open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kronstadtin pakolaiset

**Kronstadtin pakolaisilla** tarkoitetaan Kronstadtin kapinaan osallistuneita venäläisiä upseereita ja matruuseja, jotka pakenivat kapinan kukistamisen yhteydessä maaliskuussa 1921 Kronstadtin laivastotukikohdasta Pietarin edustalta Suomeen.  Heitä oli noin 6&nbsp;500 henkilöä. Matka taittui Suomenlahden jääpeitteen yli Terijoelle jalkaisin. Pakolaiset sijoitettiin aluksi eristys- tai keskitysleireihin Karjalankannakselle ja Viipurin sekä Mikkelin seuduille. Muutaman kuukauden päästä heidät asutettiin muun muassa maataloihin. Suurin osa pakolaisista palasi takaisin Neuvosto-Venäjälle parin vuoden sisällä, kun heille oli luvattu armahdus. Lupausta ei tosin pidetty. Noin 1&nbsp;600 miestä jäi pysyvästi Suomeen ja useimmat heistä pyrkivät myöhemmin salaamaan taustansa peläten luovutusta Neuvostoliittoon. Suomen kansalaisuuden useimmat saivat vasta 1950-luvulla.

Suomeen paenneiden joukossa olivat myös kapinan johtaja Stepan Petritšenko ja kommunistien propagandassa johtajaksi väitetty kenraalimajuri Aleksandr Kozlowsky.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Harry Halén: *Sotakommunismista sotavankeuteen: Kronstadtin pakolaiset Suomessa* (Unholan Aitta 32). Helsinki 2010.
Visegrád

**Visegrád** [] on kaupunki Unkarin pohjoisosassa Pestin läänissä Tonavan mutkassa. Kaupungin asukasluku on 1&nbsp;831 (vuonna 2009) ja sen pinta-ala on 33,27 neliökilometriä. Visegrádin nähtävyyksiin kuuluu keskiaikainen, hienosti entisöity rauniolinna. Linnan rakensi kuningas Kaarle Robert vuonna 1323. Visegrád sijaitsee Budapestin pohjoispuolella.

Kaupungissa perustettiin 1991 Visegrád-ryhmä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin kotisivut
Tijuana Taxi

**Tijuana Taxi** on vuonna 2004 perustettu seitsemänhenkinen yhtye, joka on erikoistunut esikuvansa Herb Alpert & The Tijuana Brassin esittämään ameriachi-musiikkiin. 
Tijuana Taxin solisteina ovat esiintyneet muun muassa Eino Grön, Seppo Ruohonen, Gary Revel Jr., Marjo Leinonen, Sami Saari ja M. A. Numminen.

## Aiheesta muualla
*Yhtyeen kotisivut
*
Kukkola-yhtiöt

**Kukkola-Yhtiöt Oy** on rovaniemeläinen yritys päätoimialanaan tieliikenteen tavarankuljetus. Sen aputoiminiminä on *Sorakukkola* ja *Kukkola-Trans*.  Kukkola-yhtiöihin on sulautettu vuonna 2006 kiinteistöjen rakennuttamista harjoittanut *Kukkola-Holding Oy*. Samaan yritysryppääseen kuuluu päätoimialanaan kiinteistöjen hallintaa harjoittava *Kiinteistökukkola Oy*. Kukkola-Yhtiöt on yli 30 vuotta vanha yritysryhmä. 

Vuonna 2007 yhtiö rakennutti yhdessä Skanska Pohjois-Suomen kanssa 21&nbsp;000 m2 kauppakeskus Revontulta aivan Rovaniemen keskustaan nelostien viereen. Aikaisemmin yhtiöllä oli Saariselällä omistuksessaan kylpylä, joka nyttemmin muutaman omistajanvaihdoksen jälkeen kuuluu SOK:lle. 

## Aiheesta muualla
*Yrityksen internet-sivusto
Harsuuntuminen

**Harsuuntuminen** tarkoittaa havupuiden neulaskatoa tai lehtipuiden lehtikatoa, joka aiheutuu esimerkiksi taudeista, happamoittavista päästöistä, muista ilmansaasteista, puiden ikääntymisestä ja sääoloista.

Hapan laskeuma voi haitata puiden neulasia tai lehtiä ja näin vaarantaa puun puolustuskyvyn. Hapan laskeuma voi esimerkiksi männyllä vahingoittaa neulasten pintakerrosta, minkä seurauksena puu altistuu vieraille aineille, tuholaisille ja kuivumiselle. Neulasten vahakerros voi vahingoittua, jolloin veden haihtuminen lisääntyy ja myrkylliset aineet pääsevät helpommin neulasten sisälle, jolloin neulasten elinikä lyhenee. Rikkidioksidi voi soluihin tunkeutuessaan tuhota viherhiukkasia ja näin haitata fotosynteesiä.

Hapan laskeuma voi olla joko kuivalaskeumaa tai märkälaskeumaa, ja happamoittavat yhdisteet voivat kulkeutua ilman mukana jopa tuhansia kilometrejä lähtöpaikastaan. Suomen omista päästöistä suurin osa tulee Etelä-Suomesta ja kulkeutuu muualle, esimerkiksi Pohjois-Suomeen, ja Suomeen kulkeutuu myös laskeumaa muista maista.

Harsuuntumista määriteltäessä tarkastellaan etenkin puiden latvuksia.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Otsonitaso

**Otsonitaso** eli otsonin pitoisuus ilmassa on ympäristöongelma, jonka huomiotta jättämisestä voi olla erilaisia haittoja. Otsonikato liittyy yläilmakehän kemiaan ja ultraviolettisäteilyn lisääntymiseen. Alailmakehän otsoni on yleensä liiallisina pitoisuuksina haitallista esimerkiksi kasvien solukoille, mutta myös ihmisille.

WHO on asettanut eri tilanteisiin rajoituksia  sen varalle, milloin liiasta otsonipitoisuudesta voi olla haittaa terveydelle ja milloin siitä on tiedotettava. Euroopan unionin uusin direktiivi asiasta on vuodelta 2003. Yhdysvalloilla on omat raja-arvonsa. Suomessa otsonia mitataan jatkuvasti yhdeksällä paikkakunnalla.

Työpaikkojen ja rakennusten sisäilman otsonitasosta on myös turvamääräykset, koska otsoni aiheuttaa sekä ärsytysoireita, palautuvia astmatyyppisiä että pitemmän altistuksen kestäessä palautumattomia keuhkovaurioita. Lisäksi otsoni voi aiheuttaa räjähdysvaaraa.

Oma kysymyksensä on otsonointilaitteet, joita on myynnissä sisäilman laadun parantamiseksi. Myöskään niitä käytettäessä sallittua otsonitasoa ei saa ylittää.

## Lähteet
Vladimir Sobolev

**Vladimir Mihailovitš Sobolev** (; 1. lokakuuta 1924 – 23. kesäkuuta 2010) oli neuvostoliittolainen diplomaatti, joka toimi lähetystöneuvoksena Algerissa vuosina 1965–1968 sekä suurlähettiläänä Brysselissä 1971–1975 ja Helsingissä 1979–1988. Vuonna 1988 Sobolev jäi eläkkeelle.

Toisessa maailmansodassa Sobolev taisteli Puna-armeijan sotilaana Keskustan ja 1. Valko-Venäjän rintamilla.

Sobolev nimitettiin suurlähettilääksi Suomeen Neuvostoliiton ulkoasiainministeriön Skandinavian osaston päällikön paikalta. Nimitykseen suhtauduttiin Suomessa myönteisesti, sillä länsimaistyyppiseksi ammattidiplomaatiksi luonnehditun Sobolevin odotettiin tuovan helpotusta idänsuhteiden hoitoon kovaotteisen Vladimir Stepanovin jälkeen. Näin myös tapahtui. Sobolev pitäytyi enimmäkseen suurlähettilään varsinaisten tehtävien parissa.  Hänellä oli yhteydet Neuvostoliiton ulkoministeriöön, mutta  ministerineuvos, KGB-kenraali Viktor Vladimirov keskusteli suoraan Moskovan puoluejohdon kanssa. Juri Derjabinin mukaan Sobolevin ja Vladimirovin tavoitteet olivat joskus ristiriidassa, esimerkiksi KGB ja Vladimirov tukivat vielä Ahti Karjalaista Kekkosen seuraajaksi, kun Sobolev (ja Derjabin) olivat jo siirtyneet Mauno Koiviston taakse.

