Cloris Leachman

**Cloris Leachman** () oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet on palkittu uransa aikana Oscarilla, Golden Globella, Baftalla ja kahdeksalla Emmyllä. Hänellä on myös tähti Hollywood Walk of Famella.

## Ura

Leachman oli kolmesta siskoksesta vanhin. Hän opiskeli Northwestern Universityssä ja kilpaili vuonna 1946 Miss Americassa; pian tämän jälkeen hän aloitti uransa näyttelijänä. Hän pääsi stipendin turvin opiskelemaan New Yorkin The Actors Studioon Elia Kazanin johdolla.

Leachman oli vuosina 1947–1948 Broad­way-komedian *John Loves Mary* pää­osa­esittäjän vara­näyttelijänä ja pääsi tekemään vuonna 1948 ensi­esiintymisensä Broad­wayllä näytelmässä *Sundown Beach*, jota esitettiin vain viikon. Leachman näytteli myös näytelmän *As You Like It* (1950) uusinta­esityksissä ja esimerkiksi Arthur Millerin *The Cruciblessa* (1953) ja *King of Heartsissa* (1954).

Leachmanin ensimmäinen elo­kuva oli Robert Aldrichin vuoden 1955 *[[Kohtalokas tapaaminen]]*. Sitä ennen hän oli esiintynyt myös jo monissa televisio­draamoissa, ja tuotanto­kaudella 1957–1958 hän näytteli pitkä­ikäisessä *Lassie*-televisio­sarjassa. Leachman keskittyi 1960-luvulla erityisesti televisioon ja oli vierailevana näyttelijänä useisa sarjoissa.

Leachman sai huomiota prostituoidun Agnesin roolista elo­kuvasta *[[Butch ja Kid – auringonlaskun ratsastajat]]* (1969) ja kritiikkien arvostusta Peter Bogdanovichin *[[Viimeinen elokuva|Viimeisestä elo­kuvasta]]* (1971), mistä Leachman voitti parhaan nais­sivu­osan Oscar-palkinnon. Leachman seuraavat roolit olivat televisio­elo­kuvissa, joista huomattavimmat olivat *Of Thee I Sing* (1972), *[[Kauppias ja enkeli]]* (1973) ja *[[Kohti unelmia]]* (1974). *Kauppiaasta ja enkelistä* hänet palkittiin Golden Globella.

Suosittu *[[The Mary Tyler Moore Show]]* toi Leachmanille myös yleisön huomiota. Siinä hän näytteli Mary Richardsin vuokran­antajaa Phyllis Lind­stromia. Hän voitti roolistaan Emmy-palkinnon vuosina 1974 ja 1975. Leachmanin hahmon ympärille kehitettiin myös spin-off-sarja *Phyllis* (1975–1977). Leachman voitti 1970-luvulla Emmy-palkinnon myös televisio­elo­kuvasta *[[A Brand New Life]]* (1973) ja *[[Cher (televisiosarja)|Cher]]*-varietee­ohjelman jaksosta. Elo­kuvien puolella Leachman näytteli muun muassa Mel Brooksin *[[Frankenstein Junior]]issa* (1974).

Leachman jatkoi 1970-luvun jälkeen uraansa erityisesti televisio­näyttelijänä. Hän esiintyi vuosina 1986–1988 tilanne­komedia­sarjassa *[[The Facts of Life]]* ja vuonna 1989 lyhyt­aikaiseksi jääneessä *The Nutt House* -sarjassa. Leachman sai viidennen Emmynsä Screen Actors Guildin 50-vuotis­juhla­ohjelmasta ja kuudennen televisio­sarjasta *Promised Land*. Hänellä oli myös toistuva rooli sarjassa *[[Enkelin kosketus]]* (1997–2003) ja kuului vuosina 2001–2002 *[[The Ellen Show|The Ellen Show’n]]* vakio­kokoon­panoon. *[[Veljemme on nero]]* sarjassa Leachman näytteli 2001–2006 Ida-iso­äitiä. Siitä hän sai uransa seitsemännen ja kahdeksannen Emmy-palkinnon. Televisio­sarjassa *[[Isän tyttö (televisiosarja)|Isän tyttö]]* Leachman näytteli 2010–2014 ja sen jälkeen slaavilaista jumalaa sarjassa *American Gods*. Hän ääni­näytteli animaatio­sarjoissa *Creative Galaxy* ja *Justice League Action*. Leachmanin 2000-luvun elo­kuviin kuuluvat *The Comedian* (2016), *I Can Only Imagine* (2018) ja *Jump, Darling* (2020).

## Yksityiselämä

Leachman oli naimisissa George Englundin kanssa vuosina 1953–1979. Heillä oli viisi yhteistä lasta, neljä poikaa ja yksi tytär.

Leachman oli laulaja Anabel Englundin iso­äiti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla