open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Carl Tigerstedt

**Carl Christian Oskar Robert Tigerstedt** (17. lokakuuta 1882 – 23. heinäkuuta 1930) oli  Helsingin yliopiston fysiologian professori 1920–1930 isänsä Robert Tigerstedtin jälkeen. 

Carl Tigerstedtin vanhemmat olivat professori Robert Adolf Armand Tigerstedt ja Ljubov Ludmilla Martinau. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Uppsalan yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1904, lääketieteen kandidaatiksi 1906, filosofian maisteriksi 1907 sekä lääketieteen lisensiaatiksi ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1910.

Tigerstedtin puoliso vuodesta 1909 oli taiteilija Helny Toimi Kristiina Kalima. Myös perheen pojasta Lars Robert Tigerstedtistä (s. 1911) tuli lääkäri.

Tigerstedt hukkui purjehdusmatkalla Porvoon saaristossa heinäkuussa 1930. Hän oli lähtenyt purjeveneellään Pörtössä sijainneelta kesähuvilaltaan maanantai-iltana 20. heinäkuuta ja seuraavan päivän iltana hänen veneensä löytyi 8 kilometrin päässä Helsingistä vesilastissa. 

## Lähteet
Robert Tigerstedt

**Robert Adolf Armand Tigerstedt** (28. helmikuuta 1853 Helsinki – 2. joulukuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen fysiologian tutkija ja lääkäri, joka toimi uransa aikana merkittävällä tavalla sekä Ruotsissa että Suomessa.

Tigerstedt opiskeli Suomessa ja väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1881, mutta siirtyi sitten Tukholmaan, jossa hän oli Karoliinisen instituutin laboraattori 1882–1886, vt. professori 1884–1886 ja professori 1886–1900. 

Hänet kutsuttiin Helsingin yliopiston fysiologian professoriksi, missä virassa hän toimi 1900–1919. Hänen toimintaansa varten perustettiin Helsingin Siltavuoreen fysiologian laitos, yksi aikansa moderneimpia.

Tigestedt oli maailmalla tunnetuimpia suomalaisen lääketieteen edustajia. Hänen tutkimuksensa kattoivat laajasti fysiologian eri aloja, mutta keskeisintä oli verenkierron fysiologian tutkimus. Hänen fysiologian oppikirjansa *Lehrbuch der Physiologie des Menschen* (2 osaa 1897–1898) oli käytössä monissa maissa. Merkittävimpänä saavutuksenaan hän piti monografiaa *Die Phsyiologie des Kreislaufes* (4 osaa 1921–1923). Hän oli myös laatimassa opetuksen uudelleen suunnittelua koskevia mietintöjä 1902 ja 1911.

Myöhemmästä näkökulmasta hänen merkittävimpiin panoksiinsa alalla kuuluu reniini-hormonin löytäminen. Hän julkaisi myös yleistajuisia kirjoituksia sekä kirjoituksia lääketieteen historiasta. 

Sisällissodan jälkeen Tigerstedt työskenteli lääkärinä Tammisaaren vankileirillä ja raportoi sen tilasta, mikä johti vähitellen olojen kohenemiseen..

Robert Tigerstedtin isä oli historioitsija Karl Tigerstedt ja hänen poikansa ravintofysiologi Carl Tigerstedt. Hän toimi aatelissäädyssä sukunsa edustajana valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. "Robert Tigerstedt joutui erittäin monien kunnianosoitusten kohteeksi."

## Teoksia
* 

## Lähteet
Torsten Tikanvaara

**Karl Torsten Tikanvaara** (vuoteen 1936 *Wikman*; 21. kesäkuuta 1909 Pietarsaari – 26. huhtikuuta 1993) oli suomalainen diplomaatti ja varatuomari. Hän oli Genevessä YK:ssa pysyvä edustaja 1955–1959, ulkoasiainministeriön hallinnollisen osasto päällikkö 1959–1961, kaupallinen edustaja Kölnissä 1961–1964 ja suurlähettiläs Kanadassa Ottawassa 1964–1967 sekä Caracasissa ja Limassa 1967–1976.

## Lähteet
K. K. Tigerstedt

**Karl Konstantin Tigerstedt** (7. toukokuuta 1822 Kuopio – 5. maaliskuuta 1902 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja historioitsija.

Tigerstedtin vanhemmat olivat kuopiolainen nimikauppias, Juantehtaan patruuna Adolf Vilhelm Tigerstedt (k. 1853) ja Maria Gustava Collin. Hän kävi Helsingin yksityislyseota ja pääsi ylioppilaaksi 1838. Tigerstedt valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1844, filosofian lisensiaatiksi 1846 ja filosofian tohtoriksi 1847. Hänestä tuli länsisuomalaisen osakunnan kunniajäsen 1887, riemumaisteri 1894 ja riemutohtori 1897.

Tigerstedt oli Aleksanterin yliopiston historian dosenttina vuodesta 1846 ja vt. professorina 1856–1858. Hän oli Turun lukion ja Turun ruotsinkielisen klassisen lyseon historian lehtorina 1859–1891, Turun tuomiokapitulin jäsenenä 1860–1870 ja painoasiamiehenä Turussa 1866–1869. Tigerstedt sai professorin arvonimen 1880. Tigerstedt oli kirkollisvirkakunnan leski- ja orpokassan johtokunnan puheenjohtaja 1872–1879 ja kouluvirkakunnan eläkekassan johtokunnan puheenjohtaja 1879–1891.

Nuorena Tigerstedt oli suomenmielinen mutta sittemmin etääntyi suomalaisuusliikkeestä. Hänen tutkimuskohteenaan oli 1600-luku ja Y. M. Sprengtporten, josta Yrjö-Koskisen esittämää näkemystä itsenäisyyden esitaistelijana hän vastusti. Hän julkaisi myös useita tutkimuksia Pietari Brahen kenraalikuvernöörin ajan hallinnosta.

Tigerstedt oli naimisissa vuodesta 1852 Evelina Teresia Degermanin (k. 1907) kanssa. Heidän poikiaan olivat fysiologian professori Robert Adolf Armand Tigerstedt (1853–1923) ja Porin oikeusraatimies Karl Alexander Napoleon Tigerstedt (1857–1902). Tigerstedtin veli oli Kokemäellä asunut puutavara-alan liikemies ja valtiopäivämies Gustaf Adolf Fredrik Tigerstedt (1813–1878).

## Teoksia
* *Fosterländskt album I-III* ; utgifvet af H. Kellgren, R. Tengström, K. Tigerstedt. A. C. Öhman, Helsingfors 1845-1847
* *Handlingar rörande Finlands historia kring medlet af 17:de århundradet* ; i akademiska disputationer utgifne af Karl Tigerstedt. J. C. Frenckell & Son, Helsingfors 1849-1850
* *Bref från generalguvernörer och landshöfdingar i Finland, förnämligast under drottning [[Kristiina|Kristinas]] tid. Första häftet* ; utgifne af Karl K. Tigerstedt. Åbo 1869
* *Bidrag till Kexholms läns historia under drottning Kristinas regering* ; af K. K. T, ; 9 osaa, sisältyivät julkaisuun *Program öfver verksamheten och förändringarna vid åttaklassiga lyceum i Åbo och fyrklassiga elementarskolan i Björneborg*. Åbo 1877-1887
* *Ur [[Per Brahe]]s brefvexling : bref från och till Per Brahe I* ; utgifna af K. K. Tigerstedt. J. C. Frenckell, Helsingfors 1880
* *Ur Per Brahes brefvexling : bref från och till Per Brahe II* ; utgifna af K. K. Tigerstedt. Åbo 1888

## Lähteet
Renberg

**Renberg** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Elsa Laula Renberg (1877–1931), saamelainen aktivisti ja poliitikko
* Mikael Renberg (s. 1972), ruotsalainen jääkiekkoilija
* Tore Renberg (s. 1972), norjalainen kirjailija ja muusikko.
Tauno Tirkkonen

**Tauno Juhani Uolevi Tirkkonen** (2. elokuuta 1898 Tampere – 18. kesäkuuta 1976 Tampere) oli Helsingin yliopiston prosessioikeuden professori vuosina 1945–1967.

