open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Idänukonputki

**Idänukonputki** (*Heracleum sibiricum*, syn. *Heracleum sphondylium* subsp. *sibiricum*) on moni- tai kaksivuotinen sarjakukkaiskasvi ukonputkien suvussa. Sen lähisukuinen laji on etelänukonputki (*Heracleum sphondylium*), jonka alalajina idänukonputkea voidaan pitää. Idännukonputki on etelänukonputken tavoin melko kookkaaksi kasvava putkikasvi. Lajien erona on idänukonputken teriön kellanvihertävyys ja pikkusarjan laitakukkien teriöt ovat symmetrisempiä. Suomessa idänukonputki on yleinen tai melko yleinen koko maassa, paitsi Pohjois-Lapissa. Ahvenanmaalla se on katsottu alkuperäiseksi lehtokasviksi, muualla Suomessa tulokkaaksi. Muunnoksista var. *chaetocarpum* on harvinainen itäeurooppalainen uustulokas.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Idänukonputki – ''Heracleum sphondylium'' subsp. ''sibiricum''
* Kasviatlas 2021: Idänukonputken (''Heracleum sphondylium'' subsp. ''sibiricum'') levinneisyys Suomessa.
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Idänukonputki (''Heracleum sphondylium'' subsp. ''sibiricum'')
* iNaturalist: Idänukonputki (''Heracleum sphondylium'' ssp. ''sibiricum'')
* Luopioisten kasvisto: Idänukonputki (Heracleum sphondylium ssp.sibiricum)
* Pherobase: Floral volatiles of ''Heracleum sibiricum''
Neuvostomiehityksen päivä

**Neuvostomiehityksen päivä** on eräissä Neuvostoliittoon kuuluneissa Itä-Euroopan maissa vietettävä muistopäivä.

Latviassa *Latvian tasavallan miehityksen päivää* () vietetään 17. kesäkuuta vuoden 1940 tapahtumien muistoksi. Päivä on virallistettu vuonna 2000.

Moldovan virkaatekevä presidentti Mihai Ghimpu julisti vuonna 2010 kesäkuun 28. päivän neuvostomiehityksen päiväksi (). Julistus herätti polemiikkia myös hallitsevassa koalitiossa ja perustuslaillinen oikeus totesi sen perustuslain vastaiseksi.

Georgian parlamentti julisti vuonna 2010 25. helmikuuta neuvostomiehityksen päiväksi.

## Lähteet
Luciano Giovannetti (ampuja)

**Luciano Giovannetti** (s. 25. syyskuuta 1945 Pistoia) on italialainen ampuja. Hän voitti kultamitalit trapissa kesäolympialaisissa vuosina 1980 (tulos: 198) ja 1984 (tulos: 192). Hän kilpaili olympialaisissa trapissa vielä vuonna 1988 Soulissa, mutta ei päässyt finaaliin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* DatabaseOlympics.com: Luciano Giovannetti
Pietro Bottaccioli

**Pietro Bottaccioli** (15. helmikuuta 1928 Umbertide – 22. tammikuuta 2017) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Gubbion hiippakuntaan 1. lokakuuta 1950 ja nimitettiin sen piispaksi 26. huhtikuuta 1989. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Ennio Antonelli ja Antonio Ambrosanio.

Bottaccioli jäi eläkkeelle 23. joulukuuta 2004.

## Lähteet
Mario Ceccobelli

**Mario Ceccobelli** (s. 14. elokuuta 1941) on italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Raffaele Baratta 3. syyskuuta 1966, ja hänet nimitettiin Gubbion hiippakunnan piispaksi 23. joulukuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. tammikuuta 2005. Pääkonsekraattorina toimi Giuseppe Chiaretti, jota avustivat Pietro Bottaccioli ja Allan Chamgwera. Ceccobelli asetettiin virkaansa 6. helmikuuta.

## Lähteet
Smurffit (vuoden 2011 elokuva)

**Smurffit** (engl. *The Smurfs*) on vuonna 2011 valmistunut animaatioelokuva, jonka on ohjannut Raja Gosnell.

## Juoni

Smurffikylässä valmistellaan Sinisen Kuun juhlaa, mutta Gargamel-velho löytää kylän. Tohelo pakenee vahingossa alueelle, jonne aukeaa Sinisen Kuun aikaan portaali nykyaikaan. Suursmurffi (Pappa), Smurffiina, Ärjy, Välkky ja uusi skottismurffi Sisu seuraavat Toheloa New Yorkiin, jossa he tutustuvat Patrickiin ja Graceen, tavallisiin ihmisiin, joiden avulla he yrittävät päästä pois. Gargamel kuitenkin onnistuu nappaamaan Suursmurffin, jonka hän vie puistossa olevaan linnaan. Patrick, Tohelo, Smurffiina, Ärjy ja Sisu lähtevät linnalle, samalla kun Välkky hakee apua Smurffikylästä. Alkaa taistelu, jonka päätteeksi Kuu muuttuu siniseksi ja smurffit pääsevät palaamaan kyläänsä. Gargamel jää vangiksi New Yorkiin, eikä hänestä enää kuulla.

## Ääninäyttelijät
### Alkuperäiset

### Suomenkieliset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.film-o-holic.com/arvostelut/smurffit/
Kalevalan mailta

**Kalevalan mailta** (*Från Kalevalas nejder*) on suomalainen kansatieteellinen dokumenttielokuva vuodelta 1935. Se esittelee karjalaista luontoa ja kulttuuria. Elokuva liittyi Kalevalan 100-vuotisjuhliin. Elokuva tuhoutui Adams Filmin tulipalossa 1959. Siitä on säilynyt vain alkuosa ja kahdentoista minuutin verran äänettömiä katkelmia.

## Näyttelijät

## Sisältö

Alkunäytös: Alussa kerrotaan Elias Lönnrotin työstä Kalevalan kokoajana ja Akseli Gallen-Kallelan työstä suomalaisten kansalliseepoksen kuvittajana. Elokuvassa näytetään Gallen-Kallelan Kalevala-aiheisia kuvia, kuten *[[Lemminkäisen äiti]]*, *[[Kullervon kirous]]*, *[[Sammon ryöstö]]* ja *[[Väinämöisen lähtö]]*.

Kalevalan mailta: Toisessa osassa näytetään Karjalan luontoa ja sen erityispiirteitä. Eläimet saavat oman esittelynsä. Karjalaisten elämästä näytetään muun muassa kaskenpolttoa, äestystä, lehmisavuja, kehräystä ja kalastusta. Mukana on myös ägläjärveläisen karhunkaataja Jaakko Pyyn haastattelu. Musiikillista antia edustavat kanteleensoittajat, runonlaulajat ja itkuvirret. Käsittelynsä saavat myös karjalaisten juhlat, kuten praasniekat eli kyläjuhlat ja karjalaisten hääseremoniat.

## Arviot

Kriitikot arvioivat *Kalevalan mailta* -dokumentin lähinnä sarjaksi erillisiä kuvia, jolla on kuitenkin arvonsa vanhan karjalaiskulttuurin tallentajana. *[[Karjala (sanomalehti)|Karjala]]*-lehden kriitikko kaipasi teokseen punaista lankaa, yhteenkokoavaa juonta ja piti sitä pitkäveteisenä. ''Helsingin Sanomat'' näki elokuvassa myös hyvää, kuten muinaisten häämenojen tallentaminen ja kuvauksen korkea taso. Myös *[[Ylioppilaslehti]]* kehui kuvausta.

