open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Daniel Theis

**Daniel Theis** (s. 4. huhtikuuta 1992 Salzgitter) on saksalainen koripalloilija, pelipaikaltaan sentteri tai iso laitahyökkääjä. Hän on pelannut urallaan muun muassa NBA:ssa ja Saksan pääsarjassa. Helmikuusta 2025 alkaen hän on edustanut ranskalaisseura AS Monacoa. Theis on voittanut muun muassa kolme Saksan mestaruutta ja yhden Saksan cup-mestaruuden. Hän on Saksan maajoukkueen pelaajana voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2023 ja Euroopan-mestaruuden vuonna 2025.

## Elämä ja ura
### Seurajoukkueet

Theis aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan voittaen useita henkilökohtaisia palkintoja. Vuosina 2014–2017 Theis edusti Brose Bambergia, joka voitti hänen aikanaan Saksan mestaruuden vuosina 2015, 2016 ja 2017 sekä Saksan cup-mestaruuden vuonna 2017. Hän pelasi myös kolmesti Saksan pääsarjan tähdistöottelussa.

Heinäkuussa 2017 Theis siirtyi NBA-seura Boston Celticsiin. Heinäkuussa 2019 hän teki jatkosopimuksen Celticsin kanssa. Maaliskuussa 2021 hänet myytiin Chicago Bullsiin. Seuraavina kausina hän edusti Houston Rocketsia, uudelleen Boston Celticsiä, Indiana Pacersia, Los Angeles Clippersiä ja New Orleans Pelicansia. Helmikuussa 2025 Theis myytiin Oklahoma City Thunderiin, mutta hän ei pelannut siellä vaan teki pian sopimuksen ranskalaisseura AS Monacon kanssa.

### Maajoukkue

Theis on pelannut Saksan miesten maajoukkueessa. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa vuoden 2017 EM-kilpailuissa ja Kiinan MM-kilpailuissa 2019. EM-kilpailuissa 2022 hän saavutti pronssia, ja  MM-kilpailuissa 2023 hän voitti maailmanmestaruuden. Pariisin olympialaisissa 2024 tuloksena oli neljäs sija. EM-kilpailuissa 2025 hän voitti kultaa.

## Lähteet
* Profiili euroleague.net 
* Daniel Theis International Stats Basketball-Reference.com 
* Daniel Theis Stats Basketball-Reference.com 
* Profiili Basketball-Bundesliga 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Profiili eurobasket.com
Centre hospitalier intercommunal de Poissy-Saint-Germain-en-Laye

**Centre hospitalier intercommunal de Poissy-Saint-Germain-en-Laye** (CHIPS) on Saint-Germain-en-Layelainen sairaala. Osa *Assistance publique - Hôpitaux de Paris* ja Versailles’n yliopisto yliopiston opetuskeskuksesta.

Se on rakennettu vuonna 1997.

## Lähteet
Maximilian Kleber

**Maximilian ”Maxi” Kleber** (s. 29. tammikuuta 1992 Würzburg) on saksalainen koripalloilija, pelipaikaltaan iso laitahyökkääjä. Kleber on pelannut urallaan muun muassa NBA:ssa sekä Saksan ja Espanjan pääsarjoissa. Hän on pelannut myös Saksan maajoukkueessa.

## Elämä ja ura
### Seurajoukkueet

Kleber aloitti ammattilaisuransa kotimaassaan. Kaudeksi hän siirtyi 2014–2015 Espanjan pääsarjaan ja palasi tämän jälkeen Saksaan, Bayern Müncheniin, jossa hänet vuonna 2017 palkittiin useilla henkilökohtaisilla palkinnoilla.

Heinäkuussa 2017 Kleber siirtyi NBA-seura Dallas Mavericksiin. Heinäkuussa 2019 hän teki uuden sopimuksen Mavericksin kanssa.

### Maajoukkue

Kleber on edustanut myös Saksan miesten maajoukkuetta. Hän on kuulunut maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa Kiinan MM-kilpailuissa 2019.

## Lähteet
* Profiili euroleague.net 
* Maxi Kleber International Stats Basketball-Reference.com 
* Maxi Kleber Stats  Basketball-Reference.com 
* Profiili Basketball-Bundesliga 
* Profiili  Liga ACB 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Profiili eurobasket.com
Timo Steiner

**Timo Steiner** (s. 6. toukokuuta 1976 Tallinna) on virolainen säveltäjä.

Steiner valmistui vuonna 1994 Tallinnan musiikkilukiosta, jossa sai sävellysopetusta René Eespereltä, Toomas Trassilta ja Mati Kuulbergilta. Vuonna 1999 hän valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa oli Jaan Räätsin opiskelija. Vuosina 1999–2001 hän opiskeli akatemian maisteriohjelmassa Raimo Kangron johdolla. Lisäksi hän osallistui Marek Stachowskin pitämille mestarikursseille Rostockissa ja suoritti opintoja Moskovan konservatoriossa Roman Ledenevin johdolla. 

Steiner perusti vuonna 1997 Bowed Piano Ensemblen ja toimi sen taiteellisena johtajana. Kokoonpano perustettiin NYYD-festivaalia varten ja oli aktiivinen vuoteen 2000. Se levytti musiikkia Viron radiolle ja sai monilta virolaissäveltäjiltä sille sävellettyjä kappaleita. Vuonna 1999 Steiner oli Ülo Krigulin kanssa perustamassa Viron musiikki- ja teatteriakatemian syysfestivaalia. Vuonna 2000 hän liittyi Viron musiikkipäivien organisointikomiteaan, ja vuonna 2003 hänestä tuli sen taiteellinen johtaja. Vuonna 1996 hän aloitti sävellyksen ja musiikin teorian opettamisen Tallinnan musiikkilukiossa, jonka johtaja hänestä tuli syksyllä 2005.

Steinerin omia sävellyksiä on esitetty Viron nykymusiikkitapahtumien lisäksi Liettuassa, Yhdysvalloissa, Venäjällä, Saksassa ja muissa maissa. Vuonna 1998 Steinerin säveltämä *Diary of Minotaur* voitti Viron musiikkipäivien kitaranteoskilpailun. Kamariorkesterisävellys *Sunrise Academy* sai voiton Viron musiikki- ja teatteriakatemian kilpailussa, ja se soitettiin akatemian uuden rakennuksen käyttöönoton yhteydessä vuonna 1999. Steiner sai vuonna 2002 Heino Eller -palkinnon. Kahteen otteeseen hänelle on myönnetty Viron kulttuurirahaston musiikkirahaston vuosipalkinto – ensin Viron musiikkipäivien johtamisesta ja muusta työstä virolaismusiikin edistämiseksi, sitten uudesta oopperasta.

Steiner on ollut Viron säveltäjäliiton jäsen vuodesta 1999.

## Lähteet
Otto Rüfenacht

**Otto Rüfenacht** (27. lokakuuta 1919 – 1. marraskuuta 1982) oli sveitsiläinen miekkailija ja olympiamitalisti.

Rüfenacht voitti kalvan joukkuekilpailussa olympiapronssia Helsingissä 1952. Lontoon kesäolympialaisissa 1948 hän oli samassa kilpailutapahtumassa viides.

## Lähteet
* Otto Rüfenacht Bio, Stats, and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Tambovin kuvernementti

**Tambovin kuvernementti** () oli hallintoalue Venäjällä vuosina 1779–1928. Sen pinta-ala oli 66&nbsp;588 neliökilometriä ja asukasluku 2&nbsp;684&nbsp;030 henkeä (vuonna 1897, väestönlaskenta). Kuvernementin hallinnollinen keskus oli Tambovin kaupunki.

