open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Poikamiesten holhokki

**Poikamiesten holhokki** on vuonna 1938 valmistunut suomalainen elokuva, jonka on ohjannut Orvo Saarikivi. Elokuva perustuu Denys Astonin romaaniin *Poikamieskerhon holhokki* vuodelta 1937. Romaanissa tapahtumat sijoittuvat Englantiin, mutta elokuvassa tapahtumapaikkoina ovat Helsinki ja Porvoo. Myös elokuvan henkilöiden roolinimet on muutettu suomalaisiksi.

Elokuvan ensi-ilta oli 28. elokuuta 1938 Kino-Palatsissa Helsingissä. Elokuvan yleisömenestys oli keskitasoa parempi.

## Juoni

18-vuotias Lapissa elänyt maalaistyttö Kati Malmi (Helena Kara) muuttaa isänsä kuoltua Helsinkiin. Isä on määrännyt testamentissan hänen holhoojakseen lähetystöneuvos Mauri Teräksen (Tauno Majuri), joka ei ilahdu uudesta tehtävästään.

## Näyttelijät

## Arviot

Pääkaupungin lehtien aikalaiskriitikot eivät juuri innostuneet elokuvasta. *Hufvudstadsbladetin* Hans Kutter totesi, että elokuvassa on lajityypille uutta sen ylellinen elämänpiiri, mutta vaikutelmaksi tulee kuitenkin kotikutoisuus. Orvo Kärkönen kirjoitti *Aamulehdessä* puolestaan, että ”filmi täyttää varsin huomattavatkin vaatimukset”.

Myöhemmässä arviossa eräs kriitikko pitää hidassoutuisena pitämänsä elokuvan ainoana valopilkkuna energistä naistähteä.

## Lähteet
Kijasovon piiri

**Kijasovon piiri** (, ) on kunnallishallintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1926 perustetun piirin pinta-ala on 821,3 neliökilometriä. Asukkaita on 10&nbsp;300 henkeä (vuonna 2010).

Kijasovon piiri sijaitsee Udmurtian eteläosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Malaja Purgan ja idässä Sarapulin piireihin sekä etelässä ja lännessä Tatarstaniin. Pinta-alasta 15 % on metsää. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy ja savi.

Piiriin kuuluu 8 maalaiskuntaa: Ildibajevo, Jermolajevo, Karamas-Pelga, Kijasovo, Lutoha, Mušak, Pervomaiskoje ja Podgornoje. Hallinnollinen keskus on Kijasovon kylä.

Asukkaista 54,4 % on venäläisiä, 37,3 % udmurtteja, 5,3 % tataareja ja 1,8 % mareja. Kaupunkiväestöä ei ole.

Kijasovosta on maantieyhteys Buranovon kautta Iževskiin. Piirissä toimii elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, perunan ja vihannesten viljelyyn.

Paikallislehtenä ilmestyy *Znamja truda*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kijasovon piirin sivusto
Kijasovo

**Kijasovo** (, ) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Kijasovkajoen varrella 65 kilometriä Iževskistä etelään. Kylä on Kijasovon piirin keskus. Asukkaita on 3&nbsp;300 henkeä (vuonna 2002).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1710. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja, tataareja ja mareja.

Kijasovosta on maantieyhteys Iževskiin. Siellä toimii maatalousyritys, meijeri, leipomo ja muuta elintarviketeollisuutta. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kulttuuritalo, kolme kirjastoa ja piirisairaala.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kijasovon piirin sivusto
Uranyyli

**Uranyyli**-ioni on kationi, jossa hapetusasteella +VI oleva uraani on sitoutunut kahteen happiatomiin. Sen kemiallinen kaava on UO22+. Koska uraani hapetustilalla +IV on hyvin niukkaliukoinen, uraanin liuoskemia perustuu pääosin uranyyli-ioniin ja sen muodostamiin komplekseihin.

Uranyyli muodostaa liuoksessa lukuisia komplekseja. Luonnonvesissä tärkeimpiä ovat stabiilit karbonaattikompleksit. Teollisissa prosesseissa mm. ydinjätteen jälleenkäsittelyssä uraani voidaan erottaa uranyylinitraatin ja tributyylifosfaatin kompleksina muista alkuaineista. Vaikka U(+VI) onkin liukoisempi kuin U(+IV), uranyylisuolat ovat silti suhteellisen vähäliukoisia, ja uranyyli saostuu helposti mm. silikaatteina, fosfaatteina, hydroksideina ja peroksideina.

Tärkeitä uranyylimineraaleja ovat uranofaani, soddyiitti, schoepiitti, autuniitti ja studtiitti, mutta tunnettuja mineraaleja on kymmeniä. 

Kuten kaikki uraani, uranyyliyhdisteet ovat radioaktiivisia. Köyhdytetyn ja luonnon uraanin pitoisuuden ohjearvot esimerkiksi juomavedelle perustuvat kuitenkin kemiallisiin ominaisuuksiin; uraani on raskasmetalli ja muun muassa vaurioittaa munuaisia.

## Aiheesta muualla
* Choppin, G., Rydberg, J. & Liljenzin, J. O.: *Radiochemistry and Nuclear Chemistry*, 2. painos, Butterworth-Heinemann Ltd., Oxford, Yhdistynyt kuningaskunta, 1995
* Shoesmith, D. W.: *Used fuel and uranium dioxide dissolution studies – A review*. NWMO TR-2007-03 (2007)
* Chen, F., Ewing, R. C. & Clark, S. B.: *The Gibbs free energies and enthalpies of formation of U6+ phases: An empirical method of prediction*. American Mineralogist 84, 650–664 (1999)
Olenko minä tullut haaremiin (vuoden 1938 elokuva)

**Olenko minä tullut haaremiin** on vuonna 1938 valmistunut suomalainen elokuva, jonka ohjasivat Toivo Särkkä ja Yrjö Norta. Elokuva perustuu Agapetuksen samannimiseen huvinäytelmään vuodelta 1927. Elokuvan ensi-ilta oli 27. helmikuuta 1938 Helsingissä Bio Rexissä.

## Juoni

Kolme poikamiestä insinööri Arvi Halmeheimo, maisteri Martti Paavola ja toimittaja Salomon Harju palkkaavat poikamiestalouteensa kotiapulaisen, mutta he hoitavat asian niin huonosti, että kotiapulaisia tulee palkatuksi useampia yhden sijasta.

## Näyttelijät

## Arviot

Aikalaiskritiikki suhtautui elokuvaan varsin myönteisesti, ja myöhemminkin todetaan, että ”komedia on sujuvakulkuinen roolileikki”, hauska vanhanajan komedia, joka on tulvillaan erinomaisia näyttelijöitä. Yleisömenestys jäi kuitenkin aikanaan vähäiseksi.

## Lähteet
Lukuseurat

**Lukuseurat** olivat 1700- ja 1800-luvulla toiminut organisaatiomuoto, jota pidetään yleisten kirjastojen esimuotona. Lukuseurat olivat eräänlaisia osuustoiminnallisia yrityksiä, joiden tarkoituksena oli hankkia luettavaa jäsenilleen, jotka sitten kierrättivät kirjoja keskenään. Aloitteentekijöinä olivat virkamiehet, vapaiden ammattien harjoittajat ja porvarit. 

Lukuseuroja oli kokonainen kirjo löyhistä muutaman ihmisen piireistä aina satoja jäseniä kattaviin seurapiiriklubeihin. Lukuseurat olivat yksi niistä keinoista, joilla ihmiset koettivat saada tarpeeksi lukemista köyhtymättä ja löytää yhteyden muihin lukeviin ihmisiin.  Lukuseurat olivat myös ensimmäisiä säätyrajojen ylittäviä yhdistystoiminnan muotoja.  Lukuseurojen ja lukuhalun, saksaksi Leselust, samanaikaista nousua on pidetty merkittävänä lukemiseen liittyvänä tekijänä 1700-luvun lopulla.  

Benjamin Franklinin Philadelphiassa 1731 ideoimaa kirjastoa (Library Company of Philadelphia) on arvailtu yhdeksi lukuseurojen kantamuodoksi, mutta samantapaisia oli Euroopassakin. Laajamittaisena lukuseurat olivat ennen kaikkea saksalainen ja anglosaksilainen ilmiö.  Varsinaiset käytännön esimerkit Pohjoismaihin saatiinkin Saksasta, jossa ensimmäiset lukuseurat (Lesegesellschaft) perustettiin 1700-luvun alussa.  Ruotsissa lukuseurojen (läsesällskap) kukoistusaika oli 1770- ja 1780-luvuilla. Ensimmäinen suomalainen lukuseura perustettiin Vaasaan vuonna 1794. 

## Katso myös

*Lukuseurat Suomessa
*Lukupiiri

## Lähteet
* 
* 
*
* 
* 

### Viitteet
Syyllisiäkö?

**Syyllisiäkö?** on Jorma Nortimon ohjaama vuonna 1938 valmistunut suomalainen elokuva. Elokuva perustuu Toivo Pekkasen esikoisnäytelmään *Sisarukset* vuodelta 1933.

Elokuvan ensi-ilta oli 25. syyskuuta 1938 Helsingissä Bio Rexissä ja myös Kotkassa. Yleisömenestys oli keskitasoa heikompi. Elokuvaa esitettiin myös Yhdysvaltain suomalaisalueilla.

*Syyllisiäkö?* on psykologinen tragedia, jossa on nähtävissä antiikin murhenäytelmän sävyjä. Työläisperheen salaisuus paljastuu, kun tytär alkaa seurustella lehtorin kanssa. Paatokselliseksi melodraamaksi luonnehdittu *Syyllisiäkö?* on Nortimon esikoisohjaus, jonka kerronnassa kriitikko näkee selkeää elokuvallista kunnianhimoa. Kuvaus ja äänitys eivät kuitenkaan onnistu teknisesti täysin.

## Näyttelijät

## Lähteet
Kizner

**Kizner** ( ja ) on taajama ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Ljugajoen varrella 135 kilometriä Iževskistä lounaaseen. Taajama on Kiznerin piirin keskus. Sen kautta kulkee Kazanin ja Jekaterinburgin välinen rautatie. Asukkaita on 10&nbsp;000 henkeä (vuonna 2002).

Kizneristä tuli piirikeskus vuonna 1939 ja kaupunkimainen taajama vuonna 1942. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja ja tataareja.

Paikkakunnalla toimii puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta. Kiznerissä on kaksi keskikoulua, lasten luomistyön keskus, taidekoulu, ammattikoulu, kultturitalo, elokuvateatteri, kirjasto, kotiseutumuseo, piirisairaala sekä muta- ja kivennäisvesihoitoja antava parantola.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kiznerin piirin sivusto
Kalsiumkarbidi

**Kalsiumkarbidi** (CaC2) on kalsiumin ja hiilen yhdiste. Sitä valmistetaan kuumentamalla kalsiumoksidin eli poltetun kalkin ja hiilen seosta sähköuunissa. Reaktio tapahtuu tällöin seuraavasti:

: CaO + 3 C → CaC2 + CO

Kalsiumkarbidi on kiinteä aine, molekyyli­rakenteeltaan makromolekyyli, jossa hiili­atomien välillä on kolmoissidos. Se ei liukene mihinkään tavalliseen liuottimeen, mutta se reagoi kiivaasti veden kanssa muodostaen asetyleenia:

: CaC2 + 2 H<sub>2</sub>O → C<sub>2</sub>H<sub>2</sub> + Ca(OH)<sub>2</sub>.

Kalsiumkarbidia käytetäänkin pääasiassa asetyleenin valmistukseen. Asetyleenia käytetään poltto­aineena hitsauksessa sekä monien muiden orgaanisten yhdisteiden, muun muassa etikka­hapon, useiden muovien, tekokuitujen ja liimojen valmistukseen.

Kalsiumkarbidia käytetään myös lannoitteena käytetyn kalkkitypen eli kalsiumsyanamidin valmistukseen, teräksen kovettamiseen sekä pelkistimenä metallurgiassa.

Varsinkin aikaisemmin on kalsiumkarbidia käytetty myös karbidilampuissa, joissa polttoaineena käytetty asetyleeni saatiin aikaan tiputtamalla kalsiumkarbidijauheen päälle vesipisaroita. Karbidilamppuja käytettiin 1900-luvun alkupuolella muun muassa merkkivaloina autoissa ja polkupyörissä, toisinaan huonevalaistuksessakin, ennen kuin dynamon avulla aikaan saatu sähkövalo yleistyi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Krasnogorskojen piiri

**Krasnogorskojen piiri** (, ) on kunnallishalintoalue Udmurtian tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1935 perustetun piirin pinta-ala on 1860,0 neliökilometriä. Asukkaita on 10&nbsp;300 henkeä (vuonna 2010).

Krasnogorskojen piiri sijaitsee Udmurtian luoteisosassa. Se rajoittuu pohjoisessa Jukamenskojen ja Glazovin, koillisessa Balezinon, kaakossa Igran ja lounaassa Seltyn piireihin sekä lännessä Kirovin alueeseen. Pinta-alasta 30 % on metsää. Seudun jokia ovat Lekma, Ubyt, Sepytš, Junda, Kep, Salja, Jušur, Kokmanka, Pester ja Ut. Hyötykaivannaisiin kuuluvat öljy, turve ja savi.

Piiriin kuuluu kymmenen maalaiskuntaa: Agrikol, Arhangelskoje, Djoby, Kokman, Krasnogorskoje, Kurja, Prohorovo (keskuspaikka Barany), Seleg (Bolšoi Seleg), Valamaz ja Vasiljevskoje. Hallinnollinen keskus on Krasnogorskojen kylä.

Asukkaista 59,8 % on venäläisiä, 38,1 % udmurtteja ja 1,3 % tataareja . Kaupunkiväestöä ei ole.

Piirissä tuotetaan öljyä ja turvetta. Lisäksi on pullotehdas sekä metsä- ja puunjalostusteollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon sekä viljan, pellavan, vihannesten ja perunan viljelyyn.

Paikallislehtenä ilmestyy *Pobeda*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Krasnogorskojen piirin sivusto
Peltopunka

**Peltopunka** eli **punapeltopunka**, aiemmin **peltopuna-alpi** ja **puna-alpi**, (*Lysimachia arvensis*) on yksivuotinen sini- ja punakukkainen ruohokasvi. Laji kuuluu nykyisin alpien sukuun, aiemmin punkiin (*Anagallis*). Peltopunka on myrkyllinen.

## Ulkonäkö ja koko
Peltopunka on hentovartinen ja kasvaa 3–40 senttimetriä pitkäksi. Lehdet ovat ruodittomat ja varressa vastakkain. Ne ovat 1–2,5 cm pitkät, muodoltaan soikeat tai puikeat. Kukat kasvavat lehtihangoista ohuiden kukkaperien päässä. Väriltään peltopungan kukat ovat useimmin punaiset, harvemmin siniset tai violetit. Hedelmänä on kota.

