open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Euroopan talous- ja rahaliitto

** Euroopan talous- ja rahaliitto** eli **EMU** (The Economic and Monetary Union) on Euroopan unionin kolmivaiheinen talous- ja rahaliitto.

## Rahaliiton ensimmäinen vaihe
Rahaliiton vuonna 1990 alkaneeseen ensimmäiseen vaiheeseen kuului kaikkien valuutansiirtojen vapauttaminen EEC:n alueella. Vuonna 1992 solmittiin Maastrichtin sopimus, jossa sovittiin EMUn viemisestä loppuun. Sopimus tuli voimaan 1. marraskuuta 1993.

## Rahaliiton  toinen vaihe
Rahaliiton 2. vaiheeseen kuului Euroopan keskuspankin edeltäjäksi aiotun European Monetary Instituten (EMI) perustaminen. Vuonna 1997 solmittiin Vakaus- ja kasvusopimus finanssikurin parantamiseksi. Se määritti kriteereitä euron käyttöönottoon. 1. kesäkuuta 1998 perustettiin Euroopan keskuspankki, ja 31. joulukuuta määriteltiin 11 osallistuvan maan valuutoille kiinteät vaihtosuhteet. 

## Rahaliiton kolmas vaihe
Rahaliiton 3. vaihe (yhteisvaluutta) alkoi 1. tammikuuta 1999, kun eurosta tuli oikea valuutta, vaikka käteisvaluuttana se otettiin käyttöön vasta 1.1.2002. Vuoden 2001 alusta Kreikka liittyi 12. jäseneksi euroalueeseen.

Unionin maista 20 on tähän mennessä jatkanut rahaliiton 3. vaiheeseen, vaikka kaikki EU-maat kuuluvatkin rahaliittoon. 

### Eurovaluutan ulkopuolella olevia
Tanskalla  on oikeus pysyä rahaliiton ulkopuolella koska se liittyi EU:hun jo ennen Maastrichtin sopimusta. 

Ruotsi puolestaan on välttynyt liittymiseltä sen takia, että 3. vaihetta edeltävä ERM II on vapaaehtoinen.

### Euron käyttöönottaneet maat
Vuoden 1994 jälkeen EU:hun liittyneet uudet jäsenmaat ovat velvoitettuja liittymään EMU:n 3. vaiheeseen. Näistä seuraavat ovat ottaneet euron käyttöön:

* Suomi ja Itävalta 1.1.1999 (1.1.2002)
* Slovenia 1.1.2007
* Malta ja Kypros 1.1.2008
* Slovakia 1.1.2009.
* Viro 1.1.2011
* Latvia 1.1.2014
* Liettua 1.1.2015
* Kroatia 1.1.2023
* Bulgaria 1.1.2026

### Omia valuuttoja käyttävät maat
Seuraavat EU-maat käyttävät edelleen omia valuuttojaan (merkitty sulkuihin):

* Puola (zloty, PLN)
* Romania (leu, RON)
* Ruotsi (kruunu, SEK)
* Tanska (kruunu, DKK)
* Tšekki (koruna, CZK)
* Unkari (forintti, HUF)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Keulaportti

**Keulaportiksi** kutsutaan laivan varsinaisen rungon etuosassa eli aluksen keulassa sijaitsevaa rungon avattavaa osaa, jonka kautta aluksesta on mahdollista joko purkaa tai lastata ajoneuvoja. Keulaportteja on asennettu pääasiassa autolauttoihin sekä muihin ro-ro-aluksiin (*roll-on, roll-off*).

Keulaportit on edelleen jaoteltu eri ryhmiin rakenteidensa puolesta. Keulaportin käyttö tapahtuu yleensä keulaportin läheisyydessä sijaitsevasta käyttö-/hallintapaneelista. Myös aluksen komentosillalla on keulaporttien valvontaan tarvittavat laitteet.
 
Tämän lisäksi autolauttoihin on Estonian onnettomuuden jälkeen tiukentuneiden kansainvälisten määräysten seurauksena rakennettu ajorampin taakse nk. kolmannet portit, jotka estävät veden virtaamisen autokannelle mahdollisen visiiri-/ajoramppivaurion sattuessa. Myös itse visiirien mekaaniset rakenteet, niiden ohjaus-, lukitus-, ja valvontalaitteet sekä niihin liittyvät määräykset ovat tiukentuneet huomattavasti viimeisen vuosikymmenen aikana.

## Visiiri-tyyppinen portti

Visiirityyppinen keulaportti aukeaa nimensä mukaisesti alhaalta ylöspäin, eli se on saranoitu aluksen sääkannen tukirakenteisiin yläosastaan. Aukeava visiiri on yksiosainen ja se on lukittu yleensä alhaalta sekä kummaltakin sivulta erillisillä lukituslaitteilla. Se on lisäksi varustettu erillisin ohjurein, jotka varmistavat visiirin ohjautumisen oikealle kohdalleen sen laskeutuessa alas. Visiirikeulaportin avaus- ja sulkuliike on pystysuuntainen.

Varsinaisen visiirin takana sijaitsee autokannen lastauksessa käytettävä ajoramppi, jota pitkin ajoneuvoliikenne johdetaan aluksen ja laiturin välillä. Suljettuna ollessaan rampin tulee olla vesitiivis.

Visiirityyppisten keulaporttien rakennus uusiin laivoihin on loppunut lähes kokonaan Estonian onnettomuuden jälkeen.

## Sivulle aukeava portti
 
Sivulle aukeavat nk. perhosportit puolestaan aukeavat nimensä mukaisesti aluksen sivuille. Tämä porttirakenne on yleistynyt voimakkaasti 1980-luvun lopulta lähtien. Tämän keulaporttityypin etuna on se, että aaltojen iskut eivät rasita portin lukkoja kuten visiirityypissä, vaan painavat portteja tiiviimmin toisiinsa ehkäisten keulaportin yllättävää aukeamista ja veden tulvimista sisään autokannelle. Perhosportti koostuu kahdesta eri osasta, jotka ovat muodoiltaan sekä rakenteeltaan toistensa peilikuvia. Yhdessä nämä muodostavat suljettuina ollessaan aluksen keulaosan. Perhosportin avaus- ja sulkuliike on vaakasuuntainen. Perhosportin kummatkin puoliskot ovat tuetut saranointi- sekä käyttövarsiensa puolesta aluksen rungon etuosan tukirakenteisiin. Myös perhosportit ovat varustettu ohjuri-, lukitus- sekä valvontalaitteilla. Varsinaisen portin takana sijaitsee purkamiseen ja lastaamiseen tarvittava ajoramppi, jonka tulee suljettuna olla vesitiivis. Sivulle aukeavien porttien etuna on myös se, että keulan ei tarvitse avautua koko korkeudelta, vaan ainoastaan autokansien korkeudelta.
Ginseng

**Ginseng** (*Panax ginseng*, nähdään myös virheellisessä kirjoitusasussa *gingseng*) on viime vuosina länsimaissakin suosiota saanut aasialainen rohdoskasvi. Kasvin täsmällisiä suomenkielisiä nimiä ovat **kiinanginseng** ja **kiinanginsengjuuri**.

Ginsengiä käytetään yleiskuntoa vahvistavana luontaislääkkeenä eli adaptogeenina. Perinteisen kiinalaisen lääketieteen mukaan ginsengjuurta käytetään muun muassa lisäämään Jing-energian kiertoa kehossa, parantamaan mieskuntoa sekä sairauden jälkeistä heikkoutta ja estämään vanhuudenheikkoutta.

*Panax ginseng* -juurta on kahdenlaista:

*Valkoista ginsengiä* kasvatetaan neljästä kuuteen vuoteen, sitten juuri kuoritaan ja kuivatetaan auringossa, jolloin vesipitoisuus laskee 12 prosenttiin tai alemmaksi.Valkoisessa ginsengissä on käsittelyn johdosta luultavasti vähemmän lääkeaineellista sisältöä. Auringossa kuivattaminen muuttaa juuren värin kelta-valkoiseksi.

