open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
SS Keenora

**SS Keenora** muistetaan Winnipegjärven pidetyimpänä höyryaluksena. Alus aloitti liikennöinnin Lake of the Woods -järvellä Ontariossa, josta se siirrettiin Winnipegjärvelle. Nykyisin alus viettää eläkepäiviään Selkirkin kaupungissa Manitobassa, Kanadan keskilännen ainoan merenkulkumuseon, Marine Museum of Manitoban kokoelmissa.

## Historiaa
Höyrylaiva Keenora rakennettiin vuonna 1898 Rainy River Navigation Companylle hoitamaan yhdysliikennettä Lake of the Woods -järvellä, jossa se palveli menestyksekkäästi yli kymmenen vuoden ajan. Rautatien valmistuttua matkustaja- ja rahtimäärät järvellä kuitenkin vähenivät, ja alus myytiin Winnipegiin, jonne se kuljetettiin osina rautateitse vuonna 1917.

Winnipegissä alus koottiin uudelleen, ja sen pituutta lisättiin yhdeksällä metrillä 41,8 metriin. Samalla sen rakennetta muutettiin siten, että entisestä rahtilaivasta tuli risteylyalus. Ensimmäisen kauden alus palveli kelluvana tanssipaikkana Redjoella, mutta myöhemmin aluksen omistaja Colin Marland totesi aluksen olevan liian kova kilpailija hänen kelluvalle tanssipaikalleen. Vuonna 1920 alus myytiin ja se ankkuroitiin pysyvästi Winnipegiin kolmeksi vuodeksi. Huollon puute aiheutti aluksen kansien vääntymisen.

Vuonna 1923 Northern Fish Company hankki aluksen omistukseensa lisätäkseen rahti- ja matkustajakapasiteettia. Yhtiön aiemmin hankkima SS Wolverine ei pystynyt yksin hoitamaan liikennettä. Alukselle rakennettiin 65 matkustajahyttiä yhteensä sadalle matkustajalle. Aluksen koneisto takasi riittävän noin 15 solmun (27,8 km/h) nopeuden. Alus asetettiin SS Wolverinen rinnalle matkustaja- ja rahtiliikenteeseen Redjoelle ja Winnipegjärvelle. 

Aluksen reitti alkoi Winnipegistä, ja käännöspiste sijaitsi liki 500 kilometrin päässä Warren Landingin kylässä, Winnipegjärven pohjoispäässä. Edestakainen matka Winnipegistä Warren Landingiin kesti kuusi päivää. Warren Landingin ja Norway Housen kylän välillä Nelsonjoella liikennöi yhteysaluksena pienempi M/S Chickama II, sillä *Keenora* oli liian suuri alus Nelsonjoelle. Vuonna 1931 *Keenora* siirtyi Selkirk Navigation Companyn omistukseen.

Vuonna 1959 Keenoran höyrykoneet korvattiin dieselkonein, ja vuonna 1964 se siirtyi Marine Transport Navigation Companyn omistukseen. Koneistoremontista huolimatta aluksen vaiheikas ura päättyi 1966, kun tekniikaltaan vanha alus ei enää läpäissyt merenkulkulaitoksen sille asettamia tiukempia turvallisuuskriteereitä. Alusta uhkasi romutus, ja muutaman vuoden ajan se sai lahota Selkirkissä suolla, kunnes vuonna 1972 Fort Francesin ja Selkirkin asukkaat kokosivat vaaditun kymmenen tuhannen Kanadan dollarin kauppahinnan ostaakseen aluksen sen omistajalta, Marine Transportation -yhtiöltä, ja Keenora sijoitettiin Marine Museum of Manitoban kokoelmien "kruununjalokiveksi".

## Lähteet
* Russell, Frances: *Mistehay Sakahegan: The Great Lake*,  (Heartland Associates Publishing and Communications)
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Marine Museum of Manitoba
Hiirakko

**Hiirakko** (lyh. hrkko, aiempi lyh. vm) on hevosen väritys, joka kuuluu hallakkoväreihin. Geneettisesti hiirakko on väriltään musta, mutta D-geenin (hallakkogeeni) vaikutuksesta väri on haalistunut lähinnä harmaaksi. Muiden hallakkovärien (ruunikkopohjainen ruunihallakko ja rautiaspohjainen punahallakko) tavoin hiirakkoväri on yleisin alkukantaisilla hevosroduilla kuten islanninhevosilla.

Hiirakolla on vaaleudeltaan ja sävyltään vaihtelevan harmaa karva, joka on päässä ja jaloissa tummempaa kuin rungossa, jopa mustaa. Jouhet ovat kaksiväriset: sekä harjan että hännän keskeltä tummat ja reunoilta vaaleat. Hiirakolla on muiden hallakoiden tavoin aina siima selässään, lisäksi usein risti ja seepraraitoja jaloissa.

Hiirakko on yleinen väri myös aaseilla.
Talia Shire

**Talia Rose Shire**, o.s. **Coppola**, (s. 25. huhtikuuta 1946 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä, jonka veli on ohjaaja Francis Ford Coppola.

Talia Shiren menestyksekkäimmät roolit ovat Connie Corleone ''Kummisetä''-elokuvissa ja Adrian Balboa *[[Rocky]]*-elokuvissa. Shire oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi parhaasta naissivuroolista elokuvista *Rocky* ja *[[Kummisetä osa II]]*.

## Valikoitu filmografia
* *[[Kummisetä (elokuva)|Kummisetä]]* (1972)
* *[[Kummisetä osa II]]* (1974)
* *[[Rocky]]* (1976)
* *[[Rockyn uusintaottelu]]* (1979)
* *[[Tiikerinsilmä – Rocky III]]* (1982)
* *[[Rocky IV]]* (1985)
* *[[Rocky V]]* (1990)
* *[[Kummisetä osa III]]* (1990)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Terraario

**Terraario** on lemmikkieläimille tai huonekasveille valmistettu säiliö, jonka seinistä vähintään yksi on läpinäkyvä.

Terraario voidaan valmistaa lasista, muovista tai vesi- tai filmivanerista ja alumiinista. Katossa on joko ilmareikiä tai se on ritilästä tehty. Terraarion ilmankosteus ja lämpötila eroaa yleensä muun sisätilan vastaavasta. Terraariossa pidetään esimerkiksi matelijoita, pieniä jyrsijöitä sekä skorpioneja ja lintuhämähäkkejä. 

## Katso myös
*Akvaario

## Aiheesta muualla

*Terraarioeläimien hoito-ohjeita
Vedalainen uskonto

**Vedalainen uskonto** oli muinaisintialainen uskonto. Siinä tärkeässä osassa olivat rituaaliuhrit.

## Uhraaminen
Vedalaisen uskonnon tärkein muoto oli uhrirituaali, *yajna*. Uhraamisen uskottiin vedalaisessa uskonnossa olevan kaiken perusta ja alkusyy, ja koko maailmankaikkeuden uskottiin saaneen alkunsa kosmisen ihmisen uhratessa itsensä. Uhraamista pidettiin välttämättömänä, ja uhrilahjoja suoritettiin siksi kaikissa tärkeissä tilanteissa. Jokaiselle asialle oli erikseen määritelty uhrilahjansa.

Uhreina vedalaisessa uskonnossa käytettiin tavallisesti eläimiä, joita julkisissa rituaaleissa saatettiin tappaa sadoittain. Myös ihmisuhreja suoritettiin, mutta myöhemmässä vaiheessa ne korvattiin symbolisilla vastineilla kuten riisin uhraamisella. Muita tärkeitä uhrilahjoja olivat kirkastettu voi ja pyhä soma-juoma.

## Rituaalit
Vedalaiset rituaalit suoritettiin joko kotona (*grihya*) tai julkisesti (*srauta*). Julkiset rituaalit olivat sadoista erilaisista rituaaleista koostuva monimutkainen järjestelmä, ja niitä oli suorittamassa jopa kymmeniä koulutettuja uhripappeja. Julkiset rituaalit kestivät joskus useita kuukausia.

