open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lichtenberg (hallintoalue)

**Lichtenberg** on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Se luotiin vuonna 2001 liittämällä yhteen silloiset hallintoalueet Lichtenberg ja Hohenschönhausen. Hallintoalueen asukasluku vuoden 2017 joulukuun lopussa oli 280&nbsp;721. Sen pinta-ala on 52,3 neliökilometriä ja asukastiheys 5&nbsp;369 as./km².

Lichtenbergin hallintoalue on saanut nimensä alueella sijaitsevan Lichtenbergin kaupunginosan (*Ortsteil*) mukaan. Paikallisten keskuudessa *Lichtenberg* viittaakin yleensä tähän kaupunginosaan, ei hallintoalueeseen.

## Lichtenbergin hallintoalueeseen kuuluvat kaupunginosat (''Ortsteile'')
* Alt-Hohenschönhausen
* Falkenberg
* Fennpfuhl
* Friedrichsfelde
* Karlshorst
* Lichtenberg
* Malchow
* Neu-Hohenschönhausen
* Rummelsburg
* Wartenberg

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Reinickendorf (hallintoalue)

**Reinickendorf** on yksi Berliinin 12 hallintoalueesta (), joilla on oma, paikallisvaaleissa valittu hallintonsa ja rajoitettu itsemääräämisoikeus. Järjestyksessään se on Berliinin 12. hallintoalue ja sijaitsee kaupungin luoteisella laidalla. Vuoden 2017 joulukuun lopussa hallintoalueen asukasluku oli 260&nbsp;253. Pinta-alaltaan se on 89,5 neliökilometrin suuruinen ja asukastiheys on 2&nbsp;909 as./km².

Berliiniläisten keskuudessa *Reinickendorf* viittaa yleensä Reinickendorfin kaupunginosaan, ei samannimiseen hallintoalueeseen.

## Reinickendorfin hallintoalueeseen kuuluvat kaupunginosat ('Ortsteile')
* Frohnau
* Heiligensee
* Hermsdorf
* Konradshöhe
* Lübars
* Märkisches Viertel
* Reinickendorf
* Tegel
* Waidmannslust
* Wittenau

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Eva Henning

**Eva Henning** (10. toukokuuta 1920 Newark, New York, Yhdysvallat – 18. huhtikuuta 2016 Oslo, Norja) oli ruotsalainen näyttelijä.

Henning opiskeli vuosina 1938–1940 Tukholman Kuninkaallisessa draamateatterissa. Hän oli vuosina 1946–1953 naimisissa ohjaaja Hasse Ekmanin kanssa, mutta erosi ja meni uusiin naimisiin Toralv Maurstadin kanssa.

Henningin norjalainen isä ja ruotsalainen äiti erosivat tyttärensä ollessa kuusivuotias.

Muutamia elokuvia, joissa Henningillä oli rooleja, ovat *Juhlapäivälliset* (1948), *Jano* (1949), *Vankila* (1949), *Niin päättyi yö* (1950) ja *Ture Sventon – yksityisetsivä* (1972). Näyttelijätär tunnettiin myös teatterista.

## Lähteet
Eileen Herlie

**Eileen Herlie**, oikeasti **Herlihy** (8. maaliskuuta 1918 – 8. lokakuuta 2008) oli skotlantilainen näyttelijä.

Herlie syntyi Glasgow’ssa katoliselle isälle ja protestanttiselle äidille. Hän tuli tunnetuksi näyttämöltä; varsinkin arvostettu oli rooli Hamletin äitinä Gertrudina. Hän esitti saman osan myös Laurence Olivierin elokuvassa *[[Hamlet (vuoden 1948 elokuva)|Hamlet]]* vuonna 1948. 

Herlien uran painopiste pysyi teatterissa, ja hän esiintyi mm. Thornton Wilderin näytelmässä *The Matchmaker* (1955) sekä Bob Merrillin musikaalissa *Take Me Along* (1959). Hän sai vuonna 1976 televisioroolin sarjassa *[[All My Children]]*, ja hänet nähtiin vuonna 2000 sarjassa *[[One Life to Live]]*. 

Herlie oli vuonna 1960 ehdolla Tony- ja neljänä peräkkäisenä vuotena 1983–1986 Emmy-palkinnon saajaksi. Hänellä oli sisarukset Geraldine (1924–1982) ja Catherine (1926–2000).
Karjaan lukio

**Karjaan lukio** on lukio Raaseporin kaupungin Karjaalla. Se on ainoa suomenkielinen lukio kaupungin kolmesta lukiosta. Koulu sijaitsee lähellä Karjaan rautatieasemaa. Koulun nykyinen rehtori on Sanna Laitila. 

Karjaan lukiossa on noin 140 opiskelijaa (vuonna 2018: 126). 

Karjaan lukion opintoihin voi yhdistää kursseja myös esimerkiksi liikunnan ja taiteen oppilaitoksita. Muun muassa Raaseporin Urheiluakatemian harjoittelusta tai tanssiopisto Hurjassa Piruetissa opiskelusta liikunnan kurssisuorituksia ja Raaseporin musiikkiopiston tutkinto-opinnoista voi saada musiikin kurssisuorituksia lukiotutkintoon. Myös lukion ulkopuolella suoritettuja kieliopintoja voidaan sisällyttää tutkintoon.

Karjaan lukion rakennus on Hilding Ekelundin suunnittelema ja osa laajempaa Karjaalla olevaa Ekelundin rakentamien julkisten rakennusten kokonaisuutta. Rakennuksen ulkoseinässä on Michael Schilkinin suunnittelema reliefi. Rakennuksen ruokalassa on Tove Janssonin *Sininen lintu* -seinämaalaus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Koulun kotisivut
Carlo Grünn

**Carlo Grünn** (s. 30. huhtikuuta 1981 Espoo) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Grünn pelasi urallaan kymmenen kautta SM-liigassa edustaen useaa eri seuraa. Lisäksi hän pelasi Sveitsissä, Itävallassa, Saksassa ja Ranskassa. Hän saavutti urallaan SM-pronssia.

Nykyisin Grünn toimii Mestis-seura Imatran Ketterän toimitusjohtajana.

## Pelaajaura
Grünn on HIFK:n kasvatti ja pelasi joukkueessa 1998–2004, joskin kävi kaudella 2000–2001 pelaamassa Hyvinkään Ahmoissa yhden ottelun. Grünn pelasi ensimmäisen SM-liigaottelunsa kaudella .

Kaudeksi  Grünn siirtyi Lahden Pelicansiin, josta hän kuitenkin nopeasti siirtyi JYPiin, jossa pelasi neljä kautta tehoilla 23+28=51. Kesken kauden  Grünn siirtyi Espoo Bluesiin ja sieltä kesken kauden  Hämeenlinnan Pallokerhoon. Kauden 2009–2010 Grünn aloitti Kiekko-Vantaassa, mutta siirtyi kesken kauden SM-liigaan SaiPaan siirtorajan kynnyksellä. SM-liigan kevätkaudella hän oli SaiPan paidassa "pieni ja pippurinen" pelaaja. Hän jopa tulitti hattutempun 20. päivä helmikuuta kasvattajaseuraansa HIFKiä vastaan johdattaen samalla SaiPan upeaan 5-2 voittoon. Kokonaisuudessaan kevätkaudella Grünn tykitti 17 ottelussa tehot 6+6=12. Rangaistusboksissa hän istui yhteensä 8 min. Myöhemmin loppukaudesta hän sai ansaitusti jatkosopimuksen seuraavalle kaudelle.

Grünn pelasi SaiPassa puolitoista kautta ja teki kesällä 2011 yksivuotisen sopimuksen 2. Bundesliigassa pelaavan ETC Crimmitschaun kanssa.

