open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ilkka Auer

**Ilkka Auer** (s. 1966 Pori) on suomalainen fantasiakirjailija, joka tunnetaan romaanisarjasta *[[Lumen ja jään maa]]*.

## Kirjailijanura
Auer kiinnostui 1980-luvulla roolipeleistä, joita alkoi myös itse suunnitella, sekä fantasia- ja kauhukirjallisuudesta. Hän oli myös alkuvaiheessa mukana Suomen ensimmäisen roolipelilehden *[[Seikkailija (lehti)|Seikkailijan]]* tuotannossa muun muassa kirjoittaen artikkeleja puhtaaksi ja vastaillen lukijoiden kysymyksiin. 

Auer alkoi kirjoitella fantasianovelleja ja vuonna 2000 hän keskittyi yhden suuremman tarinan kirjoittamiseen. Syntyi novelli *Fenris ja jäänoita*, joka oli *Sysilouhien sukua* -teoksen esiaste. Auer kirjoitti sen ystävänsä tyttärelle, ja saatuaan hyvää palautetta hän päätti lähettää muokatun käsikirjoituksen myös kustantamoille. Otava julkaisi *Lumen ja jään maa* -sarjan ensimmäisen osan *Sysilouhien sukua* syksyllä 2004. 

Suomen Tolkien-seuran myöntämä Kuvastaja-palkinto nosti kirjailijan omien sanojen mukaan hänet takaisin jaloilleen kielteisen arvostelun aiheuttamasta synkkyydestä ja rohkaisi Auerta jatkamaan kirjoittamista. Kirjasarjan toinen osa *Varjoissa vaeltaja* ilmestyi helmikuussa 2006, kolmas, *Hyinen hauta* lokakuussa 2007 ja neljäs *Ikitalvi* huhtikuussa 2008. 

Auerin seuraava kirja on yhteistyössä elokuvaohjaaja Antti J. Jokisen kanssa tehty *Kalmattaren kirous*, joka ilmestyy syksyllä 2012. Se pohjautuu Jokisen tulevaan fantasiaelokuvaan. Kirjalle on suunnitteilla kaksi jatko-osaa.

Kymnaasi-sarjan aloittanut *Agnes af Forsellesin Kymnaasi orvoille ja hyljeksityille tytöille* oli vuonna 2020 sekä Topelius-palkinto-  että Kuvastaja-ehdokkaana. 

Auer kirjoittaa kauhua ja perinteistä fantasiaa, joka kumpuaa skandinaavisesta mytologiasta. Omien sanojensa mukaan hän pyrkii välttämään mustavalkoisuutta, puhdasta pahuutta ja hyvyyttä sekä muita fantasiakirjallisuuden kliseitä.

## Yksityiselämä
Ilkka Auer kirjoitti ylioppilaaksi 1984 Oulunkylän yhteiskoulusta ja opiskeli kauppaopiston markkinointilinjalla. Hän avioitui vuonna 1991 ja perheeseen kuuluu vuonna 2004 syntynyt tytär.

## Tuotanto

Lumen ja jään maa -sarja:
# 
# 
# 
# 

Nicholas North -sarja (Antti J. Jokisen kanssa):
# 
# 

Itsenäiset teokset:

- 

Domowik-sarja:

# *Domowik*. Haamu, 2018. .
# *Noidankiro*. Haamu, 2020. .

Kymnaasi-sarja:

# *Kymnaasi*. *Agnes af Forsellesin Kymnaasi orvoille ja hyljeksityille tytöille.* Haamu, 2019. .
# *Hornantuli*. Haamu, 2021. .

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Kotisivut .
* Helsingin kaupunginkirjasto – Sanojen aika – Ilkka Auer . 
* Risingshadow-sivusto
* Päivi Vinni & Sini Neuvonen: Fantasiakirjailija – ja ylpeä siitä!  Legolas 2/2006.
Kap–Kairo-rautatiesuunnitelma

**Kap–Kairo-suunnitelma** oli Cecil Rhodesin 1800-luvun lopulla esittämä suunnitelma, jonka tavoitteena oli rakentaa rautatie Afrikan läpi. Ison-Britannialla olisi tähän suunnitelmaan liittyvien poliittisten tavoitteiden mukaan ollut katkeamaton siirtomaiden ketju Etelä-Afrikan Kapkaupungista Pohjois-Afrikan Kairoon saakka. Suunnitelman toteutus ei onnistunut, koska Saksa valloitti Tanganjikan eli nykyisen Tansanian mannerosat, jotka yhdessä Ruandan ja Burundin kanssa muodostivat Saksan Itä-Afrikan.

Vuonna 1918 ensimmäisen maailmansodan loputtua sai Iso-Britannia itselleen nykyisen Tansanian alueen Kansainliiton mandaattialueena. Täten Kap–Kairo-suunnitelmaa voitiin muutaman vuoden ajan pitää toteutuneena. Egypti kuitenkin itsenäistyi jo vuonna 1922, ja myös Etelä-Afrikka sai Westminsterin säädöksellä 1931 lopullisesti itsenäisen valtion aseman. Näiden molempien maiden asioihin Isolla-Britannialla kuitenkin oli vielä kauan niiden itsenäistymisen jälkeenkin suuri vaikutusvalta, ja Egyptissä oli Suezin kanavan varsilla myös brittiläisiä sotilastukikohtia.

Kap–Kairo-rautatie on lähes valmiiksi rakennettu: vuonna 2012 rautatiestä puuttui noin 1&nbsp;000 kilometrin osuus Sudanissa. Maan tilanne on poliittisesti varsin epävakaa, mutta suunnitelmissa on olojen vakiinnuttua rakentaa rata valmiiksi. Valmistuttuaan siitä tulee maailman pisin rautatielinja.

## Katso myös
* Imperialismi
* Siirtomaa
*Siperian rata

## Lähteet
Ipuwer-papyrus

**Ipuwer-papyrus** eli **Ipuwerin ja Kaikkeuden Jumalan dialogi** on muinainen egyptiläinen kertomus, joka on säilynyt papyrusarkilla. Papyrusarkkia säilytetään Hollannin kansallisessa arkeologisessa museossa Leidenissä. Ainoa säilynyt käsikirjoitus on ajoitettu kolmannentoista vuosisadan (eaa.) jälkimmäiselle puoliskolle. Ajoituksesta tosin on esitetty myös eriäviä mielipiteitä, mutta valtaosa tutkijoista on sitä mieltä, että se sijoittuu jonnekin 12. dynastian ja toisen välikauden (n. 1850–1600 eaa.) välimaastoon. Tekstin on tulkittu olevan joko toisen välikauden aikaisen, oletetun kaaoksen inspiroima valitus tai sitten historiallinen fiktio, joka kuvaa vanhan valtakunnan luhistumista useita vuosisatoja aiemmin, tai mahdollisesti se viittaa molempiin.

Ipuwer kuvaa Egyptiä luonnonmullistusten ja sosiaalisen kaaoksen tilassa. Köyhistä on tullut rikkaita ja rikkaista köyhiä. Kaikkialla soditaan, nälänhätä on yleinen ja kuolleisuus suuri. Yksi oire tulevasta romahduksesta on valitus siitä, kuinka palvelijat ovat jättäneet tehtävänsä ja käyttäytyvät kapinallisesti. Tästä syystä ja koska tekstissä esiintyy sellaisia lausahduksia kuin ”joki on verta”, jotkut ovat yhdistäneet dokumentin Raamatun Toisen Mooseksen kirjan kertomukseen israelilaisten maastalähdöstä (Exodus) ja Egyptin vitsauksista. Useat uskonnolliset yhteisöt ovat pitäneet Ipuwer-papyrusta todisteena Vanhan testamentin historiallisesta paikkansapitävyydestä.

