open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Santa Ponça

**Santa Ponça** on kunta Espanjalle kuuluvalla Mallorcan saarella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä lounaaseen saaren pääkaupungista Palma de Mallorcasta.

Santa Ponçan nimi juontuu roomalaisajan kylästä nimeltä Sancta Pontia. Kuningas Jaakko I nousi maihin Santa Ponçassa 12. syyskuuta 1229 valloittaessaan Mallorcan sitä 300 vuotta hallinneilta maureilta. Saaresta tuli silloin osa Aragonian kuningaskuntaa.

Santa Ponça on tunnettu matkakohde ja sen suotuisa ilmasto houkuttelee matkailijoita mantereelta erityisesti toukokuusta lokakuuhun. Kaupunkia ympäröivillä kukkuloilla on runsaasti ulkomaalaisten omistamia huviloita. Kunnan asukasluku on noin 10&nbsp;700 henkeä.
Kauko Salmenkallio

**Kauko Alvar Salmenkallio**, vuoteen 1946 **Teräväinen** (1. syyskuuta 1925 Jaakkima – 31. joulukuuta 2012 Espoo) oli suomalainen tietokirjailija ja kouluneuvos.    

## Henkilöhistoria
Kauko Salmenkallion vanhemmat olivat merikapteeni Antti Teräväinen ja Helena Veijalainen. Hänen äitinsä kuoli 1920-luvun lopussa ja isä juuri ennen talvisotaa. Salmenkallion evakkomatkan aikaisen sijoitusperheen vanhemmat, vuorineuvos Ensio Salmenkallio ja Naemi Irene Uuskoski, adoptoivat hänet sodan jälkeen, jolloin hän otti heidän sukunimensä. Salmenkallion puoliso vuodesta 1953 oli opettaja Aino Sorja Inkeri Waris, professori Harry Wariksen tytär. Salmenkallio tuli ylioppilaaksi Tampereen suomalaisesta yhteiskoulusta 1946 ja valmistui teologian kandidaatiksi 1951. Valmistuttuaan hän toimi ylioppilaspastorina 1951–1956. Helsingin suomalaisen yksityislyseon ja sen iltalinjan rehtori Salmenkallio oli 1957–1974, jatkaen sittemmin Espoonlahden yhteiskoulun rehtorina 1974–1977 ja Espoonlahden lukion rehtorina vuodesta 1977. Helsingin normaalilyseon uskonnonopettajana hän toimi 1956–1957. Rovastin arvonimen Salmenkallio sai 1978 ja kouluneuvoksen 1990. Salmenkallio toimi kouluhallituksen tilapäisenä tarkastajana vuonna 1964 ja oli *Teiniviestin* päätoimittaja 1958–1965. 

Salmenkallion Suomen kulttuurirahastolle vuonna 2001 tekemään lahjoitukseen perustuvasta nimikkorahastosta tuetaan  luterilaisen teologian, ekumeniikan ja uskonnon pedagogiikan tutkimusta. Vuodesta  2041  alkaen  rahasto tukee kaikkea  kristillisen teologian tieteellistä tutkimusta.

## Julkaisuja
* *[[Erkki Kaila]] kristillisenä apologeettina vuosisatamme alun elämän- ja maailmankatsomuksellisena murroskautena maassamme*, 1957  
* *Helsingin yksityislyseo 40 vuotta (1923–1963)*, 1964
* *60 vuotta kansallista sivistystyötä, 1923–1983: näkymiä koulutien varrelta Helsingin suomalaisesta yksityislyseosta Espoonlahden kouluun ja Espoonlahden lukioon*, 1983, Kauko Salmenkallio, Heljä Järvinen, Niina Ahtola (toim.)
* *Jaakkimalaisuus eilen, tänään, huomenna* ,1987
* *Ihanks myö tuas tavattii: Jaakkiman ja Lahdenpohjan kuvat kertovat*, 1988,  Kauko Salmenkallio, Väinö Huolman (toim.)
* *Matkakuvia Laatokan Karjalasta: Tulkua muutkii katsomua ; Matkakuia Kiziltä, Sortavalasta, Jaakkimasta, Lahdenpohjasta ja Valamosta kesällä 1988*, 1989 
* *Jumalan maja ihmisten keskellä*, 1989

## Lähteet
Ilja Arkalov

**Ilja Arkalov** (s. 27. lokakuuta 1993 Moskova) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa KHL-seura HK Spartak Moskovaa. Arkalov laukoo vasemmalta.

Arkalov on edustanut KHL-urallaan aikaisemmin Metallurg Novokuznetskia, Avtomobilist Jekaterinburgia, KHL Medveščak Zagrebia ja Neftehimik Nižnekamskia.

## Ura
Arkalov debytoi KHL:ssä kaudella 2012–2013 Metallurg Novokuznetskin paidassa. Hän pelasi debyyttikaudellaan suurimmaksi osaksi MHL-seura Belyje Tigry Orenburgin riveissä. Kaudella 2013–2014 Arkalov pelasi Avtomobilist Jekaterinburgin joukkueessa 30 ottelua tehoin 2+0=2.

Vuonna 2015 Arkalov siirtyi Medveščak Zagrebiin, jossa hän pelasi kaksi kautta ennen siirtymistä Neftehimik Nižnekamskiin. Kesällä 2019 Arkalov teki yhden kauden mittaisen sopimuksen Spartak Moskovan kanssa.

## Lähteet
Odrino (järvi Pihkovan alueella)

**Odrino** () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Pustoškan piirissä.

## Maantietoa
Järvi on 850 metriä pitkä, 750 metriä leveä ja sen pinta-ala on 48 hehtaaria. Se on pyöreän muotoinen autio suojärvi.

## Luontoarvoja
Järvi sijaitsee soistuneella metsäalueella ja se rannoista pääosa on avosuota. Tästä huolimatta järvessä elää useita kalalajeja: hauki, ahven, karppi, ruutana, suutari, säyne, allikkosalakka, made ja mutakala, sekä joitakin *[[Rutilus]]*-suvun kalalajeja. Järvessä elää myös rapu.

## Vesistösuhteita
Odrino sijaitsee Nevedrjankan valuma-alueella. Nevedrjanka on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. 

Järvellä ei ilmakuvien perusteella voida osoittaa tulo-ojia tai laskuojia mihinkään suuntaan. Se luetaan kuuluvaksi Nevedrjankan valuma-alueeseen, joten luontevin laskusuunta on Ševinojärven painauma. Odrino on vesistöalueensa latvajärviä ja sen valuma-alueen koko on 2,9 neliökilometriä.

## Huomautuksia

## Lähteet
Tlahuizcalpantecutli

**Tlahuizcalpantecutli**, myös **Tlahuizcalpantecuhtli** tai **Tlauixcalpantecuhtli** (”Aamuhämärän talon herra” tai ”Sarastuksen herra”), oli asteekkien aamutähden eli Venuksen jumala. Hänet kuvattiin myös maan henkilöitymän neitsyt Chimalmanin sankarilliseksi pojaksi.

Tlahuizcalpantecutli edusti Venuksen uhkaavaa puolta ja oli yksi neljästä taivasta kannattelevasta jumalasta. Hänen ilmansuuntansa oli itä ja vuodenkierron ajanjakso Acatl. Muinaisen Keski-Amerikan asukkaat uskoivat, että Tlahuizcalpantecutliin säteet saattoivat vahingoittaa ihmisiä, maissia ja makeita vesiä. Asteekkien luomismyytissä Tlahuizcalpantecutli oli tärkeässä roolissa sekä omana itsenään että Quetzalcoatlin avatarina. Hän oli myös kahdestoista tai kolmastoista päivän herra asteekkien kalenterissa. Koska Venuksen symboli oli yleensä pääkallo, myös Tlahuizcalpantecutli kuvattiin usein sulkakäärmeenä, jonka kasvojen tilalla oli pääkallo.

