open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arja Puikkonen

**Arja Marjatta Puikkonen** (o.s. *Santanen*, s. 26. lokakuuta 1948 Jyväskylä) on suomalainen kirjailija ja sanataiteen opettaja.

Puikkonen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1967 ja valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1971. Hän työskenteli kirjastossa ja suoritti kirjastoalan tutkinnon vuonna 1974.

Vuosina 1973–1978 Puikkonen työskenteli Helsingin kaupungin vesiensuojelulaboratorion tutkijana, kirjastonhoitajana ja informaatikkona. Hän opetti luovaa kirjoittamista Kirkkonummen kansalaisopistossa vuosina 1986–2005 ja oli sanataideopettaja Kirkkonummen sanapajassa 1994–2010 ja Espoon kulttuuritoimessa 1994–2009. Puikkonen on myös ollut Nuoren Voiman Liiton kriitikko.

Puikkosen teoksista on palkittu esikoisteos novellikokoelma *Siskokulta* (Otavan novellikilpailu 1983) sekä lastenkirja *Haloo, kuuleeko kaupunki* (Finlandia Junior -palkinto 2003). Helsingin kirjamessuilla 2002 hän sai Rakkaudesta kirjaan -palkinnon.

Puikkoselle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2014. Hän asuu Kirkkonummella Veikkolassa.

## Teokset
*Siskokulta, novelleja, 1983, Otava
*Mauri, romaani, 1985, Otava
*Kunnes elämä erottaa, romaani, 1987, Otava
*Ystäväni Nikolas, lastenromaani, kuvitus Elina Vanninen, 1990, Otava
*F. Jokinen ja vintin väki, lastenromaani, kuvitus Leena Lumme, 1995, Otava
*Haloo, kuuleeko kaupunki, lastenromaani, 2003, Otava
*Minä ja Mozart, lastenromaani, 2006, Otava
*Zum zum, lastenromaani, 2008, Otava
*Sydän saappaanvarressa, nuortenromaani, 2010, Otava
*Haapaneitty, mettäntyttö, musiikkisatu, 2011, Nemo
*Vastalaukkaa, nuortenromaani, 2014, Otava
*Käsikirja mielikuvituksen matkaajille: kirjoittamisen seikkailuopas (yhdessä Emma Puikkosen kanssa), Kirjapaja, 2015
* Äänihäkki (yhdessä Emma Puikkosen kanssa) nuortenromaani, kuvitus Paula Mela. Otava 2017
*Mustarastas, Karisto, 2017
* Liitopoika, Karisto 2019
* Löytölintu (yhdessä Emma Puikkosen kanssa), kuvitus Paula Mela. Otava 2020

## Lähteet
Kynsihyyppä

**Kynsihyyppä** (*Vanellus spinosus*) on hyyppien sukuun kuuluva kahlaaja. Lajin nimesi ja kuvaili Carl von Linné 1758. Tuntee myös tieteellisen nimen *Hoplopterus spinosus*.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 25–27&nbsp;cm, siipien kärkiväli 69–81&nbsp;cm ja paino 127–159&nbsp;g. Räkättirastaan kokoinen pitkäjalkainen kahlaaja, jonka höyhenpuku on selkäpuolelta ruskea, rinta musta, maha valkoinen, sekä kaula, niska ja posket valkoiset. Päälaki on musta. Koivet ovat mustat, samoin nokka. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Tavallisin ääni on hellittämättä inttävä ’kik’.

## Esiintyminen
Pesii laikuittaisesti, Euroopassa vain paikoin Kreikassa, Balkanilla ja Turkissa. Lähi-idässä pesii paikoin Israelissa, Jordaniassa, Syyriassa ja Irakissa. Pääosa kynsihyypistä pesii Afrikassa Saharan ja päiväntasaajan välissä sekä Niilin laaksossa ja suistossa. Maailman populaation koko on 130&nbsp;000–180&nbsp;000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Lajia ei ole tavattu Suomessa. Eurooppalaiset populaatiot ovat muuttolintuja, jotka talvehtinevat Afrikassa.

## Elinympäristö
Alavien maiden aukeat suot, tulvaniityt, jokien rannat ja suistot sekä järvenrannat. Etiopiassa ja Turkissa voi pesiä myös vuoristossa 2700 metrin korkeuteen saakka.

## Lisääntyminen

Koiras raaputtaa maahan muutamia kuoppia, joista naaras valitsee yhden pesäksi. Munia on lähes aina 4. Pesyeitä voi olla kesän aikana 2. Haudonta-aika on 22–24 päivää, molemmat puolisot hautovat. Poikaset ovat pesäpakoisia ja oppivat lentämään 7–8 viikon ikäisinä, jonka jälkeen ne pian itsenäistyvät.

## Ravinto
Maassa elävät pienet selkärangattomat, pääasiassa hyönteiset.

## Lähteet
* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. 

### Viitteet
Mysteeri (täsmennyssivu)

**Mysteerillä** tarkoitetaan yleensä jotain salaperäistä tai arvoituksellista asiaa.

**Muita merkityksiä:**

* Mysteeri, mysteerio, uskontoon liittyvä yliluonnollinen ilmiö, esimerkiksi sakramentti
* Mysteerinäytelmä, raamatullisia aiheita käsittelevä kirkkonäytelmä  
* Mysteeriuskonnot, antiikin uskontoja, joissa pyhiin toimituksiin liittyi salaperäisiä menoja
* Mysteeriteatteri, Helsingin seudulla toimiva teatteriryhmä
* Knut Hamsunin teos *Mysteerioita* vuodelta 1892 
* Aki Sirkesalon ja Lisa Nilssonin single *Mysteriet - Mysteeri*, vuodelta 2003

## Katso myös
* Anomalia
Edmund Barton

**Edmund Barton** (18. tammikuuta 1849 – 7. tammikuuta 1920) oli australialainen poliitikko ja tuomari. Hän oli myös Australian korkeimman oikeuden ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1903–1920.

Barton toimi Australian ensimmäisenä pääministerinä 1901–1903, minkä myötä hänestä tuli kansallissankari. Hänen merkittävin saavutuksensa oli Australian itsenäistymisliikkeen johtaminen 1890-luvulla. Hänet valittiinkin maan ensimmäiseksi pääministeriksi, mutta hän jätti tehtävän siirtyäkseen Australian korkeimman oikeuden tuomariksi.

## Varhaisvuodet
Barton syntyi Sydneyn esikaupungissa Glebessä. Hän oli pörssivälittäjä William Bartonin ja Mary Louise Bartonin yhdeksäs lapsi. Hän opiskeli oikeustiedettä Sydneyn yliopistossa ja valmistui erinomaisin arvosanoin. Hänestä tuli asianajaja vuonna 1871. Hän pelasi myös krikettiä ja eräällä pelimatkalla Newcastleen vuonna 1870 hän tapasi tulevan vaimonsa Jane Mason Rossin. He avioituivat vuonna 1877.

Vuonna 1879 Barton oli erotuomari Australian ja Englannin välisessä krikettiottelussa. Kiistanalaisen tuomion jälkeen katsojat ryntäsivät kentälle ja syntyi kansainvälisen kriketin ensimmäinen mellakka. Barton auttoi rauhoittamaan tilanteen ja sai runsaasti huomiota.