Hiljattain brittiläinen historioitsija ja egyptologi David Rohl esitti, että Vanhan testamentin kuvaama Exodus olisi vastoin aiempia teorioita tapahtunutkin jo toisen välikauden aikana noin 1450 eaa., jolloin Ipuwer voisi hyvinkin viitata näihin tapahtumiin. Kuitenkin valtaosa muista egyptologeista torjuu Rohlin aikamallinnoksen, ja pitäytyy siinä että Exoduksen, jos se on tapahtunut Vanhan testamentin kuvaamassa muodossa, on täytynyt sijoittua myöhempään ajankohtaan, lähinnä Ramses II:n valtakaudelle. Jotkut tutkijat yhdistävät Ipuwerin kuvaamat luonnonmullistukset Theran tulivuoren purkaukseen, joka on ajoitettu pronssikaudelle vuosien 1659–1500 eaa. välille.

Molemmissa, sekä raamatullisessa, että Thera-tulkinnassa lähtöoletuksena on, että Ipuwerin kuvaamat tapahtumat olisivat ainakin pääosiltaan todellista historiallista tietoa. Varsin usea egyptologi on valmis uskomaan näin olevan. Nyttemmin kertomuksen on tulkittu olevan olennaisilta osiltaan epähistoriallinen ja aikasidonnaisuutta vailla oleva filosofissävytteinen pohdiskelu järjestyksestä ja kaaoksesta. Tällä tavoin tulkittuna Ipuwerin viittaukset verisiin jokiin ja orjien kapinaan ovat pikemminkin semanttista vaikerrusta kuin tarkkoja historiallisia kuvauksia.

Papyruksen loppuosassa on kahden henkilön dialogi. Heistä käytetään nimiä *Ipuwer* ja *Kaikkeuden jumala* (). Termillä voidaan viitata joko faaraoon tai egyptiläisten auringon jumalaan. Papyruksen loppupää on tuhoutunut, mutta mitä ilmeisimmin nämä keskustelevat siitä, mikä on saanut aikaan kaiken tämän pahan ja kaaoksen. Tämä dialogi on yksi maailmankirjallisuuden vanhimmista teodikean probleeman tarkasteluista.

## Lähteet
Natalie Jane Prior

**Natalie Jane Prior** (s. 1963) on australialainen lasten ja nuorten fantasiakirjailija. Suomessa Priorilta  on julkaistu *Lili Väkevä* -sarjaa. 

## Suomennetut teokset

* Lili Väkevä-sarja:
** Lili Väkevä ja Tuhkalan Lohikäärme (Lily Quench and the Dragon of Ashby) Suom. Sirpa Kähkönen, 2003, Otava.
** Lili Väkevä ja Mustat vuoret (Lily Quench and the Black Mountains) Suom. Sirpa Kähkönen, 2004, Otava.
** Lili Väkevä ja Rämelinnan aarre (Lily Quench and the Treasure of Mote Ely, 2002). Suom. Sirpa Kähkönen, 2004, Otava.

## Aiheesta muualla

* lilyquench.com .
Liam Aiken

**Liam Pádraic Aiken** (s. 7. tammikuuta 1990 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa elokuvissa. Hänen merkittävin roolinsa on *[[Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja]]* -elokuvan Klaus Baudelaire.

## Elämä ja ura

Liam Aikenin isä Bill Aiken työskenteli tuottajana MTV:llä ja äiti Moya freelancer-graafikkona niin ikään MTV:llä. Hänen isänsä kuitenkin sairastui ja kuoli hänen ollessaan vasta kaksivuotias, ja perhe jäi taloudellisesti vaikeaan tilanteeseen. Aikenin äiti keksi, että hän voisi säästää rahaa collegea varten esiintymällä mainoksissa. Kuusivuotiaana Aiken esiintyi jo ensimmäistä kertaa Broadwayllä Ibsenin *[[Nukkekoti (näytelmä)|Nukkekodissa]]*. Elokuvadebyyttinsä hän teki vuonna 1997 Hal Hartleyn draamakomediassa *[[Henry Fool]]*.

Chris Columbuksen ohjaamassa vuoden 1998 elokuvassa *[[Aina vierelläsi]]* Aiken näytteli yhtä päärooleista Susan Sarandonin ja Julia Robertsin rinnalla. Äitinsä vaatimuksesta kahdeksanvuotias Aiken kieltäytyi roolista *[[Kuudes aisti (elokuva)|Kuudennessa aistissa]]* (1999), koska elokuva käsitteli liikaa kuolemaa.

Huhujen mukaan Aikenia harkittiin vuonna 2000 myös Harry Potterin rooliin, kun kirjasarjan ensimmäisen osan elokuvasovitusta valmisteltiin. Kirjailija J. K. Rowling kuitenkin vaati, että näyttelijöiden tulisi olla brittejä, ja lopulta roolin sai Daniel Radcliffe.

Aiken esiintyi Tom Hanksin poikana vuoden 2002 elokuvassa *[[Matkalla Perditioniin]]*. Vuonna 2003 hän esiintyi *[[Koiruuksia avaruudesta!]]* -perhe-elokuvan pääroolissa.

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Pichincha (maakunta)

**Pichincha** on yksi Ecuadorin maakunnista. Se on nimetty Pichinchan tulivuoren mukaan ja sen pääkaupunki Quito on samalla koko maan pääkaupunki. Maakunnan pinta-ala on 9&nbsp;465 neliökilometriä ja siellä on arviolta 3&nbsp;060&nbsp;000 asukasta (vuonna 2017). 

Maakunta on jaettu kahdeksaan kantoniin (suluissa niiden pääkaupungit):
* Cayambe (Cayambe)
* Mejía (Machachi)
* Pedro Moncayo (Tabacundo)
* Pedro Vicente Maldonado (Pedro Vicente Maldonado)
* Puerto Quito (Puerto Quito)
* Quito (Quito)
* Rumiñahui (Sangolquí)
* San Miguel de los Bancos (San Miguel de los Bancos)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cristobal Huet

**Cristobal Huet** (s. 3. syyskuuta 1975 Saint-Martin-d'Hères, Ranska) on ranskalainen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi urallaan seitsemän kautta NHL-liigassa, jolloin hän voitti Chicago Blackhawksin paidassa Stanley Cupin. Lisäksi hän pelasi pitkän uran eurooppalaisissa jääkiekkosarjoissa, lähinnä Sveitsissä.

## Seuraura
Los Angeles Kings varasi 25-vuotiaan Huet’n vuoden  7. kierroksella numerolla 214. Huet aloitti NHL-uransa Los Angeles Kingsissä. Sieltä Huet siirtyi Washington Capitalsiin josta matka puolestaan jatkui Montreal Canadiensiin. Huet siirtyi Canadiensista Chicago Blackhawksiin, jossa hän kilpaili vastuusta venäläisen Nikolai Khabibulinin kanssa ja saikin lopulta syrjäytettyä Khabibulinin ykkösvahdin paikalta. Huet’n asema ykkösvahtina vahvistui entisestään kun Khabibulin siirtyi Edmonton Oilersiin. Huet valittiin keväällä 2007 un.

Kauden  Huet aloitti Blackhawksin ykkösenä mutta kauden aikana suomalaismaalivahti Antti Niemi syrjäytti hänet ykkösmaalivahdin paikalta. Chicago voitti kauden päätteeksi Stanley Cupin, ja Huet oli ensimmäinen ranskalainen Stanley Cup -voittaja. Huet pääsi pudotuspeleissä kentälle vain kahdessa ottelussa, silloinkin hänet vaihdettiin maalille kesken ottelun Niemen torjuessa heikosti.

Kaudeksi 2010–11 Huet siirtyi Sveitsin pääsarjan Fribourg-Gottéroniin, jonka ykkösvahtina hän toimi kaudet 2010–2011 ja 2011–2012. Kaudeksi 2012–2013 Huet ilmoitti haluavansa siirtyä takaisin NHL:ään. Huet ei kertonut medialle, mitkä joukkueet olisivat mahdollisesti kiinnostuneita hänestä. Hän jatkoi kuitenkin Sveitsissä ja teki elokuussa 2012 neljävuotisen sopimuksen Sveitsin kakkossarjan HC Lausannen kanssa.

Huet oli nostamassa Lausannea A-liigaan ja hänen sopimustaan jatkettiin tällä erää kevääseen 2018 asti. Kauden 2017–2018 jälkeen Huet ilmoitti lopettavansa pelaajauransa.

## Maajoukkueura
Huet on pelannut Ranskan maajoukkueessa MM-kisoissa 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2004, 2008, 2011, 2012, 2017 sekä Olympialaisissa 1998 ja 2002. Huet pelasi Helsingin kisoissa 2012 Ranskan paidassa 5 ottelua torjuntaprosentilla 88,2%  .

## Lähteet
* 
*Jatkoaika.com 
### Viitteet
IFilm

**IFilm** oli videonlevityspalvelu, jossa oli käyttäjien itsensä tallentamien videoiden lisäksi myös muuta videomateriaalia muun muassa  elokuvatrailereita. iFilm myytiin MTV Networksille 15. lokakuuta 2005.
Freddie Frith

**Freddie Frith** (30. toukokuuta 1909 – 1988) oli brittiläinen ratamoottoripyöräilijä ja liikemies. Hänen uransa ratamoottoripyöräilijänä sijoittui 1930- ja 1940-lukujen väliselle ajalle, jonka kruununa oli 350-kuutioisten maailmanmestaruus 1949.

Frithin ensimmäinen kansallinen kilpailu oli Mansaaren TT-ajojen "juniorikilpailun" *Manx Grand Prix* vuonna 1930 ja sijoittui siinä heti kolmanneksi. Tapaus nosti hänet sanomalehtien otsikoihin. Tuohon aikaan Mansaaren TT-ajot olivat pääasiassa brittiläisten tehdastallien hallitsema. Voitettuaan Nortonillaan 500-kuutioisten kilpailun vuonna 1935, Frith liittyi seuraavana vuonna Birminghamin tehdastalliin seuraavaksi kaudeksi. 

Frith voitti seuraavana vuonna *Manx Grand Prix'n* ja sitä seuraavana vuonna varsinaisen Mansaaren TT-ajot. Jälkeenmainitussa hän ajoi ensimmäisenä yhden kierroksen keskinopeutena yli 90 mailin (n. 144 kilometrin) tuntinopeudella. Frith kilpaili Mansaaren TT-ajoissa kahdeksan kertaa ja vain kerran hän jäi kolmen lopputuloksissa parhaan kuljettajan ulkopuolelle. Tuo tapahtui vuonna 1939, jolloin hän joutui keskeyttämään moottoririkkoon.

Toisen maailmansodan aikana Frith oli töissä tehtaassa, joka valmisti moottoripyöriä maansa armeijalle. 

Toisen maailmansodan jälkeen Frith palasi takaisin ratamoottoripyöräkilpailuihin vuonna 1949 ja voitti samana vuonna historian ensimmäisen 350-kuutioisten maailmanmestaruuden voitettuaan kaikki kauden viisi osakilpailua. Hän osallistui myös kerran 500-kuutioisten MM-starttiin missä hän oli viides. Frithin ylivoimainen mestaruus oli ilmiömäinen, sillä hän ei ollut kilpaillut moottoripyörillä lähes kymmeneen vuoteen.

Frith lopetti uransa maailmanmestaruuden jälkeen ja siirtyi mukaan moottoripyöräbisnekseen Grimsbyyn, missä hän kuoli vuonna 1988.

## Lähteet
*Woollet, Mick & Clifford, Peter, The Grand Prix Riders (1990)
Geta (jalkine)

**Geta** () on perinteinen japanilainen puusta (yleisimmin keisaripuusta) valmistettu puukenkä. Se on veistetty yhdestä puusta tai muodostuu puulevystä, *dai* (台), johon on kiinnitetty yksi tai kaksi pienempää 4–5 senttimetrin korkuista puupalaa. Paloista käytetään nimitystä "hammas", *ha* (歯), ja niiden tarkoitus on estää kimonon helmojen sotkeutuminen kuraan. Getaan kuuluu myös V:n muotoinen hihna, *hanao* (花緒), joka pitää kengän kiinni jalassa. Perinteisesti getat ovat kuuluneet sekä miesten että naisten vaatetukseen, ja niitä on tyypillisesti käytetty perinteisten japanilaisten vaatteiden, kuten kimonon tai yukatan kanssa. Getojen alla voi käyttää tabeja eli japanilaisia isovarpaan ja muut varpaat toisistaan erottelevia sukkia. Puusta valmistetuille kengille on ominaista kopiseva kävelyääni.

Getoja ryhdyttiin käyttämään jalkineina Heian-kaudella (794–1192), ja niiden uskotaan kehittyneen aikaisemmin käytössä olleista *[[tageta|tagetoista]]*. Nykyisin getat ovat harvinaisia, mutta maikojen ja sumopainijoiden voi edelleen nähdä käyttävän niitä.

 

## Lähteet
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla

* Japanese geta.com
Adrian Monk

**Adrian Monk** on Tony Shalhoubin esittämä yhdysvaltalaisen televisiosarja *[[Monk (televisiosarja)|Monkin]]* päähenkilö. Hän toimii etsivänä auttaen San Franciscon poliisia. Monk-sarjan tunnusmusiikin ”It’s a jungle out there” on säveltänyt Randy Newman.

Monk työskenteli ennen San Franciscon poliisissa ja oli erittäin arvostettu, mutta hän joutui jättämään työnsä vaimonsa kuoleman laukaistua hänen mitä erikoisimmat neuroosinsa ja fobiansa, kuten sen että Monk ei juo vesijohto- eikä pullotettua vettä, ainoastaan 'Sierra Springsiä'. Monk suree yhä vaimoaan Trudya, joka kuoli 1997 autopommi-iskuun ja Monk onkin omistanut elämänsä murhan jälkeiset kuusi vuotta murhan selvittämiseen. Monk sai selville vain, että pommin rakensi Warrick Tennyson kuusisormisen miehen tilauksesta. Sarjan päätösjaksossa Monk lopulta sai lopulta oikean syyllisen selville.

Monkilla oli hoitaja, Sharona Fleming, joka oli hänen palveluksessaan seitsemän vuotta, kunnes muutti New Jerseyhin ja nai entisen aviomiehensä. Hänen jälkeensä Monk sai uuden hoitajan Natalie Teegeristä. Monkin psykiatri on nimeltään Tohtori Charles Kroger. Kuitenkin Krogerin näyttelijän Stanley Kamel kuoltua sydänkohtaukseen, myös Kroger kuolee siihen, jolloin Monkin psykiatrin paikan ottaa tohtori Neven Bell.

## Perhe
Monkilla on veli, Ambrose (John Turturro), joka on vielä Monkiakin älykkäämpi. Tosin hän kärsii agorafobiasta eli julkisen paikan kammosta ja on sen vuoksi jättänyt talonsa vain kahdesti. Ensimmäisen kerran hän jätti talon, kun hänen luultiin syöneen myrkytettyä suklaata. Toisen kerran Ambrose jätti talon, kun se syttyi palamaan. Adrianin ja Ambrosen äiti kuoli 1994. Poikien isä, Jack Monk (Dan Hedaya) on ammatiltaan rekkakuski. Hän jätti perheensä poikien ollessa vielä pieniä. Eräässä jaksossa Jack palaa kaupunkiin ja pyytää Monkin mukaansa erälle keikalle. Lopulta he onnistuvat sopimaan vanhat kaunansa. Jackillä on kertoman mukaan toinen perhe ja hieman Adriania nuorempi poika, joka on ristitty isänsä mukaan Jack Junioriksi (Steve Zahn). Hän on patalaiska ja näpistelee rahaa isältään. Eräässä jaksossa hän pakenee vankilasta joutuen heti murhaepäillyksi, jolloin hän murtautuu sukulaisuudestaan tietämättömän Monkin kotiin anelemaan tämän apua. Pitkähkön vakuuttelun jälkeen hän suostuu.

## Lähteet
Liettuan jalkapallomaajoukkue

**Liettuan jalkapallomaajoukkue** edustaa Liettuaa jalkapallossa. Joukkue pelasi ensimmäisen ottelunsa vuonna 1923; ensimmäinen virallinen peli oli Liettua–Viro, jonka Viro voitti 5–0.

## EM-kisat

Liettua on itsenäisen jalkapalloliiton alaisuudessa hakenut paikkaa EM-lopputurnaukseen vuoden 1996 kisoista alkaen. Se ei ole selvinnyt karsinnoista kertaakaan EM-lopputurnaukseen.

* 1960–1992: *Oli osa [[Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkue|Neuvostoliittoa]]*
* 1996–2024: *Ei selviytynyt karsinnoista*

## MM-kisat

Liettua ei ole pelannut kertaakaan MM-lopputurnaukseen. Se on pelannut itsenäisen jalkapalloliiton alaisena MM-karsinnoissa vuosina 1930–1938 ja uudelleen vuoden 1994 kisoista alkaen.

* 1930: *Ei osallistunut*
* 1934–1938: *Ei selviytynyt karsinnoista*
* 1950–1990: *Oli osa [[Neuvostoliiton jalkapallomaajoukkue|Neuvostoliittoa]]*
* 1994–2022: *Ei selviytynyt karsinnoista*

## Entisiä päävalmentajia

*  Csaba László
*  Raimondas Žutautas
*  José Couceiro
*  Algimantas Liubinskas

## Lähteet
Talvikkikasvit

**Talvikkikasvit** (Pyrolaceae) oli pieni heimo koppisiemenisten alakaaressa ja se muodosti Cronquistin luokittelussa oman heimonsa. Nykyään se sisällytetään kanervakasveihin (Ericaceae). Talvikkikasveihin kuului neljä sukua: sarjatalvikit (*Chimaphila*), tähtitalvikit (*Moneses*), nuokkutalvikit (*Orthilia*) ja talvikit (*Pyrola*).

Talvikkikasvit ovat monivuotisia. Suku erottui muista kanervakasveista pääasiassa varsistaan, sillä ne kuolevat kasvukauden päätyttyä. Talvikkikasvit elävät kylmissä oloissa ja niiden lehdet ovat ikivihreitä. Kukat ovat säteittäisiä ja viisilukuisia. Hedelmä on pallomainen kota, josta pienet siemenet leviävät tuulen mukana.

## Lajeja
Pohjoismaissa kasvavat talvikkikasvien heimoon aiemmin luetut lajit ovat:
* sarjatalvikki (*Chimaphila umbellata*)
* tähtitalvikki (*Moneses uniflora*)
* nuokkutalvikki (*Orthilia secunda*)
* keltatalvikki (*Pyrola chlorantha*)
* islannintalvikki (*Pyrola grandiflora*)
* kellotalvikki (*Pyrola media*)
* pikkutalvikki (*Pyrola minor*)
* isotalvikki (*Pyrola rotundifolia*)

Myös mäntykukka (*Monotropa hypopitys*) on joskus ollut talvikkikasvien heimossa.

## Lähteet
Osmo Kaipainen

**Osmo Ensio Kaipainen** (12. elokuuta 1933 Pieksämäki – 15. toukokuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja lääkäri. Hän oli SDP:n kansanedustaja vuosina 1970–1975 ja toimi Suomen sosiaali- ja terveysministerinä Paasion II hallituksessa 1972. Hän siirtyi 1970-luvun lopulla Pohjoismaiden ministerineuvoston sihteeristön osastopäälliköksi mutta palasi Kelaan asiantuntijalääkäriksi, josta virasta jäi eläkkeelle ja kuoli pian sydänkohtaukseen.

Kaipainen syntyi Pieksämäellä Viktor Kaipaisen ja Anna-Liisa Miettisen pojaksi. Hän kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1951. Lääketieteen kandidaatti Kaipaisesta tuli 1954 ja lisensiaatti 1958. Hän oli vuodesta 1955 naimisissa kirjailija Anu Kaipaisen kanssa. Säveltäjä Jouni Kaipainen oli heidän poikansa.

Kaipainen jäi 1973 kiinni rattijuopumuksesta, josta hänet tuomittiin kolmen kuukauden vankeuteen.

Kaipainen oli sotilasarvoltaan korpraali. Hänet valittiin eduskuntaan Uudenmaan läänin vaalipiiristä. Kaipainen kuului puolueensa radikaaliin vasemmistosiipeen, ja osallistui muun muassa Pälkäneen liikkeeseen.

## Kirjallisuus
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Anu Kaipaisen haastattelu
Kulkuaaltoputki

**Kulkuaaltoputki** on elektroniputki, joka rakenteeltaan kuuluu katodisädeputkiin. Kulkuaaltoputkea käytetään vahvistamaan radiotaajuussignaaleita etenkin mikroaaltoalueella mm. tutkan lähettimen osana ja satelliittitekniikassa. Kulkuaaltoputki tunnetaan paremmin englanninkielisellä lyhenteellä **TWT** (*Traveling Wave Tube*) tai **TWAT** (*Traveling Wave Amplifier Tube*).

## Rakenne ja toiminta
Kulkuaaltoputki on tyhjiöputki, jonka toisessa päässä on elektronitykki ja vastakkaisessa päässä kollektori, johon elektronisuihku törmää. Suihku pidetään ohuena säteenä voimakkaalla magneetilla. Suihku kulkee koko matkansa erityisen putken läpi, joka tavallisesti on helix mallinen, mutta muitakin malleja on. Sen tarkoitus on tehdä nopeusmodulaatio elektronisuihkuun. Vahvistettava heikko signaali tuodaan helixin toiseen päähän ja toisesta päästä se saadaan vahvistettuna. Kollektori lämpenee kovasti, joten isoilla kulkuaaltoputkilla on vesijäähdytys ja pienilläkin ainakin ilmajäähdytys.

## Käyttö
Kulkuaaltoputkivahvistimella tai klystronivahvistimella varustettu tutkan lähetin on monimutkaisempi ja kalliimpi kuin magnetronilähetin mutta helpommin ohjattava ja moduloitava, ja se sopii siksi vaativiin tutkajärjestelmiin, kuten lentokoneisiin, ilmavalvontaan ja lennonvarmennukseen.

TWT:n kaistanleveys on useissa tapauksissa yli oktaavin ja vahvistus n. 40 dB. Myös vastaanottimeen TWT sopii hyvin, koska se on erittäin pienikohinainen.

## Historia
Kulkuaaltoputken ja klystronin kehityksellä on yhteistä 1930-luvulla Leningradin yliopiston fyysikko, Agnessa Arsenejevan, ja hänen tulevan aviomiehensä, saksalaisen Oskar Heilin tekemät tutkimukset elektronien nopeusmodulaatiosta. Oskar Heil kirjoitti 1935 Berliinissä sanomalehtikirjoituksen kehittämästään Heilin putkesta, joka on esiaste, sekä klystronille, että kulkuaaltoputkelle.
Kulkuaaltoputken keksivät englantilaiset toisen maailmansodan aikana. Pääperiaatteen selvitti Rudolf Kompfner British radar research laboratory:ssa. Kompfner ja John Pierce jatkoivat rauhan tultua kehitystyötä Bell Labsissa USA:ssa.

## Lähteet
Margit Borg-Sundman

**Margit Rode Sofia Borg-Sundman** (16. lokakuuta 1902 Turku – 10. kesäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen filosofian maisteri ja kansakoulunopettaja, joka toimi vuosina 1948–1954 ja 1958–1970 Kansallisen Kokoomuksen kansanedustajana.

## Tausta

Turussa syntyneen Borg-Sundmanin vanhemmat olivat kirkkoherra Nathanael Borg ja Elin Fanny o.s. Calonius. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1921 ja opiskeli myös Yhdysvalloissa, jossa hän suoritti B.A.-tutkinnon 1926. Hän suoritti Columbia Universityssa sosiaalityöntekijän tutkinnon ja valmistui Suomessa filosofian maisteriksi 1932.

## Elämä

Borg-Sundman valittiin eduskuntaan ensin Uudenmaan läänin vaalipiiristä ja sitten Helsingin kaupungin vaalipiiristä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä neljään otteeseen 1950–1960-luvuilla. Hän oli Kuusankosken kunnanvaltuuston ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen. Lisäksi hän toimi Kansainvälisen naisten liiton varapresidenttinä ja oli aktiivinen toimija Moraalisen varustautumisen piirissä.

Borg-Sundman oli mukana myös Kokoomuksen eduskuntaryhmän tekemässä kantelussa Hannu Salaman romaanista *[[Juhannustanssit]]* ja mainitsi asiasta syntyneessä eduskuntakeskustelussa myös *[[Ylioppilaslehti|Ylioppilaslehdessä]]* esiintyneen vastaavanlaisen kirjoittelun ”sairaana ilmiönä”. Borg-Sundmanin mukaan eduskuntakyselyn kärki ei suuntautunut yksinomaan Salaman kirjaa vastaan, vaan ”aikamme moraalista nihilismiä” vastaan ja ”koko siihen seksuaalisuuden ja aineellisuuden, raakuuden ja mauttomuuden ylikyllästämään, käsitteitä hämmentävään ja makua tylsyttävään ilmapiiriin, jonka olemme antaneet kasvaa nuorisomme ympärille alkaen eräistä televisioesityksistä, filmeistä, mainoksista, roskalehdistä, jopa kirjallisuudesta ja oman elämämme laadusta”. Yleisradion Kotikatsomo-sarjan kaksiosaisessa, Salamasodaksi kutsutusta kulttuurikiistasta kertovassa TV-elokuvassa *Katso ihmistä* Heidi Krohn näyttelee eduskuntakyselyyn aloitteen tehneen kansanedustaja Margit Borg-Sundströmin roolin.

Margit Borg-Sundman julkaisi muistelmateokset *Setä Samulin ylioppilaana* (1930), *Jännittävä on elämä* (1966), *Uusia uria aukomassa* (1969), *Rajoja ja rajanylityksiä* (1971) sekä *Yhden naisen sota* (1977).

Borg-Sundmanin puoliso oli vuodesta 1945 alkaen Johannes Valdemar Sundman. Borg-Sundmanin sisaria olivat arkkitehti Elsi Borg ja taidegraafikko Ester Borg. Hänen veljensä oli arkkitehti Kaarlo Borg sekä veljenpoikia oopperalaulaja Kim Borg, arkkitehti Olli Borg ja säveltäjä ja musiikkituottaja Jaakko Borg.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Axel Anderberg

**Axel Johan Anderberg** (27. marraskuuta 1860 Kristianstad – 27. maaliskuuta 1937 Sollentuna) oli ruotsalainen arkkitehti, joka vaikutti 1880-luvulta aikaiselle 1930-luvulle. Uransa alkutaipaleella hän suunnitteli useita uusbarokki- ja jugend-tyylisuuntaisia teattereita, kun taas uransa loppupuolella hänen työnsä koostui suurimmilta osin tieteellisten ja akateemisten instituutioiden rakennuksista, jotka hän suunnitteli uusklassistiseen tyyliin. 

Anderberg kouluttautui arkkitehdiksi Kungliga tekniska högskolanin arkkitehtuurikoulussa (1880-1884), sekä Ruotsin kuninkaallisen taideakatemian arkkitehtuuriosastolla (1884-1887), jonka jälkeen hän vietti vuoden kierrellen Saksassa, Ranskassa ja Italiassa. 

Anderbergin ensimmäinen merkittävä työ oli Tukholman uusi oopperatalo (1889-1898), joka korvasi vanhan kustavilaistyylisen oopperatalon. Voitettuaan oopperatalosta järjestetyn arkkitehtuurikilpailun, Anderberg vietti ulkomailla aikaa opiskellen erityisesti teatteriarkkitehtuuria. Myöhemmin hän suunnittelikin Karlstadin (1893), Linköpingin (1902-1903) ja Kristianstadin (1906) kaupunginteatterit.

Anderberg suunnitteli myös Ruotsin luonnonhistoriallisen museon uuden suuren kompleksin (valmistui 1916) Frescatin alueelle, Tukholmaan, ja myöhemmin useita muitakin tieteellisiä instituutiorakennuksia samalle alueelle, muun muassa Ruotsin kuninkaallisen tiedeakatemian rakennuksen.
Erik Asmussen

**Erik "Abbi" Asmussen** (2. marraskuuta 1913 Kööpenhamina – 29. elokuuta 1998 Järna) oli tanskalainen arkkitehti, joka teki uransa Järnassa, Ruotsissa.

## Luomuksia
* Ytterjärnan kulttuuritalo Södertäljessä
* Bromman Kristofferskolan
* Järnan Örjanskolan
* Järnan Rudolf Steiner Seminariet

## Aiheesta muualla
*Asmussens Arkitektgrupp AB
Feliksas Bajoras

**Feliksas Romualdas Bajoras** (s. 7. lokakuuta 1934 Alytus) on liettualainen säveltäjä, joka aloitti musiikinopintonsa Vincas Bacevičiusin johdolla Kaunasissa. 

Bajoras opiskeli myöhemmin Vilnassa ja suoritti diplominsa viulunsoitosta 1957 ja sävellyksestä 1963. Vuonna 1966 hän pääsi vilnalaisen nuorisoteatterin musiikilliseksi johtajaksi. Vuodet 1984–1988 säveltäjä asui Yhdysvalloissa, ja nykyään hän luennoi Liettuan musiikkiakatemiassa Vilnassa.

Bajorasin tuotantoon kuuluu mm. sinfonioita, kamarimusiikkia, laulumusiikkia ja kolminäytöksinen ooppera. Vuonna 1968 hänen muunnelmansa jousikvartetolle ja kontrabassolle voitti Napolin kansainvälisen Alfredo Casella -kilpailun toisen palkinnon. Myös muita hänen teoksiaan on palkittu.

Hänelle on myönnetty esimerkiksi Liettuan valtionpalkinto, Liettuan hallituksen taidepalkinto ja vuonna 2007 Gediminaksen ritarikunnan upseerin risti. 

## Lähteet
* Liettualaisen musiikin tiedotuskeskus, 
### Viitteet
Viljuiskin ulus

**Viljuiskin ulus** eli **Viljuiskin piiri** (, )) on kunnallinen itsehallintoalue Viljuin ja siihen laskevan Tjungin ympärillä Sahan tasavallan keskiosassa Venäjällä. Viljuiskin piiri rajoittuu lännessä Verhneviljuiskin ulusiin, luoteessa Olenjokin kansalliseen piiriin, pohjoisessa Žiganskin kansalliseen piiriin, idässä Kobjain ulusiin ja etelässä Gornyin ulusiin.

Piirin pinta-ala on 55&nbsp;200&nbsp;km² ja vuonna 1995 väkiluku oli 28&nbsp;900. Alueella harjoitetaan maanviljelyä sekä nautakarjan- ja hevostenkasvatusta. 

## Kunnat
Viljuiskin piirin hallinnollinen keskus on Viljuiskin kaupunki. Piirissä on kaksi kaupunkikuntaa (Viljuisk sekä Kysyl-Syr, jonka keskus on taajama) ja näiden lisäksi 19 maalaiskuntaa (naslegia). Asutuskeskuksia kunnissa on yhteensä 27. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Вилюйский улус (район) Piirin sivut Sahan tasavallan portaallissa
* Piirin kartta
Mikas Petrauskas

**Mikas Petrauskas** (13. lokakuuta 1873 – 23. maaliskuuta 1937) oli liettualainen säveltäjä, urkuri, kuoronjohtaja ja laulaja. 

Petrauskasin tuotantoon kuuluu ensimmäiseksi liettualaiseksi oopperateokseksi luettava *Birute*. Suurin osa hänen sävellyksistään on yhä julkaisematta.

Petrauskas syntyi Palusessa ja opiskeli Pietarin konservatoriossa. Palattuaan kotimaahansa hän kirjoitti oopperansa *Birute*, joka sai kantaesityksensä Vilnassa 6. marraskuuta 1906. Pian tämän jälkeen säveltäjä lähti ulkomaille eikä palannut ennen vuotta 1930. Hän kuoli Kaunasissa 1937. 

Petrauskas sävelsi *Biruten* lisäksi esimerkiksi operetteja ja runsaasti laulumusiikkia.

## Lähteet
* Liettualaisen musiikin tiedotuskeskuksen sivut , englanninkielinen versio
Iskusuhde

**Iskusuhde** kuvaa mäntämoottoreissa männän iskunpituutta suhteessa männänhalkaisijaan.

Esimerkiksi jos männänhalkaisija on 100 mm ja iskunpituus 120 mm, iskusuhteeksi saadaan 1,2:1 on siis 1,2.

Iskusuhteesta puhuttaessa moottori voi olla ns. *pitkäiskuinen*, tai *lyhytiskuinen*. Pitkäiskuisia moottoreita pidetään kankeina, mutta samalla sitkeinä ja vääntävinä, eli isoin vääntömomentti saavutetaan alhailla kierroksilla. Lyhytiskuiset moottorit puolestaan mielletään kierrosherkiksi, ja ne ovat vähemmän alttiita mekaaniselle kulumiselle, sillä pitkäiskuisessa moottorissa männän nopeudet ovat suuret.

On kuitenkin syytä muistaa, että moottorin luonteeseen sekä käyttäytymiseen vaikuttaa moni muukin asia sen suunnittelussa, rakenteessa sekä ominaisuuksissa, ja näin ollen ei kannata antaa liikaa painoarvoa iskusuhteelle. On olemassa sekä hyvin vääntäviä ja sitkeitä lyhytiskuisia moottoreita, että pitkäiskuisia "ei-niin-hyvin vääntäviä". Nyrkkisääntönä voidaan pitää että yli 1,10 iskusuhteiset moottorit ovat pitkäiskuisia, sen alle puolestaan lyhytiskuisia.
Richie Ginther

**Paul Richard ”Richie” Ginther** (5. elokuuta 1930 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat – 20. syyskuuta 1989 Touzac-Le Roucou, Ranska) oli yhdysvaltalainen Formula 1 -ajaja.

Ginther teki debyyttinsä formuloissa kaudella 1960 Ferrarilla, jonka ratissa hän ajoi vielä seuraavan kauden. BRM:llä Ginther ajoi kolme kautta ja kaudelle 1965 hän siirtyi Hondan F1-talliin, jossa saavutti uransa ensimmäisen ja ainoaksi jääneen osakilpailuvoittonsa Meksikon GP:ssä. Hän ajoi vielä yhden kauden Cooperilla ja päätti uransa vuoden 1967 Monacon GP:ssä Eagle-tallissa.Ginther osallistui 18 MM-sarjan ulkopuoliseen kilpailuun.

Richie Ginther kuoli sydänkohtaukseen 59-vuotiaana Ranskassa vuonna 1989.

## Lähteet
Toopelivisio

**Toopelivisio** on tietokirja kotimaisesta televisioviihteestä. Jukka Annalan teokseen on koottu tv-komedioiden historiaa 1950-luvun lopulta 2000-luvulle saakka. 

Kirjassa esitellään tärkeimmät suomalaiset sketsisarjat ja tilannekomediat ''Spede Show’sta'' *[[Hanski]]in*, *[[Velipuolikuu]]sta* *[[Kummeli (televisiosarja)|Kummeli]]in* ja ''Hyvistä herroista'' *[[Studio Julmahuvi]]in*.

Kirjaa varten on haastateltu kymmeniä suomalaisia tv-ammattilaisia – näyttelijöitä, käsikirjoittajia ja ohjaajia. Äänessä ovat muiden muassa Pirkka-Pekka Petelius, Kari Heiskanen, Vesa-Matti Loiri, Neil Hardwick, Jukka Virtanen, Ritva Valkama, Pentti Siimes, Jani Volanen ja Eija Vilpas.

Haastatellut kertovat kirjassa klassikkosarjojen, -sketsien ja -hahmojen syntytarinoita. Esimerkiksi Petelius luonnehtii omia hahmojaan *Velipuolikuun* Balle Ramstedtista aina *[[Pulttibois]]in* James Potkukelkkaan.

Kirjan nimi *Toopelivisio* juontuu MTV:n sketsisarjasta *[[Parempi myöhään]]...* (1979), jossa oli samanniminen sketsiosuus.

*Toopelivision* julkaisi lokakuussa 2006 helsinkiläiskustantamo Teos. Jukka Annala on aiemmin kirjoittanut tietokirjan Salmiakki (2001), joka oli Tieto-Finlandia-ehdokkaana ja valittiin Vuoden kauneimmaksi kirjaksi.

Yli 200-sivuisen *Toopelivision* ulkoasun ovat suunnitelleet Salmiakki-kirjan graafikot Petri Salmela ja Ilona Ilottu.

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla

*Helsingin Sanomien kirja-arvio: HS-kulttuuri 10.11.2006
Apple TV

**Apple TV** (tyyliteltynä  **tv**) on Applen mediatoistin, joka tuli markkinoille maaliskuussa 2007. Apple TV -nimellä laite julkaistiin ensimmäisen kerran Steve Jobsin Keynote-puheessa MacWorld-tapahtumassa 9.&nbsp;tammikuuta 2007. Laitteen koodinimi ennen MacWorld-tapahtumaa oli iTV. Laite mahdollistaa muun muassa kuvien, elokuvien, musiikin ja televisiosarjojen synkronoimisen iTunesin avulla tietokoneesta Apple TV:n kiintolevylle ja sieltä edelleen teräväpiirtotelevision ruudulle.

Laitteesta julkaistiin toisen sukupolven malli syyskuussa 2010. Uusi malli on suunnattu videoiden suoratoistoon verkosta, joten siinä ei ole kiintolevyä. Muita uusia ominaisuuksia ovat televisiosarjojen vuokraus ja suoratoisto. Laite tuli myyntiin Suomessa ja muissa Pohjoismaissa 4.&nbsp;lokakuuta 2011. Koska Apple TV:n yhtenä pääominaisuutena on videoiden suoratoisto iTunes Storesta, laitetta ei aiemmin myyty Pohjoismaissa niiden kaupoista puuttuneen elokuvavalikoiman vuoksi.

Suomalaisista televisiokanavista laitteella voi katsella Yle Areenan, MTV Katsomon ja C Moren ohjelmia.

## Tekniset tiedot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Apple TV:n tuotesivut
Leijonalippu

**Leijonalippu** on Suomen lipun malli, jota käytettiin itsenäisyyden alkuaikoina. Suomen senaatti asetti 4. joulukuuta 1917 lippukomitean, jonka ehdotus valmistui neljässä päivässä. Senaatti hyväksyi ehdotuksen, jossa esitettiin punakeltaista vaakunalippua eli leijonalippua Suomen valtiolipuksi. Se on punapohjainen ja keskellä on kultainen Suomen vaakunaleijona, jonka panssaroitu käsivarsi ja miekkojen terät ovat hopeanvärisiä, miekkojen kahvat ja panssarikäsivarren kyynär- ja rannesuojat ovat kultaisia; leijona on sijoitettu yhdeksän hopeisen heraldisen ruusun päälle. 

Lippu oli ensimmäinen käyttöön otettu itsenäisen Suomen lippu. Koska huomattava osa ensimmäisestä itsenäisyysajan hallinnosta oli ruotsinkielisiä, kansallisväreiksi pyrittiin saamaan punakeltainen; suomenkielisten kannattama väriyhdistelmä oli sinivalkoinen.

Punapohjainen leijonalippu aiheutti toisinaan sekaannusta, koska varsinkin laivojen perässä tai mastossa tuolloin miltei yksinomaan hiilipolttoisten höyrylaivojen savu mustasi sen niin ettei kuviota nähnyt ja punainen pohja aiheutti sen, että lippu sekaantui kokopunaisen bolševikkilipun kanssa. Neuvostoliiton lippu, jossa on tangonpuoleisessa yläkulmassa keltainen sirppi ja vasara -yhdistelmä sekä keltainen tähti, tuli käyttöön vasta vuonna 1922, kun Venäjän sisällissota oli päättynyt ja varsinaista valtionhallintoa väliaikaisen tilalle päästiin kokoamaan. Valkopohjainen Neuvostoliiton sotalippu tuli käyttöön vielä myöhemmin.

Suomen lipuksi päätettiin toukokuussa 1918 ottaa siniristilippu. Leijonaliput poistettiin lopullisesti käytöstä vuonna 1920.

Kuitenkin RKP käytti vuoteen 1966 asti eduskuntavaalijulisteissaan kuvaa, jossa siniristilipun sijasta esiintyi leijonalippu.

V. A. Koskenniemi kirjoitti 1917 lipulle omistetun runon *Leijonalippu*. Lippu-uudistuksen jälkeen hän kuitenkin laati käyttöön otetulle lipulle uuden runon *[[Siniristilippumme]]*. Leijonalippu mainitaan myös Jääkärimarssin kolmannen säkeistön sanoissa.

## Lähteet
* 
* Laurell, Seppo: *Höyrymurtajien aika.*

### Viitteet
Yhdensuuntaisuus

**Yhdensuuntaisuus** on geometriaan liittyvä käsite. Geometriassa suorien sanotaan olevan yhdensuuntaisia, jos ne ovat samassa tasossa eivätkä leikkaa toisiaan. 

Vektorilaskennassa yhdensuuntaisuus määritellään seuraavasti:
Olkoon *V* vektoriavaruus, jonka kerroinkuntana on *K*.  Kahden nollasta poikkeavan vektorin *a* ja *b* sanotaan olevan yhdensuuntaisia, jos on olemassa kerroin \scriptstyle k\in K\setminus{0} siten, että *a = kb*. Jos *k* on > 0, vektorit ovat samansuuntaiset, mutta jos *k* < 0, vektorit ovat vastakkaissuuntaiset.

## Katso myös
*Paralleeliaksiooma
*Kohtisuoruus

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 
*
Leskelä (Siikalatva)

**Leskelä** on kylä Lamujoen varressa Siikalatvan kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla ja sijaitsee Piippolan kirkonkylän länsipuolella, valtatie 4:n ja seututien 800 risteyskohdassa, josta matkaa Ouluun on sata kilometriä.

Leskelä on tunnettu Suomen maantieteellisen keskipisteen sijaintipaikkana. Kirjailija Pentti Haanpää syntyi vuonna 1905 Leskelän kylässä, joka tuolloin kuului Pulkkilaan ja 1906–2008 Piippolaan.

## Nähtävyyksiä

* Keskipisteen patsas, Tauno Marjomaa (2001)
* Isännät ja isäntien varjot -patsas, Tapio Junno (1996)
* Maannapa, Tero Mäkelä (2017)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Haanpää, Mikko: Leskelän kylän historiikki (Piippola, 1950)
* Haanpää, Jussi: Historiikkia Alikosken myllyistä 1830–1953 (Oulu, 2003)
Leskelä

**Leskelä** voi tarkoittaa seuraavia:

;paikkoja:
* Leskelä, kylä Siikalatvan Piippolassa
* Leskelä, kylä Juvalla
* Leskelä, kylä Rääkkylässä
* Leskelänkylä, kylä Konnevedellä.

;henkilöitä:
* Ella Leskelä (s. 2001), suomalainen jalkapalloilija
* Maarit Leskelä-Kärki (s. 1973), suomalainen kulttuurihistorioitsija
* Markku Leskelä (s. 1950), suomalainen kemian professori
* Matti Leskelä (s. 1929), suomalainen koulutoimenjohtaja ja näytelmäkirjailija
* Mikko Leskelä (s. 1968), suomalainen näyttelijä.
Salon Seudun Sanomat

**Salon Seudun Sanomat** (lyh. **SSS**) on Salossa ilmestyvä poliittisesti sitoutumaton seitsenpäiväinen sanomalehti. Se ilmestyy myös digitaalisena. Lehteä kustantaa TS-Yhtymään kuuluva Salon Seudun Sanomat Oy. 

Salon Seudun Sanomat Oy kustantaa paikallislehtiä, joihin kuuluu ''Paikallislehti Somero''. Peimarin Kustannus Oy:n kautta se julkaisee ''Kunnallislehteä'' ja omistamansa Kaarinan Lehti Oy:n kautta ''Kaarina-lehteä''. Kaarinan Lehti on jo aiemmin kuulunut julkaisijansa Priimus Groupin kautta osittain TS-Yhtymään.

Lehti omistaa myös lehdet painavan kirjapainon, joka on nimeltään Salon Lehtitehdas. Lehtikonserniin kuuluvat lisäksi tytäryhtiöt Salon Alueradio Oy, jolla on radiokanavat Radio Melodia 88,2 (ent. Radio 88,2) ja Auran Aallot Salo (ent. Rogmo FM ) sekä Uudenkaupungin Sanomat Oy. 

*Salon Seudun Sanomien* painohallin katto paloi 17. kesäkuuta 2007 pahasti 500 m²:n alalta laitehuoneesta lähteneestä palosta. Lehden painamiseen ei tullut katkoksia, sillä lehti painettiin varapainoissa.

## Historia
Lehti ilmestyi vuosina nimellä Salon Seudun Kunnallislehti 1919–1943 ja 1. toukokuuta 1945 alkaen nykyisellä nimellä Salon Seudun Sanomat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Salon Seudun Sanomat
ITV (täsmennyssivu)

**ITV** tarkoittaa seuraavia asioita:

* ITV, brittiläinen mainoskanavien verkko
* iTV, Applen mediatoistimen koodinimi
*İTV, adzerbaidžanilainen televisiokanava
*ITV, Isojoen taitovoimistelijat
Helsingin kaupungintalo

**Helsingin kaupungintalo** on Helsingin kaupungin keskeisin hallinto- ja edustusrakennus, joka sijaitsee Kruununhaan kaupunginosassa Kauppatorin varrella, osoitteessa Pohjoisesplanadi 11–13. Rakennuksessa sijaitsevat muun muassa Helsingin pormestarin ja apulaispormestarien toimistot sekä Helsingin kaupunginvaltuuston ja Helsingin kaupunginhallituksen kokoustilat. Se on osa Leijonan korttelia eli niin kutsuttua Kaupungintalokorttelia, jonka kaikki rakennukset ovat kaupunginhallinnon käytössä. 

Vuonna 1833 valmistunut, arkkitehti Carl Ludvig Engelin suunnittelema rakennus on osa Helsingin historiallista empirekeskustaa. Rakennuksen alkuperäinen käyttäjä oli Hotelli Seurahuone, ja kaupungintalona se on toiminut vuodesta 1913. 1960-luvulla rakennuksen sisätilat uudistettiin radikaalisti arkkitehti Aarno Ruusuvuoren suunnitelmien mukaan.    

