open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaisa Korpijaakko-Labba

**Kaisa Korpijaakko-Labba** (s. 1954) on oikeustieteen tohtori ja suomalainen oikeushistorioitsija. Hän on Lapin yliopistossa oikeushistorian dosentti.

Korpijaakko-Labba väitteli 1989 Lapin yliopistossa aiheesta saamelaisten omistusoikeudet maahan ja veteen 1500-luvulta vuoteen 1740. Hän osoittaa siinä, että saamelaisia kohdeltiin omistajina tuohon aikaan saamelaiskylinä tai yksittäisinä henkilöinä ainakin Ruotsi-Suomessa. Heidän luonnonvarojen jakamisen ja käytön muodot voidaan nähdä ilmauksena vallalla olevasta käsityksestä kollektiivisesta omaisuudesta näiden muotojen pohjalla, ja voidaan pitää todennäköisenä että tuona aikana oli olemassa myös yksityisomistuoikeus.

## Teokset
* Kaisa Korpijaakko-Labba: *Saamelaisten oikeusasemasta Ruotsi-Suomessa : oikeushistoriallinen tutkimus Länsi-Pohjan Lapin maankäyttöoloista ja -oikeuksista ennen 1700-luvun puoliväliä* sarjassa *Lapin korkeakoulun oikeustieteellisiä julkaisuja* nr 3, Helsingfors 1989, 
* Kaisa Korpijaakko-Labba: *Om samernas rättsliga ställning i Sverige-Finland : en rättshistorisk utredning av markanvändningsförhållanden och -rättigheter i Västerbottens lappmark före mitten av 1700-talet *, Juristförbundets förlag, Helsingfors 1994, 

## Lähteet
*''Ny forskning om samisk äganderätt'' på oddasat.se 2002, läst 2012-03-13

### Viitteet
Kokonjärvi (Urjala)

**Kokonjärvi**  on osaksi Pirkanmaalla Urjalan Välkkilän ja Kokon kylissä ja osaksi Kanta-Hämeessä Forssan Koijärvellä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Järven pinta-ala on 474 hehtaaria ja sen vedenpinnan korkeus on 107,5 metriä meren pinnan yläpuolella. Järvellä on kuusi saarta, joista suurimmat ovat 130 metriä pitkä, mutta kapea, Kattissaari, hieman lyhyempi Kivikari ja Mustaniemen vieressä oleva 130 metriä pitkä suosaari. Järveen laskee 117 ojaa, joista huomattavimpia ovat Kivenkorvensuon ja Karjalammin yhteinen laskuoja Koivulanlahteen, Lahmajärveltä tuleva Välkkilänoja ja palosuon kuivatusvesiä tuova johto-oja. Järven laskujoki Kokonjoki lähtee järven luoteispäästä Ikaalasta ja laskee Rutajärveen. Järvi on 4,5 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen rantaviivan pituus on 18,6 kilometriä.

## Vesistösuhteet
Kokonjärvi kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueella Tarpianjoen valuma-alueeseen ja tämän sisällä edelleen Kolkanjoen–Kokonjoen valuma-alueeseen. Urjalan Rutajärveen laskevan Kolkanjoen–Kokonjoen vesireitillä Kokonjärven alapuoliselle osuudelle jäävät kuivatettu Vanhajärvi ja Uutisjärvi. Kokonjärven yläpuoliselle osuudelle jäävät Lahmajärvi Urjalassa ja Hirsjärvi Urjalan ja Tammelan rajalla.

## Historiaa
Vuoden 1855−1856 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin ”Kokkois järvi”. Silloin sijaitsi järven pohjoisrannalla laaja peltoaukea, jossa olivat ”Kokkoisbyn” 15 taloa. Koivulanlahden rannassa sijaitsi ”Hakonlaks byn” neljä taloa ja etelärannalla Koiviston kohdalla yksi talo tai torppa. Luoteispäässä sijaitsi vielä nimeltä mainittuna ”Ikkolan” talo.

Kokonjärveä vaivasivat keväisin tulvat, jotka kastelivat harvoja peltomaita järven ympäriltä. Kokonjärven vedenpinnan laskua ehdotti alkujaan Oskari Heikkilä kuuluttamalla järvenlaskusta ensimmäisen kerran Urjalan kirkossa 3.1.1891. Asia saatiin vireille 18.10. 1894, kun Berndt Lille kutsui järvenlaskun osakkaat koolle osuusjakoa varten. Kokous käynnisti silloin hankkeen ja järvi mitattiin ja "vaaittiin" tarpeellisen tiedon hankkimiseksi. Järvi aiottiin laske perkaamalla Ikaalan Myllykoski ja työn arvoksi laskettiin noin 30&nbsp;000 hopeamarkkaa. Kun huomoitiin vielä alajuoksun mahdollinen tulviminen ja sen ehkäisynä tehtävät Välkkilänjoen ja Haarajoen perkaukset, kohosi työn hinta 56&nbsp;000 hopeamarkkaan. Toimenpiteet laskisivat järvenpintaa metrillä, jolloin alavan maan järvenrantaa paljastuisi 516 hehtaaria ja 16 hehtaaria jäisi vesijättömaaksi. Järvenlaskun hyödyn saivat 28 maatilaa, joille järvenpohjaa jaettiin erisuuruisia alueita.

Vuoden 1960 peruskartassa löytyy neljä rantamökkiä ja lisää mökkejä on rakennettu tiiviimmin vuoden 1980 kartassa Särkilahteen, Ruisnenään, Myllymäkeen ja Iso-Nikkilän vaiheille.

## Lähteet
Anu Korhonen

**Anu Anneli Korhonen** (s. 7. joulukuuta 1965 Lahti) on suomalainen kulttuurihistorioitsija.

Korhonen väitteli 1999 väitöskirjalla *Fellows of Infinite Jest*, joka käsitteli narreja. Hän on kiinnostunut varsinkin huumorin ja ruumiin kulttuurihistoriasta varhaismodernissa Euroopassa. Hän työskentelee Helsingin yliopiston Maailman kulttuurien laitoksella.
__NOTOC__
## Teokset
*''The Witch in the Alehouse. Imaginary Encounters in Cultural History'', teoksessa Jan Kusber, Mechthild Dreyer, Jörg Rogge och Andreas Hütig (toim.): *Historische Kulturwissenschaften. Positionen, Praktiken und Perspektiven*, Transcript Verlag, Bielefeld 2010, 
*''Disability Humour in English Jestbooks of the Sixteenth and Seventeenth Centuries'' teoksessa *Cultural History* 2014:3.1, Edinburgh University Press, s. 27–53
*''Narrative transformations in Cultural History'' teoksessa Sonja Georgi, Julia Ilgner, Isabell Lammel, Cathleen Sarti och Christine Waldschmidt (toim.): *Geschichtstransformationen: Medien, Verfahren und Funktionalisierungen historischer Rezeption*, Transcript Verlag, Bielefeld 2015, , s. 31–52
**Laughter, Sex and Violence: Constructing Gender in Early Modern English Jestbooks*, teoksessa Anna Foka ja Jonas Liliequist (toim.): *Laughter, Humor, and the (Un)making of Gender: Historical and Cultural Perspectives*, Palgrave Macmillan 2015, , s. 133–49
* *Kiusan henki – Sukupuoli ja huumori uuden ajan alussa*. Atena, 2013 
* *Silmän ilot: kauneuden kulttuurihistoriaa uuden ajan alussa*. Atena, 2005 

## Lähteet
*Om Anu Korhonen på International Society for Cultural History:s webbplats 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*[Anu Korhosen verkkosivu Helsingin yliopiston sivustolla](https://tuhat.helsinki.fi/portal/fi/persons/anu-korhonen(2a9b6da1-3ef3-4895-a429-76fc1c3b56b7).html)
Tiensuu (Inkeri)

**Tiensuu** () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen vasemmalla rannalla 17 kilometriä Suuresta-Narvusista kaakkoon. Kylässä on 19 asukasta (vuonna 2010).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571 nimellä *Vzvoz*. 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana esiintyy myös sen itämerensuomalainen nimitys muodoissa *Tesso, Thesso, Theesw, Thesw, Tessw*. Vuonna 1848 Tiensuussa asui 177 inkerikkoa, jotka kuuluivat Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Kylän talonpojat olivat Iittovan kartanon maaorjia, kunnes vuonna 1848 kartanon omistanut Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät velkojensa korvauksena valtiolle. Vuonna 1862 kylässä oli 33 taloa ja 207 asukasta. Vuonna 1899 Tiensuu kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Kylän 266 asukasta olivat väestönlaskennan mukaan kaikki ”suomalaisia”, mutta luterilaisia heidän joukossaan ei ollut yhtään.

