open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Innere Stadt (Wien)

**Innere Stadt** on Itävallan pääkaupungin Wienin 1. kaupunginosa (*Gemeindebezirk*). Se sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa, ja on Wienin vanhankaupungin aluetta. Wienin kaupunki käsitti vain Innere Stadtin alueen ennen vuoden 1850 kaupunkirajojen uudistusta. Perinteisesti se jaettiin neljään osa-alueeseen: *Kärntner Viertel*, *Stubenviertel*, *Widmerviertel* ja *Schottenviertel*. Kaupunginosaan on keskittynyt suurimmaksi osaksi Wienin matkailuliiketoiminta, ja siellä sijaitsee alueellisesti eniten työpaikkoja.

## Sijainti
Innere Stadtin kaupunginosa sijaitsee Wienin ydinkeskustassa. Sitä rajaa koillisessa Leopoldstadtin kaupunginosa, idässä Landstraßin, etelässä Wiedenin ja Mariahilfin, lännessä Neubaun ja Josefstadtin sekä pohjoisessa Alsergrundin kaupunginosa. Innere Stadtia ympäröi entisten kaupunginmuurien paikkeille rakennettu Ringstraße muualla paitsi koillisessa, jossa kaupunginosa rajoittuu Donaukanaliin ja sen rantaa pitkin kulkevaan Franz Joseph Kaihin.

## Väestö
### Jakauma
Innere Stadtin asukasluku vuonna 2001 oli 17 056, josta 46,7 prosenttia oli miespuolisia ja 53,3 prosenttia naispuolisia. Asukkaista noin 79 prosenttia puhui äidinkielenään saksaa. Sen jälkeen puhutuimmat kielet olivat serbia (4,0 %), unkari (1,8 %) ja kroatia (1,4 %). Suurin osa, noin 51 prosenttia, asukkaista ilmoitti tunnustavansa katolista uskoa. Hieman vaille 23 prosenttia asukkaista ei kuulunut mihinkään uskontokuntaan. 

### Väkiluvun kehitys

## Nähtävyyksiä
* Stephansdomin keskiaikainen katedraali
* Hofburgin entinen keisarillinen palatsi
* Wienin valtionooppera
* Burgtheater
* Wienin raatihuone
* Judenplatz

## Lähteet

* www.wien.gv.at/innerestadt/ 
* Statistik Austria
* Volkszählung 2001
Olli-Pekka Komulainen

**Olli-Pekka Komulainen** (s. 24. heinäkuuta 1985 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija. Komulainen on KalPan kasvatti. Kaudella 2005–2006 hän pelasi 24 ottelua SM-liigassa KalPan joukkueessa. Kaudella 2006–2007 Komulainen pelasi Mestiksessä SaPKossa ja seitsemän SM-liigaottelua KalPassa. Komulainen on pelannut myös nuorisomaajoukkueissa. Kaudeksi 2007–2008 Komulainen siirtyi Mikkelin Jukureiden riveihin. Hän pelasi Jukureissa kolmos- tai nelospakkiparissa.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* http://www.jatkoaika.com/mestis.php?pelaaja=4593&ottelutilastot=Jukurit
Gerd Binnig

**Gerd Binnig** (s. 20. heinäkuuta 1947 Länsi-Saksa) on saksalainen fyysikko. Hän ja Heinrich Rohrer kehittivät yhdessä tunnelointimikroskooppia, josta he saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1986.

Binnig vietti nuoruutensa sodan runtelemilla alueilla. Binnigin perhe asui sekä Frankfurtissa että Offenbach am Mainissa, ja siksi hän kävi koulua molemmissa kaupungeissa. Jo 10-vuotiaana hänelle oli selvää, että hänestä tulisi fyysikko, mutta myöhemmin hän mietti, tekikö hän oikean valinnan. Hän keskittyi enemmän musiikkiin ja soitti myös yhtyeessä. Viulua hän soitti 15-vuotiaana koulun orkesterissa.

Binnig meni naimisiin psykologi Lore Waglerin kanssa vuonna 1969, ja heille syntyi kaksi lasta, tytär Sveitsissä ja poika Yhdysvalloissa.

Binnig aloitti työt IBM:llä vuonna 1978 Zürichin tutkimusryhmässä, jossa hän tutustui Heinrich Rohreriin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Biografia Nobel-säätiön sivuilla
Nishi-Taman piirikunta

**Nishi-Taman piirikunta** () on piirikunta Japanissa Tokion prefektuurin länsiosassa. Piirikunnan pinta-ala on 375,96 neliökilometriä ja siellä on 59&nbsp;303 asukasta (vuonna 2005). Siihen kuuluu kolme maaseutukaupunkia (*machi*) ja yksi kyläkunta (*mura*): 

*Hinohara ()
*Hinode ()
*Mizuho ()
*Okutama ()

Historiallisesti myös Ōmen, Fussan, Hamuran ja Akirunon kaupungit kuuluivat Nishi-Taman piirikuntaan. Ne kuitenkin irtaantuivat piirikunnasta saatuaan kaupunkioikeudet. Piirikunnan nimi merkitsee Länsi-Tamaa: Tama on Tokion prefektuurin alue, joka sijaitsi aikaisemmin Tokion kaupungin ja nykyään Tokion erillisalueiden länsipuolella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nishi-Tama Network
Travis Smith (muusikko)

**Travis Smith** (s. 29. huhtikuuta 1982 Bainbridge, Georgia) on yhdysvaltalainen rumpali, joka on metalliyhtyeen Triviumin perustajajäsen. 4. tammikuuta 2010 hänet korvasi Nick Augusto. Parhaiten Smith tunnetaan nopeasta jalkatyöstään tuplabassorumpupedaalien parissa, jonka ansiosta Smith on saanut useita palkintoja parhaana modernina rumpalina (kuten Revolverilta). Myös Metal Hammer -lehti palkitsi Smithin vuoden 2006 parhaana rumpalina *Golden God* -palkinnolla. Smith jätti Triviumin voidakseen viettää enemmän aikaa perheensä ja vaimonsa kanssa.

## Lähteet
Sopwith Pup

**Sopwith Pup** oli brittiläinen, ensimmäisen maailmansodan aikainen kaksitasoinen, yksimoottorinen ja yksipaikkainen hävittäjälentokone.  

## Tekniset tiedot

* Lentoonlähtöpaino: 556 kg.
* Lakikorkeus: 5 300 m.

## Lähteet
*
* 

## Aiheesta muualla

* The Aerodrome: Sopwith Pup
* British Aircraft Directory: Sopwith Pup
*Australian laivaston sivusto - Sopwith Pup
Nicolaas Bloembergen

**Nicolaas Bloembergen** (11. maaliskuuta 1920 Dordrecht – 5. syyskuuta 2017) oli alankomaalainen fyysikko. Bloembergen, Arthur Schawlow ja Kai Siegbahn saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1981. Bloembergenille ja Schawlowille palkinto annettiin laserspektroskopian kehittämisestä.

Käynnissä olleen toisen maailmansodan takia Bloembergen joutui muuttamaan Euroopasta Yhdysvaltoihin, jotta voisi jatkaa opiskelujaan. Opiskelupaikaksi hän valitsi Harvardin yliopiston. Vuonna 1958 hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Biografia Nobel-säätiön sivuilla
Heikki Hakala

**Heikki Tapani Hakala** (s. 21. toukokuuta 1959 Lahti) oli ''Etelä-Suomen Sanomien'' päätoimittaja vuosina 1997–2014.

## Ura
Aiemmin Hakala työskenteli ''Savon Sanomien'' (1980–1983) ja ''Kauppalehden'' toimittajana (1983–1986). Vuosina 1986–1989 hän oli Satakunnan Kirjateollisuus Oy:n julkaisupäällikkö, 1989–1992 Sanomaprintin erikoislehtien ja yritysjulkaisujen toimituspäällikkö ja 1992–1995 Lehdistön sanomapalvelun päätoimittaja. Vuosina 1995–1996 Hakala työskenteli Veronmaksajain Keskusliiton tiedotuspäällikkönä.

