open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Huopavoikeltano

**Huopavoikeltano** eli **huopakeltano** (*Pilosella officinarum*, syn. *Hieracium pilosella*) on keltakukkainen asterikasvien heimoon kuuluva kasvilaji tai hieman toisistaan eroavien pikkulajien ryhmä.

## Ulkonäkö
Huopakeltanon lehdet kasvavat ruusukkeena tiiviisti maata vasten, ja osa niistä saattaa talvehtia lumen alla. Lehden alapinta on valkean, huopaa muistuttavan nukkakarvoituksen peitossa. Lehtien keskeltä nousee 5–25 cm korkea kukkavana, jonka päähän tulee vaaleankeltainen, voikukkaa muistuttava, mutta sirompi mykerökukinto. Hedelmävaiheessa mykerökukinto muuttuu hahtuvapalloksi.

## Kasvupaikka
Huopakeltano kasvaa paahteisen kuivilla paikoilla melko vähäravinteisessa maassa, kuten hiekkakedoilla, sorakuopilla, metsien ahomaisilla reunuksilla, tien- ja pellonpientareilla, pihojen matalilla ja kuivilla töyräillä tai kallionkupeilla.

## Levinneisyys
Suomessa huopakeltanoa tavataan Etelä- ja Keski-Suomessa.

## Käyttö
Kuivatulla huopakeltanolla on lääkitty silmäsairauksia, maksavaivoja, ripulia, suolitulehdusta, malariaa ja nenäverenvuotoa. Tieteellinen nimi *officinarum* tarkoittaa rohtoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas: Huopavoikeltanon levinneisyys Suomessa
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Pilosella pilosellina'' -ryhmä - huopavoikeltanot
Isotalvikki

**Isotalvikki** (*Pyrola rotundifolia*) on pääasiassa rehevissä metsissä kasvava valkokukkainen talvikkilaji. Laji on levinnyt laajalle Eurooppaan ja Siperiaan. Suomessa sitä tavataan koko maassa.

## Ulkonäkö ja koko

Isotalvikki kasvattaa rönsyilevän maavarren, josta nousee 10–30 cm korkeita lehdettömiä kukkavarsia. Lehdet kasvavat kukkavarsien juurella ruusukkeina lähellä maanpintaa. Ruusukelehdet talvehtivat vihreinä. Lehdet ovat 1–5 cm pitkiä, paksuhkoja, sileitä ja pyöreähköjä. Lehden ruoti on siipipalteeton. Kukinto on pysty terttu. Valkoiset tai vihertävän valkoiset kukat ovat nuokkuvia, ja kukkien punertava emi on selvästi näkyvillä. Isotalvikki kukkii kesä-elokuussa. Isotalvikki elää sienten kanssa symbioosissa, ja saa ravintonsa sienijuurillaan.

Isotalvikista tunnetaan useita alalajeja, joista Fennoskandiassa esiintyy kolme: nimialalaji etelänisotalvikki (ssp. *rotundifolia*), pohjanisotalvikki (ssp. *norvegica*) sekä dyyni-isotalvikki (*ssp. maritima*). Alalajit erottaa toisistaan lähinnä kokonsa puolesta sekä lehtien muodosta. Isotalvikki voi risteytyä pikkutalvikin kanssa niiden yhteisillä kasvupaikoilla

## Levinneisyys
Etelänisotalvikkia tavataan Pohjois-, Keski- ja Itä-Euroopassa sekä Venäjällä pitkälle Siperiaan asti. Länsi-Euroopan mereisimmillä alueilla se on harvinaisempi kuin sisämaassa. Pohjantalvikkia esiintyy pääasiassa Kölivuoristossa ja pohjoisessa myös alavammilla alueilla Kuolan niemimaalle ja Vienanmeren ympäristöön asti. Dyyni-isotalvikkia tavataan vain suppealla alueella Pohjanmeren rannikolla Tanskasta Pohjois-Ranskaan.

Suomessa isotalvikkia tavataan koko maassa. Etelä-Lappiin saakka vallitseva alalaji on etelänisotalvikki. Pohjanisotalvikkia tavataan Kainuun korkeudelta pohjoiseen, ja alalaji on yleisimmillään Pohjois-Lapissa.

## Elinympäristö
Isotalvikkia tavataan tuoreissa ja lehtomaisissa kangasmetsissä, lehdoissa, rehevissä korvissa, letoilla, tunturiniityillä ja -kankailla. Pohjanisotalvikki on kalkinsuosija.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Suuri Pohjolan kasvio*. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Isotalvikki (''Pyrola rotundifolia'')
* Kasviatlas 2018: Isotalvikin (''Pyrola rotundifolia'') levinneisyys Suomessa
* Luontoportti: Isotalvikki (''Pyrola rotundifolia'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: Pyrola rotundifolia subsp. rotundifolia - isotalvikki subsp. etelänisotalvikki
* Pohjolan kasvien pauloissa: Pyrola rotundifolia subsp. norvegica - isotalvikki subsp. pohjanisotalvikki
* Luopioisten kasvisto: Isotalvikki (''Pyrola rotundifolia'')
* Den virtuella floran: Isotalvikin (alalaji ''rotundifolia'') levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla
* Den virtuella floran: Pohjantalvikin (alalaji ''norvegica'') levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla
* Nettikasvio: Isotalvikki (''Pyrola rotundifolia'')
* ITIS: ''Pyrola rotundifolia'' 
* Flora of China: ''Pyrola rotundifolia''
The Funkiest

**The Funkiest** oli Helsingin keskustan laidalla Mechelininkadulla Töölössä sijainnut, joulukuussa 1995 perustettu levykauppa. The Funkiestissä myytiin lähinnä rap-levyjä sekä jonkun verran 1960–1970-lukujen rhythm and blues-, funk- ja soul-musiikkia. 

Huhtikuussa 2016 The Funkiestin omistaja Juha Vakkari ilmoitti lopettavansa liikkeen kannattamattomana. 

## Fjuu Records
The Funkiestin alla toimi myös levy-yhtiö **Fjuu Records**, joka julkaisi levyjä muun muassa Ruudolfilta ja Loost Koosilta. Fjuu Recordsilta ilmestyi historiansa aikana 33 julkaisua.

### Fjuu Recordsin julkaisut
* fjuu01: Sampo - Aurinko kutsuu (2001)
* fjuu02: PetteTuomoTK - EP (2002)
* fjuu03: Eevil Stöö - Pinkkibikinihinkkichiksi (2002)
* fjuu04: Overme - Power/Hiot (2001)
* fjuu05: Lost Cause - It's All Happenin' (2002)
* fjuu06: Helpus - Helpus (2002)
* fjuu07: Salamaryhmä - Kaikki on mahollista (2003)
* fjuu08: Chydeonep (2003)
* fjuu09: Overme - One (2003)
* fjuu10: Lost Cause - Bustickets EP (2003)
* fjuu11: Nuanz - Teetä kolmelle (2003)
* fjuu12: Lyhtyjä - Myrsky vesilasissa (2003)
* fjuu13: Ruudolf - Bodausanthem (2004)
* fjuu14: Vihreys - Vol 2 (2003)
* fjuu15: Puisto-osasto EP (2004)
* Kiltit Ihmiset O.G. 2000 - Plankton 7 (2004)
* fjuu16: Payperwork & Mekas - Left (2005)
* fjuu17: Neveready & Dumb / Effekt - Split 12" (2005)
* fjuu18: Nektaryn Seq & Kardoklikk - Trophikal Boyzz (2005)
* fjuu19: Effekt - Pakkanen (2005)
* fjuu20: Neveready - Neveready (2005)
* Payperwork & Mekas - Payperwork&Mekas (2005)
* fjuu21: Taikaukko 7" (2006)
* Eevil Stöö - Pure Ana & Happyhappy Joyjoy Memphis Underground Mix Pt.1 (2006)
* fjuu22: Niko & Tapsa - Tässä kaupungissa tuulee aina (2007)
* fjuu23: Saurus - Son Dynyy (2007)
* fjuu24: K.V.N & Lobo - The Dead End Kidz (2008)
* fjuu25: Köyhä Jonne - Krapula (2009)
* fjuu26: K.V.N & Lobo - Welcome to the Dead End (2009)
* fjuu27: Ghetto Tyylit Kokoelma (2011)
* fjuu28: K.V.N & Lobo - Mac Shit (2012)
* fjuu29: Betonipossu - Hyviä keloja LP (2014)
* fjuu30: OLPEKKALEV - 00 & 01 EP (2014)

## Lähteet
Tommi Lindell

**Tommi Lindell** (s. 1966) on suomalainen musiikin monitoimihenkilö, joka on säveltänyt, sovittanut, soittanut ja tuottanut monilla eri levyillä, hän on vaikuttanut esimerkiksi kokoonpanossa Lindelltronics, The Swinghufvuds, Allekirjoittanut, Tapaus Lindell, Veijo Midi & Modulit sekä ollut  bändisoittajana Bluesshakers**,** Rinneradio ja Raptori -yhtyeissä. Lindell oli yksi Frank Pappa Show:n ja Yle TV1:n Hotelli Sointu -ohjelmien tekijöistä.

