open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Koronaviruspandemia Tšekissä

**Koronaviruspandemia Tšekissä** on osa vuonna 2019 alkanutta maailmanlaajuista koronaviruspandemiaa. Tšekki selvisi melko vähällä kevään 2020 aallosta, mutta syksyn tautiaalto ylikuormitti terveydenhuollon.

## Kevään 2020 aalto
Ensimmäiset kolme tapausta todettiin 1. maaliskuuta. Tšekki julisti koronaviruksen takia hätätilan 12. maaliskuuta. Ulkona sai liikkua ainoastaan välttämättömistä syistä.

Sairaalassa oli enimmillään noin 400 huhtikuun alussa. Tehohoidossa oli noin 100 1. toukokuuta mennessä maassa oli kuollut 257, joka oli alle kymmenesosa Ruotsin kuolleista. Enimmät rajoitukset purettiin toukokuussa. Lisää rajoituksia purettiin heinäkuun alussa. Tšekin pääkaupungissa Prahassa juhlittiin kesällä koronaviruksen selättämistä.

## Syksyn 2020 aalto
Koronavirustapaukset alkoivat nousta jo heinäkuussa. Toden teolla aalto jyrkkeni syyskuussa. 21. syyskuuta oli 200 tapausta 100&nbsp;000 asukasta kohti. Tšekin terveysministeri Adam Vojtech erosi.

Lokakuussa sillä hetkellä sairaalahoidossa olleiden määrä kasvoi kuun alun 1&nbsp;000:sta yli 8&nbsp;100:aan ja saavutti ilmeisesti ainakin ajoittaisen huipun. Tehohoitopotilaiden määrä kasvoi samassa ajassa yli 300:sta noin 1&nbsp;500:aan.

Lokakuun lopusta lähtien koronavirukseen kuoli 200 päivässä, mikä on kaksi kolmasosaa kaikista päivittäisistä normaaleista kuolemista. Kuolleisuus lisääntyi 40&nbsp;%.

Uusien tartuntojen huippu oli 28. lokakuuta, jolloin koronaviruksen sai viikossa 1200 asukasta miljoonasta. 26. marraskuuta rajoitukset olivat vähentäneet tartuntamäärän kolmasosaan, 400/viikko/miljoona asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* COVID-19 epidemic (Ministry of Healthcare) 
* COVID-19 statistics (Ministry of Healthcare)
* Epidemic curve in countries including the Czech Republic
* Interactive map of COVID-19 situation in the Czech Republic
* Coronavirus COVID-19 Global Cases and historical data by Johns Hopkins University
Ian Shapiro

**Ian Shapiro** (s. 28. syyskuuta 1956 Johannesburg) on eteläafrikkalainen politiikan tutkimuksen Sterling-professori Yalen yliopistossa. Hän on toiminut Yalen yliopiston MacMillan Centerin johtajana 2004–2019. Shapiron näkemyksen mukaan yhdysvaltalaisen yhteiskunnan jakaantuminen johtuu heikoista poliittista puolueista. Shapiro ja hänen kollegansa Frances McCall Rosenbluth ovat esittäneet, että poliittista valtaa ei olisi pitänyt luovuttaa ruohonjuuritasolle, sillä se on johtanut luottamuksen heikentymiseen poliitikkoja, puolueita ja demokraattisia instituutioita kohtaan.

## Teokset
*McCall Rosenbluth, Frances; — (2018). *Responsible Parties: Saving Democracy from Itself*. 
*Graetz, Michael J.; — (2020). *The Wolf at the Door: The Menace of Economic Insecurity and How to Fight It*. Harvard University Press. .

## Lähteet
Frances Willard

**Frances Elizabeth Willard** (28. syyskuuta 1839 Churchville, New York, Yhdysvallat – 17. syyskuuta 1898 New York, New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen yhteiskunnallinen uudistaja. Hän toimi ensin opettajana ja oli keskeinen toimija yhdysvaltalaisessa raittiusliikkeessä.

Willard valmistui 1859 Illinoisin Evanston College for Ladies -koulusta. Hän aloitti opettajana ja oli vuodesta 1873 professorina Northwestern-yliopistossa, johon Evanstonin college liitettiin. Hän oli vuodesta 1874 kuolemaansa saakka suuren yhdysvaltalaisen raittiusjärjestön National Woman's Christian Temperance Unionin (WCTU) sihteeri (toiminnanjohtaja) ja vuodesta 1879 sen puheenjohtaja ja vuodesta 1887 saman nimisen maailmanlaajuisen järjestön Woman's Christian Temperance Union (WCTU, Valkonauhaliike) puheenjohtaja. Vuonna 1884 hänestä tuli kieltolakipuolueen toimeenpanevan komitean jäsen, 1891 puheenjohtaja National Council of Women of the United Statesiin, joka edusti melkein kaikkia yhdysvaltalaisia naisjärjestöjä. Naisten äänioikeuden puolesta hän alkoi puhua 1877. Hän julkaisi kahta suurta aikakauslehteä ja kirjoitti omaelämäkerrallisia ja yhteiskunnallisia artikkeleita.

## Julkaisut
* *A woman of the century* (yhdessä M. A. Livermoren kanssa, 1893)
* *How to win: a book for girls* (1886)
* *Glimpses of fifty years* (1889).

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Anna Adams Gordon, *The beautiful life of Frances Elizabeth Willard*, 1898 Teos verkossa 
* William M. Thayer, *Women who win*, 1896 s. 341–369 (355–383) Teos verkossa 
* Marja Salmela, *Frances E. Willard*, Porvoo: WSOY 1922.

## Aiheesta muualla

* Frances Willard, Encyclopedia Britannica 
* Frances Willard,  HouseMuseum and Archives, Frances Willard -sivusto 
* Frances Elizabeth Willard (1839-1898) harvard.edu
Anastasija Voinova

**Anastasija Sergejevna Voinova** (, s. 5. helmikuuta 1993 Tula) on venäläinen ratapyöräilyn olympiamitalisti sekä moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 162&nbsp;cm.

Voinova saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 parinsa Darja Šmeljovan kanssa hopeaa joukkuesprintissä. Keirinissä hän sijoittui neljänneksi ja eräajossa kahdeksanneksi. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai Šmeljovan kanssa joukkuesprintin pronssia.

Voinova on saavuttanut MM-kilpailuissa 500 metrin aika-ajossa kultaa 2015 ja 2016, hopeaa 2021, pronssia 2014 ja 2017 sekä ollut viides 2013 ja 2020. Joukkuesprintissä hän sai kultaa 2016 ja 2017, hopeaa 2015, 2019 ja 2021 sekä pronssia 2018. Lisäksi hän on ollut neljäs 2014 ja 2020 sekä kuudes 2012 ja 2013. Eräajossa hän saavutti hopeaa 2020, sijoittui kuudenneksi 2015 ja 2019 sekä seitsemänneksi 2017. Keirinissä hän oli kahdeksas 2017. 

Ratapyöräilyn EM-kilpailuissa Voinova on saavuttanut joukkuesprintissä kultaa seitsemän kertaa peräkkäin 2014–2020 sekä lisäksi hopeaa 2012 ja pronssia 2021. Eräajossa hän sai kultaa 2014, 2019 ja 2020, hopeaa 2012, 2015, 2016 ja 2018 sekä oli viides 2017. 500 metrin aika-ajossa hän on saavuttanut kultaa 2014, 2015 ja 2019, hopeaa 2020 ja pronssia 2016. Keirinissä hän oli kuudes 2017 ja 2019. Euroopan kisoissa hän voitti kultaa eräajossa ja joukkuesprintissä 2019.

