open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Carl Wilhelm Malm

**Carl Wilhelm Malm** (1. tammikuuta 1865 Novgorod – 7. lokakuuta 1930) oli suomalainen Venäjän armeijan ratsumestari ja Suomen armeijan eversti.

Malmin vanhemmat olivat eversti Carl Didrik Malm ja Amelie Wilhelmina Adelaide Brotherus. Hänen isoisänsä oli Suomen sodassa kunnostautunut everstiluutnantti Karl Wilhelm Malm. Malm valmistui vuonna 1886 Haminan kadettikoulusta palvellen ensin aliluutnanttina Mikkelin tarkk’ampujapataljoonassa vuosina 1886-1889 sekä sen jälkeen 18. Severskin ratsuväkirykmentissä 1889-1890 sekä 20. Suomen rakuunarykmentissä Lappeenrannassa vuosina 1890-1901. Hänet oli ylennetty ratsumestariksi vuonna 1896. Vuoden 1901 jälkeen Malm luopui Venäjän armeijan palveluksesta toimien vuosina 1905–1906 Helsingin vt. poliisimestarina sekä sen jälkeen Suomen Pankin Pietarin konttorin kirjurina 1907–1908 ja Turun konttorissa 1908-1916.

Carl Malm liittyi sotilaskomitean sisäpiiriin marraskuussa 1917 ja sai sotilaskomitean toimeksiannon pyytää Venäjän armeijassa suomalaista kenraaliluutnantti Claes Charpentieriä sotilaskomitean puheenjohtajaksi. Omaksi tehtäväkseen ratsumestari Malmille sotilaskomitea määräsi Pohjois-Savon suojeluskuntapiirin johdon pääpaikkanaan Kuopio. Siellä Malm alkoi organisoida aliupseerikoulutusta johtamilleen suojeluskuntajoukoille. 

Malm siirtyi Suomen sisällissodassa valkoisten joukkoihin majurin arvoisena johtaen Pohjois-Savon ja Kainuun suojeluskuntapiirien joukkoja Kuopion ja Varkauden valtauksessa helmikuussa 1918. Sen jälkeen hän siirtyi everstiluutnantiksi ylennettynä johtamaan Vienan retken Uhtualle suuntautunutta 370 miehen vapaajoukkoa, joka ylitti 21. maaliskuuta itärajan Suomussalmen kohdalla. Uhtuan lähes välittömän valtauksen jälkeen suuntana osastolla oli katkaista Muurmannin rata Vienan Kemin kohdalta. Lähinnä suomalaisista punaisista koottu vastapuolen joukko-osasto torjui valtauksen Usmanan taistelussa 9. huhtikuuta, ja rintama vakintui Uhtuan kohdalle aina syksyyn 1918 asti. Malmin sairastuttua heinäkuussa 1918 tilalle vapaajoukon johtajaksi astui jääkärikapteeni Toivo Kuisma. Malm ylennettiin vielä vuoden 1918 aikana everstiksi. Hän erosi armeijan palveluksesta seuraavana vuonna eli 1919, mutta toimi vielä sotaministeriön erityistehtävissä 1919-1920. 

Malm toimi siviilissä Turussa kunnallisraatimiehenä vuosina 1916-1930 ja Turun elinkorkolaitoksen kamreerina lopun elämäänsä eli vuoteen 1930 asti. Malm oli naimisissa vuodesta 1894 Gundel Tekla Maria Vaseniuksen kanssa. Heidän pojastaan Carl Pehr Håkan Malmista (s. 1906) tuli kirurgiaan ja ortopediaan erikoistunut lääkäri. 

## Lähteet
* Kuka kukin oli: M 
* Uhtua info - "Uhtuan suunnan" pikahistoria
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suunnitelma, joka ei toteutunut, Hakkapeliitta, 11.11.1930, nro 46, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Relient K

**Relient K** on yhdysvaltalainen kristillinen pop-punkyhtye Cantonista, Ohiosta. Yhtye on tunnettu omaperäisten ja absurdien lyriikkojen yhdistämisestä vakavampiin kristillisiin teemoihin ja sen musiikki on saavuttanut huomiota myös sekulaarisessa musiikkikentässä. Suomessa yhtye tunnetaan miltei ainoastaan kristillisissä piireissä. Parhaimmillaan Relient K on kivunnut Yhdysvaltain levylistalla 15. sijalle *Mmhmm*-albumillaan vuonna 2004 ja 6. sijalle *Five Score and Seven Years Ago* -albumillaan vuonna 2007. *Two Lefts Don't Make a Right...but Three Do* -levy oli myös Grammy-ehdokkaana parhaan kristillisen rock-albumin sarjassa vuonna 2003.

## Jäsenet
### Nykyiset jäsenet
* Matthew Thiessen − laulu, kitara, piano (1998− )
* Matthew Hoopes − kitara, taustalaulu (1998− )
* John Warne − basso, taustalaulu (2004− )
* Jon Schneck − kitara, banjo, taustalaulu (2005− )
* Ethan Luck - rummut, taustalaulu (2008− )

### Entiset jäsenet
* Todd Frascone − rummut (1998)
* Stephen Cushman − rummut, taustalaulu (1998−2000)
* Jared Byers − rummut (2000)
* Brent Schoneman − rummut (2000)
* Brian Pittman − basso (1998−2004)
* Dave Douglas − rummut, taustalaulu (2000−2007)

### Kiertuejäsenet
* Justin York − kitara (2010)

## Diskografia
### Studioalbumit
* *Relient K* (2000)
* *The Anatomy of the Tongue in Cheek* (2001)
* *Two Lefts Don't Make a Right...but Three Do* (2003)
* *Mmhmm* (2004)
* *Five Score and Seven Years Ago* (2007)
* *Let It Snow, Baby... Let It Reindeer* (joulualbumi) (2007)
* *Forget and Not Slow Down* (2009)
* *Is For Karaoke* (2011)
* *Collapsible Lung* (2013)
* *Air for Free* (2016)

### EP:t ja B-puolet
* *All Work & No Play* (1998)
* *2000 A.D.D.* (2000)
* *The Creepy EP* (2001)
* *Employee of the Month EP* (2002)
* *The Vinyl Countdown* (2003)
* *Deck the Halls, Bruise Your Hand* (2003)
* *Apathetic EP* (2005)
* *Must Have Done Something Right EP* (2007)
* *The Bird and the Bee Sides/The Nashville Tennis EP* (2008)

## Lähteet
* Billboard-sijoitukset
* Grammy-ehdokkuudesta 

## Aiheesta muualla

* Relientk.com
La MaMa Experimental Theatre Club

**La MaMa Experimental Theatre Club** (**La MaMa E.T.C.**) on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon kulttuurijärjestö East Villagessa alisella  Manhattanilla. Se on yksi ensimmäisistä niin sanotuista Off-Off-Broadway-teattereista. La MaMa voitti Drama Desk Special Award -palkinnon vuonna 1980.

## Merkittäviä esiintyjiä
Monet näyttelijät, ohjaajat ja näytelmäkirjailijat ovat aloittaneet uransa La MaMassa. Heidän joukossaan ovat muun muassa:

*Robert De Niro 
*Al Pacino 
*Harvey Keitel
*Jackie Curtis 
*Danny DeVito 
*Diane Lane 
*Billy Crystal 
*Patti Smith 
*Nick Nolte 
*Sam Shepard 
*Andrei Şerban
*Lisa Edelstein 
*Lanford Wilson.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Official website
* Ellen Stewart receiving her first Obie, 1965
Contextual design

**Contextual Design** (**CD**) on Hugh Beyerin ja Karen Holtzblattin kehittämä käyttäjäkeskeisen suunnittelun menetelmä, jossa tietoa kerätään käyttäjiltä heidän omassa ympäristössään. Näitä kerättyjä tietoja sovelletaan suunniteltavaan tuotteeseen. CD-menetelmä koostuu seitsemästä eri vaiheesta, jotka suoritetaan tarkasti omassa järjestyksessään. 