## Huomioita

*Kalevalan mailta* kuvattiin kesä–lokakuussa 1934. Kuvauspaikkoja olivat Lönnrotin syntymäkoti Sammatissa ja Gallen-Kallelan ateljee Ruovedellä. Karjalaiset kuvauspaikat sijaitsivat lähinnä Pohjois-Karjalassa ja Laatokan Karjalassa, kuten Nurmes, Valamo, Suojärvi, Tolvajärvi Korpiselällä ja Mantsinsaari Salmissa. Kuvauksia suoritettiin myös Viipurissa ja Kainuussa (Sotkamo, Kajaani). *Kalevalan mailta* sai huonon yleisömenestyksen.

Käsikirjoittajista A. O. Väisänen osallistui vuonna 1921 kansatieteellisen elokuvan *[[Häidenvietto Karjalan runomailla]]* tekoon.

## Lähteet

*Suomen kansallisfilmografia 1, 
*Elonet *Kalevalan mailta*
### Viitteet
George Cosmas Zumaire Lungu

**George Cosmas Zumaire Lungu** (s. 4. helmikuuta 1960) on sambialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Chipatan hiippakuntaan 29. elokuuta 1985 ja nimitettiin sen piispaksi 23. joulukuuta 2002. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. helmikuuta 2003. Pääkonsekraattorina toimi Orlando Antonini, jota avustivat Medardo Joseph Mazombwe ja Telesphore George Mpundu.

## Lähteet
Telesphore George Mpundu

**Telesphore George Mpundu** (s. 21. toukokuuta 1947) on sambialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 17. joulukuuta 1972 ja nimitettiin Mbalan hiippakunnan piispaksi 7. maaliskuuta 1987. Piispaksi vihkiminen seurasi 21. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adolf Fürstenberg, jota avustivat Elias White Mutale ja Adrian Mung'andu.

1. lokakuuta 2004 Mpundu sai nimityksen Lusakan arkkihiippakunnan koadjuuttoriarkkipiispaksi, ja 28. lokakuuta 2006 hänestä tuli Lusakan arkkipiispa.

## Lähteet
Joonas Kiistala

**Joonas Kiistala** (s. 6. tammikuuta 1988 Rovaniemi) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Kiistala aloitti uransa Rovaniemen Palloseurassa, jossa hän pelasi vuoteen 2008 päästen debytoimaan Veikkausliigassa kaudella 2008. Hän pääsi esiintymään joukkueen kokoonpanossa kuitenkin vain harvakseltaan ja siirtyikin vuonna 2009 FC Santa Clausin riveihin.

## Aiheesta muualla
* Kiistala RoPS:in kotisivuilla
* Kiistala worldfootball.net-sivustolla
* Kiistala transfermarket.fr-sivustolla
Elias White Mutale

**Elias White Mutale** (21. marraskuuta 1929 – 12. helmikuuta 1990) oli sambialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 6. syyskuuta 1964 ja nimitettiin Mansan hiippakunnan piispaksi 3. heinäkuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Clemens P. Chabukasansha, jota avustivat Emmanuel Milingo ja Nicola Agnozzi.

17. syyskuuta 1973 Mutale sai nimityksen Kasaman arkkihiippakunnan arkkipiispaksi, jona hän toimi kuolemaansa saakka.

## Lähteet
Brian Skrudland

**Brian Skrudland** (s. 31. heinäkuuta 1963) on kanadalainen ammattilaisjääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

## Ura
Skrudland pelasi ennen ammattilaisuransa aloittamista kolme kautta, vuodet 1980–1983, Saskatoon Bladesissä juniorisarja WHL:ssä. Juniorivuosiensa jälkeen hän teki varaamattomana vapaana pelaajana syyskuussa 1983 sopimuksen Montréal Canadiensin kanssa. Hän pelasi vuosina 1983–1985 kaksi kautta sen farmijoukkueissa AHL:ssä, ensimmäisen kauden Nova Scotia Voyageursissa ja jälkimmäisen Sherbrooke Canadiensissa. Hän oli voittamassa vuonna 1985 Calder Cupia joukkueensa kapteenina ja sai Jack A. Butterfield Trophy -palkinnon AHL:n pudotuspelien arvokkaimpana pelaajana.

Skrudland pelasi vuodesta 1985 alkaen vakituisesti NHL:ssä. Hän edusti NHL-vuosinaan viittä eri seuraa, Montréal Canadiensin lisäksi Calgary Flamesiä, Florida Panthersia, New York Rangersiä ja Dallas Starsia. Hän oli voittamassa Stanley Cupia kahdesti, Canadiensissa vuonna 1986, tulokaskaudellaan, ja Starsissa vuonna 1999. Lisäksi hän oli osa Stanley Cup -loppuotteluihin edennyttä Panthersin joukkuetta vuonna 1996. Kesäkuun 1993 laajennusvaraustilaisuuden kautta seuraan siirtynyt Skrudland toimi Florida Panthersin historian ensimmäisenä kapteenina vuoteen 1997.  

Puolustavan hyökkääjän roolissa pelannut Skrudland sijoittui vuonna 1994 kolmen parhaan joukkoon äänestyksessä NHL:n parhaan puolustavan hyökkääjän palkinnon Frank J. Selke Trophyn saajasta. Hän pelasi vuoteen 2000 kestäneellä NHL-urallaan 881 runkosarja- ja 164 pudotuspeliottelua. Hän teki runkosarjassa yhteensä 343 tehopistettä, 124 maalia ja 219 syöttöpistettä, ja pudotuspeleissä 61 tehopistettä, 15 maalia ja 46 syöttöpistettä.

Pelaajauransa jälkeen Skrudland toimi vuosina 2000–2003 Calgary Flamesin apuvalmentajana. Vuonna 2010 hänet nimitettiin Florida Panthersin pelaajakehityksen johtajaksi. 		

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Daniel Nlandu Mayi

**Daniel Nlandu Mayi** (19. lokakuuta 1953 Kinshasa – 12. joulukuuta 2021) oli kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Kinshasan arkkihiippakuntaan Joseph-Albert Malula 20. huhtikuuta 1980, ja hänet nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Cataquasin titulaaripiispaksi 29. lokakuuta 1999. Piispaksi vihkiminen seurasi 30. tammikuuta 2000. Pääkonsekraattorina toimi Frédéric Etsou-Nzabi-Bamungwabi, jota avustivat Francisco-Javier Lozano ja Eugène Moke Motsüri.

11. marraskuuta 2008 Nlandu Mayi sai nimityksen Matadin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi, ja 21. syyskuuta 2010 hänestä tuli sen piispa.

## Lähteet
Juha-Pekka Inkeröinen

**Juha-Pekka Inkeröinen** (s. 23. marraskuuta 1988) on suomalainen jalkapalloilija. Inkeröisen pääasiallinen pelipaikka on keskikentän vasemmalla laidalla, mutta monipuolisena pelaajana hän pystyy pelaamaan myös puolustajana. Hän on pelannut koko uransa Rovaniemen Palloseurassa ja tehnyt debyyttinsä Veikkausliigassa kaudella 2008 ottelussa VPS:aa vastaan. Kaiken kaikkiaan Inkeröinen on pelannut Veikkausliigassa 13 ottelua ja saanut niissä yhden varoituksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Inkeröinen transfermarket.co.uk-sivustolla
Tukahduttava suvaitsevaisuus

**Tukahduttava suvaitsevaisuus** () on Herbert Marcusen vuonna 1965 julkaisema essee. Esseessä Marcuse esittelee näkökantansa, jonka mukaan puhdas suvaitsevaisuus suosii poliittista oikeistoa ja enemmistön tyranniaa. Marcusen mielestä toiminnalla, jota kutsutaan suvaitsevaisuudeksi, palvellaankin itse asiassa sorron tarkoitusperiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Marcuse, Herbert: Sortava suvaitsevaisuus . Suomentanut Mikko A. Niemelä. *Paatos* 3/2011.
Lowestoftin taistelu

**Lowestoftin taistelu** oli 13. kesäkuuta 1665 toisen Englannin-Hollannin sodan aikana 40 merimailia Lowestoftista lounaaseen käyty meritaistelu. Se on yksi purjelaivojen mahtiaikojen klassisista meritaisteluista, johon osallistui kaksi suurta laivastoa. Englannin laivastoon kuului 109 ja Hollannin 103 alusta.