Tirkkonen kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseosta 1917, valmistui filosofian maisteriksi 1920 ja lakitieteen kandidaatiksi 1926, sai varatuomarin arvon 1928 ja väitteli tohtoriksi 1933. Hän toimi vuosina 1930–1934 eduskunnan oikeusasiamiehen sihteerinä ja 1934–1935 eduskunnan perustuslakivaliokunnan sihteerinä. Hän oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun rikos- ja prosessioikeuden opettaja 1930–1946 sekä Helsingin yliopiston prosessioikeuden dosentti 1935–1938 ja prosessioikeuden apulainen 1938–1945 ennen nimitystään professoriksi. Yliopistouransa ohella Tirkkonen toimi *[[Lakimies (lehti)|Lakimies]]*-lehden toimitussihteerinä 1936–1945 ja päätoimittajana 1951–1956. Hän oli Suomalaisen Lakimiesyhdistyksen puheenjohtaja 1959–1963, Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 1948 ja puheenjohtaja 1971–1972, valtakunnanoikeuden varajäsen 1954–1965 sekä jäsenenä Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran johtokunnassa 1944–1960, eduskunnan kirjaston hallituksessa 1948–1966 ja Alfred Kordelinin säätiön hallituksessa 1964–1971. Hän oli puheenjohtajana myös prosessilakikomiteassa, jonka mietinnön pohjalta toteutettiin vuoden 1960 oikeudenkäymiskaaren uudistus.

Tauno Tirkkosen isä oli tamperelainen kauppias, kauppaneuvos Nikolai Tirkkonen.

## Julkaisuja
**Oikeusvoimasta*, 1933
**Tuomion purku*, 1937
**Välimiesmenettely*, 1943
**Suomen rikosprosessioikeus 1–2*, 1948–1953
**Uusi todistuslainsäädäntö*, 1949
**Suomen prosessioikeus pääpiirteittäin*, 1955
**Suomen siviiliprosessioikeus I*, 1961
*artikkeleja *[[Iso tietosanakirja|Isoon tietosanakirjaan]]* oikeustieteen alalta, 1931–1939

## Lähteet
Yöhaikarat

**Yöhaikarat** (*Nycticorax*) on haikaroiden heimoon kuuluva haikaralintusuku. Yöhaikaroiden sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kaksi lajia. Suvun useita lajeja on kuollut sukupuuttoon.

## Yöhaikaroihin (''Nycticorax'') kuuluvia lajeja
* Australianyöhaikara (*Nycticorax caledonicus*)
* Yöhaikara (*Nycticorax nycticorax*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Nycticorax
Jean Gabriel Tjaeder

**Jean Gabriel Tjaeder**, alun perin *Tjäder*, ven. *Жан Габриэль Тхедер*, (23. toukokuuta 1760 Turku – 24. marraskuuta 1815 Turku) oli suomalainen kauppias ja laivanvarustaja. 

## Henkilöhistoria

#### Työura ja perhe
Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1810. Hänellä oli Turussa kauppa- ja laivanvarustusliike. Hän vaikutti siihen, että Turussa avattiin diskonttolaitos 1806, ja  toimi sen johdossa. Hänet valittiin vuonna 1808 Turun läänin kaupunkien edustajaksi Suomen lähetystöön, joka matkusti Pietariin tapaamaan keisari Aleksanteri I:ä. Hän oli myös vaikuttamassa Suomen talousseuran perustamiseen.

Tjaeder oli naimisissa Turkulaisen Magdalena Sofia Hjelmerus (1771–1816), heillä oli kaksi lasta : Johan Karl Tjäder (s.1794–1835) ja Carolina Sofia Maexmontan, o.s. Tjäder (s.1801–1878).

## Kunnianosoitukset

*   Keisari Aleksanteri I:n lähetyskunnan muistomitali, jul. 17. marraskuuta 1808.

**Arvonimet**
* Kauppaneuvos (1810)

## Lähteet
E. N. Tigerstedt

**Eugène Napoleon Theodor Fredrik Gustaf (E. N.) Tigerstedt** (28. toukokuuta 1907 Varsova, Puola – 27. kesäkuuta 1979 Samos,  Kreikka) oli suomalainen kirjallisuushistorioitsija. 

Tigerstedt väitteli filosofian tohtoriksi 1939 väitöskirjallaan *Det religiösa problemet i modern finlandssvensk litteratur*. Hän toimi kirjallisuusarvostelijana Svenska Pressenissä 1938–1941 ja Hufvudstadsbladetissa 1941–1946. Hänet valittiin Helsingin yliopiston ruotsalaisen kirjallisuuden professoriksi keväällä 1946 muttei astunut virkaansa vaan luopui siitä heti syyslukukauden alussa. Tigerstedt siirtyi Ruotsiin kustannusalalle ja oli Tukholman yliopiston professori 1956–1973. Hänet valittiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi vuonna 1946.

Ruotsissa hän toimi Bonnierlla neuvonantajana ja laati kustannusyhtiölle kirjallisuudenhistorian katsaukset *Ny svensk illustrerad litteraturhistoria* (5 osaa, 1955–1958) ja *Bonniers allmänna litteraturhistoria* (6 osaa, 1959–1962). Hänen tuotantonsa keskeisiä teoksia ovat myös *Dante. Tiden, mannen och verket* (1967) ja *The legend of Sparta in classical antiquity* (1974).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kansallisbiografia (maksullinen)
Osmo Toikka

**Osmo Akseli Toikka** (22. toukokuuta 1900 Pori – 2. maaliskuuta 1967 Helsinki) oli Pohjoismaiden Yhdyspankin toimitusjohtaja vuosina 1955–1966. Hän oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti ja kauppatieteiden kandidaatti. Hänen työnsä pääpaino oli kotitalouksien ja keskisuurten yritysten pankkipalvelujen kehittämisessä. 

Toikka oli innokas laivastoaktiivi ja palveli laivastossa myös sotavuosina 1918 ja 1939–1944. Hän oli Laivaston Aseveljien Helsingin osaston puheenjohtaja sen alkuvuosina ja Suomen Laivastoliiton hallituksen jäsen 1938–1963 toimien sen puheenjohtajana 1943–1949 ja valtuuskunnan jäsenenä vuoteen 1966 saakka.

## Lähteet
Suso (jalkapalloilija)

**Jesús Joaquín Fernández Sáez de la Torre** eli **Suso** (s. 17. marraskuuta 1993 Algeciras, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisiónissa pelaavaa Cádizia. Vasenjalkainen Suso on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

Suso on pelannut Espanjan juniorimaajoukkueissa, ja kuuluu tällä hetkellä Espanjan jalkapallomaajoukkueeseen. A-maajoukkueesa Suso on pelannut neljä ottelua. Maajoukkueessa hän debytoi 14. marraskuuta 2017 Venäjää vastaan pelatussa ystävyysottelussa. Suso pelasi ottelussa ensimmäisen puoliajan, jonka jälkeen hänen tilalleen vaihdettiin José María Callejón. Ottelu päättyi tasalukemiin 3-3.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Sulo Toivonen

**Sulo Ilmari Toivonen** (12. tammikuuta 1909 Somero – 6. toukokuuta 1995 Helsinki) oli suomalainen eläintieteilijä. 

Toivonen oli Helsingin yliopistossa ensin vuodesta 1945 ontogenian ja kehitysfysiologian dosentti ja sitten kokeellisen eläintieteen henkilökohtainen ylimääräinen professori 1952–1973. Hän tutki selkärankaisten yksilönkehitystä sääteleviä tekijöitä ja osoitti, että ne ovat kemiallisia yhdisteitä. Hänelle myönnettiin lääketieteen ja kirurgian kunniatohtorin arvo Helsingin yliopistosta vuonna 1966. Hänen johdollaan muodostui suomalainen kehitysbiologian koulukunta, joka ollut kansainvälisestikin erittäin merkittävä 2000-luvulle saakka. Hänen oppilaisiinsa kuuluvat muun muassa Lauri Saxén ja Seppo Vainio.

