open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fred Steiner

**Frederick "Fred" Steiner** (24. helmikuuta 1923 New York City, Yhdysvallat – 23. kesäkuuta 2011 Ajijic, Meksiko) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän syntyi New Yorkissa ja valmistui Oberlin Conservatory of Musicista.

Steiner sävelsi musiikkia lukuisiin elokuviin ja häntä on kuvailtu yhdeksi 1950- ja 1960-lukujen aktiivisimmista Hollywood-säveltäjistä. Steiner oli mukana säveltämättä The Color Purple -elokuvan musiikkia, joka oli ehdolla Oscar-voittajaksi.

Televisiossa Steiner sävelsi muun muassa Perry Mason ja The Bullwinkle Show -sarjojen tunnusmusiikit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
400 kepposta

**400 kepposta** () on François Truffaut'n ohjaama ranskalainen draamaelokuva vuodelta 1959. *400 kepposta* on ranskalaisen uuden aallon tunnetuimpia elokuvia. Koulumaailmaan sijoittuvan tarinan keskeinen henkilö on Antoine Doinel (Jean-Pierre Léaud), jota opettajat ja vanhemmat pitävät syrjäytyvänä hulttiona. 

Elokuva on osaksi omaelämäkerrallinen, ja Truffaut toimi sekä ohjaajana, tuottajana että käsikirjoittajana. Elokuvan nimi tulee ranskankielisestä sanonnasta *de faire les quatre cents coups* 'hurjastella, touhuta, liioitella'. Truffaut voitti Cannesissa elokuvalla parhaan ohjaajan palkinnon 1959.

## Juoni
13-vuotias Antoine asuu pienessä pariisilaishuoneistossa riitelevien ja onnettomien vanhempiensa kanssa. Hän pakenee arkea kirjoihin ja elokuviin, mutta lopulta sortuu valehteluun ja pikkurikoksiin, jotka johtavat hänet umpikujaan.

## Pääosat

Lapsia näyttelivät:
Daniel Couturier, François Nocher, Richard Kanayan, Renaud Fontanarosa, Michel Girard, Henry Moati, Bernard Abbou, Jean-François Bergouignan, Michel Lesignor, Luc Andrieux, Robert Beauvais, Bouchon, Christian Brocard, Yvonne Claudie, Marius Laurey, Claude Mansard, Jacques Monod, Henri Virlojeux.

## Vastaanotto

*400 kepposta* oli käsikirjoituksestaan Oscar-ehdokkaana 1960, mikä oli ei-yhdysvaltalaiselle elokuvalle iso saavutus tuolloin.

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänestivät kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja *400 kepposta* oli mukana  heistä kuudentoista listalla.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat *400 kepposta* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Listalle pääsivät kaikki muutkin Truffaut’n Doinel-elokuvat, lukuun ottamatta usean ohjaajan episodielokuvaan *[[Rakkautta 20-vuotiaana]]* tehtyä tarinaa ”Antoine ja Colette”.

Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti *400 kepposta* kaikkien aikojen kahdeksanneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.

Peter von Bagh kirjoitti: ”*400 kepposta* kuvaa lapsuutta aidon kaihoisasti mutta ei silti hämärrä kohdetta sentimentaalisin lipsahduksin. Se on myös kipeä elokuva pojan ja hänen vanhempiensa syvästä luottamuskriisistä, jota pojan kieltäytyminen koululaitoksen autoritaarisesta kurista käytännön tasolla kiristää. Teos on täynnä hienoa huumoria; se onkin Vigon *[[Nolla käytöksessä]]* -teoksen arvokas seuraaja.”

*Helsingin Sanomien* Mikael Fränti kirjoitti elokuvan televisioesityksen alla vuonna 1989: ”Truffaut kuvaa osuvasti Antoinen koulunkäyntiä ja suhdetta ystäväänsä Reneen. Truffaut kertoo myös Antoinen vanhemmista, joiden katseet näyttävät usein torjuvilta. He haluavat vetää pojan alas aikuisten arkipäivään, joten Antoinen on pakko tavoitella itse ”omia korkeuksiaan”. Mutta joutuuko nuorukainen maksamaan tästä liian korkean hinnan?”

## Lähteet
Leo Sirota

**Leo Sirota** (4. toukokuuta 1885 – 25. helmikuuta 1965) oli nykyisen Ukrainan alueella syntynyt klassinen pianisti. Hän opiskeli Wienissä Ferruccio Busonin johdolla.

Sirota asui myöhemmin Japanissa ja toisen maailmansodan päätyttyä Yhdysvalloissa. Hänellä oli laaja ohjelmisto, johon kuului muun muassa Frédéric Chopinin tuotantoa. Hän opetti jazzpianisti Minoru Matsuyaa. 

Sirota kuoli 79-vuotiaana. Hänen tyttärensä on Japanin perustuslakia laatimassa ollut Beate Sirota.
Anita Hietalahti

**Anita Kaarina Hietalahti** (s. 17. helmikuuta 1977 Lahti) on suomalainen kiekonheittäjä. Hän edustaa Joensuun Katajaa ja hänen valmentajansa on Tero Laakso.

Hietalahti on voittanut aikuisten sarjassa neljä ulkoratojen Suomen mestaruutta. Hän heitti ennätyksensä 57,90 Helsingborgissa heinäkuussa 2004.

## Saavutuksia
*Kalevan kisat
**Kultaa 2004 (tulos 53,72), 2006 (52,26), 2007 (55,46), 2008 (54,23)
**Hopeaa 1999, 2000, 2001, 2002, 2003
*Sisäratojen SM-kilpailut
**Kultaa 2008 (52,04)
**Pronssia 2006
*Arvokilpailut
**Alle 23-v. EM-kilpailut 1999: kuudes (54,87)
**Universiadit 2003: yhdeksäs 53,58

## Lähteet
*
Dan McCafferty

**William Daniel (Dan) McCafferty** (14. lokakuuta 1946 Dunfermline, Skotlanti – 8. marraskuuta 2022) oli Nazareth-yhtyeen laulaja ja perustajajäsen. Hän oli mukana kaikilla yhtyeen julkaisuilla vuoteen 2014 saakka ja julkaisi urallansa myös kaksi sooloalbumia, vuoden 1975 *Dan McCafferty* ja vuoden 1987 *Into The Ring*.

McCafferty erosi Nazarethista 45 vuoden jälkeen terveydellisiin syihin vedoten. Hän kertoi myöhemmin, ettei pystynyt enää esiintymään, mutta omasta mielestään ei kokenut mahdottomaksi, että voisi jatkossa vielä levyttää.

## Lähteet
James Booker

**James Carroll Booker III** (17. tammikuuta 1939 New Orleans, Louisiana &ndash; 8. marraskuuta 1983 New Orleans) oli yhdysvaltalainen pianisti ja laulaja. Bookerin musiikillinen repertuaari oli laaja, hän soitti niin jazzia, rokkia, bluesia, boogie woogieta, gospelia kuin rhythm & bluesia.

Bookerin isä oli pappi ja Booker sai klassisen musiikin koulutusta hyvin nuorena aina kahteentoista ikävuoteen saakka. Jo 11-vuotiaana hänellä oli oma radioshow New Orleansin WMRY-asemalla, jossa hän lauantai-iltapäivisin soitti pianolla bluesia ja gospelia. Ohjelma kesti muutaman vuoden ja Booker perusti myös yhtyeen nimeltään Booker Boy and the Rhythmaires.

Neljäntoista ikäisenä Booker teki ensimmäisen levynsä Imperial Recordsille. Little Booker -nimellä tehty äänite "Doin' The Hambone"/"Thinkin' 'Bout My Baby" ilmestyi vuonna 1954. Vuosina 1954&ndash;1960 hän keikkaili muun muassa Amos Milburnin, Joe Texin, Shirley and Leen, Huey Smithin, Dee Clarken, Earl Kingin, Bobby Blue Blandin, Junior Parkerin ja Smiley Lewisin kanssa, kunnes hän 1960-luvun alussa levytti listoille nousseen kappaleen "Gonzo". Seuraavien kahden vuosikymmenen aikana hän teki musiikillista yhteistyötä esimerkiksi Lloyd Pricen, Aretha Franklinin, Ringo Starrin, The Doobie Brothersin ja B.B. Kingin kanssa. 

