Lagotto romagnolo

**Lagotto romagnolo** on italialainen koirarotu. Rodun alkuperäinen käyttötarkoitus oli vedestä noutava lintukoira. Myöhemmin sitä on käytetty tryffelinetsintään. Rotu oli vuonna 2025 Suomen 33. eniten rekisteröity koirarotu. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin 300–500 lagotto romagnoloa.

## Ulkonäkö

Lagotto on sopusuhtainen, vaatimattoman näköinen koira. Sillä on iloinen ilme, joka vastaa rodun luonnetta. Turkin laatu vaihtelee koirakohtaisesti. Sen turkki on kihara, villava ja tiheä. Turkista ei irtoa karvaa, mutta se huopaantuu herkästi, joten sitä pitää hoitaa avaamalla takut ja poistamalla kuollutta pohjavillaa. Kun turkki kastellaan, sen annetaan kuivua itsekseen, jolloin karva vetäytyy taas kiharoille. 

Pää on melko suuri ja ylhäältä katsottuna puolisuunnikkaan mallinen. Kirsu on suuri ja kuono-osa leveä. Purenta on täydellinen leikkaava- tai tasapurenta. Korvat ovat kolmionmuotoiset ja taittuneet. Kaula on lihaksikas, runko tiivis ja vahva. Lagoton selän on oltava suora, eikä häntä saa koskaan olla kippuralla. Jalat ovat lihaksikkaat ja suorat, liikkeet tasaiset ja reippaat. 

Turkki voi olla väriltään esimerkiksi ruskea tai valkoinen merkein, pienipilkkuinen ruskeavalkoinen eli roan. Osalla lagotto romagnoloista on ruskea maski. Rodun säkäkorkeus uroksilla on 43–48 cm (ihannekorkeus 46 cm) ja nartuilla 41–46 cm (ihannekorkeus 43&nbsp;cm, jonka sallittu poikkeama +/–1cm). Paino on uroksilla noin 13–16 kg ja nartuilla noin 11–14 kg. Rodun sanotaan joskus muistuttavan espanjanvesikoiraa.

## Luonne ja käyttäytyminen

Lagotto on luonteeltaan iloinen, kekseliäs, hyväntahtoinen ja pehmeä koira, joka on hyvin kiintynyt omistajaansa. Se on erittäin hyvä seuralainen sekä erinomainen varoittaja. Lempeällä, mutta johdonmukaisella koulutuksella lagotosta saa koulutettua hyvin käyttäytyvän koiran. Siltikin rodulla on paljon luonnevaihteluita yksilöiden välillä, joita ei koulutuksella pysty poistamaan. Rodulla esiintyy myös jonkin verran arkuutta sekä heikkoa hermorakennetta. Riistaviettiä on jalostettu rodusta pois, jotta koira pystyisi keskittymään paremmin tryffeleiden etsintään.

## Alkuperä

Lagotto romagnolo on kotoisin Ravennan suoalueilta ja Comacchion alangoilta. Alun perin se kehitettiin noutavaksi lintukoiraksi. Kun Romagnassa sijaitsevia suoalueita kuivattiin ei lagottoja enää tarvittu ja kanta kuihtui nopeasti, kunnes sen hyvää hajuaistia alettiin hyödyntää arvokkaiden tryffelisienien etsinnässä. Se vakiinnutti nopeasti paikkansa tryffelinetsinnässä. Suomen ensimmäiset lagotot tuotiin Italiasta vuonna 1996 ja ensimmäinen suomalainen pentue syntyi 16. elokuuta 1999.  

## Nykyinen tilanne ja käyttö

Rodun kanta on pieni, ja lisää jalostusmateriaalia tarvittaisiinkin sen ulkopuolelta. Kotimaassaan Italiassa lagottoja käytetään edelleen pääasiassa tryffelisienten etsinnässä. Suomessa lagotot ovat pääasiassa seura- ja harrastuskoiria, joita kilpailee näyttelyiden ohessa muun muassa agilityssä, tokossa ja rally-tokossa. Erinomaisen hajuaistinsa ansiosta monia lagottoja käytetään Suomessakin sienten, kuten kantarellien, suppilovahveroiden ja korvasienien etsintään. Suomesta on löydetty myös tryffeleitä lagottojen avulla. Rodulla on palveluskoirakoeoikeudet, ja muutamat harrastavat aktiivisesti palveluskoiralajeja.
## Terveys
Lagotto elää usein sangen pitkäikäiseksi. Rodun keskimääräinen elinikä on noin 11 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet sekä luusto- ja nivelsairaudet. Lagotto romagnolon merkittävimmät terveysongelmat ovat lonkkaniveldysplasia, kilpirauhasen vajaatoiminta, atopia ja ruoka-aineallergiat.

Luuston sairauksista huolestuttavin on lonkkaniveldysplasia. Noin 59 %:lla lagotoista on terveet lonkat (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla A ja B), kun taas kohtalaista ja vaikeaa lonkkaniveldysplasiaa esiintyy 9 %:lla rodun edustajista (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla D ja E). Lagotto romagnolon PEVISA-ohjelmassa on pakollinen lonkkakuvauslausunto ja silmätarkastuslausunto.

Yksi rodun merkittävimmistä terveysongelmista on atopia ja ruoka-aineyliherkkyys. Molemmissa elimistön puolustusmekanismi reagoi normaalista poikkeavalla tavalla tavallisiin, useimmiten vaarattomiin asioihin eli allergeeneihin. Atopia ja ruoka-aineyliherkkyys ovat elinikäisiä vaivoja, jotka ovat usein kontrolloitavissa, mutta eivät parannettavissa. Oireina ovat usein ihon kutina ja punoitus ja usein koira nuolee tai raapii kutisevia alueita. Korvatulehdukset ovat yleisiä atopiasta kärsivillä koirilla sekä myös tassujen ihotulehduksia voi esiintyä.

Lagotto romagnolot ovat keskimääräistä rotukoiraa vähemmän sisäsiittoinen. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25, mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Lagoton jälkeläisen luku oli 0,199 ja ne kuuluvat eniten sisäsiittoisiin koirarotuihin. Sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.
*Espanjanvesikoira
*Portugalinvesikoira
## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kennelliiton rotumääritelmä. Web Archive. (pdf)
*Suomen Lagottoklubi ry
*Spanieliliitto (rotujärjestö)
*Kennelliiton jalostustietojärjestelmä