open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karl Rautio

**Karl (Kalle) Rautio** (20. marraskuuta 1889 Ylistaro – 15. joulukuuta 1963 Petroskoi) oli suomalaissyntyinen Neuvosto-Karjalassa vaikuttanut säveltäjä, musiikinopettaja ja kapellimestari.

Etelä-Pohjanmaalta kotoisin olleen Raution perhe muutti 1903 siirtolaisiksi Yhdysvaltoihin. Karl Rautio työskenteli kaivosmiehenä ja harrasti myös musiikkia toimien kaivosmiesten puhallinorkesterin johtajana. Vuonna 1916 hän meni opiskelemaan musiikkia Kalifornian Berkeleyn yliopistoon ja valmistui sieltä 1920. Rautio muutti 1922 Neuvostoliittoon ja asettui asumaan Neuvosto-Karjalaan. Rautio toimi Petroskoin pedagogisen teknikumin musiikin opettajana ja perusti Karjalan ensimmäisen sekakuoron ja kaksi orkesteria.

Rautio oli mukana perustamassa vuonna 1931 Karjalan autonomisen neuvostotasavallan radion sinfoniaorkesteria ja toimi sen ensimmäisenä kapellimestarina vuoteen 1935 saakka. Vuonna 1945 Raution säveltämä ja Armas Äikiän sanoittama Karjalais-suomalaisen sosialistisen neuvostotasavallan hymni valittiin 1940 perustetun tasavallan kansallislauluksi. Laulusta luovuttiin 1956, kun Karjalais-suomalainen SNT sulautettiin Venäjän SNT:hen ja siitä tuli itsehallinnollinen Venäjän alue.

Petroskoissa toimiva musiikkioppilaitos on nimetty Raution mukaan. Myös Raution pojat Roine, Heino ja Erik Rautio olivat muusikkoja.

## Lähteet

* Karjalan tasavallan kansallinen arkisto : Karl Rautio
* Kalle Raution elämäkertatiivistelmä Kansallisbiografiassa
Bob Houbregs

**Robert J. "Bob" Houbregs** (12. maaliskuuta 1932 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia – 28. toukokuuta 2014) oli kanadalainen koripalloilija.

Milwaukee Hawks varasi Houbregsin NBA:han toisella vuorolla . Hän pelasi Hawksin jälkeen Baltimore Bulletsissa, Boston Celticsissä ja Fort Wayne/Detroit Pistonsissa. Vuonna 1987 Houbregs nimettiin pelaajana Basketball Hall of Fameen.

Houbregs toimi Seattle SuperSonicsin toimitusjohtajana joukkueen ensimmäisten NBA-vuosien ajan. Hän kuoli 28. toukokuuta 2014, 82-vuotiaana. Hänen kuolinsyytään ei kerrottu julkisuuteen.

## Lähteet
* Bob Houbregs NBA & ABA Statistics  Basketball-Reference.com 

### Viitteet
Käänteisen neliön laki

**Käänteisen neliön lailla** tarkoitetaan relaatiota, missä x on suhteessa y:n neliön käänteisarvoon, x ~ 1/y^2. Lakia noudattavat esimerkiksi gravitaatiolaki, Coulombin voima kahden varauksen välillä ja pallomaisen säteilylähteen säteilyn vaimeneminen etäisyyden funktiona. Esimerkiksi kaksinkertaisen etäisyyden päässä vaikutus on yhden neljäsosan alkuperäisestä, kolminkertaisen matkan päässä yhdeksäsosa, nelinkertaisen matkan päässä kuudestoistaosa jne.

## Lähteet
Näsumin kirkko

**Näsumin kirkko** () on kirkkorakennus Ruotsissa Bromöllan kunnassa. Se on rakennettu vuonna 1871, mutta samalla paikalla on ollut kirkko jo 1200-luvulla. Kirkkoon mahtuu noin 500 ihmistä. 

Kirkkorakennuksen vieressä on vanha hautausmaa. Sen viereen rakennettiin uusi hautausmaa 1940-luvulla tilanpuutteen vuoksi. Kolmas, vuonna 1897 perustettu hautausmaa sijaitsee vähän kauempana kirkosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hautausmaiden esittely
Killan koulu

**Killan koulu** on Keravalla sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan opetusta 1–6. luokille. Koulu on rakennettu vuonna 1983 ja sijaitsee osoitteessa Sarvimäentie 35.  Alakoulua käy noin 290 oppilasta.

## Koulu äänestyspaikkana
Killan koulu toimii varsinaisina vaalipäivinä Keravan kaupungin Killan äänestysalueen (alue 4) äänestyspaikkana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Killan koulun sivut
* Keravan koulut ja päiväkodit jpg-kartalla
Taitokirja

**Taitokirja** on Vilho Setälän toimittama joka kodin aakkosellinen ohjekirja kodin piirissä askartelevalle. Ensimmäinen laitos julkaistiin vuonna 1930. Vuoden 1952 uusittu laitos koostuu 1&nbsp;216 sivusta, 3&nbsp;700 hakusanasta ja 4&nbsp;300 yksityiskohtaisesta kuvasta ja piirroksesta aina aaltopahvista öljykiviin. Kirjan loppuun on listattu työkaluja ja tarvikkeita varten palveluluettelo sekä lisätietoja haluavalle kirjallisuusluettelo.

## Kirjan laitokset
* Kodin taitosanakirja, 1930
* Taitokirja, Kodin taitosanakirjan uusittu laitos, 1952, Kustannusosakeyhtiö Otava
* Suuri taitokirja, 1965

## Lähteet
Hell Raiser

**Hell Raiser** on brittiläisen Sweet-yhtyeen esittämä kappale, jonka ovat kirjoittaneet Nicky Chinn ja Mike Chapman. Kappale julkaistiin singlenä huhtikuussa 1973, jolloin se nousi yhtyeen kotimaassa listan toiselle sijalle.

Kappale jatkoi Sweetin siirtymistä musiikillisesti raskaampaan ilmaisuun. Heavyrock-tyylisenä raitana se oli yhtyeeltä ennenkuulumaton esitys räjähdysefekteineen. Samaa raskasta tyyliä edustaa myös B-puolen ”Burning”, joka on yhtyeen itse tekemä kappale. Sweet oli saanut enemmän ohjia omiin käsiinsä, jolloin se pyrki systemaattisesti lisäämään uskottavuuttaan raskaan rockin yhtyeenä.

## Julkaisu ja vastaanotto

Yhtyeen kotimaassa Britanniassa kappale Hell Raiser oli 11 listaviikon aikana parhaimmillaan toisella sijalla. Kappale nousi listykköseksi Länsi-Saksassa (2 viikkoa) ja Tanskassa (3 viikkoa). 

### Listasijoitukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Televisioesitys yhtyeen virallisella YouTube-kanavalla
Porilaisten muistomerkki

**Porilaisten muistomerkki** (myös **Rumpalipoika** tai **Rumpalipatsas**) on Porin Itäpuistossa sijaitseva kuvanveistäjä Kauko Räikkeen veistos. Se on ottanut aiheensa Albert Edelfeltin vuonna 1892 tekemästä maalauksesta *[[Porilaisten marssi (maalaus)|Porilaisten marssi]]*, joka kuvaa marssivaa Porin rykmentin rumpalipoikaa. Pronssinen veistos on Satakunnan Säästöpankin lahjoittama ja se paljastettiin ensimmäistä kertaa vietetyn Porin Päivän yhteydessä 24. syyskuuta 1961.

Patsaasta on vuosikymmenten saatossa muodostunut yksi Porin symboleista. Vuonna 1981 sen pohjalta luotiin paikallisen käsityöläisten valmistama matkamuistoksi tarkoitettu nukke. Vuodesta 2005 lähtien on Pori tutuksi ry jakanut Rumpalipoika-tunnustuspalkintoa ansioituneelle porilaiselle henkilölle tai yhteisölle.  