## Saavutukset
* Junioritasolla SM-hopea 2001 (HIFK) ja pronssi 2002 (HIFK)
* Pelannut 2 A-maaottelua ja saavuttanut rullakiekossa yhden MM-hopean, yhden SM-kullan ja kaksi SM-hopeaa.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Psykometriikka

**Psykometriikka** on psykologiaan kuuluva tieteenala, joka soveltaa matematiikkaa ja tilastotiedettä psykologisten ominaisuuksien, kuten  tietojen, kykyjen, asenteiden ja luonteenpiirteiden mittaamiseen. Psykometriikka pyrkii myös kehittämään vakioituja mittauskeinoja erilaisten kyselyiden ja kokeiden muodossa. 

Psykometriikan pohjan loi 1880-luvulla Francis Galton, joka vertasi Lontoossa tuhansia tavallisia näyttelyvieraita brittiläisiin tieteenharjoittajiin. Samalla Galton tuli keksineeksi korrelaation laskemisen muuttujien välisten vastaavuussuhteiden selvittämiseksi ja loi näin perustan psykologian ja eksaktien tieteiden vuorovaikutukselle.

## Katso myös
*Älykkyystesti
*Älykkyysosamäärä

## Lähteet
Jean Marcel Honoré

**Jean Marcel Honoré** (13. elokuuta 1920 – 28. helmikuuta 2013) oli ranskalainen katolinen kirkonmies. 

Honoré syntyi Saint-Brice-en-Coglèsissa ja oli kardinaali vuodesta 2001. Hän ei kuitenkaan voinut osallistua uuden paavin valintaan vuonna 2005, sillä kardinaalit menettävät äänestämisoikeutensa heti täytettyään 80 vuotta; Honorélla tämä raja oli ylittynyt elokuussa 2000. 

Honoré opiskeli seminaarissa Rennesissä ja sai pappisvihkimyksensä 29. kesäkuuta 1943. Hän toimi Évreuxin piispana vuosina 1972–1981 ja Toursin arkkipiispana vuosina 1981–1997.
Neu-Ulm

**Neu-Ulm** on kaupunki Baijerin osavaltiossa Saksassa. Se kuuluu Schwabenin hallintopiiriin ja toimii Neu-Ulmin piirikunnan keskuskaupunkina. Kaupunki sijaitsee Baijerin länsirajalla Tonavan varrella, vastapäätä Ulmin kaupunkia. Neu-Ulmin pinta-ala on 80,99 neliökilometriä ja sen asukasluku oli vuoden 2020 lopussa 58&nbsp;841.

## Historia

Neu-Ulmin historia alkaa vuodesta 1810, jolloin Ulmin kaupungin hallinta siirtyi Baijerin kuningaskunnalta Württembergin kuningaskunnalle. Tonavasta tuli kuningaskuntien välinen raja niin, että sen oikeanpuolinen alue päätyi Baijerin hallintaan. Vasemmalle puolelle jäi Ulm, kun taas oikealle puolelle syntyi Neu-Ulm.

Tuohon aikaan Neu-Ulm oli äärimmäisen pieni asutus. Se tunnettiin nimellä *Ulm am rechten Donauufer*. Nimi *Neu-Ulm* mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisesti vuonna 1814. Neu-Ulm alkoi kasvaa 1840-luvulla, kun alueelle rakennettiin linnoitus. Uuden rautatieyhteyden valmistuttua Augsburgiin vuonna 1853 Neu-Ulmiin sijoitettiin varuskunta. Vuonna 1857 sille annettiin oma vaakuna ja vuonna 1869 kuningas Ludvig II myönsi sille kaupunginoikeudet.

Kaupunki alkoi kukoistaa pormestari Josef Kollmannin aikakaudella 1800-luvun lopulla. Ulmin ja Neu-Ulmin yhdistävä raitiotieyhteys rakennettiin vuonna 1897 ja vuonna 1900 kaupunkiin rakennettiin vesitorni. Vuonna 1906 Neu-Ulm laajeni ensimmäistä kertaa kaupunginmuurien ulkopuolelle. 

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen varuskunta suljettiin. Toisessa maailmansodassa liki kahdeksankymmentä prosenttia kaupungista tuhoutui liittoutuneiden pommituksissa, ja kaikki sillat Ulmiin yli Tonavan tuhottiin. Toisen maailmansodan lopusta 1990-luvulle saakka kaupungissa oli läsnä Yhdysvaltain sotilaita. Sotilaiden poistumisella oli suuri vaikutus kaupungin talouteen.

## Ystävyyskaupungit
Neu-Ulmilla on neljä ystävyyskaupunkia:
*  Bois-Colombes, Ranska (vuodesta 1966)
*  Meiningen, Saksa (vuodesta 1988)
*  Trissino, Italia (vuodesta 1990)
*  New Ulm, Yhdysvallat (vuodesta 1954)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Neu-Ulmin kaupungin verkkosivut
M/S Auto Bay

**M/S Auto Bay** () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva oleva ro-ro-rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1997 Kristiansundissa, Norjassa ja alun perin sen nimi oli *Heralden*. Kuollutta painoa *Auto Baylla* on 6&nbsp;067 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki. Nykyään alusta käyttää UECC -varustamo, joka kuljettaa sillä henkilöautoja Euroopasta Suomeen. Kerrallaan autoja alukseen mahtuu 1&nbsp;530.

Auto Bayn sisaraluksia ovat M/S Auto Bank ja M/S Auto Baltic.

## Käyttöhistoria

31. tammikuuta 1997 alus luovutettiin suomalaisen Rederi Ab Engshipin omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. Tuolloin laiva oli nimeltään *Heralden*. 10. helmikuuta Transfennica aloitti liikennöinnin aluksella reitillä Kemi–Oulu–Kiel. Syyskuussa 1998 Heralden siirtyi liikennöimään linjalle Rauma–Antwerpen–Lyypekki. Tammikuussa 1999 aluksen reitti vaihtui jälleen; uusi reitti oli Kemi–Oulu–Lyypekki. Vuonna 2006 suomalaiseen Rettig Groupiin kuuluva Bore osti aluksen. Marraskuussa 2006 Heralden meni Cosco Shipyard -telakalle Nantongiin, Kiinaan. Helmikuussa 2007 laiva aikarahdattiin UECC:n liikenteeseen. Samalla alus sai myös nykyisen *Auto Bay* -nimensä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fakta om Fartyg – M/S Heralden 
*Bore: M/V Auto Bay  
*Auto Bay UECC:n sivuilla
The Umbrella Academy

**The Umbrella Academy** on My Chemical Romance -yhtyeen vokalistin Gerard Wayn kirjoittama ja Gabriel Bán kuvittama kuusiosainen sarjakuvalehti. Sarjakuvien värityksestä vastasi Dave Stewart ja kansikuvan on suunnitellut James Jean. Sarjakuvat julkaistaan jokaisen kuukauden kolmantena keskiviikkona. Sarjakuvasarjasta tehtiin myös samanniminen televisiosarja, jonka ensi-ilta oli 15. helmikuuta 2019.

## Osat
**The Apocalypse Suite**

#The Day the Eiffel Tower Went Berserk (julkaistu 19. syyskuuta 2007)
#We Only See Each Other At Weddings And Funerals (julkaistu 17. lokakuuta 2007)
#Dr. Terminal's Answer (julkaistu 21. marraskuuta 2007)
#Baby, I'll Be Your Frankenstein (julkaistu 19. joulukuuta 2007)
#Thank You For The Coffee (julkaistu 21. tammikuuta 2008)
#Brothers And Sisters, I Am An Atomic Bomb (julkaistu 20. helmikuuta 2008)

**Dallas**

#The Jungle (julkaistu 26. marraskuuta 2008)

## Hahmot

*The Monocle (Sir Reginald Hargreeves)
*The Umbrella Academy: 
**00.01 Spaceboy (Luther Hargreeves)
**00.02 The Kraken (Diego Hargreeves)
**00.03 The Rumor (Allison Hargreeves) 
**00.04 The Séance (Klaus Hargreeves)
**00.05 The Boy
**00.06 The Horror (Ben Hargreeves)
**00.07 The White Violin (Vanya Hargreeves)
*Inspector Lupo
*Abhijat
*Dr. Pogo
*Mrs. Hargreeves

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Dark Horse – Umbrella Academy: Apocalypse Suite #1 
*MCR Fan - A worldwide MCR Fansite.  All the complete issues of The Umbrella Academy on-line and download for free !
Daniel Jensen

**Daniel Jensen** (s. 25. kesäkuuta 1979 Kööpenhamina) on tanskalainen jalkapalloilija, jonka pelipaikka oli keskikentällä. Hän pelasi kotimaansa lisäksi Alankomaissa, Espanjassa, Saksassa ja Italiassa. Myös hänen isoveljensä Niclas Jensen on jalkapalloilija.

