open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vr2

**Vr2** (**D1** ennen vuotta 1942) oli suomalainen raskas järjestelyhöyryveturi. Veturin kutsumanimi oli Ankka, ja sen pyörästöjärjestys oli C1’t. Veturit valmistettiin vuosina 1930–1931, ja ne olivat Valtionrautateiden käytössä vuoteen 1975.

Vr2-veturi suunniteltiin Vr1-veturin pohjalta. Vr2-veturista tehtiin suurempi ja sen vesi- ja polttoainesäiliöistä tilavampia. Lisäksi kuljettajan hytin alle sijoitettiin juoksuakseli, joka paransi veturin kulkuominaisuuksia. Vetureita tilattiin Tampellalta 16 kappaletta. Ne valmistettiin vuosina 1930–1931 ja saivat numerot 950–965. Vetureita tilattiin Tampellalta 12 kappaletta lisää vuonna 1943, mutta sodan takia niitä ei voitu toimittaa, ja tilaus peruttiin 1946. Vetureita käytettiin ratapihoilla vaihtotyössä 1970-luvulle. Ensimmäiset veturit otettiin pois käytöstä vuonna 1970 ja viimeiset vuonna 1975.

Vr2-vetureita on jäljellä viisi. Jyväskylän rautatieasemalla on numero 961, Joensuussa numero 950, Tuurissa numero 951 ja Haapamäellä numero 953. Numero 964 on Veturimuseossa Akaan Toijalassa, kunnostettavana ajokuntoiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vaunut.org-sivuston kuvia Vr2-vetureista
Olav Christopher Jenssen

**Olav Christopher Jenssen** (s. 2. huhtikuuta 1954 Sortland, Norja) on norjalainen kuvataiteilija ja entinen jalkapalloilija. Hän on opiskellut Statens håndverks- og kunstindustriskolessa ja Statens kunstakademissa Oslossa.

## Taiteilijana
Jensseniä pidetään yhtenä nykyajan tunnetuimmista norjalaisista taiteilijoista, joka on tehnyt myös merkittävän kansainvälisen uran. Hän on opiskellut ja työskennellyt Berliinissä. Hän toimi maalaustaiteen professorina vuosina 1996–2003 Hochschule für Bildende Künstessä Hampurissa ja vuodesta 2007 Braunschweigin Hochschule für Bildende Künstessä. Vuonna 1992 hänet valittiin mukaan Documenta-näyttelyyn Kasselissa Saksassa ja se toimi hänen kansainvälisenä läpimurtonaan. 

Maalaussarja *Lack of Memory* (1992) valittiin yhdeksi Morgenbladetin 12 tärkeimmästä taideteoksesta. Jenssen on tehnyt itsensä tunnetuksi ensisijaisesti maalarina ja abstraktin maalaustaiteen uudistajana, mutta tekee myös esimerkiksi piirustuksia ja grafiikkaa.

Jenssen on saanut useita palkintoja, esimerkiksi ruotsalaisen Prinssi Eugenin mitalin sekä saksalaiset Willy Brandt-Preisin ja Henrik Steffens-Preisin. Hän oli virallinen Bergenin festivaalien taiteilija vuonna 2000.

## Urheilu-ura
Jenssen pelasi huippujalkapalloa FK Lynissä ja Lillestrøm SK:ssä 1970-luvulla. Lupaava ura mäkihyppääjänä ja jalkapalloilijana keskeytyi taideopintojen aloittamiseen.

## Yksityiselämä
Jenssenin isä oli kirjakauppias Gunnar Jenssen ja äiti Yvonne Aarestrup. Hän syntyi Vesterålenissä, mutta kasvoi Oslon ulkopuolella Rælingenissä. Hän on ollut vuodesta 1983 asti naimisissa Angela Messedatin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Artfacts.net
*Galleri Riis, Jenssenin galleria
* NRK: Abstrakt natur 
* Kiasma-lehti: Olav Christopher Jenssenin teosten nimet syntyvät maalatessa (pdf)
* Olav Christopher Jenssenin teokset Kiasman kokoelmissa
Mirosław Bałka

**Mirosław Bałka** (s. 1958 Varsova, Puola) on puolalainen taiteilija. Hän valmistui vuonna 1985 Varsovan Taideakatemiasta. Hän asuu ja työskentelee Otwockissa ja Varsovassa. Hän johtaa *Spatial Activities* -studiota Poznanin Taideakatemian yhteydessä.

## Taide ja teokset
Balkan taiteen lähtökohta on ihminen ja ihmisen mitat. Hän hahmottaa tilaa omalla kehollaan: useiden teosten lähtökohtana ovat taiteilijan kehon ja sen ulottuvuuksien mitat. Tällaisten teosten nimi ja mitat ovat sama asia, esimerkiksi Nykytaiteen Museo Kiasman kokoelmiin kuluva teos vuodelta 1994 on nimeltään *250x380x0,3, 2x(190x60x59)* ja sisältää nimessä mainitun kokoiset osat (yksi iso ja kaksi pientä, mitat ovat senttimetrejä). Teosten materiaalit ovat usein peräisin taiteilijan omasta elämästä. Kiasman teoksessa käytetty tuhka on taiteilijan uunista, linoleumi lapsuuden kotitalosta.

Monet Balkan teokset liittyvät historian traagisiin tapahtumiin tai hiljaisiin draamoihin. Hänen teoksissaan ja niiden materiaaleissa – tuhka, saippua, ruostunut teräs... – on nähty viitteitä juutalaisvainoihin; myös Tate Modernin *How it is* -teoksen mustaa tilaa on tulkittu viitteenä junavaunujen pimeyteen ja määränpään lopullisuuteen. Balkan uudemmat videoteokset on kuvattu keskitysleirien paikoilta: vaatimaton maisema ei itsessään paljasta mitään, vain näihin paikkoihin viittaavat teosnimet ja katsojan tieto niiden historiasta tuo teoksiin ankean sisällön. Kuolema on ollut läsnä Balkan elämässä epäsuorasti lapsuudesta lähtien. Isä oli hautakiviveistäjä ja Balka varttui ja asuu edelleen Treblinkan lähellä. Vaikka hän on syntynyt sodan jälkeen, oli Puolan juutalaisten kohtalo läsnä hänen nuoruudessaan. Siitä ei kuitenkaan avoimesti puhuttu, mutta historian muisti oli läsnä epäsuorasti. 

### Suomessa

Balkan teoksia on nähty Suomessa Borealis V -näyttelyssä Porin taidemuseossa  vuonna 1991 ja Ars 95 -näyttelyssä, johon Balka toi veistoksia nimeltään ja mitoiltaan 200x74x56. Niiden sisään mahtui seisomaan, ikään kuin pieneen koppiin tai kuoren sisään. Tämä sisätila oli lämmitetty 37-asteiseksi, ruumiinlämpöiseksi. 

Vuonna 2013 Balka toteutti Helsingissä Ihme-teoksen *Signaalit*, joka perustui lippuviittomiin. Teos toteutettiin yhdessä kaupungin asukkaiden kanssa. 

Balkan teoksia on Kiasman kokoelmassa.

## Lähteet
* 
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Video Balkan teoksen toteutuksesta (ei puhetta)
* http://www.tate.org.uk/whats-on/tate-modern/exhibition/unilever-series-miroslaw-balka-how-it *How It Is* -näyttelystä tate.org-uk-sivustolla] 
* IHME productions
Giovanni Anselmo

**Giovanni Anselmo** (5. elokuuta 1934 Borgofranco d'Ivrea, Torino, Italia – 18. joulukuuta 2023) oli italialainen taiteilija, jonka teokset edustavat arte povera -taidesuuntaa.

## Ura ja tyyli
Anselmo omistautui maalaustaiteelle vuosina 1954–1964, mutta hylkäsi sen 1965 keskittyäkseen työstämään veistoksellisia objekteja, joihin hän sai inspiraatiota luonnonilmiöiden tarkkailusta. Anselmon varsinainen taiteilijanura käynnistyi Torinon arte povera -liikkeessä, jonka kautta hän osallistui ryhmänäyttelyyn ensi kerran vuonna 1967. Vuodesta 1968 lähtien Anselmo piti myös yksityisnäyttelyitä. Sittemmin hänen töitään on ollut runsaasti esillä niin Yhdysvalloissa kuin Euroopassakin.

Eräs Anselmon tunnetuimmista töistä on käsitteellinen valokuvateos *Äärettömyyttä kohti heittäytynyt varjoni Strombolin huipulla auringon noustessa 16 elokuuta 1965*, jota Anselmo luonnehtii seuraavasti: "Silloin ymmärsin olevani osallisena nopeuden, auringon ja avaruuden tapahtumassa... työni liittää meidät maailman energiaan... myös me olemme energiaa."

Työssään Anselmo hyödyntää eri materiaalien fyysisiä ominaisuuksia ja niiden herättämiä vaikutelmia. Hän on suosinut luonnonmateriaaleja, kuten kiveä, puuta, rautaa ja erilaisia kasviperäisiä materiaaleja. Keskeisiä Anselmon taiteen teemoja ovat energia, avaruus, aika, valo sekä luonnonvoimat (painovoima, magnetismi ja aineen kuluminen). Uudessa kontekstissa esitettävät materiaalit ja objektit vetoavat tunteiden sijaan ennen kaikkea käsitteellisiin ja yleisinhimillisiin kysymyksiin havainnosta ja kokemisesta.

## Palkinnot
Vuonna 1990 Anselmolle myönnettiin maalaustaiteen Leone d'oro -palkinto Venetsian biennaalissa.

## Teokset Suomessa
Kaksi Anselmon teoksista kuuluu Valtion taidemuseon kokoelmiin. Kiasman Kouri-kokoelmista löytyvät graniittikimpaleista koostuva *Nimetön* (1989) sekä veistos *Ultramariini* (1984).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Giovanni Anselmon teokset Nykytaiteen museo Kiasman kokoelmissa
Nana Patekar

**Vishwanath ”Nana” Patekar** (s. 1. tammikuuta 1951 Murud-Janjira, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä. Hän on työskennellyt pääasiassa hindin- ja marathinkielisissä elokuvateollisuuksissa. Hän on myös ohjannut elokuvan ** (1991).

## Filmografia

## Palkinnot
* National Film Awards
** 1990: Paras miessivuosa – *[[Parinda]]*
** 1995: Paras miespääosa – *[[Krantiveer]]*
** 1997: Paras miessivuosa – *[[Agni Sakshi (vuoden 1996 elokuva)|Agni Sakshi]]*

* Filmfare Awards
** 1990: Paras miessivuosa – *[[Parinda]]*
** 1992: Paras negatiivinen rooli – *[[Angaar]]*
** 1995: Paras miespääosa – *[[Krantiveer]]*
** 2006: Paras negatiivinen rooli – *[[Apaharan]]*

* Screen Awards
** 1995: Paras miespääosa – *[[Krantiveer]]*
** 2006: Paras roisto – *[[Apaharan]]*

* Bengal Film Journalists’ Association Awards
** 2004: Paras miespääosa (hindi) – *[[Ab Tak Chhappan]]*

* Muut palkinnot
** 2013: Padma Shri Intian valtiolta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Karsten

**Karsten** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Adrian Karsten (1960–2005), yhdysvaltalainen urheilutoimittaja
* Anitra Karsten (1902–1988), suomalainen psykologian dosentti
* Anton Karsten (1862–1915), suomalainen opettaja, rehtori ja journalisti
* Christoffer Christian Karsten (1756–1827), ruotsalainen oopperalaulaja
* Elisabeth Charlotta Karsten (1783–1856), ruotsalainen taidemaalari
* Frank M. Karsten (1913–1992), yhdysvaltalainen poliitikko
* Georg Karsten myös: *George Karsten* (1863–1937), saksalainen kasvitieteilijä 
* Gustav Karl Wilhelm Hermann Karsten (1817–1908), saksalainen kasvitieteilijä ja geologi
* Harald Karsten (myös *Max Karsten*, 1948–2016), saksalais-suomalainen kuvanveistäjä
* Henrik Karsten (1877–1959), suomalainen filosofian tohtori ja lyseon lehtori
* Hugo Karsten (1875–1954), suomalainen meteorologi, everstiluutnantti ja filosofian tohtori
* Jekaterina Karsten (o.s *Hodotovitš*, s. 1972), valkovenäläinen kilpasoutaja 
* Johan Anton Karsten (vuoteen 1817 *Carstén*, 1795–1871), Kuopion ensimmäinen kirjanpainaja
* Jon Väinö Karsten (1881–1963), suomalainen kuvanveistäjä
* Karl Johann Bernhard Karsten (1782–1853), saksalainen mineralogi
* Ludvig Karsten (1876–1926), norjalainen taidemaalari
* Petter Adolf Karsten (1834–1917), suomalainen sienitieteilijä
* Rafael Karsten (1879–1956), suomalainen sosiologi, tutkimusmatkailija, professori
* Sophie Karsten (1783–1862), ruotsalainen tanssija ja artisti
* Sophie Mariane Karsten (1753–1848), puolalainen oopperalaulaja
* Thomas Karsten (1885–1945), hollantilainen insinööri
* Tor Karsten (1870–1942), suomalainen kielitieteilijä, professori, Rafael Karstenin veli
* Walter Karsten (1868–1953), suomalainen apteekkari, joka sai kollegiasessorin arvonimen
* Werner Karsten (1870–1930), suomalainen prokuristi, opettaja ja kirjailija.

; Karsten etunimenä
* Karsten Alnæs (s. 1938), norjalainen kirjailija
* Karsten Andersen (1920–1997), norjalainen kapellimestari ja viulisti 
* Karsten Bindrich (s. 1973), saksalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari 
* Karsten Heine (s. 1955), saksalainen jalkapalloilija ja valmentaja 
* Karsten Klepsvik (1952–2025), norjalainen diplomaatti
* Karsten Kobs (s. 1971), saksalainen moukarinheittäjä ja maailmanmestari 
* Karsten Kroon (s. 1976), alankomaalainen maastopyöräilijä 
* Karsten Obarski (s. 1965), saksalainen videopelimuusikko ja musiikinteko-ohjelman kehittäjä
* Karsten Smith (s. 1988), yhdysvaltalainen jalkapalloilija
* Karsten Warholm (s. 1996), norjalainen pika- ja aitajuoksija
* Karsten Wildberger (s. 1969), saksalainen poliitikko.
Vihtori Rämä

**Jalmari Nummiluikki**, ennen **Vihtori Rämä** ja Masi Vihtori Eskolin (s. 1974) on suomalainen teatteriohjaaja ja esitystaiteilija.

Rämä on opettanut nykyteatteria Teatterikorkeakoulussa ja työskennellyt esimerkiksi Kotkan, Hämeenlinnan ja Kemin kaupunginteattereissa sekä Rovaniemen kaupunginteatterin johtajana yhdessä Atro Kahiluodon kanssa. Vuosina 2013–2015 hän työskenteli Joensuun kaupunginteatterin johtajana.

Rämä valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2008 ja hänellä oli *Artventures*-kolumnipalsta Todellisuuden tutkimuskeskuksen tuottamassa ja julkaisemassa Esitys-lehdessä

Vihtori Rämä oli mukana perustamassa Esitystaiteen seuraa. 

## Joensuun kaupunginteatterin johtajana
Rämä valittiin joulukuussa 2012 Joensuun kaupunginteatterin johtajaksi. Rämän kausi näkyi teatterin sisältövalinnoissa vasta vuonna 2014. Vuoden 2013 kevään ja syksyn esitykset sovittiin jo edellisen johtajan Tero Heinämäen kaudella. Rämän johtajasopimus päätettiin huhtikuussa 2015.

