open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
David Kalisch

**David Kalisch** (1820 Breslau – 1872) oli saksalainen ilveilyjen kirjoittaja ja kupletin luoja. Kalischin ilveilyistä ovat huomattavimmat *Einmal hunderttausend Taler*, *Münchhausen*, *Berlin, wie es weint und lacht*, *Der Goldonkel*, *Musikalische Abendunterhaltung*. Kalisch oli muun muassa pilalehti *[[Kladderadatsch]]in* perustaja ja yhdessä Ernst Dohmin ja Rudolf Löwensteinin kanssa sen kirjoittaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pointe du Hoc

**Pointe du Hoc** on noin 30 metriä korkea kallionkieleke Englannin kanaalin rannalla Normandian luoteisosassa Calvadosin departementissa Ranskassa.

Normandian maihinnousun ensimmäisenä päivänä Yhdysvaltain 2. Ranger-pataljoonan sotilaat kiipesivät kallion seinämää ylös ja valtasivat saksalaisen tykkiaseman. Pointe du Hocin reunalla on nykyään muistomerkki ja museo. Yhdysvaltain 40. presidentti Ronald Reagan piti puheen muistomerkillä vuonna 1984.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*La Pointe du Hoc - Normandie *Vimeo.*
Nurmivihvilä

**Nurmivihvilä** (*Juncus tenuis*) on vihviläkasvien (Juncaceae) heimoon, vihvilöiden (*Juncus*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja keskisuuri vihvilälaji, joka kasvaa tiiviinä mättäinä. Nurmivihvilä muistuttaa ulkonäöltään jonkin verran tannervihvilää (*Juncus compressus*) sekä konnanvihvilää (*Juncus bufonius*).

Nurmivihvilä voi kasvaa noin puoli metriä korkeaksi. Sen varret ovat liereitä, puhtaanvihreitä ja lehdellisiä. Lehdet ovat tasapintaisia ja yltävät kukinnon yli. Nurmivihvilän kukintona on melko harsu, monikukkaisista kukkarykelmistä koostuva kukinto. Kukinto sijaitsee varren päässä ja siinä on pari pitkää tukilehteä. Nurmivihvilä kukkii heinä–elokuussa. Nurmivihvilän hedelmät on väriltään kullanruskeita.

Nurmivihvilä on kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta se on levinnyt tulokaslajina Eurooppaan. Suomessa nurmivihvilää on tavattu sieltä täältä, lähinnä Etelä- ja Kaakkois-Suomesta. Etelämpänä Euroopassa, kuten Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa, nurmivihvilä on yleisempi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Nurmivihvilä (''Juncus tenuis'')
* JSTOR Global Plants: ''Juncus tenuis'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Juncus tenuis'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Juncus tenuis'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Juncus tenuis'' 
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Juncus tenuis'' (slender rush) 
* Flora of China: ''Juncus tenuis''
HMS Jufair

**HMS Jufair** on Britannian kuninkaallisen laivaston huoltotukikohta () Bahrainissa, joka on avattu 5. huhtikuuta 2018. Tukikohta on samalla Britannian merivoimien Persianlahden alueen esikunta (), jonka komentajana on yhden tähden kommodori. Vuoden 2019 kesällä tukikohtaan oli sijoitettu tyypin 23 fregatti *[[HMS Montrose (F236)|HMS Montrose]]*, joka viipyy alueella vuoteen 2022. Lisäksi tukikohdassa on neljän aluksen muodostama 9. miinantorjuntalaivue, johon kuuluvat *[[HMS Brocklesby (M33)|HMS Brocklesby]]*, *[[HMS Shoreham (M112)|HMS Shoreham]]*, *[[HMS Ledbury]]* ja *[[HMS Blyth (M111)|HMS Blyth]]*. Alusten tukena on *[[RFA Cardigan Bay]]*. Tukikohdan henkilövahvuus on noin 500 henkeä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Chaunax

**Chaunax** on konnakrottien (Chaunacidae) heimoon kuuluva Intian valtamereltä, Atlantin valtamereltä ja Tyyneltämereltä tavattava kalasuku, johon luetaan seuraavat 22 lajia:

* *[[Chaunax abei]]* Danois, 1978
* *[[Chaunax africanus]]* Ho & Last, 2013
* *[[Chaunax apus]]* Lloyd, 1909
* *[[Chaunax atimovatae]]* Ho & Ma, 2016
* *[[Chaunax breviradius]]* Danois, 1978
* *[[Chaunax endeavouri]]* Whitley, 1929
* *[[Chaunax fimbriatus]]* Hilgendorf, 1879 – konnakrotti
* *[[Chaunax flammeus]]* Danois, 1979
* *[[Chaunax flavomaculatus]]* Ho, Roberts & Stewart, 2013
* *[[Chaunax heemstraorum]]* Ho & Ma, 2016
* *[[Chaunax hollemani]]* Ho & Ma, 2016
* *[[Chaunax latipunctatus]]* Danois, 1984
* *[[Chaunax mulleus]]* Ho, Roberts & Stewart, 2013
* *[[Chaunax nebulosus]]* Ho & Last, 2013
* *[[Chaunax nudiventer]]* Ho & Shao, 2010
* *[[Chaunax penicillatus]]* McCulloch, 1915
* *[[Chaunax pictus]]* Lowe, 1846 – rusokonnakrotti
* *[[Chaunax reticulatus]]* Ho, Roberts & Stewart, 2013
* *[[Chaunax russatus]]* Ho, Roberts & Stewart, 2013
* *[[Chaunax stigmaeus]]* Fowler, 1946 
* *[[Chaunax suttkusi]]* Caruso, 1989
* *[[Chaunax umbrinus]]* Gilbert, 1905

## Lähteet
* Alempien taksonien suomenkieliset nimet:  
### Viitteet
Gottfried Kinkel

**Gottfried Kinkel** (1815–1882) oli saksalainen runoilija ja taidehistorioitsija. Hänestä tuli 1846 taidehistorian professori Bonnin yliopistoon. Hän osallistui 1849 Badenin kapinaan, hänet vangittiin ja tuomittiin elinkautiseen vankeuteen. Seuraavana vuonna hänen innokas ihailijansa, ylioppilas Karl Schurz pelasti hänet erikoisella tavalla vankilasta, ja hän pakeni Lontooseen, missä hän sai saksan kielen opettajapaikan Westbourne-collegessa. Hän palasi 1866 mannermaalle ja taidehistorian professoriksi Zürichin yliopistoon. 

Kinkelin lyriikka ei ole erityisen merkittävää, vaikka hänen sankarillinen isänmaanrakkautensa tuotti jossain määrin menestystä. Suurempaa huomiota ansaitsevat hänen eeppiset runoelmansa, kuten *Otto der Schütz* ja *Der Grobschmied von Antwerpen*. Hänen taidehistoriallisista teoksistaan mainittavia ovat *Mosaik zur Kunstgesehichte* (1876) ja *Kunst und Kultur in Italien* (1878).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henry Mayhew

**Henry Mayhew** (25. marraskuuta 1812 – 25. heinäkuuta 1887) oli englantilainen kirjailija, toimittaja ja näytelmäkirjailija. Hän perusti vuonna 1841 *[[Punch]]*-pilalehden, jota hän toimitti yhdessä Mark Lemonin kanssa lehden alkuvuosina.

## Lähteet
Viherlabeo

**Viherlabeo**  (*Labeo fisheri*) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makeissa, pääosin trooppisissa vesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö
Viherlabeon standardipituus vaihtelee noin yhdeksän ja 36 senttimetrin välillä. Nuoret yksilöt ja nuoret aikuiset ovat väritykseltään selkäpuolelta kellertävänruskeita, kyljet vaaleampia ja vatsapuoli valkea. Kaikki evät ovat punertavan oransseja. Lajilla on yläleuassaan yksi pari viiksisäikeitä. Selkäevässä on 10–12 haarautunutta ruotoa. Vatsaevässä on yksi haarautumaton ja kahdeksan haarautunutta ruotoa. Rintaevissä taas on yksi haarautumaton ja 12–28 haarautunutta ruotoa. Lajilla on kylkiviivallaan 37–39 suomua. Silmä sijaitsee ruumiissa dorsolateraalisesti mutta näkyy myös vatsapuolelta ja on halkaisijaltaan on 13–25 prosenttia pään pituudesta. Pyrstönvarsi on lyhyt, noin 14,5–19 prosenttia ruumiin pituudesta. Pyrstönvarren korkeus on 77–108 prosenttia sen pituudesta. Pyrstön ylempi haara on alempaa pidempi. Kymmenprosenttisessa formaldehydiliuoksessa kalan pää ja ruumis ovat selkäpuolelta tumman vihertävänruskeita. Pyrstönvarressa on sekä elävänä että formaldehyldissä musta, 5–7 suomua pitkä ja 4–5 suomua korkea läikkä, joka saattaa kuitenkin puuttua joiltain yksilöiltä.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Viherlabeota tavataan kotoperäisenä Sri Lankassa, Mahaweli-joen valuma-alueella vain noin 232 neliökilometrin alueella. Se elää pääasiassa nopeasti virtaavissa vuoristopuroissa. Aikuiset suosivat syviä, kalliopohjaisia vesiä, kun taas nuoret yksilöt elävät etenkkin matalissa, hitaasti virtaavissa hiekka- tai kalliopohjaisissa vesissä. Sitä tavataan usein kalliopohjilla elävän *[[Farmeria metzgerioides ]]* -vesikasvin yhteydessä. Lajilla arvioidaan olevan jäljellä 17&nbsp;915–68&nbsp;291 sukukypsää yksilöä. Sen kannat ja elinympäristöjen laadut ovat heikkenemässä pääasiassa lajin elinympäristöjä pirstovan patojen rakentamisen takia. Sitä uhkaavat myös ylikalastus, sitä saalistavat ja sen kanssa kilpailevat vieraslajit sekä vesien saastuminen.

## Ravinto ja elintavat
Viherlabeon ravintoa ovat levät. Se pysyttelee lähellä vedenpohjaa. Viherlabeo on nopea uimari.

## Merkitys ihmiselle
Viherlabeo oli yleinen ruokakala Mahaweli-joen keskijuoksulla 1970-luvun loppuun asti.

## Lähteet
Chino

**Chino** voi tarkoittaa:

## Maantiede
* Chino, Yhdysvaltojen kaupunki Kalifornian osavaltion San Bernardinon piirikunnassa
* Chino, Japanin kaupunki Naganon prefektuurissa
* Chino Hills, Yhdysvaltojen kaupunki Kalifornian osavaltion San Bernardinon piirikunnassa 
* Chino Valley, Yhdysvaltojen kaupunki Arizonan osavaltion Yavapain piirikunnassa 

## Henkilöt
* Chino Moreno (s. 1973), yhdysvaltalainen muusikko
* Chino Rheem (s. 1980), yhdysvaltalainen pokeriammattilainen
* Marcos Maidana (s. 1983), lempinimeltään ”El Chino”, argentiinalainen välisarjan ammattilaisnyrkkeilijä
* Álvaro Recoba (s. 1976), lempinimeltään ”El Chino”, uruguaylainen jalkapalloilija
* Marcelo Ríos (s. 1975), lempinimeltään ”El Chino”, chileläinen tennispelaaja

## Muuta
* Chino-housut, puuvillatvillistä valmistetut housut
Ferenc Kazinczy

**Ferenc Kazinczy** (1759–1831) oli laajasti sivistynyt unkarilainen kirjailija ja kriitikko, jonka toiminnassa Goethen klassillinen idealismi on johtavana periaatteena. Opiskeltuaan lakitiedettä ja toimittuaan jonkin aikaa asianajajana hän oli 1786–1791 kouluntarkastajana Kassan tarkastuspiirissä ja 1791–1794 teatterinjohtajana Budapestissä. Sekaannuttuaan sattumalta Ignác Martinovicsin vallankumoukselliseen salaliittoon hän joutui vankilaan vuosiksi 1794–1801, minkä jälkeen hän vetäytyi Széphalom-nimiselle maatilalleen. Vuonna 1787 Kazinczy perusti yhdessä Dávid Baróti Szabón ja János Bacsányin kanssa kirjallisen aikakauslehden *Magyar Múseum*, josta hän kuitenkin pian luopui ja julkaisi 1790 yksinään *Orpheus*-nimistä kuukauslehteä.

Kazinczy teki vuosina 1788–1794 joukon maailmankirjallisuuden mestariteosten käännöksiä, joilla on ollut suuri merkitys myös unkarin kirjakielen kehityksen historiassa. Vankeudesta vapauduttuaan Kazinczysta tuli vähitellen Unkarin kirjallisen maailman keskipiste ja kirjallisen makusuunnan auktoriteetti. Hän julkaisi vanhaa unkarilaista kirjallisuutta, alkuperäisiä kriittisiä, esteettisiä ja filosofisia tutkielmia ja runojakin. Parhaan kuvan hänen syvällekäyvästä kirjallisesta toiminnastaan ja vaikutusvaltaisuudestaan antaa hänen laaja kirjeenvaihtonsa, joka on aikakauden unkarilaisen kirjallisuuden historian tärkeimpiä lähteitä.

Kielenuudistajanakin Kazinczylla oli Baróti Szabóin rinnalla johtava asema. Hänen mielestään unkarin kielen kehittäminen kirjallisuuden taipuisaksi välineeksi ei ollut kielitieteilijöiden vaan kirjailijoiden tehtävä. Kielen sirous ja sen muodon kauneus olivat Kazinczylle pääasia, sen kansanomaisuudesta hän ei välittänyt. "Kirjailijalle", hän sanoo, "on sallittua kaikki, mitä kaikkien kielten ihanne vaatii, mitä unkarin kielen luonto ei selvästi kiellä, mitä vanhojen ja uusien klassikkojen muodostama maku suosittaa ja minkä tarve välttämättömästi vaatii." Liiallisuuksiin meneviä sanaseppiä Kazinczy ei kuitenkaan hyväksynyt. Ankarasta vastustuksesta huolimatta kielenuudistajat pääsivät vähitellen kirjallisuudessa määräävään asemaan, sillä heihin liittyivät Unkarin parhaimmat kirjalliset voimat. Silloin kirjakieleen pääsi tuhansia sekä oikein että väärin muodostettuja unkarilaisia sanoja ja sanontatapoja. Vaikka myöhempi niin kaunokirjallinen kuin tieteellinenkin vastavaikutus on karsinut niistä suuren osan, monet kielenuudistuksen synnyttämät ilmaisut kuitenkin vakiintuivat unkarin kirjakieleen.

Unkarin tiedeakatemia on toimittanut julkisuuteen Kazinczyn kootut teokset.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Topaasikaniinikala

**Topaasikaniinikala** (*Siganus guttatus*) on kaniinikalojen (Siganidae) heimoon kuuluva meri- ja murtovesissä elävä kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa.

## Koko ja ulkonäkö

Topaasikaniinikala kasvaa yleensä noin 25 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 42 senttimetrin mittaiseksi. Selkäevässä on 13 piikkiruotoa ja kymmenen nivelruotoa, peräevässä seitsemän piikkiruotoa ja yhdeksän nivelruotoa. Selkäevän alapuolella lähellä pyrstöä on keltainen laikku.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Topaasikaniinikalaa tavataan Tyyneltämereltä ja Intian valtamereltä Afrikasta, Aasiasta ja Oseaniasta. Lajin elinympäristöä ovat pääasiassa matalat rannikot ja koralliriutat. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut topaasikaniinikalan elinvoimaiseksi lajiksi.

## Ravinto ja elintavat
Topaasikaniinikala käyttää ravinnokseen pääasiassa vedenpohjassa kasvavia leviä. Laji elää pienissä, suunnilleen 10–15 yksilön parvissa noin 25 metrin syvyydessä ja 24–28 °C:n lämpöisissä vesissä. Topaasikaniinikala saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 18,1 senttimetrin mittaisena. Laji kutee yleensä myöhään yöllä.

## Lähteet
Gamlakarleby IF

**Gamlakarleby Idrottsförening r.f.**, lyhemmin **Gamlakarleby IF** tai **GIF**, on kokkolalainen ruotsinkielinen urheiluseura. Sen lajivalikoimaan kuuluvat nykyisin yleisurheilu, pyöräily ja suunnistus. Seuran tunnusvärit ovat sininen ja keltainen, jotka vahvistettiin seura-asuihin kuuluviksi ensi kerran vuonna 1935.

## Historia
GIF pitää perustamisajankohtanaan elokuuta 1906, jolloin sen edeltäjä – Kokkolan ensimmäinen urheiluseura *Idrottens Vänner –* syntyi Kokkolan vapaapalokunnan urheilujaoksen (*Gamlakarleby frivilliga brandkårens idrottsförbund*) luomalle pohjalle. Edeltävässä kuussa vapaapalokuntalaiset ehtivät pelata kaupunkihistorian ensimmäisen jalkapallon kilpaottelun englantilaisia merimiehiä vastaan Halkokarin koulukentällä.

IV oli yksi kuudesta Suomen Palloliittoa toukokuussa 1907 perustamassa olleista seurayhteisöistä mutta jo seuraavan vuoden päätteeksi se jakautui kahtia sisäisen riidan myötä. Tällöin kilpailevaksi seuraksi syntyi edistysmielisten *Gamlakarleby Ungdomsförenings Idrottsklubb*, josta historiankirjat käyttävät vaihtelevasti suoraa suomennosta *Kokkolan Nuorisoseuran Urheilijat*. Eron jälkeen GUIK meritoitui kilpapyöräilyjaostonsa ansiosta, kun sen jäsenet Juho Jaakonaho ja Johan Kankkonen edustivat Suomea Tukholman kesäolympialaisissa 1912. Yksilöurheilun saralla monilajiottelija Jussi Björk edusti GUIK:ta hiihdossa ja pikaluistelussa. Chamonix'ssa vuonna 1914 järjestetyissä suurkilpailuissa Björk voitti pikaluistelun Ranskan mestaruuden kolmella matkalla, kilpaillen myös taitoluistelussa ja 15 kilometrin hiihdossa.

Kahtiajakoa ehti kestää vuoteen 1920 saakka, jolloin IV ja GUIK yhtyivät jälleen muodostaakseen nykyisen Gamlakarleby IF:n. Kolme vuotta myöhemmin Pariisista Kokkolaan palannut seuraikoni Björk pestattiin GIF:n puheenjohtajaksi, ryhtyen myös jääkiekkovalmentajan ja voimistelunopettajan toimiin. Yhtyneen GIF:n jalkapallojaosto erkaantui GBK:ksi vuonna 1924, jonka jääkiekkojoukkue puolestaan fuusioitui suomenkielisen KPV:n kiekkoilijoiden kanssa erikoisseura Kokkolan Hermekseksi vuonna 1953.

## Toiminta
GIF on toiminut historiansa aikana joitakin kertoja pyöräilyn, viestijuoksun, suunnistuksen ja hiihdon SM-kilpailuiden järjestävänä seurana. Viimeisimpinä suurina kilpailuina se järjesti nuorten SM-hiihdot vuonna 2015 ja sprinttisuunnistuksen SM-kilpailut vuonna 2009 yhdessä suunnistusseura OK Botnian kanssa.

Avoimet eri ikäluokkien *Gamlakarlebyspelen*-hiihtokilpailut järjestettiin GIF:n toimesta vuodesta 1928 vuoteen 2016 saakka Köykärinmäen (*Köukar*) maastossa, jossa seuralla on edelleen hiihtomaja.

## Seuraa edustaneita urheilijoita

### Hiihto

* Eva Hög
* Arto Koivisto

### Pyöräily

* Antero Lumme
* Thor Porko
* Pia Sundstedt

### Suunnistus

* Aimo Tepsell
* Osmo Tepsell

### Triathlon

* Peter Sundstedt

### Yleisurheilu

* Kim Bergdahl
* Ulla Lax (o.s. Karjaluoto)
* Lasse Orimus
* Mona-Lisa Pursiainen (o.s. Strandvall)
* Anneli Virkkala

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gamlakarleby IF:n verkkosivut
Weman

**Weman** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Adèle Weman (1844–1936) suomalainen opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija
* Carl Gustaf Weman (1740–1803), suomalainen pappi, kielentutkija ja runoilija
* Gunnar Weman (1932–2024), ruotsalainen teologi, Luulajan piispa 1986–1993, Ruotsin kirkon arkkipiispa 1993–1997
* Gustav Wilhelm Weman (1880–1941), ruotsalaissyntyinen Suomeen muuttanut Hotelli Kämpin johtaja
* Karl Wilhelm Weman (1838–1889), suomalainen opettaja ja toimittaja
Geenituote

**Geenituote** on geenin ilmentymisen seurauksena muodostuva proteiini tai RNA-molekyyli. Geenituotteiden esiintyvyyden perusteella on mahdollista määrittää aktiiviset geenit tutkittavassa perimässä. Jos geenissä tapahtuu mutaatio, sen geenituote saattaa muuttua. Geenituotteita tutkitaan esimerkiksi poistogeenisten eliöiden avulla. Niiden perimästä on tarkoituksella poistettu tai inaktivoitu jokin geeni, jotta tuotetta ei synny. 

## Lähteet
Luettelo ministereistä Suomen valtiovarainministeriössä

Tämä on luettelo Suomen valtiovarainministeriössä toimineista ministereistä.  

Luettelossa on lueteltu sekä ministeriötä johtavat (ensimmäiset) valtiovarainministerit että erikseen muut valtiovarainministeriössä toimineet ministerit, joiden nimike on ollut esimerkiksi "ministeri valtiovarainministeriössä", "toinen valtiovarainministeri" tai "kuntaministeri". Luettelossa on mainittu vain ministerit, jotka ovat päätoimisesti toimineet ministeriössä, ei sellaisia, joiden alueeseen on kuulunut vain joitain ministeriön alaan kuuluvia asioita.

## Ensimmäinen ministeri

Valtiovarainministeri johtaa ministeriötä. 

Valtiovarainministeri on useimmiten edustanut toista päähallituspuoluetta, jolla ei ole pääministerin tehtävää. Tehtävä onkin usein, varsinkin Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen, nähty hallituksen toiseksi tärkeimpänä.

## Toinen ministeri

Tämän väliotsikon alle on keskitetty ne ministerit, jotka ovat toimineet toisena ministerinä valtiovarainministeriössä. Nimike ja vastuualue ovat vaihdelleet huomattavasti eri hallituksissa.

Aiemmin toista valtiovarainministeriöön nimettyä ministeriä kutsuttiin puhekielessä *veroministeriksi* osoituksena ministerin vastuualueen liittymisestä valtion veropolitiikkaan. Nykyisin ministerin tehtävät keskittyvät valtionhallintoon ja kunta-asioihin. Kuntiin liittyvät asiat on nykyisin osa valtiovarainministeriöön nimitetyn ministerin tehtäväaluetta, aiemmin tehtävät olivat osa sisäministeriön tehtäviä, ja aiemmin kuntaministeriksi kutsuttiin ministereitä sisäasiainministeriössä.

## Lähteet
Chino (Nagano)

**Chino** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Kōshin’etsun alueella Naganon prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Suwan altaan eteläreunalla. Idässä kaupungin alue nousee Yatsugatake- ja Tateshina-tulivuorille lähes kolmen kilometrin korkeudelle merenpinnasta. Chinossa on 55&nbsp;222 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 266,59 neliökilometriä.

Nykyisen kaupungin keskustan muodostava entinen Chinon maaseutukaupunki kehittyi historiallisesti Kōshū-kaidō-tien varren markkinapaikkana ja liikenteen solmukohtana. Chinon kaupunki perustettiin vuonna 1955 liittämällä yhteen Chinon maaseutukaupunki ja kahdeksan muuta kuntaa. 1960-luvulta lähtien kaupunkiin alkoi syntyä ympäröiviä ylänköalueita ja kuumia lähteitä hyödyntäviä matkailupalveluita. Nykyisin Chino onkin suosittu turistikohde. Perinteisiä elinkeinoja ovat agarin (*kanten*) tuotanto sekä silkin ja riisin viljely. Sittemmin kaupunkiin on sijoittunut myös elektroniikkateollisuutta.  

Chinon nähtävyyksiin kuuluvat Shirakabajärvi ja Tateshinajärvi sekä Tateshinan ylänköalue kuumine lähteineen. Kaupunki tunnetaan myös merkittävästä jōmon-kauden arkeologisesta löydöstä, ”Jōmonin Venukseksi” kutsutusta saviveistoksesta, joka on valittu yhdeksi Japanin kansallisaarteista. Osa kaupungin alueesta kuuluu Yatsugatake-Chūshinin ylängön puolikansallispuistoon. Chinoa palvelee JR Higashi-Nihonin Chūō-päälinja.

## Kuvia

Tiedosto:Mt.Tengudake from Mt.Iodake 01.jpg|Tengūvuori Iōvuorelta
Tiedosto:Kurumayama Kogen04bs5s4592.jpg|Kurumayaman ylänköä
Tiedosto:Taruhime Falls view from Ryuei Bridge.jpg|Taruhimen vesiputous
Tiedosto:Miyagawa, Chino, Nagano Prefecture 391-0013, Japan - panoramio (7).jpg|Onbashira-festivaali Chinossa
Tiedosto:Chino sta02bs4592.jpg|Chinon rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Bopomofo

**Bopomofo**, virallisesti yleensä **zhuyin** (), on translitterointisysteemi, joka on kehitetty kiinalaisista kirjoitusmerkeistä. Nykyään sitä käytetään lähinnä vain Taiwanissa poliittisista syistä. Manner-Kiinan viralliseksi translitterointisysteemiksi on vakiintunut pinyin. Bopomofossa on yhteensä 37 symbolia. Tooneja merkitään samanlaisilla merkeillä kuin pinyinillä, mutta ne sijoittuvat vokaalimerkin jälkeen eivätkä yläpuolelle.

Bopomofoa käytetään niin aikuisille kuin syntyperäisille lapsillekin tarkoitetuissa oppimateriaaleissa, mutta niiden saatavuus on heikkoa Taiwanin ulkopuolella, jossa bopomofoa ei juurikaan opiskella. 

## Nimitys ja historia
Kiinaksi bopomofon virallinen nimitys on *zhùyīn fúhào*, joka tarkoittaa sananmukaisesti "äänteitä ilmaisevat symbolit" ja ilmaistaan bopomofoksi ㄅㄆㄇㄈ. Perinteisin merkein nimi kirjoitetaan 注音符號 ja yksinkertaisin 注音符号. Kiinan ulkopuolella käytettävä nimitys bopomofo tulee merkistön neljän ensimmäisen kirjaimen nimistä. 

Bopomofon kehittäjäksi mainitaan Zhang Binglin, joka loi kirjoitusjärjestelmän jossa on 37 merkkiä kaikille Pekingissä puhutun mandariinikiinan 37 äänteelle.

## Merkit

### Perusmerkit

Lähde:

### Toonimerkit

Lähde:

Korkean toonin merkki jätetään usein pois bopomofossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sivusto bopomofon kirjoittamiseen
Markus Leminen

**Markus Peter Leminen** (s. 14. lokakuuta 1975 Vantaa) on suomalainen taitoluistelija. Hän kilpaili miesten yksinluistelussa. Hän voitti kymmenen kertaa Suomen-mestaruuden, vuosina 1992–1993 ja 1995–2002. Leminen on myöhemmin toiminut valmentajana Kanadassa.

## Lähteet
Wubuyn kieli

**Wubuy**, tai **nunggubuyu**, on gunwinyguan kieliin kuuluva Australiassa puhuttava kieli. Sen läheinen sukulaiskieli on anindilyakwa. Wubuyn katsotaan olevan uhanalainen..

Vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan wubuylla on 276 puhujaa.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin.

Lähde:

## Kielinäyte
Hocke pockey -laululeikin (suom. *Huugi guugi*) sanat wubuyksi:Ba-marang-dhayiyn

Ba-marang-gagagiyn

Ba-marang-dhayiyn

Ba-marang-jaljaliyn

Ba-wan.ngang “hokey pokey”

Badhawawa-rumiyn

Aba dani-yung-bugij

## Lähteet
Wienerschnitzel

**Wienerschnitzel** on yhdysvaltalainen pikaruokaketju, jonka perusti John Galardi vuonna 1961 Wilmingtonissa, Kaliforniassa, jossa sijaitsee myös sen päämaja. Toisin kuin yrityksen nimestä voisi päätellä, sen päätuote on ollut perustamisesta lähtien hot dog, ei wieninleike.

## Lähteet
Moldovan kielet

**Moldovan kielistä** ainoa virallisen kielen asemasta nauttiva kieli on romania, jota puhuu yli 80&nbsp;% väestöstä.

## Romania

Moldovan perustuslain mukaan maan ainoa virallinen kieli on romania. Aikoinaan kielestä käytettiin kuitenkin nimitystä "moldovan kieli", joka oli poliittinen veto Neuvostoliitolta tarkoituksenaan luoda Moldovan sosialistisessa neuvostotasavallassa eriävä kansallinen tunne muista romanialaisista.. 

Neuvostoaikoina romaniaa kirjoitettiin Moldovassa kyrillisin aakkosin ja siihen otettiin paljon lainasanoja venäjästä. Samalla neuvostoliittolaiset tutkijat katsoivat moldovan olevan erillinen kieli ns. daco-romanialaisessa kieliperheessä, vaikka kielet olivat Moldovassa ja Romaniassa lähes identtiset.. Muun muassa moldovalaistaustainen tutkija Eugen Coșeriu katsoo, ettei moldova ole oma kielensä. Moldovassa palattiin latinalaisiin aakkosiin vuonna 1989.

Väittely valtion virallisen kielen nimestä jakaa moldovalaisia poliittisesti ja sukupolvien välillä: vanhemmat ja venäläismieliset kutsuvat kieltä moldovaksi, kun taas nuoremmat ja eurooppalaistuneet puolestaan romaniaksi. Vuonna 2013 maan korkein oikeus linjasi, että virallisen kielen nimi on romania. Moldovan presidentti Igor Dodon pyrki vuonna 2017 tekemään venäjästä pakollisen kielen maan kouluissa.

## Vähemmistökielet
Moldovan valtio tunnustaa useamman kielen kansallisiksi vähemmistökieliksi. Niihin kuuluvat gagauzi, venäjä ja ukraina. Lisäksi maassa on pieni bulgariankielinen vähemmistö.  

### Gagauzi
Gagauzi (rom. limba găgăuză) on turkkilainen kieli, jota puhuvat lähinnä vain gagauzit, jonka puhuma-alue rajoittuu Gagauzian autonomiseen alueeseen. Paikallisten romanian kielen taito on perinteisesti ollut kehno, ja koululaisista 10&nbsp;% reputtaa romanian kielen kokeensa..  

### Ukraina
Ukrainalla on virallinen asema Transnistriassa. Koko Moldovassa ukrainalaiset ovat maan toiseksi suurin etninen ryhmä (13,5&nbsp;%).. 

### Venäjä
Venäjällä on keskeinen asema Moldovassa kansojen välisenä kielenä. Sillä ei kuitenkaan ole virallisen kielen asemaa. Venäjä on monien moldovalaisten toinen kieli ja kaksikielisyys on yleistä. Romanian- ja venäjänkieliset kaksikieliset puhujat edustavat yleensä maaseudun vanhempää väestöä. Venäjänkielinen media on näkyvä osa maan mediakenttää. Äidinkielisiä venäjänpuhujia Moldovassa on arviolta 540 990.

## Vieraat kielet
Venäjän lisäksi toinen merkittävä vieras kieli Moldovassa on englanti. Englantia opetetaan useimmissa kouluissa ja sen osaajat painottuvat etenkin maan nuorempaan väestöön kun taas vanhemmat sukupolvet osaavat enemmän venäjää. Moldovasta ulkomaille muuttaneet puhuvat myös uusien kotimaidensa kieliä: esim. ranska, italia ja espanja.

## Lähteet
A. Sixtus Lindholm

**A. (Axel) Sixtus Lindholm** (5. kesäkuuta 1865 Kristiinankaupunki – 11. helmikuuta 1933 Helsinki) oli maanviljelysneuvos, ruotsinkielisen maanviljelysseuran Svenska Lantbrukssällskapens i Finland förbundin perustaja ja ensimmäinen sihteeri, Uudenmaan ja Hämeen läänin maanviljelysseuran sihteeri, toimittaja, tietokirjailija ja maatalousalan vaikuttaja.

## Henkilöhistoria
Lindholmin vanhemmat olivat tilanomistaja Adolf Lindholm ja Klara Louise Nyqvist ja puolisot Lovisa Lindholm (vuodesta 1905) ja Matilda Hamrén. Ylioppilaaksi Vaasassa tultuaan Lindholm meni opiskelemaan maatalousalaa Mustialaan vuosiksi 1883–1885 ja valmistui agronomiksi. Hän toimi ensin opettajana Gesterbyn meijeristi- ja karjakkokoulussa Kemiössä ja sitten tilanhoitajana Elimäellä ja karjakkokoulun johtajana Padasjoella sekä työskenteli maatiloilla Tohmajärvellä ja Tapaninkylässä. Seutulassa maanviljelijänä 1898–1903 ollessaan hän alkoi johtaa paikallista ruotsinkielistä maamiesseuraa.

Työnsä Uudenmaan ja Hämeen läänin maanviljelysseuran sihteerinä ja karjanhoidon neuvojana Lindholm aloitti 1903. Hänen aloitteestaan perustettiin Suomen ruotsinkielisille maanviljelysseuroille vuonna 1910 oma liitto, Svenska Lantbrukssällskapens i Finland förbund, jonka sihteerinä Lindholm toimi alusta pitäen. Seuran toiminnan puitteissa Lindholm järjesti näyttelyitä, kilpailuja, puutarhaesittelyjä, Martta-kursseja, karjanhoitoharjoittelua ja perunanviljelyn koetoimintaa. Liiton sihteerinä hän osallistui toimintaan myös monissa komiteoissa ja maatalouskoulujen johtokunnissa ja hoiti kansainvälisiä suhteita. Hän toimitti suosittua *För Landtmannahem* -lehteä kaksitoista vuotta. Lindholm toimi lehden seuraajien, *Odalmannen* ja *Tidskrift för Finlands svenska lantmän*, toimitussihteerinä ja taloudenhoitajana. Maanviljelysneuvoksen arvon hän sai vuonna 1930.

## Julkaisuja
* *Hvilka fördelar medför odling af rotfrukter*, 1905.
* *Navettakirja ynnä muistiinpanokirja*, 1905.
* *Nylands och Tavastehus läns landtbrukssällskaps premiering af småbruk 1908*, 1909.
* *Siementarkastuksesta maassamme / Komiteamietintö 1/1911, 2/1912*, 1911, 1912.
* *Vägledning för uppgörandet af Hembygdsbeskrifningar på landtbrukets område*, 1915, Gösta Grotenfeltin ja G. A. Bredenbergin kanssa. 
* *Korta råd och anvisningar för svinhållningens rationella ordnande*, 1920.
* *Lex Kallio*, 1922, William Ramsayn kanssa.
* *Erfarenheter av gödsling med kalkkväve*, 1923.
* *Kalkkityyppi*, 1923.
* *Nylands och Tavastehus läns lantbrukssällskap 1856–1931: en minneskrift*, 1931, (toim.).

## Lähteet
Károly Kisfaludy

**Károly Kisfaludy** (1788–1830) oli unkarilainen kirjailija. Hän otti upseerina osaa Italian- ja Saksan-sotaretkiin, asui sen jälkeen Wienissä taidemaalarina ja muutti 1817 asumaan Budapestiin, jossa hän aluksi kärsi puutetta. Jo 1809 hän oli kirjoittanut näytelmän *A tatárok Magyarországon* (*Tataarilaiset Unkarissa*), joka pääsi kuitenkin vasta 1818 näyttämölle, ensin eräässä maaseutukaupungissa, sen jälkeen heti myös pääkaupungissa. Näytelmällä oli suuri menestys, ja Kisfaludyn tulevaisuus oli turvattu. Hän kirjoitti draamoja ja huvinäytelmiä toisen toisensa perästä ja kohosi parissa vuodessa Unkarin huomatuimmaksi kirjailijaksi.

Kisfaludyn draamoista parhain on *Iréne* (1820). Merkittävämpiä ovat kuitenkin hänen huvinäytelmänsä, joissa hän taitavasti kuvailee oman aikansa unkarilaisia tyyppejä. Huomattavimmat niistä ovat *A kérők* ('Kosijat', 1818), *A pártütők* ('Kapinalliset', 1820), *Csalódások* ('Pettymyksiä', 1824), *A leányörzö* ('Tytönvartija', 1827) ja *Szeget szeggel* ('Kova kovaa vastaan', 1828). Toisellakin alalla Kisfaludy esiintyy tienraivaajana, nimittäin humoristisen novellin alalla (esimerkiksi *Tollagi János viszontagságai* I–II, 1823–1827, *Sulyosdi Simon*, 1824). Hänen runoelmistaan on huomattavin elegia *Mohács* (1824).

Kisfaludy perusti 1821 kirjallisen kalenterin *Aurora*, jonka ensimmäinen vihko ilmestyi 1822. Se sai Unkarin kirjallisuuden historiassa suuren merkityksen sen kautta, että sen ympärille kokoontuivat ajan parhaat kirjalliset kyvyt ja että siinä ilmestyivät uuden kansallisromanttisen suunnan parhaat tuotteet. Kisfaludy toimitti *Auroraa* kuolemaansa saakka.

Näytelmissään ja novelleissaan hän tuo ajankohdan elämän kansallisin aihein kirjallisuuteen ja hävittää näin sen kuilun, joka oli Unkarin kirjallisuudessa syntynyt erottamaan elämää ja kirjallisuutta toisistaan. Kisfaludysta tuli siten uuden kirjallisen kehityskauden perustaja. Kisfaludyn kirjallinen ystäväpiiri perusti hänen kuoltuaan Kisfaludy-seuran. Kisfaludyn kootut teokset on toimittanut muun muassa József Bánóczi (1893).

Károly Kisfaludyn veli oli kirjailija Sándor Kisfaludy.

Kisfaludyn muistoksi perustettiin 1836 Kisfaludy-seura.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elis Carlsson

**Thure Elias Carlsson** (15. elokuuta 1894 Kemiö – 12. helmikuuta 1956 Kemiö) oli Kemiössä Turunmaalla vaikuttanut valokuvaaja, maalari ja kuvanveistäjä. Vuonna 2009 järjestettiin Kemiössä kulttuuritalo Villa Landessa Carlssonin elämäntyötä esitellyt näyttely.

## Valokuvia julkisista teoksista

Tiedosto:Elis Carlsson (1926) Adele Wemanin muistomerkki, yksityiskohta.JPG|Yksityiskohta *Adèle Wemanin muistomerkistä*, Kemiönsaari, 1926.
Tiedosto:Elis Carlsson (1926) Nils Oskar Janssonin muistomerkki, yksityiskohta.JPG|Yksityiskohta *Nils Oskar Janssonin muistomerkistä*, Kemiönsaari, 1926.


## Lähteet
Gunwinyguan kielet

**Gunwinyguan kielikunta**, myös **makro-gunwinyguan** kielet tai **arhem-kielet**, on australialaisiin kieliin kuuluva kieliryhmä. Maantieteellisesti se sijoittuu Australian pohjoisosiin. Kieliä ryhmässä lasketaan olevan 12, jotka jakautuvat kolmeen alaryhmään:  

* Gunwinyguan bak kielet
** Itäinen gunwinyguan kielet
*** Jala-kielet
**** Ngalakgan
**** Rembarrnga
*** Ngandi
** Wubuy
** Anindilyakwa
* Marne-kielet
** Keskiset gunwinyguan kielet
*** Bininj kun-wok
*** Ngalkbun
** Kunbarlang
* Läntiset gunwinyguan kielet
** Jawoyn
** Warraylaiset kielet
*** Uwinymil
*** Warray
*** Wulwulam (luokittelematon)

Siitä, kuinka läheistä sukua gunwinyguan kielet todellisuudessa ovat, kiistellään edelleen. Tämä johtuu siitä, että Australian aboriginaalikielet jaetaan perinteisesti pama-nyungalaisiin kieliin ja "muihin" (eng. yleensä *non-Pama-Nyungan languages*).  

## Lähteet
Lauri Kirves

**Lauri Kalervo Kirves** (24. huhtikuuta 1914 Viipuri – 25. tammikuuta 1985 Helsinki) oli Suomen Metsäteollisuuden Keskusliiton pitkäaikainen toimitusjohtaja.

Lauri Kirveksen vanhemmat olivat postiljooni Antti Kirves ja Gustava Räsänen ja puoliso vuodesta 1937 Anna Marjatta Paloheimo. Kirves tuli ylioppilaaksi 1931 ja valmistui kauppatieteiden kandidaatiksi 1943. Hän toimi konttoripäällikkönä Helsingin Osuuskaupassa 1936–1942 ja Vako-yhtiössä 1942–1945. Suomen Tukkukauppiaiden Liiton johtaja Kirves oli 1945–1950 ja toimitusjohtaja 1950–1960. Suomen Metsäteollisuuden Keskusliiton toimitusjohtajana hän työskenteli 1961–1979. Hänellä oli myös useita kansallisia ja kansainvälisiä luottamustehtäviä. Sotilasarvoltaan Kirves oli reservin majuri (1968).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sándor Kisfaludy

**Sándor** (**Alexander**) **Kisfaludy** (1772–1844) oli unkarilainen runoilija. Hän astui 1793 armeijan palvelukseen, mutta joutui 1796 Milanon valloituksessa ranskalaisten vangiksi ja hänet vietiin Provenceen, josta päästyään hän vielä osallistui Reinin- ja Sveitsin-sotaretkiin 1799. Hän asui sen jälkeen enimmäkseen maatilallaan.

Kisfaludyn runoilijamaine perustuu pääasiassa hänen tulisiin ja värikkäisiin sonettikokoelmaansa *Kesergö szerelem* ('Onneton rakkaus', 1801), joka yhdessä *Boldog szerelemin* ('Onnellinen rakkaus', 1807) kanssa muodostaa hänen kuuluisan *Himfy szerelmei* ('Himfyn rakkaudet', 1829) runokokoelmansa. Hänen runomuotoiset, romanttiset ritaritarinansa *Regék a magyar előidőből* ('Tarinoita Unkarin muinaisuudesta', 1807) kasvattivat hänen mainettaan. Draamankirjoittajana Kisfaludy ei saavuttanut menestystä. Hänen kootut teoksensa (1847) ja jälkeenjääneet teoksensa (1871) julkaisi Ferenc Toldy. Kisfaludyn kaikki teokset julkaisi Dávid Angyal (1893).

Sándor Kisafaludyn veli oli kirjailija Károly Kisfaludy.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kisfaludy-seura

**Kisfaludy-seura** () oli unkarilaisen runoilijan Károly Kisfaludyn muistoksi 1836 Budapestissä perustettu kirjallisuusseura. Seura jakoi vuosittain palkintoja ansiokkaista kaunokirjallisista teoksista, julkaisi vanhempia huomattavia unkarinkielisiä kirjallisuustuotteita, maailmankirjallisuuden mestariteoksia sekä *Kisfaludy-Társaság évkönyvei* -nimistä kirjallista vuosikirjaa. Vakinaisten jäsenten lukumääräksi päätettiin 50.

Seura lakkautettiin 1952, ja sen aineistot siirrettiin Unkarin tiedeakatemiaan.

## Lähteet
Péter Marót

**Péter Marót** (27. toukokuuta 1945 Miskolc – 7. kesäkuuta 2020 Budapest) oli unkarilainen miekkailija ja olympiamitalisti.

Marót saavutti säilällä Münchenin kesäolympialaisissa 1972 yksilökilpailussa hopeaa ja joukkuekilpailussa pronssia. Hän kilpaili myös Montréalin kesäolympialaisissa 1976 ja voitti säilän joukkuekilpailusta useita MM-mitaleja. Marót kuoli 75-vuotiaana 7. kesäkuuta 2020 oltuaan auto-onnettomuudesta saamiensa vammojen vuoksi tehohoidossa kymmenen päivän ajan.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Torikeskus (Sastamala)

**Torikeskus** on kauppakeskus Sastamalan keskustassa torin yhteydessä. Se avattiin vuonna 1990. Torikeskuksen omistaa Kiinteistö Oy Vammalan Torikeskus.

## Lähteet
Karakallion ostoskeskus

**Karakallion ostoskeskus** oli ostoskeskus Karakallion osa-alueessa Espoossa. Ostoskeskuksessa sijaitsivat muun muassa Alepa, pizzeria, ravintola, kahvila ja isännöintitoimisto. Ostoskeskus valmistui vuonna 1967 lähelle Karakallion koulua, kenttää ja Karataloa. Alun perin liikkeessä toimi K-Karahalli.

Ostoskeskus purettiin vuonna 2023 ja sen tilalle rakennetaan kerrostalokortteli ja liiketiloja. 

## Lähteet
Antti Kontiola

**Antti Kontiola** on suomalainen taitoluistelija.

Kontiola on kolminkertainen Pohjoismaiden-mestari vuosilta 1980–1982 sekä kuusinkertainen Suomen-mestari vuosilta 1978–1981 ja 1983–1984. Hän sijoittui Euroopan-mestaruuskilpailuissa 16:nneksi vuonna 1980 ja 20:nneksi vuonna 1979. Hän edusti Helsingin Taitoluisteluklubia.

## Lähteet
Veska Hotelli

**Veska Hotelli** on Pirkkalan Partolaan suunnitteilla ollut 16-kerroksinen tornihotelli, jonka rakennuttaja on yrittäjä Marko Kuusisto. Hotelliin on suunniteltu tulevan 240 huonetta. 
 
## Lähteet
Kontiola

**Kontiola** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Antti Kontiola, taitoluistelija
*Lasse Kontiola (s. 1980), keskustalainen poliitikko ja järjestöjohtaja
*Petri Kontiola (s. 1984), jääkiekkoilija.
Visa Tuominen

**Visa Tuominen** (s. 7. heinäkuuta 1983 Turku) on suomalainen taitoluistelija. Hän sijoittui hopealle vuoden 2002 Suomen-mestaruuskilpailuissa. Hän kilpaili kolme kautta taitoluistelun Junior Grand Prix -kilpailuissa.
Leena Pietilä

**Irja Ester Helena ”Leena” Pietilä** (naimisissa **Vainio**) (29. maaliskuuta 1925 Rauma – 20. toukokuuta 2014 Mikkeli) oli suomalainen taitoluistelija. Hän oli taitoluistelun kaksinkertainen Pohjoismaiden-mestari ja seitsenkertainen Suomen-mestari.

Pietilän puoliso oli mikkeliläinen voimistelunopettaja ja sittemmin rehtori Pauli Vainio, joka nuoruudessaan voitti pesäpallon Suomen-mestaruuden.

## Lähteet
Leijona (heraldiikka)

**Leijona** on eräs yleinen heraldinen yleiskuvio.

Leijona merkitsee heraldiikassa perinteisesti urhoollisuutta, jaloutta ja voimaa. Leijonaa alettiin käyttää yhtenä yleisimmistä heraldisista symboleista jo heraldiikan alkuaikoina 1100-luvulla. Vanhin dokumentoitu esimerkki on vuodelta 1127 Geoffrey Plantagenetin kilvestä, jossa oli kultaisia leijonia. Leijonaa käytettiin symbolina 1100-luvulla esimerkiksi Espanjassa Leónin kuningaskunnan vaakunassa ja lipussa sekä Tanskan vaakunassa, joka otettiin käyttöön vuonna 1194.

Leijona esiintyy Suomen, Viron,  Norjan, Tanskan, Englannin, Skotlannin, Bulgarian, Luxemburgin ja monen muun valtion vaakunassa. Myös monien aatelissukujen vaakunassa esiintyy leijona. Suomessa leijona on käytössä myös kenraalien arvomerkkinä.

## Esimerkkejä

Coat of arms of Finland.svg|Suomen vaakuna
Coat of Arms of Norway.svg|Norjan vaakuna
National coat of arms of Denmark.svg|Tanskan vaakuna
Coat of arms of Estonia.svg|Viron vaakuna
Royal Arms of England (1198-1340).svg|Englannin vaakuna
Royal Arms of the Kingdom of Scotland.svg|Skotlannin vaakuna
Coat of arms of Bulgaria.svg|Bulgarian vaakuna
Great coat of arms of Sweden.svg|Ruotsin vaakuna


## Leijonan heraldisia asentoja

Lion Rampant.svg|Pystyynnoussut, pystyynkavahtanut.
Lion Rampant Guardant.svg|Kohtikatsova.
Lion Rampant Regaurdant.svg|Taakseenkatsova.
Lion Salient.svg|Hyppäävä, ryntäävä.
Lion Passant.svg|Kävelevä.
Lion Courant.svg|Juokseva.
Lion Statant.svg|Seisova.
Lion Sejant.svg|Istuva.
Lion Sejant Erect.svg|Istuva, etujalat koholla, oikea ylempänä.
Lion Couchant.svg|Makaava.
Lion Dormant.svg|Nukkuva.


## Lähteet
Digital Filters Using MATLAB

**Digital Filters Using MATLAB** on vuonna 2020 ilmestynyt emeritusprofessori Lars Wanhammarin ja  emeritusprofessori Tapio Saramäen kirjoittama kansainvälinen Springerin kustantama teos digitaalisesta signaalinkäsittelystä. Siinä kuvataan laajasti englannin kielellä digitaalisen signaalinkäsittelyn käsitteitä ja matemaattista teoriaa MATLAB-ohjelmarutiineja apuna käyttäen. 

## Lähteet
Samuli Tyyskä

**Samuli Tyyskä** (s. 23. maaliskuuta 1990 Helsinki) on suomalainen taitoluistelija. Hän on kaksinkertainen juniorien Suomen-mestari. Hän sijoittui hopealle vuoden 2007 juniorien Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa ja on kilpaillut Junior Grand Prix -kilpailuissa.
Ruskopäristäjä

**Ruskopäristäjä** (*Cnipodectes subbrunneus*) eli aiemmalta nimeltään **lattanokkanappari** on napsijoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Etelä-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Ruskopäristäjä voi kasvaa 16&ndash;18 cm pitkäksi ja koiras on naarasta kookkaampi. Sukupuolet muistuttavat pääosin toisiaan ulkonäöltään. Ruskopäristäjä on yleisväritykseltään ruskea. Lajin kurkku ja rinta ovat päätä ja selkää vaaleammat ja vatsa on keltainen. Pyrstö on pitkä ja väriltään punaruskea ja myös alaperä on punaruskea. Ruskopäristäjäkoiraan siivissä on kankeita ja vinoja sulkia, joita esittelemällä ja tekemällä niillä päriseviä ääniä se houkuttelee naaraita. Linnun nokka on litteähkö ja sen yläosa on tumma ja alaosa vaalea.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Ruskopäristäjää tavataan Panamasta ja Kolumbiasta Boliviaan ja Amazonian alueelle Brasiliaan. Lajin elinympäristöä ovat alankojen kosteiden metsien keski- ja pohjakerrokset. Lintu liikkuu useimmiten yksin. Ruskopäristäjän pesimäkausi on tammikuusta huhtikuulle ja lintu rakentaa pitkän putkimaisen pesän puuhun kasvimateriaaleista.

## Lähteet
Biblioteca Laurenziana

**Biblioteca Laurenziana** on historiallinen Michelangelon suunnittelema kirjasto Firenzessä. Kirjasto rakennettiin paavi Klemens VII:n aloitteesta.  Kirjasto avattiin vuonna 1571, vaikka rakennus oli yhä keskeneräinen.

Kirjaston merkittävimpiin kokoelmiin kuuluu lähes 11&nbsp;000 käsikirjoitusta, joista yli 700 on ajalta ennen 1000-lukua (jaa.). 

Kirjaston ensimmäiset piirrokset valmistuivat vuonna 1523 ja sen rakentaminen alkoi kaksi vuotta myöhemmin. Vain kirjaston seinät olivat valmiina Michelangelon lähtiessä Firenzestä vuonna 1534. Kirjaston rakentaminen ja yksityiskohtien suunnittelu jatkui myöhemmin uusien arkkitehtien, kuten Giorgio Vasarin valvonnassa.

## Lähteet

## Katso myös
*Pyhän Markuksen kirjasto

## Aiheesta muualla

* Biblioteca Medicea Laurenziana (Sito ufficiale)  (bmlonline.it)
* Mission of the Library  (bmlonline.it)
Luettelo ministereistä Suomen opetus- ja kulttuuriministeriössä

Tämä on luettelo Suomen opetus- ja kulttuuriministeriössä (vuosina 1918–1922 kirkollis- ja opetusasiainministeriö, vuosina 1922–2010 opetusministeriö) toimineista ministereistä.

Luettelossa on lueteltu sekä ministeriötä johtavat (ensimmäiset) opetusministerit että erikseen muut ministeriössä toimineet ministerit, joiden nimike on ollut useimmiten "kulttuuriministeri" tai jokin sen johdannainen. 

Luettelossa on mainittu sekä ministerit, jotka ovat päätoimisesti toimineet ministeriössä, että sellaiset muissa ministeriöissä toimineet ministerit, joiden alueeseen on kuulunut vain joitain ministeriön alaan kuuluvia asioita.

## Ensimmäinen ministeri
Ministeriötä johtavan ministerin nimikkeenä on pääsääntöisesti ollut *opetusministeri* (vuosina 1918–1922 kirkollis- ja opetusministeri ministeriön aiemman nimen mukaisesti). Poikkeuksen tästä muodostaa Sipilän hallituksen alkuvaiheessa nimitetty *opetus- ja kulttuuriministeri*, jonka salkku kattoi kaikki ministeriön alueet.

Opetusministerin alaan ovat useimmiten kuuluneet nimensä mukaisesti koulutukseen liittyvät asiat, kuten esiopetus, perusopetus ja toisen asteen koulutus sekä korkeakoulutus. Toisinaan esimerkiksi ammatillinen koulutus tai korkeakoulutus on eriytetty toiselle opetus- ja kulttuuriministeriön ministerille: esimerkiksi vuonna 2019 aloittaneissa Rinteen ja Marinin hallituksissa korkeakoulutus kuuluu tiede- ja kulttuuriministerin tehtäviin.

## Toinen ministeri

Opetus- ja kulttuuriministeriön toisen ministerin vastuualueina ovat yleensä kulttuuri-, liikunta- ja nuorisoasiat sekä tekijänoikeuteen ja opintotukeen liittyvät asiat. Usein vastuualueisiin on kuulunut myös kirkollisasiat ja toisinaan myös perinteisesti opetusministerille kuuluvia asioita, kuten ammatilliseen koulutukseen tai korkeakoulutukseen liittyviä asioita.

Opetusministeriössä oli apulaisministerin tehtävä Ingmanin II hallituksessa vuosina 1924–1925. Tämän jälkeen seuraava ministeri varsinaisen opetusministerin lisäksi tuli vasta vuonna 1970, kun Karjalaisen II hallitukseen nimitettiin *ministeri opetusministeriössä*. Toisen ministerin nimike on vaihdellut eri hallituksissa. Ensin epävirallisena, sittemmin nimitettynä nimikkeenä oli nimike *kulttuuriministeri*, myöhemmin *kulttuuri- ja urheiluministeri*. 

Ministerin tehtäviin on toisinaan liitetty asioita myös muista ministeriöistä, kuten tasa-arvoasiat sosiaali- ja terveysministeriöstä, asuntoasiat ympäristöministeriöstä tai EU-asiat valtioneuvoston kansliasta.

## Kolmas ministeri

Vuonna 2023 nimitetyssä Orpon hallituksessa opetus- ja kulttuuriministeriössä on kolmas ministeri, jonka tehtävänimike on *liikunta-, urheilu- ja nuorisoministeri*.

## Sivutoimiset ministerit
Seuraavien muissa ministeriöissä toimineiden ministerien tehtäviin on kuulunut joitain opetus- ja kulttuuriministeriön asioita:

## Lähteet
Franciszek Karpiński

**Franciszek Karpiński** (1741–1825) oli puolalainen runoilija. Hän on kirjoittanut joukon herttaisia lyyrisiä ja myös aikoinaan hyvin suosittuja isänmaallisia runoja sekä vähemmän menestyneitä näytelmiä, kuten murhenäytelmän *Judyta*, ja kiinnostavat muistelmat *Pamiętniki*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ali Abunimah

**Ali Hasan Abunimah** (, s. 29. joulukuuta 1971) on palestiinalais-amerikkalainen toimittaja. Abunimahia pidetään Amerikan johtavana yhden valtion mallin puolustajana ratkaisuna Israelin ja Palestiinan konfliktiin. Abunimah asuu Chicagossa ja kirjoittaa säännöllisesti mm. julkaisuihin *[[Chicago Tribune]]* ja *[[Los Angeles Times]]*. Hän on toiminut Arab American Action Network -järjestön varapuheenjohtajana ja on koulutuskeskus Palestine Centerin jäsen. Hän on myös yksi *[[Electronic Intifada|The Electronic Intifadan]]* perustajista. Abunimah on esiintynyt monissa television keskusteluohjelmissa ja useissa Israel-Palestiinan konfliktia käsittelevissä dokumenteissa. 

## Varhainen elämä ja koulutus
Washington DC:ssä syntynyt Abunimah vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Isossa-Britanniassa ja Belgiassa ennen kuin palasi opiskelemaan yliopistoon Yhdysvaltoihin. Abunimahin molemmat vanhemmat ovat Palestiinan muslimeja. Hänen äitinsä joutui pakolaiseksi Jordaniaan vuonna 1948 ja hänen isänsä pakkosiirrettiin sodassa Länsirannalla sijaitsevasta kylästään Betlehemiin. Abunimahin perheen mukaan heidän esi-isänsä tulivat Espanjasta Palestiinaan vuonna 1492, kun muslimeja karkotettiin Espanjasta. 

Abunimah on valmistunut Princetonin yliopistosta ja Chicagon yliopistosta. Hän aloitti aktivisminsa ensi kertaa Princetonissa. Työskennellessään tutkijana Chicagon yliopistossa hän kohtasi kaupungin arabiyhteisön jäsenten kanssa, ja alkoi osallistua yhteisön toimintaan. Tämä johti hänet Arab American Action Network -yhdistyksen pariin, jonka varapuheenjohtajana ja hallituksen jäsenenä hän on toiminut.

## Aktivismi

### Electronic Intifada
Abunimah on yksi vuonna 2001 perustetun *[[Electronic Intifada|The Electronic Intifada]]* -verkkomedian perustajista, joka käsittelee Israelin ja Palestiinan välistä konfliktia palestiinalaisten näkökulmasta. 

### Näkemykset Israel-Palestiinasta
Abunimahin mukaan kahden valtion malli Israelin ja Palestiinan konfliktin ratkaisuna ei ole enää käytännössä mahdollinen. Hän tukee kansalaisten tasa-arvoon perustuvan yhden demokraattisen valtion luomista. Abunimah esittelee näkemyksiään vuonna 2006 julkaistussa kirjassaan *One Country.* 

Abunimah vastustaa sionismia ja kannattaa Israelin väkivallatonta vastustamista BDS-liikkeen kautta. 

## Lähteet
Hjördis

**Hjördis** on pohjoismainen naisen etunimi.

Alun perin Hjördis on muinaisislantilaisen miekkajumalattaren nimi, ja se esiintyy jo munaispohjoismaisissa Edda-tarinoissa. Myöhemmin sen on tehnyt suosituksi erityisesti Ibsenin näytemä *[[Helgelannin sankarit]]*.

Hjördiksen nimipäivä on suomenruotsalaisen kalenterin mukaan 11. kesäkuuta. Vuosina 1908-1928 nimi oli samalla päivällä myös suomenkielisessä kalenterissa. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi on Suomessa annettu noin 2100 henkilölle, joista yli puolet on syntynyt vuosina 1900–1919.

## Tunnettuja Hjördiksiä

* Hjördis Nordin (s. 1932), ruotsalainen telinevoimistelija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
* Hjördis Nyberg (1885–1970), suomalainen taidemaalari
* Hjördis Rosenlew (1892–1970), suomenruotsalainen opettaja ja kirjailija
* Hjördis Schymberg (1909–2008), ruotsalainen oopperalaulaja
* Hjördis Tilgman, *Pia Ravenna* (1894–1964), suomalainen oopperalaulaja ja laulupedagogi

## Muita Hjördiksiä

* Hjördis, Helene Schjerfbeckin maalaus vuodelta 1934
* Hjördis, Humanistisen ammattikorkeakoulun opiskelijakunta HUMAKOn maskotti

## Lähteet
Susan Broman

**Susan Mirjam Broman** (s. 28. heinäkuuta 1959 Helsinki) (naimisissa **Lönnqvist**) on suomalainen entinen taitoluistelija. Hän voitti taitoluistelun Suomen-mestaruuden vuosina 1974 ja 1979 ja kilpaili Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 ja sijoittui 17:nneksi.

## Lähteet
Capesize

**Capesize** tarkoittaa alusta joka ei kokonsa puolesta mahdu Panaman kanavaan ja useat eivät myöskään Suezin kanavaan. Päästäkseen valtamereltä toiselle laivojen täytyy kiertää Kap Horn tai Hyväntoivonniemi.

Capesize-alukset ovat irtorahtialuksia jotka kuljettavat esimerkiksi hiiltä tai malmia. Tankkilaivoista termiä ei käytetä vaikkakin VLCC-alukset (Very Large Crude Carrier) voivat olla suurempiakin.

Itämeren alueella Capesize-alukset ovat harvinainen näky koska osa merialueesta ja satamat ovat liian matalia täyteen kuormatulle Capesize-alukselle. Täyteen kuormattu alus ei voi edes kulkea läpi Tanskan salmista eikä Kielin kanavasta. Toisinaan aluksia kuitenkin näilläkin vesillä näkee, mutta ne lähtevät satamista vajailla kuormilla. Joskus kuormaa täydennetään vielä ulkomerellä.  

## Lähteet