## Peltopunka Suomessa
Suomessa peltopunka kasvaa tai on kasvanut uustulokaskasvina puutarhoissa, pelloilla, kaato-, lastaus-, painolastipaikoilla ja joutomailla. Laji on Suomessa suuresti harvinaistunut eikä siitä ole 2000-luvulta enää juuri lainkaan havaintoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas: Peltopungan (''Lysimachia arvensis'') levinneisyys Suomessa.
* Suomen Lajitietokeskus: Peltopunkaryhmä – ''Lysimachia arvensis'' -ryhmä
* LuontoPortti: Peltopunka (''Lysimachia arvensis'')
* ITIS: ''Anagallis arvensis'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Anagallis arvensis'' 
* Flora of China: ''Anagallis arvensis''
Eeli Jaatinen

**Eeli David Jaatinen** (10. joulukuuta 1905 Tampere – 24. marraskuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, kuvittaja ja pilapiirtäjä. Hän opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa ja sai maalaamiseen Eero Järnefeltin opastusta. Hän työskenteli WSOY:lle ja Otavalle ja teki pilakuvia Veli Giovannin *[[Pilajuttuja ja piirroksia]]* -lehteen sekä *[[Joulukärpänen|Joulukärpäseen]]*. Vuonna 1933 hän osallistui Tukholmassa pidettyyn suomalaisten humoristien näyttelyyn. Jaatisen 1940-luvulla saksalaisen painokuvan pohjalta maalaama suojelusenkeliä ja kahta lasta esittävä maalaus *Suojelusenkeli* on levinnyt tauluna moniin suomalaiskoteihin.

Jaatisen sarjakuvia olivat muun muassa *Keskellä viidakkoa* (*[[Jännityslukemisto]]* 1942−1943), *Nuorenparin elämää* (*Kertomuksia* 1933−1934) ja *Insinööri Risto Karin seikkailuja* (''Lukemista kaikille'' 1938−1939). LIsäksi hän teki paljon kirjankansia, lehtikuvituksia ja postikortteja. *Suomalaisen sarjakuvan ensyklopedian* mukaan *Keskellä viidakkoa* on Jaatisen merkittävin sarjakuvatyö, joka ”viljelee tyylipuhtaasti ''Robinson Crusoesta'' ja *[[Tarzan|Tarzanista]]* tuttuja henkiinjäämis- ja selviytymisteemoja.”

Jaatinen teki WSOY:lle Riksi-sarjan ja sen edeltäjäsarjan *10mk romaanit* kirjojen kansikuvat. Tyyliltään tunnistettavat kannet ovat Ville Hännisen mukaan totisia mutta vetäviä. Jokaisessa kannessa on Jaatisen signeeraus. Tyyli sopi erityisesti viihde- ja tietokirjallisuuteen. Hänen ideastaan syntyi *Suomen historia kuvina* (1957), johon tekstit on kirjoittanut Tauno Kuosa *Jokamiehen Suomen historian* pohjalta. Kirjan kansien kuvien rajaus on elokuvallinen ja värimaailma selkeä. Jaatinen teki kansikuvan myös muun muassa Erkki Palolammen sotakirjaan *[[Kollaa kestää (kirja)|Kollaa kestää]]* (1940). Jaatinen osallistui itsekin sotilaana talvi- ja jatkosotaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuvataiteilijamatrikkeli.
Krasnogorskoje

**Krasnogorskoje** (, vuoteen 1938 saakka *Svjatogorje*, Святого́рье; ) on kylä ja maalaiskunta Udmurtiassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšeptsan sivujoen Ubytin varrella 59 kilometriä Glazovista etelään. Kylä on Krasnogorskojen piirin keskus. Asukkaita on 4&nbsp;600 henkeä (vuonna 2002).

Kylä on perustettu vuonna 1837. Sen asukkaat ovat etupäässä venäläisiä, udmurtteja ja tataareja.

Krasnogorskojesta on maantieyhteys Glazoviin ja Igran kautta Iževskiin. Siellä toimii maatalousyritys, puunjalostusteollisuutta, konepaja ja leipomo. Kylässä on keskikoulu, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, kaksi kirjastoa, kotiseutumuseo ja piirisairaala. Nähtävyyksiin kuuluu vuonna 1838 valmistunut Pokrovan kirkko.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Krasnogorskojen piirin sivusto
Yrjänä Ahto

**Yrjänä Ahto** (s. 1951) on suomalainen yritysjohtaja.

Ahto työskenteli Fujitsu Finland Oy:n toimitusjohtajana kesästä 2003 syyskuuhun 2013 ja neuvonantajana tilikauden loppuun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Vuosina 2000–2003 Ahto johti Fujitsun Services-divisioonaa. Patja-ulkoistuspalvelun isänä tunnettu Ahto työskenteli sitä ennen Fujitsun edeltäjien palveluksessa muun muassa markkinointijohtajana sekä liiketoimintaa tukevissa tehtävissä Britanniassa ja Ruotsissa. Ahto on koulutukseltaan filosofian maisteri.

Vuonna 2013 Ahto tuomittiin ehdolliseen vankeuteen kahdesta törkeästä petoksesta. Asianomistajina jutussa ovat Väestörekisterikeskus ja Valvira, joiden salassa pidettäviä tietoja oli vuonna 2004 vuotanut Fujitsun tekemän yrityskaupan takia kolmannelle osapuolelle. Oikeus katsoi Ahdon salanneen tietovuodon, joka paljastui vasta vuonna 2009.

## Lähteet
HMS Southampton (D90)

**HMS Southampton** (viirinumero D90) oli Britannian kuninkaallisen laivaston tyypin 42 ohjushävittäjä, joka poistettiin palveluksesta 2009 ja romutettiin 2011.

## Valmistus

Alus tilattiin 17. maaliskuuta 1976 Vosper Thornycroftilta Southamptonista, missä köli laskettiin 21. lokakuuta. Alus laskettiin vesille 29. tammikuuta 1979 ja otettiin palvelukseen 31. lokakuuta 1981.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin 5. hävittäjälaivueeseen, missä se jatkoi vastaanottokokeita ja miehistökoulutusta. Vastaanottokokeet olivat vielä kesken, kun Argentiinan joukot miehittivät Falklandin. Koulutusohjelmaa kiristettiin, jotta alus saataisiin operatiiviseen valmiuteen. Alus lähti 10. toukokuuta Portsmouthista miehistökoulutukseen. Se avusti vielä samana päivänä *HMS Naiadin* kanssa Kanaalin reitillä kulkevaa lautta *Free Enterprise II:ta*, jolla oli syttynyt konehuoneessa tulipalo.

Alus lähti 18. kesäkuuta *HMS Birminghamin* kanssa Etelä-Atlantille, jolloin niiden lähisuojaksi oli asennettu kaksi 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä hangaarin katolle. Ne kohtasivat 7. elokuuta *HMS Inviciblen* ja suojasivat lentotukialusosastoa ilmahyökkäyksiltä. Vaikka sotatoimet olivat päättyneet niin Argentiinan ilmavoimat tekivät tunnustelulentoja kokeillen ilmapuolustuksen kyvykkyyttä.

Elokuun lopulla *HMS Illustrious* vapautti *Invinciblen* toiminta-alueelta, mutta *Southampton* vapautui vasta lokakuussa. Alus saapui 17. lokakuuta *Birminghamin* kanssa Britteinsaarille. Aluksen helikopteri siirrettiin vapauttaneelle *HMS Newcastlelle*, jonka oma helikopteri oli vaurioitunut meren käynnissä matkalla etelään.

Keväällä 1983 alus oli huollettavana, jolloin sille asennettiin standardin mukaiset 30 mm ja 20 mm tykit ja harhamaaliheittimet. Aiemmin asennetut 20 millimetrin tykit poistettiin samoin kuin veneet ja niiden vaatimat laitteistot. Alus lähti 22. huhtikuuta 1983 *Birminghamin* kanssa Etelä-Atlantille viiden kuukauden partiomatkalle, mistä ne palasivat syyskuussa Portsmouthiin huollettavaksi ja miehistön lepojaksolle.

Alus törmäsi 1984 poijuun Portlandin edustalla viimeistelyharjoituksessa ennen lähtöään partiomatkalle Falklandille. Alus jouduttiin siirtämään telakalle korjattavaksi. Alus suojasi 3. syyskuuta 1988 Hormuzinsalmessa saattuetta, kun se kolaroi MV *Tor Bayn* kanssa.

