Jarno Hiilloskorpi

**Jarno Ilmari Hiilloskorpi** (8. marraskuuta 1939 Turku – 16. heinäkuuta 2025 Tampere) oli suomalainen näyttelijä ja teatteri- sekä elokuvaohjaaja. Hänen molemmat vanhempansa olivat näyttelijöitä. Isä Gunnar Hiilloskorpi (1908–1941) esitti F. E. Sillanpään *[[Miehen tie (elokuva)|Miehen tien]]* elokuvasovituksessa pääosan.

## Ura
Teatterikorkeakoulun edeltäjän Suomen Teatterikoulun Hiilloskorpi kävi vuosina 1958–1961. Valmistuttuaan hän sai kiinnityksen Helsingin Kansanteatteriin 1961–1963. Muita kiinnityksiä ja toimia olivat: Turun kaupunginteatteri 1963–1965, Helsingin Kaupunginteatteri 1965–1974, Suomen Kansallisteatteri 1974–1989, Tampereen Työväenteatteri 1989–1993 ja 1995–1999. Teatterinjohtajana Hiilloskorpi toimi Seinäjoen kaupunginteatterissa 1993–1995 ja Riihimäen Teatterissa 1999–2003. 

Hiilloskorven näyttämörooleja olivat muun muassa *Konnan muistiinpanot*, *Kaikki maailman rikkaus*, *Kuolemantanssi*, *Mestariluokka*, *Hysteria*, *Punainen virta* ja *Varjojen maa*. Hiilloskorpi nähtiin näyttämöllä Tampereen Työväen Teatterissa 2014 myös Carin Mannheimerin näytelmässä *Vielä ehtii*.

Hiilloskorpi teki ohjaajavierailuja muun muassa Suomen Kansallisoopperaan, Helsingin Kesäteatteriin, Pyynikin Kesäteatteriin, Tampereen Teatteriin, Tampereen Komediateatteriin ja Teatteri Avoimiin Oviin. 

Hiilloskorven ohjaustöitä teatteriin olivat muun muassa *Lupa sanoa*, *Katu*, *Avoin liitto*, *My Fair Lady*, *Kultainen vasikka*, *Kolme sisarta*, *Napolin miljonäärit*, *Äkkiä viime kesänä* ja *Amerikan morsian*. Vuonna 2018 Hiilloskorpi ohjasi Kokkolan kaupunginteatteriin Arthur Millerin klassikon *[[Kauppamatkustajan kuolema]]*.

1960-luvun alkupuolella Hiilloskorpi näytteli pää- ja sivurooleja useissa elokuvissa, kuten Ritva Arvelon *[[Kultainen vasikka (elokuva)|Kultainen vasikka]]* (1961), Maunu Kurkvaaran *[[Yksityisalue]]* (1962), Matti Kassilan *[[Kaasua, komisario Palmu!|Kaasua, komisario Palmu]]* (1961) ja Ossi Skurnikin ainoaksi jääneessä ohjaustyössä *[[Tie pimeään]]* (1963). Skurnikin ohjaama erikoislaatuinen tie- ja kaupunkielokuva, pääosassa parikymppinen Hiilloskorpi, pysyi ensi-iltakierroksensa jälkeen vuosikymmeniä esittämättä epäselvien tekijänoikeuksien vuoksi, kunnes se palasi televisiolevitykseen vuonna 2014.

1960-luvulla Hiilloskorpi oli myös kotimaisen uuden aallon varhainen uranuurtaja ohjauksilla *[[Varjostettua valoa]]* (1962) ja *[[Rakkaus alkaa aamuyöstä]]* (1966).

1960-luvun alkupuolella elokuvatuotantoa hankaloittaneen näyttelijälakon jälkeen Hiilloskorpi jätti elokuvan ja siirtyi teatteriuralle. Hän esiintyi kuitenkin kymmenissä rooleissa televisiossa, televisioteatterisovituksissa (Hannu Salaman *Hautajaiset*, George Bernard Shaw’n *Candida*), televisioelokuvissa (*[[Olen 17-vuotias]], Köysi, [[Talvinen tarina]]*) ja -sarjoissa (*Olispa kerran, Sisarukset, Kuten haluatte, Teatterituokio, Perhe on valttia, Kahden kämppä*).

Elokuva- ja radiotöiden sekä televisioroolien jälkeen Hiilloskorpi teki elämäntyönsä teatterissa. Vielä vuonna 1976 hän esitti Yrjö Sirolaa Edvin Laineen ja Viktor Tregubovitšin ohjaamassa elokuvassa *[[Luottamus (elokuva)|Luottamus]].* Se jäi Hiilloskorven viimeiseksi valkokangasrooliksi.

Hiilloskorpi esiintyi pitkään myös Yleisradion Radioteatterissa. Hän esitti urheiluselostaja Lylyä Juhani Peltosen kirjoittamissa Elmo-kuunnelmissa *[[Elmo, urheilija]]* (1977) ja *[[Elmo – muu maailma]]* (1978).

## Yksityiselämä
Hiilloskorpi oli naimisissa näyttelijä Pirkko Peltomäen kanssa. Heillä on yksi tytär ja kaksi lastenlasta.

## Filmografia
* *[[Rakkaus alkaa aamuyöstä]]* (1966) ohjaus
* *[[Varjostettua valoa]]* (1962) ohjaus, käsikirjoitus 
* *[[Kesä taulussa]]* (1962) ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*