open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dagestanskije Ogni

**Dagestanskije Ogni** (avaariksi Огни, *Ogni*, lezgiksi Дагъустандин Огни, *Dagustandin Ogni*, tabasaraniksi Дагъустан Огни, *Daġustan Ogni*, ) on pieni kaupunki Dagestanin eteläosassa Venäjällä. Se sijaitsee Kaspianmeren rannalla 118 kilometriä pääkaupungista Mahatškalasta etelään. Kaupungissa toimii lasi-, laakeri- ja mattotehtaat.  

## Lähteet
Naisten Korisliiga

**Naisten Korisliiga** on naisten koripallon korkein sarjataso Suomessa. Naisten mestaruudesta on pelattu vuodesta 1944 lähtien. Kausina 1944–2013 sarjaa pelattiin nimellä koripallon naisten SM-sarja. Sarjan nimi vaihdettiin Naisten Korisliigaksi kaudelle 2013–2014.

## Historia
Naisten Suomen-mestaruudesta pelattiin ensimmäisen kerran kaudella 1944. Tällöin mestaruuden voitti Helsingin Tarmo. 1940-luvun lopulla sarjassa pelasi kuusi joukkuetta ja mestaruus ratkaistiin runkosarjan perusteella. Vuosina 1950–1952 mestaruus ratkaistiin TUL:n sekä SKL:n omien sarjojen voittajien kesken. Vuodesta 1953 lähtien sarjaa pelattiin itä- sekä länsilohkoissa, ja joukkuemäärä nostettiin kymmeneen. Kokeilua kesti vain yhden kauden ajan ja kaudesta 1954 lähtien lohkoista luovuttiin.

Vuonna 1959 TUL:n sekä SVUL:n välille syntyi välirikko, jonka myötä naisten SM-sarjaa hallitsi pitkään Helsingin Työväen Uimarit. Kaudella 1965–1966 mestaruuden voitti kuitenkin Lahden Sampo. 1970-luvulla sarjaa hallitsi Nokian Urheilijat, joka voitti kymmenen kauden aikana kahdeksan mestaruutta. SM-sarjaa hallitsivat pitkän aikaa Koripalloliiton seurat ja vasta kaudella 1988–1989 TUL:n piiriin kuuluva Forssan Alku voitti Suomen-mestaruuden.

1990-luvun menestynein seura oli Forssan Alku, joka voitti vuosikymmenen aikana seitsemän mestaruutta perättäin. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä eniten mestaruuksia voitti Pantterit, joka juhli SM-kultaa viidesti. 2010-luvulla Catz Lappeenranta voitti kuusi mestaruutta.

## Joukkueet kaudella 2024–2025

## Tilastot
### Mestaruudet

### Yleisökeskiarvot
Lähteet:

### Pelaajatilastot

#### Naisten pääsarjan runkosarjassa kaikkien aikojen tilastojen kymmenen parasta
Lähde: 
**(Tummennetut aktiivi pelaajia)**

## Lähteet
* Basket.fi - Naisten SM-sarja 
* http://korisliiga.fi/naiset/ 

### Viitteet
M/S Ella J

**M/S Ella J** () oli vuonna 1977 A/S Fredrikstad Mekaniska Verkstedin telakalla Fredrikstadissa Norjassa rakennettu ro-ro-rahtialus. Syksyllä 2009 alus myytiin romutettavaksi.

Ella J:n sisaraluksia ovat M/S Borden ja M/S Maria G.

## Käyttöhistoria

Höyrylaiva Oy Bore/ Ångfartygs Ab Bore tilasi aluksen 20. elokuuta 1975. Alus oli valmis 5. joulukuuta 1977, ja se luovutettiin Höyrylaiva Oy Bore/ Ångfartygs Ab Boren omistukseen. Omistaja rekisteröi aluksen *Bore Sun* -nimisenä Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Turku. Tämän jälkeen Bore Sun aloitti liikennöinin linjalla Suomi–Terneuzen–Calais–Suomi. Vuoden 1979 aluksen omistajavarustamo muutti nimekseen Bore Line.

Ab Grundstenen 49009 osti aluksen 6. heinäkuuta 1989 ja teki aikarahtaussopimuksen siitä Rettig Groupin kanssa. Kesäkuussa 1992 alus siirtyi Rederi Ab Liron haltuun nimellä *Liro Sun*. Syyskuussa 1992 Liro Sun aikarahdattiin Finncarriersin liikenteeseen reitille Helsinki–Kotka–Lyypekki–Rostock. Huhtikuussa 1993 suomalainen Rederi Ab Engship osti aluksen ja rekisteröi sen nimellä *Garden* Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. Vuosina 1994–1999 Garden oli aikarahdattuna Argomanin liikenteeseen linjalle Turku–Cuxhaven–Harwich. Argomanin jälkeen aluksen omistaja teki aikarahtaussopimuksen Transfennican kanssa. Transfennica käytti alusta reitillä Rauma–Travemünde–Lyypekki–Halmstad–Lyypekki–Södertälje–Rauma. Tammikuussa 2001 Garden aikarahdattiin United European Car Carriersin liikenteeseen Bremerhavenin, Hangon, Helsingin ja Göteborgin satamien välille. Syyskuussa 2006 Tanskan puolustusministeriö vuokrasi Gardenin ja teki sillä yhden matkan Itämereltä Lähi-itään.

Syyskuun 2006 aikana Dilys Carrier Company ilmoitti ostavansa aluksen. Lokakuussa tapahtui luovutus uudelle omistajalle, joka rekisteröi aluksen nimellä *Ella J* Saint Vincent ja Grenadiinien lipun alle. Kotisatamaksi tuli Kingstown. Marraskuussa 2006 Ella J aikarahdattiin kuudeksi kuukaudeksi United European Car Carriersin liikenteeseen. Syksyllä 2009 Ella J:n ilmoitettiin olleen myyty romutettavaksi Intiaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fakta om Fartyg – M/S Bore Sun
Diderich Hegermann

**Diderich Hegermann** (tai *Diderik*, 6. joulukuuta 1763 Altona, Tanska – 7. helmikuuta 1835 Kristiansand, Norja) oli norjalainen kenraali ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja.

## Tausta ja koulutus
Diderich Hegermann syntyi aikoinaan Tanskan hallussa olleessa Altonan satamakaupungissa. Vuonna 1776 hän meni kadettikouluun Kööpenhaminaan ja vuonna 1786 hänet nimitettiin luutnantiksi.

## Ura
Vuonna 1790 hänet komennettiin komppanianpäälliköksi Norjaan, missä hänestä tuli kakkosupseeri Kristianian matemaattisessa koulussa, mistä myöhemmin tuli Norjan sotakorkeakoulu. Hänestä tuli myöhemmin koulun päällikkö majurinarvoisena. 1812 hänet ylennettiin everstiksi ja hänestä tuli Oplandin jalkaväkirykmentin komentaja. Siinä ominaisuudessa hänet myös valittiin armeijan edustajaksi Eidsvollin kansalliskokoukseen 1814.

Kansalliskokouksessa Hegermann ajoi erityisesti yleistä asevelvollisuutta, sekä toimi aktiivisesti perustuslakikomiteassa, missä hänen kädenjälkensä näkyy erityisesti perustuslain muutosta koskevassa kohdassa 112. Hän edusti itsenäisyyspuoluetta, mutta ei suhtautunut oppositiota kohtaan mitenkään aggressiivisesti. Hänet valittiin myös kokouksen toisen viikon puheenjohtajaksi.

Kesäsodassa Ruotsia vastaan 1814 hän komensi erästä suurimmista norjalaisyksiköistä. Aselepoaikana hän toimi lähettiläänä ruotsalaisjoukkojen päämajassa Fredrikshaldissa. Marraskuussa hänet nimitettiin kenraalimajuriksi ja uuteen hallitukseen puolustusministeriksi (). Hän itse koki omaavansa vääränlaisen koulutuksen tehtävään ja haki eroa. Vuonna 1816 hän jäi pois julkisista tehtävistä ja vetäytyi Boenin kartanoon Kristiansandin lähellä. Vuonna 1841 hänen muistokseen pystytettiin kuusi metriä korkea kiviobeliski sotakorkeakoulun pihalle.

## Kirjallista tuotantoa
**Den norske militaire mathematiske skoles' historie* (1796)

## Lähteet
Alfonso De Lucia

**Alfonso De Lucia** (s. 12. marraskuuta 1983 Nola) on italialainen jalkapallomaalivahti, joka pelaa tällä hetkellä Serie A:n Livornossa.

## Ura
De Lucia aloitti uransa Parmassa ja teki samassa joukkueessa ensi esiintymisensä Serie A:ssa 30. maaliskuuta 2002 AC Milania vastaan. Kaksi ensimmäistä kautta Parmassa De Lucia oli varamaalivahdin roolissa, pelaten ainoastaan yhden ottelun. Hänet lainattiin Salernitanaan kaudeksi 2003/2004, jossa De Lucia pelasi 11 ottelua. Palattuaan takaisin Parmaan De Lucia pelasi seuraavan Serie A ottelunsa kaudella 2005/2006, jolloin hänelle kertyi yhteensä neljä ottelua. Viimeisellä Parma-kaudellaan De Lucia sai vastuuta 13 ottelun verran, jonka jälkeen hän siirtyi kesällä 2007 Livornoon. Toistaiseksi De Lucia on edelleen varamaalivahtina uudessa seurassaan, Marco Amelian ollessa joukkueen ykkösmaalivahti.
Spiceworld

**Spiceworld** on brittiläisen popyhtye Spice Girlsin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 4. marraskuuta 1997. Yhtye on julkaissut myös saman nimisen elokuvan ja PlayStation-pelin. Albumin kappaleista singleinä julkaistiin "Spice Up Your Life", "Too Much", "Stop" ja "Viva Forever".

## Kappaleluettelo

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Aiheesta muualla

* Albumin julkaisu- ja myyntitiedot theSpiceGirls.com -sivustolla  
* Rolling Stone-lehden arvio levystä  
* Entertainment Weekly -sivuston arvio albumista  
* allmusic.com -sivuston arvio albumista
Pennybridge Pioneers

**Pennybridge Pioneers** on Millencolin-nimisen yhtyeen neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 2000.

Kappaleista "Fox" ja "Penguins & Polarbears" on tehty myös singlet.

Albumi myi Australiassa 35 000 kopiota|

## Kappaleet
# "No Cigar" - 2:43
# "Fox" - 2:02
# "Material Boy" - 2:23
# "Duckpond" - 2:50
# "Right About Now" - 1:48
# "Penguins & Polarbears" - 2:53
# "Hellman" - 2:40
# "Devil Me" - 2:40
# "Stop to Think" - 2:12
# "The Mayfly" - 3:05
# "Highway Donkey" - 2:28
# "A-Ten" - 3:00
# "Pepper" - 1:48
# "The Ballad" - 4:50

## Lähteet
Classics – The Rarest

**Classics – The Rarest** on suomalaisen Wigwam-yhtyeen kolmas kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1990.

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 

### C-puoli
# 
# 
# 
# 

### D-puoli
# 
# 
# 

## Lähteet
Highlights

**Highlights** on suomalaisen Wigwam-yhtyeen neljäs kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1996.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Tlaxcalteekit

**Tlaxcalteekit** olivat meksikolaisia intiaaneja, jotka asuivat asteekkien ydinalueelta itäänpäin olevalla Tlaxcallanin vuorisella alueella nykyisen Tlaxcalan seuduilla. He olivat asteekkien kielisukulaisia, sillä he puhuivat nahuatlia. Tlaxcalteekkien alue joutui laajenevan asteekkivaltion sisään, ja vaikka asteekit sotivat tlaxcalteekkeja vastaan, he antoivat Tlaxcallanin pysyä itsenäisenä saadakseen sieltä ihmisuhreja niin sanotuissa kukkasodissa. 

Hernán Cortésin johdolla maahan 1500-luvun alkupuolella tunkeutuneet espanjalaiset valloittajat voittivat tlaxcalteekit muutamassa taistelussa ja saivat taivuteltua nämä asettumaan puolelleen vanhaa vihollista vastaan asteekkien pääkaupungin Tenochtitlánin valtauksessa. Myöhemmin tlaxcalteekit saivat espanjalaisilta oikeuden ratsastaa ja kantaa tuliaseita toisin kuin asteekit ja monet muut. Siirtomaa-ajalla tlaxcalteekit valtasivat alaa Pohjois-Meksikosta perustaen sinne siirtokuntia.
AirPort

**AirPort** on tietokonevalmistaja Apple Inc. valmistetta oleva langattomaan  WLAN-tiedonsiirtoprotokollaan pohjautuva ja niitä koskeva tuotebrändäys. WLAN itsessään pohjautuu IEEE 802.11b -standardiin ja on yhteensopiva muiden 802.11b/g -laitteiden kanssa. Myöhempi tuoteperhe, joka pohjautuu IEEE 802.11g:seen, tunnetaan nimellä **AirPort Extreme**. Uusin tuoteperhe pohjautuu standardin IEEE 802.11n-luonnosversioon, ja käyttää samaa nimeä.
Peräniemen kasino

**Peräniemen kasino** on historiallinen rakennus Kuopion Väinölänniemellä.

Vuonna 1861 kuopiolainen ravintoloitsija M. Dahlström perusti Peräniemelle, entisen haudankaivajan virkatontille kesäravintolan, jolle antoi nimen Väinölä. Nimi laajeni myöhemmin käsittämään koko niemeä, jota nykyään kutsutaan Väinölänniemeksi.

Alkuperäinen Peräniemen kasino rakennettiin 1861, viereisen uimalan luona sijainneen kylpylälaitoksen (1814–1951) käyttäjien tarpeista. Osa kylpylävieraista ja kaupunkilaisista tarvitsi virkistäytyäkseen kivennäisvesien lisäksi muitakin juomia ja paikasta kehittyi Kuopion silmäätekevien ihmisten suosittu illanviettopaikka.

Vuonna 1882 kylpylän läheisyyteen rakennettiin huvila- ja teatterirakennus, johon tuli myös ympäri vuoden toimiva ravintola. Teatterirakennuksen valmistuttua kasinon paikalla ollut alkuperäinen kesäravintola rapistui ja vuonna 1897 maistraatti määräsi sen purettavaksi, ”muodoltaan epäonnistuneena ja rappeutuneena” ja kaupunki yhdessä matkailuyhdistyksen kanssa alkoi kaavailla uutta ravintolarakennusta entisen paikalle. Samassa yhteydessä niemeen rakennettiin pieniä huvimajoja. Suunnittelijaksi valittiin arkkitehti J. Eskil Hindersson ja nykyinen kasino otettiin käyttöön vuonna 1902.

Kasinolle asennettiin Kuopion ensimmäinen puhelin 1919 (kyltti 1988, Väinö Lätti) ja sinne asennettiin sähköt 1948. Sodan aikana kasinon yläkerran näköalaparveke purettiin ja katolla sijaitsi ilmatorjuntatykki. Vuonna 1971 Kansalliskauppa laajensi salin nykyiseen muotoonsa (arkkitehtina Kaj Michael). Tällöin kasinon ympäri kiertävä kuisti yhdistettiin saliin ja salia laajennettiin nykyisen matalan osan verran. Kasino on asemakaavassa merkitty suojelukohteeksi. Peräniemen kasino jatkaa kylpylän aikaisia kesäravintolaperinteitä entiseen tapaan ja toimii nykyään kesä- ja tilausravintolana.

## Lähteet
*Kuopion Kulttuuriympäristö, Väinölänniemi Luettu 1.2.2010
*Kulttuuriymparisto.kuopio.fi Väinölänniemi Luettu 30.3.2010
*minnacanth.kuopio.fi, Kuopio Minna Canthin elinaikana, Puijo, Väinölänniemi, Myhkyri  Luettu 30.3.2010

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Tilaus- ja Kesäravintola Peräniemen Kasino
Hans Christian Ulrik Midelfart

**Hans Christian Ulrik Midelfart** (22. heinäkuuta 1772 Byneset, Norja – 1. joulukuuta 1823 Skogn, Norja) oli norjalainen pappi, koulumies ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja ja sen perustuslakikomitean jäsen.

## Tausta
Hans Christian syntyi kirkkoherra Albrecht Angell Midelfartin (1714–1788) ja Stinken Tønderin (1732–1793) pappisperheeseen silloisessa Bynesetin kunnassa, joka on nykyisin osa Trondheimia. Hän valmistui *Trondhjems Skole*sta 1789 ja suoritti teologisen loppututkinnon 1794. Hän avioitui 18. syyskuuta 1800 myös pappissukua olevan Eleonore Christiane Fabriciuksen (1773–1836) kanssa.

## Ura
Vuodesta 1800 hän opetti Trondhjem Skolessa. Vuonna 1802 hänet valittiin papiksi *Bejtstaden*in seurakuntaan ja vuonna 1804 hänestä tuli pastori *Vestre Indherred*iin. Tällöin hän sai erityistunnustuksen Trondheimin piispa Buggelta koululaitoksen kehittämistoiminnastaan. Hänen oppilaitaan kuvailtiin alueen parhaiten oppineiksi. Muutoinkin häntä on kuvattu uhrautuvaiseksi luonteeksi vaikeiden sotavuosien aikana seurakuntansa suhteen.

Hänet valittiin kansalliskokousedustajaksi 1814 Trondheimin pohjoisesta vaalipiiristä. Hän epäröi aluksi maan kykyä selvitä itsenäisenä, mutta päätyi lopulta itsenäisyyspuolueen enemmistön riveihin. Hänet valittiin perustuslakikomiteaan. Eniten hän ajoi kirkon omaisuutta koskevia ja koululaitoksen kehittämiseen liittyviä asioita. Häntä pidettiin eräänä kokouksen kykenevimmistä ja oppineimmista miehistä. Hän puolusti myös tanskalaissyntyisten virkamiesten oikeutta päästä edelleen norjalaisiin virkoihin sekä vastusti perustuslain juutalaisparagrafia. Kirkon tuli edelleen hallita omaisuutta, mikä tulisi hänen mielestään käyttää koulutuksen ja yliopiston kehittämiseen. Unionikysymyksessä hän äänesti opiskeluaikaisen ystävänsä Georg Sverdrupin tapaan itsenäisyyspuolueen riveissä.

Vuoden 1814 lopulla hänet nimitettiin Skognin kirkkoherraksi, jona hän toimi aina kuolemaansa saakka. Vaikka hän ei kokenut vetoa politiikkaan, hän tuli valituksi Stortingiin juuri ennen kuolemaansa 1823, mitä tehtävää hän ei ehtinyt ottaa vastaan. Häntä on kuvattu erääksi 1800-luvun kyvykkäimmistä norjalaisista pedagogeista.

## Lähteet
Sarvet, sorkat, salatieteet

__NOTOC__
**Sarvet, sorkat, salatieteet** on Rytmihäiriön neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. helmikuuta 2008 levymerkillä Sakara Records. Albumi on jatkoa yhtyeen muuntautumisessa thrash metal -painotteisemmaksi kollektiiviksi, joka hyödyntää enemmän mm. akustisia kitaroita, huoliteltuja introja sekä kuorolaulua. Albumia on yleisesti ottaen pidetty ristiriitaisena yhtyeen vanhojen kannattajien keskuudessa. Albumin melodisuuteen ja monimuotoisuuteen on mahdollisesti osaltaan vaikuttanut kitaristi Janne Perttilän toisen yhtyeen, Moonsorrow’n musiikkityyli.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 10, ja tippui seuraavalla listaviikollaan sijalle 40.

## Vastaanotto

Albumi sai erinomaisen vastaanoton. Desibelin Mikko Lamberg antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja piti erityisesti albumin asennetta, soundimaailman rikkautta ja Janne Perttilän kitaransoittoa kantavana voimana. Niin ikään Soundin Antti Mattila antoi albumille neljä tähteä, ja piti albumin melodista ja akustista revittelyä erinomaisena lisänä perinteiseen hardcore-paahtamiseen. Imperiumin Antti Klemi antoi albumille arvosanan 8+, ja piti albumia metallisuudestaan huolimatta punk-tuotoksena, jonka heikommatkin kappaleet pääsevät voiton puolelle silkalla aggressiivisuudellaan. V2.fi -sivuston J.A. Kaunisto piti tuotantoa niin onnistuneena, että viimeisestäkin räkäisyydestä tahtoo pitää kiinni, rosoisten sanoitusten niitä vaatiessa. Kaaoszinen Arto Mäenpää ylisti albumia Sakaran muiden yhtyeiden viimeaikaisia julkaisuja merkittävästi paremmaksi tuotokseksi, ja väitti kuuntelukokemuksen jälkeen muun musiikin ”maistuvan puulle”.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Rytmihäiriö.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Unto Helo – laulu, taustalaulu
* Janne Perttilä – kitara, akustinen kitara, laulu, taustalaulu, kosketinsoittimet
* Antti Kiiski – basso, taustalaulu
* Otto Luotonen – rummut, akustinen kitara, taustalaulu, laulu

### Vierailevat muusikot
* Markus Eurén – kosketinsoittimet, taustalaulu
* Marko Tarvonen – lyömäsoittimet, akustinen kitara, taustalaulu
* Mitja Harvilahti – kitara, taustalaulu
* Henri Sorvali – taustalaulu, kosketinsoittimet
* Pekka Helo – taustalaulu
* Pete Eskelinen – taustalaulu
* Ville Sorvali – taustalaulu
* Olli-Pekka Laine – taustalaulu

### Tuotanto
* Jukka Varmo – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
* Mika Jussila – masteroija (Finnvox, tammikuu 2008)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Fresh Garbage – Rarities 1969–1977

**Fresh Garbage – Rarities 1969–1977** on suomalaisen Wigwam-yhtyeen viides kokoelmalevy, joka julkaistiin vuonna 2000. Levy sisältää harvinaisia kappaleita, kuten yhtyeen ensimmäisen singlekappaleen "Must Be the Devil".

## Kappaleet

### CD 1: 1969-1973
# "Must Be The Devil" (Pembroke) - 4:25
# "Greasy Kids' Stuff" (Pembroke) - 2:58
# "Luulosairas" (Gustavson) - 4:07
# "Pedagogi" (Gustavson) - 3:28
# "Häätö" (Huldén) - 4:08
# "Chest Fever" (Robertson) - 5:52
# "Fresh Garbage" (Ferguson) - 5:36
# "King Harvest (Has Surely Come)" (Robertson) - 2:57
# "Losing Hold" (Pohjola, Gustavson - Pembroke) - 6:36
# "Nothing Shows" (Pembroke) - 2:51
# "Captain Supernatural" (Pembroke) - 3:49
# "Imagine" (Lennon) - 3:42
# "Nipistys" (Pohjola) - 8:06
# "Marvelry Skimmer (Friend From The Fields)" (Pembroke) - 3:35
# "Fairyport" (Gustavson) - 13:46

Kokonaiskesto: 76:40

### CD 2: 1974-1977
# "Do The Pigworm" (Pembroke) - 9:30
# "Just My Situation / Sweet Marie" (Pembroke) - 9:17
# "A Better Hold (And A Little View)" (Pembroke) - 3:52
# "Never Turn You In" (Rechardt - Pembroke) - 6:46
# "No New Games" (Pembroke) - 6:39
# "Tramdriver" (Pembroke) - 3:48
# "Wardance" (Rechardt - Pembroke) - 3:42
# "No New Games / Grass For Blades" (Pembroke) - 18:15
# "In And Out" (Montgomery) - 8:00
# "Looking For The Eddie And The Boys (Jam Session)" (Rechardt) - 7:54

Kokonaiskesto: 78:03

### Kappaleiden alkuperä
* A1-A2: single LRS 1021 maaliskuu 1969
* A3: single LRS 1028A lokakuu 1969
* A4-A5: single LRS 1047 maaliskuu 1970
* A6-A7: live, Kulttuuritalo, Helsinki 27. helmikuuta 1970
* A8-A11: live, N-Club, Helsinki 11. helmikuuta 1971
* A12-A15: live, Liisankadun studio, Helsinki 7. marraskuuta 1973
* B1-B2: live, N-Club, Helsinki 3. kesäkuuta 1974
* B3-B5: live, Töölönrannan kesäteatteri, Helsinki 18. kesäkuuta 1975
* B6-B7: single LRS 2100 marraskuu 1975
* B8: live, Ylioppilastalo, Tampere 23. marraskuuta 1977
* B9: live, Ylioppilastalo, Tampere 24. marraskuuta 1977
* B10: live, Bullerbyn, Tukholma 14. joulukuuta 1977

## Tekijät

### Muusikot
* Mats Huldén: basso (A1-A7)
* Vladimir Nikamo: kitara (A1-A7)
* Jim Pembroke: laulu, koskettimet (A1, A2, A5-A15, B1-B10)
* Ronnie Österberg: rummut (A1-A15, B1-B10)
* Jukka Gustavson: koskettimet, laulu (A3-A15, B1, B2, B8, B9)
* Pekka Pohjola: basso, viulu (A4, A5, A8-A15, B1, B2)
* Otto Donner: ääni (A5)
* Pekka Rechardt: kitara (B1-B7, B10)
* Måns Groundstroem: basso (B3-B10)
* Heikki Hietanen: koskettimet (B3-B7)
* Esa Kotilainen: koskettimet (B8-B10)
* Heikki Silvennoinen: kitara (B9)

### Muut
* Re-masterointi: Pauli Saastamoinen / Finnvox Studiot, Helsinki (17.–21. elokuuta 2000)
* Kokoelman ovat koonneet: Mikko Meriläinen, Suonna Kononen, Timo Vuorio
* Kansi: Mats Huldén
* Lay-out: Japa Mattila
* Valokuvat: Jorma Auersalo, Risto Vuorimies, Suosikki

## Lähteet
Mappō

**Mappō** (, ) on yksi kolmesta buddhalaisesta aikakaudesta. Se on niistä viimeinen, laskevan dharman "rappeutunut" aikakausi. Perinteisesti ajan on ajateltu alkavan 2&nbsp;000 vuotta Gautama Buddhan kuoleman jälkeen ja kestävän 10&nbsp;000 vuoden ajan. Rappeutuneella ajalla ihmiset eivät kykene saavuttamaan valaistumista Buddhan sanan kautta ja yhteiskunnasta tulee moraalisesti korruptoitunut. Vaikka Buddhan opetukset ovat kolmannella ajalla edelleen oikeita, niitä ei kyetä enää seuraamaan. 

Viittauksia dharman heikentymiseen ajan kuluessa voidaan löytää mahayanabuddhalaisista teksteistä, kuten Timanttisutrasta ja Lootussutrasta, mutta myös vähemmässä määrin joistakin Paali-kaanonin teksteistä kuten Vinayapitakan Cullavaggasta. Puhtaan maan buddhalaisuuden koulukunnat Kiinassa ja Japanissa uskovat rappeutuneen aikakauden olevan meneillään tällä hetkellä. Sen vuoksi puhtaan maan buddhalaisuuden harjoittajat yrittävät saavuttaa uudelleensyntymän Amitabhan "puhtaaseen maahan", jossa he voivat harjoittaa dharmaa helpommin.
Hollannin Grand Prix 1979

**Hollannin Grand Prix 1979** oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 26. elokuuta 1979 Zandvoortin radalla Alankomaissa. Kilpailun voitti Williamsilla ajanut australialainen Alan Jones. Voitto oli hänelle jo kolmas peräkkäinen.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: René Arnoux – 1.15,461
*Nopein kierros: Gilles Villeneuve – 1.19,438 (kierroksella 39)

## Lähteet
Shugo

**Shugo** () oli arvonimi, joka annettiin tietyille virkamiehille feodaalisessa Japanissa. Se on käännetty esimerkiksi "konstaapeliksi" tai "kuvernööriksi". Shugon nimitti shōgun valvomaan yhtä tai useampaa Japanin provinssia. Virka väistyi feodaaliherrojen eli daimioiden nousun tieltä 1400-luvun lopussa, kun shugot ottivat maansa omiin käsiinsä sen sijaan että he olisivat toimineet vain kuvernööreinä sotilashallituksen puolesta. 

Viran loi alun perin Minamoto no Yoritomo vuonna 1185 helpottaakseen Minamoto no Yoshitsunen vangitsemista ja levittääkseen shōgunin vallan koko Japaniin. Shugot korvasivat vähitellen Kioton keisarillisen hovin nimittämät kokushit. Virallisesti jokaisen provinssin gokenin-vasallien oli tarkoitus palvella shugoja, mutta käytännössä heidän suhteensa shugoihin oli hauras, sillä he olivat vasalleja myös shōgunille. 

Shugot asuivat usein pitkiä aikoja pääkaupungissa, kaukana omista provinsseistaan, ja joskus heidät nimitettiin hallitsemaan useita provinsseja samanaikaisesti. Silloin nimitettiin myös apulais-shugo eli shugodai ().

Ajan kuluessa joidenkin shugojen valta kasvoi huomattavasti. Ōnin-sodan (1467–1477) aikoihin konfliktit shugojen välillä yleistyivät. Jotkut shugot menettivät valtansa alemmilleen, kuten shugodaille, kun taas jotkut kiristivät otettaan alueistaan. Niinpä 1400-luvun lopulla Sengoku-kauden alussa valta Japanissa oli jakautunut erilaisten feodaaliherrojen välille, ja heitä tultiin nimittämään daimioiksi. 

## Lähteet
*
*
Brian Joubert

**Brian Joubert** (s. 20. syyskuuta 1984 Poitiers) on ranskalainen taitoluistelija.

Joubert syntyi Poitiersissa Jean-Michel sekä Raymonde Joubertin poikana ja sai varhaislapsuudessaan vakavan sairauden hoitona toisen munuaisen poiston. Joubert aloitti luistelun 4-vuotiaana kahden vanhemman siskonsa kanssa. 

Joubert voitti yksinluistelun maailmanmestaruuden vuonna 2007 sekä Euroopan-mestaruuden vuosina 2004, 2007 ja 2009. Lisäksi hän on saavuttanut kolme MM-hopeaa (2004, 2006, 2008), kaksi MM-pronssia (2009, 2010), kolme EM-hopeaa (2003, 2005, 2011) ja kolme EM-pronssia (2002, 2006, 2008). Hän on voittanut seitsemän kertaa Ranskan-mestaruuden. Joubert on kilpaillut myös muissa merkittävissä sekä kansallisen että kansainvälisen tason kilpailuissa. Olympialaisissa hän sijoittui 14:nneksi Salt Lake Cityssä 2002, kuudenneksi Torinossa 2006 ja 16:nneksi Vancouverissa 2010.

## Lähteet
* ISUn profiili 
* Profiili  Sports Reference LLC.
Buinaksk

**Buinaksk** (vuoteen 1922 asti Temir-Khan-Šura, avaariksi Буйнахъск, lakiksi ЩурахIи, kumykiksi, lezgiksi ja , tabasaraniksi Буйнахск) on kaupunki Dagestanin tasavallan keskiosassa Venäjällä. Kaupunki sijaitsee Kaukasuksen rinteellä Šura-Ozen joen varrella, 41 kilometriä pääkaupungista Mahatškalasta lounaaseen. Se on Buinakskin piirin hallinnollinen keskus.