## Luottamustoimia
Hakala toimi Kirkon tiedotuskeskuksen neuvottelukunnan jäsenenä vuosina 1992–1996 ja kirkon tiedonjulkistamispalkintolautakunnassa vuosina 1994–1996. Vuosina 1997–2004 Hakala oli Kansan Raamattuseuran kustannusyhtiö Karas-Sana Oy:n hallituksen ja vuosina 1998–2004 Kotimaa-kustannus Oy:n neuvottelukunnan jäsen. Helsingissä asuessaan hän toimi Käpylän seurakunnan seurakuntaneuvostossa, muttei ole Lahteen muutettuaan osallistunut seurakunnalliseen toimintaan luottamushenkilönä. Vuonna 2001 Hakala sai Kirkon tiedonvälityspalkinnon.

Hakala on ollut Päätoimittajien yhdistyksen johtokunnan jäsen ja puheenjohtaja. Hän on ollut myös Diabetesliiton varapuheenjohtaja, Tekesin valtuuskunnan jäsen kaudella 2012–2015 ja Suomen Suurloosin tiedotustoimikunnan puheenjohtaja vapaamuurareissa.

## Lähteet
Cessna 150

**Cessna 150** on kaksipaikkainen yleisilmailukone, joka kehitettiin 1950-luvulla. Sitä valmisti Cessnan lentokonetehdas Wichitassa, Kansasissa Yhdysvalloissa.

Cessna 150 on taloudellinen ja helppo lentää, ja siitä tuli siksi maailman suosituimpia kaksipaikkaisia lentokoneita. Koneita rakennettiin yhteensä yli 20&nbsp;000 kappaletta vuosina 1959–1977, ja niistä suurin osa lentää yhä. Cessna 150:n seuraajaksi tuli vuonna 1978 Cessna 152.

Cessna 150:n moottori on Lyckoming-mallinen nelisylinterinen, 110-hevosvoimainen mäntämoottori. Konetta rakensi Yhdysvaltojen lisäksi Reims Aviation Ranskassa. Siitä oli myös olemassa taitolentoon hyväksytty versio Cessna 150 Aerobat. Cessna 150 on näytteillä Suomen ilmailumuseossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Cessna Aircraft Company
* Aircraft Info.net – Cessna 150/152
* Cessna 150-152 Club
* Cessna Pilots Association
* Aircraft Info and History – Cessna 150 & 152
Nova-raketti

**Nova-raketti** on yhteisnimitys useille kantorakettisuunnitelmille, joita NASA suunnitteli 1950-luvulta alkaen.

Ensimmäisen kerran Nova-suunnitelman raketteja esiteltiin presidentti Eisenhowerille tammikuussa 1959. Rakettia harkittiin käytettäväksi Apollo-kuulennoilla, ensimmäinen malli olisi kyennyt lähettämään kuuhun menevälle 24 tonnin kuorman eli noin puolet Saturn V:n kapasiteetista, ja suunnitelmissa oli myös selvästi maailman suurinta lentänyttä rakettia Saturn V:tä järeämpiä malleja, esimerkiksi C8, joka oli noin puolitoista kertaa Saturn V:n painoinen. Lopulta kuulennoille valittiin kuitenkin Saturn V. 

Tämän jälkeen Novasta suunniteltiin vielä paljon järeämpiä, yli kolme kertaa Saturn V:tta painavampia malleja käytettäväksi Mars-lennoilla, mutta Nasan budjetin käytyä tiukemmaksi näistä Mars-lento-suunnitelmista ja samalla Nova-rakettihankkeesta luovuttiin kokonaan vuonna 1964.

## Lähteet
* Encyclopedia Astronautica
Kassandra

**Kassandra** (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa traaginen hahmo. Hän oli Troijan kuninkaan Priamoksen ja Hekaben tytär, jolle Apollon oli antanut ennustamisen lahjan voittaakseen hänen rakkautensa. 

Kassandra kunnioitti orakkelijumalaansa Apollonia, joka halusi tehdä Kassandrasta rakastettunsa. Tämä kuitenkin hylkäsi tarjouksen. Kostoksi Apollon muutti Kassandran profetoimislahjaa lisäehdolla, että tämän ennustuksia ei kukaan uskoisi. Siksi Kassandran ennustuksia Troijan tuhosta ei uskottu. Troijan kukistuttua Kassandra joutui Aiaksen sotasaaliina Agamemnonille. Hänet vietiin Mykeneen, jossa hänet murhattiin.

Myöhemmin ruvettiin nimittämään ”Kassandran huudoiksi” varoituksia, joista ihmiset eivät välitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Petri Lehtonen (jääkiekkoilija)

**Petri "Lehi" Lehtonen** (s. 4. heinäkuuta 1976 Forssa) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut jääkiekkoilija.  Hän pelasi lähinnä keskushyökkääjänä.

## Ura
Juniorivuosinaan Lehtonen pelasi Forssan Palloseuran juniorijoukkueissa ja myös miesten joukkueessa. Kaudella 1999–2000 hän pelasi Norjassa Frisk Tigersin joukkueessa, jossa hän teki 36 ottelussa 20 maalia ja antoi 20 maalisyöttöä, jäähyjä hänelle kertyi 0 min. Norjasta hän siirtyi pelaamaan Mikkelin Jukureihin, jossa neljä kautta tuottivat hurjat tehopisteet ja kolme Mestiksen mestaruutta. Kaudeksi 2004–2005 Lehtonen siirtyi Ranskaan, jossa pelasi vuoden tehden tehot 12+12 28 ottelussa. Yhden Ranskan-vuoden jälkeen hän palasi Jukureihin ja juhli heti neljättä Mestiksen mestaruuttaan. Hän pelasi Jukureissa kauteen 2007–2008 asti, kunnes lopetti ammattilaisuransa. Lehtonen ehti pelata Jukureissa kaikkiaan seitsemän kautta. Kauden 2008–2009 Lehtonen pelasi II divisioonassa, mikkeliläisen Hydraulic Oilersin joukkueessa. Kaudeksi 2009–2010 Lehtonen palasi pelaamaan Jukureiden riveihin.

Lehtonen on pelannut urallaan myös B-maaotteluita ja pelannut Suomen joukkueessa Rauman Pitsiturnauksessa 2005. . Lehtonen on pelannut 15-vuotiaasta asti joka kauden Antti Laakson kanssa samassa joukkueessa ja yleensä samassa ketjussa, ulkomaanvuosia lukuun ottamatta. 

## Palkinnot ja saavutuset
* Mestis-mestaruudet Jukureissa 2001, 2002, 2003, 2006
* Mestis-hopeat Jukureissa 2004, 2007
* Mestis-pronssi Jukureissa 2008
* Osallistui Jukurien riveissä kolmesti Continental Cup -turnaukseen.
* Mestis-maajoukkueessa 2005 Ranskan Mont Blanc -turnauksessa.
* Fair Play -pelaaja (I divisioona 1998–1999, Mestis 2001–2002)
* Mestiksen 2-All Stars -keskushyökkääjä 2001–2002, 2002–2003
* Mestiksen 1-All Stars -keskushyökkääjä 2003–2004
*Jukurit nosti 22.11.2016 Lehtosen paidan #31 Mikkelin jäähallin kattoon yhdessä Antti Laakson #12 paidan kanssa

## Tilastot

## Lähteet
* 
*
Pietari–Varsova-rata

**Pietari–Varsova-rata** on Pietarin ja Varsovan välinen rautatie. Se kulkee viiden maan – Venäjän, Latvian, Liettuan, Valko-Venäjän ja Puolan – alueella.

## Historia
Rautatien suunnittelutyön käynnisti Venäjän keisari Nikolai I 15. helmikuuta 1859 antamallaan määräyksellä. Määräys radan rakentamisesta allekirjoitettiin 23. marraskuuta 1851, ja rakennustyöt käynnistyivät seuraavana vuonna.

