open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bruno Bettelheim

**Bruno Bettelheim** (28. elokuuta 1903 – 13. maaliskuuta 1990) oli itävaltalais-yhdysvaltalainen itseoppinut psykiatrian professori ja kansainvälisesti menestynyt tietokirjailija. 

Bettelheim tunnetaan esimerkiksi autismin syntyä koskevasta teoriastaan sekä satujen psykoanalyyttisista tulkinnoista 

## Koulutus
Bettelheim opiskeli Wienin yliopistossa Saksan kieltä ja kulttuuria, taidehistoriaa sekä filosofiaa. Bettelheimin tohtorinväitöskirja, jonka aiheena oli luonnonkauneus ja moderni estetiikka, hyväksyttiin vuonna 1937.

## Elämä
Bettelheim hoiti 12 vuoden ajan isältään perimäänsä puutavarayritystä.  

Bettelheim joutui Dachaun ja Buchenwaldin keskitysleireille juutalaisen syntyperänsä vuoksi vuonna 1938, mutta onnistui vapautumaan yhdentoista kuukauden kuluttua vaikutusvaltaisten suhteidensa avulla. Tämän jälkeen hän pakeni Yhdysvaltoihin. 

Bettelheim halvaantui helmikuussa 1990 ja teki itsemurhan hoitokodissa saman vuoden maaliskuussa. Hän oli 86-vuotias.

## Yliopisto-ura
Bettelheim toimi vuosina 1944–1975 Chicagon yliopiston lastenpsykologian ja -psykiatrian professorina sekä yliopiston yhteydessä toimivan mielenterveyden ongelmista kärsivien lasten ja nuorten Sonia Shankman Orthogenic School -sisäoppilaitoksen johtajana. 

Bettelheimin kuoleman jälkeen paljastui, että hänen yliopistouransa perustui tekaistuun koulutukseen ja työhistoriaan. Bettelheim oli väittänyt muun muassa hankkineensa psykoanalyytikon pätevyyden itse Sigmund Freudin oppilaana. Bettelheimin elämää ryhdyttiin tutkimaan postuumisti sen jälkeen, kun useat sisäoppilaitoksen entiset oppilaat olivat syyttäneet häntä väkivaltaisuudesta ja alistamisesta. Bettelheimistä kirjan kirjoittaneen Richard Pollakin mukaan Orthogenic Schoolin ihmeellisen hyvät hoitotulokset johtuivat pitkälti siitä, että Bettelheimin diagnoosit olivat hyvin löyhiä. 

## Teoriat
Bettelheim uskoi autismin johtuvan siitä, että lapsen huoltaja tai hoitaja kohtelee häntä huomattavan tylysti, koska toivoo, ettei lasta olisi olemassa. Bettelheim esitteli teoriaansa useissa artikkeleissa ja julkaisi vuonna 1967 aiheesta kirjan *The Empty Fortress – Infantile Autism and the Birth of the Self*. Bettelheimin teoria nimettiin myöhemmin "jääkaappiäititeoriaksi", ja psykiatrit kautta maailman alkoivat uskoa siihen. Identtisillä kaksosilla tehdyt tutkimukset todistivat myöhemmin Bettelheimin teorian vääräksi.

## Suomennetut teokset
* *Äidit, lapset, ongelmat* (Otava, 1970) 
* *Kibbutsien lapset: kollektiivisen kasvatuksen kokeilu* (Otava, 1980; ilm. aiemmin 1972)  (nid.) 
* 
* 

## Lähteet
Svištov

**Svištov** (ent. *Sistova* ) on kaupunki pohjoisessa Bulgariassa Veliko Tărnovon alueella Tonavan rannalla lähellä Romanian rajaa. Svištovin asukasluku on 42&nbsp;000 (2011).

## Historia

Svištov on entinen roomalaisten siirtokunta Novae, joka kehittyi antiikin aikana kaupungiksi. Ostrogoottien kuningas Teoderik Suuri asettui 483 Novaeen ennen kuin valloitti Italian. Slaavit hävittivät Novaen 613.

Itävallan ja osmanien välisenä rajakaupunkina Svištovista taisteltiin usein. Vuonna 1810 venäläiset polttivat sen. Turkin sodassa 1877–1878 Svištov oli ensimmäinen osmaneilta valloitettu bulgarialaiskaupunki ja kaupunki on kuulunut siitä lähtien Bulgariaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Svištovin kaupungin sivusto
Keskipronssikausi

*Keskipronssikausi*' oli Lähi-idässä noin 2000 eaa. – 1550 eaa..
Tällöin Lähi-idässä romahti Sumer seemiläisten hallitsemiksi pikkuvaltioiksi ja syntyi Hammurabin valtakunta. Egyptissä vallitsi keskivaltakunta.

Margianakulttuuri Uzbekistanin eteläosan seuduilla luultavasti tuhoutui indoiranilaisten hyökkäyksiin. Indoiranilaiset jatkoivat hyökkäystään Intiaan.
Humala on jumala

**Humala on jumala** on Cliftersin vuonna 1990 julkaistu albumi. Kaikki albumin kappaleet ovat suomenkielisiä versioita englanninkielisen rockin klassikoista. Kaikki kappaleet on sanoittanut Jaana Rinne.

## Kappaleet
# (Baby, Now That I've Found You - The Foundations)
# (It's in His Kiss - Betty Everett)
# (Knock on Wood - Eddie Floyd)
# (Please Mister Postman - The Marvelettes)
# (Judy in Disguise - John Fred & his Playboy Band)
# (You Really Got a Hold on Me - The Miracles)
# (Dock of the Bay - Otis Redding)
# (Build Me Up Buttercup - The Foundations)
# (Dancing in the Street - Martha And The Vandellas)
# (Harlem Shuffle - Bob & Earl)
# (Baby It's You -  The Shirelles)
# (Miss You - Rolling Stones)

## Lähteet
Nobel-museo

**Nobel-museo** () on museo Ruotsin pääkaupungissa Tukholmassa. Se sijaitsee Tukholman vanhassakaupungissa, Tukholman entisessä pörssitalossa Börshusetissa. Museo perustettiin vuonna 2001, jolloin Nobel-palkinto vietti satavuotisjuhlaansa. Museo on keskittynyt 1900-luvun saavutuksiin tieteen ja kulttuurin saralla esitellen Nobel-palkittuja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Museon viralliset Internet-sivut
Persialaisia kirjeitä

**Persialaisia kirjeitä** (*Persialaiskirjeitä*) () on Montesquieun tunnetuimpia teoksia. Se on julkaistu vuonna 1721. Kirjassa kuvataan kahden persialaisruhtinaan kuvitteellista kiertomatkaa Euroopassa, jossa he kummastelevat eurooppalaisen yhteiskunnan outouksia. Teoksen pilkka kohdistuu erityisesti paaviin ja yksinvaltaan.

Kirjailija suojeli itseään julkaisemalla ensimmäisen painoksen nimettömänä ja väittämällä, että kirjan tekstit ovat persialaisten toisilleen lähettämiä kirjeitä: “He näyttivät minulle kirjeensä ja minä jäljensin ne.”  Tarinan mukaan kirjoittajat, persialaiset ylimykset Usbek ja Rica halusivat tutustua Ludvig XIV:n ajan Ranskaan ja kuvasivat maata kotimaahansa lähetetyissä kirjeissä. Vastauskirjeissä kuvattiin puolestaan haaremielämää Persiassa. Persialaisten valitseminen kirjeiden “kirjoittajiksi” johtuu useasta seikasta. Esimerkiksi Antoine Galland oli vuonna 1708 ranskantanut Tuhannen ja yhden yön tarinat ja Persian olot olivat nousseet vuonna 1715 esille erään kopeasti käyttäytyneen Persian lähettilään aiheuttaman kohun takia. Kirjemuotoisen teoksen idean Montesquieu saattoi saada Charles Rivière Dufresnyn vuonna 1707 julkaisemasta humoristisesta teoksesta, jossa kuvattiin thaimaalaisen henkilön vierailua Ranskassa.