Lindellin musiikkiopinnot alkoivat 1980-luvun alkupuolella Oulunkylän Pop- ja Jazz-konservatoriossa.

## Maan tapa -kappale
Lindell käytti vuonna  1989 julkaisemassaan kappaleessa ”Maan tapa” mm. poliitikkojen korulauseita sekä Yleisradion lähetyksen lopettamissignaalia. Kun kappale soi Yöradion lähetyksessä, se katkaisi lähetyksen osassa Suomea, muun muassa Espoon Kivenlahdessa. Yle kielsi tästä syystä kappaleen soittamisen.   Vuonna 2024 hän julkaisi siitä uuden *Maan tapa 2024 remix -version* jossa oli sanat oli päivitetty Orpon hallituksen ministerien sanomisiin ja leikkauksiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Otto A.: Tommi Lindell - Teeveestäkin tuttu. Selvis 1/2001.
* Sami Sarhamaa: Tommi Lindell. Riffi 2/2002.
* Kapsäkki: Tommi Lindell .
* 
*
Hevonhierakka

**Hevonhierakka** (*Rumex longifolius*) on 50–120 cm korkea jäykkävartinen monivuotinen ruohokasvi.

## Ulkonäkö
Hevonhierakan lehdet ovat poimulaitaisia, 3–4 kertaa leveyttään pitempiä ja jopa 35 cm:n pituisia. Lehtiruodin tyvellä vartta ympäröi kalvomainen korvaketuppi. Hevonhierakka kukkii heinä-elokuussa. Sen kukinto on pystyhaarainen, tiheä, tähkämäinen ja melkein lehdetön. Kukat ovat pienet ja vihertävät. Hevonhierakalla on voimakas pysty pääjuuri. Se lisääntyy helposti katkenneista juurenkappaleista. Yksi hevonhierakka voi tuottaa yli 15 000 siementä. Pähkylät ovat tummanruskeita, noin 3 mm pitkiä ja kolmisärmäisiä. Siemenet jäävät usein ruskeina roikkumaan talventörröttäjäksi kuivahtaneessa varressa vielä lumentulon jälkeenkin. Ne voivat levitä laajalle alueelle tuulen mukana lumihankea pitkin.

## Levinneisyys Suomessa
Hevonhierakka on Suomessa joutomaiden muinaistulokaskasvi. Se on yleinen lähes koko maassa. Vain Lapin pohjoisosissa se on harvinaisempi.

## Elinympäristö
Hevonhierakka kasvaa lähinnä ihmisen muokkaamissa paikoissa kuten pihoissa, tienvierillä, joutomailla, laitumilla ja puutarhoissa. Sitä löytyy myös rannoilta. Hevonhierakka suosii typpipitoista maata.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* 
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Hevonhierakka (''Rumex longifolius'')
* Luontoportti: Hevonhierakka (''Rumex longifolius'')
* Valokki – Nettikasvio: Hevonhierakka (''Rumex longifolius'')
Battrick

**Battrick** on ilmainen internetselaimella pelattava krikettimanagerointipeli. Peli on saanut runsaasti vaikutteita Hattrick-nimisestä vastaavanlaisesta jalkapallomanagerointipelistä. Battrickin on luonut Allan Fairlie-Clarke, joka tunnetaan Battrickissä BT-Allanina. Pelillä oli vuonna 2006 noin 7&nbsp;000 pelaajaa.

Pelaaja ottaa pelissä haltuunsa krikettijoukkueen, jonka jälkeen pelaajan tavoitteena on kehittää joukkuettaan treenin ja siirtojen avulla, sekä hallita talouttansa ja nousta divisioonissa valiten aina parhaimman taktiikan otteluun. Ottelut pelissä pelataan reaaliajassa. Vuonna 2006 pelin kilpailut seurajoukkueille olivat yhden päivän kriketti-liiga ja yhden päivän kriketti-cup. Joukkueet voivat myös haastaa toisiaan ystävyysotteluihin, mikäli ovat pudonneet jo cupista. Peliin luotiin myös maajoukkueet kauden 2 aikana. Maajoukkuevalmentajat valitaan aina vaaleilla käyttäjien keskuudesta.

## Aiheesta muualla
* Pelin verkkosivut
Sakari Lindfors

**Sakari Lindfors** (s. 27. huhtikuuta 1966 Helsinki) on suomalainen jääkiekkomaalivahti ja maalivahtivalmentaja.

Lindfors edusti Suomessa aikuisten pääsarjatasolla vain HIFK:ta. Hän pelasi joukkueessa vuodet 1985–1998 ja 2000–2002. Välissä Lindfors kävi torjumassa kiekkoja ulkomailla Itävallan EC Grazissa, Ruotsin Färjestadissa ja Italian HC Milanossa. Lindfors puki pelipaidan päälleen yhteensä 670 Jääkiekon SM-liiga-otteluun ja oli torjuntavuorossa 508:ssa. Hän voitti urallaan kolme SM-mitalia, joista yksi oli kultainen.

Sakari Lindfors valittiin Suomen MM-joukkueeseen viidesti vuosina 1989–1993, vuoden 1991 MM-kisoissa hän ei pelannut peliäkään. Lindforsin maajoukkueuralle mahtuu 111 A-maaottelua. Vuonna 1992 Lindfors oli mukana voittamassa MM-hopeaa Prahan MM-kilpailuista. Calgaryn vuoden 1988 talviolympialaisten kisajoukkueessa Lindfors oli alun perin kotiin jäävä varamaalivahti. Jarmo Myllyksen jalkavaivojen takia hän oli kuitenkin osan aikaa paikan päällä Calgaryssä. Hän ei pelannut kisoissa otteluakaan, mutta sai ylimääräisen hopeamitalin, jonka hän luovutti Suomen Jääkiekkomuseoon. Hän ei kuitenkaan ole virallisesti olympiamitalisti.

Pelaajauransa jälkeen Lindfors on toiminut HIFK:n maalivahtivalmentajana ja joukkueenjohtajana. Joulukuussa 2006 Lindfors nostettiin HIFK:n väliaikaiseksi päävalmentajaksi, kun Bob Francis ja apulaisvalmentaja Tom Coolen erotettiin tehtävistään.

## Saavutukset ja palkinnot
*1 Suomen mestaruus (1998)
*1 SM-hopea ja -pronssi
*MM-hopea
*HIFK on jäädyttänyt Lindforsin pelinumeron 35
*Suomen Jääkiekkoleijona #161

## Lähteet
*Lindforsin tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
*HIFK:n valmentajat

### Viitteet
Shayne Toporowski

**Shayne Angelo Toporowski** (s. 8. joulukuuta 1975 Paddockwood, Saskatchewan, Kanada) on kanadalainen pelaajauransa päättänyt jääkiekkoilija. 

## Ura
Toporowski on pelannut useissa eri seuroissa ja kahdeksassa eri sarjassa. SM-liigassa hän on edustanut Espoon Bluesia, Lahden Pelicansia, Tampereen Ilvestä, Rauman Lukkoa, Lappeenrannan SaiPaa ja Tampereen Tapparaa. Toporowski edusti Lukkoa neljän kauden ajan.

