Garabogazköl

**Garabogazköl** (turkmeeniksi ”Mustan kurkun järvi”, ) on Kaspianmeren matala lahti Turkmenistanin luoteisosassa. Se on maailman suurin rannikkolaguuni ja merisuolan varasto.

Garabogazköl on muodostunut 18&nbsp;000 neliökilometrin laajuiseen tasapohjaiseen painaumaan, jonka kapeat hiekkasärkät erottavat Kaspianmerestä. Niiden keskellä on 7–9 kilometriä pitkä, 120–800 metriä leveä ja 3–6 metriä syvä salmi, jonka kautta vesi virtaa merestä lahteen. Voimakkaan haihtumisen takia (800–1&nbsp;000 millimetriä vuodessa sademäärän ollessa alle 110 millimetriä) veden suolapitoisuus on lahdessa hyvin korkea, 27–30 prosenttia. Suolavesi sisältää natriumkloridia, natriumsulfaattia, magnesiumia, kaliumia, magnesiumsulfaattia ja pienen määrän harvinaisia maametalleja.

## Lahden vaihtelu
Garabogazköl säätelee Kaspianmeren pintaa ja suolapitoisuutta. Sen fyysiset ominaisuudet ovat vaihdelleet huomattavasti yli sadan vuoden aikana. 1900-luvun alussa lahden pinta-ala oli noin 18&nbsp;000 neliökilometriä, vesimäärä 130 kuutiokilometriä ja vallitseva syvyys 8–10 metriä. Sen pinta oli 26,5 metriä valtameren pinnan ja noin puoli metriä Kaspianmeren pinnan alapuolella. Kaspianmerestä virtasi lahteen vuosittain 18–25 kuutiokilometriä vettä, joka sisälsi 330–380 miljoonaa tonnia suolaa.

Kaspianmeren pinnan laskiessa Garabogazkölin saama vesimäärä väheni 1930-luvulla 8–10 kuutiokilometriin vuodessa. Lahden vesimäärä, syvyys ja pinta-ala alkoivat pienentyä, ja salmen syvyys ja pituus kasvoivat. 1960-luvulla salmen pohjakivet paljastuivat, ja sen päähän syntyi maailman ainoa merivesiputous, jonka korkeus oli noin 3,5 metriä.

1970-luvun lopulla Kaspianmerestä virtaava vesimäärä oli laskenut 5–7 kuutiokilometriin vuodessa. Lahden pinta oli nyt 32 metriä merenpinnan alapuolella, pinta-ala 10&nbsp;000 neliökilometriä ja vesimäärä 20–22 kuutiokilometriä. Kaspianmeren pinnan laskun hidastamiseksi salmeen rakennettiin vuonna 1980 hiekkapato, joka esti meriveden pääsyn lahteen. Tämän jälkeen lahti alkoi nopeasti kuivua, ja kesällä 1984 se oli muuttunut lähes kokonaan kuivaksi suolatasangoksi. Myrskytuulet levittivät lahden pohjasta pölyä ja suolaa aiheuttaen vahinkoa ympäristön laidunmaille.

1980-luvulla Kaspianmeren pinta alkoi jälleen nousta, ja syyskuussa 1984 Garabogazköliin alettiin päästää putkea pitkin runsaat 1,5 kuutiokilometriä vettä vuodessa. Tämä ei kuitenkaan johtanut lahden elpymiseen, ja vuonna 1992 siihen johtavan salmen pato avattiin. Vuosina 1993–1995 salmen virtaus saavutti huippunsa, 37–52 kuutiokilometriä, mikä hidasti Kaspianmeren pinnan nousua noin 30 senttimetrillä.

Kesällä 1996 Garabogazköl oli jälleen täyttynyt, ja salmen virtaus laski 17 kuutiokilometriin vuonna 1999. Kaspianmeren ja lahden pinnan eroksi vakiintui 0,2–0,6 metriä vuonna 1996. 2000-luvun alussa lahden pinnan korkeus oli noin 28 metriä merenpinnan alapuolella.

## Eläimistö
Garabogazkölissä elää nykyään vain muutamia bakteeri- ja kasviplanktonlajeja. 1800-luvulla, kun vesi ei ollut vielä niin suolaista, lahdessa oli äyriäisiä (todennäköisesti suolalehtijalkaisia). Ne houkuttelivat paikalle kaloja, hylkeitä sekä villihanhien, pelikaanien ja flamingojen kaltaisia lintulajeja.

## Taloudellinen merkitys
Garabogazkölin suolavarojen suuruus arvioidaan miljardeiksi tonneiksi. Niiden taloudellinen hyödyntäminen alkoi 1900-luvun alkupuolella. Lahti on Euraasian suurin natriumsulfaattiesiintymä ja ainoa paikka, jossa natriumsulfaatin dekahydraatin (glaubersuola, mirabiliitti) luonnollista kiteytymistä hyödynnetään teollisessa mittakaavassa.

Aluksi talven aikana kiteytynyttä natriumsulfaattia kerättiin lahden rannoilta. Vuonna 1929 perustettiin Garabogazsulfat-yhtymä, jonka tuotanto perustui natriumsulfaatin haihduttamiseen altaissa. Lahden vesimäärän vähenemisen ja suolatasapainon muuttumisen takia raaka-aineena on vuodesta 1954 lähtien käytetty yksinomaan lahden pohjan suolakerroksia. 1980-luvulla lahden kuivuminen vaaransi koko tuotantoprosessin. Garabogazin kaupungissa (entinen Bekdaş) toimiva Garabogazsulfat on tuottanut natriumsulfaatin lisäksi myös magnesiumkloridia ja magnesiumsulfaattia.

## Lähteet