## Ura
### Seurajoukkue
Jensen aloitti aikuisten sarjoissa vuonna 1996 Boldklubben af 1893 -nimisen joukkueen riveissä Tanskan ykkösdivarissa. Hän siirtyi hollantilaiseen SC Heerenveeniin vuonna 1998. Vuonna 2003 hän siirtyi Espanjan La Ligassa pelanneeseen Real Murciaan. Kausi ei mennyt Murcian kannalta hyvin, joten se putosi alempaan sarjaan. Jensen sen sijaan onnistui, ja hänen hyvät otteensa huomattiin useissa saksalaisseuroissa. Hän siirtyi miljoonan euron siirtosummalla Werder Bremeniin. Sittemmin hän pelasi muun muassa italialaisseura Novarassa.

### Maajoukkue
Tanskan alle 19-vuotiaiden joukkueessa Jensen esiintyi ensimmäistä kertaa syyskuussa 1995. Yhteensä hän pelasi U-19-joukkueessa 16 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Alle 20-vuotiaiden joukkueessa hän pelasi 19 ottelua, joissa tehtyjä maaleja kaksi. Aikuisten maajoukkueessa Jensen debytoi helmikuussa 2002. Hän oli maajoukkueen mukana Euroopan mestaruuskilpailuissa 2004; hän pelasi kaksi peliä kokonaisuudessaan ja tuli yhdessä vaihdosta kentälle. Kaikkiaan hän pelasi urallaan 52 maaottelua ja teki niissä kolme maalia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jensenin profiili maajoukkueen sivulla
Sint-Amands

**Sint-Amands** oli kunta Belgiassa Antwerpenin provinssissa. Vuoden 2018 alussa Sint-Amandsin väkiluku oli 8&nbsp;479. Kokonaispinta-alaa kunnalla oli 15,58 neliökilometriä, ja sen asukastiheys oli 544 asukasta neliökilometrillä. Kuntaan kuului kolme kunnanosaa, Lippelo, Oppuurs ja varsinainen Sint-Amands.

Sint-Amands ja Puurs liittyivät vuoden 2019 alussa yhteen ja muodostavat uuden Puurs-Sint-Amandsin kunnan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kunnan sivusto  (osin myös )
Saksan Grand Prix 2001

**Saksan Grand Prix 2001** oli Formula 1 -kauden 11. osakilpailu, joka ajettiin 29. heinäkuuta 2001 Hockenheimringilla Saksassa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut Ralf Schumacher, jolle voitto oli kauden kolmas.
Vuoden 2001 kilpailu oli viimeinen, joka ajettiin 6,8 kilometriä pitkällä vanhalla Hockenheimringillä. Rataa muokattiin vuodeksi 2002 huomattavasti muun muassa turvallisuus- ja katsojasyistä.
## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: Juan Pablo Montoya – 1.38,117
*Nopein kierros: Juan Pablo Montoya – 1.41,808 (kierroksella 20)
*Juan Pablo Montoyan uran ensimmäinen paalupaikka.
*Ferrarin 650. Grand Prix.
*Williamsin 110. paalupaikka.
*Jacques Villeneuven uran viimeinen palkintosija.
* Viimeinen kilpailu, jossa molemmat Benetton-autot olivat pisteillä.
*Ricardo Zontan viimeinen kilpailu Jordanilla.
*Jean Alesin viimeinen kilpailu Prostilla.
*Prost-tallin viimeinen pistesija.
*Luciano Burti kolaroi lähdössä hitaasti startanneeseen Michael Schumacheriin. Burtin Prostin keula nousi korkealle ilmaan ja auto oli hetken jopa ylösalaisin muiden autojen päällä. Burti selvisi kuitenkin vammoitta ja pääsi jopa osallistumaan vara-autolla uusintalähtöön.

## Lähteet
Ragnhild Hveger

**Ragnhild Tove Andersen** (o.s. **Hveger**, 10. joulukuuta 1920 Nyborg – 1. joulukuuta 2011) oli tanskalainen uimari, olympiamitalisti ja euroopanmestari. 

Nyborgissa vuonna 1920 syntynyt Hveger saavutti hopeaa naisten 400 metrin vapaauinnista Berliinin kesäolympialaisissa 1936. Vuonna 1941 Hveger piti hallussaan yhdeksäätoista vapaauinnin ennätystä; naisten 1&nbsp;500 metrin vapaauinnin maailmanennätys hänellä oli hallussaan aikavälillä 3. heinäkuuta 1938 – 23. heinäkuuta 1955. 

Hveger ei osallistunut vuoden 1948 kesäolympialaisiin, jossa tanskalaiset naiset menestyivät hyvin, mutta teki paluun Helsingin kesäolympialaisissa vuonna 1952. Hänelle myönnettiin vuonna 1966 paikka International Swimming Hall of Famessa.

## Lähteet
* Ragnhild Hveger Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Vytautas Landsbergis

**Vytautas Landsbergis** (s. 18. lokakuuta 1932 Kaunas) on liettualainen professori ja poliitikko. Hän oli Liettuan ensimmäinen valtionpäämies sen itsenäistyttyä Neuvostoliitosta. 

Landsbergis valmistui 1955 Liettuan musiikkikonservatoriosta ja kirjoitti väitöskirjansa 1969. Hän työskenteli professorina konservatoriossa ja pedagogisessa instituutissa.

Landsbergis oli 1988 yksi Liettuan itsenäisyyttä ajaneen 1988 Sąjūdisin perustajista. Sen voitettua vaalit 1990 Landsbergisista tuli korkeimman neuvoston puhemies ja siten valtionpäämies. 11. maaliskuuta 1990 hän johti parlamentin istuntoa, jossa julistettiin Liettuan itsenäisyys palautetuksi. Maasta tuli ensimmäinen itsenäisyyteen pyrkinyt Neuvostoliiton neuvostotasavalta. Neuvostoliitto yritti keskeyttää itsenäisyyshaaveet mm. talousboikotilla, mutta muidenkin neuvostotasavaltojen itsenäisyysjulistuksen seurasivat pian.

Landsbergis oli puhemiehenä aina marraskuun 1992 vaaleihin asti. Seuraavana vuonna hän perusti uuden puolueen, Kotimaan liiton (Liettuan konservatiivit) (Tėvynes Sąjunga (konservatoriai)), joka sai murskavoiton vuoden 1996 vaaleissa. Landsbergis oli uudelleen puhemies 1996–2000. Hän pyrki myös presidentiksi 1997, mutta jäi kolmanneksi saaden 15,9&nbsp;% äänistä. Toisella kierroksella hän tuki Valdas Adamkusia.
Landsbergis tuli tunnetuksi radikaalispopulistisista mielipiteistään. Hän mm. teki vuonna 2000 kannatuksensa hiipuessa lakiehdotuksen korvauksien vaatimisesta Venäjältä Neuvostoliiton miehityksestä.

Vuonna 2004 Landsbergis valittiin Euroopan parlamentin jäseneksi Liettuan edustajana, jossa tehtävässä hän toimi vuoteen 2014 saakka. Hän kuului Euroopan kansanpuolueen ryhmään.

Landsbergis on yksi merkittävimpiä Fluxus-liikkeen taiteilijoita.

Vytautas Landsbergisin pojanpoika Gabrielius Landsbergis on liettualainen poliitikko, puoluejohtaja ja ulkoministeri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Janet Jagan

**Janet Rosalie Jagan** (o.s. *Rosenberg*; 20. lokakuuta 1920 – 28. maaliskuuta 2009) oli yhdysvaltalaissyntyinen guyanalainen poliitikko, joka toimi Guyanan pääministerinä vuonna 1997 ja presidenttinä 1997–1999.

Janet Rosenberg syntyi keskiluokkaiseen juutalaisperheeseen Chicagossa 1920. Hänen isovanhempansa olivat molemmat juutalaisia maahanmuuttajia Unkarista ja Romaniasta. Vuonna 1942 Janet opiskeli sairaanhoitajaksi Chicagossa, jossa hän tapasi tulevan aviomiehensä, guyananintialaisen Cheddi Jaganin, joka oli hammaslääketieteen opiskelija Northwestern-yliopistossa. He avioituivat 1943 ja muuttivat Guyanaan.

Guyanassa Janet Jaganista ei tullut pelkästään Guyanan ensimmäinen, vaan myös koko Etelä-Amerikan historian toinen naispuolinen valtionpäämies, Isabel Perónin jälkeen.

Jagan luopui vuonna 1999 presidentin virastaan ministeri Bharrat Jagdeon hyväksi. 

Jaganilla oli paitsi poliittinen, myös kirjallinen ura; hän oli pitkään aktiivinen maansa kulttuuripiireissä.

## Lähteet
Cölln

**Cölln** oli vanhan Berliinin sisarkaupunki kaupunkien yhdistymiseen saakka. Se sijaitsi Spreeinselin saaren eteläosassa Brandenburgin rajakreivikunnassa.

Cölln mainittiin ensimmäisen kerran kirjallisesti vuonna 1237, Berliini puolestaan vuonna 1244. Kaupunkeja erotti vain Spreejoki, ja täten ne olivat tiiviissä yhteydessä toisiinsa alusta alkaen. Magdeburgista itään kulkeneen kauppareitin kuljettua myös kaksoiskaupungin läpi, Cölln-Berliinistä tuli hyvin nopeasti vaurasta aluetta.

Cöllnin ja Berliinin harjoittama yhteinen politiikka johti vuonna 1308 liittoutumiseen Brandenburg an der Havelin, Frankfurt an der Oderin ja Salzwedelin kaupunkien kanssa. Liittoutumisella haluttiin puolustaa kaupunkien oikeutta itsehallintoon. Vaaliruhtinas Fredrik II kuitenkin päätti Cöllnin ja Berliinin itsehallinnon muodostamalla niistä residenssikaupunkinsa vuonna 1451. Vuonna 1709 kaupungit liittyivät yhdeksi kaupungiksi muodostaen nykyisen Berliinin perustan. Uusi kaupunki nimekseen Berliini, sillä vanha Berliini oli tuolloin kaksi kertaa suurempi kuin Cölln.

Cöllnin nimi on yhä jäljellä Berliinin kaupunginosan Neuköllnin, Köllnischer Park -puiston ja Am Köllnischen Park -kadun nimissä. Neuköllnin alue oli alun perin Cöllnin eteläistä aluetta.

## Aiheesta muualla
Simon Ignatius Pimenta

**Simon Pimenta** (1. maaliskuuta 1920 – 19. heinäkuuta 2013) oli intialainen kirkonmies. Hän toimi Mumbain katolisena arkkipiispana vuodesta 1978 vuoteen 1996, jolloin häntä seurasi Ivan Dias.

Pappisvihkimyksensä 21. joulukuuta 1949 saanut Pimenta oli yksi kardinaaleista 28. kesäkuuta 1988 alkaen. Hän oli vuonna 2005 kuitenkin jo 85-vuotias, eikä siten voinut osallistua uuden paavin valintaan.

## Lähteet
Arabo

**Arabo** (armeniaksi Արաբո) (1863–1893), syntyjään *Arakel* oli tunnettu armenialainen sotilasjohtaja ja yksi ensimmäisiä armenialaisia itsenäisyystaistelijoita 1800-luvun lopulla.
Arabo opiskeli Arakelotsin luostarikoulussa Mushissa. 1880 luvun lopulta lähtien hän johti armenialaisia vapaustaistelijajoukkoja Sasunissa ja Taronissa. Vuonna 1892 turkkilaiset viranomaiset pidättivät hänet ja hän sai 15 vuoden vankeustuomion, mutta hän onnistui pakenemaan ja liittymään jälleen joukkoihinsa.
Arabo surmattiin vuonna 1893 taistelussa kurdijoukkoja vastaan tiellä Khnusista Mushiin (Länsi-Armeniassa, nykyisen Turkin alueella).
László Paskai

**László Paskai** (8. toukokuuta 1927 Szeged – 17. elokuuta 2015) oli unkarilainen katolinen kirkonmies.

Paskai oli 23-vuotias saadessaan pappisvihkimyksensä 3. maaliskuuta 1951. Hän toimi muun muassa Veszprémin piispana alkaen 31. maaliskuuta 1979.

Paskai toimi aikavälillä 3. maaliskuuta 1987 – 7. joulukuuta 2002 Esztergomin ja Budapestin hiippakunnan arkkipiispana. Häntä seurasi Péter Erdő.

Paskaista tehtiin kardinaali 28. kesäkuuta 1988, ja hän osallistui uuden paavin valintaan vuonna 2005. Hän menetti äänioikeutensa täytettyään 80 vuotta toukokuussa 2007.

## Lähteet
James Ensor

**James Ensor** (13. huhtikuuta 1860 Oostende – 19. marraskuuta 1949 Oostende) oli belgialainen taidemaalari ja taidegraafikko, jolla oli merkittävä vaikutus ekspressionismiin ja surrealismiin. Hän asui melkein koko elämänsä Ostendessa. Hän kuului taiteilijaryhmään Les XX.

## Elämä
Ensorin isä oli englantilaista syntyperää, ja hänen äitinsä oli flaamilainen. Köyhänä oppilaana hän joutui jättämään koulun viisitoistavuotiaana ja opiskelemaan taidetta kahden paikallisen taiteilijan opissa. Vuodet 1877–1880 hän opiskeli Brysselissä Académie Royale des Beaux-Artsissa, jossa hänen opiskelutoverinaan oli Fernand Khnopff. Hänen teoksiaan oli ensi kerran esillä 1881.

Vaikka Ensorin nuoruuden työt, kuten *Venäläistä musiikkia* (1881) ja *Juopottelijat* (1883), kuvaavat realistisia tapahtumia synkkään tyyliin, hänen palettinsa kirkastui sittemmin ja hän suosi eriskummallisia aiheita. Sellaiset maalaukset kuin *Järkyttävät naamiot* (1883) ja *Luurangot tappelevat hirtetystä miehestä* (1891) sisältävät hahmoja irvokkaissa naamioissa, jotka olivat saaneet herätteen hänen äitinsä lahjatavaramyymälästä Ostendin jokavuotisilla karnevaaleilla. Vuosina 1880–1917 hänellä oli ateljee vanhempiensa talon ullakolla.

Naamioteemaa Ensor käytti usein. Hänen katsotaan ilmaisseen niillä luonteenpiirteitä ja tunnetiloja. Hän käytti niitä enemminkin paljastamis- kuin peittämistarkoituksessa. Myös hänen omassakuvassaan leijailevat maskit. Ensorin ekspressiivisyys, painajaismaisillaankin groteskeine hahmoineen oli kirkasväristä ja hyvin maalauksellista.

1800-luvun lopulla hänen töistään suurinta osaa syytettiin pahennusta herättäväksi, etenkin maalausta *[[Kristus saapuu Brysseliin]]* (1888), mutta hän asetti töitään edelleen näytteille, ja vähitellen hän alkoi saada hyväksyntää ja arvostusta. Vuonna 1920 hänellä oli suuria näyttelyjä, 1929 belgialainen säveltäjä Flor Alpaerts sävelsi *James Ensor -sarjan*, ja kuningas Albert nimitti Ensorin paroniksi. 1900-luvun ensivuosikymmenellä hänen tuotantonsa kuitenkin väheni, ja kriitikot ovat yleisesti pitäneet Ensorin 50 viimeistä vuotta pitkänä alamäkenä.

James Ensoria pidetään 1800-luvun taiteen uudistajana, ja hänen katsotaan antaneen vaikutteita Kleelle, Emil Noldelle, ja muille 1900-luvun ekspressionistisille ja surrealistisille taiteilijoille.

Hänen teoksiaan on runsaasti Brysselissä Belgian kuninkaallisen taidemuseon Nykytaiteen museossa, ja niitä on näytteillä Kuninkaallisessa taidemuseossa Antwerpenissa. Kokoelma hänen kirjeitään on Brysselissä Kuninkaallisen taidemuseon nykytaiteen arkistossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Contemporary Art Archives 
* Kuninkaallisen museon Nykytaiteen kokoelma, 1800-luvun symbolismi, Ensorin ''Luurangot tappelevat savustetusta silakasta'' 
* Näyttely Antwerpenin kuninkaallisessa taidemuseossa: "Ensor ja modernistit"
* Gettyn museo: James Ensor
Risto Parjanne

**Risto Juhani Parjanne** (s. ) on Suomen kuntien yhteistyöelimen Kuntaliitto ry:n entinen toimitusjohtaja. Hänen toimialueensa kattoi muun muassa liiton konsernijohdon, valtion ja kuntien väliset suhteet, liiton kansainväliset suhteet ja viestinnän. Kuntaliitossa hänellä oli selkeä työnjako varatoimitusjohtajien Timo Kietäväisen ja Kari-Pekka Mäki-Lohiluoman kanssa. Parjanne kuului myös sisäasiainministeriön kunnallistalouden ja hallinnon neuvottelukuntaan.

Ennen tätä Risto Parjanne toimi Oulun kaupunginjohtajana 1991–1999. Nuoruutensa Parjanne on viettänyt Kouvolassa.

Puoluetaustaltaan Parjanne on sosialidemokraatti ja koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri.

Parjanne herätti huomiota syksyllä 2007 vaatimalla rajauksia hyvinvointipalveluihin kuntien talouden pelastamiseksi. Parjanne vaatii kansalaisten julkisten palveluiden omavastuun nostamista. Tämä tehtäisiin hänen mukaansa esimerkiksi lukioiden maksullisuudella, terveydenhuollon maksukorotuksilla sekä aluesairaaloiden vähentämisellä. Toisaalta Parjanne haluaa peruskoulun olevan jatkossakin maksuton. Keväällä 2009 Parjanne ehdotti maksuja kuntien harrastuspalveluille. Hänen mukaansa kuntalaisten omavastuuta harrastetoiminnasta joudutaan miettimään.

Kuntaliitosten suhteen Parjanne oli myönteisellä kannalla, eikä hän vaatinut esimerkiksi yhdistettäville kunnille yhteistä maarajaa.

## Lähteet
Konzerthausorchester Berlin

**Konzerthausorchester Berlin** (vuoteen 2006 *Berliner Sinfonie-Orchester* eli BSO) on sinfoniaorkesteri Saksan pääkaupungista Berliinistä. Se kuuluu Berliinin suurimpiin orkestereihin ja perustettiin vuonna 1952. Orkesteri toimii Karl Friedrich Schinkelin suunnittelemassa Konzerthaus Berlinissä, jossa se soittaa noin 100 konserttia kaudessa.

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Zolotinka

**Zolotinka** () on kaupunkimainen taajama ja saman nimisen kaupunkikunnan keskus Nerjungrin piirin eteläosassa Sahan tasavallan etelälaidalla. Zolotinka sijaitsee 73 kilometriä etelään Nerjungrin kaupungista. Paikkakunta on syntynyt Amurin-Jakutskin rautatien rakentamisen yhteydessä, ja rautatie on ollut sen tärkein työllistäjä.

Asukasluvun kehitys:
*1 065 (1989) 
*1 200 (1999)  
* 566 (2002) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ollitapio Lehtinen

**Ollitapio Lehtinen** (8. elokuuta 1960 Helsinki – 3. joulukuuta 2016 Espoo) oli suomalainen viulutaiteilija ja kapellimestari. Hän toimi vuodesta 1987 lähtien Suomen Kansallisoopperan ensimmäisenä konserttimestarina. 

Lehtinen suoritti orkesterinjohdon diplomin Sibelius-Akatemiassa professori Jorma Panulan kapellimestariluokalla 1991; viulunsoittoa hän opiskeli Erkki Kantolan johdolla.

Lehtinen piti ensikonserttinsa Pietarin konservatoriossa vuonna 1980. Hän esiintyi laajalti viulusolistina sekä kamarimuusikkona, Pohjoismaiden lisäksi Saksassa, Itävallassa, Unkarissa, Yhdysvalloissa ja Australiassa. Lehtinen oli Suomalaisen Kamariorkesterin perustajajäsen ja toimi pitkään sen ensimmäisenä konserttimestarina. Lehtinen vieraili useimpien suomalaisten sinfoniaorkestereiden kapellimestarina. Lehtinen johti säännöllisesti myös Suomen Kansallisoopperassa.

Lehtisen ja kamariorkesteri Vox Artisin kesäkuussa 2009 julkaistu äänite oli ehdolla vuoden klassiseksi albumiksi Emma-gaalassa helmikuussa 2010.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ollitapio Lehtisen muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Robert Costanzo

**Robert Costanzo** (s. 20. lokakuuta 1942 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti näyteltyään usein rikollista, keskiluokkalaista rakennusmiestä tai poliisia.

## Ura
Uransa 1970-luvulla aloittanut Costanzo on esiintynyt jo yli 100 elokuvassa, joista ensimmäinen oli *[[Hikinen iltapäivä]]*. Muita elokuvia ovat muun muassa *[[Bronxin kapinallinen]]*, *[[Golden Club]]*, *[[Myrskyävä sydän]]*, *[[Tuhoisa terapeutti]]* ja *[[Racing Ace]]*. Lisäksi hän on esiintynyt monissa televisiosarjoissa, joista ensimmäinen oli vuonna 1978 sarjassa *[[Rhoda]]*. Costanzo on esiintynyt lähinnä vierailevissa rooleissa televisiosarjoissa, jonka myötä niitä on kertynyt useita, kuten *[[Charlien enkelit]]*, *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]*, *[[Will & Grace]]*, *[[Joey]]*, *[[Päivien viemää]]*, *[[Boston Legal]]* ja *[[Hannah Montana]]*.

Costanzo on tehnyt mittavan uransa aikana myös äänirooleja, joista ensimmäinen ja merkittävin oli animaatiosarjassa *[[Batman (vuoden 1992 animaatiosarja)|Batman]]* vuonna 1992 myöhemmin samana vuonna hän teki yhden ääniroolin televisiosarjaan *[[Beverly Hills 90210]]*. Toinen merkittävä äänirooli oli Philoctetes *[[Hercules (animaatiosarja)|Herculesissa]]*. Myöhemmin 2010 Costanzo kuultiin Joen äänenä *[[Mafia II]]* -videopelissä.