## Ohjauksia
Ohjauksia: 
**Salomo ja Ursula*, Ilves Teatteri 1999
**Päivän sankari*, Kellariteatteri 2000
**Rajan kuvaus*, TAVI 2001
**Muuri*, TeaK 2002
**Minä, Kiivas ja Kaaos*, Teatteri Naamio ja Höyhen 2002
**Tulvalaboratorio*, Kumpulan Metsäteatteri 2002
**Kuningas Ubu eli puolalaiset*, Teak 2003
**Juhlapäivät - kaksi kuvaa jäätyneessä huoneessa*, Kemin Kaupunginteatteri 2003
**Pelto - ankara moraliteetti*, TeaK 2005
**Kuudes sukupuutto*, Ylioppilasteatteri 2005
**Kenttä - poliittinen murhenäytelmä*, Teak 2006
*"Mustan joen syke*, [[Rovaniemen Teatteri]] 2007
**Kaksi kuningasta - kansannäytelmä*, [[Hämeenlinnan Kaupunginteatteri]] 2008
**Kaikki yhteiset asiat*, Laterna Magica 2009
**Oodi rakkaudelle*, [[Kajaanin Runoviikko]] 2009
**Sellainen kuin - päällekirjoituksia hyvään*, [[Kiasma]] 2009
**Talvisota-iltamat, Joensuun Kaupunginteatteri 2010
**Olli Mäki*, Kokkolan Kaupunginteatteri 2010

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Anssi Kela (albumi)

**Anssi Kela** on Anssi Kelan 22. maaliskuuta 2013 julkaistu viides studioalbumi. Levy julkaistiin neljä vuotta hänen edellisen levynsä, *[[Aukio (albumi)|Aukion]]*, jälkeen. Levyllä on vaikutteita mm. funkista, popista ja hiphopista.

## Ennen levyä
Ennen levyn ilmestymistä Kelan tilanne oli vaikea, sillä hänen edellinen levynsä, konseptialbumi *[[Aukio (albumi)|Aukio]]*, oli ollut suuri kaupallinen pettymys vain noin 4000 kappaleen myynnillään. Pudotus aiempaan menestykseen verrattuna oli suuri, sillä Kelan ensimmäinen levy, *[[Nummela (albumi)|Nummela]]* vuodelta 2001, myi 157&nbsp;000 kappaletta. Levymyynti oli sen jälkeen pudonnut levy levyltä. Kela sanoikin Voicelle antamassaan haastattelussa, että seuraavan levyn olisi pakko myydä edeltäjäänsä paremmin.

Ennen *Anssi Kelan* julkaisua Kela oli ehtinyt pohtia jo lopettamista. Kela sanoi Voicen haastattelussa 2012: ”Minulle itselleni on tärkeää, etten muutu kehäraakiksi, joka elää menneisyyden tähteillä – etten joskus 50-vuotiaana vedä pikkupubeissa *[[Nummela (albumi|Nummela]]*-levyn kappaleita. Olen itselleni tehnyt selväksi, etten halua mennä siihen pisteeseen. Sitä ennen täytyy olla rohkeutta päästää irti.” Hän myös huomautti uuden levynsä olleen tuolloin jo äänittämistä vaille valmis.

## Julkaisu
Albumin ensimmäinen single ”Levoton tyttö” sai ensiesityksensä Uuden Musiikin Kilpailussa 17. tammikuuta 2013, ja digitaalisesti se julkaistiin 1. helmikuuta. Kappale kipusi nopeasti radioiden soittolistoille, ja parhaimmillaan single oli ykkösenä. ”Levoton tyttö” oli radioiden soitetuin kappale vuonna 2013.  

Ilmestymisviikollaan albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle kaksi. 

## Vastaanotto

Ilmestyessään levy sai paljon hyviä arvosteluja. *[[Nuorgam (verkkomedia)|Nuorgamin]]* Niko Peltonen kirjoitti positiivisessa levyarviossaan olevansa ”ihan saatanan onnellinen Kelan puolesta” ja sanoi levyn olevan ”ensimmäinen tällä vuosituhannella kuulemani uusi levy, joka tuo ihan oikeasti mieleen 1980-luvun”. *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Tero Salonen piti levyä Kelan uutena alkuna ja sanoi sen ”pelastavan Kelan uran”. Hän antoi levylle neljä tähteä viidestä. *[[Keskisuomalainen|Keskisuomalaisen]]* Aki Lehti kirjoitti Anssi Kelan saavan uudella levyllään ”mahdolliset aiemmat syntinsä anteeksi”. *Desibeli.netin* Ilkka Kärrylä antoi levylle neljä tähteä ja kirjoitti: ”Anssi Kelan viides ei ole täydellinen levy, mutta se hehkuu rakkautta melodiseen popmusiikkiin ja alan konventioiden lyömätöntä hallintaa”.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet on kirjoittanut Anssi Kela.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Esitystaiteen seura

**Esitystaiteen seura ry** on suomalainen yhdistys, joka on perustettu Helsingissä vuonna 2005. Vuodesta 2005 vuoteen 2011 ryhmän nimi oli Helsingin Esitystaiteen Keskus ry. Esitystaiteen seuran hallitukseen vuonna 2012 kuuluvat puheenjohtaja Tuukka Vasama, Tomi Humalisto, Olli Kontulainen, Hanna Korhonen, Elina Pirinen ja Vihtori Rämä. Varajäseninä ovat Atro Kahiluoto ja Kaisa Illukka. Esitystaiteen seura oli vuonna 2009 perustamassa Esitystaiteen keskusta yhdessä Presentaatio ryn, Todellisuuden tutkimuskeskuksen, Oblivian ja Toisissa tiloissa -ryhmien kanssa. Esitystaiteen keskukselle osoitettiin tilat Helsingin Suvilahdesta vuonna 2011. 

Esitystaiteen seura tekee vuosittain yhden tai useampia esityksiä, joiden lisäksi se järjestää lukupiiritoimintaa.

## Jäsenet
Esitystaiteen seuran jäseniä ovat muun muassa äänisuunnittelija Miikka Ahlman, lavastaja-esitystaiteilija Kaisa Illukka, esitysdramaturgi Timo Heinonen, valosuunnittelija Tomi Humalisto, ohjaaja Atro Kahiluoto, esitystaiteilija Pilvi Kallio, näyttelijä Olli Kontulainen, tanssija Hanna Korhonen, tanssija Maija Nurmio, kuvataiteilija Anna Nykyri, tanssija-koreografi Elina Pirinen, ohjaaja Vihtori Rämä ja näyttelijä Tuukka Vasama.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Esitystaiteen seuran kotisivu
Esitystaide

**Esitystaide** on nykyteatterin, performanssin ja muiden esittävän taiteen eri perinteiden välimaastossa vaikuttava taiteen muoto. Termi "esitystaide" on syntynyt 2000-luvulla.

Erilaisille esityksille yhteistä on muun muassa yleisökontakti, käsitteellisyys ja elämyksen korostaminen. Esitystaiteessa etsitään teatterillisen kohtaamisen uusia muotoja.

## Esitystaiteen taustaa

Esitystaiteen taustalla on nykyteatterin eri muodot, performanssi ja elävä taide.

Kuten esitystaiteessa, monissa nykyteatterin muodoissa teoksen lähtökohtana ei ole enää draamateksti ja näytelmä. Esitystaiteen taustalla vaikuttanut performanssi sai alkunsa 1960-luvulla, sen innoituksena oli muun muassa toimintamaalaus, käsitetaide, happeningit, videotaide ja taiteen esineellisyydelle vaihtoehtoja etsivä taide.

Performanssitaide syntyi USA:ssa 1970-luvulla, 1980-luvun puolivälissä taas sai alkunsa elävä taide eli Live Art Britanniassa. Termi pyrki kattamaan laajempaa aluetta, ja se muistuttaa esitystaidetta.
 
