open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Urho Lehtovaara

**Urho Sakari Lehtovaara** (27. lokakuuta 1917 Pyhäjärvi &ndash; 15. tammikuuta 1949 Lapinlahti) oli suomalainen hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli lentomestari. Hän lensi noin 400 taistelulentoa joilla saavutti 44 ilmavoittoa ja tuhosi ainakin 6 veturia, useita junia, kuljetuskolonnia ja useita yksittäisiä ajoneuvoja. Lehtovaara nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 9. heinäkuuta 1944 numerolla 142. Lehtovaara tunnettiin lyhyytensä vuoksi nimellä "Pikku-Jätti". 

## Elämä ja ura
Urho Lehtovaara syntyi Pyhäjärvellä, Oulun läänissä, liikkeenharjoittaja Emil ja Anni (o.s. Kantonen) Lehtovaaran perheeseen. Perhe muutti Saloon vuonna 1934. Lehtovaara suoritti ohjaajakurssin (RAOK 4) Kauhavan Lentosotakoulussa vuonna 1938.

Lehtovaaran nuorempi veli Martti Lehtovaara oli myös hävittäjälentäjä, joka palveli Lentolaivue 24:ssä ja saavutti kaksi ilmavoittoa.

Helmikuussa 1940 hänet komennettiin Lentolaivue 28:aan, jonka kalustona oli Morane-Saulnier M.S. 406 -koneet. Lehtovaara saavutti ensimmäisen ilmavoittonsa talvisodassa, kun hän ampui alas SB-2 -pommikoneen Kiikalan Rekijoella 2. maaliskuuta 1940. 

Jatkosodan Lehtovaara aloitti samassa Morane-laivueessa, ollen lentokonetyypin kärkiässä 15 ilmavoitolla. 28. maaliskuuta 1943 Lehtovaara komennettiin Lentolaivue 34:ään, jossa hän saavutti Messerschmitt Bf 109 -koneilla lentäen 29 ilmavoittoa. Lehtovaara palveli vielä Lentolaivue 28:ssa 15. syyskuuta 1944 alkaen, osallistuen Lapin sotaan. 

Lehtovaara erosi palveluksesta 28. marraskuuta 1946, siviilissä hän toimi Lapinlahdella elokuvateatterin toimitusjohtajana. Lehtovaara teki itsemurhan 15. tammikuuta 1949 ollessaan kuulusteltavana osallisuudesta asekätkentään, ja hänet on haudattu samaan hautaan vanhempiensa kanssa Salon hautausmaalle.

## Lähteet
* 
* 
* 
* http://www.mannerheim-ristinritarit.fi/ritarit?xmid=81

### Viitteet
Mariehäll

**Mariehäll** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (*Västerort*), Sundbybergin kunnan ja Tukholman rajalla, sekä kuuluu hallinnollisesti Bromman kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosa on maa-alaltaan 0,72 neliökilometrin suuruinen, ja siellä asuu noin 1600 ihmistä.

## Aiheesta muualla

* Stockholms stadsmuseum: Mariehäll
Võron instituutti

**Võron instituutti** (võroksi *Võro Instituut*, ) on Viron kulttuuriministeriön alaisuudessa toimiva tutkimus- ja kehityslaitos, jonka tavoitteena on võron kielen ja kulttuurin kehittäminen ja tutkiminen.

## Historiaa
Viron valtio perusti instituutin vuonna 1995 etelävirolaiseen kaupunkiin Võruun. Instituutin johtajina ovat olleet Enn Kasak, Kaido Kama ja Külli Eichenbaum. Nykyisin toimii johtajana Rainer Kuuba.

## Toimintaa
Instituutilla on monenlaista toimintaa võron kielen ja kulttuurin kehittämisen ja tutkimisen alalla: koulutusohjelmat, kielentutkimus ja kielenhuolto paikannimien tutkimus, kielineuvonta, võronkielisten oppimateriaalien, tieteellisten kokoelmien ja kaunokirjallisuuden julkaiseminen, jokavuotisten kansainvälisten pienten itämerensuomen kielten konferenssien järjestäminen.

Toiminnan päätavoitteena on rohkaista võrolaisia käyttämään heidän omaa kieltään ja säilyttämään heidän perinteistä elämäntapansa.

Instituutin yhteydessä toimii näyttely ja kauppa, josta voi ostaa võronkielistä materiaalia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Võron instituutin kotisivu (võroksi)
Hässelby gård

**Hässelby gård** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (*Västerort*), ja kuuluu hallinnollisesti Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Hässelby strandin, Hässelby villastadin, Vinstan, Vällingbyn ja Grimstan kaupunginosat. Nykyisen Hässelby gårdin alue on rakennettu pääosin vuosina 1953-1955, mutta alueella on historiaa keskiajalta lähtien. Maa-alaltaan kaupunginosa on 1,34 neliökilometrin suuruinen, ja asukkaita siellä on noin 8 500. Siellä sijaitsee Hässelby gårdin metroasema.

## Katso myös
* Hässelbyn linna

## Aiheesta muualla

* Stockholms stadsmuseum: Hässelby Gård
Älä riko kaavaa

**Älä riko kaavaa** on Irinan toinen albumi. Se julkaistiin 26. lokakuuta 2005. Albumi sijoittui parhaimmillaan Suomen virallisella albumilistalla sijalle #5.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Singlet
* *Älä sano mitään* (31. elokuuta 2005) – #9
* *Hiljaisuus* (25. tammikuuta 2006) – #15
* *Kymmenen Kirosanaa* (2006) – #5
* *Älä riko kaavaa* (2006)
Jean Arthur

**Jean Arthur** (oik. **Gladys Georgianna Greene**, 17. lokakuuta 1900 – 19. kesäkuuta 1991) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän kuului aikansa suosituimpiin komedienneihin. Hänet tunnettiin käheästä äänestään, joka korosti hänen viehättävyyttän ja älyään.

Hän aloitti uransa jo mykän elokuvan kaudella. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli *Kuohuvaa verta* (*Cameo Kirby*, 1923). Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat mm. *Mr. Deeds tulee kaupunkiin* (*Mr. Deeds Goes to Town*, 1936), *[[Komedia meistä ihmisistä]]* (*You Can't Take It with You*, 1938), *Mr. Smith lähtee Washingtoniin* (*Mr. Smith Goes to Washington*, 1939) ja *[[Berliinin raunioitten keskellä]]* (*A Foreign Affair*, 1948). *[[Etäisten laaksojen mies]]* (*Shane*, 1953) jäi hänen viimeiseksi elokuvakseen. Hän kuului Frank Capran suosikkinäyttelijöihin, jonka kanssa hän teki monta elokuvaa. Elokuvauransa jälkeen hän palasi Broadwaylle. Hänellä on tähti elokuvaurastaan Hollywood Walk of Famella.

## Filmografia

1930-luvun lopulla Jean Arthur lauloi radiossa “Once in a While” -kappaleen, jota säesti Jan Garber & His Orchestra, mutta lähetyksen tarkkaa ajankohtaa ei tunneta.

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Jean Arthur NNDB:ssä
Kuolemankello

**Kuolemankello** (*Hadrobregmus pertinax*) on jumilaji, jonka elinympäristö on lahoava puu. Aikuinen kuolemankello on musta ja noin 4–5&nbsp;mm pitkä. Etuselän takanurkissa on keltaiset karvatupsut. Toukat ovat noin 5&nbsp;mm pitkiä, vaaleita ja käyriä. Toukat elävät lahoavassa puussa. Toukkavaihe kestää useita vuosia.

Kuolemankellon nimi tulee kellon tikitystä muistuttavasta äänestä, joka syntyy kun uros iskee päätään puuta vasten. Äänen tarkoitus on naaraiden houkuttaminen.

