open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sulo Lehtinen

**Sulo Väinö Lehtinen** (23. syyskuuta 1890 Heinola – ? Neuvostoliitto) oli suomalainen jääkärivaravääpeli, työmies, kommunisti, poliisimurhaaja ja neuvostoloikkari.

## Sotilasura
Lehtisen vanhemmat olivat työmies Herman Lehtinen ja Ida Hardt. Hänet vihittiin avioliittoon vuonna 1924 Sanna Agneta Salosen kanssa.

Lehtinen, kansakoulun käynyt heinolalainen työmies, liittyi 10. joulukuuta 1915 vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antaneeseen jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan. Ensimmäisessä maailmansodassa hän otti osaa taisteluihin Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Rintamakomennuksensa jälkeen hänet siirrettiin 10. tammikuuta 1918 pataljoonan täydennysjoukkoon ja edelleen siviilitöihin.  

Lehtinen palasi Suomeen sisällissodan aikana 15. maaliskuuta 1918 astuen valkoisen armeijan palvelukseen aliupseeriksi ylennettynä. Hänet sijoitettiin 1. Jääkärirykmentin 3. Jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Sisällissodassa hän otti ryhmänjohtajana osaa taisteluihin Tampereella, Kämärällä ja Viipurissa. Hän haavoittui lievästi Tampereella 4. huhtikuuta 1918. 

Sisällissodan jälkeen Lehtinen palveli koulutusaliupseerina ja komppanianvääpelinä Suomen valkoisen kaartin eri komppanioissa, mistä hänet siirrettiin 3. toukokuuta 1919 Terijoen vartiopataljoonaan. Armeijasta hän erosi 18. lokakuuta 1919 ja liittyi suojeluskuntajärjestöön, missä hänet sijoitettiin Hausjärven suojeluskuntaan paikallispäälliköksi. Tehtävää hän hoiti 1. helmikuuta – 31. lokakuuta 1920 välisen ajan. 

## Myöhemmät vaiheet
Lehtinen toimi työmiehenä vuoteen 1930 saakka. Sinä aikana hän osallistui vasemmistolaiseen poliittiseen toimintaan, mistä hän sai hovioikeuden tuomion vuonna 1921. Vuonna 1930 Lehtinen toimi Suomen Puuteollisuustyöväenliiton osaston n:o 23 puheenjohtajana. Hän oli myös kommunistien käsiin päätyneen Heinolan työväenyhdistyksen sihteeri, kunnes Heinolan työväentalo suljettiin Lapuan liikkeen painostuksesta heinäkuussa 1930. Syksyllä viranomaiset jahtasivat tunnettuna kommunistina pidettyä Lehtistä. Kun poliisipartio yritti 4. syyskuuta 1930 vangita hänet appivanhempiensa talosta Heinolan Jyrängössä, hän ampui pakonsa yhteydessä pidätysryhmään kuuluneen konstaapeli Iivari Kokkosen. Tämän jälkeen Lehtinen pakeni Suomesta Neuvostoliittoon, jonne seurasivat myös hänen vaimonsa ja poikapuolensa. Lehtinen käytti Neuvostoliitossa myös salanimeä Jaakko Rajala ja toimi SKP:ssä. Hän vaikutti Kiestingissä ja toimi NKP:n piirikomitean ohjaajana. Suomeen kantautuneiden tietojen mukaan hän olisi palvellut myös puna-armeijassa. Hänet vangittiin vuonna 1936 Stalinin puhdistuksissa ja vietiin vankileirille Magadaniin, jossa hän tiettävästi kuoli.

## Lähteet
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

### Viitteet
Aune Mikkonen

**Aune Annikki Mikkonen** (19. huhtikuuta 1922 Oulu – 14. heinäkuuta 2002) oli suomalainen taidegraafikko.

Mikkosen vanhemmat olivat vahtimestari Matti Mikkonen ja Jenny Mikkonen, o.s. Pyykkö.

Mikkonen opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1946–1947, Suomen Taideakatemian koulussa hän sai 1948–1950 ja 1951–1952 koulutuksen sekä taidemaalariksi että taidegraafikoksi. Hän opiskeli Atelier Calevaert-Brunissa Pariisissa 1956 ja osallistui Tuulikki Pietilän grafiikan jatkokurssille 1957. Taidemaalarikoulutuksesta huolimatta hän piti itseään ennen kaikkea graafikkona, sillä värit eivät olleet hänen luontainen ilmaisukeinonsa. Hän pani töitään esille julkisesti ensimmäisen kerran 1952, mutta ensimmäisen yksityisnäyttelyn hän piti vasta 1960-luvun lopulla. Hän oli erityisesti luonnon havainnoitsija ja tulkitsija. Hän lahjoitti Ateneumin taidemuseolle vuonna 2001 yli 200 grafiikan lehteä ja 29 luonnoskirjaa. Mikkonen teki myös exlibriksiä.

Mikkoselle myönnettiin Pro Finlandia -mitali 1973.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Heikki Malme, Taidegraafikko Aune Mikkonen, Ateneumin taidemuseo, 2002 (näyttelyluettelo)

## Aiheesta muualla
*Aune Mikkonen Valtion taidemuseon kokoelmissa
Ferdinand IV (Kastilia)

**Ferdinand IV** Kutsuttu (esp. *El Emplazado*) (6. joulukuuta 1285 Sevilla – 7. syyskuuta 1312 Jaén, Andalusia, Kastilian kuningaskunta) oli Kastilian ja Leónin kuningas vuosina 1295–1312.

Ferdinand oli kuningas Sancho IV:n ja María de Molina "La Granden" (n. 1264–1321) vanhin poika. Hän peri vallan kymmenvuotiaana, ja alaikäisyyden ajan hänen äitinsä toimi sijaishallitsijana. Häntä auttoi myös Ávilan asukkaiden uskollisuus, jonne hän pakeni anarkian aikana, jota leimasivat Kastilian aateliston salaliitot ja kapinointi kruunua vastaan. Täysi-ikäiseksi tultuaan Ferdinand hylkäsi äitinsä ohjauksen, mutta osoittautui heikoksi kuninkaaksi. Hän onnistui kuitenkin joukkoineen saamaan Gibraltarin Granadan kuningaskunnan maureilta takaisin Kastilialle vuonna 1309.

Ferdinand IV kuoli 26-vuotiaana syyskuussa 1312 Jaénin kaupungissa kenenkään todistamatta hänen kuolemaansa. Hänen perijänsä oli yksivuotias prinssi Alfonso, joka seurasi isäänsä kuninkas Alfonso XI:nä. 

## Avioliitto ja perilliset
Ferdinand IV avioitui Valladolidissa 23. tammikuuta 1302 Portugalin prinsessa Constanzan (1290–1313) kanssa, joka oli kuningas Dinis I:n ja Isabel de Aragonan tytär.

Heille syntyivät lapset:

* Eleonor (1307–1359), avioitui (1) vuonna 1319 Aragonian kuningas Jaakko I:n kanssa, liittoa ei koskaan pantu täytäntöön eikä mitätöity; avioitui (2) vuonna 1329 Aragonian kuningas Alfonso IV:n kanssa, joka oli hänen ensimmäisen aviomiehensä veli. Murhattiin  Castrojerizissä veljenpoikansa Kastilian kuningas Pietari I Julman määräyksestä.
* Constanza (1308–1310), kuoli kaksivuotiaana. 
* Alfonso XI (1311–1350), isänsä seuraaja Kastilian ja Leonin valtaistuimella. Avioitui Portugalin prinsessa Marían kanssa. Kuoli mustan surman uhrina Gibraltarin viidennen piirityksen aikana. 

## Lähteet
Mimi Rogers

**Mimi Rogers**, synt. **Miriam Spickler** (s. 27. tammikuuta 1956 Coral Gables, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja pokerinpelaaja. Hän teki läpimurtonsa Hollywoodissa vuoden 1987 elokuvassa *Someone to Watch Over Me*.