Lupaava ura otti takapakkia vuonna 1967. Booker tuomittiin heroiinin hallussapidosta vuodeksi vankeuteen, jonka hän kärsi Angola Penitentiaryssa. Vuoden 1974 paikkeilla Booker palasi keikkalavoille, vuonna 1977 hän kiersi myös Euroopassa. Euroopassa hän myös levytti useita albumeja kuten *King of the New Orleans Keyboard Vol. I &II* (JSP) *The Piano Prince of New Orleans* (Aves) ja *New Orleans Piano Wizard: Live* (Rounder). Vuosina 1977&ndash;1982 Booker soitti vakituisesti Maple Leaf Barissa New Orleansissa. 

Booker kuoli marraskuussa 1983 odottaessaan pyörätuolissa New Orleans Charity Hospitalin päivystyspoliklinikalla. Kuolinsyy oli ruumiinavauksen mukaan munuaisten vajaatoiminta.

## Diskografia
*Junco Partner (1976 Island)
*The Piano Prince From New Orleans (1976 Aves)
*Blues & Ragtime From New Orleans (1976 Aves) 
*New Orleans Piano Wizard: Live! (1977 Gold) 
*Classified (1982 Demon)   
*King of the New Orleans Keyboard Vol. I & II (1984–1985 JSP)
*Mr. Mystery (1984 Sundown) 
*Let's Make A Better World! (1991 Amiga) 
*Resurrection of the Bayou Maharajah (1993 Rounder) 
*Spiders on the Keys (1993 Rounder) 
*The Lost Paramount Tapes (1995 DJM) 
*More Than All The 45's (1996 Night Train International) 
*New Orleans Keyboard King (1996 Orbis) 
*Live at Montreux 1997 Montreux Sounds 
*United Our Thing Will Stand (2000 Night Train International) 
*A Taste of Honey (2000 Night Train International) 
*Manchester '77 (2007 Document) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* James Booker Allmusicissa
* All About Jazz: James Booker
* Kuvitettu diskografia
Kiinan itäinen rautatie

**Kiinan itäinen rautatie** oli rautatie, jonka Venäjän keisarikunta rakensi kiinalaisten luvalla Mantšuriaan vuosina 1897–1901.

Rautatien rakentaminen aloitettiin heinäkuussa 1897 linjalla Tatarskaja–Hailar–Harbin–Nikolsk-Ussurijsk. Se oli osa Moskovasta Vladivostokiin johtavaa Siperian radan alkuperäistä linjausta. Virallisesti osuus avattiin liikenteelle marraskuussa 1901, mutta vakituinen matkustajaliikenne alkoi vasta heinäkuussa 1903.

Vuonna 1898 ryhdyttiin rakentamaan 880 kilometrin pituista eteläistä sivurataa, joka erkani Kiinan itäisestä rautatiestä Harbinissa ja ulottui pitkin Itä-Mantšuriaa Port Arthuriin (nyk. Lüshunkou), jossa oli ympärivuoden jäätön syväsatama. Venäjän–Japanin sota syttyi vuonna 1904 siitä kiistakysymyksestä, kenelle Port Arthur kuului ja millä periaatteilla satamaa tarjottaisiin avoimien ovien politiikan mukaisesti kaikkien käyttöön. Venäjän hävittyä sodan pääosa sivuradasta (pohjoisessa Changchuniin asti) siirtyi Japanin omistukseen. Japanilaiset perustivat Etelä-Mantšurian rautatieyhtiön hoitamaan rautatietä ja varustivat Kwantungin armeijan suojelemaan sitä.

Alkuperäinen Kiinan itäinen rautatie säilyi Venäjän ja sittemmin Neuvostoliiton omistuksessa vuoteen 1935. Tuolloin Neuvostoliitto myi sen Mantšukuolle, nukkevaltiolle, jonka Japani oli perustanut vuonna 1932 miehittämäänsä Mantšuriaan. Toisen maailmansodan jälkeen rautatie oli Neuvostoliiton ja Kiinan yhteisessä omistuksessa. Neuvostoliitto luovutti sen kokonaan Kiinan kansantasavallalle 1950-luvun alussa.

## Aiheesta muualla
Beate Sirota

**Beate Sirota Gordon** (25. lokakuuta 1923 – 30. joulukuuta 2012) oli yksi Japanin perustuslain laatijoista. Hän kirjoitti sukupuolten välisestä tasa-arvosta ja naisten oikeuksista.

Sirota syntyi Wienissä venäjänjuutalaisen pianisti Leo Sirotan tyttärenä. Hän asui Japanissa ja Yhdysvalloissa. 

Sirotalta ilmestyi muun muassa kirja *The Only Woman in the Room - A Memoir* (1997). Hän myös piti aktiivisesti luentoja.

## Lähteet
Manny Charlton

**Manuel (Manny) Charlton** (25. heinäkuuta 1941 La Linea, Espanja – 6. heinäkuuta 2022) oli espanjalaissyntyinen, Skotlannissa varttunut kitaristi, joka tunnettiin parhaiten Nazareth-yhtyeen kitaristina ja perustajajäsenenä.

Charlton toimi yhtyeen tuottajana ja pääsäveltäjänä monilla albumeilla. Hän erosi vuonna 1990 Nazarethista sisäisten erimielisyyksien johdosta ja johti sen jälkeen omaa yhtyettään sekä julkaisi sooloalbumeja. Vuonna 2006 hän oli mukana ruotsalaisessa From Behind -yhtyeessä yhdessä Nicky Mooren (ex-Samson) kanssa.

Nazarethin 40-vuotisjuhlavuonna, vuonna 2008 Charlton käytti kiertueellaan kolmen amerikkalaismuusikon kanssa Nazareth-nimeä herättäen närää oikean Nazarethin keskuudessa. Helmikuussa 2009 ilmoitettiin, että Charlton oli jäänyt eläkkeelle muusikon uraltaan ja että kiistat Nazarethin kanssa oli sovittu. 

## Lähteet
Karonkka

**Karonkka** on akateeminen perinne. Se on väitöstilaisuuden jälkeen illalla järjestettävä juhlatilaisuus, jolla vastaväitellyt tohtori kiittää vastaväittäjäänsä (opponentti), kustosta ja muita väitöskirjan luomisprosessiin osallistuneita henkilöitä. Karonkkaan kutsutaan akateemisen piirin lisäksi yleensä ystäviä ja sukulaisia.

## Järjestäminen
Professoriksi nimitetty voi järjestää nimityksen kunniaksi *professorikaronkan*. Se
pidetään luontevimmin virkaanastujaisesitelmän jälkeen. Tohtorikaronkan pitämistä
pidetään Suomessa yleisesti lähes pakollisena, mutta professorikaronkan ei, vaan
sellaisen järjestää vain osa professoriksi nimitetyistä.

Karonkka järjestetään useimmiten yksityistilaisuutena ravintolassa, mutta voidaan pitää myös kotona tai osakunnan tai oman laitoksen tiloissa. Karonkan pukeutumiskoodi on miehille frakki tai tumma puku ja naisille iltapuku.
Frakin kanssa käytetään valkoisia liivejä, tosin jos karonkkaan osallistuu pelkästään miehiä, voidaan myös sopia että kaikki käyttävät mustia liivejä.