## Historia

Buinakskin paikalle, lähelle keskiaikaisen Balanjarin raunioita, perustettiin vuonna 1834 Temir-Han-Šura (Темир-Хан-Шура) -niminen rajalinnoitus. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1866. Vuonna 1920 kaupunki oli lyhytikäisen Pohjois-Kaukasuksen vuoristotasavallan pääkaupunki. Kaupungissa pidettiin Dagestanin kansojen kongressi 13. marraskuuta 1920, jossa Venäjän neuvostotasavalta julisti dagestanilaisille autonomian. Vuonna 1922 Temir-Han-Šura sai uuden nimen, Buinaksk, vallankumouksellisen Ullubi Buinakskin kunniaksi. Toukokuussa 1970 kaupunki kärsi pahoin maanjäristyksessä.

## Lähteet
Hopeanuolet

**Hopeanuolet** on vuonna 2007 Yle TV1:lla esitetty kolmiosainen draamasarja. Sarjan ovat käsikirjoittaneet Leea Klemola ja Kaarina Hazard ja ohjannut Auli Mantila. Sarjan pääosissa näyttelevät Jaana Saarinen ja Katriina Hyvärinen. Sarja sai vuoden 2007 Venla-Gaalassa kaksi Venlaa; parhaasta draamakäsikirjoituksesta ja parhaasta naisnäyttelijästä (Jaana Saarinen).
Sarjan tunnuskappaleen ”Pitkää päivää” esittää Kari Tapio.

## Näyttelijät

## Jaksot

## Aiheesta muualla
* ''Hopeanuolet'' Yle Areenassa
* Suomen elokuvasäätiön ''Hopeanuolet'' -tietosivu (Internet Archive)
Wigwam Plays Wigwam – Live

**Wigwam Plays Wigwam – Live** on suomalaisen Wigwam-yhtyeen järjestyksessään kymmenes albumi ja toinen livelevy. Se julkaistiin vuonna 2001.

## Kappaleet
### CD 1
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### CD 2
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Måns Groundstroem – basso, taustalaulut
* Jari Kettunen – rummut
* Esa Kotilainen – koskettimet
* Pekka Rechardt – kitara
* Jim Pembroke – laulu, koskettimet

### Tuotanto
* Rekku Rechardt – tuottaja
* Måns Groundstroem – tuottaja
* Tommy Eriksson – äänittäjä
* Hannu Leidén – miksaaja, masteroija (Seawolf Studios, Helsinki)
* Vesa Heino – valokuvat
* Neogeo – layout

## Lähteet
Uraga

**Uraga** () on satamakaupunginosa Yokosukan kaupungissa Kanagawan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee Tokionlahden suulla, Miuran niemen itäpuolella Uragan kanavan pohjoispäässä. 

Koska Uraga sijaitsee strategisella paikalla Tokionlahden sisäänkäynnillä, se on historiallisesti ollut usein ensimmäinen paikka Japaniin saapuvien ulkomaisten alusten ja japanilaisten kohtaamiselle. Vuonna 1853 Matthew Perryn komentamat, Japanille uhkavaatimuksen tuoneet mustat laivat ankkuroituivat Uragan edustalle. Kun kommodori Perryn joukot palasivat takaisin Japaniin seuraavana vuonna, ne ohittivat japanilaisten toiveiden vastaisesti Uragan laskeakseen ankkurin lähemmäksi Edoa nykyisen Jokohaman edustalle. Amerikkalaisten pelote pakotti Japanin lopettamaan eristäytymispolitiikkansa. 

Uraga sai kaupungin aseman osana Kanagawan prefektuurin Miuran piirikuntaa vuonna 1889. Se liitettiin Yokosukan kaupunkiin vuonna 1943. Nykyisin se on nukkumalähiö Tokiossa ja Jokohamassa työskenteleville. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yaniv Katan

**Yaniv Katan** (; s. 27. tammikuuta 1981 Kiryat Ata, Israel) on israelilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. 184 senttimetriä pitkä Katan edustaa Maccabi Haifaa.

Katan on Maccabin oma kasvatti, joka on edustanut seuraa koko uransa ajan lukuun ottamatta lyhyttä visiittiä Englannin valioliigan West Hamissa vuosina 2006–2007.

Israelin maajoukkueessa jo vuonna 1998 ensimmäistä kertaa esiintynyt Katan on pelannut 26 A-maaottelua ja tehnyt niissä viisi maalia.

## Aiheesta muualla
* Katanin profiili seuran sivuilla
Valkeisenlampi

**Valkeisenlampi** eli viralliselta nimeltään **Valkeinen** on pinta-alaltaan 9,8 hehtaarin laajuinen lampi Kuopiossa Niiralan, Hatsalan ja Haapaniemen kaupunginosissa. Lammen ympärillä on monia historiallisia rakennuksia ja kaunis puistoalue. Valkeisenpuisto on erittäin suosittu oleskelualue kaupunkilaisten keskuudessa.

Valkeisenlampi on eräs tärkeistä Kuopion kaupunkikuvassa hyödynnetyistä vesiaiheista. Se on rajana ruutukeskustan ja luontevasti kerrostaloalueeksi muuntuneen Etu-Niiralan välillä. Itärantaa dominoivat Niiralan koulu (1926, Armas Lindgren ja Bertel Liljequist), kaupunginteatteri (arkkitehdit Risto-Veikko Luukkonen ja Helmer Stenros, 1963), ensimmäinen Niiralan Kulman kerrostalo, terveydenhuolto-oppilaitoksen viimeisin, teatteriaukiota rajaava osa, muut terveydenhuolto-oppilaitoksen alueen rakennukset sekä eteläisenä päätteenä Alavan kirkko (André Schütz, 1968). Länsirannan kerrostalovyöhykkeen päättää "Ukkokodin" klassisistinen rakennus (1917).

Valkeisenlammenpuisto peruskorjattiin 2000-luvun alussa jolloin sinne tehtiin myös suuri ruusutarha ja uusi uimaranta. Puistoalueen julkisiin veistoksiin kuuluvat Valkeisenlammen länsirannan puistossa oleva *Mökit ja mäet* (Rakentajain muistomerkki; Antti Immonen, 2004), sekä itärannalla sijaitsevat Aleksandr Puškinin rintakuva (Oleg Komov, 1986) ja Kevät-veistos (Heikki Nieminen, 1956).


Tiedosto:Valkeisenlampi kevat 2012.jpg|Valkeisenlampi lännestä torille päin kuvattuna.
Tiedosto:Valkeisenlammen itarantaa.JPG|Valkeisenlammen itärantaa.
Tiedosto:Valkeisenlampi2.jpg|Lammen länsirantaa (etualalla Hatsalan ja taaempana Haapaniemen kaupunginosaa).
Tiedosto:Finland,_Kuopio_Hatsala,_Valkeisenlampi_Northwards_corrected.jpg|Valkeisenlampi kuvattuna kohti pohjoista. Taustalla Puijon torni ja hyppyrimäet.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Christopher Frimann Omsen

**Christopher Frimann Omsen** (11. joulukuuta 1761 Bergen, Norja – 25. huhtikuuta 1829 Kristiania, Norja) oli norjalainen juristi, korkeimman oikeuden asessori ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja.

## Tausta
Omsen syntyi tullitarkastaja Hellebrand Omsenin ja Helche Toden perheeseen. Hän aloitti opiskelut Bergenin katedraalikoulussa 1783. Vuonna 1791 hän suoritti latinalais-juridisen virkamiestutkinnon ja hänet nimitettiin prokuraattoriksi Kristianiaan.

## Ura
1799 hänet nimitettiin tulliprokurööriksi Akershusin lääniin.

Vuonna 1814 hänet valittiin kansalliskokousedustajaksi, missä hänet valittiin perustuslakikomiteaan. Hän oli eräs sen aktiivisimpia jäseniä. Omsen noudatti omaa linjaansa, eikä profiloitunut kumpaankaan pääpuolueista. Hän äänesti itsenäisyyspuolueen mukana ulkopolitiikkakysymyksissä ja hallitsijan tittelistä päätettäessä, mutta unionipuolueen mukana kuninkaan valintaa, kansalliskokouksen suvereniteettia ja rahataloutta koskevissa kysymyksissä.