## Elämäkerta
### Ura
Rogers on näytellyt lähinnä indie-elokuvissa, ja hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa *[[Ekstaasi (elokuva)|Ekstaasi]]* (1991), *[[Wedlock – kalmankihla]]* (1991) ja *Dark Horse* (1992). Hänen valtavirran elokuviinsa kuuluvat esimerkiksi *[[Austin Powers – kumma jätkä]]* vuodelta 1997 ja *[[Lost in Space – matkalla avaruuteen]]* vuodelta 1998. Rogers on lisäksi vieraillut useasti televisiosarjassa *[[Salaiset kansiot]]*, jossa hän esitti FBI-agentti Diana Fowleyta. Hän on myös esiintynyt pääroolissa televisiosarjassa *The Loop*. Tuoreimpia rooleja on muun muassa televisioelokuvassa *[[Jesse Stone: Stone Cold]]* (2005). Vuodesta 2003 alkaen Rogers on pelannut useissa pokeriturnauksissa.

2010- ja 2020-luvuilla Rogersin isoin rooli on ollut Amazon Prime Videon poliisisarjassa *[[Bosch (televisiosarja)|Bosch]]* (2014–2021) ja sen jatko-osassa ** (2022–).

### Yksityiselämä
Vuosina 1976–1980 Rogers oli naimisissa Jim Rogersin kanssa. Vuonna 1987 hän meni naimisiin näyttelijä Tom Cruisen kanssa ja esitteli tälle uskontonsa skientologian. He erosivat vuonna 1990. Vuodesta 2003 lähtien Rogers on ollut naimisissa tuottaja Chris Ciaffan kanssa, ja heillä on kaksi lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mimi Rogers IMDb:ssä
Yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailut 1982

Vuoden **[[1982]] [[yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailut]]** järjestettiin Kairossa, Egyptissä.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Mitalitaulukko
Vuorovaikutteinen demokratia

**Vuorovaikutteinen demokratia** on sähköisen demokratian malli, jossa äänestäjäkunta voi osallistua informaatioteknologian avulla. 

Vuorovaikutteinen demokratia sallisi äänestämisen yksittäisissä asioissa, joista voidaan helpommin päättää, hieman kuten sähköisissä kansalaisadresseissa.
Jokaisen äänestäjän voidaan ajatella olevan päätöksen tekevä tiedon käsittelijä koskien kutakin asiaa. Vuorovaikutteisen demokratian tuhannet tai miljoonat äänestäjät saattavat tehdä parempia päätöksiä kuin muutama sata kansanedustajaa, joiden elämänkokemus on kapeampi.

Vaalijärjestelmän turvallisuus on ratkaisevan tärkeätä mille tahansa demokratian muodolle, mutta informaatioteknologian käyttö lisää uusia petoksen mahdollisuuksia. Internetin pankkijärjestelmissä käytössä olevien kaltaisia järjestelmiä on ehdotettu varmistamaan vuorovaikutteisen demokratian turvallisuutta. Kuitenkin on myös huolia siitä, että henkilökohtaiset tiedot ja äänet ovat alttiita manipuloinnille.

Vuorovaikutteisen demokratian kannattajat uskovat, että informaatioteknologian käyttö on tärkeää äänestysten kustannusten kontrolloimiseksi. Kuitenkin järjestelmän reiluuden varmistamiseksi jokaiselle yhteiskunnassa pitää turvata helppo pääsy päätteille (matkapuhelimet tai tietokoneet). Tämä saattaa sisältää julkisen pääsyn kirjastojen myötä.

Kaikki demokratiat pohjautuvat lehdistönvapaudelle ja tämä on erityisesti totta vuorovaikutukselliselle demokratialle. Ilman median osallistumista ehdotusten ja äänestysten raportointiin järjestelmä ei luo tarpeeksi äänestäjäkunnan kiinnostusta ja osallistumista.

## Aiheesta muualla
*My Society web based democracy development
*Interactive Democracy
Katherine Neville

**Katherine Neville** (s. 4. huhtikuuta 1945 Saint Louis) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen romaaninsa *Musta kuningatar* (1988) on laaja teos, jonka tapahtumat sijoittuvat Ranskan vallankumouksen aikaan ja 1970-luvun alkuun. Kirjan henkilöt etsivät Kaarle Suuren shakkilautaa, joka sisältää erään arvoituksen ja sen ratkaisun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Eija Elo: Kolahtaneita kirjoja: Musta kuningatar. Aikakone 6.6.2000.
*
Chott

**Chott**, ääntämys ranskan kielen mukaan, tarkoittaa Saharassa olevaa järveä, joka on kuiva kesällä, mutta vetinen talvella. Suurin näistä on 5000–7000 km2 laajuinen Chott el Djerid Tunisiassa.
Peter Beere

**Peter Beere** (s. 1951) on brittiläinen nuortenkirjailija. Häneltä on suomennettu fantasiaromaani *Tuomion miekka* (1993).
Peter Goldreich

**Peter Goldreich** (s. 14. heinäkuuta 1939) on yhdysvaltalainen astrofyysikko. Hän voitti vuonna 1993 Royal Astronomical Societyn kultamitalin ja vuonna 2007 Shaw-palkinnon. 

Cornellin yliopistosta valmistunut Goldreich on työskennellyt pitkään Kalifornian teknologian instituutissa (Caltech) vuodesta 1966. Vuodesta 2003 hänellä on ollut professuuri myös Princetonin yliopistossa. 

Goldreich sai valinnan Kansalliseen tiedeakatemiaan vuonna 1972 sekä Yhdysvaltain taiteiden ja tieteiden akatemiaan 1973. Hän on myös Royal Societyn ulkomaalaisjäsen.

Shaw-palkinnon perusteluissa mainitaan, että Goldreichiä pidetään yleisesti yhtenä modernin tähtitieteen vaikutusvaltaisimmista ja ihailluimmista teoreetikoista. Hönen tutkimuskohtteensa ovat olleet monipuolisia. Niihin kuuluvat rataresonanssien vaikutukset aurinkokunnassa, planeettojen renkaissa ja aurinkokunnan ulkopuolisissa planeetoissa; kiekkogalaksien spiraalirakenteen alkuperä; pulsarien sähködynamiikka; astrofysikaalisen turbulenssin luonne ja Ion rooli Jupiter-planeetalta tulevien matalataajuisten radiopurkausten lähteenä.

## Lähteet
David Mitchell (kirjailija)

**David Mitchell** (s. 12. tammikuuta 1969) on englantilainen kirjailija. Hän oli Booker-palkintoehdokas romaaneistaan *[[number9dream]]* ja *[[Pilvikartasto]]*. Mitchell on valmistunut Kentin yliopistosta ja työskennellyt opettajana Japanissa.

*Pilvikartasto* (2004) on voittanut useita kirjallisuuspalkintoja, muun muassa British Book Awards -palkinnon. Romaanin pohjalta julkaistiin samanniminen elokuva vuonna 2012.

*[[Luukellot]]* sai parhaan romaanin World Fantasy -palkinnon vuonna 2015.

## Teokset

* *Ghostwritten* (1999)
* *number9dream* (2001)
* *Pilvikartasto* (*Cloud Atlas,* 2004. Suom. Vesa Suominen 2008)
* *Black Swan Green* (2006. Suom. Tarja Lipponen 2008)
* *Jacob de Zoetin tuhat syksyä (The Thousand Autumns of Jacob de Zoet, *2010. Suom. Tuukka Toppari & Erkki Värrälä, 2014.)
* *Luukellot* (*The Bone Clocks*, 2014. Suom. Einari Aaltonen 2017.)
* *Slade House* (2015)
* *Utopia Avenue* (2020. Suom. Einari Aaltonen 2022.)

## Lähteet
Brian Francis Slattery

**Brian Francis Slattery** on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hänen esikoisromaaninsa *Avaruusblues* (2007) on New Yorkiin sijoittuva kertomus, joka sisältää aineksia pulp-kirjallisuudesta ja supersankaritarinoista.

## Suomennettu teos

* 

## Palkinnot
* Philip K. Dick -palkinto 2012

## Aiheesta muualla

* Kotisivut. 
* Macmillan-kustantamon esittely.
NHL-kausi 1991–1992

**Kausi 1991-1992** oli National Hockey Leaguen historian 75. kausi. Sarjaan kuului 22 joukkuetta, joista jokainen pelasi runkosarjassa 80 ottelua. Stanley Cupin voitti Pittsburgh Penguins, joka saavutti historian toisen mestaruutensa. Loppuottelussa Penguins voitti Chicago Blackhawksin otteluvoitoin 4-0.

## Pistepörssi

## Palkinnot

### All-Star joukkue
P. R. Morrison

**P. R. Morrison** on brittiläinen lasten- ja nuortenkirjailija. Hän on syntynyt Orkneysaarilla Skotlannissa mutta asuu nykyisin Lontoossa. Häneltä on suomennettu esikoisromaani *Tuulenkesyttäjä* (2006) sekä päähenkilön tarinaa jatkava *Aaltomatkaaja* (2007). 

## Suomennokset
**[[Tuulenkesyttäjä]]* (The Wind Tamer); suomentanut Jorma-Veikko Sappinen. WSOY, 2006 
**[[Aaltomatkaaja]]* (The Wave Traveller); suomentanut Jorma-Veikko Sappinen. WSOY, 2008 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Run Run Shaw

**Run Run Shaw** CBE (, alun perin 邵仁楞; ; 23. marraskuuta 1907 – 7. tammikuuta 2014) oli hongkongilainen liikemies, elokuvatuottaja, mediamoguli ja hyväntekijä. 

Run Run Shaw perusti veljensä Run Me Shawin kanssa Shaw Brothers Studion, joka on tuottanut useita kuuluisia elokuvia. Hänelle myönnettiin vuonna 2007 Hongkongin elokuvapalkintotilaisuudessa palkinto elämäntyöstä. Lisäksi hän sai vuonna 1998 Suuren Bauhinia-mitalin. Shaw loi Shaw-palkinnon (”idän Nobel”), jota on jaettu vuodesta 2004 lähtien merkittäville tieteilijöille tähtitieteen, lääketieteen ja matematiikan aloilla.

Asteroidi 2899 Runrun Shaw on nimetty hänen mukaansa.

## Lähteet
Thomas Gold

**Thomas Gold** (22. toukokuuta 1920 – 22. kesäkuuta 2004) oli itävaltalaissyntyinen astrofyysikko ja kosmologi. Hän työskenteli pitkään Cornellin yliopistossa Yhdysvalloissa.

Pysyvän tilan teorian kehittäjiin kuuluneelle Goldille myönnettiin Royal Astronomical Societyn kultamitali vuonna 1985.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Shiing-Shen Chern

**Shiing-Shen Chern** (; 26. lokakuuta 1911 – 3. joulukuuta 2004) oli kiinalainen matemaatikko. Hän kuului 1900-luvun differentiaaligeometrian tunnetuimpiin hahmoihin.

Chern työskenteli uransa aikana pitkään niin Kiinassa kuin Yhdysvalloissakin, ja hänellä oli myös Yhdysvaltain kansalaisuus. Hän oli Kalifornian yliopiston matemaattisten tieteiden tutkimusinstituutin perustaja ja ensimmäinen johtaja. Hän sai Kansallisen tiedemitalin (USA), Wolfin matematiikan palkinnon, Lobatševski-mitalin ja Shaw-palkinnon. 

## Ura

Chern syntyi Xiushuin piirikunnassa, nykyisessä Jiaxingissa Zhejiangin maakunnassa, mutta muutti vuonna 1922 Tianjiniin, jossa hän pääsi vuonna 1926 opiskelemaan Nankain yliopistoon. Valmistuttuaan vuonna 1930 hän täydensi vuosina 1931–1934 opintojaan Tsinghua-yliopistossa, jossa hän työskenteli kurssiassistenttina matematiikan laitoksena ja opiskeli projektiivista differentiaaligeometriaa Sun Guangyuanin ohjauksessa. Hän julkaisi ensimmäisen tutkimuksensa vuonna 1932 ja valmistui vuonna 1934 maisteriksi. Samana vuonna hänelle myönnettiin stipendit Yhdysvaltoihin  Princetoniin ja Harvardiin, mutta hän jatkoi opintojaan Saksassa Hampurin yliopistossa Wilhelm Blaschken ohjauksessa. Hän kirjoitti saksankielisen väitöskirjansa *Eine Invariantentheorie der Dreigewebe aus <math>r</math>-dimensionalen Mannigfaltigkeiten im <math>R_2r</math>* ja valmistui tohtoriksi () vuonna 1936. Tämän jälkeen hän työskenteli geometrian parissa Pariisin Sorbonnessa Élie Cartanin ohjauksessa.

Kesällä 1937 Chern nimitettiin matematiikan professoriksi Tsinghua-yliopistossa; saman vuonna syttynyt toinen Kiinan–Japanin sota kuitenkin pakotti Tsinghuan ja monet muut yliopistot siirtymään lännemmäs Kunmingiin. Vuonna 1943 Chern muutti Yhdysvaltoihin ja rupesi työskentelemään Princetonissa Institute for Advanced Study -instituutissa (IAS) sekä *[[Annals of Mathematics]]* -lehden toimittajana. Vuosina 1943–1964 Chern kutsuttiin IAS:ään useita kertoja. 

Chern palasi Kiinaan vuonna 1945 ja oli mukana perustamassa Academia Sinican matematiikan instituuttia, joka siirtyi myöhemmin Nanjingiin, Kiinan tasavallan silloiseen pääkaupunkiin. Kiinan sisällissodan jatkuessa hän palasi Princetonin yliopistoon professoriksi. Vuonna 1949 hänestä tehtiin matematiikan professori Chicagon yliopistossa.

Vuonna 1960 Chern siirtyi Kalifornian yliopistoon Berkeleyhin, jossa hän toimi professorina vuoteen 1979 asti, jolloin hänestä tuli emeritusprofessori. Hän sai vuonna 1961 Yhdysvaltain kansalaisuuden. 

Kiinan ja Yhdysvaltain suhteiden ruvettua paranemaan vuoden 1972 Shanghain julkilausuman myötä Yhdysvaltain kansalaiset saivat jälleen käydä Kiinassa. Kiinan johtajat Mao Zedong, Deng Xiaoping ja Jiang Zeming ihailivat ja kunnioittivat Cherniä suuresti. Useat kiinalaiset tiedemiehet olivat joutuneet tapetuiksi kulttuurivallankumouksessa. Chern muutti pysyvästi Tianjiniin vuonna 1999. 

Chern kuoli Tianjinissa 93-vuotiaana. Hänen mukaansa on nimetty asteroidi 29552 Chern.

## Lähteet
Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö

**Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö** on suomalaisten jääkärien Berliinissä vuonna 1915 julkaisema
sotilaskäsikirja. Kirja jaettiin jääkäreille vuoden 1916 alussa.

Kirjan koko on A6 ja siinä on 109 sivua. Esilehdellä lukee kirjan nimi muodossa *Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö - kouluutus*(sic.)* - suomennos*. Tekijän nimeä, julkaisijaa tai alkuteoksen nimeä siihen ei ole merkitty. Tämä on olosuhteiden kannalta ymmärrettävää: sotilaskäsikirjan ei haluttu johdattavan käyttäjien eli jääkärien tai heidän täsmällisten taustavoimiensa jäljille. Kannet ovat mustat. Kirjan sisältö on jaettu 249:ään numeroituun kohtaan.