## Jumalat
Vedalaisissa rituaaleissa pyrittiin kommunikoimaan jumalien kanssa, jotka varhaisissa veda-teksteissä olivat useimmiten liitoksissa luonnovoimiin, paikkoihin tai tiettyihin ihanteellisiin ominaisuuksiin. Tärkeimmät jumalat olivat taivaanjumala Indra, merenjumala Varuna ja tulenjumala Agni. Nämä muinaiset jumalat väistyivät ajanlaskun alun tienoilla Shivan, Vishnun ja Devin kaltaisten jumalien tieltä.

## Katso myös
*Vedalainen kulttuuri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Härmämalikka

**Härmämalikka** (*Clitocybe nebularis*) on lehti- ja havumetsissä esiintyvä sieni. Sen lakki on 5–15 cm leveä ja kupera. Väriltään se on nuorena harmaanruskea, myöhemmin vaaleampi. Sieni on syötävä, mutta se tulee ennen käyttöä kiehauttaa, koska se voi aiheuttaa pahoinvointia.

## Ulkonäkö ja koko
Härmämalikka ruskeanharmaa härmäpintainen sieni. Tavallisesti iso ja tukeva. Lakki on 6-18 cm leveä, laakea ja ohutreunainen. Lakin väri on aluksi tumman harmaa tai ruskehtava, mutta vaalenee vanhemmiten vaaleanharmaaseen. Keskusta on tummempi ja valkohärmäinen. Heltat aluksi valkoiset, myöhemmin kellanvalkoiset, johteiset ja tiheässä. Itiöpöly on valkoista. Se on läheinen myrkyllisen isorusokkaan kanssa mutta eroaa siitä sen kolotyvisten helttojen ja punaisen itiöpölyn takia. Jalka on 7–10 cm pitkä ja 2–4 cm paksu, vaaleamman sävyinen, vaaleanharmaahärmeinen ja tyvi on nuijamainen. Malto on paksua ja valkoista, miedon makuista ja siinä on imelä naurista muistuttava mausteinen aromi, joka voimistuu kypsennettäessä.

## Levinneisyys
Härmämalikka on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta on harvinaisempi pohjoisempana, vaikka sitä on tavattu Lapissa asti. 

## Kasvupaikka ja elinympäristö
Härmämalikka kuuluu lahottajasieniin ja se kasvaa usein laajoissa kaarissa tai riveissä komposteissa, metsien risukasoissa, puutarhoissa ja lehdoissa. Se viihtyy kalkkisella alustalla. Se on myöhäinen sieni, jota löytää syys-marraskuussa. 

## Käyttö
Härmämalikka on syötäväksi kelpaava sieni, joka kuitenkin on ryöpättävä ennen käyttöä, koska se aiheuttaa joillekuille vatsavaivoja. Sen maku on erikoinen, ja toisinaan sanotaan, ettei sitä kannata nauttia toisen samoilla paikoilla syysmyöhällä kasvavan voimakasmakuisen sienen sinivalmuskan kanssa yhdessä gastronomisista syistä

## Kuvia
### Yleiskuvia

Tiedosto:2008-11-22 Clitocybe nebularis.jpg
Tiedosto:Clitocybe nebularis.jpg
Tiedosto:Clitocybe nebularis G3.jpg
Tiedosto:Clitocybe nebularis G3.1.jpg
Tiedosto:Clitocybe nebularis G3.2.jpg
Tiedosto:Clitocybe nebularis G3.3.jpg
Tiedosto:Clitocybe nebularisI.JPG
Tiedosto:Clitocybe nebularisII.JPG
Tiedosto:Clitocybe nebularisIII.JPG
Tiedosto:Clitocybe nebularis Nebelkappe.jpg
Tiedosto:Clitocybe nebularis Nebelkappe 2.jpg
Tiedosto:Clitocybe nebularis Podkomorské lesy.jpg
Tiedosto:Clitocybe nebularis Eestis.JPG
Tiedosto:Clitocybe nebularis MdE 2.jpg
Tiedosto:Nevelzwam.jpg

### Lähikuvia

Tiedosto:Clitocybe nebularisD.JPG
Tiedosto:Clouded Agaric Gills.JPG
Tiedosto:Cluded Agaric pileus.JPG


### Tyypillisiä kaaria

Tiedosto:Clitocybe nebularis group.jpg
Tiedosto:Lepista.nebularis3.-.lindsey.jpg
Tiedosto:Hexenring Nebelgrauer Trichterling.JPG
Tiedosto:Nebelgraue Trichterling im Bogen.jpg


## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Luontoportti: Sieniä lehtikompostissa
*Clitocybe nebularis, härmämalikka @ Natural Fungi in Finland Kuvia.
Ukonsieni

**Ukonsieni** (*Macrolepiota procera*) on ukonsieniin kuuluva syötävä sieni. 

## Koko ja ulkonäkö
Ukonsienen lakki on aluksi munan muotoinen, mutta vanhemmiten se leviää 10–30 cm leveäksi ja laakeaksi. Lakki on pohjaväriltään valkoinen ja kookkaiden tumman ruskeiden suomujen peittämä. Lakin keskustassa on tumma kohouma. Sienen malto on pehmeää ja valkeaa, samoin heltat. Ukonsienen ohut ja säikeinen jalka puolestaan on vyöhykkeittäin poikkisuomuinen ja pituudeltaan jopa 40 senttiä. Suomujen vyöhykkeisyydestä johtuen jalka voi näyttää poikkiraitaiselta varsinkin alaosastaan. Jalan tyvi on paksuuntunut ja sen puolivälin yläpuolella on selvä, irtonainen rengas. Sienen itiöpöly on valkoista. 

### Samankaltaiset lajit
Ukonsientä suuresti muistuttaa sen lähilaji, akansieni (*Chlorophyllum rhacodes*). Ukonsieni on kuitenkin tätä suurempi. Akansienen jalka, heltat ja malto myös punertuvat kosketettaessa, toisin kuin ukonsienellä. Kokematon sienestäjä voi sekoittaa ukonsienen myös myrkylliseen ruskokärpässieneen (*Amanita regalis*).

## Kasvuaika ja -paikka
Hyvinä sienivuosina ukonsieni on runsas, vaikkakin elo-syyskuussa kasvavien itiöemien esiintyvyys vaihtelee paljon. Sientä kasvaa lehtomaisissa metsänreunoissa, metsäniityillä, pihoilla, puutarhoissa ja muissa saman tyyppisissä paikoissa. Suomessa sitä tavataan etelässä yleisenä ja pohjoisempana harvinaisempana.

## Käyttö ravinnoksi
Ukonsientä voidaan käyttää sieniruuissa monin tavoin, jopa raakana. Sieni voidaan säilöä kuivaamalla, mutta liottaminen tai keittäminen hävittää sienen maun.

## Galleria

RNK 0930 Macrolepiota.jpg
RNK 0932 Macrolepiota.jpg
Macrolepiota proc.JPG
Edible fungi in basket 2019 G2.jpg
Macrolepiota procera (1).jpg
Parasol 1.JPG
Macrolepiota procera 2013 G1.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Luontoportti: Ukonsieni ''Macrolepiota procera''
*Luonnossa.org: Ukonsieni (''Macrolepiota procera'') 
*UPM Metsä: Ukonsieni ''Macrolepiota procera''
Upeaherkkusieni

**Upeaherkkusieni** (*Agaricus augustus*) on herkkusienten (*Agaricus*) sukuun kuuluva erinomainen ruokasieni.

Sienen lakki on 8–20 senttimetriä leveä. Lakki on värilään oljenkeltainen ja siinä on ruskehtavia suomuja. Malto on valkoista ja murrettaessa kellertyvää, joskus punertuvaa. Heltat ovat vaaleat ja vanhemmiten tummuvat. Itiöpöly on mustanruskeaa. Jalka on 10–20 senttimetriä pitkä ja tukeva.  Rengas on suuri ja valkoinen. Sienen haju on mantelimainen ja maku miellyttävä. Upeaherkkusieni on erinomainen ruokasieni, mutta sitä ei tule kerätä saastuneilta paikoilta, tienvarsilta tai puistoista, koska se voi tällöin sisältää korkeita raskasmetallipitoisuuksia. Upeaherkkusieni kasvaa usein pihoilla ja puistoissa, mutta myös tammi- ja kuusimetsien karikkeella. Kasvuaika on syyskuusta lokakuuhun. Suomessa upeaherkkusientä tavataan harvinaisena Etelä-Suomessa. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Upeaherkkusienen lajinimi *augustus* on annettu keisari Augustuksen mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Upeaherkkusieni (''Agaricus augustus'')
* Luontonetti: Upeaherkkusieni (Arkistoitu versio)
Selkirk (kaupunki)

**Selkirk** on kaupunki Redjoen länsirannalla Kanadassa Manitoban provinssissa, noin 20 kilometriä koilliseen provinssin pääkaupungista Winnipegistä. Kaupungin asukasluku on vuoden 2006 laskennan mukaan 9&nbsp;515.

Kaupunkilaisia työllistävät pääasiassa turismi, Gerdau/MRM -terästehdas sekä Selkirkin mielenterveyskeskus. Silta yhdistää kaupungin joen itärannalla sijaitsevaan East Selkirkin kylään. Selkirkistä on tieyhteys Winnipegiin valtatietä 9 pitkin sekä rautatieyhteys Canadian Pacific Railwayn tavaraliikenteen sivurataa pitkin.

Kaupungissa sijaitsee myös Winnipegjärven sisävesiliikenteen museo, Marine Museum of Manitoba.

## Lähteet
Niittyvahakas

**Niittyvahakas** (*Cuphophyllus pratensis*) on holvivahakkaisiin (*Cuphophyllus*) kuuluva hyvä ruokasieni. Sen lakki on 2–8&nbsp;cm leveä ja väriltään aluksi punakeltainen, mutta haalistuu ajan myötä. Malto on pintakelmun alta ja helttojen päältä punakeltaista, muualta vaaleampaa. Sientä tavataan sammaleisilla laitumilla ja metsäniityillä, mutta myös lehdoissa ja lehtimetsissä. Suomessa se on varsin yleinen syys-lokakuussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Luontonetti: Niittyvahakas (''Hygrocybe pratensis'') (Arkistoitu versio sivustosta)
Medal of Honor (videopeli)

**Medal of Honor** on DreamWorks Interactiven kehittämä ja Electronic Artsin vuonna 1999 julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli ja ''Medal of Honor'' -pelisarjan ensimmäinen osa. Pelin tapahtumat sijoittuvat toiseen maailmansotaan.

Pelihahmona ohjataan luutnantti Jimmy Pattersonia, joka on pelihahmona myös myöhemmissä *Medal of Honor* -peleissä. Patterson toimii OSS:n agenttina. Pelin tavoitteena on tuhota natsi-Saksan suunnitelmat ja eliminoida saksalaiset joukot.

## Aiheesta muualla
* 
* Planet Medal of Honor
Selkirk

**Selkirk** voi tarkoittaa:

## Maantieteessä
* Selkirk (*Royal Burgh of Selkirk*), hallinnollinen alue Skotlannissa
* Selkirk, kaupunki Manitoban provinssissa Kanadassa
* Selkirkvuoret (Selkirk Mountains), vuorijono läntisessä Kanadassa
* Selkirk Settlers Bridge, silta Winnipegissä, Kanadassa
* Lord Selkirk Park, asuinalue Winnipegissä, Kanadassa

## Tekniikassa
* Selkirk-tyyppinen höyryveturi.

## Henkilöhistoriassa
* Selkirkin jaarli (*Earl of Selkirk*), titteli
* Thomas Douglas, viides Selkirkin jaarli
* Selkirk settlers, who were brought by Douglas to the Red River Colony in Canada
* Alexander Selkirk, Robinson Crusoen hahmon esikuva
Albert Luthuli

**Albert John Luthuli** (myös **Lutuli**, 1898 – 21. heinäkuuta 1967) oli eteläafrikkalainen poliitikko, Afrikan kansalliskongressin pitkäaikainen puheenjohtaja. Luthuli asui Durbanin lähellä Natalissa (nyk. KwaZulu-Natal). Hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto vuonna 1960 väkivallattomasta apartheidin vastustamisesta, ensimmäisenä afrikkalaisena.

## Elämä

Lutulin isoisä oli pienen heimon päällikkö, ja hänen setänsä seurasi tätä päällikkönä. Lutulin isä oli nuorempi poika ja hänestä tuli kristitty lähetyssaarnaaja. Albert Lutuli syntyi lähetysasemalla Bulawayossa Etelä-Rhodesiassa  suunnilleen vuonna 1898.

Albert Lutuli opiskeli opettajaksi kristillisissä oppilaitoksissa ja työskenteli opettajana 15 vuoden ajan. Hänen mielestään mustien tuli saada samantasoista opetusta kuin valkoistenkin, eikä opiskelumahdollisuuksia saanut rajata ammatilliseen opetukseen. Hänestä tuli opettajien ammattijärjestön puheenjohtaja. Hän toimi aktiivisesti myös kirkon piirissä ja oli maallikkosaarnaaja monta vuotta.

Vuonna 1946 Lutuli liittyi ANC:hen ja vuonna 1952 hänestä tuli sen johtaja. Hän oli vuosia kotiarestissa jota lievennettiin sen verran että hän pääsi noutamaan Nobelinsa vuotta sen myöntämistä myöhemmin 1961.

## Lähteet
Brian Greene

**Brian Greene** (s. 9. helmikuuta 1963) on fyysikko ja suosittu tietokirjailija ja tieteen yleistajuistaja.

Hän on tutkinut kaikkeutta, eritoten supersäieteoriaa ja toiminut vuodesta 2003 Columbian yliopiston matematiikan ja fysiikan professorina New Yorkissa.

Greene valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1984 ja pääsi Rhodesin stipendillä Oxfordiin. Siellä hän kiinnostui supersäieteoriasta. Hän väitteli vuonna 1987 ja palasi Harvardiin. Vuonna 1990 hän siirtyi Cornellin yliopistoon New Yorkissa, missä hänestä tuli professori vuonna 1995.

Greene kirjoitti 1990-luvun lopussa supersäikeistä ja kaikkeudesta yleistajuisen kirjan, joka rikkoi monia myyntiennätyksiä ja teki kirjoittajastaan julkisuuden henkilön. *Kätketyt ulottuvuudet: Supersäikeet, ajan halkeamat ja maailmanselityksen haaste* (alkuteos *The Elegant Universe*, 1999) on yleistävä teos supersäieteoriasta ja M-teoriasta. Kirjan pohjalta tehtiin myös kolmetuntinen dokumenttielokuva. Hänen toinen teoksensa, *Kosmoksen rakenne: avaruus, aika ja todellisuus* (2004), kertoo avaruudesta, ajasta sekä Greenen käsityksistä kaikkeuden luonteesta ja todellisuuden olemuksesta. Greeneä on kehuttu hänen kyvystään saada lukijat välittämään vaikeista tieteellisisitä käsitteistä, sen lisäksi, että hän osaa selittää ne ymmärrettävästi.

Greene on luennoinut fysiikasta yli 20 maassa. Greene on myös avustanut dialogin kirjoittamisessa näyttelijä John Lithgow’ta TV-sarjassa *[[Kolmas kivi Auringosta]]*.

Brian Greene on vegaani.

