open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nicolas Prost

**Nicolas "Nico" Jean Prost** (s. 18. elokuuta 1981 Saint-Chamond, Loire) on ranskalainen moottoriurheilija. Hänen isänsä on nelinkertainen F1-maailmanmestari Alain Prost. Ennen autourheilu-uraansa Nicolas harrasti golfia ja voitti turnauksia Columbia Universityssä. Nykyään Prost ajaa kilpaa Formula E -sarjassa E.dams-Renault tallissa.

## Ura
Nicolas aloitti uransa varsin myöhään 22-vuotiaana ranskan Formula Campus -sarjassa. Vuonna 2004 hän kilpaili Saksan ja Ranskan Formula Renault -sarjoissa. Vuonna 2005 hän kilpaili Eurocup Formula Renault- ja World Series by Renault -sarjoissa. Lisäksi hän sijoittui yhdeksänneksi Ranskan FR-sarjassa. Vuonna 2006 Prost kilpaili Espanjan F3-sarjassa sijoittuen neljänneksi. Seuraavana vuonna hän sijoittui sarjan kolmanneksi. Vuonna 2008 Prost voitti Euroseries 3000 -sarjan mestaruuden. Kaudella 2008–2009 Prost kilpaili A1 Grand Prix -sarjassa edustaen Ranskaa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2009 Prost kilpaili Le Mans Series -sarjassa sijoittuen viidenneksi. Vuonna 2010 Prost kilpaili GT1 World Championship -sarjassa. Prost on myös kilpaillut Le Mansin 24 tunnin ajossa vuosina 2007 ja 2009–2013. Prost on myös kilpaillut Andros Trophy -jääajokilpailuissa vuosina 2009–2010 ja 2011 voittaen sarjojen mestaruudet.

Vuodeksi 2014 Prost siirtyi ajamaan uutta sähköautojen Formula E -sarjaa. Hän kilpailee E.dams-Renault tallissa. Ensimmäisen voittonsa hän otti Miamin GP:ssä.

## Formula E -tilastoja

  Kausi käynnissä.

### Saavutukset

**Voitot**

**Nopeimmat kierrokset**

**Palkintosijat**

**Paalupaikat**

### Kaudet numeroina

 Kausi käynnissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto 
*Nicolas Prost Twitterissä
*Nicolas Prost Facebookissa
Jon Hall (ohjelmoija)

**Jon ”maddog” Hall**  (s. 7. elokuuta 1950) tunnettu yhdysvaltalainen ohjelmoija ja open source -vaikuttaja. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
2,6-ksylidiini

**2,6-ksylidiini** on palavaa, huoneenlämmössä olomuodoltaan keltaista nestettä, jolla on tunnusomainen haju. Aine muuttuu ilman vaikutuksesta ruskeaksi. 2,6-ksylidiinin kemiallinen kaava on C8H11N ja rakennekaava (CH3)2C6H3NH2.
2,6-ksylidiinin moolimassa on 121,2&nbsp;g/mol, sulamispiste 11,2&nbsp;°C, kiehumispiste 215&nbsp;°C, tiheys 0,98&nbsp;g/cm3, leimahduspiste 91&nbsp;°C, itsesyttymislämpötila 520&nbsp;°C, taitekerroin 1,5591–1,5611 ja CAS-numero 87-62-7. Aine liukenee veteen 20&nbsp;°C:n lämpötilassa 0,7&nbsp;g/100 ml. Aineen höyry on ilmaa raskaampaa. 2,6-ksylidiini on yksi ksylidiinin kuudesta isomeerista.

2,6-ksylidiinistä käytetään myös nimiä *2,6-dimetyylianiliini*, *2,6-dimetyyliaminobentseeni*, *1-amino-2,6-dimetyylibentseeni* ja *2-amino-1,3-ksyleeni*

## Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikainenkin altistuminen 2,6-ksylidiinin suurille pitoisuuksille voi aiheuttaa tajunnan tason laskua ja johtaa methemoglobiinin muodostumiseen. Pitkäaikainen tai toistuva altistuminen aineelle voi ilmetä vaikutuksina veressä aiheuttaen anemiaa sekä vaikuttaa myös maksaan. Työministeriön päätöksen 1044/91 mukaan työssä orgaanisena liuottimena aineelle altistuminen katsotaan aiheuttavan vaaraa perimälle, sikiölle tai lisääntymiselle.

2,6-ksylidiini voi aiheuttaa vaaraa ympäristölle, erityisesti vesieliöille.

## Valmistus ja käyttö
2,6-ksylidiiniä valmistetaan aminoimalla 2,6-ksylenolia ammoniakin avulla. Toinen tapa valmistaa tuotetta on 2,6-dimetyylisykloheksaanin reaktio ammoniakin kanssa vedynsiirtokatalyyttien läsnä ollessa. Yhdistettä käytetään muun muassa väriaineiden ja kasvinsuojeluaineiden kuten fungisidien metalaksyylin ja furalaksyylin synteesissä.

## Isomeerit
*2,3-ksylidiini, CAS 87-59-2
*2,4-ksylidiini, CAS 95-68-1
*2,5-ksylidiini, CAS 95-78-3
*3,4-ksylidiini, CAS 95-64-7
*3,5-ksylidiini, CAS 108-69-0
*Ksylidiini (isomeerien seos), CAS 1300-73-8

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*PubChem: 2,6-xylidine 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): 2,6-Dimethylaniline 
*ChemBlink: 2,6-Dimethylaniline
Melonta kesäolympialaisissa 2012

**[[Melonta|Melonnassa]]** kilpailtiin **[[Kesäolympialaiset 2012|Lontoon 2012 kesäolympialaisissa]]** 29. heinäkuuta – 2. elokuuta ja 6. – 11. elokuuta. Ensin kilpailtiin koskimelonnassa, jonka jälkeen ohjelmassa oli ratamelonta. Tapahtumia oli yhteensä 18. Kilpailijoita oli 330, joista koskimelonnassa 82 ja ratamelonnassa 248. Koskimelontakilpailut käytiin Lee Valley White Water Centressä ja ratamelonta Dorney Lakella.

## Tapahtumat
### Koskimelonta

Miehet:
*Kanadalaisyksikkö
*Kanadalaiskaksikko
*Kajakkiyksikkö

Naiset:
*Kajakkiyksikkö

### Ratamelonta
Miehet:
*Kajakkiyksikkö – 200 m
*Kajakkiyksikkö – 1 000 m
*Kajakkikaksikko – 200 m
*Kajakkikaksikko – 1 000 m
*Kajakkinelonen – 1 000 m
*Kanadalaisyksikkö – 200 m
*Kanadalaisyksikkö – 1 000 m
*Kanadalaiskaksikko – 1 000 m

Naiset:
*Kajakkiyksikkö – 200 m
*Kajakkiyksikkö – 500 m
*Kajakkikaksikko – 500 m
*Kajakkinelonen – 500 m

## Aikataulu
### Koskimelonta

### Ratamelonta

Ajat ovat paikallista aikaa.

## Mitalistit
### Koskimelonta

### Ratamelonta
#### Miehet

#### Naiset

## Lähteet
*Search events – Canoe Slalom 
*Search events – Canoe Sprint 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Koskimelonta Lontoon 2012 olympialaisten sivuilla 
*Ratamelonta Lontoon 2012 olympialaisten sivuilla
420 (jolla)

**420** on kansainvälinen kilpailuluokka, joka sopii sekä aloittelijalle että kokeneemmille nuorille purjehtijoille, 
jotka aloittelevat kilpailu-uraa. Sitä pidetään johtavana nuorten harjoitus- ja kilpailuluokkana. 420:llä oppii trapetsin ja spinaakkerin käytön.