## Esitystaide Suomessa
Teatterikorkeakoulussa aloitti 2001 Esitystaiteen ja -teorian maisteriohjelma, ja myös Turun Taideakatemia avasi samansuuntaisen koulutusohjelman. Vuonna 2010 aloitettiin koulutus myös Satakunnan ammattikorkeakoulussa.

Suomessa toimii (2012) noin 150-300 esitystaiteilijaa. Tapahtumia, klubeja ja festivaaleja järjestetään aktiivisesti.
Esitystaiteen kenttä on myös järjestäytynyt. Helsinkiin avattiin 2011 esitystaiteen keskus. Alan tiedotuskeskus Presentaatio on toiminut vuodesta 2008, vuotta aiemmin alkoi ilmestyä *Esitys*-lehti.

## Lähteet
Aseellinen alussuojaus

**Aseellinen alussuojaus** on kansainvälisen rauhanturvatoiminnan yksi toimintamalli. Sillä pyritään estämään suojeltavien laivojen kaappaaminen ja ryöstäminen. Esimerkiksi Euroopan unioni on loppuvuodesta 2008 alkaen harjoittanut alussuojausta Somalian rannikon edustalla. Suojaava joukko muodostaa itsenäisen alussuojausosaston (*Autonomous Vessel Protection Detachment VPD*). Suojausosastolla on käytössään vain kivääriaseistus, ilman pinta-alusten tukea. Sillä on oikeus puolustaa alusta ja lastia vain aluksen ollessa merellä.

## Katso myös
* Afrikan sarven merirosvous
* Atalanta-operaatio

## Lähteet
Grönlund–Nisunen

**Grönlund–Nisunen** on Tommi Grönlundin (s. 1967) ja Petteri Nisusen (s. 1962) muodostama taiteilijapari. Heidän yhteiset teoksensa ovat tieteen ja tekniikan estetiikasta ammentavia installaatioita. Grönlund ja Nisunen voittivat yhdessä Vuoden nuori taiteilija -palkinnon vuonna 1997.

Sekä Grönlund että Nisunen ovat koulutukseltaan ja ammatiltaan arkkitehteja. Nisunen on toiminut vuodesta 2012 Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun nykytaiteen Professor of Practice -tehtävässä. Grönlund omistaa Sähkö Recordings -levy-yhtiön.

Kuvataiteilija ja tutkija Jyrki Siukonen on tulkinnut Grönlundin ja Nisusen yhteistuotantoa tieteen lainalaisuuksien esittämisen ja erityisesti suoran, kentän ja ympyrän käsitteiden kautta. Cristina Ricupero on korostanut taiteilijoiden 2000-luvun taitteen näyttelyn yhteydessä installaatioita koeasetelmina ja yrityksinä tuoda näkyviksi näkymättömiä ilmiöitä. Molemmat ovat tuoneet esiin myös sattumanvaraisuuden merkitystä taiteilijoiden teoksissa.

## Esimerkkejä teoksista
*Ultraääni-installaatiossa* (1996) kaksi kaiutinta toistaa korkeaäänisiä siniaaltoja näyttelytilan vastakkaisista päistä. Toisen kaiuttimen äänenkorkeus vaihtelee siihen kytketyn Geigermittarin mittaustulosten mukaan tuottaen kahden äänen interferenssistä kolmannen äänen. 

*Slidepipe*-teos (2008) koostuu tilassa riippuvasta teräsputkesta. Sen läpi yleisö voi lähettää teräskuulia, jotka tuottavat ääntä. 

Myös teoksessa *Steel Ball Installation | Wall Installation* (1999) alumiinialtaaseen upotetut hienovaraisesti liikkuvat teräskuulat olivat äänilähteenä.

### Julkisia teoksia
* Keilaniemen metroaseman laiturialueen katossa on valoputkista koostuva taideteos *Light Weave* (2016)
* Lastensairaalassa
* *Triad* (2021) valotaideteos Kalasataman peruskoulussa

## Palkintoja ja huomionosoituksia
* 1997 Vuoden nuori taiteilija
* 2001 Opetusministeriön Suomi-palkinto
* 2013 Maailman kulttuurineuvoston Leonardo da Vinci -taidepalkinto 
* 2021 valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha

### Kirjallisuutta
* Heikkinen, Mikko, et al: *Grönlund-Nisunen: Grey Area*. Helsinki: Suomen Taideyhdistys, 2017. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Taiteilijaparin kotisivut 
* Unstable Matter 
* Petteri Nisunen kertoo installaatiosta ''Muuttumaton'' (2013)
* Nisunen ja Grönlund kertovat työstään
Tuula Arkio

**Tuula Johanna Arkio** (o.s. *Olamo*, s. 2. huhtikuuta 1943 Helsinki) on suomalainen taidehistorioitsija ja taidemuseonjohtaja. Vuonna 2006 hänet promovoitiin Kuvataideakatemian kunniatohtoriksi ja hänelle myönnettiin kulttuurineuvoksen arvonimi.

Arkio johti Kiasmaa vuosina 1990–2000 ja Valtion taidemuseota 2000–2006.

## Ura
Arkio valmistui ylioppilaaksi vuonna 1962. Hän opiskeli taidehistoriaa ja valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1968 Helsingin yliopistosta.

Arkio on tehnyt pitkän uran suomalaisen kuvataiteen alueella. Hän työskenteli Gallen-Kallelan museon amanuenssina vuosina 1964–1965 ja Helsingin yliopiston taidehistorian laitoksen kuva-arkistoamanuenssina 1968. Arkio oli Ateneumin taidemuseon amanuenssi 1968–1984 ja apulaisintendentti 1984–1990. Hän oli Nykytaiteen museon (vuodesta 1998 Kiasma) ensimmäinen johtaja (1990–2000) ja Valtion taidemuseon ylijohtaja (2000–2006). 

Arkio on toiminut yhtenä merkittävien Ars 83, Ars 95 ja Ars 2001 -näyttelyiden kuraattoreista ja toiminut lukuisissa luottamustehtävissä taiteen ja kulttuurin alueella niin Suomessa kuin ulkomaillakin.

Vuonna 2015 ilmestyi Arkion omaelämäkerta *Jyviä nokkimassa*.

## Luottamustehtäviä
* Ars Fennica -palkintojuryn jäsenyys (1991–1999)
* Nykytaide ry:n hallituksen jäsen (1987–1993)
* Documenta XI taiteellisen johtajan valintakomitean jäsen (1998)
* Pro Arte Foundation (Pietari), kansainvälinen neuvoa-antava neuvosto (1996–1998) ja johtokunta (1999–2009)
* Carnegie Art Award -palkintolautakunnan jäsen (1998–2001), puheenjohtaja (2006–2012), Tukholma
* CIMAM (International Committee for Museum and Collections of Modern Art), hallituksen jäsen, sihteeri ja taloudenhoitaja (1999–2004)
* Generali Foundationi (Wien), neuvoa-antavan neuvoston jäsen (2004–2006)
* Istanbulin Modernin taiteen museo, neuvoa-antavan neuvoston jäsen (2004–2007)
* Henie Onstad -taidekeskus (Oslo), asiantuntijaryhmän jäsen (2006–2011)
* Artes Mundi -palkintojuryn jäsen (2008)
* CIMAMin ja Taideteollisen korkeakoulun kunniajäsen
* Taidesäätiö Pro Arten puheenjohtaja (2007–)
Lähde

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pauliina Turakka Purhonen

**Pauliina Turakka Purhonen** (s. 1971 Haapavesi) on suomalainen kuvataiteilija. Hänet tunnetaan erityisesti maalauksistaan ja tekstiiliveistoksistaan. Hän on naimisissa taiteilija Kalle Turakka Purhosen kanssa, ja heillä on kolme lasta.