*Punainen ginseng* poimitaan kuusivuotiaana. Sitä ei kuorita, ja se keitetään. Keittäminen antaa juurelle punertavan värin, josta nimi johtuu. Keittäminen ei vahingoita niin paljoa ginsengin parantavia ainesosia. Keittämisen jälkeen juuri kuivatetaan.

Ginsengjuuren kuljettaminen Suomeen on kiellettyä, koska se luokitellaan vahvaksi lääkeaineeksi, mutta uutteena tai jauheena kuljettaminen on sallittua, ja sitä käytetäänkin esimerkiksi piristävänä ainesosana teessä, virvoitus- ja energiajuomissa sekä myös joissain suihkugeeleissä.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: ''Panax ginseng'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Panax ginseng'' 
*Flora of China: ''Panax ginseng'' 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Panax ginseng
Juurimusiikki

**Juurimusiikki** () on hieman epämääräinen käsite, joka viittaa populaarimusiikin alkuperään. Juurimusiikiksi kutsutaan varsinkin sellaisia pohjoisamerikkalaisen kansanmusiikin ja varhaisen populaarimusiikin tyylejä, jotka ovat vaikuttaneet rockmusiikin syntyyn ja kehitykseen. Tällaisia ovat varsinkin blues, kantri, bluegrass ja folkmusiikki eri muodoissaan. Joskus käsite laventuu tarkoittamaan myös näistä vaikutteita saaneita rockin varhaisia tyylisuuntauksia 1950-1970-luvuilla.

## Aiheesta muualla
* Bluesnews.fi/instropedia/: suomalaisen juuri-instrumentaalimusiikintietokanta
Likainen Harry

**Likainen Harry** () on Don Siegelin ohjaama vuonna 1971 valmistunut kiistelty rikoselokuva, jonka pääosaa näyttelee  Clint Eastwood. Se oli Siegelin ja Eastwoodin neljäs yhteistyö (aiemmat olivat *[[Rautainen Coogan]]* (1968), *[[Kourallinen dynamiittia]]* (1970) ja *[[Korpraali John McB]]* (1971)). Elokuva kertoo kovaotteisesta, säännöistä piittaamattomasta poliisietsivästä ”Likainen” Harry Callahanista, joka yrittää saada kiinni psykopaattista, Scorpio-salanimeä käyttävää sarjamurhaajaa San Franciscossa. Elokuva perustuu osittain todelliseen, selvittämättömäksi jääneeseen sarjamurhaajatapaukseen, jossa Zodiac Killer -nimeä käyttänyt mies murhasi Kaliforniassa vuosina 1968–1969 viisi ihmistä. 

Elokuva menestyi hyvin, mutta sai kritiikkiä väkivaltaisuudestaan. Elokuva tunnetaan edelleen parhaiten San Franciscoon sijoittuvista kohtauspaikoistaan, Harryn virka-aseesta Smith & Wesson 29 .44 Magnumista ja repliikistä "You've got to ask yourself one question: 'Do I feel lucky?' Well, do ya, punk?"

## Roolit

## Kohtelu Suomessa
Valtion elokuvatarkastamo antoi helmikuussa 1972 *Likainen Harry* -elokuvalle raaistavana ja mielenterveydelle vahingollisena ikärajan KK (Kokonaan kielletty), joten sitä ei saanut Suomessa esittää eikä levittää. Kuukausien valituskierrosten ja oikeusasteiden jälkeen elokuvan noin kolme minuuttia leikattu versio hyväksyttiin korkeimman hallinto-oikeuden päätöksen jälkeen ikärajamerkinnällä K-16 ja se sai valkokangasensi-iltansa tammikuussa 1973. Nykyisin ikäraja on 16. Sittemmin elokuvaa on esitetty Suomessa televisiossa useita kertoja.

## Aiheesta muualla
* Mustonen, Jari: Likainen Harry (1971). Elitisti, 16.7.2018.

## Lähteet
Psyko (romaani)

**Psyko** on Robert Blochin kirjoittama psykologinen kauhuromaani, joka julkaistiin vuonna 1959. Romaani kertoo henkisesti sairaasta Norman Batesista ja hänen elämästään ja tekemistään henkirikoksista pienessä Fairvale-nimisessä kaupungissa. Kirja on saanut inspiraatiota sarjamurhaaja Ed Geinistä. Vuosi kirjan ilmestymisen jälkeen Alfred Hitchcock ohjasi samannimisen kirjaan pohjautuvan elokuvan, joka sai myös ajan mittaan kolme jatko-osaa. 

## Lähteet
Baba Jaga

**Baba Jaga** on slaavilaisen mytologian noita-akka. Puolaksi hänen nimensä on *Baba Jaga*, sloveniaksi *Jaga baba*, serbiaksi *Баба рога (Baba roga)*, venäjäksi *Бáба-Ягá*, bulgariaksi *Баба Яга* ja ukrainaksi *Баба Яґа*. Sana *baba* merkitsee useimmissa slaavilaisissa kielissä vanhempaa tai naimisissa olevaa alempiin sosiaaliluokkiin kuuluvaa naishenkilöä eli akkaa.

Baba Jaga kuvataan usein metsässä eläväksi noidaksi tai syöjättäreksi, joka lentää huhmarella käyttäen survinta peräsimenä. Hän asuu hirsimökissä, joka seisoo kanan jaloilla ja voi siten liikkua ympäriinsä. Puutarhaa ympäröivä aita on tehty ihmisen luista ja pääkalloista, ja ulko-oven avaimenreikä on terävähampainen suu. Joidenkin tarinoiden mukaan talo ei paljasta sisäänkäyntiään ennen kuin sille sanoo taikalauseen: *käänny selkä metsään, kasvot minuun päin*.

Baba Jaga auttaa kilttejä ja puhdassydämisiä mutta syö pahoja aikeita hautovat. Hänen sanotaan vartioivan elämän veden lähdettä. Tarinan kananjalkaisesta mökistä on ounasteltu saaneen alkunsa Siperian metsästäjien ja suomalais-ugrilaisten heimojen tolpan päähän rakennetuista riista-aitoista, jotka suojelivat ruokatarpeita villieläimiltä.

Venäläinen noita-akka esiintyy paitsi venäläisissä kansantarinoissa, myös niiden innoittamissa kirjoissa, elokuvissa, kuvataiteessa, musiikkiteoksissa ja sarjakuvissa. Modest Musorgski sävelsi osan teoksestaan *[[Näyttelykuvia]]* Viktor Hartmannin piirrokseen *Baba Jaga*. Eduard Uspenskin lastenkirja ''Alas taikavirtaa'' (*Vniz po volšebnoi reke* 1971, suom. Martti Anhava 1980) perustuu venäläisiin kansantarinoihin ja siinä seikkailee Baba Jagan hahmo, vaikkakin eri nimellä. Guido Crepax piirsi Baba Yaga -teemaisia *Valentina-*sarjakuvia, joiden pohjalta Corrado Farina ohjasi vuonna 1973 *Baba Yaga* -nimisen elokuvan.

Myös Neil Gaiman on saanut noidasta innoitusta sarjakuviinsa. Baba Jaga esiintyy ainakin Gaimanin käsikirjoittaman *[[Books of Magic]]* -sarjan kolmannessa osassa, joka on suomeksi julkaistu *Magic Fantasy* -lehden toisessa numerossa (Egmont-kustannus 2002, ). Lisäksi noita esittää sivuosaa Mike Mignolan Hellboy-sarjakuvissa. Baba Jagaan perustuva hahmo esiintyy myös Patricia A. McKillipin romaanissa *[[Serren metsissä]]*. Fantasiakirjailija Naomi Novik on maininnut erääksi innoituksen lähteekseen isoäitinsä kertomat Baba Jaga -tarinat, ja Novikin romaani *Uprooted* (2015) kirjoittaa Baba Jagan hahmoa uudelleen tuoreesta näkökulmasta. The Witcher -pelisarjassa on Baba Jagaan perustava hahmo.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla

*
Arrecife

**Arrecife** (espanjalainen ääntämys []) on kaupunki Lanzaroten saaren itäosassa Kanariansaarilla Espanjassa. Kaupunki on ollut saaren pääkaupunki vuodesta 1852 lähtien. Vuonna 2018 kaupungin väkiluku oli 61&nbsp;351 asukasta 22,72 km²:n alueella, joten väestötiheys oli noin 2&nbsp;700 as/km².