Työmaa jaettiin aluksi viiteen osaan, jotka olivat Pietari–Pihkova 269&nbsp;km, Pihkova–Daugavpils 256&nbsp;km, Daugavpils–Vilna 155&nbsp;km, Vilna–Białystok 221&nbsp;km ja Białystok–Varsova 173&nbsp;km.

Vuoteen 1854 mennessä kolme pisintä osuutta oli jaettu kahtia, joten osastojen määrä nousi kahdeksaan. Ne olivat
* Pietari–Laukaa 137&nbsp;km,
* Laukaa–Pihkova 137&nbsp;km,
* Pihkova–Rēzekne 161&nbsp;km,
* Rēzekne–Daugavpils 88&nbsp;km,
* Daugavpils–Vilna 156&nbsp;km,
* Vilna–Hrodna 145&nbsp;km,
* Hrodna–Białystok 77&nbsp;km ja
* Białystok–Varsova 172&nbsp;km.

Työt edistyivät nopeasti, ja 1. marraskuuta 1853 liikenteelle avattiin ensimmäisenä Pietarin ja Hatsinan välinen 45 kilometriä pitkä rataosuus. Vuosina 1853–1857 rakennettiin Laukaanjoen yli professori Stanislav Valerianоvitš Kerbedzin suunnittelema rautatiesilta. Se oli Venäjän ensimmäinen metallista valmistettu rautatiesilta ja yksi aikakautensa taidokkaimpia rakennelmia Euroopassa. Sillassa oli kaksi jännettä, joista kumpikin oli 56,1 metriä pitkä.

Krimin sodan syttyminen vuonna 1854 hankaloitti ratatöiden etenemistä niin paljon, että valtion varoin rataa saatiin valmiiksi vain Pietarista Hatsinaan.

Sodan jälkeen valtio alkoi jälleen panostaa rakennustöiden loppuun saattamiseen. 10. lokakuuta 1856 Venäjän ministerineuvosto teki päätöksen töiden rahoittamisesta ulkomaisella pääomalla.
Pääosin Ranskan rahoittamana perustettiin 26. tammikuuta 1857 yhtiö (Главное общество российских железных дорог), jonka hallintaan siirtyivät sekä rata että sen rakennustyöt. Rata valmistui sen jälkeen nopeasti. Osuus Hatsinasta Laukaaseen avattiin liikenteelle 5. joulukuuta 1857, Laukaasta Pihkovaan 10. helmikuuta 1859, Pihkovasta Ostroviin 26. tammikuuta 1860, Ostrovista Daugavpilsiin 8. marraskuuta 1860, Daugavpilsistä Lentvarisiin 15. maaliskuuta 1862 ja viimeinen osuus Lentvarisista Varsovaan 15. joulukuuta 1862.

## Ratakartta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyjamahuulikala

**Pyjamahuulikala** eli **kuusijuovawrassi** (*Pseudocheilinus hexataenia*) on sini-punaraitainen riutta-akvaarioon sopiva kala.

## Koko ja ulkonäkö
Pyjamahuulikala kasvaa noin 7&nbsp;cm pitkäksi. Sen vartalo on pitkulainen ja pään etuosa melko terävä. Se on saanut nimensä kuudesta sinisestä ja punaisesta juovasta, jotka kulkevat vaakasuuntaan. Pyrstö on vihreän sävyinen. Poskessa on oranssin sävyä ja pään etuosassa pieniä oranssinsävyisiä täpliä. Punaisten silmien poikki kulkee kaksi valkoista ohutta juovaa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Pyjamahuulikala elää luonnossa Punaisellamerellä ja Indopasifisella alueella. Se pysyttelee koralliriuttojen läheisyydessä tyypillisesti 2–35 metrin syvyydellä.

## Käyttäytyminen
Pyjamahuulikala on aktiivinen päiväsaikaan ja nukkuu öisin. Muiden huulikalojen tapaan se kehittää pinnalleen yöksi limakerroksen, joka ilmeisesti eksyttää petoeläimet.

Se on melko rauhallinen ja piileskelee luonnossa mielellään koloissa. Akvaariossa se muuttuu kuitenkin kotiutuessaan rohkeammaksi, jopa aggressiivisemmaksi ja saattaa puolustaa reviiriään ja kiusata muita kaloja. Siksi sitä ei suositella pidettäväksi muiden raidallisten huulikalojen seurassa, ja muutenkin hankittavaksi akvaarion viimeisenä kalana, jotta muut ehtivät varata reviirin ensin. Pyjamahuulikala viihtyy akvaariossa, jossa on runsaasti elävää kiveä, sillä se löytää osan ruoastaan sieltä. Se nyppii korallien joukosta laakamatoja ja muita loiseläimiä, mutta ei vahingoita koralleja. Muiden huulikalojen tapaan se saattaa poimia loiseläimiä muiden kalojen iholta.

## Ravinto
Pyjamahuulikala syö pieniä selkärangattomia, lähinnä äyriäisiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
'Aquarium Wiki
René Fasel

**René Fasel** (, s. 6. helmikuuta 1950 Fribourg, Sveitsi) on sveitsiläis-venäläinen jääkiekkovaikuttaja, joka toimi Kansainvälisen jääkiekkoliiton puheenjohtajana yhteensä 27 vuoden ajan vuosina 1994–2021.
Fasel valittiin Kansainvälisen jääkiekkoliiton (IIHF) puheenjohtajaksi vuonna 1994, jolloin äänestys ratkesi vasta neljännellä kierroksella. Tuolloin hän voitti suomalaisen Kai Hietarinnan äänin 46–32. Vuoden 1994 jälkeen puheenjohtajasta äänestettiin seuraavan kerran vasta vuonna 2021, jolloin Fasel ei asettunut enää ehdolle. IIHF:n puheenjohtajana hän oli myös Kansainvälisen olympiakomitean jäsen vuodesta 1995.

Koulutukseltaan Fasel on hammaslääkäri. Fasel on myös pelannut jääkiekkoa alemmilla sarjatasoilla sekä toiminut jääkiekkoerotuomarina.

Fasel herätti tammikuussa 2021 huomiota halailullaan Valko-Venäjän presidentin Aljaksandr Lukašenkan kanssa. Samoihin aikoihin käytiin laajaa keskustelua jääkiekon maailmanmestaruuskisojen järjestämispaikasta, jonka Fasel halusi säilyttää Valko-Venäjällä laajasta kritiikistä huolimatta.

Venäjän presidentti Dmitri Medvedev myönsi vuonna 2011 Faselille Ystävyyden kunniamerkin. Fasel on tunnettu Venäjä-myönteisyydestään. Hänelle on myönnetty myös Venäjän kansalaisuus. Fasel omistaa Gennadi Timtšenkon kanssa omenatuottaja Alma Holdingin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Innere Stadt (Graz)

**Innere Stadt** on Itävallan toiseksi suurimman kaupungin Grazin 1. kaupunginosa (*Stadtbezirk*). Se sijaitsee kaupungin ydinkeskustassa, ja on Grazin historiallista vanhankaupungin aluetta, joka on listattu Unescon maailmanperintöluetteloon. Kaupunginosa on pinta-alaltaan 1,16 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 3 500 ihmistä. Kaupunginosassa sijaitsee muun muassa Schloßberg, jossa sijaitsee kuuluisa Grazin kellotorni, sekä Grazin tuomiokirkko ja fransiskaaniluostari.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Innere Stadt Grazin Internet-sivuilla
Kivini

**Kivini** (ruots. Kivins)  on Porissa Kokemäenjoen suiston varrella sijaitseva Kokemäenjoensuiston luonnonsuojelualueeseen kuuluva alue. Kivini on pinta-alaltaan noin 1,95 km². Se on alavaa lehtoa, jossa kasvaa kookkaita tervaleppiä.