Toporowski on Los Angeles Kingsin 2. kierroksen . Hän on pelannut NHL:ssä kolme ottelua Toronto Maple Leafsin joukkueessa. Lisäksi Toporowski on pelannut Saksan DEL-liigassa, Ruotsin Elitserienissä, Venäjän superliigassa, Irlannin Super Leaguessa, American Hockey Leaguessa ja juniorisarja WHL:ssä.

Kausi 2008–2009 oli Toporowskille ehkä uransa parhaimpia, koska hän oli SaiPan paras pistemies koko kauden ajan tehoilla 18+28=46. Kaudeksi 2010–2011 Toporowski siirtyi Tapparaan yksivuotisella sopimuksella. Tappara-vuoden jälkeen Toporowski pelasi yhden kauden Itävallassa monikansallisessa EBEL-liigassa pelaavan Villacher SV:n riveissä. Viimeisen kautensa Toporowski pelasi Yhdysvalloissa CHL-liigan Quad City Mallardsin joukkueessa, jossa kantoi varakapteenin A-tunnusta ja toimi joukkueen pelaaja-valmentajana.

2013–2014 Toporowski toimi yliopistojoukkue College of the Holy Cross'in apuvalmentajana ja vuodesta 2014 alkaen hän on toiminut Worcester State Universityn päävalmentajana alemmassa yliopistoliigassa.

## Tilastot

## Pelityyli
Toporowski on arvostettu henkilö pelaajien keskuudessa. Lukossa hän oli joukkueen kapteeni. Lisäksi hän toimi SaiPan kapteenina varsinaisen kapteenin Ville Kohon loukkaannuttua. Toporowski tunnetaan pelaajana, joka taistelee ja tekee kovasti töitä joukkueelle. Kovanaamana tunnettu Toporowski on tapellutkin SM-liigassa muutamaan otteeseen.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*Profiili Jatkoaika.comissa
*Profiili SaiPa.fissa
Purtojuurikasvit

**Purtojuurikasvit** (Dipsacaceae) on kaksisirkkaisten Dipsacales-lahkoon luokiteltu, aiemmin omaksi heimokseen luokiteltu kasviheimo. Siihen kuului 290 lajia, jotka jaettiin 11 sukuun. Nykyisin tämä heimo on Dipsacoideae-alaheimo kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimossa.

Purtojuurikasvit kasvavat luonnonvaraisina Euraasiasta Uuteen-Guineaan ulottuvalla alueella ja Afrikassa. Suomessa kasvavat luonnossa purtojuuri (*Succisa pratensis*) ja ketoruusuruoho (*Knautia arvensis*). Lisäksi joitain lajeja viljellään koristekasveina.

## Sukuja
* *[[kirahvinkukat|Cephalaria]]* – kirahvinkukat
* *[[karstaohdakkeet|Dipsacus]]* – karstaohdakkeet
* *[[ruusuruohot|Knautia]]* – ruusuruohot
* *[[törmäkukat|Scabiosa]]* – piirtotörmäkukat eli törmäkukat
* *[[kerälatvat|Succisella]]* – kerälatvat
* *[[purtojuuret|Succisa]]* – purtojuuret

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ITIS: Dipsacaceae
Vanamokasvit

**Vanamokasvit** (Linnaeaceae) on Dipsacales-lahkoon kuuluva kaksisirkkaisten kasvien heimo. Siihen kuuluu noin 36 lajia, jotka jaetaan neljään tai viiteen sukuun.  Ne kasvavat luonnonvaraisina lauhkeassa ja vileässä vyöhykkeessä. Useimmat vanamokasvit ovat varpuja tai köynnöksiä, ja niiden kukat ovat kellon tai suppilon muotoisia. 

Nykyisin vanamokasvit luokitellaan usein osaksi kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoa.

## Sukuja
* *Abelia* – abeliat
* *Kolkwitzia* – kellokuusamat
* *Linnaea* – vanamot

## Lähteet
Ursus

**Ursus** voi tarkoittaa eri asioita:

**[[karhut (suku)|Ursus]]*, karhujen suku, tai Ursidae, karhujen heimo
*Ursus, romanialainen olut
*Ursus, islantilainen vodka
*Ursus, puolalainen traktori- ja koneteollisuusyhtymä
*Ursus, alun perin Merenkulkulaitokselle kuulunut raskaskuljetusalus
*Ursus, Varsovan kaupunginosa
*Teatteriseurue Ursus, helsinkiläinen ammattiteatteriryhmä
*Ursus, päähenkilö seikkailuelokuvissa Ursus leijonien laaksossa ja Ursus – sankareista suurin
*Katolisia pyhimyksiä:
**Ursus (Aosta)
**Ursus (Auxerre)
**Ursus (Ravenna)
**Ursus (Solothurn)

## Katso myös

* Ursa (täsmennyssivu)
Mito

**Mito** () on Japanin Ibarakin prefektuurin pääkaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Nakajoen varrella. Kaupungissa on 270&nbsp;472 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 217,32 neliökilometriä. Mito on nimitetty yhdeksi Japanin erityiskaupungeista.

Mitossa sijaitsee Kairaku-enin puutarha, joka on yksi Japanin kolmesta suuresta puutarhasta. Puutarhan rakensi Tokugawa Akinari vuonna 1842. Keväällä tuhannet ihmiset käyvät puutarhassa ihailemassa japaninaprikoosin kukintoa. Mitossa järjestetään myös Mito-kōmon-festivaali. Kaupunki on tunnettu Miton nattōsta.

Mito oli Aizawa Seishisain johtaman uuskungfutselaisten Miton koulukunnan kotipaikka.

## Historia
Ensimmäiset Yamaton kansan asukkaat asettuivat Miton alueelle 500-luvulla. Heian-kauden lopulla Baba Sukemoto, Taira-klaanin sotaherra muutti Mitoon ja rakennutti sinne linnan. Miton linna vaihtoi aikojen mittaan omistajaa useita kertoja. 1500-luvulla daimio Satake Yoshinobu valloitti sen, mutta joutui luovuttamaan linnan Tokugawa Ieyasulle vuoden 1603 Sekigaharan taistelussa. Ieyasun pojasta Tokugawa Yorifusasta tuli tämän jälkeen Miton linnanherra. Yorifusa kuului yhteen niistä kolmesta Tokugawa-suvun haarasta, jotka ylläpitivät linnoituksia Edon ympärillä. Togukawan suku hallitsi Mitoa aina 1800-luvun puoleen väliin, kunnes Edon sotilashallinto syrjäytettiin.

Nykyinen Miton kaupunki muodostettiin 1. huhtikuuta 1889, ja sen väkiluku oli tuolloin 25&nbsp;000. Mitosta tehtiin prefektuurin pääkaupunki, ja vuonna 1900 Jōban-linja yhdisti kaupungin Tokioon. Vuoteen 1910 mennessä puhelinlinjat ja sähkövalaistus saatiin koko kaupunkiin. Vaikkakin kolme neljäsosaa kaupungista paloi maan tasalle toisen maailmansodan lopussa, kohosi kaupungin väestöluku 70&nbsp;000:n vain muutamassa vuodessa ja jatkaa kasvuaan yhä.

Nykyisin Mito on pääasiassa hallinnollinen ja kaupallinen keskus. Suurin osa prefektuurin teollisuudesta sijaitsee Tsukuban kaupungin ympärillä. Mitoon on myös kasvanut pienimuotoista turismia lähinnä Kairaku-enin puiston houkuttelemana. Myös paikalliset museot, jotka ovat keskittyneet Tokugawa-suvun historiaan, vetävät yleisöä.

## Liikenne
Miton rautatieasema sijaitsee Jōban-linjan varrella ja Jōban-moottoritie yhdistää kaupungin Tokioon ja Tsukubaan etelässä sekä Hitachiin ja Iwakiin pohjoisessa. Suigun-linja kulkee pohjoiseen Kōriyamaan ja Mito-linja länteen Oyamaan. Läheisin suuri lentokenttä on Naritan kansainvälinen lentoasema.

