open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Taipaani (myytti)

Taipaani samaistetaan usein Sateenkaarikäärmeeseen Australian aboriginaalien myyteissä. Sillä on valta päättää elämästä ja kuolemasta. Se myös säätelee sadetta. Taipaani rakasti poikaansa, mutta tämä rakastui Walan, sinikieliskinkin, tyttäreen. Wala puolestaan suuttui tyttärelleen siitä, että tämä oli ottanut itselleen miehen ilman äitinsä lupaa. Wala ajoi paria takaa ja tappoi Taipaanin pojan. Surullisena Taipaani lähetti valtaosan perheestään asumaan maan uumeniin ja kaksi sisartaan taivaaseen. Siellä ne keräsivät kuolleen sisarenpoikansa verta ja lisäsivät punaisen värin sateenkaareen.

## Lähteet

Philip Wilkinson: Myytit & legendat. Readme.fi, 2009. Sivu 329. Suomentaja Veli-Pekka Ketola
Tiémoué Bakayoko

**Tiemoué Bakayoko** (s. 17. elokuuta 1994 Pariisi) on ranskalainen jalkapalloilija, jonka sopimus Chelsean kanssa päättyi kesällä 2023. Oikeajalkainen Bakayoko on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Bakayoko pelasi Rennesissä 24 Ligue 1:n ottelua ja teki yhden maalin kaudella 2013–2014. Hän siirtyi saman sarjan Monacoon kahdeksalla miljoonalla eurolla kesällä 2014. Hän pelasi 32 Ligue 1:n ottelua, joissa teki kaksi maalia, Monacon voittaessa Ranskan-mestaruuden kaudella 2016–2017. Kaikkiaan hän pelasi Monacossa kolmen kauden aikana 63 Ranskan pääsarjaottelua, ja teki kolme maalia. Mestarien liigan 13 ottelussa hän teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän pelasi yhden pelin.

Bakayoko siirtyi Englannin Valioliigan Chelseaan 40 miljoonalla eurolla kesällä 2017. Hän pelasi kaudella 2017–2018 Valioliigassa 29 ottelua, joissa teki kaksi maalia, sekä Mestarien liigassa viisi ottelua, joissa teki yhden maalin. Chelsean voittamassa FA Cupissa hän pelasi viisi ottelua mukaan lukien loppuottelu.

Bakayoko pelasi kaudella 2018–2019 lainasopimuksella Serie A:n AC Milanissa 31 liigaottelua, joissa teki yhden maalin, sekä kuusi peliä Eurooppa-liigassa. Seuraavan kauden hän oli lainalla vanhassa seurassaan Monacossa tehden 20 Ranskan pääsarjaottelussa yhden maalin. Kaudella 2020–2021 hän pelasi Napolissa lainalla 32 Serie A -ottelua, ja teki kaksi maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Kaudet 2021–2023 hän oli jälleen lainalla Milanissa, jossa pelasi 17 ottelua Italian pääsarjassa ja kolme Mestarien liigassa.

Bakayoko jäi ilman seuraa, kun hänen sopimuksensa Chelsean kanssa päättyi kesällä 2023.

Bakayoko on pelannut useissa Ranskan ikäkausimaajoukkueissa. Hän pelasi kolme ottelua alle 17-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2011. Ainoan ottelunsa Ranskan jalkapallomaajoukkueessa hän on pelannut maaottelussa Espanjaa vastaan maaliskuussa 2017.

## Lähteet
Loyautésaaret

**Loyautésaaret** () on saaristo Tyynenmeren lounaisosassa. Se on osa Ranskalle kuuluvaa Uuden-Kaledonian erityisyhteisöä. Saaristoon kuuluu kolme matalaa korallisaarta: Ouvéa, Lifou ja Maré. sekä joukko pienempiä saaria ja atolleja. Kaikkiaan kuudella saarella on asutusta. Hallinnollisesti Loyautésaaret on yksi Uuden-Kaledonian kolmesta provinssista.

Saarijono sijaitsee noin sata kilometriä itään Uuden-Kaledonian pääsaaresta Grande Terrestä. 

Saarten pinta-ala on 2&nbsp;095&nbsp;km2. Vuoden 2014 väestönlaskennan mukaan saarilla asui noin 18&nbsp;300 henkeä, joista yli puolet Lifoun kunnassa. Loyautésaarten väestöstä suurin osa on kanakeja, kun koko territoriossa heidän osuutensa on noin 40%. Eri saarilla puhutaan eri kieliä, mutta kulttuurissa on monia yhteisiä piirteitä. Asutus keskittyy kyläpäällikön johtamiin heimokyliin. Maaomaisuus kuuluu klaaneille ja suvuille, eikä maata voi ostaa tai myydä.

Saarilla kasvatetaan jamssia, banaaneita ja kookospalmuja. Merkittävin vientituote on kopra. Lifoulla ja Ouvéalla on myös panostettu matkailuun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pinssaari

**Pinssaari**, **Kunié**, () on saari Tyynenmeren lounaisosassa. Se on osa Ranskalle kuuluvaa Uuden-Kaledonian erityisyhteisöä. Se sijaitsee noin 110 kilometriä kaakkoon Uuden-Kaledonian pääkaupungista Nouméasta. Sen hallintokeskuksen nimi on Vao, kun taas matkailu keskittyy Kutoon.

Saaren pinta-ala on 152 km², ja väkiluku oli noin 21&nbsp;958 vuoden 2014 väestönlaskennassa.

Saaren havupuihin viittaava nimi ( = mänty) tulee siellä kasvavista araukariapuista. Saaren korkein kohta on 265 metriä merenpinnasta.

James Cook nimesi saaren toisella matkallaan vuonna 1774. Sinne tuli 1840-luvulla sekä protestanttisia että katolsia lähetyssaarnaajia, samoin kuin santelipuun kauppiaita. Saari valitsi katolisen uskon, ja siitä tuli Ranskan siirtomaa. Isäntämaa Ranska perusti saarelle rangaistussiirtolan ja karkotti sinne 3&nbsp;000 Pariisin kommuunin vallankumouksellista. Nykyisin saari on matkailukohde. Vientituotteita ovat osterit ja katkaravut.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lucas McKinnon

**Lucas Joe Reihana McKinnon** (s. 5. kesäkuuta 1984 Tainui) on uusiseelantilainen karateka, jolla on maorilaiset sukujuuret. Hän saavutti pronssia Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa ja on viisinkertainen Uuden-Seelannin mestari.

## Karate
McKinnon perhe ylläpitää Huntlyssa, Rahui Pokeka Kyokushin Karate Club nimistä kyokushin seuraa, joka on kaupungin vanhin seura. He pitivät taukoa lajista 1998 ja McKinnon palasi lajin pariin takaisin 13 vuotta myöhemmin huomattuaan kärsivänsä paino-ongelmista. Sittemmin palattuaan kilpailemisen pariin McKinnon voitti Uuden-Seelannin mestaruuden 2013, 2014 ja 2015. Hän voitti myös Australian mestaruuden syksyllä 2014.

McKinnon voitti pronssia Yhdysvaltain mestaruuskilpailuissa 2015. Loppuvuodesta hän osallistui World Open -turnaukseen, jossa otteli yhteensä 192 ottelijaa. McKinnon sijoittui 32 parhaan joukkoon, joka oli samalla paras sijoitus uusiseelantilaiselta.

