open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eläinoikeuspuolue

**Eläinoikeuspuolue** (), lyhenne **EOP**, on vuonna 2015 perustettu ja vuosina 2016–2023 ja uudelleen lokakuusta 2024 lähtien puoluerekisterissä ollut suomalainen puolue.

Eläinoikeuspuolue määrittelee itsensä poliittisena toimijana, jonka tavoitteena on tehdä Suomesta kaikkien eläinten yhteiskunta, edistää lajista riippumatonta oikeudenmukaisuutta ja lopettaa eläinten käyttäminen tuotantovälineinä, ravintona, viihdykkeinä ja asusteina. Puolueen manifesti on visio kaikkea elämää kunnioittavasta yhteiskunnasta, josta linjataan tarkemmin puolueohjelmissa.

## Puolueen periaatteet ja toimintahistoria
Eläinoikeuspuolue (EOP) merkittiin yhdistysrekisteriin 19.3.2015. Sääntöjensä mukaisesti EOP:n tarkoituksena on valtakunnallinen poliittinen ja valtiollinen vaikuttaminen ihmisten sekä eläinten oikeudenmukaisen kohtelun takaamiseksi. Puolueen toiminnan lähtökohtana on ajatus siitä, että ihmisten ja muiden eläinten kohtelussa on noudatettava samoja oikeudenmukaisuusperiaatteita, minkä vuoksi eläinten ja niiden luonnollisten elinympäristöjen hyväksikäyttö ja riisto on väärin.

Eläinoikeuspuolue määrittelee toimintansa ja politiikkansa arvoperustaksi kestävyyden, oikeudenmukaisuuden ja elämän.

Puoluepoliittisten tavoitteiden saavuttaminen edellyttää Suomessa 5 000 kannattajakortin keräämistä vuoden aikana virallisen puolueen rekisteröimiseksi. EOP:n toiminta keskittyi 2015−2016 tarvittavan kannattajakorttimäärän kokoamiseen. Yhdistys aloitti 23.5.2015 rekisteröintikampanjan, joka keskittyi sosiaalisen median ohella Turun, Helsingin, Porin ja Tampereen seudulle. Yhdistys jätti rekisteröitymishakemuksen poliittiseksi puolueeksi oikeusministeriölle heinäkuussa 2016, ja oikeusministeriö hyväksyi hakemuksen 20.9.2016.

EOP julkaisi maaliskuussa 2015 manifestin, jossa yhdistys toi esille pitkän aikavälin vision kaikkia eläimiä kunnioittavasta yhteiskunnasta. Tammikuussa 2016 puolueen puheenjohtaja edusti eläinoikeusliikettä Ylen Perjantai-ohjelman suorassa televisiolähetyksessä vastaväittäjänään keskustan kansanedustaja Anne Kalmari.

## Puolueen hallitus ja paikallistoiminta

Aloitteen puolueen perustamisesta tekivät Tarja Benaouda ja Kristina Labart-Bergestad, joita motivoi pettymys Vihreän liiton toimintaan ja tavoitteisiin sekä ruotsalaisen eläinoikeuspuolueen Djurens Partin onnistunut perustaminen. Puolueen puheenjohtajana toimii Jaakko Perttunen, ensimmäisenä varapuheenjohtajana Kapa Monola-Lemière ja toisena varapuheenjohtajana Heini Niinimäki.

Eläinoikeuspuolueella on paikallistoimintaa Helsingissä, Tampereella ja Porvoossa.

## Kansainväliset yhteydet

Eläinoikeuspuolueella on alankomaalaisen Eläinpuolueen kautta tiiviit suhteet koko kansainväliseen eläinpuolueiden verkostoon. EOP on aktiivisesti mukana Animal Politics Foundation -kattojärjestön toiminnassa.

## Vaalimenestys
### Kuntavaalit

### Eduskuntavaalit

### Europarlamenttivaalit

### Aluevaalit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Eläinoikeuspuolue
Danvikshem

**Danvikshem** on vanhainkoti Nackan kunnassa Ruotsissa. Tyyliltään kansallisromanttinen rakennus sijaitsee kalliolla Tukholman Stadsgårdenin satamaan johtavan laivareitin eteläpuolella. Danvikshemin toiminnasta vastaa voittoa tavoittelematon säätiö *Stiftelsen Danviks hospital*.

Rakennuksen suunnitteli Aron Johansson ja se valmistui vuonna 1913.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Danvikshem
CD-1 (1943)

**CD-1** oli keisarillisen Japanin laivaston C-tyypin saattaja toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Mitsubishin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 15. syyskuuta 1943. Alus laskettiin vesille 29. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 29. helmikuuta 1944.

## Palvelus
Alus upposi 6. huhtikuusta 1945 ilmahyökkäyksessä Amoyn eteläpuolella ja poistettiin alusluettelosta 25. toukokuuta.

## Lähteet
* 

### Viitteet
CD-5 (1944)

**CD-5** oli keisarillisen Japanin laivaston C-tyypin saattaja toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1944 hankinnoissa Nihon Kōkanin Tsurumin telakalta, missä köli laskettiin 23. lokakuuta 1943. Alus laskettiin vesille 15. tammikuuta 1944 ja otettiin palvelukseen 19. maaliskuuta.

## Palvelus
Alus upposi 21. syyskuuta 1944 ilmahyökkäyksessä Luzonin länsipuolella ja poistettiin alusluettelosta 25. toukokuuta 1945.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Näyttelijälakko 1963–1965

**Näyttelijälakko 1963–1965** oli Suomessa tapahtunut työtaistelu, jossa Suomen Näyttelijäliitto  kielsi jäseniään tekemästä uusia elokuvasopimuksia. Lakko kesti alkuvuodesta 1963 aina kesään 1965 saakka. Yhdessä television yleistymisen kanssa näyttelijälakko merkitsi suurta muutosta suomalaiselle elokuvalle. Pitkä studiossa kuvattujen elokuvien perinne loppui täysin, minkä seurauksena  Suomen Filmiteollisuus hakeutui konkurssiin vuonna 1965. Elokuvia tuotettiin vähän, ja niiden näyttelijöinä käytettiin liittoon kuulumattomia ja harrastajanäyttelijöitä.

Lakon myönteisenä vaikutuksena suomalaisen elokuvan ilmaisuvalikoima monipuolistui: sarjatuotettujen studioelokuvien tekijöiden sijaan kärkeen nousivat ”uuden aallon” *[[auteur]]*-tyyliset ohjaajat kuten Risto Jarva, Erkko Kivikoski, Maunu Kurkvaara, Jaakko Pakkasvirta ja Eino Ruutsalo. He kuvasivat elokuvansa aidoissa miljöissä, kevyellä tuotantoryhmällä ja tuoreita näyttelijäkasvoja käyttäen. Elokuvat perustuivat valtaosin alkuperäiskäsikirjoituksiin eivätkä studioelokuvien tapaan jo tunnettuihin näytelmiin tai romaaneihin. Taloudellisesti tuotanto oli riskipitoista: monien tuotantojen omilleen pääsy oli kiinni siitä, saiko elokuva jälkikäteen valtionpalkinnon vai ei.