## Kuvia

Tiedosto:水戸芸術館 - panoramio (3).jpg|Miton taidemuseo
Tiedosto:茨城県庁 - panoramio.jpg|Ibarakin prefektuurin hallintorakennus


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin internetsivut
Lerici-luokan miinantorjunta-alus

**Lerici-luokka** on Italian merivoimien neljän miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka, jonka alukset ovat italialaisen Intermarine S.p.A.:n valmistamia.

## Suunnittelu
Voimanlähteenä on yksi Wärtsilä NSD BL230-8M -dieselmoottori, joka tuottaa 1&nbsp;176 kilowatin tehon säätölapapotkurille. Lisäksi aluksella on kolme aktiiviperäsintä miinojenetsintää varten. Aluksilla on komento- ja valvaontajärjestelmänä Datamat. Kaikuluotaimina ovat FIAR SQQ-14/IT ja miinantorjuntajärjestelminä Gaymarine Pluto ja MIN. Aluksen omasuojana on yksi Oerlikonin 20 millimetrin 70 pituuskaliiperin Mk10  -ilmatorjuntakanuuna.

## Alukset

## Lähteet

*Rodriguez Intermare: Lerici class minehunters

### Viitteet
Ursus (olut)

**Ursus** on romanialainen panimo ja olutmerkki. Ursusta valmistettiin vuoteen 2010 asti Cluj-Napocan kaupungissa, ja se on yksi Romanian vanhimmista ja myydyimmistä olutmerkkeistä.

## Historia
Cluj-Napoca oli vanha roomalainen varuskuntakaupunki, mistä tietotaito oluen panemiselle alueella sai alkunsa.  Vuonna 1878 kaupunkiin perustettiin ensimmäinen virallinen panimo, Czell.  
Vuoden 1928 alussa panimon nimeksi vaihdettiin Ursus. Romanian valtio otti 11. kesäkuuta 1948 panimon valtion omistukseen. Valtion omistuksessa yhtiön rakenteita järjesteltiin uudelleen, ja vuonna 1748 perustettu Timișoaran panimo sulautettiin pääyhtiöön.

Ursus oli ensimmäinen yksityistetty yhtiö Romaniassa vuoden 1989 vallankumouksen jälkeen. Vuonna 1996 panimojätti SABMiller osti yhtiön. 
Marraskuussa vuonna 2010 yhtiö ilmoitti lopettavasa Cluj-Napocan panimon ja siirtävänsä tuotannon muihin pisteisiin; näin Ursuksen 132-vuotinen historia kaupungissa päättyi.

## Palkinnot

## Oluet

### Ursus merkin alla olevat
* Ursus Premium, lager 
* Ursus Black, tumma lager, 6 % 
* Ursus Cooler, 1,5 % 
* Ursus Pils, pilsner
* Ursus Alkoholiton
* Ursus Suodattamaton, 5 % 
### Ursus panimon valmistamat
* Grolsch 
* Redd's
* Peroni Nastro Azzurro
* Pilsner Urquell
* Timisoreana
* Ciucas
* Stejar
* Azuga 

## Lähteet
Gaeta-luokan miinantorjunta-alus

**Gaeta-luokka** on Italian merivoimien kahdeksan miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka. 

## Hankinta
Italia tilasi 1998 Intermarine S.p.A.:lta kuusi paranneltua Lerici-luokan alusta ja lisäksi vielä kaksi vuonna 1992. Luokan alusten propulsio- ja asejärjestelmät ovat lähes identtiset Lerici-luokan kanssa, mutta alusten kokoa on kasvatettu pituutta 52,45 metriin ja uppouma 720 tonniin. Propulsiojärjestelmän tehoa on kasvatettu suorituskyvyn parantamiseksi. Gaeta-luokaksi nimetyt kahdeksan alusta luovutettiin Italian laivastolle vuoden 1996 loppuun mennessä.

Gaeta-luokan tyyppisten alusten tuotanto jatkui Yhdysvalloissa, jonka laivasto tilasi kaksitoista Osprey-luokan miinantorjunta-alusta.

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Ordre national du Mérite

**Ordre national du Mérite** () on ranskalainen ansioritarikunta. Se perustettiin 3. joulukuuta 1963.

## Myöntämisperusteet

Ritarikunnan suurmestari on Ranskan tasavallan presidentti, joka myöntää kaikki ritarikunnan kunniamerkit ministerien ehdotusten perusteella. Myöntämisperusteena on sotilas- tai siviiliansiot Ranskan hyväksi tehdyssä työssä. Nämä ansiot eivät kuitenkaan ole niin suurenmoisia, että niitä palkittaisiin kunnialegioonalla.

Nimityksistä ja ylennyksistä puolet on ritarikunnan sääntöjen mukaan mentävä naisille. Ylennykset ritarista upseeriksi tapahtuvat aikaisintaan 5 vuoden kuluttua ja tämän jälkeen ylempiin luokkiin aikaisintaan 3 vuoden kuluttua. Ylennyksiä tehdään kahdesti vuodessa.

Kansallisen ansioritarikunnan oli tarkoitus korvata useita vanhempia ranskalaisia ritarikuntia. Uuden ritarikunnan perustamisen myötä seuraavat ritarikunnat laukkautettiin 1. tammikuuta 1964:

* Sosiaaliansioiden ritarikunta
* Julkisen terveyden ritarikunta
* Kauppa- ja teollisuusansioiden ritarikunta
* Artesaaniansioiden ritarikunta
* Matkailuansioiden ritarikunta
* Taisteluansioiden ritarikunta
* Postiansioiden ritarikunta
* Kansantalouden ritarikunta
* Urheiluansioiden ritarikunta
* Työansioiden ritarikunta
* Sotilasansioiden ritarikunta
* Siviiliansioiden ritarikunta
* Saharan ansioiden ritarikunta

## Tunnukset
Ritarikunnassa on kunnialegioonan tavoin viisi luokkaa:
*  suurristin komentaja
*  suurupseeri
*  komentaja
*  upseeri
*  ritari
Nauhan perusväri on sininen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Circuit de Charade

**Circuit de Charade** on moottorirata lähellä Clermont-Ferrandia Ranskassa. Siellä on ajettu Formula 1 -kisoja 1965, 1969, 1970 ja 1972 sekä muita pienempiä kilpailuja. Rata rakennettiin sammuneen tulivuoren viereen 1958. Jotkut kuljettajat kuvailivat rataa "mutkikkaammaksi ja nopeammaksi versioksi Nürburgringistä".

Ranskan Grand Prix siirtyi Charadelta Paul Ricardin radalle sen jälkeen, kun Helmut Marko loukkasi silmänsä 1972.

Radan uusi, lyhyempi versio (3,86 km) on vielä käytössä muun muassa Formula 3 -sarjassa.

## Formula 1 -voittajat
Emmanuelle Béart

**Emmanuelle Béart** (s. 14. elokuuta 1963 Saint-Tropez, Ranska) on ranskalainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä. Hänet tunnetaan myös työstään Unicefin hyväksi.

Syyskuussa 2023 sai ensi-iltansa Béartin tuottama dokumenttielokuva *Such a Resounding Silence*, jossa hän keroo tulleensa 10-vuotiaana sukulaisensa raiskaamaksi, mutta ei paljasta kuitenkaan raiskaajan nimeä.