Kivini on tunnettu varsinkin entisenä kauppaväylänä, jo 1600-luvulla laivat ja rahtialukset seilailivat pitkin Kiviniä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Flying in a Blue Dream

**Flying in a Blue Dream** on kitaristi Joe Satrianin neljäs sooloalbumi. Levy ilmestyi vuonna 1989.

## Kappalelista
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano

* Joe Satriani - kitara, laulu, banjo, basso, huuliharppu, lyömäsoittimet, koskettimet
* Jeff Campitelli – lyömäsoittimet, rummut (myös sähkörummut) ja ohjelmointi
* John Cuniberti – lyömäsoittimet ja sitar
* Stuart Hamm – basso
* Simon Phillips - rummut
Kevätpörriäinen

**Kevätpörriäinen** on vuosittain keväällä julkaistava Helsingin ala-asteiden (ennen peruskoulu-uudistusta kansakoulujen) oppilaiden keväisiä tarinoita ja kuvia sisältävä lehti. Lehteä julkaisee Helsingin luokanopettajat ry. Lehden perusti kansakoulunopettaja Valle Ojaniemi vuonna 1949 Helsingin opettajayhdistyksen Onni Laukaman ehdotuksesta. Ojaniemi myös toimi lehden ensimmäisenä päätoimittajana vuosina 1949–1958.

Tarinoiden aihepiirit vaihtuvat vuosittain, mutta käsittelevät yleensä lehden nimikkoampiaisen, *Pörrin*, seikkailuja erilaisissa ympäristöissä. Aiheina on usein myös ajankohtaisia asioita. Koululaisten lähettämistä tarinoista ja kuvista lehden toimitus valitsee julkaisuun sopivimmat, jotka päätyvät lehteen täysin alkuperäisessä muodossaan. Tarinat ovat usein lyhyitä ja mukana on joka vuosi myös vitsi- ja tehtäväosiot. Koululaiset myyvät lehteä itse kiertämällä lähiseudun taloissa. Myynnistä saadut rahat menevät usein luokan rahastoon leirikoulua tai stipendejä varten.

Uutisvuoto-ohjelmassa on ajoittain käytetty Kevätpörriäinen-lehteä kysymysten lähteenä.
Kevätpörriäinen maksoi vuonna 2000 noin 1,70 euroa, vuonna 2010 lehti maksoi 4 euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ohjeita ja aiheita Helsingin luokanopettajat ry:n sivuilla 
* Kevätpörriäisen Facebook-faniryhmä
Setumaa

**Setumaa** (; , setoksi *Setomaa*) on kulttuuris-historiallinen alue Peipsijärven eteläpuolella. Se on setukaisten perinteinen asuinalue, joka on nykyisin jaettu Viron ja Venäjän kesken. Alueen historiallinen ja kulttuurinen keskus on ollut Petseri.

Setumaa kuului keskiajalta lähtien Venäjään, mutta liitettiin vuonna 1920 Tarton rauhansopimuksessa Viroon,  jolloin siitä muodostettiin Petserinmaan maakunta. Kun Neuvostoliitto toisen maailmansodan lopussa miehitti Viron, noin kaksi kolmasosaa Setumaasta irrotettiin muun Neuvosto-Viron yhteydestä ja liitettiin hallinnollisesti Venäjän neuvostotasavaltaan. Viron itsenäistyessä uudelleen vuonna 1991 alueet jäivät osaksi Venäjää, mikä on aiheuttanut runsaasti kiistoja maiden välille.

## Aluejako
Vuonna 2017 perustettu Setomaan kunta vastaa Setumaan Viron-puoleista aluetta käsittäen entiset Mikitamäen, Värskan ja Meremäen kunnat sekä Luhamaan alueen entisessä Misson kunnassa.

Setumaan Venäjään kuuluva osa muodostaa Petserin piirikunnan, joka kuuluu Pihkovan alueeseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Setukaisten ystävät ry.
* Setomaa.ee. , , , (setoksi)
Hekabe

**Hekabe** (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan kuninkaan Priamoksen toinen puoliso ja muun muassa Hektorin, Kassandran, Polyksenen ja Pariksen äiti.

Priamoksen ja Hekaben nuorin poika, Polydoros lähetettiin kuningas Polymestorin luokse kulta- ja jalokivilahjoin, jotta tämä suojelisi Hekaben lapsia Troijan sodan aikana. Kun Troija kukistui, Polymestor heitti Polydoroksen kuolemaan ja otti aarteet. Hekabe kosti lopulta poikansa kuoleman sokaisemalla Polymestorin. Tästä kertoo Euripideen tragedia *[[Hekabe (Euripides)|Hekabe]]*.

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Reinkaos

**Reinkaos** on ruotsalaisen black metal/death metal -yhtye Dissectionin kolmas ja viimeinen studioalbumi, jonka Jon Nödtveidt teki istuessaan vankeusrangaistustaan vankilassa. Albumilla on huomattavissa suuri muutos yhtyeen edelliseen materiaaliin verrattuna, jättäen aiemmat black metal -vaikutteet ja suunnaten kohti melodista death metalia. Albumin konsepti koostuu MLO:n (Misanthropic Luciferian Order) opetuksista ja uskomuksista sekä Liber Azeraten teksteistä. Sana *Reinkaos* on latinaa ja tarkoittaa "paluuta kaaokseen".

Albumin normaalin cd-version lisäksi siitä on olemassa rajoitettu ensimmäinen painos, jonka mustassa slipcase-pahvikuoressa on uppopainettuna Azeraten 11-sakarainen tähti kiiltävällä hopealla. Versio on rajoitettu 1001 kappaleeseen, joista jokainen on käsinnumeroitu slipcasen takakanteen. Ensimmäisen painoksen lisäksi Reinkaoksesta on tehty special red edition, joka vastaa ensimmäistä painosta muuten, mutta uppopainettu tähti ja tekstuurit ovat kiiltävällä punaisella ja sitä on tehty 999 kappaletta. Näiden Black Horizon Musicin tuottamien cd-versioiden lisäksi on olemassa The End Recordsin gatefold-vinyyliversio, joka sisältää LP:n lisäksi 24-sivuisen kansivihkosen ja on rajoitettu 2000 kappaleeseen.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Jon Nödtveidt – kitarat, laulu
* Set Teitan – kitarat
* Tomas Asklund – rummut

## Arvostelut
* About.com: 
* Allmusic: 
* Imperiumi: 10/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Emily Rosen riivaaja

**Emily Rosen riivaaja** () on Scott Derricksonin ohjaama, vuonna 2005 ensi-iltansa saanut kauhu- ja draamaelokuva.

Elokuvan keskipisteenä on nuori Emily Rose, joka alkaa saada outoja kohtauksia. Emilyn perhe uskoo, että tämä on riivattu, ja kutsuu paikalle kylän papin, joka päättää aloittaa manauksen häätääkseen riivaajat. Tyttö kuitenkin kuolee ja pappia syytetään kuolemantuottamuksesta, sillä lääkärit uskovat Emilyn olleen oikeasti sairas. Elokuva seuraa oikeudenkäyntiä ja papin sekä Emilyn perheen näkemyksiä asiasta.

Elokuva perustuu löyhästi tositapahtumiin: vuonna 1976 Länsi-Saksassa kaksi katolista pappia toimitti lukuisia manaussessioita riivatuksi uskotulle nuorelle naiselle nimeltä Anneliese Michel. Lopulta ruoasta ja epilepsiansa hoidosta kieltäytynyt Michel riutui kuoliaaksi. Papit tuomittiin oikeudessa kuolemantuottamuksesta sakkorangaistuksiin.

## Näyttelijät

## Lähteet
Päivystäjäveturi

**Päivystäjäveturi** on rautatien liikennepaikalla jatkuvassa valmiudessa oleva veturi, joka hoitaa tarvittaessa kaikki aikataulun mukaiset tai yllättävät vaunujen siirrot ja junan kokoamiset. 

Useimmiten tarkoitukseen käytetään järjestely- eli vaihtoveturia, jonka voimansiirto on suunniteltu voimaa eikä nopeutta silmällä pitäen. 

Nykyään päivystäjävetureina käytetään etupäässä dieselvetureita; VR:n käytössä ne ovat useimmiten Dr14- tai Dv12-, aikaisemmin myös Dv16-vetureita. UPM-Kymmene Oyj:n Kuusankosken tehtailla on vaihtotöitä varten omia teollisuusvetureita. Nämä eroavat linjavetureista etupäässä tarkoituksellisesti suuremman painonsa ja enemmän voimalle kuin nopeudelle suunnitellun vaihteistonsa suhteen. 

## Lähteet
* Kari Salo: Kukkona laskumäessä &ndash; raskas vaihtoveturi Vr3 *Kukko*. Artikkeli Resiina-lehdessä 4/95.
Joseph Hooton Taylor, Jr.

**Joseph Hooton Taylor, Jr.** (s. 29. maaliskuuta 1941) on yhdysvaltalainen astrofyysikko. Taylor ja Russell Hulse saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1993 kaksoispulsareiden löytämisestä. Hänestä käytetään englannin kielessä puhekielessä nimeä Joe Taylor. Etu- ja sukunimen ensimmäisistä kirjaimista tulee lyhenne *JT*, mitä käytetään radioamatööritoiminnassa.

Taylor syntyi Philadelphiassa. Hänen vanhemmillaan oli useiden sukupolvien mittainen yhteys kveekareihin. Hän kävi kveekareiden kouluja ja oli aluksi kiinnostunut matematiikasta ja radioista, myöhemmin radioastronomiasta. Hän jatkoi opintojaan Harvardissa tähtitieteen, fysiikan ja sovelletun matematiikan parissa.

Hän opetti Massachusettsin yliopistossa Amherstissä 1969–1981 ja sen jälkeen Princetonissa. Palkittu pulsaritutkimus on tehty Amherstin vuosina yhdessä Robert Hulsen kanssa joka oli siellä jatko-opiskelijana. Taylor ja Hulse löysivät Puerto Ricon radioteleskoopilla pulsarin, jonka sykkimisessä oli säännöllinen jakso. Siitä tehdyillä mittauksilla he kykenivät ensimmäistä kertaa kokeellisesti vahvistamaan Einsteinin teorioita gravitaatioaalloista.

## Amatööriradio

Joe Taylor harrastaa radioamatööritoimintaa kutsumerkillä K1JT. Hän on kehittänyt erityisesti heikkojen radioamatöörisignaalien työskentelyyn tarkoitetut WSJT-X, WSJT, MAP65 ja WSPR-ohjelmistot sekä niihin liittyvät digitaaliset lähetelajit FSK441, MSK441, JT65, JT9, QRA64 ja FT8 (FT8 yhdessä Steven Franken, K9AN kanssa).

## Lähteet
Helmipurjevälskäri

**Helmipurjevälskäri** (*Zebrasoma desjardinii*) tai **seepravälskäri** on välskärikaloihin kuuluva kala.

## Koko ja ulkonäkö
Helmipurjevälskäri voi kasvaa 40&nbsp;cm pitkäksi. Sen vartalo on litteä, oranssi-harmaa pystyraitainen: Päässä ja pyrstössä sekä vatsapuolella on sinisellä pohjalla kellertäviä pilkkuja.

## Alkuperä
Helmipurjevälskäri elää luonnossa Punaisellamerellä ja Intian valtamerellä.

## Käyttäytyminen
Helmipurjevälskäri tarvitsee runsaasti uintitilaa, ja se voi käyttäytyä aggressiivisesti muita välskäreitä kohtaan. Helmipurjevälskäri viihtyy suurissa merivesiakvaarioissa, joissa pitäisi olla ainakin 2&nbsp;m pituutta, vanhemmille yksilöille enemmänkin.

## Ravinto
Helmipurjevälskäri syö elävää tai kuivattua levää.

## Lähteet
Innere Stadt

**Innere Stadt** voi tarkoittaa seuraavia paikkoja:

* Innere Stadt, kaupunginosa Grazissa, Itävallan toiseksi suurimmassa kaupungissa
* Innere Stadt, kaupunginosa Wienissä, Itävallan pääkaupungissa.
Val Logsdon Fitch

**Val Logsdon Fitch** (10. maaliskuuta 1923 Merriman, Nebraska – 5. helmikuuta 2015 Princeton, New Jersey) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Hän toimi professorina Princetonin yliopistossa vuodesta 1960. Fitch sai vuonna 1980 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä James Watson Croninin kanssa mesoneja koskevista tutkimuksista.

Fitch kasvoi ja kävi koulunsa Nebraskassa ja osallistui samalla perheensä karjatilan hoitamiseen, mikä tarkoitti lähinnä tilan laitteiden ja rakenteiden jatkuvaa korjaamista. Toisen maailmansodan aikana hänet lähetettiin sotilaana Los Alamosiin avustamaan Manhattan-projektissa. Sodan jälkeen hän lopetteli perustutkintonsa McGilin yliopistossa ja pääsi sitten jatko-opiskelijaksi Columbian yliopistoon, missä teki väitöskirjaansa Jim Rainwaterin ohjauksessa.

Fitch väitteli vuonna 1954 ja meni töihin Princetonin yliopistoon. Vuonna 1964 hän teki James Watson Croninin kanssa kokeita K-mesoneilla. He osoittivat, että kaikki niiden reaktiot eivät palautuisi alkutilaan, jos aika kulkisi toiseen suuntaan. Tämä oli ensimmäinen havainto CP-rikoksi kutsutusta ilmiöstä; se poikkesi aiemmin oletetusta CP-symmetriasta ja johti fysiikan perusperiaatteiden tarkistamiseen.

## Lähteet
Tero Taipale

**Tero Taipale** (s. 14. joulukuuta 1972 Laihia) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja, mutta pelasi myös laitalinkkinä ja laitahyökkääjänä.

## Ura seurajoukkueissa
Taipale aloitti jalkapallon pelaamisen synnyinkaupunkinsa Laihian Kimmossa. Hänen perheensä muutettua Helsinkiin Taipale edusti pääkaupunkiseudulla Kiffeniä, Koivukylän Palloseuraa, ja Itä-Hakkilan Kilpaa. Taipale muutti 90-luvun alussa vanhempiensa töiden myötä Rovaniemelle, jossa pelasi IV divisioonaa Saarenkylän Nuorisoseurassa. SaNU:n noustua Kolmoseen kauden 1993 päätteeksi Taipale siirtyi itse sarjaporrasta ylemmäs FC Santa Clausiin, jota hän edusti Kakkosessa kausina 1994–1997. Taipale siirtyi Rovaniemen Palloseuraan loppukaudesta 1997, ja teki pääsarjadebyyttinsä 24. elokuuta pelatussa TPS–RoPS-ottelussa.

Liigadebyytin jälkeen Taipale on edustanut FC Honkaa, KuPSia ja FC Lahtea ennen kuin siirtyi MyPan paitaan. MyPaa neljä kautta edustanut ja kapteeninakin toiminut Taipale tunnetaan räväkkänä persoonana ja monipuolisena pelaajana, joka voi tarvittaessa pelata sekä puolustajana tai hyökkääjänä. Taipale siirtyi Vaasaan loppuvuodesta 2006 ja viimeisessä liigaottelussa MyPan paidassa Taipale viimeisteli kaksi maalia. Debyyttiottelussaan VPS:n paidassa kauden 2007 avausottelussa Tampere Unitedia vastaan hän teki maalin rangaistuspotkusta. Vuonna 2007 yleisö äänesti Taipaleen Veikkausliigan tähdistöotteluun.

Vaasasta Taipale siirtyi toukokuun lopulla 2008 peliajan perässä Kings Kuopioon ja sieltä edelleen farmisopimuksen turvin lainalle loppukaudeksi Kuopion Palloseuraan. Hänellä oli siirtohetkellä kokemusta kaikkiaan 214 Veikkausliigan ottelusta, joissa oli syntynyt myös 18 maalia.
Loppukaudella Taipale sai runsaasti peliaikaa. KuPS säilyi liigassa ja Taipale solmi kauden päätteeksi sopimuksen seuran kanssa kaudesta 2009.

## Maajoukkueura
Suomen maajoukkueessa Taipale debytoi Suomen vanhimpana pelaajana 33-vuotiaana Japania vastaan vuonna 2006.

## Yksityiselämä
Vapaa-ajallaan Taipale harrastaa taidemaalausta. Hänen taulujaan on esillä muun muassa eräässä helsinkiläisessä ravintolassa. Taipaleen maalauksia on esitelty myös televisio-ohjelmassa FUTIS+.

## Saavutukset
*Veikkausliigan mestaruus 2005 (MyPa)
*Veikkausliigan hopea 2010 (KuPS)
*Suomen Cupin voitto 2004 (MyPa) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Taipaleen Profiili KuPS:n kotisivuilla
*Taipaleen Profiili Veikkausliigan sivuilla
Bananas

**Bananas** on Deep Purplen seitsemästoista studioalbumi. Albumi on ensimmäinen Deep Purplen albumi, jolla Don Airey soittaa kosketinsoittimia. Airey korvasi yhtyeen perustajajäsenistöön kuuluneen Jon Lordin. Lord on kuitenkin ollut mukana kirjoittamassa kahta albumin kappaletta.

Päätöskappale "Contact Lost" on Steve Morsen säveltämä lyhyt balladi, jonka hän kirjoitti kuultuaan avaruussukkula Columbian tuhosta.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
*Ian Gillan – laulu
*Roger Glover – basso
*Steve Morse – kitara
*Don Airey – kosketinsoittimet
*Ian Paice – rummut

### vierailevat muusikot
* Paul Buckmaster – sello kappaleessa "Haunted"
* Beth Hart – taustalaulu kappaleessa "Haunted"
* Michael Bradford – kitara kappaleessa "Walk On"

## Arvostelut
* AllMusic: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Uki Ovaskainen

**Uki Lauri Aleksi Ovaskainen** (s. 24. elokuuta 1975 Espoo) on suomalainen pianisti.

Ovaskainen on opiskellut Hui-Ying Liu-Tawaststjernan oppilaana Sibelius-Akatemiassa ja José Riberan oppilaana Tanskan Kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa (Det Kongelige Danske Musikkonservatorium). Hän on myös ottanut osaa Pnina Salzmanin, Charles Rosenin, Andras Schiffin, Fou Ts'ongin, Yahli Wagmanin, Emanuel Krasovskyn ja Matti Raekallion mestarikursseille.

Ovaskainen on esiintynyt Pohjoismaiden lisäksi Saksassa, Israelissa, Venäjällä, Serbiassa ja Kroatiassa. Hän asuu nykyisin Belgradissa ja työskentelee Belgradin taideyliopistossa.

## Palkinnot ja tunnustukset

* Premio Jaén -pianokilpailu Espanjassa (1. palkinto), 2007

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wiener KammerOrchester, Uki Ovaskainen
Mauricio Kagel

**Mauricio Raúl Kagel** () oli argentiinalaissyntyinen säveltäjä, joka asui Kölnissä Saksassa vuodesta 1957. Hän opetti Kölnin musiikkikorkeakoulussa.

Kagel sävelsi muun muassa teatteri-, soitin-, laulu-, elokuva- sekä kuunnelmamusiikkia. Tunnetuimpiin teoksiin lukeutuu hyvin modernistinen *Staatstheater*. 

Kagelille myönnettiin Erasmus-palkinto vuonna 1998 ja Schock-palkinto 2005. Hän vieraili Suomessa vuosina 1983 (Helsinki Biennale) ja 1997 (Musiikin aika).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mauricio Kagelin muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Eino Lehtinen (tanssimuusikko)

**Eino Lehtinen** (s. 10. lokakuuta 1952 Ruovesi) on suomalainen tanssimuusikko. Hänen musiikillinen lahjakkuutensa ja halunsa esiintyä ilmenivät jo alakouluiässä, ja veljiensä kanssa hän keikkaili jo nuorena. Perhe muutti Tampereelle vuonna 1968. Myöhemmin Lehtinen perusti oman yhtyeen, joka voitti pronssia Lappeenrannan humppafestivaaleilla vuonna 1977. Se toi levytyssopimuksen ja runsaasti keikkoja. Ensimmäinen LP-levy *Humpan riemua* ilmestyi samana vuonna, ja se sisälsi yhtyeen tunnetuimman kappaleen ”Näsijärvi-humpan”. Tämän jälkeen Lehtinen keikkaili ja levytti ahkerasti, ja vuoteen 1990 mennessä syntyi peräti kahdeksan LP-levyä. Tämän jälkeen keikkailu väheni, ja Lehtinen perusti Järvenpäähän pubin. Hän keikkailee edelleen silloin tällöin lähinnä yksityistilaisuuksissa.

## Lähteet
*  

## Aiheesta muualla
*
William Daniel Phillips

**William Daniel Phillips** (s. 5. marraskuuta 1948) on yhdysvaltalainen fyysikko. Hän sai vuonna 1997 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä Steven Chun ja Claude Cohen-Tannoudjin kanssa kehittelemästään tavasta jäähdyttää ja ottaa kiinni atomeita laserilla.

Phillips aloitti opintonsa Juniata Collegessa ja pääsi jatkamaan opintojaan MIT:ssä. Siellä hän teki väitöskirjaansa varten kaksi koejärjestelyä: mittasi vesimolekyylin protonin magneettisen momentin ja tutki laserilla kiihdytettyjen atomien törmäyksiä. Väitöskirja valmistui 1976. Väiteltyään hän osallistui Bosen–Einsteinin kondensaattia tutkineen ryhmän toimintaan. Vuonna 1978 Phillips siirtyi kansallisen standardiviraston (National Bureau of Standards, NBS) palvelukseen. Siellä hän pääsi työskentelemään atomien laserjäähdytyksen parissa.

## Lähteet
Abandon

**Abandon** on Deep Purplen 16. studioalbumi. Levy on sikäli Deep Purplen studioalbumiksi harvinainen, että se sisältää uuden version aiemmasta Deep Purplen kappaleesta; ”Bludsucker” julkaistiin alun perin *[[Deep Purple in Rock]]* -albumilla nimellä ”Bloodsucker”.

Albumi jäi kosketinsoittaja Jon Lordin viimeiseksi albumiksi, ennen kuin hän jätti yhtyeen. Lord oli ollut yhtyeessä mukana alusta saakka.

## Kappaleet
*Kaikki kappaleet kirjoittaneet Ian Gillan, Steve Morse, Roger Glover, Jon Lord ja Ian Paice, ellei toisin mainita.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
*Ian Gillan – laulu
*Roger Glover – basso
*Steve Morse – kitara
*Jon Lord – kosketinsoittimet
*Ian Paice – rummut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Eino Lehtinen (sotaveteraani)

**Eino Arvid Lehtinen** (10. huhtikuuta 1900 Ylistaro – 29. tammikuuta 2007 Raisio) oli yksi Suomen vanhimmista asukkaista sekä viimeisiä sisällissodan veteraaneja.

Lehtinen syntyi Ylistarossa 9-lapsisen perheen kuopukseksi ja osallistui valkoisten puolella sisällissotaan suojeluskunnan sotamiehenä. Hänen isoveljensä Iisakki kaatui Vilppulan rintamalla.

Lehtinen aloitti koulunsa yksityisopetuksessa Kainaston kansakoulun opettaja Maija Aaltosen oppilaana vuonna 1917. Koulusta hän valmistui aikanaan huippuoppilaana.

Lehtinen avioitui vuonna 1926 sairaanhoitaja Aili Sanelma Saarimaan kanssa. He saivat seitsemän lasta, joista kaksi oli poikia ja viisi tyttöjä. Avioliitto kesti Aila-vaimon kuolemaan vuonna 1986 asti.

Vuonna 1924 Lehtinen valmistui opettajaksi Rauman seminaarista ja toimi tässä ammatissa, kunnes jäi eläkkeelle 1961.

