open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hernandiaceae

**Rakkomarjakasvit** (Hernandiaceae) on siemenkasviheimo koppisiemenisten Laurales-lahkossa. Lähin sukulaisheimo on laakerikasvit (Lauraceae).

## Tuntomerkit
Rakkomarjakasvit käsittää puu- ja liaanilajeja, joiden nivelten sisärakenteessa näkyy yksi lehtiaukko keskuslieriössä ja siitä lähtevät 3–9 johtojännettä, jotka kulkevat lehteen. Lehdet ovat enemmän tai vähemmän kourasuonisia. Kukat ovat hyvin vaihtelevia, tavallisesti neli- tai viisilukuisia, harvoin kolmilukuisia. Kehälehtiä on kolmesta kymmeneen, heteitä tavallisesti kolmesta viiteen, harvoin kuusi tai seitsemän. Kukassa on tavallisesti mesiäinen. Sikiäin on kehänalainen, luotti kilpimäinen. Hedelmä on kuiva, joskus samara.

Heimo on kooltaan pieni, mutta jo kasvullisilta osiltaan melkoisen monimuotoinen. Rakkomarjat (*Hernandia*) ovat puita, *[[Illigera]]*-lajit kiipeileviä köynnöksiä, joiden lehdet ovat sormilehdykkäisiä; ruodit toimivat kiipeilyeliminä ja kiertyvät tuen ympärille; vaikutelma muistuttaa yksisirkkaisia jamsseja (*Dioscorea*). *[[Sparattanthelium]]*-suvun lajit ovat myös köynnöksiä, mutta ne kiipeilevät varsissa olevien koukkujen avulla.

## Levinneisyys
Heimo on levinnyt tropiikkiin.

## Luokittelu
Heimossa on viisi sukua ja 55 lajia kahteen alaheimoon kuuluvina:

1. **Hernandioideae** Miquel. Puita, joskus lehtiruotien avulla kiipeileviä köynnöksiä; lehden päällysketossa erityskarvoja; kasvit kukkivat siten, että yksien kukkien ollessa hedevaiheessa toiset ovat emivaiheessa, jonka jälkeen tilanne vaihtuu päinvastaiseksi (heterodikogamia); kukinto on röyhymäinen; ponnet avautuvat läpillä; hedelmävaiheessa kukan tukilehdet tavallisesti laajentuneita. Sukuja kolme, lajeja 44 tropiikissa, erityisesti Madagaskarilla ja Etelä-Aasiassa.

2. **Gyrocarpoideae** J. H. Balfour. Litokysti-soluja esiintyy; kukinto kaksihaarainen viuhko; kukat hyvin pieniä; kehä yksikiehkurainen. Sukuja kaksi, lajeja kymmenen tropiikissa, erityisesti Amerikassa.

Heimoon kuuluvat suvut *Gyrocarpus*, *Hernandia*, *Illigera* ja *Sparattanthelium*.

## Kuvia

Hernandia moerenhoutiana subsp. campanulata 1.jpg|*[[Hernandia moerenhoutiana]]*
Gyrocarpus americanus fruit02.JPG|*[[Gyrocarpus americanus]]* -lajin hedelmiä
Illigera pulchra.jpg|*[[Illigera pulchra]]*
Sparattanthelium botocudorum Mart. (7908174974).jpg|*[[Sparattanthelium botocudorum]]*


## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.
### Viitteet
Inga-Brita Castrén

**Inga-Brita Castrén** (26. maaliskuuta 1919 Helsinki – 31. joulukuuta 2003 Helsinki) oli suomalainen teologian ja filosofian maisteri. Hän sai Helsingin yliopiston teologian kunniatohtorin arvon vuonna 2000.

Helsingin Sanomien nekrologi luonnehti Inga-Brita Castrénia 1900-luvun ekumeenisen liikkeen uranuurtajiin kuuluvaksi henkilöksi, joka oli pitkän uransa aikana mukana muovaamassa kirkon ja kristittyjen yhteyspyrkimyksiä ja niitä palvelevia järjestöjä.  

Castrén toimi 1950-luvulla Suomen kristillisen ylioppilasliiton (SKY) naistyön ja ulkoasiain sihteerinä vuosina 1943–1953. Sen jälkeen hänen uransa johti merkittäviin kansainvälisiin tehtäviin. Hän toimi Genevessä ylioppilaiden kristillisen maailmanliiton WSCF:n Afrikan työn sihteerinä 1959–1962, NNKY:n maailmanliiton ekumeenisen työn sihteerinä 1962–1969 sekä Kirkkojen maailmanneuvoston lähetyskasvatussihteerinä 1969–1973. Suomessa hän toimi Seurakuntaopiston konferenssitoiminnan sihteerinä ja Suomen ekumeenisen neuvoston (SEN) pääsihteerinä 1974–1984.  

Hänen isänsä oli korkeimman hallinto-oikeuden presidentti, pääministeri Urho Castrén.
## Tuotanto
*Avoimuuteen sidottu : näköaloja ja kokemuksia kansainvälisessä ekumeenisessa työssä. Muistelmat. Kirjaneliö 1990.
*Missä kutsu kansallasi, siinä sullakin osasi : nuorten kohtaloita sodan aikana. 1991 (yhteisjulkaisu) 
*Anna meidät toisillemme : hartauksia yhteisellä tiellä. 1994 
*Työtytöt : naisten vapaaehtoinen työpalvelu 1941-1945. 1997 (yhteisjulkaisu).

## Lähteet
Kouvolan seudun ammattiopisto

**Kouvolan seudun ammattiopisto** (**KSAO**) oli Kouvolan seudulla toimiva monialainen toisen asteen oppilaitos, jossa voi opiskella lähes viittäkymmentä perus-, ammatti- ja erikoisammattitutkintoa. Opiskelijoita KSAO:lla oli lähes 3&nbsp;150, joista noin 2&nbsp;100 nuorta opiskelee KSAOn seitsemässä eri toimipisteessä, noin 800 KSAO Aikuisopistossa sekä noin 500 oppisopimuksella. Henkilökuntaa KSAO:lla oli yhteensä noin 250.

Kouvolan seudun Ammattiopisto KSAO ja Aikuiskoulutus Taitaja yhdistyivät vuoden 2022 alussa Kouvolan Ammattiopisto Oy, EduKoksi. 

## Opintoalat

KSAO:n seitsemältä eri koulutusalalta löytyi lähes 40 eri perustutkintomahdollisuutta. Opintoaloja olivat luonnontieteiden ala, tekniikan ja liikenteen ala, kulttuuriala, luonnonvara- ja ympäristöala, sosiaali-, terveys- ja liikunta-ala, yhteiskuntatieteiden, liiketalouden ja hallinnon ala, matkailu, ravitsemus ja talousala.

## Toimipisteet

* **Sosiaali ja terveys**
Kauppakatu 1–3, 45700 Kuusankoski

* **Oppisopimustoimisto**
Utinkatu 44, 45200 Kouvola

* **Tekniikka ja palvelut**
Utinkatu 44–48, 45200 Kouvola

* **Kehittämisyksikkö**
Utinkatu 44–48, 45201 Kouvola

* **Kulttuuri ja tekniikka**
Utinkatu 85, 45200 Kouvola

* **Lentokoneala**
Kopterikuja 65, 45410 Utti

* **Logistiikka-ala**
Tiilitie 5, 45200 Kouvola

## Lakkautetut toimipisteet

* **KSAO Aikuisopisto**
Salpausselänkatu 57 (PL 22), 45101 Kouvola
Viitakummuntie 2, 45200 Kouvola

* **Liiketalous**
Salpausselänkatu 57 (PL 22), 45101 Kouvola

* **Luonnonvara**
Ankkapurhantie 5, 46910 Anjala

* **BioSampo koulutus- ja tutkimuskeskus**
Ankkapurhantie 10, 46910 Anjala

* **KSAO rautatieala**
Aleksis Kiven katu 17A, 00510 Helsinki

* **Tekniikka ja palvelut, Kuusankoski**
Uimahallintie 3, 45700 Kuusankoski
(rakennus purettiin vuonna 2018)

## Lähteet
Leonid Lavrovski

**Leonid Mihailovitš Lavrovski** (1905–1967) oli neuvostoliittolainen balettitanssija ja koreografi. Hän työskenteli balettimestarina muun muassa Kirovin teatterissa ja Bolšoi-teatterissa. Hänen merkittävimpiä koreografioitaan ovat Sergei Prokofjevin musiikkiin laaditut *[[Romeo ja Julia (Prokofjev)|Romeo ja Julia]]* ja *[[Kivinen kukka]]*.