Neuvostoaikana Tiensuu toimi aluksi kyläneuvoston keskuksena. 1930-luvulla sillä oli kansallisen inkeroisen kyläneuvoston status. Tiensuun kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1954 ja liitettiin Koskinan kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 201 ja vuonna 1958 35 asukasta.

Tiensuu koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 26 henkeä. Kylän kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. *Pervoje Maja*) välinen asfaltoitu maantie. Sieltä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun. Kulttuuriperintökohteita ovat viisi kivikautista asuinpaikkaa, keskiaikainen hautapaikka ja toisen maailmansodan bunkkeri.

## Lähteet
Toyota Prius+

**Toyota Prius+** on Toyotan vuodesta 2011 lähtien valmistama hybridiauto, koriltaan viisiovinen tila-auto. Malli esiteltiin Japanissa toukokuussa 2011, Yhdysvalloissa saman vuoden lokakuussa ja Euroopassa kesäkuussa 2012. Prius+ perustuu Prius-malliin. Prius+ on mallinimi suurimmassa osassa Eurooppaa. Aasiassa mallin nimenä on **Toyota Prius α**, Pohjois-Amerikassa **Toyota Prius v**, Belgiassa **Toyota Grand Prius+** ja Alankomaissa **Toyota Prius Wagon**.

## Tekniset tiedot

Prius+ on kompakti tila-auto. Sen ilmanvastuskerroin on kokoluokassaan alhainen 0,29. Suomessa mallistossa on tarjolla kolme varustelutasoa: Life, Active ja Premium. Kaikissa Suomeen tuotavissa malleissa on 136-hevosvoimainen poltto- ja sähkömoottorista koostuva hybridivoimanlähde portaattomalla CVT-automaattivaihteistolla. Suomessa myytävään Toyota Prius+ -malliin kuuluu vakiona useita samoja ominaisuuksia kuin vuoden 2010 Priuksessa, kuten esimerkiksi neljä ajotilaa (normaali, power, eco ja EV), älyavain ja avaimeton käynnistys, kosketusnäytöllinen multimediajärjestelmä, mäkilähtöavustin sekä LED-ajovalot. Premium-varustetasoon sisältyy lisäksi muun muassa Pre-Collision-järjestelmä, pleksilasinen panoraamakatto ja mukautuva vakionopeudensäädin. 

## Lähteet
Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events (videopeli)

**Lemony Snicket’s A Series of Unfortunate Events** on Adrenium Gamesin kehittämä ja Activisionin julkaisema toimintapeli, joka on julkaistu vuonna  Game Boy Advancelle, Nintendo GameCubelle, PlayStation 2:lle, Windowsille ja Xboxille.

Peli perustuu Lemony Snicketin *[[Surkeiden sattumusten sarja]]* -kirjasarjaan ja *[[Lemony Snicketin surkeiden sattumusten sarja|samannimiseen]]* elokuvaan.
Pelissä pelaaja ohjaa Violet Baudelairen ja Sunny Baudelairen hahmoja ratkoessaan erilaisia haasteita.

## Ääninäyttelijät

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Mount Suomi

**Mount Suomi** on Etelämantereella, Kuningatar Maudin maalla sijaitseva valloitettu 2598 metriä korkea vuori, joka on osa Wohlthat-vuoristoketjua. Suomalainen Lynx Adventure Antarctica -retkikunta, jonka johtajana oli Patrick "Pata" Degerman ja johon lisäksi kuuluivat Pekka Ojanpää, Mika Listala ja Jón Ólafur Magnusson valloittivat sen 4. tammikuuta 2017. Vuoren valloittaminen oli osa Suomi 100 -juhlavuoden ohjelmaa.

## Katso myös

* Mount Finland, Degermanin vuonna 2006 valloittama vuori Etelämantereella

## Lähteet
* http://suomifinland100.fi/vuorenhuippu-etelamantereella-nimettiin-mount-suomeksi/
Kasvien evoluution aikajana

**Kasvien evoluutio** käsittää kasvien kehityksen elämän syntyajoista saakka.

Yksisoluisia leviä oli olemassa jo arkeeisen aionin ajalla. Ensimmäiset vihreät levät ilmaantuivat paleotsooisen maailmankauden alkupuolella ordovikikaudella. Ensimmäiset löydetyt maakasvit ovat peräisin siluurikaudelta. Devonikaudella ilmestyivät sammalet. Silloin ilmestyivät myös ensimmäiset sanikkaiset ja liekomaiset kasvit, jotka levisivät kivihiilikaudella. Kivihiilikaudella kehittyivät ensimmäiset siemenkasvit, kuten siemensaniaiset ja ensimmäiset nykyisen kaltaiset paljassiemeniset kasvit. Permikaudella havupuut ja käpypalmut levisivät. Mesotsooisen maailmankauden alussa, triaskaudella, siemensaniaiset katosivat. Samoihin aikoihin levisivät entisestään havupuut, neidonhiuspuut ja käpypalmut. Jurakaudella ilmaantuivat ensimmäiset koppisiemeniset kasvit. Liitukauden loppuun mennessä koppisiemeniset kasvit olivat levinneet niin, että ne käsittivät valtaosan kasvikunnasta ja paljassiemenisten osuus oli vähentynyt huomattavasti. Kenotsooisella maailmankaudella, tertiäärikaudella, kukkivat kasvit kehittyivät ja puumaiset koppisiemeniset erilaistuivat. Kvartäärikaudella ruohovartiset kasvit ovat tulleet yleisemmiksi ja monipuolisemmiksi.

## Lähteet
IV (Arttu Wiskarin albumi)

**IV** on Arttu Wiskarin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 2016. Kappaleen introssa kuullaan Jukka Virtasta.

Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan sijalle 14.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Savon Sanomat: 

## Lähteet
Jacques Houdek

**Jacques Houdek** (s. 14. huhtikuuta 1981 Zagreb, Kroatian ST) on kroatialainen laulaja. Hän edusti Kroatiaa vuoden 2017 Euroviisuissa kappaleella "My Friend".

## Biografia
Jacques Houdek (syntymänimeltään **Željko Houdek**) syntyi 14. huhtikuuta Zagrebissa, Kroatiassa. Hänen vanhempansa ovat kotoisin Slavoniasta. Lopetettuaan musiikkikoulun Houdek kävi Berklee College of Music -koulua Bostonissa. Vuonna 2004 hän voitti Porin-palkinnon parhaana uutena artistina. Hän saavutti myös ensimmäisen sijan festivaali MC:ssä vuonna 2004, ja voitti maineikkaan BH Radio -festivaalin parhaana kroatialaisena esiintyjänä vuonna 2005. Vuonna 2006 Houdek meni naimisiin Brigita Krkačin kanssa. Parilla on kaksi lasta: tytär Sofija ja poika David.

