open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Athenen temppeli (Syrakusa)

**Athenen temppeli** oli antiikin aikainen Athene-jumalattarelle omistettu kreikkalainen temppeli Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Ortygian saarella ja rakennettiin noin vuonna 470 eaa. Nykyisin temppelin jäänteet ovat osa Syrakusan katedraalia.

## Historia

Athenen temppeli rakennettiin klassisen kauden alussa noin vuonna 470 eaa., oletettavasti Gelonin Himeran taistelussa vuonna 480 eaa. karthagolaisista saaman voiton kunniaksi. Rakentamisen todennäköisesti saattoi loppuun Gelonin veli Hieron I. Temppeli muistutti suuresti Himerassa itsessään ollutta Voiton temppeliä, joka rakennettiin saman sotavoiton kunniaksi. Temppeleitä kutsutaankin siksi arkkitehtonisiksi kaksosiksi. Himeran temppeli saattoi olla näistä kahdesta hieman vanhempi ja esikuva Syrakusan temppelille.

Marcellus säästi temppelin Rooman vallattua kaupungin vuonna 212 eaa. Verres kuitenkin ryösti sen taideaarteet. Varhaiskeskiajalla temppeli muutettiin kirkoksi. 700-luvulla jaa. siitä tehtiin katedraali, ja sen jäänteet on vuosisatojen kuluessa rakennettu osaksi nykyistä Syrakusan katedraalia eli Santa Maria delle Colonnea. Temppelin jäänteitä kunnostettiin vuonna 1927 poistamalla ylimääräisiä rakenteita ja rappausta, jotta antiikin aikaiset osat olisivat paremmin esillä.

## Rakennus

Athenen temppeli sijaitsi Ortygian saaren eteläosissa heti Artemiin temppelin tai niin kutsutun ”Joonialaisen temppelin” eteläpuolella samansuuntaisena sen kanssa. Se oli rakennettu pyhäkköalueelle, jossa oli myös varhaisempia, 500-luvulle eaa. ajoitettuja pyhäkkörakennelmia, alttareita ja votiivisäilöjä.

Temppeli edusti täysin kehittynyttä doorilaista tyyliä. Temppelin stylobaatin koko oli noin 22 × 55 metriä, ja siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 14 pylvästä. Sisällä temppelissä oli pronaos, naos eli cella sekä opisthodomos. Sisäänkäynti pronaoksen kautta oli tavan mukaisesti itäpäästä. Sekä pronaoksen että opisthodomoksen edessä oli tyypilliset kaksi pylvästä (*distylos in antis*). Naoksen koko oli noin 12,5 × 42 metriä. Temppeli oli rakennettu paikallisesta kalkkikivestä ja Kreikasta tuodusta marmorista.

Temppeli oli koko Sisilian rikkaimmin koristeltuja. Ciceron mukaan sen ovet oli tehty kullasta ja norsunluusta. Sisäosat oli koristeltu lukuisin maalauksin, jotka esittivät muun muassa taisteluita. Temppelin katolla tai päätykolmiossa oli kilpi (tai mahdollisesti kokonainen Athenen patsas kilpineen), joka toimi maamerkkinä satamaa lähestyneille tai sieltä lähteneille merenkulkijoille.

Katedraaliksi muuttamisen yhteydessä temppelin rakenteisiin tehtiin paljon muutoksia. Pylväiden välit muurattiin umpeen seiniksi ja naoksen seiniin tehtiin kaariovet. Itäpäähän sisäänkäynnin paikalle sijoitettiin alttari, ja uusi sisäänkäynti puhkaistiin länsipäähän. Temppelistä on nykyisen katedraalin osana näkyvissä sen peristyylin pitkien sivujen pylväät sekä kirkon sisällä että ulkoseinässä, sekä osa entablementista ja naoksen rakenteista. Temppelin päädyt sen sijaan ovat tuhoutuneet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hugh Burgoyne

**Hugh Talbot Burgoyne** (17. heinäkuuta 1833 &ndash; 7. syyskuuta 1870) oli brittiläinen merimies ja Kuninkaallisen laivaston upseeri.

Burgoynen isä oli Britannian armeijan marsalkka John Fox Burgoyne ja äiti Charlotte Rose. Hän oli vanhempiensa ainoa poika seitsemän tyttären ohella.

Burgoyne liittyi laivaston palvelukseen vuonna 1847. 11. tammikuuta 1854 hänet ylennettiin luutnantiksi. Hänet palkittiin Viktorian ristillä hänen noustuaan maihin Sevastopolissa 29. toukokuuta 1855 sytyttääkseen tuleen venäläisten tarvikevaraston. Hän palveli Krimin sodan jälkeen Tyynellä valtamerellä, Kiinassa ja Pohjois-Amerikassa.

Burgoyne kuoli aamuyöllä 7. syyskuuta 1870, kun hänen aluksensa HMS ''Captain'' upposi kaaduttuaan kovassa merenkäynnissä. Aluksen noin 450 hengen miehistöstä selviytyi vain 18 miestä, eikä Burgoynen ruumista koskaan löydetty. Burgoynen isä ei koskaan täysin toipunut poikansa poismenosta ja kuoli itse seuraavana vuonna.

Burgoyne avioitui amiraali Baldwin Wake-Walkerin tyttären Evelyn Laura Wake-Walkerin kanssa 25. elokuuta 1864.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Francis Burdett

**Francis Burdett** (25. tammikuuta 1770 &ndash; 23. tammikuuta 1844) oli brittiläinen baronetti ja 1800-luvun alkupuolen radikaalipoliitikko. Hän työskenteli vuosikymmeniä vapaan sanan, katolisten emansipaation ja poliittisten uudistusten nimeen päätyen jopa vankeuteen tämän vuoksi.

Burdett oli baronetti sir Robert Burdettin kolmas poika. Hän opiskeli Westminster Schoolissa ja tämän jälkeen Oxfordin yliopistossa, kunnes lähti muutaman vuoden opintomatkalle Ranskaan ja Sveitsiin. Hän oli Pariisissa Ranskan vallankumouksen alkuvaiheen aikana ja vieraili muutamassa kaupungin poliittisista klubeista. Hän palasi Englantiin vuonna 1793 ja avioitui Sophia Couttsin kanssa.

Burdettin poliittinen ura alkoi vuonna 1796, kun hän pääsi alahuoneen jäseneksi Boroughbridgen lahonneen kauppalan edustajana. Hän alkoi pian puhua Ranskaa vastaan käydystä sodasta savuverhona, jolla käännettiin huomio pois Britanniassa itsessään vallitsevista poliittisista epäkohdista ja kansalaisoikeuksien puutteista. Hän myös vastusti John Horne Tooken pääsyn estämistä parlamenttiin &ndash; Horne Tookesta ja Burdettista tulikin ennen pitkää hyvät ystävät.

Vuonna 1807 Burdett valittiin useiden myös hänen rahavarojaan kuluttaneiden poliittisten vastoinkäymisten jälkeen Westminsterin edustajaksi alahuoneeseen. Hän säilytti paikkansa yli 30 vuoden ajan.

Peterloon verilöylyn jälkeen vuonna 1820 Burdettin kommentit viranomaisten toimista tapauksessa todettiin liian hyökkääviksi. Hän sai tuhannen punnan sakot ja kolmen kuukauden vankeustuomion.

