Hell (Venomin albumi)

__NOTOC__
**Hell** on brittiläisen black metal -yhtye Venomin 12. pitkäsoitto. Se julkaistiin maailmanlaajuisesti 9. kesäkuuta 2008, paitsi Yhdysvalloissa, jossa se julkaistiin päivää myöhemmin. Albumin on julkaissut Sanctuary Records, mutta Universal Records julkaisi siitä myös vinyylipainoksen. Normaalin vinyylin lisäksi siitä ilmestyi myös rajoitettu kuvavinyylipainos..

Albumi oli aluksi tarkoitus julkaista 26. toukokuuta ja päivää myöhemmin Yhdysvalloissa, mutta albumin julkaisu lykkääntyi parilla viikolla.

*Hell* modernisoi Venomin äänimaailmaa. Yhtyeen edellisellä albumilla *Metal Blackilla* äänenlaatu oli ollut tahallisen huono. *Hell* on viimeinen Venom-albumi, jolla soittaa rumpali Antony ”Antton” Lant. Tämän soitossa oli vaikutteita nu metalista, mikä kuului selvimmin juuri *Hellillä*. Myöhemmillä albumeillaan Venom palasi perinteiseen suurpiirteiseen tyyliinsä.

## Vastaanotto

*Hellin* vastanotto vaihteli keskinkertaisesta kielteiseen. *[[AllMusic]]in* James Christopher Mongerin mielestä *Hell* ei ole ”nokkela, innovatiivinen eikä hienovarainen, mutta siihen voi taatusti luottaa”. Asemansa vakiinnuttaneiden black metal -veteraanien on Mongerin mielestä turha uudistua, tärkeää on, että Venom pysyy aktiivisena ja ”Motörheadin tavoin julkaisee saman albumin parin vuoden välein”. *Metal Storm* -sivustolla julkaistun arvion mukaan Venomia joko rakastaa tai vihaa, sillä yhtyeen julkaisujen laatu vaihtelee hurjasti. *Hell* ei arvostelun mukaan ole yhtyeen huonoin albumi, mutta se ei myöskään tarjoa mitään uutta niille, jotka tuntevat Venomin aiempaa tuotantoa. Varovaisia kehuja saa vauhdikas ja tarttuva avausraita ”Straight to Hell”.

*[[Rumba (lehti)|Rumban]]* arvion mukaan Venomin neljän ensimmäisen albumin vahvuudet — ”asenne ja pioneerin asema” — puuttuvat kokonaan ja tilalla on tyhjää uhoa: ”Keskitempoiset, black- ja thrash-metallille kumartavat biisit olisivat ihan hyviä, jos *Hell* olisi 14-vuotiaiden keravalaisten omakustanne. Kansien perusteella näin voisi hyvin ollakin. Hikisempää photoshop-hevitaidetta näkee lähinnä Sonata Arctican levyillä.” *[[Imperiumi (verkkosivusto)|Imperiumin]]* Janne Rintalan mukaan ”lähes tunti Helvetin tarjoamaa keskinkertaista vääntöä on liikaa ja turhauttavaa.” Levyllä on jokunen onnistunut kappale, mutta erityisesti albumin jälkipuolisko on täynnä ”täysin tyhjänpäiväistä tai korkeintaan keskinkertaista jyystöä. Yhdistämällä edellisen levyn *Metal Blackin* hyvin harvat hyvät hetket *Hellin* parhaimpien kanssa oltaisiin saatu runsas puolituntinen hyvää nyky-Venomia.”

*Hellin* jälkimaine on ollut kielteinen. *[[Inferno (lehti)|Infernon]]* Mikko Kuronen kirjoitti 2011, että varhainen Venom tuli tunnetuksi raa’asta soitosta ja äänimaailmasta. *[[At War with Satan]]ista* lähtien ”Venom on itsekin lähtenyt mukaan soundi- ja taitokilpailuun. [– –] Kuuluvimmin Venomin muovisuus löi kasvoille muutama vuosi sitten ilmestyneellä, konseptia tahrineella, todella huonolla ja hengettömällä *Hell*-levyllä.” *Imperiumin* Aleksi Peura kuvaili 2017 *Helliä* ”susipaskaksi” albumiksi, joka lopullisesti vei hänen mielenkiintonsa Venomin uudempaan tuotantoon. *Loudwiren* artikkeli vuodelta 2018 asetti Venomin albumit paremmuusjärjestykseen. *Hell* oli listalla viimeisenä. Arvostelija mainitsee ongelmina huonon kitara- ja laulusoundin, liian levottoman rumpujensoiton sekä surkean kappalemateriaalin.

## Kappaleet

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Digipack-version bonuskappaleet

# 
# 

## Kokoonpano

* Cronos – laulu, basso
* Rage – kitara
* Antton – rummut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*