open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Plitvicen välikohtaus

**Plitvicen välikohtaus** eli **Plitvicen veripääsiäinen** oli ensimmäinen kuolemaan johtanut aseellinen välienselvittely Jugoslavian hajoamissodissa. Se sattui pääsiäisenä 1991 Kroatiassa. 
Plitvicen kansallispuisto on kuuluisa matkailukohde.

Ääriserbit valtasivat myöhäiskeväällä 1991 Plitvicen kansallispuiston rakennuksen ja ajoivat puiston valvojat pois. Kroaattivalvojien tilalle tuli Krajinan serbipoliisi. Kroatian sisäministeriön erikoispoliisi teki hyökkäyksen 
serbien miehittämään puistoon 31. maaliskuuta 1991. Jotkut serbipoliiseista tekivät vastarintaa, mutta muuten puiston takaisinvaltaus sujui kroaateilta hyvin. Monet aluetta miehittävät Krajinan serbit olivat hämmästyneitä yllätyshyökkäyksestä ja pakenivat paniikissa. He olivat aliarvioineet kroaattien kyvyn mobilisoida joukkojaan. Kuukausia aikaisemmin oli serbilehdistössä turhaan huhuttu tulevasta Franjo Tuđmanin miesten hyökkäyksestä. Kun uhka ei ollut toteutunut, serbit eivät uskoneet kroaattien kykenevän vastustamaan heitä.

Kroaattipoliisi onnistui pidättämään monia serbiaktivisteja, mm. Goran Hadžićin, mutta vapautti serbit piakkoin eri vankienvaihto-ohjelmissa. Josip Jović -niminen kroaattipoliisi kuoli serbien väijytykseen Plitvicen järvien läheisellä tiellä. Hänet saattoi ehkä tappaa omien tulitus. Jovićia on usein pidetty Kroatian sodan ensimmäisenä uhrina. Pian kroaattien vallattua Plitvicen paikalle saapui serbijohtoinen Jugoslavian liittoarmeija muka puolueettomana taistelevien osapuolten väliin. Tosiasiassa liittoarmeija varmisti, että Plitvicen alue pysyy serbeillä ja kroaattien ilo operaation onnistumisesta jäi ennenaikaiseksi.
 
Plitvicen välikohtaus kertoi serbien pyrkimyksestä vallata stategisesti tärkeitä kohteita Kroatiassa
keväällä 1991. Tieto tästä kroaattien ja serbien taistelusta levisi kulovalkean tavoin entiseen Jugoslaviaan ja sähköisti ilmapiiriä entisestään. Plitvicen välikohtaus johti maltillisen serbijohtaja Jovan Raskovićin eroon. Rasković sanoi erotessaan, ettei "ole sotilasjohtaja".
Liittoarmeijan väliintulo serbien puolella radikalisoi kroaatteja. Plitvicen välikohtauksen aikoihin serbit pystyttivät yhä enemmän katusulkuja Kroatiassa. Kroaattipoliisi oli Plitvicen alueella muodollisesti vallassa vielä muutaman kuukauden välikohtauksen jälkeen.

## Lähteet
Haapaniemi

**Haapaniemi** voi tarkoittaa ainakin seuraavia 

## Paikkoja
* Haapaniemi, Temmeksen entinen nimi
;Kyliä ja kaupunginosia
* Haapaniemi, kulmakunta Haukivuorella
* Haapaniemi, kylä Hirvensalmella
* Haapaniemi, kylä Janakkalassa
* Haapaniemi, kylä Jokioisissa 
* Haapaniemi, Jyväskylän kaupunginosa, aiemmin Jyväskylän maalaiskunnan kylä
* Haapaniemi, kylä ja kaupunginosa Kangasalla
* Haapaniemi, kylä Karstulassa
* Haapaniemi, kulmakunta Kerimäellä
* Haapaniemi, kaupunginosa Kuopiossa
* Haapaniemi, entinen kylä Viipurin läänin Pyhäjärvellä
* Haapaniemi, kylä Rantasalmella
* Haapaniemi, kaupunginosa Vaasassa
* Haapaniemi, kylä Viitasaarella
;Katuja
* Haapaniemenkatu, katu Helsingin Sörnäisissä
* Haapaniemenkatu, katu Kuopiossa

;Muita
* Haapaniemen kenttä, Helsingin Sörnäisissä olevan Väinö Tannerin kentän entinen nimi
* Haapaniemen koulu, koulu Viitasaarella
* Haapaniemen linna, raunio Varsinais-Suomessa Kiskossa
* Haapaniemen sotakoulu, Rantasalmella 1780–1819 toiminut kadettikoulu

## Henkilöitä
* Emmi Haapaniemi, *Asla Jo* (s. 1999), laulaja, lauluntekijä ja indiepop-artisti
* Erland Haapaniemi (1894–1962), päätoimittaja ja Maalaisliiton kansanedustaja
* Harri Haapaniemi (s. 1960), jääkiekkoilija
* Harri Haapaniemi (s. 1981), jalkapalloilija
* Heikki Haapaniemi (1920–1983), asianajaja, yritysjuridiikan asiantuntija
* Hele Haapaniemi (s. 1993), kilpakävelijä
* Herman Haapaniemi (1895–1980), kommunisti ja Espanjan sisällissodassa taistellut upseeri
* Kalervo Haapaniemi (1947–2020), yritysjohtaja, kauppaneuvos
* Klaus Haapaniemi (s. 1970), kuvittaja ja suunnittelija
* Markku Haapaniemi (s. 1958), jääkiekkoilija
* Matti Haapaniemi (s. 1939), jääkiekkoilija
* Miika Haapaniemi (s. 2004), lentopalloilija
* Miro Haapaniemi (s. 1973), jääkiekkoilija
* Oona Haapaniemi, televisiokäsikirjoittaja ja aktivisti
* Sampo Haapaniemi (s. 1973), rumpali
* Sari Haapaniemi (s. 1965), taidemaalari
* Timo Haapaniemi (1943–2023), jääkiekkovalmentaja
* Timo Haapaniemi (s. 1956), urheilutoimittaja
* Tommi Haapaniemi, tanssitaiteilija ja ääninäyttelijä
* Tuukka Haapaniemi (s. 1978), laulaja ja säveltäjä
* Vesa Haapaniemi (s. 1941), koripalloilija.

;Entisenä nimenä
* Olavi Kauko, ent. *Haapaniemi* (1926–2020), suomalainen musiikkitieteilijä ja -arvostelija
* Lisa Niemi, oik. *Haapaniemi* (s. 1956), yhdysvaltalainen tanssija ja näyttelijä.
Uusi-Englanti

**Uusi-Englanti** () on alue Yhdysvaltojen koilliskolkassa. Alueen suurin kaupunki ja kulttuurin sekä liike-elämän keskus on Boston. Uusi-Englanti muodostuu kuudesta osavaltiosta, jotka ovat: Connecticut, Maine, Massachusetts, New Hampshire, Rhode Island ja Vermont.

Joskus myös New Yorkin osavaltion Hudson-joen itäpuoliset alueet on laskettu alueeseen kuuluviksi.

## Väestö
Uuden-Englannin väestö ylitti 15 miljoonan vuonna 2015. Massachusetts on alueen väkirikkain osavaltio. Yli 83,4 prosenttia alueen väestöstä on valkoihoisia. 10,2 prosenttia on latinalaisamerikkalaisia, joka tekee heistä Uuden-Englannin suurimman vähemmistön. Alueen eurooppalaisperäinen väestö koostuu pääosin irlantilaisista, ranskalaisista, englantilaisista, italialaisista, saksalaisista ja puolalaisista. 81,3 prosenttia Uuden-Englannin väestöstä puhuu vain englannin kieltä.

