open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mihkel Mutt

**Mihkel Mutt** (s. 18. helmikuuta 1953 Tartto, Viro) on virolainen kirjailija, kirjallisuus- ja teatterikriitikko ja kirjallisuuslehti Loomingin päätoimittaja. Hän astui Loomingin päätoimittajan tehtävään marraskuussa 2005.

Muttin isä oli kielitieteilijä Oleg Mutt, isoisä oli eversti, sotilas ja diplomaatti Victor Mutt.

## Teokset
**Noorte käsikirjalised almanahhid 1962-1972 : kursusetöö*. Tartto, 1973.  
**Fabiani õpilane : [jutustused]*. Tallinna, 1980. 
**Französisch : [jutustus]*. Tallinna, 1981.  
**[[Hiired tuules]] : satiiriline romaan*. Tallinna, 1982.
**Üleminekuaeg : novelle ja följetone*. Tallinna, 1995.  
**Sise ja väli : päevapoliitilisi mõtteid 2000-2003*, esseitä. Tallinna, 2003. 
**Kõrtsikammija: literatuur vanadele troppidele*, toim. Jaakko Hallas ; kujundus: Tiina Tammetalu. Tallinna, Tartto, 2005.
**Siseemigrant : Novellid Rui taevalike kommentaaridega*. Tallinna, 2007.

### Suomennetut teokset
* *Missio Viro*,  alkuteos: *Rahvusvaheline mees*, suom. Jouko Vanhanen. Kivijalka, 1997,

## Aiheesta muualla
* Jaak Urmet.  Mihkel Mutt tagasiteel kirjanduse juurde EPL.ee 24. september 2005 00:00 
* Kalle Kurg. Klassikaline mees EPL.ee 24. september 2005 
* Jaak Urmet: Mihkel Mutt pani kirja oma kaugete sugulaste lood EPL.ee, 13.3.2009
Viro kesäolympialaisissa 1936

**[[Viro]]** osallistui **[[Kesäolympialaiset 1936|Berliinin kesäolympialaisiin 1936]]** saavuttaen urheilulajeissa seitsemän mitalia, joista kaksi oli kultaisia, kaksi hopeisia ja kolme pronssisia. Virolaisten seitsemästä mitalista viisi tuli painista. Kisojen mitalitilastossa Viro sijoittui jaetulle 13:nnelle sijalle. Yhteensä Viro lähetti olympialaisiin 37 urheilijaa, jotka osallistuivat kahdeksaan eri urheilumuotoon. 

Seuraaviin kesäolympialaisiin Viro osallistui itsenäisenä valtiona vasta vuonna 1992, kun Neuvostoliitto miehitti maan toisessa maailmansodassa. Tänä ajanjaksona virolaiset osallistuivat olympialaisiin Neuvostoliiton joukkueessa.

## Mitalistit
### Kultaa
* Kristjan Palusalu — Kreikkalais-roomalainen paini, sarja yli 87 kg 
* Kristjan Palusalu — Vapaapaini, sarja yli 87 kg

### Hopeaa
* Nikolai Stepulov — Nyrkkeily, sarja 61,2 kg
* August Neo — Vapaapaini, sarja 87 kg

### Pronssia
* Arnold Luhaäär — Painonnosto, sarja yli 82,5 kg 
* Voldemar Väli — Kreikkalais-roomalainen paini, sarja 66 kg
* August Neo — Kreikkalais-roomalainen paini, sarja 87 kg

## Lähteet
* Kesäolympialaisten 1936 virallinen raportti  
* Olympiamitalistitietokanta olympic.org:issa 
* Viron olympiakomitean sivu vuoden 1936 kesäolympialaisista
Namsos

**Namsos** (eteläsaameksi *Nåavmesjenjaelmie*) on kunta ja kaupunki Trøndelagin läänissä Norjassa. Se sijaitsee Namsenvuonon pohjukassa, Namsen-joen suulla. Kaupungin keskustaajama Namsosissa asuu vähän yli 9&nbsp;000 asukasta, muita taajamia ovat Spillum, Namdalseid ja Bangsund. Kunnassa on Namsosin lentoasema.

Vuoden 2020 alussa Fosnesin ja Namdalseidin kunnat liitettiin Namsosiin.

## Historia
Kaupunki perustettiin 1845. Paikka soveltui mainiosti puunkuljetukseen, koska sen lähistöllä oli paljon metsiä ja Namsenvuonon kautta pääsy merelle oli vaivatonta. Paikalla olikin jo kymmenkunta sahalaitosta, kun sinne perustettiin luotsiasema, jonka ansiosta Namsosista voitiin viedä puutavaraa suoraan ulkomaille. Nykyisin paikkakunnalla toimii enää yksi sahalaitos, Moelven Van Severn. Kaupungissa on myös Norjan sahalaitosmuseo.

Kaupunki on palanut kolme kertaa. Vuonna 1872 kaksi poikaa leikki tulitikuilla sytyttäen koko kaupungin tuleen. Vuonna 1897 se paloi toisen kerran, tuntemattomasta syystä. Toisessa maailmansodassa saksalaiset pommikoneet tuhosivat kaupungin Adolf Hitlerin syntymäpäivänä 20. huhtikuuta 1940.

## Kuvia

Namsos from Klompen.jpg|Namsosin keskusta vuonna 2005.
Namsos sentrum fra byfjellet klompen ca 1935.jpg|Namsosin keskusta vuonna 1935.
Ruinsofnamsos.jpg|Brittisotilaita kaupungin raunioilla huhtikuussa 1940.
Namsos church.jpg|Namsosin kirkko


## Media
Namsosissa ilmestyy kahdesti viikossa paikallislehti *[[Namdalsavisa]]*.

## Tunnettuja henkilöitä
* Åge Aleksandersen (s. 1949), muusikko
* Bjarne Brøndbo (s. 1964), D.D.E.-yhtyeen laulaja
* Guttorm Hansen (1920–2009), poliitikko
* Bjarne Håkon Hanssen (s. 1962), poliitikko
* Johan J. Jakobsen (1937–2018), poliitikko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kiihko (elokuva)

**Kiihko** tai **Ja oikeus tapahtuu** (*Fury*) on Fritz Langin ohjaama rikoselokuva, joka valmistui vuonna 1936. Se oli Langin ensimmäinen ohjaustyö Yhdysvalloissa. Metro-Goldwyn-Mayer julkaisi elokuvan, joka perustui Norman Krasnan tarinaan *Mob Rules*. Elokuvan pääosissa ovat Spencer Tracy ja Sylvia Sidney.
__TOC__
Langille tarjottiin vuosien 1934–1935 aikana useita elokuva-aiheita kuvattavaksi, mutta vasta syyskuussa 1935 varmistui, että Langin ensimmäinen elokuva Yhdysvalloissa olisi *Kiihko*. Elokuvan varsinainen tuotanto alkoi Bartlett Cormackin työstämän käsikirjoituksen pohjalta huhtikuussa 1936. Lang suututti monet kuvausryhmän jäsenistä jo kuvausten alkuvaiheessa. Tuottaja Joseph L. Mankiewiczin tuki esti MGM:n johtoa erottamasta Langia.

*Kiihko* ei saanut hyviä arvioita ennakkoesityksessä, ja MGM käski Mankiewiczin leikkaamaan elokuvan lopun uudestaan. Elokuvan lopullinen versio sai hyviä arvosteluita, mutta Lang ei ollut tyytyväinen elokuvaan, sillä hänen mielestään Mankiewicz oli pilannut elokuvan. Lang syytti MGM:ia kuvausten sabotoimisesta. Vaikka Lang todennäköisesti liioittelee, hän ei saanut missään vaiheessa juurikaan tukea yhtiöltä.

*Kiihko* oli Langin ainoa Yhdysvaltain elokuva, josta hän oli voittaa myös palkinnon ohjaustyöstä. *[[New York Times]]in* mukaan Lang sai ensimmäisessä äänestyksessä eniten ääniä New Yorkin elokuvakriitikkojen palkintoon ohjauksesta. Yhdeksännessä äänestyksessä saatiin lopulta palkinnon voittaja, kun elokuvan *[[Meidän roistojen kesken]]* ohjaaja Rouben Mamoulian voitti äänestyksen Langia vastaan 12–6. Elokuvan tarinan kirjoittaja Norman Krasna oli Oscar-palkintoehdokkaana.