## Tapahtumien kulkua
Suomen filmivalmistajien liitto ja Suomen Näyttelijäliitto aloittivat vuoden 1963 alusta neuvottelut näyttelijöiden palkkioista. Näyttelijät vaativat yli 50 prosenttia aiempaa suurempia palkkioita tilanteessa, jossa he saivat houkuttelevia  työtarjouksia teattereiden ja elokuvien lisäksi televisiosta. Näyttelijä&shy;liiton vaatimuksiin kuului myös niin sanottu ”televisiopykälä”, jonka perusteella elokuvien valmistajan olisi ollut tilitettävä 25 prosenttia elokuvan televisio&shy;esitys&shy;oikeuksista saamistaan tuloista näyttelijöille. Elokuvatuottajat suostuivat lopulta runsaan 20 prosentin palkkiokorotuksiin mutta eivät televisiopykälään, jonka he katsoivat aiheuttavan samankaltaisia vaatimuksia elokuvanteon muiltakin työntekijäryhmiltä. Tuottajien mielestä näyttelijöiden vaatimukset olivat lisäksi ristiriidassa vuonna 1961 uusittuun tekijänoikeuslakiin nähden.

Neuvottelut päättyivät Näyttelijäliiton kieltoon tehdä uusia elokuvasopimuksia. Lakko saattoi jatkua, koska näyttelijät saivat yhä enemmän töitä televisiosta korvaamaan elokuvarooleja. Myös Ruotsin teatteriliitto tuki Suomen lakkoa ja kehotti jäseniään olemaan menemättä suomalaisiin elokuvatuotantoihin. Eniten lakosta kärsivät elokuvatuotantoyhtiöt. Niistä vain Tommi Rinteen 1963 perustama Keskus-Elokuva Oy hyväksyi kaikki näyttelijöiden vaatimukset televisiopykälää myöden.

Näyttelijälakon aiheuttamien vaikeuksien takia lähes koko ohjaajapolvi vaihtui. Studiokauden ohjaajista uraansa jatkoivat 1960-luvun puolenvälin jälkeen oikeastaan vain Edvin Laine ja Matti Kassila. Monien muiden elokuvahankkeiden ohella Kassilan kaavailema hanke neljänneksi (aikajärjestyksessä kolmanneksi) Palmu-elokuvaksi *[[Lepäisit jo rauhassa, komisario Palmu]]* kaatui lakon myötä, koska Joel Rinne ja muut pääosien ammattinäyttelijät eivät olleet käytettävissä.

## Lähteet
Heikkopeikko

**Heikkopeikko** on vuosina 1975–1976 tehty suomalainen nukkeanimaatiosarja, jonka ohjasi Irja Ranin. Se oli ensimmäinen Yleisradion tuottama nukkeanimaatiosarja. Lapsille suunnattu sarja kertoo Peikkolassa asuvasta peikkoperheestä, jonka poika on nimeltään Heikkopeikko.

Sarja tehtiin TV1-kanavalle. Se käsittää yhdeksän jaksoa, joiden pituus vaihtelee kahdeksan ja kahdentoista minuutin välillä. Ensimmäiset viisi jaksoa esitettiin ensi kerran huhtikuussa 1976 ja jälkimmäiset neljä jaksoa tammikuussa 1977. Sarjan käsikirjoittivat Matti Kokkola sekä Aino ja Arvo Laitinen. Hahmojen ääniä esittävät Tapio Hämäläinen, Juha Mäkelä, Soila Komi, Martti Järvinen, Aila Arajuuri ja Matti Ranin. Yle on julkaissut koko sarjan DVD:llä vuonna 2014. Lisäksi ”Ystävä”-nimistä jaksoa esitettiin vuosina 2014–2016 Yle Teemalla.

## Lähteet
Dieldriini

**Dieldriini** (C12H8Cl6O) on kloorattuihin epoksideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Aikaisemmin yhdistettä on käytetty suuriä määriä hyönteismyrkkynä, mutta nykyisin sen käyttö on kiellettyä tai hyvin rajoitettua. Suomessa dieldriinin käyttökielto on ollut voimassa vuodesta 1972. Dieldriini on endriinin stereoisomeeri.

## Ominaisuudet
Dieldriini on huoneenlämpötilassa valkoista kiteistä ainetta. Se ei liukene veteen, mutta liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja aromaattisiin liuottimiin. Dieldriini on hyvin myrkyllistä ja voi aiheuttaa vaurioita keskushermostossa, Aineelle altistumisesta voi seurata huonovointisuutta, päänsärkyä, kouristuksia ja huimausta. Yhdiste on mahdollisesti karsinogeeninen. Dieldriini kertyy ravintoketjussa eläimiin ja on hyvin pysyvä yhdiste. Dieldriinin LD<sub>50</sub>-arvo rotalle suun kautta on 46 mg/kg. Maaperässä ja eliöissä aldriinista muodostuu dieldriiniä.

## Valmistus ja käyttö
Dieldriiniä valmistetaan lähtien norbornadieenistä ja heksakloorisyklopentadieenistä. Näiden Diels–Alder-reaktiossa muodostuu aldriinia, joka hapetetaan dieldriiniksi peretikka- tai perbentseohapon avulla. 
:

Dieldriiniä on käytetty hyönteismyrkkynä maataloudessa vilja-, peruna- ja puuvillaviljelmillä. Se soveltui lähinnä siementen suojaamiseen ja maaperään levitettäväksi käytettynä hyönteismyrkkynä. Aine tuli markkinoille 1950-luvulla ja eniten sitä käytettiin 1960-luvulla. Sitä käytettiin myös malariaa levittävien hyttysten torjuntaan ja termiittien torjuntaan. Dieldriini on nykyään kiellettyä useissa maissa sen terveys- ja ympäristövaikutusten vuoksi. Suomessa kielto tuli voimaan 1972 ja Yhdysvalloissa 1974. Dieldriini kuuluu Tukholman sopimuksessa vuonna 2001 kiellettyihin aineisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Dialdriinin kansainvälinen kemikaalikortti (ILO):
* The Comparative Toxicogenomics Database (CTD): Dieldrin 
* DrugBank: Dieldrin  
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Dieldrin
Niksulan TV

**Niksulan TV** oli 1960-luvulla Suomen televisiossa lähetetty lastenohjelma, jonka sisällöstä vastasi näyttelijäpariskunta Matti ja Irja Ranin. Se oli Suomen ensimmäinen television lastenohjelma. Sarja alkoi silloisella TES-TV-kanavalla nimellä **Pikkuväen iloksi**, vuosina 1960–1963 sen nimenä oli **Raninien tv-perhe**, sen jälkeen vuoteen 1969 *Niksulan TV* ja vuodesta 1969 alkaen **Niksula**. Sarjaa esitettiin vuosina 1964–1967 TES-TV:n seuraajaksi tulleella TV2-kanavalla ja vuodesta 1967 TV1-kanavalla. Sarja päättyi 1972. Puolituntiset jaksot esitettiin aina torstai-iltapäivisin.

*Niksulan TV* oli tyypiltään makasiiniohjelma. Ohjelman tunnetuin hahmo oli Matti Raninin esittämä käsinukkehahmo Kasper-nukke, joka esiintyi Kasper-teatteri-nimisessä osiossa. Muita hahmoja olivat esimerkiksi ohjelman maskotti Niksu-nukke (äänenä Irja Ranin), noita Eulaalia Kenkkunen (äänenä Pirkko Aarnio) ja Hjalmar Löfvingin esittämä setä Pim-Pom. Lisäksi ohjelmassa esitettiin ulkomaisia piirrettyjä. Lapset saivat itse osallistua ohjelman tekoon esimerkiksi lasten levyraadin ja musiikkileikkikoulun muodossa. Loppuvuosinaan sarja muuttui selkeämmin valistukselliseen suuntaan.

Niksu-nukke oli englantilainen Noddy eli Lelumaan Niksu.

## Lähteet
Jining (Sisä-Mongolia)

**Jining** (, ) on piirikuntatason kaupunkipiiri, joka toimii prefektuuritason kaupunki Ulanqabin päähallintopaikkana Sisä-Mongoliassa Kiinassa. Kaupunkipiirin pinta-ala on 407,23 neliökilometriä ja väkiluku 356&nbsp;135 (vuonna 2010). Kaupunkipiirin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 120 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Hohhotista koilliseen.

## Lähteet
Ro-20 (1920)

**Ro-20** (aiemmin *sukellusvene No.38*) oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1922 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin osana vuoden 1917 hankintoja Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 28. heinäkuuta 1919. Alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1920 ja otettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1922 nimellä *sukellusvene No. 38*.

## Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 *Ro-20*:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1934.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Serenátes

**Serenátes** (, ”Serenadit”) on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin studioalbumi vuodelta 1998. Albumilla Farantoúri laulaa Míkis Theodorákiksen säveltämiä ja Leftéris Papadópouloksen sanoittamia ennen julkaisemattomia kappaleita. 

## Kappaleet

Lainausmerkeissä laulun nimen suomennos.

# Ta mágia (Τα μάγια, ”Loitsut”)
# Éna fengári allókoto (Ένα φεγγάρι αλλόκοτο, ”Outo kuu”)
# Éna tragoúdi alliótiko (Ένα τραγούδι αλλιώτικο, ”Toisenlainen laulu”)
# Kápote tha érthoun na sou poun (Κάποτε θα έρθουν να σου πουν, ”Joskus sinulle tullaan sanomaan”)
# Se poia pelági (Σε ποια πελάγη, ”Millä merellä”)
# Térma i mizéria (Τέρμα η μιζέρια, ”Ei enää kurjuutta”)
# Erotikó (Ερωτικό, ”Rakkauslaulu”)
# Ísouna parápono (Ήσουνα παράπονο, ”Olit valitus”)
# Me ta mávra mátia sou (Με τα μαύρα μάτια σου, ”Mustien silmiesi kanssa”)
# Aláti (Αλάτι, ”Suola”)
# Stou Sifnioú to bar (Στου Σιφνιού το μπαρ, ”Sífnoksen baarissa”)
# Den thélo pia (Δεν θέλω πια, ”En tahdo enää”)

## Aiheesta muualla
* Discogs
I balánta tou Mauthausen

**I balánta tou Mauthausen** (, kansainvälinen julkaisu: *The Mauthausen Ballad*) on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin ja säveltäjä Míkis Theodorákisin ensimmäinen yhteinen studioalbumi vuodelta 1966. Albumi on samalla Farantoúrin debyytti. Albumilla Farantoúri laulaa Theodorákisin säveltämän ja Iákovos Kampanéllisin sanoittaman Mauthausen-sarjan lisäksi muita samojen tekijöiden kappaleita. 

## Kappaleet

# Ásma asmáton (Άσμα ασμάτων) *(Mauthausen-sarja, osa 1)*
# O Antónis (Ο Αντώνης) *(Mauthausen-sarja, osa 2)*
# O drapétis (Ο δραπέτης) *(Mauthausen-sarja, osa 3)*
# Ótan teleiósei o pólemos (Όταν τελειώσει ο πόλεμος) *(Mauthausen-sarja, osa 4)*
# Kourástika na se krató (Κουράστηκα να σε κρατώ)
# O ískios épese varýs (Ο ίσκιος έπεσε βαρύς)
# Píra tous drómous t'ouranoú (Πήρα τους δρόμους τ' ουρανού)
# Stou kósmou tin aniforiá (Στου κόσμου την ανηφοριά)
# To ekkremés (Το εκκρεμές)
# T'óneiro kapnós (Τ' όνειρο καπνός)

## Aiheesta muualla
* Discogs
Huaijoki

**Huaijoki** (, pinyin: Huáihé) on Kiinan joki, joka kulkee lännestä itään, Keltaisenjoen ja Jangtsen vesistöjen välissä. Huaijoen alkulähde sijaitsee Tongbaivuorella Henanin maakunnassa. Se virtaa etelä-Henanin, pohjois-Anhuin ja pohjois-Jiangsun läpi, ja yhtyy Jangtsejokeen Yangzhoun kaupungissa.

Huaijoki on noin 1&nbsp;100 kilometriä pitkä ja sen valuma-alue on 174&nbsp;000 neliökilometriä.

## Lähteet
Ágios Achílleios

**Ágios Achílleios** () eli **Chaḯlli** (Χαΐλλι) on pieni Kreikan saari, joka sijaitsee Mikrí Préspa -järvessä eli Pienessä Préspajärvessä lähellä Albanian ja Pohjois-Makedonian rajaa. Se kuuluu hallinnollisesti Préspeen kuntaan, Flórinan alueyksikköön ja Länsi-Makedonian alueeseen. Saaren asukasluku on 21 (vuonna 2011).

Ágios Achílleios on Kreikan toinen järvessä sijaitseva asuttu saari Ioánnina-saaren ohella. Se on yhdistetty mantereeseen jalan kuljettavalla ponttoonisillalla. Saari on saanut nimensä Pyhästä Akhilleioksesta, joka oli Larissan piispa 300-luvulla. Saarella oli asutus bysanttilaisella kaudella. Tätä perua saarella on Pyhän Akhilleioksen basilikakirkon rauniot. Kirkko oli rakennettu 900-luvun lopulla ja toimi alueen katedraalina bysanttilaisen ajan lopulle. Bulgarian tsaari Samuil siirrätti Pyhän Akhilleioksen jäännökset kirkkoon vuonna 980–985, mikä antoi nimensä koko saarelle. Myös Samuil haudattiin kirkkoon. Basilika oli yksi Kreikan suurimpia.

Saaren muut kirkot on omistettu Pyhille Apostoleille (*Ágioi Apóstoloi*) sekä Pyhälle Demetriokselle (*Ágios Dimítrios*, 1300-luku). Saarella on myös Neitsyt Marialle omistettu luostari (*Moní Panagías Porfýras*, 1500-luku).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Άγιος Αχίλλειος. Saaren turismisivut.
Ro-19 (1920)

**Ro-20** (aiemmin *sukellusvene No. 36*) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1922 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 9. syyskuuta 1920. Alus laskettiin vesille 28. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 15. maaliskuuta 1922 nimellä *sukellusvene No. 36*.

## Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 *Ro-19*:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1936.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Ioánnina-saari

**Ioánnina-saari** (, ) on pieni saari, joka sijaitsee Pamvótida-järvessä Ioánninan kaupungin edustalla Epeiroksessa Kreikassa. Sen pinta-ala on noin 0,2 neliökilometriä ja asukasluku 219 (vuonna 2011). **Nisí Ioannínon** () on myös saaressa oleva kylä, Ioánninan kunnan kunnallisyksikkö (virallisesti Δημοτική Ενότητα Νήσου Ιωαννίνων, *Dimotikí Enótita Nísou Ioannínon*) sekä entinen itsenäinen kyläkunta.

Ioánnina-saari sijaitsee Pamvótida-järven pohjoisosassa noin 170 metrin etäisyydellä mantereesta. Se on Kreikan ainoa järvessä sijaitseva asuttu saari Ágios Achílleioksen ohella. Saarella ei ole varsinaista nimeä, ja sitä kutsutaan yleensä vain nimellä *To Nisí* (”Saari”). Asutus sijaitsee pääosin saaren pohjoispäässä. Saarelle on veneyhteys Amfithéan kylästä.

Saari asutettiin bysanttilaisella ajalla 1200-luvulla. Ensimmäiset asukkaat olivat munkkeja, ja tuolloin saarelle perustettiin kaksi siellä edelleen olevaa luostaria, Filanthropinosten Pyhän Nikolaoksen luostari (*Moní Agíou Nikoláou Filanthropinón*) ja Dilioksen eli Strategopoulosten Pyhän Nikolaoksen luostari (*Moní Ntíliou í Stratigópoulou*). Luostariyhdyskunta kukoisti erityisesti 1500-luvulla. Tuolloin perustettiin viisi muuta luostaria, Methodioksen Pyhän Nikolaoksen luostari (*Moní Agíou Nikoláou Methodíou*), Johannes Kastajan luostari (*Moní Prodrómou*), Pyhän Panteleimonin luostari (*Moní Panteleímona*), Vapahtajan kirkastumisen luostari (*Moní Metamórfosis tou Sotíra*) sekä Profeetta Elian luostari (*Moní Profíti Ilía*).

Ali pašša murhattiin saarella vuonna 1822. Saarella on tälle omistettu museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kopais

**Kopais** (, ) oli järvi Boiotiassa Kreikassa. Sen koko oli noin 200 neliökilometriä. Järvi kuivattiin 1800-luvulla ja sen alue on nykyisin tasankoa, joka tunnetaan nykykreikkalaisessa nimimuodossa **Kopaḯda** (, ).

Orkhomenoksen minyalaiset kuivattivat Kopaisjärven osittain jo mykeneläisenä aikana 1300-luvulla eaa. Tuolloin järven koillislaidalla sijaitsi Glan linnoitus. Kuivatushanke oli Euroopan varhaisin. Se toteutettiin suurilla vallituksilla, kanavilla sekä maanalaisella putkituksella, joka johti veden itään Pohjoiselle Euboianlahdelle. Työ oli ennätysmäisen suuri jopa nykyajan mittapuulla, ja sen aikana arvioidaan siirretyn noin 2 miljoonaa kuutiometriä maata ja 250&nbsp;000 kuutiometriä kiveä. Muinaisia kuivatusputkia on löydetty noin 25 kappaletta.

Myöhemmin järvi kehittyi uudelleen. Se sai nimensä sen rannalla sijainneesta Kopain kaupungista. Homeros tunsi seudun nimellä *Arne*, ja viittasi siihen vielä ”rypäleilt' ani-runsaana” eli hedelmällisenä viljelymaana. Muinainen Orkhomenos (samoin kuin nykyinen Orchomenóksen kaupunki) sijaitsi järven pohjoispuolella ja Theba (samoin kuin nykyinen Thívan kaupunki) järven kaakkoispuolella. Antiikin aikana järven länsipäässä sijaitsi Khaironeian kaupunki ja etelälaidalla Haliartos. 

Boiotian Kifisós- eli Kefissosjoki laski alun perin Kopaisjärveen. Nykyisin se laskee idempänä sijaitsevaan Ylíki- eli Hylikejärveen. Antiikin aikana Kopaisjärvi tunnettiin muun muassa kaloistaan ja erityisesti sen ankeriaat olivat arvostettua herkkua antiikin kreikkalaisessa keittiössä.

Järven ympäristö oli soista. Sitä voitiin käyttää jonkin verran maanviljelykseen, mutta alue tulvi usein. Kokonaisuudessaan järvi kuivattiin vuosina 1886–1887. Tuolloin järven syvyys oli muinaisen Glan ympärillä noin kolme metriä, ja linnoituksen paikka muodosti saaren. Nykyisin tasanko on maanviljelyskäytössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kastráki (järvi)

**Kastráki** ( eli (Τεχνητή) Λίμνη Καστρακίου, *(Technití) Límni Kastrakíou*, *Kastrákin tekojärvi*) on tekojärvi läntisessä Keski-Kreikassa. Se on Kreikan neljänneksi suurin tekojärvi ja sen pinta-ala on 26,8 neliökilometriä. Kastráki on suurimmillaan noin 29,4 kilometriä pitkä ja noin 3,3 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 144 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 50 metriä.

Kastráki-järvi sijaitsee Achelóos-joessa Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella noin 16 kilometriä lounaaseen Kremastán tekojärvestä. Järvi syntyi, kun Achelóos padottiin vuonna 1969. Padon pituus on noin 530 metriä ja korkeus noin 95 metriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Plastíras

**Plastíras** ( eli (Τεχνητή) Λίμνη Πλαστήρα, *(Technití) Límni Plastíra*, *Plastíraksen tekojärvi*) on tekojärvi Thessaliassa keskisessä Manner-Kreikassa. Se on Kreikan viidenneksi suurin tekojärvi ja sen pinta-ala on 24 neliökilometriä. Plastíras on suurimmillaan noin 12 kilometriä pitkä ja noin 4 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 750 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on noin 60 metriä.

Plastíras-järvi sijaitsee Tavropós-joessa Ágrafa-vuorilla järvestä nimensä saaneessa Límni Plastíran kunnassa Kardítsan alueyksikön alueella, noin 20 kilometriä lounaaseen Kardítsan kaupungista. Järvi syntyi, kun Tavropós padottiin 1950-luvulla. Se on saanut nimensä Nikólaos Plastíraksesta, kenraalista ja Kreikan myöhemmästä pääministeristä, jonka kerrotaan ensimmäisenä ehdottaneen padon rakentamista vuonna 1925.  Hanke herätettiin henkiin 1950-luvulla ja pato valmistui vuonna 1959. Pato on noin 200 metriä pitkä ja noin 83 metriä korkea. Pato toimii vesivoimalana. Lisäksi tekojärveä käytetään Thessalian tasangon kasteluun. Järven alkuperäinen nimi oli *Tavropós-järvi* (Λίμνη Ταυρωπού, *Límni Tavropoú*), mutta se nimettiin uudelleen Plastíraksen kunniaksi vuonna 1984.

Plastíras on Kreikan tunnetuimpia järviä maisemiensa ansiosta, ja sen ympäristöä on joskus kutsuttu ”Pikku-Sveitsiksi”. Järven alue on Natura 2000 -aluetta. Järven ympärillä sijaitsevat muun muassa kylät Morfovoúni, Keraséa, Kryonéri, Lamperó, Mesenikólas ja Nevrópoli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kotiseutuyhdistys

**Kotiseutuyhdistykset** ovat paikallisia yhdistyksiä, joiden tehtävänä on pitää huolta paikallisista erityispiirteistä ja kotiseudun omaleimaisuudesta ja kehittää niitä ja seudun viihtyvyyttä.

Yhdistykset toimivat kaupunginosan, kylän, kotikunnan ja kotimaakunnan tasolla, ja niiden yhteiselin on 1949 perustettu Suomen Kotiseutuliitto. Yhdistyksiä on perustettu etenkin 1950-luvulla, jolloin päätoimintana oli yleisen kansankulttuurin tallentaminen ja luonnon ja ympäristön vaaliminen. Sittemmin on toiminta ollut kokonaisvaltaisempaa, kotiseudun kehittäminen laajemmin. Vanhin suomalainen kotiseutuyhdistys on Lohjan Kotiseuduntutkimuksen Ystävät. Sen perusti Robert Boldt vuonna 1894.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Suomen Kotiseutuliitto
Ylíki

**Ylíki** (, myös *Ilíki*), antiikin **Hylike** (, ), on järvi Boiotiassa Keski-Kreikassa. Se on Kreikan kymmenenneksi suurin luonnonjärvi ja sen pinta-ala on noin 19,1 neliökilometriä. Ylíki on suurimmillaan noin 10,8 kilometriä pitkä ja noin 5,6 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 80 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 24 metriä.

Ylíki sijaitsee noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen Thívan kaupungista. Antiikin aikana sen lähellä sijaitsi Hylen kaupunki, josta se sai nimensä. Nykyisin järven pohjoispuolella sijaitsee Ylíkin kylä. Kifisós-joki laskee järveen sen luoteisosassa. Ylíki-järven koillispuolella sijaitsee Paralímni-järvi ja länsipuolella entisen Kopais-järven tasanko eli Kopaḯda.

Vuodesta 1956 Ylíki on ollut kytketty Marathónaksen tekojärveen Ateenan vesihuoltoa varten. Nykyisin vesihuolto on järjestetty enimmäkseen muuta kautta, ja Ylíkin vettä käytetään vain tarvittaessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nyt alkoi elämä

**Nyt alkoi elämä** on Jouko Turkan vuonna 1996 ilmestynyt romaani. Sen on kustantanut Otava.

Kirjan alanimi on *Kirjeromaani* ja nimensä mukaisesti tarina koostuu kirjeistä, jotka kirjan päähenkilöt kirjoittavat toisilleen.
Mikko Tanner

**Mikko Tanner** (29. syyskuuta 1916 Helsinki – 8. joulukuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, teollisuusneuvos ja Neste Oy:n:n varatoimitusjohtaja ja teknillinen johtaja.

Mikko Tannerin vanhemmat olivat sosialidemokraattinen poliitikko ja Elannon toimitusjohtaja Väinö Tanner ja Linda Tanner. Hän pääsi ylioppilaaksi Kallion yhteiskoulusta 1934 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun kemian osastolta 1938. 

Mikko Tanner palveli sotavuosina kaasunsuojelujoukoissa. Hän oli Enso Gutzeitin Tainionkosken tehtaiden laboratorioinsinöörinä 1940–1951 ja siirtyi sitten Ouluun Typpi Oy:n palvelukseen. Tanner oli aluksi typpitehtaan käyttöinsinöörinä ja toimi viimeksi Typpi Oy:n teknillisenä johtajana. Vuonna 1955 hän siirtyi Neste Oy:n palvelukseen ja ryhtyi vetämään Naantalin öljynjalostamon rakentamisprojektia. Naantalin jalostamon valmistuttua 1957 Tanner nimitettiin jalostamon isännöitsijäksi. Neste Oy:n teknillisenä johtajana toimiessaan Tanner oli mukana vuonna 1966 valmistuneen Porvoon öljynjalostamon rakentamisessa sekä tämän jalostamon laajentamisessa 1970-luvulla. Tanner oli myös Neste Oy:n varatoimitusjohtajana ja hallituksen jäsenenä. Hän sai teollisuusneuvoksen arvon 1976 ja jäi eläkkeelle 1981.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Énas ómiros

**Énas ómiros** () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin studioalbumi vuodelta 1967. Albumilla Farantoúri laulaa Míkis Theodorákisin säveltämiä, irlantilaisen Brendan Behanin runoista kreikannettuja kappaleita. 

## Kappaleet

# Ítan 18 Noémvri (Ήταν 18 Νοέμβρη)
# To gelastó paidí (Το γελαστό παιδί)
# Ánoixe to paráthyro (Άνοιξε το παράθυρο)
# Akoúsla taíri mou (Ακούσλα ταίρι μου)
# Ton Septémvrio thymámai (Τον Σεπτέμβριο θυμάμαι)
# Agía grafí (Αγία γραφή)
# Tha sou steílo mánna (Θα σου στείλω μάννα)
# Tin mánna sou min tin petrovolás (Τη μάννα σου μην την πετροβολάς)
# Eímai ánglos nios kai tycherós (Είμαι άγγλος νιος και τυχερός)
# Thes na zis ap' tis gynaíkes (Θες να ζης απ' τις γυναίκες)
# Tha sou dóso éna tópi chrysó (Θα σου δώσω ένα τόπι χρυσό)
# Latrévo to sotíra mou (Λατρεύω το σωτήρα μου)
# Den pérnei edó kaneís (Δεν πέρνει εδώ κανείς)
# To gelastó paidí (Το γελαστό παιδί) (instrumentaali) 
# Poios den milá gia ti lamprí (Ποιος δεν μιλά για τη λαμπρή)
# Tis kólasis kampánes (Της κόλασης καμπάνες)

## Aiheesta muualla
* discogs.com
Katástasi poliorkías

**Katástasi poliorkías** () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin studioalbumi vuodelta 1970. Albumilla Farantoúri laulaa Míkis Theodorákisin säveltämän *Katástasi poliorkías* -laulusarjan, joka on jaettu levyn A- sekä B-puolelle. 

## Kappaleet

* A-puoli: Katástasi poliorkías 1,  kesto: 19.45 
* B-puoli: Katástasi poliorkías 2,  kesto: 11.31 

## Aiheesta muualla
* Discogs
Sääksjärven koulu (Lempäälä)

**Sääksjärven koulu** on Lempäälän Sääksjärvellä sijaitseva peruskoulu, jossa on noin 800 oppilasta esikoululaisista yhdeksäsluokkalaisiin. Koulun toimintaperiaatteena on kasvattaa oppilaista itsensä tuntevia, vastuuta kantavia ja yhteistyökykyisiä kansalaisia huomioiden kunkin oppilaan yksilölliset edellytykset. Koulun rehtorina toimii Teemu Maunula.

Sääksjärven koulussa luovuttiin jälki-istunnoista syksyllä 2006. Oppilaan toimiessa sääntöjen vastaisesti hänet määrätään kasvatuskeskusteluun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sääksjärven koulun kotisivut
Ásmata

**Ásmata** () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin sekä Míkis Theodorákisin studioalbumi vuodelta 1998. Albumilla Farantoúri laulaa kreikaksi sekä saksaksi Theodorákisin säveltämiä, ennen julkaisemattomia kappaleita. 

## Kappaleet

# Eícha treis zoés (Είχα τρεις ζωές, ”Minulla oli kolme elämää”)
# Ískioi vouvoí I (Ίσκιοι βουβοί Ι, ”Hiljaiset varjot I”)
# Ískioi vouvoí II (Ίσκιοι βουβοί ΙΙ, ”Hiljaiset varjot”)
# Nýchta tou Sine (Νύχτα του Sine, ”Sinen yö”)
# O chrismós (Ο χρησμός, ”Oraakkeli”)
# Abschied (”Jäähyvästi”) 
# Espéra (Εσπέρα, ”Ilta”)
# Óla ta prágmata mou (Όλα τα πράγματα μου, ”Kaikki tavarani”)
# Gráfo kai svíno (Γράφω και σβήνω, ”Kirjoitan ja pyyhin”)
# Dimósioi ypálliloi (Δημόσιοι υπάλληλοι, ”Virkamiehet”)
# Krátises to mávro prósopo (Κράτησες το μαύρο πρόσωπο, ”Pitelet mustaa kasvoa”)
# Agápi (Αγάπη, ”Rakkaus”)
# Tha proféro t'ónoma sou (Θα προφέρω τ' όνομα σου, ”Lausun nimesi”)
# Tis nýchtas t'óneiro (Της νύχτας τ' όνειρο, ”Yön unelma”)
# Aftó to kalokaíri (Αυτό το καλοκαίρι, ”Tämä kesä”)

## Aiheesta muualla
* Discogs
Exterminators of the Year 4000

**Exterminators of the Year 4000** on horror punk -yhtye Scarecrow’n neljäs studioalbumi, joka julkaistiin joulukuussa 2016.

Albumin nimi on napattu italialaisesta vuonna 1983 valmistuneesta scifi-elokuvasta *[[Exterminators of the Year 3000]]*.  Myös levyn vahvana teemana on dystopia ja klassinen kauhu. Levyn kesto on poikkeuksellisen pitkä. ”Macabre Night” ja ”They Live” on julkaistu samannimisellä 7″-EP:llä keväällä 2016. Kappale ”Macabre Night” on myös *[[Terrorizer (lehti)|Terrorizer]]*-lehden numeron 273 mukana ilmestyneellä kokoelma-albumilla *Fear Candy 157*. ”Horror of the Beach Party” on julkaistu aikaisemmin brasilialaisella horror punk -kokoelmalla *Stay Undead Vol. 4*.

## Kappaleet
#Intro / Scream Queen Death Hop
#Horror of the Beach Party
#Macabre Night
#More Skulls
#Angel’s Death
#Waiting for the End
#They Live
#Metal Invaders (vain CD-painos)
#Neverending nightmare (vain vinyylipainos)
#Theatre of Death
#Ghost in the Graveyard
#Deathfuckingtank
#Outro
#Going Down (vain CD-painos)
#6ore 6ore 6irls (vain digijakelu)
#Nightride 2016 (vain digijakelu)

## Kokoonpano
* Jack13 ‎– laulu, kitara, kosketinsoitin
* Ruho ‎– kitara, taustalaulut
* JLNokturnal ‎– basso
* Slagh – rummut (1, 3 ja 6–11), taustalaulut
* Määttä Von Wolfman – rummut (2, 4, 5, 13 ja 14), taustalaulut
* V-KhaoZ – kosketinsoitin (2, 5, 10, 13)
* M.Vilen – taustalaulut

## Lähteet
Aiheita

**Aiheita** on Jouko Turkan ensimmäinen julkaistu kirja vuodelta 1982. Sen on kustantanut Otava.

Kirja on kokoelma lyhyitä tarinanalkuja, aiheita, joista voisi tulla esimerkiksi romaani, näytelmä tai elokuva. Turkka itse kuvailee kirjassa:Olen vuosikausia kerännyt aiheita. Jokaisesta niistä piti tulla uusi käänne elokuvan historiaan tai uusi luku näytelmäkirjallisuuteen. Se että niin ei ole tapahtunut ei johdu laiskuudesta. Se johtuu siitä etten ole kirjailija. Minun on ollut pakko tehdä tolkuton määrä työtä tajutakseni että minä voin saada aikaan jotakin vain ihmisten välityksellä, ihmisten kautta.

## Arvioita

::»Turkka on kirjoittanut riemukkaimman kirjan sitten Seitsemän veljeksen.» – *[[Aku-Kimmo Ripatti]], [[Kaleva (sanomalehti)|Kaleva]]*
::»Harvoin löytää kirjan, jonka takia voi valvoa ja olla huomenna poikki. Turkan Aiheita on sellainen.» – *[[Raija Hakala]], [[Pohjolan Sanomat]]*
::»Turkalla on lause. Ranskalaisessa kritiikissä se on kauneinta mitä kirjailijasta voi sanoa.» – *[[Outi Nyytäjä]], [[Parnasso]]*
::»Tarinoissa ei ole mitään liikaa, ei oikeastaan liian vähänkään. Ne ovat kuin vasaraniskuja joilla naula menee kerralla kantaa myöten puuhun.» – *[[Pertti Lassila]], [[Helsingin Sanomat]]*

## J.H. Erkon palkinto
*Aiheita* voitti J.H. Erkon kirjallisuuspalkinnon ilmestymisvuonnaan 1982. Palkintolautakunta perusteli valintaansa seuraavasti:Jouko Turkan *Aiheita* on häikäisevä teos. Suomalaisen näyttämöilmaisun uudistaja osoittautuu jutun kertojana, tarinaniskijänä verbaaliksi Chapliniksi tai Buster Keatoniksi tai kirjallista vertauskohtaa etsittäessä Gogoliksi. Lyhyillä lauseilla, joista jokainen tuntuu olevan täysi teko, Turkka sepittää kohtalot, luo draamat ja ajattelee ajatukset niin pidäkkeettömän varmasti, että tuntuu kuin nykykirjallisuutemme olisi saanut omat kansansatunsa.

## Lähteet
Ro-23 (1921)

**Ro-23** (aiemmin *sukellusvene No. 41*) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1922 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1918 hankinnoissa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 20. tammikuuta 1921. Alus laskettiin vesille 25. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 28. huhtikuuta 1923 nimellä *sukellusvene No. 41*.

## Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 *Ro-23*:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1935.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Ro-24 (1919)

**Ro-24** (aiemmin *sukellusvene No. 42*) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1920 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1918 hankinnoissa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 21. huhtikuuta 1919. Alus laskettiin vesille 8. joulukuuta ja otettiin palvelukseen 30. marraskuuta 1920 nimellä *sukellusvene No. 42*.

## Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 *Ro-24*:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1935.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Ro-25 (1920)

**Ro-25** (aiemmin *sukellusvene No. 43*) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1921 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1918 hankinnoissa Sasebon laivastontelakalta, missä köli laskettiin 19. helmikuuta 1920. Alus laskettiin vesille 17. heinäkuuta ja otettiin palvelukseen 25. lokakuuta 1921 nimellä *sukellusvene No. 43*.

## Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 *Ro-25*:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1936.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Ro-21 (1920)

**Ro-21** (aiemmin *sukellusvene No. 39*) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1922 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1917 hankinnoissa Yokosukan laivastontelakalta, missä köli laskettiin 28. heinäkuuta 1919. Alus laskettiin vesille 26. lokakuuta 1920 ja otettiin palvelukseen 1. helmikuuta 1922 nimellä *sukellusvene No. 39*.

## Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 *Ro-21*:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1934.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Ro-29 (1922)

**Ro-29** (aiemmin *sukellusvene No. 68*) oli Keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1923 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1918 hankinnoissa Kawasakin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 2. kesäkuuta 1921. Alus laskettiin vesille 5. joulukuuta 1922 ja otettiin palvelukseen 15. syyskuuta 1923 nimellä *sukellusvene No. 68*.

## Palvelus
Alus nimettiin 1. marraskuuta 1924 *Ro-29*:ksi. Se poistettiin alusluettelosta 1. huhtikuuta 1936.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Paaskopeli

**Paaskopeli** () on kolttasaamelaisten peli, jota pelataan poron jalasta saatavilla pienillä kopara- eli sorkkaluilla. Pelissä kaksi tai useampi pelaajaa ottaa vuorotellen kourallisen luita ja pudottaa ne tasaiselle alustalle. Pystyyn neljälle ”jalalle” jääneet luut ovat poroja, kahdelle ”jalalle” jääneet paimenia. Peliä jatketaan, kunnes kaikki luut ovat poroja tai ihmisiä. Eniten poroja kerännyt pelaaja voittaa.

## Aiheesta muualla
*Siida: Leikkejä – Päskksiõrr (Paaskopeli)
*Saamelaiskäräjät: Videovarasto – Päskksiõr (Paaskopeli)
Ro-33 (1934)

**Ro-33** oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1935 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1931 hankinnoissa Kuren laivastontelakalta, missä köli laskettiin 8. elokuuta 1933. Alus laskettiin vesille 10. lokakuuta 1934 ja otettiin palvelukseen 7. lokakuuta 1935.

## Palvelus
Alus upposi 29. elokuuta 1942 Port Moresbyn edustalla ja poistettiin alusluettelosta 5. lokakuuta.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Rusohelttavahakas

**Rusohelttavahakas** (*Hygrophorus calophyllus*) on Pohjoismaissa esiintyvä sienilaji, jonka on tieteelle kuvannut suomalainen sienitieteilijä Petter Karsten vuonna 1876. Ainoa löytö Suomessa on hänen tekemänsä Tammelasta. Ruotsissa ja Norjassa lajia on tavattu, ja näissä maissa se katsotaan vaarantuneksi (EN). Laji vaatii kalkkipitoista mäntymaastoa. Laji muistuttaa mustavahakasta, mutta sen pinta on limainen tai tahmea ja heltat muuttuvat pian punertaviksi. Jalan yläosa on kutakuinkin yhtä tumma kuin lakin pinta. Sieni on maultaan mieto ja hajultaan miellyttävä.

## Lähteet
Rajakatse

**Rajakatse** on vuodesta 1995 lähtien pelattu, Suomen pisimpään jatkunut liveroolipeli.

Useimmat pelijatkumon pelit keskittyvät Hollolan Sairakkalassa sijaitsevan Vanhan piparin majatalon ja siellä tapahtuvien juonitteluiden ympärille. Varsinaista tavernaa ympäröi useita muita rakennuksia, kuten sauna, sepän paja, vartiotupa ja hautausmaa. Pelipaikka on otettu käyttöön loppukesästä 1996, pelijatkumon neljännessä pelissä. Pelipaikkaa hoidetaan ja laajennetaan talkoovoimin.

Rajakatsetta on alusta lähtien lähdetty tekemään jatkumona, joka kehittyy pelistä toiseen realistisella tavalla. Peli käsittelee paitsi suuria tarinankaaria, myös arkisia asioita ja päivittäistä eloa fantasiamaailmassa. Pelaajat saattavat keskittyä arkiseen elämään, vaikkapa ruuanlaittoon tai syömiseen, koko pelin ajan, ilman että pyrkivät vaikuttamaan pelimaailman tapahtumiin sen laajemmin. Rajakatsetta onkin kiitetty erityisesti päivittäisen elämän luontaisesta kuvaamisesta ja rennosta tunnelmasta.

Rajakatseesta järjestetyissä peleissä on tavallisesti mukana muutamia kymmeniä pelaajia. Suurimmillaan osallistujamäärä on ollut 120 henkeä ja pelijatkumon historian aikana siihen on osallistunut jo yhteensä useita satoja eri pelaajia. 

Peliin ovat tervetulleita kaikki ja pelinjohtajat pyrkivät ottamaan huomioon yksittäisten pelaajien toiveet hahmojen taustatarinoiden käsikirjoittamisessa. Pelin keskeisiä hahmoja ei ole varattu vain kokeneiden pelaajien käyttöön, vaan myös ensikertalaiset voivat vaikuttaa Rajakatseen pelimaailmaan. Avoimuus ja pelaajien vaihtuvuus pitää pelimaailman tuoreena.

Rajakatseen säännöt ovat suomalaiseksi larpiksi varsin kattavat ja pelissä käytetään paljon erilaisia numeroarvoja, mutta ne ovat lähinnä pelinjohdon käytössä. Eri numeeriset arvot kehittyvät pelistä toiseen. Rajakatseen kaikki hahmot tehdään alusta asti käytössä olleella Larpmaster-nimisellä ohjelmalla, joka myös helpottaa hahmojen hallintaa.

Järjestettyjen pelien määrä on jo sadan tienoilla. Rajakatseen maailmaan on tehty myös muita pelejä, kirjallisuutta, musiikkia ja lyhytelokuvia.

## Lähteet
Ro-34 (1935)

**Ro-34** oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1937 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1931 hankinnoissa Mitsubishin Koben telakalta, missä köli laskettiin 25. huhtikuuta 1934. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 31. toukokuuta 1937.

## Palvelus
Alus upposi 6. huhtikuuta 1943 Salomonsaarten alueella ja poistettiin alusluettelosta 15. syyskuuta.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Heptakloori

**Heptakloori** (C10H5Cl7) on kloorattuihin rengasrakenteisiin alkeeneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty maataloudessa hyönteismyrkkynä ja puunsuoja-aineena, mutta sen käyttö on nykyään kielletty useassa maassa sen myrkyllisyyden vuoksi.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa heptakloori on valkoista kidemäistä tai vahamaista ainetta. Se on veteen liukenematonta ja liukenee paremmin muun muassa etanoliin, dietyylieetteriin, asetoniin ja aromaattisiin hiilivetyihin. Monien muiden kloorattujen hyönteismyrkkyjen tavoin heptakloorin vaikutus perustuu GABA-aktivoitujen kloridikanavien salpaamiseen, mikä johtaa hermoston ja lihaksiston yliaktiivisuuteen. Heptakloori hapettuu helposti heptaklooriepoksidiksi (C10H5Cl7O). Kuumennettaessa yhdistettä noin 160 °C:n lämpötilaan se hajoaa muodostaen muun muassa vetykloridia. Heptakloori on hyvin myrkyllistä myös nisäkkäille ja vesieliöille. Aineelle altistumisesta voi seurata rauhattomuutta, huonovointisuutta, vapinaa ja kouristuksia. Yhdiste voi lamaannuttaa hengityselimistöä ja johtaa kuolemaan. Heptakloori on myös myrkyllistä maksalle ja sen on todettu eläinkokeissa olevan karsinogeeninen. Yhdiste on suhteellisen stabiili ja sen puoliintumisaika maaperässä on kaksi vuotta. Heptakloori myös kertyy eliöihin. 

## Valmistus ja käyttö
Heptakloorin valmistuksen lähtöaineet ovat heksakloorisyklopentadieeni ja syklopentadieeni. Näiden Diels–Alder-reaktiossa muodostuu klordeenia, joka kloorataan heptaklooriksi. Reaktiossa muodostuu myös klordaania.
:

Heptaklooria on käytetty hyönteismyrkkynä maataloudessa ja puutavarateollisuudessa. Sitä on käytetty myös malariaa levittävien hyttysten torjumiseen. Tuote tuli ensimmäisen kerran markkinoille 1952. Klordaaniin verrattuna heptakloori on 3&ndash;5 kertaa tehokkaampaa. Yhdisteen terveys- ja ympäristövaikutusten vuoksi sen käyttö on nykyään kielletty useissa maissa. Yhdysvalloissa kielto astui voimaan vuonna 1988 ja Suomessa 1996. Heptakloori kuuluu Tukholman sopimuksessa vuonna 2001 kiellettyihin kemikaaleihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Heptachlor 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Heptachlor 
*ChemBlink: Heptachlor
Zen Bound

**Zen Bound** on suomalaisen Secret Exitin vuonna  julkaisema mobiilipulmapeli. Pelin perusajatus on yksinkertainen: erimuotoisia esineitä kiedotaan rajattuun määrään köyttä. Pelin ideoinut Mikko Mononen oli jo aiemmin tehnyt freeware-pelin nimeltä *Zen Bondage* (2005), ja tuore peliyritys Secret Exit päätti työstää siitä viimeistellyn version iPhonelle. Puuesineiden ympärille kiertyvä köysi viehätti kriitikoita ja pelaajia siinä määrin, että Zen Bound sai monissa arvioissa täydet pisteet. Sitä pidetään edelleen yhtenä iPhonen parhaista peleistä.

Pelille on tehty jatko-osa *[[Zen Bound 2]]*.

## Arvioita

IGN:n arvostelussa peli sai 9.5/10.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pocket Gamer: The making of the beautifully wrapped Zen Bound
Bliaron

**Bliaron** on Northern Realms -kustantamon vuonna 2011 julkaisema roolipeli.

## Bliaron - Kalthanien perintö
Bliaron - Kalthanien perintö on roolipelin ensimmäinen, suomenkielinen, versio. Pelistä on julkaistu toinen painos englanniksi.

Magiaan ja sen käyttöön keskittyvä *Bliaron* sai alkusysäyksensä Uoti Huotarin *Vaeltavat klaanit* -pelistä, mutta peli muuttui suunnitteluprosessin aikana paljon. Pelin muokkaamiseen ja hiomiseen meni lopulta viisi vuotta. *Bliaronin* tekemisessä mukana ollut Antti Lax on myöhemmin todennut, että on huomattavasti helpompaa aloittaa uusi projekti kuin muokata jo valmista peliä uuteen uskoon.

*Vaeltavissa klaaneissa* pelin keskiössä ei vielä ollut magia, vaan erilaiset klaanit ja niiden shamanistinen kulttuuri. Pelin kehittyessä myös magian rooli korostui, sillä tekijät kokivat ettei magiaan keskittynyttä suomalaista roolipeliä vielä ollut. Kehitysprosessin aikana myös kaupungit nousivat tärkeämpään asemaan.

*Bliaronia* on kiitelty sen viimeistellystä ulkoasusta ja upeasta taiteesta, ja sitä on pidetty osoituksena suomalaisten pienkustantamojen lisääntyvästä ammattimaisuudesta ja kunnianhimosta. Peli on esillä myös Suomen pelimuseon ensimmäisessä perusnäyttelyssä.

*Bliaroniin* on myöhemmin julkaistu useita erillisiä seikkailuita sekä lähdeteos. Peli on nykyisin saatavilla myös ilmaisena pdf-versiona.

## Bliaron 2nd Edition
Bliaron 2nd Edition on Bliaron roolipelin toinen versio. Ensimmäisestä versiosta poiketen Bliaron 2nd Edition on kirjoitettu englanniksi. 

Bliaronin pohjimainen idea on säilytetty toiseen versioon, mutta sääntösysteemiä on jatkokehitetty. Erityisesti magia käytön sääntöjä on kehitetty monipuolisemmiksi ja selkeytetty. Lisäksi peli sisältää apuvälineitä pelinjohtajille omien pelien suunnitteluun ja vetämiseen. 

Kuten ensimmäinen versio, kirja sisältää laajat kuvaukset maailmasta ja siellä toimivista järjestöistä. Toiseen versioon myös tätä puolta on kehitetty. Kansojen ja ryhmittymien kuvauksissa on painotettu aikaisempaa enemmän sitä, miten niitä voidaan käyttää hyväksi peliä suunnitellessa tai hahmoa pelatessa. 

## Lähteet
Piiritystila

**Piiritystila** on vuonna 2013 Suomessa järjestetty liveroolipeli, joka käsitteli elämää miehitetyssä valtiossa. 

## Pelin kuvaus
Piiritystila (arabiaksi Halat hisar) sijoittui piiritettyyn Helsinkiin, mutta varsinainen peli pelattiin vuonna 2013 Parkanossa Pirkanmaalla. Peliin osallistui järjestäjiä eri pohjoismaista ja Palestiinasta. Yhteensä pelaajia oli n. 70. 

Palestiinalaisten järjestäjien ideoimassa lähtötilanteessa nykyisen Suomen alueella asuu kaksi kansaa, fiktiiviset ugrit ja suomalaiset. Suomalaisten alue on ugrien kansallisvaltion Uralian miehittämä ja uralialaisten tarkoituksena on muodostaa puhtaasti ugrilainen valtio. 

Pääasiassa palestiinalaisten osallistujien käsikirjoittamassa Piiritystilassa suomalaiset pelasivat miehitetyn maan kansalaisia, kansainväliset vieraat taas esittivät ulkomaalaisia toimittajia ja avustustyöntekijöitä. Moni pelaaja oli kiinnostunut pohtimaan sitä, minkälaiseksi kansallismielisyys muuttuu, kun se on sorretun kansan kansallismielisyyttä varakkaan maan nationalismin sijaan. 

Piiritystilassa kuvattu Suomen tilanne muistutti monella tavoin nykypäivän Palestiinan olosuhteita. Pelin ääneen lausuttuna tarkoituksena olikin ymmärtää minkälaista elämä miehitysvallan alla ruumiintarkastuksineen, ulkonaliikkumiskieltoineen ja mielivallan alla on tai voi olla. Juhana Pettersson, yksi pelin järjestäjistä, on tähdentänyt että Piiritystilassa on ei ole kyse "palestiinalaisesta kulttuurista, vaan olosuhteista, joissa palestiinalaiset elävät”. 

Alun perin Parkanossa vuonna 2013 järjestetty peli uusittiin Mikkelissä kesällä 2016. Vuoden 2016 peliin saapuneita palestinalaisia osallistujia kuulusteltiin Suomen rajalla, joka sekoitti pelin järjestäjien mukaan entisestään toden ja fiktiivisen eroa.

## Aiheesta muualla
*Piiritystila: Kootut maininnat mediassa
## Lähteet
Ro-35 (1942)

**Ro-35** oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1943 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1939 hankinnoissa Mitsubishin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 9. lokakuuta 1941. Alus laskettiin vesille 4. kesäkuuta 1942 ja otettiin palvelukseen 25. maaliskuuta 1943.

## Palvelus
Alus upposi 25. elokuuta 1943 Espiritu Santon lähistöllä ja poistettiin alusluettelosta 1. joulukuuta.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Toyota Hiace (1995)

**Toyota Hiace** on Toyotan vuosina 1995–2012 Euroopan markkinoille valmistama pakettiautomalli, jonka korvasi Toyota Proace vuonna 2012.

## Toyota Hiace (1995–2012)
Hiace uudistui vuonna 1995 perusteellisesti. Auto sai pidemmän keulan, johon myös moottori sijoitettiin. Alussa Suomeen tuotiin ainoastaan lyhyellä akselivälillä ja ahtamattomalla 57 kilowatin moottorilla varustettua versiota. Myöhemmin tuli valikoimaan myös pidempi akseliväli, neliveto ja ahdettu 66 kilowatin dieselmoottori.

Seuraava suurehko uudistus tapahtui vuonna 2001. Moottoriksi tuli suorasuihkutuksella varustetut D4D-dieselmoottorit 88 hevosvoiman/192 newtonmetrin (66 kW:n) ja 102 hv:n/260 Nm:n (75 kW:n) versioina. Ulkoisesti auto uusiutui keulan osalta saaden uuden maskin. Vuonna 2006 uusittiin Hiacen keula korkeammaksi ja myös moottorit saivat tehoa lisää.

## Kuvia

Tiedosto:Toyota Hiace 2002 Sweden.JPG|Toyota Hiace (2002).
Ro-36 (1942)

**Ro-36** oli keisarillisen Japanin laivaston vuonna 1943 valmistunut Kaichū-tyyppinen sukellusvene toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1939 hankinnoissa Mitsubishin Kōben telakalta, missä köli laskettiin 7. maaliskuuta 1942. Alus laskettiin vesille 14. lokakuuta ja otettiin palvelukseen 27. toukokuuta 1943.

## Palvelus
Alus upposi 13. kesäkuuta 1944 Saipanin eteläpuolella ja poistettiin alusluettelosta 10. elokuuta.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Iiro Harjula

**Iiro Harjula** (s. 31. maaliskuuta 1987 Lahti) on suomalainen urheilutoimittaja ja -tuottaja. Hän toimi vuodet 2008–2016 URHOtv:llä ja Nelosella jääkiekon SM-liigan studioisäntänä. Kesällä 2016 hän siirtyi Viasatille jääkiekkotuottajaksi. Harjula myös isännöi Viasatilla NHL-, KHL- ja World Cup -studioita. Kaudella 2022 Harjula toimii Viaplayn ja V Sportin lähetyksissä formula-1-sarjan selostusten studioisäntänä.

Harjula on kirjoittanut yhdessä Ville Klingan kanssa kirjan *Jääkiekkotaituriksi tähtien avulla*.

Harjula pelasi itse jääkiekkoa Lahdessa junioritasolla Kiekkoreippaassa ja Pelicansissa. Hän on voittanut A-nuorten SM-kultaa Pelicansissa kaudella 2006–2007.

## Lähteet