## Suomennetut teokset
*

*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Brian Greene: Making sense of string theory TED talk, 2005
Symbologia

**Symbologia** on kuvitteellinen tieteenala, jonka kirjailija Dan Brown kuvaa romaanissaan *[[Da Vinci -koodi]]*. Kirjassa symbologialla tarkoitetaan symbolien tutkimista, erityisesti uskontoon ja vapaamuurauriuteen liittyvien. Symbologialla voidaan joskus viitata kirjallisuuden ja kuvataiteen symbolismiin.
Liikavarvas

**Liikavarpaat** ovat jalkateriin muodostuvia kovettumia, jotka saattavat olla erittäin kivuliaita. Liikavarpaita voidaan hoitaa leikkaus- tai lääkehoidolla. **Känsä** on samankaltainen ilmiö muualla elimistössä. Nimestään huolimatta liikavarpailla ei ole mitään tekemistä ylimääräisten varpaiden eli polydaktylian kanssa.

Liikavarpaiden synnylle voivat altistaa liian pienet tai hankaavat kengät. Liikavarpaat muodostuvat yleensä jalkoihin niihin kohtiin, joissa jalan iho hankaa kenkää vasten, jolloin hankaamisen seurauksena iho ärsyyntyy ja kovettuu.

Känsiä voi muodostua esimerkiksi käsiin alueelle, jolla käden iho esimerkiksi työn tai harrastuksen takia altistuu jatkuvalle hankaukselle.

Känsä poistetaan apteekista saatavilla lääkkeillä (voiteilla) tai esimerkiksi lääkärissä jäädyttämällä. Itse leikkaamalla känsää ei pysty poistamaan, vaan se kasvaa yleensä uudestaan samaan kohtaan, varsinkin jos jalkaan kohdistuva epätavallinen hankaus säilyy ennallaan.

## Katso myös
* Vaivaisenluu

## Tietoa muualta
*Känsä eli liikavarvas - terveyskirjasto.fi
Saattohoito

**Saattohoito** on kuolevan ihmisen hoitoa hänen viimeisinä viikkoinaan tai kuukausinaan ennen kuolemaa. Saattohoitoa annetaan vakavasti sairaille potilaille, joiden sairaus on siinä vaiheessa, ettei sitä lääketieteen keinoin kyetä parantamaan tai potilas on kieltäytynyt hoidosta. Saattohoito sinänsä ei ole riippuvainen potilaan diagnoosista. Saattohoidon tavoitteena on antaa potilaalle mahdollisimman tuskaton ja rauhallinen kuolema sekä tukea potilaan läheisiä. Saattohoidossa tulee ottaa huomioon potilaan psyykkinen, fyysinen, sosiaalinen, henkinen ja maailmankatsomuksellinen näkökulma.

Saattohoitopäätös on lääketieteellinen päätös, joka tehdään yhdessä potilaan ja/tai hänen lähiomaistensa kanssa. Saattohoitopäätös voi olla hoidonrajaus tai lopputulos pitkästä prosessista, jonka aikana on selvinnyt ettei sairautta voi parantaa. Saattohoitopäätös tehdään hoitoneuvottelujen tuloksena. Hoitolinjaukset tehdään potilasta kuunnellen moniammatillisessa työryhmässä. Päätöksiä voidaan tehdä perusterveydenhuollossa ja erikoissairaanhoidossa.

Saattohoitoa voidaan antaa kotona, terveyskeskuksen tai sairaalan vuodeosastolla sekä saattohoitokodeissa. Saattohoitokoteja on Suomessa tällä hetkellä viisi: Terhokoti Helsingissä, Karinakoti Turussa, Pirkanmaan hoitokoti Tampereella ja Koivikko-koti Hämeenlinnassa. Lappeenrantaan on perustettu maan viides saattohoitokoti, Karjalakoti, syyskuussa 2011.  Saattohoitokoteihin hakeudutaan aina lääkärin lähetteellä. Jos läheiset kykenevät hoitamaan potilasta kotona, tekee heille lääkäri tai kotisairaanhoitaja hoitosuunnitelman. Kotona pystytään hoitamaan hyvinkin heikkokuntoisia potilaita.

Saattohoitopotilaille ei yleensä tehdä ruumiinavausta kuolinsyyn selvyyden vuoksi. Ainoastaan ammattitautitapauksissa edellytetään oikeuslääketieteellistä ruumiinavausta.

## Hoitotahto

Henkilö voi ilmaista toiveensa hoitoonsa liittyen hoitotahdolla. Potilas voi kieltäytyä hänelle suunnitellusta tai jo aloitetusta hoidosta. Hoitotahto tulee silloin ajankohtaiseksi kun henkilö ei pysty enää itse ilmaisemaan tahtoaan. Hoitotahdolla ilmaistaan oma tahto liittyen esimerkiksi elämää pitkittävien hoitojen käyttöön. Hoitotahto koskee kuoleman läheisyydessä tehtäviä hoitotoimenpiteitä. Hoitotahto tehdään yleensä kirjallisena ja siinä on todistajien allekirjoitukset. Vakaa suullisesti usein ilmaistu tahto liittyen hoitoon katsotaan myös hoitotahdoksi. Psykiatrisissa sairaaloissa on käytössä psykiatrinen hoitotahto.

## Saattohuone
Saattohuone on saattohoidossa käytettävä sairaalan huone, jonne kuolemaansa lähestyvät potilaat voidaan viedä hoidettaviksi. Huoneeseen saa ottaa mukaan myös omaisen, jos haluaa. Saattohuoneet ovat kodikkaita ja rauhallisen lämpimiä, jotta potilaalla olisi turvallinen tunne viimeisinä päivinään.

## Katso myös
* Palliatiivinen hoito

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Saattohoito  (valvira.fi)
*Artikkeli saattohoidosta Terveydeksi!-lehdessä 4/2008
*Syöpäjärjestöt: Saattohoito, Kaikki syövästä
*Saattohoito - Valtakunnallisen terveydenhuollon eettisen neuvottelukunnan muistio
Mihaela Peneș

**Mihaela Peneș** (22. heinäkuuta 1947 Bukarest – 29. elokuuta 2024) oli romanialainen keihäänheittäjä. 

Kesäolympialaisissa 1964 Japanin Tokiossa Peneș voitti naisten keihäänheiton kultamitalin tuloksella 60,54. Peneș ei kuulunut kilpailun ennakkosuosikeihin, mutta ennalta vahvimmiksi ennustetut kilpailijat Elvira Ozolina (5. sija tuloksella 54,81) ja Jelena Gortšakova (pronssia tuloksella 57,06) eivät yltäneet hänen heittonsa pituuksille. Tuolloin 17-vuotiaasta Peneșistä tuli kaikkien aikojen nuorin keihäänheiton olympiavoittaja.

Peneș saavutti vielä hopeaa Budapestin EM-kilpailuissa 1966 ja Méxicon olympialaisissa 1968. Hänen ennätystuloksensa oli 60,68.

Romanian mestaruuden Peneș voitti neljä kertaa peräkkäin vuosina 1965–1968.

## Lähteet
Battlefield Vietnam

**Battlefield Vietnam** on Digital Illusions CE:n kehittämä ja Electronic Artsin julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli, joka on osa ''Battlefield''-pelisarjaa. Peli sijoittuu nimensä mukaisesti Vietnamin sotaan.

15. maaliskuuta 2005 Electronic Arts julkaisi pelistä *Battlefield Vietnam: Redux* -nimisen pakettijulkaisun, joka sisälsi päivitykset 1.01, 1.02, 1.1, ja 1.2, uusia ajoneuvoja ja uusia tasoja sekä toiseen maailmansotaan sijoittuvan modifikaation.

Uudistuksia ''Battlefield 1942'':een verrattuna ovat muun muassa mahdollisuus valita joka kentän alussa hahmon puku ja päähine kahdesta eri tyypistä. Varusteet vaihtelevat eri kentissä. 

Pelin viralliset palvelimet suljettiin 30. kesäkuuta 2014.

## Pelaaminen
Edeltäjänsä tavoin *Battlefield Vietnamissa* tavoite on valloittaa lippuja. Pelin sotatyyli on epäsymmetristä, eli kaksi epätasavertaista osapuolta, Yhdysvallat ja vietnamilaiset, sotivat keskenään. Osapuolilla on erilaiset varusteet, aseet ja ajoneuvot. Yhdysvalloilla on raskaita panssarivaunuja ja hävittäjiä, kun taas vietnamilaiset puolustautuvat ilmatorjuntatykeillä ja singoilla aseistautuneilla maavoimilla.