### Suurimmat kaupungit

## Kulttuuri

Uuden-Englannin osavaltiolla on yhteinen kulttuuri, jota eurooppalaiset siirtolaiset ovat muovanneet. Muista Yhdysvaltain alueesta poiketen monet Uuden-Englannin varhaisimmista puritaaniuudisasukkaista tulivat Englannin itäosista myötävaikuttaen alueen ominaispiirteisiin, kuten ruokiin, tapoihin ja sosiaalisiin rakenteisiin. Nykyään kulttuurisia eroja löytyy Uuden-Englannin maaseudun ja tiheästi asutetun rannikon välillä.

Nykyään Uusi-Englanti on Yhdysvaltain uskonnottomimpia alueita.

## Kuvia

Tiedosto:Connecticut State Capitol, February 24, 2008.jpg|Connecticut
Tiedosto:Bass Harbor Lighthouse.jpg|Maine
Tiedosto:Sunset on Cape Cod Bay.jpg|Massachusetts
Tiedosto:New hampshire in autumn.jpg|New Hampshire
Tiedosto:Claiborne Pell Newport Bridge.jpg|Rhode Island
Tiedosto:Burke from Lyndonville.jpg|Vermont


## Katso myös
* Uuden-Englannin dominio

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Kirkonkirja

**Kirkonkirjat** ovat seurakuntien ylläpitämä luettelo seurakunnan jäsenistä ja sen alueen kirkollisista toimituksista. Ne ovat monissa maissa väestötietojärjestelmän ydin. Suomessa tällaisessa asemassa ovat evankelis­luterilaisen ja ortodoksinen kirkon kirkon­kirjat, sillä nämä kirkko­kunnat ovat vanhastaan hoitaneet väestö­rekisterin yllä­pidon omien jäsentensä osalta. Kirkonkirjoja ovat muun muassa luettelot seurakunnan jäsenistä, kastetuista, rippikoulun käyneistä, vihityistä ja kuolleista.

## Historiaa

Katolinen kirkko määräsi 1200-luvulla, että jokaisen tuli käydä ripillä kerran vuodessa. Ruotsissa säilyi uskonpuhdistuksen jälkeenkin tapa kerran vuodessa kokoontua toistamaan Isä meidän -rukous ja osallistua ehtoolliselle. Ripittäytymisestä pidettiin kirjaa. Vuoden 1686 kirkkolaki määräsi, että rippikirjat, historiakirjat (eli syntyneet, kuolleet ja vihityt) ja muuttaneiden luettelot on pidettävä ajan tasalla jokaisessa Ruotsin (mukaan lukien siihen silloin kuuluneen Suomen) seurakunnassa. Kirkonkirjoja oli alettu pitää useilla paikkakunnilla jo aiemmin. 1800-luvulla rippikirjoihin lisättiin huomautussarake, johon pappi saattoi kirjoittaa henkilökohtaisia muistiinpanoja kustakin seurakuntalaisesta. 1900-luvulla rippikirjoihin kirjattiin myös asukkaiden kirjoitustaito ja koulusivistys sekä muun muassa rokotukset.

## Sukututkimuksen apuna
Kirkonkirjoja voidaan käyttää hyväksi muun muassa sukututkimuksissa. Niissä mainitut kylännimet eivät enää ole läheskään sellaisinaan voimassa, sillä kyliä on saattanut kadota kartalta, nimet ovat voineet muuttua toisiksi tai kirjoitusasu vaihtua huomattavastikin. Niiden merkitys on siis pääasiassa historiallinen kunkin alueen nykyisen nimistön kannalta. Vuodesta 2011 alkaen Suomen kirkkohallitus on suositellut, että yksityisyyden suojan vuoksi alle satavuotiaisiin kirkonkirjoihin ei enää suoraan pääsisi käsiksi. Tietoja saa kuitenkin tilaamalla. Kirkonkirjat on [Suomessa] pääosin saatu digitoitua vuoteen 2022 mennessä Kansallisarkiston vs. pääjohtaja Päivi Happosen mukaan. 

## Katso myös
*Lukumerkki

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Post-rock

**Post-rock** on eräs rockin suuntauksista. Termin ”post-rock” määritteli ensimmäisenä Simon Reynolds *[[The Wire]]* -lehden numerossa 123 (toukokuu 1994) – tosin hän on myöhemmin todennut termiä käytetyn jo 1970-luvulla. Hän kuvaili sitä musiikiksi, ”jossa käytetään rockin soittimia epä-rockmaisiin tarkoituksiin, kitaraa luomaan äänenvärejä ja rakennetta ennemmin kuin riffejä ja voimasointuja”. Post-rockille ominaista on dynamiikan (erityisesti crescendon) ja rytmin kirjava käyttö, pelkistetyt ja toistuvat harmoniset kulut sekä hidas tempo. Joidenkin post-rock-yhtyeiden äänimaailma lähestyy jopa orkestraalisuutta; etenkin Constellation-yhtyeet ovat enimmäkseen kollektiiveja, joissa vaski- ja jousisoittimet ovat tavanomainen näky.

Alun perin termiä post-rock käytettiin kuvaamaan sellaisten yhtyeiden kuin Stereolab, Disco Inferno, Bark Psychosis ja Pram musiikkia. Vuoden 1994 jälkeen nimitykseen on yhdistetty kaikenlainen jazz- ja krautrock-vaikutteinen instrumentaalinen ja elektroninen musiikki. 

Ensimmäisiä tunnettuja post-rock-yhtyeitä olivat muun muassa Tortoise, Mogwai, Sigur Rós ja Godspeed You! Black Emperor, muita suosittuja yhtyeitä ovat esimerkiksi Explosions in the Sky, Mono, Do Make Say Think ja Trans Am. Suomalaisista post-rock-yhtyeistä menestynein lienee Magyar Posse.

Post-rockilla on usein yhteyksiä taiderockiin.

Talk Talkin voidaan nähdä edustavan post-rockia kahdella viimeisellä albumillaan *[[Spirit of Eden]]* ja *[[Laughing Stock]]*. Post-rock-käsitettä ei ollut vielä tosin keksitty siihen aikaan.

Kanadalainen Constellation Records on merkittävimpiä post-rock-levy-yhtiöitä.
Turun joukkoliikennetoimisto

**Turun kaupungin joukkoliikennetoimisto** on Turun kaupunkiympäristötopalvelualueen vastuualue, jonka tehtävänä on kaupunkiseudun joukkoliikenteen (Fölin) järjestäminen. Turun joukkoliikennetoimisto ostaa pääosan liikenteestä kilpailuttamalla yksityisiltä bussiliikennöitsijöiltä (noin 80&nbsp;% toiminnasta) ja osan (noin 15&nbsp;% toiminnasta) ilman kilpailutusta kaupungin omistamalta Turun Kaupunkiliikenne Oy:ltä. Lisäksi tietyillä seutuliikennealueen ulkopuolelle ulottuvilla linjoilla voidaan käyttää Fölin lippuja, mutta vain Föliin kuuluvien kuntien alueella.

Liikenne rahoitetaan lipputuloilla ja kaupungin tuella. Vuonna 2023 Turun joukkoliikenteessä tehtiin 25,4 miljoonaa matkaa. Joukkoliikennetoimiston tulot olivat 42,4 miljoonaa euroa ja menot 61,4 miljoonaa euroa, eli kaupunkien tuet olivat noin 19,1 miljoonaa euroa.

Joukkoliikenteen reittejä ja aikatauluja, lippujen hintoja sekä hankintoja koskevat päätökset tekee Turun kaupunkiseudun joukkoliikennelautakunta.

Turun joukkoliikennetoimisto erotettiin 1990-luvulla Turun kaupungin liikennelaitoksesta yhteistariffisopimuksen muutettua TLO:n liikenteen kaupungin ostoliikenteeksi. Tällöin oli välttämätöntä siirtyä tilaaja-tuottajamalliin. Liikenteen kilpailutus alkoi vuonna 1995 linjalla 99 ja muilla linjoilla vaiheittain vuodesta 1999 alkaen. Seudullinen liikenne siirtyi joukkoliikennetoimiston alaisuuteen kesällä 2014.

Turun joukkoliikennetoimiston johtajana toimi perustamisesta vuoteen 2005 asti joukkoliikennejohtaja, DI Erkki Airaksinen. Hänen seuraajansa on joukkoliikennejohtaja, DI Sirpa Korte.

## Katso myös

* Turun seudun linja-autoliikenne

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Föli
Paikallinen hallinnollinen yksikkö

**Paikallinen hallinnollinen yksikkö** (eli **LAU**, joka on lyhenne englannin kielen sanoista *Local administrative unit*)  on osa Euroopan unionin käyttämää NUTS-alueluokitusjärjestelmää. NUTS-alueluokitusjärjestelmässä oli aikaisemmin viisi NUTS-tasoa, mutta sittemmin NUTS-tasot neljä ja viisi muutettiin LAU-tasoiksi yksi ja kaksi. Suomessa LAU-1-tason muodostavat seutukunnat ja LAU-2-tason kunnat. LAU-1-taso ei ole käytössä jokaisessa Euroopan unionin maassa, mutta periaatteessa se voitaisiin muodostaa jokaiseen maahan.

## Katso myös
* Yhteinen tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö
* Suomen NUTS-aluejako
* Suomen LAU-alueet
Vinland

**Vinland** (muinaisnorjaksi ja ) oli Grönlannista saapuneiden viikinkien antama nimi jollekin Pohjois-Amerikan alueelle, joka todennäköisimmin on sijainnut Kanadan itärannikolla. *[[Grönlantilaisten saaga]]n* mukaan yksi Leif Eerikinpojan mies, Tyrkir, löysi paikasta viinirypäleitä, minkä johdosta Leif antoi maalle nimen Vinland, Viinimaa. Pohjois-Amerikan koillisosissa kasvaa luonnonvaraisena törmäviini, mitä nämä mainitut rypäleet ovat voineet olla. Vaihtoehtoisena selityksenä on myös arveltu, että Vinland-nimen todellinen etymologia olisi ”niittymaa” (*Vinnland*). 

Vinland on mainittu ensimmäisen kerran Adam Bremeniläisen kirjassa *Descriptio insularum Aquilonis* noin vuodelta 1075. Pääasialliset Viinimaasta kertovat lähteet ovat kuitenkin kaksi islantilaista saagaa, *Grönlantilaisten saaga* ja *[[Erik Punaisen saaga]]*. Ne on kirjoitettu noin 250 vuotta kuvaamiensa tapahtumien jälkeen, eikä niitä voi pitää yksityiskohdissaan luotettavina. 

Joka tapauksessa on varmaa, että viikingit kävivät Pohjois-Amerikassa. Vuonna 1960 arkeologit löysivät Newfoundlandin pohjoisesta kärjestä L'Anse aux Meadows'ta todisteita viikinkien vierailusta ja tukikohdasta. Paikka nimettiin UNESCOn maailmanperintölistalle vuonna 1978. Paikan kumpuilevaan maastoon on rekonstruoitu asumuspaikat oletettuun viikinkiaikaiseen asuun. Tätä siirtokuntaa on usein pidetty saagojen Vinlandina, mutta asiasta ei ole täyttä varmuutta. 

Myös esimerkiksi Baffininsaarelta on löydetty viikinkien leiripaikaksi uskottuja ihmistoiminnan jäänteitä.

## Lähteet
Anni-Kristiina Juuso

**Anni-Kristiina Juuso** (, s. 4. toukokuuta 1979 Ivalo, Inari) on varatuomari ja saamelainen näyttelijä, joka on esittänyt naispääosaa elokuvissa *[[Käki (elokuva)|Käki]]* (2002) ja *[[Kautokeinon kapina (elokuva)|Kautokeinon kapina]]* (2008).

## Tausta ja opinnot

Juuso kasvoi Ivalossa, mutta hänen sukunsa on Käsivarren Lapista, missä hän osallistui joka vuosi vasojen merkitsemiseen. Hän opiskeli lukioaikoinaan Kallion ilmaisutaidon lukiossa Helsingissä. Vuosina 1998–1999 hän opiskeli Lahden kansanopistossa teatterilinjalla.

Juuso valmistui oikeustieteen maisteriksi Lapin yliopiston oikeustieteiden tiedekunnasta vuonna 2014. Hän teki maisteritutkielmansa aiheesta: *Gii jáhkát don leat? Gii lea sápmelaš? : oikeudellisen saamelaismääritelmän vaikeudesta alkuperäiskansan olemassaoloon*. Juuso on auskultoinut Lapin käräjäoikeudessa ja saanut varatuomarin arvonimen vuonna 2016.

## Ura ja palkinnot
Sekä Venäjän elokuva-akatemia että lehdistö valitsivat Juuson Venäjän parhaaksi naisnäyttelijäksi vuonna 2002. Venäjän elokuva-akatemialta hän sai arvostetun Nika-palkinnon vuonna 2003. Juuso on saanut myös Venäjällä elokuvataiteen valtionpalkinnon, jonka luovutti presidentti Vladimir Putin. Elokuussa 2008 Anni-Kristiina Juuso palkittiin norjalaisella Amanda-palkinnolla roolistaan *Kautokeinon kapinassa*.

Kahden elokuvaroolinsa ja palkintojen jälkeen Juuso ei ole onnistunut saamaan elokuvarooleja Suomessa. Hän on sen sijaan työskennellyt yhteispohjoismaisen saamenkielisen uutislähetyksen ''Ođđasatin'' uutisankkurina 2010–2012. Kun Suomen hallitus käynnisti loppuvuodesta 2017 saamelaisasioiden sovintoprosessin valmistelun, Juuso työskenteli erityisasiantuntijana valtioneuvoston kanslian palveluksessa. Kokemuksensa perusteella hän näkee saamelaisten aseman Suomessa synkkänä: saamelaisten pitäisi yrittää oikeuttaa olemassaolonsa valtion silmissä, mutta heidän oikeutensa alkuperäiskansana, erityisesti itsemääräämisoikeus, eivät toteudu. Hän totesi *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomille]]*:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  
* 
*
Vennaskond

**Vennaskond** on virolainen folkpunk- ja folkrock-yhtye. Yhtye aloitti toimintansa vuonna 1984. Nimi "Vennaskond" (suomeksi "Veljeskunta") on peräisin George Orwellin romaanista *[[Vuonna 1984]]*, jossa esiintyy samanniminen vallankumouksellinen järjestö. Neuvostoliiton aikana anarkistisen punk-yhtyeen toiminta oli vaikeaa, ja KGB:n uhkailujen jälkeen yhtye pakeni Suomeen. Nykyisistä jäsenistä mukana tuolloin oli Tõnu Trubetsky, Allan Vainola ja Anti Pathique. Yhtye palasi Viroon sen itsenäistyttyä uudelleen vuonna 1991.

Kitaranräimeen ohella musiikkiin tuo omanlaisensa vivahteen viulu, puhaltimet ja myös harvinaisemmat kielisoittimet, kuten mandoliini.

Vennaskond on esiintynyt myös nimillä *The Flowers of Romance* ja *Vennaskond D*.

## Kokoonpano
*Tõnu Trubetsky, laulu
*Allan Vainola, kitara
*Roy Strider, kitara
*Anti Pathique, basso
*Maarit Kangron, sello
*Tuuliki Leinpere, viulu
*Anneli Kadakas, rummut ja lyömäsoittimet

## Julkaisut
*Girl in Black (1991, 7" vinyyli)
*Ltn. Schmidt'i pojad (1991, MC)
*Rockpiraadid (1992, MC)
*Usk, lootus ja armastus (1993, CD/MC)
*Vaenlane ei maga (1993, MC)
*Võluri tagasitulek (1994, MC)
*Inglid ja kangelased (1995, CD/MC)
*Mina ja George (1996, CD/MC)
*Reis kuule (1997, CD/MC)
*Millennium (1998, VHS)
*Insener Garini hüperboloid (1999, MC)
*Priima (1999, 2CD/MC)
*Warszawianka (1999, CD/MC)
*Ma armastan Ameerikat (2001, CD/MC)
*Ma armastan Ameerikat (2001, VHS)
*News from Nowhere (2001, CD/MC)
*Subway (2003, CD)
*Sügis Ida-Euroopas (2004, 2DVD)
*Rīgas Kaos (2005, LP)
*New York (2006, DVD)

## Aiheesta muualla
*EBD: Vennaskond
Lastenkirja

**Lastenkirja** on nimitys eräälle kirkolliselle asiakirjaryhmälle, joka sisältyy kirkonarkiston henkilörekisteriarkistoon. Muodoltaan se on rippikirjan kaltainen ja sitä täydentävä. Lastenkirjan tehtävänä oli kontrolloida niiden lasten edistymistä kristinopintaidoissa, jotka eivät vielä olleet päässeet ripille ja näin olleen tulleet merkityiksi seurakunnan rippikirjaan muun perheen yhteyteen. 

Lastenkirjat ovat vielä 1700-luvulla pääsääntöisesti käsin kirjoitettuja, mutta jo aivan 1800-luvun alussa tavataan painettuja blanketteja, joihin rippikirjan tavoin vietiin käsin tarvitut tiedot. Malliltaan ne ovat tosin rippikirjoja yksinkertaisempia. Lastenkirja on jaoteltu kylittäin, taloittain ja perheittäin. Tavallisesti se sisältää seuraavat tiedot henkilöistä: Isän nimi ja ammatti, äidin nimi ja ikä, lasten nimet, syntymäajat ja kristinopintaitojen kehitys. Lisäksi kirjaan on useimmiten merkitty mahdolliset kuolemantapaukset ja henkilön siirto varsinaiseen rippikirjaan. Myös aviottomat lapset on lastenkirjoissa saatettu kirkollisen kontrollin piiriin. Itä-Suomen suurpitäjien laajuus ja pitkät kirkkomatkat aiheuttavat toisinaan lastenkirjoihin kronologista sekavuutta, minkä vuoksi niihin on suhtauduttava paikoin kriittisesti, kuten muihinkin vastaaviin asiakirjaryhmiin.   

Lastenkirjat ovat tyypillisesti itäsuomalainen ilmiö. Alun perin ne näyttävät syntyneet itäsuomalaisten seurakuntien tarpeisiin nopeasti kasvaneen mutta silti hajallaan asuvan väestön kontrolloimiseksi. Läntisessä osassa maata lastenkirjoja ei välttämättä edes pidetty, vaan ne korvattiin erilaisilla lukukirjoilla ja ripille päässeiden luetteloilla, jotka eivät kuitenkaan vastaa täysin käyttötarkoitukseltaan varsinaista lastenkirjaa. 

Yleisesti lastenkirjoja on säilynyt n. 1790-luvulta lähtien, mutta myös vanhempia tunnetaan. Vanhoja lastenkirjoja tavataankin Savon alueella seuraavista pitäjistä: Pieksämäki 1744, Iisalmi 1747, Kaavi 1748, Kuopio 1749, Mäntyharju 1755, Joroinen 1757, Maaninka 1766, Kiuruvesi 1768, Rautalampi 1769, Mikkeli 1770, Rantasalmi 1771. 

Lastenkirjoja ei pidä missään nimessä sekoittaa ns. historiakirjoihin (syntyneiden ja kastettujen, kuulutettujen ja vihittyjen sekä kuolleiden ja haudattujen luettelot), vaikka näin toisinaan tehdään.
Opintosuunnitelma

**Opintosuunnitelma** on opiskelijan tekemä ajankäyttösuunnitelma organisoimaan hänen omaa opiskeluaan siten, että tutkinto tulee suoritetuksi tavoitellussa aikataulussa. Opintosuunnitelmassa valitaan opiskelijan mieltymysten mukaan opintosuunta ja ylimääräisiä kursseja.

Opintosuunnitelma aikatauluttaa opiskelun siten, että kurssit tulevat suoritetuiksi sellaisessa järjestyksessä, että johonkin kurssiin vaatimuksena oleva kurssi on suoritettu ennen ko. kurssin aloittamista. Aikataulutuksen toinen tarkoitus on täyttää viikoittainen lukujärjestys siten, että opiskelijan resurssit tulevat hyödynnettyä tarpeeksi hyvin. Opintosuunnitelma huolehtii myös opiskelijan tiedon ja taitojen kasvusta mielekkäällä tavalla varsinkin sellaisissa oppiaineissa, joissa uuden tiedon oppiminen perustuu vanhaan osaamiseen.

Opintosuunnitelman teko on tärkeää oppilaitoksissa, joissa opiskelu vähemmän koulumuotoista vapaata opiskelua. Nykyisin koulut ovat menossa vähemmän vapaaseen opiskeluun johtuen koulutuksen tehokkuusvaatimuksista.

## Henkilökohtainen opintosuunnitelma
**Henkilökohtaisen opiskelusuunnitelman** (HOPS) tarkoituksena on hahmottaa rakenteellisesti koulutuksen eri vaiheisiin tarvittavaa aikaa ja tarkentaa opintojen päämäärää. HOPS määrittää opiskelijalle kiinteän tavoitteen, jota on helpompi noudattaa. HOPS kannattaa laatia opiskelun alkuvaiheessa yhdessä koulutuksen ohjaajan, tuutorin, opinto-ohjaajan, koulutuksen johtajan tai vastaavan henkilön avustuksella.

Korkeakouluissa on vuoden 2005 tutkintouudistuksesta lähtien ollut pakollista tehdä HOPS. Se kuuluu sarjaan opinnonohjauksen parantamistoimenpiteitä, jolla tähdätään valmistumisajan pitkittymisen ennaltaehkäisyyn. HOPS on hyväksytettävä virallisesti, ja sitä säilytetään koululla. Henkilökohtainen opintosuunnitelma on tarpeen siksi, että korkeakouluissa on kurssien suhteen suuri valinnanvara, niillä on esitietovaatimuksia eikä kaikkia kursseja edes järjestetä joka vuosi. Toisekseen suunnitelma antaa käsityksen valmistusajankohdasta. Kouluissa, joissa opintosuunnitelma on valmiiksi kirjoitettu, laaditaan henkilökohtainen opintosuunnitelma, jos opiskelijalla on aiempia hyväksyttäviä opintosuorituksia, opiskelu on muuten tavanomaisesta poikkeavaa tai tarvitsee erityistä tukea.

**Henkilökohtainen opetuksen järjestämistä koskeva suunnitelma** (HOJKS) on erityisopetusta tarvitsevalle opiskelijalle tehty opintosuunnitelma silloin, kun oppiminen täytyy yksilöllistää. Suunnitelmassa määritellään opiskelijan yksilölliset oppimisen tavoitteet. HOJKS on käytössä perusopetuksen ja ammatillisen opetuksen kouluissa.

## Katso myös
* HOJKS
* Opetussuunnitelma

## Lähteet
Pirkka (nimi)

**Pirkka** on suomalainen miehen etunimi. Etunimi on ollut suomalaisessa nimipäiväalmanakassa vuodesta 1950 lähtien. Nimipäivä on 1. syyskuuta. Elokuun 2025 loppuun mennessä nimi Pirkka on annettu noin 400 miehelle ja noin 10–20 naiselle.

Pirkka on tullut tunnetuksi Eino Leinon Helkavirsien runosta *Orjan poika*. Nimen lähtökohtana olivat Lapin verotusta hoitaneet pirkkalaiset (birkarlar). Epävarmat perimätiedot kertovat, että pirkkalaiset ovat saaneet nimensä Pirkkalan pitäjästä, ja että pirkkalaiset pohjankävijät olivat hämäläisiä.

Kesko käyttää Pirkka-nimeä tavaramerkkinä ja asiakaslehden nimenä.

## Tunnettuja Pirkkoja
* Pirkka Aalto (s. 1969), poliitikko (Kristillisdemokraatit)
* Pirkka Fritz Niinivaara (1919–2010), elintarviketutkija ja professori
* Pirkka-Pekka Petelius (s. 1953), näyttelijä, koomikko, laulaja, elokuvaohjaaja, -käsikirjoittaja ja -tuottaja ja kansanedustaja (Vihreä liitto)

## Lähteet
Tuomiokirjakortisto

**Tuomiokirjakortisto** on Kansallisarkiston pitkäaikainen projekti, joka tunnetaan myös lyhenteellä TUOKKO. Sen tuloksena syntyi kortistokokonaisuus, joka käsittää suuren osan läntistä Suomea sekä Käkisalmen läänin. Näistä Käkisalmen läänin kortisto on julkaistu HTML-muotoisena hakemistona Internetissä osana Arkistolaitoksen verkkopalvelua vuonna 1997. Muun Suomen osalta kortiston aineistoa on korteilta kuvatiedostoiksi luettuina julkaistu internetissä 2000-luvulla osana Kansallisarkiston digitaaliarkistoa..

TUOKKO käsittää sekä yksityiskohtaisen aiheenmukaisen hakemiston, paikannimihakemiston että henkilöhakemiston, jossa säätyläiset ja rahvas on erotettu toisistaan. Henkilönnimitietueita Käkisalmen TUOKKO käsittää yli 40&nbsp;000.

Tuomiokirjakortisto ei referoi itse oikeusjuttuja, mutta antaa alkuperäisasiakirjan tarkan signumin, jonka perusteella kyseinen oikeusjuttu on vaivattomasti löydettävissä muuten monimutkaisesta mikrofilmatusta alkuperäislähteestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [Tietoa tuomiokirjakortiston käyttämisestä](https://portti.kansallisarkisto.fi/fi/aineisto-oppaat/tuomiokirjakortisto-(tuokko)) (Arkistolaitos)
Alppo Asikainen

**Alfred Johan (Alppo) Asikainen** (2. marraskuuta 1888 Viipuri – 7. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti. Asikainen edusti painiseuroja Viipurin Tarmo ja Karjalan Tarmo.

Tukholman olympialaisten 1912 välisarjan mitaliottelussa Asikainen ja virolainen, Venäjää edustanut Martin Klein painivat ennätykselliset 11 tuntia 40 minuuttia. Lopulta loppuottelupaikka ratkaistiin 5 minuutin mattopainilla, jonka Klein voitti. Ruotsalaiset järjestäjät ohjasivat uupuneen Kleinin heti ottelun jälkeen sarjan finaaliin kohtaamaan Ruotsin Claes Johanssonin. Klein kuitenkin luopui ja tyytyi hopeaan.

Alppo Asikaisen poika Toivo Asikainen oli jalkapalloilija, joka voitti Suomen mestaruuden vuonna 1940 ja pelasi kahdessa A-maaottelussa.

## Saavutuksia
* Olympiapronssia Tukholma 1912 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 75 kg)
* Maailmanmestari Helsinki 1911 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 83 kg)
* Suomen mestari 1910 (83 kg)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Collatzin konjektuuri

**Collatzin konjektuuri** on yksinkertaisesti muotoiltu matemaattinen väittämä, jolle ei kuitenkaan ole toistaiseksi löydetty todistusta (ks. konjektuuri). Sen mukaan tietynlaiset lukujonot päättyvät aina samalla tavalla, riippumatta mistä luvusta kyseinen lukusarja aloitetaan. Paul Erdősin mukaan *"Matematiikka ei ole ehkä vielä valmis tämän kaltaisiin ongelmiin"*.

Väittämä voidaan havainnollistaa seuraavasti:

Mielivaltaiselle positiiviselle kokonaisluvulle suoritetaan seuraava toimenpide:

* Jos luku on parillinen, jaetaan se kahdella
* Jos luku on pariton, kerrotaan se kolmella ja lisätään yksi.

Eli matemaattisesti ilmaistuna määritellään funktio *f*:

:  f(n) = \begin{cases} n/2 &\mbox{jos } n \equiv 0 \\ 3n+1 & \mbox{jos } n\equiv 1 \end{cases} \pmod{2}. 

Tämän jälkeen toistetaan operaatio useita kertoja peräkkäin alkaen mistä tahansa mielivaltaisesta kokonaisluvusta ja suoritetaan seuraava operaatio edellisen operaation lopputulokselle.
Eli:
:  a_i = \begin{cases}n & \mbox{kun } i = 0 \\ f(a_{i-1}) & \mbox{kun } i > 0\end{cases}

Tällöin Collatzin väittämä kuuluu: *Tämä prosessi johtaa aina loppujen lopuksi lukuun 1 riippumatta siitä, mikä luku valitaan sarjan aloitusarvoksi.* Toisin sanoen:

:  \forall n \isin \mathbb{N} > 0 ~ \exists i \isin \mathbb{N}: a_i = 1 

Collatzin väittämää on tutkittu tietokoneita käyttäen huomattavan pitkälle.
Elokuun 2005 alkuun mennessä on osoitettu, että Collatzin jono päätyy triviaaliin
silmukkaan , kun jonon ensimmäiseksi luvuksi valitaan mikä tahansa lukua  (n. ) pienempi positiivinen kokonaisluku. Yhtään vastaesimerkkiä ei ole löydetty.

Väittämän kumoamiseksi tulisi löytää sellainen positiivinen kokonaisluku, josta alkava edellä kuvatulla tavalla muodostettu lukujono joko
* jatkuisi loputtomiin, ilman että sama luku esiintyy siinä kahta kertaa tai
* päätyisi silmukkaan, jossa ei esiintyisi lukua 1.

On osoitettu, että mikäli jälkimmäinen näistä toteutuu jollakin Collatzin lukujonolla, ts. löytyy ei-triviaali silmukka, niin tämä silmukka on miljardien lukujen pituinen.

Collatzin konjektuuria pyritään ratkaisemaan samannimisessä projektissa BOINC-alustalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lapsiasiavaltuutettu (Suomi)

**Lapsiasiavaltuutettu** () on oikeusministeriön yhteydessä toimiva itsenäinen ja riippumaton viranomainen, jonka tehtävänä on edistää lapsen edun ja oikeuksien toteutumista.

Lapsiasiavaltuutettu  seuraa lasten ja nuorten elinoloja ja arvioi heidän oikeuksiensa ja hyvinvointinsa toteutumista. Tehtävänä on lisäksi edistää eri tavoin YK:n lapsen oikeuksia koskevan yleissopimuksen toteutumista. Suomen ensimmäinen lapsiasiavaltuutettu aloitti vuonna 2005.

Lapsiasiavaltuutetun nimittää virkaansa valtioneuvosto viideksi vuodeksi kerrallaan. Sama henkilö voidaan valita lapsiasiavaltuutetuksi enintään kahdeksi kaudeksi. Kelpoisuusvaatimuksena lapsiasiavaltuutetun tehtävään on virkaan soveltuva ylempi korkeakoulututkinto ja hyvä perehtyneisyys tehtäväalaan.

## Lapsiasiavaltuutetun tehtävä
Valtuutetun tehtävänä on toimia lasten aseman ja oikeuksien vahvistamiseksi kaikkialla yhteiskunnassa. Lapsiasiavaltuutetun toiminnan perustana on YK:n lapsen oikeuksia koskeva yleissopimus.

Lapsiasiavaltuutettu toimii yleisellä tasolla ja edistää ja arvioi lapsen oikeuksien toteutumista. Lapsiasiavaltuutettu ei tehtävämäärityksensä perusteella ratkaise eikä ota kantaa yksittäisten lasten ja perheiden asemaan.

Lapsiasiavaltuutettu on toimissaan muusta hallinnosta riippumaton ja hänelle on pyritty antamaan käyttöön asiantuntemusta eri hallinnonaloilta. Valtuutetulla on oma toimisto, joka toimii oikeusministeriön yhteydessä Jyväskylässä.

Valtuutetun tueksi on asetettu erilaista asiantuntemusta edustava neuvottelukunta, jossa on edustajina muun muassa kansalaisjärjestöjä.

Lapsiasiavaltuutettu antaa vuosittain valtioneuvostolle toiminnastaan kertomuksen, jossa hän arvioi lasten oikeuksien ja elinolojen toteutumista ja kehittymistä Suomessa. Lisäksi lapsiasiavaltuutettu antaa eduskunnalle kertomuksen toimialaltaan joka neljäs vuosi.

## Lapsiasiavaltuutetut
* Maria Kaisa Aula (2005–2014) 
*  Tuomas Kurttila (2014–2019)
* Elina Pekkarinen (vuodesta 2019)

## Katso myös
*Lapsiasiamies

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lapsiasiavaltuutetun toimisto
* Sosiaali- ja terveysministeriö, valtuutetut 
* Ruotsin lapsiasiavaltuutettu
Myllymäen koulu (Vantaa)

**Myllymäen koulu** oli Vantaan Myyrmäen suuralueen Vantaanlaakson kaupunginosassa vuosina 1965–2008 toiminut koulu. Kouluun kuului suurempi päärakennus ja koulupihan länsilaidan (Hämeenlinnanväylän puoleinen) pienempi koulurakennus. Myllymäen koulu lopetti toimintansa kesällä 2008. Tiloista luovuttiin Ylästön koulun valmistuttua kesällä 2008 ja yläkouluikäiset oppilaat sijoitettiin Vantaankosken yhtenäiskoulun tiloihin.

Koulussa voitiin valita yleisen linjan lisäksi kielilinja tai matemaattis-luonnontieteellinen linja. Näillä linjoilla oppilaalla oli mahdollisuus painottaa opiskeluansa vieraisiin kieliin tai vaihtoehtoisesti matemaattis-luonnontieteellisiin aineisiin. Koulussa oli oppilaita 205.

## Väistötilana muille kouluille, purku
Koulun tiloja käytettiin muiden vantaalaiskoulujen väistötilana vuoteen 2012 saakka. Kun Uomarinteen koulussa aloitettiin peruskorjaus kesällä 2008, Uomarinteen oppilaat siirtyivät Myllymäkeen. Uomarinteen koululaiset poistuivat koulusta helmikuussa 2010, kun Martinlaakson koulu siirtyi Myllymäen koululle remontin vuoksi..

Vuonna 2014 uutisoitiin kaupungin aikeista purkaa koulu ja rakentaa tilalle toimitiloja. Koulun päärakennus oli tässä vaiheessa asetettu käyttökieltoon kosteusongelmien vuoksi. Vielä tammikuussa 2015 Vantaan kaupunki käytti koulun tlavaksi luonnehdittua teknisen työn luokkaa Vantaankosken koulun 7-luokkalaisten teknisten töiden opetustilana.

Koulu purettiin alkuvuodesta 2017.

## Lähteet
Helkavirsi

**Helkavirret** ovat kalevalamittaisia runoja, virsiä tai lauluja, jotka liittyvät helkaperinteeseen. Helkaperinne puolestaan on liittynyt kristinuskon aikana helluntaihin ja siitä pietrinpäivään olevan ajan sunnuntaipäiviin. Toisaalta helkaperinne on saattanut alun perin alkaa jo esikristillisellä ajalla.
 
Tunnettu tilaisuus, jossa näitä esitetään, onSääksmäen Ritvalan helkajuhla.

Runoilija Larin-Kyösti kirjoitti runot *Helkavirsiä I ja II* kokoelmassaan *Kylän lauluja* vuonna 1898.

Runoilija Eino Leinon runokokoelma *[[Helkavirsiä]]* ilmestyi kahdessa osassa vuosina 1903 ja 1916.

Muusikko Veltto Virtanen kirjoitti *Helkavirsiä III* -nimisen runosarjan vuonna 1995.
## Lähteet
* 
* 
### Viitteet

## Katso myös
* helkajuhlat

## Aiheesta muualla
* Eino Leino - Helkavirsiä 
* Kansalliskirjasto: Eino Leinon teoksen arvosteluita sanomalehdissä
Pentti Gregoriuksenpoika

**Pentti (Benedictus) Gregoriuksenpoika** (k. 1338) toimi Suomen piispana vuosina 1321–1338.

Ruotsalaissyntyinen Pentti otti viralliseksi jumalanpalveluskaavaksi dominikaanisen liturgian. Hänen aikanaan vuonna 1323 tehdyn Pähkinäsaaren rauhan johdosta jouduttiin perustamaan uusia seurakuntia ja järjestämään raja-alueiden verotus. 

Palmsköldin katkelman maininta "*ordinarium predicatorum instituit*" dominikaanien kultin järjestämisestä saattaa toisaalta merkitä myös pyhimyskultin järjestämistä, sillä Pentin edeltäjistä niin Tuomas kuin Johanneskin olivat dominikaaneja ja lienee luonnollista olettaa, että myös heidän aikanaan on jo seurattu dominikaanista liturgiaa, joka Suomen lisäksi oli käytössä myös Baltiassa, mutta ei Ruotsissa.

Hän kuoli 24.10.1338 ja haudattiin Turun tuomiokirkkoon. Piispa Hemming siirrätti hänen ruumiinsa 1348 uuteen piispanhautaan, joka sijaitsi Hemmingin rakennuttamassa uudessa pääkuorissa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Otto Lasanen

**Otto Abraham Lasanen** (14. huhtikuuta 1891 Kuopio – 25. heinäkuuta 1958 Asikkala) oli suomalainen painija ja olympiamitalisti.

Lasanen edusti seuratasolla Helsingin Jyryä ja Helsingin Atleettiklubia.

Lasanen oli aktiivisesti mukana työväen urheiluliikkeessä, ja hän edusti seuraansa Jyryä Työväen urheiluliitossa. Vuonna 1929 Lasanen valittiin TUL:ssä oppositioon joutuneiden kommunistien perustaman Työläisurheilun Yhtenäisyyskomitean jäseneksi. Toukokuusta heinäkuuhun 1930 hän toimi TYK:n puheenjohtajana.

## Saavutuksia

* olympiapronssia Tukholma 1912 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 60 kg)
* Venäjän mestari 1917
* TUL:n mestari 1920 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 60 kg)

## Lähteet
Ritvala

**Ritvala** on kylä entisessä Sääksmäen pitäjässä, joka kuuluu nykyään Valkeakosken kaupunkiin.

Ritvalassa on asuttu jo kivikaudella, ja sen kylähistoria ulottuu esihistorian hämäriin. Ritvala oli keskiajalta aina 1700-luvulle koko valtavan Sääksmäen kihlakunnan suurin kylä.

Ritvala on tunnettu helluntain helkajuhlistaan.

Ritvalan postinumero on 37720.

## Lähteet
Helkajuhla

**Helkajuhla** on muinainen suomalainen helatorstain ja helluntain tienoilla vietetty kevätjuhla. Juhlaan kuuluivat helavalkeat sekä helavalkealla laulettavat laulut.

## Sääksmäen Ritvalan helkajuhla
Nykyään helkajuhlaa vietetään erityisesti helluntaina Valkeakoskella sijaitsevan Sääksmäen Ritvalassa kalevalamittaisia helkavirsiä laulamalla. Ritvalan kylässä on jo 1100–1200-luvulta alkaen vietetty erityistä helkajuhlaa. Ajatus perustuu kristinuskoa edeltäneisiin, monilla kansoilla esiintyviin kevät- ja hedelmällisyysriitteihin, jotka sittemmin vaihtuivat peltojen kevätsiunaukseksi. Uskottiin, että mikäli helkajuhlia lakattaisiin pitämästä, loppuisi viljan kasvu.

Helkajuhlassa neidot kulkivat rituaalisen reitin Helkavuorelle, laulaen helkavirsiä. Kaksi eri suunnista tulevaa kulkuetta yhdistyi ja suuntasi sitten Helkavuorelle. Vuorella neidot asettuvat piiriin, jonka on arveltu symboloivan aurinkoa. Piirin lähettyvillä tai keskellä on myös voitu polttaa helavalkeita, isoja tulia.

Neitojen laulamat helkavirret alkoivat alkuvirrellä. Alkuvirressä on kuvaus Turun renessanssin ajan musiikista ja soittimista. Alkuvirren lopuksi neidot laulavat tekevänsä ”sinestä sillan” ja ”punasta portaan”, mennäkseen niitä pitkin ”jumaloihin puhtahisin”. 

Helkavirsien keskeinen osa on kolme balladia. Mataleenan virsi on kuvitelma syntisestä Maria Magdaleenasta, jolle vastaantulija osoittaa olevansa Kristus kertomalla tämän pahat synnit. Inkerin virressä uskollisten rakastavaisten tarina päättyy poikkeuksellisesti hyvin. Annikaisen virsi on muunnelma Hansa-aikaisesta asetelmasta, jossa Turun neito joutuu ulkomaisen kauppiaan pettämäksi. Kaikissa kolmessa balladissa on vahva keskiaikainen väritys. 

Balladien jälkeen seuraa Tuomen synty - lyhyt laulu siitä, miten hirvi, ilmeisesti ”hiiden hirvi”, kuolaa, ja miten kuolasta syntyy maailmanpuu. 

Loppulaulussa neidot hyvästelevät Jeesuksen ja Äiti Marian, ja sanovat palaavansa (ensi vuonna). Matti Kuusi esitti tämän olevan muistuman seudulla toimineiden dominikaanimunkkien kantoalttareista ja niitten alustoista.

Ritvalan helkajuhla alkaa helluntaisin kello 14 Ritvalan Raittinristiltä neitojen kulkueella. Neitojen kulkueessa laulamien helkavirsien kattaus on nykyään supistunut sisältämään alkuvirren, Inkerin virren, Tuomen synnyn sekä lopputoivotuksen. Kulkue päätyy Seurantalonmäelle ja nykyaikaiseen helkajuhlaan on 1900-luvun alusta lähtien kuulunut neitojen kulkueen jälkeinen ulkoilmajuhla tanhuineen, puheineen ja musiikkiesityksineen. 

Vuodesta 1910 helkajuhlan järjestelyistä on vastannut Ritvalan Nuorisoseura.

Ritvalan helkajuhla kuuluu Suomen aineettoman kulttuuriperinnön kansalliseen luetteloon.

## Katso myös
* Helavalkeat
* Helkanuorten liitto

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Helkajuhla – maamme vanhin kansanperinnejuhla. Ylen Elävä arkisto.
* Ritvalan Nuorisoseura.
* Kari Rydman: Ritvalan helkajuhla . Sääksmäki-seura.
* Helkajuhlat . Valkeakosken kaupunki.
* Ritvalan Helga, Suomen Kuvalehti, 03.06.1922, nro 22, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sattajärvi

**Sattajärvi** on noin 200 asukkaan kylä samannimisen järven rannalla Torniossa. Kylä sijaitsee noin kolmekymmentä kilometriä kaupungin keskustasta, yhdystie 9271:n varrella.

## Yhdistykset
* Metsästysseura Sattajärven Metsästysseura ry
* Metsästysseura Sattajärven Erä ry
* Urheiluseura Sattajärven Sampo ry (perustettu 1948) 
* Sattajärven maa- ja kotitalousseura ry
* Sattajärven kyläyhdistys ry
Thermopylain laulu

**Thermopylain laulu** perustuu 480 eaa. käytyyn Thermopylain taisteluun, jossa kreikkalaiset puolustivat kreikan kaupunkivaltioita lukumääräisesti ylivoimaisia persialaisia vastaan. Kreikkalaisten &mdash; etenkin spartalaisten &mdash; urheus ja periksiantamattomuus loivat sotilasperinteeseen eräänlaisen uhrautuvan sotilaan ihanteen. Laulun on sanoittanut Uuno Kailas ja säveltänyt Heikki Klemetti.

## Sanat

Sotahuutomme soi tuhat kertaa: -
Ei, eivät he milloinkaan
ota maatamme tuuman vertaa -
joka tuumasta taistellaan.
Sinis, veljeni, kun minä kuolen,
minä heilutan tapparaa,
sinis lennätän viuhuvan nuolen,
sinis miekkani leimahtaa.

Sinis ottelen auringon alla,
kun en kättäni nostaa voi.
Punas rintani purppuralla
jo maan - yhä lauluni soi:
Veli, myö veren hintahan miekkas;
mies väisty ei paikaltaan!
Pyhä synnyinmaa, sinun hiekkas
mitä kerran se kertookaan.

Ikikunnia on soma ostaa:
kukin mies, joka kaatuu näin,
jumalissa hän palkkansa nostaa,
hän on seisova seppelpäin.
Sotahuutomme soi yhä maasta: -
Ei, eivät he milloinkaan
yli hautamme käy, sitä raasta -
joka tuumasta taistellaan!
Piirikunta

**Piirikunta** on aluehallinnon yksikkö monessa maassa. 
Useimmiten piirikunta on ensimmäisen tason aluehallinnon yksikkö valtiosta tai osavaltiosta alaspäin. Piirikuntien tehtävät, velvollisuudet ja itsehallinnon määrä vaihtelevat maittain. Myös niiden pinta-ala ja väkiluku vaihtelevat suuresti. Myös piirikunnasta käytetty nimitys ja sen suomenkielinen vastine vaihtelevat.

## Yhdysvallat

Yhdysvaltojen osavaltiot jakautuvat *[[piirikunta (Yhdysvallat)|piirikuntiin]]* (). Nimellä *county* ne toimivat 48 osavaltiossa, muita nimityksiä ovat *parish* Louisianassa sekä *borough* Alaskassa.

## Neuvostoliitto
Neuvostoliitossa oli käytössä aluejako piirikuntiin , . Ukrainan sosialistisessa neuvostotasavallassa muodostettiin hallinnollis-alueellinen yksikkö okruha vuonna 1923. Niitä muodostettiin 53. Niiden määrää vähennettiin vuonna 1925 niin, että niitä oli enää 41. Vuosina 1930–1932 nimitys poistettiin ja korvattiin hallinnollisella yksiköllä *oblast*. Toisen maailmansodan jälkeen okruha-nimisiä yksiköitä oli vuoteen 1953 Transkarpatian oblastissa (alueella).