Vuoden 1825 jälkeen Burdettista tuli katolisten emansipaation julkinen puolestapuhuja, mikä toteutuikin vuonna 1829. Hänellä oli myös pieni vaikutus vuoden 1832 Reform Actin muodostumisessa, mutta hän alkoi tässä vaiheessa jo olla kyllästynyt aiemmin kannattamaansa radikalismiin. Osasyy tähän oli hänen inhonsa Daniel O’Connellia ja tämän periaatteita kohtaan. Hänet valittiin vielä vuoden 1837 vaaleissa parlamenttiin North Wiltshiren edustajaksi, missä tehtävässä pysyi kuolemaansa 23. tammikuuta 1844 asti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Piccadilly Circusin metroasema

**Piccadilly Circus** on Lontoon metron asema Piccadilly Circusin alla, Lontoon keskustassa. Asemaa käyttävät Bakerloo- ja Piccadilly-linjat.

Leslie Greenin suunnittelema, 10. maaliskuuta 1906 avattu maanpäällinen asema korvattiin vuosina 1925&ndash;1928 Charles Holdenin suunnittelemalla maan alle rakennetulla asemalla, jota remontoitiin 1980-luvulla. Asema on suojeltu historiallisena rakennuksena.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Delion (Paros)

**Delion** (, ) eli *Delionin Apollonin ja Artemiin pyhäkkö* tai *Deloslaisten jumalten pyhäkkö* oli antiikin aikainen pyhäkkö Paroksen saarella lähellä Paroksen kaupunkia. Sen arkeologinen kohde sijaitsee nykyisen Paroikián kaupungin ja sen satamalahden pohjoispuolella.

## Historia

Delion oli omistettu Deloksen jumalille eli Deloksella syntyneille Apollonille ja Artemiille sekä saarella myös palvotuille Zeus Kynthiokselle ja Athene Kynthialle. Pyhäkköön kuulunut temppeli oli rakennettu klassisella kaudella noin 400-luvun eaa. alkupuolella, mutta paikalla on ollut varhaisempi rakennus arkaaisella kaudella 600- tai 500-luvulta eaa. Pyhäkkö on mahdollisesti perustettu jo geometrisella kaudella 800-luvulla eaa. Vanhimmat jäänteet samalla paikalla ovat peräisin kykladisen kauden hautausmaasta noin ajalta 3000 eaa.

## Rakennus

Delion sijaitsi antiikin Paroksen kaupungin pohjoispuolella Kynthoksen kukkulalla, joka nykyisin tunnetaan nimillä Kástro ja Vígla. Kukkulan korkeus on noin 150 metriä merenpinnasta laskettuna. Paikka sijaitsi lähellä Paroksen saaren Deloksen puoleista rantaa, ja sieltä oli näköyhteys Delokselle, jossa sijaitsi tunnetumpi pyhäkköalue.

Pyhäkköä ympäröi noin 26 x 24 metrin kokoinen marmorista rakennettu peribolos-aitaus, jonka sisäänkäynti oli etelästä. Alueen luoteiskulmassa oli pieni doorilaista tyyliä edustanut temppeli. Se oli prostylos-temppeli, jonka julkisivussa oli kaksi pylvästä (*distylos in antis*). Temppelin perustusten koko oli noin 9,5 x 5,4 metriä. Perustukset ovat säilyneet. Temppelin harjakatto oli koristeltu akroterioneilla sekä leijonanpäisillä gargoileilla.

Temppelin vierestä on löydetty hestiatorioniksi eli pitosaleiksi oletettu rakennus, joka koostuu huoneista, joiden keskellä on ollut lattiamosaiikit ja ympärillä leposohvat. Pyhäkkökokonaisuuteen kuuluu myös alttari.

Pyhäkköalueelta on löydetty suuri määrä veistoksia, pienoispatsaita, keramiikkaa ja muita votiiviesineitä. Merkittävin on suurikokoisen, noin kolme metriä korkean Artemiin patsaan torso. Löytöihin kuuluu myös rakennusten koristeosia. Esinelöydöt ovat nykyisin Pároksen arkeologisessa museossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Demeterin ja Koren pyhäkkö (Syrakusa)

**Demeterin ja Koren pyhäkkö** oli antiikin aikainen Demeterille ja Korelle eli Persefonelle omistettu pyhäkköalue Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se sijaitsi Akhradinen kaupunginosassa. Pyhäkön rauniot sijaitsevat  Piazza della Vittorian arkeologisella alueella.

## Historia

Demeterin ja Koren pyhäkkö rakennettiin klassisen kauden alussa. Sen rakennutti Syrakusan tyranni Gelon Himeran taistelussa vuonna 480 eaa. Karthagosta saadun voiton jälkeen. Pyhäkön alue oli aiemmin käytössä hautausmaana. Pyhäkössä vietettiin muun muassa kaupungin Thesmoforia-juhlia. Yleensä on tulkittu, että kyseessä on sama Demeterin ja Koren pyhäkköalue, jonka temppelit karthagolaiset Diodoros Sisilaisen mukaan tuhosivat vuonna 396 eaa., mutta tämä on myös kyseenalaistettu.

Pyhäkköalue löydettiin 1960-luvulla aukiolla olevaa modernia Madonna delle Lacrimen kirkkoa rakennettaessa. Alueen arkeologiset kaivaukset suoritettiin 1970- ja 1980-luvuilla.

## Rakennukset

Demeterin ja Koren pyhäkköalue sijaitsi Syrakusan agoran pohjoispuolella Akhradinen kaupunginosassa, joka sijaitsi Sisilian pääsaaren puolella pohjoiseen kaupungin vanhasta ytimestä Ortygian saaresta. Pyhäkön arkeologinen alue on nykyisellä Piazza della Vittorialla heti Madonna delle Lacrimen kirkon eteläpuolella.

Pyhäkköalueella oli kreikkalainen temppeli, temppelit tai pienemmät pyhäköt sekä Demeterille ja Korelle että myös Artemis Feraialle. Tärkein löydetty temppeli oli kooltaan noin 10 × 18 metriä. Se oli prostylos-temppeli, jonka julkisivussa oli neljä pylvästä (*tetrastylos*). Sen rauniot sijaitsevat Piazza della Vittorian arkeologisen alueen luoteiskulmassa.

Temppelin itäpuolella oli suuri lähdekaivorakennus. Ympäriltä on kaivettu myös muun muassa katuja sekä hellenistisen ja roomalaisen kauden talojen jäänteitä. Osa raunioista on näkyvissä Madonna delle Lacrimen kirkon sisällä. Alueelta on löydetty suuri määrä votiiviesineitä, kuten terrakotasta tehtyjä pienoispatsaita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Toimi Hämäläinen

**Toimi Veli Hämäläinen** (6. joulukuuta 1922 Hyvinkää – 21. huhtikuuta 1995) oli suomalainen arkkitehti, joka toimi rakennushallituksen yliarkkitehtina 1957–1972 sekä suunnitteluosaston päällikkönä ja rakennusneuvoksena vuodesta 1972 alkaen. Hän suunnitteli paljon koulurakennuksia.

Toimi Hämäläinen kirjoitti ylioppilaaksi 1941 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1950. Hän toimi Jyväskylän kaupungin palveluksessa 1949–1956 ja sitten lyhyesti Savonlinnan kaupunginarkkitehtina, kunnes siirtyi rakennushallitukseen Helsinkiin. Hänellä oli myös omaa nimeä kantava arkkitehtitoimisto.

