open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Valliguières

**Valliguières** on kunta Ranskan eteläosassa Gardin departementissa Occitanien alueella.  Se sijaitsee noin 30 kilometriä Nîmesin kaupungista koilliseen.

Valliguières on keskiajalla 1100-luvulla rakennettu kylä. Valliguières tarkoittaa suomeksi veden laakso (*Valle Aqua*). Kylän keskellä olevalla aukiolla on suihkulähde. Kylää suojaamaan rakennettiin linna *Château de Valliguières*. Muita nähtävyyksiä ovat 1600-luvulta peräisin oleva Saint-Julienin kirkko sekä Saint-Pierren kappeli, joka on rakennettu muinaisen oppidumin paikalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nikolai Reek

**Nikolai Aleksei Reek** (vuoteen 1903 **Bazõkov**; 1. helmikuuta 1890 Tallinna, Venäjän keisarikunta – 8. toukokuuta 1942 Solikamsk, Neuvostoliitto) oli virolainen kenraaliluutnantti, joka toimi Viron yleisesikunnan päällikkönä vuosina 1934–1939 sekä Viron puolustusministerinä vuosina 1927–1928 ja 1939–1940.

Reek liittyi nuorena Venäjän keisarikunnan armeijaan, kävi Tšugujevin sotakoulun vuosina 1907–1910 ja opiskeli Pietarissa Nikolain yleisesikunta-akatemiassa vuosina 1913–1914 sekä 1917. Hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan, vuodesta 1916 lentojoukoissa, ja sai syksyllä 1917 kapteenin arvon. Viron julistauduttua itsenäiseksi helmikuussa 1918 Reekistä tuli hetkeksi Viron yleisesikunnan ensimmäinen päällikkö. Hänet ylennettiin maaliskuussa 1918 everstiluutnantiksi. Saksalaisten vetäydyttyä Reek komensi marraskuussa 1918 vähän aikaa Virumaan Kaitseliit-suojeluskuntia sekä 21. marraskuuta alkaen 5. jalkaväkirykmenttiä, osallistuen Viron vapaussotaan. Helmikuussa 1919 hän siirtyi 1. divisioonan ja huhtikuussa 3. divisioonan esikuntapäälliköksi, ja osallistui Landeswehrin sotaan. Lokakuussa 1919 hänet ylennettiin everstiksi.

Reek toimi tämän jälkeen eri tehtävissä Viron puolustusvoimissa, muun muassa divisioonankomentajana. Hän oli sotaministerinä maaliskuusta 1927 joulukuuhun 1928 sekä yleisesikunnan päällikkönä presidentti Konstantin Pätsin itsevaltaisen hallinnon aikana maaliskuusta 1934 alkaen. Reek ylennettiin kenraalimajuriksi 1926 ja kenraaliluutnantiksi 1938. Reek vieraili vuonna 1939 Adolf Hitlerin 50-vuotisjuhlissa Saksassa. Hänet nimitettiin puolustusministeriksi Jüri Uluotsin hallitukseen lokakuussa 1939, ja hän joutui vastaamaan Viron ja Neuvostoliiton avunantosopimuksen toimeenpanosta. Reek joutui eroamaan Viron neuvostomiehityksen seurauksena 22. kesäkuuta 1940.

Neuvostoviranomaiset vangitsivat Reekin kotonaan Tallinnan Meriväljassa maaliskuussa 1941 ja hänet vietiin Solikamskissa sijainneelle Usollagin vankileirille. Hänet teloitettiin Solikamskissa toukokuussa 1942.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gaujac (Gard)

**Gaujac** on kunta Ranskan eteläosassa Gardin departementissa Occitanien alueella.  Se sijaitsee noin 42 kilometriä Nîmesin kaupungista koilliseen.

Kylän yläpuolella olevalla rinteellä oli tärkeä kelttiläinen oppidum, Saint-Vincentin oppidum. Se oli miehitettynä 400-luvulle eaa. Myöhemmin sitä hallitsivat roomalaiset, jotka rakensivat sinne kylpylän ja temppelin. Kylän keskeltä kohoava keskiaikainen linna *Château de Gaujac* on nykyään näyttelyiden ja konserttien pitopaikka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pusoisvaara

**Pusoisvaara** () oli Suomelle kuuluessaan Leppäniemen laajaan kyläkokonaisuuteen kuulunut kylä entisessä Suojärven kunnassa luovutetun Karjalan alueella. Nykyisin alue kuuluu Venäjän Karjalan tasavaltaan ja on asumaton eikä alueella sijainneista taloista ole myöskään jäljellä kivijalkoja, sillä kylän kohdalla viljeltiin Neuvostoliiton aikana peltoalaa ja kaikkien talojen kivijalat poistettiin viljelysten tieltä. Pusoisvaaraan pääsi aikanaan myös junalla, sillä alueella sijaitsi tervatehdas ja Suojoen saha. Pusoisvaaran pysäkki (rautatieseisake) sijaitsi noin 2,5 km päässä entiseltä Suomen ja Neuvostoliiton väliseltä rajalta ja noin kilometrin päässä Pusoisvaaran kylästä. Kylän eteläpuolella virtaa Ääniseen laskeva Suojoki. 

## Lähteet
Enda Stevens

**Enda Stevens** (s. 9. heinäkuuta 1990 Dublin) on irlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Englannin mestaruussarjassa pelaavaa Stokea.

Stevens pelasi kotimaassaan UCD:ssä, St Patrick’s Athleticissä ja Shamrock Roversissa yhteensä 78 pääsarjaottelua ja voitti Shamrockissa Irlannin-mestaruuden 2010 ja 2011, kunnes hän tammikuussa 2012 siirtyi englantilaisseura Aston Villaan. Hän pelasi Englannin Valioliigassa seitsemän ottelua kaudella 2012–2013 mutta muutoin hän pelasi Aston Villan reservijoukkueessa sekä lainasopimuksilla Notts Countyssa, Doncaster Roversissa ja Northampton Townissa. Kesällä 2015 hän siirtyi Portsmouthiin ja kesällä 2017 Sheffield Unitediin. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa Sheffieldin kaikki 38 ottelua avauskokoonpanossa. Hän teki maalin joulukuussa 2019 Norwich Cityä ja helmikuussa 2020 Brighton & Hove Albionia. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 30 valioliigaottelua. Hän on pelannut Englannin mestaruussarjassa Doncasterin ja Sheffieldin joukkueissa yhteensä 137 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän siirtyi Stokeen kesällä 2023.

Stevens on pelannut Irlannin maajoukkueessa 25 maaottelua, joista ensimmäisen kesäkuussa 2018. Vuonna 2019 pelatuissa EM-karsinnoissa hän pelasi seitsemän ottelua ja jokaisessa niistä täydet 90 minuuttia. Vuoden 2022 MM-kilpailujen karsinnoissa hän pelasi kolme ottelua.

## Lähteet
William Kraft

**William Kraft** (6. syyskuuta 1923 Chicago – 12. helmikuuta 2022) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, kapellimestari, lyömäsoittaja ja musiikkipedagogi.

## Elämä ja ura
### Varhaiset vaiheet
Kraft syntyi ukrainalaisten maahanmuuttajien pojaksi. Hän sai Columbian yliopistosta kandidaatin arvon vuonna 1951 ja maisterin arvon 1954. Hän sai yliopistovuosinaan kaksi Anton Seidl -stipendiä. Hänen ensisijaisia ohjeistajiaan olivat Jack Beeson, Seth Bingham, Henry Brant, Henry Cowell, Erich Hertzmann, Paul Henry Lang, Otto Luening ja Vladimir Ussachevsky. Lyömäsoitinten soitossa hän sai opetusta Morris Goldenbergilta, patarumpalina Saul Goodmanilta sekä orkesterinjohdossa Rudolph Thomasilta ja Fritz Zweigiltä.

