Rupilisko

**Rupilisko**, tai **rupimanteri**, (*Triturus cristatus*) kuuluu pyrstösammakoiden lahkoon ja salamanterien heimoon. Rupilisko on rauhoitettu ja suojeltava laji koko Suomessa, ja uhanalaisluokituksessa se on erittäin uhanalainen. Maailmanlaajuisessa luokituksessa laji on elinvoimainen. Maankäyttöön liittyvät muutokset rupiliskojen elinseudulla muodostavat suurimman uhkan lajille Suomessa.

## Koko ja ulkonäkö
Rupilisko voi kasvaa jopa 17 sentin pituiseksi, kun taas vesilisko jää 10 sentin pituiseksi. Rupiliskon iho on kyhmyinen, selkä musta tai tummanruskea. Rupiliskon vatsa on keltainen tai oranssi. Selässä ja vatsassa on tummia täpliä. Naaraat ovat kookkaampia kuin koiraat. Koiraalla on kutuaikana selästä pyrstöön ulottuva kaksiosainen harja. Rupiliskon iho erittää limaa, joka suojaa sitä sen liikkuessa maalla. Iho erittää myös lievästi myrkyllistä ainetta, jolla rupilisko pyrkii suojautumaan saalistajilta.


Noerdl kammmolch unteransicht.jpg|rupiliskon vatsa
Kammmolchmaennchen.jpg|Kutuasuisella rupiliskokoiraalla on kaksiosainen selkäharja


## Levinneisyys
Suomessa rupiliskoa esiintyy Itä-Suomessa ja Ahvenanmaalla. Rupiliskoa esiintyy suuressa osassa Eurooppaa. Se on yleinen Ruotsin ja Norjan eteläosissa, Keski- ja Itä-Euroopassa sekä Britteinsaarilla.

Rupilisko tarvitsee lisääntymiseen pieniä kalattomia lampia.

## Elintavat
Rupilisko viettää suurimman osan vuodesta maalla. Keväällä yksilöt saapuvat lisääntymislampeen lisääntymiskumppania etsimään. Naaraat munivat hedelmöittyneet munat yksitellen vesikasvien lehtien alapinnalle. Täysikasvuinen naaras voi tuottaa jopa 300 munaa. Munat ovat vaaleita, noin kahden millimetrin kokoisia. Muniminen tapahtuu touko-kesäkuussa, ja toukat kuoriutuvat parin viikon kuluessa veden lämpötilasta riippuen. Toukka elää vedessä ja pääsee muodonvaihdokseen loppuun yleensä elokuussa. Muodonvaihdoksessa muun muassa kidukset häviävät, iho paksuuntuu ja keuhkot kehittyvät. Rupiliskot tulevat sukukypsiksi 3–5-vuotiaina ja voivat elää jopa 20-vuotiaaksi. Talvet laji viettää horroksessa suojaisissa onkaloissa, juurakoissa tai esimerkiksi maassa olevien lahopuiden alla. Rupilisko on hämäräaktiivinen.


OpenedLeafwithEggOfTriturusCristatus.JPG|rupiliskon muna
TriturusCristatusEggAlmostHatched.JPG|melkein kuoriutunut muna
NewlyHatchedTriturusCristatusLarva.JPG|äskettäin kuoriutunut toukka
TriturusCristatusLarvaAlmostGrown.jpg|toukka ennen muodonmuutosta
Noerdlicher-Kammmolch-triturus-cristatus.jpg|nuori rupilisko


## Ravinto
Rupilisko on lihansyöjä. Ravinnokseen se käyttää selkärangattomia eläimiä, matoja, toukkia ja etanoita. Sillä on terävät hampaat saaliinsa pitelemiseen.

## Erityistä
Luonnontieteellinen keskusmuseo kartoittaa rupiliskon levinneisyyttä Suomessa. Havaintoja rupiliskosta voi ilmoittaa keskusmuseolle Internetissä Hatikka-luontohavaintopäiväkirjan kautta.

Rupilisko on Joensuun kaupungin nimikkoeläin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen ympäristöministeriö: SY34/2009 Suomen uhanalaisia lajeja: Rupilisko (''Triturus cristatus''), Ville Vuorio, 2009
* Sammakkolampi.fi - rupilisko 
* Tanja Perkkiö, Rupilisko innostui esittelemään kutukomeutensa juuri kun kamera aiottiin sulkea, Yle.fi, uutiset 26.6.2021.