Kuolemankellot ovat pahimpia rakennusten tuhohyönteisiä Suomessa. Ne kestävät pakkasta, joten talon talveksi kylmilleen jättäminen ei tapa niitä. Koska kuolemankellot elävät vain lahoavassa puussa, niiden esiintyminen talon rakenteissa on viite kosteusvaurioista. Kosteusvaurioiden korjaaminen hävittää myös kuolemankellot.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Kuolemankello (''Hadrobregmus pertinax'')
*Fauna Europaea: Hadrobregmus pertinax  
*Atlas of beetles of Russia: Hadrobregmus pertinax 
*Pherobase: Semiochemicals of Hadrobregmus pertinax
Hässelby strand

**Hässelby strand** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (*Västerort*), ja kuuluu hallinnollisesti Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Hässelby gårdin, Hässelby villastadin ja Grimstan kaupunginosat, ja sillä on myös vesirajaa Ekerön kunnan kanssa Mälaren-järven kautta. 

Hässelby strandin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1954, ja se on maa-alaltaan 0,94 neliökilometrin suuruinen. Asukkaita siellä on noin 6 400. Useimmat Hässelby strandin rakennuksista on rakennettu vuosina 1956–1957.

## Katso myös

* Hässelby strandin metroasema

## Lähteet
Grimsta

**Grimsta** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee läntisen Tukholman alueella (*Västerort*), ja kuuluu hallinnollisesti Hässelby-Vällingbyn kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Hässelby Strandin, Hässelby Gårdin, Vällingbyn ja Blackebergin kaupunginosat, ja sillä on myös vesirajaa Ekerön kunnan kanssa. Grimsta muodostettiin vuonna 1956. Nykyisin siellä on asukkaita noin 3700. Maa-alaltaan kaupunginosa on noin 2,66 neliökilometrin suuruinen.

## Aiheesta muualla

* Stockholms stadsmuseum: Grimsta
Vahva (albumi)

**Vahva** on Irinan ensimmäinen albumi. Se julkaistiin 22. maaliskuuta 2004 ja myöhemmin Kultapainoksena 1. lokakuuta 2004. Albumi sijoittui Suomen virallisella albumilistalla kuudenneksi ja kultapainos 24:nneksi.

## Kappaleet
# Kuurupiiloa – 3:52
# Vastaukset – 4:34
# Seinät – 3:47
# Öiden kruunu – 4:16
# Vahva – 4:11
# Hiirenloukku – 3:32
# Juulian totuudet – 3:52
# Kunnon syy – 3:52
# Puolesta – 4:48
# Vastaan – 3:54
# Kuolee hiljaa – 3:38
#:**Kultapainoksen bonuskappaleet:**
# Ketjut – 3:35
# Katujen kuningatar – 4:41
De las Islas del Mar Oceano

**De las Islas del Mar Oceano** on teos, jossa kuninkaan neuvoston jäsen, tohtori Juan López de Palacios Rubios määrittelee Ferdinand Katolilaisen toimeksiannosta kuninkaan oikeuden hallita vallattujen alueiden intiaaneja ja käydä oikeutettua sotaa näitä vastaan. Palacios Rubios sanoo itse, että teos "keskittyy pääasiassa uskontoon ja siihen osuuteen joka uskonnolla on oltava määriteltäessä kastilialaisten ja intiaanien välisiä suhteita". Palacios Rubios omisti teoksensa kuninkaalle.  

Kun intiaanien kohtelua säätelevä lakikokoelma oli valmistunut, Saarnaajien sääntökuntaan kuuluva Salamancan yliopiston opettaja Matías de Paz ja kuninkaan neuvoston jäsen tohtori Juan López de Palacios Rubios selvittivät Burgosissa vuonna 1512 perusteellisesti kuninkaan oikeutta ja suhdetta vallattuihin alueisiin ja niiden alkuperäisiin asukkaisiin. Syynä Ferdinandin toimeksiantoon oli Hispaniolasta saapuneen dominikaanin Antonio Montesinosin tekemät paljastukset espanjalaisten vakavista väärinkäytöksistä intiaaneja kohtaan.

Matías de Pazin teos on nimeltään *[[Del Dominio de los Reyes de España sobre de los Indios]]* ja sisältyy López de Palacios Rubiosin saamansa tehtävän mukaisesti kirjoittamaan, oikeutettuun sotaan kantaa ottavan teoksen *De las Islas del Mar Oceano*.

Bartolomé de las Casas mainitsee Rubios Palaciosta puhuessaan, miten tämä oli eräs niitä harvoja, joka ei tuona helpon saalistamisen aikana sortunut rikkauksien tavoitteluun. Las Casas, josta tuli myöhemmin dominikaani, lausuu kardinaali Cisnerosille vuonna 1516 toimittamassaan muistiossa mielipiteensä Palacios Rubiosin ja Matías de Pazin joistakin teksteistä, että ne olisi lähetettävä painettaviksi. 

## Katso myös
*Requerimiento
*Musta legenda

## Lähteet
*Palacios, Juan de Rubios: De las Islas del Mar Oceano.

### Viitteet
Aku Sumu

**Toimi August (Aku) Sumu** (9. huhtikuuta 1907 Helsinki – 31. heinäkuuta 1988 Espoo) oli SDP:tä edustanut suomalainen poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja.

Aku Sumu oli SAK:n sihteeri 1932–1949 ja puheenjohtaja 1949–1954. Hänen kaudellaan SAK oli työväenpuolueiden SDP:n ja SKP:n välisten riitojen näyttämönä. Tyypillisesti kommunistisiipi esitti suurempia palkankorostusvaatimuksia ja laajempia lakkoja kuin SDP. Paljon riitaa syntyi myös niin sanotuista korpilakoista eli epävirallisista paikallisista työtaisteluista, joilla ei ollut ammattiliiton lupaa. 

Myös kansainvälinen ammattiyhdistystoiminta jakautui 1940-luvulla. SAK oli aluksi innokkaasti mukana Maailman ammattiyhdistysten liitossa (MAL), mutta vuonna 1949 perustettu Vapaiden ammattiyhdistysten kansainvälinen liitto VAKL sai jäsenikseen muiden Pohjoismaiden ammattiliitot. Suomen SAK pyrki Sumun johtamana tasapainoilemaan asiassa. SAK pysyi MAL:n jäsenenä, mutta ammattiliitot saattoivat SAK:n luvalla liittyä myös VAKL:iin.

Sumu toimi II kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä ja II sosiaaliministerinä Törngrenin hallituksessa 1954 sekä kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä von Fieandtin virkamieshallituksessa vuosina 1957–1958. Hän ei ollut kovin halukas lähtemään ministeriksi, mutta taipui jotta SDP:n ministeriryhmään saatiin ay-liikkeen edustus.

Sumu nimitettiin 14. lokakuuta 1954 Kansaneläkelaitoksen johtajaksi. Vuonna 1961 Helsingin hovioikeus tuomitsi Sumun yhdessä Reino Kuuskosken, Onni Hiltusen ja V. J. Sukselaisen kanssa viralta pantaviksi Kansaneläkelaitoksen hallituksesta virkarikosten ja virheiden vuoksi. Tuomio kuitenkin muuttui korkeimmassa oikeudessa virkavirheeksi ja Sumu saattoi jatkaa tehtävässään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Brownin luku

**Brownin luku** on kahden luonnollisen luvun *m* ja *n* muodostama pari, jotka toteuttavat Brocardin ongelman  n! + 1 =m^2 . Brocardin ongelmalle tiedetään ainoastaan kolme ratkaisuparia 
(*m*, *n*), jotka ovat (5, 4), (11, 5) ja (71, 7). Arvellaan, että muita ratkaisuja ei ole, mutta tätä ei ole todistettu.

## Lähteet
Arthur ja minimoit

**Arthur ja minimoit** (*Arthur et les Minimoys*)  on Luc Bessonin ohjaama ranskalainen vuonna 2006 ensi-iltansa saanut elokuva, josta suurin osa on animaatiota ja osa ihmisten näyttelemää. Elokuva perustuu Céline Garcian alkuperäiseen ideaan ja Luc Bessonin kirjoihin. Sen ensi-ilta Suomessa oli 2.&nbsp;maaliskuuta 2007. Elokuvassa ääninä ovat Freddie Highmore, Madonna, Douglas Rand, David Bowie, Snoop Dogg, Mia Farrow, Robert De Niro ja Jason Bateman. 

Arthur-elokuvasarja koostuu kolmesta elokuvasta, josta toinen, ''Arthur ja Maltazard'' (*Arthur et la vengeance de Maltazard*) sai ensi-iltansa joulukuussa 2009. Elokuvan kolmas ja viimeinen osa, ''Arthur ja kaksi maailmaa'' (*Arthur et la guerre des deux mondes*, Arthur and the war of two worlds) sai ensi-iltansa vuonna 2010.

## Ääninayttelijät

## Aiheesta muualla
* Elokuvan kotisivut
*
Brinkhallin kartano

**Brinkhallin kartano** () on historiallinen kartano rakennuksineen ja puistoineen Kakskerran saarella Turussa. 

## Historia
Kartanon tilan historia ulottuu 1500-luvulle. Alkuperäinen päärakennus oli kivistä tehty linnarakennus.

Sen uusklassinen päärakennus valmistui vuonna 1793 ja se on tyylilajinsa ensimmäinen Suomessa. Päärakennuksen suunnitteli Turun akatemian rehtori, professori Gabriel von Bonsdorff. 

Päärakennuksen sisätilat eivät ole alkuperäisessä asussaan, vaan ne saivat nykyisen klassistisen ilmeensä 1920-luvulla. Päärakennuksen tuntumassa sijaitsee kaksi samanikäistä sivurakennusta. 

Kartanon yli 300-vuotias Hedelmäpuutarha on alkuperäisessä ruutukaavassaan. Von Bonsdorff suunnitteli kartanon eteläpuolelle ranskalaisen puutarhan ja englantilaisen maisemapuutarhan luoteispuolelle. Alueen monimuotoinen kasvillisuus ja eläimistö käsittää useita suojeltuja luontotyyppejä.

Kartano suojeltiin vuonna 1991. Museovirasto on määritellyt kartanon ympäristöineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

## Omistajat
Kartanon ensimmäinen omistaja oli Turun linnan käskynhaltija, aatelismies Hans Eerikinpoika (k. 1608) 1500-luvun loppupuolella, joka oli Brinkkalan suvun jäsen. Ruotsin kuningas Juhana III aateloi Hans Eerikinpojan ja Prinkkalan tila sai ikuisen verovapauden. Hän omisti myös Brinkkalan talon Turun keskustan Vanhan Suurtorin laidalla. Molemmat rakennukset ovat saaneet nimensä Brinkkalan suvun nimestä. 

Kartano siirtyi Kruusin suvun haltuun Hans Eerikinpojan kuoleman jälkeen vuonna 1608. Kruusin suku omisti kartanon 1750-luvun puoliväliin asti. Tämän jälkeen kartano vaihtoi omistajia varsin usein.

Kartanon uusi vaihe alkoi von Bonsdorffin suvun aikana, kun Gabriel von Bonsdorff osti kartanon vuonna 1792 ja hän rakennutti uuden päärakennuksen, talousrakennuksia ja puutarhat. Kartano oli von Bonsdorffin suvun omistuksessa vuoteen 1873. Tämän jälkeen kartano oli kenraalimajuri Bengt Krookin, K.G. Nymanin, senaattori Waldemar Spoofin, vapaaherra Max Aminoffin, vuorineuvos Emil Sarlinin ja Georg Werner Rambergin omistuksessa. Georg Rambergin leski Greta Ramberg myi kartanon Turun kaupungille vuonna 1968.

Kartanon nykyinen omistaja on Suomen Kulttuuriperinnön Säätiö, joka osti sen vuonna 2001 Turun kaupungilta. Osto pystyttiin toteuttamaan Anna ja Signe von Bonsdorffin sukurahastolta saaduilla lahjoitusvaroilla. Brinhallin kartanon restaurointi valmistui vuonna 2022.

## Populaarikulttuurissa
Vuosina 1998–2002 Brinkhallin kartano oli kuvauspaikkana Yleisradion historialliselle Hovimäki-draamasarjalle sekä Aku Louhimiehen elokuvalle Käsky (2008). 

## Nykytila
Kartanossa on kahvio ja siellä järjestetään kiertokävelyjä, kokouksia ja vuokrataan tiloja juhlakäyttöön. Kartanossa järjestetään tapahtumia. Brinkhall Soi -musiikkitapahtuma järjestetään kartanossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993 -luettelo
* Suomen Kulttuuriperinnön Säätiö
*
Epafos

**Epafos** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Zeuksen ja Ion poika. Zeuksen maattua Ion ja muutettua tämän lehmäksi salatakseen tapahtuneen vaimoltaan Heralta, tämä Heran lähettämän paarman takaa-ajamana pakeni aina Egyptiin saakka, jossa Zeus vihdoin muutti hänet takaisin ihmishahmoonsa ja teki hänet egyptiläisille jumalatar Isikseksi.

Io synnytti Epafoksen Niilin varrella. Egyptiläiset tunsivat hänet nimellä Apis, joskin he itse kielsivät kyseessä olevan saman henkilön vedoten siihen, että Apis oli vieraillut ihmiskunnan luona jo tuhansia vuosia aiemmin, kun taas Epafos olisi syntynyt myöhempinä aikoina. Apiksen kuitenkin kerrotaan syntyneen lehmästä, jonka olisi tehnyt tiineeksi taivaasta osunut salama. 

Hera halusi nyt eroon vastasyntyneestä, jonka takia hän lähetti kureetit sieppaamaan tämän. Kun Zeus huomasi tämän, hän löi kureetit kuoliaiksi. Io lähti etsimään poikaansa löytääkseen hänet Syyriasta kuningas Bybloksen vaimon huomasta. Palattuaan poikansa kanssa takaisin Egyptiin hän meni naimisiin Telegonoksen kanssa, joka hallitsi Egyptiä.

Epafoksen perittyä valtaistuimen hän nai Memfisin, Niilin tyttären, jonka mukaan hän nimesi perustamansa Memfisin kaupungin. He saivat tyttären, jonka he nimesivät Libyaksi.

## Lähteet
Bride of Chucky

**Bride of Chucky** (televisioesityksessä käytetty nimeä **Chuckyn morsian**) on vuonna 1998 ensi-iltansa saanut Ronny Yun ohjaama kauhuelokuva. Se on neljäs vuonna 1988 ensi-iltansa saaneen *[[Child’s Play]]* -elokuvan jatko-osista.

## Juoni

Tappajanukke Chuckyn entinen tyttöystävä Tiffany Ray haluaa herättää kuolettavan nuken jälleen henkiin, jotta pari voisi mennä vihille. Chucky tappaa kuitenkin Tiffanyn ja siirtää tämän sielun tyttönukkeen. Jotta kummatkin voisivat palata ihmiskehoihin, heidän on päästävä Chuckyn edellisen ihmismuodon, Charles Lee Rayn, haudalle, jossa sijaitsee Damballan sydän -amuletti. Saadakseen haluamansa he salamatkustavat pakomatkalla olevan nuorenparin kyydissä, joiden ruumiita nuket haavittelevat itselleen.