Toivosen ja hänen puolisonsa  Aini Tellervo Anderssonin poika oli energianeuvos Timo Toivonen.

## Lähteet
Puerto Marina

**Puerto Marina** eli **Puerto Deportivo de Benalmádena** on vierasvenesatama Benalmádenassa.

Satama avattiin vuonna 1979 nimellä *Puerto Príncipe*, mutta nimettiin vuonna 1982 Puerto Marinaksi. Satamalle on ominaista sen ainutlaatuinen arkkitehtuuri. Sataman yöelämää kehutaan jopa koko Aurinkorannikon parhaaksi.

Päivisin satamassa järjestetään muun muassa delfiininkatselu- ja kalastusretkiä. Satamasta on matkustajalaivayhteys Málagaan ja Fuengirolaan.

Satamassa on noin 1000 venepaikkaa.

## Lähteet
*Espanjan Sanomat: Costa del Solin helmet – Matkaopas Espanjan Aurinkorannikolle
Tiikerihaikarat

**Tiikerihaikarat** (*Tigrisoma*) on haikaroiden heimoon kuuluva pelikaanilintusuku. Tiikerihaikaroiden sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kolme lajia.

## Tiikerihaikaroihin (''Tigrisoma'') kuuluvia lajeja
* Isotiikerihaikara (*Tigrisoma mexicanum*)
* Kirjotiikerihaikara (*Tigrisoma fasciatum*)
* Ruskotiikerihaikara (*Tigrisoma lineatum*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Tigrisoma
Suomi kesäparalympialaisissa 2008

**Suomi** osallistui Pekingin vuoden 2008 kesäparalympialaisissa 13 lajiin. Suomen lippua avajaisissa kantoi Minna Leinonen. 

## Mitalit

## Lähteet

* http://www.paralympia.fi/paralympialaiset/tilastoja/peking-2008/  
* http://www.slu.fi/?x13001=598615
N. J. Toivonen

**Niilo Johannes Toivonen** (7. helmikuuta 1888 Hämeenlinna – 11. syyskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kemisti.
 
Toivosen vanhemmat olivat kauppias Johannes Toivonen ja Edla Sofia Blomster. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1906 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1913, filosofian lisensiaatiksi 1918 ja filosofian tohtoriksi 1919.

Toivonen oli Helsingin yliopistossa kemian apulainen 1924–1928, professori 1928–1957. Hän oli kemian laitoksen esimies 1939–1957, Elannon laboratorioiden johtaja 1920–1927, lääketehdas Orionin apulaisjohtaja 1939–1940, 1941–1942. Hän kuului *[[Iso tietosanakirja|Ison tietosanakirjan]]* toimituskuntaan. Hän julkaisi noin sata tieteellistä tutkimusta ja oppikirjan *Orgaaninen kemia* (1945, us. painoksia). Hän työskenteli myös ulkomailla Freiburgin yliopistossa professori Hermann Staudingerin kanssa.

Toivonen oli vuonna 1918 Suomenlinnan vankileirin IV piirin johtajana. Hän myös valokuvasi leiriä vuonna 1918.

Toivonen oli kansainvälisesti tunnettu varsinkin kamferityypin terpeenien ja niiden isomerian tutkimuksista. Hänelle myönnettiin 1949 Gadolinin mitali.

Niilo Toivonen oli naimisissa vuodesta 1919 Gabriella Willgrenin kanssa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla
*
Bobrovytsja

**Bobrovytsja** () on pieni kaupunki Ukrainan Tšernihivin alueella, linnuntietä noin 69 kilometriä Kiovasta itäkoilliseen. Kaupunki toimi aiemmin noin 35&nbsp;000 asukkaan *Bobrovytsjan piirin* hallintokeskuksena; piirin asukkaista kaupungissa asui 11&nbsp;900 henkeä (2001). Vuoden 2021 alun väkilukuarvio oli 10&nbsp;742. Kesän 2020 aluehallinnollisessa uudistuksessa Bobrovytsja ympäristöineen yhdistettiin Nižynin piirin osaksi.

Kaupungissa on elintarviketeollisuutta ja sokerinvalmistusta. Bobrovytsjan pohjoisosan kautta kulkee Kiovasta koilliseen vievä päärata (esimerkiksi Moskovaan ja Gomeliin), kaupungissa on rautatieasema.


Вокзал станції Бобровиця.jpg|Bobrovytsjan rautatieasema (2008).
Бобровица, 2020 год, 49.jpg|Kirkko (2020).
Бобровица, 2020 год, 05.jpg|Näkymä kaupungista.
Bobrovytsya, Chernihivs'ka oblast, Ukraine - panoramio.jpg|Zemlja i Volja -hiutaletehtaan aluetta. 


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Perustietoja Bobrovytsjan piiristä Tšernihivin alueen sivustolla   (chernihiv-oblrada.gov.ua)
* Bobrovytsjan kaupungista (mistaua.com)
Walter Steiner (soutaja)

**Walter Steiner** (10. syyskuuta 1946 – 5. joulukuuta 2020) oli sveitsiläinen soutaja. Hän edusti seuratasolla SC Richteswiliä. Steiner osallistui Münchenin olympialaisissa 1972 perämiehettömiin nelikkoihin, joissa Sveitsi sijoittui yhdenneksitoista.

## Lähteet
Sergei Zaikov

**Sergei Aleksandrovitš Zaikov** (; s. 23. syyskuuta 1987 Potanino) on kazakstanilainen yleisurheilija, joka kilpailee pikajuoksussa.

Zaikov juoksi kesällä 2012 Almatyssä 400 metrillä ennätyksekseen ajan 45,67 sekuntia. Hän osallistui samalla kaudella Lontoon olympiakisoihin, joissa hän putosi matkalla alkuerissä.

## Lähteet
Pes (Novgorodin alue)

**Pes** () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee samannimisen joen varrella noin kymmenen kilometriä Hvoinajasta länteen. Kylässä on 1&nbsp;600 ja kunnassa reilut 1&nbsp;800 asukasta (vuonna 2012).

Pesin kunnan pinta-ala on 220,74 neliökilometriä. Se rajoittuu koillisessa Hvoinajan piirin Ostahnovon, kaakossa Borovskojen, etelässä Migološtšin sekä lännessä ja pohjoisessa Antsiferovon kuntiin. Pinta-alasta 86,9 % on metsää, 6,8 % maatalousmaata ja 2,9 % vesistöjä. Seudulla on lukuisia järviä. Huomattavin joki on Pes.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Lesnoin asemataajama sekä 8 kylää: Griva, Isaiha, Jahnovo, Lopatino, toinen Pesin kylä, Rakitino, Safonovo ja Vasiljovo. Lesnoissa ja Rakitinossa on molemmissa noin sata asukasta. Viidessä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

Kylän nimi oli aikaisemmin Novoselitsy. Nykyisen nimensä se sai 1920-luvulla rautatien ja sahan rakentamisen yhteydessä. Vuosina 1962–2000 Pesillä oli kaupunkimaisen taajaman status.

Pesin kautta kulkee Sonkovon ja Pietarin välinen rautatie. Kylästä on paikallisjunayhteydet Budogoštšiin ja Hvoinajaan. Piirikeskukseen on myös linja-autoyhteys. Kunnan suurimmat työnantajat ovat puunhankintaa harjoittava Pesin metsäteollisuuspiiri, Transneftin öljyjohdon pumppuasema sekä hiekkaa ja soraa louhiva yritys.

Rautatie jakaa Pesin kylän kahteen osaan. Se koostuu etupäässä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, apteekki, vanhainkoti, posti sekä joukko kauppoja ja kahvila.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pesin kunnan sivusto 
* Pesin kunta Hvoinajan piirin sivustolla
Evi Van Acker

**Evi Van Acker** (s. 23. syyskuuta 1985 Gent) on belgialainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa on Royal Belgian Sailing Club.

Van Acker osallistui Europe-luokassa ensimmäisiin arvokisoihinsa 2001, jolloin hän oli MM-kilpailujen 62. Hän vaihtoi myöhemmin Laser Radialiin, jossa hän oli viides vuoden 2006 MM-kisoissa. Van Acker oli Pekingin olympialaisissa 2008 kahdeksas ja seuraavalla kaudella MM-kilpailujen kuudes. Hän voitti hopeaa Perthissä pidetyissä maailmanmestaruuskisoissa 2011 ja sai seuraavana vuonna pronssimitalin Lontoon olympiakisoista.

## Aiheesta muualla

* Van Ackerin kotisivut 

## Lähteet
Walter Steiner (kilpapurjehtija)

**Walter Steiner** (s. 23. syyskuuta 1946) on sveitsiläinen kilpapurjehtija. Hän purjehti maansa Tornado-venekunnassa Montréalin olympialaisissa 1976, joissa Sveitsi sijoittui kuudenneksi. 

## Lähteet
*
Luettelo televisiosarjan Glee kappaleista (4. tuotantokausi)

*[[Glee]]* on yhdysvaltalainen musikaalia, komediaa ja draamaa yhdistävä televisiosarja, jota esittää Yhdysvalloissa televisiokanava Fox ja Suomessa Sub. Se keskittyy Glee-kerhoon Uudet Tuulet (engl. New Directions) kuvitteellisessa William McKinley High Schoolissa Limassa, Ohiossa. Sarjan loivat Ryan Murphy, Brad Falchuk ja Ian Brennan ja se sisältää useita sarjan hahmojen laulamia cover-versioita kappaleista. Murphy valitsee kaikki sarjassa käytettävät kappaleet ja pyrkii pitämään tasapainon näytelmäsävellysten ja listahittien välillä, sillä hän haluaa sarjassa olevan ”jokaiselle jotakin, jokaisessa jaksossa”. Kun Murphy valitsee kappaleen, sen oikeudet selvitetään kappaleen julkaisijalta musiikkitarkastaja P. J. Bloomin kautta. Jos oikeudet on mahdollista saada, musiikkituottaja Adam Anders sovittaa sen *Gleen* näyttelijöille esitettäväksi. Ennen kuvaamista ohjelmanumerot äänitetään studiossa näyttelijöiden laulamina. Koreografi Zach Woodlee suunnittelee tanssiliikkeet ja näyttelijät opettelevat hänen koreografiansa. Prosessi alkaa kuudesta kahdeksaan viikkoa ennen jokaisen jakson kuvauksia ja voi loppua vasta päivää ennen kuvausten alkua.

## Kappaleet

## Katso myös
* 1. kauden luettelo
* 2. kauden luettelo
* 3. kauden luettelo
* 5. kauden luettelo
Suomi talviparalympialaisissa 2002

**Suomi** saavutti Salt Lake Cityn talviparalympialaisista 2002 yhteensä kahdeksan mitalia, joista 4 oli kultaista.

## Mitalit

## Katso myös
* Suomi talviolympialaisissa 2002

## Lähteet

* http://www.paralympia.fi/?id=280
* http://www.paralympia.fi/paralympialaiset/tilastoja/salt-lake-city-2002/
Elektreettimikrofoni

**Elektreettimikrofoni** on mikrofonityyppi, joka on rakenteeltaan samantyyppinen kuin kondensaattorimikrofoni. Sähkövaraus siirretään pysyvästi kapselin takaelektrodin muovimateriaaliin lämpökäsittelyn avulla. Mikrofoni ei tarvitse ulkoista polarisaatiojännitettä, joten se tarvitsee vain 1-9&nbsp;V jännitteen vahvistinta varten, joka on yleensä rakennettu mikrofonikapselin sisään. Siten muodostuva signaalin taso on millivolttiluokkaa ja tarvitaan lisävahvistusta, jos halutaan saada signaalista linjatasoista. Elektreettimikrofonit ovat edullisia valmistaa ja ne ovat yleensä pienikokoisia mutta äänenlaadultaan käyttökelpoisia useimpiin tarkoituksiin kuten matkapuhelimet ja tietokoneiden mikrofonit.

## Kirjallisuutta
*
Yhdystie 5370

**Yhdystie 5370** on yhdystie Kuopiossa. Se alkaa vanhalta viitostieltä Kuopion Hiltulanlahdessa ja päättyy Vehmersalmen Räsälään. Tiellä on lossi Puutossalmella. Yhdessä valtatie 5:en ja seututie 536:en kanssa tie muodostaa vaihtoehtoisen reitin Vehmersalmelta Kuopioon. Tie on melko kapea, mutkainen ja mäkinen, mutta sen liikennemäärät ovat melko vähäiset. Tien pituus on 22 kilometriä.
Kondensaattorimikrofoni

**Kondensaattorimikrofoni** on eräs mikrofonityyppi. 

Kondensaattorimikrofonissa on dynaamisen mikrofonin kalvon ja kelan sijasta kondensaattori, joka koostuu ohuen ohuesta metallisesta kalvosta, joka vastaanottaa ääniaallot, sekä rei'itetystä elektrodista. Kondensaattoriin synnytetään tasajännite ulkopuolisella jännitelähteellä, jonka jännite on useimmiten 48 V. Tähän käytetään usein niin kutsuttua phantom-jännitettä (engl. phantom power). Kun äänenpaine saa metallikalvon liikkumaan kauemmas ja lähemmäs elektrodista, kondensaattorin kapasitanssi ja sitä kautta sähkövaraus muuttuu. Tämä muutos tuottaa heikon signaalin, joka on liian pieni, jotta se voitaisiin sellaisenaan käyttää. Sen takia mikrofonissa itsessään − tai sitä hyvin lähellä signaalitiellä – täytyy olla esivahvistin, joka vahvistaa signaalia. Kondensaattorimikrofoni on mikrofoneista herkin ja poimii suurimmat ja pienimmät taajuudet melko vaivattomasti. Äänimittauksissa kondensaattorimikrofoni on suosittu, koska sillä on hyvin tasainen taajuusvaste. Suurikalvoiset kondensaattorimikrofonit ovat kaikkein herkimpiä, mutta toisaalta ne eivät kestä yhtä suuria äänenpaineita kuin pienemmät ilman pysyviä herkkyyden muutoksia. Pienikalvoiset kestävät suurempaa painetta ja jonkin verran iskujakin. Pienten mikrofonien taajuusvaste on mahdollista ulottaa pitkälle ultraäänialueelle, yli 100 kilohertsiin, mutta suurempien mikrofonien taajuusvaste kattaa yleensä vain audioalueen eli enintään 20 kilohertsiä.

