Lentotukialus

**Lentotukialus** on sota-alus, joka on tarkoitettu toimimaan lentotukikohtana merellä. Lentotukialuksessa on yleensä laskeutumisalue ja useita katapultteja tai ramppi nousua varten sekä täydelliset huolto- ja säilytystilat lentokoneille. 

Varsinaisten lentotukialusten lisäksi on maihinnousutukialuksia, joilla on lentokansi helikoptereita ja VTOL-lentokoneita varten. Näitä ei kuitenkaan lasketa lentotukialuksiksi.

## Tekniikka
Lentotukialuksilla käytetään pääsääntöisesti koneita, joissa on vaijeripysäytysmahdollisuus. Lentokoneen renkaiden osuttua kiitotiehen lentokoneen perässä olevan pysäytyskoukun pitäisi osua johonkin tukialuksen neljästä–viidestä pysäytysvaijerista. Joskus koukku ei tartu vaijeriin, ja siksi moottorit asetetaan täysteholle renkaiden osuessa kiitotiehen. Koukun tartuttua vaijerit pysäyttävät koneen hallitusti. 

Yhdysvaltain, Ranskan ja Brasilian laivaston lentotukialuksilla käytetään lähdössä katapulttia. Katapultti kiinnitetään useimmissa lentokoneissa nokkalaskutelineeseen, moottori asetetaan täydelle teholle ja katapultti kiskaisee koneen sen jälkeen hetkessä yli 200 km/h nopeuteen. Aiemmin katapultti on toiminut höyryllä, mutta uusissa aluksissa (kuten Gerald R. Ford -luokka) katapultti on sähköinen. Katapulttilähdöllä voidaan ottaa mukaan suurempia kuormia. Muut lentotukialuksia käyttävät maat varustavat lentotukialuksensa hyppyrillä, joka auttaa lähtökiidossa koneen ilmaan.

Nykyaikaisissa aluksissa kannella sijaitsevat kiitotiet on sijoitettu vinosti aluksen pituusakseliin nähden, mikä lisää lentotoiminnan tehokkuutta ja turvallisuutta. Sommittelun ansiosta lähestyvä lentokone ei törmää kannella oleviin koneisiin, vaan se voi nousta tarvittaessa heti takaisin ilmaan. Sommittelun ansiosta useat koneet voivat nousta ja laskeutua kannelta samanaikaisesti.

### Lentokonehissi
Lentokoneita ja helikoptereita liikutetaan pystysuunnassa lentokonehissillä, joka yhdistää eri toimintokannet ja lentokannen.

Tyynenmeren sodassa Japani pyrki osumaan kamikaze-hyökkäyksillään tähtäämällä juuri nimenomaan lentotukialusten lentokonehissiin, jossa koneosuma aiheuttaisi mahdollisimman paljon tuhoa.

## Historiaa
### Vesikoneiden emälaivat

Kellukekoneita ja lentoveneitä kuljetettiin ja huollettiin myös aluksilla, joissa ei ole lentokantta, emälaivoilla. Koneet nousivat lentoon joko vedestä tai singottiin ilmaan laivasta katapultilla. Vesikoneiden emälaivoja ei ole nykyisin enää käytössä, mutta niitä käytettiin molemmissa maailmansodissa, aina 1950-luvulle asti. Vesikone-emälaivoja oli kahta tyyppiä, varsinaiset emälaivat ja lentokoneristeilijät. Jälkimmäisessä tyypissä alus oli tarkoitettu toimimaan avomerellä taisteluosastojen kanssa, niillä oli voimakas aseistus ja 4–12 lentokonetta. Tällaisia laivoja oli muun muassa Japanilla ja Ruotsin merivoimien *[[HMS Gotland (1933)|HMS Gotland]]*.

Varsinaiset emälaivat olivat joko muutettu kauppalaivoista tai varsinaisesti valmistettuja aluksia, jotka olivat it-tykkejä lukuun ottamatta aseistamattomia. Tämän tyypin emälaivat olivat usein ankkuroituna jonkin saaren tai rannikon läheisyyteen ja huolsivat lentokoneita sieltä käsin. Ensimmäisenä emälaivaa käytti Japanin laivasto vuonna 1914 taistellessaan saksalaisia vastaan Kiinan rannikolla.

### Lentotukialukset Suomessa
Jatkosodan aikana 31. heinäkuuta 1941 brittiläisiltä lentotukialuksilta Jäämereltä lähtenyt lento-osasto pommitti Liinahamarin satamaa. Lentotukialus *[[HMS Furious (47)|HMS Furious]]* lähetti ilmaan kaksi hyökkäysaaltoa Liinahamariin: ensimmäisessä yhdeksän Albacore-torpedopommittajaa brittien 817. laivueesta, ja toisessa saman verran 812. laivueen Swordfish-torpedopommittajia. Koneita suojasi yhteensä yhdeksän Fulmar-hävittäjää. Lisäksi ilmassa oli neljä Hawker Sea Hurricane -hävittäjää suojaamassa laivoja. Lähes tyhjän sataman vahingot olivat vähäiset. Ilmatorjuntatuli oli voimakasta ja pudotti yhden Albacore-pommittajan ja kaksi Fulmar-hävittäjää.

## Palveluksessa olevat alukset
Lentotukialuksia on kymmenen valtion laivastolla, joista suurella osalla tosin vain yksi voimannäyttöalus. Osa näistä aluksista on tekniikaltaan vanhentuneita. Yhdysvaltain laivastolla on 10 ydinkäyttöistä Nimitz-luokan ja yksi Gerald R. Ford -luokan lentotukialus. Viimeksi mainittu luokka tulee korvaamaan ikääntyvät Nimitz-luokan alukset. 

Ranskan merivoimien *[[FS Charles de Gaulle]]* on näiden lisäksi ainoa ydinkäyttöinen lentotukialus. Muiden valtioiden alukset ovat Britannian *[[HMS Queen Elizabeth (R08)|HMS Queen Elizabeth]]* ja *[[HMS Prince of Wales (R09)|HMS Prince of Wales]]*, Venäjän *[[Admiral Kuznetsov]]*, Italian *[[Giuseppe Garibaldi (C551)|MM Giuseppe Garibaldi]]* ja *[[Cavour (C550)|MM Cavour]]*, Intian *[[INS Vikrant (R11)|INS Vikrant]]* ja *[[INS Vikramaditya]]*, Espanjan *[[Juan Carlos I (L61)|Juan Carlos I]]*, Thaimaan *[[HTMS Chakri Nareubet]]* sekä Kiinan *[[Liaoning (lentotukialus)|Liaoning]]* ja *[[Shandong (2017)|Shandong]]*. Kiinan kolmas lentotukialus *[[Fujian (lentotukialus)|Fujian]]* aloitti koeajot toukokuussa 2024. Japanin laivaston helikopterihävittäjiä (DDH) ei lasketa lentotukialuksiin.


Tiedosto:AircraftCarrierOperators.png|Lentotukialuksia käyttäneet (vaaleansinisellä) ja nykyään käyttävät (tummansinisellä) valtiot
Tiedosto:World Navy Aircraft carries in scale.png|Eri valtioiden lentotukialuksia kokovertailussa
Tiedosto:Indian Navy's aircraft carriers INS Viraat and Vikramaditya.jpg|INS Viraat ja INS Vikramaditya


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Haze Gray & Underway: World Aircraft Carrier Lists And Photo Gallery – kaikki maailman lentotukialukset