Heikki Nurmio (1933) mainitsee, että ohjesäännön kääntäminen oli tulevan *[[Suomalainen Sotilaskäsikirja|Suomalaisen sotilaskäsikirjan]]* alkutyö. Edelleen hän kuvaa, että ohjesääntöä varten oli kehitettävä suomalaisia komentosanoja. "Miltä tuntui esimerkiksi 'Seitzengewehr - plantz auf!'-komennon rinnalla 'Pistimet - kiinni!' Vasta käytännössä ne saivat kaikunsa." Nurmion mainitsema esimerkki on kohdasta *Otteet* / *Pistimen kiinnitys ja tuppeenvienti*, ohje n:o 43.

## Kirjan sisältö
* Johdatus
* I. Komppania
** A. Sulettu järjestys
*** 1. Yksityisopetus
*** 2. Komppania
** B. Avoin järjestys
*** 1. Ampujan yksityisopetus
*** 2. Ruotu ja ryhmä
*** 3. Joukkue
*** 4. Komppania
* II. Pataljoona
* III. Rykmentti

## Lähteet
* Saksan jalkaväen harjoitusohjesääntö: kouluutus: suomennos. Berliini 1915
*
*
### Viitteet
Jamie Green

**Jamie Green** (s. 14. kesäkuuta 1982 Leicester, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen autourheilija. Kaudella 2002 hän ajoi Britannian Formula Renault'ssa ja vuonna 2003 Britannian Formula 3:ssa. Vuonna 2004 Green kilpaili Formula 3:n Eurosarjassa ja voitti seitsemän kilpailua ja mestaruuden. Nykyään Green ajaa DTM-sarjassa, jossa hän kilpaili vuosina 2005-2012 Mercedes-Benzillä ja vuodesta 2013 eteenpäin Audilla.

Green palkittiin vuonna 2002 McLaren Autosport BRDC Award -palkinnolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jamie Greenin viralliset kotisivut
Helen Duncan

**Helen Duncan** (25. marraskuuta 1897 – 6. joulukuuta 1956) oli skottilainen meedio ja toiseksi viimeinen Isossa-Britanniassa noituudesta vuoden 1735 Witchcraft Actin mukaan vankeuteen tuomittu.

## Elämäkerta

Duncan syntyi Callanderissa Stirlingissä. Hän oli naimisissa sodassa haavoittuneen veteraanin kanssa ja kuuden lapsen äiti ja työskenteli valkaisutehtaassa.

Duncan saavutti mainetta meediona, joka auttoi ottamaan yhteyttä kuolleisiin läheisiin vaipumalla transsiin ja erittämällä suustaan ektoplasmaa, jonka avulla henget saattoivat puhua elävien kanssa. Hän antoi useita näytöksiä ympäri Britanniaa ja keräsi runsaan joukon kannattajia.

London Spiritual Alliance tutki Duncanin tapausta ja 1931 ja julisti hänet huijariksi. Vuonna 1933 Edinburghin seriffi tuomitsi hänet kymmenen punnan sakkoihin ja kuukauden vankeuteen huijauksesta.

Sodan aikana Duncan asui Portsmouthissa. Vuonna 1941 hän väitti kuolleen merimiehen haamun ilmestyneen hänelle ja ilmoittaneen laivansa HMS Barhamin juuri uponneen. Taistelulaivan menetys pidettiin salaisuutena kolme kuukauden ajan saksalaisten hämäämiseksi.

Duncanin paljastukset herättivät viranomaisten huomion ja poliisi keskeytti 19. tammikuuta 1944 hänen istuntonsa ja pidätti hänet ja kolme yleisöstä. Duncan tuomittiin Witchcraft Actin perusteella yhdeksän kuukauden vankeuteen ja häntä pidettiin Hollowayn vankilassa Lontoossa. Yleisesti uskotaan että tuomiolla pyrittiin estämään Duncania paljastamasta sotasalaisuuksia, kuten tulevaa Normandian maihinnousua. Tuomion taustalla on katsottu olevan laivaston tiedustelupalvelun ja MI5:n.

Duncan vapautui vankilasta 22. syyskuuta 1944 ja jatkoi toimiaan. Hänet pidätettiin vielä kerran marraskuussa 1956, vähän ennen kuolemaansa.

Helen Duncanista on myöhemmin tullut eräänlainen kuuluisuus, jolle on omistettu kolmisenkymmentätuhatta websivustoa ja hänen kannattajansa ja jälkeläisensä ovat kampanjoineet ja vaatineet kumoamaan hänen tuomionsa ja puhdistamaan hänen maineensa.

Vastoin yleistä uskomusta Helen Duncan ei ollut viimeinen Britanniassa noituudesta tuomittu, vaan vielä syyskuussa 1944 72-vuotias Jane York tuomittiin viiden punnan uhkasakkoon seitsemästä yrityksestä kommunikoida kuolleiden henkien kanssa.

## Lähteet
* Scotland’s Last Witch, BBC
* 007's creator 'was in plot to frame witch', Guardian

## Aiheesta muualla
* Kuva Duncanista erittämässä "ektoplasmaa" (rajatieto.com)
Karhuvaari

**Kivisyömmi Karhula** (; tunnetaan useimmiten nimellä **Karhuvaari**, *Grandpa Beagle*) on Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä hahmo, Karhukoplan isoisä. Hän on yksi Roope Ankan vanhimmista vihollisista. Kivisyömmi Karhula tapasi Roopen Mississippillä, kun tämä oli vasta saapunut Amerikkaan. Myöhemmin hän toisinaan johtaa Karhukoplaa näiden yrittäessä ryöstää Roopen rahasäiliön. Hahmo on esiintynyt runsaimmin italialaisten piirtäjien tekemissä Roope-setä-tarinoissa.

Hahmon loi sarjakuvapiirtäjä Carl Barks. Roopen nuoruudessaan kohtaama Kivisyömmi Karhula esiintyi ensi kerran vuonna 1957 Barksin tarinassa ’Suuri jokilaivakilpailu’ (tunnetaan myös nimellä ’Mississipin Kultataala’; ), sarjan nykyhetkessä elävä Karhuvaari puolestaan tarinassa ’Rahalähde’ (tunnetaan myös nimellä ’Karhukoplan tempaus ’; ) vuonna 1958. Piirtäjä Don Rosa tulkitsi nämä kaksi samaksi hahmoksi, jota hän käytti sarjakuvateoksessaan *[[Roope Ankan elämä ja teot]]*.

## Ulkonäkö

Nuorempana Kivisyömmi on ollut tukevahko, ruskeaviiksinen ja -partainen väkivahva nuorimies, joka poltteli ahkeraan piippua. Nykyään vartalo on roimasti hintelämpi ja parta vitivalkoinen ja pitkä. Piippu on yhä säilynyt.

## Nykypäivänä

Kivisyömmi alkaa olla jo vanha muttei suinkaan väsynyt. Hän ja hänen kolme pojanpoikaansa yrittävät yleensä ryöstää Roope Ankan rahoja hänen rahasäiliöstään. Toisinaan ryöstöpuuhiin kutsutaan koko Karhulan suuri suku. Roopen rahasäiliö ei ole ainoa ryöstökohde, vaan ryöstöjä suunnitellaan myös muualle ympäri kaupunkia.

Koplan pojat kutsuvat Kivisyömmiä yleensä "vaariksi" tai "karhuvaariksi".

## Lähteet
Apple Mighty Mouse

**Apple Mighty Mouse** on moninäppäiminen USB tai Bluetooth-hiiri. Apple julkaisi hiiren 2. elokuuta 2005. Laitteen julkaisu oli merkittävä asia myös siksi, että ennen julkaisua Apple oli myynyt vain yksinäppäimisiä hiiriä. Laitteen seuraaja on Magic Mouse.

## Ulkonäkö ja toiminta

Mighty Mouse on valmistettu valkoisesta muovista ja sen ulkokuoreen on kaiverrettu Applen logo. Hiiressä on neljä painiketta: vasen- ja oikea painike, napsautettava rullauspallo sekä sivuilla olevat "puristettavat" painikkeet.

Mac OS X on ainoa käyttöjärjestelmä joka tukee täysin laitetta. Muiden käyttöjärjestelmien kanssa laitteen toiminta on rajoitettua, ja se toimii vain perushiirenä.

Laitteen käyttämän tekniikan takia se ei erota samanaikaista oikean- ja vasemman painikkeen painallusta. Sen seurauksena joidenkin ohjelmien, kuten suunnitteluohjelmien ja pelien käyttö voi hankaloitua.

## Tekniset ominaisuudet

* Kosketusherkkä ulkokuori
* 360 astetta pyörivä rullauspallo
* Puristettavat sivupainikkeet
* Optinen seuranta USB-versiossa ja laserseuranta langattomassa versiossa
* Toiminnot vaihdettavissa halutuksi jokaiselle painikkeelle erikseen

## Laitteen myyntiversiot

* 2. elokuuta 2005 Apple julkaisi Mighty Mousen. Jälleenmyyntihintana 49$.
* 25. heinäkuuta 2006 laitteen langaton versio julkaistiin. Laite käyttää Bluetooth 2.0 tekniikkaa. Ulkonäkö pysyi lähes samana. Jälleenmyyntihintana oli 69$.

## Aiheesta muualla

* Applen Mighty Mouse -sivusto
Patrick Huisman

**Patrick Huisman** (s. 23. elokuuta 1966) on alankomaalainen autourheilija. Hän on ajanut urallaan monessa eri sarjassa ja kilpailutapahtumassa. Huisman on kilpa-autoilija Duncan Huismanin isoveli.

Huisman voitti vuonna 1991 Hollannin Touring Car -mestaruuden, ja hänet valittiin vuonna 1992 Porsche Carrera Cupin vuoden tulokkaaksi. Hän ajoi 1992 myös Nürburgringin 24 tunnin ajossa luokkavoittoon. Hän on osallistunut eri vuosina myös Span 24 tunnin ajoon, Sebringin 12 tunnin ajoon, Daytonan 24 tunnin ajoon ja Le Mansin 24 tunnin ajoon. Huisman on ajanut monet kaudet Porsche Supercupissa aina vuoteen 2011 asti. Hän on ajanut jonkin verran myös DTM-sarjaa.

## Porsche Supercup -tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Patrick Huismanin viralliset kotisivut
Tiina Raevaara

**Tiina Raevaara** (s. 5. maaliskuuta 1979 Kerava) on suomalainen kirjailija, filosofian tohtori ja entinen tutkija.

Vuonna 2006 Raevaara voitti Martti Joenpolven novellikilpailun. Hänen esikoisromaaninsa *[[Eräänä päivänä tyhjä taivas]]* ilmestyi vuonna 2008. Toinen teos, novellikokoelma *[[En tunne sinua vierelläni]]* (2010) voitti Runeberg-palkinnon vuonna 2011.

## Elämä ja ura
Raevaara valmistui ylioppilaaksi Keravan lukiosta vuonna 1998. Hän opiskeli biologiaa ja valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2001. Vuonna 2005 hän väitteli Helsingin yliopistossa filosofian tohtoriksi perinnöllisyystieteen alaan kuuluvalla väitöskirjalla. Vapaaksi kirjoittajaksi hän jäi vuonna 2007. Kertomansa mukaan Raevaara suunnitteli jatkavansa tutkijana, mutta kaunokirjallisuuden kirjoittaminen vei aina vain enemmän aikaa ja monimutkaistuvat yliopiston työyhteisön käytännöt ja esimerkiksi apurahatutkijoiden eriarvoinen kohtelu ajoivat häntä jättäytymään vapaaksi kirjoittajaksi.

Raevaara voitti vuonna 2006 Martti Joenpolven novellikilpailun. Hänen esikoisromaaninsa *[[Eräänä päivänä tyhjä taivas]]* ilmestyi vuonna 2008 ja novellikokoelma *[[En tunne sinua vierelläni]]* vuonna 2010. Novellikokoelmallaan hän voitti vuoden 2011 Runeberg-kirjallisuuspalkinnon. Vuonna 2011 ilmestyi Raevaaran tietokirja *Koiraksi ihmiselle* koiran historiasta ja evoluutiosta ja vuonna 2012 romaani *[[Hukkajoki (romaani)|Hukkajoki]]*. Perhesurmia käsittelevä romaani *Laukaisu* ilmestyi tammikuussa 2014. Vuonna 2015 Raevaaralta ilmestyi romaani *Yö ei saa tulla*, jonka innoittajana on toiminut E. T. A. Hoffmannin novelli *Nukuttaja*. Sen jatko-osia ovat romaanit *Korppinaiset* (2016) ja *Veri joka suonissasi virtaa* (2017). 

Raevaara on kirjoittanut tiedeartikkeleita muun muassa *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomiin]],* *[[Tiede (lehti)|Tiede]]*-lehteen ja *[[Long Play (verkkojulkaisu)|Long Play]]* -verkkojulkaisuun. Hän pitää *Tarinoita tieteestä* -blogia *[[Suomen Kuvalehti|Suomen Kuvalehden]]* internetsivuilla. Raevaara oli Skepsis&nbsp;ry:n varapuheenjohtaja vuosina 2015–2017. Vuonna 2015 hän sai tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon "ajankohtaisesta ja asiantuntevasta tiedonjulkistamisesta eri medioissa".

Vuosina 2018–2020 Raevaara oli työelämäprofessori Turun yliopistossa. Hän sai vuonna 2021 Suomalaisen Tiedeakatemian myöntämän Pro Scientia -palkinnon, joka myönnetään merkittävästä tieteen aseman edistämisestä yhteiskunnassa.

Raevaara on sanoittanut kappaleen ”Kriittinen massa” metalliyhtye Stam1nan vuoden 2021 albumille *[[Novus Ordo Mundi (albumi)|Novus Ordo Mundi]]*.

## Yksityiselämä
Raevaara asuu synnyinkaupungissaan Keravalla ja hänellä on kaksi lasta. 

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tarinoita tieteestä Tiina Raevaaran blogi Suomen Kuvalehdessä
* Alaston kirjailija
* Tiina Raevaara Prosak-proosaklubilla Kirjastokaista-video
* Tiina Raevaaran väitöskirja
* J. O. Hiltunen: Tiina Raevaara - Painajaisunia ja maagisia luontokuvia. Vetus Et Nova 21.8.2012.
Woo Hee-young

**Hee Young Woo** (*Mr Woo*) (s. 13. marraskuuta 1963 Soulissa) on entinen eteläkorealainen jalkapalloilija.

Woo huomasi nuorena poikkeuksellisen lahjakkuutensa jalkapallossa. Woo harjoitteli paljon ja vielä hieman sen lisäksi, hän otti mallia muun muassa Diego Maradonasta. Ahkeran harjoittelun tuloksena hän voitti kansainvälisen taitokilpailun Koreassa ja päätti haluavansa ammattilaisjalkapalloilijaksi. Muutaman harjoitteluvuosien jälkeen Woo oli valmis näyttämään taitonsa koko maailmalle. Ammattilaisuransa Woo pelasi Saksan Bundesliigassa Stuttgart Kickersissä. Pallonkäsittelytaitojaan hioessa Woon tavoitteena oli tulla *Maailman parhaaksi jalkapalloviihdyttäjäksi*

Hee Young Woo rikkoi Guinnessin päälläpomputtelu ennätyksen 1989 
pomputtelemalla palloa viiden tunnin, kuuden minuutin ja kolmenkymmenen sekunnin ajan (5h 6min 30 sek)

Saksassa ollessaan Woo pääsi Saksan liigan finaaliin ja sen jälkeen palasi Koreaan.
Woo lämmitteli yleisöä Soulin kesäolympialaisissa vuonna 1988. 
1990 maailmanmestaruuskisojen aikana Woo esiintyi Pelén 50-vuotisjuhlissa.
Hieman myöhemmin Woo muutti Havaijille ja aloitti valmentamaan samalla esiintymällä lukuisissa näytöksissä Las Vegasissa.
Jälleen vuonna 1994 hän esiintyi yleisölle jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa ja Havaijilla lukemattomissa Outrigger-hotelliyhtymän näytöksissä suurille yleisömassoille.