Arrecifen satamasta on lauttayhteys muille Kanariansaarille sekä Eurooppaan ja Afrikkaan. Kaupungin lentokentältä on talvikuukausina useita suoria lomalentoyhteyksiä Helsinkiin.

## Galleria

 Image:ES-lanz-arrec-promenade-2.jpg| Arrecifen kaupunkikuvaa
 Image:Iglesia de San Ginés.jpg| Iglesia de San Ginés -kirkko
 Image:Arrecife - Avenida Vargas - Ayuntamiento 02 ies.jpg| Arrecifen kaupungintalo
 Image:Castillo de San Gabriel Arrecife Lanzarote Canaries.jpg| San Gabrielin linna


## Lähteet

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Kartta Mapquestistä
*Google Maps
Excalibur (sarjakuva)

**Excalibur** on Marvel Comicsin sarjakuva, jonka tapahtumat sijoittuvat Isoon-Britanniaan. Se kertoo Excalibur-nimisestä supersankariryhmästä. Osa ryhmän hahmoista on lainattu Ryhmä-X -sarjakuvasta. Yksi näistä Ryhmä-X'n jäsenistä on Kolossi. Toinen melko tunnettu hahmo on Kapteeni Britannia. Alkuperäinen ryhmä koostuu kuitenkin seuraavista henkilöistä Varjokissa, Painajainen, Rachel Summers alias Feeniks, Meggan ja Kapteeni Britannia. Ensimmäinen Suomeen rantautunut Excalibur -lehti ilmestyi 1991. Sitä ei tullut muutamaa numeroa enempää, mutta lehden kotimaassa Amerikassa ryhmää käsiteltiin syvemminkin.

Excaliburia kuvittamassa oli Alan Davis ja tarinankertojana toimi Chris Claremont
Armoton

**Armoton** (*Unforgiven*) on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Clint Eastwoodin ohjaama lännenelokuva.

Armoton merkitsi Eastwoodin hyvästejä pyssysankarin hahmolle. Sen jälkeen ohjaaja-näyttelijä alkoi hakea sankaruutta arjesta ja ihmissuhteiden kuvaus tuli entistä tärkeämmäksi.

## Juoni
Eastwood näyttelee *Armottomassa* pienen sikatilan omistavaa kahden lapsen yksinhuoltajaksi jäänyttä entistä väkivaltaista lainsuojatonta William Munnya, joka lähtee vielä kerran kostoretkelle erään pikkukaupungin prostituoitujen maksamien palkkiorahojen houkuttamana. Kaksi miestä oli pahoinpidellyt prostituoitujen kollegan muun muassa viiltelemällä tämän kasvoja. Hänet houkuttelee tehtävään Schofield Kidiksi itseään kutsuva, revolverisankarin mainetta havitteleva likinäköinen nuorukainen (Jaimz Woolvett), joka tuntee hänen vanhan maineensa. Munny epäröi ja lupaa palata asiaan. Raha houkuttaa, ja hän puhuu mukaan vanha kaverinsa Ned Loganin (Morgan Freeman). He käyvät hakemassa Schofield Kidin. 

Miehet saapuvat Big Whiskey -nimiseen kaupunkiin, jossa valtaa pitää šeriffi "Little Bill" Daggett (Gene Hackman), joka hakkaa ja karkottaa Munnyn kaupungista. Kolmikko löytää toisen prostituoidun pahoinpitelijöistä ja tappaa hänet. Tehtävästä vetäytynyt Ned jää kiinni, ja sheriffi ruoskituttaa hänet hengiltä. Kid ja Munny eivät kuitenkaan anna periksi, vaan metsästys jatkuu. Lopulta Kid ampuu toisen etsityistä istumassa haisevassa ulkokäymälässä housut kintuissa. Hän tunnustaa, ettei väitteistään huolimatta ole ennen ampunut ketään ja ilmoittaa ettei ammu toiste.

Yksi ilotytöistä tuo rahat Kidille ja Munnylle kertoen samalla, että šeriffi on tappanut Nedin ja tämän ruumis on näytteillä saluunnan edessä. Munny lähettää Kidin rahojen kanssa Nedin vaimon luo viemään miehen osuutta ja lähtee itse kostamaan.

Munny menee haulikon kanssa saluunaan, jonka kuistilla Nedin ruumis on pystyyn nostetussa ruumisarkussa. Munny ampuu ensin aseettoman saluunanomistajan, koska tämä on syyllinen Nedin ruumiinhäpäisyyn. Saluunassa seuraa tulitaistelu, jossa Munny surmaa useita vastustajia, myös šeriffi Daggettin. Munny ratsastaa pois ja käskee piileskeleviä kaupunkilaisia hautaamaan Nedin kunniallisesti, tai muuten hän palaa kostamaan.

## Palkinnot
**[[Oscar-palkinto|Oscarit]]**
*Paras elokuva: Clint Eastwood
*Paras ohjaus: Clint Eastwood
*Paras miessivuosa: Gene Hackman
*Paras leikkaus: Joel Cox
Ehdokkuudet:
*Paras miespääosa: Clint Eastwood
*Paras alkuperäinen käsikirjoitus: David Webb Peoples
*Parhaat äänet
*Paras kuvaus
*Paras lavastus

## Näyttelijät

## Lähteet
Excalibur

**Excalibur** () on kelttiläisessä tarustossa taikamiekka, jonka vain kuningas Arthur kykeni vetämään kivestä. Se että hän kykeni tähän, paljasti että hänet on määrätty Britannian kuninkaaksi. Sekä miekalla että huotralla uskottiin olevan maagisia ominaisuuksia. Excalibur esiintyy jo varhaisessa Arthur-mytologiassa, walesilaisissa taruissa miekan nimi on *Caledfwlch*. Geoffrey Monmouthilainen puolestaan kutsui miekkaa nimellä *Caliburnus*, ja sen esikuva on ilmeisesti irlantilaisten legendojen *Caladbolg*-miekka.

Joissakin Arthurista kertovissa tarinoissa Excalibur on sama miekka, jonka Arthur vetää nuorena kivestä, mutta useimmissa tarinoissa kyseessä on kuitenkin eri miekka. Monissa tarinoissa Arthur saa Järven neidolta uuden miekan huotrineen sen jälkeen, kun hänen kivestä vetämä miekkansa on hajonnut. Arthurin kuoltua Sir Bedivere palauttaa miekan Järven neidolle, koska Arthur oli näin käskenyt.

Geoffreyn mukaan miekka oli taottu myyttisellä Avalonin saarella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Litosfääri

**Litosfääri** eli **kivikehä** koostuu Maan kuoresta ja vaipan ylimmästä osasta. Litosfäärin paksuus on noin 100 kilometriä, josta kuoren osuus on mantereiden kohdalla 30&ndash;70 kilometriä ja merenpohjan alla keskimäärin vain kahdeksan kilometriä.  Kiinteän kuoren ja vaipan ylimmän osan välissä on maanjäristysaaltoja heijastava niin sanottu Moho-pinta.

Litosfäärin alapuolella on astenosfääri, joka käsittää osia ylävaipasta ja vaipan vaihettumiskerroksesta. Eri laskutapojen mukaan astenosfääri ulottuu 400&ndash;650 kilometrin syvyyteen.

Maan litosfääri on jakaantunut jäykkiin laattoihin, jotka kelluvat ja liikkuvat astenosfäärissä eli ylävaipassa olevan sulan kiviaineksen päällä. Nämä manner- eli litosfäärilaatat liikkuvat joko toisiinsa törmäten, erkaantuen toistaan tai toisiaan sivuten. Laattojen reuna-alueilla ovat maanjäristykset ja tulivuoret yleisiä.

Mannerlaatan kuorikerros on kevyempää graniitin tyyppistä kiveä, kun taas merilaatan kuorikerros on raskaampaa basaltin tyyppistä kiveä. Kiinteän kuoren alainen litosfääri on jäykkää ja lohkeilevaa kiveä.