Teoksesta tuli hyvin suosittu. Kirjakauppiaat pyysivät, että kirjailija tekisi sille jatko-osia. Niitä ei tullut, mutta muut kirjailijat tekivät vastaavanlaisia kirjeromaaneja toisista kaukomaista.

Yksi laajasti käsitelty kirjeiden aihe oli väestökysymys. Pohdittiin, miksi väkiluku joissakin maissa pienenee. Syiksi mainitaan esimerkiksi itämaiden veltostuttava moniavioisuus, länsimaiden ehdoton yksiavioisuus, itämaiden eunukkilaitos ja länsimaiden munkkilaitos, jotka ankarasti tuomitaan. Laajasti käsitellään myös Ranskassa vallinnutta itsevaltiutta. Sen vastapainoksi kirjeet esittävät tasavallan, jonka perusvoimia ovat hyve ja itsevaltiuden pelkääminen. Myöhemmässä pääteoksessaan *[[De l’esprit des lois|Lakien hengessä]]* Montesquieu esitti täsmällisen vallanjako-opin (1748), joka kirjeissä on jo hahmoteltuna. 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Peltokanankaali

**Peltokanankaali** (*Barbarea vulgaris*) on kaksi- tai monivuotinen, keltakukkainen ristikukkaiskasvi, joka kukkii aikaisin kesällä. Peltokanankaali muistuttaa rantakanankaalia (*Barbarea stricta*).

## Ulkonäkö ja koko

Ensimmäisenä vuonna siemenistä kasvaa lehtiruusuke, toisena vuonna nousee jopa 70 cm korkea varsi, jonka päässä on pienten kirkkaankeltaisen kukkien muodostama terttumainen kukinto. Peltokanankaali kukkii jo touko–kesäkuussa.

## Levinneisyys
Peltokanankaalia tavataan lähes koko Euroopassa, osissa Siperiaa, Afrikassa Välimeren rannikolla ja Keski-Afrikassa. Se on yleinen myös suuressa osassa Pohjois-Amerikkaa, jonne se on levinnyt rikkakasvina ihmisen mukana.  Suomessa peltokanankaalia esiintyy koko maassa. Etelässä se on hyvin yleinen, mutta Keski- ja Pohjois-Suomessa sen yleisyys vaihtelee paljon paikallisesti.

## Elinympäristö
Peltokanankaali kasvaa tienvarsilla ja pelloilla rikkaruohona.

## Käyttö
Peltokanankaalin nuoria lehtiä voi käyttää salaatissa; se sisältää paljon C-vitamiinia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Peltokanankaali (''Barbarea vulgaris'')
* Kasviatlas 2022: Peltokanankaalin (''Barbarea vulgaris'') levinneisyys Suomessa.
* Luontoportti: Peltokanankaali (''Barbarea vulgaris'')
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Peltokanankaali (''Barbarea vulgaris'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Barbarea vulgaris'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Barbarea vulgaris'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Barbarea vulgaris'' 
* Flora of China: ''Barbarea vulgaris''
Pierre Moinot

**Pierre Moinot** (29. maaliskuuta 1920 – 6. maaliskuuta 2007) oli ranskalainen kirjailija.

Moinot sai vuonna 1979 Femina-palkinnon romaanillaan *Le Guetteur d'ombre*. 

Hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi vuonna 1982. 

Moinot kuoli Pariisissa 86 vuoden iässä. 

## Lähteet
Kărdžali

**Kărdžali** () on kaupunki Etelä-Bulgariassa. Se on myös Kărdžalin alueen pääkaupunki. Kărdžali sijaitsee Rodopivuorten itäpäässä, 260 kilometriä Sofiasta. Kaupungin asukasluku on 43&thinsp;785 (2011). Lähellä Kărdžalia sijaitsee Kărdžalin pato. Kaupungin halki virtaa Arda-joki.

## Kuvagalleria
 
 kuva:Kardschali PD 2011 009.JPG|Katu Kărdžalissa
 kuva:Kardschali PD 2011 020.JPG|Moskeija Kărdžalissa
 kuva:Kardschali PD 2011 035.JPG|Arda-joki
 kuva:Kardzhali pyramids 2011 PD 20.JPG|Kărdžalin pyramiidit
 kuva:Kardzhali Monastery 2011 PD 3.JPG|Luostari Kărdžalissa
 kuva:KurdjaliArcheologyMuseum.jpg|Kărdžalin arkeologinen museo
 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peltoretikka

**Peltoretikka** (*Raphanus raphanistrum*) on yksivuotinen, keltakukkainen ristikukkaiskasvi.

## Ulkonäkö ja koko

Peltoretikka kasvaa 30–60 senttimetriä korkeaksi. Sen karvaiset lehdet muistuttavat retiisin lehtiä. Kukat ovat vaaleankeltaiset, ja niissä on neljä terälehteä. Kuihduttuaan ne kehittyvät 4–8 cm pitkiksi liduiksi.

## Elinympäristö
Peltoretikka kasvaa pelloilla ja joutomailla rikkaruohona. Se viihtyy parhaiten happamalla maalla.

## Levinneisyys
Peltoretikka on ilmeisesti kotoisin Välimeren Aasian puoleisesta osasta, mutta on levinnyt ihmisen mukana eri puolille maailmaa. Sitä esiintyy lähes koko Euroopassa sekä paikoin Pohjois-Afrikassa, Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Eteläisellä pallonpuoliskolla peltoretikkaa tavataan paikoin Etelä-Afrikassa, Australiassa, Uudessa Seelannissa sekä Uruguayssa ja Argentiinassa.

Suomessa se esiintyy koko maassa ja on yleinen Etelä-Suomessa harvinaistuen pohjoista kohti. Etelä- ja Keski-Suomessa se on muinaistulokas, Lapissa satunnainen uustulokas.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas: Peltoretikan levinneisyys Suomessa.
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Peltoretikka (''Raphanus raphanistrum'')
* Luontoportti: Peltoretikka (''Raphanus raphanistrum'')
* ITIS: ''Raphanus raphanistrum'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Raphanus raphanistrum'' 
* Flora of China: ''Raphanus raphanistrum''
Uniargumentti

**Uniargumentti** on filosofisessa skeptismissä hyödynnetty argumentti ihmisen aistimusten epäluotettavuudesta. Nähdessään unta ihminen harvemmin tajuaa uneksivansa (pois lukien selkounet). Tämä on johtanut arveluihin, voisiko ihminen olla jatkuvasti unessa valveillaolon sijaan (tai ettei hän ainakaan voi olla varma uneksiiko vai ei).

Länsimaisessa filosofiassa ajatuksen esitti ensimmäisenä René Descartes tutkielmassaan *[[Mietiskelyjä ensimmäisestä filosofiasta]]*.

Itämaisessa filosofiassa samankaltainen argumentti esiintyy Zhuangzin filosofiassa niin sanottuna ”perhosen uni” -mietelmänä. Mietelmässä Zhuangzi näkee unta jossa hän on perhonen. Herättyään hän havaitsee olevansa Zhuangzi. Mutta miten hän voi määrittää onko hän Zhuangzi, joka on juuri lakannut uneksimasta olevansa perhonen, vai perhonen, joka on juuri alkanut uneksia olevansa Zhuangzi.

## Katso myös
* Simuloitu todellisuus
* Paha demoni
* Aivot altaassa
* Matrix (elokuvasarja)
Władysław Taczanowski

**Władysław (Ladislaus) Taczanowski** (1. maaliskuuta 1819 Jablonna – 17. tammikuuta 1890 Varsova) oli puolalainen eläintieteilijä.

