open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fredrik Vilhelm Berg

**Friedrich Wilhelm Rembert Berg** (alkuaan **von Berg**, ; 26. toukokuuta (J: 15. toukokuuta) 1794 Sangaste – 18. tammikuuta (J: 6. tammikuuta) 1874 Pietari) oli  Venäjän keisarikunnan armeijan kenraalisotamarsalkka, joka oli Suomen kenraalikuvernöörinä 1855–1861.

Berg syntyi Sangasten kartanossa Liivinmaan kuvernementissä nykyisen Viron alueella baltiansaksalaiseen Bergin aatelissukuun. Hän  opiskeli Tartossa ja liittyi Venäjän keisarilliseen armeijaan 1812. Hän komensi joukkoja Puolassa 1831 ja Krimin sodassa 1854.

Berg oli Suomen kenraalikuvernöörinä 1855–1861. Hän oli myös Helsingin yliopiston varakansleri. Maaliskuussa 1863 hän palasi jälleen sotatoimiin kukistamaan uutta Puolan kapinaa. Hän oli Puolan käskynhaltijana 1863–1874. Keisari ylensi hänet kreiviksi vuonna 1856, ja hänet kirjattiin vuonna 1857 adoptoituine veljenpoikineen Suomen ritarihuoneen jäseneksi kreivillisenä sukuna n:o 11 nimelle Berg. Samalla hän luopui saksalaisperäisen von-liitteen käytöstä. Vuonna 1866 hänet ylennettiin kenraalisotamarsalkaksi.

## Katso myös
* Hämeenlinna-Anianpelto-rata

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Suomalaiset kenraalit ja amiraalit Venäjän sotavoimissa 1809–1917 
* Biografiakeskus, Kenraalit
* Kalleinen, Kristiina: Ulkonaisesti laadukas, sisällöllisesti köyhä elämäkerta. Kirja-arvostelu teoksesta: Garoff, Thomas: *Kenraalikuvernööri Berg. Suomalaisuuden synnyttäjä.*  readme.fi, 2015. 327 sivua. . (Agricolan kirja-arvostelut, 20.11.2015)
Määräala

**Määräala** tarkoittaa Suomessa rajoiltaan määrättyä osaa kiinteistöstä tai yhteisestä alueesta. Määräalasta on tarkoitus muodostaa kiinteistö. 

Tavallisesti määräala syntyy, kun emäkiinteistön omistaja luovuttaa kiinteistöstään alueen jollekin toiselle. Omistaja voi toisaalta luovuttaa emäkiinteistön mutta pitää määräalan itsellään. Omistajan on myös mahdollista erotuttaa kiinteistöstään määräaloja uusiksi tiloiksi ja pitää ne itse.

Määräala on kiinteää omaisuutta. Määräalan vaihdantaan sovelletaan samoja oikeussääntöjä kuin kokonaisen kiinteistön kauppaan. Määräalalle on siksi haettava lainhuutoa samoin edellytyksin kuin kiinteistöllekin. 

Määräala ei ole kiinteistö, vaan se on kiinteistön muodostamisessa välivaihe. Määräala erotetaan omaksi kiinteistökseen lohkomalla. Lohkominen on mahdollista vasta sitten, kun määräalan saaja on saanut lainhuudon. Lohkominen tulee tämän jälkeen vireille automaattisesti. 

Määräalasta on mahdollista luovuttaa toinen määräala. 

Määräalan voi kiinnittää lainan vakuudeksi. 

## Katso myös

* Määräosa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Maanmittauslaitos: lohkominen
* Minilex: Määräala ja määräosa
Vangin dilemma

**Vangin dilemma** on yksi tavallisimpia peliteorian käsittelemiä valintatilanteita. Sen kehittivät Merrill Flood ja Melvin Dresher vuonna 1950 toimiessaan Rand Corporationissa. Tosin he eivät puhuneet tästä pelistä sen nykyisellä nimellä, vaan kutsuivat sitä peliteoriaksi. Pelin kansantajuisti *vangin dilemmaksi* Albert Tucker.

## Asetelma
Kaksi henkilöä on tehnyt rikoksen ja jäänyt siitä kiinni, joten heitä uhkaa vankeus. He ovat kuitenkin sopineet yhteisen tavan toimia: olla puhumatta kuulustelijoille mitään. Kuulustelujen alettua vangit eivät voi viestiä keskenään. Kuulustelijat tarjoavat ilmiantajalle hyvitystä ja uhkaavat hiljaisena pysyvää kovalla rangaistuksella. Jos molemmat pysyvät hiljaa, kumpikin saa rangaistukseksi vuoden vankeutta. Jos molemmat tekevät ilmiannon, kumpikin saa kaksi vuotta vankeutta. Jos vain toinen tekee ilmiannon, hän pääsee vapaaksi ja vaiti pysynyt saa kolmen vuoden vankeusrangaistuksen.

Asetelmassa mainittujen rangaistusvuosien tarkka lukumäärä ei ole merkityksellinen, vaan niiden suuruusjärjestys ratkaisee.

## Tulostaulukko

## Tulkinta
Pulma on siinä, että mitä tahansa toinen valitseekin, itselle parempi vaihtoehto on valita ilmianto. Yhteisen edun mukaista olisi kuitenkin molempien vaieta. Jos vanki A on vaiennut, kuten sovittu, B saa vaikenemalla vuoden vankeutta, kun ilmiantamalla pääsee vapaaksi. Jos A on ilmiantanut, B saa vaikenemalla kolme vuotta vankeutta ja ilmiantamalla vain kaksi. Tavallisesti itsekäs ja omaa etua ajatteleva valitsisi siis ilmiantamisen ja varmistaisi lyhyemmän vankilatuomion mieluummin, kuin jos olisi vaiti toisen tunnustaessa. Kuitenkin yhteistuloksena tämä on huonompi kuin yhteistyöllä saavutettu tulos. Nashin tasapaino saavutetaan tilanteessa, jossa molemmat vangit ilmiantavat.

Tapauksesta tekee siis dilemman se, että ratkaisu, jossa molemmat tunnustavat, on pareto-inferiorinen. Tämä tarkoittaa, että ratkaisu on vankien yhteenlasketun kokonaishyödyn kannalta heikompi vaihtoehto kuin ratkaisu, jossa molemmat vaikenevat.

### Toimijoiden luottamus vaihtelee
Jos vankien välillä on vakaa luottamus ja aikomus toimia yhdessä, pelin summatulos (kummankin vangin yhteenlaskettu rangaistus) on paras mahdollinen: kumpikin saa vuoden vankeutta. Peliteorian mukaan tämä tilanne ei toteudu, mikäli peli pelataan vain kerran.

Vangin dilemman strategian piirteet tulevat esiin vasta toistuvalla vangin dilemmalla, jossa peliä pelataan toistuvasti saman kumppanin kanssa.

### Vangin dilemman oletukset
Vangin dilemma on matemaattinen malli, jossa muiden tekijöiden kuin vankien päätöksenteon oletetaan olevan muuttumattomia. Malli ei siis vastaa tosielämää. Kyseisessä mallissa esimerkiksi oletetaan vangeilta luottamusta vasikoinnin etujen toteutumiseen. Kyseinen malli saisi aivan toisen luonteen jos vankien luottamus toisen paljastamisesta saatavaan palkintoon olisi heikko.

## Katso myös
* Yhteismaan ongelma

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Stanford Encyclopedia of Philosophy'': ”Prisoner’s Dilemma”
Kasvipatologia

**Kasvipatologia** on oppi kasvitaudeista. Niitä aiheuttavat sekä bioottiset että abioottiset tekijät. Bioottisiin tekijöihin kuuluvat loiskasvit, sienet, bakteerit, virukset ja viroidit. Sen sijaan eläinten aiheuttamia tuhoja ei lasketa kasvipatologiaan. Abioottisia tekijöitä ovat muun muassa ravinnepuutokset. Suomessa kasvipatologiaa voi opiskella vain Helsingin yliopiston maataloustieteiden laitoksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elfriede Jelinek

**Elfriede Jelinek** (s. 20. lokakuuta 1946 Mürzzuschlag, Steiermark) on itävaltalainen kirjailija. Hän sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 2004.

Jelinekin tuotannon teemoja ovat valta ja alistaminen, ja niinpä häntä on pidetty feministisenä kirjailijana, vaikka monissa teoksissa vallankäyttö liittyy myös luokkayhteiskunnan rakenteisiin. 

Jelinek syntyi Mürzzuschlagissa, mutta kasvoi Wienissä. Hänen isänsä Friedrich Jelinek oli tšekinjuutalainen kemisti ja äiti Olga Ilona (o.s. *Buchner*) romaniansaksalainen ohjaaja.

Lapsena hän oli hoidettavana Hans Aspergerin klinikalla. ”En ollut Aspergerin autistinen, mutten myöskään kaukana siitä”, hän totesi haastattelussa vuonna 1995. ”Sen sijaan että äitini olisi lähettänyt minut leikkimään ikäisteni kanssa, hän lähetti minut vakavasti neuroottisten ja psykopaattien joukkoon.” Jelinek opiskeli pianonsoittoa Wienin konservatoriossa, kunnes kärsi hermoromahduksesta 17-vuotiaana. Hän aloitti kirjoittamisen edistääkseen toipumista. Opiskeltuaan Wienin yliopistossa hän julkaisi ensimmäisen runokokoelmansa 1967 ja romaaninsa 1970.

Jelinekin näytelmistä on Suomessa esitetty *Clara S* ja *Rechnitz* (Tuhon enkeli). Jelinekin teoksia on suomentanut Jukka-Pekka Pajunen: romaanin *Pianonsoittaja* (*Klavierspielerin*) vuonna 2005, romaanin *Halu* (*Lust*) vuonna 2008 ja näytelmän *Rechnitz* 2015.

Jelinekin muita teoksia ovat muun muassa vuonna 1967 julkaistu runoteos *Lisas Schatten*, romaanit *Wir sind lockvögel, baby!* (1970), *Die Ausgesperrten* (1980) ja *Die Liebhaberinnen* (1975), näytelmä *Bambiland* (2003) sekä omaelämäkerrallinen romaani *Die Klavierspielerin* (1983), jonka pohjalta Michael Haneke ohjasi elokuvan *[[Pianonopettaja]]* (2001).

Julkisuutta karttava Jelinek ei saapunut Tukholmaan vastaanottamaan hänelle vuonna 2004 myönnettyä Nobelin kirjallisuuspalkintoa. Sen sijaan palkinto luovutettiin Jelinekille hänen kotonaan Wienissä. Akateemikko Knut Ahnlund erosi Ruotsin akatemiasta, koska hänen mielestään kirjallisuuspalkinnon myöntäminen Jelinekille oli tuhonnut palkinnon arvon pitkälle tulevaisuuteen.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
3G

**3G** () on yleinen lyhenne ns. "kolmannen sukupolven" matkapuhelinteknologioille. 3G-verkko mahdollisti sen, että kännykän avulla saattoi käyttää internetiä. Kolmatta sukupolvea edustaa esimerkiksi  Universal Mobile Telecommunications System UMTS, joka toimii W-CDMA-radiotekniikkalla. 

## Määritelmä
ITU-T on luonut yleisimmin tunnetun 3G-määritelmän. Sen mukaan 3G-matkapuhelinjärjestelmän tulee tukea:

1) suuria bittinopeuksia

* 144 kbit/s laajalla ulkopeittoalueella (kulkuneuvot)

* 38 kbit/s laajalla ulkopeittoalueella (jalankulkijat)

* 2 Mbit/s tai enemmän sisäpeittoratkaisuilla

* mahdollistaa videopuhelut

2) sallia liikkuvuus eri operaattoreiden verkkojen ja eri maiden välillä, sekä mahdollistaa käyttö- ja laskutustietojen vaihtaminen eri operaattoreiden välillä

3) päätelaitteiden maantieteellisen sijainnin määrittelyä ja tukea multimediapalveluita

* kiinteänopeuksisia ja vaihtelevannopeuksisia palveluita

* epäsymmetristä lähetystä ja vastaanottoa

* laajakaistayhteyksiä 2&nbsp;Mbit/s -bittinopeuksiin asti

Lisäksi 3G tekniikkaa standardoivat 3GPP (3G Partnership Project), joka määritteli alkuperäisen 3G&nbsp;UMTS -tekniikan, joka myös tunnetaan nimellä WCDMA (UTRAN), ja joka vuodesta 2001 lähtien on kehittänyt myös EDGE (GERAN) -tekniikkaa, sekä 3GPP2, joka kehittää CDMA2000-pohjaista tekniikkaa (mm. 1x, EVDO, EVDV).

## Standardit
3G-standardeiksi lasketaan yleensä:
* UMTS, Euroopan yleisin 3G-standardi, GSM-perhettä.
* EDGE, alkujaan Amerikassa käyttöönotettu ja nykyään laajimmin käytössä oleva 3G-standardi (tai tarkemmin 2.5G), GSM-perhettä.
* CDMA2000, Amerikassa suosittu kova kilpailija, myös käytössä Aasiassa ja Afrikassa, CDMA-perhettä.
* FOMA, Japanin NTT DoCoMon kehittämä W-CDMA-pohjainen järjestelmä, joka yleensä lasketaan ensimmäiseksi kaupalliseksi 3G-verkoksi, GSM-perhettä.
* HSDPA, 3G-standardin laajennus nopeampaan tiedonsiirtoon.

## Katso myös
* 3G-verkot Suomessa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
FOMA

**FOMA** (engl. *Freedom of Mobile multimedia Access*) on Japanin NTT DoCoMon kehittämä W-CDMA-pohjainen 3G-standardi ja sen markkinointinimi.  FOMA lanseerattiin vuonna 2001 maailman ensimmäisenä kaupallisena 3G-palveluna.
Teoreettiset nopeudet ovat 384 kbit/s—2 Mbit/s. Puhelimilla voidaan siirtää liikkuvaa kuvaa.

FOMA ei aluksi ollut yhteensopiva UMTS:n kanssa, mutta NTT DoCoMo suoritti vuoden 2004 aikana laajamittaiset verkon päivitystyöt, joiden ansiosta täysi UMTS-yhteensopivuus saatiin toteutettua.

Korkean nopeuden versio pystyy 7,2 Mbit/s nopeuteen.

## Lähteet
2G

**2G** () on yleinen lyhenne niin sanotuille "toisen sukupolven" matkapuhelinteknologioille, joille on luonteenomaista, että ne ovat digitaalisia toisin kuin ensimmäisen sukupolven analogiset järjestelmät. Näihin järjestelmiin lisättiin myös mahdollisuus datasiirtoon kuten WAP-sivujen selailuun.

Toista sukupolvea edustavat digitaaliset standardit kuten eurooppalainen GSM ja esimerkiksi Yhdysvalloissa käytetty IS-95. GSM on ylivoimaisesti suosituin standardi toisen sukupolven tekniikoista, ja siihen perustuvia verkkoja on kaikilla mantereilla ja lähes kaikissa maissa. GSM:ään siirtyminen mahdollisti tekstiviestien lähettämisen ja datasiirron käyttöönotto sähköpostin käytön ja internetin selailun. 

1990-luvun alussa esitellyissä verkoissa ei kaikissa ollut alun perin datayhteyksiä, mutta sittemmin niitä kehitettiin aluksi piirikytkentäisin menetelmin (esimerkiksi HSCSD GSM-verkoissa) ja vähän myöhemmin myös tietokonemaailmasta tutuin pakettikytkentäisin menetelmin (esimerkiksi GPRS GSM-verkoissa.) 2G-teknologiaan on myöhemmin kehitetty niin sanottuja 2.5G-laajennuksia, kuten EDGE ja EGPRS, jotka huomattavasti parantavat datasiirtoyhteyden suorituskykyä.

Suomessa 2G-verkolla on peittovelvoite ja sen pitää kattaa 99 prosenttia maasta ja kaikki maantiet ja rautatiet. 2G:n varaan on rakennettu runsaasti erilaisia hälytysjärjestelmiä, kuten hissien hälytysnappeja, erilaisia mittareita ja jopa lypsykoneita. Lisäksi mahdollisesti EU:ssa pakollinen autojen hätäjärjestelmä eCall voi perustua tähän. 2G on alaspäin yhteensopiva uudempien verkkojen kanssa ja 3G-verkkoja suljettaessa eräät sitä käyttävät vastaavat järjestelmät voivat siirtyä tukeutumaan 2G-verkkoon.

