Siuntionjoen vesistö

**Siuntionjoen vesistö** (vesistöaluetunnus 22) on Suomen päävesistöalue, jonka laskujoki Siuntionjoki laskee Suomenlahden Pikkalanlahteen.

## Yleistä
### Vesistöalueen sijainti
Siuntionjoen vesistön valuma-alueen pinta-ala on 487,07&nbsp;neliökilometriä&nbsp;(km²) ja järvisyys 5,23&nbsp;%. Valuma-alueen pituus on noin 40&nbsp;kilometriä ja suurin leveys noin 25&nbsp;kilometriä. Valuma-alue sijaitsee kokonaan Uudellamaalla. Se ulottuu neljän kunnan alueelle: Kirkkonummi, Siuntio, Lohja ja hieman Inkoon ja Vihdin puolellekin .

Valuma-alueen vedenjakaja seuraa pohjoisessa Ensimmäistä Salpausselkää, jonka takana sijaitsee Karjaanjoen vesistö (23). Siuntionjoen vesistön itäpuolella on Vantaanjoen vesistö (21) ja näiden väliin jää Suomenlahden rannikkoalueen (81) pieniä valuma-alueita ja välialueita. Niistä sijaitsevat Siuntionjoen vesistön vedenjakajan takana Estbyån valuma-alue (81.061), Mankinjoen valuma-alue (81.057) ja välialue 81V063. Siuntionjoen vesistön länsipuolella on lisää valuma-alueita ja välialueita. Niistä sijaitsevat vedenjakajan takana Ingarskila ån valuma-alue (81.064) ja välialue 81V063.

### Pääuoman kulun ja pituuden määritys
Siuntionjoen pääuoma muodostuu jokien ja järvien vuorottelevasta uomasta, jonka eri osuuksilla on paikallisia nimiä. Siuntionjoen sanotaan alkavan Enäjärvestä, mutta sille ei esitetä perusteluita. Ylennsä pääuomaan valitaan se jokihaara, jossa virtaa eniten vettä. Virtaamatietojen puuttuessa voidaan yleensä tehdä valinta vertaamalla jokihaarojen valuma-alueita, jossä lähialueilla sadan on samansuurista ja virtaamat korreloivat siten valuma-alueiden kanssa. Alajuoksu alkaa Vikträskistä ja laskee Pikkalanselälle Pikkalanlahteen Pikkalanjoen () nimisenä. Vikträskiin laskee kolme uomaa: Billskogbäcken, Bölebäcken ja Tjusträskistä alkava Sjundbyån. Näiden valuma-alueet ovat vastavasti 20,66&nbsp;km², 19,39&nbsp;km² ja 431,93&nbsp;km². Pääuomaan valitaan näin Sjundbyån. Tjusträskiin laskee joitakin pieniä ojia ja pohjoisesta Siuntionjoki (). Siuntion kirkonkylällä yhtyvät toisiinsa lännestä tuleva Kirkkojoki () ja koillisesta tuleva Siuntionjoki. Niiden valuma-alueet ovat 141,01&nbsp;km² ja 251,92&nbsp;km². Pääuomaan  jää siten edelleen Siuntionjoki. Sen yläjuoksulla on Myllykylässä Sågars fors, jossa yhtyvät pieni Lillträskin laskuoja ja Siuntionjoki, jonka ruotsinkielinen nimi on nyt Kanalaån. Joka alkaa Karhujärvestä, johon laskevat etelästä tuleva Harvsån, koilliseta tuleva Palojoki ja pohjoisesta tuleva Risupakanjoki (). Näiden valuma-alueet ovat 64,17&nbsp;km², 43,21&nbsp;km² ja 106,38&nbsp;km². Pääuoman seuraava osuus onkin Palojärvestä alkavalla Palojoella. Palojärveen laskee Kypärjärven laskuoja, jonka valuma-alueen pinta-ala on 6,17&nbsp;km², ja Humarjärven laskujoki Huhmarijoki, jonka valuma-alue on 87,26&nbsp;km². Siuntionjoen vesistöalue supistuu latvoilla kapeaksi, jossa virtaa vain yksi varteenotettava joki. Sen reitti kulkee Huhmarjärveltä lueteltuna Tervalammen, Poikkipuoliaisen, Enäjärven ja Nummelassa Sveitsinmäen kautta. Enäjärvestä alaspäin on joen nimi Siuntionjoki.