Voinova voitti nuorten maailmanmestaruuden joukkuesprintissä 2010 ja 2011 sekä eräajossa, 500 metrin aika-ajossa ja keirinissä 2011. Lisäksi hän saavutti MM-pronssia 500 metrin aika-ajossa 2010.

Voinova voitti nuorten Euroopan-mestaruuden joukkuesprintissä 2010, 2011 ja 2012, keirinissä 2011 ja 2012 sekä eräajossa 2011. 500 metrin aika-ajossa hän saavutti EM-kultaa 2011 ja 2012 sekä hopeaa 2010. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sai joukkuesprintissä kultaa 2012, 2014 ja 2015, hopeaa 2013 ja pronssia 2010. Hän voitti ikäluokan Euroopan-mestaruuden 500 metrin aika-ajossa 2012, 2014 ja 2015, eräajossa 2013, 2014 ja 2015 sekä keirinissä 2012.

Voinova on voittanut maailmancupin osakilpailun 500 metrin aika-ajossa Guadalajarassa 2014, joukkuesprintissä Hongkongissa 2016, Los Angelesissa 2017, Saint-Quentin-en-Yvelinesissä ja Berliinissä 2018 sekä eräajossa Cambridgessa 2019.

Voinova on voittanut Venäjän-mestaruuden eräajossa 2013, 2018 ja 2019, joukkuesprintissä 2011, 2018 ja 2019 sekä 500 metrin aika-ajossa 2013.

## Lähteet
Kiiltopensaat

**Kiiltopensaat** (*Aucuba*) on Garryaceae-heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu 10–13 lajia.

Suvun lajeja kasvaa luonnossa Aasiassa. *[[Aucuba japonica]]* -lajia käytetään koristekasvina ja siitä on jalostettu koristekasvikäyttöön erilaisia lajikkeita.

## Lajeja
* *[[Aucuba albopunctifolia]]*
* *[[Aucuba chinensis]]*
* *[[Aucuba chlorascens]]*
* *[[Aucuba confertiflora]]*
* *[[Aucuba eriobotryifolia]]*
* *[[Aucuba filicauda]]*
* *[[Aucuba himalaica]]*
* *[[kiiltopensas|Aucuba japonica]]* – kiiltopensas
* *[[Aucuba obcordata]]*
* *[[Aucuba robusta]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Aucuba''
Klaus W. Karlsson

**Klaus Wilhelm Karlsson** (2. huhtikuuta 1931 Helsinki – 1. maaliskuuta 1992 Espoo) oli suomalainen psykiatrian erikoislääkäri. Hän tuli tunnetuksi ympäri Suomen Apu-lehdessä pari vuosikymmentä jatkuneesta neuvontapalstastaan ja esiintymisestään 1970-luvun taitteessa Yle TV2 -kanavan mielenterveysaiheisen Lähimmäinen-ohjelman vakiokeskustelijana.

Karlsson kirjoitti ylioppilaaksi 1949, suoritti asevelvollisuuden ja aloitti sitten lääketieteen opinnot Helsingin yliopistossa. Hän valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1953, lääketieteen lisensiaatiksi 1957 ja psykiatrian erikoislääkäriksi 1965.

Karlsson viransijaisti 1950-luvun lopulla ruotsinkielisten kuntien kunnanlääkäreitä ja toimi 1960-luvun alussa ruotsalaisen Pohjanmaan piirimielisairaalan (Huutoniemen sairaala Vaasassa) osastonlääkärinä, huoltopiirin huoltolääkärinä 1962 ja sitten Hesperian sairaalan apulaislääkärinä 1963. Vuosina 1963–1967 Karlsson työskenteli Helsingin yliopistollisen keskussairaalan hermotautien ja psykiatrian klinikoiden apulaislääkärin virassa, sitten psykiatrian klinikan vs. apulaislääkärinä 1967–1968. Samalla hän toimi Työterveyslaitoksen poliklinikan hermolääkärinä 1964–1973. Espoon mielenterveystoimiston huoltolääkärinä 1973–1980 ja sitten yksityislääkärinä Mehiläisen ja Viherlaakson lääkärikeskuksissa.

## Teoksia
**Käytännön psykiatriaa* (1970)
**Mikä meitä ahdistaa? Lääkärin vastauksia lukijain kysymyksiin* (1972)

## Lähteet
Geoffroi de Villehardouin

**Geoffroi de Villehardouin** (noin 1150 Bar-sur-Aube, Burgundy, Ranska – noin 1213) oli ranskalainen kronikoitsija ja neljännen ristiretken johtajia. Hän oli kreivi Thibaut III:n alaisena Champagnen marsalkka, Peloponnesoksen ruhtinas. Hän toimi ristiretken aikana usein välittäjänä ristiretkeläisten keskinäisissä erimielisyyksissä. Hän sai arvonimen Champagnen marsalkka ja läänitykseksi Kreikassa Messinopolis-nimisen paikkakunnan, jossa hän tiettävästi kirjoitti Konstantinopolin valloituksesta kuvauksen *[[La Conquête de Constantinople]]*. Se on julkaistu painettuna ensi kerran 1585.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Verna Kaunisto

**Verna Kaunisto** ( s. 1973 Tampere) on suomalainen viulisti, musiikkipedagogi, kulttuuritoimitsija ja tietokirjailija. 

Kaunisto opiskeli viulunsoittoa ensin Tampereen Konservatoriossa, mutta jatkoi opiskelemaan kahdeksantoistavuotiaana Pariisiin. Hänen opettajinaan ovat toimineet muun muassa Lontoon filharmonikoiden konserttimestari Howard Leyton-Brown (Max Rostalin ja Carl Fleischin koulukunta,) Pariisin oopperan supersolisti Maxime Tholance sekä Pariisin konservatorion musiikin professori Jacques Ghesthem.

Verna Kaunisto suoritti opintonsa Pariisissa parhain arvosanoin ja on toiminut useassa eurooppalaisessa orkesterissa viulistina. Kaunisto on kuitenkin keskittynyt työurallaan yhdistämään kulttuuritoimintaa ja musiikkikoulutusta sosiaaliseen kestävään kehitykseen ja olennaiseksi osaksi yhteiskuntaa. Näiden pyrkimysten puitteissa Kaunisto on toiminut mm. kotimaisen Tempo Sistema Finlandin toiminnanjohtajana ja ranskalaisen Passeurs d'Arts -yhdistysten pedagogisena johtajana. Toiminta on saanut vaikutteita muun muassa Gustavo Dudamelin kohtaamisista. Lisäksi Kaunisto on toiminut eurooppalaisen El Sistema Euroopan jäsenenä. Hänen koulutusmenetelmänsä nostettiin vuonna 2019 Pariisissa parhaiden uusien musiikkiopetusmenetelmien palkittujen kaartiin (Chambre syndicale des Editeurs de Musique de France, Prix de l´enseignement musical http://www.cemf.fr/lpem/les-nommes-edition-2019/  ).  

Tällä hetkellä Verna Kaunisto toimii Les Jeunes Archets Vivaldin pedagogisena johtajana. (Perreux sur Marne ja Pariisi)

Kaunisto on Ranskan jousisoitinopettayhdistyksen jäsen. 

Verna Kaunisto on kirjoittanut myös useita keittokirjoja, jotka on Suomessa julkaissut Gummerus Kustannus.

Verna Kaunisto on taiteilijoiden Pasi Kauniston  ja Irmeli Kauniston tytär sekä kirjailija Milja Kauniston sisar.