## Osittainen filmografia
**[[Rakkauden lähde]]* (1986)
**[[Date with an angel]]* (1987)
**[[Les enfants du désordre]]* (1989)
**[[La belle noiseuse – tuntematon mestariteos]]* (1991)
**[[J’embrasse pas]]* (1991)
**[[Tunteeton sydän]]* (1992)
**[[Nelly ja herra Arnaud]]* (1995)
**[[Ranskalainen nainen]]* (1995)
**[[Vaarallinen tehtävä]]* (1996)
**[[Don Juan (vuoden 1998 elokuva)|Don Juan]]* (1998)
**[[Kolmenkympin villitys]]* (1999)
**[[Les Destinées sentimentales]]* (2000)
**[[Roolipeli (elokuva)|Roolipeli]]* (2000)
**[[8 naista]]* (2002)
**[[Nathalie]]* (2003)
**[[L’Enfer]]* (2005)
**[[A Crime]]* (2006)
**[[Les Témoins]]* (2007)
**[[Disco (elokuva)|Disco]]* (2008)
**[[Bye Bye Blondie]]* (2012)
**[[Krokotiilin keltaiset silmät]]* (2014)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Mikael Reuter

**Gunnar Egid Roger Mikael Reuter** (s. 17. toukokuuta 1943 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija ja kielitieteilijä. Hän työskenteli Kotimaisten kielten tutkimuskeskuksen ruotsin kielen osastossa vuodesta 1976, 1987–1992 erikoistutkijana ja 1992 alkaen osaston johtajana; hän jäi eläkkeelle vuonna 2008. Reuter toimitti vuosina 1986–2013 *[[Hufvudstadsbladet]]issa* ilmestynyttä *Reuters ruta* -palstaa, jossa käsiteltiin ajankohtaisia kielen ilmiöitä ja kielenhuoltoa. Vuonna 2001 hänet promovoitiin Uumajan yliopiston kunniatohtoriksi. Reuter on Axel Olof Freudenthal -mitalisti.

Mikael Reuterin isä oli professori Ole Reuter. Hänen tyttärensä on elokuvakriitikko Andrea Reuter.
__NOTOC__
## Tuotanto
**Att förstå varandra i Norden* (1982)
**Översättning och språkriktighet* (1991)
**Reuters rutor* (1992)
**Svensk uttalsordlista* (1994)
**Reuters rutor del 2* (1996)
**Finlandssvensk ordbok* (2000)
**Reuters rutor del 3* (2007)
**Finlandssvensk ordbok* (uud.) (2008)
**Så här ska det låta: Om finlandssvenska och språkriktighet* (2014)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Andersson, Maja-Stina: ”Jag har sagt nästan allt.” Födelsedagsintervju. *Hufvudstadsbladet* 17.5.2013, s. 20.

## Aiheesta muualla
* Reuters rutor. Kotus. 
* Svenska avdelningen. Kotus. 
* Hedersdoktorer vid Umeå universitet 13 oktober 2001  
* Mikael Reuter. 375 humanistia. Helsingin yliopisto.
*
Mahamiru-luokan miinantorjunta-alus

**Mahamiru-luokka** on Malesian laivaston neljän miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka. Alukset valmisti italialainen Intermare Lerici-luokasta. Italian laivaston tilauksen jälkeen toteutettu Malesian laivaston tilaus oli Intermaren ensimmäinen miinantorjunta-alusten vientikauppa.

## Suunnittelu
Alusten propulsiojärjestelmä on suurin ero yksiakseliseen ja moottoriseen Lerici-luokkaan. Malesialle toimitettuihin aluksiin on asennettu kaksi 1760 kilowatin MTU-dieselmoottoria, jotka on kytketty kumpikin omaan akseliin. Akselit pyörittävät kahta säätökulmapotkuria. Elektroniikka on Thomsonin toimittama ja siihen kuuluvat taistelunjohtojärjestelmä TSM2060, kaikuluotaimet TSM2022 ja PAP104.

## Alukset

## Lähteet
Huon-luokan miinantorjunta-alus

**Huon-luokka** on Australian laivaston miinantorjunta-alusten muodostama alusluokka, joka perustuu italialaisen Intermare S.p.A:n Italian laivastolle toimittamiin Gaeta-luokan aluksiin. Aluksilla on parannetut majoitustilat sekä parannettu miinanetsintäkyky.

## Suunnittelu
Luokan aluksille on ominaista räjähdyksen paineaallon kestävyys ja pieni magneettinen heräte, mitkä on saatu aikaiseksi runkomateriaalien valinnalla sekä muotoilulla. Alusten ominaisuudet mahdollistavat niiden käytön vaikeissa olosuhteissa.

Miinantorjuntavälineistönä aluksille on asennettu jopa 1&nbsp;000 metrin mittausetäisyyteen kykenevä kaikuluotain sekä kaksi Boforsin Double Eagle -miinanraivausvälineistöä.

## Alukset
Luokan ensimmäinen alus tilattiin 2. kesäkuuta 1993.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Rodriguez Intermare: Huon class minehunters 
*Australian Department of Defence: SEA 1555 - Minehunter Coastal Project
Korela

**Korela** tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä paikkoja:

* Käkisalmi, entinen Korela, kaupunki Venäjällä
* Korela, kaupunginosa Kotkassa
* Korela, kylä Värskassa, Virossa
Ernest Dimnet

**Ernest Dimnet**, (9. kesäkuuta 1866 Trélon, Ranska – 8. joulukuuta 1954 Pariisi) oli ranskalais-amerikkalainen pappi ja kirjailija.

Opintonsa hän suoritti katolisessa koulussa ja yliopistossa ja erikoistui klassillisten aineiden lisäksi englannin kieleen. Vuoteen 1923 saakka hän toimi katolisen yliopiston opettajana Lillessä ja Pariisissa, kunnes omistautui kirjallisille töilleen sekä luennoimiseen ulkomailla, varsinkin Amerikassa. Jo vuonna 1919 Dimnet oli saanut kutsun Yhdysvaltoihin, jonne hän asettuikin niin pysyvästi, että häntä voidaan pitää ranskalais-amerikkalaisena kirjailijana. 

Toisen maailmansodan alkaessa hän kuitenkin jälleen oleskeli Pariisissa, minne hän myös jäi koko saksalaismiehityksen ajaksi. ”*Amerikka olisi ollut liian mukava paikka aikana, jolloin Ranska oli jätetty oman onnensa varaan*”, Dimnet myöhemmin selitti päätöstään. ”*En halunnut paeta kotimaastani, vaan valitsin Pariisin. Olin yksi miljoonista, jotka kärsivät nälkää ja kylmyyttä, ärtynyt ja ironinen, pettynyt mutta yhä odottavan optimistinen.*” Sodan jälkeen Dimnet vielä pariin otteeseen kävi luennoimassa Yhdysvalloissa, minkä jälkeen hän lopullisesti palasi Pariisiin. Siellä hän myös kuoli vuonna 1954.

Ensimmäiset teoksensa, muun muassa tutkimuksen englantilaisista Brontë-sisaruksista, Dimnet kirjoitti ranskan kielellä, mutta vasta Amerikassa englanninkielisinä julkaistut *The Art of Thinking* (1928) ja *What We Live by* (1932) tuottivat hänelle todellisen maailmanmaineen. *Ajattelemisen Taito* ilmestyi Suomessa vuonna 1930 ja *Mitä varten elät?* vuonna 1934.

## Lähteet
*
Ohuè-luokan miinantorjunta-alus

**Ohuè-luokan miinantorjunta-alukset** ovat italialaisen Intermare S.p.A.:n Nigerian laivastolle valmistamien kahden aluksen muodostama miinantorjunta-alusluokka. Nigeria laivasto tilasi alukset 1983.

Luokan alukset poikkeavat Italian laivastolle valmistetuista Lerici-luokan ja Malesian laivastolle valmistetuista Mahamiru-luokan aluksista, vaikka runko on rakenteeltaan ja kooltaan vastaava. Koneisto ja taistelujärjestelmät ovat täysin uudelleen suunnitellut. Pääkoneina on kaksi MTU dieselmoottoria, jotka on kytketty kahteen vesisuihkuvetolaitteeseen. Nämä mahdollistavat 16 solmun maksiminopeuden. Aluksen tarvitsema sähkö tuotetaan kahdella apukoneella, jotka on sijoitettu vesirajan yläpuolelle magneettisen jäljen sekä veteen johtuvan äänen pienentämiseksi. Taistelunjohtojärjestelmä on Thomsonilta kuten Sintra TSM 2022 -kaikuluotain miinojen etsintään ja tunnistamiseen sekä kaksi Gaymarinen valmistamaa Pluto-miinantorjuntalaitetta. Alusten viestijärjestelmänä on Aeromaritime ja aseistuksena on yksi 30 millimetrin ja kaksi 20 millimetrin tykkiä.

## Alukset

## Lähteet
Lat Ya -luokan miinantorjunta-alus

**Lat Ya -luokka** on Thaimaan laivaston kahden vuonna 1999 valmistuneen miinantorjunta-aluksen muodostama alusluokka.

## Suunnittelu
Alukset valmisti italialainen Intermare Gaeta-luokan miinantorjunta-alusten pohjalta, mutta niiden järjestelmät poikkeavat. Propulsiojärjestelmän kaksi MTU:n 710 kilowatin moottoria vastaa Yhdysvaltain laivaston Osprey-luokan järjestelmää Voith Schneider -propelleineen, joilla alukset saavuttavat 14 solmun nopeuden. Niiden elektroniikkajärjestelmä koostuu Atlas Elektronikin taistelunjohto- ja valvontajärjestelmästä ATLAS MWS 80-4 sekä asennetusta ATLAS DSQS-11M-kaikuluotaimesta.

Alusten omasuojana on 30 millimetrin tykki ja miinanraivaukseen on kaksi Gaymarinen Pluto Plus -järjestelmää.

## Alukset

## Lähteet
*Rodriguez Intermare: Lat Ya class minehunters

### Viitteet
Cha Am

**Cha Am** () on amphoe ja kaupunki Phetchaburin provinssissa Thaimaassa Siaminlahden länsirannalla. Kaupunki sijaitsee valtatie 4:n varrella noin 160 km Bangkokista. Naapuriprovinssit ovat Rachaburi ja Samut Songkhram pohjoisessa ja Prachuap Khiri Khan etelässä. Cha Am on nykyisin suosittu rantalomakohde, ja se on kuuluisa hiekkarannoistaan. Hua Hinin rantalomakohde sijaitsee 25 km etelään. Amphoen väkiluku on 45 981 henkeä (2000).

## Historia
Amphoe perustettiin 1897 nimellä *Na Yang*. Vuonna 1914 keskus siirrettiin Ban Nong Chokin kylään (nykyään Tha Yang) – samalla nimi muutettiin amphoe Nong Chokiksi. Toisen maailmansodan jälkeen virkaistuin siirrettiin Cha Amin tamboniin, jolloin alueen nimeksi tuli vastaavasti amphoe Cha Am.

Elokuussa 2006 julkistettiin suunnitelma uudesta provinssista, joka perustettaisiin kuninkaan 80-vuotissyntymäpäivän kunniaksi 2007. Suunnitelman toteutuessa Cha Am siirtyisi uuden provinssin alaisuuteen. 

## Nähtävyyksiä
Cha Amin kaupungista etelään noin kahden kilometrin päässä sijaitsee kuninkaallinen *Mrigadayavanin palatsi* (), joka rakennettiin 1924 Rama VI:lle. Palatsi on tehty tiikkipuusta, ja se on entisöity vanhaan asuunsa.

## Katso myös
*Hua Hin

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Cha Am Travel Guide
*http://www.thaiwaysmagazine.com/hua_hin/hua_hin_attractions_mrigadayavan.html 
*Kuvia Mrigadayavanin palatsista
Andy van der Meyde

**Andy van der Meyde** (s. 30. syyskuuta 1979 Arnhem, Alankomaat) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.

Ajaxin akatemiasta valmistunut van der Meyde teki ensiesityksensä joukkueessa 18-vuotiaana ottelussa FC Twentea vastaan 12. marraskuuta 1997. Vuonna 1999 hän meni vuodeksi lainalle Twenteen. 32 lainaottelussa hän teki kaksi maalia. Laina-ajan jälkeen van der Meyde palasi Ajaxiin, jossa pelasi 86 ottelua ennen kuin siirtyi Interiin neljällä miljoonalla punnalla.

Kaudella 2004–2005 29:n Interissä pelatun ottelun jälkeen van der Meyde ilmoitti etsivänsä uutta seuraa ja 31. elokuuta 2005 Everton osti keskikenttäpelaajan kahdella miljoonalla punnalla. Ensiesityksensä Evertonissa hän teki paikallisottelussa Liverpoolia vastaan 25. maaliskuuta 2006. Van der Meyden sopimus Evertonin kanssa päättyi kesällä 2009. Maaliskuussa 2010 hän teki kauden loppuun kestävän sopimuksen PSV Eindhovenin kanssa. Van der Meyde lopetti ammattilaisuransa hetkeksi. Hän teki joulukuussa 2011 loppukauden kestävän sopimuksen Hollannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Topklassessa pelaavan WKEn kanssa.

Alankomaiden maajoukkueessa van der Meyde pelasi ensi kerran toukokuussa 2002 2–0-voitto-ottelussa USAa vastaan. Yhteensä 18 ottelua maajoukkueessa pelannut van der Meyde edusti maataan vuoden 2004 EM-kisoissa.

## Lähteet
Suomi BV Cupissa 2006

**[[Suomen jalkapallomaajoukkue]]** osallistui Vietnamissa pelattavaan vuosittaiseen jalkapalloturnaukseen, BV Cupiin ensimmäistä kertaa vuonna 2006. Suomi ei päässyt turnaukseen parhaalla miehistöllään, koska samaan aikaan pelattiin vuoden 2008 EM-kisojen karsintaottelu Suomen ja Armenian välillä. Suomen joukkue koostuikin lähinnä olympiajoukkueen pelaajista, vahvistettuna muutamalla kokeneemmalla pelaajalla.

Suomi voitti lopulta turnauksen maalieron perusteella. Toiseksi sijoittunut Kamerunin alle 23-vuotiaiden joukkue päästi yhden maalin Suomea enemmän, ja hävisi näin turnausvoiton. Turnauksessa Suomen kuudesta maalista neljä tehnyt FC Hongan hyökkääjä Roni Porokara valittiin turnauksen parhaaksi pelaajaksi. 

## Pelaajat

Alun perin joukkueeseen valittiin FC Hakaa edustava Toni Lehtinen, FC Lahtea edustava Kari Arkivuo ja Helsingin Jalkapalloklubin Veli Lampi, mutta he jäivät sivuun turnauksesta. Lehtisen tilalle valittiin Jarno Parikka, Arkivuon tilalle Erfan Zeneli ja Lammen korvasi Juska Savolainen. 

## Ottelut

15. marraskuuta 2006

**Kokoonpano:**
Korhonen - Kansikas, Halsti, T. Aho, H. Aho - Manninen (53' Zeneli), Kujala, Vellamo, Taulo (65' Savolainen) - Sorsa (90' Hauhia), Porokara (79' Parikka)

17. marraskuuta 2006

**Kokoonpano:**
Maanoja - Kansikas, Halsti (46' T. Aho), Portin, Hauhia - Zeneli, Gustafsson (62' Vellamo), Savolainen, Sorsa (72' Manninen) - Parikka (46' Kujala), Vuorinen (79' Porokara) 

19. marraskuuta 2006

**Kokoonpano:**
Korhonen - Kansikas, Halsti, T. Aho (72' Portin), Hauhia - Zeneli, Vellamo (67' Gustafsson), Savolainen (55' Taulo), Manninen (67' Sorsa), Kujala - Porokara (79' Parikka)

## Lähteet
Luettelo Johanna Kustannuksen artisteista

Tämä on **luettelo [[Johanna Kustannus|Johanna Kustannuksen]] artisteista**.

Ensimmäisellä ja toisella Johanna Kustannuksella on ollut paljon samoja artisteja. Ensimmäisen konkurssin jälkeen monet jatkoivat uraansa toisessa, ja lisäksi toinen on julkaissut ensimmäisen levyjä uudelleen.

* X = Ensimmäisen Johanna Kustannuksen artisti
* Y = Toisen Johanna Kustannuksen uudelleenjulkaisema
* Z = Toisen Johanna Kustannuksen artisti 
* L = Lähteet __NOTOC__

## &#35;

## A

## B

## C

## D

## E

## F

## G

## H

## I

## J

## K

## L

## M

## N

## O

## P

## R

## S

## T

## U

## V

## W

## Y

## Lähteet
Martin Dahlin

**Martin Dahlin** (s. 16. huhtikuuta 1968 Lund, Ruotsi) on entinen ruotsalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. 

Dahlin oli tärkeässä roolissa Ruotsin maajoukkueessa, kun Ruotsi voitti pronssia vuoden 1994 MM-kisoista, ja teki turnauksessa neljä maalia. Hän kuului maajoukkueeseen myös vuoden 1992 EM-kotikisoissa, jossa Ruotsi ylsi välieriin saakka. Yhteensä Ruotsin maajoukkueessa Dahlin teki 29 maalia 60:ssä pelaamassaan ottelussa. 

Vuonna 1993 Dahlin valittiin Ruotsin vuoden parhaaksi jalkapalloilijaksi. Aktiiviurallaan hän edusti Malmöä, Borussia Mönchengladbachia, AS Romaa, Blackburn&nbsp;Roversia ja HSV:tä.

## Lähteet
Toni Koivunen

**Toni Koivunen** (s. 27. marraskuuta 1971 Lahti) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Koivunen pelasi urallaan SM-liigassa yli 800 ottelua. Lisäksi hän kiekkoili uransa aikana Ruotsin, Tanskan ja Ranskan pääsarjoissa. Nykyään hän toimii Iitti Hockeyn valmentajana.

## Ura
### Seurajoukkueissa

Koivunen pelasi ensimmäiset miesten ottelunsa kaudella 1988–1989 Kiekkoreippaassa I-divisioonassa. Kaudeksi 1990–1991 Reipas nousi SM-liigaan, ja Koivunen pelasi kauden aikana 37 liigaottelua. Hän pelasi SM-liigassa Reippaassa kolme kautta, kunnes siirtyi kaudeksi 1994–1995 I-divisioona-joukkue SaPKoon, josta hän palasi kesken kauden SM-liigaan, ja Lukkoon.

Kaudeksi 1995–1996 Koivunen siirtyi JyP HT:hen, Jyväskylään. JyP HT:ssä Koivunen teki myös läpimurtonsa, kun kaudella 1996–1997 hänelle merkittiin 49 ottelussa 33 tehopistettä. Jyväskylässä Koivunen pelasi lopulta viisi kautta. Hän siirtyi kaudeksi 2000–2001 Bluesiin, jossa Koivunen joutui tyytymään pienempään rooliin kuin JYPissä. Koivunen pelasi Bluesissa lähinnä joukkueen kolmoskentässä. Kauden jälkeen hän palasi Lahteen ja Pelicansin riveihin.

Pelicansissa Koivunen nousi joukkueen kapteeniksi. Hän vaihtoi Pelicansin kaudeksi 2002–2003 Ruotsin Elitserien Timrå IK:hon, jonka kanssa teki kahden vuoden sopimuksen. Timråssa Koivunen pelasi reilun kauden, sillä kausi 2003–2004 käynnistyi häneltä huonosti, ja seurajohto antoi hänelle luvan etsiä uutta seuraa. Koivunen palasikin Pelicansiin. Pelicans jumittui kuitenkin SM-liigassa sarjan viimeiseksi, ja joukkue alkoi kesken kauden luopua pelaajistaan. Aivan SM-liigan siirtorajan lopulla Koivunenkin vuokrattiin JYPiin.

Koivunen aloitti jälleen kauden 2004–2005 Pelicansissa. Kausi sujui Koivuselta huonosti, sillä hän teki vain seitsemän pistettä. Seuraavalla kaudella Koivunen kuitenkin teki jälleen 23 pistettä, ja kaudella 2007–2008 hän teki uudeksi piste-ennätyksekseen 4+36. Kaudella 2008–2009 Koivunen joutui olkapääleikkaukseen lokakuussa 2008, ja joutui useaksi kuukaudeksi sivuun joukkueen kokoonpanosta.

Lokakuussa 2009 Koivunen pelasi 800. SM-liigan runkosarjaottelun, ja hänestä tuli kuudes tuon rajapyykin ylittänyt liigakiekkoilija. Aktiivipelaajista vain Marko Tuulolalla ja Jan Latvalalla on enemmän pelejä tilillään.  Pari kuukautta myöhemmin Pelicans purki Koivusen sopimuksen. Hän siirtyi joulukuussa 2009 loppukaudeksi Tanskan pääsarjan Herning Blue Foxiin. Hän voitti Tanskassa pronssia.

Kaudeksi 2010–2011 Koivunen siirtyi Ranskan pääsarjan Morzine-Avoriaziin. Koivunen pelasi Morzinessa kaksi kautta, ja jälkimmäisellä kaudellaan hän toimi lisäksi valmennusryhmässä. Hän ilmoitti lopettavansa uransa keväällä 2012.

### Maajoukkueessa
Koivunen on pelannut kaksi kertaa junioritasolla Suomen maajoukkueessa arvokisoissa. Ensimmäisen kerran hän edusti Suomea 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1989, jolloin Suomi sijoittui pronssille. Nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Koivunen pelasi Suomen puolesta 1991.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Jouko Puhakka

**Jouko Yrjö Puhakka** (5. toukokuuta 1922 Kontiolahti – 4. helmikuuta 2002 Joensuu) oli pohjoiskarjalainen kirjailija. Hän on tunnettu nuortenkirjoistaan, kalastustarinoistaan ja näytelmistään, erityisesti 1960-luvun lopun maaltamuuttoa kuvaavasta näytelmästä *Hyvästi, Mansikki* (1969), jonka kantaesitys oli Joensuun kaupunginteatterissa. Pro Finlandia -mitalin hän sai 1972.

Ennen kirjailijanuraansa hän toimi muun muassa myllärinä ja ammattikalastajana muun muassa Höytiäisellä. Hän osallistui 17-vuotiaana vapaaehtoisena talvisotaan ja haavoittui sodassa.

## Tuotanto

### Romaanit ja kertomukset
**Kalatulet* (1958)
**Vaskentakoja* (1961)
**Kaupunkiin* (1963)
**Sodan satuttamat* (1967)
**Takametsien evankeliumi* (1973)
**Ukkoahvenia, kalaukkoja, tuulasöitä* (1975)
**Tietäjä* (1978)
**Niko Surakan vapaussota* (1985)
**Haavilla ja haulikolla* (1994)

### Runokokoelmat
**Järveltä ikuisuuteen* (1968)

### Nuortenkirjat
**Kaiskunkallio kestää* (1959)
**Poika ilman paitaa* (1963)
**Jyrkänpuron lohitarhurit* (1964)
**Huippumaileri* (1965) (viroksi *Tippmailer*, 1973)

### Näytelmät
**Hyvästi Mansikki* (1969)
**Pois alta -akkavalta* (1970)
**Kesämökkihöperöt* (1971)
**Väinämöisen naimapuuhat* (1973)
**Vaskentakoja* (1974)
**Akat asialla* (1976)
**Miettis-Kallen kuolintanssi* (1978)
**Perintö* (1979)
**Vähäsyrjän seksus* (1981)
**Kesälystit Lempilässä* (1992)

### Äänikirjat
**Haavilla ja haulikolla* (1995)

## Lähteet
* 
* Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli.
Studväst

**Studväst** oli Yrkeshögskolan Sydvästin opiskelijakunta. Sen toimipaikka oli Tammisaaressa, mutta sillä oli myös Turussa pieni toimisto. Opiskelijakunnan johto koostui vuosittain valituista viidestä jäsenestä ja puheenjohtajasta, joiden lisäksi opiskelijakunnalla oli palkattu pääsihteeri. Opiskelijakunnalla oli alayksiköt Turussa, Tammisaaressa ja Helsingissä, joista jokaisella on myös omat hallituksensa.