## Laitteistovaatimukset
*  933 MHz CPU
* 256 Mt RAM
* 3D-näytönohjain (min. 64MB)
* 1.5 Gb kiintolevytilaa
* 16x cd-asema
* DirectX 9.0b

## Vastaanotto
Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 8,5/10. Kehuja tuli muun muassa hyvin suunnitellusta moninpelistä, kritiikkiä taas muistin kuormittavuudesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut 
* Planet Battlefield
Lukemisia lapsille

**Lukemisia lapsille** (*Läsning för barn*) on Topeliuksen satukokoelma, joka ilmestyi ruotsiksi kahdeksassa osassa vuosina 1865-1896 sekä suomeksi WSOYn kustantamana vuodesta 1874 alkaen. Topelius piti esikuvanaan H. C. Andersenia ja pyrki opettamaan lapsille aikansa arvoja: isänmaanrakkautta, rohkeutta, rehellisyyttä, vanhempien kunnioittamista, armeliaisuutta ja Jumalan pelkoa. Kokoelmasta poimittuja satuja on julkaistu myös kuvakirjoina.

Tunnetuimpia tarinoita:
* Koivu ja tähti
* Adalminan helmi
* Sampo Lappalainen
* Lintu Sininen
* Tuhkimo

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lukemisia lapsille Digi.fi:ssä
* Läsning för barn, alkuperäisteos ruotsiksi topelius.sls.fi:ssä

Kirjat luettavissa Gutenberg-projektin sivuilla:
* Osa 1
* Osa 2
*
*
*
*
*
* Osa 8
DJ Muggs

**DJ Muggs**, oikealta nimeltään **Lawrence Muggerud** (s. 28. tammikuuta 1968) on Cypress Hill -yhtyeen DJ ja tuottaja. Muggerud on sukutaustaltaan italialais-kuubalainen, mutta hänet adoptoitiin norjalaiseen perheeseen. 

Uransa alkuvaiheessa Muggerud oli 7A3:n jäsen, mutta heidän levytyssopimuksensa päättyi nopeasti. Cypress Hill, jonka soundi on *Muggsin* käsialaa, nousi nopeasti yhdeksi suosituimmista rap-yhtyeistä 1990-luvulla. Sooloartistina Muggerud on työskennellyt muun muassa Trickyn kanssa, tuottanut albumeita House Of Painille ja Funkdoobiestille, ja sekä yksittäisiä kappaleita mm. Ice Cubelle, KRS-Onelle, MC Eihtille, sekä kymmenille muille artisteille.

Muggerudin albumi *The Grandmasters*, sisältää tunnetun hip-hop-artistin GZAn lyriikoita. Hänellä on myös oma radio-showsa, *Mash-Up Radio*.

*The Grandmasters* -albumi on toinen Angeles Recordsin julkaisemista levyistä. Levy-yhtiön perustivat vuonna 2005 DJ Muggs ja hip-hip-duo Self Scientific.
 
## Diskografia
DJ Muggs presents the Soul Assassins 
* Chapter One (Columbia Records) - 1997

Tricky with DJ Muggs and Grease
* Juxtapose (Island) - 1999

Muggs presents Soul Assassins 
* II (RuffLife/Intonation) - 2000

Muggs
* Dust (Anti-) - 2003

DJ Muggs featuring Chace Infinite
* The Last Assassin (Soul Assassins) - 2004

DJ Muggs presents...
* Classic Mixtape Volume One (Soul Assassins) - 2004

DJ Muggs Vs. GZA
* DJ Muggs VS. GZA/The Genius - Grandmasters - 2005

## Aiheesta muualla
* Muggsin viralliset sivut
* Cypress Hillin viralliset sivut
NNTP

**NNTP** (*Network News Transfer Protocol*) on protokolla Usenet-uutisryhmien siirtoon tietokoneiden välillä.
NNTP voi käyttää välitykseen tietovirtayhteyttä, yleensä TCP:tä.
Protokollaa käytetään asiakas- ja palvelintietokoneiden välillä.

## Standardit

NNTP määritellään seuraavissa RFC-dokumenteissa:
*  "Network News Transfer Protocol: A Proposed Standard for the Stream-Based Transmission of News." 
*  "Standard for Interchange of USENET Messages." 
*  "Common NNTP Extensions." 

NNTP käyttää TCP-porttia 119 ja SSL:n kanssa porttia 563.

## Lähteet
Jüri Tamm

**Jüri Tamm** (5. helmikuuta 1957 Pärnu, Viron SNT, Neuvostoliitto – 22. syyskuuta 2021) oli moukarinheittäjä, joka kansainvälisellä tasolla edusti Neuvostoliittoa ja myöhemmin Viroa. Kansallisuudeltaan hän oli virolainen ja meni sittemmin mukaan politiikkaan.

Juri Sedyh heitti ennen Moskovan olympialaisia 16. toukokuuta 1980 Leselidzessä käydyissä Neuvostoliiton moukarimiesten kevätkilpailuissa uuden maailmanennätyksen 80,38. 23-vuotias Tamm heitti kuitenkin myöhemmin kahdeksan senttiä pitemmälle ja Sedyh kahden heittokierroksen kuluttua jälleen vielä pitemmälle, lukemiin 80,64. Tammista tuli näin yksi lyhimpiä aikoja urheilutuloksen maailmanennätystä hallussaan pitäneistä ihmisistä.

Moskovan olympialaisissa Tamm sijoittui Neuvostoliiton kolmoisvoittoon päättyneessä kisassa pronssille tuloksella 78,96 Sergei Litvinovin (80,64) ja Sedyhin (81,80) takana. Vuonna 1984 Los Angelesin olympialaisissa Tamm ei ollut mukana Neuvostoliiton ja muiden itäblokin maiden boikotin vuoksi. 1987 MM-kisoissa Tamm saavutti hopeaa, ja 1988 Soulin olympialaisista toisen olympiapronssinsa. 

1992 Barcelonan olympialaisissa 35-vuotias Tamm edusti itsenäistynyttä kotimaataan Viroa ja sijoittui viidenneksi. 

Oman ennätyksensä 84,40 hän heitti 9. syyskuuta 1984 Banská Bystricassa. Aktiiviuransa aikana hänen mittansa olivat 190 senttimetriä ja 110 kilogrammaa. Tamm voitti moukarinheitossa Neuvostoliiton-mestaruuden 1987–1988, ja Viron itsenäistymisen jälkeen Viron-mestaruuden vuosina 1991 sekä 1993–1994. 

Tamm toimi vuodesta 1999 vuoteen 2010 Viron parlamentissa riigikogussa kansanedustajana sosiaalidemokraattien ryhmässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Tamm Viron Riigikogun sivulla (arkistoitu versio)
Tšuktšien niemimaa

**Tšuktšien niemimaa** () on Venäjän ja samalla koko Euraasian itäisin niemimaa Koillis-Siperiassa. Se ulottuu idässä Beringinsalmeen, joka erottaa sen Pohjois-Amerikasta, ja salmen rannalla on Aasian itäisin kohta Dežnevinniemi.  Pohjoisessa niemimaa rajoittuu Jäämereen ja etelässä Beringinmereen, joka on Tyynenmeren pohjoisin osa. 

Niemimaa kuuluu Tšukotkan autonomiseen piirikuntaan, ja sen asukkaat ovat pääosin tšuktšeja.

Niemimaalta Uelenista on kotoisin esimerkiksi tšuktšeihin kuuluva kirjailija Juri Rytheu.

## Lähteet
Helvetinjärven kansallispuisto

**Helvetinjärven kansallispuisto** on Pirkanmaalla Ruoveden kunnassa sijaitseva vuonna 1982 perustettu, 49,8 neliökilometrin laajuinen kansallispuisto, jonka hoidosta vastaa Metsähallitus. Helvetinjärveä luonnehtivat miljoonia vuosia vanhat rotkolaaksot, jotka luovat pirkanmaalaiseen ikimetsään jylhän ja vaihtelevan luonteen. 

Alueella sijaitseva Haukanhieta on suosittu uintiranta ja telttailualue. Puistossa on kaksi virallista kiipeilypaikkaa: Sammakkolampi kalliokiipeilijöille ja Iso Helvetinjärven pohjoisranta jääkiipeilijöille.

## Luonnon monimuotoisuus

Kansallispuisto on pääosin entistä talousmetsää. Vuonna 2010 raivonneet myrskyt kaatoivat paljon metsää Helvetinjärven kansallispuistossa. Myrskyn jäljet monipuolistavat kansallispuiston luontoa, koska kaatuneet puut jätetään kansallispuistossa lahoamaan. Tämä auttaa monia hyönteisiä, kuten kovakuoriaisia ja kaksisiipisiä, jotka ovat riippuvaisia lahopuusta.

## Helvetinkolu
Alueen useista rotkoista tunnetuin on varsinaisen Helvetinjärven kaakkoiskulmassa sijaitseva Helvetinkolu, joka on ollut tunnettu matkailunähtävyys jo 1800-luvulla. Sen vieressä on päivätupa nuotiopaikoilla varustettuna. Helvetinjärven rannalle rakennettiin maja 1920-luvulla Visuveden nuorisoseuran toimesta. Maja lahjoitettiin kunnalle, joka edelleen lahjoitti sen valtiolle kansallispuistoa varten.

## Helvetin portti
Helvetin portilla on ravintola, WC, suihku, vesipiste, asuntoautoalue, mökkivuokrausta ja pysäköintialue. Ravintolassa on infopiste, matkamuistomyyntiä sekä lähiruokaa kuten mm. villisikaa ja strutsia alueella olevalta tilalta, jonne on ilmainen pääsy. Portti on kahdesta juuret taivasta kohden seisovasta puusta tehty tervattu sisäänkäynti kansallispuistoon Kankimäen alueella. Helvetinkoluntie jatkuu Visuvedentieltä Helvetin portin ohi Laakanperään. Opasteet kantatie 66:lta.

## Liikenneyhteydet
Matkahuolto liikennöi Tampereelta ja Helsingistä Ruovedelle kansallispuiston itäpuolelle. Tampereen seudun joukkoliikenteen linja 85V Tampereelta Virroille kulkee kansallispuiston länsipuolelle.

## Kuvia


Tiedosto:Helvetinkolu panorama.jpg|Kallioista maastoa, kuvassa näkyy Helvetinkolu.
Tiedosto:The Helvetinkolu Gorge.jpg|Helvetinjärvi.


## Katso myös
* Luettelo Helvetinjärven kansallispuiston järvistä

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Luontoon.fi – Helvetinjärven kansallispuisto
* PirkanmaanVirkistysalueyhdistys.fi  - Helvetinjärven kansallispuisto
* Metsähallitus  - Helvetinjärven kansallispuiston kävijätutkimus 2006
* Metsähallitus - Helvetinjärven kansallispuiston kävijätutkimus 2013
* Toivanen, Anssi: Ruoveen Helvetinkolua koluamassa
Hakaneula

**Hakaneula** on neula, joka sisältää jousen ja hakasen avulla kiinni pysyvän lukitusmekanismin. Lukittu hakaneula muodostaa silmukan, joka estää neulaa luistamasta pois paikaltaan. Hakaneulan avulla voidaan kiinnittää kankaita toisiinsa tai esimerkiksi heijastimen naru kiinni kankaaseen.

Hakaneuloja käytetään sellaisenaan korvakoruina ja vaatteiden koristeina esimerkiksi punk-tyylissä.

Koneenosien lukitsemiseen käytetään usein sokkaa, joka muistuttaa toiminnaltaan hieman hakaneulaa. Myös rintaneuloissa käytetään hakaneulan kaltaista kiinnitysmekanismia.

## Historia

Muinaiset kreikkalaiset, italialaiset ja sisilialaiset olivat jo käyttäneet yksinkertaista hakaneulaa. Niissä ei ollut säppeä tai jousia, jotka auttavat lukitsemaan neulan paikoilleen.

Nykyaikaisen hakaneulan keksi yhdysvaltalainen Walter Hunt vuonna 1846. Hunt oli velkaa 15 dollaria ja mietti kuinka maksaisi velkansa takaisin. Hän mietti työpöytänsä ääressä ja väänteli käsissänsä metallilangan palaa. Kolmen tunnin jälkeen hän oli taivutellut huomaamattaan hakaneulan muodon. Hunt myi keksintönsä oikeudet velkojalleen 400 dollarilla. Keksintö patentoitiin heinäkuussa 1849. 

Huntin hakaneulat valmistettiin alun perin kuuden metallin yhdistelmästä: kupari, rauta, alumiini, kulta, hopea ja platina yhdistettiin sulattamalla, minkä jälkeen ne muotoiltiin hakaneulaksi.

## Nimityksiä
Hakaneulasta käytetään eri murrealueilla (pääosin Pohjanmaalla) myös nimityksiä pinnaneula (lienee ruotsinkielestä) ja taipperineula, joka tulee englannin kielen vaippaneulaa tarkoittavasta sanasta (diaper pin). Hieman pohjoisempana käytetään nimitystä poikaneula.

## Lähteet
* http://www.sjmv.org/Campus/Class/scinventors/safetypin/SafetyPin.html
Magas (kaupunki)

**Magas** (ing. ja ) on Venäjän federaatioon kuuluvan Ingušian pääkaupunki. Kaupunki perustettiin vuonna 1995 ja pääkaupunki siitä tuli vuonna 2002, jolloin se korvasi aiemmin pääkaupunkina olleen Nazranin. Magas sijaitsee maanteitse 9 kilometriä Nazranin eteläpuolella.

## Asukasluvun kehitys
Hallintokaupunki Magas on asukasluvultaan hyvin pieni.
* 275 (2002)
* 2&nbsp;502 (2010)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Piparkakkutalo

**Piparkakkutalo** on piparkakkutaikinasta rakennettu syötävä koriste, joka on suosittu etenkin jouluna. Piparkakkutalot voivat olla muodoltaan esimerkiksi mökkejä, linnoja tai kirkkoja. Piparkakkutalon osat muotoillaan aluksi taikinasta, paistetaan erilleen ja kootaan rakennuksen muotoiseksi kiinnittämällä ne toisiinsa sulatetun sokerin tai sokeriveden avulla. Talo voidaan koristella esimerkiksi makeisin, hedelmin, sokerivesikuorrutteella tai tomusokerilla. Piparkakkutalo pohjautuu saksalaisiin satuihin.

## Historia
Piparkakkutaloperinne on paljon uudempi kuin piparkakut. Suomen ensimmäinen piparkakkutalo tehtiin Lucian päivän tienoilla vuonna 1919, minkä jälkeen tapa on yleistynyt. Piparkakkutalot ovat peräisin Saksasta, jossa Grimmin veljesten Hannu ja Kerttu -satu innosti kotileipureita tekemään jouluisin noita-akan mökkejä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Piparkakkutalon teko-ohjeet, Yhteishyvä
* Piparkakkutalon valmistusvideo, Myllyn Paras
* Expressen: Bästa tipsen när du ska bygga pepparkakshus 
* Expressen: Pepparkakshus slår rekord som allra störst
Yuma (Arizona)

**Yuma** on kaupunki Yuman piirikunnassa Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Arizonan lounaiskulmassa lähellä Kalifornian ja Meksikon rajaa. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 98&nbsp;285. Vuosina 2010–2019 väkiluku kasvoi 8,3 prosenttia. Yuman pinta-ala on noin 311,5 neliökilometriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yuman viralliset kotisivut
Pribilofsaaret

**Pribilofsaaret** tai *Pribylovinsaaret* (, joskus myös *Fur Seal Islands*) on Yhdysvalloille kuuluva vulkaaninen saariryhmä Beringinmeressä. Alaskan osavaltioon kuuluva 200 km² kokoinen saariryhmä sijaitsee noin 450 km Alaskan mantereesta. Saarilla asuu noin 700 ihmistä, jotka ovat keskittyneet St. Paulin ja St. Georgen kaupunkeihin, jotka sijaitsevat samannimisillä saarilla.

Saaret löydettiin vuonna 1767, ja vuonna 1788 niillä vieraili venäläinen merenkulkija Gavriil Pribylov, jonka mukaan saariryhmä on saanut nimensä. Pribylov huomasi saarelle kiima-aikaan kerääntyvät turkishylkeet (pohjanmerikarhu, *Callorhincus ursinus*), joiden ansiosta saarista tuli myöhemmin kuuluisia. 

Vuonna 1867 saariryhmä siirtyi Alaskan mukana Venäjältä Yhdysvalloille. Vuosina 1870−1890 Yhdysvaltain hallitus vuokrasi saaria Alaska Commercial Company -yhtiölle. Vuodet 1890−1910 North American Commercial Company -yhtiöllä oli monopoli saarien turkispyyntiin. Tämä aiheutti alueen hyljekannan huomattavan supistumisen.

Vuoden 1966 *Fur Seal Act* (”turkishyljelaki”) kielsi turkishylkeiden pyynnin Pribilofsaarilla muilta kuin alkuperäiskansoilta. 

Saaret tunnetaan nykyisin lintubongareiden paratiisina. Niillä elää noin 240 lajia, joista monia ei tavata muualla Pohjois-Amerikassa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yuma

**Yuma** viittaa seuraaviin:

* yumat eli quechanit, alkuperäiskansa
* Yuma, kaupunki Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa
* Yuma, kaupunki Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa
* Yuma, joki Dominikaanisessa tasavallassa
* Yuman aavikko, aavikko Yhdysvaltain ja Meksikon rajalla
* Yuman piirikunta, piirikunta Arizonan osavaltiossa Yhdysvalloissa
* Yuman piirikunta, piirikunta Coloradon osavaltiossa Yhdysvalloissa
* Yuma, arawakien käyttämä nimi Long Island -saaresta Bahamasaarilla
Shumagininsaaret

**Shumagininsaaret** () on 20 saaren muodostama ryhmä Alaskan mantereen eteläpuolella. Suurimmat saaret ovat Unga Island, Popof Island ja Nagai Island. Alueella asuu muun muassa aleutteja. Suurimmassa kaupungissa Sand Pointissa on vajaa 900 asukasta. Saaret on nimetty Vitus Beringin vuoden 1741 retkikunnan mukana olleen ja sillä keripukkiin kuolleen merimiehen Nikita Šumaginin mukaan.
Manipogo

**Manipogo** on väitetty järvihirviö, joka huhupuheiden mukaan elää Kanadassa, Manitoban Manitobajärvessä. Hirviötä on kuvattu suurikokoiseksi ja mustaksi käärmeeksi tai ankeriaaksi, ja sillä kerrotaan olevan selässään yhdestä kuuteen kyttyrää tai kohoumaa.  Hirviöhavaintoja tästä merikäärmeen kaltaisesta olennosta on tehty karkeasti arvioiden vuodesta 1900 lähtien. Elokuussa 1962 kaksi kalastajaa sai otettua siitä valokuvan. Kuvassa olion vartalo on osittain taipunut kaarelle ylöspäin. Kalastajien kertoman mukaan sen pituus oli vähintään 3,5 metriä.

## Katso myös
* Ogopogo

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Unknownexplorers.com - Manipogo 
* Search for Manipogo   
* British Columbia Scientific Cryptozoology Club – Manipogo
David Brewster

**David Brewster** (11. joulukuuta 1781 – 10. helmikuuta 1868) oli skotlantilainen tutkija ja kirjoittaja. Hän on tunnettu erityisesti valoa koskevista tutkimuksistaan sekä kaleidoskoopin keksimisestä.

Brewster syntyi Jedburghissa. 12-vuotiaana poika lähetettiin Edinburghin yliopistoon tavoitteena hankkia tuleva elinkeino pappissäädyssä. Brewster oli kuitenkin jo osoittanut kiinnostusta luonnontieteisiin. Hän suoritti loppuun teologiset opintonsa, mutta eräs hänen opiskelutovereistaan houkutteli Brewsterin tutkimaan valon diffraktiota.

Brewsterin tutkimuskohteita olivat erityisesti valon polarisoituminen taittumisen ja heijastumisen seurauksena sekä valon absorptio. Suurelle yleisölle hän tuli tunnetuksi, kun hän noin vuonna 1815 keksi kaleidoskoopin, josta pian tuli suosittu laite. Hän kehitti myös stereoskoopin tekniikkaa ja paransi Ison-Britannian majakoita. Kirjalliset työnsä hän aloitti vuonna 1799 kirjoittamalla säännöllisesti Edinburghin sanomalehteen. Myöhemmin hän toimitti useitakin tieteellisiä lehtiä ja osallistui tietosanakirjojen toimitustyöhön. Brewster kirjoitti muun muassa *[[Encyclopædia Britannica]]an* optiikkaan ja sähkömagnetismiin liittyviä artikkeleja. Tämän lisäksi hän julkaisi useita omia teoksia.

Brewsterin tutkimustapa oli ennen kaikkea empiirinen eli kokeisiin ja havaintoihin perustuva. Hän ei kehittänyt valon luonteen selittävää teoriaa, vaikka valon aalto- ja hiukkasluonteen välinen taistelu kävi hänen elinaikanaan kuumana.

## Teoksia
**Treatise on the caleidoscope*. Edinburgh (1819)
**Letters on natural magic*. Lontoo (1831)
**Treatise on Optics*. London (1832)
**Life of Sir Isaac Newton*. Edinburgh (1832)
**Memoirs of the life, writings, and discoveries of Sir Isaac Newton*. Lontoo (1855)
**Martyrs of Science*. Edinburgh (1841)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sir David Brewster  – lyhyt elämäkerta  
*The Brewster Kaleidoscope Society
Foxsaaret

**Foxsaaret**  () on saariryhmä, joka on osa Aleuttien saaristoa Alaskassa Tyynellämerellä. Foxsaaret on lähimpänä Pohjois-Amerikan mannerta ja on sen Alaskan niemimaata sijaitseva saariryhmä Aleuteilla. 

Aleutit asuttivat saaria vuosisatoja. Ensimmäiset eurooppalaiset kävivät saarilla vuonna 1741, jolloin Venäjän laivaston palkkaama tanskalainen merenkulkija Vitus Bering etsi uusia alueita Venäjän turkispyynnin tarpeisiin.

Saariryhmän suurimmat saaret (lännestä itään) ovat Amuchta, Unaska, Uluga, Umnak, Amaknak, Unalaska, Akutan, Akun, Unimak ja Sannak.

Saariryhmän englanninkielinen nimi Fox Islands on käännös venäläisten turkiskauppiaiden ja tutkimusmatkailijoiden sille 1700-luvulla antamasta nimestä Лисьи острова, *Lisji ostrova* ("Kettusaaret").

## Lähteet
Pyhä vuori

**Vuoria** on pidetty monissa uskonnoissa **pyhinä** siksi, että ne ovat lähellä taivasta tai ikään kuin maan ja taivaan välissä. Vuorelle kiipeäminen vienyt ihmisiä lähemmäksi taivasta, joka on jumalien todellisuus. Esimerkiksi Vanhassa testamentissa kristinuskon Jumala antoi Siinain vuorella Moosekselle kymmenen käskyä. Myös joidenkin vuorten vulkaaninen toiminta on herättänyt kunnioitusta. Vuori on voitu kokea jopa maailmanpylvääksi, joka kannattaa taivasta ja yhdistää sen maahan. Vuori on voitu ajatella maailman keskukseksi. Pyhille vuorille viedään uhrilahjoja tai niillä käydään hakemassa uskonnollisia kokemuksia. Pyhä vuori voi olla seudun vuorista suurin tai näyttävin, mutta ei välttämättä. Se voi olla myös erikoisen muotoinen, eri kivilajia kuin muut tai huomiota herättävässä paikassa. Vuoren pyhyys voi johtua myös siellä tapahtuneesta asiasta (todesta tai legendasta), esimerkiksi Neitsyt Marian väitetään käyneen Athos-vuorella. Saattaa tosin olla, että joskus paikkaa on ensin kunnioitettu ja sitten kehitetty tätä kunnioitusta tukeva legenda.