### Aluepolitiikka
Vuonna 1876 Barton oli Sydneyn yliopiston vaalipiirissä ehdolla Uuden Etelä-Walesin parlamentin alahuoneeseen, mutta häntä ei kuitenkaan valittu kuin vasta kolmannella kerralla vuonna 1879. Vaalipiiri kuitenkin lakkautettiin jo heti seuraavana vuonna ja Bartonista tuli Wellingtonin vaalipiirin edustaja vuosiksi 1880–1882. Itä-Sydneyn vaalipiirin edustajana hän toimi vuosina 1882–1887. Tässä vaiheessa Barton ei pitänyt tarpeellisena korostaa vapaakauppamyönteisyyttään. Vuonna 1882 hänestä tuli parlamentin puhemies ja vuonna 1887 hänet nimitettiin parlamentin ylähuoneeseen. Tammikuussa 1889 hänestä tuli George Dibbsin hallituksen oikeuskansleri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jacques Hadamard

**Jacques Salomon Hadamard** (8. joulukuuta 1865 – 17. lokakuuta 1963) oli ranskalainen matemaatikko. Hän todisti alkulukulauseen vuonna 1896.

Hadamard opiskeli École Normale Supérieuressa ja ryhtyi poliittisesti aktiiviseksi Dreyfusin tapauksen yhteydessä; kapteeni Alfred Dreyfus oli hänen velipuolensa. Hänen opiskelijoitaan olivat muiden muassa Maurice Fréchet, Paul Lévy, Szolem Mandelbrojt ja André Weil.

Hadamardin mukaan on myös nimetty Hadamardin matriisi. Hänelle myönnettiin Grand Prix des Sciences Mathématiques vuonna 1892 ja Prix Poncelet vuonna 1898. Hän kuoli Pariisissa 97-vuotiaana.

## Lähteet
Berkley Bedell

**Berkley Warren Bedell** (5. maaliskuuta 1921 – 7. joulukuuta 2019) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. 

Bedell syntyi Spirit Lakessa, Iowassa. Hän valmistui Spirit Lake High Schoolista vuonna 1939 ja opiskeli sen jälkeen Iowa State Universityssä. Hän oli toisen maailmansodan veteraani. 

Bedell istui Yhdysvaltain edustajainhuoneessa Iowan 6. vaalipiiristä vuosina 1975–1987. Hän ei asettunut uudelleen ehdolle vuonna 1986 sairastuttuaan Lymen tautiin. Hän perusti vuonna 1998 merkittävän vaihtoehtolääkintäkeskuksen. Hän uskoi vaihtoehtolääkinnän menetelmiin ja uskoi eturauhassyövästä toipumisensa olleen sen ansiota.

## Lähteet
Viking Supply Ships

**Viking Supply Ships AB** (vuoteen 2015 **Rederi AB Transatlantic**) on ruotsalainen varustamo, jonka osake on listattuna Tukholman pörssissä. Viking Supply Ships on keskittynyt offshore-liiketoimintaan.

## Historia
Viking Supply Shipsin historia alkaa vuodesta 1946, kun Berndt Rasmussen perusti *Excelsior*-varustamon. Alkuvuosina yhtiön laivasto koostui lähinnä tankkereista. Excelsior jätti tankkeritoiminnot vuoden 1973 lopulla ja liiketoiminnan painopiste siirtyi offshore-tukialuksiin. Offshore-liiketoimintaa varten yhtiö perusti *Viking Supply Ships* -markkinointiorganisaation 1974. Viking tilasi ruotsalaisen Rederi AB Transatlantic -yhtiön kanssa muodostetun yhteisyrityksen kautta kolme jäänmurtajaa vuonna 1998. Lopulta Rederi AB Transatlantic muutti nimensä Viking Supply Ships AB:ksi vuonna 2015.

Norjalaisyhtiö Kistefos omistaa enemmistön Viking Supply Shipistä (78,6&nbsp;% osakkeista ja 74,9&nbsp;% äänistä 31. tammikuuta 2018). Kistefosista tuli yhtiön omistaja Rederi AB Transatlanticin hankittua vuonna 2010 omistukseensa TransViking -yhteisyrityksen osakkeet.

## Liiketoiminta
Viking Supply Shipsin ydinosaamista on arktisen alueen offshore- ja jäänmurtajatoiminta. Yhtiön laivasto koostuu kolmesta AHTS-jäänmurtajasta, neljästä jääluokitellusta AHTS-aluksesta, yhdestä tavanomaisesta AHTS-aluksesta sekä viidestä offshore-tukialuksesta (PSV-alus).

Konsernin ruotsalainen emoyhtiö on Viking Supply Ships AB, jonka varsinainen liiketoiminta on sen tanskalaisen tytäryhtiön Viking Supply Ships A/S:n alla. Konsernin pääkonttori on Ruotsin Stenungsundissa, mutta liiketoiminta on ollut keskitettynä vuodesta 2013 Viking Supply Ships A/S:n Kööpenhaminan ja Kristiansandin konttoreihin, jolla puolestaan on paikallistoimistot Stenungsundissa ja Moskovassa.

Rahtilaivausta yhtiö harjoitti vuoden 2017 loppuun saakka TransAtlantic-nimellä. Konserni oli tehnyt edellisenä vuonna päätöksen luopua kokonaan rahtilaivaustoiminnasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viking Supply Ships
Bijapur

**Bijapur** () on kaupunki Intian Karnatakan osavaltiossa, 530 km Bangaloresta luoteeseen. Vuoden 2011 väestönlaskennassa kaupungissa oli 326&nbsp;360 asukasta. 

Bijapur oli keskiajalla Bijapurin sulttaanikunnan pääkaupunki, ja niiltä ajoilta vanhassa kaupungissa (citadel) on upeita temppeleitä. Gol Gumbazin kupolia sanotaan maailman toiseksi suurimmaksi (suurin on Pietarinkirkossa).


Tiedosto:Bijapur street.JPG|Katu Bijapurissa.
|Agri College.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Bijapurin kunnan kotisivu
Ѷ

**Ѷ** on kyrillinen kirjain, jota käytettiin muinaisissa kyrillisessä aakkostossa vastaamassa kreikan kielen ypsilonia. Kirjainta käytettiin aikoinaan venäjän, serbin ja romanian kyrillisissä aakkostoissa, mutta se hävisi niistä 1800-luvun tienoilla. Sen sijaan kirkkoslaavissa kirjain on yhä käytössä.
Deanna Durbin

**Edna Mae ”Deanna” Durbin** (4. joulukuuta 1921 Winnipeg, Kanada – 17. huhtikuuta 2013 Neauphle-le-Château, Ranska) oli kanadalainen näyttelijä. Hänen vanhempansa James ja Ada olivat maahanmuuttajia Lancashirestä, Englannista. Heillä oli myös toinen lapsi, tytär Edith, josta tuli opettaja. 

Durbin sai sopimuksen Metro-Goldwyn-Mayerilta vuonna 1935. Hän tuli Hollywood-uransa aikana tunnetuksi varsinkin heleästä lauluäänestään. Hänelle myönnettiin jo vuonna 1938 Oscar-kunniapalkintoihin kuulunut niin sanottu Juvenile Award.

Durbinin tunnettuja elokuvia ovat muiden muassa *[[Se alkoi Eevasta]]* (1941), *[[Tuli ja tuhka]]* (1944) ja *[[En antaudu]]* (1945). Hän eli 1950-luvun alusta alkaen enimmäkseen poissa julkisuudesta. Muiden muassa Anne Frank ja Winston Churchill nimesivät Durbinin suosikkifilmitähdekseen.

Durbinilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli naimisissa kolmeen otteeseen; kolmas avioliitto alkoi vuonna 1950 ja päättyi vasta puolison kuolemaan 1. maaliskuuta 1999. Deanna asui ennen kuolemaansa Sveitsissä. Hän kuoli 91-vuotiaana huhtikuussa 2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Eräs ääni valloittaa maailman, Kuva, 20.07.1938, nro 15, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sylvia Ruuska

**Sylvia Eliina Ruuska** (4. heinäkuuta 1942 Berkeley, Kalifornia – 7. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen uinnin olympiamitalisti. 

