open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pelagius II

**Pelagius II** (n. 520–7. helmikuuta 590) oli paavina 26. marraskuuta 579 – 7. helmikuuta 590. Hän oli nähtävästi syntyperäinen roomalainen, mutta hänellä oli goottilaista sukujuurta. Hänen isänsä nimi oli Winigild.

Pelagius II pyysi keisari Maurikiokselta apua langobardeja vastaan, mutta Bysantista ei ollut apua, joten Pelagius II kääntyi frankkien puoleen. Frankit hyökkäsivätkin Pohjois-Italiaan, mutta kääntyivät pian pois langobardien lahjottua heidät.

Pelagius II asetti uudet selibaattia koskevat määräykset, jotka olivat niin tiukkoja, että hänen seuraajansa Pyhä Gregorius I totesi niiden olevan liian ankaria ja lievensi niitä hiukan.

Pelagius II aloitti San Lorenzo fuori le Muran basilikan rakentamisen sen paikan päälle, missä pyhä Laurentius oli kärsinyt marttyyrikuoleman.

Pelagius II kuoli ruttoon, joka riehui Roomassa vuoden 589 lopulla.

## Lähteet
*

### Viitteet
Bordighera

**Bordighera** on kaupunki Italian Liguriassa. Se kuuluu Imperian maakuntaan. 

Bordigheran perustivat liguurit 300-luvulla eaa. Sen pinta-ala on 10 km² ja väkiluku noin 10&nbsp;400 (2014). Nykyisenä pormestarina toimii Giacomo Pallanca.

## Ystävyyskaupungit
* Villefranche-sur-Mer (Ranska)
* Neckarsulm (Saksa)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut , , , ,
Boodjamullan kansallispuisto

**Boodjamullan kansallispuisto** on kansallispuisto Australiassa Queenslandin luoteisosassa 1&nbsp;837 kilometriä luoteeseen Brisbanesta.

Kansallispuistossa on useita pysyviä puroja, eläinten juomapaikkoja, rotkoja ja hiekkakivivuoristoja. Lawn Hillin rotko samannimisen puron varrella on rikas keidas, jossa kasvaa palmuja ja muita trooppisia kasveja. Lisäksi rotkosta löytää makean veden krokotiileja.

Boodjamullan muinaiset hiekkakivi- ja kalkkikivivuoret ovat kuluneet vuosimiljoonien aikana ja muodostaneet rosoisia kivimuodostelmia.

Waanyi-kansa, joka on asunut rotkon alueella ainakin 17 000 vuotta, kutsuvat aluetta nimellä Boodhamulla tai Rainbow Serpent country (sateenkaarikäärmeen maa). Lawn Hillin rotko on pyhä waanyille. Tunkiokasat, jauhinkivet ja kivitaide ovat todisteena alueen tärkeydestä. Nykyään waanyit auttavat puiston hoitamisessa.

Riversleighin fossiilialue on kansallispuiston laajennus, ja se valittiin Unescon maailmanperintökohteeksi vuonna 1994. Riversleighistä löytyy eläintenluita aina 25 miljoonan vuoden takaa kalkkipitoisista sedimenteistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Riversleigh Fossils Center 
*Australian Department of Environment and Heritage  
*Australian nisäkäsfossiililöydökset (Riversleigh/Naracoorte) UNESCOn sivuilla
Mido (jalkapalloilija)

**Ahmed Hossam Hussein Abdelhamid** (, s. 23. helmikuuta 1983 Kairo) on uransa vuonna 2014 lopettanut egyptiläinen jalkapalloilija, joka tunnettiin paremmin nimellä **Mido**. Hän oli pelipaikaltaan hyökkääjä. Uransa jälkeen Mido on toiminut jalkapallon johtotehtävissä, muun muassa kolmen eri seuran johtoportaassa Egyptissä. Hän opiskelee myös valmentamista.
 
## Seurajoukkueura

Mido aloitti uransa egyptiläisseura Zamalekissa kaudella 1999–2000. Sieltä hän siirtyi belgialaisseura KAA Gentiin. Vielä saman kauden aikana hän siirtyi Hollantiin AFC Ajaxiin. Ajaxissa hän voitti Eredivisien, Alankomaiden cupin ja Alankomaiden supercupin. Vuonna 2003 Mido siirtyi Celta Vigoon Espanjaan. Samana vuonna hänet erotettiin Celta Vigosta neljän oman maalin takia. Olympique Marseille tarjoutui ostamaan Midon. Mido siirtyi Marseilleen pelaamaan yhdeksi kaudeksi ja sitten AS Roma tarjoutui ostamaan hänet. Mido pelasi sielläkin kauden ja siirtyi sitten lainalle Tottenham Hotspuriin kaudella 2005–2006. Kauden päätteeksi Tottenham osti Midon. Mido pelasi Tottenhamissa kesään 2007 kunnes siirtyi Middlesbroughiin. Tammikuussa 2009 hän siirtyi lainasopimuksella Wigan Athleticiin. Siirron myötä Midolle tarjoutuu hieno tilaisuus pelata yhdessä hänen maajoukkuetoverinsa ja hyvän ystävänsä Amr Zakin kanssa. Kauden 2008–2009 päätteeksi Middlesbroughin pudottua Valioliigasta Mestaruussarjaan, huhut Midon siirtymisestä muualle kasvoivat. Lopulta 31. heinäkuuta 2009 Mido siirtyi takaisin kasvattajaseuraansa Zamalekiin vuoden lainasopimuksella. Zamalek maksoi Middlesbroughille lainasta 400&nbsp;000 puntaa ja laina sisälsi osto-option Midosta miljoonalla punnalla.

Tammikuussa 2010 Mido siirtyi lainalle West Ham Unitediin, josta palasi toukokuussa Middlesbroughiin. Elokuussa hän siirtyi tuttuun Ajaxiin, josta vaihtoi tammikuussa 2011 kasvattajaseuraansa Zamalekiin. Heinäkuussa 2012 Mido siirtyi Barnsleyn riveihin.

## Maajoukkueura

Vuonna 2002 Mido ei osallistunut Egyptin maajoukkueen kanssa Afrikan-mestaruuskilpailuihin Malissa säärivamman takia. Vuonna 2006 Afrikan-mestaruuskisoissa Mido pelasi maajoukkueen kanssa semifinaaliin asti kunnes hän sai pelikiellon haukuttuaan valmentajaansa.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Marjukka

**Marjukka** on suomalainen naisen etunimi. Se on hellittelymuoto nimestä Marja. Suomalaisessa nimipäiväkalenterissa Marjukka on ollut vuodesta 1984 alkaen. Marjukan nimipäivä on 15. elokuuta.

Marja, Maria, Maija ja Marjatta kantavat yhteistä Raamattuun liittyvää alkuperää, johon suomen kielestä liittyy myös konnotaatio marjasta. Saksan Mariasta tulevat samoin hellittely- ja diminutiivimuoto Marichen, hollanniksi sanotaan Maricken. *[[Kalevala]]n* Marjatta ja kristinuskon Maria käyvät yhteen taiteessa, esimerkiksi Heikki W. Virolaisen teoksessa *Marjatta* vuodelta 1965 (Ateneumissa) ja Albert Edelfeltin maalauksessa (vuodelta 1890, Ateneumissa) *[[Kristus ja Mataleena]]*, jossa karjalainen tyttö kohtaa suomalaisessa koivikossa matkalla olevan Kristuksen hahmon.

Elokuuhun 2025 mennessä nimi Marjukka on annettu noin 7 030 henkilölle, joista ainakin kaksi on miehiä.