## Katso myös
*Elektreettimikrofoni

## Kirjallisuutta
*
Dynaaminen mikrofoni

**Dynaamisen mikrofoni** on eräs mikrofonityyppi. Sen toimintaperiaate on vastakkainen dynaamiselle kaiuttimelle. Yksinkertaisimmillaan dynaaminen mikrofoni sisältää neljä osaa: kalvon, sähköä johtavan kelan, magneetin napakappaleineen, sekä johtimet. Kela on kiinnitetty kalvoon, joka kytkeytyy runkoon joustavilla ripustuksilla, samaan tapaan kuin kaiuttimen elementti. Ilman liike saa kalvon värähtelemään. Tällöin myös kalvoon kiinnitetty kela liikkuu magneettikentässä, ja siihen indusoituu vaihtojännite. Johtimet kuljettavat tämän heikon sähköisen signaalin vahvistimeen, joka vahvistaa signaalin esitys- tai tallennuskelpoiseksi. Dynaaminen mikrofoni toistaa sekä instrumentteja että laulua vaativissakin olosuhteissa melko laadukkaasti. Dynaamiset mikrofonit ovat erityisen suosittuja konserttikäytössä niiden kestävyyden, laadukkuuden ja hyvän toiston takia.

## Kirjallisuutta
*
Tulivalmuska

**Tulivalmuska** (*Tricholoma aurantium*) on oranssinsävyinen helttasieni valmuskojen suvussa, joka ei sovellu ruoaksi epämiellyttävän makunsa vuoksi.

## Ulkonäkö
Tulivalmuskan lakki on 5-10 cm, joskus jopa 15 cm leveä ja kupera. Se on reunoilta sisäänkiertynyt, vähän koholla, oranssi ja pikkusuomuinen. Sienen jalka on 5-10 cm pitkä, 1-3 cm paksu, alaosasta paksuuntunut, tyvestä suippo. Heltat ovat tiheässä ja kolotyviset, ensiksi vakoiset, myöhemmin täplikkäät. Malto on valkoista ja heikosti punertuvaa. Sieni tuoksuu voimakkaasti jauholle tai kurkulle. Maku on hyvin karvas.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Tulivalmuska kasvaa kuusen tai männyn seurassa kalkkialustalla usein suurina kehinä tai ryhminä. Lajia esiintyy Etelä-Suomessa harvinaisena.

## Lähteet
Pes

**Pes (PES)** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Pes, Volgan vesistöön kuuluva joki Novgorodin ja Vologdan alueilla Venäjällä
* Pes, maalaiskunta ja sen keskuskylä Novgorodin alueen Hvoinajan piirissä Venäjällä
* Party of European Socialists (PES), Euroopan sosialidemokraattinen puolue
* Pro Evolution Soccer, Konamin kehittämä jalkapallopelien sarja
* Polyesteri
Kukkurukuu

**Kukkurukuu** on Mariska & Pahat Sudet -yhtyeen albumi, joka julkaistiin 14. syyskuuta 2012. Se nousi heti julkaisuviikollaan Suomen Virallisen Albumilistan kolmannelle sijalle ja myi kultaa julkaisuvuonnaan 2012. 

Albumin ensimmäinen single "Liekki" julkaistiin 28. toukokuuta 2012 ja siitä julkaistiin myös albumin tuottaneen Jukka Immosen kuvaama ja ohjaama musiikkivideo. Levyn toinen single ja nimikkoraita "Kukkurukuu" kohosi Suomen radioiden soitetuimmaksi kappaleeksi 2012 viikolla 39 ja sijoittui Latauslistalla parhaimmillaan viidenneksi.

Albumi on saanut nimensä meksikolaisen Tómas Méndezin säveltämän klassikon ”Cucurrucucú paloman” mukaan, joka tunnetaan muun muassa Caetano Veloson esittämänä elokuvassa *[[Puhu hänelle]]*. Kappaleesta kuuluisan version tehneen Pérez Pradon kuolinpäivä (14. syyskuuta) on sama kuin *Kukkurukuu*-albumin ilmestymispäivä.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Mariska – laulu, taustalaulu, melodika
* Klaus Suominen – koskettimet, jousisovitukset (Kukkurukuu & Liekki), taustalaulu (Kettu ja korppi)
* Jaakko Jakku – rummut, taustalaulu, perkussiot, kitarat
* Luis Herrero – basso, taustalaulu, harmonikka (Kalpeet)

### Vierailevat muusikot
* Antti Järvelä – viulu, mandoliini (Ukon laulu)
* Reija Bister – harppu (Liekki)
* Lasse Enersen – harppusovitus (Liekki)
* Anssi Växby – jousiorkesterin tuotanto (Liekki & Kukkurukuu)
* Bratislava Symphony Orchestra – jousiorkesteri (Liekki & Kukkurukuu)

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Nuorgam: 57/100
* Rumba: 
* Soundi: 

## Lähteet
Zumba Fitness

**Zumba Fitness** on Pipeworks Softwaren kehittämä ja Majesco Entertainmentin julkaisema videopeli, joka perustuu zumba-ohjelmaan. Se on saatavilla Wiille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Wii ja PlayStation 3 -versioiden mukana Zumba Belt, joissa Wii Remote- tai Move-ohjain työnnetään oikealle lonkalle. Peli julkaistiin marraskuussa 2010.

## Jatko-osa
Pelin onnistumisen seurauksena Majesco Entertainment julkaisi toisen pelin Wiille, joka julkaistiin 15. marraskuuta 2011. Toisessa pelissä on myös lisää musiikkikappaleita esimerkiksi Pitbullilta ja Nicole Scherzingeriltä.
Arlan Kökşetaw

**Arlan Kökşetaw** () on kazakstanilainen jääkiekkojoukkue Kökşetaw’n kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 2009 ja se pelaa Kazakstanin mestaruussarjassa.  

## Joukkue kaudella 2025–2026

*Lähde: EliteProspects*

## Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Vladimir Markelov 
* **Apuvalmentaja:** Dmitri Markelov 
* **Maalivahtivalmentaja:** Ivan Klimenko 
* **Videovalmentaja:** Denis Klemešov 
* **Huoltopäällikkö:** Anton Prohorov 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet
Zeno Clash II

**Zeno Clash II** on ACE Teamin kehittämä toimintapeli. Peli on julkaistu huhtikuussa 2013 Microsoft Windowsille, PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. 

## Aiheesta muualla
*
Hélène Dutrieu

**Hélène Dutrieu** (10. heinäkuuta 1877 Tournai, Belgia – 26. kesäkuuta 1961 Pariisi) oli belgialainen ratapyöräilyn maailmanmestari, temppupyöräilijä, moottoripyöräilijä, kilpa-autoilija, lentäjä ja sota-ajan ambulanssikuljettaja. Hän toimi myös sotilassairaalan johtajana.

Dutrieu syntyi 10. heinäkuuta 1877 Tournaissa, Belgiassa. Hänen isänsä oli Belgian armeijan upseeri. Dutrieu lopetti koulun 14-vuotiaana ansaitakseen elantonsa.

## Ura pyöräilijänä
Dutrieu ryhtyi ammattilaispyöräilijäksi ja kilpaili Simpson Lever Chain-joukkueessa. Vuonna 1895 hän teki naisten tunnin ajon maailmanennätyksen. 1897 ja 1898 hän voitti naisten nopeusajon maailmanennätyksen Ostendissa, Belgiassa ja sai lempinimen *"La Fléche Humaine"* (*"ihmisnuoli"*). Elokuussa 1898 hän voitti *Grand Prix d'Europe* -kilpailun ja marraskuussa Course de 12 Jours -kilpailun Lontoossa. Belgian kuningas Leopold II myönsi Dutrieu'lle Pyhän Andreaksen ristin jalokivin. Myöhemmin hän ryhtyi tekemään erilaisia temppuja pyörällä ja esiintyi muun muassa lontoolaisessa messukeskuksessa Olympiassa.