Varhaisina vuosinaan Los Angelesissa Kraft organisoi johtajana Los Angeles Percussion Ensemblen toimintaa. Kokoonpano kantaesitti ja levytti teoksia muiden muassa Alberto Ginasteralta, Lou Harrisonilta, Ernst Krenekilta, Igor Stravinskylta ja Edgar Varèselta. Kraft toimi itse lyömäsoitinsolistina Karlheinz Stockhausenin *[[Zyklus|Zykluksen]]* ja Pierre Boulezin *[[Le Marteau sans maître]]n* Yhdysvaltain-ensiesityksissä. Hän myös levytti *[[Sotilaan tarina]]n* Stravinskyn johtamana.

### Ura Los Angelesin filharmonikoissa ja yliopistossa
Kraft toimi vuosina 1981–1985 Los Angelesin filharmonikkojen nimikkosäveltäjänä. Tänä aikana hän perusti nykyohjelmistoon keskittymistä varten orkesterin uuden musiikin ryhmän. Tätä ennen Kraft oli toiminut soittajana samassa orkesterissa 26 vuoden ajan: kahdeksan vuoden ajan lyömäsoittajana ja 18 vuoden ajan ensimmäisenä patarumpalina. Kolmen kauden ajan Kraftilla oli orkesterissa avustavan kapellimestarin asema.

Kraft toimi Kalifornian yliopiston (Santa Barbara) sävellysjaoksen puheenjohtajana ja Corwin-professorina, kunnes jäi eläkkeelle kesäkuussa 2002.

### Työ säveltäjänä
Kraft on saanut säveltäjänä lukuisia palkintoja. Hänen teoksiaan ovat esittäneet orkesterit eri puolilla maailmaa, kuten Euroopassa, Japanissa, Koreassa, Kiinassa, Australiassa, Israelissa ja entisessä Neuvostoliitossa. Vuonna 1990 Kraft sai paikan Percussive Arts Societyn Hall of Famesta.

Kraftin teosten joukossa on patarumpukonsertto nro 2 eli *The Grand Encounter*, joka kantaesitettiin vuonna 2005. Tilaajana oli San Franciscon sinfoniaorkesteri, jota Michael Tilson Thomas johti kantaesityksessä David Herbertin toimiessa solistina. Huomattavasti uudistetun version teoksesta kantaesittivät keväällä 2007 Xian Zhangin johtama Hongkongin filharmoninen orkesteri solistinaan James Boznos. Myöhemmin samana vuonna Herbert toimi solistina teoksen Yhdysvaltain-ensiesityksessä; häntä säesti Guy Victor Bordon johtama Akronin sinfoniaorkesteri.

Muihin Kraftin teoksiin kuuluu ooppera *Red Azalea*, jonka tilasi lontoolainen uuden musiikin teatteriryhmä. Teos kantaesitettiin vuonna 2002 Kalifornian yliopiston (Santa Barbara) uuden musiikin juhlilla, minkä jälkeen teoksen Euroopan-ensiesitys pidettiin Lontoossa. Kraftin teosten levytyksiä on julkaistu monilla levymerkeillä, joihin ovat kuuluneet Harmonia Mundi, Albany Records, Nonesuch Records, Decca Records ja EMI.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* AllMusic: William Kraft 
*
George Baldock

**George Henry Ivor Baldock** (9. maaliskuuta 1993 Buckingham, Englanti – 9. lokakuuta 2024 Glyfáda, Kreikka) oli englantilais-kreikkalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli oikea laitapuolustaja.

## Seurajoukkueura
Baldock aloitti liigauransa Milton Keynes Donsissa, mutta pelasi myös lainalla Northampton Townissa, Tamworthissa, islantilaisessa ÍBV:ssä ja Oxford Unitedissa. Kesällä 2017 hän siirtyi Sheffield Unitediin. Ensimmäisen ottelunsa Englannin Valioliigassa Baldock pelasi Sheffield Unitedissa elokuussa 2019. Ensimmäisen maalinsa Valioliigassa hän teki marraskuussa 2019 kauden 12. ottelussa Tottenham Hotspuria vastaan ja toisen maalinsa kuukautta myöhemmin Norwich Cityä vastaan. Hän pelasi kaudella 2019–2020 Valioliigassa joukkueensa kaikki 38 ottelua alusta loppuun. Seuraavalla kaudella hän pelasi 32 valioliigaottelua ilman maaleja. Hän on pelannut Englannin mestaruussarjassa MK Donsin ja Sheffield Unitedin joukkueissa yhteensä 137 ottelua ja tehnyt niissä neljä maalia. Islannin pääsarjassa hän pelasi 16 ottelua ja teki yhden maalin vuonna 2012.

Kesällä 2024 Baldock siirtyi Sheffield Unitedista kreikkalaiseen Panathinaikokseen. Hän ehti pelata seurassa yhteensä neljä ottelua ennen kuolemaansa.

## Maajoukkueura
Englannissa syntynyt ja kasvanut Baldock oli kreikkalaisen isoäitinsä kautta oikeutettu edustamaan maajoukkuetasolla myös Kreikkaa. Baldock sai vuonna 2022 Kreikan kansalaisuuden ja debytoi Kreikan maajoukkueessa 2. kesäkuuta 2022 Kansojen liigan ottelussa Pohjois-Irlantia vastaan tultuaan vaihdosta kentälle Lazaros Rotan tilalle ottelun 92. minuutilla. Hän pelasi urallaan 12 maaottelua, joista viisi oli EM-karsintaotteluita..

## Kuolema
Baldock löydettiin kuolleena uima-altaastaan 9. lokakuuta 2024 Kreikan Glyfádassa.

## Yksityiselämä
Baldockin isoveli Sam Baldock on myös ammattilaisjalkapalloilija. 

## Lähteet
Paula Szalit

**Paula Szalit** (myös *Paulina Szalitówna*; 5. marraskuuta 1886 Drohobytš – 1920 Kulparkiv) oli puolalainen pianisti ja säveltäjä. Hän aloitti opintonsa Lvivissä ja jatkoi niitä Wienissä, jossa hänen opettajinaan toimivat Robert Fischhof, Josef Hofmann, Heinrich Schenker ja Teodor Leszetycki. Eugen d'Albert opetti häntä Baijerissa. 

Harold Schonberg piti Szalitia varhaisena lupauksena, Artur Schnabel jopa ihmelapsena. Hänen esiintymisensä Wienissä 14. helmikuuta 1894 oli todennäköisesti hänen debyyttinsä. Szalit esiintyi vuosina vuonna 1898 Pietarissa ja Moskovassa sekä vuonna 1904 Lvivissä ja Krakovassa. Vuoden 1907 paikkeilla hän opetti pianonsoittoa musiikki-instituutissa Lvivissä. Syksyllä 1913 hän teki viimeisen esiintymisensä viulisti Paweł Kochańskin kanssa.

Maja Trochimczykin kirjan *A Romantic Century in Polish Music* mukaan Szalitin lahjakkuutta hyväksikäytettiin, eikä hän kestänyt taiteellisen uran mukanaan tuomia paineita. Hänen elämänsä päättyi psykiatriseen sairaalaan.

Szalitin sävellystuotantoon kuuluu pienimuotoisia pianokappaleita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Paula Szalit: nuotteja
Hanson Boakai

**Hanson Tamba Boakai** (s. 28. lokakuuta 1996 Teldou, Guinea) on kanadalais-guinealainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edusti kaudella 2019 Suomen Veikkausliigassa FC Inter Turkua.