## Ohjelma
Karonkassa on erityinen perinne puheiden pitämisen suhteen. Pääruoan jälkeen väittelijä pitää puheen, jossa hän ensin kiittää vastaväittäjää, sitten kustosta, sitten muita osallistujia suurin piirtein akatemisessa tärkeysjärjestyksessä.
Sukulaisia ja/tai puolisoa kiitetään yleensä viimeiseksi. Kaikkien, jotka väittelijä *mainitsee nimeltä*, odotetaan pitävän vastauspuhe samassa järjestyksessä kun heidät mainittiin alkuperäisessä puheessa.

## Sanan merkitys
Karonkka-sanan etymologia johtaa venäjänkieliseen sanaan *koronka* (*коронка*, suom. *pieni kruunu*), ruotsin *karonka* välityksellä. Karonkkaa voidaan siis pitää "kruunajaisina".

## Muussa yhteydessä
Myös teatteriesitysten harjoitusprosessien ja esityssarjojen, sekä elokuvien ja TV-sarjojen kuvausten päätteeksi järjestetään usein karonkaksi kutsuttuja juhlia, joihin osallistuvat tuotannon työryhmän jäsenet. Niissä ei kuitenkaan noudateta yhtä tiukkaa pukukoodia ja etikettiä. Karonkka ei siis liity ensi-iltajuhlallisuuksiin.

Karonkkaa viettävät myöskin festivaaleja järjestämässä olleet talkoolaiset. Tällöin juhlistetaan festivaalien onnistumista ja siihen laitettua työpanosta. Festivaalien jälkeinen karonkka voidaan järjestää jopa puoli vuotta festivaalien jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Helsingin yliopisto: Tie tohtoriksi
Pete Agnew

**Peter (Pete) Agnew** (s. 14. syyskuuta 1946 Dunfermline, Skotlanti) on skottilainen Nazareth-yhtyeen basisti ja perustajajäsen. Agnew'n poika Lee Agnew on Nazarethin nykyinen rumpali.

## Aiheesta muualla

*Haastattelu 2004
Darrell Sweet

**Darrell Anthony Sweet**  (16. toukokuuta 1947 Bournemouth, Dorset, Englanti - 30. huhtikuuta 1999 New Albany, Indiana, USA) oli Nazareth-yhtyeen rumpali ja perustajajäsen. Hän kuoli sydänkohtaukseen Nazarethin ollessa Yhdysvaltain kiertueella vuonna 1999.

## Lähteet
Amerikkalainen yö

**Amerikkalainen yö** on François Truffaut'n ohjaama ranskalainen elokuva vuodelta 1973. Sen nimi viittaa elokuva-alan termiin, jossa yökohtauksia voidaan kuvata päivällä (). Elokuva kertoo elokuvantekijöiden maailmasta.

Elokuva sai Oscarin ja Baftan ja oli kahden Oscarin ehdokkaana. Sitä pidetään yhtenä Truffaut'n parhaista töistä.

## Näyttelijät

## Lähteet
Ghana yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Ghana]]** on osallistunut vuoden 2015 kisoja lukuun ottamatta kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Sen urheilijat ovat saavuttaneet kaksi mitalia, molemmat Helsingin kisoissa 2005.

Ensimmäinen MM-kilpailuissa pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt ghanalainen oli Emmanuel Tuffour, joka sijoittui 200 metrin juoksussa seitsemänneksi Stuttgartissa 1993. Vuonna 1997 Ateenassa Ghana sijoittui 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa viidenneksi joukkueella, johon kuuluivat Abu Duah, Eric Nkansah, Aziz Zakari ja Emmanuel Tuffour. Samoissa kisoissa Andrew Owusu sijoittui kolmiloikassa kahdeksanneksi. Edmontonissa 2001 maan paras saavutus oli Aziz Zakarin seitsemäs sija 100 metrin juoksussa. Pariisissa 2003 Ignisious Gaisah sijoittui pituushypyssä neljänneksi, Akosua Serwah 800 metrin juoksussa seitsemänneksi ja Andrew Owusu kolmiloikassa kahdeksanneksi. Helsingissä 2005 Ignisious Gaisah saavutti pituushypyssä hopeaa ja Margaret Simpson seitsenottelussa pronssia. Osakassa 2007, Berliinissä 2009, Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013 maa jäi jälleen vaille pistesijoja. Moskovassa Ignisious Gaisah saavutti pituushypyssä hopeaa mutta edusti Alankomaita. Pekingiin 2015 Ghana oli ilmoittautunut, mutta lopulta yksikään ghanalaisurheilija ei kilpaillut. Lontoossa 2017 ja Dohassa 2019 maa jäi ilman pistesijoja. Eugenessa 2022 miesten 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijoukkue (Joseph Oduro Manu, Joseph Paul Amoah, Benjamin Azamati, Sean Safo-Antwi) sijoittui viidenneksi. Budapestissä 2023 maa jäi jälleen ilman pistesijoja.

## Ghanan MM-mitalit kisoittain

## Ghanan MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
*
Etelä-Afrikka yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Etelä-Afrikka]]** on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut 27 mitalia, joista 12 on kultaisia.

Etelä-Afrikan menestynein MM-kisaurheilija on Caster Semenya, joka on voittanut kolme kultaa ja yhden pronssin. Kahteen kultaan ovat yltäneet korkeushyppääjä Hestrie Cloete ja pikajuoksija Wayde van Niekerk. Maan ensimmäinen maailmanmestari oli keihäänheiton vuonna 1997 voittanut Marius Corbett. Cloete voitti kultaa vuosina 2001 ja 2003. Vuoden 2001 kisojen miesten 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestistä Etelä-Afrikka sai jälkikäteen kultaa, kun Yhdysvaltain joukkue hylättiin dopingtapauksen vuoksi. Kultajoukkueessa juoksivat Morne Nagel, Corne du Plessis, Lee-Roy Newton ja Matthew Quinn. Vuonna 2003 miesten korkeushypyn voitti Jacques Freitag. Berliinissä 2009 kultaa voittivat 800 metrin juoksijat Mbulaeni Mulaudzi ja Caster Semenya. Daegussa 2011 Semenya sijoittui 800 metrillä alun perin toiseksi, mutta nousi vuonna 2017 kultamitalistiksi kun Marija Savinova hylättiin dopingin takia. Pekingissä 2015 kultamitalin voitti Wayde van Niekerk 400 metrin juoksussa. Lontoossa 2017 kultaa voittivat Wayde van Niekerk 400 metrin juoksussa, Caster Semenya 800 metrin juoksussa ja Luvo Manyonga pituushypyssä ja kaikkiaan Etelä-Afrikka sai kuusi mitalia ja sijoittui kisojen mitalitaulukossa kolmanneksi.

Vuosina 2005, 2007, 2019, 2022 ja 2023 Etelä-Afrikka jäi ilman mitaleja. Helsingissä 2005 maa saavutti vain kolme pistesijaa, kun L. J. van Zyl sijoittui 400 metrin aitajuoksussa kuudenneksi, sittemmin Suomea edustanut Frantz Kruger kiekonheitossa kuudenneksi ja Godfrey Khotso Mokoena pituushypyssä seitsemänneksi. Osakassa 2007 pisteille yltivät Mokoena pituushypyssä viidenneksi, John Robert Oosthuizen keihäänheitossa kuudenneksi ja Mbulaeni Mulaudzi 800 metrin juoksussa seitsemänneksi. Dohassa 2019 pisteille yltivät Akani Simbine 100 metrillä neljänneksi, Luvo Manyonga pituushypyssä neljänneksi, Stephen Mokoka maratonilla viidenneksi, Ruswahl Samaai pituushypyssä viidenneksi ja miesten pikaviestijoukkue viidenneksi. Eugenessa 2022 pisteille yltivät Akani Simbine 100 metrillä viidenneksi, Wayde van Niekerk 400 metrillä viidenneksi, miesten pikaviestijoukkue kuudenneksi ja Luxolo Adams 200 metrillä kahdeksanneksi. Budapestissä 2023 ainoa pistesijalle yltänyt oli 400 metrin juoksussa seitsemänneksi sijoittunut Wayde van Niekerk.

