Dogmatiikka

**Dogmatiikka** (kreik.) eli **uskonoppi** on teologinen oppiaine, joka järjestelmällisesti käsittelee kristinuskon oppia eli dogmaa. Dogmatiikka kuuluu systemaattiseen teologiaan. Tutkimuksen kohteena voi olla kristillisen kirjoittajan kirjallinen tuotos, esimerkiksi Johannes Damaskolaisen *[[Ortodoksisen uskon tarkka esitys]]* tai kristillisen kirkkokunnan virallinen teksti, kuten luterilaisuuden *[[Tunnustuskirjat]]*.

## Dogmatiikan menetelmä

Dogmatiikan menetelmä on systemaattinen menetelmä. Sillä tarkoitetaan käsiteanalyysia, jonka tarkoituksena on paljastaa tekstin termien eli oppisanojen merkitys ja suhteet muihin termeihin. Sen lisäksi erittelyllä pyritään paljastamaan tekstissä esiintyvän ajattelun looginen rakenne, loogiset suhteet tai epäjohdonmukaisuus. Viime vaiheessa tutkimuskohteesta voidaan rakentaa systemaattinen eli järjestelmällinen kuvaus, joka paljastaa tekstin ilmiasussa olevien väitteiden loogiset syyt ja riippuvuudet.

Vaikka dogmatiikka teologisena oppiaineena yleensä tutkii vain kristinuskon opinkäsityksiä, menetelmä ei itsessään rajaa sitä kristinuskon piiriin. Dogmatiikka voisi menetelmänsä puolesta tutkia samankaltaisia asioita myös muista uskonnoista, aivan erityisesti muista teistisistä uskonnoista.

## Dogmatiikan alat

Dogmatiikka sisältää ainakin seuraavat alat:

* **Fundamentaaliteologia** eli uskonnollisen ajattelun *fundamentteja*, perusteita ja edellytyksiä pohtiva ala. Siihen kuuluu muun muassa uskonnollisen kielen sekä uskonnollisen tiedon luonnetta ja mahdollisuutta koskeva pohdinta. Fundamentaaliteologia on hyvin lähellä uskonnonfilosofiaa ja on lähinnä teologian käyttämä erillinen nimitys uskonnonfilosofisista kysymyksistä, joilla on erityisen suuri merkitys dogmatiikalle. Fundamentaaliteologiasta käytetään joskus myös nimitystä prinsiippioppi. 
* **Dogmihistoria** tutkii kristillisen kirkon opinkohtien kehitystä ja ilmaisuja. Varhaisimmat dogmatikot kristinuskossa olivat Klemens Aleksandrialainen ja Origenes, jotka elivät toisella ja kolmannella vuosisadalla. Molemmat selittivät tavallaan Raamattua, erityisesti Origenes. Klemens Aleksanterialaisen ajatteluun oli yhteyksiä Platonin filosofialla. Varhaismpia dogmaattisia kiistoja kristittyjen välillä oli monarkianistinen kiista vuoden 268 jälkeen. Monarkianistit jakaantuivat dynamistisiin monarkianisteihin, jotka väittivät Jeesuksen olleen vain ihminen, jolla oli Jumalalta saatua voimaa, sekä modaalisiin monarkianisteihin, jotka väittivät Jeesuksen oleen epäitsenäinen persoona, jossa ilmeni Jumalan olemus. Eräs toinen  varhainen kristillisen uskon piirissä ollut kiista oli areiolaiskiista. Areiolaisten mukaan Jeesus eli Poika ei ollut yhtä Jumalan kanssa eli kolminaisuusopin Isän kanssa. He myös väittivät, että Jeesus ei ollut itsestään syntynyt olento, vaan luotu olento. Konstantinopolin 2. kirkolliskokouksessa päätettiin tuomita areiolaisuus harhaopiksi. Tämän päätöksen myötä syntyi Nikean uskontunnustus, jossa esitettiin ensimmäinen kristinuskon piirissä esitetty dogmi.      
* **Symboliikka** eli kristillisten uskontunnustusten tutkiminen
* Yksittäisten opinkohtien tutkiminen eri lähteissä

Dogmatiikkaan voi kuulua myös teologinen etiikka, vaikka yleensä sen katsotaan olevan itsenäinen systemaattisen teologian oppiaine. Dogmatiikka saattaa olla painottunut aatehistoriaan tai dogmien erittelyyn, jolloin voidaan puhua myös uskontotieteestä.

## Loci-järjestelmä

Yksittäisten kristillisten opinkohtien tutkimuksessa dogmatiikka on omaksunut opinkohdista kristillisessä kielenkäytössä vakiintuneet termit. Näitä opinkohtia on kutsuttu usein lokuksiksi (*loci theologici*). Loci-järjestelmä on varsinaisesti kristinuskon sisäinen tapa esittää järjestelmällisesti kristinuskon peruskäsitykset. Koska se itsessään jo järjestää kristillisen uskon käsitteitä, on se omaksuttu opinkohtien käytännön jaotteluksi myös dogmatiikassa.

Kristillisen opin lokuksia, joiden ilmaisuja eri lähteissä dogmatiikka tutkii, ovat ainakin seuraavat:

* Käsitys Jumalasta (*de Deo*) ja kolminaisuudesta (*de Trinitate*).
* Käsitys ilmoituksesta (*de revelatione*) ja Raamatusta eli raamattuteologia.
* Käsitys luomisesta (*de creatione*) ja ihmisestä (*de homine*).
* Käsitys (syntiin)lankemuksesta ja synnistä eli *[[hamartiologia]]*.
* Käsitys Kristuksesta (*de Christo*) eli *[[kristologia]]*.
** Käsitys Kristuksen ihmiseksitulemisesta (sananmukaisesti ”lihaksitulemisesta”, *de incarnatione*).
* Käsitys vanhurskauttamisesta ja pelastuksesta (*de iustificatione, de redemptione*) eli *[[soteriologia]]*.
* Käsitys Pyhästä Hengestä (*de Spiritu Sanctu*) eli *[[pneumatologia]]*.
* Käsitys kirkosta eli *[[Kirkko-oppi|ekklesiologia]]*.
* Käsitys hengellisistä viroista eli *[[virkateologia]]*.
* Käsitys sakramenteista (*de mediae salutis*).
* Käsitys viimeisistä ajoista (*de novissimis*) eli *[[eskatologia]]*.

Dogmatiikka voi luonnollisesti tutkia myös muita opinkohtia. Tällaisia loci-järjestelmään kuulumattomia mutta muuten tunnettuja dogmatiikan tutkimia kristinuskon opin osa-alueita ovat muun muassa:
* Käsitys enkeleistä eli *[[angelologia]]*.
* Käsitys Mariasta eli *[[mariologia]]*.
* Käsitys sielunhoidosta eli pastoraaliteologia.
* Käsitys lähetystyöstä eli *[[missiologia]]*.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

### Suomeksi julkaistua dogmaattisia teoksia
#### Patristisia dogmaattisia teoksia
*

#### Ortodoksisia dogmaattisia teoksia
*
*
*