Kun Yrkeshögskolan Sydväst vuonna 2010 yhdistettiin Svenska yrkeshögskolanin kanssa Noviaksi, yhdistettiin myös Studväst osaksi Noviumia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Studvästin kotisivut
Chris Fehn

**Christopher Michael Fehn** (s. 24. helmikuuta 1972) on metalliyhtye Slipknotin entinen lyömäsoittaja. Hän laulaa myös taustalauluja uusimmilla levyillä. Fehn käytti esiintymisissä pinokkio-maskiaan, jossa oli yleensä vetoketju suun kohdalla. Yhtyeellä on myös toinen lyömäsoittaja, Shawn Crahan. Fehn erotettiin yhtyeestä 18. maaliskuuta 2019, hänen haastettua yhtyeen oikeuteen raha-asioiden pimittämisestä.

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut 

## Lähteet
Suutari

**Suutari** on käsityöläinen, joka korjaa ja valmistaa kenkiä. Suutarinverstas kuului ennen vanhaan yleensä jokaiseen kylään. Jotkut suutarit valmistivat kenkänahat itse. Kaupungeissa oli suurempia suutarinverstaita, joissa oli suutareita palkollisina. Kenkää tehtäessä nahka vedettiin puusta valmistetun ”jalkamuotin”, ns. lestin päälle ja neulottiin kokoon erityisellä suutarin kaksisilmäisellä neulalla, jolla voidaan neuloa kaksisuuntaisesti. Myös pohjat tehtiin nahasta ja kiinnitettiin neulomalla. Nahka piti rei´ittää ennen neulomista erityisellä terävällä piikillä ns. naskalilla. Neulomiseen käytettiin pikilankaa.

Suomessa nahkurin työt ja eläimen muokkaaminen valmiiksi jalkineeksi asti on kuulunut 1600-luvulle saakka suutarille. Myöhemmin suutarin ja nahkurin työt eriytyivät omiksi ammateikseen.

Suutarin ammatin voi nykyään jakaa ainakin kahteen ryhmään. 
1. Pikasuutari, jonka periaatteena on , että kaikki korjaustyöt tehdään asiakkaan odotellessa. Yleisimmät työt ovat korkolapun ja puolipohjan vaihtoja. 
2. Suutari. Suutari valmistaa liikkeessään kenkiä, laukkuja, vöitä tai muita nahkatuotteita mittatilaustöinä. Suutari korjaa rikkoontuneet nahkatuotteet ja muodontaa tuotteita asiakkaan käyttötarkoituksen mukaan. 

Koska nykyään on käytössä monia erilaisia materiaaleja; kumit, muovit, nahat, keinoaineet, tekstiilit ja muut materiaaliyhdistelmät, ovat suutarin työskentelymenetelmät muuttuneet suuresti entiseen verrattuna. Suutarin työ on edelleen käsityötä.   

Rajasuutari oli ammattikuntalaitoksen aikana mestarintutkintoa suorittamattoman suutarin nimitys.

## Aiheesta muualla

* Suutarin ammatinkuvaus (Ammattinetti)
* Suutarit (hakemisto)
* Muuttuvat käsityöammatit. Suomen käsityön museon julkaisuja 17.
Sanna Tahvanainen

**Sanna Erika Tahvanainen** (s. 13. toukokuuta 1975 Dragsfjärd) on suomenruotsalainen kirjailija. Hän toimi *[[Hufvudstadsbladet]]in* kolumnistina 1998–2004.

## Ura
Tahvanainen on koulutukseltaan filosofian maisteri kirjallisuustieteestä. Hän on opiskellut kirjallisuutta Åbo Akademissa sekä tanskalaista kirjallisuutta ja naistutkimusta Aarhusin yliopistossa Tanskassa.

Tahvanaisen esikoisteos, runokokoelma *Fostren*, ilmestyi vuonna 1994 hänen ollessaan 19-vuotias. Hän on kirjoittanut myös kolumneja, romaaneja, näytelmiä, kuunnelmia ja lastenkirjoja. Vuonna 2016 Tahvanaisen lastenkirja *Lohikäärmeunia* oli Pohjoismaiden neuvoston lasten- ja nuortenkirjallisuuspalkintoehdokas. *Kurre Keikari ja popcornit* (2017) oli Runeberg Junior -palkintoehdokkaana.

Tahvanainen asui yli kymmenen vuotta Maarianhaminassa, mistä hän muutti Helsinkiin vuonna 2013. Hänen perheeseensä kuuluu tytär.

## Teoksia
### Runoutta
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Romaaneja
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Lastenkirjoja
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sanna Tahvanainen Otavan sivuilla
* Nowak, Nadja: Sanna Tahvanaisen romaani Kuningatar on paitsi hieno, myös hauska. Yleisradio 13.3.2014.
Lesti

**Lesti** on jalkineen sisällä sitä tehtäessä tai säilytettäessä käytettävä tuki. Lesti valmistetaan yleensä puusta, esimerkiksi koivusta. 

Kenkää tehtäessä suutari venyttää kengän päällisen, johon kenkä ommellaan kokoon. Lesti vedetään kengän valmistuttua pois kengän sisältä. Lestin avulla saadaan erittäin hyvin jalkaan sopiva kenkä.

*Lepolestejä* käytetään valmiin kengän muodon säilyttämiseen, hajun poistamiseen ja kuivattamiseen. Lepolestit asetetaan kengän sisään käytön jälkeen.

Sanonta ”Suutari pysyköön lestissään” tarkoittaa, että ”kukin tehköön vain sitä mihin pystyy, pitäköön huolen vain omista asioistaan”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Naskali

**Naskali** on suutarin käyttämä piikki, jolla ennen ompelua rei’itetään nahka. Naskaleita on kahta tyyppiä; suora ja käyrä. Suoraa naskalia käytettiin kengän pohjan reikien tekemiseen ja käyrää muiden, esimerkiksi saapasvarren saumojen reikien tekemiseen.

Jäänaskaliksi sanotaan piikkityökalua, jolla pelastaudutaan, kun on pudottu jäihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fredrik Idestam

**Knut Fredrik Idestam** (28. lokakuuta 1838 Tyrväntö – 8. huhtikuuta 1916 Helsinki) oli Nokia Ab:n perustaja ja toimi sen toimitusjohtajana vuosina 1871–1895. 

Idestam syntyi Tampereen masuunin omistajan, vuorimestari Gustaf Idestamin poikana. Idestam oli sinnikäs ja ennakkoluuloton. Hän oli Saksan matkallaan saanut tietoonsa menetelmän, jolla puusta valmistetaan paperia. Tämä aiempaa edullisempi menetelmä kyllä jo tunnettiin Suomessa, mutta vasta Idestam rohkeni ottaa sen käyttöön. Filosofian maisteri ja vuori-insinööri Fredrik Idestam perusti ensimmäisen puuhiomotehtaansa Tampereelle vuonna 1865. Kyseistä vuotta on myös pidetty Nokia Oyj:n historian alkupisteenä.  Idestam kävi esittelemässä puuhiokettaan Pariisin maailmannäyttelyssä vuonna 1867 ja voitti sillä pronssia. Kun saksalainen esikuva sai kultamitalin, menetelmä ja laitteistot herättivät huomiota. Idestamin menetelmä levisikin sitten Suomessa varsin nopeasti ja sitä hyödynsi muun muassa G. A. Serlachius.
 
Idestam perusti toisen tehtaansa vuosina 1868–1869 Nokialle ja hankki yhtiönsä omistukseen Nokian kartanon maita. Vuonna 1871 hänen tehtaistaan muodostettiin osakeyhtiö nimeltään Nokia Aktiebolag, ja Idestam pysyi yhtiön toimitusjohtajana vuoteen 1895. 

Tehtaan ensimmäisen paperikoneen myötä vuonna 1880 Idestam laajensi yhtiön tuotantoa puuhiokkeesta paperiin. Häntä pidetäänkin puuta raaka-aineena käyttävän paperiteollisuuden isänä Suomessa. Hän perusti Nokialle myös Suomen ensimmäisen sulfiittiselluloosatehtaan vuonna 1885. Idestam toimi myös Suomen Paperiyhdistyksen hallituksen puheenjohtajana ja toimitusjohtajana vuosina 1892–1903.

Idestamd oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1867, 1877–1878, 1891 ja  1904–1905.

Fredrik Idestamin muistopatsas paljastettiin Nokialla hänen syntymänsä 100-vuotispäivänä 28. lokakuuta 1938.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*