open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kanga Akalé

**Kanga Gauthier Akalé** (s. 7. maaliskuuta 1981 Abidjan, Norsunluurannikko) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, joka pelaa nykyisin Lekhwiyan riveissä Qatarin pääsarjassa. Akalé osallistui Norsunluurannikon maajoukkueen mukana kesän 2006 jalkapallon MM-kilpailuihin.

## Saavutukset
* Ranskan cupin voitto 2003 ja 2005 (AJ Auxerre)
* Ranskan supercupin finaalipaikka 2003 ja 2005 (AJ Auxerre)
Sekeli

**Sekeli** (myös. *šekeli* tai *shekeli*) on vanha itämainen painomitta ja rahayksikkö. Sekeli on tällä hetkellä käytössä Israelissa, jossa vuosina 1980–1985 oli käytössä vanha Israelin sekeli ja vuodesta 1985 lähtien uusi Israelin sekeli. Vanhassa testamentissa sekeli vastaa noin 10–16 nykyistä grammaa ja 3&nbsp;000 sekeliä on yksi talentti.

## Lähteet
Plasmapaneelinäyttö

**Plasmapaneelinäyttö** on litteän näytön mahdollistava tekniikka. Plasmapaneelinäyttöjä käytettiin tyypillisesti suurissa (yli 37-tuumaisissa) televisioissa. Sadattuhannet pienet solut sijaitsevat kahden lasilevyn välissä. Nämä solut sisältävät sekoituksen jalokaasuja (neonia ja ksenonia). Solun läpi kulkeva sähkövirta ionisoi kaasun muuttaen sen plasmaksi. Plasma säteilee ultraviolettivaloa, joka puolestaan saa fluoresoivan materaalin tuottamaan näkyvää valoa. 

## Historia
Litteän plasmanäytön keksimisestä on palkittu kolme henkilöä: Donald Bitzer, H. Gene Slottow, ja Robert Willson. Plasmanäyttö syntyi PLATO-järjestelmän (*Programmed Logic for Automatic Teaching Operations*) kehityksen ohessa. PLATO:n vaatimuksena oli näyttö, joka kykeni grafiikan ja kuvien esittämiseen, johon aikakauden tekniikka ei pystynyt: vuonna 1963 Bitzer antoi jatko-opiskelijana olleelle Willsonille tehtäväksi tutkia ratkaisuvaihtoehtoja. Noin vuotta myöhemmin Slottow ja Willson keskustelivat tekniikasta ja kehittivät elektronisen näytön, jossa jokainen pikseli on valaistu kunnes uutta tietoa tulee. Ratkaisulla vältettiin kallista muistitekniikkaa.

Aluksi plasmanäytöt olivat yksivärisiä ja myytiin kaupallisiin ja sotilastarkoituksiin: eräs käyttökohde oli Trident-ohjusta käyttävissä sukellusveneissä.
Vielä 1990-luvun alussa plasmanäytöllä oli etuja nestekidenäyttöön (LCD) verrattuna, mutta se oli myös kalliimpi. Aktiivimatriisitekniikkaan perustuvat TFT-näytöt ratkaisivat TFT-näyttöjen ongelmat ja nestekidenäytöt syrjäyttivät plasmanäytöt. Nykyään plasmanäyttöjen katsotaan olevan vanhentunutta tekniikkaa.

## Ominaisuudet
Plasmanäyttöihin liitetään korkeampi energian kulutus suhteessa näytön pinta-alaan kuin kuvaputki- tai nestekidenäytöissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* HowStuffWorks "How plasma displays work

## Kirjallisuutta
*
Duke Nukem: Land of The Babes

**Duke Nukem: Land of The Babes** on n-Spacen kehittämä ja GT Interactiven julkaisema kolmannen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin PlayStationille vuonna 2000. *Land of The Babes* on jatkoa *[[Duke Nukem (pelisarja)|Duke Nukem]]* -pelisarjan neljännelle osalle *[[Duke Nukem: Time to Kill]]*. Peli ei sisällä edeltäjäänsä verraten suuria graafisia muutoksia. Duken ääninäyttelijä on tässäkin pelissä Jon St. John.

Pelin nimeksi suunniteltiin alun perin *Duke Nukem: Planet of The Babes*, mutta samoihin aikoihin tuotannossa ollut elokuva *Planet of the Apes* () muistutti hyvin paljon suunniteltua pelin nimeä, minkä seurauksena elokuvan tekijät pyysivät GT Interactivea ja 3D Realmsia vaihtamaan pelin nimeä.

## Juoni
Peli alkaa *[[Duke Nukem: Time to Kill|Time to Kill]]in* tapaan introlla. Dystooppisessa tulevaisuudessa Maan ovat vallanneet avaruusolennot. Kaikki miehet on tapettu ja naiset otettu orjiksi. Maapallolla on kuitenkin vapaana olevia kapinallisia, jotka yrittävät saada Duke Nukemin tulevaisuuteen pelastamaan ihmiskunnan. He ovat juuri lähdössä teleportin avulla menneisyyteen *Duke Nukem: Time to Kill* -pelin tapahtumien aikaan, kunnes ”Pig Cop” -alienit murtautuvat sisään ja käyttävät teleporttia hyväkseen, menemällä menneisyyteen tappamaan Duken. Duke lähtee teleportin kautta tulevaisuuteen, ja aloittaa maailmanpelastuksen.
Fabien Cool

**Fabien Cool** (s. 29. elokuuta 1972, L’Isle-Adam) on ranskalainen jalkapallomaalivahti, joka on edustanut lähes koko uransa AJ Auxerrea Ranskan liigassa. Toukokuussa 2007 Cool ilmoitti lopettavansa uransa päättyvään kauteen.

## Ura
* 1992-1993  AJ Auxerre
* 1993-1994  FC Gueugnon (laina)
* 1994-2007  AJ Auxerre

## Saavutukset
* Ranskan liigamestaruus 1996 (AJ Auxerre)
* Ranskan cupin voitto 1996, 2003 ja 2005 (AJ Auxerre)
The Poodles

**The Poodles** on ruotsalainen glam metal/heavy metal -yhtye. Poodles on hakenut myös Euroviisuihin, mutta epäonnistui. Se on soittanut myös Melodifestivalenissa.

## Jäsenet
* Jakob Samuel (laulu)
* Pontus Norgren (kitara)
* Pontus Egberg (basso)
* Christian Lundqvist (rummut)

## Diskografia
### Studioalbumit
* Metal Will Stand Tall (2006)
* Sweet Trade (2007)
* Clash of the Elements (2009)
* Performocracy (2011)
* Tour De Force (2013)
* Devil in the Details (2015)
* Prisma (2018)

### Livealbumit
* No Quarter (2010)

### Singlet
* Night of Passion (2006)
* Metal Will Stand Tall (feat. Tess Merkel) (2006)
* Song for You (2006)
* Seven Seas (2007)
* Streets of Fire (2007)
* Line of Fire (feat. E-type) (2008)
* Raise the Banner (2008)
* One Out of Ten (2009)
* I Rule the Night (2009)
* Cuts Like a Knife (2011)
* I Want It All (2011)
* 40 Days and 40 Nights (2013)

## Aiheesta muualla
*The Poodlesin Kotisivu
*
Camrose

**Camrose** on kaupunki Kanada Albertan provinssin keskiosassa, 97 kilometrin  provinssin pääkaupungista Edmontonista kaakkoon. Kaupunki on seutunsa jakelutoiminnan, lääketieteen, valtionhallinnon ja tuotantoelämän keskus preerioiden rikkaiden viljelyalueiden ympäröimänä. Camrosen väkiluku on 18&nbsp;742 (2016).  

Belgialaistaustainen François Adam perusti Camrosen vuonna 1905. Kaupunginoikeudet (city) se sai 1955. Camrose on kasvanut rautatien varrella. Camrose on nimetty Walesissa sijaitsevan kaupungin mukaan, mutta nimen katsotaan viittaavan myös kaupungin läpi virtaavan jokiuoman (Stoney Cr) varrella kasvaviin villiruusuihin. Paikkakunnalla on lempinimi *The Rose City* ("Ruusukaupunki").  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kaupungin kotisivut
Purppurapihta

**Purppurapihta** eli **purppurajalokuusi** (*Abies amabilis*) on pihta, jota tavataan Pohjois-Amerikan luoteisosissa. Se on suuri aina vihanta paljassiemeninen puu, jonka runko on 30–45 metriä korkea ja joka on halkaisijaltaan yli 1,2 metriä. Suurin mitattu puu on ollut 72 metriä korkea, ja suurin halkaisija on ollut 2,3 metriä. Purppurapihta viihtyy pohjoisessa 0–1500 metrin korkeudessa ja etelässä 1000–2300 metrin korkeudessa, sateisilla alueilla, joissa on viileät ja kosteat kesät.

Purppurapihdan kaarna on nuoremmilla puilla vaaleanharmaa, ohut ja pihkainen. Vanhemmilla puilla kaarna on tummempaa ja paksumpaa ja siinä on suuremmat uurteet. Lehdet ovat neulanmuotoisia, littanoita neulasia ja ne ovat 2,0–4,5 senttimetriä pitkiä ja 2 millimetriä leveitä. Neulaset ovat mattapintaisia ja tummanvihreitä. Purppurapihdan kävyt ovat 9–17 senttimetriä pitkiä ja 4–6 senttimetriä leveitä. Purppurapihdan kävyt ovat purppuranvärisiä, kuten saattaa jo nimestä päätellä.

## Käyttö
Purppurapihdan puuaines on pehmeää eikä kovin kestävää, joten sitä käytetään yleisesti paperin ja pahvin raaka-aineena. Lajia käytetään koristepuuna, mutta Suomessa sitä suositellaan vain Etelä-Suomen suojaisille kasvupaikoille vyöhykkeille I ja II. Purppurapihdan lehvästöllä on miellyttävä tuoksu, joten sitä käytetään joskus joulukoristeina, kuten joulukuusina.

## Suomessa
Suomessa purppurapihtoja kasvaa muun muassa Mynnilän arboretumissa Sysmässä ja Hörtsänän arboretumissa Orivedellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Purppurapihta – ''Abies amabilis''
* ITIS: ''Abies amabilis'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Abies amabilis''
Ussurinpihta

**Ussurinpihta** (*Abies holophylla*) on pihtalaji, jota tavataan Pohjois-Koreassa, Venäjällä Primorjen aluepiirissä sekä Kiinassa Heilongjiangin, Jilinin ja Liaoningin maakunnissa. Se on suuri ainavihanta paljassiemeninen puu, jonka runko on noin 30 metriä korkea, ja joka on halkaisijaltaan noin metrin. Suurimmillaan se voi kasvaa 50 metriä korkeaksi.

Ussurinpihdan rungon pinta on jo nuorena uurteinen ja karhea. Lehdet ovat 2–4 cm pitkiä litteitä neulasia, joissa on hieman otamainen kärki. Neulaset ovat yläpuoliltaan kirkkaanvihreitä ja alapinnoilla niissä on kaksi vaaleansinivihreää ilmarakojuovaa. Ussurinpihdan kävyt ovat perällisiä, pitkän lieriömäisiä ja tylppäkärkisiä.

Ussurinpihtaa käytetään joskus, tosin ei usein koristekasvina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ussurinpihta (''Abies holophylla'')
* Metla: Ussurinpihta (''Abies holophylla'') 
* Flora of China: ''Abies holophylla''
Benoît Pedretti

**Benoît Pedretti** (s. 12. marraskuuta 1980, Audincourt) on ranskalainen jalkapalloilija, joka pelaa nykyisin AC Ajaccion riveissä Ranskan liigassa. 

Pedrettin ura oli kovassa nousukiidossa kesällä 2005 maajoukkueen vakiomiehen siirtyessä mestarijoukkue Olympique Lyonnais'n riveihin. Mies ei kuitenkaan onnistunut vakiinnuttamaan asemiaan, ja syksyllä 2005 hän pelasi myös toistaiseksi viimeisen maaottelunsa. Pedretti jätti Lyonin jo kauden 2005/06 jälkeen siirtyen AJ Auxerreen, jota hän edusti viiden kauden ajan. Auxerressa Pedretti kohosi jälleen liigan tärkeiden keskikenttäpelaajien joukkoon. Kesällä 2011 Pedretti siirtyi Lilleen kolmivuotisella sopimuksella. Kokenut Pedretti oli LOSCin avauskokoonpanon pelaaja kahden kauden ajan. Valmentaja Rudi Garcian jätettyä seuran kesällä 2013 Pedretti siirtyi AC Ajaccioon.

## Saavutukset
* Maanosaliittojen cupin mestaruus 2003 (Ranska)
* Ranskan mestaruus 2006 (Olympique Lyonnais)
* Ranskan liigacupin voitto 2004 (FC Sochaux
* Ranskan supercupin voitto 2005 (Olympique Lyonnais)
* Ranskan kakkosliigan voitto 2001 (FC Sochaux)

## Lähteet
Ramina

**Ramina** on korttipeli, jota pelataan usein rahapanoksin. Siinä käytetään tavallista 52 kortin pakkaa. Aluksi kaikille jaetaan 5 korttia käteen. Jakaja kääntää pöytään myös yhden kortin näkyviin, josta tulee valtti. Jakaja saa pitää kortin. Sitten pelaajat päättävät ovatko mukana vai eivät. Kaikki mukana olevat pelaajat panevat pelikassaan sovitun panoksen, mikäli pelataan rahasta. Sitten pelaajat laittavat haluamansa määrän kortteja pois ja saavat uusia tilalle. Sitten etumies aloittaa ensimmäisen tikin. Maata on tunnustettava, ja jos ei ole, on pakko lyödä valttia. Jos sitäkään ei ole, saa lyödä haluamansa kortin. Pelissä on siis maa- ja valttipakko. Yhdessä jaossa voi saada enintään viisi tikkiä. Se pelaaja, joka saa ensimmäisenä kymmenen tikkiä voittaa. Voidaan sopia, että jos "huilaaminen" on sallittu, yhdeksässä tikissä ei saa "huilata". Jos joku pelaaja ei saa ainuttakaan tikkiä, hän "palaa" ja menettää kaikki aikaisemmat tikkinsä. Peliä voi pelata kaksikin, mutta hauskinta ja jännittävintä se on kolmen-viiden pelaajan kesken. Jos pelaajia on runsaasti, yli 7 on syytä jakaa kaikille vain neljä korttia, sillä muuten kortit eivät riitä.

On myös sääntövariaatio.Jos joku pelaajista saa kierroksen aikana kaikki viisi tikkiä, peli menee "puskasta poikki".
Tupi-kielet

**Tupi-kielet** ovat 71:sta Etelä-Amerikassa puhuttavasta kielestä koostuva kielikunta.

## Historia, jäsenet ja luokitus

Kun portugalilaiset aikoinaan saapuivat Brasiliaan, he huomasivat, että alkuperäiskansojen, kuten tupien, puhumat kielet muistuttivat hyvin paljon toisiaan joka puolella rannikkoa. Jesuiittalähetyssaarnaajat hyödynsivät kielten samankaltaisuuksia ja loivat niistä yhteiskielet nimeltään *[[línguas gerais]]* eli "yleiset kielet", joita puhuttiin alueella 1800-luvulle asti. Tunnetuin ja tavallisin näistä kielistä oli muinaistupi, jonka nykymuotoa puhuvat Rio Negron alueen intiaanit. He käyttävät siitä nimitystä *[[ñeengatú]]* eli "hieno kieli". Tupilaisten kielten ryhmässä on kuitenkin muitakin kieliä, esimerkiksi lähialueella puhuttu guarani, joka on sukua muinaistupin kielelle. Vaikka guaranin kielen historia on lähes samanlainen, se ei ole lainannut niin paljon espanjasta kuin tupi portugalista. Nykyään guarania puhuu seitsemän miljoonaa ihmistä, ja se kuuluu Paraguayn ja Bolivian virallisiin kieliin.

Tupi-kielten ryhmässä on myös useita kieliä, joilla on vähemmän puhujia kuin tupilla ja guaranilla. Kielikunta saattaa olla sukua je-tupi-karibin kielihaaran alla esiintyville gen ja karibin kielikunnille.

## Tupi-kielet

Tupi-kielet jakautuvat 10 alaryhmään:

* Arikemilaiset kielet
** arikem
** kabixiana
** karitiâna

* Awetilaiset kielet
** awetí

* Jurunalaiset kielet
** jurúna
** maritsauá
** xipaya

* Mawé Saterén kielet
** sateré-mawé

* Mondelaiset kielet
** aruá
** cinta larga
** gavião do Jiparaná
** kanoé
** mondé
** suruí

* Mundurukulaiset kielet
** kuruaya
** munduruku

* Puruboralaiset kielet
** puruborá

* Ramaramalaiset kielet
** karo
** urumi

* Tuparilaiset kielet
** akuntsu
** kepkiriwát
** makuráp
** mekens
** tuparí
** wayoró

* Tupi-guaranilaiset kielet
** kokoma
** guarani
** ñeengatú
** muinaistupi
** omagua
** potiguara
** tupinikin

## Lähteet
Badnerlied

**Badnerlied** on Badenin epävirallinen hymni. Se on runoiltu luultavasti 1865 Sachsenliedin pohjalta, jonka kanssa se onkin hyvin samankaltainen.

## Sanat

Das schönste Land in Deutschlands Gau’n,  
das ist mein Badnerland.  
Es ist so herrlich anzuschaun  
und ruht in Gottes Hand. 

*Kertosäe:* 

Drum grüß ich dich mein Badnerland,  
du edle Perl’ im deutschen Land. 
frisch auf, frisch auf; frisch auf, frisch auf;  
frisch auf, frisch auf mein Badnerland. 

In Karlsruh’ ist die Residenz, 
in Mannheim die Fabrik. 
In Rastatt ist die Festung 
und das ist Badens Glück. 

*Kertosäe* 

In Haslach gräbt man Silbererz,  
Bei Freiburg wächst der Wein, 
im Schwarzwald schöne Mädchen, 
ein Badner möcht’ ich sein. 

*Kertosäe* 

Alt-Heidelberg, du feine,  
du Stadt an Ehren reich, 
am Neckar und am Rheine, 
kein’ and’re kommt dir gleich.  

*Kertosäe* 

Der Bauer und der Edelmann,  
das stolze Militär 
die schau’n einander freundlich an,  
und das ist Badens Ehr. 

*Kertosäe* 

## Aiheesta muualla

*Tietoa hymnistä ja MP3-tiedosto
Gustav Bergmann

**Gustav Bergmann** (4. toukokuuta 1906 Wien, Itävalta – 21. huhtikuuta 1987) oli itävaltalaissyntyinen juutalainen filosofi, jonka erityisalaa oli ontologia. Opiskeluaikoinaan hän osallistui Wienin piirin kokouksiin. Muutettuaan Yhdysvaltoihin hän toimi filosofian ja psykologian professorina Iowan yliopistossa.

## Elämä
Bergmann syntyi Wienissä. Hänen vanhempansa olivat kauppias Fritz Bergmann ja tämän vaimo Therese Pollack. Hän opiskeli Wienin yliopistossa ja valmistui filosofian tohtoriksi matematiikasta vuonna 1928. 

Bergmann työskenteli yhdessä Albert Einsteinin ja oman ohjaajansa kanssa auttaen Einsteinia tämän fysiikan tutkimuksissa vuonna 1931. Väitöskirjaansa työstäessään hänet kutsuttiin osallistumaan Wienin piirin kokouksiin. Näissä kokouksissa hän liittyi loogisiin positivisteihin. Muutama vuosi valmistumisensa jälkeen vuonna 1935 hän hakeutui jälleen Wienin yliopistoon opiskelemaan lakia. Tuohon aikaan kansallissosialistien hallinto alkoi kuitenkin olla uhkaava hänen kannaltaan. Työskenneltyään lakimiehenä kolme vuotta hän muutti Itävallasta Yhdysvaltoihin vuonna 1938. Matkalla Yhdysvaltoihin hän kirjoitti laivassa Otto Neurathin pyynnöstä Wienin piiristä muistelmat "Erinnerungen an den Wiener Kreis: Brief an Otto Neurath". 

Yhdysvalloissa Bergmannista tuli 1940-luvun alkupuolella Iowan yliopiston filosofian ja psykologian apulaisprofessori. Vuonna 1950 hän oli jo yliopiston varsinainen professori. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1974 mutta jatkoi psykologian opettamista ja filosofisia tutkimuksia yliopistossa vuonna 1987 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. 

## Teokset
* "Erinnerungen an den Wiener Kreis: Brief an Otto Neurath", julkaisussa *Vertriebene Vernunft II: Emigration und Exil Ӧsterreichischer Wissenschaft*, 1987 (Käännetty englanniksi:  "Memories of the Vienna Circle: Letter to Otto Neurath"
* *The Metaphysics of Logical Positivism* New York: Longmans, Green & Co. 1954. Second edition: Madison, University of Wisconsin Press, 1967.
* *Philosophy of Science* Madison: University of Wisconsin Press 1957. 
* *Meaning and Existence* Madison: University of Wisconsin Press 1959. 
* *Logic and Reality* Madison: University of Wisconsin Press 1964. 
* *Realism: A Critique of Brentano and Meinong* Madison: University of Wisconsin Press 1967. 
* *New Foundations of Ontology* Madison: University of Wisconsin Press 1992. Edited by William Heald.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Corazzon, Raul: Ontological Realism of Gustav Bergmann *Theory and History of Ontology* 
* Hochberg, Herbert: Gustav Bergmann 
* Kemerling, Garth: Philosophy Pages - Gustav Bergmann
Pontus Norgren

**Pontus Norgren** (s. 22. huhtikuuta 1968) on ruotsalainen kitaristi, joka soittaa power metal -yhtye HammerFallissa. Hän on suosittu kitaristi varsinkin kristillisissä piireissä . Hän tekee bändihommien ohella myös soolouraa.
__NOTOC__
## Ura
Pontus on saanut suosionsa enimmäkseen Divinefire vierailuistaan. Hän on soittanut Divinefire yhtyeelle kitaroita mm. hittibiiseissä The Sign ja Live my Life for You. Pontus on kuitenkin työstänyt myös monien bändien kanssa ja näistä suosituin on The Poodles. Hän soittaa myös Humanimalissa ja Great King Ratissa.

## Sooloura
Pontuksen sooloura on melko alussa, eikä ole ainakaan vielä kovin suosittua musiikkia. Hänen suosituimpiin sooloteoksiinsa kuuluvat mm. *Losing my Religion* ja *Holy Ground* .

## Yhtyeet
* The Poodles
* Humanimal
* Great King Rat
* HammerFall

## Aiheesta muualla
*The Poodlesin Kotisivu
*Great King Ratin Kotisivu 
*
Christian Liljegren

**Christian Liljegren** (ent. **Rivel**; s. 3. helmikuuta 1971) on ruotsalainen laulaja.

Liljegren on ollut laulajana useissa kristillistä metallia esittävissä yhtyeissä, kuten Divinefiressa, Audiovisionissa ja Golden Resurrectionissa. Parhaiten Liljegren tunnetaan Narnia-yhtyeestä, jonka hän perusti Carl Johan Grimmarkin kanssa. Hän toimi Narnian laulajana vuosina 1996–2008. Liljegrenillä on myös oma levy-yhtiö.