Pääuoman pituus voidaan määrittää yhdistämällä vesistöviranomaisen esimerkiksi Paikkatietoikkunassa julkaisemien eri pääuoman osuuksien pituuksia toisiinsa. Näin voidaan esittää, että pääuomalla on pituutta mereltä Kirkkojokeen 13,4 kilometriä, Palojoen suistoon vielä 12,6 kilometriä lisää, siitä Enäjärvelle 19,6 kilometriä ja yläjuoksulla vielä 8,6 kilometriä lisää. Koko pääuoman pituus on näillä tiedoilla 54,2 kilometriä.

### Vesistöalueen jako
Vesistöalueen kolmannessa jakovaiheessa on seuraavat alueet tai valuma-alueet. Sisennys tarkoittaa luettelossa sitä, että vesistöalue laskee tai yhtyy ylempänä sijaitsevaan vesistöalueeseen. Samalle tasolle sisennetyt vesistöalueet laskevat kaikki yläpuoliseen vesistöalueeseen vastaavassa järjestyksessä niin, että ylin yhtyy lähempänä alajuoksua :
* **Vikträskin alue** (22.001)
:* **Tjusträskin alue** (22.002)
::* Kyrkån valuma-alue (22.006)
::* **Björnträskin alue** (22.003)
:::* Harvsån valuma-alue (22.008)
:::* Risubacka ån valuma-alue (22.007)
:::* **Palojärvenkosken alue** (22.004)
::::* **Enäjärven valuma-alue** (22.005)

## Hydrologiaa
Vesistöviranomainen mittaa vesistöalueen vedenpinnankorkeuksia Tjusträskillä, Palojärvellä, Poikkipuoliaisella ja Enäjärvellä. Veden virtaamia mitataan Palojärvenkoskella ja Sjundbyånilla Siuntionjoen mittausasemalla. Kirkkojoen yhtymäkohta ja Siuntiojoki sijaitsevat tämän mittauspisteen yläpuolella.

Siuntionjoen vesistön virtaamia mitataan Sjundbyån mittausasemalla Siuntion asemanseudulla Oxhagenilla. Joen keskivirtaama&nbsp;(MQ) on 5,5&nbsp;m³/s, keskiylivirtaama&nbsp;(MHQ) on 25,7&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama&nbsp;(MNQ) 0,63&nbsp;m³/s. Suurin virtaama&nbsp;(HQ) on ollut 37&nbsp;m³/s (16.4.1984) ja pienin virtaama&nbsp;(NQ) 0,03&nbsp;m³/s (31.8.1999).

Vesistöalueella on havainnoitu virtaamia myös ylempänä pääuomassa ja sivujoilla. Palojoen keskivirtaama on 1–2&nbsp;m³/s, mutta kesällä vain 0,2&nbsp;m²/s, Kirkkojoen keskivirtaama on 1,4&nbsp;m³/s, Risupakkajoen keskivirtaama on 0,58&nbsp;m³/s ja Harvsånin keskivirtaama on 0,7–0,8&nbsp;m³/s. Eräs toinen lähde antaa Palojoen keskivirtaamalle 0,88&nbsp;m²/s ja Humarjoen Palojärvenkoskelle 0,95&nbsp;m³/s.

## Kalatalousalue
Aikaisemmin oli olemassa Siuntionjoen kalastusalue, joka käsitti suurimman osan Siuntionjoen vesistöalueesta. Kalastusalueen pinta-ala oli 2&nbsp;164&nbsp;hehtaaria, josta järvialan osuus on noin 1&nbsp;900&nbsp;hehtaaria eli järvisyys oli noin 4,6&nbsp;%. Kalastusalue on enimmäkseen maatalousvaltaista haja-asutusaluetta. Nykyään Siuntionjoen valuma-alue sisältyy Kirkkonummi-Siuntionjoen kalatalousalueeseen. Sen pinta-ala on 27&nbsp;585&nbsp;hehtaaria, johon kuuluu merialue, järvet ja joet Kirkkonummen ja Siuntion kunnaissa, sekä Vihdin kunnassa ja Lohjan kaupungissa olevat Siuntionjoen vesistön järvet ja joet.

## Luontoarvoja
### Natura 2000-alue
Siuntionjoen vesistöalueella sijaitsee Siuntionjoen Natura 2000-suojelualue (FI0100085, 385 hehtaaria, 47,59 km). Siihen sisältyy muutama järvi ja Siuntionjoen vesistön uomaverkoston uomia. Suojelualueeseen kuuluu Pikkalanjoki, Vikträsk, Sjundbyån, Tjusträsk, Siuntionjoki Sågarsforsille asti. Pääuoman lisäksi suojeltuja ovat Degermossenilta laskeva puro, Kynnarträskistä Tjusträskiin laskeva lyhyt puro, Lillträskistä Kvarnbyhyn laskeva puro sekä suurempi sivujoki Kirkkojoki, joka Munksinkosken jälkeistä latvauomista ovat mukana Lempanså ja Aiskosbäcken.

### Vedenlaatu
Länsi-Uudenmaan vesi ja ympäristö ry tutki uomaverkoston vedenlaatua vuonna 2016. Kokonaisfosforipitoisuus vaihteli Siuntionjoen vesistössä 34–170&nbsp;mikrogrammaa litrassa vettä&nbsp;(μg/l). Arvot kuitenkin vaihtelivat niin, että pienimmät pitoisuudet (yli 50&nbsp;μg/l) olivat Palojoella, Kvarnbybäckenissä ja Harvånissa. Vain Munkkaan jäteaseman ja Nummelan jäteaseman alueilta tulevat laskuojat alittivat pitoisuuden 35&nbsp;μg/l. Muuta alhaiset pitoisuudet olivat läpivirtausjärvissä ja tietenkin pienissä metsien latvalammissa. Siuntionjoki luokitellaan koko pituudeltaan rehevöityneeksi ja esimerkiksi merilohien lisääntymisalueella Sågarsforsin alapuolella pitoisuudet ylittivät 100&nbsp;μg/l. Korkeat pitoisuudet eivät näytä haittaavan taimenien lisääntymistä, mutta vedenlaatu kärsiin näistä. Myös Kirkkojoen ja Lempansånin ja sen latvauomien alajuoksujen pitoisuudet ylittivät 80&nbsp;μg/l.

Kokonaistyppipitoisuudet vaihtelivat vesistössä ja jäteasemien kuormitus on fosforia suurempi. Siuntionjoen pääuomassa Sågarsforsin alapuolella olivat pitoisuudet 1&nbsp;400–1&nbsp;500&nbsp;μg/l. Tätäkin suurempia pitoisuuksia mitattiin Risupakanpurossa. Kirkkojoessa oli korkeita (1&nbsp;200–2&nbsp;000&nbsp;μg/l) rautapitoisuuksia, jotka ylitettiin vielä Brobäckenin ojassa.

## Vesistöalueen rakenne
### Pääuoman sivu-uomia
Sarakkeessa ”Etäisyys mereen” olevat luvut esittävät pääreitin kohta kilometreinä mitattuna Pikkalanlahdelta.. ”Joen pituus” tarkoittaa sivu-uoman pääuoman kokonaispituutta. Jos arvon edessä on tähti (*), on kyseessä vain lasku-uoman alajuoksun pituus. ”Virtaamalla” tarkoitetaan sivu-uoman keskivirtaamaa (MQ) ja ”valuma-alue” on sen pinta-ala. Huomaa, että Hulttilanjoki ja sen yläpuolinen Enäjärvi, kuuluvat pääuomaan, mutta on lisätty viimeiseksi joeksi, sillä se on vesistöalueen latvauoma. Taulukon lähteet on esitetty taulukon alla, ja ne on solukohdennettu rivin oikeassa sarakkeessa rivikohtaisesti.

Lähteet: 1&nbsp;=&nbsp;tieto luettu joen omasta artikkelista, 2&nbsp;=&nbsp;Ekholm, Matti: Suomen vesistöalueet , 3&nbsp;=&nbsp;Karttapaikka-verkkopalvelu , 4&nbsp;=&nbsp;Paikkatietoikkuna-verkkopalvelu , 5&nbsp;=Virho ry , 6&nbsp;=mittaamiseen käytetty Paikkatietoikkunaa ja Karttapaikkaa yhdessä.

### Valuma-alueen virtavesiä
Edellisten virtavesien, eli jokien, purojen ja ojien, lisäksi on muitakin merkittäviä uomia. Niitä käsitellään lähtien pääuoman alajuoksulta liikkeelle ja edetään yläjuoksulle päin. Bölebäckenin sivupurona on Lappträskistä alkava Lappträskbäcken. Tjusträsketiin laskeva Kynnarbäckenin sivuhaara on Långträskista alkava Skvallerbäcken.

Kirkkojoki on suhteellisen suuri sivujoki, vaikka sillä ei ole kovin paljon pituutta. Munksissa Kirkkojokeen yhtyy yksi latvahaara Lempansån. Sen sivu-uomia ovat alhaalta lukien pohjoisesta tuleva Norrbybäcken, pohjoisesta tuleva Munkkaanoja, jonka latvaa kutsutaan Kruotinojaksi, etelästä tuleva Kivikoskenpuro (), jonka sivu-uomia ovat Tupalabäcken ja Mustalammesta alkava oja, koillisesta tuleva Oravabäcken, jonka latvaa kutsutaan Lakiansuonojaksi, ja viimeiseksi Kivikoskenpuro. Munkissa Kirkkojoen toinen latvauoma on Myransbäcken, jonka latvaosuus on Maksjoki, ja kolmas Vejansbäcken, jonka sivuhaaroja ovat Lillbäcken ja Messmyrabäcken, jonka keskijuoksua kutsutaan myös Aiskosbäckeniksi, ja jonka kaukaisin latvahaara Teutarinpuro eli Tötarbäcken alkaa Hemträsketistä.

Karhujärveen laskevan Harvsånin latvat ovat monihaaraisia. Sen alin sivu-uoma on Kvarnbäcken, jonka latva on nimeltään Stenbäcken. Sen keskijuoksulla sijaitsee Stora Lonoksista alkava ja Lilla Lonoksiin laskeva lyhyt Lonoksån. Stora Lonoksiin laskee koillisesta tuleva Kvarnån ja Storträsketistä alkava Bysån.

Risupakanjoki () sivu-uomana on Mäyräoja.

### Kosket ja padot
Siuntionjoen koskien yhteenlaskettu pituus on noin 5,6 kilometriä. Joessa on laskettu olevan 18 koskea, joihin meritaimen kykenee nousemaan kudulle syyskaudella. Vesistöalueen koskia ovat esimerkiksi seuraavat kosket.

Pikkalanjoen suulle on rakennettu vuosina 1960–1961 säännöstelypato, jonka tarkoitus on estää meriveden nousu jokiuomaan. Uudenmaan TE-keskus, jota vastaa nykyään ELY-keskus, antoi vuonna 2008 lausunnon, jonka mukaan Pikkalanjoen padosta ei aiheudu merkittävää haittaa jokeen nouseville kaloille. Ongelmia voisi syntyä mikäli pienet virtaamat sattuvat vaellusajankohtien yhteyteen.

Sjundbyånissa sijaitseva Sjundbyforsilla on pudotusta 3,5 metriä. Kosken pituus on 70 metriä ja leveyttä noin 20 metriä. Koskessa otettiin käyttöön vuonna 1910 vesimylly, jonka yhteyteen rakennettiin joen ylittävä silta. Koskessa toiminut vesivoimalaitos on käynnistetty uudelleen sähköntuotantoon. Kosken keskivirtaama on 5,5&nbsp;m³/s.

Siuntionjoen alajuoksulla Siuntion kirkonkylän yläpuolella ja Kurkiksen lähellä on Passilankoski, jonka pudotus on 4,0 metriä (, tai 10 m) ja pituus 500 metriä. Koskessa toiminut vuodesta 1882 alkaen sahalaitos ja vesimylly. Kurkikoski, joka sijaitsee Kurkiksessa (?), ja jolla on pudotusta 2,3 metriä, oli vuodesta 1874 alkaen vesimylly. Kurkiksen yläpuolella sijaitsee Skogforsen.

Sågarsinkoski () sijaitsee Siuntionjoessa Myllykylässä. Sen pudotus on 10 metriä ja sen pituus on 250 metriä. Koskessa on pato ja vuonna 1938 (tai 1941) rakennettu vesivoimalaitos. Koskitaimen Oy osti Sågarsforsin pienvoimalaitoksen vuonna 2006. Sågarsforsin koskialueella sijainnut voimalaitospato purettiin ELY-keskuksen toimesta vuonna 2007, mikä mahdollisti veden ohjaamisen vanhan uoman alueille ja kalojen nousun. Tuomalla soraa ja kiviä, rakennettiin koskeen kalatie tehostaa nousua. Padon yläpuolinen osuus on ruotsinkieliseltä nimeltään *Kanalaån*.

Palojoessa aivan Palojärven luusuan alla sijaitsee Palokoski, joka pudotus on 11 metriä ja pituus 600 metriä. Siinä toimi vuodesta 1875 alkaen sahalaitos ja vesimylly, joiden vedenkäyttöä ohjattiin padolla. Koskea kunnostettiin vuosina 2011 ja 2012 paremmaksi meritaimenen lisääntymisalueeksi, parantamalla kalastuksen mahdollisuuksia ja tekemällä uoman keskelle koskikajakeille syvempi väylä. Myllyn rakenteet säilytettiin. Koskeen tuotiin soraa ja kiviä, ja uomaan muotoiltiin kynnys nousevien kalojen nousun helpottamiseksi. 

Palojärven yläpuolisessa Siuntionjoen uomassa sijaitsee Huhmarkoski. Koskessa on ollut myllypato, jonka avulla on käytetty raamisahaa ja pyöritetty pientä sähkövoimalaitosta. Molempien toiminta loppui 1970-luvulla. Koskea kunnostettiin vuosina 2011 ja 2012 paremmaksi meritaimenen lisääntymisalueeksi, parantamalla kalastuksen mahdollisuuksia ja tekemällä uoman keskelle koskikajakeille syvempi väylä. Koskeen rakennettiin viisi porrastusta 40 metrin matkalle helpottamaan kalojen nousua. Uomaa sorastettiin ja kivettiin luontaisen oloiseksi.

Kirkkojoessa on Munksinkoski, jonka pudotus on 7 metriä ja pituus 200 metriä. Siinä on toiminut vuodesta 1922 vesimylly. Kirkkojoen latvahaaroissa on joitakin koskia. Teutarinpurossa sijaitsee Suurteutarin koski. Vejansbäckenissä maatierumpu ja alapuolinen koskipaikan pato on purettu ja koski on kunnostettu kalojen nousua helpottamaan.

Vikträskiin laskevassa Bölebäckenissä on Kelan lähellä Kälan myllypato. Sitä ei ole vielä kunnostettu.

### Järviä
Siuntionjoen vesistön alueella sijaitsee 65 vähintään hehtaarin kokoista järveä tai lampea. Ne ovat jakautuneet vesistöalueelle tavallisesti lähelle merenrantaa ja kauemmaksi Salpausselästä. Alajuoksulla ovat pääuoman läpivirtausjärviä Vikträsk&nbsp;(187&nbsp;ha) ja Tjusträsk&nbsp;(114&nbsp;ha). Niiden väliseen Sjundbyåniin yhtyy Lappträskbäcken, joka alkaa Lappträskistä&nbsp;(89&nbsp;ha). Muita sen valuma-alueella olevia vesistöjä ovat Långträsk&nbsp;(17&nbsp;ha), Stora Bladträsk&nbsp;(2&nbsp;ha), Lilla Bladträsk&nbsp;(1&nbsp;ha) ja Rudträsk&nbsp;(2&nbsp;ha). Tjusträskiin laskee Kynnarträskin&nbsp;(11&nbsp;ha) ja Långträskin&nbsp;(7&nbsp;ha) laskuoja. Backanin ja Träskullan itäpuolella kallioylängötä löytyvät pienet lammet Hakuträsk&nbsp;(1&nbsp;ha), Vikträsk&nbsp;(12&nbsp;ha), 
Ormträsk&nbsp;(10&nbsp;ha), Grundträsk&nbsp;(4&nbsp;ha), Hakuträsk&nbsp;(2&nbsp;ha) ja Byträsk&nbsp;(6&nbsp;ha), jotka laskevat eri suuntiin.

Kirkkojoen haaran valuma-alueella on pieniä järviä. Kirkonkylän läheltä löytyvät Fårträsk&nbsp;(12&nbsp;ha), Grodträsk&nbsp;(1&nbsp;ha), Ruddammen ja Svartträsk&nbsp;(2&nbsp;ha), Lohjan suunnalta lännestä löytyy hiekkakuoppia, kuten esimerkiksi Myrslättenin hiekkakuoppa&nbsp;(pohjoinen, 11&nbsp;ha) ja viereinen hiekkakuoppa&nbsp;(eteläinen, 1&nbsp;ha), ja lounaasta Teutarinpuron yläjuoksulta Hemträsket&nbsp;(12&nbsp;ha) ja Pålsträsket&nbsp;(12&nbsp;ha). Lempansån valuma-alueella sijaitsee vain Mustalampi&nbsp;(4&nbsp;ha) ja Lohjan taajaman lähellä patolampi Sauvonlampi&nbsp;(1&nbsp;ha).