## Kaupungintalon historia
Kun Helsingistä 1800-luvun alussa ryhdyttiin rakentamaan Suomen suuriruhtinaskunnan pääkaupunkia, Johan Albrecht Ehrenström suunnitteli sille uuden asemakaavan ja Carl Ludvig Engel piirsi sen tärkeimmät julkiset rakennukset. Hallinto- ja yliopistorakennusten, kirkkojen ja kasarmien lisäksi Ehrenström varasi asemakaavassaan paikan myös seurahuonerakennukselle, joka sisältäisi hotellin ja teatterin ja toimisi Helsingin huvielämän keskuksena. Seurahuoneen paikaksi oli alun perin määrätty Kasarmitorin etelälaita, mutta kun tämä tontti jouduttiin luovuttamaan Kaartin kasarmille, Ehrenström määräsi uudeksi paikaksi Kauppatorin pohjoislaidan.  

Hotelli Seurahuone oli 1800-luvun Helsingin huvielämän keskus. Siellä sai kantaesityksensä Jean Sibeliuksen Karelia-sarja vuonna 1894, sekä vuonna 1896 Sibeliuksen ainoa ooppera *[[Neito tornissa]]*. Samana vuonna Lumièren veljekset järjestivät rakennuksessa Suomen ensimmäisen elokuvanäytöksen.

Seurahuone toimi rakennuksessa vuoteen 1913 saakka. Helsingin kaupunki oli sen tontin lunastanut itselleen jo aiemmin, vuonna 1901, aikeenaan rakentaa sille uusi kaupungintalo. Rakennus olikin purku-uhan alla, mutta se päätettiin lopulta kuitenkin säilyttää ja mukauttaa uuteen käyttötarkoitukseensa, kaupungintaloksi. 

Helsingin kaupunginvaltuusto kokoontui rakennuksessa vuosina 1932–1965. Nykyisin valtuuston kokoussali on saman korttelin keskelle rakennetussa uudisrakennuksessa.

Kaupungintalon sisätilat rakennettiin lähes kokonaan uusiksi arkkitehti Aarno Ruusuvuoren suunnitelmien mukaan vuosina 1965–1970. Entisellään säilyivät ainoastaan julkisivu, juhlasali sekä sisääntuloaulan pylväikkö.

## Lähteet
* Helsingin kaupungintalokortteli 
* Korttelit.fi 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Helsingin kaupungintalon juhlasivusto
*Vanhan Seurahuone-osakeyhtiön vaiheista 1800-luvulla
* Ilmari Jylli : Helsingin vanhan Seurahuoneen perustamisajoilta sata vuotta sitten, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 20.07.1930, nro 29, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* 80 vuotta loistavia juhlia - sitten tuli verotuslautakunta. Maamme ensimmäinen seurahuone 100-vuotias, Suomen Kuvalehti, 07.02.1931, nro 6, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Puolitaso

**Puolitaso** on eräs geometrian käsite. Jos tasossa on annettu suora *l*, niin ne tason *T* pisteet, jotka eivät kuuluu *l*:ään voidaan jakaa kahteen joukkoon *A* ja *B* siten, että kaksi *T*:n pistettä *x* ja *y* kuuluvat samaan osajoukkoon jos ja vain jos jana *xy* ei leikkaa suoraa *l*. Tällöin *A* ja *B* ovat **avoimia puolitasoja**. Joukkoja A\cup l ja B\cup l sanotaan **puolitasoiksi**.
Nurmijärven Uutiset

**Nurmijärven Uutiset** on Nurmijärvellä Uudellamaalla julkaistava ilmaisjakelulehti.  

Lehti ilmestyy kerran viikossa, keskiviikkoisin. Lehden alkuperäinen nimi oli Nurmijärven Extra Uutiset. Nykyinen nimi on ollut käytössä loppuvuodesta 2003.

Nurmijärven Uutisten päätoimittaja on syksystä 2024 alkaen Päivi Kallo. *Nurmijärven Uutisia* julkaisee Keskisuomalainen Media.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nurmijärven Uutisten verkkosivut
Platoninen rakkaus

**Platoninen rakkaus** () tarkoittaa syvää henkistä tai toverillista rakkautta. Sillä viitataan tyypillisesti epäaistilliseen rakkauteen. Platonisessa suhteessa kaksi henkilöä tuntee voimakasta kiintymystä toisiaan kohtaan, mutta suhteessa ei ole eroottisia aineksia.

## Lähteet
Gross-Titlis-Schanze

**Gross-Titlis-Schanze** on hyppyrimäki Titlis-vuoren rinteessä Engelbergissä Obwaldenin kantonissa Sveitsissä.

## Historia
Ensimmäinen mäkihyppykilpailu käytiin Engelbergissä vuonna 1905. Engelbergin ensimmäinen hyppyrimäki, Sandrain-Schanze, avattiin vuonna 1908. Ensimmäinen *Titlis-Schanze* rakennettiin vuonna 1924, mutta kuolinonnettomuuden takia palattiin hyppäämään Sandrain-Schanzeen. Sandrain-Schanze oli käytössä aina vuoteen 1964 asti, jolloin Engelbergiin rakennettiin valaistu **Klein-Titlis-Schanze**. Sen vierelle rakennettiin vuonna 1967 **Bubenschanze**. Klein-Titlis-Schanzessa käytiin jopa muutama kansainvälinen kilpailu.

Vuonna 1970 rakennettiin uusi suurmäki Gross-Titlis-Schanze. Avajaisissa, joka oli osa Swiss Ski Jumpers Tournamentia, Sepp Zehnder hyppäsi 102 metriä, joka oli ensimmäinen yli 100 metrin hyppy Sveitsissä.

Engelbergille luvattiin vuoden 1984 hiihdon MM-kilpailut ja niitä varten Gross-Titlis-Schanze remontoitiin. Myöhemmin Kansainvälinen hiihtoliitto päätti, ettei olympiavuosina enää järjestetä MM-kilpailuja, eikä Engelbergissä näin ollen pidettykään MM-kilpailuja. Kuitenkin kautta aikain ensimmäinen mäkihypyn MM-joukkuekilpailu järjestettiin remontoidusta K120 Gross-Titlis-Schanzesta. Kilpailun voitti Suomi joukkueella Markku Pusenius, Pentti Kokkonen, Jari Puikkonen ja Matti Nykänen.

Vuodesta 1980 alkaen Gross-Titlis-Schanzessa on järjestetty vuosittain mäkihypyn maailmancupin kilpailuja. Maailmancupin kilpailujen turvaamiseksi Gross-Titlis-Schanzea remontoitiin elokuusta 2000 syksyyn 2001. Remontissa K-piste siirrettiin 120 metristä 125 metriin ja HS-pisteeksi vakiintui myöhemmin 137 metriä. Vuonna 2006 vauhtimäki muotoiltiin uudelleen. Kesällä 2016 rakennettiin kokonaan uusi vauhtimäki teräsbetonista ja valaistus sekä alastulorinnettä muotoiltiin hieman uuteen vauhtimäkeen sopivaksi. Remontissa HS-piste siirrettiin 137 metristä 140 metriin. Uusittu Gross-Titlis-Schanze avattiin 10. joulukuuta 2016.

Gross-Titlis-Schanze on Sveitsin suurin hyppyrimäki. Nykyisin Klein-Titlis-Schanze ja Bubenschanze eivät ole enää käytössä, niiden remontoimista ja muovittamista on kuitenkin suunniteltu. Nuoret harjoittelevat lumesta tehdystä hyppyrimäestä, joka sijaitsee Engelbergin laaksossa.

## Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 144,0 metriä ovat hypänneet Domen Prevc ja Ryōyū Kobayashi.

## Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 139,0 metriä on hypännyt Alexandria Loutitt.

## Klein-Titlis-Schanze
### Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 65,0 metriä ovat hypänneet Sepp Zehnder, Dalibor Motejlek, Ladislav Divila ja Jozef Metelka.

## Alte Titlis-Schanze
### Mäkiennätyksen kehittyminen
Mäkiennätyksen 65,5 metriä on hypännyt Andreas Däscher.

## Lähteet
* Gross-Titlis-Schanze skisprungschanzen.com 
* Sertifikaatti berkutschi.com 
* Results – Engelberg fis-ski.com 

### Viitteet