## Rooliluettelo

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Levanger

**Levanger** (eteläsaameksi *Lievenge*) on Norjan kaupunki Trøndelagin läänissä. Rajanaapureita ovat pohjoisessa Verdal, etelässä Stjørdal ja lännessä Frosta. Trondheimvuonon vastarannalla naapurikunta on Inderøy. Sijainti Jämtlandin tien varrella Ruotsin ja Trondheimin sijainti etelässä tekivät kaupungista keskeisen kauppapaikan. *Levangermarkedet* on ollut käsite keskiajalta saakka.

## Historia
Levanger sai luotsiasemaoikeudet () ensimmäisen kerran 1836 ja menetti ne kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1962. Vuonna 1997 paikkakunta sai kaupunkistatuksen uudelleen.

Alueella sijaitsee kaupankäynnin jälkiä rautakaudelta saakka. Se on perinteisesti ollut jämtlantilaisten ja nordlandilaisten kauppiaiden kohtaamispaikka.

Toisen maailmansodan aikana Levangerissa oli saksalaismiehittäjien ylläpitämä Falstadin keskitysleiri.

## Urheilu
Jalkapallojoukkue Levanger Fotballklubb pelaa vuonna 2024 Norjan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla OBOS-ligaenissa. 

## Koulutus
Levangerin lukiossa on noin tuhat oppilasta. Levangerissa on Nord-yliopiston kampus.

## Kuvia

Levanger kirke.jpg|Levangerin kirkko
Sverres gate i Levanger mot jernbanestasjonen..jpg|Katunäkymää maaliskuussa 2014. Levangerin keskusta tunnetaan 1800- ja 1900-lukujen vaihteen puutalokortteleista, jotka on suojeltu.
Fiborgtangen Skogn.jpg|Norske Skogin paperitehdas Skognin taajamassa.


## Tunnettuja henkilöitä
* Martin Aagaard (1863–1913), taidemaalari
* Jens Bolling (1915–1992), näyttelijä ja teatterinjohtaja
* Eldar Rønning (s. 1982), maastohiihtäjä
* Gunhild Øyangen (s. 1947), poliitikko
* Kyle Alessandro (s. 2006), laulaja, lauluntekijä

## Katso myös
* Holtåsin kalliopiirrokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viroplasma

**Viroplasma** on virustartunnan saaneessa solussa oleva inkluusiokappale, jossa viruksen monistus tapahtuu. Sitä voidaan pitää ikään kuin solun ”virustehtaana”. Elektronimikroskoopilla katsottuna viroplasmaa näyttää sisältävän paljon elektroneja, mikä todennäköisesti johtuu siitä, että siinä on niin paljon viruksen RNA:ta. 

Hyvinkin vähän ymmärretään viroplasman muodostumisen syntymekanismista. 

Viroplasmaa on löydetty kukkakaalin mosaiikkiviruksesta, rotaviruksesta, vacciniavirus ja rice dwarf -viruksesta.

## Lähteet
Wilhelm Lenz

**Wilhelm Lenz** (8. helmikuuta 1888 – 30. huhtikuuta 1957) oli saksalainen fyysikko, joka keksi Ising-mallin . Hänet tunnetaan myös Laplace-Runge-Lenzin vektorista.

Akateemisen uransa Lenz aloitti Göttingenin yliopistossa, jossa hän opiskeli matematiikkaa ja fysiikkaa. Vuosina 1908 - 1911 Lenz opiskeli Arnold Sommerfeldin ohjauksessa Ludwig-Maximilians-Universität Münchenissa, josta hän valmistui tohtoriksi.

Vuodesta 1921 Lenz toimi teoreettisen fysiikan professorina Hampurin yliopistossa. Hampurissa hän sai ohjattavakseen Ernst Isingin, joka ensimmäisen kerran julkaisi väitöskirjassaan vuonna 1924 Lenzin alun perin keksimän Ising-mallin. Lisäksi hän ohjasi myös J. Hans D. Jenseniä. Lenz työskenteli Hampurin yliopistossa, kunnes eläköityi vuonna 1956.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wilhelm Lenz
Kuivalihamarkkinat

**Kuivalihamarkkinat** ovat vuosittain Savukoskella järjestettävä, Lapin suurin ohjelmallinen perinneruoka- ja kotiseututapahtuma. Markkinoiden pääteemana on poro ja erityisesti sen kuivaliha. Markkinoilla on tarjolla myös monenlaisia muita perinteisiä pororuokia, kuten kuivalihakeittoa, poronkäristystä, kampsuja sekä koparakeittoa.

Vuonna 2012 Kuivalihamarkkinat järjestettiin jo 25. kerran.
Meråker

**Meråker** on Norjan kunta Trøndelagin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Verdal, lännessä Stjørdal ja etelässä Selbu ja Tydal. Idässä kunta rajoittuu Ruotsiin. Kuntakeskus Midtbygda sijaitsee 20 kilometriä Storlienistä ja 48 km Trondheimin lentoasemalta Værnesistä.

Meråkerista tuli oma kuntansa vuonna 1874 silloisen Øvre Stjørdalin kunnan jakautuessa Hegraan (joka on nykyisin osa Stjørdalin kuntaa) sekä Meråkeriin. Pääelinkeinoja ovat teollisuus ja maatalous.

## Kuvia

Meråkerdalen jan 2010.JPG|Meråker tammikuussa 2010.
Meråker kirke 02.jpg|Meråkerin kirkko
Meråker stasjon 01.jpg|Meråkerin asema Meråkerin radan varrella.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lapila

**Lapila** on saari Naantalissa Luonnonmaan eteläpuolella Airiston pohjoispäädyssä. Saaren pinta-ala on 3,09 neliökilometriä, ja siellä on useita vapaa-ajan asuntoja. Saarelle ei ole kiinteää tieyhteyttä. Saarella sijaitsee samanniminen kartano.

## Maantiede

Lapila on melko pyöreä saari ja sen levein kohta on noin 2,5 kilometriä. Lapilan rantaviivan pituus on 15,81 kilometriä.

Saaren pohjoispuolella sijaitsee Luonnonmaa ja 1,5 kilometriä koilliseen Ruissalo.

Saaressa on tulva-alttiita ranta-alueita, sekä hiekkaa pieninä laikkuina. Koska saari sijaitsee Naantaliin ja Turkuun johtavan laivaväylän varrella rannat syöpyvät tavallista voimakkaammin.

Lapilassa on kartanon lisäksi muutama pientila ja jonkin verran loma-asuntoja.

## Lapilan kartano

Lapilan kartanoympäristö on valtakunnallisesti merkittävä rakennettu ympäristö. Kivinen kaksikerroksinen rokokoo-ajan arkkitehtuuria edustava kartano valmistui 1700-luvulla ja sen rakennutti hovioikeudenneuvos L.A. Ekenberg vuonna 1763, Turun kaupunginarkkitehti C.F. Schröderin piirustusten mukaan. Se on yksi Suomen ensimmäisistä mansardikattoisista kartanoista. Kartanomiljööseen kuuluu myös muita rakennuksia ja ne ovat kartanoa vanhempia. Sivurakennuksia on remontoitu ja ne ovat päärakennusta paremmassa kunnossa.

## Luonto

Lapilansaari sisältyy Ruissalon alueen valtakunnallisesti arvokkaaksi osoitettuun maisema-alueeseen Turun kaupunkiseudun maakuntakaavassa.

Luonnonsuojelulain 29 §:n mukaisesti Lapilassa on suojeltu seuraavat alueet: Ruuhimäen pähkinäpensaslehto, Lapilan keskiosan jalopuumetsiköt, Ruuhimäen
jalopuumetsikkö ja Lapilan saaren keskiosan lehdot ja kalliot. Ne ovat myös maakunnallisesti arvokkaita luontokohteita.

