open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Westerbork

**Westerbork** on kylä Alankomaiden koillisosassa Drenthen provinssissa, Midden-Drenthen kunnassa. Paikkakunta tunnetaan erityisesti 10 km sen pohjoispuolella sijainneesta natsien keskitysleiristä *Kamp Westerbork*.

## Kamp Westerborkin historia

Alankomaiden hallitus perusti Westerborkin leirin lokakuussa 1939 juutalaisia pakolaisia varten. Pakolaiset tulivat pääasiassa Saksasta, mutta heitä saapui myös Itävallasta, Tšekkoslovakiasta ja Puolasta paettuaan kansallissosialistien harjoittamaa juutalaisvainoa. Saksan miehitettyä maan keväällä 1940 paikka toimi vuodet 1942–1944 hollanninjuutalaisten kokoamisleirinä, josta heidät lähetettiin tavarajunilla eteenpäin itään tuhoamisleireille kuten Auschwitz, Bergen-Belsen, Sobibor ja Theresienstadt. Kaikkiaan saksalaiset kuljettivat leiriltä 97&nbsp;776 juutalaista (toisten lähteiden mukaan 107&nbsp;000) 93:lla tavarajunalla. Leirille joutuneista vain 5&nbsp;000:n kerrotaan jääneen henkiin. Leirille tuotiin myös 400 romania sekä sodan loppuvaiheissa 400 vastarintaliikkeessä toiminutta naista. Leirin päällikkönä toimi Erich Deppner.

Anne Frank perheineen kuljetettiin ensimmäisessä kolmesta viimeisestä junasta Auschwitziin 2. syyskuuta, 1944. Sinne he saapuivat kolme päivää myöhemmin.

Kanadalaiset joukot vapauttivat Westerborkin leirin viimeiset 876 asukasta 12. huhtikuuta 1945.

Sodan päätyttyä leirillä pidettiin vankeina henkilöitä, joita syytettiin myötämielisyydestä natseille. Tämän jälkeen leirille majoitettiin Alankomaiden Itä-Intiasta (nykyisestä Indonesiasta) paenneita hollantilaisia. Myöhemmin leirille annettiin nimeksi Kamp Schattenberg ja sinne majoitettiin Molukeilta saapuneita pakolaisia.

Vuonna 1969] alueelle asennettiin Westerbork Synthesis Radio Telescope (WSRT). Varsinainen leiri hävitettiin 1971. Nykyään leirin alueella on museo (perustettu 1983) ja muistomerkkejä sodanaikaisten tapahtumien ja uhrien muistoksi.

## Aiheesta muualla

* Herinneringscentrum Kamp Westerbork (Memorial Center Camp Westerbork). 
* A visit to Kamp Westerbork . 
* Westerbork:portal of Auschwitz. 
* Jewish Virtual Library/Westerbork. 
* Westerbork Transit Camp . 
* Dutch institute for war documentation.
Chełmnon tuhoamisleiri

**Chełmnon tuhoamisleiri** oli natsi-Saksan aikainen tuhoamisleiri, joka sijaitsi Chełmno nad Neremin kylässä () Länsi-Puolassa noin 70 kilometriä Łódźista länteen. Leirin toiminta alkoi 7. joulukuuta 1941, jolloin ensimmäisenä komendanttina oli Herbert Lange. Leiri oli ensimmäinen sellainen pysyvä leiri, jossa juutalaisia massamurhattiin myrkkykaasun avulla. Aluksi leirillä oli käytössä kolme kaasukuorma-autoa, joihin jokaiseen mahtui noin 50–70 ihmistä kaasutettavaksi hiilimonoksidilla.  Tarkoituksena oli surmata Posenin provinssin, Łódźin gheton ja lähiympäristön juutalaiset. Seuraavina vuosina leirillä surmattiin ainakin 152&nbsp;000 ihmistä (joidenkin lähteiden mukaan 360&nbsp;000), juutalaisten lisäksi puolalaisia, venäläisiä sotavankeja ja romaneja. Vain kahden ihmisen tiedetään selvinneen hengissä Chełmnon tuhoamisleiriltä

Kuljetukset Chełmnoon loppuivat ja sen polttouuni räjäytettiin maalis–huhtikuussa 1943, koska läheisellä Warthegaun alueella ei enää elänyt juurikaan juutalaisia. Helmikuussa 1944 se avattiin uudelleen Łódźin gheton loppujen asukkaiden tuhoamiseksi. Syksyllä 1944 saksalaiset pakottivat jäljelle jääneet juutalaisvangit tuhoamaan todisteet joukkomurhasta. Saksalaiset jättivät leirin 17. tammikuuta 1945 yöllä puna-armeijan lähestyessä aluetta. Sitä ennen kaikki jäljellä olevat vangit oli ammuttu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Dokumentteja juutalaisoperaatioista Warthegaun alueella blogspot.com
* Keskuskomission raportti saksalaisten rikoksista Puolassa tuhoamisleiri Chelmno
Monowitz

**Monowitz** oli natsien työleiri lähellä Oświęcimiä Monowicen kylässä. Se oli Auschwitzin alaleiri ja tunnettiin myös nimellä KL Auschwitz III. Leirin tarkoituksena oli toimia tukikohtana viereisen IG Farbenin nitriilikumitehtaan työntekijöille. Tehtaan nimi oli Buna Werke. Keskitysleirivangit olivat rakentaneet tehtaan.

Leiri avattiin 31. toukokuuta 1942 ja siihen liitettiin myöhemmin useita alaleirejä (Althammer, Blechhammer, Budy, Fuerstengrube, Gleiwitz, Rajsko ja Tschechowitz), joita oli laajalla alueella ympäristössä. 

Ensimmäiset kaksituhatta vankia tuotiin Auschwitzista lokakuussa 1942. Leirin vankimäärä kasvoi kuuteentuhanteen vuonna 1943, ja enimmillään vankeja oli melkein 11&nbsp;000 vuonna 1944. Leirillä surmattiin 1670 vankia, ja  11&nbsp;000 lähetettiin Auschwitziin ja  Birkenauhun, missä useimmat heistä tapettii myrkkyruiskeilla tai kaasukammioissa.

Monowitzin leiri toimi aina tammikuuhun 1945, jolloin puna-armeija vapautti leirin, jonka saksalaiset olivat vetäytyessään suurimmaksi osaksi tyhjentäneet. Leiriin oli jätetty vain harvoja sairaita tai liian heikkoja vankeja, joita ei ollut otettu mukaan kuolemanmarssiin.  Yksi vapautetuista ja hengissä selvinneistä vangeista oli kirjailija Primo Levi.

## Lähteet
Täydellinen muodonvaihdos

**Täydellinen muodonvaihdos** on prosessi, jossa hyönteisen elinkiertoon liittyy neljä eri kehitysvaihetta: muna, toukka, kotelo ja aikuinen. Erona osittaiseen muodonvaihdokseen täydellisessä muodonvaihdoksessa toukka ei muistuta aikuista, ja toukka-asteen ja aikuisasteen välillä on koteloaste. Täydellinen muodonvaihdos on monofyleettinen ominaisuus ja esiintyy kaikilla ylälahkoon *[[Endopterygota]]* kuuluvissa hyönteislahkoissa.

Hyönteisen kehitys alkaa naaraan munimasta munasta (*ovo*), jonka sisällä hedelmöityneestä munasolusta kehittyy toukka (*larva*, monikossa *larvae*). Toukan kuoriuduttua munasta sen tehtävä on syödä ja kerätä siten energiaa seuraavia elinvaiheita varten. Toukkavaiheen aikana toukka luo nahkansa useita kertoja ja kasvaa jokaisen nahanluonnin yhteydessä jonkin verran suuremmaksi. Nahanluontikertojen lukumäärä vaihtelee. ja usein toukan ulkoasu muuttuu nahanluontien yhteydessä. Viimeisen nahanluonnin aikana toukkanahan alta paljastuu kotelo (*pupa*/*chrysalis*). Kotelo on yleensä liikuntakyvytön, ja saalistajien hämäämiseksi se on usein toukan rakentaman kotelokopan ympäröimä. Kotelovaiheessa toukan koko ruumis hajoaa kotelon sisällä, ja lepotilassa olleista eriytymättömistä soluista kehittyy kokonaan uusi yksilö, jossa ei ole yhtäkään samaa solua kuin toukan ruumiissa. Kotelovaiheen aikana eläin käyttää ainoastaan toukkana syömästään ravinnosta keräämäänsä energiaa. Kotelovaiheen pituus vaihtelee, ja usein se sijoittuu talvikaudelle tai kuivaan kauteen, jolloin ravintoa on muutoinkin vähän.

Kotelovaiheen päättyessä aikuinen hyönteisyksilö (*imago*) murtaa tiensä ulos kotelosta. Siivekkäiden hyönteisten tapauksessa vastakuoriutuneen aikuisen täytyy vielä oikaista ja kuivata siipensä ennen kuin voi lähteä liikkeelle.

## Lahkot
Hyönteislahkoista täydellisen muodonvaihdoksen käyvät läpi

* kaislakorennot *Megaloptera*
* kaksisiipiset *Diptera*
* kierresiipiset *Strepsiptera*
* kirput *Siphonaptera*
* kovakuoriaiset *Coleoptera*
* kärsäkorennot *Mecoptera*
* käärmekorennot *Raphidioptera*
* perhoset *Lepidoptera*
* pistiäiset *Hymenoptera*
* vesiperhoset *Trichoptera*
* verkkosiipiset *Neuroptera*

Se on myös esiintynyt sukupuuttoon hävinneissä lahkoissa *[[Mimioptera]]* sekä *[[Protodiptera]]*.

## Katso myös
*Olematon muodonvaihdos
*Osittainen muodonvaihdos
*Nahanluonti
Osittainen muodonvaihdos

**Osittainen muodonvaihdos** eli **vaillinainen muodonvaihdos** on tapahtumasarja, jossa hyönteisen elämä jakautuu kolmeen kehitysvaiheeseen: munaan, toukkavaiheeseen ja aikuiseen yksilöön. Muodonvaihdoksesta puuttuu kotelovaihe, mutta puuttuva vaihe voi olla jokin muukin.

Hyönteisen kehitys alkaa naaraan munimasta munasta (*ovo*). Munan sisällä hedelmöitynyt munasolu kehittyy toukaksi, josta käytetään nimitystä nymfi (*nymph*) tai vedessä elävän toukan tapauksessa naiadi (*naiad*). Nymfi alkaa syödä kerätäkseen energiaa kehitystä varten ja kasvaessaan se luo nahkansa useita kertoja. On tavallista, että toukan värityksessä ja kuvioinnissa tapahtuu huomattaviakin muutoksia nahanluontien välillä. Osittaisessa muodonvaihdoksessa nymfi muistuttaa yleensä ulkoisesti monin tavoin aikuista yksilöä mutta siivet ja toimivat sukuelimet puuttuvat kuitenkin aina. On tavallista, että toukkavaiheiden lähestyessä loppua nymfi alkaa muistuttaa yhä enemmän aikuista hyönteistä esimerkiksi siiventynkien kasvaessa suuremmiksi.

Viimeisen nahanluonnin aikana toukkanahan alta paljastuu aikuinen hyönteisyksilö (*imago*). Muista osittaisen muodonvaihdoksen läpikäyvistä hyönteisistä poiketen ripsiäisillä viimeiset kolme toukkavaihetta ovat liikkumattomia eivätkä ne hanki ravintoa. Tämä hieman täydellisen muodonvaihdoksen kotelovaihetta muistuttava piirre on esimerkki konvergentista evoluutiosta.

## Lahkot
Hyönteisillä osittaista muodonvaihdosta esiintyy lahkoissa

* kehruujalkaiset *Embioptera*
* koskikorennot *Plecoptera* 
* kummitussirkat *Phasmatodea*
* nivelkärsäiset *Hemiptera*
* pihtihäntäiset *Dermaptera*
* päivänkorennot *Ephemeroptera*
* rukoilijasirkat *Mantodea*
* sorosiipiset *Zoroaptera*
* sudenkorennot *Odonata*
* suorasiipiset *Orthoptera*
* termiitit *Isoptera*
* torakat *Blattaria*
* täit *Phthiraptera*

## Katso myös
*Olematon muodonvaihdos
*Täydellinen muodonvaihdos
*Nahanluonti

## Lähteet
Tupolev ANT-1

**ANT-1** oli neuvostoliittolainen yksipaikkainen ja yksitasoinen urheilulentokoneen prototyyppi. Kone oli ensimmäinen Andrei Tupolevin suunnittelema moottorilentokone.

## Tausta
Vuonna 1920 Neuvosto-Venäjän ilmavoimat pyysi tutkijoita kehittämään kevyitä ja lujia metalliseoksia lentokoneita varten. Insinöörit I. Sidorov, V. Butalov ja J. Muzalevskij kollegoineen saivat teetettyä Gospromtsvetmetin tehtaalla (Kolchuginon kylässä Vladimirin alueella) ensimmäiset alumiiniharkot - seos sai joksikin aikaa nimen "kolchugalumin". Syksyllä 1922 valmistuivat ensimmäiset alumiiniset ohutlevyt ja vuonna 1923 valmistettiin aaltopeltiä. Tutkimusinstituutti TsAGIn komitea tutki seoksen ominaisuuksia ja kelpuutti sen lentokoneen raaka-aineeksi.

TsaGIn komitea päätti, että kyseistä alumiiniseosta tulisi käyttää ANT-1-lentokoneessa, jota oli kehitetty TsAGIssa vuodesta 1921 asti. Koneen suunnitelmassa alumiinia käytettiin rungossa ja siivessä. Prototyyppi tehtiin kuitenkin pääosin puurakenteisena ja kangasverhoiltuna.

ANT-1:tä rakennettiin huhtikuusta 1922 lokakuuhun 1923 asti. 21. lokakuuta 1923 lennettiin ensimmäinen koelento E. Pogosskij'n ohjaamana.

## Kohtalo
Koneen lopullisesta kohtalosta ei ole täyttä varmuutta. On kuitenkin arveltu, että saksalaiset tuhosivat koneen operaatio Barbarossan aikana vuonna 1941.

## Tekniset tiedot

## Lähteet
*The aircraft Tupolev ANT-1. A photo. History. Characteristics.

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Ранние самолеты Туполева
Tupolev ANT-2

**ANT-2** oli Tupolevin valmistama kevyt matkustajalentokone ja ensimmäinen neuvostoliittolainen täysin metallirunkoinen kone.

## Kehitys
Sen suunnitteli Andrei Tupolev, jonka suunnitteluryhmä työskenteli tuolloin TsAGI-tutkimuslaitoksessa.

Kone oli vapaastikantava ylätaso. Kuten Junkersin koneet se oli aaltopeltikuorinen. Koneeseen sopi ohjaaja ja kaksi matkustajaa. Voimalaitteena oli englantilainen *Bristol Lucifer*, jonka teho oli 100 hv.

Koneen ensilento tapahtui 26. toukokuuta 1924. Koelentäjänä toimi Nikolai Ivanovits Petrov. Koelentoja jatkettiin huhtikuuhun 1925 asti. Koneen laajaa sarjavalmistusta ei aloitettu, mutta se kehitti Neuvostoliiton lentokoneteollisuuden osaamista etenkin alumiinin käytön suhteen. Viiden koneen valmistusta harkittiin, mutta vuonna 1930 vain yksi ANT-2bis valmistettiin. Siinä oli 200 hevosvoiman moottori ja se pystyi kuljettamaan kolme matkustajaa. Kone on nykyään Moskovan lähellä Moninon ilmailumuseossa.

## Teknisiä tietoja
 

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

* Ранние самолеты Туполева
Väristin

**Väristimet** eli halterit ovat kaksisiipisillä (''Diptera'') hyönteisillä olevat elimet, jotka ovat kehittyneet taemmasta siipiparista. Väristin on muodoltaan nuijamainen ja sen tehtävänä on ilmoittaa hyönteiselle sen asento. Samalla se toimii asennonsäädön apuvälineenä lennossa. Kokeissa kärpäsiltä on poistettu väristimet, jolloin niiden lentokyky on laskenut dramaattisesti.

## Lähteet
Tupolev ANT-3

**ANT-3** oli Tupolevin 1920-luvun puolivälissä valmistama kaksitasoinen ja kaksipaikkainen neuvostoliittolainen tiedustelulentokone.

## Kehitys
ANT-3 oli toinen Andrei Tupolevin TsaGIssa vuosina 1924–25 kehittämä kokometallinen (duralumiinia) lentokone. Kehitysvaiheessa R-3:na tunnetun lentokoneen ensilento tapahtui elokuussa 1925. Koelentäjinä olivat W.N.Flippov ja Mihail Gromov. Prototyypissä oli yhdysvaltalainen 400&nbsp;hv Liberty L-12 -moottori, tuotantoversioissa oli lisenssiversio Liberty M-5-moottorista. R-3LD-versiossa oli ranskalainen Lorraine-Dietrich-moottori. Myös BMW VI-moottoria kokeiltiin.

## Valmistus ja käyttö
Konetta valmistettiin kaiken kaikkiaan 103 (110?) kappaletta eri versioina. Sitä käytettiin Neuvostoliiton ilmavoimissa (VVS) ja siviili-ilmailussa (GVF; vuodesta 1932 Aeroflot) 1930-luvun puoliväliin saakka.

Joulukuussa 1925 yhteen koneeseen asennettiin englantilainen 450&nbsp;hv:n Napier Lion -moottori.  Se sai nimen *Proletarii*. Mihail Gromov lensi sillä 31. elokuuta – 2. syyskuuta 1926 Euroopan ympärilennon reittiä Moskova-Königsberg-Berliini-Pariisi-Rooma-Wien-Varsova-Moskova. 7&nbsp;150&nbsp;km:n matka lennettiin 202,8&nbsp;km/h keskinopeudella.

S.A. Schestakov lensi 20. elokuuta – 1. syyskuuta 1927 R-5:llä, jossa oli M-5-moottori, Moskovasta Koreaan ja Japaniin ja takaisin lentäen 153 tunnissa 20&nbsp;000&nbsp;km.

## Tekniset tiedot

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Tupolev ANT-4

Tupolev **ANT-4** (TB-1) (Туполев АНТ-4) (ТБ-1) oli Tupolevin valmistama raskas pommikone, joka lensi ensilentonsa 26. marraskuuta 1925 Stroilsjan kaupungissa. Kaiken kaikkiaan konetyyppiä valmistettiin 1929–1932 216 kappaletta ja ne palvelivat toisen maailmansodan loppuun saakka kuljetuskoneina.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

* АНТ-4 (ТБ-1)
Tupolev I-4

**Tupolev I-4 ** (prototyypistä käytettiin nimeä **ANT-5**) oli Tupolevin valmistama neuvostoliittolainen yksipaikkainen hävittäjä, joka lensi ensilentonsa heinäkuussa 1927 Stroilsjassa.

Koneita rakennettiin 371 kappaletta ja ne palvelivat Neuvostoliiton ilmavoimissa ja siviili-ilmailussa 1930-luvun puoliväliin saakka.

## Tekniset tiedot
### Yleiset ominaisuudet
* Miehistö: 1
* Kärkiväli: Yläsiipi 11,40&nbsp;m, Alasiipi 5,70&nbsp;m.
* Pituus: 7,28&nbsp;m.
* Korkeus: 3,40&nbsp;m.
* Siipipinta-ala: Yläsiipi 19,80&nbsp;m², Alasiipi 4,0&nbsp;m².
* Tyhjämassa: 978&nbsp;kg.
* Lentomassa: 1 430&nbsp;kg.
* Voimalaite: Yksi 9-sylinterinen tähtimoottori, M-22 (358&nbsp;kW/480 hv).
### Suorituskyky
* Huippunopeus: Merenpinnan tasalla 220&nbsp;km, 5&nbsp;km:n korkeudessa 231&nbsp;km/h.
* Lakikorkeus: 7&nbsp;000&nbsp;m.
* Lentoaika: 3,3&nbsp;h.
* Lentomatka: 840&nbsp;km.
* Aseistus: 2&times;7,62&nbsp;mm PW-1-konekivääriä, 4&times;50&nbsp;kg pommia.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* ANT-5  
* ANT-5
Tupolev TB-3

**Tupolev TB-3** (**ANT-6**) oli neuvostoliittolainen, 1930-luvulla valmistettu raskas strateginen pommikone. Andrei Tupolevin suunnitteleman nelimoottorisen koneen ensilento tapahtui 22. joulukuuta 1930. Sitä valmistettiin 819 kappaletta 1930-luvun jälkipuoliskolle saakka. Tyyppiä käytettiin pommittajana vuoteen 1943 saakka, jonka jälkeen kuljetuskoneena. Tyypillä ANT-6A lennettiin pohjoisnavan yli. Kone oli myös Aeroflotin käytössä.

Rintamapalveluksessa pommittajana kone oli muun muassa Neuvostoliiton ja Japanin välisessä konfliktissa 1930-luvun jälkipuoliskolla Mongoliassa, talvisodassa 1939–1940 ja toisen maailmansodan aikana 1941–1943. Kone osallistui lähes kaikkiin suuriin taisteluihin vuoteen 1943 asti, mukaan lukien Smolenskin, Moskovan, Stalingradin ja Kurskin taisteluihin, sekä Leningradin piiritykseen. Sitä käytettiin myös laskuvarjojoukkojen ja panssarivaunujen kuljetuksiin. Kone toimi myös nk. parasiittikoneiden emäaluksena (hävittäjä laukaistiin lentävästä koneesta).

1930-luvun loppupuolella koneita luovutettiin Kiinan ilmavoimille taisteluun japanilaisia vastaan.

## Tekniset tiedot

### Yleiset ominaisuudet
* Miehistö: 4
* Pituus: 24,40&nbsp;m
* Kärkiväli: 41,80&nbsp;m
* Korkeus: 8,50&nbsp;m
* Siipipinta-ala: 234,5&nbsp;m²
* Tyhjäpaino: 11&nbsp;200&nbsp;kg
* Lentopaino: 17&nbsp;200&nbsp;kg
* Suurin lentoonlähtöpaino: 19&nbsp;300&nbsp;kg
* Voimalaite: neljä Mikulin AM-34 -moottoria, teho 705&nbsp;hv/moottori.

### Suoritusarvot
* Huippunopeus: 196&nbsp;km/h
* Lentomatka: 2&nbsp;000&nbsp;km
* Lakikorkeus: 4&nbsp;800&nbsp;m
* Nousunopeus: 1,25&nbsp;m/s
* Siipikuormitus: 73&nbsp;kg/m²
* Teho/paino -suhde: 0,15&nbsp;kW/kg.

### Aseistus
* Pommit: 2&nbsp;000&nbsp;kg
* Konekiväärit: 5–8 7,62&nbsp;mm konekivääriä.

## Lähteet
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* ANT-6
Tupolev ANT-7

**ANT-7** oli Tupolevin suunnittelema tiedustelukone, jota käytettiin hävittäjänä ja saattohävittäjänä sekä kevyenä pommikoneena. Kone lensi ensilentonsa 11. syyskuuta 1929. Konetyyppiä valmistettiin 435 kappaletta. Kone oli rakenteeltaan kevennetty versio raskaasta pommikoneesta, TB-1:stä (ANT-4).

## Lähteet
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* ANT-7
EditPad

**EditPad** on Just Great Softwaren tekemä tekstieditori, joka on saatavilla Windowsille ja Linuxille. EditPad hallitsee yli 80 ohjelmointikielen syntaksin värjäyksen. Muita toimintoja ovat säännöllisiä lausekkeita ymmärtävä *etsi ja korvaa*, välilehdet sekä kahden tekstin vertailu.

EditPadista on saatavilla kaksi versiota: maksullinen EditPad Pro ja ei-kaupallisessa käytössä ilmainen EditPad Lite. EditPad Pron kokeiluversio on ladattavissa osoitteesta http://www.editpadpro.com/.
ConTEXT

**ConTEXT** on Windowsin muistion kaltainen ilmainen tekstieditori. Se on suunnattu erityisesti ohjelmoijille. ConTEXT on suhteellisen pieni ja kevyt editori.

## Ohjelman ominaisuudet
* Tiedostoja voi olla auki rajattomasti
* Tiedostojen kokoa ei ole rajattu
* Usean ohjelmointikielen syntaksin korostus
* Tuki usealle kielelle
* Mahdollisuus liittää kääntäjä sovellukseen

## Aiheesta muualla
* ConTEXTin kotisivut

## Lähteet
Rudolf Höss

*SS-[[Obersturmbannführer]]* **Rudolf Franz Ferdinand Höss** (vaihtoehtoisia kirjoitusmuotoja Höß, Hoeß tai Hoess, 25. marraskuuta 1900 Baden-Baden – 16. huhtikuuta 1947 Oświęcim) oli Auschwitzin keskitysleirin päällikkönä tunnettu saksalaisupseeri. Hän oli SS-joukkojen ja Waffen-SS:n jäsen. 

## Lapsuus ja nuoruus

Höss syntyi tiukan katoliseen perheeseen, ja vaikka hänen isänsä toivoi pojastaan pappia, hän liittyi isänsä kuoleman jälkeen vapaaehtoisena Saksan armeijaan ensimmäisen maailmansodan aikana vuonna 1915. Hänet siirrettiin Turkkiin, jossa hän saavutti kersantin arvon ja palkittiin ensimmäisen ja toisen luokan rautaristillä. Sodan jälkeen Höss liittyi Freikorps Roßbachiin ja sitten vuonna 1922 Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen. Seuraavana vuonna hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankilaan Walther Kadowin murhasta, ja hänen rikoskumppaninsa Martin Bormann sai vain vuoden pituisen vankeusrangaistuksen. Höss vapautettiin yleisessä armahduksessa vuonna 1928, ja hän liittyi Artamanen-Gesellschaft -yhteisöön.

## Ura SS-joukoissa

Heinrich Himmlerin suosituksesta Höss anoi SS:n jäsenyyttä vuonna 1933 ja hänet hyväksyttiin seuraavana vuonna. Samalla hänestä tuli *[[SS-Totenkopfverbände|Totenkopfverbandin]]* jäsen. Hänet siirrettiin Dachaun keskitysleirille ja Höss sai *Blockführerin* arvon 1935. Vuonna 1938 Höss ylennettiin *SS-Hauptsturmführeriksi* ja siirrettiin Sachsenhausenin leirille. Hän vastaanotti Auschwitzin komentajan tehtävät 5. tammikuuta 1940 ja oli asemassa 1. joulukuuta 1943 asti, jolloin hänet korvasi Arthur Liebehenschel. Höss siirtyi Liebehenschelin entiseen tehtävään SS:n Wirtschaftsverwaltungshauptamtiin (WVHA). 8. toukokuuta 1944 Höss palasi Auschwitziin Heinrich Himmlerin pyynnöstä toteuttaakseen niin kutsutun *Aktion Hössin*, jossa oli tarkoituksena valmistella KL Auschwitz II Birkenau Unkarin juutalaisten tuhoamiseksi.

]

## Elämä toisen maailmansodan jälkeen

Saksan luhistuttua Hössin onnistui soluttautua väärän henkilöllisyyden turvin Saksan laivaston viestikouluun Syltin saarelle. Hänet internoitiin brittiläiselle vankileirille Kielin kanavan lähelle. Höss onnistui edelleen salaamaan henkilöllisyytensä ja hän vapautui nopeasti sotavankeudesta. Vapautumisensa jälkeen hän työskenteli kahdeksan kuukauden ajan maatilalla Flensburgin läheisyydessä. 

Brittiläiset sotilaspoliisit ottivat Hössin kiinni 11. maaliskuuta 1946, minkä jälkeen hän toimi todistajana Ernst Kaltenbrunnerin, Oswald Pohlin ja IG Farben -yhtiön oikeudenkäynneissä Nürnbergissä. 25. toukokuuta 1946 hänet luovutettiin Puolaan, jossa hänet tuomittiin kuolemaan 2. huhtikuuta 1947. Kaksi viikkoa myöhemmin Rudolf Höss hirtettiin Auschwitzin keskitysleirin krematorio I:n edessä.

Ollessaan vangittuna Puolassa Höss kirjoitti muistelmansa, jotka julkaistiin vuonna 1958 nimellä *Kommandant in Auschwitz: Autobiographische Aufzeichnungen* (suom. *SS-Obersturmbannführer Rudolf Hössin omaelämäkerta*, 1959 ja *Auschwitzin komendantti: omaelämäkerta*, 2008).

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

*Otteita Rudolf Hössin todistuksesta Nürnbergissä 
*Jewish Virtual Library: Rudolf Höss
Neoklassinen metalli

**Neoklassinen metalli** () tarkoittaa metallimusiikin lajia, jolle on tyypillistä tyylien lainaaminen klassisesta musiikista. Puhutaan muun muassa barokki- ja oopperatyyleistä. 

Neoklassisessa metallissa artistit yhdistävät klassisen musiikin elementtejä metallimusiikkiin. Musiikki on melodista, ja sävellyksien rytmirakenteet ovat usein klassisen musiikin mukaisia. 

Jon Lord oli ensimmäisiä muusikoita, joka sekoitti klassista musiikkia ja rock-musiikkia, pääosin kosketinsoittimille. Kitaristeista ensimmäisiä oli Ritchie Blackmore, 1970-luvun muista neoklassisista kitaristeista hyvä esimerkki on myös Uli Jon Roth. Neoklassinen metalli sai suurempaa huomiota Yngwie Malmsteenin ja hänen soolojensa suosion myötä 1980-luvulla. Muita neoklassisen metallin kehittäjiä 1980-luvulla olivat muun muassa Randy Rhoads, Paul Gilbert, Vinnie Moore, Marty Friedman ja Jason Becker. Tyylille tunnusomaista on kitaristien tekninen taituruus, nopeus ja täsmällisesti soitetut nuotit.

Tunnettujen klassisen musiikin teosten lainaaminen ja lisääminen kappaleisiin on tyylilajille tavanomaista. Myös sinfoniaorkesterin tai kuoron voidaan käyttää musiikin yhteydessä. Esimerkiksi power metal -yhtyeet, joilla on neoklassisia piirteitä (esimerkiksi Stratovarius), käyttävät vaihtuvia tahtilajeja harvoin, osa neoklassisen metallin yhtyeistä luokitellaan pääosin progressiiviseksi metalliksi, jossa vaihtuvat tahtilajit ovat isossa osassa. Tällaisia yhtyeitä ovat esimerkiksi Waltari, Winds, Symphony X ja espanjalainen Dark Moor. Yngwie Malmsteenin Rising Forcea pidetään yleisesti yhtenä tärkeimmistä neoklassisen metallin albumeista.

## Neoklassista metallia soittavia yhtyeitä

* Adagio
* Apocalyptica
* At Vance
* Celesty
* Dark Moor
* Imperanon
* Kyrie Eleison
* Rainbow

* Rhapsody of Fire
* Sonata Arctica
* Stormwind
* Stratovarius
* Symphony X
* Tears of Magdalena
* Therion
* Tourniquet

* Trans-Siberian Orchestra
* Twilight Guardians
* Ulver
* Versailles Philharmonic Quintet
* Waltari (*[[Yeah! Yeah! Die! Die! Death metal Symphony in Deep C]]*, *[[Space Avenue]]*)
* Warmen
* Winds
* Yngwie Malmsteen’s Rising Force

## Yhtyeitä, jotka ovat ottaneet vaikutteita taidemusiikista

* Arch Enemy
* Avenged Sevenfold
* Children of Bodom (*[[Something Wild]]*, *[[Hatebreeder]]*)
* Cradle of Filth
* Death

* Deep Purple
* Galneryus
* Laibach
* Morbid Angel
* Necrophagist

* Nightwish
* Metallica (Cliff Burtonin riffeissä)
* Rainbow
* Samael
* Sinergy

## Muusikkoja

* Christopher Amott
* Richard Andersson
* Trey Azagthoth
* Michael Angelo Batio
* Jason Becker
* Ritchie Blackmore
* Marty Friedman
* Gus G

* Enrik Garcia
* Paul Gilbert
* Carl Johan Gustaffson
* Kamijo
* Bob Katsonius
* Antti Kokko
* Pekka Kokko
* Alexi Laiho

* Juha Leikkainen
* Jariot Lehtinen
* Tony MacAlpine
* Yngwie Malmsteen
* Matias Palm
* Randy Rhoads
* Michael Romeo
* Ulrich Roth

* Kristoffer Garm Rygg
* Chuck Schuldiner
* Syu
* Fredrik Thordendal
* Carl August Tidemann
* Sami Yli-Sirniö
* Tapani Kangas
* YOSHIKI
* Timo Tolkki

## Lähteet
Piko

**Piko** (tunnus p) on SI-järjestelmän kerrannaisyksikön etuliite, joka tarkoittaa biljoonasosaa (10-12=0,000 000 000 001).  Esimerkiksi pikofaradi (pF) on biljoonasosa faradia (F) ja siten 
:1&nbsp;000&nbsp;pF = 1&nbsp;nF, 
:1&nbsp;000&nbsp;000&nbsp;pF = 1&nbsp;&mu;F, 
:1&nbsp;000&nbsp;000&nbsp;000&nbsp;pF = 1&nbsp;mF ja 
:1&nbsp;000&nbsp;000&nbsp;000&nbsp;000&nbsp;pF = 1&nbsp;F.

## Lähteet
Marko Yli-Hannuksela

**Marko Juhani Yli-Hannuksela** (s. 21. joulukuuta 1973 Ilmajoki) on ilmajokelainen kaksinkertainen olympiamitalisti ja maailmanmestari kreikkalais-roomalaisessa painissa. Yli-Hannukselan seura on Ilmajoen Kisailijat ja valmentajana on toiminut isä Seppo Yli-Hannuksela. Yli-Hannuksela valittiin vuonna 2004 vuoden urheilijaksi.

Yli-Hannuksela kärsi uransa loppuvaiheissa loukkaantumisista. Elokuussa 2008 hän siirtyi valmentajaksi. Hän aloitti Suomen maajoukkueen kreikkalais-roomalaisen painin vastuuvalmentajana tammikuussa 2017. Aiemmin hän toimi maajoukkueen kakkosvalmentajana ja nuorten valmentajana. Hänellä on vaimonsa Gitan kanssa viisi lasta, joista Akseli ja Otso Yli-Hannuksela ovat myös painijoita.

”Myhistä” on julkaistu elämäkertakirja *Marko Yli-Hannuksela – Master Sporta* vuonna 2013. Elämäkerran on kirjoittanut ilmajokelainen painin Euroopan-mestari Jarkko Ala-Huikku ja se valittiin vuoden urheilukirjaksi vuonna 2013. Kirjasta on tehty myös dokumentti *Marko Yli-Hannuksela – Maailman paras*.

## Saavutukset
### Olympialaiset
* *Atlanta 1996* – 15. (sarja 68 kg)
* *Sydney 2000* – pronssia (sarja 76 kg)
* *Ateena 2004* – hopeaa (sarja 74 kg)

### MM-kisat
* *1994* – 6. (sarja 68 kg)
* *1995* – 8. (sarja 68 kg)
* *1997* – kultaa (sarja 76 kg)
* *1998* – 9. (sarja 76 kg)
* *1999* – 10. (sarja 76 kg)
* *2001* – 6. (sarja 76 kg)
* *2002* – 9. (sarja 74 kg)
* *2003* – 7. (sarja 74 kg)
* *2005* – pronssia (sarja 74 kg)
* *2006* – hopeaa (sarja 74 kg)
* *2007* – 15. (sarja 74 kg)

### EM-kisat
* *1994* – 12. (sarja 68 kg)
* *1995* – pronssia (sarja 68 kg)
* *1996* – 5. (sarja 68 kg)
* *1997* – 4. (sarja 69 kg)
* *1998* – 7. (sarja 76 kg)
* *1999* – 6. (sarja 76 kg)
* *2000* – 12. (sarja 76 kg)
* *2001* – 9. (sarja 76 kg)
* *Seinäjoki 2002* – pronssia (sarja 74 kg)
* *2003* – 8. (sarja 74 kg)
* *2007* – 17. (sarja 74 kg)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Yli-Hannukselalle hopeaa molskilta
* Ylen Elävä arkisto: Marko Yli-Hannukselasta maailmanmestari
Uudenmaan lääni

**Uudenmaan lääni** () oli 1831–1997 Suomen lääni, joka sulautui vuoden 1997 lääniuudistuksessa Etelä-Suomen lääniin. Uudenmaan lääni käsitti suurimmaksi osaksi historiallisen Uudenmaan maakunnan. Nykyisistä maakunnista se käsitti Uudenmaan maakunnan sekä osia Päijät-Hämeen maakunnasta. Uudenmaan lääni rajoittui etelässä Suomenlahteen, lännessä Turun ja Porin lääniin, pohjoisessa Hämeen lääniin ja idässä Kymen lääniin. Uudenmaan läänin pääkaupunki oli Helsinki, joka on myös koko Suomen pääkaupunki.

## Historia

Vuonna 1634 perustettiin Ruotsin uuden hallitusmuodon mukaisesti pitäjien ja keskushallinnon väliin maaherran johtamat läänit ja lääninhallitukset. Viisi Suomen alueelle perustettua lääniä olivat Uudenmaan ja Hämeen lääni, Turun ja Porin lääni, Viipurin ja Savonlinnan lääni, Pohjanmaan lääni sekä Käkisalmen lääni. Uudenmaan ja Hämeen lääni jaettiin Uudenmaan lääniksi ja Hämeen lääniksi 1831. Uudenmaan lääniin liitettiin tällöin myös entisen Kymenkartanon läänin eteläosat. Vuoden 1900 alussa läänissä asui 298 tuhatta ihmistä. Vuonna 1949 Uudenmaan läänistä siirrettiin Kymen lääniin Anjalan, Elimäen, Iitin, Jaalan ja Kuusankosken kunnat. Läänissä oli sen lakkautusvuonna 1997 kaikkiaan 36 kuntaa, joista 15 oli kaupunkeja.

Moottoriajoneuvojen rekisterikilvissä Uudenmaan läänin tunnuskirjaimet olivat U ja Z; Helsingin kaupungissa olivat kuitenkin käytössä omat tunnuskirjaimet A ja B.

## Kunnat 1997 (kaupungit lihavoitu)

*  Artjärvi
*  Askola
*  **[[Espoo]]**
*  **[[Hanko]]**
*  **[[Helsinki]]**
*  **[[Hyvinkää]]**
*  Inkoo
*  **[[Järvenpää]]**
*  **[[Karjaa]]**

*  Karjalohja
*  **[[Karkkila]]**
*  **[[Kauniainen]]**
*  **[[Kerava]]**
*  Kirkkonummi
*  Lapinjärvi
*  Liljendal
*  **[[Lohja]]**
*  **[[Loviisa]]**

*  Myrskylä
*  Mäntsälä
*  Nummi-Pusula
*  Nurmijärvi
*  **[[Orimattila]]**
*  Pernaja
*  Pohja
*  Pornainen
*  **[[Porvoo]]**

*  Pukkila
*  Ruotsinpyhtää
*  Sammatti
*  Sipoo
*  Siuntio
*  **[[Tammisaari]]**
*  Tuusula
*  **[[Vantaa]]**
*  Vihti

## Kuntamuutokset

### Nimenmuutokset

### Kuntaliitokset

### Siirrot toisiin lääneihin

;Huomioita

## Maaherrat
* Johan Ulrik Sebastian Gripenberg 1831
* Gustaf Magnus Armfelt 1832–1847       
* Johan Mauritz Nordenstam 1847–1858
* Samuel Henrik Antell 1858–1862         
* Vladimir Alfons Walleen  1862–1869
* Theodor Thilén 1869–1873
* Georg von Alfthan 1873–1888
* Victor Napoleon Procopé 1888
* Hjalmar Georg Palin 1888–1897
* Kasten de Pont 1897–1900
* Mihail Kaigorodov 1901–1905
* Anatoli Rheinbott 1905
* Aleksandr Lvovski 1905–1906
* Max Theodor Alfthan 1906–1910
* Eugraf Nyman 1910–1917
* Bernhard Otto Widnäs 1913–1917
* Bruno Jalander 1917–1932
* Ilmari Helenius 1932–1944
* Armas-Eino Martola 1944–1946
* Väinö Meltti 1946–1964
* Reino Lehto 1964–1966
* Kaarlo Pitsinki 1966–1982
* Jacob Söderman 1982–1989
* Eva-Riitta Siitonen 1990–1996
* Pekka Silventoinen 1996–1997

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pohjois-Karjalan lääni

**Pohjois-Karjalan lääni** () syntyi vuonna 1960 lääniuudistuksessa, kun Kuopion läänin itäosat erotettiin omaksi läänikseen. Läänin pääkaupunki oli Joensuu. 

Vuoden 1997 lääniuudistuksessa Pohjois-Karjalan lääni sulautui yhdessä Kuopion läänin ja Mikkelin läänin pääosan kanssa uudeksi Itä-Suomen lääniksi. Pohjois-Karjalan maakunnan alue oli identtinen entisen Pohjois-Karjalan läänin kanssa vuoteen 2021 asti, kun Heinävesi siirtyi siihen Etelä-Savon maakunnasta. Läänissä oli sen lakkautusvuonna 1997 kaikkiaan 19 kuntaa, joista viisi oli kaupunkeja (Joensuu, Kitee, Lieksa, Nurmes ja Outokumpu). Pohjois-Karjalan lääni oli lakkautushetkellä väkiluvultaan Manner-Suomen pienin lääni.

Pohjoiskarjalaisten autojen rekisterikilvet alkoivat S-kirjaimella.

## Kunnat 1997 (kaupungit lihavoitu)

* Eno
* Ilomantsi
* **[[Joensuu]]**
* Juuka
* Kesälahti

* Kiihtelysvaara
* **[[Kitee]]**
* Kontiolahti
* **[[Lieksa]]**
* Liperi

* **[[Nurmes]]**
* **[[Outokumpu]]**
* Polvijärvi
* Pyhäselkä
* Rääkkylä

* Tohmajärvi
* Tuupovaara
* Valtimo
* Värtsilä

## Kuntamuutokset

### Nimenmuutokset

### Kuntaliitokset

## Maaherrat

* Lauri Riikonen 1960−1967
* Esa Timonen 1967−1992
* Hannu Tenhiälä 1992−1997

## Lähteet
* Suomen Pohjois-Karjala *Karjalan Liitto*
### Viitteet
Sopimusyhteiskunta

**Sopimusyhteiskunnassa** ihmiset voivat yleisesti tehdä keskenään sitovia sopimuksia. Käsitteellä tarkoitetaan usein myös sitä, että sopimuksiin päästään ilman riitoja tai painostusta, ja joskus sitä, että samaan sopimukseen yhtyvät hyvin monet tahot.

Sopimusyhteiskuntaa kaventaviksi tekijöiksi katsotaan sopimusten rikkomukset sekä se, että valtiovalta tai jokin muu taho sanelee asioita sen sijaan, että jättäisi ne vapaasti sovittaviksi. 

Suomessa oikeuslaitos toimii sopimusten sitovuuden takaajana, mutta lainsäädäntö rajoittaa sopimusvapauden alaa.

Joskus sopimusyhteiskunnalla tarkoitetaan päinvastoin korporativismia, jossa keskusjärjestöt ja/tai muut korporaatiot saavat rajoittaa sopimusvapautta.

## Esimerkkejä

Työehtosopimusten yleissitovuuden katsotaan joskus kannustavan sopimiseen, toisaalta se kaventaa sopimusyhteiskuntaa rajoittamalla ihmisten vapautta sopia omista työehdoistaan.

## Katso myös

* Sopimusoikeus
* Yhteiskuntasopimus

## Lähteet
* 
* 
*
Biramia

**Biramia** on niveljalkaisten raajojen ominaisuus. Biraminen raaja haarautuu kahteen osaan, ja kumpikin haara koostuu sarjasta toisiinsa kiinnittyneitä segmenttejä. 

Niveljalkaisten varhaiset kantamuodot muodostuivat jaokkeista, joissa jokaisessa on yksi raajapari. Raajapari on kaksiosainen eli biraminen, siinä on varsinainen raaja-osa sekä kidusosa. Kehityksen myötä tämä perusrakenne on muuttunut niveljalkaisten luokista riippuen suurestikin. Useimmiten on erotettavissa ainakin toinen rakenteen perusosista, raaja tai kidus.
Alberto Korda

**Alberto Díaz Gutiérrez** (14. syyskuuta 1928 Havanna – 25. toukokuuta 2001 Pariisi) oli kuubalainen valokuvaaja, joka tunnetaan parhaiten kuuluisan Che Guevaran valokuvan ottajana.

Korda oli rautatieläisen poika, joka työskenteli monissa ammateissa (juoksupoika, ovelta-ovelle-kauppias jne.) ennen ryhtymistään valokuvaajan apulaiseksi. Korda eteni urallaan hyvin ja hänestä tuli suosittu mallien kuvaaja. Korda meni naimisiin kuubalaisen mallin, Niurkan kanssa, tämä kuten kaksi muutakin avioliittoa päättyivät eroon. Korda muutti sukunimensä Diaz Gutiérrez Kordaksi brittiläisen ohjaajan Alexander Kordan mukaan, sukunimi kuulosti kuubalaiseen korvaan aivan Kodakilta.

Kuuban vallankumous vuonna 1959 muutti Kordankin elämän ja hän alkoi tarjota valokuviaan *Revolucion*-sanomalehdelle, jonka toimitus oli lähellä Kordan studiota. Vallankumouksen jälkeen hänestä tuli Fidel Castron henkilökohtainen valokuvaaja kymmeneksi vuodeksi.

Kuuluisa Che Guevara -valokuva otettiin vuonna 1960. Korda ei koskaan saanut kuvasta mitään palkkiota mutta vuonna 2000 hän haastoi Smirnoff-yhtiön oikeuteen näiden käytettyä kuvaa mainoksissaan. Lopulta ilman oikeudenkäyntiä saamansa 50&nbsp;000 dollaria hän lahjoitti kuubalaiselle terveydenhuoltojärjestelmälle.

Vuodet 1968–1978 Korda keskittyi vedenalaiseen valokuvaukseen kunnes 1978 hänen näyttelynsä Japanissa nosti hänen valokuvansa kansainvälisesti tunnetuiksi. 1980-luvulla hän kuului Castron seurueeseen tämän matkoilla Venezuelaan ja Meksikoon. Hänellä oli myös pieni rooli Wim Wendersin dokumentin *[[Buena Vista Social Club]]* alussa. Tosin jostakin syystä hänen nimeään ei ole lopputeksteissä.

Alberto Korda kuoli sydänkohtaukseen Pariisissa vuonna 2001 vieraillessaan töidensä näyttelyssä.

Kuuban kuuluisimpiin nykykuvaajiin kuuluva José A. Figueroa toimi uransa alkuvaiheessa Alberto Kordan apulaisena ja työtoverina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Che - Alberto Korda
Veikko Hakulinen

**Veikko Johannes ”Haku-Veikko” Hakulinen** (4. tammikuuta 1925 Kurkijoki &ndash; 24. lokakuuta 2003 Valkeakoski) oli suomalainen maastohiihtäjä, kolminkertainen olympiavoittaja ja maailmanmestari. Urallaan Asikkalan Raikasta, Valkeakosken Hakaa, Jämsänkosken Ilvestä, Evon Metsäpoikia, Tampereen Hiihtoseuraa, Tampereen Pyrintöä ja Tampereen Mailaa edustanut Hakulinen kilpaili myös ampumahiihdossa, suunnistuksessa, hiihtosuunnistuksessa, maastojuoksussa ja soudussa SM-tasolla ja jatkoi uraansa veteraanisarjoissa.

Oslon talviolympialaisista Hakulinen muistetaan erityisesti 50 kilometrin voittoajastaan 3.33.33. Hän voitti Holmenkollenilla 50 kilometriä vuosina 1953 ja 1955, pikamatkan eli 18 kilometriä vuonna 1953 ja 15 kilometriä vuonna 1957. Hän sijoittui Holmenkollenilla vuonna 1950 18 kilometrin kilpailun kolmanneksi. Holmenkollen-mitali myönnettiin hänelle vuonna 1955.

Veikko Hakulinen valittiin Vuoden urheilijaksi ennätykselliset neljä kertaa vuosina 1952&ndash;1954 ja 1960. Hän sai Pro Urheilu -tunnustuksen vuonna 2000. Hakulinen astui sotapalvelukseen huhtikuussa 1943 alokkaaksi Laatokan Rannikkoprikaatiin Lahdenpohjaan ja sen jälkeen palveli Valamon saarella. Sotilasarvoltaan hän oli reservin kersantti ja ammatiltaan metsäteknikko. Hakulinen kuoli jäätyään juoksulenkillään auton alle vuonna 2003.

Kun Hakulisen syntymästä tuli kuluneeksi 85 vuotta 2010, paljastettiin hänen synnyinpaikkakunnallaan, nykyisin Venäjän Karjalaan kuuluvalla Kurkijoella hänelle omistettu muistolaatta. Helmikuussa 2017 hänet valittiin Hiihtomuseon pohjoismaisten hiihtolajien kunniagalleriaan.

## Saavutukset
### Olympialaiset
* Oslo 1952 &ndash; kulta (50 km)
* Cortina 1956 &ndash; kulta (30 km) ja kaksi hopeaa (50 km ja viesti)
* Squaw Valley 1960 &ndash; kulta (viesti), hopea (50 km) ja pronssi (15 km)

### MM-kisat
* Falun 1954 &ndash; 2 kultaa (15 km, viesti) ja kaksi hopeaa (30 km ja 50 km)
* Lahti 1958 &ndash; kulta (15 km), hopea (50 km) ja pronssi (viesti)

### SM-kisat
Henkilökohtaisia SM-voittoja yleisessä sarjassa 4 kpl vuosina 1954–1963 ja SM-viestien 4×10 km mestaruuksia 5 kpl vuosina 1954&ndash;1964. 

### Ampumahiihto
* MM-kisat, Seefeld 1963 &ndash; hopea (joukkuekilpailu), kuudes (20 km)
* Olympialaiset, Innsbruck 1964 &ndash; 15. (20 km) 
* MM-kisat, Elverum 1965 &ndash; viides (joukkuekilpailu), 31. (20 km)

## Kirjallisuutta
* Hakulinen, Veikko. *Haku-Veikko, suurhiihtäjä Veikko Hakulisen muistelmat* 1999
* Kolkka, Sulo. *Veikko Hakulinen, latujen valtias* 1960

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Veikko Hakulisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Veikko Hakulinen YLEn Elävässä arkistossa
*
Unkarin väestö

**Unkarin väestö**  koostuu Unkarin asukkaista, joiden määrä, eli Unkarin väkiluku vuonna 2022 oli 9&nbsp;689&nbsp;010.

## Väestön ikärakenne

Muiden lännen teollistuneiden valtioiden tavoin Unkarin väestökin ikääntyy vähitellen. Alle 15-vuotiaita on väestöstä 15,9&nbsp;%, 15–65-vuotiaita on 68,6&nbsp;% ja yli 65-vuotiaita 15,5&nbsp;%. Kokonaishedelmällisyysluku (lapsiluvun odote) on hyvin matala, 1,3 lasta jokaista naista kohden. Elinajan odote oli vuonna 2005 miespuolisilla unkarilaisilla 68,3 vuotta ja naispuolisilla 76,5 vuotta.

Unkarin väestön suurimman osan muodostavat unkarilaiset (89&nbsp;%). Muita kansallisuuksia ovat romanit (5&nbsp;%), saksalaiset (2,6&nbsp;%), romanialaiset (2&nbsp;%), serbit (1&nbsp;%), slovakit (1&nbsp;%), ruteenit (0,9&nbsp;%) ja jenishit (0,5&nbsp;%).

Unkarin väestöjakauma 1920–1980 (lähde: História 1991 / 2–3)

## Uskonnot

Enemmistö Unkarin väestöstä (54,5&nbsp;%) kuuluu katoliseen kirkkoon; osa heistä on roomalaiskatolisia, osa idän katolisia. 15,9&nbsp;% väestöstä on kalvinisteja ja 3&nbsp;% luterilaisia. Juutalaisia elää Unkarissa nykyään 80 000, mutta ennen holokaustia heidän lukumääränsä oli 800 000. Uskontokuntiin kuulumattomia on väestöstä 14,5&nbsp;%, mikä on seurausta ennen vuotta 1989 toimineen kommunistisen hallinnon kielteisestä suhtautumisesta uskontoihin.

## Kieli

Unkarin kieli kuuluu suomalais-ugrilaisten kielten ugrilaiseen haaraan, ja se on ainoa ei-indoeurooppalainen kieli, jota puhutaan laajemmalti Keski-Euroopassa. Unkari on saanut lainasanoina vaikutteita erityisesti turkkilaisista kielistä, slaavilaisista kielistä ja saksasta. Unkarissa puhuttavat unkarin murteet poikkeavat toisistaan hyvin vähän.

## Kehitystavoitteet
Vuonna 2007 arvioitiin, että Unkari saavuttaa todennäköisesti   viisi. Sen sijaan nälän ja köyhyyden vähentämiseen liittyvä tavoite jäänee saavuttamatta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sirkka Hämäläinen

**Sirkka Aune-Marjatta Hämäläinen-Lindfors** (o.s. *Hinkkala*, s. 8. toukokuuta 1939 Hausjärvi) on suomalainen taloustieteilijä. Hän toimi Suomen Pankin pääjohtajana 1992–1998.

Hämäläinen valmistui ylioppilaaksi Karkkilan yhteiskoulusta 1957, ekonomiksi 1961, kauppatieteiden kandidaatiksi 1964 ja lisensiaatiksi 1979. Hän väitteli kansantaloustieteen tohtoriksi 1981 Helsingin kauppakorkeakoulusta.

Hämäläinen työskenteli pääosan urastaan Suomen Pankissa. Hän nousi ensimmäisenä naisena sen johtokuntaan vuonna 1991 ja seuraavana vuonna pääjohtaja Rolf Kullbergin seuraajaksi. Vuosina 1998–2003 Hämäläinen oli Euroopan keskuspankin johtokunnan jäsen. Hämäläinen osallistui kansainvälisten johtajien Bilderberg-ryhmän kokoukseen vuonna 1994 ollessaan Suomen Pankin pääjohtaja.

Hämäläinen oli jäsen muun muassa Suomen Kansallisoopperan Säätiön hallituksessa ja toimi aiemmin sen puheenjohtajana.

Sirkka Hämäläiselle on myönnetty muun muassa Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan 1. luokan komentajamerkki ja Viron tasavallan Valkoisen Tähden ritarikunnan 1. luokan kunniamerkki eli suurristi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Yle Elävä arkisto: Sirkka Hämäläinen – Lasikattoja rikkova talousjohtaja
Kasvukausi

**Kasvukausi** on se aika vuodesta, jolloin kasvit kasvavat. Tarkempi nimitys kasvukaudelle on terminen kasvukausi. Kasvukauden pituus vaihtelee vuosittain ja se käynnistyy ja päättyy eri ajankohtina eri vuosina, mutta tilastollisesti havainnoista voidaan muodostaa keskiarvoja ja vaihteluvälejä.

Suomessa kasvukausi määritellään alkaneeksi silloin, kun lumipeite on kadonnut aukeilta paikoilta, vuorokauden keskilämpötila on vähintään viitenä päivänä peräkkäin yli +5&nbsp;°C ja paikallinen tehoisa lämpösumma ylittää 20 vuorokausiastetta sitä seuraavien viiden päivän aikana. 

Vastaavasti kasvukausi määritellään päättyneeksi, kun vuorokauden keskilämpötila on alle +5&nbsp;°C viidestä kymmeneen päivää peräkkäin. Myös syksyn kovat yöpakkaset (jolloin lämpötila on ollut alle −10&nbsp;°C monta yötä peräkkäin) tai lumipeite saattavat katkaista kasvukauden. Näin tapahtuu toisinaan eri puolilla Suomea.

Etelä-Suomessa kasvukausi on hieman pidempi kuin Pohjois-Suomessa. Keskimäärin terminen kasvukausi on ollut vuosina 1981–2010 etelä- ja lounaisrannikolla yli 185 vuorokautta, eteläisessä Suomessa sekä länsirannikolla 175–185 vuorokautta ja muualla Suomessa 105–175 vuorokautta. Vuonna 2001 kasvukausi oli Helsingissä 181 päivää, mutta Lapissa Utsjoella vain 121 päivää. Suomessa pisin kasvukausi on Ahvenanmaalla ja toiseksi pisin Lounais-Suomessa. Kasvukausi käynnistyy sisämaassa keväällä nopeasti, mutta vastaavasti päättyy aikaisemmin syksyllä.

Mitä lähemmäksi päiväntasaajaa siirrytään, sitä pidempi kasvukausi on. Päiväntasaajan läheisyydessä se kestää koko vuoden. Tropiikissa kasvukautta ei ole mielekästä laskea.

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
*Terminen kasvukausi Ilmatieteen laitos.
Windows 1.0

**Microsoft Windows 1.0** on Microsoftin 20. marraskuuta 1985 julkaisema 16-bittinen graafinen käyttöliittymä IBM PC -yhteensopivien tietokoneiden MS-DOS-käyttöjärjestelmille. Se oli ensimmäinen Windows-versio. Se vaati toimiakseen 512 kilotavua muistia ja kaksi levyasemaa. Windows 1.0:n ytimenä toimi Presentation Manager, joka muistutti nykyistä Resurssienhallintaa, ja toisaalta myös myöhempien DOS-versioiden DOS Shelliä. Myös alkeellinen moniajo oli mahdollista, mutta ikkunat eivät voineet sijaita päällekkäin. MS-DOS Executive -ikkunassa näkyi ohjelmien lisäksi tiedostot päätteineen. Windows 1.0:ssa oli suorita (engl. run) toiminto, joka käynnistetään myös kyseistä ikkunasta. Windows 2.x:stä ja 1.x:stä tarjottiin ohjelmistokehittäjille myös nk. ajonaikaisia versioita, jotka mahdollistivat loppukäyttäjille niille tehtyjen sovellusten käytön ilman Windowsin hankintaa. Microsoft hyödynsi tätä itsekin mm. Excelin ja Wordin osalta. Käytännöstä luovuttiin Windows 3.0:n myötä. 

Windows 1.0:n seuraaja oli Windows 2.0, joka julkaistiin joulukuussa 1987.

Windows 1.0:aa myytiin noin 500 000 kappaletta.

## Ohjelmat

* Calculator
* Calendar
* Cardfile
* Clipboard
* Clock
* Notepad
* Paint
* Reversi
* Write

## Versiot

### Windows 1.01
Windows 1.01 julkaistiin 20. marraskuuta 1985, ja se oli ensimmäinen Microsoft Windows -versio.

### Windows 1.02
Windows 1.02 julkaistiin toukokuussa 1986.

### Windows 1.03
Windows 1.03 julkaistiin elokuussa 1986. Se sisälsi parannuksia, jotka tekivät sen yhdenmukaiseksi kansainvälisen julkaisun kanssa, kuten eurooppalaisten näppäimistöjen-, näytönohjainten- ja tulostimien laiteajureiden kanssa.

### Windows 1.04
Windows 1.04 julkaistiin huhtikuussa 1987, ja se lisäsi tuen uusille IBM PS/2 -tietokoneille, mutta PS/2 -hiirille tai uusille VGA -grafiikkatiloille ei tarjottu tukea.

## Vastaanotto
Windows 1.0 ei saavuttanut kovin suurta suosiota, sillä vain harvat omistivat tai saivat käyttää kotitietokonetta. Monet arvostelut kritisoivat sen vaativia järjestelmävaatimuksia, sekä siinä havaittiin heikkoa suorituskykyä, kun useita sovelluksia suoritettiin samanaikaisesti.

## Elinkaari
Windows 1.0:n tuki päättyi muiden varhaisten Windows-versioiden tavoin 31. joulukuuta 2001, mikä tekee siitä kaikkien aikojen kauiten tuetun Windows -version. Koska Microsoft on pyrkinyt säilyttämään taaksepäin yhteensopivuuden, voi Windows 1.0 -ohjelmia ajaa vielä jopa Windows XP:ssä, ja niiden lähdekoodin voi kääntää pienin muutoksin siten, että ohjelmat toimivat nyky-Windowsissa. Windows Vistassa 16-bittiset ohjelmat eivät kuitenkaan enää toimi sellaisenaan.

## Lähteet
Pimeä sumu

**Pimeä sumu** on tähtienvälisessä avaruudessa oleva pölypilvi. Toisin kuin heijastussumut ja emissiosumut, pimeä sumu ei säteile eikä heijasta valoa merkittävästi, joten se on nimensä mukaisesti pimeä. Pimeät sumut voidaan havaita vain välillisesti, eli ne ovat esimerkiksi jonkin kirkkaan sumun tai emissiosumun edessä. Toiset sumut näkyvät tiheätähtistä taustaa vasten. Ehkäpä tunnetuin pimeä sumu on Hevosenpääsumu Barnard 33. Eteläisellä pallonpuoliskolla on havaittavissa myös Hiilisäkki-niminen pimeä sumu, joka heijastaa kuitenkin valoa 10 %. Se on 550 valovuoden päässä ja siinä on 40 000 Auringon massaa.

Monia pimeitä sumuja on Barnardin luetteloissa merkittynä kirjaimilla B1, B2 ... Laajimmat pimeät sumut ovat jättiläismolekyylipilviä. Nämä näkyvät paljain silmin Linnunradan maitomaisia tähtitihentymiä vasten tummina juovina. Hyvin suppeat pimeät sumut ovat globuleja, pilvestä muodostuvia tähtiä.
Pimeät sumut näkyvät kirkkaina pitkäaaltoisessa infrapunassa.

## Pimeitä sumuja

* Hiilisäkki
* Hevosenpääsumu
* Käärmesumu B72, etäisyys 500 valovuotta
* Rho Opchiuchi-sumu
* Joutsenen repeämä, etäisyys 2400, pituus 2500 valovuotta
* Härän pimeä sumu
* Monoceros R2 - 2600 valovuoden päässä, Yksisarvisen tähtikuviossa
* Kartiosumu 2500 valovuotta maasta
Kaasusumu

**Kaasusumu** on tähtien välisessä avaruudessa oleva aineesta koostuva kaasu- ja pölypilvi. Kaasumut jakautuvat useisiin eri tyyppeihin, jotka poikkeavat toisistaan merkittävästi.

Koska avaruus on lähes täydellinen tyhjiö, pienitiheyksinenkin aine voi siitä erottua. Yleensä sumut ovat myös useiden, jopa satojen valovuosien kokoisia. Sumujen tiheydet ovat yleensä maassa aikaansaataviin tyhjiöihin verrattuina huomattavasti harvempia rakenteeltaan; maapallon kokoisen pilven kaasusumua massa on vain muutaman kilogramman. Spektroskooppisesti mittaamalla on saatu selville sumujen koostumuksia. Ne sisältävät muun muassa vetyä ja heliumia. Niissä saattaa olla myös molekyylejä, kuten alkoholia ja metaania. Niissä on myös jonkin verran pölyä, siis kiinteitä hiukkasia. Vety on niissä yleisin, kuten muuallakin maailmankaikkeudessa, ja se saa aikaan erityisesti valokuvissa näkyvän punaisen värin. Kaasusumut liittyvät usein tähtien syntyyn tai kuolemaan.

## Kaasusumujen tyypit
Valaistuksen mukaan:
* **[[Emissiosumu]]**, joka säteilee itse valoa tietyllä aallonpituudella lähitähtien antamalla energialla
* **[[Heijastussumu]]**, joka heijastaa lähitähtien valoa
* **[[Pimeä sumu]]**, joka ei valaise eikä heijasta tähtien valoa vaan peittää takana olevien tähtien valon ja tulee näin havaittavaksi. Toinen nimitys on absorptiosumu.
"Jäännesumut":
* Esiplanetaarinen sumu on lyhytikäinen vaihe tähden lopun ja planetaarisen sumun välissä
* **[[Planetaarinen sumu]]**, normaalin tähden elinkaarensa lopussa puhaltamista ulkokerroksista koostuva pieni sumu
* **[[Supernovajäänne]]**, supernovana räjähtäneen tähden jäännöksistä koostuva sumu

*Diffuusisumu* on yhteisnimitys kaikille valaiseville tai heijastaville sumuille.

## Katso myös

*Molekyylipilvi
*HI-alue
*Globuli
Ilmakehän optinen ilmiö

**Ilmakehän optiset ilmiöt** ovat ilmakehässä näkyviä ilmiöitä. Ne voidaan luokitella seuraavasti (esimerkkeineen):

* valon taittuminen ja heijastuminen jääkiteissä (halot)
* valon taittuminen ja heijastuminen sadepisaroissa (sateenkaaret)
* valon diffraktio sumu- ja pilvipisaroissa tai jääkiteissä  (kehät ja väripilvet, sumukaari, helmiäispilvet)
* valon taittuminen ja heijastuminen pilvi- tai sumupisaroissa (glooria)
* valon diffraktio siitepöly-, itiöpöly- tai levähiukkasissa (siitepölykehät, itiöpölykehät ja levien valoilmiöt)
* valon diffraktio hyvin pienissä ilman aerosoleissa, kuten savuhiukkasissa tai tuliperäisen tuhkan hiukkasissa (bishopin rengas)
* valon heijastuminen yläilmakehän jääkidepilvistä (valaisevat yöpilvet)
* valon taipuminen ja kulkusuunnan muuttuminen taitekertoimeltaan keskenään erilaisissa ilmakerroksissa (taittumisilmiöt kuten kangastukset)
* valon sironta ilmamolekyyleissä ja ilman aerosoleissa (hämäräilmiöt, tulivuoriruskot) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ursan Taivaanvahti-havaintojärjestelmä, jonne voi syöttää havaintoja ilmakehän optisista valoilmiöistä
* Ursan ilmakehän valoilmiöiden jaosto
* Ursan haloilmiöiden jaosto