## Aiheesta muualla
*
Sachsenlied

**Sachsenlied** on saksalainen laulu. Vuonna 1890 se ilmestyi nimellä *Sachsenhymne*. Laulun on sanoittanut Maximilian Hallbauer ja säveltänyt Julius Otto.
Tällä hetkellä Saksin osavaltiolla ei kuitenkaan ole hymniä, eikä mielipidemittausten mukaan enemmistö edes haluaisi sellaista.

## Sachsenlied

Gott sei mit dir mein Sachsenland, 
blüh’ frei und fröhlich fort! 
”Ein frommes Herz und fleiß’ge Hand!” 
das sei mein Losungswort! 

Hell leuchte deiner Tugend Glanz, 
du edle Perl’ im deutschen Kranz. 
Glück auf, Glück auf, 
Glück auf, Glück auf, 
Glück auf, Glück auf, mein Sachsenland! 

Wohl bist an Schätzen reich du nicht, 
bist klein und eng umgrenzt. 
Doch deine Kraft, die ist das Licht 
das Hütt’ und Thron umglänzt. 

Laut töne deiner Weisheit Ruhm 
du Säul’ im deutschen Heiligtum. 
Glück auf, Glück auf, 
Glück auf, Glück auf, 
Glück auf, Glück auf, mein Sachsenland! 

In Sturm und Not auch lock’re nicht, 
das alte heil’ge Band 
das deutscher Sinn für Recht und Pflicht 
um Volk und Herrscher wand. 

Gesund sei Stamm und Krone dein 
du starker Baum im deutschen Hain. 
Glück auf, Glück auf, 
Glück auf, Glück auf, 
Glück auf, Glück auf, mein Sachsenland!
Flensburg

**Flensburg** () on kaupunki Saksan pohjoisimman osavaltion Schleswig-Holsteinin pohjoisosassa lähellä Tanskan rajaa. Flensburgissa on asukkaita 87&nbsp;432, ja se on pinta-alaltaan 56,38 neliökilometrin suuruinen. Asukastiheys kaupungissa on 1&nbsp;541 as./km². Se on osavaltionsa kolmanneksi väkirikkain kaupunki Kielin ja Lyypekin jälkeen.

## Historia
Flensburgin perustivat keskiajalla tanskalaiset asuttajat. Vuonna 1284 vahvistettiin sen kaupunginoikeudet, ja siitä nousi nopeasti yksi Schleswigin ruhtinaskunnan tärkeimmistä kaupungeista. Kaupunki ei sijainnista huolimattaan ollut Hansaliiton jäsen, mutta se kuitenkin harjoitti sen kanssa elintärkeää kauppaa. 

Vuosina 1460–1864 Flensburg oli Tanskan kuningaskunnan suurin satama Kööpenhaminan jälkeen. Vuonna 1864 kaikki kuitenkin muuttui, kun Tanska joutui luovuttamaan Schleswigin alueen Preussille toisessa Schleswigin sodassa. Vuonna 1920 osa Schleswigistä palautettiin Tanskalle kansanäänestyksen perusteella. Maakunnan eteläisessä osassa äänestys järjestettiin jokaisessa kunnassa erikseen, ja Flensburgissa 75 prosenttia äänestäneistä kannatti pysymistä osana Saksaa. Uusi raja tuli kulkemaan kuitenkin vain 5 kilometriä kaupungin pohjoispuolella.

Toisen maailmansodan loppuvaiheessa, neuvostojoukkojen vallattua Berliinin, Saksan hallitus siirtyi suuramiraali Karl Dönitzin johdolla Flensburgiin. Hallitus toimi vuonna 1910 perustetussa Mürwikin laivastokoulussa, jonka tiloihin oli sodan viimeisinä päivinä paennut tuhansia Saksan armeijan ja hallinnon edustajia. Siellä päätettiin myös Saksan antautumisesta 7. toukokuuta 1945.

## Tanskalainen vähemmistö
Flensburgin tanskalainen vähemmistö ylläpitää kaupungissa ja sen ympäryskunnissa kouluja, kirjastoja sekä Etelä-Schleswigin tanskalaista kirkkoa.


Tiedosto:Flensburg Nordertor.jpg|Nordertor
Tiedosto:Das Rote Schloss am Meer (Flensburg-Mürwik Juli 2014), Bild 07.JPG|Marineschule Mürwik
Tiedosto:Flensburg Wasserturm Mürwik.jpg|Mürwiker Wasserturm
Tiedosto:Der Dampfer Alexandra fährt im Flensburger Hafen.JPG|Alexandra
Tiedosto:Kraftfahrt-Bundesamt (Fenster mit Rollos bilden an dem Tag Abkürzung KBA), Flensburg-Mürwik Mai 2014, Bild 06.JPG|KBA
Tiedosto:Flensburg 2015-08 img12 Jürgensby panorama.jpg|Flensburgin satamaa


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stamford

**Stamford** on usean paikan nimi:

*Stamford, kylä Australiassa
*Stamford, kaupunki Englannissa
*Stamford, kaupunki Yhdysvaltojen Connecticutissa
*Stamford, kylä Yhdysvaltojen Nebraskassa
*Stamford, kaupunki Yhdysvaltojen New Yorkissa
*Stamford, kaupunki Yhdysvaltojen Texasissa
*Stamford, paikkakunta Yhdysvaltojen Vermontissa
Ruotsinsuomi

**Ruotsinsuomi** on nimitys, jota käytetään Ruotsissa asuvien suomalaisten käyttämästä suomen kielestä.

Ruotsinsuomi muistuttaa hyvin paljon Suomessa käytettävää suomen kieltä. Erot liittyvät lähinnä sanastoon. Ruotsinsuomessa käytetään ruotsin kielestä johdettuja ilmaisuja esimerkiksi *metro*-sanan sijasta nimitystä *tunnelbaana* (), tietokoneesta nimitystä *daata* () ja kännykästä nimitystä *mopiili* ().

Ruotsalaisen yhteiskunnan kuvaamisessa tarvitaan sanatarkkoja käännöksiä huolimatta siitä, että monilta osin Suomen ja Ruotsin yhteiskuntajärjestelmät muistuttavatkin toisiaan. Esimerkiksi Ruotsin parlamentista käytetään nimitystä *valtiopäivät*, Suomen kansaneläkelaitosta vastaavasta Försäkringskassasta käytetään nimitystä *Vakuutuskassa*. Myös puoluenimiä on käännetty ruotsinsuomeksi. Suomen kokoomuspuoluetta vastaava *Moderaterna* on käännetty muotoon *maltilliset*. Vastaavasti myös Ruotsin Alkoa vastaava *Systembolaget* on käännetty muotoon *Systeemi* ruotsinsuomalaisessa puhekielessä.

Ruotsinsuomalainen kielilautakunta (nykyään osa Kielen ja kansanperinteen tutkimuslaitosta) valvoo suomen kielen asemaa Ruotsissa, tarkastaa käännöksiä ja antaa kielineuvontaa, julkaisee *Kieliviesti*-lehteä ja levittää tietoa suomen kielestä.

## Katso myös
*Meänkieli

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
*Ruotsinsuomalainen kielilautakunta
*Sverigefinska Riksförbundet RSKL (Ruotsinsuomalaisten Keskusliitto)
Heikki Partanen

**Heikki Juhani Partanen** (29. tammikuuta 1942 Helsinki – 26. marraskuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja sekä animaattori. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat *[[Ramses ja unet]]* (1982) sekä *[[Pessi ja Illusia (vuoden 1984 elokuva)|Pessi ja Illusia]]* (1984), jotka hän sekä ohjasi että tuotti. Hän sai yksin ja yhdessä muiden kanssa yhteensä neljä Jussi-palkintoa. Hänellä oli yhdessä vaimonsa Riitta Rautoman (1944–1994) kanssa tuotantoyhtiö Partanen & Rautoma.

