open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ihme juttu

**Ihme juttu** () on BBC:n ja Dorling Kindersleyn tuottama brittiläinen, lapsille suunnattu dokumenttisarja. Se perustuu Dorling Kindersleyn kirjasarjaan Tarkastelun kohteena (). Sarjaa tehtiin vuosina 1994–1997. Sarjan jaksot kertovat muun muassa erilaisista eläimistä, luonnosta, ihmiskehon toiminnasta, säästä ja avaruudesta. Sarjan tunnusomaisena piirteenä on tietokoneanimoitu virtuaalimuseo, josta aina siirrytään jakson aiheeseen liittyviin videopätkiin. Sarjan alkuperäisissä julkaisuissa kertojana oli Andrew Sachs. Yhdysvalloissa levitetyissä julkaisuissa kertojana oli Martin Sheen. Suomenkielisen version kertojana oli Lars Svedberg.

## Lähteet
Diokletianopolis

**Diokletianopolis** (, myös ; ; ”Diocletianuksen kaupunki”) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin kaupunkeihin:

* Diokletianopolis, kaupunki Traakiassa
* Apollonopolis Mikra, myöhemmin myös Diokletianopolis, kaupunki Egyptissä
* Askalon, myöhemmin myös Diokletianopolis, kaupunki Palestiinassa
* Pella, myöhemmin myös Diokletianopolis, kaupunki Makedoniassa
Emmanuel Ledesma

**Emmanuel Jorge Ledesma** (s. 24. toukokuuta 1988 Quilmes, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka pelasi viimeksi Seinäjoen Jalkapallokerhossa. Ledesma aloitti ammattilaisuransa vuonna 2008 ja on pelannut muun muassa Middlesbroughissa, Brighton & Hove Albionissa ja FC Cincinnatissa. Ledesma on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

## Lähteet
Duda

**Duda** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:
* Barbosa Valente eli Duda (s. 1980), portugalilainen jalkapalloilija
* Maria Eduarda Francelino da Silva eli Duda, brasilialainen jalkapalloilija

## Sukunimi

*Andrzej Duda (s. 1972), Puolan presidentti 2015–
*Mike Duda, yhdysvaltalainen basisti
*Ondrej Duda (s. 1994), slovakialainen jalkapalloilija
*Radek Duda (s. 1979), tšekkiläinen jääkiekkoilija.
TACAM T-60

**TACAM T-60** oli toisen maailmansodan aikana Romaniassa suunniteltu ja valmistettu panssarintorjuntavaunu. Vuonna 1943 sitä valmistettiin 34 kappaletta. Vaunu rakennettiin käyttäen Neuvostoliitolta vallattuja kevyitä T-60-panssarivaunuja ja 76,2&nbsp;mm tykkejä.

## Suunnittelu
Romania osallistui Saksan hyökkäykseen Neuvostoliittoon vuonna 1941 ja pian kävi selväksi, että maan asevoimilta puuttui tehokas aseistus Neuvostoliiton uudempia panssarivaunumalleja T-34 ja KV-1 vastaan. Käytössä olleet R-2-vaunuista tuli sodan kuluessa kelvottomia panssarivaunuja vastaan. Saksastakaan aseistusta ei saatu, kun maa tarvitsi niitä omille joukoilleen. Romaniassa kaavailtiin aluksi T-34-vaunun kopioimista, mutta lopulta maan teollisuuden todettiin olevan kykenemätön valmistamaan niitä. Vuoden 1942 lopulla ainut tehokas Romanian käytössä ollut ase Neuvostoliiton vaunuja vastaan olivat vallatut venäläiset vaunut ja 76,2&nbsp;mm tykit. Everstiluutnantti Constantin Ghiulai sai tehtäväkseen suunnitella liikkuvan alustan tykille saatavilla olleista varusteista.

Uutta panssarivaunu innoitti saksalainen Marder-vaunu. Romanialaiset upseerit ehdottivat T-60-vaunujen käyttöä, koska R-2 vaunuja oli jäljellä enää rajallisesti. T-60 oli neuvostojoukoilta vallattu kevyt panssarivaunu, joita oli valmiina Romanian asevoimilla 23. T-60-vaunun käyttöä puolsi vaunujen valmistamisen mahdollisuus Romaniassa. Vaunun GAZ 202 moottori oli lisenssivalmistettu versio amerikkalaisesta Dodge-Deretto-Fargo F.H.2-moottorista, johon oli varaosia Romaniassa ja Saksassa. Tykiksi valittiin samoin venäläinen 76,2&nbsp;mm M1936, joita Romanialla oli 38. Tykki tunnettiin panssarin läpäisykyvystään. Lopputulos oli TACAM T-60 eli Tun Anticar Afet Mobil T-60.

## Valmistus ja käyttö
Vaunuja alettiin valmistaa Leonidan tehtaalla Romaniassa. T-60-vaunujen tykkitornit poistettiin ja korvattiin 15&nbsp;mm panssarilevyin suojatulla päältä avoimella tilalla. Panssarilevyt saatiin muista vallatuista neuvostovaunuista, koska sodan runtelema romanialainen teollisuus ei pystynyt niitä itse valmistamaan. Moottorit korvattiin romanialaisvalmisteisilla moottoreilla, joiden osia saatiin Saksasta. Saksasta saatiin myös kojelaudan ja muiden välineiden osia. Vaunun paino nousi noin yhdeksään tonniin ja jousitusta jouduttiin muuttamaan myös tykin rekyylin takia. Tykit asennettiin vaunuihin armeijan asepajalla Bukarestissa.  

Vaunun prototyyppi valmistui marraskuun 1942 ja tammikuun 1943 välillä. Kesäkuussa 1943 vaunuja oli 17 ja ne lähetettiin 1. panssarirykmentille koulutuskäyttöön. Vuoden loppuun mennessä valmistettiin vielä toiset 17 vaunua, joiden valmistuttua vaunut asetettiin 1. panssaridivisioonan käyttöön. Sodan aikana niitä oli myös 8. motorisoidun ratsuväkidivisioonan käytössä. Suurin osa taisteluista säilyneistä vaunuista palautettiin puna-armeijalle lokakuussa 1944.

## Lähteet
McCord

**McCord** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* AnnaLynne McCord (s. 1987), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Kent McCord (s. 1942), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Marilyn McCord Adams (1943–2017), yhdysvaltalainen filosofi, teologi ja kirjailija
* Scott McCord (s. 1971), englantilais-kanadalainen näyttelijä ja blueslaulaja
* Tim McCord  (s. 1979), yhdysvaltalainen basisti.

## Nimen muita merkityksiä
* 3527 McCord, päävyöhykkeen asteroidi
Edvard Halonen

**Edvard Halonen** (5. lokakuuta 1894 Kuopio – 10. maaliskuuta 1970) oli suomalainen toimittaja, joka työskenteli useissa sosialidemokraattisissa sanomalehdissä. 

## Elämä
Halonen kirjoitti ylioppilaaksi 1914, jonka jälkeen hän työskenteli Kuopiossa ilmestyneen *[[Savon Työmies (1906–1918)|Savon Työmiehen]]* toimittajana vuodesta 1915 lähtien. Vuosina 1917–1918 Halonen toimi lehden vastaavana päätoimittajana. Sisällissodan aikana Halonen vangittiin Kuopion valtauksen yhteydessä, jonka jälkeen hän oli Kuopion ja Iso-Mjölön vankileireillä.