## Lähteet
*Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987. 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Tatra K2

**Tatra K2** on ČKD Tatran ensimmäinen sarjatuotantoinen nivelraitiovaunu, jota valmistettiin vuodesta 1966 vuoteen 1983. Se oli epäonnistuneen K1-nivelraitiovaunun, joka ei koskaan päässyt sarjatuotantoon, seuraaja. K1:n pääongelmana oli uusi sähkölaitteisto, joten uudessa K2-mallissa käytettiin samoja sähkölaitteita kuin T3:ssa. Koekappale tuli liikenteeseen vuonna 1966 Prahassa numerolla 7000, mutta se oli siellä vain vähän aikaa, jonka jälkeen se siirtyi Mostiin ja sen jälkeen Brnohon. K2:n sarjatuotanto alkoi samana vuonna, ja monia vaunuja on yhä liikenteessä, tosin suurin osa niistä on peruskorjattu. Brnossa, jonne hankittiin aikoinaan eniten K2-mallia, peruskorjauksessa myös vaunujen keulat muotoiltiin täysin uudelleen ja sähkölaitteet uudistettiin. Peruskorjatut vaunut saivat sarjatunnuksen K2R, jossa R tarkoittaa uudelleenrakennettua (*reconstructed*). 

## Muunnelmat

### K2SU
K2SU on K2:n muunnelma, joka tuli myyntiin Neuvostoliitossa vuonna 1966. Tyypin valmistus päättyi jo vuonna 1969, koska vaunut eivät soveltuneet Neuvostoliiton kaupunkien raskaaseen liikenteeseen riittävän hyvin. K2SU-raitiovaunuja tuli liikenteeseen kuitenkin 246 kappaletta. Ainut säännölliseen liikenteeseen jäänyt K2SU oli Jekaterinburgissa, jossa sitä käytettiin museoraitiovaununa vuoteen 1998 asti. 

### K2YU
Sarajevo oli ainut entisen Jugoslavian kaupunki, johon K2:ta toimitettiin (sarjatunnuksena K2YU). Vaunut erosivat alkuperäisestä K2:sta vain pienissä yksityiskohdissa. Suurimpia eroja olivat uritetut kyljet ja taakse sijoitettu virroitin. Virroitin siirrettiin kuitenkin raitiovaunun etuosaan 2000-luvulla, jotta siihen päästiin helpommin käsiksi. 

Lisäksi 15 K2YU:ta toimitettiin Brnohon ja kolme Bratislavaan. 

## Tuotanto
Yhteensä 567 raitiovaunua toimitettiin seuraaviin kaupunkeihin:

## Kuvia

Tiedosto:Tatra K2S Ruzinov - Astronomicka.JPG| Peruskorjatut K2S-tyypin raitiovaunut Bratislavassa 
Tiedosto:Brno, Město Brno, Moravské náměstí, Tatra K2 (5).jpg| K2-raitiovaunu Brnossa 
Tiedosto:Tram K2R.P Ostrava.jpg| K2R.P-raitiovaunu Ostravassa 
Tiedosto:Sarajevo, Tatra K2 (1).jpg| K2YU-raitiovaunu Sarajevossa 
Tiedosto:Sarajevo tram.jpg| K2, jonka Inekon Trams on uusinut, Sarajevossa 


## Katso myös

* Sarajevon raitiotieliikenne
* Tatra T3
* Tatra T4
* Tatra KT4
* Nivelraitiovaunu

## Lähteet
José Pinheiro de Azevedo

**José Baptista Pinheiro de Azevedo** (5. kesäkuuta 1917 Luanda, Portugalin Länsi-Afrikka (nyk. Angola) – 10. elokuuta 1983 Lissabon, Portugali) oli portugalilainen amiraali ja poliitikko, joka osallistui vuoden 1974 neilikkavallankumoukseen ja toimi Portugalin pääministerinä vuosina 1975–1976.

Pinheiro de Azevedo meni laivastoakatemiaan 17-vuotiaana ja palveli Portugalin laivastossa. Hän vastasi Angolan rannikkopuolustuksesta vuosina 1963–1965. Vuonna 1972 hänestä tuli Portugalin merijalkaväen komentaja. Vuoden 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen Pinheiro de Azevedo ylennettiin amiraaliksi ja hänet kutsuttiin kansallisen pelastuksen junttaan. Hän oli jäsenenä myös juntan korvaajaksi perustetussa vallankumousneuvostossa. Hänet nimitettiin pääministeriksi syyskuussa 1975 liian vasemmistolaisena pidetyn kenraali Vasco Gonçalvesin tilalle. Pinheiro de Azevedo oli lähellä maltillista vasemmistoa ja sosialisteja, mutta radikaali vasemmisto ja kommunistit yrittivät painostaa hänet eroamaan. Marraskuussa 1975 mielenosoittajat piirittivät hänen virka-asuntoaan kahden viikon ajan. Hän erosi lopulta uusien vaalien jälkeen kesäkuussa 1976.

Pinheiro de Azevedo oli ehdolla vuoden 1976 presidentinvaaleissa, mutta sai sairauskohtauksen kampanjansa aikana. Hän sai noin 14&nbsp;% äänistä eikä tullut valituksi. Hän kuoli sydänkohtaukseen 66-vuotiaana.

## Lähteet
Tuulisii

**Tuulisii** on suomalaisen rap-duo JVG:n kappale 247365-albumilta. Se julkaistiin singlenä 13. huhtikuuta 2015. Kappaleen ovat tuottaneet ja säveltäneet DJPP ja Eppu Kosonen, ja sanoituksen ovat tehneet Eppu Kosonen, Jare Brand sekä VilleGalle. Kappaleella on mukana Pete Parkkonen.

Tuulisii-kappaleen musiikkivideo julkaistiin YouTubessa 4. toukokuuta 2015. Musiikkivdeossa näytetään muistoja JVG:stä vuosien varrelta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kappaleen virallinen musiikkivideo
Halkiankosken voimalaitos

**Halkiankosken voimalaitos** on Nivos Energian omistama vesivoimala Mustijoessa Pornaisten Halkiassa. Mustijoessa on Pornaisissa kymmenen koskea, joista Halkiankoski eli Ryöpyn koski on suurin. Halkiankosken vesiputous oli vapaana virratessaan yksi Etelä-Suomen korkeimmista ja jyrkimmistä putouksista.

Halkiankosken kohdalla Mustijoki kapenee kallionhalkeamaan, josta se putoaa 10–12 metriä alaspäin. Kallionhalkeama on padottu ja vesi ohjataan generaattoriin. Voimalan teho on 0,3 megawattia eli se on minivesivoimala. Koski on mahdollista nähdä kevättulvien aikaan, kun vettä juoksutetaan voimalan ohi luonnonuomaan. Voimala tuottaa 1&nbsp;500 megawattituntia vuodessa, sen pudotuskorkeus on 10 m ja rakennevirtaama 3,5 m³/s.

Perimätiedon mukaan Halkiankoskessa on ollut vesiratasmylly 1700-luvulta lähtien. 1910-luvun lopussa paikalle asennettiin ensimmäinen sähkögeneraattori. 30 kilowatin generaattoria suurennettiin kaksi kertaa. Nykyinen voimalaitosrakennus valmistui 1930-luvun lopulla.  Mäntsälän Sähkö on ostanut voimalassa tuotetun sähkön vuodesta 1976 lähtien. Voimala oli aiemmin Halkian kyläläisten yhteisen jakokunnan omistuksessa. Mäntsälän Sähkö osti voimalan Halkiankoski Oy:ltä toukokuussa 2001. Mäntsälän Sähkön nimi on ollut Nivos Energia tammikuusta 2017 lähtien.