Ruuska voitti Melbournen olympialaisissa 1956, vain 14-vuotiaana, kaksi mitalia. Hän ui 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä hopealle ja henkilökohtaisessa 400 metrin vapaauintikilpailussa pronssille. Rooman olympialaisissa 1960 hän ui alkuerissä 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä. Toisella kokoonpanolla loppukilpailussa uinut Yhdysvaltain joukkue voitti kultaa. Urallaan Ruuska ui sekauinnissa useita maailmanennätyksiä. 27. kesäkuuta 1958 hän ui 400 metrin sekauinnissa ajan 5.46,6, joka oli matkan ensimmäinen virallinen maailmanennätys.

Sylvia Ruuskan isä Weikko Ruuska oli suomalaissyntyinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Time-lehden artikkeli Sylvia Ruuskasta vuodelta 1959 
*
Between Fire and Ice

**Between Fire and Ice** on kosketinsoittaja-laulaja Jukka Gustavsonin seitsemäs soololevy ja Organ Fusion Bandin ensimmäinen levy. Organ Fusion Band soitti myös useita keikkoja levyn kokoonpanolla sekä kitaristi Pekka Nylundin kanssa, ennen levyn valmistumista nimellä Jang Vans. "Fraktaali symmetria" on omistettu basisti "Joe" Veronalle. 

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt, sanoittanut ja sovittanut Jukka Gustavson.

# Liplatusta, kimmellystä, putputusta – ja onhan siinä kyljessä nimikin: Ramses – Lauttasaaren prinssi
# Walkin' & Talkin'
# Fraktaali symmetria
# Ai ai ai vapaus on päässyt karkuun
# Between Fire & Ice
# Start & Run
# I'm a Bluesman
# Syrjäännyt

## Kokoonpano
* Jukka Gustavson – koskettimet, ääni, tuottaja
* Juha Verona – basso
* Pentti Lahti – puupuhaltimet
* Rami Eskelinen – rummut

+

* Martin Brushane – studiotekniikka
* Juha Verona – tuottaja

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet
Marion Barry

**Marion Shepilov Barry, Jr.** (6. maaliskuuta 1936 Itta Bena, Mississippi – 23. marraskuuta 2014 Washington) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko.

Syntyjään mississippiläinen Barry kasvoi Memphisissä, Tennesseessä. Hän pääsi Booker T. Washington High Schoolista vuonna 1954 ja valmistui sen jälkeen LeMoyne-Owen Collegesta vuonna 1958 sekä Fisk Universitystä vuonna 1960. Hän oli *Eagle Scout* ja muutti Washingtoniin vuonna 1965.

Kaupunginvaltuuston jäsenenä ollessaan 9. maaliskuuta 1977 hän joutui ammutuksi mutta toipui hyvin. Hän toimi vuosina 1979–1991 Washingtonin toisena pormestarina; ura katkesi tilapäisesti koko Yhdysvaltoja kuohuttaneeseen huumausaineskandaaliin, joka syntyi, kun poliisi löysi 18. tammikuuta 1990 Barryn ja hänen naisystävänsä hallusta kokaiinia. Barry sai lokakuussa 1990 kuuden kuukauden vankeustuomion mutta onnistui jatkamaan poliittista uraansa, ja hän toimi Washingtonin pormestarina toistamiseen vuosina 1995–1999.

Barry oli diabeetikko ja toipunut eturauhassyövästä. Hän kuoli washingtonilaisessa sairaalassa 78-vuotiaana 23. marraskuuta 2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yli rajojen

**Yli rajojen** (*Beyond Borders*) on vuonna 2003 valmistunut draamaelokuva. Elokuvan on ohjannut Martin Campbell. Pääosissa ovat Angelina Jolie ja Clive Owen.

Elokuvassa tuoreeseen avioliittoonsa pettynyt yhdysvaltalaisnainen ihastuu Lontoon seurapiirijuhlissa kriisialueelta toiselle sukkuloivaan komeaan mutta arroganttiin lääkäriin ja tuppautuu mukaan tämän avustusmatkalle tutustuakseen mieheen paremmin. Elokuva seuraa pariskuntaa ympäri maailmaa 15 vuoden ajan, 1980-luvun puolivälistä vuosituhannen vaihteen paikkeille.

## Roolit

## Vastaanotto
*Videohound's Golden Movie Retriever* -oppaassa valitetaan ettei elokuva oikein inspiroi, paitsi Angelina Jolieta itseään, joka ryhtyi sittemmin YK:n pakolaisavun hyvän tahdon lähettilääksi ja adoptoi pojan Kambodžasta.
*[[Keskisuomalainen|Keskisuomalaisessa]]* kriitikko moitti, että elokuva yrittää paketoida yhteen politiikan, maailmanparantamisen ja romantiikan, mutta lopputulos jää laihaksi hyvistä aikeista huolimatta: ”Elokuva rakkaustarina ei oikein vakuuta, ja melodraama ontuu vieläkin pahemmin.”

## Lähteet
Vilho Askola

**Vilho Askola** (9. marraskuuta 1906 Pietari – 27. huhtikuuta 1994 Nurmijärvi) oli nurmijärveläinen taidegraafikko. Hänet muistetaan muun muassa suomalaista maisemaa kuvaavista puupiirroksistaan. Askolan kotikieli oli suomi, ja suurimman osan elämästään hän asuikin Suomessa. 

Ollessaan 20-vuotias Askola aloitti opiskelunsa Taideteollisessa keskuskoulussa Helsingissä, opiskeli siellä 1927–1929, ja sen jälkeen hän jatkoi Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1929–1931.

Hänen ensimmäinen kansainvälinen näyttelynsä oli Moskovassa vuoden 1934 puolivälissä. Nurmijärvelle Askola lähti vuonna 1941, jossa asui myös hänen aviopuolisonsa Pirkko. Heillä oli yksi tytär. Vilho Askola on myös kirjoittanut kirjoja.

Vuonna 2006 tuli kuluneeksi sata vuotta Vilho Askolan syntymästä, ja Nurmijärven museo julkaisi juhlavuodesta internetsivut. 

## Lähteet
*Kuvataiteilijamatrikkeli

## Kirjallisuutta
* 
*Sormunen, Irja: *Nurmijärven pitäjän historia 1900–1970*, III osa, 1974
*Askola, Vilho – Hervo, Erkki & Pietilä, Tuulikki: *Puupiirros*, 1982
*Askola, Vilho – Oja, Onni: *Puupiirtäjän taiteen taipaleelta*, 1985
*Jäntti, Y. A. – Vehmas, E. J.: *Suomen taiteen vuosikirja*, 1946

## Aiheesta muualla
* Vilho Askolan muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
*Vilho Askola Valtion taidemuseon kokoelmissa 
*Vilho Askolan juhlavuoden sivut 
*
Todd Akin

**Todd Akin** (5. heinäkuuta 1947 New York – 3. lokakuuta 2021) oli yhdysvaltalainen republikaanisen puolueen poliitikko. Hän toimi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Missourin toisesta vaalipiiristä 3. tammikuuta 2001 – 3. tammikuuta 2013. 

Newyorkilaissyntyinen Todd Akin muutti myöhemmin St. Louisiin ja opiskeli John Burroughs Schoolissa. Sieltä päästyään hän valmistui Worcester Polytechnical Institutesta Massachusettsissa. Hän pääsi Missourin edustajainhuoneeseen vuonna 1988 ja tuli valituksi uudelleen viisi kertaa.

Akin sairasti useiden vuosien ajan syöpää ja kuoli lokakuussa 2021. Hän oli kesäkuusta 1975 naimisissa vaimonsa Lullin kanssa.

Akin sanoi vuonna 2012 ollessaan senaattoriehdokkaana että oikeasta raiskauksesta ei voi tulla raskaaksi, mihin presidentti Obamakin jyrähti. Republikaanit peruivat tukensa häneltä ja hän menetti 5 miljoonan dollarin rahoituksen.

## Lähteet
Uusi realismi (filosofia)

**Uusi realismi** oli 1900-luvun alkupuolen tietoteoriaan keskittynyt filosofinen suuntaus, jonka muodostivat ennen kaikkea kuusi yhdysvaltalaista filosofia: Edward Gleason, Edwin Holt, Walter Marvin, William Montague, Ralph Barton Perry ja Walter Pitkin. Uusi realismi suuntautui idealismia ja erityisesti hegeliläisyyttä vastaan, ja pyrki erottamaan metafysiikan tietoteoriasta. Uutta realismia voidaan pitää naiivin realismin muotona.

Uudet realistit hylkäsivät tietoteoreettisen subjektivismin eli sen, että kaikki tietomme olisi fenomenologista ja koskisi maailmaa vain sellaisena kuin se näyttäytyy meille. Ryhmä katsoi, että kun ihminen on tietoinen jostain oliosta, olisi virhe sanoa, että silloin olisi olemassa kaksi tosiasiaa – tieto oliosta mielessä, ja mielen ulkopuolinen olio itsessään. Uudet realistit katsoivat, että ne esineet, joista jotakin tiedetään tai ei tiedetä, voivat olla olemassa riippumatta siitä, oltiinko niistä tietoisia tai ei. Uudet realistit uskoivat siis objektiivisen todellisuuden olemassaoloon.

Perry oli uuden realismin ensimmäisiä edustajia teoksellaan *The Ego-Centric Fredicament* (1910). Laajemmaksi filosofiseksi liikkeeksi uusi realismi muodostui edellä mainitun ryhmän julkaistua artikkelin "The Program and First Platform of Six Realists" (*[[The Journal of Philosophy]]*, 1910) sekä teoksen *The New Realism* (1912). Brittiläisistä filosofeista uutta realismia kannattivat mm. Bertrand Russell, G. E. Moore, T. P. Nunn, Samuel Alexander ja George Stout, ja yhdysvaltalaisista mainittujen lisäksi mm. F. J. E. Woodbridge, G. S. Fullerton ja E. B. McGilvary.

Kriittinen realismi oli myöhempi realistinen liike, joka suuntautui muun muassa uutta realismia vastaan.

## Lähteet
Uusi realismi

**Uusi realismi** () (myös **uusrealismi**, **uudet realistit**, **Nouveau Realisme** tai **Nouveaux realistes**) on taidesuuntaus, jonka perustivat vuonna 1960 Ranskassa taidekriitikko Pierre Restany ja taidemaalari Yves Klein. Suuntauksen jäsenet pyrkivät saattamaan elämän ja taiteen lähemmäs toisiaan. He sanoivat näkevänsä maailman kuvana, josta ottavat osia ja sijoittavat ne osaksi teoksiaan. Dadaistien ja Marcel Duchampin antitaiteen tavoin uusrealistit pyrkivät käyttämään arkisia, tosielämän esineitä taiteessaan. Assemblaasin ja valmisesineiden käyttö oli tyypillistä uusrealisteille.

Uudet realistit olivat mannereurooppalainen vastine englantilaiselle ja amerikkalaiselle pop-taiteelle, joka oli syntynyt Englannissa 1950-luvun lopulla. Ryhmässä olivat Yves Kleinin lisäksi muun muassa Arman, François Dufrêne César, Christo, Raymond Hains, Martial Raysse, Mimmo Rotella, Daniel Spoerri ja Jean Tinguely ja myöhemmin Niki de Saint Phalle. 

## Suomessa

Uusrealistien taidetta nähtiin Suomessa ainakin Ars 69 -näyttelyssä. Pierre Restany kutsuttiin esitelmöimään Helsinkiin ja Arsissa olivat esillä ryhmästä Arman ja César. Manner-Euroopan pop-taiteen virtaukset eivät kuitenkaan herättänet voimakasta vastakaikua Suomen taiteessa, vaan sikäläisinä esikuvina pidettiin pikemminkin popin amerikkalaisia suuntauksia.

## Uusrealistien muotokuvia

Tiedosto:Arman by Lothar Wolleh.jpg|Lothar Wolleh, *Arman* (Armand Pierre Fernandez).
Tiedosto:Villiglé by Lothar Wolleh.jpg|Lothar Wolleh, *Jacques Villeglé*.
Tiedosto:Niki_de_Saint_Phalle_by_Lothar_Wolleh.jpg|Lothar Wolleh, *Niki de Saint Phalle*, 1970.
Tiedosto:Tinguely by Wolleh.jpg|Lothar Wolleh, *Jean Tinguely*, 1970.


## Katso myös

* Realismi
* Pop-taide
Frank Borman

**Frank Frederick Borman II** (14. maaliskuuta 1928 Gary, Indiana – 7. marraskuuta 2023 Billings, Montana) oli yhdysvaltalainen astronautti, joka toimi komentajana Kuun ensimmäistä kertaa kiertäneellä Apollo 8 -lennolla joulukuussa 1968. Lisäksi hän osallistui Gemini 7 -lennolle 1965.

Borman toimi vuoteen 1986 Eastern Air Linesin toimitusjohtajana. Yhdysvaltain kongressi on myöntänyt hänelle vuonna 1978 *Congressional Space Medal of Honor*&nbsp;-kunniamerkin. Hänet on lisäksi otettu vuonna 1993 Astronaut Hall of Fameen, ja hän kuuluu myös National Aviation Hall of Fameen. Hän oli vuonna 1968 *[[Time]]*-lehden Vuoden henkilö.

Borman meni vuonna 1950 naimisiin Susan Bogbeen kanssa. Parille syntyi kaksi poikaa. Hänen omaelämäkertansa *Countdown: An Autobiography of Frank Borman* on vuodelta 1988. Hänellä on ollut eturauhassyöpä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Official NASA biography
* Spacefacts biography of Frank Borman
Andrew Young

**Andrew Jackson Young, Jr.** (s. 12. maaliskuuta 1932) on yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti ja demokraattipoliitikko. 

Young syntyi afroamerikkalaiseen perheeseen New Orleansissa, Louisianassa. Hän aloitti opintonsa Dillard Universityssä, mutta siirtyi sitten Howardiin, josta hän valmistui vuonna 1951. Young istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Georgian viidennestä vaalipiiristä vuosina 1973–1977.

Young toimi vuosina 1977–1979 Yhdysvaltain ensimmäisenä mustana YK-suurlähettiläänä, ja vuosina 1982–1990 hän toimi Atlantan pormestarina. Hän on tunnettu mustien oikeuksien puolustaja ja julkaisi vuonna 1996 teoksen *An Easy Burden: The Civil Rights Movement and the Transformation of America*.

Youngille on myönnetty ihmisoikeuksien eteen tehdystä työstä Presidential Medal of Freedom. Hän voitti vuonna 1978 myös Spingarn Medalin. Hän sairastui syksyllä 1999 eturauhassyöpään, joka onnistuttiin havaitsemaan jo taudin varhaisessa vaiheessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aryeh Eldad

**Aryeh Eldad** (‎, s. 1. toukokuuta 1950) on israelilainen plastiikkakirurgi ja poliitikko. Hän edustaa knessetissä Kansallista uskontopuoluetta.

Eldad on väitellyt lääketieteen tohtoriksi Tel Avivin yliopistosta. Hän oli Israelin puolustusvoimien ylilääkäri vuosina 1997–2000.