Houdek voitti toisen Porin-palkinnon vuonna 2008 parhaana miesesiintyjänä. Hänen albuminsa "Idemo u zoo" voitti myös Porin-palkinnon parhaana albumina lapsille vuonna 2009, ja hän itse voitti Porin-palkinnon parhaana miesesiintyjänä vuonna 2012.

17. helmikuuta 2017 ilmoitettiin, että Jacques Houdek tulisi edustamaan Kroatiaa vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa Kiovassa, Ukrainassa.

## Diskografia
* *"Čarolija"* (2004)
* *"Kad si sretan"* (2005)
* *"Živim za to"* (2006)
* *"Live in Gavella" (DVD)* (2007)
* *"Za posebne trenutke"* (2007)
* *"Live in SAX!"* (2008)
* *"Idemo u zoološki vrt"* (2008)
* *"Crno i bijelo"* (2008)
* *"Najljepše ljubavne pjesme"* (2010)
* *"Najveći božićni hitovi"* (2010)
* *"Meni za ljubav"* (2012)
* *"The Best of Collection"* (2015)
* *"Tko je, srce, u te dirn'o?"* (2016)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hank Green

**William Henry "Hank" Green II** (s. 5. toukokuuta 1980 Birmingham, Alabama ) on yhdysvaltalainen yrittäjä, muusikko, kouluttaja, tuottaja, vloggaaja ja kirjailija. Green tunnetaan parhaiten hänen YouTube-kanavastaan nimeltään *[[Vlogbrothers]]* (alun perin *Brotherhood 2.0*), jonka hän loi yhdessä veljensä Johnin kanssa. Hank ja John ovat myös muun muassa luoneet opetukselliset YouTube-kanavat *[[CrashCourse|Crash Course]]* ja *[[SciShow]]*, joissa he molemmat myös toimivat juontajina.

Hank Green on lisäksi ollut luomassa maailman suurinta verkkovideokonferenssia VidConia, kauppatavarayritys DFTBA Recordsia, verkkovideoiden tuotantoyhtiö Pemberley Digitalia sekä joukkorahoitusalusta Subbablea, jonka Patreon osti vuonna 2015.

## Nuoruus
Pian Greenin syntymänsä jälkeen perhe muutti Orlandoon Floridaan, jossa hän vietti suurimman osan lapsuuttaan. 

Green valmistui ylioppilaaksi Winter Park High Schoolista vuonna 1998. Hän suoritti kandidaatin tutkinnon biokemiasta Eckerd Collegessa ja maisterin tutkinnon ympäristötieteistä Montanan yliopistossa.

## Yksityiselämä
Hank Green asuu nykyään Missoulassa Montanassa yhdessä vaimonsa Katherinen ja poikansa Orinin (s. 2016) kanssa.

## Bibliografia
*

## Lähteet
Florentino Ameghino

**Florentino Ameghino** (19. syyskuuta 1853 Moneglia, Italia – 6. elokuuta 1911 La Plata) oli argentiinalainen paleontologi.

Ameghino oli argentiinalaisten dinosaurusten ja muiden hävinneiden selkärankaisten tutkimuksen ja kaivauksen edelläkävijä 1800-luvun lopulla, mutta tunnetaan paremmin urastaan Etelä-Amerikan ainutlaatuisten nisäkkäiden parissa. Suurin osa hänen löydöistään on nykyään sijoitettu La Plata Museumiin, Argentiinaan.

## Lähteet
Yhdessä (Unkari)

**Yhdessä** (), virallisesti **Yhdessä – Uuden aikakauden puolue** (), oli unkarilainen sosiaaliliberaalinen puolue, joka perustettiin 26. lokakuuta 2012 nimellä **Yhdessä 2014** () ja lopetti toimintansa kesäkuussa 2018. 

## Historia
Puolue sai alkunsa kolmen kansalaisjärjestön yhteistyöhankkeena: lokakuussa 2012 yhteistyöstä sopivat Gordon Bajnain johtama *Haza és Haladás Egyesület* (‘Isänmaa ja edistys -yhdistys’), Péter Juhászin johtama *Milla (Egymillióan a Sajtószabadságért* ’Miljoona ihmistä lehdistönvapauden puolesta’, alun perin lehdistönvapausmielenosoituksia järjestänyt Facebook-ryhmä) sekä Sándor Székelyn ja Péter Kónyan johtama, ammattiyhdistystaustainen *Magyar Szolidaritás Mozgalom* (’Unkarin solidaarisuusliike’). Alun perin tarkoitus oli tehdä yhteistyötä vuoden 2014 parlamenttivaaleissa, murtaa valtapuolue Fideszin ylivoima ja peruuttaa sen Unkarin perustuslakiin tekemät muutokset. Puolueeksi liittouma rekisteröityi 8. maaliskuuta 2013.

Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa puolue, vaaliliitossa neljän muun oppositiopuolueen kanssa, sai kolme mandaattia, saman vuoden europarlamenttivaaleissa yhden edustajanpaikan. 

Vuoden 2018 parlamenttivaaleissa yksi Yhdessä-puolueen ehdokas, Szabolcs Szabó, pääsi läpi henkilökohtaisilla äänillä paikalliselta listalta, mutta koko puolueen ääniosuus valtakunnallisella listalla putosi alle prosentin (0,68 %), ja tämän johdosta se joutuisi maksamaan takaisin saamansa valtiontuen. Tässä tilanteessa puolueen johto katsoi parhaaksi lakkauttaa puolueen, ja kansanedustaja Szabó siirtyi toisen oppositiopuolueen LMP:n ryhmään.

## Vaalitulokset

### Unkarin parlamentti

1 Vaaliliitto yhdessä Vuoropuhelu -puolueen, Unkarin sosialistisen puolueen, Demokraattisen koalition ja Unkarin liberaalipuolueen kanssa.
Tulosten lähde: Unkarin kansallinen vaalivirasto

### Euroopan parlamentti

1 Vaaliliitto yhdessä Vuoropuhelu -puolueen kanssa. Vaaliliitosta Euroopan parlamenttiin valittiin yksi edustaja Vuoropuhelun ehdokkaista.
Tulosten lähde: Unkarin kansallinen vaalivirasto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Puolueen kotisivut 
* Puolueen englanninkieliset kotisivut
Vyötermaa

**Vyötermaa** (myös *Feodormaa*, ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen vasemmalla rannalla 14 kilometriä Suuresta-Narvusista kaakkoon. Kylässä on 16 asukasta (vuonna 2010).

Vyötermaa lienee ollut aikaisemmin osa Kotkon kylää. Vuonna 1848 siellä asui 162 inkerinsuomalaista ja 27 inkerikkoa. Suomalaiset kuuluivat Kosemkinan luterilaiseen ja inkerikot Haavikon ortodoksiseen seurakuntaan. Vyötermaan suomalaissukuja olivat Hovintalo, Jakonen, Jorro, Kangas, Mykkä, Nahinen, Nikkari, Nyrhi, Pyhänen, Raisu, Roju, Rosaus, Siika, Tahvonen, Tappi, Venska ja Vontti. Kylän talonpojat olivat Iittovan kartanon maaorjia, kunnes vuonna 1848 kartanon omistanut Karl Robert von Nesselrode luovutti heidät velkojensa korvauksena valtiolle. Vuonna 1862 kylässä oli 39 taloa ja 245 asukasta. Vuonna 1899 Vyötermaa kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Kylän 388 asukkaasta 383 oli väestönlaskennan mukaan ”suomalaisia” ja loput virolaisia. Luterilaisia kylässä oli 331 henkeä.