Jälleen vuonna 2002 Woo esiintyi jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuissa Etelä-Koreassa. 
2002 vuoden maailmanmestaruuskilpailuiden lähettiläänä Woo mainosti kilpailuja esityksissään.

Woo päätti esitellä taitojaan myös Britteinsaarilla, Niken televisiomainoksissa, 
erillisissä tilaisuuksissa ympäri brittejä sekä jalkapallo-otteluissa. Niken 'Stickman' mainoksen ilmestyessä Brasilialainen jalkapallotähti Ronaldinho oli niin vakuuttunut Woon taidoista, että hän jopa pyysi Woota signeeraamaan jalkapallonsa. Tämä on brassitähden mukaan ainoa kerta kun hän on ikinä pyytänyt nimikirjoitusta.
Woo sai runsain määrin mahtavaa palautetta ihailijoiltaan Englannissa ja on vihdoin ympäri maailmaa tunnettu *Maailman parhaana jalkapalloviihdyttäjänä*.

## Muuta

* Freestyle jalkapallo

## Lähteet

*Woo Soccer Virallinen Mr Woon virallinen nettisivu 
*Mr Woon fanisivusto 
*Blue star mobile - Mr Woo 
* Nuts - Silky Football skills
Matkijavälskäri

**Matkijavälskäri** (*Acanthurus pyroferus*) on meriakvaarioissakin pidetty koralliriuttojen kala.

## Ulkonäkö ja koko
Nuoret yksilöt muistuttavat keltaherttuakalaa (*Centropyge flavissimus*): sitruunankeltainen yleisväri, lemmikinsininen rengas silmän ympärillä. Aikuistuessaan kala muuttaa täysin väritystään: pohjaväristä tulee suklaanruskea, evistä harmaansävyiset. Kiduskannen takana on oranssi läikkä. Kala voi kasvaa 25&nbsp;cm pitkäksi. Aikuisen yksilön pyrstö on lyyranmuotoinen ja sen reuna on vaaleankeltainen.

## Alkuperä
Matkijavälskäri on kotoisin indopasifiselta merialueelta: sen levinneisyysalue ulottuu Seychelleiltä Marquesas- ja Tuamotusaarille, Japanin eteläosista Isolle Valliriutalle.

## Käyttäytyminen
Matkijavälskäreitä pidetään vähemmän aggressiivisina kuin muita saman suvun kaloja kuten tulivälskäriä. Aikuisina myös matkijavälskärit ärhentelevät lajitovereilleen ja muille saman näköisille kaloille, varsinkin, jos ne ovat jo ehtineet asettua akvaarioon ja siihen tuodaan uusia välskäreitä.

## Ravinto
Matkijavälskärit syövät pääasiassa kasvisruokaa.

## Lähteet
William Lassell

**William Lassell** (18. kesäkuuta 1799 – 5. lokakuuta 1880) oli brittiläinen tähtitieteilijä. Hän löysi Neptunuksen kuun Tritonin 10. lokakuuta 1846. Johann Gottfried Galle oli löytänyt itse Neptunuksen vain hieman aiemmin, 23. syyskuuta. 

Lassell teki myös muita kuulöytöjä: hän havaitsi Saturnuksen kuun Hyperionin vuonna 1848 sekä Uranuksen kuut Arielin ja Umbrielin 1851. 

Lassell palkittiin vuonna 1849 Royal Astronomical Societyn kultamitalilla.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Johann Gottfried Galle

**Johann Gottfried Galle** (9. kesäkuuta 1812 – 10. heinäkuuta 1910) oli saksalainen tähtitieteilijä, joka tunnetaan Neptunuksen löytäjänä.

Aikaisemmin olivat Urbain Le Verrier ja John Couch Adams todenneet, että Uranuksen havaittu kiertorata poikkesi selvästi Newtonin gravitaatiolain mukaisista ennusteista, joissa myös tunnettujen planeettojen vetovoimat oli otettu huomioon. Tästä he molemmat olivat toisistaan tietämättä päätelleet, että Uranuksen kiertoradan ulkopuolella on tuntematon planeetta. Johann Gottfried Galle löysikin tämän planeetan, Neptunuksen, Berliinin observatoriossa 23. syyskuuta 1846 opiskelija Heinrich Louis d’Arrest’n avustuksella vain asteen päästä siitä, missä Le Verrier oli päätellyt sen olevan.

Kuollessaan Potsdamissa Galle oli jo 98-vuotias. Hänen mukaansa on nimetty yksi Kuun kraattereista. 

Asteroidi 2097 Galle on nimetty hänen muistokseen.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Heinrich Louis d’Arrest

**Heinrich Louis d’Arrest** (13. heinäkuuta 1822 – 14. kesäkuuta 1875) oli saksalais-tanskalainen tähtitieteilijä. Hän avusti Johann Gottfried Gallea Neptunuksen löytöön 23. syyskuuta 1846 johtaneessa tutkimustyössä.

D’Arrest löysi periodisen komeetan, joka nimettiin hänen mukaansa. Niin ikään hän löysi 76 Freia -asteroidin Kööpenhaminassa 21. lokakuuta 1862.

D’Arrest sai Royal Astronomical Societyn kultamitalin vuonna 1875. Hänen mukaansa on nimetty Kuun kraatteri.

## Lähteet
Joan D. Vinge

**Joan D. Vinge** (s. 2. huhtikuuta 1948) on yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Hän on voittanut Locus- ja Hugo-palkinnot romaanillaan *The Snow Queen* (1980). Myöhemmin hän on tehnyt useita elokuvien romaaniversioita, joista on suomennettu *Lost in Space – matkalla avaruuteen* (1998). 

Hän on ollut naimisissa yhdysvaltalaisen tieteiskirjailija Vernor Vingen ja kustannustoimittaja James Frenkelin kanssa. Vingellä ja Frenkelillä on kaksi lasta ja he asuvat Madisonissa, Wisconsinissa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Raili Suominen: Perhe eksyksissä. Turun sanomat 13.11.1998.
Herra Tompkins

**Herra Tompkins** on alkujaan ukrainalaissyntyisen fyysikon George Gamovin luoma kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy useissa hänen teoksissaan. Tunnetuimpia teoksia on *Herra Tompkins fysiikan ihmemaassa*, joka pyrkii selittämään ja kuvaamaan maallikoille tavanomaisia fysiikan ilmiöitä. Alkuperäinen teos on myös Gamowin osittain kuvittama.

Kirjojen päähenkilö herra Tompkins on varsinaiselta ammatiltaan pankkivirkailija, mutta innokas fysiikan harrastaja. Hänen seikkailujaan fysiikan ihmemaassa seurataan muun muassa sekä hänen eloisien uniensa että käymiensä yleisöluentojen kautta. Eniten huomiota kirjoissa saavat 1900-luvun päätutkimuskohteet, kuten suhteellisuusteoria, kosmologia ja kvanttifysiikka.

Alun perin Gamow oli kirjoittanut vain lyhyitä tarinoita Tompkinsin seikkailuista populaaritieteelliseen *Discovery*-lehteen, kunnes Cambridge University Press julkaisi teoksen ensimmäistä kertaa yhtenäisenä kokonaisuutena vuonna 1940 nimellä *Mr Tompkins in Wonderland*. Sittemmin kirja sai vielä jatkoa vuonna 1944 julkaistusta kirjasta *Mr Tompkins Explores the Atom*. 

Vuonna 1999 Russell Stannard julkaisi kirjasta *Herra Tompkins fysiikan ihmemaassa* uudistetun painoksen nimellä *Herra Tompkinsin uusi maailma*. Stannardin versio oli ajanmukaistus Gamowin alkuperäisistä tarinoista ja sisälsi muun muassa neljä kokonaan uutta lukua, jotka käsittelivät sekä mustia aukkoja että nykyaikaisia hiukkaskiihdyttimiä.