Taczanowskia pidetään eräänä 1800-luvun tärkeimmistä eläintieteilijöistä. Hän kuului vaikutusvaltaiseen Poznańin alueen aristokratiaan. Hän opiskeli Pariisissa ja työskenteli Wienin, Berliinin, Pariisin ja Lontoon museoissa. Hän oli Varsovan yliopiston eläinmuseon intendentti vuodesta 1862 alkaen kuolemaansa saakka. Hän otti osaa Antoni Stanislaw Wagan johtamalle tutkimusmatkalle Algeriaan vuosina 1866–1867. Hän kirjoitti useita merkittäviä teoksia, kuten *Ptaki krajowe 1–2* (*Birds of Poland*) (1882) ja *Ornithologie du Pérou 1–4* (1884–1886).

Taczanowski tutki erityisesti lintuja ja hämähäkkejä. Suomessa tavatuista linnuista hän nimesi mongoliankirvisen vuonna 1876. Hänen kunniakseen on nimetty muun muassa juninjärvenuikku, piiskulumivarpunen, täpläkurkkukolibri, ruohometsäkerttunen, peruntinami, inkanappaaja, isonokkasirkkunen ja tyrskyorneero.

## Hämähäkkejä käsittelevät teokset

* "Les Aranéides de la Guyane française" Horae Societatis entomologicae Rossicae (1871)
* "Les Aranéides de la Guyane française" Horae Societatis entomologicae Rossicae (1873)
* "Les Aranéides du Pérou. Famille des Attidés" (1879)
Quick & Flupke

***Quick & Flupke*** on vuosina 1930&ndash;1940 ilmestynyt sarjakuvapiirtäjän Hergén huumorisarjakuva kahdesta keppostelevasta pojasta.

Quick & Flupke alkoi ilmestyä *[[Le Petit Vingtième]]* -lehdessä 23. tammikuuta 1930. Vuoteen 1940 mennessä ehti ilmestyä 310 kahden sivun mittaista strippiä. Hergén kuoleman jälkeen sarjaa piirtänyt Johan De Moor ja belgialainen sarjakuvakustantamo Casterman julkaisivat Studios Hergén värittämiä strippejä uudelleen 1985&ndash;1991. Suomessa ilmestyi sarjasta 1980-luvun lopussa kuusi albumia WSOY:n kustantamana. Quick ja Flupke nähdään väkijoukon seassa myös kahdessa Tintti-sarjakuvassa: *[[Tintti Afrikassa]]* -tarinan ensimmäisessä ruudussa sekä *[[Salaperäinen tähti|Salaperäisen tähden]]* sivulla 20 yhdessä ruudussa. Lisäksi heidät voi nähdä vanhojen Tintti-albumien takakannen kuvassa muiden hahmojen joukossa.

Egmont jatkoi sarjaa vuonna 2007 albumilla Ei armoa. Siinä hahmojen nimet olivat *Kuikka ja Vili*. 

## Suomeksi julkaistut albumit

* Jännitystä ilmassa, 1986 Johan De Moor
* Kielletyt leikit, 1986
* Kaikki hyvin, 1986
* Täysin purjein eteenpäin. 1986
* Anteeksi vain, 1989
* Kukin vuorollaan, 1989
* 

## Aiheesta muualla
* 
*
Vlieland

**Vlieland** on kunta ja saari Friisinmaan provinssissa, Alankomaissa. Kunnassa on vain yksi asutuskeskus: Oost-Vlieland. Saari sijaitsee Länsifriiseinsaarilla, Pohjanmeressä. Vlieland on toinen saari lännestä itään laskettaessa, Texelin jälkeen ja ennen Terschellingiä. Saaren nimi oli aiemmin Vlie. Pinta-alaa kunnalla on 315,79 neliökilometriä, josta vettä on 275,78 km² ja asukkaita siellä on 1&nbsp;123 (1.2.2008). 

Matkailu on suurin tulonlähde Vlielandille. Siellä on noin 15 hotellia, satoja loma-asuntoja ja kaksi leirintäaluetta.

## Kulkuyhteydet

Saarelle pääsee lautalla Harlingenin kaupungista. Lauttamatka kestää 1,5 tuntia. Myös viereiseltä Texelin saarelta on lauttayhteys saarelle. Texelissä lautat lähtevät De Cocksdorpin satamasta. Autoa saarelle ei saa viedä ja polkupyörä on yleinen kulkuväline saarella.

## Maisema

Maiseman saarella muodostavat suurimmaksi osaksi dyynit, mutta löytyy saarelta myös joitain metsäisiä alueita ja pieniä niittyjä. Suuri osa, etenkin saaren länsiosa muodostuu pelkästään hiekasta. Vlielandia kutsutaankin pohjoisen Saharaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kunnan kotisivut    
* Vlielandin turistitoimisto
Jodiluku

**Jodiluku** on luku, joka ilmaisee, kuinka paljon jodia prosentteina näytteen painosta rasva, öljy, vaha tai rasvahappo voi sitoa itseensä eli absorboida

Jodiluvun määrittämiseen on useita eri menetelmiä. Merieläinten rasvoista mitattu jodiluku on tavallisesti yli 100, maaeläinten rasvoissa se on alle 80. Kuivuvien kasviöljyjen jodiluku on yli 130, heikosti kuivuvien kasviöljyjen 95–130 ja kuivumattomien kasviöljyjen alle 95. Jodiluvun avulla ne voidaan erottaa toisistaan.

Rasvojen, vahojen ja öljyjen säilyvyyttä voi arvioida niiden jodilukujen perusteella. Mitä pienempi jodiluku niillä on sitä todennäköisemmin ne säilyvät hyvinä. Mitä korkeampi jodiluku on sitä helpommin rasva, vaha tai öljy hapettuu ja eltaantuu. Jodiluku on toisaalta vain karkea viite säilyvyydestä, sillä siihen vaikuttavat myös muun muassa uuttamismenetelmä, lisätyt aineet ja säilytysolosuhteet.

## Lähteet
Terpeenit

**Terpeenit** ( = pihka, hartsi) ovat laaja hiilivetyjen aineryhmä. Ne tunnetaan myös nimellä *isoprenoidit*, sillä ne ovat isopreenin eli 2-metyyli-1,3-butadieenin polymeroitumistuotteita, joiden bruttokaava on (C5H8)n. Terpeenejä tavataan runsaasti havupuiden pihkasta ja niitä on myös kasvien eteerisissä öljyissä.

Terpeenit luokitellaan sen mukaan kuinka monta isopreeniyksikköä aineessa lukumääräisesti on mukana:
# Hemiterpeenit: 1 isopreeniyksikkö
# Monoterpeenit: 2 isopreeniyksikköä
# Seskviterpeenit: 3 isopreeniyksikköä
# Diterpeenit: 4 isopreeniyksikköä
# Sesterterpeenit: 5 isopreeniyksikköä
# Triterpeenit: 6 isopreeniyksikköä
# Tetraterpeenit: 8 isopreeniyksikköä
# Polyterpeenit: Useampia isopreeniyksiköitä

Terpeenirakennetta, joka sisältää rakenteessaan muitakin alkuaineita kuin hiiltä (C) ja vetyä (H), kutsutaan terpenoidiksi.

Havupuut sisältävät lähinnä mono-, seskvi- ja diterpeenejä. Terpeenejä käytetään esimerkiksi mausteina ja hajusteina. Näitä hyväntuoksuisia yhdisteitä saadaan kasveista höyrytislauksella eristetyksi. Esimerkiksi pineeni ja mentoli ovat terpeenejä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Helena Hyvärinen (Toim.) 2001. Kasviperäiset biomolekyylit - fenoliset yhdisteet ja terpeenit : Kirjallisuuskatsaus. Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskuksen (MTT) julkaisuja. Sarja A 100: 97 p.   (painettu),  (verkkojulkaisu), ISSN 1239-0852 (painettu), ISSN 1239-0844 (verkkojulkaisu)
*Freie Universität Berlin: Terpenes
Brisbane City Council

Brisbane City Council (BCC, tunnetaan myös nimellä Council) on Brisbanen kaupungin paikallishallinto. BCC on väkiluvultaan Australian suurin paikallishallintoalue. Sen hallintoalueeseen kuuluu 26 vaalipiiriä ja 27 vaaleilla valittua valtuutettua, ja se kattaa 1338 km² suuruisen alueen. Brisbane City Council koostuu 26 valtuutetusta, jotka valitaan tai nimitetään edustamaan vaalipiirejä, sekä Brisbanen pormestarista, joka valitaan koko kaupungin tasolla.