## Suunnitelmia
* Tikkakosken yhteiskoulu 1952
* Kirkkopuiston kioski, Jyväskylä, 1954
* Savonlinnan vanhainkoti
* Etelä-Pohjanmaan keskusammattikoulu, Seinäjoki
* Nätkin kansakoulu, Savonlinna 1964
* Savonlinnan yhteiskoulu
* Rauman kansalaiskoulu
* Kalajoen yhteiskoulu
* Oulangan yhteiskoulu
* Vilppulan yhteiskoulun laajennus 1961
* Ylivieskan yhteiskoulu
* Helsingin ja Kotkan merenkulkukoulut
* Nurmijärven kansalaiskoulu
* Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen betonitekniikan laboratorio ja kattilalaitos, nyk. Design Factory, Betonimiehenkuja 5, Otaniemi, 1958

## Lähteet
Syrakusan arkaainen teatteri

**Syrakusan arkaainen teatteri** (tutkimuksessa usein ”Lineaarinen/Suora teatteri”) oli pieni antiikin aikainen kreikkalainen teatteri Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se oli rakennettu arkaaisella kaudella, todennäköisesti 500-luvulla eaa. tai 400-luvun eaa. alussa. Teatterin rauniot sijaitsevat Neapoliin arkeologisella alueella nykyisen kaupungin länsiosassa.

Teatteri sijaitsi noin 100 metriä länteen myöhemmästä, klassisella kaudella 400-luvulla eaa. rakennetusta Syrakusan teatterista. Arkaainen teatteri oli muodoltaan suorakulmio, ja sen katsomossa oli suorat kallioon kaiverretut penkkirivit. Katsomon leveys oli noin 27,5 metriä, ja siihen mahtui arviolta noin  katsojaa. Myöhemmissä kreikkalaisissa teattereissa oli tyypillisesti aina puolikaarenmuotoinen katsomo. Teatterin rakenne voi olla merkki sen arkaaisuudesta, mutta toisaalta on myös epäilty sitä, oliko rakennus lainkaan tarkoitettu teatteriksi; sitä on ehdotettu myös buleuterioniksi eli kaupungin neuvoston kokoontumispaikaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hieron II:n alttari

**Hieron II:n alttari** (*Zeus Eleutherioksen alttari*) oli suurikokoinen antiikin aikainen alttari Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Sen rauniot sijaitsevat Neapoliin arkeologisella alueella nykyisen kaupungin länsiosassa.

Alttari rakennettiin hellenistisellä kaudella Syrakusan tyranni Hieron II:n aikana noin vuonna 269–215 eaa. Se oli omistettu Zeus Eleutheriokselle (”Vapauttajalle”), jonka lisänimi on tässä yhteydessä liitetty kaupungin aikaisempaan vapautumiseen tyranni Thrasybuloksesta. Alttaria käytettiin kaupungin suorittamiin julkisiin uhritoimituksiin. Diodoros Sisilialaisen mukaan sillä voitiin uhrata yhtäaikaisesti 450 härkää.

Alttari sijaitsi suunnilleen samaan aikaan sen rakentamisen kanssa uusitun Syrakusan teatterin kaakkoispuolella. Se oli rakennettu suunnilleen pohjois-eteläsuunnassa. Alttarirakennelman pituus oli 198 metriä eli 600 doorilaista jalkaa, leveys noin 18,5 metriä ja korkeus noin 11 metriä. Alttarin keskiosaan johti kaksi suurta, osin porrastettua luiskaa tai ramppia.

Alttarista on säilynyt lähinnä sen perustukset ja rampit. Alttarin länsipuolella sijaitsi suurikokoinen aukio, jonka keskellä oli suorakulmainen allas. Roomalaisella kaudella aukio oli ympäröity pylväshalleilla, kun taas alttarin itäpuolelle rakennettiin Syrakusan amfiteatteri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Syrakusan amfiteatteri

**Syrakusan amfiteatteri** oli antiikin aikainen roomalainen amfiteatteri Syrakusassa Sisiliassa nykyisessä Italiassa. Se on yksi kaupungin parhaiten säilyneitä muinaisjäänteitä, ja sen rauniot sijaitsevat Neapoliin arkeologisella alueella nykyisen kaupungin länsiosassa.

## Historia

Syrakusan amfiteatteri oli rakennettu myöhemmällä roomalaisella kaudella, oletettavasti 200-luvulla jaa. Eri arviot ovat vaihdelleet ensimmäisen vuosisadan jaa. ja 300-luvun jaa. välillä. Antiikin lähteiden mukaan kaupungissa järjestettiin gladiaattorinäytäntöjä jo ensimmäisellä vuosisadalla jaa. On mahdollista, että ne järjestettiin kaupungin kreikkalaisella teatterilla, joka oli roomalaisella kaudella muokattu roomalaisille huvituksille (*[[ludi circenses]]*) sopivaksi. Amfiteatteri saatettiin rakentaa teatterin käytyä liian pieneksi kyseiseen tarkoitukseen. Toinen mahdollisuus on, että amfiteatterissa olisi useampia rakennusvaiheita, ja se olisi rakennettu alun perin ensimmäisellä vuosisadalla ja nykyisessä muodossaan 200-luvulla.

1500-luvulla amfiteatterin samoin kuin useiden muiden alueen rakennusten kiviä käytettiin Ortigian saaren linnoittamiseen. Paikan arkeologiset kaivaukset aloitti Domenico Lo Faso Pietrasanta vuonna 1839. Amfiteatteria on tutkittu enemmän suhteellisen vähän ja myöhään, ja se oli vielä vuonna 2012 paljolti kasvillisuuden kätköissä. Se onkin usein jäänyt tunnetumman kreikkalaisen teatterin varjoon. Nykyisin amfiteatteri on turistien nähtävissä, mutta ainoastaan rajoitetuilta osin turvallisuussyistä.

## Rakennus

Amfiteatteri sijaitsi Neapoliin eli Syrakusan ”Uuden kaupungin” alueella Hieron II:n alttarin itäpuolella, kaakkoon kreikkalaisesta teatterista. Rakennus oli ellipsin muotoinen. Sen pituus jotakuinkin pohjois-eteläsuunnassa oli 140 metriä ja leveys itä-länsisuunnassa 119 metriä. Keskellä olleen areenan pituus oli noin 69,3 metriä ja leveys noin 39,2 metriä. Amfiteatteri on yksi suurimmista tunnetuista roomalaisista amfiteattereista, ja esimerkiksi Veronan amfiteatteri on vain hieman suurempi. Amfiteatterin katsomon itäpuoli oli kaiverrettu kallioon ja länsipuoli rakennettu läheisistä latomioista eli louhoksista otetusta kalkkikivestä. Katsomo oli jaettu kolmeen osaan, joista ensimmäinen oli tarkoitettu Rooman kansalaisuuden omaaville, toinen varakkaille suvuille ja kolmas rahvaalle. Istuimiin oli kirjoitettu piirtokirjoituksina, kenelle ne oli tarkoitettu.

Sisäänkäynnit alas areenalle olivat pohjoisesta ja etelästä. Areenan keskellä oli suuri kaivanto, joka oli alun perin peitetty ja johon johti sivuilta kaksi käytävää. Se oli tarkoitettu joitakin esityksessä käytettyjä koneistoja varten. Ulkosivua kiersi tukimuuri, johon yhdistyivät katsojien sisäänkäynnit sekä joukko erilaisia huoneita ja vesisäiliöitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Die Alive

**Die Alive** on Tarja Turusen single, joka julkaistiin 7. maaliskuuta 2008.

## Kappaleet
# (Album Version)
# (Alternative Version)
# (Ambience Sublow Mix)
# (Full Version)
#Die Alive (Video)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
I Walk Alone

__NOTOC__
**I Walk Alone** on Tarja Turusen single, joka julkaistiin 26. lokakuuta 2007.

Kappale debytoi Suomen virallisen singlelistan kuudennella sijalla, ja pysyi listalla yhteensä neljä viikkoa.