Vuonna 1919 Halonen aloitti vastaperustetun *[[Savon Kansa]]n* toimitussihteerinä, mutta erosi pian tehtävästään lehden siirryttyä kommunisteja kannattavalle linjalle. Vielä samana syksynä Halonen siirtyi Porissa ilmestyneen *[[Uusi Aika|Uuden Ajan]]* palvelukseen, jonka päätoimittaja hän oli 1921–1925. Vuonna 1921 Halonen toimi Koliahteen joukkomurhasta syytetyn Aksel Aarren oikeudenkäyntiavustajana. Kaksi vuotta myöhemmin hän sai itse 6 kuukautta vankeutta *Uudessa Ajassa* julkaistun kirjoituksen ”Kullaan porvariston veriteot” johdosta ja kärsi tuomionsa Turun lääninvankilassa.

Vuosina 1923–1925 Halonen työskenteli myös *[[Sosialisti (1920–1951)|Sosialistin]]* toimituksessa Turussa, jonka jälkeen hän siirtyi Jyväskylässä ilmestyneen *[[Työn Voima]]n* toimittajaksi ja hoiti vielä *Uuden Ajan* päätoimittajan tehtäviä parin kuukauden ajan 1928. Vuodet 1929–1930 Halonen työskenteli *Työn Voiman* päätoimittajana. Hän kuului myös Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallitukseen.

Halosen puoliso oli Martta Leinonen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1917.

## Lähteet
Matias Vainionpää

**Matias Vainionpää** (s. 2. lokakuuta 2001 Seinäjoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ykkösliigassa pelaavaa FC Lahtea. Vainionpää teki Veikkausliiga-debyyttinsä vuonna 2020. Vainionpää valittiin myös Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen. Vainionpää on pelipaikaltaan puolustaja.

## Lähteet
John Kenley

**John Kenley** (alkujaan **John Kremchek**, 20. helmikuuta 1906 Denver, Colorado – 23. lokakuuta 2009 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen teatterituottaja. Hän vei suuren luokan tuotantoja kaupunkeihin, joissa niitä ei liiemmin ollut esitetty. Kenley oli taitava arvioimaan näyttelijän tuottama kassavirta, toisin sanoen hän havaitsi tähtipotentiaalin.

## Ura
Kenley tuotti sadoittain teatterinäytelmiä ja -musikaaleja. Hänen tunnetuin luomuksensa on Daytonin kaupungissa Ohiossa 1957 aloittanut kesäteatteri (summer stock circuit) Kenley Players, jossa näytteli useita Broadway- ja Hollywood-tähtiä, kuten Billy Crystal, Arthur Godfrey, Burt Reynolds, William Shatner, Gloria Swanson ja Mae West.

Kenley aloitti uransa laulajana ja tanssijana New Yorkissa 1920-luvulla, seuraavalla vuosikymmenellä hän työskenteli teatterinjohtaja Lee Shubertin palveluksessa uusien näytelmien lukijana. Teatterituottajana hän aloitti 1940 Deer Lakessa Pennsylvaniassa.

Kenley Playersin jälkeen John Kenley perusti teatterin Columbuksen, Warrenin ja Akronin kaupunkeihin, kunnes hän 1984 siirtyi Clevelandin Playhouse Squareen, joka on Yhdysvaltain merkittävimpiä esittävien taiteiden keskittymiä.

Kenleyn työskentelytapa oli näyttelijäkeskeistä, ja tarvittaessa hän muokkasi näytöskappaleet kulloisenkin tähden näyttelijänlaadun mukaisiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kenley Playersin historia
Laru

**Laru** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

*Laru, sukunimi
**Jari Laru (s. 1975), yliopistonlehtori ja kaupunginvaltuutettu
**Okko Laru (s. 1969), muusikko
*Laurinlahti, Espoon kaupunginosa
*Lauttasaari, Helsingin kaupunginosa
Fréhel

**Fréhel** (bretoniksi *Frehel*) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Englannin kanaalin rannikolla noin 36 kilometriä Dinanin kaupungista luoteeseen.

pienoiskuva|vasen|Sables d'Or Les Pins
Kunnan alueella sijaitsee lomakeskus Sables d'Or Les Pins, josta tosin osa sijaitsee naapurikunta Plurienin alueella. Sables d'Or Les Pinsin merenrantalomakohde on perustettu 1920-luvulla. Sen vetonaulana on yksi Bretagnen hienoimmista hiekkarannoista dyyneineen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Destroyer of Worlds

**Destroyer of Worlds** on ruotsalaisen äärimetalliyhtye Bathoryn kymmenes studioalbumi. Albumi yhdistelee tyylissään yhtyeen aikaisempaa viikinki- sekä thrash metalia. Albumi sai ilmestyessään ristiriitaisen vastaanoton. Levy oli myös ensimmäinen, jonka Quorthon äänitti yksin.

## Äänitykset & julkaisu

*Destroyer of Worlds* oli ensimmäinen Bathory-albumi, jonka perustajajäsen Thomas ”Quorthon” Forsberg n äänitti yksin: laulu ja kaikki instrumentit on merkitty hänen nimiinsä. Perinteiseen tapaan hän myös kirjoitti ja sanoitti kaikki albumin kappaleet. *Destroyer of Worldsin* musiikki yhdistelee yhtyeen aikaisempaa viikinki- ja thrash metalia.

Forsberg kertoi *Metal Rules* -verkkojulkaisun haastattelussa työstäneen albumia pitkään ja halunneensa täyttää faniensa toiveet uuden albumin suhteen, ja kertoi äänittäneensä yhteensä 25 kappaletta. Hän pyrki *Destroyer of Worldsillä* yhdistämään tarkoituksella viikinki- ja thrash metalia, sillä hän ymmärsi fanikuntansa jakautuvan karkeasti näihin kahteen leiriin.

Levyn julkaisi ruotsalainen Black Mark vinyylilevynä sekä CD-levyllä. Albumin takakannen kappalelista vaihtaa kappaleet 4 ja 5 keskenään, sekä kappaleet 8 ja 10. Artikkeli listaa kappaleet oikeassa kuuntelujärjestyksessä. Levy on omistettu yhtyeen faneille.

## Vastaanotto ja jälkimaine

Aikalaisarviossa *Chronicles of Chaos* -verkkolehden Vincent Eldefors kehui albumia hyväksi ja suositteli sitä yhtyeen faneille, mutta katsoi ettei se noussut yhtyeen aikaisemman tuotannon tasolle.

*[[Encyclopaedia Metallum]]* -tietokannassa albumin 9 käyttäjäarvioon perustuva keskimääräinen pistemäärä on 64 prosenttia (2020).

## Kappaleet

## Kokoonpano

**Muusikot**

* Thomas Forsberg - laulu, sähkökitara, bassokitara, rummut, sävellys ja sanoitukset, tuotanto, kannen suunnittelu ja kansitaide

**Muut**

* Mikael "Mimo" Moberg - äänitys

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Eero Hyvönen (tietojenkäsittelytieteilijä)

**Eero Antero Hyvönen** (s. 19. toukokuuta 1957) on suomalainen tietojenkäsittelytieteilijä, joka on tutkinut tekoälyä, semanttista webiä, kansallisia tietoinfrastruktuureja ja älykkäitä verkkosovelluksia. Hän on Helsingin yliopiston digitaalisten ihmistieteiden keskuksen (HELDIG) johtaja ja Aalto-yliopiston tietotekniikan laitoksen semanttisen mediatekniikan professori.

Hyvönen opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa, josta hän valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1981, tekniikan lisensiaatiksi 1984 ja tekniikan tohtoriksi 1991. Väitöskirjan nimi on *Constraint reasoning with incomplete knowledge: the tolerance propagation approach*.