Kalastuslain perusteella sata metriä Halkiankosken voimalaitospadolta alajuoksuun ulottuvalla alueella ei saa kalastaa. Halkiankosken voimalaitos muodostaa kalojen vaellusesteen yhdessä Lahankosken, Laukkosken ja Tyysterinkosken voimalaitosten patojen kanssa. Itä-Uudenmaan ja Porvoonjoen vesien- ja ilmansuojeluyhdistyksen vuonna 2018 julkaisema *Mustijoen vesistön virtavesien kalatalouden kehittämissuunnitelma* suosittelee, että Halkiankosken ohi rakennettaisiin ohitusuoma, jotta kalat pääsisivät nousemaan voimalan ohi. Ohitusuoma toimisi myös vaelluskalojen kutu- ja poikastuotantoalueena.

## Lähteet
ATP-kausi 2020

Tämä on luettelo kauden 2020 tenniksen ATP-kiertueen turnauksista ja voittajista kyseisellä kaudella.

Koronaviruspandemian vuoksi kaikki ATP-turnaukset huhtikuusta 13. heinäkuuta saakka peruttiin. Ranskan avoimet siirrettiin syyskuun loppuun. Tokion olympialaiset siirrettiin vuoteen 2021. 15. toukokuuta ATP jatkoi kilpailutaukoa heinäkuun loppuun saakka. 17. kesäkuuta 2020 ATP julkaisi päivitetyn kalenterin, jonka mukaan kausi jatkuisi 14. elokuuta alkaen.

## Kalenteri
;Avain

### Tammikuu

### Helmikuu

### Maaliskuu

### Huhtikuu

### Toukokuu

### Kesäkuu

### Heinäkuu

### Elokuu

### Syyskuu

### Lokakuu

### Marraskuu

* Turnausten alkamispäiviin ei lasketa karsintoja
* Kentissä merkki "(s)" tarkoittaa sisäkenttää

## Lähteet
*2020 Calendar (alkuperäinen kalenteri, *atptour.com*, arkistoitu versio *web.archive.com*)
*Results Archive

### Viitteet
Rakennussarja

**Rakennussarja** on osina myytävä, ostajan itse koottava laite tai muu rakennelma. Rakennussarjana myydään muun muassa erilaisia pienoismalleja, leluja kuten pienoisrautateitä, autoratoja, lennokkeja ja nukkekoteja, elektronisia laitteita kuten tietokoneita ja kaiuttimia, sekä keveitä kulkuneuvoja kuten harrasteveneitä, kilpa-autoja, pieniä lentokoneita ja purjekoneita. Teknisessä mielessä myös itse koottavat huonekalut, polkupyörät, elementtitalot yms. ovat rakennussarjan kaltaisia, mutta sanaa ei niistä yleensä käytetä.

Rakennussarjan perustyypit ovat tarkkojen kokoamisohjeiden mukaan kertaalleen koottavat, pysyvät rakennelmat ja toisaalta Legon tai Meccanon kaltaiset sarjat, joiden osista voi koota hyvinkin monenlaisia asioita ja purkaa ne taas osiksi uutta käyttöä varten.

Erilaiset rakennussarjat olivat suosittuja 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla, jolloin askartelu ja omin käsin tekeminen olivat nykyistä suuremmassa arvossa, ja rahaa oli vähän. Rakennussarjan avulla saattoi rakentaa itselleen esimerkiksi optimistijollan tai radioamatöörilaitteiston edullisemmin kuin mitä valmiiksi koottu tuote maksoi. Teknisten tuotteiden monimutkaistuminen, elintason nousu ja tehdastekoisen sarjatuotannon halpeneminen on vähentänyt tarvetta ja mahdollisuuksia koota välineitä ja laitteita itse.

Laitteiden ja muiden esineiden omatoimisen rakentelun uutta tulemista ennakoi jatkuvasti kehittyvä ja halpeneva kolmiulotteinen tulostus. Sen avulla ainakin yksinkertaisemmat rakenneosat voi suunnitella ja tuottaa itse ja hankkia valmiina vain monimutkaisemmat komponentit.

## Elektroniikan rakennussarjat

Elektronisten laitteiden rakennussarjat olivat suuressa suosiossa 1980-luvulle asti, tunnetuimpana tuotemerkkinä yhdysvaltalainen Heathkit. Muun muassa äänentoistolaitteita saattoi rakentaa itse halvemmalla kuin ostaa valmiina, kunnes mikropiirit ja robotisoitu kokoonpanotekniikka tekivät valmiiden tuotteiden tuottamisen rakennussarjoja edullisemmaksi. 1990-luvulla koettiin vielä rakennussarjojen suosio PC-kotitietokoneiden halpana hankinta- ja räätälöintitapana.

Vuonna 2006 Cambridgen yliopiston opettaja Eben Upton huomasi, miten vähän käytännön kokemusta rakentelusta uusilla elektroniikan opiskelijoilla oli hänen omaan sukupolveensa verrattuna. Hän aloitti hankkeen yksinkertaisen itse rakennettavan tietokoneen markkinoille tuomiseksi, ja tuloksena oli älypuhelintekniikkaan ja SD-muistikortteihin perustuva Raspberry Pi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Väinämöisen ampuminen

**Väinämöisen ampuminen** on suomalais-karjalainen maailman synnystä kertova laulettu runo. Se tallennettiin Ontrei Malisen laulamana vuonna 1833. Runossa Väinämöinen on luomaton alkuolento, jonka sanoista maailma saa hahmonsa.

Runo kertoo lappalaisen vihanneen Väinämöistä ja lopulta ampuneen hänet ratsunsa, sinisen hirven, päältä mereen. Väinämöinen ajelehtii meressä seitsemän vuotta ja kyntää sinä aikana merenpohjan.

Tämän jälkeen "sotka suoralintu" (vesilintu) lentelee meren päällä etsien pesimäsijaa. Väinämöinen nostaa polvensa merestä ja sotka tekee sille pesänsä. Lintu munii polvelle kuusi munaa ja yhden rautamunan. Linnun hautoessa muniaan, alkaa Väinämöisen polvea kuumottaa, jolloin hän liikauttaa jalkaansa ja munat särkyvät mereen. Tässä vaiheessa Väinämöinen lausuu maailman luomissanat:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Judas Priestin diskografia

**[[Judas Priest]]** on brittiläinen metallimusiikkia esittävä yhtye, jonka kitaristi K. K. Downing ja basisti Ian Hill perustivat Birminghamissa vuonna 1969. Yhtye on uransa aikana julkaissut 18 studioalbumia, viisi livealbumia ja neljä kokoelma-albumia, ja yhtyeen tuotantoa on myyty maailmanlaajuisesti yli 50 miljoonaa kappaletta. Yhtyeen nykyisessä kokoonpanossa vaikuttavat Hill, laulaja Rob Halford, kitaristit Glenn Tipton ja Richie Faulkner sekä rumpali Scott Travis. Judas Priestin viimeisin studioalbumi on vuonna 2024 julkaistu *[[Invincible Shield]]*.

## Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Konserttitallenteet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Kokoelma-albumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Singlet

* Rocka Rolla (1974)
* The Ripper (1976)
* Tyrant (1976)
* Diamonds & Rust (1977)
* Better By You, Better Than Me (1978)
* Before the Dawn (1978)
* Take On the World (1979)
* Evening Star (1979)
* Living After Midnight (1980)
* Breaking the Law (1980)
* United (1980)
* Don't Go (1980)
* Heading Out to the Highway (1981)
* Hot Rockin' (1981)
* You've Got Another Thing Coming (1982)
* (Take These) Chains (1982)
* Electric Eye (1982)
* Freewheel Burning (1983)
* Love Bites (1984)
* Some Heads Are Gonna Roll (1984)

* Turbo Lover (1986)
* Locked in (1986)
* Parental Guidance (1986)
* Johnny B. Goode (1988)
* Ram it Down (1988)
* I'm a Rocker (1988)
* Painkiller (1990)
* A Touch of Evil (1991)
* Night Crawler (1992)
* Burn in Hell (1997)
* Machine Man (2001)
* Revolution (2005)
* War (2008)
* Redeemer of Souls (2014)
* Lightning Strike (2018)
* Firepower (2018)
* Never the Heroes (2018)
* Panic Attack (2023)
* Trial By Fire (2023)
* Crown of Horns (2024)
* The Serpent and the King (2024)