## Näyttelijät

## Lähteet
Liiba laaba

**Liiba Laaba** on Irinan kolmas albumi. Se julkaistiin 28. maaliskuuta 2007. Albumi myi yhdessä päivässä kultaa ja oli samalla viikolla Suomen virallisen albumilistan ykkössijalla.

Kun albumin ensimmäinen single *Pokka* soitettiin YleX-radiokanavalla, Irina kertoi  albumin nimen "Liiba Laaba" tulevan *diiba daaba*sta.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

* Kaikkien kappaleiden sovitus: Jyrki Tuovinen, Janne Kasurinen, Miika Colliander, Antti Pitkäjärvi, Jussi Saxlin sekä J Salonen; lisäksi kappaleet 1, 2, 3, 7 ja 8 sovitus myös Toni Wirtanen.

## Kokoonpano
* Irina – laulu
* Janne Kasurinen – kitara
* Miika Colliander – kitara
* Antti Pitkäjärvi – kosketinsoittimet, taustalaulu
* Jussi Saxlin – basso, taustalaulu
* J. Salonen – rummut
* Antti Untamala – viulu 1. kappaleessa

## Singlet
Albumilta julkaistiin neljä singleä, *Pokka*, *Miksi hänkin on täällä*, *Selkä selkää vasten* ja viimeisenä *Liiba laaba*.

### Pokka
Albumin ensimmäinen single "Pokka" soitettiin ensimmäistä kertaa YleX:n aamulähetyksessä helmikuussa vuonna 2007. "Pokka" -kappaleelle on tehty myös musiikkivideo. Videolla esiintyy neljä erilaisiin vaatteisiin pukeutunutta Irinaa. Erikoisefektien avulla kaikki neljä Irinaa ovat videolla yhtä aikaa.

Videosta on kaksi eri versiota. Toinen on alkuperäinen ja toinen on The Voice-tv-kanavan oma versio. The Voicen versio oli alun perin osa huhtikuussa 2007 päättynyttä kilpailua, jossa piti tietää kenen neljästä Irinasta "pokka" pettää videon lopussa.

### Miksi hänkin on täällä
Albumin toisena singlenä julkaistiin kappale "Miksi hänkin on täällä" 4. kesäkuuta 2007. Kappaleelle on myös musiikkivideo, joka näytettiin ensimmäistä kertaa YLE Extra-kanavan Musiikki-tv ohjelmassa. Kappaleen videon aiheena on Irinan päivä, ja se on kuvattu kaitafilmikameralla. Videolla on myös vanhoja kaitafilmipätkiä Irinan enon arkistoista.

### Selkä selkää vasten
Irinan Liiba laaba levyn kolmas single on "Selkä selkää vasten". Se on paljon rauhallisempi, kuin kaksi edellistä singleä.

### Liiba laaba
Albumin viimeisenä, eli neljäntenä singlenä julkaistaan albumin nimikappale "Liiba laaba". Single oli 26. maaliskuuta 2008 alkaen ladattavissa viikon ajan Nokian musiikkikaupasta ilmaiseksi. Singlellä on mukana silloin ennen julkaisematon kappale "Pidä kii".

## Listasijoitukset
{| width="0%" 
|- valign="top" 
| width="50%" | 

{| width="0%" 
|- valign="top" 
| width="50%" | 

## Lähteet
Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut

**Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut** on järjestetty vain kahdesti. Vuoden 1994 kisoissa Suomessa olivat mukana vain miehet. Mestaruuden voitti Ruotsi, hopealle sijoittui Suomi ja pronssia sai Sveitsi. Vuoden 1995 kisat Sveitsissä olivat avoimet Euroopan-mestaruuskilpailut; niissä oli mukana Euroopan ulkopuolelta Japani. Silloin olivat mukana myös naiset. Miesten mestaruuden voitti Suomi, hopeaa sai Ruotsi ja Sveitsi uusi kolmannen tilansa. Naisten mestaruuden voitti Ruotsi, hopeaa sai Norja ja pronssia Suomi. Vuonna 1996 ei pelattu enää Euroopan-mestaruudesta, vaan silloin järjestettiin ensimmäistä kertaa maailmanmestaruuskilpailut.

Kansainvälinen Salibandyliitto IFF päätti yleiskokouksessaan, että Euroopan-mestaruuskilpailut palaa vuonna 2025. EM-kisoihin osallistuu edellisten MM-kisojen 7 parasta europpalaista maata ja järjestäjämaa. Kisoihin osallistuneet maat pääsevät suoraan seuraaviin MM-kisoihin. EM-kilpailut järjestetään vuorovuosittain siten, että joka toinen vuosi on miesten ja joka toinen vuosi naisten EM-kilpailut.

## Euroopanmestaruuskilpailut ja mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Mitalitaulukot
### Miehet

## Katso myös
* Salibandyn maailmanmestaruuskilpailut
* Salibandyn naisten Euroopan-mestaruuskilpailut
* Salibandyn miesten EM 1994
* Salibandyn miesten EM 1995
* Salibandyn naisten EM 1995

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kansainvälinen Salibandyliitto IFF - European Championships 
* Planet Floorball
Billie Piper

**Billie Paul Piper**, alk. **Lianne Paul Piper** (s. 22. syyskuuta 1982 Swindon, Iso-Britannia) on brittiläinen poplaulaja ja näyttelijä.

Piper loi teini-ikäisenä uraa poplaulajana ja pääsi 15-vuotiaana brittilistan kärkeen singlellä ”Because We Want To”, mikä teki hänestä kaikkien aikojen nuorimman listan kärkeen päässeen laulajan. Myöhemmin Piper aloitti uran näyttelijänä. Hänet tunnetaan kenties parhaiten roolistaan Rose Tylerina televisiosarjassa *[[Doctor Who]]*, jossa hän esiintyi vuosina 2005–2006, minkä lisäksi hän palasi sarjaan myöhempinä vuosina vielä muutamissa jaksoissa. Piper on myös esittänyt pääosaa televisiosarjassa *[[Puhelintytön päiväkirja]]* vuosina 2007–2011.

Piper on ollut kahdesti naimisissa. Vuosina 2001–2007 hän oli naimisissa DJ Chris Evansin kanssa. Avioliitto herätti huomiota parin kuudentoista vuoden ikäeron vuoksi. Vuoden 2007 lopussa Piper meni naimisiin näyttelijä Laurence Foxin kanssa. Piperilla on Foxin kanssa kaksi lasta. Pari erosi keväällä 2016.

Piperin omaelämäkerta *Growing Pains* julkaistiin syksyllä 2006.

## Diskografia
### Albumit
* Honey to the B (1998)
* Walk of Life (2000)
* The Best of Billie (2005)
* The Singles Collection (2012)

### Singlet
* Because We Want To (1998)
* Girlfriend (1998)
* She Wants You (1998)
* Honey to the Bee (1999)
* Thank ABBA for the Music (1999)
* Day & Night (2000)
* Something Deep Inside (2000)
* Walk of Life (2000)
* Honey to the Bee (2007)

## Filmografia
### Elokuvat
* Evita (1996)
* The Leading Man (1996)
* The Calcium Kid (2004)
* Things to Do Before You're 30 (2005)
* Spirit Trap (2005)

### Televisiosarjat
* *The Canterbury Tales* (2003)
* *Bella and the Boys* (2004)
* *[[Doctor Who]]* (2005–2013)
* *ShakespeaRe-Told* (2005)
* *The Friday Night Project* (2006)
* *The Ruby in the Smoke* (2006)
* *The Charlotte Church Show* (2007)
* *[[Mansfield Park – kasvattitytön tarina]]* (2007)
* *[[Top Gear]]*
* *[[Puhelintytön päiväkirja]]* (2007–2011)
* *[[Penny Dreadful]]* (2014–2016)
**[[Wednesday (televisiosarja)|Wednesday]]* (2025-)

