys on 3,18&nbsp;%.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
* Muonionjoen alaosan alue (67.31)
* Kolarinsaaren alue (67.32)
* Kaalamaniemen alue (67.33)
* Äkäsjoen alaosan alue (67.34)
* Äkäslompolon valuma-alue (67.35)
* Niesajoen valuma-alue (67.36)
* Ylläsjoen valuma-alue (67.37)
* Lompolojoen valuma-alue (67.38)

## Lähteet
Kangosjärven–Muonion alue

**Kangosjärven–Muonion alue** (vesistöaluetunnus 67.4) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 3&nbsp;839,82 neliökilometriä, ja josta 1&nbsp;853,22 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 1&nbsp;986,6 neliökilometriä kuuluu Ruotsin puolelle. Alueen järvisyys on 4,15&nbsp;%. Vesistön alueen alarajana on Pakajoki, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 11&nbsp;664,31 neliökilometriä ja sen järvisyys on 3,58&nbsp;%.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
* Kangoskosken alue (67.41)
* Muonion alue (67.42)
* Kätkäsuvannon alue (67.43)
* Utkujärven alue (67.44)
* Könkäsenjärven valuma-alue (67.45)
* Keräsjoen valuma-alue (67.46)
* Jerisjoen valuma-alue (67.47)
* Kangosjoen valuma-alue (67.48)
* Pakajoen valuma-alue (67.49)

## Lähteet
Kuttasen–Kaaresuvannon alue

**Kuttasen–Kaaresuvannon alue** (vesistöaluetunnus 67.5) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, 
jonka pinta-ala on 2&nbsp;943,09 neliökilometriä, ja josta 1&nbsp;677,65 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 1&nbsp;265,44 neliökilometriä kuuluu Ruotsin puolelle. Alueen järvisyys on 3,86&nbsp;%. 
Vesistön alueen alarajana on Palojoki, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 7&nbsp;824,49 neliökilometriä ja sen järvisyys on 3,3&nbsp;%.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
* Kuttasen alue (67.51)
* Kaaresuvannon alue (67.52)
* Jietajoen valuma-alue (67.53)
* Pahtajoen valuma-alue (67.54)
* Maljasjoen valuma-alue (67.55)
* Tarvantojoen valuma-alue (67.56)
* Palojoen alaosan alue (67.57)
* Palojoen yläosan valuma-alue (67.58)

## Lähteet
Könkämäenon valuma-alue

**Könkämäenon valuma-alue** (vesistöaluetunnus 67.6) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 2&nbsp;729,31 neliökilometriä, ja josta 1&nbsp;060,35 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 1&nbsp;668,96 neliökilometriä kuuluu Ruotsin puolelle. Alueen järvisyys on 4,65&nbsp;%. Vesistön valuma-alueen alarajana on Lätäseno.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
* Kelottijärven alue (67.61)
* Könkämäenon keskiosan alue (67.62)
* Könkämäenon yläosan alue (67.63)
* Kilpisjärven valuma-alue (67.64)
* Peerajärven valuma-alue (67.65)
* Kivijärven valuma-alue (67.66)
* Ropijoen valuma-alue (67.67)
* Tammukkajoen valuma-alue (67.68)

## Lähteet
Lätäsenon valuma-alue

**Lätäsenon valuma-alue** (vesistöaluetunnus 67.7) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 2&nbsp;152,09 neliökilometriä, ja josta 2&nbsp;039,18 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 112,91 neliökilometriä kuuluu Ruotsin puolelle. Alueen järvisyys on 3,21&nbsp;%. Vesistön valuma-alueen alarajana on Könkämäeno.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat seitsemän aluetta tai valuma-aluetta :
* Lätäsenon alaosan alue (67.71)
* Lätäsenon keskiosan alue (67.72)
* Poroenon alue (67.73)
* Porojärven alue (67.74)
* Torisenon valuma-alue (67.75)
* Rommaenon valuma-alue (67.76)
* Valttijoen valuma-alue (67.77)

## Lähteet
Tornionjoen alaosan alue

**Tornionjoen alaosan alue** (vesistöaluetunnus 67.1) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, jonka pinta-ala on 1&nbsp;882,81 neliökilometriä, ja josta 938,21 neliökilometriä kuuluu Suomen puolelle ja 944,6 neliökilometriä kuuluu Ruotsin puolelle. Alueen järvisyys on 0,32&nbsp;%. Vesistön alueen alarajana on Perämeri, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 40&nbsp;131,35 neliökilometriä ja sen järvisyys on 4,63&nbsp;%.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat viisi aluetta tai valuma-aluetta :
* Tornionjoen suualue (67.11)
* Karungin alue (67.12)
* Ylitornion alue (67.13)
* Martimojoen valuma-alue (67.14)
* Aapajoen valuma-alue (67.15)

## Lähteet
P. V. Sindhu

**Pusarla Venkata Sindhu** (; s. 5. heinäkuuta 1995 Hyderabad, Andhra Pradesh, Intia) on intialainen sulkapalloilija. Sindhu voitti hopeaa naisten kaksinpelissä Rion olympialaisissa 2016. Sindhu on ensimmäinen olympiahopeaa voittanut intialainen nainen. Baselin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti kaksinpelissä maailmanmestaruuden. Tokion olympialaisissa 2020 hän voitti kaksinpelin pronssia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Naamijoen valuma-alue

**Naamijoen valuma-alue** (vesistöaluetunnus 67.8) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 1&nbsp;266,19 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 1,88&nbsp;%. Vesistön valuma-alueen alarajana on Tornionjoki.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
* Naamijoen alaosan alue (67.81)
* Sieppijärven alue (67.82)
* Venejärven alue (67.83)
* Naamijoen yläosan valuma-alue (67.84)
* Siuntiojoen valuma-alue (67.85)
* Pasmajoen valuma-alue (67.86)
* Naalastojoen valuma-alue (67.87)
* Olosjoen valuma-alue (67.88)
* Orankijoen valuma-alue (67.89)

## Lähteet
Tengeliönjoen valuma-alue

**Tengeliönjoen valuma-alue** (vesistöaluetunnus 67.9) on Tornionjoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 3&nbsp;117,69 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 8,65&nbsp;%. Vesistön valuma-alueen alarajana on Tornionjoki.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
* Portimojärven alue (Aavasaksa) (67.91)
* Lohijärven alue (67.92)
* Miekojärven alue (67.93)
* Lankojärven alue (67.94)
* Aalisjoen valuma-alue (67.95)
* Iso-Vietosen–Raanujärven alue (67.96)
* Palojoen valuma-alue (Tengeliö) (67.97)
* Meltosjoen valuma-alue (67.98)
* Kuijasjoen valuma-alue (67.99)

## Lähteet
### Viitteet
Tornionjoen valuma-alue (Ruotsin puolella)

**Tornionjoen valuma-alue (Ruotsin puolella)** (vesistöaluetunnus 67.000K) on Ruotsin ja Suomen välisen valtakunnan rajan Ruotsin puolella sijaitsevan vesistöalueen hallinnollinen osa. Sen pinta-ala on 19&nbsp;303,35 neliökilometriä ja alueen järvisyyson 1,78&nbsp;%. Tornionjoki yhtyy Muonionjokeen Pajalassa ja vedet jatkavat siitä Tornionjoen alaosan alueella (67.1) Tornionjoen nimisenä alaspäin Perämereen asti.

## Lähteet
Carlijn Achtereekte

**Carlijn Achtereekte** (s. 29. tammikuuta 1990) on alankomaalainen pikaluistelija. Hän voitti olympiakultaa 3&nbsp;000 metrillä Pyeongchangissa 2018. Hän saavutti MM-hopeaa 5&nbsp;000 metrillä 2015 ja 3&nbsp;000&nbsp;metrillä 2020 sekä MM-pronssia 5&nbsp;000&nbsp;metrillä 2021. Vuonna 2018 hän sai EM-hopeaa 3&nbsp;000 metrillä. Hän on sijoittunut MM-kilpailuissa neljänneksi yleisluistelussa ja 3&nbsp;000&nbsp;metrillä 2019.

## Ennätykset

## Lähteet
* Saavutukset speedskatingnews.info-sivustolla 
* Profiili schaatsen.nl-sivustolla
Kimmo Kontula

**Kimmo Kaleva Kontula** (s. 13. lokakuuta 1950 Helsinki) on suomalainen sisätauteihin ja endokrinologiaan erikoistunut lääkäri ja professori.

Kontula valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1975. Hänet nimitettiin vuonna 1996 Helsingin yliopiston molekyylilääketieteen professoriksi ja vuonna 2001 sisätautiopin professoriksi. Hän on julkaissut endokrinologiaan, metabolismiin ja molekyyligenetiikan kliiniseen soveltamiseen liittyviä tutkimuksia. Kontula sai vuonna 2005 Matti Äyräpään palkinnon sydän- ja verisuonitautien taustalla olevien geenien ja geenimuutosten tutkimuksista. Hän on toiminut Helsingin yliopiston lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina, Helsingin yliopiston vararehtorina, Suomen Kulttuurirahaston hallituksen puheenjohtajana ja Eteläsuomalaisen osakunnan inspehtorina. Kontula on myös Tampereen yliopiston hallituksen varapuheenjohtaja sekä Yrjö Jahnssonin säätiön hallituksen puheenjohtaja.

## Lähteet
Petri Kovanen

**Petri Tapani Kovanen** (s. 21. joulukuuta 1944 Helsinki) on suomalainen sisätauteihin erikoistunut lääkäri, joka on saanut professorin arvonimen.

Kovanen suoritti lääketieteen tohtoritutkinnon Baselin yliopistossa Sveitsissä 1970 ja valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1975. Hän toimi Wihurin tutkimuslaitoksen tieteellisenä johtajana 1984–1997 ja johtajana 1997–2012. Kovanen sai vuonna 2004 Matti Äyräpään palkinnon sydän- ja verisuonitautien tutkimuksista. Hän sai professorin arvonimen 1998.

## Lähteet
Jorma Viikari

**Jorma Viikari** (s. 16. huhtikuuta 1947) on suomalainen sisätauteihin erikoistunut lääkäri ja professori.

Viikari on toiminut Turun yliopiston sisätautiopin professorina ja TYKSin sisätautien klinikan ylilääkärinä. Hän sai vuonna 2010 Matti Äyräpään palkinnon lasten ja nuorten sepelvaltimotaudin riskitekijöiden tutkimuksista.

## Lähteet
Martat-lehti

**Martat-lehti** on Marttojen jäsenlehti. Se ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1902 nimellä **Emäntälehti**.

Marttojen jäsenlehdeksi Martat-lehti tuli vuoden 2007 alussa. Ennen lehden uudistamista jäsenlehdeksi säästäväiset martat tilasivat usein yhden lehden koko yhdistykselle, ja lehteä kierrätettiin jäsenten keskuudessa. 

Vuonna 2017 tehdyn lukijatutkimuksen mukaan lehti on Marttojen jäsenille keskeinen jäsenetu. Lähes kaikki jäsenet (97 %) vähintään selailivat lehteä, ja vain kolme prosenttia jätti lehden lukematta. Martat-lehteä luetaankin tarkemmin kuin järjestölehtiä keskimäärin. Lukijat ovat lehdelle uskollisia, sillä kaikkien lukijoiden lukijanaoloaika on keskimäärin 9,2 vuotta. Lähes kaikki (96 %) lukivat lehden mieluiten painettuna. Lukijatutkimukseen vastanneet myös kokivat, että lehti antaa myönteisen kuvan marttajärjestöstä. Lehti koettiin luotettavana tietolähteenä, jonka artikkelit ovat asiantuntevia.

## Historia

Aloitteen lehden perustamisesta teki Sippolan marttayhdistyksen puheenjohtaja Alma Forstén. Emäntälehden näytenumero sai painoluvan ainoastaan sillä perusteella, että sen sisältö oli täysin sama kuin samana vuonna ilmestyneen ruotsinkielisen Husmodern-lehden. Näytenumeroa painettiin 10&nbsp;000 kappaletta. Järjestön jakaantuessa suomenkieliseen Marttaliittoon ja ruotsinkieliseen Marthaförbundetiin myös lehti eriytyi, ja Husmodern ja Emäntälehti alkoivat muotoutua omiksi lehdikseen. Husmodern-lehdestä tuli myöhemmin Martha-lehti.

Lehden ensimmäiseen toimituskuntaan kuuluivat Fanny Hult ja Alli Nissinen, ja Nissinen toimi lopulta lehden päätoimittajana aina vuoteen 1926 saakka. Päätoimittajan palkka oli alkuun 100 markkaa (374 euroa) lehteä kohden.

## Päätoimittajat ja toimituskunta
Vuodesta 1936 lähtien Martat-lehden päätoimittajana on toiminut Marttaliiton kulloinenkin pääsihteeri. Lehteä julkaistiin pitkään ainoastaan järjestön oman henkilöstön ja satunnaisten asiantuntijoiden toimittamana. Vuodesta 1969 lähtien lehteen on palkattu tekijöiksi myös ammattitoimittajia.

Lehden pitkäaikaisin pakinoitsija on ollut Hilja Lahti, joka kirjoitti lehteen nimimerkillä Eliina Oravakorpi 50 vuoden ajan vuosina 1938–1988. Hän viihteelliset kirjoituksensa kertoivat Retuperän ja myöhemmin Etuperän Marttojen toiminnasta.

### Päätoimittajia
* Alli Nissinen 1903–1926
* Sirkka Kouki 1947–1952
* Marianne Heikkilä 2010–

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Martat-lehden kotisivut
Iijoen keskiosan alue

**Iijoen keskiosan alue** (vesistöaluetunnus 61.2) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, 
jonka pinta-ala on 1&nbsp;568,44 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 4,55&nbsp;%. 
Vesistön alueen alarajana on Ylilampi, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 7&nbsp;933,58 neliökilometriä ja sen järvisyys on 7,94&nbsp;%.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
* Jongun alue (61.21)
* Iijoen Yli-Kurjen alue (61.22)
* Iijoen Jurmun alue (61.23)
* Hirvasjoen alue (61.24)
* Naamanganjoen valuma-alue (61.25)
* Pirinojan valuma-alue (61.26)
* Loukusanjoen valuma-alue (61.27)
* Koivuojan valuma-alue (61.28)
* Kisosjoen valuma-alue (61.29)

## Lähteet
### Viitteet
Iijoen yläosan valuma-alue

**Iijoen yläosan valuma-alue** (vesistöaluetunnus 61.3) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 1&nbsp;824,95 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 13,25&nbsp;%. Vesistön valuma-alueen alarajana on Kostonjoki.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
* Jokijärven alue (61.31)
* Irnijärven alue (61.32)
* Soivionjärven alue (61.33)
* Iijärven valuma-alue (61.34)
* Särkiojan valuma-alue (61.35)
* Käsmäjoen valuma-alue (61.36)
* Hietajoen valuma-alue (61.37)
* Tyräjärven valuma-alue (61.38)
* Oudonjoen valuma-alue (61.39)

## Lähteet
### Viitteet
Siuruanjoen valuma-alue

**Siuruanjoen valuma-alue** (vesistöaluetunnus 61.4) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 2&nbsp;386,77 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 1,81&nbsp;%. Vesistön valuma-alueen alarajana on Iijoki.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
* Siuruanjoen alaosan alue (61.41)
* Siuruanjoen keskiosan alue (61.42)
* Siuruanjoen yläosan alue (61.43)
* Korpijoen valuma-alue (61.44)
* Asmuntinjoen valuma-alue (61.45)
* Ranuanjoen valuma-alue (61.46)
* Luiminkajoen valuma-alue (61.47)
* Mertaojan valuma-alue (61.48)
* Säynäjäojan valuma-alue (61.49)

## Lähteet
### Viitteet
Livojoen valuma-alue

**Livojoen valuma-alue** (vesistöaluetunnus 61.5) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 2&nbsp;251,8 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 2,96&nbsp;%. Vesistön valuma-alueen alarajana on Iijoki.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
* Livojoen alaosan alue (61.51)
* Livojoen keskiosan alue (61.52)
* Livojärven alue (61.53)
* Aintionojan valuma-alue (61.54)
* Kirsiojan valuma-alue (61.55)
* Nuorunkajoen valuma-alue (61.56)
* Mäntyjoen valuma-alue (61.57)
* Kouvanjoen valuma-alue (61.58)
* Pärjänjoen valuma-alue (61.59)

## Lähteet
Kostonjoen valuma-alue

**Kostonjoen valuma-alue** (vesistöaluetunnus 61.6) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 1&nbsp;938,178 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 8,88&nbsp;%. Vesistön valuma-alueen alarajana on Iijoki.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta :
* Kostonjoen alaosan alue (61.61)
* Kostonjärven alue (61.62)
* Kynsijärven alue (61.63)
* Kutinjoen valuma-alue (61.64)
* Unijoen valuma-alue (61.65)
* Kurkijoen valuma-alue (61.66)
* Kuolionjoen valuma-alue (61.67)
* Korpuanjoen valuma-alue (61.68)
* Harjajoen valuma-alue (61.69)

## Lähteet
### Viitteet
Korpijoen valuma-alue

**Korpijoen valuma-alue** (vesistöaluetunnus 61.7) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, 
jonka pinta-ala on 2&nbsp;602,01 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 5,56&nbsp;%. 
Vesistön valuma-alueen alarajana on Jonku.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
* Korpijoen alaosan alue (61.71)
* Korpijoen keskiosan alue (61.72)
* Lylyjoen valuma-alue (61.73)
* Puhosjoen valuma-alue (61.74)
* Korvuanjoen valuma-alue (61.75)
* Naamankajoen valuma-alue (61.76)
* Näljänkäjoen yläosan valuma-alue (61.77)
* Askanjoen valuma-alue (61.78)

## Lähteet
### Viitteet
Iijoen alaosan alue

**Iijoen alaosan alue** (vesistöaluetunnus 61.1) on Iijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen alue, 
jonka pinta-ala on 1&nbsp;618,53 neliökilometriä. Alueen järvisyys on 3,96&nbsp;%. 
Vesistön alueen alarajana on Raasakan voimalaitos, jonka yläpuolisen valuma-alueen pinta-ala on 14&nbsp;190,68 neliökilometriä ja sen järvisyys on 5,67&nbsp;%.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat kahdeksan aluetta tai valuma-aluetta :
* Iijoen suualue (61.11)
* Maalismaan–Haapakosken alue (61.12)
* Pudasjärven alue (61.13)
* Kivarinjoen valuma-alue (61.14)
* Tuulijärven valuma-alue (61.15)
* Panumajärven valuma-alue (61.16)
* Nauruanojan valuma-alue (61.17)
* Martimojoen valuma-alue (61.18)

## Lähteet
### Viitteet
Mordvan kansalliskirjasto

**Mordvan kansalliskirjasto** eli täydellisemmin **Mordvan tasavallan A. S. Puškinin kansalliskirjasto** (, ) on Venäjällä, Mordvan pääkaupungissa Saranskissa toimiva tasavaltansa kansalliskirjasto.

Kansalliskirjaston toiminnan lähtökohtana pidetään 14. syyskuuta 1899 Saranskin kaupungin älymystön aloitteesta avattua maksutonta Saranskin kansankirjastoa ja lukusalia.  

## Lähteet
Veikko Huotarinen

**Veikko Huotarinen** (18. elokuuta 1937 Suomussalmi – 27. joulukuuta 2022 Nurmes) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

## Henkilöhistoria
Suomussalmella syntynyt Huotarinen asui Nurmeksessa. Opettajana hän työskenteli 35 vuotta, valmistuttuaan Kajaanin seminaarista 1958. Huotarinen toimi opettajana Suomussalmella valmistumisensa jälkeen vuoteen 1988, uskonnon ja musiikin luokanopettajan erikoistumisopinnot hän suoritti 1969–1970. Nurmeksen Lehtovaaran koulun opettajana Huotarinen toimi 1988–1993, ennen eläkkeelle jäämistään. Huotarinen oli Pohjois-Karjalan kirjailijayhdistys Ukrin kunniajäsen ja Suomen Maakuntakirjailijat -yhdistyksen jäsen.

## Teoksia
Huotarinen on julkaissut sekä romaaneja että runo- ja novellikokoelmia. Monet hänen teoksistaan liittyvät Vienan Karjalaan:
* *Kirkastusvuorella*, runokokoelma, 2017
* *Olona  – rajapapin jaakobinpaini*, 2017
* *Kuolinhuuto*, runokokoelma, 2016
* *Madjaarien parissa*, proosarunoja, 2016
* *Pyhiinvaeltaja Athosvuorella ja Kreetan keväässä*, proosarunoja, 2015
* *Viattomien surmavirret*, runokokoelma, 2015
* *Olona – rajapapin kuherruskuukausi*, 2014
* *Jutun siruja itärajalta ja sen takaa, jolloin puhalsivat vielä vapaat tuulet*, lyhytproosaa, 2014
* *Rakkaani on muistisairas*, 2013
* *Karjalan kunnailla  – Proosarunoja perestroikan alkuajoilta*, 2013
* *Olona  – rajapapin rakastettu*, 2012
* *Elämä viriää raunioilla*, 2011
* *Kyläkauppias, Paavali ja Stalin*, 2010
* *Vienan siniseen karhusaloon. Runoilijaodysseia*, 2008
* *Opinsauna autuas aina*, novellikokoelma, 2007
* *Ladaa ostamassa*, novellikokoelma, 2006
* *Kun tikka takoi*, 2004
* *Vienankarjalainen rapsodia*, runokokoelma, 2002

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pohjoiskarjalaisia nykykirjailijoita: Veikko Huotarinen
Lajikompleksi

**Lajikompleksi** on eliöiden tieteellisessä luokittelussa lajiryhmä, jotka ovat päällisin puolin erittäin samankaltaisia, mutta eroavat geneettisesti niin merkittävästi, että niitä voidaan pitää eri lajeina. Saman lajinimen alla piileviä lajeja kutsutaan nimellä **kryptinen laji**. Niiden tunnistamisessa hyödynnetään huolellisten morfologisten tutkimusten ohella geneettisten merkkialueiden vertailua ja eläimillä käyttäytymispiirteiden havainnointia. Lajikomplekseja tunnetaan useita esimerkiksi hyönteistutkimuksessa, jossa lajinmääritys saattaa vaatia mikroskooppisten piirteiden havainnointia. Lajikomplekseja ovat esimerkiksi harsokorennot, jotka on luokiteltu lajeiksi ääntelyn perusteella, sekä kenttämyyrän ja idänkenttämyyrän lajipari.

## Lähteet
Leif Groop

**Leif Christer Groop** (s. 1. heinäkuuta 1947 Ylimarkku) on suomalainen sisätauteihin ja endokrinologiaan erikoistunut lääkäri, joka työskentelee Lundin yliopiston endokrinologian senioriprofessorina ja Helsingin yliopiston yhteydessä toimivan Suomen molekyylilääketieteen instituutin (FIMM) tutkimusjohtajana. Hänet tunnetaan erityisesti aikuistyypin diabeteksen tutkijana.

Groop valmistui lääkäriksi Bernin yliopistosta Sveitsistä, jolla oli sopimus kouluttaa lääkäreitä Suomeen. Hän toimi sitten lääkärinä Närpiössä. Groop valmistui lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Helsingin yliopistosta 1982. Hänen englanninkielinen väitöskirjansa (1982) oli otsikoitu *Heterogeneity of type 2 diabetes : a study of clinical, genetic, immunological and metabolic aspects*. Hän on toiminut vuodesta 1993 alkaen ylilääkärinä ja endokrinologian professorina Lundin yliopistossa Ruotsissa.

Professori Groop on tuottelias tutkija, jonka julkaisut ovat keränneet runsaasti viittauksia. Hirsch-indeksillä mitattuna hän on eräs viitatuimpia suomalaisia (joulukuun alussa 2020, Google Scholarin aineistosta laskettu koko uran h=168). Vuonna 1994 hänelle myönnettiin tutkimuksistaan maailman diabeteskongressin Rodriguez Minor-palkinto. Hänelle on myönnetty myös eurooppalaisen diabetesyhdistyksen Claude Bernard -palkinto, sekä suomalainen sisätautitutkimuksen Esko Nikkilä -palkinto (2008). Hän sai vuonna 2012 Oslon yliopiston myöntämän Anders Jahren lääketieteellisen pääpalkinnon. Vuonna 2014 Matti Äyräpään palkinnon aikuistyypin diabeteksen tutkimuksista. Hän on saanut Ruotsissa Fernströmin palkinnon 2013 ja Söderbergin lääketieteen palkinnon 2014. Lääketieteen J. W. Runebergin palkinnon hän sai vuonna 2019.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Leif Groop, senior professor (home page)   (ludc.lu.se)
*Leif Groop (2nd home page)  (helsinki.fi)
*Leif Groopin Google Scholar -profiili  (scholar.google.com)

*DiabetesFoorumi.fi 15.5.2014 : ''Professori Leif Groop varoittaa melatoniinin diabetesriskistä''
Kyproksen kansalliskirjasto

**Kyproksen kansalliskirjasto** (, , ) on Kyproksen pääkaupungissa Nikosiassa toimiva  kansalliskirjasto.

Kansalliskirjaston alkuna pidetään vuonna 1927 perustettua Kyproksen yleisestä kirjastoa (Cyprus Public Library). 

## Lähteet

   
## Aiheesta muualla
* Κυπριακή Βιβλιοθήκη 
* Κυπριακή Βιβλιοθήκη 
* IFLA World Report - Cyprus (The International Federation of Library Associations and Institutions)   (ifla-world-report.org)
Kuusamon keskustaajama

**Kuusamon keskustaajama** (myös *Kuusamon kirkonkylä* ennen vuonna 2000 tapahtunutta kaupunkinimityksen käyttöönottoa) on Pohjois-Pohjanmaalla sijaitsevan Kuusamon kaupungin hallinnollinen keskus. Vuoden 2022 lopussa taajamassa oli  asukasta, ja sen maapinta-ala oli 15,98 neliökilometriä. Kuusamon keskustaajaman välittömässä läheisyydessä kaakon suunnassa sijaitsee Tolpanniemi, joka muodostaa keskustaajamasta erillisen taajaman. Tolpanniemen asukasluku on  ja maapinta-ala 2,07 neliökilometriä. Keskustaajaman asuinalueita ovat etelässä Toranki ja Torangintaus, pohjoisessa Nilonkangas.

Taajamassa ja sen läheisyydessä on useita järviä. Kuusamon Pyhän Ristin kirkko sijaitsee Kuusamojärven ja Torangin välisellä alueella. Taajaman länsipuolella on Nilonjärvi, joka tunnetaan myös nimellä Leskelänjärvi. Taajaman halki tästä järvestä Kuusamojärveen virtaa lyhyt Nilonjoki. Pidempi Kolvanginjoki yhdistää taajaman koillispuolella olevan Kolvangin Kuusamojärveen. Keskustaajaman pohjoispuolella on useita pieniä lampia.

Merkittävimmät tieyhteydet Kuusamon keskustaajamaan ovat kaksi valtatietä ja yksi kantatie. Etelästä Suomussalmelta tulee valtatie 5, joka jatkuu keskustaajaman ohi pohjoiseen Kemijärvelle. Lounaasta Oulun ja Taivalkosken suunnasta Kuusamoon tulee valtatie 20, joka yhtyy valtatiehen 5 keskustaajaman eteläosassa. Valtatiestä 5 erkanee hiukan keskustaajaman pohjoispuolella länteen Posiolle ja edelleen Rovaniemelle vievä kantatie 81. Pienempi tieyhteys on keskustaajamasta Kuusamon itäosiin vievä seututie 8690. Keskustaajamasta koilliseen sijaitsee Kuusamon lentoasema.

Kirkon lisäksi Kuusamon keskustaajaman palveluita ovat Kuusamon kaupungintalo, posti, ammattioppilaitos, useat koulut ja Kuusamon terveyskeskus. Virkistyskohteita ovat urheilukenttä, lintutorni, kuntorata, hyppyrimäki, kesäteatteri ja taajaman pohjoisosassa sijaitseva kylpylä. Ravirata sijaitsee Hirsikankaalla keskustaajamasta koilliseen.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Timo Otonkoski

**Timo Pyry Juhani Otonkoski** (s. 23. helmikuuta 1956 Helsinki) on suomalainen kantasolututkimuksiin erikoistunut ylilääkäri ja Helsingin yliopiston professori.

Otonkoski valmistui Helsingin yliopistosta lääketieteen lisensiaatiksi 1981 ja lääketieteen tohtoriksi 1989.Helsingin yliopistossa valmistuneen väitöskirjan aiheena oli a *Functional maturation of the human endocrine pancreas during fetal development: an in vitro study* (*Ihmisen endokriinisen haiman toiminnallinen kypsyminen sikiön kehityksen aikana: [[in vitro]] -tutkimus*). Hän on toiminut vuodesta 2012 alkaen lääketieteellisen kantasolututkimuksen professorina Helsingin yliopistossa. Otonkoski on toiminut Helsingin yliopiston lastensairaalan ylilääkärinä vuodesta 2007 lähtien. Otonkoski sai vuonna 2018 Matti Äyräpään palkinnon tyypin 1 diabeteksen kantasolututkimuksista. Otonkosken johtama työryhmä on löytänyt TYK2-geenin, jonka toimintaa estämällä voidaan pysäyttää insuliinia tuottavien beetasolujen tuho. Beetasolujen tuho taas aiheuttaa tyypin 1 diabeteksen puhkeamisen. Tutkimustuloksen toivotaan auttavan tyypin 1 diabeteksen estolääkkeen kehittämiseen tyypin 1 diabeteksen riskiryhmille.

## Lähteet
Järvikylä (tuotemerkki)

**Järvikylä** on **Famifarm Oy**:n omistama elintarvikemerkki, jolla markkinoidaan salaatteja ja yrttejä. Famifarmin perusti Grotenfelt-omistajasukuun kuuluva Järvikylän kartanon kymmenes isäntä Karl Grotenfelt vuonna 1987. Yritys toimii Järvikylän kartanon tilalla Joroisissa. 

## Historia
Karl Grotenfelt perusti Famifarmin vuonna 1987. Järvikylän kartanon navetan katto oli huonossa kunnossa ja vaati kunnostusta. Grotenfelt ei halunnut kallista remonttia vaan keksi, että navetan vintille voisi rakentaa kasvihuoneen. 1&nbsp;200 neliömetrin kasvihuone on yhä toiminnassa. 

1980-luvulla ruukuissa myytävät yrtit ja salaatit olivat vielä suomalaisille uutta ja outoa.
1990-luvulta alkaen yrttien osuus tuotannossa on kasvanut, mutta vielä vuonna 2014 salaattien tuotanto oli yli puolet yrityksen liikevaihdosta.   

Vuonna 2015 liikevaihto oli 22,5 miljoonaa euroa ja yritys työllisti noin 120 ihmistä. Kasvihuoneiden pinta-ala oli 55&nbsp;000 neliötä.

Vuonna 2016 yritys viljeli yli 50 yrtti- ja salaattilaatua ja kartanolta lähti päivittäin 85&nbsp;000 ruukkua eri puolille Suomea.

Kasvituotannon lisäksi Järvikylän tila tuottaa viljoja ja öljykasveja. Kartanolla on myös siirtonurmea viljelevä, vuonna 1979 perustettu Finnurmi Oy.

## Lähteet
Jahn Otto Johansen

**Jahn Otto Johansen** (3. toukokuuta 1934 Porsgrunn – 1. tammikuuta 2018 Oslo) oli norjalainen toimittaja ja päivätyönsä ohella tuottelias kirjailija sekä poleemikko. Hän työskenteli Morgenpostenilla 1956–1966, NRK:lla 1966–1977 sekä oli Dagbladetin päätoimittaja 1977–1984. Hän toimi NRK:n ulkomaankirjeenvaihtajana Moskovassa, Washingtonissa ja Berliinissä. Johansen kirjoitti noin kuusikymmentä kirjaa mukaan lukien muutaman bestsellerin. Vuonna 1982 hän sai Cappelen-kirjallisuuspalkinnon yhdessä Bjørg Vikin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jahn Otto Johansenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Tolpanniemi

**Tolpanniemi** on taajama Kuusamon kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla. Vuoden 2016 lopussa taajamassa oli  asukasta, ja sen maapinta-ala oli 2,07 neliökilometriä. Tolpanniemi sijaitsee sitä paljon suuremman Kuusamon keskustaajaman välittömässä läheisyydessä, mutta määritellään silti erilliseksi taajamaksi.

Tolpanniemeä rajaavat pohjoisessa, idässä ja etelässä Kuusamojärvi ja lännessä Toranki. Pohjoisen suunnalla Vihtasalmi erottaa Tolpanniemen Vihtasaaresta. Tolpanniemellä sijaitsee Isosuo-niminen suo. Soiden ja taajama-alueen asuinrakennusten lisäksi Tolpanniemellä on jonkin verran maataloutta, mutta muutoin alue on metsäistä.

Tolpanniemeltä johtaa länteen Kuusamon keskustaajamaan kaksi tieyhteyttä, jotka kulkevat melko kapeita järvien välisiä kannaksia pitkin. Pohjoinen tieyhteys vie luoteen suunnassa sijaitsevaan Kuusamon keskustaan, jossa on muun muassa Kuusamon kirkko. Eteläinen tieyhteys kulkee Taivallahdenkannaksen kautta ja vie Torangintaukseen Kuusamon keskustaajaman eteläosaan.

Tolpanniemessä on koulu, kaksi lintutornia ja uimaranta.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Andy Wilman

**Andrew Neville "Andy" Wilman** (s. 16. elokuuta 1962 Glossop, Derbyshire, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on brittiläinen televisiotuottaja. Hän on tuottanut menestyneet auto-ohjelmat,  *[[Top Gear]]* ja *[[The Grand Tour]]*.

## Työt
### Tuottajana
* Jeremy Clarkson's Motorworld (1995–96)
* Jeremy Clarkson's Extreme Machines (1998)
* Jeremy Clarkson Meets the Neighbours (2002)
* Top Gear (2002–15)
* The Victoria Cross: For Valour (2003)
* Jeremy Clarkson: Greatest Raid of All Time (2007)
* The Grand Tour (tuottajana W. Chump and Sons) (2016–)

## Palkinnot

## Aiheesta muualla
*
Alajärven suojeluskuntatalo

**Alajärven suojeluskuntatalo** on Alvar Aallon suunnittelema puurakennus Alajärvellä. Aalto suunnitteli rakennuksen opiskeluaikanaan vuonna 1919, ja se valmistui 1920. Talo on aumakattoinen ja linnamainen. Se on myös Aallon ensimmäinen julkisen rakennuksen suunnittelutyö. 

Rakennuksessa toimi vuoteen 1946 saakka Alajärven suojeluskunta sekä Lotta Svärdin paikallisosasto. Vuonna 1946 rakennus siirtyi Alajärven kirkonkylän nuoriseuralle, jonka omistuksessa rakennus on edelleen.  

Hirsirakenteinen rakennus edustaa tyyliltään uusklassismia. Rakennuksessa on pystysuuntainen verhoilu sekä aumattu korkea katto, joka antaa rakennukselle häivähdyksen linnamaisuutta. Ristikkäiset kattoparrut kannattelevat kokoussalin kattoa niin korkealla, että tilaa riittää teatterilavalle sekä orkesteriparvelle. Rakennuksen kruunaa katon karoliininen lanterniini, joka muistuttaa kirkon tapulia. Sivusiipien väliin jäi alun perin pieni kunniapiha, jonka päälle on sittemmin rakennettu eteishalli. 

## Lähteet
Kassakreditiivi

**Kassakreditiivi** tai **kassakreditiivitili** oli pankin lainatili. Pankin asiakas sai nostaa tililtä lainaa sovituissa rajoissa. Asiakas sai myös lyhentää lainaa haluamallaan tavalla lainakauden kestäessä. Korko perittiin ainoastaan lainassa olleesta rahasummasta.

Kassakreditiivi oli vakuudellinen luotto. Tiliä käytettiin pienissä erissä sekeillä. Laina-aika oli tavallisesti puolesta vuodesta vuoteen. Tili vastasi lähinnä luotollista sekkitiliä.

Kassakreditiivi poistui Suomessa käytöstä 1930-luvun alussa. Tuolloin kassakreditiivit, konttokurantit ja juoksevat talletustilit yhdistettiin sekkitileiksi, jotka jakautuivat luotollisiin ja luotottomiin.

## Lähteet
Peruutuskamera

**Peruutuskamera** on videokamera, joka on asennettu ajoneuvon peräosaan helpottamaan peruuttamista. Peruutuskameran näytöllä näkyy ajoneuvon takana oleva alue, johon kuljettajalla ei muutoin ole näköyhteyttä. 

Peruutuskamerat on yleensä liitetty ajoneuvon keskikonsolin näyttöön, mutta joissain automalleissa kameran kuva näytetään taustapeilissä. 

Peruutuskameroiden kuva eroaa muista kameroista sillä, että kuva on käännetty vaakatasossa, niin että näkymä on peilikuva. Tämä on tarpeen, koska kamera ja kuljettajan kasvot ovat vastakkaisiin suuntiin, ja ilman sitä kameran vasen olisi kuljettajan oikea ja päinvastoin.

Vuodesta 2018 lähtien peruutuskamera on pakollinen varuste kaikissa uusissa Yhdysvalloissa myytävissä henkilöautoissa. 

## Lähteet
Konttokurantti

**Konttokurantti** tai **konttokuranttitili** oli luotollinen pankkitili. Pankin asiakas oli oikeutettu nostamaan tililtä rahaa sovittuun summaan asti. Hän voi myös tallettaa tilille rahaa. Jos tilille oli talletettu rahaa, asiakas sai korkoa, mutta jos tilillä oli velkasaldoa, asiakas joutui maksamaan korkoa.

Konttokurantti oli lähinnä suurteollisuuden ja kaupan käyttämä vakuudellinen luottomuoto. Tiliä käytettiin sekeillä ja se vastasi luotollista sekkitiliä. Luotto oli pitkäaikainen, jopa useita vuosia.

Konttokurantti poistui Suomessa käytöstä 1930-luvun alussa. Tuolloin konttokurantit, kassakreditiivit ja juoksevat talletustilit yhdistettiin sekkitileiksi, jotka jakautuivat luotollisiin ja luotottomiin. Käytännössä aiempi konttokurantti oli sama kuin uusi luotollinen sekkitili.

## Lähteet
IBM SSEC

**IBM Selective Sequence Electronic Calculator (SSEC)** oli IBM:n suunnittelema sähkömekaaninen tietokone. Sen suunnittelu aloitettiin loppuvuodesta 1944, ja se oli toiminnassa tammikuusta 1948 vuoteen 1952. Se oli viimeinen suuri sähkömekaaninen tietokone, jonka pian syrjäyttivät täyselektroniset tietokoneet.

SSEC oli mahdollisesti ensimmäinen tietokone, joka kykeni tallennettujen käskyjen aritmeettiseen manipulaatioon (rajattu määritelmä tallennetun ohjelman tietokoneelle), mutta se toimi enemmän kiinteän ohjelman koneen tavoin. Ranskalainen historioitsija Georges Ifrah kutsuu SSEC:tä ensimmäiseksi "lähes-tietokoneeksi", mutta ei vielä täydeksi tietokoneeksi.

## Historia
Toisen maailmansodan aikana IBM rahoitti ja rakensi Harvard Mark I:n (myös nimellä *Automatic Sequence Controlled Calculator*, ASCC) Howard H. Aikenille Harvardin yliopistossa.
 IBM rakensi SSEC:n tämän jälkeen jotta saisi enemmän näkyvyyttä.

## Lähteet
Veden viemää

**Veden viemää** (alkuperäinen nimi *Fallvatten*) on ruotsalaisen kirjailijan Mikael Niemen seitsemäs kirja, joka julkaistiin Ruotsissa vuonna 2012, Suomessa vuonna 2013. Kirjan suomennoksen on kustantanut Like, ja kirjan on suomentanut Jaana Nikula.

Kirja on dystopia, joka sisältää monta tarinaa luvuittain, niin että yksi luku kertoo aina yhdestä tarinasta ja seuraava toisesta. Tarinoita yhdistää Vattenfall-yrityksen omistaman padon murtuminen Pohjois-Ruotsissa ja siitä aiheutuva suuri tulva. Lähialueen kaupunkeja joudutaan evakuoimaan, ja tarinoiden henkilöt yrittävät selviytyä tulvasta. 

Tarinat kuvaavat muun muassa helikopterilentäjän perhettä, voimalaitostyöntekijöitä, taiteilijoita joen varrella ja kahvilantyöntekijää.

## Aiheesta muualla
* Mikael Niemi: Veden viemää. Like
Villa Väinölä

**Villa Väinölä** on vuonna 1926 valmistunut Alvar Aallon suunnittelema kaksikerroksinen asuintalo Alajärvellä. Aalto suunnitteli talon veljelleen Väinö Aallolle ja tämän perheelle. 

Talossa on doorilaisia ja joonialaisia pylväitä, ja siinä on nähty piirteitä jotka ennakoivat Aallon tulevaa tyyliä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ohjaskelkkailu talviolympialaisissa 2018 – joukkuekilpailu

Ohjaskelkkailun joukkuekilpailu järjestettiin Pyeongchangin 2018 talviolympialaisissa Alpensia Sliding Centressä 15. helmikuuta 2018.

## Aikataulu
Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+9).

## Tulokset
Kilpailun voittaja ratkaistiin viestimuotoisessa kilpailussa kolmen laskun yhteisajan perusteella.

## Lähteet
Risto Eronen

**Risto Eronen** (s. 27. maaliskuuta 1963 Joensuu) on Tampereen Pispalassa asuva suomalainen kirjailija.

Risto Eronen pääsi ylioppilaaksi Joensuun yhteiskoulun lukiosta 1982 ja valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineena tiedotusoppi. Eronen oli 1990-luvulla vetämässä Maailma sanojen vankina -mediakritiikkiohjelmaa yhdessä toimittaja Erkki Saksan kanssa.

## Teoksia
* *Väärät veljet* : romaani. WSOY 2002
* *Työn rakastaja* : romaani. WSOY 2004
* *Lintumyrsky* : romaani. WSOY 2006
## Palkinnot
* Vuoden Kiila -palkinto tv-sarjan Maailma sanojen vankina tekijäryhmälle 1995
* Kirjailijayhdistys Ukrin Vuoden kynä 2004 
* Väärät veljet -romaanilla ehdokkuus Helsingin Sanomien esikoispalkinnon saajaksi 2002

## Lähteet
San Marinon valtionkirjasto

**San Marinon valtionkirjasto** eli *San Marinon tasavallan valtionkirjasto ja kirjallisen perinnön (kokoelma)* () on San Marinon kääpiötasavallan pääkaupungissa San Marinossa toimiva kansalliskirjasto. Samassa palatsirakennuksessa Palazzo Vallonissa toimii myös San Marinon valtionarkisto, joten jotkin lähteet käsittelevät näitä kahta laitosta yhdessä (erimerkiksi ilmaisu *Biblioteca di Stato e Archivio di Stato*).

Kansalliskirjaston kokoelma saatiin alkuun vuonna 1839 tehdyllä Onofrin perheen kirjastokokoelman hankkimisella, ja sitä täydennettiin vuonna 1846 Palazzo Vallonissa sijainneen Vallonin perheen kirjaston kokoelmilla. Kokoelmat sijoitettiin Palazzo Valloniin. Vapaakappaleoikeus kirjastolla on ollut vuodesta 1957. Kokoelmiin kuuluu noin 120&nbsp;000 volyymia vanhoja ja nykyajan teoksia. Kirjastoon tilataan monia sarjajulkaisuja, kuten 17 italialaista ja sanmarinolaista sanomalehteä.  

## Lähteet

   
## Aiheesta muualla
*Kuvia kirjastosta  (bibliotecadistato.sm)
*
Mäntyharjun reitin valuma-alue

**Mäntyharjun reitin valuma-alue** (vesistöaluetunnus 14.9) on Kymijoen vesistössä sijaitseva ensimmäisen jakovaiheen valuma-alue, jonka pinta-ala on 5&nbsp;833,26 neliökilometriä, mikä tekee noin 17&nbsp;% koko vesistöalueesta. Alueen järvisyys on 20,06&nbsp;%. Vesistön valuma-alueen alarajana on Pyhäjärvi.

Toisen jakovaiheen alueita ovat seuraavat yhdeksän aluetta tai valuma-aluetta. Sisennys tarkoittaa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy yläpuoliseen vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen :
* Vuohijärven alue (14.91) → Kymijoen alue (14.1)
:* Puulaveden alue (14.92)
::* Kyyveden alue (14.93)
:::* Härkäjärven valuma-alue (14.96)
::* Kälkäjoen valuma-alue (14.95)
:* Karijärven valuma-alue (14.94)
:* Pyhäveden valuma-alue (14.97)
:* Repoveden–Tihvetjärven valuma-alue (14.98)
:* Torasjoen valuma-alue (14.99)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://mantyharju-vuohijarvi.fi/wp-content/uploads/1510055040-00x_Mantyharju_Vuohijarvi_vesienhoitosuunnitelma_24_5_2021.pdf
* https://core.ac.uk/download/pdf/33736245.pdf
Vimpelin seurakunta

**Vimpelin seurakunta** oli Lapuan hiippakuntaan ja Lapuan tuomiorovastikuntaan kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Vimpelin kunnan alueella.

Vimpelin seurakunta lakkautettiin vuoden 2022 lopussa ja seurakunta liitettiin osaksi Alajärven seurakuntaa vuoden 2023 alussa.

## Historia
Vimpeli sai oman kirkon viimeisenä Järviseudun seurakunnista. Sille luvattiin oman saarnahuonekunnan perustaminen vuonna 1806 papin palkka- ja virkataloasioiden sopimisen jälkeen. Vuonna 1807 rakennettu kirkko vihittiin käyttöön vasta 1811.

## Herätysliikkeet
Vimpelissä huomattavimmin vaikuttaneita herätysliikkeitä ovat herännäisyys, lestadiolaisuus sekä beckiläisyys. Evankelisen ja viidennen herätysliikkeen vaikutus on ollut vähäisempää. Kansanlähetys, Herättäjä-Yhdistys ja Rauhanyhdistys toimivat Vimpelissä aktiivisesti.

## Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Vimpelin kappeliseurakunnan kappalaisina ja Vimpelin seurakunnan kirkkoherroina:

### Vimpelin kappeliseurakunta
* 1821–1831: kappalainen Bror Konstantin Hildén
* 1832–1840: kappalainen Henrik Vilhelm Vegelius
* 1841–1845: kappalainen Peter Vilhelm Krank
* 1845–1862: kappalainen Gustaf Johansson
* 1863–1873: kappalainen Anders Oskar Törnudd

### Vimpelin seurakunta
* 1878–1891: kirkkoherra Gustaf Adolf Rydman
* 1893–1897: kirkkoherra Johannes Bernhard Lagus
* 1898–1906: kirkkoherra Karl Eliel Malmberg
* 1906–1908: vt. kirkkoherra Isak Teodor Tarmo
* 1908–1911: kirkkoherra Kaarle Abel Silén
* 1912–1921: kirkkoherra Antti Kangas
* 1921–1930: kirkkoherra Sulo Vesala
* 1933–1967: kirkkoherra Eero Linnola
* 1967–1968: vt. kirkkoherra Teuvo Veikkola
* 1968–1999: kirkkoherra Ilmari Jonesuu
* 1999–2000: kirkkoherra Lauri Annala
* 2001–2006: kirkkoherra Hannu Huttunen
* 2007–2022: kirkkoherra Ilkka Lehto

## Katso myös

* Uskonto Etelä-Pohjanmaalla

## Lähteet
* 

### Viitteet
Soinin seurakunta

**Soinin seurakunta** on Lapuan hiippakuntaan ja Lapuan tuomiorovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Soinin kunnan alueella.

## Historia
Soinin alue oli pitkään erämaata, jossa kulkivat eränkävijät Satakunnan, Hämeen ja Kyrön alueelta. Keskiajalla alue oli Pietarsaaren ja Pirkkalan rajaseutua. Vakituinen asutus Soiniin tuli kuitenkin savolaisten myötä. Seutu oli merkittävä tervanpolttoalue 1700-luvulta 1900-luvulle asti. Alue ei ollut aiemmin hallinnollisesti yhtenäinen, vaan eteläisimmät kylät ovat olleet osa Pirkkalaa, Ruoveteä, Keuruuta ja Ähtäriä, pohjoiset taas Pietarsaarta, Lappajärveä ja Alajärveä. 12. marraskuuta 1784 perustettiin kuninkaallisen majesteetin kiertokirjeellä Lappajärven seurakuntaan kuuluva Soinin saarnahuonekunta, johon yhdistettiin myös osia Pietarsaaren ja Tampereen rovastikunnista. Taloja nykyisen Soinin alueella oli tuolloin kymmenkunta ja suurin osa saarnahuonekunnan väestä oli entisiä Lappajärven alustalaisia, mutta huomattava osa oli myös Ruoveden ja Keuruun seurakuntien asukkaita. Vuoteen 1851 mennessä kunta oli saavuttanut useiden alueliitosten myötä nykyisen laajuutensa. Keisarillinen senaatti antoi 10. lokakuuta 1859 päätöksen muuttaa saarnahuonekunta Alajärven seurakunnan kappeliksi. Soinin kunta itsenäistyi vuonna 1868 ja vuonna 1895 itsenäistyi myös seurakunta. Seurakunnan väkiluku oli suurimmillaan vuonna 1954, jolloin se oli 4&nbsp;863 henkeä. 1960-luvulla jäsenmäärä alkoi nopeasti vähentyä, ollen nykyisin alle 2&nbsp;000.

## Herätysliikkeet
Soinin seurakunta kuuluu muun Etelä-Pohjanmaan tavoin evankelisen herätysliikkeen selvään tukialueeseen. Maakunnan itäosissa evankelisen herätysliikkeen kannatus on epäyhtenäistä. Soinin kannatusalue yhdistyy Keski-Suomen yhtenäiseen evankeliseen kannatusalueeseen.

## Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Soinin kappeliseurakunnan kappalaisina ja Soinin seurakunnan kirkkoherroina: 

### Soinin kappeliseurakunnan kappalaiset
* 1870–1886: Johan Porthén
* 1888–1898: Henrik Nurmio

### Soinin seurakunnan kirkkoherrat
* 1906–1927: Matti Haataja
* 1930–1935: Juho Annala
* 1935–1961: Väinö Vihtori Kurkinen
* 1962–1966: Martti S. Martikainen
* 1967–1974: Toivo O. Veijola
* 1974–2010: Lauri Lempinen
* 2010–2017: Esko Kallio
* 2017–2022: Pasi Kilpeläinen
* 2022–2023: Elina Lapinoja-Pitkänen (vs.)
* 2023–: Terho Kanervikkoaho

## Katso myös

* Soinin helluntaiseurakunta
* Uskonto Etelä-Pohjanmaalla

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Soinin seurakunnan kotisivut
Kälviän kirkonseutu

**Kälviän kirkonseutu** () on taajama, kirkonkylä ja entisen Kälviän kunnan hallinnollinen keskus. Se sijaitsee Keski-Pohjanmaalla nykyisessä Kokkolan kaupungissa. Vuoden 2016 lopussa taajamassa oli  asukasta, ja sen maapinta-ala oli 8,54 neliökilometriä. Taajaman asuinalueita ovat Potankangas, Siirilä, Simukkala, Kumpula, Niemivainio, Marttila ja Taskula.

Kirkonseudun ympäristössä harjoitetaan paljon maataloutta. Taajamassa kaakosta virtaavaan Kälviänjokeen yhtyy idästä tuleva Vähäjoki.

Kokkolan ja Kannuksen välinen valtatie 28 kulkee lännestä itään taajaman pohjoispuolella. Seututietä 757 pitkin pääsee Ullavalle kaakkoon. Yhdystie 7711 johtaa kirkonseudulta pohjoiseen valtatielle 8. Kälviän kirkonseudulla on Kälviän rautatieasema, joka kuuluu Seinäjoen ja Oulun väliseen Pohjanmaan rataan, mutta henkilöliikenne asemalla loppui jo vuonna 1990.

Rautatieaseman ohella taajamassa sijaitsevat muun muassa Kälviän kirkko, terveysasema, vanhainkoti, museo, urheilukenttä ja useita kouluja.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Lumilautailu talviolympialaisissa 2018 – naisten slopestyle

Lumilautailun naisten slopestylen kilpailu talviolympialaisissa 2018 järjestettiin 12. helmikuuta 2018 Pyeongchangissa, Etelä-Koreassa.

Karsinta peruttiin kokonaan kovan tuulen vuoksi, joten loppukilpailussa olivat mukana kaikki 26 urheilijaa. Loppukilpailunkin sääolosuhteet olivat vaikeat ja kilpailun starttia siirrettiin tunnilla. Kilpailun järjestäminen kovassa tuulessa sai kovaa kritiikkiä muun muassa pronssia voittaneelta Enni Rukajärveltä ja Norjan lumilautailumaajoukkueen johtajalta Per Iver Grimsrudilta. Pyeongchangin kisajärjestäjän ja kansainvälisen olympiakomitean tiedottajat sysäsivät vastuun kansainväliselle hiihtoliitolle (FIS).

## Tulokset

## Lähteet
Susanna Dickinson

**Susanna Wilkerson Dickinson** (1814 – 7. lokakuuta 1883) oli eräs Alamon taistelussa hengissä selvinneistä. Vuonna 1836 Texasin tasavallassa käyty taistelu vaati vähintään 189 Alamon puolustajan hengen, heidän joukossaan Susannan aviomies Almaron Dickinson. Meksikolaisten joukkoja johtanut generalissimus Santa Anna vangitutti Dickinsonin ja hänen pienen tyttärensä Angelinan. Genaralissimus olisi halunnut adoptoida tytön ja kouluttaa tästä hienon naisen, mutta Dickinson kieltäytyi ehdotuksesta jyrkästi. 

Muutaman päivä kuluttua Santa Anna antoi Dickinsonille ja hänen tyttärelleen vapautensa. Kahden tiedustelijan saattamina he ratsastivat Gonzalesin kylään, jonne oli kokoontunut texasilaisia vapaustaistelijoita.  Dickinsonista tuli tärkeä silminnäkijä taistelulle ja hänen kertomuksiaan on käytetty monen kirjan lähdetietoina.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Evijärven seurakunta

**Evijärven seurakunta** oli Lapuan hiippakuntaan ja Lapuan tuomiorovastikuntaan kuulunut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimi Evijärven kunnan alueella.

Evijärven seurakunta lakkautettiin vuoden 2022 lopussa ja seurakunta liitettiin osaksi Kauhavan seurakuntaa vuoden 2023 alussa.

## Historia
Evijärvestä tuli Lappajärven seurakunnan kappeliseurakunta vuosien 1758–1760 aikana. Siitä tuli itsenäinen seurakunta vuonna 1865.

## Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Evijärven kappeliseurakunnan kappalaisina ja Evijärven seurakunnan kirkkoherroina: 
### Evijäven kappeliseurakunta
* 1763–1775: kappalainen Johan Kuhlberg
* 1776–1783: kappalainen Elias Alcenius
* 1783–1804: kappalainen Mikael Forslin
* 1804–1807: armovuodensaarnaaja Jakob Ekberg
* 1807–1809: kappalainen Gabriel Bergenström
* 1809–1812: armovuodensaarnaaja Gabriel Sarlin
* 1812–1816: kappalainen Jakob Castrén
* 1816–1817: armovuodensaarnaaja Daniel Uhlbom
* 1817–1818: armovuodensaarnaaja Matti Voldstedt
* 1818–1845: kappalainen Marcus Fagerdahl
* 1850–1863: kappalainen Gustaf Erik Forsman
* 1864–1872: kappalainen Gustaf Adolf Cajanus
* 1872–1875: vt. kappalainen Gustaf Vilhelm Vigelius
* vt. kappalainen Johan Oskar Bergsoth
* 1875–1877: vt. kappalainen Anders Kustaa Heikkilä

### Evijärven seurakunta
* 1877–1908: kirkkoherra Karl Alfred Calamnius
* 1908–1911: sijaisina Akseli Gabriel Pajula, Albin Hukkanen, E.H. Vestekren
* 1911–1915: kirkkoherra Kaarle Aabel Silén
* 1915–1916: sijaisena Hugo Maja
* 1916–1917: sijaisena Aatto Häyrinen
* 1917–1921: kirkkoherra Rurik Calamnius
* 1921–1922: vt. kirkkoherra Väinö Juho Mattila
* 1922–1934: kirkkoherra Kaarlo Airas
* 1935–1946: kirkkoherra Antti Fabian Oja
* 1949–1972: kirkkoherra Olavi Kaukola
* 1972–2005: kirkkoherra Seppo Paananen
* 2005–2007: kirkkoherra Mertsi Saarela
* 2007–2012: kirkkoherra Virpi Laakso
* 2012–2019: kirkkoherra Aki Paavola
* 2019–2021 vt. kirkkoherra Laura Lahdensuo
* 2021 vt. kirkkoherra Minna Lainimo
* 2022 vt. kirkkoherra Risto Mäki
**Ylimääräiset papit/seurakuntapastorit:**

* 1804–1807: Jaakko Ekberg
* 1809–1812: Gabriel Sarlin
* 1814–1816: Niilo Cajander
* 1816–1817: Daniel Ahlbom
* 1826:          Kaarle Lindfors
* 1834–1847: Kustaa Forsman
* 1847–1850: Berndt Cajanus
* 1863–1864: Kaarle Renfors
* 1872–1875: Kustaa Vigelius

* 1980–1984: Heikki Niemelä
* 1985–1987: Jouko Toskala
* 1988–2003: Matti Aho

**Kanttorit:**

* n. 1760–: Tuomas Matinpoika Lassila
* 1784–1824: Gabriel Melender
* 1826–: Gustav Berlin
* 1831–1878: Heikki Ågren
* 1880–1926: Antti Riippa
* 1928–1970: Niilo Tiitinen
* 1971–1974: Raija-Leena Kentala
* 1978–1987: Matti Katajamäki

## Katso myös
* Evijärven adventtiseurakunta
* Evijärven helluntaiseurakunta
* Uskonto Etelä-Pohjanmaalla

## Lähteet