## Lähteet
Mahra

**Mahran maakunta** ( , Al Mahrah) on Jemenin itäisin maakunta. Maakuntaa rajaavat Adeninlahti, Hadramautin maakunta ja Omanin valtio. Mahran pinta-ala on 67&nbsp;000 neliökilometriä ja vuonna 2012 sen asukasluku oli 111&nbsp;200, mikä tekee siitä asukasluvultaan maan pienimmän maakunnan. Maakunnan hallinnollinen keskus on Al-Ghaida.

Mahran maakunnassa asuu Jemenin etninen vähemmistöryhmä mahrat. Maakunta on syrjäinen ja harvaanasuttu. Mahran maaperä on vuoristoinen ja ilmasto kuiva. Syysmonsuuni tuo vuosittaiset rankkasateet maakunnan rannikolle.

## Historia
Mahran alue oli osa Omania historiallisella ajalla. Vuonna 1549 alueelle perustettiin Mahran sulttaanikunta, josta tuli Ison-Britannian protektoraatti vuonna 1886. Vuonna 1963 sulttaanikunta liitettiin Etelä-Arabian protektoraattiin, joka lakkautettiin vuonna 1967, kun Etelä-Jemen itsenäistyi ja otti alueen haltuunsa. Etelä-Jemen perusti samana vuonna nykyisen Mahran maakunnan.

Vuodesta 1990 lähtien Mahra on ollut osa yhdistynyttä Jemeniä. Pitkään jatkuneet Etelä-Jemenin levottomuudet ovat saaneet alueen haluamaan itsenäisyyttä.

## Piirikunnat
Maakunta jakautuu yhdeksään piirikuntaan:

*Al-Ghaida
*Al-Masila
*Hat
*Hawf
*Huswain

*Man'ar
*Qishn
*Sayhut
*Shahan

## Lähteet
Jaakko Lehmus

**Jaakko Lehmus** (4. toukokuuta 1913 Tampere – 6. toukokuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja, Kemira Oy:n varapääjohtaja.

Lehmus valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun kemian osastolta 1937. Hän oli tekniikan tohtori h. c. (1972) ja vuorineuvos (1965). Hän työskenteli Typpi Oy:n toimitusjohtajana 1951–1971 ja Kemira Oy:n varapääjohtajana 1972–1977.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Muistot, Hs.fi
*Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)
Raimo Lehtinen

**Raimo Esa Lehtinen** (29. joulukuuta 1931 Paimio – 4. marraskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja. 

Lehtinen oli varatuomari, hän oli vakuutusoikeuden vakuutustuomari vuodesta 1973 ja Akavan puheenjohtaja vuodesta 1982.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kansallisbiografia (maksullinen)
Aleksandr Utkin

**Aleksandr Utkin** (; s. 17. elokuuta 1986) on venäläinen maastohiihtäjä.

Utkin debytoi maastohiihdon maailmancupissa helmikuussa 2011 Rybinskissä ollen 20 kilometrin takaa-ajokilpailussa sijalla 11. Näin ollen Utkin saavutti heti myös uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Tuo sijoitus on myös Utkinin tähänastisen uran paras maailmancupissa.

## Lähteet
* http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=CC&competitorid=133224&type=result&category=WC&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=&place=&Submit=Search&limit=50
Sébastien Morissette

**Sébastien Morissette** (s. 26. tammikuuta 1983 Donnacona, Quebec) on kanadalainen alamäkiluistelija. Hän sijoittui lajin MM-sarjan Red Bull Crashed Icen yhteispisteisä toiseksi vuonna 2008. Samana vuonna käydyssä toisessa Red Bull Crashed Ice -mestaruuskilpailussa Morissette oli kolmas. Morissette on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 91 kilogrammaa. 

Morissette pelasi myös jääkiekkoa vuosina 1999-2013. Pelipaikaltaan hän oli vasen laitahyökkääjä.

## Lähteet
* http://www.eliteprospects.com/player.php?player=30063
* http://www.redbull.com/cs/Satellite/en_INT/World-Series/Red-Bull-Crashed-Ice/Profile/011242785030624
Mathias Rosenlund

**Mathias Rosenlund** (s. 1981 Tukholma) on suomenruotsalainen kirjailija, jonka vuonna 2013 ilmestynyt omaelämäkerrallinen esikoisteos *Vaskivuorentie 20* (*Kopparbergsvägen 20*) oli Runeberg-palkintoehdokkaana. Teosta on pidetty merkittävänä kuvauksena nykyajan kaupunkiköyhyydestä. 

Rosenlund syntyi Tukholmassa, minne hänen vanhempansa olivat muuttaneet Suomesta etsimään parempaa toimeentuloa. Ahkerat vanhemmat eivät kuitenkaan onnistuneet vaurastumisessa ja perhe pysyi köyhänä. Rosenlund pohtiikin teoksessaan köyhyyden periytymistä. Kirjassa pohditaan myös sitä, onko köyhällä oikeus unelmiin. Kirjoittaja kertoo useasti haaveistaan elää kirjoittamalla ja kertoo miksei ole lopettanut opiskeluaan Helsingin yliopistossa. Hän kuvaa myös vaimonsa psyykkistä sairautta ja sitä, miten se vaikuttaa perheen elämään.

*Vaskivuorentie 20* arvioitiin avoimeksi ja tärkeäksi kuvaukseksi muun muassa yhteiskunnan tukiverkoston toiminnasta ja sen määräysten aiheuttamista hankaluuksista. Jotkut lukijat kiinnittivät huomiota seikkaan, että pätkätöillä ja yhteiskunnan tuilla 2000 euroa kuukaudessa ansaitseva ei ole köyhä. Lisäksi paheksuttiin kirjoittajan tupakointia, elokuva- ja konserttikäyntejä. 

Vuonna 2015 *Vaskivuorentie 20* sai jatkoa. Uusi teos, nimeltään *Kuohukuja 5*, jakaantuu kahteen osaan. Ensimmäinen osa kertoo ajasta ennen Vaskivuorentielle muuttamista ja jälkimmäinen Rosenlundin pikkuveljen kamppailusta mielenterveysongelmia vastaan. Teos on myös kuvaus hierarkioista ja sivistyksen antamasta voimasta. Rosenlundilla on työn alla uusi romaani, jonka tapahtumat sijoittuvat 1950-luvun Etelä-Pohjanmaalle.

## Teokset
* *Det luktar inte. En antologi om pengar och ångest* (2012)
* *Vardagshjälte 24/7* (2013)
* *Kopparbergsvägen 20* (2013)
* *Svallgränden 5* (2015)
* *Theo*  (2021)
* *Melancholia zoantropia* (2023)
### Suomennokset
* 
* 

## Lähteet
Kaarlo Lehtiö

**Kaarlo Sanfrid Lehtiö** (vuoteen 1905 **Lindholm**, 29. tammikuuta 1902 Turku – 7. kesäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen teollisuusjohtaja, joka oli koulutukseltaan metsänhoitaja ja sai vuorineuvoksen arvon vuonna 1960. 

Lehtiön vanhemmat olivat Otto Ferdinand Lehtiö (Lindholm) ja Edla Maria Lehtiö ja puoliso vuodesta 1927 Cecilia Peterson. Lehtiö tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta klassillisesta lyseosta ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1925. Metsänhoitajan tehtäviä hän teki 1925–1927 Peräpohjolan piirissä. 