## Palkinnot
*1999 – Smash Hits Awards: Paras nainen
*2005 – The National Television Awards: Most Popular Actress 
*2005 – BBC Face Of The Year
*2005 – BBC Drama Awards: Paras naisnäyttelijä
*2006 – The South Bank Show Awards: The Times Breakthrough Award – Rising British Talent
*2006 – TV Choice/TV Quick Awards: Paras naisnäyttelijä
*2006 – The National Television Awards: Most Popular Actress
*2006 – BBC Drama Awards: Paras naisnäyttelijä
*2006 – Tric Awards: Paras uusi kyky
*2006 – GQ Magazine Awards: Vuoden nainen
*2017 – Laurence Olivier -palkinto: Paras naisnäyttelijä (näytelmä *[[Yerma]]*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Billie Piperin virallinen sivusto
Parvorokko

**Parvorokko** eli **pikkurokko** (*erythema infectiosum*) on rokkotauti, jonka esiintyvyys on korkein yli 5-vuotiailla lapsilla. Ihottuma alkaa punoituksena poskilla, ja sen alue alkaa sitten levitä muualle. Siihen saattaa liittyä joillakin lisäksi muun muassa kuumetta. Lämpötilan vaihtelut, rasitus, auringonvalo ja henkinen stressikin voivat pahentaa ihottumaa. Sairauden itämisaika on noin yhdestä kolmeen viikkoa.

Parvorokko paranee itsestään ja jättää elinikäisen immuniteetin, mikä tarkoittaa, että ihminen voi sairastaa sen vain kerran elämässään. Jos raskaana oleva nainen saa tartunnan, hänellä on raskauden alkuaikana kasvanut keskenmenon riski. Useimmat ovat kuitenkin sairastaneet parvorokon jo lapsena.

Parvorokosta on aiemmin käytetty myös nimeä ”*viides tauti*”, sillä sitä aiemmin tunnettiin jo vesirokko, tuhkarokko, vihurirokko ja tulirokko. Sairaus on monesti lieväoireinen ja saattaa jäädä jopa kokonaan havaitsematta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Erythema infectiosum 
* Centers for Disease Control and Prevention (CDC): Fifth Disease
Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1995

**Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1995** järjestettiin Sveitsissä yhtä aikaa naisten kilpailuiden kanssa. Ne olivat avoimet Euroopan-mestaruuskilpailut, johon osallistui yksi Euroopan ulkopuolinen maa, Japani. Turnauksessa oli mukana yksitoista joukkuetta, jotka oli jaettu kahteen lohkoon. Molempien lohkojen kaksi parasta pääsivät välieriin. Mestaruuden vei Suomi voittamalla loppuottelussa Ruotsin rangaistulaukauskilpailun jälkeen. Pronssia voitti toista kertaa peräkkäin Sveitsi.

## Alkulohkot
### Lohkon A sarjataulukko

### Lohkon A ottelutulokset

### Lohkon B sarjataulukko

### Lohkon B ottelutulokset

## Sijoitus- ja mitaliottelut
**Sijat 9–10**

**Sijat 7–8**

**Sijat 5–6**

**Välierät**

**Pronssiottelu**

**Loppuottelu**

## Lopputulokset
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Katso myös
* Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut
* Salibandyn Euroopan-mestaruuskilpailut 1994
* Salibandyn naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 1995

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kansainvälinen Salibandyliitto IFF - Men´s European Champions 1995 
* Planet Floorball - Men Open European Championships 1995
Botswanan jalkapallomaajoukkue

**Botswanan jalkapallomaajoukkue** on Botswanan kansallinen edustusjoukkue jalkapallossa. Joukkuetta hallinnoi Botswanan jalkapalloliitto (*Botswana Football Association*). Botswana ei ole kertaakaan esiintynyt jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa, mutta oli mukana Afrikan-mestaruusturnauksessa vuonna 2012.

## Menestys arvokilpailuissa
### Maailmanmestaruuskilpailut

* 1930–1990 – *Ei osallistunut*
* 1994 – *Ei selvinnyt karsinnoista*
* 1998 – *Ei osallistunut*
* 2002–2022 – *Ei selvinnyt karsinnoista*

### Afrikan-mestaruuskilpailut

* 1957–1992 – *Ei osallistunut*
* 1994–2010 – *Ei selvinnyt karsinnoista*
* 2012 – 1. kierros
* 2013–2023 – *Ei selviytynyt karsinnoista*

## Päävalmentajat

## Lähteet
Peter Baumann

**Peter Baumann** (s. 29. tammikuuta 1953 Berliini) on entinen saksalainen muusikko, joka muodosti Tangerine Dream -yhtyeen todennäköisesti tunnetuimman kokoonpanon Edgar Froesen ja Christopher Franken kanssa vuonna 1971. Hänellä ei ollut muodollista musiikillista koulutusta, mikä teki yhteistyöstä yhtyeen muiden jäsenten kanssa välillä vaikeaa. Hänellä oli kuitenkin kyky tuottaa mielenkiintoista saundia, ja lisäksi hänellä oli teknistä osaamista, josta oli usein hyötyä yhtyeen erilaisten musiikkilaitteiden kanssa.

Ensimmäisen oman levynsä Baumann teki vuonna 1976 ollessaan kiertueella Tangerine Dreamin kanssa. Vuotta myöhemmin hän jätti yhtyeen ja siirtyi soolouralle. 1980-luvulla hän perusti levy-yhtiön Private Music, joka erikoistui New Age -tyyliseen instrumentaaliseen musiikkiin. Yhtiölle levyttäneitä artisteja ovat olleet muun muassa Eddie Jobson, Patrick O'Hearn, Yanni sekä aikaisemmat yhtyetoverit Tangerine Dream. Baumann myi myöhemmin yhtiön BMG:lle ja on nykyään käytännössä vetäytynyt musiikkibisneksestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Voices In The Net: Peter Baumann.  
* Baumann Discogs-sivustolla.
Enterorokko

**Enterorokko** on monien eri enterovirusten aiheuttama sairaus, joka ilmenee rakkuloina pääasiassa suussa, käsissä ja jaloissa sekä monesti alkuvaiheessa kuumeiluna, kurkkukipuna, päänsärkynä ja flunssaoireina. Myös korvakipua saattaa esiintyä kurkkukivun johdosta. Toisinaan saattaa esiintyä hengitystieoireita ja ripulia.

Enterorokko on lähinnä pikkulasten vaiva ja useimmiten vähäoireinen. Se paranee itsestään noin viikossa. Rakkuloiden sijaintien vuoksi sairautta on toisinaan leikillisesti kutsuttu "suu- ja sorkkataudiksi". Sillä ei kuitenkaan ole mitään tekemistä oikean suu- ja sorkkataudin kanssa, joka on vaarallinen karjaeläinten sairaus.

## Taudin aiheuttaja
Enterorokkoa aiheuttavia enteroviruksia on useita, eikä yhden virustyypin sairastaminen anna suojaa muilta virustyypeiltä. Enterorokon tavallisimpia aiheuttajia ovat Coxsackievirus A16, Enterovirus A71 sekä Coxsackievirus A6. Näistä Enterovirus A71 on 1990-luvun loppupuoliskolta alkaen alkanut yleistyä maailmalla, etenkin Aasiassa. Sen aiheuttamaan tautiin liittyy muita viruskantoja paljon useammin viruksen leviäminen keskushermostoon, joista on seurannut pysyviä vammautumisia ja jopa kuolemantapauksia. Suomessa vuonna 2008 laajalti levinnyt enterorokkoepidemia oli Coxsackievirus A6:n aiheuttama.

Maailmalla on useita kliinisiin tutkimuksiin edenneitä rokoteaihioita, jotka on suunnattu nimenomaan Enterovirus A71:ta vastaan.