Samana vuonna hänet valittiin Korkeimman oikeuden lakimieheksi ja 1815 Korkeimman oikeuden asessoriksi, missä virassa hän toimi kuolemaansa saakka. Vaikka hän ei osallistunut Stortingetin vaaleihin, hän toimi joitakin kertoja virkansa puolesta istunnoissa sekä oli valtion reviisorina 1818–1824. Hän kuoli Blindernin kartanossa Akerin kaupunginosassa ja testamenttasi omaisuuttaan Omsenin Säätiön kautta Kristianian yliopistolle. Hän oli kahdesti naimisissa, Mariken Paasche Scholdagerin ja Anne Løkke Wolffin (k. 1836) kanssa.

## Lähteet
Iduna

**Iduna** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* vaaleakultarinnat (*Iduna*), varpuslintusuku
* Iðunn, skandinaavinen jumaluus
* ''Iduna'', ruotsalainen lehti
* 176 Iduna, päävyöhykkeen asteroidi.
Pikkusaharausku

**Pikkusaharausku** (*Pristis clavata*) on uhanalainen kalalaji. Se jää alle puolitoista metriä pitkäksi ja on siten pienikokoisin saharauskulaji. Kala on selkäpuolelta vihertävänruskea, vatsapuolelta valkea, ja sen evät ovat vaaleat. Sen iho on karheiden nyppylöiden peitossa ja muistuttaa hiekkapaperia. Nimensä se on saanut muiden saharauskujen tapaan sahamaisesta pitkästä kuonostaan, jonka sivuissa on 18–22 paria hampaita muistuttavia nystermiä. Harmaasaharauskua uhkaa sukupuutto muun muassa siksi, että se päätyy ajoverkko- ja troolikalastuksen sivusaaliiksi. Kala on ollut myös helppo saalis, ja sen lihaa on arvostettu Aasian markkinoilla. Sahoja on myyty keräilijöille.

## Levinneisyys

Pikkusaharauskuja elää ainakin Pohjois-Australiaa ympäröivillä merialueilla, mahdollisesti muuallakin Indopasifisella merialueella. Se ei ole avomeren laji, vaan viihtyy lähellä rannikkoa ja vuorovesimatalikoilla. Se voi nousta myös jokisuiden murtoveteen.

## Lähteet
Vado Ligure

**Vado Ligure** (liguuriksi *Voœ*, *Vuae*) (muinoin *Vado Sabatia*) on kunta Savonan maakunnassa Ligurian alueella Italiassa. Kunnan pinta-ala on 23,38 neliökilometriä ja asukkaita siellä on runsaat 8&nbsp;000. Väestötiheys on 357 as./km² (2015). Vado Liguren pormestari on Carlo Giacobbe.

Vado Liguren suojeluspyhimys on Johannes Kastaja. Kunnan asukkaita kutsutaan italiaksi nimellä *vadesi*. Vado Liguren naapurikunnat ovat Savona, Quiliano ja Bergeggi. Vado Liguren ystävyyskunta on ollut vuodesta 2002 lähtien Ranskassa sijaitseva La Ravoire.

## Väkiluvun kehitys
Vado Liguren väkiluvun kehitys vuodesta 1861 vuoteen 2007:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aasian GP2

**Aasian GP2 -sarja** (**GP2 Asia Series**) oli GP2-kilpa-autosarja, joka perustettiin 24. toukokuuta 2007. Sarjan järjestäjänä toimi Bruno Michel.

Sarjan ensimmäinen kausi ajettiin vuonna 2008, jolloin mestaruuden voitti ranskalainen Romain Grosjean. 

Sarja muistutti hyvin paljon Euroopan GP2-sarjaa, mutta sitä ajettiin pelkästään aasialaisilla kilparadoilla. Aasian sarjassa käytettiin sen kolmena ensimmäisenä kautena ensimmäisen sukupolven GP2-autoa (Dallara GP2/05), jolla ajettiin GP2-sarjaa vuosina 2005–2007. Sarjan neljännellä kaudella otettiin käyttöön sama Dallara GP2/11 -auto, jolla ajettiin kilpaa myös GP2-luokan pääsarjassa kaudella 2011.

Vuoden 2011 jälkeen Aasian GP2-sarja lopetti toimintansa ja yhdistyi virallisen Euroopan GP2-sarjan kanssa.

## Mestarit

## Lähteet

## Katso myös
* GP2
* GP3

## Aiheesta muualla
* Aasian GP2-sarjan virallinen kotisivu
Manufaktuuri

**Manufaktuuri** (keskiajan latinasta manufactura < manus 'käsi', facere 'tehdä') oli alun perin työhuone tai käsiteollisuuslaitos, jossa raaka-aine muokattiin käsivoimin, sitten koneiden aikakaudella tehdasrakennus yleensä. Manufaktuuritavaroita olivat kutomateollisuuden tuotteet. Manufaktuuriteollisuus  oli kustannusjärjestelmälliseen kotiteollisuuteen liittyvä teollisen kehityksen aste, jolloin yrittäjä kokosi hajallaan olevan työväkensä samaan työpaikkaan.

## Katso myös
* Industrialismi
* Teollinen vallankumous

## Lähteet
Kvalda

**Kvalda** on suomalainen jazzyhtye. Yhtyeeseen kuuluvat laulaja Aili Ikonen, pianisti Antti Kujanpää, basisti Jori Huhtala ja  rumpali Hanne Pulli. 
Kvaldan musiikkia on kuvailtu "pohjoismaiseksi", ja se onkin saanut vaikutteita kansanmusiikista.

Kvalda perustettiin Jyväskylässä syksyllä 2002 Kujanpään aloitteesta. Kaikki yhtyeen jäsenet opiskelivat tuolloin Jyväskylän ammattiopiston konservatoriossa. Yhtyeen jäseniä yhdisti myös jyväskyläläinen Jazz Bar, jonka junnujameissa he olivat Kujanpäätä lukuun ottamatta soittaneet. Jazz Bar on myöhemmin nimennyt yhtyeen jäsenistä Kujanpään, Pullin ja Ikosen vuoden muusikoiksi sekä Huhtalan vuoden tulokkaaksi.

Yhtyeen debyyttialbumi *Kvalda* julkaistiin Jyväskylä Summer Jazz -festivaaleilla 12. kesäkuuta 2004. Albumi äänitettiin Jyväskylän ammattiopiston konservatorion studiossa toukokuun 2003 ja maaliskuun 2004 aikana. Albumin kappaleet olivat Ikosen, Kujanpään ja Huhtalan sävellyksiä.

Toukokuussa 2004 Kvalda voitti Umo Jazz Housessa järjestetyn Young Nordic Jazz Comets -yhtyekilpailun Suomen karsinnan. Voitto toi yhtyeelle Renault Jazz Award -palkinnon ja paikan Tukholmassa saman vuoden heinäkuussa järjestetyssä finaalissa. Yhtye voitti myös finaalin ja pääsi voiton myötä kiertueelle Pohjoismaihin.

Kvaldan jäsenet ovat myöhemmin muuttaneet Helsinkiin jatkamaan opintojaan: Kujanpää ja Huhtala opiskelevat Sibelius-Akatemian jazzmusiikin osastolla, Ikonen kansanmusiikin osastolla, ja Pulli Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian pop/jazz-linjalla. Texicalli Records julkaisi Kvaldan toisen albumin *Leia* lokakuussa 2007. Levyllä kuullaan kaikkien yhtyeen jäsenten sävellyksiä.

Yhtyeen kolmas albumi *Blindfold* julkaistiin joulukuussa 2011.