## Suomennetut teokset

* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Johan Lahdenperä: Tiedesatu, joka herättää halun ryhtyä tutkijaksi. Helsingin Sanomat 23.1.2000.
Bernard le Bovier de Fontenelle

**Bernard le Bouyer (Bovier) de Fontenelle** (11. helmikuuta 1657 Rouen, Ranskan kuningaskunta – 9. tammikuuta 1757 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.

Fontenellen tuotantoon kuuluu valistusajan varhaisin merkkiteoksiin kuuluva filosofinen *Entretiens sur la pluralité des mondes* (1686). Fontenelle nousi suosioon aikansa sivistyneistön keskuudessa. Pitkäikäinen Fontenelle kuoli Pariisissa kuukautta ennen kuin olisi täyttänyt sata vuotta.

Fontenelle sai kasvatuksensa jesuiitoilta. Hän vaihtoi aloittamansa asianajajan-uran kirjalliseen. Ensin hän yritti Pariisissa traagisena ja paimenrunoilijana, mutta saavutti menestystä vasta Lukianoksen tyyliin kirjoitetuilla dialogeillaan *Dialogues des Morts* (1683). Oikean alansa hän kuitenkin löysi vasta ryhtyessään oppineen ja sivistyneen maailman välittäjäksi. Teos *Entretiens sur la Pluralité des Mondes* (1686) oli ensimmäinen onnistunut yritys yleistajuisesti esittää Kopernikuksen, Galilein ja Descartesin oppeja.

Teos *Histoire des oracles* (1687) oli sivistyneitä varten tehty hollantilaisen oppineen Antonius van Dalen teoksen muokattu versio, jossa Fontenelle joutui ristiriitaan katolisen kirkon kanssa. Tässä oli alku ironis-leikilliseen ja historialliseen kritiikkiin, joka nojaa modernin luonnontieteen perusteisiin. Markiisitar de Lambert'n Anne-Thérèse de Marguenat de Courcelles'n suuntaa määräävissä yläluokan kirjallisissa salongeissa Fontenellella oli suuri vaikutusvalta. 

Vuonna 1691 Fontenellesta tuli Ranskan akatemian jäsen, ja hän kuului myös Académie des Inscriptions et Belles-Lettresiin. Vuodesta 1699 lähtien hän oli Ranskan tiedeakatemian pysyvä sihteeri.  

Vuosina 1708 ja 1719 hän julkaisi *Éloges des académiciens*, joilla hän pani alkuun akateemisten ylistyspuheiden, niin sanottujen elogien perinteen. Hänen kootut teoksensa *Œuvres complètes* ilmestyivät vuonna 1758. Jérôme Lalande julkaisi ne selityksineen vuonna 1790. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anto Leikola, Fontenelle, vuosisatansa tiedonjulkistaja, Tieteessä tapahtuu 8/2008
* Fontenelle, University of St Andrews, Scotland
M/S Tor Corona

**M/S Tor Corona** () brittiläisen Macoma Shippingin omistama ro-ro-rahtialus. Alus on rakennettu vuonna 2007 Jinling Shipyardin telakalla Nanjingin kaupungissa Kiinassa. Laivan bruttovetoisuus on 25&nbsp;654 GT ja nettovetoisuus 7&nbsp;696 NT. Kuollutta painoa (aluksen kantavuus) on 11&nbsp;235 tonnia. Aluksen jääluokitus on 1A, eli se pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. *Tor Corona* on rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle ja sen kotisatama on Lontoo. Nykyisin DFDS Tor Line liikennöi aluksella reitillä Fredericia–Kööpenhamina–Klaipėda.

Tor Coronan sisaraluksia ovat M/S Finnpulp, Finnmill, Finnbreeze, Finnsea, Finnsky, Finntide, M/S Tor Hafnia, M/S Tor Finonia ja M/S Tor Jutlandia.

## Käyttöhistoria

25. huhtikuuta 2007 alus laskettiin vesille. Joulukuussa 2007 alus luovutettiin brittiläisen Macoma Shippingin omistukseen, joka rekisteröi sen Yhdistyneen kuningaskunnan lipun alle nimellä *Tor Corona*. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Lontoo. Luovutuksen jälkeen alus aikarahdattiin DFDS Tor Linen liikenteeseen. 25. tammikuuta 2008 alus lähti telakalta kohti Tanskan Fredericiaa. 24. helmikuuta alus saapui Kööpenhaminaan. 1. maaliskuuta alus aloitti liikennöinnin reitillä Fredericia–Kööpenhamina–Klaipėda. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fakta om Fartyg – M/S Tor Corona 
*Aluksesta DFDS Tor Linen sivuilla 
*Aluksesta omistajan kotisivuilla
Helsingin konservatorio

**Helsingin konservatorio** on Helsingissä sijaitseva yksityinen, säätiön ylläpitämä musiikin alan oppilaitos.

Konservatoriossa annetaan varhaisiän musiikkikasvatusta musiikkileikkikoulussa, taiteen perusopetusta musiikkiopistossa ja aikuisopetusta. Konservatoriossa voi suorittaa myös musiikkialan toisen asteen ammatillisen perustutkinnon (muusikko tai pianonvirittäjä).

Konservatorion juuret juontavat vuoteen 1922, jolloin Helsingin Suomenkielisen työväenopiston johtaja Zachris Castrén ja Helsingin yliopiston musiikkitieteen dosentti ja Helsingin Suomalaisen lyseon laulunopettaja Armas Launis päättivät perustaa Helsingin kansankonservatorion. Nykyisen nimensä oppilaitos otti käyttöön vuonna 1971. Oppilaitoksen nykyinen rakennus Ruoholahdessa otettiin käyttöön syksyllä 1999.

## Lähteet
Musiikkiopisto

**Musiikkiopisto** on suomalainen musiikkikoulutusinstituutio, joka antaa tavoitteellista ja tasolta toiselle etenevää soitto- ja laulukoulutusta. Koulutus noudattaa opetushallituksen määrittelemää taiteen perusopetuksen musiikin laajaa oppimäärää.

## Opetuksen sisältö
Musiikkiopistot ovat yleisimmin painottuneita taidemusiikkiin. Monissa opistoissa on tosin myös pop-, jazz- sekä kansanmusiikkiopetusta.

## Oppiaineet
Musiikkiopistoissa voi opiskella yleensä orkesteri- ja yhtyesoittimia, sekä laulua, harmonikkaa, kanteletta, harppua sekä pianonsoittoa. Instrumenttiopinnot kattavat yksilöllisen soittimen hallinnan sekä myös yhteissoittoa. Oppilaat koulutetaan hallitsemaan laajoja musiikillisia kokonaisuuksia sekä oppimaan musiikin tulkintaa ja vuorovaikutusta.

Pääaineen lisäksi opetukseen kuuluvat orkesteri- tai kuoromusisointi sekä musiikin perusteet.
Musiikkiopiston opintokokonaisuuden suorittamisesta on mahdollista saada päättötodistus. Se antaa yhdessä ylioppilastutkinnon kanssa kelpoisuuden hakeutua musiikin korkeakoulutusta antaviin oppilaitoksiin.

## Opetuksen organisointi
Musiikkiopistotaso on tarkoitettu etupäässä kouluikäisille lapsille ja nuorille. Opiskelun musiikkiopistoissa voi aloittaa yleensä samalla kun koulunkäynnin yleensäkin, tai hieman vanhempana. Eräissä aineissa, kuten fagotti, tuuba ja laulu, voi opiskelun aloittaa jopa 15&ndash;20-vuotiaana.

Opetus tapahtuu enimmäkseen yksityistunteina. Lukukausimaksut ovat yleensä 100-450 euroa. Valtakunnallisesti lukukausimaksuilla katetaan noin 17&nbsp;% opetuksesta aiheutuvista menoista. Kalleimmat lukukausimaksut ovat pääkaupunkiseudulla sijaitsevissa yksityisissä opistoissa, halvimmat puolestaan valtionosuuksia nauttivissa kunnallisissa musiikkiopistoissa.

## Oppilaaksi ottaminen
Opiskelijat valitaan erityisissä valintakokeissa. Uusia oppilaita otetaan pääosin kerran vuodessa, touko-kesäkuun vaihteessa. Joissakin tapauksissa oppilaaksi voidaan ottaa myös ennen lukuvuoden alkua. Musiikkiopistot määrittelevät valintakokeidensa sisällöt ja ajankohdat itsenäisesti. Kokeista ja niihin valmistautumisesta ilmoitetaan yleensä paikallislehdissä sekä yleisissä ilmoitustauluissa.

Valintakokeissa on testejä, joissa tarkkaillaan pyrkijän sävelkorkeuden ja -kestojen erottelukykyä ja musiikkimuistia. Yleensä pyrkijältä pyydetään laulunäytettä ja mikäli oppilaaksi pyrkivä henkilö jo taitaa instrumenttiaan jonkin verran, häntä yleensä pyydetään esittelemistään instrumenttinsa osaamista. Kokeisiin voi liittyä myös pyrkijän ja hänen vanhempiensa haastattelu, jossa kartoitetaan pyrkijän motivaatio sekä käytännön edellytykset musiikkiharrastuksen suhteen.

Mikäli opiskelija ei erityisesti toivo jotain erityistä instrumenttia, saattaa olla hyödyllistä kysyä paikallisesta musiikkiopistosta, mikäli sinne kaivataan erityisesti jonkin soittimen soittajia. Valintakokeisiin voi osallistua myös uudelleen, mikäli ensimmäinen kerta ei tuo toivottua menestystä.

## Katso myös
*Musiikinopetus Suomessa
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Luettelo suomalaisista musiikkiopistoista Musiikinopetus Suomessa -sivustolla
Tabitha St. Germain

**Tabitha St. Germain** on kanadalainen ääninäyttelijä, joka siirtyi teatterin parista ääninäyttelijäksi ja on siitä lähtien ollut yksi Kanadan käytetyimmistä naisäänistä animaatioiden parissa.

## Ura
Germain aloitti uransa teatterin parissa Vancouverissa. Hänet palkittiin muun muassa vuosina 1995 ja 1996 Dora-palkinnolla parhaana näyttelijänä musikaalissa. Lisäksi hän oli mukana CBC:n radion draamanäytelmissä. Vuonna 1996 Germain siirtyi teatterin parista ääninäyttelijäksi animaatioihin. Hän oli sitä ennen tehnyt vuodesta 1985 lähtien satunnaisia äänirooleja. Aluksi hän teki useita dubbauksia ja tekee niitä edelleen The Ocean Group -nimiselle dubbausyhtiölle, alkuperäisten ääniroolien ohella. Germain oli *[[Ed, Edd n Eddy]]* -animaatiosarjassa Nazzin äänenä sarjan ensimmäisellä tuotantokaudella.

## Aiheesta muualla
* Anime News Network
* CrystalAcids
* TV.com 
* Voice Chasers
AGOVV Apeldoorn

**Alleen Gezamenlijk Oefenen Voert Verder Apeldoorn**, useammin vain **AGOVV Apeldoorn** on jalkapalloseura, jonka kotikaupunkina on Apeldoorn. Seura perustettiin jo vuonna 1913. Seuran kotikenttänä on Sportpark Berg & Bos, jolle mahtuu 2500 katsojaa. Seuran puheenjohtajana toimii Victor Doorn ja valmentajana John van den Brom. AGOVV pelaa kaudella 2008-09 Hollannin toiseksi ylimmällä sarjatasolla Jupiler Leaguessa. Edellisellä kaudella 2007–2008 AGOVV Apeldoorn sijoittui Jupiler Leaguessa kahdeksanneksitoista.

Seura perustettiin aluksi nimellä AGOSV (Apeldoornse GeheelOnthoudersvoetbalvereniging "Steeds Voorwaarts"), mutta se vaihtoi nykyiseen nimeen, koska oli toinenkin jalkapallojoukkue, jonka nimessä oli *Steeds Voorwaarts* (*Aina eteenpäin*). Seuran nykyinen nimi tarkoittaa: *Vain yhdessä harjoittelemalla pääsemme pitemmälle*. AGOVV:sta tuli ammattilaisseura vuonna 1954, mutta se palasi amatöörisarjaan vuonna 1971 talousvaikeuksien vuoksi. Vuonna 2003 AGOVV teki paluun ammattilaisjalkapalloon. Paluun jälkeen AGOVV:n paras sijoitus on ollut Eerste divisien 10. sija.

## Kuuluisia pelaajia

* Klaas-Jan Huntelaar 
* Raimond van der Gouw 

## Aiheesta muualla

* Virallinen kotisivu
* Faniklubin sivusto
* Epävirallinen fanisivusto
Philippe de La Hire

**Philippe de La Hire** (18. maaliskuuta 1640 – 21. huhtikuuta 1718) oli ranskalainen matemaatikko ja tähtitieteilijä. Hän syntyi Pariisissa taidemaalari Laurent de La Hyren poikana ja opiskeli itsekin alun alkaen kuvataidealaa.

La Hire oli Ranskan tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1678. Hän työskenteli muun muassa Collège de Francessa. 

## Lähteet
Other World: Remixes and Rarities

**Other World: Remixes and Rarities** on Husky Rescuen albumi vuodelta 2007.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Tuotanto
* Marko Nyberg – tuottaja, äänittäjä
* Svante Forsbäck – masteroija
* Amr Mallassi – vastaava tuottaja
* Jon Goodwillie – vastaava tuottaja
* Khalid Mallassi – vastaava tuottaja
* Kustaa Saksi – graafinen ohjaus, kansikuva

## Aiheesta muualla
* Other World: Remixes and Rarities discogs.com -sivustolla
Vuosaaren kirkko

**Vuosaaren kirkko** on Pirkko ja Arvi Ilosen suunnittelema kirkkorakennus Vuosaaressa Helsingissä. Kirkon osoite on Satamasaarentie 7. Kirkon vihki käyttöön piispa Aimo T. Nikolainen 23. toukokuuta 1980. Ahti Sonninen sävelsi tilaisuuteen erityisen helluntaikantaatin.

Alttaritaulu on Mauri Favénin tekemä betonireliefi *Jeesuksen elämä* (1980). Teos on toteutettu hiekkapuhaltamalla ja muistuttaa koko seinän täyttävää sarjakuvaa. Urut ovat Opus 1000, ja niissä on 26 äänikertaa. Kirkon kellotapulissa on kolme kelloa, jotka on valmistettu Itävallassa.

Kirkko peruskorjattiin vuonna 2006. Piispa Eero Huovinen vihki Vuosaaren kirkon ja Marielundin kappelin käyttöön 1. lokakuuta 2006. Kappeli on saanut nimensä kirkon paikalla sijainneelta Marielundin tilalta.

Kirkkorakennus palvelee Vuosaaren seurakuntaa. Kirkkosaliin mahtuu 300 henkilöä. Seurakuntasaleja on kaksi, joista pienempään mahtuu 50 henkilöä ja suurempaan 150 henkilöä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kirkkoesittelyt – Vuosaaren kirkko
Kulhia

**Kulhia** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
* Liisa Kulhia (1925–1993), suomalainen kansalaisaktivisti ja kansanedustaja
* Mikko Kulhia (1908–1989), suomalainen ilmailupioneeri ja lentokonerakentaja. Hänen rakentamiaan lentokoneita olivat:
* Sakari Kulhia (1913–1995), suomalainen elokuvaaja, valokuvaaja, dokumenttielokuvien tekijä ja liikemies.

Kulhia voi tarkoittaa myös seuraavia Mikko Kulhian rakentamia lentokoneita:

* Kulhia MK 1a
* Kulhia MK 1b
* Kulhia MK 2.