## Tilastot

Tilastot kattavat aikuisten sarjaottelut. Päivitetty 13. elokuuta 2019.

## Lähteet
BAP Islay (SS-35)

**BAP Islay** (runkonumero SS-35) on Perun laivaston vuonna 1974 palvelukseen otettu Islay-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin 24. kesäkuuta 1970 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 15. maaliskuuta 1971. Alus laskettiin vesille 11. lokakuuta 1973 ja liitettiin laivastoon 29. elokuuta 1974.

## Palvelus
Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui 1974 uuteen kotisatamaansa Callaoon.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Ole Kristian Grimnes

**Ole Kristian Grimnes** (s. 4. tammikuuta 1937 Tromssa) on norjalainen historioitsija. Hän on oppiarvoltaan filosofian tohtori, ja hänestä tuli vuonna 1990 Oslon yliopiston historian professori. 

Grimnes on toisen maailmansodan miehitetyn Norjan tutkimuksen johtava auktoriteetti. Hän on julkaissut useita kirjoja kyseisestä aiheesta; näihin kuuluvat *Norge i krig* -teoksen ensimmäinen osa, *Hjemmefrontens ledelse* (1974), *Overfall* (1984) ja *Veien inn i krigen* (1987). Vuonna 2001 häneltä ilmestyi elämäkertateos *[[Sam Eyde]] – den grenseløse gründer*.   

## Lähteet
BAP Arica (SS-36)

**BAP Arica** (runkonumero SS-36) on Perun laivaston vuonna 1975 palvelukseen otettu Islay-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin 24. kesäkuuta 1970 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 1. lokakuuta 1971. Se laskettiin vesille 5. huhtikuuta 1974 ja liitettiin laivastoon 21. tammikuuta 1975.

## Palvelus
Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui uuteen kotisatamaansa Callaoon vuonna 1975.
 
## Lähteet
*

### Viitteet
BAP Angamos (SS-31)

**BAP Angamos** ex- BAP *Casma* (runkonumero SS-31) on Perun laivaston vuonna 1980 palvelukseen otettu Angamos-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Tyypin 209 sukellusvene tilattiin 12. elokuuta 1976 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 15. heinäkuuta 1977. Alus laskettiin vesille 31. elokuuta 1979 nimellä *BAP Casma* ja liitettiin laivastoon 19. joulukuuta 1980. Alus nimettiin Perun ja Chilen laivastojen välisen 12. tammikuuta 1839 käydyn Casman taistelun muistoksi.

## Palvelus
Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui uuteen kotisatamaansa Callaoon vuonna 1981. Oltuaan palveluksessa lähes vuosikymmenen SIMA modernisoi aluksen Callaossa vuonna 1998, minkä jälkeen alus nimettiin uudelleen 8. lokakuuta 1879 käydyn taistelun muistoksi BAP *Angamokseksi*.
 
## Lähteet
*

### Viitteet
Italian juutalaiset

**Italian juutalaiset** ovat Italian asukkaita, jotka ovat etniseltä taustaltaan juutalaisia tai juutalaisuuteen kääntyneitä. Italiassa on ollut italkim-juutalaisyhteisö antiikin ajoilta lähtien.

## Italian juutalaisryhmät

Suppeasti ymmärrettynä italianjuutalaisilla tarkoitetaan pelkästään niin kutsuttuja *italkim*-juutalaisia, jotka ovat olleet Italian alueella jo ainakin Julius Caesarin ajoista lähtien ja muodostavat erillisen diaspora- ja kulttuuriryhmänsä muiden euroopanjuutalaisten ohelle. Historioitsija Steven Lowensteinin mukaan heidät voidaan nähdä aškenasi- ja sefardijuutalaisten välimaastoon sijoittuvana ryhmänä. Italkim-juutalaiset ovat perinteisesti puhuneet juutalaisitaliaa, jossa on muiden juutalaiskielten tavoin seemiläisiä vaikutteita. Se on kuitenkin ollut jäämässä pois käytöstä, ja sitä puhuu enää pieni määrä.

Keskiajan loppuvaiheilla lähtien aškenasijuutalaisia muutti pohjoiseen Italiaan. Sefardijuutalaisia saapui Italiaan tultuaan karkotetuksi Iberian niemimaalta 1490-luvulla. 

Maassa on myös muita pienempiä juutalaisryhmiä. Muista erottuvin ja myös koko Euroopan mittakaavalla ainutlaatuinen ryhmä on San Nicandron juutalaisten yhteisö, joka sai alkunsa, kun pieni joukko etnisiä italialaisia kääntyi katolilaisuudesta juutalaisuuteen.
## Genetiikka
2000 julkaistun geenitutkimuksen mukaan isälinjojensa perusteella roomanjuutalaiset vaikuttavat polveutuvan samasta Lähi-idässä eläneestä väestöstä kuin suurin osa maailman muistakin juutalaisista. Vuonna 2010 julkaistun geenitutkimuksen mukaan italianjuutalaiset kantavat perimää sekä Lähi-idästä että Euroopasta ja ovat geneettisesti erityisen lähellä aškenasi-, sefardi- ja syyrianjuutalaisia. Molempien tutkimusten mukaan italianjuutalaiset ovat pysyneet suhteellisen eristäytyneenä ryhmänä ei-juutalaisesta kantaväestöstä.

## Tunnettuja italianjuutalaisia

* Giorgio Bassani, kirjailija, elokuvakäsikirjoittaja ja journalisti
* Alberto Franchetti, säveltäjä
* Vittorio Gassman, näyttelijä ja ohjaaja
* Primo Levi, kemisti ja kirjailija
* Rita Levi-Montalcini, neurologi
* Salvador Luria, mikrobiologi
* Luigi Luzzatti, poliitikko
* Moše Hajjim Luzzatto, kirjailija ja rabbi
* Amedeo Modigliani, taidemaalari ja kuvanveistäjä
* Franco Modigliani, ekonomisti
* Emilio Gino Segrè, fyysikko
* Elio Toaff, rabbi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lehtosalvia

**Lehtosalvia** (*Salvia nemorosa*) on salvioiden suvun monivuotinen huulikukkaiskasvi, joka kasvaa alkuperäisenä Keski-Euroopassa ja Turkissa Anatoliassa.

## Kuvaus
### Varsi ja lehdet
Lehtosalvia kasvaa noin 40–60 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat vaaleanvihreät tai vihertävän harmaat. Lehtilavan muoto on suikea tai soikea. Lehtien pituus on noin 10 senttimetriä. Niiden lehtilaita on nyhä- tai sahalaitainen. Lehdistä lähtee aromaattinen tuoksu niitä musertaessa.

### Kukat
Lehtosalvia kukkii kesä-elokuussa. Sen kukat ovat väriltään violetinsinisestä siniseen. Kukat ovat pitkässä terttumaisessa kukinnossa.

## Levinneisyys
Lehtosalviaa kasvaa Keski-Euroopassa ja Turkissa Anatoliassa, joissa se on luonnonvarainen aurinkoisilla niityillä, lehdoissa ja metsissä paikoilla, joissa on hyvin vettä läpäisevä maa.

Sitä kasvatetaan paljon koristekasvina pihoilla polkujen varsilla ja puutarhoissa sekä perhospuutarhoissa sen pitkän ja runsaan kukinnan vuoksi. Lehtosalviasta on paljon lajikkeita, jotka ovat näyttävämpiä kuin luonnonvarainen muoto.

## Kuvia

Salvia nemorosa sl1.jpg
Salvia nemorosa sl2.jpg
Salvia nemorosa 1.jpg


20121008Salvia nemorosa4.jpg
20160517Salvia nemorosa4.jpg
Salvia nemorosa leaves.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Maja Trochimczyk

**Maja Trochimczyk** (vuosina 1987–2000 *Maria Anna Harley*; s. 30. joulukuuta 1957) on puolalais-yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä ja runoilija. Hän opiskeli Varsovan yliopistossa, josta sai taiteiden maisterin oppiarvon musiikkitieteessä vuonna 1986 sekä Fryderyk Chopin -musiikkiyliopiston, josta sai taiteiden maisterin arvon ääni-insinööritaidossa vuonna 1987. Muutettuaan Kanadaan vuonna 1988 Trochimczyk sai filosofian tohtorin arvon musiikkitieteessä McGillin yliopistosta 1994.

Tohtoriksi väiteltyään Trochimczyk sai vuosiksi 1994–1996 Social Sciences and Humanities Research Council of Canadan stipendin, jonka tuella hän suoritti kaksi puolalaista nykymusiikkia koskenutta tutkimushanketta. Elokuussa 1996 hän liittyi Etelä-Kalifornian Thornton-musiikkikoulun henkilökuntaan. Hänen tutkimuksellisiin kiinnostuksen aiheisiinsa ovat lukeutuneet 1900-luvun musiikin historia ja estetiikka, puolalaiset säveltäjät (Grażyna Bacewicz, Witold Lutosławski), naissäveltäjät, musiikkifilosofia ja musiikin ekologia. Puolalaisen musiikin keskuksessa Trochimczyk on toiminut *Polish Music History Seriesin* ja vuonna 1998 perustamansa *Polish Music Journal* -internetjulkaisun päätoimittajana. Hänen tuotantoonsa runoilijana kuuluu *The Rainy Bread. Poems from Exile* (2016), joka toi hänelle Puolalais-amerikkalaisen historiayhdistyksen Creative Arts Prizen. Trochimczyk oli Sunland-Tujungan nimikkorunoilija vuosina 2010–2012.

Trochimczykin omiin musiikkijulkaisuihin kuuluvat kirjat *After Chopin: Essays in Polish Music* (2000) ja *The Music of Louis Andriessen* (2002). Hän on ollut mukana laatimassa myös muun muassa *[[The New Grove Dictionary of Music and Musicians|The New Grove Dictionary of Music and Musicians II]]* -teosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Kolmoislammi (läntinen)

**Kolmoislammi** on Uudellamaalla Vihdin kaakkoisosassa sijaitseva järvi. Se on läntisin kolmesta Kolmoislammista.

## Maantietoa
Kolmoislammi on 300 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Se on syntynyt kalliosten mäkien keskellä olevan kalliomurrokseen muodostuneeseen painanteeseen. Sen itäpuolella sijaitsevat pohjoinen Kolmoislammi ja itäinen Kolmoislammi. Pohjoisessa on Holma-Saarijärvi, jonka pinta on noin kuusitoista metriä Kolmoislammin pintaa korkeammalla. Kolmoislammin ympäristö on kalliometsää. Kolmoislammit muodostavat kokonaisuuden, joita yhdistävät toisiinsa purot. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 750 metriä .

## Luontoarvoja
Kolmoislammi kuuluu Nuuksion kansallispuistoon ja lammen ympäri kiertää kävelypolku.

## Vesistösuhteet
Kolmoislammi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Siihen tulee oja oja Poro-Kolmoislammesta ja sen laskuoja alkaa itärannasta. laskuoja yhdistää sen keskimäiseen Kolmoislammiin. Kolmoislammin vedenpinnan korkeus on 68,9 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Kolmoislammi (itäinen)

**Kolmoislammi** on Uudellamaalla Vihdissä Siikajärven lähellä sijaitsevista kolmesta samannimisestä järvestä itäisin. Espoon osalta Kolmoislampi kuuluu Siikajärven kaupunginosaan. Espoon opaskarttaan se on merkitty nimellä Kolmuslampi.

## Maantietoa
Kolmoislammi on 800 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 12 hehtaaria. Se on muodostunut yhdessä muiden Kolmoislampien kanssa kalliomurrokseen syntyneeseen painaumaan. Siksi järvi on syvä ja jylhärantainen korpijärvi. Sen naapurijärviä ovat Nuuksion Pitkäjärvi idässä ja Siikajärvi etelässä. Länsi- ja pohjoispuolella on läntisen ja pohjoisen Kolmoislammin ohella useita lampia ja pieniä järviä, kuten Holma-Saarijärvi, jonka pinta on noin kuusitoista metriä Kolmoislammin pintaa korkeammalla. Holma-Saarijärven ja Kolmoislammien välissä sijaitsee Kolmoislamminkalliot. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 2,0 kilometriä. Sen rannoilla on lukuisia mökkejä, joille johtaa toisinaan vain metsäpolku.

## Luontoarvoja
Kolmoislammi kuuluu Nuuksion kansallispuistoon ja sen rannoilla on kaksi nuotiopaikkaa. Sen ympäristö on kalliometsää, harvapuista kangasta ja eriasteisesti soistunutta maastoa. Kolmoislammit muodostavat kokonaisuuden, joita yhdistävät toisiinsa purot. Itäiseen Kolmoislampeen laskevat paitsi läntisen ja pohjoisen Kolmoislammen, myös Poro-Kolmoislammen ja Kukkoilammen vedet.

## Vesistösuhteet
Kolmoislammi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Siihen laskevat keskimäinen Kolmoislampi ja Vähä Romlampi. Kolmoislammin laskuoja laskee Nuuksion Pitkäjärveen puolentoista kilometrin päässä. Kolmoislammin vedenpinnan korkeus on 68,7 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Kolmoislammi (pohjoinen)

**Kolmoislammi** on Uudellamaalla Vihdin kaakkoisosassa sijaitseva järvi. Se on keskimmäinen kolmesta Kolmilammista.

## Maantietoa
Kolmoislammi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,2 hehtaaria. Se sijaitsee läntisen ja itäisen Kolmoislammin välissä. Pohjoisessa on Holma-Saarijärvi, jonka pinta on noin kuusitoista metriä Kolmoislammin pintaa korkeammalla. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 500 metriä. Kolmoislammin ympäristö on kalliometsää. Kolmoislammit muodostavat kokonaisuuden, joita yhdistävät toisiinsa purot.

## Luontoarvoja
Kolmoislammi kuuluu Nuuksion kansallispuistoon.

## Vesistösuhteet
Kolmoislammi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Siihen laskee lännestä läntisin Kolmoislammi ja sen laskuoja laskee itäiseen Kolmoislammiin. Järven vedenpinnan korkeus on 68,8 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Ympyrkäinenlampi

**Ympyrkäinenlampi** on Uudellamaalla Vihdin kaakkoisosassa Veikkolan taajaman koillispuolella sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Ympyrkäinenlampi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Se on muodostunut kallioisen mäkimaaston soistuneeseen painanteeseen. Se eteläpuolella kohoavat jyrkänteiset Palokalliot. Ympyrkäinenlammen naapurijärviä ovat Holma-Saarijärvi ja Kolmikulmalampi idässä, Kolmoislammet eteläkaakossa, Kolperinlampi lännessä ja Pitkä Saarijärvi pohjoisessa.
Lammessa ei ole kartan mukaan saaria ja sen rantaviivan pituus on 550 metriä .