Ahvenanmaan Ålcom on alkanut poistaa 2G-verkkoa käytöstä. Myös Ruotsi ja Norja ovat päättäneet sulkea 2G-verkon vuoteen 2025 mennessä.

## Lähteet
Äpy

**Äpy** (kirjoitettuna myös ) on Suomen vanhin teekkarien vappulehti. Äpy-lehti syntyi jouluna 1948 Lönnrotinkadun Polilla. Ensimmäinen Äpy yhdisti humorististen joululehtien perinteen ja työttömien myymän Apu-lehden. Aluksi Äpy ilmestyi epäsäännöllisesti vuosina 1948, 1953, 1958, 1960, 1964, 1966 ja 1967. Tämän jälkeen Äpy on ilmestynyt  parittomina vuosina ja sen ulkoasu on ollut aina erikoinen ja erilainen. Erikoisin lienee Äpyfoni (1983), joka oli sekä lehti, äänilevy että levysoitin. Vappuna 2009 ilmestyneen UniikkiÄpyn jokainen myyntikappale erosi sisällöltään muista.

Äpyn julkaisijana toimii Suomen Äpy-lehtien Liitto ry. Äpyn tuotoilla on kautta aikain tuettu monenlaista teekkaritoimintaa, mm. saunojen ja Polyteekkarimuseon rakentamista, konserttien ja speksien järjestämistä, historiikkeja sekä avustettu muissa tärkeissä hankinnoissa.

## Äpyt kautta historian

* Äpy (1948)
* Mustaäpy (1953)
* Äpysäilyke (1958)
* Äpylaukku (1960)
* Äpylakana (1964)
* Korttiäpy (1966)
* Vaahtoäpy (1967)
* Äpypussi (1969)
* Taskuäpy (1971)
* Äpytoora (1973)
* Shekkiäpy (1975)
* Äpyallakka (1977)
* Mjölkkiäpy (1979)
* Pläyäpy (1981)
* Äpyfoni (1983)
* Kaskutikkuäpy (1985)
* Äpyasu (1987)
* Äpysillis (1989)
* Räpylä-Äpy (1991)
* Mustalaatikkoäpy (1993)
* Äguäpy (1995)
* Äpycooler (1997)
* Liiteäpy (1999)
* Karvaäpy (2001)
* Äpyhanuri (2003)
* Piknik-Äpy (2005)
* Finnish Design Äpy (2007)
* Uniikki Äpy (2009)
* Peli-Äpy (2011)
* Äpy-Sanomat (2013)
* Tupla-Äpy (2015)
* PassiÄpy (2017)
*LuontoÄpy (2019)
*Arpa-Äpy (2021)
*Kartta-Äpy (2023)
*Läppä-äpy (2025)

## Katso myös
* Aino
* Hässi
* Julkku
* Tamppi
* Ööpinen

## Lähteet
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
*www.äpy.fi
Wangari Maathai

**Wangari Muta Maathai** (1. huhtikuuta 1940 Nyeri, Kenia – 25. syyskuuta 2011 Nairobi, Kenia) oli kenialainen kikuju-heimoon kuulunut ympäristöaktivisti. Hän sai vuoden 2004 Nobelin rauhanpalkinnon työstään kestävän kehityksen, demokratian ja rauhan puolesta.

Maathai perusti Green Belt -liikkeen vuonna 1977 taistelemaan muun muassa eroosiota vastaan puita istuttamalla. Järjestö on istuttanut miljoonia puita useissa Afrikan valtioissa. Liike laajeni myös ajamaan yhteiskunnallisia muutoksia ja vastustamaan Daniel arap Moin korruptoitunutta hallintoa. Maathai pidätettiin ja pahoinpideltiin useita kertoa hänen vastustettuaan muun muassa vaikutusvaltaisten poliitikkojen harjoittamaa maiden ja metsien anastusta. Moin valtakauden loputtua Maathai valittiin Kenian parlamenttiin ja hän toimi apulaisympäristöministerinä 2003–2005.

Maathai oli ensimmäinen tohtoriksi väitellyt itäafrikkalainen nainen. Hän opiskeli ja opetti biologiaa eri yliopistoissa sekä Afrikassa että länsimaissa. Maathai oli Nairobin yliopiston ensimmäinen naisprofessori.

Maathai on myös aiheuttanut polemiikkia mielipiteillään. Nobel-seremonian alla kenialainen lehti kertoi Maathain väittäneen HI-viruksen olevan alun perin länsimaisten tutkijoiden kehittämä Afrikan väestön kontrolloimista varten. Maathai kiisti tämän, mutta *[[Time]]*-lehden haastattelussa hän kuitenkin sanoi ettei HIV ole apinoista peräisin kuten väitetään.

Maathai kuoli syöpään 71-vuotiaana.

## Julkaistut teokset
**Bottom is heavy too: Edinburgh medal lecture*, Edinburgh UP, 1994 
**The Canopy of Hope: My life campaigning for Africa, women and the environment*, Lantern Books, 2002 
*'Tthe Greenbelt Movement: Sharing the approach and the experience'', Lantern Books, 2003 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* The Green Belt Movement
* Rauhan palkinnon lehdistötiedote
* Biography The Nobel Foundation
Horemheb

**Horemheb** oli Egyptin 18. dynastian viimeinen faarao. Hän hallitsi vuosina 1323–1295 eaa.

## Perhe
Horemheb ei ollut kuninkaallista syntyperää, vaan hän oli toiminut edeltävien faaraoiden (mm. Tutankhamonin ja Ayn) upseerina. Faarao Ayn kuoleman jälkeen silloinen upseeri Horemheb julisti itsensä faaraoksi.

Hänen vanhemmistaan tai muusta perheestään ei ole asuinpaikan lisäksi juuri tietoa. He asuivat todennäköisesti Herakleopoliissa (muinaisegyptiläiseltä nimeltään Nen(i)-nesut/Hut-nen-nesu). 

Vaimoja hänellä oli kolme. Ensimmäinen, aatelisnainen Amenia, kuoli ehkä jo ennen Horemhebin nousua faaraoksi. Toinen vaimo oli Mutnodjmet, joka oli mahdollisesti faarao Akhenatenin vaimon Nefertitin sisar. Mutnodjmet kuoli ehkä noin 45-vuotiaana Horemhebin hallittua 13 vuotta, ehkä synnytykseen. Muumion perusteella hän oli synnyttänyt useasti, mutta Horemhebillä ei kuollessaan ollut eläviä perillisiä.

## Valtakausi
Valtaan päästyään Horemheb julkisti *Horemhebin ediktin* nimellä tunnetun julistuksen, joka on löydetty steelaan kaiverrettuna Karnakista. Siinä  kuvattiin maan tuolloista surkeaa tilaa, kansan kurjuutta ja virkamiesten väärin­käytöksiä. Ediktissä  uhattiin ankarilla rangaistuksilla: vilppiin syyllistyneiltä virkamiehiltä oli leikattava nenä ja myös maanpakorangaistus palautettiin käyttöön.

Horemheb teki myös voitavansa hävittääkseen kaikki muistot Akhenatonista ja tämän kolmesta seuraajasta, Smenkhkaresta, Tutankhamonista ja Aysta, joita hän piti syyllisinä Egyptissä tuolloin vallinneeseen kurjuuteen. Niinpä heitä esittävät veistokset joko rikottiin tai niistä hakattiin nimet pois ja tilalle hakattiin uuden hallitsijan nimi. Myös Akhenatonin rakennuttamat Atonin temppelit purettiin. Horemheb selitti myös olleensa Amenhotep III:n laillinen seuraaja, minkä vuoksi egyptiläisissä asia­kirjoissa alettiin laskea hänen hallitus­vuotensakin Amenhotep III:n kuolemasta, vaikka hän todellisuudessa nousi valtaan lähes 30 vuotta myöhemmin. Sen vuoksi eräissä egyptiläisissä teksteissä hänen mainitaankin hallinneen 50 vuotta. Vielä seuraavan 19. dynastian aikaisissa luetteloissa, esimerkiksi Abydoksen kuningas­luettelossa, Horemheb mainitaan Amenhoptep III:n välittömänä seuraajana.

## Hauta
Horemhebin hauta sijaitsee Kuninkaiden laaksossa (hauta KV57). Lisäksi hänellä oli Sakkarassa keskeneräinen ei-kuninkaallinen hauta, joka kuitenkin jäi käyttämättä. Horemhebin kivinen sarkofagi on yhä haudassa, mutta muumiota ei ole löydetty. Sen sijaan haudasta on löydetty naisen ja vastasyntyneen lapsen muumiot, jotka ovat todennäköisesti kuuluneet Mutnodjmetille ja hänen lapselleen.

## Seuraaja
Horemhebilla ei ollut perillisiä, joten 18. dynastia päättyi hänen kuolemaansa. Hänen visiirinsä (pääministerinsä), armeijan komentajan poika, nousi faaraoksi nimellä Ramses I.

## Populaarikulttuurissa
Horemheb on myös keskeisessä sivuosassa Mika Waltarin romaanissa *[[Sinuhe egyptiläinen]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Käräjäoikeus

**Käräjäoikeus** (lyhenne **KO** tai **KäO**, ) on Suomessa ja Ruotsissa tuomioistuin, joka toimii tuomiopiirinsä yleisenäalioikeutena. Käräjäoikeudessa käsitellään ensimmäisenä asteena riita-, rikos- ja hakemusasioita.

Suomessa toimii 20 käräjäoikeutta. Käräjäoikeutta johtaa laamanni ja varsinaisina alioikeustuomareina toimivat käräjätuomarit. Lisäksi käräjäoikeudessa voi olla käräjäviskaaleja ja tuomioistuinharjoitteluaan suorittavia notaareja. Heidän toimivaltansa on käräjätuomaria suppeampi. Varsinaisen lainkäyttöhenkilöstön lisäksi kansliassa toimivat käräjäsihteerit voivat ratkaista eräitä selviä ja riidattomia velkomus- ja hakemusasioita.

Rikosasiat käräjäoikeus käsittelee tavallisimmin lautamieskokoonpanossa, johon kuuluu lainoppinut puheenjohtaja sekä kaksi maallikkotuomaria eli lautamiestä. Vaativaa rikosasiaa käräjäoikeus saattaa käsitellä laajennetussa lautamieskokoonpanossa, jossa normaaliin kokoonpanoon on lisätty mahdollisesti yksi lainoppinut lisäjäsen ja mahdollisesti yksi maallikkojäsen. Näin toimitaan yleensä, jos asian käsittelyn odotetaan kestävän kauan, sillä tämä mahdollistaa yhden lainoppineen jäsenen ja kahden maallikkojäsenen tippumisen pois kokoonpanosta. Tuomiovaltainen käräjäoikeus on lautamieskokoonpanossa, jos läsnä on lainoppineen puheenjohtajan lisäksi kaksi lautamiestä. Kesken asian käsittelyn kokoonpanoon ei koskaan lisätä tuomareita. Vähäiset rikosasiat käräjäoikeus voi ratkaista myös yhden lainoppineen tuomarin istunnossa.

Siviiliasioissa tavallisimmin oikeutta istuu yksi lainoppinut tuomari. Lainopillisesti hankalat asiat käsitellään kolmen lainoppineen tuomarin kokoonpanossa.

Asianosainen voi valittaa käräjäoikeuden tekemästä ratkaisusta hovioikeuteen 30 päivän kuluessa ratkaisun antamisesta. Useimmissa asiaryhmissä ratkaisuun tyytymättömän on ilmoitettava tyytymättömyyttä seitsemän päivän kuluessa ratkaisun antamisesta. Jos ratkaisusta ei ilmoiteta tyytymättömyyttä tai tyytymättömyyden ilmoittamisesta huolimatta siitä ei valiteta säädettyjen määräaikojen kuluessa, tulee käräjäoikeuden ratkaisusta lainvoimainen.

## Katso myös
* Luettelo Suomen käräjäoikeuksista
* Kihlakunnanoikeus
* Raastuvanoikeus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Käräjäoikeuksien yhteystiedot 
*  (archive.org)
*Tuomioistuinlaki (25.8.2016/673)
Hovioikeus

**Hovioikeus** (lyhenne **HO**, ) on Suomen ja Ruotsin yleisten tuomioistuinten hierarkiassa toinen oikeusaste, johon asianosainen voi valittaa käräjäoikeuden ratkaisuista. Lisäksi hovioikeus käsittelee ensimmäisenä oikeusasteena valtio- ja maanpetosasioita sekä eräitä virkarikoksia.

Muiden maiden toisen asteen tuomioistuimia (esimerkiksi Yhdysvalloissa *[[Yhdysvaltain valitustuomioistuin|Court of Appeals]]*) ei suomeksi nimitetä hovioikeuksiksi, vaan *vetoomustuomioistuimiksi* tai *valitustuomioistuimiksi*.

## Ruotsin hovioikeudet
Hovioikeuksia perustettiin 1600-luvulla käyttämään aiemmin kuninkaalle kuulunutta tuomiovaltaa. Ensimmäinen hovioikeus oli Svean hovioikeus, joka perustettiin 1614. Myöhemmin perustettiin Turun hovioikeus (1623), Liivinmaan hovioikeus Tarttoon (1629), Götan hovioikeus Jönköpingiin (1634) ja Vaasan hovioikeus (1775). Hovioikeuden oli alun perin tarkoitus olla ylin tuomioistuin, mutta jo vuodesta 1615 hovioikeuden tuomiot voitiin alistaa kuninkaalle. Käytännössä ylintä tuomiovaltaa käytti valtaneuvosto, ja myöhemmin sen erillinen revisio-osasto. Valtaneuvoston lakkauttamisen jälkeen perustettiin Ruotsin korkein oikeus vuonna 1789.

Ruotsissa on nykyään kuusi hovioikeutta: Svean hovioikeus Tukholmassa, Götan hovioikeus Jönköpingissä, Skånen ja Blekingen hovioikeus Malmössä, Länsi-Ruotsin hovioikeus Göteborgissa, Ala-Norlannin hovioikeus Sundsvallissa ja Ylä-Norlannin hovioikeus Uumajassa.

## Suomen hovioikeudet

Suomessa on nykyään viisi hovioikeutta, jotka ovat perustamisjärjestyksessä Turun hovioikeus (1623), Vaasan hovioikeus (1775), Kuopiossa toimiva Itä-Suomen hovioikeus (entinen Viipurin hovioikeus, 1839), Helsingin hovioikeus (1952), sekä Rovaniemen hovioikeus (1979).

Suomen valtioneuvosto asetti 22. lokakuuta 1953 Toivo Tarjanteen johtaman komitean tutkimaan hovioikeuksien aluerajoja.

Hovioikeutta johtaa presidentti ja oikeuden jäsentä kutsutaan hovioikeudenneuvokseksi. Hovioikeuden jaosta johtavaa tuomaria kutsutaan hovioikeudenlaamanniksi. Lisäksi hovioikeudessa on esittelijöitä ja tuomioistuinharjoittelua suorittavia käräjänotaareita, minkä lisäksi hovioikeudessa voi olla asessoreja.

Pääsäännön mukaan mistä tahansa käräjäoikeuden tekemästä pääasiaratkaisusta voi valittaa hovioikeuteen. Hovioikeus voi kuitenkin joissain tapauksissa lopettaa valituksen enemmän käsittelyn jo alkuvaiheessa olemalla myöntämättä asiassa niin sanottua jatkokäsittelylupaa. Menettely hovioikeudessa on useimmissa tapauksissa kirjallista, mutta suullisia käsittelyjä järjestetään pääsäännön mukaan osapuolen niin vaatiessa. Hovioikeuden tekemästä ratkaisusta voi valittaa korkeimpaan oikeuteen, mikäli korkein oikeus myöntää asiassa valitusluvan. Varsinaisen ratkaisutoiminnan lisäksi hovioikeuden tulee valvoa oman hovioikeuspiirinsä käräjäoikeuksien toimintaa, mitä tehtävää hovioikeudet toteuttavat muun muassa tarkastuskäynneillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tietoa hovioikeuksien asiakirjojen tutkimisesta (Arkistolaitos)
Luettelo Egyptin faaraoista

Tähän luetteloon on otettu kaikki nykyään tiedossa olevat muinaista Egyptiä hallinneet faaraot. Osa hallitusajoista on päällekkäisiä, koska välikausien aikana vallassa saattoi olla useampikin faarao. Usein myös faaraon poika toimi kanssahallitsijana.