## Taudinkuva
Enterorokon itämisaika on noin 2–7 vuorokautta. Väestöserologisten tutkimusten perusteella jopa 70&nbsp;% tartunnoista jää kokonaan oireettomiksi ja oireinen tauti on tavallisin alle 10-vuotiailla lapsilla. Oireisessa taudissa suun rakkulat saattavat pahimmillaan olla niin aristavia tai kivuliaita, että syöminen tuottaa hankaluuksia. Myös rakkulat jaloissa ovat joskus kivuliaita. Toisin kuin vesirokko, enterorokko ei yleensä aiheuta kovaa kutinaa. Aikuisilla rakkulat voivat kuitenkin olla kovastikin kutisevia. 

Etenkin aikuisilla enterorokkoon voi liittyä kynsien irtoaminen sormista ja/tai varpaista. Tämä tapahtuu yleensä 1–2 kuukautta taudin sairastamisen jälkeen. Lapsilla kynsien irtoaminen on harvinaista, muttei ennenkuulumatonta.

Tautiin ei ole rokotetta eikä lääkehoitoa, vaan se paranee itsestään noin viikossa. Jälkitautina satunnaisesti esiintyvät keuhko- ja aivokalvontulehdus sekä halvausoireet saattavat kuitenkin vaatia sairaalahoitoa.

Tiedosto:Characteristic rash of hand, foot, and mouth disease, on human hands.jpg|Enterorokkorakkuloita kämmenissä
Tiedosto:Hand Foot Mouth Disease Adult 36Years.jpg|Enterorokkorakkuloita kämmenissä ja jalkapohjissa
Tiedosto:Hand foot and mouth disease on child feet.jpg|Entororokkorakkuloita jalkapohjissa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Hand, foot and mouth disease 
* Mayo Clinic: Hand-foot-and-mouth disease
Vauvarokko

**Vauvarokko** on herpesvirusten aiheuttama rokkotauti, joka on tyypillinen noin 0,5–2 vuoden ikäisillä pienillä lapsilla. Sairaus voi jäädä oireettomaksi, ja lähes kaikki sairastavat vauvarokon alle 3-vuotiaina.

Vauvarokon tyypillisiä merkkejä ovat ärtyisyys ja kuumeen nouseminen korkeaksi, toisinaan 39–40 °C:seen. Pahimman kuumevaiheen jälkeen ilmenee vaaleanpunertavaa ja pienitäpläistä ihottumaa. Joillakin lapsilla sairaus saattaa saada aikaan kuumekouristuksen. 

Vauvarokkoon liittyvä kuume kestää tavallisesti noin kolme vuorokautta, ja ihottuma saattaa hävitä muutamissa tunneissa tai viimeistään parissa päivässä. 

Vauvarokko on hyvin harvinainen yli 3-vuotiailla, ja sairaus jättää elinikäisen immuniteetin, jolloin ihminen ei voi sairastua siihen toista kertaa elämässään.

## Lähteet
Espanjan alueet Pohjois-Afrikassa

**[[Espanja]]an** kuuluu itsehallintoalueiden ja maakuntien lisäksi joukko **[[enklaavi ja eksklaavi|alueita]] [[Pohjois-Afrikka|Pohjois-Afrikassa]]** Marokon rannikolla. Espanjan kielessä alueista on historiallisesti käytetty yhteisnimitystä *plazas de soberanía*. Alueet ovat kuuluneet Espanjalle 1500- ja 1600-luvuilta lähtien. Espanja tunnusti Marokon itsenäisyyden vuonna 1956, mutta se ei silti luopunut näiden alueiden hallinnasta. Kansallismieliset tahot Marokossa ovat vaatineet alueiden liittämistä Marokkoon.

Alueet jaetaan suuriin ():
* Ceuta
* Melilla

ja pieniin ():
* Islas Chafarinas
* Peñón de Alhucemas
* Peñón de Vélez de la Gomera.

Jälkimmäiseen joukkoon voidaan laskea myös Isla Perejil, pieni asumaton saareke lähellä Ceutaa. Se ei kuitenkaan ole varsinainen *plaza de soberanía*, vaan pikemminkin ei-kenenkään-maata. Joskus joukkoon lasketaan myös 90 kilometriä Almerían maakunnan rannikosta etelään Alboráninmerellä sijaitseva Isla de Alborán, joka kuitenkin hallinnollisesti kuuluu maakunnan pääkaupunkiin Almeríaan.

Ceutan ja Melillan kaupungeilla on ollut itsehallinto vuodesta 1995 lähtien. Niillä on enemmän valtaa kuin normaaleilla kaupungeilla, mutta vähemmän kuin varsinaisilla itsehallintoalueilla. Pienemmät alueet ovat pieniä saaria tai saarekkeita Marokon rannikolla, eikä niillä asu siviiliväestöä. Kaikki alueet kuuluvat Euroopan unioniin osana Espanjaa. Valuutta on euro.

Alueiden rajoilla on 1990-luvulta alkaen ollut ongelmia, koska niiltä pyritään pääsemään laittomasti Espanjaan. Ceuta ja Melilla on aidattu kolmemetrisin aidoin joiden huippua kiertää piikkilanka.

## Katso myös

* Espanjan Sahara
* Espanjan Marokko

## Lähteet
Seututie 956

**Seututie 956** on Kittilän Sirkasta Enontekiön Hettaan kulkeva seututie. Tien pituus on 123 kilometriä. Tie on päällystetty lukuun ottamatta Könkään ja Tepaston välistä 17 kilometrin osuutta.

## Reitti ja tieyhteydet

*Kittilä
**Sirkka (kt 79)
**Köngäs (st 955)
**Tepasto
**Lompolo
**Pulju
*Enontekiö
**Nunnanen
**Peltovuoma (st 957)
**Vuontisjärvi
**Hetta (kirkonkylä) (kt 93)

Lähde:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Olli Puhakka

**Risto Olli Petter Puhakka** (11. huhtikuuta 1916 Sortavala &ndash; 28. tammikuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen hävittäjälentäjä ja Mannerheim-ristin ritari. Sotilasarvoltaan hän oli everstiluutnantti. Puhakka lensi 401 sotalentoa ja saavutti 43 ilmavoittoa. Hänet nimitettiin Mannerheim-ristin ritariksi 21. joulukuuta 1944 numerolla 175.

Olli Puhakka syntyi Sortavalassa tohtori Yrjö ja Ester Amalia (o.s. Oesch) Puhakan perheeseen. Perhe muutti pian Puhakan syntymän jälkeen Helsinkiin. Sotilasuransa Puhakka aloitti 6. kesäkuuta 1935 astumalla asepalvelukseen Ilmailukouluun. Hänet ylennettiin reservin vänrikiksi 18. elokuuta 1936. Puhakka kutsuttiin palvelukseen Lentolaivue 26:een 1. kesäkuuta 1939. Laivueen kalustona oli tuolloin Fokker D.XXI -hävittäjät. Puhakka ampui talvisodassa Fokkerilla alas 4 vastustajan konetta. Laivueen vastaanotettua Fiat G.50 -hävittäjät helmikuussa 1940, Puhakka ampui konetyypillä vielä kaksi vastustajan konetta alas ennen sodan päättymistä. Jatkosodan alettua Puhakka palveli samassa laivueessa 26. lokakuuta 1941 asti, jolloin hänet komennettiin Lentolaivue 30:een. 2. kesäkuuta 1942 hänet siirrettiin takaisin LeLv 26:een, jossa hänet ylennettiin lentueen päälliköksi. 29. joulukuuta 1942 seurasi ylennys kapteeniksi, ja 9. helmikuuta 1943 siirto Messerschmitt Bf 109 -koneilla varustettuun Lentolaivue 34:ään, 3. lentueen päälliköksi. Puhakka ampui MT-kalustolla lentäessään alas 26 vastustajan konetta. Puhakka jäi sodan päätyttyä Ilmavoimien palvelukseen 25. heinäkuuta 1946 asti, jolloin hän erosi omasta pyynnöstään. Puhakka toimi liikennelentäjänä ja lentotoiminnan johtajana – nykytermein pääohjaajana – Finnairilla vuoteen 1971 asti.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Vesieroosio

**Vesieroosio** on veden aiheuttamaa eroosiota.

**Roiske-eroosio** on pienten maahiukkasten irtoamista maasta ja kulkeutumista muualle ilmavirran mukana. Se johtuu hienojakoiseen, kuivaan maahan sataneitten sadepisaroitten pintajännityksestä, joka estää niitä imeytymistä maahan. Näin ollen pisarat pöllyttävät tomua sen sijaan, että kastelisivat sen heti.

