Virpi Suutari

**Virpi Maarit Suutari** (s. 21. huhtikuuta 1967 Kajaani) on suomalainen dokumenttielokuvaohjaaja ja taiteilijaprofessori (2012–2016). Suutari on toiminut myös DocPoint-festivaalin taiteellisena johtajana vuonna 2008. Hänet on palkittu Suomi palkinnolla (2021). 

Suutari on voittanut neljä kertaa parhaan dokumentin Jussi-palkinnon elokuvista *[[Havumetsän lapset]]* (2024), *[[Yrittäjä (elokuva)|Yrittäjä]]* (2018), *[[Eedenistä pohjoiseen]]* (2014) sekä vuonna 2001 elokuvasta *[[Joutilaat]]* yhdessä Susanna Helken kanssa. Suutarin ohjaama dokumentti ''Aalto'' (2020) voitti Jussi-palkinnot parhaasta musiikista ja leikkauksesta. Myös Sanna Salmenkallion säveltämät *Yrittäjä* ja *Eedenistä pohjoiseen* -elokuvat on palkittu parhaan musiikin Jussi-palkinnoilla.

Tasavallan presidentti myönsi Suutarille Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin vuonna 2025.

Suutari on Lapin yliopiston kunniatohtori (2019).

## Ura ja elämä
Suutari syntyi Kajaanissa ja muutti jo lapsena Rovaniemelle jossa kävi koulut. Suutari aloitti työuransa toimittajana 1990-luvun alussa, ja hän kirjoitti kolumneja muun muassa *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomiin]]* ja *[[Image (lehti)|Imageen]]* 1992–2004. Hän sai Kritiikin kannukset vuonna 1996.

Suutarin ja Susanna Helken yhteistyö alkoi vuonna 1996 elokuvasta *[[Synti – dokumentti jokapäiväisistä rikoksista]]*, joka oli heidän yhteinen lopputyönsä Taideteollisessa korkeakoulussa. Elokuva oli lakonisen toteava katsaus seitsemän kuolemansynnin teemoihin. Suutari ja Helke saivat vuonna 1996 Kritiikin Kannukset -palkinnon ja vuonna 1997 Nuoren taiteen Suomi-palkinnon.

Vuonna 1998 julkaistu *[[Valkoinen taivas]]* dokumentoi perheen arkea nikkelikombinaatin saastuttamassa kaupungissa Kuolan niemimaalla. *[[Saippuakauppiaan sunnuntai]]* (1999) kuvasi työttömän lähiöperheen arkea, jota työ ja vapaa-aika ei enää jaa kahtia.

Vuonna 2010 Suutari ohjasi elokuvan *[[Auf Wiedersehen Finnland]]*, joka käsitteli Saksan armeijan mukaan vuonna 1944 lähteneiden suomalaisnaisten tarinoita. Vuonna 2013 ilmestyi Suutarin dokumentti *[[Hilton!]]*, jonka keskeisenä teemana on nuorten syrjäytyminen. Keväällä 2014 julkaistiin elokuva *[[Eedenistä pohjoiseen]]*, jonka keskiössä ovat puutarhojaan hoitavat pariskunnat. Elokuva palkittiin parhaan dokumentin Jussi-palkinnolla, Anjalankosken elokuvapalkinnolla (2015) sekä Tampereen elokuvajuhlien pitkien dokumenttielokuvien pääpalkinnolla ja Zagrebin dokumenttielokuvafestivaalin erikoispalkinnolla.

Vuonna 2016 Suutari ohjasi elokuvan *[[Eleganssi]]*, joka kuvasi tunnettujen suomalaisten talousvaikuttajien - mm. Antti Herlinin, Jorma Ollilan ja Heikki A. Reenpään - peltopyyn metsästystä. Elokuva palkittiin parhaan lyhytelokuvan palkinnolla Tampereen elokuvajuhlilla (2016) ja parhaan naisohjaajan palkinnolla Oberhausenin lyhytelokuvafestivaalilla.

Suutari on ohjannut myös parhaan dokumentin Jussilla palkitun ja IDFA:n Masters-sarjassa esitetyn elokuvan *Yrittäjä* (2018) sekä arkkitehtipariskunta Aino ja Alvar Aallosta kertovan pitkän dokumentaarin *Aalto* (2021). *Aalto* on esitetty muun muassa Göteborgin elokuvafestivaalilla, Rotterdamin, Lontoon ja New Yorkin arkkitehtuurifilmifestivaaleilla sekä museoissa eri puolilla maailmaa, muun muassa Hongkongissa ja Pariisissa sekä Venetsian arkkitehtuuribiennaalin yhteydessä (2021). *Aalto* saa elokuvateatterilevityksen Suomen lisäksi ainakin Sveitsissä, Australiassa ja Japanissa.

Vuonna 2024 Suutari ohjasi nuorista metsäaktivisteista ja suomalaisesta metsäteollisuudesta kertovan elokuvan Havumetsän lapset. Elokuva on ehdolla neljän Jussi-palkinnon saajaksi.   

Vuonna 2002 Suutarille myönnettiin yksivuotinen elokuvataiteen taiteilija-apuraha. Viisivuotiskaudella 2012–2016 hän toimi taiteilijaprofessorina. Vuonna  2025 Suutarille myönnettiin DocPointin Apollo-elämäntyöpalkinto. Perusteissa sanotaan Suutarin olevan yksi kansainvälisesti menestyneimmistä dokumentaristeista Suomessa. 

Suutari perusti vuonna 2012 yhdessä puolisonsa, näyttelijä Martti Suosalon kanssa Helsingissä toimivan *[[Euphoria Film]] Oy* -nimisen elokuvien ja teatteriesitysten tuotantoon perustuvan yrityksen.

Suutarilla ja Suosalolla on kolme lasta.

## Filmografia (ohjaukset)
* *Synti – dokumentti jokapäiväisistä rikoksista*, 1996.
* *Valkoinen taivas*, 1998.
* *Saippuakauppiaan sunnuntai*, 1999.
* *[[Joutilaat]]*, 2001.
* *Kevät*, 2006.
* *[[Auf Wiedersehen Finnland]]*, 2010.
* *[[Hilton!]]*, 2013.
* *[[Eedenistä pohjoiseen]]*, 2014
* *Eleganssi*, 2016
* *[[Yrittäjä (elokuva)|Yrittäjä]],* 2018
* *[[Aalto (dokumenttielokuva)|Aalto]]*, 2020
* *Kansanradio*, 2021
* *[[Havumetsän lapset]]*, 2024

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*