## Etelä-Afrikan MM-mitalit kisoittain

## Etelä-Afrikan MM-mitaliurheilijat

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Jacques Herzog

**Jacques Herzog** (s. 19. huhtikuuta 1950, Basel) on sveitsiläinen arkkitehti. Hän on perustanut yhdessä arkkitehti Pierre de Meuron'n kanssa Herzog & de Meuron -nimisen arkkitehtitoimiston.
Hertzog voitti arvostetun Pritzker-palkinnon yhdessä de Meuron'n kanssa 2001.

## Merkittäviä töitä
* St. Jakob-Park -jalkapallostadion Baselissa, 2001-2002
* Tate Modern Lontoossa, 1995-2000
* Jalkapallostadion Allianz Arena Münchenissä, 2002-2005
* Pekingin olympiastadion, 2003-2008
* Elbphilharmonie, 2007-2010
Club de Gimnasia y Esgrima La Plata

**Club de Gimnasia y Esgrima La Plata** (*"La Platan voimistelu- ja miekkailuseura"*) on urheiluseura La Platan kaupungista, Argentiinasta. Seuran päälaji on jalkapallo, jossa se pelaa Argentiinan pääsarjassa. Vuonna 1887 perustettu Gimnasia on Etelä-Amerikan vanhin jalkapalloseura. Seuralla on toimintaa myös monissa muissa lajeissa, erityisesti menestystä on tullut lento- ja koripallosta.

Seuran ainoa Argentiinan mestaruus tuli vuonna 1929 amatöörisarjasta, kaksi vuotta ennen ammattilaisliigan perustamista. Ammattilaisliigan perustamisen jälkeen sen paras saavutus liigassa on kakkossija, mihin se on yltänyt viidesti. Seura on pelannut Argentiinan korkeimmalla sarjatasolla yhtäjaksoisesti 69 vuoden ajan. 

Gimnasia pelaa kotiottelunsa Juan Carlos Zerillo -stadionilla. Sen historiallinen paikallisvastustaja on Estudiantes. Seurat kohtasivat ensimmäisen kerran jo vuonna 1916. Paikalliskohtaamiset ovat kaupungissa suuria ja kiihkeitä tapahtumia.

## Saavutuksia
* Amatöörisarjat:
**mestaruus 1929
**kakkossija 1924
**2. divisioonan mestaruus 1915
*Ammattilaisliigan aika:
**1. divisioonan kakkossija: Clausura 1995, Clausura 1996, Apertura 1998, Clausura 2002 ja Apertura 2005
**2. divisioonan mestaruus 1944, 1947 ja 1952
**2. divisioonan kakkossija 1946
*Argentiinan jalkapalloliiton satavuotisjuhlaturnauksen voitto 1994

## Aiheesta muualla
* Gimnasia y Esgrima La Plata
Valkoista valkoisella

**Valkoista valkoisella**  on venäläisen avantgarden johtohahmon Kazimir Malevitšin (1878–1935) suprematistinen öljyvärimaalausten aihe vuosina 1917–1918, ja sitä on pidetty hänen suprematisminsa huipentumana. Sarjan teoksista on suomeksi käytetty myös nimeä *Valkoinen neliö valkoisella pohjalla*.

## Valkoinen suprematismi
*Valkoista valkoisella* -sarjan teoksissa valkoinen neliö erottuu valkoiselta taustalta ainoastaan erilaisen pintakäsittelyn ansiosta.

Siitä huolimatta, ettei työ viittaa millään tavoin ulkoiseen todellisuuteen, se ei kuitenkaan ole persoonaton, vaan taiteilijan kädenjälki näkyy maalauksen siveltimen vedoissa ja valkoisen hienovaraisissa sävyeron vaihteluissa selvästi. Epäsymmetrisen neliön epätäsmälliset reunat synnyttävät pikemminkin vaikutelman äärettömästä tilasta kuin selkeistä rajoista.

Malevitšin oman lausunnon mukaan:

Sarjan teoksista luultavasti kuuluisin vuoden 1918 maalaus kuuluu nykyään New Yorkin Museum of Modern Artin kokoelmiin. Mitoiltaan 79,4x79,4 cm olevaa täysin abstraktia maalausta pidetään eräänä aikansa radikaaleimmista taideteoksista. Se on ollut Museum of Modern Artissa vuodesta 1935 alkaen.

Samaa teemaa ovat myöhemmin kehitelleet muutkin minimalistit, muun muassa saksalainen Wolfgang Laib.

## Katso myös
*Musta neliö

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*''Valkoinen neliö valkoisella pohjalla'', 1918
*''Valkoinen neliö valkoisella pohjalla'', 1918, MoMAn sivuilla
Etiopia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Etiopia]]** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saanut MM-kilpailuissa yhteensä 104 mitalia, joista 35 on kultaisia. Se on Afrikan toiseksi menestynein maa Kenian jälkeen ja saavuttanut kaikki MM-mitalinsa vähintään 800 metrin pituisilta juoksumatkoilta. Mitaleitta Etiopia on jäänyt vain yksissä kisoissa, Roomassa 1987.

Yksittäisten lajien mitalitilastoissa Etiopia on MM-kisojen menestynein maa miesten 10&nbsp;000 metrin sekä naisten 5&nbsp;000:n ja 10&nbsp;000 metrin juoksussa. Miesten 10&nbsp;000 metrillä se on voittanut yhdeksän kultaa kahdeksastatoista mahdollisesta. Matkan kaikkien aikojen menestynein juoksija on Haile Gebrselassie, joka voitti maailmanmestaruuden vuosina 1993, 1995, 1997 ja 1999 sekä lisäksi yhden hopean ja yhden pronssin. Kenenisa Bekele voitti kymppitonnin vuosina 2003, 2005, 2007 ja 2009. Ibrahim Jeilan voitti lajin vuonna 2011 ja saavutti kaksi vuotta myöhemmin hopeaa. Bekele on voittanut kultaa myös 5&nbsp;000 metrin juoksussa. Etiopian menestynein naisjuoksija on Tirunesh Dibaba, joka voitti 5&nbsp;000 metrin kultaa vuosina 2003 ja 2005 sekä 10&nbsp;000 metrin kultaa vuosina 2005, 2007 ja 2011 ja hopeaa vuonna 2017. Kaksinkertaisia maailmanmestareita ovat Meseret Defar, Almaz Ayana, Muktar Edris ja Gudaf Tsegay.

Helsingissä 2005 Etiopia ylti 5&nbsp;000 metrillä Tirunesh Dibaban johdolla neloisvoittoon, mihin ei MM-kisojen historiassa ole Etiopian lisäksi pystynyt kuin Yhdysvallat samojen kisojen miesten 200 metrin juoksussa sekä Kenia naisten 10&nbsp;000 metrillä Daegussa 2011 ja miesten 3&nbsp;000 metrin estejuoksussa Pekingissä 2015. Tämän lisäksi Etiopia on saavuttanut viisi kolmoisvoittoa, kolme naisten 10&nbsp;000 metrillä sekä yhden naisten 5&nbsp;000 metrillä ja miesten kymppitonnilla. 

## Etiopian MM-mitalit kisoittain

## Etiopian MM-mitalit lajeittain

### Miehet

### Naiset

## Etiopian MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Baban biilit

**Baban biilit** (*Babas bilar*) on ruotsalaisen Rafael Edholmin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2006. Se kertoo huono-onnisesta miehestä (Andreas Wilson), joka sekaantuu tyttöystävänsä (Sara Sommerfeld) isän (Georgi Stakov) hämäriin autokauppoihin ja katon maalaamiseen. Elokuvan sivuosissa on joukko suomalaisia nimekkäitä näyttelijöitä: Laura Malmivaara, Jarmo Mäkinen ja Peter Franzén.
Sarah Churchill

**Lady Sarah Churchill** (o.s. Jenyns, kirjoitetaan **Jennings** useimmissa nykyajan lähteissä), vuodesta 1702 **Marlborough’n 1. herttuatar** (5. kesäkuuta 1660 – 18. lokakuuta 1744) oli yksi aikansa vaikutusvaltaisimmista naisista johtuen hänen läheisestä ystävyydestään Ison-Britannian kuningatar Annan kanssa. 

Lady Sarahin ystävyys ja vaikutusvalta prinsessa Annaa kohtaan tämän kamarirouvana (Lady of the Bedchamber) oli laajalti tunnettu, ja monet senaikaisista tärkeistä henkilöistä kääntyivät hänen puoleensa toivoen, että hän saisi Annan suostumaan heidän pyyntöihinsä. 

Niinpä Annan noustessa kuningattareksi 1702 Sarahin tietämys hallituksesta ja hänen läheinen suhteensa kuningattareen teki hänestä sekä vaikuttavan ystävän että vaarallisen vihollisen. Hänestä tuli nyt myös Marlborough'n herttuatar.

Sarahilla oli ”pitkä ja antaumuksellinen” yli 40 vuoden pituinen suhde aviomiehensä, John Churchillin, ensimmäisen Marlborough’n herttuan, kanssa. 

John Churchill toimi Annan edustajana sen jälkeen kun Annan isä, Jaakko II, suistettiin vallasta mainiossa vallankumouksessa, ja hän edisti Annan intressejä Jaakon seuraajien, Vilhelm III:n ja Maria II:n, hallitusaikana. Kun Anna nousi valtaistuimelle Vilhelmin kuoltua vuonna 1702, nousi hallituksen johtoon Marlborough’n herttua yhdessä Sidney Godolphinin, ensimmäisen Godolphinin jaarlin kanssa, osin vaimonsa ja kuningattaren välisen suhteen ansiosta. 

Sillä aikaa kun herttua oli ulkomailla komentamassa joukkoja Espanjan perimyssodassa, herttuatar Sarah piti hänet ajan tasalla hovin juonista. Samalla hän lähetti vaimolleen pyyntöjä ja poliittisia neuvoja, jotka tämä välittäisi kuningattarelle.  

Lujatahtoinen herttuatar Sarah koetteli kuningattaren kärsivällisyyttä aina kun tämä oli eri mieltä hänen poliittisista tai kirkollisista nimityksistään. Heidän väliensä rikkouduttua viimeisen kerran vuonna 1711, Sarah ja hänen miehensä Marlborough'n herttua menettivät arvonimensä ja heidät erotettiin hovista 1712, mutta he palasivat suosioon Hannoverien noustua valtaan Annan kuoleman jälkeen 1714. 

Hänellä oli myöhemmin kuuluisia erimielisyyksiä monien tärkeiden henkilöiden kanssa, mukaan lukien tytär Henrietta Godolphin 2. Marlborough’n herttuatar; Blenheimin palatsin arkkitehti John Vanbrugh; pääministeri Robert Walpole; kuningas Yrjö II ja tämän vaimo, kuningatar Karoliina. Herttuatar Sarahin perimät rahat Marlborough’n trustista tekivät hänestä yhden aikansa rikkaimmista naisista Euroopassa.

Sarah kampanjoi uupumattomasti whig-puolueen puolesta ja käytti myös paljon aikaa rakennusurakoihin, kuten jättimäiseen ja suurelliseen Blenheimin palatsiin. Barokkipalatsin vuonna 1705 alkanut rakentaminen pysähtyi 1712, kun herttuapari joutui maanpakoon ja jatkui aina vuoteen 1722.

Herttuatar Sarah kuoli 84 vuoden iässä vuonna 1744.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sarah Churchillin lyhyt elämäkerta
Judy Landers

**Judy Landers** (7. lokakuuta 1958 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

## Ura ja elämä

Judy Landers on Ruth Landersin nuorempi tytär, hänen vanhempi sisarensa on näyttelijänä ja laulajana tunnettu Audrey Landers. Landers varttui Rockland Countyssa New Yorkissa. Nuorena hän oli kiinnostunut voimistelusta. Hän opiskeli *American Academy of Dramatic Arts* -oppilaitoksessa, jonka jälkeen hän siirtyi *Warren Robertson Dramatic Training Schooliin* ja edelleen *Juilliard School of Music* -kouluun.

Judy Landers on näytellyt muun muassa elokuvissa *Stewardess School* (1986), *Armed and Dangerous* (1986), *Ghost Writer* (1989), *Club Fed* (1990) sekä *Dr. Alien* (1989). Hän on näytellyt niin ikään televisiosarjoissa *[[Lemmenlaiva]]* (1977), *Vega$* (1978), *B.J. and the Bear* (1979) sekä *Madame's Place* (1982 ja 1983) ja *Night Court* (1984). Hänellä oli vieraileva sivurooli kulttisarjan *[[A-Team]]* kolmannen kauden jaksossa.

Landers on tehnyt paljon yhteistyötä äitinsä ja sisarensa kanssa, esimerkiksi *The Huggabug Club* -lastenohjelmassa vuonna 1996. Landersin sisarukset esiintyivät *Playboy*-julkaisun kannessa tammikuussa 1983.

Judy Landers avioitui minnesotalaissyntyisen baseball-pelaaja Tom Niedenfuerin kanssa marraskuussa 1987. Pariskunta asuu Floridassa ja heillä on kaksi tytärtä, Lindsay (s. 1989) ja Kristy (s. 1991).

## Aiheesta muualla
*Landers Productions  Ruth, Audrey ja Judy Landersin virallinen sivu
*
Road Atlanta

**Road Atlanta** on 4,088 km pitkä moottorirata Braseltonin kaupungissa Georgiassa, Yhdysvalloissa. Radalla ajetaan nykyään vuosittain American Le Mans Series -sarjan Petit Le Mans -kilpailu, minkä lisäksi sillä ajetaan AMA-moottoripyörillä ja pienemmillä luokilla läpi vuoden. Radan tunnetuimpiin mutkiin lukeutuu ”The Esses”, joka on nopea vasen-oikea-vasen-mutkayhdistelmä mutkissa 3–5. Radan omistaa Panoz Motorsports.

Radalla ajettiin ensimmäinen kilpailu 13. syyskuuta 1970.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Radan kotisivut
Philip Murphy

**Philip Murphy** (s. 12. toukokuuta 1958 Kilkenny) on irlantilainen haulikkoampuja.

Philip Murphy on saavuttanut MM-kilpailuissa trapissa joukkuemaailmanmestaruuden Lahdessa 2002, sekä henkilökohtaista hopeaa ja joukkuepronssia Nikosiassa 2007.
## Lähteet
*Profiili ISSF Newssissä
*ISSF:nh tietokanta
Karsten Bindrich

**Karsten Bindrich** (s. 14. huhtikuuta 1973 Wittenberg) on saksalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.

Karsten Bindrich on saavuttanut trapissa henkilökohtaisen maailmanmestaruuden Nikosiassa 2003, sekä henkilökohtaista pronssia Nikosiassa 2007 ja joukkupronsia Fagnanossa 1994. Lisäksi hän on saavuttanut poikien sarjassa henkilökohtaisen pronssin Perthissä 1991. Lisäksi hän saavutti EM-kultaa Trapista Nikosiassa 2008.

## Maailmanennätys

## Lähteet
*Profiili ISSF Newssissä
*ISSF:n tietokanta
*
IBS

**IBS** voi tarkoittaa seuraavia:

* IBS, International Business Systems, toimitusketjun hallintaratkaisujen ja konsulttipalvelujen toimittaja
* IBS, Irritable Bowel Syndroma, ärtynyt suoli
Hu Binyuan

**Hu Binyuan** (s. 7. marraskuuta 1977 Shanghai) on kiinalainen haulikkoampuja.

Hu Binyuan on saavuttanut urallaan useita mitaleita MM-kilpailuista kaksoistrapissa. Kirkkaimpia niistä ovat joukkuemaailmanmestaruus Lonatosta 2005, sekä henkilökohtaiset hopeat Zagrebissa 2006 ja Nikosiassa 2007

Hu sijoittui olympiapronssille Pekingissä 2008 tuloksella 184. Hän hävisi voittajalle Walton Ellerille kuudella kiekolla.

## Lähteet
*Profiili ISSF Newsissä 
*ISSF:n tietokanta
Joshua Richmond

**Joshua Richmond** (s. 19. joulukuuta 1985 Sayre) on yhdysvaltalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.

Joshua Ricmond on saavuttanut kaksoistrapissa monia MM-mitaleita. Poikien sarjassa kilpaillessa hän saavutti Nikosiassa 2003 joukkuepronssia ja Lonatossa 2005 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuepronssin. Miesten sarjassa Richmond on saavuttanut Zagrebissa 2006 joukkuemaailmanmestaruuden ja Nikosiassa 2007 henkilökohtaisen pronssin.

## Lähteet
*
*
Bret Erickson

**Bret Erickson** (s. 26. syyskuuta 1960 Blair, Nebraska) yhdysvaltalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.

Bret Erickson on saavuttanut MM-kilpailuissa useita mitaleita trapissa ja kaksoistrapissa. Kirkkain näistä mitaleista on Moskovan 1990 kaksoistrapin maailmanmestaruus.

## Lähteet
*Profiili ISSF Newssissä
*ISSF:n tietokanta
Kolumbianruohokolibri

**Kolumbianruohokolibri** (*Lepidopyga lilliae*) on erittäin uhanalainen Kolumbian rannikolla Atlánticon, Magdalenan ja La Guajiran departementeissa elävä kolibri.

Kooltaan kolumbianruohokolibri on noin 9&nbsp;cm. Koiraan vatsa on kiiltävän turkoosinsininen ja muuttuu tummemman siniseksi kurkussa. Selkä ja pää ovat lajilla kirkkaan vihreät. Siipien kärjet ovat mustat ja kärjestään haarautunut pyrstö on sinimusta. Kolumbianruohokolibrin nokka on lähes täysin suora ja yläpuolelta musta ja alapuolelta punainen. Siniruohokolibrilla (*Lepidopyga coeruleogularis*) ei ole kiiltävän sinistä mahaa, mutta voidaan sekoittaa kolumbianruohokolibriin sopivassa valaistuksessa .

Kolumbianruohokolibri elää mangrovemetsissä *Erythrina fusca* -kasvin kukinta-aikana ja käyttää ravintonaan sen mettä. Muina aikoina laji ilmeisesti syö hyönteisiä. Kolumbianruohokolibrikannan kooksi arvioidaan 285-440 täysikasvuista yksilöä . Suurin uhka lajille on sen elinympäristön hakkuut maanviljelyksen ja teiden sekä muun infrastruktuurin rakentamisen takia .

## Lähteet
Tyyne-Maija Salminen

**Tyyne Maija Salminen** (o.s. **Kivi**) (25. syyskuuta 1903 Tuusula – 10. tammikuuta 1967 Helsinki)  oli suomalainen kirjailija, joka kuvasi romaaneissaan erityisesti työläisnaisten elämää.

## Henkilöhistoria
Salmisen vanhemmat olivat kirvesmies Karl Fredrik Kivi (ent. Stenvall) ja Olga Olivia Granqvist ja puoliso vuodesta 1928 kauppaedustaja Matti Salminen. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli myöhemmin käsityökoulussa sekä työväenopistossa. Salminen työskenteli muun muassa kotiapulaisena, lastenhoitajana ja kotelotehtaassa työntekijänä 1920–1928. Vapaana kirjailijana hän toimi vuodesta 1938. Salminen oli Nuoren Voiman liiton kirjallisen harrastuspiirin puheenjohtajana 1938. 

## Teoksia
*  *Portti auki : kertomus nuorisolle*, WSOY:n koululaiskirjasto  n:o 90, WSOY 1931 (nimellä *Tyyne Maija*)
*  *Elämä jatkuu*, romaani. WSOY 1933
*  *Tehtaantyttö*, romaani. WSOY 1934 (nimellä *Tyyne Salminen*)
*  *Tuntematon huomen*. WSOY 1935 (nimellä *Tyyne Salminen*)
*  *Kolmen naisen talo*, romaani. WSOY 1937 (nimellä *Tyyne Salminen*)
*  *Häärusetti*. Lehtiyhtymä, Helsinki 1944
*  *Etsin totuuta elämääni*, romaani. Kirjokansi, Turku 1945
*  *Kun koti kävi ahtaaksi*. Kirjapaja, Helsinki 1945
*  *Kirjavat pisarat*, romaani. WSOY 1947
*  *Laitakaupungin tyttö*, tyttöromaani. Otava 1956
*  *Satupoika Piu-Pau : satusikermä*, kuvitus Helga Sjöstedt. Karisto 1956
*  *Talo myytävänä : 2-osainen pienoisnäytelmä*. WSOY 1957

## Lähteet
* Suomen kirjailijat -tietokanta 

### Viitteet
Ilmo Launis

**Ilmo Armas Launis** (26. marraskuuta 1912 Helsinki &ndash; 26. maaliskuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen pastori, kirjailija ja lyhytelokuvantekijä.

Ilmo Launiksen isä oli useita kirkkorakennuksia suunnitellut arkkitehti ja taidemaalari Ilmari Launis (ent. Lindberg; 1881–1955). Ilmo Launis toimi kappalaisena Töölön seurakunnassa.  Hän oli vetämässä seurakunnan kerhotoimintaa, teki työtä alkoholistien keskuudessa ja hän ohjasi myös useita lyhytelokuvia.

Launis vieraili kymmeniä kertoja Israelissa ja Palestiinassa ja teki aiheesta useita tieto- ja valokuvateoksia. *[[Kotimaa (sanomalehti)|Kotimaa]]* nimesi Launiksen 100 merkittävimmän itsenäisyyden ajan kirkollisen vaikuttajan joukkoon Suomessa vuonna 2017.

Launiksen kuudesta lapsesta tunnettuja ovat laulaja Martti Launis (1946–2018) ja kuvittaja ja graafikko Mika Launis (s. 1949).

## Teoksia
*  *Vapahtajan jalanjälkiä : Kristuksen kärsimystie Palestiina-valokuvien valaisemana*.  WSOY 1944
*  *Pyhä maa värikuvina*.  WSOY 1959
*  *Suuntana Jerusalem : Pyhän maan kävijän opas*, tekijät Ilmo Launis ja Uriel Kailo.   Kirkon opintokeskus; Helsinki 1965

## Elokuvia
* *Tuulten talo*.  1968
* *Takapihan aurinko*. 1972
* *Ikkuna ikuisuuteen*. 1972
* *Ei minulta mitään puutu*.  1975
* *Makuuvaunu*.  1976

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta 
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* Tuure, Martti: *Halkaise palanen puuta - minä olen siinä ILMO LAUNIS: PAPPI JA TAITEILIJA*. Hämeenlinna. Päivä Osakeyhtiö. 2015. .
Botulu

**Botulu** () tai **Bootuluu** ()  on nasleg eli maalaiskunta ja tämän maalaiskunnan keskuskylä Verhneviljuiskin ulusin keskiosassa Sahan tasavallassa Venäjällä. Botulun kylä sijaitsee 120 kilometriä piirikeskuksesta Verhneviljuiskista pohjoiseen. Keskuskylän lisäksi kunnassa on Kjotjordjohin kylä (ven. Кётёрдёх, jak. Көтөрдөөх), noin 20 kilometriä keskuskylän pohjoispuolella.

Asukasluvun kehitys:
*1&nbsp;200 (1989), joista noin 1&nbsp;000 keskuskylässä 
*1&nbsp;058 (2001), joista 929 keskuskylässä 

## Lähteet
Intiaanikesä (täsmennyssivu)

**Intiaanikesä** voi tarkoittaa seuraavia:
* intiaanikesä, lämmin jakso, joka tulee syyskylmien alettua
* *[[Intiaanikesä (sarjakuva-albumi)|Intiaanikesä]]*, Milo Manaran ja Hugo Prattin sarjakuva-albumi
* *[[Intiaanikesä (Aku Ankan taskukirja)|Intiaanikesä]]*, Aku Ankan taskukirjan numero 234
* *[[Intiaanikesä (romaani)|Intiaanikesä]]*, Jacques Legrayn romaani
* Intiaanikesä, suomalainen pop-yhtye
* *Intiaanikesä*, suomalainen kokoelmalevysarja, esim. *[[Intiaanikesä Vol. 3]]*
* *[[Intiaanikesä (elokuva)|Intiaanikesä]]*, Mike Binderin elokuva vuodelta 1993.
Kesäloma

**Kesäloma** on peruskoululaisten, opiskelijoiden ja monien työpaikkojen loma. Työntekijöiden oikeudesta lomaan säädetään vuosilomalaissa. Kouluissa kesäloma on useimmissa Euroopan ja Pohjois-Amerikan maissa vuoden pisin loma.

## Suomen koulujen kesäloma
Suomen peruskouluissa, lukioissa ja ammattikouluissa kesäloma alkaa viikon 22 lauantaina eli vuodesta riippuen joko toukokuun lopussa tai kesäkuun alkupäivinä. Kesäloma on pisin loma koulujen lukuvuodessa. Viimeisenä päivänä ennen lomaa pidetään kouluvuoden päättäjäiset, jolloin oppilaille jaetaan mahdolliset todistukset. Kesäloma loppuu elokuussa. Loppumispäivään vaikuttavat tulevan lukuvuoden muiden lomien pituudet. Kesäloma kestää koulusta riippuen 8-11 viikkoa.   

Kesäloma erottaa toisistaan eri lukuvuodet. Sen jälkeen koululaiset siirtyvät joka vuosi aina seuraavalle vuosiluokalle, paitsi jos heidät heikkojen oppimistulosten tai muiden syiden vuoksi jätetään luokalle.

Vuoteen 1970 saakka Suomen kansa- ja oppikouluissa kesälomaa olivat kesä-, heinä- ja elokuu kokonaisuudessaan. Kouluun palattiin syyskuun ensimmäisenä arkipäivänä. Syyslukukauden 1971 alusta Suomen kouluissa siirryttiin viisipäiväiseen työviikkoon eli lauantait tulivat eräin poikkeuksin vapaapäiviksi (aikaisemmin ne olivat olleet lyhyitä päiviä). Jotta koulupäivien lukumäärä vuodessa ei olisi vähentynyt kovin paljon, lyhennettiin samalla kuitenkin kesälomaa loppupäästä ja koulu alkoi jo elokuussa. Koulupäivien määrä vähentyi noin kahdestasadasta noin sataanyhdeksäänkymmeneen. 1990-luvulla päätösvalta koulujen lomista siirrettiin osittain kunnille, kuitenkin siten, että nykyisen asetuksen mukaan kaikissa kunnissa kevätlukukausi päättyy viikon 22 lauantaina.  Tämä merkitsi samalla, että useimpina vuosina koulua käydään vielä muutama päivä kesäkuun alussa. Vuonna 2025 viikon 22 lauantai on 31. toukokuuta.

## Kesäloma eri maissa
Koulujen kesälomien alku vaihtelee tyypillisesti kesäkuun ja heinäkuun välillä eri Euroopan maissa. Esimerkiksi Sveitsissä loma alkaa kantonista riippuen kesäkuussa tai heinäkuussa, päättyen elokuun alussa, myös esimerkiksi Norjassa lomat alkavat kesäkuussa ja päättyvät tyypillisesti elokuun alkupuolella. Monessa muussa Euroopan maassa lomat jatkuvat elokuun loppupuolelle.

## Lähteet
Juho Latukka

**Juho Emil** (**Juhana Engelbert**) **Latukka** (8. toukokuuta 1885 Pietari – 15. joulukuuta 1925) oli Viipurin punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa 1918. 

Latukan vanhemmat olivat työmies Erik Latukka ja Klara Loviisa Lindström. Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 Viipurin klassillisesta lyseosta, opiskeli Helsingin yliopistossa ja työskenteli useissa vasemmistolehdissä toimittajana. Hän majoitti bolševikkijohtaja Vladimir Leniniä kotonaan Viipurissa kahden viikon ajan lokakuussa 1917, juuri ennen lokakuun vallankumousta. Latukka liittyi kansalaissodassa punakaartiin, kuului punakaartin esikuntaan Viipurissa ja pakeni huhtikuussa kansanvaltuuskunnan mukana Pietariin. Hän osallistui SKP:n perustavaan kokoukseen ja työskenteli opettajana eri korkeakouluissa. Hän kuoli hermotautiin 1925.

Vuosina 1923–1925 Latukka toimi Lännen vähemmistökansallisuuksien yliopiston suomalaisen sektorin vararehtorina Leningradissa. Hän oli naimisissa vuodesta 1908 Lyyli Maria Haikosen kanssa. 

## Lähteet
Salmiakkijauhe

**Salmiakkijauhe** on jauhemainen makeinen, joka sisältää ainakin sokeria, lakritsijauhetta ja ammoniumkloridia eli salmiakkia. Alun perin salmiakkijauhetta myytiin vain apteekeissa. Nykyään sitä saa myös joistain kaupoista.

## Lähteet
Aleksanteri Vasten

**Aleksanteri Pekanpoika Vasten** eli Surka tai Saska Vasten (17. lokakuuta 1881 – 18. tammikuuta 1938) oli pietarinsuomalainen bolševikki, Adolf Taimin veli ja yksi korkea-arvoisimmista punapäälliköistä Tampereella Suomen sisällissodassa vuonna 1918. Hänet tunnetaan myös nimellä Aleksander Wastén. Vasten vangittiin Stalinin puhdistuksissa syyskuussa 1937 ja ammuttiin Leningradissa tammikuussa 1938.

## Punapäälliköstä punaupseeriksi
Vasten oli työskennellyt Helsingissä viilarina ennen sisällissotaa. Hän liittyi sodassa Helsingin A-komppaniaan, osallistui taisteluihin Vilppulan rintamalla ja kuului Tampereen punaisten pohjoisrintaman esikuntaan. Hän taisteli myös Lahdessa ja pakeni sodan jälkeen Neuvosto-Venäjälle, jossa komensi pataljoonaa suomalaisia punaisia. 

Vastenin johtama pieni panssarijunalla liikkunut komennuskunta kunnostautui Venäjän sisällissodan pohjoisella rintamalla heinäkuussa 1918 pysäyttämällä Pietaria kohti hyökkäävän vihollisarmeijan etenemisen lähellä Sorokkaa (venäjäksi Belomorsk), joka sijaitsi Vienanmeren rannalla.

Vasten toimi Neuvostoliitossa SKP:ssä, jonka keskuskomiteaan hän nousi marraskuussa 1923. Hän johti 1920-luvulla Muurmanskin etappikeskusta, josta hoidettiin yhteyksiä Pohjois-Suomeen, Ruotsiin ja Norjaan, ja sitten Lempaalan etappikeskusta vuoteen 1931. SKP:n komennuksille Suomeen lähtevät ja niiltä palaavat toimitsijat viettivät Neuvostoliiton puolella Lempaalassa sijainneessa *Wasténin putiikissa* yleensä päivän tai pari.
## Lähteet
Maxime Talbot

**Maxime Talbot** (s. 11. helmikuuta 1984 LeMoyne, Quebec, Kanada) on lopettanut kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi urallaan 704 NHL-ottelua ja voitti yhden Stanley Cupin Pittsburgh Penguinsin kanssa vuonna 2009.

## Ura
Talbot aloitti NHL-uransa Pittsburgh Penguinsissa, jossa pelasi kuusi kautta. Ennen NHL-uraansa hän edusti Wilkes-Barre/Scranton Penguinsia AHL:ssä ja junioritasolla Hull Olympiquesia QMJHL:ssä. Talbot voitti kaudella  Stanley Cupin. Hän teki Pittsburgh Penguinsin molemmat maalit ratkaisevassa seitsemännessä finaalissa, joka päättyi 2–1.

Talbot pelasi marraskuusta 2012 tammikuuhun 2013 asti NHL:n työsulun vuoksi SM-liigassa, Ilveksessä. Hän siirtyi lokakuussa 2013, kesken kauden , Colorado Avalancheen, mitä ennen edusti Philadelphia Flyersia.

Talbot kaupattiin Paul Careyn kanssa kauden  pelaajakauppojen takarajalla Boston Bruinsiin vaihdossa Jordan Caroniin ja varausvuoroon.

Talbot solmi yksivuotisen sopimuksen KHL:n Lokomotiv Jaroslavlin kanssa 27.5.2016.

Kolmen KHL-kauden jälkeen Talbot ilmoitti lopettavansa uransa 35-vuotiaana.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Jaakko Rahja

**Jaakko Wilhelm Aaronpoika Rahja** (; 13. tammikuuta 1872 Kalajoki – 22. helmikuuta 1926 Petroskoi) oli suomalainen rautatieläinen, joka osallistui Suomen sisällissotaan ja toimi myöhemmin puolue- ja hallintotehtävissä Neuvosto-Venäjällä. Hän oli Pietarin Kronstadtissa syntyneiden Eino Rahjan ja Jukka Rahjan veli.

Jaakko Rahja oli Suomen rautatieläisliiton konepajaosaston jäsen. Suomen sisällissodassa hän toimi kansanvaltuuskunnan palveluksessa konepajaosaston ylivalvojana. Hän johti Siperiaan lähetettyä viljajunaa maaliskuussa 1918. Kansalaissodan jälkeen hän pakeni Venäjälle, haavoittui Kuusisen klubin murhissa ja kuului mm. Pietarin kuvernementin kansallisuusasiain osastoon varapuheenjohtajana (Mirko Harjulan väitöskirjan mukaan). Petroskoissa hän toimi Karjalan ASNT:n toimeenpanevan keskuskomitean jäsenenä ja tasavallan työläistalonpoikaisen tarkastuksen kansankomissaarina.

Rahja kuoli keuhkotuberkuloosiin. Hänet on haudattu Petroskoin Lenininaukion veljeshautaan ikuisen tulen viereen.

## Lähteet
Simo Susi

**Simo Juhonpoika Susi** (17. huhtikuuta 1896 Metsäpirtti – 14. tammikuuta 1938 Petroskoi) oli suomalainen punaupseeri ja osuuskaupan johtaja. 

Karjalan kannaksella Metsäpirtin lähellä Lapanaisissa suutari ja pienviljelijä Juha Suden perheeseen syntynyt Simo Susi oli työssä kauppa-alalla ja johti Kivennavan osuuskauppaa. Suomen sisällissodassa hän kuului Kivennavan punakaartin esikuntaan. Hän pakeni sodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1918 Venäjälle ja oleskeli jonkin aikaa Buin siirtolassa ja Siperiassa.  

Susi kävi Pietarin kansainvälisen punaupseerikoulun keväällä 1919 ja osallistui Venäjän sisällissotaan 6. suomalaisen punarykmentin 5. komppanian konekiväärijoukkueen johtajana, pataljoonan konekivääriosaston johtajana ja pataljoonan komentajan Eyolf Mattssonin adjutanttina. Hän osallistui punaupseerikoulun jatkokurssille 1920 ja kuului SKP:n revolverioppositioon. Susi otti osaa Kronstadtin kapinan kukistamiseen maaliskuussa 1920 ja Karjalan metsäsissikapinan kukistamiseen talvella 1922 ollen Toivo Antikaisen johtaman Kiimasjärven retken varapäällikkönä. Susi valmistui jatkokurssilta syksyllä 1921 ja toimi Pietarin kansainvälisen sotakorkeakoulun opetuskomentajana. 

Susi erosi puna-armeijasta 1924 ja oli sitten Petroskoissa Kirja-kustantamon johtajana 1926−1935 ja Neuvosto-Karjalan kansainvalistusasian komissaarina vuoteen 1935 saakka. Hänet erotettiin näistä viroista 1935 ja hän oli sitten Kontupohjan paperikombinaattitehtaan henkilöosaston päällikkönä. Susi kävi todistamassa Toivo Antikaisen oikeudenkäynnissä Suomessa maaliskuussa 1936. Susi vangittiin Stalinin puhdistuksissa heinäkuussa 1937, tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin tammikuussa 1938. Susi rehabilitoitiin heinäkuussa 1956.

Simo Susi oli naimisissa 1918 Venäjälle siirtyneen SDP:n kansanedustaja Mikko Virkin tyttären Alisa Virkin (s. 1898) kanssa vuodesta 1921 alkaen. Alisa Virkki oli sota-ajan Siperiassa poikansa ja tyttärensä kanssa ja he pääsivät muuttamaan sodan jälkeen Leningradiin.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Jalmar Lehtimäki

**Jalmari Valfrid Vilhelminpoika Lehtimäki** (23. joulukuuta 1896 Vahto – 7. helmikuuta 1934 Moskova, Neuvostoliitto) oli turkulainen punapäällikkö Suomen sisällissodassa. 

Hänen veljiään olivat punapäällikkö ja lentäjäsankari Verner Lehtimäki sekä kirjailija Konrad Lehtimäki. Hän otti osaa Suomen sisällissotaan Vilppulan rintamalla ja Tampereella. Sodan jälkeen hän pakeni Venäjälle, kävi merisotakoulun ja otti osaa Itämeren laivaston lentäjänä Kronstadtin kapinan kukistamiseen. Vuonna 1923 hän muutti veljensä Vernerin kanssa Kiinaan Shanghaihin ja sieltä 1924 Yhdysvaltoihin. Hän palasi 1932 Venäjälle ja toi Yhdysvalloista mukanaan lentokoneita. 

Virallisten tietojen mukaan Jalmar Lehtimäki kuoli vatsasyöpään Kremlin Botkinin sairaalassa. Jalmarin lapsenlapsen käsitys on, että Jalmarille aiheutettiin sairaalassa tarkoituksellisesti niin vaikeat vammat, että hän kuoli pian leikkauksen jälkeen. Toinen mahdollinen selitys kuolemalle on se, että hän kuoli Yhdysvalloista tuodun lentokonelastin purkamisen aikana tapahtuneen ampumisen jälkiseurauksiin.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Veronikan kaksoiselämä

**Veronikan kaksoiselämä** (, ) on puolalaisen Krzysztof Kieślowskin ohjaama elokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1991. Elokuvan ovat käsikirjoittaneet Kieślowski ja Krzysztof Piesiewicz. Elokuvan pääosassa esiintyy Irène Jacob. Musiikin on säveltänyt Zbigniew Preisner.

*Veronikan kaksoiselämä* merkitsi Kieślowskille siirtymistä työskentelemään Puolan ulkopuolelle.

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo elokuvaa eurooppalaiseksi taide-elokuvaksi parhaimmillaan ja antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. *VideoHound’s Golden Movie Retriever* sanoo juonta täysin epäuskottavaksi mutta elokuvaa komeaksi ja antaa sille kaksi tähteä neljästä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Nykänen, Joonas: ””Yhä useamman sydän pettää” – Veronikan kaksoiselämä”. *Filmihullu* 3/2020.
## Aiheesta muualla
* Veronikan kaksoiselämä Internet Movie Databasessa