Siuntionjoen alajuoksun lähialueella ovat eteläpuolella Luntoträsket&nbsp;(2&nbsp;ha) ja pohjoispuolella Storträsk&nbsp;(15&nbsp;ha), Lillträsk&nbsp;(7&nbsp;ha), Tuohilampi&nbsp;(11&nbsp;ha), Lauklampi&nbsp;(19&nbsp;ha) ja Iilampi&nbsp;(0&nbsp;ha) sekä omaa laskuoja käyttävä Syvälampi&nbsp;(6&nbsp;ha). 

Pääuomassa sijaitsevat alimmaisena Karhujärvi&nbsp;(188&nbsp;ha), sitten Palojoen yläpuolella Palojärvi&nbsp;(168&nbsp;ha), seuraavaksi Huhmarjärvi&nbsp;(37&nbsp;ha), sitten Tervalampi&nbsp;(41&nbsp;ha) ja ylinnä Poikkipuoliainen&nbsp;(192&nbsp;ha) ja Enäjärvi&nbsp;(492&nbsp;ha). Tämän vesireitin sivu-uomien valuma-alueilla ovat seuraavat järvet ja lammet.

Karhujärveen laskevan Harvsånin valuma-alueella ovat vielä esimerkiksi Lilla Lonoks&nbsp;(18&nbsp;ha), Munkträsk&nbsp;(2&nbsp;ha), Stora Lonoks&nbsp;(48&nbsp;ha) ja Storträsk-Bakträsk&nbsp;(296&nbsp;ha). Näiden latva-alueilta löytyvät vielä Tränuhals&nbsp;(1&nbsp;ha), Saarlammi&nbsp;(11&nbsp;ha), Petäjärvi&nbsp;(93&nbsp;ha), Falklampi&nbsp;(5&nbsp;ha), Hepari&nbsp;(60&nbsp;ha), Lampi&nbsp;(1&nbsp;ha) ja Lammi&nbsp;(5&nbsp;ha). Karhujärveen laskee vielä Risupakanjoki, jonka valuma-alueella ovat Brännträsk&nbsp;(2&nbsp;ha), Kalliojärvi&nbsp;(13&nbsp;ha), Suolampi&nbsp;(6&nbsp;ha), Nummijärvi&nbsp;(10&nbsp;ha), Pekanlampi ja Ukkolan tekolampi&nbsp;(4&nbsp;ha). Eteläpäähän laskevan Nybäckenin alueella on  Iilampi.

Palojoen pohjoispuolella ovat Vatilampi, Myllylampi&nbsp;(1&nbsp;ha) ja Kimpari&nbsp;(6&nbsp;ha). Palojärveen laskee Kypärinoja, jonka valuma-alueella ovat Kypärijärvi&nbsp;(53&nbsp;ha) ja Valkjärvi&nbsp;(15&nbsp;ha). Suoraan Palojärveen laskee Ahvenlampi&nbsp;(7&nbsp;ha), ja Huhmarjärvestä tulevaan Siuntionjokeen Haukilampi&nbsp;(3&nbsp;ha).

Tervalampeen tulee etelästä puro, jonka valuma-alueelle kuuluvat Nuuksion kansallispuistossa sijaitsevat Kolperinlampi&nbsp;(1&nbsp;ha), Kurjolampi&nbsp;(13&nbsp;ha), Saarilampi&nbsp;(9&nbsp;ha) ja Valklampi&nbsp;(2&nbsp;ha). Seuraavaan järveen Poikkipuoliaiseen laskevat eri latvapuroja myöten Ruuhilampi&nbsp;(13&nbsp;ha) ja Liukoi&nbsp;(4&nbsp;ha), sitten Mäyrälampi&nbsp;(1&nbsp;ha), Kaitlampi&nbsp;(17&nbsp;ha), Mustalampi, Vähä-Holma&nbsp;(1&nbsp;ha), Iso-Holma&nbsp;(5&nbsp;ha), Sarvilampi, Tynnyrilampi, Vakkalampi ja Vähä Saarilampi&nbsp;(1&nbsp;ha), sekä pohjoisesta omaa ojaa myöten pieni Kerlampi&nbsp;(1&nbsp;ha).

## Katso myös
* Luettelo Suomen vesistöistä
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

## Huomioita

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

* 

* 

## Aiheesta muualla

* Vesistöennusteet: Siuntionjoen vesistö, vesi.fi
*