1980- ja 1990-luvuilla Hyvönen oli käynnistämässä Suomen tekoälytutkimusta Teknillisessä korkeakoulussa (TKK)  ja VTT:llä. Hän oli mukana järjestämässä Suomen ensimmäisiä tekoälytutkimuksen päiviä (STeP 1984) vuonna 1984 ja toimi vuonna 1986 perustetunSuomen tekoälyseuran STeS hallituksessa ja puheenjohtajana 1980- ja 1990-luvuilla.  Vuonna 2001 Hyvönen järjesti Helsingin yliopistossa ja HIIT-tutkimuskeskuksessa seminaarin Semantic Web Kick-off in Finland, ja hänen tutkimuksensa ovat keskittyneet sen jälkeen semanttiseen webiin. Hän johtaa vuonna 2002 perustettua Semanttisen laskennan tutkimusryhmää, jonka tuottamia sovelluksia ovat muun muassa Sampo-datapalveluiden ja -portaalien sarja, esimerkiksi  Kirjasampo, Sotasampo, Nimisampo, Biografiasampo ja Parlamenttisampo. Keskeinen tavoite SeCo-ryhmän tutkimustyössä on ollut kansallisen semanttisen webin avoimen tietoifrastruktuurin kehittäminen, johon Sampo-järjestelmät perustuvat. SeCo-ryhmän johtamissa FinnONTO-hankeissa kehittämä ontologiainfrastruktuuri ja ONKI.fi-ontologiapalvelu on tuotteistettu Kansalliskirjaston toimesta kansalliseksi Finto.fi palveluksi.

Hyvönen on saanut useita kansallisia ja kansainvälisiä tunnustuksia, kuten tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon 2014. Hänet valittiin Vuoden Norssiksi vuonna 2017. Samalla julkaistiin sovellus ”Vanhat Norssit uudessa semanttisessa webissä”, johon on digitoitu Norssin matrikkelit ja jossa voi hakea tietoja yli 10&nbsp;000 norssista vuosilta 1867–1992.

## Lähteet
D-4 Revoljutsioner

**D-4 Revoljutsioner** () oli Neuvostoliiton laivaston vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan kuulunut Dekabrist-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1927 telakkanumerolla S-27. Vene laskettiin vesille 16. huhtikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 30. lokakuuta 1930.

## Palvelus
Usein ilmoitetaan, että Saksan laivaston aseistetut troolarit *[[Uj-102]]*, *[[Uj-103]]*, *[[Uj-307]]*, *[[Uj-2305]]* ja *[[Uj-2308]]* upottivat *D-4:n* Jevpatorijan ulkopuolella Krimillä 4. joulukuuta 1943, mutta kyseinen hyökkäys ainoastaan vaurioitti sukellusvenettä *[[Štš-209]]*. *D-4* upposi mahdollisesti osuttuaan miinaan Länsi-Krimillä 1. joulukuuta jälkeen.

## Lähteet
*
*
* 

### Viitteet
Koodin laskostus

**Koodin laskostaminen** on joidenkin tekstieditoreiden ja ohjelmointiympäristöjen ominaisuus, joka antaa mahdollisuuden piilottaa ja näyttää osia editoitavasta tiedostosta. Tämä auttaa käyttäjää käsittelemään suurempaa määrää tekstiä.

Laskostuksien tunnistaminen voi olla automaattista, useimmiten perustuen ohjelmointikielen syntaksiin, sisennykseen tai manuaalista.

Tekstin laskostus on samankaltainen ominaisuus jota käytetään laskostavassa editorissa, outlinereissa ja joissain tekstinkäsittelysovelluksissa.
JM (yritys)

**JM AB** on ruotsalainen, vuonna 1945 perustettu rakennusalan yritys. 

JM-konserni rakentaa uusia asuntoja Ruotsissa, Norjassa ja Suomessa, erityisesti näiden pääkaupunkiseuduilla, mutta myös muissa  isoissa kasvukeskuksissa. Ruotsissa sen projekteihin kuuluu myös liikekiinteistöt ja urakoinnit. Yhtiö kuuluu  Pohjoismaiden suurimpiin asuntojen rakentajiin ja asuinalueiden kehittäjiin.

JM AB on listattu Tukholman pörssiin. Yhtiö toimii Ruotsin lisäksi myös Norjassa ja Suomessa.

## Historia
John Mattson perusti nimeään kantavan John Mattson Byggnads AB:n vuonna 1945. Tukholman pörssiin se listautui vuonna 1982. Yhtiö alkoi toimia Norjassa vuonna 1998 tehdyn yrityskaupan kautta. Seuraavana vuonna se aloitti myös Tanskassa. Suomeen yhtiö saapui vuonna 2006.

Vuonna 2018 JM-konserni teki päätöksen rakentaa jatkossa kaikki alusta asti toteuttamansa kerrostalot Joutsenmerkin kriteerien mukaisesti.

Toimitusjohtaja Johan Skoglundin jäi eläkkeelle kesällä 2024. Hänen seuraajakseen valittiin Mikael Åslund, joka oli työskennellyt konsernissa vuodesta 2000 lähtien.

## Organisaatio
Vuonna 2024 JM-konsernilla oli noin 2100 työntekijää. Yhtiö pääkonttori sijaitsee Tukholman läänin Solnassa. 

Se koostui kuudesta liiketoiminta-alueesta, joista:
*Ruotsissa toimivat JM Residential Stockholm, JM Residential Sweden, JM Property Development ja JM Construction
*Norjassa JM Norway
*Suomessa JM Suomi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* JM AB:n kotisivut
Jevgeni Dolmatovski

**Jevgeni Aronovitš Dolmatovski** (, 5. toukokuuta 1915 Moskova – 10. syyskuuta 1994 Moskova) oli venäläinen neuvostorunoilija.

Jevgeni Dolmatovski syntyi juutalaisen juristin perheeseen. Hän kävi opettajaopiston ja avusti jo varhain pioneerilehtiä. Vuonna 1933 Dolmatovski meni töihin Moskovan metron rakennustyömaalle ja pääsi opiskelemaan kirjallisuusinstituutin iltalinjalle. Hänen ensimmäinen runokokoelmansa ilmestyi vuonna 1934.

Vuonna 1937 Dolmatovski valmistui kirjallisuusinstituutista ja hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi. Hänen isänsä ja muita perheenjäseniä menehtyi Stalinin vainoissa, mikä ei kuitenkaan häirinnyt nuoren runoilijan optimismia ja menestystä. Dolmatovski liittyi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen jäseneksi vuonna 1941.

Dolmatovski osallistui talvisotaan, josta hän kirjoitti joukon taiteellisesti korkeatasoisia runoja. Ne julkaistiin kokoelmana *Tri vremeni goda* (”Kolme vuodenaikaa”) vuonna 1940. Toisen maailmansodan aikana Dolmatovski oli sotakirjeenvaihtajana ja julkaisi useita runokokoelmia. Vuonna 1950 hän sai Stalin-palkinnon kokoelmasta *Slovo o zavtrašnem dne* (”Sana huomispäivästä”, 1949). Sota-aikana Dolmatovski laati useita suosittuja lauluja. Hän toimi myös kääntäjänä ja kirjoitti artikkeleita kirjailijatovereistaan.

Dolmatovskin huomattavin teos on Moskovan metron rakentajista kertova runoromaani *Dobrovoltsy* (”Vapaaehtoiset”, 1956), jonka pohjalta tehtiin elokuva. 1970- ja 1980-luvulla ilmestyivät toisen maailmansodan alusta kertova proosakirja *Zeljonaja brama* ja muistelmateos *Bylo*. Dolmatovskin kolmiosaiset kootut teokset julkaistiin vuonna 1989.