## Lähteet
Miiko Albornoz

**Miiko Martin Albornoz Inola** (s. 30. marraskuuta 1990 Tukholma, Ruotsi) on ruotsinsuomalaissyntyinen chileläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja. Hänen äitinsä on ruotsinsuomalainen ja isä chileläinen. Hän edustaa Ruotsin pääsarjassa Allsvenskanissa pelaavaa Malmö FF:ää.

Synnyinmaataan Ruotsia ikäkausimaajoukkueissa edustanut Albornoz pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa Chilen paidassa tammikuussa 2014. Hänet valittiin Chilen alustavaan 30 pelaajan joukkueeseen vuoden 2014 maailmanmestaruuskilpailuihin.

Albornozin isä on chileläinen ja äiti suomalainen. Hän olisi voinut edustaa Ruotsia tai Suomea, mutta valitsi isänsä kotimaan Chilen.

## Lähteet
Savion koulu

**Savion koulu** on Keravan Saviolla sijaitseva peruskoulu, jossa annetaan opetusta esiasteelta 9. luokalle saakka. Koulun osoite on Juurakkokatu 33. Koulun vanhin osa valmistui vuonna 1930. Sittemmin koulua on laajennettu ja uusittu vuosina 1953, 1958 ja 1994. Koulua käy noin 450 oppilasta. Rehtorina toimii Kasperi Viitanen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Savion koulun sivut
Sestola

**Sestola** on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunta kuuluu Apenniinien vuoristoon. Alueen korkein vuori 2&nbsp;165 metriä korkea Monte Cimone on kunnan alueella. Sestolassa on Emilia-Romagnan suosituin talviurheilukeskus. Korkealla Sestolan keskustan yläpuolella on kaupungin suojaksi 1500-luvulla rakennettu linna. 

## Lähteet
Monte Cimone

**Monte Cimone** on vuori Italiassa Emilia-Romagnan alueella. Vuori on 2&nbsp;165 metriä korkea ja se kuuluu Apenniinien vuoristoon. Se sijaitsee Modenan maakunnassa neljän kunnan alueella, jotka ovat Fiumalbo, Sestola, Fanano ja Riolunato. Kylmän sodan aikaan vuorelle pääsy oli kielletty, koska sen sisään on louhittu sotilaallisia kohteita. Nykyään Monte Cimone on Emilia-Romagnan suosituin talviurheilukeskus. 

## Lähteet
Lea Pyykkö

**Lea Kaarina Pyykkö** o.s. Huuhtanen (18. kesäkuuta 1917 Ollila, Kivennapa – 24. toukokuuta 2009 Turku) oli venäläisen kirjallisuuden suomentaja. Hän oli aktiivinen Turun Kirjallisen Seuran jäsen, sihteeri ja myöhemmin puheenjohtaja. Martti Anhava epäili häntä haastattelussa nimimerkiksi, mutta Pyykön lapset kertoivat, että kyse on oikeasta nimestä.

Pyykkö opiskeli venäjää aikuisiällä. Tosin kotona hän kuuli sitä jonkin verran, ja kotipaikan murteessa oli paljon venäläisyyttä. Hän suomensi Fjodor Dostojevskin, Leo Tolstoin ja muiden venäläisten klassikoiden teoksia.

## Suomennokset
* 
*  (Suuret venäläiset kertojat)
*  (Suuret venäläiset kertojat)
* Nikolai Leskov: *Lumottu vaeltaja*, *Naurua ja surua*. Suom. ja esipuheen kirjoittanut Lea Pyykkö. *Mtsenskin kihlakunnan lady Macbeth*. Suom. Juhani Konkka. Karisto, 1974  (Kotien suurromaanit) 
*  (Kotien suurromaanit)
* (Kotien suurromaanit.)
*  (Kotien suurromaanit.)
*  
*  (Kotien suurromaanit.)
*  (Kotien suurromaanit)
*  (Kotien suurromaanit.)
*  (Kotien suurromaanit.)
*  (Neuvostokirjallisuutta.) 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Mall

**Mall** on yhdysvaltalainen elokuva, joka perustuu Eric Bogosianin kirjoittamaan samannimiseen, vuonna 2001 julkaistuun romaaniin. Elokuvan on ohjannut Linkin Park -yhtyeen DJ, Joe Hahn ja vastaavana tuottajana toimii Vincent D’Onofrio. Se on ensimmäinen Hahnin ohjaama elokuva. 

Elokuvan kuvaukset alkoivat huhtikuussa 2012 Los Angelesissa, Yhdysvalloissa. Elokuvan pääosissa esiintyvät Vincent D’Onofrio, Gina Gershon, Peter Stormage, James Frecheville ja Cameron Monaghan. Elokuvassa esiintyy Linkin Parkin musiikkia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Keravanjoen koulu

**Keravanjoen koulu** on Keravalla sijaitseva peruskoulu. Lukuvuonna 2020-2021 käytössä on *​Jaakkolan toimipiste*, jossa toimivat vain luokat 1-3 ja 7-9. 

Vuonna 2019 käynnistyi Keravajoen yhtenäiskoulun uuden rakennuksen rakentaminen. Uuteen kouluun suunniteltiin muutettavan elokuussa 2021.

Vuonna 2019 Keravajoen koulussa opiskeli 459 oppilasta (vuonna 2016 yhteensä 726 oppilasta). Vuonna 2019 osa vuosiluokista oli jo siirtynyt tilapäisesti toisiin kouluihin (aiemmin vuonna 2016 toimi vielä luokka-asteiden 1-6 alakoulu eli Laipilan toimipiste ja luokka-asteiden 7-9 yläkoulu eli Jaakkolan toimipiste).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Keravanjoen koulun kotisivu (kerava.fi)
Anneli Tempakka

**Anneli Tempakka** on suomalainen Yleisradion toimittaja.

Tempakka toimi 1970- ja 1980-luvulla Yleisradion nuorten ohjelmien toimittajana. Hän teki 1970-luvun lopulla radioon ohjelmasarjan *Olen erilainen nuori*, jossa haastateltiin nuoria joilla oli jokin vaikea sairaus tai jotka muuten poikkesivat valtaväestöstä.

Syksyllä 1981 Tempakka ja toinen Yleisradion toimittaja Maija Dahlgren arvostelivat ohjelmissaan edellisenä vuonna käynnistyneessä Rockradiossa esitettyjen suomalaisten rock-kappaleiden sanoituksia ja Rockradion toimittajien kielenkäyttöä.

Myöhemmin Tempakka toimi Yleisradion kulttuuritoimittajana ja teki muun muassa 1997 radio-ohjelman taiteilija Alpo Jaakolasta (*Alpo Jaakolan mystinen maailma*).

## Kirjallista tuotantoa
* *Olen erilainen nuori*. Otava 1980
* *Periksi en anna : kuvia nuoren syöpäsairaan elämästä*. WSOY 1989

## Lähteet
* Ylen Elävä arkisto : Anneli Tempakka - Olen erilainen nuori
Reino Koski

**Reino Kullervo Koski** (30. elokuuta 1932 Vaasa – 31. toukokuuta 2018) oli suomalainen vaatesuunnittelija, joka työskenteli muun muassa Reimalle, Suomen Trikoolle ja Finn-Flare Oy:lle. Koski suunnitteli yhteistyössä Finn-Flare Oy:n kanssa vaatteita muun muassa Adidakselle sekä Koholle. Hän oli mukana kehittämässä Reimalle suosittua likaa hylkivää enstex-ulkoiluvaatekangasta.

Koski opiskeli Taideteollisessa oppilaitoksessa, valmistui muotitaiteilijaksi 1956 ja työskenteli sitten neljä vuotta Tiklaksessa ja läpi 1960-luvun Reimassa. Vuonna 1970 hän perusti oman suunnittelutoimiston Reino Design Ky:n. Hänen palvelujaan käyttäneitä yrityksiä ovat myös Piironen Oy, Tampuku Oy, Hagströmin Nahkatehdas, Porin Paitatehdas Oy, Tuomisen Puku Oy, Matti-Trikoo Oy, Rissanen Oy, Master-Coat Oy ja Luhta Oy.

Vuonna 1976 Koskelle myönnettiin taideteollisuuden valtionpalkinto ja vuonna 1999 valtion taiteilijaeläke. Hän oli MTO:n perustajajäsen sekä Ornamon kunniajäsen ja toimi myös Ornamon varapuheenjohtajana.

Helsingin Tammisalossa asunut Koski tunnetaan myös taidemaalarina.

## Lähteet
Shining (pelisarja)

**Shining** on Segan julkaisema fantasia-aiheinen roolipelisarja. Sarjan ensimmäinen osa *[[Shining in the Darkness]]* julkaistiin Sega Mega Drivelle vuonna 1991. Sarjaa on julkaistu useille alustoille 

Sarjan osien pelimaailmat vaihtelevat suuresti toisistaan. Esimerkiksi sarjan ensimmäinen peli *Shining in the Darkness* on luolastoroolipeli ja toinen peli *Shining Force* on taktinen roolipeli. *Shining Soul* on toimintaroolipeli.

## Sarjan pelit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pelisarja MobyGamesissä 
*sega.jp/topics/140512_0 
* Shining World
Daryl Janmaat

**Daryl Janmaat** (s. 22. heinäkuuta 1989 Leidschendam) on alankomaalainen jalkapalloilija. Hän pelasi kotimaansa lisäksi kuusi kautta Englannissa. Pelipaikaltaan Janmaat oli oikea laitapuolustaja.

Vuosina 2012–2014 kasvattajaseuransa Feyenoordin edustusjoukkueen riveissä Eredivisiessä pelannut Janmaat on ammattilaisurallaan edustanut myös samassa sarjassa pelaavia ADO Den Haagia ja Heerenveeniä. Kesän 2014 MM-kisojen jälkeen hän siirtyi Englantiin Newcastle Unitediin ja elokuussa 2016 Watfordiin. Pelaajauransa päätteeksi hän palasi ADO Den Haagiin.

Janmaat saavutti pronssia Alankomaiden joukkueessa vuoden 2014 MM-kilpailuissa. Hän pelasi MM-turnauksessa Alankomaiden seitsemästä ottelusta viisi, joista kaikki kolme alkulohko-ottelua alusta loppuun. Hän pelasi 34 maaottelua, joista ensimmäisen syyskuussa 2012 ja viimeisen syyskuussa 2018.

## Lähteet
Pavullo nel Frignano

**Pavullo nel Frignano** on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunnan nähtävyyksiä on Montecuccolon linna (*Castello di Montecuccolo*). Kunta osti tämän keskiaikaisen linnan vuonna 1961, ja sen jälkeen sitä on kunnostettu. Pavullo nel Frignanossa on myös Modenan herttuan kesäasunto, *Palazzo Ducale*, jossa nykyään pidetään taidenäyttelyitä. 

## Lähteet
Tiklas

**Tiklas** on entinen suomalainen vaatevalmistaja ja nykyisin M.A.S.I Companyn aputoiminimi ja miesten paitojen tuotemerkki. Tiklaksen tehtaat työllistivät suurimmillaan noin 2&nbsp;000 henkeä.

## Historia
Tiklas perustettiin Lassila & Tikanojan vaatetehtaana tukkukaupan rinnalle vuonna 1923, mutta yhtiöitiin Tiklas Oy:ksi vasta 1945. Tehdas perustettiin tuottamaan valmisvaatteita, joiden suosio oli kasvamassa räätälinvaatteiden ja itse ommeltujen sijasta. Ensimmäisiä tuotteita olivat miesten puvut, paidat ja alusvaatteet. Vuodesta 1938 vuoteen 1960 Tiklas valmisti sosiaaliministeriölle äitiyspakkausten tekstiilituotteet, mistä muodostui parhaimmillaan 20 prosenttia yrityksen myynnistä. Vuonna 1964 aloitettiin naistenvaatteiden valmistus ja myöhemmin otettiin ohjelmaan myös lasten ulkoiluvaatteet.

Tiklas oli 1980-luvulle saakka Suomen suurimpia vaateyrityksiä, jolla oli tuotantoa lähes 20 paikkakunnalla Suomessa, erityisesti Etelä-Pohjanmaan kunnissa. Vuonna 1971 Tiklas työllisti 1&nbsp;446 suomalaista. Hallinto oli vuodesta 1965 alkaen Helsingissä. Tiklas aloitti vientimarkkinoinnin 1960-luvun alussa ja oli pitkään Suomen suurin vaateviejä. 1960-luvulta alkaen yli puolet Tiklaksen tuotannosta meni vientiin, ja vuonna 1980 viennin osuus oli 65 prosenttia liikevaihdosta. Lassila & Tikanojalle myönnettiin tasavallan presidentin vientipalkinto 1969. 1980-luvun alkuvuosina suurimman asiakkaan, brittiläisen Marks & Spencerin tilaukset työllistivät kaksi Tiklaksen tehdasta, kunnes tilaukset siirrettiin Kaukoitään 1985. Tiklaksen osuus koko Lassila & Tikanoja -yhtymän liikevaihdosta vuonna 1983 oli 36 prosenttia.

Tiklaksen käyttämiä vaatesuunnittelijoita olivat muiden muassa Ritva Falla, Mariaana von Knorring, Reino Koski, Matti Seppänen ja Sirkka Vesa-Kantele.

Vuonna 1991 Lassila & Tikanoja myi tappioiden takia Tiklaksen osake-enemmistön Teks-Investille. Tästä muodostui 680 työntekijän Avardo Oy, josta Lassila & Tikanoja omisti kolmanneksen ja johon kuului myös muun muassa kuopiolainen Piretta-P.T.A. Tiklas-ryhmään kuuluneet yhtiöt Tiklas, Puku-Tiklas ja Ulkoilu-Tiklas haettiin konkurssiin vuonna 1995. Viimeisinä olivat silloin toiminnassa Vaasan ja Kauhajoen tehtaat. Yrityksillä oli silloin 330 työntekijää, joista 75 oli ollut pitkään lomautettuna.

## Tiklaksen tehtaita
*Vaasan puku- ja paitatehdas ja Topman-kenkätehdas, 464 työntekijää v. 1971
*Seinäjoen paitatehdas 1952–1970, nykyinen kansalaisopisto Vapaudentiellä, 459 työntekijää v. 1971
*Kurikan tehtaat 1966–1991, 119 työntekijää v. 1971
*Vimpelin paita- ja takkitehdas, 1966–1987, suurimmillaan noin 150 työpaikkaa, 110 työntekijää v. 1971
*Kauhajoen tehdas 1967–1995, 120 työntekijää v. 1971
*Vähänkyrön tehdas 1969–1986, 79 työntekijää v. 1971
*Kuortaneen tehdas 1969–1987
*Laihian tehdas 1975–1987
*Irlannin tehdas Thurles, Co Tipperary 1977–
*Perhon tehdas 1985–1985

## Lähteet
*
### Viitteet
Arvo Ylärakkola

**Arvo Ylärakkola** (23. syyskuuta 1917 Viipuri – 28. tammikuuta 1983 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsinsuomalainen historiantutkija.

Viipurissa syntynyt kirjaltaja Ylärakkola osallistui sotien jälkeiseen Karjalan siirtoväen asutustoimintaan. Hän muutti vuonna 1956 pysyvästi Ruotsiin ja oli sen jälkeen näkyvä hahmo ruotsinsuomalaisessa järjestötoiminnassa. Hän oli vuosina 1976–1978 Suomen Siirtolaisuusinstituutin valtuuskunnassa Ruotsin Suomalaisseurojen Keskusliiton edustajana. Ylärakkolalle myönnettiin vuonna 1977 Suomessa asessorin arvonimi.

Ylärakkolan tunnetuin teos oli vuonna 1976 julkaistu elämäkerrallinen tutkimus Neuvostoliittoon asettuneesta suomalaisesta sosialistijohtaja Edvard Gyllingistä. Hän kirjoitti myös ruotsinsuomalaisten järjestöjen ja Ruotsin suomenkielisen lehdistön historiasta. Hän johti 1970-luvulla työryhmää, joka keräsi muistitietoa ruotsinsuomalaisten historiasta. Tukholman Suomi-talossa vuonna 1977 toimintansa aloittanut Ruotsinsuomalaisten arkisto oli osittain Ylärakkolan ideoima.

## Teoksia
* *Edvard Gylling : Itä-Karjalan suomalainen rakentaja*. Otava 1976
* *Vertaileva tutkimus Ruotsin suomalaisseurojen keskusliiton hallituksen työvaliokunnan toimenpiteistä vuosina 1970-1977*. Ruotsin suomalaisseurojen keskusliitto 1978
* *RSKL:n Tukholman piiri 10 vuotta*. Ruotsin suomalaisseurojen keskusliitto. Tukholman piiri, Tukholma 1978
* *Stockholms finska förening 1894-1922 : Tukholman suomalainen seura vuosina 1894-1922*. Föreningen Norden, Stockholm 1981
* *Ruotsin suomenkielinen lehdistö 1875-1978*. Eduskunta, Helsinki 1982
* *Sverigefinsk press : Ruotsinsuomalainen lehdistö* ; kirj. Arvo Ylärakkola, Juoko Laroma, Sulo Huovinen. Föreningen Norden, Stockholm 1982
* *Riksförbundet Finska föreningar i Sverige : tillkomst och verksamhet - Ruotsin Suomalaisseurojen Keskusliitto : alkuvaiheet ja toiminta* ; tekijät Anna-Lovisa Inkinen ja Arvo Ylärakkola. Föreningen Norden, Stockholm 1985

## Lähteet
* Maija-Liisa Kalhama: ”Arvo Ylärakkola In Memoriam”, *Siirtolaisuus* 1/1983, s. 1. Lehden verkkoversio 
* Libris : Arvo Ylärakkola
Klinikan synty

**Klinikan synty** () on Michel Foucault’n kirja vuodelta 1963. Teoksen on suomentanut Simo Määttä. Suomennoksen julkaisi Niin & näin vuonna 2013.

## Aiheesta muualla
* Salminen, Kari: Katso ihmistä. *Turun sanomat* 22.10.2013.
Ventspils Olimpiskais Stadions

**Ventspils Olimpiskais Stadions** on Latviassa Ventspilsin kaupungissa sijaitseva jalkapallo- ja yleisurheilustadion. Se on osa ﻿Olimpiskais centrs Ventspils -nimistä urheilukeskusta, jossa on useiden jalkapallokenttien lisäksi muun muassa jäähalli, sekä koripalloa ja yleisurheilua varten tarkoitetut sisähallit.

Olimpiskais Stadions toimii maan pääsarjassa pelaavan FK Ventspilsin kotikenttänä, lisäksi stadionilla on pelattu maaotteluita. Se oli muun muassa vuoden 2014 Baltic Cupin näyttämönä.

## Lähteet
*﻿Olimpiskais centrs Ventspilsin kotisivut
### Viitteet
Kristina Jakobsson-Kärki

**Kristina Jakobsson-Kärki**  on suomalainen vaatesuunnittelija, joka tunnetaan erityisesti Reimalle ja Finn-Lassielle suunnittelemistaan lastenvaatteista.

Jakobsson-Kärki opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa ja aloitti valmistuttuaan 1960-luvun puolivälissä pitkän uransa Reimassa. Hän asui pitkään Kankaanpäässä, kunnes muutti 1980-luvun alussa takaisin synnyinkaupunkiinsa Helsinkiin.

Hän sai lastenkulttuurin valtionpalkinnon vuonna 1987.

## Lähteet
Sanat ja asiat

**Sanat ja asiat. Ihmistieteiden arkeologia** () on Michel Foucault’n kirja vuodelta 1966. Teoksen on suomentanut Mika Määttänen ja julkaissut suomeksi Gaudeamus vuonna 2010. Jälkisanat on kirjoittanut Markku Koivusalo.

Teoksen ensimmäisessä luvussa Foucault käsittelee Diego Velázquezin maalausta *[[Hovinaiset]]* vuodelta 1656.

## Katso myös
* *[[Tiedon arkeologia]]*

## Aiheesta muualla
* Ojakangas, Mika: Foucaultin analyysi puree yhä. *Helsingin Sanomat* 12.1.2011.
* Peltonen, Matti: Foucault’n harharetki. *Tieteessä tapahtuu* 2/2011. (PDF)
Tiedon arkeologia

**Tiedon arkeologia** (*L’archéologie du savoir*) on filosofi Michel Foucault’n kirja vuodelta 1969. Teoksen on suomentanut Tapani Kilpeläinen ja julkaissut suomeksi Vastapaino vuonna 2005.

## Aiheesta muualla
* Parikka, Jussi: Tuoreiden ajatusten arkeologi. *Ennen ja nyt* 1/2006.
* Peltonen, Matti: Tiedon arkeologiaa ja romaanin maantiedettä  *Tieteessä tapahtuu* 7/2006. (PDF)
Huittisten Säästöpankki

**Huittisten Säästöpankki** on vuonna 1877 perustettu säästöpankki, joka toimii Satakunnan ja Lounais-Pirkanmaan alueilla. Pankin pääkonttori on Huittisissa ja sivukonttoreita sillä on lisäksi Eurassa, Porissa, Sastamalassa sekä Säkylässä.

Huittisten Säästöpankki kuuluu Säästöpankkiryhmään. Asiakkaita sillä on noin 27&nbsp;000.

Huittisten Säästöpankin isännät päättivät kokouksessaan 5.3.2020 sulautumisesta Pirkanmaalla toimivan Aito Säästöpankin kanssa. Pankit liittyivät yhteen 1.6.2020. Huittisten Säästöpankin nimi muuttui Aito Säästöpankiksi ja pankin kotipaikka on Huittinen.

## Lähteet
* Huittisten Säästöpankin kotisivut

### Viitteet
Turvallisuus, alue, väestö

**Turvallisuus, alue, väestö** () on filosofi Michel Foucault’n Collège de Francessa 1977–1978 pitämä luentosarja, joka ilmestyi kirjana 1978. Teoksen on suomentanut Antti Paakkari ja julkaissut suomeksi Tutkijaliitto vuonna 2010.
Mikael Rohkean sotilasritarikunta

**Mikael Rohkean sotilasritarikunta** () on Romanian ylin sotilaille tarkoitettu kunniamerkki, jonka perusti Romanian kuningas Ferdinand I ensimmäisen maailmansodan aikana 26. syyskuuta 1916. Se on nimetty 1500-luvulla eläneen Valakian, Transylvanian ja Moldavian prinssin Mikael Rohkean (*Mihai Viteazul*, myös *Mihai Bravu*) mukaan. Ritarikunnan kunniamerkki on tarkoitettu myönnettäväksi pelkästään upseereille tai yhteisesti taistelussa kunnostautuneelle yksikölle. 

## Ensimmäinen maailmansota
1. luokka: 16
2. luokka: 12
3. luokka: 336 (joista 43 sotilasyksiköille)

Romania osallistui ensimmäiseen maailmansotaan elokuusta 1916 alkaen. Sodan aikana palkittuihin kuuluivat mm. sotamarsalkka Alexandru Averescu ja tuleva poliitikko sekä diplomaatti Grigore Gafencu.

## Maailmansotien välinen aika
Mitalilla palkittiin myös Unkarin-Romanian sodassa 1918–1920 palvelleita. Myöhemmin Romanian diktaattoriksi noussut Ion Antonescu sai omansa Romanian kuninkaalta Tisza-joella 1919.

## Toinen maailmansota
1. luokka: 15
2. luokka: 76 (joista 13 sotilasyksiköille)
3. luokka: 1628 (joista 118 sotilasyksiköille)

Toisen maailmansodan aikana kunniamerkin saivat mm. kenraali Vasile Atanasiu, kenraaliluutnantti Radu Băldescu sekä Nicolae Dabija, josta tuli kommunisminvastainen vastarintajohtaja toisen maailmansodan jälkeen ja joka sai omansa Kaukasuksen taistelujen aikana Tamanin sillanpäässä 1943. Myös tuleva kuningas Mikael I sai kunniamerkin armeijan komentajana itärintamalla 1941.