2017 McKinnon sai mahdollisuuden osallistua MM-kilpailuihin Tokiossa. Hän sijoittui turnauksessa neljänneksi.

## Lähteet
Lumaluma

**Lumaluma** on Australian pohjoisosassa, Arnheminmaassa asuvien yolngutien myytti. Siinä Lumaluma, valas, nousi merestä ja otti ihmisen muodon. Hän otti kaksi vaimoa ja kiersi ympäri maanosaa kertomassa pyhistä rituaaleista. Aluksi yolngut arvostivat Lumaluman oppeja, mutta he kyllästyivät valaan pohjattomaan ruokahaluun, jonka tyydyttämiseen se käytti hyväkseen pyhyyttään. Aina kun Lumaluma löysi ruokaa, se löi rumpupalikoitaan yhteen ja julisti ruuan pyhäksi, jotta vain se voisi syödä sitä. Viimein kansa surmasi valaan vaimoineen keihäillä. Kaiken maassa ajateltiin kuuluvan kahteen ryhmään: duat ja yiridjat. Duat uskoivat esi-isiensä tulleen meren takaa, yiridjat maitse. Vielä viimeisinä hetkinäänkin Lumaluma saarnasi. Arnheminmaan kansat ovat esittäneet Lumaluma-rituaaleja nykypäiviin asti, esimerkiksi rakentamalla lehdistä ja oksista varjomajoja. Yolngut keräsivät Lumaluman pyhät esineet: puuvartisen kivikirveen, keihään heittämisen apuvälineen bondokin, rumpupalikat ja kaksi kuiduista punottua verkkokassia. Viimeksi mainittujen muoto kuvaa Djanggawul-sisarusten, esiäitien, kohtuja. Heidän uskottiin olevan ikuisesti raskaina.

## Lähteet

Philip Wilkinson: Myytit & legendat. Readme.fi, 2009. Sivu 332. Suomentaja Veli-Pekka Ketola
Spiritus Historiae (yritys)

**Spiritus Historiae** on historian tutkimukseen ja julkaisemiseen erikoistunut suomalainen yhtiö. Yhtiö tuottaa historiaan liittyviä palveluita pääasiassa yrityksille ja yhteisöille. Yhtiön palveluihin kuuluvat historiateokset, historiikit, elokuva- ja näyttelykäsikirjoitukset ja nettisivustot.

Yhtiön perustivat vuonna 1989 FT, dosentti Timo Joutsivuo ja FT Mikko Laakso. Spiritus Historiaen tutkimuspäällikkönä toimii Laura Puro. Yhtiön palveluksessa on kuusi historiantutkijaa.

Spiritus Historiaen tutkijat ovat kirjoittaneet yli sata historiateosta, historiikkia ja elämäkertaa. Antti Parpolan ja Veijo Åbergin kirjoittama valtion metsähallinnon historiaa käsittelevä historiikki *Metsävaltio – [[Metsähallitus]] ja Suomi 1859–2009* oli Tieto-Finlandia-ehdokkaana vuonna 2009. Antti Parpolan ja Seppo Tammisen käsikirjoittama Kesko Oyj:n historiaelokuva voitti Houstonin kansainvälisen elokuvafestivaalin Gold Remi -palkinnon 2016.

Spiritus Historiaen toimitilat sijaitsevat Helsingin Katajanokalla osoitteessa Vyökatu 10.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Spiritus Historiaen verkkosivut
Sanna Matinniemi

**Sanna Matinniemi** (s. 17. maaliskuuta 1990 Juankoski) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan jugendlich-dramaattinen sopraano. 

Oopperadebyyttinsä Matinniemi teki Saksassa Lyric Opera Studio Weimarissa Mozartin *[[Don Giovanni]]* -oopperan Zerlinan roolissa vuonna 2011. Hän debytoi Savonlinnan oopperajuhlilla vuonna 2017 Aulis Sallisen *[[Kullervo (Sallinen)|Kullervo]]*-oopperan Sisaren roolissa. Sitä ennen Matinniemeä kuultiin Savonlinnassa vuonna 2016 ESMO ry:n esittämän Jiří Pauerin säveltämän *Punahilkka*-oopperan nimiroolissa. Hänen tähänastisiin ulkomailla esitettyihin rooleihinsa kuuluvat muun muassa Richard Straussin *Ariadne auf Naxos* -oopperan Ariadnen päärooli (Wien, 2021), Verdin *[[I Lombardi]]* -oopperan Viclinda (Staatsoper Banska Bystrica), Mozartin *[[Così fan tutte]]* -oopperan Fiordiligi (Schlosstheater Schönbrunn, Wien) sekä Händelin *[[Oreste]]*-oopperan Ifigenia (Schlosstheater Schönrunn, Wien.)

Oopperatöidensä lisäksi Matinniemi esiintyy orkesterisolistina ympäri Eurooppaa. Hän on myös liedlaulaja, ja on tullut Keski-Euroopassa tunnetuksi eritoten kansallissäveltäjä Jean Sibeliuksen yksinlaulutuotannon esittäjänä. 
Suomessa Matinniemi on esiintynyt paljon pianisti Jenna Ristilän kanssa.

Matinniemi on palkittu useissa laulukilpailuissa, muun muassa Kangasniemen laulukilpailuissa (2012), Kansainvälisessä Sibelius-laulukilpailuissa (2015) sekä Savonlinnan oopperajuhlien Timo Mustakallio -laulukilpailuissa Eero Rantala -palkinnolla (2015).

Suomessa Matinniemen opettajana on toiminut  Kuopion konservatoriossa vuosina 2009–2012 mezzosopraano Marjatta Airas.

Matinniemi opiskeli ulkomailla Wienissä Universität für Musik und darstellende Kunst -yliopistossa, josta hän valmistui korkeimmin mahdollisin arvosanoin (summa cum laude) kamarilaulajatar Krassimira Stoyanovan oppilaana.

## Lähteet
*Juankoskelta oopperasolistiksi: "Minä mikään diiva ole"
*Mustakallio-voittajat samalla lavalla
Pyhän Marian kirkko (Rhodogeidio)

**Pyhän Marian kirkko, Rhodogeidio** on walesilainen 1400-luvulla rakennettu kirkkoraunio, jota on remontoitu 1800-luvulla. Se on Grade II -luokan suojelukohde saaren kirkoille tyypillisen syrjäisyytensä ja alkuperäisen myöhäiskeskiaikaisen rakenteensa, mukaan lukien kattoristikot, vuoksi.

## Lähteet
Konjugaattihappo

**Konjugaattihappo** BH+ on Brønsted–Lowry-happoemästeorian mukaisesti molekyylilajike, joka muodostuu emäksen vastaanottaessa protonin hapolta. Vastaavasti **konjugaattiemäs** A- on lajike, joka muodostuu hapon HA luovuttaessa protonin emäkselle. Happo ja sen konjugaattiemäs tai emäs ja sen konjugaattihappo muodostavat konjugaattihappo-emäsparin. esimerkiksi ammoniakki kykenee vastaanottamaan protonin, jolloin siitä muodostuu sen konjugaattihappo eli ammoniumioni ja vetykloridin protolysoituessa muodostuu siitä kloridi-ioni, joka on vetykloridin konjugaattiemäs. Konjugaattihappo on yhden alkeisvarauksen verran positiivisemmin varautunut kuin emäs, josta se on muodostunut ja konjugaattiemäs on yhden alkeisvarauksen verran negatiivisemmin varautunut kuin happo, josta se on muodostunut.

Konjugaattihappo on nimensä mukaisesti hapan eli voi luovuttaa protonin ja konjugaattiemäs kykenee protonin vastaanottoon. Konjugaattihapon tai -emäksen vahvuus riippuu siitä, ovatko ne muodostuneet vahvasta vai heikosta haposta tai emäksestä. Vahvat hapot tai emäkset muodostavat hyvin stabiilin konjugaattiemäksen tai -hapon, ja nämä ovat tyypillisesti happoina tai emäksinä heikkoja. Vastaavasti heikosta haposta tai emäksestä muodostuu vahva konjugaattiemäs tai -happo. Puskuriliuokset koostuvat tyypillisesti hapon ja sen konjugaattiemäksen muodostamasta parista.