Turakka Purhonen opiskeli vuosina 1994–1996 Kuopion käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa keramiikkalinjalla, sekä vuodesta 1996 alkaen Kuvataideakatemian maalausosastolla, josta hän valmistui taiteen maisteriksi vuonna 2003. Sittemmin hän on ollut mukana useissa yksityis- ja ryhmänäyttelyissä, ja hänen teoksiaan on useiden museoiden kokoelmissa Suomessa ja Pohjoismaissa. Turakka Purhonen on toiminut myös opettajana muun muassa Kuvataideakatemiassa ja Taidekoulu Maassa.

Turakka Purhosen teosten lähtökohtia ovat usein lähipiirin ihmiset ja esineet. Hänen maalauksiaan on luonnehdittu voimakkaan todentuntuisiksi ja rehellisiksi, ja niiden yhteydessä on korostettu havainnointia, sekä siihen kuluvaa aikaa. Keskiaikaisten kirkkojen pyhimysveistokset tekivät Turakka Purhoseen syvän vaikutuksen jo hänen lapsuudessaan Ahvenanmaalla, ja ne ovat usein olleet lähtökohta hänen nukkemaisille tekstiiliveistoksilleen. On korostettu käsin ommeltujen ja yksityiskohtaisten veistosten käsinkosketeltavuutta ja ruumiillisuutta, jopa haavoittuvuutta.

Vuonna 2006 Turakka Purhoselle myönnettiin Suomen Taideyhdistyksen dukaattipalkinto. Lokakuussa 2013 hänet nimettiin Ars Fennica -ehdokkaaksi.

Turakka Purhosen näyttelyitä on ollut Titanik-galleriassa, Huuto-gallerioissa, Forum Boxissa, Turun Taidemuseon studiossa ja Amos Andersonin taidemuseossa.
Hänen teoksiaan on nähty lisäksi Mäntän kuvataideviikoilla, Purnussa ja Kiasmassa muun muassa Ars Fennica -näyttelyssä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Turakka Puhosen töitä Amos Andersonin taidemuseon sivuilla 
*
Tony Oursler

**Tony Oursler** on yhdysvaltalainen video- ja mediataiteilija, joka tekee lähinnä projisoituja installaatiota.

Tony Oursler kirjoittaa yhdysvaltalaisen persoonallisuusrakenteen psykomaisemaa, jossa yhdistyvät ”disneyfikaation” ruumiillistama Mikki Hiiri ja sarjamurhaajan prototyyppi Freddy Krüger. Ourslerin taiteen perustyökaluja on yhdysvaltalainen psykohistoria, kulttuurinen sairaus nimeltä dissosiatiivinen identiteettihäiriö, joka esiintyy erilaisina seksuaalisina ja väkivaltaisina traumoina ja syy-seuraussuhteeltaan usein käsittämättömänä draaman lakina.

Oursler tekee samaa työtä uudelleen ja uudelleen, nuket “dummies” toistuvat jatkuvasti eri muodoissa. Formaatti on usein niin sama, että itse asiassa teokset erottaa vain tekstien pohjalta.

”Video is like a pencil” (video on kuin kynä), Oursler on sanonut, lainaten John Baldessaria. Mutta Ourslerille se on myös kirjoituskone. Hän ei maalaa videolla vaan tekee useimmiten puhuvan pään joka suoltaa tekstiä. 

Oursler työskentelee useimmiten siten että hän kuuntelee yhdessä huoneessa samanaikaisesti samalla äänitasolla toimivia TV- ja radiokanavia ja nappaa tekstinpätkän tuutista silloin tällöin yhdistettynä omaan tajunnanvirtaansa.

MPD:n ja median katsojan välillä on monia analogioita, tiedostamaton moninainen vaihtelu persoonallisuudesta toiseen kuin hypnotisoitu näyttelijä. Ne voi nähdä kokoelmana hahmoja näyttelemässä kammottavaa tosielämän draamaa. Itse asiassa joidenkin psykiatrien teorian mukaan monipersoonallisuudet ovat oikeastaan itsehypnoosin mestareita.

Ourslerin teokset ovat antimaalauksellisia. Päät on irrotettu, leikattu irti taustastaan ja sijoitettu joko ilmaan tai johonkin välillä jopa huvittavan tukalaan paikkaan kuten raskaan tuolin tai patjan alle tai arkkuun, jossa ne irrotettuna yhteyksistään (ruumiiseen tai ympäristöön) muodostavat lähes slap stick -komediamaisen mutta samalla tarkemmin kuunneltuna traagisen, surullisen hahmon.

### Yhteistyö

Tony Oursler on työskennellyt ammattinäyttelijä Tracy Leiboldin kanssa. Leibold näyttäytyy usein Ourslerin alter egona, jonka kasvot tuntuvat muuttautuvan hetkessä kaunottaresta hirviöksi. 

Oursler kuuluu taiteilijaryhmään nimeltä "Poetics", jossa ovat mukana jo opiskelija-ajoista tutut taiteilijat Mike Kelley ja John Miller.

Oursler on myös tehnyt yhteistyötä muusikko David Bowien kanssa Bowien 50-vuotisjuhlakonsertissa 1997. Hän on myös ohjannut Bowien uuden lähes 10 vuoden hiljaiselon jälkeen julkaiseman singlen ”Where Are We Now?” tammikuussa 2013.

### Oursler ja Suomi

Tony Ourslerin tuotantoa tunnetaan Suomessa kohtuullisesti. Hän oli mukana Nykytaiteen museon ARS 95 näyttelyssä Ateneumissa (1995), josta ostetut kaksi teosta kuuluvat nykyisin Kiasman kokoelmiin.

Helsingin kaupungin taidemuseossa oli 2005 esillä laaja retrospektio vuosilta 1980-2005 Ourslerin tuotannosta.

Suomessa Oursleria edustaa Galleria Forsblom, jossa on ollut useasti esillä Ourslerin teoksia.

## Aiheesta muualla

* Tony Ourslerin kotisivut
Adobe Story

**Adobe Story** oli Adobe Systemsin kehittämä yhteisöllinen kirjoitusohjelma. Sitä voitiin käyttää käsikirjoitusten luomisen nopeuttamiseen sekä valmiiseen mediaan kääntämiseen. Adobe Story oli integroitavissa Adobe Production Premium Suiteen.

Adobe Story oli saatavilla sekä web-pohjaisena että työpöytäsovelluksena. Adobe Storylla tehtyjä dokumentteja voitiin lukea myös iOS:llä.

## Palvelun sulkeminen
Adobe ilmoitti 23. tammikuuta 2018 sulkevansa Adobe Story CC sekä Adobe Story CC Classic -palvelut 22. tammikuuta 2019. Adobe neuvoi asiakkaitaan tallentamaan tiedostot muualle, sillä muuten ne tulevat häviämään. Myös Adobe Story CC -sovellus lakkasi toimimasta.
## Lähteet
Motti (täsmennyssivu)

**Motti** voi tarkoittaa:

*motti, saarrettu vihollisjoukko
*motti, halkojen tilavuuden määrittelyyn käytetty mittayksikkö
*Motti, VR:n moottorivaunu, alkuperäinen kalustosarjatunnus 'Mot'  
*Motti, Jussi Hakulisen musiikkikappale
*Motti-Uistin, uistinvalmistaja
*Motti, Helsingin Taka-Töölössä vuodesta 1941 toiminut ravintola

**Henkilöt**:
*Conan Antonio Motti, kuvitteellinen hahmo Star Wars -maailmassa
*Jatu Motti, Happoradio-yhtyeen basisti
*Motti-Matti, eversti Matti Aarnion lempinimi
*Motti Mizrachi, israelilainen artisti
Megapolis

**Megapolis** on ympäristöjärjestö Dodon vuosittainen tapahtuma joka kokoaa ihmisiä yhteen kehittämään ratkaisuja ympäristöongelmiin urbanisaation kautta. Dodon teesi on, että koska maailman urbanisoitumisnopeus on kiihkeä ja pysäyttämättömissä, niin urbanisoitumisesta tulee etsiä mahdollisuuksia ongelmien sijaan. Tapahtumaan on kutsuttu puhujiksi alan ammattilaisia ja tutkijoita.

