open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lakimiesliiton Kustannus

**Lakimiesliiton Kustannus** on perinteinen suomalainen juridisen kirjallisuuden kustantaja, joka perustettiin vuonna 1958.

## Historia
Kirjojen kustantaminen on kuulunut Lakimiesliiton toimintaan jo vuodesta 1948, jolloin julkaistiin Viljo Linnin kirjoittama Kunnallisverotuksen opas. Lakimiesliiton hallituksen piirissä alettiin 1950-luvulla pohtia kustannustoiminnan laajentamista ja sen toteuttamiseksi tarpeellisen kustannusosakeyhtiön perustamista. Monien valmisteluvaiheiden jälkeen Lakimiesliiton Kustannus Oy perustettiin vuonna 1958.

1980-luvulla Lakimiesliitossa erotettiin kollektiivinen edunvalvonta ja taloudellinen toiminta toisistaan. Vuonna 1979 tehdyllä liiton hallituksen päätöksellä päätettiin painottaa Lakimiesliiton Kustannus Oy:n toimintaa liiketaloudelliseen suuntaan. Alun perinhän yhtiön tarkoituksena ei ollut liiketoiminta sanan varsinaisessa merkityksessä. Alkuperäisessä yhtiöjärjestyksessä todettiin, että yhtiö toimii aatteellisella pohjalla taloudellista etua tavoittelematta.

Vuoden 1983 alusta kustannusyhtiölle siirrettiin myös koulutuskeskuksen toiminta ja markkinointi. Vuoteen 1983 mennessä Lakimiesliiton perinteinen kustannus- ja koulutustoiminta oli kokonaisuudessaan keskitetty Suomen Lakimiesliiton Kustannus Oy:hyn. 

Lakimiesliiton omistaman yhtiön liiketoiminta kehittyi voimakkaasti erityisesti 27. maaliskuuta 1986 jälkeen, jolloin nimi muuttui Kauppakaariyhtymäksi ja yhtymään liitettiin yritysostojen kautta muita yhtiöitä.

Kauppakaari Oyj yhdistyi osakevaihdolla vuonna 2000 Talentum Oyj:öön ja siitä tuli Talentumin tytäryhtiö. Samalla siirtyivät Talentumille määräaikaisella sopimuksella aputoiminimet ja tavaramerkit, ”Lakimiesliiton Koulutus” ja ”Lakimiesliiton Kustannus”. Kustannustoiminta oli tässä tilanteessa ulkoistettu kokonaan Lakimiesliiton ulkopuolelle. Ajan mittaan tämä ratkaisu kuitenkin alettiin kokea ongelmalliseksi etenkin jäsenpalvelun kannalta. Lakimiesliitossa alettiin etsiä muita vaihtoehtoja ja ratkaisuksi löytyikin yhteistyö toisen jäsenpalveluja omakustannushintaan tuottavan järjestön kanssa.

## Nykytila
Suomen Lakimiesliiton aputoiminimet ja tavaramerkit ”Lakimiesliiton Koulutus” ja ”Lakimiesliiton Kustannus” siirtyvät pitkäaikaisella sopimuksella Helsingin seudun kauppakamarille 1. tammikuuta 2009.

Lakimiesliiton Kustannus on nykyään aktiivinen ja näkyvä juridiikkaan keskittyvä ammattikirjallisuuden kustantaja, joka julkaisee vuosittain kymmeniä teoksia yhteistyössä Lakimiesliiton kanssa. Kirjoja kustannetaan kaikilta oikeudenaloilta ja myös väitöskirjat kuuluvat Lakimiesliiton Kustannuksen kustannusohjelmaan. Teoksia myydään kirjakauppojen lisäksi verkkokaupassa sekä osoitteessa Kalevankatu 12, Helsinki, sijaitsevassa kustantajan kirjamyymälässä.

## Lähteet
* Lakimiesliiton 60-vuotiaalla julkaisu- ja koulutustoiminnalla uusia haasteita ja mahdollisuuksia (artikkeli, LakimiesUutiset) 

## Aiheesta muualla
* Lakimiesliiton Kustannus 
* Lakimiesliitto
* Helsingin seudun kauppakamari
* Lakimiesliiton Koulutus
Vetelin lukio

**Vetelin lukio** on Vetelin keskustassa sijaitseva toisen asteen oppilaitos.

## Historiaa
Veteliin ryhdyttiin perustamaan oppikoulua jo 1930-luvun jälkipuoliskolla, koska lähin oppikoulu oli Kokkolassa. Vetelin yhteiskoulun kannatusyhdistys perustettiin 25. heinäkuuta 1937, ja koulusta suunniteltiin kolmiluokkaista. Kouluun saatiin valtioneuvoston lupa vasta vuonna 1945, kun suojeluskunnat oli määrätty lakkautettavaksi ja Vetelin suojeluskunnan omaisuus, mm. Suojala-niminen rakennus, päätettiin luovuttaa Vetelin kunnalle koulukäyttöön. Vuodenvaihteessa 1948–1949 koulun ylläpito-oikeus siirtyi kunnalta kannatusyhdistykselle.

Keväällä 1949 Vetelin oppikoulu sai oikeuden antaa keskikoulun päästötodistuksia, sillä koulusta oli tullut neliluokkainen.

Uusi koulutalo Kaskela rakennettiin vuosina 1955–1956 Suojalan viereen.

Kannatusyhdistys päätti vuonna 1955 anoa lukio-opetusoikeutta, ja oikeus myönnettiin vuonna 1956, vaikka kouluhallitus oli suhtautunut hankkeeseen nihkeästi. Ensimmäiset ylioppilaat – kaikkiaan 16 – valmistuivat keväällä 1959.

1960-luvun alussa alettiin suunnitella uutta koulurakennusta, mutta hanke venyi, ja uusi rakennus Tietola valmistui vasta joulukuussa 1966. Koulun ylläpito siirtyi kannatusyhdistykseltä Vetelin kunnalle vuonna 1967. Kannatusyhdistykselle oli kertynyt suuret velat.

Vetelissä siirryttiin peruskoulujärjestelmään elokuussa 1974, ja koulun nimi muuttui tuolloin Vetelin lukioksi; se oli kuitenkin vuoteen 1985 saakka osa kunnan koululaitosta. Oppilasmäärät olivat suurimmillaan 1970-luvun lopulla: syksyllä 1978 lukion 1. luokan aloitti 148 oppilasta. Kurssimuotoiseen opetukseen siirryttiin syksyllä 1982 ja luokattomaan lukio-opetukseen syksyllä 1995. Tietola-rakennus kunnostettiin vuosina 2002–2003. Vuonna 2006 lukion 50-vuotisjuhlien kunniaksi julkaistiin historiikki ja opiskelijamatrikkeli *Koulutietä 50 vuotta: Vetelin lukio 1956–2006*.

Vetelin lukio lakkautettiin keväällä 2018 pienentyneiden opiskelijamäärien takia, mutta opetus alkoi uudelleen syksyllä 2020. 

## Rehtorit
* Eero Hoffrén 1956–1961
* Jouko Ahtiainen 1961–1964
* Aarre Lampi 1964–1994
* Marja-Liisa Pekkola 1994–2000
* Riitta Liias-Lepistö 2000–2011
* Tero Lahtinen 2011–2018
* Petri Saari 2020–

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Vetelin lukion sivusto
Musta lauantai (Samoa)

**Musta lauantai** oli  Apiassa Samoalla 28. joulukuuta 1929 sattunut yhteenotto Mau-liikkeen mielenosoittajien ja saarta tuolloin hallinneen Uuden-Seelannin poliisin välillä. Yhteenotto johti yhden poliisin ja 11 samoalaisen mielenosoittajan kuolemaan. Mustan lauantain seurauksena Mau-liikkeen kannattajia pidätettiin ja liike hajosi väliaikaisesti.