Alus saapui 24. elokuuta 1998 *Super Servant I:llä* Swan Hunterin Hebburnin telakalle korjattavaksi. Telakoinnin aikana myös aluksen Sea Dart -järjestelmä ja 4,5 tuuman tykkitorni poistettiin modernisoitaviksi. Alus vapautui telakalta toukokuussa 1991.

Aluksen miehistö takavarikoi 3. helmikuuta 2006 Karibialla 3,5 tonnia kokaiinia. Alus siirrettiin 31. heinäkuuta 2008 valmiusreserviin ja poistettiin palveluksesta 12. helmikuuta 2009. Se huutokaupattiin 28. maaliskuuta 2011 ja sen jälkeen hinattiin 14. lokakuuta Portsmouthista Leyal Ship Recyclingin purkutelakalle Turkkiin.

Alus saapui Turkkiin 2. marraskuuta 2011, ja sen ilmoitettiin olevan täysin romutettu 13. tammikuuta 2012. 97 prosenttia aluksen materiaaleista kyettiin käyttämään uudelleen tai kierrättämään.

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet
Joutsenlahti

**Joutsenlahti** on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:

* Anssi Joutsenlahti (s. 1943), SMP:n ja Perussuomalaisten ent. kansanedustaja
* Jouko Joutsenlahti (1940–1986), kirjakauppias ja runoilija, Anssi Joutsenlahden veli
* Juha Joutsenlahti (s. 1964), komisario
* Lari Joutsenlahti (s. 1984), alamäkiluistelija ja jääkiekkovalmentaja
* Vilho Joutsenlahti (1884–1943), juristi.
Salibandyn Rock SM

**Salibandyn Rock SM-turnaus** on musiikki-, media- ja viihdealan aktiiveille ja niillä työskenteleville tarkoitettu salibandytapahtuma, jossa pelataan virallisesta Rock SM-tittelistä.

## Säännöt

* 8-12 joukkuetta
* Molempien sukupuolten edustajia oltava koko ajan kentällä 
* Ylin sarjataso miehillä 3. divisioona (ei liiga-, ykkös- ja kakkosdivarin pelaajia) 
* Ylin sarjataso naisilla Superykkönen (liigapelaajat erityisluvalla)
* Ylimmän sarjatason jälkeen sijoitusottelut 
* Jokaisella pelaajalla oltava "rock-yhteys", joka on pystyttävä todistamaan. Sellaiseksi voidaan laskea musiikkiin ja musiikkitoimittamiseen liittyvien toimien lisäksi esimerkiksi näytteleminen.
* Peliaika on 2 x 15 min, alkusarjassa suoraa aikaa, jatko-otteluissa toisen erän 3 viimeistä minuuttia tehokasta.
* Muutoin normaalit
Miquelon

**Miquelon**, myös tunnettu nimellä *Grande Miquelon*, on Ranskalle kuuluvan Saint-Pierre ja Miquelonin saariryhmän saari Pohjois-Amerikan rannikolla. Saarella on noin 600 asukasta, jotka asuvat Miquelonin kylässä saaren pohjoispäässä. Miquelon yhdistyy kapean maakannaksen kautta asumattomaan Langladen saareen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Langlade

**Langlade**, tunnettu myös nimellä *Petite Miquelon*, on Ranskalle kuuluva saari Saint-Pierre ja Miquelonin alueella Pohjois-Amerikassa. 91 neliökilometrin kokoisella saarella ei ole enää ympärivuotista asutusta, mutta kesäisin siellä asuu ihmisiä. Kapea maakannas yhdistää Langladen Miquelonin saareen.

## Lähteet
Richard Artschwager

**Richard Artschwager** (26. joulukuuta 1923 Washington DC – 9. helmikuuta 2013 Albany, New York) oli yhdysvaltalainen taidemaalari. Hän syntyi saksalaiselle isälle ja venäläiselle äidille. Hän muutti vuonna 1933 perheineen New Mexicoon, ja vuonna 1941 hän meni Cornellin yliopistoon opiskelemaan kemiaa. Hän aloitti vuonna 1942 palvelemisen toisessa maailmansodassa Euroopassa. Artschwager valmistui Cornellista Bachelor of Arts -arvolla vuonna 1948.

Artschwager sai taiteellista opetusta Amédée Ozenfantin studiokoulussa. Hänen ensimmäinen näyttelensä oli vuonna 1959 New Yorkissa. Hänen teoksiaan on ollut muun muassa Venetsian biennaaleilla.

Artschwager tunnetaan tyylillisestä itsenäisyydestään, vaikkakin hänellä on yhteyksiä poptaiteeseen, käsitetaiteeseen ja minimalismiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jack Collins

**Jack Collins** (24. elokuuta 1918 – 31. tammikuuta 2005) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi Mr. Phillipsin roolissa televisiosarjassa *[[The Brady Bunch]]* ja Max Brahmsin roolissa televisiosarjassa *[[Occasional Wife]]*. Hänellä on ollut myös rooleja elokuvissa, kuten *[[Kalman sormi]]* (1972), *[[Puhallus]]* (1973), *[[Julmat, vahvat ja röyhkeät]]* (1973) ja *[[Liekehtivä torni]]* (1974).

## Lähteet
Kohta 18

**Kohta 18** on Maarit Lallin tuottama ja ohjaama suomalainen elokuva, joka sai ensi-iltansa 9. maaliskuuta 2012. Tämä Lallin ensimmäinen pitkä elokuva toi hänelle kolme Jussi-palkintoa. Käsikirjoituksen ovat laatineet Lalli ja hänen poikansa Henrik Mäki-Tanila, joka myös näyttelee yhtä pääosaa. Tuotantoyhtiönä toimii Huh huh -Filmi Oy.

Elokuva koostuu viidestä erillisestä episodista. Siitä laajennettiin neliosainen tv-sarja, jonka Yle esitti 26. helmikuuta 2014 alkaen. Sarja sisältää elokuvasta pois leikattuja kohtauksia sekä kesällä 2013 kuvattuja lisäkohtauksia.

## Rooleissa

## Vastaanotto
Elokuva voitti parhaan elokuvan, parhaan ohjauksen ja parhaan käsikirjoituksen 2013 Jussi-palkinnot.

Elokuva sai kriitikoilta valtaosin kiittäviä arvioita. *Suomen Kuvalehden* Kalle Kinnusen mielestä *Kohta 18* on tyhjäkäyntisine kohtauksineenkin erilainen nuorisoelokuva: ”Se ei ole ylhäältä tehty, eikä siinä ole tuttua yksinkertaista kasvutarinaa. Sen episodeissa käsitellään aivan jokapäiväisiä tilanteita ja tuntemuksia, hurjimmillaankin sellaista, minkälaista kaikki tietävät jonkun tuttunsa kokeneen myöhäisessä teini-iässä.” Film-O-Holic.com-sivuston Juha Rosenqvist antoi elokuvalle täydet neljä tähteä ja piti sitä puhuttelevana läpileikkauksena tämän päivän nuorten miesten elämästä: ”Nuorten miesten yhdessäolon kuvauksessa on tarvittavaa katu-uskottavuutta ja dialogi on hämmentävän aidonoloista.” Episodin Jouni Vikmanista nuorten näyttelijöiden rohkea heittäytyminen saa antamaan anteeksi elokuvan ajoittaisen kankeuden ja itseään toistavan kurjuudessa rypemisen. Hänestä elokuva on hämmästyttävän taidokas esikoisohjaukseksi. Sen sijaan  elokuvaharrastajien Filmgoer-sivustolla Tuija Pyhäranta moitti elokuvan eksyvän lupaavan alkukohtauksen jälkeen kauas pitkäveteisiin, poukkoileviin ja arkisiin kohtauksiin, joiden nuoruuden ja vapauden kuvasto on kovin kliseistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Esko Helske

**Esko Helske** (27. maaliskuuta 1914 Turku  – 17. elokuuta 2011) oli suomalainen lääkintäkontra-amiraali ja puolustusvoimien ylilääkäri vuosina 1967–1974.