Kuvernementti rajoittui pohjoisessa Vladimirin ja Nižni Novgorodin, idässä Penzan ja Saratovin, etelässä Voronežin sekä lännessä Orjolin ja Rjazanin kuvernementteihin. Se käsitti 12 kihlakuntaa, joiden keskukset olivat Borisoglebsk, Jelatma, Kirsanov, Kozlov, Lebedjan, Lipetsk, Moršansk, Šatsk, Spassk, Tambov, Temnikov ja Usman. Asukkaista oli vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan 95,5 prosenttia venäläisiä, 3,3 prosenttia mordvalaisia ja 0,6 prosenttia tataareja. Väestön pääelinkeino oli maanviljely.

Tambovin käskynhaltijakunta perustettiin vuonna 1779. Vuonna 1780 osa siitä liitettiin Saratovin ja Voronežin kuvernementteihin. Vuonna 1797 kuvernementtiin liitettiin osa lakkautetusta Penzan kuvernementista, joka perustettiin uudelleen vuonna 1802.

Jelatman, Spasskin ja suurin osa Šatskin kihlakunnasta liitettiin vuonna 1923 Rjazanin kuvernementtiin. Temnikovin kihlakunta jaettiin Nižni Novgorodin, Penzan ja Rjazanin kuvernementtien kesken. Lähes koko Usmanin kihlakunta sekä yksi Borisoglebskin kihlakunnan volosti liitettiin Voronežin kuvernementtiin. Samalla osa Novohopjorskin ja Zadonskin kihlakunnista liitettiin Tambovin kuvernementtiin. Lebedjanin kihlakunta liitettiin Lipetskin kuvernementtiin vuonna 1924.

Tambovin kuvernementti lakkautettiin vuonna 1928. Sen alue liitettiin Keskiseen mustanmullan alueeseen, jonka hallinnollinen keskus oli Voronež. Keskinen mustanmullan alue jaettiin vuonna 1934 Kurskin ja Voronežin alueiksi. Jälkimmäisestä erotettiin vuonna 1937 Tambovin alue.

## Lähteet
Rauno Remme

**Rauno Remme** (26. tammikuuta 1969 Tallinna – 10. tai 11. maaliskuuta 2002 Tallinna) oli virolainen säveltäjä ja multimediataiteilija. Hän sävelsi musiikkia kamarikokoonpanoille ja sinfoniaorkestereille sekä teatteri- ja elokuvamusiikkia. Hän myös loi videoita, elektronisia ja elektroakustisia teoksia, multimediatöitä sekä audio- ja videoinstallaatioita. Hän perusti vuonna 1993 Viron musiikki- ja teatteriakatemian elektronisen musiikin studion.

Remme opiskeli Tallinnan musiikkilukiossa, jossa hänen pianonsoiton opettajanaan toimi Ülle Sisa. Hän sai lisäksi opetusta oboensoitossa Tulike Looritsilta (1980–1983), musiikin teoriassa sekä sävellyksessä Heino Lemmikiltä ja Alo Põldmäeltä. Vuonna 1991 hän valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa hänen opettajaan oli Jaan Rääts. Lisäksi Remme suoritti opintoja elokuva-, video- ja multimediataiteissa. Vuonna 1993 Erkki-Sven Tüürin ja Lepo Sumeran johdolla aloittamistaan post-graduate sävellysopinnoista Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa hän ei valmistunut.

Remme vieraili usein Helsingin yliopistossa ja Sibelius-Akatemiassa opintojensa täydentämisen merkeissä. Vuonna 1992 hän osallistui uuden musiikin kesäkursseille Darmstadtissa, ja vuonna 1994 hän kävi New Yorkin kaupunginyliopiston studiolla. Samana vuonnahän piti multimedianäyttelyn Ohion Northern Universityssa. Remmen videotyö *Piilutorn* toi hänelle vuonna 1996 Grand Prixin *Estonia as a Sign* -näyttelyssä Soros-nykytaidekeskuksessa. Vuosina 1989–1992 Remme johti Tallinnan musiikki- ja teatteriakatemian opiskelijoiden äänentuotantopalvelua. Vuoteen 1999 hän oli musiikki- ja teatteriakatemian elektronisen musiikin studion johtaja ja vuoteen 2001 luennoitsija. Hän toimi myös ääni-insinöörinä.

Tallinnan musiikkilukiossa viettäminään aikoina Remme perusti ystävänsä Eerik Semlekin kanssa improvisaatioyhtye Grotestin kanssa. Kokoonpano toimi vuoteen 1991. Remme osallistui Jaan Toomikin performansseihin, kirjoitti surrealistista runoutta eri kielillä, harjoitti makrokuvausta ja käänsi muun muassa Leonard Cohenin kirjan. Viimeisinä vuosinaan hän keräsi eri maiden musiikkia. Hänen kiinnostuksensa muita kulttuureja kohtaan johti ideoihin, parodioihin ja suoriin lainauksiin monissa hänen teoksistaan, joihin kuuluivat *Georgia*, *Chinese Opera*, *Spain* ja *Railway to London*.

Remme kuoli äkillisesti 33-vuotiaana. Hän oli lähtenyt psykiatrisesta sairaalahoidosta vain päiviä aiemmin. Hänen kuolemaansa seurasi aluksi rikostutkinta, jossa merkkejä väkivallasta kuoleman taustalla ei löydetty vaan kuolemansyyksi määritettiin kaatumistapaturma. Cyberstudio-kokoonpano järjesti vuonna 2004 Remmelle omistetun muistokonsertin, ja hänelle järjestettiin muistonäyttely Tallinnan taidehallissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Yamaga

**Yamaga** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kumamoton prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa ja rajautuu Fukuokan ja Ōitan prefektuureihin. Yamagan eteläosien halki virtaa itä–länsisuunnassa Kikuchijoki, jonka tasangolle kaupunki on rakentunut; pohjoisosat ovat vuoristoisia ja metsäisiä. Yamagassa on 52&nbsp;008 asukasta (maaliskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 299,69 neliökilometriä.

Yamaga on vanha kypyläkaupunki, jonka kuumien lähteiden (*[[onsen]]*) vesimäärä on prefektuurin suurin. Yamaga-onsenin lisäksi kaupungissa on useita muitakin kylpylöitä. Edo-kaudella paikkakunta kehittyi kylpykohteen lisäksi postiasemana (*[[shukuba]]*). Yamaga sai kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa vuonna 1954, kun silloiseen Yamagan maaseutukaupunkiin liitettiin seitsemän ympäristön kuntaa. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2005, kun siihen liitettiin Kaōn, Kahokun, Kamoton ja Kikukan maaseutukaupungit. Yamagassa on silkki- ja sahateollisuutta sekä alkoholin ja soijakastikkeen valmistusta. Tärkeitä maataloustuotteita ovat riisin lisäksi esimerkiksi tee, kastanjat, sitrushedelmät, melonit ja vesimelonit.

Yamaga-onsenin lisäksi kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat Yachiyo-zan Meiji-kaudella rakennettu kabuki-teatteri, joka on otettu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden luetteloon, ja muut ympäristön historialliset rakennukset. Tunnettuja ovat kaupungin perinteiset paperilyhdyt (*Yamaga-tōrō*), joita käytetään Ōmiyan pyhäkön festivaalissa elokuun puolivälissä. Kaupungin alueelta on löydetty lukuisia *[[kofun]]*-hautakumpuja ja muita muinaisjäänteitä. 

## Kuvia

Tiedosto:Yamaga Yachiyoza.JPG|Kabuki-teatteri Yachiyo-za
Tiedosto:Satsuma Kaido near Yamaga Lantern Museum.jpg|Yamagan kaupunkinäkymää, lyhtymuseo


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Herbert Klein

**Herbert Klein** (25. maaliskuuta 1923 Breslau – 24. syyskuuta 2001 München) oli saksalainen uimari, olympiamitalisti ja Euroopan mestari. Hän menestyi rintauinnissa ja teki uransa huippuvuosina 1950-luvun alussa 200 metrin rintauinnissa kaksi maailmanennätystä pitkällä radalla.