## Kappaleet
### Single Version
#I Walk Alone (Single Version)
#The Reign (Album Track)
#I Walk Alone (The Tweaker Remix)
#I Walk Alone (Video – Single Version)

### Artist Version
#I Walk Alone (Artist Version)
#Ciarán’s Well (Album Track)
#I Walk Alone (The Darkroom Mix by Deviousnoise)
#I Walk Alone (Video – Artist Version)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Samuli Onnela

**Samuli Onnela** (20. kesäkuuta 1938 Sodankylä – 5. marraskuuta 2018 Oulu) oli Oulun maakunta-arkiston pitkäaikainen johtaja ja historioitsija. 

## Henkilöhistoria
Sodankylän Siurunmaassa maanviljelijäperheeseen syntynyt Onnela opiskeli Oulun lyseossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1966. Filosofian kunniatohtoriksi hänet vihittiin Oulun yliopistossa 1998. Onnela työskenteli valmistuttuaan yliopistossa, mutta siirtyi 1974 Oulun maakunta-arkiston palvelukseen. Vuonna 1987 hänestä tuli maakunta-arkiston hoitaja ja vuonna 1992 tehtävänimike muuttui maakunta-arkiston johtajaksi. Eläkkeelle Onnela jäi vuonna 2002. Historian tutkijana hän paneutui varsinkin Pohjois-Suomen historiaan. Hänen merkittävin julkaisunsa aiheesta oli kaksiosainen *Suur-Sodankylän historia*, jonka ensimmäisen osan hän julkaisi Aimo Kehusmaan kanssa 1995 ja toisen osan yksin 2006. Onnela lahjoitti huomattavan tutkimusaineistokokoelmansa Oulun yliopistolle vuonna 2015.

Onnela oli naimisissa Eila Pirhosen kanssa, pariskunnalle syntyi kolme lasta.

## Julkaisuja
* *Esan kirjapaino Oy ja Etelä-Suomen sanomat vuosina 1914–1964*, 1968, Samuli Onnela ja Lauri Akkanen
* *Muurmannin rannan luterilaiset v. 1887-1888*, 1973
* *Paul Christian Ekdahl – unohdettu omakustantaja vuosisadan takaa*, 1973
* *Näkökohtia Pohjois-Kalotin muuttoliikkeistä 1800-luvulla*, 1975
* *Nälkä, agentit, Amerikan kuume vai asevelvollisuus?: Oulun läänin virkamiehet ja Kuopion hiippakunnan papit Amerikan siirtolaisuuden arvioijina*, 1975
* *Piispanistuimen tulo Ouluun*, 1980
* *[[Erik Tulindberg]] ja Oulu*, 1981
* *Oululainen ja pohjoissuomalainen tervakulttuuri*, 1981
* *Oulun hautausmaa*, 1982 (toim.)
* *Inarin historiallisia edellytyksiä itsenäiseen kunnalliselämään: Inarin kunnallishallinto 110 vuotta*, 1986
* *Koti- ja kotiseutuarkiston opas*, 1991, Samuli Onnela, Vuokko Peltola ja Kaarina Sala
* *Ranuan kunnan ja seurakunnan synty*, 1991
* *Suur-Sodankylän historia 1*, 1995, Aimo Kehusmaa ja Samuli Onnela
* *Turjanmeren maa: Petsamon historia 1920–1944*, Samuli Onnela ja Jouko Vahtola
* *Suur-Sodankylän historia 2: Suurpitäjä saamelaisten ja suomalaisten maana vuosina 1747–1916*, 2006

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Tervonen, Antero (toim.) 1998. *Rohkea, reima ja horjumaton: Samuli Onnelalle omistettu 60-vuotisjuhlakirja*. Oulun historiaseura. 
* Tarkiainen, Kari – Turunen, Harri (toim.) 2002. *Pohjoissuomalaista todellisuutta etsimässä: Oulun maakunta-arkiston 70-vuotisjuhlakirja*. Oulun historiaseura. 

## Aiheesta muualla
* Samuli Onnelalta merkittävä lahjoitus historian oppiaineelle . Oulu.fi.
Nishi-Nippon-rautatiet

**Nishi-Nippon-rautatiet** (), lyhyemmin **Nishitetsu** () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Kyūshūn saarella Fukuokan metropolialueella. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (*ōte-shitetsu*) joukkoon. Nishitetsun rautatielinjojen yhteispituus on 106,1 kilometriä ja vuodessa yhtiö kuljettaa niillä noin 102 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2017). Asemia sillä on käytössään 72 kappaletta. Yhtiö liikennöi myös laajaa linja-autoverkostoa. Se on osa Nishitetsu Group -ryhmää, johon kuuluu lukuisia muita yrityksiä muun muassa liikenteen, kiinteistökehityksen ja vähittäiskaupan aloilta.

Yhtiöllä on 4&nbsp;553 työntekijää (vuonna 2018). Sen pääkonttori sijaitsee Fukuokan kaupungin Chūōn suuralueella.

## Historia
Nishi-Nippon-rautateiden edeltäjä oli vuonna 1908 perustettu Kyūshūn raitiotieosakeyhtiö (). Se aloitti vuonna 1911 liikennöinnin nykyisen Kita-Kyūshūn kaupungin alueella. Nishi-Nippon-rautatiet syntyi toisen maailmansodan aikana vuonna 1942, kun Japanin hallinto velvoitti sen ja neljä muuta Kyūshūn alueen rautatieyritystä fuusioitumaan.

## Linjat
Nishi-Nippon-rautatiet liikennöi neljää rautatielinjaa, joista merkittävin on Fukuokasta etelään Ōmutan kaupunkiin saakka ulottuva Tenjin–Ōmuta-linja. Siitä haarautuu kaksi lyhyempää, Dazaifuun ja Amagiin johtavaa linjaa. Tästä verkostosta erillään Fukuokan keskustan pohjoispuolella kulkee Kaizuka-linja, jonka pääteasemalta on kuitenkin vaihtoyhteys Fukuokan metroon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtiön internetsivut
Antti Rietrikki Helaakoski

**Antti Rietrikki (Rieti) Helaakoski** (7. marraskuuta 1858 Raahe – 2. tammikuuta 1945 Tampere) oli suomalainen lyseon lehtori ja maantieteilijä.

Helaakosken vanhemmat olivat merimies Antti Helaakoski ja Maria Hahtola. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta yksityislyseosta 1881 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1886. Myöhemmin hän valmistui filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1936. Hänestä tuli vuonna 1936 myös riemumaisteri.

Helaakoski oli oppikoulun opettajana Oulussa ja Tampereella. Hän oli vt. saksan kielen, luonnonhistorian ja matematiikan opettajana Tampereen reaalilyseossa 1887–1890,  luonnontieteen, maantieteen ja historian lehtorina Oulun lyseossa 1890–1905, historian, maantieteen ja luonnonhistorian kollegana Oulun klassillisessa lyseossa vuoteen 1912 ja viimeksi historian ja maantiedon lehtorina Tampereen lyseossa 1912–1926. Helaakoski tutki muun muassa mannerjäätikön kulkusuuntia Pohjanmaan rannikon ja Näsijärven rantakallioissa. Hänen harrastuksiinsa kuului myös purjehdus omalla purjeveneellä muun muassa Näsijärvellä.

Helaakoski oli naimisissa vuodesta 1892 Anna Maria Lindmanin kanssa. Heidän lapsiaan olivat filosofian tohtori, runoilija Aaro Hellaakoski ja taidemaalari Aira Helaakoski.
 
## Julkaisuja
* *Havaintoja jäätymisilmiöiden geomorfologisista vaikutuksista*, väitöskirja. Suomen maantieteellisen yhdistyksen julkaisuja 9. Helsinki 1912
* *Jouhtenisen saaren rantamuodoista Höytiäisellä*. Terra 1/1915

## Lähteet
Anna Karen

**Anna Karen** (19. syyskuuta 1936 Durban, Etelä-Afrikka – 22. helmikuuta 2022 Lontoo, Englanti) oli eteläafrikkalaissyntyinen englantilainen näyttelijä. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten englantilaisesta komediasarjasta *[[Mennään bussilla]]*, jossa hän esitti bussikuski Stanin Olive-siskoa kaikkiaan 74 jaksossa. Hän esiintyi myös sarjaan perustuneissa kahdessa elokuvassa sekä spin-off-sarjassa *The Rag Trade*. Vuodesta 1997 hän esiintyi BBC:n tuottamassa tv-sarjassa *[[EastEnders]]*.

Anna Karen tuli Lontooseen vuonna 1952 opiskelemaan London Academy of Music and Dramatic Artissa. 

Karen kuoli 85-vuotiaana tulipalossa kotonaan Ilfordissa, Lontoossa helmikuussa 2022.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Slieve Donard

**Slieve Donard** () on Pohjois-Irlannin korkein vuori. Se sijaitsee maakunnan kaakkoisosassa osana Mourne Mountains ylänköä. Sen huippu nousee 850 metriä merenpinnan yläpuolelle. Vuori on koko Irlannin saaren seitsemänneksi korkein kohta. Korkeimman huipun merenpuolella on kaksi matalampaa huippua Millstone Mountain (460 m) ja Crossone (540 m)
Englannin kuninkaalliset maanmittarit leiriytyivät vuoren huipulla neljän kuukauden ajan vuonna 1826 osana laajempaa kartoitusretkikuntaa.

## Lähteet
* http://mountainviews.ie/summit/19/?PHPSESSID=54bp5mu54tist0toqjb5olu922
Sagami-rautatiet

**Sagami-rautatiet** (), lyhyemmin **Sōtetsu** (), on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (*ōte-shitetsu*) joukkoon. Sōtetsun rautatielinjojen yhteispituus on 38,1 kilometriä, ja se kuljettaa vuodessa noin 230 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2017). Asemia yhtiöllä on käytössään 25 kappaletta. Sōtetsu on osa Sōtetsu Groupia, johon kuuluu 30 yritystä liikenteen, matkailun, vähittäiskaupan ja kiinteistökehityksen aloilta.

Yhtiöllä on 1&nbsp;163 työntekijää (vuonna 2018). Sen pääkonttori sijaitsee Jokohaman kaupungin Nishin suuralueella. 

## Historia
Sagami-rautatiet on alun perin perustettu joulukuussa 1917. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1943 se fuusioitui Jinchū-rautateiden kanssa, jolloin sen verkoston pituus kasvoi 61,8 kilometriin, mutta jo seuraavana vuonna noin 35 kilometrin pituinen nykyisin JR Higashi-Nihonin Sagami-linjana tunnettu osuus otettiin valtion haltuun. Nykyinen yritys on perustettu virallisesti vuonna 1964. 

## Linjat
Sagami-rautateiden kaksi matkustajaliikenteen käytössä olevaa rautatielinjaa palvelevat Jokohaman kaupunkia ja ympäröiviä kaupunkeja Kanagawan prefektuurissa. Merkittävin terminaali on Jokohaman rautatieasema. Lisäksi yhtiö liikennöi lyhyttä, rahtiliikenteen käytössä olevaa Atsugi-linjaa. Rakenteilla on yhteys pohjoiseen Tokion suuntaan, joka mahdollistaisi vastavuoroisen läpiajoliikenteen JR:n ja Tōkyū-rautateiden linjoille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtiön internetsivut
Matthew G. Whitaker

**Matthew G. Whitaker** (s. 29. lokakuuta 1969) on yhdysvaltalainen juristi. Hän toimi oikeusministeriön kansliapäällikkönä, ja kun Jeff Sessions erosi oikeusministerin virasta 7. marraskuuta 2018, Donald Trump nimitti Whitakerin hänen tilalleen. 

Whitaker opiskeli Iowan yliopistossa ja suoritti MBA-, oikeustieteen ja humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnot. Hän työskenteli liittovaltion syyttäjänä Iowan eteläisessä piirikunnassa 2004-2009. Vuoden 2014 vaaleissa Whitaker pyrki republikaanien senaattoriehdokkaaksi Iowassa.

Kun Whitaker nousi vt. oikeusministeriksi, hän sai samalla vastuun presidentti Trumpin Venäjä-kytkentöihin liittyvän tutkinnan valvomisesta. Hänen edeltäjänsä oli kieltäytynyt tehtävästä ja todennut olevansa jäävi, koska oli itse mukana Trumpin kampanjassa. Whitaker on julkisesti arvostellut tutkintaa ja sanonut, että presidentin lähipiirin Venäjä-yhteyksiin kohdistuva tutkinta ”menee liian pitkälle”. Tämän arvostelun takia demokraattisenaattorit ovat vaatineet, että myös Whitaker jäävää itsensä.

Presidentti Trump kertoi 7. joulukuuta, että hän on esittänyt William Barria uudeksi oikeusministeriksi. Senaatin täytyy hyväksyäehdotus ennen kuin Barr voidaan nimittää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Henkilökuva 26.https://www.hs.fi/ulkomaat/art-2000005925693.html9.2018 *NY Times*
Victor Teronen

**Victor Teronen** (myös **Viktor**, synt. *Terentjev*; 1. lokakuuta 1923 Suojärvi – 24. joulukuuta 1974 Savonlinna) oli suomalainen taidemaalari, alun perin vaatturi, jonka tuotantoa on erityisesti Savonlinnan alueella. Hän oli Savonlinnan kulttuurielämän keskeisiä hahmoja 1940-luvulta 1960-luvulle.

Raja-Karjalan Suojärvellä, Moisseinvaaran kylässä syntynyt Teronen sairasti lapsena luutuberkuloosia, minkä seurauksena hänen jalkansa kasvoivat erimittaisiksi. Hän muutti Savonlinnaan sotien jälkeen ja toimi aluksi vaatturina, sitten kuvataiteilijana. Hän opiskeli Helsingin Vapaassa taidekoulussa ja Taideteollisessa koulussa. Savonlinnassa kaupunginjohtaja Vilho Virtanen antoi Teroselle tilaustöitä, kuten Savonlinnan ammattikoulun ruokalan seinämaalaus *Työn aamu* (1960) ja Nätkin koulun aulaan tehty maalaus *Urheilijat*, joka on nykyisin Talvisalon koulun portaikossa.

Uransa alussa Teronen teki realistisia maisemia vesi- ja öljyväreillä. Pariisissa käytyään hän muutti tyyliään värikkään abstraktiin suuntaan. Teronen opetti Savonlinnan vapaaopistossa ja kuului muiden savonlinnalaisten taidemaalarien kanssa (Jaakko Karvanen, Vilho Niemi, Olli Palomäki ja Jalmari Vaahtoluoto) vuonna 1961 perustamaansa Dekora-taiteilijaryhmään.

Teronen kuoli keuhkosyöpään 51 vuoden iässä 1974.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Makkonen, Heikki ja Makkonen, Asta (toim.): *Taistelua erakkomajassa. Victor Terosen elämää ja taidetta*. Suojärven Moisseinvaaralaiset ry. 2017. .
Denmark Placen tulipalo

**Denmark Placen tulipalo** oli Lontoon Denmark Streetillä luvattomassa yökerhossa tapahtunut tuhopoltto, jossa kuoli 37 henkeä.

Aamuyöllä 16. elokuuta 1980 John Thompson riitautui baarimestarin kanssa drinkin hinnasta. Hän otti taksin läheiselle huoltoasemalle, josta hankkimaansa bensiiniä hän valutti baarin postilaatikkoon ja sytytti tulitikulla. Sisällä oli tanssimassa 150 ihmistä laudoitettujen ikkunoiden ja lukittujen hätäuloskäyntien takana. Monet selvinneet kävelivät pois paikalta vammoista huolimatta, koska eivät halunneet olla tekemisissä viranomaisten kanssa.

## Lähteet
Munro

**Munro** on Skotlannissa olevista yli 3&nbsp;000 jalkaa (914,4 m) korkeista vuorista käytetty nimitys.

## Munrojen historia
Skotlantilainen vuorikiipeilijä baronetti Sir Hugh Munro julkaisi vuonna 1891 Journal of the Scottish Mountaineering Club (SMC) -lehdessä listan "Tables giving all the Scottish mountains exceeding 3,000 feet in height", jossa hän luetteloi 538 skotlantilaista vuorenhuippua. Niistä hänen mielestään 283 oli erillisiä vuoria, jotka pian opittiin tuntemaan "Munroina". Loput 255 olivat hänen mielestään toissijaisia huippuja eli "Toppeja".

## Munrojen kerääminen
Sir Hugh Munro ei koskaan käynyt kaikilla Munroilla. Ensimmäisenä kaikki vuoret kiipesi A. E. Robertson vuonna 1901. Tämän jälkeen Munrojen keräämisestä tuli suosittua brittiläisten kävelijöiden ja vuorikiipeilijöiden keskuudessa. 1980-luvun lopulla huippujen kiertämisestä tuli yleisesti suosittua, jollaisena se on yhä säilynyt.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Charles Currey

**Charles Norman Currey** (26. helmikuuta 1916 – 10. toukokuuta 2010) oli brittiläinen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.

Currey saavutti Finnjolla-veneluokassa olympiahopeaa Helsingissä 1952.

## Lähteet
* Charles Currey Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Domretor

**Domretor** on suomalainen elintarvikealan yritys, joka tekee valmisruokia ja puolivalmisteita. Yrityksen tuotantotilat ovat Kauhavalla. Se on loppuvuodesta 2020 lähtien kuulunut elintarvikekonserni Atriaan.

Domretor on perustettu vuonna 1999 ja se toimi aluksi valmisruokien sopimusvalmistajana. Tehtaalla valmistui muun muassa Härkis-tuotteita Verso Foodille. Atria tuli Domretorin osakkaaksi vuonna 2013 vajaan neljänneksen omistusosuudella. Vuonna 2020 yhtiö siirtyi kokonaan osaksi Atria-konsernia. Tuolloin Domretorissa oli noin 70 työtekijää, lisäksi sesonkityöntekijöitä oli noin 40.

## Lähteet
U Ottama

**U Ottama** (1897 – 9. syyskuuta 1939) oli burmalainen buddhalainen munkki, jota on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisena kansallisena johtajana. U Ottama sai vaikutteita Intian itsenäisyysliikkeeltä ja Mahatma Gandhin menetelmistä, joita hän alkoi soveltaa Burmassa kirjoitellen lehtiin ja järjestäen poliittisia tapahtumia. Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman useampaan otteeseen ja hän kuoli vankeudessa vuonna 1939.

## Elämäkerta

U Ottama syntyi vuonna 1897. Etniseltä taustaltaan hän oli arakanilainen. Nimeä U Ottama hän käytti todennäköisesti 1880-luvulla toimineen Mingyi-U Ottaman mukaan. Nuoruudessaan U Ottama matkusteli ympäri maailmaa käyden esimerkiksi Ranskassa ja ehkä myös muissa Euroopan maissa. Hän toimi myös paalin kielen opettajana Tokion yliopistossa Japanissa ja opiskeli paikallista buddhalaisuutta Kiotossa. Paalin ja sanskritin opettajana hän oleskeli myös pitkään Kalkutassa Intiassa. Intiassa U Ottama otti osaa politiikkaan ja joidenkin lähteiden mukaan hän oli toiminut myös Hindu Mahasabha -puolueen puheenjohtajana. Intiassa oleskellessaan hän tutustui myös Intian itsenäisyysliikkeen jäseniin ja Mahatma Gandhin menetelmiin.

Palatessaan Burmaan vuonna 1919 U Ottama oli mukana perustamassa buddhalaisia seuroja ja myöhemmin hän perusti isänmaallisen seuran eli *Wuthana Athins*. U Othama kirjoitti Maung Ba Penin ja Maung Hla Penin perustamaan *[[Thuriya]]*- eli Aurinko-lehteen, joissa hän ehdotti Intian itsenäisyysliikkeen tapaisia toimia esimerkiksi englantilaisten tuotteiden boikotoimisesta ja jopa veron maksusta kieltäytymistä. Brittejä hän piti esteenä buddhalaisen *nibbanan* eli nirvanan saavuttamiselle. Brittejä hän syytti myös erilaisten turmeluksien, kuten alkoholismin, rikollisuuden ja oopiumin käytön lisääntymisestä. Poliittisissa tilaisuuksissa hän esiintyi munkkikaavussaan ja piti puheita usein hindiksi hinduihin ja muslimeihin vedotakseen.

Burman brittiviranomaiset pidättivät U Ottaman vuonna 1921 ja hän sai 20 kuukauden vankeusrangaistuksen. Hänen kannattajansa järjestivät vastalauseeksi briteille *hartalin* eli eräänlaisen yleislakon. Hartal merkitsi mielenosoituksia, paastoamista ja uskonnollisia seremonioita. Lisäksi buddhalaisten, hindujen ja muslimien uskonnolliset johtajat tuomitsivat brittien toimet Shwdagonin pagodissa järjestetyssä kokouksessa. U Ottama pääsi vapaaksi vuonna 1922, mutta hänelle annettiin toinen, tällä kertaa kolmivuotinen vankeusrangaistus vuonna 1924. Päästyään vapaaksi hänet vangittiin jälleen vuonna 1928. U Ottama kuoli vankeudessa 9. syyskuuta 1939. U Ottamaa on pidetty ensimmäisenä merkittävänä burmalaisten kansallisena johtajana, joka innoitti myös myöhemmin toimineita burmalaisia vaikuttajia.

## Lähteet
Kruunu (Iso-Britannia)

**Kruunu** () on brittiläinen kolikkotyyppi. Sen nimellisarvo oli vuoteen 1971 asti viisi šillinkiä eli 60 penniä ja vuodesta 1971 vuoteen 1990 asti 25 penniä &ndash; kumpikin oli tasan punnan neljäsosa. Vuodesta 1990 asti kruunujen nimellisarvo on ollut viisi puntaa.

Ensimmäinen Englannissa käytetty kruunu-niminen kolikko oli elokuussa 1526 käyttöön otettu kultakolikkojen tyyppi, jonka arvo oli neljä šillinkiä ja kuusi penniä. Lokakuussa samana vuonna sen arvoa nostettiin tasan viiteen šillinkiin. Hopeinen kruunun kolikko sai alkunsa vuonna 1551 Edvard VI:n valtakaudella, mutta kultaisia kruunuja lyötiin Kaarle II:n valtakaudelle asti.

1700-luvun puoliväliin mennessä kruunut olivat suurelta osin menettäneet suosionsa rahanvaihdon välineenä. Vuonna 1818 kruunujen ulkoasua uudistettiin lyömällä niihin klaavapuolelle Pyhä Yrjö surmaamassa lohikäärmettä. Uudistettu kolikko miellettiin jopa Euroopan kauneimmaksi. Kruunujen käyttö ei kuitenkaan lisääntynyt. Samoin kävi myös 1800-luvun lopulla, kun niiden käyttöön pyrittiin kannustamaan.

Kruunujen suuren koon (läpimitta 38,61 millimetriä) vuoksi niitä on usein käytetty juhlarahojen lyömiseen. Näitä juhlarahoja tuotetaan suurimmaksi osaksi, joskaan ei pelkästään, kuningashuoneeseen liittyvien merkkipäivien kunniaksi. Jotkin pankit sallivat juhlarahakruunujen tallettamisen, ja ne ovat myös käypää valuuttaa postitoimistoissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Foúrnoi

**Foúrnoi** () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

* Foúrnoi eli Foúrnoi Korseón, pieni Pohjois-Egean saariin kuuluva saariryhmä
* Foúrnoi, saari Foúrnoin saariryhmässä
* Foúrnoi, kylä Foúrnoin saarella
* Foúrnoi Korseón, Kreikan kunta Ikarían alueyksikössä Pohjois-Egean saarten alueella

## Katso myös

* Fourní, useita merkityksiä
Yhdistyneen kuningaskunnan kansallispuistot

**Yhdistyneen kuningaskunnan kansallispuistot** ovat kansallisesti merkittäviä luonnonsuojelualueita Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Niiden hoito ja hallinto on kansallista toimintaa, mutta puistojen maa-alueet ovat tyypillisesti yksityisessä omistuksessa. Puistojen alueella asuu tuhansia ihmisiä, South Downsin alueella jopa satatuhatta henkeä. Rakentamista ja elinkeinojen harjoittamista puistoalueella säädellään tarkasti.

Puistoja on kaikkiaan viisitoista: kaksi Skotlannissa, kolme Walesissa ja kymmenen Englannissa.

## Lähteet
Stuart Russell

**Stuart Russell** (s. 1962) on brittiläinen tietojenkäsittelytieteilijä, joka on erikoistunut tekoälyyn. Russell toimii professorina UC Berkeleyssä ja on kirjoittanut Peter Norvigin kanssa tekoälyalalla merkittävän teoksen *Artificial Intelligence: A Modern Approach*, joka on maailman käytetyin tekoälyn oppikirja. Sitä käytetään yli 1&nbsp;300 yliopistossa ja yli 110 maassa. Vuonna 2018 Russell esiintyi tekoälyn asiantuntijana dokumenttielokuvassa *[[Do You Trust This Computer?]]*.

## Teokset
*Russell, Stuart; Norvig, Peter. *Artificial Intelligence: A Modern Approach*

## Lähteet
Ministro Zenteno (1896)

**Ministro Zenteno** oli Chilen laivaston vuonna 1896 vesillelaskettu panssarikansiristeilijä.

## Valmistus
Marraskuussa 1894 Brasilian hallitus tilasi Armstrong, Mitchell and Companyltä kolme 3&nbsp;400 tonnin ja 20 solmun panssarikansiristeilijää, joiden telakkanumerot olivat 629, 630 ja 631. Ensimmäisen tilatun aluksen köli laskettiin 6. toukokuuta 1895 Elswickin telakalla, mutta talousvaikeuksien vuoksi Brasilia ei kyennyt toimittamaan ensimmäistä maksuerää. Työt aluksella keskeytettiin ja se myytiin lopulta syyskuussa 1895 Chilelle, joka nimesi sen ensin *Chacabucoksi*. Alus laskettiin vesille 1. helmikuuta 1896 nimellä *Ministro Zentenona*.

## Palvelus
Alus lähti 27. maaliskuuta 1897 Devonportista Chileen. Alus kuului helmikuussa 1899 Argentiinan ja Chilen yhteistoimintaa juhlistaneeseen laivueeseen, kun Britannian välittämä sovintoesitys maiden väliseen rajakiistaan oli hyväksytty.

Alus osallistui 1901 Pan-Amerikan kokoukseen Meksikossa.

Vuonna 1907 alus lähti Valparaisosta koulutuspurjehdukselle vieraillen Punta Arenasissa, Bahiassa, La Guairassa, Bermudalla, Hampton Roadsissa, Annapolisissa, Newportissa, Plymouthissa, Brestissä, El Ferrolissa, Lissabonissa, Argelissa, Maltalla, La Speziassa, Genovassa, Barcelonassa, Cartagenassa, Gibraltarilla, Santa Cruz de Tenerifessa, Rio de Janeirossa, Buenos Airesissa, Puerto Madrynissä, Punta Arenasissa, Puerto Monttissa, Talcahuenossa ennen paluutaan Valparaisoon 8. joulukuuta 1907.

Vuodesta 1923 alkaen alus oli tutkimusaluksena ja se romutettiin 1931.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Trevor Francis

**Trevor John Francis** (19. huhtikuuta 1954 Plymouth, Devon – 24. heinäkuuta 2023 Marbella, Espanja) oli englantilainen jalkapalloilija, joka pelasi hyökkääjänä Englannin maajoukkueessa 1970- ja 1980-luvuilla ja oli kahdesti voittamassa seurajoukkueiden Euroopan cupia. Hänestä tuli vuonna 1979 Britannian ensimmäinen pelaaja, josta maksettiin siirtosummana miljoona puntaa.

## Seurajoukkueura
Francis nousi liigapelaajaksi 16-vuotiaana Birmingham Cityssä ja oli nostamassa joukkuetta silloiseen pääsarjaan, 1. divisioonaan keväällä 1972. Koko vuosikymmenen ajan hän oli joukkueen tärkeimpiä pelaajia ja teki 29 liigamaalia parhaalla kaudellaan 1977–1978. Nottingham Forest osti hänet yli miljoonaan puntaan nousseella siirtosummalla 9. helmikuuta 1979. Samana keväänä hän teki Euroopan cupin loppuottelun voittomaalin Nottinghamin voittaessa ruotsalaisen Malmö FF:n 1–0. Seuraavana keväänä Nottingham voitti Euroopan cupin toistamiseen mutta loukkaantumisista kärsinyt Francis ei pystynyt pelaamaan loppuottelussa. Hän kävi lainasopimuksella pelaamassa myös Yhdysvalloissa Detroit Expressin joukkueessa.

Vuonna 1981 Francis siirtyi Manchester Cityyn, jossa hän pelasi yhden kauden. Vuonna 1982 hän siirtyi italialaisseura Sampdoriaan, jossa hän oli voittamassa Italian cupia vuonna 1985. Vuonna 1986 hän siirtyi toiseen italialaisseuraan Atalantaan, jossa hän pelasi yhden kauden. Kotisaarelle palattuaan hän pelasi vielä skotlantilaisseura Rangersissä, Queens Park Rangersissä ja liigacupin vuonna 1991 voittaneessa Sheffield Wednesdayssä, kahdessa viimeksi mainitussa pelaaja-valmentajana.

Francis jatkoi valmentajauraansa vielä Birmingham Cityssä vuosina 1996–2001 ja Crystal Palacessa vuosina 2001–2003. Vuonna 2001 Birmingham City ylsi liigacupin loppuotteluun, jossa se hävisi Liverpoolille.

## Maajoukkueura
Francis pelasi 52 maaottelua ja teki niissä 12 maalia vuosina 1977–1986. Kaksi maalia samassa ottelussa hän teki lokakuussa 1979 Pohjois-Irlantia ja syyskuussa 1982 Tanskaa vastaan; molemmat olivat EM-karsintaan kuuluneita vierasotteluita. MM-kilpailuissa 1982 Francis pelasi viidessä ottelussa ja teki yhden maalin sekä Tšekkoslovakiaa että Kuwaitia vastaan.

## Lähteet
Pohjanlampi (pienalue)

**Pohjanlampi** on Jyväskylän pienalue Kuokkalan kaupunginosan itälaidalla. Se on osa Pohjois-Kuokkalan tilastoaluetta. Alueella sijaitsee lähikirjasto, päiväkoti ja Kuokkalan yhtenäiskoulu. Pohjanlammen asuinrakenuskanta on valmistunut enimmäkseen 1990-luvulla ja 2000-luvun ensikymmenyksellä, ja koostuu rivi- ja pientaloista.

