open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Noah Nurmi

**Noah Kristian Nurmi** (s. 6. helmikuuta 2001 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelaa edustaa turkulaista Veikkausliiga-seura FC Interiä. Hän on pelipaikaltaan toppari, joka pystyy pelaamaan myös keskikentällä.

## Ura
Nurmi on Vantaan Jalkapalloseuran ja Käpylän Pallon kasvatti. Nurmi onnistui vakuuttamaan tanskalaiset Esbjerg fB:n nuorten joukkuetta vastaan pelatussa ottelussa ja sai vuonna 2018 kaksivuotisen pelaajasopimuksen Esbjergiin. Vuonna 2019 Nurmi ja Esbjerg solmivat jatkosopimuksen vuoteen 2022 saakka.

Nurmi debytoi Tanskan pääsarjassa Superliigassa heinäkuussa 2019 FC Midtjyllandia vastaan pelatussa ottelussa. Keväällä 2020 Nurmi siirtyi lainasopimuksella turkulaiseen FC Interiin. Hän pelasi ensimmäisen Veikkausliiga-ottelunsa 1. heinäkuuta Rovaniemen Palloseuraa vastaan. Hän pelasi kauden aikana 14 liigaottelua, joissa yhdeksän kertaa avauskokoonpanossa. Kaudelle 2021 Inter osti Nurmen itselleen.

## Lähteet
Kinahmi (Nilsiä)

**Kinahmi** on selänne Kuopiossa, Nilsiän keskustan länsipuolella, 4,5 kilometriä siitä ja se on eteläpohjoissuunnassa lähes 10 km pitkä, sen korkein luonnollinen kohta on 313,7 metriä merenpinnan yläpuolella, ja se on Suur-Kuopion korkein kohta ja Järvi-Suomen toiseksi korkein kohta, korkein on Rautavaaran Maaselänmäki, 318 metriä merenpinnan yläpuolella. Pääosa Kinahmin kallioselänteestä on kivilajiltaan kvartsiittia. Kinahmin länsilounaisosassa on Kinahmin kaivos. Pienempiä hylättyjä kaivoksia löytyy keskeltä länsirinnettä ja pohjoisosista. Länsirinteellä on Sibelco Nordic Oy (entinen Nilsiän Kvartsi Oy) kaivos ja välittömästi Kinahmintien länsipuolella rikastamo sekä kuivatus-, jatkojalostus- ja pakkaustoiminnot. 

Kinahmin päällä on kyläyhdistyksen tupa, kaivo, laavu korkeimmalla kohtaa ja kota pohjoisosissa ja sen takana vanhempi laavu. Kinahmin pohjoispää päätyy Pajujärventiehen ja sen itäpuolella sijaitsee Louhosareena. Kinahmin eteläpäässä on antennimasto, kantatie 75 (Kuopiontie) ja Halunan kylä. Kinahmille avattiin 26.9.1999 noin 12 km pitkä vaellusreitti opasviittoineen, Kinahmi-Konttimäki kylätoimikunnan ansiosta.

Talvisin länsirinteillä on harrastettu lautailua alas länsirinnettä ja päällä on kulkenut tai kulkee edelleen aikaisemmin moottorikelkkareitti.

Nykyään sähköpaimenella varustettuja sonniaitoja on kuusi-seitsemän esteenä jos kulkee reitin etelä-pohjoissuunnassa, kaikissa ei ole porttia vaan aidan joutuu alittamaan tai ylittämään muuten.

Kinahmin selänteen Pohjoispäähän kaavailtiin laskettelurinteitä 1987, rinteetkin kaadettiin puista auki, mutta siitä luovuttiin.

Tahko MTB, Suomen suurin maastopyöräilykilpailu, kulkee osan eteläisimmästä reitistään Kinahmin pohjoisessa osassa.

Kinahmin länsirinteeltä on Pekka Halonen maalannut taulunsa Talvimaisema Kinahmista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
S/S Navigator (1905)

**S/S Navigator** oli suomalainen rahtihöyrylaiva, jonka omisti Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö. Laiva oli 1920- ja 1930-luvuilla Suomen ja Etelä-Amerikan välisessä liikenteessä. Navigator upposi heinäkuun alussa 1935 Espanjan luoteisrannikon edustalla törmättyään yhteen englantilaisen *Mervyn*-laivan kanssa.

Navigator oli rakennettu 1905 Thornaby, Richardson, Duck & Co Ltdin telakalla South Stocktonissa liverpoolilaiselle Kyle Transport Co Ltd -varustamolle alun perin nimellä *S/S Kirkoswald*. Laivan vetoisuus oli 5&nbsp;500 kuollutpainotonnia, pituus 100,30 metriä, leveys 14,34 metriä ja syväys 7,14 metriä. Koneteho oli 1&nbsp;850 hevosvoimaa.

Vuonna 1912 laivan omistajaksi tuli santoslainen varustamo Cia Paulista de Madeiras ja laivan nimeksi vaihtui *S/S Conde Asdrubal*. Seuraavana vuonna laivan osti lontoolainen Knowles & Foster, joka myi sitten laivan 1913 helsinkiläiselle Aktiebolaget Navigator -varustamolle 25&nbsp;000 punnan hinnalla. Laivan nimeksi muutettiin *S/S Navigator* ja se oli ostohetkellä Suomen kauppalaivaston suurin alus. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914 laiva jäi Viipuriin. Vuonna 1915 sen omistajaksi vaihtui helsinkiläinen Ab Finland–Amerika Linjen Oy -varustamo.

Suomen sisällissodan loppuvaiheessa huhtikuussa 1918 Viipurista paenneet punaiset veivät laivan Pietariin, jossa se sai nimekseen *S/S Karl Liebknecht*. Tarton rauhansopimuksen solmimisen jälkeen laiva palautettiin syyskuussa 1922 alkuperäiselle omistajavarustamolle, jonka osake-enemmistön Suomen Höyrylaiva Osakeyhtiö oli hankkinut. Navigator korjattiin Hietalahden telakalla ja se asetettiin sitten Suomen Etelä-Amerikan linjan liikenteeseen.  

Navigator törmäsi 7. heinäkuuta 1935 englantilaiseen *Mervyn*-laivaan Espanjan luoteisrannikon edustalla ollessaan viljalastissa matkalla Argentiinan Rosariosta Tanskan Ålborgiin. Laiva upposi kun sitä oltiin hinaamassa pois törmäyspaikalta. Navigatorin 30 hengen miehistön pelasti ruotsalainen höyrylaiva *Ceylon* ja kuljetti heidät Antverpeniin. 

Laivan seuraajaksi Suomen Etelä-Amerikan Linjalla hankittiin marraskuussa 1935 vuonna 1921 rakennettu 8&nbsp;408 kuollutpainotonnin *S/S Towerdale*, entinen *S/S Bompata*. Se sai uudeksi nimekseen *[[S/S Navigator (1921)|S/S Navigator]]* ja se oli Suomen ja Etelä-Amerikan välisessä liikenteessä vuoteen 1956 saakka. Tämä laiva romutettiin 1959 Osakassa Japanissa.

## Lähteet
Louis-Sébastien Mercier

**Louis-Sébastien Mercier** (1740–1814) oli ranskalainen kirjailija. Hän joutui Pariisin paheita kuvaavasta teoksestaan *Tableau de Paris* (1781–1789) maanpakoon, josta hän palasi vasta Ranskan suuren vallankumouksen alkaessa.

Mercierin science fiction -romaani *[[L'An deux mille quatre cent quarante]]* on sijoitettu vuoteen 2440. Teoksesta tuli hyvin suosittu ja siitä otettiin 25 painosta.  Teos on yhteiskuntakritiikkiä oman aikansa Pariisista, jota romaanihenkilöt kuvaavat epäoikeudenmukaiseksi. Keskustelun jälkeen päähenkilö nukahtaa ja löytää itsensä tulevaisuuden Pariisista, jossa monet asiat ovat korjautuneet.