## Videografia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Musiikkivideot

* Living After Midnight (1980)
* Breaking the Law (1980)
* Don't Go (1981)
* Heading Out to the Highway (1981)
* Hot Rockin' (1981)
* You've Got Another Thing Comin' (1982)
* Freewheel Burning (1984)
* Love Bites (1984)
* Turbo Lover (1986)
* Locked in (1986)
* Johnny B. Goode (1988)

* Painkiller (1990)
* A Touch of Evil (1990)
* Burn in Hell (1997)
* Lost and Found (2001)
* Revolution (2005)
* The Four Horsemen/War (2008)
* Lightning Strike (2018)
* Spectre (2018)
* No Surrender (2018)
* Trial By Fire (2023)
* Panic Attack (2024)
* Crown Of Horns (2024)

## Lähteet
Satelliittikonstellaatio

**Satelliittikonstellaatio** on ryhmä satelliitteja, joita käytetään yhtenä järjestelmänä. Yksittäisestä satelliitista poiketen konstellaatiolla voidaan saavuttaa maailmanlaajuinen peittoalue, kun joku konstellaation satelliiteista on aina nähtävillä mistä tahansa maanpinnan pisteestä. 

Megakonstellaatioksi kutsutaan useista sadoista tai tuhansista satelliiteista muodostuvaa satelliittikonstellaatiota. Erään tulkinnan mukaan Euroopan unionille suunniteltu noin 300 satelliitin IRIS² ei olisi vielä megakonstellaatio, koska monia yli tuhannen satelliitin järjestelmiä on jo rakenteilla. Esimerkiksi matkapuhelinvalmistaja Samsung esitti vuonna 2015, että 4&nbsp;600 matalille Maan kiertoradalle (LEO) sijoiteulla laajakaistapalveluja tarjoavalla tietoliikennesatelliitilla voitaisiin tarjota maailmanlaajuisesti saatavilla oleva nopea  internetpalvelu. Ensimmäiset megakonstellaatioiden satelliitit laukaistiin vuonna 2019. Vuonna 2025 jo enemmistö avaruudessa olevista satelliiteista kuului megakonstellaatioihin. Tyypillisimmin megakonstellaation muodostavat satelliitit sijoitetaan ainakin suurimmaksi osaksi LEO-kiertoradoille 300–1&nbsp;600 kilometrin korkeudelle maanpinnasta. Megakonstellaatioita on rakenteilla vuosien 2025–2030 aikana etenkin mobiileja tietoliikenneyhteyksiä varten, mutta niitä ollan rakentamassa myös kaukokartoitus- ja tiedustelutarkoituksiin. Suurin megakonstellaatio, satelliittikonstellaatioiden maailmanennätys kirjattiin tammikuussa 2025 Starlinkille, jolla oli tuolloin jo yli 6&nbsp;100 operatiivista satelliittia LEO-radoilla. 

Satelliittikonstellaatioita ei tule sekoittaa satelliittiklustereihin, joissa satelliitit liikkuvat erittäin lähellä toisiaan lähes identtisillä radoilla, tai satelliittiperheisiin (esim. Landsat, geostationaariset tietoliikennesatelliittiperheet), joita ei käytetä konstellaatioista poiketen yhtenä laajempana järjestelmänä.

## Käytössä olevia ja suunniteltuja konstellaatioita

* Beidou
* Galileo
* Globalstar
* Glonass
* GPS
* Guowang

* Iridium
* IRIS² (Euroopan Unioni, valmisteilla)
* Jilin-1 
* Kuiper (Amazon)
* O3b
* Orbcomm

* OneWeb
* Qianfan
* Sirius Satellite Radio
* Starlink
* Starshield

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Francisco Sá Carneiro

**Francisco Manuel Lumbrales de Sá Carneiro** (19. heinäkuuta 1934 Porto – 4. joulukuuta 1980 Loures) oli portugalilainen poliitikko, joka toimi Portugalin pääministerinä tammikuusta joulukuuhun 1980. Hän kuoli lento-onnettomuudessa virassa ollessaan.

Porton lentoasema on viralliselta nimeltään Francisco Sá Carneiron lentoasema.

## Ura
Sá Carneiro oli ammatiltaan lakimies. Hänet valittiin Portugalin parlamenttiin ensi kerran Marcello Caetanon diktatuurin aikana vuonna 1969, mutta hän jätti paikkansa vuonna 1973. Huhtikuun 1974 neilikkavallankumouksen jälkeen hän oli salkuttomana ministerinä Adélino da Palma Carlosin johtamassa hallituksessa toukokuusta heinäkuuhun 1974. Sá Carneiro perusti pian vallankumouksen jälkeen demokraattisen kansanpuolueen (*Partido Popular Democrático*, PPD), joka vaihtoi myöhemmin nimekseen sosiaalidemokraattinen puolue (*Partido Social Democrata*, PSD). Puolue sai vuonna 1975 kansalliskokouksen vaaleissa 80 paikkaa ja kohosi maan toiseksi suurimmaksi puolueeksi. Vuonna 1979 PSD muodosti yhdessä demokraattisen keskustapuolueen ja monarkistisen kansanpuolueen kanssa keskustaoikeistolaisen koalition, demokraattisen allianssin, joka voitti joulukuun 1979 parlamenttivaalit. Sá Carneiro muodosti enemmistöhallituksen ja aloitti pääministerinä tammikuussa 1980.

### Kuolema
Sá Carneiro kuoli pienkoneen maahansyöksyssä kolme päivää ennen joulukuun 1980 presidentinvaaleja ollessaan lähdössä tukemansa ehdokkaan António Soares Carneiron kampanjatilaisuuteen. Pääministeriä kuljettanut Cessna 421 nousi ilmaan Lissabonin Portelan lentoasemalta, mutta putosi noin minuutin kuluttua Louresin Camaratessa, törmäsi kaksikerroksiseen taloon ja räjähti. Surmansa saivat kaikki kyydissä olleet seitsemän ihmistä: Sá Carneiro, hänen kumppaninsa Snu Abecassis, puolustusministeri Adelino Amaro da Costa ja tämän vaimo, pääministerin kansliapäällikkö sekä kaksi lentäjää.

Alkuperäisen onnettomuustutkinnan mukaan koneen putoaminen johtui teknisestä viasta ja lentäjän virheestä, mutta sitä on epäilty myös järjestetyksi. Vuonna 2004 tapausta selvittänyt virallinen komissio tuli siihen tulokseen, että koneen putoaminen johtui todennäköisesti sabotaasista, mutta näkemys ei ollut yksimielinen. Mahdollista tekijää ei ole saatu selville, mutta erilaisia teorioita on esitetty. Muun muassa äärioikeistolaisen CODECO-terroristijärjestön on väitetty sijoittaneen pommin koneeseen, koska puolustusministeri da Costa olisi aikonut paljastaa korkeiden armeijan upseerien tekemät salaiset asekaupat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kringvarp Føroya

**Kringvarp Føroya** (lyh. **KvF**) on Färsaarten yleisradioyhtiö. Yhtiön hallituksen puheenjohtajana on vuodesta 2019 asti toiminut juristi ja toimittaja Elin Winther Poulsen. Vuonna 2018 yhtiön toimitusjohtajaksi valittiin Ivan Hentze Niclasen. 

## Historia
Färsaarten paikallishallinto teki vuonna 1956 päätöksen radiolähetysten aloittamisesta Färsaarilla ja radiokanava Útvarp Føroya aloitti lähetykset 6. helmikuuta 1957. Ensimmäisenä radiokanavan johtajana toimi pappi Alex Tórgarð, ja aluksi ohjelmaa lähetettiin puoli tuntia päiväsaikaan sekä tunti ilta-aikaan. Sisältö oli lähinnä uutisia, säätietoja sekä joitain keskusteluohjelmia ja musiikkia.

Lailliset TV-lähetykset alkoivat 1. huhtikuuta 1984, kun paikallishallinnon päätöksellä perustettu televisiokanava Sjóvarp Føroya aloitti toimintansa. Tätä ennen televisiovastaanottimilla oltiin katsottu DR:n (Tanskan yleisradio) ohjelmia, mikä ei ollut sallittua.

Útvarp Føroyan ja Sjóvarp Føroyan yhdistymistä alettiin pohtia jo sen jälkeen kun TV-kanava perustettiin. Virallisesti se tapahtui kuitenkin vasta, kun KvF aloitti toimintansa 1. tammikuuta 2005.     

## Ohjelmatarjonta
KvF:n ohjelmistoon kuuluvat muun muassa uutiset, lastenohjelmat ja sarjat. Sen rahoitus tulee televisiolupamaksuilla, mainoksilla ja paikallisten rahapelien tuotoilla.

Uutis- ja ajankohtaisohjelmista *Dagur og vika* kokoaa päivän uutiset reilun puolen tunnin lähetykseksi. Uutisia lähetetään myös tanskalaisella viittomakielellä. Vaalien alla sekä TV- että radiokanavilla on omia vaalitenttejään.  

Hengellistä ohjelmaa edustaa muun muassa *Credo*, jossa puhutaan kirkosta, etiikasta ja filosofiasta. Myös jumalanpalveluksia voi seurata niin radiosta kuin televisiosta.

Nuorisolle suunnattu media *Røddin* aloitti toimintansa itsenäisenä toimijana vuonna 2010, mutta sopi kolme vuotta myöhemmin siirtyvänsä KvF:n nuorisoalustaksi. Røddinin ohelmistoon kuuluvat Has#tag-podcast, blogit ja nuoria kiinnostavat uutiset.

## Lähteet
Megaherzin diskografia

**[[Megaherz]]** on saksalainen industrial metal -yhtye. Se perustettiin Münchenissä vuonna 1993. 
Megaherzin merkitsee *megasydäntä* ja on samalla sanaleikki sanan muistuttaessa megahertsiä. 

## Studioalbumit
* Hezwerk (1995)
* Wer Bist Du? (1997)
* Kopfschuss (1998)
* Himmelfahrt (2000)
* Herzwerk II (2002)
* 5 (2004)
* Heuchler (2008)
* Götterdämmerung (2012)
* Zombieland (2014)
* Komet (2018)
* In Teufels Namen (2023)

## Remixalbumit
* Loblieder (2010)

## Singlet
* Gott sein (1997)
* Rock Me Amadeus (1998)
* Liebestöter (1998)
* Freiflug (1999)
* Himmelfahrt (2000)
* Herzblut (2002)
* Gott Sein '04 (2004)
* Dein Herz Schlägt (2004)
* Mann von Welt (2008)
* Jagdzeit (2011)
* Gegen Den Wind (2013)
* Wir Könnten Götter Sein (2014)
* Vorhang Auf (2017)
* Komet (2018)
* Von Oben (2018)

## EP:t
* Freiflug EP: The early years (1996-2000) (2007)
* Mann von Welt (2008)
* Heuchler (2008)
* Jagdzeit (2011)
* Erdwärts (2015)

## Kokoelmat
* Querschnitt (2011)
* Totgesagte Leben Länger (2009)

## Musiikkivideot
* Freiflug (1999)
* Jagdzeit (2011)
* Herz aus Gold (2013)
* Himmelsstürmer (2014)
* Für Immer (2014)
* Einsam (2016)
* Vorhang Auf! (2017)
* Komet (2018)
* Nicht Genug (2018)
Tatra T2

**Tatra T2** on ČKD Tatran valmistama raitiovaunumalli. Sitä valmistettiin vuodesta 1955 vuoteen 1962 yhteensä 771 vaunua. 

T2:n ensimmäiset koekappaleet (6001 ja 6002) olivat koeajossa Prahassa vuonna 1955. Vuonna 1958 toimitettiin ensimmäiset sarjatuotetut vaunut lähes kaikille Tšekkoslovakian raitioteille. Niitä ei tullut liikenteeseen Jablonecissä, koska siellä kiisteltiin raideleveydestä (pitäisikö 1&nbsp;000&nbsp;mm säilyttää vai ei), eikä Prahassa, koska vaunutyyppiä pidettiin liian leveänä sinne. 

T2:t olivat edeltäjiään T1:iä kestävämpiä ja siten pitkäikäisempiä. Viimeisen T2-raitiovaunut poistettiin 1980-luvulla, mutta muutamia vaunuja on museoituna. Joitakin T1:iä muunnettiin T3-vaunuiksi 1960-luvulla. 

## T2SU
T2SU:ta toimitettiin Neuvostoliittoon, mistä SU onkin lyhenne. Vaunut eroavat tšekkoslovakialaisesta muunnelmasta; suurimpana erona keskiovi puuttuu, jotta istumapaikkoja saatiin lisättyä. Useimmissa Neuvostoliiton kaupungeissa käytössä ollut rahastusjärjestelmä piti huolen siitä, että kaikki matkustajat maksoivat matkansa, joten matkustajat nousivat kyytiin takaovesta ja poistuivat etuovesta. Keskiovi tuli siten poistaa myös liputta matkustamisen estämiseksi. 

Viimeiset T2SU:t poistuivat liikenteestä 1980-luvulla. Neuvostoliittoon toimitettiin yhteensä 380 T2SU-vaunua. 

## T2R
1970-1980-luvuilla 112 T2-vaunua peruskorjattiin T2R:iksi. Uudistuksessa sähkölaitteet vaihdettiin samanlaisiin kuin T3:ssa ja koriin tehtiin pieniä muutoksia. Peruskorjauksen ansiosta nämä raitiovaunut liikennöivät 2000-luvulle asti. Kaksi T2R:ää peruskorjattiin vielä uudelleen 2000-luvun alussa Liberecissä, ja nämä kaksi liikennöivät säännöllisessä liikenteessä vuoteen 2018. Neljää muuta T2R:ää käytetään huoltoraitiovaunuina Brnossa, Liberecissä ja Ostravassa. 

## Tuotanto
771 raitiovaunua valmistettiin vuodesta 1955 vuoteen 1962, ja ne toimitettiin seuraaviin kaupunkeihin:

**Huomaa:** Tässä luettelossa on vaunujen ensimmäiset omistajat. Kalustoa on voitu jälleenmyydä luettelon ulkopuolisiin kaupunkeihin, joten kaupunkien lukumäärä voi olla suurempi. 

## Kuvia

Tiedosto:Historical Tatra T2 tram in Prague.jpg| T2-museoraitiovaunu Prahassa  
Tiedosto:T2 praha2.JPG| T2-museoraitiovaunu Prahassa  
Tiedosto:T2 praha3.JPG|T2-museoraitiovaunu Prahassa
Tiedosto:Tram T2R Brno.jpg| T2-huoltoraitiovaunu Brnossa  


## Katso myös

* Tatra T3
* Tatra T4
* Tatra K2

## Lähteet
St Mary Magdalen Bermondsey

**St Mary Magdalen Bermondsey** on anglikaaninen kirkkorakennus Lontoon Bermondseyssä, joka on Grade II* -suojelukohde.

Kirkko on rakennettu 1670-luvulla. Aiemmin rakennettu torni remontoitiin 1830.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kai Kokko

**Kai Tapio Kokko** (s. 20. huhtikuuta 1967 Riihimäki) on suomalainen oikeustieteilijä, joka toimii Helsingin yliopiston ympäristöoikeuden professorina. 

Kokko kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseon lukiosta 1987. Hän valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1994 ja oikeustieteen lisensiaatiksi 1998. Oikeustieteen tohtorin tutkinnon hän suoritti Turun yliopistoon vuonna 2003. Hänen suomenkielinen ympäristöoikeuden alaan kuuluva väitöskirjansa (2004) oli otsikoitu *Biodiversiteettiä turvaavat oikeudelliset periaatteet ja mekanismit*. Hänet nimitettiin ympäristöoikeuden dosentiksi Helsingin, Turun ja Joensuun yliopistoihin (nykyinen Itä-Suomen yliopisto) vuonna 2007.

