Veijo Meri

**Veijo Väinö Valvo Meri** () oli suomalainen kirjailija ja akateemikko. Hän oli suomalaisen nykyproosan merkittävimpiä uudistajia ja kansainvälisesti tunnetuimpia suomalaiskirjailijoita.

Meren tuotanto käsittää novelleja, romaaneja, lyriikkaa, kuunnelmia, näytelmiä, esseitä, elämäkertoja ja tietokirjallisuutta. Hänen tuotantoaan on käännetty 24 kielelle. Meri on myös kääntänyt suomeksi maailmankirjallisuutta, muun muassa François Villonin *Testamentin*, August Strindbergin *Mestari Olavin* ja William Shakespearen *[[Hamlet]]in*. 

## Ura

Meri kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1948 ja opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa. Hän toimi Otavan kustannusvirkailijana 1957–1959 ja jäi sitten vapaaksi kirjailijaksi. Merelle myönnettiin taiteilijaprofessuuri vuosiksi 1975–1980. 

Hänet kutsuttiin vuonna 1997 Suomen Kirjailijaliiton kunniajäseneksi.

## Tuotannosta

Meri noudatti omaa linjaansa monia muita suomalaiskirjailijoita selvemmin ja aloitti tyylin ja rakenteen uudistuksen, joka etäännytti hänet perinteisen suomalaisen proosan valtavirrasta. Meren kerrontatapa poikkesi perinteisestä: hän näyttää asiat sellaisina kuin hänen henkilöhahmonsa ne kokevat. Hänen kuvauksissaan korostuivat yksilökeskeisyys, tosiasioiden suhteellisuus ja yhteiskuntakriittisyys. Yllättävien ja epäsuhtaisten asioiden yhdistely synnytti groteskia huumoria. Meren teosten pääaiheistoa ovat yksinäisyys, ahdistus, seksuaaliset paineet ja usein ihmiset joutuvat mahdottoman tilanteen eteen.

Novellikokoelmassa *Tilanteita* ihmisten ahdinko näyttäytyy irvokkaina ja humoristisina kokonaisuuksina. Romaanissa *Yhden yön tarinat* johtoaiheena ovat miesten pettymykset naisten maailmassa.

Sota ja armeija ovat toistuva aihe Meren — yliluutnantin pojan ja kasarmin kasvatin — tuotannossa, ja hänen absurdia huumoriaan on verrattu Jaroslav Hašekiin ja Miodrag Bulatovićiin. Romaania *[[Manillaköysi]]* on luonnehdittu yhdeksi Suomen kirjallisuuden onnistuneimmista uhkayrityksistä: tarina koostuu lomalaisten sotajutuista sekä kehyskertomuksesta, jossa sotamies salakuljettaa manillaköyttä rintamalta kotiinsa. Sotaromaanien sarjaan kuuluvat myös *Vuoden 1918 tapahtumat* ja *Sujut*, joissa liikutaan sisällissodan ja jatkosodan maisemissa. Sota-aiheisista näytelmistä Kansallisteatterissa näytäntökaudella 1965-66 esitetty Jack Witikan ja Veli-Matti Saikkosen ohjaama *Sotamies Jokisen vihkiloma* oli menestys.

Meri kirjoitti runoelmansa *Runoilijan kuolema* pohjalta libreton Paavo Heinisen *Veitsi*-oopperaan. *Veitsen* kantaesitys oli 3.&nbsp;heinäkuuta 1989 Savonlinnan oopperajuhlilla.

### Tuotannon merkitys

Meri oli iskevä ja humoristinen tarinankertoja. Hän pohti useissa teoksissaan historian kulkua. Hän oli Suomen kirjallisuuden keskeisiä modernisteja ja kotimaisen proosan uudistajia. Monet 2000-luvun prosaistit luetaan Meren perinnön jatkajiksi esimerkiksi iskevälauseisuuden, historiatajun ja proosan uudistamisen saralla.

## Kunnianosoituksia

Meri toimi taiteilijaprofessorina vuodet 1975–1980. Hänet vihittiin Helsingin yliopiston valtiotieteellisen tiedekunnan kunniatohtoriksi 18.&nbsp;toukokuuta 1990. Tasavallan presidentti nimitti Meren akateemikoksi 13.&nbsp;helmikuuta 1998. Hän sai seitsemän kertaa valtion kirjallisuuspalkinnon sekä lisäksi Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon, Pro Finlandia -mitalin, Aleksis Kiven palkinnon, Eino Leinon palkinnon sekä Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinnon.

## Yksityiselämä

Veijo Meri avioitui vuonna 1959 lehtori Eeva Kyllikki Kylänpään kanssa. Heille syntyi kolme poikaa. Meri asui pitkään Helsingin Tammisalossa.

Meri kuoli kesäkuussa 2015 sairastettuaan pitkään. Asianajaja ja poliitikko Otto Meri on hänen pojanpoikansa.

## Teokset

## Palkinnot ja tunnustukset

* Kirjallisuuden valtionpalkinto 1958, 1961, 1962, 1964, 1969, 1974, 1976
* Sillanpää-palkinto 1963
* Yleisradion kuunnelmapalkinto 1964
* Bergbomin palkinto 1966
* SKS:n Rosendahlin draamapalkinto 1966
* Pro Finlandia -mitali 1967
* Aleksis Kiven palkinto 1972
* Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto 1973 romaanista *Kersantin poika*
* Otavan juhlavuoden kunniapalkinto 1980
* Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinto 1989
* Suuren Suomalaisen Kirjakerhon tunnustuspalkinto 1995
* Jenny ja Antti Wihurin rahaston kunniapalkinto 1996
* Ruotsin huumoriliiton palkinto 1997
* Ida Aalberg -mitali 2003
* Eino Leinon palkinto 2004
* Suomen Kirjailijaliiton tunnustuspalkinto 2005

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
* 
* 
*