## Tunnettuja Marjukka-nimisiä
* Marjukka Arasola (s. 1946), näyttelijä
* Marjukka Halttunen (s. 1942), näyttelijä
* Marjukka Havumäki (s. 1961), uutisankkuri
* Marjukka Kaakkola (s. 1961), Muutos 2011 -puolueen entinen puheenjohtaja
* Marjukka Kaminen (s. 1948), taidemaalari
* Marjukka Kolehmainen (s. 1968), ravitsemustieteen professori
* Marjukka Korhonen (s. 1968), kuvanveistäjä
* Marjukka Mäkelä (s. 1951), erikoislääkäri, THL:n tutkimusprofessori (emerita)
* Marjukka Nurmela-Antikainen (s. 1942), kouluneuvos ja tietokirjailija
* Marjukka Nyberg (s. 1951), viestinnän ja johtamisen ammattilainen
* Marjukka Parpola, o.s. *Karttunen* (s. 1967), poliitikko ja Yrittäjänaisten keskusliiton ent. toimitusjohtaja
* Marjukka Paunila (s. 1949), taidemaalari
* Marjukka Riihimäki (s. 1946), kuoronjohtaja
* Marjukka Syvänen, *Marja-Leena Syvänen* (1939–2003), näyttelijä
* Marjukka Tepponen (s 1984), sopraanolaulaja
* Marjukka Urpelainen (s. 1989), pesäpalloilija
* Marjukka Vainio (1953–2019), valokuvataiteilija ja taiteilijaprofessori
* Marjukka Virta (s. 1982/1983), ringettepelaaja

## Lauluja Marjukasta
* *Marjukka*, säv. Magnus Andersson, suom. sanat Sauvo Puhtila
* *Marjukka*, säv. & san. Eero Hyyppä, esitt. Juliet Jonesin Sydän
* *Marjukka*, säv. Toivo Kärki, san. Kerttu Mustonen
* *Marjukka*, säv. Veikko Samuli, san. Raul Reiman

## Lähteet
The Boomtown Rats

**The Boomtown Rats** on irlantilainen punk-/uuden aallon yhtye, joka perustettiin 1975. Yhtyeen laulaja ja näkyvin jäsen on Bob Geldof. Muut alkuperäisjäsenet ovat kosketinsoittaja Johnny Fingers, kitaristit Garry Roberts ja Gerry Cott, basisti Pete Briquette ja rumpali Simon Crowe. Yhtye teki comebackin vuonna 2013. 

## Historia
Boomtown Rats muodostettiin Irlannissa, Dún Laoghairen kaupungissa lähellä Dublinia vuonna 1975, mutta yhtye muutti Lontooseen lokakuussa 1976. Debyyttisinglensä *Lookin' After No. 1* yhtye julkaisi elokuussa 1977. Tätä seurasi debyyttialbumi *The Boomtown Rats* syyskuussa 1977. Toinen albumi *[[A Tonic for the Troops]]* julkaistiin kesäkuussa 1978.

Lokakuussa 1979 julkaistu kolmas albumi *The Fine Art of Surfacing* sisälsi singlenäkin julkaistun hitin "I Don't Like Mondays", josta tuli yhtyeen suurin menestyskappale. Bob Geldof kertoi säveltäneensä kappaleen kuultuaan 16-vuotiaan tytön Brenda Ann Spencerin Kaliforniassa tekemästä joukkomurhasta, jossa kuoli kaksi aikuista ja haavoittui useita koululaisia. Spencer ei katunut tekoaan, ja ainoa selitys jonka hän antoi oli "En pidä maanantaipäivistä [engl. "I Don't Like Mondays"]. Tämä piristää päivää."

Yhtyeen neljäs albumi *Mondo Bongo* julkaistiin tammikuussa 1981, ja samoihin aikoihin kitaristi Gerry Cott erosi yhtyeestä. Jäljelle jääneet jäsenet julkaisivat viidennen albumin *V Deep* helmikuussa 1982. Kuudes ja viimeinen albumi *In the Long Grass* julkaistiin vuonna 1984. 

Näihin aikoihin yhtyeen suosio alkoi hiipua, ja samalla Geldof keskittyi enemmän muihin projekteihinsa kuten Band Aid -hyväntekeväisyysbändin julkaisemaan singleen "Do They Know It's Christmas?" ja muun muassa Lontoossa ja Philadelphiassa järjestettyihin Live Aid -hyväntekeväisyyskonsertteihin.

Suomessa yhtye on esiintynyt Ruisrockissa vuonna 1978, Kulttuuritalolla 1981, Tulivuorirockissa 1984 ja Kivenlahti Rockissa 2015. 

## Diskografia

### Albumit
* *[[The Boomtown Rats (albumi)|The Boomtown Rats]]* (1977)
* *[[A Tonic for the Troops]]* (1978)
* *[[Fine Art of Surfacing]]* (1979)
* *[[Mondo Bongo]]* (1981)
* *[[V Deep]]* (1982)
* *[[In the Long Grass]]* (1984)
* *[[Citizens of Boomtown]]* (2020)

### Singlet
* Looking After No. 1 (1977) 
* Mary Of The Fourth Form (1977) 
* She's So Modern (1978) 
* Like Clockwork (1978) 
* Rat Trap (1978) 
* I Don't Like Mondays (1979)
* Diamond Smiles (1979) 
* Someone's Looking At You (1980) 
* Banana Republic (1980) 
* The Elephant's Graveyard (Guilty) (1981) 
* Never In A Million Years (1981) 
* House On Fire (1982) 
* Charmed Lives (1982)
* Tonight (1984) 
* Drag Me Down (1984) 
* Dave (1984) 
* A Hold Of Me (1985)

## Lähteet
ITap

**iTap** on Motorolan matkapuhelimiin kehittämä 
ennakoiva tekstinsyöttöjärjestelmä. Järjestelmän tarkoitus on helpottaa tekstiviestien kirjoittamista. Motorola loi iTapin T9-tekstinsyötön kilpailijaksi.

iTap eroaa T9-järjestelmässä siinä, että iTap pyrkii täydentämään sanoja, fraaseja tai jopa kokonaisia lauseita sanan alun perusteella. T9 ei arvaa kirjoitettua sanaa ennen kuin käyttäjä on syöttänyt koko sanan pituudenverran merkkejä. iTap käyttää ennakoimiseen ohjelman sisään rakennettua sanalistaa. Sanalista sisältää myös fraaseja ja usein käytettyjä lauseita,
joita iTap voi täydentää syötettävän sanan kontekstista riippuen.

Kontekstiriippuvaisuudesta johtuen iTap-järjestelmää pidetään T9-järjestelmää vaikeampikäyttöisenä. Käyttäjä ei voi helposti ennakoida, miten iTap täydentää sanan tai lauseen eri käyttökerroilla. Lisäksi käyttäjä joutuu selaamaan läpi suuremman listan mahdollisia sanoja kuin T9:ssä, koska iTap tarjoaa valittavaksi eripituisia sanoja.

T9-järjestelmän tapaan käyttäjä voi syöttää iTap-järjestelmään uusia sanoja.

iTap on saatavissa 25 kielelle, myös suomeksi.

## Katso myös

* T9
* LetterWise

## Aiheesta muualla
* Some notes on iTap predictive text
Julius III

**Julius III** (10. syyskuuta 1487–23. maaliskuuta 1555) syntymänimeltään **Giovanni Maria Ciocchi del Monte**, oli paavina 7. helmikuuta 1550 – 23. maaliskuuta 1555. Hän seurasi setäänsä Siponton arkkipiispana. Vuonna 1536 hänestä tuli kardinaali ja piispa, ja paavi Paavali III antoi hänelle useita tärkeitä tehtäviä, mm. Trenton kirkolliskokouksen ensimmäisenä puheenjohtajana. 

## Perhetausta
Monte syntyi viisilapsiseen perheeseen, jonka isä oli Vincenzo Ciocchi del Monte ja äiti Cristofora Saracini.

## Vuoden 1549–1550 konklaavi
Vuoden 1549–1550 konklaavi alkoi 29. marraskuuta ja päättyi 7. helmikuuta. Konklaavissa valittiin seuraaja kuolleelle Paavali III:lle. Konklaavissa kokoontui 49 kappaleta. Giovanni Maria Ciocchi del Monte valittiin 7. helmikuuta uudeksi paaviksi ja vihittiin 22. helmikuuta. 

## Paavina
Paavina Julius III jätti näkyvämmän jäljen taidehistoriaan kuin teologiseen perintöön. Hän oli kiinnostunut myös musiikista ja tuotti renessanssisäveltäjä Giovanni Pierluigi da Palestrinan kuoronjohtajaksi Pietarinkirkkoon. Julius III nimitti 20 kardinaalia.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Dobson-jalusta

**Dobson-jalusta** on yksi Newton-peilikaukoputken pystytystavoista. Se muistuttaa atsimutaalista, mutta on toteutukseltaan tukevampi.

Kaukoputki lepää yleensä lastulevystä tai vanerista rakennetulla jalustallaan pienten teflonpalojen päälle laakeroituna, mahdollistaen erityisen helpon ja herkän kääntelyn.

Dobson-jalustalle voidaan pystyttää suuria peilikaukoputkia (10–70&nbsp;cm).

Hyviä ominaisuuksia ovat helppo pystytettävyys ja kuljetettavuus. Huonoina ominaisuuksina voidaan mainita kohteen hankalahko seuraaminen (hienoliikunnan puuttuminen) sekä atsimutaalinen akselisto, jonka vuoksi putki kääntyy vain vaaka- ja pystysuunnassa.

Harrastelijakäytössä yleinen jalustatyyppi on nimetty keksijänsä, yhdysvaltalaisen munkin John Dobsonin mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* John Dobson - The Official Website
Pius IV

**Pius IV** (31. maaliskuuta 1499–9. joulukuuta 1565), syntymänimeltään **Giovanni Angelo Medici**, oli paavina  26. joulukuuta 1559 – 9. joulukuuta 1565. Hän oli vaatimattomista oloista Milanosta, ja hyvin kaukaista sukua mahtavalle Firenzen Medici-suvulle. Hän opiskeli Bolognassa ja muutti Roomaan 1527. Hän oli paavi Paavali III:n suosiossa ja sai nopeasti useita kirkollisia virkoja. Paavali IV:n kuoltua Medici valittiin paaviksi. Hänen ensimmäisiä toimiaan oli julistaa yleinen armahdus edeltäjänsä kauden lopettaneeseen mellakkaan osallistuneille. Hän toi oikeuden eteen edeltäjänsä veljenpojat, syytti näitä murhasta ja teloitutti. Oikeudenkäynti oli farssi, ja Pius V mitätöi sen päätökset jälkeenpäin.

Hän toimi inkvisition parissa ja vastusti kalvinismia ja käynnisti Trenton kirkolliskokouksen keskeytyksissä olleet neuvottelut uudelleen, mutta muuten hänen suurin intohimonsa näyttää olleen rakentaminen. Hän työllisti muun muassa Michelangeloa Roomassa. Michelangelon kuoleman jälkeen vuonna 1564 hän määräsi taidemaalari Daniele da Volterran peittämään Michelangelon Viimeisessä tuomiossa olevan alastomuuden.

## Lähteet
*
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Standardikirjasto

**Standardikirjasto** () on tietotekniikassa ohjelmointikielen mukana tuleva kokoelma yleisesti käytettyjä aliohjelmia tai luokkia. Standardikirjasto sisältää samat aliohjelmat valmistajasta riippumatta. Tämä mahdollistaa sen, että standardikirjastoa käyttävä ohjelma toimii samalla tavalla riippumatta siitä kenen valmistajan kirjastoa käytetään.

Standardikirjasto vaaditaan kielen standardinmukaisen tuen vuoksi. Standardikirjastoa käyttävät ohjelmat ovat siirrettävissä eri alustoille ja eri kääntäjillä ilman lisäkirjastojen käyttöä. Esimerkiksi C-kielen standardikirjaston toiminnot on kuvattu kielen standardin määrittelemissä otsikkotiedostoissa ().

Eri ohjelmistokielien standardikirjastot ovat erilaisia ja sisältävät eri asioiden toteutuksia. Esimerkiksi Python, Go, C-kieli ja C++ vaativat eri asioita standardikirjastossa. 

## Katso myös
* POSIX

## Lähteet
Pius III

**Pius III**, alk. ** Francesco Todeschini Piccolomini** (29. toukokuuta 1439 Siena – 18. lokakuuta 1503 Rooma), oli paavina 22. syyskuuta 1503 – 18. lokakuuta 1503.

Hän kasvoi enonsa Aeneas Silvius Piccolominin (myöhemmin paavi Pius II) taloudessa ja otti käyttöön enonsa sukunimen. Hän nousi kardinaaliksi ja osallistui konklaaviin, joka valitsi Paavali II:n (1464–71) paaviksi. 

Kardinaali Piccolomini itse nousi paavi Pius III:ksi sekavissa oloissa Aleksanteri VI:n (1492–1503) kuoltua ja tämän aviottoman pojan Cesare Borgian tultua karkotetuksi Roomasta. Pius III muutti liki ensi töikseen paavillista oikeuslaitosta ja pidätytti Borgian, mutta vain 26 päivää kestäneen hallintokauden jälkeen hän menehtyi jalassaan olleesta paiseesta lähteneeseen verenmyrkytykseen (jota kaikki lähteet eivät pidä puhtaana tapaturmana).

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Koatit

**Koatit** eli **nenäkarhut** (*Nasua*) ovat Keski- ja Väli-Amerikassa eläviä puolikarhuja. Niiden sukuun kuuluu kaksi tai kolme eri lajia. Useimmat lähteet mainitsevat kaksi lajia: punakoati eli koati eli punanenäkarhu (*Nasua nasua*) ja valkokuonokoati eli valkonenäkoati tai valkonenäkarhu (*Nasua narica*). Toisinaan myös valkokuonokoatin alalaji cozumelinkoati eli cozumelinnenäkarhu (*Nasua narica nelsoni*) luetaan omaksi lajikseen *Nasua nelsoni*. Neljäs koati-niminen laji, andienkoati eli vuorikoati (*Nasuella olivacea*), ei kuulu varsinaisten koatien sukuun, mutta on niille sukua.

Valkokuonokoateja elää esimerkiksi Nicaraguassa. Koateilla on paksu, raidallinen häntä, joka toimii kiipeillessä mainiona tasapainokeppinä. Niillä on nimensä mukaisesti pitkä kuono. 

## Elintavat
Koatit käyttävät ravintonaan pääasiassa selkärangattomia, mutta ne syövät myös liskoja, sammakoita ja pieniä jyrsijöitä. Koatit saattavat joutua puuman tai jaguaarin syötäväksi. Tuntiessaan itsensä uhatuksi, koatit kiipeävät nopeasti puuhun. Urokset ovat erakkoja ja kuljeskelevat yksinään. Niitä kutsutaankin monin paikoin nimellä *andasolos* tai *solitarios* tai guaranin kielellä *coatimundi* eli yksinäinen koati. Naaraat elävät keskenään laumassa, jossa on noin 20–40 yksilöä. Kukin naaras synnyttää kolmesta kuuteen poikasta. Koatit ovat sukukypsiä noin 2-vuotiaina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ITIS: ''Nasua''
Cláudio Taffarel

**Cláudio André Mergen Taffarel** (s. 8. toukokuuta 1966 Santa Rosa, Brasilia) on aktiiviuransa lopettanut entinen brasilialainen jalkapallomaalivahti, joka oli aikoinaan myös Brasilian maajoukkueen ykkösmaalivahti.

Taffarelin uraan mahtuivat kolmet MM-kisat (1990, 1994 ja 1998) sekä kesäolympialaiset 1988. Hän voitti MM-kultaa 1994 sekä saavutti MM-hopeaa 1998 ja olympiahopeaa 1988.