Romania osallistui toiseen maailmansotaan aluksi akselivaltojen liittolaisena. Kunniamerkkiä jaettiin tällöin myös useille natsi-Saksan komentajille kuten Hermann Göringille ja Erwin Rommelille, mutta myös muille Saksan liittolaisille. Esimerkiksi Carl Gustaf Emil Mannerheim palkittiin kunniamerkin kaikilla kolmella luokalla 1. marraskuuta 1941.

Elokuussa 1944 Romania julisti sodan Saksalle ja liittyi liittoutuneiden puolelle. Tämän jälkeen kunniamerkkejä myönnettiin myös liittoutuneiden upseereille. Sodan jälkeen palkittuihin kuuluu mm. Jugoslavian johtaja Josip Broz Tito, jolle myönnettiin kaikki kolme luokkaa 1947.

## Nykyaika
Ritarikunta lakkautettiin 1947, mutta otettiin uudelleen käyttöön vuonna 2000.

Ritarikunnassa on kolme luokkaa:

*  I luokka
*  II luokka 
*  III luokka

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Länsi-Suomen Osuuspankki

**Länsi-Suomen Osuuspankki** eli OP Länsi-Suomi on vuonna 2006 perustettu osuuspankki, joka on osa valtakunnallista OP Ryhmää. Se muodostui Porin Seudun Osuuspankin, Rauman Seudun Osuuspankin, Eurajoen Osuuspankin ja Kankaanpään Osuuspankin yhdistyessä. 

Länsi-Suomen Osuuspankilla on omistaja-asiakkaita yli 83 000 (03/2025). Pankin pääkonttori sijaitsee Porissa Asiantuntijakeskus BePOPin rakennuksessa. Pankilla on yhteensä kuusi konttoria ja yksi kohtaamispaikka. 

OP Länsi-Suomen palveluun kuuluvat myös Pohjola Vakuutuksen, OP Kodin kiinteistönvälityksen ja vuokravälityksen toiminnot yksityis- ja yritysasiakkaille. 

## Toimipisteet

*Pori
*Rauma
*Eurajoki
*Kankaanpää
*Merikarvia
*Ulvila
*Kohtaamispaikka Panelia

## Lähteet
*Länsi-Suomen Osuuspankin kotisivut

### Viitteet
Histoire de la folie à l’âge classique

**Histoire de la folie à l’âge classique. Folie et déraison** on filosofi Michel Foucault’n vuonna 1961 ilmestynyt väitöskirja hulluuden historiasta. 

## Aiheesta muualla
* Peltonen, Matti: Foucault olikin paljolti psykologi. *Helsingin Sanomat* 28.5.2006.
Sorokyne

**Sorokyne** (, virallinen nimi, de jure) tai **Krasnodon** (de facto), on kaupunki Luhanskin alueen eteläosissa Itä-Ukrainassa, noin 45 kilometriä Luhanskista kaakkoon ja vain 7 kilometriä Venäjän Rostovin alueen rajan länsipuolella. Kaupungin kautta kulkee Luhanskista saapuva ja Venäjän Rostovin alueen rajalle johtava  M04-valtatie. 

Seudun asutus on saanut alkunsa 1700-luvulla. Maat kuuluivat läheiselle kasakkakylälle (Гундорівська). 1910-luvulla seudulta löydettiin rikas hiiliesiintymä, jota ryhdyttiin hyödyntämään. Kaivosesiintymiä avattiin, väkeä muutti paikkakunnalle. 

Kaupungin perustamisajankohtana pidetään vuotta 1914. Vuonna 1916 kaupungissa asui 3&nbsp;105 ihmistä, joista neljännes oli kaivostyöntekijöitä. Vuoteen 1938 saakka paikkakunta tunnettiin nimellä *Sorokyne*. Tämän jälkeen kaupungin virallisena nimenä oli pitkään **Krasnodon** (). Vuonna 2016 Ukrainan parlamentti sääti Sorokynen kaupungin nimeksi osana pyrkimystään luopua neuvostoaikaan viittaavista nimityksistä. Kaupunki on kuitenkin kuulunut vuodesta 2014 Venäjän sotilaallisesti tukemiin kapinallisalueisiin, eikä uutta nimeä ole kapinallisalueella otettu käyttöön paikan päällä.

Vuonna 2021 kaupungissa asui virallisen arvion mukaan 42&nbsp;582 asukasta. Kaupunkipiirin (103&nbsp;931 as., 2013) alueeseen kuului kaupungin lisäksi kaksi runsaan 20 000 asukkaan kaupunkia (Молодогвардійськ, Суходільськ), kahdeksan kaupunkityyppistä taajamaa ja maaseutukylien asukkaita. Lisäksi vuoteen 2020 saakka voimassa olleeseen Sorokynen piirin (5/2016 saakka Krasnodonin piiri) hallintokeskus sijaitsi Sorokynen (aiemmin Krasnodonin) kaupungissa, vaikka kaupunki muodosti ympäröivästä piiristä erillisen hallintopiirin (29&nbsp;691 as.) Kun Ukrainan parlamentti vuoden 2020 aluehallinnon uudistuksessa vähensi piiritason yksiköiden lukumäärän alle kolmennekseen, Sorokynen kaupunkipiiri siihen kuuluvine kaupunkeineen, ja suuri osa ympäröivää Sorokynen piiriä liitettiin osaksi laajennettua Dovžanskin piiriä.

Ainakin toukokuussa 2014 seudulla oli Ukrainan hallitusvaltaa vastustavia separatisteja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arto Elovirta

**Arto Elovirta** (s. 4. maaliskuuta 1947 Turku) on suomalainen itseoppinut vaatesuunnittelija ja vaatetusalan yrittäjä. Hänet tunnetaan useiden suomalaisten vaatemerkkien mallistojen luojana ja vuonna 1983 perustamastaan Donatello-vaatetusliikkeestä.

Elovirran isoisä oli kenkäkauppias, ja hänen vanhemmillaan oli Turussa lastenvaatetehdas nimeltä Mekla-valmiste. Sen lopetettua 1965 Arto Elovirta aloitti veljensä kanssa 1967 lasten ja nuorten ulkoiluvaatteiden valmistuksen Meklalta perityllä Oukei-tuotemerkillä, mutta toiminta päättyi rahoitusvaikeuksiin 1970-luvun lopussa. Elovirta työskenteli sitten miestenmallistojen suunnittelijana Trinet Oy:ssä Littoisissa 1979–1984 ja One Top Oy:ssä 1982–1993. Hän on tehnyt suunnittelutyötä myös Kestilälle, Dixi-Coatille, Femitexille, Suomen Höyhenelle, Grünsteinille, Joukatexille, Luhdalle, Piretta-P.T.A.:lle ja Tiklakselle.

Vuonna 1983 Elovirta perusti laadukkaita ulkomaisia vaatetusmerkkejä edustavan Donatellon Turun Linnankadun ja Brahenkadun kulmaan. 1980-luvun lopulla Elovirralla oli Turussa myös Archie’s Best- ja Vaasassa The Best Shop -myymälä. 1990-luvun alussa Elovirta perusti Helsingin Katajanokan rantaan A.E.I. Magazine -nimisen liikkeen, joka ei kuitenkaan menestynyt syrjäisen sijainnin ja alkavan laman takia.

Donatello on tuonut ensimmäisenä Suomen markkinoille muun muassa Cornelianin, Dieselin ja Hugo Bossin tuotteita. Muita Elovirran edustamia merkkejä ovat olleet Giorgio Armani, Byblos, Christian Lacroix sekä Marithé + François Girbaud. Elovirta on pitänyt yllä myös itse suunnittelemaansa vaatemerkkiä Mondo Di Archie (MDA).

Keväällä 2014 Arto Elovirta ilmoitti jäävänsä eläkkeelle ja jättävänsä liikkeen poikansa ja tyttärensä hoidettavaksi. Myymälä ja verkkosivusto suljettiin.

Vuonna 1988 Elovirta sai ensimmäisen Muodin Gloria -palkinnon, jonka myönsi naistenlehti Gloria. Seuraavana vuonna Pukeva myönsi hänelle Ruben Jaari -mitalin.

## Lähteet
*

### Viitteet
Luulajansaamelaiset

**Luulajanjansaamelaiset** ovat saamelaisten etninen ryhmä, joka elää pääasiassa Pohjois-Ruotsissa Luulajanjoen alueella pohjoissaamelaisten ja piitimensaamelaisten välissä. Vuonna 1995 luulajansaamelaisia oli noin 6000 henkeä Ruotsin Jokimukassa ja Jällivaaran eteläosissa sekä Norjan lähialueilla, erityisesti Tysfjordissa.

Luulajansaamen kieltä puhuu noin 1000–2000 henkeä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 
* 
* 
* Krauss, M. E. 1997. The indigenous languages of the North: A report on their present state. In H. Shoji and J. Janhunen (eds.), Northern minority languages: Problems of survival, pp. 1–34. Osaka and Fairbanks: National Museum of Ethnology and Alaska Native Language Center, University of Alaska Fairbanks.
Amateur World Series 1976

**Amateur World Series 1976** oli kaiken kaikkiaan 24. Baseballin maailmanmestaruusturnaus ja ensimmäinen, jonka järjesti uusi kattojärjestö, loppuvuodesta 1975 perustettu *International Baseball Association* (AINBA *esp. Asociacion Internacional de Beisbol Amateur - vuodesta 2000 alkaen *'International Baseball Federation, IBAF*')*. Järjestö syntyi kahden kilpailevan järjestön - Federación Internacional de Béisbol Amateur (FIBA) ja Federación Mundial de Béisbol Amateur (FEMBA) - yhdistäessä voimansa. Turnaus pelattiin Kolumbiassa joulukuussa 1976.

Kuuba ja Puerto Rico päätyivät tasatilanteeseen sarjan kärjessä, ja näiden oli tarkoitus kohdata paras kolmesta pelattavassa loppuottelusarjassa mestaruuden ratkaisemiseksi. Puertoricolaiset eivät kuitenkaan olleet varautuneet lisäpäiviin kisapaikalla, vaan näiden oli luovutettava mestaruus Kuuballe.

## Lähteet
* projectcobb
Tarkkailla ja rangaista

**Tarkkailla ja rangaista** (*Surveiller et punir: Naissance de la prison*) on filosofi Michel Foucault’n kirja vuodelta 1975. Teoksen on suomentanut Eevi Nivanka ja julkaissut suomeksi Otava vuonna 1980.
Ristikankaan kappeli

**Ristikankaan kappeli** on Lappeenrannan seurakuntayhtymän siunauskappeli Ristikankaan hautausmaalla Kesämäen kaupunginosassa Lappeenrannassa. Hautausmaa valmistui kesällä 1932 ja kappeli vuonna 1957. 

Ristikankaan kappelin on suunnitellut arkkitehti Erik Bryggman. Bryggman sai suunnitelmat valmiiksi, mutta sairastui ja kuoli joulun 1955 alla. Bryggmanin toimistossa työskennellyt turkulaisarkkitehti Olli Kestilä jatkoi suunnittelutyön loppuun.

Harjakattoinen siunauskappeli sijaitsee mäntyrinteessä. Ympäröivä luonto on läsnä sisätiloissa samalla tavoin kuin Bryggmanin muissa kappeleissa. Ristikankaan kappelia käytetään myös hartaustilaisuuksiin ja jumalanpalveluksiin.

Kappelin sisäänkäyntijulkisivun etuseinään on sijoitettu kuvanveistäjä Wäinö Aaltosen reliefi *Seppelöidyt äidit*, teos paljastettiin 1960.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sidoste

**Sidoste Oy** on suomalainen perheyhtiö ja yksi Pohjoismaiden suurimmista sukkien valmistajista.

Yrityksen perustivat vuonna 1945 Saima ja Lauri Mölsä, joka oli sodissa haavoittunut neljästi ja etsi rauhan tultua itselleen elinkeinoa. Tampereen Veisussa sijaitseva, moneen kertaan laajennettu Sidosteen tehdas työllistää noin 70 henkilöä ja tuottaa noin kolme miljoonaa sukkaparia vuodessa. Suurimmillaan 1980-luvulla työntekijöitä oli pari sataa ja viennin osuus liikevaihdosta oli lähes puolet. Nykyisin Sidoste myy tuotteitaan lähinnä Suomeen.

Miesten, naisten ja lasten perussukkien lisäksi yritys valmistaa urheilusukkia sekä erikoissukkia muun muassa staattisen sähkön estämiseksi ja tekokuituallergiasta kärsiville.

Yrityksen toimitusjohtajaksi nousi vuonna 2018 Janne Tamminen. Hän korvasi vuodesta 1977 johtajana olleen perustajien pojan, tekstiili-insinööri ja yrittäjäneuvos Eero Mölsän.

Yrityksen tavaramerkkinä ja mainoshahmoina on vuosikymmeniä käytetty kahta terrieriä, jotka taistelevat yhdestä sukasta, tunnuslauseena ”Sidoste-sukka kestää”. Tunnuksen suunnittelivat Lauri Mölsä ja Tapio Alikylä 1950-luvun puolivälissä. Vuodesta 1963 terrierit ovat murisseet myös yrityksen televisiomainoksissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Yrityksen verkkosivusto
* (maksullinen)
Garage (lonkero)

**Garage** on Sinebrychoffin valmistama lonkero. Tuoteperheen ensimmäinen tuote, kirpeän sitruunan makuinen *Hard Lemonade*, ilmestyi markkinoille keväällä 2012 ja se on saanut alkunsa Yhdysvalloista. Toinen tuote, jääteetyyppinen *Hard Ice Tea*, lanseerattiin keväällä 2014. Vuonna 2016 tuli myyntiin kaksi uutta tuotetta: viinirypäleen ja inkiväärin makuinen *Hard Punch* ja greipin makuinen *Hard Grapefruit*. Juomat olivat käymisteitse valmistettuja ja niiden alkoholipitoisuus oli 4,6 prosenttia, tosin juomat on nyttemmin lopetettu. Garagea on myyty Suomen lisäksi ainakin Tanskassa, Virossa, Latviassa, Unkarissa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.

Vuonna 2020 lanseerattiin *Garage Vodka Lemonade*, joka aiemmista Garagen tuotteista poiketen on vodkapohjainen ja sisältää siis tislattua alkoholia. Sinebrychoff painottaa kehittäneensä tuotteen vastaamaan paremmin ihmisten uusia mieltymyksiä ja sopivan lonkeroiden aiemmille ystäville. Tuotteen alkoholipitoisuus on 4,1 tilavuusprosenttia, ja kyseessä on varsin samankaltainen juoma kuin Smirnoff Ice. Myöhemmin juomasta on lanseerattu myös appelsiinin ja passionhedelmän makuiset versiot.

## Lähteet
Jean-Luc Lagarce

**Jean-Luc Lagarce** (14. helmikuuta 1957 Héricourt, Haute-Saône – 30. syyskuuta 1995 Pariisi) oli ranskalainen näytelmäkirjailija, näyttelijä ja ohjaaja. Hän on tällä hetkellä Ranskan esitetyin näytelmäkirjailija. Hänen näytelmiään on käännetty useille kielille. Suomeksi on ilmestynyt vain Reita Lounatvuoren käännös *Ihan vain maailmanloppu* alkuperäisteoksesta *Juste la fin du monde*. Tämä näytelmä on eräs Lagarcen esitetyimmistä teksteistä yhdessä näytelmän *Le pays lointain* (kaukainen maa) kanssa. *Le pays lointain* on laajennettu versio samasta aiheesta kuin *Juste la fin du monde*. Siinä mies saapuu lapsuudenkotiinsa pitkän ajan jälkeen kertomaan, että on vakavasti sairas ja tulee kuolemaan pian eikä kuitenkaan saa tätä sanottua. Lagarcen kirjoitustapa on omintakeinen, runollinen ja samaan aikaan humoristinen. Hänen henkilönsä yrittävät ikään kuin tarkentaa koko ajan sanottavaansa ja eksyvät samalla syvemmälle ja syvemmälle sanottavansa suohon.

Jean Luc Lagarce syntyi tavalliseen työläisperheeseen 14. helmikuuta 1957 Hericourtissa. Hän opiskeli filosofiaa Besançonissa ja perusti oman teatteriryhmänsä samaan kaupunkiin. Hän ohjasi aluksi muiden kirjailijoiden teoksia ja siirtyi sitten omiin teksteihinsä. Hänen näytelmänsä eivät saavuttaneet menestystä hänen elinaikanaan, ja ne tavallaan löydettiin uudelleen hänen kuolemansa jälkeen paljolti hänen työtoverinsa Francois Berreurin ansiosta, joka on julkaissut koko Lagarcen tuotannon Les solitaires intempestifs -kustantamossa, jonka hän perusti yhdessä Lagarcen kanssa vuonna 1992. Jean Luc Lagarce kuoli Pariisissa aidsiin vuonna 1995.

## Tuotanto
### Näytelmät

*Tome I ()
**Erreur de construction, 1977
**Carthage, encore, 1978
**La Place de l'autre , 1979
**Voyage de Madame Knipper vers la Prusse Orientale, 1980
**Ici ou ailleurs, 1981
**Les Serviteurs, 1981
**Noce, 1982

*Tome II ()
**Vagues souvenirs de l'année de la peste, 1982
**Hollywood, 1983
**Histoire d'amour (repérages), 1983
**Retour à la citadelle, 1984
**Les Orphelins, 1984
**De Saxe, romaani, 1985
**La Photographie, 1986

*Tome III ()
**Derniers remords avant l'oubli, 1987
**Music-hall, 1988
**Les Prétendants, 1989
**Juste la fin du monde, 1990
**Histoire d'amour (derniers chapitres), 1990

*Tome IV ()
**Les règles du savoir-vivre dans la société moderne, 1993
**Nous, les héros, 1993
**Nous, les héros (version sans le père),1993
**J'étais dans ma maison et j'attendais que la pluie vienne, 1994
**Le Pays lointain, 1995

### Julkaisemattomat
*La bonne de chez Ducatel, 1977
*Les Solitaires intempestifs, 1987

### Elokuva ja ooppera
*Quichotte, 1989, oopperalibretto
*Retour à l'automne, käsikirjoitus Gérard Bouyssen kanssa

### Proosa
*Le Bain, 1993, récit
*L'Apprentissage, 1993, récit
*Du luxe et de l'impuissance, 1994, recueil de onze articles et éditoriaux
*Journal, Les Solitaires Intempestifs - 1977 - 1990 tome 1 et 1990 - 1995 tome 2

### Essee
*Théâtre et Pouvoir en Occident

### Romaani
*Le Voyage à la Haye, 1994

## Lähteet
Korismaattimutaasi

**Korismaattimutaasi** on entsyymi, joka katalysoi korismiinihapon isomeroitumista prefeenihapoksi. Entsyymiä esiintyy kasveissa ja bakteereissa, mutta ei eläimissä. Korismaatimutaasilla on tärkeä rooli aromaattisten aminohappojen biosynteesissä. Entsyymin EC-numero on 5.4.99.5 ja CAS-numero 9068-30-8..

## Rakenne ja toimintamekanismi
Korismaattimutaasi on kasveissa ja bakteereissa rakenteeltaan homodimeeri tai -trimeeri eli koostuu kahdesta tai kolmesta keskenään samanlaisesta alayksiköstä. Alayksiköt koostuvat kolmesta α-kierteestä, jotka ovat kiinnittyneet toisiinsa lyhyillä silmukoilla. Jokaisessa alayksikössä on katalyyttisesti aktiivinen keskus ja katalyyttisesti aktiivisia aminohappoja ovat arginiini, asparagiini, kaksi asparagiinihappoa ja tyrosiini. Lisäksi substraatin sitoutumista ja siirtymätilan stabilointia varten korismaattimutaasin aktiivisessa keskuksessa on myös valiini- ja isoleusiiniaminohappoja. Alayksiköt järjestäytyvät siten, että kaikkien alayksiköiden aktiiviset keskukset ovat lähekkäin.

Korismaattimutaasin katalysoima reaktio on perisyklinen ja tarkemmin sigmatrooppinen Claisen-toisiintuminen. Reaktiossa korismiinihapon 5-asemassa olevan hiilen ja happiatomin välinen sidos katkeaa samalla, kun kaksoissidos hiilten C1 ja c6-väliltä siirtyy hiilten C6 ja C5 välille. 1-asemassa oleva hiili muodostuu uuden sidoksen korismiinihapon metyleeniryhmän kanssa. Mekanismi on pystytty varmentamaan syntetisoimalla reaktion siirtymätila-analogi, joka toimi korismiinihapon inhibiittorina. Eräiden bakteerien kuten *[[Escherichia coli]]* -bakteerien korismaattimutaasit kykenevät katalysoimaan myös prefeenihapon hapetusta 4-hydroksifenyylipalorypälehapoksi. Osalla bakteereista kuten *[[Bacillus subtilis]]* -bakteereilla tätä varten tarvitaan toinen entsyymi prefenaattidehydrogenaasi.

Korismaattimutaasin toimintaa inhiboivat entsyymin tuote prefeenihappo sekä aromaattiset aminohapot fenyylialaniini, tryptofaani ja tyrosiini sekä eräät metallit kuten kupari ja koboltti.

## Lähteet
Fantomas uhkaa maailmaa

**Fantomas uhkaa maailmaa** eli **Fantomas ja Scotland Yard** (*Fantômas contre Scotland Yard*) on André Hunebellen ohjaama ranskalais-italialainen elokuva vuodelta 1967 ja kolmiosaisen Fantomas-elokuvasarjan viimeinen osa. Kaksi aiempaa ovat *[[Fantômas – sadan naamion mies]]* ja *[[Fantomas nauraa kuolemalle]]*. Elokuvat perustuvat Marcel Allainin ja Pierre Souvestren vuonna 1911 alkaneeseen jatkokertomukseen Fantômasista.

Lordi Edward Mac Rashleyn skotlantilaista linnaa esittää Roquetailladen linna, joka sijaitsee Girondessa. Linnan sisätilat rakennettiin Boulogne-Billancourt'n studiolle. 

## Juoni
Fantômas määrää rikkaille veron ja uhkaa surmata ne, jotka eivät sitä maksa. Lordi McRashley kutsuu toimittaja Fandorin ja komisario Juven Skotlantiin. Lord McRashley, joka on yksi Fantômasin mahdollisista uhreista, tekee linnastaan päämajan, josta tulee Fantômasille ansa.

## Arviot
Elokuvaa on mainittu eräässä arviossa sarjan värikkäitä edeltäjiään vaisummaksi. Sen studiokuvauksessa ei ole samaa vetovoimaa, ja tehosteet ovat vaatimattomia.

## Näyttelijät

## Fantomas-trilogia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Roquetailladen linnan sivusto
Trinet

**Trinet Oy** oli suomalainen vaatevalmistaja, joka toimi vuodesta 1964 Turun Itäharjulla ja 1970-luvun alusta vuoteen 1983 Littoisten vanhassa verkatehtaassa Liedossa.  1970-luvun loppupuolella tuotantoa oli jonkin aikaa myös Paraisilla ja Kiuruvedellä.

Trinetin perustajaosakkaita olivat kuopiolaisen Turon turkulainen tytäryhtiö Teiniasu sekä Hyvonilla aiemmin työskennelleet Matti Tarkiainen, Harri Fagerström ja Juhani Valkonen. Ensimmäiset vuodet yritys haki suuntaansa, kunnes 1968 se palkkasi ruotsalaisen Hans Metzénin suunnittelemaan hameita ja puseroita. Niitä myytiin hyvin ympäri Eurooppaa, mutta toisaalta Metzén heikensi Trinetin taloutta muun muassa ostamalla paljon kankaita varastoon.

Trinet vei tuotannostaan jopa 60 prosenttia Keski-Euroopan maihin. Huippuvuosinaan sillä oli Pohjoismaissa ja Saksassa kymmenisen omaa myymälää. Yrityksen suunnittelijanimiä olivat Metzénin lisäksi Arto Elovirta, Sirpa Tenho ja Kirsti Raekallio. Suunnittelijat arvostivat yrityksen suhteellisen vapaata työkulttuuria, ja Trinet oli harvoja suomalaisia vaateyrityksiä jotka tuolloin toivat suunnittelijoiden nimet näkyvästi esiin markkinoinnissaan.

Trinetin tuotteisiin kuului 1980-luvun alussa nuorten vaatemerkki Topper, jonka tuotteet valmistettiin kustannussyistä Suomen ulkopuolella.

Vuonna 1983 Turo osti Trinetin koko osakekannan ja siirsi toiminnot Kuopioon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Trinetin mekko Turun museokeskuksen sivustolla
The Lost World: Jurassic Park (konsolipeli)

**The Lost World: Jurassic Park** on DreamWorks Interactiven kehittämä toimintapeli, joka on julkaistu vuonna 1997 PlayStation- ja Sega Saturn -konsoleille. Peli perustuu elokuvaan *[[Kadonnut maailma – Jurassic Park]]*. Valittavana on viisi hahmoa: Compsognathus, Velociraptor ja Tyrannosaurus rex sekä kaksi eri ihmishahmoa.

Samana vuonna on julkaistu eri kehittäjien samanniminen peli eri alustoille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Anneli Kukkonen

**Anneli Kukkonen** (s. 24. maaliskuuta 1946 Kontiolahti) on suomalainen muotitaiteilija, joka on suunnitellut vaatteita muun muassa Suomen Trikoolle, Reimalle ja Kestilälle.

Anneli Kukkonen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1970. Opintojen ohella hän toimi harjoittelijana kuopiolaisessa Essilä Oy:ssä, Kulosauma Oy:ssä ja Piretassa. Valmistuttuaan hän työskenteli Kankaanpään Reimassa ja Porin Savokarla Oy:ssä. Vuosina 1974–1977 Kukkonen työskenteli Paitavalmiste Oy:ssä, Suomen Trikoossa vuoteen 1982 ja sitten Kestilässä.

Anneli Kukkonen on toiminut Lahden muotoiluinstituutin opettajana 1990-luvun alusta lähtien.

Kukkonen sai Taideteollisuuden valtionpalkinnon vuonna 1981 ensimmäisenä vaatesuunnittelijana.

## Lähteet
Strigă!

**Strigă!** (suomeksi: *Huuda!*) on romanialaisräppäri Puyan kappale, jolla esiintyy myös romanialaisartisti Inna. Sen julkaisi Global Records digitaalisesti ladattavana singlenä 6. toukokuuta 2014.Kappaleen on tuottanut David Deejay ja se nauhoitettiin Dav7Musicin studiolla. Star Gossip Magazinen tekemässä haastattelussa Puya sanoi, että "Strigă!" on hänen ensimmäinen kansainvälisesti julkaisemansa kappale, jolla esiintyvä artisti on romanialainen. Kappale kertoo nykypäivänä ihmisiin heijastuvista sosiaalisista tosiasioista. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 14. toukokuuta 2014. "Strigă!"-kappaleen toistaiseksi ainoa listasijoitus on Romanian airplaylistan 9. sija.

## Kappalelista

**Digitaalinen lataus**

# Strigă! (ft. Inna) - 3:51

## Listasijoitukset

## Lähteet
Calais’n piiritys

**Calais’n piiritys** oli toisessa maailmansodassa 22.–26. toukokuuta 1940 käyty taistelu, jossa Saksan 10. panssaridivisioonan joukot piirittivät Calais’n kaupunkia. Kaupungissa sijaitsi merkittävä brittien linnoitus, jota puolusti noin 4&nbsp;000 sotilasta. Britit puolustivat kaupunkia, kunnes 26. toukokuuta saksalaiset mursivat puolustuksen ja piirittivät linnoituksen pakottaen brittijoukkojen komentajan Claude Nicholsonin antautumaan. Yli 3&nbsp;500 sotilasta vangittiin. Calais’n menetys sai britit aloittamaan seuraavana päivänä Dunkerquen evakuoinnin.

## Aiheesta muualla
*
*
Mirandola

**Mirandola** on kunta Pohjois-Italiassa olevassa Modenan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Kunnan nähtävyyksiä on Mirandolan linna (*Castello dei Pico*), joka on saanut nimensä kaupunkia hallinneesta Picon suvusta. Linna koostuu useasta eri aikakautena valmistuneesta rakennuksesta. Kaupunki kunnosti linnan, ja siellä on ollut vuodesta 2008 museo, *Museo Civico mirandolese*, jossa esitellään alueen historiaa. 

Mirandolan seudulla oli 5,8 magnitudin maanjäristys 29. toukokuuta 2012. Järistyksessä kuoli 16 henkilöä, satoja loukkaantui ja kodittomaksi jäi 14&nbsp;000 ihmistä. Lisäksi useita historiallisesti arvokkaita rakennuksia tuhoutui tai kärsi vaurioita ympäri Emilia-Romagnan aluetta. 

## Lähteet
Roquetailladen linna

**Roquetailladen linna** (*Château de Roquetaillade*) () on linna Ranskan Gironden departementissa Mazères'ssa lähellä Bordeaux'ta.

Ensimmäisen linnoituksen sinne rakensi Kaarle Suuri ollessaan menossa Rolandin kanssa Pyreneille. Vanhasta linnasta on jäljellä enää mahtavat rauniot.

Englannin kuninkaan Edward I:n luvalla, paavi Klemens V:n veljenpoika kardinaali de la Mothe rakensi 1306 toisen linnoituksen (*le Château Neuf*), jonka neliömäisessä pohjakaavassa on kuusi tornia ja keskeistorni. Rakennuksen entisti Viollet-le-Duc oppilaansa Duthoit'n kanssa 1850–1870. Upean sisustuksen kalusteineen ja maalauksineen on tehnyt Viollet-le-Duc, ja ne kuuluvat Ranskan kansallisperintöön.

Linnan puistossa on jäänteitä keskiaikaisesta suojamuurista kurtiinista ja sen portista, Pesqueyjoki rantoineen, pikkulinna 1800-luvulta ja kyyhkyslakka.

Linnassa on kuvattu useita elokuvia, esimerkiksi *[[Fantomas uhkaa maailmaa]]* ja *[[Susien klaani]]*. Se on vuodesta 1840 kuulunut Ranskan kulttuuriministeriön ylläpitämään *[[monument historique]]* -luetteloon.

Linnassa on asunut sama suku yli 700 vuotta. Se on ollut vuodesta 1956 avoinna yleisölle, ja on Bordeaux'n alueen suosituimpia matkailunähtävyyksiä. Linna on avoinna ympäri vuoden, ja esittely on tarvittaessa myös englanniksi.

Linna tuottaa viiniä nimeltä Chateaufort de Roquetaillade ja kasvattaa Bazadais-karjaa. 

## Lähteet
* www.culture.gouv.fr 

## Aiheesta muualla

* Official site in English
* Article and photos on the Château de Roquetaillade
* Ministry of Culture listing
Haemimont Games

**Haemimont Games** on bulgarialainen pelinkehittäjä, joka on perustettu syyskuussa  ja jonka toimipiste sijaitsee Sofiassa. Yhtiö on keskittynyt pääasiassa tuottamaan Keskiaikaan ja muinaishistoriaan perustuvia strategiapelejä ja sillä on noin 50 työntekijää. Haemimont on Bulgarian suurin pelialan yritys henkilöstöllä mitattuna.

Helmikuussa 2025 kerrottiin, että Paradox Interactive ostaa Haemimont Gamesin.

## Pelit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Profiili MobyGamesissä 
* Haemimont Games verkkosivut
* International Tzar-Stuff Archive, Fan Site