## Lähteet
Ahvenusjärvi

**Ahvenusjärvi** tarkoittaa jotakin seuraavista:

*Ahvenusjärvi, järvi Hämeenkyrön ja Sastamalan rajallaä
*Ahvenusjärvi, järvi Hämeenkyrön Pentinmaalla
*Ahvenusjärvi, järvi Padasjoella
*Ahvenusjärvi, järvi Sastamalassa
*Ahvenusjärvi, järvi Ylöjärven Lavajärvellä
*Ahvenusjärvi, järvi Ylöjärven Korpelankulmalla
*Ahvenusjärvi, järvi Ylöjärven Lopenkulmalla

## Katso myös
* Ahvenisjärvi
* Ahvenus
* Ahvenuslampi
Tom Tom Club

**Tom Tom Club** on yhdysvaltalainen uuden aallon yhtye, jonka perustivat vuonna 1980 New Yorkissa Talking Heads -yhtyeen jäsenet Chris Frantz ja Tina Weymouth. Tom Tom Club oli aluksi kaksikon sivuprojekti, ja Talking Headsin hajottua 1991 Tom Tom Club on jatkanut toimintaansa. Yhtye on julkaissut kaikkiaan kuusi studioalbumia, ja se teki kiertueen vuonna 1989.

## Jäseniä
* Chris Frantz
* Tina Weymouth
* Laura Weymouth
* Victoria Clamp
* Wally Badarou
* Bruce Martin
* Adrian Belew
* Alex Weir
* Mark Roule
* Monte Browne
* Steve Scales
* Steven Stanley
* Tyrone Downie

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
### Livealbumit
* Live @ the Clubhouse (2003)
* Genius of Live (2010)
### Singlet
* Wordy Rappinhood (1981)
* Genious of Love (1981)
* Under the Boardwalk (1982)
* The Man with the Four Way Hips (1983)
* Pleasure of Love (1983)
* Don't Say No (1988)
* Suboceana (1988)
* Call of the Wild (1989)
* Sunshine and Ecstasy (1992)
* You Sexy Thing (1992)
* Love to Love You Baby (2000)
* Happines Can't Buy Money (2000)
* Mistletunes (2007)

## Lähteet
Aalto-3

**Aalto-3** on Aalto-yliopiston avaruustekniikan opiskelijaprojektina toteutettava CubeSat-nanosatelliitti, ja sen suunniteltu paino on 1,3 kg ja koko 10x10x10 senttimetriä. Tavoitteena on rakentaa avaruudessa toimiva, avoimen lähdekoodin periaatteita noudattava satelliitti. Sen ohjelmiston voisi kuka hyvänsä sittemmin ladata ja satelliitin voisi itse valmistaa. Kesäkuussa 2018 arvioitiin, että Aalto-3 voitaisiin laukaista avaruuteen parhaassa tapauksessa vuoden 2019 lopussa, mutta mahdollista on myös laukaisu vuoden 2020 puolella.  

Yksi Aalto-3-projektin tavoitteista on kehittää maasatelliittiyhteyksien standardeja, ja pyrkiä osoittamaan Aalto-yliopistossa kehitetyn ohjelmistoradion käyttökelpoisuuden avaruusteknologiassa. Satelliittia on suunnitellut ja rakentanut runsaan 25 opiskelijan ydinryhmä.

## Katso myös
* Aalto (satelliittisarja)
* Nanosatelliitti

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Sarkkilanjärvi (kaupunginosa)

**Sarkkilanjärvi** on Ikaalisten 9. kaupunginosa. Se on saanut nimensä samannimisen järven mukaan. Sarkkilanjärvi rajoittuu pohjoisessa ja idässä Kyrösjärveen, etelässä Kolmostiehen ja lännessä Patrakantiehen sekä Läykkälän kaupunginosaan.
Protomalaijit

**Protomalaijit** () ovat yksi Malesialle kuuluvan Malakan niemimaan alkuperäiskansoista senoiden ja semangien ohella. Malakan niemimaan alkuperäiskansoista käytetään yhteistä nimitystä orang asli. Kaikkiin näihin kolmeen orang asli -ryhmään kuuluu edelleen useita eri alaryhmiä. Yhteensä protomalaijeja on noin 62&nbsp;000 ja he muodostavat 42&nbsp;% Malesian orang asli -ryhmistä.

## Historia

Protomalaijien ja muiden Malakan niemimaan alkuperäiskansojen alkuperästä on kiistelty tutkijoiden keskuudessa. Osa pitää heidän esi-isinään Hoa Binhin kulttuurin edustajina, jotka asuttivat aluetta noin 25&nbsp;000 vuotta sitten ja osa pitää todennäköisempänä polveutumista kolmesta eri muuttoaallosta alueelle viimeisten 20&nbsp;000 vuoden aikana. Jälkimmäisellä teorialla on enemmän kannattajia, mutta edellinen on saanut lisää tutkijoita puolelleen viime vuosikymmenien aikana. Protomalaijit saapuivat alueelle ehkäpä Indonesian saarilta ja he ovat asuttaneet niemimaan eteläosia vähintään 3&nbsp;000–4&nbsp;000 vuotta. Nimestään protomalaijit huolimatta he eivät ole nykyisten malaijien esi-isä, vaan nimi viittaa ennemminkin heidän historiaansa alueella ennen malaijien saapumista Borneolta ja Sumatralta noin 1500-luvun paikkeilla eaa.

## Kulttuuri

Protomalaijit voidaan jakaa kuuteen eri ryhmään, joita ovat jakunit (*Orang Hulu*), temuanit, semelait, kualat, kanaqit ja seletarit. Protomalaijit ovat orang asli -ryhmien toiseksi suurin ryhmä ja he muodostavat noin 42&nbsp;% kaikista orang asleista, joita oli vuonna 2006 yhteensä 147&nbsp;412.

Protomalaijit ovat perinteisesti harjoittaneet kaskiviljelyä Malesian metsäalueilla kasvattaen enimmäkseen riisiä ja vihanneksia, sekä muita tuotteita kauppaa varten. Alangoilla asuvat protomalaijit ovat siirtyneet nykyaikaisempiin viljelymenetelmiin kiinteine viljelymaineen ja lannoitteiden käyttöön. Protomalaijit poikkeavat semangeista ja senoista malaijien ja kiinalaisten kanssa kehittämiensä jo pitkään vallinneiden kauppayhteyksien kautta. Joidenkin tutkijoiden mukaan protomalaijit muistuttavat ulkonäöltään enemmän malaijeja juuri näiden kauppayhteyksien ja niitä seuranneiden sekoittumisen takia, mutta puhuvat edelleen semangien ja senoiden tapaisia kieliä ja ovat säilyttäneet alkuperäiset yhteiskunnalliset rakenteensa. Kuitenkin nykyisin protomalaijit naivat yhteisönsä ulkopuolelle vain harvoin ja aviopuoliso pyritään löytämään yhteisön sisältä. Protomalaijit puhuvat useita eri mon-khmer kieliä ja malaijilaisia kieliä.

Protomalaijien käännynnäinen vähemmistö harjoittaa islamia ja kristinuskoa. Suurin osa harjoittaa kuitenkin edelleen perinteisiä uskoja, joihin liittyvät esimerkiksi erilaiset henget ja jumaluudet. Protomalaijien musiikkia on levytetty ja myyty ympäri maailmaa. Musiikki liittyy tavallisesti šamaanien rituaaleihin, joissa pyritään saavuttamaan transsimainen tila, jossa šamaanin uskotaan olevan yhteydessä henkimaailmaan esimerkiksi sairauksien parantamiseen liittyen.

## Lähteet
Erythrosuchus

**Erythrosuchus** on sukupuuttoon kuollut arkosaureille sukua oleva matelijasuku triaskauden Etelä-Afrikasta ja Namibiasta. Se ja muut Erythrosuchidae-heimon jäsenet olivat suurimpia maalla eläneitä petoja ympäri maailman varhais- ja keskitriaskaudella. Jotkut niistä saavuttivat jopa viiden metrin pituuden. *Erythrosuchuksen* pää saattoi olla metrin pitkä, ja sillä oli leuat täynnä teräviä, kolmiomaisia hampaita. Sen jalat sijoittuivat aika suoraan ruumiin alapuolelle, viitaten tämän aktiivisen saalistajan pystyneen liikkumaan tehokkaammin maalla kuin esimerkiksi jalkojaan retkottava *[[Chasmatosaurus]]*.

## Katso myös
* Garjainia

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Erythrosuchidae University of California Museum of Paleontology
* †Erythrosuchidae Mikko's Phylogeny Archive
* Erythrosuchidae Palaeos
Satu Mattila-Budich

**Satu Mattila-Budich** (s. 1956) on suomalainen diplomaatti ja ulkoasiainneuvos. Hän on ollut Euroopan neuvostossa olevan Suomen pysyvän edustuston päällikön tehtävässä Strasbourgssa Ranskassa 1.9.2015 lähtien. Hän aloitti ulkoministeriön palveluksessa vuonna 1983. 

Ennen Euroopan neuvostoa Mattila-Budich on työskentellyt johtavana asiantuntijana Suomen Riian-suurlähetystössä ja sitä ennen hän toimi Suomen puheenjohtajuuskauden ajan Itämeren valtioiden neuvoston (CBSS) vastuuvirkamiehenä ja samalla myös puheenjohtajana. Hän oli Suomen suurlähettiläänä Singaporessa 2007–2011. Mattila-Budich on palvellut myös Suomen pysyvissä YK-edustustoissa Genevessä ja New Yorkissa, suurlähetystössä New Delhissä ja Washington D.C.:ssä sekä Tokiossa, jossa hän oli myös ministerineuvoksen tehtävissä. 

Kotimaassa Mattila-Budich on työskennellyt ulkoministeriössä protokolla- ja poliittisella osastolla. Vuosina 2001–2004 hän oli päällikkönä pohjoisen ulottuvuuden yksikössä itäosastolla.

## Lähteet
Terhi Hakala

**Terhi Katriina Hakala** (s. 12. toukokuuta 1962 Viiala) on suomalainen diplomaatti. Hakala valmistui filosofian maisteriksi Åbo Akademista vuonna 1987 ja aloitti ulkoasiainministeriön palveluksessa vuonna 1988.

Hakala on toiminut muun muassa Suomen suurlähettiläänä New Delhissä, Intiassa vuosina 2009–2012 ja samalla Kathmandussa, Nepalissa 2009–2011 sekä Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestön Georgian-mission päällikkönä sekä kiertävänä suurlähettiläänä Etelä-Kaukasiassa.

Hakala työskenteli ulkoministeriön itäosaston osastopäällikkönä, sen jälkeen Suomen suurlähettiläänä ja syyskuusta 2016 lähtien Suomen pysyvän YK-edustuston päällikkönä Genevessä. Heinäkuussa 2021 hän siirtyi EU:n Keski-Aasian-erityisedustajaksi.

## Lähteet
Yön saalistajat

**Yön saalistajat** on seuraavien elokuvien nimi:

* *[[Yön saalistajat (vuoden 1984 suomalainen elokuva)|Yön saalistajat]]*, suomalainen elokuva vuodelta 1984
* *[[Yön saalistajat (vuoden 1984 yhdysvaltalainen elokuva)|Yön saalistajat]]* (*Single Bars, Single Women*), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1984

## Katso myös
* *[[Yön metsästäjät]]* (*The Ghost and the Darkness*), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1996.
Tsavon ihmissyöjäleijonat

**Tsavon ihmissyöjäleijonat** tarkoittaa kahta harjatonta urosleijonaa, jotka kävivät 1800-luvun lopulla Tsavojoella Keniassa rautatienrakennustöissä olleiden miesten kimppuun ja söivät heidät. On epäselvää paljonko uhreja oli, mutta on mainittu lukumäärät 35 ja 135. 

Rautatieinsinööri, eversti John Henry Patterson ampui leijonat joulukuussa 1898. Ne ovat täytettyinä näytteillä Field Museum of Natural Historyssa Yhdysvalloissa. 

Leijonat eivät yleensä käy ihmisen kimppuun vaan välttelevät ihmisiä ja syövät mieluummin antilooppeja ja muita kasvinsyöjiä. Näillä leijonilla on kuitenkin todettu olleen vakavia hammasvaurioita, ja siksi ne ovat käyneet helpommin saalistettavien ihmisten kimppuun. 

Tsavon leijonista on julkaistu useita kirjoja, muun muassa niiden ampuja Pattersson julkaisi itse kirjan *The Man-eaters of Tsavo* (1907). Löyhästi tapahtumiin perustuva elokuva *[[Yön metsästäjät]]* sai ensi-iltansa vuonna 1996.

## Lähteet
Alive in Studio A

__NOTOC__
**Alive in Studio A** on Bruce Dickinsonin  livealbumi. Se julkaistiin 27. helmikuuta 1995.

## Kappaleet

### CD 1: Alive in Studio A
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### CD 2: Alive at the Marquee
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Bruce Dickinson – laulu
* Alex Dickson – kitara
* Chris Dale – bassokitara
* Alessandro Elena – rummut

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet
Viri Lactis

**Viri Lactis ry** on elintarviketieteiden ainejärjestö Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa. Sen perustivat marraskuussa 1947 silloisen meijeriopin (myöhemmin maitoteknologian) opiskelijat, mutta se on aikojen myötä muuttunut kaikkien maidosta kiinnostuneiden opiskelijoiden järjestöksi. Nimi Viri Lactis on latinaa ja tarkoittaa "maitomiehiä", joka kuvastaa hyvin järjestön luonnetta perustamisvaiheessa. Viri Lactis ry järjestää pienimuotoisia tapahtumia ja ekskursioita Suomessa ja ulkomailla. Vuotuisia perinteitä ovat mm. juusto- & viini-ilta sekä pikkujoulut. Viri Lactis tekee myös yhteistyötä alumniensa kanssa. Viri Lactis ry toivoo yhdistävänsä suomenkieliset ja kansainväliset opiskelijat. Lipidi Ry, joka alun perin on keskittynyt lihatieteeseen, on toinen Helsingin yliopiston elintarviketieteiden ainejärjestö. Viri Lactis on tehnyt pitkään hyvää yhteistyötä Valion ja muiden suomalaisten maitoon keskittyneiden elintarvikeyritysten kanssa.

Vuodesta 1997 vuoteen 2013 yhdistys julkaisi Viri Lactis -lehteä. 

## Lähteet
Anthropornis

**Anthropornis** on sukupuuttoon kuollut pingviinisuku, jota tavattiin Etelämantereelta ja eteläisestä Australiasta eoseenilta oligoseenin alkuun. Lähes kaikki fossiiliaineisto, joka koostuu pääasiassa yksittäisistä luista, tulee Antarktiksen niemimaan pohjoisosista (La Mesetan muodostuma, Seymour Island). Tyyppilajin (*A. nordenskjoeldi*) edustajat ovat, yhdessä uusiseelantilaisen *[[Pachydyptes|Pachydyptes ponderosuksen]]* eoseeniltä, kanssa suurimmat koskaan tunnetut pingviinit. Nämä linnut painoivat yli 80 kiloa ja niiden kokonaispituus ylitti 165 senttiä.

## Lähteet
Reggia di Portici

**Reggia di Portici** on kuninkaallinen palatsi Porticin kunnassa Etelä-Italiassa Napolin metropolikaupungissa.
 

Palatsin rakennutti Napolin kuningaskunnan kuningas Kaarle vuosina 1738–1742 Bourbonin suvun kesäasunnoksi. Kaarle ja hänen vaimonsa Maria Amalia olivat ihastuneet alueen maisemiin. Palatsia suunnittelemaan palkattiin Antonio Canevarin johdolla arkkitehdit Giovanni Antonio Medrano, Luigi Vanvitelli ja Ferdinando Fuga. Sisätiloja koristamaan valittiin taidemaalari Giuseppe Bonito.