Helskeen vanhemmat olivat opettaja Lars Ivar Helske ja Lilli Suokas ja puoliso vuodesta 1941 Hilkka Elli Helena Inhala. Helske tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta lyseosta 1932 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1942. Sisätautien erikoislääkäri Helskeestä tuli 1948.

Helske toimi ennen sotia Helsingin suojeluskuntapiirin tehtävissä. Jatkosodassa hän oli päämajan toimistoupseerina.  Sodanjälkeisinä vuosina hän oli Diakonissalaitoksen ylilääkärinä Pieksämäellä. Hän toimi vuosina 1952–1966 merivoimien päällikkölääkärinä. Vuonna 1966 hänet nimitettiin Puolustusvoimien pääesikunnan lääkintäosaston päälliköksi. Helske oli Puolustusvoimien ylilääkäri vuosina 1967–1974, jonka jälkeen hän jäi eläkkeelle.

Helskeelle on myönnetty monia arvomerkkejä kuten Suomen Leijonan ja Valkoisen Ruusun komentajamerkit sekä Suomen Punaisen Ristin ansioristi. 

## Lähteet
HMS Nottingham (D91)

**HMS Nottingham** (viirinumero D91) oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien tyypin 42 ohjushävittäjä, joka poistettiin palveluksesta 2010 ja romutettiin 2011.

## Valmistus

Alus tilattiin 1. maaliskuuta 1977 Vosper Thornycroftilta Southamptonista, missä köli laskettiin 6. helmikuuta 1978. Alus laskettiin vesille 18. helmikuuta 1980 kumminaan amiraali Sir Henry Leachin puoliso ja otettiin palvelukseen 14. huhtikuuta 1983 ensimmäisenä päällikkönään Nigel Essenhigh.

## Palvelus
Alus oli viimeinen II-sarjan alus ja sisaralustensa tavoin se liitettiin osaksi 5. hävittäjälaivuetta. Ensimmäiset palveluskuukaudet sisälsivät erilaisia koeajoja ja koulutusmatkoja kuten vierailut Zeebruckeen ja Gibraltarille. Kesällä 1983 alukselle asennettiin 20 ja 30 millimetrin tykit ja se esiteltiin yleisölle laivastonkalustonäyttelyssä syyskuussa 1983.

Aluksen koulutuspurjehdukset ja sotaharjoituksiin osallistumiset jatkuivat ja se osallistui muun muassa Ready Rob -harjoitukseen Läntisellä alueella. Kymmenpäiväiseen harjoitukseen sisältyi yhteistoimintaa lentotukialus *HMS Illustriousin* ja useiden Natomaiden alusten kanssa. Joululoman jälkeen alus lähti *HMS Liverpoolin* kanssa  ensimmäiselle partiomatkalleen Falklandille.

Alus teki ensimmäisen laivastovierailunsa Oportoon Portugaliin, josta se jatkoi matkaansa Gibraltarille. Marraskuussa 2000 alus palasi palvelukseen modernisoinnin päätyttyä, minkä piti taata aluksen palveluskelpoisuus vuoteen 2012.

Alus törmäsi 7. heinäkuuta 2002 Wolf Rockiin lähellä Howen saarta Australian rannikolla. Alukseen tuli 50 metrin reikä keulasta aina siltaan saakka ja viisi aluksen osastoista täyttyi vedellä lähes upottaen aluksen. Alus lähti 6. elokuuta perästä hinattuna Sydneyn pohjoispuolella sijaitsevasta Newcastlesta kohti Britteinsaaria. Alus saapui 15. lokakuuta Sydneyyn, jossa se siirrettiin *[[MV Swan]]in* kyytiin kuljetettavaksi. Alukset lähtivät 28. lokakuuta Sydneystä ja ne saapuivat 9. joulukuuta Portsmouthiin, jossa *HMS Nottingham* siirrettiin telakalle.

Alus laskettiin vesille 7. heinäkuuta 2003 ja huhtikuussa 2004 aluksen korjaus valmistui. Se palasi palvelukseen heinäkuussa. Alus kohtasi 23. elokuuta Etelä-Afrikan laivaston fregatin *[[SAS Mendi]]n* paikassa, jossa joukkojenkuljetusalus *SS Mendi* upposi ensimmäisessä maailmansodassa. Alukset laskivat paikalle seppeleen henkensä menettäneiden muistoksi.

Alus sijoitettiin huhtikuussa 2008 valmiusreserviin Portsmouthiin. Aluksen miehistö sijoitettiin muihin tehtäviin ja se ei lähtenyt enää merelle ennen palveluksesta poistoaan 11. helmikuuta 2010. Alus myytiin 28. maaliskuuta 2011 pidetyssä huutokaupassa ja se hinattiin 19. lokakuuta Leyal Ship Recycling -yhtiölle Turkkiin.

Alus saapui Turkkiin 18. marraskuuta 2011, ja sen ilmoitettiin olevan täydellisesti purettu 27. helmikuuta 2012. 97 prosenttia aluksen materiaaleista kyettiin käyttämään uudelleen tai kierrättämään.

## Lähteet

*
*

### Viitteet
Ubudiah-moskeija

**Ubudiah-moskeija** on moskeija Kuala Kangsarin kaupungissa Perakin osavaltiossa Malesiassa. Moskeijan rakentaminen aloitettiin vuonna 1913 ja rakentaminen päättyi vuonna 1917. Moskeijan suunnitteli arkkitehti Arthur Benison Hubback. Moskeija on valmistettu valkoisesta marmorista ja kullasta.

## Lähteet
Vuorenkilvet

**Vuorenkilvet** (*Bergenia*) on kasvisuku rikkokasvien (*Saxifragaceae*) heimossa. Siihen kuuluu kymmenen lajia, joita esiintyy alkuperäisenä luonnonvaraisena Siperiassa, Keski- ja Itä-Aasiassa. Monia vuorenkilpien lajeja ja risteymiä viljellään koristekasveina.

## Lajeja
* herttavuorenkilpi (*Bergenia cordifolia*)
* soikkovuorenkilpi (*Bergenia crassifolia*)
* purppuravuorenkilpi (*Bergenia purpurascens*) 

## Tuntomerkkejä
Pohjoismaissa ja Suomessa tunnetaan koristekasvina kaksi vuorenkilpilajia, Siperiassa ja muualla Itä-Aasiassa alkuperäisenä kasvavat soikkovuorenkilpi ja herttavuorenkilpi. Ne ovat monivuotisia kasveja, joilla on vankka maavarsi, nahkeat talvivihreät ruusukelehdet ja runsaskukkainen punainen huiskilomainen kukinto. Vuorenkilvet kukkivat touko-kesäkuussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Vuorenkilvet (''Bergenia'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Vuorenkilvet (''Bergenia'')
Lobeliat

**Lobeliat** eli **viuhkalobeliat**, aikaisemmin **nuottaruohot** (*Lobelia*) on kasvisuku kellokasvien heimossa. Siihen kuuluu 440 lajia, joita kasvaa enimmäkseen trooppisilla ja lämpimillä alueilla.

## Lobelialajeja
* tulilobelia eli punalobelia (*Lobelia cardinalis*)
* pylväslobelia (*Lobelia columnaris*)
* käpylobelia (*Lobelia deckenii*)
* nuottaruoho (*Lobelia dortmanna*)
* sinilobelia eli riippalobelia, elvikki, sinielvikki (*Lobelia erinus*)
* raippalobelia (*Lobelia giberroa*)
* rohtolobelia (*Lobelia inflata*)
* kalminlobelia (*Lobelia kalmii*)
* pilarilobelia (*Lobelia keniensis*)
* kitulobelia (*Lobelia minutula*)
* paalulobelia (*Lobelia rhynchopetalum*)
* tähkälobelia (*Lobelia siphilitica*)
* turkkilobelia (*Lobelia telekii*)
* sinisiipilobelia (*Lobelia tenuior*)
* liekkilobelia (*Lobelia tupa*)
* sahalobelia (*Lobelia urens*)
* etelämerenlobelia (*Lobelia valida*)
* tarhalobelia (*Lobelia* × *speciosa*)
* kellolobelia (*Lobelia pedunculata*)
* mustelobelia (*Lobelia sessilifolia*)
* rakettilobelia (*Lobelia thapsoidea*)
* rodriguesinlobelia (*Lobelia vagans*)

## Lobeliat Suomessa
Suomessa kasvaa kaksi luonnonvaraista lobelialajia. Nuottaruohoa tavataan Lapin eteläosien korkeudelle asti. Se on kirkasvetisissä karuissa järvissä kasvava pohjalehtinen vesikasvi, jolla on vaaleansinisen valkoiset kukat. Etelä-Afrikasta kotoisin oleva sinilobelia on harvoin villiintynyt koristekasvi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Lobeliat (viuhkalobeliat) – ''Lobelia''
*ITIS: ''Lobelia'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Lobelia'' 
*Flora of China: ''Lobelia''
Sture Allén

**Sture Allén** (31. joulukuuta 1928 Göteborg – 20. kesäkuuta 2022) oli ruotsalainen kielitieteilijä, joka toimi tietokonelingvistiikan professorina Göteborgin yliopistossa. Hänet valittiin vuonna 1980 täyttämään Ruotsin akatemian kolmas tuoli. Hänen edeltäjänsä oli Carl Ivar Ståhle.

Allén toimi Ruotsin akatemian pysyvänä sihteerinä vuosina 1986–1999. Hän oli lisäksi Norjan tiede- ja kirjallisuusakatemian sekä Suomen Tiedeseuran jäsen.

Hän oli Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.

## Lähteet
Pellavat

**Pellavat** eli **isopellavat** (*Linum*) on kasvisuku pellavakasvien heimossa. Siihen kuuluu noin 180 lajia, joista Euroopassa kasvaa 36.

## Pellavalajeja
* pensaspellava (*Linum arboreum*)
* kalliopellava (*Linum austriacum*)
* talvipellava (*Linum bienne*)
* kultapellava (*Linum campanulatum*)
* ahopellava (*Linum catharticum*)
* purppurapellava (*Linum decumbens*)
* siropellava (*Linum elegans*)
* keltapellava (*Linum flavum*)
* somapellava eli punapellava (*Linum grandiflorum*)
* taivaanpellava (*Linum hologynum*)
* siperianpellava (*Linum komarovii*)
* meripellava (*Linum maritimum*)
* idänpellava (*Linum mucronatum*)
* ranskanpellava eli napolinpellava (*Linum narbonense*)
* sinipellava (*Linum perenne*)
** alppisinipellava (*L. perenne* subsp. *alpinum*)
** preeriasinipellava (*L. perenne* subsp. *lewisii*)
* ruusupellava (*Linum pubescens*)
* tankipellava (*Linum strictum*)
* neulapellava (*Linum tenuifolium*)
* sitruunapellava (*Linum trigynum*)
* kipsipellava (*Linum ucranicum*)
* peltopellava eli öljypellava eli kuitupellava (*Linum usitatissimum*)

Alkuperältään eurooppalaista peltopellavaa viljellään kuitu- ja öljykasvina. Ahopellava kasvaa Pohjoismaissakin melko laajasti alkuperäiskasvina kalkkipitoisilla niityillä ja kedoilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pellavat (''Linum'')
* Suomen Lajitietokeskus: Pellavat (isopellavat) – ''Linum''
* ITIS: ''Linum'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Linum'' 
* Flora of China: ''Linum''
Kissanmintut

**Kissanmintut** (*Nepeta*) on kasvisuku huulikukkaiskasvien heimossa. Kissanminttulajeja tunnetaan yhteensä noin 250 ja niitä esiintyy alkuperäisenä Euraasiassa ja Afrikassa. Jotkin kissanmintut ovat tuoksultaan vastustamattomia kissoille.

## Lajeja
Viljeltyjä kissanminttuja:
* aitokissanminttu (*Nepeta cataria*)
* mirrinminttu (*Nepeta* × *faassenii*, risteymä *[[Nepeta nepetella]]* × katinminttu)
* keltakissanminttu (*Nepeta govaniana*)
* kollinminttu eli isokissanminttu (*Nepeta grandiflora*)
* tähkäkissanminttu (*Nepeta nervosa*)
* pystykissanminttu (*Nepeta nuda*)
* katinminttu (*Nepeta racemosa*)
* komeakissanminttu (*Nepeta subsessilis*) 

Aitokissanminttu on vanha rohdoskasvi ja muun muassa lajit mirrinminttu, kollinminttu sekä katinminttu ovat koristekasveina viljeltyjä.

Muita lajeja:
* liuskakissanminttu (*Nepeta multifida*)
* kreikankissanminttu (*Nepeta parnassica*)
* siperiankissanminttu (*Nepeta sibirica*) (syn. siperianampiaisyrtti *Dracocephalum sibiricum*)
* teidenkissanminttu (*Nepeta teydea*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kissanmintut (''Nepeta'')
* Suomen Lajitietokeskus: Kissanmintut – ''Nepeta''
Lehdon Liikenne

**Lehdon Liikenne** on vuodesta 1947 toiminut linja-autoyritys, jonka toimipiste on Janakkalassa. Yrityksen toimeenkuvaan kuuluu tilaus- ja linjaliikenne, joka keskittyy Hämeenlinna-Janakkala -sektorille.

Linja-autoliikennöintitoiminnan aloitti Paavo Lehto puolisonsa Hannelen kanssa vuonna 1947. Aiemmin kuorma-autoilijana työskennellyt Paavo Lehto rakensi itse ensimmäisen linja-autonsa vuoden 1937 mallisesta Ford-kuorma-autosta. Ensimmäinen linja oli 4. lokakuuta 1947 aloitettu Hämeenlinna–Turenki–Tarinmaa, jota ajettiin kolmella vuorolla päivässä. Tilausajotoiminta aloitettiin pienimuotoisena jo heti alkuvaiheessa, mutta laajemmin siihen alettiin panostaa 1950-luvun puolivälissä. Yhtiön toimitilat rakennettiin Turengin keskustaan vuonna 1957 ja niitä on sen jälkeen laajennettu ja modernisoitu useaan otteeseen, viimeksi vuonna 2012. Yritys on toiminut kommandiittiyhtiönä vuodesta 1979 lähtien ja osakeyhtiönä vuodesta 1993. Oman matkatoimiston Lehdon Liikenne perusti vuonna 1986. Yrityksellä on työntekijöitä noin 15 ja liikevaihtoa noin 1,5&nbsp;milj.&nbsp;€ (2010). Yrityksen toimitusjohtajana on vuodesta 2007 lähtien toiminut Paavo Lehdon pojanpoika Esa Lehto. 

Heinäkuun alussa 2014 Lehdon Liikenne osti Hämeenlinnassa toimineen Hämeen Linja Oy:n liiketoiminnan ja sen neljä linja-autoa. Vuonna 2015 Lehdon Liikenteen liikevaihto oli 2,5 miljoonaa euroa ja siinä työskenteli 30 henkilöä, joista kuljettajia oli 26. Yhtiöllä oli 24 linja-autoa, joista puolet oli lähi- ja kaupunkiliikennebusseja, toinen puoli tilausajokalustoa. Yritys hoitaa tilausliikenteen ohella linjaliikennettä Janakkala–Hämeenlinna-akselilla, neljää kaupunkilinjaa Hämeenlinnassa sekä koululais- ja palveluliikennettä Janakkalan alueella.

Vuosina 1957–1999 Lehdon Liikenne omisti myös Turengissa toimineen Shell-huoltoaseman, joka oli yksi pisimpään samalla omistajalla olleista Shell-asemista Suomessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yrityksen kotisivut
Porte du Peyrou

**Porte du Peyrou** (suom. ’Peyrounin portti’) on riemukaari Montpellier’n kaupungissa Hérault’n departementissä Ranskassa. Riemukaaren suunnitteli François Dorbay, ja se valmistui vuonna 1693. Vuonna 1715 lisättiin riemukaareen kohokuvia Ludvig XIV:n kunniaksi.
Knut Ahnlund

**Knut Emil Ahnlund** (24. toukokuuta 1923 Tukholma – 28. marraskuuta 2012) oli ruotsalainen kirjallisuuden tutkija, kirjailija ja Ruotsin akatemian jäsen. Hän oli 1800–1900-lukujen pohjoismaisen, erityisesti tanskalaisen kirjallisuuden asiantuntija. Hän teki väitöskirjansa Henrik Pontoppidanista ja kirjoitti myöhemmin muiden muassa Gustav Wiedistä ja Sven Lidmanista. Hän on kirjoittanut itse romaaneja ja julkaissut käännöksiä useiden kirjailijoiden, kuten Julio Cortázarin teoksista.

Ahnlund sai tohtorinarvonsa Tukholman yliopistosta ja toimi Århusin yliopiston professorina. Hänet valittiin täyttämään Ruotsin akatemian 7. paikka vuonna 1983. Johtuen ristiriidoista akatemian entisen pysyvän sihteerin Sture Allénin ja tämän seuraajan Horace Engdahlin kanssa Ahnlund osallistui akatemian toimintaan vuoden 1996 jälkeen vain vähäisissä määrin. Vuonna 2005 hän ilmoitti jättävänsä akatemian kokonaan protestoidakseen Elfriede Jelinekin valintaa kirjallisuuden Nobel-palkinnon saajaksi. Hän luonnehti Jelinekin työtä ”kaoottiseksi ja pornografiseksi”. Koska Ruotsin akatemian jäsenyys on elinikäinen, Ahnlund ei voinut virallisesti erota akatemiasta, mutta hän ei osallistunut sen toimintaan, ja hänen paikkansa pysyi tyhjänä hänen kuolemaansa saakka.

## Lähteet
Heliotroopit

**Heliotroopit** (*Heliotropium*) on kasvisuku, joka kuuluu heliotrooppikasveihin, aiemmin vaihtoehtoisesti lemmikkikasvien heimon *Heliotropioideae*-alaheimoon. Sukuun kuuluu noin 250 trooppisilla ja lämpimillä alueilla kasvavaa lajia.

## Lajeja
Lajien nimiä:
* *Heliotropium arborescens* – tuoksuheliotrooppi
* *[[Heliotropium aucheri]]*
* *[[Heliotropium baclei]]*
* *Heliotropium curassavicum* – lännenheliotrooppi
* *[[Heliotropium dasycarpum]]*
* *Heliotropium europaeum* – rikkaheliotrooppi
* *[[Heliotropium indicum]]*
* *[[Heliotropium longiflorum]]*
* *[[Heliotropium messerschmidioides]]*, syn. kanariantorokki *Ceballosia fruticosa*
* *Heliotropium ramosissimum* – kanarianheliotrooppi
* *Heliotropium rotundifolium* – pyöröheliotrooppi
* *Heliotropium suaveolens* – mesiheliotrooppi
* *Heliotropium supinum* – pikkuheliotrooppi
* *[[Heliotropium zeylanicum]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Heliotroopit – ''Heliotropium''
Orakot

**Orakot** (*Ononis*) on kasvisuku hernekasvien heimossa. Siihen kuuluu 88 lajia, joita kasvaa Euroopassa, pohjoisessa Afrikassa ja läntisessä Aasiassa. Orakot ovat tyypillisesti okaisia varpuja ja ruohoja.

## Orakkolajeja
### Pohjoismaissa esiintyvät lajit
* kenttäorakko (*Ononis arvensis* tai *Ononis spinosa* subsp. *arvensis*)
* rento-orakko (*Ononis repens* tai *Ononis spinosa* subsp. *maritima*)
* ruusuorakko (*Ononis spinosa*)
** piikkiorakko (*O. spinosa* subsp. *spinosa*) 

Kenttäorakko ja rento-orakko luokitellaan joko ruusuorakon alalajeiksi tai omiksi lajeiksi. Suomessa orakkolajeista kasvaa kenttäorakko, joka on harvinainen ja rauhoitettu, etelärannikon merenrantaniityillä.

### Muita lajeja
* jandianorakko (*Ononis christii*)
* madeiranorakko (*Ononis costae*)
* hammasorakko (*Ononis dentata*)
* välimerenorakko (*Ononis diffusa*)
* famaranorakko (*Ononis hebecarpa*)
* ruso-orakko (*Ononis laxiflora*)
* etelänorakko (*Ononis maweana*)
* *[[Ononis mitissima]]*
* keltaorakko eli varpukeltaorakko (*Ononis natrix*)
** kaitakeltaorakko (*O. natrix* subsp. *angustissima*)
** hiekkakeltaorakko (*O. natrix* subsp. *hesperia*)
** tiuhakeltaorakko (*O. natrix* subsp. *ramosissima*)
* nuokkuorakko (*Ononis pendula*)
* pikkuorakko (*Ononis reclinata*)
* sahaorakko (*Ononis serrata*)
* sisilianorakko (*Ononis sicula*)
* marokonorakko (*Ononis tournefortii*)
* kirjo-orakko eli dyynikeltaorakko (*Ononis variegata*)
* *[[Ononis verae]]*
* tahmaorakko (*Ononis viscosa*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Orakot (''Ononis'')
* Suomen Lajitietokeskus: Orakot – ''Ononis''
* ITIS: ''Ononis'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Ononis'' 
* Flora of China: ''Ononis''
Tuoksuheliotrooppi

**Tuoksuheliotrooppi** (*Heliotropium arborescens*) on heliotrooppien sukuun kuuluva laji. Kukkien väri on yleensä sinivioletti, mutta joskus ne voivat olla valkoisia. Kukinto on kasvin latvassa. Lehdet ovat tummanvihreitä ja karheita. Tuoksuheliotroopin kasvutapa on pensasmainen ja pysty, ja korkeus 25–60 cm. Tuoksuheliotrooppi on hallanarka ja myrkyllinen, mutta se on hyvä mesikasvi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Tuoksuheliotrooppi eli heliotrooppi (''Heliotropium arborescens'')
Polkupyörän jarrujärjestelmä

**Polkupyörän jarrujärjestelmä** koostuu jalka- ja käsijarruista. Jarrun rakenne riippuu polkupyörän käyttötarkoituksesta. Maantiepyörissä on yleensä kevyet, niin sanotut sivuvetojarrut, kun taas maasto- ja hybridipolkupyörissä käytetään tehokkaampia V-jarruja tai usein myös levyjarruja.

Yleinen polkupyörissä käytetty jarrutyyppi on vaijereilla toimiva vannejarru. Vannejarrussa jarrupala puristetaan polkupyörän vannetta vasten. Vannejarruista yleisin on niin sanottu V-jarru. Aikaisemmin pyörissä käytettiin vipujarruja. Sekä kilpakäyttöön tarkoitetuissa että harrastekäyttöön tarkoitetuissa maastopyörissä käytetään monesti levyjarruja. Jarrut voivat olla mekaanisia, jolloin jarrua liikuttaa vaijeri, tai hydraulisia eli nestejarruja. Rullajarruissa jarrumekanismi on navassa kiinni. Näitä jarruja käytetään ohjaustangossa olevilla kahvoilla.

Pyörän takanavan sisään rakennetut jarrut, jalkajarrut (engl. Coaster Brake), ovat yleisiä varsinkin vaihteettomissa pyörissä. Jalkajarruissa jarrutus tapahtuu polkemalla taaksepäin. Polkupyörille on myös olemassa osin navan sisällä olevia rumpujarruja (engl. Drum Brake), joissa kaarevat jarrupalat työntyvät rummulle eli navan reunan sisäkehälle. Rumpujarruja käytetään jarrukahvoin.