## Kirjat
* Edustuskeittiö, Linnan juhlista kodin kutsuille 2010
* Reseptien aarteet - sukupolvelta toiselle 2014
* Katusoittajan keittokirja 2015

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Verna Kaunisto ja Gustavo Dudamel Passeurs d'Art'in tapahtumasivulla
Wilhelm Andreas Wexels

**Wilhelm Andreas Wexels** (19. maaliskuuta 1797 Kööpenhamina, Tanska – 14. toukokuuta 1866 Kristiania, Oslo, Norja) oli norjalainen luterilainen teologi ja virsirunoilija.

Wexelsin isä oli norjalainen, äiti tanskalainen. Hän aikoi ensin meriupseeriksi, mutta muutti mieltään ja alkoi opiskella teologiaa. Hän valmistui ylioppilaaksi ja muutti Norjaan 1814 jossa hän jatkoi opintojaan Kristianian yliopistossa ja valmistui teologian kandidaatiksi 1818. Vuodesta 1819 hän oli pappina Oslon Vår Frelser kirke – kirkossa, (Oslon Tuomiokirkko) kuolemaansa saakka.  Vuosina 1849 1851 hän toimi Norjan ensimmäisenä käytännöllisen teologian, pastoraaliteologian professorina. 

Wexels oli oman aikansa merkittävimpiä sananjulistajia Norjassa. Hänen julistuksensa keskittyi hengelliseen uudistukseen ajan vallitsevasta rationalismista poiketen.1848 hänet valittiin ylivoimaisella äänten enemmistöllä Bergenin piispaksi mutta hän kieltäytyi pysyen uskollisena seurakunnalleen ja muille lukuisille kirkollisille tehtäville. Hän sai vaikutteita herrhutismista ja grundtvigilaisuudesta ja hän oli ensimmäisiä Grundtvigin ajatusten levittäjiä Norjassa.

Hän oli myös merkittävä virsirunoilija ja virsikirjojen julkaisija. Norjan kirkon virsikirjassa on neljä hänen kirjoittamaansa sekä kolme hänen kääntämäänsä virttä. Hän julkaisi kaksi virsikirjaa 1849 ja 1853 ja hänen oppi- ja hartauskirjoista on ilmestynyt lähes 20 painosta. Hänen virsikirjaehdotuksensa vuodelta 1849 ei kuitenkaan saanut kannatusta, ja Norjan kirkon uudeksi virsikirjaksi tuli Magnus B. Lagstadin virsikirja. 

## Wexelsin virsiä suomenkielisissä virsi- ja laulukirjoissa
**[[Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirja]]**

* 143 Oi päivä suuri autuas *Å, tenk når engang samles skal, 1846*. (Suom. Simo Korpela 1903. Virsikirjaan 1938, säv. Nikolaus Herman 1554.)

**[[Ruotsin kirkon virsikirja]]**

* 320 Näetkö: kerran raskas usva haihtuu *Tænk, naar engang den Taage er forsvunden* **(**Ruots. Elin Silén 1920, Anders Frostenson 1980, Suom. 1870, Uud. suom. Pekka Kivekäs 1997, säv. Oscar Ahnfelt 1850)

**[[Hengellisiä lauluja ja virsiä]]** 

* 398 On päivä suuri riemuinen (Suom. Simo Korpela 1903)
* 420 Kun kansat yössä taivaltaa (Suom. Aune Krohn 1921)
* 517 Ah aikaa, jolloin synnin sumu haihtuu *Tænk, naar engang den Taage er forsvunden* (Suom. 1905)

'''Siionin kannel''' 

* 489 On aika, jolloin synnin sumu haihtuu *Tænk, naar engang den Taage er forsvunden* (suom. 1890, uud. Anna-Mari Kaskinen)

## Lähteet
Senegalin luterilainen kirkko

**Senegalin luterilainen kirkko** on Afrikan Senegalissa toimiva luterilainen kirkko.

Senegalin luterilainen kirkko sai valtion hyväksynnän vuonna 1987. Sillä on 13 seurakuntaa ja 7 100 jäsentä. Suomen Lähetysseura tekee yhteistyötä Senegalin luterilaisen kirkon kanssa.

## Lähteet
Anna Schreck

**Sigrid Anna Karolina Schreck** (10. lokakuuta 1864 Pälkäne – 21. helmikuuta 1955 Tampere) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja tyttökansakoulun johtaja, joka kuului naisten liikuntakasvatuksen uranuurtajiin. Hän aloitti jo nuorena voimistelun. Vuonna 1909 hän perusti Tampereelle naisten voimistelukodin (nyk. Varalan urheiluopisto) yhdessä opettaja Anna Liljan kanssa.

Schreck otti opettajanuransa ensi askeleet Hämeenlinnassa, mutta muutti myöhemmin Tampereelle. Hän työskenteli Aleksanterin kansakoulussa, jossa myös Anna Lilja oli opettajana. Kesäkaudet he asuivat perustamassaan Varalan opistossa ja johtivat yhdessä sen toimintaa. Schreck tunnettiin ”Varalan isäntänä”, joka huolehti esimerkiksi kirjanpidosta. Varalan lisäksi Schreck toimi aktiivisesti muun muassa Tuberkuloosin vastustamisyhdistyksessä ja Kansakoululaisten ravitsemisyhdistyksessä. *[[Aamulehti]]* kirjoitti hänestä vuonna 1924: ”Neiti Schreckin käytännöllisyys on aikaansaanut sen, että hän on kuin luotu hoitamaan seurojen ja yhdistysten raha-asioita.”

Schreck ja Lilja tekivät työtä Varalan parissa yli 40 vuoden ajan, vielä eläkeläisinäkin. Kumpikin heistä esiintyy Aimo Jäderholmin ohjaamassa dokumenttielokuvassa *Varala – naisten paratiisi*, joka on kuvattu kesällä 1947. Dokumentissa todetaan, että Schreck ”seuraa korkeasta iästään huolimatta vilkkaasti niin opettajien kuin kurssilaistenkin toimintaa ja edistystä”.

Anna Schreck oli arkkitehti Georg Schreckin, sanakirjantekijä Inez Schreckin ja hovioikeudenneuvos Karl Hjalmar Schreckin sisar.

## Lähteet
Kääpiötanssija

**Kääpiötanssija** (*Tyranneutes virescens*) on tanssijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Kääpiötanssija on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa noin 8&nbsp;cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttava pääosin ulkonäöltä toisiaan. Kääpiötanssijan pää, selkä ja siivet sekä hyvin lyhyt pyrstö ovat väriltään oliivinvihreät. Koiraslinnulla on päälaellaan keltainen töyhtö, jonka se voi taittaa piiloon päätä vasten. Lajin kurkku ja rinta ovat harmahtavat ja vatsa on väriltään vaaleankellertävä.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Kääpiötanssijan levinneisyysalue ulottuu Venezuelan itäosista Brasilian koillisosiin. Lajin elinympäristöä ovat kosteat metsät ja liikkuu useimmiten yksittäin niiden keski- ja alakerroksissa. Kääpiötanssijan ravintoa ovat hyönteiset.

## Lähteet
Alusta (anarkistiliitto)

**Alusta** on Suomessa toimiva anarkistiliitto, joka on perustettu 6.6.2015. Sen toiminta muistuttaa 1999 lakkautettua Suomen Anarkistiliittoa. Alustan tarkoituksena on houkutella lisää ihmisiä mukaan anarkistiseen toimintaan. Alustalla ei ole johtoa tai puheenjohtajaa, sillä se ei sovi liiton antiautoritääriseen aatemaailmaan.

Alustan jäseniä ovat Helsingissä toimiva A-ryhmä, Turussa toimiva Aura ja Pohjois-Karjalan Anarkistinen Karjala-Seura.  Tampereen anarkistiliitto TAL kertoo kuuluvansa Alustaan facebook-sivuillansa. Perustamistiedotteessaan Alustan mukaan ryhmiä oli myös perusteilla Jyväskylään ja Lohjalle.

Alustan ja Suomen Anarkistisen Mustan Ristin raha-asioita hoitaa Suomen anarkistiliikkeen tuki ry -niminen yhdistys. Antti Rautiainen kertoo että Alustan on raha-asioissa toimittava osana kapitalistista järjestelmää, ettei kukaan ihminen joudu oikeudellisiin ongelmiin. Alustan perustamiskokous kesti pari päivää.

Alusta on suunnitellut kampanjoita fasismia ja rasismia vastaan. Se on myös ollut mukana järjestämässä Joukkovoima-mielenosoituksia.

## Lähteet
Risto Tarkkila

**Risto Yrjö Antero Tarkkila** (s. 1. heinäkuuta 1943 Lahti) on suomalainen korkeushyppääjä ja mäkihyppääjä.

Tarkkila saavutti korkeushypyssä SM-hopeaa 1967 ja SM-pronssia 1965. Korkeushypyssä hänen ennätyksensä on 206 cm ja pituushypyssä 703 cm. Yleisurheilussa hän edusti Lahden Ahkeraa.

Tarkkila osallistui Keski-Euroopan mäkiviikolle kaudella 1965–1966. Hän sijoittui parhaiten ensimmäisessä osakilpailussa oltuaan 18:s ja kokonaiskilpailussa hän sijoittui 74:nneksi.

## Lähteet
Douglas Preston

**Douglas Preston** (s. 1956) on yhdysvaltalainen kirjailija. Omien teostensa lisäksi Preston on kirjoittanut paljon yhdessä Lincoln Childin kanssa, kuten *Pendergast*-sarjan kirjat, joiden jännitystä, seikkailua ja mysteerejä yhdistävien tarinoiden pääosassa on FBI-agentti Aloysius Pendergast.

Preston on kirjoittanut lisäksi tietokirjoja sekä arkeologia-aiheisia artikkeleita *[[The New Yorker]]iin* ja *[[National Geographic (lehti)|National Geographic]]iin*.

## Suomeksi julkaistut romaanit
* *Kirottu kuilu* (1999)
* *Ihmeiden kabinetti* (2009)
* *Kuoleman asetelma* (2010)
* *Isku* (2010)
* *Rienaus* (2011)
* *Tulikivi* (2011)
* *Veljensä vartija* (2012)
* *Kuolleiden kirja* (2013)
* *Pimeyden pyörä* (2015)
* *Kuoleman naamio* (2016)
* *Houreuni* (2017)
* *Koston kehä* (2018)
* *Kaksi hautaa* (2019)
* *Valkoinen tuli* (2020)

## Lähteet
Tampereen anarkistiliitto TAL

**Tampereen anarkistiliitto TAL** on Tampereella toimiva anarkistinen toimintaryhmä, joka on osa anarkistiliitto Alustaa. TAL on perustettu kesäkuussa 2015, ja se on rekisteröitymätön yhdistys, jolla ei ole hallitusta eikä puheenjohtajaa, sillä se vastustaa valta-asemia, kuten puheenjohtajuutta. Ryhmä toimii konsensusperiaatteella eli kaikkien osallistujien on oltava samaa mieltä, jotta päätös voidaan tehdä.

## Lähteet
Voinov

**Voinov** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Anastasija Voinova (s. 1993), venäläinen ratapyöräilijä ja olympiamitalisti
* Jelena Voinova (s. 1985), venäläinen 400 metrin juoksija
* Sergei Voinov (s. 1977), uzbekistanilainen keihäänheittäjä
* Vjatšeslav Voinov (s. 1990), venäläinen jääkiekkoilija.
Moment Digital

**Moment Digital Oy** on suomalainen teknologian ja asiakaskohtaamisten asiantuntijaorganisaatio. Moment Digital Oy syntyi 1.8.2020, kun Oy Capnova Ltd sulautui samaan konserniin kuuluvan Moment Group Oy:n kanssa.  

Oy Capnova Ltd:n liiketoiminta ja sopimukset siirtyivät Moment Digitalille sulautumisen myötä, minkä lisäksi Capnovan henkilökunta jatkoi Moment Digitalin palveluksessa. 

Yrityksen pääkonttori sijaitsee Tampereella ja muut toimipisteet Iisalmessa, Pieksämäellä ja Fuengirolassa. Inspecta on myöntänyt Moment Digitalin laatujärjestelmälle ISO 9001:2015 -sertifikaatin  ja tietoturvallisuusjärjestelmä täyttää ISO 27001:2013  standardin vaatimukset .

**Moment Group Oy** oli vuonna 2017 perustettu B2B-asiantuntijayritys. Yritys syntyi Midas Touch Oy:n ja Ina Finland Oy:n yhdistyttyä 1.2.2017. Yritys tuotti contact center -palveluja.  Contact centerit sijaitsivat Iisalmessa, Pieksämäellä, Tampereella ja Fuengirolassa. Pääkonttori oli Tampereella ja myyntikonttori Espoossa.  

Moment Group työllisti noin 250 henkilöä. Inspecta myönsi 11.4.2017 Moment Group Oy:n Asiakaspalvelukeskustoiminnalle ISO 9001:2015 -laatusertifikaatin. Moment Groupin liikevaihto oli lähes 10 miljoonaa euroa.  

Vuonna 2020 Moment Group sulautui Oy Canova Ltd:n kanssa Moment Digital Oy -nimiseksi yritykseksi.

Moment Digital työllistää n. 200 henkilöä ja toiminta on ympärivuorokautista. Työkielinä ovat suomi, ruotsi, englanti, norja ja tanska.

## Lähteet
Raymond Khoury

**Raymond Khoury** (s. 1960 Beirut, Libanon) on libanonilainen kirjailija, joka kirjoittaa englannin kielellä.

## Elämä ja ura
Libanonissa syntynyt Khoury vietti lapsuutensa Yhdysvalloissa mutta palasi Libanoniin opiskelemaan arkkitehtuuria. Hän teki työkseen lastenkirjakuvituksia. Muutettuaan Lontooseen hän opiskeli taloustiedettä ja työskenteli rahoitusalalla.

Khouryn esikoisromaani *Viimeinen temppeliherra* julkaistiin vuonna 2005. Eri aikatasoilla Lähi-idässä ja länsimaissa tapahtuvasta kirjasta tuli kansainvälinen bestseller. Romaanien lisäksi Khoury kirjoittaa elokuva- ja televisiokäsikirjoituksia BBC:lle ja Hollywoodiin.

## Romaanit
* *Viimeinen temppeliherra* (*The Last Templar*, 2005)
* *Pyhien jäljillä* (*The Sanctuary*, 2007)
* *Merkki* (*The Sign*, 2009)
* *The Templar Salvation*, 2010
* *The Devil's Elixir*, 2011
* *Rasputin's Shadow*, 2013
* *The End Game*, 2016
* *The Ottoman Secret aka Empire of Lies*, 2019

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu
Pump and dump

**Pump and dump** on hintamanipulaatioon perustuva sijoitushuijaus, jossa huijari nostaa ("pump") omistamansa osakkeen tai muun rahoitusvälineen hintaa keinotekoisesti levittämällä positiivista väärää tai harhaanjohtavaa tietoa yrityksestä tai hyödykkeestä. Huijarin myydessä ("dump") yliarvostetun osakkeen korkeaan hintaan kupla puhkeaa, ja osakkeeseen sijoittaneet kärsivät tappioita.

