open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Yrjö Manninen

**Yrjö Aukusti (Yrjö A.) Manninen** (1. kesäkuuta 1901 Hankasalmi – 1. joulukuuta 1985 Ilomantsi) oli suomalainen poliitikko. Manninen toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1945–1948 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Kunnallispolitiikassa Manninen toimi Ilomantsin kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Vuonna 1950 Manninen toimi presidentin valitsijamiehenä.

Manninen suoritti osuuskauppakoulun alkeiskoulun 1925, osuuskauppakoulun 1927 ja maataloustuote- ja tarvikekurssin 1935 Kulutusosuuskuntien Keskusliiton osuuskauppakoulussa. Manninen toimi maataloustöissä Hankasalmella 1913–1919, puuseppänä 1920–1923, myyjänä ja myymälänhoitajana Suolahden osuuskaupassa 1924–1929, Osuusliike Oma-Avun myymälänhoitajana Ilomantsissa 1929–1930 ja 1936–1940, Lihatuote Oy:n toimitusjohtajana Suolahdessa 1930–1934, päämyymälänhoitajana Ylä-Savon osuusliikkeessä Iisalmessa 1934–1936, Ilomantsin siirtoväen huoltojohtajana 1940–1945, kansanhuollonjohtajana 1941–1945, Koita Oy:n toimitusjohtajana 1947–1977, tekstiililiikkeen omistajana Ilomantsissa vuodesta 1950, Kansaneläkelaitoksen piiriasiamiehenä 1938–1945, väestönsuojelupäällikkönä 1939–1940 sekä asutusneuvojana 1944–1945.

Mannisen vanhemmat olivat torppari Matti Manninen ja Iida Ikonen. Mannisen puoliso vuosina 1928–1943 oli Elli Alma Nikander ja vuodesta 1950 Hilja Maria Huohvanainen. Manniselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1967.

## Lähteet
Zakspeed 891

**Zakspeed 891** on Formula 1 -talli Zakspeedin käyttämä auto kaudella . Autolla kilpailivat Bernd Schneider ja Aguri Suzuki.

Kaudelle 1989 muutettujen sääntöjen vuoksi Zakspeed joutui tekemään merkittäviä muutoksia autoihinsa. Suunnittelija Gustav Brunner ja komposiittipuolen asiantuntija Nino Frisson tekivät Zakspeed 891 -mallista ketterämmän ja sulavamman korin ja rungon osalta. Pakotettu induktio () moottorissa oli kielletty, minkä vuoksi Zakspeed käytti oman nelisylinterisen moottorinsa sijasta Yamahan V8 moottoria.

Kuljettajat karsiutuivat usein kisoista. Bernd Schneider pääsi kahdesti kilpailuihin (molemmissa keskeytys), mutta Aguri Suzuki karsiutui kaikista kisoista.

## Formula 1 -tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Niantaga

**Niantaga** on maalaiskunta Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Sen keskuskylä Koloni sijaitsee 60 kilometriä Koutialasta koilliseen. Kunnassa on 6&nbsp;200 ja keskuskylässä 4&nbsp;000 asukasta (vuonna 2009).

Niantagan kunta rajoittuu kaakossa Koutialan piirin Koromon, etelässä Songo-Doubacorén, lännessä Ségoun alueen Blan piirin Diaramanan, pohjoisessa Yangasson ja koillisessa Sanin piirin Diakourounan ja Tourakolomban kuntiin. Maisemaa leimaavat tasangot ja laaksot.

Kuntaan kuuluu kolme kylää. Asukkaat ovat etupäässä miniankoja, fulbeja ja bambaroita.

Seudun pääelinkeino on maatalous. Tärkeimmät viljelykasvit ovat puuvilla, maissi, hirssi, durra, riisi, maapähkinä ja pavut. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit.

## Lähteet
Eino Rannikkoluoto

**Eino Rannikkoluoto** (30. lokakuuta 1901 Pielavesi – 6. marraskuuta 1960 Lappeenranta) oli suomalainen poliitikko. Rannikkoluoto toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1952–1954 edustaen Kymen läänin vaalipiiriä. Rannikkoluoto nousi eduskuntaan kesken vaalikauden kuolleen Paavo Leskisen tilalle. Kunnallispolitiikassa Rannikkoluoto toimi Nokian kunnanvaltuuston jäsenenä.

Rannikkoluoto kävi kansakoulun. Hän toimi rakennustyömiehenä Nokialla vuoteen 1930, Sosialistisen Työväenpuolueen toimitsijana, oli vankilassa poliittisista syistä 1930–1934, toimi parturiliikkeen omistajana Nokialla, Kymissä, Kotkassa ja Tampereella vuoteen 1939, oli uudelleen vankilassa 1939–1940 ja 1941–1944, toimi Suomen Kansan Demokraattisen Liiton Pohjois-Hämeen piirin piirijärjestäjänä Nokialla 1945, Suomen Kommunistisen Puolueen piirijärjestön toimitsijana Kuopiossa ja Vuoksenlaaksossa, Suomen Kansan Demokraattisen Liiton Etelä-Saimaan piirijärjestön piirisihteerinä vuoteen 1960 sekä Suomen Kansan Demokraattisen Liiton Imatran kunnallisjärjestön toimitsijana vuoteen 1960.

Rannikkoluodon vanhemmat olivat pienviljelijä Janne Saastamoinen ja Hilda Sofia Rytkönen. Rannikkoluodon puoliso vuodesta 1922 oli Lyydia Josefina Malmberg.

## Lähteet
Zakspeed 861

**Zakspeed 861** ja **Zakspeed 861B** ovat Formula 1 -talli Zakspeedin käyttämiä autoja kausina –. Autoilla kilpailivat Jonathan Palmer, Huub Rothengatter, Martin Brundle ja Christian Danner.

## Formula 1 -tulokset

## Huomioita

## Lähteet
Elizabeth Gilbert

**Elizabeth Gilbert** (s. 18. heinäkuuta 1969) on yhdysvaltalainen kirjailija, jonka menestynein teos on *[[Omaa tietä etsimässä Italiassa, Intiassa ja Indonesiassa]]* (*Eat Pray Love*, 2006, suom. 2007) ja sen jatko-osa *Tahdonko? Kuinka päädyin naimisiin* (*Committed. A Skeptic Makes Peace with Marriage*, 2010, suom.  2011).

Gilbert on kotoisin Connecticutista ja opiskeli New Yorkin yliopistossa politiikan tutkimusta. Hän työskenteli kokkina ja tarjoilijana ja kirjoitti moniin eri lehtiin. Ensimmäinen kirja, novellikokoelma *Pilgrims*, ilmestyi vuonna 1997.

Pitkällä matkallaan, josta kerrotaan *Omaa tietä etsimässä* -teoksessa, Gilbert tapasi Jose Nunesin ja meni tämän kanssa naimisiin 2007. Liitto päättyi eroon vuonna 2016. Vuonna 2017 hän juhlisti rakkauttaan Rayya Eliasin kanssa yksityisessä seremoniassa. Elias menehtyi vuoden 2018 alussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Elizabeth Gilbert profile Washington Post 2010
Sanna Mander

**Sanna Mander** (s. 20. helmikuuta 1980) on suomalainen lastenkirjailija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija. Hänen kuvakirjansa *Avain hukassa* sai lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandian vuonna 2017.

Mander kasvoi Tukholman lähiössä ja asui nuorena kirjaston yläkerrassa. Hän luki paljon lastenkirjoja ja ihaili Tove Janssonia ja Camilla Mickwitziä. Lukion jälkeen Mander muutti Helsinkiin opiskelemaan graafista suunnittelua Taideteollisessa korkeakoulussa. Hän on tehnyt kuvituksia muun muassa kodin tekstiileihin, pakkauksiin, julisteisiin, levyinkansiin ja eri julkaisuihin.