Pohjanlampi on myös pienalueella sijaitsevan lammen nimi.

## Lähteet
Francesca Woodman

**Francesca Stern Woodman** (3. huhtikuuta 1958 – 19. tammikuuta 1981) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja, joka tunnetaan mustavalkoisista, naisia esittävistä valokuvistaan. Kuvissa on yleensä joko hän tai muita naisia, joko vaatteet päällä tai ilman vaatteita. Pitkien valotusaikojen takia monet Woodmanin valokuvista ovat sumuisia, jolloin naiset näyttävät sulautuvan ympäristöönsä. 

Woodman teki itsemurhan 22-vuotiaana hypätessään rakennuksen ikkunasta.

## Aiheesta muualla
* Woodmanin valokuvia
Evoluutio – Miten lajit kehittyvät?

**Evoluutio – Miten lajit kehittyvät?** on Juha Valsteen kirjoittama eliöiden kehittymistä käsittelevä teos. Sen on vuonna 2018 julkaissut Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.

Tuoreinta tietoa evoluutiosta tarjoava kirja jakautuu yhdeksään pääjaksoon, joiden numerointi tosin on virheellinen, 7. luku puuttuu. Niiden alla hän käsittelee lyhyiden ja pitkien lukujen verran eri aiheita. Lopussa on selityksin varustettu luettelo termeistä ja käsitteistä. Valste on aiemmin kirjoittanut useita kirjoja ihmisen evoluutiosta, tuoreimpina *[[Ihmislajin synty]]* vuonna 2012 ja *[[Neandertalinihminen – kadonnut lajitoveri]]* 2015.

Valste käsittelee kirjassa myös kehitysajatuksen historiaa sekä evoluution ja uskontojen suhdetta siihen. Asenne evoluutioon on esimerkiksi Suomen evankelis-luterilaisen kirkon piirissä muuttunut siten, että sitä pidetään totena.

## Luvut
* Kehitysajatuksen historiaa
* Eliömaailman kehitys
* Mitä evoluutio on?
* Evoluution todisteita
* Kromosomit ja geenit
* Perinnöllinen muuntelu ja sopeutuminen
* Lajiutuminen
* Evoluutio ja uskonnot
* Ihmisen kehitys – oiva esimerkki evoluutiosta

## Lähteet
Mahāyāna Mahāparinirvāṇa Sūtra

**Mahāyāna Mahāparinirvāṇa Sūtra** eli **Nirvana Sutra** on mahajanaan kuuluva buddhalainen teksti. Se on kirjoitettu sanskritin kielellä, ja se kertoo Buddhan viimeisistä opetuksista ennen hänen kuolemaansa eli siirtymistään parinirvanaan. Nimityksellä *Mahāparinirvāṇa Sūtra* voidaan tarkoittaa kahta eri tekstiä, joista vanhempi kuuluu paalinkieliseen kaanoniin eli theravadaan ja uudempi on sen pohjalta tehty laajempi sanskritinkielinen kokonaisuus, joka kuuluu mahajanaan. 

Mahāyāna Mahāparinirvāṇa Sūtra on kirjoitettu vaiheittain ensimmäisellä ja toisella vuosisadalla jaa. eteläisessä Intiassa. Sen opetukset buddhaluonnosta sekä kaikkien tuntemiskykyisten olentojen mahdollisuudesta saavuttaa buddhuus ovat vaikuttaneet suuresti Itä-Aasian buddhalaisuuteen.

Nirvana Sutran alkukielinen teksti on säilynyt nykyaikaan vain katkelmina. Kiinalaisina ja tiibetiläisinä käännöksinä tekstistä on eripituisia versioita, joissa on myös alkuperäiseen versioon myöhemmin lisättyjä laajennuksia. Sutra alkaa kuvauksella ajasta, jolloin Buddha on siirtymässä nirvanaan ja ”80 miljardia sataatuhatta bhiksua” eli munkkia ympäröi hänet joka suunnasta. Buddhan suusta tulee erivärisiä säteitä, jotka valaisevat tuhannet Buddhan maat, ja kaikkien olentojen synnit ja huolet pyyhitään pois, mutta ihmiset surevat silti sitä, että hän ei jää heidän luokseen. Buddha puhuu kuulijoilleen, ja näistä opetuksista muodostuu sutran sisältö. 

Nirvana Sutraa ei ole suomennettu. Sen koko nimi sanskritin kielellä on Mahaparinirvana Maha-Sutra eli ”Suuren täydellisen nirvanan suuri sutra”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nirvana Sutran englanninkielinen käännös vuodelta 1973 (pdf)
Arnold Machin

**Arnold Machin** (1911 &ndash; 8. maaliskuuta 1999) oli brittiläinen kuvanveistäjä. Hänen tekemänsä muotokuva kuningatar Elisabet II:sta oli vuosikaudet käytössä Englannin punnan kolikoissa ja Royal Mailin postimerkeissä.

Machin syntyi Stoke-on-Trentissä Staffordshiressä perheeseen, jolla oli pitkät perinteet savenvalannassa. Hän pääsi 14-vuotiaana oppipojaksi Mintonsin posliinitehtaaseen. Hän kävi useita taidekouluja, joista yksi oli Lontoon Royal College of Art. Toisen maailmansodan aikana hän oli aseistakieltäytyjä ja oli tämän vuoksi jonkin aikaa vankilassa.

1940-luvulla kolme Machinin terrakottatyötä pääsi Tate-taidegalleriaan. 1950-luvulla hän teki rintakuvia useista merkkihenkilöistä, kuten Winston Churchillistä, prinssi Philipistä ja Franklin D. Rooseveltistä.

Vuonna 1965 Postmaster General Tony Benn pyysi Machinia yhtenä muiden taiteilijoiden joukosta toimittamaan oman ehdotuksensa uudeksi postimerkkeihin painettavaksi kuningattaren muotokuvaksi. Machinin ehdotus valittiin, ja ensimmäiset hänen kuvaansa kantavat Royal Mailin postimerkit tulivat myyntiin 5. kesäkuuta 1967. Samaa kuvaa käytettiin postimerkeissä 50 vuoden ajan yli 130 erivärisessä merkissä. Se lyötiin myös punnan kolikoihin vuosien 1968&ndash;1984 välillä.

Machin kuoli 8. maaliskuuta 1999 kotonaan Staffordshiressä. Hänen vaimonsa Patricia Newton oli tunnettu kukka-aiheiden maalari ja heidän poikansa Francis arkkitehti.

## Kunnianosoitukset ja arvonimet

Machinista tehtiin vuonna 1965 Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen arvolla *Officer*.

## Lähteet
Kuihtuu kesäinen maa

**Kuihtuu kesäinen maa** on Rauli Badding Somerjoen esittämä musiikkikappale vuodelta 1981. Se on merkitty Somerjoen sävellykseksi. Sanat on tehnyt Pirkko-Liisa Vakkuri. Marraskuussa 2018 esitettiin, että sävelmä on plagiaatti unkarilaisesta 1960-luvun iskelmähitistä ”Minden ember boldog akar lenni”, jonka tekijät ovat Attila Dobos ja Sandor Halmágyi. Unkarilainen sävelmä on levytetty ensi kerran vuonna 1966, laulusolistina Teri Harangozó. 

”Kuihtuu kesäinen maa” julkaistiin vuonna 1981 singlenä ja vuonna 1982 albumilla *[[Ikkunaprinsessa]]*.  Laulun ovat levyttäneet myös muun muassa Yölintu ja Marko Maunuksela.. 

## Lähteet