Dolmatovskin runot ovat sujuvia, yksinkertaisia ja aiheiltaan ajankohtaisia. Hän oli yksi stalinismin ajan runoilijoista, joka uhrasi lahjansa kommunistipuolueen palvelukseen.

## Suomennettuja runoja
* Kello kuusi illalla sodan jälkeen, suom. Martti Larni, teoksessa: *Venäjän runotar: valikoima venäläistä lyriikkaa*, Helsinki: Otava 1946
* Näin elämme..., suom. Juhani Taari, Matti Rossi, julkaisussa: *Kulttuurivihkot* 1978 ; nro 4
* Peilaus, suom. Armas Äikiä, teoksessa: *20 Neuvostoliiton runoilijaa*, Petroskoi: Valtion kustannusliike 1960
* Rakas ystävä, en minä tästä lähde, suom. Juhani Taari, Matti Rossi, julkaisussa: *Kulttuurivihkot* 1978 ; nro 4
* Reichstagin tuhopolttajat, suom. Armas Äikiä, teoksessa: *20 Neuvostoliiton runoilijaa*
* Sattuma, suom. Juhani Taari, Matti Rossi, julkaisussa: *Kulttuurivihkot* 1978 ; nro 4
* Sireeni, suom. Armas Äikiä, teoksessa: *20 Neuvostoliiton runoilijaa*
* Taipaleenjoki, suom. Valentin Kiparsky, teoksissa: *Kiiltomadon testamentti: sodan ja rauhan tekstejä*, Helsinki: Maaseudun sivistysliitto, 1984 ; *Runon ääni: lausujain juhla-antologia*, Helsinki: WSOY 1988 , *Venäjän runotar* ja *Yhdeksän sarjaa lyriikkaa*, Helsinki: Weilin+Göös 1969

## Lähteet
JM Suomi

**JM Suomi Oy** on suomalainen, ruotsalaiseen JM-konserniin kuuluva rakennusalan yritys. JM Suomi rakentaa uusia asuntoja pääkaupunkiseudulla ja Pirkanmaalla. 

## Historia
Ruotsissa vuonna 1945 perustettu yhtiö aloitti toimintansa Suomessa vuonna 2006 JM Suomi Oy -tytäryhtiön kautta. 

Markus Heino aloitti yhtiön toimitusjohtajana vuonna 2013.

Vuodesta 2018 lähtien JM Suomi on rakentanut kaikki alusta asti toteuttamansa kerrostalot Joutsenmerkin kriteerien mukaisesti.

Vuonna 2019 yhtiön liikevaihto oli 64 miljoonaa euroa.

Kesällä 2022 yhtiö osti Gradina Tampere Oy -rakennusyhtiön. Gradinan liikevaihto oli noin 10 miljoonaa euroa. Nokia Oyj:ltä se osti Nokian kartanon ja kertoi aikovansa rakentaa Kartanonrannaksi nimetylle alueelle kerrostaloja noin 1500 asukkaalle. Loppuvuonna sillä oli rakenteilla 1337 asuntoa Espoon Finnoossa, Laurinlahdessa ja Leppävaarassa ja Helsingissä Haagassa ja Herttoniemessä. ja sen liikevaihto oli 163 miljoonaa euroa.

Vuoden 2023 lopussa sillä oli rakenteilla 917 asuntoa.

## Organisaatio
Vuonna 2024 JM-konsernilla oli noin 2100 työntekijää, joista Suomessa noin 200. Toimihenkilöitä työntekijöistä on noin 180. Yhtiön pääkonttori sijaitsee Espoon Leppävaarassa.

## Kohteita
Yhtiö on keskittynyt omaperusteisiin hankkeisiin, se ei siis osallistu kilpailu-urakointeihin vaan rakentaa kohteensa kokonaan itse. Prosessiin kuuluu kohteiden kaavoitus, suunnittelu, toteutus ja myyminen. Kohteita se myy instituutioasiakkaille, kuten asuntorahastoille, sekä suoraan kuluttajille.

JM Suomi on rakentanut tai rakentamassa asuntoja muun muassa:
*Hertttoniemeen G.W.Sohlbergin vanhalle tehdasalueelle 
*kahdeksaan kohteeseen Espoon Finnooseen.
*Länsi-Pasilaan niin sanotun SVUL-talon paikalle Radiokadulle
*Pasilan Triplan viereen
*Itäväylän varteen Helsingin Herttoniemeen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* JM Suomi Oy:n kotisivut
D-6 Jakobinets

**D-6 Jakobinets** () oli Neuvostoliiton laivaston  vuoden 1926 laivasto-ohjelmaan kuulunut Dekabrist-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Sukellusvene tilattiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa Nikolajevista Nikolajevin eteläiseltä telakalta, missä köli laskettiin 14. huhtikuuta 1927 telakkanumerolla S-29. Vene laskettiin vesille 12. toukokuuta 1929 ja otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1931.

## Palvelus
Alus tuhoutui 12. marraskuuta 1941 ilmahyökkäyksessä Sevastopolin telakalla. Saksan maavoimien lähestyessä Sevastopolia hylky hylättiin 26. kesäkuuta 1942 ja romutettiin sodan jälkeen.

## Lähteet
*
*	
* 

### Viitteet
Valkoselkäutaka

**Valkoselkäutaka** (*Copadichromis nkatae*) on äärimmäisen uhanalainen kirjoahvenlaji. Se kasvaa noin 15 cm pitkäksi.

Sitä on tavattu vain Malawijärvestä Nkhatan lahdelta vuonna 1960, myöhempiä havaintoja samalta alueelta tai mahdollisia havaintoja Mosambikista ei ole voitu täysin varmasti osoittaa tämän lajin yksilöiksi. Valkoselkäutakaa on kalastettu paikallisesti ruokakalaksi.

## Lähteet
Zulfiqar

**Zulfiqar** (arabiaksi ذُو ٱلْفَقَار, *Ḏū-l-Faqār*) on miekka, joka islamilaisen perimätiedon mukaan kuului Ali ibn Abi Talibille.

Profeetta Muhammedin kerrotaan antaneen Zulfiqarin ennen Uhudin taistelua Alille. Hänen taitonsa miekan kanssa olivat niin loistavat, että muslimien leirissä alkoi kiertää sanonta "Ei ole Alin vertaista sankaria tai miestä. Ei ole Zulfiqarin vertaista miekkaa." Kyseistä sanontaa alettiin sittemmin kaiverruttaa useisiin miekkoihin..

Alkuperäisen, Alin käyttämän Zulfiqarin uskotaan tänä päivänä olevan osa kokoelmaa, joka siirtyy imaamilta imaamille.

## Ulkonäkö ja merkitys
Miekan silmiinpistävin ominaisuus on se, että se on kaksikärkinen miekka. Eri kuvauksista riippuen miekka haarautuu koko matkalta tai sitten vain kärjestä.

Zulfiqar on melko yleinen uskonnollinen symboli islamissa, etenkin šiialaisuudessa. Miekan mukaan on nimetty Iranin armeijan käyttämä panssarivaunumalli. Lisäksi bosnialainen erikoisjoukko, joka oli osallisena Trusinan verilöylyyn vuonna 1993, oli nimeltään "Zulfikar". Iranin korkea-arvoisin kunniamerkki, Zulfiqarin ritarikunta, on nimetty miekan mukaan. Ritarikunta on perustettu jo vuonna 1856. Viimeisin kunniamerkin saaja on Qassem Suleimani.

## Galleria

Tiedosto:Shahnameh illustration - IMJ O-S-B77-10-4013.jpeg|Ali ratsastaa Zulfiqarin kanssa. Maalaus 1800-luvulta.
Tiedosto:Zulfikarsword.jpg|Sahalaitainen versio Zulfiqarista intialaisessa museossa.
Tiedosto:Türkei Seidenfahne makffm.jpg|Zulfiqar kuvattuna osmanien käyttämässä lipussa 1800-luvulla.
Tiedosto:Medal of Zulfaqar - Imperial Iran.svg|Zulfiqarin ritarikunnan mitali ennen islamistivallankumousta.


## Lähteet
Moderna

**Moderna** on yhdysvaltalainen lääketeollisuusyhtiö, joka on muun muassa kehittänyt koronavirusrokotteen. Yhtiö perustettiin vuonna 2010 ja sen päämaja sijaitsee Cambridgessa, Massachusettsissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Yhtiön verkkosivut
Mireu

**Mireu**, myös **MIREU**, () on Euroopan unionin Horisontti 2020 -tutkimusohjelmasta rahoitusta saanut hanke, joka kokoaa yhteen eurooppalaisia paikallisalueita, joissa toimii kaivannais- ja mineraaliteollisuutta. Hanke pyrkii kohottamaan kaivannais- ja mineraaliteollisuuden sosiaalista hyväksyttävyyttä (SLO=Social license to operate). Hanketta koordinoi Suomen Geologian tutkimuskeskus, jonka lisäksi siinä on mukana eurooppalaisia paikallishallintoja, korkeakouluja, viranomaisia ja yrityksiä.

## Lähteet
Hebla Sparre

**Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik** (1490 Råda, Ruotsi − 1571 Kuitia, Parainen) oli muun muassa Suitian ja Kuitian kartanolinnojen rouva, valtaneuvos Erik Flemingin puoliso ja vapaaherra Klaus Flemingin äiti. Hebla (joskus myös Hebbla) kuului vanhaan ja merkittävään, keskiajalla aateloituun, ruotsalaiseen Sparre af Rossvik -sukuun. Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre hallinnoi useita laajoja maa-alueita, kartanoita ja maatiloja Suomessa.

Sparre oli Uudenmaan suurin tilanomistaja 95 tilalla, joista 17 oli Ruotsissa. 

## Elämäkerta
Hebla Siggesdotter Sparre af Rossvik syntyi noin vuonna 1490 Rådassa, Lidköpingissä, Länsi-Götanmaalla, Ruotsissa. Hänen vanhempansa olivat valtaneuvos Sigge Larsson Sparre, sekä Kristina Magnusdotter "Natt och Dag" till Sundby. Hebla Sparre meni naimisiin valtaneuvos Erik Flemingin kanssa ja heille syntyi kolme lasta; Joakim Fleming, Klaus Fleming ja Filippa Fleming.

Erik Fleming oli Suomen vaikutusvaltaisin mies omana aikanaan ja tämän kuoltua Kuitiassa vuonna 1548 jäi Hebla Sparre hallinnoimaan valtaisaa kartanoiden, läänitysten ja muiden maa-alueiden muodostamaa omaisuutta yksinään. Omaisuuden peri Flemingin ja Sparren lapset, mutta heidän ollessa niin nuoria jäi rouva Sparre af Rossvik vastuuseen omaisuudesta. Heblan kerrotaan hallinneen maa-alueitaan taidokkaasti ja hän muun muassa aloitti omenoiden viljelyn Suomessa Suitian kartanon puutarhassa.

Vuonna 1555 Hebla Sparre emännöi Kuitian kartanolinnassa kuningas Kustaa Vaasaa tämän vierailulla Ruotsin kuningaskunnan itäosissa.

Erik Flemingin kuoltua Hebla Sparre lahjoitti Siuntion Pyhän Pietarin kirkkoon kivisen kastemaljan vuonna 1550, johon on hakattu sukujen Fleming ja Sparre vaakunat. Kastemalja on yhä esillä kirkossa.

Hebla Sparre kuoli säterinä pitämässään Kuitian kartanolinnassa Paraisilla noin vuoden 1571 tienoilla.

## Kuvia

Tiedosto:Kuitia 2 AB.jpg|Kuitian kartanolinna.
Tiedosto:Suitia Manor. Facade from the Garden.jpg|Suitian kartanolinna.
Tiedosto:Sjundeå kyrka - Dopfunt.jpg|Siuntion Pyhän Pietarin kirkon kastemalja.


## Lähteet
Calle Clang

**Calle Gustaf Joel Clang** (s. 20. toukokuuta 2002 Olofström, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkomaalivahti, joka pelaa kotimaansa korkeimmalla sarjatasolla SHL-joukkue Rögle BK:ssa. 

## Ura
### Seuraura
Clang on Olofströms IK:n kasvatti. Hän debytoi seuran miesten joukkueessa vain 14-vuotiaana Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla HockeyTvåanissa kaudella 2016–2017, jolloin Clang pelasi siellä yhden ottelun. Kaudeksi 2017–2018 hän siirtyi Rögle BK:n organisaatioon. Kaudella 2018–2019 Clang nousi 16-vuotiaana seuran J20-junioreiden pääasialliseksi vastuunkantajaksi. Hän pelasi joukkueessa 24 runkosarja- ja kaksi playoff-ottelua torjuen kolme nollapeliä. Clang puki kauden aikana myös kolmeen SHL-otteluun, mutta hän ei saanut kuitenkin peliaikaa. Kaudella 2019–2020 Clang pelasi Röglen J20-junioreissa 34 runkosarjaottelua torjuen kaksi nollapeliä.

Pittsburgh Penguins varasi Clangin kolmannella kierroksella 77. pelaajana . Aiemmin saman vuoden huhtikuussa Rögle lainasi hänet koko kauden 2020–2021 kattavalla sopimuksella sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskan-joukkue Kristianstads IK:hon.

### Maajoukkueura

Clang edusti Ruotsia alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2021, jolloin hän toimi joukkueensa kolmosmaalivahtina ja puki vain yhteen otteluun. Clang edusti Ruotsia myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2019, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Clang toimi kuitenkin joukkueensa kolmosmaalivahtina ja hän puki vain yhteen otteluun. Clang pelasi myös alle 18-vuotiaiden Hlinka Gretzky Cupissa vuonna 2019, jolloin hän torjui Ruotsille pronssia. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2018, jolloin Clang toimi Ruotsin pääasiallisena kakkosmaalivahtina Jesper Wallstedtille ja voitti pronssia. Yhteensä hän on pelannut 16 poikien maaottelua.

## Muuta
Clangin isä Ulf pelasi omalla urallaan hyökkääjänä Ruotsin alemmissa sarjoissa.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Stenberg (Virolahden suku)

**Stenberg**-suku oli konepajateollisuuden uranuurtajia Suomessa. Se on kotoisin Virolahdelta, jossa suvun varhaisin tunnettu kantaisä Yrjänä Laurinpoika (k. 1783) oli sahatyömies Pitkäkosken sahalla nykyisessä Miehikkälässä.