Maapallon litosfääri on jakautunut noin kahteenkymmeneen litosfäärilaattaan. Suurimmat niistä ovat: Euraasian laatta, Afrikan laatta, Pohjois-Amerikan laatta, Etelä-Amerikan laatta, Tyynenmeren laatta, Antarktiksen laatta ja Intian laatta. Muita laattoja ovat: Kookossaarten laatta, Karibian laatta, Arabian laatta, Nazcan laatta ja Filippiinien laatta.

Laattojen liike aiheutuu osaksi astenosfäärissä tapahtuvista konvektiovirtauksista, joissa kuumaa sulaa kiviainesta nousee ylös litosfääriä kohti. Litosfäärin saavutettuaan virtaus kääntyy sen suuntaiseksi ja jäähdyttyään virtauksen suunta kääntyy kohti vaipan alakerroksia jossa se kuumenee jälleen ja nousee uudelleen kohti litosfääriä. Konvektiovirtaukset eivät kuitenkaan selitä täydellisesti mannerlaattojen liikkeitä. Nykyisin on vallalla käsitys, että merelliset litosfäärilaatat liikkuvat pääasiassa kahden voiman vaikutuksesta: keskiselänteillä tapahtuvan työnnön ja subduktiovyöhykkeillä tapahtuvan vedon vaikutuksesta. Subduktoituva kiviaines sulaa ja nousee kohti litosfääriä aiheuttaen intrusiivista ja ekstrusiivista magmatismia.

## Katso myös

* Litosfäärilaatta
* Pedosfääri
* Vesikehä
* Mannerliikunnot
* Kivien kiertokulku

## Lähteitä

* http://www.hartrao.ac.za/geodesy/tectonics.html
Cagliari

**Cagliari** (sardiksi *Casteddu*, kirjaimellisesti ’linna’) on Sardinian hallinnollisen alueen ja Cagliarin metropolikaupungin pääkaupunki Sardinian saarella Italiassa. Kaupungissa on runsaat 150&nbsp;000 asukasta.

## Historia
### Antiikki

Kaupunki sai alkunsa antiikin aikana, ensin foinikialaisena asutuksena 600-luvulla eaa. ja sittemmin karthagolaisena asutuksena. Kreikaksi se tunnettiin nimellä *Karalis* ja latinaksi *Caralis*. Kaupunki tuli roomalaisten valtaan noin vuonna 238 eaa. Se toimi roomalaisten tukikohtana toisessa puunilaissodassa. Sullan aikana Caraliksesta tuli *[[municipium]]*. Julius Caesar antoi caralislaisille täydet Rooman kansalaisoikeudet. Vandaalit tuhosivat kaupungin Länsi-Rooman valtakunnan kaaduttua.

### Myöhempi historia

Kaupunki elpyi kristillisellä ja bysanttilaisella ajalla. 1000-luvulla Pisan tasavalta valloitti alueen ja jälleenrakensi kaupungin. Pisalaiset rakensivat suureksi osaksi Castellon (sardiksi *Casteddu ’e susu*) aluetta nykyisinkin ympäröivät linnoitukset; erityisesti jäljellä olevat kaksi Giovanni Capulan suunnittelemaa kalkkikivitornia ovat huomionarvoisia. Aragon valloitti alueen vuonna 1326 ja 1600-luvulla kaupunki sai espanjalaisen barokki-ilmeen. 1700-luvulla Piemonten hallussa Cagliari menetti asemansa linnoituksena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Cagliarin kaupunki  
* Cagliari turismo     
* Casteddu.com
M/S Aurella

**M/S C.T.M.A. Vacancier** on laiva, joka valmistui kesäkuussa 1973 nimellä *M/S Aurella* saksalaiselta J.J. Sietas Shiffswerft -telakalta. Aluksen oli tilannut Viking Linen suomalainen osakasvarustamo SF-Line Oy. Valmistuttuaan *M/S Aurella* asetettiin Naantali–Maarianhamina–Kapellskär-reitille, jolla se palveli aina 1980-luvun taitteeseen asti. Tämän jälkeen *Aurella* myytiin Irlantiin.

33 miljoonaa Saksan markkaa maksanut *Aurella* luovutettiin SF Linelle kesäkuussa 1973. Se oli kapasiteetiltaan Euroopan suurin. Laiva korvasi Naantali–Maarianhamina–Kapellskär-reitillä aiemman palvelleen M/S Marellan, joka siirrettiin Turku–Maarianhamina–Tukholma-reitille. *Aurellan* ensimmäinen reittimatka oli 3. heinäkuuta 1973. 21. syyskuuta 1973 se ajoi karille Ahvenanmaan saaristossa. M/S Kapella nouti sen matkustajat ja yritti kaksi päivää myöhemmin irrottaa sen karilta, mutta ei onnistunut. 24. syyskuuta myös *Marella* yritti irrottaa laivaa karilta siinä onnistumatta. *Aurella* irtosi karilta lopulta omin voimin 8. lokakuuta 1973. Se korjattiin ja palasi liikenteeseen 3. marraskuuta 1973.

*Aurella* myytiin 16 miljoonalla dollarilla Irlantiin tammikuussa 1982. Tämän jälkeen laivan hyttipaikkojen määräksi nostettiin 450.

Suomen liikenteeseen *Aurella* palasi vuonna 1992, jolloin se Viroon liputettuna ja Tallinkille aikarahdattuna palveli talvikauden *Saint Patrick II* -nimisenä Helsinki–Tallinna-välillä. Sama toistui ainakin seuraavana talvikautena.

Tämän jälkeen *Aurella* liikkui muun muassa Välimerellä, Englannin ja Irlannin välillä sekä Kanadan merialueilla. *Aurella* liikennöi edelleenkin välillä Montreal–Cap-aux-Meules C.T.M.A Groupin alaisuudessa. 

## Kansikuvaus

Aluksen matkustajakansia on kolme ja ne ovat:
* Hyttikansi: hyttejä.
* Matkustajakansi: ravintola, lepotuoliosasto, neuvonta, julkiset WC-tilat ja baari.
* Matkustajakansi: ruokailuhuone, hyttejä, salonki.

## Nimihistoria

## Lähteet
* Faktaomfartyg.se – Aurella 

### Viitteet
Kirjan ja ruusun päivä

**Kirjan ja ruusun päivä** on kirjaa juhlistava vuosipäivä, jota on useimmiten vietetty 23. huhtikuuta. Ajankohta valittiin kirjallisen historiansa ansiosta: 23. huhtikuuta 1616 kaksi maailmankirjallisuuden klassikkokirjailijaa, Miguel de Cervantes sekä William Shakespeare kuolivat.   

Ajatuksen keksi valencialainen kirjailija Vicente Clavel Andrés, joka ehdotti virallisen kirjaston Barcelonan osastolle (Cámara Oficial del Libro de Barcelona) 2. maaliskuuta 1925, että juhlapäivä pitäisi järjestää vuosittain 7. lokakuuta, joka hänen käsityksensä mukaan oli Miguel de Cervantesin syntymäpäivä 1547. Ehdotus hyväksyttiin saman kuukauden aikana. Asetuksen Espanjan kirjan päivästä allekirjoitti seuraavana vuonna Espanjan kuningas Alfonso XIII 6. helmikuuta 1926. Samana vuonna järjestettiin 7. lokakuuta Espanjan kirjallisuuden päivä Argentiinan Buenos Airesissa. Vuodesta 1930 on kirjallisuuden päivä järjestetty 23. huhtikuuta, joka on myös Miguel de Cervantesin kuolinpäivä. Juhlan vietto levisi varsinkin yliopistokaupunkeihin ja Barcelonasta Kataloniaan. Päivä liitettiin myöhemmin myös Pyhään Yrjöön, joka Cervantesin tapaan kuoli 23. huhtikuuta.

Juhlapäivän ajatus on, että miehet antaisivat naisille ruusuja ja naiset miehille kirjoja.

Vuonna 1995 UNESCO julisti katalonialaisen Kirjan ja ruusun päivän kansainväliseksi kirjan ja tekijänoikeuden päiväksi. "Kirjat ansaitsevat erityisen päivänsä, jolloin niitä juhlitaan vapauden, yhteenkuuluvuuden ja rauhan symboleina", järjestön julistus kuului.

Kirjan ja ruusun päivää on vietetty eri päivinä etenkin aiemmin, mutta viime vuosina Suomessa on palattu alkuperäiseen päivään ja lukemista on juhlittu huhtikuun 23. päivä.

## Kirjan ja ruusun päivän kirjat
Suomessa on valittu Kirjan ja ruusun päivän kirjailija vuodesta 2012. Suuri osa suomalaisista kirjakaupoista on mukana tempauksessa, jossa ostaessa 15 eurolla kirjoja saa kaupan päälle tämän kirjailijan teoksen, joka on kirjoitettu nimenomaan tätä päivää varten. Kirja on jaossa kaupanpäällisenä vain rajoitetun ajan, eikä sitä voi muuten ostaa.
* 2012 Tuomas Kyrö: *Miniä*
* 2013 Jari Tervo: *Jarrusukka*
* 2014 Anna-Leena Härkönen: *Takana puhumisen taito* (saatavilla 3 päivää) 
* 2015 Kari Hotakainen: *Kantaja*
* 2016 Ronja Salmi & Jami Nurminen: *Onks noloo?*
* 2017 Roope Lipasti : *Elovena-tyttö – suomalaisuuden käsikirja ulkomaalaisille*
* 2018 Leena Lehtolainen: *Turmanluoti*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kirjan ja ruusun päivä, Kirjakauppiasliitto ry 
* Kirjan ja ruusun päivä -sivusto 
* World Book Day 
* Kansainvälinen kirjan ja tekijänoikeuksien päivä, Suomen YK-liitto
Barentsinmeri

**Barentsinmeri** (, ) on Pohjoiseen  jäämereen kuuluva reunameri Euroopassa, Norjan ja Venäjän rannikoista pohjoiseen. Se on suhteellisen syvä mannerjalustalla sijaitseva meri (keskisyvyys 230&nbsp;m, suurin syvyys 450&nbsp;m). Barentsinmerta rajaavat idässä Frans Joosefin maa ja Novaja Zemlja, pohjoisessa Huippuvuoret. Lännessä sen raja Norjanmerta vastaan seuraa mannerjalustan reunaa; toisen, käytännöllisemmän IHO:n määritelmän mukaan länsiraja kulkee Norjanmeren koillisrajassa eli kulkee Huippuvuorten eteläkärjestä Karhusaareen ja siitä edelleen Nordkappiin.

Barentsinmeri on nimetty hollantilaisen, aluetta 1500-luvun lopulla kartoittaneen Willem Barentsin mukaan.

Barentsinmeren kaakkoinen osa Venäjän Nenetsian rannikon ja Novaja Zemljan eteläosan välillä on nimeltään Petšoranmeri. Etelässä Barentsinmereen aukeaa Vienanmeri, joka on Pohjoisen jäämeren lahti (ajattelutavassa maailmanmeri jaetaan viiteen osaan), mutta jota ei lueta osaksi Barentsinmerta. Barentsinmeren ja Vienanmeren raja kulkee Kaninin niemimaan kärjestä Kuolan niemimaan Svjatyi Nos -niemeen.

Barentsinmeren etelärannikon satamat, kuten Murmansk, Kirkkoniemi ja Vuoreija, pysyvät jäättöminä ympäri vuoden Golfvirran vuoksi.

Sekä Venäjän että Norjan puolella on runsaasti maaöljy- ja -kaasuvaroja. Öljyä alettiin alueelta etsiä 1970-luvulla.  Ensimmäinen tuotantoon päässyt kenttä oli norjalainen Snøhvit. Vuonna 1988 Venäjän puolelta löytynyt Štokmanin kaasukenttä on yksi maailman suurimpia. Sen hyödyntämistä on kuitenkin lykätty liuskekiveen varastoituneeseen maakaasuun pohjautuvan tuotannon muutettua maailmanmarkkinoita. Toukokuussa 2012 Statoil- ja Rosneft-yhtiöt sopivat yhteisestä toiminnasta öljyn poraamiseksi Barentsinmerellä ja Ohotanmerellä, niin että tuotanto olisi käynnissä vuodesta 2016 alkaen. Samaan aikaan Norja tarjosi kolmea suurta Barentsinmeren tuotantoaluetta öljy-yhtiöiden väliseen tarjouskilpailuun, jonka tulos on määrä julkistaa alkuvuonna 2015. 

## Katso myös
* Kuolanvuono

## Lähteet

## Aiheesta muualla
M/S Viking 6

**M/S Viking 6** () oli vuonna 1966 nimellä *Stena Britannica* valmistunut matkustaja-autolautta. Alus rakennettiin norjalaisella A/S Langesund Mekaniske Verkstedillä Langesundissa. Se luovutettiin tilaajalleen Stena AB:lle 12. joulukuuta 1966 ja aloitti liikenteen välillä Göteborg–Frederikshavn. Ahvenanmaalainen Viking Line liikennöi aluksella vuosina 1974–1980 nimellä *Viking 6*, ja liikennöi myöhemmin yhden Viking Linen osakasvarustamon Rederi AB Sallyn käytössä vuonna 1982.

## Historia Itämerellä
*M/S Viking 6*:ksi kastettu laiva hankittiin vuonna 1974 ahvenanmaalaiselle Rederi AB Sallylle käytettynä Yhdysvalloista. Alus oli alun perin toimitettu ruotsalaiselle Stena Rederille vuonna 1967, josta se oli edelleen myyty Yhdysvaltoihin vuonna 1968. 

*Viking 6* asetettiin 16. heinäkuuta 1974 Viking Linen liikenteeseen, tuolloin vasta avatulle Helsinki–Tukholma reitille. Pääasiassa tässä tehtävässä alus palveli yhdessä ''M/S Viking 5'':n kanssa aina vuoteen 1980, jolloin Rederi AB Sallyn vastavalmistuneet sisaralukset ''M/S Viking Saga'' ja ''M/S Viking Song'' korvasivat molemmat edellämainitut alukset.

## Käyttöhistoria
**Stena Britannica* luovutettiin ruotsalaiselle Stena AB:lle joulukuussa 1966. Liikenne aloitettiin Ruotsin ja Tanskan välillä reitillä Göteborg–Frederikshavn.
*Laiva myytiin Yhdysvaltoihin vuonna 1968 ja rekisteröitiin Panamaan.
*Laiva myytiin Suomeen vuonna 1974. Se asetettiin liikenteeseen Suomen ja Ruotsin välille reitille Helsinki–Tukholma. Kesäkuussa 1980 se asetettiin Ranskan ja Englannin väliseen liikenteeseen, mutta alus oli edelleen Rederi AB Sallyn omistuksessa. Rederi AB Sally myi aluksen vuonna 1982. Tämän jälkeen *Viking 6* nimettiin vielä joitakin kertoja uudelleen ja sitä käytettiin eri puolilla Euroopan merialueita.
* Vuodesta 1994 Sardegna Lines liikennöi aluksella välillä Livorno–Olbia nimellä *Sardegna Bella*.
* *M/S Sardegna Bella* sai konerikon vuonna 1998.
* Laiva romutettiin Turkissa syyskuussa 2001.

## Lähteet
Ytterby (kaivos)

**Ytterby** on vanha kaivoskylä Vaxholmin kuntaan kuuluvassa Resarön saaressa Ruotsin Tukholman läänissä. Se on tullut kuuluisaksi sieltä löydetyistä kuudesta alkuaineesta: ytterbium, terbium, yttrium, erbium, holmium ja tulium. Nämä kaikki kuuluvat harvinaisten maametallien ryhmään, ja ensimmäiset neljä on nimetty Ytterbyn mukaan.

Ytterbyssä on louhittu kvartsia jo 1600-luvulla ja maasälpää 1700-luvun lopulta alkaen. Vuonna 1787 harrastelijageologi, luutnantti Carl Axel Arrhenius löysi louhokselta poikkeuksellisen raskaan mustan kiven, jonka hän lähetti geologien tutkittavaksi. Mineraalin kemiallisen koostumuksen onnistui selvittämään Turun akatemian professori Johan Gadolin, joka näin löysi uuden metallin, yttriumin.

Kemian ja fysiikan Nobelin palkintojen saajat tekevät palkintojenjaon yhteydessä usein "pyhiinvaelluksen" Ytterbyhyn.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* http://www.hembygd.se/index.asp?DocID=2785 
* http://www.ab.lst.se/templates/InformationPage____6816.asp
Oliviini

**Oliviini** on silikaattimineraali, jonka kemiallinen kaava on (Mg,Fe)2SiO4. Sitä esiintyy yleensä tummissa magmakivilajeissa. Magnesiumin ja raudan suhde vaihtelee magnesiumpitoisesta forsteriitista (Mg2SiO4) rautapitoiseen fayaliittiin (Fe2SiO4).

Oliviini on lasikiiltoinen, läpinäkyvä tai samea ja sen väri vaihtelee vihreän eri sävyissä. Korukivenä käytetty oliviini on väriltään kirkkaan vihreä. Oliviinista käytetään myös nimeä peridootti. Peridootti-nimeä käytetään myös oliviinin korukivimuodosta, jota puolestaan toisinaan kutsutaan krysoliitiksi. Oliviinin kovuus on 6,5–7, ominaispaino 3,27–3,37. Forsteriitti Fo sulaa vasta epätavallisen korkeassa lämpötilassa, 1&nbsp;900 asteessa, mutta fayaliitti Fa 1&nbsp;200 asteessa. Oliviinia käytetään kiuaskivenä. Suomessa oliviinia louhitaan yhdestä Mäntyharjulla sijaitsevasta esiintymästä.

## Oliviini kiuaskivenä
Geologian tutkimuskeskus on suorittanut erittäin perusteellisen tutkimuksen Mäntyharjun oliviiniesiintymästä. Kivi todettiin kemialliselta ja mineraaliselta koostumukseltaan varsin poikkeukselliseksi. Tällaista ei ole Suomesta muualta löydetty. Tutkimuskeskus on testannut kiven saunakiukaissa ja toteaa sen varsin sopivaksi kiuaskivimateriaaliksi.

Teknillisen korkeakoulun taloudellisen geologian laboratoriossa suoritettujen tutkimusten mukaan (prof. Heikki Niini) oliviinikivi on tasalaatuista ja lujaa ja sen päämassan muodostaa harvinainen, poikkeuksellisen terve, kova ja erittäin hyvin kuumuutta kestävä oliviini. Valtion teknillisen tutkimuskeskuksen geotekniikan laboratorion kehittämän kivilaatuluokituksen mukaisesti arvioiden Mäntyharjun oliviinikivi on rapautuneisuudeltaan Rp0 (rapautumaton). Itse oliviiniesiintymässä on tiheässä mikroskooppisen ohuita kloriitti-serpentiinijuonia. Kiveä on siksi helppo murskata sopivankokoisiksi kiuaskiviksi. Kiven erityisen korkean ominaispainon sekä sen hyvän ominaislämpökapasiteetin ja lämmönjohtavuuden ansiosta kivi sitoo ja luovuttaa lämpöä tasaisesti ja pitkään. Tasainen lämpölaajeneminen hidastaa kaikille kiville ominaista rapautumista saunan lämpötilavaihteluissa. Oliviinikivestä ei aiheudu terveydelle haittaa sen rikittömyyden ja kivipölyttömyyden vuoksi, mutta myös siksi, että sen uraanipitoisuus on äärimmäisen vähäinen, toisin sanoen kivestä ei vapaudu syöpää aiheuttavaa radonkaasua, niin kuin tavanomaisesta kivestä, ennen kaikkea graniiteista ja gneisseistä.

### Ominaisuudet
* Kovuus 6,5
* Puristuslujuus 240,0 MN/m2
* Vetolujuus 23,6 MN/m2 
* Kimmoisuus 122 500 MN/m2
* Lämpökapasiteetti 2 760–3 050 kJ/m3

## Lähteet
Eudes (Ranska)

**Eudes I** (usein myös **Odo I**, 858–860 – 1. tammikuuta 898) oli Pariisin, Ranskan ja Troyesin kreivi ja frankkien kuningas. Hänet voideltiin kaksi kertaa kuninkaaksi vuosina 888–898, jollainen toisto oli poikkeuksellista. Hän oli ensimmäinen hallitsija niin sanotusta Robertien dynastiasta, joka jatkui Kapetingien dynastiana.

## Tausta
Kuningas Odon isä oli Neustrian herttua/rajakreivi ja Anjoun kreivi Robert Vahva ja eräiden lähteiden mukaan hänen äitinsä Adélaïde olisi ollut frankkien kuninkaan Ludvig I Hurskaan ja tämän puolison Ermengarden tytär. Robert Vahva oli Kaarle Kaljun taistelutoveri tämän taistellessa viikinkejä vastaan (missä hän sai myös surmansa vuonna 866). Robertin pojat Eudes ja Robert olivat liian nuoria seuraamaan häntä maa-alueiden lääninherrana, ja vasta kun Eudes tuli täysi-ikäiseksi hänelle annettiin – ikään kuin korvaukseksi – Pariisin kreivikunta. 

## Taistelu vallasta
Frankkien kuninkaana toimi Kaarle Paksu (884–887), joka lopulta joutui luovuttamaan valtansa Odolle. Tämä tapahtui viikinkejä vastaan käydyn Pariisin piirityksen (885–886) jälkeen. Piirityksen yhteydessä Odon onnistui päästä karkuun piiritetystä kaupungista ja lähteä hakemaan apua Kaarle Paksulta Saksasta. Tämä saapuikin vahvan armeijan kanssa Pariisin liepeille Montmartrelle, mutta ei uskaltanut lähteä taisteluun viikinkejä vastaan, vaan piti parempana neuvotella asiasta käyttäen keinoina rahaa ja Burgundin maakunnan ryöstämisen sallimista.

## Valtaan tulo
Valtakunnan suuret vasallit kokoontuivat jo toisen kerran kolmen vuoden sisällä valitsemaan frankeille kuningasta. He päättivät Kaarle Paksun syrjäyttämisestä ja samalla he valitsivat Odon uudeksi frankkien kuninkaaksi vuonna 888 – Kaarle Yksinkertaisen sijasta, joka olisi tuolloin ollut ainoa niin sanotusti laillinen Frankkien valtakunnan perillinen.

Eudes kruunattiin ensimmäisen kerran frankkien kuninkaaksi Compiègnessä helmikuussa 888.

## Vallassa pysyminen
Eudes joutui uudelleen taistelemaan viikinkejä vastaan ja voitti heidät Montfauconin taistelussa Argonnessa. Tämän jälkeen hänen oli taisteltava valtakunnan suuria vasalleja vastaan. Heidätkin Eudes voitti, eikä perinteiseen tapaan ollut kovinkaan armelias kapinoijia kohtaan.

Nyt olivat vuorossa Kaarle Yksinkertaisen kannattajat, jotka eivät voineet hyväksyä karolingisukuisen hallitsijan syrjäyttämistä. Eudes voitti heidätkin Burgundissa, mutta antoi heille hyvitystä ja luovutti Kaarlelle alueet Reinin ja Seinen väliltä ja piti itsellään kaiken muun. Lisäksi hän suostui tekemään Kaarlesta vallanperijän jälkeensä.

Eudes kuoli lapsettomana 898 ja Kaarle Yksinkertainen seurasi häntä valtaistuimella.

## Lähteet

*Lebalnc-Ginet, Henri: *Les Rois de France*. 1997.
*Settipani, Christian: *La préhistoire des Capétiens*. 1993.
Herman Gesellius

**Herman Ernst Henrik Gesellius** (16. tammikuuta 1874 Helsinki – 24. maaliskuuta 1916 Hvitträsk, Kirkkonummi) oli suomalainen arkkitehti, joka oli osakkaana arkkitehtitoimistossa yhdessä Eliel Saarisen ja Armas Lindgrenin kanssa vuodesta 1896 lähtien.

Geselliuksen vanhemmat olivat kauppias Herman Otto Gesellius ja Emilia Caroline Auguste Struckmann. Hän pääsi ylioppilaaksi 1893 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta. Gesellius suunnitteli aluksi insinöörin uraa: ennen arkkitehtiopintojen aloittamista 1893 hän oli harjoittelijana tehtaassa Pietarissa ja opiskeli koneenrakennustakin vuoden verran. Hän valmistui vuonna 1897 Polyteknillisestä opistosta (nyk. Teknillinen korkeakoulu). Gesellius kuoli verrattain nuorena kurkkusyöpään vuonna 1916, minkä vuoksi hänen tuotantonsa jäi suppeaksi. Hänet on haudattu Hvitträskiin.

Geselliuksen rakennussuunnitelmista tunnetuimpia ovat 1913 valmistunut Viipurin rautatieasema sekä Wuorion talo Helsingin Unioninkadulla. Sisustuksia hän teki muun muassa Suur-Merijoen kartanoon ja Haus Remeriin. Gesellius suunnitteli vuonna 1910 myös kaksi liike- ja asuintaloa Annankatu 10 ja Annankatu 11 Helsinkiin (ns. *Geselliuksen portti*). Näistä Annankatu 10:n talo purettiin 1960-luvulla mutta Annankatu 11 on säilynyt.

Gesellius oli naimisissa vuodesta 1904 Matilda Tony Charlotta Saarisen, o.s. Gyldén kanssa. Geselliuksen veli oli kauppaneuvos Rudolf Gesellius ja sisar tekstiilitaiteilija Loja Saarinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
M/S Viking Saga

**M/S Viking Saga** oli Rederi AB Sallyn Wärtsilältä tilaama matkustaja-autolautta. Se liikennöi aluksi Viking Linen väreissä, mutta sai myöhemmin nimen *M/S Sally Albatross*. Alus tuhoutui tulipalossa vuonna 1990, ja sen rungon vedenalainen osa käytettiin uuden *Sally Albatrossin* (nyk. ''M/S Celestyal Crystal'') rakentamiseen.

Laivan sisaralus on alun perin *Viking Song* -nimisenä valmistunut ''M/S Regina Baltica''.

## Kansikuvaus
Tiedot ovat Viking Linen ajoilta.
* **Kansi 10**: komentosilta. 
* **Kansi 9**: aurinkokansi, miehistön tiloja. 
* **Kansi 8**: kokoustilat, auditorio, yökerho, miehistön hyttejä ja tiloja. 
* **Kansi 7**: hyttejä, ravintoloita, baari. 
* **Kansi 6**: hyttejä, ravintoloita, kahvila, baari, disko, tax-free-myymälä, neuvonta, lepotuoliosasto, pelihuone, maihin- ja laivaannousu. 
* **Kansi 5**: autokansi (nostettava henkilöautokansi), hyttejä, pelastusveneet. 
* **Kansi 4**: ylempi autokansi, hyttejä. 
* **Kansi 3**: autokansi (nostettava henkilöautokansi), hyttejä. 
* **Kansi 2**: alempi autokansi, hyttejä. 
* **Kansi 1**: hyttejä, sauna- ja uima-allasosasto, konehuoneiden ylätasot ja konevalvomo. 
* **Kansi 0**: pää- ja apukonehuoneet, makeavesi-, harmaavesi- ja painolastitankit.

## Käyttöhistoria
*M/S Viking Saga* toimitettiin telakalta vuoden 1980 kesäliikenteeseen. Alus asetettiin Helsinki–Tukholma-reitille, korvaamaan saman osakasvarustamon vanhempi alus. Tässä tehtävässä Viking Linen markkinoimana *Viking Saga* palveli aina vuoden 1986 keväälle asti, jolloin Rederi AB Sallyn *M/S Olympia* (nyk. ''M/S SPL Princess Anastasia'') korvasi sen Helsinki–Tukholma-reitillä.

Aluksen poistuttua Helsinki–Tukholma-reittiliikenteestä se nimettiin uudelleen *M/S Sally Albatrossiksi* ja sitä käytettiin risteilyliikenteessä Itämerellä.

Alus lähti loppuvuodesta 1987 Saksaan Schichau-Seebeck Werftin telakalle saneerattavaksi. Vuoden 1988 alkupuolella *M/S Sally Albatross* otettiin uudistettuna takaisin risteilyliikenteeseen. Tammikuussa 1990 aluksen ollessa vuosihuollossa Finnbodan telakalla Nackassa Tukholmassa aluksella syttyi tulipalo, jonka seurauksena se tuhoutui lähes täydellisesti. 

Alus hinattiin myöhemmin samana vuonna Poriin Mäntyluodon telakalle, jossa aluksen kaikki vesirajan yläpuoliset osat riisuttiin ja rungon vedenalainen osa siirrettiin Finnyardsin Rauman telakalle, jossa se käytettiin uuden *Sally Albatrossin* (nyk. ''M/S Celestyal Crystal'') rakentamiseen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
M/S Regina Baltica

**M/S Regina Baltica** () on Rederi AB Sallyn Wärtsilän telakalta *M/S Viking Song* -nimisenä tilaama matkustaja-autolautta. Tämän jälkeen alus liikennöi useilla eri nimillä ja reiteillä, kunnes se myytiin Tallinkille ja sai nykyisen nimensä. 2010-luvulla alus on ollut vuokrattuna usealle eri taholle ja toiminut muun muassa kelluvana hotellina. Vuodesta 2017 lähtien aluksen on omistanut espanjalainen Balearia-varustamo.

Laivan sisaralus oli ''M/S Viking Saga'', jonka runko käytettiin nykyisen ''M/S Celestyal Crystalin'' rakentamiseen alkuperäisen aluksen tuhouduttua telakalla tulipalossa.

## Kansikuvaus
Tiedot ovat Viking Linen ajoilta.
* **Kansi 10**: komentosilta. 
* **Kansi 9**: aurinkokansi, miehistön tiloja.
* **Kansi 8**: kokoustilat, auditorio, yökerho, miehistön hyttejä ja tiloja.
* **Kansi 7**: hyttejä, ravintoloita, baari.
* **Kansi 6**: hyttejä, ravintoloita, kahvila, baari, disko, tax-free-myymälä, neuvonta, lepotuoliosasto, pelihuone, maihin- ja laivaannousu.
* **Kansi 5**: autokansi (nostettava henkilöautokansi), hyttejä, pelastusveneet.
* **Kansi 4**: ylempi autokansi, hyttejä, maihin- ja laivaannousu.
* **Kansi 3**: autokansi (nostettava henkilöautokansi), hyttejä.
* **Kansi 2**: alempi autokansi, hyttejä.
* **Kansi 1**: hyttejä, sauna- ja uima-allasosasto, konehuoneiden ylätasot ja konevalvomo.
* **Kansi 0**: pää- ja apukonehuoneet, makeavesi-, harmaavesi- ja painolastitankit.

Toisin kuin autolautoissa yleensä, Regina Baltican sisällä kulkee yhdet liukuportaat kansien 4 ja 6 välillä. Liukuportaiden tarkoitus on kuljettaa kannen 4 kautta laivaan nousevat matkustajat aulaan sekä laivasta poistuvat matkustajat kannelle 4.

## Käyttöhistoria
*M/S Viking Song* toimitettiin Pernon telakalta Viking Linelle loppukesästä 1980. Alus asetettiin Helsinki–Tukholma-reitille. Tässä tehtävässä *Viking Song* palveli aina vuoden 1985 keväälle asti, jolloin SF-Linen vasta valmistunut ''M/S Mariella'' korvasi sen.

Aluksen siirryttyä pois Helsinki–Tukholma-reitiltä se myytiin norjalaiselle Fred Olson Lines -varustamolle, ja sen liikennöinti loppui Suomen lipun alla toukokuussa 1985. Lyhyen telakkakäynnin jälkeen alus siirtyi Norjaan palvelemaan uutta omistajaansa nimellä *Braemar*. Tämän jälkeen alus palveli Baltic Linen alaisuudessa nimillä *Anna Karenina* ja *Anna K*. 

