open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Heinäjoki (Janakkala)

**Heinäjoki** on yksi Janakkalan kylistä. Kylän pohjoisosa kuului aikaisemmin vuonna 1967 lakkautettuun  Vanajan kuntaan. Turengista Heinäjoelle on noin 6 kilometriä. Heinäjoen naapurikyliä ovat Koljala, Kerkkola, Mallinkainen ja Saloinen. Heinäjoella toimii ala-aste, jossa oppilaita on kolmisenkymmentä. Heinäjoen kylän alueella asukkaita on 242 (31.12.2000). Heinäjoelta on kotoisin elokuvaaja Pasi Myllymäki ja painija  Veikko Lahti.

Heinäjoen vapaapalokunta perustettiin 1924, ja toiminta jatkuu vieläkin. Heinäjoen vpk:n ensimmäinen kalusto oli käsivoimin toimiva paloruisku 60 metrin letkulla.

## Aiheesta muualla
* Heinäjoki; Janakkalan kunta
* http://koti.aina.net/~heinajoki/ Heinäjoen kyläseura
*
Jäniskosken–Niskakosken alue

**Jäniskosken–Niskakosken alue** on 176 neliökilometrin laajuinen alue Lapissa Inarijärvestä itään Paatsjoen varrella. Alue myytiin Neuvostoliitolle 18. huhtikuuta 1947 Petsamon nikkelikaivoksen energiansaannin turvaamiseksi alueella sijainneen Jäniskosken voimalaitoksen ja Niskakosken säännöstelyaltaan avulla. Vaihtoehtona olleeseen tuhotun voimalan uudelleenrakentamiseen ei katsottu Suomessa olleen tuolloin varaa. Alue liitettiin osaksi saksalaisten tilisaatavien maksusopimusta ja arvioitiin 700 miljoonan markan arvoiseksi. Jäniskosken–Niskakosken alue ei kuulunut Neuvostoliiton alkuperäisiin aluevaatimuksiin.

Suomelle kuuluessaan alue oli osa Inarin kuntaa. Nykyisin alue kuuluu Petsamon piirin Nikkelin kuntaan.

## Katso myös
* Suomen rajamuutokset

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Sopimus Jäniskosken–Niskakosken alueen myynnistä  Finlex.
Traakki

**Traakki** (tai **draakki**) on lohikäärmeen pienempikokoinen sukulainen. Toisin kuin lohikäärmeellä, traakilla on vain kaksi raajaa ja siivet. Usein traakit eivät voi syöstä tulta, kun taas lohikäärmeet voivat.

Traakeista kertovia taruja on ollut muun muassa Kiinassa, Egyptissä, Etiopiassa, Skandinaviassa ja asteekkien keskuudessa. Traakki-sana on väännös ruotsinkielisestä sanasta *drake* ja tämä taas latinalaisesta *draco*. Traakki on suosittu vaakunaeläin Britanniassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa, missä sitä kutsutaan englanninkielisellä nimellä *wyvern*.

Keskiajan Euroopan traakin hengitys löyhkää rikiltä ja raadolta ja sen nenästä loimuaa tuli. Se tuhoaa kokonaisia kyliä yhdellä hännän pyyhkäisyllä ja murskaa uhrit hännällä kuristamalla.

Vaakunaeläimenä traakki edustaa voimaa ja valtaa, mutta myös pahuutta ja kateutta.

Traakit ovat tarinoiden mukaan myös lohikäärmeitä, joilla ei ole erillisiä etujalkoja. 

Ruumiinosat: Nahkasiivet, suomupeitteinen pää, vankat jalat, pitkä häntä.
4-4-2: Suoraa puhetta jalkapallosta

**4-4-2: Suoraa puhetta jalkapallosta** oli suomalainen kotimaiseen jalkapalloiluun keskittyvä television keskusteluohjelma. Ohjelmaa lähetti Nelonen Veikkausliigan kauden 2005 aikana maanantain myöhäisillassa. Keskusteluohjelman juontajana toimi Matti Eve, ja vieraina oli usein suomalaisia jalkapallon pelaajia ja lajin muita vaikuttajia.
Daniel Barenboim

**Daniel Barenboim** (s. 15. marraskuuta 1942 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalais-israelilainen kapellimestari ja pianisti. Barenboim saavutti ensin mainetta pianistina, mutta nykyään hänet tunnetaan ennen kaikkea orkesterinjohtamisestaan. Kapellimestarina hän on juhlittu varsinkin Wagnerin teosten johtamisesta ja hän onkin ollut vakiovieras Bayreuthin  musiikkijuhlilla.

## Urasta ja elämästä
Barenboim syntyi Buenos Airesissa, hänen vanhempansa olivat Ukrainan juutalaisia ja toimivat pojan ensimmäisinä soitonopettajina. Perhe muutti Israeliin 1952. Kaksi vuotta myöhemmin Barenboim muutti Itävaltaan opiskelemaan pianonsoittoa ja orkesterin johtamista.

Barenboimin debyytti oopperakapellimestarina oli vuonna 1973 Edinburghin festivaaleilla, jossa hän johti Mozartin *[[Don Giovanni]]n*. Ensiesiintyminen Bayreuthissa oli 1981. Hän johti siellä säännöllisesti aina vuoteen 1999 asti. Barenboim oli naimisissa kuulun sellistin, Jacqueline du Prén, kanssa. Du Pré sairastui multippeliskleroosiin vuonna 1973 ja kuoli vuonna 1987. Juutalaisuuden sanottiin estäneen avioeron. Barenboim on sittemmin elänyt Pariisissa pianisti Jelena Baškirovan kanssa. Pari meni naimisiin 1988 ja heillä on kaksi lasta.

Vuosina 1991–2004  Daniel Barenboim oli Chicagon sinfoniaorkesterin musiikillinen johtaja. Hän oli myös Berliinin valtionoopperan musiikillinen johtaja vuodesta 1992. Hän ilmoitti jättävänsä tämän tehtävän terveydellisistä syistä tammikuun lopussa 2023. Barenboimin Wagner-esitys Jerusalemissa 2001 herätti vihaa, koska säveltäjä Richard Wagner yhdistetään Israelissa antisemitismismiin.

Barenboim on Israelissa kiistelty hahmo, koska hän edistää saksalaista musiikkia ja vastustaa julkisesti Israelin Länsirannan miehitystä. Barenboim hankki alkuvuodesta 2008 Palestiinalaishallinnon passin. Hänellä on myös Israelin, Argentiinan ja Espanjan kansalaisuus.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Barenboim, Daniel: *Elämäni musiikissa.* Suomentanut Seppo Heikinheimo. WSOY, Helsinki. 1993. 

## Aiheesta muualla

* Guardian-lehden artikkeli
Hanna Partanen (leipuri)

**Anna Johanna (Hanna) Partanen** (o.s. **Kerman**) (1. marraskuuta 1891 Kuopio – 30. kesäkuuta 1969 Kuopio) oli suomalainen leipuri, joka oli tunnettu kalakukoistaan. Häntä on sanottu kaikkien kalakukkojen äidiksi, jonka ansiosta kukko on levinnyt ympäri Suomen. Hän aloitti leipomotoiminnan vuonna 1931 ja on ollut täten uranuurtajana kalakukkojen kaupallisessa valmistuksessa. Vuosien kuluessa valikoima on laajentunut kalakukoissa ja muissa leipomotuotteissa, jotka edelleen tehdään perinteisen tavan mukaan käsityönä ja suomalaisista raaka-aineista (tärkein suomalainen ruis) Kuopion keskustassa Kasarmikadulla sijaitsevassa leipomossa. 

Hanna Partasen nimeä kantava leipomo Kuopiossa työllistää vuodenajoista riippuen 10–20 työntekijää. Leipomon myynti on noin 1,2 miljoonaa euroa vuodessa.

Myös Hanna Partasen miniällä *Irene Partasella* (s. 15. joulukuuta 1923 Ilomantsi) on Kuopiossa oma kalakukkoleipomonsa, jonka omisti vuoteen 2014 saakka hänen tyttärensä Katariina Helin. Irene Partasen kalakukkoleipomo meni konkurssiin maaliskuussa 2014 ja liiketoiminnan jatkajaksi tuli kuopiolainen torimyyjä Jarmo Komulainen.

Syyskuussa 2019 paljastettiin muistolaatta, joka on kiinnitetty Hanna Partasen kalakukkoleipomon (Kasarmikatu 15) seinään.

Syksyllä 2025 Kuopion kaupunginteatterissa saa ensi-iltansa musikaali Täydellinen resepti, joka kertoo Hanna Partasen tarinan.

## Lähteet
*Minna Canthin jalanjäljillä 
*
*Pohjois-Savon muisti 
*Suomen kuuluisimman kalakukkoleipurin syntymästä 125 vuotta Yle 1.11.2016.
*Tietoa yrityksestä  Kalakukkoleipomo Hanna Partanen Oy.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kalakukkoleipomo Hanna Partasen kotisivut
Amazonas (Brasilia)

**Amazonas** on osavaltio Brasilian luoteisosassa. Siellä on arviolta 4&nbsp;001&nbsp;667 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 1&nbsp;559&nbsp;162 neliökilometriä, joten pinta-alaltaan se on Brasilian osavaltioista suurin. Se rajautuu Roraiman, Parán, Mato Grosson, Rondônian ja Acren osavaltioihin sekä Peruun, Kolumbiaan ja Venezuelaan. Osavaltion pääkaupunki on Manaus.

Suurinta osaa Amazonasia peittää Amazonin sademetsä. Nimensä osavaltio on saanut Amazonjoelta.

Vuonna 2023 osavaltion perustuslakia uudistettiin siten, että 16 paikallista alkuperäiskieltä korotettiin virallisen kielen asemaan portugalin rinnalle.

## Suurimmat kaupungit ja niiden asukasluvut

*Manaus – 1 592 555 
*Parintins – 105 002 
*Manacapuru – 81 518 
*Coari – 80 552 
*Itacoatiara – 78 425 
*Tefe – 69 423 
*Maues – 44 552 
*Tabatinga – 42 652 
*Iranduba – 38 661 
*Manicore – 38 124 
*Fonte Boa – 35 752 
*Borba – 34 018 
*Santo Antonio do Ica – 33 421 
*Sao Gabriel da Cachoeira – 33 170 
*Barcelos – 30 429 

## Aluejako
Amazonas on jaettu väestönlaskentaa ja tilastointia varten neljään suuralueeseen: Centro Amazonense, Norte Amazonense, Sudoeste Amazonense ja Sul Amazonense. Hallinnollisesti Amazonas jakautuu 13 ala-alueeseen ja 62 kuntaan. Ala-alueet ovat:

*Coari
*Itacoatiara
*Manaus
*Parintins
*Rio Preto da Eva
*Tefé
*Japurá
*Alto Solimoes
*Juruá
*Boca do Acre
*Madeira
*Purus
*Rio Negro

## Kuvia

Tiedosto:River canoe Equador.jpg|Poika kanootissa Napojoen sivujoella
Tiedosto:Manaus-porto.jpg|Manaus
Tiedosto:Vista de Manaus.JPG|Manaus


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Osavaltion internetsivut
Euroopan investointirahasto

**Euroopan investointirahasto** (**EIR**) on Euroopan unionin rahoitusinstituutio, joka on erikoistunut pienten ja keskisuurten yritysten riskirahoitukseen ja takuujärjestelyihin. Rahasto pyrkii toteuttamaan yhteisön tavoitteita, ja riskirahoituksen avulla se pyrkii tukemaan erityisesti uusia ja innovatiivisiä pk-yrityksiä. EIR ei anna rahoitusta suoraan yrityksille, vaan se toimii esimerkiksi pankkien ja muiden rahoituslaitosten kautta.

Laitoksen pääosakkeenomistaja on Euroopan investointipankki. Sen myöntämän riskipääomarahoituksen vuotuiseksi määräksi on arvioitu noin 500–700 euroa. EIR käyttää omia tai EIP:n tai EU:n sille luovuttamia varoja. Se toimii EU:n jäsenvaltioissa sekä Turkissa, Islannissa, Liechtensteinissa ja Norjassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kotisivut
EIR

**EIR** tai **Eir** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Eir, skandinaavisen mytologian jumalatar
* Euroopan investointirahasto, EIR, Euroopan investointipankin yhteydessä toimiva laitos
* Equipment Identity Register, EIR, verkko-operaattorin tietokanta IMEI-koodeille.
Kielletyt viivat

**Kielletyt viivat** ovat normaalioloissa esiintymättömiä  spektriviivoja, joita syntyy spektriin  hyvin harvassa kaasussa.

Kielletyissä viivoissa ei itsessään ole mitään "luvatonta" vaan nimi johtuu niiden tavattomasta harvinaisuudesta. Koska atomien keskinäiset törmäykset muuttavat energiatiloja, kiellettyjä viivoja tuottavia siirtymiä ei tavallisesti synny. Törmäysten poissulkemiseksi kielletyt viivat vaativat muutaman atomin kuutiosenttimetriä kohden, näin tyhjää ei ole edes parhaissa maanpäällisissä laboratorioissa ja siksi kiellettyjä viivoja ei voi tuottaa laboratorio-oloissa. Sitä vastoin niitä esiintyy yleisesti Maan ilmakehän yläosan spektrissä ja tähtienvälisessä avaruudessa, joissa tapahtuu atomien keskinäisiä törmäyksiä vain hyvin harvoin.
 
Tähtienvälisessä avaruudessa havaitaan usein ionisoituneen typen kiellettyjä viivoja [N II] aallonpituuksilla 654,8 ja 658,4 nm, rikin [S II] viivoja aallonpituuksilla 671,6 ja 673,1&nbsp;nm ja [O II] kohdassa 372,7&nbsp;nm sekä [O III] paikoissa 495,9 ja 500,7&nbsp;nm.
Jorma Kinnunen

**Jorma Vilho Paavali Kinnunen** (15. joulukuuta 1941 Pihtipudas – 25. heinäkuuta 2019 Äänekoski) oli suomalainen keihäänheittäjä ja olympiamitalisti. 

## Urheilu-ura
Kinnunen saavutti hopeaa Meksikon olympialaisissa 1968 tuloksella 88,58&nbsp;m. Vuonna 1964 hän oli Tokion olympialaisissa kuudes (Pauli Nevalan voittaessa) ja 1972 Münchenin olympialaisissa samaten kuudes. Euroopan-mestaruuskilpailuissa hän sijoittui 12:nneksi Budapestissa 1966, kymmenenneksi Ateenassa 1969 ja viidenneksi Helsingissä 1971.

Kinnunen heitti 18. kesäkuuta 1969 keihäänheiton maailmanennätyksen 92,70&nbsp;m Ratinan stadionilla Tampereella. Vuonna 1965 hän paransi Suomen-ennätystä ensimmäisen kerran tulokseen 88,14&nbsp;m, ja myös hänen olympiamitaliheittonsa 88,58&nbsp;m oli Suomen-ennätys. Vuonna 1965 hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden. Suomen-mestaruuden hän voitti 1964, 1965, 1966, 1968 ja 1969. Pihtiputaan keihäskarnevaaleilla hän voitti vuosina 1972 ja 1975.

Kinnunen heitti vuonna 1961 Laukaassa lupaavan tuloksen 77,07&nbsp;m. Kahtena seuraavana vuonna hän ei pystynyt samaan. Kesäkuussa 1964 hän ylitti ensimmäisen kerran 80 metrin rajan Viitasaarella tuloksellaan 84,42&nbsp;m. Hän ylitti 80 metrin rajan 15 peräkkäisenä vuotena eli vuoteen 1978 saakka. Toisen kerran hän ylsi urallaan 90 metriin Helsingissä elokuussa 1970, kun hän heitti tasatuloksen 90,00&nbsp;m. Saman vuoden Kalevan kisoissa Kouvolassa Suomen Urheiluliiton johdon kanssa kinastelleet Kinnunen ja Pauli Nevala astuivat karsintakilpailussa kaikki kolme heittoaan tahallaan yli.