Neuvostoaikana Vyötermaa kuului aluksi Kotkon, vuodesta 1928 lähtien Kukkosin, vuodesta 1950 Tiensuun, vuodesta Koskinan ja vuodesta 1958 jälleen Kukkosin kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 243 ja vuonna 1958 80 asukasta.

Vyötermaa koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 70 henkeä. Kylän kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. *Pervoje Maja*) välinen asfaltoitu maantie. Sieltä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun.

Kylässä on asunut runonlaulaja Maria Luukka.

## Lähteet
Vasili Popov

**Vasili Popov** on venäläinen liikemies ja oppositiojohtaja. Hän on omistanut Venäjällä muun muassa kustannusyhtiö Gubernijan. Popov oli Venäjällä pitkäaikainen Karjalan parlamentin jäsen. Hän oli Galina Širšinan merkittävimpiä tukijoita pormestarivaaleissa.

Popov on oleillut Suomessa keväästä 2015 saakka. Hänet on pidätetty ja asetettu matkustuskieltoon elokuussa 2015. Länsimielinen oppositiojohtaja Popov on kertonut harkitsevansa poliittisen turvapaikan hakemista Suomesta. Venäjällä Popov on vangittu poissaolevana, ja hänet on etsin­tä­kuu­lu­tettu Interpolin kautta. Venäjän viranomaiset epäilevät, että Popovin kiinteistökauppoihin liittyy epäselvyyksiä. Popov pitää väitteitä poliittisena ajojahtina. Popov sai Suomesta turvapaikan helmikuussa 2017.

## Lähteet
Katumajärvi

**Katumajärvi** voi tarkoittaa seuraavia:

* Katumajärvi, järvi Vanajalla Hämeenlinnassa
* Katumajärvi, pieni järvi Hauholla Hämeenlinnassa
* Katumajärvi, järvi Padasjoella
* Katumajärvi, Hämeenlinnan kaupunginosa
Lite-On

**Lite-On** on taiwanilainen yhtiö, joka valmistaa komponentteja telekommunikaatio- ja elektroniikkateollisuudelle. Yhtiö toimii maailmanlaajuisesti ja sillä on tuotantolaitoksia nykyään muun muassa Intiassa ja Kiinassa.

Lite-On perustettiin vuonna 1975. Aluksi sen tuotteita olivat LEDit. Vuonna 2002 yhtiö kasvoi neljän yhtiön fuusiolla. Se laajensi tuotevalikoimaansa virtalähteisiin, LCD-näyttöihin ja muihin elektroniikan ja telekommunikaatiolaitteiden komponentteihin.

Yhtiö osti vuonna 2007 suomalaisen Perloksen. Näin syntyneen tytäryhtiön nimeksi muutettiin myöhemmin Lite-On Mobile. Nimenmuutos toteutettiin vuosina 2008–2011.

## Lähteet
Open Sud de France

**Open Sud de France** on Montpellier’ssa, Ranskassa järjestettävä miesten tennisturnaus. Turnaus pelataan Sud de France Arenalla ja se kuuluu ATP World Tour 250 -sarjaan. Turnaus järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2010 ja se korvasi vuosina 1987–2009 järjestetyn **Grand Prix de Tennis de Lyon** -turnauksen.

## Tulokset
### Kaksinpeli

### Nelinpeli

## Lähteet
* Turnaus ATP World Tourin sivuilla 

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Finnair City Bus

**Finnair City Bus** oli Pohjolan Liikenteen liikennöimä linja-autolinja Helsingin keskustasta Helsinki-Vantaan lentoasemalle. Linja oli sopimusliikennettä yhdessä Finnairin kanssa. Reitillä käytetyt bussit olivat ulkopinnoiltaan Finnairin kulloisenkin brändi-ilmeen mukaisia.

## Historiaa
1970-luvulla Helsingin keskustan ja lentoaseman välistä liikennettä hoitivat Finnairin väreihin maalatut Postin linja-autot, kunnes toiminta siirtyi vuoden 1978 alusta Pohjolan Liikenteelle osana tappiota tuottaneen postiautotoiminnan alasajoa. Bussit käyttivät Hotelli InterContinentalin viereen rakennettua maanalaista Töölönkadun terminaalia vuodesta 1971 vuoteen 1989, kunnes Pohjolan Liikenteen uudet korkeammat bussit eivät sinne enää mahtuneet vaan siirtyivät ulkopysäkeille.. Vuonna 1987 Finnair otti käyttöön Asema-aukion uuden City Terminalin, josta lentokenttäbussit yhä kulkivat kentälle Töölönkadun kautta. Kesäkuun 1992 alussa lentokenttäbussin reittiä muutettiin kulkemaan myös Pasilan rautatieaseman kautta, jotta junalla muualta Suomesta saapuville lentomatkustajille järjestyi päärautatieasemaa nopeampi vaihtoyhteys Helsinki-Vantaalle. Tästä kuitenkin luovuttiin jo saman vuoden lopussa vähäisen tarpeen ja kulkua hidastaneiden ruuhkien vuoksi. Vuosituhannen vaihteen paikkeilla lähtöpaikka siirtyi Asema-aukiolta Finnairin rakennuksen pohjoispuolen uudelle Elielinaukiolle. 

Viimeisinä vuosina bussi pysähtyi Elielinaukion jälkeen Hesperianpuiston pysäkillä ja tarvittaessa myös pikavuoropysäkeillä reitillä Mannerheimintie–Helsinginkatu–Sturenkatu–Mäkelänkatu–Tuusulantie. Matka-aika Finnair City Busilla matkustettaessa oli noin 30 minuuttia. Kehäradan valmistuttua vuonna 2015 *Helsingin Sanomat* testasi nopeinta yhteyttä Helsingin keskustasta lentoasemalle. Finnair City Bus osoittautui 15 minuuttia ja taksi 20 minuuttia kehäradan junaa nopeammaksi.

Finnair City Bus laitettiin tauolle koronapandemian vähennettyä lentoliikennettä keväällä 2020. Saman vuoden syksyllä Pohjolan Liikenne tiedotti lakkauttavansa linjan kokonaan. Linja ajoi viimeisen kerran 22. maaliskuuta 2020.

Finnair City Busiin kävi lippu, jonka saattoi ostaa kuljettajalta tai verkkokaupasta. Lippu ostettiin joko rahalla tai Finnair Plus -pisteillä. Liput maksoivat verkkokaupasta ostettuna aikuiselle 6,80 euroa ja 7–17-vuotiaalle 3,40 euroa. Kuljettajalta ostaessa liput olivat kymmenen senttiä kalliimpia. 

## Pysäkit
Matkalla lentoasemalta Helsinkiin linja-auto pysähtyi pyydettäessä seuraavilla pysäkeillä:

**Vantaa:**
* Terminaali 2
* Finnairin pääkonttori

**Helsinki:**
* Käskynhaltijantie
* Käpylän asema
* Käpylänaukio
* Koskelantie
* Pyöräilystadion
* Mäkelänrinne
* Hattulantie
* Elimäenkatu
* Porvoonkatu
* Linnanmäki
* Ooppera
* Hesperianpuisto
* Elielinaukio
Lähde:

## Lähteet
Herbert Lundström

**Herbert Einar Lundström** (6. toukokuuta 1925 – 1. helmikuuta 2014) oli suomalainen jääpalloilija. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.

Lundström pelasi koko uransa HIFK:ssa. Lundström nousi HIFK:n edustusjoukkueeseen jo 15-vuotiaana kaudella 1941. Hän pelasi maalivahtina loukkaantuneen ykkösmaalivahdin Mika Tiivolan tilalta. Lundström oli joukkueessa, joka voitti silloin Suomen mestaruuden. Toisen Suomen mestaruutensa Lundströn saavutti kaudella 1944. Kaikkiaan Lundström saavutti urallaan jääpallossa kaksi Suomen mestaruutta, yhden hopean kaudella 1943 ja kolme pronssia kausilla 1945, 1946 ja 1947.

Maajoukkueuran huipentuma oli osallistuminen Suomen joukkueen edustajana Oslon vuoden 1952 talviolympialaisiin, jossa jääpallo oli näytöslajina. Hänelle myönnettiin SPL:n kultainen ansiomerkki n:ro 134.

Jääpallon lisäksi Lundström pelasi HIFK:ssa jalkapalloa, jääkiekkoa ja käsipalloa, joista paras menestys tuli käsipallossa, jossa hän edusti Suomen maajoukkuetta viidessä maaottelussa ja saavutti kaksi Suomen mestaruutta vuosina 1945 ja 1951. 

Palloilu-uran jälkeen hän siirtyi moottoriurheilun pariin ja menestyi TT-ajossa ja Formula K -sarjassa.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Allan Ferdinand Relander

**Allan Ferdinand Relander** (3. huhtikuuta 1901 Mikkeli – 22. tammikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen merenkulkuneuvos, merikapteeni, merenkulkija, alan kouluttaja ja hallintomies. Relander valmistui ylioppilaaksi 1919 Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta ja lähti merille 1923. Hän suoritti yliperämiehen tutkinnon 1928 ja merikapteenin tutkinnon 1931. Hän toimi Turun merenkulkuopiston opettajana vuodesta 1935, rehtorina vuodesta 1937 ja merenkulkukoulujen tarkastajana vuodesta 1943. Relander sai merenkulkuneuvoksen arvonimen ja aloitti merenkulkuhallituksen merenkulkuosaston päällikkönä vuonna 1950 ja jäi eläkkeelle 1964.

## Lähteet
Luettelo Scandinavian Airlinesin onnettomuuksista

**Scandinavian Airlines** eli SAS on Norjan, Ruotsin ja Tanskan kansallinen lentoyhtiö. SAS:n kahdestakymmenestäkolmesta merkittävästä lento-onnettomuudesta neljä on johtanut kuolemiin.

## Onnettomuudet

## Lähteet
Korail

**Korail** (, tarkemmin , ’Korean rautatieyhtiö’) on Etelä-Korean valtiollinen junayhtiö, joka harjoittaa rautatieliikennettä Etelä-Koreassa. Yhtiön pääkonttori on Daejeonissa.

## Historiaa
Rautatieliikenne Koreassa alkoi vuonna 1899. Ensimmäinen rataosuus oli Gyeongin-reitti Incheonista Souliin. Rautateitä rakennettiin 1900-luvun alussa niin, että ne yhdistivät koko niemimaan suurimmat kaupungit.

Etelä-Korean valtiollinen rautatieyhtiö, nykyisen Korailin ja KRNA:n edeltäjä, perustettiin vuonna 1963. Rataverkko ja junaliikenne eriytettiin vuonna 2005.

Soulin ensimmäinen metrorata otettiin käyttöön vuonna 1974. Metroverkostoa on laajennettu niin, että vuonna 2015 reittejä oli 12 kpl ja rataverkoston laajuus oli 526 kilometriä. Suurnopeusjunaliikenne (KTX) alkoi vuonna 2004. KTX-rataverkkoa on laajennettu, ja sen pituus oli vuonna 2015 556 kilometriä.

## Liikenne
Korail liikennöi Etelä-Korean rautatiet omistavan ja hallinnoivan valtion rautatieyhtiön () radoilla. Yhtiö harjoittaa tavaraliikennettä sekä henkilöliikennettä niin suurnopeusjunilla, metrojunilla kuin perinteisillä taajama- ja kaukojunilla.  

Korailin junissa oli vuonna 2015 noin 134 milj. matkustajaa ja kuljetetun tavaran määrä oli 37 milj. tonnia.

### Liiketoiminnan tunnuslukuja
Korailin myyntitulot olivat vuonna 2014 noin 70 % liikevaihdosta ja jakaantuivat seuraavasti:

### Suurnopeusliikenne
Korailin suurnopeusjunaliikenne alkoi vuonna 2004. KTX-suurnopeusjunia kulkee neljällä reiteillä:

### Kaupunkiliikenne
Koraililla on metro- ja taajamajunaliikennettä Soulissa ja sen lähiympäristössä. Verkoston pituus on yhteensä 539 kilometriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nagamaki

__NOTOC__
**Nagamaki** (jap. 長巻 tai ながまき) on perinteisellä tavalla valmistettu pitkä japanilainen salkoase. Sitä käyttivät samurait japanin feodaalikaudella. Ensimmäiset maininnat aseesta ovat 1300- ja 1400-luvuilta. Nagamakin tarkasta rakenteesta on kuitenkin kaksi eri näkemystä: naginatan kaltaisen salkoaseen sijasta joidenkin tutkijoiden mukaan nagamakilla tarkoitetaan erittäin pitkäkahvaista miekkaa, jolla on myös yhtä pitkä terä. Tällaisen miekka-tyypin nagamakin sekä kahva että terä voivat olla jopa metrin tai kolme shakua (noin 90&nbsp;cm) pituudeltaan. Aseen tarkasta muodosta riippumatta, nagamakin kahvaosa on päällystetty samanlaisella nahka- tai silkkinauhoituksella kuin japanilaisen miekankin. Aseen nimen (suomennettuna "pitkä kääriminen/kääntäminen" ) arvellaan viittaavan tämän nauhoituksen punontatapaan, tai sitten pyöriviin liikkeisiin millä asetta tyypillisesti käytetään.

Nagamakia käyttäviä koryū-tyylejä ei ole paljon. Toda-ha Buko-ryū sisälsi alkujaan viisi nagamaki vastaan miekka -tekniikkaa koulukunnan menkyo kaiden tasolla. Nämä kuitenkin katosivat viimeisen sadan vuoden aikana, mutta ne on rekonstruoitu uudelleen ja hyväksytty koulukunnan *betsu mokuroku* (ylimääräiset tekniikat) luetteloon. Nämä tekniikat on tarkoitettu salkoaseen kaltaiselle nagamakille, eivätkä ne sovellu sellaisenaan pitkäkahvaiselle miekalle. 

Toda-ha Buko-ryūn nagamaki tekniikoille on tyypillistä tarkka *maai* eli etäisyyden kontrollointi ja nopeat asennon muutokset. Toda-ha Buko-ryūn lisäksi vastaavaa salkoasetta käyttävät Araki-ryū, Kashima shintō-ryū ja Higo Koryū. Araki-ryū gunyō kogusoku (Araki-ryūn eräs haara) taas käyttää pitkän miekan kaltaista nagamakia.

Sotapäällikkö Uesugi Kenshinillä sanotaan olleen 100 miehen vahvuinen osasto nagamakia käyttäviä taistelijoita.

## Katso myös
* Katana
* Tachi
* Naginata

## Lähteet

### Huomautukset

### Viitteet
Lucky Mkosana

**Luckymore "Lucky" Mkosana** (s. 30. syyskuuta 1987 Bulawayo, Zimbabwe) on zimbabwelainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä.

Mkosana pelasi vuosina 2008–2011 Yhdysvaltain yliopistosarjoissa Dartmouth Collegen joukkueessa. Kausina 2012 ja 2013 Mkosana edusti Harrisburg City Islandersia Yhdysvaltain kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla NASL:ssä. Vuoden 2013 lopun hän pelasi lainalla toiseksi korkeimman sarjatason USL:n Tampa Bay Rowdiesissa, jonne siirtyi kaudeksi 2014 pysyvällä siirrolla. Kaudet 2015 ja 2016 Mkosana pelasi USL:ssä New York Cosmosissa ja voitti sarjan mestaruuden molempina kausina.

Mkosana purki sopimuksensa New York Cosmosin kanssa seuran talousvaikeuksien takia. Joulukuussa 2016 Veikkausliigassa pelaava IFK Mariehamn julkaisi Mkosanan yksivuotisen sopimuksen, jossa on optio toisesta vuodesta. Mkosana pelasi keväällä 2017 IFK Mariehamnissa yhdeksän Veikkausliigan ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Kesäkuussa Mkosana palasi New York Cosmosiin.

## Lähteet
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2017

**Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2017** kilpailtiin 17.–19. helmikuuta 2017 Rovaniemellä Santasport Lapin Urheiluopistolla. Järjestävänä seurana toimi Rovaniemen Reipas.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
Odert Forsstedt

**Odert Forsstedt** (18. kesäkuuta 1910 – 14. elokuuta 1979) oli suomalainen jääpalloilija, joka pelaajaura sijoittui 1930-luvun alusta 1940-luvun loppuun. Viimeiseksi kaudeksi jäi kausi 1949–1950. 

Forsstedt pelasi koko uransa HIFK:ssa. Forsstedt nousi HIFK:n edustusjoukkueeseen kaudella 1931. 
Hän teki ratkaisumaalin vuoden 1934 jääpallofinaalissa Viipurin Palloseuraa vastaan. Seuraavana vuonna hän oli voittamassa mestaruuden HIFK:lle tiukassa 2-osaisessa ottelussa Vipurin Susia vastaan.
Kahden vuosien 1936 ja 1937 hopeiden jälkeen HIFK sai mestaruudet Talvisotaa edeltävinä kausina 1938 ja 1939. Forsstedt oli siis yhdessä Frans Karjaginin, Torsten Svanströmin, Leo Karjaginin, Ernst Grönlundin ja Olof Strömstenin kanssa voittamassa 1930-luvulla neljä kultaa ja kaksi hopeaa seuralleen.

Välirauhatalvena 1941 HIFK uusi mestaruutensa ja uudelleen 1944. Kaikkiaan Forsstedt saavutti viisi Suomen mestaruutta (1934, 1935, 1938, 1939, 1941 ja 1944) ja neljä hopeaa (1935, 1936, 1937, 1943) ja kolme pronssia (1945, 1946, 1947).

Forsstedt pelasi ensimmäisen maaottelun B-maajoukkueessa Ruotsia vastaan 1932. A-maajoukkueeseen hän nousi kaudella 1936 oli jo aina sotavuosiin asti vakiopelaaja maajoukkueessa. 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Andreas Relander

**Andreas Relander** (30. marraskuuta 1829 Pietari – 27. tammikuuta 1902 Pietari) oli todellinen valtioneuvos Venäjän keisarikunnassa. Isänsä jalokiviseppämestari Anders Relander oli kotoisin Hirvensalmelta ja kuului Hirvensalmen Relandereihin. Andreas kävi Pietarissa saksalaista Petrikoulua, kirjoitti ylioppilaaksi Helsingissä 1846, valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1853 ja toimi Venäjän ulkoasiainministeriön palveluksessa Pietarissa vuodesta 1854. Toimi Venäjän varakonsulina Alexandriassa, nimitettiin konsuliksi Kööpenhaminaan 1867 ja toimi kenraalikonsulina Stettinissä 1876–1890.

## Lähteet
Pallas (taideyhdistys)

**Pallas** oli taideyhdistys ja taidekoulu, joka perustettiin Tartossa 1918. Yhdistys toimi 1918–1940 ja 1943–1944. Se piti ensimmäiset näyttelynsä syksyllä 1919. Vuonna 1924 koulusta tuli korkeakoulu, ja se oli Viron ensimmäinen korkeampaa taideopetusta antava taideoppilaitos Taidekoulu Pallas (*Kõrgem Kunstikool Pallas*). Yhdistys perustettiin 1988 uudestaan nimellä kunstiühing Tartus (Tarton taideyhdistys).

Yhdistys oli alun perin taide- ja kirjallisuusyhdistys, jonka tehtävänä oli taiteen ja kirjallisuuden edistäminen ja levittäminen. Perustajajäseniä olivat Konrad Mägi, Aleksander Tassa, Julius Genss, Marie Reisik, Auguste Pärn, Alma Koskel (Johanson), J. Einsild, Klara (Claire) Holst, V. Kangro-Pool, M. Pukits ja Ado Vabbe. Gripenbergin skandaalin jälkeen yhdistyksestä erosivat Klara Holst, Alma Johanson (Koskel) ja Marie Reisik. Sen jälkeen yhdistykseen ei liittynyt pitkään aikaan uusia naisjäseniä.

Taideyhdistyksen vaikutus jatkui Viron taiteessa koko neuvostoajan.

## Lähteet
The Art of the Deal

**Trump: The Art of the Deal** on Yhdysvaltain presidentin, liikemies Donald Trumpin yhdessä toimittaja Tony Schwartzin kanssa kirjoittama, vuonna 1987 julkaistu muistelmateos, joka sisältää myös liikeneuvoja. Teos menestyi erinomaisesti; se oli 48 viikkoa *[[The New York Times]]in* bestsellereiden listalla ja 13 viikkoa kyseisen listan ensimmäisellä sijalla. *The Art of the Deal* on käännetty yli kymmenelle eri kielelle.

Kirjan alku kuvaa Trumpin lapsuutta New Yorkin Queensissa ja sen jälkeen hänen uraansa Brooklynissä ja Manhattanilla. Kirjan julkaisi Random House -kustantamo marraskuun 1. päivänä 1987, ja ''New York'' -lehti julkaisi kirjasta otteita.

Tony Schwartz, toinen kirjan kirjoittajista, on kertonut jälkeenpäin hävenneensä kirjan kirjoittamista. Hänen mukaansa kirja olisi hyvin erilainen, jos se olisi kirjoitettu vuonna 2016; kun häneltä kysyttiin, mikä sen nimi olisi, Schwartz vastasi: ”The Sociopath” (*[[Sosiopaatti]]*).

## Lähteet
Pallas (taidekoulu)

**Pallas** oli Tartossa toiminut taideoppilaitos, jonka taideyhdistys Pallas perusti. Se muuttui 1924 taidekorkeakouluksi ja oli Viron ensimmäinen korkeampaa taideopetusta antanut oppilaitos. Koulun toiminta päättyi 1940 Viron miehitykseen. Se on ollut Viron merkittävin taideopetusta antava oppilaitos, ja sen vaikutus säilyi neuvostoaikanakin.

## Lähteet
Felix Fridolf Relander

**Felix Fridolf Relander** (15. huhtikuuta 1864 Valkeala – 9. joulukuuta 1925 Savitaipale) oli Venäjän evankelisluterilaisen kirkkokunnan suomalaisen konsistorin ensimmäinen piispa. 

Relanderin vanhemmat olivat Savitaipaleen kappalainen, varapastori Johan Fridolf Relander (1830-1907) ja Hilma Charlotta Andersin (k. 1897). Hän valmistui ylioppilaaksi Hämeenlinnan normaalilyseosta 1884. Relanderin suoritettua teologian erotutkinnon (vrt. teologian maisteritutkinto) vuonna 1886 hänet vihittiin papiksi ja määrättiin Savitaipaleen kappalaisena toimineen isänsä apulaiseksi. Vuonna 1887 hän siirtyi Inkerinmaalle Skuoritsan ja Ropsun kirkkoherran apulaiseksi. Hän tuli Pietarin suomalaisen seurakunnan komministeriksi vuonna 1890. Vuonna 1899 hänet nimitettiin Toksovan kirkkoherraksi ja edelleen rovastiksi vuonna 1918. Vuonna 1921 hänet valittiin Venäjällä asuvien evankelisluterilaisten suomalaisten ensimmäiseksi piispaksi ja hän hoiti tehtävää vuoteen 1923 saakka. 

Inkerin kirkon papiston vähennyttyä muutamaan pappiin Relanderin virkamatkat ja parinkymmenen seurakunnan hoito vaativat paljon työtä. Suuri työtaakka ja venäläisten viranomaisten kirkkoon kohdistamat vainot uuvuttivat lopulta Relanderin voimat niin että hän joutui luopumaan tehtävästään ja hän palasi kesäkuussa 1923 Suomeen. Relander asui ensin Helsingin lähellä ja sitten Lammilla sekä viimeksi Savitaipaleelle. Relander sai Suomen valtion eläkkeen 1924.

Relander edisti innokkaasti ja menestyksellisesti rajantakaisten suomalaisten henkistä ja aineellista kehitystä. Hän perusti ensimmäisen maamiesseuran ja kristillisen kansanopiston Inkeriin. Hänen toimestaan sai Toksovan seurakunnan toinen puolisko, Haapakangas, oman kirkkonsa. Hän myös tallensi inkeriläistä kansanrunoutta, sananlaskuja ja selostuksia muinaistavoista sekä kirjoitti Inkerinmaan suomalaisten seurakuntien historian. Relanderin kirjoituksia julkaistiin Inkeri-lehdessä ja hän oli lehden johtokunnan puheenjohtajana useita vuosia.

Relander oli naimisissa vuodesta 1887 Naina Maria Tenlénin kanssa.

## Lähteet
Kolmijuovapussisormieläin

**Kolmijuovapussisormieläin** eli **kolmijuovasormipussieläin** (*Dactylopsila trivirgata*) on harvaetuhampaisten lahkoon kuuluva pussieläinlaji. Se elää Uudessa-Guineassa ja Australiassa, sekä joillakin läheisillä saarilla. Kolmijuovapussisormieläin on noin 25–27 senttiä pitkä, ja sillä on huomattava mustavalkoinen väritys. Sen karkealle turkille on tunnusomaista kolme pitkittäistä, vaihtelevaa mustaa juovaa. Kolmijuovapussisormieläin syö pääasiassa yhteiskuntahyönteisiä, kuten muurahaisia ja termiittejä, sekä puuta tuhoavia kovakuoriaisten ja yöperhosten toukkia.

Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on *juovaliitopussikas*. 

## Lähteet
Surviving at the Top

**Trump: Surviving at the Top** (tunnettu myös nimellä *The Art of Survival*) on Donald Trumpin ja Charles Leerhsenin kirjoittama kirja. Se julkaistiin 14. elokuuta 1990.

## Vastaanotto
*Surviving at the Top* oli seitsemän viikon ajan *[[The New York Times]]in* bestsellereiden listalla ja ylsi kahden viikon ajaksi myös listan ensimmäiselle sijalle. Trumpin edellinen kirja oli ollut listalla huomattavasti pidempään.

*[[Los Angeles Times]]ille* kirjoittanut John Rothchild huomautti, että kirja on kirjoitustyyliltään hyvin erilainen kuin Trumpin esikoisteos *[[The Art of the Deal]]*. Hän kommentoi myös, että *Surviving at the Top* sisältää enemmän kuvia Trumpista muiden julkisuudenhenkilöiden kanssa kuin Trumpin rakennuksista.

## Lähteet
Salansuu

**Salansuu** (myös *Lauttakylä*, ) on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Suuren-Lutskan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Laukaanjoen vasemmalla rannalla 17 kilometriä kunnan keskustaajamasta Kingiseppskistä luoteeseen. Kylässä on 28 asukasta (vuonna 2010).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Šelonin viidenneksen verokirjassa vuonna 1571 nimellä *Sola*. 1580-luvun ruotsalaismiehityksen aikana se esiintyy muodossa *Salussus* ja 1600-luvun lopussa nimellä *Lautakyla*. Nimitykset perustuvat Laukaanjoen vastarannalle laskevaan Salanjokeen (nykyään ven. *Tararaika*) ja Laukaanjoen ylittämiseen käytettyyn lauttaan.

Vuonna 1848 Salansuussa asui venäläisten ohella 39 Narvan ruotsalais-suomalaiseen seurakuntaan kuulunutta savakkoa. Ortodoksit kuuluivat Pätnitsän (ven. *Novopjatnitskoje*) seurakuntaan. Paikalliset talonpojat olivat Salan kartanon maaorjia. Vuonna 1862 kylässä oli 12 taloa ja 149 asukasta. Vuonna 1899 Salansuu kuului kyläkuntana Aleksandrovskaja Gorkan volostiin. Kylän 148 asukkaasta venäläisiä oli 84, suomalaisia 35 ja ”sekoittuneita” 29. Luterilaisia heistä oli 39 henkilöä.

Salansuun ympärillä on sijainnut kolme ruotsalaisajalta periytynyttä kartanoa: Sala, Marienhof ja Blekenhof (myöhemmin Nadeždina), joiden yhteisnimityksenä oli Terpigorje. 1700-luvulla ne omisti Venäjän palvelukseen siirtynyt Franz-Josef Bleken. Salan kartano kuului myöhemmin Korfin paronisuvulle. Nykyään siitä on jäljellä puistoalueen jäänteitä, talousrakennusten raunioita ja Korfin suvun hautakappeli.

Neuvostoaikana Salansuu kuului aluksi Sveiskin, vuodesta 1928 lähtien Koskinan, vuodesta 1950 Konovan ja vuodesta 1954 jälleen Koskinan kyläneuvostoon. Vuonna 1928 kylässä oli 104 ja vuonna 1958 76 asukasta.

Salansuu koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista, joista suurin osa toimii kesähuviloina. Korfin kartanoalue sijaitsee kylän länsiosassa. Länsireunalla on myös toisen maailmansodan aikainen bunkkeri. Kylään johtaa soratie Luutsan ja Kopolan (ven. *Pervoje Maja*) väliseltä maantieltä. Salansuun rautatieasema sijaitsee kauempana Pietarin ja Ivangorodin välisen radan varrella.

## Lähteet
Velkoja (täsmennyssivu)

**Velkoja** voi viitata johonkin seuraavista:

* velkoja, velkasuhteen toinen osapuoli
* Velkoja, pieni lampi Hämeenlinnassa
* , ruotsalainen elokuva
Crippled America: How to Make America Great Again

**Crippled America: How to Make America Great Again** on Donald Trumpin kirja vuodelta 2015. Trump kirjoitti sen presidentinvaalikampanjaansa varten, ja se julkaistiin vuonna 2016 uudelleen nimellä *Great Again: How to Fix Our Crippled America*.

Trump lupasi lahjoittaa kaikki kirjan tuotot hyväntekeväisyyteen.

## Katso myös
*Yhdysvaltain presidentinvaalit 2016

## Lähteet
Theta1 Sagittarii

**Theta<sup>1</sup> Sagittarii** (**θ<sup>1</sup> Sagittarii**, **θ<sup>1</sup> Sgr**) on Bayerin designaatio tähdelle Jousimiehen tähdistössä. Se on spektroskooppinen kaksoistähti, jonka päätähden θ1 Sagittarii A:n näennäinen kirkkaus on +4,37. Päätähti on spektrityypin B2.5IV sininen alijättiläinen, jonka lämpötilaksi on laskettu 13&nbsp;674 K. Sen on laskettu olevan kooltaan 4,46 kertaa Aurinkoa suurempi. Järjestelmän toinen tähti, θ1 Sagittarii B, on päätähdestä 31 AU:n etäisyydellä eli likimain yhtä kaukana kuin Neptunus on Auringosta. Kaksoistähtien etäisyyden maasta arvioitiin vuonna 1997 Hipparcosin mittausten perusteella olevan 652,3 valovuotta, mutta myöhempi datan tulkinta vuonna 2007 täsmensi etäisyydeksi 543,6 valovuotta.

Theta1 Sagittarii liikkuu Linnunradan sisällä 19,9 km/s nopeudella Aurinkokunnan suhteen. Sen rata galaksissamme on noin 20&nbsp;900&ndash;24&nbsp;300 valovuoden etäisyydellä galaksin keskustasta.

Theta1 Sagittariin lähellä taivaalla näkyy myös Theta<sup>2</sup> Sagittarii -tähtijärjestelmä. Näiden kahden ero katselukulmana on 0,59°.

## Lähteet
Draama-Helmi

**Draama-Helmi** (oik. **Helmi Kajaste**, s. 1986) on suomalainen rap- ja spoken word -artisti.

Kajasteen debyyttialbumi *[[Draama-Helmin erehdys]]* julkaistiin 29. toukokuuta 2015 kasettina ja internetissä. Soundi arvosteli tämän ”pahaenteisen” levyn tähdin 4/5. Toinen kokopitkä albumi *[[Draama-Helmi ihmisten ilmoilla]]* julkaistiin 19. toukokuuta 2017. Kolmas albumi, *Draama-Helmi kuistilla*, palkittiin vuoden 2023 Teosto-palkinnolla.

Draama-Helmi kuvailee musiikkiaan ”epäselväksi räpiksi”. Hän tekee itse kappaleidensa taustoja sekä musiikkivideoita. 

Vuonna 2020 Kajaste julkaisi esseeteoksen *Rakenna, kärsi ja unhoita*. Hän sai teoksesta Kalevi Jäntin palkinnon. 

Ammatiltaan Kajaste on arkkitehti. Kajaste tekee väitöskirjaa Aalto-yliopistolla.

Kajaste palkittiin vuoden 2020 Uudenmaan taidepalkinnolla. Uudenmaan taidetoimikunnan myöntämän palkinnon perusteluissa todettiin, että "[...] Kajaste on rikastuttanut kulttuuritarjontaa omaäänisellä, poikkitaiteellisella praktiikallaan viimeiset viisi vuotta niin akateemisesti kuin tee se itse -hengessä".

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* *Draama-Helmi kuistilla* (2022)

## Lähteet
Sarvinokkalinnut

**Sarvinokkalinnut** (Bucerotiformes) on lintujen lahko, joka käsittää joitakin heimoja jotka aiemmin luettiin säihkylintujen lahkoon (Coraciiformes). Lahkon heimot ovat sarvinokat, sarvekkaat, harjalinnut ja säihkyjät.

## Lähteet
Ropsu (Jaaman piiri)

**Ropsu** () on kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Narvusin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Kullanjoen varrella kaksi kilometriä Suuresta-Narvusista etelään. Kylässä on 106 asukasta (vuonna 2010).

Kylän itäpuolelta Kullanjoen rannalta on löydetty kolmen kumpuhaudan ryhmä, joka ei ole säilynyt. Ropsun paikalla sijainnut *Iserschoin* kylä mainitaan ruotsalaisten vuosina 1618–1623 laatimassa maakirjassa. Samanniminen kartano (ven. *Ižorskaja myza*) sijaitsi nykyisen Udarnikin kylän paikalla. Vuonna 1848 Ropsun kylässä ja kartanossa asui 146 inkerikkoa ja 92 inkerinsuomalaista. Inkerikot kuuluivat Haavikon ortodoksiseen ja suomalaiset Kosemkinan luterilaiseen seurakuntaan. Ropsun suomalaissukuja olivat Ahonen, Mustonen, Pukonen, Ryöti ja Saksa. Vuonna 1862 kylässä oli 34 taloa ja 231 asukasta. Talonpojat olivat tilanomistajan maaorjia. Vuonna 1899 Ropsu kuului kyläkuntana Narvusin volostiin. Väestönlaskennan mukaan sen 382 asukkaasta oli ”suomalaisia” 298, venäläisiä 55 ja ”sekoittuneita” 29. Luterilaisia kylässä oli 148 henkeä.

Neuvostoaikana Ropsu muodosti aluksi Narvusin volostiin kuuluneen kyläneuvoston. Vuodesta 1924 lähtien se kuului Suuren-Narvusin kyläneuvostoon. Vuonna 1958 kylässä oli 220 asukasta.

Ropsu koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista. Kylän toiseen osaan johtaa Kullanjoen ylittävä ponttoonisilta. Lähistöllä sijaitsee vailla käyttöä oleva karjatila. Kesäasukkaiden määräksi arvioidaan 80 henkeä. Ropsun kautta kulkee Luutsan ja Kopolan (ven. *Pervoje Maja*) välinen asfaltoitu maantie. Kylästä on linja-autoyhteydet Jaamaan, Ivangorodiin ja Laukaansuuhun.

## Lähteet
Tuas West Roadin metroasema

**Tuas West Road** on vuonna 2017 valmistunut Singaporen Mass Rapid Transit -metrojärjestelmän asema Tuasissa Singaporen läntisellä suuralueella. Asema avattiin 18. kesäkuuta 2017 osana East West Linen Tuas Linkin laajennusta.

Kuten muukin Tuas Linkin laajennus, myös Tuas West Roadin asema sijaitsee korkealla viaduktilla.

## Junat

## Lähteet
Velaari

**Velaarit** ovat kielitieteessä äänteitä, jotka artikuloidaan kielen takaosan sekä kitalaen pehmeän osan eli kitapurjeen välissä. Velaareja ovat muun muassa suomen *k* ja *g* sekä niin sanottu äng-äänne.

## Lähteet
La Vengeance d’une femme

**La Vengeance d’une femme** on vuonna 1990 ensi-iltansa saanut Jacques Doillonin ohjaama ranskalainen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert ja Béatrice Dalle. Jacques Doillon ja Jean-François Goyet laativat elokuvan käsikirjoituksen, joka perustuu Fjodor Dostojevskin romaaniin *[[Ikuinen aviomies]]* (Вечный муж; *Vetšnyi muž*, 1870). Elokuvan tuottajana oli Alain Sarde.

Elokuva kilpaili vuoden 1990 Berliinin elokuvajuhlien pääkilpailussa, jossa Jacques Doillon oli ehdokkaana parhaan elokuvan Kultaisen karhun saajaksi.

## Juoni

Suzy (Béatrice Dalle) saapuu Pariisiin ottaakseen osaa itsemurhan tehneen rakastajansa, Andrén, hautajaisiin. Cécile (Isabelle Huppert), Andrén vaimo, pitää Suzya vastuussa aviomiehensä itsemurhasta. Kostonhimoinen Cécile yrittää saada Suzylta tunnustuksen pelaamalla tämän kanssa psykologista peliä.

## Näyttelijät

## Tuotanto
*La Vengeance d’une femme* kuvattiin Pariisissa vuonna 1989 ja sen tuotantoyhtiönä oli Sara Films.

## Julkaisu ja vastaanotto
*La Vengeance d’une femme* sai ensi-iltansa Ranskassa 10. tammikuuta 1990 ja oli AMLF:n teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 184 221 katsojaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''La Vengeance d’une femme'' AlloCinéssä 
* ''La Vengeance d’une femme'' UniFrancessa