## Tausta

Mau oli 1900-luvun alussa Samoalla vaikuttanut alueen itsenäisyyttä ajava poliittinen liike. Se oli 1920-luvun loppupuolella kiihdyttänyt poliittista toimintaansa. Mau-liike oli myös kasvattanut suosiotaan ja sitä kannatti eri arvioiden mukaan kaksi kolmesta tai jopa 90&nbsp;% väestöstä. Liikkeen johtohahmoja oli Olaf Nelson. Mau-liike järjesti laajaa passiivista vastarintaa Uuden-Seelannin hallintoa vastaan. Kun Mau-liikkeen kannattajat olivat estäneet ulkomaalaisten liikkeiden toiminnan Samoan pääkaupungissa Apiassa, alueen uusiseelantilainen hallintovirkamies George Richardson kutsui helmikuussa 1928 paikalle kaksi laivaston sota-alusta ja merijalkaväkeä. Mau-liikkeen jäseniä pidätettiin, mutta vangit jouduttiin vapauttamaan koska vankileirit ylikuormittuivat. Richardson lähti Samoalta huhtikuussa 1928 ja hänen tilalleen tuli Stephen Allen. Allen uskoi Mau-liikkeen kuihtuvan itsestään, mutta jännitteet Samoalla säilyivät. Vuonna 1928 poliisin ja Mau-liikkeen välillä oli kaksi väkivaltaista yhteenottoa.

## Musta lauantai
Lauantaiaamuna 28. joulukuuta 1929 Mau-liikkeen jäseniä saapui Apiaan sitä ympäröivistä kylistä. Kerääntyminen oli järjestetty kahden Uuteen-Seelantiin karkotetun Mau-liikkeen jäsenen paluun kunniaksi. Mau-liikettä oli ennalta varoitettu siitä, että sen etsintäkuulutetut jäsenet pidätettäisiin. Samoalaisten tullessa Apian oikeustalon ohi poliisi päätti yrittää liikkeen sihteerin pidätystä. Samoalaiset vastustivat poliisia ja tilanne kärjistyi kahakaksi. Paikalle saapui aseistautuneita poliiseja jotka ampuivat mielenosoittajia mahdollisesti haavoittaen ja tappaen useita. Poliisi joutui kuitenkin perääntymään kohti läheistä poliisiasemaa ja heidän perääntyessään väkijoukko hakkasi yhden poliisin kuoliaaksi. Poliisiasemalle saapuneet poliisit tulittivat väkijoukon päiden yli aseman parvekkeelta konekiväärillä. Lopulta aseman polttamista pelänneet kolme poliisia avasivat kivääritulen suoraan väkijoukkoon. Syntyi paniikki ja väkijoukossa olleista muun muassa samoalainen päällikkö Tupua Tamasese Lealofi III haavoittui kuolettavasti hänen yrittäessään rauhoittaa tilannetta. Yhteensä tulituksessa kuoli 11 samoalaista ja haavoittui 30.

## Seuraukset

Tapauksen jälkeen lamaani John Luxford totesi mielenosoittajien kuolinsyyn olleen poliisin kivääritulitus. Hänen mukaansa konekiväärillä ei ollut ammuttu väkijoukkoon. Edelleen hänen mukaansa poliisin tuliaseiden käyttö oli oikeutettua. Vuoden 1930 puolella Mau-liike julistettiin kumoukselliseksi. 1&nbsp;500 liikkeen kannattajaa hajaantui saarelle ja heitä etsittiin merijalkaväen voimin. Maaliskuussa Mau-liike suostui hajottamaan toimintansa. Viranomaisten toiminta mustan lauantain jälkeen syvensi entisestään samoalaisten kokemaa epäluottamusta viranomaisiin.

## Lähteet
Kim Matula

**Kimberly "Kim" Marie Matula** (s. 23. elokuuta 1988 Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Tunnetuksi hän tuli *[[Kauniit ja rohkeat]]* -sarjan Hope Loganina.

## Elokuvat ja televisiosarjat
**Savage Spirit* – Megan (2006)
**Queen Sized* – Tara 2006
**Pink* – Natalie (2008)
**Crown thy Good* – Claire (2009)
**Ensisilmäyksellä* – Tyttö (2009)
**Exposed* – Gail (2010)
**Kauniit ja rohkeat* – Hope Logan (2010–2014)
**Spilt Milk* – Sabrina (2010)
**The Defenders* – Mia (2011)
**[[The Finnish Line – joulu Suomessa]]* – Anya Kivelä (2024)

## Aiheesta muualla
Medicine Man (elokuva)

**Medicine Man** (*Medicine Man*) on John McTiernanin ohjaama yhdysvaltalainen elokuva, jonka ensi-ilta oli vuonna 1992.

## Juoni
Lääkeyritys lähettää tohtori Rae Cranen Amazonin sademetsään ”vahtimaan” tohtori Robert Cambellia, josta ei ole kuulunut mitään sen jälkeen kun hän katkaisi yhteytensä ulkomaailmaan ja hänen vaimonsa jätti hänet. Crane toimittaa Cambellille kaikkea kaasukromatografista golfpalloihin, mutta Cambell ei ole tyytyväinen koska ei saanut toivomaansa tutkimusassistenttia. 

Kun Crane ei suostu lähtemään, Cambell paljastaa löytäneensä lääkkeen syöpään, mutta hän kadotti sen ja nyt lääkettä on jäljellä enää vähän. Cambell suojelee myös erittäin tarkasti metsässä asuvaa intiaaniheimoa.

## Suomessa
Elokuvasta on käytetty Suomessa myös nimiä:
* *Poppamies*, Hanhisen tiedoston suomenkielinen nimi
* *Ihmelääke*, televisioesityksessä käytetty nimi
* *Medicine Man – ihmelääke*, televisioesityksessä 2010 käytetty suomenkielinen nimi

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
Verhoilu

**Verhoilu** on käsityön erikoisala, jonka osaaja on **verhoilija**.

Verhoilu jaotellaan kolmeen eri osa-alueeseen. Niitä ovat perinteinen verhoilu, teollinen verhoilu ja ajoneuvoverhoilu. Perinteinen verhoilu keskittyy entisöintiin ja perinteisten tekniikoiden sekä materiaalien käyttöön. Perinteisiä verhoilumateriaaleja ovat esimerkiksi kierrejoustimet ja meriheinä-pehmusteet. Teollinen verhoilu käsittää puolestaan teollisesti valmistettujen tuotteiden verhoilemisen sekä teollisuudessa tapahtuvan uustuotannon. Teollisessa verhoilussa käytetään nykyaikaisia materiaaleja ja työkaluja, kuten vaahtomuovia ja vaahtomuovisahaa. Ajoneuvoverhoilu keskittyy nimensä mukaan ajoneuvojen erilaisiin verhoilutöihin. Ajoneuvoverhoiluun kuuluu ajoneuvojen entisöiminen.

Verhoilija voi toimia esimerkiksi yrittäjänä tai työllistyä huonekaluteollisuuteen. Muita alan ammatteja ovat esimerkiksi koneompelija, leikkaaja, päällystäjä ja tyylihuonekalujen entisöintiverhoilija.

## Lähteet
Jacqueline MacInnes Wood

**Jacqueline MacInnes Wood** (s. 17. huhtikuuta 1987 Windsor, Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi *[[Kauniit ja rohkeat]]* -sarjan Steffy Forresterina. Jacqueline on seurustellut näyttelijä Daren Kagasoffin kanssa.