## Ympäristöarvoja
Se kuuluu Nuuksion kansallispuistoon.

## Vesistösuhteet
Ympyrkäinenlampi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Siihen ei tule ojia eikä sillä ole laskuojaa, joten sitä voidaan luonnehtia umpilammeksi. Lammen vedenpinnan korkeus on 84,6 metriä mpy (N2000).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
BAP Antofagasta (SS-32)

**BAP Antofagasta** (runkonumero SS-32) on Perun laivaston vuonna 1981 palvelukseen otettu Angamos-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Tyypin 209 sukellusvene tilattiin 12. elokuuta 1976 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 3. joulukuuta 1977. Alus laskettiin vesille 19. joulukuuta 1979 ja liitettiin laivastoon 22. toukokuuta 1981. Alus nimettiin Tyynenmeren sodassa käydyn Perun ja Chilen laivastojen välisen Antofagastan taistelun muistoksi.

## Palvelus
Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui uuteen kotisatamaansa Callaoon vuonna 1981. Oltuaan palveluksessa vuosikymmenen SIMA modernisoi aluksen Callaossa vuonna 1996.

Alus siirrettiin modernisoitavaksi SIMAlle, jossa sen runko katkaistiin helmikuun puolivälissä 2021. Alukselta poistettiin taistelunjohto-, propulsio-, viesti- ja asejärjestelmät, jotka uudistettiin. Näiden lisäksi aluksen mekaniikka, sähkö- ja hydrayliikkajärjestelmät sekä optiset laitteistot kunnostetaan tai korvataan uusilla.

## Lähteet
*

### Viitteet
Holma-Saarijärvi

**Holma-Saarijärvi** on Uudellamaalla Vihdin kaakkoisosassa  Veikkolan taajaman koillispuolella sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Holma-Saarijärvi on 350 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 4,5 hehtaaria. Se on muodostunut Palokallion ja Kolmoislamminkallion pohjoispuolella olevaan painaumaan. Sen naapurijärviä ovat Ympyrkäinenlampi lännessä ja Kolmikulmalampi idässä. Holma-Saarijärven eteläpuolella sijaitsee Kolmoislammien alue. Järvien välissä on Palokalliot ja Kolmoislamminkalliot. Holma-Saarijärven pinta on yli viisitoista metriä Kolmoislammien pintaa korkeammalla. Järven itärannan edustalla on yksi pieni saari, jossa on laavu ja nuotiopaikka retkeilijöitä varten . Saarelle on kävelysilta ja rannassa on mökkejä. Järven rantaviivan pituus on 1,1 kilometriä  Holma-Saarijärven ympäristö on kalliometsää.

## Luontoarvoja
Holma-Saarijärvi on retkeilykohde Nuuksion kansallispuistossa. Holma-Saarijärven yhteyteen kuuluu kaksi yleistä telttailualuetta, joista toinen sijaitsee saarella. Toinen telttailualue sijaitsee länsirannalla.

## Vesistösuhteet
Holma-Saarijärvi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Siihen tule ojia eikä sillä ole laskuojaa, joten järveä voidaan luonnehtia umpijärveksi. Sen valuma-alueen pinta-ala on kuitenkin 21 hehtaaria  ja sen vedenpinnan korkeus on 85,8 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
BAP Pisagua (SS-33)

**BAP Pisagua** (runkonumero SS-33) on Perun laivaston vuonna 1981 palvelukseen otettu Angamos-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Tyypin 209 sukellusvene tilattiin 21. maaliskuuta 1977 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 15. elokuuta 1978. Alus laskettiin vesille 19. lokakuuta 1980 ja liitettiin laivastoon 12. heinäkuuta 1983. Alus nimettiin 2. marraskuuta 1879 käydyn Perun ja Chilen välisen Pisaguan taistelun muistoksi.

## Palvelus
Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen aikana alus kolaroi neuvostoliittolaisen aluksen kanssa 8. huhtikuuta 1982 kärsien vaurioita, jotka viivästyttivät palvelukseenottoa. Alus saapui 1983 uuteen kotisatamaansa Callaoon.
 
## Lähteet
*

### Viitteet
BAP Chipana (SS-34)

**BAP Chipana** ex- *BAP Blume* (runkonumero SS-34) on Perun laivaston vuonna 1981 palvelukseen otettu Angamos-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Tyypin 209 sukellusvene tilattiin 21. maaliskuuta 1977 Saksasta Howaldtswerke-Deutsche Werft AG:lta Kielistä, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1978. Alus piti nimetä 1800-luvulla eläneen insinöörin Federico Blumen kunniaksi *BAP Blumeksi*, mutta 21. huhtikuuta 1980 nimi vaihdettiin *BAP Chipanaksi* Perun ja Chilen välillä 12. huhtikuuta 1879 käydyn Chipanan taistelun muistoksi. Alus laskettiin vesille 19. toukokuuta 1981 ja liitettiin laivastoon 28. lokakuuta 1982.

## Palvelus
Pohjanmerellä järjestettyjen koeajojen päätyttyä alus saapui 1983 uuteen kotisatamaansa Callaoon.

Vuonna 2017 tehtiin päätös Angamos-luokan sukellusveneiden elinikäpäivityksestä, jonka toteuttaisi SIMA veneiden valmistajan saksalaisen ThyssenKrupp Marine Systems avustamana. Avusta maksettaisiin 40 miljoonaa euroa. Päivityksessä alusten MTU dieselmoottorit huollettaisiin ja akusto vaihdettaisiin. Lisäksi alusten taistelunjohto-, viestintä- ja tulenjohtojärjestelmät uusittaisiin. Tulenjohtojärjestelmään liitettäisiin mahdollisuus käyttää AEG SUT 264 torpedoita ja merimaaliohjuksia. Sensoripäivityksinä asennettiin Hensoldt SERO 250 optroninen masto ja Elbit Timmes II ESM järjestelmä määritettiin.

Alus siirrettiin 11. joulukuuta 2917 töiden alkaessa Callaossa SIMAn uudelle kuljetusalustalle, mikä mahdollisti rungon katkaisemisen. Modernisoitu alus laskettiin veteen 27. joulukuuta 2023.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Jadwiga Sarnecka

**Jadwiga Sarnecka** (1883 Szarogród – 29. joulukuuta 1913 Krakova) oli puolalainen säveltäjä ja pianisti.

Sarneckan opettajiin kuuluivat Aleksander Michałowski, Teodor Leszetycki, Władysław Żeleński, Felicjan Szopski ja mahdollisesti Henryk Melcer. Hänen sävellyksistään ei aluksi tullut pidettyjä; niitä kuvattiin muun muassa oudoiksi ja kaoottisiksi. Hän kuitenkin jatkoi säveltämistä ja töidensä painamista omalla kustannuksellaan. Hänen lahjakkuutensa löysi Feliks Jasieński, joka ryhtyi rahoittajaksi. Myös Adolf Chybiński, Józef Reiss ja Zdzisław Jachimecki alkoivat kirjoittaa suosiolliseen sävyyn hänen töistään.

Frédéric Chopinin satavuotisjuhlan kunniaksi Lvivissä järjestetyssä kilpailussa Sarnecka sai toisen palkinnon neljännestä balladistaan; ensipalkinto meni Karol Szymanowskille. Ensimmäisessä virallisessa puolalaismuusikkojen kokoontumisessa Sarnecka oli ainoa esitelmöimään pyydetty nainen. Hän puhui luovuuden ja virtuoosisuuden suhteesta sävellystyössä.