## Esidynastinen kausi
Seuraavat listat eivät välttämättä ole täydellisiä:
### Ala-Egypti

### Ylä-Egypti

## Varhaisdynastinen aikakausi

### 0. dynastia

Egyptin yhdistymistä edeltävien hallitsijoiden sarjaa eri puolilla Egyptiä nimitetään nolladynastiaksi; vain muutama hallitsijanimi on säilynyt.

### 1. dynastia
n. 3100–2890 eaa.

### 2. dynastia
2890–2686 eaa.

## Vanha valtakunta
2686–2160 eaa.

### 3. dynastia
2686–2613 eaa.

### 4. dynastia
2613–2494 eaa.

### 5. dynastia
2494–2345 eaa.

### 6. dynastia
2345–2181 eaa.

## Ensimmäinen välikausi
2160–2055 eaa.

### 7. ja 8. dynastia

### 9. dynastia
2160–2025 eaa.

### 10. dynastia

### 11. dynastia (hallitsi vain Thebaa)
2125–2055 eaa.

## Keskivaltakunta
2055–1650 eaa.

### 11. dynastia (hallitsi koko Egyptiä)
2055–1985 eaa.

### 12. dynastia
1985–1773 eaa.

### 13. dynastia
1802–1650 eaa.

Useita eri hallitsijoita joista vain useimmin mainitut listattu.

### 14. dynastia
1773–1650 eaa.

Useita vähemmän merkittäviä hallitsijoita.

## Toinen välikausi
1650–1550 eaa.

### 15. dynastia
 1650–1550 eaa.

### 16. dynastia
1650–1580 eaa.

### 17. dynastia
1580–1550 eaa.

## Uusi valtakunta
1550–1069 eaa.

### 18. dynastia

:*Pääartikkeli: [[Egyptin 18. dynastia]]*

1550–1295 eaa.

### 19. dynastia
1292–1186 eaa.

### 20. dynastia
1186–1069 eaa.

## Kolmas välikausi
1069–664 eaa.

### 21. dynastia
1069–945 eaa.

### 22. dynastia
943–720 eaa.

### 23. dynastia
837–735 eaa.

### 24. dynastia
732–720 eaa.

### 25. dynastia
747–656 eaa.

## Myöhäiskausi
664–332 eaa.

### 26. dynastia
664–525 eaa.

### 27. dynastia
525–404 eaa.

Persia valloittaa Egyptin.

### Ensimmäinen persialaiskausi

### 28. dynastia
404–399 eaa.

### 29. dynastia
399–380 eaa.

### 30. dynastia
380–343 eaa.

### Toinen persialaiskausi
343–332 eaa.

## Kreikkalais-roomalainen kausi
332–30 eaa.

Aleksanteri Suuri valloittaa Egyptin 332 eaa.

### Makedonialaisdynastia

### Ptolemaiolaisdynastia
305–285 eaa.

Aleksanteri Suuren kenraalin Ptolemaios I:n perustama makedonialainen Ptolemaioksen hallitsijasuku hallitsi
Aleksanteri Suuren kuoltua.

Egyptistä tulee Rooman provinssi 30 eaa.. Ptolemaios XV oli myös faarao, joka hallitsi Kleopatra VII:n kanssa ja oli koko Egyptin viimeinen faarao.

## Katso myös
*Muinainen Egypti
*Egyptin dynastiat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Shawn, Ian (2000), The Oxford History of Ancient Egypt (s. 481–488)
Jani Sievinen

**Jani Nikanor Sievinen** (s. 31. maaliskuuta 1974 Vihti) on suomalainen uimari, joka saavutti urallaan muun muassa olympiahopeaa 1996 ja MM-kultaa 1994. Sievisen päämatka oli 200 metrin sekauinti. Jani Sievisen valmentajana toimi hänen isänsä Esa Sievinen.

## Ura
Sievisen ensimmäinen aikuisten arvokilpailuvoitto tuli 50 metrin selkäuinnissa lyhyen radan EM-kisoissa Gelsenkirchenissä 1991. Seuraavana vuonna Barcelonan olympiakisoissa hän sijoittui 200 metrin sekauinnissa neljänneksi. Tämän jälkeen Sievinen voitti 39 perättäistä 200 metrin sekauintikisaa, mukaan lukien MM-kulta maailmanennätysajalla 1.58,16 Roomassa 1994 sekä EM-kullat Sheffieldissä 1993 ja Wienissä 1995. Vuonna 1994 Sievinen valittiin Vuoden urheilijaksi ja hänen isänsä Esa Sievinen vuoden valmentajaksi.

Ensimmäinen tappio päämatkalla Barcelonan olympiakisojen jälkeen tuli Atlantan olympiakisoissa 1996, kun Sievinen jäi hopealle. Tämä hopea on Sievisen ainoa olympiamitali. Yhteensä hän on saavuttanut EM-, MM- ja olympiakisoissa 31 mitalia, joista viisi on maailmanmestaruuksia. Sievinen lopetti kilpauransa Helsingissä vuonna 2006 järjestettyihin lyhyen radan EM-uinteihin. Sievisen ura päättyi 100 metrin sekauintiin 5. sijalle.

Työväen Urheiluliitto valitsi Sievisen vuoden 2002 parhaaksi urheilijaksi. Samassa yhteydessä Esa Sievinen valittiin vuoden valmentajaksi.

## Yksityiselämä
Jani Sievisellä on kaksi poikaa avioliitostaan (1998–2006) ex-missi Susanna Sievisen (nyk. Ingerttilä) kanssa. Sievisen toinen puoliso oli norjalainen Mari Samuelsen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 2009. Parilla on kolme tytärtä. He erosivat vuonna 2014. Vuonna 2020 Sievinen solmi avioliiton Maria Nyqvistin kanssa ja marraskuussa 2025 pariskunta tuomittiin avioeroon Helsingin käräjäoikeudessa.

## Muuta
Jani Sievinen on vuodesta 2007 saakka toiminut Eurosportin ja TV5:n uintikommentaattorina. Vuonna 2007 Sievinen kilpaili Tanssii tähtien kanssa -ohjelman toisella tuotantokaudella parinaan Helena Ahti-Hallberg.

Vuoden 2009 europarlamenttivaaleissa Sievinen oli SDP:n ehdokkaana. Hän keräsi 6 679 ääntä, mikä ei riittänyt valituksi tulemiseen. Sievisen oli tarkoitus olla SDP:n ehdokkaana myös vuoden 2011 eduskuntavaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä, mutta hän luopui ehdokkuudesta elokuussa 2010.

## Lähteet
* Jani Sievisen kotisivut 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Jani Sievinen YLEn Elävässä arkistossa
Arsi Harju

**Arsi Ilari Harju** (s. 18. maaliskuuta 1974 Kurikka) on suomalainen kilpauransa jo lopettanut kuulantyöntäjä ja olympiavoittaja.

Harjun uran suurin saavutus on olympiakulta vuoden 2000 kisoissa Sydneyssä tuloksella 21,29 metriä. Harjun ennätys on Sydneyn olympialaisten karsinnassa työnnetty 21,39 metriä. Vuoden 2001 yleisurheilun MM-kilpailuissa Harju työnsi pronssia tuloksella 20,93 metriä.

Harju edusti Perhon Kiriä. Hänet valittiin Vuoden urheilijaksi vuonna 2000. Hän toimi Suomen UNICEFin koulukävelijöiden suojelijana vuodesta 2003 vuoteen 2005.

Arsi Harju palasi kuuden vuoden tauon jälkeen kilpailemaan Yhdysvaltojen Tucsonissa toukokuussa 2011 ja työnsi tuloksen 18,48, mikä jäi kauden parhaaksi suomalaistulokseksi. Kauden 2012 parhaaksi tulokseksi tuli niin ikään 18,48, jonka Harju työnsi Hämeenkyrön kuulakarnevaaleilla. Harju kilpaili kaudella 2012 viidesti ja lopetti uransa toistamiseen kauden jälkeen.

Vuodesta 2010 alkaen Harju on toiminut kuulantyöntäjä Suvi Helinin henkilökohtaisena valmentajana. Vuodesta 2022 lähtien Harju on valmentanut kuulantyöntäjä Nico Oksasta.

Harju on töissä ylöjärveläisellä lihajalostamolla, ja hän asuu Sastamalan Kiikassa.

## Saavutukset

### Aikuisten SM-mitalit
*Ulkoradat
**kultaa 1996, 1998, 2000 
**hopeaa 1997, 2005 
**pronssia 1995
*Sisäradat
**kultaa 1999
**hopeaa 1997, 1998, 2003
**pronssia 1993

## Parhaat tulokset
*21,39 m (1) Sydney 22.9.2000 (Olympiakisat, karsinta)
*21,29 m (1) Sydney 22.9.2000 (Olympiakisat, loppukilpailu)
*21,11 m (1) Lapinlahti 14.7.2002 (Eliittikisat)
*21,04 m (1) Oulu 7.8.1998 (Kalevan kisat)
*20,98 m (1) Lapinlahti 22.7.2001 (Eliittikisat)
*20,93 m (3) Edmonton 4.8.2001 (MM-kisat)
*20,90 m (1) Hämeenkyrö 4.7.1998 (Kuulakarnevaalit)
*20,88 m (1) Kiihtelysvaara 19.9.1998
*20,88 m (1) Lahti 26.8.2001 (Eliittikisat)
*20,84 m (1) Lahti 20.8.2000 (Kalevan kisat)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* YLE Elävä arkisto: Arsi Harjulle MM-kuulapronssia
* YLE Elävä arkisto: Kullattu kuulamies Arsi Harju
* Arsi Harju European Athletics -sivustolla
Netscape Navigator

**Netscape Navigator** on Netscapen kehittämä verkkoselain, joka on julkaistu vuonna 1994 nimellä Mosaic Netscape.

Ohjelman kehittivät Marc Andreessen ja Jim Clark, jotka perustivat Netscape-yhtiön.

Selain oli perustana myös Mozilla-projektin ohjelmistokehitykselle, josta on syntynyt Mozilla Firefox.

## Versiot
* Mosaic Netscape 0.9 (13. lokakuuta 1994)
* Netscape Navigator 
** 1.0 (15. joulukuuta 1994)
** 2.0 (18. syyskuuta 1995)
** 3.0 (19. elokuuta 1996)
** 3.04 (4. lokakuuta 1997)
** 4.0 (kesäkuu 1997)
** 4.06 (17. elokuuta 1998)
** 4.08 (9. marraskuuta 1998) (Viimeinen julkaisu Windows 3.1:lle ja M68k Macintosh -koneille.)
* Netscape Communicator
** 4.5 (19. lokakuuta 1998)
** 4.61 (14. kesäkuuta 1999)
** 4.7 (30. syyskuuta 1999)
** 4.79 (2001)
** 4.8 (22. elokuuta 2002)
* Netscape (perustui Mozillaan)
** 6.0, 6.01 (14. marraskuuta 2000) (Mozilla M18)
** 6.1 (8. elokuuta 2001)  (Mozilla 0.9.2.1)
** 6.2, 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3 (0.9.4.1)
** 7.0 (29. elokuuta 2002) (1.0.1)
** 7.01 (10. joulukuuta 2002) (1.0.2)
** 7.02 (18. helmikuuta 2003) (1.0.2)
** 7.1 (30. kesäkuuta 2003) (1.4)
** 7.2 (17. elokuuta 2004) (1.7)
* Netscape Browser (perustui Mozillaan)
** 8.0 Beta ja 8.0 (2005)
** 8.0.1 (19. toukokuuta 2005)
** 8.0.2 (17. kesäkuuta 2005)
** 8.0.3.1 (25. heinäkuuta 2005)
** 8.0.3.3 (8. elokuuta 2005)
** 8.0.4 (19. lokakuuta 2005)
** 8.1 (25. tammikuuta 2006) (1.7.5)
** 8.1.2 (29. syyskuuta 2006) (1.7.5)
** 8.1.3 (3. huhtikuuta 2007) (1.7.5)
* Netscape Navigator
** 9 Beta 1 (5. kesäkuuta 2007)
** 9 (15. lokakuuta 2007)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jyri Kjäll

**Jyri Göran Kjäll** (s. 13. tammikuuta 1969 Seinäjoki) on suomalainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.

Jyri Kjäll nyrkkeili olympiapronssia vuoden 1992 kisoissa 63,5 kilon sarjassa. Seuraavan vuoden MM-kisoissa Kjäll iski hopeaa. Kjäll siirtyi ammattilaiseksi Floridaan vuonna 1994. Uran varrelle mahtui loukkaantumisia ja managerisotkuja. Ammattilaisuralla Kjäll ei yltänyt merkittäviin titteliotteluihin. Hänen viimeinen ottelunsa oli 23. huhtikuuta 2002.

Seuratasolla Kjäll edusti amatöörinä Porin NMKY:ta. Uransa jälkeen Kjäll asettui asumaan takaisin Suomeen ja työskentelee nykyisin Harjavallassa liikuntapaikanhoitajana.

## Barcelonan olympialaiset 1992

Barcelonassa 1992 Jyri Kjäll otteli neljä ottelua. Ensimmäinen vastustaja oli Espanjan Sergio Rey, jonka Kjäll voitti kehätuomarin keskeytyksellä ajassa 2.03. Neljännesvälierässään Kjäll voitti Italian Michele Piccirillon pistein 12–5. Puolivälierässä Kjällin vastustaja oli Unkarin László Szucs, ja 9–1-pistevoitto varmisti suomalaiselle mitalin. Kjällin välierävastustaja oli Kuuban 20–vuotias Héctor Vinent, joka otti jo kahdessa erässä selvän 3–12–pistejohdon. Viimeisessä erässä edes Kjäll ei jaksanut enää yrittää, ja kuubalainen otti voiton ja finaalipaikan pistein 3–13. Näin Jyri Kjäll sai yhdentenätoista suomalaisnyrkkeilijänä olympiapronssia.

## Saavutuksia amatöörinä

* olympiapronssia Barcelonassa 1992 (nyrkkeily, kevyt välisarja)
* MM-hopeaa Tampereella 1993
* SM-kultaa 1990-1994

## Ottelutilasto ammattilaisena

## Yksityiselämä
Kjäll on tuomittu kolmesti pahoinpitelystä ja kerran rattijuopumuksesta. Kjäll pahoinpiteli vuonna 2012 helsinkiläisessä yökerhossa mieshenkilön lyömällä tätä nyrkillä päähän. Tuomio oli 425 euron sakot. Toisen kerran, myös helsinkiläisessä yökerhossa, vuonna 2015 Kjäll pahoinpiteli virolaista miestä lyömällä tätä nyrkillä kasvoihin. Teosta Kjäll sai 20 päivän ehdollisen vankeusrangaistuksen. Rattijuopumuksesta Vihdissä hän sai 45 päivän ehdollisen vankeusrangaistuksen vuonna 2013. Vuonna 2016 Kjäll joutui nujakkaan helsinkiläisessä ravintolassa ja tuomittiin syyskuussa 2017 Helsingin käräjäoikeudessa pahoinpitelystä 40 päivän ehdolliseen vankeusrangaistukseen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Wovoka

**Wovoka** (s. 1856 – k. 1932), joka oli saanut valkoisilta kasvattivanhemmiltaan nimen **Jack Wilson**, oli paiute-heimon intiaani, joka johti intiaanien viimeistä merkittävää uskonlahkoa, aavetanssia.

Vuoden 1890 paikkeilla hän alkoi saada näkyjä, joissa kristinuskon Jumala kehotti intiaaneja lopettamaan sotimisen ja tanssimaan aavetanssia, jolloin he saisivat maansa takaisin. Intiaaneja tuli paljon kuuntelemaan uutta profeettaa, ja hänen valkoiset kasvattiveljensä järjestivät joko hänen tahdostaan tai hänen tietämättään hänen ympärilleen joukon ihmeitä.

Liike levisi laajalle, mutta valkoiset käsittivät sen väärin ja murskasivat sen Wounded Kneessä vuonna 1890. Moni liikkeen johtajista surmattiin, mutta Wovoka itse säilyi hengissä. Hän odotti koko ikänsä messiasta, jota ei koskaan tullut. Hän osallistui 1920-luvulla intiaanielokuvan tekoon ja kuoli vuonna 1932.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Saku (nimi)

**Saku** on suomalainen miehen etunimi. Tammikuuhun 2026 mennessä nimen Saku on saanut noin 4&nbsp;670 miestä ja muutama nainen.

Nimi on Sakarin, Sakariaksen, Zachariaksen ja Sakkeuksen kutsumamuoto ja tullut Suomen almanakkaan virallisena etunimenä 1973. Sakarin ja Sakun nimipäivää vietetään 14. tammikuuta, jolle nimet on sijoitettu Zachris Topeliuksen syntymäpäivän kunniaksi. Aikaisempi kirjoitusasu on ollut Zacharias. Nimen pohjana on heprealainen nimi, joka merkitsee ’Jahve on muistanut’. Sakkeus on myös peräisin hepreasta ja merkitsee ’oikeamielinen’.

## Tunnettuja Sakuja

*Saku Forsblom (s. 1997), jääkiekkoilija
*Saku Hakkarainen (s. 1994), pesäpalloilija
*Saku Heinänen, kirjailija ja graafisen suunnittelun professori
*Saku Joutsi (s. 2004), jääkiekkoilija
*Saku Kaarnanen, BMX-pyöräilijä
*Saku Kapanen (s. 1979), pesäpalloilija
*Saku Kinnunen (s. 1995), jääkiekkoilija
*Saku Koivu (s. 1974), jääkiekkoilija
*Saku Kostet (s. 1979), pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
*Saku Kuusisto (s. 1982), keihäänheittäjä
*Saku Kvist (s. 1995), jalkapalloilija
*Saku Laaksonen (s. 1970), jalkapalloilija
*Saku Lehikoinen (s. 1990), keskipitkän matkan juoksija
*Saku Leppänen (s. 1994), jalkapalloilija
*Saku Martikainen (s. 1979), jääkiekkoilija ja valmentaja
*Saku Mäenalanen (s. 1994), jääkiekkoilija ja olympiavoittaja

*Saku Nikkanen (s. 1977), suomalainen poliitikko ja SDP:n kansanedustaja
*Saku Paasiniemi, kitaristi
*Saku Pesonen (s. 1985), jalkapallomaalivahti
*Saku Pollari (s. 1977), dokumenttiohjaaja, kuvaaja ja leikkaaja
*Saku Puhakainen (s. 1975), jalkapalloilija
*Saku-Pekka Sahlgren (s. 1992), jalkapalloilija
*Saku Salmela (s. 1990), jääkiekkoilija
*Saku Salminen (s. 1994), jääkiekkohyökkääjä
*Saku Salminen (s. 1999), jääkiekkopuolustaja
*Saku Saloranta (s. 2006), pesäpalloilija
*Saku Savolainen (s. 1996), jalkapalloilija
*Saku Sipola (s. 1968), SRV-yhtiöiden toimitusjohtaja
*Saku Solin (s. 1989), laulaja
*Saku Taittonen, näyttelijä
*Saku Tuominen (s. 1967), televisiotoimittaja, yrittäjä ja tietokirjailija
*Saku Vesterinen (s. 1999), jääkiekkoilija
*Saku Ylätupa (s. 1999), jalkapalloilija

## Kuvitteellisia Sakuja

*Saku, animaatiosarjassa Saku & Vaakku
*Saku Salin, hahmo televisiosarjassa Salatut elämät
*Saku Sammakko, samannimisestä iskelmästä (Four Cats)
*Sakari "Saku" Östermalm on TV-viihdesarja Kummelin sketsihahmojen "Speedy ja Saku" toinen osapuoli.

## Saku taiteilijanimenä

*Saku Eriksson, oik. *Carljohan Eriksson* (s. 1995), jalkapallomaalivahti
*Saku Kuosmanen, oik. *Saku Kuosmanen* (s. 1956), laulaja ja näyttelijä

## Lähteet
Painevesireaktori

**Painevesireaktori (PWR)** () on ydinreaktorityyppi, jossa korkeapaineinen vesi jäähdyttää reaktorin sydäntä. Painevesi-nimitys tulee siitä, että jäähdytysvesi on niin korkeassa paineessa (usein yli sata baaria), ettei se höyrysty, vaikka sen lämpötila kohoaa useisiin satoihin asteisiin.

Painevesireaktorit käyttävät kahta erillistä jäähdytysvesijärjestelmää. Ensiö- eli primääripiirissä kiertävä vesi jäähdyttää reaktoria, josta kuumentunut jäähdytysvesi johdetaan höyrystimiin. Höyrystimissä ensiöpiirin kuuma vesi höyrystää toisio- eli sekundääripiirin vettä, joka on alemmassa paineessa. Höyrystimen jälkeen jäähtynyt ensiöpiirin vesi palaa takaisin reaktoriin uudelleen kuumennettavaksi, ja toisiopiirin puolella syntynyt höyry johdetaan sähköä tuottaviin turbiineihin. Ensiöpiirin painetta säädetään paineistimella, jossa on vettä ja höyryä. Painevesireaktoria säädetään säätösauvakoneiston ja jäähdytysveteen liuotettavan boorin avulla. Säätösauvojen työntäminen reaktoriin hillitsee reaktiota, ja niiden poistaminen kiihdyttää sitä; boori toimii vastaavasti mutta pitkäkestoisemmin.

Painevesireaktorin turbiinien huolto on helpompaa kuin kiehutusvesireaktorin, koska käytön aikana aktivoituva reaktorin jäähdytysvesi ei kulje turbiinin kautta.

Painevesireaktori kehitettiin alun perin laivastokäyttöön Yhdysvalloissa Westinghousen Bettis Atomic Power Laboratoryssa. Painevesireaktoreita käytetään edelleen laivoissa, ja voimalaitoskäytössä siitä on tullut maailman yleisin reaktorityyppi. Painevesireaktoreita valmistavat mm. Westinghouse, General Electric ja yhteiseurooppalainen Areva NP (ent. Framatome ANP), joka toimitti myös painevesireaktoriin pohjautuvan EPR-reaktorin Olkiluoto 3:een. Neuvostoliitossa suunniteltu VVER (*vodo-vodjanoi energetitšeski reaktor*) on myös tyypiltään painevesireaktori. Suomessa on tällä hetkellä kaksi VVER-reaktoria Loviisan voimalaitoksella. Myös Hanhikiven ydinvoimalaitoksen oli tarkoitus olla VVER-tyyppiä. Olkiluoto 1 ja 2 ovat puolestaan kiehutusvesireaktoreita (BWR).

## Lähteet
Yhtyneet Paperitehtaat

**Yhtyneet Paperitehtaat Oy** oli suomalainen metsäteollisuusyhtiö, joka syntyi vuonna 1920 ja muodosti vuonna 1996 yhdessä paperiyhtiö Kymmenen kanssa UPM-Kymmene Oyj:n.

## Historia
Yhtyneet Paperitehtaat syntyi kesällä 1920, kun Ab Simpele, Jämsänkoski Oy ja Myllykoski Träsliperi Ab sulautuivat. Myöhemmin yhtiöön sulautettiin Valkeakoskella sijaitseva Walkiakoski. Kaikkien yhtiöiden johdossa ja suuromistajana oli kenraali Rudolf Walden. Kenraali Waldenin tavoitteena oli muodostaa Suomen hajanaisesta metsäteollisuudesta mahdollisimman suuri ja kilpailukykyinen yksikkö. Samaan tavoitteeseen pyrittiin perustamalla Suomen Paperitehtaitten yhdistys (1918-1996) Finnpap sekä kartonkiyhdistys Finnboard.

Yhtyneet Paperitehtaat Oy:stä irtautui 1952 Myllykoski Oy, ja pääkonttori siirrettiin Myllykoskelta Valkeakoskelle. 1950-luvulla rakennettiin Kaipolan paperitehdas. Yhtyneet laajensi voimakkaasti ja ajautui rahoitusvaikeuksiin 1960-luvun lopulla. 1970- ja 1980-luvuilla yhtiö suuntasi ulkomaille ja investoi EEC-markkinoille Shottonin ja Stracelin tehtaisiin. Vuonna 1989 Yhtyneet sulautti itseensä Kajaani Oy:n.

Suomen 1990-luvun alun laman yhtiö kohtasi hyvässä tuloskunnossa. Kansallis-Osake-Pankin johdolla yhtiö fuusioitiin Rauma-Repolan kanssa. Muodostettiin Repola Oy, josta tuli Suomen suurin teollisuusyritys. Yhtyneet muodosti konsernin metsäteollisuusyksikön Rauma Oy:n muodostaessa metalliteollisuusyksikön. Vuonna 1996 Yhtyneet Paperitehtaat Oy sulautui osana Repola Oy -konsernia Kymmene Oy:n kanssa muodostaen yhden maailman suurimmista metsäteollisuusyhtiöistä UPM-Kymmene Oy:n. Finnpap sulautettiin myös osaksi uutta yhtiötä.

## Johto
### Yrityksen johdossa olleet
* Kenraali Rudolf Walden, perustaja, pääomistaja ja hallituksen puheenjohtaja 1920–1944
* vuorineuvos Juuso Walden, toimitusjohtaja 1940–1969
* dipl. ins. Niilo Hakkarainen, toimitusjohtaja 1970–1991
* varatuomari Olli Parola, toimitusjohtaja 1990–1995

### UPM-Kymmenen johdossa olleet
* kauppatieteiden maisteri, vuorineuvos Juha Niemelä 1995–2004
* dipl. ins. Jussi Pesonen 2004–2023
* dipl. ins. Massimo Reynaudo 2024–

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Matti Autio & Toivo Nordberg: *Vuosisata paperiteollisuutta: Valkeakosken, Simpeleen, Myllykosken ja Jämsänkosken paperiteollisuuden vaiheet Yhtyneet paperitehtaat osakeyhtiön perustamiseen saakka.* Yhtyneet Paperitehtaat 1972. .
*Niilo Hakkarainen: Oravanpyörässä. WSOY 1993. 
*Toivo Nordberg: *Vuosisata paperiteollisuutta II. Yhtyneet Paperitehtaat Osakeyhtiö 1920–1951.* UPM-Kymmene 1980. .
*Toivo Nordberg: *Vuosisata paperiteollisuutta III. Yhtyneet Paperitehtaat Osakeyhtiö 1952–1969.* UPM-Kymmene 1998. .
* Ari Sirén: *Elämää portin kahta puolta. Valkeakosken paperiteollisuuden 125 vuotta.* UPM-Kymmene 1997. .

## Aiheesta muualla
* Yhtiön pörssihistoriaa Pörssitiedon nettisivuilla
Arto Härkönen

**Arto Kalevi Härkönen** (s. 31. tammikuuta 1959 Helsinki) on suomalainen keihäänheittäjä. Hän edusti Helsingin Kisa-Veikkoja ja häntä valmensi Kalevi Härkönen. Hänestä tuli keihäänheiton olympiavoittaja 1984 Los Angelesin olympialaisissa heitettyään finaalissa tuloksen 86,76. 

Härkönen sai hopeaa Donetskin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1977 tuloksella 82,98. Hän sijoittui toiseksi myös Méxicon universiadeissa 1979 tuloksella 87,10. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän oli viides heitettyään 86,76. Hän karsiutui loppukilpailusta Helsingin MM-kilpailuissa 1983.

Härkönen voitti Suomen-mestaruuden Kouvolassa 1982 ja sai hopeaa Helsingissä 1979. Hän edusti Suomea aikuisten maaotteluissa vuosina 1978–1983 ja voitti maaottelun keihäskilpailun Mikkelissä 1979 sekä Helsingissä 1980 ja 1982. Hän heitti ennätyksekseen vanhalla keihäsmallilla 92,40 Pihtiputaalla 1. heinäkuuta 1984.

## Evankelistana ja pappina
Härkönen tuli uskoon olympiavoiton jälkeen ja on toiminut evankelistana. Hän on myös opiskellut teologian maisteriksi ja saanut pappisvihkimyksen. Hän asuu Vantaalla.

Arto Härkösen veli on Keravan entinen kaupunginjohtaja Petri Härkönen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Los Angelesin keihäsvoitto Arto Härköselle
Äänikynnys

**Äänikynnys** on ääniosuus, joka vaalilistan (kuten puolueen) on saatava yhden ehdokkaan läpipääsemiseksi vaalissa. Äänikynnys voi riippua vaalitavasta tai olla siitä riippumaton. Äänikynnys voidaan nimenomaisesti määrätä vaalilainsäädännöllä. Äänikynnys voi myös olla piilevä, jolloin se muodostuu automaattisesti vaalipiireittäin niiden kokojen pohjalta.

## Vaalitavasta riippumaton äänikynnys
Äänikynnys voidaan asettaa lailla kiinteäksi koko valtakunnan tasolla. Äänikynnykset vaihtelevat noin 3–7 prosentin välillä.

}}

## Piilevä äänikynnys
Vaalitavasta riippuvaa äänestyskynnystä kutsutaan *piileväksi äänikynnykseksi*, koska lain sijaan se riippuu jaettavana olevien paikkojen määrästä, vaalitavasta ja hukkaäänistä. Yleisesti ottaen piilevä äänikynnys on sitä pienempi, mitä enemmän paikkoja on jaossa.

### D'Hondtin menetelmässä
D’Hondtin menetelmän äänikynnys on Ä/(p+1) pyöristettynä ylöspäin seuraavaan kokonaislukuun. Kaavassa Ä on äänimäärä (joko absoluuttinen annettujen äänien määrä tai 100&nbsp;%) ja p jaossa olevien paikkojen määrä. Jos äänestyksessä on jaossa esimerkiksi 8 paikkaa, on äänikynnys 11,1&nbsp;% tai 12 ääntä sadasta.

Esimerkiksi Suomen eduskuntavaaleissa 2019 pienin piilevä äänikynnys oli Uudenmaan vaalipiirissä (noin 2,5 prosenttia) ja suurin Lapissa (noin 9,7 prosenttia).

Äänikynnyksen suurta vahtelevuutta pienten ja suurten vaalipiirien välillä on pidetty Suomessa ongelmana. Pienten puolueiden on vaikea saada ensimmäistäkään ehdokastaan läpi vaalipiirissä, jossa äänikynnys on korkea. Suuressa vaalipiirissä se on paljon helpompaa. Vaihtelua on pyritty tasoittamaan lakimuutosehdotuksilla, kuten paikkajaon laskentamenetelmän vaihtamisella, pienten vaalipiirien yhdistämisellä tai suurten vaalipiirien jakamisella. Esitykset ovat pääpiirteissään kuitenkin aina kariutuneet eduskunnassa. Lisäksi Suomen perustuslaki estää vaalipiirien vähentämisen nykyisestä 12:sta.

### Muissa menetelmissä
Sainte-Laguën menetelmässä äänikynnys on pienempi kuin d’Hondtin menetelmässä. Ruotsissa käytetään Sainte-Laguën menetelmän erästä muunnelmaa. Hare-Niemeyerin menetelmässä valtakunnalliset edustajanpaikat jaetaan suoraan puolueen valtakunnallisen ääniosuuden perusteella. Droop-menetelmä on periaatteeltaan samanlainen.

Siirtoäänivaalitavassa äänikynnys voidaan ilmoittaa yleisesti muodossä Ä/(1+n), jossa n voi olla 0, 1 tai 2.

Tasauspaikkamenetelmässä osa paikoista jaetaan puolueille valtakunnallisen ääniosuuden perusteella sen jälkeen, kun suurin osa paikoista on ensin jaettu d’Hondtin menetelmän mukaisesti. Vaalialuemenetelmässä käytetään vaalialueita, jotka muodostuvat kahdesta tai useammasta vaalipiiristä. Vaalipiirijaon muuttamisella voidaan suurentaa kaikkein pienimpiä vaalipiirejä ja siten pienentää niiden äänikynnystä.

## Lähteet