Gerasa

**Gerasa** (, , ), myös **Antiokheia** (, ; ”Antiokheia Khrysorrhoaksen varrella”), oli antiikin aikainen kaupunki Koile-Syyriassa nykyisen Jordanian alueella. Se sijaitsi nykyisen Jerashin kaupungin paikalla.

Kaupungista tuli merkittävä Antiokhos IV Epifaneen aikana. Pompeius Suuri teki siitä osan Dekapolista. 200-luvulla kaupungista tuli roomalainen *[[colonia]]* eli sotilassiirtokunta.

## Maantiede

Gerasa sijaitsi Khrysorrhoas (”Kultavirta”, nyk. Wadi Jerash) -joen varrella. Klaudios Ptolemaios sijoitti kaupungin Koile-Syyriaan. Plinius vanhempi luki sen Dekapoliin kaupunkeihin. Josephuksen mukaan se oli Peraian itärajan kaupunkeja yhdessä Filadelfeian kanssa; se mainitaan myös Pellan ja Skythopoliin rinnalla. Gerasa sijaitsi noin 35 roomalaista mailia eli noin 52 kilometriä itään Pellasta ja Jordan-joelta ja suunnilleen saman verran pohjoiseen Filadelfeiasta eli nykyisestä Ammanista.

## Historia

Gerasa mainitaan vain harvoin antiikin ajan historiassa ottaen huomioon sen raunioiden laajuus. Paikka muuttui kylästä huomattavaksi kaupungiksi hellenistisellä kaudella, mahdollisesti Antiokhos IV Epifaneen (175–164 eaa.) aikana, ja se tunnettiin tuolloin hänen ja sijaintinsa mukaan nimellä *Antiokheia Khrysorrhoaksen varrella*.

Ensimmäisen vuosisadan eaa. alussa Aleksanteri Jannaios liitti Gerasan juutalaiseen alueeseen. Vuonna 63 eaa. Pompeius Suuri liitti sen itäisten alueiden uudelleenjärjestelyissään Rooman Syrian provinssiin yhtenä Dekapoliin kaupungeista. Vuodesta 106 jaa. Gerasa kuului tuolloin perustettuun Arabia Petraean provinssiin. Keisari Hadrianus vieraili kaupungissa talvella 128–129. 100-luvun alkupuolella kaupungin asukasluvuksi on arvioitu noin – henkeä.

200-luvulla jaa. Gerasasta tehtiin roomalainen *[[colonia]]* eli sotilassiirtokunta nimellä *Colonia Aurelia Antoniniana*. Gerasa kukoisti Rooman valtakunnan aikana maakunnallisena maatalous-, kaivos- ja karavaanikaupunkina. Kaupunki oli piispanistuin viimeistään vuonna 359. Gerasa pysyi suhteellisen vauraana, kunnes 600-luvulla sen valloittivat ensin persialaiset vuonna 614 ja sitten arabit vuonna 635. Kaupungin eteläosassa on ollut asutusta vielä 700-luvulla. Maanjäristys tuhosi monet kaupungin rakennuksista vuonna 749.

Gerasan rauniot löysi Ulrich Jasper Seetzen 1805–1806. Myöhemmin siellä kävi myös Johann Ludwig Burckhardt. Kaupungin arkeologisia kaivauksia ja entisöintitöitä on suoritettu vuodesta 1920 lähtien. Gerasan arkeologinen alue on vuodesta 2004 ehdolla Unescon maailmanperintöluetteloon.

## Rakennukset ja löydökset

Kaupunki jakautui itä- ja länsiosaan, jotka Khrysorrhoas-joki erotti toisistaan. Kaivausalue kattaa kaupungin länsiosan, mutta itäosa on lähes kokonaan nykyisen Jerashin kaupungin alla. Nähtävissä oleva rakennuskanta on pääasiassa roomalaiselta ajalta. Niihin lukeutuvat erityisesti pylväiköin reunustetut pääkadut, jotka ovat yhdet parhaiten säilyneistä koko Lähi-idässä, sekä julkiset rakennukset, joiden osalta kaupungissa ovat edustettuina useimmat Rooman keisarillisen ajan monumentaalirakennusten tyypit. Yksityisistä asuinrakennuksista on löydetty vain vähän jäänteitä. Gerasan arkkitehtuuri on runsaskoristeista, mikä yhdisti hellenististä ja keisariajan tyyliä.