Lapilassa on suoritettu voimakkaita metsähakkuita, jotka ovat heikentäneet muun muassa maisema-arvoja.

Maastotietokannan tulva-alueluokituksen perusteella Lapilassa on ruoikkorantaa noin kolme kilometriä.

Saarella on "Henrikin" tammi, joka on arvioitu olevan yksi Suomen suurimmista tammista. Tammi on jossain vaiheessa kaatunut ja siitä on jäljellä enää rungon palasia 2024. Tammen lähellä on myös lähde, jonka vettä piispa Henrik on Arno Kasvin mukaan käyttänyt saarelaisten kastamisessa ristin uskoon. 

## Lähteet
Fosforyylikloridi

**Fosforyylikloridi** eli **fosforioksikloridi** (POCl3) on myrkyllinen kloorin, hapen ja fosforin muodostama molekyyliyhdiste. Ainetta käytetään orgaanisessa kemiallisessa synteesissä fosfaattiestereiden ja syklisten yhdisteiden valmistamisessa.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa fosforyylikloridi on väritöntä nestettä, joka savuaa ja jolla on helposti tunnistettava pistävä haju. Aine on erittäin reaktiivinen ja reagoi kiivaasti niin veden kuin erilaisten orgaanisten yhdisteiden kanssa.  Fosforyylikloridin kuumentaminen hajottaa sen suolahapoksi ja fosforin oksideiksi.

## Valmistus
Fosforyylikloridia voidaan valmistaa monella eri tavalla. Teollisesti ainetta valmistetaan joko alkuaineistaan tai klooraamalla fosforitrikloridia.
:P4 + 2 O2 + 6 Cl2 → 4 POCl3
:2 PCl3 + O2 → 2 POCl3

Muita tapoja valmistaa fosforyylikloridia ovat fosforitrikloridin hapettaminen kaliumkloraatilla ja fosforipentakloridin ja rikkidioksidin reaktio, jolloin syntyy myös tionyylikloridia. Fosforyylikloridia syntyy myös, kun fosforipentakloridi reagoi pienen vesimäärän kanssa. Tässä reaktiossa on ongelmana fosforyylikloridin edelleen reagoiminen veden kanssa, jolloin syntyy fosforihappoa ja suolahappoa.
:3 PCl3 + KClO3 → 3 POCl3 + KCl
:PCl5 + SO2 → POCl3 + SOCl2
:PCl5 + H2O → POCl3 + 2 HCl

## Reaktioita
Fosforyylikloridia käytetään erityisesti fosfaattiestereiden synteesissä. Fosforyylikloridin reagoidessa alkoholin tai fenolin kanssa syntyy kaksi fosforodikloridaattivälituotetta, joiden jälkeen syntyy toivottu esteri. Reaktioista nopein on ensimmäisen välituotteen muodostuminen ja hitain lopullisen tuotteen eli esterin muodostuminen.
:POCl3 + ROH → ROP(O)Cl2 → (RO2)P(O)Cl → (RO)3PO

Fosforyylikloridia käytetään myös rengasrakenteisten yhdisteiden synteesissä, joissa se on osoittautunut tehokkaammaksi kuin fosforipentoksidi.

## Turvallisuus
Fosforyylikloridi on myrkyllistä ja suurille annoksille altistuminen voi johtaa jopa kuolemaan. Aineen hengittäminen voi aiheuttaa hengitysvaikeuksia, yskää, pahoinvointia, johon liittyy oksentamista, ja tajunnan menetyksen. Aineen nieleminen aiheuttaa vatsakipuja sekä kouristuksia ja tajuttomuuden. Fosforyylikloridi voi syövyttää joutuessaan iholle tai silmiin.

## Lähteet
TDC

**TDC** on tanskalainen yritysoperaattori. Pohjoismaisen TDC-konsernin liikevaihto oli vuonna 2013 noin 3,3 miljardia euroa ja henkilöstömäärä noin 9 400.

## Historia
TDC:n historia Tanskassa alkaa vuodesta 1882, jolloin Kjøbenhavns Telefon-Aktieselskab ryhtyi operoimaan maan ensimmäistä puhelinlinjaa. Alun perin 22 käyttäjän puhelinlinja kasvoi nopeasti ja kattoi vuoteen 1900 mennessä 25000 käyttäjää. Vuonna 1990 Tanskan hallitus perusti Tele Danmarkin paikallisten teleyhtiöiden emoyhtiöksi. Paikalliset teleyhtiöt liitettiin osaksi Tele Danmarkia vuonna 1995. Operaattoritoiminta yksityistettiin Tanskassa vuonna 1996 ja Tele Danmarkista tuli täysin yksityinen yhtiö vuoteen 1997 mennessä. Vuonna 2000 Tele Danmark vaihtoi nimekseen TDC.

## TDC Suomessa
Suomessa TDC:llä oli Helsingin päätoimipisteen lisäksi aluetoimistot Oulussa, Tampereella ja Turussa. DNA osti vuonna 2014 TDC:n suomalaiset liiketoiminnot 154 miljoonalla eurolla.

### Historia Suomessa
TDC Oy:n kaupallinen toiminta Suomessa juontaa kahden yrityksen - Telian ja Imatran Voiman – ja niiden omistamien ja niitä seuranneiden yritysten yhdistymiseen. Vuonna 1987 Telia aloitti Suomen markkinoilla. Imatran Voima (IVO) rakensi valtakunnallisen runkoverkon 1992 ja IVO:n omistama Telivo aloitti operaattoriliiketoiminnan 1993. Tele1 Europe perustettiin Ruotsissa vuonna 1995. 1996-1997 Telia osti asteittain Telivon IVO:lta. 1997-1998 Tele1 Europen kaupallinen toiminta alkoi Ruotsissa, Norjassa ja Tanskassa. Vuonna 1999 Tele1 Europe perustettiin Suomeen ja samana vuonna yritys osti Clinet Oy:n. Vuonna 2001 Tele1 Europe vaihtoi nimekseen Song Networks. Song Networks osti Telia Finland Oy:n kiinteän verkon Suomen toiminnot ja ne yhdistyivät. Marraskuussa 2004 Song Networksista tuli osa TDC-konsernia. Maaliskuussa 2005 yrityksen nimeksi tuli TDC Song Oy. Vuodesta 2008 alkaen yritys on toiminut Suomessa nimellä TDC Oy.

### Palvelut Suomessa
TDC Oy tarjosi IP-pohjaisia data-, internet- ja puheliikenteen palveluja yrityksille, yhteisöille ja julkishallinnon organisaatioille. TDC:n IP-pohjaiset palvelut perustuivat MPLS (Multi Protocol Label Switching) -tekniikkaa hyödyntävään monipalveluverkkoon. MPLS-tekniikassa tietoverkon liikenne reitittyi paketteina lippukytkentään perustuvalla välityksellä. TDC:n MPLS-verkon ohjausprotokolla oli TCP/IP. TDC:n pääosin vuonna 1999 rakennettu pohjoismainen runkoverkko oli maailman ensimmäisiä lippukytkentään perustuvia televerkkoja. Vuonna 2007 koko TDC:n dataverkko Pohjoismaissa perustui Ethernet-tekniikkaan. TDC tarjosi asiakkailleen n. 65000 km runkoverkkoa koko Pohjoismaiden alueella. Perinteisten telepalvelujen lisäksi TDC on tarjonnut ensimmäisenä Pohjoismaisena tietoliikennetoimittajana verkostaan yritysvaihderatkaisuja, toimialaverkkoja, TV-lähetyksiä (IP-TV, VoD) ja pankkiverkkoyhteyksiä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* TDC:n kotisivut 
* TDC:n kotisivut 
* TDC:n kotisivut 
* TDC:n kotisivut
Jaakko Palsola

**Jaakko Palsola** (s. 22. helmikuuta 1952) on suomalainen uransa päättänyt jääkiekkoilija sekä jääkiekkovalmentaja. Palsola on pelasi urallaan lähinnä Oulun Kärpissä, joita hän myös myöhemmin valmensi. Palsola on myös valmentanut Imatran Ketterää ja oululaista Kiekko-Laseria.