Vuonna 2017 julkaistu *Avain hukassa* on sekä Manderin kirjoittama että kuvittama. Mander kirjoitti itse tekstit sekä suomeksi että ruotsiksi. Hän sai kirjan kuvituksesta Rudolf Koivu -palkinnon, ruotsinkielinen laitos palkittiin Vuoden kaunein kirja -kilpailussa, ja hänelle myönnettiin kirjasta lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia. Jenni Erkintalo ja Reka Király syyttivät Manderia plagioinnista. Heidän mukaansa *Avain hukassa* muistuttaa liikaa heidän kirjaansa *Talo kulman takana*. Keväällä 2018 Tekijänoikeusneuvosto totesi, ettei kyseessä ollut plagiaatti.

## Teoksia
### Omat teokset
* 
* 

### Kuvituksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sanna Manderin verkkosivut 
* Sanna Mander Kustantamo S&S:n sivuilla
Paavo Karjalainen

**Paavo Armas Karjalainen** (5. joulukuuta 1904 Valkeala – 1. marraskuuta 1978 Mikkeli) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1945–1951. 

## Elämä
Paavo Karjalaisen vanhemmat olivat Viipurissa syntynyt varastonhoitaja Anton Karjalainen (1867-1931) ja Wilhelmina (Mimmi) Pard (1876-1972). Hänen isänsä oli entinen sotilassoittaja, joka toimi myös kuoron- ja orkesterinjohtajana.

Kansakoulun käytyään Karjalainen työskenteli muun muassa *[[Hämeen Kansa]]n* ja *[[Kullervo (lehti)|Kullervon]]* avustajana Hämeenlinnassa 1925–1935 sekä *[[Eteenpäin (Kotka)|Eteenpäin]]*-lehden toimistonhoitajana Kuusankoskella 1935–1936, kunnes hänet valittiin SDP:n Mikkelin vaalipiirin piirisihteeriksi kesällä 1937. Karjalainen työskenteli myös Mikkelissä ilmestyneen *[[Vapaus (Mikkeli)|Vapaus]]*-lehden toimitussihteerinä 1942-1944.

Vuonna 1945 Karjalainen valittiin eduskuntaan. Hän oli myös presidentin valitsijamiehenä 1950. Kansanedustajakausiensa jälkeen Karjalainen työskenteli Mikkelin lääninhallituksen hintatarkastajana 1951–1952 sekä *Vapauden* toimittajana ja toimistussihteerinä 1952–1961.

## Muuta
Paavo Karjalainen on suunnitellut Heinävedellä Petäjäharjun hautausmaalla vuonna 1938 paljastetun Onni Happosen hautamuistomerkin.

## Lähteet
Sincina

**Sincina** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Sikasson alueen Koutialan piirissä Malissa. Se sijaitsee viisi kilometriä Koutialasta etelään. Kunnassa on 19&nbsp;000 ja kylässä 9&nbsp;700 asukasta (vuonna 2009).

## Maantiede ja ilmasto
Sincinan kunta rajoittuu pohjoisessa Koutialan ja Yognogon, idässä Nafangan, etelässä Koloniguén ja Kapalan ja lännessä N’Goutjinan kuntiin. Alue on pinnanmuodostukseltaan lähinnä tasankoa. Sadekaudella sen läpi virtaa väliaikainen joki. Luonnonvarainen kasvillisuus on heinä- ja metsäsavannia.

Alue kuuluu Sudanin ilmastovyöhykkeeseen. Vuotuinen sademäärä on 700–900 millimetriä. Sadekausi kestää toukokuusta lokakuuhun. Keskilämpötilat vaihtelevat 23 ja 31 asteen välillä.

## Asutus
Kuntaan kuuluu seitsemän kylää: Bania, Kaniko, Nampossela, N’Goukan, Sincina, Try I ja Try II. Asukkaiden enemmistön muodostavat miniankat. Lisäksi on senufoja, bambaroita, fulbeja, boboja ja dogoneja. Miniankat ovat enimmäkseen kääntyneet muslimeiksi, mutta pitävät kiinni animistisista perinteistään. Kunnassa on myös kristittyjä.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkevat Koutialan ja Sikasson välinen maantie RN11 sekä Koutialasta Kouryyn johtava RN12.

Sincinan kunta sijaitsee Malin tärkeimmällä puuvillanviljelyalueella. Viljelyn organisoinnista vastaa Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles -yhtiö, joka myös ostaa talonpoikien tuottaman puuvillan. Tärkeimmät viljakasvit ovat hirssi, durra ja maissi. Muita viljelykasveja ovat lehmänpapu, maapapu, fonio, seesami ja teehibiskus (dah). Puutarhoissa kasvatetaan vihanneksia ja hedelmiä kuten mangoa ja banaania.

Maanviljelyyn integroitu karjanhoito perustuu laiduntamiseen. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, vähäisessä määrin hevoset ja siat sekä siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja pienimuotoista kaupankäyntiä.

Kunnassa toimii seitsemän alakoulua, 11 lukutaitokeskusta ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja ja porakaivoja.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Benjamin Ingrosso

**Benjamin Daniele Wahlgren Ingrosso** (s. 14. syyskuuta 1997 Danderyd) on ruotsalainen laulaja ja lauluntekijä. Hän voitti vuoden 2018 Melodifestivalenin musiikkikappaleella "Dance You Off" ja edusti Ruotsia toukokuussa 2018 Euroviisuissa Lissabonissa Portugalissa saaden 274 pistettä finaalissa sijoittuen seitsemänneksi.

Aikaisemmin hän on kilpaillut Melodifestivalenissa vuonna 2017 musiikkikappaleella "Good Lovin'" sijoittuen viidenneksi finaalissa. Näyttelijänä hän on toiminut useissa musikaaleissa. Vuonna 2014 hän voitti Ruotsin Let's Dance (Tanssii tähtien kanssa) -ohjelman yhdessä Sigrid Bernsonin kanssa. Vuonna 2006 hän voitti Lilla Melodifestivalen -kilpailun kappaleella "Hej Sofia". Benjamin Ingrosso on tehnyt musiikkia muun muassa Isac Elliotille.

## Julkaisut
### Singlet
*Fall In Love (2015)
*Crystal Clear (2015)
*Home for Christmas (2015)
*Love You Again (2016)
*Good Lovin' (2017)
*Do You Think About Me (2017)
*One More Time (2017)
*Dance You Off (2018)
*Tror du att han bryr sig (mukana Felix Sandman) (2018)
*I Wouldn't Know (2018)   
*Costa Rica (2019)

## Yksityiselämä
Ingrosson vanhemmat ovat laulaja ja näyttelijä Pernilla Wahlgren ja entinen tanssija sekä nykyinen ravintoloitsija Emilio Ingrosso. Benjamin Ingrosso on kulttuurisuvun kasvatti, esimerkiksi hänen äitinsä Pernilla Wahlgren on kilpaillut viisi kertaa Melodifestivalenissa, sisko Bianca Wahlgren Ingrosso on julkisuudessa mediapersoona ja euroviisuvoittaja Charlotte Perrelli on Benjamin Ingrosson sedän ex-aviopuoliso. Ingrosso on Swedish House Mafia -yhtyeen jäsenen Sebastian Ingrosson serkku.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vekarus

**Vekarus** (järvinumero 04.198.1.012) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Rautjärvellä Etelä-Karjalan maakunnassa.

## Järven tiedot
Järven pinta-ala on 19,57 hehtaaria, rantaviivan pituus 2,61  kilometriä ja korkeus merenpinnasta 102,3 metriä. Järvessä on Vekarussaari-niminen saari. Sen lasku-uomana on Vekarusoja, joka on yksi Venäjän puolelle laskevan Korisevanojan latvahaaroista. Järven valuma-alue on 2,070859&nbsp;km². Valuma-alueelle jää kaksi pienempää lampea.

## Vesistösuhteet

Järven laskuoja Vekarusoja on yksi Suomesta Venäjän puolelle laskevan Korisevanojan latvahaaroista. Venäjän puolella Korisevanoja laskee Käräjokeen, joka edelleen laskee Suomen puolelta Kuulammesta alkunsa saavaan Kuunjokeen. Kuunjoki laskee Venäjällä Helisevänjärveen, josta vedet edelleen laskevat Vuoksen Käkisalmen haaraan Räisälässä ja siitä Laatokkaan.

Järvi luetaan Suomen nykyisessä vesistöaluejaossa Vuoksen vesistön (04) Suur-Saimaan alueeseen kuuluvan Vuoksen alueen (04.19) osa-alueena olevaan Korisevanojan valuma-alueeseen (04.198).

Vesistön osa-alueen 04.198 nimenä "Korisevanojan valuma-alue" on epätarkka. Joki, jonka koko valuma-alueesta on kysymys, on Kuunjoki. Korisevanoja on Kuunjoen sivujoen Käräjoen sivuhaara, jonka valuma-alueeseen kuuluu vain osa Suomen puolelle ulottuvasta Kuunjoen valuma-alueesta. Koko valuma-alue on Kuunjoen valuma-alue. Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa nimi "Kuujoen valuma-alue" on virheellisesti annettu viereiselle Ilmeenjoen valuma-alueelle (04.199).

## Lähteet
Kuulampi

**Kuulampi** (järvinumero 04.198.1.009) on Vuoksen vesistöön kuuluva järvi Rautjärvellä Etelä-Karjalan maakunnassa. Sen pinta-ala on 23,92 hehtaaria, rantaviivan pituus 3,06 kilometriä ja korkeus merenpinnasta 111,4 metriä. Järven valuma-alue on 0, 586 903&nbsp;km².

Järvi on Vuokseen Venäjän puolella laskevan Helisevänjoen sivujoen Kuunjoen (myös *Kuujoki*,  *Kuununjoki*, ) lähdejärvi. Järvi kuuluu Suomen nykyisessä vesistöaluejaossa Vuoksen alueen (04.19) osa-alueena olevaan Kuunjoen valuma-alueeseen (04.198)

## Lähteet
Triklofossi

**Triklofossi** (*Tricloryl*) on eräs lääkeaine. Sitä on käytetty unettomuuden hoitoon sekä päiväkäytön sedatiivina ja esilääkkeenä erinäisiin lääkinnällisiin toimenpiteisiin, kuten synnytyksissä. Ainoa tunnettu lääkeaineen annostelutapa on ollut suun kautta lääkesiirappina otettava. 1970-luvulla sitä suositeltiin käytettäväksi kloraalihydraatin sijasta. Pharmaca Fennica 1976 esittää lisäksi lääkkeen soveltuvan lapsille ja pienokaisille, esim. barbituurihapon johdoksia paremmin. Triklofossia on valmistanut Glaxo-lääkeyhtymä.

Lääkkeen käytön sivuvaikutuksina kuvataan päänsärky sekä vatsan toiminnan häiriöt. Suurissa yliannostuksissa suositellaan dialyysihoitoa.

Triklofossin ATC-koodi on N05CM07.

## Lähteet
*1976 Lääkevalmisteet – Pharmaca Fennica, PF76

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: Triclofos 
*DrugBank: Triclofos 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Triclofos 
*ChemBlink: Triclofos
Sexorcism

**Sexorcism** on suomalaisen hard rock- ja heavy metal -yhtye Lordin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 25. toukokuuta 2018. Levyn äänitykset alkoivat lokakuussa 2017 Finnvox-studiolla Helsingissä. Levyn tuotti Mikko Karmila.

Albumin teemaksi valikoitui manaaminen, Manaaja sekä Conjuring -elokuvasarjojen innoittamana. Yhtye lupasi kohutuinta levyä tähän saakka.

Albumia varten oli demotettuna 20 kappaletta, joka on yhtyeen historiassa pienin määrä, joista albumin kokonaisuus on rakennettu. Äänitysten aikaan Mr. Lordilla oli paise kurkussa, joka jouduttiin leikkaamaan. Mr. Lordin ääni ei ollut enää entisellään. Ääni ei riittänyt Naked in My Cellar -kappaleen korkeimpaan kohtaan, joten siihen päädyttiin käyttämään lauluraitaa demolta.

Albumi ylsi ensimmäisillä listaviikoillaan Suomen virallisen listan sijalle 19 ja fyysisten albumien listan neljänneksi.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Mr. Lordi – laulu
* Amen – kitarat, taustalaulu
* Mana – rummut, taustalaulu
* OX – basso
* Hella – koskettimet, laulu, taustalaulu

### Vierailijat
* Netta Laurenne – taustalaulu
* Isabella Larsson – acapella -laulu kappaleessa "Polterchrist"
* Tracy Lipp – taustalaulu
* Dylan Broda – taustalaulu
* Jessica Love – taustalaulu
* Ralph Ruiz – taustalaulu, puhe kappaleessa "SCG9: The Documented Phenomenon"
* Tom Roine – taustalaulu

## Arvostelut
* Kaaoszine: 9–/10
* Soundi: 

## Lähteet
Maria Jyrkäs, Mr. Lordi: *Lordiary*. Tammi, 2022

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Sexorcism Discogsissa 
*
Sanna Suvanto-Harsaae

**Sanna Mari Suvanto-Harsaae** (s. 20. joulukuuta 1966) on suomalainen hallitusammattilainen ja talouselämän vaikuttaja. Hän on suorittanut Lundin yliopistossa liikkeenjohdon alemman  korkeakoulututkinnon ja MBA-tutkinnon. Hän puhuu kuutta kieltä ja asuu Tanskassa.

Vuonna 2017 *[[Talouselämä]]*-lehti arvioi hänet Suomen talouselämän kolmanneksi merkittävimmäksi päättäjänaiseksi. Tuolloin hän johti puheenjohtajana Altian hallitusta; tämän ohella hän johti myös useiden pohjoismaisten yritysten hallituksia (Babysam AS, Sunset Boulevard AS, VPG AS, Best Friend AB, Best VPG AS ja Footway AB) tai oli jäsenenä niiden hallituksissa (Scandinavian Airlines, Clas Ohlson, Paulig, Broman Group, Upplands Motor, CCS Health­care).

Vuosina 2018, 2019, 2020 ja 2021 *Talouselämä* arvioi Suvanto-Harsaaen vaikutusvaltaisimmaksi päättäjänaiseksi Suomessa. Vuodesta 2020 Suvanto-Harsaae on toiminut Posti Groupin hallituksen puheenjohtajana. Vuonna 2021 hän johti Postin hallituksen lisäksi Orthexin, Altian, BoConceptin, TMC:n, Nordic Pet Care Groupin ja Babysamin hallituksia. Lisäksi hän on mukana Harvian ja Broman Groupin hallituksissa. Vuodesta 2023 Suvanto-Harsaae on ollut myös Finnairin hallituksen puheenjohtaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*The Wall Street Journal: Sanna Mari Suvanto-Harsaae, 50. Chairman, Footway Group AB   (wsj.com)
*Portrait of Sanna Mari Suvanto-Harsaae, MBA  (4-traders.com)
*Kova talous: Kossu-yhtiöstä ylellisyysviinoihin - "Altia havittelee lisää brändejä" (5.3.2018, tv-ohjelma, kesto 11 min)  (areena.yle.fi)
*The M List: Sanna Suvanto-Harsaae (Dansk Markedsføring)  (markedsforing.dk)
*Sanna Suvanto-Harsaae  (linkedin.com)
*SannaSuvHar (twitter.com)
*Speakersforum: Esittely Sanna Suvanto-Harsaae
Ulla-Maija Tolonen

**Ulla-Maija Tolonen** (o.s. Lehtonen, s. ) on suomalainen ekonomi, joka vuosina 2000–2007 oli Pirkanmaan Osuuskaupan toimitusjohtaja. Presidentti Halonen myönsi hänelle kauppaneuvoksen arvonimen vuonna 2005. Tolonen oli esimerkiksi vuonna 2005 myös Talouselämä-lehden *100 vaikutusvaltaisinta naisjohtajaa* -listalla.

(*Artikkeli on keskeneräinen*)
## Julkaisuja
* Ulla-Maija Tolonen (1998), Merestä ja metsästä: kala-, riista- ja sieniruokia yhdessä ystävien kanssa. (keittokirja)

## Lähteet
Jaakko Nahkuri

**Jaakko Nahkuri** (17. marraskuuta 1946 Lappeenranta – 15. lokakuuta 2017 Lappeenranta) oli Raahen kaupunginjohtaja vuosina 1979–2007. Sitä ennen hän työskenteli Raahen kaupunginkamreerina 1978–1979. Nahkuri jäi eläkkeelle maaliskuussa 2006. 

## Lähteet
Liisa Leino

**Liisa Kristiina Leino** (s. ) on suomalainen kasvatustieteen maisteri ja salolaisen perheyritys Leinovalun (Leino Group) toimitusjohtaja.

Vuonna 2017 Talouselämä-lehti arvioi hänet Suomen talouselämän 34. merkittävimmäksi päättäjänaiseksi. Tuolloin hän toimi Leino Groupin ohella Metsä Boardin, Elomaticin ja Cadmaticin hallituksissa.

Joulukuussa 2013 hänelle myönnettiin teollisuusneuvoksen arvonimi. Hänen isänsä oli teollisuusneuvos Heikki Leino.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ulla Mattsson (8.10.2005) Viskuri pyöritti yrityksen vauhtiin (ts.fi)
Alf Prøysen

**Alf Prøysen**, alun perin *Olafsen* (23. heinäkuuta 1914 Rudshøgda i Ringsaker, Hedmark, Norja – 23. marraskuuta 1970 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija, runoilija, laulaja ja säveltäjä.

Prøysen on merkittävin toisen maailmansodan jälkeinen norjalainen laulunsanoittaja ja keskeinen nykynorjalainen lastenkirjailija, mutta hän on merkittävä myös aikuisille kirjoittamansa proosan ansiosta. Häneltä on suomennettu vain lastenkirjoja.

Prøysenin tytär on kirjailija, toimittaja, laulaja Elin Prøysen.

Prøysen on haudattu Osloon Vår Frelsers gravlund -hautausmaalle.

## Suomennetut teokset
* *[[Eukko Pikkurilli]]*. ruotsissa julkaistusta valikoimasta suom. Kirsi Kunnas, kuv. Maija Karma. WSOY, 1959.
* *Pikkurillisen kepposet*. Ruotsissa julkaistusta valikoimasta "Mera om gumman som blev liten som en tesked" suom. Eeva-Liisa Manner: kuv. Maija Karma. WSOY, 1961. (Karma sai vuonna 1962 kirjan kuvituksesta Rudolf Koivu -palkinnon.)
* *Eukko pikkurillin kepposet*. suom. Kirsi Kunnas, kuv. Borghild Rud. WSOY, 1986 
* *Eukko pikkurillin joulukirja*. kuv. Kari Grossmann, suom. Kaija Löytty, Kirsi Kunnas, Paula Karlsson. WSOY, 1989 
* *Eukko pikkurilli mustikassa*, kuvittanut Björn Berg: suomentanut Kirsi Kunnas. WSOY, 1990 
* *Eukko pikkurilli ja hirvi*, kuvittanut Björn Berg: suomentanut Kirsi Kunnas. WSOY, 1991 

### Suomeksi levytettyjä lauluja
Lähde Kansalliskirjaston tietokanta Viola
* Hiirten aamulaulu, suom. sanat Tuulia Aho
* Keittiöpolkka (Husmannspolka) suom. sanat Orvokki Itä
* Kun tulet illalla (Kom nu i kväll) suom. sanat Orvokki Itä
* Saat huomennakin päivän (Du skal få en dag i mårå) suom. sanat Barbara Helsingius
* Salaisuus, suom. sanat Tuulia Aho
* Tango kahdelle (Tango for to)  suom. sanat Reino Helismaa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Alf Prøysen Store norske leksikon viitattu  
* Sirkus Mikkelikski digitoituna Norjan kansalliskirjastossa
* Prøysenhuset
Pertti Nieminen (tuomari)

**Pertti Rainer Nieminen** (s. 13. marraskuuta 1952 Kymi) on entinen Itä-Suomen hovioikeuden presidentti. 

Pertti Niemisen puoliso on varatuomari Anna-Mari Ahonen. Nieminen valmistui Helsingin yliopistosta oikeustieteen kandidaatiksi 1974 ja lisensiaatiksi 1977. Hän työskenteli Karhulan nimismiespiirin apulaisnimismiehenä 1974–1975 ja Kymin tuomiokunnan notaarina 1975–1976. Itä-Suomen hovioikeudessa Nieminen oli hovioikeuden viskaali 1977–1982, Kotkan raastuvanoikeudessa oikeusneuvosmies 1982–1990 ja vt. pormestari 1990–1993. Kotkan käräjäoikeuden käräjätuomarina hän toimi 1993–1998, Kouvolan hovioikeuden ma. hovioikeudenneuvoksena 1999, hovioikeudenneuvoksena 1999–2004, laamannina 2004–2005 ja presidenttinä vuodesta 2005 vuoteen 2014. Kouvolan hovioikeus yhdistettiin tuolloin Itä-Suomen hovioikeuteen. 

## Lähteet
Leena Ala-Kokko

**Leena Maria Ala-Kokko**, o.s. **Hämäläinen** (s. 20. heinäkuuta 1961 Oulu) on suomalainen biokemisti ja molekyylibiologi, joka on tutkinut urallaan kollageeniproteiineja ja erityisesti rustokollageeneja ja sidekudostauteja. Hän on toiminut professorina sekä Suomessa ja Yhdysvalloissa ja johtaa miehensä kanssa yhdysvaltalaista molekyylidiagnostiikkaa sidekudostauteihin tarjoavaa yritystä.

## Koulutus
Ala-Kokko kirjoitti vuonna 1980 ylioppilaaksi Oulun Lyseon lukiosta. Hän jatkoi tämän jälkeen opintojaan Oulun yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1986 lääketieteen lisensiaatiksi. Seuraavana vuonna hän väitteli lääketieteen tohtoriksi. Ala-Kokko tutki väitöskirjassaan ihossa ja maksassa esiintyvää kollageenin liikatuotantoa. Ala-Kokko sai tutkijankoulutuksensa professori Kari Kivirikon kollageenitutkimusyksikössä.

## Ura
Valmistuttuaan tohtoriksi Ala-Kokko suuntasi tutkijankoulutukseen Philadelphian Thomas Jefferson -yliopistoon, jossa hän toimi professori Darwin Prockopin tutkimusryhmässä. Ala-Kokon työ suuntasi Yhdysvalloissa aiempaa kiinteämmin niihin geenien rakenteen, toiminnan ja virheiden kuvaamisen, jotka koodittavat kollageeniproteiineja. Thomas Jefferson -yliopistossa Ala-Kokko työskenteli vuodet 1987–1989 tutkimusapulaisena ja 1989–1991 opettajana.

Ala-Kokko nimitettiin vuonna 1990 Oulun yliopiston lääketieteellisen biokemian dosentiksi. Hänen tutkimustyönsä jatkui kuitenkin pääosin Philadelphiassa vuoteen 1997, jolloin hänet valittiin Suomen Akatemian vanhemmaksi tutkijaksi. Samana vuonna Ala-Kokko aloitti myös MCP Hahnemann -yliopiston dosenttina.

Ala-Kokko aloitti vuonna 2000 työskentelyn New Orleansin Tulanen yliopiston geeniterapiakeskuksessa. Hän toimi siellä apulaisprofessorina ja professorina. Hänet nimettiin vuonna 2003 Oulun yliopiston lääketieteellisen biokemian ja molekyylibiologian professoriksi. Tulanen yliopiston Ala-Kokko jätti vuonna 2004.

Ala-Kokko perusti vuonna 2004 miehensä James Hylandin kanssa Yhdysvaltoihin Connective Tissue Gene Tests -nimisen yrityksen. Sen valikoimassa on yli tuhat testiä, jolla se tekee molekyylidiagnostiikkaa sidekudostauteihin. Ala-Kokon vastuulla CTGT:ssä on tutkimus, kehitys ja teknologia, ja hän valvoo myös kaikkia yrityksen tekemiä kokeita.

## Tutkimukset ja tunnustukset
Ala-Kokon alaa ovat erityisesti rustokollageenit ja sidekudostaudit. Hän on onnistunut osoittamaan ryhmänsä kanssa esimerkiksi rustokollageenissä olevien virheiden liittymisen muun muassa nivelrikon ja selän välilevysairauden kehittymiseen. Tulokset ovat auttaneet potilaiden hoidossa, diagnostiikassa ja uusien hoitomuotojen kehittämisessä. Ala-Kokko on julkaissut tutkimuksistaan noin 160 artikkelia, ja hänelle on myönnetty viisi patenttia.

Oulun yliopiston kollageenitutkimusryhmä sai vuonna 1999 toisen kerran jaetun Suomen tiedepalkinnon. Ala-Kokon lisäksi ryhmään kuuluivat professorit Kari Kivirikko ja Taina Pihlajaniemi. Vuonna 2001 hän sai norjalaisen Anders Jahren nuoren tutkijan palkinnon.

## Lähteet
Dickey Chapelle

**Dickey Chapelle**, oik. **Georgette Louise** o.s. **Meyer**, (14. maaliskuuta 1918 Shorewood, Wisconsin, Yhdysvallat – 4. marraskuuta 1965 Quảng Ngãi, Etelä-Vietnam) oli yhdysvaltalainen sotakirjeenvaihtaja ja -valokuvaaja. Hän kuvasi muun muassa toista maailmansotaa, Unkarin kansannousua, Kuuban vallankumousta ja Vietnamin sotaa. Hänestä tuli myös ensimmäinen Vietnamin sodan aikana surmansa saanut sotakirjeenvaihtaja hänen astuttuaan miinaan vuonna 1965.

## Elämäkerta
Dickey Chapelle eli oikealta nimeltään Georgette Louise Meyer syntyi 14. maaliskuuta 1918 Shorewoodissa Wisconsinin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Hän menestyi hyvin opinnoissaan ja pääsi jo 16-vuotiaana opiskelemaan lentokonesuunnittelua Massachusetts Institute of Technologyyn (MIT). Opiskeluaikanaan hänellä oli myös suhde lentäjän kanssa. Suhteen ja epänaisellisina pitämiensä Chapellen kiinnostusten takia hänen äitinsä lähetti Chapellen isovanhempiensa luokse Floridaan. Chapelle alkoi käyttää lempinimeä "Dickey" tutkimusmatkailija Richard E. Byrdin mukaan, ja hän muutti lopulta New Yorkiin, jossa hän teki töitä valokuvaajana Trans World Airlines -yhtiölle. New Yorkissa Chapelle tapasi myös tulevan aviomiehensä Tony Chapellen.

Toisen maailmansodan sytyttyä Chapelle sai töitä sotakirjeenvaihtajana ja valokuvaajana *[[National Geographic (lehti)|National Geographic]]* -lehdeltä. Hän työskenteli usein lähellä eturintamaa ja kuvasi esimerkiksi Iwo Jiman taistelua ja Okinawan taistelua. Hän palasi Yhdysvaltoihin vuonna 1946 mutta jatkoi pian töitä eri konflikteissa valokuvaajana. Unkarin kansannousun aikana vuonna 1956 Chapelle vietti seitsemän viikkoa neuvostojoukkojen pidättämänä ja Kuuban vallankumouksen alkuvaiheissa hän oli Fidel Castron johtamien vallankumouksellisten mukana. Chapelle vastusti kuitenkin kiivaasti kommunismia, mikä kävi selväksi myös hänen reportaaseistaan.

1960-luvun alussa Chapelle matkusti Etelä-Vietnamiin, jossa Yhdysvallat oli parhaillaan lisäämässä omaa sotilaallista läsnäoloaan. Chapelle kirjoitti mairittelevaan sävyyn amerikkalaisista sotilasneuvonantajista, ja hän sai naistoimittajista ensimmäisenä Pentagonilta luvan kulkea amerikkalaisjoukkojen mukana. Vuonna 1963 hänen ottamansa valokuva amerikkalaisesta merijalkaväensotilaasta sai National Press Photographers Associationin vuoden valokuvan palkinnon. Palkinnoista huolimatta Chapellen lehden päätoimittaja pyysi häntä lähtemään Vietnamista asenteellisen kirjoittelun takia. Hän palasi kuitenkin alueelle seuraavana vuonna ja kulki jälleen merijalkaväen mukana. 4. marraskuuta 1965 hän astui maamiinaan Quảng Ngãin maakunnassa. Miina oli valmistettu kranaatinheittimen kranatista ja käsikranaatista. Chapelle haavoittui sen sirpaleista kuolettavasti kaulaan. Henri Huet otti kuolevasta Chapellesta ja sotilaspastorista hänen vierellään kuuluisaksi tulleen valokuvan. Chapellesta tuli ensimmäinen Vietnamissa kuollut sotakirjeenvaihtaja ja ensimmäinen sodassa surmansa saanut amerikkalainen toimittaja. Siviileille poikkeuksellisesti Chapelle sai sotilashautajaiset, ja hänet haudattiin Milwaukeen.

## Lähteet
Kuunjoki

**Kuunjoki** (myös **Kuujoki**, **Kuununjoki**, ) on Vuoksen vesistöön kuuluva joki Etelä-Karjalan maakunnassa Suomessa ja Leningradin alueella Venäjällä.

## Joen kulku
Joki saa alkunsa Kuulammesta Rautjärvellä Suomessa ja virtaa ensin Suomen ja sitten Venäjän alueella. Se laskee Venäjän puolella Helisevänjärveen, joka edelleen laskee Vuokseen. Toinen Helisevänjärveen Suomen puolelta laskeva joki on Helisevänjoki.

## Valuma-alue
Kuunjoen valuma-alue Helisevänjärven yläpuolella on 329,6715&nbsp;km². Sen Suomen alueelle ulottuvista latvahaaroista Korisevanojan valuma-alue on 19,0253&nbsp;km², Käräjoen valuma-alue Korisevanojan suun yläpuolella 27,4124&nbsp;km² ja Kuunjoen valuma-alue Käräjoen suun yläpuolella 40, 6119&nbsp;km².

## Sivujokia
Kuunjoen suurin Suomen puolelle ulotuva sivujoki on Suomen ja Venäjän rajalla sijaitsevasta Kärsälammesta alkunsa saava Käräjoki, joka virtaa ensin Suomen ja Venäjän rajajokena ja yhtyy sitten Kuunjokeen Venäjän puolella lähellä Suomen rajaa. Käräjokeen laskee Suomen puolelta Korisevanoja, jonka valuma-alueen suurin järvi on Vekarus  Rautjärvellä Suomessa.

## Järviä
Kuulampi (23,92 hehtaaria) ja Vekarus (23,92 hehtaaria) ovat Kuunjoen valuma-alueen Suomen puoleisen osan suurimmat järvet. Näitä pienempiä pinta-alaltaan 1–8 hehtaarin suuruisia järviä joen valuma-alueen Suomen puoleisella osalla on kymmenkunta.

## Asema vesistöaluejaossa
Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa Kuunjoen valuma-alue (04.198) luetaan osaksi Vuoksen aluetta (04.19) Suur-Saimaan alueella (04.1) Vuoksen vesistössä (04).

Suomen nykyisessä valumaluejaossa valuma-alueen 04.198 nimeksi on epätarkasti annettu "Korisevanojan valuma-alue". Todellisuudessa Korisevanoja on Kuunjoen sivujoen Käräjoen sivuhaara, jonka valuma-alueeseen kuuluu vain osa Suomen puolelle ulottuvasta Kuunjoen valuma-alueesta, ja koko joen varsinainen nimi on Kuunjoki (osassa lähteitä myös *Kuujoki* tai *Kuununjoki*). Tämän perusteella koko valuma-alueen 04.198 yksiseliteisesti määrittelevä suomenkielinen nimi olisi Kuunjoen valuma-alue. Samanaikaisesti Suomen nykyisessä valuma-aluejaossa nimi "Kuujoen valuma-alue" on virheellisesti annettu viereiselle Ilmeenjoen valuma-alueelle (04.199).

