open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Víctor Sánchez

**Víctor Sánchez Mata** (s. 8. syyskuuta 1987 Terrassa, Barcelonan maakunta, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, joka on pelannut maansa pääsarjassa neljässä eri joukkueessa, pisimpään Espanyolissa. Hän on pelannut myös Sveitsin ja Australian pääsarjoissa. 174 senttimetriä pitkän Sánchezin pelipaikka on puolustaja tai puolustava keskikenttäpelaaja.

Sánchez edusti juniorina Europaa ja Barcelonaa, joista jälkimmäisessä hän aloitti myös ammattilaisuransa. Hän teki ensiesiintymisensä seuran edustusjoukkueessa Copa del Reyn ottelussa Alcoyanoa vastaan 2. tammikuuta 2008. Hänet lainattiin kaudeksi 2009–2010 Xereziin ja kaudeksi 2010–2011 Getafeen. Jälkimmäisen lainan päätyttyä hän purki sopimuksensa Barcelonan kanssa ja siirtyi sveitsiläisseura Neuchâtel Xamaxiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Víctor Sánchezin tilastot BDFutbol-sivustolla
Ukonhauta

**Ukonhauta** on Kotiteollisuus-yhtyeen 10. albumi. Se julkaistiin 18. helmikuuta 2009. Se meni heti ilmestymisviikollaan suoraan Suomen virallisen listan ykköseksi. Albumi julkaistiin cd-painoksen lisäksi myös vinyylinä.
Albumin ensimmäinen single "Mahtisanat" julkaistiin 28. tammikuuta 2009. Single sisältää myös albumille sisältymättömän Ralliraita-elokuvaa varten tehdyn kappaleen "Pää kylmänä", josta on kuvattu myös Markku Pölösen ohjaama musiikkivideo. Myös "Mahtisanat" -kappaleesta on kuvattu musiikkivideo, jonka ohjauksesta ja käsikirjoituksesta yhdessä yhtyeen kanssa vastaa Stam1na-yhtyeen Antti Hyyrynen. Myös kappaleista Taivas Tippuu ja Taivaankaunis on kuvattu videot. Albumin neljäs single Lemminkäisen laulu julkaistiin vuoden 2009 syksyllä.

## Kappaleet
Sävellykset Kotiteollisuus, sovitukset Kotiteollisuus + Mikko Karmila (ellei toisin mainita). Sanoitukset Jouni Hynynen.

# Ukonhauta – 03:47
# Mahtisanat – 05:25 (sov. Kotiteollisuus + Mikko Karmila ja Tuomas Holopainen)
# Lemminkäisen laulu – 04:48 (sov. Kotiteollisuus + Mikko Karmila ja Janne Hynynen)
# Piru irti – 02:59
# Loveen langennut – 05:59
# Taivas tippuu – 04:02
# Aate – 02:44
# Taivaankaunis – 05:25
# Varjonkukka – 04:01
# Isä meidän – 04:12 (sov. Kotiteollisuus + Mikko Karmila ja Miitri Aaltonen)
# Laulu on kuollut – 07:37 (säv. Kotiteollisuus + Mikko Karmila, sov. Kotiteollisuus + Mikko Karmila ja Tuomas Holopainen)
## Singlet
### ''Mahtisanat''
# 
# 

Julkaistu 28. tammikuuta 2009.

## Kokoonpano
* Jouni Hynynen – kitarat, laulu, taustalaulu
* Janne Hongisto – basso, taustalaulu
* Jari Sinkkonen – rummut, taustalaulu

### Vierailevat muusikot
* Mikko Karmila – kitara (raidoilla 6 ja 9)
* Tuomas Holopainen – koskettimet
* Miitri Aaltonen ja Janne Hynynen (Mieskuoro Monrepos) – taustalaulut

## Arviot
* Dome.fi: 
* Imperiumi.net: 
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet
Martinlaakson lukio

**Martinlaakson lukio** on Vantaan Myyrmäen suuralueen Martinlaakson kaupunginosassa toimiva lukio. Sen painopistealueet ovat LUMA-aineet (matematiikka ja luonnontieteet) sekä draama ja teatteri. Opiskelijoita lukiossa on noin 450 ja opettajia 30. Rehtorina toimii Anssi Nevalainen.

Esimerkiksi keväällä 2013 koulusta kirjoitti 137 ja keväällä 2015 yhteensä 126 ylioppilaskokelasta.

## Tilat
Lukio siirtyi merkonomikoulutusta tarjoavan Kauppiaitten kauppaoppilaitos Mercurian kanssa samaan Mercuria-taloon syksyllä 2007. Rakennuksen uudella puolella sijaitsee suurin osa luonnontieteiden luokista sekä musiikin ja kuvataiteen tilat. Musiikkia varten löytyy erillinen bändikellari, jossa opiskelijoiden bändeillä on mahdollisuus harjoitella.

Joitain oppiaineita (ortodoksinen uskonto, elämänkatsomustieto, venäjä, latina) opetetaan yhteisillä kursseilla Vaskivuoren lukiossa.

Rakennuksessa toimii myös Vantaan aikuislukion Myyrmäen toimipiste. Rakennuksen toisessa päädyssä toimii Kulttuuritalo Martinus.

## Kansainvälisyys
Vuodesta 1987 on Martinlaakso lukio tehnyt yhteistyöä tansanialaisen Kilingin koulun kanssa. Lukiosta on tehty Tansaniaan useita opintomatkoja, joiden kautta opiskelijoilla, kuten opettajilla on ollut mahdollisuus tutustua paikalliseen kulttuuriin. Yhteistyön avulla paikalle on saatu koulurakennuksia, sähköt ja Kilingin koululle on palkattu terveydenhoitaja.

Muita yhteistyökohteita ovat Saksan Potsdamissa sijaitseva ystävyyskoulu, sekä Ranska-projekti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lukiolaiset ihastuivat uuteen oppimismalliin ilman kurssikokeita – "Suurin osa omaa tahtia kokeilleista tahtoo jatkaa" (9.5.2016) (yle.fi)
* Radikaali opettaja Pekka Peura: Kokeita ei tarvita, kun oppilas arvioi osaamistaan itse (7.2.2016) (yle.fi)
* Peuran Polku (8.2014) (maot.fi)
* Pekka Peura: Väliraportti: kurssikokeen poistaminen edesauttaa pitkäjänteistä oppimista (5.2014) (maot.fi)
*Lukiokoulutus ja ammatillinen koulutus Vantaalla (2016, pdf)  (vantaa.fi)
Sergei Klevtšenja

**Sergei Konstantinovitš Klevtšenja** (, s. 21. tammikuuta 1971 Barnaul, Neuvostoliitto) on entinen venäläinen pikaluistelija.

Klevtšenja saavutti Lillehammerin olympialaisissa 1994 hopeaa 500&nbsp;metrillä ajalla 36,39 ja pronssia 1&nbsp;000&nbsp;metrillä ajalla 1.12,85. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli 1&nbsp;000&nbsp;metrillä yhdeksäs. Sprinttereiden MM-kilpailuissa hän voitti kultaa Hamarissa 1996 ja 1997 ja sai MM-hopeaa Calgaryssä 1994. Lisäksi hän oli kuudes 1995. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän saavutti Hamarissa 1996 kultaa 1&nbsp;000&nbsp;metrillä ajalla 1.13,30 ja hopeaa 500&nbsp;metrillä. Varsovassa 1997 hän oli 500&nbsp;metrillä neljäs. Salt Lake Cityssä 2001 hän sai pronssia 1&nbsp;000&nbsp;metrillä ja oli kuudes 500&nbsp;metrillä.