## Lähteet
Rogério Ceni

**Rogério Mücke Ceni** (s. 22. tammikuuta 1973 Pato Branco, Brasilia) on brasilialainen jalkapallomaalivahti. Hän on maailmanmestari sekä Fifan ja IFFHS:n virallisesti tunnustama kautta aikojen eniten maaleja tehnyt maalivahti.

Rogério Ceni aloitti uransa vuonna 1987 Sinop Futebol Clubessa, josta siirtyi syyskuussa 1990 São Paulo Futebol Clubeen. Rogério Ceni on edustanut São Paulo FC:tä yhtäjaksoisesti siitä lähtien ja hänellä on yli 700 Brasilian pääsarjaottelua. Hän on voittanut São Paulo FC:ssä kolmesti Brasilian mestaruuden (2006, 2007, 2008), kaksi Copa Libertadoresia, seurajoukkueiden maailmanmestaruutta ja Intercontinental Cupin.

Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Rogério Ceni on pelannut vuodesta 1997 lähtien 16 maaottelussa. Hän oli vuoden 2002 MM-kisoissa kolmosmaalivahtina voittaen maailmanmestaruuden ja vuoden 2006 MM-kisoissa kakkosmaalivahtina; jälkimmäisessä turnauksessa hän pelasi kymmenen minuuttia alkusarjan ottelussa Japania vastaan.

## Maaleja tekevä maalivahti
Rogério Ceni kuuluu harvinaiseen maaleja tekevien maalivahtien joukkoon. Hän on vapaapotkuspesialisti ja hän laukoo usein São Paulo FC:n rangaistuspotkut. 20. elokuuta vuonna 2006 ottelussa Cruzeiroa vastaan Rogério Ceni teki kaksi maalia, toisen vapaapotkusta ja toisen rangaistuspotkusta, ja siirtyi José Luis Chilavertin ohi eniten maaleja tehneiden maalivahtien listalla. Samassa ottelussa Rogério Ceni myös torjui yhden rangaistuspotkun. Hänelle oli tuolloin tilastoitu 64 maalia (21 rangaistuspotkuista ja 43 vapaapotkuista). Tähan mennessä hän on tehnyt 118 maalia (17.7.2014).

## Saavutuksia
*Maailmanmestaruus 2002
*Campeonato Brasileiro 2006, 2007, 2008
*Confederations Cup 1997
*Seurajoukkueiden maailmanmestaruus 2005
*Intercontinental Cup 1993
*Copa Libertadores 1993 ja 2005
*Campeonato Paulista 1998, 2000 ja 2005
*Kautta-aikain eniten maaleja tehnyt maalivahti virallisissa otteluissa
*Eniten otteluita (713) São Paulossa pelannut pelaaja
*Seurajoukkueiden maailmanmestaruusturnauksen paras pelaaja 2005

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viralliset sivut
Messier 60

**Messier 60** (**M60**, **NGC 4649**) on Neitsyen tähdistössä sijaitseva elliptinen galaksi, jonka Johann Gottfried Koehler löysi huhtikuussa 1779 tutkiessaan komeettaa Neitsyessä. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa pian tämän jälkeen. Galaksi sijaitsee noin 60 miljoonan valovuoden päässä Maasta ja on noin 120 000 valovuoden levyinen. Sen ikä on noin 13.2 miljardia vuotta.

M60:n suhteellinen kirkkaus on +8.8, joten sen havaitsemiseen tarvitaan kaukoputki. Suurella kaukoputkella kohteen vierestä erottuu +11.9 magnitudin galaksi NGC 4647.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SEDSin Messier -sivut M60:sta
George Bähr

**George Bähr** (1666 – 1738 Dresden) oli Dresdenissä toiminut saksalainen barokkiarkkitehti. Bährin suurtyö, pohjoissaksalaisen barokkiarkkitehtuurin päätyö ja protestanttisen kirkon mallirakennus on Dresdenin Frauenkirche.

## Frauenkirche
Dresdenin Frauenkirchen rakentaminen alkoi 1726, ja sen saattoi päätökseen Bährin kuoleman jälkeen 1740 J. G. Schmidt. Se on Elben hiekkakivestä tehtyine, neljän pilariparin varaan konstruoituine kivikupoleineen neliöön sovitettu keskeisrakennus. Barokkityylinen torni rakennettiin myöhemmin, 1854–1859. Sisävaikutusta hälventävät jossain määrin nelikerroksiset lehterit. Bähr ei saanut aikalaisiltaan tunnustusta yksityiskohdissaankin omintakeiselle työlleen, sillä ongelmat olivat tuolloin enemmän muodollisia kuin rakenteellisia. Bähr kuoli tapaturmaisesti pudottuaan kirkon telineiltä. Hän oli jo ehtinyt paneutua toiseenkin työhön, Dresdenin Dreikönigskircheen, jonka rakentaminen oli aloitettu Matthäus Daniel Pöppelmannin suunnitelmien mukaan. Pöppelmannin kuoltua Bähr sai muutetuksi sen protestanttiseksi saarnakirkoksi. Se säilyi suunnitelluissa suorakaiteenmuotoisissa ääriviivoissa soikeana keskeisrakenteena. Molemmat kirkot tuhoutuivat Dresdenin pommituksissa 1945. Dreikönigskirche rakennettiin uudelleen 1989–1990. Vuosituhannen vaihteessa uudelleen rakennettu Frauenkirche vihittiin käyttöön 2005.

## Muinaisdna-tutkimus
Bähristä julkaistiin vuonna 2018 tieteellinen muinaisDNA-artikkeli. Artikkelin mukaan George Bährin äitilinjainen haploryhmä on H35 ja isälinjainen haploryhmä on Y-DNA R1b1a2a1a2-P312. Molemmat ovat yleisiä Keski-Euroopassa. Artikkelin perusteella Bährillä oli ruskeat silmät, vaalea iho ja hänellä ei ollut laktoosi-intoleranssia joten hän pystyi aikuisena syömään maitotuotteita.

## Lähteet
Manuel Sanchís Hontiyuelo

**Manuel "Manolo" Sanchís Hontiyuelo** (s. 23. toukokuuta 1965 Madrid, Madridin maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija.

Sanchís kuului Emilio Butragueñon, Míchelin, Miguel Pardezan ja Rafael Martín Vázquezin ohella Real Madridin juniorijoukkueissa kasvaneeseen kuuluisaan *Quinta del Buitreen* (). Hän oli viisikon ainoa puolustaja sekä ainoa, joka pelasi koko uransa Real Madridissa ja voitti Euroopan cupin. Sanchís ja Martín Vázquez olivat viisikosta ensimmäiset, jotka vakiinnuttivat paikkansa tuolloin Alfredo Di Stéfanon valmentamassa Real Madridin edustusjoukkueessa. Päivä oli 4. joulukuuta 1983 ja Real Madrid voitti vieraskentällä Real Murcian Sanchísin tekemällä maalilla 0–1. Sanchísin ura kesti vuoteen 2001, johon mennessä hän oli voittanut kahdeksan Espanjan liigamestaruuden lisäksi muun muassa Mestarien liigan ja UEFA Cupin kahdesti.

Espanjan maajoukkueessa Sanchís debytoi 12. marraskuuta 1986 MM-karsintaottelussa Romaniaa vastaan. Sanchís edusti maataan vuoden 1988 EM-kilpailuissa ja vuoden 1990 MM-kilpailuissa. Kaikkiaan hän pelasi 48 maaottelua, joissa teki yhden maalin. Ennen nousuaan A-maajoukkueeseen Sanchís voitti alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1986.