## Katso myös
*Vikla
*Optimistijolla
*Laser (jolla)

## Aiheesta muualla
Frans David Alopaeus

**Frans <u>David</u> Alopeus** (30. joulukuuta 1769 Viipuri,  Vanha Suomi, Venäjän keisarikunta – 13. kesäkuuta 1831 Berliini, Preussin kuningaskunta) oli suomalais-venäläinen diplomaatti, kreivi ja todellinen salaneuvos.

Viipurissa syntyneen Alopeuksen vanhemmat olivat Viipurin tuomiorovasti Magnus Alopaeus ja Maria Christina Tesche. Hän oli vanhempaa veljeään Maximilian Alopeusta 21 vuotta nuorempi ja sisarussarjasta lahjakkain. Ennen diplomaattiuraansa hän opiskeli Stuttgartin sotilasakatemiassa Hohe Karlsschulessa vuosina 1781–1785 ja Göttingenin yliopistossa. Hänen vanhempi veljensä Magnus (Maximilian) Alopeus palveli niin ikään Venäjän keisarikunnan diplomaattina. Veljensä tavoin David Alopeus osallistui 1800-luvun alussa moniin suurvaltojen välisiin neuvotteluihin ja niiden valmisteluun.

Alopeus toimi Venäjän lähettiläänä Tukholmassa vuosina 1803–1808. Suomen sodan puhjettua hänet pidätettiin, mutta hän kykeni vankeudestaankin käsin toimittamaan arvokkaita sotilaallisia tietoja Pietariin. Hän oli yksi rauhansopimuksen allekirjoittajista Haminassa vuonna 1809. Vuonna 1810 Alopeus kutsuttiin Aleksanteri I:n salaneuvoston jäseneksi. Neuvostossa käsiteltiin paitsi sotilas- ja ulkopoliittisia asioita, myös valtakunnan läntisten kuvernementtien hallintoa. Alopeus myötävaikutti muun muassa Vanhan Suomen liittämiseen Suomen suuriruhtinaskuntaan ja edisti muutoinkin Suomen asemaa Venäjän alaisuudessa.

Haminan rauhan jälkeen Alopeuksen seuraava suuri diplomaattinen menestys liittyi Venäjän ja Turkin suhteisiin. Alopeus määrättiin lähettilääksi Napoliin, josta käsin hän pyrki luomaan suhteita Osmanien valtakuntaan. Turkin jättäytymisen sodan ulkopuolelle Napoleonin hyökättyä Venäjälle vuonna 1812 katsotaan olleen suurelta osin Alopeauksen diplomatian ansiota. Napoleonin vallan väistyessä Alopeus nimitettiin Lorrainen kenraalikuvernööriksi vuonna 1814. Nancyn kaupungista käsin hän johti nykyisin Ranskaan kuuluvia Mosellen, Meurthen, Meusen, Vosges'n ja Marnen departementteja. Hän osallistui myös Wienin kongressiin vuosina 1814–1815 Venäjän lähetystön jäsenenä.

Uransa loppuvaiheissa Alopeuksen diplomaattisiin tehtäviin kuului muun muassa suuriruhtinas Nikolai Pavlovitšin (myöh. keisari Nikolai I) ja Preussin kuningas Fredrik Vilhelm III:n tyttären Charlotten vuonna 1817 toteutuneen avioliiton järjestely, Venäjän ja Preussin välisen tärkeän kauppasopimuksen neuvotteleminen sekä kysymykset Puolan asemasta.

Alopeus korotettiin vapaaherraksi vuonna 1819 ja hän sai puolalaisen kreivin arvon vuonna 1820. Hän kuoli 62-vuotiaana Berliinissä.

## Katso myös
Alopaeus (suku)

## Lähteet
*Alopaeus Magnus. Uppslagsverket Finland. Viitattu 13.6.2016.
*Alopaeus, David (1769 – 1831). Biografiakeskus
*

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*Tuomas-Kettunen, Erik 1986. *Viipurista Euroopan huipulle: David Alopeuksen elämänuran kuvaus*. Lappeenranta: Karjalaisen kulttuurin edistämissäätiö, Karjalan kirjapaino/Karjalan lehti.
Richard Doverilainen

**Richard Doverilainen** (k. 1184) oli keskiaikainen benediktiinimunkki ja Canterburyn arkkipiispa.

Richard syntyi Normandiassa josta hän lähti munkiksi Canterburyyn. Ennen arkkipiispaksi tuloaan hän oli Doverin luostarin priori ja entisen arkkipiispa Theobaldin kappalainen. Becketin kuoleman jälkeen Richard järjesti hänelle hautajaiset. Hänet valittiin 3. kesäkuuta 1173 mutta toinen ehdokas Odo valitti Roomaan, jonne Richard joutui matkustamaan vastaamaan syytöksiin simoniasta. Paavi Aleksanteri III hylkäsi syytteet ja vihki hänet virallisesti virkaan 7. huhtikuuta 1174.

Richard kuoli Kentissä 16. helmikuuta 1184.

## Lähteet
Asenovgrad

**Asenovgrad** () on kaupunki Etelä-Bulgarian keskiosissa Plovdivin alueella. Kaupungin väkiluku oli 45&nbsp;943 vuonna 2021. Kaupunki on tunnettu pääasiassa useista kirkoistaan.

## Ystävyyskaupungit
* Naousa, Kreikka
* Kilkis, Kreikka
* Prilep, Pohjois-Makedonia
* Stary Oskol, Venäjä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin kotisivut (asenovgrad.bg)
Pikkubassi

**Pikkubassi** *(Micropterus dolomieu)* on pohjoisamerikkalainen aurinkoahvenkaloihin kuuluva kala, joka viihtyy kirkkaammassa vedessä kuin isobassi. Pikkubassia on yritetty istuttaa Suomeen, mutta se ei onnistunut pikkubassille liian karujen olojen vuoksi.

## Tuntomerkit
Pikkubassi on väriltään joskus kellertävä, mutta yleensä se on ruskea. Uros painaa yleensä 1&nbsp;kg, mutta naaras voi painaa 1,5–3&nbsp;kg. Pikkubassilla on tummanruskeat pystyviivat.

Pikkubassin luontaisia saalistajia ovat: viuhkaeväisten (*Actinopterygii*) luokkaan kuuluvat kalat, kilpikonnat (*Testudines*), sääksi (*Pandion haliaetus*) ja kuningaskalastajien alaheimojen (Alcedininae) lajit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Pikkubassi (''Micropterus dolomieu'')
*FishBase: ''Micropterus dolomieu'' 
*Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Micropterus dolomieu (smallmouth bass)
Breakdance (elokuva)

**Breakdance** (*Breakin’*) on vuonna 1984 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen elokuva. Sen on ohjannut Joel Silberg ja käsikirjoittanut Charles Parker yhdessä Allen DeBevoisen ja Gerald Scaifen kanssa. Pääosassa esiintyivät Lucinda Dickey ja Adolfo Quinones.

## Juoni
Nuori jazztanssija Kelly tapaa kaksi breikkitanssijaa, jotka kolmestaan nousevat suosioon katutanssijoina.

## Rooleissa

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Bello Romano antaa *Breakdancelle* yhden tähden viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”huono”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
ORP Sokół

**ORP Sokół** on ollut kolmen Puolan merivoimissa palvelleen aluksen nimenä.:
*ORP Sokół (1941) U-luokan sukellusvene
*ORP Sokół (1964), Whiskey-luokan sukellusvene
*ORP Sokół (2002), Sokół-luokan sukellusvene
Jerzy Świrski

**Jerzy Włodzimierz Świrski** (5. huhtikuuta 1882 Kalisz, Puola – 12. kesäkuuta 1959 Lontoo, Britannia) oli puolalainen Venäjän laivaston ja Puolan laivaston vara-amiraali ja upseeri.  

Świrski palveli Mustanmeren laivastossa ensimmäisen maailmansodan päättymiseen saakka. Vuonna 1918 hän liittyi Ukrainan laivastoon ja palveli kontra-amiraalina Ukrainan valtakunnassa.