Klein voitti 200 metrin rintauinnissa olympiapronssia Helsingissä 1952 ja Euroopan mestaruuden Wienissä 1950. Hän kilpaili myös Melbournen kesäolympialaisissa 1956, missä hänet hylättiin saksipotkun vuoksi. Klein ui 200 metrin rintauinnissa kaksi maailmanennätystä.

## Lähteet
* Herbert Klein Bio, Stats, and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Määttälä

**Määttälä** voi tarkoittaa seuraavia:

## Paikkoja
* Määttälä, entinen kylä Muolaassa Karjalan kannaksella

## Henkilöitä
* Juho Määttälä, pesäpalloilija
* Mikko Määttälä, toimittaja ja tietokirjailija
*Tero Määttälä (s. 1988), jääpalloilija
*Viljo S. Määttälä (1923–2016), opettaja, toimittaja, tietokirjailija, Yleisradion ohjelmapäällikkö ja maakuntaneuvos
Yatsushiro

**Yatsushiro** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kumamoton prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin keskiosassa Yatsushironmeren rannikolla Kumajoen suulla. Asutus on keskittynyt rannikon Yatsushiron tasangolle, joka muodostaa vain murto-osan kaupungin pinta-alasta; idässä kaupunki käsittää Kyūshūvuorten laajoja, metsäisiä vuoristoalueita ja ulottuu Miyazakin prefektuurin rajalle saakka. Yatsushirossa on 126&nbsp;979 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 681,36 neliökilometriä.

Edo-kaudella Yatsushiro kehittyi Matsui-klaanin hallinnassa linnanaluskaupunkina. Myöhemmin siitä on tullut merkittävä teollisuus- ja satamakaupunki, jossa on muun muassa paperi-, saha-, sementti-, alkoholi- ja metalliteollisuutta. Kaupunkiin kuuluu myös laajoja viljelysmaita, joista suuri osa on täyttömaalla. Riisin lisäksi viljellään röyhyvihvilää, kasviksia ja hedelmiä, vuoristoalueilla taas esimerkiksi inkivääriä, jonka sadot kuuluvat Japanin suurimpiin. Kaupunkioikeudet Yatsushiro sai vuonna 1940 kuntaliitoksen myötä. Myöhemmin siihen on liitetty useita ympäristön kuntia. Vuonna 2005 kaupunki laajeni huomattavasti, kun siihen liitettiin Kagamin ja Senchōn maaseutukaupungit sekä Izumin, Sakamoton ja Tōyōn kyläkunnat.

Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa useat historialliset temppelit ja pyhäköt, Yatsushiron linnan rauniot, Matsui-klaanin historiallinen kartano Shōhinken ja Hinagu-onsenin kuuma lähde. Myös Gokashōn vuoristoalue on tunnettu. Yatsushiroa palvelevat suurnopeusjunalinja Kyūshū Shinkansen, JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja ja Hisatsu-linja sekä Hisatsu orenji -rautatie.

## Kuvia

Tiedosto:YatsushiroCityOffice.JPG|Yatsushiron kaupungintalo
Tiedosto:Yatsushiro-gu 4.JPG|Yatsushiro-gūn pyhäkkö
Tiedosto:Momiki Ayatori Suspension Bridge Gokanosho.JPG|Ayatorin riippusilta
Tiedosto:水島さん Mizushima Island, Kumamoto Prefecture - panoramio.jpg|Mizushiman saari


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Harekrushna Mahatab

**Harekrushna Mahatab** (21. marraskuuta 1899 – 2. tammikuuta 1987) oli intialainen poliitikko, jota kunnioitetaan nykyisen Odishan osavaltion luojana. Hän toimi Odishan ensimmäisenä pääministerinä vuosina 1946–1950, jonka jälkeen hän oli Jawaharlal Nehrun hallituksessa kauppa- ja teollisuusministeri 1950–1952. 

Hän toimi Intian itsenäisyysliikkeessä, jonka aikana hän organisoi Orissan suolamarssin brittihallintoa vastaan. Toimintansa seurauksena hänet pidätettiin kahdeksi ja puoleksi vuodeksi. Vapauduttuaan vankilasta, vuonna 1945, hän pyrki yhdistämään yli kaksikymmentä orijankielistä paikallisten ruhtinaiden hallitsemaa pikkuvaltiota yhdeksi provinssiksi. Yhdistäminen onnistui vuonna 1947 verettömästi vaikka osa ruhtinaista vastustikin muutosta. 

Hän toimi myös kirjailijana, joka tuotti enimmäkseen orijankielistä kaunokirjallisuutta ja *History of Orissa* -teoksen kotiosavaltionsa historiasta. Kirjojen lisäksi hän aloitti kaksi sanomalehteä.

Vuonna 2016 hänelle pyydettiin Intian korkeinta kunniamerkkiä Bharat Ratnaa toiminnastaan Odishan hyväksi, mutta pyyntöihin ei ole suostuttu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Intian parlamentin alahuoneen kuvaus
Toomas Trass

**Toomas Trass** (s. 12. joulukuuta 1966 Tartto) on virolainen säveltäjä ja urkuri.

Trass valmistui vuonna 1986 Tallinnan musiikkilukiosta, jossa opiskeli musiikin teoriaa Leo Semlekin, René Eesperen ja Helju Taukin johdolla. Vuonna 1992 hän valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa hänen sävellysopettajanaan toimi Lepo Sumera. Hän sai myös urkutunteja Hugo Lepnurmilta. Maisteriopintonsa Trass viimeisteli musiikki- ja teatteriakatemiassa vuonna 1998 Jaan Räätsin valvonnassa. Urkujensoiton osaamistaan hän on kehittänyt Jozef Sluysin johdolla Brysselissä (1990), José Luis González Uriolin johdolla Espanjassa (1992–1993) sekä Ludger Lohmannin ja Jacques van Oortmerssenin johdolla Alankomaiden Alkmaarin festivaalilla (1999).

Trassin tuotantoon kuuluu muun muassa suurimuotoisia teoksia orkesterille sekä kuorolle ja orkesterille. Hän on säveltänyt myös elektroakustista musiikkia, elokuvamusiikkia sekä kamarimusiikkia ja soololauluja, joissa uruilla on tärkeä asema. Osa teoksista (*Luukas-passio*, *Ohio Mass*, *Fire Lake*, *Immanuel*) on hengellisiä. Trass on luonut lukuisia urkuimprovisaatioita. Hänen teoksiaan ovat kantaesittäneet laulaja Mati Turi, klarinetisti Edmunds Altmanis, pianisti Kadri-Ann Sumera, huilisti Tarmo Johannes ja Cyberstudio-kokoonpano. Esityspaikkoja ovat olleet NYYD-festivaali, Viron musiikkipäivät, Viron säveltäjien festivaali sekä festivaalit Kreikassa, Yhdysvalloissa ja Japanissa. Trass sai nuorten säveltäjien Heino Eller -palkinnon vuonna 1999.

Trass on ollut Viron säveltäjäliiton jäsen vuodesta 2004. Hän on kuulunut Grotest-kokoonpanoon, joka on improvisoinut eri tyyleillä, kehittänyt uusia tyylejä ja parodioinut tunnettuja teoksia. Hän on toiminut urkujensoiton ja musiikin teorian opettajana musiikki- ja teatteriakatemiassa (dosenttina vuodesta 2006). Vuonna 2002 hän aloitti musiikin teorian opettamisen Tallinnan yliopistossa. Hän on opettanut teoreettisia oppiaineita myös Tallinnan musiikkilukiossa ja luennoinut Espanjan varhaisesta urkumusiikista. Vuosina 1995–2000 hän oli Tallinnan Pyhän Hengen kirkon pääurkuri. Hän on esiintynyt solistina ja kokoonpanojen jäsenenä Virossa, Belgiassa, Puolassa, Espanjassa, Italiassa, Ranskassa, Alankomaissa, Liettuassa, Suomessa, Ruotsissa, Venäjällä, Yhdysvalloissa ja muualla. Hän on kantaesittänyt urkuteoksia Alo Põldmäeltä, Mari Vihmandilta ja Andrus Kallastulta.

## Lähteet
Maria Walsh

**Maria Walsh** (s. 11. kesäkuuta 1987) on irlantilainen Rose of Tralee -kauneuskilpailun voittaja ja Fine Gael -puoluetta edustava europarlamentaarikko vuodesta 2019.

Walsh syntyi Bostonissa irlantilaiseen perheeseen, mutta muutti lapsena Shrulen kylään Irlantiin. Walsh on työllistänyt itsensä mediakonsulttina sekä toiminut HLBT-aktivistina. 21-vuotiaana hän palasi Yhdysvaltoihin muuttamalla New Yorkiin, jossa hän työskenteli mainos- ja valokuvausalalla. Hän on toiminut myös Irlannin asevoimissa. 

Hän on luonnehtinut itseään hartaaksi katoliseksi siitä huolimatta, että kuuluu seksuaalivähemmistöön. Hänen asetuttuansa ehdolle europarlamenttivaaleissa hänen kampanjaansa vastaan kehitettiin verkkosivusto *Maria Walsh for Europe*. Kyseinen verkkosivusto pyrki kuvaamaan että Walshilla ei ole moraalia ja hän aivopesee nuoria homoseksuaalisuuteen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Hadithan taistelu

**Hadithan taistelu** oli Irakin sodan aikana 1.–4. elokuuta ja 5. syyskuuta 2005 käyty taistelu Ansar al-Sunnah-järjestön taistelijoiden ja Yhdysvaltain merijalkaväen välillä. Tilanne sai alkunsa kuusihenkisen yhdysvaltalaisen tarkka-ampujaryhmän kuoltua väijytyksessä, jota seurannut kostoisku sai peitenimen **operaatio Quick Strike**.

Taistelujen alettua tehtiintienvarsipommilla toteutettu isku, jossa sai surmansa useita merijalkaväen sotilaita. Taistelut keskeytettiin, kunnes niitä jatkettiin syyskuussa. Syyskuussa vastarintaa ei enää juuri esiintynyt. Iskun suunnitelleet kapinalliset otettiin kiinni, tuomittiin irakilaisessa tuomioistuimessa kuolemaan ja teloitettiin vuonna 2006.

## Tausta
Haditha on kaupunki Irakin länsiosan Anbarin maakunnassa. Kaupungin asukasluku oli noin 100&nbsp;000 ja paikallisen väestön valtaosa oli sunnimuslimeja.

1. elokuuta 2005 joukko aseistautuneita salafistiseen Ansar al-Sunnah-järjestöön kuuluneita irakilaisia kapinallisia väijytti Yhdysvaltojen Yhdysvaltain merijalkaväkeen kuuluneen kuusihenkisen tarkka-ampujaryhmän Hadithassa. Kaikki kuusi saivat surmansa ja myöhemmin kapinalliset julkaisivat videon hyökkäyksen tapahtumista. 

## Operaatio Quick Strike

Tarkka-ampujaryhmän väijytystä seurasi Yhdysvaltain merijalkaväen toteuttama kostoisku Ansar al-Sunnahia vasrtaan Hadithassa. Operaatio sai peitenimen *Quick Strike* ja sen toteuttamiseen osallistui noin 1&nbsp;000 sotilasta. 

Merijalkaväen joukot aloittivat etenemisen kaupunkiin 3. elokuuta. Maajoukkojen etenemistä kaupunkiin tuettiin neljällä Bell AH-1W SuperCobra-taisteluhelikopterilla ilmasta. Ensimmäisten taistelujen aikana Yhdysvaltojen asevoimat ilmoitti noin 40:n kapinallisen saaneen surmansa. 4. elokuuta koettiin kuitenkin huomattava takaisku, kun merijalkaväen amfibiovaunu tuhoutui tienvarsipommilla tehdyssä iskussa. 15 merijalkaväen sotilasta kuoli yhden tulkkina toimineen siviilin lisäksi. 

4. elokuuta tienvarsipommin ohella merijalkaväki oli toisaalla tehnyt iskun taloon hieman itse kaupungin ulkkopuolella. Talon sisällä pidätettiin seitsemän henkilöä kapinallisiksi epäiltynä. Talosta löydettiin myös aseita, ammuksia ja räjähteitä. Tienvarsipommilla tehty isku sai kuitenkin merijalkaväen päättämään operaation toistaiseksi. Joukot kerääntyivät operaation jatkoa varten kaupungin ulkopuolella, kunnes kaupunkiin hyökättiin uudelleen 5. syyskuuta. Ennakko-odotuksista huolimatta merijalkaväki ei kohdannut tällä kertaa kaupungissa juurikaan vastarintaa ja kaupunki vallattiin. 

## Seuraukset
Elokuussa Yhdysvaltojen tappiot olivat kaikkiaan 21 miestä kaatuneina ja syyskuussa menetettiin vielä neljä sotilasta. Kapinallisten arvioitiin kärsineen elokuussa noin 400 miehen tappiot. Operaation aikana Hadithasta oli löydetty yli 1&nbsp;000 asekätköä ja noin 400 henkilöä oli pidätetty kapinallisiksi epäiltynä. 4. elokuuta pidätetty joukko tunnusti sittemmin toteuttaneensa tarkka-ampujaryhmän väijytyksen 1. elokuuta. Lopulta yhteensä kahdeksan hegen joukkoa syytettiin Irakilaisessa tuomioistuimessa, jossa kaikki saivat kuolemantuomiot. Tuomitut teloitettiin vuoden 2006 alussa.

## Lähteet
Vehmaan kartano

**Vehmaan kartano**, joka on tunnettu myös nimillä Vehmaa, Wehmaan kartano, Wehmais, Wehmainen, Vehmaan hovi ja Rauhala, on Juvan Vehmaan kylällä sijaitseva kartano. Kartano kuuluu osana Juvan kartanoiden muodostamaan valtakunnalliseti merkittävien rakennettujen kulttuuriympäristöjen kohteeseen.

Vehmaan kartanon alkuna oli kolme Vehmaan kylän taloa, joista muodostettiin 1600-luvun lopulla Rauhalan kruununratsutila. Kartanon perustajaksi mainitaan tilan isäntänä 1660-luvulta vuoteen 1685 toiminut kappalainen Sigfrid Kustaanpoika Porthanus. Vuonna 1795 ratsutilan osti Kotkalahden kartanossa (Paajalassa) syntynyt Savon jalkaväkirykmentin kapteeni Carl Herman Grotenfelt. Tällöin Grotenfelteillä oli omistuksessa useita kartanoita Joroisten–Juvan seudulta. Hänen jälkeensä tila siirtyi kahden pojan, Herman Berndtin ja Georg Erikin, omistukseen. Maata ostamalla ja peltoa raivaamalla Vehmaisten kartanosta tuli eräs Savon suurimmista tiloista. 1860-luvulla sillä oli yli 4&nbsp;500 hehtaarin pinta-ala, mistä puolet oli viljelykelpoista maata.