Sanchísin isä Manuel Sanchís Martínez pelasi myös Real Madridissa vuosina 1964–1971. Nuoremmasta Sanchísista käytettiin usein lempinimeä Manolo (Manuelin deminutiivimuoto) erottamaan hänet isästään.

## Saavutukset

* Espanjan-mestaruus: 8 (1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1995, 1997, 2001)
* Espanjan cup: 2 (1989, 1993)
* Espanjan supercup: 5 (1988, 1989, 1990, 1993, 1997)
* Mestarien liiga: 2 (1998, 2000)
* UEFA Cup: 2 (1985, 1986)
* Intercontinental Cup: 1 (1998)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Manuel Sanchís Real Madridin virallisen sivuston Jugadores de Leyenda -osiossa
Kalliokoski (Valtimo)

**Kalliokoski** on koskinähtävyys kuutostien varrella Valtimon Puukarissa, noin 12 kilometriä kirkonkylältä pohjoiseen. Se on Kokkojoen koski ja laskee kahtena haarana kalliokynnyksen yli, jonka juurella se muodostaa laajan suvannon. Suvanto on myös paikkakuntalaisten uintipaikka. Aikoinaan on harkittu kosken valjastamista vesivoiman tuotantoon, mutta kosken pienuuden johdosta suunnitelmasta on luovuttu.

## Historia
Kalliokoski on sijainnut tärkeällä vesireitillä pohjoiseen, Pohjantiellä eli karjalaisten eräelämän runkotiellä. Reitti yhdisti Laatokan ja Pohjanlahden, jota pitkin laatokankarjalaiset nousivat matkoillaan Valtimon vesireittiä pitkin Maanselän kannaksen yli Oulujoen reitille Ja Pohjanlahdelle. Reitti on todennäköisesti ollut käytössä jo rautakaudelta tai kauempaakin. 

Joku venäläinen tai karjalainen on luetellut tuon veneellä kuljetun reitin paikannimet vuonna 1557 Viipurissa Kustaa Vaasan kirjurille muistiin merkittäväksi. Kustaa Vilkuna on paikantanut karjalankieliset reitin paikannimet nykykielisinä, ja Kalliokoski on tunnettu nimellä Padenkieli. Alempana oleva kylän nimi Puukari taas juontuu tapauksesta, kun Padankielestä eli "kalliokoskesta" irtosi maapala, jossa oli myös puita. Tämä maapala pysähtyi alajuoksun Puankielen niityille tammeten Kokkojokea. Siitä nimi Puukari. 

Kalliokosken rantapenkasta on vuonna 1883 löydetty harvinaisen pitkä, 122 senttimetriä mittainen miekka, joka on ajoitettu rautakauden aikaan 1200-luvulle. Miekan ohessa oli myös ruumis. Arvellaan, että miekka on muisto matkalla kuolleesta karjalaisesta soturista tai jopa päälliköstä. Miekka on nykyään Kuopion museossa.

## Lähteet
* Valtimo: Kotiseututeos Karjalan ja Kainuun kauniista rajakunnasta. Lions Club Valtimo ry. (1994, )
Tilavuuspaino

**Tilavuuspaino** on suure, joka ilmoittaa tutkittavan aineen painon suhteen sen tilavuuteen. Tilavuuspainon SI-järjestelmän mukainen yksikkö on N/m3.

Tilavuuspainoa käytetään lähinnä konetekniikassa, virtausmekaniikassa ja geotekniikassa. Sitä voi kuitenkin soveltaa mihin tahansa. Esimerkiksi veden tilavuuspaino Maan pinnalla 5°C:ssa on 9807&nbsp;N/m3.

Koska massan ja painon käsitteet sekoittuvat usein arkikielessä, kutsutaan myös tiheyttä toisinaan nimellä tilavuuspaino. Tiheyden yksikkö on kg/m3. Tilavuuspaino saadaan tiheydestä kertomalla se putoamiskiihtyvyydellä.

## Yhtälöitä

Tilavuuspaino ilmaistaan yhtälöllä 
:\gamma = \frac{mg}{V} = \frac{G}{V},
missä
*\gamma on tilavuuspaino,
*V on kappaleen tilavuus (yksikkö kuutiometri) ja
*G = mg on kappaleeseen vaikuttava voima (yksikkö newton) eli kappaleen massa kertaa kappaleeseen vaikuttava kiihtyvyys, tässä putoamiskiihtyvyys. 

Määritelmän mukaan tilavuuspaino voidaan laskea myös kappaleen tiheyden avulla
:\gamma = \rho \cdot g,
missä \rho on kappaleen tiheys.

## Fluidien tilavuuspainoja

Taulukossa on esitetty eri fluidien tilavuuspainoja lämpötilassa \scriptstyle T \approx 20^\circ C.

## Lähteet
Luettelo Portugalin kunnista

**Luettelo Portugalin kunnista**. Portugali on jaettu 18 alueeseen () sekä kahteen autonomiseen alueeseen, Azoreihin ja Madeiraan. Alueet ja autonomiset alueet on jaettu 308 kuntaan (). Yleensä kunnan nimi on johdettu kunnan suurimman kaupungin nimestä, vähintäänkin historiallisesti tärkeimmästä kaupungista tai kylästä. Joka tapauksessa kunta on – yleensä – paljon suurempi kuin kaupunki tai kylä, jonka mukaan se on nimetty. 

## Kuntien lukumäärä

## Luettelo Portugalin kunnista
### Aveiro


|-
|  ||Arouca || 329.1 || 92 || 24 019 ||108 || 73 ||159 || 20 
| style="background-color:#FF00FF;" | 
|-
|  ||**[[Aveiro]]** || 199.9 || 161 || 73 626 || 32 || 368 ||43 || 14 
| style="background-color:#008080;" |
|-
|  ||Castelo de Paiva || 115.0 || 240 || 17 089 ||142 || 149 ||90 || 9 
| style="background-color:#FF8000;" |
|-
|  ||Espinho || 21.1 ||style="background-color:#DE3163;"| 305 || 31 703 ||85 || 1 503 ||style="background-color:#77DD77;" |14 || 5 
| style="background-color:#FF00FF;" |
|-
|  ||Estarreja || 108.4 || 245 || 28 279 ||91 || 261 ||56 || 7 
| style="background-color:#008080;" |
|-
|  ||Ílhavo || 73.5 || 276 || 39 247 ||72 || 534 ||33 || 4 
| style="background-color:#FF8000;" |
|-
|  ||Mealhada || 110.7 || 242 || 21 500 ||121 || 194 ||70 || 8 
| style="background-color:#FF00FF;" | 
|-
|  ||Murtosa || 73.3 || 277 || 9 657 ||202 || 132 || 102 || 4 
| style="background-color:#FF8000;" |
|-
|  ||Oliveira de Azeméis || 163.5 || 190 || 71 243 ||35 || 436 ||40 || 19 
| style="background-color:#FF8000;" | 
|-
|  ||Oliveira do Bairro || 87.3 ||260 || 22 365 ||115 || 256 ||59 || 6 
| style="background-color:#FF8000;" | 
|-
|  ||Ovar || 147.4 ||201 || 56 715 ||48 || 385 ||42 || 8 
| style="background-color:#FF00FF;" |
|-
|  ||Santa Maria da Feira || 215.1 ||151 || 142 295 ||style="background-color:#77DD77;" |17 || 662 ||29 || 31 
| style="background-color:#FF8000;" |
|-
|  ||São João da Madeira || 7.9 ||style="background-color:#DE3163;"|308 || 21 538 ||119 || 2 726 || style="background-color:#77DD77;" |6 || 1 
| style="background-color:#FF8000;" |
|-
|  ||Sever do Vouga || 129.6 ||224 || 12 940 ||175 || 100 ||127 || 9 
| style="background-color:#FF00FF;" |
|-
|  ||Vagos || 169.9 ||185 || 23 205 ||111 || 137 ||99 || 11 
| style="background-color:#FF8000;" |
|-
|  ||Vale de Cambra || 146.5 ||204 || 24 761 ||103 || 169 ||80 || 9 
| style="background-color:#FF8000;" |
|}

