open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Wilhelmine von Sagan

**Katharina Friederike Wilhelmine Benigna von Sagan**, Kuurinmaan prinsessa, Saganin herttuatar, (8. helmikuuta 1781 Jelgava – 29. marraskuuta 1839 Wien) oli baltiansaksalainen ylhäisaatelinen ja tullut tunnetuksi Itävallan ulkoministerin ja kanslerin Klemens von Metternichin rakastajattarena.

Wilhelmine von Sagan syntyi nykyisen Latvian alueella, Kuurinmaan viimeisen herttuan Peter von Bironin ja Dorothea von Medemin vanhimmaksi tyttäreksi. Hänellä oli kolme nuorempaa sisarta. Vuonna 1795 herttuakunta oli pakko luovuttaa Venäjälle ja herttua siirtyi perheineen Sleesiaan, Saganiin. Ruhtinatar sai hyvän koulutuksen, hän tunsi erityisen hyvin historiaa ja filosofiaa. Lisäksi hän osasi monia kieliä ja oli tunnettu bibliofiili. 

Gustaf Mauritz Armfeltilla oli suhde Wilhelmine von Saganin äidin Dorothea von Medemin kanssa, mutta myös tytär rakastui suomalaiseen kenraaliin. Suhteesta syntyi tytär Adelaide 'Vava' Gustava Aspasija Armfelt (1801–1881). Synnytys oli vaikea eikä Wilhelmine voinut enää saada lapsia. Tytär annettiin kasvatettavaksi isän sukulaisille, lähinnä tämän aviovaimolle Hedvig Ulrika de la Gardielle Suomeen Halikon Åminnen kartanoon eivätkä äiti ja tytär enää tavanneet. Vava adoptoitiin Armfeltien kreivilliseen sukuun vuonna 1812. Adelaide 'Vava' Gustava Aspasija Armfelt avioitui kreivi Magnus Reinhold Armfeltin kanssa, joka omisti Wiurilan kartanon. 

Liikkuvaa elämää Euroopan salongeissa viettänyt ruhtinatar ei voinut sietää Napoleonia. Hän kustansi salaa 500 miehen varusteet Ranskan vastaiseen taisteluun ja kuului Napoleonia vastustaneiden naisten loosiin, vaikka hänen sisarensa olikin Napoleonin puolison keisarinna Marie Louisen hovineito. Säilyneen kirjeenvaihdon perusteella voidaan päätellä ruhtinattaren vihanneen kaikkea liberaalia. 

Klemens von Metternichin ja Wilhelmine von Saganin suhde alkoi vuonna 1813. He olivat tunteneet toisensa jo muutaman vuoden ajan. Ruhtinattaren epäillään olleen tuolloin Venäjän hallituksen palveluksessa tehtävänään vaikuttaa Itävallan kanslerin poliittisiin mielipiteisiin. Suhde päättyi osittain myös siksi, että ruhtinatar ei halunnut olla naimisissa olleen Metternichin salainen rakastajatar. Mielenkiintoinen yksityiskohta on se, että von Sagan ja Metternichin seuraava rakastajatar Catherine Bagration asuivat samalla kadulla viereisissä taloissa.  Suhteen jälkeen Metternich ja von Sagan kirjoittivat toisilleen satoja kirjeitä, jotka löydettiin vuonna 1949.

Wienin kongressin jälkeen Wilhelmine von Sagan toimi monen tytön kasvatusäitinä. Hän solmi avioliiton vuonna 1819 Karl Rudolf von der Schulenburgin kanssa. Liitto päättyi avioeroon vuonna 1829. Myös kaksi aikaisempaa, lyhyeksi jäänyttä avioliittoa päättyivät eroon. Myös Božena Němcová, tšekkiläinen kirjailija, oli yksi ruhtinattaren kasvatustyttäristä. Kirjailijan epäillään olleen Wilhelmine von Saganin sisarentytär. Asiaa ei ole tosin todistettu virallisesti.
## Lähteet
Końskien piirikunta

**Końskien piirikunta** () on yksi Świętokrzyskien voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 79&nbsp;858. Piirikunta on jaettu kahdeksaan maalaiskuntaan, jotka ovat Fałków, Gowarczów, Końskie, Radoszyce, Ruda Maleniecka, Słupia Konecka, Smyków sekä Stąporków ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; hallintokeskus Końskie, Radoszyce ja Stąporków.

Końskien piirikunnan pinta-alasta arviolta 49,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Końskien piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 10,9 prosenttia. Luku on huomattavan korkea koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.

Vuoden 2019 lopussa Końskien piirikunnassa arvioitiin olevan 79&nbsp;858 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 84&nbsp;528 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 60&nbsp;614 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 15,7 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 59,8 prosenttia ja eläkeikäisten 24,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 43,8 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 587 lasta.

## Lähteet
Ludwig Thoma

**Ludwig Thoma** (21. tammikuuta 1867 Oberammergau – 26. elokuuta 1921 Rottach, Tegernsee) oli saksalainen kirjailija.

Thoma opiskeli ensin metsäalaa, sitten oikeustiedettä ja toimi 1894–1899 asianajajana. Hän meni *[[Simplicissimus (lehti)|Simplicissimus]]*-lehden toimittajaksi ja myöhemmin hänestä tuli sen päätoimittaja. Thoma oli terävä ja häpeilemätön satiirikko, jollaista Saksassa ei ollut toista Heinrich Heinen kuoltua. Hänellä oli kaksi aihepiiriä, joita hän käsitteli, ja niistä toinen oli hänen kotiseutunsa Ylä-Baijerin kansa, toinen silloinen moderni seuraelämä. Kotiseudun kansankuvauksista otettiin monia painoksia. Myös Thoman satiiriset näytelmät olivat menestyksiä. Thoma julkaisi 1919 kokoelman *Erinnerungen*. Hän kirjoitti myös salanimillä, kuten *Peter Schlemihl*, *Schmiernazi, Lorenz Angermayer, Adolf Stengel, Hans Mayrhofer‚ Peter Schlamminger, Maxl*.

## Teokset (valikoima)
; Kotiseutukuvauksia
* *Agricola*, 1897
* *Hochzeit*, 1901
* *Die wilderer*, 1903,
* *Andreas Vöst*, 1905
* *Briefe eines bayrischen abgeordneten*, 1909
* *Der Wittiber*, 1911.

;Seuraelämäkuvauksia
* *Assessor Karleken*, 1900
* *Grobheiten* runo, 1901 ja *Neue Grobheiten* runo, 1903, jotka hän julkaisi yhdessä nimellä *Peter Schlemihl*, 1906
* *Lausbubengeschichten*, 1904
* *Tante Frieda*, 1906
* *Klein-stadtgeschichten*, 1908
* *Mo-ritaten*, 1908
* *Jozej Filsers briefwexel*, 1912.

;Näytelmiä
* *Witwen*, 1900
* *Die medaille*, 1901
* *Der lokalbahn*, 1902
* *Moral*, 1909
* *Erster klasse*, 1910
* *Lottchens geburtstag*, 1911.

;Muistelmat
* *Erinnerungen*, 1919

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaarlo Juhana Inberg

**Kaarlo Juhana (Hannu) Inberg** (16. huhtikuuta 1877 Ahlainen – 2. toukokuuta 1941 Helsinki) oli suomalainen juristi, pankki- ja vakuutusmies, maanviljelijä sekä valtiopäivämies. 

Inbergin vanhemmat olivat maanviljelijä Fredrik Johan Inberg ja Helena Josefina Forsell ja puoliso vuodesta 1906 Anna Matilda Myrberg. Inberg tuli ylioppilaaksi Porin lyseosta 1896 ja suoritti oikeustutkinnon 1900, varatuomarin arvon hän sai 1903. Hän harjoitti maanviljelystä omistamallaan tilalla vuodesta 1896 ja toimi Kansallis-Osake-Pankin Porin konttorin johtajana 1908–1917 ja pankin hypoteekkiosaston johtajana 1917–1920. Ahlaisten Säästöpankin kamreeri Inberg oli 1901–1916 ja Porissa hänellä oli asianajotoimisto 1909–1916. Inberg työskenteli myös vakutuusyhtiöiden Pohjola, Kullervo ja Osmo johtajana. Hän oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen 1912–1916, valtuuston puheenjohtajana hän toimi 1914. Inberg oli talonpoikaissäädyn edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.

## Lähteet
József Palotás

**József Palotás** (14. toukokuuta 1911 Budapest – 16. marraskuuta 1957 Budapest) oli unkarilainen painija ja olympiamitalisti.

Palotás edusti vuosina 1929–1939 Budapestin rautatieläisten urheiluseuraa BVSC. Hän voitti ensimmäiset kansalliset mestaruudet vuonna 1934 niin kreikkalais-roomalaisen kuin vapaapainin raskaassa sarjassa. Vuonna 1936 hän nousi olympiapronssille Berliinin olympialaisten kreikkalais-roomalaisessa painissa sen keskisarjassa eli alle 79 kg:n sarjassa. Hän voitti alkukierroksilla Ranskan Pigeot'n, Jugoslavian Kišin, Tšekkoslovakian Přibylin. Neljännellä kierroksella hän sai lepovuoron, jonka jälkeen tappiot selätyksellä Saksan Ludwig Schweickertille ja Ruotsin Ivar Johanssonille toivat hänelle olympiapronssia. Samassa sarjassa Suomen Väinö Kokkinen sijoittui Palotásin jälkeen neljänneksi ilman keskinäistä ottelua.

Seuraavana vuonna hän voitti Unkarin mestaruuden kreikkalais-roomalaisen painin raskaassa keskisarjaassa ja pronssia vapaapainin EM-kisojen raskaassa keskisarjassa Ruotsin Axel Cadierin ja Saksan Paul Böhmerin jäljessä. 

Palotásin ura päättyi kauteen 1939, jolloin hän oli edustanut kotimaataan Unkaria 10 kertaa.

## Aiheesta muualla
*József Palotás – Sports Reference LLC.
Inberg

**Inberg** on tai on ollut seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Antti Inberg (s. 1972), suomalainen freestylehiihtäjä
* Fredrik Johan Inberg (1823–1877), suomalainen maanviljelijä valtiopäivämies
* Isak Inberg (1835–1893), suomalainen maanmittari, kartantekijä ja runoilija
* Kaarlo Juhana Inberg (1877–1941), suomalainen juristi ja valtiopäivämies, Fredrik Johan Inbergin poika
* Rainer Inberg (1903–1986), suomalainen lääkäri ja professori

Entisenä nimenä nimi on ollut seuraavilla henkilöillä:

* Asta Backman (o.s. *Inberg*, 1917–2010), suomalainen näyttelijä
* Barbro Boldt (o.s. *Inberg*, 1913–1992), suomalainen kirjastoneuvos
* Kalle Kainuvaara (e. *Inberg* 1891–1943), suomalainen uimahyppääjä, nykyaikainen viisiottelija ja olympiaedustaja
* Terttu Kainuvaara (e. *Inberg* 1894–1955), suomalainen pikajuoksija ja uimahyppääjä 

## Katso myös
* Ingberg
Kiklat (suku)

**Kiklat** (*Cichla*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu 15 lajia, joita tavataan Etelä-Amerikasta:

* *[[Cichla intermedia]]* Machado-Allison, 1971
* *[[Cichla jariina]]* Kullander & Ferreira, 2006
* *[[Cichla kelberi]]* Kullander & Ferreira, 2006
* *[[Cichla melaniae]]* Kullander & Ferreira, 2006
* *[[Cichla mirianae]]* Kullander & Ferreira, 2006
* *[[Cichla monoculus]]* Agassiz, 1831 – Satulakikla
* *[[Cichla nigromaculata]]* Jardine & Schomburgk, 1843
* *[[Cichla ocellaris]]* Bloch & Schneider, 1801 – Isokikla

* *[[Cichla orinocensis]]* Humboldt, 1821 – Keltakikla
* *[[Cichla pinima]]* Kullander & Ferreira, 2006
* *[[Cichla piquiti]]* Kullander & Ferreira, 2006
* *[[Cichla pleiozona]]* Kullander & Ferreira, 2006
* *[[Cichla temensis]]* Humboldt, 1821 – Helmikikla
* *[[Cichla thyrorus]]* Kullander & Ferreira, 2006
* *[[Cichla vazzoleri]]* Kullander & Ferreira, 2006

## Lähteet
Koskipuiston ravintola

**Koskipuiston ravintola** on arkkitehti Timo Penttilän suunnittelema rakennus Tampereen ydinkeskustassa, Koskipuiston vieressä. Paviljonkimainen, matala ja tasakattoinen talo on valmistunut keväällä 1966, ja sitä on myöhemmin laajennettu useita kertoja. Kadunpuoleinen julkisivu on uusittu vuonna 2017.

Rakennuksen vieressä kasvaa Suomen suurin kanadanpoppeliyksilö (*[[kanadanpoppeli|Populus × canadensis]]*).

## Historiaa
Koskipuiston ravintolarakennus on alun perin suunniteltu puistokahvilaksi. Sen rakennutti Sotaveteraanien huoltoyhdistys yhdessä Koivupirtin vanhainkodin kannatusyhdistyksen kanssa. Kun talo myöhemmin siirtyi Tampereen kaupungin omistukseen, sen vuokrasi käyttöönsä Pirkanmaan Osuuskauppa. Tiloissa toimi vuosikymmenien ajan Rosso. Osuuskauppa osti rakennuksen kaupungilta vuonna 2016, ja seuraavana vuonna siinä avattiin Puisto-niminen ravintola.

## Status
Koskipuiston ravintola on osa Tammerkosken kansallismaisemaa sekä Hämeenkadun, Hämeensillan ja Keskustorin valtakunnallisesti merkittävää rakennettua kulttuuriympäristöä. Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön mukaan ravintolalla on rakennustaiteellista, kulttuurihistoriallista ja kaupunkikuvallista arvoa. Talo on suojeltu asemakaavalla vuonna 1996.

## Lähteet
Isokikla

**Isokikla** (*Cichla ocellaris*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Isokikla voi kasvaa korkeintaan 74 senttimetrin mittaiseksi ja painaa korkeintaan 6,8 kilogrammaa. Lajilla on kylkiviivalla noin 67–82 suomua. Kummallakin kyljellä on 3–4 tummaa juovaa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Isokiklaa tavataan Ranskan Guayanasta, Guyanasta ja Surinamesta. Lajia on myös tuotu Aasiaan, Pohjois-Amerikkaan ja Oseaniaan. Sen elinympäristöä ovat kosket sekä hitaasti virtaavat, matalat joet. Isokikla elää parvissa. Laji käyttää ravinnokseen pikkukaloja, useimmiten rihmakupusillejä (*Dorosoma petenense*), moskiittokaloja (*Gambusia affinis*), tilapioita ja isoaurinkoahvenia (*Lepomis macrochirus*). Isokikla voi kutea ympäri vuoden, useimmiten sadekauden alkaessa. Laji munii yhden kudun aikana keskimäärin 9&nbsp;000–15&nbsp;000 mätimunaa, joiden halkaisija on noin 1,4 millimetriä. Isokikla elää noin 24–27 asteen lämpöisissä vesissä vähintään viiden metrin syvyydessä.