Mercier vastusti ranskalaisen teatterin klassismia ja moitti näytelmäkirjailijoita Jean Racinea ja Pierre Corneillea sillä perusteella, että he olivat ammentaneet näytelmiensä aiheet työhuoneestaan eivätkä “elämän avoimesta kirjasta”. Omia käsityksiään draamasta hän esitti tutkielmassa *Essai sur l’art dramatique* (1773). Mercier itse ei kuitenkaan menestynyt näytelmäkirjailijana eikä hänen näytelmistään tullut suosittuja. Hänen näytelmiään ovat esimerkiksi *Eugénie* (1767), *Les deux amis* (1770), *Le faux ami* (1772), *Le juge* (1774), *Le déserteur*, *L’indigent* (1782).

Ranskan suuren vallankumouksen aikana Mercier toimi kansalliskonventin ja kansalliskokouksen jäsenenä. Hän edusti maltillista suuntaa. Kansalliskonventin äänestyksessä hän vastusti Ludvig XVI:n kuolemantuomiota ja joutui sen vuoksi vankeuteen Robespierren terrorin aikana. Vapautumisensa jälkeen hänet valittiin viidensadan neuvostoon. Hän sai historian professorin viran, ja hänet valittiin Ranskan akatemian jäseneksi.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Jari Koponen, Ensimmäinen aikamatkaaja: Louis-Sébastien Mercier (1740-1815) teoksessa: Jari Koponen, *Mielikuvituksen mestarit : (13 unohdettua fantastia)*, Jyväskylä: Atena 2000 
* Riikka Forsström, Louis-Sebastian Mercier'n kaksi Pariisia: kaupunkitilan ideaalimallit Ranskan suuren vallankumouksen aattona. Teoksessa: *Tilan kokemisen kulttuurihistoriaa*, toim. Riitta Laitinen. Turku: k&h, Turun yliopisto, kulttuurihistoria 2004 
* Riikka Forsström, Visioita mahdollisista maailmoista : aika ja utopia L. S. Mercierin 1760-80 -lukujen tuotannossa. Lisensiaatintyö: Turun yliopisto, 1995

## Aiheesta muualla
Íñigo López de Mendoza

**Santillanan markiisi**, oikea nimi **Íñigo López de Mendoza**, (1398–1458) oli espanjalais-provencelainen runoilija, rikas ja ylhäissukuinen mies, myös taitava poliitikko, sotapäällikkö sekä tieteen ja taiteen suosija.

Lopez de Mendozan runot (canciones, dezires, amorosos, pastorelas, proverbios) saavuttivat aikalaisten ihastuksen. Niissä näkyy suurta Danten ja Petrarcan vaikutusta. Kuuluisimmat hänen teoksistaan ovat *Coronación de Mossén Jordi de Sant Jordi*, *Cornodicta de Ponza* (1435), *lnfierno de los enamorados*, *Diálogo de Bias contra fortuna* ja *Centiloquio*. Hänen 42 sonettiaan ovat ensimmäiset tätä runolajia espanjan kielellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mohammed Rafi

**Mohammed Rafi** (24. joulukuuta 1924 Kotla Sultan Singh – 31. heinäkuuta 1980 Bombay) oli intialainen laulaja. Häntä pidetään yhtenä parhaista playback-laulajista hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän voitti National Film Awards palkinnon ja kuusi Filmfare Awards -palkintoa.

## Palkinnot
* Bengal Film Journalists’ Association Awards
** 1957: Paras mieslaulaja – *[[Tumsa Nahin Dekha (vuoden 1957 elokuva)|Tumsa Nahin Dekha]]*
** 1965: Paras mieslaulaja – *[[Dosti]]*
** 1966: Paras mieslaulaja – *[[Arzoo (vuoden 1965 elokuva)|Arzoo]]*

* Filmfare Awards
** 1960: Paras mieslaulaja – ”Chaudhvin Ka Chand Ho” (*[[Chaudhvin Ka Chand]]*)
** 1961: Paras mieslaulaja – ”Teri Pyaari Pyaari Surat Ko” (*[[Sasural (vuoden 1961 elokuva)|Sasural]]*)
** 1964: Paras mieslaulaja – ”Chahunga Main Tujhe” (*[[Dosti]]*)
** 1966: Paras mieslaulaja – ”Baharo Phool Barsao” (*[[Suraj (vuoden 1966 elokuva)|Suraj]]*)
** 1968: Paras mieslaulaja – ”Dil Ke Jharoke Mein” (*[[Brahmachari (vuoden 1968 elokuva)|Brahmachari]]*)
** 1977: Paras mieslaulaja – ”Kya Hua Tera Wada” (*[[Hum Kisise Kum Naheen]]*)

* National Film Awards
** 1977: Paras mieslaulaja – ”Kya Hua Tera Wada” (*[[Hum Kisise Kum Naheen]]*)

* Muut palkinnot
** 1967: Padma Shri Intian valtiolta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
John Mungo-Park

**John Colin Mungo-Park**, s. **John Colin Park** (25. maaliskuuta 1918 – 27. kesäkuuta 1941) oli brittiläinen taistelulentäjä ja hävittäjä-ässä. Hän taisteli Natsi-Saksaa vastaan Toisessa maailmansodassa ja osallistui Dunkerquen taisteluun sekä  taisteluun Britanniasta. Lentuepäällikkö (Squadron Leader, tri A. Pricen teoksessa kapteeni) Mungo-Park toimi Britannian Kuninkaallisten ilmavoimien palveluksessa, vuodesta 1937 lukien. Hän saavutti Distinguished Flying Crossin, (lyh. DFC) ansiosoljella. Natsi-Saksan hävittäjäkoneiden ohella, Mungo-Park pudotti Natsi-Saksan pommikoneita: kuten Heinkel He 111, Junkers Ju 88 ja Junkers Ju 87.

Mungo-Park lensi ilmeisesti myös Fairey Swordfishillä, Britannian laivaston torpedopommittajalla. Pääasiallisesti Mungo-Parkin käyttämä sotilaskone oli kuitenkin Supermarine Spitfire. Hän kaatui lentäessään 74. hävittäjälaivueessa, Belgian yläpuolella, jolloin hän lensi Vb-alatyypillä. Silloin hänen esimiehenään ja laivueen päällikkönä toimi Adolph Malan. 

John Mungo-Parkin lopullinen voittosaalis oli: 11 tuhottua, 2 jaettua, ja 5 mahdollista pudotusta sekä 4 vaurioitettua viholliskonetta.

## Lähteet
*Price, Alfred: Spitfire Mk I/II -ässät 1939–41, Koala-Kustannus, 2002. Alkuteos englanniksi 1996. .
### Viitteet
Walter Karsten

**Walter Johan Karsten** (9. huhtikuuta 1868 Kuopio – 5. tammikuuta 1953 Helsinki) oli apteekkari, sai kollegiasessorin arvonimen vuonna 1920, kun se itsenäisessä Suomessa ensimmäisen kerran myönnettiin.

## Henkilöhistoria
Walter Karstenin vanhemmat olivat alikapteeni Theodor Karsten ja Sofia Wilhelmina Winter ja puoliso vuodesta 1898 Anna Elvina Juslén (k. 1939). Karsten tuli ylioppilaaksi  1889 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1893, proviisorin tutkinnon hän suoritti 1895. Hän opiskeli myös Berliinin yliopistossa 1901–1902 ja teki opintomatkoja ulkomaille. Karsten toimi apteekkarina Tammisaaressa 1896–1898 ja Helsingissä vuodesta 1898.  Hän tutki muun muassa farmasiaa ja apteekkilaitoksen historiaa Suomessa, julkaisten tutkimuksia ja alaa koskevia teoksia sekä suosituksia ja mietintöjä. Hänellä oli myös useita oman alansa asiantuntija- ja luottamustehtäviä.

## Julkaisuja
* *Apoteksväsendets i Finland: historik och författningar*, 1901
* *Betänkande i den farmaceutiska förbildningsfrågan samt förslag till införande af en subalter personal vid apoteken i Finland*, 1903
* *Finlands apotekare II*, 1909
* *Komiteamietintö Keisarilliselle Majesteetille rohdoskauppaa koskevan, 24 päivänä tammikuuta 1888 annetun Armollisen asetuksen tarkastamista varten asetettu komitea*, 1910, B. J. Bask, A. W. Forsberg, Walter Karsten, Arvid Krogerus, V. O. Sivén
* *Bidrag till Utredning af apoteksfrågan: 1, Tillkomsten af reglementet för apotekare af den 12 februari 1799 jämte afskrifter af samtliga i frågan tillkomna förslag, utlåtanden m.m*, 1912
* *Farmaceuternas pensionskassa i Finland 1865–1915*, 1916
* *Förslag till förordning om apoteken i Finland*, 1916 (käsikirjoitus)
* *De farmaceutiska korporationernas förslag till förordning angående apoteken i Finland jämte betänkande och motivering*, 1918
* *Farmaceutiska föreningen i Finland trettio år: 1887–1917 : enligt uppdrag af Farmaceutiska föreningen*, 1919
* *Katalog öfver Farmaceutiska biblioteket*, 1919
* *Medica toiminut 10 vuotta 1914–1924*, 1924
* *Suomen farmasian historiaa: Farmaseuttinen yhdistys 1887–1927*, 1927
* *Förslag till utlåtande om ett av en statskommitté utarbetat förslag till ett enhetligt apoteksreglemente, om vars avgivande medicinalstyrelsen i skrivelse av den 15 februari 1933 hos Finska läkaresällskapet anhållit*, 1933, Walter Karsten, Elis Lövegren, Elis Kuhlefelt
* *Farmacins historia i Finland*, 1933
* *Stads- och provincialapoteket i Åbo: apoteket vid salutorget 250 år (1689–1939): en skildring*, 1939

## Lähteet
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2020

**Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2020** kilpailtiin 22.–23. helmikuuta 2020 Porissa Porin urheilutalolla. Järjestävänä seurana toimi Puntti-Karhut.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
*
### Viitteet
Remu Raitanen

**Remu Emil Raitanen** (s. 21. elokuuta 1997 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Pienenä laitahyökkääjänä tai isona laitahyökkääjänä pelaavaa Raitanen on pelannut urallaan Suomen divisioonissa ja Yhdysvaltain yliopistosarjassa. Hän on edustanut myös Suomen miesten maajoukkuetta ja maan nuorisomaajoukkueita.

## Pelaajaura
### Seurajoukkueet

Torpan Poikien kasvatti Raitanen pelasi kasvattajaseurassaan B-poikien SM-sarjaa vuosina 2011–2013 ja A-poikien SM-sarjaa kaudella 2014–2015: jokaisella näistä kolmesta kaudesta ToPo saavutti ikäluokan SM-hopeaa. Raitanen pelasi myös HBA-Märskyssä miesten valtakunnallisia divisioonia: M1DB:tä kaudella 2014–2015 ja M1DA:ta kaudella 2015–2016.

Toukokuussa 2016 Raitanen teki suullisen sopimuksen Yhdysvaltain yliopistosarja NCAA:ssa pelanneen University of San Franciscon kanssa. Hän pelasi NCAA:ssa neljä kautta vuosina 2016–2020.

### Maajoukkue

Raitanen pelasi nuorisomaaotteluita alle 16-vuotiaiden, alle 18-vuotiaiden ja alle 20-vuotiaiden maaotteluissa. Hän kuului Suomen kokoopanoon alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2015 ja alle 20-vuotiaiden koti-EM-kilpailuissa vuonna 2016. Miesten haastajamaajoukkueessa hän pelasi vuoden 2019 universiadeissa.

Suomen miesten maajoukkueessa Raitanen debytoi maaotteluissa Viroa vastaan heinäkuussa 2020. Hän heitti ensimmäisessä miesten maaottelussaan 15 pistettä, mikä oli suurin debyyttiottelun pistelukema vuoden 2008 jälkeen.

## Yksityiselämä

Raitasen isä Jari Raitanen voitti koripallossa neljä Suomen mestarutta ja pelasi 72 miesten maaottelua.

## Lähteet
* Remu Raitanen Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot Suomen Koripalloliitto
* Remu Raitanen University of San Francisco Athletics 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Remu Raitanen Basketball Player Profile eurobasket.com
Tissiflashmob

**Tissiflashmob** on Sandra Marinsin ja Säde Vallarénin järjestämä mielenilmaus, joka järjestettiin ensimmäisen kerran kesäkuussa 2019 Helsingin Hietaniemen uimarannalla. Järjestävät kritisoivat sitä, että edeltävänä vuonna nainen oli poistettu uimarannalta, koska oli ollut ilman yläosaa. Tapahtuma liittyy kansainväliseen Free the Nipple -liikkeeseen, jossa vaaditaan naisille oikeutta yläosattomuuteen julkisilla paikoilla.

Tapahtuma on järjestettiin myös vuonna 2020, kahdeksassa eri kaupungissa sekä etänä. Tällä kertaa mielenilmauksen järjestäjänä toimii feministinen aktivistiryhmä Cult Cunth.

## Lähteet
Anatoli Fedjukin

**Anatoli Viktorovitš Fedjukin** (, 26. tammikuuta 1952 Voronež, Venäjän SFNT – 29. heinäkuuta 2020) oli Neuvostoliittoa edustanut käsipalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Fedjukin voitti Neuvostoliiton maajoukkueessa olympiakultaa Montréalissa 1976, olympiahopeaa Moskovassa 1980 ja maailmanmestaruuden vuonna 1982. Hän kuoli 68-vuotiaana 29. heinäkuuta 2020.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Sukevan tsasouna

**Sukevan tsasouna**, eli **Apostolien Pietarin ja Paavalin tsasouna** on Sonkajärven pohjoisosassa, Sukevan taajamassa sijaitseva ortodoksinen rukoushuone. Puisen tsasounan suunnitteli arkkitehti Ilmari Ahonen ja sen vihki 18. syyskuuta 1960 arkkipiispa Paavali. Ikonostaasin on maalannut Martha Neiglick-Platonoff.  

Vuosien 1939-1944 sotien seurauksena 70 prosenttia Suomen ortodokseista joutui jättämään aiemman kotipaikkansa Suomessa. Heille rakennettiin 13 kirkkoa ja 41 tai 42 rukoushuonetta vuosina 1950-1961. Ilmari Ahonen oli tunnetuimpia tämän jälleenrakennuskauden ortodoksisten rukoushuoneiden suunnittelijoita. Sukevan tsasouna on alkuperäisessä, jälleenrakennuskauden jälkeisessä asussaan. Sen vieressä sijaitsee ortodoksinen hautausmaa. 

Nykyään toimii ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Iisalmen ortodoksisen seurakunnan Sonkajärven alueen pyhäkkönä. Tsasounan temppelijuhlaa eli praasniekkaa vietetään 28.kesäkuuta.

Tsasounan pihalla on muistokivi Karjalaan jääneille vainajille.

## Lähteet
Lara (nimi)

**Lara** on naisen etunimi. Se on lyhentymä Laura-nimen venäläisistä vastineista *Lavra* ja Larissa.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Lara on joulukuuhun 2024 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 1&nbsp;010–1&nbsp;020 naisella. Heistä suurin osa on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla. Nimeä ei ole otettu almanakkaan, mutta Helsingin yliopiston almanakkatoimiston virallisessa kissojen nimipäiväkalenterissa Laran nimipäivä on 18.&nbsp;tammikuuta.

## Tunnettuja Laroja
* Lara Adrian (s. 1966), yhdysvaltalainen kirjailija
* Lara Arruabarrena (s. 1992), espanjalainen tennispelaaja
* Lara Flynn Boyle (s. 1970), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Lara Calleja (s. 1988), maltalainen kirjailija
* Lara Colturi (s. 2006), albanialainen alppihiihtäjä
* Lara Comi (s. 1983), italialainen poliitikko ja europarlamentaarikko
* Lara Cox (s. 1978), australialainen näyttelijä
* Lara Della Mea (s. 1999), italialainen alppihiihtäjä
* Lara Dickenmann (s. 1985), sveitsiläinen jalkapalloilija
* Lara Dutta (s. 1978), intialainen näyttelijä, malli ja Miss Universum -kilpailun voittaja
* Lara Fabian, alk. *Crokaert* (s. 1970), belgialais-italialainen laulaja
* Lara Gilchrist (s. 1982), kanadalainen näyttelijä
* Lara Gillespie (s. 2001), irlantilainen rata- ja maantiepyöräilijä
* Lara Gut-Behrami (s. 1991), sveitsiläinen alppihiihtäjä ja olympiamitalisti
* Lara Naki Gutmann (s. 2002), italialainen taitoluistelija
* Lara Magoni (s. 1969), italialainen alppihiihtäjä
* Lara Malsiner (s. 2000), italialainen mäkihyppääjä
* Lara Jean Marshall (s. 1988), englantilaissyntyinen australialainen näyttelijä
* Lara Marti (s. 1999), sveitsiläinen jalkapalloilija
* Lara Melda (s. 1993), turkkilainen pianisti
* Lara Molinari (s. 1970), italialainen sarjakuvapiirtäjä
* Lara Moon, brittiläinen televisio- ja elokuvakäsikirjoittaja
* Lara Peyrot (s. 1975), italialainen maastohiihtäjä
* Lara Pulver (s. 1980), englantilainen näyttelijä
* Lara van Ruijven (1992–2020), alankomaalainen kaukalopikaluistelija ja olympiamitalisti
* Lara Saulo (s. 1972), suomalainen yritysjohtaja
* Lara St. John (s. 1971), kanadalainen viulisti
* Lara Stalder (s. 1994), sveitsiläinen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti
* Lara Stock (s. 1992), kroatialais-saksalainen shakinpelaaja
* Lara Wolters (s. 1986), alankomaalainen poliitikko
* Lara Worthington (s. 1987), australialainen malli ja mediapersoona

## Kuvitteellisia Laroja
* Larissa ”Lara” Fjodorovna Antipova, hahmo *[[Tohtori Živago]]* -romaanissa ja siihen pohjautuvassa elokuvassa
* Lara Croft, päähenkilö *[[Tomb Raider]]* -videopeleissä ja -elokuvissa
* Lara Jean, Jenny Janin samannimisen nuortenkirjasarjan päähenkilö
* Lara Lor-Van, Jor-Elin vaimo ja Teräsmiehen äiti DC Comicsin sarjakuvissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Lara (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Joseph Dente

**Joseph Gottlieb Dente** (23. tammikuuta 1838 Tukholma – 24. toukokuuta 1905) oli ruotsalainen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari.

Dente sai varhaisimman musiikkikasvatuksen isältään ja suoritti sitten opintoja Tukholmassa sekä Brysselissä. Hänen opettajiaan olivat Hubert Léonard, Otto Daniel Winge, Johan Lindegren ja Franz Berwald. Dente pääsi jo 15-vuotiaana hoviorkesterin viulistiksi ja sai konserttimestarin paikan vuonna 1868. Hän toimi kuninkaallisen oopperan toisena kapellimestarina vuodesta 1872 ja pääkapellimestarina vuosina 1879–1885. Hän oli vuodesta 1870 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen. Vuosina 1882–1903 Dente opetti kontrapunktia, sävellystä ja orkestrointia Kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Hänen oppilaidensa joukossa olivat Helena Munktell, Lennart Lundberg, Ernst Ellberg, Wilhelm Peterson-Berger, Wilhelm Stenhammar, Gustaf Hägg, Otto Olsson, Ivar Widéen. 

Dente esiintyi konserttisolistina Skandinaviassa, Saksassa ja Ranskassa. Hän saavutti säveltäjänä suurimmat menestyksensä operetilla *I Marocko* (1866) ja neliosaisella sinfonialla d-mollissa (1887). Muihin teoksiin kuuluu kymmenen laulun kokoelma, jonka Dente sävelsi ystävälleen Pelle Janzonille. Laulujen sanat olivat kirjoittaneet Per Atterbom, Esaias Tegnér, Johan Olof Wallin, Johan Ludvig Runeberg ja Anna Maria Lenngren.

Dente pysyi naimattomana. Hän kärsi astmasta, joka saattoi joskus haitata hänen työtään kapellimestarina.

## Lähteet
Viljelykarkulainen

**Viljelykarkulainen** on yleisnimitys viljellylle kasvilajille, joka on levinnyt kasvatus- tai istutuspaikaltaan muualle, uudelle kasvupaikalle. Tilanteesta riippuen viljelykarkulaisella voidaan tarkoittaa joko uusille kasvupaikoille siirtyneitä kasviyksilöitä tai kasvilajia, jonka yksilöitä on villiytynyt uusille kasvupaikoille. Viljelykarkulaisista voidaan käyttää myös termejä *puutarhakarkulainen* tai *koristekasvikarkulainen* tarkasteltavan lajin taustasta riippuen.

Viljelykarkulainen on luonnossa usein vieraslaji, yleensä uustulokas, mutta myös luonnossa alkuperäisinä esiintyvät lajit voivat esiintyä viljelykarkulaisina. Tällaisia ovat esimerkiksi vuorijalava (*Ulmus glabra*) ja metsävaahtera (*Acer platanoides*), joita kumpaakin esiintyy Suomen luonnossa sekä alkuperäisenä että viljelykarkulaisena. Osasta viljelykarkulaisia saattaa kehittyä haitallisia vieraslajeja, kuten kaukasianjättiputki (*Heracleum mantegazzianum*) ja jättipalsami (*Impatiens glandulifera*), jotka kumpikin ovat Suomessa alun perin viljelykarkulaisia.

Viljelykarkulaiset voidaan jaotella vakiintuneisiin ja satunnaisiin viljelykarkulaisiin. Vakiintuneet viljelykarkulaiset pystyvät lisääntymään uusilla kasvupaikoillaan sekä potentiaalisesti myös levittäytymään eteenpäin uusille kasvupaikoille, kun taas satunnaiset viljelykarkulaiset eivät pysty luomaan lisääntyvää populaatiota uudelle kasvupaikalleen.

Viljelykarkulaiset eroavat viljelyjäänteistä siten, että viljelykarkulaiset ovat levinneet kasvatuspaikoiltaan uusille kasvupaikoille, kun taas viljelyjäänteet ovat jääneet kasvamaan ainakin suurin piirtein alkuperäiselle kasvatuspaikalleen aktiivisen kasvatus- ja hoitotoiminnan loppumisen jälkeen. Tarkka rajanveto viljelykarkulaisen ja viljelyjäänteen välille voi kuitenkin joskus olla hankalaa.

## Katso myös
* agriofyytti
* apofyytti

## Lähteet
Futtsu

**Futtsu** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Bōsōn niemimaalla Tokionlahden länsirannikolla prefektuurin lounaisosassa. Kaupunkiin kuuluu pitkänomainen, Tokionlahteen työntyvä Futsunniemi. Sisämaassa sen alue nousee Bōsōn kukkuloille. Futtsussa on 42&nbsp;668 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 205,53 neliökilometriä.

Osa Futtsunniemestä oli 1800-luvun alusta lähtien toiseen maailmansotaan saakka linnoituskäytössä. Sodan jälkeen sinne perustettiin Futtsun puisto virkistysalueineen. Kaupunkioikeudet Futtsu sai vuonna 1971, kun Futtsun maaseutukaupunkiin liitettiin Amahan ja Ōsawan maaseutukaupungit. Kaupungin pohjoisrannikon täyttömaalle on sijoittunut kone- ja elintarviketeollisuutta osana laajempaa Keiyōn teollisuusvyöhykettä. Etelärannikolla harjoitetaan *[[nori]]*-merilevän ja kurumakatkarapujen vesiviljelyä, sisämaassa tuotetaan riisiä, vihanneksia, hedelmiä, siitakesieniä ja maitoa.  

Futtsun nähtävyyksiä ovat Tokionlahden rannikon uimarannat, Mother bokujō -teemapuisto ja Nokogirivuori, jonne on rakennetty köysirata. Tokionlahden Kannon on 56 metriä korkea, bodhisattva Kannonia esittävä patsas. Osa kaupungin alueesta kuuluu Minami-Bōsōn puolikansallispuistoon. Futtsua palvelee JR Higashi-Nihonin Uchibō-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Kazusaminato Station.jpg|Kazusa-Minaton rautatieasema
Tiedosto:富津みなと公園 - panoramio (2).jpg|Näkymä Fujivuoren suuntaan Futtsusta
Tiedosto:Sea Fort No2 of Tokyo Bay 20200113 153728.jpg|Tokionlahden linnoitus nro. 2
Tiedosto:Nokogiriyama Ropeway 2013-08-07 (9464463616).jpg|Nokogirivuoren köysirata


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Adolf Fredrik Lindblad

**Adolf Fredrik Lindblad** (1. helmikuuta 1801 Skänninge – 23. elokuuta 1878 Linköping) oli ruotsalainen säveltäjä. 

Lindblad opiskeli Johann Christian Friedrich Hæffnerin johdolla Uppsalassa vuosina 1823–1824 sekä Carl Friedrich Zelterin, Ludwig Bergerin ja Johann Bernhard Logierin johdolla Berliinissä vuosina 1825–1827. Lindblad pääsi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi vuonna 1831 ja sai sen kultamitalin vuonna 1852. Hän opetti Tukholmassa pianonsoittoa ja sävellystä omassa musiikki-instituutissaan vuodesta 1827, kunnes myi sen opiskelijalleen Ivar Hallströmille vuonna 1861. Hallströmin ohella hänen oppilaisiinsa kuuluivat Gunnar Wennerberg, Ludvig Norman, kruununprinssi Oskar, prinsessa Eugénie ja prinssi Kustaa.  

Lindbladin läheinen ystävä oli säveltäjä Felix Mendelssohn. Hän oli läheisissä väleissä myös monien kirjailijoiden, kuten Per Atterbomin, Malla Silfverstolpen, Erik Gustaf Geijerin, Carl Jonas Love Almqvistin ja Fredrika Bremerin kanssa. Lindblad osallistui lukuisten yksityisten salonkien toimintaan ja työskenteli vuodesta 1840 lähtien ensisijaisesti salongeissa, joita itse isännöi. Suuri osa Lindbladin tuotannosta olikin yksityisiä ruotsalais- ja saksalaissalonkeja varten sävellettyä. Hänen tuotantoonsa kuuluu laulukokoelmia, jousikvartettoja, kaksi sinfoniaa ja sångspel *Frondörerna* (1835). Kruununprinssi Oskarin toiveesta sävelletty *Frondörerna* sai aluksi vaatimattoman vastaanoton, mutta saavutti suurempaa suosiota Jenny Lindin esiintyessä vuonna 1836 muokatun version pääroolissa.

Lindblad oli vuodesta 1828 naimisissa Sophie Kernellin kanssa. Pariskunta sai kolme lasta, joista yksi oli pianisti Lotten von Feilitzen.

## Lähteet
Viljo Orpana

**Viljo Johannes Orpana** (8. kesäkuuta 1923 Käkisalmi – 18. tammikuuta 2000 Tervo) oli kalankasvatukseen, kalatalouteen ja kalastusmatkailuun vaikuttanut yrittäjä, joka sai ensimmäisenä Suomessa kalatalousneuvoksen arvonimen, vuonna 1985. 

## Henkilöhistoria
Kalastuskoulun Orpana suoritti 1946, kalatalousteknikoksi hän valmistui 1962. Hän työskenteli E.V. Ålbergin palveluksessa 1945, Satakunnan Maanviljelysseurassa 1946–1952 ja Kymin Uittoyhdistyksessä 1952–1968. 1950-luvulla Orpana perehtyi kalanviljelyyn Yhdysvalloissa ja oli sitten perustamassa useita kalanviljelylaitoksia Keski-Suomeen ja Savoon. Orpana  perusti 1964 Rikhard Sotamaan kanssa Taimen -yhtiön ja toimi siinä vuoteen 1971 asti. Vuonna 1967 perustettua Savon Taimen -yhtiötä Orpana suunnitteli ja rakensi Mikko Jalkasen kanssa. Vuonna 1972 Orpana perusti Tervon Äyskoskelle vaimonsa kanssa kirjolohien tuotanto- ja jalostusyritys Nilakkalohi -yhtiön. Yritys sai valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon vuonna 1982. Tämän ja muiden yritystensä toiminnassa Orpana oli mukana eläkkeelle jäämiseensä saakka, vuoteen 1990. Yksi hänen muista hankkeistaan oli Tervoon perustettu Lohimaan kalastusmatkailukeskus. Orpana oli perustamassa myös Suomen Kalankasvattajaliittoa, jonka hallituksen jäsen hän oli 1964–1981, puheenjohtaja 1981–1989 ja sitten kunniapuheenjohtaja. Orpanan asiantuntemusta käytettiin myös alan eri työryhmissä. Orpana vihittiin Kuopion yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 1991, ensimmäisenä Suomessa kalatalouden alalta. Hänelle pystytettiin muistokivi Tervon Lohimaahan kesällä 2003. 

## Julkaisuja
* *Lohenkasvattajan opas: lohikalojen lammikkoviljely*, 1963, Erkki Halme, Viljo Orpana

## Lähteet
Kabara

**Kabara** on Timbuktun kaupunginosa sen eteläpuolella lähellä Nigerjokea. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan siellä oli 5&nbsp;200 asukasta.

Kabara on Timbuktun jokisatama. Sinne johtaa Nigerin haarasta kolmen kilometrin pituinen kanava, joka on perimätiedon mukaan kaivettu songhaivaltakunnan hallitsijan Sunni Alin aikana. Kabaraan tuotiin kauppatavaraa varsinkin etelän Djennéstä. Songhaivaltakunnan aikana siellä asuivat Timbuktun sotilasjohtaja ja tullipäällikkö.

Kabarasta johtaa Timbuktuun toinen ”Virtahepokanava”, jonka vettä käytetään karjan juottamiseen ja viljelmien kasteluun. Vuosina 2006–2007 uudistetuissa kanavissa on vettä vain osan aikaa vuodesta ja ne liettyvät nopeasti. Nykyään Timbuktun jokisatamana toimii etupäässä Nigerjoen varrella sijaitseva Korioumé.

## Lähteet
Taipalsaaren kirjasto

**Taipalsaaren kirjasto** on Taipalsaarella toimiva kunnankirjasto. Se palvelee erityisesti kunnan väestörikkaimmassa taajamassa Saimaanharjussa sijaitsevan kirjastorakennuksen ja verkkokirjaston välityksellä. Taipalsaaren kirjasto on osa Etelä-Karjalan seudullista Heili-kirjastokimppaa, jota kautta kirjaston asiakkaiden käytössä on huomattavasti yhden kunnan tarjontaa suurempi aineistovalikoima.