## Lähteet
* Henkilötiedot knessetin virallisella sivulla
Black Country derby

**Black Country Derby** on englantilainen jalkapallon paikallisottelu, joka pelataan West Bromwich Albionin ja Wolverhampton Wanderersin kesken. Ottelusarja on alallaan yksi maailman vanhimmista ja eniten vihamielisiä tunteita herättävä paikalliskamppailu.

## Historia
Ensimmäinen Black Country Derby pelattiin 2. tammikuuta 1886, kun joukkueet kohtasivat FA Cupissa West Bromwichin silloisella kotikentällä Stoney Lanella. Albion voitti kamppailun numeroin 3–1 ja on koko ottelusarjan yli 120-vuotisen historian ollut niskanpäällä cupotteluissa, sillä 11 joukkueiden kesken pelatusta FA Cupin ottelusta Wolves on pystynyt vain kerran kukistamaan verivihollisensa kahden ottelun päättyessä tasan. Liigaotteluissa joukkueet ovat sitä vastoin olleet erittäin tasaväkisiä, sillä 140 liigakohtaamisesta molemmat joukkueet ovat voittaneet 51 ottelua ja 38 kertaa on päädytty pistejakoon.

Yksi Black Country Derbyn erityispiirteitä on ollut joukkueiden samankaltainen historia ja tasavahva menestys. Molemmat joukkueet perustettiin 1870-luvun lopussa ja ovat vuonna 1888 aloitetun Englannin Liigan perustajajäseniä. Englannin pääsarjassa Albion on pelannut 71 kautta ja Wolves 60 kautta. Liigamestaruuksia Wolvesilla on kolme Albionin yhtä vastaan. FA Cup mestaruudet ovat 5–4 Albionin hyväksi ja Liigacupin voittoa Wolverhamptonissa on juhlittu kahdesti, West Bromwichissa kerran.

West Bromwich ja Wolverhampton eivät ole naapurikaupunkeja, vaan niiden välissä sijaitsee Walsall, josta myös tulee perinteikäs liigajoukkue, Walsall FC. Walsall FC:n menestys on kuitenkin ollut vuosien saatossa sen verran vaatimattomampaa, että sille ei ole kehittynyt yhtä merkittävää paikalliskilpailijan statusta.
Panu Pekkanen

**Panu Pekkanen**  (28. kesäkuuta 1932 Kotka – 16. heinäkuuta 1986) oli suomalainen suomentaja. Hänen suomennostyönsä vaihtelevat aikuisten romaaneista runoihin ja lastenkirjoihin. Kenties parhaiten hänet tunnetaan useiden J. R. R. Tolkienin teosten runojen suomentajana.

Pekkanen syntyi Kotkassa, mutta perhe muutti ilmeisesti jo hänen lapsuudessaan Helsinkiin, missä hän kävi koulunsa. Hänen vanhempansa olivat luennoitsija August Pekkanen ja Sylvi Kaplas. Pekkanen valmistui 1958 Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi, ja vuodesta 1961 lähtien hän toimi WSOY:llä kielentarkastajana. Hän oli naimisissa Pirkko Laitisen kanssa vuosina 1957–1973. Pekkanen kuoli 54 vuoden ikäisenä vuonna 1986. Hänen 1950-luvun lopulla alkanut uransa suomentajana ehti kestää hiukan yli neljännesvuosisadan. Myös Pekkasen nuorempi sisar Hilkka Pekkanen toimii suomentajana.

Pekkasen loppuelämän kestänyt työ J. R. R. Tolkienin teosten parissa sai alkunsa 1970-luvulla, kun hän liittyi Kersti Juvan ja Eila Pennasen avuksi kääntämään Tarun sormusten herrasta (1973–1975) runoja. Sen jälkeen hän suomensi runot ja säkeet myös *[[Silmarillion]]ista* (1979), ''Hobitista'' (1985) ja *[[Keskeneräisten tarujen kirja]]sta* (1986). Lisäksi hän käänsi kokonaisuudessaan Tolkienin lyhyistä satukirjoista ''Maamiehen ja lohikäärmeen'' (1978), ''Sepän ja Satumaan'' (1983) sekä *[[Herra Bliss]]in* (1983). Juvan kanssa suomennosyhteistyö jatkui myös Richard Adamsin *[[Ruohometsän kansa]]ssa* (1975) ja useissa A. A. Milnen Nalle Puh -tarinoissa, joihin Pekkanen käänsi säemuotoiset osuudet. 

Pekkasen kokonaan omia suomennoksia ovat muun muassa George Orwellin *[[Eläinten vallankumous]]* (1969), Wil Huygenin ja Rien Poortvlietin *[[Suuri tonttukirja]]* (1978) sekä Tove Janssonin *[[Vaarallinen matka]]* (1977) ja *[[Outo vieras Muumitalossa]]* (1980). Pekkanen suomensi 1970-luvulla myös Charles M. Schulzin *[[Tenavat]]*-sarjakuvaa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Mihail Devjatjarov

**Mihail Talgatovitš Devjatjarov** (, s. 25. helmikuuta 1959 Tšusovoi, Permin aluepiiri, Neuvostoliitto) on Neuvostoliittoa edustanut venäläinen maastohiihdon olympiavoittaja.

Devjatjarov voitti 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan olympiakultaa Calgaryssa 1988 ennen Pål Gunnar Mikkelsplassia. Hän kuului samoissa kisoissa myös Neuvostoliiton hopeajoukkueeseen 4 × 10 kilometrin viestissä. 

Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Devjatjarov saavutti pronssia 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa Marco Albarellon ja Thomas Wassbergin jälkeen sekä hopeaa Neuvostoliiton viestijoukkueen jäsenenä.

Devjatjarov voitti urallaan kaksi maailmancupin kilpailua: olympiakilpailun Calgaryssa sekä 15 kilometrin kilpailun Murmanskissa vuonna 1984. 

## Lähteet
* Mihail Devjatjarov FIS:n tietokannassa
Elsa Nyström

**Elsa Maria Nyström** (27. tammikuuta 1890 Helsinki – 22. tammikuuta 1979 Espoo) oli suomalainen näyttelijä. Hän työskenteli Svenska Teaternissa 1922–1958.

Nyström esitti yhdessä Toivo Niskasen kanssa ensi kerran Suomessa tangoa julkisesti 2. marraskuuta 1913 Apollo-teatterissa Helsingissä.

Nyströmille myönnettiin Pro Finlandia -mitali vuonna 1955.

## Filmografia
**[[Pikajuna pohjoiseen]]*, 1947
**[[Katupeilin takana]]*, 1949

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Afeidas (Ateenan kuningas)

**Afeidas** oli kreikkalaisessa mytologiassa Oksynteksen poika, joka seurasi isäänsä Attikan kuninkaana. Hänen lyhyeksi jääneen – vain vuoden mittaisen – valtakautensa jälkeen kuninkaaksi nousi hänen veljensä Thymoites.
Afeidas

**Afeidas** viittaa seuraaviin myyttisiin kuninkaisiin kreikkalaisessa mytologiassa:
* Afeidas, Ateenan kuningas ja Oksynteksen poika
* Afeidas, Tegean kuningas ja Arkaan poika.
Akvaariorakkaus

**Akvaariorakkaus** on vuonna 1993 valmistunut Claes Olssonin ohjaama suomalainen elokuva. Se perustuu Anna-Leena Härkösen romaaniin *[[Akvaariorakkautta]]*.

## Juoni
Elokuva kertoo tarjoilijasta Saarasta, joka on seksuaalisuudestaan tietoinen ja sillä miehiä härnäävä. Saara tapaa toimittajan nimeltään Joni, jonka luokse hän muuttaa asumaan.

## Näyttelijät
*Tiina Lymi
*Nicke Lignell
*Minna Pirilä
*Satu Silvo
*Sanna Saarijärvi
*Antti Virmavirta
*Maria Sid

## Palkinnot ja tunnustukset
Elokuva on saanut seuraavat Jussit:
*naispääosa: Tiina Lymi
*musiikki: Yari
*lavastus: Minna Santakari

## Lähteet
Seven Seals

__NOTOC__
**Seven Seals** on Primal Fearin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. lokakuuta 2005.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### Rajoitettu digipak
#
#
#Seven Seals (video)

## Kokoonpano
* Ralf Scheepers – laulu
* Stefan Leibing – kitara
* Tom Naumann – kitara
* Mat Sinner – basso, taustalaulu
* Randy Black – rummut

## Arvostelut
* Sputnikmusic: 
* Imperiumi: 8-/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Holly Johnson

**William Holly Johnson** (s. 9. helmikuuta 1960) on brittiläinen popmuusikko ja kuvataiteilija. Hän nousi kuuluisuuteen Frankie Goes to Hollywood -kokoonpanon jäsenenä 1980-luvulla.

Johnson syntyi Liverpoolissa, Englannissa, vaikka joidenkin lähteiden mukaan syntymäpaikka olisi ollut Khartum; kyseessä on ilmeisesti Johnsonin itse haastattelun välityksellä levittämä vitsi. Hän jätti Frankie Goes to Hollywoodin vuonna 1987 ja halusi siirtyä tekemään soolomateriaalia. Yhtyeen ja levy-yhtiön välinen sopimus ei sitä sallinut, joten Holly päätti viedä asian oikeuteen. Pitkän oikeusprosessin jälkeen Holly pääsi irti levytyssopimuksesta, mutta samalla tuli antaneeksi kaikki FGTH:n julkaisuoikeudet levy-yhtiölle. 

Johnsonin ensimmäinen sooloalbumi *Blast* (1989) julkaistiin MCA Recordsin kautta, ja se oli huomattava menestys. Listaykköseksi nousseelta ja platinaa myyneeltä albumilta nousivat hitit "Love Train", "Americanos", "Atomic City" ja "Heaven's Here". Huhtikuussa 1993 hän ilmoitti julkisuuteen kärsineensä jo jonkin aikaa HIV-tartunnasta.

Johnsonin omaelämäkerta *A Bone In My Flute* on vuodelta 1994. 1990-luvun loppua kohden hän menestyi taidemaalarina, jonka teoksia on ollut esillä muun muassa Tate Liverpoolissa ja Royal Academyssä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Edmund White

**Edmund Valentine White III** (13. tammikuuta 1940 – 3. kesäkuuta 2025) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen vuodesta 1996.

White syntyi Cincinnatissa, Ohiossa ja kasvoi suurilta osin Chicagossa. Cranbrook Schoolin käytyään hän opiskeli Michiganin yliopistossa ja työskenteli sitten toimittajana New Yorkissa. Hän asui vuosina 1983–1990 Ranskassa. 

Whiten tunnetuin romaani lienee oman seksuaalisuuden etsimistä käsittelevä *A Boy's Own Story* (1982). White itse oli avoimesti homoseksuaali, ja monet hänen kirjoistaan sivusivat kyseistä aihetta. Hän kertoi lisäksi olevansa HIV-positiivinen.

White on ranskalaisen Ordre des Arts et des Lettres’n *Officier* ja American Academy of Arts and Sciencesin jäsen. Hänen tuotantonsa ei rajoitu proosaan, vaan häneltä on lisäksi ilmestynyt muun muassa näytelmä *Terre Haute* (2006). Hänelle on myönnetty homokirjallisuuden arvostettu Lambda-palkinto.

## Lähteet
Thymoites (Ateenan kuningas)

**Thymoites** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Oksynteen poika ja Attikan myyttinen kuningas, joka seurasi valtaistuimelle veljeään Afeidasta. Hänet syrjäytti vallasta Melanthos, johon loppui myös kekropidien valtakausi.

## Lähteet
Nikolai Bažukov

**Nikolai Serafimoviš Bažukov** (, s. 23. heinäkuuta 1953 Troitsko-Petšorsk, Komin tasavalta, Neuvostoliitto) on Neuvostoliittoa edustanut entinen venäläinen maastohiihtäjä, olympiavoittaja. Etniseltä taustaltaan hän on komi.

Bažukov saavutti 15 kilometrin olympiakultaa Innsbruckissa 1976 voitettuaan toiseksi tulleen maanmiehensä Jevgeni Beljajevin vajaalla kolmella sekunnilla. Samoissa kisoissa hän kuului lisäksi Neuvostoliiton pronssijoukkueeseen 4 x 10 kilometrin viestissä sekä sijoittui 30 kilometrillä viidenneksi.

Lahden MM-kilpailuissa 1978 Bažukov sijoittui yhdeksänneksi sekä 15:llä että 50 kilometrillä. Lake Placidin olympialaisissa 1980 hän hiihti toisen osuuden kultaa voittaneessa Neuvostoliiton viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Vasili Rotšev, Jevgeni Beljajev ja Nikolai Zimjatov.

## Lähteet
* Nikolai Bažukov FIS:n tietokannassa  
### Viitteet
Hullu juttu

**Hullu juttu** on vuodesta 2007 esitetty suomalainen asiaohjelma. Ohjelma on Tarinatalon tuottama ja Yle TV2 -kanavan esittämä. Sarjassa käsitellään viikoittain vaihtelevia ajankohtaisia aiheita, usein tutkivan journalismin keinoin. Ohjelmaa juontaa ja tuottaa Esko Naskali sekä toimittaa Marjut Tervola ja Ina Mikkola.

Syksyllä 2013 ohjelma uudistui siten, että sen keskiössä on viikoittain "Hullun jutun matsi", kahden eri näkökulman tarkastelu erilaisissa nuorten aikuisten elämän valintatilanteissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hullun jutun viralliset sivut 
* Hullu juttu Yle Areenassa
Ivan Garanin

**Ivan Ivanoviš Garanin** (, s. 1. elokuuta 1945) on Neuvostoliittoa edustanut entinen kazakstanilainen maastohiihtäjä, joka harjoitteli Qostanayn alueella Kazakstanissa.

Garanin hiihti avausosuuden hopeaa voittaneessa Neuvostoliiton 4 x 10 kilometrin viestijoukkueessa Falunin MM-kisoissa 1974. Hän sijoittui lisäksi neljänneksi 30 kilometrillä.

Innsbruckin olympiakisoissa 1976 Garanin saavutti pronssia 30 kilometrillä Sergei Saveljevin ja Bill Kochin jälkeen sekä hiihti ankkuriosuuden pronssia voittaneessa Neuvostoliiton viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Jevgeni Beljajev, Nikolai Bažukov ja Sergei Saveljev. Garanin sijoittui lisäksi neljänneksi niin 15 kuin 50 kilometrilläkin.

Vuonna 1977 Garanin voitti Vasaloppetin.

## Lähteet
*Ivan Garanin FIS:n tietokannassa
Sosialistinen työväenpuolue

**Sosialistinen työväenpuolue** voi tarkoittaa seuraavia puolueita:

* Sosialistinen työväenpuolue, irlantilainen trotskilainen (IST) puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, isobritannialainen trotskilainen (IST) puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, kreikkalainen trotskilainen (IST) puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, kroatialainen puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, meksikolainen entinen puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, perulainen trotskilainen (LIT-CI) puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, perulainen trotskilainen (UIT-CI) puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, romanialainen puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, saksalainen entinen puolue
* Sosialistinen Työväenpuolue, suomalainen entinen puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, tanskalainen trotskilainen (USFI) puolue
* Sosialistinen työväenpuolue, yhdysvaltalainen trotskilainen puolue

**Sosialistinen työväenpuolue** voi tarkoittaa myös seuraavia puolueita, joiden nimen osa termi on:
* Espanjan sosialistinen työväenpuolue, espanjalainen sosiaalidemokraattinen (SI) puolue
* Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue, luxemburgilainen sosiaalidemokraattinen (SI) puolue
* Ruotsin sosialistinen työväenpuolue, ruotsalainen entinen puolue
* Saksan kansallissosialistinen työväenpuolue, saksalainen entinen puolue
* Suomen Sosialistinen Työväenpuolue, suomalainen entinen puolue
* Unkarin sosialistinen työväenpuolue, unkarilainen kommunistinen puolue
* Yhdistynyt sosialistinen työväenpuolue, brasilialainen puolue

Aiemmin nimellä **Sosialistinen työväenpuolue** tunnettiin seuraavat puolueet:
* Demokraattinen sosialistinen näkökulma, australialainen puolue, vuosina 197?–1990
* Unkarin sosialistinen puolue, vuosina 1956–1989
* Sosialistinen vaihtoehtopolitiikka, hollantilainen puolue
* Nicaraguan kommunistinen puolue, vuosina 1967–1970
* Palestiinan kommunistinen puolue
* Sosialistinen työläinen, uusiseelantilainen trotskilainen puolue

## Katso myös
*Sosialistinen puolue
Markkinasosialismi

**Markkinasosialismi** on eräänlainen talousjärjestelmä, jossa tuotantovälineet ovat yhteiskunnallisesti omistettuja markkinatalouden puitteissa. Tällaista järjestelmää varten on olemassa erilaisia ​​malleja, joihin yleensä osallistuvat osuuskunnat ja joskus yhdistelmä, johon kuuluu julkisia tai yksityisiä yrityksiä.

Kiinaa, Vietnamia sekä muita on kutsuttu markkinasosialistisiksi maiksi, mutta niitä voidaan pitää valtiokapitalistisina talouksina, joita hallitsevat kommunistiset puolueet. Jugoslaviaa pidettiin pitkään esimerkkinä markkinasosialismista, mutta kommunistinen puolue puuttui voimakkaasti sen talouden toimintaan, eikä esimerkiksi osavaltojen välistä kilpailua sallittu. Lisäksi Jugoslavian talouteen sisältyi markkinoille vieraita ominaisuuksia, kuten työläisten itsehallinto, joka lainasi oppejaan pikemminkin anarkismista kuin markkinoiden soveltamisesta sosialistiseen talouteen.

Varsinaisesti markkinasosialismin isä on Oscar Lange, joka yhdessä kapitalististen vastapuoltensa kanssa kävi väittelyn markkinamekanismien käytöstä sosialismissa 1930-luvulla.

Tästä onkin ottanut esimerkin markkinasosialismin ehkä tärkein edustaja John E. Roemer, joka kirjassaan *A Future For Socialism* kuvaa markkinoiden hallitsemaa tasa-arvoista yhteiskuntaa nykyaikaisen kansantaloustieteen keinoin.

Markkinasosialismia on haukuttu sekasikiöksi ja toisaalta vain askeleen päässä kapitalismista olevaksi järjestelmäksi. Se muistuttaakin paljon esimerkiksi Pierre-Joseph Proudhonin ajatusta kansanpankista, jota vastaan Karl Marx suuntasi ajatuksensa.

## Katso myös
*Sosialistinen markkinatalous

## Lähteet
Jari-Pekka Keurulainen

**Jari-Pekka Keurulainen** (s. 7. huhtikuuta 1956 Helsinki) on suomalainen jalkapallovalmentaja. Hän on kuulunut Suomen maajoukkueen valmennusjohtoon sekä Antti Muurisen että Roy Hodgsonin päävalmentajakausilla.

Aikaisemmin Keurulainen on valmentanut Veikkausliigassa Helsingin Jalkapalloklubia (1992–1994, 1996), Tampereen Pallo-Veikkoja (1995) ja Finnairin Palloilijoita (1997–1998). HJK:ssa hän saavutti Suomen mestaruuden vuonna 1992 ja Suomen Cupin vuosina 1993 ja 1996.

Suomen Jalkapallovalmentajat ry valitsi Keurulaisen vuoden valmentajaksi vuonna 1992. Koulutukseltaan hän on fysioterapeutti.

2019 Keurulainen palkittiin Palloliiton gaalassa Captain's Ballilla.

## Lähteet
Erik Enroth

**Erik Sigfrid Enroth** (11. joulukuuta 1917 Helsinki – 16. huhtikuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari.

Enroth opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1938–1945, Ruotsin kuninkaallisessa taideakatemiassa Tukholma 1945–1947, Académie de la Grande Chaumièressa ja Académie André Lhotessa Pariisissa Ranskassa 1955–1956 sekä Accademia di belle arti di Firenzessä Italiassa 1957.

Enroth oli opettajana Taideteollisessa oppilaitoksessa 1951 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1965–1968.

Kuvasto on perustanut Erik Enrothin muistopalkinnon, sillä hänen ansiostaan tekijänoikeuslakiin saatiin kuvataiteilijan luoksepääsyoikeus.

Enrothin isä oli tuntematon Donin kasakka, hänen äitinsä oli sairaskuntouttaja Signe Wahlborg Enroth. Enrothin ensimmäinen puoliso vuosina 1949–1962 oli Sara Hildén. Enrothin toinen puoliso oli Sinikka Sanelma Enroth o.s. Summanen.

Enrothin ja Hildénin välistä avioliittoa käsitellään Pia Andellin vuonna 2013 ohjaamassa Hildénin elämästä kertovassa dokumenttielokuvassa Mesenaatti.
__NOTOC__

## Palkinnot ja tunnustukset
*Vuoden taiteilija 1971
*Valtion taidepalkinto 1970
*Pro Finlandia, 1963
*Olympia-kultamitali maalaustaiteessa, 1952

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* 
* Kuvataiteilijamatrikkeli.
* 
* Korkeimman oikeuden ennakkoratkaisu Enrothin luoksepääsyasiassa (KKO 1976-II-51).
Alvar-Aalto-Kulturhaus

**Alvar-Aalto-Kulturhaus** on kulttuuritalo saksalaisessa Wolfsburgin kaupungissa Ala-Saksin osavaltiossa. Talon on suunnitellut suomalainen arkkitehti Alvar Aalto. Aalto voitti rakennuksesta järjestetyn suunnittelukilpailun ehdotuksellaan *123451* vuonna 1958 ja rakennus vihittiin käyttöön vuonna 1962. 

Kulttuuritalo on kokonaistaideteos, jossa niin ovenkahvat kuin huonekalutkin ovat Aallon suunnittelemia. Rakennuksen alkuperäinen tarkoitus oli toimia kaupunginkirjastona, kansankorkeakouluna ja nuorisokeskuksena. Näistä kaupunginkirjasto sijaitsee edelleen rakennuksessa. Sen lisäksi siellä toimii kaupungin kulttuurivirasto, kaupungin kulttuuri- ja koulutustoimipiste, italialainen bistro ja kukkakauppa.

## Aiheesta muualla
* Alvar Aalto Zentrum Deutschland e.V. Wolfsburg  
* en.wikiarquitectura: Wolfsburg Cultural Center  
* Wolfsburgin kaupunginkirjasto 
* Designlines: Mit Alvar Aalto in die Volkshochschule
Fredrik Stenman

**Fredrik Stenman** (s. 2. kesäkuuta 1983 Munktorp, Ruotsi) on ruotsalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Aiemmin hän on edustanut kotimaassaan Västeråsia, Elfsborgia ja Djurgårdenia sekä Saksassa Leverkusenia.

Stenman on pelannut myös Ruotsin maajoukkueessa. Hän kuului Ruotsin joukkueeseen vuoden 2006 MM-kisoissa.