### Beja

### Braga

### Bragança

### Castelo Branco

### Coimbra

### Évora

### Faro

### Guarda

### Leiria

### Lissabon

### Portalegre

### Porto

### Santarém

### Setúbal

### Viana do Castelo

### Vila Real

### Viseu

### Azores

### Madeira

## Huomautukset
1. Värit valtapuolue-kohdissa ilmaisevat seuraavia puolueita tai koalitioita (suluissa kunkin puolueen saavuttama määrä):

## Kartat

Kuva:Portuguese municipalities parties.PNG|Kuntien valtapuoleet 
Kuva:Portuguese municipalities districts.PNG|Kunnat alueen mukaan
Kuva:Portuguese municipalities area.PNG|20 suurinta ja pienintä kuntaa


## Katso myös
*Portugalin aluejako

## Lähteet
*
*
*
*

## Aiheesta muualla
* National Association of Portuguese Municipalities
Erkki Hautamäki

**Erkki Johannes Hautamäki** (28. elokuuta 1930 Lapua – 5. syyskuuta 2023 Äänekoski) oli suomalainen opetusneuvos ja historioitsija. Hän oli 1960-luvulla erikoistehtävässä Pääesikunnassa ja Vuokatin urheiluopiston rehtorina 1970–1990. Hän jäi reserviin majurina. Teoksessaan *Suomi myrskyn silmässä* hän käytti hyväkseen Mannerheimin salaiseksi leimattua S32-kansiota tulkitessaan Suomen historiaa.

Hautamäki osallistui Helsingin olympialaisiin 1952 kymmenottelussa, mutta keskeytti ennen viimeistä lajia. Hän saavutti kymmenottelussa SM-hopeaa 1952 ja -pronssia vuonna 1951.

## Kirjallinen tuotanto
* *Suomi myrskyn silmässä, Osa 1, 1932–1940*, 2005,  (ruots. *Finland i stormens öga*, 2004)
* *Suomi myrskyn silmässä, Osa 2, 1941–1949*, 2020, 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomi myrskyn silmässä. ProKarelia 29.8.2005.
Campeonato Brasileiro

**Campeonato Brasileiro** (lempinimeltään **Brasileirão**, ) on Brasilian jalkapallon sarjajärjestelmä. Sen järjestävänä organisaationa toimii Brasilian jalkapalloliitto (Confederação Brasileira de Futebol).

Koko maan kattava Campeonato Brasileiro on eurooppalaistyylinen sarjajärjestelmä, joka perustettiin Brasiliaan vuonna 1971. Pitkään oli mahdotonta järjestää maan laajuista sarjaa Brasilian valtavien etäisyyksien ja matkustuskustannuksien vuoksi. Niinpä Brasilian jalkapallon tärkeimmiksi kilpailuiksi olivat muodostuneet osavaltiomestaruussarjat. Campeonato Brasileirosta huolimatta osavaltiosarjat toimivat edelleen sen rinnalla ja ovat hyvin arvostettuja ja niihin panostetaan yhtä paljon kuin Brasilian mestaruusarjaan.

Monista muista Etelä-Amerikan maista kuten Argentiinasta poiketen Brasiliassa on eurooppalaiseen tyyliin yksi sarjakausi vuoden aikana. Tämän vuoksi Brasiliassa on myös toimiva kansallinen cup-kilpailu, Copa do Brasil. Monissa Etelä-Amerikan maissa on ns. *Apertura* eli avauskausi (elo-joulukuu) ja *Clausura* eli lopetuskausi (helmi-kesäkuu), joten samalle kalenterivuodelle tulee kaksi mestaria. Näillä mailla ei ole kansallista cup-kilpailua ollenkaan.

## Sarjajärjestelmä

Campeonato Brasileiro muodostuu nykyisin neljästä divisioonasta: Série A, Série B, Série C ja Série D. Aiemmin divisioonia oli kolme, mutta kaudeksi 2009 Série C päätettiin jakaa kahtia. Vuosina 1980–1985 Série A oli nimeltään Taça de Ouro (), Série B oli Taça de Prata () ja Série C oli Taça de Bronze (). 

Nousu- ja putoamisjärjestelmä divisioonien välillä otettiin käyttöön vuonna 1988. Aiemmin pääsarjaan saattoi päästä osavaltiosarjoissa menestymällä tai kutsusta. Nykyinen eurooppalaistyylinen kaksinkertainen sarja otettiin käyttöön vasta vuonna 2003. Aiemmin sarjassa oli runkosarja ja pudotuspelit pohjoisamerikkalaiseen tyyliin.

## Aiheesta muualla
*Brasilian jalkapalloliiton sivut
Formula 1 -kausi 1986

**Formula 1 -kausi 1986** oli 37. kausi. Kausi avattiin 23. maaliskuuta Brasilian Grand Prixillä ja loppui 26. lokakuuta Australian osakilpailuun. Kuljettajien maailmanmestaruuden voitti Alain Prost ja valmistajien mestaruuden Williams. Lotus-talli ja sen kuljettaja Ayrton Senna saavutti joka toisessa aika-ajossa paalupaikan.

## Tallit ja kuljettajat

## Kilpailukalenteri

## MM-pisteet
### Kuljettajat

### Valmistajat

## Lähteet
Avainlaji

**Avainlajiksi** kutsutaan lajia, jonka vaikutus ekosysteemiin ja sen toimintaan on suurempi kuin sen runsauden perusteella voisi odottaa. Käsitteen otti ensimmäisenä käyttöön Robert T. Paine vuonna 1969. Avainlajin väheneminen tai häviäminen ekosysteemistä voi aiheuttaa suuria muutoksia ekosysteemin toiminnassa ja jopa johtaa muiden lajien häviämiseen.

## Määritelmä
Avainlaji voidaan määritellä usealla tavalla, esimerkiksi siten että "lajilla on vahva vaikutus sitä ympäröivään eliöyhteisöön", "lajin vaikutus eliöyhteisöön on suhteessa suurempi kuin sen paikallinen runsaus" tai "lajin vaikutus eliöyhteisöön on suhteessa suurempi kuin sen paikallinen biomassa". Perinteisesti avainlajeina on ajateltu huippupetoja, jotka kontrolloivat kasvinsyöjien runsastumisen aiheuttamaa kasvillisuuden häviämistä.

## Esimerkkejä avainlajeista
Klassinen esimerkki avainlajista on huippupeto merisaukko, jotka syövät merisiilejä. Jos merisaukot häviävät ekosysteemistä, merisiilit runsastuvat ja käyttävät ravinnokseen niin paljon ruskolevämetsiä, että ruskolevätmetsät ja kaikki niistä riippuvat lajit suurelta osin katoavat.

Itämeren vesiekosysteemin avainlajeja ovat muun muassa sinisimpukka ja rakkolevä, joista monet muut lajit ovat riippuvaisia. Suomen metsissä esiintyvä metsähaapa on oman ekosysteeminsä avainlaji, sillä se tarjoaa esimerkiksi ravintoa, kasvualustan ja pesäpaikkoja muille lajeille sienistä ja jäkälistä lintuihin ja selkärangattomiin.

Trooppisessa metsässä hedelmiä syövät linnut, kuten tangarat, ovat tärkeitä kasvien siementen levittäjiä ja siten ylläpitävät kasvien leviämistä uusille kasvupaikoille ja metsän uusiutumista.

## Merkitys luonnonsuojelulle
Avainlajin käsite on hyödyllinen luonnonsuojelussa, koska se perustuu lajin ekologiseen vaikutukseen. Avainlajeja suojelemalla voidaan tehokkaasti suojella useita lajeja kerralla ja ekosysteemin toiminnallisuutta. Esimerkiksi merisaukko hävisi Pohjois-Amerikan länsirannikolla metsästyksen takia, minkä seurauksena myös ruskolevämetsät hävisivät. Kun merisaukkoja palautusistutettiin alueelle luonnonsuojelutoimena, myös ruskolevämetsät palautuivat ennalleen.

Avainlajin käsite on osittain päällekkäinen muiden luonnonsuojelussa käytettävien käsitteiden, kuten indikaattorilajin, sateenvarjolajin ja lippulaivalajin kanssa. Esimerkiksi jaguaaria voidaan kuvata kaikilla näillä käsitteillä.

## Lähteet
Pohjantie

**Pohjantie** oli Laatokan ja Pohjanlahden välinen kauppareitti, jota pitkin venäläiset ja karjalaiset kulkivat Käkisalmesta Oriveden ja Pielisen kautta Maanselän läpi Oulujärvelle ja sieltä edelleen Ouluun. Reitti on tunnettu 1500-luvulta ja todennäköisesti ollut käytössä jo aikaisemminkin.

Reitin kulku on kirjattu ylös Nousia Venäläisen kertomana Kustaa Vaasan kirjuri Jaakko Teitille vuonna 1557. Teitin luettelon mukaan Käkisalmesta matkattiin Laatokkaa pitkin myöhempään Hiitolaan, josta kuljettiin maitse nykyisen Parikkalan Pyhäjärvelle. Pyhäjärvellä otettiin käyttöön kavaasit (venäläis-karjalaiset veneet), jotka piti vetää maitse Puhoksenkosken ja pienen kannaksen yli Orivedelle. Sieltä matka jatkui vesitse Pielisjokea myöten Pieliselle. Nousia Venäläisen mukaan Pielisen molempia rantoja asuttivat tuohon aikaan venäläiset.

Nousia Venäläisen vuonna 1556 antaman kertomuksen perusteella Lieksanjokea on pidetty keskeisenä vesitienä Vienanmerelle. Kertomuksessa todetaan pariinkin otteeseen, että Lieksanjoki ulottui Valkeaanmereen eli Vienanmereen saakka. Nousian mukaan reitti oli seuraava: Lieksan kylä – Pankajärvi – Tuulijärvi – Kolvasjärvi – Repola – Roukkula – Kiimasjärvi – "Leassjervi" (tarkoittanee Njuokkijärveä) – Piismalahti – Jyskyjärvi – Suopassalmi – Paanajärvi – Piepjärvi – Usmana – Kemijoki.

Pielisen pohjoisrannalta matka jatkui maitse Maanselän harjanteiden yli Nuasjärvelle nykyisen Kajaanin kaakkoispuolelle. Nousia Venäläisen kertoman mukaan Nuasjärvellä oltiin taas Ruotsin kuninkaan mailla. Oulujärveltä oli selkeä reitti Oulujokea myöten Pohjanlahdelle.

Historioitsija Jalmari Jaakkolan mukaan koko reitti voitiin kulkea veneillä. Myöhemmin tuo väite on useaan otteeseen todettu vääräksi, mutta ajatus elää sitkeästi. Kustaa Vilkuna on paikantanut karjalankieliset reitin paikannimet nykykielisinä.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Maire Suvanto

**Maire Annikki Suvanto** (oik. **Suvanto-Aarnio**; 1. elokuuta 1930 Helsinki – 22. syyskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja logonomi. Hän näytteli lapsiroolissa *[[Suomisen perhe]]* -elokuvien ja -kuunnelmien Pipsana.

Elokuvauransa jälkeen Suvanto muutti Helsingistä Mikkeliin, jossa hän opetti lausuntaa, puhetaitoa ja näyttämötaitoa Mikkelin kansankorkeakoulussa. Sen jälkeen hän palasi Helsinkiin ja työskenteli yli 20 vuoden ajan myyntitaidon opettajana Stockmannilla.
__NOTOC__
## Filmografia
* *[[Suomisen perhe (elokuva)|Suomisen perhe]]* (1941) ... Pipsa Suominen
* *[[Onnellinen ministeri]]* (1941) ... pikkutyttö
* *[[Suomisen Ollin tempaus]]* (1942) ... Pipsa Suominen
* *[[Suomisen taiteilijat]]* (1943) ... Pipsa Suominen
* *[[Suomisen Olli rakastuu]]* (1944) ... Pipsa Suominen
* *[[Suomisen Olli yllättää]]* (1945) ... Pipsa Suominen
* *[[Anna Liisa]]* (1945) ... Pirkko
* *[[Nuoruus sumussa]]* (1946) ... Varpu Mäkinen
* *[[Taas tapaamme Suomisen perheen]]* (1959) ... Pipsa Suominen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kalliojärvi (kylä)

**Kalliojärvi** on kylä Nurmeksen Valtimolla, Pohjois-Karjalassa. Kylän asutus ja viljelykset sijaitsevat kolmen järven: Kalliojärven, Sorsajärven ja Pohjajärven ympärillä.

Kylällä sijaitseva Kalliojärvi on muodostunut järvenlaskun seurauksena. Se on lähes umpeenkasvava, rehevä lintujen suosima lintujärvi.

## Historia

Kalliojärvi on aikoinaan kuulunut Karhunpään kylään. Sotien jälkeen Kalliojärvelle rakennettiin useita siirtoväen ja rintamamiesten asutustiloja. Väkiluvun kasvaessa kylästä muodostui Kalliojärven kylä. Siitä tuli elinvoimainen, maatalousvaltainen kylä. Parhaimmillaan kylällä oli kaksi kauppaa ja koulussa oli yli sata oppilasta. Nykyään kylä on osittain autioitunut ja väkimäärä vähentynyt.

## Nähtävyydet

Kalliojärvi ja Sorsajärvi: kaksi lintujärveä. Kalliojärvi on matala, ruohikkoinen, rehevä järvi, jossa on avovettä vain siellä täällä. Se on muodostunut lintujärveksi järvenlaskun seurauksena. Järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan. Kalliojärven pesimälinnustoon ovat kuuluneet mm. mustakurkku-uikku, laulujoutsen ja pikkulokki. Kalliojärvellä on kaksi lintutornia, luontopolku ja kota.

## Matkailuyrityksiä
* Matkailutila Linnut ja Luonto 
* Nevalan Talo 

## Aiheesta muualla
* Valtimon kylät:Kalliojärvi 

## Kirjallisuutta
* Valtimo: Kotiseututeos Karjalan ja Kainuun kauniista rajakunnasta (1994, )
* Pohjois-Karjalan Ympäristökeskus: Hottola Petri: Valtimon Kallio- ja Sorsajärven linnustoselvitys 1993. (1997)
Elements Pt. 2

**Elements Pt. 2** on Stratovarius-yhtyeen kymmenes studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2003. Albumilla on mukana myös kuoro ja Joensuun kaupunginorkesteri.

Levystä julkaistiin myös kahden cd:n erikoispainos, jota painettiin vain 800 kappaletta. Toinen levy sisältää muun muassa kappaleiden ”Alpha & Omega” ja ”Liberty” (nimellä ”Vapaus”) demoversiot sekä livemateriaalia Elements-maailmankiertueelta.

Levyn ilmestymisen jälkeen yhtye hajosi hetkellisesti. Myöhemmin hajoamisen kerrottiin olleen vain julkisuustemppu.

## Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset Timo Tolkki, ellei toisin mainita.
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
**Rajoitetun painoksen bonus-cd:**
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano

* Timo Kotipelto – laulu
* Timo Tolkki – kitara
* Jörg Michael – rummut
* Jens Johansson – koskettimet
* Jari Kainulainen – basso

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Imperiumi.net: 8½/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Bolognese

**Bolognese** on italiaa ja tarkoittaa bolognalaista. Se voi tarkoittaa myös

*koirarotua
*Jauhelihaa sisältävää pastakastiketta, pitsaa, jossa on käytetty tätä kastiketta, tai ylipäätään Bolognan alueen ruokaerikoisuuksia.
*alkuperäistä bolognalaista Ragù alla Bolognesea, jossa on pilkottua naudan- tai sianlihaa, pilkottuja kasviksia, tomaattia ja punaviiniä
Arpikudos (kirja)

**Arpikudos** () on Red Hot Chili Peppers -yhtyeen keulakuvan Anthony Kiediksen elämäkerta. Se kertoo muun muassa yhtyeen villistä elämästä, seksistä ja huumeista,  jotka veivät monelta hänen läheisistään hengen. Teos on selviytyjän ja menestyjän oma tarina. Kirja ilmestyi suomeksi Liken kustantamana vuonna 2005. Kirjan on suomentanut Hannu Tervaharju.
Otto Glória

**Otto Glória** (9. tammikuuta 1917 Rio de Janeiro – 4. syyskuuta 1986) oli brasilialainen jalkapallovalmentaja. Glória teki erityisen menestyksekästä työtä portugalilaisen SL Benfican päävalmentajana mutta onnistui myös maajoukkue tasolla muun muassa Nigerian ja Portugalin päävalmentajana.