Partanen opiskeli Taideteollisen oppilaitoksen elokuvakoulussa 1960–1963 ja toimi siellä kamerataiteen lehtorina 1965–1968. Hänen yhdessä Juha Soisalon kanssa opinnäytetyönään tekemä lyhyt pala-animaatio *Minna ja Merihärkä* palkittiin Pohjoisvision kilpailussa 1964. Partanen muistetaan hänen vuosina 1964–1968 tekemistään, klassikoiksi muodostuneista pala-animaatiosarjoista *Hinku ja Vinku* ja *[[Käytöskukka]]*, joissa lapsille opetettiin hyviä tapoja. Sarjoissa seikkailivat porsaat Hinku ja Vinku sekä pahantuulinen Suursyömäri. Ensimmäinen *Hinku ja Vinku* -sarja sai vuonna 1966 parhaan televisioelokuvan Jussin lastensarjassa ja se palkittiin myös valtion elokuvapalkinnolla sekä Moskovan elokuvafestivaaleilla. Partanen työskenteli 1960-lopulta alkaen yhdessä vaimonsa Riitta Rautoman kanssa. *Käytöskukan* jälkeen he toteuttivat muun muassa 13-osaisen animaatiosarjan *[[Satuja vallasta]]* (1973), jonka tuottivat yhdessä Yleisradio ja Sveriges Radio, sekä vuosina 1973–1975 Kaarle Krohnin kokoamiin kansansatuihin perustuneet lyhytanimaatiot *Kettu ja Karhu*, *Koiran ja suden ystävyys* ja *Jänis ja vuohi*.

Partanen ja Rautoma siirtyivät 1970-luvun puolivälissä lyhyistä animaatioista pitkiin live-elokuviin. He ohjasivat yhdessä Katariina Lahden kanssa vanhaan suomalaiseen kansansatuun perustuneen elokuvan *[[Antti Puuhaara (elokuva)|Antti Puuhaara]]* (1976), josta he voittivat seuraavana vuonna yhdessä parhaan ohjauksen Jussin. Partanen oli myös yksi elokuvan käsikirjoittajista. Partasen vuonna 1982 ohjaama Egyptin historiasta kertonut dokumentti *[[Ramses ja unet]]* sai kolme Jussia, joista parhaan tuottajan Jussi jaettiin Partasen ja Rautoman kesken. Lisäksi Partanen sai vuonna 1984 parhaan ohjauksen Jussin Yrjö Kokon satukirjaan perustuneesta elokuvasta *[[Pessi ja Illusia (vuoden 1984 elokuva)|Pessi ja Illusia]]* (1984). Partanen oli myös tuotantopäällikkönä Timo Bergholmin elokuvassa *[[Punahilkka (elokuva)|Punahilkka]]* (1968) ja ohjasi joitain lyhytelokuvia. Partasen viimeinen ohjaus oli vuonna 1988 Lauri Viidan runon pohjalta tehty lyhytelokuva *Kukunor*.

Partanen nimitettiin taiteilijaprofessoriksi 1988. Hän teki itsemurhan 48-vuotiaana vuonna 1990.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Toivo Lång

**Toivo Aapeli Lång** (aik. **Long**, (2. syyskuuta 1903 Nastola – 5. maaliskuuta 1970 Lahti) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1945–1948. Lång oli myös SKP:n Kymen piirisihteeri ja Lahden kaupunginvaltuuston jäsen. Presidentin valitsijamiehenä hän oli vuonna 1950.

Ammatiltaan Lång oli muurari. Hän oli poliittisista syistä vangittuna useaan otteeseen vuosina 1929–1944. Jatkosodan aikana Lång oli turvasäilössä muun muassa Koveron keskitysleirillä.

Toivo Långin veli oli desantti Matti Lång.

## Lähteet
Hayabusa (luotain)

**Hayabusa** (, ”muuttohaukka”) on Japanin avaruusjärjestön JAXAn avaruusluotain, joka toi asteroidi 25143 Itokawalta näytteen Maahan. 2014 laukaistu Hayabusa 2 on jatkoa sille.

## Lento
Alus laukaistiin avaruuteen 9. toukokuuta 2003 japanilaisella M-5-kantoraketilla Kagoshiman avaruuskeskuksesta. Laukaisun jälkeen sen alkuperäinen nimi MUSES-C () vaihdettiin Hayabusaan.

Vuoden kuluttua laukaisustaan luotain ohitti maapallon ja sai samalla uutta vauhtia radalleen kohti Itokawaa Maan painovoimakentän ansiosta. Luotaimen neljä ionimoottoria kiihdyttivät Hayabusaa tauotta lähes kaksi vuotta, mutta silti se saapui perille kohteeseensa myöhässä, koska yksi sen moottoreista vahingoittui. 

Hayabusa-luotain saapui määränpäähänsä syyskuussa 2005 ja alkoi tutkia asteroidi Itokawaa. Luotaimen mukana oli laskeutumisalus, Minerva, jonka tehtävänä oli laskeutua asteroidin pinnalle, mitata sen lämpötilaa ja lähettää tarkempia kuvia Itokawan pinnalta. Häiriön vuoksi aluksen laskeutuminen epäonnistui, ja Minerva ei osunut Itokawan pinnalle vaan karkasi avaruuteen. Itse Hayabusa-luotain teki kaksi laskeutumista Itokawan pinnalle marraskuussa 2005. Näiden yhteydessä luotaimen oli tarkoitus kerätä näytteitä pinnalta, mutta näytteidenotot eivät sujuneet ongelmitta. Toisen laskeutumisen yhteydessä luotaimen moottori vaurioitui ja yhteys Maahan katkesi, mutta tietoliikenneyhteys saatiin palautettua myöhemmin. Useiden häiriöiden takia luotaimen paluuhetkeä Maahan jouduttiin lykkäämään kolmella vuodella. Alun perin Hayabusan piti palata Maahan kesäkuussa 2007.

Hayabusa-luotain palasi Maan ilmakehään 13. kesäkuuta 2010 iltapäivällä. Paluun yhteydessä luotain irrotti tutkimuskapselin, joka laskeutui laskuvarjon turvin Australian eteläosiin Woomeran alueelle kello 17.11 Suomen aikaa. Itse luotain tuhoutui odotetusti kokonaan ilmakehässä.

## Mittalaitteet
* Asteroid Multiband Imaging Camera  (AMICA) 
** Asteroidin pinnan tarkkaileminen 1 metrin resoluutiolla, pyörimisen seuranta, värit

*Light Detection and Ranging (LIDAR)
** Asteroidin muodon tarkkailu, pyörimisen seuranta

* Near-Infrared Spectrometer
** Asteroidin koostumuksen tutkiminen

* X-Ray Spectrometer (XRS)
** Asteroidin pinnan koostumuksen tarkkailu

* Minerva Mini-Lander
** laskeutumisalus, pinnan lämpötilamittaukset, kuvaaminen ja datan lähetys Hayabusalle

## Mittoja
Hayabusa-luotain vastasi kooltaan henkilöautoa ja oli mitoiltaan 1 × 1,6 × 2 metriä. Aurinkopaneeleineen sen maksimimitta oli 5,7 metriä. Luotaimen massa oli 510 kg.

Minerva-laskeutumisalus oli kooltaan vain 10×12 cm, ja se painoi 591 g.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* The Great Challenges of "HAYABUSA" - World's first asteroid sample return mission - — Official JAXA YouTube Channel
* Hayabusa's Scientific and Engineering Achievements during Proximity Operations around Itokawa (JAXA press release on November 2, 2005)
* Special issue: Hayabusa at Asteroid Itokawa, Science, Vol 312, Issue 5778, Pages 1273-1407, June 2, 2006
* Initial Scientific Results of Hayabusa’s Investigation on Itokawa ~Summary of the Special Issue of “Science”Magazine~ (ISAS/JAXA press release)
Gardenia-Helsinki

**Gardenia-Helsinki** oli vuonna 2001 avattu ja vuoden 2015 lopussa suljettu puutarhanähtävyys Helsingin Viikissä. Gardenialla oli sekä sisä- että ulkopuutarha, joista ulkopuutarha oli yleisölle avoin ja sisäpuutarha maksullinen. Trooppinen sisäpuutarha oli keskittynyt Kaakkois-Aasian hyötykasveihin, ja kokoelma sisälsi runsaasti muun muassa hedelmä- ja maustekasveja. Ulkoalueella oli japanilainen kivipuutarha, johon sisältyi japanilaisen puutarha-asiantuntijan suomalaisesta kivestä suunnittelema vesiaihe. Lisäksi ulkopuutarhaan oli istutettu runsaasti ruusuja, pioneja ja perennoja.

Puutarhojen lisäksi Gardeniassa oli myös muuta toimintaa. Gardeniasta vuokrattiin kokoustilaa ja juhlatilaa pieniin ja suuriin tilaisuuksiin, ja Gardenian tiloissa toimi helsinkiläisiä koululuokkia luontoon tutustuttava luontokoulu Töyhtöhyyppä. Aulassa toimi lounasravintola/kahvila ja infopisteestä saattoi ostaa pieniä matkamuistoja ja jonkin verran viherkasveja. 

Gardeniassa työskenteli yhdeksän vakituista työntekijää. Toimitusjohtajana toimi Sari Oikarinen. Helsingin kaupunki omisti Gardeniasta 91 prosenttia ja Helsingin yliopisto loput.

Helsingin kaupunginhallitus päätti kesäkuussa 2015 lopettaa Gardenian toiminnan, jota ei ollut saatu taloudellisesti kannattavaksi. Puutarha oli viimeisen kerran avoinna maanantaina 30. marraskuuta 2015. Rakennus oli sen jälkeen tyhjillään, kunnes elokuussa 2020 sen kerrottiin siirtyvän olutpanimo CoolHead Brew’n käyttöön vuonna 2021.

Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Hannu Tikka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hans Hahn

**Hans Hahn** (27. syyskuuta 1879 – 24. heinäkuuta 1934) oli itävaltalainen matemaatikko, joka antoi merkittävän panoksen funktionaaliseen analyysiin, topologiaan, joukko-oppiin, variaatiolaskentaan, reaalianalyysiin ja järjestysteoriaan. Hahn oli myös hyvin kiinnostunut filosofiasta ja hän oli Wienin piirin jäsen.

Hahn opiskeli Technische Hochschulessa Wienissä, sekä Strasbourgissa, Münchenissä ja Göttingenissä. Hänet nimitettiin opettajaksi Wieniin vuonna 1905 ja hänestä tuli matematiikan professori vuonna 1921. Vuosina 1905–1906 Hahn toimi Otto Stolzin sijaisena Innsbruckissa.

Hahnin mukaan on nimetty:
* Hahnin–Banachin lause
* Hahnin hajotuslause
* Hahnin upotuslause
* Hahnin–Kolmogorovin lause
* Hahnin–Mazurkiewiczin lause
* Vitalin–Hahnin–Saksin lause

## Lähteet
Lännenpihta

**Lännenpihta** (*Abies lasiocarpa*) on pihta, jota tavataan Kalliovuorten läheisyydessä. Se on suurehko ikivihreä paljassiemeninen puu. Lännenpihta kasvaa tyypillisesti noin 20 metriä korkeaksi, mutta suurin mitattu puu oli noin 50 metriä korkea. Rungon läpimitta voi olla metrin luokkaa. Lännenpihta viihtyy pohjoisessa 300–900 metrin korkeudessa ja etelässä 2&nbsp;400–3&nbsp;650 metrin korkeudessa.

Lännenpihdan lehdet ovat 1,5–3,0 senttimetriä pitkiä littanoita neulasia, väriltään vihreitä, yläpuolelta harmahtavia. Kävyt ovat 6–12 senttimetriä pitkiä ja kypsinä mustanvioletteja.

## Käyttö

Lännenpihdan puuainesta käytetään rakentamisessa ja paperin valmistuksessa. Se on myös Pohjois-Amerikassa suosittu joulukuusi.

Suomessa lännenpihta on käyttökelpoinen koristepuu, joka on osoittautunut kestäväksi aina vyöhykkeelle VI asti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Lännenpihta (''Abies lasiocarpa'')
*Metla: Lännenpihta (*Abies lasiocarpa*) 
*Arboretum Mustila: Lännenpihta (''Abies lasiocarpa'') 
*ITIS: ''Abies lasiocarpa'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Abies lasiocarpa'' 
*USDA Forest Service: Subalpine Fir (''Abies lasiocarpa'')
Karisjärvi (Lohjan kylä)

**Karisjärvi** (Ahonpää) on Lohjan Pusulassa sijaitseva kylä. Karisjärvellä sijaitsee samanniminen järvi, ja kylän halki kulkee Karisjärventie (yhdystie 1282).

Karisjärvi ja Ahonpää ovat syntyneet samasta kantakylästä, mutta olivat 1500-luvulla eriytyneet omiksi kylikseen.

Kylässä toimii Ahonpään ja Karisjärven kylätoimikunta, joka olisi halunnut kylän alueen yhdistettäväksi Lohjan sijasta mieluummin Karkkilaan tai Vihtiin vuoden 2013 alusta toteutuneessa kuntaliitoksessa. Ainakin 1920-luvulta asti kylässä on toiminut Ahonpään ja Karisjärven työväenyhdistys.

## Lähteet
Viineri

**Viineri** tai **wiener** on tanskalaislähtöinen, yleensä makea leivonnainen, joka on valmistettu voitaikinasta tai vastaavanlaisesta vehnäjauhotaikinasta. Yleensä viinerissä on sisällä tai päällä esimerkiksi hilloa tai marmeladia. 
Viinerin tarina alkoi noin 150 vuotta sitten, jolloin tanskalaiset leipurit saapuivat Itävallasta leivonnaisen idea mukanaan. Vuosien varrella resepti on muuttunut, esimerkiksi siirtyminen voista margariiniin teki viineristä keveän ja lehtevän. 

Viinerin kuohkeus saadaan kaulimalla ja taittelemalla taikina kerroksittaiseksi useaan kertaan. Parhaimman lopputuloksen takaamiseksi jauhot tulisi pakastaa ennen käyttöä, käyttää jääkylmää vettä sekä lepuuttaa taikinaa kylmässä jääkaapissa kaulitsemisten välissä. Viineri tulee leipoa nopeasti ja määrätietoisesti, sillä sen lämpötilaa ei saisi päästää nousemaan yli +15&nbsp;°C:n.

## Lähteet
Boxcar Willie

**Lecil Travis Martin**, taiteilijanimeltään **Boxcar Willie** (1. syyskuuta 1931 – 12. huhtikuuta 1999) oli yhdysvaltalainen countrymusiikin laulaja. 

Willie syntyi Teksasissa ja liittyi Yhdysvaltain ilmavoimiin 1949. Hän tapasi tulevan vaimonsa Lloenen Idahossa 1962. Pari sai sittemmin neljä lasta. Willie osallistui Kalifornian San Joséssa kykyjenetsintäshow'hon, jossa hän käytti ensimmäistä kertaa taiteilijanimeään.

Willie ryhtyi päätoimiseksi muusikoksi 1976 jätettyään ilmavoimat. Hänen toinen albuminsa *King of the Road* oli Englannissa menestys ja nousi listojen viidennelle sijalle.
Boxcar Willien uran kohokohtia olivat vuonna 1981 Grand Ole Opryn jäsenyys sekä vuonna 1984 "lupaavimman uuden artistin" palkinto Country Music Awards (CMA) toimesta.

Williellä todettiin vuonna 1996 leukemia, johon hän menehtyi Bransonissa, Missourissa 1999.

## Albumit
* Boxcar Willie (1976)
* Daddy Was A Railroad Man (1978)
* Boxcar Willie Sings Hank Williams And Jimmie Rodgers (1979)
* Take Me Home (1980)
* Greatest Hits – Boxcar Willie (1980)
* King of the Road (1981)
* Last Train to Heaven featuring Lee Gentry (1982)
* Best of Boxcar, Vol. 1 (1982)
* ...Not the Man I Used to Be (1983)
* Boxcar Willie (1986)
* Live At Wembley (1988)
* Best Loved Favorites (1988)
* Pure Country Magic (1991)
* Truck Driving Favorites (1991)
* Rocky Box: Rockabily (With The Skeletons) (1993)
* The Spirit of America (1994)
* Achy Breaky Heart (1996)
* American Songs – The Very Best of Johnny Cash & Boxcar Willie (2004)

## Lähteet
Messier 43

**Messier 43** tai **De Mairanin kaasusumu** (**M43**, **NGC 1982**) on Orionin tähdistössä sijaitseva pisaranmuotoinen kaasusumu, jonka Jean-Jacques Dortous de Mairan löysi ennen vuotta 1731. Se sijaitsee aivan "isoveljensä" Orionin suuren kaasusumun pohjoispuolella pimeän sumun erottamana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SEDSin Messier -sivut M43:sta
Olaf Beyer

**Olaf Beyer** (s. 4. elokuuta 1957 Grimma) on entinen itäsaksalainen 800 metrin juoksija.

Potsdamilaisen Olaf Beyerin uran paras vuosi oli 1978. Hän sai talvella sisäratojen EM-kisoissa 800 metrillä hopeaa Suomen Markku Taskisen jälkeen. Prahan EM-kisoissa samana syksynä hän paransi 800 metrin loppukilpailussa ennätystään kahdella sekunnilla ja voitti kultaa ajalla 1.43,84, joka oli kaikkien aikojen neljänneksi nopein aika 800 metrillä. Himmeämmille mitaleille jäivät suosikit, tuleva olympiavoittaja Steve Ovett ja tuleva maailmanennätysjuoksija Sebastian Coe.

Syksyllä 1978 Beyer loukkasi jalkansa pelatessaan jalkapalloa, eikä leikkauskaan korjannut jalkaa entiselleen. Beyer osallistui Moskovan 1980 olympialaisiin, mutta karsiutui välierissä. Los Angelesin 1984 olympialaisiin hän ei päässyt olympiaboikotin vuoksi. Hän lopetti uransa kauden 1985 jälkeen.

Beyer on ammatiltaan matematiikan, fysiikan ja tietotekniikan opettaja. Hän jatkaa edelleen juoksuharrastusta. Hänen isänsä kilpaili aikoinaan keskimatkoilla ja hänen poikansa Stefan Beyer kilpailee 400 metrin juoksussa. Olaf Beyerin valmentaja oli Bernd Dießner.

## Saavutukset

* EM-kultaa 800 metrillä Prahassa 1978 (aika 1.43,84)
* EM-hallihopeaa 800 metrillä Milanossa 1978 (aika 1.47,68)

## Parhaat tulokset vuosittain

## Lähteet
* Juoksija-lehti 12/1985, s. 60.
Helinä Marjamaa

**Ritva Helinä Marjamaa** (o.s. **Laihorinne**; s. 5. kesäkuuta 1956 Evijärvi) on suomalainen pikajuoksija. Marjamaa on ainoa suomalaisyleisurheilija, joka on juossut 100 metrin MM-finaalissa. Hän sijoittui kuudenneksi vuonna 1983. Seuraavana vuonna hän karsiutui 100 metrin olympiafinaalista yhdellä sadasosasekunnilla. Hän edusti urallaan Evijärven Urheilijoita, HKV:tä, Lappajärven Veikkoja ja Kauhajoen Karhua. Hänen valmentajanaan toimi aviomies Tapio Marjamaa. 

Aktiiviurallaan Marjamaa voitti 100 metrin juoksussa SM-kultaa kuudesti ja 200 metrin juoksussa neljästi. Lisäksi sisäradan SM-kilpailuista kotiin viemisiksi kertyi kolme kultaa ja yksi hopea 60 metrin juoksusta.

Helinä Marjamaan setä oli kansallisen tason kiekonheittäjä Lauri Laihorinne, jonka puoliso oli pikajuoksija Maija Laihorinne (o.s. Koivusaari).

Helinä Marjamaa valmistui ylioppilaaksi 1975 Evijärven lukiosta ja filosofian maisteriksi pääaineena kemia 1986 Jyväskylän yliopistosta.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 50&nbsp;m (sisärata): 6,27 SE Grenoble, Ranska (EM-kisat) 22. helmikuuta 1981
* 60&nbsp;m (sisärata): 7,1h Lahti (kansallinen kilpailu) 11. helmikuuta 1982
* 100&nbsp;m (ulkorata): 11,13 SE Lahti (kansallinen kilpailu) 11. heinäkuuta 1983
* 200&nbsp;m (ulkorata): 22,86 Helsinki (MM-kisat) 13. elokuuta 1983
* 300&nbsp;m (ulkorata): 40,3h Kuusankoski (kansallinen kilpailu) 22. heinäkuuta 1972
* Pituushyppy: 626 Tokio, Japani (maaottelu) 20. syyskuuta 1980
* h = käsiajanotolla saatu tulos, ei suoraan vertailukelpoinen.

## Saavutukset aikuisten sarjoissa
* sisäratojen SM-kultaa 60&nbsp;m juoksussa 1978, 1980, 1982
* SM-kultaa 100&nbsp;m juoksussa 1978, 1979, 1981, 1982, 1983, 1984
* SM-kultaa 200&nbsp;m juoksussa 1979, 1981, 1983, 1984
* sisäratojen SM-hopeaa 60&nbsp;m juoksussa 1979
* SM-hopeaa 100&nbsp;m juoksussa 1977
* SM-hopeaa 200&nbsp;m juoksussa 1978
* SM-pronssia 100&nbsp;m juoksussa 1972

## Arvokisaedustukset aikuisten sarjoissa
* EM-Praha 1978 100&nbsp;m 7. välierässä, 200&nbsp;m 6. alkuerässä
* Halli EM-kisat 1979 Wien 60&nbsp;m 3. välierässä
* Halli EM-kisat 1980 Sindelfingen 60&nbsp;m 6. finaalissa
* Moskovan olympiakisat 1980 100&nbsp;m 5. alkuerässä
* Halli EM-kisat 1981 Grenoble 50&nbsp;m 4. välierässä SE-ajalla
* Halli EM-kisat 1982 Milano 60&nbsp;m 6. finaalissa
* EM-Ateena 1982 100&nbsp;m 7. välierässä
* MM-Helsinki 1983 100&nbsp;m 6. finaalissa, 200&nbsp;m 5. välierässä, 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;m 7. alkuerässä
* Los Angelesin olympiakisat 1984 100&nbsp;m 5. välierässä, 200&nbsp;m 6. välierässä

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Kaukasianpihta

**Kaukasianpihta** eli **nordmanninpihta** (*Abies nordmanniana*) on pihtalaji, jota tavataan Mustanmeren itä- ja eteläpuolella olevilla vuorilla. Lajin tieteellinen nimi on annettu suomalaisen kasvitieteilijän Alexander von Nordmannin mukaan.

## Ulkonäkö
Kaukasianpihta on suuri ainavihanta puu, jonka runko on noin 60 metriä korkea, ja joka on halkaisijaltaan yli 2 metriä. Suurin mitattu puu on luultavasti ollut 78 metriä korkea. Kaukasianpihta viihtyy 900–2&nbsp;200 metrin korkeudessa vuorilla, joissa sataa yli 1&nbsp;000 millimetriä.

Kaukasianpihdan lehdet ovat neulanmuotoisia, littanoita neulasia ja ne ovat 1,8–3,5 senttimetriä pitkiä ja 2 millimetriä leveitä. Neulaset ovat kiiltäviä ja tummanvihreitä. Kaukasianpihdan kävyt ovat 10–20 senttimetriä pitkiä ja 4–5 senttimetriä leveitä.

## Käyttö
Kaukasianpihtaa käytetään erittäin paljon joulukuusena, sillä sen lehvästö tuoksuu miellyttävälle, neulaset eivät ole teräviä, eivätkä ne tipu pienimmästäkin kosketuksesta. Puu on pehmeää ja vaaleaa, ja sitä käytetään yleisesti rakennuksien ja paperin valmistuksessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Kaukasianpihta – ''Abies nordmanniana''
* Metla: Kaukasianpihta (''Abies nordmanniana'') 
* Arboretum Mustila: Kaukasianpihta (''Abies nordmanniana'') 
* The IUCN Red List
Jude Deveraux

**Jude Deveraux** (**Jude Gilliam White Montassir**, s. 1947 Fairdale, Kentucky) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tunnetaan erityisesti romanttisista historiallisista romaaneistaan (kuten Ylämaa-sarja).
Ylämaa-sarja tunnettiin aluksi nimellä ”Montgomery Kronikat”, kunnes lukijat alkoivat nimittää niitä Ylämaa-kirjoiksi teosten nimien vuoksi. Melkein kolmekymmentä hänen kirjaansa ovat yltäneet bestseller-listoille.

## Teokset
*The Enchanted Land (1978)
*The Black Lyon (1980)
*Velvet Angel (1981, *Ylämaan enkeli* 1995)
*Velvet Promise (1981, *Ylämaan lupaus* 1995)
*Highland Velvet (1982, *Ylämaan taika* 1994)
*Casa Grande (1982)
*Velvet Song (1983, *Ylämaan laulu* 1995)
*Sweetbriar (1983)
*Counterfeit Lady (1984)
*Lost Lady (1985)
*River Lady (1985)
*Twin of Ice (1985)
*Twin of Fire (1985)
*The Temptress (1986, *Viettelys* 1987)
*The Raider (1987, *Merisissi* 1989 / *Kaappaaja* 1997)
*The Princess (1987, *Prinsessa* 1990)
*The Awakening (1988, *Herääminen* 1999)
*The Maiden (1988)
*The Taming (1989)
*A Knight In Shining Armor (1989, *Pelastava ritari* 1992)
*Wishes (1989)
*Mountain Laurel (1990, *Laakeripuu* 1991)
*The Conquest (1991)
*The Duchess (1991, *Herttuatar* 1996)
*Eternity (1992, *Tie unelmiin* 2006)
*Sweet Liar (1992, *Suloisia valheita* 2005)
*Remembrance (1994)
*Change of Heart (Simple Gifts and A Holiday of Love -antologiassa 1994)
*Just Curious (Simple Gifts and A Gift of Love -antologiassa 1995)
*The Heiress (1995, *Perijätär* 1996)
*Legend (1996, *Legenda* 1998)
*The Teacher (Upon a Midnight Clear -antologiassa 1997)
*An Angel For Emily (1998)
*The Blessing (1998, *Siunaus* 1999)
*High Tide (1999, *Montgomeryn salaisuus* 2000)
*Temptation (2000, *Ylämaan lumous* 2002)
*Unfinished Business
*The Summerhouse (2001, *Tunteiden talo* 2002)
*The Mulberry Tree (2002, *Silkkiäispuu* 2003)
*Forever (2002) 
*Wild Orchids (2003, *Villiorkidea* 2004)
*Forever And Always (2003)
*Holly (2003)
*Always (2004)
*First Impressions (2005, *Ensimmäinen kosketus* 2007)
*Carolina Isle (2005)
*Someone To Love (2007)
*Secrets (2008)
*Return to Summerhouse (2008)
*Lavender Morning (2009)
*Days of Gold (2009)
*Scarlett Nights (2010)
*The Scent of Jasmine (2010)
*Heartwishes (2011)
*Moonlight in the Morning (2011)

## Aiheesta muualla
*Jude Deverauxin kotisivu
Honshunpihta

**Honshunpihta** (myös muodossa **honsunpihta** tai **honšunpihta**) eli **aomorinjalokuusi** (*Abies mariesii*) on pihtalaji. Lajia tavataan Japanissa, Honshūn saaren keski- ja pohjoisosien vuorilla. Se on suuri, ainavihanta paljassiemeninen puu, jonka runko voi kasvaa 15–30 metriä korkeaksi ja halkaisijaltaan yli 0,8 metriä paksuksi. Honshunpihta viihtyy Honshūn pohjoisosissa 750–1&nbsp;900 metrin korkeudessa ja Honshūn keskiosissa 1&nbsp;800–2&nbsp;900 metrin korkeudessa paikoilla, joilla sataa paljon ja joilla on kesäisin viileää sekä kosteaa ja talvella sataa paljon lunta.

Honshunpihdan lehdet ovat neulanmuotoisia, littanoita neulasia ja ne ovat 1,5–2,5 senttimetriä pitkiä ja 2 millimetriä leveitä. Neulaset ovat mattapintaisia ja tummanvihreitä. Honshunpihdan kävyt ovat 5–11 senttimetriä pitkiä ja 3–4 senttimetriä leveitä. Käpyjen väri on tummanvioletinsininen.

Honshunpihtaa käytetään joskus puisto- ja pihapuuna.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Abies mariesii''
Palterohapero

**Palterohapero** (*Russula vesca*) on haperoiden sukuun kuuluva, miedon pähkinäisen makuinen sieni, joka kasvaa 
tuoreissa havu- ja lehtimetsissä. Se on erinomainen ruokasieni. Palterohaperon lakki on punainen tai ruskeanpunainen ja himmeä, leveydeltään 5–10 senttimetriä. Lakkia peittävä pintakelmu loppuu ennen sen reunaa. Malto on valkoista ja kiinteää. Kosketuskohdista se muuttuu ruskeaksi. Jalka on valkoinen 2–7 senttimetriä pitkä ja tyveä kohden suippeneva. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: palterohapero (''Russula vesca'')
* Luontoportti: Palterohapero (''Russula vesca'')
Fabíola Molina

**Fabíola Pulga Molina** (s. 25. toukokuuta 1975, São José dos Campos, São Paulo) on entinen brasilialainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä Kesäolympialaisiin 2000. Hän voitti kaksi kultaa Pan American Gameseissä, naisten 4x100 metrin vapaauintiviestissä (1995 ja 1999).

## Lähteet
*UOL.com
ILife

**iLife** on Applen OS X -käyttöjärjestelmälle kehittämä ohjelmistopaketti, joka sisältää ohjelmat iPhoto, iMovie, iDVD, GarageBand ja iWeb. Ohjelmistopaketti on pyritty suunnittelemaan mahdollisimman helppokäyttöiseksi mutta kuitenkin riittävän monipuoliseksi tavallisille kuluttajille.

iMovien, iTunesin, iDVD:n, iPhoton, GarageBandin ja iWebin ensimmäiset versiot julkaistiin erikseen edellä mainitussa järjestyksessä. iMovie, iTunes ja iPhoto olivat alun perin saatavilla ilmaisena Applen verkkosivuilta, kun iDVD oli saatavilla vain tietokoneille, joissa oli SuperDrive-asema. Ohjelmistot koottiin yhteen pakettiin tammikuussa 2003, jolloin julkaistiin iLifen ensimmäinen versio.

iLife '11 julkaistiin lokakuussa 2010, ja se vaatii Mac OS X:n version 10.6.3 tai uudemman. Ohjelmisto toimitetaan uusien Macintosh-koneiden mukana, mutta sen voi ostaa myös erikseen.

## Julkaisut

## Katso myös
*iTunes
*iWork

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Apple: iLife
Jeff Green (kilpa-autoilija)

**Jeff Green** (s. 6. syyskuuta 1962, Owensboro, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen NASCAR-kuljettaja. Hän ajaa numerolla 43 NASCAR-sarjaa, ja hänen pääsponsorinsa on Cheerios. Green oli NASCAR Sprint cup seriesissä kuusitoista kertaa kymmenen parhaan joukossa, muttei voittanut kertaakaan. NASCAR Nationwide seriesissä Green jatkaa uraansa edelleen, ja on voittanut kilpailun kuusitoista kertaa, ja on ollut huikeat 127 kertaa kilpailun kymmenen parhaan joukossa. 

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivu