open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Maailman mielenterveyspäivä

**Maailman mielenterveyspäivä** on 10. lokakuuta 1992 alkaen vietetty kansainvälinen teemapäivä, jonka viettämisen aloitti Mielenterveyden maailmanliitto. Päivän tavoitteena on tiedottaa ja kouluttaa ihmisiä mielenterveyteen liittyvistä asioista. Vuoden 2025 teemana on mielenterveys humanitaarisissa kriiseissä.

## Teemoja
* 2025: Mielenterveys humanitaarisissa kriiseissä
* 2024: Mielenterveys työelämässä
* 2023: Meidän mielemme, meidän oikeutemme
* 2022: Mielenterveydestä ja hyvinvoinnista kaikille globaali tavoite
* 2021: Mielenterveys epäoikeudenmukaisessa maailmassa
* 2020: Koronavirus ja sen vaikutukset yhteiskuntaan ja mielenterveyteen.
* 2019: Mielenterveyden korostaminen ja itsemurhien ehkäisy
* 2018: Nuoret ja mielenterveys muuttuvassa maailmassa
* 2017: Mielenterveys työpaikoilla
* 2016: Psykologinen ensiapu
* 2015: Arvostetuksi tuleminen mielenterveyden suhteen
* 2014: Skitsofrenia
* 2013: Mielenterveys ja vanhemmat aikuiset
* 2012: Masennus
* 2011: Mielenterveyteen investoiminen
* 2010: Mielenterveys ja krooniset fyysiset sairaudet
* 2009: Mielenterveys perusterveydenhuollossa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mielenterveyden maailmanliitto (WFMO) 
*Mielenterveyden maailmanliitto (WFMO): Maailman mielenterveyspäivä 
*Maailman terveysjärjestö (WHO): Maailman mielenterveyspäivä
Ari Holopainen

**Ari Holopainen** (s. 24. tammikuuta 1969 Varkaus) on suomalainen entinen jääpalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän toimii nykyisin Suomen maajoukkueen päävalmentajana.

## Pelaajaura
Holopainen on varkautelaisen WP-35:n kasvatti. Pääosan seurajoukkueurastaan hän pelasi Ruotsissa Ljusdalin, Katrineholmin, Villa Lidköpingin ja IFK Vänersborgin joukkueissa. 

Läpi 1990-luvun sekä 2000-luvun alkupuoliskon Holopainen lukeutui myös Suomen maajoukkueen vakiopelaajiin, ja oli voittamassa joukkueessa maailmanmestaruutta 2004 Ruotsissa, missä hän myös nousi tuolloisen MM-kisojen maalintekijätilaston kärkeen 61 maalillaan. Kaikkiaan hän teki MM-kisoissa 77 maalia. Suomen paidassa hän pelasi yhteensä 117 A-maaottelua ja teki 143 maalia. Hän on Suomen maajoukkueen maalintekijätilaston kärjessä.

## Valmentajaura
Lopetettuaan pelaajauransa keväällä 2006 Holopainen toimi kauden 2007–2008 Villa Lidköpingin apulaisvalmentajana ja aloitti seuran päävalmentajana kaudella 2008–2009. Kauden 2012–2013 jälkeen hän siirtyi IFK Kungälvin päävalmentajaksi.

Heinäkuussa 2019 Holopainen valittiin Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi seuraavaksi kahdeksi kaudeksi. Holopaisen kaksi ensimmäistä vuotta päävalmentajana eivät pitäneet sisällään MM-kisoja koronaviruspandemian takia. Kesäkuussa 2021 Holopainen teki kahden vuoden jatkosopimuksen.

Holopainen toimi IFK Vänersborgin päävalmentajana vuosina 2017-2022. Tuona aikana IFK:n paras saavutus oli seitsemäs sija Elitserienissä keväällä 2021.

## Yksityiselämä

Ari Holopaisen isä Esko Holopainen on moninkertainen jääpallon Suomen mestari ja maaottelupelaaja.. Hänen poikansa Niklas edustaa IFK Vänersborgia.

## Saavutukset

**Valmentajana**

MM-hopea: 2023, 2025

## Lähteet
*Internet Bandy database

### Viitteet
Itylos

**Itylos** (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Pandareoksen tyttären Aedonin ja Zethoksen poika. Kateellisena kälylleen Niobelle, jolla oli seitsemän poikaa ja seitsemän tytärtä, Aedon suunnitteli tämän vanhimman pojan surmaa. Aedon kuitenkin surmasi vahingossa oman poikansa Ityloksen, jolloin Zeus tämän tuskaa lievittääkseen muutti hänet satakieleksi. Siksi satakieli laulaa edelleen suruaan valittaessaan poikansa kuolemaa.

Tarinan myöhemmässä variaatiossa Itylos on Aedonin ja Polytekhnoksen poika. Polytekhnos makaa väkisin puolisonsa sisaren Khelidoniksen, jolloin sisarukset kostavat tälle tappamalle tämän pojan Ityloksen ja syöttämällä hänen lihansa Polytekhnokselle. Jumalat muuttavat lopulta heidät kaikki linnuiksi. Kertomuksen Ityloksessa on yhtymäkohtia Itykseen tarinassa Proknesta ja Filomelasta.

## Lähteet
Heikki Konttinen

**Heikki Konttinen** () oli suomalainen kuvanveistäjä, joka on tehnyt julkisia veistoksia ja sankaripatsaita.  

Heikki Konttinen debytoi Helsingissä vuonna 1939. Hänelle myönnettiin Pro Finlandia -palkinto vuonna 1964. 

Konttinen opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1937–1939, 1940–1941 ja Suomen Taideakatemian koulussa 1942–1945. 

## Teoksia
### Veistoksia
*Eino Sakari Yrjö-Koskisen rintakuva (1958) Tampere
*Veljmies (1959) Kuopio
*Hannes Kolehmaisen patsas (1952) Kuopio
*Hopeahäät (1976) Pori
* Morsian (veistos) Tapiola, Espoo (1972)

### Sankaripatsaita
*Suonenjoen kirkolla, punagraniitti (1949)
*Hartolan kirkolla, graniitti (1955)
*Pielaveden kirkolla, harmaagraniitti (1958)
*Leppävirran, pronssi (1965)
*Kangaslammen, punagraniitti (1966)
*Kotalahden (1966)
*Paukarlahden (1966)
*Saahkarlahden, punagraniitti (1966)
*Näätänmaan, punagraniitti (1966) 

## Valokuvia julkisista teoksista

Tiedosto:Suonenjoki sankarimuistomerkki.JPG|*Sankarimuistomerkki*, 1949, Suonenjoki.
Tiedosto:Heikki Konttinen Hannes Kolehmainen 1952.JPG|*Hannes Kolehmainen*, 1952, Kuopio.
Tiedosto:Hartola sankarimuistomerkki.JPG|*Seisova sotilas*, sankarimuistomerkki, 1955, Hartola.
Tiedosto:Isänmaan vartiosotilas by Heikki Konttinen Taivalkoski 1957.JPG|*Isänmaan vartiosotilas*, sankarimuistomerkki, 1957, Taivalkoski.
Tiedosto:Heikki Konttinen Eino Sakari Yrjö Koskisen patsas 1958.jpg|*Eino Sakari Yrjö-Koskisen patsas*, 1958, Tampere.
Tiedosto:Pielavesi sankarimuistomerkki.JPG|*Vartiomies*, sankarimuistomerkki, 1958, Pielavesi.
Tiedosto:Heikki Konttinen Veljmies 1959.JPG|*Veljmies*, 1959, Kuopio.
Tiedosto:Heikki Konttinen - Paalasmaan moottoriveneonnettomuudessa 1959 hukkuneiden 15 nuoren muistomerkki (1962) - Juuan kirkkomaa, Kirkkotie 15 - Juuka.jpg|*Paalasmaan veneonnettomuuden muistomerkki*, 1962, Juuka.
Tiedosto:Kangaslampi sankarimuistomerkki.JPG|*Kangaslammin sankarimuistomerkki*, 1966, Varkaus.
Tiedosto:Kotalahti sankarimuistomerkki.JPG|*Kotalahden sankarihautojen muistomerkki*, 1967, Leppävirta.
Tiedosto:Leppävirta sankarimuistomerkki.JPG|*Leppävirran sankarimuistomerkki*, 1967, Leppävirta.
Tiedosto:Näätänmaa sankarimuistomerkki.JPG|*Näädänmaan sankarimuistomerkki*, 1967, Leppävirta.
Tiedosto:Paukarlahti sankarimuistomerkki.JPG|*Paukarlahden sankarimuistomerkki*, 1967, Leppävirta.
Tiedosto:Saahkarlahti sankarimuistomerkki.JPG|*Saahkarlaahden sankarimuistomerkki*, 1967, Leppävirta.
Tiedosto:Heikki Konttinen Hopeahäät 1976.jpg|*Hopeahäät*, 1976, Pori.
Tiedosto:Heikki Konttinen "Morsian" 1983.jpg|*Morsian*, 1983, Espoo.