*Yrjänä Yrjänänpoika (1746-1791), edellisen poika, oli sahaseppä Ravijoen sahamyllyllä. Hänen vaimonsa oli Maria Kristina Brandstaka.
*Elias Stenberg (1777-1842), edellisen poika, oli räätäli ja koulumestari Virolahdella.
*Johan Daniel Stenberg (1809-1880), edellisen poika, muutti Virolahdelta ensin Loviisaan ja sitten Helsinkiin, jossa toimi kauppiaana.
*John Didrik Stenberg (1841 – 1886), edellisen poika, on suvun merkittävin jäsen. Hän perusti Oy John Stenberg Ab:n Helsingissä

## Suvun muita jäseniä
*Herman Stenberg (1873–1928), suomalainen opettaja, itsenäisyysaktivisti ja toimittaja
*Hugo Stenberg (1876–1916), suomalainen oppikoulun lehtori ja aktivisti
## Aiheesta muualla
* Stenberg (1700 - ) - Kansallisbiografia
* Stenberg, Harry: Virolahden Stenberg-suku . Genos 26(1955), s. 113-125
Nils Jonas Gammal Ehrencrona

**Nils Jonas Gammal Ehrencrona**  (27. syyskuuta 1779 Loviisa – 17. heinäkuuta 1842 Porvoo) oli suomalainen sotilas ja virka- ja valtiopäivämies.

Ehrencronan vanhemmat olivat everstiluutnantti Vilhelm Gammal Ehrencrona ja Helena Elisabet Björnberg ja puoliso vuodesta 1809  Anna Lovisa Levong. Ehrencrona palveli Stackelbergin rykmentissä vuodesta 1793 ja yleni siellä vänrikiksi 1795, palveluksesta hän erosi luutnanttina. Sittemmin Ehrencrona toimi Uudenmaan läänin kruununnimismiehenä. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809. 

## Lähteet
Georg Fredrik von Essen

**Georg Fredrik von Essen**  (10. syyskuuta 1743 Paaso – 8. heinäkuuta 1815 Lammi) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Von Essenin vanhemmat olivat luutnantti Georg Fredrik von Essen ja Gertruda Sofia Torwigge. Hän oli vapaaehtoinen Uudenmaan rakuunarykmentissä 1757 ja kersantti siellä 1768. Kornetti suomalaisissa kevyissä rakuunajoukoissa hänestä tuli 1770, luutnantti 1772 ja kapteeni 1774. Von Essen oli alimajuri Uudenmaan rakuunarykmentissä 1777 ja erosi sotapalveluksesta everstiluutnanttina 1783.  Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809. 

## Lähteet
Myllykylän kartano

**Myllykylän kartano** () on kartano Siuntiossa Uudellamaalla. Kartano kuului Suitian linnan alueisiin satojen vuosien ajan, kunnes se erotettiin Suitiasta vuonna 1815. Kartanon nykyinen päärakennus on vuoden 1800 ensimmäiseltä puoliskolta. Myllykylän kartano on vaihtanut useasti omistajaa Suitiasta erottamisen jälkeen. Pitkäaikaisimpina omistajina voidaan mainita vain C. J. Lannér, A. Wiens ja Johannes Räihä. Kartano on nykyisin yksityisomistuksessa.

## Historia
Myllykylä mainitaan kirjallisissa lähteissä ensimmäistä kertaa vuonna 1529. Tuolloin talonpoika Myllykylästä kirjoittaa valittaen kuningas Kustaa Vaasalle, että Suitian Erik Fleming ei kunnioita Myllykylän ja Suitian välisiä rajoja.

Myöhemmin Myllykylä mainitaan puhuttaessa Suitian ruukista (joskus myös Nybyn ruukki), joka on Suomen vanhin rautaruukki. Tohtori Tekla Hultinin mukaan Myllykylässä on sijainnut rautaruukkitoimintaan liittynyt vasara ja alasin, jotka ovat käyttäneet läheisen Sågarsin kosken vesivoimaa. Erik Fleming oli kiinnostunut rautamalmin jalostamisesta ja kuljetti malmia Lohjan Ojamon kaivoksesta jalostettavaksi Siuntioon muun muassa Myllykylään. 

Myllykylä erotettiin Suitiasta vuonna 1815 ja Myllykylästä puolestaan erotettiin Järvans vuonna 1914.

## Kartanon päärakennus
Kun Myllykylän maat erotettiin Suitian linnan maista vuonna 1815, osti Myllykylän C. J. Lannér. Kartanon nykyinen päärakennus on myös rakennettu hänen aikanaan. Lannér myi Myllykylän kartanon vuonna 1843. Kartanorakennus on rakennettu puusta ja se on kaksikerroksinen. Kartano sijaitsee tammien ja muiden jalopuiden ympäröimän puiston keskellä jokilaakson varressa, niin, että kartanolta on näkymät jokilaaksoon ja Kirkkojokeen laskevaa Sågarsin koskea kohti.

## Myllykylän omistajat
Listaus Myllykylän kartanon pitkäaikaisimmista omistajista:

* Klaus Fleming
* Hebla Sparre
* Margareta Banérs
* Claes Banérs
* Erik Fleming
* C. J. Lannér
* A. Wiens
* Johannes Räihä

## Lähteet
Keijunruusu

**Keijunruusu** (*Rosa* ’Dart's Defender’) on *Rosa* Rugotida-ryhmään eli nukkekurtturuusuihin kuuluva ruusulajike, jolle on tunnusomaista puolikerratut, violetinpunaiset, ruusuntuoksuiset kukat. Joissakin lähteissä keijunruusu luetaan kuuluvaksi *Rosa* Rugosa-ryhmään eli tarhakurtturuusuihin.

## Alkuperä
Keijunruusu on Pohjois-Amerikassa luonnonvaraisena kasvavan nukkeruusun (*Rosa nitida*) ja hansaruusun risteytys. Se risteytettiin Hollannissa Darthuisin taimitarhassa vuonna 1971.

## Kuvaus
Keijunruusu kasvaa Suomessa 1–1,2 metriä korkeaksi pensaaksi. Sen kasvutapa on aluksi nuokkuva, mutta vanhemmiten pensas muuttuu pystykasvuiseksi. Versot ovat piikkiset. Lehdet ovat pienikokoisia, kiiltäviä ja pitkänomaisen soikeita. Syksyllä ne saavat kellanpunaisen värin. Kesäkuun loppupuolella alkava melko voimakastuoksuinen kukinta kestää elokuun alkuun. Kukat ovat halkaisijaltaan 6–9 cm, puolikerrannaiset ja violetinpunaiset. Nuoret heteet ovat ruskeankeltaiset. Kukan tuoksu on miellyttävä, raikas ja pohjatuoksuna ruusun tuoksu. Ruusu kukkii saman vuoden versoilla. Se muodostaa syksyllä runsaasti punaisia, naurismaisia kiulukoita. Lajike leviää juurivesoilla. Se viihtyy aurinkoisella ja puolivarjoisella paikalla, vettä läpäisevässä, keskiravinteisessa, tuoreessa maassa. Ruusu sietää hyvin auringon paahdetta ja jonkin verran myös kuivuutta. Keijunruusu menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–IV. 

## Kuvia keijunruususta

Tiedosto:Keijunruusu Rosa Dart's Defender 5.jpg
Tiedosto:Keijunruusu Rosa Dart's Defender 1.jpg
Tiedosto:Keijunruusu Rosa Dart's Defender 4.jpg


## Lähteet
Robert Magnus Brunow

**Robert Magnus Brunow**  (16. toukokuuta 1777 – 5. heinäkuuta 1830 Perheniemi) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

## Elämänkerta
Brunowin vanhemmat olivat everstiluutnantti Georg Brunow ja Anna Charlotta Brunow ja puoliso vuodesta 1802 Anna Elisabeth Brunow. Robert Magnus Brunow oli aliupseeri Uudenmaan kevyessä jalkaväkirykmentissä 1783 ja Uudenmaan jalkaväkirykmentissä vänrikki 1783 ja luutnantti 1800. Alikapteeniksi Adlercreutzin kevyessä jalkaväkirykmentissä hän tuli 1804 ja erosi sotapalveluksesta majurina 1810. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809.

## Katso myös

* Brunow

## Lähteet
Ewa Swoboda

**Ewa Nikola Swoboda** (s. 26. heinäkuuta 1997 Żory, Sleesian voivodikunta) on puolalainen pikajuoksija, sisäratojen Euroopan-mestari.

Swoboda sijoittui 100 metrin juoksussa neljänneksi Donetskin alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 ja viidenneksi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessa 2014. Nanjingin nuorten olympialaisissa 2014 hänet hylättiin 100 metrin loppukilpailussa. Hän teki 60 metrin juoksun sisäratojen nuorten Euroopan ennätyksen 7,21 Toruńissa helmikuussa 2015. Hän paransi ennätyksen aikaan 7,20 sijoittuessaan kahdeksanneksi Prahan EM-hallikilpailuissa maaliskuussa 2015. Saman vuoden alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa Eskilstunassa hän saavutti kultaa 100 metrillä ajalla 11,52 ja hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä.

Swoboda juoksi sisäratojen 60 metrin Puolan ennätyksen ja nuorten Euroopan ennätyksen 7,13 Luxemburgissa tammikuussa 2016. Hän juoksi alle 20-vuotiaiden maailmanennätyksen ja Puolan naisten ennätyksen 7,07 Toruńissa kaksi viikkoa myöhemmin. Hän saavutti samana vuonna 100 metrillä hopeaa Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa ajalla 11,12. Rio de Janeiron olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä.

Swoboda saavutti Belgradin sisäratojen EM-kilpailuissa 2017 hopeaa 60 metrillä ajalla 7,10. Kesäkaudella hän voitti 100 metrillä alle 23-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Bydgoszczissa ajalla 11,42 ja karsiutui Lontoon MM-kilpailuissa saman matkan välierissä. Vuonna 2018 hän karsiutui välierissä sekä Birminghamin MM-hallikilpailujen 60 metrillä että Berliinin EM-kilpailujen 100 metrillä.

Swoboda voitti 60 metrin sisäratojen Euroopan-mestaruuden Glasgow'ssa 2019 ajalla 7,09. Saman vuoden Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän saavutti 100 metrillä kultaa ajalla 11,15 ja 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä pronssia. Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui 100 metrin välierissä. Sisäratojen MM-kilpailuissa Belgradissa 2022 hän sijoittui 60 metrillä neljänneksi ajalla 7,04. Kesällä 2022 hän karsiutui Eugenen MM-kilpailuissa 100 metrin välierissä sekä sijoittui Münchenin EM-kilpailuissa 100 metrillä neljänneksi ja saavutti pikaviestissä hopeaa. Hän saavutti Istanbulin EM-hallikilpailuissa 2023 hopeaa 60 metrillä ajalla 7,09. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 100 metrillä kuudenneksi ajalla 10,97. Hän on kautta aikain ensimmäinen puolalainen nainen, joka on juossut MM-kilpailuiden 100 metrin loppukilpailussa. Hän saavutti Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 hopeaa 60 metrillä ajalla 7,00. Välierissä hän juoksi Puolan ennätyksen 6,98. Saman vuoden Rooman EM-kilpailuissa hän sai 100 metrillä hopeaa ajalla 11,03. Pariisin olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä. Vuonna 2025 hän sijoittui 60 metrillä neljänneksi sekä Apeldoornin EM- että Nanjingin MM-hallikilpailuissa. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän karsiutui 100 metrin välierissä.

Swoboda on voittanut Puolan-mestaruuden 100 metrillä 2016–2020 ja 2022–2024 sekä sisäradoilla 60 metrillä 2015, 2017, 2018–2019 ja 2021–2025.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### Ulkoradat

### Sisäradat

## Huomautukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Carl Adolf Möllerswärd

**Carl Adolf Möllerswärd (Möllersvärd)**  (19. toukokuuta 1744 Mäntsälä – 22. kesäkuuta 1828 Mäntsälä) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Möllerswärdin vanhemmat olivat kapteeni Carl Johan Möllerswärd ja Maria Helena Sahlo ja puoliso vuodesta 1774 Maria Charlotta L'Estrade. Möllerswärd oli kadetti tykistössä 1755 ja vapaaehtoinen Uudenmaan rakuunarykmentissä 1760. Palveltuaan sekä Hämeenlinnan rykmentissä että laivastossa vuodesta 1761 hänestä tuli kersantti Uudenmaan jalkaväkirykmenttiin 1768. Vänrikiksi hän yleni Porin rykmentissä 1769 ja luutnantiksi 1772. Kapteeni Kronobergin rykmentissä Möllerswärd oli 1774 ja Skytten rykmentissä 1776. Palveluksesta hän erosi majurina 1781, mutta oltuaan kuningas Kustaa III:n adjutanttina 1788 hän palasi sodan sytyttyä majurina palvelukseen Savoon 1789. Toimittuaan Kymenkartanon läänin osan hallinnossa hän sai maaherran arvon kesällä 1790. Möllerswärd oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809. 

Everstiluutnantti Karl Magnus Möllersvärd oli Carl Adolf Möllerswärdin poika, hovineiti Ulrika Möllersvärd oli hänen tyttärensä.

## Lähteet
Jääpallon Elitserien-kausi 2020–2021

Ruotsin jääpallon Elitserien pelattiin kaudella 2020–2021 neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Kuusi parasta joukkuetta selviytyivät suoraan pudotuspelien neljännesvälieriin, sijoille 7–10 päätyneet karsivat pääsystä neljännesvälieriin. Sarjasta ei pudonnut yhtään joukkuetta.

Sarjaan oli noussut IK Tellus yhden Allsvenskan-kauden jälkeen. 

Elitserien sai kauden alussa uuden hallipaikkakunnan, kun Tukholmaan valmistui Gubbängenin pikaluistelu-jääpallohalli ennen kauden alkua elokuussa 2019. Tällä sarjakaudella 10 Elitserien-joukkuetta 14:stä pelasi kotiottelunsa hallissa eli Västerås SK, IFK Vänersborg, Sandvikens AIK, Vetlanda BK, Villa-Lidköping, Edsbyns IF, Broberg/Söderhamn Bandy, AIK, Hammarby IF ja IK Tellus.

## Sarjataulukko

Kuusi parasta suoraan pudotuspeleihin, sijojen 7–10 joukkueet karsivat pääsystä pudotuspeleihin. Elitserieniin nousi Örebro SK Allsvenskanin voittajana ja IFK Rättvik karsinnan kautta eli kaudella 2021–2022 Elitserienissä pelaa 16 joukkuetta.

## Pudotuspelit
### Neljännesvälierät

### Puolivälierät

### Välierät

### Loppuottelu

Uppsalan Recoverhallissa pelatussa loppuottelussa pelasivat Villa Lidköping ja AIK Bandy. Ottelussa ei ollut yleisöä koronavirusepidemiasta johtuen. Villa Lidköping BK otti toisen Ruotsin jääpallomestaruuden dramaattisten vaiheiden jälkeen. Ottelu päättyi tasalukemiin 4-4, joten ottelua jatkettiin äkkikuolemaperiaatteella. Villa Lidköpingin Martin Karlsson viimeisteli ratkaisumaalin 5–4:een ajassa 105+3. 

Mestaruus oli suosikkina loppuotteluun lähteneelle Villa Lidköpingille seurahistorian toinen. Edellinen tuli vuonna 2019. Viime vuonna Villa Lidköping joukkue oli häviäjän roolissa loppuottelussa. Suomalaisia loppuottelussa edusti kolme AIK:laista, joista Esa Määttä valmentajana, puolustuspelaaja Ilari Moisala ja tällä kertaa pelaavan AIK-joukkueen ulkopuolella Kalle Lempinen. 

Ensimmäisen puoliajan tasatuloksen 2-2 jälkeen näytti Villa Lidköping ratkaisevan pelin toisen puoliajan ensimmäisen kymmenminuuttisen aikana kahdella maalilla Christoffer Edlundin ja Petter Björlingin toimesta. AIK Bandy tuli kuitenkin tasoihin seuraavan 20 minuutin kuluessa Erik Petterssonin ja Daniel Anderssonin maaleilla. Näin ottelun varsinainen peliaika päättyi lukuihin 4-4. Jatkoaikaa oli pelattu 105+3, kun Martin Karlsson rangaistusalueen ulkopuolelta ampumallaan laukauksella sinetöi Villa-mestaruuden.

## Parhaat maalintekijät - runkosarja

## Lähteet
Daniel Erik Bosin

**Daniel Erik Bosin**  (17. maaliskuuta 1739 Hauho – 1. syyskuuta 1815 Hauho) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Bosinin vanhemmat olivat Erik Johan Bosin and Anna Kristina Ehrenadler ja puoliso vuodesta 1812 Maria Kristina Krygerström. Bosin oli vapaaehtoinen tykistössä Suomessa 1753, kersantti tykistössä hänestä tuli Tukholmassa 1758 ja luutnantiksi hän yleni siellä 1773. Bosin palasi kapteeniksi suomalaiseen tykistöön 1782 ja erosi palveluksesta majurina 1798. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809. 

Arkkitehti Viktor Erik Amadeus Bosin oli Daniel Erik Bosinin poika.

## Lähteet
Vitali Zakrutkin

**Vitali Aleksandrovitš Zakrutkin** (, 27. maaliskuuta 1908 Feodosija – 9. lokakuuta 1984 Kotšetovskaja-na-Donu, Rostovin alue) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Vitali Zakrutkin syntyi opettajaperheeseen. Hän valmistui opettajaksi, suoritti jatko-opintoja ja puolusti vuonna 1936 kandidaatinväitöskirjaansa Aleksandr Puškinin runoudesta. Samana vuonna Zakrutkin nimitettiin Rostovin pedagogisen instituutin venäjän kirjallisuuden laitoksen johtajaksi.

Zakrutkin osallistui kirjeenvaihtajana toiseen maailmansotaan, joka teki hänestä myös kirjailijan. Hän proosateostensa teemoja olivat sota ja jälleenrakennus. Romaani *Uiva stanitsa* (*Plavutšaja stanitsa*, 1950) sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. Zakrutkinin pääteos on laaja perhekronikka *Sotvorenije mira* (”Maailman luominen”), joka ilmestyi kolmessa osassa vuosina 1955–1978. Se sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1982.

Zakrutkin kuului Venäjän SFNT:n kirjailijaliiton hallitukseen ja sihteeristöön sekä *[[Literaturnaja Rossija]]* -lehden toimitusneuvostoon. Kirjallisuusvirkailijana hän puolusti konservatiivisia arvoja. Kirjailijana häntä on luonnehdittu lahjattomaksi.

## Suomennettu teos
* *Uiva stanitsa* (*Plovutšaja stanitsa*). Suom. Urho Ruhanen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1954.

## Lähteet
Bernt Gustaf Eneskjöld

**Bernt Gustaf Eneskjöld**  (4. kesäkuuta 1756 – 13. joulukuuta 1829 Vehmaa) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Eneskjöldin vanhemmat olivat Berndt Johan ja Christina Eleonora Eneskjöld ja puoliso vuodesta 1786 Anna Christina Mörtengren (k. 1853). Hän oli korpraali henkirakuunarykmentissä 1769 ja kornetti 1777. Oltuaan reservissä vuodesta 1781 Eneskjöld erosi palveluksesta luutnanttina 1789. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809. 

## Lähteet
Marströmmen

**Marströmmen** on Ruotsissa Kalmarin läänissä Västervikissä virtaava 7 kilometriä pitkä joki, joka muodostaa Marströmmenin vesistössä sen 76 kilometriä pitkään pääuomaan sen alajuoksun. Joen valuma-alueen pinta-ala on 496 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Gåsfjärdeniin Blankaholmissa Västervikin kunnassa.

## Joen kulku
Vesistö on saanut nimensä vesistön joensuussa sijaitsevasta 7 kilometriä pitkästä Maren-järvestä alkavasta joesta. Joen nimikko-osuus voi olla pitempikin, mutta sen virtaosuus on katkennut useiden järven muodostamaan ketjuun. Vesistön pääuoma on sen sijaan yläjuoksulla selkeämmin hahmotettavissa ja sillä on eri osuuksillä useita eri nimiä. Pääuoma alkaa Gryssjönistä, jonka vedenpinnan korkeus on 124 metriä mpy.

## Vesivoimaa
Vesistössä on yksi vesivoimalaitos Ölvedals Kvarn, joka tuottaa sähköä 0,3 megawattin teholla noin 0,7 gigawattituntia vuodessa.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Arnold Origi

**Arnold Otieno Origi** (s. 15. marraskuuta 1983 Nairobi, Kenia) on kenialainen jalkapalloilija, joka edustaa norjalaista IL Höddiä. Origi pelasi vuodet 2001–2006 Keniassa, kunnes hän siirtyi Norjaan pelaamaan. Norjassa Origi pelasi vuoteen 2018 asti. Origi on myös pelannut 33 peliä Kenian maajoukkueessa. Hänen serkkunsa on Liverpoolissa ja Belgian maajoukkueessa pelaava Divock Origi.

## Lähteet
Virån

**Virån** on Ruotsissa Kalmarin läänissä virtaava alle 32 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Virånin vesistössä sen 63 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 588 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaan Kalmarinsalmeen Oskarshamnin kunnassa.

## Joen nimi
Vesistössä on kaksi samannimistä jokea, jotka yhtyvä noin 10 kilometriä ennen merenrantaa. Vanhastaan toista sivu-uomaa on kutsuttu nimellä *Virboån*, mutta kartoista tavataan usein nimet *Virån* tai *Viraån*. Nämä voivat olla paikallisten ihmisten antamia nimi sivuhaaroille.

## Joen kulku
Valuma-alueella on kaksi haaraa, joiden nykyiset karttanimet ovat Virån (eteläisempi ja pohjoisempi haara). Vesistöviranomaiset ovat merkinneet niistä pisimmän, eli pohjoisemman haaran, pääuomaksi. Pääuoman alkulähde on järvi Solnen Solnehultissa. Virånin nimellä tunnettu uoma alkaa Hägernin järvestä Röstorpissa.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Takachiho

**Takachiho** () voi tarkoittaa:

* japanilaisessa mytologiassa esiintyvä paikka, jossa Ninigi no mikoto laskeutui maan päälle (*tenson kōrin*)
* Takachiho-gawara, mytologiaan liitetty ylänköalue Japanin Kagoshiman prefektuurissa
* Takachihovuori, Japanin vuori Kyūshūlla Kagoshiman ja Miyazakin prefektuurien rajalla
* Takachiho, Japanin maaseutukaupunki Miyazakin prefektuurissa
* *[[Takachiho (1885)|Takachiho]]* (1885), keisarillisen Japanin laivaston Naniwa-luokan panssarikansiristeilijä
* Takachiho-yliopisto, yksityinen yliopisto Tokiossa
* Takachiho-rautatie, Miyazakin prefektuurissa toiminut japanilainen rautatieyhtiö
* 5403 Takachiho, päävyöhykkeen asteroidi.