Eino S. Repo

**Eino Sakari Repo** (6. syyskuuta 1919 Isokyrö – 16. joulukuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen filosofian kandidaatti, journalisti, kirjailija, poliitikko ja radio- ja television vaikuttaja. Hän on parhaiten tunnettu roolistaan *[[Yleisradio]]n* pääjohtajana vuosina 1965–1969 sekä radiojohtajana vuosina 1969–1974. Hänen johtamansa Yle-kausi tunnetaan nimellä "Reporadio". Repo toimi myös *[[Ulkopolitiikka (lehti)|Ulkopolitiikka]]*-lehden päätoimittajana.

## Ennen Yleisradiota

Eino S. Repo osallistui talvi- ja jatkosotaan rintamalla ja kotiutui 1944 kapteenina. Hän valmistui 1948 filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta, pääaineenaan kirjallisuustiede. Valmistuttuaan hän toimi vapaana kirjallisuuskriitikkona ja kirjoitti arvosteluja muun muassa *[[Uusi Suomi|Uuteen Suomeen]]* ja *[[Parnasso]]on* sekä radioon. Repo tunnettiin radikaalina kirjoittajana ja hänen oli lopetettava Uuden Suomen avustaminen, kun hän oli riitaantunut pääkriitikon, konservatiivisen V. A. Koskenniemen kanssa. *[[Apu (lehti)|Apu]]*-lehden toimittajana Repo toimi 1958–1964, minkä jälkeen hänet valittiin Mainostelevision ohjelmajohtajaksi. 

## Reporadio

Revon toimiessa vuosina 1965–1969 Yleisradion pääjohtajana hän toteutti yhtiössä useita uudistuksia. Niinpä Yleisradiolle, jossa oli aikaisemmin lähetetty vain STT:n sähkeuutisia, perustettiin Ralf Fribergin johdolla oma uutistoimitus. Samalla voimistunut vasemmistolainen opiskelijaradikalismi sai jalansijaa yhtiössä. Repo antoi runsaasti tilaa nuorille toimittajille ja heidän yhteiskuntakriittisille ohjelmilleen, mikä herätti syytöksiä Yleisradion politisoitumisesta ja toi sille pilkkanimen ”Reporadio”.

## Muuta

Zavidovo-vuodon kuulusteluissa presidentti Kekkosen kansliapäällikkö Antero Jyränki (sd.) tunnusti antaneensa osan Zavidovo-muistiosta Revon nähtäväksi. 

Eino S. Repo oli perustamassa Suomi–Chile-seuraa Tarja Halosen ja Jacob Södermanin kanssa. 

Repo on myös käsikirjoittanut kolme dokumenttia, esiintynyt kahdessa dokumentissa sekä elokuvassa *[[Vodkaa, komisario Palmu]]*, jossa esitti cameoroolissa itseään Yleisradion pääjohtajana. *[[Spede (elokuva)|Spede]]*-elokuvassa Repoa itseään esittää Taneli Mäkelä.

Eino S. Revon nuorempi veli oli kustannusjohtaja Ville Repo. He kirjoittivat yhdessä kirjan Kekkosesta. Revon tytär, ohjaaja ja dramaturgi Kristiina Repo on naimisissa näyttelijä Kari Kihlströmin kanssa ja näyttelijä Emil Kihlström on Eino S. Revon lapsenlapsi.

## Julkaisuja

* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Hemanus, Pertti: *Reporadion nousu ja tuho.* Helsinki: Otava, 1972.
* Salokangas, Raimo: *Aikansa oloinen: Yleisradion historia 2 (1949–1996)*. Helsinki: Yleisradio, 1996. .
* Viljakainen, Jarmo: *Reporadio – vallankumouksen käsikassara?* Helsinki: Ajatus, 2007. 
* Viljakainen, Jarmo: *Reporadio – Yleisradion vaaran vuodet 1965–1972.* Opus Liberum, 2008. 

## Aiheesta muualla

* 
* Tilintekoja Reporadion ajasta. Ylen Elävä arkisto.
* Pääjohtaja Repo pakkolomalle. Ylen Elävä arkisto.
* Kysymyksiä pääjohtaja Revolle. Ylen Elävä arkisto.
* Repo ja informatiivisen ohjelmapolitiikan julistus. Ylen Elävä arkisto.
* Eino S. Repo. 375 humanistia 3.3.2015. Helsingin yliopisto.