**Laattaeroosio** on maa-aineksen kulkeutumista sadeveden mukana ja syntyy, kun sataa rankasti paljaalle maaperälle.

**[[Maanvyöry|Mutavyöryjä]]** esiintyy silloin, kun sataa enemmän kuin maaperä ehtii imeä. Vyörymän aiheuttamat pyörrevirtaukset kuluttavat maaperää usein enemmän kuin sadepisarat.

**Ojaeroosiota** syntyy, kun vesi virtaa pitkin painumaa ja kuluttaa sitä. Tästä hyvänä esimerkkinä ovat muuta maastoa matalammalla kulkevat tiet, jotka ovat ennen asfaltoimista kuluneet vuosien saatossa huomattavasti alemmaksi kuin niitä ympäröivät pellot.

**Laakso**- tai **uomaeroosiota** esiintyy silloin, kun vesi virtaa jatkuvasti samaa uomaa. Tämä eroosiotyyppi kuluttaa maastoa sekä alaspäin syventäen uomaa että eteenpäin kasvattaen sen pituutta.

**Aaltoeroosio** tapahtuu järvien, virtavesien ja merien rannoilla, kun aallot lyövät rantaan. Liikkuva vesi irrottaa maa-ainesta ja liikuttaa sitä veden mukana. Liikkuva maa-aines osallistuu kulutustyöhän hiomalla alustaansa.

## Katso myös
* Hiidenkirnu
Seututie 955

**Seututie 955** on Kittilän Könkäältä Inarin kirkonkylälle kulkeva seututie. Tien pituus on 165 kilometriä. Tie on pohjoisin Lapin itä- ja länsiosat yhdistävä Suomen alueella kulkeva tie ja se kulkee erittäin harvaan asuttujen alueiden läpi. Pokan ja Inarin välinen osuus on päällystetty, mutta Könkään ja Pokan välinen noin 60 kilometrin mittainen osuus on päällystämätön. Tie on myös kapea sekä monin paikoin mutkainen ja mäkinen. Toisaalta tie on osa lyhintä ja nopeinta tietä Norjan Kirkkoniemen tai Vesisaaren ja Oslon, Luulajan tai Tukholman kaltaisten kaupunkien välillä. Tien liikennemäärä on kuitenkin hyvin pieni, pääosin noin 100–300 ajoneuvoa vuorokaudessa. Tien eteläisin osuus Könkäältä Hanhimaalle on hieman vilkasliikenteisempi Kittilän kultakaivoksen johdosta. Tien nopeusrajoitus on pääosin 80 km/h, kyläalueilla 60 km/h.

## Reitti ja tieyhteydet
*Kittilä
**Köngäs (st 956)
**Rautuskylä
**Hanhimaa
**Vierelä
**Korpela
**Nilipirtti
**Pokka
*Inari
**Ivalon Matti
**Repojoki
**Hirvassalmi
**Menesjärvi
**Solojärvi
**Kirkonkylä (vt 4 E75)

## Tiehankkeita
Kittilän Könkään ja Pokan välinen päällystämätön tieosuus on erittäin huonokuntoinen ja vaarallinen. Noin 13 kilometrin pituisen Könkään ja Hanhimaan välisen alkuosuuden parantamisesta ja päällystämisestä on laadittu suunnitelma, ja töiden on tarkoitus käynnistyä vuonna 2021.

Kun tie on kokonaisuudessaan päällystetty, se saatetaan ylentää kantatieksi.

## Välimatkataulukko

## Lähteet
Gilmar Rinaldi

**Gilmar Luís Rinaldi** usein pelkästään **Gilmar** (s. 13. tammikuuta 1959 Erexim, Brasilia) on entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on lajinsa maailmanmestari ja olympiamitalisti.

Gilmar aloitti uransa vuonna 1978 Sport Club Internacionalissa, jossa pelasi vuoteen 1985 saakka. Sieltä hän siirtyi São Paulo Futebol Clubeen. Vuosina 1991–94 Gilmar edusti Clube de Regatas do Flamengoa. Hän lopetti uransa Japanissa Cerezo Osakan joukkueessa vuonna 1999.

Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Gilmar pelasi kymmenen ottelua. Hän voitti olympiahopean vuonna 1984 Los Angelesin olympialaisissa ja maailmanmestaruuden vuoden 1994 MM-kisoissa.

## Seurat
* 1978–85 Internacional
* 1985–91 São Paulo FC
* 1991–94 Flamengo
* 1995–99 Cerezo Osaka

## Saavutukset
* Maailmanmestaruus 1994
* Olympiahopea 1984
* Campeonato Brasileiro 1986 ja 1992
* Campeonato Gaúcho 1981, 1982, 1983 ja 1984
* Campeonato Paulista 1985, 1987 ja 1989
* Campeonato Carioca 1991

## Aiheesta muualla
* Pelaajakortti sambafoot.comissa
Raakkuäyriäiset

**Raakkuäyriäiset** (Ostracoda) ovat äyriäisiä, joilla on simpukan kuorta muistuttava kaksiosainen suojakuori, jonka mukaan ne ovat saaneet nimensä – ”raakku” on jokihelmisimpukan kansankielinen nimitys. Raakkuäyriäisiä tunnetaan pari tuhatta elävää lajia, fossiiliaineistossa kymmeniä tuhansia.

## Ulkonäkö ja koko
Raakkuäyriäiset ovat pieniä, tyypillisesti noin millimetrin kokoisia, mutta eri lajien välillä koko vaihtelee 0,2–30&nbsp;mm. Kaksiosainen kuori on yläreunasta saranoitu ja koostuu kitiinistä. Jotkut lajit muodostavat kitiinikuoren päälle vielä kalkkikerroksen. Raakkuäyriäisillä on vähemmän raajoja kuin millään muulla äyriäisryhmällä; ruumiissa on vain kolme paria raajoja. Ne liikkuvat uimalla tuntosarviensa avulla.

## Levinneisyys
Raakkuäyriäisiä tavataan lähes kaikissa maailman vesistöissä, tropiikista napa-alueille, merten syvänteistä rannikolle ja jokiin, järviin ja osavuotisiin lammikoihin asti.

## Ravinto ja elintavat
Raakkuäyriäiset elävät pääasiassa pohjamutaan kaivautuneina. Useimpien lajien ravintoa ovat bakteerit, levät ja jätteet. Järvien rantavesissä raakkuäyriäisiä voi elää jopa 160&nbsp;000 yksilöä neliömetrillä, yleensä joitakin tuhansia.

## Lisääntyminen
Monet raakkuäyriäiset lisääntyvät partenogeneettisesti, joissakin lajeissa esiintyy myös koiraita. Joillakin lajeilla naaraat pitävät munat kuoren välissä, jolloin poikaset syntyvät elävinä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Seututie 866

**Seututie 866** on Kuusamossa keskustan eteläpuolelta Sänkikankaalta Kuusamon rajanylityspaikalle johtava seututie. Tien pituus on noin 45 kilometriä. Tie on kokonaisuudessaan päällystetty.

Tien muuttamista kantatieksi on esitetty.

## Reitti ja tieyhteydet
*Kuusamo
**Sänkikangas (vt 5 E63)
**Kemilä
**Kortesalmi
**Kuusamon rajanylityspaikka (Venäjän tie A124)

## Välimatkataulukko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ukrainan kommunistisen puolueen ensimmäinen sihteeri

**[[Ukrainan kommunistinen puolue (1918–1991)|Ukrainan kommunistisen puolueen]] ensimmäinen sihteeri** oli Ukrainan sosialistisen neuvostotasavallan puoluejohtaja. Tehtävä menetti merkityksensä, kun Ukrainan julistautui itsenäiseksi Neuvostoliitosta vuonna 1991. Yhtenä merkittävimmistä neuvostotasavalloista Ukrainan puoluejohtajilla oli melko hyvä mahdollisuudet edetä myös Neuvostoliiton hallinnossa.
Pyhän Vasilin katedraali

**Pyhän Vasilin katedraali** tai **Pokrovan Jumalanäidin kirkko** () on ortodoksinen kirkko Moskovan punaisella torilla. Katedraali on omintakeinen sekoitus itämaisia ja länsimaisia vaikutteita, ja sen värikkäät kierteiset kupolit ovat Venäjän ja Moskovan tunnetuimpia symboleita. Kirkko rakennettiin vuosina 1555–1561 Iivana Julman hallituskaudella Venäjän Kazanin kaanikunnasta saavuttaman voiton kunniaksi. Legendan mukaan kirkon suunnitelleen arkkitehdin silmät puhkaistiin, jottei hän pystyisi rakentamaan eläessään mitään niin hienoa.

## Historia
### Rakentaminen

Kirkon alkuperästä ja suunnittelijasta on useita tarinoita. Yhden tarinan mukaan kirkon suunnitteli arkkitehti Postnik Jakovlev, jota kutsuttiin lisänimellä Barma. Toisen tarinan mukaan Jakovlev ja Barma olisivat eri henkilöitä. Kolmannen kertomuksen mukaan kirkon suunnitteli nimettömäksi jäänyt italialainen arkkitehti, sillä monet läheisen Kremlin rakennuksista ovat ulkomaalaisten insinöörien tekoa. Tarinan mukaan arkkitehdin silmät puhkaistiin, jotta tämä ei enää myöhemmin voisi rakentaa yhtä vaikuttavaa rakennusta.

Vasilin katedraali koostuu itse asiassa yhdeksästä erillisestä kirkosta, jotka on rakennettu yhteiselle perustukselle. Jokainen kappeleista on omistettu eri pyhimykselle, ja kokonaisuuden kruunaa muita korkeampi keskuskupoli. Kirkon edessä on Kuzma Mininin ja Dmitri Požarskin patsas vuodelta 1818, joka vuonna 1936 siirrettiin nykyiselle paikalleen, koska se haittasi sotilasparaateja ja puoluejuhlallisuuksia.

### Vallankumouksen jälkeen
Lokakuun vallankumouksen jälkeen Vasilin katedraali ja sen omaisuus otettiin valtiolle. Kirkonkellot otettiin alas ja sulatettiin. Katedraalin viimeinen kirkkoherra Ioann Vostorgov ammuttiin. Pian kirkko suljettiin ja siitä tehtiin museo 1923. Lazar Kaganovitšin aloitteesta kirkko piti siirtää osana Moskovan kaupunkikuvan laajamittaisia uudelleenjärjestelyitä 1930-luvulla ja jotta punainen tori saataisiin paremmin paraatikäyttöön. Stalin kuitenkin viime hetkessä esti katedraalin siirtämisen kuuluisilla sanoillaan "Лазарь! Поставь на место!" eli "Lazar! Laita se takaisin paikoilleen!" Kirkossa suoritettiin arkeologisia kaivauksia 1920-luvulla ja restaurointityöt aloitettiin 1960-luvulla.

## Katso myös
* Kristuksen ylösnousemuksen katedraali

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kirkon viralliset sivut
Royal Philharmonic Orchestra

**Royal Philharmonic Orchestra** (tunnetaan myös nimellä **RPO** tai **Britannian kansallisorkesteri**) on Lontoosta kotoisin oleva brittiläinen orkesteri.

Sir Thomas Beecham perusti RPO:n vuonna 1946 ja se esiintyi ensi kertaa 15. syyskuuta 1946. Beecham toimi kapellimestarina kuolemaansa asti vuonna 1961. Rudolf Kempe oli hänen seuraajansa. Orkesteri on kiertänyt laajalla alueella, vuonna 1950 se esiintyi USA:ssa ensimmäisenä brittiorkesterina sitten Lontoon sinfoniaorkesterin vuonna 1912.

## Ylikapellimestarit
*  Thomas Beecham (1946–1961) 
*  Rudolf Kempe (1962–1975) 
*  Antal Doráti (1975–1978) 
*  Walter Weller (1980–1985) 
*  André Previn (1985–1992) 
*  Vladimir Ashkenazy (1987–1994) 
*  Daniele Gatti (1996–2009)
*  Charles Dutoit (2009–)

## Aiheesta muualla
* RPO:n kotisivut
Bulunin ulus

**Bulunin ulus** tai **Bulunin piiri** (, ) on paikallinen itsehallintoalue Sahan tasavallan pohjoisosassa Lenan ja Olenjokin alajuoksujen ympärillä. Piiri rajoittuu pohjoisessa Itä-Siperian mereen, idässä Ust-Janskin ja Verhojanskin piireihin, etelässä Žiganskin evenkien ja Bytantain evenien kansallisiin piireihin sekä lännessä Olenjokin ja Anabarin kansallisiin piireihin. Manneralueen lisäksi piiriin kuuluu useita saaria Lenan suiston edustalta.

Piirin pinta-ala on 223 600 km² ja vuonna 1995 sen asukasluku oli 14 600. Uluusin tärkeimmät elinkeinot ovat poronhoito ja kalastus. 

## Kuntajako
Tiksin taajama on Bulunin piirin hallinnollinen keskus. Tiksin kaupunkikunnan lisäksi piiriin kuuluu kuusi maalaiskuntaa (naslegia), joissa on yhteensä 10 asutuskeskusta.
* Tiksi 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Булунский улус (район) Piirin sivut Sahan tasavallan portaalissa 
*Piirin kartta
Eero Vuorio

**Eero Ilkka Vuorio** (s. 19. helmikuuta 1948 Valkeakoski) on molekyylibiologian professori emeritus Turun yliopistossa. Vuosina 2003–2009 hän toimi Turun yliopiston kanslerina. Vuorio jäi eläkkeelle helmikuussa 2015. 

Vuorio suoritti ylioppilastutkinnon Porin lyseossa vuonna 1968. Hän valmistui Turun yliopistosta ensin lääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1974, sitten lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1978. Hän työskenteli tutkijana Chicagon yliopistossa vuosina 1979–1980 ja vierailevana tutkijana Texasin yliopistossa vuosina 1988–1990. Vuonna 1985 hän toimi vierailevana professorina Zürichin teknillisessä korkeakoulussa. Vuonna 1989 hänet nimitettiin Turun yliopiston molekyylibiologian professoriksi. 

Vuosina 2010–2014 Vuorio toimi suomalaisten biokeskusten Biokeskus Suomi -verkoston johtajana. Hän on ollu myös Turun Yliopistosäätiön hallituksen, Suomen Kulttuurirahaston hallintoneuvoston ja Unescon kansainvälisen bioetiikkakomitean jäsen.

## Lähteet