Johtajaopettajana eri puolilla Suomea lähes neljäkymmentä vuotta työskennellyt Lehtinen oli myös ahkera runojen kirjoittaja sekä taitava kädentöiden harrastaja. Suurin osa hänen kirjallisista teoksistaan on jäänyt pöytälaatikkoon jälkipolvien myöhemmin ihailtavaksi, mutta esim. hänen runoteoksensa "Haaksi kantaa yli kuohujen" julkaistiin v.1974. Lisäksi hän on kirjoittanut laajan sukuhistoriikin kantaisä Jaakko Ilkasta nykypäivään. Historiikki julkaistiin v. 1995 Lehtisen täyttäessä 95 vuotta. Kädentöistä Lehtisen taidonosoituksia olivat mm. yli kymmenen käsin solmittua suurta villaryijyä, sekä lukuisat ristipisto- ja kirjontatyöt, kuten suuri määrä erilaisia koristetyynyjä.

Lehtinen oli seurakunnan tehtävissä aktiivisesti mukana. Hän kävi vielä 103-vuotiaana kirkossa omin avuin. Hän myös nuoresta pitäen harrasti paljon musiikkia ja kirjallisuutta. Lehtinen olikin kiinnostunut jo rippikouluajoilta laulamaan kirkkokuoroissa. Harrastus jatkui sittemmin n. 80 vuoden ajan useissa kuoroissa laulajana, kuoronjohtajana ja kahden kuoron perustajana. Lehtinen oli mukana myös oman kotikuntansa Raision Koraalikuorossa. Tämän lisäksi hän toimi mm. säestäjänä ja kanttorien sijaisena eri seurakunnissa aina kun tarvetta oli.

Iän karttuessa Lehtinen oli myös Ylistaron sotaveteraanien kunniajäsen. 

Lehtinen kuoli Raisiossa 106 vuoden ikäisenä. Lehtisen ja Lennart Rönnbackin kuoltua Suomessa oli enää kaksi sisällissodassa taistellutta veteraania elossa: toinen heistä Aarne Arvonen (1897–2009, kuollessaan Suomen vanhin asukas).

## Lähteet
Rauman vesitorni

**Rauman vesitorni** on Raumalla sijaitseva vesitorni. Torni sijaitsee lähellä Nummen asuinaluetta, 30 metriä merenpinnan yläpuolella olevalla vesitorninmäellä. Vesitornissa on näköalatasanne 66,5 metriä merenpinnan yläpuolella. Tornin etelä- ja pohjoisseinillä on valkoisilla kirjaimilla teksti "RAUMA", joka näkyy hyvin valtatietä 8 kulkeville. Vesitornissa on tilat ravintolatoiminnalle. 

## Historia
Lars Sonckin suunnittelema Rauman vanha 400&nbsp;m3:n vesitorni valmistui 1934. Bertel Saarnio on suunnitellut nykyisen vesitornin, joka valmistui vanhan vesitornin ympärille vuonna 1964 ja nosti kokonaistilavuuden 2&nbsp;400&nbsp;m3:iin.

## Kahvila ja näköalatasanne
Tällä hetkellä tornissa ei ole ravintolatoimintaa. Näköalatasanne kiertää koko tornin ympäri.

Vesitornin kahvilatoiminta saattaa loppua pysyvästi. Vesilaitos haluaa kahvilan sijaan keskittyä vedenjakelun turvaamiseen. Kahvilaa pitämään ei myöskään ole löytynyt vakituista yrittäjää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Rauman vesitorni Googlen Mallinnusvarastossa
Hui-Ying Liu-Tawaststjerna

**Hui-Ying Liu-Tawaststjerna** (劉慧瑛; s. 19. lokakuuta 1950 Taipei) on taiwanilaissyntyinen pianisti, joka asuu Suomessa. Liu-Tawaststjerna on ollut Sibelius-Akatemian pianomusiikin lehtori vuodesta 1985.

Hui-Ying Liu-Tawaststjerna sai pianistinkoulutuksensa New Yorkissa. Hän debytoi Carnegie Hallissa vuonna 1974. Hän on konsertoinut mm. Jean-Jacques Kantorowin, Patrick Gallois’n ja Esa-Pekka Salosen johtamien orkestereiden solistina. Hän on esiintynyt myös pianoduona puolisonsa professori Erik T. Tawaststjernan kanssa.

Hui-Ying Liu-Tawaststjerna tunnetaan erinomaisena pedagogina, jonka entisiin ja nykyisiin oppilaisiin lukeutuvat mm. palkitut pianistit Antti Siirala, Juho Pohjonen, Uki Ovaskainen ja Irina Zahharenkova. Hän on osallistunut pianokoulun *Pianon avain* kirjoitustyöhön.

## Levytyksiä
* Miniature masterpieces for piano (1990)

## Lähteet
Fuchū (Tokio)

**Fuchū** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Tokion metropolissa. Se sijaitsee Tamajoen vasemmalla rannalla Taman alueella metropolin länsiosassa ja rajautuu Tokion Chōfun, Hinon, Inagin, Koganein, Kokubunjin, Kunitachin ja Taman kaupunkeihin. Fuchūssa on 259&nbsp;130 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 29,43 neliökilometriä. 

Fuchū sijaitsee Tamajoen varren tasankoalueella ja Tachikawan penkereellä noin 22 kilometriä Shinjukusta länteen. Kaupungin korkein kohta on 82 metriä merenpinnan yläpuolella. Fuchū kehittyi 600-luvun Taika-uudistuksista lähtien Musashin provinssin pääkaupunkina ja myöhemmin Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla Kōshū-kaidō-tien varren postiasemana (*[[shukuba]]*). Kaupunkioikeudet se sai kuntaliitoksen myötä vuonna 1954. Fuchūta palvelevat JR Higashi-Nihonin Nanbu-linja ja Musashino-linja, Keiō-rautateiden Keiō-linja ja Keibajō-linja sekä Seibu-rautateiden Tamagawa-linja.

## Kuvia

Tiedosto:大國魂神社の拝殿 東京都府中市 2013.5.17 - panoramio.jpg|Ōkunitama-jinja
Tiedosto:東京競馬場 - panoramio (1).jpg|Tokion ravirata


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin internetsivut
Get a Grip

**Get a Grip** on yhdysvaltalaisen hard rock -yhtye Aerosmithin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 1993. Albumi oli viimeinen Aerosmith-albumi, joka julkaistiin Geffen Recordsin kautta ennen yhtyeen paluuta Columbia Recordsin artistiksi.

Albumilla vierailevista artisteista Don Henley ja Lenny Kravitz lauloivat taustalauloja kappaleisiin ”Line Up” ja ”Amazing”. Kuten Aerosmithin pari aiempaa studiotuotosta, myös tällä levyllä yhtye sai valtavasti apua ulkopuolisilta laulunkirjoittajilta, kuten Desmond Childilta, Jim Vallancelta sekä Mark Hudsonilta ja Richie Supalta. 

*Get A Grip* nousi nopeasti Aerosmithin maailmanlaajuisesti suurimpiin myyntilukuihin saavuttaen yli 20 miljoonan kappaleen myynnin. Lisäksi albumi on jaetulla toisella sijalla Aerosmithin myydyimmistä albumeista Yhdysvalloissa edeltäjänsä *[[Pump]]in* kanssa. Se saavutti seitsemän miljoonan myydyn kappaleen rajan kotimaassaan vuonna 1995. Lisäksi albumi oli yhtyeen kolmas yli viisi miljoonaa kappaletta kotimaassaan myynyt julkaisu, ja singlejulkaisut *[[Livin' on the Edge]]* ja *[[Crazy (Aerosmithin kappale)|Crazy]]* voittivat vuosina 1993 ja 1994 parhaan rock-kappaleen Grammy-palkinnon. 

Albumi pysyi Billboardin listoilla peräti yhdeksän vuoden ajan, ja ilmestymisviikollaan albumi ampaisi välittömästi listakärkeen. Huonoimman listasijoituksensa albumi saavutti Ranskassa sijoittuen albumilistalla sijalle 24. Suomessa albumia myytiin vuoteen 1994 kultalevyn oikeuttavan myyntimäärän verran. Suomessa kultalevy myönnetään, kun albumi ylittää 10&nbsp;000 myydyn kappaleen rajan. *[[Get a Grip Tour]]* -maailmankiertueen aikana Aerosmith esiintyi Suomessa 1. joulukuuta 1993 Helsingin jäähallissa ja 10. heinäkuuta 1994 Turun Ruisrock-festivaalitapahtumassa.