Pian sen jälkeen Lehtiö siirtyi Veitsiluoto Oy:n palvelukseen. Hän toimi yrityksessä konttoripäällikkönä, metsäpäällikkönä ja ja vuosina 1944-1953 apulaistoimitusjohtajana.. Vuonna 1953 Lehtiö kutsuttiin Oulu Oy:n toimitusjohtajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuosina 1953–1967. 

Ammattiinsa liittyen Lehtiö toimi Puunjalostusteollisuuden työnantajajärjestöissä. Oulussa ollessaan hän toimi paikallisen kauppakamarin ja työnantajajärjestöjen jäsenenä. Kemissä olleessaan hän kuului Kemin kaupungin lautakuntien jäsenenä ja kaupunginvaltuustossa.

Kaarlo Lehtiö sai vuorineuvoksen arvon 1960. 

## Lähteet
Andrew Bergeson

**Andrew James Bergeson** (s. 1987 Red Wing, Minnesota) on yhdysvaltalainen alamäkiluistelija. Bergeson on kilpaillut lajin MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä vuodesta 2013 asti. Hänen paras sijoituksensa yksittäisessä kilpailussa on neljäs sija vuoden 2014 Saint Paulin kilpailusta. Bergeson on 183 senttimetriä pitkä.

Bergeson on pelannut myös amerikkalaista jalkapalloa yliopistotasolla hänen yliopistossaan Augsburg Collegessa. Pelipaikaltaan Bergeson oli tukimies.

Myös Bergesonin pikkuveli Dan Bergeson on kilpaillut Red Bull Crashed Icessä.

## Lähteet
* http://www.intelius.com/background.php?ReportType=8&searchform=&qc=Red+Wing&qf=Andrew&qmi=James&qn=Bergeson&qs=MN
* http://athletics.augsburg.edu/roster.aspx?rp_id=5721&path=
* http://www.redbull.com/us/en/snow/stories/1331634866491/crashed-ice-saint-paul-results
Ensimmäinen sekunti

**Ensimmäinen sekunti: silminnäkijän kertomus** on Kari Enqvistin vuonna 2014 ilmestynyt kirja kaikkeuden synnystä. Teoksen julkaisi WSOY.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teoksesta kirjailijan kotisivuilla.
Alexy Bosetti

**Alexy Bosetti** (s. 23. huhtikuuta 1993 Nizza) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa OGC Niceä. Oikeajalkainen Bosetti on pelipaikaltaan hyökkääjä.

## Seurajoukkueura
Bosetti on OGC Nicen kasvatti. Hän debytoi seuran paidassa Ligue 1:ssä toukokuussa 2012 tultuaan vaihdosta kentälle Olympique Lyonnaisia vastaan. Avausmaalinsa pääsarjassa Bosetti iski syyskuussa 2013 Valenciennes FC:tä vastaan ollen samalla ensimmäinen nizzalainen, joka onnistuu maalinteossa seuran uudella kotistadionille Allianz Rivieralla. Bosetti kuuluu nykyisin seuran avainpelaajiin.

## Maajoukkueura
Bosetti edusti Ranskan alle 19-vuotiaita kuudessa maaottelussa vuonna 2012. Noissa otteluissa hän iski kolme maalia. Bosetti oli mukana voittamassa myös alle 20-vuotiaiden MM-kultaa 2013 Turkissa. Alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa Bosetti pelasi vuosina 2012–2013 14 peliä ja teki yhden maalin.

## Muuta
Bosetti on tatuoinut oikeaan käsivarteensa kuvan verisestä pääkallosta, jonka halki on isketty veitsi. Tuo kuva on OGC Nicen ultrakannattajaryhmän *Brigade Sudin* tunnus.

## Lähteet
*
Maya Nepal

**Maya Nepal ry** on Suomessa vuonna 2007 rekisteröity hyväntekeväisyysjärjestö. Maya Nepal on poliittisesti ja uskonnollisesti sitoutumaton järjestö, joka pyrkii auttamaan nepalilaisia kodittomia lapsia. Maya Nepalin päätukikohde on järjestön lastenkoti Bhaktapurissa Nepalissa. Lastenkotitoiminnan lisäksi järjestö on aloittanut myös naisprojektin, jonka tarkoituksena on tukea taloudellisissa vaikeuksissa olevia äitejä.

## Historia
Järjestön toiminta pohjautuu nepalilaisten aloittamaan työhön lasten oikeuksien parantamiseksi. Ajatus Maya Nepalin perustamisesta sai alkunsa Enni Mikkosen ja Ulla Liukkosen Maailmanvaihto ry:n kautta tekemästä vapaaehtoistyömatkasta nepalilaiseen lastenkotiin. Nepalissa Mikkonen ja Liukkonen kohtasivat todellisuuden, jossa lasten oikeuksia rikottiin räikeästi. Samaan aikaan myös nepalilainen Bikash Khatri työskenteli vapaaehtoisena samassa lastenkodissa. Siellä hän tapasi työntekijät Nanda Shahin ja Bibechana Bayalkotin, jotka joutuivat työskentelemään palkatta huonoissa olosuhteissa. Khatrin ja työntekijöiden kohtaaminen johti taisteluun lapsien olosuhteiden parantamiseksi. Bikash vetosi useisiin virallisiin tahoihin, mutta korruptoituneessa Nepalissa avunpyyntöihin ei kyetty vastaamaan. Bikash sai kuitenkin tukea australialaisilta ystäviltään, joiden avulla hän perusti vuonna 2005 lastenkodin - Meg´s Children Homen- paikan jossa kaltoinkohdellut lapset olisivat oikeasti turvassa. Kaikkia lastenkodin lapsia ei kuitenkaan kyetty pelastamaan uuteen lastenkotiin ja niin syntyi tarve toiselle kodille.

## Toiminta
Maya Nepal ylläpitää Maya Nepal-kotia 22 lapselle ja nuorelle. Paikallisten toimijoiden lisäksi kodissa työskentelee useimmiten myös joku järjestön suomalainen jäsen. Lastenkotitoiminnan lisäksi toiminta on laajentunut myös naisprojektilla, jonka tavoitteena on mahdollistaa vaikeuksissa olevien äitien toimeentulo sekä suunnata varoja naisten terveyden kohentamiseen ja koulutukseen. Toiminta rahoitetaan lahjoituksilla ja erilaisilla tukitapahtumilla. Suomessa Maya Nepal toimii vapaaehtoisvoimin ja tällä hetkellä järjestöllä toimii Helsingissä, Oulussa, Rovaniemellä ja Ylivieskassa.

## Lähteet
* http://www.mayanepalry.com
* http://www.kepa.fi
Juhani Lehtonen

**Juhani Urmas Eerikki Lehtonen** (s. 20. marraskuuta 1942 Helsinki) on suomalainen kansatieteilijä. Hän on ollut Helsingin yliopiston suomalais-ugrilaisen kansatieteen dosentti 1972–1980 ja kansatieteen viimeinen tosiasiallinen professori vuodesta 1980 vuoteen 2011. Hän on tutkinut elinkeinoja, kaupunkikulttuuria ja kansatieteen historiaa.

## Lähteet
Kuusankosken messualue

**Kuusankosken messualue** on vuoden 1983 asuntomessujen alue Kuusankoskella, joka on nykyään osa Kouvolaa.

Itä-Naukion kaupunginosa koki suuren muutoksen, kun 1900-luvun alkupuolella Bertel Liljequistin puutarhakaupunginosaksi suunnitteleman alueen talot peruskorjattiin ja tonteille rakennettiin useita uusia omakotitaloja 1920-luvulla rakennettujen rinnalle. Messualueella on nyt 43 asuntoa. Uudet talot pyrittiin sovittamaan vanhanaikaiseen miljööseen ja paljon vanhaa säilytettiin. Alueelta löytyy edelleen kuusi vanhaa maakellaria, joita ei purettu asuntomessujen vuoksi. Museovirasto oli huolissaan, että vanhan Kymiyhtiön työntekijöiden asuinalueen idylli kärsii messurakentamisen myötä. Sittemmin on todettu, että asuntomessujen järjestäminen vuonna 1983 Itä-Naukiossa pelasti vanhat asuintalot purkamiselta.

Itä-Naukion messualue on neljän hehtaarin kokoinen. Lännessä aluetta rajaa Kuusaantie, pohjoisessa Sairaalanmäentie ja etelässä Messutie. Messualueen keskellä on viheralue, jossa on leikkipuisto ja oleskelualue. Leikkipuiston laitteisto on uusittu 2000-luvulla. Messualueen läpi kulkevien teiden nimet ovat Kesäraitti, Suviraitti, Kesäkuja ja Suvikuja. Läntisen tien nimi on Messuraitti ja itäiset talot ovat Mäenpääntiellä. Alueella on entinen Naukion asukkaiden yhteissauna, jonka tilat ovat nykyään tarkoitettu kansalaisopiston taidekurssien käyttöön.

## Lähteet
*Asuntomessuja vuosien varrelta Elävä arkisto.
*Itä-Naukion rakennetun ympäristön selvitys Kouvolan kaupunki.
Fotonien tanssi

**Fotonien tanssi: Einsteinista kvanttiteleportaatioon** (alkuteos: ) on itävaltalaisen fyysikon Anton Zeilingerin vuonna 2005 ilmestynyt yleistajuinen kirja kvanttifysiikasta. Kimmo Pietiläinen julkaisi suomennoksensa vuonna 2011 yrityksensä Terra Cognitan kautta. Suomennos on tehty englanninkielisestä laitoksesta *Dance of the Photons: From Einstein to Quantum Teleportation*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Complete Review.
Lehtovirta

**Lehtovirta** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

*Aapo Lehtovirta (1913–1986), apulaisoikeusasiamies
*Eero Lehtovirta (1926–2003), kilpasoutaja
*Jaakko Lehtovirta (s. 1964), suurlähettiläs
*Lea Lehtovirta, *Lea Leksi* (1915–2000), kirjailija
*Kalevi Lehtovirta (1928–2016), jalkapalloilija
*Reijo Lehtovirta (1935–1999), saksofonisti, säveltäjä.
Arkeologinen kulttuuri

**Arkeologinen kulttuuri** on arkeologisen aineiston tyyppien avulla määriteltävä esihistoriallisen ajan kansa.

Kulttuurin käsitteelle on antropologisessa ja arkeologisessa kirjallisuudessa annettu lukemattomia erilaisia määritelmiä. Asiaa on mutkistanut se, että termillä *kulttuuri* viitataan yleiskielessä henkiseen toimintaan ja sen tuotteisiin. Tämä yleinen merkitys on eri kuin arkeologiassa, mutta samalla se kuitenkin sisältyy arkeologian kulttuurikäsitteeseen.

Kulttuurikäsitettä käytti arkeologissa yhteyksissä ehkä ensimmäisenä Olof Rygh vuonna 1866. Hän totesi, että Pohjois-Norjan kivilajiesineet olivat erilaisia kuin muun Skandinavian. Hän katsoi pohjoisten esineiden siten olevan eri kulttuurin ja kansan, lappalaisten, tuottamaa. Vielä 1910-luvulle asti samaa tarkoittavasta käsitteestä käytettiin kirjallisuudessa myös nimitystä "ryhmä". Vuonna 1911 saksalainen Gustav Kossinna aloitti *kulttuuri*-termin systemaattisen käytön. Hän jakoi Keski-Euroopan arkeologiset jäännökset kulttuurien tai kulttuuriryhmien mosaiikiksi. Kulttuurialueet hän rinnasti etnisiin ryhmiin ja kansoihin, ja kulttuurit heimoihin.

Britanniassa toiminut Vere Gordon Childe määritteli arkeologisen kulttuurin vuonna 1929 tavalla, joka on yhä käytössä. Hänen empiristisen määritelmänsä mukaan kulttuuriksi tai kulttuuriryhmäksi kutsutaan monimutkaista kokonaisuutta säännönmukaisesti yhdessä esiintyviä piirteitä kuten saviastioita, työvälineitä, koristeita, hautausriittejä ja talon muotoja. Nämä piirteet esiintyvät yhdessä, koska ne ovat yhden kansan luomuksia ja sen kollektiivisen kokemuksen avulla sopeutuneet ympäristöönsä.

Uuden arkeologian edustaja David L. Clarke esitti vuonna 1976 määritelmän, jonka mukaan kulttuuri on polyteettinen joukko tiettyjä ja monipuolisia artefaktityyppikategorioita, jotka johdonmukaisesti esiintyvät yhdessä rajoitetulla maantieteellisellä alueella. "Polyteettisella" hän tarkoitti sitä, että kaikkien olemassa olleiden tyyppien ei tarvitse esiintyä jokaisessa kokoelmassa.

Pelkkiin havaittaviin esineisiin keskittyviä kulttuurin määritelmiä on kritisoitu siitä, että ne unohtavat ihmiset esineiden tekijöinä. Esimerkiksi W. W. Taylorin (1948) mukaan kulttuuri ei ole havaittava, vaan mentaalinen ilmiö, joka koostuu mielen sisällöistä. Tällöin artefaktit eivät ole kulttuuripiirteitä, vaan kulttuuripiirteiden ilmentymiä.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Heikki Lehtonen

**Heikki Pellervo Lehtonen** (14. tammikuuta 1909 Urjala – 25. lokakuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen teollisuusjohtaja ja vuorineuvos (1959).

Lehtonen oli koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hän oli Imatran Voiman (1948–1974), Kemijoki Oy:n (1954–1960) ja Oulujoki Oy:n (1968–1977) toimitusjohtaja.

## Lähteet
Claudio Beauvue

**Claudio Beauvue** (s. 16. huhtikuuta 1988 Saint-Claude, Guadeloupe) on ranskalais-guadeloupelainen jalkapalloilija, joka edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Celta de Vigoa. Oikeajalkainen Beauvue on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

## Ura

### Seurajoukkueura
Beauvue edusti nuorten tasolla FC Nantesia. Hänen ensimmäinen seura aikuisten tasolla oli tuolloin Ligue 2:ssa pelannut Troyes AC, jonka riveissä Beauvue debytoi elokuussa 2007 SC Bastiaa vastaan. Avausmaali syntyi saman vuoden lokakuussa Grenoble Foot 38:a vastaan. Beauvue pelasi vuosina 2007–2012 Troyesin paidassa kaiken kaikkiaan 99 ottelua, joissa syntyi 17 osumaa.

Kauden 2011–2012 Beauvue vietti kokonaan lainalla Ligue 2 -seura LB Châteauroux'ssa, jossa hän teki 37 pelissä kymmenen maalia. Heinäkuussa 2012 Beauvue siirtyi pysyvällä sopimuksella Châteauroux'n riveihin. Hän pelasi syyskauden aikana Ligue 2:ssa 21 ottelua ja teki kuusi osumaa. Tammikuussa 2013 Beauvue siirtyi lainalle Ligue 1 -seura SC Bastiaan. Hän teki pääsarjadebyyttinsä helmikuussa 2013 Evian Thonon Gaillard FC:tä vastaan ja uran ensimmäinen pääsarjaosuma, joka jäi myös kauden ainoaksi, syntyi Olympique Lyonnaisia vastaan maaliskuussa 2013.

Beauvue siirtyi Châteauroux'sta heinäkuussa 2013 Ligue 1:een nousseeseen En Avant de Guingampiin. Ensimmäisellä kaudellaan seurassa hän pelasi Ligue 1:ssä 36 ottelua, joissa syntyi viisi maalia. Tuolla kaudella Beauvue voitti seuran kanssa myös Coupe de Francen. Toisella kaudellaan seurassa Beauvue onnistui erittäin hyvin. Hän teki pelaamassaan 36 ottelussa hienot 17 maalia. Yhteensä Beauvue teki 72 pelaamassaan ottelussa 22 maalia.

Heinäkuussa 2015 Beauvue siirtyi saman sarjan Olympique Lyonnaisiin. Hän pelasi syyskaudella 19 ottelua tehden niissä viisi maalia. Tammikuussa 2016 Beauvue siirtyi espanjalaiseen Celta Vigoon.

### Maajoukkueura
Beauvue pelasi vuonna 2009 kaksi ottelua Guadeloupen paidassa. Hän voi silti edustaa yhä Ranskaa, sillä Beauvuen ottelut Guadeloupen paidassa eivät olleet virallisia FIFA-otteluita.

## Lähteet
*
Aapo Lehtovirta

**Aapo Armas Lehtovirta** (27. joulukuuta 1913 – 27. huhtikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli eduskunnan ensimmäinen apulaisoikeusasiamies 1972–1979. Aikaisemmin hän toimi oikeusasiamiehen varamiehenä 1960–1971.

Lehtovirta suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1943 ja sai varatuomarin arvon 1947. Hän työskenteli aikaisemmin urallaan liikkuvassa poliisissa, sisäasiainministeriössä, Alkoholiliikkeen sosiaalitarkastajana sekä Kansaneläkelaitoksessa. Hän toimi sisäasiainministeriön toimistopäällikkönä vuodesta 1966 ja lainvalmistelukunnan jäsenenä ja lainsäädäntöneuvoksena 1971.

Hän toimi myös eduskunnan laki- ja talousvaliokunnan sihteerinä. Valtakunnanoikeuden jäsen hän oli 1970–1971.

## Lähteet
New Name

**New Name** on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Elina Arlinin ensimmäinen studioalbumi. Se julkaistiin 22. elokuuta 2014 ja julkisijana toimi Groovy Records. Arlin on itse sanoittanut ja säveltänyt kaikki albumin kappaleet. *New Name* ei sijoittunut ollenkaan Suomen albumilistalle.

Albumin tyyliä on kuvailtu "motown soulin ja nykypopin sekoitukseksi". Arlin itse kertoi albumin olevan retrotunnelmaista poppia. Hänen musiikillisia esikuviaan albumin teossa olivat muun muassa Paloma Faith ja Duffy, ja 50- ja 60- lukujen amerikkalainen ja brittiläinen musiikki.

*New Name* sai kriitikoilta pääasiassa positiivista palautetta. V2.fi-sivuston toimittaja J.A. Kaunisto kehui albumia vakuuttavaksi näytöksi Arlinin taidoista. Artistin englannin kielen lausuminen ja tunnelataus saivat osakseen kritiikkiä, mutta arvion lopussa sanotaan vielä, että "albumi on hallittu, menevä ja tunteellinen paketti, josta irtoaa fiiliksiä moneen tilanteeseen." Kaunisto antoi albumille 3 ja puoli tähteä viidestä mahdollisesta. Jazzrytmit-lehden kriitikko kirjoitti Arlinin olevan pirteä tuttavuus, ja kehui albumin hitaampia kappaleita, joissa "hänen sointuisan soiva äänenkäyttö, mukavasti toimiva vibraatto ja käsinkosketeltava tunteenomaisuus tekevät laulun syövereihin pureutuvaksi." Mesta.netin Petri Kipinän mielestä  albumi on valmis  ja vakuuttava kokonaisuus, mutta kuitenkin liian varman päälle pelattu.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Mesta.net: *positiivinen*
* V2.fi: 

## Lähteet
Lehtovuori (täsmennyssivu)

**Lehtovuori** tarkoittaa seuraavia

* Lehtovuori, asuinalue Helsingissä
* Lehtovuori Oy, suomalainen kaupunkikalusteita valmistava yritys
* Lehtovuori, sukunimenä:
** Jouko Lehtovuori (1933−1986), suomalainen taloustieteilijä ja professori
** Juha Lehtovuori (s. 1963), suomalainen elokuvakäsikirjoittaja
** Kalle Lehtovuori (1889–1956), suomalainen arkkitehti
** Olli Lehtovuori, suomalainen arkkitehti.
Vaaniin Neittamo

**Vaaniin Neittamo**  tai **Rehuneittamo**  (vanhastaan **Neittamo**  tai **Neittamojärvi** ) on kuivatettu järvi Satakunnassa Eurassa. Entinen järvi kuului Eurajoen vesistöön ja sen alueen laskuoja Järvioja yhtyy Eurajokeen Euraniitulla. Järvi kuivatettiin 1800-luvun alkupuoliskolla niityksi, mutta nykyään se on jo peltomaata.

## Historia
Ensimmäiset tiedot Neittamonjärven kuivatushankkeesta ovat vuodelta 1814, jolloin tarkastettiin siihen mennessä tehty kuivatustyö. Vuonna 1822 varatuomari J.P. Timm haki taas lupaa suorittaa Neittamojärvellä järvenlasku, johon lupa saatiin samana vuonna. Hankkeen etenemisestä ei ole tarkkaa tietoa, mutta vuoden 1850 Euran pitäjänkartassa () järvi on merkitty nimellä "Neittamo" ja varustettu lisämerkinnällä kuivattu (). Tämän mukaisesti koko järvi oli tuolloin jo laskettu tyhjäksi eikä kartanpiirtäjällä ollut syytä merkitä järvialtaaseen enää järveä tai suota. Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa Neittamojärvi oli merkitty jo kokonaan niityksi. Järviä kuivattiin alun perin laidunmaaksi ja talvirehuksi karjalle. Kuivatetulle järvelle vedettiin piirirajat vuonna 1878 . Järven kuivattaminen peltomaaksi vaati lisätoimia, joihin ryhdyttiin 1920-luvulla. Peltoa syntyi järvestä noin 325 hehtaaria.

Vuonna 1944 sotavuosien jälkeen Neittamoon saapui karjalaisia, joiden asuttamiseksi niittyaukealta lohkottiin 10 tilaa viljeltäväksi. Seutu oli hallanarkaa eikä pellon pohja kantanut aina edes hevosta.

## Katso myös
*Neittamojärvi, nykyinen järvi
*Neittamo, kulmakunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laine, Olli: Vaaniin Neittamo, 1700−2012, vuodelta 2012
Syvänmerenkeila

**Syvänmerenkeila** tai syvänmeren viuhka (eng. deep-sea fan, abyssal fan, underwater delta) on vedenalainen mannerreunusten alaosassa esiintyvä viuhkamainen geologinen muodostuma, joka on muodostunut pääasiassa turbidiittivirtausten seurauksena. Vastaavanlainen muodostuman maan pinnalla voisi sanoa olevan alluviaalikeila, joka muodostuu jokiuoman suulle sen saavuttaessa tasankoalueen. Syvänmerenkeila muodostuu vastaavasti mannerrinteen alaosaan, kun turbidiittivirtaus saavuttaa syvänmeren pohjan. Syvänmerenkeilojen koko voi vaihdella muutaman kilometrin levyisestä usean tuhannen kilometrin levyiseksi.

## Muodostuminen
Syvänmerenkeilat muodostuvat turbidiittivirtausten seurauksena. Turbidiittivirtaus on mannerrinteellä tapahtuva vedenalainen massaliikunto, ja merkittävin ainesta kerrostava sedimentologinen prosessi syvässä meressä. Sen voi aiheuttaa aineksen kerrostuminen mannerrinteen yläosaan tai mannerjalustan reunalle niin, että painovoima ylittää ainesta paikallaan pitävän kitka- ja koheesiovoiman ja syntyy maanvyöry, mutta myös esimerkiksi maanjäristys voi  olla laukaiseva tekijä. Virtaus voi kuljettaa tuhansia kuutiometrejä hiekkaa ja hienoainesta mannerjalustan alaosaan ja syvänmeren pohjalle.

## Tunnettuja syvänmerenkeiloja
Bengalin keila (Eng. Bengal fan) on tällä hetkellä suurin tunnettu syvänmerenkeila maapallolla. Sen on muodostanut Ganges- ja Brahmaputra-jokien Tiibetin ylängöltä ja Himalajalta tuoma sedimenttiaines, ja se sijaitsee Intian Valtameressä Intian itä-puolella Bengalinlahdella. Sen on noin 1000 kilometriä leveä ja 3000 kilometriä pitkä, ja sen keskipaksuus on 16,5 kilometriä.

Indus-keila (Eng. Indus fan) sijaitsee Intian valtameressä Intian länsipuolella Arabianmeressä. Se on muodostunut Indus-joen Himalajalta tuomasta aineksesta.
Jouko Lehtovuori

**Jouko Tuomas Lehtovuori** (20. syyskuuta 1933 Hämeenkyrö – 23. maaliskuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen kauppatieteilijä ja vuodesta 1976 Helsingin kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen professori. Hänen tutkimusalaansa oli kirjanpito.

## Julkaisut
* Honko Jaakko & Lehtovuori Jouko: Suomalaista liiketaloustiedettä 1966

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuka kukin on 1978 (Runeberg.org)
Suomen euroviisukarsinta 2000

**Suomen euroviisukarsinta 2000** oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2000 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin kutsukilpailun ja avoimen kilpailun yhdistelmänä, ja yhteensä Yleisradio vastaanotti 211 ehdokasta. Näistä 12, kuusi avoimesta sävellyskilpailusta ja kuusi kutsukilpailusta, valittiin alkukarsintaan. Alkukarsinta lähetettiin vain radiosta, ja kuulluista kappaleista kuuntelijat saivat äänestää suosikkiaan joko puhelinäänestyksellä tai postikorttiäänestyksellä. Jatkoon pääsi kuusi eniten ääniä saanutta kappaletta.

Jatkoon valittuja kappaleita soitettiin neljänä peräkkäisenä lauantaina YLE TV1:n musiikkiohjelmassa Hotelli Sointu, kolmessa ensimmäisessä kaksi kappaletta ja neljännessä kertaus kaikista kappaleista. Neljännen lähetyksen myötä avattiin myös puhelinäänestys, joka kesti viikon ajan karsinnan finaaliin asti.

Finaali pidettiin lauantaina 12. helmikuuta Helsingissä Hotelli Lordin ravintolassa ja televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 22.05–23.05. Kilpailun voittajan valitsivat yhdessä puhelinäänestäjät ja kymmenhenkinen asiantuntijaraati. Puhelinäänestyksen tulokset muutettiin pisteiksi kaavalla 60-50-40-30-20-10, minkä lisäksi jokainen tuomari järjesti kappaleet mielestään paremmuusjärjestykseen ja pisteytti ne kaavalla 6-5-4-3-2-1. Kilpailun lopputulos oli kuitenkin kohuttu, sillä voittaja ei ollut kummankaan äänestyksen ensimmäinen. Puhelinäänestyksen voitti Nightwish ja asiantuntijaraadin äänestyksen Nylon Beat. Yhteenlasketuissa tuloksissa voittaja oli kuitenkin Nina Åström.

## Tulos
### Alkukarsinta

### Finaali

## Pistetaulukko
Puhelinäänestyssarakkeessa on suluissa kunkin kappaleen saamat puhelin- ja postikorttiäänet yhteenlaskettuna.

## Lähteet
*http://www.viisukuppila.fi/muistathan-suomen-karsinnat-2000/

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Voittoesitys Ylen Elävässä arkistossa
*Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa
*
Atun kartano

**Atun kartano** on Atun saarella Paraisilla sijaitseva kartano. Atun rälssikartano on mainittu kirjallisissa lähteissä jo 1400-luvulla. Atun kartanon omistajana oli 1461 Skalme, ja hänen suvullaan kartano oli pitkän ajan. Tämän jälkeen kartanon omistajasukuina olivat Stålarm, Widdman, von Minden, Duva, Nöding, Berg, Strömsköld, Stålhandske, Hoffman ja Carpelan. 1700-luvun lopulla kartano omisti Kopparbergin läänin maaherra, vapaaherra Carl Cederström. Cederström kuoli vuonna 1793 ja hänen poikansa, eversti Olavi Cederström, joka oli viimeinen Paraisten kirkkoon haudattu henkilö, kuoli vuonna 1828. 1850-luvulla kartanon osti senaattori, vapaaherra Lars Gabriel von Haartman. Hänen jälkeensä omistajana oli tukholmalainen tukkukauppias August Müller ja hänen poikansa John Müller. 1930-luvulla Atun kartanon omisti päätoimittaja Amos Anderson.

Kartanopihan vanhimmat, punamullatut rakennukset ovat 1700-luvulta. Kartanon talouskeskukseen kuuluu mm. slagitiilisiä talousrakennuksia sekä kuonatiilistä rakennettuja ulkorakennuksia.

Kartanon mailta louhittiin mm. rautamalmia 1840-luvulla, ja 1872 alueelle perustettiin höyrysaha. Kartanon alueella on toiminut myös tiiliruukki, hiilenpolttouuni ja meijeri. Atun saaren pohjoisosassa louhittiin hopeaa 1700-luvun ja uudelleen 1890-luvulla, jolloin hopeamalmia vietiin Saksaan. 1900-luvulla kartanolla oli myös oma sähkölaitos sekä mylly. Sahan toiminta lakkautettiin vuonna 1951, ja saaren etelärannalla sijainnut suursaha purettiin. Jäljellä on sahalaitoksen tiilinen voima-asema sekä sahakoneiden perustuksia. Sahan ajoilta on säilynyt lisäksi kaksi suurta työväen asuntokasarmia sekä pienempiä työväen asuntoja.

## Lähteet
Khadar Ayderus Ahmed

**Khadar Ayderus Ahmed ** (10. tammikuuta 1981 Mogadishu, Somalia) on suomalais-somalialainen elokuvakäsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja. Hän syntyi Mogadishussa, Somaliassa ja muutti 16-vuotiaana perheensä kanssa Suomeen pakolaisena. 

## Ura
Itseoppinut elokuvantekijä voitti lyhytelokuvan käsikirjoituskilpailun vuonna 2007 *[[Kaupunkilaisia]]*-käsikirjoituksellaan. Käsikirjoituksen ohjasi Juho Kuosmanen. Kilpailun järjesti Suomen elokuvasäätiö ja Yle. *Kaupunkilaisia* näytettiin ja palkittiin monilla elokuvafestivaaleilla, kuten Locarnon kansainvälisillä elokuvafestivaaleilla, jossa se voitti Leopard of Tomorrow -palkinnon. Tampereen elokuvajuhlilla elokuva sai nuorisotuomariston palkinnon.

Ahmed on käsikirjoittanut *Kaupunkilaisia*-elokuvan lisäksi lyhytelokuvat *[[Me ei vietetä joulua]]* (2014) *[[Yövaras]]* (2017) ja *[[The Killing of Cahceravga]]* (2019), jonka ohjaana hän myös toimi. Hän käsikirjoitti yhdessä Samuli Valkaman kanssa vuoden 2017 pitkän elokuvan *[[Saattokeikka (suomalainen elokuva)|Saattokeikka]],*jonka Valkama ohjasi. 

Ahmedin käsikirjoittama ja ohjaama *[[Guled & Nasra]]* valmistui vuonna 2021. Se on ensimmäinen suomalainen elokuvateatterilevitykseen päätynyt elokuva, joka on kuvattu Afrikan mantereella ja puhuttu kokonaan somaliksi. *Guled & Nasra* tunnetaan kansainvälisessä levityksessä nimellä *The Gravedigger’s Wife*, ja se sai ensi-iltansa heinäkuussa Cannesin elokuvajuhlien Kriitikoiden viikolla. Se on ensimmäinen pitkä suomalainen elokuva kyseisessä kilpasarjassa. Lokakuussa 2021 Khadar Ahmed voitti tällä ohjauksellaan Kultaisen oriin, joka on Afrikan merkittävimpiin elokuvajuhliin lukeutuvan FESPACO:n pääpalkinto.

Ahmedin kaikissa teksteissä esiintyy maahanmuuttajia, mutta siirtolaiskysymysten sijaan ne käsittelevät yleisinhimillisempiä teemoja. 

## Filmografia
### Käsikirjoittajana
* *[[Kaupunkilaisia]]* (2008)
* *[[Me ei vietetä joulua]]* (2014)
* *[[Saattokeikka]]* (2017)
* *[[Yövaras]]* (2017)
* *[[The Killing of Cahceravga]]* (2019)
* *[[Guled & Nasra]]* (2021)

### Ohjaajana
* *[[Me ei vietetä joulua]]* (2014)
* *[[Yövaras]]* (2017)
* *[[The Killing of Cahceravga]]* (2019)
* *[[Guled & Nasra]]* (2021)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Kaisa Viitanen: Lahjakas herra Ahmed - *Image*-lehti
Eero Valkonen

**Eero Valkonen** on turkulainen rumpali ja kulttuuritutkija. Hän teki filosofian lisensiaatintyönsä kulttuurihistoriasta Turun yliopistossa vuonna 1997 aiheenaan jääkiekko viihdeliiketoimintana.

Valkosen muusikonura alkoi joulukuussa 1970 Puolalanmäen yhteislyseon puurojuhlassa, jossa hän soitti instrumentaalista bluesia triokokoonpanolla. Tämän jälkeen hän siirtyi yhtyeseen Wälirauha. Sen jälkeen seurasivat muun muassa yhtyeet Kaamos, Kopra, Yellow, Dead End 5, The Streets, Okko Band, RA, SIG ja Ismo & Electrick Elephants. Hollannissa asuessaan 2000-luvulla Valkonen soitti kahdessa yhtyeessä. Uransa varrella hän on säestänyt muun muassa Irwiniä ja Mikko Alataloa sekä soittanut Pekka Pohjolan,Tommy Mansfieldin ja Vesa-Matti Loirin kanssa jameissa.

## Julkaisuja
**Kuka kontrolloi peliä? Kansainvälisen jääkiekkotoiminnan kehitys olympia-aatteesta suurvaltapolitiikan ja kaupallisuuden kautta ammattilaisviihteeksi.* Turun yliopisto 1997.
**Turun kulttuurisektorin sosiaaliset vaikutukset*, Turun kaupunki 1997.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*YouTube
*Youtube
Livry-Gargan

**Livry-Gargan** on Ranskan kunta Pariisin koillisella esikaupunkivyöhykkeellä noin 12 kilometriä Pariisin keskustasta itäkoilliseen. Se sijaitsee Île-de-Francen hallintoalueella Seine-Saint-Denis’n departementissa Le Raincyn arrondissementissa. Vuoden 2012 väestölaskennan mukaan Livry-Garganissa oli 42&nbsp;699 asukasta.

Vuonna 1869 Livry-Garganin, Gagnyn ja Clichy-sous-Bois’n kuntien alueista erotettiin osat, joista muodostettiin oma Le Raincyn kunta. Se sijaitsee Livry-Garganin lounaispuolella. Livry-Garganin muut naapurikunnat ovat pohjoisessa Sevran, koillisessa Aulnay-sous-Bois, idässä Coubron ja Vaujours sekä etelässä Clichy-sous-Bois.

Livry-Garganissa ei ole Pariisin metron, RER:n eikä muiden junien asemia. Lähin asema on RER-linjan B asema Sevran-Livry naapurikunta Sevranissa pari kilometriä Livry-Garganin keskustasta pohjoiseen.
Sevran

**Sevran** [səvʁɑ̃] on Ranskan kunta Pariisin koillisella esikaupunkivyöhykkeellä noin 17 kilometriä Pariisin keskustasta koilliseen. Se sijaitsee Île-de-Francen hallintoalueella Seine-Saint-Denis’n departementissa Le Raincyn arrondissementissa. Siellä on noin 50 000 asukasta.

Sevranin naapurikunnat ovat pohjoisessa ja idässä Villepinte, etelässä Livry-Gargan, lounaassa Vaujours ja lännessä Aulnay-sous-Bois.

Sevranissa on RER-linjan B asemat Sevran-Beaudottes ja Sevran-Livry sekä pikaraitiotielinjan T4 asemat Rougemont-Chanteloup ja Freinville-Sevran.

1800-luvun lopulla Sevran oli vehreä kylä, jonne Alfred Nobel perusti ruutitehtaan.

Vuonna 2020 kolmannes Sevranin asukkaista oli maahanmuuttajataustaisia, peräisin etenkin Algeriasta, Marokosta ja muualta Afrikasta. The Economist -lehden mukaan Sevran on tuolloin yksi Pariisin metropolialueen köyhimmistä alueista, jonka asukkaista 36 prosenttia eli köyhyysrajan alapuolella ja 75 prosenttia yhteiskunnan tukemissa asunnoissa.

Useita nuoria miehiä lähti Sevranista taistelemaan ISISin riveissä.

## Lähteet
Battle of the Damned

**Battle of the Damned** on vuonna 2013 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen tieteistoimintaelokuva, jonka ohjasi ja käsikirjoitti Christopher Hatton. Elokuva on jatkoa vuonna 2011 ilmestyneelle *[[Robotropolis]]ille*.

## Juoni
Virusepidemia uhkaa koko ihmiskuntaa ja palkkasotilas Max Gatling lähetetään pelastamaan teollisuusmiehen tytärtä Judea. Max kerää matkalla oman armeijansa roboteista ja eloonjääneitä selviytyäkseen tehtävästä.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
* 
*
Pohjoisjärvi

**Pohjoisjärvi**  on Keski-Suomessa Keuruulla Kalettomalla ja Pohjoisjärven kylässä sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistöön.

## Maantietoa
Järven pinta-ala on 312 hehtaaria eli 3,1 neliökilometriä. Se on 4,5 kilometriä pitkä ja 2,4 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee Keurusselän itärannan tuntumassa. Järven pohjoispäässä 1,3 kilometriä pitkä Kalliolahti ja saarten takana kilometrin pitkä ja 800 metriä leveä lahtimainen järvenosa. Sen perällä jää harjun taakse pieni Kassilahti. Järven eteläpäässä sijaitsee Lahdenperä, joka jää Koiraniemen ja Koirasalmen taakse. Eteläpäästä työntyy lounaaseen Mikkolanlahti ja Puustinlahti, jossa järven luusua sijaitsee.

Järvessä on laskettu olevan 9 saarta, vaikka kartasta niitä erottuu vain viisi. Niiden yhteispinta-ala on 6,1 hehtaaria, mikä on noin 1,9 % järven kokonaispinta-alasta. Saarista kaksi, Lammassaari ja Korkeasaari, on yli hehtaarin suuruisia, viisi on yli aarin ja loput kaksi ovat alle aarin kokoisia. Lammassaari on 500 metriä pitkä ja 200 metriä leveä. Sen pinta-ala on yli 3,5 hehtaaria. Korkeasaari on 200 metriä pitkä, 100 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,5 hehtaaria. Muita saaria ovat Vohlasaari, Koppelisaari ja Luoto.

Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Sen tilavuus on 11,5 miljoonaa kuutiometriä eli 0,0115 kuutiokilometriä. Järven keskisyvyys on 3,7 metriä ja suurin syvyys on 14,1 metriä. Syvin kohta sijaitsee järven keskikohdassa sijaitsevan syvänteen keskellä.

Järven rantaviivan pituus on 20,1 kilometriä, josta saarten rantaviivan yhteispituus on 2,7 kilometriä. Rannat ovat pääasiassa metsämaata, mutta Kalliolahdessa, Puustinlahdessa ja Lahdenperässä ulottuvat pellot rantaan asti. Kalliolahden länsirannat Mertaniemessä ovat kuuluneet Keuruun varikon varuskunta-alueeseen. Järven lounaisrannat kansanopiston Ison Kirjan leirintäalueeseen. Muuten on järven asutus haja-asutusta, joka keskittyy pohjoisessa Heinonperään ja Hirvoon, ja eteläpäässä Pohjoislahden kylään. Rannoille on rakennettu noin 30 vapaa-ajan asuntoa. Niille tulee tiet kantatieltä 58 tai valtatieltä 23 ja yhdystieltä 6045.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus 35) Keuruun reitin valuma-alueen (35.6) Asunnanjärven valuma-alueella (35.68), jonka Pohjoisjärven alueeseen (35.681) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 109,3 metriä mpy.

Järvi saa pääosan vedestään yläjuoksulta, josta pohjoisesta tulevat kaikki Asunnanjärven valuma-alueen vedet ja etelästä Letkujoen ja Huhkojärven valuma-alueen vedet. Ne laskevat Kalliolahteen Hirvonjokea eli Myllylänjokea myöten Asunnanjärvestä (256 ha) ja etelästä Piilemästä (24 ha) Letkujokea myöten Lahdenperään. Pohjoisjärven lähialueella on kolme lampea, jotka laskevat suoraan järveen. Ne ovat pohjoisesta laskeva Pykälistönlampi, Päijänteenlampi ja Virkalmpi. Järven lasku-uoma Hoskarinjoki laskee Keurusselän Rimminlahteen.

## Lähteet
Kansalaissota (yleistermi)

**Kansalaissota** () on yleisesti käytetty rinnakkaisnimitys sisällissodalle eli maan sisäiselle sodalle. Vaikka molempia termejä käytetään neutraaleina synonyymeina esimerkiksi Suomen sisällissodasta puhuttaessa, niillä on silti käsitteellisiä eroavaisuuksia. Terminä kansalaissota rajaa sodankäynnin valtion kansalaisten väliseksi, kun termi sisällissota rajaa valtion maatieteelliseksi tai poliittiseksi kokonaisuudeksi. Tällöin sisällissodan osapuoliin voi kuulua esimerkiksi muiden valtioiden sotavoimia. Professori Heikki Ylikangas onkin ehdottanut, että kansalaissodan tilalla käytettäisiin sisällissotaa silloin kun puhutaan vuoden 1918 tapahtumista Suomessa.

Lisäksi termi kansalaissota liittyy yleensä olemassa oleviin kansallisiin kokonaisuuksiin, kansakuntaan ja kansallisvaltioon. Kansalaissotaan tarvitaan kansallisen identiteetin omaavat osapuolet. Niinpä esimerkiksi viikinkikansojen keskinäisten välienselvittelyjen ja valtataistelujen kohdalla ei voi puhua kansalaissodista, sillä heidän identiteettinsä perustui enemmän aseveljeyteen, perheeseen ja asuinpaikkaan kuin selvästi hahmotettavaan kiinteään kansakuntaan ja sen jäsenyyteen.

Vanhoissa suomenkielisissä lähteissä on käytetty toisinaan sanamuotoa *kansallissota*, kuten esimerkiksi *[[Päivälehti|Päivälehdessä]]* vuonna 1891 ja Kyösti Kallion kirjeessä vuonna 1917.

## Etymologia

Suomen kielen sana kansalaissota pohjautuu latinankieliseen alkuperäistermiin *bellum civile*, jossa yhdistyvät sotaa (*bellum*) ja kansalaisia koskevaa (*civilis*) tarkoittavat sanat. Antiikin Roomassa sisällissotaa kutsuttiin myös nimillä *bellum domesticum* ja *bellum intestinum*. *Domesticum* tarkoittaa kotimaista, kun *intestinum* tarkoittaa suolta ja suolistoa, viitateen näin sotaan, joka tapahtuu valtion sisällä, "sen sydämessä ja suolistossa".

Homeros käytti ensimmäisenä kansalaissotaa tarkoittavaa termiä *polemos epidemios* (πολέμου ἐπιδημίου) 700-luvulla eaa. Sotaa tarkoittava polemos oli myös kreikkalaisessa mytologiassa sodan henkilöitymä tai ruumiillistuma, joka ei varsinaisesti kuulunut jumaliin, toisin kuin sodan jumala Ares. Myöhemmin epideemistä tarkoittamaan tullut sana *epidemios* muodostuu prepositiosta *epi* (päällä) ja substantiivista *demos* (kansa).

## Lähteet
Sulo Vakkari

**Sulo Vakkari** (30. huhtikuuta 1901 Sippola – 10. toukokuuta 1971 Vihti) oli suomalainen toimittaja ja työväenperinteen tallentaja, joka varsinaiselta ammatiltaan oli kivenhakkaaja. Hän oli Suomen Kommunistisen Puolueen alkuaikojen aktiiveja, mutta tunnettiin jo 1950-luvun alkuvuosista lähtien trotskilaisena. Vuonna 1953 Vakkari julkaisi nimimerkillä "Vanha työmies" SKP:n stalinistisena pitämäänsä kansanrintamapolitiikkaa arvostelleen pamfletin *Ministerikommunistien petos*. Myöhemmin hän julkaisi vuodesta 1963 lähtien trotskilaista *[[Luokkataistelu (lehti)|Luokkataistelu]]*-lehteä, joka ilmestyi aina Vakkarin kuolemaan saakka. 

Hän levytti myös muutamia vanhoja työväenlauluja, joita on mukana Scandian julkaisemilla kokoelma-albumeilla *[[Työväen lauluja]]* (1969) ja *[[Työväen lauluja II]]* (1970) sekä Eteenpäin!-levymerkin kokoelmalla *[[Ruoskitun sävel]]* (1975). Lisäksi vuonna 1966 ilmestyi EP-levy, jossa Vakkarin ohella esiintyvät Otto Pyykkönen ja Hannes Saari. Tunnetuin hänen levyttämistään kappaleista on Laukon torpparihäädöistä kertova *Laulu laukon häädöistä*.

Vuonna 1970 Carolus Enckell, Christian Olsson ja Claes Olsson ohjasivat Vakkarista kertovan dokumentin *Luokkataistelu-lehti*. Se käsitteli myös painovapautta ja kritisoi, kuinka kaupunkien järjestyssäännöt kieltävät lehtien kaupustelun kaduilla. Elokuva sai valtionpalkinnon.

## Lähteet
Ukrainan kansallinen maatalous- ja ympäristötieteiden yliopisto

**Ukrainan kansallinen maatalous- ja ympäristötieteiden yliopisto** (NUBiP) () on ukrainalainen, erityisesti maatalous- ja ympäristötieteisiin keskittynyt yliopisto. Oppilaitos sai alkunsa vuonna 1894 ja nimenä oli vuoteen 1992 asti *Ukrainan maataloustieteellinen akatemia* () sitten vuoteen 2008 asti *Kansallinen maatalousyliopisto* (). Yliopiston pääkampus sijaitsee Kiovan eteläosissa.

Yliopistossa on yli 40&nbsp;000 opiskelijaa ja noin 600 jatko-opiskelijaa.

Vuoden 2014 kahdensadan ukrainalaisen yliopiston vertailussa yliopisto pisteytettiin Ukrainan 12. parhaaksi yliopistoksi (vuonna 2013 sijalla 9). Kun huomioon otettiin myös tieteelliset Scopus-siteeraukset ja espanjalainen Webometrics-yliopistoranking, listattiin yliopisto vuonna 2014 maansa 11. parhaaksi. 

Yliopistolla on runsaasti yhteistyöyliopistoja maailman eri kolkilta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Espanjalaisen Webometrics-yliopistorankingin Ukraina-lista  (webometrics.info)