## Katso myös

* Lääni
* Maakunta
* Oblasti
* Ujesti
* Kreivikunta
* Autonominen piirikunta

* Provinssi
* Comarca
* Saksan piirikunnat
* Intian piirikunnat
* Turkin piirikunnat
* Puolan piirikunnat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Verenpainemittari

**Verenpainemittari** on painemittari, jolla mitataan verenpaine.

Verenpainemittarissa on mansetti, olkavarren ympärille kierrettävä osa, johon pumpataan mittauksen yhteydessä ilmaa. Kun ilmalla täyttyvä mansetti alkaa puristaa olkavarren valtimoa kasaan, värttinävaltimon syke katoaa ranteesta.

Verenpaine määritetään, kun olkavarteen kohdistuvaa painetta aletaan laskea ja samalla stetoskoopilla kuunnellaan kyynärtaipeesta veren virtauksen aiheuttamaa virtausääntä valtimossa. Sillä hetkellä kun valtimon syke alkaa kuulua, mittarista luetaan systolinen paine. *Systolinen paine* tarkoittaa ison verenkierron suurten valtimoiden korkeinta painetta. Mansetin paineen alentamista jatketaan ja kun veren virtausäänet häviävät, määritetään diastolinen verenpaine. *Diastolinen verenpaine* tarkoittaa ison verenkierron suurten valtimoiden matalinta painetta.

## Aiheesta muualla

* RR 140/90, koholla on! Riva-Roccin verenpainemittari 120 vuotta - yle.fi, verenpainemittarin historiasta
Gaius Octavius

**Gaius Octavius Thurinus** (100 eaa.–59 eaa.) oli roomalainen poliitikko ja keisari Augustuksen isä. 

Octavius kuului varakkaaseen Velitraestä kotoisin olevaan ritarisäätyyn kuuluvaan sukuun. Octavius oli sukunsa ensimmäinen, joka saavutti senaattorin arvon, hän oli siis *[[novus homo]]*. Octaviuksen ensimmäinen vaimo oli eräs Ancharia, josta ei tiedetä kovin paljon. Pari sai kuitenkin yhden lapsen, Octavia maiorin. Luultavasi Ancharia kuoli synnytyksen yhteydessä.

Octavius meni tämän jälkeen naimisiin Julius Caesarin siskontyttären Atia Balba Caesonian kanssa. Pari sai kaksi lasta, tyttären Octavia minorin ja pojan Gaius Octaviuksen, eli tulevan keisari Augustuksen. Yhteyksiensä ansiosta Octavius eteni urallaan ja saavutti kvestorin viran luultavasti vuonna 70 eaa. Tämän jälkeen hänet nimitettiin Makedonian propreetoriksi. Ennen tätä senaatti lähetti hänet kukistamaan orjakapinan Thuriissa. Samat orjat olivat aikaisemmin ottaneet osaa Spartacuksen ja Catilinan kapinoihin. Voittonsa kunniaksi Octavius sai lisänimen *Thurinus*. 

Vuonna 59 eaa. oli paluumatkalla Roomaan, jossa hän aikoi asettua ehdolle konsuliksi. Octavius kuoli kuitenkin yllättäen ennen kuin pääsi perille.

## Lähde
*
Zikkurat

**Zikkurat** tai **zikkurrat** on porraspyramidia muistuttava mesopotamialainen temppelitorni, joka muodostuu useista terassimaisista, ylöspäin pienenevistä kerroksista ja jonka huipulla oli varsinainen temppeli. Zikkurateja rakennettiin muinaiseen Mesopotamiaan vuosien 2200 eaa. ja 500 eaa. välillä. Zikkurateja on säilynyt 25 kappaletta. Niistä osa on sumerilaisia, osa babylonialaisia ja osa assyrialaisia.

Zikkuratit kuuluvat maailman vanhimpiin uskonnollisiin rakennuksiin. Ne toimivat mesopotamialaisten uskontojen temppelikompleksien osana, mutta niiden tarkkaa uskonnollista tarkoitusta ei tunneta.

Zikkuratin sisus on savitiiltä, ja sen ulkopuoli päällystettiin poltetulla tiilellä. Pohjapiirustukseltaan zikkurat oli yleensä neliömäinen tai suorakulmainen, mitoiltaan keskimäärin 50 × 50 tai 50 × 40 metriä. Säilyneet zikkuratit ovat rapistuneet huipulta, eikä yksikään niistä ole enää alkuperäisen korkuinen.

Zikkuratissa on useita porrasmaisia ylöspäin kapenevia tasanteita, joiden seinät kallistuvat sisäänpäin. Sisäkammioita ei ollut. Kattotasanteella on luultavasti ollut jonkinlainen pyhäkkö. Zikkuratin huipulle johtivat usein kolminkertaiset ulkoportaat tai kiertävä ramppi. Lähes puolessa säilyneistä zikkurateista ei kuitenkaan ole portaita tai muitakaan nousuun tarkoitettuja rakenneosia. Zikkuratin ulkoseinille istutettiin usein puita ja pensaita, mihin viittaa myös Babylonin riippuvien puutarhojen nimitys.

Parhaiten säilynyt zikkurat on Urin zikkurat, joka sijaitsee nykyisessä Irakissa. Suurin on Tšogha Zanbil nykyisen Lounais-Iranin alueella, pinta-alaltaan 102 × 102 metriä ja korkeudeltaan 24 metriä, puolet alkuperäisestä. Myyttisen Baabelin tornin uskotaan olleen Marduk-jumalalle pyhitetty zikkurat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Terska

**Terska** () on miehillä siittimen uloin, paisuvaiskudoksen laajentunut osa.
Naisilla terska on häpykielen eli klitoriksen näkyvin osa ja sijaitsee pienten häpyhuulten yläosan risteyskohdassa.

## Miehen terska

### Anatomiaa
Siittimen kärjessä oleva terska on kupolimainen, hieman mansikan muotoa muistuttava, limakalvon ns. sidekudoksisen kovakalvon peittämä, virtsaputken paisuvaisen (*corpus spongiosum*) pää. Sen päässä on virtsaputken aukko, josta virtsa ja siemenneste tulevat ulos.

Terska on alaspäin levenevä, sen hieman ulkonevaa alareunaa kutsutaan koronaksi (*corona glandis*). Etupuolelta terska näyttää muodostuvan kahdesta puoliskosta, mutta on takapuolelta yhtenäinen. Esinahkaa terskaan kiinnittävä ihopoimu, *[[frenulum]]*, kiinnittyy terskan etupuolelle virtsaputken aukon alapuolelle.

### Esinahka ja erektio

Esinahka on terskaa suojaava, kaksinkertainen ihopoimu, joka liikkuu terskan päällä rullautumalla. Yleensä esinahka peittää terskan kokonaan tai osittain siittimen ollessa lepotilassa, ellei esinahkaa ole ympärileikattu. Siittimen paisuessa erektioon esinahka yleensä rullautuu terskan päältä pois. Murrosiän jälkeen esinahan pitäisi liikkua helposti terskan päältä pois ja takaisin, myös erektiossa. Mikäli esinahka on liian ahdas, voidaan suorittaa ympärileikkaus.

Erektiossa myös terska laajenee ja kovettuu. Ilman jäykistynyttä siitintä ja terskaa yhdyntä olisi vaikeaa.

### Seksi

Terska on hyvin kosketusherkkää aluetta, ja sillä on tärkeä rooli seksissä. Yhdynnässä terska hankautuu emättimen seiniä vasten johtaen orgasmiin ja siemensyöksyyn. Terskalla on keskeinen merkitys seksuaalisen mielihyvän tuottamisessa. 

Koska terska on limakalvon peittämä, tarttuvat sukupuolitaudit helposti sen kautta suojaamattomassa yhdynnässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* www.tohtori.fi Terska