Glória tuli Brasiliasta Eurooppaan 1954. Hänen johdollaan SL Benficasta muodostui ammattilaisseura, joka hallitsi Portugalin jalkapalloa 1950-luvun loppupuoliskolla. 1959 Glória siirtyi Benficasta toiseen portugalilaisseuraan Belenensesiin, jonka hän luotsasi cup-voittoon 1960. 

Helmikuussa 1962 Olympique de Marseille palkkasi Glórian päävalmentajakseen. Seura oli juuttunut Ranskan kakkosliigaan, mutta Glórian johdolla joukkue ei hävinnyt otteluakaan ja palasi takaisin pääsarjaan. Glória valmensi 1960-luvulla useita seuroja, suurimpana saavutuksena Portugalin mestaruus Sporting CP:n peräsimessä 1966. 

MM-kisoissa 1966 Glória oli valmentamassa Portugalia MM-pronssille. Glória ei ollut tuolloin maajoukkueen virallinen päävalmentaja vaikka vastasikin valmennuksesta Manuel da Luz Afonson sijaan.

Glória palasi SL Benficaan 1968 ja valmensi joukkuetta jälleen menestyksekkäästi. SL Benfica jäi Glórian viimeiseksi seuraksi Euroopassa. Hän valmensi myöhemmin Brasiliassa ja Meksikossa. 1980 hän johdatti Nigerian maajoukkueen Afrikan mestaruuteen. Glória lopetti valmennusuransa 1983 brasilialaisen Club de Regatas Vasco da Gaman päävalmentajana.

Glória kuoli 69-vuotiaana syyskuussa 1986.

## Seurat valmentajana

*  1951 Club de Regatas Vasco da Gama
*  1954–59 SL Benfica
*  1959–61 Belenenses
*  1961 Sporting CP
*  1962 Olympique de Marseille
*  1963 CR Vasco da Gama
*  1964–65 FC Porto
*  1965–66 Sporting CP
*  1966 Portugali
*  1966–68 Club Atlético de Madrid
*  1968–70 SL Benfica
*  1973–75 AP Desportos
*  1977 Santos CF
*  1978–79 CF Monterrey
*  1979 CR Vasco da Gama
*  1980–82 Nigeria
*  1982–83 Portugali
*  1983 CR Vasco da Gama

## Meriitit valmentajana

* Portugalin mestaruus (5): 1955, 1957, 1966, 1968, 1969
* Portugalin Cupin voitto (6): 1955, 1957, 1959, 1960, 1969, 1970
* Sao Paolon mestaruus: 1973
* MM-pronssia 1966
* Afrikan mestaruus: 1980
Beavers

**Beavers** oli suomalainen farkkumerkki. Beaversin () loivat Matti ja Pirja Majava. Se on nykyisin L-Fashion Group Oy:n omistama vaatemerkki.

## Historia
Matti ja Pirja Majava perustivat vuonna 1969 Beavers-kaupan Helsingin Kruununhaankadulle. Siellä myytiin käytettyjä amerikkalaisia merkkifarkkuja, eli merkkejä Levi's, Lee ja Wrangler sekä käytettyjä Yhdysvaltain armeijan takkeja ja muita ylijäämätuotteita keilapaidoista armeijan laukkuihin. Pirja Majava ompeli ensimmäiset Beavers-farkut vuonna 1970. Seuraavaksi Beavers-farkkuja teki yli neljäkymmentä kotiompelijaa, sitten tulivat alihankkijat ja lopulta perustettiin omia tehtaita Multialle, Keuruulle ja Petäjävedelle. Työntekijöitä oli parhaimmillaan 150. 1980-luvulla yritys luopui omista tehtaistaan ja siirsi ompelun Italiaan ja Portugaliin. 

Yritykselle luotiin tietoisesti amerikkalainen brändi, eivätkä kaikki tienneet sen olevan suomalainen. Hurriganes teki Beaversin kanssa yhteistyötä 1970-luvulla. Yritys sponsoroi myös koripalloa ja kiihdytysautokisoja.

1990-luvulla Beavers jäi globaalien vaatebrändien varjoon. Luhta osti Beavers- ja Beaver Jeans -tuotemerkit ja liiketoiminnan vuonna 1996.

## Lähteet
* Eero Niskanen: "Beavers Oy 1975–79" teoksessa 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Farkut Ylen Elävässä Arkistossa
* Kaarle Kustaa ja Silvia pukeutuivat Suomen farkkukuninkaan takkeihin Mtv3 Studio 55. Julkaistu 20.8.2009, päivitetty 12.8.2010 (Talletettu arkistoon 15.2.2018)
Kalliojärvi (järvi Valtimon Kalliojärvellä)

**Kalliojärvi** sijaitsee Valtimon Kalliojärven kylällä. Se on tunnettu lintujärvi. Sinne on noin 12&nbsp;kilometrin matka teitä pitkin kirkonkylältä etelään. Järvi kuuluu valtakunnalliseen lintuvesien suojeluohjelmaan ja on myös kansainvälisesti arvokas linnustonsuojelukohde. Lintujärveksi Kalliojärvi on muodostunut järvenlaskun seurauksena. Järvi on n. 1,5&nbsp;km pitkä ja kaksiosainen, muodostuen kapean salmen erottamista Kalliojärvestä ja Patojärvestä. Se on lähes umpeenkasvanut, rehevä, lintujen suosima vesistö. Järven rannalla on kaksi lintutornia. Viereisellä Sorsajärvellä on myös merkitystä lintujärvenä.

## Järven linnusto
Kalliojärvellä on pesinyt mm. härkälintu, mustakurkku-uikku, laulujoutsen, jouhisorsa, heinätavi, luhtahuitti, luhtakana, suokukko, ruokosirkkalintu ja pikkulokki. Järvellä on pesinyt myös yksi Ylä-Karjalan suurimmista naurulokkikolonioista (126 paria v. 1993), jonka joukossa on pesinyt muun muassa jopa 20 paria pikkulokkeja.  Alueella on myös merkitystä lintujen muutonaikaisena levähdyspaikkana. Vuonna 1993 Kallio- ja viereisestä Sorsajärvestä tehtiin yhteinen linnustoselvitys, jolloin alueella todettiin pesivän yhteensä 41 lintulajia ja 432 lintuparia.

## Lähteet
* Petri Hottola: Valtimon Kallio- Ja Sorsajärven linnustoselvitys 1993. Pohjois-Karjalan Ympäristökeskus. 1997. , ISSN 1238-9846
Miguel Pardeza

**Miguel Pardeza Pichardo** (s. 8. helmikuuta 1965 La Palma del Condado, Huelvan maakunta, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen Real Madridin urheilutoimenjohtaja. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä ja edusti urallaan Real Madridia ja Real Zaragozaa Espanjassa sekä Pueblaa Meksikossa.

## Ura

Pardeza valittiin 14-vuotiaana Espanjan parhaaksi juniorijalkapalloilijaksi, jonka jälkeen Real Madrid hankki hänet junioreihinsa. Kaudella 1983–1984 hän pelasi seuran reservijoukkueessa Castillassa, kun joukkue sijoittui Segunda Divisiónin ensimmäiseksi. Castillassa hän muodosti kuuluisan *Quinta del Buitren* () yhdessä Emilio Butragueñon, Míchelin, Manolo Sanchísin ja Rafael Martín Vázquezin kanssa. Samalla kaudella 31. joulukuuta 1983 hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa. Kaudeksi 1985–1986 Pardeza lainattiin Real Zaragozaan, jossa hän oli mukana voittamassa cup-mestaruutta. Vuonna 1986 hän voitti myös alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Espanjan paidassa.

Kaudella 1986–1987 Pardeza kuului Real Madridin vakiokokoonpanoon ja pääsi kauden päätteeksi juhlimaan liigamestaruutta. Seuraavaksi kaudeksi hän päätti kuitenkin palata takaisin Zaragozaan, jota hän edusti aina vuoteen 1997 asti. Pardeza toimi joukkueen kapteenina vuodesta 1990 ja oli tärkeä osa joukkueen menestystä 1990-luvulla. Joukkue sijoittui kolmanneksi liigassa ja voitti cup-mestaruuden kaudella 1993–1994 sekä Cup-voittajien cupin kaudella 1994–1995. Uransa viimeiset vuodet 1998–1998 Pardeza pelasi Meksikon pääsarjan Pueblassa.

Espanjan maajoukkueessa Pardeza esiintyi viidessä ottelussa, ja oli mukana vuoden 1990 MM-kilpailuissa.

Pardeza on opiskellut lakia ja kielitiedettä Zaragozan yliopistossa. Vuosina 2002–2008 hän toimi Real Zaragozan urheilutoimenjohtajana. Kesäkuusta 2009 lähtien hän on toiminut samassa tehtävässä Real Madridissa.

## Saavutukset

* Espanjan-mestaruus (1): 1987
* Espanjan cup (2): 1986, 1994
* Cup-voittajien cup (1): 1995
* Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruus (1): 1986

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Miguel Pardeza Gran Enciclopedia Aragonesassa
Linda Cardellini

**Linda Edna Cardellini** (s. 25. kesäkuuta 1975 Redwood City, Kalifornia) on yhdys­valtalainen näyttelijä. Hän esitti Samantha Taggartia televisio­sarjassa *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]* ja Velma Dinkleytä kahdessa Scooby-Doo-elo­kuvassa vuosina 2002 ja 2004.

## Ura

Cardellini tunnetaan hoitaja Samantha Taggartin roolista televisio­sarjassa *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]*. Hän on ollut mukana sarjassa vuodesta 2003 alkaen. Cardellini on näytellyt Lindsay Weirin roolissa televisio­sarjassa *[[Freaks and Geeks]]* vuodelta 1999 ja tehnyt vierailuja muihin televisio­sarjoihin kuten *[[Kolmas kivi auringosta]]* ja *[[Robot Chicken]]*. Hän on mukana myös televisio­mini­sarjassa *[[Comanche Moon]]*.

Cardellini on työskennellyt valko­kankaan puolella. Hänet on nähty elo­kuvissa *[[Scooby-Doo ja salaperäinen saari]]* (2002) ja sen jatko-osassa *[[Scooby-Doo 2: Monsterit vapaalla]]* (2004), joissa hän esitti Mysteeri­poppoon jäsentä Velma Dinkleyta. Sittemmin Cardellini on näytellyt muun muassa Oscar-palkituissa elo­kuvissa *[[Brokeback Mountain]]* (2005) ja *[[Green Book]]* (2018) sekä vuoden 2016 elo­kuvassa *[[The Founder]]*.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Çorovodë

**Çorovodë** () on Skraparin kunnan keskustaajama Etelä-Albaniassa. Kaupungin asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 4&nbsp;051. Kaupungin nimi tulee bulgarian sanoista Черна вода (*Cherna voda*), joka tarkoittaa "musta vesi". Çorovodë-joki  virtaa kaupungin lävitse ja siellä on myös kanjoni, "Pirogosh". Väitösten mukaan se on nimetty kahden kuninkaan, Piron ja Goshin, mukaan. Çorovodë on kolmen tunnin matkan päässä Tiranasta.

Arkeologit uskovat, että Çorovodë on Albanian vanhin kaupunki. He ovat löytäneet linnan ja kirkon raunioita, jotka voivat olla vanhempia kuin Beratin linna.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kalliojärvi (Sotkamo)

**Kalliojärvi** on neljän kilometrin pituinen ja kapea pohjois-eteläsuuntainen järvi Sotkamon Maanselässä Vuoksen ja Oulujoen vedenjakaja-alueella. Järven itärantaa seurailee Joensuun–Kontiomäen rata ja järven eteläpäässä on Maanselän rautatieasema. Järvi on ollut ennen yksi harvoista bifurkaatiojärvistä, jonka vedet laskivat järven pohjoispäästä Oulujoen vesistöön ja eteläpäässä Vuoksen vesistön Kokkojokeen. Nykyään vedet virtaavat Rommakkojokea pitkin pohjoiseen. Lännenpuolella järveen rajautuu jyrkkärinteinen Rommakkovaara ja Rommakkovaaran aarnialue vanhoine metsineen.

Kalliojärven pinta-ala on 69,9 hehtaaria.

## Historia
Kalliojärvi on ollut tärkeä etappi karjalaisten entisellä Pohjantiellä, eräelämän runkotiellä Laatokalta Vuoksen vesistön ja Valtimon reitin latvojen kautta Maanselän vedenjakajan yli. Järvestä alkaen ovat karjalaiset eränkävijät päässeet laskettelemaan veneillään kohti Oulujoen suuta ja Pohjanlahtea, pitkän ylävirtaan nousemisen jälkeen.

Maanselässä on kulkenut aikoinaan Ruotsin ja Venäjän alueiden raja. Merkkinä entisistä rajoista Maanselän asemalla on Täyssinän rauhan rajakivi vuodelta 1595.

## Vesitilavuus
Kalliojärven vesitilavuus on 4&nbsp;472&nbsp;000 kuutiometriä. Järven ekologinen tila on erinomainen ja syvin kohta on noin 21,4 metriä. Noin viidesosa järvestä on vähintään kymmenen metriä syvä ja vesitilavuudesta noin 40 prosenttia on vähintään kymmenen metrin syvyydessä. Noin neljäsosa järvestä on puolestaan enintään kolme metriä syvä ja vesitilavuudesta noin yhdeksän prosenttia on enintään kolmen metrin syvyydessä.

## Vesistösuhteet
Kalliojärvi (59.865.1.005) kuuluu Rommakkojoen valuma-alueeseen (59.865), joka on kolmannen jakovaiheen vesistö Oulujoen vesistössä (59). Toinen jakovaihe on Sapsojärven alue (59.86) ja ensimmäinen jakovaihe on Nuasjärven–Kiimasjärven alue (59.8). Kalliojärvi on laajin Rommakkojoen valuma-alueen seitsemästä järvestä. Toiseksi laajin on seitsenhehtaarinen Peuralampi.

Kalliojärvi on yksi Sotkamon neljästä samannimisestä vakavedestä.

## Lähteet
* Valtimo: Kotiseututeos Karjalan ja Kainuun kauniista rajakunnasta (1994, )
Gdańskin yliopisto

**Gdańskin yliopisto** () on Gdańskin kaupungissa Puolassa sijaitseva yliopisto. Se perustettiin 20. maaliskuuta 1970. 

Vuonna 2020 yliopistossa on 11 tiedekuntaa ja noin 21&nbsp;900 opiskelijaa. Tuolloin jatko-opiskelijoita oli 1&nbsp;608, ja tohtoriopiskelijoita 929. Sittemmin opiskelijamäärä on ilmeisesti hiukan laskenut.

Yliopistolla on kansainvälistä yhteistyötä muun muassa Turun yliopiston kanssa.

Tunnetuista yliopistorankingeista THE luokitteli yliopiston vuoden 2024 maailmanlistansa sijaluokkaan 1201-1500 ja QS World University -ranking maailmanlistansa sijaluokkaan  851-900.

## Kuvia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mikael Nord

**Mikael Nord** (s. 22. kesäkuuta 1977) on ruotsalainen jääkiekkotuomari. Tuomarina hän on saanut -palkinnon, joka on vastaava palkinto kuin SM-liigassa tuomarille myönnettävä Kultainen pilli, kaksi kertaa kausilla 2013–2014 ja 2014–2015 SHL:ssä.

## Tuomariura
Mikael Nord on toiminut IIHF:n alaisena jääkiekkotuomarina kaudesta 2008–2009 lähtien. SHL:ssä hän tuomaroinut neljä kautta, SM-liigassa kaudella 2012–2013 kaksi ottelua (kansainvälinen erotuomarivaihto) ja jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa kolme kertaa.

Nordin tuomarointi nousi otsikoihin jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2014, kun Suomi ja Venäjä kohtasivat alkusarjan ottelussa. Kyseisessä ottelussa Nord toimi päätuomarina yhdessä ruotsalaisen Marcus Vinnerborgin kanssa. Venäjän Vadim Šipatšov taklasi Suomen Pekka Jormakkaa rajusti päähän toisen erän alussa. Taklauksen seurauksena Jormakka jäi tajuttomana jäähän makaamaan neljän minuutin ajaksi ennen kuin hänet kuljetettiin paareilla pois jäältä jatkotutkimuksiin. Tuomariston ja Nordin mielestä taklaus oli puhdas eikä Shipatsheville tuomittu tilanteesta rangaistusta. Tapahtuman käsittely eteni kuitenkin ottelun jälkeen kurinpitokäsittelyyn, jossa Shipatsheville tuomittiin kolmen ottelun mittainen pelikielto.

Nordin tuomarointi nousi jälleen otsikoihin vuotta myöhemmin jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2015 niin ikään Suomen ja Venäjän välisessä alkusarjan kohtaamisessa. Nord toimi ottelussa päätuomarina yhdessä ruotsalaisen Tobias Björkin kanssa. Suomen Leo Komarov taklasi Venäjän Jevgeni Medvedeviä puhtaan näköisesti kädet alhaalla ylävartaloon avauserän lopussa. Taklauksen seurauksena Medvedev jäi tuskaisen näköisenä jäähän makaamaan mutta jatkoi myöhemmin pelaamista heti toisessa erässä. Tuomarit määräsivät Komaroville 5+20-minuuttisen rangaistuksen polvitaklauksesta. Heti ottelun jälkeen Suomen maajoukkueen päävalmentaja Kari Jalonen totesi, että Suomi vie asian käsittelyn eteenpäin. Jalosen mielestäsi tilanne ei ollut ollenkaan jäähyn arvoinen taklaus. Lisäksi ihmetystä herätti, että otteluun oli valittu kaksi ruotsalaista päätuomaria, vaikka ottelun tulos määräsi Ruotsin vastustajan puolivälieriin niin sanottuun kuolemanotteluun. Tilanteen jatkokäsittelyssä IIHF:n kokouksessa Komarovin pelikielto kumottiin. Kurinpitokomitean venäläisen jäsenen Valeri Kamenskin mukaan tilanteesta olisi saanut tuomita korkeintaan kaksi minuuttisen jäähyn. Tapahtuman jälkeen Nord ei saanut enää jatkaa turnauksessa.

## Lähteet
Anders Wirenius

**Anders Wirenius** (; 29. huhtikuuta 1850 Pietari – 29. elokuuta 1919 Hatsina) oli keisarillisessa Venäjän laivastossa palvellut suomalainen vara-amiraali.

Wireniuksen isä oli suomalainen kauppa-asiamies Pietarissa. Wirenius aloitti merikadettikoulutuksensa 1865 saavuttaen luutnantin arvon 1874. Hän toimi useiden sota-alusten päällikkönä vuosina 1886–1901 (risteilijä *Afrika*, risteilijä *[[Pamjatj Asova]]*, eskaaderipanssarilaiva *Pobeda*, panssarilaiva *[[Orjol (panssarilaiva)|Orjol]]*). Hänestä tuli pääesikunnan merisotatieteellisen osaston johtaja 1901 yleten kontra-amiraaliksi 27. huhtikuuta 1902. Muita tehtäviä sen jälkeen olivat laivaston pääesikunnanpäällikön apulainen, esikuntapäällikkö ja meriministeri. Hänelle myönnettiin ero palveluksesta vara-amiraalina 2. marraskuuta 1908.

Vara-amiraali Anders Wireniukselle alkoi tämän jälkeen 10. lokakuuta 1909 ura Suomen suuriruhtinaskunnan venäläistyneessä senaatissa, jossa hän toimi ensin kuukauden päivät talousosaston vt. varapuheenjohtajana ennen kenraaliluutnantti Vladimir Markovin nimitystä. Wirenius itse toimi Markovin senaatissa ensin kirkollisasian toimituskunnan päällikkönä 1909–1911, sen jälkeen kauppa- ja teollisuustoimituskunnan päällikkönä 1911–1912 ja uudelleen kirkollisasian toimituskunnan päällikkönä 1912–1917 Markovia seuranneessa Borovitinovin senaatissa. Mihail Borovitinov samoin kuin kenraalikuvernööri F. A. Seyn vangittiin 16. maaliskuuta 1917, jonka jälkeen Anders Wirenius toimi talousosaston vt. puheenjohtajana aina parlamentaarisen suomalaisen Tokoin senaatin nimittämiseen asti eli 26. maaliskuuta 1917.

## Kirjallisuutta
*Håkon Holmberg: (Keisarillisen) Suomen senaatin talousosaston puheenjohtajat, jäsenet ja virkamiehet 1909-1918 - elämäkerrallinen luettelo, Helsinki, 1964.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809-1917
Tulppaanipuut

**Tulppaanipuut** (*Liriodendron* 'liljapuu') on kasvisuku, jonka kaksi lajia ovat kotoisin Yhdysvaltain itäosasta ja Itä-Aasiasta.

Tulppaanipuut ovat lauhkeiden sekametsien kesävihantia, järeärunkoisia ja isoja (35–40 m) puita. Korkeimmat USA:ssa tavatut yksilöt ovat kuitenkin jopa 70 metriä korkeita jättiläisiä. Niiden vuosikasvaimet ovat paksuhkoja ja kiiltäviä. Oksien silmut (1 cm) ovat litteitä, punaruskeita ja kaksisuomuisia. Tulppaanipuiden kaarna on harmaata ja halkeilevaa.

Tulppaanipuu on helppo tunnistaa sen omintakeisista noin 15 senttimetrin pituisista liuskaisista lehdistään, jotka ovat kärjestään melkein kuin poikkileikattuja. Lehdet ovat kiiltäviä ja alapinnaltaan siniseen vivahtavia. Syksyllä ne värjäytyvät koristeellisen kullankeltaisiksi. Puun kukat ovat tulppaanimaisia, noin 5 cm pitkiä ja niiden terälehdet ovat kellanvihreitä ja tyvestä kellanpunakuvioisia. Kukat jäävät kuitenkin helposti piiloon tuuhean lehvistön sisään. Kukan kehän sisäpuolella on korkea emipohjus ja runsaasti meheviä kellertäviä heteitä. Kukista muodostuu käpymäinen pähkylä, joka sisältää rykelmän siivekkäitä, ruskeita hedelmiä. Ne säilyvät kiinni puussa pitkälle talveen. Vaikka tulppaanipuut ovat nopeakasvuisia, niin ne kukkivat yleensä vasta yli 20-vuotiaana. 

Lännentulppaanipuu (*Liriodendron tulipifera*) on Keski-Euroopassa suosittu koristepuu. Kiinantulppaanipuun (*Liriodendron chinense*) lehdet puhkeavat kuparinsävyisinä ja ovat yleensä syvempiliuskaisia ja vaaleampia kuin amerikkalaisella tulppaanipuulla. 
Suomessa tulppaanipuu on menestynyt vain pensasmaisena aivan etelässä suojaisilla paikoilla hyvän talvisuojauksen turvin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Liriodendron''
* Suomen Lajitietokeskus: Tulppaanipuut – ''Liriodendron''