## Lentäjänä
Vuonna 1908 Clément Bayardin tehdas pyysi Dutrieu'ta toimimaan ensimmäisen rakentamansa ultrakevyen lentokoneen, Demoisellen koelentäjänä. Kone rikkoutui lähdössä. Dutrieu kuitenkin jatkoi lentämistä. 19. huhtikuuta 1910 hänestä tuli säilyneiden tietojen mukaan ensimmäinen nainen, joka oli lentänyt matkustaja mukanaan. 25. marraskuuta 1910 Dutrieu sai virallisen lentolupakirjan ja hänestä tuli maailman 4. naislentäjä ja ensimmäinen belgialainen nainen. Dutrieu esiintyi ilmailutapahtumissa ja hän sai lempinimekseen "tyttöhaukka". Hänen uraansa lentäjänä liittyy pienehkö skandaali kun Dutrieu paljasti, ettei hän käyttänyt korsettia lentäessään. Syyskuussa 1910 Dutrieu lensi välilaskutta Ostendista Bruggeen.
26. syyskuuta ja 1. lokakuuta välisenä aikana hän kuljetti matkustajia ilmailutapahtumassa Burton upon Trentissä, Englannissa. Dutrieu oli ensimmäinen nainen joka teki yli tunnin kestäneen lennon. 

Syyskuussa 1911 Dutrieu matkusti Yhdysvaltoihin, Henri Farmanin suunnittelemalla kaksitasokoneella. Dutrieu kilpaili naisten korkeusennätyksestä ja *Rodman-Wanamaker*-palkinnosta, jonka Matilde Moisant voitti useasti. 1913 hänet palkittiin ensimmäisenä naislentäjänä Kunnialegioonan arvomerkillä. 

## Ensimmäisessä maailmansodassa ja sen jälkeen
Ensimmäisen maailmansodan aikana Dutrieu toimi ambulanssikuljettama. Hän oli vastuussa Messimin sairaalan ambulansseista. Myöhemmin hänestä tuli Campagne à Val-de Grâce -sotilassairaalan johtaja. Vuonna 1922 Dutrieu avioitui Pierre Mortierin kanssa ja otti Ranskan kansalaisuuden. Hänestä tuli Aéro-Club de Francen naisosaston varapuheenjohtaja.

## Lähteet
Petrus Ragvaldi

**Petrus Ragvaldi** (k. n. 1567) oli Turun tuomiokapitulin viimeinen katolinen dekaani ja myöhemmin Kemiön luterilainen kirkkoherra.

Petrus Ragvaldi oli syntyään Siuntion Sjundbyn sukua ja hänen isänsä oli nimeltään Ragvald Jönsinpoika. Petrus Ragvaldi on mahdollisesti toiminut Helsingin kirkkoherrana 1533. Hän oli kaniikki sekä tuomiokapitulin dekaani ja sai Kustaa Vaasalta Pyhän Ruumiin prebendan 1536. 

Paavali Juustenin piispainkronikassa kerrotaan: "*Herran vuonna 1554 ne, jotka vielä olivat jäljellä tuomiokapitulin vanhasta kokoonpanosta, nimittäin dekaani herra Petrus Ragvaldi, pyhän Lauritsan kanunki maisteri [[Mikael Agricola]], Turun kirkkoherra maisteri Knuut sekä Turun koulun rehtori maisteri Paavali Juusten, jonka hallussa tuolloin oli Pappisalttarin prebenda, lähtivät kuuluisan ja lempeän herran kuningas Kustaan käskystä Tukholmaan toukokuun alussa. Kun kaikista muista asioista oli neuvoteltu, hänen Majesteettinsa kutsui heidät erilleen erääseen paikkaan [[Gripsholman linna]]n ulkopuolella olevalle tasangolle ja sanoi, ettei Ruotsin tuomiokirkkojen [[prelaatti]]en enää ollut tarpeen käydä [[Rooman kuuria]]ssa saadakseen vahvistuksen piispanvirkaan, koska tämä oikeus oli jo Hänen Majesteetillaan kotona Ruotsissa*".

Petrus Ragvaldi sai Kustaa Vaasalta 1554 nimityksen Kemiön kirkkoherran virkaan, minkä nimityksen myöhemmät kuninkaat vahvistivat.

## Lähteet
*Eero Matinolli (toim.): Turun tuomiokapitulin matrikkeli. Loimaa 1976, s. 23
*Petrus Ragvaldi (K noin 1567) Turun hiippakunnan paimenmuisto 1554–1721
Purjeveneluokat olympialaisissa

**Olympialuokat purjehduksessa** ovat luokkia joissa kilpaillaan olympialaisten purjehduskilpailussa. Näiden luokkien valinnasta vastaavat Kansainvälinen purjehdusliitto (World Sailing) ja Kansainvälinen olympiakomitea. Purjehdus on ollut osa olympialaisten ohjelmaa vuodesta 1896 lähtien, ja sen aikana yli 50 eri veneluokkaa on ollut mukana olympialuokkina. Tällä hetkellä ohjelmassa on kymmenen luokkaa: ILCA 6 ja ILCA 7, miesten ja naisten iQFoil, miesten ja naisten Formula Kite, 49er, 49erFX, Nacra 17 sekä 470.

## Olympialuokkien kehitys
Yli sadan vuoden aikana olympialaisissa käytetyt purjeveneluokat ovat vaihtuneet useasti. Olympiapurjehduksessa käytetään teknisesti kehittyneitä veneitä, ja luokkien vaihtumiseen ovat vaikuttaneet taloudelliset ja teknologiset tekijät, mutta myös tunnesiteet ja poliittiset päätökset.

Monet entiset olympialuokat ovat yhä aktiivisia kansainvälisessä kilpapurjehduksessa. Joitakin käytetään purjehduksen koulutuksessa, kun taas osa on jäänyt pois käytöstä. Aktiivisimpia vanhoja olympialuokkia ovat muun muassa Louhi, Star, sekä niin sanotut metri-veneet, kuten 5.5m, 6mR, 8mR ja 12mR.

Entiset olympialuokat miehistöineen muodostavat tärkeän osan sekä purjehduksen että olympiahistorian perintöä. Esimerkiksi Finnjolla oli pitkäaikainen olympialuokka, joka esiteltiin ensimmäisen kerran Helsingin olympialaisissa vuonna 1952.

Alla oleva taulukko esittää, minä vuosina kukin luokka on ollut mukana olympialaisten purjehdusohjelmassa.

## Nykyiset olympialuokat

## Entiset olympialuokat
### 1900–1936

### 1948—

## Lyhenteet
* (**•**) Avoin (Miehet ja Naiset)
* (**M**) Miehet
* (**F**) Naiset
* (**Fm**) Naiset Match Race
* (**Of**) Avoin jossa vähintään yksi nainen
* (**C**) Yhdistetty avoin (Fliitti ja Match Race)
* (**Mix**) Yhdistetty (Yksi mies ja yksi naismiehistö)
* (**P**) High Performance jolla

## Katso myös
*R-mittasääntö
*Purjehdus olympialaisissa
*Suomen Purjehdusmaajoukkue
*World Sailing
Nana Attakora

**Nana Attakora-Gyan** (s. 27. maaliskuuta 1989 North York, Ontario, Kanada) on kanadalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi pääosan urastaan Yhdysvalloissa. Hän pelasi Suomessa Veikkausliigaa kaudella 2012 Valkeakosken Hakassa. Attakora pelasi Kanadan juniorimaajoukkueissa ja yhdeksän ottelua A-maajoukkueessa vuosina 2010–2017. Hän lopetti pelaajauransa vuonna 2020.

## Lähteet
Otto Nevanlinna

**Otto Wilhelm Nevanlinna** (vuoteen 1906 saakka **[[Neovius]]**) (15. kesäkuuta 1867 Hamina &ndash; 15. syyskuuta 1927 Helsinki) oli suomalainen matematiikanopettaja.

Nevanlinnan vanhemmat olivat kenraalimajuri Edvard Engelbert Neovius ja Elise Gustafva Krogius. Otto Nevanlinna aloitti opinnot Haminan kadettikoulussa, mutta siirtyi sitten Böökin lyseoon Helsinkiin, josta hän valmistui ylioppilaaksi 1884. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1887 ja lisensiaatiksi (tohtoriksi) 1891. Spektroskopiaa käsitelleen fysiikan väitöskirjan aiheena oli *Om skiljandet af kväfvets och syrets linier i luftens emissionsspektrum*. Nevanlinna teki tutkimustyötä Pulkovon observatoriossa Pietarissa, Tukholmassa ja Pariisissa.