## Ennätykset

## Lähteet
*Tulokset SkateResults.com-sivustolla 
*Ennätykset www.sskating.comsivustolla
Saed Siam

**Saed Siam** (22. huhtikuuta 1959 al-Šatin pakolaisleiri, silloinen Egypti – 15. tammikuuta 2009 Jabalia, Gazan kaista) oli Palestiinaa demokraattisesti hallinneen Hamas-puolueen sisäministeri. Hän useiden perheenjäsentensä kanssa sai surmansa Israelin hyökkäyksessä Gazaan.

Saed Siam piti välttämättömänä Israelin sotilaiden kidnappausta terrorismista vangittujen palestiinalaisten vaihtoa varten. Palestiinan poliittinen johto ennen Hamasin valtaannousua piti etäisyyttä israelilaisen sotilaan Gilad Shalitin kidnappaukseen. Saed Siamin sanamuodot Israelin valtiota kohtaan olivat kutakuinkin jyrkkiä. Saed Siam oli myös ilmoittanut Hamasin aseellisen vastarinnan jatkuvan niin kauan kuin israelilaiset joukot miehittävät Jordan-joen länsirantaa. 

Hamasin johto on uhannut kostaa Saed Siamin surmaamisen.

## Lähteet
*IMRA

### Viitteet
Mike Ireland

**Michael "Mike" Ireland** (s. 3. tammikuuta 1974 Winnipeg, Manitoba, Kanada) on kanadalainen pikaluistelija, joka on erikoistunut sprinttimatkoille.

Ireland voitti sprinttereiden maailmanmestaruuden Inzellissä 2001. Lisäksi hän on saanut hopeaa Soulissa 2000 sekä pronssia Hamarissa 2002 ja Naganossa 2004. Matkakohtaisissa MM-kilpailuissa hän sai Naganossa 2000 hopeaa 500 ja pronssia 1&nbsp;000&nbsp;metrillä ja Soulissa 2004 pronssia 500&nbsp;metrillä. Lisäksi hän on sijoittunut 500&nbsp;metrillä viidenneksi 1997 ja kuudenneksi 1998. Olympialaisissa Ireland on sijoittunut 500&nbsp;metrillä kuudenneksi Salt Lake Cityssä 2002 ja seitsemänneksi Torinossa 2006. 

## Ennätykset

## Lähteet
*Tulokset SkateResults.com-sivustolla  
*Ennätykset www.sskating.com-sivustolla
Koikili

**Koikili Lertxundi del Campo**, joka käyttää pelaajanimenään pelkkää etunimeään **Koikili**, joskus myös lyhennettynä **Koi**, (s. 23. joulukuuta 1980 Otxandio, Vizcaya, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Mirandésia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

Ennen siirtymistään Athleticiin, Koikili edusti useampia joukkueita alemmilla sarjatasoilla. Hän teki ensimmäisen pääsarjamaalinsa Athleticissa kotiottelussa Real Murciaa vastaan.

## Aiheesta muualla
*Koikilin profiili Athletic Bilbaon sivustolla
Louis Riel (vanhempi)

**Louis Riel (vanhempi)** (heinäkuu 1817 – 21. tammikuuta 1864) oli maanviljelijä, turkiskauppias, métis-johtaja ja Louis Rielin isä.

## Elämäkerta
Louis Riel syntyi irlantilaissukuisen Jean-Baptiste Rielin ja métisi Marguerite Boucherin perheeseen Île-à-la-Crossessa nykyisen Saskatchewanin provinssin alueella. Louisin nuoruusvuosina perhe muutti Ala-Kanadaan, jossa hän opiskeli Québecissa villan karstausta. Vuonna 1838 hän siirtyi turkiskauppiaaksi Hudson’s Bay Companyn palkkalistalle. Hänen asemapaikkanaan oli Rainy River (nykyisen Ontarion provinssin alueella), jossa hänen tyttärensä Marguerite syntyi 1840. 

Vuonna 1842 Riel erosi yhtiön palveluksesta ja palasi takaisin Québeciin tarkoituksenaan opiskella papiksi Saint-Hilairessa sijaitsevassa Oblates of Mary Immaculate -koulussa. Hän kuitenkin keskeytti opintonsa vuosi aloittamisen jälkeen. Riel palasi läntiseen Kanadaan, jossa hän hankki itselleen joenrantapalstan Saint Bonifacesta Red River Colonyssa (nykyisen Winnipegin kaupungin paikalla). Tammikuussa 1844 hän nai Jean-Baptiste Lagimodièren ja Marie-Anne Gabouryn tyttären Julie Lagimodièren. Heille syntyi kaikkiaan yksitoista lasta, ja he muodostivat tiiviin ydinperheen.

Riel osallistui aktiivisesti yhteisön toimintaan ja nousi métisien johtajaksi puolustaessaan turkiskauppias Guillaume Sayeria oikeudenkäynnissä toukokuussa 1849. Oikeudenkäynti oli historiallinen, sillä sen tuloksena Hudson’s Bay Companyn turkiskauppamonopoli läntisessä Kanadassa päättyi. Oikeudenkäynnin jälkeen Louis jatkoi métisien oikeuksien ajamista. Hän onnistui saamaan métiseille edustuksen Assiniboijan hallituksessa ja määrittelemään tasa-arvoisen aseman englannin ja ranskan kielelle oikeusistuimissa.

Riel perusti useita villanjalostus- ja tekstiiliyrityksiä. Ensimmäisen yrityksensä hän perusti John Ballendenen avustuksella 1847. Tämä ei kuitenkaan tuottanut toivottua tulosta. Myöskään toinen villan karstaus- ja jalostusyritys ja kolmas vuonna 1857 perustettu tekstiilitehdas eivät kannattaneet. 

Riel ei onnistunut liikemiehenä, mutta hän osoitti kykynsä voimakkaana métis-johtajana. Hänen poikansa Louis Riel nuorempi sai todennäköisesti vaikutteita isältään jatkettuaan tämän jalanjäljissä métisien johtajana. Riel nuorempi saavutti aikanaan mainetta siinä määrin, että lopulta häntä kutsuttiin Manitoban isäksi (), millä viitataan hänen toimiinsa, jotka johtivat Manitoban provinssin perustamiseen. Louis Riel vanhemman kuollessa 21. tammikuuta 1864 häntä suri koko Red River Colonyn alueen métisväki.

## Aiheesta muualla
*Elämäkerta: ''Dictionary of Canadian Biography Online''
Carita Berg

**Carita Berg** (s. 15. huhtikuuta 1970) on Tampereella asuva kuvataiteilija. Hän on suorittanut kuvataiteilijan ammattikorkeakoulututkinnon Tampereen ammattikorkeakoulussa ja opiskellut taidekasvatusta Helsingin Taideteollisessa korkeakoulussa. Berg on myös luokanopettaja ja hän on valmistunut Tampereen yliopistosta kasvatustieteiden maisteriksi.

Berg käyttää töissään sekatekniikkaa, jossa hän yhdistelee serigrafiaa, akryylimaalausta, linokaiverruksia, puupiirrosta sekä valokuvaa. Hänen töissään on usein mukana naiseus – pienet tytöt ja enkelit – ja toisaalta kuva-aiheiden rinnastukset.

Bergin taidetta on kokoelmissa Albertinan taidemuseossa Wienissä, Venäjän valtion kokoelmissa sekä nykytaiteen museo Ars Novassa Turussa. Bergin teokset *Lahjahevonen* ja *Turvaverkko* ovat Venäjän presidentin Vladimir Putinin ja hänen vaimonsa jokilaivassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Carita Bergin kotisivu
Mohammed Aboutrika

**Mohammed Aboutrika** (s. 7. marraskuuta 1978) on egyptiläinen entinen jalkapalloilija. Keskikentällä pelannut Aboutrika voitti Afrikan mestaruuden Egyptin maajoukkueessa vuonna 2008. Hän pelasi suurimman osan urastaan Al-Ahlissa.

## Ura
Hän on edustanut vuodesta 2004 seurajoukkuetasolla kairolaista mahtiseuraa Al-Ahlia. Myös Egyptin maajoukkueessa Aboutrika on ollut jo vuosia kantava voima. Aboutrika on pelannut Faaraoiden paidassa jo 90 ottelua, joissa hän on iskenyt 33 maalia. Egyptin maajoukkueen kanssa hän on saavuttanut kaksi perättäistä Afrikan mestaruutta 2006 ja 2008. Vuoden 2008 lopussa Aboutrika liitettiin egyptiläismediassa jatkuvasti siirtohuhuihin, jotka olivat viemässä Al-Ahlin taitavaa pelinrakentajaa Saudi-Arabiaan, mutta mahdollisista jättimäisistä siirtokorvauksista huolimatta egyptiläistähti päätti jäädä kairolaisseuraan, jossa hän on saavuttanut portugalilaisen valmentajansa Manuel Jose de Jesuksen alaisuudessa suurta menestystä. 16. tammikuuta 2009 egyptiläistähti valittiin BBC:n äänestyksessä vuoden 2008 Afrikan parhaimmaksi jalkapalloilijaksi. Tammikuussa 2017 Egypti lisäsi Aboutrikan nimen terroristilistalle epäiltynä Muslimiveljeskunnan tukemisesta ja hänen varojaan on samasta syystä jäädytetty jo aiemmin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
X Minus One

**X Minus One** on yhdysvaltalainen science fiction kuunnelma-antologiasarja, jota esitettiin NBC:llä 24. huhtikuuta 1955 &ndash; 9. tammikuuta 1958.

Sarja oli jatkoa aikaisemmalle Dimension X -sarjalle ja ensimmäiset 15 jaksoa olivatkin uusintoja. Sarjaa tehtiin pilottijakso mukaan lukien 126 jaksoa, jotka olivat kestoltaan 30 minuuttia. Käsikirjoitukset perustuivat suurilta osin *[[Astounding Science Fiction]]*- ja *[[Galaxy Science Fiction]]* -lehdissä julkaistuihin novelleihin, joiden kirjoittajina olivat muun muassa Isaac Asimov, Robert Bloch, Robert A. Heinlein, Poul Anderson ja Theodore Sturgeon. Ernest Kinoy ja George Lefferts kirjoittivat novellien kuunnelmasovitukset.

Vuonna 1973 sarjaa yritettiin herättää uudelleen henkiin ja Renaissance Radio Features tuotti uuden jakson, joka pohjautui Robert Silverbergin novelliin *The Iron Chancellor*, ja samana vuonna NBC alkoi esittämään vanhoja jaksoja uusintoina. Sarja ei kuitenkaan uusintakierroksellaan saanut mainittavaa suosiota, johtuen osittain vaihtelevista lähetysajoista, ja uusintaesitykset lopetettiin vuonna 1975.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sarjan jaksoja MP3-muodossa Internet Archivessa
Alfred Sandberg

**Alfred Sandberg** () oli suomalainen jääkäriluutnantti. Hän oli Saksassa sotilaskoulutuksensa saanut jääkäri, joka jo ensimmäisessä maailmansodassa sai tulikasteensa sotilaana.

## Perhetausta
Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Jakob Sandberg ja Brita Maria Berg. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Alma Alina Sandelinin kanssa.

## Opinnot
Sandberg kävi kaksi luokkaa kansakoulua ja suoritti vuonna 1928 kansakoulukurssin Korialla. Hän suoritti Rehumestari- ja kuormastovääpelikurssin Mikkelissä vuonna 1924 ja kuormastovääpelikurssin Helsingissä vuonna 1925.

## Jääkärikausi

Sandberg työskenteli maanviljelijänä veljensä omistamalla maatilalla ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n pioneerikomppaniaan 25. helmikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Schmardenissa sekä Aa-joella. 

## Suomen sisällissota
Sandberg saapui Suomeen jääkärien pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan kuormastovääpeliksi 2. Jääkärirykmentin 12. jääkäripataljoonaan ja otti osaa sisällissodan taisteluihin Kalevankankaalla, Tampereella, Kauksamossa ja Raivolassa.

## Sisällissodan jälkeinen aika
Sandberg siirrettiin sisällissodan jälkeen 12. heinäkuuta 1918 alkaen Pioneerikoulutuspataljoonaan. Armeijasta hän erosi 30. syyskuuta 1920, mutta astui uudelleen palvelukseen 1. marraskuuta 1922 ja hänet sijoitettiin Pioneeripataljoona 1:een (myöh. Pioneeripataljoona). Hän toimi aluksi pataljoonassa kuormastoaliupseerina ja 31. elokuuta 1928 alkaen rehuvaraston hoitajana sekä 1. toukokuuta 1934 alkaen 2. komppanian vääpelinä, kunnes hänet siirrettiin 31. toukokuuta 1935 pioneerikurssin koulutusvääpeliksi.

## Talvi- ja jatkosota
Sandberg osallistui talvisotaan Pioneerikoulutuskeskuksen rehuvarastonhoitajana ja tallivääpelinä. Välirauhan aikana hän toimi samassa tehtävässä, kunnes jatkosodan puhjettua hänet komennettiin eläinlääkintäaliupseeriksi ja myöhemmin hevosupseeriksi Pioneeripataljoona 14:ään, missä tehtävässä hän palveli vuoteen 1944 saakka, jolloin hänet siirrettiin hevosupseeriksi Pioneeripataljoona 15:een, missä hän palveli vuoteen 1945 saakka. Sotien jälkeen hän jatkoi edelleen samassa tehtävässä Pioneeri rykmentin 1. pataljoonassa vuoteen 1949 saakka, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta. Myöhemmin hän työskenteli riistanvalvojana Elimäen ja Anjalan riistanhoitopiireissä vuoteen 1960 saakka. 

## Ampumaurheilu
Sandberg oli Suomen ampujainliiton erikoismestariluokan ampuja koulu- ja kaksintaisteluammunnassa pistoolilla sekä mestariluokan ampuja kouluammunnassa sotilaskiväärillä.

## Lähteet
*Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

### Viitteet
Vesa Ruuska

**Vesa Edvard Ruuska** (s. Orivesi) on viihdetaiteilija, joka on tullut tunnetuksi imitaattorina, koomikkona sekä Miina ja Manu -kirjoihin perustuvien lastennäytelmien kirjoittajana ja ohjaajana. Ruuska valittiin vuonna 2025 Jämsän Äijäksi.

## Ura
Vuonna 1977 Vesa Ruuska osallistui imitaattorina Yle TV2:n *Uudet Kyvyt Uudet Kasvot* -kilpailuun. 1986 hän voitti imitaattoreiden ensimmäisen SM-kisan, minkä jälkeen hän aloitti vakituisen esiintymisen. Vuonna 1993 Vesa Ruuska perusti Tapani Purasen kanssa Suomen ensimmäisen stand up -yhtiön, joka sai nimekseen Tampereen Stand Up Tuotanto Oy. Sittemmin yhtiön toiminta on lakannut. Vuonna 1993 Ruuska tuli tunnetuksi valtakunnan mediassa ”Jämsän Huumorpeälikön” tittelillä.

Vuonna 1993 ilmestyi myös Ruuskan kirjoittama *Vitsiveikkojen vuosikirja*, jota myytiin 10&nbsp;000&nbsp;kappaletta. Vuonna 2002 Ruuska esitti pianisti Martti Rekusen kanssa keikkashow’n *Halosta päähän*. Vuoden 2008 alkuun mennessä show’n oli nähnyt arviolta yli 100&nbsp;000 katsojaa. Poptori Oy teki show’sta myös samannimisen CD-levyn, jonka myynti rikkoi kultalevyyn vaadittavan rajan vuonna 2004. Show’sta tehtiin myös puolentoista tunnin mittainen teatteriversio.

Vuonna 2008 Vesa Ruuska perusti huumori-, stand up- ja yllätysohjelmiin erikoistuneen Viptuotanto-ohjelmatoimiston. Se jatkoi 1987 Imitaattoriohjelmat Oy:n ja 1988 perustetun Sir James Oy:n ohjelmatoimistoperinteitä.

## Julkaisuja
* *Terveisiä Suomesta*  (CD, huumori/imitointi, Castle Finland Oy 1989) (Levy syntyi yhteistyössä Tapani Purasen kanssa)
* *Kansanhuumorin parhaat* (kasetti, huumori, Sj-Kustannus 1993)
* *Vitsiveikkojen vuosikirja* (kirja, Sj-Kustannus 1993)
* *Halosta päähän* (CD, huumori/imitointi, Poptori Oy 2002)
* *Vitsikunkku* (CD, huumori, Poptori Oy 2005)
* *Tarjalan piirakka* (CD, huumori/imitointi, Sj-Kustannus 2007)

Topi Sorsakoskelle Vesa Ruuska sanoitti ”Aika kiitää” -iskelmän, jonka sävelsivät Tapani Puranen ja Jyrki Telilä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
St. Vincent -luokka (taistelulaiva)

**St. Vincent -luokan** taistelulaivat olivat Ison-Britannian Kuninkaallisen laivaston niin kutsuttuja Dreadnoughteja. Luokkaan kuului kolme alusta (*[[HMS St. Vincent (1908)|HMS St. Vincent]]*, *[[HMS Collingwood (1908)|HMS Collingwood]]* ja *[[HMS Vanguard (1909)|HMS Vanguard]]*), jotka laskettiin vesille 1908 ja otettiin käyttöön toukokuusta 1909 huhtikuuhun 1910. Alusten miehistöksi tarvittiin 758 miestä.

Luokka oli viimeinen, jossa tornit asetettiin symmetrisesti kannelle etutorni, jonka takana kaksi vierekkäin komentosillan kahtapuolta ja takana kaksi peräkkäin. Tällä tavalla aseteltuna täyslaidalliseen kykeni osallistumaan kymmenestä tykistä vain kahdeksan.

## Rakenne
Aluksia on erittäin vaikea erottaa edeltäneestä Bellerophon-luokasta, koska luokan tärkein uusi innovaatio oli pidemmät 50 kaliiperin tykit aikaisempien 45 kaliiperin tykkien sijaan. Palveluskäytössä todettiin 50 kaliiperin tykkien ongelmat. Saavutettiin ainoastaan hieman suurempi läpäisy, mutta samalla tykkien kuluminen lisääntyi.

### Aseistus

St. Vincent -luokan aluksissa oli kymmenen BL 12" (304,8 mm) /50 cal Mk XI tykkiä sijoitettuna viiteen kahden tykin torniin. Apuaseiden määrä lisättiin kuudestatoista kahteenkymmeneen BL 4" (101,6 mm)/50 cal Mk VII tykkiin, 4 kolmipaunaista tykkiä kunnialaukausten ampumiseen sekä kolme 18 tuuman torpedoputkea.

Aseiden kaliiperin lisääminen aiheutti rungon pituuden lisäämisen 10 jalkaa takakannen X- ja Y-tornien välillä, jotta tornien kääntyminen olisi mahdollista. Pituuden lisääminen tarkoitti leveyden lisäämistä 18 tuumaa, jotta pituus/leveys suhde olisi saatua pidettyä oikeana. Koon lisäyksen seurauksena aluksen uppouma kasvoi 650 tonnia aikaisempaan luokkaan verrattuna.

Aluksista poistettiin 1914 kaksi 4 tuuman tykkiä, jotka oli sijoitettu etummaisen tykkitornin päälle. Samoin poistettiin torpedoverkot kaikkien luokkaan kuuluvien alusten kyljiltä 1916. Perässä ollut torpedoputki poistettiin ja yksi 4 tuuman ilmatorjuntatykeistä korvattiin kahdella 3 tuumaisella 1915-1916.

### Panssarointi
Panssaroinnin jakautuminen muuttui hieman. Paksuimman panssarin kattavuutta kyljissä lisättiin, vaikkei riittämätöntä paksuutta lisättykään. Pääkannen panssaroinnin paksuutta lisättiin hieman, mutta välikannen taas vastaavasti vähennettiin.

Rungon panssarin paksuus oli 7–10 tuumaan (180–250 mm) ja kannen paksuus 0,75–3 tuumaan (20–75 mm). Apuaseiden taisteluasemien suojana oli 5–9 tuuman (130–230 mm)panssarointi ja pääaseiden torneissa 11 tuuman (280 mm) panssari. Tulenjohto tornin panssari oli 8–11 tuumaa (200–280 mm).
 
### Koneet
Luokan alukset varustettiin tehokkaammilla nelivaihteisilla Parsons turbiineilla, joissa oli 18 Babrock & Wilcox kattilaa. Koneet antoivat laivan käyttövoimaksi 24500 hevosvoimaa, jolla saavutettiin neljännessolmun suurempi nopeus kuin aikaisemmin eli 21 solmun nopeus. Aluksen käyttösäde oli 6900 merimailia ajettaessa 10 solmun risteilynopeutta.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
George Lefferts

**George Lefferts** (18. kesäkuuta 1921 Paterson, New Jersey, Yhdysvallat – 18. huhtikuuta 2018 Leonia, New Jersey) oli yhdysvaltalainen käsikirjoittaja, tuottaja ja ohjaaja, joka palkittiin kolmesti Emmy-palkinnolla. Hän oli The New York Observer -sanomalehden kolumnisti. 1950-luvulla hän kirjoitti alkuperäiskäsikirjoituksia ja dramatisointeja radiokuunnelmiin, kuten *[[Dimension X]]* ja *[[X Minus One]]*. Vuonna 1975 hän tuotti televisiosarjan *[[Ryan's Hope]]*. Käsikirjoituksen hän on tehnyt muun muassa opetusohjelmasarjaan *[[Family Album, U.S.A.]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Federico Johow

**Federico Richard Adelbert Johow** (1859 – 1933) oli saksalaissyntyinen kasvitieteilijä. Hän aloitti uransa jo Saksassa, mutta muutti 1880-luvun lopulla Chileen ja toimi siellä Pedagogisen instituutin ensimmäisenä johtajana. Hän teki tutkimuksia muun muassa Juan Fernándezin saarilla. Hän kuoli 74-vuotiaana Valparaísossa.

Hänen nimeämien kasvien ja sienien tieteellisen nimen perässä käytetään nimen jälkeen liittettävää auktorilyhennettä **Johow**.

## Lähteet
King George V -luokka (1911)

**King George V -luokka** oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului neljä dreadnoughtia. Luokka seurasi Orion-luokkaa, jota se hieman suurempana muistuttaa.

## Aseistus
King George V -luokan pääaseina oli kymmenen 13,5 tuuman Mk V tykkiä samoin kuin edeltävässä Orion-luokassa, mutta ampumatarvikkeet oli uusittu. Kranaatin paino oli kasvanut 1&nbsp;400 paunaan 1&nbsp;250 paunasta.

Apuaseina oli 16 BL 4 tuuman Mk VII -tykkiä, joiden sijoittelu oli uusittu, jotta tulta voitaisiin keskittää etusektoriin. Muina aseina olivat neljä kolminaulaista ja kolme 21 tuuman torpedoputkea.

## Panssarointi ja kansirakenteet
Panssaroinnin jakaumaa oli muutettu. Vedenalaista suojaa oli lisätty, vaikka suoja ei ollutkaan riittävä. Kylkien panssarointi oli 8–12 tuumaa ja kannen 1–4 tuumaa. Tykkitornien suoja oli 11 tuumaa ja apuaseiden suojana 3–10 tuumaa.

Masto oli siirretty myös savupiipun etupuolelle. Aluksen kansirakenteita muokattiin ensimmäisen maailmansodan kuluessa, esimerkiksi lisättiin lentoonlähtörampit lentokoneille.

## Voimanlähde
Aluksen voimanlähteenä neljä turbiinia, joissa 18 kattilaa. Koneiden turvin päästiin 21 solmun nopeuteen.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Bellerophon-luokka (taistelulaiva)

**Bellerophon-luokka** oli Britannian kuninkaallisen laivaston kolmen dreadnought-taistelulaivan muodostama taistelulaivaluokka. Ne olivat lähes täydellisiä kopioita *[[HMS Dreadnought (1906)|HMS Dreadnoughtista]]*. Ainoana erona toinen kolmijalkainen masto.

## Suunnittelu
Alukset olivat hieman suurempia kuin *Dreadnought*, mikä mahdollisti paremman sisäosien suojaamisen. Etummainen masto siirrettiin savutorven etupuolelle ja lisättiin toinen masto. Tällä kyettiin korjaamaan savun aiheuttamat haitat tulenjohtajien näkyvyydelle, mutta siinä epäonnistuttiin.

### Aseistus
*Dreadnoughtiin* sijoitetut 12 paunan tykit torpedoveneiden torjuntaan, poistettiin tehottomina ja apuaseiksi sijoitettiin 4 tuuman tykit.

Luokan aluksissa oli kymmenen BL 12 tuuman (304,8 mm) /45 cal Mk XI tykkiä sijoitettuna viiteen kahden tykin torniin. Apuaseina kuusitoista BL 4" (101,6 mm)/45 cal Mk VII tykkiin, 4 kolmipaunaista tykkiä sekä kolme 18 tuuman torpedoputkea.

### Suoja
Rungon panssarin paksuus oli 5-10 tuumaan (130-250 mm) ja kannen paksuus 0,5-4 tuumaan (15-100 mm). Apuaseiden taisteluasemien suojana oli 5-9 tuuman (130-230 mm)panssarointi ja pääaseiden torneissa 11 tuuman (280 mm) panssari. Tulenjohto tornin panssari oli 8-11 tuumaa (200-280 mm).
 
### Propulsio
Luokan alukset varustettiin nelivaihteisilla Parsons-turbiineilla, joissa oli 18 Babrock & Wilcox -kattilaa. Koneet antoivat laivan käyttövoimaksi 23000 hevosvoimaa ja 21 solmun nopeuden. Aluksen toimintasäde oli 5720 meripeninkulmaa ajettaessa 10 solmun risteilynopeutta.

## Alukset
Luokkaan kuului kolme alusta (*[[HMS Bellerophon (1907)|HMS Bellerophon]]*, *[[HMS Superb (1907)|HMS Superb]]* ja ''HMS Temeraire''), joista ensimmäinen laskettiin vesille samana päivänä kuin *Dreadnought* otettiin palvelukseen. Ne otettiin palvelukseen helmikuusta toukokuuhun 1909. Alusten miehistöksi tarvittiin 733 miestä.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*World War I Naval Combat - HMS Bellerophon 
*MaritimeQuest Bellerophon-luokka
Kaarle Sankala

**Kaarle Nikolai Sankala** () oli suomalainen jääkäriluutnantti. 

## Perhetausta
Sankalan vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Sankala ja Selma Tikkala. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1922 Rauha Katariina Liedeksen kanssa. Molemmat on haudattu Iin Kruununsaaren hautausmaalle. 

## Opinnot
Sankala kävi kansakoulun ja Alue- ja paikallispäälliköiden täydennyskurssin vuonna 1922 Suojeluskuntain päällystökoulussa sekä reserviupseeritutkinnon Oulussa vuonna 1935. 

## Jääkärikausi

Sankala työskenteli maanviljelijänä kotitalossaan Iin Ojakylässä ennen liittymistään vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan Jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 11. maaliskuuta 1916, josta hänet siirrettiin pataljoonan täydennysjoukkoon 10. toukokuuta 1916 ja palautettiin takaisin 2. komppaniaan 30. heinäkuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella ja Riianlahdella sekä Aa-joella.

## Suomen sisällissota
Sankala saapui Suomeen (Vaasaan) jääkärien pääjoukon mukana aliupseeriksi ylennettynä 25. helmikuuta 1918 ja sijoitettiin Suomen Valkoiseen armeijaan aluksi 9. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan, josta hänet siirrettiin joukkueen varajohtajaksi ja myöhemmin komppanianvääpeliksi 26. maaliskuuta 1918 alkaen 4. Jääkärirykmentin 11. jääkäripataljoonan 1. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Viipurissa. 

## Sisällissodan jälkeinen aika
Sankala palveli sisällissodan jälkeen 4. Jääkärirykmentistä muodostetussa Jääkäripataljoona 4:ssä, mikä tunnettiin myöhemmin aluksi nimellä Jääkäripataljoona 2 ja myöhemmin Pohjolan Jääkäripataljoona. Hänet siirrettiin 21. tammikuuta 1919 Itä-Suomen jalkaväkirykmentti 5:n 9. komppaniaan. Armeijasta hän erosi 11. helmikuuta 1919 ja siirtyi Suojeluskuntajärjestön palvelukseen ja hänet sijoitettiin 1. huhtikuuta 1919 alkaen paikallispäälliköksi Iin suojeluskuntaan, missä hän palveli 1. elokuuta 1924 saakka. Myöhemmin hän työskenteli tilapäistöissä puutavara-alalla.

## Talvi- ja jatkosota
Sankala osallistui talvisotaan Ampumatarvikevarastokomppanian taloudenhoitajana ja osallistui sotatoimiin Sallassa ja Säkkijärvellä. Välirauhan aikana hänet siirrettiin päälliköksi 11. Ampumatarvikevarastokomppaniaan, kunnes kotiuduttuaan hän siirtyi työnjohtajaksi ja rakennusmestariksi Rauma-Repola Oy:lle. 

Jatkosodan puhjettua hänet kutsuttiin jälleen palvelukseen ja komennettiin päälliköksi 17. Ampumatarvikevarastokomppaniaan ja hän osallistui jatkosodassa sotatoimiin Syväsenvaaralla ja Alakurtissa. Jatkosodan jälkeen hän siirtyi takaisin Rauma - Repola Oy:n palvelukseen, nyt Martinniemen tehtaalle rakennusmestariksi ja palvelikin rakennusmestarina vuoteen 1953 saakka.

## Lähteet
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
*Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 . 

### Viitteet
Glaukofyytit

**Glaukofyytit** (*Glaucophyta*) on hyvin pieni ryhmä yksisoluisia vesissä eläviä leviä. Lajeja on kuvattu vain 13, ja niitä on tavattu lähinnä suolattomista vesistä. Taksonomian kannalta glaukofyytit muodostavat oman hyvin vanhan kehityslinjansa, jonka otaksutaan polveutuvan samasta muinaisesta aitotumaisten kantahaarasta kuin kasvien ja punalevien itsenäisten kehityslinjojen.

Glaukofyytit ovat solurakenteensa puolesta hyvin mielenkiintoisia, sillä niissä on käytännössä havaittavissa viherhiukkasten kehittyminen endosymbionttisista syanobakteereista. Niiden soluissa on hyvin pitkälle surkastuneita endosymbionttisia syanobakteereja, joissa on säilynyt syanobakteereille ominainen peptidoglykaanista koostuva soluseinä sekä valon vangitsemiseen käytettävä fykobiliinipigmentti. Koska nämä syanobakteerit eivät ole vielä niin surkastuneita, että niitä voitaisiin kutsua viherhiukkasiksi, eivätkä toisaalta enää kuitenkaan itsenäiseen elämään kykeneviä bakteereja, niitä nimitetään *syanelleiksi*.

Glaukofyytit ovat eläviä fossiileita, joiden avulla on saatu paljon tietoa viherhiukkasten evoluutiosta. Kasvien ja viherlevien kehityslinja on ilmeisesti saanut alkunsa glaukofyyttien kaltaisista eliöistä. Molekyylisystemaattisten tutkimusten perusteella on kuitenkin päätelty, että kasvien ja viherlevien viherhiukkaset eivät suoraan polveudu glaukofyyttien syanelleista.

## Lähteet
*
Sokrates-ohjelma

**Sokrates-ohjelma** oli Euroopan unionin koulutusohjelma, jonka tavoitteena oli tarjota mahdollisuuksia koko Euroopan laajuiseen yhteistyöhön koulutuksen alueella.

Alkuperäinen Sokrates-ohjelma oli käynnissä vuodesta 1994 aina 31. joulukuuta 1999 saakka. Sen korvasi 24. tammikuuta 2000 alkaen Sokrates II -ohjelma, joka oli käynnissä vuoteen 2006. Sokrates-ohjelman seuraaja on puolestaan Elinikäisen oppimisen ohjelma vuosille 2007-2013 (Lifelong Learning Programme 2007-2013).

Ohjelmaan osallistui 31 maata, Euroopan unioniin kuuluvien maiden lisäksi tuolloin kandidaatteina olleet Bulgaria ja Romania, sekä Islanti, Liechtenstein, Norja ja Turkki.

Ohjelma oli nimetty länsimaisen filosofian isänä pidetyn Sokrateen mukaan.

## Alaohjelmat

Sokrates-ohjelmassa oli kahdeksan alaohjelmaa, joista tärkeimmät olivat:

* Comenius-ohjelma - kouluopetus
* Erasmus-ohjelma - korkeakouluopetus
* Grundtvig-ohjelma - aikuisopetus
* Lingua-ohjelma - eurooppalaisten kielten opetus
* Minerva-ohjelma - informaatioteknologia ja viestintäteknologia opetuksessa, mm. etäopiskelu

Osa ohjelmista jatkaa osana Elinikäisen oppimisen ohjelmaa.

## Lähteet
Garuda

**Garuda** (, ) on hindulaiseen ja buddhalaiseen mytologiaan kuuluva isokokoinen tarulintu, jonka syntymästä ja elämästä kerrotaan Mahabharatassa. Vishnu-jumala käyttää sitä kulkuneuvonaan. Taruolennon kotipaikka on Meru-vuoren juurella kasvavassa metsässä, Himaphanissa. Garudan pahin vastustaja on käärmehahmoinen Naga, ja taiteessa se kuvataan usein kamppailussa käärmeen kanssa. 

Garuda on myös Indonesian ja Thaimaan vaakunaeläin.

## Katso myös
*Garuda Indonesia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Himaphanin taruoliot
Äkäsjoen rautatieasema

**Äkäsjoen rautatieasema** () Äkäsjokisuun kylässä Kolarissa oli Suomen rataverkon pohjoisin liikennepaikka vuosina 1967–1973 sekä toiseksi pohjoisin vuoteen 2005 saakka. Liikennepaikka palveli Kalkkikankaan kalkkilouhoksen ja Äkäsjoen sementtitehtaan kuljetustarpeita.

Liikennepaikka avattiin kaupalliselle liikenteelle 1. syyskuuta 1967. Liikenne päättyi 1985, mutta liikennepaikka suljettiin liikenteeltä vuonna 2004 yhdessä liikennettä vailla olevan Rautuvaaran sekä rataosuuksien Kolari–Niesa–Rautuvaara ja Niesa–Äkäsjoki kanssa, ja lakkautettiin 9.1.2005.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*https://jpmartikainen.kuvat.fi/kuvat/Matkakuvia/Lappi+2011/+%C3%84k%C3%A4sjoen+ratapiha/
Sotavahinkoyhdistys

**Sotavahinkoyhdistys** oli Suomessa 1939–1951 toiminut yhdistys, jonka jäseninä olivat sotavahinkolain mukaisia rakennusten ja metsän palovakuutuksia myöntäneet vakuutuslaitokset. Irtaimiston palovakuutuksia myöntäneet vakuutuslaitokset muodostivat Irtaimiston sotavahinkoyhdistyksen, joka toimi 1940–1981. Vaikka yhdistyksiä oli kaksi, niitä johtivat samat henkilöt. Yhdistysten avulla vakuutuskorvaukset saatiin useamman maksajan kannettaviksi. Vuonna 1944 Sotavahinkoyhdistykselle siirrettiin lakkautettujen suojeluskuntien omaisuus ja varat. Jatkosodasta aiheutuneiden korvausten maksun jälkeen yhdistysten varat lahjoitettiin Sotavahinkosäätiölle, joka toimii edelleen.

Sotavahinkolain mukaisten vakuutusten korvaukset ja vakuutusmaksut suoritettiin vasta sodan päätyttyä. Vakuutettu omaisuus jaettiin kolmeen ryhmään, asutuskeskusten rakennukset, teollisuuslaitosten rakennukset sekä muut rakennukset ja metsät. Jos vakuutusmaksut eivät riittäneet ryhmässä sattuneiden vahinkojen korvauksiin, oli korvauksia tässä ryhmässä alennettava. Jos alennus oli yli 20 prosenttia, valtion varoista myönnettiin avustusta.

## Yhdistyksen toimielimet
Sotavahinkoyhdistyksen kotipaikka oli Helsinki, ja sen toimieliminä olivat vuosittain pidetty yhdistyksen kokous ja hallitus. Jäsenenä olevaa yhtiötä edusti kokouksessa yhtiön valtuuttama henkilö ja jäsenenä olevaa palovakuutusyhdistystä Maaseudun palovakuutusyhdistyksen valtuuttamat henkilöt. Kokouksessa valtuutetulla oli yksi ääni jokaista palovakuutuskannan alkavaa sataa miljoonaa markkaa kohti. Äänestys voitiin suorittaa myös siten, että jokaisella valtuutetulla oli yksi ääni, jollei kukaan vastustanut tällaista menettelyä. Päätökset tehtiin enemmistön kannan mukaan, paitsi sääntömuutokset, joihin vaadittiin 2/3 edustetuista äänistä.

Yhdistyksen hallitukseen kuului viisi yhdistyksen kokouksen valitsemaa jäsentä, viisi varajäsentä ja kaksi valtioneuvoston määräämää lisäjäsentä sekä näiden varamiehet. Ensimmäisen hallituksen asetti sosiaaliministeriö. Nämä jäsenet olivat hallituksessa siihen saakka, kunnes yhdistyksen kokous oli päättänyt hallituksen jäsenistä. Hallituksen jäsenten ja varajäsenten toimikausi oli kolme vuotta. Hallitus valitsi yhdistykselle toimitusjohtajan ja tarvittavan määrän henkilökuntaa.

## Lähteet
* Sotavahinkolaki, 469/1939
* Valtioneuvoston päätös sotavahinkoyhdistyksen sääntöjen vahvistamisesta, 85/1940
* Yhdistyksen toiminnan päättymisvuotena on se vuosi, jolloin yhdistys on lakannut kaupparekisterissä

## Kirjallisuutta
* Sotavahinkoyhdistyksen ja Irtaimistonsotavahinkoyhdistyksen sotavahinkovakuutustoiminta 1939–1954, Sotavahinkosäätiö, 2004, 

## Aiheesta muualla

* Tietoja sotavahinkoyhdistykseen liittyvistä asiakirjoista (Arkistolaitos)
BMW R 1150 R Rockster

**BMW R 1150 R Rockster** tai **BMW R1150R Rockster** on BMW:n valmistama nakupyörä-tyylinen moottoripyörämalli, jossa on kaksi sylinterinen vastaiskumoottori. Malli oli BMW:n ensimmäinen "Street Fighter"-tyylinen moottoripyörämalli. Siinä oli kuitenkin kilpailijoitaan vähemmän tehoa, huipputehon ollessa 85 hv. Pyörässä on edessä Telelever-jousitus. Malli esiteltiin vuoden 2002 Münchenin moottoripyöränäyttelyssä ja sen viimeinen valmistus vuosi oli 2005.

## Teknisiä tietoja
* Moottorin tyyppi - Kaksisylinterinen, nelitahtinen vastaiskumoottori, neljä venttiiliä / sylinteri
* Iskutilavuus - 1130 cm³
* Poraus/isku - 101,0/70,5 mm
* Puristussuhde - 10,3:1
* Huipputeho - 85 hv / 6750 rpm
* Huippuvääntö - 98 Nm / 5250 rpm
* Vaihteisto - 6-portainen
* Kytkin - Hydraulinen kuiva yksilevykytkin
* Toisioveto - Kardaaniakseli
* Kuivapaino - 219 kg
* Märkäpaino - 239 kg
* Istuinkorkeus - 835 mm
* Korkeus - 1097 mm
* Pituus - 2170 mm
* Leveys - 920 mm
* Akseliväli - 1486 mm
* Etujarru - Kaksi 320 mm levyjarrua, ABS
* Takajarru - Yksi 276 mm levyjarru
* Eturengas - 120/70 x 17
* Takarengas - 180/55 x 17
* Huippunopeus - 197 km/h
* Polttoainesäiliö - 20,5 l

## Lähteet
*

*
P-arvo

**''p''-arvo** on tilastollisessa hypoteesin testauksessa todennäköisyys, jolla vähintäänkin yhtä merkittävä ero tuloksessa saadaan aikaan käyttämällä nollahypoteesia. Yleisesti *p*-arvoa käytetään kokeellisten tutkimusten tulosten satunnaisvirheen tunnuslukuna.
## Määritelmä
*p*-arvo p(X) on testistatistiikka, joka toteuttaa epäyhtälöt 0\leq p(x)\leq 1 kaikilla x\in X. Pienet p(X):n arvot antavat varmuutta sille, että H_1 on voimassa. Sanotaan, että p-arvo on validi, jos kaikilla \theta\in \Theta_0 ja kaikilla 0\leq \alpha\leq 1 on voimassa P_\theta(p(X)\leq \alpha)\leq \alpha.
## Lähteet
Turtolan rautatieasema

**Turtolan rautatieasema** () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Turtolan kylässä Pellon kunnassa Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla . Liikennepaikka avattiin liikenteelle 3. tammikuuta 1964, kun Kaulinrannan ja Pellon asemien välinen rataosuus avattiin kaupalliselle liikenteelle. Asemarakennus rakennettiin 1960.

Henkilöliikenne radalla lakkautettiin 1. joulukuuta 1966. Seuraavana vuonna Turtola muutettiin miehittämättömäksi. Tavaraliikenne lakkautettiin vuonna 2001 ja liikennepaikka 4. joulukuuta 2003. Asemarakennus ja liikennepaikan vaihteet on purettu.

Entiselle asemalle johtaa valtatieltä 21 Mäntymaantie-niminen yhdystie (nro 9332).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vaunut.org: Kuvia Turtolan rautatieasemalta
Kawasaki Ninja 250 R

**Kawasaki Ninja 250 R** on Kawasakin valmistama moottoripyörämalli, jonka kokonaan uusittu 4. sukupolvi tuli markkinoille vuonna 2008. Siinä on kaksisylinterinen rivimoottori, joka tuottaa 24,6 kW (33 hv), joten se sopii hyvin 35 kW:iin rajoitetun moottoripyöräkortin (A2-kortti) haltijalle. Polttoaineen syöttönä on eurooppalaisissa malleissa Keihinin 28 mm polttoaineensuihkutus ja Yhdysvalloissa tavanomainen kaasutin.

## Historia

Alkuperäinen Ninja 250 R esiteltiin Japanin sisämarkkinoilla jo vuonna 1983. Vuonna 1986 julkaistiin vientimalli EX250E, jota oli saatavilla Kanadassa ja Yhdysvalloissa, mutta Euroopassa sitä markkinoitiin nimellä GPZ-250R. Vasta 2008 esitelty Ninja 250 R käyttää samaa mallinimeä kaikilla markkina-alueilla.

## Valmistus
Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin tuotavat Ninja 250 R:t valmistetaan Thaimaassa. Intian markkinoilla myytävät Ninja 250R -moottoripyörät kootaan thaivalmisteisista CKD-kiteistä (*Complete Knock Down*) Bajaj:n tehtailla Chakanissa Punen lähellä.

## Teknisiä tietoja (2008-)

* Moottorin tyyppi - Kaksisylinterinen, nelitahtinen rivimoottori, DOHC
* Iskutilavuus - 249 cm³
* Poraus/isku - 62/41,2 mm
* Puristussuhde - 11,6:1
* Huipputeho - 33 hv / 11000 rpm
* Huippuvääntö - 21 Nm / 8500 rpm
* Vaihteisto - 6-portainen
* Kytkin - Märkä monilevykytkin, vaijerikäyttöinen
* Toisioveto - Ketju
* Paino - 169 kg
* Istuinkorkeus - 780 mm
* Akseliväli - 1400 mm
* Etujarru - 290 mm levyjarru, 2-mäntä puristin
* Takajarru - 220 mm, 2-mäntä puristin
* Runko - Teräsputkirunko
* Huippunopeus - 153,7 km/h
* Polttoainesäiliö - 17,5 l

## Lähteet

*

*

## Aiheesta muualla
*Esittely Motorcycle.comin sivuilla 
*San Francisco Chroniclen artikkeli (Arv Voss, 6.12.2008) 
* Vertailu: Kawasaki Ninja 250 R ja Honda VTR250
Heavy Metal Breakdown

**Heavy Metal Breakdown** on saksalaisen Heavy Metal yhtye Grave Diggerin esikoisalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1984.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Chris Boltendahl – laulu
* Peter Masson – kitarat
* Willi Lackman – basso
* Albert Eckardt – rummut

## Aiheesta muualla
* ''Heavy Metal Breakdown'' discogs.com -sivustolla
*
HMS St. Vincent (1908)

**HMS St. Vincent** oli Britannian kuninkaallisen laivaston St. Vincent-luokan taistelulaiva.

## Valmistus

Alus tilattiin Portsmouthin telakalta, missä köli laskettiin 30. joulukuuta 1907. Alus laskettiin vesille 10. syyskuuta 1908 ja otettiin palveluksen 3. toukokuuta 1910. 

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Siitä tehtiin kuukautta myöhemmin koeajojen päätyttyä lippulaiva. Alus siirrettiin 1. taistelulaivaviirikön lippulaivaksi toukokuussa 1912.

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä *St. Vincent* siirrettiin Suureen laivastoon (). Se otti 1916 osaa Skagerrakin taisteluun, minkä jälkeen se siirrettiin 4. taistelulaivaviirikköön.

Vuonna 1919 alus siirrettiin reserviin. Se oli tykistön maalialuksena, kunnes poistettiin palveluksesta vielä loppuvuodesta 1919 ja myytiin romutettavaksi 1. joulukuuta 1919.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Maritimequestin kuvagalleria HMS St. Vincent
Pyruvaattikinaasi

**Pyruvaattikinaasi** on entsyymi, joka katalysoi glykolyysin viimeistä vaihetta. Siinä fosfaattiryhmä siirretään fosfoenolipuryvaatilta ADP-molekyylille, jolloin syntyy pyruvaattia ja ATP-molekyyli. 

## Reaktio

Reaktio tapahtuu siirtämällä fosfaattiryhmä fosfoenolipuryvaatilta ADP:lle . Fosfaattiryhmän poistaminen johtaa kemiallisesti pysymättömään enoliin, joka muuntuu nopeasti pysyvämpää ketonimuotoon pyruvaatiksi. 

## Toimintaolosuhteet
Massaltaan pyruvaattikinaasi on eliöstä riippuen noin 54–2 000 kilodaltonia. Entsyymiin on kiinnittynyt magnesium- ja kalium-ioneja, jotka ovat tärkeitä entsyymin toiminnalle. Yhdisteitä, jotka aktivoivat entsyymiä ovat muun muassa glukoosi-6-fosfaatti ja fruktoosi-6-fosfaatti. Pyruvaatikinasin inhibiittoreita ovat ATP, sitraatit, alaniini sekä eräiden metallien kuten kuparin, nikkelin ja sinkin ionit. Parhaiten entsyymi toimii lämpötilan ollessa eliöstä riippuen 15&ndash;98 °C välillä ja pH 4,5&ndash;8. 

## Puryvaattikinaasiin ja sairaudet
Perinnällisessä hemolyyttisessä anemiassa pyruvaattikinaasin määrä on liian alhainen. Tässä sairaudessa glykolyysi on huomattavasti hitaampi ja näin ollen myös energian saanti heikompaa erityisesti punasoluissa, joissa ei tapahdu sitruunahappokiertoa. 

## Lähteet
Iron Duke -luokka (taistelulaiva)

**Iron Duke -luokka** oli Britannian kuninkaallisen laivaston taistelulaivaluokka, johon kuului neljä niin sanottua  superdreadnoughtia.

## Aseistus
Iron Duke-luokan taistelulaivoissa oli pääaseistuksena 10 BL 13,5 tuuman Mk V -tykkiä kaksoistykkitorneissa, eli sama kuin edeltäneessä King George V -luokassa.

Kasvava paino laivastosta pakotti Amiraliteetin ottamaan käyttöön vuoden 1911 laivasto-ohjelmaan kuuluvissa aluksissa kuuden tuuman tykit. Laivaston perusteluna oli uusien 21 tuuman torpedojen kasvanut kantama, mikä mahdollisti torpedoveneiden toimimisen neljän tuuman tykkien tehokkaan kantaman ulkopuolella. Asian ratkaisemista helpotti myös ensimmäisen meriministerin vaihtuminen John Fisherin jäädessä eläkkeelle 1910. Täten apuaseet vaihdettiin kahteentoista 6 tuuman Mk VII -tykkiin.

Iron Duke -luokan alukset olivat ensimmäisiä, joihin jo suunnitteluvaiheessa lisättiin ilmatorjunta-aseistusta. Aluksilla oli kaksi QF 3 tuuman 20 cwt ilmatorjuntatykkiä asennettuna kansirakenteiden takaosaan.

Iron Duke -luokan aluksiin oli asennettu neljä 21 tuuman torpedoputkea vedenpinnan alapuolelle.

## Panssarointi
Vedenalaisten osien panssarointia oli lisätty. Rungon suojana oli 12 tuuman panssarivyö, muuten runko oli kahdeksan tuuman panssarilla varustettu. Apuaseiden taisteluasemat oli varustettu 10 tuuman suojilla ja kansi 2,5 tuuman teräsverhoilulla. Pääaseiden tykkitornit olivat 11 tuumaa paksut.

## Koneet
Iron Duke -luokan alukset oli suunniteltu osaksi 21 solmun taistelulinjaa. Kussakin oli koneena nelivaiheinen Parsonin höyryturbiini, joka pyöritti neljää propellia. 18 Babcock & Wilcox- tai Yarrow-kattilaa antoivat 29&nbsp;000 hevosvoimaa, jolla vaadittu nopeus saavutettiin. Aluksen toimintaetäisyys oli 14&nbsp;000 merimailia 10 solmun risteilynopeudella.

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet
KTM RC8

**KTM RC8** on KTM:n valmistama urheilullinen moottoripyörämalli, joka tuli markkinoille vuonna 2008. Mallissa on kaksisylinterinen V-moottori. 155 hv tehoisena se oli KTM:n tehokkain moottoripyörä malli ilmestyessään. Polttoaineen syöttönä pyörässä on Keihinin ruiskurungot 52 mm läpimitoilla, joihin virtaa ilmaa kahdesta ilmanottoaukosta. Vuonna 2009 malli sai parannellun sisarmallin RC8R, jossa on 163 hv.

RC8 on rakennettu mahdollisimman kevyeksi ja ketteräksi ollakseen hyvä pyörä radalla. Sen runko painaa 7,5 kg ja moottori 64 kg. Koko pyörän kuivapaino (ilman polttoainetta) on 184 kg. RC8 on KTM:n ensimmäinen "Super Bike" -tyyppinen moottoripyörämalli.

## Teknisiä tietoja
* Moottorin tyyppi - Kaksisylinterinen, nelitahtinen V-moottori, DOHC, nestejäähdytys
* Iskutilavuus - 1148 cm³
* Poraus/isku - 103/69 mm
* Puristussuhde - 12,5:1
* Huipputeho - 155 hv / 10000 rpm
* Huippuvääntö - 120 Nm / 8000 rpm
* Vaihteisto - 6-portainen
* Kytkin - Märkä monilevykytkin.
* Toisioveto - Ketju
* Ohjauskulma - 23,3°
* Etujättö - 90/92 mm
* Märkäpaino (ilman polttoainetta) - 184 kg
* Istuinkorkeus - 805/825 mm
* Akseliväli - 1430 mm
* Etujarru - Kaksi 320 mm levyjarrua, 4-mäntäpuristin
* Takajarru - Yksi 220 mm levyjarru, 2-mäntäpuristin
* Eturengas - 120/70 x 17
* Takarengas - 190/55 x 17
* Runko - Teräsputkirunko, alumiininen takahaarukka
* Huippunopeus - noin 280 km/h
* Polttoainesäiliö - 16,5 l

## Lähteet
*

*

*
Jälkianalyyttinen filosofia

**Jälkianalyyttinen filosofia** (*postanalyyttinen filosofia*) on analyyttisestä filosofiasta etäisyyttä ottanut filosofinen liike. Analyyttinen filosofia on ollut nykyfilosofian valtavirtaus muun muassa englanninkielisissä maissa ja pohjoismaissa. Jälkianalyyttinen filosofia ammentaa ennen kaikkea nykyaikaisesta pohjoisamerikkalaisesta filosofiasta, erityisesti Richard Rortyn, Donald Davidsonin, Hilary Putnamin ja W. V. O. Quinen töistä. 

Jälkianalyyttinen filosofia liittyy läheisesti paljon laajempaan pohjoisamerikkalaiseen pragmatistiseen liikkeeseen. Se on yksinkertaistettuna kannattanut hyödyllisyyden ja edistyksen painottamista objektiivisen totuuden sijasta.

Termiä ”jälkianalyyttinen filosofia” itseään on käytetty lähinnä kuvailevassa mielessä, ei siinä mielessä, että kyseessä olisi konkreettinen filosofinen liike. Monet jälkianalyyttiset filosofit kirjoittavat analyyttiseen tyyliin ja perinteisesti analyyttisistä aiheista. Rortyn mukaan jälkianalyyttinen filosofia ei suuntaudu analyyttistä filosofiaa eikä sen menetelmiä vastaan, ainoastaan sen perimmäisiä pyrkimyksiä vastaan. Rorty toteaa eräässä haastattelussa:

Rorty on käyttänyt jälkianalyyttisestä filosofiasta myös nimitystä jälkifilosofia (*postfilosofia*). Sillä hän on korostanut sitä, ettei filosofia enää palvele yhteiskunnassa siinä tehtävässä missä aiemmin ja että muut mediat ovat ottaneet tämän tehtävän.

## Lähteet