Kokko työskenteli tutkijana ja tutkimuskoordinaattorina Helsingin yliopiston Kansainvälisen talousoikeuden instituutissa useita jaksoja vuosina 2003–2006. Tämän lisäksi hän toimi vuosina 2005–2006 korkeimman hallinto-oikeuden ympäristöasioita esittelevänä hallintosihteerinä. Lapin yliopiston ympäristöoikeuden professorina Kokko toimi vuodesta 2006 vuoteen 2014. Helsingin yliopiston ympäristöoikeuden professorina hän aloitti elokuussa 2014.
  
## Teoksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*   painettu 
*  |  (nid.)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Google Scholar -haku "Kai Kokko"  (scholar.google.com)
*Kai Kokko. University of Helsinki, Faculty of Law and Helsinki Institute of sustainability science (HELSUS)  (researchgate.net)
*Tiiamari Pennanen (18.4.2017) Ympäristöoikeuden professori Kai Kokko, 50, kestävästä kehityksestä: ”Ihmiskunnalla on edessä valtava työsarka, johon tarvitaan tiedettä ja innovaatioita” (maksumuuri: tilaajille) (hs.fi)
Třinec

**Třinec** (, ) on kaupunki Määrin-Sleesian läänissä Tšekissä. Se sijaitsee valtion itäosassa Karpaattien vuoriston juurella. Kaupunki on tunnettu terästeollisuudestaan, ja siellä oli vuoden 2018 lopussa noin 35&nbsp;000 asukasta.

## Sijainti
Třinec sijaitsee Tšekin itäosissa Olzajoen varrella. Kunnan keskusta sijaitsee noin 306 metrin korkeudessa, mutta kunnan alueella kohoaa yli kilometrin korkuinen vuori. Ympäristön huiput kuuluvat Karpaattien vuoriin.

Třinecin kunnan pinta-ala on noin 85 neliökilometriä. Maatalousmaata on noin 37 neliökilometriä ja metsää noin 33 neliökilometriä.

## Talous ja liikenne
Třinecissä on metalli- ja ruokateollisuutta. Třinecké železárnyn terästehdas on Tšekin suurin, ja se on alueen merkittävä työllistäjä.

Třinecissä on rautatieasema, ja sen tärkein tie on valtatie Silnice I/11, joka on Třinecissä myös osa Eurooppatietä E75.

## Väestö
Třinecissä asui vuoden 2018 lopussa 35&nbsp;131 ihmistä. Vuoden 2001 väestönlaskennan mukaan kaupungin asukkaista 17,7 prosenttia oli puolalaisia. Třinec on yksi Tšekin uskonollisimmista kaupungeista, sillä vuoden 2011 väestönlaskennassa 60,5 prosenttia asukkaista ilmoitti olevansa kristittyjä. Kaupungissa on sekä katolisia että protestantteja.

## Urheilu

* HC Oceláři Třinec –  jääkiekkoseura
* FBC Intevo Třinec –  salibandyseura

## Lähteet
André Tassin

**André Tassin** (23. helmikuuta 1902 – 12. heinäkuuta 1986) oli ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Tassinin seurat pääsarjatasolla olivat Racing Club de France, Amiens SC ja Stade de Reims. Tassin edusti Ranskaa MM-kilpailuissa 1930. Hän pelasi turnauksessa yhteensä viisi ottelua.

André Tassin kuoli vuonna 1986 Reimsissä ollessaan 84 vuoden ikäinen.

## Lähteet
Vandenberg AFB SLC-4

**Vandenberg Air Force Base Space Launch Complex 4** (lyh. **SLC-4**) on Kalifornian Vandenbergin lentotukikohdassa sijaitseva kantorakettien laukaisukompleksi. Kompleksi käsittää kaksi laukaisualustaa, itäisen (**SLC-4E**) ja läntisen (**SLC-4W**).

## Historia
Yhdysvaltain ilmavoimien polaariratojen laukaisut tehtiin itärannikolla sijainneen Cape Canaveralin laukaisusuuntien rajoituksista johtuen Vandenbergin lentotukikohdasta Yhdysvaltain länsirannikolla. Kaliforniassa Los Angelesin lähellä sijainneen tukikohdan eteläpuolella oli pelkkää valtamerta, mikä mahdollisti turvalliset laukaisut korkean inklinaatiokulman naparadoille. 

Titan-perheen laukaisut olivat ennen IV-versiota tapahtuneet länsirannikolla kompleksi 4:ltä, jonka kaksi alustaa oli jaettu raketin varhaisemmalle Titan II -versiolle (SLC-4W) ja myöhemmille III- ja 34D-versiolle (SLC-4E). Idempänä sijainnut SLC-4E päätettiin muuntaa uudelle Titan IV:lle soveltuvaksi.

Rakennustöiden arvioitiin kestävän noin 16 kuukautta niiden alkaessa, mutta projekti venyi tavoiteaikataulusta neljällä kuukaudella, mikä viivästytti jo aiemmin merkittävistä aikatauluongelmista kärsinyttä Titan IV -ohjelmaa entisestään. Vandenbergin rakennustyömaan viivästymisen taustalla oli projektin alkuvaiheessa käytetyissä rakennusmateriaaleissa havaitut laatuongelmat.

Titan IV:n loppukokoonpano tapahtui länsirannikolla kokonaisuudessaan laukaisukompleksilla, mikä poikkesi itärannikon tavasta, missä kantoraketin boosterit ja nesteajoaineiset vaiheet valmisteltiin toisistaan erillisissä kokoonpanorakennuksissa (SMAB). Yksittäisen laukaisun valmistelut olivat länsirannikolla tämän ansiosta hieman nopeammat, mutta ratkaisu ei tuottanut aikataulullisia säästöjä pitkässä juoksussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fuchū (Hiroshima)

**Fuchū** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin itäosassa Fukuyaman kaupungin luoteispuolella. Ashidajoki virtaa kaupungin eteläosien läpi. Sen maasto on pääosin vuoristoa 400–700 metrin korkeudella merenpinnasta. Fuchūssa on 39&nbsp;014 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 195,75 neliökilometriä.

Fuchūn nimi merkitsee provinssin pääkaupunkia (*[[kokufu]]*): sinne perustettiin Taika-uudistusten yhteydessä vuonna 646 Bingon provinssin hallinnollinen keskus. Kaupungin keskusta on rakentunut Ashidajoen laakson suulle. Meiji-kaudella se kehittyi piirikuntansa hallinnollisena keskuksena ja myöhemmin Fukuyaman satelliittikaupunkina. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Fuchūlle myönnettiin vuonna 1954, kun Fuchūn maaseutukaupunkiin liitettiin viisi ympäristön kyläkuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2004, kun siihen yhdistettiin Jōgen maaseutukaupunki. Perinteisiä elinkeinoja ovat huonekaluteollisuus, *[[kasuri]]*-kankaan kudonta ja mison valmistus; myöhemmin 1900-luvun loppupuolella kaupunkiin on sijoittunut muun muassa teräs-, kone- ja tekstiiliteollisuutta.

Fuchūn kulttuuriperintöön kuuluu esimerkiksi Shōmoku-jin temppeli. Kaupungissa toimii Yano-onsenin kuuma lähde. Luonnonnähtävyyksiä ovat vuorostaan Ashidajoen yläjuoksu vuoristomaisemineen, Nanatsuiken lampi ja Saburōn vesiputous. Kaupunkia palvelee JR Nishi-Nihonin Fukuen-linja.

## Kuvia

Tiedosto:府中公園 Fuchu park - panoramio.jpg|Fuchūn puistoa
Tiedosto:上下町03 Joge town - panoramio.jpg|Jōge-chōn kaupunginosaa
Tiedosto:JRW joge sta enclosure.jpg|Jōgen rautatieasema
Tiedosto:Fuchu city office.JPG|Fuchūn kaupungintalo


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Les Échos (malilainen lehti)

**Les Échos** on Malin pääkaupungissa Bamakossa ilmestyvä ranskankielinen sanomalehti.

Alpha Oumar Konarén johtaman kulttuuriosuuskunta Jamanan julkaisema *Les Échos* oli Malin ensimmäinen hallituksesta riippumaton sanomalehti. Sen ensimmäinen numero ilmestyi maaliskuussa 1989 opiskelijajohtaja Abdoul Karim Camaran kuoleman vuosipäivänä. Kahden tuhannen kappaleen painos valmistettiin valtion omistaman EDIM:in kirjapainossa. Lehteä julkaistiin aluksi kahdesti kuukaudessa ja maaliskuusta 1991 lähtien viikoittain, jolloin se saavutti ennätyksellisen 30&nbsp;000 kappaleen levikin. *Les Échos* muuttui päivälehdeksi helmikuussa 1994, mutta sen rinnalla julkaistaan yhä myös viikkopainosta.

Lehti oli Moussa Traorén hallinnon viimeisinä vuosina yksi Malin demokratialiikkeen äänenkannattajista. Vuoden 1991 vallankaappauksen jälkeen Adéma-PASJ:n puheenjohtajaksi ja myöhemmin presidentiksi valittu Konaré erosi Jamanan ja *Les Échosin* johdosta toukokuussa 1991, jolloin hänen tilalleen tuli Abdoulaye Barry ja syyskuussa 1991 Salif Berthé. Lehti pyrki ottamaan etäisyyttä Adéma-PASJ:sta, mutta sitä syytettiin usein Konarén ja hänen kabinettipäällikkönsä Soumeylou Boubèye Maïgan äänitorveksi. Puolueen hajottua ensimmäisen kerran joulukuussa 1994 lehden päätoimittajaksi tuli Maïgan veli Tiégoum Boubèye Maïga. Tutkimusten mukaan *Les Échos* oli 1990-luvulla *[[L’Essor]]in* jälkeen Malin suosituin sanomalehti. Sen toimittajat joutuivat toisaalta häirinnän kohteeksi ja vuonna 1993 lehti menetti toimitilansa tuhopoltossa.

Vuonna 2000 lehden julkaisupäälliköksi tuli Aboubacar Saliph Diarra, joka kuoli vuonna 2002. Häntä seurasi Alexis Kalambry. Vuosien kuluessa *Les Échos* on ”aikuistunut” ja kehittynyt ”taistelulehdestä” tavanomaiseksi journalistiseksi tuotteeksi. Samalla siitä on tullut menestyvä liikeyritys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehden sivusto
Esa Suvilehto

**Esa Kullervo Suvilehto** (s. 6. joulukuuta 1949 Pyhäjärvi) on suomalainen näyttelijä. Hän on tehnyt uransa pääasiassa Kajaanin ja Kotkan kaupunginteattereissa.

## Ura
Suvilehto syntyi Iisakki Suvilehdon ja Aune Lohvan perheeseen. Hän suoritti Suomen Teatterikoulun vuosina 1969–1973, minkä jälkeen hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Ryhmäteatterissa 1973–1975, Penniteatterissa 1975–1977 ja Kajaanin kaupunginteatterissa 1977–1987. Sen jälkeen hän on näytellyt Kotkan kaupunginteatterissa.

Suvilehdon roolitehtäviä ovat olleet muun muassa Tybalt tragediassa *[[Romeo ja Julia]]*, Peachum musiikkinäytelmässä *[[Kolmen pennin ooppera]]* ja Argan komediassa *Luulosairas* (2011). Suvilehto on näytellyt myös muun muassa teoksissa *Prinsessa Ruusunen*, *[[Joulukertomus (Charles Dickens)|Saiturin joulu]]*, *[[Nummisuutarit]]*, *Juurakon Hulda*, *[[My Fair Lady]]*, *Jäniksen vuosi*, *[[Reviisori]]* ja *Niskavuoren nuori emäntä*; kaikki Kotkan kaupunginteatterissa 2000- ja 2010-luvuilla.

Suvilehdon lukuisista elokuva- ja televisiorooleista mainittakoon pastori Pöntinen historiallisessa elokuvassa *[[Tulipää]]*, karjalaismies suurelokuvassa *[[Talvisota (elokuva)|Talvisota]]* ja isoisä draamasarjassa *[[Syke (televisiosarja)|Syke]]*. Vuonna 1981 hänellä oli Takkalan Matin rooli Jukka Sipilän ohjaamassa viisiosaisessa eeppisessä draamassa *[[Kukkivat roudan maat]]*. Vuonna 1989 Suvilehto näytteli taksikuski Maken roolin Jussi Niilekselän kuusiosaisessa televisiosarjassa *[[Saastamoisen poika]]*.

## Lähteet
*
*
*

## Aiheesta muualla
*Loviisan Sanomat 20.09.2011 - Lehtiluukku.fi
*Yle Areena: Saastamoisen poika
Kovat kaverit

**Kovat kaverit** (alkuperäinen englanninkielinen nimi *Ocean’s 11*) on yhdysvaltalainen ryöstöelokuva vuodelta 1960, jonka on ohjannut Lewis Milestone. Elokuvan päärooleissa esiintyvät viisi Rat Packin jäsentä: Peter Lawford, Frank Sinatra, Dean Martin, Sammy Davis Jr. ja Joey Bishop. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Hatsukaichi

**Hatsukaichi** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsireunalla Seton sisämeren Hiroshimanlahden rannikolla Hiroshiman kaupungin länsipuolella. Kaupunkiin kuuluu suurehko Itsukushiman eli Miyajiman saari, suosittu turistikohde. Luoteessa sen alue nousee Chūgokuvuorille ja rajautuu Yamaguchin ja Shimanen prefektuureihin. Hatsukaichissa on 117&nbsp;201 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 489,48 neliökilometriä.

Kaupungin nimi tarkoittaa ’20. päivän toria’ ja on peräisin siellä joka kuun 20. päivä järjestetyistä markkinoista. Edo-kaudella Hatsukaichi kehittyi San’yōdō-tien varren postiasemana (*[[shukuba]]*). Sieltä lähti myös tiereitti Tsuwanon daimiokuntaan. Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Hatsukaichista tehtiin maaseutukaupunki, ja kaupunkioikeudet sille myönnettiin vuonna 1988. Kaupunki laajeni huomattavasti 2000-luvun alussa, kun siihen liitettiin Saikin maaseutukaupunki ja Yoshiwan kyläkunta vuonna 2003 sekä Ōnon ja Miyajiman maaseutukaupungit vuonna 2005. Sen rannikkoalueet ovat kasvaneet voimakkaasti Hiroshiman lähiönä. Merkittäviä elinkeinoja ovat puusepän- ja huonekaluteollisuus. Puinen *[[kendama]]*-lelu on Hatsukaichista lähtöisin. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan muun muassa *[[mikan]]*-mandariinien viljelyä ja rannikolla osterien vesiviljelyä.

Hatsukaichin tärkein nähtävyys on Itsukushiman saari, joka kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon. Siellä sijaitseva Itsukushima-jinjan pyhäkkö ympäristöineen on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon. Saari on myös yksi Japanin kolmesta maisemasta ja siellä kohoavalta Misenvuorelta avautuva näkymä on tunnettu. Kaupungin muita nähtävyyksiä ovat liikenneturvallisuuden *[[kami]]n* palvonnasta tunnettu Hayatani-jinjan pyhäkkö ja Kanmurivuoren ylängön luonnonalueet, jotka kuuluvat Länsi-Chūgokuvuorten puolikansallispuistoon. Hatsukaichia palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja ja Hiroshiman raitiotiet (Hiroden).