## Elokuvat ja televisiosarjat

**Runaway* – Candice (2006)
**Lovebites* – Faith (2007) 
**Gamer Girlz* – Max (2008) 
**MVP* – Ava (2008)
**[[Nightmare at the End of the Hall]]* – Laurel / Jane  (2008)
**[[Kauniit ja rohkeat]]* – Steffy Forrester (2008–) 
**[[Skyrunners Julie Gunn]]* – (2010)
**[[Turn the Beat Around]]* – Irena (2010) 
**[[Final Destination 5]]* – Olivia (2011]

## Aiheesta muualla

*The Global Town Hallin haastattelu
Peeter Kümmel

**Peeter Kümmel** (s. 11. huhtikuuta 1982 Tartto) on virolainen uransa lopettanut maastohiihtäjä.

Hiihdon MM-kisoissa Kümmel kilpaili ensimmäisen kerran Sapporossa 2007. Oslossa 2011 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprinttikilpailussa kuudenneksi. Olympialaisissa Kümmel kilpaili ensimmäisen kerran Torinossa 2006, jossa hän karsiutui sprintin karsinnoissa. Vancouverissa 2010 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä neljästoista ja pariviestissä kuudestoista. Sotšissa 2014 hän karsiutui sprintin karsinnoissa ja oli pariviestissä neljästoista.

Maastohiihdon maailmancupissa Kümmel kilpaili ensimmäisen kerran Otepäässä tammikuussa 2003. Ensimmäisen maailmancupin pisteensä hän saavutti toisessa maailmancupin kisassaan Lahdessa, jossa hän sijoittui perinteisen sprintissä 18:nneksi. Parhaimmillaan Kümmel sijoittui maailmancupissa viidenneksi Otepään perinteisen sprintissä helmikuussa 2008.

Kümmel lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2017.

Seuratasolla Kümmel edusti Tartu Skiclubia. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta. Kümmel asuu Otepäässä.

## Lähteet
Piotr Kozieradzki

**Piotr Włodzimierz Kozieradzki** (s. 1970, Varsova, Puola) on puolalainen rumpali. Hän on ollut rumpalina yhtyeissä Hate ja Riverside.

## Diskografia
**Hate**
*
*
*
*
*
*
*
*
*

**Domain**
*
*

**Riverside**
*
*
*
*
*
*Love, Fear and the Time Machine (2015, InsideOut, Mystic Production)

**Goetia**
*
*

**Kataxu**
*

**Thunderbolt**
*

## Aiheesta muualla

*
Mika Mäkiaho

**Mika Mäkiaho** (s. 28. elokuuta 1987 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Mestis-joukkue Kajaanin Hokissa. Pienikokoisen Mäkiahon vahvuudet ovat asenteessa ja suoraviivaisuudessa.

## Ura
Mäkiaho on Kalevan Pallon kasvatti. Hän voitti B-nuorten SM-hopeaa vuonna 2005 ja A-nuorten Suomenmestaruuden vuonna 2008. Mäkiaho oli kaudella 2007–2008 KalPan A-nuorten paras maalintekijä 21 osumallaan, joilla hän sijoittui A-nuorten SM-liigan maalipörssissä viidenneksi JYPin Harri Pesosen ja Ilveksen Matias Soinnun kanssa. Samalla kaudella Mäkiaho debytoi myös SM-liigassa, jossa hän pelasi kuusi ottelua ilman tehopisteitä.

Huhtikuussa 2008 Mäkiaho teki sopimuksen Jokipoikien kanssa. Mestiksen tulokakausi toi hänelle 41 runkosarjaottelussa tehot 10+9=19. Marraskuussa 2008 Mäkiaho palasi lainalle KalPaan, joka kärsi miehistövajeesta. Hän pelasi siellä viisi ottelua ilman tehopisteitä. Mäkiaho voitti Jokipojissa Mestis-hopeaa keväällä 2009. Hän teki saman vuoden huhtikuussa vuoden mittaisen jatkosopimuksen joukkueen kanssa.

Mäkiahon kausi 2009–2010 päättyi jo tammikuussa 2010, kun hän loukkasi nilkkansa jouduttuaan KooKoon Niko Palosen taklaamaksi. Taklaustilanteessa Mäkiaho kaatui koko painollaan nilkkansa päälle. Palonen sai tilanteesta ulosajon. Mäkiaho pelasi kauden aikana 32 runkosarjaottelua tehoin 7+3=10. Hän voitti kauden päätteeksi Mestiksen mestaruuden.

Kaudeksi 2010–2011 Mäkiaho siirtyi Kajaanin Hokkiin. Toukokuussa 2011 hän jatkoi sopimustaan vuodella.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Jun Fukuyama

**Jun Fukuyama** (, s. 26. marraskuuta 1978) on japanilainen seiyū, joka on esiintynyt animesarjoissa ja videopeleissä. Hän on myös laulaja. Hän syntyi Fukuyamassa Hiroshiman prefektuurissa, mutta varttui Takatsukissa Osakan prefektuurissa. Vuonna 2007 hänet palkittiin ensimmäisellä miespääosan Seiyu Awards -palkinnolla Lelouch Lamperougen roolista *[[Code Geass]]issa*.

## Äänirooleja
### Anime

### Videopelit

## Aiheesta muualla

* Jun Fukuyama Anime News Networkissa
Seututie 228

**Seututie 228** oli vuoteen 1996 asti Ypäjän Palikkalasta Loimaalle kulkenut tie. Tie alkoi haarautuen Ypäjällä valtatiestä 10 päättyen Loimaalle valtatien 9 liittymän kohdalle. 

Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa seututienumero 228 lakkautettiin ja seututie 213 linjattiin kulkemaan Loimaalta Palikkalaan asti.
Seututie 179

**Seututie 179** oli vuoteen 1996 asti Ahvenkoskelta Ruotsinpyhtään ja Ruotsinkylän kautta Elimäelle kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin yhdystieksi 1792 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Seututie 184

**Seututie 184** oli vuoteen 1996 asti Perniöstä Kiskoon kulkenut seututie. Vuoden 1996 tienumerointijärjestelmässä tie uudelleennumeroitiin yhdystieksi 1840 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Seututie 193

**Seututie 193** oli vuoteen 1996 asti Merimaskusta Askaisten ja Mietoisten kautta Mynämäelle kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä yhdystieksi 1930.
Seututie 198

**Seututie 198** oli vuoteen 1996 asti Laitilasta Uuteenkaupunkiin kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerouudistuksessa seututiet 198, 205 ja 219 yhdistettiin kantatieksi 43 niiden liikenteellisen merkityksen suurennuttua.
Seututie 202

**Seututie 202** oli vuoteen 1996 asti Mynämäeltä Yläneelle kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin yhdystieksi 2020 sen liikenteellisen merkityksen pienennyttyä.
Jesper Modin

**Jesper Modin** (s. 4. kesäkuuta 1988 Sundsvall) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka on erikoistunut sprinttikilpailuihin. Modinin paras sijoitus maailmancupissa on kolmas Roglassa 2009. Kaudella 2010–2011 hän sijoittui sprintticupissa kolmanneksi. Hän oli viides vuoden 2011 maailmanmestaruuskilpailuiden sprintissä. Kaudella 2011–2012 hän voitti Teodor Petersonin kanssa maailmancupin parisprintin Düsseldorfissa.  

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu
Horisontti (tornitalo Jyväskylässä)

**Horisontti** on vuonna 2008 valmistunut tornitalo Jyväskylän Lutakossa. Rakennus on 51 metriä korkea, siinä on 15 kerrosta ja 65 asuntoa. Se oli vuosina 2008–2018 Jyväskylän korkein asuinrakennus, kunnes sen ohitti KOAS Tower. Talo sijaitsee aivan Kuokkalan sillan vieressä. Horisontti on Jyväskylän Lutakon maamerkki ja taloa rakennettaessa sitä markkinoitiin luksustalona. Jälkikäteen talosta löytyi rakennusvirheitä sekä vesikatossa, että paloeristeissä joita korjattiin vuonna 2014. 

## Lähteet
Mackenzie Mauzy

**Mackenzie Mauzy** (s. 14. lokakuuta 1988 Greensboro, Pohjois-Carolina) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi *[[Kauniit ja rohkeat]]* -sarjan Phoebe Forresterina.

## Yksityiselämä

Mauzy syntyi Greensboro (Pohjois-Carolina) ja kasvoi Lancaster, Pennsylvaniassa.

9. kesäkuuta 2012 hän avioitui näyttelijä John Arthur Greenen kanssa. He erosivat myöhemmin vuonna 2015.

Mauzy meni toisen kerran naimisiin 1. lokakuuta 2022 lacrossepelaaja Scott Ratliffin kanssa.

## Elokuvat ja televisiosarjat

## Lähteet
BR-Lelut

**BR-Lelut** oli tanskalainen vuonna 1963 perustettu lelukauppaketju.
Sen omistaja oli tanskalainen Top-Toy, joka haettiin konkurssiin 28. joulukuuta 2018. Syyksi on kerrottu heikko joulumyynti. Viimeiset myymälät suljettiin 31. joulukuuta 2018.

## Historia
Edith ja Børge Rasmussen ostivat vuonna 1950 pienen lehtikioskin Kööpenhaminan lähettyvillä olevasta Roskilden maaseutukaupungista.  Lehtikioski laajeni paperikaupaksi. Edith ja Børge Rasmussen huomasivat pian, että lelut kävivät hyvin kaupaksi.

Paperikaupasta päätettiin tehdä lelukauppa kuitenkin vasta vuonna 1963, kun Børgen pojat Henrik ja Bjarne Gjørup tulivat mukaan yritykseen. BR-Lelujen nimi syntyi Børge Rasmussenin nimikirjaimista. Samana vuonna avattiin toinen BR-Lelut-myymälä ja siitä lähtien yksi myymälä vuosittain. BR-Lelut-ketjulla oli 244 myymälää Pohjois-Euroopassa. Yritys on 100-prosenttisesti Gjørupin perheen omistuksessa. Yrityksen johdosta vastaa perheen 3. sukupolvi, kun Lars ja Peter Gjørup toimivat toimitusjohtajina.

## Liikkeet

BR-Lelut-myymälöitä sijaitsi Tanskassa, Ruotsissa, Suomessa, Norjassa ja Saksassa. Suomessa myymälöitä oli 27 kpl, Helsingissä (5), Espoossa (3), Tampereella (2), Turussa (2), Vantaalla (2), Hyvinkäällä, Hämeenlinnassa, Kokkolassa, Kouvolassa, Kuopiossa, Lahdessa, Lappeenrannassa, Lempäälässä, Oulussa, Porissa, Salossa, Vaasassa ja Jyväskylässä.  Suomen emoyhtiön nimi on TOP-TOY A/S, filial i Finland, jonka aputoiminimiä ovat BR-Lelujen lisäksi TOYS Scandinavia ja Lelulaatikko-Toyshop.

## Lähteet
Celtika

**Celtika** on Robert Holdstockin vuonna 2001 ilmestynyt fantasiaromaani, ensimmäinen osa *Merlinin kronikat* -sarjaa. Teoksen on suomentanut Leena Peltonen.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* Keith Brooke: Celtika. Infinity plus 23.6.2001. 
* Victoria Strauss: Celtika. The SF Site 2001. 
* Cheryl Morgan: Merlin's History. Emerald City, helmikuu 2001. 
* Vesa Sisättö: Jason purjehtii jälleen Argolla. Helsingin sanomat 20.11.2003.
Otaniemen vesitorni

**Otaniemen vesitorni** on Alvar Aallon suunnittelema vesitorni Espoon Otaniemessä, aivan Kehä I:n vierellä. Torni on valmistunut vuonna 1971 ja on tilavuudeltaan 6&nbsp;000 kuutiometriä. Se on luonnonväristä betonia, kaksitoistajalkainen  ja säiliöosa on muodoltaan kaksitoistakulmainen. Säiliöosan verhouksen muodostavat teräsbetoniset elementtilankut, jotka ovat irrotettavissa. Säiliöosa on esijännitetty. Tornin korkeus on 52 metriä. Sen alla on monimuotoinen toimistorakennus ja lisäksi rakennuksessa oli huippulämpökeskus.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Lord Valentine’s Castle

**Lord Valentine’s Castle** on Robert Silverbergin romaani, ensimmäinen osa *Majipoor* -sarjaa. 

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* Cheryl Morgan: Castle in the Air. Emerald City, helmikuu 2001.
Rautagraali

**Rautagraali** on Robert Holdstockin vuonna 2002 ilmestynyt fantasiaromaani, toinen osa *Merlinin kronikat* -sarjaa. Teoksen on suomentanut Karistolle Leena Peltonen.

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla
* Keith Brooke: The Iron Grail. Infinity plus 7.9.2002. 
* Cindy Lynn Speer: The Iron Grail . The SF Site 2002. 
* Cheryl Morgan: The Iron Grail. Emerald City, lokakuu 2002. 
* Debbie Moon: The Iron Grail. Zone-sf.com 2002.
Apurímac (joki)

**Apurímac** ("*apu*"= jumaluus "*rimac*"=oraakkeli, puhuja) on joki Perussa. Se saa alkunsa Arequipan maakunnasta maan eteläosassa 5&nbsp;597 metriä korkean Nevado Mismin harjanteilla olevan jäätikön sulamisvesistä. Joen alkulähde on 10 kilometriä Caylloman kylästä ja vain 160 kilometriä Tyynenmeren rannikolta. Apurímac on yksi maailman suurimman jokisysteemin, Amazonin lähteistä.

Se virtaa pääosin luoteeseen ohi Cuzcon kapeissa, jopa 3&nbsp;000 metriä syvissä kanjoneissa, jotka ovat kaksi kertaa syvempiä kuin Yhdysvaltain Grand Canyon. Joen kulkua muokkaavat kosket ja putoukset. Vain kaksi kuudesta yrityksestä laskea koko joki on onnistunut.

730 kilometrin jälkeen Apurímac yhtyy Mantarojokeen ja muuttuu Enejoeksi 440 metriä merenpinnan yläpuolella. Ene ja Perené yhdistyvät 330 metriä merenpinnan yläpuolella Tambojoeksi, josta tulee Ucayali liityttyään Urubambaan 280 metriä merenpinnan yläpuolella. Ucayali on Amazonin pääuoma. Joskus koko jokea sen alkulähteiltä Ucayaliin kutsutaan nimellä Apurímac, jolloin joen pituus on 1069,80 kilometriä.
Seututie 286

**Seututie 286** oli vuoteen 1996 asti Tammelan Lautaportaasta Sääksmäen lähelle Tarttilaan kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin Yhdystieksi 2846 sen liikenteellisen merkittävyyden pienennyttyä.
Seututie 406

**Seututie 406** oli vuoteen 1996 asti Ruokolahden Hörkkölästä Pohja-Lankilan ja Särkilahden kautta Putikon eteläpuolelle Kultakiveen kulkenut tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie uudelleennumeroitiin Yhdystieksi 4063. Tie on vaihtoehtoinen reitti Imatralta Punkaharjulle: se on vajaan kilometrin lyhyempi vaihtoehto kuin Kuutostie, joten sen merkittävyys ei ole laskenut yhtä paljon kuin muiden seututeiden, jotka muutettiin tienumerouudistuksessa yhdysteiksi.
Seututie 404

**Seututie 404** oli vuoteen 1996 asti Poiksillasta Niukkalaan kulkenut tie. Tie uudelleennumeroitiin vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa Yhdystieksi 4040 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Seututie 349

**Seututie 349** oli vuoteen 1996 asti Virtain ja Ähtärin välinen tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa seututiet 349, 708, 706 ja 742 muutettiin kantatieksi 68 niiden liikenteellisen merkittävyyden kasvettua.
Seututie 631

**Seututie 631** oli vuoteen 1996 asti Uuraisten ja Hirvaskankaan välinen tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa seututiet 627 ja 631 yhdistettiin, jolloin seututienumero 631 poistui käytöstä ja tie sai seututienumeron 627.
Seututie 645

**Seututie 645** oli vuoteen 1996 asti Suolahden ja Sumiaisten välinen tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie muutettiin yhdystieksi 6450 sen liikenteellisen merkityksen vähennyttyä.
Seututie 480

**Seututie 480** oli vuoteen 1996 asti Kesälahden ja Villalan välinen tie. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa tie muutettiin yhdystieksi 4800 sen liikenteellisen merkityksen pienennyttyä.
Julie Bertucelli

**Julie Bertuccelli**  (s. 12. helmikuuta 1968) on ranskalainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuvansa *[[Puu (elokuva)|Puu]]* on hänen toinen pitkä näytelmäelokuvansa. Hänen isänsä on elokuvaohjaaja Jean-Louis Bertuccelli.

Ennen ohjaajaksi ryhtymistä Bertuccelli työskenteli apulaisohjaajana. Hän on tehnyt 12 dokumenttielokuvaa Ranskan yhteiskunnasta ja oli mukana Krzysztof Kieślowskin niissä elokuvissa, jotka on tehty Ranskassa, muun muassa tämän Väritrilogiassa.Hän sai César-palkinnon vuonna 2004 ja Prix Marguerite Durasin ensimmäisestä pitkästä näytelmäelokuvastaan *[[Depuis qu'Otar est parti...]]*.

## Filmografia
* *[[Kirjeitä Pariisista]]* 2003 (*Depuis qu'Otar est parti...*).
**[[Puu (elokuva)|Puu]]* (*The Tree*), 2010 

## Lähteet
Sinikala

**Sinikala** (*Pomatomus saltatrix*) on suurikokoinen ja kaupallisesti merkittävä makrillikala, joka elää subtrooppisilla merialueilla kaikkialla maailmassa. Se on heimonsa ja sukunsa ainoa laji.

## Ulkonäkö
Sinikalalla on pitkä, sivuilta litistynyt ruumis, jonka pituus on yleensä 20–60 senttimetriä. Suurin koskaan pyydetty sinikala oli 120 senttimetriä pitkä ja painoi 14 kilogrammaa. Sillä on vihertävänsininen selkä, hopeanhohtoiset kyljet ja vatsa sekä lähes suora kylkiviiva. Pää on suurikokoinen ja sen yläpinnalla kulkee selvä harjanne. Suu on eteenpäin suuntautunut ja alaleuka voi olla yläleukaa hieman pidempi. Sekä ylä- että alaleuassa on vahvoja, teräviä hampaita yhdessä tiiviissä rivissä. Päätä, ruumista ja evien tyveä peittävät pienet suomut.

Sinikalalla on kaksi selkäevää, joista etummainen on lyhyt ja matala ja taempi selvästi pitempi. Etummaisessa selkäevässä on 7–8 ohutta, kalvon yhdistämää piikkiruotoa ja takimmaisessa yksi vankka piikkiruoto sekä 23–28 pehmeämpää ruotoa. Peräevä on etummaista selkäevää hieman lyhyempi ja siinä on 2 piikkiruotoa ja 23–27 pehmeämpää ruotoa. Sekä selkä- että peräevät ovat vaaleanvihreät ja vivahtavat keltaiseen samoin kuin lovinen, sameanvihreä pyrstöevä. Rintaevät ovat tyvestään sinertävät ja yleensä niin lyhyet, ettei niiden kärki ulotu etummaisen selkäevän etureunan tasalle.

## Levinneisyys

Sinikala elää maailman kaikilla subtrooppisilla ja trooppisilla merialueilla Tyynenmeren itä- ja luoteisosia lukuun ottamatta. Sitä tavataan niin Atlantin länsi- ja itäreunalla kuin Välimeressä ja Mustassameressäkin. Intian valtameressä sen levinneisyysalue ulottuu lännessä Omanin etelärannikolta Itä-Afrikan rannikolle ja idässä Intian lounaisrannikolta Malakan niemimaalle ja Australian länsirannikolle. Tyynenmeren alueella se elää vain Australian ja Uuden-Seelannin lähivesillä.

## Elintavat
Sinikala on pelaginen kala, joka elää mannerjalustan alueella 0–200 metrin syvyydessä. Yleensä se on aktiivinen päivällä ja muodostaa suuria parvia, jotka ovat nuorilla kaloilla tiiviitä ja täysikasvuisilla löyhempiä. Talviaikaan se vaeltaa lämpimämmille alueille ja siirtyy kesäksi taas viileämpiin vesiin. Sinikala on nopea ja ahne petokala, joka tappaa ennemmän kuin tarvitsee syödäkseen. Se käyttää ravinnokseen kelttejä ja muita kaloja sekä vähemmässä määrin äyriäisiä ja pääjalkaisia. Se lisääntyy keväällä ja kesällä ja voi elää enimmillään 9 vuotta.

## Kalastus ja käyttö
Sinikalaa kalastetaan verkoilla, siimoilla ja kurenuotilla sekä harvemmin pohjatrooleilla. Vuotuinen kokonaissaalis on ollut 2000-luvulla 14&nbsp;000 – 44&nbsp;000 tuhatta tonnia, josta suurimman osuuden ovat saaneet Yhdysvallat ja Turkki. Sinikalaa myydään enimmäkseen tuoreena tai savustettuna mutta jossain määrin myös kuivasuolattuna ja pakastettuna. Se on myös suosittu urheilukalastuksen kohde, vaikka saattaakin purra varomatonta kalastajaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Pomatomus saltatrix
Treasure Chest

**Treasure Chest** on vuonna 2002 julkaistu saksalaisen power metal -yhtyeen Helloweenin kokoelmalevy.

## Kappaleet

## Muusikot

* Andi Deris – laulu
* Michael Kiske – laulu
* Kai Hansen – kitara, laulu
* Michael Weikath – kitara
* Roland Grapow – kitara
* Markus Grosskopf – basso
* Uli Kusch – rummut
* Ingo Schwichtenberg – rummut

## Arvostelu
* Allmusic: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Coline Mattel

**Coline Mattel** (s. 3. marraskuuta 1995) on ranskalainen mäkihyppääjä.

Mattel on kilpaillut Continental Cupissa vuodesta 2007 lähtien. Hän on voittanut kuusi osakilpailua ja sijoittui kauden 2010–2011 kokonaiskilpailussa toiseksi. Naisten maailmancupin ensimmäisessä osakilpailussa Lillehammerissa joulukuussa 2011 hän sijoittui toiseksi. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa hän saavutti Sotšissa joulukuussa 2012. Hän voitti samalla kaudella myös Sapporossa. Palkintokorokkeelle hän on sijoittunut yhteensä yhdeksän kertaa (12.1.2014 mennessä). Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kolmanneksi kaudella 2012–2013.

Mattel osallistui MM-kisoihin vuonna 2009, jolloin hän sijoittui viidenneksi. Hän voitti pronssia Oslon kisoista 2011 ja sijoittui neljänneksi Val di Fiemmessä 2013. Sotšin olympialaisissa 2014 hän saavutti pronssia. Kyseessä on Ranskan kaikkien aikojen ensimmäinen mäkihypyn olympiamitali.

## Lähteet
*
Puu (elokuva)

**Puu** (*The Tree*) on Julie Bertucellin toinen pitkä näytelmäelokuva. Se on valmistunut vuonna 2010. Elokuva esitettiin vuoden 2010 Cannesin elokuvajuhlien päätteeksi palkintoseremonian jälkeen ja sai kymmenminuuttiset seisaallaan esitetyt suosionosoitukset.

## Lähteet
Elena Runggaldier

**Elena Runggaldier** (s. 10. heinäkuuta 1990 Bolzano, Italia) on italialainen mäkihyppääjä. Hän edustaa seuratasolla GS Fiamme Giallea.

Runggaldier on kilpaillut Continental Cupissa vuodesta 2005 lähtien. Hän on voittanut yhden osakilpailun ja sijoittunut kahdessa kolmanneksi. Maailmancupin osakilpailussa hän on ollut parhaimmillaan viides ja sekajoukkuekilpailussa kolmas.

Runggaldier osallistui MM-kisoihin ensimmäistä kertaa vuonna 2009 eli heti kun kilpailu tuli mukaan ohjelmaan. Tuolloin hän oli 32. Runggaldier voitti hopeaa Oslon kisoissa 2011 hävittyään kilpailun voittaneelle Daniela Iraschkolle 12,8 pisteellä. Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 hän oli 12:s. Nuorten MM-kilpailuissa hän sai kultaa 2010, hopeaa 2008 ja pronssia 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo Kauhajoen Karhun tilastoista ja ennätyksistä Korisliigassa

Kauhajoen Karhu on suomalainen urheiluseura, jonka koripallon miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2023–2024 16. kauttaan Korisliigassa. Tämä on **luettelo Karhussa pelanneiden koripalloilijoiden seuraennätyksistä sekä joukkueen tilastoista Korisliigassa**.

"Henkilökohtaiset ennätykset" -osio luettelee Karhun kaikkien aikojen tilastoykköset yleisimmissä tilastoitavissa kategorioissa. Lisäksi osiossa on listattu yksittäisten kausien sekä otteluiden tilastoennätykset. Joukkue-ennätyksiin on kirjattu Karhun joukkueena saavuttamat matalimmat ja korkeimmat tilastotulokset sekä yksittäisiltä kausilta että yksittäisistä otteluista. "Runkosarjatilastot" -osiossa on esitetty voittoprosentit sekä pistekeskiarvot Karhun runkosarjaotteluista vastustajan mukaan jaoteltuina.

## Käytetyt lyhenteet

## Runkosarjaennätykset
### Henkilökohtaiset ennätykset
#### Kaikkien aikojen seuratilastot
:*Päivitetty kauden 2015–2016 jälkeen*

#### Yksittäisen kauden ennätykset

:*Päivitetty kauden 2023–2024 jälkeen*

#### Yksittäisen ottelun ennätykset

:*Päivitetty 5.2.2020*

#### Tripla-tuplat
:*Päivitetty 3.2.2020*

### Joukkue-ennätykset
#### Yksittäisen kauden ennätykset

##### Korkein
:*Päivitetty kauden 2013–2014 jälkeen*

##### Matalin
:*Päivitetty kauden 2013–2014 jälkeen*

#### Yksittäisen ottelun ennätykset

##### Korkein
:*Päivitetty kauden 2023–2024 jälkeen*

##### Matalin
:*Päivitetty 22.3.2015*

## Pudotuspeliennätykset
### Henkilökohtaiset ennätykset
#### Yksittäisen ottelun ennätykset
:*Päivitetty 19.12.2018*

## Runkosarjatilastot
### Korisliigan tilastoykköset
:*Päivitetty kauden 2017–2018 jälkeen*

### Suomen Koripalloliiton valitsemat kuukauden pelaajat
:*Päivitetty 5.2.2020*

### Pelatut ottelut eri joukkueita vastaan

:*Päivitetty 2.4.2012*

### Pistekeskiarvot eri joukkueita vastaan
:*Päivitetty 2.4.2012*

## Lähteet
* basket.fi tilastopalvelu 

### Viitteet
Williams FW32

**Williams FW32** oli Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2010. Autolla kilpailivat Rubens Barrichello ja Nico Hülkenberg. Autolla saavutettiin kauden aikana yksi paalupaikka, kun Hülkenberg ajoi kosteisella radalla Brasilian GP:ssä.

## Formula 1 -tulokset

## Saavutukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adam Young

**Adam Randal Young** (s. 5. heinäkuuta 1986) on yhdysvaltalainen muusikko, multi-instrumentalisti, tuottaja ja synthpop-yhtye Owl Cityn perustaja. Hänellä on myös lukuisia muita musiikillisia projekteja, kuten Sky Sailing ja Port Blue. Young seurusteli hetken aikaa Taylor Swiftin kanssa 2012.

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Pernilla Nordlund

**Pernilla Nordlund** (s. 10. lokakuuta 1990) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Suomessa Nordlund pelasi vaasalaisissa Vasa IFK:ssa ja FC Sportissa. Vuonna 2010 hän siirtyi Uumajaan, Ruotsiin, jossa pelasi Umeå IK:ssa ja Umeå Södrassa.

Suomen maajoukkueessa Nordlund pelasi 22 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa hän pelasi helmikuussa 2011 Venäjää vastaan.

Nordlund lopetti uransa vuonna 2013. Hän asuu Uumajassa ja työskentelee ympäristöopin ja terveystiedon opettajana lukiossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aikatunneli

**Aikatunneli** () on Greg Bearin vuonna 1985 ilmestynyt tieteisromaani. Sen jatko-osa on *[[Maailmojen synty]]* (1988).

## Vastaanotto
*[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Keijo Kettusen mukaan Bear käsittelee vieraiden elämänmuotojen ja kulttuurien kosketusta yllättävän tavanomaisesti. Puolivälissä romaani alkaa ikävästi muistuttaa poikien seikkailukirjaa. Kirjan loppuosa ei ole enää yhtä kiintoisa. Perusongelma on, että Bear on ahtanut yksiin kansiin vähintään kahden romaanin ainekset. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tapani Ronni: Aikatunneli. Aikakone 4/1989.
* Alma A. Hromic: Eon. The SF Site 2002.
Maailmojen synty

**Maailmojen synty** () on Greg Bearin vuonna 1988 ilmestynyt tieteisromaani, jatko-osa teokselle *[[Aikatunneli]]*.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* Tapani Ronni: Maailmojen synty. *Aikakone* 3/1991.
* Petri Immonen: Tieteiskirjallisuus irtautuu hölmöistä avaruusoopperoista. *Helsingin Sanomat* 21.1.1992.
Tuomiopäivän kirja

**Tuomiopäivän kirja** () on Connie Willisin vuonna 1992 ilmestynyt tieteisromaani. Teos kertoo tulevaisuuden historianopiskelijasta, joka matkustaa ajassa vuoden 1320 Oxfordiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Johanna Sinisalo: Tuomiopäivän kirjan uudelleenfilmatisointi ja Lincolnin unet kellokkaista kartoittamattomalla maaperällä (puhumattakaan Connie Willisistä) . Osa Tähtivaeltaja 2/1999:n artikkelista.
* Toni Jerrman: Tuomiopäivän kirja . Tähtivaeltaja 2/1999.
* M. G. Soikkeli: Messiasmatka menneisyyteen: Tuomiopäivän kirja. Aikakone 23.8.1999.
Skidisti nollegee

**Skidisti nollegee** on rap-duo Mac Buenon & DJ Tatcin vuonna 2004 julkaisema EP.

## Kappaleet
# Intro
# Tuplaveetyyli
# Stressiä pukkaa
# Papa Gorilla skit
# Räppää tai kuole
# Nollege
Further

**Further** on brittiläisen The Chemical Brothersin seitsemäs studioalbumi, joka julkaistiin 14. kesäkuuta 2010. Albumilta on julkaistu singleinä kappaleet "Escape Velocity", "Swoon", "Another World" ja "Horse Power".