Palsola työskenteli Rajakylän ala-asteella opettajana vuoteen 2018 saakka Oulussa. Hän oli myös ala-asteen vararehtori. Jaakon veljenpoika Sakari Palsola on Kärppien entinen kapteeni ja on nykyään Kärppien A-nuorten kakkosvalmentaja.

## Lähteet
Elämäni mykkäelokuvassa

**Elämäni mykkäelokuvassa** on raumalaisen taiderock-yhtye Itkevän tytön kolmas singlejulkaisu. Sen ovat miksanneet Lauri-Matti Parppei ja Timo Kuismanen, joista jälkimmäinen toimi myös tuottajana sekä äänittäjänä. Levyn on masteroinut Joona Lukala. B-puoli sisältää coverversion Härkä-äiti-yhtyeen kappaleesta *Menolippu Havannaan*. Singlen nimikkokappale valittiin Rumban vuosiäänestyksessä vuoden biisiksi 2009.

## Kappaleet
# 
# 
# 

## Lähteet
Umbajärvi

**Umbajärvi** tai **Umpjaur** () on suuri järvi Kuolan niemimaan länsiosassa Venäjän  Murmanskin alueella. Järvi laskee Umbajokea etelään Vienanmereen. Järven länsipuolella nousee Hiipinän tunturimassiivi ja sen itäpuolella Lujaurtunturit;  Umbajärvi sijaitsee näiden vuorten erottamien läntisen Imandrajärven ja itäisen Luujärven välissä. Umbajärvi on 44 km pitkä, 10 km leveä ja  pinta-alaltaan 422 km². Se on Murmanskin alueen järvistä syvin, syvimmillään 115 metrin ja keskimäärin 15 metrin syvyinen. Järvestä kalastetaan taimenta, nieriää, muikkua ja haukea.

## Lähteet

*Умбозеро. Большая советская энциклопедия.
Snåsa

**Snåsa** (eteläsaameksi **Snåase**) on Norjan kunta Trøndelagin läänissä. Sen rajanaapureita ovat pohjoisessa Overhalla ja Grong sekä idässä Lierne. Etelässä kunta rajoittuu Verdalin lisäksi Ruotsiin ja lännessä Steinkjeriin. Snåsan kunnan ainoa taajama on samanniminen taajama, jossa oli 646 asukasta vuonna 2023. Koko kunnan asukasluku oli 2&nbsp;114 vuoden 2024 alussa.

Kunnan nimi tulee muinaisnorjan sanasta Snös, joka tarkoittaa tärkeää vuorta. Snåsa on eteläsaamen kielen puhujien keskuspaikka ja 1. tammikuuta 2008 eteläsaamen kielestä tuli kunnan toinen virallinen kieli, ensimmäisenä eteläsaamen kielialueen kunnista.

Kunnan vaakunassa on kuvattu lehtotikankontti.

## Kuvia

Snåsa stasjon.jpg|Snåsan asema Nordlandin radan varrella.
Snåsa sentrum.JPG|Kunnan keskustaa
Snåsa Kirke, Snåsa Kirkested, Vinje i Snåsa.jpg|Snåsan kirkko


## Tunnettuja henkilöitä
* Joralf Gjerstad (1926–2021), selvännäkijä ja kansanparantaja, "Snåsamannen"
* Jon Åge Tyldum (s. 1968), ampumahiihtäjä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Punarintarastas

**Punarintarastas** (*Turdus migratorius*) on yleinen pohjoisamerikkalainen varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 25&nbsp;cm, siipien kärkiväli 35–39,5&nbsp;cm ja paino keskimäärin 77&nbsp;g. Punarintarastas on kooltaan räkättirastaan luokkaa. Sen höyhenpuku on päältä tummanharmaa, pää on lähes musta, silmärengas on valkoinen, alapuoli oranssi, alavatsa ja alaperä valkoiset ja kurkussa on valkoista pisaratäplitystä. Naaraan selkäpuoli on ruskeamman sävyinen. Lajista tunnetaan useita alalajeja.

Vanhin rengastettu punarintarastas eli lähes 14-vuotiaaksi.

## Esiintyminen
Punarintarastas elää lähes koko Pohjois-Amerikassa Alaskasta ja Kanadan arktisilta alueilta aina Sierra Madrevuoristoa pitkin Meksikon eteläosiin saakka. Esiintymisalueen pohjoisosissa se on muuttolintu, joka talvehtii eri puolilla Yhdysvaltoja, Meksikossa ja muualla Keski-Amerikassa. Lajin elinympäristön ala on 16 miljoonaa neliökilometriä ja maailman populaation koko on noin 320 miljoonaa yksilöä. Harhautuneita yksilöitä tavataan satunnaisesti läntisessä Euroopassa. Suomessa yksi yksilö on tavattu Punkaharjulla 1.5.2003.

## Elinympäristö
Punarintarastas asuu monenlaisten metsien reunoissa ja metsäaukeilla, puutarhoissa ja puistoissa. Se on yleinen kaupunkien puistoissa ja maaseudun kylissä.

## Lisääntyminen

Naaras rakentaa pesän korsista, höyhenistä ja risuista ja vuoraa sen mudalla ja heinänkorsilla. Pesä voi olla maassa tai korkealla puussa, mutta tavallisesti se on 1,5–5&nbsp;m korkealla tiheässä pensaassa, puussa tai rakennuksessa. Naaras munii 3–5 munaa, yleisimmin neljä, ja hautoo niitä noin kaksi viikkoa. Poikaset jättävät pesän kaksiviikkoisina ja itsenäistyvät kaksi viikkoa myöhemmin. Pesii yleisesti kaksi tai kolme kertaa kesän aikana. Laji on sukukypsä yksivuotiaana.

## Ravinto
Punarintarastas syö hyönteisiä, marjoja, matoja, etanoita, hämähäkkejä ja muita selkärangattomia sekä hedelmiä erityisesti talvisin.

## Lähteet
* Cramp, Stanley (päätoim.) 1988: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa, V. – Oxford University Press. Hongkong. 
* ADW

### Viitteet
Operaatio MB2

**Operaatio MB2** oli peitenimi Välimeren laivaston suorittamalle Bardian pommitukselle toisessa maailmansodassa 17. elokuuta 1940. Pommituksen tarkoituksena oli tuhota Bardiaan sijoitetut italian maavoimien varastot sekä joukkojen keskitykset.

## Tausta
Lähi-idän joukkojen komentajalla () oli riittämätön määrä joukkoja elokuussa 1940 hyökätäkseen Egyptistä Libyaan ja siten joukot olivat ryhmittyneet puolustukseen Egyptin länsi- ja etelä rajoille. Etelä rajalla Italian joukot olivat ylittäneet rajan Etiopiasta Sudaniin heinäkuussa, mutta italialaiset olivat vallanneet ainoastaan noin kymmenen kilometriä rajalta olevan Kassalan, jossa joukot pysyivät tammikuuhun 1941 ja suorittivat ainoastaan lokakuussa hyökkäyksen Siniselle Niilille.

Tilanteen vuoksi Välimeren laivaston komentaja sai tehtäväkseen tukea maavoimia mahdollisuuksiensa mukaan, mutta kuitenkin vähintään häiritsemällä joukkojen keskityksiä sekä huoltokuljetuksia. Tiedustelu ilmoitti Italian maavoimien rakentavan Fort Capuzzoa (11 mailia etelään Bardiasta) sekä lukuisten varastojen kokoamisesta Bardian ympäristöön.

## Suunnitelma

Välimeren laivaston komentaja kokosi komentoonsa osaston ja jakoi sille tehtävät:
*Force A (Välimeren laivaston komentaja)
**''HMS Warspite''
***15 tuuman pääaseet: Capuzzon keskitysalue
***6 tuuman apuaseet: Kaikki näkyvät kohteet Marsa el Ramlan ympäristössä
**''HMS Kent''
***8 tuuman pääaseet: tykistö Marsa el Ramlan länsi ja luoteispuolella
*Force B (1. Taistelulaivaviirikön komentaja)
***[[HMS Malaya]]*
***15 tuuman pääaseet: Bardian ammusvarastoalue
***6 tuuman apuaseet: varuskunta ja lennätinasema
**''HMS Ramillies''
***15 tuuman pääaseet: varuskuntakorjaamo ja ammusvarasto
***6 tuuman apuaseet: varuskunta

Operaatio saatiin toteutettua suunnitelman mukaisesti. Italian rannikkopuolustus yritti karkottaa hyökkääjät neljän tuuman tykeillä, mutta niiden kantama ei riittänyt, jolloin lähimmät osumat havaittiin noin 1000 jaardin päässä aluksista.

Ilmakuvissa havaittiin Capuzzon ja eteläisten puolustusvalmistelujen saaneen osumia, mutta kaupungin vauriot havaittiin vähäisiksi.

## Lähteet
*

### Viitteet
Eljas

**Eljas** on suomalainen miehen etunimi. Elias-nimen tavoin se on muunnelma heprealaisesta nimestä *Elijah*, joka tarkoittaa "minun Jumalani on Yahweh". Eliaksen ja Eljaksen nimipäivä on 9. huhtikuuta. Vuoden 2019 loppuun mennessä nimi Eljas on Suomessa annettu alle 4&nbsp;384 henkilölle.

## Tunnettuja Eljas-nimisiä

* Eljas Aalto (s. 1996), pikajuoksija
* Eljas Ahtonen, *Rimmin Uljaska* (n. 1822–1918), maanviljelijä, kansanparantaja ja Väinämöisen malli Akseli Gallen-Kallelan Aino-triptyykissä
* Eljas Erkko (1895–1965), sanomalehtimies, ministeri
* Eljas Kahra (1888–1962), tullihallituksen pääjohtaja ja hallitusneuvos
* Eljas Lönnrot (1858–1933), pappi ja valtiopäivämies
* Eljas Orrman (s. 1943), historioitsija
* Eljas Perheentupa (s. 1959), suomalainen muotoilija
* Eljas Pohtila (1943–2014), professori ja Metsäntutkimuslaitoksen ylijohtaja
* Eljas Pölhö (s. 1949), suomalainen tietokirjailija ja rautatiehistoriallisten julkaisujen toimittaja
* Eljas Repo (s. 1961), sanomalehtimies
* Eljas Sandelin (1888–1954), maataloustieteilijä, professori ja Valion toimitusjohtaja
* Eljas Savola (1926–2014), maanmittausinsinööri ja urheiluvaikuttaja
* Eljas Sukselainen (s. 1942), talousvaikuttaja
* Eljas Suoknuuti (1899–1970), suomalainen kestävyysjuoksija
* Eljas Vainio (1901–1985), maanviljelijä, pakinoitsija ja paikallishistorian harrastaja
* Eljas Verve (s. 1959), blues- ja jazzkitaristi

## Lähteet
Tuulikki Koivunen Bylund

**Maritta Tuulikki Koivunen Bylund** (s. 19. heinäkuuta 1947 Turku) oli Ruotsin kirkon Härnösandin hiippakunnan piispa. Hänet valittiin tehtävään vuonna 2009, ja hän jäi eläkkeelle vuonna 2014. Vuosina 1995–2009 Koivunen Bylund toimi Uppsalan tuomiorovastina. Hän oli Ruotsin neljäs naispiispa ja ensimmäinen piispaksi nimitetty suomalaissyntyinen nainen. 

## Elämäkerta
Turussa syntynyt Koivunen Bylund vietti lapsuutensa sekä nuoruutensa Raumalla ja koki hengellisen herätyksen teini-ikäisenä. Kirjoitettuaan ylioppilaaksi Rauman tyttölyseosta Koivunen Bylund aloitti teologian opinnot Turussa.  Hän valmistui teologian kandidaatiksi Åbo Akademista, sai pappisvihkimyksen Lundissa 1971 ja väitteli teologian tohtoriksi Uppsalan yliopistossa 1994. Väitöskirjassaan hän on tutkinut yhteiskunnallisten ja diakoniatoiminnan piiriin kuuluvien laitosten syntyä 1800-luvulla, erityisesti Uppsalan Samariterhemmetiä. Koivunen Bylund on luterilainen teologi, ja hänet tunnetaan erityisesti saarnaajana ja kirkollisena johtajana. Hänen panoksiinsa kuuluu työntekijöiden organisointi Uppsalan tuomiokirkkoseurakunnassa ja työskentely Uppsalan tuomiokapitulissa ja hiippakuntaneuvostossa. Hän on jäsenenä Ruotsin valtion lääketieteellisessä eettisessä neuvostossa ja mukana Carl Bildtin johtamassa merkkivuoden 1809 komiteassa. 

Koivunen Bylund tuli tuomiorovastina tunnetuksi erityisesti 1998, kun hänet valittiin vuoden upplantilaiseksi. Syynä valintaan oli hänen siviilirohkeutensa jumalanpalveluksessa, jossa oli esillä Elisabeth Ohlson Wallinin Ecce Homo -kuvia.  

Vuonna 2005 Koivunen Bylund oli ehdokkaana Turun hiippakunnan piispaksi ja tuli äänestyksessä viidenneksi. Suomen ensimmäiseksi naispiispaksi valittiin viisi vuotta myöhemmin Irja Askola Helsingin hiippakunnassa vuonna 2010. Skaran hiippakunnan piispanvaalissa Koivunen Bylund tuli toiseksi. Huhtikuussa 2009 hänet valittiin Härnösandin hiippakunnan piispaksi ja vihittiin virkaan 8. marraskuuta Uppsalan tuomiokirkossa samalla kertaa Tukholman hiippakunnan piispaksi valitun Eva Brunnen kanssa. Hänen edeltäjänsä Härnösandin piispana oli Tony Guldbrandzén ja hänen seuraajakseen valittiin Eva Nordung Byström.

Koivunen Bylundin puoliso vuosina 1976–1997 oli prosessioikeuden professori Torleif Axel Bylund (s. 1938). Heillä on kaksi lasta.

## Lähteet
Sininiskanärhi

**Sininiskanärhi** (*Cyanocorax heilprini*) on loistonärhien sukuun kuuluva eteläamerikkalainen varpuslintu.

## Esiintyminen
Sininiskanärhi elää Etelä-Amerikassa Brasiliassa, Kolumbiassa ja Venezuelassa. Lajin elinympäristön laajuus on 140&nbsp;000 neliökilometriä.

## Elinympäristö
Pensaikkoiset sademetsät.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Satish Menon (kuva, joka esittää ehkä kuitenkin loistonärheä?)
Zinaida Greceanîi

**Zinaida Greceanîi** (, s. 7. helmikuuta 1956) on moldovalainen poliitikko ja Moldovan tasavallan pääministeri 2008–2009. Hän on Moldovan sosialistipuolueen jäsen ja oli Moldovan ensimmäinen naispääministeri. 

## Tausta ja yksityiselämä
Greceanîin vanhemmat Petrea Bujor (1906–1996) ja Marioara Ursu (1918–1993) karkotettiin Siperiaan vuonna 1951, koska he olivat Jehovan todistajia. Greceanîi ei itse ole kuulunut Jehovan todistajiin, vaan hänet kastettiin ortodoksiksi. Perhe palasi Moldovaan vuonna 1968 ja asettui Cotiujenin kylään. 

Greceanîi valmistui vuonna 1982 Moldovan valtionyliopistosta ekonomiksi ja toimi erilaisissa taloushallinnon tehtävissä vuoteen 1994 asti. 

Greceanîin äidinkieli on romania, ja lisäksi hän osaa sujuvasti venäjää.

Greceanîi on naimisissa Alexei Greceanîin kanssa. Parilla on poika ja tytär, joille vanhempien väitetään junailleen korruption kautta luksusasunnot Greceanîin poliittisten kytkösten ansiosta. 

## Poliittinen ura
Greceanîi siirtyi vuonna 1994 Romanian valtiovarainministeriön palvelukseen, josta presidentti Vladimir Voronin nosti hänet virkaatekeväksi valtiovarainministeriksi vuonna 2002. Kolme vuotta myöhemmin hänet valittiin Moldovan varapääministeriksi. 

Greceanîi nimitettiin pääministeriksi vuonna 2008, kun Vasile Tarlev erosi virastaan. Greceanîista tuli Moldovan ensimmäinen naispuolinen pääministeri. 

Greceanîi valittiin ensimmäistä kertaa vaaleilla poliittiseen tehtävään vuonna 2009, kun hän oli ehdolla Moldovan parlamenttiin Chişinăun vaalipiiristä. Vuonna 2011 Greceanîi erosi kommunistisesta puolueesta yhdessä muun muassa Igor Dodonin kanssa ja liittyi sosialisteihin. Syynä eroon olivat ristiriidat puolueen johdon kanssa. 

Vuoden 2015 kuntavaalien yhteydessä Greceanîi oli ehdolla Chișinăun pormestariksi, mutta hävisi Eurooppa-myönteiselle Dorin Chirtoacălle. 

Greceanîi toimi 2019–2021 parlamentin puhemiehenä.

## Kunnianosoituksia

*  Kunnian ritarikunta (Moldova, 2003)
*  Tasavallan ritarikunta (Moldova, 2006)

Lähde:

## Kuvia

Tiedosto:2008-06-20 Владимир Путин, Зинаида Гречаный (1).jpeg|Greceanîi tapasi Putinin vuonna 2008.
Tiedosto:Inauguration of President Maia Sandu, Moldova, December 24, 2020 (00h06m30s) - honoring national anthem.jpg|Greceanîi (lavalla vasemmalla) presidentti Maia Sandun (keskellä) virkaanastujaisissa.


## Lähteet
Loistonärhi

**Loistonärhi** (*Cyanocorax yncas*) on amerikkalainen loistavan värinen varpuslintu. Uusimman luokittelun mukaan lajin pohjoinen populaatio on erotettu omaksi lajiksi *C. luxuosus*.

## Koko ja ulkonäkö
Loistonärhi on 25–27&nbsp;cm pitkä. Sen pyrstö on melko pitkä mutta siivet ovat lyhyehköt ja pyöreäpäiset. Höyhenpuku on hyvin värikäs: vatsapuoli on keltainen, kurkku ja rinta mustat, poski, päälaki ja niska loistavan siniset, selkä ja siivet vihreät ja pyrstö kirjava. Loistonärhet elävät parvissa, joihin emojen lisäksi kuuluu kuluvan lisääntymiskauden poikasia sekä edellisvuotisen pesyeen nuoria pesimättömiä lintuja.

## Esiintyminen
Loistonärhet elävät kahdessa erillispopulaatiossa Amerikassa. Pohjoinen populaatio elää Teksasin Rio Grandelta Hondurasin keskiosiin, eteläinen populaatio Kolumbiasta ja Venezuelasta Ecuadoriin, Peruun ja Boliviaan. Lajin elinympäristön ala on 580&nbsp;000 neliökilometriä ja maailman populaation koko on 0,5–5 miljoonaa yksilöä. Laji on pääasiassa paikkalintu.

## Elinympäristö
Pohjoiset linnut asuvat harvakasvuisissa metsissä, joissa on tiheä pensaskerros, sekä myös sitrushedelmäviljelyksillä. Eteläamerikkalaiset linnut asuvat sademetsissä, metsänreunoissa ja metsäaukeilla.

## Lisääntyminen
Pesä on yleensä tiheikössä, tiheässä pensaassa tai puussa. Sekä naaras että koiras rakentavat pesää, toisinaan myös parven muut yksilöt osallistuvat rakennustalkoisiin. Pesä on rakennettu ohuista risuista niin että munat erottuvat alhaalta katsottaessa. Keskimääräinen munaluku on neljä. Naaras hautoo yksin noin 17 päivää. Koiras ruokkii hautovaa naarasta ja myös poikasia. Poikasten lähdettyä pesästä niitä ruokitaan vielä noin kolmen viikon ajan.

## Ravinto
Loistonärhet ovat kaikkiruokaisia. Niiden ruokavalio käsittää hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia, marjoja ja siemeniä.

## Lähteet
* Animal Diversity Web

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* IBC (kuvia ja videoita)
RISAT

**RISAT** (*Radar Imaging Satellite*) on intialainen tiedustelusatelliittien perhe, joiden mittalaitteena on synteettisen apertuurin tutka.

RISAT 2-satelliitti, josta länsimaissa on esiintynyt väitteitä, että se perustuisi israelilaiseen 300 kg painavaan TECSAR 1-satelliittiin, laukaistiin 20.4.2009 Intian PSLV-kantoraketilla. Laukaisun jälkeen koko satelliitin valmistajaksi on väitetty Israeli Aviation Industries -yhtiötä.

Intian kansallisesti kehittämän RISAT 1:n kehitystyö on viivästynyt, mikä selittäisi valmiin satelliitin hankinnan. Tiedustelusatelliitin tarvetta perusteltiin vuoden 2009 alussa muun muassa Intiassa tapahtuneella hotellivaltauksella, vaikka yksi satelliitti ei tällaisiin tapauksiin riitä ja muutenkin satelliittikuvan resoluutio on liian alhainen vaan taktisen tarpeen vaatimat kuvat on otettava esimerkiksi UAV-aluksista.

Satelliitti painaa 330 kg ja se lentää 550 km korkealla naparadalla. Sen kuvat korvaavat Intian kuvaostot Kanadan Radarsat-satelliiteista.

## Lähteet
Operaatio MD3

**Operaatio MD3** oli peitenimi Välimeren laivaston ensimmäiselle Bardian pommitukselle toisessa maailmansodassa 21. kesäkuuta 1940. Pommituksen tarkoituksena oli tuhota Bardiaan sijoitetut Italian maavoimien varastot sekä joukkojen keskitykset.

Bardia oli pieni satamakaupunki noin kuusi mailia Englannin ja Italian armeijoiden väliseltä Egyptin rintamalta Libyaan.

## Operaatio

Vara-amiraali John Toveyn johtaman hyökkäysosaston muodostivat risteilijät *[[HMS Orion (85)|HMS Orion]]*, *[[HMS Neptune (20)|HMS Neptune]]* ja *[[HMAS Sydney (1934)|HMAS Sydney]]* sekä ranskalainen taistelulaiva *Lorraine*. Osaston saattueena oli neljä hävittäjää. Osaston maaleiksi oli määrätty rannikkopatterit, radioasema, ammusvarastot sekä voima- ja pumppuasemat.

Osasto saapui käsketylle tulitusalueelle noin puoli kuusi aamulla ja tulitti määrättyjä kohteita kello 05.48–06.06 21. kesäkuuta. Etäisyys maaleihin oli 12&nbsp;000–14&nbsp;000 jaardia. Italialaisten rannikkopatterit eivät vastanneet tuleen, mutta ilmatorjunta tulitti samaan aikaan hyökkääviä Royal Air Forcen koneita. Ilmatorjunta kuitenkin lamautettiin nopeasti *HMS Neptunen* ja *Lorrainen* tykkien tulella.

Tiedustelukoneen ottamat valokuvat osoittivat neljän ammusvarastona käytetyn rakennuksen tuhoutuneen sekä merkittävää vahinkoa aiheutetun varastoille, kasarmeille ja hallintorakennuksille. Hyökkäyksessä olisi ehkä ollut mahdollista saada vielä enemmän tuhoa aikaan, mikäli Royal Air Forcen hävittäjä ei olisi hyökännyt HMAS *Sydneyn* lähettämän tulenjohtokoneen kimppuun. Tulenjohtokone joutui tekemään pakkolaskun Mersa Matruhin lentotukikohtaan. Toisaalta *Lorraine* avasi tulen Royal Air Forcen Gloster Gladiatoreja vastaan. Taistelualueella ei havaittu vihollisen lentotoimintaa.

## Samanaikaiset operaatiot
Operaation kanssa samaan aikaan hyökkäsi Royal Air Forcen Bristol Blenheimit Tobrukin satamaan. Lentäjien ilmoituksen mukaan hyökkäyksessä syttyi yksi satamassa ollut alus tuleen.

Kyrenaikan rannikolla oli kaksi laivasto-osastoa:
* Viisi 2. Hävittäjälaivueen hävittäjää etsimässä vihollisen sukellusveneitä Aleksandrian ja Tobrukin väliltä
* Ranskalaiset risteilijät *Suffren* ja *Duguay-Trouin* sekä kolme 14. Hävittäjälaivueen hävittäjää valvomassa merialuetta ja etsimässä mahdollisia italialaisia huoltosaattueita.
Kumpikaan laivasto-osastoista ei kohdannut vihollista ja ne palasivat 21. kesäkuuta iltapäivällä Aleksandriaan.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Amanda Crew

**Amanda Crew** (s. 5. kesäkuuta 1986) on kanadalainen näyttelijä. Hänen läpimurtonsa tapahtui televisiosarjassa *[[15/Love]]*, joka alkoi vuonna 2004. Myöhemmin hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa *[[She’s the Man]]* (2006), *[[Final Destination – viimeinen määränpää 3]]* (2006) ja *[[Sex Drive]]* (2008). Hän on kotoisin Brittiläisestä Kolumbiasta.

## Aiheesta muualla
*
Clark Duke

**Clark Duke** (s. 5. toukokuuta 1985) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli jo 1990-luvun alussa tunnetuksi televisiosarjasta *Hearts Afire*, josta hän sai Young Artist Award -ehdokkuudenkin. Myöhemmin hän on esiintynyt muun muassa Michael Ceran kanssa tekemässään sarjassa *Clark and Michael*. Hän esitti Lancen roolin elokuvassa *[[Sex Drive]]* (2008). *Greek*-sarjasta hänet tunnetaan Dalen roolista.

## Aiheesta muualla
*
Jalkamylly

**Jalkamylly** (tunnetaan myös nimillä *puromylly*, *hierinmylly* ja *härkinmylly*) oli vanhin ja aina 1900-luvun alkuun asti suosituin vesimyllyn tyyppi. Jalkamyllyssä on pystysuora akseli toisin kuin vaaka-akselisissa ratasmyllyissä. Vesi pyöritti akselin ympäri siipipyörää, joka taas puolestaan pyöritti yhtä kiviparia. Puromyllynimitys tulee siitä, että mylly toimii myös pienellä virtaamalla. Suomen itä- ja pohjoisosissa mylly on saanut nimensä siivistään, jotka muistuttavat taikinansekoituskeppiä, eli härkintä tai hierintä. 

Jalkamyllyissä on ihmisen jalan muotoinen kiilauslaite, josta nimitys jalkamylly. Kiilauslaitteella pystyttiin säätämään jauhojen karkeutta. Jalkamyllyllä pystyttiin tuottamaan 5-6 tynnyriä viljaa vuorokaudessa. Jalkamyllyjä käytettiin jauhojen jauhamisen ohella luu- ja ruutijauhojen tekemiseen, pellavamyllynä sekä nuuskatupakan valmistamiseen. Jalkamyllyn korvasi koskipaikoissa ratasmylly, joka oli tehokkaampi mutta vaati suuremman vesivoiman.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* A. R. Vesa : Jalkamylly - syrjäseutujen mielenkiintoisin nähtävyys, Aamulehti, 16.07.1939, nro 187, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Asianosaisseuraanto

**Asianosaisseuraanto** tarkoittaa asianosaisen vaihtumista oikeudenkäynnin kuluessa. Tällöin henkilön tilalle tulee oikeudenkäynnin ulkopuolinen henkilö, joka saa saman aseman kuin alkuperäinen asianosainen. Yleensä niin tapahtuu, kun asianosainen kuolee, ja hänen oikeudenomistajansa haluavat jatkaa oikeudenkäyntiä uusina asianosaisina.

Riita-asiassa seuraannon vaikutus oikeudenkäyntiin riippuu siitä, onko kyse kantajasta vai vastaajasta. Kantajapuolella tehdyn esineen tai oikeuden luovutuksen jälkeen uusi henkilö voi ryhtyä kantajaksi esittämättä uutta kannetta. Tällöin ei tarvita alkuperäisen kantajan eikä vastaajan suostumusta, mutta alkuperäisen henkilön tekemät prosessitoimet velvoittavat uutta kantajaa. Vastaajapuolella tapahtuvan asianosaisseuraannon toteuttaminen vaatii aina kantajan suostumuksen, mutta alkuperäisen vastaajan lupaa ei tarvita. Sivuväliintulijaksi voi uusi vastaaja päästä siinäkin tapauksessa, ettei kantaja suostu asianosaisseuraantoon (Oikeudenkäymiskaari 18:8–10 ).

Rikosasiassa asianosaisseuraanto on hyvin poikkeuksellista. Syytetyn kuollessa asianosaisseuraanto voi tapahtua vain konfiskaatiovaatimuksen osalta. Tällöin vaatimusta ajetaan syytetyn oikeudenomistajia vastaan, jotta tuomioistuin tuomitsisi menettämisseuraamuksen kuolinpesän varoista (Rikoslaki 8:16.2).

## Lähteet
Huoneentaulu

**Huoneentaulu** oli liite Martti Lutherin Vähän katekismuksen liite, joka sisältää Raamatun lauseista koottuja opinkappaleita perheenjäsenten ja yhteiskunnan eri ryhmien v kuten isien, äitien, lasten, opettajien ja palvelijoiden velvollisuuksista.. Tähän sisältyy kolmisäätyoppi. 

Huoneentaulu jakautuu seuraaviin 12 osuuteen, joissa annetaan ohjeita ja kehotuksia eri asemassa oleville henkilöille:

# Piispoille, papeille ja saarnaajille
# Kristittyjen velvollisuudet opettajiaan ja sielunhoitajiaan kohtaan
# Maallinen esivalta
# Alamaisten velvollisuudet esivaltaa kohtaan
# Aviomiehille
# Aviovaimoille
# Vanhemmille
# Lapsille
# Palvelijoille, palkkalaisille ja työntekijöille
# Isännille ja emännille
# Nuorisolle
# Leskille
# Kaikille yhteisesti.

Uudessa testamentissakin, muun muassa efesolais- ja kolossalaiskirjeessä sekä Ensimmäisessä Pietarin kirjeessä on huoneentaulua muistuttavia osuuksia, jotka sisältävät vastaavanlaisia ohjeita eri ryhmien velvollisuuksista. Vastaavia on myös juutalaisessa ja kreikkalaisessa kirjallisuudessa.  Katekismuksen huoneentaulu on kuitenkin koottu useista Raamatun eri kohdista.

Kuvaannollisesti huoneentaululla voidaan tarkoittaa myös yleisemmin määräyhteydessä, esimerkiksi työyhteisössä noudatettavia yhteen koottuja perussäännöksiä tai ohjeita

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Emil Kraepelin

**Emil Kraepelin** (15. helmikuuta 1856 Neustrelitz, Mecklenburg-Strelitz − 7. lokakuuta 1926 München, Saksa) oli saksalainen psykiatri. Hän uudisti näkemyksiä esimerkiksi skitsofreniasta sekä Alzheimerin taudista, ja häntä pidetään yhtenä nykyaikaisen psykiatrian isistä.

1900-luvun alussa psykiatrisia sairauksia pidettiin fysiologisina rap­peu­tu­mis­ilmiöinä, joihin joillakin ihmisillä on tavallista voimakkaampi pe­rin­nöllinen tai­pu­mus. Ulkoiset seikat korkeintaan laukaisevat fysiologisen tapahtumasarjan, joka on var­si­nai­nen sairaus. Kraepelin edusti tätä ajattelutapaa, jossa psykiatriset sairaudet olivat perinnöllisiä ja biologisia toimintahäiriöitä.

Kraepelin teki ensimmäisiä tieteellisiä tutkimuksia kielilläpuhumisesta tutkiessaan skitsofreniapotilaiden kielellistä käyttäytymistä. Hän yhdisti kielilläpuhumisen skitsofreniaan.

Kraepelin pani alulle Heidelbergin yliopiston psykiatrisen sairaalan potilaiden taideteosten kokoelman, jota Hans Prinzhorn myöhemmin laajensi kokoelmaksi, joka nykyisin tunnetaan nimellä *Prinzhornin kokoelma*.

Kraepelin oli eugeniikan puolestapuhuja.

## Tautiluokitus
Kraepelin kehitti 1880-luvulla kuvailevan tautiluokitusjärjestelmän, jota käytettiin pitkälle 1900-luvulle tautien luokitukseen. Systeemissä ei alkuun huomioitu psykodynaamisia tekijöitä, jotka myöhemmässä vaiheessa täydennettiin siihen.

Kraepelinin jälkeen 1970-luvulla syntyi neokraepeliniläisten aloitteesta DSM-III-nimisen mielenterveyden ja käyttäytymisen häiriöiden diagnoosijärjestelmän kehittely. Neokraepeliniläisiä ei pidetä yhden koulukunnan edustajina eikä tautiluokituksen ainoina kehittäjinä, mutta DSM-III perustuu kuitenkin merkittävästi Kraepelinin luokituksen pohjalle.

## Lähteet
*  Anna Maria Viljanen, Psykiatria ja kulttuuri. Suomen Antropologinen Seura; Stakes, 1994  Stakesin tutkimuksia 37

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Emil Kraepelin in memoriam Duodecim 1/1927
Hanna Kokko

__NOTOC__
**Hanna Maaria Kokko** (s. 26. syyskuuta 1971 Helsinki) on suomalainen luonnontieteilijä. Hän työskentelee evoluutioekologian professorina Zürichin yliopistossa.

Vuonna 2008 Kokko ja Katja Bargum julkaisivat kansantajuisen teoksen *[[Kutistuva turska ja muita evoluution ihmeitä]]*. He saivat teoksesta tiedonjulkistamisen valtionpalkinnon vuonna 2009. 

1970-luvulla Kokko asui perheensä kanssa kolme vuotta Heidelbergissä Saksassa. Hänen isänsä työskenteli tutkijana ja äiti kustantamossa. Kokko valmistui ylioppilaaksi Helsingin Saksalaisesta koulusta vuonna 1990 ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1995. Hänen lopputyönsä käsitteli saimaannorppien populaatiodynamiikkaa ja hän valmisteli sen käytännössä Helsingin yliopiston ekologian laitoksella. Kokko sai luvan aloittaa evoluutiobiologisen väitöskirjan teon Helsingin yliopistossa, vaikkei hänellä ollut biologin perustutkintoa. Vuonna 1997 tarkastetun väitöskirjan nimi oli *Evolution of honest sexual displays*. Samana vuonna Kokko nimitettiin yliopiston dosentiksi.

Vuonna 1998 Kokko siirtyi Cambridgen yliopistoon postdoc-tutkijaksi ja vuonna 2000 tutkijaksi Glasgow’n yliopistoon. Vuonna 2001 hän aloitti tutkimustyön muun muassa sinikurkkumalurien parissa Australiassa. Vuonna 2002 hänet valittiin Jyväskylän yliopiston yliassistentiksi ja 2004 Helsingin yliopiston eläinekologian professoriksi. Helsingissä Kokon tutkimusryhmä tutki muun muassa eläinyksilöiden ja ryhmän välisiä vuorovaikutussuhteita. Kokko toimi Suomen Biologian Seura Vanamo ry.:n puheenjohtajana 2008–09.

Vuosina 2010–2014 Kokko työskenteli Canberrassa sijaitsevan Australian kansallisen yliopiston evoluutiobiologian professorina. Kokko katsoo työskentelevänsä kahdella mielenkiintoisella ja tärkeällä rajapinnalla: toinen tavoitteista on ymmärtää evoluutio- ja ekologisten prosessien vuorovaikutusta ja toinen on parantaa viestintää empiristien ja teoreetikkojen välillä. 

Kokko on julkaissut yli kaksisataa tieteellistä artikkelia kansainvälisissä sarjoissa sekä englanninkielisen oppikirjan, *Modelling for Field Biologists and Other Interesting People*, matemaattisesta mallintamisesta biologiassa. 

Kokko sai vuonna 2016 Suomen Kulttuurirahaston 30&nbsp;000 euron arvoisen palkinnon merkittävästä kulttuuriteosta.

Vuonna 2020 Kokko valittiin American Academy of Arts and Sciencesin jäseneksi.

## Teoksia
* *Evolution of honest sexual displays*. Väitöskirja, Helsingin yliopisto, 1997.
* *Modelling for Field Biologists (and Other Interesting People)*. Cambridge University Press, 2007. . 
* Hanna Kokko ja Katja Bargum: *[[Kutistuva turska ja muita evoluution ihmeitä]]*. WSOY, 2008. .

## Lähteet
* Yliopisto-lehti 12/97.

### Viitteet
HMS Sussex (96)

**HMS Sussex** oli Britannian kuninkaallisen laivaston London-luokan raskas risteilijä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin Hebburnista Hawthorn Leslie and Companyltä, missä köli laskettiin 1 helmikuuta 1927. Alus laskettiin vesille 22. helmikuuta 1928 ja otettiin palvelukseen 19. maaliskuuta 1929.

## Palvelus
Vuonna 1934 alus siirrettiin Välimereltä Australiaan, josta se palasi 1936 Välimerelle. Toisen maailmansodan alettua alus muodosti *[[HMS Shropshire]]n* kanssa Force H:n Etelä-Atlantilla tehtävänään muun muassa Saksan laivaston risteilijän *[[Admiral Graf Spee]]n* etsiminen. Alus pysäytti 2. joulukuuta saarronmurtaja *Watussin*.

Alus palasi Kotilaivastoon ja otti osaa Norjan taisteluihin palattuaan huollosta 25. toukokuuta. Alus siirrettiin taisteluiden jälkeen huollettavaksi Glasgowiin telakalle, missä alukseen osui lentopommi 18. syyskuuta vastaisena yönä 1940. Osuma aiheutti aluksella suuren tulipalon, irrotti perän aluksen vajotessa kyljelleen pohjaan. *Sussex* palautettiin palvelukseen vasta elokuussa 1942. Telakalla alukselta poistettiin puolentuuman konekiväärit, yksiputkiset nelituumaiset korvattiin neljällä kaksiputkisella, kahdella kahdeksanputkisella kaksinaulaisella ja kymmenellä yksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Alukselle asennettiin myös tyyppien 273, 281, 282 ja 285 tutkat.

Palvelukseen palattuaan alus oli Atlantilla, jossa se etsi saksalaisia saarronmurtajia. Alus pysäytti 20. helmikuuta 1943 saksalaisen *Hohenfriedburgin* Cape Finisterren vesillä ja saman aikaisesti kykeni juuri ja juuri väistämään *[[U-264]]* laukaisemat torpedot.

Alus oli huollossa telakalla, mistä se palasi joulukuussa 1943 palvelukseen. Huollon jälkeen aluksen 20 millimetrin aseiden lukumäärä oli 22 putkea. Aluksen lentokoneen tarvitsemat järjestelmät poistettiin. Seuraavan kerran alus palasi suuresta huollosta kesäkuussa 1944. Huollossa alukselta poistettiin torpedoputket, X-torni ja 15 yksiputkista 20 millimetrin ilmatorjuntatykkiä. Poistetut aseet korvattiin neljällä kahdeksanputkisella kaksinaulaisella ja neljällä kaksiputkisella 20 millimetrin ilmatorjuntatykillä. Samalla aluksen tutkajärjestelmät modernisoitiin.

Tämän jälkeen alus siirrettiin Itäiseen laivastoon. Japanin antautumisen jälkeen alus suojasi operaatioita Alankomaiden Itä-Intiassa, kunnes palasi kotivesille. Alus poistettiin 1949 palveluksesta ja siirrettiin 3. tammikuuta 1950 BISCOlle. Alus saapui 23. helmikuuta Arnott Youngille Dalmuiriin romutettavaksi.

## Lähteet

*
*

### Viitteet