## Taustaa
Hollannin laivasto syöksyi toukokuun lopulla Doggermatalikon lähistölle, missä se kaappasi kahdenkymmenen englantilaisen aluksen saattueen. Englannin laivaston komentaja Yorkin herttua James sai tästä tiedon ja vei laivastonsa merelle lippulaivanaan *[[HMS Royal Charles (1655)|HMS Royal Charles]]*. Laivasto siirtyi Southwoldin lahteen odottamaan hollantilaislaivastoa. Yorkin herttualla oli alipäällikköinä kaksi merisankaria: Sandwichin jaarli ja ruhtinas Rupert.

## Taistelu
Kaksi päivää odotettuaan englantilaiset kohtasivat hollantilaiset 3. kesäkuuta aamulla. Laivastot purjehtivat toistensa sivuitse tulittaen toisiaan. Taistelu hajosi nopeasti keskinäisiksi otteluiksi, ja kaiken keskellä taistelivat lippulaivat *HMS Royal Charles* ja *[[Eendracht (1655)|Eendracht]]* keskenään. Taistelun *Eendracht* onnistui melkein entraamaan hieman suuremman vastustajaansa. Englantilaisten lippulaiva sai pahan osuman yläkansilleen, joka surmasi Falmouthin jaarlin, lordi Musgraven ja jaarli Burlingtonin pojan. *Eendrachtin* ruutivarastoon osui, ja se räjähti. Ainoastaan viisi merimiestä pelastui hollantilaisen lippulaivan tuhosta, jossa kuoli laivaston komentaja Wassenaerin. Hollantilaisten uudeksi komentajaksi nousi vara-amiraali Johan Evertsen. Taistelun kuluessa myös vara-amiraali Kortenaer sai surmansa *Groot Hollandian* kannella.

Ainoastaan Evertsenin ja Cornelis Trompin taito pelasti hollantilaiset tuholta. Laivasto vetäytyi Texelin ja Maasin suistoihin, jonne ne saapuivat illan pimentyessä. Laivasto oli menettänyt 32 alusta, joista yhdeksän vallattiin. Englannin laivasto menetti ainoastaan taistelun alussa vallatun *[[HMS Charity (1653)|HMS Charityn]]*.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Hentokorte

**Hentokorte** (*Equisetum scirpoides*) on pienikokoinen, pohjoisten alueiden yhtäläisitiöinen sanikkainen.

## Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen hentokorte kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Maavarsisto levittäytyy laajalle, ja siitä nousee ryhminä rennohkoja, kaarevia ja mutkaisia varsia. Varret ovat haarattomia ja korkeintaan yhden millimetrin paksuisia, ja niissä on harjuja ja uurteita 6 tai 8. Sisältä varret ovat onttoja: hyvin pientä keskionteloa ympyröivät sivuontelot. Lehdet ovat vähäisiä, yhdiskasvuisia kiehkuroita, jotka muodostavat hammasreunaisia tuppia varren nivelkohtiin. Tupet ovat mustahkoja, ja niissä on kolme tai neljä hammasta. Hampaat ja niiden pitkät, äimämäiset kärjet ovat pysyviä. Käpymäiset itiötähkät ovat varren latvassa, lähes kokonaan latvatupen sisällä. Itiöpesäkkeet ovat perällisten kuusikulmaisten kilpien alapinnalla. Suomessa hentokortteen itiöt kehittyvät heinä-syyskuussa. Alkeisvarsikko on kaksikotinen, liuskainen, maanpäällinen ja väriltään vihreä. Hentokorte säilyy talven yli vihreänä.

## Levinneisyys
Euroopassa hentokortteen levinneisyysalue on pohjoinen. Sitä kasvaa Norjan ja Ruotsin keskiosista Pohjois-Suomeen ja Kuolan niemimaalle, Baltiaan ja Pohjois-Venäjälle. Laji on levinnyt myös suurimpaan osaa Siperiaa, Pohjois-Japaniin ja edelleen Alaskaan, Kanadaan ja Yhdysvaltojen pohjoisosiin. Hentokortetta kasvaa myös Länsi-Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Suomessa hentokortetta tavataan kahdella pääalueella: Pohjois-Suomessa Kainuusta ja Etelä-Lapista pohjoisimpaan Lappiin, sekä Ahvenanmaalta, josta laji on tosin lähes kadonnut 1900-luvun aikana. Muualta maasta lajista on vain muutama havainto Etelä-Suomen kalkkialueilta.

## Elinympäristö
Hentokortetta tavataan kosteissa kuusikoissa, lettosoiden laiteilla ja mättäillä, lähteikköpaikoilla, rantatörmissä, tunturiniityillä ja -kankailla, varjoisilla kalliorinteillä ja kalkkilouhikoissa. Laji on kalkinvaatija.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Ålands flora*. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Ekenäs Tryckeri, Ekenäs 2010.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Kasviatlas 2022: Hentokortteen levinneisyys Suomessa.
*ITIS: ''Equisetum scirpoides'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Equisetum scirpoides''
Enemmistön tyrannia

**Enemmistön tyrannia** on uhkakuva, jossa enemmistön tekemät päätökset johtavat vähemmistöjen sortoon. Sitä käytetään yleensä argumenttina, jolla kritisoidaan pelkkään enemmistöön perustuvaa päätöksentekoa (enemmistösääntö).

Valtiollisella tasolla yleisiä keinoja enemmistön tyrannian välttämiseksi ovat määräenemmistösäännöt (esimerkiksi erillinen perustuslainsäätämisjärjestys), parlamentin valtaoikeuksien rajoittaminen sekä perusoikeuksien turvaaminen vaikeasti kumottavilla laeilla. Myös vallan jakamisella eri instituutioihin pyritään estämään vallan väärinkäyttöä hallinnon sisällä.

## Katso myös
*Checks and balances
*Tyrannia
*Populismi
Allan Chamgwera

**Allan Chamgwera** (s. 30. huhtikuuta 1928) on malawilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 7. syyskuuta 1957 ja nimitettiin Zomban hiippakunnan piispaksi 12. helmikuuta 1981. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Matthias A. Chimole, jota avustivat James Chiona ja Felix Eugenio Mkhori.

Chamgwera jäi eläkkeelle 17. tammikuuta 2004.

## Lähteet
Yksiulotteinen ihminen

**Yksiulotteinen ihminen: Teollisen yhteiskunnan tarkastelua** on Herbert Marcusen vuonna 1964 julkaistu kirja, jossa hän kritisoi laajalti sekä nykyaikaista kapitalismia että Neuvostoliittoa. Marcuse dokumentoi samanlaisten sosiaalisen sorron muotojen nousua molemmissa yhteiskuntamalleissa, samoin kuin vallankumouksellisen potentiaalin vähenemistä lännessä. Hänen nähdäkseen "edistynyt teollisuusyhteiskunta" luo vääriä tarpeita, jotka integroivat yksilöt vallitsevaan tuotanto- ja kulutusjärjestelmään joukkoviestimien, mainonnan, tuotantotalouden ja nykyaikaisten ajattelutapojen avulla.

Tästä seuraa yksiulotteinen ajattelu- ja käyttäytymistapojen maailma, missä taipumukset ja kyvyt kriittiseen ajatteluun ja vastarintaan kuihtuvat. Vastustaakseen vallitsevaa ilmastoa Marcuse kannattaa "suurta kieltäytymistä" ainoana riittävänä vastustamisen keinona kaikenkattavia valvontamenetelmiä kohtaan. Kirjassa hän puolustaa "kielteistä ajattelua" häiritsevänä voimana hallitsevaa positivismia vastaan.

## Aiheesta muualla
* One-Dimensional Man: Studies in the Ideology of Advanced Industrial Society
Novatus Rugambwa

**Novatus Rugambwa** (8. lokakuuta 1957 Bukoba – 16. syyskuuta 2025 Rooma) oli tansanialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja Pyhän istuimen diplomaatti. Nestorius Timanywa vihki hänet 5. tammikuuta 1986 diakoniksi ja 6. heinäkuuta 1986 papiksi Bukoban hiippakuntaan. 6. helmikuuta 2010 hän sai nimityksen Tagarian titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi São Tomé ja Príncipelle. 20. helmikuuta hänet nimitettiin lisäksi apostoliseksi nuntiukseksi Angolaan.

Tarcisio Bertone konsekroi Rugambwan piispaksi Pier Giorgio Micchiardin ja Nestorius Timanywan avustamana 18. maaliskuuta 2010.

## Lähteet
Nestorius Timanywa

**Nestorius Timanywa** (7. toukokuuta 1937 – 28. elokuuta 2018) oli tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Bukoban hiippakuntaan Laurean Rugambwa 11. joulukuuta 1966, ja hän sai 26. marraskuuta 1973 nimityksen Bukoban piispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. helmikuuta 1974. Pääkonsekraattorina toimi Laurean Rugambwa, jota avustivat Marc Mihayo ja Christopher Mwoleka.

## Lähteet
Almachius Vincent Rweyongeza

**Almachius Vincent Rweyongeza** (s. 1. tammikuuta 1956) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Bukoban hiippakuntaan 6. joulukuuta 1981 ja nimitettiin Kayangan hiippakunnan piispaksi 14. elokuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Polycarp Pengo, jota avustivat Severine Niwemugizi ja Nestorius Timanywa.

## Lähteet
Ignatius Chama

**Ignatius Chama** (s. 12. elokuuta 1957) on sambialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Mansan hiippakuntaan 12. elokuuta 1984 ja nimitettiin Mpikan hiippakunnan piispaksi 17. heinäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Nicolas Girasoli, jota avustivat George Cosmas Zumaire Lungu ja James Mwewa Spaita.

Chama nimitettiin 12. tammikuuta 2012 Kasaman arkkihiippakunnan arkkipiispaksi.

## Lähteet
Fernando José Penteado

**Fernando José Penteado** (s. 7. heinäkuuta 1934 São Paulo) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi São Paulon arkkihiippakuntaan 8. joulukuuta 1960 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Turres Ammeniaen titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1979. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Duraisamy Simon Lourdusamy ja Eduardo Martínez Somalo.

5. heinäkuuta 2000 Penteado sai nimityksen Jacarezinhon hiippakunnan piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 23. kesäkuuta 2010.

## Lähteet
Etnosentrismi

**Etnosentrismi** tarkoittaa maailman näkemistä katsojan oman etnisen ryhmän näkökulmasta. Tällöin oma sisäryhmä arvioidaan malliksi, jonka pohjalta arvioidaan kaikkia muita ryhmiä, niiden kulttuuria ja elämäntapoja.

Etnosentristinen näkökulma voi vaikeuttaa omasta kulttuurista poikkeavien kulttuurien ymmärtämistä kunnolla. Se voi myös johtaa oman ryhmän näkemiseen ylivertaisena, mikä saattaa johtaa kansallisiin ennakkoluuloihin, nationalismiin, tribalismiin ja rasismiin.

Kielellisiä etnosentrismin ilmentymiä ovat esimerkiksi antiikin kreikkalaisten vieraskielisistä ihmisistä käyttämä nimitys *[[barbaari]]*, 'änkyttäjä', sekä monen kansan tapa samastaa käsitteet 'ihminen' ja 'meikäläinen'.

Etnosentrismin vastakohta on relativismi.

## Katso myös
* Afrosentrismi
* Eurosentrismi
* Etninen ryhmä
* Toiseus

## Lähteet
Andy Whitfield

**Andy Whitfield** (17. lokakuuta 1971 Amlwch, Wales – 11. syyskuuta 2011 Sydney, Australia) oli walesilainen näyttelijä ja malli. Hän esitti pääroolin televisiosarjassa *[[Spartacus (televisiosarja)|Spartacus: Blood and Sand]]*. Whitfield kuoli Non-Hodgkinin lymfoomaan syyskuussa 2011.

## Lähteet
Laurindo Guizzardi

**Laurindo Guizzardi** CS (7. heinäkuuta 1934 Nova Bassano – 22. helmikuuta 2021 Foz do Iguaçu) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1959 ja nimitettiin Bagén hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 4. helmikuuta 1982. 12. helmikuuta hänestä tuli Bagén piispa. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 18. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Cláudio Colling, jota avustivat Benedito Zorzi ja Jayme Henrique Chemello.

28. marraskuuta 2001 Guizzardi sai nimityksen Foz do Iguaçun piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 20. lokakuuta 2010.

## Lähteet
Jayme Henrique Chemello

**Jayme Henrique Chemello** (28. heinäkuuta 1932 São Marcos – 29. elokuuta 2025) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 6. joulukuuta 1958 ja nimitettiin Pelotasin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Bisican titulaaripiispaksi 11. helmikuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antônio Zattera, jota avustivat Benedito Zorzi ja Angelo Félix Mugnol.

1. syyskuuta 1977 Chemello sai nimityksen Pelotasin hiippakunnan piispaksi. Hänet asetettiin virkaan 4. marraskuuta. Hän jäi eläkkeelle 1. heinäkuuta 2009.

## Lähteet
Antônio Zattera

**Antônio Zattera** (25. heinäkuuta 1899 – 15. lokakuuta 1987) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 12. elokuuta 1923 ja nimitettiin Pelotasin hiippakunnan piispaksi 31. tammikuuta 1942. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi João Batista Becker, jota avustivat José Baréa ja Cândido Julio Bampi.

Zattera osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään piispana 1. syyskuuta 1977.

Zattera perusti Pelotasin katolisen yliopiston.

## Lähteet
Damian Kyaruzi

**Damian Kyaruzi** (s. 22. huhtikuuta 1940) on tansanialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 29. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin Sumbawangan hiippakunnan piispaksi 21. huhtikuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Mario Epifanio Abdallah Mgulunde, jota avustivat Polycarp Pengo ja Nestorius Timanywa.

## Lähteet
HD 85512 b

**HD 85512 b** on eksoplaneetta, joka kiertää oranssia keskustähteään elämänvyöhykkeen sisäreunan tuntumassa. Planeetta on noin 3,6 maan massainen supermaa, jolla on kaasukehä. Kaasukehän ominaisuuksia ei tunneta. Jos planeetalla on riittävästi valoa heijastava ohuehko kaasukehä, sillä saattaa olla nestemäistä vettä ja elämää. toisaalta planeetta sattaa olla kasvihuoneilmiön elinkelvottomaksi kuumentama "super-Venus".

## Keskustähti

Planeetan keskustähti HD 85512 (Gl 370) on oranssi pääsarjan tähti Purjeen tähdistössä 36 valovuoden päässä Maasta. Spektrityyppi K5V. Tähti on aurinkoa vanhempi ja runsasmetallisempi. Tähden teoreettinen säteilyntuotto eli bolometrinen luminositeetti on noin 0,126 Aurinkoa.

## Planeetta HD 85512 b

Planeetan löysivät Euroopan eteläisen observatorion (ESO) tähtitieteilijät Chilessä sijaitsevassa La Sillan observatoriossa mittaamalla HARPS-spektrografilla keskustähden huojunnan.

Planeetan kiertoaika 58.43 päivää, josta laskettu etäisyys keskustähdestä 0,26 AU. Radan soikeus saattaa vaihdella välillä 0–0,21.

Planeetta HD 85512 b massa on ainakin 3,5-kertainen Maan massaan verrattuna,
jolloin se on melko varmasti supermaa. Näin massiivisella planeetalla on aina kaasukehä. Tätä ei voi varmistaa, koska pelkkä planeetan keskustähteensä vetovoimalla aiheuttama huojunta on havaittu. Painovoima planeetan pinnalla on 1,4 g.

## Liian kuuma vai suotuisa elämälle ?

Tähtitieteilijöiden mukaan HD85512 b sijaitsee ehkä vyöhykkeellä, jossa vesi saattaa pysyä planeetan pinnalla nestemäisessä muodossa, jos planeetan kaasukehä olisi hyvin suotuisa.
Mutta planeetta kiertää melko optimistisesti arvioidun elämänvyöhykkeen
sisäreunan lähellä, ja melko varmasti paksun kaasukehän kasvihuoneilmiö kuumentaa planeetan pintaa. Planeetan keskustähti säteilee planeetalle 1,88 kertaa niin paljon kuin Aurinko Maahan. Tämä on suunnilleen sama minkä Aurinko säteilee Venukseen,
jossa kasvihuoneilmiö on riistäytynyt käsistä.
Kaiken lisäksi planeetan arvellaan olevan vuorovesilukkiutunut siten, että
aurinko paahtaa yhden pallonpuoliskon keskustaan.

Planeetta saattaisi olla tietyissä, suotuisissa oloissa elinkelpoinen ja sen pinta vain hieman Maata kuumempi. Planeetan kaasukehän tulisi muistuttaa Maan kaasukehää, olla runsaspilvinen ja maata runsaammin valoa heijastava.

Planeetan tulisi olla puoliksi pilvien peitossa sekä valonheijastuskyvyn yli 50&nbsp;%, ja ehkä radan soikea, jotta se sopisi elämälle.
Planeetan kaasukehän huipun lämpötila, tasapainolämpötila on eräiden arvioiden mukaan keskimäärin 25&nbsp;°C, jos planeetan kaasukehä muistuttaa Maan kaasukehää.

## Lähteet
Tarkiainen

**Tarkiainen** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Antti Tarkiainen (1932–2001), Teatterikoulun mimiikan, liikunnan ja akrobatian opettaja
* J. A. Tarkiainen, kultaseppä
* Jukka Tarkiainen (s. 1961), muusikko ja graafinen suunnittelija
* Kari Tarkiainen (s. 1938), historioitsija ja virkamies
* Lauri Tarkiainen (1946–2003), teatteriohjaaja ja runoilija
* Mauno Tarkiainen (1904–1971), kestävyysjuoksija
* Outi Tarkiainen (s. 1985), jazzsäveltäjä
* Paavo Tarkiainen (1923–2001), kultaseppä, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
* Pentti Tarkiainen (s. 1943), näyttelijä
* Rasmus Tarkiainen (s. 1992), jääkiekkoilija ja näyttelijä
* Terhi Tarkiainen (s. 1977), kirjailija
* Terhi Tarkiainen (s. 1962), pikajuoksija
* Tuttu Tarkiainen (1912–1969), valtiotieteilijä, Yhteiskunnallisen korkeakoulun rehtori 1954-1956
* Viljo Tarkiainen (1879–1951), kirjallisuudentutkija, kriitikko ja professori

## Lähteet
Norjan kunnallis- ja aluevaalit 2011

**Norjan kunnallis- ja aluevaalit 2011** järjestettiin 12. syyskuuta 2011. Kyselyjen mukaan konservatiivipuolue (Høyre) oli nousemassa vaalien voittajaksi. Suurimman puolueen aseman näytti säilyttävän edelleen työväenpuolue. Pahimmin vaaleissa tappion kärsivät oikeistopopulistinen edistyspuolue ja Sosialistinen vasemmistopuolue. Kymmenessä kunnassa ennakkoäänestys oli mahdollista myös internetin kautta. Ennakkoäänestys päättyi 10. syyskuuta, ja kokeiluun osallistuneissa kunnissa lähes kolme neljäsosaa ennakkoäänistä oli jätetty verkon kautta.

Høyren sai äänistä noin 27,9 prosenttia eli 8,7 prosenttiyksikköä enemmän kuin edellisissä paikallisvaaleissa neljä vuotta sitten. Työväenpuolue säilyi suurimpana puolueena. Sitä äänesti 31,7 prosenttia (+2,0) ja edistyspuoluetta 11,5 prosenttia (-6,0).

## Lähteet
Night People Group

**Night People Group Oy** oli suomalainen ravintola-alan yritys, jolla oli toistakymmentä yökerhoa ja baaria Suomen eri kaupungeissa. Se toimi vuosina 2011–2025.

Night People Groupilla oli palveluksessaan suoraan ja välillisesti tuhat työntekijää. Night People Group oli rekisteröity tavaramerkki.

Night People Group Oy osti 2011 suurimman osan SK Entertainment Group Oy:n Suomen liiketoiminnasta. Yhtiö hakeutui yrityssaneeraukseen ja pääsi menettelyyn syksyllä 2013. Yrityksen toiminta jatkui normaalisti. Vuonna 2023 yritys myi NoHo Partnersille helsinkiläiset yökerhot Apollo Live Clubin ja Maxinen sekä ravintola Kaivohuoneen. Toukokuussa 2024 verottaja haki Night People Group Oy:tä konkurssiin.. Tammikuussa 2025 työeläkeyhtiö Varma haki Night People Group Oy:tä konkurssiin. Helsingin käräjäoikeus asetti yrityksen konkurssiin kesäkuussa 2025. 

Toukokuussa 2024 Night People Groupilla oli 13 ravintolaa kahdeksalla paikkakunnalla:
* Hanko: Wallis Karaoke Bar
* Helsinki: Wallis Karaoke Bar
* Kajaani: Onnela Kajaani
* Lahti: Armas Lahti, Wintti
* Lappeenranta: Giggling Marlin, Wallis Karaoke Bar
* Seinäjoki: Bilekortteli Kullervo, Hook Seinäjoki, Taphouse 60100, Vekseli
* Valkeakoski: Linno
* Vantaa: Runway Bar Vantaa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Night People Group
Glukoosi-6-fosfataasi

**Glukoosi-6-fosfataasi** on entsyymi, joka katalysoi glukoneogeneesin ja glykogenolyysin eli glykogeenin hajotuksen viimeistä vaihetta. Entsyymi hydrolysoi glukoosi6-fosfaatin glukoosiksi ja fosfaatti-ioniksi. Glukoosi-6-fosfataasin EC-numero on EC 3.1.3.9.

## Toiminta
Nisäkkäillä glukoosi-6-fosfataasia esiintyy kiinnittyneenä maksan ja munuaisten solulimakalvostoon ja puuttuu esimerkiksi aivoista ja lihaksistosta. Nisäkkäiden entsyymi koostuu 357 aminohaposta ja on hyvin hydrofobinen proteiini. Glukoosi-6-fosfataasin aktiivinen kohta muistuttaa lipidifosfataasien ja vanadiinihaloperoksidaasien rakennetta ja katalyyttisesti tärkeitä aminohappoja ovat histidiini-, lysiini- ja arginiiniaminohapot. Histidiiniaminohappo muodostaa glukoosi-6-fosfaatin fosforyyliryhmän kanssa fosfoentsyymi kompleksin, joka on nukleofiilinen ja katalysoi hydrolyysiä. Toisen histidiiniaminohapon tehtävänä on toimia protonin lähteenä katalyysissä. Kaksi arginiiniaminohappoa ja mahdollisesti myös lysiini muodostavat vetysidoksia ja siten stabiloivat reaktion siirtymätiloja.

Glukoosi-6-fosfataasi vaatii toimiakseen Ca<sup>2+</sup>-ioneihin sitoutuvan stabilisoivan proteiinin. Entsyymin aktiivisuutta säätelee pääasiassa substraatin glukoosi-6-fosfaatin ja tuotteen glukoosin konsentraatio solussa. Kun glukoosia on solussa paljon on glukokinaasin toiminta aktiivisempaa kuin glukoosi-6-fosfataasin ja glykolyysi käynnistyy. Kun glukoosin konsentraatio laskee, aktivoituu glukoosi-6-fosfataasi. Insuliini on osittainen entsyymin inhibiittori ja tämä johtuu mahdollisesti insuliinin aktivoimasta proteiinista.

## Glukoosi-6-fosfataasi ja sairaudet
Mutaatiot, jotka aiheuttavat entsyymin aktiivisen kohdan aminohappojen muuntumisen toisiksi johtavat toimimattomaan glukoosi-6-fosfataasientsyymiin. Tämä aiheuttaa von Gierken tautia, joka on glykogeenin varastointisairaus. Se johtaa glykogeenin kertymiseen maksaan ja oireina ovat muun muassa hypoglysemia, kasvun hidastuminen ja laktinen asidemia. Mutaatiot periytyvät aurosomaalisesti ja ovat resessiivisiä. Entsyymin liiallinen tuotanto johtaa epänormaalin voimakkaaseen glukoosin tuotantoon maksassa.

## Lähteet
Vågenin taistelu

**Vågenin taistelu** oli 12. elokuuta 1665 toisen Englannin-Hollannin sodan aikana Bergenin edustalla käyty meritaistelu. Sen taustalla oli Tanskan kuninkaan Fredrik III:n ja Englannin kuninkaan Kaarle II:n salainen sopimus, jonka mukaan englantilaiset saisivat hyökätä Bergenin satamassa oleskelevien hollantilaisten Itä-Intian kauppalaivojen kimppuun ilman, että tanskalais-norjalaiset joukot puuttuisivat asiaan. Vastineeksi Fredrik III saisi osan ryöstösaaliista. Tanskalais-norjalaiset joukot Bergenissä eivät kuitenkaan saaneet vahvistusta sopimuksesta ajoissa, vaan ryhtyivät puolustamaan hollantilaisaluksia, kun englantilaiset olivat osuneet tykeillään Bergenin linnoitukseen. Verinen taistelu päättyi englantilaisten tappioon. Bergenin kaupunki säästyi täydelliseltä tuholta osin siksi, että sade auttoi sammuttamaan syttyneet tulipalot. Tieto kuninkaiden sopimuksesta saapui Bergeniin muutaman päivän kuluttua, ja norjalaiset yrittivät neuvotella englantilaisten kanssa uudesta hyökkäyksestä hollantilaisaluksia vastaan, mutta tässä vaiheessa englantilaiset eivät enää olleet kiinnostuneita. Lisäksi hollantilaiset olivat valmistautuneet uuteen koitokseen siirtämällä tykkejä aluksistaan mantereelle.


PieterdeBitter.jpg|Hollantilaisten komentaja Pieter de Bitter
AdmiralTeddiman.jpg|Englantilaisten komentaja Sir Thomas Teddiman


## Lähteet
Neljän päivän taistelu

**Neljän päivän taistelu** käytiin 1.-4. kesäkuuta 1666 toisen Englannin-Hollannin sodan aikana. Taistelu on yksi merisotahistorian pisimmistä.
Augustin Mannerheim

**Augustin Mannerheim** (17. elokuuta 1915 Ruotsi – 30. elokuuta 2011 Linköping, Ruotsi) oli ruotsalainen metsänhoitaja,  kirjailija ja vapaaherra.

Mannerheimin vanhemmat olivat metsäyhtiö Kramfors AB:n toimitusjohtaja Johan Mannerheim ja Palaemona Treschow, jotka olivat muuttaneet 1904 emigrantteina Ruotsiin. Marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim oli hänen setänsä. Hänen puolisonsa oli psykiatri ja kirjailija Brita o.s. Danell. 

Mannerheim opiskeli kirjallisuutta Uppsalan yliopistossa, mutta joutui siirtymään toiselle alalle, metsänhoitajaksi, vanhempiensa kuoleman jälkeen, jolloin vastuu Grensholmin kartanosta jäi hänelle. Hän julkaisi kuitenkin seitsemän runokokoelmaa, viimeisen 2005. 

Mannerheim käänsi viimeisinä vuosinaan Goethen tekstejä, jotka julkaistiin kokoelmana *Livskälla ur döden sprungen*. Teos sai 2011 Ruotsin Akatemian ja Samfundet De Nion kirjallisuuspalkinnot. Hän kirjoitti metriikan teoriasta teoksen *Poesins musik*, ja Linköpingin yliopisto myönsi hänelle hänen alalla tekemistään tutkimuksista kunniatohtorin arvon 1997. Hän on muokannut virsiä Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjaan.

Mannerheim vastasi marsalkka Mannerheimin Ruotsiin siirtämästä arkistosta. Hän lahjoitti sen 1993 Suomen Kansallisarkistoon. Hänen aloitteestaan arkkitehti Steven Holl suunnitteli Helsingin taidemuseo Kiasmaan erityisen ikkunan viereisen Mannerheimin ratsastajapatsaan kohdalle.

Mannerheim oli suuri Suomen ystävä ja vieraili Suomessa vuosittain. Hänelle myönnettiin 1994 Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajan arvo.

## Teokset
* *Guldlejonet*: dikter. Stockholm: Wahlström & Widstrand. 1943. 
* *Vita väga*: dikter. Stockholm: Wahlström & Widstrand. 1950. 
* *Sätt glas*: dikter. Stockholm: Bonnier. 1966. 
* *Livbåt*: dikter. Göteborg: Zinderman. 1974. 
* *Det förstorande mörkret*: dikter. Stockholm: Atlantis. 1979. 
* *Det gamla huset*: dikter 1943-1982. Stockholm: Författarförl.. 1982. 
* *Öppnas om natten*: dikter. Malmö: Pequod press. 2005. 
* *Poesins musik*. Ruin Förlag AB. Ilmestyy 2011. 

## Lähteet
Paavo Novela

**Ole Gustaf Håkan Stoltzenberg**  (1. heinäkuuta 1914 Helsinki – 17. heinäkuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen liikemies, päätyöltään mainostoimiston toimitusjohtaja. Kirjailijana ja pakinoitsijana hän käytti kirjailijanimeä **Paavo Novela**.

## Teoksia
Omalla nimellä :
* *25 vuotta hihat käärittyinä: rapsodia neljännesvuosisadan kestäneestä työnteosta LM-McCannissa*. Liikemainonta McCann, Helsinki 1976
* *Mainonnan vaikuttajia*. Kirjayhtymä, Helsinki 1982
Nimellä Paavo Novela: 
* *Hyvä tuuli: pakinoita, parodioita ja kertomuksia* ; kuvittanut Push. Fennia, Helsinki 1946
* *Tuulesta temmattua: pakinoita, parodioita ja kertomuksia* ; kuvittanut Carol. Fennia, Helsinki 1947
* *Valikoitu vitsivalikoima*; kuvittanut Push. Fennia, Helsinki 1947
* *Tuulen tuomaa: kertomus m.m. Heikki Savikorpusta, Irja Isosesta, mr Bacon-Smithistä, talonmies Ruuskasesta, matkasta Amerikkaan, Ingrid Bergmanista, Hollywoodista, Miamista, Broadwaysta, elämästä Amerikassa ja paljosta muusta* ; kuvittanut A. Lindberg.         Fennia, Helsinki 1948
* *Tuuletusta*: romaani*.* Fennia, Helsinki 1950
* *Pikapakinoita*. Helsinki 1974

## Lähteet
* 
### Viitteet
T. I. Wuorenrinne

**Toivo Ilmari Wuorenrinne** (vuoteen 1906 **Berggrén**; 24. huhtikuuta 1892 Loppi – 19. maaliskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen työväenopiston rehtori, professori ja kirjailija.

Lopen Sajaniemestä kotoisin olleen Toivo Wuorenrinteen vanhemmat olivat kunnallisneuvos, Yli-Melkon ratsutilan isäntä Aapo (Abraham) Berggrén, vuodesta 1905 Wuorenrinne ja Alma Agatha Åkerberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1912 Mikkelin yhteiskoulusta ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1915. Opiskeluaikanaan Wuorenrinne kiinnostui näyttelemisestä ja oli mukana muun muassa maaseudulle suuntautuneilla teatterikiertueilla. 

Wuorenrinne toimi suomen kielen lehtorina, SOK:n palveluksessa konsulenttina sekä 1918–1919 tasavaltalaisten ja myöhemmin kansallisen edistyspuolueen puoluesihteerinä. Vuosina 1920–1925 Wuorenrinne toimi Kotkan työväenopiston johtajana ja samaan aikaan hän oli sivutoimisena näyttelijänä Kotkan Näyttämöllä ja Kotkan työväenteatterissa. Wuorenrinne oli Työväen Akatemian rehtori 1925–1938 ja Helsingin työväenopiston rehtori 1936–1961. Hän oli myös Yhteiskunnallisen korkeakoulun kansansivistysopin ja puhetaidon opettajana sekä Suomen Puheopiston puhetaidon historian opettajana ja jonkin aikaa opiston rehtorina. Wuorenrinne oli perustamassa *Työväenopistolehteä* (myöhemmin *Opistolehti*) ja toimi sen päätoimittajana. Wuorenrinne sai kouluneuvoksen arvonimen vuonna 1942 ja professorin arvonimen vuonna 1953. Vuosina 1960–1967 Wuorenrinne oli Suomen kansallisteatterin johtokunnan puheenjohtajana.

Wuorenrinne oli perustamassa Loppi-seura ry:tä ja hän toimi 25 vuotta seuran puheenjohtajana. Hän myötävaikutti myös Lopen opiston ja Lopen kotiseutumuseon perustamiseen.

Toivo Wuorenrinne oli naimisissa vuodesta 1929 Eva Annikki Oravalan kanssa.

## Teoksia
* *[[Kosti Elo]]: taiteilijakuva*. Gummerus 1933
* *Näyttämötaiteen kerho-opiskelusta: radioesitelmä 28.12.1932*. Työväen sivistysliiton ohjevihkosia. Työväen sivistysliitto, Helsinki 1933
* *Puhetekniikan peruskysymyksiä*. Helsinki 1934
* *Kalevalan äidit*. Erip. Työväenopiston joulusta 1935. Työväenopistojen liitto, Helsinki 1935
* *[[Zachris Castrén (kansansivistysmies)|Zachris Castrén]]: kansansivistäjä ajatustensa valossa* ; kirj. T. I. Wuorenrinne, Viljo Kosonen. Otava 1950
* *Taisteleva kansansivistystyö: ajatuksia, havaintoja, kokemuksia 30-vuotiselta taipaleelta*. Tammi 1952
* *Merkkimiehiä lähikuvina*. WSOY 1963
* *Sajas – sanan taitaja: [[Joos. Sajaniemi]] 1872–1945* ; julkaissut Mikkelin yhteiskoulun seniorit; julkaisutoimikunta T. I. Wuorenrinne; toim. Esko Muinonen; piirrokset Martti Poikolainen. Mikkeli 1967
* *Tupanäyttämöltä se alkoi*. Kirjayhtymä, Helsinki 1971
* *Teatterista puhun: maamme teatterilaitos vuosikymmenien kuvastimessa: T. I. Wuorenrinteen teatteripuheet 1948–70* ; kirj. Urho Vapaavuori. Suomen teatterijärjestöjen keskusliiton julkaisuja. WSOY 1973
* *Eurooppalainen puhetaito vuosituhanten saatossa*. Suomen puheopisto, Forssa 1976

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Häme-Wiki: Toivo Wuorenrinne
Eino Isohanni

**Eino Viljami Isohanni** (15. syyskuuta 1914 Kannus – 16. toukokuuta 1984 Kokkola) oli suomalainen toiminnanjohtaja ja kirjailija.

Isohanni toimi muun muassa kansakoulutarkastajana ja Keski-Pohjanmaan maakuntaliiton toiminnanjohtajana.

## Teoksia
* *Kotiaukealta : kertomuksia*. Pellervo-seura, Helsinki 1947
* *Syksystä kevääseen*. Pellervo-seura, Helsinki 1948
* *Kannuksen kansakoulun vaiheista*. Kannuksen opettajayhdistys, Kannus 1952
* *Keskipohjalaisten laulukirja*; toim. Eino Tulikari, Eero Pollari, Eino Isohanni. Keski-Pohjanmaa sarja 2. Keskipohjalalainen ylioppilaskerho / Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto, Kannus 1952 
* *Maa on ikuinen: [[Viljami Kalliokoski|Viljami Kalliokosken]] 60-vuotisjuhlajulkaisu*; toim. Eino Isohanni ja Alfred Salmela. Keski-Pohjanmaa sarja 4. Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto, Kokkola 1954
* *Keski-Pohjanmaa: maakuntajulkaisu 3 : 1930-1955* ; toim. Eino Isohanni. Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto, Kokkola 1955
* *KPO 50-vuotias*; laatineet: Samuli Jämsä, historiikki; Aune Pernu, maataloustavarakauppa ja tilastot; painoasun, kuvituksen ja taiton huoltanut Eino Isohanni ja Erkki Karkia. Keski-Pohjanmaan osuuskauppa, Kokkola 1956
* *Keski-Pohjanmaa / Mellersta-Österbotten / Central Ostrobothnia*; toimituskunta ja teksti Eino Isohanni, Vilho Kyrölä, Viljo S. Määttälä; kuvaus Kalevi A. Mäkinen; maakunnan esittely Kustaa Vilkuna. Keski-Pohjanmaan maakuntaliitto, Kokkola 1965 (teksti suomen, ruotsin ja englannin kielillä)
* *Maakuntakuoro – matkakuoro: Keski-Pohjanmaan maakuntakuoro*. Kokkola 1969
* *Korpelan Voima: Puoli vuosisataa sähkön jakelua*. Kokkola 1971

## Lähteet
*
Kalle Iso-Jämsä

**Kalle Iso-Jämsä** (7. tammikuuta 1915 Haukipudas – 15. maaliskuuta 1983 Kuusamo) oli suomalainen kirjailija.

## Teoksia
* *Minä tiedän sen parhaiten*.    Tekijä, Haukipudas 1976
* *Elämäni monumentti*.      K. Iso-Jämsä, Haukipudas 1979

## Lähteet
*
D. J. Caruso

**Daniel John ”D.J.” Caruso** (s. 17. tammikuuta 1965) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja. Caruso on ohjannut elokuvat *[[Paranoia (vuoden 2007 elokuva)|Paranoia]]*, *[[Rahantekijä]]*, *[[Taking Lives]]*, *[[The Salton Sea]]*, *[[Eagle Eye]]* ja *[[I Am Number Four (elokuva)|I Am Number Four]]*. Caruso on myös ohjannut jaksoja televisiosarjoihin, kuten  *[[Shield – lain varjolla]]*, *[[Over There (televisiosarja)|Over There]]*, *[[Smallville]]* ja *[[Dark Angel]]*.

## Filmografiaa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Ava-akatemia

**Ava-akatemia** (ennen **AVA-instituutti**) on johtamiseen, esihenkilötaitoihin ja liiketoimintaosaamiseen sekä muuhun henkilöstön kehittämiseen erikoistunut koulutus-, valmennus- ja kehittämisorganisaatio. Ava-akatemia kuuluu Elinkeinoelämän oppilaitoksiin (EOL ry). Sillä on myös Opetushallituksen myöntämä ammatillisen oppilaitoksen status, joka mahdollistaa henkilöstövalmennusten lisäksi tutkintotavoitteisen koulutuksen järjestämisen. 

AVA-akatemia sai alkunsa Kulutusosuukuntien Keskusliiton vuonna 1920 perustamista osuuskauppakursseista. Vuonna 1924 alettiin käyttämään nimitystä KK:n Osuuskauppakoulu ja 1970 nimeksi muutettiin E-instituutti, johon keskitettiin kaikki edistysmielisen osuustoimintaliikkeen koulutus. Vuonna 1991 E-instituutin nimeksi vaihtui AVA-instituutti ja nykyinen nimi otettiin käyttöön 2020.

## Historia
Ava-akatemia perustettiin vuonna 1920. Ava-akatemia oli vuosikymmeniä myös merkittävä yhteiskunnallinen vaikuttaja. Se oli muun muassa yksi ensimmäisistä naisille ammatillista koulutusta tarjonneista oppilaitoksista. Sen valmennusten sisällöt ja menetelmät ovat heijastaneet eri aikoina tarvittavia taitoja ja osaamista. Esimerkiksi 1920- ja 1930-luvuilla valmennuksissa korostettiin aiheina kirjanpitoa ja kannattavaisuuslaskentoa, kauppakirjeenvaihtoa, reklaamioppia, siirtomaatavaraoppia, henkilökunnan valintaa taipumustensa perusteella sekä liikkeenhoidon valvonta- ja tarkkailutehtäviä.

Toiminta jatkui vilkkaana myös toisen maailmansodan aikana, vaikka koulutuksia jouduttiinkin keskeyttämään tilojen tuhoutuessa Helsingin suurpommituksissa 1944. Toimitilat sijaitsivat muun muassa Helsingin Pohjoisrannassa ja Mikonkadulla 1950-luvulle, jolloin tapahtui muutto Strömsin kartanon alueelle Helsingin Roihuvuoreen. Instituutti muutti nimensä *Ava-akatemiaksi* vuonna 2020. Ava-akatemian toimitilat sijaitsevat nykyään Helsingin Herttoniemessä, ja se toimii valtakunnallisesti kaikkialla Suomessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Kotkansaaren sairaala

**Kotkansaaren sairaala** on Kotkassa kaupungin keskustassa Kotkansaarella sijaitseva entinen sairaala. Kaarlo Könösen suunnittelema päärakennus on valmistunut vuonna 1925 ja se edustaa 1920-luvun klassisismia.

## Historia

Kotkansaaren sairaalaa on laajennettu useaan otteeseen. Kotkan kunnallissairaalan nimellä tunnetussa sairaalassa oli aluksi 67 vuodepaikkaa. Vuonna 1938 valmistui uusi sairaalarakennus ja pesutupa, jotka edustavat funktionaalista tyylisuuntaa. Uusiin tiloihin sijoittuivat muun muassa röntgen- ja synnytysosasto sekä neuvola. Toisen maailmansodan pommituksissa tuhoutuivat pesula ja röntgenlaitos. 

Viipurin lääninsairaala siirtyi vuonna 1944 Kotkaan ja sairaalan nimeksi tuli Kotkan yleinen sairaala. Sairaalan paikkaluku oli sairaalatoimintojen yhdistämisen myötä 1950-luvun alussa 217. Kymenlaakson keskussairaalan valmistumisen myötä vuonna 1970 erikoissairaanhoito siirtyi keskussairaalaan ja Kotkansaaren sairaala keskittyi vanhusten pitkäaikaishoitoon. Sairaalan viereen valmistui terveyskeskusrakennus vuonna 1982.

Sairaalan viimeiset vuodeosastot suljettiin joulukuussa 2010 ja sairaalassa väliaikaisesti toiminut Pyhtään terveyskeskuksen vuodeosasto elokuussa 2011, jonka jälkeen tiloissa toimii vielä muun muassa Kotkansaaren terveysasema siipirakennuksessa.

## Tulevaisuus

Kotkan kaupunki on asettanut kiinteistön myyntiin. Rakennusten kokonaispinta-ala on noin 10&nbsp;000 m². Kaupunki etsii tiloille uusiokäyttöä, koska sairaalaksi se ei sovellu enää ilman mittavia korjauksia. Rakennuksia ei ole suojeltu nykyisessä kaavassa.

## Lähteet
Bagirmi

**Bagirmi** oli Tšadjärven kaakkoispuolella nykyisen Tšadin alueella sijainnut islamilainen valtio vuosina 1522–1897. Eri historiansa vaiheissa se oli Kanem-Bornun ja Wadain herruuden alainen, kunnes siitä tuli lopulta osa Ranskan siitomaaimperiumia vuonna 1897. Bagirmissa puhuttua bagirmin kieltä puhutaan edelleen Tšadissa.

## Historia

Perimätiedon mukaan Bagirmi kehittyi kylien liittoutumasta noin vuonna 1522. 1500-luvun aikana siitä kehittyi varsinainen valtio sen kuninkaiden eli *mbangien* johdolla. Islamista tuli maan johdon uskonto, mutta tavallinen kansa jatkoi suureksi osaksi perinteisten uskontojen harjoittamista. Alistamalla viereisiä heikompia valtioita ja osallistumalla orjakauppaan siitä tuli alueellisesti merkittävä valtio.

Kuningas Burkumanda I:n valtakaudella 1635–1665 Bagirimi ulottautui pohjoisessa Tšadjärveen saakka. Orjia saatiin pääasiassa maan eteläosista, ja orjakauppa muodosti maan talouden perustan. Vuosina 1650–1675 Bagirmi oli nimellisesti Kanem-Bornun herruuden alainen, mutta tämä ei estänyt paikallisia hallitsijoita järjestämästä orjienryöstöretkiä sen alueelle. Tehokkaammin Bagirmin alisti Wadain sulttaani Bagirmin hekennyttyä 1700-luvun loppupuolella. Sulttaani järjesti sotaretken Bagirmia vastaan vuonna 1805 ja valtasi maan pääkaupunki Massenyan, tappoi paikallisen kuninkaan ja tämän perheen sekä hävitti ja orjuutti suuren osan sen väestöstä. Hyökkäystä seuranneena aikana Wadain armeijat hävittivät maata vapaasti, kunnes sudanilainen rosvopäällikkö Rābiḥ az-Zubayr hyökkäsi maahan 1890-luvulla. Bagirmin viimeinen mbang Gaugrang II päätti yrittää pelastaa maansa liittoutumalla siirtomaitansa kuningaskunnan suuntaan laajentaneen Ranskan kanssa. Hän kirjoitti suojelusopimuksen ranskalaisen komendantti Émile Gentilin kanssa vuonna 1897, mikä käytännössä lakkautti maan itsenäisyyden.

## Lähteet