Nykyään alus tunnetaan nimellä *M/S Regina Baltica*; se oli Tallinkin omistuksessa ja liikennöi toukokuuhun 2010 saakka reitillä Riika–Tukholma. Alus aikarahdattiin Acciona Trasmediterranea -yhtiölle kesäkuusta 2010 alkaen. Se seilasi Välimerellä Almería–Nador-reittiä Afrikan ja Euroopan välillä.

Vuodesta 2012 vuoteen 2017 alus oli vuokrattuna kelluvaksi hotelliksi useille eri tahoille. Tallink myi *Regina Baltican* Sweoffshore Ltd:lle vuonna 2015.

Helmikuussa 2017 alus myytiin espanjalaiselle Balearia Eurolineas Maritimas -varustamolle, joka liikennöi aluksella reitillä Valencia–Mostaganem. Alus on rekisteröity Kyproksen lipun alle, kotisatamanaan Limassol. Alus säilytti kuitenkin Tallinkin ajalta peräisin olevan nimensä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Robert I

**Robert I** (865 – 15. kesäkuuta 923) oli toinen Robertien-dynastiaan kuulunut frankkien kuningas vuosina 922–923. Hän oli Anjoun kreivin Robert Vahvan toinen poika sekä Pariisin kreivin ja frankkien aiemman kuninkaan Eudes I:n nuorempi veli.

## Valmistautuminen
Kuningas Eudes I nimitti nuoremman veljensä useiden kreivikuntien haltijaksi, yksi niistä oli Pariisi. Samoin hänet nimettiin useiden luostareiden johtajaksi eli abbé *in commendam*. Robert sai itselleen myös Ranskan herttuan arvon ja alueet, ja tämä oli sotilaallisesti erityisen tärkeä alue. 

Isoveljensä Eudes I:n kuoleman jälkeen vuonna 898 hän ei vaatinut kruunua itselleen, vaan kunnioitti tehtyä sopimusta ja hyväksyi karolinkikuninkaan Kaarle Yksinkertaisen tulemisen frankkien kuninkaaksi. Uusi kuningas kuitenkin tunnusti Robertin arvon ja aseman. Hän sai tehtäväkseen puolustaa koko pohjoista Ranskaa viikinkien hyökkäyksiä vastaan.

## Nousu valtaan
Rauhanomainen tila Robertin ja Kaarle Yksinkertaisen välillä kesti vuoteen 921 saakka, eli 23 vuotta Eudesin kuoleman jälkeen. Korkea papisto ja valtakunnan herrat riitaantuivat Kaarle Yksinkertaisen kanssa ja eritoten tämän tavasta suosia Haganon kreiviä. Kaikkein vaikutusvaltaisimpien ja sotilaallisesti vahvimpien aatelisten kanssa Robert nousi kapinaan Kaarlea vastaan.

Kapinan ja taistelun seurauksena Kaarle pakeni Lothringeniin. Tämän seurauksena Robert voideltiin ja kruunattiin frankkien kuninkaaksi 29. kesäkuuta 922. 

Kaarle kokosi itselleen suuren armeijan ja lähti hankkimaan takaisin menettämäänsä kruunua. Soissonsin taistelussa 15. kesäkuuta 923 Robertin joukot voittivat ja Kaarle pakeni paikalta, mutta Robert itse kuoli taistelun aikana. Eräiden lähteiden mukaan hän olisi hävinnyt kaksintaistelussa Kaarle Yksinkertaiselle, mutta totuus lienee, että hän sai surmansa tavallisten sotilaiden aseesta.

## Robertin perintö
Robert I:n hallituskausi jäi hyvin lyhyeksi ja siksi hänen suunnitelmansa eivät ehtineet käydä toteen. Hän oli panostanut erityisesti avioliittojen myötä tapahtuvaan vallan pysymiseen. Hän oli itse mennyt naimisiin Kaarle Suuren jälkeläisen Béatrix Vermandoisilaisen kanssa, ja tyttärensä hän puolestaan naitti Burgundin herttualle Rudolfille.

Robert I oli toinen kaikkiaan kolmesta Robertien-dynastiaan luettavasta frankkien hallitsijasta. Hänen jälkeensä hallitsijaksi tuli viimeinen Robertien-dynastian hallitsija, hänen tyttärensä Emmen aviopuoliso Rudolf, Burgundin herttua. Rudolfia kuninkaaksi seurasi karolingeihin kuulunut Ludvig IV. Muutamaa vuosikymmentä myöhemmin Robertin pojan, Hugo Suuren, poika Hugo Capet nousi valtaistuimelle 987. Hänestä lasketaan alkaneen niin sanottu kapetingien dynastia.

## Lähteet
*Leblanc-Ginet, Henri; Les Rois de France (1997).
*Settipani, Christian; La préhistoire des Capétiens (1993).
*Tableau Généalogique des Rois de France (1975).
*Wenzler, Claude; Généalogie des Rois de France (1994).
Édouard Daladier

**Édouard Daladier** (18. kesäkuuta 1884 &ndash; 10. lokakuuta 1970) oli ranskalainen poliitikko, joka tunnetaan erityisesti siitä, että hän toimi maan pääministerinä toisen maailmansodan syttyessä. Pääministerinä häntä seurasi Paul Reynaud.

Vuosina 1924&ndash;1928 Daladier oli ministerinä useissa Ranskan koalitiohallituksissa. Daladierilla oli myös merkittävä rooli Ranskan radikaalipuolueen ja sosialistipuolueen erossa vuonna 1926. Myöhemmin Daladierista tuli merkittävä hahmo radikaalipuolueessa ja hänestä tuli pääministeri ensimmäisen kerran vuonna 1933 ja uudestaan vuonna 1934 muutamaksi viikoksi Ranskan oikeistomellakoiden aikana. Nämä mellakat johtivat radikaalipuolueen joutumiseen pois vallasta. 

Daladierista tuli sotaministeri vuonna 1936 ja myöhemmin pääministeri 10. huhtikuuta 1938. Daladierin pääministerikauden syyskuussa 1938 solmittiin Münchenin sopimus, jossa Ranska perääntyi velvoitteistaan puolustaa Tšekkoslovakiaa. Saksan hyökättyä Puolaan syyskuussa 1939 Daladier vastusti sodan julistamista, mutta joutui kuitenkin taipumaan. Britannia julisti sodan aamulla 3. syyskuuta ja Ranska samana iltana.  Daladierin mielestä Saksaa olisi voinut heikentää hyökkäämällä sille raaka-aineita toimittaneen liittolaisen Neuvostoliiton kimppuun, ja hän kannatti pommituslentoja Neuvostoliiton öljylaitoksille Bakussa ja Kaukasuksella.

Daladier ajoi Suomen tukemista talvisodassa vahvistaakseen hallituksensa asemaa ja erosi pääministerin tehtävistä tukihankkeen epäonnistuttua maaliskuussa vuonna 1940. Daladier pakeni Marokkoon, mutta hänet pidätettiin ja Vichyn hallitus tuomitsi hänet maanpetoksesta. Sodan loppuajan Daladier oli saksalaisten sotavanki.

Sodan jälkeen Daladier oli Ranskan parlamentin jäsen ja hänet tunnettiin erityisesti Charles de Gaullen vastustajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ranskan ankara isäntä - Edouard Daladier, Kuva, 04.01.1939, nro 1, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kari Heiskari

**Kari Heiskari** (s. 17. maaliskuuta 1964) on porilainen basisti. Hän on soittanut bassoa muun muassa yhtyeissä Mamba, Juliet Jonesin Sydän, A. Aallon Rytmiorkesteri, Hurmio ja Yölintu. Nykyisin Heiskari soittaa Lemmenklaani-yhtyeessä. Lemmenklaanissa vaikuttaa myös muita Yölinnun entisiä jäseniä. Lemmenklaani on julkaissut singlen ”Mitä sen on väliä?”.

Kari Heiskari on lisäksi toiminut lauluntekijänä. Esimerkiksi A. Aallon Rytmiorkesterin Kuumia aaltoja -albumin kappaleista osa oli kokonaan hänen tekemiään. Kari Heiskari toimi säveltäjänä Hurmio-yhtyeessä.

## Lähteet