## Taustaa
Albumin nimi ja julkaisupäivämäärä ilmoitettiin The Chemical Brothersin kotisivuilla 30. maaliskuuta 2010. Albumin normaaliversio sisältää kahdeksan kappaletta, mutta albumin Yhdysvaltain version CD-formaatissa mukana tulevalla iTunes-passilla on ladattavissa "Pourquoi"-niminen bonuskappale. Albumi poikkeaa The Chemical Brothersin edellisistä albumeista siten, että se ei sisällä yhtään varsinaista vierailijaa. Kappaleilla "Snow", "Another World" ja "K+D+B" on kuitenkin äänessä naisvokalisti Stephanie Dosen. The Chemical Brothersin toinen osapuoli Tom Rowlands laulaa myös joillakin kappaleilla.

Albumi nousi listoille monissa maissa, muttei kotimaassaan Britanniassa, koska Britannian albumilistan säännöt kieltävät erilaiset palkinnot, jotka ikään kuin "pakottavat" ihmiset ostamaan albumeita. *Furtherin* ostajalla oli nimittäin mahdollisuus voittaa iPad.

*Further* oli ehdolla Grammy-gaalassa vuoden parhaaksi albumiksi kategoriassa *Best Electronic/Dance Album* vuonna 2011. Tittelin vei kuitenkin brittiläinen La Roux -yhtye nimikkoalbumillaan.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Metacritic: 70/100
* AllMusic: 
* Pitchfork: 8.0/10
* Rolling Stone: 

## Listasijoitukset

## Lähteet
Sam Rainsy -puolue

**Sam Rainsy -puolue** (SRP) on Kambodžan liberaalinen oppositiopuolue. Se on perustettu vuonna 1995 nimellä Khmerien kansallispuolue  ja otti vuonna 1998 johtajansa  Sam  Rainsyn nimen. Vuoden 2008 parlamenttivaalien jälkeen se on Kambodžan toiseksi suurin puolue: se sai 22% äänistä ja 26 paikkaa.

Puolueen johtaja Sam Rainsy on elänyt useaan otteeseen maanpaossa Ranskassa.
Vuonna 2009  Rainsy syytti pääministeri Hun Seniä korruptiosta. Tämän johdosta Sam Rainsy menetti parlamentaarisen koskemattomuutensa. Puolue maksoi sakot. Rainsyä vastaan on käyty useita muita oikeusjuttuja, ja vuonna 2010 hänet tuomittiin poissaolevana ensin kahdeksi ja myöhemmin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen valtionrajan loukkaamisesta ja rajamerkkien siirtämisestä. Rainsy sekaantui tapaukseen puolustaakseen kahta pienviljelijää, jotka menettivät viljelyksiään kun Vietnamin vastaista rajaa vihdoin merkittiin maastoon.  Ihmisoikeusjärjestö Human Rights Watch nimitti oikeudenkäyntiä farssiksi.

Ihmisoikeusjärjestöt ovat raportoineet lukuisia puoluetta vastaan tehtyjä rikkomuksia, äänestäjien painostuksia ja poliittisia murhia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*http://samrainsyanz.org/   
*http://www.samrainsyparty.org/
Petteri Pietikäinen

**Petteri Pietikäinen** (s. ) on suomalainen historiantutkija ja Oulun yliopiston aate- ja oppihistorian professori. Hän on myös Helsingin yliopiston yleisen historian dosentti. Pietikäisen tutkimusintressit liittyvät 1800- ja 1900-lukujen aatehistorian alaan. Hän on tutkinut muun muassa utopioiden, psykoanalyysin ja psykiatrian historiaa.

Lokakuussa 2013 Pietikäisen tietokirja *Hulluuden historia* (2013) voitti Kanava-lehden ja Otavan kirjasäätiön myöntämän 10&nbsp;000 euron arvoisen Kanava-palkinnon.

## Julkaisuja
* P.P., C.G. Jung and the Psychology of Symbolic Forms, Helsinki: Finnish Academy of Science and Letters, 1999

## Lähteet
Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue

**Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue** (, lyh. **SP**; , , ) on sveitsiläinen keskusta-vasemmistolainen puolue, joka on perustettu vuonna 1888. Sosiaalidemokraatit kannattavat valtion suurempaa roolia taloudessa ja yleisesti ottaen puolueen Sveitsissä harjoittama politiikka on peilannut eurooppalaisen demokraattisen sosialismin perinnettä. Sveitsin puolueista sosiaalidemokraatit ovat voimakkaimmin tukeneet maan jäsenyyttä YK:ssa ja Euroopan unionissa. SP:llä on ollut Sveitsin liittoneuvostossa kaksi edustajaa vuodesta 1959 lähtien.

## Historia
Vuonna 1921 SP:n radikaalia vasemmistosiipeä edustaneet jäsenet erosivat puolueesta ja perustivat Sveitsin kommunistisen puolueen. SP nousi Sveitsin suurimmaksi puolueeksi vuoden 1931 liittokokousvaaleissa, joissa se sai 29 % äänistä. Vuoden 1943 liittokokousvaalien jälkeen SP sai ensimmäistä kertaa edustajan (Ernst Nobs) liittoneuvostoon.

## Puheenjohtajat

* Alexander Reichel (1888–1889)
* Albert Steck (1890–1891)
* Eugen Wullschleger (1892–1894)
* Wilhelm Fürholz (1894–1896)
* Karl Zgraggen (1897)
* Paul Brandt (1898)
* Otto Lang (1898–1901)
* Joseph Albisser (1901–1902)
* Gottfried Reimann (1902–1908)
* Eduard Kessler (1909–1910)
* Hans Näher (1911)
* Fritz Studer (1912–1916)
* Emil Klöti (1916–1917)
* Jakob Gschwend (1918)

* Gustav Müller (1919)
* Ernst Reinhard (1919–1936)
* Hans Oprecht (1937–1952)
* Walther Bringolf (1953–1962)
* Fritz Grütter (1962–1970)
* Arthur Schmid (1970–1974)
* Helmut Hubacher (1974–1990)
* Peter Bodenmann (1990–1997)
* Ursula Koch (1997–2000)
* Christiane Brunner (2000–2004)
* Hans-Jürg Fehr (2004–2008)
* Christian Levrat (2008–2020)
* Yhteisjohtajuus: Mattea Meyer, Cédric Wermuth (2020→)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sveitsin sosiaalidemokraattinen puolue
Avaruusteollisuus

Avaruusteollisuus koostuu pääasiassa yrityksistä, jotka rakentavat kantoraketteja tai avaruusaluksia ja operoivat näitä.

## Satelliittien valmistajat

### Pääurakoitsijat

}
|-
| Thales Alenia Space
| EU
| entinen Alcatel Alenia Space
|-
|}

### Keskikokoiset yhtiöt

#### Entisiä
Nämä ovat aiemmin itsenäisiä yrityksiä mutta sittemmin ne on sulautettu osaksi jotain toista yritystä tai muuten lopettaneet toimintansa.

### Satelliittialijärjestelmien ja laiteiden valmistajat
Suurin osa avaruusteollisuuden yrityksistä on valmistaa kokonaista satelliittia pienempiä osuuksia - satelliittien alijärjestelmiä tai niiden osia eli avaruuslaitteita, jotka yleensä ovat sähköisiä ja elektronisia laitteita. Tämä merkitsee sitä, että satelliitin pääurakoitsija joutuu yleensä toimimaan kymmenien tai satojen alihankkijoiden kanssa toteuttaessaan satelliitin. Satelliittien valmistusmäärät ovat globaalisti luokkaa 100 kappaletta vuodessa. Tämä aikaansaa sen, että avaruusteollisuus on hyvin erikoistunut ja riippuvainen julkisen sektorin satelliittitilauksista. Alalle tuloon on korkea kynnys - avaruusteollinen toiminta vaatii usein tuotantovolyymiin nähden suuria investointeja ja varsin kouliintuneen työvoiman. 