## Lähteet
* 
*
*Heikki Konttinen. Tampereen kaupunki.
*Veljmies. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Podaleirios

**Podaleirios** (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan sodan sankari.

Podaleirios oli lääketieteen jumalan Asklepioksen ja Epionen poika ja Makhaonin veli. Hän oli yksi Helenan kosioista, ja uskollisena antamalleen valalle hän purjehti veljensä kanssa Troijaan kolmellakymmenellä aluksella osallistuakseen Troijan sotaan kreikkalaisten puolella.

Troijan sodassa Podaleirios osoittautui veljensä tavoin vertaansa vailla olevaksi parantajaksi, ja koska heitä tarvittiin haavoittuneiden hoitoon, eivät he osallistuneet varsinaisiin sotatoimiin ollenkaan. He paransivat myös Filokteteen käärmeen pureman, mikä mahdollisti hänen osallistumisensa sotaan ja voittamaan sen. Hänet kuitenkin mainitaan yhtenä Troijan puuhevoseen piiloutuneista sotureista.

Sodan päätyttyä hän päätti hylätä laivansa ja jatkaa matkaansa jalkaisin Kolofoniin, jossa hän osallistui Kalkhaan hautajaisiin. Hän jatkoi matkaansa Delfoihin, jossa hän kysyi oraakkelilta neuvoa, mihin hänen pitäisi asettua. Oraakkeli kertoi hänen pitävän asettua paikkaan, jossa putoava taivas ei häntä vahingoittaisi, jolloin hän jäi Karian Khersonneseen, joka oli vuorien ympäröimä. Toisen version mukaan Podaleirios eksyi purjehtiessaan takaisin kotimaahansa Troijasta, ja asettui Karian Syrnokseen.

Podaleirioksen pojaksi Syrnen kanssa mainitaan Hippolokhos (I). Asklepiadien suku ja lääkäreiden ammattikunta katsoi olevansa Asklepioksen jälkeläisiä suoraan alenevassa polvessa Podaleirioksen ja Hippolokhoksen kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Martin Chalfie

**Martin Lee Chalfie** (s. 15. tammikuuta 1947) on yhdysvaltalainen neurobiologi. Hän valmistui filosofian tohtoriksi Harvardin yliopistosta vuonna 1977 ja toimii biologisten tieteiden professorina Columbian yliopistossa. Chalfie sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2008 yhdessä Osamu Shimomuran ja Roger Y. Tsienin kanssa vihreää valoa fluoresoivan proteiinin, GFP löytämisestä ja kehittämisestä.

Chalfien huomasi proteiinin käyttökelpoisuuden biologisissa tutkimuksissa. Hän löysi *[[Caenorhabditis elegans]]* -sukkulamadosta kuusi erilaista solua käyttämällä GFP:tä merkkiaineena tutkiessaan madon hermostoa.

## Lähteet
Lire

**Lire** () on ranskalainen kirjallisuuslehti, jossa käsitellään niin ranskalaista kuin ulkomaistakin kirjallisuutta. Lehden perustivat vuonna 1975 Jean-Louis Servan-Schreiber ja Bernard Pivot.

Lire myöntää yhdessä kaupallisen radioyhtiön RTL:n kanssa vuosittain palkinnon Grand Prix RTL-Lire parhaasta edellisen vuoden aikana ilmestyneestä ranskankielisestä kirjasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Liren kotisivu
August Aspegren

**August Alfred Aspegren** (marraskuu 1844 Uusikaarlepyy – 12. marraskuuta 1912 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja. Hän ansioitui näyttämötaiteen keskeisenä rakentajana Suomen maaseudulla. Aspegrenin näyttelijäntyö keskittyi ensisijaisesti huvinäytelmiin.

## Elämä ja ura

August Aspegrenin vanhemmat olivat perämies Adrian Alfred Aspegren ja Johanna Maria Henelius. Aspegren aloitti teatteriuransa Westermarckin perustamassa Kotimaisessa Teatteriseurueessa vuosina 1871 ja 1872. Seurue näytteli etupäässä ruotsinkielellä. Hän liittyi Kaarlo Bergbomin luotsaamaan Suomalaiseen Teatteriin sen perustamisvuonna 1872. Seuraavana vuonna hän avioitui näyttelijä Aurora Aspegrenin (omaa sukuaan Gullstén) kanssa. August Aspegren alkoi suunnitella kiertävää suomenkielistä teatteria näyttelijä ja dramaturgi Oskari Vilhon kanssa 1883. Hanke viivästyi, sillä Vilho kuoli saman vuoden toukokuussa. Ajatus toteutui vihdoin vuonna 1887, jolloin Aspegren perusti puolisonsa kanssa oman suomenkielisen teatteriseurueen. Niin kutsutun Aspegrenin Suomalaisen Kansanteatterin ensimmäinen näytös oli Tampereella 11. syyskuuta 1887. Näytelmät olivat Topeliuksen *Sotavanhuksen joulu* ja Samuli S:n *Setä*.

Aspegrenien avioliitto päättyi eroon; August Aspegren löysi itselleen uuden kumppanin. Kymmenen vuoden kuluttua toimintansa alkamisesta Kansanteatteri jakautui kahtia. Sen vanhimmat jäsenet näyttelivät vuosina 1898 ja 1899 Suomen maaseutukaupungeissa nimellä Uusi Teatteri. Johtajana toimi Aapo Pihlajamäki. Toinen puolisko jatkoi entisellä nimellä Aspegrenin johdolla vielä kaksi vuotta. Syksyllä 1899 puoliskot yhtyivät jälleen. Seurueen uudeksi nimeksi annettiin Suomalainen Maaseututeatteri. Aspegrenia pyydettiin sen johtoon, mutta hän kieltäytyi.

## Lähteet

*Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
*Runeberg.org
J. A. Hollon palkinto

**J. A. Hollon palkinto** on Suomen kääntäjien ja tulkkien liiton (SKTL) yhteistyössä Suomen arvostelijain liiton ja Suomen tietokirjailijat ry:n kanssa vuosittain myöntämä palkinto tietokirjallisuuden suomentajalle. Palkinto annetaan edellisvuonna julkaistun vaativan tietokirjan korkeatasoisesta suomennoksesta tai ansiokkaasta, pitkään jatkuneesta tietokirjallisuuden suomentamisesta. 

Palkinto on nimetty Juho August Hollon mukaan, ja se jaettiin ensimmäisen kerran vuonna 1991. Palkinto jaetaan samaan aikaan huhtikuussa kuin kaunokirjallisuuden kääntäjille tarkoitettu Mikael Agricola -palkinto. Palkintosumma on vuosina 2013–2024 ollut 10&nbsp;000 euroa (aiemmin 20 000 markkaa ja 6&nbsp;000 euroa). Palkintosummaa nostettiin vuonna 2025 eli Suomen kääntäjien ja tulkkien liiton 70-vuotisjuhlavuonna 12 000 euroon. Palkinnosta osan maksaa Suomen Kirjasäätiö. Se rahoitetaan Kopioston tekijänoikeuskorvauksilla. Vuodesta 2015 palkittu on saanut myös lasitaiteilija Johannes Rantasalon suunnitteleman ja muotoileman Ydin-kiertopalkinnon.

## Palkitut

## Lähteet
Itys

**Itys** oli kreikkalaisessa mytologiassa Tereuksen ja Proknen poika. 

Tereus rakasti salaa vaimonsa sisarta Filomelaa ja makasi väkisin, katkaisi kielen ja vangitsi tämän, jottei tämä voisi kertoa tapahtuneesta kenellekään. Filomela kutoi kuitenkin kankaan, jossa hän kuvasi kaiken tapahtuneen, ja sai sen toimitettua sisarelleen. Kun asia selvisi Proknelle, hän kosti sisarensa puolesta surmaamalla Ityksen ja syöttämällä tämän lihat Tereukselle tämän tietämättä. Asian selvittyä Tereukselle hän yritti surmata sisarukset, mutta jumalat muuttivat kaikki kolme linnuiksi: Tereuksen harjalinnuksi, Filomelan pääskyseksi ja Proknen satakieleksi, joka laulaa surullisesti valittaessaan poikansa kuolemaa.

## Lähteet
Jacque Fresco

**Jacque Fresco** (13. maaliskuuta 1916 – 18. toukokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen teollinen suunnittelija, arkkitehti, yhteiskuntainsinööri ja futuristi, joka asui Floridassa. Hän oli niin kutsutun resurssipohjaisen talouden puolestapuhuja.

## Resurssipohjainen talous
Resurssipohjaisen talouden mukaan talouden perustana tulisi olla kunkin maan ekologisesti hyödynnettävissä olevat resurssit – ei raha tai kilpailu.

## Teokset
**Looking Forward* (1969) yhdessä Kenneth Keyesin kanssa
**Introduction to Sociocyberneering* (1977)
**Sociocyberneering Presents Cities in Transition* (1978)
**Sociocyberneering Presents the Determinants of Behavior* (1978)
**Structural Systems and Systems of Structure* (1979)
**The Venus Project: The Redesign of a Culture* (1995) (World Future Society bestseller)
**And The World Will Be One* (1997)
**The Best That Money Can’t Buy: Beyond Politics, Poverty & War* (2002)

## Elokuvia
**The Venus Project: The Redesign of a Culture* (1994)
**Welcome To The Future* (2001)
**Cities In The Sea* (2002)
**Self-erecting Structures* (2002)
**Future By Design* (2006)
***' (2008)
***' (2011)
*"The Choise is Ours" (2016)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* The Venus Projectin sivusto  Fresco kertoo ajatuksistaan.
* Frescon MySpace Page -sivusto.
Oskari Vilho

**Oskari Vilho** (alkuaan *Oskar Vilhelm Gröneqvist*; 23. tammikuuta 1840 Kuhmalahti &ndash; 21. toukokuuta 1883 Görbersdorf, Sleesia) oli suomalainen näyttelijä ja suomenkielisen näyttämötaiteen edistäjä. Vilhon ja hänen ystäväpiirinsä suuri nuoruuden tavoite oli vakinaisen suomenkielisen teatterin perustaminen. Näyttelijäntyössään Vilho korvasi heikot fyysiset puitteensa henkisellä väkevyydellään.

## Lapsuus ja nuoruus
Oskari Vilhon vanhemmat olivat opettaja Wilhelm Gröneqvist ja Gustafva Nordlund. Vilho aloitti koulunsa Uudessakaarlepyyssä ja jatkoi Hämeenlinnan lyseossa, josta hän valmistui ylioppilaaksi 1863. Fredrik Cygnaeuksen suosituksesta hän pääsi opiskelemaan Tukholman kuninkaallisen teatterin oppilaskouluun vuosiksi 1863 ja 1864. Hänen lahjakkuutensa teki vaikutuksen, ja hänelle tarjottiin näyttelijän paikkaa Tukholmasta, mutta hän kieltäytyi ja palasi Suomeen.

## Teatteriura
Synnyinmaahansa palattuaan Vilho oli aktiivisesti mukana suomenkielisessä seuranäyttämötoiminnassa. Kun vakituista suomenkielistä teatteria ei kuitenkaan saatu aikaiseksi, hän turhautui ja aloitti opinnot yliopistossa. Hän suoritti kameraalitutkinnon 1869 ja ryhtyi virkamieheksi. Samana vuonna hän oli avustamassa Kaarlo Bergbomia Aleksis Kiven *[[Lea (näytelmä)|Lean]]* kantaesityksen järjestämisessä. Kun suomalainen teatteri vihdoin aloitti vuonna 1872, Oskari Vilho kuului sen ydinjoukkoon. Hän toimi Bergbomin apulaisena. Suomalaisen teatterin kiertäessä maaseutua Vilho toimi seitsemän vuotta teatterin apulaisjohtajana.

Vilho teki myös näyttelijäntyötä, vaikka hänen ulkoiset edellytyksensä siihen olivat huonot. Hänen äänensä oli heikko, vartalonsa vähäinen ja kasvonsa liian arkiset. Fyysiset puutteet korvasi kuitenkin henkinen luomisvoima sekä terävä äly. Tulkitsemiensa hahmojen luonteenkuvauksessa hän oli erittäin analyyttinen ja tarkka. Oskari Vilhon näyttämötaiteellisiin suorituksiin lukeutuivat muun muassa Sakeas näytelmässä *[[Lea (näytelmä)|Lea]]*, Aapeli näytelmässä *[[Kihlaus (näytelmä)|Kihlaus]]* sekä nimiosa Ludvig Holbergin *Jeppe Niilonpojassa*. Erityisen vakuuttavan näyttämöluoman hän loihti Molièren romanttisen komedian *Saiturin* päähenkilöstä Harpagonista. Vilhon traagisiin näyttämöhahmoihin kuului esimerkiksi *Kuninkaan alut* -näytelmän piispa Nikolaus.

Vilhon useista opintomatkoista merkittävin suuntautui Venäjälle, Saksaan, Ranskaan sekä Tanskaan vuosina 1875 ja 1876. Hänen elämänsä katkesi rintatautiin. Vilho haki sairauteensa apua Saksan Görbersdorfista, jossa hän kuoli 43-vuotiaana.

## Lähteet

*  Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930, matrikkeli 
* Suomen kansallisbiografia 10, 
* Kansallisteatteri.fi

## Aiheesta muualla

* Vilho, Oskari Tietosanakirja osa 10, palstat 1263–1264 Tietosanakirja-osakeyhtiö 1919
* Kansallisbiografia.fi
Gerhardt Boldt

**Gerhardt Boldt** (24. tammikuuta 1918 – 10. toukokuuta 1981) oli Saksan armeijan upseeri, joka kirjoitti kirjan kokemuksistaan toisen maailmansodan aikana.

## Toisen maailmansodan loppuvaiheet

Sodan aikana Boldt yleni Oberleutnantiksi palveltuaan 58. jalkaväkidivisioonassa itärintamalla. Hän palveli myös rakuunaupseerina. Boldtille myönnettiin Ritterkreuz 4. elokuuta 1943. 

Sodan viimeisten kuukausien aikana Boldt kuului Reinhard Gehlenin tiedusteluryhmään asemapaikkanaan Adolf Hitlerin Führerbunker Berliinissä. Boldt raportoi kenraali Hans Krebsille ja oli mukana päivittäisissä tilannepalavereissa, joihin osallistui Hitler kenraaleineen ja lähimpine avustajineen kuten Martin Bormann, Hermann Göring ja Joseph Goebbels. Boldt lähti bunkkerista 29. huhtikuuta 1945 yhdessä Bernd Freytag von Loringhovenin ja Rudolf Weissin kanssa.

Boldt on kirjoittanut sodan viimeisistä päivistä kirjan *Hitler’s Last Days: An Eye-witness Account* (englanniksi). Vuoden 1973 elokuvan ** käsikirjoitus perustuu Boldtin kokemuksiin.

Boldtin kirjan aitoutta on myös epäilty ja hänen on väitetty kirjoittaneen kirjansa muihin lähteisiin pohjautuen.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

*
Pauli Kohelo

**Pauli Kohelo** on suomalainen kirjailijanimimerkki, jonka taustalla olevaksi henkilöksi on epäilty muun muassa Kari Hotakaista, Risto Erosta ja kustantaja Touko Siltalaa. Nimimerkin arvellaan viittaavan brasilialaiseen Paulo Coelhoon.

Esikoisteoksen *Ohessa tilinumeroni* julkaisi Kustannusosakeyhtiö Siltala vuonna 2008. Romaani kuvaa ristijärveläisen metsurin elämää ja tietä kirjailijaksi. Kirja sisältää tekstin lisäksi aforismirunoja, joissa viimeinen säe romuttaa aforismin tyhjyyden. Kirja on vahvasti satiirinen kannanotto muodikkaalle henkisen kasvun markkinoinnille.   

## Teokset
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Siltala (kirjankustantamo)

**Kustannusosakeyhtiö Siltala** on suomalainen kustannusosakeyhtiö, jonka WSOY:llä työskennelleet veljekset Touko ja Aleksi Siltala perustivat vuonna 2008. Siltala osti Teoksen liiketoiminnan helmikuussa 2024. Heikki Herlinistä tuli Siltalan kolmas pääomistaja Touko ja Aleksi Siltalan kanssa.

Kustantamon ensimmäiset teokset (Pirkko Saision romaani *Kohtuuttomuus*, Hannu Raittilan essee- ja reportaasikokoelma *Ulkona* ja nimimerkki Pauli Kohelon esikoisromaani *Ohessa tilinumeroni*) julkaistiin syksyllä 2008. Siltalan kirjailijoihin kuuluvat muiden muassa Kari Hotakainen, Sirpa Kähkönen, Iida Rauma ja Pirkko Saisio. Siltala on kustantanut  myös Tuomas Kyrön kirjoja. Lokakuussa 2020 Siltala julkaisi David Foster Wallacen pääteoksen *Infinite Jest* (1996) suomennoksen *[[Päättymätön riemu]]*, josta otettiin marraskuussa 2020 jo kolmas painos.

Vuonna 2025 kustantamon yhteydessä aloitti toimintansa uusi Orava-lastenkirjakustantamo, jonka tavoitteena on julkaista vuosittain 10–12 lastenkirjaa. Kustantajana toimii Minna Castrén.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Siltalan verkkosivut
* Touko Siltala. 375 humanistia 17.12.2015. Helsingin yliopisto.
Nicolaus von Below

**Nicolaus von Below** (20. syyskuuta 1907 Gut Jargelin, Landkreis Anklam, Pommern – 24. heinäkuuta 1983 Detmold) oli saksalainen Luftwaffen upseeri, joka toimi Adolf Hitlerin adjutanttina.

## Sotilasura
Saksalaiseen aatelissukuun kuulunut von Below toimi Hitlerin ilmavoimien adjutanttina vuosina 1937–1945. Yleensä Hitler ei pitänyt eikä luottanut aatelistaustaisiin upseereihin, mutta everstin arvoinen Below oli poikkeus.

## Operaatio Valkyrie
Von Below oli yksi niistä upseereista, jotka selvisivät hengissä Hitlerin salamurhayrityksestä. Tapahtumaan kutsutaan
virallisesti heinäkuun 20. päivän salaliitto.

### Führerbunker
Sodan loppuvaiheessa keväällä 1945 Below oleskeli Führerbunkerissa Berliinissä. Hän osallistui yhdessä Albert Speerin kanssa Berliinin filharmonikkojen viimeiseen konserttiin 12. huhtikuuta 1945 ennen kaupungin miehitystä. 29. huhtikuuta Below toimi Hitlerin testamentin epävirallisena todistajana ja lähti bunkkerista seuraavana päivänä.

## Sodan jälkeen
Sodan jälkeen Below julkaisi muistelmansa nimellä *Hitlerin adjutanttina 1937–45* ().

## Aiheesta muualla
* Nicolaus von Below - adiutant Luftwaffe Adiutantury Wehrmachtu przy Führerze i Kanclerzu Rzeszy
Aurora Aspegren

**Maria Aurora Olivia Aspegren** (omaa sukua **Gullstén**, 30. heinäkuuta 1844 Kuru – 19. tammikuuta 1911 Ruovesi) oli suomalainen näyttelijä ja Suomalaisen Teatterin ensimmäinen naisnäyttelijä. Hänen vahvinta osaamisalaansa oli tragedia.

## Elämäkerta
Aspegrenin vanhemmat olivat Gustaf Adolf Gullstén ja ruotsalaissyntyinen Birgitta Katarina Södergren. Hänen äitinsä päivitteli tavan takaa tytärtään, joka lapsuudessaan leikitteli eri roolihahmoilla. Aspegren suoritti Westermarckin käytännön teatterikoulun, joka tosiasiassa oli kiertävä ruotsinkielinen teatteriseurue. Toisinaan seurue esitti myös suomenkielisiä näytelmiä.

Aspegren liittyi Suomalaiseen Teatteriin, kun Kaarlo Bergbom perusti sen Helsinkiin vuonna 1872, ja otti taiteilijanimekseen Aurora Toikka. Tuota nimeä hän käytti vain vuoden verran. Yhdessä näyttelijä Oskari Vilhon kanssa Aspegren muodosti Suomalaisen Teatterin taiteellisesti voittoisan työparin. Vuonna 1873 hän avioitui näyttelijä ja teatterinjohtaja August Aspegrenin kanssa. Vuonna 1875 taiteilija teki opintomatkan Tanskaan ja Ranskaan. Hän jatkoi Suomalaisen Teatterin näyttelijänä vuoteen 1887, jolloin hän miehensä kanssa perusti Suomalaisen Kansanteatterin, jonka ensimmäinen esitys pidettiin Tampereella 11. syyskuuta 1887. Aspegren näytteli Kansanteatterissa kymmenen vuotta.

Sekä Aspegren itse että yleisö ja arvostelijat pitivät hänen huomattavimpana näyttämötulkintanaan Katrin roolia Josef Julius Wecksellin murhenäytelmässä *[[Daniel Hjort (näytelmä)|Daniel Hjort]]*. Sitä hän näytteli vuodesta 1876 alkaen parinkymmentä vuotta. Näytelmässä *Porvari aatelismiehenä* hän näytteli Nicolen roolin. Aleksis Kiven näytelmässä *[[Kihlaus (näytelmä)|Kihlaus]]* hän oli Eeva. Teoksessa *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin* (1930) Aspegren mainitaan "ensimmäiseksi suomenkielellä esiintyneeksi näyttelijättäreksi".

Teatteriuransa jälkeen Aspegren antoi näyttelijöille yksityisopetusta. Hänen oppilaisiinsa kuului muun muassa Mimmi Lähteenoja. Reuman vuoksi hänen luomisvoimansa alkoi hiipua. Avioliitto kariutui August Aspegrenin löydettyä uuden kumppanin. Lopun elämänsä Aurora Aspegren vietti Tampereen lisäksi Ruoveden Muroleessa, josta hän osti isänsä kotitilan Toikan.

## Lähteet
* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin.* Kustannusliike Opas, Viipuri 1930.
* 

## Aiheesta muualla
* Pieni tietosanakirja. Runeberg.org.
André Wetzel

**André Wetzel** (s. 3. marraskuuta 1951) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. Kesästä 2018 lähtien hän on toiminut HVV Den Haagin päävalmentajana.

## Ura pelaajana
Wetzel aloitti ammattilaisuransa HFC Haarlemin joukkueessa vuonna 1972. Hän edusti seuraa kolme kautta, kunnes siirtyi 1975 FC Amsterdamin paitaan. Hän edusti pientä amsterdamilaisjoukkuetta kolmen kauden ajan ja pelasi seurassa yli 100 ottelua. 1978 hän siirtyi ADO Den Haagiin, josta kolmen kauden jälkeen Stormvogels Telstariin, jossa päätti uransa vuonna 1982.

## Ura valmentajana
Peliuransa jälkeen Wetzel oli pitkään poissa aktiivisesta toiminnasta jalkapallon parissa, kunnes hän vuonna 1997 siirtyi ADO Den Haagin apulaisvalmentajaksi. Hän toimi tehtävässä kolme kautta siirtyen vuonna 2000 Jan Poortvlietin apulaiseksi FC Den Boschiin. Wetzel toimi kaudella 2000/01 myös Alankomaiden U21-maajoukkueessa apulaisvalmentajana ja jatkoi tehtävässä myös kaudella 2001/02 jätettyään FC Den Boschin.

2002–2004 Wetzel toimi Willem II Tilburgin apulaisvalmentajana seuran edetessä KNVB Cupin finaaliin kauden 2003/04 päätteeksi. Kesällä 2004 hän siirtyi Willem II:n päävalmentajaksi, mutta vain kuukauden pestin jälkeen hän jätti seuran ja suuntasi Al-Jazira Clubin peräsimeen, mutta pesti Arabiemiirikunnissa jäi myös muutamaan kuukauteen.

Wetzel palasi valmennustehtäviin vuonna 2005 siirryttyään Belgian 2.divisioonassa pelanneen KV Mechelenin päävalmentajaksi.Yhden kauden jälkeen Wetzel palasi takaisin kotimaahansa siirtyen VVV-Venlon päävalmentajaksi. Wetzelin johdolla VVV sijoittui kaudella 2006/07 Eerste Divisiessä toiseksi ja nousi näin ollen pääsarjatasolle. Sarjanousija ei kuitenkaan onnistunut uusimaan sarjapaikkaansa, vaan putosi kauden 2007/08 jälkeen takaisin Eerste Divisiehen. Putoamiskarsinnoissa VVV hävisi juuri ADO Den Haagille, jonka päävalmentajaksi Wetzel kesällä 2008 siirtyi. Pesti ADO:n päävalmentajana jäi yhteen kauteen ja kesällä 2009 hänet korvasi päävalmentajana Raymond Atteveld. Wetzel jatkaa seurassa teknisenä johtajana.

Joulukuussa 2011 Wetzel palasi valmennustehtäviin HBS Craeyenhoutin päävalmentajana. Hän jätti joukkueen kesällä 2016.

Lokakuussa 2017 Wetzelistä tuli Tweede Divisiessä pelaavam AFC:n päävalmentaja.Andre Wetzel nieuwe trainer AFC Hän valmensi seuraa kauden loppuun saakka. Kesällä 2018 Wetzelin ura jatkui HVV Den Haagin päävalmentajana.André Wetzel volgend seizoen nieuwe hoofdtrainer HVV 

## Lähteet
Tammihiippo

**Tammihiippo** (*Mycena inclinata*) on kellomainen harmaanruskea hiippolaji. Sen heltat ovat harmaanvalkeat. Jalka on vaalean harmaanvalkea ja vanhemmiten punaruskea. Sieni haisee härskiltä kalalta. Se kasvaa ryhminä tammien ja kuusien kannoilla. Se on Lounais-Suomen tammimetsiköissä yleinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Tammihiippo (''Mycena inclinata'')
* Mushroom Expert: Mycena inclinata
Ammoniakkihiippo

**Ammoniakkihiippo** (*Mycena leptocephala* syn. *Mycena chlorinella*) on kartiomainen tai kupera tummanharmaa hiippolaji. Sen jalka on lakin värinen. Heltat ovat harmaat. Sieni kasvaa lyhyissä ruohikoissa melko yleisenä.

## Lähteet
Kyyhkyhiippo

**Kyyhkyhiippo** (*Mycena urania*) on kartiomainen tai kupera hiippolaji. Sen jalka on harmaanruskea. Hiippo maistuu heikosti retikalta. Sienen heltat ovat valkoiset ja vanhemmiten punaisenharmaat. Sieni kasvaa kanervaisilla kangasmailla ja palaneella maalla melko harvinaisena.

## Lähteet
Retikkahiippo

**Retikkahiippo** (*Mycena pelianthina*) on kupera tai laakea hiippolaji. Sen heltat ovat harmaanvioletit. Jalka on lakin värinen tai vaaleampi ja ontto. Sieni haisee retikalta tai mausteilta. Se kasvaa hyvin harvinaisena rehevissä lehtimetsissä.

Retikkahiippo on arvioitu Suomessa vaarantuneeksi.

## Lähteet
Hiirenhiippo

**Hiirenhiippo** (*Mycena latifolia*) on kartiomainen tai kellomainen harmaanruskea tai seepianvärinen hiippolaji. Sen jalka on lakkia vaaleampi. Sienen malto on vaaleanharmaata. Heltat ovat vaaleanharmaat. SIeni kasvaa melko yleisenä havumetsissä.

## Lähteet
Täplähiippo

**Täplähiippo** (*Mycena maculata*) on kupera tai kellomainen harmahtava tai nahanvärinen hiippolaji. Sen jalka on latvasta valkea ja tyvestä harmahtava. Sienen heltat ovat vaaleanharmaat tai ruosteenväriset. Sienen malto on valkeaa ja vanhemmiten ruosteenväristä. Hiippo on mauton ja hajuton. Se kasvaa tammien ja pyökkien kannoilla harvinaisena.

## Lähteet
Sharon Robinson

**Sharon Robinson** (s. 1958) on yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä, muusikko, sovittaja ja tuottaja. Hänen esikoisalbuminsa *Everybody Knows* ilmestyi 2008, mutta hän on ollut mukana 15 levytetyllä laululla Leonard Cohenin albumeilla ja on mukana tämän konserttikiertueilla. Lisäksi hän on säveltänyt, soittanut, sovittanut ja tuottanut Cohenin tauon jälkeen ilmestyneen albumin *Ten New Songs*.

Robinsonin sävellyksiä ovat esittäneet Leonard Cohenin lisäksi muun muassa Diana Ross, Aaron Neville, Pointer Sisters ja The Temptations. Vuonna 1985 hän voitti Grammy-palkinnon Patti LaBellen elokuvassa Beverly Hillsin kyttä esittämästä kappaleesta *New Attitude*.

Robinson on esiintynyt Suomessa 10.10.2008, 10.8.2010 ja 02.09.2012 konsertoidessaan Leonard Cohenin kanssa Helsingissä.

## Palkinnot ja tunnustukset
*Grammy 1985 laulusta "New Attitude"

## Diskografia
*Everybody Knows, 2008

## Lähteet
Pauli Pohjola

**Pauli Aukusti Pohjola** (alkuaan **Grönlund**; 14. marraskuuta 1890 Tampere – 16. marraskuuta 1947) oli suomalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi ensirakastajana sekä puhe- että laulunäytelmissä. Pohjola menestyi myös yleisurheilijana.

## Näyttelijänura

Pohjolan vanhemmat olivat värimestari Paul August Pohjola (alkuaan *Grönlund*) ja Ziffra Maria Djerf. Käytyään Tampereen Reaalilyseon hän suoritti opintoja Tampereen Teknillisen Opiston värjäysosastolla, jonka jälkeen hän työskenteli värimestarina. Teatteri veti kuitenkin puoleensa, ja Ojala aloitti näyttelijänä Tampereen Työväen Teatterissa, johon hänellä oli kiinnitys vuodesta 1911 vuoteen 1917 ja edelleen 1919&ndash;1924. Välissä hän työskenteli Turun Työväen Teatterissa (1917&ndash;1918), Turun Operetti-teatterissa (syksy 1918) sekä Ida Aalberg-teatterissa (kevät 1919). Vuosina 1924 ja 1925 Pohjola toimi tamperelaisen Raittiusyhdistys Taiston näyttämön johtajana. Näyttelijänuransa jälkeen Pohjola palasi värjäysalalle.

Pauli Pohjola teki näyttämöllä vahvoja luonnetulkintoja. Toisaalta häntä kritisoitiin ääntä rasittavasta liioittelusta. Pohjolan läpimurto oli Fedja Leo Tolstoin näytelmässä *Elävä ruumis* vuonna 1911. Hänen lukuisiin roolisuorituksiinsa lukeutuivat niin ikään *[[Seitsemän veljestä|Seitsemän veljeksen]]* Juhani, *[[Nummisuutarit|Nummisuutarien]]* Kristo sekä *Pohjalaisten* Jussi. Vuonna 1920 Pohjola esiintyi Kössi Ojalan kanssa alkoholin vaikutuksen alaisena näytelmässä *Iloinen leski*; molemmat saivat vakavan varoituksen. Liiallisen alkoholinkäytön vuoksi hän osoittautui vähitellen entistä epäluotettavammaksi työntekijäksi.

## Urheilusaavutuksia

Pohjola harrasti yleisurheilua, ja piti aikanaan hallussaan Suomen ennätystä kolmiloikassa. Hänen seuransa oli Tampereen Pyrintö. Ensimmäisissä yleisurheilun Suomen-mestaruuskilpailuissa elokuussa 1907 alle seitsentoistavuotias Pohjola vei pronssimitalin korkeushypyssä yhteistuloksella 305. Samana vuonna hän teki kolmiloikassa tuloksen 13,10 metriä kotikentällään Tampereella. Vuonna 1910 Pohjola ylitti toisena suomalaisena 180 senttimetrin rajan korkeushypyssä. Kalevan kisoissa 15. ja 16. heinäkuuta 1911 Pohjola voitti korkeushypyn mestaruuden. Hänen voittotuloksensa oli 172.

## Lähteet
* *Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin.* Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
* Rajala, Panu: *Taiteesta ja taistelusta: Tampereen Työväen Teatteri 1901&ndash;1918.* Tampereen Työväen Teatteri Oy 1991. 
* Rajala, Panu: *Titaanien teatteri: Tampereen Työväen Teatteri 1918&ndash;1964.* Tampereen Työväen Teatteri Oy 1995. 
* Hannus, Matti: *Kultaiset kentät: Suomen yleisurheilun vuosisata.* WSOY 1999. 

### Viitteet
Jari Kuoppa

**Jari Juhani Kuoppa** (25. kesäkuuta 1960 Kauhajoki – 31. tammikuuta 2003) oli suomalainen kuulantyöntäjä. Hän edusti urallaan Kauhajoen Karhua sekä myöhemmin Ähtärin Urheilijoita. Häntä valmensi Reima Mäki-Äijälä.

Kuoppa edusti Suomea Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986. Hän putosi ensimmäisenä loppukilpailusta oltuaan karsinnassa kolmastoista tuloksella 18,93 m.

Kuoppa voitti Suomen mestaruuden Vaasassa 1986 tuloksella 19,36 ja Hämeenlinnassa 1988 työnnettyään 19,07. SM-hopeaa hän sai Kuopiossa 1987 ja Tampereella 1996 sekä pronssia Lahdessa 1985. Sisäratojen Suomen mestaruuden hän voitti Oulussa 1988 tuloksella 19,01.

Kuoppa työnsi ennätyksensä 20,46 m Teuvalla 29. kesäkuuta 1986. Hän oli liittynyt 20 metrin kerhoon aiemmin samassa kuussa työnnettyään Ähtärissä tuloksen 20,17.

## Lähteet
*
Kiiltohiippo

**Kiiltohiippo** (*Mycena vitilis*) on keilamainen tai kellomainen laakea harmaanruskea hiippolaji. Lakki voi olla myös kokonaan harmaa. Sienen heltat ovat harmaanvaaleat. Sienen jalka on sitkeä ja harmaanvalkoinen. Sieni kasvaa lehtimetsissä lahoavilla oksilla. Se kasvaa Etelä-Suomessa harvinaisena.

## Lähteet
Praksifanes

**Praksifanes** (, ; n. 322 eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Mytilenestä ja eli pitkään Rhodoksella. Praksifanes eli Demetrios I Poliorketeen ja Ptolemaios I Soterin aikana ja oli Theofrastoksen oppilas noin vuonna 322 eaa.

Praksifanes perusti myös oman koulunsa. Epikuroksen kerrotaan olleen hänen oppilaansa. Praksifanes painotti kieliopillisia opintoja, ja siksi häntä pidettiin yhtenä alan perustajista Aristoteleen ohella. Praksifanes kirjoitti useita teoksia, joista mainitaan erityisesti kaksi: dialogi *Poiētōn* (), jossa keskustelevat Platon ja Isokrates, sekä historiallinen teos, jota Marcellinus lainaa Thukydideen elämäkerrassaan nimellä *Peri historias* ().

## Lähteet
Helsinki International Horse Show

**Helsinki International Horse Show** (lyhyemmin **Horse Show** tai **HIHS**) on Helsingissä vuosittain lokakuussa järjestettävä kansainvälinen ratsastuskilpailu ja Suomen suurin vuosittainen sisäurheilutapahtuma muun muassa kävijämäärän ja jaettavan palkintorahan perusteella. Tapahtuman pääpaino on esteratsastuksen Länsi-Euroopan liigan World Cup -osakilpailussa. Tapahtumassa järjestetään myös kansainvälisiä kouluratsastusluokkia sekä kansallisia nuorten ratsastajien ja nuorten hevosten luokkia. Tapahtuman eri yleisönäytöksissä on myös runsaslukuinen oheisohjelma, johon sisältyy muun muassa muiden ratsastuslajien esittelyjä sekä hevosaiheisia shownäytöksiä. 

## Historia
Helsinki International Horse Show on järjestetty vuosittain vuodesta 1985 alkaen. Vuosina 1985–1996 tapahtuma järjestettiin Messukeskuksessa, vuosina 1997–2013 tapahtuma käytiin Hartwall Areenalla. Vuodesta 2014 alkaen tapahtuma on järjestetty Helsingin Jäähallilla. Vuonna 2026 tapahtuma palasi jälleen Messukeskukseen. 

Vuodesta 1986 lähtien Helsinki International Horse Showssa on pidetty esteratsastuksen World Cup (maailmancup) -osakilpailu. Maailmancupin finaali järjestettiin Helsingissä vuonna 1998. Helsingin osakilpailu on esteratsastuksen maailmancupin pohjoisin osakilpailu.

Vuonna 2011 tapahtuma muutti nimekseen *UB Horse Show* uutta pääyhteistyökumppania myötäillen. Vuosina 2015–2016 tapahtuman nimi oli *Porsche Horse Show*, uuden pääyhteistyökumppanin vuoksi ja vuonna 2017 nimi muutettiin takaisin alkuperäiseksi *Horse Show*´ksi, kun pääyhteistyökumppaniksi tuli Land Rover.

## Tapahtuma
Helsinki International Horse Show kestää nykyisin keskiviikosta sunnuntaihin, joskin tärkeät kansainväliset luokat käynnistyvät vasta perjantaina. Kilpailuluokkien ja näytösten ohella kävijöitä kiinnostaa myös laaja messualue Horse Expo, josta voi muun muassa ostaa hevostarvikkeita ja ratsastusvarusteita.

Suosituin kansallisista luokista lienee Amateur Tour, jossa kilpailee useita nuoria suomalaisia tulevaisuuden tähtiä. Amateur Tour -finaali onkin usean nuoren ratsastajan kilpailukauden päätavoite. Osallistuakseen Amateur Tourin finaaliin, ratsukolla on oltava neljä virhepisteetöntä karsintakilpailutulosta, vähintään oman kategorian tasolta samalla hevosella, jotta pääsee Ypäjän semifinaaleihin ja sieltä 12 parasta pääsee jatkamaan Helsingin finaaleihin.

Tapahtumassa kilpailee ja esiintyy lähes 400 hevosta ja 250 ratsastajaa. Hevoset majoitetaan hallin lähelle rakennettuihin tilapäiskarsinoihin. 2000-luvulla tapahtumassa on joka vuosi ollut yli 40&nbsp;000 kävijää. Kävijöistä jopa 85&nbsp;% on naisia, kuten ratsastuksen harrastajistakin. Iältään puolet yleisöstä oli 20–39-vuotiaita. Noin 30&nbsp;% kävijöistä ei harrasta ratsastusta. 

## Järjestäjä
Tapahtuman järjestää BCM Scanhorse Oy Ab Ltd, jonka toimitusjohtajana toimii toinen tapahtuman alkuperäisistä perustajista, Tom Gordin. Hallituksen puheenjohtajana toimi Henrik de la Chapelle. Yhtiön liikevaihto on noin 1–2 M€, ja viimeiset vuodet yhtiön tulos on ollut tappiollinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Helsinki International Horse Show'n viralliset sivut
Diodoros Tyroslainen

**Diodoros Tyroslainen** (; 100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Tyroksesta. Ateenan peripateettisessa koulussa Diodoros oli Kritolaoksen oppilas, ja hän seurasi tätä koulun johdossa noin vuonna 118 eaa. Hän eli ja vaikutti koulussa vielä vuonna 110 eaa., jolloin Licinius Crassus vieraili Ateenassa toimiessaan Makedonian kvestorina.

Cicero kielsi, että Diodoros olisi ollut aito peripateetikko, koska eräs hänen eettisistä maksiimeistaan oli, että suurin hyvä koostui siitä, että ihminen on hyveellinen eikä hänellä ole kipuja. Näin Diodoros selvästi yritti sovittaa stoalaisen ja epikurolaisen etiikan yhteen.

## Lähteet
Nikolsk

**Nikolsk** () on kaupunki Vologdan alueella Venäjällä. Se sijaitsee Vienanjoen alkujoen Jugin rannalla 432 kilometriä Vologdasta itään. Kaupunki on Nikolskin piirin keskus. Asukkaita on 8&nbsp;600 henkeä (vuonna 2005).

1300–1400-lukujen vaihteessa seudulla sijaitse Nikolskin pogosta, jossa oli laivalaituri ja Nikolskaja sloboda -niminen asutuskeskus. Tuolloin sen kautta kulki Vienanjoen, Vetlugan ja Volgan yhdistänyt kauppatie. Vuonna 1780 Nikolskista tuli samannimisen Vologdan lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1800-luvulla kaupunki toimi poliittisesti epäluotettavien henkilöiden karkotuspaikkana.

Nykyään Nikolskissa on puunjalostus- ja elintarviketeollisuutta sekä pellavanjalostuslaitos. Nähtävyyksiä ovat 1700–1800-luvulla rakennetut Herran temppeliin tuomisen katedraali ja Kazanin kirkko, entisen pappiskoulun ja zemstvohallinnon rakennukset sekä koristeelliset puiset asuintalot. Kaupungissa toimii kirjailija Aleksandr Jašinille omistettu museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nikolskin kaupunki Vologdan alueen sivustolla
Erien piirikunta (Ohio)

**Erien piirikunta** on Ohion osavaltiossa Yhdysvalloissa sijaitseva piirikunta, joka on nimetty Erie-intiaanien mukaan. Sen suurin kaupunki on Sandusky, joka on myös piirikunnan hallintokeskus.

## Maantiede
Erien naapuripiirikuntia ovat Lorain idässä, Huron etelässä, Sandusky lännessä ja Ottawa luoteiskulmassa.

## Väestö
Piirikunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 77&nbsp;079 ihmistä. Vuonna 2019 piirikunnassa arvioitiin asuvan 74&nbsp;266 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 83,0 prosenttia, mustiin (8,9&nbsp;%), aasialaisiin (0,8&nbsp;%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,4&nbsp;%) ja muihin ryhmiin (6,9&nbsp;%).

Kotitalouden mediaanitulo oli 54&nbsp;226 dollaria vuosina 2015–2019. Köyhyysrajan alapuolella elävien osuus on 11,6 prosenttia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nuori kapinallinen

**Nuori kapinallinen** (*Rebel Without a Cause*) on yhdysvaltalainen elokuva, jonka ohjasi Nicholas Ray 1955. Pääosissa esiintyivät James Dean (Jim Stark), Natalie Wood (Judy) ja Sal Mineo (Plato). Alun perin elokuva oli Warnerin B-luokassa ja se oli tarkoitus kuvata mustavalkoisena. Kuvausten jo alettua elokuva päätettiin kuvata technicolor-väreissä. Elokuvan loppuhuipentuma kuvattiin Los Angelesin *Griffith Observatoryssa*. Elokuvan teemana on sukupolvien välinen kuilu ja nuorison vieraantuminen.

## Rooleissa

## Vastaanotto ja arviot
Helena Ylänen pitää elokuvaa visuaalisesti mestarillisena ja tunteisiin vetoavana draamana kolmesta lukiolaisesta. Kunkin nuoren ongelmien taustalla ovat ymmärtämättömät, etäiset ja valheellisia kulisseja yllä pitävät vanhemmat. James Deanin luoma uudenlainen kuva nuoresta lapsi-miehestä on Yläsen mukaan taannut elokuvalle kestävän aseman nuorisokulttuurissa.

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja *Nuori kapinallinen* oli mukana  heistä kahdentoista listalla.

*Nuori kapinallinen* valittiin vuonna 1990 Yhdys&shy;valtojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteetti&shy;sesti, historialli&shy;sesti tai kulttuuri&shy;sesti merkittäviä amerikkalais&shy;elokuvia. *[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Levykorallit

**Levykorallit** (Tabulata) on sukupuuttoon kuollut korallieläinten lahko. Ne muodostivat ordoviki-, siluuri- ja devonikausilla riuttoja, joissa viihtyivät myös esimerkiksi sarvikorallit ja trilobiitit. Kennokorallisukuja ovat esimerkiksi *Heliolites*, *Halycites* ja *Favosites*. Lajeja tavataan fossiileina esimerkiksi Saarenmaalla ja Gotlannissa. Lajit olivat muinaisen Itämeren alueella hyvin yleisiä siluurikaudella, kun alue sijaitsi päiväntasaajalla ja meri oli paljon nykyistä lämpimämpi ja suolaisempi.

## Lähteet
Erymneos

**Erymneos** (100-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hänet tunnetaan lähes pelkästään Athenaioksen maininnasta hänen teoksessaan *[[Deipnosofistai]]*.

Erymneos toimi peripateettisen koulun johdossa Diodoros Tyroslaisen jälkeen eli noin vuonna 110 eaa. Erymneoksen teoksista tai omasta ajattelusta ei tiedetä mitään; hänen aikanaan koulukunta ei kuitenkaan tuonut enää merkittävää lisäpanosta filosofiaan, ja siinä esiintyi taipumusta eklektismiin. Erymneoksen jälkeen koulun johdossa arvelleen toimineen kaksi henkilöä, joiden nimiä ei tiedetä. Seuraavaksi koulun johtajista tunnetaan Andronikos Rhodoslainen noin vuonna 40 eaa.

## Lähteet
Don Imus

**John Donald ”Don” Imus** (23. heinäkuuta 1940 Riverside, Kalifornia, Yhdysvallat – 27. joulukuuta
2019) oli yhdysvaltalainen talk show -isäntä ja radiopersoona, joka työskenteli ABC:llä.

Imus aloitti radiouransa kalifornialaisilla paikallisradioasemilla. 1971 hän siirtyi WNBC:lle New Yorkiin ja sitä kautta alkoi saada kansallista huomiota. Syndikointiin hänen ohjelmansa pääsi CBS:n kautta vuonna  1993 ja lisäksi hänen radio-ohjelmansa oli kuultavissa samanaikaislähetyksenä televisiokanava MSNBC:llä. Radio Hall of Fameen Imus nimettiin vuonna 1989.

Vuonna 2007 CBS erotti Don Imusin, tämän käytettyä termiä *nappy-headed hos* Rutgersin yliopiston naisten koripallojoukkueen pelaajista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Imus on the Air -ohjelman kotisivut
*msnbc.com: Dom Imus
Lagorce

**Lagorce** tai **La Gorce** voi tarkoittaa seuraavia: 

*Lagorce, kunta Ardèchen departementissa
*Lagorce, kunta Gironden departementissa
*LaGorce Island, saari Miamin edustalla

## Sukunimi
*Franck Lagorce, ranskalainen moottoriurheilijalla
*Pierre de La Gorce (1846–1934), ranskalainen historioitsija
Azoros

**Azoros** (, myös *Azorion*, , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Perrhaibian maakunnassa Thessaliassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Elassónan kunnassa noin 20 kilometriä luoteeseen Elassónan kaupungista ja noin 1,5 kilometriä eteläkaakkoon nykyisestä, kaupungista nimensä ottaneesta Ázoroksen kylästä.

## Historia

Azoros sijaitsi Olympos-vuoren juurella sen länsipuolella. Se muodosti yhdessä kahden muun kaupungin, Dolikhen ja Pythionin, kanssa Perrhaibian Tripoliin nimellä tunnetun kaupunkiliiton. Livius ja Klaudios Ptolemaios mainitsevat kaupungin teoksissaan.

Azoria kukoisti klassiselta kaudelta 400-luvulta eaa. hellenistiselle kaudelle 200-luvulle eaa. Makedonialaiset valtasivat kaupungin kolmannessa makedonialaissodassa vuonna 171 eaa. Kaupungin paikka säilyi asuttuna ainakin varhaisbysanttilaiselle kaudelle saakka.

Perrhaibian Azorosta ei tule sekoittaa myös antiikin aikaiseen Azoraksen kaupungiin Pelagoniassa.

## Rakennukset ja löydökset

Azoroksen akropolis eli linnavuori sekä alakaupunki oli ympäröity linnoitusmuurilla. Azoroksen arkeologinen alue käsittää paikat, jotka tunnetaan nykyisin nimillä Kastrí, Ágios Athanásios, Paliokklísi ja Kopána. Kaikissa näissä paikoissa on joitakin kaupungin raunioita. Akropoliina toimi Kastrín kukkula. Siellä on jäänteitä linnoitusmuureista 400- ja 200-luvuilta eaa. Merkittävin muurin osa on noin 47 metriä pitkä ja säilynyt noin 1,5–2,5 metrin korkeudelta. Paikalta on löydetty myös Nikarkhoksen kartanoksi kutsutun suuren talon rauniot; jäänteitä joonialaistyylisestä, Apollon Lykeiokselle omistetusta temppelistä 200-luvulta eaa.; sekä varhaiskristillisen, kolmilaivaisen basilikakirkon jäänteet.

Paliokklísissä arkeologinen alue on kooltaan noin  neliömetriä, ja sieltä on löydetty toisen kirkon jäänteet sekä varhaiskristillisen ja bysanttilaisen ajan hautausmaa, jonka haudoista on löydetty kulta- ja hopeakoruja. Myös Kopánasta on löydetty kirkon jäänteet.

## Lähteet
Constanze Manziarly

**Constanze Manziarly** (s. 14. huhtikuuta 1920 Innsbruck, Itävalta – katosi noin 2. toukokuuta 1945, Berliini) oli itävaltalainen nainen, joka työskenteli Adolf Hitlerin kokkina ja ravintoterapeuttina vuodesta 1944 aina diktaattorin kuolemaan asti.

Manziarly syntyi Innsbruckissa kreikkalaiselle isälle ja tirolilaiselle äidille. Hän opiskeli reaalikoulun jälkeen kokiksi/ravitsemusterapeutiksi Haushaltsschulessa Innsbruckissa. Syyskuusta 1943 hän työskenteli professori Zabelin palveluksessa Kurheimissa ja syyskuusta 1944 Hitlerin palveluksessa Wolfsschanzessa ja Adlerhorstissa. Hitlerin siirryttyä Führerbunkeriin Berliiniin Manziarly seurasi mukana, hänellä oli bunkkerissa pieni keittiö, jossa hän valmisti kasvisaterioita Hitlerille.

Manziarly jätti bunkkerin 1. toukokuuta 1945 SS-Brigadeführer Wilhelm Mohnken johtaman ryhmän mukana. Ryhmä lähti kohti pohjoista ja siinä oli mukana myös tohtori Ernst-Günther Schenck ja bunkkerin sihteerit Gerda Christian, Else Krüger ja Traudl Junge. Naiset olivat pukeutuneina Wehrmachtin univormuihin.

Manziarlyn kohtalo on epäselvä. Jan Dalleyn kirjassa *Voices from the Bunker - The True Account of Hitler’s Last Days* (1989) Traudl Junge kertoo Manziarlyn yrittäneen liittyä neljän naisen ryhmään, jolle annettiin tehtäväksi viedä tilanneselostus Karl Dönitzille. Omaelämäkerrassaan *Viimeiseen saakka - Hitlerin sihteerin muistelmat* Junge kertoo, että kaksi neuvostoliittolaissotilasta vei Manziarlyn metroasemalle tämän kertoessa, että ”he vain haluavat tarkistaa paperini” - häntä ei kuitenkaan nähty sen jälkeen. Elokuvassa *[[Perikato (elokuva)|Perikato]]* Manziarly tekee itsemurhan puraisemalla suussaan syanidikapselin.

## Manziarly elokuvissa
Contanze Manziarlya elokuvissa ovat esittäneet seuraavat näyttelijät:

* Phyllida Law vuoden 1973 brittifilmissä *Hitler: The Last Ten Days*
* Carole Boyd vuoden 1973 televisiotuotannossa *The Death of Adolf Hitler*
* Bettina Redlich vuoden 2004 saksalaisessa elokuvassa *[[Perikato (elokuva)|Perikato]]*

## Lähteet
Kirjatyöntekijä

**Kirjatyöntekijä** (aiemmin **kirjaltaja**) tarkoittaa henkilöä, joka työskentelee kirjan taitossa, painossa, sidonnassa tai muussa sen kaltaisessa tehtävässä. Kirjatyöntekijöiden etujärjestö on Teollisuusliitto.

Kirjatyöntekijän ammattiin valmistavat muiden muassa painoviestinnän perustutkinto sekä mediatekniikan insinöörin (AMK) tutkinto.

## Aiheesta muualla
* Teollisuusliitto
Boethos Sidonlainen (peripateetikko)

**Boethos Sidonlainen** (, ; 1. vuosisata eaa.) oli antiikin kreikkalainen peripateettiseen koulukuntaan kuulunut filosofi. Hän oli kotoisin Sidonista, nykyisestä Libanonista. Boethos oli Andronikos Rhodoslaisen oppilas. Näin hänen on täytynyt jo nuorena matkustaa Roomaan ja Ateenaan, joissa Andronikoksen tiedetään opettaneen.

Strabon, joka mainitsee Boethoksen ja hänen veljensä Diodotoksen huomattavina sidonlaisina henkilöinä, käsittelee tätä samassa yhteydessä Andronikosta, joka oli myös hänen oma opettajansa. Boethoksen teokset ovat kaikki kadonneet, mutta niihin kuului teos sielun luonteesta sekä kommentaari Aristoteleen *[[Kategoriat|Kategorioihin]]*. Ammonios Hermeias mainitsee viimeksi mainitun omassa samaa teosta käsitelleessä kommentaarissaan. Hän lainaa myös Boethoksen näkemystä koskien Aristoteleen teosten opiskelua. Boethoksen mielipide oli ollut, että oppilaan tulisi aloittaa *[[Fysiikka (Aristoteles)|Fysiikasta]]*, kun taas Andronikos oli katsonut, että alussa oli luettava logiikan alan teoksia.

## Lähteet