Palatsia rakennettaessa tontilla kaivettiin, jolloin löydettiin tulivuorenpurkauksessa hautautuneen Herculaneumin aarteita. Näistä löydöistä muodostui palatsissa vuonna 1758 avattu museo *Herculanense Museum*. 1800-luvun alussa arkeologiset kokoelmat siirrettiin Napoliin ja ne muodostavat Napolin arkeologisen museon ytimen.

Ranskan hallitessa Napolia vuosina 1806–1815 palatsia laajennettiin ja kunnostettiin. Tuolloin Napolin kuningas Joachim Murat myös kalusti palatsin ranskalaisilla empiretyylisillä huonekaluilla.

Molempain Sisiliain kuningaskunnan kuningas Ferdinand II rakennutti rautatien Napolin ja Porticin välille yhdistäen samalla Napolin kuninkaallisen palatsin kesäpalatsiin. Rautatieosuus oli ensimmäinen Italiassa ja se vihittiin käyttöön 3. lokakuuta 1839.

Nykyään palatsia ja sen maisemapuutarhoja sekä kasvitieteellistä puutarhaa hallinnoi Napolin yliopisto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kääpiökaniini

**Kääpiökaniini** (*Brachylagus idahoensis*) on pohjoisamerikkalainen jäniseläin, jota tavataan Yhdysvaltojen luoteisosissa kuivilla ylätasangoilla. Se on maailman pienin jänis. Kääpiökaniinin esiintyminen on laikuttaista ja osapopulaatiot voivat olla vähälukuisia. Columbia-joen altaan alueelta se hävisi 2000-luvun alussa. Kokonaisuutena laji ei kuitenkaan ole uhanalainen. Kääpiökaniini ei ole läheistä sukua millekään muulle jänislajille ja luokitellaan omaan *Brachylagus*-sukuunsa, jonka ainoa edustaja se on. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut, että kääpiökaniinin suomenkieliseksi nimeksi vaihdettaisiin **pikkukaniini**.

## Ulkonäkö ja koko
Aikuinen kääpiökaniini on 24–34 senttiä pitkä, josta häntää on noin 2 senttiä. Korvat ovat jänikseksi lyhyet, vain noin 6 senttiä. Paino on 250−460 grammaa.
Väritykseltään se muistuttaa kaniinia ja on päältä kirjavan harmaa, raajoista ja sivuilta hieman ruosteeseen vivahtava ja alta vaalea.

## Elinympäristö ja elintavat
Kääpiökaniinin levinneisyyden ydinalueen muodostaa Great Basin. Sitä tavataan seuraavien osavaltioiden alueella: Idaho, Kalifornia, Montana, Nevada, Oregon, Utah, Washington ja Wyoming.
Tyypillinen kääpiökaniinin elinympäristö on kuiva tasanko tai jokiuoma, jota hallitsee poikkeuksellisen tiheänä kasvavat sagebrush-marunat (*Artemisia tridentata*). Laji vaatii myös pehmeää maaperää, johon se pystyy kaivamaan pesäkolonsa.

Kääpiökaniini lisääntyy keväisin synnyttäen pesueen erilliseen poikimiskoloon, joka ei ole yhteydessä yleensä käytettyihin asuinkoloihin. Pesueessa on 5-9 poikasta ja pesueita voi olla parikin yhden kevään aikana. Kantoaika on noin 24 päivää.
Kuten kääpiökaniinien elinympäristöä, myös sen ravintoa hallitsevat marunat. Talvisin ne muodostavat eläimen lähes koko ruokavalion, mutta kesällä tuoreet heinät ovat merkittävä lisä ravinnossa.

## Yleisyys ja uhat
Koska kääpiökaniini on melko valikoiva elinympäristönsä suhteen ja ihanneympäristöä on vain harvassa, on lajin esiintyminen laikuttaista. Maatalouskäyttö ja maastopalot tuhoavat maruna-aroa ja paikoittain kääpiökaniinin populaatiot ovat uhanalaisia. Washingtonissa kääpiökaniini elää alueella, joka on erillään muista kääpiökaniineista ja tämä populaatio kuoli sukupuuttoon vuonna 2004. Vuodesta 2011 alkaen tälle Columbia-joen valuma-alueelle on uudelleenistutettu vankeudessa kasvatettuja kääpiökaniineja (jotka ovat osittain Washingtonin kannan jälkeläisiä). Vuoteen 2014 mennessä luontoon oli laskettu 1200 kääpiökaniinia, mutta vielä on epäselvää, muodostavatko ne uudelleen luonnovaraisen kannan alueelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Pikkukaniini (''Brachylagus idahoensis'')
*ITIS: Brachylagus idahoensis
Pachydyptes

**Pachydyptes** on sukupuuttoon kuollut pingviinisuku. Se sisältää vain lajin *Pachydyptes ponderosus*, joka tunnetaan muutamasta myöhäiselle eoseenille 37–34 miljoonan vuoden taakse ajoitetuista fossiilisista luista Otagon alueelta Uudelta-Seelannilta.

*Pachydyptes* oli pituudeltaan 140 ja 160 sentin väliltä ja sillä oli painoa 80 ja mahdollisesti 100 kilon väliltä. Se oli siis toiseksi pisin pingviini, sen päihitti vain *[[Anthropornis|Anthropornis nordenskjoeldi]]*, mutta saattoi kuitenkin olla sitä painavampi. *Pachydyptes* oli hiukan suurempi kuin *[[Icadyptes salasi]]*, parhaiten tunnettu jättipingviini.

## Lähteet
* Oliver, Walter R. B. (1930). [Genus *Pachydyptes*]. *In: New Zealand birds*, 85-86. Wellington: Fine Arts.

## Aiheesta muualla
* Geocities Geocities NatureLand 5218: Tietoa ja hyvä rekonstruktio
Signe Liljequist

**Signe Maria Liljequist** (23. kesäkuuta 1876 Vaasa – 19. maaliskuuta 1958 Odense) oli suomalainen laulaja (sopraano). Hän opiskeli laulua Helsingissä Alexandra Ahngerin johdolla (1902–1905) ja jatkoi opintojaan Münchenissä ja Pariisissa. Hän konsertoi eri puolilla Eurooppaa, muutamia vuosia puolisonsa pianisti Kosti Vehasen kanssa. Hän toimi laulunopettajana ensin Helsingissä ja asettui sittemmin Kööpenhaminaan.

## Lähteet
* *Otavan Iso Musiikkitietosanakirja 4*, s. 67. Helsinki 1978.
Skimmauslaite

**Skimmauslaite** () on tyypillisesti ollut pankkiautomaattiin luvattomasti asennettava laite, joka pyrkii kopioimaan pankki- tai luottokortin tiedot sekä hankkimaan kortin tunnusluvun. Se on ainakin aiemmin koostunut yleensä magneettijuovan tiedot lukevasta lukulaitteesta ja kamerasta, joka kuvaa pankki- tai luottokortin tunnusluvun. Skimmauslaitteella hankituilla tiedoilla voidaan tehdä pankki- tai luottokortista ainakin magnettijuovan osalta identtinen kopio ja kopiointilaitteiston kameralla tai tallentavalla valenäppäimistöllä pyritään urkkimaan kortin tunnusluku. Kopioituja tietoja on hyödynnetty rikollisesti sellaisissa ostotapahtumissa esimerkiksi vanhoilla kortinlukulaitteilla, joissa myyjä on hyväksynyt kortin magneettiraidan tiedot eikä ole vaatinut siruominaisuuden käyttöä.

Rikolliset ovat sijoittaneet joskus skimmauslaitteita erityisesti vilkkaille paikoille sijaitseviin pankkiautomaatteihin tai kylmäasemien maksukorttiautomaateihin.

## Katso myös
* RFID-skimmaus (radioaaltoaluetta hyödyntävä kopiointi, esim. lähimaksukortit)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nick Augustinowicz (25.2.2019) Secret Service Warns of New RFID Skimming Devices Appearing at Gas Pumps  (idstronghold.com)
Sojuz MS-04

**Sojuz MS-04** () on Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento ISS-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Sojuz FG -kantoraketilla 20. huhtikuuta 2017 Baikonurin kosmodromilta Kazakstanista mukanaan kaksi avaruuslentäjää ja rahtia asemalle. Aluksen miehistö kuuluu ISS:n Retkikunta 51:n miehistöön.

## Miehistö
* Fjodor Jurtšihin, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
* Jack D. Fischer, Nasa

### Varamiehistö
* Sergei Rjazanski, Venäjän avaruusjärjestö, päällikkö
* Randolph Bresnik, Nasa

## Lähteet
Åkeshovin metroasema

**Åkeshovin metroasema** () on Tukholman metron vihreän linjan asema ja junan 17 pääteasema. Asema sijaitsee Norra Ängbyn kaupunginosassa noin kymmenen kilometrin päässä T-Centralenin metroasemasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aleksanteri Huuri

**Aleksander (Aleksanteri) Huuri** (1. syyskuuta 1881 Värtsilä – 18. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen insinöörieversti.

Aleksanteri Huurin vanhemmat olivat tukkukauppias Klaus Huuri ja Vilhelmina Hirvonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin reaalilyseosta vuonna 1900, valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1904 ja insinööriupseeriksi 1927. Huuri harjoitteli opiskeluaikanaan konetehtaissa Venäjällä ja Saksassa ja hän teki myöhemmin useita opintomatkoja ulkomaille.

Huuri oli Pietarissa St. Petersburger Metallfabrikin insinöörinä 1904–1905, belgialaisen Société anonyme de l’usine à cuivre et à tubes–kuparitehtaan käyttöpäällikkönä ja yli-insinöörin 1. apulaisena Pietarissa 1905–1907 ja Itä-Suomen Graniitti Oy:n toimeenpanevana johtajana 1907–1911. Hän suoritti yksityisille töitä 1911–1913, oli Oy Granitin Venäjän osaston johtajana 1913–1915 ja oli rakentemassa Pietari Suuren merilinnoitusta Tallinnassa 1915–1918.

Vuonna 1918 Helsingin valtauksen jälkeen Huuri palveli Helsingin etappiesikunnassa ja käskynhaltijan esikunnassa. Hän toimi Rannikkotykistörykmentti l:n neuvottelevana insinöörinä 1919–1920 ja rykmentin tykistöteknillisen toimiston päällikön apulaisena 1920–1922 sekä Oy Suomalaisen Polnaftin toimeenpanevana johtajana 1922–1924. Huuri oli Sotaväen esikunnassa tykistöinsinöörinä vuodesta 1924 ja yleisesikunnassa insinöörinä vuoteen 1928 saakka. Viimeksi Huuri oli puolustusministeriön taisteluvälineosaston päällikkönä vuodesta 1928 alkaen. Hänen oli tarkoitus siirtyä elokuun alussa 1937 Valtion tykkitehtaan johtajaksi Jyväskylään. Huuri järjesti insinööri-upseerikunnan puolustuslaitokseen ja toimi linnoitusopin opettajana eri sotakouluissa. Hän oli Sotateknillisen Aikakauslehden päätoimittajana 1925 ja Suomen Sotilasaikakauslehden sotateknillisen osaston toimitussihteerinä 1926–1928. Huuri oli lisäksi Insinööriupseeriyhdistyksen puheenjohtajana ja Suomen Kaasupuolustusyhdistyksen hallituksen ja johtokunnan jäsenenä.

Viimeisinään vuosinaan vaikeaa sydäntautia sairastanut Aleksanteri Huuri kuoli toista viikkoa Vallisaaren räjähdysonnettomuuden jälkeen sydänkohtaukseen onnettomuuden aiheuttaman järkytyksen rasittamana.

Huuri oli naimisissa vuodesta 1907 Ellen Carlsonin kanssa jonka isä oli kunnallisneuvos Reinhold Carlson.

## Teoksia
* *Alustus yhteistoiminnasta : pidetty Suomen kiviteollisuudenharjoittajien kokouksessa 25 p:nä lokkakuuta 1912*. Viipuri 1912
* *Pioneerioppi 1, Kenttälinnoitukset*. Otava 1921
* *Rannikkopuolustusteorian pääpiirteitä : Upseerikasinolla marrask. 17 ja 24 p:nä pidetty esitelmä*. Helsinki 1926

## Lähteet
Busbetzky

**Busbetzki**, **Busbetzky** eli **Busbetzkÿ** oli vironsaksalainen muusikkosuku, jonka jäsenet toimivat 1600-luvulla ja 1700-luvun alkupuolella pääasiassa Narvassa ja Tallinnassa kaupunginmuusikkoina ja urkureina.

## Sukupuu
Busbetzky-suvun tunnetuimmat muusikkojäsenet keskinäisine sukulaisuussuhteineen:

## Lähteet
Ewa Air

**Ewa Air**  on mayottelainen lentoyhtiö. Se lentää reittilentoja kahdeksaan kohteeseen Mayotten lähialueella kotikenttänään Dzaoudzin Pamandzin kansainvälinen lentoasema.

Ewa Airin perustivat vuonna 2013 Air Austral, Mayotten kauppakamari ja sijoitusyhtiö Ylang Invest. Se on Air Australin tytäryhtiö.

## Kohteet
Marraskuusta 2016 lähtien Ewa Air on lentänyt reittilentoja kahdeksaan kohteeseen.

* 
** Anjouan
** Moroni
* 
** Antananarivo
** Antsiranana
** Mahajanga
** Nosy Be
* 
** Dzaoudzi (**solmukohta**)
* 
** Dar-es-Salaam

## Laivasto
Huhtikuussa 2017 Ewa Airin laivastoon kuului yksi ATR 72-500 -potkurikone.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ewa Airin kotisivut
Home (vuoden 2008 elokuva)

**Home** on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Ursula Meierin ohjaama sveitsiläis-ranskalais-belgialainen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert ja Olivier Gourmet. Elokuvan käsikirjoittajina olivat Ursula Meier, Antoine Jaccoud, Raphaëlle Desplechin, Gilles Taurand, Olivier Lorelle ja Alice Winocour sekä tuottajina Denis Delcampe, Denis Freyd, Thierry Spicher ja Elena Tatti.

*Home* valittiin Sveitsin viralliseksi ehdokkaaksi parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarin saajaksi, mutta se ei päässyt lopullisten ehdokkaiden joukkoon. Elokuva voitti muun muassa kolme Sveitsin elokuvapalkintoa ja oli ehdokkaana kolmeen César-palkintoon.

## Juoni

Marthe ja Michel (Isabelle Huppert ja Olivier Gourmet) asuvat kolmen lapsensa, Judithin, Marionin ja Julienin (Adélaïde Leroux, Madeleine Budd ja Kacey Mottet Klein), kanssa suuren keskeneräisen valtatien vieressä kaukana rauhallisella maaseudulla Ranskassa. He ovat laajentaneet tilaansa valtatielle asti, sillä he uskovat, että jo vuosia keskeneräistä valtatietä ei tultaisi koskaan käyttämään. Eräänä päivänä ilman varoitusta valtatien tekoa jatketaan ja se avataan liikenteelle, mutta perhe ei suostu lähteä kodistaan rakennustyöläisten ja liikenteen melun tieltä. Kun liikenteen melu ja pakokaasut alkavat täyttää perheen kotia ja elämää, ajatukset ja epäilykset valtatien pitkäaikaisista vaikutuksista ja vaaroista alkavat aiheuttaa kireyttä perheenjäsenten keskuudessa.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Ursula Meier laati *Homen* käsikirjoituksen erityisesti Isabelle Huppertille, joka hyväksyi käsikirjoituksen ja otti roolitarjouksen vastaan, kun hän oli kuvaamassa Belgiassa elokuvaa *[[Private Property]]* (2006).

*Home* kuvattiin Bulgariassa vuoden 2007 kesällä 5,7 miljoonan euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat sveitsiläinen Box Productions, ranskalainen Archipel 35 ja belgialainen Need Productions. Lisäksi elokuvan tuotantoa olivat tukemassa muun muassa sveitsiläinen TSR, ranskalainen France 3 Cinéma ja belgialainen RTBF. *Homen* virallinen ranskalainen traileri julkaistiin 30. syyskuuta 2008.

## Julkaisu ja vastaanotto
*Home* sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 18. toukokuuta 2008. Elokuvan Sveitsin teatteriensi-ilta oli 15. lokakuuta 2008, Ranskan 29. lokakuuta 2008 ja Belgian 12. marraskuuta 2008. Elokuvan teatterilevittäjinä olivat Sveitsissä Filmcoopi Zürich AG, Ranskassa Diaphana Films ja Belgiassa Benelux Film Distributors. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 112 780 katsojaa ja tuotti maailmanlaajuisesti yli kahden miljoonan dollarin lipputulot.

*Home* on saanut elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Metacritic-sivuston mukaan 12 arvostelun perusteella elokuva on saanut 67 pistettä sadasta mahdollisesta. Internet Movie Databasen 3 330 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,0/10. Elokuva on palkittu useilla palkinnoilla ja huomioitu useilla ehdokkuuksilla eri maissa ja elokuvajuhlilla ympäri maailman.

*Home* julkaistiin Ranskassa DVD:lle 16. kesäkuuta 2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''Home'' AlloCinéssä 
* ''Home'' UniFrancessa 
* ''Home'' JP’s Box-Officessa
Valtavirtamedia

**Valtavirtamedia** tai **valtamedia** tarkoittaa joukkoviestinnän perinteisiä muotoja, kuten sanomalehtiä, televisiota ja radiota, joiden katsotaan olevan vastakohta internetille.

Väittelyissä valtavirtamedian ja vaihtoehtomedian eroista valtamedia nähdään usein ”yleisöjen maksimointina, joka vetoaa turvallisiin, perinteisiin kuvioihin” ja vaihtoehtomedia ”miellyttävien epäpoliittisten kaavailujen edellä olevana, joka edistää yhteiskunnallisen muutoksen ohjelmia.”
## Propagandamalli

Edward S. Herman ja Noam Chomsky ovat kertoneet näkemyksiään siitä, miten propagandamalli välittää propagandaa ja systeemistä vinoumaa joukkotiedotusvälineissä. Herman ja Chomsky mm. väittävät, että koska valtavirtamedian tiedotuskanavat ovat suuria yrityksiä, tai osa vielä suurempia yrityskonserneja (esimerkiksi osa Westinghousea tai General Electriciä), yleisölle esitetty informaatio vinoutuu näiden intresseillä. Tällaisilla monialayhtymillä on laajat taloudelliset intressit, jotka voivat vaarantua jos tiettyjä tietoja julkaistaan. Tämän perustelun mukaan uutiset, jotka vaarantavat eniten yritysten omistajien taloudellisia intressejä kohtaavat eniten vinoumaa ja sensuuria. 

Tästä seuraa se, että jos liikevoiton maksimointi tarkoittaa uutisten objektiivisuuden uhraamista, silloin uutiset (ne uutiset, joissa heillä on eturistiriita), jotka lopulta selviytyvät, tulevat olemaan perusteellisen vinoutuneita.

## Yleisradiotoiminta

Poikkeus yritysomisteiseen valtavirtamediaan on yleisradiotoiminta, joka toimii useimmissa Euroopan maissa. Näiden organisaatioiden perustehtävänä on palvella yleisöä välttäen poliittista ja kaupallista vaikuttamista. Keskeistä mallissa on riippumattomuus hallituksesta. Vaikka organisaatiot perustetaan usein lainsäädännöllä, niillä on tiukat takeet toiminnallisesta riippumattomuudesta. Yleisradiot eivät ole myöskään riippuvaisia mainonnasta, mikä erottaa ne kaupallisista mediatoimijoista ja pyrkii varmistamaan, että sisältö palvelee yleistä etua pikemmin kuin mainostajien tai omistajien taloudellisia intressejä.
## Valtavirtamediasta sanottua

* Tietokirjailija Ari Ojapellon mukaan valtamedia on valtaeliitin väline, joka tarjoaa viihdettä. Taloudesta uutisoivat toimittajat ovat ammattitaidottomia eikä heidän asiaosaamisensa ole riittävä.

* *[[Magneettimedia]]n* päätoimittajana pidetyn Markku Juutisen mukaan kansa on ilmeisesti kyllästynyt valtamedian vaikenemiseen ja tärkeiden sisä- ja ulkopoliittisten asioiden antitotuuksiin, joten nykyisin sellaisella julkaisulla, kuten *Magneettimedia* on kysyntää.

* Suomen Penin puheenjohtaja Sirpa Kähkönen: ”On maailmanlaajuinen ajatus, ettei valtamedian tarjoamaan tietoon voi luottaa. Salaliittoteoriat ovat aina kukoistaneet, ne eivät koskaan häviä. Nyt ne ovat vain pinnalla, koska tiedonvälitys on paljon helpompaa. Median tulisi tarjota jotain, joka havahduttaa kansalaiset.” 

## Katso myös
* Media

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  Suhonen, Pekka: Hallitus gallupjournalismin ristipaineissa. *Media & viestintä* 39 (2016):2, s. 137–153. (PDF)
*
*
Dishonored 2

**Dishonored 2** on Arkane Studiosin kehittämä toimintaseikkailu, jonka Bethesda Softworks julkaisi vuonna . Peli on julkaistu PlayStation 4:lle, Windowsille ja Xbox Onelle.

Peli on jatko-osa *[[Dishonored]]*-pelille, jossa esiintyy edellisestä osasta tuttu Corvo ja hänen tyttärensä Emily.

## Vastaanotto
*Dishonored 2* sai Domen arvostelussa neljä tähteä viidestä.

Peli on voittanut The Game Awards -palkinnon parhaana toimintaseikkailujen kategoriassa.

## Ääninäyttelijät

## Katso myös
* **

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Luohot

**Luohot** (*Apera*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Luohot ovat yksivuotisia ja kasvutavaltaan yleensä löyhästi mätästäviä. Luohojen varret ovat pystyjä sekä sileitä ja lehdet ovat litteitä. Kukinnon tähkylät ovat yksikukkaisia ja kukkien kaleet ovat teräväkärkisiä. Ylimmät kaleet ovat kolmi- tai useampisuonisia ja alemmat yksisuonisia. Ulkohelpeet ovat pyöreäselkäisiä ja niissä on pitkä, suunnilleen kolme kertaa tähkylää pidempi vihne. Luohot muistuttavat paljolti röllejä (*Agrostis*), joiden tähkylät ovat myös yksikukkaisia, mutta eroavat niistä pitkän vihneensä myötä. Joitakin luoholajeja on kuitenkin aiemmin määritelty röllilajeiksi tai röllilajien alalajeiksi.

Luohojen sukuun kuuluu viisi lajia, joista Suomessa kasvaa luonnonvaraisena yksi laji, peltoluoho eli luoho (*Apera spica-venti*). Ruotsissa esiintyy peltoluohon lisäksi myös alvariluohoa (*Apera interrupta*).

Luohojen suvun nimen *Apera* on antanut suvun vuonna 1763 kuvannut ranskalainen kasvitieteilijä Michel Adanson.