Pienikokoisen Kinnusen lempinimi oli ”Äänekosken pikkujättiläinen”. Hän sai liikuntaneuvoksen arvonimen vuonna 2010. Urheilutoimittajain liitto palkitsi hänet vuoden valmentajana vuonna 1991, jolloin hänen poikansa Kimmo Kinnunen voitti hänen valmennuksessaan keihäänheiton maailmanmestaruuden. Jorma Kinnusen toinen poika Jarkko Kinnunen oli alle 20-vuotiaiden EM-kisojen hopeamitalisti keihäänheitossa. Myös Kimmon poika Jami Kinnunen heittää keihästä.

## Yksityiselämä
Jorma Kinnusen isä kuoli sodassa näkemättä poikaansa. Äiti luovutti pojan muiden hoitoon. Kinnunen opiskeli Jyväskylässä kirvesmieheksi ja pääsi töihin Metsäliiton Äänekosken-tehtaille. Hän avioitui kesällä 1964. Hänen kolmesta lapsestaan on ollut urheilijoita kaksi poikaa, Kimmo (s. 1968) ja Jarkko (1970–2019).

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* Salo, Urho: *Jorma Kinnunen: Pikkujättiläinen*. Äänekoski, 2002. 
* 

## Aiheesta muualla

* Kinnusen ME-heitto. Ylen Elävä arkisto.
* ME-heittäjä Jorma Kinnunen. Ylen Elävä arkisto.
* Jorma Kinnunen Meksikossa 1968. Ylen Elävä arkisto.
*
Jatkuvan aineen mekaniikka

**Jatkuvan aineen mekaniikka** eli **kontinuumimekaniikka** on mekaniikan haara, joka tutkii jatkuvan aineen teoriaa. Jatkuvan aineen mekaniikka sisältää sekä kiinteiden aineiden että fluidien (nesteet ja kaasut) tutkimusta.

Kiinteiden aineiden ja fluidien fysikaaliset lait eivät riipu käytetystä havaintokoordinaatistosta. Siksi jatkuvan aineen mekaniikassa käytetään tensoreita, jotka ovat koordinaatistosta riippumattomia matemaattisia objekteja.

## Jatkuva aine
**Jatkuva aine** eli **kontinuumi** on fysikaalinen approksimaatio, joka yksinkertaistaa tutkittavia ongelmia. Jatkuvan aineen teoriassa aineen mikrorakennetta, eli sitä, että aine koostuu atomeista, joilla on ulottuvuus, ei oteta huomioon. Sen sijaan aine jaetaan osiin, jotka voidaan kutistaa infinitesimaalisen pieniksi antamalla osasten ulottuvuuksien lähestyä nollaa. Näin voidaan muodostaa differentiaaliyhtälöitä, joita voidaan käyttää ainetta käsittelevien ongelmien ratkaisuun. Lukemattomien pikkuruisten osasten sijasta tutkitaan siis jatkuvia kenttiä. Jatkuvan aineen approksimaatio antaa hyvin tarkkoja arvioita, kunhan ei tarkastella liian pieniä (molekyylien suuruusluokkaa olevia) ilmiöitä. 

## Jatkuvan aineen mekaniikan osa-alueita

Jatkuvan aineen mekaniikan osa-alueilla on useita vaihtoehtoisia suomennoksia:
*kiinteiden aineiden mekaniikka, lujuusoppi, solidimekaniikka (): tutkii jatkuvasti jakautuneita kiinteitä aineita
*virtausmekaniikka, virtausoppi, fluidimekaniikka (), jonka osa-alueita ovat:
**virtausdynamiikka, fluididynamiikka, hydrodynamiikka ()
**"fluidistatiikka" (), yleisimmin hydrostatiikka
*reologia, sijoittuu kiinteiden aineiden ja fluidien tutkimuksen välimaastoon

## Aiheesta muualla
*
Töyrynummi

**Töyrynummi** () on Suutarilan peruspiiriin ja samannimisen kaupunginosaan kuuluva osa-alue Koillis-Helsingissä. Pientalovaltaisella alueella asuu noin 3&nbsp;500 henkeä.

Alueen naapurustossa sijaitsevat lisäksi Vantaan Tammiston kaupunginosa lännessä Keravanjoen länsipuolella, Tapaninvainio etelässä Tapaninkyläntien toisella puolella ja Tapulikaupunki idässä.

Töyrynummi oli vielä 1950-luvulla nimeltään *Pohjankylä*, ruotsiksi *Norrby*. Sinne oli tullut asutusta jo 1400-luvun loppupuolella. Pohjankylä kuului ennen Tapaninkylän kaupunginosaan ja Tapanilaan.

Töyrynummen osa-alue muodostettiin 1984 liittämällä yhteen Tapaninvainion, Siltamäen ja Ala-Tikkurilan osia. Vuonna 1986 Töyrynummi sai nykyisen nimensä.

Töyrynummella sijaitsee mm. kolme päiväkotia ja Suutarinkylän peruskoulu. Aiemmin alueella sijaitsivat Töyrynummen ala-asteen koulu ja Suutarilan yläasteen koulu, jotka yhdistettiin 1.8.2016. Uuden koulun nimeksi tuli Suutarinkylän peruskoulu.

Töyrynummea palvelevat mm. bussit 61, 79, 562, 611.

## Lähteet
* Helsinki alueittain (2005). Suutarilan peruspiiri
* Malmi.org (Koillis-Helsingin palvelut yhdestä paikasta) 

### Viitteet
Virtausmekaniikka

**Virtausmekaniikka** on jatkuvan aineen mekaniikan osa-alue, joka tutkii fluideja eli nesteitä ja kaasuja. Virtausmekaniikka voidaan jakaa muun muassa hydrostatiikkaan ja virtausdynamiikkaan. Hydrostatiikka tutkii levossa olevia fluideja. Virtausdynamiikkaa tutkii liikkuvia fluideja.

## Sovelluksia

Hydrostatiikkaa sovelletaan mm. meriveden korkeuden mittaukseen, patojen suunnitteluun jne. Hydrostatiikkaa käytetään myös hydraulisten laitteiden ja nestesäiliöiden suunnittelussa.

Virtausdynamiikka tutkii kaasujen virtausta esimerkiksi aerodynamiikan sovellutuksissa, joita ovat mm. lentokoneiden siipien ja potkurien reaktiovoiman ja vastuksen määrittäminen tai tuulivoimalan roottorin siipien suunnittelu. Nesteiden virtauksessa keskeisiä tutkimuskohteita ovat laivanrakennuksen ja hydrauliikan sovellukset, geofysiikassa taas esimerkiksi valtamerien virtaukset. 

Kokeelliseen virtausmekaniikkaan kuuluu muun muassa tuulitunneleiden ja pienoismallien käyttö. 

Laskennallinen eli numeerinen virtausdynamiikka (''CFD, Computational Fluid Dynamics'') on tuonut 1960-luvulta lähtien lisää mahdollisuuksia analysoida virtausongelmia, joiden fysikaalinen mallintaminen on vaikeaa.

## Kontinuumioletus

Kaasut ja nesteet koostuvat molekyyleistä, jotka jatkuvasti törmäävät satunnaisesti toisiinsa. Kaasun todellinen molekyyliluonne jätetään huomiotta. Kontinuumihypoteesissä fluideja pidetään kuitenkin jatkuvina: tiheyden, paineen ja lämpötilan kaltaisten ominaisuuksien katsotaan olevan määriteltyjä mielivaltaisen pienissä tilavuuksissa. Kontinuumioletus antaa erittäin tarkkoja arvioita fluidien todellisesta käyttäytymisestä, kunhan tarkastelu pidetään selvästi molekyylin kokoa (noin 10-6 metriä) suuremmissa mitoissa. 

## Jaottelu

Virtausmekaniikka on jatkuvan aineen mekaniikan haara:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*George Batchelor, An Introduction to Fluid Dynamics, 1967, Cambridge University Press
*Cohen, Ira M., Kundu, Pijush K., 2008, Fluid Mechanics, Academic Press
*Massey, Ward-Smith, 2005, Mechanics of Fluids, Taylor & Francis
*White, Frank M., 2003, Fluid Mechanics, McGraw&ndash;Hill
*Free Fluid Mechanics books
*Computational Fluid Dynamics: CFD Software 
*Annual Review of Fluid Mechanics 
*CFDWiki &ndash; the Computational Fluid Dynamics reference wiki. 
*Educational Particle Image Velocimetry &ndash; resources and demonstrations 
*prof. DSc Ivan Antonov , Technical University of Sofia, Bulgaria.
Reijo Paajanen

**Reijo Kalevi Paajanen** (s. 12. kesäkuuta 1950 Mikkelin mlk) on suomalainen yrittäjä ja Kansallisen Kokoomuksen kansanedustaja 2003–2011.

Paajanen on ollut yrittäjänä vuodesta 1976 toimien ravintoloitsijana, sisävesiliikennöitsijänä ja matkatoimistoyrittäjänä. Hän on suorittanut hotelli- ja ravintola-alan liikkeenjohdon koulutuksen 1969–1970.

Ennen uraansa valtakunnan politiikassa Paajanen ehti vaikuttaa myös Lappeenrannan kunnallispolitiikassa. Hän istui Lappeenrannan kaupunginvaltuustossa vuosina 1993–2000 ja 2005–2012. Paajanen pyysi eroa kaupunginvaltuuston jäsenyydestä muutettuaan Taipalsaarelle vuoden 2012 lopulla. Lappeenrannan kaupunginhallitukseen Paajanen kuului 1993–1996.

Kansanedustajana Paajanen oli vuosina 2003–2011. Hän ei enää asettunut ehdolle vuoden 2011 eduskuntavaaleissa. Paajanen toimi Fintoton hallituksen puheenjohtajana vuoden 2014 alusta vuoden 2016 loppuun asti. Aiemmin hän oli toiminut myös Fintoton omistaneen Suomen Hippoksen hallituksen ja valtuuskunnan jäsenenä.

Paajanen on saanut Lappeenrannan yrittäjäpalkinnon vuonna 1990 ja Yrittäjäristin suurristin vuonna 2006. Paajanen toimi jääkiekkojoukkue SaiPan puheenjohtajana vuosina 1989–2000, Suomen Jääkiekkoliiton hallituksen jäsenenä vuosina 1994–2006 ja Jääkiekkosäätiön hallituksen jäsenenä vuodesta 2007 alkaen.

Vuonna 2018 Paajaselle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi.

Paajanen on ollut naimisissa Leena Paajasen (o.s. Hackman) kanssa vuodesta 1973.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Virtuaalihiukkanen

**Virtuaalihiukkaset** ovat hiukkasia, joita kvanttiteorian mukaan kuvitellaan olevan kaikkialla. Ne ovat hiukkas-antihiukkas-pareja, jotka kumoavat toistensa vaikutuksen heti syntymänsä jälkeen (eli tuhoavat toisensa). Virtuaalihiukkasten toiminta on niin lyhytaikaista, että me emme sitä suuressa mittakaavassa huomaa. Virtuaalihiukkaset ovat niin pieniä, että emme voi havaita niitä suoraan, mutta voimme havaita niiden aiheuttamia vaikutuksia. Yksi tällaisista on Casimirin ilmiö (nimetty hollantilaisen fyysikon Hendrik B. G. Casimirin mukaan). Kun kaksi metallilevyä laitetaan erittäin lähelle toisiaan, ne alkavat vetää toisiaan puoleensa. Tämän ajatellaan johtuvan siitä, että levyjen pieneen väliin mahtuu ainoastaan tietynlaisia virtuaalihiukkaspareja, kun taas niiden ulkopuolelle mahtuu kaikenlaisia. Tästä seuraa se, että energiatiheys on pienempi levyjen välissä, kuin levyjen ulkopuolella, ja siksi ne vetävät toisiaan puoleensa. Myös Hawkingin säteilyn ajatellaan olevan virtuaalihiukkasista johtuvaa.
Vjatka

**Vjatka** () on yksi suurimmista Kaman sivujoista Itä-Euroopassa Venäjällä. Pääosa joesta sijaitsee Kirovin alueella, mutta sen alkulähde on Udmurtian pohjoisosassa ja alajuoksu Tatarstanissa.

Vjatka on jäässä marraskuun alusta huhtikuun loppupuolelle. Merkittävimmät lisäjoet ovat Kobra, Velikaja, Moloma, Pižma, Tšeptsa, Bystritsa, Voja ja Kilmez. Laivaliikenne on mahdollista joen suusta Kiroviin asti (noin 700&nbsp;km).
Tapio Kantanen

**Paavo Tapio Kantanen** (s. 31. toukokuuta 1949 Heinola) on suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti, jonka päälaji oli 3&nbsp;000 metrin esteet. Seuratasolla hän edusti Heinolan Iskua ja Viipurin Urheilijoita.

Kantanen sai Münchenin olympialaisissa 1972 3&nbsp;000 metrin esteissä pronssia häviten niukasti kenialaisille Kip Keinolle ja Benjamin Jipcholle. Kantasen aika oli 8.24,8 (sähköaika 8.24,66). Montrealin vuoden 1976 olympialaisissa Kantanen oli neljäs SE-ajalla 8.12,60. Juoksun voitti Ruotsin Anders Gärderud maailmanennätysajalla. EM-kisoissa Kantanen kilpaili kaikkiaan kolme kertaa. Roomassa 1974 hän oli yhdestoista, mutta Helsingissä 1971 ja Prahassa 1978 hän jäi alkueriin.

Kantanen voitti 3&nbsp;000 metrin esteiden Suomen mestaruuden vuosina 1972, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977 ja 1980. Vuosina 1970, 1971, 1978 ja 1979 hän oli toinen. Lisäksi hän sai 10&nbsp;000 metrillä hopeaa 1973 ja 5&nbsp;000 metrillä pronssia 1975. Hän menestyi myös maastojuoksijana: Kantanen voitti maastojuoksun SM:n vuosina 1972 (pitkä matka), 1973 ja 1975 (lyhyt matka), ja osallistui myös maastojuoksun MM-kisoihin.

Tapio Kantasen Montrealin olympiafinaalissa 28. heinäkuuta 1976 juoksema aika 8.12,60 oli voimassa yli 33 vuotta 3&nbsp;000 metrin esteiden Suomen ennätyksenä. Jukka Keskisalo rikkoi ennätyksen 28. elokuuta 2009 juostessaan Zürichissa ajan 8.10,67.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tapio Kantanen olympiapronssille YLEn elävä arkisto
Tommi Hartonen

**Tommi Mikael Hartonen** (s. 12. toukokuuta 1977 Helsinki) on suomalainen pikajuoksija. Hän edusti vuoteen 1999 asti Helsingin Kisa-Veikkoja ja sen jälkeen HIFK-Friidrottia.

Hartonen voitti 200 metrin Suomen mestaruuden vuosina 2000, 2001, 2002 ja 2004 sekä 400 metrin juoksun vuonna 1996. Hän on saanut lisäksi hopeaa 100 metrillä vuonna 2005 sekä pronssia 100 metrillä vuonna 2009 ja 400 metrillä vuonna 1995.

Arvokisoissa Hartonen juoksi 200 metrin välierissä Sydneyn olympialaisissa 2000, Edmontonin MM-kisoissa 2001 ja Münchenin EM-kisoissa  2002.

Hartonen paransi kahdesti sekä 100 metrin että 200 metrin juoksun Suomen ennätystä. 100 metrillä hän juoksi heinäkuussa 2002 Lapinlahdella ajan 10,27&nbsp;s ja paransi aikaisempaa Ari Pakarisen ja Janne Haapasalon nimissä olluttä ennätystä 0,15 sekunnilla. Kesäkuussa 2001 yleisurheilun Euroopan cupissa Vaasassa Hartonen paransi Suomen ennätystään aikaan 10,21&nbsp;s. 200 metrillä Hartonen sivusi Antti Rajamäen 25 vuotta vanhaa Suomen ennätystä 20,69&nbsp;s elokuussa 2000. Myöhemmin samana vuonna Sydneyn olympialaisten toisissa alkuerissä Hartonen juoksi ajan 20,47&nbsp;s. Molemmat sekä 100 että 200 metrin Suomen ennätykset Hartonen menetti heinäkuussa 2022 kun Samuli Samuelsson juoksi 10. heinäkuuta 100 metrillä ajan 10,16 ja Samuel Purola viikkoa myöhemmin 200 metrillä ajan 20,45. Helsingin MM-kisoissa 2005 Hartonen oli mukana 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa Suomen joukkueessa, joka sivusi lähes 33 vuotta vanhaa Suomen ennätystä 39,30&nbsp;s. Sisäradoilla Hartonen paransi 200 metrin juoksun Suomen ennätystä virallisella halliradalla kolmesti ja epävirallista ennätystä ylipitkällä halliradalla kerran.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 100 m: 10,21 Vaasa 23. kesäkuuta 2001
* 200 m: 20,47 Sydney (olympialaiset) 27. syyskuuta 2000
* 400 m: 47,13 Tampere 5. heinäkuuta 1996

## Yksityiselämä
Tommi Hartonen tuomittiin Helsingin käräjäoikeudessa sakkoihin naisen pahoinpitelystä vuonna 2007. Tuomion mukaan hän veti naista takaapäin hiuksista, retuutti ympäri asuntoa, puristi käsistä, heitti naisen päin seinää ja lopulta puristi tätä sängyllä kurkusta. Oikeus määräsi Hartosen maksamaan uhrille 463 euron korvaukset kivusta, särystä, henkisestä kärsimyksestä ja hoitokuluista. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Yle Elävä arkisto: Yleisurheilun Suomen ennätyksiä
Udmurtian vaakuna

**Udmurtian vaakuna** on yksi Venäjän federaatioon kuuluvan Udmurtian tasavallan valtiollista tunnuksista. Sen on suunnitellut Kutšyran Juri. Vaakuna on pyöreä kilpi, joka jakautuu kahteen osaan: yläosa on punainen ja alaosa musta. Kilven keskellä on valkoinen joutsen levitettyine siipineen. Joutsenen keskellä on punainen aurinkosymboli, kannuksenpyörä, jollainen on myös Udmurtian lipussa. Joutsenen siipien yläpuolella on samanlaiset aurinkosymbolit, mutta ne ovat pienemmät ja väriltään valkoiset. Kilpeä ympäröi neljä kapeaa raitaa, jotka ovat sisältä päin lueteltuna: valkoinen, punainen, valkoinen ja musta. 

Vaakunassa on kaiken kaikkiaan kolmea väriä, jotka ovat samat kuin Udmurtian lipussa. Väreillä on omat merkityksensä. Musta symboloi maata ja vakautta, punainen aurinkoa ja elämää ja valkoinen tilaa ja siveyttä. Vaakunassa oleva valkoinen joutsen tai ihmislintu puolestaan kuvaa elpymistä, viisautta, urheutta ja täydellisyyttä. Se perustuu Udmurtian eri väestönryhmien, pääasiassa udmurtien, venäläisten ja tataarien, mytologioihin. Perinteisesti aurinkosymbolin katsotaan tuovan ihmisille hyvää onnea. 

## Katso myös
* Udmurtin kieli

## Lähteet

## Aiheesta  muualla
* Tietoa Udmurtian tasavallan virallisista tunnuksista
Poros (kuningas)

**Poros** (kuoli noin 317 eaa.) oli intialainen kuningas, jonka valtakunta sijaitsi Punjabissa nykyisten Jhelum- ja Chenab-jokien välissä. Poroksen valtakunnan pääkaupunki oli ehkä nykyinen Lahore. Poros on kreikankielinen vastine nimille *Puru* tai *Purshottam*. 

Kun Aleksanteri Suuri hyökkäsi Intiaan vuonna 326 eaa., Poroksen vihollinen ja Taksilan kuningas Omfis antautui Aleksanterille. Pian Aleksanteri vaati, että myös Poros tunnustaisi hänen ylivaltansa. Poros luuli kuitenkin olevansa turvassa, koska monsuunisateet saivat Hydaspeen tulvimaan niin, ettei hän uskonut vihollisen pystyvän ylittämään sitä. Aleksanteri hyökkäsi kuitenkin Porosta vastaan ja kukisti tämän Hydaspesjoen taistelussa. Sen jälkeen Aleksanteri antoi Poroksen pitää oman valtakuntansa ja kielsi sen ryöstämisen. Seudulle Aleksanteri Suuri perusti kaksi kaupunkia: Bukefalan taistelussa kaatuneen ratsunsa Bukefaloksen muistoksi ja Nikaian voittonsa kunniaksi. Aleksanterin välityksellä Omfis ja Poros sopivat entiset riitansa. Aleksanteri myös liitti Poroksen valtakuntaan uusia alueita. Pian taistelun jälkeen eräs Poroksen sukulainen julisti itsensä kuninkaaksi valtakunnan itäosassa. Hän otti myös nimekseen Poros, ja Aleksanteri lähti pian ”hyvän” Poroksen kanssa kukistamaan tätä uutta ”pahaa” Porosta. 

Paha Poros pakeni Ganges-joen varrella sijaitsevaan Magadha-valtakuntaan. Aleksanteri olisi halunnut vallata Magadhan, mutta hänen sotilaansa eivät kuitenkaan halunneet jatkaa enää pidemmälle, ja hänen oli pakko kääntyä takaisin. Poros sai suuren kunnian olla Aleksanterin suuren valtakunnan itärajan puolustaja. 

Kun Aleksanteri kuoli Babylonissa vuonna 323 eaa., päättivät hänen käskynhaltijansa eli diadokit, että Poros sai jatkaa valtakuntansa hallitsemista Punjabin satraapin Peithonin alaisena. Diadokkisotien yhteydessä Meedian satraappi Peithon yritti kukistaa itäisten maakuntien satraapit, jotka liittoutuivat häntä vastaan. Taksilan joukkojen johtaja Eudamos antoi murhata Poroksen, jotta hän saisi itselleen tämän sotaelefantit. 

Intiassa ja Pakistanissa on myös esitetty teorioita siitä, että Poros itse asiassa kukisti Aleksanterin Hydaspesjoen taistelussa. Tämä selittäisi, miksi Poroksen valtakunta laajeni taistelun jälkeen. 

## Aiheesta muualla
* Livius.org: Porus (englanniksi)
Korporaatio

**Korporaatio** on yleinen yhteisöä, yritystä tai muuta yhteenliittymää tarkoittava sana, jolla on eri maissa ja yhteyksissä varsin erilainen merkitys.

## Merkityksiä

### Valtion säätämä yritys tai yhdistys

Suomessa korporaatio on laillistettu luonnollisten tai oikeushenkilöiden yhdistys tai järjestöjen yhteenliittymä, joka on lailla tai asetuksella perustettu erityistä tarkoitusta varten. Ne ovat oikeuskelpoisia ja oikeudellisesti toimintakykyisiä. Tällaisia ovat mm. yliopistojen ylioppilaskunnat
, ja työntekijöiden ja työnantajien etujärjestöt eli työmarkkinajärjestöt, kunnat, uskonnolliset yhdyskunnat, kuten ev.-lut., osuuskunnat ja Suomen Punainen Risti.

Amerikanenglannissa sanalla ”corporation” tarkoitetaan ensisijaisesti etenkin suuryrityksiä, mutta termillä on erikoismerkitys kunnallishallinnon hallintoelimenä. Yhdysvalloissa ei ole kuntia jollei sellaista ole erikseen perustettu. Käännettynä kirjoitetussa muodossa korporaatio sen merkitys helposti voi yhdistyä erheellisesti viittaamaan käännössanan johonkin muuhun vastineeseen.

Venäjällä on muutamia valtion korporaatioita (), jotka hallitsevat tiettyä alaa tai valtion omaisuutta. Näitä ovat: valtiollinen vakuutusyhtiö, kehityspankki Vnešekonombank, kuntatalouden kehitysrahasto, Sotšin olympiakohteita rakentanut korporaatio, ydinvoimaa valvova Rosatom ja teknologiarahastot Rostehnologii ja Rosnano.

Fasismissa työntekijät järjestettiin ammattiyhdistyksiin, joihin kuuluminen oli pakollista. Näistä korporaatioista valittiin myös edustajat parlamenttiin. Tällaista valtio–työnantajat–työntekijät-järjestelmää kutsutaan korporativismiksi.

Pohjoismaista mallia, joissa valtiovalta ja työntekijät ja työnantajat tekevät laajoja tulopoliittisia sopimuksia on eräissä yhteyksissä kutsuttu uuskorporatiiviseksi.

### Ylioppilaskunnat
Perinteisiä balttilaisia ja saksalaisia ylioppilasjärjestöjä kutsutaan korporaatioiksi (esimerkiksi Korporatsioon Sakala tai Korporatsioon Fraternitas Estica). Ylioppilaskorporaation jäsenyys on hyvin kiinteää, ja se voi kestää liittyneen koko loppuelämän (ellei jäsen päätä itse erota tai tule erotetuksi). Tällaisen *korporantin* tunnusmerkkeinä joissain tapahtumatilaisuuksissa eri edustamansa alakategorian tunnistamista helpottamaan säännöksissä on, että hänellä voi olla hänen korporaationsa tunnusvärit joko hänen rinnan yli kulkevassa vinonauhassa; vaihtoehtoisesti rintaneulassa tai erityisessä korporaatiolakissa. Useimmat korporaatiot on tarkoitettu joko vain miehille tai vain naisille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kauko Nieminen

**Kauko Armas Nieminen** (15. helmikuuta 1929 Kuopio – 31. tammikuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen harrastelijaluonnontieteilijä, joka tunnettiin itse kehittämästään eetteripyörreteoriasta (katso valoeetteri). 

Nieminen oli suorittanut alemman oikeustutkinnon ja oli oppiarvoltaan varanotaari. Hän keksi vuoden 1957 kevättalvella eetteripyörreteorian. Hän piirsi tuolloin paperille neljän ympyrän muodostaman kuvion ja katsoi, että kuviolla voi selittää sähkön. Myöhemmin hän oppi mielestään selittämään teoriallaan myös painovoiman, kvantti-ilmiöt, pallosalaman ja maailman synnyn. 

Teoriansa kehittymisen jälkeen hän levitti sitä aktiivisesti muun muassa suoramarkkinoinnilla. Nieminen piti teoriastaan useita luentoja. Niemisen julkaisut ovat kirjasia, joissa on runsaasti eri lähteistä valokopioituja leikkeitä kollaasina.

Kauko Nieminen oli Helsingin kaupunginvaltuuston varavaltuutettu 2001–2004. Vuoden 2000 kunnallisvaaleissa hän oli Pääkaupunkiseudun Sitoutumattomien yhteislistan ehdokas.

## Julkaisuja
**Eetterin fysiikka* (1980)
**Eetteripyörteet voimina* (1984)
**Sähkö eetteripyörteitä* (1987)
**Tajunta ja sähköpyörteitä* (1991)
**Luomisen pyörteet* (1993)
**Tajunnan pyörteet* (1993)
**Kokonaisuuden eduksi* (1994)
**Aika ja aine* (1995)
**Aika ja aine, osa 2* (1999)
**Luoja ja alkuluvut* (2000)
**Voima* (2002)
**Eetteripyörre* (2003)
**Jatko* (2004)
**Pyörteet* (2005)
**Alkuluvut ja sähkö* (2006)

## Katso myös
* Keijo Parkkunen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Niemisen haastattelu
*YLE: Elävä arkisto: Eetteripyörteet ovat ikuisen elämän salaisuus
Ahti Vielma

**Ahti Kalervo Vielma** (s. 8. huhtikuuta 1941 Kittilä) on suomalainen poliitikko ja kirjailija. Hän oli kokoomuksen kansanedustajana Keski-Suomen vaalipiiristä vuosina 2003–2007. Vielma putosi eduskunnasta vuoden 2007 vaaleissa ja erosi kokoomuksesta maaliskuussa 2010.

Koulutukseltaan Vielma on diplomi-insinööri, hän on valmistunut Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1967. Vuosina 1973&ndash;1981 hän toimi Jämsän teknisenä johtajana ja vuosina 1981&ndash;2004 Jyväskylän apulaiskaupunginjohtajana. 

Vielma on myös julkaissut runoja ja romaaneja. Hän on naimisissa Helena Vielman kanssa, ja heillä on kaksi lasta (Jouni s. 1964 ja Salla s. 1969).

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Erkki Oinonen

**Erkki Olavi Oinonen** (22. syyskuuta 1915 Kuopion maalaiskunta – 7. marraskuuta 2005 Siilinjärvi) oli suomalainen Mannerheim-ristin ritari ja maanviljelijä. Sotilasarvoltaan hän oli vääpeli. Oinonen nimitettiin 18. heinäkuuta 1944 Mannerheim-ristin ritariksi numero 147. Nimityshetkellä hän oli sotilasarvoltaan ylikersantti.

Oinonen osallistui talvisotaan Jalkaväkirykmentti 38:n pikakivääriampujana ja Jatkosodassa Jalkaväkirykmentti 30:ssa ja kunnostautui useissa hyökkäysvaiheen taisteluissa kesän 1941 aikana muun muassa Heinjoella sekä kesällä 1944 Talin–Ihantalan taisteluissa. Kersantti Oinonen haavoittui 29. kesäkuuta 1944 Leitimonjärven maastossa avatessaan yksinään tietä omien hyökkäykselle läpi kiviraunioissa olleen vihollisvarustuksen. 
Oinosen vanhemmat olivat maanviljelijä Kalle Oinonen ja Tiina (Kirsti) Husso. Hänen puolisonsa oli Maria Huovinen. Heillä oli lapset Kalle Olavi (s. 1945) maanviljelijä Siilinjärvi, Lauri Antero (s. 1948) puuteknikko työntutkija Siilinjärvi.

Sodan päätyttyä vääpeli Oinonen palasi kotiseudulleen Siilinjärvelle viljelemään maata ja siirtyi eläkkeelle vuonna 1975. Erkki Olavi Oinonen kuoli 90 vuoden ikäisenä kotonaan

## Lähteet
* Hurmerinta–Viitanen: *Suomen Puolesta: Mannerheim-ristin ritarit 1941–1945.* Jyväskylä: Ajatus kirjat 2004. .
* Karhunen, Joppe: *Taistelujen miehet.* Porvoo: WSOY 1972. .

### Viitteet
Aleksandr Aleksandrovitš Volkov

**Aleksandr Aleksandrovitš Volkov** (; 25. joulukuuta 1951 Brjansk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 20. toukokuuta 2017 Saksa) oli Venäjän federaatioon kuuluvan Udmurtian tasavallan ensimmäinen presidentti. Volkov syntyi vuonna 1951 suureen työläisperheeseen. Hän opiskeli teknillisessä koulussa ja valmistuttuaan hän työskenteli työnjohtajana ja pääinsinöörinä sekä rakennusosaston johtajana samanaikaisesti kun opiskeli korkeakoulussa.

Presidentiksi hänet valittiin Udmurtian ensimmäisissä presidentinvaaleissa 15. lokakuuta 2000. Hän sai 37,8&nbsp;% annetuista äänistä (Udmurtian lakien mukaan voittoon riittää 25&nbsp;%).
Ennen presidentiksi valitsemistaan Volkov oli Udmurtian tasavallan parlamentin puheenjohtaja, mikä oli Udmurtian korkein virka-asema ennen presidentin viran perustamista.

Volkov toimi presidenttinä kolme kautta vuoteen 2014. Hän kuoli 20. toukokuuta 2017 Saksassa, jossa hän oli ollut hoidettavana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Udmurtian presidentin virallinen kotisivu
Tapaninkylä

**Tapaninkylä** () on Vantaanjoen itäpuolella ja Malmin pohjoispuolella sijaitseva Helsingin 39. kaupunginosa, joka on etupäässä pienkerros-, omakoti- ja rivitaloaluetta. Se jakautuu kahteen osa-alueeseen, jotka ovat Tapaninvainio (noin 8&nbsp;100 asukasta, 31.12.2024) ja Tapanila (6&nbsp;500 as.). Helsingin peruspiirijaossa alue ei muodosta omaa peruspiiriään vaan kuuluu Malmin peruspiiriin.

## Historia

Tapaninkylä kuuluu Helsingin pitäjän vanhimpiin ja suurimpiin kyliin, joissa jo 1500-luvulla oli useita talonpoikaistaloja. Siitä käytettiin 1800-luvun lopulle saakka vain ruotsinkielistä nimeä Staffansby. Kylän nimi johtuu miehennimestä Staffan, joka on kreikkalaisperäisen Stephanos-nimen ruotsinkielinen vastine. Kylän alueeseen kuului nykyisen Tapaninkylän lisäksi myös suurin osa nykyisen Suurmetsän kaupunginosan alueesta sekä pääosa nykyistä Tapulikaupunkia, mutta sen asutus oli alkujaan kokonaan keskittynyt lähelle Vantaanjoen rantaa,  nykyisten Uimarannantien, Pohjanpellontien, Karhusuontien ja Kirkonkyläntien välisellä alueelle. 

Isojaon päättyessä vuonna 1777 kylässä oli 12 maakirjataloa.  Myöhemmin monet niistä yhdistettiin Tapaninkylän kartanoksi, jonka 1900-luvun alussa omisti Petter Carl Schütt.

Jonkin verran esikaupunkiasutusta Tapaninkylään syntyi jo 1880-luvulla alueen kautta kulkeneen päätien, nykyisen Kirkonkyläntien varteen. Asutus alkoi tuntuvasti laajeta sen jälkeen kun Schütt vuonna 1906 myi maansa tuolloin perustetulle Parkstad-Vanda-Puistokylä -nimiselle yhtiölle, joka ryhtyi palstoittamaan aluetta rakennustonteiksi.  Vuoteen 1908 mennessä yhtiö sai hankituksi lähes koko Tapaninkylän muutamaa tilaa lukuun ottamatta, kaikkiaan 1225 hehtaaria.  Palstoitustoiminnan tuloksena varsinkin Tapanilan aseman läheisyyteen muodostui tiheä asutuskeskus, josta tuli Helsingin väkirikkain esikaupunki.

Vuonna 1908 Tapaninkylä muodostettiin taajaväkiseksi yhdyskunnaksi. Vuonna 1915 se yhdistettiin viereisen Malmin kanssa Malmin–Tapanilan yhdyskunnaksi. Vuonna 1918 ehdotettiin Malmin ja Tapanilan erottamista Helsingin maalaiskunnasta Malmi-Tapanila -nimiseksi kauppalaksi. Asia oli vireillä vielä vuonna 1928, mutta se ei toteutunut. Sen sijaan vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa laaja osa Helsingin maalaiskunnan alueesta, muun muassa sekä Malmi että Tapaninkylä liitettiin Helsinkiin. Asemakaavoja Tapaninkylän eri alueille on vahvistettu vaiheittain vuodesta 1952 lähtien.

### Nimen alkuperä

Kylän ruotsinkielinen nimi Staffansby on ollut käytössä nykyisessä muodossaan ainakin jo 1500-luvulla. se johtuu miehen etunimestä Staffan, joka on kreikkalaisperäisen Stephanos-nimen ruotsinkielinen vastine. Nimen suomenkielinen vastine Tapaninkylä tuli käyttöön 1800-luvun lopulla. 1900-luvun alussa tuli käyttöön lyhempi muoto Tapanila, jolla aluksi tarkoitettiin vain kylän keskiosiin syntynyttä asutuskeskusta, myöhemmin usein koko kylääkin. Vuonna 1926 Tapanila vahvistettiin myös siellä sijainneen Mosabackan rautatieaseman suomenkieliseksi nimeksi.

Kaupunginosan nimeksi Tapaninkylä () vahvistettiin vuonna 1959, ja samalla se jaettiin osa-alueisiin, joiden nimet ovat Tapanila () ja Tapaninvainio ().

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ilia Tšavtšavadze

**Ilia Tšavtšavadze** (; 8. marraskuuta (J: 27. lokakuuta) 1837 Qvareli – 12. syyskuuta (J: 30. elokuuta) 1907 Tsitsamuri) oli georgialainen kirjailija, hyväntekijä ja yksi Georgian itsenäisyysliikkeen johtohahmoista. 

Tšavtšavadze syntyi merkittävään aatelisperheeseen Kakhetin alueella. Hän kävi lukion Tbilisissä ja opiskeli oikeustiedettä Pietarissa. Palattuaan Georgiaan hän perusti ja toimitti useita lehtiä, kuten *[[Iveria]]* ja *[[Sakartvelos moambe]]*, ja toimi monien kulttuuri- ja koulutusinstituutioiden johdossa (esimerkiksi Seura lukutaidon levittämiseksi georgialaisten keskuudessa). 1900-luvun alkuun mennessä hänestä tuli yhdessä Akaki Tseretelin kanssa toinen maan kansallisen heräämisen tärkeimmistä suunnannäyttäjistä. Tšavtšavadzea on pidetty älykkään keskustelun ja journalismin sekä standardin proosan muodonantajana. Hän toimi vuosina 1906–1907 Venäjän duuman jäsenenä ja ajoi liberaalia politiikkaa.

Tšavtšavadze laati paitsi eurooppalaisen kirjallisuuden käännöksiä ja artikkeleita myös proosaa. Hänen romaaninsa *Katsia-adamiani?*, *Kako qatšaghi* ja *Otaraant kvrivi* käsittelevät maan vähäaatelin ja tavallisen kansan elämää ironisella otteella, kun taas esimerkiksi *Mgzavris tserilebi* kritisoi ajan yhteiskuntaa ja asetti tavoitteita kansalliselle heräämiselle.

Tšavtšavadze murhattiin vuonna 1907. Murhaa ei ole selvitetty, mutta sen tekijöinä on pidetty radikaaleja sosiaalidemokraatteja. Tšavtšavadze on myöhemmin kanonisoitu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lonely Planet

**Lonely Planet** (ennen heinäkuuta 2009 Lonely Planet Publications) on maailman suurin matkaopaskirjoja ja digitaalisia sisältöjä julkaiseva yritys. Vuoteen 2013 asti Lonely Planetin omisti BBC Worldwide, joka osti yhtiön kahdessa osassa sen perustajilta Maureen ja Tony Wheeleriltä vuonna 2007 ja 2011. Vuonna 2013 yhtiö siirtyi Brad Kelleyn NC2 Median omistukseen.

Lonely Planetin ensimmäinen opaskirja *Across Asia on the Cheap* julkaistiin vuonna 1973. Sen kirjoista tuli nopeasti erittäin suosittuja reppumatkailijoiden ja muiden pienellä budjetilla matkustavien keskuudessa. 

Lonely Planet julkaisee noin 650 erilaista kirjaa 118 maasta vuosimyynnin ollessa noin kuusi miljoonaa kappaletta (2004). Yhtiöllä on myös TV-tuotantoyhtiö Lonely Planet Television, ja sen päämaja on Melbournessa, Australiassa. 

Vuonna 1993 ilmestyi ensimmäinen pelkästään Suomesta kertova Lonely Planet -opaskirja *Finland – A Travel Survival Kit* Markus Lehtipuun toimittamana. Sitä ennen Suomea oli käsitelty tiiviimmin kustantamon Pohjoismaita kuvaavissa opaskirjoissa. Kirja oli ensimmäinen kustantamon yksittäisestä Euroopan maasta julkaisema opas tilanteessa, jossa yhtiön kustannusohjelma oli siirtymässä isoja alueita kattavista ”tiiliskivistä” helpommin mukana kulkeviin yksittäisten maiden oppaisiin.

Brittiläinen Pilot Productionsin tuottama, vuonna 1994 alkanut matkailuohjelmasarja tunnettiin aluksi nimellä *Lonely Planet* (nykyään sitä lähetetään USA:ssa nimellä *Globe Trekker* ja muualla *Pilot Guides*). Suomessa sarjaa on esitetty nimellä *[[Matkapassi]]*.

Vuosina 2009–2020 Lonely Planet julkaisi kuukausittain matkailulehteä *Lonely Planet Magazine*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Akaki Tsereteli

**Akaki Tsereteli** (; 9. kesäkuuta 1840 Skhvitori – 26. tammikuuta 1915 Satškhere) oli georgialainen kirjailija, hyväntekijä ja yksi Georgian itsenäisyysliikkeen johtajista. 

Tsereteli syntyi Imeretin alueella huomattavaan aatelissukuun ja opiskeli Kutaisin lukiossa sekä Pietarin yliopistossa. Palattuaan Venäjältä Georgiaan hän alkoi julkaista runoja ja proosaa sekä artikkeleita *[[Tsiskari]]*-lehdessä. Hän liittyi kansallisliikkeen toisen merkittävän hahmon Ilia Tšavtšavadzen kanssa taisteluun konservatiivista aatelistoa vastaan, ja he nousivat 1900-luvun alkuun mennessä maan kansallisen heräämisen tärkeimmiksi suunnannäyttäjiksi. Lisäksi Tsereteli vaikutti georgialaisen journalismin syntyyn perustamalla ja toimittamalla useita suosittuja lehtiä, kuten *[[Akakis tviuri krebuli]]* ja *[[Khumara]]*.

Tsereteli kirjoitti lukuisia runoja ja romaaneja 1860-luvulta 1900-luvun alkuun. Monet hänet runoistaan muunnettiin lauluiksi, joista *[[Suliko]]* on edelleen yksi Georgian tunnetuimmista. Hänen romaaneihinsa lukeutuvat *Baši-Atšuki* (1895–1896) ja omaelämäkerrallinen *Tšemi tavgadasavali* (1894–1908).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vakhtang VI

**Vakhtang VI** (, 1675–1737) oli Persian nimellisenä vasallina hallinnut itäisen Georgian eli Kartlin kuningas. Hän oli Erekle II:n ohella maan 1700-luvun historian huomattavin hallitsija, joka tasapainotteli Persian vaatimusten ja itsenäisyyden välillä. Hän kuului Bagrationi-hallitsijasukuun.

Vakhtang nousi setänsä Giorgi IX:n sijaishallitsijaksi vuonna 1703 ja jatkoi veljensä Kaikhosron tilalla vuosina 1709–1711. Kun hänen olisi pitänyt kääntyä islamiin saadakseen šaahilta luvan nousta valtaistuimelle, hän kieltäytyi ja joutui pysymään Isfahanissa kuningas Iesen hallitessa Kartlia. Vuonna 1716 hän kuitenkin vastahakoisesti kääntyi ja palasi Georgiaan, mutta otti yhteyttä venäläisiin ja pyysi keisarikunnalta interventiota. Tsaari Pietari Suuri lähetti retkikunnan Kaukasiaan vuonna 1722. Hän ei kuitenkaan halunnut suututtaa turkkilaisia ja vetäytyi, minkä jälkeen Vakhtang joutui pakenemaan Tbilisistä Venäjälle, missä hän kuoli vuonna 1737. Retkikunnan epäonnistumista seurasi Georgiassa vuosien 1723–1735 raaka osmanimiehitys, joka tunnetaan nimellä *[[osmanloba]]*.

Vakhtang oli tunnettu lainsäätäjä, oppinut ja runoilija. Hänen hallintoaan luonnehtivat pitkään kaivatut uudistukset ja hänen vuosina 1707–1709 laatimansa lakikokoelma (*dasturlamali*). Hän lähetti setänsä ja opettajansa Sulkhan-Saba Orbelianin Ranskaan pyytämään Ludvig XIV:ltä apua persialaisia vastaan. Hän perusti myös maan ensimmäisen kirjapainon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sheffield

**Sheffield** on noin  asukkaan kaupunki *(city)* ja metropolihallintopiiri () Etelä-Yorkshiren kreivikunnassa Pohjois-Englannissa, noin 260 kilometriä Lontoosta luoteeseen. Sheffield sijaitsee Penniinien juurella, ja sen alueella yhtyy neljä jokea – Porter Brook, Sheaf, Rivelin ja Loxley – ja muodostaa Donjoen. Hallintopiiriin kuuluu Sheffieldin kaupungin lisäksi esikaupunkialueita, maaseutua ja osa Peak Districtin kansallispuistosta.

Sheffield on Englannin yhdeksän suurimman kaupungin joukossa, ja maan nopeimmin kasvava liiketoiminnan keskus Lontoon ulkopuolella. Kaupungissa on kaksi yliopistoa, Sheffieldin yliopisto ja Sheffield Hallam University. Sitä ympäröivällä metropolialueella asuu noin 1,5 miljoonaa ihmistä.

## Maantiede

Sheffield on Englannin maantieteellisesti vaihtelevin kaupunkialue, ja maan vihrein suuri kaupunki. Kaupungissa on yhteensä 78 julkista puistoa (alaltaan yhteensä 18,30&nbsp;km²), ja kolmasosa sen pinta-alasta sijaitsee Peak Districtin kansallispuistossa.

## Talous
Sheffield on maailmankuulu metalli- ja terästeollisuudestaan, jonka juuret ulottuvat ainakin 1300-luvulle. Terästeollisuus oli vastuussa kaupungin räjähdysmäisestä kasvusta teollisen vallankumouksen aikana 1800-luvulla. Vaikka teollisuuden merkitys kaupungille on vähentynyt, se tuottaa nykyään enemmän terästä kuin koskaan aikaisemmin. Suomalaisella metalliteollisuusyritys Outokummulla on ruostumatonta terästä valmistava tehdas Sheffieldin Tinsleyssä, mutta vuonna 2005 yhtiö ilmoitti sulkevansa sen lähitulevaisuudessa. Vuonna 2007 yritys kuitenkin laajensi toimintaansa alueella.

Meadowhall, joka 1990-luvun alussa oli Euroopan suurin ostoskeskus, sijaitsee Sheffieldin pohjoisosassa, lähellä naapurikaupunki Rotherhamin rajaa. Nykyään Meadowhall on liikevaihdoltaan Ison-Britannian toiseksi suurin ostoskeskus.

## Urheilu
Sheffieldistä ovat kotoisin jalkapalloseurat Sheffield United ja Sheffield Wednesday, jotka pelaavat Football Leaguessa. Sheffield FC on maailman vanhin jalkapalloseura.

Sheffield on myös tunnettu kaupungin Crucible-teatterissa vuosittain järjestettävästä snookerin maailmanmestaruusturnauksesta.

## Tunnettuja sheffieldiläisiä yhtyeitä ja artisteja
Rockyhtye Def Leppard, rock-yhtye Bring Me The Horizon, synthpop-yhtye Human League, brittipop-yhtye Arctic Monkeys, Iron Maidenin laulaja Bruce Dickinson ja laulaja Joe Cocker ovat tunnetuimpia sheffieldiläisiä. 

*ABC
*Arctic Monkeys
*Bring Me the Horizon
*While She Sleeps
*Joe Cocker
*Bruce Dickinson
*Def Leppard
*Human League
*Moloko
*Pulp

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ostwind

**Flakpanzer IV Ostwind** (*saks. ”itätuuli”*) oli saksalainen toisen maailmansodan aikainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Ostwindin prototyyppi valmistui heinäkuussa 1944, ja se sai tulikasteensa saman vuoden joulukuussa Ardennien taistelussa.

Vaikka Ostwindin aseistus, 37 mm Flak 43 L/89 -konetykki, osoittautui tehokkaaksi matalalla lentäviä kohteita vastaan, panssarivaunun strateginen merkitys jäi pieneksi vähäisen valmistusmäärän vuoksi. Operatiivisilla joukoilla ei ollut koskaan tarpeeksi vaunuja etulinjan taisteluun, jotta ne olisivat voineet uhata liittoutuneiden ilmaherruutta. Vaunun runkona käytettiin vahingoittuneiden tai käytöstä poistettujen Panzer IV:den runkoa. Sen torni oli päältä avoin monitahokas, joka oli käyttökelpoisempi ratkaisu kuin Möbelwagenin panssariseinät, jotka piti avata taistelutilanteessa. Saksalaisten kaikki it-panssarit oli tarkoitus korvata Kugelblitzeillä kesällä 1945, mutta ainoastaan yksi torni saatiin valmiiksi.

## Lähteet
*