Valtuusto voi tehdä päätöksiä paikallisista laeista. Pormestari vastaa tärkeimmistä toimeenpanotehtävistä, kuten päätösten toteuttamisesta, budjetin laatimisesta ja johtavien viranhaltijoiden ohjaamisesta. Pormestaria tukee Civic Council (virallisesti *Establishment and Coordination Committee, E&C*), jonka jäsenet tulevat valtuustosta ja toimivat valtakuntien puheenjohtajina. Valtuuston nykyinen toimitusjohtaja on Colin Jensen ja hänen avustajanaan toimii EO Ainsley Gold.

## Historia

### Ennen 1900-lukua

* 1823: John Oxley nimesi Brisbane-joen Sir Thomas Brisbanen mukaan, joka oli Uuden Etelä-Walesin kuvernööri vuosina 1821–1825.
* 1842–1880: Siviilit alkoivat asuttaa Brisbanea ja siitä kehittyi alueen kaupallinen keskus.
* 3. lokakuuta 1859: Brisbanessa järjestettiin ensimmäiset pormestarin vaalit, sen jälkeen kun Brisbane oli julistettu paikallishallintoalueeksi, joka nimettiin kaupungin halki virtaavan joen mukaan. John Petrie valittiin yksimielisesti 37 ehdokkaan joukosta.

### 1900-luku

* 1924: Queenslandin parlamentti hyväksyi City of Brisbane Act -lain, joka yhdisti 20 aiemmin erillistä hallintoa yhdeksi Brisbanen kaupunginvaltuustoksi.
* 1. lokakuuta 1925: Uusi kaupunginvaltuusto aloitti toimintansa ja sen ensimmäinen pormestari oli William Jolly.
* 8. huhtikuuta 1930: Queenslandin kuvernööri John Goodwin vihki virallisesti käyttöön Brisbane City Hallin.
* 1939: Brisbane toimi toisen maailmansodan aikana Etelä-Tyynenmeren alueen liittoutuneiden päämajana, jossa palvelu australialaisia ja amerikkalaisia sotilaita. Alkuperäiset toimistot ovat nykyisin osa MacArthur Chambers -rakennusta.
* 1982: Brisbane isännöi Kansainyhteisön kisoja.
* 1988: Brisbane isännöi Expo 88 -maailmannäyttelyä, joka johti South Bank Parklandsin syntyyn - alueesta tuli kaupungin kulttuurinen keskus ja Brisbanen kaupunginvaltuuston nykyinen pääkonttori.

### 2000-luku

* 1. heinäkuuta 2010: Queenslandin lainsäätäjä hyväksyi City of Brisbane Act 2010 - lain osana koko osavaltion paikallishallinnon tarkistusta. Laki virallisti ja yhtenäisti Brisbanen kaupunkia koskevan lainsäädännön.
* 2010–2013: Brisbane City Hall avattiin uudelleen laajan restaurointi- ja kunnostustyön jälkeen.
* Marraskuu 2014: Brisbane isännöi G20-maiden johtajien huippukokousta.

## Lähteet
Ardito Desio

Kreivi **Ardito Desio** (18. huhtikuuta 1897 – 12. joulukuuta 2001) oli italialainen tutkimusmatkailija, vuorikiipeilijä, geologi ja kartografi.

Desio syntyi Palmanovassa, Friuli-Venezia Giulian autonomisella alueella. Kroatian kuningas Tomislav II teki hänestä kreivin. 

Desio teki vuosina 1926–1940 lukuisia geologisia tutkimusmatkoja Libyan alueella. Hän oli varhaisimpien sieltä öljyä löytäneiden joukossa. Hän johti myös retkikuntaa, joka saavutti K2:n huipun 31. heinäkuuta 1954.

Desio perusti vuonna 1990 tieteellisen tutkimuskeskuksen Mount Everestille. Hän eli 104-vuotiaaksi. 

## Lähteet
Steve Priest

**Stephen Norman ”Steve” Priest** (23. helmikuuta 1948 Hayes, Middlesex, Britannia – 4. kesäkuuta 2020) oli englantilainen muusikko ja Sweet-yhtyeen basisti. 

Priest vaikutti 1960-luvun puolivälissä yhtyeissä Countdown ja The Army, kunnes hän 1968 perusti Sweetshop-yhtyeen yhdessä solisti Brian Connollyn, rumpali Mick Tuckerin ja kitaristi Frank Torpeyn kanssa. Nimi lyheni pian Sweetiksi, ja vuonna 1970 kitaristiksi liittyi Andy Scott. Tällä kokoonpanolla Sweet nousi 1970-luvun alkupuoliskolla suosion huipulle. Priest laulaa monilla yhtyeen kappaleilla. Myös hänen visuaalinen imagonsa oli hyvin vahva meikkeineen ja kimaltavine vaatteineen. Priestin tavaramerkki oli myös Rickenbacker-basso. Solisti Brian Connolly lähti Sweetistä 1979, jolloin Priestistä tuli yhtyeen päälaulaja. 

Sweetin hajottua 1982 Priest muutti Britannian korkean verotuksen vuoksi Yhdysvaltoihin ja asui sen jälkeen Los Angelesissa. 1990-luvulla hän julkaisi kirjan *Are You Ready Steve*, jossa hän kertoo Sweet-ajastaan. Hän julkaisi myös sooloalbumin *Priest’s Precious Poems*.

Vuonna 2008 Priest perusti Sweetin uudelleen Amerikan-kiertuetta varten, vaikkakin Andy Scottin johtama virallinen Sweet oli edelleen toiminnassa. 

## Lähteet
Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde

**Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde** () on Robert Louis Stevensonin kirjoittama pienoisromaani, joka julkaistiin englanniksi vuonna 1886 ja suomeksi 1897. Se on ilmestynyt suomeksi myös nimellä *Salaperäinen ovi* (1911). Kirjan pohjalta on tehty useita teatteri- ja elokuvasovituksia. Tarinaa on luonnehdittu klassiseksi kauhukertomukseksi hyvän ja pahan kamppailusta ihmismielessä.

## Juoni
Tarinan kertoja on lontoolainen asianajaja Gabriel John Utterson. Hän kuulee tarinan alussa erään Edward Hyden tekemästä lapseen kohdistuneesta hyökkäyksestä Lontoon kadulla. Hyde oli selvinnyt tilanteesta maksamalla korvaukset Uttersonin asiakkaan, tohtori Henry Jekyllin tililtä, joten Utterson epäilee Jekyllin joutuneen Hyden kiristyksen uhriksi. Utterson havaitsee, että Jekyll on luvannut testamentissaan kaiken omaisuutensa Hydelle, jota Jekyllin palvelijoiden on lisäksi neuvottu tottelemaan.

Vuotta myöhemmin Hyde tappaa erään Uttersonin asiakkaan, mutta häntä ei saada kiinni. Kun etsijät tulevat Jekyllin asuntoon etsimään Hydeä, Hyden ja tohtori Jekyllin käsialojen havaitaan olevan samankaltaisia.

Seuraavina kuukausina tohtori Jekyll vaikuttaa aluksi hyväntuuliselta, mutta lopettaa sitten vieraiden vastaanottamisen. Myöhemmin Hyden ruumis löydetään Jekyllin laboratoriosta. Tohtori Jekyllin jättämistä kirjeistä selviää, että Jekyll oli kehittänyt seerumin, jolla hän pystyi erottamaan persoonansa hyvän ja pahan puolen toisistaan. Aluksi hän kykeni hallitsemaan muutostaan pahaksi Hydeksi, mutta ajan mittaan muutos alkoi tapahtua hallitsemattomasti. Hän piti tauon seerumin käytössä, mutta kokeiltuaan sitä uudelleen, esiin tullut Hyde teki murhan. Kun Jekyll ei enää seerumin tehon huvettua onnistunut estämään Hydeä nousemasta esiin, hän kirjoitti viimeisenä tekonaan tunnustuksen.

## Teemat

Tarinan tärkeä teema on hyvä ja paha, jotka taipumukset kirjailijan mukaan eivät esiinny yksilössä yhteismitallisesti. Hyvyyttä tarinassa edustaa herrasmiesmäinen tohtori Jekyll ja pahuutta vastenmielinen ja rikollisesti käyttäytyvä herra Hyde. Tarina on usein tulkittu viktoriaanisen ajan ihmisen kahtiajakautuneisuuden kuvaukseksi. Siinä on myös nähty kuvaus dissosiatiivisesta identiteettihäiriöstä tai jostain muusta mielenterveyshäiriöstä.

## Sovitukset
Tarinan ensimmäinen teatterisovitus julkaistiin jo vuonna 1887, ja 1900-luvulta alkaen siitä on tehty myös useita elokuvasovituksia.

## Lähteet

## Suomennoksia
* 
* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla

* 
*Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde Gutenberg-projektissa 
*Tohtori Jekyll ja Mr. Hyde LibriVoxin ilmaisena äänikirjana
Viinihappo

**Viinihappo** eli **2,3-dihydroksibutaanidihappo** on orgaaninen happo, jota on luontaisesti useissa kasveissa, etenkin viinirypäleissä ja tamarindissa. Se on yksi viinissä esiintyvistä hapoista; sitä myös lisätään joihinkin ruokiin tuomaan hapanta makua ja käytetään antioksidanttina. Viinihapon suoloja ja estereitä kutsutaan *dihydroksibutaanidioaateiksi* tai triviaalinimensä mukaisesti tartraateiksi. Viinihapon elintarvikkeissa käytettävä E-koodi on E 334. L-viinihapon päivittäinen enimmäismäärä (ADI) henkilölle on 30 mg/kg/vrk ja se kohdistuu kaakao- ja suklaatuotteisiin.

Väitetään, että noin vuonna 800 persialainen alkemisti Jabir ibn Hayyan erotti ensimmäisenä viinihapon kaliumtartraatista. Monet asiat, jotka ovat menneet Jabir ibn Hayyanin nimiin, ovat kuitenkin todellisuudessa peräisin Espanjassa 1300-luvulla eläneeltä henkilöltä, joka otti käyttöönsä Jabarin latinisoidun nimen Geber saadakseen ajatuksilleen enemmän arvovaltaa. William Newman arvelee, että Geber oli Paulus Tarentolainen, italialainen fransiskaanimunkki.

Modernin viinihapon eristysmenetelmän kehitti ruotsalainen kemisti Carl Wilhelm Scheele. Viinihapon kiraalisuuden havaitsi ensimmäisenä Jean Baptiste Biot vuonna 1832. Louis Pasteur jatkoi tätä tutkimusta vuonna 1847 tutkimalla viinihappokiteiden muotoja, joiden hän havaitsi olevan epäsymmetriset. Viinihapolla on kolme stereoisomeeria: luonnossa esiintyvä L-(*R*,*R*)-(+)-viinihappo (CAS 87-69-4) ja sen peilikuvaisomeeri (enantiomeeri) D-(*S*,*S*)-(−)-viinihappo (CAS 147-71-7) sekä optisesti inaktiivinen mesoviinihappo (CAS 147-73-9) ja raseeminen seos, joka tunnetaan nimillä *paraviinihappo* tai *raseemihappo* (CAS 133-37-9).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*E-koodit: L-Viinihappo, E334
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): L-Tartaric acid 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Tartaric acid 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): meso-Tartaric acid 
*PubChem: DL-Tartaric acid 
*Human Metabolome Database: L-Tartaric acid 
*Human Metabolome Database: D-Tartaric acid 
*Toxin and Toxin Target Database (T3DB): L(+)-tartaric acid
*Liber Herbarum II: Luettelo viinihappoa sisältävistä kasveista
*ChemBlink: D(-)-Tartaric acid
Hanna Barysevitš

**Hanna Adamauna Barysevitš** (, , väitetysti 5. toukokuuta 1888 – 23. helmikuuta 2007) oli väitetysti aikansa maailman vanhin ihminen. Hänen väitettiin olleen kuollessaan 118-vuotias – kaikkien aikojen vanhin tunnettu oli 122-vuotiaana Ranskassa kuollut Jeanne Calment. 

Barysevitš oli kansallisuudeltaan valkovenäläinen. Hän syntyi Budassa ja kuoli Valko-Venäjän pääkaupungissa Minskissä.

Kun Anna Barysevitš kuoli helmikuussa 2007, vanhin elossa ollut virallisesti tunnustettu ihminen oli japanilainen Yone Minagawa. Minagawa syntyi tammikuussa 1893, joten Barysevitš olisi ollut häntä lähes viisi vuotta vanhempi. Samaten Barysevitš olisi ollut viimeinen 1880-luvulla syntynyt ihminen. 

Barysevitš nousi kansainvälisesti otsikoihin toukokuussa 2004 sekä uudelleen 117-vuotiaana, jolloin hänelle tehtiin harmaakaihileikkaus. Häntä ei koskaan hyväksytty Guinnessin ennätysten kirjaan. Ainoa vahvistus hänen iästään oli hänen passissaan. 

Kuten monet vanhukset Valko-Venäjällä, Barysevitš puhui trasjankana tunnettua venäjän ja valkovenäjän sekoitusta.
Evo (lehti)

**Evo** (*evo*) on suorituskykyisiin autoihin erikoistunut brittiläinen julkaisu. Kerran kuussa ilmestyvän lehden ensimmäinen numero julkaistiin 1998. Lehden toimitus sijaitsee Wollastonissa, Northamptonshiressa Britanniassa. Lehdestä julkaistaan muutamaa sisarversiota eri puolilla Eurooppaa. Sen omistaa Dennis Publishing.

## Aiheesta muualla
*evo
Victory Songs

**Victory Songs** on suomalaisen metalliyhtye Ensiferumin kolmas albumi, joka ilmestyi Suomessa 21. maaliskuuta 2007 ja muualla maailmassa 20. huhtikuuta 2007. Se on bändiin vuonna 2004 liittyneen uuden laulajan Petri Lindroosin ensimmäinen studioalbumi yhtyeen riveissä. Lindroos on aikaisemmin tunnettu suomalaisen metalliyhtye Northerin laulaja-kitaristina. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

**Rajoitetun version bonuskappale**
#

## Kokoonpano
* Petri Lindroos – laulu, kitara
* Markus Toivonen – kitara, laulu
* Sami Hinkka – basso, laulu
* Meiju Enho – kosketinsoittimet
* Janne Parviainen – rummut, lyömäsoittimet

### Vierailijat
* Timo Väänänen – kantele
* Lassi Logrén – avainviulu
* Aleksi Parviainen – taustat ja laulu kappaleessa Ahti
* Kaisa Saari – tinapilli ja nokkahuilu
* Vesa Vigman – mandoliini, bouzouki
* Petri Prauda – säkkipilli
* Euge Valovirta – akustinen kitara
* Johanna Vakkuri – huilu
* O.P. – örinä

## Arvostelut
* About.com: 
* Allmusic: 
* Imperiumi.net: 
* Soundi: 
* Sputnikmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Victory songs'' discogs.com -sivustolla 
*
Koulutushaara (puolustusvoimat)

**Koulutushaaralla** tarkoitetaan mihin sodan ajan tehtävään varusmiehiä koulutetaan puolustusvoimissa. Koulutushaara riippuu aselajeista ja palveluspaikasta. Useissa eri aselajeissa on samoja koulutushaaroja.

## Esimerkkejä Suomen puolustusvoimien ja rajavartiolaitoksen koulutushaaroista
 
### [[Suomen maavoimat|Maavoimat]]





### [[Suomen merivoimat|Merivoimat]]





### [[Suomen ilmavoimat|Ilmavoimat]]





### [[Suomen rajavartiolaitos]]




Kaikissa puolustushaaroissa ja aselajeissa on huollon tehtäviä, kuten lääkintä, kuljetukset ja talous. Lisäksi mm. aseseppiä, sotilaspoliiseja ja soittajia on kaikissa puolustushaaroissa.
Tahini

**Tahini**, **tahina** tai **tahine** () on murskatuista, raaoista seesaminsiemenistä tehtyä tahnaa, jota käytetään yleisesti Lähi-idän maissa. Se on maultaan mietoa, beigenväristä ja kermaa muistuttavaa ruoka-ainetta, jossa on runsaasti ruokaöljyä. Siitä voidaan tehdä joko suolainen tai makea muunnos. Tahinin yleisiä käyttökohteita ovat kastikkeet ja leivonnaiset, ja se käy myös vihannesten lisäkkeeksi.

Tahini on tärkeä raaka-aine hummuksessa, halvassa ja muissa Lähi-idän ruoissa. Tahinia on kahdentyyppistä: toinen valmistetaan kuorituista seesaminsiemenistä, toinen kuorimattomista. Kuorimattomista siemenistä valmistettu on rakenteeltaan rakeisempaa ja maultaan karvaampaa, ja siinä on enemmän ravintoaineita. Tahini myydään yleensä lasi- tai muovipurkeissa.

Seesaminsiementahnaa käytetään myös japanilaisessa keittiössä. Japaniksi sen nimi on *neri-goma*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tuija Pohjola

**Tuija Anne Marjut Pohjola** (o.s. **Pyrrö**, s. 24. huhtikuuta 1954 Oulu) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko.

Pohjola on varsinaiselta ammatiltaan uinninopettaja, jona hän on toiminut Oulun kaupungin palveluksessa vuodesta 1974. Hän tuli mukaan Oulun kunnallispolitiikkaan vuonna 1989, jolloin hän aloitti Oulun kaupunginvaltuustossa tultuaan valituksi kunnallisvaaleissa 1988. Pohjola on toiminut myös kaupunginhallituksessa, jonka puheenjohtaja hän oli vuosina 2005–2008. 

Eduskuntaan Pohjola valittiin Oulun läänin vaalipiiristä vaaleissa 1995, joissa hän sai 2&nbsp;617 ääntä, kolmanneksi eniten puolueensa ehdokkaista vaalipiirin sisällä Liisa Jaakonsaaren ja Tapio Karjalaisen jälkeen. SDP sai vaaleissa Oulun läänin vaalipiiristä kolme paikkaa, yhden enemmän kuin edellisissä eduskuntavaaleissa. Pohjola putosi eduskunnasta vaaleissa 1999, joissa SDP menetti kolmannen paikkansa Oulun piiristä. Eduskunnassa ollessaan hän oli varsinaisena jäsenenä kahdessa valiokunnassa, hallintovaliokunnassa ja puolustusvaliokunnassa, ja varajäsenenä sivistysvaliokunnassa.

Pohjola on ollut naimisissa vuodesta 1972 ja hänellä on miehensä kanssa kaksi lasta, vuonna 1972 syntynyt tytär ja vuonna 1978 syntynyt poika.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tuija Pohjolan verkkosivut
*
Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys

**Harold & Kumar – täydellisen hampurilaisen metsästys** (alkuperäinen nimi *Harold & Kumar Go to White Castle*) on yhdysvaltalainen komedia, joka julkaistiin vuonna 2004. Sen ohjasi Danny Leiner ja pääosia esittivät John Cho ja Kal Penn.

Elokuva kertoo kahden pilvenpolttajan tapahtumarikkaasta yöstä heidän yrittäessään päästä White Castle -pikaruokaketjun ravintolaan syömään.

## Näyttelijät
Florence Finch

**Florence Finch** (22. joulukuuta 1893 – 10. huhtikuuta 2007) oli pitkäikäisyydestään tunnettu brittiläissyntyinen uusiseelantilainen. Florence Finch oli kuolemansa hetkellä maailman kuudenneksi vanhin elossa oleva ihminen.

Finch syntyi Lontoossa ja muutti Uuteen-Seelantiin vakituisesti vuonna 1969. Hän oli vuodesta 1915 naimisissa Charles Finchin kanssa, ja neljä vuotta myöhemmin syntyivät kaksoset Charles ja Ellen. Florence Finch jäi leskeksi vuonna 1964.

Florence Finch oli kuollessaan vain hieman alle vuoden nuorempi kuin maailman vanhin elossa oleva ihminen, japanilainen Yone Minagawa. Hän eli 113-vuotiaaksi ja on siten kaikkien aikojen vanhin uusiseelantilainen.

Florence Finch oli jo käytännössä lähes kuurosokea, mutta vietti yhä 113-vuotispäiviään Hastingsissa hiljaa kakun ja neljän ystävän seurassa.

## Lähteet
François Bayrou

**François Bayrou** (s. 25. toukokuuta 1951 Bordères, Pyrénées-Atlantiques) on ranskalainen poliitikko, Ranskan entinen pääministeri ja entinen Euroopan parlamentin jäsen. Bayrou oli opetusministerinä Édouard Balladurin ja Alain Juppén konservatiivihallituksissa 1993–1997 ja opetusministerinä lyhyen aikaa Édouard Philippen hallituksessa. Pienpuolueen johtaja Bayrou sai vuoden 2007 presidentinvaaleissa yllättävän 18,5 prosentin kannatuksen.

Bayrou nimitettiin 13. joulukuuta 2024 Ranskan pääministeriksi Michel Barnierin jälkeen, joka joutui eroamaan epäluottamuslauseäänestyksen jälkeen 4. joulukuuta 2024.

Bayrou oli keskustalaisen Union pour la Démocratie Française -puolueen (UDF) puheenjohtaja vuodesta 1998. Gaullistisen Rassemblement pour la Républiquen muodostaessa vuonna 2002 Chiracia tukevan Union pour un Mouvement Populairen, Bayrou päätti UDF:n jäävän sen ulkopuolelle, vaikka suuri osa puolueen jäsenistä liittyikin uuteen puolueeseen. Seuranneisiin UMP:n hallituksiin kuului yksi UDF:n ministeri, Bayroun vastustaja Gilles de Robien.

Bayrou oli ehdokas vuoden 2002 presidentinvaalissa, jossa hän jäi ensimmäisellä kierroksella neljänneksi saatuaan 6,84 prosenttia äänistä. Vuoden 2007 presidentinvaaleissa Bayrou nousi mielipidetiedusteluissa kahden suurimman puolueen ehdokkaiden vanaveteen. CSA:n gallupin mukaan hän saisi ensimmäisellä kierroksella 24 prosenttia äänistä suurempien puolueiden ehdokkaiden kerätessä 25 prosenttia ja 26 prosenttia. Lopulta Bayrou sai 18,57 prosenttia ensimmäisen kierroksen äänistä ja sijoittui kolmanneksi Nicolas Sarkozyn ja Ségolène Royalin jälkeen.

Bayrou perusti presidentinvaalikannatuksensa turvin uuden keskustalaisen Mouvement démocrate -puolueen (MoDem), jonka UDF-MoDem-lista sai kesäkuun parlamenttivaaleissa 7,61 prosentin kannatuksen.

Emmanuel Macronin tultua vuonna 2017 valituksi presidentiksi hallituksen kokosi Édouard Philippe. Tässä hallituksessa Bayrou oli oikeusministerinä 19. kesäkuuta saakka. Hän oli yksi niistä neljästä Macrónin tukipuolueen MoDemin neljästä ministeristä, jotka erosivat kesäkuussa 2017 ministerintehtävästä puoluetta ravistelevan rahoituskandaalin vuoksi.

Ranskan kansalliskokous äänesti Bayroun luottamusta vastaan 8. syyskuuta 2025. Presidentti Emmanuel Macron nimitti 9. syyskuuta puolustusministeri Sébastien Lecornun uudeksi pääministeriksi.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Bayroun kotisivu
*
Indoor Group

**Indoor Group Oy** oli suomalainen huonekalualan yritys, joka syntyi vuonna 1999, kun Sponsor Capital Oy osti Askon ja Sotkan. Lokakuussa 2004 Sponsor Capital Oy myi Indoor Groupin Keskon tytäryhtiö KesWellille. Kesäkuussa 2017 Kesko myi Indoor Groupin sijoittajaryhmälle, johon kuuluvat Sievi Capital, kolme Sotka-ketjun franchising-yrittäjää ja eläkeyhtiö Etera. Vuoden 2018 alussa Etera yhdistyi Ilmarisen kanssa, jonka myötä Ilmarisesta tuli Indoor Groupin omistaja. KH Group (ent. Sievi Capital) myi osuutensa marraskuussa 2025 Indoorin hallituksen puheenjohtajana ja väliaikaisena toimitusjohtajana toimivan Kati Kivimäen määräysvallassa olevalle yhtiölle.

Indoor-nimi on peräisin Helsingin Fabianinkadulla 1970-luvun puolestavälistä alkaen toimineesta sisustusmyymälästä Oy Indoor Design Ab, jonka perustaja ja toimitusjohtaja oli sittemmin Ruotsissa merkittävän yritysjohtajauran luonut Fred Andersson. Indoor valmisti omia huonekaluja ruotsalaissuunnittelijoiden voimin myös vientimarkkinoille. Asko tuli Indoorin osakkaaksi vuonna 1982 ja rakensi siitä pienen myymäläketjun muutamien Askon huonekaluhallien yhteyteen.

Tammikuussa 2026 Indoor Groupia haettiin konkurssiin Helsingin käräjäoikeudessa. Suomen Asiakastiedon mukaan Indoor Groupilla on ollut erittäin suuri maksuviive laskuissa ja maksamattomia velkoja.

## Asko

Askon perusti puuseppä Aukusti Avonius vuonna 1918 Lahden Puuseppätehdas -nimellä. Askolla oli alusta asti tehtaansa lisäksi myös omia myymälöitä. Askolla oli myös omaa vahvaa huonekalusuunnittelua, kunnes se siirtyi alihankintaan ja muodostui lopulta pelkäksi tavaramerkiksi.

Askon levyhuonekalutehtaan toimintaa jatkoi Best Furniture, joka ajautui ensiksi velkasaneeraukseen ja sitten konkurssiin.

Ketjulla on yhteensä 36 liikettä Suomessa. Tämän lisäksi sillä on ollut kolme myymälää Virossa.

## Sotka

Sotka on vuonna 1959 perustettu huonekaluliike. Se on toiminut Sotka Oy:nä vuoteen 1993, jolloin yhtiön henkilökunta osti liiketoiminnan ja jatkoi sitä Sotka Finland Oy:nä. Vuonna 2019 Sotkalla oli 49 myymälää Suomessa. Tämän lisäksi Sotkalla on ollut myymälät Tallinnassa, Tartossa ja Pärnussa, mutta toiminta Virossa lopetettiin vuonna 2023.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Indoor Groupin kotisivut
Cryhavoc

__NOTOC__
**Cryhavoc** oli suomalainen death metal ja groove metal-yhtye.

Yhtyeen solisti Kaapro Ikonen kuoli nopeasti edenneeseen syöpään elokuussa 2016. Hänelle järjestettiin muistokonsertti Kaaprock 17. syyskuuta 2016 Helsingin Lepakkomiehessä.

## Viimeinen tunnettu kokoonpano
* Kaapro Ikonen – laulu
* Jouni Lilja – kitara
* Kari Myöhänen – bassokitara
* Pauli Tolvanen – rummut

### Entiset jäsenet
* Risto Lipponen – kitara
* Juha Korpikallio – basso
* Jan Gröndahl – rummut

## Diskografia
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Särmäkuisma

**Särmäkuisma** (*Hypericum maculatum*) on monivuotinen keltakukkainen ruohokasvi.

## Ulkonäkö ja koko

Särmäkuisman varsi on nelisärmäinen. Se kasvaa 40–70&nbsp;cm korkeaksi. Kukat ovat voimakkaan keltaiset, heteet pitkät ja näyttävät. Kukkanupuissa on punaisia tahmeita pilkkuja. Lehdet ovat soikeat ja pehmeät. Mäkikuismasta kasvin erottaa varren poikkileikkauksen perusteella: mäkikuisman varressa on kaksi harjannetta, särmäkuismalla neljä.

## Levinneisyys
Särmäkuismaa tavataan Keski- ja Pohjois-Euroopassa noin Oulun korkeudelta etelään. Suomessa sen esiintyminen liittyy rautakautisiin asuinpaikkoihin, ja sitä pidetään muinaistulokkaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Särmäkuisman (''Hypericum maculatum'') levinneisyys Suomessa.
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Särmäkuisma (''Hypericum maculatum'')
* Luontoportti: Särmäkuisma (''Hypericum maculatum'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Hypericum maculatum'' – särmäkuisma
* Valokki – nettikasvio: Särmäkuisma (''Hypericum maculatum'')
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Hypericum maculatum''
Kasvukipuja (elokuva)

**Kasvukipuja** (*Raising Helen*) on vuonna 2004 tehty draamakomedia, jonka pääosassa on Kate Hudson. Kate Hudson esittää Heleniä, menestyvää uranaista, joka saa hoidettavakseen siskonsa lapset. Elokuvan lopussa Helen joutuu klassisen valinnan eteen: palatako vanhaan elämäänsä ja jatkaa hauskanpitoa, vai jatkaako yllättäin tarjolle tullutta perhe-elämää. Elokuvassa nähdään myös Amberia esittävä seurapiirineito Paris Hilton.

## Näyttelijät

Lähde:

## Arvioita
*Turun Sanomien* Päivi Valotien mielestä elokuva on parhaimmillaan mitäänsanomaton ja huonoimmillaan kiusallisen lapsellinen romanttisen komedian ja tunteellisen ihmissuhdekuvauksen sekamelska. ”Kokonaisuuden piinallisinta seurattavaa ovat muutamat kummallisen yksiulotteisiksi karrikoidut hahmot, kuten päähenkilön sisar, ja nolostuttavan hölmö romanttinen juonilinja, josta karsimalla ylipitkää elokuvaa olisi voitu napakoittaa.” 

Film-O-Holic.com-elokuvasivustolla Tanja Sihvonen kirjoittaa tämän ”palapelielokuvan” käsikirjoituksesta puuttuvan sellaista ryhtiä, jonka varaan jokin viesti voisi rakentua. Se sisältää hänestä vähän kaikenlaisia aineksia, joita käsitellään löpsösti varoen loukkaamasta ketään ja turmelematta päätähdeksi hankitun Hollywood-kaunottaren imagoa.

## Lähteet
Blood Red Throne

**Blood Red Throne** on vuonna 1998 perustettu norjalainen death metal -yhtye.

Yhtye aloitti soittamalla Obituaryn, Deathin sekä Deiciden covereita, kunnes ryhtyi tekemään omaa materiaalia. Yhtyeen tunnetuin jäsen on Carpathian Forest -nimisen black metal -yhtyeen kitaristi Tchort.

## Jäsenet
* Yngve Bolt Christiansen – laulu (2011–)
* Død – kitara (1998–)
* Ivan Gujic – kitara (2010–)
* Ole Bent Madsen – bassokitara (2011–)
* Emil Wiksten – rummut (2010–)

### Entiset jäsenet
* Sanrabb – rummut
* Erlend Caspersen – bassokitara (1998–2011)
* Tchort – kitara (1998–2010)
* Freddy Bolsö – rummut (1999–2002)
* Mr. Hustler – laulu (2001–2005)
* Espen Antonsen – rummut (2002–2004)
* Anders Kobro – rummut (2005–2007)
* Vald – laulu (2005–2011)
* Anders Haave – rummut (2007–2010) 

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### EP:t
* 

### Split-albumit
* 

### Demot
* 

## Aiheesta muualla
*
*
*Yhtyeen kotisivu
Amuqin laakso

**Amuqin laakso** on soistunut tasanko Pohjois-Syyriassa ja Turkin Antiokiassa Amanus-vuorten ja Välimeren koilliskolkan välissä. Tasangolla on monia esihistoriallisia löytöpaikkoja eri ajoilta. Ne on nimetty ikäjärjestyksessä Amuq A:sta Amuq J:hin. Vanhimmat löytöpaikat ovat 6000-luvulta eaa. 1930-luvulla arkeologisia tutkimuksia tehtiin kaikkiaan 178 paikassa. 1990-luvun tutkimuksissa kaivettiin vielä 54 paikkaa lisää.

## Amuqin esihistorialliset vaiheet

*Amuq A  n. 7000–6500 eaa. Hassunan kulttuuria vastaava
*Amuq B Samarran kulttuuria vastaava
*Amuq C 5700–5200 eaa. Halafin kulttuuria vastaava, Mesopotamian Ubaid 2
*Amuq D Pohjoinen Ubaid 3, Halaf
*Amuq E n. 3500 eaa. Ubaid 4, Susa A, varhainen Tepe Gawra
*(Amuq F)
*Amuq G Uruk-kausi
*Amuq H Varhaisdynastinen Sumeri
*Amuq I Mesopotamian Akkad
*Amuq J Akkadin jälkeen, Elamin Simashkin kuninkaat

## Katso myös
*Neoliittinen Lähi-itä
*Neoliittinen Anatolia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Context database 
*Archatlas Amuq 
*Toronto “THE 1998 Amuq valley regional project suervey”
Seututie 970

**Seututie 970** on Lapissa Utsjoen kunnan alueella kulkeva seututie. Tie kulkee Tenojoen etelärantaa Karigasniemeltä Utsjoen kirkonkylän kautta Nuorgamiin. Tien pituus on 148 kilometriä. Nuorgamissa olevan rajanylityspaikan kautta tie jatkuu Norjan Tanaan Norjan maantienä 895. Seututie 970 on tunnettu hienoista maisemistaan. Tietä kutsutaan myös Tenontieksi ja Suomen kauneimmaksi tieksi.

## Reitti

*Karigasniemi (kt 92)
*Utsjoki (vt 4 E75)
*Nuorgam (valtakunnanraja, Norjan maantie 895)

## Historiaa

Tie on valmistunut Kaamasesta Utsjoelle vuonna 1959 ja edelleen Nuorgamiin 1971. Tie numeroitiin maantieksi 970. Valtatie 4 päättyi tuolloin Karigasniemelle. Karigasniemen ja Utsjoen välinen maantie valmistui vuonna 1983, ja se oli alun perin maantie 9703.

Saamen sillan valmistuttua 1993 valtatien 4 linjausta muutettiin päättymään Utsjoelle. Samalla Kaamasen ja Karigasniemen välisestä entisestä nelostiestä tuli kantatie 92, ja seututie 970 sai nykyisen linjauksensa.

Utsjoen kirkonkylän ja Nuorgamin välisen osuuden muuttamista kantatieksi on esitetty Pohjois-Lapin maakuntakaavassa.

## Liikennemäärät
Tien liikennemäärät ovat pieniä. Vuonna 2022 tien keskimääräinen vuorokausiliikenne (KVL) oli Karigasniemen ja Utsjoen kirkonkylän välillä noin 140 ajoneuvoa vuorokaudessa ja Utsjoen kirkonkylän ja Nuorgamin välillä noin 320 ajoneuvoa vuorokaudessa. 

## Kuvia

View from the Finnish Regional Road 970 to Norway.jpg|Tenojoki ja näkymä Norjaan Tenontieltä.
Teno River and Teno Road in Utsjoki Finland.jpg|Tenojoki ja Tenontie toukokuussa 2021.
Teno Road in Utsjoki Finland.jpg|Tenontie Utsjoen ja Nuorgamin välillä toukokuussa 2021.
Monument to the Opening of the Finnish Regional Road 970 in Utsjoki.jpg|Tien rakentamisen muistomerkki ja pysähdyspaikka. 


## Lähteet

*
*
*
*Google Earth -tietokoneohjelma. 2007. Google.
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Etelä-Afrikan keittiö

**Etelä-Afrikan keittiö** ilmentää maan monikulttuurista taustaa. Etelä-Afrikan hollantilaiset siirtolaiset toivat maatilojensa työvoimaksi malaijiorjia, jotka toivat maahan myös oman ruokaperinteensä. Ruokaperinnettä rikasti myös uskonnollista vainoa Ranskasta paenneet hugenotit, jotka perustivat maahan ensimmäiset viinitilat 1600-luvulla. Myöhemmin 1800-luvun aikana erityisesti Natalin sokeriplantaaseille tuodut intialaiset rikastuttivat maan ruokakulttuuria omalla perinnöllään, kuten myös kullan perässä maahan muuttaneet britit ja saksalaiset. Maan alkuperäisväestön ravinto koostuu edelleen pääasiassa riistasta, juureksista ja maissista sekä proteinipitoisista hyönteisistä, kuten heinäsirkoista.

Kapmaan malajien keittiö tunnetaan erityisesti curryistaan, jotka eivät ole yhtä tulisia kuin intialaiset vastineensa. Curryt syödään usein erilaisten sambalien ja atjarien kanssa. Muita kuuluisia malajiruokalajeja ovat muun muassa *bobotie*, joka on brittiläisen *shepherd's pien* mausteisempi muunnelma, ja mausteiset *sosatie*-makkarat.

Natalin alueella intialaisesta ruuasta tuli hyvin suosittua, ja myös alueen zulut ryhtyivät valmistamaan niistä omia muunnelmiaan. Monet eteläafrikkalaiset pitävät currya ja riisiä maan kansallisruokana. Maan afrikaanerien ruokakulttuurin, jonka juuret ovat hollantilaisessa keittiössä, keskeinen aines on grilliruoka braai. Braaiin kuuluu yleensä ainakin rasvainen korianterilla maustettu boerewors ().

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Itä-Afrikan keittiö

**Itäafrikkalainen ruoka** on yksinkertaista mutta maukasta.  Omaleimaista sisämaan ruohoaavikoilla asuville perinteisille karjankasvattajille on lihatuotteiden puuttuvuus. Nautaa, lampaita ja vuohia käytetään valuuttana ja varallisuuden mittana, ei yleisesti ruokana. Joillakin alueilla paikalliset ihmiset sekoittavat maitoa ja karjan verta ruoaksi.

Muut alueen asukkaat ovat maanviljelijöitä, jotka kasvattavat erilaisia vihanneksia, hedelmiä ja viljoja. Näitä ovat esimerkiksi tomaatit, paprikat, sipulit, okra, bataatti, jamssi, kassava, maissi, banaanit, mango, papaija ja sitrushedelmät. Mausteina suosittuja ovat basilika, korianteri, juustokumina, neilikka, kaneli, inkivääri ja chili.

Tavallisimpia ruokalajeja ovat risoton tyyppiset ruoat eli samosat. Ravinnoksi käytetään myös hyönteisiä ja kookosmaitoa. Kahvi on lähtöisin Etiopiasta. Maissi on ugalin raaka-aine, ja ugali puolestaan on itäafrikkalainen versio fufusta. Ugali on jäykkää ruokaa, jota syödään lihan tai pataruokien kanssa. Ruoan kypsentäminen kolmella kivellä on tyypillistä itäisessä Afrikassa, ja ruoka keitetään yleisesti kookosmaidossa tai vedessä.