Vuoden 1994 MM-turnauksessa hänen apunaan oli usein Jorginhon ja Marcio Santosin johtama varsin loistava puolustus. Turnauksen alkulohkon otteluissa Taffarelin taakse tehtiin vain yksi maali, ja pudotuspeleissäkin vain kaksi (pois lukien finaalin rangaistuspotkukilpailussa tehdyt kaksi maalia). Finaalin jälkeen Taffarelin kerrottiin unohtaneen matkatavaransa paikalliseen taksiin. Matkalaukussa oli sekä hänen juuri voittamansa kultamitali että jokunen tuhat dollaria käteistä rahaa. Kun kyseinen taksinkuljettaja palautti mitalin ja matkatavarat rahoineen joukkueen majoitustiloihin, sai hän löytöpalkkiona tuhat dollaria rahaa sekä Taffarelin signeeraaman pelipaidan.

Neljä vuotta myöhemmin Ranskan kisoissa Taffarel auttoi joukkueensa jälleen finaaliin, mutta tällä kertaa tuloksena oli tappio. Välieräottelussa Alankomaita vastaan Taffarel oli 4–2 voittoon päättyneessä rangaistuspotkukilpailussa joukkueensa avainpelaaja torjumalla alankomaalaisten kaksi viimeistä laukausta.

Taffarel lopetti uransa kauden 2000–2001 päätteeksi, mutta palasi vielä kerran pelikentälle vuoden 2004 jälkipuoliskolla ystävyysottelussa, jossa vuoden 1994 maajoukkue pelasi Meksikoa vastaan Los Angeles Memorial Colosseum -stadionilla.

Taffarel on 101 ottelullaan eniten maaotteluita pelannut brasilialainen maalivahti. Peliaikanaan hän tuli tunnetuksi paitsi ilmiömäisestä pelisilmästään, myös varmasta pallon käsittelystä sekä loistavista avauksistaan. Taffarel on myös yksi yhdeksästä maalivahdista jalkapallolegenda Pelen kokoamalla 125 parhaan elävän jalkapalloilijan listalla. 

Maajoukkuesaavutusten ohella Taffarelin ansiolistalla on UEFA Cupin voitto Galatasarayn paidassa vuonna 2000 sekä valinta ottelun parhaaksi pelaajaksi tuon turnauksen finaalissa.

## Seurat
* Sport Club Internacional, Brasilia 1984–90
* Parma FC, Italia 1990–93 ja 2001–02
* AC Reggiana 1919, Italia 1993–94
* Clube Atlético Mineiro, Brasilia 1994–97
* Galatasaray SK, Turkki 1998–2001

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*The FIFA 100
Eric Bell

**Eric Bell** (s. 3. syyskuuta 1947 Belfast) on pohjoisirlantilainen kitaristi, joka oli yksi Thin Lizzyn perustajajäsenistä Dublinissa vuonna 1970.

Bell soitti 1960-luvulla yhtyeissä Them ja John Farrell & the Dreams. Hän ehti soittaa Thin Lizzyssä vajaat neljä vuotta ja esiintyä sen kolmella ensimmäisellä albumilla. Hän jätti yhtyeen välittömästi uudenvuodenaattona 1973 pidetyn konsertin jälkeen.

Thin Lizzystä lähtönsä jälkeen Bell on jatkanut muusikonuraansa aktiivisesti. 1970-luvulla hän esiintyi muutamalla Jimi Hendrix Experiencen levyllä. 1980-luvulla hän soitti Mainsqueeze-yhtyeessä. 1990-luvun lopulta lähtien hän on toiminut The Eric Bell Bandin perustajana ja keulahahmona.

## Aiheesta muualla
* Eric Bell allmusic.comissa 
* Eric Bellin yhtyeen kotisivut
XGA

**XGA** () on IBM:n vuonna 1990 julkaisema näytönohjain. Tuetut näyttötilat olivat VGA-yhteensopiva 640&nbsp;×&nbsp;480 ja lomitettu 1024&nbsp;×&nbsp;768.

Näytönohjain toimitettiin IBM PS/2 Model 90 ja 90 XP -koneiden mukana ja oli saatavilla lisäkorttina muille IBM:n MCA-väylää käyttäville koneille. Kortilla oli 512&nbsp;kB VRAM-videomuistia ja oli päivitettävissä yhteen megatavuun. Lisämuistin avulla kortti pystyi 640&nbsp;×&nbsp;480 resoluutioon 16-bittisillä väreillä.

Kortille oli ajurit OS/2 1.3 -käyttöjärjestelmälle, joka julkaistiin samana päivänä, aiemmalle 1.2- versiolle, sekä Windows 2.1 ja 3.0 ja joillekin muille ohjelmille, kuten AutoCAD.

Kortti tuli edeltäjässään 8514:ssa julkaistua AI-rajapintaa ja sille kirjoitetut ohjelmat toimivat.  Suuri muutos oli se, että XGA oli VGA-yhteensopiva, toisin kuin edeltäjänsä 8514.

Kortilla oli jotain edistyneitä ominaisuuksia: koko näytönohjaimen muistin sai näkyviin isäntäkoneen osoiteavaruudessa. Lisäksi kortti voi käyttää isäntäkoneen muistia virtuaalimuistina. Samanlainen ominaisuus esiteltiin AGP-väylässä.

Vuonna 1992 IBM julkaisi päivityksen XGA-2, joka lisäsi lomittamattoman 1024&nbsp;×&nbsp;768 tuen suurella värimäärällä ja suurella 75&nbsp;Hz virkistystaajuudella. Kortti tuki myös 800&nbsp;×&nbsp;600 -näyttötilaa 16-bitin väreillä.

## Lähteet
* http://www.os2museum.com/wp/?p=1867
Gary Driscoll

**John Gary Driscoll** (18. huhtikuuta 1946 – 8. kesäkuuta 1987) oli yhdysvaltalainen rock-rumpali. 

Driscollin ensimmäinen yhtye vuodesta 1965 oli Ronnie Dio & The Prophets, josta syntyi The Electric Elves. Yhtye muutti nimensä ensin The Elvesiksi ja sitten The Elfiksi. Yhtye julkaisi myös muutaman singlen. Lopulta yhtye löysi tuottajaksi Deep Purplen basistin Roger Gloverin, joka tuotti kaksi kolmesta The Elfin albumista.

The Elf lopetti toimintansa vuonna 1975, kun Driscoll, Dio, Mickey Lee Soule ja Craig Gruber värvättiin tekemään Richie Blackmore's Rainbow -levyä.

Driscoll erotettiin yhtyeestä pian sen jälkeen kun Rainbow’n debyyttialbumi oli julkaistu. Hänen tilalleen tuli Cozy Powell.

Rainbowin jälkeen Driscoll soitti yhtyeissä Bible Black ja Gary Mooren live-kokoonpanossa 1984 We want Moore -kiertueella.

Driscoll löydettiin murhattuna kotoaan Ithacasta New Yorkin osavaltiossa kesäkuussa 1987. Hän oli kuollessaan 41-vuotias. Hänen murhansa on edelleen ratkaisematta, sillä sille ei ole ilmeistä perustetta. Murhan on väitetty liittyneen huumeisiin.
Kogorō Akechi

**Kogorō Akechi** on Japanissa tunnettu kuvitteellinen salapoliisi. Hänestä kertovia tarinoita ilmestyi 1925–1950. Akechin luonut Rampo Edogava ei tehnyt tästä hahmosta kovin herrasmiesmäistä: Akechilla ei ole lainkaan käytöstapoja, hänellä on aina sotkuiset hiukset ja hänen kimononsa on lähes puhki kulunut. Kogorō ei luota todistusaineistoon yhtä paljon kuin vaistoihinsa, hän on myös erittäin hyvä naamioituja. 

Akechista on tullut vakiohahmo japanilaiseen kulttuuriin ja hän esiintyy useissa elokuvissa, sarjakuvissa ja televisio-ohjelmissa. Vuonna 1995 Akechista tehtiin elokuva *Rampon arvoitus* joka levisi myös Eurooppaan.
Alan Parker

**Alan William Parker** (14. helmikuuta 1944 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 31. heinäkuuta 2020) Sir, oli brittiläinen elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän oli Directors’ Guild of Great Britainin perustajajäsen.

Parker aloitti uransa monien muiden sukupolvensa brittiohjaajien tavoin tekstisuunnittelijana ja mainosohjaajana. Televisioon hän ohjasi vuonna 1974 kehuja saaneen elokuvan *The Evacuees*. Seuraavana vuonna tuli ensi-iltaan Parkerin ohjaama ja käsikirjoittama *[[Bugsy Malone]]*, joka oli gangsterielokuvien pastissi, musikaali, jonka päärooleissa oli lapsia. *[[Keskiyön pikajuna]]sta* (1978) Parker sai ensimmäisen parhaan ohjauksen Oscar-ehdokuutensa.

Parker ohjasi 1980-luvulla useita menestyselokuvia, joista monet liittyivät musiikkiin. Elokuvamusikaalin *[[Fame (vuoden 1980 elokuva)|Famen]]* (1980) säärenlämmittimet ihastuttivat kokonaisen sukupolven nuorison. *[[Myrskyävä sydän]]* oli *Famen* täydellinen vastakohta, avioerodraama. Sen kanssa vuonna 1982 ilmestyi Pink Floyd -yhtyeen albumiin perustunut *[[Pink Floyd – The Wall]]*.

Parker ohjasi Hollywoodiin Vietnamin sotaa käsitelleen draamaelokuvan *[[Birdy (elokuva)|Birdy]]* (1984). Sen jälkeen hän ohjasi muun muassa kulttimaineen saaneen jännityselokuvan *[[Noiduttu sydän]]* ja elokuvan *[[Mississippi palaa]]*, josta hän oli toisen kerran Oscar-ehdokkaana. Parkerin ohjaama musiikkielokuva *[[The Commitments]]* valmistui vuonna 1991, ja vuonna 1996 ensi-iltansa sai *[[Evita (elokuva)|Evita]]*, joka oli sovitettu Andrew Lloyd Webberin ja Tim Ricen samannimisestä musikaalista.

Parkerista tuli 1990-luvun lopulla Britannian elokuva-alan keskeisiä vaikuttajia, sillä hänet valittiin vuonna 1998 British Film Instituten puheenjohtajaksi. Kaksi vuotta myöhemmin Parker valittiin UK Film Councilin ensimmäiseksi puheenjohtajaksi. Elokuvaneuvoston tehtävänä oli jakaa arpajaistuottoja elokuva-alalle. Neuvosto lakkautettiin vuonna 2010 hallituksen tekemien uudistusten seurauksena. Parker oli raivoissaan lakkauttamisesta ja kutsui sitä poliittiseksi päätökseksi. Parkerin viimeiseksi ohjaustyöksi jäi vuonna 2003 ensi-illassa ollut *[[David Galen elämä]]*.

Parker palkittiin 1984 arvostetulla Michael Balcon Awardilla panoksistaan brittiläisen elokuvan hyväksi. Vuonna 1998 hän sai brittiläisen Director’s Guildin elämäntyöpalkinnon sekä Royal Photographic Societyn Lumière-mitalin ja vuonna 2013 Bafta Fellowship -palkinnon.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Alan Parkerin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa.
Venlojen viesti

**Venlojen viesti** on vuosittain Suomessa järjestettävä naisten viestisuunnistuskilpailu. Samassa yhteydessä järjestetään myös miesten kilpailu Jukolan viesti.

Venlojen viestiin osallistuu niin kansainvälisiä kilpasuunnistajia kuin kuntoilijoitakin. Kaikki joukkueet suunnistavat samat rastivälit.

## Historia

Vuosina 1951–1977 kilpailu käytiin **Venlojen juoksu** -nimisenä yksilökilpailuna. Venlojen juoksun menestyksekkäin urheilija on Irja Niemelä (o.s. Petäjä) neljällä voitollaan. 

Osanottajamäärien kasvaessa vuodesta 1978 alkaen kilpailu muutettiin **Venlojen viestiksi**. Vuosina 1978–1980 viesti oli kolmiosuuksinen ja vuodesta 1981 alkaen kilpailu on käyty neliosuuksisena. Venlojen viestin pituus on ollut kokonaisuudessaan 23–31&nbsp;km ja yksittäiset osuudet 4,5–9,2&nbsp;km. 
## Venlojen juoksun parhaat 1951–1977

## Venlojen viesti 1978–2025
Lippu on niiden suunnistajien kohdalla, joiden kotimaa on eri kuin seuran.
:Lähde: jukola.com

## Katso myös
*Jukolan viesti
*Tiomila
*Nuorten Jukola

## Lähteet
*Jukolan viestin kotisivut
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Jukolan viestin kotisivut
*YLE Elävä arkisto: Jukolan viesti 
*
*
Aarno Niini

**Aarno Maurits Niini** (vuoteen 1926 **Lind**; 13. tammikuuta 1905 Pori – 20. kesäkuuta 1972 Helsinki) oli suomalainen fyysikko. Niini työskenteli ammattikasvatushallituksen pääjohtajana sekä hoiti  fysiikan dosentuuria. Hän toimi Lehdon virkamieshallituksen ammattiministerinä kauppa- ja teollisuusministeriössä 18. joulukuuta 1963 – 12. syyskuuta 1964.

## Ura
Aarno Niini valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1929 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1937. Hän toimi assistenttina Helsingin yliopiston fysiikan laitoksella vuosina 1929–1937, fysiikan ja mekaniikan yliopettajana Tampereen teknillisessä opistossa vuosina 1937–1942, kauppa- ja teollisuusministeriön ammattikasvatusosaston päällikkönä vuosina 1942–1966 sekä ammattikasvatushallituksen pääjohtajana vuosina 1966–1968. Tämän ohella hän oli fysiikan dosentti Helsingin yliopistossa vuosina 1938–1956. 

## Geologiset tutkimukset
Aarno Niini tutki muun muassa geologiaa ja julkaisi oman teoriansa Maan ja Kuun synnystä 1950-luvulla kahdessa kirjassa.

Näissä teoksissa esitettyjen teorioiden mukaan Kuu olisi aikoinaan ollut Aurinkoa kiertävä asteroidi, joka noin 70 miljoonaa vuotta sitten joutui nykyiselle Maata kiertävälle radalleen. Tällöin se olisi kaksi kertaa joutunut niin lähelle Maata, että sen vetovoima olisi aiheuttanut valtavia luonnonmullistuksia. Ensin se olisi sivuuttanut Maan itä-länsisuunnassa neljän Maan säteen etäisyydeltä, jolloin sen vetovoima olisi saanut kallioperän venymään sitä kohti niin, että sivuamiskohtaan syntyi Euraasian poikki Alpeilta Himalajalle saakka ulottuva vuoristoketju. Toisella kerralla se olisi joutunut vain kahden Maan säteen päähän, jolloin se olisi irrottanut suuren määrän maa-ainesta nykyisen Tyynenmeren kohdalta, ja myös sen ympärillä maankuori olisi vyörynyt kohti asteroidia niin, että syntyivät tätä merta ympäröivät vuoristot kuten Kalliovuoret ja Andit.  Maasta irronneet ainekset olisivat osuneet Kuuhun saaden aikaan Kuun kraatterit. Vasta tämän jälkeen Kuu olisi asettunut nykyiselle vakaalle radalleen.

Niinin teoriat ovat nykyään vanhentuneita. Vielä 1970-luvun alussa niitä kuitenkin pidettiin mahdollisina, joskin todistamattomina, sillä mannerliikuntoteoria oli vielä kiistanalainen.

Aarno Niini sai professorin arvonimen vuonna 1959, Suomen Kulttuurirahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1965 sekä Jenny ja Antti Wihurin rahaston tunnustuspalkinnon vuonna 1968.

## Urheilija
Yleisurheilijana Niini edusti Porin Tarmoa. Hän saavutti 400 metrin juoksussa SM-hopeaa vuonna 1929. Hänen paras tuloksensa 400 metrillä oli 50,0&nbsp;s. Hän saavutti vuoden 1929 SM-viesteissä Porin Tarmon joukkueessa 4 × 800 metrin viestissä SM-pronssia.

## Suku
Aarno Niinin veljiä olivat teollisuustalouden professori Eino Niini ja fyysikko Risto Niini.

## Teokset
* Unohdettu koulu marssii (Otava 1950)
* Maapallon kasvot (WSOY 1961)
* Planeettapari Maa ja Kuu (WSOY 1963)
* 25 vuotta ammattikasvatusta (1964)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
M24 SWS

**M24 SWS** (lyhenne engl. sanoista *Sniper Weapon System* l. "tarkkuusammuntajärjestelmä") on armeija- ja viranomaiskäyttöön tehty versio Remington 700 -pulttilukkokivääristä.

M24 SWS on ollut tuotannossa vuodesta 1988 ja se oli Yhdysvaltain armeijan ja merijalkaväen tarkka-ampujien vakioase vuoteen 2011 asti, jolloin sitä alettiin korvata M2010 ESR:llä. Asetta on käytetty aktiivipalveluksessa muun muassa Persianlahden sodassa, Afganistanissa ja Irakin sodassa.

Remington toimittaa M24:t tehtaaltaan armeijakäyttöön aina mustalla viimeistelyllä, mutta käyttäjien käsissä ase saa maastoutusvaatimusten mukaan lopullisen värinsä – mikä on harvoin kokonaan musta.

## Tekniset tiedot
* **Käyttöönottovuosi:** 1988
* **Käytössä:** Yhdysvaltain armeija (maavoimat, merijalkaväki), Israelin armeija
* **Ampumatarvike:** 7,62 × 51 mm NATO (.308 Winchester)
* **Ampumaetäisyys:** n. 800 m
* **Lähtönopeus:** 853 m/s
* **Tähtäinjärjestelmä:** 10 x 42 Leupold Ultra M3A -kiikaritähtäin (Mil-Dot), varalla irrotettavat rautatähtäimet (Redfield Palma International)
* **[[Piippu]]:** viisirihlainen, yksi täysi kierre 284 mm (11,2 tuuman) matkalla, 416R ruostumatonta terästä, Remingtonin tyyppinimi 5-R
* **[[Tukki (asetekniikka)|Tukki]]:** HS Precision -komposiittitukki, kevlarin, hiili- ja lasikuidun yhdistelmä pituussäädettävällä perälevyllä
* **Teoreettinen tarkkuus ja hajonta:** 1 kulmaminuuttia (l. 1/60 astetta) M118-ampumatarvikkeilla, 0,75 kulmaminuuttia M118LR-ampumatarvikkeilla ja 0,25–0,50 kulmaminuuttia tarkkuusampumatarvikkeilla.

Aseen tehokas ampumaetäisyys on 800 metriä, mutta Yhdysvaltain armeija on vahvistanut ainakin yhden tapon 1250 metristä Irakissa. Laukauksen onnistumiseksi ampujan oli tähdättävä neljä metriä kohteen yläpuolelle. 

## Tulinopeuden hypoteesi
Teoreettinen tulinopeus ei ole merkityksellinen arvo kertalaukauksia ampuvassa aseessa, mutta M24:n laskennallinen ja hypoteettinen tulinopeus on noin 15 tähdättyä laukausta minuutissa. 

Hypoteesi:
*Aseen virittämiseen tarvittava lukon liike, tähtäys ja liipaisu voidaan suorittaa noin kahdessa sekunnissa. 
*Lippaan tyhjennyttyä makasiini lipastetaan uudelleen. Yhden patruunan lipastus kestää hieman alle kolme sekuntia. 
Täten: 
* Jos M24 on valmiiksi lipastettu ja ase on viritetty, ensimmäisestä laukauksesta laskettuna kolme lippaallista (15 patruunaa) kahdella uudelleenlatauksella voidaan ampua hieman alle yhden minuutin ajassa. 

## M24A2
Remington on kehittänyt myös parannellun version M24-kivääristä. A2-mallissa on irrotettava 10 patruunan lipas sekä sivulle ja aseen päälle asennetut Picatinny-kiskot (Remingtonin käyttämä tyyppinimi kiskosta on "MARS" l. *Modular Accessory Rail System*). A2:een on mahdollista kiinnittää myös äänenvaimennin ja vaihtotukki säädettävällä poskituella ja perälevyllä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Remingtonin M24 SWS -tuotesivu 
*Remingtonin M24A2 -tuotesivu 
*Mel's SniperCentral M24 SWS
*Modern Firearms
Honorius IV

**Honorius IV** (n. 1210 – 3. huhtikuuta 1287), syntymänimeltään **Giacomo Savelli**, toimi paavina 2. huhtikuuta 1285 – 3. huhtikuuta 1287.

Vaikutusvaltainen Savellin suku oli ennen häntä tuottanut jo kolme paavia: Benedictus II, Gregorius II ja hänen isosetänsä Honorius III.

Savelli opiskeli Pariisin yliopistossa. Hänestä tuli kardinaali ja upseeri paavin armeijaan. Savelli äänestettiin paaviksi yksimielisesti huhtikuun alussa 1285, 75-vuotiaana. Hän oli niin pahasti kihdin runtelema, että tarvitsi apuvälineitä kohottaakseen kätensä siunaukseen. Hän jatkoi edeltäjänsa aloittamaa Ranskan-myönteistä politiikkaa.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Martinus IV

**Martinus IV** (n. 1210–1285), alkuperäinen nimi: **Simon de Brie**, oli paavina 22. helmikuuta 1281 – 29. maaliskuuta 1285. Hän syntyi Ranskassa, sai siellä pappiskoulutuksen ja työskenteli Rouenissa ja Toursissa. De Briestä tuli Ranskan kansleri vuonna 1260 ja seuraavana vuonna kardinaali ja paavillinen legaatti Ranskassa.

Anjoun Kaarle I sekaantui paavin valintaan vangitsemalla kaksi italialaista kardinaalia, joiden poissa ollessa de Brie voitti äänestyksen helposti. Kiitokseksi Martinus nimitti Kaarlen Roomaan senaattoriksi. Hän myös julisti Bysantin keisarin Mikael VIII Palaiologoksen kirkonkiroukseen, koska tämä oli Kaarlen suunnitelmien tiellä. Neljännestä ristiretkestä alkaen Kaarle oli haaveillut valtakunnan laajentamisesta itään.

Vuonna 1282 Kaarle syrjäytettiin Sisiliassa, ja suojelijaa vaille jäänyt Martinus joutui pakenemaan Roomasta. Hän vietti loppuelämänsä Perugiassa.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Robert A. Carter

**Robert A. Carter** on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kotoisin keskilännestä ja asuu Richmondissa Virginiassa. Hänen tuotantonsa on monipuolista ja sitä on julkaistu laajalti maailmalla. Carter on kirjoittanut sekä fiktiivisistä aiheista että tositapahtumista, ja hän on erityisesti perehtynyt Lännen valloituksen historiaan.
Buffalo Bill Cody: The Man behind the Legend

**Buffalo Bill Cody: The Man Behind the Legend** on Buffalo Billin elämästä kertova kirja. Sen on kirjoittanut Robert A. Carter. Kirja on julkaistiin maaliskuussa 2002 eikä kirjaa ole suomennettu.

## Sisällysluettelo
#Preface.
#Acknowledgments.
#Introduction: "Where Council Fires Gleamed".
#The Cody (or Was It Coady?) Family Tree.
#"The Youngest Indian Slayer on the Plains".
#The Dark Side of "Manifest Destiny".
#"The Swift Phantom of the Desert".
#From Horse Thief to Cavalry Scout.
#Cody Takes a Shot at Domestic Life.
#Scouting with Sheridan.
#The Battle of Summit Springs.
#"Buffalo Bill, The King of Border Men".
#More Fame--and the Medal of Honor.
#Triumph--and Tragedy.
#"More Like Fiction than Reality".
#"The Vastly Enlarged and Reorganized Wild West".
#"Purely and Distinctively American".
#Crossing the "Big Water".
#The Last of the Indian Wars.
#"A Congress of Rough Riders".
#"On the Threshold of 1900".
#The Old Scout on "His Native Heath".
#"The Man Who Broke My Heart".
#Epilogue: The Legacy.
#Source Notes.
#Bibliography.
#Index.

## Lähteet
Davenport

**Davenport** on Yhdysvalloissa, Iowan osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Se on perustettu entiselle intiaanien asuttamalle alueelle. Vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan sen asukasmäärä oli 98 359.

## Historia
Intiaanipäällikkö Mustan Haukan () aikana valkoiset kävivät intiaanien kanssa useita kahakoita vuosina 1831–1832 ja lopulta päällikkö Kekouk kirjoitti nimensä asiakirjaan, jolla intiaanit luovuttivat 50 mailia leveän kaistaleen Mississippi-joen rantaviivaa Yellow Riveriltä aina Des Moines -joelle etelässä. Tämä asiakirja tunnetaan nimellä Black Hawk Purchase, ja sitä seurasi uudisasukkaiden muutto alueelle. Vuonna 1836 maaston tutkimukset oli saatu päätökseen ja alueen väestömäärä alkoi hiljalleen kohota.

Alueen nimeksi tuli kenraali George Davenportin mukaan Davenport. Osa uuden kaupungin kaduista sai intiaanikieliset nimet. Vuonna 1850 liikennöinti Mississippi-joella oli muuttunut sen verran turvalliseksi, että siirtolaisvirtojen määrä kasvoi huomattavasti. Useimmat varhaisista siirtolaisista olivat Amerikassa syntyneitä ja kotoisin Uudesta Englannista. 1850-luvulla alueelle muutti paljon myös saksalaista ja englantilaista alkuperää olevia uudisasukkaita. Kun Rock Island Railroad -yhtiö rakensia alueelle rautatien vuonna 1856, siirtolaisvirrat kasvoivat entisestäänkin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Manteigas

**Manteigas** on Portugalin kunta Guardan piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 122 neliökilometriä ja väkiluku 2&nbsp;951 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 24 asukasta neliökilometrillä.

Manteigasin pormestari on Flávio Miguel Tacanho Massano. Kunnan juhlapäivä on 4. maaliskuuta.

## Freguesiat
* Sameiro
* Santa Maria 
* São Pedro
* Vale de Amoreira

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kunnan internetsivut
Le Claire

**Le Claire** on kaupunki Scottin piirikunnassa, Iowassa, Yhdysvalloissa. Vuoden  väestönlaskennassa sen väkiluku oli 2 847.

## Historia
Seudulla, jossa LeClaire sijaitsee, asui alun perin sauk- ja fox-intiaaneja, ja LeClairen ja Princentonin välisellä alueella käytiin intiaanitaistelu vuonna 1804, jossa sauk ja fox -intiaanit kävivät sioux-heimon kimppuun, ja taistelun kuluessa noin 1000 intiaania sai surmansa. Vuonna 1829 LeClairen alueelle muutti kolme valkoista perhettä, ja vuonna 1832 intiaanit tekivät rauhansopimuksen, jossa he antoivat yläputousten alueelta maata Antoine LeClairelle, ja juuri tällä alueella sijaitsee nykyään LeClairen kaupunki. "Buffalo Bill" Cody liittyy tämän paikan historiaan, ja niinpä yksi kaupungin kaduista on nimeltään Cody. Vuosien 1830 ja 1850 -välillä kaupungin koko kasvoi, ja sinne tuli muun muassa hotelli, pumppulaitos, jokilaivojen huoltopiste, ja lukuisia jokiveneiden miehistön asuntoja, kuten myös saha, viljamylly ja tiilitehdas. Stone School rakennettiin vuonna 1866, ja kaupunki sai oman hautausmaan. Vuonna 1846 perustettiin Iowan osavaltio.

## Lähteet
Midge Ure

**Midge Ure** (s. 10. lokakuuta 1953), oikealta nimeltään **James Ure**, on skotlantilainen kitaristi ja laulaja. Suurimmassa suosiossa hän oli 80-luvun alkupuolella jolloin hän oli mm. yhtyeessä Ultravox. Hän sanoitti ja sävelsi yhdessä Bob Geldofin kanssa jättimenestyksen saavuttaneen hyväntekeväisyyshitin "*Do They Know It's Christmas?*". Ultravoxin hajottua hän jatkoi soolouraansa aina 90-luvulle asti. Ainoastaan "Breathe" oli kansainvälinen hittisingle, muuten menestys jäi varsin vaisuksi uran alkuvuosiin verrattuna.

Vuonna 2005 Ure järjesti Bob Geldofin kanssa Live 8 -hyväntekeväisyyskonsertit ja sai samana vuonna Brittiläisen imperiumin ritarikunnan OBE-arvonimen (*Officer of the Order of the British Empire*) työstään musiikin ja hyväntekeväisyyden parissa.

Ure on ollut naimisissa kahdesti. Ensimmäinen avioliitto oli näyttelijä-kirjailija Annabel Gilesin kanssa. Heillä on liitosta yksi tytär, Molly. Toinen avioliitto Sheridan Uren kanssa, josta heillä on kolme tytärtä, Kitty, Ruby ja Flossie.
Aguiar da Beira

**Aguiar da Beira** on kunta Guardan piirissä, Portugalissa. Sen pinta-ala on 206,8 km² ja väkiluku noin 5&nbsp;500.

Aguiar da Beiran nykyinen pormestari on Joaquim Bonifácio. Kunnan juhlapäivä on 10. helmikuuta. 

## Freguesiat
* Aguiar da Beira
* Carapito
* Cortiçada
* Coruche
* Dornelas
* Eirado
* Forninhos
* Gradiz
* Pena Verde
* Pinheiro
* Sequeiros
* Souto de Aguiar da Beira
* Valverde

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
OBE

**OBE** voi viitata seuraaviin asioihin

* OBE (*Officer of the Order of the British Empire*), Brittiläisen imperiumin ritarikunnan myöntämä arvonimi
* kehostapoistumiskokemus (engl. *out-of-body experience*, OBE)
Mike Tramp

**Mike Tramp** (s. 14. tammikuuta 1961) on Tanskassa syntynyt laulaja ja lauluntekijä. Hän on kuulunut White Lion -yhtyeeseen koko sen olemassaolon ajan, 1983–1991 ja uudestaan 1999 alkaen. Lisäksi Tramp on tehnyt viisi sooloalbumia, jotka ovat menestyneet kohtalaisen hyvin. Hän kuului myös Freak Of Nature -yhtyeeseen koko sen olemassaolon ajan vuosina 1991–1994.

## Diskografia
### White Lion
**[[Fight to Survive]]* (1985)
**[[Pride (albumi)|Pride]]* (1987)
**[[Big Game (albumi)|Big Game]]* (1989)
**[[Mane Attraction]]* (1991)
**[[The Best of White Lion]]* (1992, kokoelma)
**[[Remembering White Lion]]* (1999)
**[[Anthology 83–89]]* (2004, kokoelma)
**[[Rocking the USA]]* (2005, livealbumi)
**[[The Definitive Rock Collection]]* (2007, kokoelma)
**[[Return of the Pride]]* (2008)

### Freak Of Nature
**[[Freak Of Nature (albumi)|Freak Of Nature]]* (1993)
**[[Gathering Of Freaks]]* (1994)
**[[Outcasts]]* (1998)

### Soolotuotanto
**[[Capricorn]]* (1998)
**[[Recovering The Wasted Years]]* (2002)
**[[More To Life Than This]]* (2003)
**[[Rock And Roll Alive]]* (2003, livealbumi)
**[[Songs I Left Behind]]* (2004)

## Aiheesta muualla
* Mike Trampin viralliset sivut
Fontevraudin apottiluostari

**Abbaye de Fontevraud** on vuonna 1101 perustettu apottiluostari lähellä Saumurin kaupunkia olevassa Fontevraud-l'Abbayen kunnassa, Anjoun (nykyisin Maine-et-Loiren departementti) maakunnassa Ranskassa.

## Perustaminen
Luostarin perusti Robert Arbrisseläinen, reformatorinen kirkonmies jolla oli paavi Urbanus II:n tuki. Luostarin erikoisuus oli, että se vastaanotti, tosin toisistaan erillään pitäen, sekä miehiä että naisia. Luostarin ensimmäinen suojelija oli Montseraun herra, jonka linna sijaitsee aivan luostarin läheisyydessä.

Perustajan ajatukset, hän oli kuin feministi jo ennen sanan keksimistä, vetivät luostariin lukuisia naisia. Heistä eräs tunnetuimmista on Bretagnen herttuatar Ermengarde Anjoulainen, joka sai veljensä Anjoun kreivin ja Jerusalemin kuninkaan Fulk V:n tulemaan vierailulle ja siten saamaan moninaisia etuisuuksia luostarille.

Robert d'Arbrissel loi myös aiemmin kokemattoman säännöt luostarille. Niiden mukaan Robertin itsensä kuoltua, mikä tapahtui vuonna 1116, luostarin johtajana olisi oleva abbedissa, joka myös johtaisi miesluostarinkin osuutta. Luostarin ensimmäisenä abbedissana toimikin *Petronille de Chemillé*. Hänen seuraajansa oli *Isabelle d’Anjoun*, joka oli Henrik II Plantagenêt'n täti. Hän jälkeensä useat abbedissat olivat hyvin varakkaista ja vaikutusvaltaisista aristokraattiperheistä, heidän joukossaan oli jopa useita Bourbonin kuninkaallisen suvun jäseniä. Vallankumouksen myötä luostari lopetettiin ja sen viimeinen abbedissa kuoli köyhänä Pariisissa.

## Hautapaikka

Henrik II Plantagenêt, joka oli Foulque V:n seuraaja ja Englannin kuningas, teki luostarista kuninkaallisen luostarin ja samalla myös dynastiansa hautapaikan. Tämän tähden sekä hänet itsensä, että hänen puolisonsa Aliénor Akvitanialainen, heidän poikansa Rikhard I Leijonamieli, miniänsä Isabelle d'Angoulême (Juhana Maattoman puoliso), Johanna, Henrikin ja Aliénorin tytär sekä heidän lapsenlapsensa Toulousen kreivin ja Narbonnen herttua Raymond VII, ovat haudattuja luostariin. Aliénor Akvitanialainen vietti siellä myös elämänsä loppuvaiheet.

## Vankila
Vuosien 1894 ja 1963 välisenä aikana luostari toimi keskusvankilana, joka toimi Clairveux'n kanssa kovimpina pakkotyölaitoksina Ranskassa. Keskimäärin kaksi vankia kuoli joka viikko, joko itsemurhan tai teloituksen tai jonkin muun syyn tähden. Luostarin työpajoissa valmistettiin etenkin nappeja simpukankuorista. Vankila-aika ei kuitenkaan suuremmin muuttanut luostarin keskeisiä rakenteita.

Ranskalainen, toisen maailmansodan jälkeen teoksensa kirjoittanut, kirjailija Jean Genet kirjoitti osittain omaelämäkerrallisen kirjansa *Miracle de la rose* (suom. 'Ruusun ihme') omista kokemuksistaan noin 30-vuotiaana Fontevrauldin vankilassa.

## Nykypäivää
Luostari on toiminut jo yli 20 vuoden ajan merkittävänä kulttuurikeskuksena. Se on myös alueensa merkittävin matkailunähtävyys. Luostarissa on säilynyt erikoinen pyöreä keittiörakennelma, jonka muodostaa suuri keskussavupiippu liesineen sekä sen ympärille olevat pienemmät savipiiput liesineen.

## Aiheesta muualla

* Fontevraudin apottiluostari valokuvissa (runsaasti)
* Viralliset sivut 
* Catholic Encyclopedian artikkeli
Sátão

**Sátão** on Portugalin kunta Viseun piirissä Centron hallintoalueella. Sen pinta-ala on noin 202 neliökilometriä ja väkiluku 11&nbsp;265 (vuonna 2024). Kunnan väestötiheys on siten 56 asukasta neliökilometrillä.

Sátãon pormestari on Alexandre Vaz. Kunnan juhlapäivä on 20. elokuuta.

## Freguesiat
* Águas Boas e Forles
* Avelal
* Ferreira de Aves
* Mioma
* Rio de Moinhos
* Romãs, Decermilo e Vila Longa
* São Miguel de Vila Boa
* Sátão
* Silvã de Cima

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kunnan internetsivut
Luoteiskaukasialaiset kielet

**Luoteiskaukasialaiset kielet** on kielikunta, jonka kieliä puhutaan Kaukasuksen alueella. Niiden puhujia on erityisesti Venäjällä Adygeian, Kabardi-Balkarian ja Karatšai-Tšerkessian tasavalloissa, Abhasiassa, Turkissa sekä pieninä ryhminä ympäri Lähi-itää.

## Luokittelu
Luoteiskaukasialaisia kieliä on viisi, ja ne voidaan jakaa kolmeen ryhmään:

**Abhaasilais-abazalaiset kielet**

* abhaasi
* abaza

**Tšerkessiläiset kielet**

* adyge
* kabardi

**Ubyhilaiset kielet**

* ubyh

## Lähteet
Jini

**Jini** on Java-teknologia, jotka käytetään hajautettujen järjestelmien rakentamiseen. Teknologian avulla tietoverkossa olevat laitteet voidaan piilottaa standardin rajapinnan taakse. Tällöin ne voivat toimia yhteistyössä keskenään ja tarjota palveluita toisilleen.

Jini tähtää sellaiseen tulevaisuuteen, jossa nykyistä useammat laitteet ovat verkottuneita. Jini-ympäristön voisivat muodostaa esimerkiksi televisio, DVD-soitin ja kännykkä.

Jinin ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1999. Teknologian kehittäjänä toimii Sun Microsystems.

## Aiheesta muualla
* Jini-määritykset
* Sami Lankisen essee
Peter Selin

**Peter Selin** (s. 3. tammikuuta 1953) on suomalainen urheilutoimittaja, jonka ykköslaji on pyöräily. Hän selostaa Eurosportilla muun muassa Ranskan, Italian ja Espanjan ympäriajot sekä yksipäiväiset klassikkoajot. Selin on selostanut pyöräilyä Eurosportille vuodesta 1999 lähtien. Selinillä ei ole omaa kilpailu-urheilutaustaa, mutta hän toimii valmentajana ja neuvonantajana nuoremmille pyöräilijöille.

Selin antaa selostusten ohella tietoa reitin varrella olevista nähtävyyksistä ja alueen ruokalajeista. Hänen kanssaan selostamossa ovat olleet muun muassa Joona Laukka, Petri Viljanen ja hänen poikansa Christian Selin. Christian on polkenut aiemmin ammattilaisena belgialaisissa pyöräilytalleissa. Vuodesta 2003 lähtien isä ja poika ovat olleet Eurosportin pyöräilylähetysten selostajakaksikko. Selin on selostanut Eurosportille myös taito- ja pikaluistelua, maasto- ja ampumahiihtoa sekä koskimelontaa.

Selin on kasvattanut selostuksillaan maantiepyöräilyn seuraamisen suosiota Suomessa. Selin sai vuosien ansiokkaasta työstään tunnustuksen, kun hän oli ehdolla urheilujournalismi-palkinnon saajaksi Suomen urheilugaalassa 12. tammikuuta 2009. ”Kilpapyöräilyn asiantuntevat, monipuolisesti kiinnostavat ja viihdyttävät selostukset etenkin Ranskan ympäriajosta eli Le Tour de Francesta”, todettiin Selinin ehdokaskuvauksessa. Palkinnon voitti Ilta-Sanomien toimittaja Pekka Holopainen. Kolmas ehdokas oli Urheilulehden päätoimittaja Jukka Rönkä.
 
## Lähteet