Satelliitin tehoalijärjestelmä tuottaa satelliitin tarvitsevan sähkön, jakaa sen eri laitteille ja varastoi ja purkaa sähköä akuista. Satelliittien akkuja valmistaa länsimaissa ranskalainen SAFT, yhdysvaltalainen EaglePicher ja japanilainen Mitsubishi.  Näiden yritysten yhteinen liikevaihto on 80-100 miljoonaa dollaria vuodessa. Luonnollisesti akkuja tehdään Venäjällä, Kiinassa ja Intiassa, mutta markkina on aina ollut hyvin jakautunut ja alueellisesti suljettu. Yhdysvaltain vientikiellot voivat olla eräs syy vapaan kaupan toteutumattomuuteen tällä alalla.

## Rakettien valmistajat

## Katso myös
*Kaupallinen avaruustoiminta
*Avaruustekniikka

## Lähteet
Jalizava

**Jalizava** () eli **Jelizovo** () on pieni kaupunkityyppinen taajama (työläisten taajama) Asipovitšyn hallintopiirissä Valko-Venäjän Mahiljoun maakunnassa. Keskeinen työnantaja tässä Dneprin sivuhaaran Berezinan länsirannalla sijaitsevassa taajamassa on elintarviketeollisuuden käyttämiä lasipurkkeja ja -pulloja valmistava, nykyisin itävaltalais-valkovenäläisessä yhteisomistuksessa oleva lasitehdas. Vuoden 2009 väestönlaskennan mukaan Jelizavan taajamassa oli 2&nbsp;672 asukasta.

Lähin suurempi kaupunki Babruisk sijaitsee kantatietä P67 seuraten noin 35 kilometriä etelään. Hallintopiirin keskukseen Asipovitšyyn on maanteitse vajaa 40 kilometriä. Rautateitse matka on suorempi: Jalizava on yksi Mahiljousta Asipovitšyyn kulkevan rautatien väliasemista.

Kanadalaiskaksikkomelonnan (C2) Pekingin olympiavoittajaveljekset Aljaksandr ja Andrei Bahdanovitš ovat syntyisin Jalizavasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lyhyt kuvaus Asipovitšyn kaupungista  (BYcity.org)
* WikiMapia-karttalinkki Jalizavan taajamasta, kohteiden selitykset pääosin  tai 
* Neuvostoliittolaista topografiakarttaa 1:100 000 ja 1:200 000 alueesta 
* Valokuvia  tai  (Radzima.org)
* Valko-Venäjän juna-aikatauluja
Pas de Cheville

**Pas de Cheville** on alppisola Sveitsissä, Bernin Alpeilla, Valais'n ja Vaud’n kantonien rajalla. Sola yhdistää valais'laisen Contheyn kunnassa sijaitsevan Derborencen kylän ja vaudilaisiin Gryoniin ja Bexiin. Solan korkeus on 2&nbsp;038 metriä. Sola on vanha kulkureitti Valais'sta Avanconin laaksoon. 
 
## Lähteet
*
Sohjuvirta

**Sohjuvirta** (sohjovirta) on Lapin tuntureilla joskus esiintyvää lumisohjon virtausta alaspäin. Sohjuvirta kuljettaa kiviä ja saattaa kasata niitä päällekkäin jopa kuusikin kappaletta joskus sen näköisesti, kuin ihminen olisi pinonnut niitä. Suomessa sohjuvirtaa on huomattu esiintyvän toistuvasti muuan muassa Saanan pohjoispuolisen Skirhasjohkan jyrkässä kurussa, jonne syntyy talvella paksu lumikerros. Joinakin keväinä ilma lämpenee äkkiä ja sataa vettä. Silloin lumi muuttuu sohjoksi, joka virtaa alaspäin ja synnyttää monesti kivikohouman, jonka läpi virtaa joki.

## Lähteet
Nummisiilikäs

**Nummisiilikäs** (*Coscinia cribraria*) on siilikkäiden heimoon kuuluva perhoslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Nummisiilikäs on monia isoja ja värikkäitä lajeja käsittävässä heimossaan kovin vaatimattoman näköinen laji. Etusiipien pohjaväri on harmaanvalkoinen. Siiven kuvioinnin muodostaa vaihteleva määrä pieniä mustia pisteitä, jotka muodostavat neljä siiven poikki kulkevaa viivaa. Pisteiden koko vaihtelee ja joskus ne saattavat puuttua lähes kokonaan. Takasiivet ovat ruskeanharmaat, takareunastaan hieman vaaleammat. Perhosen ruumis on harmaanvalkoinen ja takaruumiin yläpinnalla on lyhyitä, tummia poikkijuovia. Siipiväli koiraalla 32&ndash;42&nbsp;mm, koiraat ovat naaraita pienempiä.

Lepäävällä perhosella siivet kiertyvät selvästi ruumiin ympärille. Tällöin pitkulaisen muotonsa ja vaatimattoman värityksensä vuoksi sitä on helppo erehtyä pitämään vaikkapa jonakin koisana.

## Levinneisyys ja lentoaika
Nummisiilikäs on eurooppalainen laji, jota tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Suomessa nummisiilikästä tavataan etelärannikolta Oulun läänin eteläosiin saakka. Lentoaika on heinäkuun alusta elokuulle.

## Elinympäristö ja elintavat
Nummisiilikästä tavataan kuivilla, lämpimillä paikoilla, joilla on matalaa kasvillisuutta ja usein hiekkapitoinen maaperä. Esiintymät ovat paikallisia, mutta lämpimällä ilmalla yksittäisiä perhosia voi tavata muuallakin. Aikuiset perhoset lentävät lähellä maanpintaa. Ne ovat aktiivisia öisin ja koiraat tulevat valolle, naaraat harvemmin. Päivisin perhonen lepää kasvillisuuden joukossa. Aikuinen perhonen ei luultavasti nauti ravintoa.

Naaras munii lämpimille paikoille 100&ndash;150 munaa, jotka kuoriutuvat noin kaksi viikkoa myöhemmin. Talvehtii pienenä toukkana, joka aktivoituu jo varhain keväällä. Täysikasvuinen toukka koteloituu lähelle maanpintaa ja kotelovaihe kestää noin kolme viikkoa.

## Ravintokasvi
Toukka elää monilla kasvilajeilla, erityisesti heinillä, mutta myös kanervalla, juolukalla ja ruokohelvellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Nummisiilikäs (''Coscinia cribraria'')
*Nummisiilikäs (''Coscinia cribraria'') 
*Kuva toukasta
Tapio Pekola

**Tapio Pekola** (31. maaliskuuta 1940 Oulu – 18. lokakuuta 2011) oli suomalainen urheilukirjailija ja toimittaja. Hän toimi *[[Juoksija (lehti)|Juoksija]]*-lehden toimitusjohtajana ja päätoimittajana.

Oululaissyntyinen Pekola asui pitkään Turussa, mutta muutti sieltä Vantaalle. Hän työskenteli *Juoksija*-lehden päätoimittajana sen perustamisesta 1971 vuoteen 1981 ja jälleen 1987–1997. Sen jälkeen hän jatkoi toimittajana vuoteen 2008, jolloin hän jäi eläkkeelle. Häntä on sanottu tulisieluiseksi kirjoittajaksi, joka otti lehdessä voimakkaasti kantaa juoksun ja hiihdon puolesta muun muassa vaatimalla pääkaupungin siirtämistä Jyväskylään, jossa säät suosivat ulkoliikuntaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kaunis kuolema, Eeva.fi (arkistoitu versio)