## Lähteet
Pahan perimä

**Pahan perimä** (WSOY, ) on Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani, joka julkaistiin vuonna 2007 ja oli vuoden 2007 Suomen myydyin kaunokirja 133&nbsp;100 kappaleellaan. Kirjan kansikuvassa on suomalainen astronautti ja hakaristilippu Kuun pinnalla. Kansikuvan pohjamateriaalina on Neil Armstrongin 21. heinäkuuta 1969 ottama kuva Edwin ”Buzz” Aldrinista.  

## Juoni
Rolf Narva katoaa Saksassa. Hänen poikansa Erik lähtee etsimään isäänsä, mutta yllätyksekseen hän huomaa vanhempiensa historian olevan täynnä salaisuuksia: Erikin äiti, Ingrid Stormare työskenteli toisen maailmansodan aikana rodunjalostuksen parissa, ja isä Rolf Narva Adolf Hitlerin atomipommiprojektissa. Erikille vanhemmat ovat valehdelleet olleensa koko sodan ajan Yhdysvalloissa, vaikka siirtyivätkin sinne vasta operaatio Paperclipissä. Saksassa ei ole kateissa pelkästään Rolf, vaan myös noin 160 grammaa fissiokelpoista uraania.

Kirjan sivujuonessa suomalaisteekkareiden rakentama ja laukaisema ohjus osuu Pietarissa olevaan puistoon. Kirjan loppupuolella CIA tekee pahan virheen, ja Lontoossa räjähtää likainen pommi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirjailijan taustakommentit romaanista.
Jevgeni Beljajev

**Jevgeni Prokopjevitš Beljajev** (, 20. maaliskuuta 1954 &ndash; 15. maaliskuuta 2003) oli Neuvostoliittoa edustanut venäläinen maastohiihtäjä, viestin olympiavoittaja.

Beljajev saavutti Innsbruckin olympialaisissa 1976 hopeaa 15 kilometrillä hävittyään vajaat kolme sekuntia Nikolai Bažukoville. Lisäksi hän hiihti avausosuuden pronssia voittaneessa Neuvostoliiton viestijoukkueessa.

Lahden MM-kilpailuissa 1978 Beljajev sai 15 kilometrillä hopeaa hävittyään runsaat kaksi sekuntia Józef Łuszczekille. Hän saavutti hopeaa myös 50 kilometrillä Sven-Åke Lundbäckin jälkeen ja oli viides 30 kilometrillä.

Lake Placidin olympialaisissa 1980 Beljajev hiihti kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Neuvostoliiton viestijoukkueessa, jonka muut jäsenet olivat Vasili Rotšev, Nikolai Bažukov ja Nikolai Zimjatov. Beljajev oli lisäksi viides 15 kilometrillä ja kuudes 50 kilometrillä.

## Lähteet
*Jevgeni Beljajev FIS:n tietokannassa
Pakarinen

**Pakarinen** on suomenkielinen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Ari Pakarinen (s. 1969), suomalainen keihäänheittäjä
*Ari Pakarinen (s. 1968), suomalainen pikajuoksija
*Arvi Pakarinen (1895–1925), suomalaissyntyinen Neuvosto-Karjalassa asunut kirjailija, kirjailijanimeltään Arvi Nummi
*Bruno Pakarinen (1880–1955), suomalainen taidemaalari
*Eino Pakarinen (1882–1932), suomalainen runoilija
*Esa Pakarinen (1911–1989), suomalainen näyttelijä, hanuristi, laulaja ja viihdyttäjä
*Esa Pakarinen Junior (1947–2026), suomalainen näyttelijä
*Hanna Pakarinen (s. 1981), suomalainen laulaja
*Heidi Pakarinen (s. 1976), suomalainen laulaja, vuoden 2013 tangokuningatar
*Iiro Pakarinen (s. 1991), suomalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
*Ilmari Pakarinen (1910–1987), suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti
*Kaija Pakarinen (s. 1954), suomalainen näyttelijä
*Kalevi Pakarinen (1935–1999), suomalainen nykyaikainen viisiottelija, miekkailija, uimari ja vesipalloilija
*Kalle Pakarinen (Kerman Kalle) (1904–1981), suomalainen kanavanvartija, sulkumestari ja sääennustaja
*Karl Pakarinen (1884–1918), suomalainen jääkäriluutnantti
*Laura Pakarinen (s. 2000), salibandyn pelaaja
*Lauri Pakarinen (s. 1885), suomalainen näyttelijä
*Liisa Pakarinen (1911–1973), suomalainen näyttelijä
*Noel Pakarinen (s. 2008), suomalainen jääkiekkoilija 
*Pentti Pakarinen (1924–2007), suomalainen Liberaalisen kansanpuolueen kansanedustaja, lääketieteen ja kirurgian tohtori, silmälääkäri
*Pertti Pakarinen (1931–1998), suomalainen yleislääketieteen ja psykiatrian erikoislääkäri ja kirjailija
*Pia Pakarinen (s. 1960), suomalainen kokoomuslainen poliitikko, Helsingin seudun kauppakamarin toimitusjohtaja
*Pia Lamberg, o.s. Pakarinen (s. 1990), suomalainen malli ja näyttelijä, Miss Suomi 2011
*Rasmus Pakarinen (s. 2007), suomalainen jääkiekkoilija
*Riikka Pakarinen (s. 1981), suomalainen poliitikko ja yleisurheilija
*Riikku Pakarinen (1886–1937), suomalainen näyttelijä
*Risto Pakarinen, toimittaja ja kirjailija
*Simo Pakarinen (1882–1949), suomalainen kirjastonhoitaja ja -johtaja
*Tellervo Pakarinen (s. 1959), suomalainen viisiottelija
*Terttu Pakarinen (1946–2012), suomalainen arkkitehti ja yhdyskuntasuunnittelun professori
*Tomi Pakarinen (s. 1969), suomalainen jalkapalloilija
*Weikko Pakarinen (1884–1930), suomalainen oppikoulun opettaja, oppikirjojen tekijä ja suomentaja.

Myös seuraavien henkilöiden alkuperäinen sukunimi oli Pakarinen:
*Laura Joensuu (o.s. *Pakarinen*, s. 1987), gospel-laulaja
*Maikki Järnefelt (o.s. *Pakarinen*, 1871–1929), oopperalaulaja
*Pia Lamberg (ent. *Pakarinen*, s. 1990), Miss Suomi 2011
*Marita Lång (o.s. *Pakarinen*, s. 1967), korkeushyppääjä.
Leo Golowin

**Leonid (Leo) Golowin** (25. helmikuuta 1903 Pietari, Venäjä – 23. toukokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.
__NOTOC__
## Henkilöhistoria
Leo Golowinin vanhemmat olivat kenraalimajuri Alexander Golowin ja Elin Weckström ja toinen puoliso vuodesta 1942 Maggie Furuhjelm. Ylioppilaaksi Golowin tuli 1921 ja teki useita teatterialan opintomatkoja Keski-Eurooppaan 1920- ja 1930-luvulla. Näyttelijäntyönsä hän aloitti 1925, näyttelijänä ja ohjaajana hän työskenteli 1931–1937. Golowin oli Åbo Svenska Teaternin johtaja 1937–1945 ja Helsingin Svenska Teaternin johtaja 1945–1952. Hänet palkittiin vuonna 1957 Pro Finlandia -mitalilla.

## Filmografia
* *[[Polyteekkarifilmi]]*, 1924
* *[[Kyllä kaikki selviää]]...*, 1926
* *En perfekt gentleman* (Todellinen gentlemanni), 1927
* *Falskspelare*, 1961

## Julkaisuja
* *Plats så scenen: En skådespelare ser på sin värld*. Söderström, 1961.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*