Kvalda on esiintynyt Suomessa muun muassa useilla jazzfestivaaleilla sekä Suomen Jazzliiton kiertueella keväällä 2005. Lisäksi yhtye on esiintynyt muun muassa Pohjoismaissa, Hollannissa, Tšekissä ja Kreikassa. Kvaldan jäsenet soittavat myös useissa muissa kokoonpanoissa.

## Albumit

*
*
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kvaldan verkkosivut 
*
Forever (Spice Girlsin albumi)

**Forever** on brittiläisen popyhtye Spice Girlsin kolmas ja toistaiseksi viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin 6. marraskuuta 2000. Albumin kappaleista singleinä julkaistiin "Holler", "Let Love Lead the Way" ja "Goodbye". Foreverin jälkeen yhtye on pitkän hiljaiselon jälkeen julkaissut ainoastaan kokoelmalevyn Greatest Hits vuonna 2007.

## Kappaleluettelo

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Aiheesta muualla

* allmusic.com -sivuston arvostelu albumista 
* Albumin julkaisu- ja myyntitiedot theSpiceGirls.com -sivustolla  
* Entertainment Weekly -sivuston arvostelu albumista  
* Rolling Stonen arvostelu albumista
Johan Daniel Frederik Petersen

**Johan Daniel Frederik Petersen** (21. joulukuuta 1757 Kristiania, Norja – 24. syyskuuta 1816 Kristiania) oli norjalainen kenraalimajuri ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja, sekä kokouksen perustuslakikomitean jäsen.

## Tausta
Petersen syntyi Kristianiassa lääninvirkamies Christian Petersenin (k. 1775) perheeseen. Nuoruudessaan Petersen osallistui lyhyen aikaa preussilaiseen sotapalvelukseen ja hänestä tuli ensin kamarijunkkeri ja myöhemmin kamariherra.

## Ura
### Sotilasura
Petersenistä tuli 2. luutnantti 1773 ja hänet siirrettiin Tanskaan 1780, missä hän palveli ensin Fynin ja myöhemmin Slesvigin jalkaväkirykmenteissä. Vuonna 1788 hän yleni kapteeniksi ja hän palasi Norjaan, 2. Akershusin Jalkaväkirykmenttiin. Bohuslänin sisäänmarssilla hän palveli majurina kenraalimajuri Hesselbergin alaisuudessa. Vuonna 1790 hänestä tuli komppanianpäällikkö *norske gevorbne Jægerkorps*issa. Hän palasi 2. Akershusin rykmenttiin 1801 majurina. Kun sota Englantia vastaan syttyi 1807, hän johti rykmentin musketööripataljoonaa, joka suojasi Larvikia. Sodassa Ruotsia vastaan 1808 hän palveli Prikaati Holstissa, joka ei joutunut suurempiin taisteluoperaatioihin. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1808 ja hänestä tuli *søndenfjældske gevorbne Infanteriregiment*in komentaja. Vuonna 1810 hänet ylennettiin everstiksi.

### Kansalliskokousedustaja ja kenraali 1814
Petersen valittiin rykmenttinsä edustajana Eidsvollin kansalliskokoukseen, missä hänet valittiin myös perustuslakikomiteaan. Hän kuului itsenäisyyspuolueen tanskalaismielisimpään siipeen. Hän ei ollut aktiivisimpia keskustelijoita, mutta 18. toukokuuta hän yritti vetää Nicolai Wergelandia vastuuseen tämän huhtikuisista sanomisista, joissa hän oli kritisoinut prinssi Kristian Fredrikin asemaa kokouksessa ja kuningaskandidaattina.

Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi kesän 1814 Ruotsi-sodassa, missä hän toimi Frederiksstenin linnoituksen toisena komentajana. Jouduttuaan luovuttamaan linnoituksen ruotsalaisille aselevon yhteydessä hän jäi eläkkeelle asevoimista.

## Harrastukset ja yksityiselämä
Petersen oli innokas harrastajanäyttelijä ja vilkkaana persoonana tunnettu henkilö Kristianian kulttuuripiireissä. Hänen puolionsa oli Henriette Frederikke Scheel, pääministeri ja salaneuvos Jørgen Erik Scheelin tytär, minkä kautta hänellä oli hyvät suhteet prinssi Christian Augustiin. Petersen oli eräs *Christiania dramatiske Selskab*in ensimmäisiä jäseniä ja hänellä oli rooli ryhmän ensimmäisessä näytännössä 1780. Palattuaan Tanska-komennuksensa jälkeen Kristianiaan hän kuului ryhmän aktiivisimpiin näyttelijöihin. 1799 hän oli vaimonsa kanssa eräs pysyvän teatteritoiminnan perustajia Kristianiaan.

## Lähteet
Rahva Hääl

**Rahva Hääl** (”Kansan ääni”) oli vuosina 1940–1995 ilmestynyt virolainen sanomalehti. Se toimi neuvostoaikana Viron sosialistisen neuvostotasavallan kommunistisen puolueen keskuskomitean, korkeimman neuvoston ja ministerineuvoston äänenkannattajana.

*[[Uus Eesti]]* -lehden tilalle perustetun seitsenpäiväisen *Rahva Häälin* ensimmäinen numero ilmestyi 22. kesäkuuta 1940. Se oli aluksi Viron kommunistipuolueen Tallinnan ja Harjumaan komiteoiden ja vuodesta 1942 lähtien tasavallan keskusviranomaisten äänenkannattaja.

Saksalaismiehityksen aikana vuodesta 1941 lehteä julkaistiin aluksi epäsäännöllisesti ja myöhemmin kerran tai kahdesti viikossa Leningradissa, Moskovassa ja syyskuussa 1944 Võrussa. Lisäksi painettiin erillisiä numeroita miehitysalueella levitettäväksi.

Vuodesta 1944 lähtien kuudesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 148&nbsp;000 vuonna 1973. Sen rinnalla julkaistiin erilaisia liitteitä ja erikoisjulkaisuja sekä venäjänkielistä *[[Sovetskaja Estonija]]* -sanomalehteä. 

Vuonna 1990 *Rahva Häälistä* tuli Viron tasavallan korkeimman neuvoston ja hallituksen äänenkannattaja ja vuonna 1992 valtion omistama osakeyhtiö. Lehden levikki oli 80&nbsp;000 vuonna 1991 ja 55&nbsp;000 vuonna 1993. Se sulautui yhdessä *[[Hommikuleht|Hommikkulehden]]* ja *[[Päevaleht|Päevalehden]]* kanssa *[[Eesti Päevaleht|Eesti Päevalehdeksi]]* vuonna 1995.

## Päätoimittajat
* Osvald Tooming (1940-1941)
* Anton Vaarandi (1941–1944)
* Leo Aisenstadt (1947–1948)
* Arnold Green (1950-1953)
* August Saaremägi (1955-1981)
* Toomas Leito (–1994)

## Lähteet
Mae Whitman

**Mae Margaret Whitman** (s. 9. kesäkuuta 1988 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja ääninäyttelijä.

## Elämäkerta
Whitman syntyi Los Angelesissa, Kaliforniassa vuonna 1988 ja päätyi näyttelijäksi jo kolmevuotiaana. Hänen ensimmäinen ääniroolinsa oli Tyson Chicken -mainoksessa, johon hänen äitinsä Pat Musick oli alun perin koe-esiintynyt.

## Näyttelijänä
Neljävuotiaana Whitman teki ensimmäisen näytelmäroolinsa elokuvassa *[[Kun mies löytää naisen]]*, jossa näyttelivät muun muassa Andy Garcia ja Meg Ryan. Tämän jälkeen hän esiintyi 1990-luvulla enimmäkseen elokuvissa ja teki samalla ensimmäisiä äänirooleja animaatioihin, kuten *[[Teräsmies (animaatiosarja)|Teräsmies]]* ja *[[Johnny Bravo]]*, jossa Whitman oli Suzyn ääniroolissa. Hän teki myös vierasesiintymisen vuonna 1996 *[[Frendit|Frendeissä]]* ja *[[Chicagon lääkärit|Chicagon lääkäreissä]]* vuosien 1996–1999 aikana, jolloin hänet huomioitiin YoungStar-ehdokkuudella ja palkittiin Young Artist -palkinnolla elokuvasta *[[Toivo elää]]*. Samoihin aikoihin Whitman aloitti koulunkäynnin Ribét Academyn yksityiskoulussa Los Angelesissa.

2000-luvulla Whitman näytteli enimmäkseen televisiosarjoissa vierailevissa rooleissa, kuten *[[Kunnian miehet (televisiosarja)|Kunnian miehet]]*, *[[Todistettavasti syyllinen]]*, *[[C.S.I.]]*, *[[Täydelliset naiset]]* ja *[[Greyn anatomia]]*. Hän näytteli pääosaa minitelevisiosarjassa Thief vuonna 2006. Näytelmäroolien ohella Whitman on tehnyt muutamia äänirooleja animaatioihin, kuten *[[Fillmore]]*, *[[Viidakkokirja 2]]*, *[[Jake Long – amerikkalainen lohikäärme]]* ja *[[Avatar (animaatiosarja)|Avatar]]*. Whitman lainasi ääntään myös videopeliin *[[Kingdom Hearts II]]*.

## Aiheesta muualla

* Voice Chasers 
* TV.com
Punavilla-apina

**Punavilla-apina** (*Lagothrix flavicauda*) (myös hendeenvilla-apina tai keltahäntävilla-apina) on hämähäkkiapinalaji, jota esiintyy vain Perussa. Se on äärimmäisen uhanalainen apinalaji; luonnossa niitä arvioidaan olevan enää 250 yksilöä.

Punavilla-apinan punaruskea turkki on paksu ja villava. Nenässä on valkoinen raita, hännän alapinta keltainen. Naaras painaa noin kuusi kiloa, koiras kahdeksan kiloa. 

Punavilla-apinat elävät Perun Andeilla 1 700–2 700 metrin korkeudessa. Niiden kotiseudun vaikeakulkuisuus suojasi lajia 1950-luvulle asti. Metsien hakkuut ja muu elinympäristön tuhoaminen on nykyisin niille suurin uhka. 

Punavilla-apinoiden käyttäytymisestä tiedetään kovin vähän. Ne liikkuvat ilmeisesti 5–18 yksilön ryhmissä, joihin kuuluu sekä uroksia että naaraita. Ne syövät hedelmiä, kukkia, muita meheviä kasvinosia ja mahdollisesti myös hyönteisiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Raportti suojelusta Neotropical Primate Conservation
Fly (joki)

**Fly** on Papua-Uuden-Guinean toiseksi pisin joki. Se on noin 1&nbsp;120 kilometriä pitkä, ja sen valuma-alue on 76&nbsp;000 neliökilometriä. Se muodostaa osan matkan ajasta Papua-Uuden-Guinean ja Indonesian rajan.

Fly saa alkunsa Uuden-Guinean keskusylängöltä. Sen virtaus on yläjuoksullaa varsin voimakasta, mutta Ok Tedi -joen yhtymäkohdan jälkeen joen virtaus rauhoittuu. Flyjoki meanderoi voimakkaasti keski- ja alajuoksunsa alueella, jossa se virtaa 10–16 kilometriä leveällä tulvatasangolla, jossa on myös useita juoluoita.

Fly on noin 1&nbsp;120 kilometriä pitkä, ja viimeisen 850 kilometrin aikana joki laskeutuu enää vain 15 metrin matkan. Joki päättyy laajaan 7&nbsp;100 neliökilometrin suuruiseen, Papuanlahteen laskevaan suistoon. Tulvakaudella lokakuusta huhtikuulla Fly kuljettaa miljoonia tonneja sedimenttejä, jotka päätyvät suiston liikkuviin särkkiin ja saariin. Flyn suurimmat sivujoet ovat Strickland ja Ok Tedi. 

Flyjoen löysi Francis Blackwood vuonna 1842 ja nimesi sen aluksensa *[[HMS Fly (1831)|HMS Flyn]]* mukaan. Hän tutki Flyjoen estuaaria. Vuonna 1876 italialainen Luigi D’Albertis kulki ensimmäisenä jokea pitkin 900 kilometrin matkan saaren sisäosiin.

Flyjoen varsi on enimmäkseen harvaanasuttua. Kiungan satamakaupunki on 790 kilometrin päässä joen suusta, ja sitä kautta kuljetetaan vuoristoista kaivettua kultaa ja kuparia. Flyn sivjokien yläjuoksulla harjoitettava kaivostoiminta muodostaa uhan joen luonnolle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fly River  
*The Fly River System  
*Papua New Guinea's Fly River
Vartiokylänlahti

**Vartiokylänlahti** on itäisessä Helsingissä, Vartiokylän ja Vuosaaren välissä sijaitseva pitkä ja kapea merenlahti. Sen yli kulkee 417 metriä pitkä Vuosaaren silta ja sen vieressä oleva uudempi metrosilta.

Vartiokylänlahtea ympäröivät Marjaniemi, Puotila, Vartioharju, Rastila ja Meri-Rastila. Lahden rannoilla on runsaasti ulkoilualueita ja jonkin verran pientaloasutusta. Lisäksi lahdella on useita pienvenesatamia, joista suurin on Puotilassa.

Vartiokylänlahti ja Vuosaaren pohjoispuolella sijaitseva Porvarinlahti ovat jäännöksiä salmesta, joka vielä 1500-luvulla erotti Vuosaaren mantereesta. Salmen keskiosa oli niin matala, että myöhemmin se on maankohoamisen vuoksi muuttunut kuivaksi maaksi.

## Aiheesta muualla

* Vartiokylänlahti ilmakuvassa
* Lahtipolku - Vartiokylänlahden kiertävä luontopolku
* Helsingin kaupungin ympäristökeskus: Vartiokylänlahden tila
Andreas Rogert

**Andreas Rogert** (10. marraskuuta tai 18. marraskuuta 1754 Trondheim, Norja – 10. kesäkuuta 1833 Trondheim) oli norjalainen juristi, oikeuden esimies ja Eidsvollin kansalliskokousedustaja.

## Elämä ja ura
Andreas syntyi poliisimestari Poul Rogertin (1725–1771) ja Anna Eline Hornemannin virkamiesperheeseen. Äidin suku oli Trondheimin merkkisukuja. Rogert suoritti latinalais-juridisen lakitutkinnon, ninkä jälkeen hän sai viran Vardøhusista 1779. Vuonna 1793 hän tuli Søndfjordiin, Bergenin piiriin, tuomariksi.

Rogert avioitui 1797 Bergeniläisen opettajantyttären Birgitte Brøndumin (1773–1851) kanssa. Samana vuonna hänet nimitettiin asessoriksi ja 1805 oikeuden esimieheksi Trondheimin hovioikeuteen. Hän sai *Etatsråd*-arvonimen 1812.

Tultuaan valituksi kansalliskokousedustajaksi Rogert oli jo 60-vuotias ja eräs vanhimpia osanottajia. Hänet valittiin kokouksen varapuheenjohtajaksi ensimmäisellä viikolla ja perustuslakikomitean jäseneksi. Rogertin ajamia asioita olivat kansalliset symbolit, joista hän ajoi läpi norjalaisen kruununperimyslain ja yhdessä Georg Sverdrupin kanssa protokollan kuninkaan kruunaamisesta Trondheimissa. Hän oli itsenäisyyspuolueen riveissä, mutta herätti vähemmän vastakkainasettelua opposition kanssa kuin monet puoluetoverinsa.

Kansalliskokouksen jälkeen Rogert vetäytyi politiikasta ja jäi eläkkeelle virastaan vuonna 1826. Rogertilta jäi suuri kokoelma kirjoja, käsikirjoituksia ja arkistomateriaalia, mikä jaettiin eri tahoille hänen kuolemansa jälkeen 1833..

## Lähteet