Varsinaisen elämäntyönsä Otto Nevanlinna teki matemaattisten aineiden, erityisesti fysiikan opettajana. Hän oli ensimmäisiä kokeellisten ainesten käyttöön ottajia fysiikan opetuksessa. Otto Nevanlinna  oli matematiikan ja luonnonopin lehtorina Joensuun lyseossa 1892–1903, Helsingin ruotsalaisessa reaalilyseossa 1903–1910 ja suomalaisessa normaalilyseossa 1910–1912, missä hän oli sitten matemaattisten aineiden yliopettaja 1912–1927. Nevanlinnaa pidettiin ankarana, mutta taitavana opettajana.  Hän julkaisi omalta alaltaan artikkeleita Kasvatusopillisen yhdistyksen aikakauskirjassa sekä vanhemman veljensä Lars Nevanlinnan sairastuttua ja kuoltua uusia painoksia tämän  algebran ja geometrian oppikirjoista.

Nevanlinnan puoliso vuodesta 1892 oli *Margarete Henriette Louise Romberg* (k. 1955), Pulkovon tähtitornissa Pietarissa työskenneleen saksalaisen tähtitieteilijän *Herman Rombergin* tytär. Matemaatikot Rolf Nevanlinna ja Frithiof Nevanlinna olivat heidän lapsiaan.

## Lähteet
*  Sivu 534.

### Viitteet
Tummarevonhäntä

**Tummarevonhäntä** (*Amaranthus powellii*, syn. *A. hybridus* subsp. *powellii*) on Etelä- ja Pohjois-Amerikassa kasvava revonhäntälaji. Tummarevonhäntä luokitellaan usein omaksi lajikseen, mutta 2000-luvun alussa sen on katsottu olevan yksi viljarevonhännän (*A. hybridus*) alalajeista.

## Ulkonäkö ja koko
Yksivuotinen tummarevonhäntä kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on pysty, vankka, yläosasta haarova sekä kalju tai latvasta harvakarvainen. Pitkäruotiset lehdet ovat 5–11 cm pitkiä, ehyitä, ehytlaitaisia ja ovat varressa kierteisesti. Ne ovat otakärkisiä, lyhytsuippuisia, ainakin aivan kärjestä tylppiä ja vaihtelevat muodoltaan puikeista vinoneliömäisiin. Väriltään ne ovat tummanvihreitä ja alta korkeintaan hieman karvaisia.

Tummarevonhännän yksineuvoiset, säteittäiset kukat sijaitsevat jopa yli 10 cm pitkässä, lehdettömässä latvakukinnossa. Kukinto on lyhyt, vankkahaarainen ja väriltään valkoisenvihreä tai joskus hieman punertava. Osakukinnot ovat tavallisesti enintään 5 cm pitkiä, hoikkia, usein kaarevia tai mutkaisia sekä kauttaaltaan myös emikukkaisia. Kukkien esilehdet ovat noin 2 kertaa emikukkien kehälehtien pituisia ja harittavia. Esilehtien kalvolaita on vähitellen kapeneva ja lähes otamaiseen kärkeen ulottuva. Emikukkien kehälehtiä on viisi kappaletta. Kehälehdet vaihtelevat nauhamaisista lusikkamaisiin ja ne ovat suippo- tai teräväkärkisiä, lyhytotaisia ja sijaitsevat vain hieman limittäin. Suomessa tummarevonhäntä kukkii heinä-lokakuussa. Hedelmänä on pähkylämäinen, kansiluomainen kota.

Laji muistuttaa suuresti viherrevonhäntää (*A. retroflexus*).

## Levinneisyys
Tummarevonhäntä on alun perin lähtöisin Pohjois- ja Etelä-Amerikasta, mutta on levinnyt ihmisen mukana muun muassa Pohjois-Eurooppaan. Suomessa tummarevonhäntä on satunnainen uustulokas, jota on tavattu Etelä-Suomesta sekä Raahen seudulta.

## Elinympäristö
Suomessa tummarevonhäntää on tavattu lastaus- ja kaatopaikoilla sekä lintujenruokintapaikoilla.

## Käyttö
Tummarevonhäntä sopii myös ihmisravinnoksi.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Kurtto & Arto, Lampinen, Raino & Piirainen, Mikko & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti & Väre, Henry. *Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen*. Lutukka 21/2005, s. 41–85.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Suuri Pohjolan kasvio*. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003). .

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Tummarevonhäntä – ''Amaranthus powellii''
* Kasviatlas 2021: Tummarevonhännän (''Amaranthus powellii'') levinneisyys Suomessa.
Eemeli Lakkala

**Juho Eemeli Lakkala** (3. toukokuuta 1900 Kolari – 9. toukokuuta 1974 Pello) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1958–1962. Hän oli yksi tunnetuimpia niin sanotun korpikommunismin edustajia.

## Elämä
Kolarin Venejärvellä syntyneen Eemeli Lakkalan vanhemmat olivat asutustilallinen Leander Lakkala ja Hilda Maria Holck. Hän kävi kiertokoulun ja kansakoulun ja oli sitten metsätyömiehenä ja pientilallisena Kolarissa.

Lakkala osallistui kommunistien toimintaan Kolarissa jo 1920-luvulla ja oli silloin yhden kauden kunnanvaltuutettuna. Hän joutui poliittisen toimintansa takia Tammisaaren pakkotyölaitokseen vuosiksi 1930–1931. Vankilasta päästyään hän ei enää voinut osallistua Kolarin kunnallispolitiikkaan menetetyn kansalaisluottmuksen takia. Myöhemmin 1930-luvulla Lakkala yritti päästä sosialidemokraattien kunnallisvaaliehdokkaaksi, mutta nämä eivät ottaneet häntä listoilleen.

Talvisodan aattona Lakkala joutui ensin turvasäilöön ja sitten uudelleen Tammisaaren pakkotyölaitokseen. Hän vapautui sieltä välirauhan aikana, mutta jatkosodan alla hänet vietiin aluksi Köyliön pakkotyölaitokseen ja sieltä rintamalle Itä-Karjalaan Nikke Pärmin pataljoonaan. Pataljoonassa tapahtuneiden rintaman yli loikkausten jälkeen Lakkala siirrettiin ensin pakkotyöleirille Itä-Karjalaan, ja vuonna 1942 hänet tuomittiin viideksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Lakkala pääsi vapaaksi jatkosodan päätyttyä.

Sodan päätyttyä kommunistit saattoivat toimia laillisesti, ja heidän johtamansa SKDL menestyi vaaleissa niin, että suurimmillaan SKDL sai esimerkiksi Kolarissa yli 50 prosenttia äänistä. Lakkala valittiin Kolarin kunnanvaltuustoon vuoden 1945 kunnallisvaaleissa. Hänestä tuli Kolarin johtava kunnallispoliitikko, ja hän oli kunnanvaltuutettuna vuoteen 1972 saakka toimien myös kymmenen vuotta kunnanhallituksen ja viisi vuotta kunnanvaltuuston puheenjohtajana. "Kolarin keisariksi" luonnehdittu Lakkala onnistui luomaan myös toimivat suhteet paikkakunnan toiseen valtapuolueeseen Maalaisliittoon. SKP:n sisällä Lakkala kuului enemmistöläisiin, ja hän esitti kriittisiä arviota Neuvostoliitosta niin, että häneltä tämän vuoksi evättiin puolueen kultainen ansiomerkki.