Taipalsaaren nykyinen kirjastotalo on vuodelta 2009. Kirjaston läheisyydestä löytyy esimerkiksi päiväkoti ja  Saimaanharjun koulu.

## Lähteet
Patastenmäki

**Patastenmäki** on kaupunginosa Riihimäellä. Kaupunginosa on kokonaisuudessaan omakotitaloaluetta. Asukasluku oli 712 vuonna 2015. Alueella on arkkitehtien Martti ja Marjatta Jaatisen suunnittelema, vuonna 1957 valmistunut Patastenmäen tiilikoulu.

Patastenmäen alue kuului alkujaan Hausjärven kauppalaan ja Erkylän kartanon maihin, mutta sinne alkoi jo 1800-luvun lopulla levitä asutusta Riihimäeltä. Asutuksen kasvua voimisti mäen kupeeseen perustettu turvepehkutehdas, minkä vuoksi aluetta kutsuttiin myös Sammaltehtaanmäeksi.

Riihimäen erkaantuessa Hausjärvestä itsenäiseksi kauppalaksi jäi Patastenmäen alue Hausjärven puolelle, mutta Riihimäen kauppala anoi jo vuonna 1924 alueen liittämistä Riihimäkeen. Anomus kaatui Hausjärven vastustukseen. Asia nostettiin uudelleen esille 1930-luvulla, jolloin Hausjärvi suhtautui asiaan myönteisesti. Sota kuitenkin keskeytti liitosprosessiin ja vasta kesällä 1945 Patastenmäki liitettiin valtioneuvoston päätöksellä osaksi Riihimäen kauppalaa. Vuonna 1949 alue asemakaavoitettiin kaupunginosaksi.

## Lähteet
Petsamo (Riihimäki)

**Petsamo** on kaupunginosa Riihimäellä. Alue on suurimmalta osin omakotitaloaluetta, mutta Ilomäen asuinalueella on myös kerrostaloja. Alueen asukasluku oli vuonna 2015 noin 1 057. Alueen palveluihin kuuluvat päiväkoti, lähikauppa, R-kioski sekä Lidl-myymälä.

Petsamoon raivattiin 1800-luvun alkupuolella Ryttylän kartanon alainen Sipusaaren torppa. Se toimi torppana 1820-luvun puoliväliin ja uudestaan 1864 lähtien. Nykyinen torpparakennus on 1860-luvulta.

Petsamon alue oli vielä 1930-luvulla rakentamaton. Kaupunginosa alueelle asemakaavoitettiin 1945. Sen kehitys nykyiseksi omakotitaloalueeksi alkoi sota-ajan jälkeisinä vuosina, ja alue onkin tyypillinen esimerkki sotien jälkeisen jälleenrakennusajan rakentamisesta. Ilomäen pientaloalue rakennettiin alueelle 1960-luvun lopulla. Riihimäen ensimmäinen keskustan ulkopuolinen kerrostaloalue rakennettiin Petsamoon, Sipusaaren alueelle.

## Lähteet
* Riihimäen rakennettu kulttuuriympäristö 2020 , *riihimaki.fi*

### Viitteet
Jiri Hänninen

**Jiri Hänninen** (s. 12. toukokuuta 1998) on Pattijoelta lähtöisin oleva suomalainen lentopalloilija, joka on edustanut viime vuodet Kokkolan Tiikereitä. Hänninen voitti kaudella 2019–2020 lentopallon Mestaruusliigan pistepörssin ja tehotilaston. Koronaviruksen vuoksi keskeytetyn kauden päätteeksi hänet valittiin myös lentopalloliigan tähdistökentälliseen.

Hänninen aloitti lentopallon kotikonnuillaan Raahessa RaLePan riveissä ja siirtyi 16-vuotiaana Rovaniemelle pelaamaan ykkössarjaa Napa-Kettuihin. Lentopallon Mestaruusliigassa Hänninen teki debyyttinsä Lentopalloseura Ettan riveissä 17-vuotiaana marraskuussa 2015.

## Saavutukset

* Mestaruusliigan pistepörssin ja tehotilaston voitto kaudella 2019–2020
* Mestaruusliigan tähdistökentässä kaudella 2019–2020

## Joukkueet

* 2014–2015 NaPa (1-sarja)
* 2015–2016 Napa (1-sarja) ja Etta (Mestaruusliiga)
* 2016–2018 Etta
* 2018– Tiikerit

## Lähteet
Herajoki

**Herajoki** on kylä ja kaupunginosa Riihimäellä. Alue sijaitsee valtatien 3 tuntumassa ja siellä sijaitsevat Würth Oy:n pääkonttori ja logistiikkakeskus sekä Valion tehdas. Alueen asukasluku oli vuonna 2015 noin 402. Alueella toimii myös Herajoen alakoulu.

Herajoen kylä on yksi Riihimäen kylistä, jotka mainitaan jo 1500-luvulta peräisin olevissa veroluetteloissa. Herajoella on vanhastaan sijainnut neljä taloa: Paakkola, Tupala, Laurila ja Parma eli Parmala. Laurila jaettiin 1750-luvulla Yli- ja Ali-Laurilaksi ja myös Tupala jaettiin kahtia 1700-luvulla. Paakkolan tila jaettiin vasta seurvaalla vuosisadalla, mutta vuodesta 1681 alkaen kestikievarina toiminut Parmala pysyi jakamattomana. Talo oli silloisen Hausjärven pitäjän vaurain verotalo 1720-luvulta 1800-luvun alkuun. Herajoen kylää vaurastutti myös sen sijainti Hämeenlinnasta Helsinkiin vievän talvitien varressa.

Herajoen alueelta tunnetaan myös runsaasti kivikautisia löytöjä. Alueen länsipuolella sijaitseva Penninmäki on Riihimäen ensimmäinen tunnettu kiinteä muinaisjäännös. Läheiseltä Silmäkenevalta, Laurilan tilan mailta löytyi helmikuussa 1928 kookas mäntypuinen muinaissuksi. Radiohiilimenetelmällä suksi on ajoitettu ajanlaskun vaihteeseen. Se kuuluu nykyään Riihimäen kaupunginmuseon esihistoriallisen huoneen näyttelyyn.

## Lähteet
Vanneahvenet

**Vanneahvenet** (*Heros*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu viisi lajia, joita tavataan Etelä-Amerikasta:

* *[[Heros efasciatus]]* Heckel, 1840 – Vanneahven (vannekirjoahven)
* *[[Heros liberifer]]* Staeck & Schindler, 2015
* *[[Heros notatus]]* (Jardine, 1843) – Täplävanneahven

* *[[Heros severus]]* Heckel, 1840 – Raitavanneahven
* *[[Heros spurius]]* Heckel, 1840

## Lähteet
Johann Heinrich Merck

**Johann Heinrich Merck** (1741–1791) oli saksalainen kirjailija ja kriitikko. Hän oli vuodesta 1768 sotaneuvos Darmstadtissa. Hän ampui itsensä taloudellisen häviön pelosta.

Merckin oma kaunokirjallinen tuotanto, josta mainittavin on romanssi *Pätus und Arria* (1775), oli merkitykseltään vähäisempi kuin hänen vaikutuksensa etevien aikalaistensa kirjalliseen tuotantoon. Varsinkin Goetheen hänen vaikutuksensa oli merkittävä. Kriitikkona Merck on kuvannut tasapuolisesti Sturm und Drang -kauden valo- ja varjopuolia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pippurivanneahven

**Pippurivanneahven** (*Heros spurius*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Laji voi kasvaa vähintään 6,2 senttimetrin mittaiseksi ja enintään 15 senttimetrin mittaiseksi. Se voi painaa korkeintaan 192,3 grammaa. *Heros spurius* -lajia tavataan Amazon-joen valuma-altaalta Boliviasta ja Brasiliasta.

## Lähteet
Ichihara

**Ichihara** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Bōsōn niemimaalla Tokionlahden länsirannikolla prefektuurin keskiosassa. Etelässä kaupungin alue ulottuu Yōrōjoen vartta pitkin Bōsōn kukkuloille. Ichiharassa on 274&nbsp;623 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 368,17 neliökilometriä. Pinta-alaltaan se on Chiban prefektuurin suurin kaupunki.

Nykyisen Ichiharan kaupungin alueella sijaitsivat muinoin Kazusan provinssin pääkaupunki (*[[kokufu]]*) ja provinssitemppeli. Edo-kaudella seutu oli Yōrōjokea sisämaahan johtaneen liikennereitin varrella. Se eli pitkään kalastuksesta ja maanviljelystä, mutta toisen maailmansodan jälkeen se kaupungistui voimakkaasti, kun Tokionlahden rannikon täyttömaalle rakennettiin suurimittakaavainen öljy- ja kemianteollisuuden kombinaatti ja muuta teollisuutta, kuten elektroniikkateollisuutta ja laivanrakennusta. Sisämaan ylänköalueille on rakennettu suuria lähiöitä. Kaupunkioikeudet Ichihara sai vuonna 1963, kun Ichiharan maaseutukaupunki liitettiin yhteen Anesakin, Goin, Sanwan ja Shizun maaseutukaupunkien kanssa. Kaupungin keskusta sijaitsee Goin alueella.

Ichiharan nähtävyyksiä ovat kaupungin eteläosien luonnonalueet, kuten Yōrōn laakso ja Yamakuran patojärvi, jonka rannalle on perustettu lasten teemapuisto. Ylänköalueille on rakennettu lukuisia golfkenttiä, joita sanotaan Ichiharassa olevan eniten Japanissa. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Kazusa Kokubun-jin ja Kazusa Kokubun-nijin temppelien jäänteet sekä Iigaoka Hachiman-gūn šintolainen pyhäkkö. Ichiharaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Uchibō-linja, Keisei-rautateiden Chihara-linja ja Kominato-rautatien Kominato-rautatielinja.

## Kuvia

Tiedosto:Kazusa-kokubunji hondou-2.jpg|Kazusa Kokubun-ji
Tiedosto:Goi , Chiba - panoramio (4).jpg|Goin lämpövoimala
Tiedosto:Kominato Railway Kiha 200 at Tsukizaki Station 20100403 2701.jpg|Tsukizakin rautatieasema
Tiedosto:梅ヶ瀬渓谷 - panoramio (18).jpg|Syksy Umegasen rotkossa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Roll FM

**Roll FM** on vantaalainen radiokanava, joka toimii määräaikaisilla FM-lähetysluvilla, nettiradiona ja on demand -muodossa. Kanavan kuuluvuusalue kattaa pääkaupunkiseudun. Roll FM:n perusti päätoimittaja Ari Rajala vuonna 2015 ja kanava on toiminut siitä lähtien. Roll FM:n studiot sijaitsevat Vantaan Myyrmäessä, Myyräncolon kulttuuritalossa.

Kanava on saanut suosiota erityisesti musiikinystävien keskuudessa, sillä kanavalla ei ole soittolistoja, vaan toimittajat valitsevat kaiken musiikin itse. Ohjelmanteossa on myös mukana musiikin ammattilaisia ja taustavaikuttajia, kuten 22-Pistepirkon Espe Haverinen ja Asko Keränen, valokuvaaja Risto Vuorimies ja tuottaja/journalisti Uuge Kojola.

Kanavan omistaa RollMedia Oy.

## Lähteet
* https://www.rollfm.fi/
* https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000005647954.html
* https://www.sipoonsanomat.fi/paikalliset/2983001
* https://www.vantaansanomat.fi/paikalliset/4448713

## Aiheesta muualla
* Viralliset verkkosivut
Nazi Boni

**Nazi Boni** (1912 Bouan, Dédougoun piiri – 16. toukokuuta 1969 Ouagadougou) oli burkinalainen poliitikko ja kirjailija.

Boni kävi alakoulun Ouagadougoussa ja opiskeli William Pontyn normaalikoulussa Senegalissa. Hän työskenteli opettajana Ouagadougoussa ja Norsunluurannikolla.

Toisen maailmansodan jälkeen Boni siirtyi politiikkaan. Hänet valittiin Ranskan Ylä-Voltan yleisneuvostoon ja Bobo-Dioulasson kaupunginvaltuustoon vuonna 1947 sekä Ylä-Voltan edustajaksi Ranskan kansalliskokoukseen vuosina 1948, 1951 ja 1956. Vuonna 1957 hänestä tuli Ylä-Voltan aluekokouksen puheenjohtaja.

Boni oli kansallisuudeltaan bwamu ja edusti politiikassa Ylä-Voltan länsiosan väestöä. Hän kuului siirtomaavallan tukemaan Union voltaïque -puolueeseen sekä perusti vuonna 1955 Mouvement populaire de l’évolution africaine ja vuonna 1959 Mouvement du regroupement voltaïque -puolueet. Boni vastusti Ylä-Voltan politiikkaa hallinnutta Rassemblement démocratique africain -puoluetta ja kannatti Malin liittovaltiota Ranskan Länsi-Afrikan hajottua.

Boni kärsi tappion vuoden 1959 vaaleissa ja joutui pakenemaan ulkomaille Maurice Yaméogon noustua valtaan. Hän asui Bamakossa, Pariisissa ja Dakarissa ja palasi Ylä-Voltaan vuoden 1966 vallankaappauksen jälkeen. Boni sai surmansa liikenneonnettomuudessa.

Boni on yksi burkinalaisen kirjallisuuden perustanlaskijoista. Hänen romaaninsa *Le Crépuscule des temps anciens* (1962) kuvaa bwamujen perinteistä elämää ja henkistä kulttuuria. Boni on kirjoittanut myös pitkän esseen *Histoire synthétique de l’Afrique résistante* (1971).

Bobo-Dioulassossa toimiva Nazi Bonin yliopisto on nimetty Bonin mukaan.

## Lähteet
Eve (nimi)

**Eve** on monissa kielissä käytetty naisen etunimi. Sitä voidaan pitää Eva-nimen rinnakkaismuotona tai Eveliinan lyhentymänä. Suomessa Eveä on käytetty myös Eevertin puhuttelumuotona.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Eve on joulukuuhun 2025 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 1&nbsp;060–1&nbsp;070 naisella. Evellä ei ole suomalaista, suomenruotsalaista eikä ortodoksista nimipäivää.

## Tunnettuja Evejä
* Eve Angel (s. 1983), unkarilainen pornonäyttelijä
* Eve Arden (1908–1990), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Eve Arnold (1912–2012), yhdysvaltalainen valokuvaaja
* Eve Babitz (1943–2021), yhdysvaltalainen kirjailija, esseisti ja taiteilija
* Eve Best (s. 1971), englantilainen näyttelijä
* Eve Brenner (s. 1941), ranskalainen oopperalaulaja
* Eve Bunting (1928–2023), pohjoisirlantilaissyntyinen yhdysvaltalainen kirjailija
* Ève Curie (1904–2007), ranskalainen kirjailija, Pierre ja Marie Curien tytär
* Eve Ensler (s. 1953), yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja feministi
* Eve Hewson (s. 1991), irlantilainen näyttelijä
* Eve Hietamies (s. 1964), suomalainen kirjailija ja toimittaja
* Eve Hotti, oik. Eveliina Hotti (s. 1994/1995), suomalainen näyttelijä ja laulaja
* Eve Jeffers (s. 1978), *Eve*, yhdysvaltalainen laulaja
* Eve Kivi (s. 1938), virolainen näyttelijä
* Eve Kopli, virolainen laulaja
* Eve Kulmala (s. 1998) suomalainen koomikko
* Eve Laurence (s. 1985), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
* Eve Littow, oik. Eveliina Littow (s. 1985), suomalainen runoilija
* Eve Meyer (1928–1977), yhdysvaltalainen malli, näyttelijä ja elokuvatuottaja
* Eve Myles (s. 1978), walesilainen näyttelijä
* Ève Périsset (s. 1994), ranskalainen jalkapalloilija
* Eve Queler (s. 1931), yhdysvaltalainen kapellimestari
* Eve Savander (s. 1998), suomalainen jääkiekkoilija
* Eve Kosofsky Sedgwick (s. 1950), yhdysvaltalainen kirjailja ja kirjallisuusteoreetikko
* Eve Sweet (s. 1995), romanialainen pornonäyttelijä
* Eve Torres (s. 1984), yhdysvaltalainen malli, näyttelijä ja showpainija
* Eve Valois (1963–2000), *Lolo Ferrari*, ranskalainen pornonäyttelijä
* Eve Väyrynen, suomalainen toimittaja ja radiojuontaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Eve (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Kinttulan kartano

**Kinttulan kartano** on Orimattilan Artjärven pitäjässä, linnuntietä noin 1,5 kilometriä Artjärven kirkosta etelälounaaseen, Pyhäjärven pohjoisrannan niemellä sijaitseva kartano. Kartanon empiretyylisen päärakennuksen suunnitteli arkkitehti A. F. Granstedt ja se rakennettiin vuosina 1837-1838.

Museovirasto on luokitellut kartanon ympäristöineen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetun kulttuuriympäristön kohteeksi (Kinttulan kartano).

## Historiaa
Kartanon perusti 1600-luvulla Arvid Forbus, jonka läänityksiin koko Artjärvi kuului. Forbus perusti seudulle myös Ratulan kartanon. Hänen tyttärensä ja ainoa lapsensa avioitui Axel Julius De la Gardien kanssa, ja molemmat kartanot siirtyivät näin miehen omaisuudeksi. Myöhemmin Kinttulan kartanon omistajasukuja ovat olleet Möllersvärdit, Ridderståhlet ja Dunckerit. Kansallisrunoilija Johan Ludvig Runeberg vieraili toisinaan Kinttulassa Dunckerien aikaan.

## Lähteet
Ilmari Ahonen

**Ilmari Ahonen** (11. huhtikuuta 1896 Helsinki – 16. helmikuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti ja professori. Hän suunnitteli 1950-luvulla ja 1960-luvun alussa useita ortodoksisia kirkkorakennuksia.

Ahonen valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1922. Hän toimi Turun kaupungin rakennustarkastajana 1926–1936 ja Helsingin kaupungin apulaisrakennustarkastajana 1936–1950. Hän toimi yksityisarkkitehtina jo 1920-luvun alkupuolella ja kokonaan toimistonsa johtamiseen hän keskittyi vuodesta 1950 lähtien.

## Suunnittelutöitä
* As. Oy Kellonsoittaja, Turku 1925, Erik Bryggmanin kanssa 
* Turun Seurahuone, Turku 1928, Erik Bryggmanin kanssa 
* Turun työväentalo, Turku 1939–1940
* Pokrovan seurakunnan kappeli, Tiilimäki 25, Helsinki 1953 
* Iisalmen profeetta Elian kirkko, Iisalmi 1957
* Asuinkerrostalo Jääkärinkatu 8, Helsinki 1958, Hilkka Särkijärven kanssa 
* Suonenjoen Kristuksen kirkastumisen kirkko, Suonenjoki 1957 (vihitty tsasounaksi 1958, kirkoksi 2007)
* Pyhän ylienkeli Mikaelin kirkko, Mikkeli 1958
* Kristuksen kirkastumisen kirkko, Kajaani 1959
* Lapinlahden kaikkien pyhien kirkko, Lapinlahti 1959 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 1987)
* Nurmeksen apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko, Nurmes 1959
* Savonlinnan ortodoksinen kirkko, Savonlinna 1959 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 2009)
* Siilinjärven suurmarttyyri Georgios Voittajan kirkko, Siilinjärvi 1959 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 1979)
* Maaningan Karjalan Valistajien kirkko. Maaninka 1960
* Pyhän esipaimen Nikolaoksen kirkko, Ivalo 1960 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 1996) 
* Pyhän Johannes Kastajan syntymän tsasouna, Vesanto 1960 
* Rautalammin pyhän Nikolaoksen kirkko, Rautalampi 1960
* Sukevan tsasouna, Sukeva 1960
* Valtimon Pyhän Kolminaisuuden kirkko, Valtimo, Nurmes 1960 (alun perin tsasouna, vihitty kirkoksi 2005)
* Apostolien Pietarin ja Paavalin kirkko, Tuusniemi 1961 
* Jumalanäidin kuolonuneen nukkumisen rukoushuone, Sonkajärvi 1961
* Pyhän Nikolauksen tsasouna, Salahmi 1961 
* Kemin ortodoksinen kirkko, Kemi 1962 
* Martinniemen ortodoksinen rukoushuone, Martinniemi, Oulu 1962 (poistui käytöstä 2016 ja purettiin 2019)
* Asuinkerrostalo Ruoholahdenkatu 4, Helsinki 1963 


Church of the Protection of the Theotokos in Helsinki 2.jpg|Pokrovan seurakunnan kappeli (1953).
Suonenjoen ortodoksinen kirkko - Kristuksen kirkastumisen kirkko - Herralantie 120 - Suonenjoki - 2.jpg|Suonenjoen ortodoksinen kirkko (alkujaan tsasouna, 1957).
Ylienkeli Mikaelin ortodoksinen kirkko 1.JPG|Mikkelin ortodoksinen kirkko (1958).
KajaaniOrthodoxChurch.jpg|Kajaanin ortodoksinen kirkko (1959).
Ilmari Ahonen - Lapinlahden Kaikkien pyhien kirkko - rukoushuone 1959, kirkko 1987, liekkikupoli 2009 - Pekka Halosentie 18 - Lapinlahden kk - Lapinlahti.jpg|Lapinlahden ortodoksinen kirkko (1959).
Nurmeksen ortodoksinen kirkko.jpg|Nurmeksen ortodoksinen kirkko (1959).


## Lähteet
Katarina Dalayman

**Katarina Dalayman** (s. 25. tammikuuta 1963 Tukholma) on ruotsalainen oopperalaulaja. Hän loi uransa aluksi dramaattisena sopraanona, mutta on sittemmin keskittynyt mezzosopraanorooleihin.

Dalayman opiskeli Tukholman oopperakorkeakoulussa ja debytoi vuonna 1992 Tukholman kuninkaallisessa oopperassa. Dalayman on erikoistunut Richard Wagnerin ja Richard Straussin teoksiin. Hän sai hovsångerska-arvonimen vuonna 2000. Litteris et Artibus -mitali hänelle myönnettiin vuonna 2004. Vuonna 2013 parhaan oopperalevytyksen Grammy-ehdokkaana oli *[[Nibelungin sormus]]* -levytys, jolla Dalayman lauloi.

Dalaymanin kanssa yhteistyötä tehneiden kapellimestareiden joukossa ovat olleet Riccardo Chailly, Colin Davis, James Levine, Wolfgang Sawallisch, Michael Tilson Thomas, Esa-Pekka Salonen, Antonio Pappano, Mark Elder ja Zubin Mehta.

## Lähteet