Świrski liittyi Puolan itsenäistyttyä 1919 Puolan laivastoon ja oli vuodesta 1925 Puolan sotilasasiain ministeriön (vuodesta 1939 Puolan pakolaishallitus) Puolan laivaston johtaja. Toisen maailmansodan jälkeen hän jäi Britanniaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jerzy Świrski, Chief of the Polish Naval Command, Rear Admiral, Polish Naval Memories of WWII, Kresy Siberia Virtual Museum
Raveena Tandon

**Raveena Tandon** (s. 26. lokakuuta 1974 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, malli ja tuottaja. Hän on näytellyt enimmäkseen hindinkielisissä elokuvissa, mutta on esiintynyt myös tamilin-, kannadan- ja telugunkielisissä elokuvissa. Hän voitti National Film Awards -palkinnon parhaasta naispääosasta vuoden 2001 elokuvasta **.

## Yksityiselämä
Tandon adoptoi 11- ja 8-vuotiaat tytöt vuonna 1995. Tandon meni naimisiin Anil Thadanin kanssa 22. helmikuuta 2004. Heillä on kaksi lasta, vuonna 2005 syntynyt tytär ja vuonna 2007 syntynyt poika.

## Filmografia

## Televisio

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
ORP Orzeł (1986)

**ORP Orzeł** on Puolan laivaston Kilo-luokan sukellusvene (Projekti 877E), joka otettiin palvelukseen 29. huhtikuuta 1986 Riiassa. Se siirrettiin 13. kesäkuuta Gdyniaan, jossa alus nimettiin 21. kesäkuuta. Alus on Gdyniassa 3. laivueessa.

## Hankinta
Puola suunnitteli ostavansa neljä Kilo-luokan sukellusvenettä, joiden tuli olla uusia eikä Venäjän laivaston käyttämiä. Puola lähetti miehitön koulutettavaksi Riikaan, jossa uudet ulkomaiset miehistöt koulutettiin ja heille luovutettiin alukset. Vastaanotetulla aluksella nostettiin ensi kerran Puolan lippu 29. huhtikuuta 1986 Riiassa. Toinen Puolalle valmistuneista aluksista myytiin Intiaan, joka otti sen palvelukseensa vuorokautta myöhemmin. Alus saapui 13. kesäkuuta uuteen kotisatamaansa Gdyniaan, jossa se kastettiin 21. kesäkuuta *Orzełiksi* sekä sille vahvistettiin runkonumero 291.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Murikit

**Murikit** (*Brachyteles*) ovat harvinainen kädellisten suku, joka kuuluu hämähäkkiapinoiden (Atelidae) heimoon. Siihen kuuluu kaksi Etelä-Amerikassa esiintyvää lajia. Ne oli aiemmin luokiteltu yhden lajin (muriki, *Brachyteles arachnoides*) alalajeiksi (*B. a. arachnoides* ja *B. a. hypoxanthus*), mutta morfologisten tutkimusten perusteella niitä pidetään nyt omina lajeinaan.

*Muriki, *Brachyteles arachnoides*
**Brachyteles hypoxanthus*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Murikit (''Brachyteles'')
*iNaturalist: Murikit (''Brachyteles'')
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Brachyteles 
*''Brachyteles''  Arkive.org - tietoa, kuvia ja videoita
John Fusco

**John Fusco** on yhdysvaltalainen elokuvakäsikirjoittaja. Hän on käsikirjoittanut mm. elokuvat *[[Crossroads – bluesjätkät]]*, *[[Nuoret sankarit]]*, *[[Young Guns II]]*, *[[Ukkossydän]]*, *[[Hidalgo (elokuva)|Hidalgo]]* ja *[[Spirit – villi ja vapaa]]*. Fusco on elokuvakäsikirjoittajan lisäksi myös kirjailija ja hän on kirjoittanut romaanin *[[Paradise Salvage]]*. Fusco syntyi Waterburyssa, Connecticutissa ja voitti jo yliopistoajallaan muutamia kansainvälisiä käsikirjoituskilpailuja.

John Fusco on perehtynyt itämaisiin taistelulajeihin sekä filosofian että fyysisen harjoittelun kautta. Hänellä on musta vyö Shaolin Kungfussa, ja hän on opiskellut taijia Kiinassa sifu Yi Shenguon oppilaana. Vuonna 2007 hän lähti ratsastusvaellukselle Mongoliaan ja alkoi ideoida tulevaa *[[Marco Polo (televisiosarja)|Marco Polo]]* -televisiosarjaa. Fuscon toinen pitkäaikainen kiinnostuksen kohde on Amerikan alkuperäiskansojen kulttuurit. *Ukkossydän*-elokuvan kuvauksissa vuonna 1991 hän tutustui Ted Thin Elkiin, jolla oli merkittävä asema lakotojen yhteisössä. Opiskeluaikanaan New Yorkin Tisch School of the Artsissa Fuscon opettajia olivat käsikirjoittajat Waldo Salt ja Ring Lardner Jr., jotka olivat 1950-luvulla olleet Hollywoodin mustalla listalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Twitter-tili (kuvassa Fusco ja Thin Elk vuonna 1991)
Vuoriapollo

**Vuoriapollo** (*Parnassius phoebus*) on ritariperhosiin kuuluva arktoalpiininen päiväperhoslaji, jota tavataan Euroopassa vuoristoalueilla kuten Alpeilla ja Uralilla. Sitä ei tavata Suomessa.

## Koko ja ulkonäkö
Vuoriapollo on kookas, pohjaväriltään valkoinen perhonen, jonka siipisuonet erottuvat vain heikosti siipeä vasten. Etusiiven kärkiosa on läpikuultava lähes koko siiven leveydeltä ja sisempänä siiven reunassa on leveä, tumma ja läpikuultava poikkiviiru. Etureunassa on laajat tummat laikut, joista uloimpiin liittyy usein myös punaista väriä. Takasiivissä on kaksi selvää punaista silmätäplää, joissa on musta reunus. Etusiiven tyvi ja takasiiven takareuna ovat tyvestä saakka yksivärisen tumman mustanruskeat. Siipiväli on 47&ndash;58&nbsp;mm.

Melko samannäköiseen isoapolloon verrattuna vuoriapollon takasiipien silmätäplät ovat lähes kokonaan punaiset ja tuntosarvet ovat mustat vaalein poikkiviiruin. Lisäksi Siperiassa ja Kiinassa esiintyy samannäköinen mutta yleissävyltään tummempi laji *[[Parnassius bremeri]]*.

Parnassius phoebus MHNT CUT 2013 3 6 Cervières (Hautes-Alpes) male dos.jpg|♂
Parnassius phoebus MHNT CUT 2013 3 6 Cervières (Hautes-Alpes) male ventre.jpg|♂ △ 
Parnassius phoebus MHNT CUT 2013 3 6 Arvieux female dos.jpg|♀ 
Parnassius phoebus MHNT CUT 2013 3 6 Arvieux female ventre.jpg|♀△


## Levinneisyys ja lentoaika
Vuoriapollon levinneisyys poikkeaa muista arktoalpiinisista lajeista, sillä sitä tavataan Euroopassa vuoristoalueilla kuten Alpeilla ja Uralilla, mutta se puuttuu arktiselta alueelta. Levinneisyysalue jatkuu Aasian puolella Altaille ja Itä-Siperiaan sekä Beringinsalmen yli Pohjois-Amerikkaan. Perhonen lentää kesä-heinäkuussa, mutta Alpeilla lämpimillä paikoilla jopa syyskuun alkuun.

## Elinympäristö ja elintavat
Vuoriapollo on vuoristoniittyjen ja tundran laji, jonka levinneisyys on jääkauden jäänteitä. Esiintymisalueensa eteläosissa vuoriapolloa tavataan vain vuoristoissa, 1200&ndash;3000 metrin korkeudessa merenpinnasta, joille populaatiot ovat jääneet loukkuun viimeisen jääkauden päätyttyä ja ilmaston lämmettyä. Arktisilla alueilla se elää myös alangoilla. Alpeilla levinneisyys painottuu puurajan yläpuolelle. Laji elää avoimessa maastossa etenkin jokien penkereillä ja kivikkoisilla rinteillä.

Naaras munii maahan tai kasvillisuuteen alueelle, jolla kasvaa toukan ravintokasveja. Kuoriutuneet toukat hankkiutuvat itse ravintokasveille. Laji talvehtii munana tai joskus pienenä toukkana.

## Ravintokasvi
Toukan ravintokasveja ovat ruusujuuri (*Rhodiola rosea*) ja kultarikko (*Saxifraga aizoides*), mutta myös muut lehtirikot (*Saxifraga*), maksaruohot (*Sedum*) sekä mehitähdet (*Sempervivum*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa
Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut

**Beachfutiksen maailmanmestaruuskilpailut** on Kansainvälisen jalkapalloliitto FIFAn järjestämä turnaus, jossa maailman parhaat beachfutismaajoukkueet taistelevat maailmanmestaruudesta. Turnaus on järjestetty vuodesta 1995 lähtien. Vuoteen 2009 asti se järjestettiin vuosittain, ja siitä eteenpäin kahden vuoden välein.

Brasilia on hallinnut kisoja niiden alusta lähtien. Se on voittanut kisat peräti 14 kertaa, ja jäänyt vain kahdesti ilman mitaleja. Turnaus onkin järjestetty juuri 13 kertaa Brasiliassa.

## Voittajat

## Mitalitaulukko

## Osallistujamaat
Vuosien 1995 ja 2013 välillä MM-kisat on järjestetty 17 kertaa, ja niihin on osallistunut 41 maata. Kuitenkin ainoastaan Brasilia on ollut mukana jokaisessa turnauksessa. Viime vuosina karsintojen vaatimustasoa on nostettu, minkä vuoksi nykyisin yhä harvempi uusi joukkue selvittää tiensä lopputurnaukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Beachfutiksen MM-kisojen virallinen sivusto
Reus

**Reus** on kaupunki Tarragonan maakunnassa Espanjassa. Kaupunki on Baix Campin comarcan pääkaupunki ja sijaitsee 12 kilometrin päässä Tarragonasta. Reusin väkiluku oli 103 123 asukasta vuonna 2017. Pinta-ala on 52,82 neliökilometriä. Kaupunki kuuluu Camp de Tarragonan metropolialueeseen.

Kaupungista on kotoisin urheiluseura Reus Deportiu, joka on rullaluistinhockeyn moninkertainen Espanjan- ja Euroopan-mestari, ja siitä eriytynyt jalkapalloseura CF Reus Deportiu.

## Kuvia


Tiedosto:Reus - Ajuntament - 01.jpg|Plaça del Mercadal 
Tiedosto:WLM14ES - Reus Casa Navas 00051 - .jpg|Casa Navàs
Tiedosto:Casa Rull (Reus) - 1.jpg|Casa Rull
Tiedosto:Peixateries Velles a Reus 12.JPG|Prioral de Sant Pere de Reus
Tiedosto:Reus - Palau Bofarull.jpg|Palau Bofarull


## Lähteet
Myllysilta (Nurmijärvi)

**Myllysilta** on puurakenteinen entinen museosilta Nurmijärvellä, Palojoen Metsäkylässä. Se ylittää Vantaanjoen Myllykosken kohdalla, Siippoontien eteläpuolella. Myllysilta on valmistunut 1966, se oli nuorin Liikenneviraston museosilloista. Silta on neliaukkonen tukiansassilta, jonka jännemitta on kahdessa keskimmäisessä aukossa 6 m ja reuna-aukoissa 7,5 m. Sillan kokonaispituus on 50,8 m ja hyötyleveys 5,7 m. Sillan on suunnitellut diplomi-insinööri Eino Kokkonen. Myllysilta on 1960-luvun sillaksi epätyypillinen, tukiansassilta oli 1800-luvulla yleisesti käytetty siltatyyppi. Tukiansassilloilla pitkien jännevälien ylittäminen onnistui käyttämällä moninkertaisia tukiansaita ja nurjahdustuentaa lisäämällä.  

Myllysiltaa pidetään onnistuneena lajinsa edustajana, joka sopii jyrkkärantaiseen Myllykoskeen.  Silta otettiin museosillaksi vuonna 1982. Perusteena valinnalle kerrottiin, että silta on sekä suunnittelultaan että toteutukseltaan hyvää tasoa. Siinä on yhdistetty nykyaikainen insinööritieto perinteiseen kirvesmiestaitoon. Silta sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin teemakohteessa 
*museosillat*.

Myllykoski on historiallinen myllynpaikka. Kosken rannalla on vanhojen rakennusten ja patojen raunioita. Nykyään Myllykoski on nurmijärveläisten retkeilyaluetta ja se on suosittu perhokalastuspaikka. Myllykosken uusin silta, Siippoontien maantiesilta, on valmistunut vuonna 1991.

Myllysillan ei enää vuonna 2012 katsottu olevan museosiltaluetteloon sovelias valmistumissajalleen epätyypillisen rakenteen takia.  

## Lähteet
* 
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Tiehallinto: Museotiet ja -sillat -esite. 2002
* Myllysilta ELY-keskuksen sivulla
Anisja Kirdjapkina

**Anisja Bjasyrovna Kirdjapkina** o.s. **Kornikova** (, s. 23. lokakuuta 1989) on venäläinen kävelijä.

Kirdjapkina voitti 2007 alle 20-vuotiaiden Euroopan cupin 10 kilometrin kävelyssä ja saman ikäluokan Euroopan-mestaruuden 10&nbsp;000&nbsp;metrin kävelyssä Hengelossa. Hän teki 20 kilometrin kävelyn nuorten maailmanennätyksen 1.25.30 Adlerissa helmikuussa 2008. Hän sijoittui seuraavana vuonna toiseksi Metzin Euroopan cupissa. Berliinin MM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin neljänneksi, mutta nousi myöhemmin pronssisijalle Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia. Vuonna 2010 hän voitti Venäjän-mestaruuden sekä talvella että kesällä ja oli kuudes Chihuahuan maailmancupissa. Barcelonan EM-kilpailuissa hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi myöhemmin voittajaksi Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia.

Kirdjapkina sijoittui helmikuussa 2011 toiseksi Venäjän talvimestaruuskilpailujen 20 kilometrin kävelyssä maailman kaikkien aikojen toiseksi parhaalla ajalla 1.25.09. Hän hävisi kilpailun voittaneelle ja maailmanennätyksen tehneelle Vera Sokolovalle yhden sekunnin. Saman vuoden toukokuussa Kirdjapkina oli toinen Euroopan cupissa. Daegun MM-kilpailuissa hän sai alun perin pronssia ajalla 1.30.13.

Kirdjapkina sijoittui 2012 kuudenneksi Saranskin maailmancupissa ja voitti Venäjän-mestaruuden. Lontoon olympialaisissa hän oli alun perin viides. Seuraavana vuonna hän oli toinen Venäjän talvimestaruuskilpailuissa, voitti Euroopan cupin sekä kultaa Kazanin universiadeissa. Moskovan MM-kilpailuissa hän sai alun perin hopeaa ajalla 1.27.11.

Kirdjapkina sai vuonna 2019 kolmen vuoden kilpailukiellon ajalle 27.7.2017–26.7.2020 biologisen dopingpassin perusteella. Hänen tuloksensa aikaväliltä 25.2.2011–11.10.2013 hylättiin takautuvasti. Näin hän menetti vuosien 2011 ja 2013 MM-mitalinsa. Hänen vuoden 2011 MM-pronssinsa oli sitä ennen kirkastunut hopeaksi Olga Kaniskinan dopinghylkäyksen takia.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### Ulkoradat

### Sisäradat

## Lähteet
Suomenmaalainen rajavartiosto

**Suomenmaalainen rajavartiosto** perustettiin helmikuussa 1915 tehostamaan Suomen suuriruhtinaskunnan rajavartiontia Dragsfjärdistä Muonionniskaan saakka. Sen komentajaksi määrättiin kenraalimajuri Aleksandr Resin ja hänen apulaisekseen kenraalimajuri Fjodor Ignatjev. Rajavartioston tarkoituksena oli parantaa rajavartioinnin tasoa Saksan maihinnousu-uhan vuoksi.

## Lähteet
*Sarja: 6:9 Suomenmaalaisen rajasuojelupiirin asiakirjat, kansallisarkisto
Kultainen medaljonki

**Kultainen medaljonki** () on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut hongkongilais-yhdysvaltalainen toimintakomedia. Elokuvan on ohjannut Gordon Chan. Käsikirjoituksesta vastasivat Bennett Davlin, Alfred Cheung, Gordon Chan, Paul Wheeler ja Bey Logan. Pääosassa esiintyivät Jackie Chan, Lee Evans ja Claire Forlani.

## Juoni
Hongkongilainen poliisi Eddie saa supervoimia medaljongin kautta, kun hän uhraa henkensä pelastaakseen pienen pojan. Eddien apuna ovat Interpolin agentit Nicole ja Watson, jotka yrittävät saada kiinni Snakeheadin, roiston, joka on myös medaljongin perässä saadakseen erityisvoimat itselleen.

## Rooleissa

## Arvioita
*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä *Kultainen medaljonki* on lapsellisten toimintakomedioiden erikoismieheksi jumiutuneelle Jackie Chanille räätälöity pitkäveteinen seikkailu, joka ei edes oikein luota päätähtensä kykyihin. Kömpelöt tietokone-efektit ilmentävät täysin turhaa fantasiajuonilinjaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Leffatykin ”arskan” arvostelu
Hovinsaaren sellutehtaan konttorirakennus

**Hovinsaaren sellutehtaan konttorirakennus** on Kotkassa Hovinsaaren kaupunginosassa sijaitseva Valter Thomén suunnittelema rakennus, joka valmistui vuonna 1906. Rakennus kuuluu valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Hovinsaaren entisen sellutehtaan perusti norjalaissyntyinen insinööri Ole Nerdrum. Tehtaan yhteyteen sen pohjoispuolelle rakennettu konttorirakennus toimi myös tehtaanjohtajan asuntona. Jugend-tyylinen rakennus on muurattu osittain tiilestä ja osittain sahausjätteenä syntyneistä puunutikoista. Talon alakerta on säilynyt kaakeliuuneineen alkuperäistä vastaavassa asussa.

## Lähteet
William Cavendish (Devonshiren 5. herttua)

**William Cavendish** (1748–1811) oli Devonshiren 5. herttua, brittiläinen aatelismies ja whig-poliitikko. Hän oli pääministeri William Cavendishin vanhin poika.

Cavendish oli naimisissa kaksi kertaa, hänen ensimmäinen vaimonsa oli Georgiana Cavendish, tunnettu kaunotar, uhkapeluri ja politiikan taustavaikuttaja. Heille syntyi yksi poika, William ja kaksi tytärtä. Herttua sai kaksi lasta myös vaimonsa parhaan ystävättären Elizabeth Fosterin kanssa. Georgianan kuoltua Cavendish meni naimisiin Elizabethin kanssa.

Cavendish rahoitti whig-puolueen vaalityötä voimakkaasti, ja tämän ja perheensä perinteen takia häntä pidettiin puolueen tosiasiallisena johtajana, ja hän vaikutti Charles James Foxin valintaan. Hänelle tarjottiin ministerin paikkoja, joista hän kieltäytyi kolme kertaa. Tuon ajan tärkeimmät poliitikot tapasivat toisiaan Cavendishin järjestämissä kutsuissa, ja myös hänen vaimonsa osallistui aktiivisesti poliittiseen toimintaan.

## Lähteet
Vera Sokolova

**Vera Aleksandrova Sokolova** (, s. 8. kesäkuuta 1987) on venäläinen kävelijä.

## Nuorten sarjat
Sokolova sijoittui Kingstonin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 yhdeksänneksi 10&nbsp;000 metrin kävelyssä. Hän voitti alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuden 5&nbsp;000 metrin kävelyssä Sherbrookessa 2003. Seuraavana vuonna hän voitti 10 kilometrin kävelyn alle 20-vuotiaiden maailmancupin ja sai pronssia 10&nbsp;000 metrin kävelyssä saman ikäluokan MM-kilpailuissa Grossetossa. Hän voitti 10&nbsp;000 metrin kävelyn alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden Kaunasissa 2005 nuorten maailmanennätysajalla 43.11,34. Samana vuonna hän voitti myös 10 kilometrin kävelyn alle 20-vuotiaiden Euroopan cupin. Vuonna 2006 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmancupin 10 kilometrin kävelyssä ja sijoittui saman ikäluokan MM-kilpailuissa Pekingissä neljänneksi 10&nbsp;000 metrin kävelyssä.

## Naisten sarja
Sokolova voitti 2009 Venäjän-mestaruuden 20 kilometrin kävelyssä ja sijoittui Berliinin MM-kilpailuissa 14:nneksi. Hän oli 2010 neljäs Chihuahuan maailmancupissa ja sai pronssia Barcelonan EM-kilpailuissa ajalla 1.29.32. Hän teki 5&nbsp;000 metrin kävelyn sisäratojen maailmanennätyksen 20.10,3 Saranskissa joulukuussa 2010. Hän voitti helmikuussa 2011 Venäjän talvimestaruuden 20 kilometrin kävelyssä Sotšissa maailmanennätysajalla 1.25.08. Hän kukisti toiseksi tulleen Anisja Kirdjapkinan yhdellä sekunnilla. Entinen maailmanennätys oli Olimpiada Ivanovan Helsingin MM-kilpailuissa 2005 kävelemä 1.25.41. Saman vuoden toukokuussa Sokolova voitti 20 kilometrin kävelyn Euroopan cupin. Daegun MM-kilpailuissa hän sijoittui 11:nneksi.

Sokolova jäi kesäkuussa 2015 kiinni epon käytöstä ja sai neljän vuoden kilpailukiellon.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### Ulkoradat

### Sisäradat

   
## Lähteet
Kirjodelfiinit

**Kirjodelfiinit** (*Cephalorhynchus*) on tieteellisen luokittelun delfiinisuku. Ne ovat pieniä tai keskikokoisia, mustavalkoisia delfiinejä.

Lajeja on neljä:

*Kirjodelfiini (*Cephalorhynchus commersonii*)
*Chilendelfiini (*Cephalorhynchus eutropia*)
*Benguelandelfiini (*Cephalorhynchus heavisidii*)
*Uudenseelannindelfiini (*Cephalorhynchus hectori*)

## Lähteet
*May-Collado, L., Agnarsson, I. (2006). Cytochrome *b* and Bayesian inference of whale phylogeny. Molecular Phylogenetics and Evolution 38, 344-354.
*Schevill, W.E., Watkins, W.A. (1971). Pulsed sounds of the porpoise *Lagenorhynchus australis*. Breviora 366, 1–10.

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Kirjodelfiinit (''Cephalorhynchus'')
*Särkänniemen merinisäkäsakatemia
*ITIS: Cephalorhynchus 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cephalorhynchus, Black dolphin, Commerson's dolphin, Heaviside's dolphin, and Hector's dolphin
Jouko Marttila

**Jouko Marttila** (s. 1961) on viestintäalan yrittäjä, tietokirjailija ja talouskolumnisti. Hän työskentelee perustajaosakkaana, hallituksen puheenjohtajana ja viestinnän valmentajana Kaiku Helsinki Oy:ssä. Marttila on toiminut talouskolumnistina Yle Radio 1:n Ykkösaamussa, Arvopaperi-lehdessä ja Sijoitustalous.fi -sivustolla. Hän pitää Talouden tulkki -nimistä talousaiheista blogia. 

Marttila on koulutukseltaan valtiotieteen tohtori (Helsingin yliopisto 2016). Lisäksi hän on opiskellut taloustiedettä Teksasin yliopistossa Austinissa. Marttila on kokenut taloustoimittaja. Hän on työskennellyt toimittajana BBC:n ulkomaanpalvelun suomenkielisessä toimituksessa Lontoossa 1986–1989, Ylen TV-uutisissa 1989–1993, A-studiossa ja A-plus-talousohjelmassa 1993–1996, tuottajana Urheiluruudussa 1997–1998 sekä toimittajana ja perustajaosakkaana Arvopaperi-lehdessä 1998–2003. 

Toimittajan tehtävistä Marttila siirtyi markkinavalvojaksi Rahoitustarkastukseen (Finanssivalvonta) ja asiantuntijaksi sekä viestintäpäälliköksi Euroopan pankkivalvojien komiteaan (CEBS, nyk. EBA) Lontooseen (2003–2006). Vuosina 2006–2009 Marttila toimi Suomen Pankin viestintäpäällikkönä.

## Julkaisut
Jouko Marttila on kirjoittanut seuraavia tietokirjoja:
* *Online-sijoittajan käsikirja* (1999), Arvopaperi.
* *Järki ja tunteet osakemarkkinoilla* (2001), Arvopaperi.
* *Sonera – mitä todella tapahtui* (2002), Arvopaperi.
* *Joustavan tien kulkijat – puoli vuosisataa suomalaista judoa* (2008), Edita.
* *Judo – tie mustaan vyöhön* (2010), Tammi.
* *Linkki – Taloustieto* (2011), SanomaPro.
* *Jokaisen Eurooppa* (2013), SanomaPro.
* *Kansa kärsii, poliitikko porskuttaa – Puolueet ilman aatteita,* (2015), Docendo.
* *Jokaisen maailma (2016), SanomaPro.*
* *Edelleen umpikujassa – Aika on ajanut työnantajajärjestöjenkin ohi (*2016*), Jouko Marttila ja Heikki Pursiainen*, Libera.
* *Hillitty markkinatalous – kokoomuksen ja SDP talouspoliittinen lähentyminen sekä hallitusyhteistyö 1980-luvulla* (2016). Poliittisen historian väitöskirja, Helsingin yliopisto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Talouden tulkki -blogi
Tukiansassilta

**Tukiansassilta**, myös **ponsiansassilta** on ansassiltatyyppi. Tukiansas on sidepalkki, joka on vahvistettu palkin alapuolisilla vinotuilla. Tukiansassiltoja on ollut niin kauan kuin siltarakenteista on säilynyt ylipäänsä mitään kirjallista tietoa. Tyyppi oli yleisin Suomessa 1800-luvulla rakennettu puusiltatyyppi. Kun tarvittiin pitempiä jännevälejä, tukiansaat voitiin tehdä moninkertaisina. Tukiansassiltoja ovat muun muassa Suomen vanhin liikenteellä oleva puusilta, vuonna 1837 valmistunut museosiltana oleva Etelänkylän isosilta ja vuonna 1966 valmistunut Nurmijärven Myllysilta, joka oli vielä 2010-luvun alussa Suomen nuorin museosilta. Se on sittemmin poistettu museosiltaluettelosta.

## Katso myös
*Riippuansassilta

## Lähteet
* 

### Viitteet
Makohai

**Makohai** (*Isurus paucus*) on melko suurikokoinen hailaji. Se voi kasvaa yli 2,5 metriä pitkäksi ja yli 70 kg painoiseksi. Suurin tunnettu makohai oli yli 4 metriä pitkä. Makohaiurokset ovat pienempiä kuin naaraat. Makohain ei ole tiedetty hyökänneen koskaan ihmisen kimppuun, vaikka suuri koko tekeekin siitä vaarallisen.

Makohai on levinnyt laajalle, mutta sitä tavataan harvoin. Niitä jää toisinaan sivusaaliiksi kalastajien pyydyksiin. Saalismääriä ei tiedetä, koska lajia saatetaan sekoittaa makrillihaihin, ja koska kalastajat ottavat haista talteen vain evät ja heittävät ruumiin takaisin mereen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Isurus paucus
Camazotz

**Camazotz** oli mayojen mytologiassa lepakkojumala. Quichén kielessä Camazotz tarkoittaa "kuoleman lepakkoa". Mesoamerikassa Camazotziin liittyivät yö, kuolema ja uhraus. 

Camazotzilla oli valtavat korvat, jolla se kuuli vähäisimmänkin äänen. Sen kuonon muodot ovat tulleet lehtikuonolepakoilta. Sillä on myös leveät nahkasiivet, vahvat kädet ja lihaksikkaat jalat. 

Se oli mayojen manalan, Xibalban, synkimpiin kammioihin kuuluvan Lepakkotalon herra, tästä talosta ei ollut poispääsyä. Camatzozista kerrotaan että se muuttui kiveksi, mutta jatkoi kummitteluaan Maya-kansan painajaisissa ja taruissa. 

## Lähteet
Magneettimäki

**Magneettimäen tie** on museotie Inarissa, viitisen kilometriä Saariselän matkailukeskuksesta pohjoiseen. Tieosuus otettiin museotieksi vuonna 1992 ja se sisältyy Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin Jäämerentien historiallisena kohteena yhdessä Saarenputaan sillan kanssa. Museotie on valtatie 4:n vanha linjaus Urupään pohjoisrinteellä. Jäämerentien osuus Rovaniemeltä Ivaloon valmistui vuonna 1913 ja loppuosa Liinahamariin 1930-luvulla. Vuodesta 1938 Jäämerentiestä tuli osa valtatie 4:ää.

Nelostielle valmistui uusi linjaus 1970-luvun lopulla (tien opaskyltin mukaan 1976) ja Magneettimäki jäi pois yleisestä käytöstä. Museotien puolivälissä on opastetaulu, pysäköintipaikka ja muistomerkki.

## Tien kuvaus
Magneettimäki on jyrkkä mäki museotiellä, mäen kaltevuudeksi on arvioitu keskimäärin noin viisi, enimmillään noin kahdeksan prosenttia. Mäki sai nimensä 1930- ja 1940-lukujen kuorma-autoilijoilta, joiden autot hyytyivät jyrkkään nousuun. Autoilijat selittivät ongelman johtuvan magneetista, joka imi hevosvoimat autojen moottoreista. Arkisempi syy oli sen ajan kuorma-autojen moottorien vaatimattomat tehot ja se, että puuttomassa maisemassa tien todellinen jyrkkyys ei kiintopisteiden puuttuessa käy selville. Tie on kapea ja siinä on useita tiukkoja mutkia. Magneettimäen tiellä kunnioitetaan 1940-luvun kuorma-autoilijoiden ponnisteluja Liinahamarin reitillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Joni Skiftesvik: *Lipsauttajat*, romaani, WSOY 2002
* https://www.youtube.com/watch?v=lG0Jif-UW-k Matti Grönroosin autokameravideo Magneettimäen tiestä Youtubessa (kesto 7:24)
Panevėžysin rautatieasema

**Panevėžysin rautatieasema** () on Liettuan neljänneksi suurimman kaupungin Panevėžysin rautatieasema Liettuan rautateiden (Lietuvos Geležinkeliai) melko hiljaisella poikittaisradalla maan pohjoisosissa. 

Rautatie kaupunkiin saapui 1873 Venäjän keisarikunnan rakentaessa Radviliškis–Panevėžys–Rokiškis–Latvian Daugavpils -rataosuuden Liettuan pohjoisosiin; Panevėžysin merkitys kauttakulkuliikenteen paikkakuntana kasvoi.  Vuonna 1899 rakennettiin myös ensimmäinen kapearaiteinen rata kaupungista.