Nykyään Vehmaan kartanon sivurakennuksessa toimii muun muassa englantilaistyylinen teehuone TeaHouse of Wehmais. Tilalla luomuviljellään ja tuotetaan maitoa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
Omistajasukuun kuulunut yritysjohtaja Nils Gustav Grotenfelt kirjoitti eläkevuosinaan Vehmaan kartanosta ruotsiksi kolmiosaisen historiikin, joka on myös suomennettu. Sen osat ovat *Hovi Savossa* (WSOY 1995), *Hovista kartanoksi: Itsenäistymisen vuosina 1916–1923* (WSOY 1997) ja *Takaisin Wehmaan kartanoon: Herraskartano sodan varjossa* (WSOY 2003).

## Aiheesta muualla
*Kartanoiden ruokakulttuuri - Wehmaan kartano  (ruokatieto.fi)
*Teahouse of Wehmais (teahouse.fi)
Willi Orbán

**Willi Thomas Orbán** (alk. **Vilmos Thomas Orbán**, s. 3.  marraskuuta 1992 Kaiserslautern, Saksa) on saksalais-unkarilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa RB Leipzigia ja toimi joukkueen kapteenina vuosina 2017–2020 ja uudelleen kaudesta 2022–2023 lähtien.

## Seurajoukkueura

### 1. FC Kaiserslautern
Orbán on kotikaupunkinsa seuran 1. FC Kaiserslauternin kasvatti. Hän liittyi seuran junioriakatemiaan neljävuotiaana. Orbán nousi Kaiserslauternin edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran kaudella 2011–2012. Vakiokokoonpanoon hän kuului kaudesta 2013–2014 alkaen joukkueen pelatessa 2. Bundesliigaa. 

### RB Leipzig
Kesällä 2015 hän siirtyi 2,5 miljoonan euron siirtosummalla RB Leipzigiin, joka kauden 2015–2016 päätteeksi nousi pääsarja Bundesliigaan. Kaksi Kaiserslauternissa pelaamaansa ottelua mukaan lukien Orbán on pelannut pääsarjatasolla kauden 2023–2024 loppuun mennessä 203 ottelua ja tehnyt niissä 21 maalia. Marraskuussa 2019 hän joutui polvileikkaukseen ja palasi kentille vasta toukokuun 2020 lopulla. Leipzig tiedotti 9. huhtikuuta 2021 tehneensä Orbánin kanssa vuoteen 2025 ulottuvan jatkosopimuksen.

Orbán voitti Leipzigin riveissä seuran ensimmäisen Saksan cupin vuonna 2022. Leipzigin ja Freiburgin välisessä turnauksen loppuottelussa Orbán antoi syötön Christopher Nkunkun tekemään tasoitusmaaliin ottelun 76. minuutilla. Ottelu ratkesi lopulta rangaistuspotkukilpailussa, jossa Orbán onnistui omassa rangaistuspotkussaan. Hän voitti Leipzigissa Saksan cupin myös 2023.

## Maajoukkueura
Orbán edusti Saksan alle 21-vuotiaiden maajoukkuetta kahdessa ottelussa vuosina 2014–2015. Aikuisten tasolla hän on pelannut Unkarin maajoukkueessa 43 ottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Ensimmäisen miesten maaottelunsa hän pelasi lokakuussa 2018 Kreikkaa vastaan. Hän teki marraskuussa 2018 yhden maalin Kansojen liigan ottelussa Viroa vastaan, kesäkuussa 2019 kaksi maalia EM-karsintaottelussa Azerbaidžania vastaan, lokakuussa 2020 yhden maalin EM-jatkokarsinnassa Bulgariaa vastaan, maaliskuussa 2021 yhden maalin MM-karsintaottelussa Puolaa vastaan ja syyskuussa 2023 EM-karsintaottelussa Serbiaa vastaan.

Orbán pelasi kesän 2021 EM-kilpailuissa kaikki kolme ottelua Unkarin jäädessä alkulohkonsa viimeiseksi.

## Yksityiselämä
Orbánin isä on unkarilainen ja äiti puolalaistaustainen.

## Lähteet
Ülo Krigul

**Ülo Krigul** (s. 7. marraskuuta 1978) on virolainen säveltäjä. Hän valmistui vuonna 1997 Tallinnan musiikkilukiosta, jossa hänen sävellysopettajanaan toimi Alo Põldmäe. Hän opiskeli myös tuubansoittoa. Vuonna 2003 hän valmistui Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa oli Raimo Kangron ja René Eesperen ohjauksessa. Vuosina 2004–2005 Krigul täydensi opintojaan Wienin musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa opettajanaan Detlev Müller-Siemens. Vuonna 2006 hän sai musiikki- ja teatteriakatemiasta maisterin arvon sävellyksessä opettajanaan Tõnu Kõrvits. Krigul on ollut vuodesta 2003 Viron säveltäjäliiton jäsen.

Krigulin teoksia on esitetty lukuisilla virolaisilla musiikkifestivaaleilla, joihin ovat kuuluneet Viron musiikkipäivät ja NYYD-festivaali. Viron ulkopuolella hänen sävellyksiään on esitetty muun muassa Saksassa, Itävallassa, Tšekissä, Latviassa ja Ukrainassa. Vuosina 1995–1999 hän kuului kansainvälisen Jazzkaar-festivaalin henkilökuntaan. Vuonna 1999 hän perusti Timo Steinerin kanssa Viron musiikki- ja teatteriakatemian syysfestivaalin, jonka taiteellisena johtajana hän oli vuosina 2001–2002. Vuosina 2000–2004 hän työskenteli Viron musiikkipäivillä tuottajana, ja vuonna 2005 hänestä tuli yksi tapahtuman taiteellisista johtajista.

Klassisen musiikin ulkopuolella Krigul on soittanut vuodesta 1993 saakka kosketinsoitinta ja toiminut sovittajana useissa rock- ja jazzkokoonpanoissa, joihin ovat kuuluneet Compromise Blue ja Contus Firmus. 

Krigulin urkuteos toi hänelle vuonna 2003 toisen palkinnon uuden urkumusiikin Artur Kapp -kilpailussa. Vuonna 2005 hän sai orkesteriteoksellaan *JenZeits* Europäische Komponistenpreisin Berliinissä. Vuonna 2007 hän sai Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa Pariisissa ensipalkinnon alle 30-vuotiaiden säveltäjien kategoriassa. Muiden hänen saamiensa palkintojen ja tunnustusten joukossa ovat Heino Eller -palkinto (2006) sekä Wrocławin Kansainvälisessä säveltäjärostrumissa vuonna 2016 saatu toinen sija sekakuoroteoksesta *Vesi ise*.

Krigulin musiikillinen ilmaisu on ollut eloisaa ja dynaamista. Leikkisät kontrastit ovat olleet runsaslukuisia. Vaikutteita Krigul on teoksiinsa ammentanut monista lähteistä, kuten jazzista, postminimalismista ja sonorismista. Krigulin teosten joukossa on orkesterisävellyksiä, näyttämömusiikkia ja elektroakustisia töitä. Hän on myös säveltänyt elokuvamusiikkia Veiko Õunpuun ohjauksiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut  
*
Keski-Nurmo

**Keski-Nurmo** on yksi Seinäjoen kylistä. Se kuuluu Seinäjoen 11. suuralueeseen: Nurmoon. Alueen asukasluku oli 1 354 joulukuussa 2016. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Keski-Nurmoon kyläseura ry
Rudi Gutendorf

**Rudolf Gutendorf** (30. elokuuta 1926 – 13. syyskuuta 2019) oli saksalainen jalkapallovalmentaja. Hän valmensi urallaan peräti 55 eri joukkuetta 32 eri maassa, mikä on *[[Guinness World Records|Guinnessin ennätystenkirjan]]* mukaan maailmanennätys.

Gutendorfin valmennusura alkoi Sveitsissä Blue Stars Zürichissä 1950-luvulla. Hän valmensi useita joukkueita Bundesliigassa, jossa parhaimmillaan johdatti Duisburgin toiselle sijalle kaudella 1963–1964. Gutendorf valmensi 18 maajoukkuetta ja kahta olympiajoukkuetta ja lukuisia seurajoukkueita viidellä eri mantereella. Gutendorfin valmentamia maajoukkueita olivat Antigua, Australia, Bolivia, Botswana, Chile, Fidži, Ghana, Grenada, Mauritius, Nepal, Uusi-Kaledonia, Ruanda, Samoa, Tansania, Tonga, Trinidad & Tobago, Venezuela ja Zimbabwe. Hänen viimeinen valmennuspestinsä Samoan maajoukkueessa päättyi 2003.

## Lähteet
Haifa-kadun taistelu

**Haifa-kadun taistelu** oli Irakin sodan aikainen kaksivaiheinen taistelu Yhdysvaltojen, Irakin turvallisuusjoukkojen ja paikallisten sunnalaisten aseryhmien taistelijoiden välillä Bagdadin keskustassa kulkevan Haifa-kadun varrella 6.–9. tammikuuta ja 24. tammikuuta 2007.

## Tausta

Haifa-katu on noin kolmen kilometrin pituinen leveä katu Bagdadin keskustassa, joka kulkee kaupungin läpi kulkevan Tigrisjoen vartta joen länsirannalla. Kadun varrella on monia korkeita rakennuksia, jotka Saddam Husseinin kaudella olivat sunnalaisten virkamiesten asuntoja. Saddam oli kaatunut Irakin sodassa ja myöhemmin maa oli ajautunut sisäisiin levottomuuksiin. Niiden pahetessa erityisesti vuonna 2006 Haifa-kadulle olivat asettuneet sunnalaiset aseryhmät, kuten esimerkiksi Irakin al-Qaida. Aseryhmien ja Yhdysvaltojenasevoimien välillä käytiin useita pienimuotoisia yhteenottoja.

## Taistelu

6. tammikuuta 2007 irakilaiset turvallisuusjoukot hyökkäsivät sunnalaisten aseryhmien asettamalle tiesululle Haifa-kadulla. Noin 30 aseryhmien jäsentä sai surmansa. Kostona aseryhmät tappoivat 27 šiialaista. 8. tammikuuta Irakin turvallisuusjoukot yrittivät toteuttaa laajemman iskun alueelle, jossa kuitenkin epäonnistuttiin. Hyökkäyksen epäonnistuttua irakilaiset saivat tuekseen Yhdysvaltojen toteuttaman operaation.

Yhdysvaltojen ja irakilaisten yhteinen operaatio alkoi 9. tammikuuta. Yhdysvaltojen puolelta taisteluihin osallistui 2. jalkaväkidivisioonan joukkoja ja Irakin 6. jalkaväkidivisioonan joukkoja. Yhteensä sotilaita oli noin 1&nbsp;000. Taisteluista tuli ankaria joukkojen yrittäessä edetä talo talolta. Joukkojen etenemistä tukivat tarkka-ampujat, Stryker-panssariajoneuvot ja Boeing AH-64 Apache-taisteluhelikopterit. Sunnalaiset aseryhmät vastasivat konekiväärein, singoin ja kranaatinheittimin. Viimein 9. tammikuuta Yhdysvallat katsoi tehneensä tarpeeksi ja alueelta vetäydyttiin irakilaisten joukkojen vielä jäädessä alueelle.

Taistelun toinen vaihe alkoi 24. tammikuuta. Yhdysvallat ja Irak olivat suunnitelleet toisen operaation alueella, joka sai nimekseen operaatio Tomahawk Strike 11. Koko operaatio kesti kuitenkin tällä kertaa vain päivän. Yhdysvaltojen puolelta siihen osallistui joukkoja 2. jalkaväkidivisioonasta ja 1. ratsuväendivisioonasta. Kaduilla joukkoja tukivat jälleen panssariajoneuvot joukkojen vallatessa kadun varren talot. Talot kadun varrella oli tutkittu iltapäivään mennessä. Alueen hallinta luovutettiin jälleen irakilaisille joukoille 1. helmikuuta.

## Seuraukset
Taistelun ensimmäisen vaiheen aikana noin 70 paikallisten aseryhmien taistelijaa oli kaatunut tai otettu vangiksi. Heidän joukossaan oli myös joitakin Irakissa olleita ulkomaalaisia taistelijoita. Toisessa vaiheessa kaatui tai vangittiin noin 65 kapinallista. Toisella puolella oli kaatunut taistelun molemmissa vaiheissa yhteensä 20 Irakin turvallisuusjoukkojen sotilasta. Taistelun toisessa vaiheessa Yhdysvallat menetti kaatuneena yhden sotilaan ja ainakin kaksi haavoittui.

## Lähteet
Kultainen neljäkäs

**Kultainen neljäkäs** on geometriassa neljäkäs, jonka lävistäjien suhde on \frac{p}{q}=\varphi\!, missä \varphi\! = \frac{1 + \sqrt{5}}{2} \approx 1.618 on kultainen suhde.

## Mittasuhteet

Kultaisen neljäkkään kulmat ovat 
:2\arctan\frac{1}{\varphi} = \arctan{2}\approx63.43495 astetta
:2\arctan\varphi = \arctan{1} + 
\arctan{3} \approx116.56505 astetta, mikä on sama kuin säännöllisen dodekaedrin diedrikulma.

Jos kultaisen neljäkkään lyhemmän sivun pituus on *a*, sen pidempi sivu on *b* = \phi *a*, ja kuvion jokaisen sivun pituus on q*, kuvion jokaisen sivun pituus on 
:<math>\begin{array}{rcl}c&=&\tfrac{1}{2}\sqrt{a^2+b^2}\\&=&\tfrac{a}{2}\sqrt{1+\varphi^2}\\&=&\tfrac{a}{4}\sqrt{10+2\sqrt{5}}\\&\approx&0.95106 a\end{array}</math>

Tällaisen neljäkkään pinta-ala on 
:<math>A = \varphi\ a^2 /2 \approx 0.80902 a^2</math>

Jos taas neljäkkään sivujen pituus *c'' tunnetaan, sen lävistäjien pituudet ovat 

:\begin{array}{rcl}a&=&4a\frac{1}{\sqrt{10+2\sqrt{5}}}\\&\approx&1.05146\end{array} ja
:\begin{array}{rcl}b&=&2a\frac{1+\sqrt{5}}{\sqrt{10+2\sqrt{5}}}\\&\approx&1.70130 a\end{array}, 

ja tällaisen neljäkkään pinta-ala on 
:A = \frac{2 c^2}{\sqrt{5}}

Jos kultaisen neljäkkään sivujen keskipisteet yhdistetään janoilla, saadaan kultainen suorakulmio, joka siis on kultaisen neljäkkään duaali.

## Monitahokkaat
Muutamilla huomattavilla monitahokkailla on sivuina kultaisia neljäkkäitä.
Sellaisia ovat kaksi kultaista romboedria, joista kummallakin on kuusi tahkoa, 12-tahkoinen Bilinskin dodekaedri, 20-tahkoinen rombinen ikosaedri, 30-tahkoinen rombinen triakontaedri sekä ei-kupera 60-tahkoinen rombinen heksekontaedri. Näistä viisi ensimmäistä ovat ainoat kuperat monitahokkaat, joiden tahkot ovat kultaisia neljäkkäitä. Sen sijaan erilaisia ei-kuperia monitahokkaita, joiden kaikki tahkot ovat tämän muotoisia, on äärettömän monta


Tiedosto:Acute_golden_rhombohedron.png|Teräväkulmainen kultainen romboedri
Tiedosto:Flat_golden_rhombohedron.png|Tylppäkulmainen kultainen romboedri
Tiedosto:Bilinski dodecahedron.png|Bilinskin dodekaedri
Tiedosto:Rhombic icosahedron.svg|Rombinen ikosaedri
Tiedosto:Rhombictriacontahedron.svg|Rombinen triakontaedri
Tiedosto:Rhombic hexecontahedron.png|Rombinen heksekontaedri


## Lähteet
* 

### Viitteet
Donny van de Beek

**Donny van de Beek** (s. 18.  huhtikuuta 1997 Nijkerkerveen) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Espanjan La Ligassa pelaavaa Gironaa.

Van de Beek nousi Ajaxin junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2015–2016, jolloin hän pelasi Eredivisiessä kahdeksan ottelua. Hän debytoi samalla kaudella myös Eurooppa-liigassa. Seuraavalla kaudella hän oli mukana 19 liigaottelussa. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Ajaxin kaikki 34 ottelua ja teki 11 maalia. Kaudella 2018–2019 hän oli jälleen kentällä joukkueensa kaikissa liigaotteluissa ja teki niissä yhdeksän maalia, minkä lisäksi hän teki viidessä Alankomaiden cupin ottelussaan neljä maalia. Tuolla kaudella Ajax voitti sekä liigan että cupin. Mestarien liigan 12 ottelussa hän viimeisteli kolme maalia. Koronaviruspandemian vuoksi kesken jääneellä kaudella 2019–2020 hän pelasi 23 Eredivisien ottelua, joissa teki kahdeksan maalia. Mestarien liigan viidessä ottelussa hän teki kaksi maalia.

Van de Beek siirtyi Englannin Valioliigan Manchester Unitediin 39 miljoonan euron siirtosummalla syyskuussa 2020. Tulokaskaudellaan hän pelasi 19 liigaottelua, mutta oli vain neljä kertaa avauskokoonpanossa, ja teki yhden maalin, ensimmäisessä valioliigaottelussaan Crystal Palacea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ja Eurooppa-liigassa kolme ottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi tammikuun loppuun mennessä kahdeksassa valioliigaottelussa vain 68 minuuttia. Mestarien liigassa hän pelasi neljä ottelua. Loppukaudeksi hän siirtyi lainasopimuksella Evertoniin, jossa teki yhden maalin pelaamissaan seitsemässä valioliigaottelussa. Kaudella 2022–2023 hän kärsi kolhusta ja polvivammasta, ja pelasi vain seitsemässä valioliigaottelussa ja kahdessa Eurooppa-liigan pelissä. Unitedin voittamassa Englannin liigacupissa hän pelasi yhden ottelun. Syyskaudella 2023 hän tuli vaihdosta kentälle yhdessä valioliiga- ja liigacupottelussa. Kevätkauden 2024 hän oli lainasopimuksella Eintracht Frankfurtissa. Hän pelasi kahdeksan Bundesliiga-ottelua, joista puolet avauskokoonpanossa.

Van de Beek siirtyi heinäkuussa 2024 espanjalaisseura Gironaan.

Van de Beek on pelannut useissa Alankomaiden juniorimaajoukkueissa. Hän kuului vakiokokoonpanoon, kun Alankomaat saavutti hopeaa alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa vuonna 2014. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa marraskuussa 2017 Romaniaa vastaan. Kaikkiaan hän on pelannut 19 miesten maaottelua, muun muassa kaksi ottelua Kansojen liigan lopputurnauksessa kesäkuussa 2019, kolme ottelua EM-karsinnoissa syksyllä 2019 ja kaksi ottelua MM-karsinnoissa keväällä 2021. Hän on tehnyt miesten maaotteluissa kolme maalia: lokakuussa 2020 Kansojen liigan ottelussa Italiaa, marraskuussa 2020 ystävyysottelussa Espanjaa ja maaliskuussa 2021 MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. Hänet on valittu maajoukkueeseen viimeksi kesäkuussa 2021.

## Lähteet
Konnanhapero

**Konnanhapero** (*Russula cremeoavellanea*) on haperolaji. Sen lakki on 4–8 senttimetriä leveä ja pinnaltaan kellanruskea tai okranvärinen. lakin pintakelmu on nyljettävissä osittain. Heltat ovat melko tiheät ja vaaleat, mutta ne muuttuvat vanhentuessa kellertäviksi. Itiöpöly on keltaista. Jalka on 4–8 senttimetriä pitkä ja valkoinen. Myös malto on valkoista. Sieni on syötävä, ja sen maku on hieman pähkinäinen. Konnanhaperoa tavataan yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa. Se kasvaa lehdoissa, koivikoissa ja puistoissa koivun juurisienenä. Kasvuaika on elokuusta syyskkuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi lajiksi (LC).

## Lähteet
Mari Vihmand

**Mari Vihmand** (s. 17. toukokuuta 1967 Tallinna) on virolainen säveltäjä. Hänen tuotantonsa koostuu enimmäkseen kamarimusiikista. Hän on monesti saanut innoituksen teoksiinsa runoudesta ja muusta kirjallisuudesta. Vihmand on yhdistellyt musiikissaan romanttista mielikuvitusta ja rationaalista muodon rakentamista. Hänen tyyliään on kuvattu uusekspressionistiseksi.

Vihmand opiskeli Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa Eino Tambergin ja Lepo Sumeran johdolla, joista jälkimmäisen ohjauksessa hän suoritti maisterintutkintonsa vuonna 1997. Hän suoritti myös opintoja Gilbert Amyn ja Philippe Manouryn johdolla Lyonin konservatoriossa. Hän muutti vuonna 1997 Bad Urachiin, Saksaan.

Vihmand opetti Tallinnan musiikkilukiossa musiikin teoriaa vuosina 1987–1995. Hänen teoksiaan on esitetty muun muassa Viron musiikkipäivillä ja NYYD-festivaalilla. Hänen töitään on esittänyt ja tilannut esimerkiksi Alankomaiden radion kamariorkesteri. Myös Tapiola Sinfoniettan kamariorkesterin ohjelmistoon on kuulunut hänen musiikkiaan. Yksi Vihmandin ensimmäisistä suosiota saavuttaneista teoksista oli *Laul õnnelikust Corydonist ja Phyllisest* sopraanolle ja kamarikokoonpanolle (1992). Soolokappaleen *Küsimus* (1996) tilasi häneltä oboisti Kalev Kuljus ja soolokappaleen *Keeris* (2001/2002) huilisti Mihkel Peäske. Vihmandin ensimmäinen elektroninen teos on *..ja nüüd tuli aeg minu juurde alasti...* (1997). Orkesteriteos *Floreo* toi säveltäjälle ensipalkinnon vuoden 1996 kansainvälisessä säveltäjärostrumissa Pariisissa alle 30-vuotiaiden säveltäjien kategoriassa. Kamarioopperalla *Lugu klaasist* (kantaesitetty NYYD-festivaalilla 1995) hän sai Viron tasavallan kulttuuripalkinnon vuonna 1995. Vuonna 2008 kantaesitettiin hänen oopperansa *The Formula of Love*.

Vihmand on ollut Viron säveltäjäliiton jäsen vuodesta 1992.

## Lähteet
Sveitsi kesäolympialaisissa 2020

**[[Sveitsi]]** osallistunee **[[Kesäolympialaiset 2020|Tokion kesäolympialaisiin 2020]]**. Sveitsiläisurheilijat ovat saavuttaneet 58 paikkaa 12 lajissa (tilanne 4. kesäkuuta 2020). 

## Mitalistit
*Ei mitalisteja*

## Joukkue

### Ammunta

Kaksi sveitsiläistä ampujaa on varmistanut maapaikan Tokion olympialaisten ammuntaan.

### Kiipeily

Petra Klingler varmisti paikan olympialaisiin oltuaan kahdeksas kiipeilyn MM-kilpailuissa 2019.

### Melonta

Svesti on varmistanut kaksi paikkaa ratamelonnassa. Näistä paikoista neljä on miehille ja kaksi naisille.

### Purjehdus

Sveitsi on saavuttanut kaksi maapaikkaa purjehduksessa.

### Pyöräily

#### Maastopyöräily
Sveitsi on varmistanut paikan sekä miesten että naisten kilpailuun.

### Ratsastus

Sveitsi varmisti paikkansa esteratsastuksen joukkuekilpailussa oltuaan MM-kilpailuissa 2018 kuuden parhaan joukossa. Tämä myös takaa neljä paikkaa esteratsastuksen yksilökilpailuun.

### Soutu

Soudussa Sveitsi on varmistanut kolme maapaikkaa.

### Uinti

Useampi sveitsiläinen uimari on rikkonut olympialaisten tulosrajan.

### Yleisurheilu

;Juoksu- ja kävelylajit

;Kenttälajit

## Lähteet
Janne Ojajärvi

**Janne Ojajärvi** (s. 1986) on suomalainen kansanmuusikko, huuliharpisti ja pitkähuilisti. Hän toimii myös ääniteknikkona, tuottajana ja soitonopettajana. Hän on koulutukseltaan musiikin maisteri, musiikkipedagogi (amk) ja medianomi (amk).  

Ojajärvi on esiintynyt soolona sekä muun muassa yhtyeiden Trio Beoir, Yhden Penkin Pojat, Hurja Halla, Ojajärvi Blom Ojajärvi ja Paja kanssa. 

Hän on toiminut Suomen Kansanmusiikkiliitossa tuottajana ja kansanmusiikkitapahtumia järjestävän Perinnearkku ry:n puheenjohtajana.

## Teokset
**Huuliharppujamivihko*. Kaustinen: Kansanmusiikki-instituutti, 2015. 
**Turpahöylän ensitahdit - Huuliharpun alkeet ja ohjelmistoa*. Puukenkki-kustannus, 2022. 
**Pitkähuilu - Opas sormireiättömien yläsävelhuilujen soittamiseen ja rakentamiseen*. Kaustinen: Kansanmusiikki-instituutti, 2022. 

## Diskografia
* Hurja Halla: Surma hiihti (2025)
* Hurja Halla: Riitti (2022)
* Ojajärvi Blom Ojajärvi (2020)
* Hurja Halla: Kuura (2020), single
* FBB: Katrilli toisesta elämästä (2019)
* Trio Beoir: Trio Beoir (2018)
* The O'gees: Tune it on! (2010)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Janne Ojajärven verkkosivut
Etinyyliestradioli

**Etinyyliestradioli** (C20H24O2) on steroidijohdannaisiin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ehkäisyyn ja se on vaikutukseltaan estrogeeni. Etinyyliestradioli kuuluu WHO:n laatimaan tärkeimpien lääkeaineiden luetteloon.

## Ominaisuudet ja käyttö
Etinyyliestradioli on huoneenlämpötilassa kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Etinyyliestradioli on optisesti aktiivista ja sen kiertokyky dioksaanissa on +3,5. Etinyyliestradioli on vaikutukseltaan estrogeenihormoni ja se on vaikutukseltaan noin muutama sata kertaa tehokkaampaa kuin estradioli. Moniin muihin estrogeeneihin verrattuna etinyyliestradioli imeytyy suun kautta otettuna huomattavasti tehokkaammin ja siksi sitä käytetään ehkäisypillereissä. Ehkäisypillereissä se on tyypillisesti yhdistelmävalmisteena progestiinin kuten levonorgestreelin, desogestreelin, gestodeenin, norgestimaatin tai syproteroniasetaatin kanssa.

## Haittavaikutukset
Etinyyliestradiolin haittavaikutuksia voivat olla pääkipu, rintojen aristus, turvotus ja huonovointisuus. Tupakoijilla on etinyyliestradiolin todettu hieman lisäävän sydänkohtauksen riskiä.

Muiden lääkkeiden tavoin etinyyliestradioli poistuu elimistöstä virtsan ja sapen kautta ja päätyy ympäristöön jätevesien kautta. Sitä on löydetty vedestä, jossa se vaikuttaa kielteisesti kalojen ja sammakoiden hedelmällisyyteen, koska urospuoliset eläimet kärsivät feminisoitumisesta. Toistaiseksi ei kuitenkaan ole raportoitu vaikutuksista ihmisiin ympäristön kautta, ja koska sen vaikutukset vesieläimiin on osoitettu, sitä pidetään ympäristöriskinä. Puhdistamoiden käyttämästä tekniikasta riippuen 0-90 prosenttia etinyyliestradiolista voidaan poistaa.

## Valmistus
Etinyyliestradiolia valmistetaan estronin ja natriumasetylidin välisellä reaktiolla. Liuottimena reaktiossa käytetään ammoniakkia tai amiineja.

## Lähteet
Lucian Bernhard

**Lucian Bernhard**, syntymänimeltään **Emil Kahn** (15. maaliskuuta 1883 Stuttgart – 29. toukokuuta 1972 New York), oli saksalainen graafikko, kuvittaja, taidemaalari, kirjainmuotoilija, sisustussuunnittelija ja opettaja. Hän oli pitkälti itseoppinut, lukuun ottamatta lyhyitä taideopintoja Münchenin taideakatemiassa. Kahn omaksui salanimensä Lucian Bernhard vuonna 1905.

Vuonna 1901 Lucian Bernhard muutti Berliiniin ja vuonna 1903 hän voitti tulitikkutehdas Priesterin julistekilpailun yksinkertaisen pelkistetyllä työllä, joka oli Plakatstilin lähtölaukaus. Vuonna 1904 hänestä tuli Deutsche Werkstätten für Handwerkskunstin taiteellinen johtaja. Vuonna 1910 Bernhard työskenteli Hans Sachsin Das Plakat -lehdessä. Bernhardista tuli Berliinin taideakatemian professori 1920. Hän muutti New Yorkiin vuonna 1923. Bernhard perusti Contempora-studion Rockwell Kentin, Paul Poiretin, Bruno Paulin ja Erich Mendelsohnin kanssa. Vuodesta 1930 lähtien Bernhard työskenteli lähinnä taidemaalarina ja kuvanveistäjänä. Hän suunnitteli myös useita kirjaintyyppejä American Type Foundersille.

Bernhard on suunnitellut seuraavat kirjaintyypit: 
* Berlin Sans
* Bernhard Antiqua
* Bernhard Gothic
* Bernhard Fraktur
* Flinsch Privat
* Bernhard Schönschrift
* Bernhard Fashion
* Bernhard Gothic BQ
* Negro
* Lilli
* Lucian
* Bernhard Tango
* Bernhard Modern
* Aigrette

## Lähteet
Kangasniemen kirjasto

**Kangasniemen kirjasto** on Kangasniemellä toimiva kunnankirjasto. Se palvelee erityisesti kunnan keskustaajamassa sijaitsevan kirjastorakennuksen ja verkkokirjaston välityksellä. 

Alkujaan vuonna 1848 perustettu kirjasto oli Savon ensimmäinen. Kirjasto muutti vuoden 2017 alussa uudisrakennukseen. Samassa kiinteistössä sijaitsee myös Kankaisten koulu.

Vuonna 2018 Kangasniemen kirjaston kokoelmiin kuului noin 55&nbsp;600 nidettä, joista 46&nbsp;700 oli kirjoja. Lainauksia tehtiin noin 71&nbsp;800 ja fyysisiä käyntejä noin 53&nbsp;000.

## Lähteet