## Aiheesta muualla
* TV.com
Wrangell Island

**Wrangell Island** on saari Alexanderin saaristossa Alaskan kaakkoisosassa Tyynenmeren rannikolla. 

Wrangell Islandin pinta-ala on 544 km² ja se on 48 km pitkä ja 8–23 km leveä. Saaren erottaa itäpuolella olevasta mantereesta kapea Blake Channel -salmi ja länsipuolella olevasta Etolin Islandista kapea Zimovian Strait -salmi. Saari sijaitsee lähellä Stikinejoen suuta. 

Saari on pääosin tiheää, koskematonta metsää. Sen pohjoispäässä on Wrangellin 2&nbsp;308 asukkaan (2002) kaupunki ja eteläosassa parinkymmenen asukkaan Thoms Placen kylä. 

## Historia

Venäläiset miehittivät saaren 1834, kun Alaska oli osa Venäjän Amerikkaa. Saari on nimetty venäläisen tutkimusmatkailijan ja alueen kuvernöörin Ferdinand von Wrangelin mukaan. Vuonna 1840 venäläiset kuitenkin vuokrasivat tukikohtansa brittien Hudson Bay Companylle. Alaskan myynnin jälkeen saari oli vuodesta 1867 vuoteen 1877 Yhdysvaltojen armeijan tukikohtana. Myöhemmin siitä tuli metsästäjien, tutkmusmatkailijoiden ja kaivostyöläisten varustustukikohta, kun he käyttivät Stikinejoen reittiä matkalla Yukoniin.

Saarella harjoitetaan kalastusta ja kaivostoimintaa. Ainoa saha suljettiin 1990-luvulla.
Lastensuojeluyksikkö

**Lastensuojelukysikkö** on yksityinen tai kunnallinen kohde, jossa huostaanotetun tai avohuollontukitoimena sijoitetun lapsen kasvu ja kehitys turvataan. Lastensuojeluyksikössä on vastuuhenkilön lisäksi työntekijöitä, jotka huolehtivat sijoitettujen lasten terveydestä, ravinnosta, turvallisuudesta, koulutuksesta jne. Toimintaa valvoo sijoittaneiden kuntien sosiaalitoimi ja lääninhallitus. 

Lastensuojeluyksikkö eroaa perhekodista siinä, että perhekodiksi katsotaan kohde, jossa asuu vakituisesti sijaisvanhemmat, joiden lisäksi voi olla palkattuja työntekijöitä. Muutoin kaikki laki ja asetus on yhtäläinen.
Tietopöllö-palkinto

**Tietopöllö-palkinto** on Suomen tietokirjailijat ry:n vuodesta 1999 jakama palkinto. Se myönnetään tietokirjailijalle tai tekijäryhmälle, joka on julkaissut ansiokkaasti lapsille ja nuorille suunnattuja tietoteoksia. Palkinto voidaan myöntää myös erityisen ansiokkaalle ajankohtaiselle tieto- tai oppikirjalle tai tietoteossarjalle. Palkinnon suuruus on 8&nbsp;000 euroa. Palkinto rahoitetaan Kopioston perimillä tekijänoikeuskorvauksilla. 

## Palkinnon saaneet
* 1999: yliopiston lehtori Maija Larmola ja taiteilija Leena Lumme
* 2000: päämuseolehtori Marjatta Levanto
* 2001: kirjailija ja toimittaja Tuula Korolainen ja erityisopettaja ja toimittaja Riitta Tulusto 
* 2002: kirjailija Kristiina Louhi
* 2003: lastenpsykiatri Raisa Cacciatore
* 2004: professori Markku Löytönen
* 2005: kirjailija ja taiteilija Mauri Kunnas
* 2006: graafinen suunnittelija Jussi Kaakinen, TTK Juha Kuisma ja FT Kirsti Manninen
* 2007: tähtitieteen dosentti Hannu Karttunen, lasten- ja nuortenkirjailija Jukka Laajarinne (kunniakirja) ja kuvittaja Sami Saramäki (kunniakirja)
* 2008: erikoissuunnittelija Liisa Lauerma ja valokuvaaja Martti Lintunen
* 2009: tietokirjailija ja tiedetoimittaja Markus Hotakainen
* 2010: kirjailija-kuvittajat Aino Havukainen ja Sami Toivonen
* 2011: kirjailija Raili Mikkanen
* 2012: kirjailija ja kuvittaja Suvi Vehmanen ja kuvittaja Laila Nevakivi
* 2013: biologi ja suomentaja Iiris Kalliola
* 2014: perinnetutkija Marjut Hjelt
* 2015: tietokirjailija Paula Moilanen
* 2017: kirjailija Reetta Niemelä
* 2018: kirjailija Mervi Koski
* 2019: toimittaja Seija Niinistö-Samela
* 2020: tietokirjailija Laura Ertimo
* 2021: kirjailija Vuokko Hurme
* 2022: kirjailija Jukka Laajarinne
* 2023: työpari Kerttu Rahikka ja Nadja Sarell: *Elsa ja Lauri* -kuvakirjasarja
* 2024: toimittaja, tietokirjailija Jani Kaaro
* 2025: psykologi-kirjailijat Julia Pöyhönen ja Heidi Livingston
Lähde

## Lähteet
Jari Grönstrand

**Jari Grönstrand** (s. 14. marraskuuta 1962) on entinen suomalainen jääkiekkoilija ja nykyinen kykyjenetsijä/pelaaja-agentti.

Puolustajapelaaja Grönstrand tuli tunnetuksi 1980-luvulla ja 1990-luvun alkupuolella Tampereen Tapparan menestysjoukkueessa. Hän pelasi joukkueen ykköskentässä Timo Jutilan pakkiparina. Grönstrand pelasi urallaan 29 A- ja kuusi B-maaottelua.
                             
Grönstrand on peliuransa jälkeen valmentanut seurajoukkueita Ranskassa ja toiminut maajoukkuevalmentajana Australian joukkueelle. Lisäksi hän on toiminut pelaajien rekisteröitynä agenttina Suomessa. Grönstrand toimii nykyään scouttina NHL-joukkue Winnipeg Jetsille. Hän on aiemmin toiminut scouttina myös Toronto Maple Leafsille. 

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 
*
Pakkahuone

**Pakkahuone** on usein tullikamarien yhteydessä ollut rakennus, jossa tavaroiden tullaus on aiemmin tapahtunut. Sen ulkopuolella voitiin tullikäsittelyyn ottaa tullittomia ja paljon tilaa kysyviä tavaroita. Jollei määrätyn ajan kuluessa tullauksen tapahduttua tavaroita noudettu pakkahuoneesta, tavaranomistajan oli suoritettava erityinen maksu kultakin päivältä, jolla noutamista viivytettiin. Milloin tullikamariin oli asetettu erityinen pakkahuoneentarkastaja, hän oli yksin vastuussa siitä, että tavaran nimi, laji ja kappaleluku mainitaan ilmoituskirjassa oikein sekä että muut tullin suoritukseen vaikuttavat ilmoitukset merkittiin siihen asianmukaisesti.

Monet pakkahuoneet on muutettu kulttuuritiloiksi, kuten esimerkiksi:

*Tampereen Pakkahuone on osa Tullikamarin kulttuurikeskusta
*Joensuun Pakkahuone on nykyisin esittävän taiteen tila.

## Lähteet
Elina Vähälä

**Elina Vähälä** (s. 15. lokakuuta 1975 Iowa City, Yhdysvallat) on suomalainen viulisti.

Vähälä aloitti viuluopintonsa 3-vuotiaana Päijät-Hämeen konservatoriossa, jossa hän opiskeli Seppo Reinikaisen ja Pertti Sutisen johdolla. Kuhmon Viulukoulussa Vähälän opettajina olivat Zinaida Gilels, Ilja Grubert ja Pavel Vernikov. Sibelius-Akatemiassa häntä opetti Tuomas Haapanen. Vähälä on opiskellut myös Ana Chumachencon yksityisoppilaana.

## Ura

Elina Vähälä suoritti solistidebyyttinsä 12-vuotiaana, orkesterina nykyinen Sinfonia Lahti. Hän on ollut myös Lahden orkesterin ”Vuoden Nuori Solisti” kaudella 1993–1994. Elina Vähälä on Young Concert Artists -kilpailun voittaja vuodelta 1999. Hän piti samana vuonna New Yorkin ensikonsertin, josta The New York Times antoi erinomaisen arvion. Vähälä on sittemmin konsertoinut laajalti Pohjois- ja Etelä-Amerikassa, Aasiassa, Afrikassa sekä Euroopan maissa solistina ja kamarimuusikkona.

Säveltäjät Aulis Sallinen ja Curtis Curtis-Smith ovat kirjoittaneet Elina Vähälälle ja pianisti-kapellimestari Ralf Gothónille kaksoiskonsertot. Vähälä oli myös John Coriglianon viulukonserton *Punainen viulu* Pohjoismaiden kantaesityksen solisti. Vähälä on kantaesittänyt ja levyttänyt BIS-levymerkille vuonna 2012 Jaakko Kuusistolta tilaamansa viulukonserton.

Syyskuussa 2015 Vähälä soitti erittäin harvoin esitetyn Sibeliuksen viulukonserton varhaisversion Hannu Linnun johtaman Radion sinfoniaorkesterin kanssa.

Vähälä on ollut Virtuosi di Kuhmo -kamariorkesterin perustajajäsen ja konserttimestari sekä taiteellisen suunnitteluryhmän jäsen. Vähälä on levyttänyt kaikki Joseph Haydnin viulukonsertot Alba-levymerkille Virtuosi di Kuhmon kanssa.

Vähälä toimi viulumusiikin professorina Detmoldin musiikkikorkeakoulussa Saksassa vuosina 2009–2012 ja Karlsruhen musiikkikorkeakoulussa vuosina 2012–2019. Vähälä on tällä hetkellä Wienin musiikin ja esittävän taiteen yliopiston (MDW) professori. Hän on Viuluakatemia Ry:n perustajajäsen. Viuluakatemia tarjoaa mestarikurssimuotoista koulutusta nuorille suomalaisille erityislahjakkaille viulisteille.

Vähälä on soittanut Suomen Kulttuurirahaston omistamalla viululla, jota luultiin syksyyn 2011 saakka Antonio Stradivarin rakentamaksi vuodelta 1678. Vuoden 2012 tietojen mukaan viulun rakentaja on Amati. Tällä hetkellä Vähälän soitin on Giovanni Battista Guadagnini vuodelta 1780.

Vuonna 2020 Elina Vähälä oli Kuopion viulukilpailussa kolmatta kertaa tuomariston jäsenenä, tällä kertaa puheenjohtajana.

Elina Vähälä ja Jukka Perko nimitettiin toukokuussa 2020 Oulun Musiikkijuhlien taiteellisiksi johtajiksi kauden 2021 jälkeen.

## Yksityiselämä

Elina Vähälä oli vuosina 1999–2013 naimisissa Ralf Gothónin kanssa  ja on konsertoinut laajalti tämän kanssa.

## Diskografia

* 

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Croix-Saint-Leufroy

**La Croix-Saint-Leufroy** on ranskalainen kaupunkikunta, joka sijaitsee Euren departemetissa ja Ylä-Normandian alueella.

## Maantiede
Pinta-alaltaan kaupunkikunta on 14,8 neliökilometriä. Alavimmillaan sen pinta on 22 metriä merenpinnasta ja korkein kukkula yltää 157 metrin korkeuteen, eli maasto alueella on melko tasaista.

## Väestö
*vuonna 1968 – 667 asukasta
*vuonna 1975 – 683 asukasta
*vuonna 1982 – 732 asukasta
*vuonna 1990 – 723 asukasta
*vuonna 1999 – 934 asukasta
*vuonna 2006 – 1 049 asukasta

                                                
ImageSize  = width:250 height:200                          
PlotArea   = left:40 right:10 top:10 bottom:20            
TimeAxis   = orientation:horizontal                       
AlignBars  = justify                                       
Colors =                                                
  id:gray1 value:gray(0.9)                           
                                                  
DateFormat = yyyy                                 
Period     = from:1960 till:2010                 
ScaleMajor = unit:year increment:10 start:1960
                                    
PlotData =                          
  bar:1200 color:gray1 width:1       
  from:start till:end             
  bar:800 color:gray1              
  from:start till:end            
  bar:400 color:gray1           
  from:start till:end         
  bar:0 color:gray1       
                                         
LineData =       
  layer:front    
  points:(48,114)(84,114) color:blue  width:2 #1962 tot 1968. Inwonertal 1962: 665 1968: 667
  points:(84,114)(100,117)    color:blue    width:2 #1975: 683
  points:(100,117)(128,124)   color:blue    width:2 #1982: 732
  points:(128,124)(160,122)   color:blue    width:2 #1990: 723
  points:(160,122)(196,152)   color:blue    width:2 #1999: 931
  points:(196,152)(228,167)     color:blue    width:2 #2004/5  


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* La Croix-Saint-Leufroy Ransallisen Insee tilastotoimiston sivuilla
Osmo Tammisalo

**Osmo J. Tammisalo** (s. 14. heinäkuuta 1970 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen tietokirjailija ja tiedetoimittaja. Koulutukseltaan hän on elintarviketieteiden maisteri (Helsingin yliopisto 1996). Tammisalo on Darwin-seuran perustajajäsen, ja hän kuuluu Suomen tietokirjailijoihin. Hän harrastaa sirkusta ja on esiintynyt muun muassa nykysirkusryhmä Circo Aereon Camping-esityksessä.

Tammisalon teos *Rakkauden evoluutio: Ihmisen parinvalinnan biologiaa* oli Tieto-Finlandia-ehdokas vuonna 2005.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* *Sananvapaus, rakastettuni*. Helsinki: Terra Cognita, 2023. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ihmisluontoa etsimässä Osmo Tammisalon blogi.
* https://suomenkuvalehti.fi/kulttuuri/arvio-sananvapaus-ei-tarkoita-sinun-oikeuttasi-olla-oikeassa/?shared=1258002-f6856f4d-1
Ruskolilja

**Ruskolilja** (*Lilium bulbiferum*) on Etelä-Euroopasta kotoisin oleva vanha puutarhakasvi. Pohjoismaisissa puutarhoissa sitä tiedetään kasvatetun 1600-luvulta. Sitä kutsutaan myös *keisarinkruunuksi*. Ruskolilja kukkii kesä–heinäkuun vaihteessa ja kasvaa noin metrin mittaiseksi. Ruskoliljaa hieman kookkaampi ja isokukkaisempi on ruskoliljan alalaji, sahramiruskolilja eli sahramililja (*L. bulbiferum* subsp. *croceum*).

## Levinneisyys ja elinympäristö
Ruskolilja on laajalti levinnyt suureen osaan Eurooppaa. Se kasvaa vuoristoniityillä ja rinteillä. Ne suosivat kalkkipitoista maaperää lämpimissä, aurinkoisissa paikoissa, mutta kasvavat myös hieman happamassa maaperässä. Niitä löytyy 500–1 900 metrin korkeudesta mpy.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Suomen Lajitietokeskus: Ruskolilja (''Lilium bulbiferum'')
* Luontoportti: Ruskolilja (''Lilium bulbiferum'')
* Puutarha.net: Ruskolilja (''Lilium bulbiferum'')
* ITIS: ''Lilium bulbiferum'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Lilium bulbiferum''
Sound of Hurrigane

**Sound of Hurrigane** on Remu Aaltosen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1981. Albumi on julkaistu myös Ruotsissa.

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Remu Aaltonen – laulu
* Harri Merilahti – bassokitara
* Alf Kiviharju – rummut
* Kassu Halonen – koskettimet, laulu kappaleessa A6
* Jim Pembroke – piano
* Albert Järvinen – soolokitara

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Sound of Hurrigane'' Discogs.comissa
Paul Thureau-Dangin

**Paul Thureau-Dangin** (14. joulukuuta 1837 Pariisi - 24. helmikuuta 1913 Pariisi) oli ranskalainen historioitsija ja Ranskan akatemian jäsen sekä sen pääsihteeri.

Thureau-Dangin sai juristin koulutuksen ja toimi tilintarkastajana Ranskan valtioneuvostossa, mutta eritoten hänet tunnetaan historiallisista teoksistaan. Hänen keskeisin teoksensa onkin *Histoire de la Renaissance catholique en Angleterre au XIXe siècle* ('Katolisen renessanssin historia Englannissa 1800-luvulla'). Tästä mahtavassa teoksessa kirjoittajan on todettu olevan oman aikansa Sainte-Beuve ja hänen teoksensa *Port-Royal*. Thureau-Dangin on kirjoittanut myös teoksen *Monarchie de Juillet* ('Heinäkuun monarkia'), joka julkaistiin 1884.

Poliittisesti Paul Thureau-Dangin on toisen polven katolinen liberaali. Hän ansaitsi yhteiskunnalliset kannuksensa toisen keisarikunnan lopun ja kolmannen tasavallan alun aikana. Hän profiloitui modernismin ja varsinkin tasavaltalaisen hallinnon kanssa kilpailukykyisen katolisuuden puolustajana.

Thureau-Dangin on haudattu Pariisin Cimetière du Montparnassen hautausmaalle.

## Bibliografia
*J. M. Mayeur et Y. M. Hilaire (dir.), *Histoire du monde religieux dans la France contemporaine*, osa 9, Pariisi, Beauchesne, 1996.

## Aiheesta muualla
* Ranskan akatemian henkilötietorekisteri
HMS Warspite

**HMS Warspite** on ollut yhdeksän Britannian Kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä.
*Warspite (1596), 29-tykkinen kaljuuna
*HMS Warspite (1666), 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
*HMS Warspite (1758), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
*HMS Warspite (1807), 76-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
*HMS Warspite (1876), koululaiva
*HMS Warspite (1884), Imperieuse-luokan panssariristeilijä
*TS Warspite, Astraea-luokan panssariristeilijä
*HMS Warspite (1913), Queen Elizabeth -luokan taistelulaiva
*HMS Warspite (S103), Valiant-luokan ydinsukellusvene.
Zin-Khan

**Zin-Khan** on Remu Aaltosen kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982.
Albumi on julkaistu CD-formaatissa 2020.  

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Remu Aaltonen – laulu, rummut
* Kassu Halonen – taustalaulu
* Matti Everhall – lyömäsoittimet
* Esa Kotilainen – koskettimet
* Seppo Valjakka – kitara
* Harri Merilahti – basso

### Tuotanto
* Remu Aaltonen – tuottaja
* Harri Merilahti – tuottaja
* Matti Everhall – tuottaja
* Dan Tiegerstedt – äänittäjä, miksaaja
* Henrik Schütt – kuvat
* Risto Vuorimies – kuvat
* Ben Kaila – kuvat
* Jani Nordström – kuvat, kansi

## Lähteet
Alpo Pohja

**Alpo Einari Pohja** (s. 31. lokakuuta 1941 Korpilahti) on suomalainen harmonikkataiteilija ja -pedagogi.

## Koulutus
Alpo Pohja on opiskellut harmonikansoittoa Eino Lajusen ja Jukka Ollilan johdolla.

## Palkinnot
Pohja saavutti harmonikansoiton suomenmestaruuden 1966 ja 2. palkinnon pohjoismaisessa kilpailussa 1971.

## Ura
Pohja on arvostettu instrumenttinsa pedagogi, jonka johdolla harmonikansoitto korkeakoulutasolla Suomessa alkoi vuonna 1974 silloisessa Jyväskylän Konservatoriossa. Hän aloitti konservatorion opettajana samana vuonna, toimi lehtorina vuosina 1976–1989 ja yliopettajana vuodesta 1989.

Pohja on myös yhteistyössä muun muassa Matti Rantasen kanssa kehittänyt instrumentin tutkintovaatimuksia musiikkiopistoille ja julkaissut harmonikansoiton oppimateriaalia. 

Alpo Pohjan oppilaina on ollut monta kansallista ja kansainvälistä huomiota saavuttanutta viihde- ja konserttiharmonikansoittajaa, esimerkiksi Erkki Friman, Seppo Leino ja Trio Fratresin jäsenet Raimo Vertainen, Heikki Jokiaho ja Toni Hämäläinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Trio Fratres

**Trio Fratres** on suomalainen harmonikkatrio, jonka perustivat 1994 Raimo Vertainen, Heikki Jokiaho ja Toni Hämäläinen. Yhtyeessä ovat soittaneet lisäksi Jukka Räikkönen (laulu), Masa Maijanen (basso) ja Miri Miettinen (rummut).

## Tausta
Yhtyeen harmonikansoittajajäsenet ovat valmistuneet Keski-Suomen konservatoriosta opettajinaan muun muassa Vladimir Dolgopolov ja Alpo Pohja.

## Tunnustukset
Yhtye voitti lokakuussa 1994 kansainvälisessä Città di Castelfidardo -kilpailussa Italiassa pienten kamariyhtyeiden sarjan, minkä ansiosta trio sai kansainvälisiä työtilaisuuksia.

## Ura
Trio konsertoi Tokion Musashino Civic Hallissa 2001. Itävallan yleisradio ORF nauhoitti ja lähetti taltioidun konsertin. Yhtye on esiintynyt Kuhmon kamarimusiikkifestivaaleilla kantaesittäen kahdesti kolmelle harmonikalle sävellettyä musiikkia. Yhtye on esiintynyt laajalti Pohjoismaissa, Ranskassa, Italiassa, Itävallassa, Hollannissa, Belgiassa, Virossa ja Japanissa.

Yhtye on hankkinut mainetta kamari- ja nykymusiikin ohella metallimusiikin esittäjänä ja sovittajana nimellä *Fratres*. Tarkoitusta varten yhtyettä laajennettiin vuonna 2002. Radion sinfoniaorkesterin soittaja Jukka Räikkönen liittyi kokoonpanoon laulusolistiksi, rumpaliksi astui Miri Miettinen ja basistiksi Masa Maijanen. Tällä miehityksellä Fratres esiintyi Whitesnaken lämmittelijänä Helsingin jäähallissa heinäkuussa 2006.

## Levytykset
* Assahra´ (MILS 9756, 1997)
* AcLab (Alba ABCD 140, 1999)
* "Accordion, Pictures at an exhibition" (Alba ABCD 188, 2006)
* Fratres (FRACD 001 2007, Fg-Naxos), 1970-luvun metallimusiikkia kolmella harmonikalla

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen viralliset Myspace-sivut
*
Aarik Wilson

**Aarik Wilson** (s. 25. lokakuuta 1982 Reno, Nevada) on yhdysvaltalainen kolmiloikkaaja ja pituushyppääjä.

Wilson voitti kolmiloikan Yhdysvaltojen mestaruuden sisä- ja ulkoradoilla vuonna 2007. Osakan MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi tuloksella 17,31.  hän oli toinen loikittuaan 17,34. Seuraavana vuonna hän voitti kolmiloikan Yhdysvaltojen sisäratamestaruuden ja sijoittui seitsemänneksi Valencian halli-MM-kilpailuissa. Kesäkaudella hän voitti Yhdysvaltojen olympiakarsinnan, mutta karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa. 

Hänen ennätyksensä ykköslajissaan kolmiloikassa on 17,58 metriä.

## Ennätykset

## Lähteet
*          
* Wilson USA:n yleisurheiluliiton sivuilla