## Lähteet
Rukkirahun majakka

**Rukkirahun majakka** sijaitsee Virossa Rukkirahun saarella Väinämeressä kaksi merimailia Rohukülasta länteen. Se ohjaa laivoja Heltermaan ja Rohukülan välillä olevalla väylällä.

## Historia
Saarella oli ensimmäinen merimerkki vuonna 1860. Se oli 11 metriä korkea puinen pyramidi, jonka korkeus merenpinnasta oli 12 metriä ja se näkyi 4 merimailin päähän merelle. Maamerkki uusittiin vuonna 1895. Puinen majakka rakennettiin vuonna 1916. Vuonna 1925 majakkaan asennettiin vilkkuva lamppu, joka oli 17 metriä korkealla, merenpinnasta 19 metriä. Se näkyi 9 merimailin päähän. 

Vuonna 1940 rakennettiin betoninen valkoinen torni, jossa on lyhtyhuone ja parvek. Sen korkeus on 16 metriä ja siinä on automaattivalaisin. Siinä oli radioisotooppinen termosähkögeneraattori vuoteen 1990, jolloin se poistettiin ja tilalle tulivat aurinkokennot. 

Valojen sektorit vaihtelivat vuosien varrella.  Nykyisin ovat käytössä seuraavat: 

## Kuvia

Rukkirahu saar Väinameres.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Rukkirahu 360° panoraama / ilmakuva
Louise Michel

**Louise Michel** (29. toukokuuta 1830 – 10. tammikuuta 1905) oli ranskalainen opettaja ja anarkisti, joka vaikutti Pariisin kommuunissa. Hän luennoi sosialismista, eikä uskonut parlamentaariseen vaikuttamiseen vaan näyttäviin väkivaltaisiin tekoihin ja lietsoi luokkasotaa.

Michel syntyi Vroncourtin linnassa palvelijattaren lapsena, ja hänen isänsä oli joko linnanherra tai tämän poika. Isäntäväki vastasi hänen liberaalista kasvatuksestaan, hän sai lukea Voltairen, Rousseaun ja ensyklopedistien teoksia. Vuonna 1850, isän ja isovanhempien kuoltua, hänet ajettiin linnasta.

Louise Michel päätti elättää itsenä opettajana. Hän kävi seminaarin ja perusti Vroncourtin lähelle oman koulun, jossa vei oppilaat tutustumaan luontoon ja opetti heidät laulamaan Marseljeesia. Vanhemmat valittivat tästä ja Michel joutui prefektin puhuteltavaksi. Hän opetti myöhemmin tyttökoulussa Millièresissä ja siirtyi 1856 Pariisiin.

Pariisissa hän osti yksityisen päiväkoulun Montmartelta. Kolmannen tasavallan alkuaikana preussilaisten piirittäessä Pariisia Michel koetti pitää koulunsa toiminnassa ja hankkia ruokaa oppilailleen. Hän oli hyvin aktiivinen poliittisesti. Hän toimi Pariisin kommuunin ambulanssissa ja sotilaana Montmartren 61. pataljoonassa. Vasta kun hänen äitinsä otettiin kiinni, hän antautui ja joutui Satoryn vankilaan. Vuonna 1871 hänet karkotettiin Uuteen Kaledoniaan. Karkotuspaikassaan hän alkoi opettaa alkuasukkaita.

Kun Pariisin kommuuni armahdettiin, Michel palasi Ranskaan 1880, missä 10&nbsp;000 ihmistä vastaanotti hänet riemuiten. Hän osallistui useisiin puhetilaisuuksiin, joissa kertoi sosiaalisesta vallankumouksesta ja anarkismista. Tilaisuuksista kerättiin pääsymaksuja, jotka Michel näki tapana, jolla keskiluokka saattoi rahoittaa työväenluokan kamppailua. Vuonna 1883 Michel vangittiin hänen johdettuaan työttömien mielenosoitusta yhdessä Emile Pougetin kanssa. Seuraavina vuosina hänen elämässään vuorottelivat vankilajaksot ja poliittiset puhekiertueet. Vuonna 1890 hän muutti Lontooseen. Hän matkusteli sieltä käsin Manner-Euroopassa luentomatkoilla, ja kuoli Marseillessa yhdellä näistä matkoistaan.

Michel julkaisi muistelmansa vuonna 1886, ja lisäksi runoja ja proosaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Klein Curaçao

**Klein Curaçao** () on asumaton saari Curaçaon kaakkoispuolella. Se on osa Alankomaiden Curaçaon autonomista aluetta. Saaren ainoat rakennukset ovat vanha majakka, rantatalo, ja muutama kota. Koralliensa ja vedenalaisten luoliensa vuoksi Klein Curaçao on suosittu sukelluskohde. 

Vuohet saivat ennen vaeltaa saarella, mikä aiheutti sen aavikoitumisen. Vuonna 1871 englantilainen kaivosinsinööri John Godden kävi saarella ja aloitti fosfaatin kaivuun, joka loppui vuonna 1886. Saari kaivettiin tyhjäksi, saaren korkeus laski, ja merilintupopulaatio romahti. Tällä hetkellä metsitys on CARAMBI-meritutkimusaseman hallussa. Hollannin Länsi-Intian kauppakomppania vei paljon orjia Curaçaoon.

Ennen kuin orjat saapuivat Curaçaoon, sairaat pistettiin karanteeniin Klein Curaçaoon. Ensimmäisen karanteenirakennuksen jäännökset ovat vieläkin saaren luoteisosassa. Orjat ja muut matkustajat, jotka eivät selvinneet laivamatkasta, haudattiin Klein Curaçoon. Nämä haudat ovat saaren eteläosassa.

Alankomaiden Länsi-Intian yhtiö sai myös luvan uhanalaisten munkkihylkeitten metsästämiseen. Niin kuin Curaçaossakin myös Klein Curaçaossa vaikuttavat hurrikaanit. Osa hurrikaaneista on jättänyt merkkejä saareen. Ensimmäinen oli vuoden 1871 hurrikaani, joka tuhosi saaren ensimmäisen majakan. Toinen majakka, joka on toistaiseksi selvinnyt hurrikaaneilta, on rakennettu saaren keskiosaan. 

Klein Curaçaossa ei ole pysyviä asukkaita. Saarella on palmun lehdillä vuorattuja vajoja päivämatkailijoita varten, ja koteja kalastajille, jotka usein yöpyvät niissä muutaman päivän. He saavat vettä Curaçaon rannikkovartiostolta. Tuulenpuoli on hautausmaa haaksirikkoutuneille veneille. Pieni tankkeri *Maria Bianca Guidesman* on aaltojen iskujen purettavana. Muitten neljän tai viiden veneen jäännökset ovat ajautuneet rannalle. 

## Galleria

Tiedosto:Klein Curacao Leuchtturm (34071059804).jpg|Klein Curaçaon majakka
Tiedosto:Klein Curacao Strand (34071071304).jpg|Rantaa Klein Curaçaossa
Tiedosto:Ausflug Klein Curacao (36530508962).jpg|Klein Curaçao
Tiedosto:Shipwreck klein curacao.jpg|Hylkyjä rannikolla
Tiedosto:Beach of Klein Curacao.jpg|Rantaa Klein Curaçaossa


## Lähteet
*http://www.michaeljohngrist.com/2011/08/abandoned-lighthouses-rubjerg-knude/
*http://www.michaeljohngrist.com/2011/08/abandoned-lighthouses-rubjerg-knude/
*https://www.notmar.gc.ca/list-livre-en.php
Virginia Raggi

**Virginia Raggi** (s. 18. heinäkuuta 1978) on italialainen asianajaja ja poliitikko. Hän toimi Rooman pormestari vuosina 2016–2021. Raggi edustaa Beppe Grillon perustamaa protestipuoluetta Viiden tähden liikettä. Raggin katsotaan edustavan tämän eurokriittisen sekä korruptionvastaisen protestipuolueen vakavimmin otettavaa osastoa. 

Raggi ilmoitti tärkeimmiksi tavoitteikseen saada jätehuollon ja julkisen liikenteen toimimaan ja kitkeä korruptiota.

Raggi kasvoi Rooman keskustassa, mutta on asunut yli kymmenen vuotta Ottavian lähiössä.  Hän on naimisissa radiojohtaja Andrea Severinin kanssa, ja heillä on yksi poika.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alice Herz

**Alice Herz** oli Saksassa syntynyt juutalainen, joka pakeni toisen maailmansodan aikana Yhdysvaltoihin ja toimi rauhanliikkeen parissa. 16. maaliskuuta 1965 hän sytytti itsensä palamaan protestina Vietnamin sodalle ja hän kuoli vammoihinsa 10 päivää myöhemmin.

## Elämäkerta
Alice Herz syntyi Saksassa vuonna 1883 ja hänen tarkkaa syntymäpäiväänsä ei tunneta. Taustaltaan hän oli juutalainen ja natsien noustua valtaan Saksassa vuonna 1933 tuolloin leskeksi jäänyt Alice pakeni tyttärensä Helgan kanssa Ranskaan. Saksan vallattua Ranskan Herzit pakenivat edelleen Espanjaan, jossa he päätyivät internointileirille lähelle maan rajaa. Vuonna 1942 Alicen onnistui matkustaa tyttärensä kanssa Yhdysvaltoihin. Perhe asettui Detroitiin, jossa Herz opetti saksaa Wayne Staten yliopistossa.

Herz kiinnostui rauhanaatteesta ja liittyi esimerkiksi Women’s International League for Peace and Freedom-järjestöön. Järjestön jäsenyyden takia hän oli miltei menettää mahdollisuutensa saada Yhdysvaltojen kansalaisuus. WILPF oli viranomaisten mielestä radikaalijärjestö. Hän sai kuitenkin kansalaisuutensa viimein vuonna 1954 ja hän toimi edelleen etenkin toisen maailmansodan jälkeen ydinaseiden kiristämässä maailmantilanteessa rauhanaatteen puolesta Detroitin alueella.

Yhdysvallat sekaantui yhä enenevissä määrin Vietnamin sotaan 1960-luvun puolivälistä lähtien ja Herz päätti ryhtyä radikaaliin tekoon rauhan puolesta. Hänen tekonsa innoittaja oli Thích Quảng Đức, buddhalainen munkki, joka oli vuonna 1963 sytyttänyt itsensä palamaan protestina Etelä-Vietnamin harjoittamille buddhalaisten vainoille. Herz kirjoitti ystävilleen ja muille aktivisteille jättämässään kirjeessä päättäneensä ryhtyä samaan, kun perinteiset protestikeinot, kuten mielenosoitukset ja lehtien mielipidekirjoitukset olivat osoittautuneet epäonnistuneiksi. 16. maaliskuuta 1965 hän käveli vilkkaalle risteykselle Detroitissa ja sytytti itsensä palamaan. Autolla kulkenut ohikulkija sammutti palon, mutta Herz kuoli vammoihinsa 26. maaliskuuta 1965.

Herzin teon jälkeen itsensä sytytti protestina muitakin rauhan puolesta protestoineita, kuten Roger Allen LaPorte ja Norman Morrison. Herziä on pidetty ensimmäisenä amerikkalaisen Vietnamin sodan vastaisen liikkeen marttyyrinä. Alice-Herz-Platz Saksan Berliiniissä on nimetty Herzin mukaan.

## Lähteet
Anttoni Takala

**Matias Anttoni Takala** (9. marraskuuta 1896 Ylihärmä – 11. huhtikuuta 1947 Jyväskylä) oli suomalainen päätoimittaja.

Takalan vanhemmat olivat talollisen poika Juho Takala ja Anna-Kaisa Ikola. Hän oli *[[Saarijärven Paavo (sanomalehti)|Saarijärven Paavo]]* -lehden toimitussihteerinä 1921–1922 ja 1923–1926 sekä lehden päätoimittajana 1926–1932. Jyväskylässä ilmestyvän *[[Keskisuomalainen]]*-lehden päätoimittajana Takala oli 1932–1947. Takala oli Maalaisliiton Vaasan läänin itäisen vaalipiirin piirisihteerinä 1923–1924. 

Takala oli Keski-Suomen nuorisoseurojen liiton johtokunnan jäsen 1922–1932, Jyväskylän sanomalehtimiesyhdistyksen puheenjohtaja vuodesta 1929, maalaisliiton sanomalehtimiesyhdistyksen hallituksen jäsen vuodesta 1929, Suomen sanomalehtimiesten liiton hallituksen jäsen vuodesta 1930 sekä maalaisliiton lisätyn keskushallituksen jäsen vuodesta 1929.

## Lähteet
Rimma Žukova

**Rimma Žukova** (14. maaliskuuta 1925 – 5. elokuuta 1999) oli 1950-luvun parhaita naispikaluistelijoita. Hän voitti yhden maailmanmestaruuden ja viisi muuta MM-mitalia.

Žukova saavutti MM-kilpailuissa pronssia vuosina 1949 ja 1950, sijoittui neljänneksi vuonna 1952, saavutti hopeaa vuosina 1953 ja 1954 sekä voitti ainoan maailmanmestaruutensa Kuopiossa 1955. Vielä vuonna 1956 hän saavutti MM-hopeaa ja sijoittui vuonna 1957 MM-kilpailuissa viidenneksi. Hän luisteli maailmanennätyksiä eri matkoilla 1&nbsp;000 metristä 5&nbsp;000 metriin. Neuvostoliiton mestaruuden hän voitti vuosina 1952, 1953 ja 1954.

## Ennätykset

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet
Dolley Madison

**Dolley Madison** (20. toukokuuta 1768 – 12. heinäkuuta 1849) oli Yhdysvaltojen presidentti James Madisonin puoliso.

Dolley Madison oli naimisissa kolme vuotta John Toddin kanssa ja sai tämän kanssa pojan. Aviomies menehtyi keltakuumeeseen 1793. Syyskuussa 1794 Dolley vihittiin 17 vuotta vanhemman James Madisonin kanssa. Liitto oli onnellinen, mutta lapseton.

James Madison työskenteli ystävänsä Thomas Jeffersonin hallinnossa ulkoministerinä tämän presidenttikaudella, ja Madisonit muuttivat Washingtoniin. Tarvittaessa leskimies Jefferson pyysi tilaisuuksiinsa emännäksi Dolley Madisonin. Dolley Madison oli suosittu Washingtonin seurapiireissä, ja tämä vaikutti myönteisesti James Madisonin valintaan presidentiksi 1808 ja 1812. 

Vuoden 1812 sodassa britit miehittivät Washingtonin ja polttivat presidentin virka-asunnon Valkoisen talon. Dolley Madison pakeni vasta viime hetkellä, kun britit olivat muutaman mailin päässä, mutta hän pakkasi mukaansa kuuluisan George Washingtonin muotokuvan ja mahdollisesti myös Amerikan itsenäisyysjulistuksen. Dolleyn urheudesta kirjoitettiin laajasti lehdistössä, ja vaikka Madisonia oli kehotettu siirtämään hallintonsa ja maan pääkaupunki turvallisempaan paikkaan, Valkoisen talon symboliarvo oli niin suuri, että kongressi päätti sittenkin jälleenrakentaa Capitolin ja Valkoisen talon. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles

**Compagnie Malienne pour le Développement des Textiles** eli **CMDT** on vuonna 1974 perustettu Malin puuvillan tuotantoyhtiö. Sen tehtävänä on ohjata ja kehittää puuvillan viljelyä, jalostaa tuotantoa kuiduksi ja myydä sitä maan tekstiiliteollisuudelle sekä vientiin.

CMDT Holdingin pääomasta 99,49 % omistaa Malin valtio ja 0,51 % ranskalainen Geocoton-yhtiö. Neljästä alueellisesta tuotantoyhtiöstä 80 % kuuluu CMDT Holdingille ja 20 % Union Nationale des Sociétés Coopératives des Producteurs de Coton -järjestöön yhdistyneille tuottajille. Yhtiö toimii maan eteläosassa Kayesin alueen Kitan piirissä, Koulikoron alueen Dioïlan piirissä, koko Sikasson alueella sekä Ségoun alueen Barouélin, Blan, Sanin ja Tominianin piireissä. Se työllistää noin 1&nbsp;500 vakituista ja 3&nbsp;000 kausityöntekijää. Puuvillaa kasvatetaan 171&nbsp;000 perheviljelmällä, jotka ovat järjestäytyneet kyläyhdistyksiksi ja osuuskunniksi. Keskimäärin kymmenen hehtaarin suuruisista viljelmistä kolmasosa on varattu puuvillan viljelyyn. Sen ohella viljellään maissia, hirssiä, durraa, riisiä ja vihanneksia.

Malin puuvillan tuotanto on 2010-luvulla kasvanut tasaisesti lisääntyneen lannoitteiden käytön ja CMDT:n tukitoimien ansiosta. Satokaudella 2017–2018 saavutettiin uusi ennätystulos, yli 720&nbsp;000 tonnia puuvillansiementä. Samalla myös maissin, hirssin ja durran tuotanto on lisääntynyt. CMDT:llä on 17 puuvillanpuhdistuslaitosta, jotka vuonna 2014–2015 tuottivat 232&nbsp;748 tonnia kuitua ja 290&nbsp;106 tonnia öljysiementä. Samana vuonna myydyn kuitutuotannon arvo oli 170,66 miljardia ja öljysiemenen 27,56 miljardia CFA-frangia. Malilainen puuvillakuitu on hyvälaatuista, ja se tuottaa 15 % maan vientituloista (vuonna 2012). Kotimaiset yritykset Comatex, Batex-CI ja Fitina jalostavat alle kaksi prosenttia tuotannosta. Öljysiemenen jalosti aikaisemmin valtionyhtiö Huicoma, mutta nykyään se myydään markkinahintaan.

Malin hallitus on suunnitellut CMDT:n yksityistämistä vuodesta 2001, mutta toistaiseksi hanke ei ole edennyt.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* CMDT:n sivusto
Liian myöhään

**Liian myöhään** (alkuperäinen engl. nimi  **Just Before Dawn**) on vuonna 1981 ilmestynyt ns. slasher-elokuvien alalajityyppiin kuuluva yhdysvaltalainen kauhuelokuva. Elokuvassa seurataan joukkoa teini-ikäisiä retkeilijöitä Oregonin vuoristoseudulla matkalla tutkimaan yhden retkeilijän perinnöksi saamaa tilaa. Elokuva kuvattiin Silver Falls State Park -luonnonpuistossa Oregonissa Portlandin kaupungin lähistöllä Yhdysvalloissa.

## Roolit

## Juoni
Syrjäseudun vuoristolaismies tekee murhatöiden sarjan syrjäisen kirkon alueella. Samoihin aikoihin viiden hengen joukko nuoria retkeilijöitä suuntaa juuri samalle seudulle huolimatta paikallisen riistanvartijan, McLeanin (George Kennedy), varoituksista alueen turvattomuudesta nuorille kaupunkilaisille. Kun ryhmä on jo matkannut pidempään syrjäisen vuoristoseudun sydämeen, kohtaavat he aiemmasta, kirkossa tapahtuneesta verilöylystä selvinneen miehen, mutta erehtyvät luulemaan tämän kuvauksia tapahtuneesta vain hulluuden syövereistä kumpuavaksi jorinaksi. 

Joukkio kulkeutuu vielä syvemmälle metsäisellä vuoristoseudulla ylittäen jopa ison rotkon huonokuntoisella ja kapealla riippusillalla. Murhaaja on ottanut joukkion nyt kohteekseen ja murhaa nuorukaisia julmasti yksi kerrallaan. Viimeisenä eloonjääneenä Connie (Deborah Benson) joutuu kohtaamaan murhaajan yön pimeydessä ja vastoin kaikkia odotuksia onnistuu pääsemään murhaajasta voitolle jääden henkiin.

## Vastaanotto
Elokuva ei ollut kaupallinen menestys; siitäkin huolimatta, että se sai kriitikoilta hyvän vastaanoton, joissa kehuttiin mm. elokuvan ilmapiiriä ja kuvausta. Elokuvan julkaisu ei sujunut mutkitta ja se piti saada julkaistua  Universal Pictures -tuotantoyhtiön toimesta, mutta tuotantoyhtiö perääntyi hankkeesta ja julkaisijaksi tuli juuri ennen elokuvan julkaisuajankohtaa pieni riippumaton tuotantoyhtiö Picturmedia. 

## Kohtelu Suomessa
Elokuva joutui Suomessa ennakkotarkastuksessa vuonna 1982 hetkellisesti kielletyksi raaistavana. Valtion elokuvatarkastamo asetti elokuvalle ikärajan KK (Kokonaan Kielletty), joten sitä ei saanut Suomessa laillisesti esittää eikä levittää. Neljää kuukautta myöhemmin kuitenkin leikattu (noin 2 minuuttia) versio elokuvasta sai uusintatarkastuksessa ikärajan K18 ja paria kuukautta sen jälkeen ensi-illan valkokankaalla.

## Leikkaamaton, pidennetty versio
Vuonna 2013 elokuvan tallennejulkaisujen oikeudet Yhdysvalloissa raukesivat (entinen oikeuksien haltija oli Media Blasters -julkaisuyhtiö). Pian tämän jälkeen yhdysvaltalainen pienjulkaisuihin erikoistunut yhtiö Code Red julkaisi elokuvasta leikkaamattoman ja pidennetyn, noin 102-minuuttisen, version. Versio on lisensoitu suoraan tuottajana toimineelta V. Paul Hreljanovicilta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rotten Tomatoes
Suomi on -televisiosarjat

**Suomi on -televisiosarjat** ovat Intervisio Oy:n Yle TV1:lle tuottamia ohjelmasarjoja Suomen kulttuurihistoriasta. Sarjat on käsikirjoittanut Marjo Vilkko, ja niiden juontajana oli 2010-luvulla Juhani Seppänen ja *Suomi on maalainen* -sarjasta alkaen Olavi Seppänen, sarjan tuottajan Antti Seppäsen poika.

*Suomi on ruotsalainen* sai Tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2015.

* *[[Suomi on ruotsalainen]]* (2013): Ruotsin vaikutuksesta Suomen kulttuuriin. Kymmenen jaksoa, juontajana Juhani Seppänen.
* *[[Suomi on venäläinen]]* (2015): Venäjän vaikutuksesta Suomen kulttuuriin. Kymmenen jaksoa, juontajana Juhani Seppänen.
* *[[Suomi on suomalainen]]* (2017): perehdytään perisuomalaisiin asioihin. Kymmenen jaksoa, juontajana Juhani Seppänen.
**Suomi on metsäläinen* (2019): metsän vaikutus suomalaiseen elämänmuotoon. Kahdeksan jaksoa, juontajana Juhani Seppänen.
**Suomi on maalainen* (2020): maalaisuuden vaikutus Suomeen ja suomalaisuuteen. Kahdeksan jaksoa, juontajana Olavi Seppänen.
**Suomi on eurooppalainen* (2022): eurooppalaisuuden ja Euroopan unionin vaikutus Suomen kulttuuriin. Kymmenen jaksoa, juontajana Olavi Seppänen.
**Suomi on amerikkalainen* (2024): Yhdysvaltojen ja pohjoisamerikkalaisen kulttuurin vaikutus Suomessa. Kahdeksan jaksoa, juontajana Olavi Seppänen.

## Lähteet