Ensimmäinen *Megapolis 2021 - Ympäristöongelmat ratkaistaan kaupungeissa* järjestettiin vuonna 2006 Helsingissä. Helsingissä järjestetyn päätapahtuman rinnalla on järjestetty pienempiä tapahtumia Helsingissä, Turussa ja Jyväskylässä.

## Tapahtumat eri vuosina
* Megapolis 2021 - Ympäristöongelmat ratkaistaan kaupungeissa (2006, Vanha ylioppilastalo, noin 1000 osanottajaa)
* Megapolis 2022 - Kaupunkilainen ratkaisee ympäristöongelmat (2007, Vanha ylioppilastalo)
* Megapolis 2023 - Onnelliset kaupungit (2008, Vanha ylioppilastalo, 2000 osanottajaa)
* Megapolis 2024 - Hyvän ruuan kaupungit (2009, Vanha ylioppilastalo)
* Megapolis 2025 - Kaupunkien rytmit (2010, Vanha ylioppilastalo)
* Megapolis 2026 - Energiset kaupungit (2011, Vanha ylioppilastalo)
* Megapolis 2027 - Tekijöiden kaupungit (2012, Kiasma-teatteri)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://megapolis.dodo.org/
Adobe Dreamweaver

**Adobe Dreamweaver** (ennen **Macromedia Dreamweaver**) on Adobe Systemsin kehittämä verkkosivujen luomiseen tarkoitettu ohjelma. Dreamweaveriä kehitteli alun perin Macromedia kunnes Macromedia tuli osaksi Adobea vuonna 2005.

Adobe Dreamweaver on saatavilla sekä Windows- että macOS-käyttöjärjestelmille.

Sen jälkeen kun Adobe osti Macromedian tuoteperheen, Dreamweaverin julkaisut ovat olleet 8.0-versiosta eteenpäin vielä yhteensopivampia W3C-standardien kanssa. Viimeaikaisia versioita on paranneltu tukemaan web-teknologiaa kuten CSS:ää, JavaScriptiä ja ohjelmistokehyksiä, mukaan lukien ASP:n (ASP JavaScript, ASP VBScript, ASP.NET C#, ASP.NET VB), ColdFusionin, Scripletin sekä PHP:n.

## Katso myös
* Web-sovellus
* KompoZer
* TinyMCE 
* YUI Rich Text Editor
* HTML-editorien vertailu

## Lähteet
Petteri Nisunen

**Antti-Petteri Nisunen** (s. 19. joulukuuta 1962 Helsingin maalaiskunta) on suomalainen arkkitehti ja kuvataiteilija, joka on tehnyt yhteistyötä Tommi Grönlundin kanssa nimellä Grönlund–Nisunen. Nisunen toimi Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun nykytaiteen Professor of Practice -tehtävässä vuodesta 2012 vuoteen 2017. 

Nisunen opiskeli Tampereen yliopiston arkkitehtiosastolla ja Taideteollisessa korkeakoulussa. Opiskellessaan Tampereella Nisunen tapasi Grönlundin. He tekivät ensimmäisen yhteisen teoksensa vuonna 1993. Samana vuonna he pitivät ensimmäisen näyttelynsä Turun Titanik-galleriassa .

Nisusella on ollut arkkitehtitoimisto vuodesta 1993.

Vuonna 2021 Tommi Grönlundille ja Petteri Nisuselle myönnettiin molemmille valtion viisivuotinen taiteilijaprofessoriapuraha.

Nisusella on vaimo ja kaksi lasta. Hän harrastaa purjehdusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Grönlund–Nisunen-taiteilijaparin kotisivut
Protoje

**Protoje**, oikealta nimeltään **Oje Ken Ollivierre** on jamaikalainen reggaelaulaja. Protojen vuonna 2012 julkaistu single "Kingston Be Wise" löytyy *[[Grand Theft Auto V]]* -pelin Blue Ark- radiokanavalta.

## Diskografia

### Mixtapet
*2005: Lyrical Overdose Volume 1
*2011: This Is Protoje
* 2013: Music From My Heart
* 2015: England Be Wise (Toddla T meets Protoje)
### Albumit
* 2011: The Seven Year Itch
* 2013: The 8 Year Affair
* 2015: Ancient Future
### Singlet
* 2009: Arguments
* 2010: Dread
* 2010: JA
* 2010: Roll
* 2011: Rasta Love (featuring Ky-Mani Marley)
* 2012: Who Dem A Program"
* 2012: This Is Not A Marijuana Song
* 2012: Kingston Be Wise
* 2013: I&I
* 2014: Who Knows (featuring Chronixx)

## Aiheesta muualla

*
Arvi Karvonen

**Arvi Aleksanteri Karvonen** (29. syyskuuta 1888 Sakkola – 17. helmikuuta 1969) oli suomalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän suoritti Helsingin lukkari-urkurikoulun vuonna 1908, opiskeli Helsingin Filharmonisen seuran orkesterikoulussa vuosina 1909–1910, Helsingin Musiikkiopistossa vuosina 1911–1914 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1927. Hän toimi opettajana, kuoronjohtajana ja kanttori-urkurina oppikouluissa, kirkkomusiikkiopistossa ja vuosina 1927–1956 Sibelius-akatemiassa (vuodesta 1950 lehtorina). Vuosina 1921–1922 hän työskenteli musiikinopettajana Suomi-Opistossa Hancockissa Yhdysvalloissa, vuosina 1931–1951 Sibelius-Akatemian opettajayhdistyksen puheenjohtajana sekä vuosina 1927–1945 Helsingin Pasilan kirkon urkurina. 

Arvi Karvonen sävelsi mm. kaksi urkusonaattia, neljä kantaattia sekä hengellisiä kuorolauluja. Hän julkaisi muun muassa oppikirjan  *Säveltapailun oppijakso I–II* (1946–1947), Sibelius-Akatemian 75-vuotishistoriikin (1957) sekä tutkielmia ja artikkeleja musiikin alalta eri julkaisuihin. 

## Lähteet
Pilvi Porkola

**Pilvi Porkola** (s. 1972) on helsinkiläinen performanssitaiteilija, kirjoittaja ja taiteen tutkija. Porkola on Todellisuuden tutkimuskeskuksen jäsen, minkä ohella hän tekee tohtorinväitöskirjaansa Taideyliopiston Teatterikorkeakoulussa.

Porkola on toteuttanut 2000-luvulla useita esityksiä, performansseja ja luentoperformansseja muun muassa Kiasma-teatteriin. Näistä viimeisimpiä ovat *Museum of Goodwill* (2009–2012), *Cat* (2009) ja *How to Be a Performance Artist* (2007–2009).

## Lähteet
Hilda Kozari

**Hilda Kozári** (s. 1964) on unkarilaissyntyinen kuvataiteilija, joka asuu ja työskentelee Suomessa. Kozárin teokset ovat moniaistisia installaatioita, joissa taiteilija tutkii tuoksujen ja hajujen vaikutusta visuaaliseen kokemukseen. Monikulttuurisuus, identiteetti ja muisti ovat Kozárin taiteen keskeisiä teemoja. Hän on toteuttanut teoksia ja työpajoja näkövammaisten kanssa.

Kozárin installaatio *AIR, Smell of Helsinki, Budapest and Paris* (2003) koostuu videoprojisoinneista ja kolmesta tilassa roikkuvasta akryylikuplasta, joiden sisään katsoja voi astua. Kuplat edustavat Helsingin, Pariisin ja Budapestin kaupunkeja, joihin liittyy taiteilijan omia muistoja ja kokemuksia. Videoprojisoinnit näyttävät kuvaa kaupungeista, ja kullekin kaupungille ominaiset tuoksut ovat kuplan sisälle astuvan kokijan aistittavissa. Teoksen tuoksumaailman kehittämiseen osallistui pariisilainen parfyymisuunnittelija Bertrand Duchaufour. *AIR, Smell of Helsinki, Budapest and Paris* kuuluu Valtion taidemuseon taidekokoelmiin. 

## Lähteet
CNCD

**CNCD** on löyhästi organisoitu taiteilijakollektiivi, joka aloitti 90-luvulla demoryhmänä kahden suomalaisryhmän (Carillion ja Cyberiad) yhdistyessä. Sittemmin kajaanilaislähtöiseen ryhmään kuuluneet henkilöt ovat tehneet CNCD-nimikkeen alla myös muita projekteja. Toiminta on keskittynyt erityisesti elektroniseen musiikkiin ja sähköiseen mediaan.

## Jäsenet
CNCD:n jäseniä ovat Aleksi Eeben, Ville Hyvönen, Sami Järvinen, J. Kujanpää ja Mikko Lipiäinen.

## Keskeisiä demoja
* closer - 1995
* Inside - 1996
* killer - 1997
* cncd vs. orange - 1997
* Horizontal Cool - 2001
* Spacecut - 2012

### Tuotanto muiden demoryhmien kanssa
* Deep - 1995 (cncd/parallax)
* Deep - the Psilocybin Mix - 1995 (cncd/parallax)
* halfsome - 2007 (cncd/fairlight)
* Media Error (fairlight/cncd/orange)
* Frameranger - 2009 (fairlight/cncd/orange)
* Agenda Circling Forth - 2010 (cncd/fairlight)
* Ceasefire (all falls down..) - 2010 (cncd/fairlight)
* Numb Res - 2011 (cncd/fairlight)
* NVSCENE 2014: the Ink Test - 2014
* Sokia - 2017 (CNCD & Fairlight)
* Number one / another one - 2018 (CNCD & Fairlight)

## Muita julkaisuja
* 1995 - audio-cd (1995) itävaltalaisen trsi-recordzin julkaisemana
* Harmaa vyohyke - grey zone - audio-cd (2000) pohjautuen 4 tuntia kestävään live-esitykseen, joka alun perin esitettiin Kainuun Jazzkeväässä vuonna 1995.  Harmaa vyöhyke -esitystä on esitetty Suomessa Helsingin taiteiden yössä, altpartyssa ja Assemblyillä vuonna 2002 sekä Kiasma-teatterissa Pikseliähky-festivaalien yhteydessä vuonna 2004. Esitys on nähty myös Tukholmassa, Huddersfieldessä ja Pariisissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Demoskene
Samu Torsti

**Samu Torsti** (s. 5. syyskuuta 1991) on suomalainen alppihiihtäjä. Hän edustaa Vasa Skidklubbia ja hänen valmentajanaan toimii Tuomas Uotila.

Alppihiihdon maailmancupissa Torsti kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2009 Alta Badian suurpujottelussa. Maailmancupin pisteille hän pääsi ensimmäisen kerran Beaver Creekin suurpujottelussa joulukuussa 2014 oltuaan 13:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Adelbodenin suurpujottelussa tammikuussa 2017. Se on edelleen hänen paras maailmancupsijansa (tilanne 18.2.2021).

Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Torsti sijoittui suurpujottelussa 32:nneksi. Schladmingin MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui jälleen suurpujottelussa 32:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli samassa lajissa 21:s. Vailin / Beaver Creekin MM-kilpailuissa 2015 Torsti sijoittui suurpujottelussa 21:nneksi ja Pyeongchangin olympialaisissa 2018 17:nneksi.  Cortina d'Ampezzon MM-kilpailuissa 2021 hän oli parisuurpujottelussa kahdestoista ja suurpujottelussa viidestoista.

Torsti on saavuttanut urallaan useita aikuisten Suomen mestaruuksia suurpujottelussa. Hän on voittanut mestaruuden myös superalppiyhdistetyssä ja supersuurpujottelussa.

Torsti lopetti aktiiviuransa kauden 2022–2023 päätteeksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Samu Torstin blogi
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1908

**Yhdysvaltain presidentinvaalit 1908** järjestettiin 3. marraskuuta 1908. Vaalit voitti republikaani William Howard Taft haastajanaan demokraatti William Jennings Bryan.

Vaalit olivat viimeiset vaalit, joihin eivät osallistuneet kaikki Yhdysvaltain 48 "yhtenäistä osavaltiota", eli osavaltiot lukuun ottamatta Alaskaa ja Havaijia. Arizona ja New Mexico eivät vielä olleet osavaltion asemassa.

## Ehdokkaat
Demokraattinen puolue:
***[[William Jennings Bryan]]**, entinen presidenttiehdokas
*George Gray, entinen senaattori
*John Albert Johnson, Minnesotan kuvernööri
Republikaaninen puolue:
***[[William Howard Taft]]**, Yhdysvaltain sotaministeri
*Charles W. Fairbanks, Yhdysvaltain varapresidentti
*Joseph B. Foraker, senaattori
*Philander C. Knox, senaattori
*Robert M. La Follette, senaattori
*Albert B. Cummins, senaattori
*L. M. Shaw, entinen Yhdysvaltain valtiovarainministeri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Geoelections - Kartta vuoden 1908 presidentinvaalien annetuista äänistä
/teatteri.nyt

**/teatteri.nyt** on Kiasma-teatterin vuodesta 2005 järjestämä esittävien taiteiden tapahtuma. Tapahtuma suunnitellaan ja toteutetaan yhteistyössä taiteilijoiden kanssa. Tapahtuman keskipisteenä on esitys, mutta sitä on lähestytty eri vuosina eri tavoin. On pidetty työpajoja, osallistavia esityksiä,  keskusteluja, demoja, residenssejä ja kirjoitusprojekteja, sekä nähty lukuisia esityksiä.

/teatteri.nytin tarkoituksena on avata esitystaiteen uusia tuulia yleisölle, sekä myös kehittää esittävän taiteen kenttää ja sulattaa taiteiden välisiä raja-aitoja muun muassa kuvataiteen ja esittävien taiteiden väliltä. /teatteri.nytissä on ollut vuosittain mukana myös kansainvälisiä taiteilijoita.  Vuonna 2011 /teatteri.nyt-tapahtuman yhteydessä järjestettiin viikon mittainen ”Esitystaiteilijoiden syysloma”, jossa 15 taiteilijaa vietti viikon Kiasma-teatterissa kokemuksiaan ja ajatuksiaan jakaen. Syysloma avautui kahdeksi päiväksi myös yleisölle. Vuonna 2012 /teatteri.nyt tapahtuma järjestettiin kolmiviikkoisena Esityskompostina Kiasman 3. kerroksessa. Esityskomposti käsitteli dokumentin ja esityksen välistä suhdetta ja se edelsi Kiasman Tosi kyseessä – dokumentti nykytaiteessa -kokoelmanäyttelyä. Esityskompostin aikana tiloissa esiintyi 120 taiteilijaa ja niissä vieraili 11&nbsp;000 katsojaa. Esityskompostin suunnittelutyöryhmässä toimivat taiteilijat Saara Hannula, Tuomas Laitinen, Elina Latva, Kimmo Modig, Nora Rinne ja Jenna Sutela sekä Kiasma-teatterista Jonna Strandberg.

## Lähteet
* Teatteri-lehti 8/2011
* Teatteri ja tanssi + sirkuslehti 7/2012
* Kiasma-teatterin kausiesite syksy 2009 

## Aiheesta muualla
* /teatteri.nyt
Kari Vehosalo

**Kari Vehosalo** (s. 1982 Ylöjärvi) on suomalainen kuvataiteilija ja maalaustaiteen professori. 

Vehosalon maalauksien aiheet on kuvattu valokuvantarkasti niin, että kuvat näyttävät ensisilmäyksellä valokuvilta, mutta niissä on jotain epätodellista, josta on vaikea kääntää katsettaan pois. Vehosalon fotorealistiset kuvat osoittavat perinteisten maalaustekniikoiden huippuunsa vietyä hallintaa.

Vehosalo on valmistunut  vuonna 2010 Taiteen maisteriksi Aalto-yliopiston Taideteollisesta korkeakoulusta ja vuonna 2008 Lahden ammattikorkeakoulun Taideinstituutista tutkinnolla kuvataiteilija (AMK). Vehosalo on opiskellut myös filosofiaa ja semiotiikkaa Helsingin yliopistossa.

Hän toimii maalaustaiteen professorina Kuvataideakatemiassa.

Vehosalon teoksista kirjoitetaan *Kipu*-näyttelyn katalogissa etääntymisenä autenttisesta todellisuudesta. Vehosalo itse käyttää teoksistaan ilmausta "maalausdokumentti". Tämä sama dokumentaarisuuden kyseenalaistaminen toistuu myös Kiasman *[[Tosi kyseessä]]* -näyttelyn katalogissa, jossa esitetään kaksi Valtion taidemuseon kokoelmissa olevaa teosta: sarjan *Väkivaltaisen kuoleman pelko* teokset "Hygienia" ja "Kohtaus I".

Vehosalo tuo itse kirjoituksissaan esiin taiteensa yhteiskunnallista ulottuvuutta ja erityisesti sen yhteyttä ruumiiseen.

Vehosalo kuuluu Taidemaalariliittoon ja Helsingin taiteilijaseuraan.

## Palkinnot

* Ars Fennica 2017

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Taiteilijan kotisivut
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1904

**Yhdysvaltain presidentinvaalit 1904** järjestettiin 8. marraskuuta 1904. Vaalit voitti selvällä äänienemmistöllä istuva presidentti, republikaani Theodore Roosevelt haastajanaan demokraatti Alton B. Parker.

## Ehdokkaat
Demokraattinen puolue:
***[[Alton B. Parker]]**, tuomari
*William Randolph Hearst, edustaja
*Francis Cockrell, senaattori
*Richard Olney, entinen Yhdysvaltain ulkoministeri
*Edward C. Wall, osavaltion edustaja
*George Gray, entinen senaattori
*John Sharp Williams, edustaja
*Nelson A. Miles, kenraaliluutnantti
Republikaaninen puolue:
***[[Theodore Roosevelt]]**, Yhdysvaltain istuva presidentti
*Mark Hanna, senaattori

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Geoelections - Kartta vuoden 1904 presidentinvaalien annetuista äänistä
Bruce Nauman

**Bruce Nauman** (s. 6. joulukuuta 1941 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen nykytaiteilija. Nauman on monialainen taiteilija, joka käyttää teoksissaan esimerkiksi video- ja valokuvaa sekä neonvaloja. Nauman tunnetaan myös kuvanveistäjänä, piirtäjänä ja performanssitaiteilijana. Nauman yhdistelee installaatioissaan usein monia eri medioita.

Naumanin taidetta on hankala rajata mihinkään tiettyyn virtaukseen, mutta hänet on liitetty minimalismiin, käsitetaiteeseen ja body artiin. Teoksissaan hän käsittelee esimerkiksi yhteiskuntaa, ruumiillisuutta ja maailmanpolitiikkaa. Varsinkin hänen varhaisempi materiaalinsa sisälsi usein sanaleikkejä ja visuaalisia vitsejä. Nauman esiintyy itse useissa videoteoksissaan.

## Elämä ja ura
Bruce Nauman kasvoi Yhdysvaltojen Keskilännessä. Hänen isänsä oli insinööri ja Nauman on kertonut kiinnostuneensa itsekin jo varhain tekniikasta ja matematiikasta. Omien sanojensa mukaan hän "tunsi vetoa kaikkea abstraktia kohtaan". Naumanin mukaan hänen moraalisten ja välittävien vanhempiensa vaikutus näkyy hänen taiteessaan. Nauman uskoo, että taiteella on moraalinen ja eettinen tarkoitus.

Vuonna 1960 Bruce Nauman lähti Wisconsinin yliopistoon opiskelemaan matematiikkaa, fysiikkaa ja taidetta. Vuonna 1964 Nauman siirtyi opiskelemaan taidetta Kalifornian yliopistoon, jossa hän opiskeli muun muassa William T. Wileyn ja Robert Arnesonin alaisuudessa. Maalaamisesta aloittanut Nauman keskittyi Kalifornian yliopistossa opiskellessaan kuvanveistoon, performanssitaiteeseen ja elokuvaan. Vuosien 1965–1966 välillä hän teki yhdeksän elokuvaa, joista kuusi yhteistyönä. Näistä kuuluisin on vuonna 1966 valmistunut *Fishing for Asian Carp*, jossa hän kuvasi taidemaalari William Allenia pyydystämässä kalaa. Teos parodioi perinteistä käsitettä kerronnasta ja tarinan kestosta.

Vuonna 1966 Nauman suoritti Master of Arts -tutkinnon ja siirtyi opettamaan San Franciscon yliopistoon. Samana vuonna hän piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Leo Castelli Galleryssa Los Angelesissa.

Nauman on itse sanonut hakeneensa ja saaneensa vaikutteita Marcel Duchampilta, Man Raylta, Samuel Beckettiltä, Aloin Robbe-Grilletiltä, Vladimir Nabokovilta, Steve Reichilta, Philip Glassilta, La Monte Youngilta, Meredith Monkilta ja John Coltranelta.

## Suomessa
Ensimmäisen kerran Bruce Naumanin teoksia nähtiin Suomessa suuressa yhteisnäyttelyssä Expo Stedelijkissä Ateneumissa keväällä 1971. Ars 74:ssä nähtiin Naumanin elokuva ja Ars 95:ssä oli myös hänen teoksiaan. Bruce Naumanin yksityisnäyttely oli Kiasmassa 1998–1999 ja Kiasmassa nähtiin hänen teoksiaan Full House -yhteisnäyttelyssä 2008–2009. Valtion taidemuseon kokoelmassa on yhdeksän Bruce Naumanin teosta, joista kahdeksan on multimedia- ja videoteosta vuosilta 1968–1969 ja yksi grafiikan vedos vuodelta 1997.

## Lähteet
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1900

**Yhdysvaltain presidentinvaalit 1900** järjestettiin 6. marraskuuta 1900. Vaalit voitti istuva presidentti, republikaani William McKinley haastajanaan demokraatti William Jennings Bryan. McKinley sai äänestyksessä 292 valitsijamiesääntä Bryanin 155 valitsijamiesääntä vastaan.

## Tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Geoelections - Kartta vuoden 1900 presidentinvaalien annetuista äänistä
Eero-Tapio Vuori

**Eero-Tapio Vuori** on teatteriohjaaja, joka työskentelee sekä teatterissa että kokeellisten esitysmuotojen parissa. Hänen tavaramerkkinsä ovat teatterin valtavirrasta poikkeavat, uudenlaiseen esityskieleen ja ajatteluun perustuvat teokset. Vuori on Todellisuuden tutkimuskeskuksen perustajajäsen.

## Lähteet
Jan Björklund

**Jan Arne Björklund** (s. 18. huhtikuuta 1962 Skene, Länsi-Götanmaa) on ruotsalainen poliitikko. Hän toimi opetusministerinä Fredrik Reinfeldtin johtamassa hallituksessa vuosina 2007–2014 ja hallituksen varapääministerinä 2010–2014. Björklund johti liberaaleja 2007–2019. Kesällä 2019 hänen seuraajaksen valittiin Nyamko Sabuni. Björklund toimi Tukholman paikallispolitiikassa ennen nousuaan Ruotsin valtiopäiväedustajaksi vuonna 2006. Koulutustaustaltaan Björklund on upseeri. Hän on naimisissa ja kahden lapsen isä.

Björklundin on nähty edustavan liberaalien oikeistolaisempaa siipeä. Hän on profiloitunut erityisesti koulutuspolitiikassa.

Toukokuussa 2020 Björklund nimitettiin Ruotsin Italian suurlähittilääksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla