open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aleksanteri II (Makedonia)

**Aleksanteri II** oli Makedonian kuningas vuosina 370–367 eaa. isänsä Amyntas III:n kuoleman jälkeen. Hän oli Amyntaan ja Eurydiken kolmesta pojasta vanhin. Noustessaan valtaistuimelle Aleksanteri oli vielä nuori mies. Hän joutui heti vaikeuksiin kun Argeadien hallitsijasuvun vastustajat ryhtyivät hyökkäykseen samalla kun illyrialaiset uhkasivat hyökätä Makedoniaan. 

Samalla hyökkäsi idästä valtaa havitteleva Pausanias. Pausanias valtasi helposti joitain kaupunkeja ja oli uhata Eurydikeä ja hänen nuoria poikiaan Makedonian pääkaupungissa Pellassa. Aleksanteri löi vastustajansa ateenalaisen kenraalin Ifikrateen avustuksella.

Myöhemmin Aleksanteri sekaantui Thessalian sisällissotaan ja sai halttuunsa Larissan kaupungin. Hän petti kuitenkin tekemänsä lupaukset ja asetti kaupunkiin varuskunnan. Kreikan senhetkinen johtava kaupunkivaltio Theba tulkitsi tämän vihamielisenä tekona ja aloitti sodan. Thebalainen kenraali Pelopidas ajoi makedonialaiset pois Thessaliasta. 

Aleksanteri ajautui pian konfliktiin Ptolemaios Aloroslaisen kanssa. Ptolemaios oli ilmeisesti Aleksanterin äidin Eurydiken rakastaja ja ehkä Amyntas II:n poika. Theba kutsuttiin setvimään Aleksanterin ja Ptolemaioksen kiista. Aleksanteri joutui luovuttamaan panttivankeja, heidän joukossaan hänen nuorempi veljensä Filippos. Vuoden 367 eaa. keväällä Ptolemaios murhasi Aleksanterin, jonka alaikäisestä veljestä Perdikkaasta tuli kuningas. Ptolemaioksesta tuli kuitenkin hallitsija. 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Amyntas IV

**Amyntas IV** oli Makedonian nimellinen kuningas vuonna 359 eaa. Hän oli Perdikkas III:n poika, mutta oli isänsä kuollessa liian nuori hallitsemaan. Perdikkaan nuoremmasta veljestä Filippoksesta tuli Amyntaan holhooja ja Makedonian hallitsija. Jo samana vuonna Filippos julisti itsensä kuninkaaksi. Amyntas murhattiin Aleksanteri Suuren noustessa valtaan vuonna 336 eaa.
Amyntas III

**Amyntas III** oli Makedonian kuningas vuosina 393–369 eaa. 

Vuonna 383 eaa. illyrialaiset karkottivat Amyntaan Makedoniasta, mutta hän palasi thessalialaisten avustuksella seuraavana vuonna. 

Vaimonsa Eurydiken kanssa Amyntas sai kolme poikaa, jotka kaikki hallitsivat Makedonian kuninkaina: Aleksanteri II, Perdikkas III ja Aleksanteri Suuren isä Filippos II.
Cyrix Cx486

**Cyrix Cx486** oli Cyrixin ensimmäinen suoritin. Se julkaistiin toukokuussa 1992. Aikaisemmin Cyrix oli valmistanut matematiikkasuorittimia.

Cx486 oli seuraajansa Cyrix Cx5x86:n kanssa hybridisuoritin. Se sisälsi uuden sukupolven suorittimen ominaisuuksia (tässä tapauksessa Intel i486:n), mutta sopi edeltäjänsä suoritinkantaan (Intel 80386:n). Se käytti 25, 33 tai 40 megahertsin kellotaajuutta. Se sisälsi 486:n käskykannan sekä 1 kilotavu L1-välimuistia. Pienen välimuistin sekä hitaan 386:n väylän takia Cx486 ei pärjännyt Intelin tai AMD:n 486:lle nopeudessa. Sen etuna oli kuitenkin se, että sen rinnalle pystyi asentamaan 387-matematiikkasuorittimen, mikä paransi suorituskykyä.

Cx486 oli saatavana kahtena eri mallina: Cx486SLC ja Cx486DLC.

Intelin pudotettua oman mallistonsa hintoja Cyrix ei kyennyt enää myymään suoritinta tarpeeksi, joten se julkaisi 486:n kanssa yhteensopivan suorittimen 1993.

## Cx486SLC
Cx486SLC vastasi 80386SX:ää, eli siinä oli 16-bittinen ulkoinen väylä. Cx486SLC:tä käytettiin halvoissa PC-klooneissa sekä sen pienen virrankulutuksen takia kannettavissa tietokoneissa.

## Cx486DLC
Cx486DLC vastasi 80386DX:ää. Cx486DLC oli suosittu tietokoneharrastajien keskuudessa edullisen hintansa sekä kohtuullisen suorituskyvyn ansiosta.
Proterotsooinen eoni

**Proterotsooinen eoni** on geologinen ajanjakso 2&nbsp;500–542 miljoonaa vuotta sitten. Proterotsooisella ajalla mantereista tuli vakaita, happi lisääntyi ilmakehässä ja syntyi supermantereita monien mantereiden törmätessä toisiinsa. Edellisellä arkeeisella eonilla syntynyt elämä kehittyi bakteerien ja sinilevien kaltaisista alkeistumallisista ensin aitotumaisiksi 2,5–1,5 miljardia vuotta sitten. Monisoluiset syntyivät ehkä 1,5–1,0 miljardia vuotta sitten, viimeistään niitä oli noin 800 miljoonaa vuotta sitten, jolloin useimmat bakteerimatot, stromatoliitit oli syöty. Ajalta noin 2,0–1,8 miljardia vuotta sitten on rautaraitoja, niitä lienee syntynyt eniten noin 2,5–2,0 miljardia vuotta sitten raudan hapettuessa ilmakehässä olleen vapaan hapen takia. Ilmakehän vapaa happi lienee ollut fotosynteesin ja bakteerien kemiallisen toiminnan aikaansaamaa.

Vihreät levät syntyivät ehkä noin 1,3 miljardia vuotta sitten ja alkueläimiä saattoi olla hieman alle miljardi vuotta sitten. Ensimmäiset jääkaudet koettiin ainakin jo 2,3 miljardia vuotta sitten. Happipitoinen ilmakehä syntyi välillä 2,0–0,5 miljardia vuotta sitten.

Jättiläismanner Rodinia syntyi noin 1,1 miljardia vuotta sitten. Kauden lopulla ediacarakaudella noin 570 miljoonaa vuotta sitten eli ainakin kymmeniä alkueläinlajeja. Viimeistään proterotsooisen kauden lopussa maan lämpötila oli suunnilleen sama kuin myöhemmin fanerotsooisella kaudella, mutta melko varmasti jo kauden alussa.

## Kauden jako
* Paleoproterotsooinen maailmankausi 2&nbsp;500–1&nbsp;600 miljoonaa vuotta sitten
* Mesoproterotsooinen maailmankausi 1&nbsp;600–1&nbsp;000 miljoonaa vuotta sitten
* Neoproterotsooinen maailmankausi 1&nbsp;000–542 miljoonaa vuotta sitten

Tai myös
* <Varhaisproterotsooinen (Proterofyyttinen)
* Myöhäisproterotsooinen (Paleofyyttinen)

## Katso myös

* Geologiset kaudet
Neoproterotsooinen maailmankausi

__NOTOC__

**Neoproterotsooinen maailmankausi** alkoi noin tuhat miljoonaa vuotta sitten ja päättyi kambrikauden ja paleotsooisen maailmankauden alkuun 542 miljoonaa vuotta sitten. Tätä kautta luonnehtivat ensimmäiset monisoluiset ja monisoluisten eliöiden varhainen kehitys. Alkueläimet kehittyivät viimeistään tämän kauden aikana. Kauden tarkkaa alkamisajankohtaa ei tiedetä, sillä jotkut ensimmäisten monisoluisten fossiilit ovat kiistanalaisia. Jotkin löydöt viittaavat siihen, että monisoluisten aika olisi alkanut jo 2&nbsp;000 miljoonaa vuotta, toiset taas 900–600 miljoonaa vuotta sitten.

Neoproterotsooisella maailmankaudella oli huomattavia jääkausia, kuten niin sanottu Sturt-Varanger jääkausi kryogeeni- ja tonuskausilla 950–600 miljoonaa vuotta sitten, joka jakautui 2–4 kylmään vaiheeseen. Sturt-jääkausi oli 800 miljoonaa vuotta sitten ja Varanger- tai Marino-jääkausi 650 miljoonaa vuotta sitten. Juuri ennen kambrikautta esiintyi Ediacara-eläimistö (vendikauden eläimistö) 620–542 miljoonaa vuotta sitten. Tällöin oli olemassa muun muassa matoja ja merisulka- ja merivuokkomaisia ja muita alkeellisia selkärangattomia merieläimiä.

## Neoproterotsooisen kauden jako alakausiin

*Ediacara 635–542 miljoonaa vuotta sitten
*Kryogeeni 720–635 miljoonaa vuotta sitten
*Tonus (*Tonian*) 1&nbsp;000–720 miljoonaa vuotta sitten

## Katso myös

*Proterotsooinen aioni
*Geologinen ajanlasku

## Lähteet
Eoarkeeinen maailmankausi

**Eoarkeeinen maailmankausi** noin 3,8-3,6 miljardia vuotta sitten käsittää ajan, jolta on löydetty kivissä olevia hiilipusseja, joita pidetään todisteena ensimmäisestä bakteerityyppisestä elämästä. Hiilipussien eloperäinen alkuperä ei ole täysin varma. Niissä olevien isotooppien eli alkuaineiden alalajien suhde on sama kuin eliöissä.

## Geologia eoarkeeisella kaudella
Eoarkeeista kautta edelsi eloton hadeeinen eoni, jolloin maapallon kuori ja mahdollisesti ensimmäiset meret mudoostuivat. Eoarkeeisen kauden aikana maapallolle alkoi kehittyä ilmakehä. Ensimmäinen ilmakehä on ollut oletettavasti hapeton, ja hiilidioksidin määrä on ollut vastaavasti nykyilmakehään verrattuna huomattavan korkea. Häviävän pieni määrä happea on saattanut syntyä ilmakehään vesihöyryn tai hiilidioksidin hajotessa hapeksi. Vasta fotosynteesiin kykenevien eliöiden yleistyessä hapen määrä on saattanut alkaa lisääntyä.

Myös valtamerien muodostuminen ajoittunee eoarkeeiselle kaudelle. Valtamerien muodostumiselle tärkeää on ollut runsaan tulivuoritoiminnan kautta ilmakehään päätynyt vesihöyry.

Eoarkeeisen maailmankauden aikana Maapallon sisäinen lämmöntuotto oli paljon suurempi kuin myöhemmillä kausilla.

## Elämä eoarkeeisella kaudella
Eoarkeeista kautta määrittää se, että ensimmäiset epäsuorat jäljet elämästä maapallolla ajoittuvat sille. Eoarkeeiselta kaudelta on löydetty varhaisimpia tunnettuja elämään viittaavia jäänteitä, eli niin sanottuja hiilipusseja. Hiilipusseissa ei ole tunnistettavissa eliöiden rakenteita, mutta niissä tavattavan aineksen isotooppisuhde on sama kuin eliöissä. Varhaisimmat hiilipussit ovat arviolta 3,5-3,7 miljardia vuotta vanhoja, ja niiden otaksutaan olevan peräisin varhaisimmista bakteereista tai arkeista joita maapallolla on tuolloin alkanut esiintyä. 

Kuitenkin eräitä tätä varhaisempia grafiittijäänteitä on epäilty myös alkuperältään eloperäisiksi. Varhaisimmat mahdollisesti eloperäiset grafiittijäänteet ovat peräisin jopa 3,95 miljardin vuoden takaa.

## Eoarkeeiseen kauteen liittyviä kerrostumia
*Kiinan Qianxin 3800–3400 miljoonaa vuotta sitten
*Euroopan Isuan 3800–3500 miljoonaa vuotta sitten vanhoja mahdollisesti eloperäisiä jäänteitä
*Etelä-Afrikan Swazian 4000–3000 miljoonaa vuotta sitten

## Lähteet

## Katso myös
*Geologiset kaudet
*Arkeeinen aioni
Paleoproterotsooinen maailmankausi

**Paleoproterotsooinen maailmankausi** eli *Huron-kausi* 2,5–1,5 miljardia vuotta sitten oli prekambrin proterotsooisen eonin kolmesta jaksosta ensimmäinen. Sitä luonnehtivat hapen määrän kasvu ilmakehässä ja ensimmäinen jääkausi, Huron-jääkausi. 
Happea tuottivat luultavasti sinibakteerit (sinilevät). Aitotumaiset eli eukaryootit kehittyivät molekyyleistä päätellen noin 2,2 miljardia vuotta sitten, mutta tämä ei liene täysin varmaa, eukaryoottien synty ajoitetaan joskus
aikaan 1,5–1 miljardia vuotta sitten.
Tällä kaudella syntyi kerrostumiin rautaraitoja ilmakehässä olleen hapen hapettaessa rautaa. Tämä viittaa yhteyttämiseen tai muunlaiseen bakteeritoimintaan, joka tuottaa happea ilmakehään.
Kauden keskivaiheilla Vredefortiin ja Sudburyyn osuivat suuret asteroidit, jotka synnyttivät valtavat kraatterit.

## Paleoproterotsooisen kauden jako

*Statheros (engl. *Statherian*)  1800 – 1600 miljoonaa vuotta sitten
*Oroseira (*Orosirian*)   2050 – 1800 miljoonaa vuotta sitten, Vredefort-kraatteri
*Rhyax (*Rhyacian*)    2300 – 2050 miljoonaa vuotta sitten
*Sideros (*Siderian*)    2500 – 2300 miljoonaa vuotta sitten, sideerinen, rautaraidat

## Katso myös
*Proterotsooinen aioni
*Geologiset kaudet
Mesoproterotsooinen maailmankausi

**Mesoproterotsooinen maailmankausi** oli 1,6–1,0 miljardia vuotta sitten, Se oli prekambriajan  proterotsooinen aionin keskimmäinen jakso. Tällä kaudella kehittyivät monisoluiset levät ja jättiläismanner Rodinia muodostui. Mantereet olivat jo vakaita.
Happea oli ilmakehässä huomattavia määriä.

Noin 1,5 miljardia vuotta sitten Maa pyöri akselinsa ympäri 2–2,5-kertaisella nopeudella.

## Mesoproterotsooisen kauden jako

* Stenos (*Stenian*)1200 - 1000 miljoonaa vuotta sitten
* Ectasis (*Ectasian*) 1400 - 1200 miljoonaa vuotta sitten
* Calymma (engl. *Calymmian*) 1600 - 1400 miljoonaa vuotta sitten

## Katso myös

* Geologinen ajanlasku
Paleoarkeeinen maailmankausi

**Paleoarkeeinen kausi** oli 3,6–3,2 miljardia (3 600–3 200 miljoonaa) vuotta sitten. 
Tältä kaudelta on löydetty ensimmäiset varmat todisteet bakteereita muistuttavasta alkeistumallisesta yksisoluisesta elämästä. Väitetään, että tällä kaudella olisi elänyt happea tuottavia bakteereita, päätellen kivikerrostumissa olevasta hapettuneesta raudasta.

Kaudella oli varmasti suuria meriä. Kauden ajoitus on epämääräinen, eikä sille ole paikkaa kivikerrostumasarjassa.

## Paleoarkeeiseen liittyviä kerrostumia
* Kiinan Qianxin 3800 - 3400 miljoonaa vuotta sitten
* Euroopan Isuan 3800 - 3500 miljoonaa vuotta sitten
* Etelä-Afrikan Swazian 4000 - 3000 miljoonaa vuotta sitten

## Katso myös
* Arkeeinen aioni
* Geologiset kaudet
* Viimeinen universaali esivanhempi
Kyyvesi

**Kyyvesi** on Etelä-Savossa Mikkelissä, Kangasniemellä ja Pieksämäellä Haukivuoren lähellä sijaitseva järvi. Järvi kuuluu Kymijoen vesistöalueeseen osana Mäntyharjun reittiä.

## Maantietoa
Kyyvesi on 35&nbsp;kilometriä pitkä, 17,5&nbsp;kilometriä leveä, ja sen pinta-ala on 12&nbsp;995&nbsp;hehtaaria eli 129,9&nbsp;neliökilometriä. Järvelle luonteenomaista on voimakas luode-kaakko -suuntaisuus sekä pitkät, kapeat niemet ja lahdet. Kyyveden pintaa laskettiin, joka näkyy rantaluhtien, somerikkojen ja pienten saarten lukuisuutena ja vesialueen kivikkoisuutena.

Siinä on 1&nbsp;373 saarta, joiden pinta-ala on 1&nbsp;942,11&nbsp;hehtaaria eli noin 13&nbsp;prosenttia järven kokonaispinta-alasta. Saarista kaksi on yli neliökilometrin suuruisia, 150 on yli hehtaarin suuruisia, 903 yli aarin ja loput 318 ovat alle aarin kokoisia.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Järven tilavuudeksi on määritetty 570,01&nbsp;miljoonaa kuutiometriä eli 0,57001&nbsp;kuutiokilometriä ja sen keskisyvyydeksi on saatu 4,4&nbsp;metriä. Sen syvin kohta on 35,3&nbsp;metriä syvä ja se sijaitsee Selkäsaarten koillispuolella sijaitsevassa syvännejaksossa .

Järven rantaviivan pituus on 857,3&nbsp;kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituuden osuus siitä on 391,9 kilometriä. Pääosa Kyyvedestä on Mikkelin kaupungin alueella. Haukivuoren keskustaajama sijaitsee järven itärannalla. Länsirannalla Luusniemen kylä kuuluu Kangasniemen kuntaan, ja luoteessa järvi ulottuu hiukan myös Pieksämäen alueelle. Kyyveden ainoa venesatama on Haukivuoren keskustaajamassa.

## Luontoarvoja
Järven vesi on humuspitoista ja väriltään ruskeaa.

## Historiaa
Kyyveden pintaa laskettiin vuosina 1869–1870 yhteensä 1,78 metriä. Järvenlaskun seurauksena suuria osia järvestä, esimerkiksi Rauhajärvi ja Suovunselkä, kurourui erillisiksi altaiksi. Nykyisin järveä ei säännöstellä, joten vedenpinnan vaihtelut ovat luonnonmukaisia.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Mäntyharjun reitin valuma-alueen (14.9) Kyyveden alueella (14.93), jonka Kyyveden lähi-alueeseen (14.932) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 100,6 metriä mpy.

Kyyveteen laskee koillisesta pohjoisesta ja luoteesta useita vesireittejä. Suurin on alaosaltaan Nykälänjokena tunnettu reitti, joka kokoaa vedet laajalta alueelta Pieksämäen etelä- ja länsiosasta, muun muassa Iso-Naakkimasta, Naarajärvestä ja Pyhäjärvestä. Toinen on Kangasniemen Kutemajärvestä laskeva reitti. Kyyvesi laskee Rauhasalmen kautta noin puoli metriä alempana olevaan Rauhajärveen ja edelleen Läsäkosken kautta Puulaan.

## Katso myös
* Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Mesoarkeeinen maailmankausi

**Mesoarkeeinen kausi** oli 3,2–2,8 miljardia vuotta sitten. Tältä ajalta ovat ensimmäiset tunnetut stromatoliitit, kivettyneiden bakteerien muodostamat orgaanisen aineen kupumaiset kerrostumat. Elämä oli tällä ajalla edelleen vain mikroskooppisen pientä. Oli edelleen vain bakteereja muistuttavia monisoluisia. Luultavasti tällä ajalla oli jo manner nimeltä Ur noin 3 miljardia vuotta sitten.

## Mesoarkaiseen liittyviä kerrostumia
*Etelä-Afrikan Swazian: 4000-3000 miljoonaa vuotta sitten 
*Kiinan Fupingan: 3100-2600 miljoonaa vuotta sitten
*Etelä-Afrikan Randian: 3000-2500 miljoonaa vuotta sitten

## Katso myös
*Geologiset kaudet
Neoarkeeinen maailmankausi

**Neoarkeeinen maailmankausi** vallitsi 2,8–2,5 miljardia vuotta sitten. Stromatoliitit, nykyisin kivettyneet bakteerimassat yleistyivät tällä kaudella noin 2,8 miljardia vuotta alkaen. Tältä ajalta havaitaan myös merkkejä vapaasta hapesta ilmakehässä, tosin happea oli vähän. Happi synnytti kiviin hapettuneen raudan kerrostumia. Kaudella syntyivät hapettumisen tuloksena raitaiset rautamalmit 2,8–2,2 miljardia vuotta sitten. Auringon säteilykyky tällä kaudella oli ehkä vain 70 % nykyisestä. Kaudella ei edelleenkään ollut aitotumallisia soluja, oli
vain alkeistumallisia bakteereita. Kauden päätti joko aitotumallisten synty tai vapaan hapen määrän kasvu.

## Neoarkeeiseen maailmankauteen liittyviä kerrostumia
* Kiinan Fupingan 3100-2600 miljoonaa vuotta sitten
* Kiinan Wutaian 2600-2350 miljoonaa vuotta sitten
* Kiinan Randian 3000-2500 miljoonaa vuotta sitten

## Katso myös
* Geologiset kaudet
Puccini (täsmennyssivu)

**Puccini** on italialainen sukunimi, joka voi viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:

* Alessandro Puccini‎ (s. 1968), italialainen florettimiekkailija
* Elvira Puccini (1860–1930), säveltäjä Giacomo Puccinin puoliso
* Giacomo Puccini (1858–1924), italialainen säveltäjä
* Hugo Eugenio Puccini Banfi (s. 1935), kolumbialainen katolinen piispa
* Simonetta Puccini (1929–2017), italialainen kulttuurihenkilö, Giacomo Puccinin pojantytär
* Vittoria Puccini (s. 1981), italialainen näyttelijä

Muihin merkityksiin kuuluvat:
* 4579 Puccini, asteroidi
* *[[Suuri Puccini]]* (*Puccini*), vuoden 1953 elokuva
* Festival Puccini, ulkoilmaoopperatapahtuma Torre del Lago Puccinissa, Italiassa
Cyrix Cx5x86

**Cyrix Cx5x86** on Cyrixin valmistama x86-arkkitehtuurin mukainen suoritin. Se julkaistiin elokuussa 1995, neljä kuukautta ennen kuuluisamman Cyrix 6x86:n julkaisua. Cx5x86 oli nopein suoritin, joka sopi Socket 3 -suoritinkantaan.

Suoritin perustui 6x86:n käyttämään M1-ytimeen, mutta siitä oli poistettu puolet transistoreista. Tämä pudotti hieman suorituskykyä, joka oli noin 80-prosenttinen 6x86:een verrattuna. Cx5x86:ssa oli Intel i486:n 32-bittinen väylä, mutta sisäisesti sillä oli enemmän yhteistä 6x86:n, AMD K5:n, Intel Pentiumin ja jopa Intel Pentium Pron kanssa kuin 486:n. Siksi Cx5x86:ta ei tulisi sekoittaa AMD Am5x86:een, joka oli käytännössä nopea 486.
Mesotsooinen maailmankausi

**Mesotsooinen maailmankausi** eli **elämän keskiaika** oli geologinen ajanjakso noin 251–65 miljoonaa vuotta sitten. Maailmankausi tunnetaan dinosaurusten ja muiden matelijoiden valtakautena. Matelijat valloittivat maan, veden ja ilman ja niistä kehittyi suuria kasvi- ja lihansyöjäeläimiä. Kauden loppupuolella nisäkkäät ja linnut lajiutuivat omiksi ryhmikseen. Hyönteiset ja kalat alkoivat muistuttaa nykyisiä. Kasvillisuutta hallitsivat käpypalmut ja saniaiset. Koppisiemeniset kasvit ilmestyivät liitukaudella. Maailmankausi jaetaan kolmeen kauteen: triaskauteen, jurakauteen ja liitukauteen. 

## Katso myös

* Geologiset kaudet
* Paleotsooinen maailmankausi
* Kenotsooinen maailmankausi
* Paleoseeni
* Tertiäärikausi

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* The Mesozoic from Palaeos
* Mesozoic terrestrial ecosystems
Geopotentiaali

**Geopotentiaali** on Maan painovoimakentän potentiaali.

Painovoima, joka on pyörivän Maan pinnalla vallitseva gravitaation ja Maan pyörähdysliikkeen yhteisvaikutus, on konservatiivinen voimakenttä. Tämä merkitsee sitä, että kentässä liikkuva koemassa ei suorita eikä siihen suoriteta työtä, kun se liikkuu suljetun polun ympärillä.

Konservatiivista voimakenttää voidaan kuvata potentiaalin gradienttina: voima per massayksikkö, painovoiman 
tapauksessa sama kuin vapaan putoamisen kiihtyvyys, on potentiaalin paikan derivaatta. Potentiaali kuvaa yksikkömassan
saavuttamaa energiatasoa, kun se on siirrety tarkasteltavana olevaan paikkaan sovitusta lähtöpisteestä.

Pisteen absoluuttinen potentiaali ei ole suoraan mitattavissa, mutta pisteiden väliset potentiaalierot kyllä, tarkkavaaituksen avulla. Potentiaalin lähtö- eli datumpisteeksi valitaan yleensä keskimerenpinta, esimerkiksi Suomen N60-korkeusjärjestelmä käyttää lähtötasonaan vuoden 1960 alun keskimerenpintaa Helsingin satamassa. N60-järjestelmän metriset korkeudet johdetaan itse asiassa geopotentiaaliluvuista, joita lasketaan keskimerenpinnasta ylöspäin.

Avaruudessa geopotentiaali merkitsee taas inertiaalijärjestelmässä *gravitaatiokentän* potentiaalia, jonka gradientti on vetovoima. Tämä potentiaali on nolla äärettömyydessä. Fysikaalisen määritelmän mukaan se on negatiivinen maapallon läheisyydessä. Geodesiassa se kuitenkin määritetään päinvastaisella etumerkillä, jolloin se on Maan läheisyydessä positiivinen.

Geopotentiaalin yksikkö on \rm m^2 s^{-2}.

## Geopotentiaaliluku
**Geopotentiaaliluku** C on Maan painovoimakentän potentiaali geoidilla W_0 vähennettynä potentiaalilla havaintopisteessä W_P:
:C=W_0 - W_P=-\int_{P_0}^P dW = -\int_{P_0}^P gn
Geodesiassa painovoimakentän potentiaali määritellään siten, että se pienenee ylöspäin. Geopotentiaaliluku on nolla geoidilla ja kasvaa ylöspäin. Geopotentiaalilukujen mittausyksikkö on **geopotentiaaliyksikkö** (lyh. *GPU*, ), joka on 10\  \rm  m^2 s^{-2} ja vastaa lähestulkoon metrin korkeuseroa, koska geopotentiaalin pystygradientti eli painovoima Maan pinnalla on noin 9{,}8\ \rm m s^{-2}. 

## Lähteet
Usurpaattori

**Usurpaattori** (, ottaa haltuunsa, käyttää) on vallananastaja. Erityisesti nimitystä käytetään Rooman keisarien vallantavoitelussa epäonnistuneista henkilöistä. *Usurpaatioksi* nimitetään yleisestikin julkisen vallan anastamista. 

Roomalaisessa oikeudessa usurpaatiolla tarkoitettiin alun perin esineen hallinnan menetystä.

Vallananastusyritykset olivat varsin yleisiä Rooman valtakunnassa keisariajalla. Koska keisarius ei ollut perinnöllinen ja Augustus oli virallisesti väittänyt säilyttävänsä tasavallan sen tuhotessaan, oli vallantavoittelu helppo perustella ennakkotapauksilla. Rooman 200-luvun kriisi johti jatkuvaan poliittiseen epävakauteen ja lukemattomiin vastakeisareihin, joiden menestys oli vaihtelevaa. Kaikkia ei nykyisin varmuudella tunneta edes nimeltä. Ehkä kuuluisimmat epäonnistuneet usurpaattorit olivat Gallian keisarikunnan keisarit, joiden nujertaminen ei silloiselta heikolta keskushallinnolta pitkään aikaan onnistunut.

Käsitteenä usurpaattori oli merkitykseltään loogisesti ristiriitainen: Usurpaattori oli usurpaattori vain kunnes pääsi keisarin purppuraan, sillä tämän jälkeen hänestä tuli laillinen hallitsija, ja häntä vastustaneet muuttuivat vallananastajaksi&nbsp;&ndash; tämän vuoksi usurpaattoriksi määritteleminen ei ole yksiselitteistä. Keisareiksi nousseita usurpaattoreita olivat muun muassa Otho, Vitellius ja Vespasianus.

## Lähteet
Nykypäivä

**Nykypäivä**  on vuonna 1955 perustettu Kansallisen Kokoomuksen järjestöjulkaisu, joka on ollut puolueen pää-äänenkannattaja 1970-luvulta lähtien. *Nykypäivä* ilmestyi kerran viikossa syyskuuhun 2015 asti, jolloin lehti muuttui kerran kuukaudessa ilmestyväksi. Vuodesta 2021 lähtien *Nykypäivä* on ilmestynyt neljä kertaa vuodessa. Painetun lehden levikki on vuonna 2014 ollut 20&nbsp;009. 

Kokoomus julkaisee omistamansa Kansalliskustannus Oy:n kautta myös netissä toimivaa Verkkouutiset-julkaisua.

Nykypäivän päätoimittajana toimii Kasperi Summanen ja toimituspäällikkönä Henriikka Pulli.

## Päätoimittajat

* 1955–1962: Niilo Honkala
* 1962–1965: Rauno Koski
* 1965–1971: Harri Holkeri
* 1971–1976: Jarmo Virmavirta
* 1976–1988: Kimmo Kajaste
* 1988: Hannu Salokorpi
* 1988–1995: Lauri Kaira
* 1995–2001: Jarmo Virmavirta
* 2001–2003: Pauli Komsi
* 2003–2009: Margit Hara
* 2009–2013: Tapani Mäkinen
* 2013–2021: Alberto Claramunt
* 2021–: Kasperi Summanen

## Lähteet
* Kemppi, Jarkko: *Uskollinen, muttei kuuliainen – Nykypäivä 60 vuotta*, Kansalliskustannus Oy, 2015, 
* Pt. Tommila, Päiviö: *Suomen lehdistön historia. 3, Sanomalehdistö sodan murroksesta 1980-luvulle*,  Kustannuskiila, Gummerus, 1988, 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Nykypäivä
Vappukukka

**Vappukukka** on pieni muovinen rintaneula, joita myydään keväisin vapun alla. Sen myynnistä saaduilla tuloilla tuetaan lastensuojelutyötä.

Vappukukkaperinne sai alkunsa vuonna 1907 Ruotsissa, jossa kukkarintaneulojen myynnillä kerättiin rahaa tuberkuloosityöhön. Suomeen tavan toi jo seuraavana vuonna neuvolatoimintaa ylläpitänyt Maitopisarayhdistys perustajansa Greta Klärichin aloitteesta. Askarreltuja vappukukkia myytiin vappuna 1908 Helsingin Esplanadin puistossa. Vappukukka on Suomen vanhin edelleen myytävä hyväntekeväisyystuote.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kvartäärikausi

**Kvartäärikausi** on nykyinen geologinen kausi sekä viimeinen kenotsooisen maailmankauden kolmesta kaudesta. Kvartäärikauden alku ja edeltäneen neogeenikauden loppu määritellään Maan ilmaston kautta, joka muuttui kausien vaihteessa hyvin hitaasti viilenevästä hyvin epävakaaksi, mikä merkitsi lämpenemis- ja viilenemisjaksojen vuorottelemista. Kvartäärikausi alkoi vuoden 2013 arvioiden mukaan noin 2,588 miljoonaa vuotta sitten ja se jaetaan yleensä kahteen epookkiin, varhaisempaan pleistoseeniin ja myöhäisempään holoseeniin. Eläinkunta oli kvartäärikauden alkaessa melko nykymuotoinen, mutta useita eläinlajeja on kuollut sukupuuttoon sen aikana. Mantereet ovat sijainneet koko kauden ajan suurin piirtein nykyisillä paikoillaan.

Kvartäärikauden ajallinen määritelmä on muuttunut aiheesta käydyn pitkän keskustelun jälkeen. Kauden katsottiin aiemmin alkaneen 1,8 tai 1,6 miljoonaa vuotta sitten. Geologinen yhteisö siirsi vuonna 2009 kvartäärin ja sen epookin pleistoseenin alkukohdan 2,588 miljoonaan vuoteen, jolloin Maan ilmasto kylmeni huomattavasti.

## Jääkausiaika

100&nbsp;000 vuoden välein toistuvat suuret jääkaudet alkoivat noin 870&nbsp;000 vuotta sitten. Niiden uskotaan jatkuvan vielä kymmeniä miljoonia vuosia. Toistaiseksi viimeisin jääkausi oli Veiksel, jonka päättyminen luetaan pleistoseenin ja holoseenin rajaksi. Muita tunnettuja kvartäärikauden jääkausia ovat Günz, Elster ja Saale. Veikselin aikana kasvanut mannerjäätikkö sekä sen sulamisen aiheuttamat virtaukset muovasivat kivennäismaalajeja, jotka jäivät osittain holoseenin aikana muodostuneiden eloperäisten maalajien peittoon.

## Ihmisen evoluutio

Kvartäärikaudelle on ollut tyypillistä ihmisen evoluutio Afrikassa. Työkaluja valmistanut *[[Homo habilis]]* eli Afrikassa 2,5–1,8 miljoonaa vuotta sitten. Sitä seurasivat kehittyneemmät *[[Homo ergaster]]* 1,9–1,4 miljoonaa ja *[[Homo erectus]]* 1,5–0,5 miljoonaa vuotta sitten. *Homo erectus* oppi tulenteon mahdollisesti jo 1,5 miljoonaa vuotta sitten, loi Acheulin alkeellisen kivityökalukulttuurin 1,2 miljoonaa vuotta sitten sekä levittäytyi Afrikan ulkopuolelle. Euroopanihminen, joka on luultavasti sama kuin heidelberginihminen, eli noin 780&nbsp;000&nbsp;–&nbsp;250&nbsp;000 vuotta sitten, osasi käyttää tulta ja oli todennäköisesti sekä neandertalinihmisen että nykyihmisen edeltäjä. Nykyihmisen arvioidaan kehittyneen 200&nbsp;000&nbsp;–&nbsp;100&nbsp;000 vuotta sitten ja levinneen Eurooppaan noin 35&nbsp;000 vuotta sitten.

## Lähteet
* Welcome to the XVIII INQUA-Congress, Bern, 2011 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Unelma

**Unelma** (*Asparagus setaceus*, syn. *Asparagus plumosus*) on yleinen huonekasvi, joka on sukua ruokaparsalle (*Asparagus officinalis*). Unelmaa käytetään viherkasvina sekä leikkovihreänä kimpuissa. Kasvi muistuttaa jonkin verran saniaista hienoine sulkamaisine lehdistöineen, joka oikeasti koostuu suuresta määrästä ohuita lehtiruoteja.

Viileässä vietetyn lepoajan jälkeen unelma voi kukkia ja tuottaa punaisia, puolukan kokoisia marjoja.

## Lajikkeita ja samankaltaisia kasveja
* Kartioparsa (*Asparagus setaceus* ’Pyramidalis’)
* Hienohelma (*Asparagus densiflorus* ’Sprengeri’, *A. sprengerii*)

## Lähteet
TV2

**TV2** tai **TV 2** voi tarkoittaa seuraavia:

;televisiokanavia ja -yhtiöitä:
*TV2 (Norsunluurannikko)
*TV 2 (Tanska)
*Yle TV2, Yleisradion omistama televisiokanava
*TV2 (Unkari)
*RTM2/TV2 (Malesia)
*TV2 (Uusi-Seelanti)
*TV 2 (Norja)
*TV2 (Etelä-Afrikka)
*TV2 (Ruotsi), nykyinen SVT2
* TV2 - Kent State University (Kent, OH)

;muita merkityksiä:
*TV-2 (yhtye), tanskalainen pop-ryhmä.
Intel 4040

**Intel 4040** on Intelin valmistama mikroprosessori, joka on paranneltu versio Intel 4004:stä. Se esiteltiin vuonna 1974 ja siihen on lisätty tuki keskeytyksille. Sen ohjelmamuisti on laajennettu kahdeksaan kilotavuun 4004:n neljästä ja siihen on lisätty kahdeksan 4-bittistä rekisteriä. 4040 lisäsi 14 uutta käskyä.

## Tekniset tiedot
* Kellotaajuus 500–740 kHz
* 4-bittinen väylä
* 3&nbsp;000 transistoria
* Valmistettu 10 mikrometrin prosessilla
* Osoitettavissa oleva muisti 640 tavua
* Ohjelmamuisti 8 kilotavua
* Keskeytykset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cyrix 6x86

**Cyrix 6x86** on yhdysvaltalaisen Cyrixin suunnittelema kuudennen sukupolven 32-bittinen x86-yhteensopiva suoritin. Sitä valmistivat IBM ja SGS-Thomson ja se julkaistiin vuonna 1996.

6x86:n arkkitehtuuri on edistyneempi kuin Intel Pentiumin. Se sisältää jopa joitain Intel Pentium Pron ominaisuuksia. 6x86 ei pilko alkuperäisiä CISC-käskyjä RISC-tyylisiksi mikro-operaatioiksi kuten monet uudemmat suorittimet, mutta sen ominaisuuksiin kuuluu silti muun muassa käskyjen uudelleenjärjestely ja rekisterien uudelleennimeäminen. Siinä on 16 kilotavua L1-välimuistia ja se käy samaan suoritinkantaan kuin Pentium P54C. Koska suoritin oli kokonaislukulaskennassa nopeampi kuin samalla kellotaajuudella käyvä Intel Pentium, Cyrix nimesi suorittimet sen mukaan, kuinka nopeaa Pentiumia ne vastasivat.

6x86n liukulukuyksikkö oli kuitenkin huomattavasti heikompi kuin Pentiumin, koska se ei ollut liukuhihnoitettu; liukulukukäskyjen suorituksessa kului useampi kellojakso ja seuraava liukulukukäsky pystyi aloittamaan suorituksen vasta kuin edellinen oli täysin valmistunut.

6x86 ei ollut täysin yhteensopiva Pentiumin käskykannan kanssa, jonka takia suoritin tunnistuu 486:na. Myöhemmin Cyrix julkaisi uudemmalla valmistustekniikalla valmistetun viileämmän 6x86L-mallin sekä 6x86MX-mallin, joka sisälsi tuen MMX-käskyille ja nelinkertaisti välimuistin määrän 64 kilotavuun.

## Aiheesta muualla

* PCGuide.com, Cyrix 6x86
* cpu-collection.de, Cyrix 6x86
AMD K5

**AMD K5** on AMD:n valmistama Intel Pentium -luokan suoritin. Se esiteltiin vuonna 1995 AMD Am5x86:n seuraajana. K6 pohjautui jossain määrin AMD Am29000 -sarjan RISC-prosessoreihin siten, että yksinkertainen Am29000-dekooderi oli vaihdettu dekooderiin, joka pilkkoi monimutkaisempia x86-käskyjä pienemmiksi RISC-tyyliksi käskyiksi, ja itse laskentayksiköt olivat melkein identtiset Am29000-sarjan suorittimien laskentayksiköihin.

Kaikissa K5-suorittimissa oli 4,3 miljoonaa transistoria. K5:ssä oli L1-välimuistia 8 kilotavua datalle ja 16 kilotavua käskyille. Sen käyttöjännite oli 3,52 volttia. Mikään K5 ei tukenut MMX-käskyjä.

K5:ttä oli olemassa kahdella eri ytimellä: SSA/5:llä ja 5k86:lla. SSA/5 oli ilmeisesti piirin aikainen versio, jossa joku suorituskykyyn oleellisesti vaikuttava ominaisuus ei vielä toiminut ja oli jouduttu kytkemään pois päältä. Molempia myytiin K5-nimellä. AMD nimesi suorittimet sen mukaan, kuinka nopeaa Pentiumia ne suurin piirtein vastasivat kokonaislukulaskennassa.

K5-suorittimien liukulukunopeus oli huonompi kuin Intel Pentiumilla, mutta parempi kuin Cyrix 6x86:lla. 5k86-ytimen kokonaislukusuorituskyky oli myös kilpailijoitaan parempi samalla kellotaajuudella, mutta K5-prosessori ei kyennyt saavuttamaan yhtä suuria kellotaajuuksia kuin kilpailijansa.

## Ytimet

* SSA5:
** 0,5 tai 0,35 mikrometrin prosessi
** Väylä 50 (PR75), 60 (PR 90) tai 66&nbsp;MHz (PR 100)
** Julkaistiin 27. maaliskuuta 1996
** Kellotaajuus 75 (PR75), 90 (PR90) tai 100&nbsp;MHz (PR100)
* 5k86
** 0,35 mikrometrin prosessi
** Väylä 60 (PR120, PR150) tai 66&nbsp;MHz
** Julkaistiin 7. lokakuuta 1996
** Kellotaajuus 90 - 116&nbsp;MHz (PR120 - PR166)

AMD suunnitteli myös 133 megahertsin versiota, joka olisi saanut PR-arvon 200, mutta sitä ei ikinä valmistettu merkittäviä määriä. K5:n seuraaja oli AMD K6.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Suorittimen esittely AMD:n sivulla
Maracanã

**Maracanã** on jalkapallostadion Rio de Janeirossa Brasiliassa. Ellipsin muotoinen stadion rakennettiin vuoden 1950 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuja varten ja vihittiin käyttöön 26. kesäkuuta 1950. Stadionin virallinen nimi on *Estádio Jornalista Mário Filho* edesmenneen urheilujournalistin mukaan, mutta stadion tunnetaan yleisesti nimellä Maracanã, koska se sijaitsee Maracanãn kaupunginosassa Avenida Maracanã -nimisen kadun ja Rio Maracanã -nimisen joen varrella.

Maracanãn virallinen yleisöennätys on 183&nbsp;341 maksanutta katsojaa, joka syntyi MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan 31. elokuuta 1969. Kuitenkin arvellaan, että vuoden 1950 maailmanmestaruuskilpailujen voittajan ratkaissutta ottelua Uruguay–Brasilia olisi ollut katsomassa lähes 200&nbsp;000 ihmistä, koska maksamattomia katsojia oli niin paljon. 1990-luvulla stadionin seisomapaikat muunnettiin istumapaikoiksi, jolloin paikkaluku putosi noin 70&nbsp;000 katsojaan. Jatkuvissa uudistustöissä katsojaluku on tarkoitus kohottaa 100&nbsp;000 katsojaan.

Maracanãlla ovat pelanneet kotiotteluitaan muun muassa Botafogo, Vasco da Gama, Flamengo ja Fluminense. Nykyään joukkueet Fluminensea lukuun ottamatta pelaavat stadionilla kuitenkin vain tärkeimmät ottelunsa.

Yksi tunnetuimmista rockkonserteista Maracanãlla on KISS-yhtyeen konsertti 18. heinäkuuta 1983 yli 250&nbsp;000 katsojalle. Yleisöennätystä ei ole koskaan laskettu stadionin viralliseksi, koska yleisöä oli kenttäkatsomossa lähes 140&nbsp;000 ihmistä ja 90&nbsp;000 katsomossa. Tarkkaa lukumäärää ei saatu koskaan selville.

Maracanã-stadion toimi yhtenä vuoden 2014 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen pelipaikoista. Kaksi vuotta myöhemmin stadionilla pidettiin 2016 kesäolympialaisten avajaiset ja päättäjäiset, ja se toimi myös kisojen jalkapallon pääareenana.

## Stadionista sanottua
"*Vain kolme ihmistä on historian aikana saanut Maracanãn täysin hiljaiseksi: [[Frank Sinatra]], [[Paavi Johannes Paavali II]] ja* Alcides Ghiggia, vuoden 1950 MM-kilpailujen ratkaisuottelussa voittomaalin tehnyt uruguaylaishyökkääjä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nanoputki

**Nanoputki** on putki, jonka ulko-, sisähalkaisija tai seinämän paksuus on maksimissaan muutama sata nanometriä. Nanoputken pituus voi valmistustavasta riippuen vaihdella muutamasta mikrometristä jopa useisiin metreihin.

## Valmistusmenetelmät
* kaasufaasista
** PVD (Physical Vapor Deposition)
** CVD (Chemical Vapor Deposition)
** ALD/ALE (Atomic Layer Deposition/Epitaxy)
* liuoksesta kasvattamalla
** ansitrooppinen kiteen kasvatus
** templaattikasvatus
* sähköisillä menetelmillä
* mekaanisella työstöllä

## Nanoputkimateriaalit
* Hiili
* Epäorgaaniset oksidit
* Epäorgaaniset sulfidit
* Orgaaniset yhdisteet

## Hiilinanoputki
Hiilinanoputki on hiiliatomeista muodostunut molekyyli, jonka pituus voi olla jopa millimetrin suuruusluokkaa. Nanoputki on kuin venytetty fullereeni. Hiilinanoputket johtavat sähköä, ja niistä voidaan rakentaa myös mekaanisia nanokoneita. Nanoputket tai -renkaat saadaan pyörimään niihin suunnatun laserin avulla ja soveltuvat siksi niin kutsuttuihin nanorobotteihin. Sisäkkäiset nanoputket pyörivät ilman sanottavaa kitkaa. Niitä voidaan mahdollisesti myös käyttää vedyn varastoimiseksi ympäristöystävällisissä vetyakuissa. Myös tietotekniikassa on löydetty käyttötarkoitus. Nanoputket soveltuvat hyvin valon johtamiseen optisissa prosessoreissa.

Hiilinanoputken keksi vuonna 1991 japanilaisprofessori Sumio Iijima.

Eläinkokeissa hiilinanoputkien on todettu vaikuttavan asbestikuitujen tapaan keuhkoihin, mikäli ne joutuvat sinne hengitysilman mukana. Kuluttajille ongelmia ei juurikaan ole odotettavissa, mutta runsaasti hiilinanoputkia käsittelevien tulisi suojautua.

Hiilinanoputkia voidaan valmistaa usealla eri menetelmällä. "Kaaripurkaus"-menetelmässä käytetään hiilielektrodeja, joiden läpi johdetaan 50–100&nbsp;A tasavirtaa n. 20–30&nbsp;V jännitteellä. Mikäli halutaan yksiseinäisiä nanoputkia on anodiin seostettava katalyytiksi sopivia metalleja kuten Fe, Co, Ni, Y, Mo, Gd. Prosessi suoritetaan inertissä matalapaineisessa kaasukehässä, jossa on 50–700&nbsp;mbar paineessa argonin ja heliumin seosta. Hiilitankojen päät ovat millimetrin päässä toisistaan.

Kun järjestelmään kytketään sähkövirta syntyvä purkaus höyrystää toista hiilitangoista (anodi), jonka hiiliatomit lopulta muodostavat katodille ja reaktorin seinämiin tuotetta. Saanto riippuu plasmakaaren tasaisuudesta ja muodostuvan kappaleen lämpötilasta. Saatavien nanoputkien ominaisuuksia voidaan muuttaa monilla eri tavoilla modifioimalla prosessiparametrejä. Moniseinäisiä nanoputkia saadaan käyttämällä grafiitista valmistettuja seostamattomia elektrodeja. "Kaaripurkaus"-menetelmä synnyttää paljon erilaisia sivutuotteita kuten fullereeneja, amorfista hiiltä ja grafiitin nanohiukkasia, joiden seasta nanoputket on saatava talteen. Menetelmästä on olemassa monia eri variaatioita, joilla pyritään optimoimaan prosessia.

## Katso myös
* Nanoteknologia
* Nanotiede
* Nanoepoksi
* Nanonuppu
* Grafeeni
* Fullereeni

## Lähteet
*  
* 
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Video: nanoputkien käsittelyä "nanokädellä"
Lihasulan kartano

**Lihasulan kartano** on Kangasalla Vesijärven rannalla sijaitseva kartano. Tila mainitaan jo 1500-luvun veroluetteloissa. 

Vihtori Peltonen-Lihasulan Säätiön hallintaan kartano tuli vuonna 1930. Aitolahden Sorilassa 1925 alkanut Pohjois-Hämeen tietopuolinen karjanhoitokoulu siirtyi vuonna 1954 Lihasulaan, jossa se toimi 15 vuotta. Sen jälkeen vuoteen 1992 tiloissa toimi Kangasalan maatalouskurssikeskus, joka koulutti maatalouslomittajia. Vuosina 1983–1992 siellä toimi Kangasalan maatalousoppilaitos. Sittemmin kartanon säätiön tilalla on keskitytty muun muassa suomenlampaiden jalostukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lihasulan säätiön kotisivut
Messier 22

**Messier 22** on pallomainen tähtijoukko Jousimiehen tähdistössä. Kohde on luultavasti ensimmäinen koskaan löydetty pallomainen tähtijoukko. Kohteen havaitsi Abraham Ihle jo vuonna 1665. Charles Messier lisäsi sen luetteloonsa 5. kesäkuuta 1764.

Tähtijoukko on suhteellisen lähellä aurinkokuntaamme, sen arvioitu etäisyys on vain noin 10&nbsp;400 valovuotta, ja se kuuluu meitä lähimpiin pallomaisiin tähtijoukkoihin. Kohde näkyy paljain silmin mutta ei kovin pohjoisessa. Kohde on kirkkaampi kuin esimerkiksi Herkuleen suuri pallomainen tähtijoukko. Kohteesta on havaittu 70&nbsp;000 tähteä, joista vain 32 on muuttuvia tähtiä. Kirkkaimmat tähdet ovat magnitudiltaan noin +11.

Harvoissa pallomaisissa tähtijoukoissa on planetaarisia sumuja; tässä kohteessa sellainen on. Sumu on melko heikko, ja sen havaitsi infrapunaista aallonpituutta havainnoiva IRAS-satelliitti.

## Katso myös
* Messierin luettelo
* New General Catalogue

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Kaivannon kanava

**Kaivannon kanava** sijaitsee Kangasalla Längelmäveden ja Roineen välissä Keisarinharjusta ja Vehoniemenharjusta muodostuvan harjujakson matalimmalla kohdalla. Kanavan pituus on noin 120 metriä ja leveys 30–45 metriä.

Aikaisemmin näiden järvien pinnat olivat harjujakson takia eri tasossa, mutta 1800-luvun alussa alettiin paikalle suunnitella rakennettavaksi kanavaa. Kanavan päätyöt valmistuivat syksyllä 1829, ja huhtikuussa 1830 raotettiin kanavan portteja varovasti. Kun vedentuloa kasvatettiin, murtuivat kanavan rakenteet. Kanavan rakenteet tuhoutuivat ja kannas kanavan ympäriltä huuhtoutui veden mukana. Tämän seurauksena kanava oli muuttunut avoimeksi salmeksi ja Längelmäveden vedenpinta aleni noin kaksi metriä Roineen tasolle. 

Kanavan yli on nykyään Lahteen vievän valtatie 12:n silta ja paikalla on kioski ja toisella puolen tietä grilliravintola. Kanavalla järjestetään talvisin mm. avantouimareiden uintitapahtumia, *Kaivannon kanavan yliuinteja*. Keväisin taas pidetään perinteinen *kuoretapahtuma*, jonka idea perustuu siihen, että kanavasta on pyydetty suurilla haaveilla (lipoilla) kutemaan nousevia kuoreita. Tämän kalastusmuodon huippukausi on lyhyt ja se ajoittuu aikaan jäidenlähdön ja koivun lehteentulon välillä.

Kaivannon kanavan luoteispuolella toimi vuoteen 2015 asti vuonna 1963 avattu Kaivannon sairaala, joka oli Pirkanmaan sairaanhoitopiirin psykiatrinen sairaala.

## Katso myös
* Sarsanvirta
* Iharinkoski
* Kostianvirta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hurskainen, Tarmo: Suomen Kanavat – Kaivanto , 2005
* Luonnonmullistuksen kaunis muistomerkki, Aamulehti, 30.03.1930, nro 86, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Kaivannon kanava 100 vuotias, Hakkapeliitta, 01.04.1930, nro 14, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Omskin alue

**Omskin alue** () on yksi Venäjän federaation jäsenalueista (federaatiosubjekti) Länsi-Siperian eteläosassa Irtyš-joen keskijuoksulla. Alueen pääkaupunki on Omsk, joka sijaitsee Irtyš- ja Om-jokien yhtymäkohdassa.

## Maantiede
Omskin alue rajoittuu lännessä ja pohjoisessa Tjumenin alueeseen, pohjoisessa lisäksi Hanti-Mansiaan, koillisessa Tomskin alueeseen, idässä Novosibirskin alueeseen ja etelässä Kazakstaniin.

Omskin alue sijaitsee Länsi-Siperian alangon eteläosassa. Merkittävimmät joet ovat Obiin laskeva Irtyš sekä sen sivujoet Išim, Om ja Tara. Alueen pohjoisosa on pääasiassa havumetsää, keskiosa lehtimetsää ja eteläosa peltoa.

## Väestö
Omskin alueella oli 2&nbsp;079&nbsp;220 asukasta (2002) ja väestötiheys on 14,9 as./km². Suurin etninen ryhmä vuonna 1999 olivat venäläiset, joita oli 80,3 % alueen väestöstä. Lisäksi väestöstä oli saksalaisia 6,3 %, ukrainalaisia 4,9 %, kazakkeja 3,5 %, tataareja 2,3 % ja muita 2,7 %.

Alueen suurin kaupunki on yli 1,1 miljoonan asukkaan Omsk (pääkaupunki), jossa asuu yli puolet alueen väestöstä. Muita suuria kaupunkeja ovat Isilkul, Tara ja Kalatšinsk.

Väestö jakautui vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan seuraavasti:
*venäläiset 83,47&nbsp;%
*kazakit 3,93&nbsp;%
*ukrainalaiset 3,74&nbsp;%
*saksalaiset 3,67&nbsp;%
*tataarit 2,30&nbsp;%
*valkovenäläiset 0,44&nbsp;%
*armenialaiset 0,32&nbsp;%
*azerit 0,20&nbsp;%
*tšuvassit 0,20&nbsp;%
*virolaiset 0,15&nbsp;%
*puolalaiset 0,14&nbsp;%
*juutalaiset 0,12&nbsp;%
*romanit 0,11&nbsp;%
*latvialaiset 0,11&nbsp;%

## Hallinto
Hallinnollisesti alue on jaettu 32 piiriin ja 5 kaupunkiin. Aluehallinnon päämiehenä toimii kuvernööri ja edustuslaitoksena lakiasäätävä kokous.

## Talous
Venäjän tilastokeskus Rosstatin mukaan Omskin alue tuotti vuonna 2010 yhteensä 371,2 miljardin ruplan osuuden eli 0,99&nbsp;% Venäjän federaation bruttokansantuotteesta. Asukasta kohden BKT oli 187&nbsp;700 ruplaa (noin 4&nbsp;500) euroa, mikä on 72&nbsp;% Venäjän keskiarvosta.

Tärkeimmät teollisuudenalat ovat öljynjalostus-, koneenrakennus-, kemian- ja elintarviketeollisuus. Teollisuus ja väestön enemmistö on keskittynyt pääkaupunkiin Omskiin. Maatalous tuottaa viljaa, auringonkukkia ja vihanneksia. Lisäksi harjoitetaan karjataloutta sekä turkiseläinten metsästystä ja tarhausta. Alueen halki kulkee Siperian rata, josta pääkaupungin kohdalta haarautuu rata Kazakstanin puolelle. Omskissa on myös tärkeä jokisatama ja kansainvälinen lentoasema.

Omskissa on yliopisto.

## Lähteet
Extremadura

**Extremadura** on itsehallintoalue Espanjassa.
 
Extremaduran rajanaapureita ovat pohjoisessa Kastilia ja León, idässä Kastilia-La Mancha, etelässä Andalusia ja lännessä Portugali. Alueen pinta-ala on 41&nbsp;634 km² ja väkiluku noin 1 miljoona (2017)

Extremadura koostuu kahdesta maakunnasta, Cáceresista ja Badajozista, jotka ovat pinta-alaltaan Espanjan kaksi suurinta maakuntaa. Tärkeitä kaupunkeja ovat pääkaupunki Mérida, Badajoz, Cáceres sekä Plasencia.

Extremaduran alueella sijaitsee monia luonnonsuojelualueita, kuten Monfragüen luonnonpuisto, joka on tunnettu runsaasta eläimistöstään.

Alueen pääkaupunki Mérida oli tärkeä kaupunki roomalaisaikoina, ja siellä on nähtävänä roomalaisia raunioita. Myöhemmin kaupunki oli kristityn maailman ja maurien muslimivallan rajaseutua.

Extremadurasta olivat kotoisin monet kuuluisat konkistadorit ja Amerikan uudisraivaajat kuten Hernán Cortés, Francisco Pizarro, Pedro de Alvarado ja Pedro de Valdivia. Amerikan mantereelta onkin löydettävissä useita viittauksia Extremaduraan paikannimien muodossa. Esimerkkinä näistä Mérida-nimiset kaupungit Meksikossa ja Venezuelassa, Medellín Kolumbiassa ja Albuquerque New Mexicossa, Yhdysvalloissa.

## Aluejako
Extremadura koostuu kahdesta maakunnasta:

* Cáceres, pääkaupunki Cáceres
* Badajozista, pääkaupunki Badajoz

Maakunnat jakaantuvat 388 kuntaan, joista 223 sijaitsee Cáceresissa ja 165 Badajozissa.

### Suurimmat kunnat (1.1.2017)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Parque Natural de Monfragüe
Paleogeenikausi

**Paleogeenikausi** oli geologinen ajanjakso 65,5–23,03 miljoonaa vuotta sitten. Kausi oli kenotsooisen maailmankauden ensimmäinen kausi ja sitä seurasi neogeenikausi. Paleogeenikausi jaetaan paleoseeniin, eoseeniin ja oligoseeniin, joita pidettiin aiemmin tertiäärikauden epookkeina. Paleogeenikausi alkoi liitukauden lopun joukkotuholla. Paleogeenikautta voidaan kutsua myös alatertiääriksi.

Linnut ja nisäkkäät olivat olennainen osa paleogeenikautta. Nisäkkäät kehittyivät sen aikana ja niiden lajimäärä kasvoi huomattavasti. Myös lintulajisto lisääntyi ja runsastui. Ilmasto oli hyvin lämmin paleogeenikauden alussa paleoseenijakson loppupuolella. Lämpötila nousi tuolloin huippuunsa. Maahan iskeytyi kauden keskivaiheilla eoseenijakson lopussa kaksi valtavaa asteroidia, jotka tuhosivat suuren osan planeetan eliöstöstä.

## Lähteet
Neogeenikausi

**Neogeenikausi** oli kenotsooisen maailmankauden keskimmäinen kausi 23,02–2,588 miljoonaa vuotta sitten. Kautta edelsi paleogeenikausi ja sen jälkeen alkoi nykyinen kvartäärikausi. Neogeenikausi jaetaan mioseeniin ja plioseeniin, jotka jaetaan vielä pienempiin vaiheisiin.

Nisäkäslajisto kehittyi neogeenikaudella kohti nykyistä ja apinat kohti ihmistä. Ilmasto viileni ja kuivui. Ruohotasangot laajenivat ja aavikot kasvoivat ajoittain. Ilmastossa esiintyi välillä kosteampia kausia. Alankomaissa vallitsi yli kymmenen miljoonaa vuotta sitten mioseenin alkupuolella lämmin, subtrooppinen ilmasto, joka alkoi myöhemmin viiletä sekä muuttua epävakaaksi heilahtelemalla entistä nopeammin ja rajummin. Alankomaissa esiintyi vielä neogeenikauden lopussa plioseenin aikana kaksi muutaman sadantuhannen vuoden jaksoa, joiden aikana ilmasto oli parhaimmillaan lähes subtrooppinen. Kauden lopussa ja kvartäärikauden alkaessa tapahtui huomattava ilmaston jäähtyminen.

Neogeenikausi käsittää entisen tertiäärikauden kaksi epookkia, mioseenin ja plioseenin. Neogeenikauden määritelmästä käytiin väittelyä geologien kesken 2000-luvun alussa. Kauden katsottiin välillä sisältävän myös kvartäärikauden pleistoseeni- ja holoseeni-epookkeineen. Nykyinen määritelmä vahvistettiin vuonna 2009.

Neogeenikautta on kutsuttu myös ”nuoreksi tertiääriksi”. Kaudelle oli tyypillistä eläinkunnan kehittyminen kohti nykyistä muotoaan. Kehitys jakautui lukuisiin välivaiheisiin, joista mahdollisesti tunnetuin on Euroopassa vaikuttanut Villafranca-vaihe. Ilmaston viileneminen alkoi näkyä neogeenikauden aikana selvästi Euroopassa, josta trooppiset eläinlajit vetäytyivät pois. Amerikat yhdistyivät mannerliikuntojen myötä plioseenin loppupuolella Panamankannaksen avulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Giovanni Battista Pergolesi

**Giovanni Battista Pergolesi** (4. tammikuuta 1710 Jesi – 16. maaliskuuta 1736 Pozzuoli) oli italialainen säveltäjä, viulisti ja urkuri.

## Elämä
Aluksi hän opiskeli musiikkia Francesco Santinin johdolla. Vuonna 1725 Pergolesi muutti perheineen Napoliin. Täällä hän opiskeli muun muassa Gaetano Grecon johdolla. Myöhemmin Pergolesista tuli yksi arvostetuimmista opera buffan (*koominen [[ooppera]]*) säveltäjistä. Vuonna 1733 sävelletty ooppera *[[La serva padrona]]* on nykyään Pergolesin tunnetuin teos. Oopperoiden lisäksi Pergolesi sävelsi muun muassa kirkkomusiikkia. Useita kirkko- sekä soitinmusiikkiteoksia on aiemmin luultu Pergolesin säveltämiksi, mutta tiedot ovat sittemmin osoittautuneet vääriksi. 

## Oopperat
* *[[La Conversione di Saint Guglielmo d’Aquitania]]* (1731)
* *[[La Salustia]]* (1732)
* *[[Lo Frate innamorato]]* (1732)
* *[[La serva padrona]]* (1733)
* *[[Il Prigionier superbo]]* (1733)
* *[[La Contadina astuta]]* (1734)
* *[[Adriano in Siria]]* (1734)
* *[[Livietta e Tracollo]]* (1734)
* *[[Il Flaminio]]* (1735)
* *[[L’Olimpiade (Pergolesin ooppera)|L’Olimpiade]]* (1735)

### Postuumisti ensi-iltansa saaneet
* *[[Il Maestro di Musica]]* (1737)
* *[[Il Traccollo]]* (1753)
* *[[La Morte di San Giuseppe]]* (1759)

## Aiheesta muualla

*Fondazione Pergolesi Spontini, Jesi
*Vapaasti käytettävissä olevia Pergolesin partituureja Mutopia Project