Valtakunnallisella tasolla Lakkala toimi SKDL:n kansanedustajana Lapin läänin vaalipiiristä vuosina 1958–1962. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosina 1950, 1956 ja 1962.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Arvo Myllymäki : *Korpikommunisti. Kolarilainen Eemeli Lakkala vainotusta vallankäyttäjäksi*. Into, Helsinki 2016
Roland Hemmo

**Roland Hemmo** (s. 25. helmikuuta 1946 Weißwasser) on saksalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä. Hän on ääninäytellyt lukuisissa elokuvissa.

## Lähteet
Ledro

**Ledro** on kunta Trenton maakunnassa Trentino-Etelä-Tirolin alueella Italiassa. Vuodeen 2025 akussa siellä oli 5&nbsp;436 asukasta.

## Historia
Ledron kunta syntyi kun 30. marraskuuta 2008 pidetyssä kansanäänestyksessä kuusi Ledro-laakson kuntaa, Pieve di Ledro, Bezzecca, Concei, Molina di Ledro, Tiarno di Sopra ja Tiarno di Sotto, päättivät yhdistyä.

Roomalaisaikana Loccan kylässä sijaitsi Municipium, jossa sijaitsi Rector Locorum, siviiliviranomainen, jolla oli hallinnollisia tehtäviä. Tiarno di Sottossa sijaitsi Castellum, Rooman viranomaisten keskuspaikka, ja Centurion johtamalla Centurialla oli sotilaallisia, taloudellisia ja oikeudellisia tehtäviä. Myöhemmin, kun barbaarit hyökkäsivät alueelle, Rooman valta heikkeni ja Ledron asukkaat joutuivat suojelemaan vuoristosolia omin voimin. Tämä tilanne vahvisti ihmisten välisiä sosiaalisia siteitä, ja he saivat vuosien varrella enemmän autonomiaa.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Ledron laakso kuului Itävalta-Unkarin keisarikuntaan. Italian liityttyä sotaan Itävalta-Unkaria vastaan, Ledron laakso oli kahden armeijan, etelässä italialaisten ja pohjoisessa itävaltalais-unkarilaisten, välinen rintama. Tämä tilanne vaaransi vakavasti siviilien hengen, ja siksi laaksosta evakuoitiin naiset ja lapset, jotka kävelivät Riva del Gardan rautatieasemalle ja vietiin evakkokeskuksiin Böömissä ja Määrissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lyijyvalkoinen

**Lyijyvalkoinen** on emäksinen lyijykarbonaatti (PbCO3)2·Pb(OH)2. Se on lyijystä ja viinietikasta keinotekoisesti valmistettu valkoinen pigmentti.

Lyijyvalkoinen on yksi vanhimmista keinotekoisista pigmenteistä: se tunnettiin Kiinassa hyvin varhain, ja se oli 200-luvulla eaa. tunnettu myös Rooman valtakunnassa. Se oli suosittu peittävänä ja hyvin kuivuvana pigmenttinä. Taiteilijavärinä se oli Euroopassa melkeinpä ainoa valkoinen öljyväri aina 1800-luvun puoliväliin asti, ja rakennusmaalinakin suosituin valkoinen, vaikka sen myrkyllisyys oli aina ollut hyvin tiedossa. Sitä käytettiin jopa kasvomaalina, mikä aiheuttikin kuolemantapauksia.

1800-luvulta alkaen lyijyvalkoinen on maalikäytössä enimmäkseen korvattu myrkyttömillä vaihtoehdoilla kuten titaanivalkoisella, eikä sitä ole Suomessa saanut käyttää vuoden 1993 jälkeen muualla kuin joissain historiallisissa kohteissa.

## Valmistus
Niin sanotulla hollantilaisella valmistusmenetelmällä ohuet lyijylevyt käärittiin rullalle, ja ne asetettiin sisältä lasitettuihin saviruukkuihin. Ruukkuihin lisättiin etikkaa, ja ne laitettiin riviin hevosenlantaan, jossa lannan hajoamisen seurauksena syntynyt hiilihappo ja etikka yhdessä reagoivat ja muuttivat metallisen lyijyn lyijyvalkoiseksi. Tämä oli tosin hidas prosessi, ja vei kuukausia.

Kyseisessä prosessissa etikka reagoi lyijyn ja ilman sisältämän hapen kanssa, jolloin syntyy lyijyasetaattia. Hiilihappo taas vapauttaa lyijyasetaatista lyijyvalkoisen, ja näin syntyy etikkaa ja lyijyvalkoista, ja prosessi jatkuu kunnes kaikki lyijy on muuntunut, tai se keskeytetään muulla tavoin.

Saksalaisessa kammiomenetelmässä kemialliset reaktiot ovat samat, mutta ne tapahtuvat paljon nopeammin.

Ja niin sanotulla uudenaikaisella menetelmällä - jota käytettiin esimerkiksi Tikkurilan lyijyvalkoistehtaalla - lyijyoksidi muunnetaan etikan avulla emäksiseksi lyijyasetaatiksi. Seuraavaksi liuokseen johdetaan hiilihappoa, joka saa lyijyvalkoisen saostumaan, ja neutraali lyijyasetaatti jää liuokseen. Menetelmä toistetaan kunnes kaikki lyijy on saatu muunnettua pigmentiksi.

## Lähteet
Sticks and Stones

**Sticks and Stones** voi tarkoittaa:
__NOTOC__
## Musiikki
### Albumit
* *[[Sticks and Stones (77sin albumi)]]*, 1990
* *[[Sticks and Stones (Cher Lloydin albumi)]], 2011
* *Sticks and Stones (Dave Grusinin albumi)*, 1988
* *Sticks and Stones (moe.:n albumi)*, 2008
* *Sticks and Stones (New Found Gloryn albumi)*, 2002
* *Sticks and Stones (Remun albumi)*, 2004
* *Sticks and Stones (Tracy Lawrencen albumi)*, 1991
* *Sticks ’n’ Stones (EP)*, Jamie T:n EP vuodelta 2009
* *Sticks and Stones and Broken Bones'', The Tollin albumi vuodelta 1991

### Kappaleet
* ”Sticks and Stones” (Tracy Lawrencen kappale), 1991
* ”Sticks ’n’ Stones” (Jamie T:n kappale), 2009
* ”Sticks and Stones” (Titus Turnerin kappale), 1960
* ”Sticks and Stones” (Nicola Robertsin kappale, 2011
Abbado

**Abbado** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Claudio Abbado (1933–2014), italialainen kapellimestari, Michelangelo Abbadon poika, Marcello Abbadon veli
* Daniele Abbado (s. 1958), italialainen teatteri- ja televisio-ohjaaja
* Marcello Abbado (1926–2020), italialainen säveltäjä ja pianisti, Michelangelo Abbadon poika, Claudio Abbadon veli
* Michelangelo Abbado (1900–1979), italialainen viulisti ja säveltäjä, Marcello ja Claudio Abbadon isä
* Roberto Abbado (s. 1954), italialainen kapellimestari
Gershom Scholem

**Gershom Scholem** (1897 – 21. helmikuuta 1982) oli saksalaissyntyinen israelilainen historioitsija ja modernin tieteellisen kabbalan tutkimuksen perustaja. Hänen teoksiinsa kuuluvat vaikutusvaltainen luentokokoelma *Die jüdische Mystik in ihren Hauptströmungen* (1941) sekä sabbatealaisten mystisen messiaan Šabbetai Tsevin elämäkerta (1973). Scholemin näkemykset ovat hallinneet kabbalan tutkimusta ainakin Moshe Ideliin asti.

Scholem oli, kuten läheinen ystävänsä Walter Benjamin, suuri Franz Kafkan kirjallisuuden ystävä.

Scholem on vaikuttanut muun muassa Harold Bloomin luomaan runouden teoriaan. Myös kuuluisa argentiinalainen kirjailija Jorge Luis Borges on viitannut Scholemiin runoissaan.

## Lähteet