### Asemakaava ja kaupunginmuurit

Kaupungin muurit olivat niin matalat, että ne ovat olleet lähes pelkästään muodolliset, ja niitä koristavat pienet tornit; ne sulkivat sisäänsä noin 100 hehtaarin kokoisen alueen. Tärkeimmät portit olivat pohjois- ja eteläsivuilla.

Asemaakaava, joka on pääpiirteissään ruutuasemakaava, ajoitetaan varhaiselle keisarikaudelle. Tärkein pääkatu oli kaupungin poikki pohjois-eteläsuunnassa kulkenut *[[cardo maximus]]*, joka yhdisti pohjois- ja eteläportit. Sen pituus oli noin 800 metriä ja sen leveys vaihtelee 6,2–7,6 metrin välillä. Itä-länsisuuntaisia sivupääkatuja oli kaksi, pohjoinen ja eteläinen *[[decumanus]]*. Eteläisen decumanuksen pituus oli noin 620 metriä ja leveys noin 7 metriä.

Asemakaavassa on epäsäännöllisyyttä erityisesti kaupungin eteläosassa, jossa muurin eteläportti avautuu vinoittain suurelle, epäsäännöllisen soikealle päällystetylle aukiolle. Se ajoitetaan noin vuoteen 300 jaa., ja se muistuttaa vastaavanlaista aukiota Palmyrassa. Aukion koko oli noin 66 × 99 metriä, ja sitä reunusti joonialaistyylinen pylväskäytävä.

Cardo maximus ja monet sivukadut oli reunustettu pylväskäytävillä, jotka ovat joissakin kohdissa korinttilaista ja joissakin joonialaista tyyliä. Pylväät olivat tavallista korkeammat joidenkin merkittävien rakennusten sisäänkäyntien kohdalla. Pääkadut oli päällystetty, ja kummallakin puolella oli korotettu tila jalankulkijoille; vaunujen pyörien jäljet ovat näkyvissä monissa kadun osissa. Katujen alla oli viemäröinti.

Cardon ja kahden päädecumanuksen risteyksissä oli tetrapylonit. Eteläisempää ympäröi pyöreä aukio, jonka halkaisija oli 44 metriä. Joen ylitti ainakin kaksi siltaa, joista eteläisempi oli eteläisellä decumanuksella.

### Temppelit

**Zeuksen temppeli**

Kaupungin eteläosassa soikean muotoisen aukion laidalla sijaitsi Zeukselle omistettu temppeli. Sen rakentaminen aloitettiin noin vuonna 22 jaa., mutta se valmistui vasta vuonna 162 tai 163. Temppeli oli sijoitettu noin 100 × 50 metrin kokoiselle tasanteelle.

Temppelirakennus on tyypillistä roomalais-syyrialaista tyyppiä. Se oli sijoitettu korkealle ja laajalle podiumille, jonka koko oli noin 41 × 28 metriä. Temppelin peristasiksessa oli lyhyillä sivuilla 8 ja pitkillä sivuilla 12 pylvästä. Pylväät olivat sileäpintaisia ja noin 15 metriä korkeita, ja edustivat korinttilaista tyyliä. Sisäosan cella oli jaettu kolmeen huoneeseen. 400-luvulla rakennus muutettiin luostariksi.

**Artemiin temppeli**

Artemiin temppeli sijaitsi kaupungin läntisen puoliskon keskellä. Se ajoitetaan 100-luvun puoliväliin. Temppelille johti cardo maximukselta monumentaalinen propylaion-pylväikkö, jonka pylväiden korkeus oli noin 16 metriä. Propylaionin keskiössä oli suurikokoinen portaikko, joka nousi kaupungin länsirinnettä ylös ja avautui suurikokoiselle Artemiin temenokselle eli temppelialueelle, joka oli reunustettu pylväskäytävillä ja jonka koko oli noin 161 × 121 metriä.

Varsinainen temppeli oli rakennettu podiumille, joka oli noin neljä metriä korkea ja kooltaan noin 40 × 23 metriä. Temppeli edusti korinttilaista tyylisuuntaa, ja siinä oli tarkoitus olla lyhyillä sivuilla 6 ja pitkillä sivuilla 11 pylvästä, mutta näistä ilmeisesti vain 12 pystytettiin, joten se jäi keskeneräiseksi. Pylväiden korkeus oli noin 13 metriä. Temppelin cellan koko oli noin 23 × 13,5 metriä. Sen perällä oli adyton. Temppelin itäpuolella, keskilinjasta pohjoiseen, oli sen alttari, jonka koko oli 12 × 12 metriä.

Temppelin propylaionia vastapäätä cardon toisella puolella oli toinen eli niin kutsuttu idempi propylaion, jonka kautta kulki tie joen ylittäneeltä pohjoisemmalta sillalta.

### Teatterit

Cardon länsipuolella sijaitsi niin kutsuttu Pohjoisteatteri, joka oli suorakulmaisen aukion laidalla. Zeuksen temppelin lähellä sijaitsi toinen, niin kutsuttu Eteläteatteri, joka rakennettiin alun perin 100-luvulla jaa, mutta uusittiin myöhemmin. Siinä oli koristeellinen *[[scaenae frons]]* eli näyttömörakennus. Kaupungin ulkopuolella pohjoisessa, lähellä vesiallasta, oli kolmas, pienempi teatteri.

### Kirkot

Gerasasta on löydetty ainakin 13 kirkon jäänteet, joista seitsemän on Justinianuksen ajalta. Osa kirkoista on muodoltaan basilikoja ja osa keskitetyn pohjakaavan mukaisia. Kaikissa oli itää kohti ulkonevat apsikset. Monet oli tehty uudelleenkäyttämällä varhaisempien rakennusten kiviä. Kaupungin eräitä kirkkoja olivat:

**Katedraali**

Niin kutsuttu Katedraali sijaitsi Artemiin temppelin eteläpuolella. Se rakennettiin 300-luvun jälkimmäisellä puoliskolla (tai 400-luvun alkupuoliskolla) aikaisemman, ensimmäiseltä vuosisadalta tai 100-luvulta olleen Dusharalle tai Dionysokselle omistetun temppelin paikalle. Todellisuudessa ei ole varmaa tietoa, että kirkko olisi toiminut kaupungin piispanistuimena.

Katedraalin sisäänkäynti oli Artemiin temppelin tavoin cardolta monumentaalisen propylaionin kautta. Propylaion oli peräisin varhaisemmasta temppelistä. Koko rakennuskokonaisuus oli itä-länsisuunnassa 163 metriä pitkä ja rakennettu useille rinteeseen kohoaville tasanteille, joista korkein oli 18 metriä cardoa korkeammalla. Itse katedraalikirkko oli malliltaan kolmilaivainen basilika, jossa keskilaiva oli hyvin leveä ja sivulaivat kapeat. Heti katedraalin länsipuolella oli piha, jonka keskellä oli ihmeitätekevänä pidetty lähde: sen veden sanottiin muuttuvan viiniksi aina Kaanan häiden vuosipäivänä.

**Pyhän Theodoroksen kirkko**

Katedraalin lähdekaivopihan länsipuolella oli Pyhälle Theodorokselle omistettu kirkko. Se rakennettiin vuosina 494–496. Kirkko oli malliltaan kolmilaivainen basilika.

**Pyhien Kosmaksen ja Damianoksen, Pyhän Johannes Kastajan ja Pyhän Georgioksen kirkot**

Katedraalin länsipuolella oli kolmen kirkon kokonaisuus, pohjoisesta etelään Pyhien Kosmaksen ja Damianoksen kirkko, Pyhän Johannes Kastajan kirkko ja Pyhän Georgioksen kirkko. Ne rakennettiin piispa Paavalin aikana. Kirkoilla oli länsipuolella yhteinen atrium ja nartheks.

Ensimmäisenä valmistui eteläisin eli Pyhän Georgioksen kirkko vuonna 529. Se oli muodoltaan kolmilaivainen basilika. Kirkko rakennettiin jossakin vaiheessa uudelleen, koska se oli tehty alun perin huonoille perustuksille.

Keskimmäinen eli Pyhän Johannes Kastajan kirkko valmistui vuonna 531 (tai 533). Se oli pohjakaavaltaan ympyrä, joka oli piirretty neliöön, jonka kulmissa oli syvät syvennykset; tämä pohjautuu noin 20 vuotta varhaisempaan Bostran katedraaliin. Kirkon koko oli noin 30 × 24 metriä. Keskellä oli neliönmuodossa neljä korinttilaista pylvästä.

Pohjoisin eli Pyhien Kosmaksen ja Damianoksen kirkko valmistui vuonna 533. Se oli kolmilaivainen basilika, jonka päälaivan pituus oli 16,5 metriä ja leveys 7 metriä.

**Muita kirkkoja**

Artemiin temppelin idemmän propylaionin paikalle rakennettiin bysanttilaisella kaudella kirkko, joka tunnetaan Propylaia-kirkkona. Kaupungin koillislaidalla sijaitsi Profeettojen, apostolien ja marttyyrien kirkko. Se ajoitetaan 460-luvulle. Sen pohjapiirros muodostaa neliöön upotetun ristin, ja jäljelle jäävät kulmakaistat oli erotettu lähes kokonaan omiksi tiloikseen. Kaupungin länsiosassa sijaitsivat niin kutsuttu Synagogakirkko sekä Piispa Genesiuksen kirkko, ja lounaislaidalla Pyhien Pietarin ja Paavalin kirkko.

### Muut rakennukset

Cardo maximuksen varrella sijaitsi suurikokoinen nymfaion, joka valmistui vuonna 191. Siinä oli kaksi sivulaivaa, jotka sulkivat sisäänsä puoliympyränmuotoisen tilan, jossa oli vesiallas. Nymfaionin julkisivu oli kaksikerroksinen ja koristettu veistoksin ja korinttilaisin pylväin.

Cardon itäpuolella on kahden kylpylän, niin sanottujen Länsikylpylän ja Itäkylpylän, jäännökset. Ensin mainituissa raunioissa on suuri, hyvin säilynyt huone, jonka kattorakenteena on kivestä tehty pendentiivikupoli. Se ajoitetaan 100-luvulle.

Kaupungin muurien ulkopuolella etelässä on suuren triumfikaaren jäänteet. Kaari pystytettiin todennäköisesti muistoksi Hadrianuksen vierailusta. Kaari oli noin 37,5 metriä leveä ja jaettu viiteen osaan, ja siinä oli syvennyksiä, aediculoita ja veistoksia. Kaaren vieressä sijaitsi kaupungin stadion.

Kaupungin muurien sisällä oli ympäri vuoden virtaava lähde; alueen pohjoispuolelle rakennettiin roomalaisaikana allas, josta akvedukti johti vettä kaupunkiin.

### Esinelöydöt

Gerasasta tehtyjä löytöjä on esillä muun muassa Jerusalemin arkeologisessa museossa ja Yale University Art Galleryssä. Osa mosaiikeista on yhä alkuperäisellä paikallaan. Alueelta on löydetty useita satoja pääosin keisariaikaisia piirtokirjoituksia. Niitä on erityisesti Antoninus Piuksen ajalta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla