open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Känns det igen

**Känns det igen** on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin kuudes albumi, joka julkaistiin vuonna 1980 levymerkillä MNW. 

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita.
### A-puoli
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Rolf Wikström – kitara, laulu
* Christer Eklund – altto-, tenori-, sopraanosaksofoni
* Håkan Johansson – klavinetti, flyygeli, urut, sähköpiano 
* Ali Lundbohm – rummut
* Olof Sjögren – basso

## Aiheesta muualla
* ''Känns det igen'' discogs.com -sivustolla
Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta

**Suomen säveltäjiä puolentoista vuosisadan ajalta** on Sulho Rannan toimittama ja WSOY:n vuonna 1945 julkaisema yksiosainen elämäkertateos suomalaisista säveltäjistä. Kirja on omistettu Jean Sibeliukselle hänen 80-vuotispäivänään 8. joulukuuta 1945.

## Toimittaminen
Elämäkertojen kirjoittajia ovat osin säveltäjät itse itsestään tai muista, osin toimittaja sekä musiikin tutkijat ja asiantuntijat. Esimerkiksi elämäkerta August Tavaststjernasta on Erik Tawaststjernan laatima, Fredrik August Ehrströmistä Taneli Kuusiston laatima ja Wilho Siukosesta Armas Maasalon laatima. Toimittaja Sulho Ranta laati omalla nimellään kolmetoista elämäkertaa, Väinö Pesola kymmenen ja Toivo Haapanen ja Heikki Klemetti kumpikin viisi. Sulho Ranta laati kuitenkin myös teoksessa ilman kirjoittajan nimeä olevia elämäkertoja ja täydensi ja korjasi muiden laatimia elämäkertoja. Myös säveltäjien itsestään laatimat elämäkerrat on esitetty teoksessa ilman tekijän nimeä. 

Toivo Haapanen paitsi avusti toimittajaa elämäkertojen kirjoittajana, osallistui myös niiden valintaan ja kirjan suunnitteluun. Veikko Helasvuo kokosi elämäkertoihin henkilötiedot ja laati hakemiston, samoin kuin suomensi Margareta Jalaksen kanssa ruotsinkieliset elämäkertatiedot.

## Sisältö
Kirjassa on yhteensä 98 säveltäjän elämäkerrat sekä omistusaukeama, toimittajan alkusanat, lähdekirjallisuuden luettelo, hakemisto ja kuvien luettelo. Elämäkerrat ovat säveltäjän syntymäajan mukaisessa järjestyksessä, ensimmäisenä esitelty säveltäjä on Erik Tulindberg (s. 22. tammikuuta 1761) ja viimeisenä Heikki Suolahti (s. 2. helmikuuta 1920). Kunkin elämäkerran alussa on tiivistelmä säveltäjän elämänvaiheista ja toiminnasta. Elämäkertojen pituutta ei ole rajattu yhdenmukaiseksi eikä pituus ilmennä säveltäjän merkittävyyttä. 

Kuvia kirjassa on yhteensä 648. Ainoa värikuva, joka on omistusaukeamalla, esittää Eero Järnefeltin maalausta Jean Sibeliuksesta. Kuvituksessa toimittajaa avustivat Eila Koponen ja Reino Rauanheimo. Taiteilijat Viljo Kojo, Aarne Nopsanen ja Lauri Santtu piirsivät kirjaan pilakuvia joistakin säveltäjistä. Kirjassa on esitetty myös näytteitä säveltäjien käsialasta heidän sävellystensä yhteydessä. 

Kirjan päällys on Eeli Jaatisen suunnittelema. 

## Laitokset
Kirjasta julkaistiin sellaisenaan vain yksi painos, mutta Einari Marvia toimitti sen pohjalta korjatun ja laajennetun kaksiosaisen laitoksen *Suomen säveltäjiä I: Erik Tulindbergistä Armas Launikseen* (491 s.) vuonna 1965 ja *Suomen säveltäjiä II: Heino Kaskesta Leif Segerstamiin* (556 s.) vuonna 1966.

Sittemmin Erkki Salmenhaaran toimittama *Suomalaisia säveltäjiä* (574 s.) julkaistiin vuonna 1994. Kimmo Korhosen *Suomen säveltäjiä neljältä vuosisadalta*, edellisiä huomattavasti lyhyempänä (224 s.), ilmestyi vuonna 2004.

## Lähteet
Ohjelman oikeaksi todistaminen

**Ohjelman oikeaksi todistaminen** on ohjelmistotekniikassa tekniikka, jossa ohjelma todistetaan todeksi. Sen vastakohta ja huomattavasti yleisempi tapa on ohjelmantestaus. Tyypillisesti ja perinteisesti on katsottu, että ohjelman testaaminen verrattuna sen oikeaksi todistamiseen on kokonaisuutena edullisempaa. Ohjelman oikeaksi todistaminen on yleensä verrattaen iso tehtävä suhteessa itse ohjelman tekemiseen. Se voi olla jopa monin verroin suurempi, kun taas testaus voi minimissään olla olematon.

Todistamisen yleinen rakenne on yleensä seuraava. Ohjelmalle laaditaan formaali määrittely. Alkuehtoon kuuluu ohjelman alkutila sekä syöttötiedot. Loppuehto sisältää ohjelman lopputilan ja tulosteet. Todistamisessa tulee osoittaa ohjelman toimivan siten, että alkuehdoista seuraa loppuehto kaikilla alkuehdoilla.

## Katso myös
* Matemaattinen todistus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 8101160 OHJELMIEN TODISTAMINEN
Superseven chiama Cairo

**Superseven chiama Cairo** () on vuonna 1965 valmistunut italialais-ranskalainen seikkailuelokuva. Umberto Lenzin ohjaaman vakoilujännärin pääosaa esittää yhdysvaltalainen Roger Browne.

## Juoni
Brittiläisestä laboratoriosta on varastettu uuden radioaktiivisen metallin baltoniumin näytepala. Kamera, johon metalli on piilotettu, joutuu vahingossa myytäväksi Kairoon. Salainen agentti Superseven lähetetään etsimään matkailijaa, jolle kamera on myyty. Hänen seuraansa lyöttäytyy heti kaksi kaunista ja vaarallista naista. Metallia tavoittelee myös kansainvälinen rikollisjoukkio, joka haluaa myydä sen vieraalle vallalle.

## Näyttelijät

## Tuotanto
*Superseven chiama Cairo* on yksi monista Italiassa 1960-luvulla tuotetuista James Bond -kopioista. Se on täynnä agenttielokuvien kliseitä ja epäuskottavia juonenkäänteitä. Tyylilajissaan keskinkertaisen elokuvan ansioiksi (tai päinvastoin heikkouksiksi) on luettu sen vaihtelevat kuvaukselliset maisemat ja aiemmin peplum-elokuvissa esiintynyt jykeväleukainen Roger Brown. Sama päähenkilö seikkailee myös elokuvassa *[[Le spie amano i fiori]]* (1966).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Diana Ball

**Diana Ball** (taiteilijanimi, s. 1973 Jokela) on suomalainen kehonrakentaja ja domina. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa Maria Veitolan *[[Maria!]]*-keskusteluohjelman studioemäntänä. Lisäksi hän on esiintynyt draamasarjassa *[[Samppanjaa ja vaahtokarkkeja]]*. Hän on yksi ensimmäisistä suomalaisista dominoista.

Diana Ball on intersukupuolinen, millä tarkoitetaan ihmistä, jonka sukuelimet, kromosomit tai hormonitoiminta eivät ole yksiselitteisesti nais- tai miestyypillisiä. Ball vietti lapsuutensa siinä uskossa, että on biologinen poika. Murrosiän tuomien fyysisten muutosten myötä hänelle selvisi, että hänellä onkin naisen geenit. Ball ei kuitenkaan kokenut asiaa kovin suureksi muutokseksi, koska oli samastunut lapsesta lähtien enemmän naisiin kuin miehiin. Miesystävätkään eivät ole kokeneet Ballin poikkeavaa anatomiaa ongelmalliseksi, joten hän on tullut sinuiksi asian kanssa.

Ball toimi Sedu Koskisen omistaman Burleski-yökerhon klubiemäntänä vuonna 2010. Hän on harrastanut kehonrakennusta ja otellut ammattimaisena vapaapainijana. Vuonna 2016 hän esiintyi pääosassa elokuvassa *The Defiler – Häpäisijä*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Team Cloud

**Team Cloud** on japanilainen vapaaotteluseura, jonka perusti Yoshihiro Akiyama. Seura on yksi harvoista japanilaissaleista, jossa voi harjoitella häkissä. Seuran tunnetuimpia ottelijoita ovat UFC:ssä otelleet Caol Uno ja Yushin Okami, sekä DREAMin kevyensarjan mestaruudesta otellut Tatsuya Kawajiri.

## Lähteet
Zsuzsanna Jakabos

**Zsuzsanna ”Zsu” Jakabos** (s. 3. huhtikuuta 1989 Pécs) on unkarilainen uimari.

Jakabos saavutti ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa Triesten lyhyen radan EM-kilpailuissa 2005 sijoittumalla pronssille 400 metrin sekauinnissa. Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2009 hän saavutti niin ikään pronssia 400 metrin sekauinnissa.

Budapestin EM-kilpailuissa 2010 Jakabos saavutti hopeaa 200 metrin perhosuinnissa ja pronssia 400 metrin sekauinnissa. Eindhovenin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2010 hän voitti kaksi kultaa; 200 metrin perhosuinnissa ja 400 metrin sekauinnissa. Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2011 hän saavutti hopeaa 100 metrin sekauinnissa ja pronssia 400 metrin sekauinnissa.

Debrecenin EM-kilpailuissa 2012 Jakabos saavutti kolme hopeaa; 200 metrin perhosuinnissa, 400 metrin sekauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä. Chartres’n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa 100 metrin sekauinnissa ja kaksi pronssia; 200 ja 400 metrin sekauinnissa. Berliinin EM-kilpailuissa 2014 Jakabos ui avausosuuden pronssia saavuttaneessa 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa.

Lontoon EM-kilpailuissa 2016 Jakabos ui avausosuuden kultaa voittaneessa 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Lisäksi hän saavutti kaksi pronssia; 400 metrin sekauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekajoukkueiden sekauintiviestissä.  Glasgow'n lyhyen radan EM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 200 metrin perhosuinnissa. Budapestin EM-kilpailuissa 2021 hän saavutti hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä. Rooman EM-kilpailuissa 2022 hän sai hopeaa 400 metrin sekauinnissa ja pronssia 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä. Hän voitti 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestin Euroopan-mestaruuden Belgradissa 2024. Lisäksi hän sai hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 400 metrin sekauinnissa.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### 50 metrin rata

### 25 metrin rata

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Zsuzsanna Jakabosin kotisivut
Kateryna Monzul

**Kateryna Volodymyrivna Monzul** (, s. 5. heinäkuuta 1981 Harkova) on ukrainalainen jalkapallotuomari. Hän on toiminut kansainvälisen jalkapalloliiton FIFAn virallisena tuomarina vuodesta 2004 alkaen.

Ukrainan miesten toiseksi korkeimmalla sarjatasolla ykkösliigassa Monzul on toiminut tuomarina vuodesta 2011 alkaen. Ensimmäisen naisten maaottelunsa, ottelun Suomen ja Puolan välillä, hän tuomitsi syyskuussa 2005. Kaudella 2013–2014 Monzul tuomitsi naisten mestarien liigan finaalin Tyresö FF:n ja VfL Wolfsburgin välillä. Vuoden 2015 naisten MM-kilpailuissa hän tuomitsi muun muassa avausottelun ja finaalin Yhdysvaltain ja Japanin välillä.

Monzul on 167 senttimetriä pitkä ja painaa 59 kilogrammaa.

## Lähteet
Garret Sparks

**Garret Sparks** (s. 28. kesäkuuta 1993 Elmhurst, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti, joka edustaa NHL-seura Los Angeles Kingsia. Toronto Maple Leafs varasi hänet seitsemännellä kierroksella .

## Ura
Sparks pelasi alempien tasojen juniorikiekkoa ennen kuin hänet varattiin  kahdeksannella kierroksella OHL-joukkue Guelph Stormiin. Hän liittyi joukkueeseen kaudeksi 2010-2011, jonka aikana pelasi 19 ottelua torjuntaprosentilla 89.0.. Seuraavana kesänä Toronto Maple Leafs varasi hänet  seitsemännellä kierroksella 190. pelaajana. Sparks pelasi kahden seuraavan kauden ajan Stormissa yhteensä 119 runkosarjaottelua sekä 11 pudotuspeliottelua. Kauden 2012-2013 lopulla hän pelasi Maple Leafsin AHL-farmijoukkue Toronto Marliesissa kolmen pelin ajan. 

Lisäksi Sparks nimettiin joulukuussa Yhdysvaltojen maajoukkueeseen vuoden 2013 nuorten maailmanmestaruuskilpailuihin Venäjälle. Sparks ei pelannut otteluakaan, mutta Yhdysvallat otti turnauksessa nuorten maailmanmestaruuden.

Kauden 2013–2014 aikana Sparks pelasi 21 AHL-ottelua Marliesissa sekä 10 peliä ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsissa. Kauden 2014-2015 Sparks aloitti Solar Bearsissa, kun Christopher Gibson ja Antoine Bibeau pelasivat itselleen paikat Marliesissa. Gibson edusti suurimman osan kaudesta Solar Bearsia, mutta pääsi myös pelaamaan kaksi AHL-ottelua, kun hänet nostettiin Marliesiin joulukuussa.

Kun Gibson kaupattiin New York Islandersiin, Sparks sai paikan Marliesissa Bibeaun kanssa. Marraskuussa Sparks valittiin kuukauden parhaaksi maalivahdiksi sekä 8. päivänä viikon parhaaksi maalivahdiksi. Hyvän pelaamisen seurauksena hänet nostettiin Toronton NHL-kokoonpanoon. Jonathan Bernierin huonon pelaamisen jälkeen Sparks sai debytoida Maple Leafsissa 30. marraskuuta 2015. Debyytissään hän torjui 24 laukausta ja otti nollapelin kotiottelussa Edmonton Oilersia vastaan. Hän oli ensimmäinen maalivahti joukkueen historiassa, joka torjui ensimmäisessä NHL-ottelussaan nollapelin. Joulukuussa Sparks loukkaantui viidennessä NHL-ottelussaan. Tammikuussa hänet lähetettiin toipumisen jälkeen takaisin Marliesiin ja sieltä kuukauden päästä Solar Bearsiin, josta Sparks nostettiin takaisin heti seuraavana päivänä hänen pelattua joukkueessa vain yhden ottelun.

Maple Leafs kauppasi maalivahti James Reimerin 27. helmikuuta 2016 San Jose Sharksiin, jonka jälkeen joukkue nosti Sparksin takaisin NHL-kokoonpanoon.

Kesällä 2019 Sparks kaupattiin Vegas Golden Knightsiin vaihdossa David Clarksoniin.

Joulukuussa 2020 Sparks teki sopimuksen ECHL-joukkue Orlando Solar Bearsin kanssa.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Jussi Mäkelä

**Juha Matti Tapio ”Jussi” Mäkelä** (s. 14. maaliskuuta 1956 Tampere) on suomalainen elokuvaneuvos ja kauppatieteiden maisteri.

## Elämä

Jussi Mäkelä aloitti uransa perheyhtiö Kinostossa ja oli perustamassa Jukka Mäkelän ja Markku Koistisen kanssa vuonna 1986 nykyistä Finnkinoa. 1990-luvulla Disney perusti haarakonttorin Suomeen, ja Mäkelä aloitti uudessa yhtiössä toimitusjohtajana. Mäkelä jäi Disneyltä eläkkeelle 2021.

Jussi Mäkelälle myönnettiin elokuvaneuvoksen arvonimi joulukuussa 2015. Edellisen kerran arvonimi myönnettiin vuonna 2002 tuottaja-toimitusjohtaja Jukka Mäkelälle, Jussi Mäkelän serkulle. Mäkelälle myönnettiin elokuva-alan kultainen ansiomerkki vuonna 2007 ja Betoni-Jussi 2026.

Juha Mäkelä on ollut Suomen Filmikamari ry:n hallituksen jäsen kahdessa jaksossa, vuosina 1988–1994 sekä 1997–2015. Hän toimi hallituksen puheenjohtajana tai varapuheenjohtajana vuosina 1999–2015. Lisäksi Mäkelä on toiminut pitkään Suomen elokuvatoimistojen liiton puheenjohtajana.

Mäkelä kilpaili ammunnassa 1970- ja 1980-luvuilla. Los Angelesin olympialaisissa 1984 hän sijoittui skeet-ammunnassa 36:nneksi. MM-kilpailuissa hän sijoittui kymmenenneksi vuonna 1977 ja EM-kilpailuissa hän oli 13:s vuonna 1981 ja 18:s vuonna 1984. Hänen isänsä Tuukka Mäkelä oli myös ampuja ja elokuva-alan toimija.

Mäkelän sisko on elokuva- ja teatteriohjaaja Taru Mäkelä.

## Lähteet
Kiekinkoski

**Kiekinkoski** on kuhmolainen kylä. Se sijaitsee 30-40 km päästä Kuhmon keskustasta. Kylä on pieni. Sen tunnetuin järvi on Hieta-Kiekki. Kiekinkoski sijaitsee Hukkajärventien varrella ja siellä on ympärivuotisasuntojen lisäksi myös mökkejä. Luonto on rikasta, Kiekinkoskella voi kalastaa ja metsästää. Koulubussi menee aamuisin ja iltapäivisin Kuhmon keskustaan. Naapurikyliä ovat Korkea ja Hukkajärvi.
Goldwind

**Goldwind**, täydelliseltä nimeltään **Xinjiang Goldwind Science & Technology Co. Limited**, on vuonna 1998 perustettu kiinalainen tuulivoimaloita valmistava tuotannollinen yritys. Se on maailman suurimpia tuuligeneraattoreiden valmistajia. Vuonna 2014 yhtiö luokiteltiin toiseksi suurimmaksi tuulivoimalavalmistajaksi maailmanlaajuisesti. Vuonna 2013 sen markkinaosuus Kiinassa oli 23,30&nbsp;% ja yhtiö oli alallaan kotimaansa suurin. Yhtiö toimii maailmanlaajuisesti kuudessa maanosassa.

Goldwind on julkinen osakeyhtiö, ja yhtiön osakkeet noteerataan Shenzhenin ja Hongkongin pörsseissä. Yhtiön kotipaikka on Sinkiangin pääkaupunki Ürümqi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ernesto Neto

**Ernesto Saboia de Albuquerque Neto** (s. 1964, Rio de Janeiro, Brasilia) on nykykuvataiteilija. Hänet tunnetaan varsinkin suurista veistoksistaan, jotka on tehty valkoisesta, sukan kaltaisesta venyvästä materiaalista, joita hän täyttää erilaisilla materiaaleilla, kuten styroksilla tai tuoksuvilla mausteilla. Hänen installaationsa täyttävät usein koko näyttelytilan. 

Neto liittyy brasilialaiseen uuskonkretistien taideliikkeeseen, joka on vallinnut Etelä-Amerikassa 1950-luvun lopulta. Hänen työnsä vahvistavat brasilialaisen kuvanveistotaiteen perinnettä ja lujittavat konstruktivistien ideoiden ja kokeellisen havainnon sekoittumista.

Hänen abstraktit näyttelynsä on suunniteltu rohkaisemaan kävijöitä ja olemaan aktiivisia osallistujia. Ihmiset voivat koskettaa, tökkiä ja kävellä useiden hänen teostensa läpi.
 
## Ura
Ernesto Neto syntyi ja kasvoi ja opiskeli Rio de Janeirossa. Hän debytoi taidegalleriassa Rio de Janeirossa vuonna 1988. 

Kansainväliseen tietoisuuteen Neton taide tuli 1990-luvun lopulla. Vuonna 2006 Neton Pariisin Panthéonissa esillä ollut teos *Leviathan Thot* ulottui rakennuksen 66 metriä korkeasta katosta lattiaan. Hän edusti Brasiliaa Vik Munizin kanssa vuonna 2001 Venetsian biennaalissa, jossa hänen installaatioitaan oli esillä sekä Brasilian paviljiongissa, että Arsenalessa olevassa kansainvälisessä yhteisnäyttelyssä. 

### Suomessa
Vuonna 2001 Ernesto Neton teos *Uusi installaatio* oli esillä Ars 01 -näyttelyssä Helsingissä. Näyttelyn teosta varten Neto vieraili ensimmäisen kerran Suomessa ja palasi useita kertoja Helsinkiin ja Kemiin.

Vuonna 2004 Neto osallistui kansainväliseen The Snow Show tapahtumaan, jossa taiteilijat ja arkkitehdit tutkivat rakentamista lumesta ja jäästä Kemissä ja Rovaniemellä.

Neto luopui teoksissaan synteettisistä materiaaleista ja alkoi käyttämään niissä puuvillaa ja muita luonnonmateriaaleja. Neto on kiinnostunut Brasilian huni kuin -kansan perinteistä ja rituaaleista. Se on yksi Amazonian alkuperäiskansoista, joka noin 8000 jäsentä elävät kyläyhteisöissä Acren osavaltiossa Luoteis-Brasiliassa. Kiasmassa oli Neton yksityisnäyttely vuonna 2016, jossa esitetyn *Boa*-teoksen käsin virkatun puuvillakudoksen rakenne on saanut muotonsa boakäärmeen päästä. Hän lahjoitti osan *Boa*-teoksesta Kiasman kokoelmiin.

Vuoden 2025 Helsinki Biennaaliin Ernesto Neto osallstui teoksellaan *Kevätlintu.* Se koostui kurkumalla ja mustalla teellä värjätystä, käsin virkatusta puuvilla- ja polyesterilangasta, bambusta, lyömäsoittimista, puusta, kivistä, lasiastioista, vedestä ja pilleistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
*
*Ernesto Neto and the Huni Kuin ~ Aru Kuxipa | Sacred Secret - Parque Ika Nai Bai, You Tube, 2015.
*Ernesto Neto and the Huni Kuin ~ Aru Kuxipa | Sacred Secret - Assembleia You Tube, 2015.
*Ernesto Neto and the Huni Kuin ~ Aru Kuxipa | Sacred Secret - Interview with Ernesto Neto, You Tube, 2015.
*Aru Kuxipa | Sacred Secret — A tour through the exhibition with Ernesto Neto, You Tube, 2015.
Anu Liivak

**Anu Liivak** (14. lokakuuta 1953 Tallinna – 10. maaliskuuta 2016) oli virolainen museonjohtaja.

Liivak opiskeli Tallinnassa ja Leningradissa 1970-luvulla. Vuonna 1991 hän aloitti Tallinnan taidehallin johdossa. Vuosina 2002–2008 Liivak toimi Suomessa Taidekeskus Retretin toimitusjohtajana. Vuonna 2006 Liivak valittiin Viron taidemuseon päärakennuksen eli KUMUn johtoon. Hän kehitti museon kansainvälisiä verkostoja ja toi virolaistaiteen rinnalla esiin Viron taiteen yhteyksiä ja eroja maan lähialueiden taiteeseen.

## Lähteet
Dongfang Electric Corporation

**Dongfang Electric Corporation Limited** (DEC, ) on vuonna 1984 perustettu kiinalainen muun muassa energiateollisuuden sähkölaitteita ja turbiineja valmistava tuotannollinen konserniyritys. Sen valmistaa vuosittain yli 37 gigawatin tehontuotantoa vastaavan määrän generaattoreita ja suuren määrän muita teollisuuden sähkölaitteita. Se on yhtiömuodoltaan julkinen osakeyhtiö, jossa Kiinan valtio käyttää määräävää valtaa (DEC Holding). Yhtiön osakkeet noteerataan Shanghain pörssissä. Yhtiön kotipaikka on Setšuanin pääkaupunki Chengdu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Dongfang Electrical Machinery Co., Ltd. (sis. historiaa yhteisestä, 1958 perustetusta edeltäjäyrityksestä ''Dongfang Electric Machinery Plant'', 东方电机厂)  (cccme.org.cn)
Tom Dolan

**Thomas Fitzgerald "Tom" Dolan** (s. 15. syyskuuta 1975 Arlingtonin piirikunta, Virginia) on yhdysvaltalainen uimari. Hän on kaksinkertainen 400 metrin sekauinnin olympiavoittaja ja maailmanmestari. Hän edusti aktiiviurallaan Club Wolverine -seuraa ja hän on pituudeltaan 201 cm.

Dolan voitti Atlantan olympialaisissa 1996 kultaa 400 metrin sekauinnissa ajalla 4.14,90. 200 metrin sekauinnissa hän sijoittui seitsemänneksi. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän saavutti kultaa 400 metrin sekauinnissa maailmanennätysajalla 4.11,76 ja hopeaa 200 metrin sekauinnissa ajalla 1.59,77.

Dolan voitti 400 metrin sekauinnin maailmanmestaruuden Rooman MM-kilpailuissa 1994 ajalla 4.12,30 ja Perthissä 1998 ajalla 4.14,95. Hän sijoittui lisäksi kahdeksanneksi 400 metrin vapaauinnissa 1994 ja 200 metrin sekauinnissa 1998.

Dolan saavutti Tyynenmeren-mestaruuskilpailuissa kultaa molemmilla sekauintimatkoilla Atlantassa 1995 sekä hopeaa 400 metrin sekauinnissa Kobessa 1993 ja 200 metrin selkäuinnissa 1995. 

## Lähteet
Jalkapallon Suomen Cup 1970

**Jalkapallon Suomen Cup 1970** oli cupin 16. järjestämisvuosi. Kilpailuun osallistui 271 joukkuetta, jotka pelasivat 275 ottelua. Joukkueet jakautuivat sarjoittain seuraavasti: Mestaruussarja 12, II divisioona 36, III divisioona 73, IV divisioona 95 ja muut 55. Loppuotteluun selvisivät Mikkelin Palloilijat ja Lahden Reipas, ja se pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Ottelua seurasi 5399 maksanutta katsojaa, ja sen voitti MP jatkoajan jälkeen 4-1, varsinainen peliaika loppui lukemiin 1-1.

## Varsinainen kilpailu

### 1. Kierros

### 2. Kierros

### Suomen Cupin ottelut neljännesvälieristä alkaen

Cup-mestarit: Risto Remes, Rainer Jungman, Heikki Valjakka, Antti Rusanen, Vilho Rajantie, Antero Hyttinen, Matti Vanhanen, Antero Nikkanen, Raimo Marttinen (pelaajavalmentaja), Heikki Kangaskorpi, Seppo Gunther, Pentti Toivola ja Kari Mutanen

## Lähteet
* Suomen Cupin finaalit 
* Suomen Palloliitto 1970 
* Palloliiton tuloshistoriikki
Isoruokorotta

**Isoruokorotta** (*Thryonomys swinderianus*) on suurikokoinen Afrikassa elävä jyrsijä.

Isoruokorotan vartalo kasvaa 35–60&nbsp;cm pitkäksi, ja häntä tuo eläimelle 6–25&nbsp;cm lisää pituutta. Koiraiden keskipaino on 4,5&nbsp;kg, naaraiden 3,5&nbsp;kg. Isoruokorotan kuono on pyöreä, korvat lyhyet ja karva karkeaa.

Isoruokorottia tavataan yleisesti Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Sen levinäisyysalue ulottuu Guineanlahden pohjoisrannalta koko mantereen poikki itään ja sieltä Afrikan itäosia pitkin aina Etelä-Afrikan Itä-Kapin provinssiin.

Isoruokorotan tyypillistä elinympäristöä ovat ruovikot tai muut tiheää ruohoa kasvavat paikat, usein jokivarressa. Niitä tavataan harvoin kaukana vesialueista. Maanviljelys on luonut uusia niille sopivia elinympäristöjä kuten maissi- ja sokeriruokopellot. 

Laji on aktiivinen yöaikaan. Vuodessa syntyy kaksi poikuetta, yhteensä jopa kaksitoista poikasta.

Ghanassa isoruokorottia pidetään arvostettuna pikkuriistalajina (bushmeat). Niitä on alettu kasvattaa häkissä ravintoeläimiksi.
 
## Lähteet
Ruokorotat

**Ruokorotat** (Thryonomyidae) on jyrsijöiden heimo, johon kuuluu vain yksi suku, *Thryonomys*, jossa on kaksi Afrikassa elävää lajia.

Ruokorottien lihaa pidetään herkullisena monissa osissa Afrikkaa. Niitä  pyydystetään luonnosta pienriistaksi (bushmeat) ja kasvatetaan tarhoissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Ruokorotat (''Thryonomyidae'')
*ITIS: Thryonomyidae
Thalassocnus

**Thalassocnus** (tunnetaan myös nimellä **vesilaiskiaiset**) on sukupuuttoon kuollut erikoistuneiden maalaiskiaisten suku. Se kuului heimoon Nothrotheriidae ja oli läheistä sukua heimon Megatheriidae jättimäisille maalaiskiaisille. *Thalassocnuksen* eläessä sisämaa oli karua aavikkoa, joten se joutui sopeutumaan hankkimaan ravintonsa merestä. Lajit elivät Etelä-Amerikan länsirannikon vesissä myöhäiseltä mioseenilta myöhäiselle plioseenille.

Suvun fossiilit on löydetty Perusta, ja yksi yksilö Bahía Inglesasta pohjoisesta Chilestä vuonna 2008. *Thalassocnuksen* vanhemmat lajit *T. antiquus*, *T. natans* ja *T. littoralis* elivät osittain vedessä ja söivät mahdollisesti rannalle huuhtoutunutta merilevää tai ajokkaita matalassa vedessä. Myöhemmät lajit *T. carolomartini* ja *T. yaucensis* näyttävät olleen erikoistuneita sukeltamaan syvemmässä vedessä ravinnon perässä.

*Thalassocnuksen* kallo oli pidempi kuin muilla maalaiskiaisilla. Se oli laajentunut eläimen alaspäinkääntyneen kuonon kohdalla, mahdollisesti tukien paksuja huulia joita se käytti ravinnon käsittelyyn, samaan tapaan kuin nykyinen dugongi. Käsien vahvat kynnet ovat käyttötarkoitukseltaan verrattavissa merileguaaniin, pitämään kiinni merenpohjasta syödessä. Myös käsien luut olivat levittäytyneet hylkeiden tapaan, helpottaakseen liikkumista vedessä. Litistynyttä ja lihaksikasta häntää käytettiin uimista edesauttavana elimenä.

## Lajit

Tunnetut lajit:
* †*[[Thalassocnus antiquus]]* de Muizon *et al.*, 2003
* †*[[Thalassocnus natans]]* de Muizon & McDonald, 1995 (tyyppilaji)
* †*[[Thalassocnus littoralis]]* McDonald & de Muizon, 2002
* †*[[Thalassocnus carolomartini]]* McDonald & de Muizon, 2002
* †*[[Thalassocnus yaucensis]]* de Muizon *et al.*, 2004
* †*[[Thalassocnus sp.]]* Canto *et al.*, 2008

## Lähteet
* 
### Viitteet
Dietikon

**Dietikon** on kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Zürichin kantonissa, kymmenkunta kilometriä Zürichistä luoteeseen. Kaupungissa on runsaat 26&nbsp;000 asukasta. Dietikon on samannimisen hallintoalueen keskuspaikka.

## Sijainti
Dietikon sijaitsee Zürichin läntisen ohikulkutien kupeessa ja Limmatjoen varrella, joen länsirannalla.

## Liikenne
Zürichin ja Badenin välinen moottoritie (A1/A3) kulkee Dietikonin kautta. SBB:n rautatie Zürich–Baden kulkee Dietikonin kautta. Lisäksi Dietikonista on Aargau Verkehr AG:n junayhteys Bremgarteniin ja Wohleniin (Zürichin S-Bahnin reitti S17).

## Lähteet
*
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Bruno Bozzetto

**Bruno Bozzetto** (s. 1938 Milano) on italialainen animaatio-ohjaaja. Hän on tehnyt lyhytelokuvia ja televisiosarjoja. Tunnetuin hänen luomistaan hahmoista on signor Rossi, jonka ensimmäiset animaatiot hän teki 1960-luvulla.

Bozzetton ensimmäinen lyhytelokuva esitettiin vuonna 1958. Nykyisin hän julkaisee niitä myös verkossa. Hän on tehnyt noin 350 lyhytelokuvaa ja opetusfilmiä.

## Palkinnot ja tunnustukset
* elämäntyöpalkinto, Bergamon elokuvajuhlat 2003

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*Bruno Bozzetton kotisivu
Paavo Mikkola

**Paavo Mikkola** (29. syyskuuta 1906 Hietamäki, Inkeri – 13. huhtikuuta 1977 Lahti) oli suomalainen kuvanveistäjä.
Paavo Mikkola veisti kivestä veljiensä Edvard ja Walter Mikkolan kanssa Lahden sankaripatsaan Vapauden Hengetär Wäinö Aaltosen kipsimallin mukaan. Mikkolan veljesten kiviveistämö valmisti myös Padasjoen ja Lapinjärven sankarimuistomerkkien kivet.

## Julkiset työt

* Luhangan sankaripatsas , prossiveistos "Älä itke äitini" , joka on paljastettu 14.9.1952 
* Heinolan maaseurankunnan kirkon sankaripatsas, graniittiveistos "Usko tulevaisuuteen" , joka on paljastettu 11.9.1950 
Lähde: 

### Kuvia julkisista veistoksista

Tiedosto:Lapinjärvi sankarimuistomerkki.JPG|*Sankarihautojen muistomerkki*, 1945, Lapinjärvi.
Tiedosto:Heinolan sankaripatsas Mikkola 1.JPG|*Usko tulevaisuuteen*, 1950, Heinola.
Tiedosto:Älä itke äitini by Paavo Mikkola 1952 Luhanka.JPG|*Älä itke äitini*, 1952, Luhanka.


## Lähteet
Kohtuuttomuuksia

**Kohtuuttomuuksia** on Yle TV1:llä vuonna 2016 ensiesitetty neliosainen komediasarja. Siinä parodioidaan nykyajan ilmiöitä, kuten menestymispaineita ja sukupuolirooleja. Sarjan on käsikirjoittanut Tiina Lymi; hän on myös yksi sarjan pääosanäyttelijöistä. Muissa päärooleissa esiintyvät Elina Knihtilä, Hannu-Pekka Björkman sekä Ville Tiihonen.

Sarjan kolme ensimmäistä jaksoa ovat irrallisia kokonaisuuksia, mutta niissäkin satunnaiset kohtaukset risteävät keskenään. Neljännessä jaksossa näyttelijät esittävät itsejään osittain fiktiivisesti sarjan tekemisestä kertovassa jaksossa.

Sarja kuvattiin kesäkuun 2015 aikana. Sen budjetti oli 765&nbsp;000 euroa, josta Suomen elokuvasäätiön tukea oli 150&nbsp;000 euroa.

## Rooleissa
### Pääosissa

### Sivuosissa

## Jaksot

## Juoni
Ensimmäinen jakso ”Ystäviä ja vaikutusvaltaa” seuraa viisihenkisen toimistotyöporukan ihmissuhteita tyhjine bisnesjargoneineen ja seksuaalisine häirintöineen tilanteissa, joissa sosiaalisesti kömpelö puurtaja (Kaihua) jätetään aina ulkopuolelle.

Toisessa jaksossa ”Kiekkovaimo” Anne (Lymi) kuljettaa autolla vanhaa SaiPan cheerleader-kaveriaan, Amerikkaan jääkiekkovaimoksi päätynyttä viinan- ja kokaiininhuuruista Pirjoa (Knihtilä) Helsingistä kohti molempien kotiseutua Lappeenrantaa.

Kolmannessa jaksossa ”Juhannussalko” pelibisneksistä haaveileva mies (Tiihonen) etsii rahoittajaa hankkeilleen ja kohtaa sopivalla hetkellä vauraan suomenruotsalaisen perheen tyttären (Soulié), joka vie hänet sukunsa saareen kohtalokkaaseen juhannuksenviettoon.

Neljännessä jaksossa ”Mitä todella tapahtui” seurataan pseudodokumentaarisesti edellisten kolmen jakson tekovaiheita. Päähenkilönä on ohjaaja Kotwica, joka joutuu muka kärsimään Knihtilän ja Lymin telaketjufeminismistä ja tuottaja Markus Selinin tyranniasta. Tuottajan vaatimuksesta mukaan otetusta Aku Hirviniemestä päästään eroon.

## Vastaanotto
*Helsingin Sanomien* Leena Virtasen mukaan *Kohtuuttomuuksien* tyyli on mustaa komediaa, muttei yhtä synkeää kuin Aleksi Salmenperän *[[Häiriötekijä (elokuva)|Häiriötekijässä]]*. Hänestä jokaisen neljän tainan perusjännite on hyvä, mutta jännitteen purkaminen onnistuneeksi lopuksi on usein jäänyt kesken. ”Raivarit ja totaaliset kännisekoilut naurattavat hetken, mutta ne ovat myös helppoja ratkaisuja eivätkä tarjoa mitään yllättävää.”

## Lähteet
Luettelo Suomen valtiollisista hautajaisista

Tämä on luettelo **[[Suomi|Suomen]] itsenäisyyden aikana järjestetyistä [[Valtiolliset hautajaiset|valtiollisista hautajaisista]].** Vuoteen 1989 saakka käytettiin ilmaisua ”haudataan valtion varoin”, minkä jälkeen hallitus teki päätöksen vanhasta menettelystä luopumisesta. Vuodesta 1990 lähtien on käytetty nimitystä ”valtiolliset hautajaiset”, jotka järjestetään tasavallan presidenteille tai poikkeustapauksissa valtioneuvoston päätöksellä muutoin merkittäville henkilöille.

## Historia

Valtioneuvosto aloitti käytännön jo vuonna 1920, mutta siitä ei tehty mitään säännöksiä, eikä valtion varoin haudatuista henkilöistä myöskään pidetty eritystä luetteloa. Taiteilijoiden ja urheilijoiden hautajaisia esitti Opetusministeriö, upseerien Puolustusministeriö, ja muiden merkkihenkilöiden valtioneuvoston kanslia. Vuonna 1980 asiasta tehtiin selvitys, ja samalla ehdotettiin käyttöönotettavaksi termiä ”valtiolliset hautajaiset”, joka ei kuitenkaan saanut kielitieteilijöiden hyväksyntää. Joulukuussa 1989 hallitus päätti vähentää merkkihenkilöiden hautaamista valtion varoin niin, että jatkossa pääsääntöisesti vain presidentit saavat valtiolliset hautajaiset. Poikkeustapauksiksi luettiin hyvin pitkäaikaiset pääministerit, eduskunnan puhemiehet sekä erityistä merkitystä omaavat henkilöt, kuten Nobel-palkinnon saajat. Lisäksi puolustusvoimien palveluksessa olevien henkilöiden, virantoimituksessa kuolleiden virkamiesten sekä suuronnettomuuksien uhrien hautajaisia päätettiin edelleen tukea valtion varoista.

Vuosina 1921–1989 valtion varoin haudattiin yhteensä 73 merkkihenkilöä. Lisäksi valtion varoin haudattiin puolustusvoimien palveluksessa olleita henkilöitä, suuronnettomuuksien uhreja sekä virantoimituksessa surmansa saaneita poliiseja, rautatietyöläisiä ja postivirkailijoita. Vuoden 1989 jälkeen valtiolliset hautajaiset on järjestetty yhdeksän kertaa.

## Luettelo haudatuista vuodesta 1921
Luettelo sisältää kaikki valtiolliset hautajaiset vuodesta 1990 lähtien sekä 71 nimeä vuosilta 1921–1989.

## Lähteet
*

### Viitteet
Mylodon

**Mylodon** on sukupuuttoon kuollut härän kokoisten maalaiskiaisten suku. Sen jäänteitä on löydetty pleistoseenin aikaisista luolaesiintymistä. Luolan kuivuuden ansiosta *Mylodonista* on säilynyt paloja nahasta ja turkista, jotka osoittavat että eläimen nahassa oli pieniä nystyjä siihen sulautuneena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Prehistoric Wildlife: Mylodon
Baar

**Baar** on kaupunki Keski-Sveitsissä, Zugin kantonissa, pari kilometriä Zugin kaupungista pohjoiseen. Kaupungissa on runsaat 23&nbsp;000 asukasta. 

## Sijainti
Baar sijaitsee Zuginjärven koillispuolella, Lorzejoen varrella.

## Liikenne
Zugin ja Zürichin välinen päätie 4 kulkee Baarin kautta. Baarista on myös moottoritieliityntä (A4a) moottoritielle A4. Baarista on rautatieyhteys Zugiin sekä Zimmerbergin tunnelin ja Thalwilin kautta Zürichiin.

## Lähteet
*
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Markku Wilenius

**Markku Johannes Wilenius** (s. 28. marraskuuta 1961 Helsinki) on suomalainen tutkija, tulevaisuudentutkimuksen professori Turun yliopiston tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa marraskuusta 2014 lähtien ja Dubain tulevaisuusakatemian tieteellinen johtaja vuoden 2020 alusta.

## Koulutus ja ura
Wilenius kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin steinerkoulusta (1981). Hän valmistui puutarhuriksi vuonna 1988. Sen jälkeen hän opiskeli Jyväskylän yliopistossa yhteiskuntatieteiden maisteriksi (1992) ja lisensiaatiksi (1995). Valtiotieteiden tohtoriksi hän valmistui Helsingin yliopistosta vuonna 1997. Hänen englanninkielinen, yhteiskuntatieteelliseen ympäristötutkimuksen piiriin kuuluva väitöskirjansa (1997) oli otsikoitu *Faust on Wheels: Conceptualizing Modernization and Global Climate Change*.

Vuonna 1992 hän toimi tutkijana Suomen Akatemian ilmastonmuutoksen tutkimusohjelmassa. Vuonna 1996 Wilenius aloitti Turun kauppakorkeakoulun tulevaisuuden tutkimuskeskuksen koordinaattorina Suoman Akatemian *Citizenship and Ecomodernization in the Information Society: Futures Approach* -tutkimushankkeessa.  Wilenius johti keskusta vuosina 1999–2001 ja 2003–2005. Hän työskenteli tulevaisuudentutkimuksen professorina Turun yliopiston kauppakorkeakoulun Tulevaisuuden tutkimuskeskuksessa vuosina 2004–2012.

Vuosina 2007–2010 Wilenius työskenteli vakuutusyhtiö Allianzin ylimmässä johdossa ja neuvonantajana toimien muun muassa strategiayksiön johtajana.

Vuonna 2016 hänelle myönnettiin neljän vuoden kestoinen Unescon professuuri (UNESCO Chair in Learning Society and Futures of Education). 

Jäätyään valitsematta Suomen itsenäisyyden juhlarahaston Sitran johtajaksi vuonna 2019 hän aloitti työt Dubai Future Academyn dekaanina vuoden 2020 alussa.

Wilenius on tutkinut muun muassa teknologian, talouden, ruoan, kulttuurin, ilmaston, koulutuksen, median, alueellisen kehityksen ja Euroopan tulevaisuuteen liittyviä teemoja. Hän on toiminut monissa valtionhallinnon toimikunnissa ja on muun muassa Suomen IPCC-työryhmän ja Rooman Klubin jäsen sekä Walter Ahlströmin säätiön ja Runar Bäckströmin säätiön puheenjohtaja.

Markku Wileniuksen *Tulevaisuuskirja* (Otava, 2015) sai Lauri Jäntin säätiön kunniamaininnan vuonna 2016.

## Yksityiselämä
Wileniuksen isä oli filosofian emeritusprofessori Reijo Wilenius.

## Teoksia
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Markku Wileniuksen verkkosivut
* Markku Wilenius. University of Turku, Finland Futures Research Centre  (researchgate.net)
* Google Scholarin haku "Markku Wilenius"  (scholar.google.com)
* Markus Ziemann (4.8.2019) Tulevaisuustutkija Markku Wilenius tietää, että 10 vuoden päästä elämme täysin erilaisessa maailmassa: "Suuri herääminen on selvästi tapahtumassa" (yle.fi)
Luettelo avaruusteleskoopeista

Tämä on **luettelo avaruustutkimusasemista** jaettuna taajuusalueittain gamma-, röntgen-, ultravioletti- ja infrapunasäteilyn sekä näkyvän valon havaitseviin teleskooppeihin.

## Gammasäteily

## Röntgensäteily

## Ultraviolettisäteily

## Infrapuna

## Näkyvä valo

## Mikroaalto

## Lähteet
Jukka Havu

**Jukka Sakari Havu** (s. 16. lokakuuta 1951 Helsinki) on suomalainen ranskan kielen tutkija ja opettaja. Hän toimi Tampereen yliopiston kieli- ja käännöstieteiden laitoksen johtajana 2005–2010 ja kieli-, käännös- ja kirjallisuustieteiden yksikön johtajana 2011–2013.

Havu väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1998 espanjalaisesta (iberoromaanisesta) filologiasta. Hän toimi espanjan kielen päätoimisena tuntiopettajana Helsingin yliopistossa 1982–1984 ja espanjan kielen lehtorina Helsingin Kauppakorkeakoulussa 1985–1997. Havu oli Tampereen yliopiston ranskan kielen määräaikainen apulaisprofessori 1998–2000. Vuosina 2001–2004 hän toimi Suomen Ranskan instituutin johtajana. Tampereen yliopiston ranskan kielen professorina Havu toimi elokuusta 2004 alkaen.

Havun tutkimusintressejä ovat muun muassa aikamuoto, aspekti ja aktionaalisuus romaanisissa kielissä, verbaaliperifraasit, diakroninen variaatio ja kielipolitiikka. Hän on osoittanut julkisessa keskustelussa huolta etenkin suomalaisten nuorten kielitaidon kaventumisesta.

## Lähteet
Kriens

**Kriens** on kaupunki Keski-Sveitsissä, Luzernin kantonissa, pari kilometriä Luzernista lounaaseen. Kaupungissa on runsaat 27&nbsp;000 asukasta. 

## Sijainti
Kriens sijaitsee Vierwaldstätterseen länsipuolella, Pilatus- ja Sonnebergvuorten rinteillä. Kaupunki muodostaa Luzernin kanssa yhtenäisen kaupunkialueen.

## Liikenne
Moottoritie A2 kulkee Kriensin kautta. Kriens on Zentralbahn-rautatieyhtiön Luzern–Hergiswil-rautatien varrella.

Kriensistä on köysiratayhteys Pilatusvuorelle.

## Lähteet
*
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Vismuttipentafluoridi

**Vismuttipentafluoridi** (BiF5) on vismutin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää voimakkaana fluoraavana reagenssina.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa vismuttipentafluoridi on valkoisia neulasmaisia kiteitä. Yhdisteen alkeiskoppi on tetragonaalinen hilakeskeinen rakenne ja rakenne koostuu pitkistä polymeeriketjuista, jotka ovat järjestäytyneet kerroksittain. Vismuttipentafluoridi liukenee moniin orgaanisiin ja epäorgaanisiin liuottimiin, mutta veden kanssa se reagoi erittäin voimakkaasti. Reaktiossa muodostuu otsonia, happidifluoridia ja ruskeaa vismutti(V)oksifluoridia. Vismuttipentafluoridi on erittäin voimakas hapetin ja fluoraava reagenssi. Se esimerkiksi muodostaa hiilivedyistä fluorihiilivetyjä, uraanitetrafluoridista uraaniheksafluoridia, bromista bromitrifluoridia ja -pentafluoridia ja kloorista kloorimonofluoridia. Aine on vahva Lewis-happo ja reagoi monien fluoridien kanssa muodostaen yhdisteitä, joissa on heksafluorivismutaatti-ioni BiF6-. Kuumennettaessa yli 120 °C:n yhdiste alkaa hajota fluoriksi ja vismuttitrifluoridiksi.

## Valmistus ja käyttö
Vismuttipentafluoridia voidaan valmistaa kuumentamalla vismuttia tai vismuttitrifluoridia noin 500&ndash;600 °C:n lämpötilaan fluorin tai klooritrifluoridin toimiessa fluoraavana reagenssina. Tuote puhdistetaan sublimoimalla alipaineessa.

Orgaanisissa synteeseissä vismuttipentafluoridia voidaan käyttää fluoraavana reagenssina. Siitä valmistetaan muun muassa jodifluorialkaaneja, fluorattuja polttoaineseoksia ja fluorialkyylifosforaaneja. Aine toimii myös katalyyttinä muodostettaessa karbokationeja.

## Lähteet
Janne Hukkinen

**Janne Ilmari Hukkinen** (s. 6. lokakuuta 1957 Helsinki) on suomalainen ympäristöpolitiikan professori Helsingin yliopistossa elokuusta 2008. Hän toimi ympäristönsuojelun professorina Teknillisessä korkeakoulussa 1999–2008.

Hukkinen valmistui diplomi-insinööriksi Helsingin Teknillisestä korkeakoulusta 1984 ja väitteli Kalifornian yliopiston Berkeleyn kampusyliopistossa 1990. Vuosina 1993–1996 hän toimi apulaisprofessorina Alankomaissa Maastricht School of Managementissa. Vuosina 1996–1998 Hukkinen johti Lapin yliopiston Arktista keskusta ja toimi sen professorina. Hän tutkii muun muassa kestävyyden arvioinnin ja strategioiden sosio-kognitiivisia ulottuvuuksia.

Hukkinen on ollut Korkeimman hallinto-oikeuden ympäristöasiantuntijaneuvos vuodesta 2000. Hän on ollut Suomen Tiedeseuran jäsen vuodesta 2012.

## Julkaisuja
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Janne I. Hukkisen verkkosivut
Noitia on minun sukuni

**Noitia on minun sukuni** on suomalaisen, melodista black metalia soittavan yhtyeen, Hiidenhaudan ensimmäinen varsinainen studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 2014. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Fornjotur — laulu, sanoitus
* Riena — laulu
* Ihtirieckos — bassokitara
* Gastjäle — kosketinsoitin, huilu
* Marras — kitara
* Rostiof — rummut, lyömäsoitin

Levyllä esiintyy myös Jonne Järvelä, kappaleessa Hiiden virsi.

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 
* Kaaoszine: 7/10
* Metal Observer: 6.5/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Uster

**Uster** on kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Zürichin kantonissa, parikymmentä kilometriä Zürichin kaupungista itään. Kaupungissa on runsaat 33&nbsp;000 asukasta. 

## Sijainti
Uster sijaitsee Greifenseen itäpuolella, kumpuilevassa Mittellandissa.

## Liikenne
Usterista on moottoritieyhteys (A53) moottoritielle A1. SBB:n rautatie Zürichistä Dübendorfin kautta Rapperswiliin kulkee Usterin kautta.

## Lähteet
*
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Vincent Janssen

**Vincent Janssen** (s. 15. kesäkuuta 1994 Heesch) on alankomaalainen jalkapalloilija, joka edustaa belgialaisseura Royal Antwerpia. Hän kuului kaudet 2016–2019 Englannin Valioliigan Tottenham Hotspurin miehistöön mutta pelasi kauden 2017–2018 lainassa Turkin Superliigan Fenerbahçessa. Kausina 2019–2022 hän pelasi Meksikossa. Vasenjalkainen Janssen on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Alankomaiden maajoukkueessa vuodesta 2016.

## Seurajoukkueura
Janssen debytoi Almere Cityn paidassa Eerste divisiessä kaudella 2013–2014. Hän pelasi seuran paidassa kahden kauden aikana 69 ottelua onnistuen niissä 29 kertaa maalinteossa. Heinäkuussa 2015 Janssen siirtyi Eredivisien AZ Alkmaariin. Hän teki pääsarjadebyyttinsä seuraavassa kuussa Ajaxia vastaan ja teki avausmaalinsa lokakuussa 2015 Twenten verkkoon. Hän teki tuossa ottelussa kaksi maalia. Hän voitti kauden 2015−2016 Eredivisien maalikuninkuuden tehtyään 27 maalia.

Janssen siirtyi Englannin Valioliigan Tottenhamiin 22 miljoonalla eurolla kesällä 2016. Hän teki debyyttikaudellaan vain kaksi valioliigamaalia 27 ottelussa. Kauden 2017−2018 hän pelasi lainalla Turkin Superliigan Fenerbahçessa, jossa teki 16 sarjaottelussa neljä maalia. Seuraavaksi kaudeksi hän pelasi Tottenhamiin, jossa pelasi vain kolmessa valioliigaottelussa ilman maaleja.

Janssen siirtyi meksikolaiseen Monterreyhyn 9 miljoonalla eurolla kesällä 2019. Hän oli samana vuonna voittamassa Meksikon Primera Divisiónin Apertura-mestaruutta. Hän teki 13 pelaamassaan ottelussa kaksi maalia. Hän jatkoi Monterreyssä kesään 2022 saakka. Tuolloin hän siirtyi belgialaisseura Royal Antwerpiin.

## Maajoukkueura
Janssen edusti Alankomaita nuorten maajoukkuetasolla 15-vuotiaista alkaen. Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa hän pelasi vuosina 2014−2015. Alankomaiden jalkapallomaajoukkueessa Janssen teki debyyttinsä maaliskuussa 2016 ystävyysottelussa Ranskaa vastaan. Ensimmäisen maalinsa Janssen teki toisessa maaottelussaan Englantia vastaan. Ensimmäisen arvokilpailujen karsintaottelunsa hän pelasi  Ruotsia vastaan syyskuussa 2016. Lokakuun 2017 jälkeen hän oli lähes viisi vuotta poissa maajoukkueesta, johon hän teki paluun kesäkuussa 2022. MM-kilpailuissa 2022 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisessä alkulohko-ottelussa Senegalia vastaan ja tuli vaihdosta kentälle kolmannessa alkulohko-ottelussa Qataria vastaan.

Janssen on vuoden 2022 loppuun mennessä pelannut 22 A-maaottelua ja tehnyt niissä seitsemän maalia. Maaleistaan kaksi hän on tehnyt MM-karsinnoissa ja viisi ystävyysotteluissa.

## Muuta
Janssenin äiti Annemarie Verstappen on uinnin olympiamitalisti ja maailmanmestari.

## Lähteet
Magaza Stomp

**Magaza Stomp** on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin seitsemäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1981 levymerkillä MNW. 

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita.
### A-puoli
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Rolf Wikström – kitara, laulu
* Håkan Johansson – kosketinsoittimet
* Thomas Jutterström – tenorisaksofoni, tamburiini
* Stefan Lund – basso
* Ali Lundbohm – rummut
* Johan Stengård – tenori-, baritonisaksofoni

## Aiheesta muualla
* ''Magaza Stomp'' discogs.com -sivustolla
Archeynsammakko

**Archeynsammakko** (*Leiopelma archeyi*) on kantasammakoihin kuuluva, Uudessa-Seelannissa elävä endeeminen sammakko.

## Koko ja ulkonäkö
Archeynsammakko on pieni, noin 38 millimetrin kokoinen. Sammakko on yöeläin; suurimman ajan päivästä ne ovat piilossa kosteissa koloissa kivien tai kaatuneiden puunrunkojen alla. Sammakot eivät kurnuta ja niillä on pyöreät silmät.

## Levinneisyys
Sammakkoa tavataan kahdella alueella Pohjoissaarella. Elinympäristönä toimii noin 400–1000 metrin korkeudessa olevat kosteat metsät.

## Lisääntyminen
Archeynsammakko munii munat kosteisiin paikkoihin kivien tai kaatuneiden puunrunkojen alle. Urossammakko kantaa kuoriutuneita yksilöitä selässään muutaman viikon ajan, kunnes poikasten muodonmuutos varsinaisiksi sammakoiksi on lähes täydellinen.

## Uhat ja suojelu
*[[Batrachochytrium dendrobatidis]]* -sienitauti romahdutti luonnossa elävän sammakkokannan 2000-luvun vaihteen tienoilla. Aucklandin eläintarhaan perustettiin kannan koon turvaamiseksi lajia varten lisääntymiskeskus, jonka tavoitteena on turvata sammakon säästyminen sukupuutolta.

## Lähteet
China Northern Airlinesin lento 6136

**China Northern Airlinesin lento 6136** oli China Northern Airlinesin reittilento Pekingin kansainväliseltä lentoasemalta Dalianin Zhoshuizhin kansainväliselle lentoasemalle. 7. toukokuuta 2002 lentoa operoinut McDonnell Douglas MD-82 syöksyi Bohainlahteen matkustajan sytytettyä koneessa tulipalon ilmeisesti vakuutuspetostarkoituksessa.

## Lentokone
Onnettomuuskone, McDonnell Douglas MD-82, rekisteritunnukseltaan B-2138, rakennettiin Shanghai Aviation Industrial Corporationin tehtaalla Kiinassa. Se lensi ensilentonsa lokakuussa 1990 ja toimitettiin China Northern Airlinesille heinäkuussa 1991. Koneelle oli kertynyt noin 26&nbsp;000 lentotuntia 16&nbsp;000 lennolla. Se oli osallisena kahdessa kaappaustapauksessa vuoden 1993 marras- ja joulukuussa. Molemmilla kerroilla kaappari halusi päästä Taiwaniin, ja sinne päästyään antautui viranomaisille.

## Onnettomuus
Lento lähti Pekingistä kello 20.37 paikallista aikaa, ja lennon arvioitu kesto oli noin tunti. Lentäjät ilmoittivat lennonjohdolle koneessa olevasta tulipalosta kello 21.20, ja yhteys koneeseen menetettiin kello 21.24. Kahdeksan minuuttia myöhemmin kello 21.32 se syöksyi mereen noin 20 kilometriä Dalianista itään. Erään silminnäkijän mukaan kone oli alkuun kaarrellut ympäri ja sitten syöksynyt mereen.

Ohjaamon ääninauhuri löydettiin viikko onnettomuuden jälkeen, 14. toukokuuta. Lentoarvotallennin löytyi 18. toukokuuta.

Onnettomuudessa kuolivat kaikki yhdeksän miehistön jäsentä ja 103 matkustajaa, joista 95 oli Kiinan kansalaisia. Lopuista kahdeksasta kolme oli kotoisin Japanista, muut muun muassa Etelä-Koreasta.

## Onnettomuuden syy
Uutistoimisto Xinhua julkaisi onnettomuustutkinnan tulokset 8. joulukuuta 2002. Palo oli kehittynyt ja levinnyt niin nopeasti, että suurin osa matkustajista oli kuollut hiilidioksidimyrkytykseen jo ennen mereensyöksyä. Tutkinnassa tuli ilmi, että palo alkoi kiinalaisen Zhang Pilinin istumapaikalta. Pilin oli onnettomuuspäivänä ostanut kaksi matkavakuutusta, lentänyt Dalianista Pekingiin ja ostanut sieltä viisi matkavakuutusta lisää. Vakuutusten arvo oli yhteensä yli 1,5 miljoonaa renminbiä, lähes 190&nbsp;000 Yhdysvaltain dollaria. Valvontakameroiden mukaan hän vietti tämän jälkeen useita tunteja Pekingin lentoasemalla polttaen savukkeita.

Tutkinnassa Pilinin istumapaikan ympäristöstä löydettiin jäämiä bensiinistä. Sattumalta Pilin oli valinnut istumapaikan suuren virtajohdon yläpuolelta. Bensiinin syttyessä tapahtunut räjähdys todennäköisesti vaurioitti tätä johtoa, mikä johti lentokoneen tärkeiden järjestelmien vioittumiseen tai menettämiseen ja sitä kautta poikkeuksellisen nopeaan hallinnan menetykseen. Pilinin asunnolta löydettiin bensiinillä täytettyjä pulloja, ja ilmeisesti samanlaisilla pulloilla hän sytytti tulipalon lennolla 6136.

Pilinin motiivi oli ilmeisesti vakuutuspetos. Hänellä ei kuitenkaan ollut selkeää syytä tekoonsa: hän oli naimisissa, hänellä oli pieni poika, oma yritys eikä epätavallisen paljon velkoja. Edes Pilinin vaimo ei tiennyt hänen aikeistaan eikä osannut sanoa syytä sille, miksi Pilin olisi ollut itsetuhoinen tai halunnut tehdä vakuutuspetoksen.

## Lähteet
Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1946

**Vuoden 1946 koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut** pelattiin Sveitsin Genevessä 30. huhtikuuta – 4. toukokuuta. Toista kertaa Sveitsin isännöimiin kisoihin osallistui kymmenen maata. Mestaruuden voitti ensimmäisen ja viimeisen kerran Tšekkoslovakia, hopeaa saavutti Italia ja pronssia, ensimmäisen EM-mitalinsa, Unkari. Turnauksen arvokkain pelaaja oli Unkarin Ferenc Németh ja korikuningas Puolan Paweł Stok.

## Sijoitukset
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Mitalistit

## Lähteet
* 1946 European Championship for Men FIBA Archive 
* Men Basketball European Championship 1946 Geneva (SUI) todor66.com 

### Viitteet