## Lähteet
Norok – Moldavian suosikkeja

**Norok – Moldavian suosikkeja** on suomalainen televisio-ohjelma, joka esittelee moldavialaisia kevyen musiikin artisteja ja heidän musiikkiaan. Ohjelman tuottivat yhteistyössä Yle TV1 Viihdetoimitus ja Neuvostoliiton Gosteleradion Moldavian toimitus 1984. Ohjelman moldavialaisena yhteystoimittajana oli Anton Unkutse, joka kutsui Erkki Pohjanheimon tuottamaan ja ohjaamaan *Norok*’in Kišinevin televisiostudioon. Unkutse innostui suomalaisesta tavasta tehdä musiikkiohjelmia, kun hän katseli niitä ollessaan Helsingissä seuraamassa Pohjanheimon Moldaviassa kuvaaman Pikku varsan tanssi -ohjelman jälkitöitä. 

*Norok* on moldavialainen tervehdys ja tarkoittaa suunnilleen terve! tai morjens!.

Erkki Pohjanheimo otti Suomesta mukaansa Moldaviaan kuvaaja Pentti Jurvasen, musiikkitarkkailija Kari Hakalan, kuvanauhoittaja Boris Krügerin ja kuvaussihteeri Tuula Luotolan. Lavastajaksi Kišinevistä saatiin Igor Lodzeiskij. Ohjelman esiintyjät Pohjanheimo valitsi Anton Unkutsen tarjoamista ehdokkaista. Norok-ohjelmassa ei ole varsinaista juontajaa vaan visuaalisena johdattelijana toimii tunnettu moldavialainen naamiotaiteilija Gleb Saintšuk. Hän on tehnyt hauskoja naamioita ja karikatyyrejä tunnetuista moldavialaisista taiteilijoista. 

*Norok – Moldavian suosikkeja* -ohjelman ensiesitys oli Yle TV1:ssä 27.11.1984. Sitä voitiin samanaikaisesti kuunnella stereofonisena radion rinnakkaisohjemassa. Televisiolla ei tuohon aikaan ollut vielä stereolähetyksiä. *Norok* uusittiin TV1:ssä 16.11.1985. 

## Esiintyjät
Esiintyjät olivat Moldavian suosituimpia laulajia: Nadeshda Tsepraga, Olga Tsolaku, Jurij Sadovnik, Stefan Petrake, Anastasija Lazarjuk , Nina Krulikovskaja, Aleksandru Lozantsuk, Ion Surutsanu sekä Lidia ja Aurora Rotaru. Nai-huilistina esiintyi Vasili Iovu . Solisteja säestivät Moldavian radio- ja tv-orkesteri sekä Dor-yhtye ja Plai-yhtye. Naamiotaiteilija Gleb Saintšuk johdatteli teemasta toiseen. 

## Triviaa
Ohjelman tekoaikaan Suomessakin oli suosiossa Sofia Rotarun laulama moldavialaisten Petre Teodorovichin  säveltämä ja Grigore Vierun sanoittama laulu ”Melancolie”. Sofian sisaria ovat *Norok*-ohjelmassa esiintyneet Lidia ja Aurora Rotaru. Rotarun perhe on kotoisin Moldaviasta, vaikka asuikin ohjelman tekoaikaan aivan rajan pinnassa Ukrainan puolella. Sofiaa pyydettiin mukaan ohjelmaan, mutta hän ei kiertueiltaan Kišinevin tv-studioon ehtinyt. 

## Lähteet
Chełmin voivodikunta

**Chełmin voivodikunta** () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Chełm. Chełmin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Lublinin voivodikuntaa.

## Lähteet
Cichla intermedia

**Cichla intermedia** on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.

*Cichla intermedia* voi kasvaa korkeintaan 55 senttimetrin mittaiseksi ja painaa korkeintaan kolme kilogrammaa. Lajilla on kummallakin kyljellä tumma viiva, joka kulkee päästä pyrstön varteen sekä tummia täpliä. Kylkiviivalla noin 96–108 suomua. *Cichla intermedia* -lajia tavataan ainoastaan Venezuelasta. Laji käyttää ravinnokseen pääasiassa pikkukaloja.

## Lähteet
Eugène Bigot

**Eugène Bigot** (28. helmikuuta 1888 Rennes – 17. heinäkuuta 1965 Pariisi) oli ranskalainen kapellimestari ja säveltäjä.

Bigot opiskeli Pariisin konservatoriossa Xavier Leroux'n, André Gedalgen ja Paul Vidalin johdolla. Hän aloitti uransa kuoromestarina Théâtre des Champs-Élyséesissä Désiré-Émile Inghelbrechtin alaisuudessa avajaiskaudella 1913–1914. Ensimmäisessä maailmansodassa Bigot taisteli Ranskan armeijassa ja sai Croix de Guerren. Vuonna 1919 Bigot pääsi Concerts Pasdeloupin avustavaksi kapellimestariksi, ja vuosina 1920–1923 hän johti Ballets suédoisia. Vuonna 1923 hänestä tuli Orchestre de la Société des concerts du Conservatoiren kapellimestari. Bigot palasi Théâtre des Champs-Élyséesiin tällä kertaa sen musiikillisena johtajana vuosina 1925–1928.

Bigot oli mukana perustamassa vuodesta 1947 kuolemaansa johtamiaan Radio Francen filharmonikkoja toisen maailmansodan jälkeen toimittuaan jo ennen sodan syttymistä Ranskan radion pääkapellimestarina. Vietettyään kauden 1934–1935 Monte-Carlossa Bigot seurasi Albert Wolffia Lamoureux-orkesterin kapellimestarina, jona toimi vuoteen 1951. Vuosina 1936–1947 hän oli myös Opéra-Comiquen pääkapellimestari. Bigot vieraili johtamassa useissa Euroopan johtavissa oopperataloissa. Bigot teki monia levytyksiä sekä ooppera- että konserttimusiikista. Laulajia, joiden kanssa hän levytti, olivat muiden muassa Ninon Vallin, Georges Thill, Pierre Bernac, Paul Franz, José Luccioni, Germaine Martinelli ja Janine Micheau. Hänen johdollaan levyttäneisiin soitinsolisteihin kuuluivat Lola Bobesco, Alexander Borovsky, Gaby Casadesus, Robert Casadesus, Andor Földes, Pierre Fournier, Wanda Landowska, Henri Merckel, Marcel Moyse, Yves Nat, André Navarra, Ruggiero Ricci ja Jacques Thibaud.

Bigot'n sävellystuotantoon kuuluu balettia, kamarimusiikkia, lauluja ja orkesterisarjoja. Hän oli Pariisin konservatorion orkesterinjohdon professori. Hänen oppilaitaan olivat muiden muassa Karel Husa, Jean-Bernard Pommier, Mikis Theodorakis ja Lim Kek-tjiang.

## Lähteet
Jylhä (Korpiklaanin albumi)

**Jylhä**  on Korpiklaanin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 5. helmikuuta 2021. Kappaleesta ”Leväluhta” julkaistiin single sekä musiikkivideo 23. lokakuuta 2020.

Levynjulkaisukeikka järjestettiin suoratoistona 5. helmikuuta 2021.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Jonne Järvelä – laulu & akustinen kitara
* Sami Perttula – harmonikka
* Tuomas Rounakari – viulu
* Jarkko Aaltonen – basso
* Kalle “Cane” Savijärvi – kitara
* Samuli Mikkonen – rummut

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 
* Inferno: 
* Kaaoszine: 
* Soundi:  
*Metalliluola: 9.5/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jylhä Discogsissa 
*
Murray (videopelihahmo)

**Murray-virtahepo** on kuvitteellinen hahmo videopelisarjassa *[[Sly Cooper]]*. Hän on yksi konnakoplan jäsenistä Bentleyn ja Slyn ohella. Englanninkielisessä versiossa hahmoa ääninäyttelee Chris Murphy ja suomeksi häntä näyttelee Bruno Lähteenmäki.

Murray vahvuus on voima, ja hahmon tehtävät ovat yleensä voimaan liittyviä. Ensimmäisessä pelissä Murray ei osaa puolustautua, joten Sly avustaa tätä keikoillaan. Murraylla on oma auto, jota hahmot kutsuvat vaunuksi (*[[Sly Cooper: Thieves in Time]]* -pelissä ’pakuksi’). Hän menetti vaununsa *[[Sly 2: Konnakopla]]* -pelissä ja hän sai sen takaisin *[[Sly 3: Konnien kunnia]]* -pelissä.

Hänellä on tapana joutua vaikeuksiin eri tavoilla; syynä voi olla esimerkiksi ruoka tai myrkyttävät kaasut. Hän jäi vangiksi Carmelita Foxille keikassa *ystävä hädässä*, koska hän haki välipalaa. *[[Sly 3: Konnien kunnia|Konnien kunnia]]* -pelissä Murray opiskelee uniaikaa gurun opettamana. Tätä kautta hän oppi aboriginaalin pallomuodon, josta on ollut paljon apua keikoissa. Murray luo uraa kilpa-autoilun (myöhemmin romurallin) parissa koplan vanhalla ajokilla *[[Sly Cooper: Thieves in Time]]* -pelin alussa.

## Lähteet
*
Lee Byung-hun

**Lee Byung-hun** (; s. 12. heinäkuuta 1970 Seongnam, Gyeonggi) on eteläkorealainen näyttelijä ja laulaja.

Hän on näytellyt elokuvissa *[[Joint Security Area (elokuva)|Joint Security Area]]* (2000), *[[A Bittersweet Life]]* (2005), *[[Hyvä, paha ja outo]]* (2008), *[[G.I. Joe: The Rise of Cobra]]* (2009), *[[I Saw the Devil]]* (2010), *[[G.I. Joe: Kosto]]* (2013), *[[Red 2]]* (2013), *[[Terminator Genisys]]* (2015), *[[The Magnificent Seven (vuoden 2016 elokuva)|The Magnificent Seven]]* (2016) ja *[[Emergency Declaration]]* (2021), sekä televisiosarjassa *[[Iris (televisiosarja)|Iris]]* (2009).

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto 
*
Bellingcat

**Bellingcat** (tyyliteltynä **bell¿ngcat**) on tutkivan journalismin verkosto, joka on erikoistunut sotiin, rikoksiin ja ihmisoikeuskysymyksiin. 

Ylen mukaan Bellingcat tunnetaan luotettavana ryhmänä, jonka tiedot ovat pääsääntöisesti pitäneet paikkansa.

Bellingcatin perusti vuonna 2014 brittiläinen journalisti ja bloggaaja Eliot Higgins. Bellingcatin toimitusjohtaja ja johtava tutkija on Christo Grozev.

Bellingcatia yllä pitävä ryhmä keräsi tietonsa alussa lähinnä Internetin avoimista lähteistä. 
Myöhemmin on kerrottu että Bellingcatilla on pääsy mm. Venäjän passien tietoihin, autojen rekisteröinteihin, kiinteistörekisteriin, puhelutietoihin ja lentomatkustajien tietoihin sekä muihin tietokantoihin. Sivusto väittää että nämä tiedot ovat ostettavissa netissä vuotajilta.

Bellingcat on tullut tunnetuksi muun muassa Syyrian sisällissodan ja Itä-Ukrainan sodan tapahtumiin liittyvistä artikkeleistaan. Tunnetuin Bellingcatin tutkima tapaus lienee malesialaisen MH-17-koneen alas ampuminen Itä-Ukrainassa. Vuonna 2019 ryhmässä oli 16 jäsentä, ja 60 ajoittaista avustajaa.

Bellingcat on toiminut yhteistyössä ''The Insiderin'' kanssa vuodesta 2017 alkaen.

Venäjä julisti sivuston ulkomaiseksi agentiksi 8. lokakuuta 2021. Venäjä etsintäkuulutti Belling­catin toimittaja Christo Grozevin 27. joulukuuta 2012.

## Nimitys
Nimi *Bellingcat* otettiin englanninkielisestä lauseesta ”belling the cat”, ’kello kissalle’. Tämännimisessä keskiaikaisessa sadussa hiiret haluaisivat tehdä kissan vaarattomaksi kaulakellolla, mutta kukaan hiiristä ei uskalla laittaa kelloa kissan kaulaan. Niinpä nimitys Bellingcat viittaa vaaralliseen tai vaikeaan tehtävään.

## Toiminta
Maaliskuussa 2012 brittiläinen Eliot Higgins alkoi kirjoittaa Syyrian sisällissotaa käsittelevää blogia nimellä Brown Moses. Blogissaan Higgins väitti löytämiensä videotodisteiden osoittavan, että Syyrian hallituksen joukot käyttävät sodassa rypälepommeja ja kemiallisia aseita.

Vuonna 2014 Higginsin ja muutamien muiden vapaaehtoisten internet-journalistien ryhmä alkoi toimia nimellä Bellingcat. Ryhmä keskittyi alussa selvittämään verkosta löytyvien todisteiden pohjalta, kuka on vastuussa MH-17-matkustajakoneen pudottamisesta.

Vuonna 2020 ryhmä selvitti yhteistyössä muiden tutkivien journalistien kanssa, että Venäjän turvallisuuspalvelun salainen myrkytysyksikkö myrkytti oppositiopoliitikko Aleksei Navalnyin. Bellingcatin mukaan myös murhatun oppositiopoliitikko Boris Nemtsovin entinen neuvonantaja Vladimir Kara-Murza on joutunut kaksi kertaa FSB:n myrkkyryhmän epäonnistuneen myrkytysyrityksen kohteeksi.

## Kritiikki
Venäläiset hallitustahot eivät ole pitäneet Bellingcatin tutkimuksia luotettavina, koska katsovat niiden olevan venäläis- ja syyrialaisvastaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

### Dokumenttielokuva
* 

### Kirja
*
Metsäalueen kansakoulu

**Metsäalueen kansakoulu** oli Kempeleessä vuosina 1952–1970 toiminut kansakoulu.

## Historia
Vuonna 1926 hyväksytyssä Kempeleen koulupiirijaossa muodostettiin Metsäalueen, kunnan itälaidan käsittänyt koulupiiri. Tuolloin kuitenkaan ei alueelle ollut vielä tarpeellista perustaa omaa koulua, eli koulupiiri oli toistaiseksi täysin tekninen, koska kouluviranomaiset edellyttivät myös harvaan asuttujen ja asumattomien seutujen sisällyttämistä piirijakoon. Vuosia myöhemmin Juurussuon asutusalueelle muodostuessa tiheämpää asutusta, ehdottivat juurussuolaiset asukkaat oman koulun perustamista. Aikaisemmin Juurussuolla asuvat lapset olivat käyneet koulua Oulujoen kunnan puolella Pikkaralan kansakoulussa, jonne kuitenkin katsottiin olevan kohtuuttoman pitkä koulumatka.

Juurussuon alue oli tuolloin suurimmalta osin Oulujoen kunnan puolella, joka ulottui myös Kempeleen ja Tyrnävän kuntien puolelle. Kempeleen, Oulujoen ja Tyrnävän koululautakuntien edustajat alkoivat neuvottelemaan yhteistyöstä. Neuvotteluna tuloksena päätettiin perustaa Metsäalueen koulupiiriin supistettu koulu, joka sijaitsisi Kempeleen kunnan puolella. Kempeleen kunnanvaltuusto hyväksyi vuonna 1952 perustaa Metsäalueen kansakoulun, jonka toiminta aloitettiin syksyllä 1952. Koulun pitämiseen vuokrattiin tarvittavat tilat, perustettiin yksi yläkoulun opettajan virka, ja nimettiin koululle johtokunta. Koulu toimi ensimmäisinä vuosina Yrjö Puumaselta vuokratuissa tiloissa. Vuosina 1957–1968 koulun toiminta siirtyi Peltokorven taloon.

Vuoden 1964 lopussa Oulujoen kunta lakkautettiin, jolloin Juurussuo liitettiin suurimmalta osin Kempeleen kuntaan. Peruskoulujärjestelmään asteittaisen siirtymisen seurauksena Kempeleen kunta joutui supistamaan koulujen määrää 1960-luvun lopulla. Tämän seurauksena Metsäalueen koulupiiri päätettiin siirtää Ketolanperän kouluun. Koulu lakkautettiin ja toimi vuoteen 1970 asti. Kunnanvaltuusto oli tosin 1960-luvulla alussa hyväksynyt Metsäalueen piiriin oman koulun rakentamisen, mutta tämä jäi toteutumatta.

## Oppilasmäärät

## Koulun johtajat ja rehtorit
* Anneli Valkama (johtajaopettaja, 1960–1970)

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Walter Hekster

**Walter Hekster** (29. maaliskuuta 1937 Amsterdam – 31. joulukuuta 2012) oli alankomaalainen säveltäjä ja klarinetisti.

Hekster valmistui vuonna 1961 Amsterdamin konservatoriosta, jossa oli opiskellut sävellystä Ernest W. Mulderin ja klarinetinsoittoa Bram de Wilden johdolla. Samana vuonna hän pääsi stipendillä opiskelemaan Yalen yliopistoon. Häntä opettivat Mel Powell ja vuonna 1966 Roger Sessions. Hän osallistui Berkshire Music Festival Tanglewoodiin, jossa eräitä hänen teoksistaan esitettiin. Hekster toimi vuosina 1962–1965 connecticutilaisen sinfoniaorkesterin klarinetistina ja esiintyi laajalti muissakin kokoonpanoissa. Tämän jälkeen Hekster toimi vuoteen 1971 saakka Brandonin yliopiston klarinetti- ja sävellysopettajana Kanadassa. Hän myös johti Brandonin yliopiston kamariorkesteria, piti workshopeja Hofstran yliopistossa Long Islandilla ja opetti Alankomaiden konservatorioissa. 

Hekster järjesti itse monien teostensa kantaesitykset nykymusiikkitilaisuuksissa Enschedessä. Hänen omien teostensa konsertteja järjestettiin myös Amsterdamissa, Arnhemissa ja Groningenissa.

## Lähteet
Murayama

**Murayama** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Mogamijoen varrella. Kaupunki on rakentunut Yamagatan allaslaakson pohjoisosaan. Idässä kaupungin alue nousee Ōuvuorille, lännessä Dewavuorille. Murayamassa on 23&nbsp;302 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 196,98 neliökilometriä.

Murayaman kaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Tateokan maaseutukaupunki ja viisi kyläkuntaa. Tateoka kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla markkinapaikkana ja yhtenä Ushū-kaidō-tiereitin postiasemista (*[[shukuba]]*). Vuonna 1878 siitä tehtiin Kita-Murayaman piirikunnan hallintokeskus. Silkinviljely oli aiemmin merkittävä elinkeino, mutta nykyisin alueella tuotetaan riisiä, vihanneksia ja hedelmiä. Kaupunkiin on sijoittunut myös elektroniikka- ja hienomekaanista teollisuutta.

Murayaman nähtävyyksiä ovat Higashizawan tekoallasta ympäröivä Higashizawan ruusupuutarha ja Goten-onsenin kuuma lähde. Murayama tunnetaan myös Edo-kauden tutkimusmatkailija Mogami Tokunain synnyinpaikkana. Kaupunkia palvelee JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja, jota pitkin kulkee suurnopeusjunayhteys Yamagata Shinkansen.

## Kuvia

Tiedosto:Higashizawa Rose Park inside in Murayama, Yamagata.jpg|Higashizawan ruusupuutarhaa
Tiedosto:Yamagatashinkansen nearsodesakista 160813.jpg|Yamagata Shinkansen Murayamassa
Tiedosto:Murayama City Hall 1.JPG|Murayaman kaupungintalo
Tiedosto:Murayama city center area Aerial photograph.1976.jpg|Murayaman kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Heikki Ollikainen

**Heikki Aatos Ollikainen** (29. maaliskuuta 1930 Oulu – 28. elokuuta 2020 Oulu) oli suomalainen jääpalloilija.

Ollikainen pelasi Suomen maajoukkueessa kahdeksan A-maaottelua ja kahdeksan B-maaottelua. Maajoukkueessa hän teki yhden maalin. Ollikainen kuului Suomen jääpallojoukkueeseen Oslon talviolympialaisissa 1952, jossa jääpallo oli näytöslajina.

SM-sarjassa Ollikainen saavutti Oulun Palloseuran joukkueessa kuusi Suomen mestaruutta (vuosina 1953, 1960–1964), seitsemän hopeaa (1948, 1950–1952, 1957–1959) ja kaksi pronssia (1949, 1954). TUL:n mestaruuden hän voitti Oulun Työväen Palloilijoiden joukkueessa vuonna 1955. Lisäksi hän edusti urallaan Oulun Luistinseuraa. SM-sarjassa Ollikainen pelasi yhteensä 137 ottelua tehden niissä 101 maalia. Kaudella 1952–1953 Ollikainen oli ratkaisija OPS:n voittaessa ensimmäisen Suomen-mestaruutensa. OPS ja Veiterä päätyivät tuolloin sarjassa tasapisteisiin ja joukkueet pelasivat uusintaottelun, jonka OPS voitti maalein 3–2. Ollikainen teki maaleista kaksi.

Ollikaisen veli Pentti Ollikainen oli myös jääpalloilija, kaksinkertainen Suomen-mestari (1963 ja 1964).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Thrissur

**Thrissur**, aikaisemmin **Trichur**, on Thrissurin piirikunnan pääkaupunki Keralan osavaltiossa Intiassa. Se on Keralan kolmanneksi suurin kaupunkialue Kochin ja Kozhikoden jälkeen. Vuonna 2011 Thrissurissa asui 315&nbsp;596 ihmistä. 

Thrissur oli yksi Cochinin kuningaskunnan pääkaupungeista. Thrissur tunnetaan ”Keralan kulttuuripääkaupunkina”. Tunnettuihin tapahtumiin kuuluvat Thrissur Pooram ja Puli Kali.


South indian bank head office.JPG|South Indian Bankin pääkonttori
Gec thrissur.jpg|Government Engineering College
ജൂബിലി മിഷൻ മെഡിക്കൽ കോളേജ്, തൃശ്ശൂർ..JPG|Jubilee Mission Medical College and Research Institute


## Lähteet

## Aiheesta muualla
John Slidell

**John Slidell** (1793 New York, New York – 9. heinäkuuta 1871 Cowes, Englanti) oli yhdysvaltalainen poliitikko, asianajaja ja liikemies. Hän oli Yhdysvaltain laivaston upseerin Alexander Slidell Mackenzien vanhempi veli.

Slidell oli Louisianan senaattorina 1853–1861.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Louisiana Historical Association
Pampaheinät

**Pampaheinät** (*Cortaderia*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 25 lajia.

Pampaheiniä ei kasva luonnonvaraisena Suomessa.