## Pyhiä vuoria
* Fuji-vuori Japanissa
* Uluru (Ayers Rock) Australiassa
* Mount Everest (Sagarmatha) Nepalissa
* Aaronin vuori Jordaniassa
* Taishan Kiinassa
* Athos Kreikassa
* Mooria Israelissa
* Ararat Turkissa

## Pyhät tunturit ja mäet
Pyhiä vuoria ovat vastanneet alueilla, joilla ei ole korkeita vuoria, pienemmät mäet, tunturit ja vaarat. Lapissa saamelaiset ovat pitäneet useita tuntureita pyhinä, muun muassa Haltia ja Saanaa. Suomessa melko pieniäkin mäkiä on pidetty pyhinä. Tällainen on ollut esimerkiksi Koli. Kolilla on käyty uhraamassa vuorenhaltijoille. Kansalaisen karttapaikan mukaan Suomessa on kaksikymmentä Pyhävuori, -mäki tai -kallio -nimistä kohoumaa.
Skandinavismi

**Skandinavismi** on 1800-luvulla syntynyt ajatus kaikkien skandinaavien yhtymisestä yhden ja saman valtion alaisuuteen. Ajatus syntyi ja vaikutti erityisesti akateemisissa piireissä.

Tanskan, Ruotsin ja Norjan samankaltaisen kulttuuriperinnön ja kielen sekä yhteisen historian ajateltiin mahdollistavan niiden yhdistymisen. Esimerkiksi Kalmarin unionin aikoihin 1300- ja 1400-luvuilla Skandinavian mailla oli ollut yhteinen hallitsija. 

Poliittinen skandinavismi romahti 1864 käytyyn Tanskan–Preussin sotaan Ruotsin kieltäydyttyä auttamasta Tanskaa muuten kuin vapaaehtoisjoukoilla. Ensimmäisen maailmansodan aikana sanomalehti *Det Nya Swerigen* kustantaja Adrian Molin määritteli teoksessa *Sveriges utrikespolitik i världskrigets belysning* uutta skandinavismia, jossa Ruotsilla olisi johtava rooli. Skandinavismin perinne on säilynyt pohjoismaisen kulttuuriyhteistyön muodossa.

Aiemmin 1700-luvun lopulla vaikutti kirjallisissa piireissä skandinavismi, jonka aikana perustettiin kaksi lyhytaikaista aikakauskirjaa.

## Katso myös
* Heimoaate 
* Pangermanismi 
* Panslavismi
* Suur-Suomi
* Gustaf Lorentz Sommelius

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Manitobajärvi

**Manitobajärvi** () on laaja, pinta-alaltaan 4&nbsp;624 km² järvi Pohjois-Amerikan keskiosissa, Manitoban provinssissa Kanadassa. Järvi sijaitsee noin 75 kilometriä luoteeseen provinssin pääkaupungista Winnipegistä.

Epäsäännöllisen muotoinen, noin 200 kilometriä pitkä  ja noin 45 kilometriä leveä järvi on pienin kolmesta suuresta Manitoban järvestä; toiset kaksi ovat Winnipegjärvi ja Winnipegosisjärvi. Järvet ovat muodostuneet esihistoriallisen Agassiz-jääjärven vetäytyessä. Manitobajärvessä sijaitsee suuri saari, jossa on järvi: tässä järvessä on myös saaria. 

Manitobajärveen laskevat Winnipegosisjärven lisäksi Waterhenjoki, ja järvi laskee koilliseen Winnipegjärveen Dauphinjoen kautta: täten Manitobajärvi on osa Nelsonjoen valuma-aluetta.

Järven eteläisin kärki sijaitsee 24 kilometriä pohjoiseen Portage la Prairien kaupungista. Eteläinen ranta on suoaluetta, joka tunnetaan nimellä *Delta Marsh*; se on Pohjois-Amerikan suurimpia vesijättösoita. Alue on tärkeä muuttolintujen levähdysalue. Järvi oli aiemmin tärkeä kaupalliselle kalastukselle, mutta nykyään siellä kalastetaan ammattimaisesti vain talvisin.

Järven rannalla sijaitseviin asutuskeskuksiin kuuluvat muun muassa Fairford, Steep Rock, St. Laurent ja Amaranth.

## Historia
Assiniboine-intiaanien asuttaman järven teki eurooppalaisille tunnetuksi ranskalainen turkiskauppias Pierre La Vérendrye vuonna 1738, joka antoi järvelle nimeksi *Lac des Prairies* (*Preerian järvi*). Myöhemmin järvi toimi osana Hudson's Bay Companyn turkiskauppareittejä.

Järven nimi on perua cree-intiaanien antamasta nimestä *manitou-wapow* tai ojibwa-intiaanien käyttämästä muodosta *manitou-bah*, jotka molemmat tarkoittavat *Suuren Hengen, Manitoun, salmea*. Tällä intiaanit tarkoittivat kapeaa salmea järven keskiosassa, nykyisissä kartoissa paikan nimi on The Narrows.

Useiden vuosien ajan on väitetty, että järvessä asustaa samanlainen järvihirviö kuin Loch Nessin hirviö tai Ogopogo. Hirviön nimeksi onkin annettu Manipogo.

## Asutuskeskuksia järven rannalla
:Crane River, Delta, Guynemer, Kinosota, Meadow Portage, Oak Point, Reykjavik, St. Ambroise, St. Laurent, Steep Rock, Toutes Aides, Wapah

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pilkkikalastusta Manitobajärvellä St. Laurentin Metis-intiaanien kanssa
Analyyttinen geometria

**Analyyttinen geometria** on geometrian osa-alue, joka soveltaa geometristen ongelmien ratkaisemiseen matemaattista analyysiä ja algebraa. Geometriset ongelmat saadaan muutettua algebrallisiksi yhtälöiksi ottamalla käyttöön ns. karteesinen koordinaatisto. Koordinaatiston otti käyttöön ranskalainen René Descartes (Cartesius) vuonna 1637 teossarjassaan, jonka osat olivat Metodin esitys, Optiikka ja Meteorologia sekä analyyttisen geometrian perusteet sisältänyt tutkielma Geometria (). Teoksen ansiosta Descartesia pidetään nykyisin analyyttisen geometrian perustajana.

Koordinaatiston avulla tasogeometriassa jokainen piste voidaan kuvata kahden ja avaruusgeometriassa kolmen muuttujan avulla. Näiden muuttujien arvoja sanotaan ko. pisteen koordinaateiksi. 

Analyyttisen geometrian perusobjekteja pisteiden ohella ovat suorat ja erilaiset kartioleikkaukset (ympyrä, ellipsi, paraabeli ja hyperbeli). Suorat voidaan kuvata ensimmäisen ja kartioleikkaukset toisen asteen yhtälöillä.

Lineaaristen ongelmien käsittelyyn erittäin käyttökelpoisen työkalun tarjoaa matriisilaskenta.

Karteesisten koordinaatistojen käyttöönotto on merkittävällä tavalla vaikuttanut mm. mekaniikan, sähköopin ja niihin perustuvien insinööritieteiden kehitykseen, ja siten koko länsimaisen teknistieteellisen sivistyksen muodostumiseen.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla

*Matematiikkalehti Solmu, Erkki Luoma-aho: Matematiikan historia aihealueittain, Analyyttinen geometria (pdf)