Menetelmän ensimmäinen ja tärkein vaihe on Contextual Inquiry. Se on kontekstissa tapahtuvaa käyttäjätutkimusta, jonka avulla tiedot kerätään siinä käyttäjän ympäristössä, jossa tuotetta käytetään. Työn mallinnusvaiheessa (Work Modeling) kerätty data tulkitaan, ja mallinnetaan sen pohjalta työn kulku ja rakenne. Tulosten yhdistämisvaiheessa rakennetaan työstä yhtenäinen malli eri käyttäjiltä kerättyjä tuloksia hyödyntäen. Neljäs vaihe (Work Redesign) on työn uudelleensuunnittelua, jossa nykyiseen järjestelmään etsitään parempia työskentelytapoja sekä ratkaisuja niiden hyödyntämiseksi. Käyttöympäristön suunnittelussa (UED) pyritään muokkaamaan käyttöliittymän toiminnallisuus tukemaan uutta työskentelytapaa. Tämän jälkeen järjestelmä iteroidaan käyttäjien kanssa käyttäen hyväksi esimerkiksi paperiprototyyppejä suunnittelun onnistuneisuuden varmistamiseksi, minkä jälkeen siirrytään viimeiseen vaiheeseen, tuotteen varsinaiseen toteutukseen.

## Lähteet
*Beyer, H. & Holtzblatt, K. (1998). Contextual Design: Defining Customer-Centered Systems. San Francisco: Morgan Kaufmann. 

## Aiheesta muualla
*InContext - Contextual design
Kekkosten miniänä

**Kekkosten miniänä – muistelmia Sylvi ja Urho Kekkosen perheestä 1950–1970-luvuilla** on opetusneuvos Marja Linnankiven (ent. Kekkonen, o.s. Linnala) vuonna 2010 ilmestynyt muistelmateos ajoista, jolloin hän oli Matti Kekkosen vaimo ja Sylvi ja Urho Kekkosen miniä. Teoksen on toimittanut Terttu Levonen, ja sen on julkaissut Tammi.

## Tausta ja sisältö
Marja Linnala tutustui Matti Kekkoseen ylioppilastansseissa syksyllä 1951. Vanhemmat eivät ihastuneet sulhaskandidaattiin, kiistellyn poliitikon ja pääministerin poikaan, mutta Linnala piti päänsä. Heidät vihittiin 1954, ja hänestä tuli Marja Kekkonen, miniöistä se joka on karttanut julkisuutta. Häämatkalle pariskunta sai mukaansa Sylvi Kekkosen.

Marja Linnankivi kuvaa Kekkosten perhe-elämää sisältä päin. Hän näki politiikan kääntöpuolen, sen aiheuttamat paineet ja parjauskampanjat, jotka synnyttivät perheeseen vaikenemisen kulttuurin. Elettiin akvaarioelämää, jossa kalat lipuvat hiljalleen sinne tänne aistien toisten liikkeet kylkiviivallaan, kuten Marja Linnankivi sanoo. Alun lämmin suhde anoppiin kiristyi välillä voimakastahtoisen Sylvi Kekkosen puuttuessa liiaksi poikansa perhe-elämään. Urho Kekkosta Linnankivi taas kuvaa kotipiirissä leppoisaksi ja joustavaksi, riitoja kaihtavaksi. Erityisesti hieman salaperäiseen ja etäiseen Sylvi Kekkoseen kirja antaakin uusia piirteitä.

Linnankiven muistelmat tulivat suurena yllätyksenä, kun julkisuudessa oli pitkään ollut tietoja Brita Kekkosen tulevista muistelmista. Linnankiven muistelmista paljastuu se, mitä presidentti Kekkosen julkaistuista päiväkirjoista jätettiin pois Marja ja Matti Kekkosen avioliitosta. Kekkosia kohtaan kirja on vähäeleinen ja tahdikas. Linnankivi oppi jo alkuaikoina perheen vaikenemisen kulttuurin, joka kriitikon mukaan lyö leimansa myös kirjaan.

Kirjassa myös kerrotaan ensimmäisen kerran julkisuudessa tietoja presidentti Kekkoseen ilmeisesti kohdistuneesta murhayrityksestä, joka tapahtui juhannuksena 1957 Kultarannassa. Samassa yhteydessä Linnankivi kertoo myös aseellisesta tunkeutujasta, ja sekin tapaus vaiettiin.

## Lähteet
2-metoksietanoli

**2-Metoksietanoli** (C3H8O2) on glykolin ja metanolin muodostama eetteri ja sisältää sekä eetterin että alkoholin toiminnalliset ryhmät. Yhdistettä käytetään pääasiassa liuottimena. 2-Metoksietanolista käytetään myös nimityksiä metyylisellosolvi, etyleeniglykolimonometyylieetteri ja monometyyliglykolieetteri.

## Valmistus
2-Metoksietanolia valmistetaan metanolista ja etyleenioksidista. Etyleenioksidin epoksidirakenteen hajottamiseen voidaan käyttää happoa, kuten rikkihappoa, tai emästä kuten natriummetoksidia. Reaktiomekanismi on erilainen käytettäessä happokatalyyttiä kuin silloin, kun katalyytti on emäksinen.

## Käyttö
2-Metoksietanolin pääasiallinen käyttö on liuottimena. Yhdistettä käytetään liuottimena muun muassa valmistettaessa musteita ja muita väriaineita, jarrunesteissä, joissakin puhdistusaineissa, ja jäätymisenestoaineissa sekä orgaanisessa synteesissä.

2-Metoksietanolia käytetään myös valmistettaessa ohutkalvoja sooli-geelimenetelmällä. Siinä yhdisteen roolina on liuottimena toimimisen ohella olla yksihampaisena kelaatinmuodostajana.

## Myrkyllisyys
2-Metoksietanoli on haitallista ihmiselle. Ihminen voi altistua yhdisteelle hengitysteiden välityksellä, nieltynä tai ihon läpi imeytyneenä. Yhdiste aiheuttaa huonovointisuutta, oksentelua ja sekavuutta. Aineelle altistumisen on todettu vaurioittavan luuydintä ja keskushermostoa. Elimistössä 2-metoksietanoli metaboloituu 2-metoksiasetaldehydiksi ja lopulta 2-metoksietikkahapoksi jotka poistuvat kehosta virtsan mukana. Erityisesti happo on myrkyllinen.

## Lähteet
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – naisten trap

**Naisten trap**-kilpailu käytiin Ateenan kesäolympialaisissa 16. elokuuta. Kultamitalin vei Australian Suzanne Balogh tuloksella 88 (66+22).

## Peruskilpailu

## Finaali
771 Naval Air Squadron

**771 Naval Air Squadron** (**771 NAS**) on Britannian Kuninkaallisen laivaston ilmavoimien Culdrosen lentotukikohtaan sijoitettu lentolaivue, joka on ensimmäisen kerran perustettu 1939. Nykyään laivueen päätehtävänä on etsintä- ja pelastuspalvelu sekä kouluttaminen.

## Ensimmäinen laivue
Numeroimaton FRU-laivue () perustettiin 11. elokuuta 1938 Lee-on-Solentissa, minkä tehtävänä oli toimia maalinhinaus ja koulutustehtävissä eri laivueiden tukena. Se nimettiin 771 Naval Air Squadroniksi Portlandissa 24. toukokuuta 1939, jolloin sen kalustona oli 14 Swordfish-torpedokone ja muutama Walrus-lentovene. Laivueessa oli kaksi lentuetta X ja Y, joista ensin mainitusta muodostettiin 28. syyskuuta 772 Naval Air Squadron. Laivueen Swordfishit toimivat tämän jälkeen RNAS Hatstonissa ja pieni osa RNAS Abbotsinchissä. Laivue vastaanotti kalustokseen Henley, Skua ja Roc-koneita. Uusi X-lentue perustettiin RNAS Donibristleen, kunnes siitä muodostettiin 770 Naval Air Squadron 1. tammikuuta 1941.