Suomen lain mukaan polkupyörässä tulee olla ainakin yksi tehokas jarrulaite. Pyörässä, jossa on enemmän kuin kaksi vaihdetta, sekä tavarankuljetukseen tarkoitetussa tai perävaunulla varustetussa polkupyörässä tulee olla kaksi erillistä tehokasta jarrulaitetta.


Tiedosto:Rücktrittbremse geschnitten.jpg|Jalkajarru näytteillä kuori auki leikattuna.
Tiedosto:Bicycle centre pull brakes.jpg|U-jarru
Tiedosto:Drawing of brakes.jpg|V-jarru ja sen osat.
Tiedosto:Dia Compe 980 cantilevers.jpg|Cantilever-jarru on cyclocross- ja retkipyörissä yleinen jarrutyyppi. 


## Katso myös
* Jarrupala (polkupyörä)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lost in the Supermarket

**Lost in the Supermarket** on The Clashin vuonna 1979 julkaistu kappale. Se julkaistiin alun perin yhtyeen kolmannella studioalbumilla *[[London Calling]]*. Kappaleen kirjoittivat Joe Strummer ja Mick Jones ja tuotti Guy Stevens.

## Kokoonpano
* Mick Jones – laulu, kitara
* Joe Strummer – kitara, laulu
* Paul Simonon – basso
* Topper Headon – rummut
Venuksenpeili

**Venuksenpeili** (*Legousia speculum-veneris*) on Välimeren alueella alkuperäisenä kasvava yksivuotinen kellokasvi. Lajin tieteellinen lajinimi *speculum-veneris* tarkoittaa venuksen peiliä ja viittaa roomalaisten rakkauden jumala Venukseen. Venuksenpeilin kukan verhiön on ajateltu muistuttavan muodoltaan käsipeilin kädensijaa.

Venuksenpeili kasvaa 15–40 senttimetriä korkeaksi. Kukat ovat 1,5–2,3 cm leveitä, muodoltaan tähtimäisiä ja väriltään kirkkaan sinivioletteja.

Lajia on aiemmin, 1900-luvulla, tavattu myös Suomessa satunnaisena tulokkaana.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Venuksenpeili (''Legousia speculum-veneris'')
* Kasviatlas 2020: ''Legousia speculum-veneris'' – venuksenpeili Suomessa.
* iNaturalist: Venuksenpeili (''Legousia speculum-veneris'')
* ITIS: ''Legousia speculum-veneris'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Legousia speculum-veneris'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Legousia speculum-veneris'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Legousia speculum-veneris''
Pahkamäen koulu

**Pahkamäen koulu** on Liedon asemanseudulla Nautelankosken läheisyydessä toimiva 1.–6. luokkien alakoulu. Koulussa työskentelee kahdeksan opettajaa, kolme koulunkäynninohjaajaa, koulupsykologi, kuraattori ja terveydenhoitaja. Oppilaita on noin 150. Kouluun kuuluu kolme eri rakennusta, joista uusin on kuvassa oleva vuonna 1991 valmistunut liikuntasali. Vuonna 2022 koulun yhteyteen rakennetaan väliaikaiset parakkitilat esiopetukselle.

Pahkamäen koulun urheilukenttä nimettiin vuonna 2019 *Kaapon kentäksi* koulussa ala-astetta käyneen jääkiekkoilija Kaapo Kakon kunniaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pahkamäen koulun kotisivut
Käenrieskat

**Käenrieskat** (*Gagea*) on kasvisuku liljakasvien heimossa. Siihen kuuluu vähintään 70 lajia. Suvun tieteellinen nimi on annettu englantilaisen kasvitieteilijän Thomas Gagen (1781–1820) mukaan.

## Lajeja
* isokäenrieska (*Gagea lutea*)
* pikkukäenrieska (*Gagea minima*)
* puistokäenrieska (*Gagea pratensis*)
* lehtokäenrieska (*Gagea spathacea*)
* karvakäenrieska (*Gagea villosa*)
* tunisiankäenrieska (*Gagea fibrosa*)

## Tuntomerkkejä
Pohjoismaissa tavattavat käenrieskat ovat monivuotisia sipulikasveja, jotka kukkivat keväällä ja kuihtuvat aikaisin. Kukintona on keltaisista kukista muodostuva sarja. Hedelmänä on kota. Siemenissä on rasvalisäke, joten muurahaiset levittävät niitä.

## Käenrieskat Suomessa
Suomessa kasvaa luonnonvaraisena kolme käenrieskalajia. Yleisin on muinaistulokkaana pidetty pikkukäenrieska, joka kasvaa lehdoissa, niityillä ja pientareilla Oulun–Tornion korkeudelle asti. Isokäenrieska on melko harvinainen lehtokasvi eteläisimmässä Suomessa ja puistokäenrieska hyvin harvinainen uustulokas Uudenmaan alueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Käenrieskat – ''Gagea''
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Käenrieskat (''Gagea'')
* ITIS: ''Gagea'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Gagea'' 
* Flora of China: ''Gagea''
Rah’iv

**Rah'iv** (, , unk. *Rahó,* rom. *Rahău*) on kaupunki ja Rah'ivin piirin hallintokeskus Taka-Karpatian alueen itälaidalla läntisessä Ukrainassa. Kaupungin kautta kulkee Tysajoen yläjuoksu, joka joki tunnetaan alempana paremmin Tonavan suurimpana sivujokena nimellä Tisza. Kaupungin kotisivujen mukaan (usea muu paikkakunta väittää samoin) Euroopan keskipiste sijaitsee kaupungin tuntumassa; sijainnin osoitukseksi Rahivin piiriin pystytetty muistopilari.

Kaupungin asukasluvuksi arvioitiin 15&nbsp;536 (vuonna 2022). Koko Rah'ivin piirissä oli Rahivin kaupungin ohella kolme kaupunkityyppistä taajama sekä maaseutua; asukkaita oli yhteensä 82&nbsp;034.


Тиса в Рахові.jpg|Tonavan suurimman sivujoen, Tysan yläjuoksua (Tisza) Rah'ivissa.
Ua Rakhiv Myra-Straße am Hotel Europa.jpg|Kaupungin pääkatua.
Rakhiv a3.jpg|Hallintorakennus.
Rakhiv railway station 2019 11.jpg|Rah’ivin rautatieasema.
Rakhiv a1.jpg|Ortodoksinen kirkko.
Center of Europe - monument - nearby Rakhiv - Ukraine (5647-49).jpg|Pilari: *Euroopan keskipiste* Rahivin piirissä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Rahiv  (encyclopediaofukraine.com)
Wrecking Ball (Bruce Springsteenin albumi)

**Wrecking Ball** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Bruce Springsteenin 17. studioalbumi, ja kaikkiaan hänen 23. albuminsa. Se julkaistiin 6. maaliskuuta 2012. Albumi oli Springsteenin kiukkuinen reaktio finanssikriisiin ja sen seurauksiin. Albumin ensimmäinen single *[[We Take Care of Our Own]]* julkaistiin tammikuussa 2012.

Albumi debytoi Suomen virallisen albumilistan ensimmäisellä sijalla, ja sitä on myyty platinalevyyn oikeuttava määrä, yli 20&nbsp;000 kappaletta.

Arvostettu musiikkilehti Rolling Stone valitsi *Wrecking Ballin* vuoden 2012 parhaaksi albumiksi. Yhdysvalloissa albumi ei kuitenkaan menestynyt niin hyvin, kuin Springsteen itse oli odottanut.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Allmusic: 
* The Independent: 
* Pitchfork Media: 5.9/10
* Robert Christgau: A–
* Rolling Stone: 

## Lähteet
* Bruce Springsteenin viralliset sivut 

### Viitteet