## Kappalelista
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
*Steven Tyler – laulu, huuliharppu, mandoliini, koskettimet
*Joe Perry – kitara, laulu
*Brad Whitford – kitara
*Tom Hamilton – bassokitara
*Joey Kramer – rummut, perkussiot
Fuchū

**Fuchū** voi tarkoittaa:
*Fuchū, Japanin Tokion prefektuurin kaupunki
*Fuchū, Japanin Hiroshiman prefektuurin kaupunki
*Fuchū, Japanin Hiroshiman prefektuurin Akin piirikunnan maaseutukaupunki
*Fuchū, Japanin Toyaman prefektuurin Nein piirikunnan entinen maalaiskaupunki
*Fuchū-shuku, yksi Japanin Tōkaidō-tien varren postiasemista
To Venus and Back

**To Venus and Back** on laulaja-lauluntekijä Tori Amosin albumi vuodelta 1999. To Venus and Back on kaksoisalbumi. Ensimmäisellä levyllä *Venus: Orbiting* on 11 studiokappaletta. Toisella levyllä *Venus Live: Still Orbiting* on live-äänitteitä Amosin kiertueelta 1997-1998. 

Studiokappaleet ”Bliss”, ”1000 Oceans” ja ”Glory of the 80’s” julkaistiin singleinä. ”Bliss” oli ensimmäinen ison levy-yhtiön artistin single, joka myytiin laillisena latauksena.

*To Venus and Back* nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 12. Se on sittemmin myynyt Yhdysvalloissa platinaa.

Australiassa To Venus and Back oli parhaimmillaan listasijalla 6. Suomessa albumi oli listasijalla 30. Se nousi listoille myös muun muassa Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja Norjassa.

Albumi sai kaksi Grammy-ehdokkuutta. Se oli ehdolla parhaaksi alternative-albumiksi vuoden 2000 Grammy-gaalassa. ”Bliss” oli ehdolla parhaaksi naislaulajan rockesitykseksi.

## Kappaleet

## B-puolet
Seuraavat kappaleet jäivät pois albumilta ja julkaistiin albumin singlejen B-puolina tai kokoelmalevyllä. Kaikki singlejen B-puolet ovat live-versioita. Ainoa tiedossa oleva albumilta pois jäänyt studiokappale on ”Zero Point”, joka mainitaan albumin kansivihossa ja julkaistiin kokoelmalla 2006.

**Singlejen B-puolet**

**Muut albumilta pois jääneet kappaleet**

## Arvostelut
* Soundi: 

## Listasijoitukset

## Myyntipalkinnot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* To Venus and Back Discogs-sivustolla
* To Venus and Back AllMusic-sivustolla
Alan Burnett

**Alan Burnett** (s. 1949) on yhdysvaltalainen televisioanimaatiosarjojen tuottaja ja käsikirjoittaja. Hän on ollut tuottamassa ja käsikirjoittamassa useita DC-animaatiosarjoja, kuten Teräsmiestä, ja useampia Batman-animaatioita. Burnett on voittanut muun muassa kolme kertaa Daytime Emmy -palkinnon vuosina 1998, 2001 ja 2006. Lisäksi hänet on palkittu Primetime Emmylla vuonna 1992.

Hän valmistui Floridan Pompano Beach Senior High Schoolista vuonna 1968.

## Filmografia
### Elokuvat
*  (*1990*) – käsikirjoittaja
*  (*1993*) – käsikirjoittaja
* Batman of the Future: Return of the Joker (*2000*) – tuottaja
*  (*2003*) – tarinan käsikirjoittaja, tuottaja
*  (*2008*) – käsikirjoittaja
* Green Lantern: First Flight (*2009*) – käsikirjoittaja, tuottaja
* Superman/Batman: Public Enemies (*2009*) – tuottaja
* Scooby-Doo! Abracadabra-Doo (*2010*) – tarinan käsikirjoittaja, dialogi
* Justice League: Crisis on Two Earths (*2010*) – tuottaja
* DC Showcase: The Spectre (*2010*) – yhteistuottaja
*  (*2010*) – yhteistuottaja
* DC Showcase: Green Arrow (*2010*) – yhteistuottaja
* Green Lantern: Emerald Knights (*2011*) – käsikirjoittaja, yhteistuottaja
*  (*2011*) – yhteistuottaja
* Justice League: Doom (*2012*) – yhteistuottaja

### Televisiosarjat

* Smurffit (*1981–1989*)
* Super Friends: The Legendary Super Powers Show (*1984*)
* The Super Powers Team: Galactic Guardians (*1985*)
* Tiny Toons (*1990–1992*)
* Batman (*1992–1995*)
* Bittipää (*1995–1997*)
* The New Batman Adventures (*1997–1998*)
* Teräsmies (*1997–1998*)
* Batman of the Future (*1999–2001*)
* Static Shock (*2000–2004*)
* The Zeta Project (*2001–2002*)
* Ozzy & Drix (*2002–2003*)
* Firehouse Tales (*2005*)
* Krypto the Superdog (*2005-2006*)
* The Batman (*2006–2008*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Frederick Reines

**Frederick Reines** (16. maaliskuuta 1918 – 26. elokuuta 1998) oli yhdysvaltalainen fyysikko. Reines ja Martin Perl saivat vuonna 1995 Nobelin fysiikanpalkinnon neutriinojen havaitsemiseen liittyvän työn tekemisestä.

## Elämä
Reines syntyi Patersonissa, New Jerseyn osavaltiossa. Reinesin vanhemmat olivat Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin muuttaneita juutalaisia maahanmuuttajia. Perheeseen kuului vanhempien lisäksi neljä lasta, joista Frederick oli nuorin. Perhe muutti New Yorkin osavaltiossa sijaitsevaan pieneen kylään, jossa Reines pääosin lapsuutensa vietti. Myöhemmin Reines asui North Bergenissä, New Jerseyssä. Reinesillä oli paljon harrastuksia kuten partio ja laulaminen. 

Reines työskenteli Los Alamosin teoreettisessa yksikössä, oman ryhmän johtajana, Richard Feynmanin alaisena vuodesta 1944 alkaen. Reines ja hänen opiskeluystävänsä Clyde Cowan alkoivat työskennellä 1950-luvun alussa projektin parissa, jonka ansiosta vuonna 1956 tehtiin ensimmäiset havainnot neutriinoista. Neutriinot olivat olleet vain teoreettisia hiukkasia lähes kahdenkymmenen vuoden ajan kun Wolfgang Pauli selitti neutronin hajotessa protoniksi ja elektroniksi aiheutuneen energiahäviön neutriinojen avulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Biografia Nobel-säätiön sivuilla
Belcourt Castle

**Belcourt Castle** on kartanomainen rakennus Newportin kaupungissa, Rhode Islandin osavaltiossa, Yhdysvaltain itärannikolla.Rakennuksen rakennustyöt aloitettiin vuonna 1891, ja ne saatiin päätökseen vuonna 1894. Rakennuksen suunnittelussa on käytetty useita eurooppalaisia tyylisuuntia, huomattavimmin ranskalaissävytteistä renessanssia ja gotiikkaa. Suunnittelija oli yhdysvaltalainen arkkitehti Richard Morris Hunt. Rakennus tuli maksamaan noin 3,2 miljoonaa senaikaista Yhdysvaltain dollaria.

Belcourt Castlen rakennutti varakas yhdysvaltalainen liikemies Oliver Hazard Perry Belmont (1858-1908) kesänviettopaikakseen. Tarkoituksena oli käyttää rakennusta vain kuudesta kahdeksaan viikkoa vuodessa. Nykyisin kartanomainen rakennus on Tinneyn suvun hallussa. Heidän hallinnassaan kartano on kokenut monia muutoksia.