## Lajeja
* *[[Cortaderia araucana]]*
* *[[Cortaderia atacamensis]]*
* *[[Cortaderia bifida]]*
* *[[Cortaderia boliviensis]]*
* *[[Cortaderia columbiana]]*
* *[[Cortaderia hapalotricha]]*
* *[[rusopampaheinä|Cortaderia jubata]]* – rusopampaheinä
* *[[Cortaderia modesta]]*
* *[[Cortaderia nitida]]*
* *[[Cortaderia pilosa]]*
* *[[Cortaderia planifolia]]*
* *[[Cortaderia pungens]]*
* *[[Cortaderia roraimensis]]*
* *[[Cortaderia rudiuscula]]*
* *[[hopeapampaheinä|Cortaderia selloana]]* – hopeapampaheinä eli pampaheinä
* *[[Cortaderia sericantha]]*
* *[[Cortaderia speciosa]]*
* *[[Cortaderia vaginata]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Pampaheinät (''Cortaderia'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Cortaderia''
* iNaturalist: Pampaheinät (''Cortaderia'')
* ITIS: ''Cortaderia'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Cortaderia'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Cortaderia'' 
* Flora of China: ''Cortaderia''
Fra den finske frihedskrig 1918

**Fra den finske frihedskrig 1918 : Vestarméen** on vuonna 1918 ilmestynyt norjalaisen lääkärin Harald Natvigin kuvateos, joka sisältää hänen Suomen sisällissodasta ottamiaan valokuvia. Natvig osallistui sotaan valkoisten puolella Norjan Punaisen ristin lähettämän kenttäsairaalan johtajana, joka seurasi länsiarmeijaa Hämeen rintamalla. Teoksessa on 175 valokuvaa.

Natvig saapui Suomeen Tornion kautta heti sodan käynnistyttyä tammikuun lopussa. Helmikuussa Natvig oli Jyväskylän seudulla Keski-Suomessa, jossa hän kuvasi valkoisen armeijan harjoituksia ja paraateja. Maaliskuun alussa Natvig siirtyi kenttäsairaalan mukana rintamalle ja seurasi länsiarmeijan joukkoja muun muassa Länkipohjan, Tampereen ja Lempäälän taisteluissa. Sotatoimien päättymisen jälkeen hän seurasi valkoisten voitonparaatia Helsingissä ja vieraili Suomenlinnan vankileirillä sekä Hangossa, Turussa ja Maarianhaminassa ennen paluutaan Ruotsin kautta kotimaahansa.

Kirja sisältää muun muassa Länkipohjan taistelua seuranneena päivänä 17. maaliskuuta otetun kolmen kuvan sarjan kolmentoista punakaartilaisen teloituksesta. Kuvat ovat tunnetuimpia sisällissodan valokuvia. Suurin osa valokuvista on Natvigin ottamia, mutta joukossa on myös muutama sairaanhoitajina palvelleiden Ingrid Skaarin ja Elisabeth Braatenin valokuva. Kirja julkaistiin Norjassa syksyllä 1918. Teoksen myynnistä saadut tulot lahjoitettiin sotainvalidien ja kaatuneitten perheitten hyväksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fra den finske frihedskrig 1918 -kirjan digitoitu versio (PDF)  Tanskan kuninkaallinen kirjasto.
*
Griswold vastaan Connecticut

**Griswold vastaan Connecticut** () on Yhdysvaltain korkeimman oikeuden päätös vuodelta 1965, joka laillisti ehkäisyvälineiden käytön aviopareille.

Connecticutin osavaltiossa oli vuodesta 1879 lähtien ollut voimassa laki, joka kielsi kaikenlaisten ehkäisyvälineiden käytön. Paikallisen Planned Parenthood -järjestön johtaja Estelle Griswold ja gynekologi C.&nbsp;Lee Buxton oli tuomittu lain perusteella: he olivat vuonna 1961 avanneet ehkäisyklinikan tarkoituksenaan haastaa kyseinen laki. Tuomio vahvistettiin osavaltion ylimmässä oikeudessa, ja tuomitut valittivat liittovaltion korkeimpaan oikeuteen.

Korkein oikeus kumosi osavaltion langettaman tuomion äänin 7–2. Oikeuden lausunnon kirjoitti William O. Douglas, ja sen mukaan yksityisyys on perustuslain suojelema oikeus, vaikkei sitä perustuslaissa nimenomaisesti mainitakaan. Täten ehkäisykielto rikkoi avioparien oikeutta yksityisyyteen. Tuomarit Hugo Black ja Potter Stewart äänestivät päätöstä vastaan ja kirjoittivat eriävät lausunnot. Heidän mukaansa päätös oli mielivaltaista tuomiovallan käyttöä, joka puuttui osavaltion lainsäädäntöön ilman perustuslaillista valtuutusta.

Griswold vastaan Connecticut oli merkittävä henkilön yksityisyyttä koskeva ennakkopäätös, joka on vaikuttanut myöhempiin oikeustapauksiin, kuten abortin laillistaneeseen päätökseen Roe vastaan Wade (1973).

Vuonna 1972 korkein oikeus laajensi ehkäisyvälineiden käytön myös muiden kuin naimisissa olevien henkilöiden oikeudeksi (Eisenstadt vastaan Baird).

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Toms River

**Toms River** on kunta (*township*) Yhdysvaltojen New Jerseyn osavaltion Oceanin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 91&nbsp;239.

## Maantiede

Toms River sijaitsee New Jerseyn osavaltiossa Atlantin valtameren rannikolla Oceanin piirikunnassa. Kuntaan kuuluu myös kaksi erillistä osaa Island Beachin niemimaasta.

## Historia
Nykyisen Toms Riverin alue oli osa Shrewsburya vuoteen 1768 saakka, jolloin muodostettiin Dover Township. Dover Township oli pitkään paikkakunnan virallinen nimi, mutta Toms River oli usein käytetty epävirallinen nimi.

Yhdysvaltain vapaussodan aikana vuonna 1792 britit tuhosivat paikalla sijainneen linnoituksen, sekä useita muita rakennuksia. Paikallinen yhdysvaltalaiskomentaja Joshua Huddy teloitettiin.

Oceanin piirikunta erotettiin Monmouthin piirikunnasta vuonna 1850 ja Dover Township oli yksi kuudesta piirikunnan alkuperäisestä kaupungista. Siitä tuli myös uuden piirikunnan hallinnollinen keskus. Uuskreikkalainen piirikunnan oikeustalo on yksi kaupungin maamerkeistä. 

Kaupungin viralliseksi nimeksi tuli Dover Townshipin sijaan jo aikaisemmin suosittu lempinimi Toms River vuonna 2006 tehdyn äänestyksen jälkeen. 61&nbsp;% äänestäneistä kannatti nimen vaihtamista.

## Talous
Matkailu rannikolle on merkittävä tekijä kunnan taloudessa. Aikanaan merkittävät kanalat ovat paljolti väistyneet asutuksen tieltä.

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Toms Riverissä aikavälillä 2014–2018 olivat 77&nbsp;237 USD ja henkilöä kohden 38&nbsp;671 USD. 7,5&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kunnan asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 91&nbsp;239 ja vuoden 2019 arvion mukaan 94&nbsp;108. Kunnan asukkaista 87,6&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 81,9&nbsp;%), 3,1&nbsp;% afroamerikkalaisia, 9,4&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta ja 4,2&nbsp;% aasialaisia. 11,5&nbsp;% kunnan asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 8,6&nbsp;% kunnan asukkaista oli syntynyt ulkomailla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Harisoninkeltaruusu

**Harisoninkeltaruusu** (*Rosa* ’Harison’s Yellow’) on tarhaharisoninruusuihin kuuluva ruusulajike, jolla on lievästi kerratut, kirkkaan keltaiset kukat. Lajiketta sanotaan myös Texasin keltaruusuksi. Se ei ole sieltä kotoisin, mutta Amerikan uudisasukkaat istuttivat sitä kaikkialle, minne asettuivat asumaan. Tultuaan myyntiin vuonna 1830 ruusu levisi nopeasti sekä Amerikkaan että Eurooppaan.

## Alkuperä
Harisoninkeltaruusu on todennäköisesti persianruusun (*Rosa foetida*) ja pimpinellaruusun (*Rosa pimpinellifolia*) luonnossa syntynyt risteymä. Ruusu kasvoi ensimmäisenä asianajaja ja ruusujen ystävä George Harisonin puutarhassa New Yorkin esikaupunkialueella 1800-luvun alussa. Taimitarhanpitäjä William Prince otti ruususta pistokkaan ja alkoi markkinoida sitä vuonna 1830. Harisoninkeltaruusua kasvaa nykyisin villiintyneenä hylätyillä talopaikoilla läpi Amerikan mantereen.

## Kuvaus
Harisoninkeltaruusu kasvaa noin 1,5 metrin korkuiseksi tuuheaksi pensaaksi. Versot ovat pimpinellaruusujen tapaan pystyt. Versoissa on isoja piikkejä. Lehdet ovat vihertävän harmaita, lehtivarressa 7–9 lehteä. Kukinta alkaa Suomessa kesä-heinäkuun vaihteessa ja kestää 2–3 viikkoa. Kukat ovat halkaisijaltaan 6–7 cm. Terälehtiä on noin 20, ja ne taipuvat usein alaspäin. Heteet ovat keltaruskeat. Vasta-auenneen kukan tuoksu on voimakas, miellyttävä ja pimpinellaruusumainen, vivahteina kardemumma ja sitruuna. Nuoret kiulukat ovat ensin vihreitä, sitten punaisia ja muuttuvat kypsinä mustiksi. Lajike sietää kuivuutta, varjoa ja köyhää maaperää. Menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I–III.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Harisoninkeltaruusu – ''Rosa'' (Harisonii-Ryhmä) 'Harison's Yellow'
Kurt af Enehielm

**Pehr Kurt Alexander af Enehielm** (2. lokakuuta 1865 Savonlinna – 8. toukokuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies. 

Kurt af Enehielmin vanhemmat olivat kollega Pehr Eberhard Heribert Rudolf af Enehielm ja Emilia Augusta Tawast. Hän tuli ylioppilaaksi 1884 ja suoritti oikeustutkinnon 1889, varatuomarin arvon hän sai 1893. Af Enehielm toimi raastuvanoikeudessa Viipurissa notaarina vuodesta 1896, nuorempana oikeusneuvosmiehenä ja rikosasiain notaarina vuodesta 1899, siviiliasiain notaarina vuodesta 1902 ja vanhempana oikeusneuvosmiehenä vuodesta 1907. Viipurin hovioikeuden asessoriksi hän tuli 1919 ja oli hovioikeuden oikeusneuvos 1927–1935. Hän oli aateliston edustaja valtiopäivillä 1899 ja 1904–1905.

## Lähteet
Thomasschule

**Thomasschule zu Leipzig**, suomeksi usein **Tuomaskoulu**, on 1200-luvulla perustettu oppilaitos Leipzigissa. Kanttorinvirka Tuomaskoulussa on musiikkimaailmassa ollut arvostettu asema, jossa on 1500-luvun alusta lähtien toiminut arvostettuja henkilöitä, joista merkittävin on Johann Sebastian Bach. Muita merkittäviä ovat olleet Sethus Calvisius, Johann Kuhnau, Johann Adam Hiller, Moritz Hauptmann ja Ernst Friedrich Richter. Koulun kanttori vastaa Tuomaskirkon ja Nikolauksenkirkon kirkkomusiikista ja toimii koulun oppilaista muodostetun kuoron johtajana.

## Katso myös
* Luettelo Thomasschulen tunnetuista opettajista

## Lähteet
Gerhard Pehr Alopaeus

**Gerhard Pehr Alopaeus** (24. syyskuuta 1849 Juva – 2. tammikuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies, joka toimi Mikkelin pormestarina. 

Alopaeuksen vanhemmat olivat rovasti Magnus Erik Alopaeus ja Margareta Wilhelmina Solitander ja puoliso vuodesta 1878 Fanny Ulrika Karolina Fabritius (k. 1916). Alopaeus tuli ylioppilaaksi 1868 ja suoritti tuomarintutkinnon 1873, työskenteli tuomarina useissa eri tuomiokunnissa ja sai varatuomarin arvon 1875. Hän toimi Mikkelin pormestarina 1881–1914. Alopaeus oli Mikkelistä porvariston edustaja valtiopäivillä 1885, 1888, 1891 ja 1894. Hän ajoi valtiopäivillä suomalaisten koulujen asiaa ja Savon radan rakentamista, kuuluen myös siihen komiteaan. jonka tuli ehdottaa radan suunta.  Hän sai kollegiasessorin arvon 1896.

## Lähteet
Verhokäyrä

**Verhokäyrä** (myös **vaippakäyrä**, engl. *envelope*) on akustiikan käsite, joka tarkoittaa soivan sävelen äänenvoimakkuuden muutosta ajassa. Verhokäyrän voi esittää kuvaajana, jossa pystyakseli kuvaa äänenvoimakkuutta ja vaaka-akseli ajan kulua. Verhokäyrä jakautuu neljään toisiaan ajassa seuraavaan osaan:

* *Attack* (nousuaika, aluke): äänen syttymiseen kuluva aika.
* *Decay* (laskuaika): äänenvoimakkuuden laskemiseen kuluva aika.
* *Sustain* (pitotaso, soivuus): voimakkuus, jolla ääni soi laskuajan päätyttyä. Sointiväri ja äänenkorkeus ovat selvimmin erotettavissa tässä vaiheessa.
* *Release* (päästoaika, lopetus): äänen sammumiseen kuluva aika, kun sävelen soitto lopetetaan.

Toisinaan verhokäyrässä ei ole kaikkia edellä mainittuja osia. Ääni voi esimerkiksi syttyä välittömästi soimaan, tai sammua heti kun soitto loppuu.

## Lähteet
Tamotaït

__NOTOC__
**Tamotaït ** on malilaisen Tamikrest-yhtyeen albumi, joka julkaistiin vuonna 2020. 

## Kappaleet

#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Ousmane Ag Mossa – laulu, kitara
* Aghaly Ag Mohamedine – laulu, lyömäsoittimet
* Cheikh Ag Tiglia – basso, taustalaulu
* Paul Salvagnac – kitara
* Nicolas Grupp - rummut 
* Hindi Zahra – laulu (kappale: 6)

## Lähteet
* '' Tamotaït'' discogs.com -sivustolla
X.org

**X.Org**-projekti on avoimen lähdekoodin toteutus X Window Systemille. Kehitys tapahtuu freedesktop.org-yhteisön kanssa ja X.Org Foundationin kanssa.
Ohjelmiston viimeisin täysi julkaisu on ollut X11R7.7, josta lähtien julkaisut ovat olleet moduulikohtaisia tarpeen mukaan.

The Open Group perusti X.Orgin toukokuussa 1999, jonka jälkeen X.Org teki X:n julkaisut X11R6.5.1:stä eteenpäin.

X.Org Foundationin tavoitteena on muun muassa kehittää, hallinoida, edistää ja puolustaa kehitystyötä ja kehittäjiä. Vuosina 2003 ja 2004 XFree86-projektin lisenssiin yritettiin lisätä rajoituksia, josta johtuen kehittäjät irtaantuivat ja palasivat X.Orgin kehitykseen. Viimeiset aiemman lisenssin mukaiset lähdekoodit säilytettiin ja liitettiin X.Org-projektiin. X.Org Foundation on X Consortiumin *de facto* seuraaja, joka on perustettu vuonna 2005 yleishyödyllisenä järjestönä.

XWayland on ohjelmistoon lisätty tuki, jolla X-ikkunointia voidaan suorittaa Wayland-protokollan päällä.

OpenBSD:n käyttämä Xenocara perustuu X.Orgiin.
Muita X.Orgiin perustuvia versioita ovat Cygwin-projektin Cygwin/X ja MinGW-projektin Xming sekä VcXsrv.

X.Org Developer's Conference (XDC, aiemmin nimellä X Developers' Conference) on vuosittain järjestettävä konferenssi kehittäjille.

Vuosi 2024 oli git-transaktioiden määrän perusteella aktiivisin sitten vuoden 2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* X.Org Foundationin YouTube-kanava, konferenssiesitykset videoituna
Titulaarikirkko

**Titulaarikirkko** eli *titulus* on Rooman kaupungin tai sen ympäristön pääkirkoista tai vanhoista diakonissalaitoksista käytetty nimitys. Titulaarikirkkoa johtaa kardinaali.

## Historia
Kristinuskon ensimmäisinä vuosisatoina, ennen sen vakiintumista valtionuskonnoksi, toimi Roomassa vain vaatimattomia seurakuntia. Toisen vuosisadan lopussa jaa. niillä ei ollut rukoushuoneita tai muita julkisia kokoontumispaikkoja. Niinpä seurakunnat kokoontuivat yksityisasunnoissa, joissa aterioitiin Jeesuksen muistoksi. Kokoontumispaikkoja nimitettiin tituluksiksi, ja arkeologisissa kaivauksissa niitä on löydetty 28. Kukin titulus toimi varsin itsenäisesti presbyteerinsä johtamana ja valvomana.  Näistä kirkoista vastuussa olevia pappeja alettiin vähitellen kutsua nimellä cardinalis (in cardinatus cardinalis) eli kardinaali. Myöhemmin näitä kirkkoja samoin kuin eräitä Roomassa sijaitsevia vanhoja diakonialaitoksia alettiin nimittää titulaarikirkoiksi. Vuodesta 2017 alkaen titulaarikirkkoja on ollut 163.

## Alkuperäiset 10 titulaarikirkkoa

## Vuonna 499 nimitetyt uudet titulaarikirkot
Rooman synodissa vuonna 499 paavi Symmachus lisäsi 18 uutta titulaarikirkkoa:

Myöhemmin titulaarikirkoksi on korotettu muun muassa kirkot San Lorenzo in Panisperna ja Santa Maria del Popolo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bielsko-Białan voivodikunta

**Bielsko-Białan voivodikunta** () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Bielsko-Biała. Bielsko-Białan voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Sleesian ja Vähä-Puolan voivodikunnille.

## Lähteet
Minna Minkkinen

**Minna Maria Minkkinen** (s. 17. huhtikuuta 1984) on tamperelainen poliitikko ja vasemmistoliiton 3. varapuheenjohtaja. Minkkinen on toiminut Tampereen kaupunginvaltuutettuna ja kaupunginhallituksen jäsenenä vuodesta 2013 alkaen. 

Minkkinen valittiin jatkokaudelle vasemmistoliiton varapuheenjohtajaksi 10.–12. kesäkuuta 2022 Porissa pidetyssä puoluekokouksessa. 

## Koulutus ja työura
Minkkinen on opiskellut lähihoitajaksi Tampereen sosiaali- ja terveysalan opistossa ja valmistui vuonna 2003. Sosionomiksi Minkkinen opiskeli Hämeenlinnassa Hämeen ammattikorkeakoulussa josta valmistui 2008. Urheiluhierojaksi Minkkinen opiskeli vuonna 2018 Tampereen urheiluhierojakoulussa.  

Minkkinen on työskennellyt muun muassa asunnottomien asuntolassa, haittoja vähentävässä terveysneuvonnassa ja lastensuojelussa. 

Minkkinen on nostanut julkisuudessa  esille päihdehuollossa näkemiään epäkohtia. Minkkinen on ollut myös vapaaehtoistöissä Kreikassa. 

Minkkinen on toiminut myös huolto-viestintä- ja johtotehtävissä Suomen ITF Taekwon-Do maajoukkueessa.  

## Poliittinen ura
* Minkkinen toimi vasemmistonuorten varapuheenjohtajana 2009–2011. 
* Minkkinen oli ensimmäistä kertaa ehdolla kuntavaaleissa 2008 Hämeenlinnassa ja sai 144 ääntä.  
* Vuoden  2011 eduskuntavaaleissa Pirkanmaalla Minkkinen sai 881 ääntä. 
* Kuntavaaleissa 2013 Minkkinen sai 417 ääntä. 
* Kuntavaaleissa 2017 Minkkinen sai 551 ääntä. 
* Minkkisen ensimmäinen valtuustoaloite oli aloite seuraparlamentin perustamisesta, jollainen Tampereelle aloitteen pohjalta perustettiin 
* Minkkisen aloitteesta Tampereella on neuloille ja ruiskuille roskiksia puistoissa. 
* Minkkisen aloitteesta Tampereelle tuli julkisia grillauspaikkoja 

## Lähteet
Gdańskin voivodikunta

**Gdańskin voivodikunta** () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Se oli pinta-alaltaan 7&nbsp;394 km² ja sen hallintokeskus oli Gdańsk. Gdańskin voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyiseen Pommerin voivodikuntaan.

## Lähteet
Kansalaisjournalismi (julkaiseminen)

**Kansalaisjournalismi** tarkoittaa tavallisten kansalaisten harjoittamaa oma-aloitteista ja omaehtoista julkaisemista, joka tapahtuu usein Internetissä. Siihen voi kuulua itsenäistä tiedonhankintaa, blogikirjoittelua ja omien valokuvien julkaisemista.

Kansalaisjournalisti voi julkaista tuottamaansa sisältöä jollain yhteisöllisesti toimitetulla verkkosivustolla. Myös jotkin perinteiset tiedotusvälineet tarjoavat lukijoilleen mahdollisuuksia osallistua sisällön tuottamiseen verkkosivuillaan esimerkiksi ilmaisen blogialustan tai lukijavideoiden kautta. Kansalaisjournalismiin voidaan lukea myös verkkomedian uutisten kommenttikenttien keskustelut, joissa lukijat täydentävät uutisia tai korjailevat niiden virheitä.

## Katso myös
* Vertaismedia
* Kansalaistiede

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elblągin voivodikunta

**Elblągin voivodikunta** () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Se oli pinta-alaltaan 6&nbsp;103 km² ja sen hallintokeskus oli Elbląg. Elblągin voivodikunnan alue jaettiin vuoden 1999 hallintouudistuksessa nykyisille Pommerin ja Warmia-Masurian voivodikunnille.

## Lähteet
Konola

**Konola** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Hannu Konola (1943–2020), taidemaalari ja lasitaiteilija
*Jyrki Konola (s. 1971), ammattiyhdistysjohtaja
Penelope (kappale)

**Penelope** on suomalaisen laulajan ja rap-artistin Williamin kappale vuodelta 2020. Kappale on Spotifyn kaikkien aikojen pisimpään listaykkösenä pysynyt suomalaiskappale. Suomen virallisella singlelistalla kappale oli listaykkösenä 21 viikkoa, joista 13 viikkoa peräkkäin. Kappaleella vierailee yhdysvaltalainen rap-artisti Clever.

## Lähteet
Jelenia Góran voivodikunta

**Jelenia Góran voivodikunta** () oli 1975–1998 yksi Puolan 49 voivodikunnasta. Sen hallintokeskus oli Jelenia Góra. Jelenia Góran voivodikunnan alueesta tuli vuoden 1999 hallintouudistuksen tuloksena osa nykyistä Ala-Sleesian voivodikuntaa.

## Lähteet