Myös ankara kritiikki kuitenkin jatkui, ja lisäksi Sarneckan sairastama tuberkuloosi eteni. Hän jatkoi sävellystyötään, mutta lopetti jossain vaiheessa teostensa julkaisemisen. Tällä kaudella saivat alkunsa hänen avantgardistisimmat teoksensa, joissa hän radikalisoi harmonista ja tyylillistä sävelkieltään. Teosten joukossa ovat seitsemän balladia, kaksi sonaattia, kaksi muunnelmasarjaa ja muita pianoteoksia. Sarnecka sävelsi myös kolme pianosäesteistä yksinlaulua. Kuoltuaan tuberkuloosiin hän sai hautapaikan Rakowickin hautausmaalta, mutta hauta ei ole säilynyt näihin päiviin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Jadwiga Sarnecka: nuotteja
ORG-Peking

**ORG-Peking** () on kiinalainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Pekingistä, Kiinasta. Se pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa.

## Nykyinen joukkue
*(Tilanne 30. lokakuuta 2020)*

### Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Gary Graham 
* **Apuvalmentaja:** Dmitri Katajev 
* **Apuvalmentaja:** Guan Wang 
* **Maalivahtivalmentaja:** Brian Gratz 
* **Toimitusjohtaja:** Aleksei Burlaka
Sulfapyridiini

**Sulfapyridiini** (C11H11SN3O2) on sulfonamideihin kuuluva aromaattinen orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on aiemmin käytetty antibioottina muun muassa keuhkokuumeen hoidossa, mutta nykyään sitä käytetään antibioottina lähinnä eläinlääketieteessä. Yhdistettä voidaan käyttää myös ihokeliakian hoidossa.

## Ominaisuudet ja käyttö
Sulfapyridiini on valkoista tai kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee hieman veteen ja paremmin etanoliin tai asetoniin. Sulfapyridiini kehitettiin 1937–1938 britannialaisen kemianteollisuusyhtiön May & Bakerin laboratoriossa. Sulfapyridiini oli merkittävä kehitysaskel, sillä se oli ensimmäinen antibiootti, joka tehosi pneumokokkien aiheuttamaan keuhkokuumeeseen. Yhdistettä käytettiin lähinnä 1940-luvulla muun muassa keuhkokuumeen ja aivokalvontulehduksen ja tippurin hoitoon ja sen korvasivat ihmislääketieteessä nopeasti uudemmat sulfonamidit ja penisilliinit, joilla oli vähemmän haittavaikutuksia. Sulfapyridiinin kerrotaan olleen lääkkeen, joka pelasti Ison-Britannian pääministerin Winston Churchillin hengen hänen saatuaan keuhkokuumeen joulukuussa 1943. Nykyään sitä voidaan käyttää ihokeliakian hoitoon.

## Haittavaikutukset
Sulfapyridiini voi aiheuttaa agranulosytoosia eli jyvässolujen tavallista vähäisempää määrää veressä. Lisäksi se on myrkyllistä maksalle ja munuaisille ja saattaa kiteytyä virtsaan aiheuttaen munuaisvaurioita.

## Valmistus
Sulfapyridiinin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa 2-aminopyridiini reagoi p-asetamidobentseenisulfonyylikloridin kanssa muodostaen amidin. Seuraavassa vaiheessa asetamidoryhmä hydrolysoidaan kuumentamalla emäksisessä vesiliuoksessa, jolloin muodostuu sulfapyridiiniä.
:

## Lähteet
Elämäkertaromaani

**Elämäkertaromaani** eli **biofiktio** on yleensä tunnetun julkisuuden henkilön elämänvaiheista kertova romaani, jossa kohdehenkilöstä käytettävissä olevaa faktatietoa yhdistetään fiktiiviseen ainekseen. Elämäkertaromaaneja kirjoitetaan etenkin kirjailijoista, taiteilijoista ja poliitikoista. Elämäkertaromaanissa käsitellään kohteen uraa yleensä pitkältä ajalta, mutta joskus romaani painottuu kohteen identiteetin ja tulevaisuuden näkymien kannalta ratkaisevaan ajanjaksoon. Moni elämäkertaromaani lähtee autofiktiivisen romaanin tapaan liikkeelle taiteilijan elämän loppupäästä ja hakee hänen uralleen merkitystä takautuvasti huippukohtien kautta.

Elämäkertaromaanissa keskeistä on antaa lukijalle päähenkilön elämään kiinnostava näkökulma, ja näin kirjoittaja voi tehdä rohkeitakin tulkintoja. Tarinaa ei siten ole tarkoitus lukea totena.

Esimerkki biofiktiosta on Rosa Liksomin *Everstinna* (2017), joka hyödyntää Annikki Kariniemen henkilöhahmoa ja leimaa tämän todellisuuden vastaisesti natsiksi, mitä Outi Hytönen esseessään paheksuu. Lukijalle voi siten Hytösen mukaan jäädä biofiktion kohdehenkilöstä ehkä alitajuinen virheellinen kuva.

Finlandia-palkinnolla palkittuja suomenkielisiä elämäkertaromaaneja ovat Hannu Mäkelän *[[Mestari (romaani)|Mestari]]* (1995, kertoo Eino Leinosta) ja Helena Sinervon *[[Runoilijan talossa]]* (2004, kertoo Eeva-Liisa Mannerista).

## Katso myös
* Elämäkerta

## Lähteet
Joulusaaren lippu

**Joulusaaren lippu** on Joulusaaren kansallistunnus. Lippu on jaettu kahteen osaan vasemmasta yläkulmasta oikeaan alakulmaan. Ylempi vihreä osa kuvastaa saaren kasvillisuutta ja alempi sininen osa saarta ympäröivää merta. Vasemmassa reunassa on Etelän risti, joka on sama kuin Australian lipussa. Oikealla on kultainen, pikkutropiikkilinnun saarella esiintyvä alalaji *Phaethon lepturus fulvus*. Keskellä lippua on kultainen kiekko, joka kuvaa Joulusaaren historiallista fosfaatin kaivuuta. Keskellä kiekkoa on vihreällä värillä kuvattuna Joulusaari. Vuonna 1986 järjestettiin kilpailu, jossa valittiin lippu. Kilpailun tulokset julkaistiin 14. huhtikuuta 1986. Voittajavalinnan oli suunnitellut Tony Couch. Virallisesti lippu otettiin käyttöön vuonna 2002.

## Lähteet
Niilo Mäenpää

**Niilo Mäenpää** (s. 14. tammikuuta 1998 Hämeenlinna) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Allsvenskanissa pelaavaa Halmstads BK:ta.

Mäenpää voitti FC Interissä Suomen Cupin kaudella 2018. Interin 1–0-voittoon päättyneessä loppuottelussa HJK:ta vastaan hän pelasi täydet minuutit.

Myös Mäenpään kaksoisveli Aapo Mäenpää pelaa jalkapalloa Veikkausliigassa.

## Tilastot

Tilastot kattavat aikuisten sarjaottelut. Päivitetty 11. tammikuuta 2025.

## Saavutukset

* Suomen Cup: 2018 (Inter)

## Lähteet
Kookossaarten lippu

**Kookossaarten lippu** on Kookossaarten kansallistunnus. Kookossaarten lipun pohjaväri on vihreä. Vasemmassa yläkulmassa on kultainen kiekko, jonka keskellä on palmupuu. Keskellä lippua on kultainen puolikuu. Oikeassa reunassa on Etelän risti kultaisin tähdin.

## Lähteet
Traganum nudatum

***Traganum nudatum*** on revonhäntäkasvien (Amaranthaceae) heimoon kuuluvien vaappioiden (*Traganum*) kasvisuvun kuivakkokasvi, joka kasvaa karuilla ja kuivilla aavikoilla.

## Oksat ja lehdet
*T. nudatum* on 30–60 senttimetriä korkea pensas. Se oksat ovat ulospäin tiheästi haarautuneita. Sen mehevät lehdet ovat vuorottain ja väriltään sinisenharmaat. Niiden pituus on 2–8 millimetriä, tyvestä laajentuneet noin 1,5–2 millimetriä leveitä.

## Kukat ja hedelmä
*T. nudatum* kukkii maalis-syyskuussa. Sillä on vaatimattomat kukat, jotka tulevat lehtihankoihin. Niiden juuressa on tiheää villamaista karvoitusta. Kehä on kooltaan 3–4 millimetriä, siinä on viisi sylinterimäistä tai kartiomaista lehteä. Heteitä on viisi. Emin sikiäin on pallomainen, vartalo on lyhyt ja siinä on kaksi luottia. Hedelmä on pieni ruskea, kooltaan hieman yli tai alle millimetrin.

## Kasvupaikat ja levinneisyys
*T. nudatum* on halofiili eli se suosii suolaisia kasvupaikkoja. Se kasvaa kuivilla ja kuumilla aavikoilla ja sora-aavikoilla, joiden maa on savista ja hiekkaista. Muun muassa vadien kuivissa pohjissa, rannikoiden ja sisämaan kuivien ja suolaantuneiden syvänköjen alueilla.

*T. nudatum*ia tavataan Pohjois-Afrikasta, Lähi-idästä, Siinailta ja Arabian niemimaalta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  Kuvia.
* 
*
Hans Leygraf

**Hans Leygraf** (1920 Tukholma – 12. helmikuuta 2011) oli ruotsalainen pianisti ja musiikkipedagogi. Hän oli varhaisella urallaan myös niin kutsuttua Måndagsgruppenia edustanut säveltäjä, mutta lopetti säveltämisen sittemmin.

Leygraf syntyi saksalais-itävaltalaisille vanhemmille. Hän sai pianonsoiton opetusta Gottfrid Boonilta Tukholmassa ja Anna Hirzel-Langenhanilta Sveitsissä. Lisäksi hän opiskeli sävellystä ja orkesterinjohdoa yliopistoissa Münchenissä ja Tukholmassa. 9-vuotiaana hän debytoi solistina Tukholman kuninkaallisen filharmonisen orkesterin kanssa, ja 12-vuotiaana hän piti ensimmäisen pianoresitaalinsa. Toisen maailmansodan jälkeen hän esiintyi eri puolilla Eurooppaa, myös Neuvostoliiton alueella, Yhdysvalloissa ja Kaukoidässä. Hän esiintyi muiden muassa Wienin filharmonikkojen, Lontoon sinfoniaorkesterin ja BBC:n sinfoniaorkesterin kanssa. Kapellimestareita, joiden kanssa hän teki yhteistyötä, olivat Herbert Blomstedt, Sergiu Celibidache, Ernő Dohnányi, Antal Doráti, Sixten Ehrling, Ferenc Fricsay, Michael Gielen, Rudolf Kempe, Wolfgang Sawallisch, Georg Solti ja George Szell.

Leygraf tuli laajan yleisön tietoisuuteen muun muassa monilla televisio- ja radioesiintymisillään sekä Wolfgang Amadeus Mozartin sonaattien kokonaislevytyksellään. Hän teki opetustyötä Innsbruckissa, Darmstadtissa, Tukholmassa, Hannoverissa ja Berliinissä. Lisäksi hän toimi vuosina 1972–1990 professorina Salzburgin Mozarteumissa, jossa hän vielä syyskuuhun 2007 johti lahjakkaiden opiskelijoiden kansainvälistä luokkaa. Leygrafin oppilaiden joukossa oli Igor Levit.

Leygraf tuli vuonna 1961 valituksi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. Hän oli myös Mozarteumin kunniajäsen, Vasa-ritarikunnan jäsen ja Litteris et Artibus -mitalin saaja.

## Lähteet
Eräkirjallisuus

**Eräkirjallisuus** on tieto- tai kaunokirjallisuutta, jossa kuvataan erämaissa metsästämistä, kalastusta, vaeltelua tai senkaltaista toimintaa. Eräkirjallisuudessa voi olla matkakirjallisuudenkin piirteitä. Eräkirjallisuuden keskeinen funktio on kulttuurin ja luonnon vuoropuhelun elämyksellinen vahvistaminen.

Tunnettuja suomeksi käännettyjä englanninkielisiä eräkirjoja ovat esimerkiksi Henry David Thoreaun *[[Elämää metsässä]]* (1854) ja Ernest Hemingwayn *Afrikan vihreät kunnaat* (1935). Suomalainen eräkirjallisuus liittyy valtaosin Lappiin. Suomalaisia eräkirjoja ovat esimerkiksi Juhani Ahon *Lohilastuja ja kalakaskuja* (1921), monet A. E. Järvisen 1920-luvulta lähtien julkaisemat kirjat, Antti Tuurin *Perhokalastuksen alkeet* (1978), Yrjö Kokon *[[Laulujoutsen (kirja)|Laulujoutsen]]* (1950), Valter Keltikankaan *Seitsemän tuntia erämaata* (1977), Raimo O. Kojon *Pohjoiset erämaat* (1977), Veikko Huovisen toimittama *Pohjoiset erätarinat* (1968), Seppo Saraspään *Pystykorva kerrostalossa: eränovelleja* (1995) ja Mauri Paasilinnan *Lapinhullu ja muita tarinoita* (1997).

On esitetty vahva väite, että eräkirjallisuus olisi yksinomaan suomalainen ilmiö, tai "kaikkein suomalaisin kirjallisuusgenre". Tästä seuraisi, että suomalaisilla on velvoite säilyttää laji. Aiheesta on käyttänyt puheenvuoroja toimittaja ja kirjailija Monni Himari.

## Katso myös
* Luettelo suomalaisista eräkirjailijoista

## Lähteet
Pikkujalka

**Pikkujalka** () on vuonna 2018 julkaistu yhdysvaltalainen Warner Brosin tuottama animaatioelokuva. Se perustuu vielä julkaisettomaan Sergio Pablosin lastenkirjaan nimeltä *Yeti Tracks*. Elokuvan on ohjannut Karey Kirkpatrick, joka myös osittain käsikirjoitti elokuvan John Requan ja Glenn Ficarran kanssa. Pääosissa näyttelevät alkuperäisessä versiossa Channing Tatum, James Corden, Zendaya, Common, LeBron James, Danny DeVito, Gina Rodriguez, Yara Shahidi, Ely Henry ja Jimmy Tatro. Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 28. syyskuuta 2018 ja Suomessa 12. lokakuuta 2018.

## Juoni
Yetit asuvat eristyksessä vuorten päällä Himalajalla. Migo-yeti kohtaa Percy-nimisen ihmisen ja niin hän saa mainetta ja kunniaa ”Pikkujalan” löytämisestä. Löydön vuoksi Migo ja hänen ystävänsä, joilla on Pikkujalka-salaseura päättävät lähteä etsimään kylänsä ulkopuolelta todisteita Pikkujalasta.

## Ääninäyttelijät

## Aiheesta muualla
*
Sahajoki (Juupajoki)

**Sahajoki**  on Pirkanmaalla Juupajoella Kokemäenjoen vesistöön kuuluva joki.

## Joen kulku
Joen luusua sijaitsee Hulippaan lounaispäässä ja se laskee 8,5 kilometriä päässä Kopsamoon. Joki virtaa aluksi Pylkinvuoren ja Moisionvuoren länsipuolelta ohi. Moisionvuorella se joutuu Pirttikankaalla pehmeään maastoon, johon Sahajoki ja sen sivuojat ovat kuluttaneet syvät raviinilaaksot. Se kiertään vielä Piilamminvuoren länsipuolelta ja se alkaa entistä voimakkaammin meanderoimaan. Mäkikylän ja Kopsamon kylän peltoaukeilla sen jokilaakso on leveämmillään. Täällä se laskee Kopsamon koillispäähän. Suurin sivujoki syntyy Pylkin suunnalta ja Sahrajärven suunnalta tulevien ojien yhtyessä Sahrakoskella yhdeksi uomaksi, joka sitten yhtyy kilometrin päässä Sahajokeen Piilamminvuoren lounaispuolella.

## Luontoarvoja
Joen ekologinen tila on ollut hyvä vuosina 2009 ja 2013 . Sahajoen alajuoksulla joki tulvii keväisin alavalle peltoalueelle Kopsamon pohjoisrannassa. Tämä on kahlaajilleja vesilinnuille mieluisa levähdysalue. Alueella on havaittu enimmillään esimerkiksi 48 valkovikloa, 365 liroa ja 500 sinisorsaa. Alueella vierailee säännöllisesti muitakin isoja kahlaajia, kuten esimerkiksi 55 metsävikloa ja 24 mustavikloa.

Keskijuoksulla sijaitseva harjualueelle muodostunut raviinilaakso levittäytyy sivuojineen 51,5 hehtaarin suuruiselle alueelle. Raviini on paikoin 15–20 metriä syvä, missä jyrkkärinteisen laakson pohjalla esiintyy lähteitä ja lehtoa ja lehtokorpea. Laakson kasvustoon kuuluvat esimerkiksi virmajuuri, mesiangervo, suokeltto, mustaherukka, vadelma, lehto-orvokki, niittyleinikki, rentukka, linnunsilmä, hiirenporras sekä useat erilaiset lehväsammalet ja maksasammalet.

## Vesistösuhteet
Joki sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Längelmäveden ja Hauhon reittien valuma-alueen (35.7) Leppähampaanjoen valuma-alueella (35.75), jonka Sahajoen valuma-alueeseen (35.756) se kuuluu. Se on valuma-alueensa pääuoma, joka laskee Kokkilanselän alueen (35.752) Kopsamoon. Alajuoksulla alueen järvet muodostavat lyhyiden uomien kanssa järviketjun, johon kuuluvat esimerkiksi Pärinjoen jälkeen Kylmalammiin, Pusujoen jälkeen Kattilanlahteen ja vielä lyhyen jokiuoman jälkeen Mellinselkään. Aakkolanjoki aloittaa Laasojärven alueen (35.751) järviketjun, kun se virtaa Aakkojärven läpi Aurikkojärveen ja Sulkusalmen jälkeen Laasojärveen. Valuma-alueen viimeinen joki on Kaivannonjoki, joka laskee Koljonselkään.

## Lähteet
Ruokejärvi (Ruovesi, itäinen)

**Ruokejärvi**  on Pirkanmaalla Ruovedellä Joensuun lähellä sijaitseva järvi. Samalla alueella on kaksi Ruokejärveä, joista toinen sijaitsee länsipuolella.

## Maantietoa
Järven pinta-ala on 12 hehtaaria. Se on 450 metriä pitkä ja 350 metriä leveä. Järvellä on kartan mukaan yksi saari. Järven rantaviivan pituus on 1,5 kilometriä.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Näsijärven–Ruoveden alueen (35.3) Paloveden alueella (35.32), jonka Paarlammin valuma-alueeseen (35.324) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 176,2 metriä mpy.

## Lähteet
Tughlaqabadin linnake

**Tughlaqabadin linnake** rakennettiin 1320-luvulla Delhin lähelle Intiaan Tughluq-dynastian aikana. Sen rakennutti kyseisen dynastian ensimmäinen hallitsija Ghiyas-ud-Din Tughluq. Linnakkeesta on jäljellä vain rauniot. Se sijaitsee Aravalli-vuorten rinteellä ja on ympärysmitaltaan 6,5 km.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Chris Cuomo

**Christopher Charles Cuomo** (s. 9. elokuuta 1970 Queens, New York) on yhdysvaltalainen televisiojuontaja, joka juonsi *Cuomo Prime Time* -ohjelmaa CNN-kanavalla. Aiemmin hän on juontanut *[[20/20 (uutisohjelma)|20/20]]*-uutisohjelmaa ABC-kanavalla sekä lisäksi FOX-kavavalla Fox Files-ohjelmaa. Vuonna 2022 Cuomo siirtyi NewsNation -nimiselle kanavalle, jossa hänellä on oma nimikko-ohjelma.

Cuomo on edesmenneen Mario Cuomon poika, joka toimi New Yorkin osavaltion 52. kuvernöörinä vuosina 1983–1995. Lisäksi myös hänen vanhempi veljensä Andrew Cuomo on toiminut New Yorkin kuvernöörinä.

## Koulutus
Cuomo on valmistunut lakimieheksi () Fordhamin yliopistosta vuonna 1995. Ennen sitä hän oli suorittanut alemman korkeakoulututkinnon Yalen yliopistossa. 

## Yksityiselämä
Vuonna 2011 Cuomo solmi avioliiton Christina Greeven kanssa, joka on aikakausilehden kustannustoimittajat. Parilla on kolme lasta, tyttäret Bella ja Carolina sekä yksi poika Mario.

## Väärinkäyttöepäilyt
Häntä syytettiin veljensä, New Yorkin silloisen kuvernöörin Andrew Cuomon ahdisteluväitteiden peittelystä. CNN-kanavan sisäisten tutkimusten mukaan hän oli asiattomasti käyttänyt kanavan resursseja painostaakseen veljensä seksuaalisesta ahdistelusta syyttäneitä tahoja. Hänet irtisanottiin esiin tulleiden väärinkäytösten vuoksi 4. joulukuuta 2021. 

## Lähteet
### Viitteet

   

## Aiheesta muualla
Reijo Ojanen (sisustusarkkitehti)

**Reijo Antero Ojanen** (22. tammikuuta 1931 Tampere – 24. heinäkuuta 2019 Tampere) oli suomalainen sisustusarkkitehti. 

Ojanen kävi keskikoulun Tampereen lyseossa. Hän pääsi opiskelemaan Helsinkiin Taideteolliseen oppilaitokseen, josta hän valmistui sisustusarkkitehdiksi vuonna 1956. Ojanen toimi Tampereen talonrakennustoimiston sisustusarkkitehtinä 40 vuotta. Hänen tunnetuin työnsä oli vuonna 1959 valmistuneen Pyynikin kesäteatterin pyörivän katsomon suunnittelu. Idean pyörivään katsomoon hän sai veturitallin kääntöpöydästä. Se oli valmistuessaan maailman ensimmäinen sähkökäyttöinen pyörivä katsomo.

Muita Ojasen töitä olivat TTT:n Kellariteatteri, Tampereen Komediateatteri sekä Ravintola Tiiliholvi Tampereella. Hän suunnitteli myös Messukylän Osuusmyllyn muistomerkin, joka pystytettiin vuonna 1981.

Ojanen toimi työnsä ohella Tampere-Seuran puheenjohtajana sekä Tapparan sihteerinä. Hän oli myös perustamassa Ilves-Kissoja. 

Reijo Ojasen sisko Sirkka Ojanen voitti melonnassa Suomen mestaruuden ja poika Juha Ojanen Ilveksen jalkapallojoukkueessa Suomen cupin vuonna 1979.  Reijo Ojanen oli jääkiekkoilija Janne Ojasen setä.

## Lähteet