Baltian maiden itsenäistymisen seurauksena Panevėžysin kautta kulkenut raideliikenne hiljentyi merkittävästi 1990-luvun alussa, sillä vielä Neuvostoliiton aikana jatkunut liikenne Venäjältä Daugavpilsin kautta Liettuan pohjoista poikittaisrataa pitkin esimerkiksi Klaipėdaan paljolti tyrehtyi. 

Kapearaiteisella Panevėžysista itäkaakkoon johtavalla  Panevėžys–Anykščiai–Rubikiai-radalla liikennöidään yhä kesäisin ja syksyisin 2011, ainakin radan Anykščiai–Rubikiai-osuudella.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Liettuan pohjoisosien kapearaiteisen Panevėžys – Anykščiai – Rubikiai radan (68.4 km) kartta ja sivusto  
* Kapearaiteinen rautatieosuus Panevėžys – Anykščiai – Rubikiai, 68,4 km 
* Liettuan rautateiden reittihaku  (litrail.lt)
* Baltian  rataverkon kartta
Irakin sodan tappiot ja siviiliuhrit

**Irakin sodan tappiot ja siviiliuhrit** ovat eri sotivien osapuolten tuottamia kuolemia ja vammautumisia Irakin sodassa.

## Irakin sodan tappiot ja siviiliuhrit vuoteen 2008

Siviiliuhreista rekisteriä pitävä Iraq Body Count Project ilmoitti miehityksen seurauksineen vaatineen alkuvuoteen 2008 mennessä 82&nbsp;349–89&nbsp;867 siviiliuhria. Iraq Body Count Project ei laske sotilaskuolemia, ja sodassa kuolleiden irakilaissotilaiden määrästä on olemassa vain arvioita. Sodan ja sen seurausten kokonaiskuolleisuudesta tehty tieteellinen arvio julkaistiin The Lancet -lehdessä 2004, jonka mukaan Irakissa oli siihen mennessä kuollut noin 100&nbsp;000 henkeä. Irakin hallitus ilmoitti joulukuussa 2006, että yli 12&nbsp;000 irakilaispoliisia oli kuollut Saddamin kukistumisen jälkeen.

Vuoden 2008 pääsiäiseen mennessä yhdysvaltalaisia sotilaita oli kuollut yli 4&nbsp;000 ja kymmeniä tuhansia oli haavoittunut. Koska ”varsinaiset sotatoimet” olivat lähinnä ilmaiskuja tärkeisiin kohteisiin, tuona aikana kuolleiden koalition sotilaiden määrä oli varsin vähäinen. Suurin osa näistäkin menehtyi lähinnä erilaisissa onnettomuuksissa: helikopteri-, auto-, aseenkäsittely yms. Suurin osa koalition kuolinuhreista on tullut kapinallisten sissi-iskuissa sen jälkeen kun vanha hallinto oli kukistettu.

Toimittajia on tapettu Irakissa sodan aikana 2003–2007 yhteensä 200. (vrt. toisessa maailmansodassa 68 ja Vietnamin sodassa 66).

31. elokuuta 2005 jopa tuhat ihmistä kuoli Bagdadissa syntyneessä paniikissa kun šiiapyhiinvaeltajien keskuudessa levisi huhu tulossa olevasta itsemurhaiskusta.

## Köyhdytetty uraani

Raskasmetalliominaisuuksiensa takia köyhdytetty uraani on myrkyllistä, kuten kaikki metallit sisäänhengitettyinä. Yleinen väärinkäsitys STUK:in mukaan on, että köyhdytetty uraani säteilisi vaarallisesti. Suomen Säteilyturvakeskuksen mukaan köyhdytetty uraani ei säteile enempää kuin suomalainen porakaivovesi, ja köyhdytettyä uraania käytetään mm. sairaaloissa säteilysuojana.

Yhdysvallat on käyttänyt Irakissa vuonna 2003 alkaneessa sodassa köyhdytettyä uraania sisältäviä ammuksia. Yksistään Basran kaupungin asuinalueille uraania on levinnyt yli 300&nbsp;000&nbsp;kg. Ammusten myrkyllinen uraanipöly on saastuttanut maaperää ja vesivaroja. Alueella on sittemmin todettu 5-kertainen määrä syöpäsairauksia sotaa edeltävään aikaan verrattuna. Vastasyntyneillä on saastuneella alueella paljon epämuodostumia ja kasvaimia. Yhdysvaltain omien sotilaiden säteilymyrkytyksiin on alettu hiljalleen heräämään ja perätty Bushin hallituksen vastuuta. Muun muassa Euroopan neuvosto on ottanut kantaa köyhdytettyä uraania sisältävien sotatarvikkeiden käytön kieltämiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
U. J. Vuorjoki

**Uuno Johannes (Hannes) Vuorjoki**, sukunimi vuoteen 1906 *Wegelius* (15. huhtikuuta 1877 Helsinki – 15. kesäkuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja venäjänkielisen kirjallisuuden suomentaja.

Vuorjoen vanhemmat olivat seminaarin lehtori Wilhelm Wegelius ja Hanna Stenbäck. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta 1897 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1904.

Vuorjoki toimi oppikoulun opettajana Helsingissä 1904–1919 ja vuodesta 1924 hän oli leimaverokonttorin kontrollöörinä.

Vuorjoki oli naimisissa vuodesta 1907 Ellen (Helena) Maria Leanderin kanssa.

## Teoksia
* *Suomalais-venäläinen kauppasanakirja / Finsko-russkïj kommerčeskïj slovar*. Otava 1916

## Suomennoksia
* M. Artsyibashew : *Kauhistus* : valikoima kertoelmia; venäjän kielestä suomentanut U. J. Vuorjoki. Vihtori Kosonen, Helsinki 1909
* Ivan Turgenev : *Lemmentarina*. E. V. Ponkala, Helsinki 1913
* Ivan Turgenev : *Valkama*. Otava 1913
* Pierre Alexis de Ponson du Terrail : *Rocambole 4 : Herttasotamies-kerhon salaisuudet*. Karisto 1922

## Lähteet
* 
*
Sen pituinen se

**Sen pituinen se** (*Ils se marièrent et eurent beaucoup d'enfants*) on vuonna 2004 kuvattu draamakomedia. Elokuvan pääosissa nähdään muun muassa Charlotte Gainsbourg, Yvan Attal, Alain Chabat, Alain Cohen ja Emmanuelle Seigner. Johnny Depp tekee elokuvassa pitkän cameoroolin. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Yvan Attal.

Suomen televisiossa elokuvaa on esitetty nimellä *Sen pituinen se*.

## Lähteet
Triathlon kesäolympialaisissa 2012

**[[Kesäolympialaiset 2012|Lontoon 2012 kesäolympialaisissa]] [[triathlon]]in** kilpailut käytiin 4. elokuuta (naiset) ja 7. elokuuta (miehet). Kilpailupaikkana toimi Hyde Park lähimaastoineen. Kilpailijoita oli 110, joista miehiä 55 ja naisia 55. 

## Mitalistit

## Karsinta

## Aiheesta muualla

* Triathlon Lontoon 2012 olympialaisten sivuilla
Anna Kärki

**Anna-Liisa (Anna) Kärki** (1863 Pyhäjoki – 1934 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija ja pakinoitsija. Hän käytti myös nimimerkkiä *Anna-Liisa*.

## Näytelmiä
* *Puoskarit* : yksinäytöksinen kansannäytelmä.     Tekijä, Porvoo 1908
* *Kun on äänioikeus : Tosi tapaus Helsingissä vaalien alla* : vuorokeskustelu.
* *Pikkulan tuvassa* : yksinäytöksinen näytelmä.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
A. Salmela

**Aleksanteri (Aleksander, Aleksi) Salmela**, sukunimi aik. *Lindholm* (25. heinäkuuta 1862 Kangasala – 12. tammikuuta 1936 Tampere) oli suomalainen oppikoulun opettaja ja runoilija.

Salmelan vanhemmat olivat räätäli Johan Lindholm ja Johanna Heikintytär. Vähävaraisessa kodissa syntynyt Salmela lähti jo poikasena  Tampereelle G. O. Sumeliuksen tukkuliikkeen palvelukseen. Hän opiskeli työnsä lomassa ja suoritti sitten 1888 yksityisoppilaana ylioppilastutkinnon Hämeenlinnan lyseossa. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1895. Opiskeluaikanaan Salmela oli lyhyempiä aikoja mukana kansanopistotyössä ja v.t. kansakoulunopettajana Tampereella. 

Salmela toimi lukukauden verran Keski-Savon kansanopiston johtajana ja oli 1901–1910 Uudenkaupungin yhteislyseon suomen kielen ja historian opettajana sekä viimeiset neljä vuotta koulun johtajana ja sen jälkeen Joensuun lyseon historian, maantiedon ja suomen kielen nuorempana lehtorina 1910–1927. Hän jäi eläkkeelle 1928.

Vanhuuden vuosiaan Salmela vietti synnyinpitäjässään Kangasalla, Vesijärven rannalle rakentamallaan Pyysalon tilalla, jonne hänen puutarhaharrastuksensa vuosien kuluessa oli luonut laajan hedelmätarhan. Hän harrasti myös runoutta jo nuoruusvuosistaan lähtien: tämän harrastuksen tuotteita näkyi usein muun muassa Hämäläis-Osakunnan julkaisuissa. Vuonna 1935 ilmestyi tekijänsä myöhäisenä esikoisteoksena runovihkonen *Salokannel*.

## Teoksia
* *Salokannel : alkusointuja Kalevalajuhliin*. Tekijä, Kangasala 1935

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Topi Orpana

**Topi (Tobias) Orpana** (22. maaliskuuta 1886 Käkisalmi – 24. joulukuuta 1930 Käkisalmi) oli suomalainen runoilija joka käytti nimimerkkiä *Juhani Suur-Juhola*.

Orpanan vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Orpana ja Helena Komonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1905 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1910.

Topi Orpana oli aluksi toimittajana Suomalainen Kansa-lehdessä ja sen lakattua ilmestymästä hän siirtyi Tampereen Sanomiin ja sieltä 1913 Käkisalmen Sanomat-lehteen, jossa hän oli työssä 11 vuotta. Orpana oli sitten vuoden ajan opettajana Sakkolan Vilakkalan kansakoulussa ja kaksi vuotta Joensuussa kokoomuspuolueen piirisihteerinä ja Karjalainen-lehden toimittajana. Hän muutti sitten takaisin Käkisalmelle ja kirjoitti Käkisalmen Sanomat- ja Karjalainen-lehtiin sekä muihinkin karjalaisiin lehtiin. Vuonna 1911 Orpana julkaisi salanimellä *Juhani Suur-Juhola* runokokoelman ja myöhemmin hän kirjoitti vielä tilapäisrunoja.

## Teoksia
Nimimerkillä *Juhani Suur-Juhola*:
* *Talven tullessa* : runoja.       Yrjö Weilin, Helsinki 1911

## Lähteet
* 
* Ylioppilasmatrikkeli 1905, matrikkelinumero 29915

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Vapaasti ladattavia Topi Orpanan (Juhani Suur-Juhola) e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
Werner Karsten

**Oskar Werner Karsten** (11. maaliskuuta 1870 Viipuri – 24. kesäkuuta 1930 Turku) oli suomalainen prokuristi, opettaja ja ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Karstenin vanhemmat olivat alikapteeni, tilanomistaja Theodor Karsten ja Sofia Wilhelmina Winter. Hän pääsi ylioppilaaksi Viipurin lyseosta 1890 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa.

Karsten toimi konttoripäällikkönä eri helsinkiläisyrityksissä ja vuosina 1912–1930 hän oli P. C. Rettig & Co:n prokuristina Turussa. Karsten opetti myös kauppaoppilaitoksissa ja kansanopistoissa sekä vuosina 1919–1928 Åbo Akademissa.

Karsten oli naimisissa vuodesta 1898 Fanny Irene Lundellin kanssa.

## Teoksia
* *Roliga bilder*, text af W. K-n.     K. Fazer, Helsingfors 1904

## Lähteet
* 
*
Caterine Ibargüen

**Caterine Ibargüen Mena** (s. 12. helmikuuta 1984 Apartadó, Antioquia) on kolumbialainen yleisurheilija. Päälajissaan kolmiloikassa hän on voittanut olympiakultaa ja kaksi maailmanmestaruutta.

Ibargüén aloitti uransa korkeushyppääjänä. Hän on voittanut korkeushypyssä Etelä-Amerikan mestaruuden vuosina 2005, 2006, 2007 ja 2009. Alle 18-vuotiaiden MM-kisoissa 1999 hän karsiutui loppukilpailusta. Korkeushypyssä hän kilpaili myös Ateenan olympialaisissa 2004, Helsingin MM-kisoissa 2005, Berliinin MM-kisoissa 2009 sekä Moskovan sisäratojen MM-kisoissa 2006, joissa joka kerralla karsiutui loppukilpailusta. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2002 hän kilpaili kolmiloikassa karsiutuen loppukilpailusta.

Vuonna 2010 Ibargüen keskittyi kolmiloikkaan ja ylitti tuona vuonna ensimmäisen kerran 14 metriä. Kesällä 2011 hän paransi kolmiloikan Etelä-Amerikan ennätystä neljästi. Kolmiloikassa hän on voittanut Etelä-Amerikan mestaruuden vuosina 2009 ja 2011. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän sijoittui kolmanneksi tuloksella 14,84 m. Saman vuoden Pan-Amerikan kisoissa hän voitti kolmiloikan tuloksella 14,92&nbsp;m ja sijoittui pituushypyssä kolmanneksi tuloksella 663&nbsp;cm. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui toiseksi tuloksella 14,80&nbsp;m. Moskovan MM-kilpailuissa 2013 hän voitti maailmanmestaruuden tuloksella 14,85&nbsp;m. 

18. heinäkuuta 2014 Ibargüen paransi Etelä-Amerikan ennätyksen lukemiin 15,31&nbsp;m. Vuonna 2015 hän voitti kultaa Pan-Amerikan kisoissa myötätuulituloksella 15,08 m ja Pekingin MM-kilpailuissa tuloksella 14,90 m. Riossa 2016 Ibargüen voitti olympiakultaa tuloksella 15,17 m. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän sai hopeaa tuloksella 14,89. Hän voitti maanosien cupissa 2018 pituushypyn Kolumbian ennätystuloksella 693 ja kolmiloikan tuloksella 14,76. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti kolmiloikassa pronssia tuloksella 14,73. Vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa hän oli kymmenes.

## Henkilökohtaiset ennätykset
:Lähde: IAAF ja Tilastopaja
;Ulkoradat
*Korkeushyppy: 193 (2005)
*Pituushyppy: 693 **NR** (2018)
*Kolmiloikka: 15,31 **NR** (2014)
*Seitsenottelu: 5742 (2009)

;Sisäradat
*Korkeushyppy: 181 (2006)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Eldon Squaren ostoskeskus

**Eldon Squaren ostoskeskus** on ostoskeskus Newcastle upon Tynessä, Englannissa.

Vanha Eldon Squaren aukio rakennettiin 1825–1831, ja sen suunnittelivat arkkitehdit Thomas Oliver ja John Dobson. Se oli alkujaan yksityinen puutarha, mutta se avattiin yleisölle 1915. Aukio kuitenkin jäi 1970-luvulla rakennetun ostoskeskuksen alle. Ostoskeskuksessa on nykyään yli 150 liikettä ja ravintiloita. Ostoskeskuksen pääomistaja on Capital Shopping Centres. Newcastlen kaupunki omistaa ostoskeskuksesta 40%. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ostoskeskuksen kotisivut