## Ilmasto

## Kuvia

Tiedosto:Itsukushima Shrine (13890495648).jpg|Itsukushima-jinjan pyhäkkö
Tiedosto:A Miyajima view Itsukushima Shrine.jpg|Näkymä Miyajiman saarelta, taustalla Hatsukaichin kaupunkia
Tiedosto:View of Hatsukaichi Station.jpg|Hatsukaichin rautatieasema
Tiedosto:Hatsukaichi City Hall Complex007.JPG|Hatsukaichin kaupungintalo


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Abdoul Karim Camara

**Abdoul Karim Camara** (kutsumanimeltään *Cabral*, 2. heinäkuuta 1955 – 17. maaliskuuta 1980 Bamako) oli malilainen opiskelijapoliitikko.

Malin presidentin Moussa Traorén hallinto yritti vuonna 1979 rajoittaa valtion byrokratian ja liikeyhtiöiden työllistämien opiskelijoiden määrää. Rajoitukset sekä valtion kyvyttömyys maksaa opintotukea ja palkkoja johtivat opiskelijoiden ja opettajien väkivaltaisiin mielenilmauksiin, jotka jatkuivat vuoden 1980 loppuun saakka.

Opiskelijalakkojen ja -mielenosoitusten johdossa oli kansallinen opiskelijaliitto Union nationale des étudiants et élèves du Mali (UNEEM), joka kannatti tieteellistä sosialismia ja oli käytännössä riippumaton Malin kansan demokraattisen liiton yksipuoluejärjestelmästä. Valtio vastasi protesteihin väkivallalla ja pidätyksillä ja kielsi UNEEM:in toiminnan tammikuussa 1980.

Helmikuussa pidätettiin UNEEM:in pääsihteeri Tiébilé Dramé. Maan alle siirtynyt järjestö valitsi uudeksi johtajakseen Bamakon opettajakorkeakoulussa opiskelleen Abdoul Karim Camaran, joka tunnettiin nimellä Cabral. Maaliskuussa 1980 opiskelijat ja opettajat päättivät häiritä Bamakossa järjestettyä Saharan maiden huippukokousta. Seurauksena oli väkivaltainen yhteenotto, jossa poliisi surmasi 13 opiskelijaa. Cabral pidätettiin lähellä Guinean rajaa ja tuotiin Bamakoon maaliskuun 14. päivänä. Poliisi pahoinpiteli Cabralin ja Malin radio nauhoitti lausunnon, jossa hän kehotti lopettamaan opiskelijalakon. Cabral siirrettiin Camp Paran varuskuntaan Djikoronin kaupunginosaan, jossa hän kuoli kidutuksen seurauksena.

Cabralista muodostui protestoivien opiskelijoiden keskuudessa legendaarinen hahmo. Hänen kuolemastaan on syytetty laskuvarjojoukkojen komentajaa Amadou Toumani Touréa, joka valittiin myöhemmin Malin presidentiksi. Cabralin muistopäivää vietetään joka vuosi, ja hänen kunniakseen on pystytetty muistomerkki.

## Lähteet
Luettelo Atlas-rakettiperheen laukaisuista

**[[Atlas-rakettiperhe]]** on pitkäaikainen yhdysvaltalainen kantorakettiperhe, joka kehitettiin varhaisen SM-65 Atlas -ICBM-ohjuksen pohjalta 1950-luvun lopulla. Rakettiperheen käytössä oleva Atlas V -malli on tehnyt 68 laukaisua lokakuun 2007 ja toukokuun 2018 välillä.

## Luettelot
* Luettelo Atlas-rakettiperheen laukaisuista (1957–1959)
* Luettelo Atlas-rakettiperheen laukaisuista (1960–1969)
* Luettelo Atlas-rakettiperheen laukaisuista (1970–1979)
* Luettelo Atlas-rakettiperheen laukaisuista (1980–1989)
* Luettelo Atlas-rakettiperheen laukaisuista (1990–1999)
* Luettelo Atlas-rakettiperheen laukaisuista (2000–2009)
* Luettelo Atlas-rakettiperheen laukaisuista (2010–2019)
* Luettelo Atlas-rakettiperheen laukaisuista (2020–2029)

## Tilastot
Laukaisutilastot joulukuuhun 2019 mennessä:
Pieni minä

**Pieni minä** on suomalaislaulaja Nomi Enckellin 29. marraskuuta 2019 julkaistu esikoisalbumi. Marraskuussa 2019 albumi julkaistiin digitaalisesti ja CD-muodossa. Tammikuussa 2020 siitä julkaistiin myös vinyylipainos.

Albumia tehtiin noin kahden ja puolen vuoden ajan. Ennen albumin julkaisua siltä ehdittiin julkaista kuusi singleä syyskuun 2017 ja marraskuun 2019 välillä.

## Kappaleet

## Lähteet
Vichyssoise

**Vichyssoise** () tai **crème vichyssoise** on ranskalainen purjo-perunakeitto. Siihen käytetään purjosipulin vaaleaa osaa, keltasipulia, perunoita, kanalientä ja kermaa. Soseutettua keittoa voi tarjota joko lämpimänä tai kylmänä. Se on Ranskassa yleisimpiä arkiruokia, mutta sopii myös juhlavammaksi alkuruoaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dundee (parkki)

**Dundee** oli suomalainen nelimastoinen rautaparkki, jonka omisti ahvenanmaalainen laivanvarustaja Robert Mattson 1907-1920.

Parkki Dundeen oli rakentanut W.B. Thompson Dundeessa Skotlannissa vuonna 1882 Charles Barrielle ym. dundeelaisille laivanvarustajille Intian juuttiliikennettä varten. Laivan vetoisuus oli 2&nbsp;047,3 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 3&nbsp;000 kuollutpainotonnia. Laivan pituus oli 84,10 metriä, leveys 12,60 metriä ja syväys 6,98 metriä. Laiva teki neitsytmatkansa Lontoosta Plymouthin kautta Adelaideen Australiaan helmi-toukokuussa 1883 mukanaan 564 siirtolaista. Viljalastissa Kalkutasta West Hartlepooliin tulossa ollut Dundee törmäsi yhteen lokakuussa 1887 Englannin kanaalissa kuunari Swiftin kanssa jolloin kuunari upposi.

Ahvenanmaalle parkki Dundee ostettiin 1907 dundeelaiselta Charles Barrie & Son-varustamolta ja se toimi myös koululaivana. Ollessaan joulukuussa 1919 Pohjois-Atlantilla matkalla Englannin West Hartlepoolista Fort Morganiin Meksikon lahdelle parkki joutui ankaraan myrskyyn jolloin sen painolasti pääsi siirtymään ja laivan riki jouduttiin kaatamaan ettei laiva olisi kaatunut. Eräs troolari hinasi parkin Stornowayhin Hebrideillä jonne se saapui 23. joulukuuta 1919.

Parkki myytiin heinäkuussa 1920 Genovaan Italiaan. Se muutettiin viisimastoiseksi kuunariksi jossa oli kaksi apukonetta ja se sai uudeksi nimekseen **Andora**. Laiva romutettiin Rotterdamissa vuonna 1926.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rautaparkki Dundeen haaksirikko, Suomen merenkulku, 15.02.1920, nro 4, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kotkan kauppaoppilaitos

**Kotkan kauppaoppilaitos** oli Kotkassa sijainnut kauppaoppilaitos. Se perustettiin vuonna 1904 nimellä *Kotkan suomalainen kauppakoulu*. Se yhdistettiin vuonna 1996 uuteen, monialaiseen Kymenlaakson ammattikorkeakouluun.

## Kirjallisuus

* Kotkan kauppaoppilaitos 50v. 1904-1954. Kotkan Kiltayhdistys r.y. 1954.

## Lähteet
Hannah Emily Anderson

**Hannah Emily Anderson** (s. 1. syyskuuta 1989) on kanadalainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[Jigsaw (vuoden 2017 elokuva)|Jigsaw]]*, *[[What Keeps You Alive]]* ja *[[X-Men: Dark Phoenix]]* sekä televisiosarjassa *[[The Purge (televisiosarja)|The Purge]]*.

## Aiheesta muualla
*