## Lajeja
* *[[Apera baytopiana]]*
* *[[Apera intermedia]]*
* *Apera interrupta* – alvariluoho
* *Apera spica-venti* – peltoluoho eli luoho
* *[[Apera triaristata]]* 

## Lähteet
* Den virtuella floran: http://linnaeus.nrm.se/flora/mono/poa/apera/welcome.html  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Luohot – ''Apera''
Voutila

**Voutila** on Hämeenlinnan 25. kaupunginosa ja se muodostaa yhden kaupungin läntisistä asuinalueista. Siihen kuuluvat Nummi, Jukola, Myllyoja ja itse Voutila. Voutila rajautuu Ahveniston, Kankaantaustan, Hattelmalan, Luolajan, Loimalahden ja Vuorentaan kaupunginosiin.

Voutila koostuu kahdesta lähiöstä sekä pientaloalueista. Suurin osa Nummesta ja Jukolasta on rakennettu 1970-90-luvuilla. Voutilassa on kirjasto, seurakuntakeskus, päiväkoteja ja siellä toimii kaksi koulua, joista toinen on Jukolan koulu. Vuonna 2016 suljetun Nummen koulun tilalle rakennettiin vuosina 2016-2018 Nummikeskus, jonne muuttivat neuvola, kirjasto ja elokuussa 2018 Nummen yhtenäiskoulu. 

Kauppoja löytyy Jukolasta ja Nummelta, myös pubeja on kaksi: Iloinen kulkija ja Jukolan Jussi.  

Voutilasta keskustaan on noin kolme kilometriä. 


Tiedosto:Jukolassss.jpg|Jukola
Tiedosto:Nummilähiö.jpg|Nummea (2017)


## Lähteet
Onomichi

**Onomichi** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Hiroshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin kaakkoisosassa Seton sisämeren rannalla Onomichin kanavan varrella. Kaupungissa on 140&nbsp;381 asukasta (vuonna 2017) ja sen pinta-ala on 285,11 neliökilometriä.

Onomichi on vanha satamakaupunki, jonka satama perustettiin jo Heian-kaudella vuonna 1169. Se kukoisti riisin kauppapaikkana ja myöhemmin Kiinan Ming-dynastian kanssa käydyn kaupan ja Pohjois-Japaniin suunnanneiden *[[Kitamaebune]]*-laivojen ansiosta. Kauppa toi kaupungille vaurautta, jonka myötä sinne rakennettiin lukuisia temppeleitä ja pyhäköitä. Onomichi sai Japanin kunnallishallinnon perustamisen jälkeen kaupunkioikeudet vuonna 1898, toisena Hiroshiman prefektuurissa. Sen jälkeen se on kuntaliitosten myötä laajentunut käsittämään myös keskustan pohjoispuolen vuoristoalueita ja Seton sisämeren saaria. Kaupunki toimii Shikokun saarella sijaitsevaan Imabariin johtavan Shimanami-kaidō-saaristoreitin lähtöpaikkana. Onomichia palvelevat JR Nishi-Nihonin San’yō-päälinja ja luotijunayhteys San’yō Shinkansen.

## Kuvia

Tiedosto:Onomichi Channel Aerial photograph.1981.jpg|Onomichi vuonna 1981 – kaupunki on kasvanut Onomichin kanavan varrelle
Tiedosto:Senkoji_Onomichi16s3872.jpg|Senkō-jin buddhalainen temppeli
Tiedosto:Onomichi Channel02s3200.jpg|Lautta ylittämässä Onomichin kanavaa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetisivut
Michael Ballhaus

**Michael Ballhaus** (5. elokuuta 1935 Berliini – 12. huhtikuuta 2017 Berliini) oli saksalainen elokuvaaja.  
 
Ballhaus kuvasi yhteensä 15 Rainer Werner Fassbinderin elokuvaa. Ensimmäinen Ballhausin kuvaama amerikkalainen elokuva oli riippumattoman elokuvan mestarin John Saylesin *Baby It’s You* (1983). Martin Scorsese pestasi Ballhausin kuvaamaan komediansa *[[Illasta aamuun]]* (1985). Siitä alkoi yhteistyö, johon kuului seitsemän elokuvaa. Ballhausin kuvaamista gangsterielokuva *[[Mafiaveljet]]* (1990) kuuluu ohjaajansa parhaisiin. Scorsesen *[[Gangs of New York]]* (2002) toi Ballhausille yhden hänen kolmesta Oscar-ehdokkuudestaan; muut ehdokkuudet tulivat elokuvista *[[Broadcast News – suora lähetys]]* (1987) ja *[[Loistavat Bakerin pojat]]* (1989).

## Lähteet
Bram-Bram-Bult

**Bram-Bram-Bult** on Australian aboriginaalien myytissä esiintyvä veljespari, Yuree ja Wanjel. Muinoin eli suuri henki, Doan, metsästäjä, joka näytti pussiliitäjältä. Hän jahtasi kerran kengurua, Purraa. Juuri kun Doan oli saamaisilaan kengurun kiinni, hän saapui nokkasiilin, henki Wembulinin reviirille. Tämä oli lepäämässä kahden tyttärensä kera. Wembulin heräsi ja hyökkäsi Doanin kimppuun ja tappoi ja söi hänet. Doanin kaksi enoa, Yuree ja Wanjel, läksivät etsimään häntä ja löysivät muurahaisia kuljettamassa pussiliitäjän karvoja ja lihanpaloja. He löysivät Doanin raadon ja ryhtyivät jäljittamään murhaajaa kostaakseen. Kolmen päivän kuluttua he saapuivat nokkasiilin pesälle. Tämä tapettiin ja he ottivat tyttäret vaimoikseen. Kotimatkalla veljekset alkoivat katua naimisiinmenoaan, koska sisarukset näyttivät hautovan kostoa isänsä kuoleman vuoksi. Vaimot tapettiin. Matkallaan Yuree ja Wanjel antoivat nimen kaikille kohtaamilleen kasveille, eläimille, kiville ja puille. Aikanaan Wanjel kuoli Gertuk-käärmeen myrkkyyn, mutta Yuree taikoi hänet henkiin kaivertamalla puusta veljensä näköisen patsaan. Sitten he matkustivat kauas - palaamatta koskaan. Eräiden tarinoiden mukaan he elävät Kastorina ja Polluxina Kaksosten tähdistössä.

## Lähteet

Philip Wilkinson: Myytit & legendat. Readme.fi, 2009. Sivu 334. Suomentaja Veli-Pekka Ketola
Mustasarvinokka

**Mustasarvinokka** (*Anthracoceros malayanus*) on sarvinokkien heimoon kuuluva lintu. Sitä tavataan Bruneissa, Indonesiassa, Malesiassa ja Thaimaassa. Singaporesta se on kadonnut.

## Levinneisyysalue ja elinympäristö
Lajin esiintymisalueella sitä tavataan alankoalueilla Malakan niemimaalla, Borneossa ja Sumatralla sekä Lingga-, Bangka- ja Belitungsaarilla. Yleensä sitä esiintyy harvakseltaan tai paikallisesti yleisesti sopivissa elinympäristöissä.

Sen elinaluetta ovat erityisesti kosteat metsäiset alangot, mutta myös rämeet.

## Uhat
Kaupalliset ja laittomat metsänhakkuut, maan muuttaminen maanviljelyskäyttöön sekä asutuksen leviäminen ovat aiheuttaneet sen, että metsien häviäminen on ollut Indonesian Sundanalangolla hyvin laajaa. Lajin riippuvuus tasankojen elinalueista on saattanut sen tilanteessa, jossa on suuri häviämisen riski, etenkin Sumatralla ja Malakan niemimaalla.

Elinympäristöjen häviämisen vuoksi se on Thaimaassa lähellä häviämistä. Sen levinneisyysalueella metsien häviäminen on nopeata, ja sitä uhkaa myös metsästäminen. Koska laji on keskittynyt alankojen ainavihantiin metsiin, sen kanta on todennäköisesti häviämissä suhteellisen nopeasti. Laji on siksi määritelty vaarantuneeksi.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Birdlife.org