Laivue vastaanotti ensimmäisen helikopterinsa syyskuussa 1945, jolloin siitä tuli laivaston ensimmäinen helikopterilaivue. Laivue lakkautettiin elokuussa 1955, kun se liitettiin 703 laivueeseen muodostettaessa uutta 700 laivuetta.

## Toinen laivue
771 laivue perustettiin 1961  RNAS Portlandissa uudelleen etsintä- ja pelastuslaivueeksi sekä helikoptereiden koelentolaivueeksi kalustonaan Westland Whirlwind HAR.3 helikopterit. Laivue lakkautettiin 1964 nimenmuutoksella 829 laivueeksi.

## Kolmas eli edelleen palveluksessa oleva laivue
771 laivue perustettiin kolmannen kerran kesäkuussa 1967 RNAS Portlandissa kalustonaan Whirlwindit. Laivueen kalustoksi vaihdettiin marraskuusta 1969 alkaen Westland Wessex helikopterit.

Laivue siirrettiin syyskuussa 1974 RNAS Culdroseen, mutta kuusi sen Wessexeistä jäi Portlandiin muodostetulle 772 laivueelle. Wessex HAS.1:t korvattiin 1979 kahdella turbiinimoottorilla varustetuilla HU.5 malleilla. Laivueeseen liitettiin 1985 707 laivueen kalusto, kun sen tehtäviä laajennettiin Commando helikopterikoulutukseen.

Laivueen kalusto vaihtui lokakuussa 1987 Westland Sea King HAS.5 helikoptereiksi, jolloin sille luotiin joka sään pelastuskyky. Helikopterit päivitettiin myöhemmin HAR.5 versioiksi. Sille siirrettiin heinäkuussa 2001 sukellusveneidentorjuntaan erikoistuneille lentäjille ja tähystäjille suunnattu täydennyslentokoulutus sekä Sea King -kaluston tyyppikoulutus.

## Lähteet
*
*
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*laivueen viralliset sivut
Veljet keskenään

**Veljet keskenään** on Juha ”Watt” Vainion säveltämä, sanoittama ja esittämä musiikkikappale vuodelta 1979. Se julkaistiin singlenä, jonka B-puolella oli ”Laps suuren synnyinmaan”. Lisäksi se julkaistiin Vainion studioalbumilla *[[Albatrossi ja sorsa]]* vuonna 1981. Lisäksi se on julkaistu Vainion kokoelma-albumeilla.

## Tarina ja sanoitukset

Laulun idean Vainio sai ollessaan Aimo "Joska" Ikosen kanssa nakkijonossa Ellin Grillillä, Torniossa. He olivat keskellä yötä etsineet ruokapaikkaa, mutta vain grilli oli auki. Laulussa nimeltä mainittuja henkilöitä ovat muun muassa Sven Åke Svensson, Nils Johansson ja Jomppanen. 

Näin Joska kertoo tunnelmista grillijonossa: "Ootettiin vartti, että päästiin ostamaan. Jonossa oli ruotsalaisia ja suomalaisia. Yhtäkkiä Junnu sanoo mulle; Tästähän vois`tehä laulun. Minä siihen että mikäettei. Sultahan se käy. Ostettiin sitten sapuskat ja mentiin minun tykö Sturevikin kadulle. Junnu oli sitten yötä ja aamulla käytiin hakemassa Haaparannalta voita, mehua ja husmannia.  Se pruukasi piipahtaa vielä 1980-luvullakin, kun oli esiintymässä täällä pohjoisessa. Otti minut Haaparannalle, että sai enempi tavaraa. Junnu osti aina takakontin täyteen  ja vei etelään." 

Kappale sisältää loppusointujen lisäksi myös runsaasti alkusointuja, varsinkin kertosäkeistössä: ”Kuin herrat hetken me herkutellaan / siististi seurustellaan / kuin konttoristit konsanaan”. Lisäksi vielä säkeissä ”tuttavat terkutellaan / nakkeja nautiskellaan” on molemmissa alkusointuja.Paikalla oli  ruotsalaisia, joiden ohittelu ja kannanotot sotaan ärsyttivät

## Äänitys
”Veljet keskenään” äänitettiin vuonna 1979 Helsingissä Takomo-studiolla. Kappaleen äänitti Jukka Teittinen. Jaakko Salo sovitti ja tuotti kappaleen, minkä lisäksi hän toimi kapellimestarina ja pianistina. 

Vainion alkuperäisversiolla soittavat seuraavat muusikot:

* Juha ”Watt” Vainio – laulu
* Jaakko Salo – kapellimestari, piano
* Unto Haapa-aho – klarinetti
* Reijo Lehtovirta – alttosaksofoni
* Juhani Aaltonen – tenorisaksofoni
* Tom Bildo – tuuba
* Taisto Wesslin – kitarabanjo
* Pekka Sarmanto – basso
* Roope Koistinen – rummut

## Julkaisut

”Veljet keskenään” julkaistiin vuonna 1979 singlenä, jonka B-puolella oli ”Laps suuren synnyinmaan”. Kaksi vuotta myöhemmin vuonna 1981 se julkaistiin Vainion studioalbumilla *[[Albatrossi ja sorsa]]*. Lisäksi se on julkaistu muun muassa Vainion kokoelma-albumeilla *[[Albatrossi (albumi)|20 suosikkia – Albatrossi]]* ja *[[Legendan laulut – Kaikki levytykset 1963–1990]]* vuonna 2008. Vainio käytti laulun melodiaa myöhemmin eräässä itse laulamassaan mainoslaulussaan.

Vesa-Matti Loiri on myös levyttänyt kappaleen. Hänen versionsa laulusta on hänen albumillaan *[[Ystävän laulut II]]*, joka sisältää pelkästään kappaleita Vainion sanoituksista.

## Lähteet
* 
* Junttila Arto:Poppia Väylän pyörtheistä (Välähdyksiä Tornion kevyen musiikin historiasta), 2003.
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen äänitearkisto: Hakutulos kappaleelle Veljet keskenään
Karl August Krook

**Karl August Krook** (17. elokuuta 1826 Hämeenlinna – 19. tammikuuta 1894 Turku) oli suomalainen filosofian tohtori, lyseon lehtori ja kirjailija.

Krookin vanhemmat olivat laamanni Bengt Detlof Krook ja Lovisa Ulrika Arckenholtz. Hän kävi Hämeenlinnan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1844. Krook valmistui filosofian kandidaatiksi 1851, maisteriksi 1853, lisensiaatiksi 1854 ja tohtoriksi 1857.

Krook toimi useita vuosia opettajana Helsingin yksityislyseossa ja kreikan kielen lehtorina Vaasan lukiossa 1861–1868 sekä Turun lukiossa ja lyseossa 1868–1888. Krook oli Turun tuomiokapitulin jäsen 1868–1870.

## Teoksia
* *De Pythiska spelen i Delphoi, tecknade efter Pindaros och hans scholiaster*, väitöskirja. Helsingfors 1853
* *Isokrates' ställning till Sofisterna och Sokrates*, väitöskirja. Helsingfors 1856

## Lähteet
* 
*  Luettu 20.5.2010.
Melinda Czink

**Melinda Czink** (s. 22. lokakuuta 1982 Budapest) on unkarilainen tennispelaaja.

## Tennisura
### 2009
Czink pääsi maailmanlistalla ensimmäistä kertaa top-50:een ja voitti ensimmäisen WTA-turnauksensa Quebecissa. Turnauksen semifinaalissa hän voitti Aleksandra Wozniakin 6–3, 6–3 ja finaalissa Lucie Safarovan 4–6, 6–3, 7–5. Lisäksi kauden aikana hän pääsi yhteen semifinaaliin ja neljään puolivälierään. Kauden lopussa hän pelasi Tournament of Championsissa Balissa, jossa hän hävisi Aravane Rezaille 3–6, 5–7 ja Sabine Lisickille 6–2, 6–7(1), 4–6.

### 2010
Czink aloitti vuoden Brisbane International -turnauksella Australiassa seitsemänneksi sijoitettuna. Hän voitti Lucie Hradeckán ensimmäisellä kierroksella lukemin 6–4, 3–6, 6–3 ja Barbora Záhlavová-Strýcován toisella kierroksella 6–3, 2–6, 6–1. Puolivälierässä hän hävisi Justine Heninille 2–6, 6–3, 6–7(5). Samassa paikassa hän pääsi nelinpelin finaaliin Arantxa Parra Santonjan kanssa, mutta he hävisivät sen Andrea Hlaváckoválle ja Lucie Hradeckálle 6–2, 6–7(3), 4–10. Seuraavaksi hän pelasi Moorilla Hobart International -turnauksessa, jossa hän hävisi Gisela Dulkolle ensimmäisellä kierroksella lukemin 4–6, 2–6. Australian avoimissa Czink hävisi ensimmäisellä kierroksella Stefanie Vögelelle luvuin 5–7, 7–6(5), 7–9 ja Ranskan avoimissa Julia Görgesille luvuin 6–2, 6–3.

## Lähteet
*
Jérémy Chardy

**Jérémy Chardy** (s. 12. helmikuuta 1987 Pau) on ranskalainen tennispelaaja. Chardy on voittanut yhden ATP-turnauksen kaksinpelissä ja kaksi turnausta nelinpelissä. Vuonna 2005 hän voitti poikien kaksinpeliturnauksen Wimbledonissa. Kaksinpelin maailmanlistalla hän on ollut parhaimmillaan sijalla 25 tammikuussa 2013.

## Tennisura
Chardy teki Grand Slam -debyyttinsä vuonna 2006 saatuaan villin kortin Ranskan avoimiin. Ensimmäisellä kierroksella hän voitti Jonas Björkmanin, mutta hävisi toisella kierroksella David Ferrerille. Vuonna 2008 Chardylle tuli Marracechin turnauksessa finaalitappio Gaël Monfilsia vastaan. Ranskan avoimiin hän sai villin kortin ja voitti toisella kierroksella maailmanliston kuudentena olleen David Nalbandianin luvuin 3–6, 4–6, 6–2, 6–1, 6–2. Seuraavaksi hän voitti Dmitry Tursunovin 7–6(1), 6–3, 6–4, kunnes hävisi neljännellä kierroksella Nicolas Almagrolle 7–6(0) 7–6(7), 7–5, vaikka hänellä oli eräpallo kaikissa kolmessa erässä.

### 2009
Vuonna 2009 Chardy aloitti 1. kierroksen tappiolla Dohassa, ennen kuin pääsi puolivälieriin Sydneyssä, jonka hän hävisi Richard Gasquetille luvuin 6–2, 7–6(4). Australian avoimissa hän hävisi hallitsevalle mestarille, Novak Đokovićille toisella kierroksella luvuin 7–5, 6–1, 6–3.

Seuraavassa turnauksessaan Johannesburgissa hän pääsi semifinaaliin. Semifinaalissa hän voitti jälleen David Ferrerin lukemin 1–6, 7–6(9), 7–6(4), ja pääsi ensimmäisen kerran ATP-turnauksen finaaliin. Finaalin hän kuitenkin hävisi Jo-Wilfried Tsongalle luvuin 6–4, 7–6(5). Chardy hävisi avauskierroksella seuraavassa turnauksessaan, Open 13:ssa Marseillessa Novak Đokovićille 7–6(4), 6–4. Delray Beachin turnauksessa hän voitti Tommy Haasin luvuin 7–6(7), 6–3. Seuraavaksi hän voitti Andrei Golubevin 7–6(4), 7–5 ja Marcos Baghdatisin 7–6(7), 7–6(3). Semifinaalissa hän hävisi ykkössijoitetulle Mardy Fishille 6–4, 6–1.

Wimbledonissa Chardy hävisi ensimmäisellä kierroksella Andy Roddickille 6–3, 7–6(3), 4–6, 6–3. Seuraavaksi hän pelasi MercedesCupissa Stuttgartissa. Siellä hän voitti José Acasuson 6–2, 7–6(4), Martín Vassallo Argüellon 2–6, 6–3, 6–1, Mischa Zverevin 7–6(4), 6–1 ja Nicolas Kieferin 6–3, 7–5 ja pääsi toista kertaa urallaan ATP-finaaliin. Finaalissa Chardy voitti Victor Hanescun luvuin 1–6, 6–3, 6–4 ja otti samalla ensimmäisen ATP-turnausvoiton.

### 2010
Kausi alkoi Chardylla huonosti. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Brisbane International -turnauksessa, Heineken Openissa, Australian avoimissa ja SAP Openissa. Ensimmäisen voittonsa hän otti lopulta Regions Morgan Keegan Championshipsissä, kun hän voitti ensimmäisellä kierroksella turnauksessa toiseksi sijoitetun Fernando Verdascon luvuin 7–6(4), 6–3.

## Aiheesta muualla
* Jérémy Chardy ATP:n sivuilla
Charles F. Brush

**Charles F. Brush** (17. maaliskuuta 1849 – 15. kesäkuuta 1929) oli yhdysvaltalainen keksijä ja tiedemies. Brushin kaarilamppuja käytettiin usean yhdysvaltalaisen kaupungin valaisemiseen. Hän osasi hyödyntää myös tuulen luomaa energiaa.
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – miesten kaksoistrap

**Miesten kaksoistrap** käytiin Ateenan kesäolympialaisissa 17. elokuuta. Kultamitalin vei Arabiemiirikuntien Ahmed Al Maktoum olympiaennätystä sivuavalla tuloksella 189 (144+45).

## Peruskilpailu

## Finaali
Sallan sota- ja jälleenrakennusajan museo

**Sallan sota- ja jälleenrakennusajan museo** esittelee Sallan, vuoteen 1936 Kuolajärven kunnan historiaa 1900-luvun alusta 1960-luvulle saakka.

Museon pysyvän näyttelyn ensimmäisessä osassa kerrotaan 20. vuosisadan alun elämästä ja elinkeinoista silloisella Kuolajärvellä, kuten Suomen itsenäistymistä edeltävistä vuosista ja sen jälkeisistä tapahtumista, Muurmannin legioonasta, läskikapinasta jne.

Näyttelyn toinen osa kertoo toisesta maailmansodasta Sallassa. Talvisodan alkaminen 1939 muutti elämän Sallassa ratkaisevasti. Siihenastisen itäosan seudut jouduttiin jättämään lopullisesti Moskovan rauhan myötä 1940. Paluuta ei ollut jatkosodankaan aikana 1941-1944, koska natsi-Saksan armeijan ja niiden kanssasotijoina olleiden suomalaisten joukkojen taistelurintamat Neuvostoliiton puna-armeijaa vastaan olivat lähellä. Talvi-, jatko- ja Lapin sota muodostuivat raskaiksi taisteluineen ja evakkomatkoineen.

Kolmas osa esittelee sodanjälkeistä jälleenrakennuksen aikaa, jonka myötä Sallasta tuli mm. Suomen suurimpia maidontuottajakuntia 1960-luvulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sallan sota- ja jälleenrakennusajan museo Museo, Salla
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – naisten kaksoistrap

**Naisten kaksoistrap** käytiin Ateenan kesäolympialaisissa 18. elokuuta. Kullan nappasi Yhdysvaltain Kim Rhode tuloksella 146 (110+36).

## Peruskilpailu

## Finaali
Menšikovin palatsi

**Menšikovin palatsi** () on barokkityyliä edustava rakennus Pietarin Vasilinsaarella Venäjällä.

Nevan rannalla sijaitseva palatsi on rakennettu vuosina 1710–1714 Pietari I:n läheistä työtoveria, ruhtinas Aleksandr Menšikovia varten. Sen ovat suunnitelleet arkkitehdit Giovanni Fontana ja Gottfried Schädel.

Pilasterein koristellun kolmikerroksisen julkisivun yllä kohoaa korkea mansardikatto. Päärakennukseen liittyvä läntinen siipirakennus rakennettiin 1720-luvun alussa. Vuonna 1727 aloitettu itäinen siipirakennus valmistui vasta 1760-luvun lopulla. Rakennuksen sisustuksen sunnitteluun osallistuivat mm. arkkitehdit Jean-Baptiste Le Blond, Andreas Schlüter ja hoviarkkitehti Francesco Bartolomeo  Rastrelli. Sisätiloista huomattavimpia ovat juhlallinen eteisaula, koristeellisin kaakelilaatoin sisustetut toisen kerroksen huoneet ja pähkinäpuisin paneelein verhottu Menšikovin työhuone.

Loistokkaasti sisustettu Menšikovin palatsi oli Pietarin ensimmäinen suuri kivirakennus. Siellä järjestettiin keisarillisen hovin juhlatilaisuuksia ja vastaanotettiin ulkomaiden lähettiläitä. Menšikovin jouduttua epäsuosioon palatsi takavarikoitiin valtiolle. Vuodesta 1732 lähtien siellä toimi kadettikoulu ja sen jälkeen sitä restauroitiin 1800-luvulla ja siellä toimi joukko-osaston museo.

Lokakuun vallankumouksen jälkeen tiloissa kokoontui kesä-heinäkuussa 1917 ensimmäinen koko Venäjän työläisten ja sotilaiden edustajainneuvostojen kongressi. Neuvostoliiton aikana vuonna 1924 palatsin irtaimisto siirrettiin Eremitaašiin. Palatsi entistettiin vuosina 1956–1981. Vuonna 1967 rakennus luovutettiin Eremitaašin taidemuseolle. Julkisivu ja osa sisätiloista palautettiin alkuperäiseen asuun 1970-luvulla suoritetuissa restaurointitöissä. Nykyään palatsissa toimii 1700-luvun alun kulttuuria esittelevä Eremitaašin museo.

Menšikovin palatsin osoite on Universitetskaja naberežnaja 15. Lähimmät metroasemat ovat Nevski prospekt ja Vasileostrovskaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Menšikovin palatsi Eremitaašin sivustolla
Vilgort

**Vilgort** () on kylä ja maalaiskunta Permin aluepiirin Tšerdynin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Višeran sivujoen Kolvan varrella 16 kilometriä Tšerdynistä pohjoiseen.. Asukkaita on 641 henkeä (vuonna 2002).

Vylgortin pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1579. Sen nimi perustuu komipermjakin sanoihin *vil’* ’uusi’ ja *gort* ’koti, kylä’. 1700-luvun lopulta 1920-luvulle kylä oli Tšerdynin kihlakunnan Vylgortin volostin keskus. Nykyään siellä toimii maatalousyritys ja metsäteollisuuspiiri. Kylässä on lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto ja sairaala. Nähtävyyksiin kuuluu vuosina 1779–1810 rakennettu Kolminaisuuden kirkko, kunnanhallinnon rakennus (1906), koulutalo (1914) ja kauppias Timohinin talo. Lähistöllä on komipermjakkien muinaislinna sekä hauta- ja asuinpaikkoja 800–1100-luvuilta.

## Lähteet
Robert Themptander

**Oscar Robert Themptander** (14. helmikuuta 1844 Tukholma – 30. tammikuuta 1897 Tukholma) oli ruotsalainen poliitikko ja virkamies. 

Robert Themptander oli luutnantti Nils Themptanderin ja Adolphina Laurentin poika. Hän opiskeli lakia Uppsalassa ja aloitti uransa virkamiehenä. Vuonna 1879 hänet nimitettiin ensimmäiseen kamariin. Arvid Possen hallituksessa hän oli valtioneuvos ja 1881 hänestä tuli valtiovarainministeri.

Robert Themptander oli Ruotsin nuorin pääministeri, jonka tehtävään hänet nimettiin 16. toukokuuta 1884. Hän oli tuolloin 40 vuotta ja 92 päivää vanha. Hän on edelleen nuorin henkilö, joka on toiminut Ruotsin pääministerinä. Vaalitappion jälkeen vuonna 1887 Themptander ehdotti kuninkaalle uusia vaaleja. Kuningas kieltäytyi, joten Themptander erosi tehtävästään. Hän toimi pääministerinä helmikuuhun 1888 saakka. 

Vuosina 1888–1896 hän oli maaherrana Tukholman läänissä.

Themptander kuoli Tukholmassa 30. tammikuuta 1897. Hänen kuolemansa 52 vuoden ja 351 päivän iässä tekee hänestä nuorimman koskaan kuolleen Ruotsin pääministerin. Hänet on haudattu Norra begravningsplatsenin hautausmaalle.

## Lähteet
* T. Nevéus, *Ett betryggande försvar* (1965)

### Viitteet
Alabugatin tataarit

**Alabugatin tataarit** ovat Venäjällä Kalmukian tasavallassa elävä turkkilainen etninen ryhmä. He asuvat Laganin piirin  Severnojen kylässä (kalmukiksi ja tataariksi *Mangyt*). Ryhmän virallinen nimitys perustuu Kaspianmeren rannalla sijaitsevaan Alabugat-nimiseen paikkaan. Omakielisiä nimityksiä ovat *utarlar* (”utarilaiset”) ja *nogai*.  Vuonna 1852 Alabugatin tataareja laskettiin olleen 1200 henkeä. Vuonna 1987 heitä oli 422.

Ryhmä on muodostunut paimentolaisuutta harjoittaneiden nogaiden, uzbekkien, kalmukkien, turkmeenien, kazakkien ja tataarien sekoittumisen tuloksena. Tärkeimmän elementin muodostivat nogait. Alabugatin tataarien kieltä voidaan pitää erillisenä turkkilaisena kielenä, jossa on voimakasta kalmukkilaisvaikutusta. Kirjakielenä oli vanhastaan tataari, joka toimi kouluopetuksen välineenä vuoteen 1960 saakka. Nykyään Alabugatin tataarit osaavat äidinkielensä lisäksi venäjää ja kalmukkia, vanhempi sukupolvi myös tataaria.

## Lähteet
Astrahanin tataarit

**Astrahanin tataarit** (tataariksi Әстерхан татарлары, *Əsterxan tatarları*) ovat yksi tataarien kolmesta alueellisesta pääryhmästä. He jakautuvat edelleen kolmeen etniseen alaryhmään: Jurtovin ja Kundrovin tataareihin sekä karagašeihin. Vuoden 1989 väestönlaskennan mukaan Astrahanin alueella asui 71&nbsp;700 tataaria.

Astrahanin tataarien etnisestä alkuperästä on olemassa erilaisia käsityksiä. Yhden teorian mukaan Jurtovin tataarit ja karagašit polveutuvat nogaista. Toisen teorian mukaan Jurtovin tataarit ovat Astrahanin kaanikunnan asukkaiden jälkeläisiä. Jurtovin tataareihin on myöhemmin liittynyt muita ryhmiä (Kundrovin ja Bešaulin tataarit ym.), jotka yhdessä muodostavat Alabugatin tataariryhmän. Jälkimmäiset ovat alkuperältään etupäässä nogaita, joihin on sulautunut kazakkeja ja turkmeeneja.

Jurtovin tataareihin ovat sulautuneet jemekit, jotka olivat Astrahanin tataarien sotavangeiksi ottamien Kazanin ja krimintataarien jälkeläisiä. Muualta tulleita ryhmiä ovat myös agryžanilaiset, gilanilaiset ja buharalaiset, jotka asuivat Astrahanissa jo 1570-luvulla. Agryžanilaiset olivat alkuperältään Astrahaniin Multanista muuttaneita hindulaisia, jotka menivät 1760–1770-luvuilla tataarien kanssa naimisiin. Gilanilaiset olivat Iranin Gīlānin maakunnasta muuttaneita kristittyjä tateja. Buharalaisryhmän muodostivat islaminuskoiset uzbekit. Nämä kolme ryhmää sulautuivat Jurtovin tataareihin 1800-luvun lopulla.

Huomattava osa Astrahanin tataareista on alueelle 1700–1900-luvuilla muuttaneiden Volgan tataarien jälkeläisiä. Jo vuonna 1702 Astrahanista mainitaan paikallisten naisten kanssa naimisiin menneitä Kazanin tataareja. 1700-luvun lopulla Volgan ja Uralin tataareja alkoi muuttaa maaseudulle, missä he perustivat uusia kyliä tai asettuivat paikallisten tataarien kanssa samoihin kyliin. 1900-luvun alkuun mennessä lähinnä Jurtovin tataarien kanssa sekoittuneet uudisasukkaat muodostivat jo yli kolmasosan paikallisesta tataariväestöstä.

Tunnetuimpia Astrahanin tataareja on jalkapalloilija Rinat Dasajev.

## Katso myös
* Argzhanit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Astrahanin tataarien sivusto
Ernst Wigforss

**Ernst Wigforss** (24. tammikuuta 1881 Halmstad – 2. tammikuuta 1977 Stora Hult, Båstadin kunta) oli ruotsalainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko ja dosentti Lundin yliopistossa. Hän toimi Ruotsin valtiovarainministerinä vuosina 1925–1926 ja 1932–1949, lukuun ottamatta lyhyttä katkosta vuonna 1936.

Ernst Wigforss oli maalari Frans Wigforssin ja Tekla Lindquistin poika. Hän kuului ylioppilasajasta asti Lundin yliopiston eliittiin. Wigforss oli Ruotsin ensimmäinen tärkeä sosiaalidemokraattinen valtiovarainministeri ja hänet lasketaan yhdeksi ruotsalaisen sosiaalidemokratian suurimmista ideologeista. Wigforss otti osaa kansankoti-ajatuksen kehittämiseen. Hän oli keskeinen keynesiläisen talouspolitiikan esittelijä Ruotsissa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wigforss-föreningen
Krook

**Krook** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Aapo Krook (s. 2004), suomalainen jääkiekkoilija
* Anna Krook (1850–1926), suomalainen kirjailija ja oppikirjojen tekijä, Carl August Krookin tytär
* August Krook (1860–1935), suomalainen arkkitehti, Bengt Joakim Krookin poika
* Augusta Krook (1853–1941), suomalainen koulunjohtaja ja kansanedustaja, Carl August Krookin tytär
* Bengt Krook (1720–1770), suomalainen kirkkoherra, rehtori ja professorin arvonimi
* Bengt Detlof Krook (1783–1846), suomalainen senaattori, lääninsihteeri ja kihlakunnantuomari
* Bengt Joakim Krook (1816–1886), suomalainen kenraalimajuri, Carl August Krookin veli
* Bruno Krook (1883–1954), suomalainen yritysjohtaja, diplomi-insinööri ja vuorineuvos
* Carl August Krook (1811–1868), suomalainen kenraalimajuri
* Carl Edvard Krook (1823–1887), suomalainen kenraalimajuri
* Caroline Krook (1944–2025), Tukholman hiippakunnan piispa
* Christina Krook (1742–1806), suomalainen yksityiskoulun johtaja
* Elias Krook (1813–1868), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies
* Hannu Krook (s. 1965), suomalainen yritysjohtaja, kauppaneuvos
* Heikki Krook (1846–1891), suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies, Elias Krookin poika
* Hilda Ekqvist-Krook (1865–1938), suomalainen posliinimaalaaja ja posliinimaalauksen opettaja
* Ida Krook (1871–1921), suomenruotsalainen lastenkirjailija
* Ingvar Krook (1941–2018), suomalainen juristi, korkeimman oikeuden jäsen
* Johan Magnus Krook (1760–1828), suomalainen laamanni, hovioikeudenneuvos ja senaattori
* Kajsa Krook (1910–1987), suomalainen kirjallisuuden kääntäjä
* Karl August Krook (1826–1894), suomalainen filosofian tohtori ja kirjailija, Bengt Detlof Krookin poika
* Kevin Krook (s. 1958), kanadalainen jääkiekkoilija
* Klemetti Krook (k. ennen 1556) Savonlinnan isäntä
* Margaretha Krook (1925–2001), ruotsalainen teatteri- ja elokuvanäyttelijä
* Marika Krook (s. 1972), suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä
* Max Krook (1860–1931), suomalainen säveltäjä ja kirjailija
* Tor Krook (1893–1970), suomalainen kirkkoherra, dosentti ja kirkkohistorioitsija
Karagašit

**Karagašit** ovat yksi Astrahanin tataarien etnisistä alaryhmistä. He asuvat Venäjällä Astrahanin alueen Krasnyi Jarin ja Harabalin piireissä. Vuonna 1973 maaseudulla asuvia karagašeja arvioitiin olleen noin 5000 henkeä.

Alkuperältään karagašit ovat Pienestä Nogain ordasta 1700-luvun alkupuolella irtautunut nogairyhmä, jolla on myöhemmin ollut yhteyksiä Jurtovin tataareihin ja kazakeihin. Astrahanin alueen muihin nogailaisperäisiin ryhmiin verrattuna karagašit ovat säilyttäneet suhteellisen hyvin alkuperäisen kielensä ja kulttuurinsa. Tieteellisessä kirjallisuudessa heitä on nimitetty Kundrovin tataareiksi. Nykyään tätä nimitystä käytetään Volodarskin piirin Tuluganovkan kylässä asuvasta Jurtovin tataariryhmästä. Karagašien omakielinen nimitys on *karagač-nugai*.

Karagašin kieli on nogaita, jossa on kazakkilaista vaikutusta. Kieli toimii yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Vuoteen 1962 saakka kouluopetuksen välineenä oli tataarin kieli. Nykyään karagašit käyttävät kirjakielenään venäjää. 1980-luvun lopussa kouluissa alettiin opettaa nogaita.

## Lähteet
Lubuntu

**Lubuntu** on Ubuntun johdannainen, jonka tarkoituksena on olla hyvin kevyt Linux-jakelu. Siinä oli alkujaan LXDE-työpöytä, mutta versiosta 18.10 alkaen Lubuntu siirtyi LXQt-työpöytäympäristöön. Pyrkimyksenä ovat hyvin alhaiset järjestelmävaatimukset toimivuuden takaamiseksi vanhemmilla henkilökohtaisilla tietokoneilla, minikannettavilla ja mobiililaitteilla. Tämä tarkoittaa kilpailua Xubuntun kanssa. Aikaiset arvostelut osoittavat, että Lubuntu käyttää muistia puolet vähemmän verrattuna Xubuntuun.

## Termistö
Nimi Lubuntu tulee alkujaan LXDE:n ja Ubuntun yhdistelmästä.

## Historia
Ubuntun versiosta 8.10 alkaen LXDE on ollut saatavilla valinnaisena pakettina. Se voidaan asentaa myös aiempiin Ubuntun versioihin. Helmikuussa 2009 Mark Shuttleworth kutsui LXDE-projektin tulemaan ylläpidettäväksi projektiksi Ubuntu-yhteisössä.

Maaliskuussa Mario Behling aloitti Lubuntu-projektin Launchpadissa, tuolloin myös varhainen projektin logo oli mukana. Elokuussa 2009 julkaistiin live-CD, joka oli ensimmäinen testaukseen tarkoitettu ISO-levykuva, mutta asennusmahdollisuutta ei vielä ollut. Joulukuussa 2009 julkaistiin ensimmäinen Alpha 1 ISO-testausta varten, joka oli esikatseluversio Lubuntu 10.04 Lucid Lynxistä. Lubuntu hyväksyttiin virallisesti Ubuntu-perheeseen vuonna 2011.

## Julkaisuhistoria
Lubuntun ensimmäinen LTS (long-term support) eli pitkään tuettu julkaisu julkaistiin 17. huhtikuuta 2014. Sitä tuettiin kolme vuotta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Niklas Hede

**Niklas Hede** (s. 14. toukokuuta 1969 Malmö, Ruotsi) on suomalaissaksalainen entinen jääkiekkoilija.
## Ura
Hede aloitti uransa kaudella 1989–1990 HIFK:ssa. Hän ei onnistunut murtautumaan heti HIFK:hon, joten hän haki pelituntumaa myös I-divisioonasta, jossa hän edusti Karhu-Kissoja ja FoPSia. Hede siirtyi kaudeksi 1993–1994 HPK:on ja teki läpimurtonsa SM-liigassa tehoilla 11+21=32. Kaudeksi 1994–1995 hän palasi HIFK:hon ja kaudeksi 1995–1996 taas HPK:hon. Hän oli tuolla kyseisellä kaudella HPK:n paras pistemies tehoilla 16+22=38.

Kaudeksi 1996–1997 Hede siirtyi Saksan DEL-liigan Eisbären Berlinin riveihin. Hän viihtyi Berliinissä neljä kautta: ensin kolme Eisbärenissä ja yksi Berlin Capitalsissa. Hede palasi kaudeksi 2000–2001 SM-liigaan ja siirtyi Ässiin. Paluu Suomeen jäi kuitenkin vain yhden kauden mittaiseksi ja hän siirtyi kaudeksi 2001–2002 EC Bad Tölzin riveihin, 2. Bundesligaan. Hede pelasi uransa loppuajan Saksassa ja hankki myös maan kansalaisuuden.

Hede on sittemmin pelannut 2. Bundesligaa myös EHC Straubing Tigersissa ja EV Eisbären Regensburgissa. Hän pelasi myös kauden 2005–2006 kevätkauden DEL-joukkue Hamburg Freezersissä. Hede pelasi kaudella 2009–10 EHC Münchenissä, Saksan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 2. Bundesligassa. Hän voitti sarjan mestaruuden keväällä 2010 ja lopetti pelaajauransa.

Hede toimi 2009-2011 Kiekko-Vantaa Idän valmennuspäällikkönä. Hän toimi myös YLE Urheilun asiantuntijana jääkiekon MM-kilpailuissa 2010.

Hede toimi 1.10.2011 alkaen HIFK:ssa (D-G) valmennuspäällikkönä.

Helmikuussa 2016 Hede nimitettiin EC Red Bull Salzburgin junioriakatemian urheilujohtajaksi. Pian hänen tilalleen johtoon tuli Helmut de Raaf Heden jatkaessa akatemissa, vastuualueenaan seuran alle 16-vuotiaat.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*
### Viitteet
Aleksandre Tšeišvili

**Aleksandre Tšeišvili** (, ; 17. maaliskuuta (J: 4 maaliskuuta) 1903 nykyisen Ozurgetin piirikunnan Askanan kylä – 6. syyskuuta 1962 Alsfeld, Hessen) oli georgialainen neuvostokirjailija, joka vuonna 1958 loikkasi Länsi-Saksaan.

Aleksandre Tšeišvili syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän kävi Kutaisin reaalikoulun ja opiskeli vuosina 1922–1926 Tbilisin yliopiston filosofisessa tiedekunnassa. Sen jälkeen hän työskenteli yliopistossa ja muissa korkeakouluissa historiallisen ja dialektisen materialismin sekä myöhemmin venäläisen ja länsieurooppalaisen kirjallisuuden opettajana. Vuonna 1928 hän liittyi NKP(b):n jäseneksi. Vuosina 1930–1932 hän vietti kaksi vuotta Berliinissä. 

Tšeišvilin ensimmäinen proosateos ”Svanetia satulasta nähtynä” ilmestyi vuonna 1929. Seuraavana vuonna häneltä julkaistiin kokoelma maatalouden kollektivisoinnista kertovia kirjoituksia ”Prikatiirin muistiinpanoja”. Vuonna 1934 Tšeišvili osallistui Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen. Samana vuonna hän meni naimisiin lääkäri Ketevan Tšeišvilin kanssa. Avioliitosta syntyi kaksi poikaa.

Vuonna 1936 Tšeišvili alkoi kirjoittaa ensimmäistä romaaniaan nimeltä *Lelo*. Länsigeorgialaisen teekolhoosin elämästä kertovan romaanin ensimmäinen osa ilmestyi vuonna 1938. Toisen maailmansodan aikana kirjailija laati joukon isänmaallisia kertomuksia, jotka vuonna 1943 julkaistiin erillisenä kirjasena ”Kotoinen ääni”. Samana vuonna hän väitteli kandidaatiksi Važa-Pšavelan runoudesta.

Vuonna 1948 Tšeišvili muokkasi uudelleen *Lelon* ensimmäisen osan ja kirjoitti sille jatko-osan, jotka ilmestyivät seuraavana vuonna yhtenä kirjana. Vuonna 1951 teos sai Stalin-palkinnon. Romaania pidettiin aikanaan yhtenä georgialaisen neuvostokirjallisuuden parhaista saavutuksista.

1950-luvulla Tšeišvili jatkoi opetus- ja tieteellistä työtään yliopistossa ja Georgian tiedeakatemian kirjallisuuden instituutissa. Hän toimi myös venäläisen ja länsieurooppalaisen kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Samaan aikaan ilmestyivät sivistyneistön elämää kuvaavat romaanit ”Korkea aalto” ja ”Kultainen hämähäkinseitti”.

Kirjailija toimi Neuvostoliiton vastavakoilun agenttina vuodesta 1936 lähtien. Vuosina 1957–1958 hän kävi kahdesti Itä-Saksassa. Toisella kerralla marraskuussa 1958 hän hakeutui Itä-Saksan kirjamessujen aikana Länsi-Berliiniin ja haki turvapaikkaa Länsi-Saksasta. Tšeišviliä epäiltiin aluksi vakoilijaksi, mutta vuonna 1961 Ansbachin hallinto-oikeus myönsi hänelle turvapaikkaoikeuden. Kirjailija kuoli seuraavana vuonna nopeasti edenneen sairauden aiheuttamaan sydänveritulppaan.

## Suomennettu teos
* *Lelo*. Suom. M. Hynninen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1955.

## Lähteet
Zhou Libo

**Zhou Libo** (oikealta nimeltään *Zhou Shaoyi*, 9. elokuuta 1908 Yiyang, Hunan – 25. syyskuuta 1979) oli kiinalainen kirjailija.

Keskikoulun jälkeen Zhou Libo opetti alkeiskoulussa laskentoa, kunnes hän vuonna 1928 matkusti opiskelemaan Shanghain yliopistoon. Pian hänet erotettiin yliopistosta poliittisen toimintansa vuoksi. Vuonna 1933 Zhou vangittiin lakkoon osallistumisen takia. Vapauduttuaan elokuussa 1934 hän liittyi Kiinan kommunistiseen puolueeseen. 

Vuodesta 1934 lähtien Zhou toimi vasemmistokirjailijoiden liitossa, käänsi kiinaksi venäläistä kirjallisuutta ja matkusteli eri puolilla Kiinaa. Vuonna 1939 Zhou siirtyi Yan’aniin, jossa hän asui sotavuosien ajan. Hänen ensimmäinen kertomuksensa ilmestyi vuonna 1941. Vuonna 1944 hänestä tuli ”Vapautuksen päivälehden” kirjallisuusliitteen toimittaja. Vuonna 1946 Zhou osallistui maareformin toteuttamiseen koillis-Kiinassa. Tämän ajan kokemuksia kuvaa kaksiosainen romaani ”Rajumyrsky” (1948–1949), joka sai Stalin-palkinnon vuonna 1951. Toinen romaani ”Teräsvirta” (1955) herätti vähemmän huomiota. Zhoun pääteoksena pidetään vuosina 1958 ja 1960 ilmestynyttä romaania ”Suuria muutoksia vuoristokylässä”. Kiinan kulttuurivallankumouksen aikana kirjailija oli jonkin aikaa vankilassa. Hän pääsi palaamaan Pekingiin 1970-luvun lopulla. Zhoun viimeinen teos oli vuoden 1945 taisteluja kuvaava kertomus ”Yö Xiangjoella” (1978).

## Suomennettu teos
* (Tšžou Li-bo). *Rajumyrsky: romaani*. Venäjän kielestä suomentaneet Sylvi Nokelainen ja Veikko Taipale. Petroskoi: Karjalan ASNT:n valtion kustannusliike, 1956.

## Lähteet
Ammunta kesäolympialaisissa 2004 – miesten 10 metrin olympiakivääri

**Miesten 10 m olympiakivääri** ammuttiin Ateenan kesäolympialaisissa 18. elokuuta. Kultaa vei Saksan Manfred Kurzer tuloksella 682,4 (590+92,4).

## Peruskilpailu

## Finaali
Koisu

**Koisu** () on useiden Venäjän Dagestanin vuoristoseudulla virtaavien jokien nimitys. Niistä tärkeimmät ovat Sulakin alkujoet *Andijskoje Koisu* ja *Avarskoje Koisu*.

**Andijskoje Koisu** (Андийское Койсу) saa alkunsa kahdesta Georgian puolelta virtaavasta joesta. Sen pituus on 144 kilometriä (pisin alkujoki mukaan laskettuna 192 kilometriä), valuma-alueen laajuus 4810 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 69,6 kuutiometriä sekunnissa.

**Avarskoje Koisu** (Аварское Койсу, yläjuoksulla *Džurmut*, Джурмут) saa alkunsa Guton-vuoren rinteeltä ja virtaa Nukatl-harjanteen ohi kapeassa laaksossa, joka usein syvenee kanjoniksi. Sen pituus on 178 kilometriä, valuma-alueen laajuus 7660 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaus 95 kuutiometriä sekunnissa.

**Karakoisu** (Каракойсу) on Avarskoje Koisun 93 kilometriä pitkä sivujoki, johon yhtyy 81 kilometrin pituinen **Kazikumuhskoje Koisu** (Казикумухское Койсу). Karakoisun varrella sijaitsee Gergebilin vesivoimalaitos.

## Lähteet
Dustin Brown (tennispelaaja)

**Dustin Brown** (s. 8. joulukuuta 1984 Celle, Saksa) on saksalais-jamaikalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on sijoittunut ATP-maailmanlistalla kaksinpelissä sijalle 64 tammikuussa 2016 ja nelinpelissä sijalle 43 toukokuussa 2012. Hän on voittanut neljä ATP-haastajaturnausta kaksinpelissä ja 12 nelinpelissä. Lisäksi nelinpelissä hänellä on kaksi ATP-turnausvoittoa. Alkuvuodesta 2010 hän oli korkeimmalle koskaan sijoitettu jamaikalainen tennispelaaja. Hän on voittanut Rafael Nadalin kahdesti ATP-kiertueella, häviämättä hänelle kertaakaan.

## Ura
Heinäkuussa 2003 Brown pääsi karsintojen kautta ensimmäiseen ATP-turnaukseensa Newportissa. Hän hävisi avauskierroksella Bob Bryanille. Elokuussa 2009 hän voitti Samarkandin ATP-haastajaturnauksen. Johannesburgin ATP-turnauksessa helmikuussa 2010 hän voitti avauskierroksella turnauksen neljänneksi sijoitetun Marco Chiudinellin, toisella kierroksella Laurent Recoudercin, mutta hävisi kolmannella kierroksella Stéphane Robertille. Huhtikuussa hän voitti Johannesburgin ATP-haastajaturnauksen. Newportin ATP-turnauksessa heinäkuussa hän voitti Björn Phaun sekä maailmanlistan 19:nneksi sijoitetun Sam Querreyn, mutta hävisi puolivälierissä Brian Dabulille.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Moskovan–Petrogradin linja

**Moskovan–Petrogradin linja** () on yksi Pietarin metron linjoista. Se avattiin vuonna 1961. Linja merkitään karttoihin numerolla 2 ja sinisellä värillä. Linja leikkaa Pietarin pohjois–eteläsuunnassa, ja se on Pietarin metron pisin linja.

## Historia

* 29. huhtikuuta 1961 linja avataan osuudelle Tehnologitšeski institut–Park Pobedy (5 asemaa).
* 1. heinäkuuta 1963 linjaa jatkettiin osuudella Tehnologitšeski institut–Petrogradskaja (4 asemaa).
* 25. joulukuuta 1969 linjaa jatkettiin osuudella Park Pobedy–Moskovskaja (1 asema).
* 25. joulukuuta 1972 linjaa jatkettiin osuudella Moskovskaja–Kuptšino (2 asemaa).
* 6. marraskuuta 1982 linjaa jatkettiin osuudella Petrogradskaja–Udelnaja (3 asemaa).
* 19. elokuuta 1988 linjaa jatkettiin osuudella Udelnaja–Prospekt Prosveštšenija (2 asemaa)
* 22. joulukuuta 2006 avattiin linjan uusi pääteasema, Parnas Prospekt Prosveštšenijan pohjoispuolelle.

## Asemat

* Parnas
* Prospekt Prosveštšenija (Valistustie)
* Ozerki (Ozerki)
* Udelnaja
* Pionerskaja
* Tšornaja retška (Mustajoki)
* Petrogradskaja 
* Gorkovskaja
* Nevski prospekt (Yhteys Nevan–Vasilinsaaren linjalle)
* Sennaja ploštšad (Heinätori, Yhteys Frunzen–Primorjen linjalle ja Pravoberežnajan linjalle)
* Tehnologitšeski institut (Yhteys Kirovin–Viipurin linjalle)
* Frunzenskaja
* Moskovskije vorota (Moskovan riemukaari)
* Elektrosila
* Park Pobedy (Voitonpuisto)
* Moskovskaja
* Zvjozdnaja (Tähtikatu)
* Kuptšino

## Lähteet
Bežtan osa-alue

**Bežtan osa-alue** () on muodollisesti Tsuntan piiriin kuuluva kunnallinen itsehallintoalue Dagestanissa Venäjällä. Käytännössä piirin oikeudet omaava alue muodostettiin vuonna 1991, kun Tsuntan piirikeskus siirrettiin Bežtan kylästä Kideroon. Asukkaita osa-alueella on 9800 henkeä (vuonna 2009).

Bežtan osa-alue sijaitsee Dagestanin lounaisosan vuoristoseudulla. Lännessä se rajoittuu Tsuntan ja idässä Untsukulin piireihin sekä etelässä Georgiaan. Osa-alue kuuluu Avarskoje Koisun ja muu osa Tsuntan piiristä Andijskoje Koisun jokilaaksoon. Niitä yhdistävä Genuhin sola on talvella usein suljettuna voimakkaan lumentulon takia.

Osa-alueeseen kuuluu viisi maalaiskuntaa: Bežta, Gunzib, Hašarhota, Katšalai ja Tljadal. Katšalain kunta sijaitsee Babajurtin piirin alueella. Hallinnollinen keskus on Bežtan kylä, josta on 274 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Mahatškalaan.

Asukkaista 84,6 % on bežtalaisia, 10,6 % gunzibejä ja 4,8 % tsezejä. Heidän puhumansa kielet kuuluvat dagestanilaisten kielten avaarilaisen ryhmän tseziläiseen alaryhmään. Sivistyskielinään asukkaat käyttävät avaaria ja venäjää.

Alueen pääelinkeino on karjanhoitoon keskittynyt maatalous. Teollisuutta seudulla ei ole. Suuri osa väestöstä saa toimeentulonsa eläkkeistä ja sosiaaliavustuksista. Tulevaisuudessa pyritään kehittämään erityisesti matkailuelinkeinoa.

Paikallislehtenä ilmestyy avaarinkielinen *Tsijab gumru* (”Uusi elämä”).

## Aiheesta muualla
* Bežtan osa-alue Dagestanin presidentin sivustolla
Luettelo elossa olevista yli 110-vuotiaista

Ohessa on luetteloituna maailman 10 **vanhinta elossa olevaa henkilöä**, joiden ikä on todistettu. Kaikki ovat yli 110-vuotiaita. Lisäksi myös ohessa listattu erikseen viisi maailman vanhinta elossa olevaa miestä.

## Miehet

## Lähteet