Huijaukset koskevat usein pienyritysten osakkeita, joilla käydään vähän kauppaa, koska niiden hintoja on helpompi keinotekoisesti nostaa.

Pump and dump -petokset ovat suosittuja kryptovaluuttoihin liittyviä huijauksia.

Euroopan unionin markkinoiden väärinkäytösasetuksen (MAR) mukaan markkinoiden manipulointi levittämällä harhaanjohtavaa tai väärää tietoa rahoitusvälineestä on kielletty. 

## Lähteet
Valkoisten muistomerkki (Viipuri)

**Valkoisten muistomerkki** eli **Sankaripatsas** tai **Vapaudenpatsas** oli Viipurissa sijainnut Suomen sisällissodan Viipurin taistelun muistoksi valkoisten joukkohaudalle pystytetty muistomerkki.  Kuvanveistäjä Gunnar Finnen suunnittelema veistos paljastettiin vuonna 1921. Muistomerkki purettiin talvisodan seurauksena vuonna 1940. Samalle paikalle sijoitettiin muistolaatta vuonna 1993.

## Historia
Viipurin taistelussa 29. huhtikuuta 1918 valkoisten joukot ja jääkärit miehittivät Viipurin. Taistelussa kaatuneiden valkoisten joukkohauta sijoitettiin Viipurin tuomiokirkon eteläseinustalle. Sen sijaan saksalaiset sotilaat haudattiin Ristimäen hautausmaalle ja punakaartilaiset haudattiin ns. "koirien hautausmaalle" kaupungin ulkopuolelle.

Vuonna 1920 järjestetyn kilpailun parhaan muistomerkin suunnittelusta joukkohaudalle voittivat kuvanveistäjä Gunnar Finne ja arkkitehti Carolus Linberg ehdotuksellaan "Vala". Sankaripatsas paljastettiin Viipurin valtauksen vuosipäivänä 29. huhtikuuta 1921. Monumentti oli kuolleita sureva urheilullinen mieshahmo, jonka oikea käsi oli kohotettu valaan ja vasen polvi lepäsi graniittijalustalla. Muistomerkistä tuli sisällissodan päättymisen kannalta keskeinen paikka, mutta kuitenkaan viranomaiset eivät sallineet vastaavanlaisen muistomerkin pystyttämistä punakaartilaisten haudalle.

Valkoisten muistomerkki katosi tai hävitettiin talvisodan seurauksena, samoin kuin läheinen Mikael Agricolan muistomerkki ja Monrepos'n puistossa sijainnut Väinämöistä esittänyt veistos.

Toisen maailmansodan jälkeen Viipurista tuli osa Neuvostoliittoa. Vuonna 1961 paljastettiin suomalaisten punakaartilaisten muistomerkki Viipurin punakaartilaisten joukkohaudalle, ja Neuvostoliiton hajottua valkoisten yhteishaudan paikalle asetettiin muistolaatta vuonna 1993. Uudessa muistomerkissä on Viipurin vaakunan sotaa edeltävä versio taustallaan risti sekä yksinkertainen kirjoitus neljällä kielellä (suomi, venäjä, saksa ja ruotsi): "Viipuriin haudattujen vainajien muistoksi". Uuden muistomerkin on suunnitellut suomalainen arkkitehti Juha Lankinen.

## Katso myös
* Suomen Vapaudenpatsas
* Luettelo Viipurin julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

## Lähteet
Kristityn elämä ja palvelus – Työkirja

**Kristityn elämä ja palvelus – Työkirja** (engl. *Our Christian Life and Ministry—Meeting Workbook*; lyhyesti "Työkirja") on Jehovan todistajien kahden kuukauden välein ilmestyvä (vuoteen 2020 asti kuukausittain), sisäiseen tiedotukseen tarkoitettu julkaisu. Työkirjaa käsitellään seurakunnan viikkokokouksessa, joka pidettään jonain arkipäivän iltana, yleensä paikallisella valtakunnansalilla. Viikkokokousten ohjelma on painettu Työkirja-lehtiseen. Aineisto on käytettävissä *[[JW Library]]* -sovelluksella (saatavilla Windows, Apple ja Android -laitteille) sekä wol.jw.org -verkkosivulla.

## Katso myös
*Valtakunnan palveluksemme

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vartiotornin verkkokirjasto
* Ladattavan lehtien virallinen latausosoite (EPUB, pdf, Jwpub)
Bangladeshin evankelisluterilainen kirkko

**Bangladeshin evankelisluterilainen kirkko (ELCB)** on Aasian Bangladeshissa toimiva luterilainen kirkko.

## Historia
Suomalainen Lähetysyhdistys Kylväjä aloitti lähetystyön Bangladeshissa vuonna 1976 ja järjestön työ keskittyi suurimmaksi osaksi Luoteis-Bangladeshiin oraon-heimon keskuuteen. Työn tuloksena syntyi 1980-luvulla luterilaisia seurakuntia, jotka järjestäytyivät Bangladeshin evankelisluterilaiseksi kirkoksi vuonna 2014.

## Hallinto ja jäsenmäärä
Kirkon työtä johtaa kahdesti vuodessa kokoontuva yleiskokous. Paikallisseurakuntien johdosta huolehtivat seurakuntakomiteat. Vuoden 2011 lopussa seurakuntia oli yhteensä 18, joitten lisäksi oli 13 kappeliseurakuntaa. Jäseniä oli vuonna 2012 noin tuhat. He kuuluvat Bangladeshin etnisiin vähemmistöihin ja suurin osa heistä kuuluu oraon-heimoon.

## Lähteet
Sharman Joshi

**Sharman Joshi** (s. 28. huhtikuuta 1979 Nagpur) on intialainen näyttelijä. Hänen menestyselokuviinsa kuuluvat *[[Rang De Basanti]]* (2006), *[[3 Idiots]]* (2009) ja *[[Mission Mangal]]* (2019).

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Tuulen poika

**Tuulen poika** on kirjailija Joni Skiftesvikin kirjoittama novellikokoelma, joka ilmestyi syksyllä 1985 WSOY:n kustantamana. Kokoelma sisältää 12 novellia. Niminovellin lisäksi kirjan tunnetuin novelli on *Katsastus*, joka on yksi niistä kolmesta novellista, joita Skiftesvik käytti alkuperäismateriaalina kirjoittaessaan käsikirjoitusta Matti Ijäksen ohjaamaan tunnettuun tv-elokuvaan ''Katsastus''. Skiftesvik palkittiin kirjasta Kalevi Jäntin palkinnolla. 

Tuulen poika on kirjoitettu rahtilaivamatkalla Etelä-Amerikkaan, Brasiliaan ja Argentiinaan. Siinä on kaksi sisällöltään rahtilaivamatkaan sijoittuvaa novellia, *Metku* ja *Nainen joka halusi nähdä albatrossin*.

## Lähteet
Eosinofiili

**Eosinofiili** (engl. *eosinophil*) on valkosolujen tyyppi. Se kuuluu jyvässoluihin eli granulosyytteihin yhdessä neutrofiilien ja basofiilien kanssa. Kaikista valkosoluista eosinofiilejä on 2-4 %. Eosinofiili on saanut nimensä sen solulimassa sijaitsevien, eosiinilla värjäytyvien rakkuloiden mukaan.

Eosinofiilien merkityksestä ei tiedetä vielä läheskään kaikkea, mutta tutkimuksissa on selvinnyt, että ne osallistuvat lähes kaikkiin elintoimintoihin. Eosinofiilit tuhoavat esimerkiksi viruksia, bakteereita ja loisia. Ne osallistuvat myös elimistön tulehdusvasteeseen etenkin allergisissa reaktioissa ja astmassa.

Eosinofiilien määrä lisääntyy kudoksissa ja veressä välittömissä allergioissa, loistaudeissa ja kroonisissa tulehduksissa. Myös sedatiivisten eli väsyttävän vaikutuksen omaavien lääkkeiden, joidenkin antibioottien sekä psyllium-kuidun nauttiminen lisää eosinofiilien määrää. 

Eosinofiilien määrä on suurimmillaan illalla ja pienimmillään aamulla. Eosinofiilien määrä vähenee myös esimerkiksi fyysisen rasituksen, kognitiivisen stressin ja kortikosteroidien vaikutuksesta. Esimerkiksi alkoholimyrkytys tai liian suuri kortisolintuotanto laskevat eosinofiilien määrän epänormaalin pieneksi. 

Eosinofiilisten valkosolujen rakkulat eli granulat sisältävät mikrobeja tappavia, solukalvoja ja hermoja vaurioittavia entsyymejä. Kiteisen ytimen ulkopuolella on externum eli matrix, jossa muut spesifisen granulan komponentit sijaitsevat. Läpimitaltaan eosinofiilit ovat lähteestä riippuen 10–15 μm, ja niiden tuma on tyypillisesti kaksilohkoinen. Eosinofiilisiä granulosyyttejä on neljää eri tyyppiä, joista osa värjäytyy tietyillä kudosväreillä tunnusomaisen punertaviksi.

## Lähteet
Abel François Villemain

**Abel François Villemain** (10. kesäkuuta 1790 Pariisi, Ranska – 8. toukokuuta 1870 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, professori ja ministeri. Hän toimi opettajantyönsä ohella kirjailijana ja sai Ranskan akatemian palkinnon 1812 teoksista *Éloge de Montaigne* 1812 ja *Éloge de Montesquieu* 1816. Hän oli vuodesta 1814 Sorbonnen yliopiston ranskalaisen kirjallisuuden professori, ja hänet valittiin 1821 akatemian jäseneksi.

Villemain sai 1819 nimityksen "maître de requêtes" -virkaan, mutta hänet erotettiin 1827, kun hän joutui Joseph de Villèlen ja ultrarojalistien vihan kohteeksi kirjoitettuaan Chateaubriandin ja Lacretellen kanssa sensuurin poistamiseksi anomuksen, jonka Ranskan akatemia luovutti Kaarle X:lle. Hän oli maineikas luennoitsija ja piti muun muassa 1827–1830 luentoja, jotka saman tien julkaistiin painettuina nimillä *Cours d’éloquence* (1827) *Cours de littérature française* (1828–1830).

Ludvig Filip myönsi Villemainille päärin arvon 1831. Hänet valittiin 1834 Ranskan akatemian pysyväksi sihteeriksi, ja hän oli tehtävässä kuolemaansa saakka. Hän oli opetusministeri lokakuusta 1840 tammikuuhun 1845. Ministerinä hän sai aikaan jesuiittojen karkotuksen.

## Teokset (valikoima)
* *Éloge de Montaigne*
* *Éloge de Montesquieu*
* *Histoire de Cromwell*, 1819
* *Lascaris*, 1825, historiallisen romaani
* *Cours d’éloquence*, 1827
* *Cours de littérature française*, 1828–1830
* *Choix d’études sur la littérature contemporaine*, 1857
* *Histoire de Grégoire VII*, 1873
; Kootut teokset:
* *Discours et mélanges littéraires* (1846),
* *Études d'histoire moderne* (1846)
* *Études de littérature ancienne et étrangère* (1846)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Afrodisias

**Afrodisias** (, ) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin paikkoihin:

* Afrodisias, kaupunki Kaariassa
* Afrodisias, kaupunki Kilikiassa
* Afrodisias, kaupunki Traakian Khersonesoksella
* Afrodision eli Afrodisias, antiikin aikainen kaupunki Kyproksen saarella
* Afrodisias, niemi Kaarian lounaisrannikolla Skhoinoksen ja Thymnnian lahtien välillä

## Lähteet
Carl David af Wirsén

**Carl David af Wirsén** (9. joulukuuta 1842 Vallentuna, Ruotsi – 15. kesäkuuta 1912 Tukholma) oli ruotsalainen runoilija, kirjallisuuskriitikko, Ruotsin akatemian pysyvä sihteeri ja jäsen.

Carl David af Wirsén syntyi Bällstan kartanossa Vallentunassa Uplannissa. Hän valmistui ylioppilaaksi 1860 ja filosofian tohtoriksi Uppsalan yliopistossa 1866. Hän toimi kirjallisuuden historiann dosenttina ja estetiikan professorina sekä myöhemmin Upsalan Katedraalikoulun latinan ja ruotsin kielien lehtorina. Hän oli lahjakas, osasi puhua 14 eri kieltä.

Vuonna 1875 hän muutti Göteborgiin, kirjastonhoitajaksi, mutta palasi Tukholmaan viiden vuoden kuluttua. Vuonna 1879 hänet valittiin Ruotsin akatemiaan ja vuodesta 1884 alkaen hän toimi kuolemaansa saakka myös Ruotsin akatemian pysyvänä sihteerinä. Akatemisassa hänen tuolinsa oli tuoli kahdeksan. Vuodesta 1880 hän toimi kirjallisuuskriitikkona *Post- och Inrikes Tidningar* ja vuodesta 1886 *Vårt Land* -lehdissä.

Af Wirsénin tuotanto käsittää kirjallisuuskritiikkiä, muistiinpanoja ja runokokoelmia: *Dikter* (1876), *Nya dikter* (1880), *Vintergrönt* (1890), *Toner och sägner* (1893) ja *Visor, romanser och ballader* (1899). Wirsén oli romantikko, eikä hän arvostanut 1800-luvun lopun uusia virtauksia. August Strindberg, Ellen Key, Verner von Heidenstam ja monet muut kirjailijat joutuivat hänen arvostelemikseen, mutta hän sai puolestaan itsekin heiltä  arvostelua.

Wirsén oli myös syvästi uskonnollinen, ja hänen runoissaan on vaikutteita platonismista. Hänen uskonnollisuutensa ilmenee hyvin hänen julkaisemissa teoksissaan. Vihkossa *Kristna högtids- och helgdagar. En samling sånger och psalmer* vuodelta 1889 ilmestyi hänen tunnetuin virtensä ”En vänlig grönskas rika dräkt”. Hän on myös kääntänyt joitain virsiä ruotsiksi.

Virsi ”En vänlig grönskas rika dräkt” on Ruotsissa keskeinen kesävirsi ja juhannuspäivän virsi. Se on Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 201 ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa virsi 539.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Wirsén 3. Carl David af, Nordisk familjebok 32. 1921
Armelitai

**Armelitai** () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta, mutta sen on arveltu sijainneen Keramoksen ja Uranionin lähellä.

Myöskään Armelitain historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu pääasiassa siihen, että sen nimi esiintyy eräässä piirtokirjoituksessa yhdessä muiden, paremmin tunnettujen polisten kanssa.

Vaikka kaupunki luetaan kreikkalaiseksi polikseksi, sen väestö vaikuttaa koostuneen suureksi osaksi seudun paikallisesta ei-kreikkalaisesta väestöstä. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Armelitēs* ().

## Lähteet
Filadelfeia (Kilikia)

**Filadelfeia** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki Kilikiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijoitetaan itään nykyisestä Karamanin maakunnan Gokcesekistä.

Filadelfeian kaupunki sijaitsi lähellä Kalykadnos-jokea (nyk. Göksu) Kilikian sisäosissa, roomalaisella kaudella Cilicia Asperana tunnetulla alueella. Kaupungin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Sen asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Filadelfeus* (), latinaksi *Philadelpheus*. Varhaisella kristillisellä kaudella kaupunki oli piispanistuin.

Kaupunkia ei tule sekoittaa tunnetumpaan Lyydian Filadelfeiaan eikä antiikin muihin Filadelfeia-nimisiin kaupunkeihin.

## Lähteet
Darja Šmeljova

**Darja Mihailovna Šmeljova** (, s. 26. lokakuuta 1994 Moskova) on venäläinen ratapyöräilyn olympiamitalisti sekä moninkertainen maailman- ja Euroopan-mestari. Hän on pituudeltaan 164&nbsp;cm.

Šmeljova saavutti Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 parinsa Anastasija Voinovan kanssa hopeaa joukkuesprintissä.  Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän sai Voinovan kanssa joukkuesprintin pronssia.

Šmeljova on saavuttanut MM-kilpailuissa 500 metrin aika-ajossa kultaa 2017 ja 2019, hopeaa 2018, pronssia 2021 sekä ollut neljäs 2016, kuudes 2020 ja kahdeksas 2015. Joukkuesprintissä hän sai kultaa 2016 ja 2017, hopeaa 2015, 2019 ja 2021, pronssia 2018 ja oli neljäs 2020. Keirinissä hän saavutti pronssia 2019 ja oli kuudes 2021. Eräajossa hän sijoittui viidenneksi 2018.

Šmeljova saavutti nuorten MM-kilpailuissa kultaa joukkuesprintissä 2011 ja 2012. 500 metrin aika-ajossa hän sai kultaa 2012 ja pronssia 2011. Hän voitti eräajon ja keirinin nuorten maailmanmestaruuden 2012.

Šmeljova on saavuttanut EM-kilpailuissa joukkuesprintissä kultaa seitsemän kertaa peräkkäin 2014–2020 sekä lisäksi hopeaa 2012 ja pronssia 2021. 500 metrin aika-ajossa hän sai kultaa 2016, 2018, 2020 ja 2021, hopeaa 2019 sekä pronssia 2015 ja 2017. Eräajossa hän saavutti kultaa 2018, hopeaa 2020 ja pronssia 2017 sekä keirinissä pronssia 2018 ja 2019. Euroopan kisoissa hän sai 2019 kultaa 500 metrin aika-ajossa ja joukkuesprintissä sekä pronssia eräajossa ja keirinissä.

Šmeljova voitti 2012 nuorten Euroopan-mestaruuden 500 metrin aika-ajossa ja keirinissä sekä sai hopeaa eräajossa. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti kultaa joukkuesprintissä 2014 ja 2915 sekä hopeaa 500 metrin aika-ajossa 2013, 2014 ja 2015.

Šmeljova on voittanut maailmancupin osakilpailun joukkuesprintissä Calissa 2015, Hongkongissa 2016, Los Angelesissa 2017, Saint-Quentin-en-Yvelinesissä ja Berliinissä 2018 sekä Minskissä ja Glasgow’ssa 2019. 500 metrin aika-ajon hän voitti Manchesterissa 2017.

Šmeljova on voittanut Venäjän-mestaruuden eräajossa 2017, joukkuesprintissä 2017 ja 2018, 2019 sekä keirinissä 2017 ja 2019.

## Lähteet
Axel Ålenius

**Axel Ålenius** (25. maaliskuuta 1863 Turku – 28. elokuuta 1936 Turku) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies.  

Åleniuksen vanhemmat olivat hovioikeuden notaari Karl August Ålenius ja Angelique Henriette Procopé ja puolisot vuodesta 1892 Elsa Alexandra von Wendt (k. 1923) ja vuodesta 1923 Thyra Ulrika Appelqvist, o.s. Palmroos. Ålenius tuli ylioppilaaksi 1881 ja suoritti oikeustutkinnon 1885, varatuomarin arvon hän sai 1888. Hän työskenteli ensin Turun raastuvanoikeudessa ja tuli sitten Turun hovioikeuden kanslistiksi 1891. Hovioikeuden kirjaaja ja ylimääräinen viskaali hänestä tuli 1894, notaari 1896, varakanneviskaali 1900, asessori 1901 ja oikeusneuvos 1907. Hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1913 ja oli vielä sen jälkeen Turun Säästöpankin johtaja aina kuolemaansa saakka. Pankin asiamiehenä hän oli toiminut jo 1891–1913. Ålenius oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsen. Hän oli Turun edustaja porvarissäädyssä valtiopäivillä 1905–1906. 

## Lähteet
Hadrianopolis

**Hadrianopolis** (, myös  tai *Hadrianoupolis*) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin keisari Hadrianuksen perustamiin tai kunniaksi nimettyihin paikkoihin:

* Hadrianopolis, kaupunki Bithyniassa
* Hadrianopolis, kaupunki Fryygiassa
* Hadrianopolis, kaupunki Illyriassa
* Hadrianopolis, alun perin Stratonikeia, kaupunki Lyydiassa
* Hadrianopolis, kaupunki Traakiassa, nykyinen Edirne
* Hadrianopolis, antiikin Ateenan kaupunginosa roomalaisella kaudella

## Lähteet
Tarbaneis

**Tarbaneis** () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Kaariassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Sen tarkkaa sijaintia ei tunneta.

Myöskään Tarbaneisin historiasta ei tiedetä juuri mitään. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Tulkinta perustuu lähinnä siihen, että Tarbaneis kuului klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Se esiintyy liiton verotusluetteloissa viidesti vuosien 453/452–425/424 eaa. välillä.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Tarbaneus* ().

## Lähteet
Stratonikeia (Lyydia)

**Stratonikeia** (, ), roomalaisella kaudella myös **Hadrianopolis** (), oli antiikin aikainen kaupunki Lyydiassa Vähässä-Aasiassa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Manisan maakunnan Siledikiä.

## Maantiede

Stratonikeia sijaitsi Kaikos-joen (nyk. Bakırçay) varrella Lyydian ja Myysian rajaseudulla. Siitä etelään sijaitsi Thyateira ja länteen Pergamon.

Lyydian Stratonikeiaa ei tule sekoittaa tunnetumpaan Stratonikeiaan Kaariassa. Kaupungit sekoitettiin jo varhain, mikä ilmenee muun muassa Stefanos Byzantionlaisen teoksen säilyneessä lyhennelmässä.

## Historia

Kaupungin historiasta tiedetään suhteellisen vähän. Nimen perusteella se perustettiin hellenistisellä kaudella ja nimettiin jonkun Stratoniken mukaan. Myöhemmin roomalaisella kaudella 100-luvulla jaa. kaupunki saattoi olla keisari Hadrianuksen matkan varrella tämän käytyä Vähässä-Aasiassa, ja sai siksi nimen Hadrianopolis. Nimi ei välttämättä vakiintunut käyttöön. 100–200-luvuilla kaupunki löi omaa rahaa.

Varhaisella kristillisellä kaudella Stratonikeia oli piispanistuin, ja sen piispa mainitaan Efesoksen (431) ja Khalkedonin kirkolliskokouksissa (451). Nykyisin Stratonikeia on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin nimellä *Stratonicensis in Lydia*.

## Lähteet
Martin Knudsen

**Martin Knudsen** (15. helmikuuta 1871 Hasmark, Tanska – 27. toukokuuta 1949 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen fyysikko. Hän aloitti fysiikan tutkimuksen Kööpenhaminan yliopistossa vuonna 1890. Knudsen tutki yksityiskohtaisesti kaasujen ominaisuuksia alhaisessa paineessa. 

## Elämä ja ura
Knudsen syntyi 15. helmikuuta 1871 Hasmarkissa. Hänen vanhempansa Jorgen Knudsen ja Maren Kirstine Hansdatter Fredberg omistivat pienen kartanon.

Knudsenista tuli Tanskan kuninkaallisen tiedeakatemian jäsen vuonna 1909. Hän toimi sen sihteerinä vuosina 1917–1945.

## Lähteet
Maxime Boccon

**Maxime Boccon** (s. 17. kesäkuuta 1974 Vesoul, Haute-Saône) on ranskalainen ratameloja.

Boccon edusti Ranskaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, joissa Ranska karsiutui 1&nbsp;000 metrin kajakkinelosessa välierissä. Joukkueeseen kuuluivat Bocconin lisäksi Frédéric Gauthier, Pierre Lubac ja Stéphane Gourichon. Välimeren kilpailuissa Boccon saavutti yhden pronssimitalin Barissa 1997.

Boccon on pituudeltaan 180-senttimetrinen ja painaa 75 kilogrammaa.

## Lähteet
Stéphane Gourichon

**Stéphane Gourichon** (s. 5. elokuuta 1977 Angers, Maine-et-Loire) on ranskalainen ratameloja. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen ja painaa 83 kilogrammaa. Gourichon edusti Ranskaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, joissa Ranska karsiutui 1&nbsp;000 metrin kajakkinelosessa välierissä. Joukkueeseen kuuluivat Gourichonin lisäksi Frédéric Gauthier, Maxime Boccon ja Pierre Lubac.

## Lähteet
Pont Saint-Michel

**Pont Saint-Michel** (”Pyhän Mikaelin silta”) on Pariisin keskustassa sijaitseva silta, joka ylittää Seinejoen eteläisen haaran Île de la Citén saaren kohdalla. Sillan pohjoispää on Île de la Citéllä Pariisin oikeuspalatsin vieressä ja eteläpää Place Saint-Michel -aukion kohdalla, josta myös Boulevard Saint-Michel alkaa. Samassa katulinjassa Île de la Citén pohjoispuolella on Pont au Change -silta. Siltoja yhdistää saaren poikki kulkeva katu Boulevard du Palais.

Pont Saint-Michelin pituus on 63 metriä ja leveys 30 metriä. Se on kolmiaukkoinen holvisilta. Sillan suunnittelivat insinöörit Vaudrey ja de Lagalisserie vuonna 1857 Ranskan keisari Napoleon III:n pyynnöstä. Holvikaarien väliin on kaiverrettu samanlaiset Napoleon III:een viittaavat suuret N-kirjaimet kuin Pont au Changella. Paikalla on ollut monta siltaa ennen nykyisen rakentamista. Niistä ensimmäinen rakennettiin vuosina 1378–1387.

Sillan lähellä Île de la Citén puoleisella rannalla on vuoden 1961 Pariisin verilöylyssä surmansa saaneiden muistolaatta. Muistolaatan paljastaminen vuonna 2001 herätti kiistoja Ranskassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Frédéric Gauthier

**Frédéric Gauthier** (s. 27. syyskuuta 1975 Vernon, Eure) on ranskalainen ratameloja. Hän on pituudeltaan 177-senttimetrinen ja painaa 76 kilogrammaa. Gauthier edusti Ranskaa Sydneyn kesäolympialaisissa 2000, joissa Ranska karsiutui 1&nbsp;000 metrin kajakkinelosessa välierissä. Joukkueeseen kuuluivat Gauthierin lisäksi Maxime Boccon, Pierre Lubac ja Stéphane Gourichon.

## Lähteet
Samsung Galaxy A42 5G

**Samsung Galaxy A42 5G** on Samsungin 2. syyskuuta 2020 julkistama älypuhelin. Suomessa se tuli myyntiin 6. marraskuuta. Puhelimessa on 6,6 tuuman näyttö, kahdeksanydinprosessori ja tuki 5G-verkoille. Tallennustilaa on 128 gigatavua ja keskusmuistia on neljä, kuusi tai kahdeksan gigatavua. Puhelimessa on muistikorttipaikka, joka tukee enintään yhden teratavun microSD-kortteja. Puhelimen pääkameran tarkkuus on 48, laajakulmakameran kahdeksan, makrokameran viisi ja syvyyskameran tarkkuus viisi megapikseliä. Etukameran tarkkuus on 20 megapikseliä. Akun kapasiteetti on 5&nbsp;000 milliampeerituntia ja se tukee 15 watin latausta. Puhelimessa on Android 10 -käyttöjärjestelmä ja Samsungin One UI -käyttöliittymä. Lisäksi puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin.

## Lähteet
Nikomedes

**Nikomedes** (, ) voi viitata seuraaviin:

* Nikomedes (n. 280–210 eaa.), antiikin kreikkalainen matemaatikko
* Nikomedes I, Bithynian kuningas n. 279–255 eaa.
* Nikomedes II, Bithynian kuningas n. 149–128 eaa.
* Nikomedes III, Bithynian kuningas n. 128–94 eaa.
* Nikomedes IV, Bithynian kuningas n. 94–75 eaa.
Toruńin piirikunta

**Toruńin piirikunta** () on Puolan piirikunta Kujavia-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 108&nbsp;345. Piirikunta jakautuu Chełmżan kaupunkikuntaan ja kahdeksaan maalaiskuntaan (Chełmża, Czernikowo, Łubianka, Lubicz, Łysomice, Obrowo, Wielka Nieszawka sekä Zławieś Wielka). Hallintokeskus Toruń on piirikuntatason kaupunki eikä siten kuulu piirikuntaan.

Toruńin piirikunnan pinta-alasta arviolta 33,7 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Toruńin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 9,4 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.

Vuoden 2019 lopussa Toruńin piirikunnassa oli 108&nbsp;345 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 97&nbsp;665 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 133&nbsp;255 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 21,4 prosenttia, työikäisten 62,5 prosenttia ja eläkeikäisten 16,2 prosenttia väestön keski-iän ollessa 38,6 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 1&nbsp;207 lasta.

## Lähteet
Hippolyte de Villemessant

**Jean Hippolyte Cartier de Villemessant** (1812 Rouen, Ranska – 1879 Monaco) oli ranskalainen toimittaja ja lehdenkustantaja. Hän aloitti kauppiaana mutta menestys jäi huonoksi, ja hän muutti 1839 Pariisiin ja ryhtyi lehtialalle. Hän otti vastuulleen 1844 *La Pressen* muotipalstan ja perusti 1840-luvulla useita lehtiä, jotka jäivät lyhytikäisiksi. Hänen ensimmäinen onnistumisensa oli hänen 1854 henkiinherättämänsä lehti *[[Le Figaro]]*, joka ilmestyi kaksi kertaa viikossa, kunnes se 1866 muuttui päivälehdeksi. Hänestä tuli sen päätoimittaja vuoteen 1875 asti. Villemessant saavutti tavoitteensa: huomion herättäminen ja rahan ansaitseminen, mutta joutui myös kaksintaisteluihin ja oikeudenkäynteihin ja oli Pariisin vihatuimpia miehiä. Työssään hän oli uupumaton. Hän harjoitti hyväntekeväisyyttä lehdistön puutteenalaisia kohtaan. Hänen muistelmansa *Mémoires d’un journaliste* (1867–1878) kirjoitti osittain Philip Gille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla