open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Europarlamenttivaalit 2014

**Europarlamenttivaalit** järjestettiin 22.–25. toukokuuta 2014 kaikissa Euroopan unionin 28 jäsenmaassa. Vaaleissa valittiin Euroopan parlamenttiin yhteensä 751 meppiä seuraavaksi viisivuotiskaudeksi. Vaalien äänestysprosentti oli 42,54 %.

Vaalipäivä oli Alankomaissa ja Britanniassa 22. toukokuuta, Tšekissä 23.–24. toukokuuta, Latviassa, Maltalla ja Slovakiassa 24. toukokuuta, Italiassa 24.–25. toukokuuta ja muissa jäsenmaissa 25. toukokuuta.

Ehdokkaiden alaikäraja Italiassa, Kyproksella ja Kreikassa oli 25 vuotta, Romaniassa 23 vuotta, Belgiassa, Bulgariassa, Tšekissä, Virossa, Irlannissa, Latviassa, Liettuassa, Puolassa ja Slovakiassa 21 vuotta ja muissa jäsenmaissa 18 vuotta.

## Vaalipäivät
***22. toukokuuta:** Alankomaat, Britannia
***23. toukokuuta:** Irlanti
***23.-24. toukokuuta:** Tšekki
***24. toukokuuta:** Latvia, Malta, Slovakia
***25. toukokuuta:** Belgia, Bulgaria, Espanja, Italia, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Kypros, Liettua, Luxemburg, Portugali, Puola, Ranska, Romania, Ruotsi, Saksa, Suomi, Tanska, Unkari, Viro

## Tulokset
Vaalien jälkeen europarlamentin suurimpana ryhmänä säilyi Euroopan kansanpuolueen ryhmä (EPP) 221 paikalla. Toiseksi suurimmaksi ryhmäksi muodostui sosialistien ja demokraattien ryhmä (S&D) 191 paikalla ja kolmanneksi Euroopan konservatiivien ja reformistien ryhmä (ECR) 70 paikalla. Neljänneksi putosi liberaalidemokraattien liiton ryhmä (ALDE) 67 paikalla. Vasemmistoryhmä (EUL-NGL) sai 52 paikkaa, Vihreät (Greens/EFA) 50 paikkaa, eurokriittinen Vapaa ja demokraattinen Eurooppa (EFDD) 48 paikkaa ja sitoutumattomat 51 paikkaa. Parlamenttiin valittiin 60 edustajaa, joiden puolueet eivät olleet parlamentissa edelliskaudella.

## Katso myös
* Europarlamenttivaalit

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Euroopan parlamentin vaalien 2014 verkkosivut
Sanoma Media Finland

**Sanoma Media Finland Oy** on suomalainen Sanoma-konserniin kuuluva mediayhtiö. Se omistaa muun muassa mainosrahoitteiset televisiokanavat Nelonen, Liv, Jim ja Hero sekä kaupalliset radiokanavat Aito Iskelmä, Easy Hits, Groove FM, Helmiradio, HitMix, Kantriradio, Loop, Radio Rock sekä Radio Suomipop.

Yhtiön omistamia lehtiä ovat muun muassa sanomalehdet *[[Helsingin Sanomat]]* ja *[[Ilta-Sanomat]]* sekä iso joukko aikakauslehtiä ''Aku Ankasta'' ''Gloriaan''. Yhtiö omistaa myös Ruutu -suoratoistopalvelun.

Sanoma Media Finland syntyi, kun Sanoma Entertainment Finland ja Sanoma Magazines Finland fuusioitiin Sanoma Newsiin, joka muutti nimekseen Sanoma Media Finland. Sen liiketoimintayksiköitä ovat Sanoma Lifestyle, Kids Media, Helsingin Sanomat, Ilta-Sanomat ja Nelonen Media. Toimitusjohtaja vuodesta 2015 on Pia Kalsta.

## Yritys- ja lehtikaupat
Kesäkuussa 2014 yhtiö myi Fokus Medialle neljä erikoisaikakauslehteä, ''Glorian Antiikin'', *[[V8-Magazine]]n*, *[[GTi-Magazine]]n* ja ''Pelit''-lehden sekä Finnairin matkustajalehti *[[Blue Wings]]in*. Ostaja on erikoisaikakauslehtiin keskittyvä mediayhtiö, jonka perusti joukko Sanoman entisiä työntekijöitä. Marraskuussa 2014 yhtiö myi samalle ostajalle *[[Auto Bild Suomi]]* -lehden. ''Tietokone''-lehti ja MB (entinen MikroBitti) myytiin Talentumille 2014 ja 2015. Sanoman ydinkohderyhmiä ovat tämän jälkeen naiset, perheet ja 55+-ikäryhmä.

Elokuussa 2019 Sanoma Media Finland ilmoitti ostavansa Businessradio Finland Oy:n ja Kevyt Kanava Oy:n. Radiokanavat siirtyivät osaksi Nelonen Mediaa syyskuun 2019 alussa. Lokakuussa 2019 Sanoma Media Finland myi Huuto.net- ja Hintaseuranta.fi-verkkopalvelut ePrice Oy:lle.

Helmikuussa 2020 Sanoma Media Finland osti Alma Medialta 115 miljoonalla eurolla *[[Aamulehti|Aamulehden]]*, *[[Satakunnan Kansa]]n*, *[[Janakkalan Sanomat]]*, *[[Jämsän Seutu|Jämsän Seudun]]*, *[[Kankaanpään Seutu|Kankaanpään Seudun]]*, *KMV-Lehden*, *[[Nokian Uutiset]]*, *[[Rannikkoseutu|Rannikkoseudun]]*, *Suur-Keuruun*, *Merikarvia-Lehden*, *[[Sydän-Satakunta|Sydän-Satakunnan]]*, *[[Tyrvään Sanomat]]*, *[[Valkeakosken Sanomat]]*, *Jokilaakson* ja *Vekkarin* sekä Alma Manun painoliiketoiminnan. Kilpailu- ja kuluttajavirasto hyväksyi yrityskaupan 19. maaliskuuta 2020.

Huhtikuussa 2020 yhtiö lopetti HS Metro -kaupunkilehden. Heinäkuussa 2020 Sanoma Media Finland myi Oikotie-verkkopalvelun norjalaiselle Schibstedille 185 miljoonalla eurolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sanoma Media Finlandin verkkosivut
Saponiinit

**Saponiinit** on rakenteeltaan laajakirjoinen ryhmä glykosideja, joita esiintyy niin kasvi- kuin eläinkunnassakin. Kaikille saponiineille on tyypillistä vesiliuosten vaahtoaminen tavalla, joka muistuttaa saippualiuosten käyttäytymistä. Nimi saponiinit tulee *Saponaria*-kasvisuvun eli suopayrttien tieteellisestä nimestä ja aikaisemmin *Saponaria*-suvun kasvien juurakoita on käytetty saippuan tavoin. Monille saponiineille on tunnusomaista karvas maku. Myrkyllisyydeltään ne ovat muille nisäkkäille kuin märehtijöille yleensä alhaisia.

## Rakenne ja esiintyminen eliöissä
Saponiinit koostuvat muiden glykosidien tavoin aglykonista ja sokeriosasta. Vaahtoamisominaisuus johtuu hydrofiilisesta sokeriosasta ja hydrofobisesta aglykoniosasta. Aglykonia kutsutaan sapogeniiniksi, joka voi olla 27 hiiliatomia sisältävä steroidi tai 30 hiiliatomia sisältävä triterpeeni. Steroidirakenteisia saponiineja kutsutaan usein saraponiineiksi. Tyypillisiä saponiinien sisältämiä sokereita ovat glukoosi, galaktoosi, ramnoosi, arabinoosi ja ksyloosi. Saponiinit voidaan luokitella myös sokerisivuketjujen määrän mukaan. Monodesmosideissa sokeriketjuja on yksi, bisdesmosideissa kaksi.

Kasveissa saponiineja esiintyy erityisesti koppisiemenisissä kasveissa. Kasvien saponiinit voivat olla joko steroidi- tai triterpenoidirakenteisia. Monodesmosideja esiintyy kasvien juurissa, siemenissä ja kuoressa, kun taas bisdesmosidit ovat tyypillisiä kasvien lehdissä. Eläinkunnassa ainoastaan piikkinahkaiset tuottavat saponiineja. Merimakkaroiden saponiinit ovat triterpenoidirakenteisia ja meritähtien saponiinit ovat steroidirakenteisia. Merimakkarat ja meritähdet tuottavat saponiineja puolustautuakseen saalistajilta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kariniemi

**Kariniemi** tarkoittaa seuraavia:

* Kariniemi, Lappeenrannan kaupunginosa
* Kariniemi, pientaloalue Lahdessa
* Kariniemi Oy, elintarvikealan yritys

## Sukunimi
* Annikki Kariniemi (1913–1984), kirjailija
* Pekka Kariniemi (s. 1953), yrittäjä ja toimitusjohtaja
* Ritva Kariniemi (1931–2001), kirjailija
* Viola Kariniemi (1898–1992), näyttelijä.
Henrik Schwartzberg

**Henrik Schwartzberg** -nimisiä henkilöitä ovat olleet:

* Henrik Schwartzberg, Heikki Mustakallio (1844–1913), suomalainen rovasti ja runoilija
* Henrik Schwartzberg (1875–1946), suomalainen insinööri, Lahden Rautateollisuus Oy:n toimitusjohtaja.
Aarno Karhilo

**Aarno Eino Karhilo** (vuoteen 1936 **Grönlund**; 22. marraskuuta 1927 Helsinki – 3. syyskuuta 2008 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, joka toimi suurlähettiläänä vuodesta 1971. Hän oli koulutukseltaan lainopin kandidaatti.

Karhilo oli Suomen suurlähettiläs Tokiossa ja Manilassa 1971–1972, pysyvä edustaja YK:ssa New Yorkissa 1971–1977, suurlähettiläs Pariisissa ja pysyvä edustaja Unescossa 1977–1982, suurlähettiläs Moskovassa 1983–1988 sekä ulkoasiainministeriön poliittinen alivaltiosihteeri 1988–1992.

## Lähteet
Keltahelttajuurekas

**Keltaheltajuurekas** (*Gymnopus ocior*, syn. *Collybia ocior*) on juurekkaiden sukuun kuuluva laji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei ole myöskään hyvä ruokasieni.

## Ulkonäkö
Keltaheltajuurekas muistuttaa kalpeajuurekasta, mistä se eroaa väritykseltään. Sen lakki on suklaanruskea ja heltat ovat vaaleankeltaisia. Se on myös rotevampi
rakenteeltaan.

## Elinympäristö
Keltahelttajuurekasta tavataan kuusimetsissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* keltahelttajuurekas (''Gymnopus ocior'')
* Gymnopus ocior (Pers.) Antonín & Noordel.
Pertti Karkama

**Pertti Juhani Karkama** (19. tammikuuta 1936 Oulu – 10. maaliskuuta 2022 Hämeenlinna) oli suomalainen kirjallisuudentutkija. Hän oli Oulun yliopiston kirjallisuuden professori 1978–1987 ja Turun yliopiston kotimaisen kirjallisuuden professori 1988–1999.

Karkama sai vaikutteita paitsi marxilaisuudesta myös Lucien Goldmannin geneettisestä strukturalismista. Hän oli Raoul Palmgrenin ohella toinen tunnettu marxilaisesti suuntautunut suomalainen kirjallisuudentutkija. Hänen väitöskirjansa *Sosiaalinen konfliktiromaani* vuodelta 1971 käsitteli yhteiskunnallisen perusristiriidan ilmenemistä suomalaisessa realismissa. Kirjallisuudentutkimusta hän käsitteli tutkimuksissaan *Metodi ja maailmankatsomus* (1974) ja *Sanataiteen suhde todellisuuteen* (1979). Teoksessa *Elämänmuodosta yhteiskuntaan* (1976) hän tarkasteli Georg Lukácsin romaaniteoriaa.

Karkama oli suomalaisen kirjallisuudentutkimuksen *grand old man*. Hän toi paljon uutta kirjallisuudentutkimuksen teoreettiseen keskusteluun, ja hänen työnsä tuloksena syntyi vankkoja perustutkimuksia suomalaisista klassikkokirjailijoista ja myös uudemmista.

Pertti Karkaman avopuoliso vuodesta 1995 oli professori Aili Nenola. 

Karkama kuoli 86-vuotiaana koronaviruksen aiheuttamaan sairauteen hämeenlinnalaisessa hoivakodissa.

## Teoksia
* *Metodi ja maailmankatsomus*, 1974
* *Teuvo Pakkalan romaanit*, 1975
* *Elämänmuodosta yhteiskuntaan*, 1976
* *Sanataiteen suhde todellisuuteen*, 1979
* *Vapauden muunnelmat: J. L.Runebergin maailmankatsomus hänen epiikkansa pohjalta*, 1982
* *Järkevä rakkaus: J. V. Snellman kertojana*, 1985 
* *Teos tekijäänsä kiittää*, 1991 
* 
* 
* 
* *Kansakunnan asialla: Elias Lönnrot ja ajan aatteet*. 2001
* *Kadonnutta ihmisyyttä etsimässä: Johdatusta Johann Gottfried Herderin ajatteluun ja herderiläisyyteen Suomessa*, 2001
* *Vallan orjat ja ihmisarvo: Arvid Järnefeltin ajatusmaailma*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura 2010.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Euroopan pankkiunioni

**Euroopan pankkiunioni** on pankkikriisien ehkäisemiseksi ja niiden vaikutusten lieventämiseksi Euroopan unionissa (EU) perustettu järjestely, joka koostuu yhteisestä pankkivalvonnasta, kriisinratkaisumekanismista ja talletussuojasta. Sen tavoitteena on vahvistaa pankkien ja rahoitusmarkkinoiden vakautta, ratkaista pankkikriisejä niiden sattuessa ilman veronmaksajien maksettavaksi jääviä pelastuspaketteja () sekä vähentää EU:n pankki- ja rahoitusmarkkinoiden frakmentoituneisuutta.

Pankkiunioni koostuu kolmesta ”pilarista”, joista kaksi ensimmäistä on otettu käyttöön ja kolmas on toistaiseksi ehdotusvaiheessa:

# yhteinen pankkien valvontamekanismi (jota johtaa Euroopan keskuspankki)
# yhteinen kriisinratkaisumekanismi (jota johtaa yhteinen kriisinratkaisuneuvosto)
# eurooppalainen talletussuojajärjestelmä.

Pankkiunioniin kuuluvat kaikki euroalueen valtiot, joiden lisäksi muiden EU:n jäsenvaltioiden on mahdollista liittyä siihen. Pankkiunioniin kuuluu 21 jäsenvaltiota sen jälkeen, kun Kroatia ja Bulgaria liityivät siihen vuonna 2021.

## Historia
Vuonna 2013 uutisoitiin euroalueen maiden suunnitelmasta yhteisestä pankkien valvonnasta, jonka suunniteltiin käynnistyvän vuonna 2014. Pankkiunioni tiivistyisi sääntökirjaan, joka sisältää EU:n vaatimukset pankkien pääomasta, yhdenmukaisesta talletussuojasta sekä uusista elvytys- ja kriisinratkaisusäännöistä.

Euroopan komission mukaan pankkiunioni tarvittiin, jotta vältytään euroalueen velkakriisin kaltaisilta ongelmilta. Sen tavoitteena on vakauttaa euroalueen taloutta ja rahoitusoloja muun muassa seuraavin perustein:

* Pankkiunioni edistää euroalueen rahoitusmarkkinoiden integraatiota eli helpottaa pankkien toimimista koko euroalueella eikä vain kotimaassaan.

* Pankkiunioni katkaisee pankkien ja valtioiden keskinäisen kohtalonyhteyden eli estää valtioiden rahoitusongelmia ajamasta pankkeja pulaan tai pankkien rahoitusongelmia ajamasta valtioita pulaan. Komission esityksessä pankkiunionin toinen osa oli pankkikriisien taltuttamiseen ja kriisipankkien pelastamiseen tarkoitettu *kriisinhallintavirasto*.

Kriitikot arvostelivat pankkiunionin perustamista askeleeksi kohti liittovaltiota. Sen mahdollisuuksia talouskuplan tai -kriisin havaitsemiseen ajoissa epäiltiin. Ajatuksen puolustajat katsovat, että pankkiunioni riittää ilman liittovaltiotakin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Etenemissuunnitelma kohti pankkiunionia Euroopan komissio (PDF)
* Pankkiunioni ja Euroopan finanssivalvojien järjestelmä Euroopan keskuspankki
Avaintietoesite

”**Avaintietoesite**” (engl. Key Investor Information Document, KIID) on rahastokohtainen asiakirja, johon on koottu yksinkertaistettuna kaikki tärkeimmät tiedot sijoitusrahastosta.

Rahasto-osuuksien myyjän on toimitettava sijoittajalle avaintietoesite yhdessä rahastosääntöjen ja virallisen rahastoesitteen kanssa ennen kuin sijoittaja tekee lopullisen sijoituspäätöksensä. Avaintietoesite on lakisääteinen, eikä osa rahastoyhtiön markkinointimateriaalia.

Avaintietoesitteen sisältö:
* kuvaus rahaston sijoituspolitiikasta ja riskeistä
* kuvaus rahaston riskin ja tuoton suhteesta
* rahaston palkkiot, jotka se perii osuudenomistajilta
* kuvaus rahaston historiallisesta tuotosta
* muita tärkeitä käytännön tietoja rahastosta

Avaintietoesitteen tiedot on kerrottava yksinkertaisella ja ymmärrettävällä kielellä, jotta keskivertosijoittaja pystyy muodostamaan helposti käsityksen rahaston ominaisuuksista.

Avaintietoesitteen sisällöstä ja muotoilusta on annettu tarkat, koko EU:n aluetta kattavat ohjeet. Yhtenäisten ohjeiden tarkoituksena on, että eri rahastojen ja eri maiden avaintietoesitteet olisivat mahdollisimman samankaltaisia sisällöltään ja rakenteeltaan, jotta rahastojen vertailu asiakirjojen pohjalta olisi mahdollista.

Asiakirjan pituus on rajattu kahteen sivuun. Niin kutsuttujen strukturoitujen rahastojen avaintietoesite voi olla pidempi, jos se on sijoittajan edun kannalta oleellista.

## Lähteet
* Finanssivalvonta 
* Avaintietoesitteen malli
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1965

**Jalkapallon Suomensarjan kausi 1965** oli Suomen jalkapallon toiseksi korkeimman sarjatason kausi. Kausi pelattiin kolmena lohkona kaksinkertaisena sarjana. Lohkovoittajat nousivat Mestaruussarjaan kaudeksi 1966. 

## Itälohko

 
   
  
  
   
   
   
   
  
 
   
  

* Uusinta: Ponnistus – Pallo-Pojat 1–0

### Yleisömäärät

## Länsilohko

   
   
   
  
  
   
   
   
   
   
   
   

* Uusinta: RU-38 – TPS 1–2

### Yleisömäärät

## Pohjoislohko

  
   
   
   
   
   
    
    
    
   
   
   

* Uusinta: KajRe – VIFK 2–0

### Yleisömäärät

## Aiheesta muualla
Suomen jalkapallon sarjataulukoita 

## Lähteet
* Palloliiton toimintakertomus 1965, sivut 106-110 (Pdf 12-14/50) 

### Viitteet
Jutta Helenius

**Jutta Helenius** (s. 2. kesäkuuta 1984 Halikko) on suomalainen tanssija. Hän on tanssinut televisio-ohjelmassa *[[Tanssii tähtien kanssa]]*. Hänen puolisonsa (naimisissa 2008-) on myös ohjelmassa tanssinut Sami Helenius. Heleniukset ovat tanssineet kilpaa vuodesta 2002, parina vuodesta 2006, ja edustaneet Suomea vakiotanssien EM- ja MM-kilpailuissa.

Vuonna 2011 Helenius sijoittui Jani Toivolan kanssa kolmanneksi 27.11.2011. Vuonna 2012 hän putosi Amin Asikaisen kanssa kolmannessa pudotuksessa 14.lokakuuta 2012 ja vuonna 2013 hän pääsi finaaliin Harri Syrjäsen kanssa, mutta sijoittui kolmanneksi heidän luovutettuaan loukkaantumisen takia 11. marraskuuta 2013. Hän on myös ollut Tommi Evilän, Pepe Willbergin sekä Pekka Poudan tähtiopettajana. Sunnuntaina 1. joulukuuta 2019 Helenius voitti kilpailun yhdessä näyttelijä Christoffer Strandbergin kanssa.

## Lähteet
Kekonokkakutoja

**Kekonokkakutoja** (*Amblyospiza albifrons*) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Kekonokkakutojaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Dystokia

**Dystokia** on yleisnimitys synnytyksen komplikaatioille. Dystokia voi johtua esimerkiksi sikiön suuresta koosta tai epämuodostumasta, virhetarjonnasta tai supistusten heikkoudesta.

Ennen lääketieteen edistysaskelia dystokia oli vakava vaara sekä äidin että sikiön hengelle. Turvallisten keisarileikkausmenetelmien tuntemista edeltävänä aikoina ainoat hoitokeinot olivat sikiön asennon manipulointi vatsaa ulkoa käsin hieromalla ja sikiön vetäminen pihdeillä. Äidin henkeä välittömästi uhkaavissa ääritilanteissa sikiön pää oli murskattava tai sikiö paloiteltava.

## Lähteet
Louis Franchet d’Espèrey

**Louis Félix Marie François Franchet d’Espèrey** (25. toukokuuta 1856 Mostaganem, Ranskan Algeria – 8. heinäkuuta 1942 Albi, Ranska) oli ranskalainen kenraali, joka toimi ensimmäisen maailmansodan aikana komentajana ensin länsirintamalla ja sen jälkeen Balkanilla. Hänen johtamansa menestyksekäs hyökkäys syyskuussa 1918 pakotti Bulgarian irtautumaan sodasta.

Franchet d’Espèrey kävi Saint-Cyrin sotilasakatemian ja palveli ennen maailmansotaa Algeriassa ja Tunisiassa. Hänet nimitettiin 1876 toisen algerialaisen tiraljöörirykmentin aliluutnantiksi, ja osallistuttuaan 1884 sotaan Indokiinassa hänet ylennettiin 1885 kapteeniksi. Vuonna 1903 hänet ylennettiin everstiksi ja nimitettiin 66:nnen jalkaväkirykmentin komentajaksi, vuonna 1912 divisioonankenraaliksi ja länsi-Marokon miehitysjoukkojen päälliköksi. Vuonna 1913 hänestä tuli ensimmäisen armeijakunnan komentaja, ja sitä hän komensi myös maailmansodan alkuvaiheessa.

Charleroin taistelussa 23.–24. elokuuta 1914 Franchet d’Espèrey puolusti hyökkäävästi ja menestyksekkäästi Ranskan viidennen armeijan oikeaa siipeä. Tämän ansiosta hänet ylennettiin 3. syyskuuta viidennen armeijan komentajaksi kenraali Charles Lanrezacin tilalle. Franchet d’Espèrey komensi viidettä armeijaa ensimmäisessä Marnen taistelussa syyskuussa 1914 sekä ensimmäisessä Aisnen taistelussa. Maaliskuussa 1916 hänet ylennettiin itäisen armeijaryhmän ja tammikuussa 1917 pohjoisen armeijaryhmän komentajaksi. Saksalaisten keväällä 1918 toteuttaman suurhyökkäyksen yhteydessä Franchet d’Espèreyn yrittämä ”puolustus syvyyssuunnassa” epäonnistui, ja saksalaiset saavuttivat voiton Chemin des Dames -tiellä kolmannessa Aisnen taistelussa. Tämän seurauksena hänet siirrettiin  toukokuussa 1918 vähempiarvoisena pidettyyn tehtävään, komentamaan monikansaisia ympärysvaltojen joukkoja Salonikan rintamalle Makedoniaan.

Balkanilla Franchet d’Espèrey ryhtyi tarmokkaasti toteuttamaan edeltäjänsä Adolphe Guillaumatin valmistelemaa hyökkäyssuunnitelmaa. Hyökkäys (nk. Vardarin offensiivi) käynnistettiin 15. syyskuuta 1918 ja se johti nopeasti bulgarialaisten rintaman murtumiseen. Bulgaria joutui 29. syyskuuta solmimaan aselevon ja irtautumaan sodasta. Franchet d’Espèrey johti tämän jälkeen hyökkäystä Tonavan suuntaan, löi itärintamalta siirretyt saksalaiset joukot ja tunkeutui joukkoineen Unkariin pakottaen myös sen antautumaan.

Maailmansodan jälkeen Franchet d’Espèrey jatkoi komentajana Balkanilla vuoteen 1920. Palattuaan Ranskaan hänet ylennettiin 1921 Ranskan marsalkaksi. Hän toimi sen jälkeen vielä Ranskan Afrikan joukkojen tarkastajana. Franchet d’Espèrey nimitettiin 1934 Ranskan akatemian jäseneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Louis Franchet d’Esperey  Académie française
Punakaapukutoja

**Punakaapukutoja** (*Anaplectes rubriceps*) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Punakaapukutojaa tavataan Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Lajin ei uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Ayoob Tarish

**Ayoob Tarish** on jemeniläinen laulaja, udinsoittaja ja säveltäjä. Hän syntyi Al-Mahrabin kylässä Taizin alueella. Hän on asunut Adenissa, Taizissa sekä Sana'assa, mutta hänen äänensä on tullut tutuksi eri puolilla maata. Hänen saavutuksiinsa kuuluu Jemenin kansallislaulun säveltäminen, laulaminen ja levyttäminen. Tarish sai ainakin nuorena vaikutteita egyptiläiseltä Mohammed Abdulwahabilta, ja hän opiskeli 1970-luvulla Kairossa. Hän on nyttemmin lopettanut esiintymisen. Hänelle kehittyi ongelmia oikean käden kanssa, ja leikkauksesta huolimatta hän jäi kyvyttömäksi soittamaan. Hänellä on vaimo, neljä poikaa ja yksi tytär. Kesällä 2013 *[[Yemen Times]]in* julkaiseman artikkelin mukaan Tarish on seitsemänkymppinen ja asuu Sana'assa.

## Lähteet
Gabriel Tidgren

**Gabriel Tidgren** (1. lokakuuta 1743 Brunn, Ulricehamn, Ruotsi – 8. joulukuuta 1788 Turku) oli kielentutkija ja historioitsija.

Tidgrenin vanhemmat olivat kirkkoherra Jonas Tidgren ja Margareta Wilskman. Hän opiskeli 1762-1767 Uppsalassa ja teki ulkomaanmatkan 1765–1767, jolloin vieraili ainakin Pietarissa. Turkuun Tidgren tuli 1767, missä hänet vihittiin maisteriksi 1772. Seuraavana vuonna hän väitteli aiheesta *De regimine et constitutione reipublicae litterarie I*. Väitöskirjan muut osat ilmestyivät 1774-1776. Tidgren nimitettiin kaunopuheisuuden ja historian dosentiksi Turun Akatemiaan. 1777 hän haki kaunopuheisuuden professuuria, jota haki myös Henrik Gabriel Porthan, ja julkaisi sitä varten väitöskirjan *De eloquentia veterum Svio-Gothorum*, mutta virkaan valittiin Porthan. Yliopiston kirjaston amanuenssiksi Tidgren tuli 1779 ja filosofisen tiedekunnan palkattomaksi apulaiseksi 1781. Vuonna 1784 hänestä tuli Salomon Saarnaajaa koskevan tutkimuksensa perusteella pyhien kielten eli kreikan ja heprean professori. 1787 hän julkaisi ensimmäisen osan teoksesta *Wester-Göthlands historia och beskrifning*, joka jäi hänen kuolemansa takia keskeneräiseksi. Tidgren oli Aurora-seuran jäsen ja sen lehden Tidningar Utgifne Af et Sällskap i Åbo innokas avustaja. Tidgren kuoli naimattomana.

## Lähteet
Charles Lanrezac

**Charles Lanrezac** (31. heinäkuuta 1852 Pointe-à-Pitre, Guadeloupe – 18. tammikuuta 1925 Neuilly-sur-Seine, Ranska) oli ranskalainen kenraali, joka toimi ensimmäisen maailmansodan alussa Ranskan viidennen armeijan komentajana.

## Elämäkerta
Lanzerac opiskeli Saint-Cyrin sotakorkeakoulussa ja valmistui yleisesikuntaupseeriksi vuonna 1879.

Ennen maailmansotaa Lanrezac oli Ranskan armeijan arvostetuin strategi, ja vuoteen 1914 mennessä hän oli kohonnut ylimmän sotaneuvoston jäseneksi ja viidennen armeijan komentajaksi. Sodan syttyessä hänen joukkojensa oli tarkoitus muodostaa vasen sivusta Ranskan joukoissa, joiden oli määrä hyökätä suunnitelma XVII:n mukaisesti Elsass-Lothringenin kautta Saksaan. Saksan hyökätessä yllättäen Belgiaan Lanrezac menetti uskonsa Ranskan hyökkäyssuunnitelmaan, ja hänet määrättiin kääntämään joukkonsa pohjoiseen torjumaan Belgian kautta tulevaa hyökkäystä. Charleroin taistelussa hän kohtasi kenraali Karl von Bülowin komentaman Saksan toisen armeijan, jolla oli kaksinkertainen ylivoima. Brittiläisten apujoukkojen viipyessä Lanrezacin oli suoritettava strateginen vetäytyminen etelään saksalaisten tieltä. Tämä strateginen perääntyminen oli isku hänen maineelleen, ja hänestä tehtiin sodan alkuvaiheen vastoinkäymisten syntipukki. Lanrezac tuki brittien siirtoarmeijaa Pariisin itäpuolella käydyssä voitokkaassa Guisen taistelussa 29. elokuuta 1914, mutta hänen jatkettuaan perääntymistä ylipäällikkö Joseph Joffre korvasi hänet Louis Franchet d’Espèreyllä 3. syyskuuta, juuri ennen ranskalaisten vastahyökkäyksen käynnistämistä.

Vuonna 1917 Lanrezacille tarjottiin uudelleen komentajantehtäviä, mutta hän kieltäytyi. Sodan jälkeen hän julkaisi kirjan, jossa arvosteli Joffren johtamistapaa sodan alkuvaiheessa. Lanrezac sai maineenpalautuksen vähän ennen kuolemaansa, kun hänet palkittiin korkealla kunniamerkillä.

## Lähteet
Sergei Solntsev

**Sergei Solntsev** (17. heinäkuuta 1867 Ilomantsi – 17. maaliskuuta 1933 Sortavala) oli Suomen ortodoksisen kirkon pappi ja opettaja. 

Solntsevin vanhemmat olivat lukkari Feodor Solntsev ja Anna Sotikov ja puoliso vuodesta 1889 Anna Tihomirov (k. 1951). Hän kävi 1889 Pietarin hengellisen seminaarin, oli Pietarin semstvohallituksen koulun opettajana 1889–1890, toimi 1890–1896 Vaasan ortodoksisen seurakunnan kirkkoherrana ja vuodesta 1897 Sortavalan seminaarin ortodoksinen uskonnon lehtorina. Solntsev oli Suomen ortodoksisen kirkon näkyviä kansallismielisiä henkilöitä. Hän kuului useisiin kirkollisiin komiteoihin ja lähetystöön, joka kävi 1923 Konstantinopolin patriarkan luona, hankkiakseen hyväksymisen Suomen ortodoksisen kirkon asemalle. Vuodesta 1925 Solntsev toimi ortodoksisen kirkollishallituksen varapuheenjohtajana. 1903–1924 hän julkaisi joukon teoksia, muun muassa Suomen ortodoksisen kirkon vaiheista.

## Julkaisuja
* *Ortodoksisen kirkon vaiheet Itä-Suomessa: esitelmä*. Pyh. Sergein ja Hermanin veljeyskunta, Sortavala 1903
* *Pyhä kirkko-isä [[Johannes Khrysostomos|Johannes Krysostomo]], Konstantinopolin arkkipiispa*. Pyh. Sergein ja Hermanin veljeyskunta, Sortavala 1907

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Paakkanen, Pertti 1974. *Joensuun seudun merkkihenkilöitä: Sergei Solntsev Ilomantsista.* Karjalan maa, 8.12.1974.
Nikolajevkan taistelu

**Nikolajevkan taistelu** oli toisessa maailmansodassa Italian ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu itärintamalla. Taistelu oli osa suurempaa Stalingradin taistelua. Neuvostoliiton aloitettua operaatio Saturnuksen 16. joulukuuta 1942 vastauksena saksalaisten operaatio Talvimyrskyyn, Neuvostoliiton 1. ja 3. kaartinarmeija hyökkäsivät Italian 8. armeijan vuoristojoukkojen kimppuun piirittäen ja tuhoten ne. Italian 8. armeija, joka koostui 3. vuoristodivisioona Julian joukoista, 2. vuoristodivisioona Tridentinan joukoista, 4. vuoristodivisioona Cuneensen joukoista ja 156. jalkaväkidivisioona Vizencan joukoista lähtivät perääntymään 13. tammikuuta puna-armeijan hyökkäyksen seurauksena. 26. tammikuuta noin 40&nbsp;000 sotilaan suuruinen joukko (joka käsitti vain 4&nbsp;000 taisteluvalmista sotilasta) saapui Nikolajevkan (nyk. Livenkan) kylään, jota 6&nbsp;000 neuvostosotilaan joukko miehitti. Italialaiset hyökkäsivät kylän läpi päästen lopulta saksalaisten linjoille Don-joelle. Taistelussa lähes koko Italian 8. armeija tuhoutui menettäen 30&nbsp;000 sotilasta muun muassa komentaja Giulio Martinat kaatui taistelussa. Neuvostoliitto menetti 1&nbsp;000 sotilasta kaatuneina.
Jörg Spengler

**Jörg Spengler** (23. joulukuuta 1938 Remscheid – 26. marraskuuta 2013 Nürnberg) oli saksalainen kilpapurjehtija, olympiamitalisti, maailman- ja euroopanmestari.

Länsi-Saksaa edustanut Spengler saavutti Tornado-luokassa parinsa Jörg Schmallin kanssa olympiapronssia Montréalissa 1976. MM-kilpailuista Spengler voitti kultaa vuosina 1975 ja 1977. Euroopan mestaruuden hän saavutti vuonna 1970.

Spengler kuoli Nürnbergissä 26. marraskuuta 2013, 74-vuotiaana.

## Lähteet
* Jörg Spengler Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Set the World on Fire (Alicia Keysin kiertue)

**Set the World on Fire Tour** oli Alicia Keysin viides kansainvälinen konserttikiertue.

## Esityslista
#"Karma"
#"You Don't Know My Name"
#"Tears Always Win"
#"Listen to Your Heart"
#"Like You'll Never See Me Again"
#"A Woman's Worth"
#"Diary"
#"Love You Down"
#"Un-Thinkable (I’m Ready)"
#"Try Sleeping with a Broken Heart"
#"101"
#"Fallin'"
#"I'll Be There for You/You're All I Need to Get By" (Performed by background vocalists)
#"When It's All Over"
#"Fire We Make"
#"Unbreakable"
#"Not Even the King"
#"If I Ain't Got You"
#"No One"
#"New Day"
#"Murder She Wrote"
#"Girl On Fire"
;Encore
#"Brand New Me"
#"Empire State of Mind (Part II) Broken Down"
Source:

## Lähteet
Pallastunturin luontokeskus

**Pallastunturin luontokeskus** on Muoniossa Pallastuntureiden läheisyydessä sijaitseva luontokeskus, jota ylläpitää Metsähallitus. Se on perustettu vuonna 1977. Sitä laajennettiin vuonna 1984 ja uudistettiin vuonna 1991. Luontokeskusta ollaan uudistamassa ja vanha rakennus on purettu keväällä 2023. Pallastunturin luontokeskuksen vieressä sijaitsee hotelli Pallas.

Luontokeskuksen vanha rakennus uusitaan. Se oli tarkoitus remontoida vuoden 2022 aikana, mutta laajojen sisäilmaongelmien takia korjaaminen ei enää ollut järkevää. Vanha rakennus on purettu keväällä 2023, ja uuden luontokeskuksen suunnitteleminen alkoi vuoden 2023 loppupuolella. Pallastunturin ankarien olosuhteiden takia talven aikana ei rakenneta. Uuden luontokeskuksen rakentamisen on määrä alkaa kesällä 2025 ja valmistua vuoden 2025 loppuun mennessä. Uudisrakentamiseen on myönnetty määrärahaa 1,6 miljoonaa euroa. Uudesta luontokeskuksesta on tulossa entistä pienempi ja kompaktimpi ja se on ympärivuorokautisesti retkeilijöiden käytössä.
 
Vanhassa luontokeskuksessa oli auditorio, johon matkailijaryhmät voivat varata ajan ja jossa näytettiin diaesityksiä Lapin luonnosta. Keskus tarjosi ryhmille opastusta joillakin retkeilyreiteillä. Keskuksen läheisyydessä on useita retkeilyreittejä, jotka johtavat Pallas-Yllästunturin kansallispuistoon, Ounastuntureille ja Hettaan. Lähialueella sijaitsee myös vuokrattava Pallaskota.

Pallastunturin luontokeskuksessa kävi vuonna 2021 vajaa 60&nbsp;000 vierailijaa.
__NOTOC__

## Kulkuyhteydet

Pallastunturin luontokeskukselle pääsee linja-autolla Rovaniemen, Kittilän, Jerisjärven ja Muonion kautta. Henkilöautolla sinne pääsee Kittilän ja Jerisjärven kautta ja Tepaston kautta sekä Kolarista Äkäslompolon kautta.

## Katso myös
* Hetta-Pallas-vaellusreitti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen nettisivu: Luontoon.fi/pallastunturi
* Pallas-Yllästunturin kansallispuisto Metsähallituksen Luontoon.fi-sivustolla
* Pallas-Yllästunturin kansallispuisto Lapin liiton ylläpitämällä sivustolla (arkistoitu)
Jörg Schmall

**Jörg Schmall** (s. 27. tammikuuta 1943 Stuttgart) on saksalainen aktiiviuransa lopettanut kilpapurjehtija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.

Länsi-Saksaa edustanut Schmall saavutti Tornado-luokassa parinsa Jörg Spenglerin kanssa olympiapronssia Montréalissa 1976. MM-kilpailuista Schmall voitti kultaa vuonna 1975.

## Lähteet
* Jörg Schmall Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Göran Karlsson

**Göran Johannes Karlsson** (12. heinäkuuta 1917 Parainen – 11. syyskuuta 2003 Turku) oli suomalainen kielitieteilijä, Åbo Akademin suomen kielen ja kirjallisuuden professori 1964–1980. Hän tutki suomen kielen numerusta ja kongruenssia sekä liikesanastoa. Hän oli *Ison ruotsalais-suomalaisen sanakirjan* päätoimittaja.

Hänen poikansa on professori Fred Karlsson. 

## Lähteet
Adolphe Guillaumat

**Marie Louis Adolphe Guillaumat** (4. tammikuuta 1863 Bourgneuf – 18. toukokuuta 1940 Nantes) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisen maailmansodan aikana.

Guillaumat aloitti uransa vuonna 1884 jalkaväen upseerina ja palveli Ranskan siirtomaissa. Osallistuttuaan boksarikapinan kukistamiseen vuonna 1900 hänet ylennettiin majuriksi. Vuodesta 1903 hän toimi opettajana Saint-Cyrin sotilasakatemiassa ja myöhemmin Prytanée National Militaire -sotakoulun johtajana. Vuonna 1910 Guillaumat ylennettiin everstiksi ja nimitettiin rykmentinkomentajaksi, vuonna 1913 hänestä tuli sotaministeriön osastopäällikkö ja prikaatinkenraali. Maailmansodan sytyttyä hänestä tehtiin syyskuussa 1914 33:nnen divisioonan ja helmikuussa 1915 ensimmäisen armeijakunnan komentaja. Hänet ylennettiin joulukuussa 1915 divisioonankenraaliksi ja hän johti ensimmäistä armeijakuntaa Verdunin taistelussa seuraavana vuonna. Joulukuussa 1916 Guillaumat nimitettiin toisen armeijakunnan komentajaksi Robert Nivellen tilalle. Hän johti elokuussa 1917 hyökkäystä saksalaisten asemia vastaan Verdunin pohjoispuolella. Kyseessä oli ranskalaisten ensimmäinen merkittävä hyökkäys Ranskan armeijaa touko–kesäkuussa 1917 koetelleiden kapinoiden jälkeen.

Joulukuussa 1917 Guillaumat siirrettiin komentajaksi Salonikan rintamalle Makedoniaan kenraali Maurice Sarrailin tilalle. Guillaumat sai parannettua komentamiensa monikansaisten joukkojen yhteishenkeä ja laati hyökkäyssuunnitelman, jonka toteuttaminen jäi hänen seuraajakseen nimitetylle Louis Franchet d’Espèreylle. Guillaumat kutsuttiin kesäkuussa 1918 takaisin Ranskaan ja hänet nimitettiin Pariisin sotilaskuvernööriksi saksalaisten hyökkäyksen uhatessa pääkaupunkia. Voitokkaan Marnen taistelun jälkeen hänet nimitettiin ympärysvaltojen ylimpään sotaneuvostoon. Lokakuussa 1918 hänestä tehtiin viidennen armeijan komentaja ja hän johti sen hyökkäystä Ardennien yli sodan viime vaiheessa.

Maailmansodan jälkeen Guillaumat toimi Reininmaan miehitysjoukkojen komentajana ja oli kesällä 1926 lyhytaikaisesti Ranskan puolustusministerinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gal Koren

**Gal Koren** (s. 16. tammikuuta 1992 Domžale, Slovenia) on slovenialainen jääkiekkoilija, joka pelaa Itävallan Erste Bank Eishockey Ligan slovenialaisjoukkue Olimpija Ljubljanassa. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

## Ura
### Seuraura
Korenin kasvattajaseura on Olimpija Ljubljana. Hän siirtyi kuitenkin jo 15-vuotiaana tšekkiläisen HC České Budějovicen U18-junioreihin kaudeksi 2007–2008. Kesken kauden 2008–2009 Koren siirtyi saksalaiseen B-juniorisarjaan Deutsche Nachwuchsligaan edustamaan Jungadler Mannheimia. Hän voitti sarjan mestaruuden sekä keväällä 2009 että keväällä 2010.

WHL-joukkue Kelowna Rockets varasi Korenin 64. pelaajana . Hän vietti joukkueessa kauden 2010–2011, jonka jälkeen Koren siirtyi kaudeksi 2011–2012 Itävallan Erste Bank Eishockey Ligassa pelanneen Medveščak Zagrebin riveihin. Hänen tulokaskautensa miesten sarjoissa toi 39 runkosarja- ja yhdessä playoff-ottelussa tehot 2+2=4. Koren pelasi kauden aikana myös yhden Kroatian pääsarjaottelun Medveščakin kakkosjoukkueessa. Kaudella 2012–2013 hän nosti pistesaldonsa runkosarjassa kymmeneen tehopisteeseen.

Medveščak Zagreb siirtyi kaudeksi 2013–2014 KHL:ään. Myös Koren jatkoi joukkueessa tehtyään Medveščakin kanssa vuoden mittaisen KHL-sopimuksen heinäkuussa 2013. Hänen ohella edellisen kauden EBEL-joukkueen hyökkääjistä jatkoi vain Dario Kostović. Hän pelasi siellä 23 ottelua tehden yhden maalin, kunnes Koren palasi seuraavana jouluna kasvattajaseuraansa Olimpija Ljubljanaan pelaamaan Itävallan EBEL-liigaa. Helmikuussa 2014 hän siirtyi sieltä loppukaudeksi 2013–2014 Slovakian Extraligassa pelaavan HKm Zvolenin riveihin. Kaudeksi 2014–2015 Koren palasi taas vuoden mittaisella sopimuksella Olimpijaan.

Kaudeksi 2015–2016 Koren siirtyi Ison-Britannian EIHL-liigan laajennusjoukkue Manchester Stormiin, mutta hänen sopimuksensa kuitenkin purettiin pelillisistä syistä lokakuussa 2015. Marraskuussa Koren palasi loppukaudeksi taas kotimaahansa Olimpijan riveihin. Hän voitti joukkueen EBEL-kauden päätyttyä Slovenian-mestaruuden.

### Maajoukkueura
Koren edusti Sloveniaa MM-kilpailuissa vuosina 2013 ja 2014, joista jälkimmäinen turnaus eteni IA-divisioonassa ja päättyi kultaan. Hän pelasi myös alle 20-vuotiaiden I-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2012. Hän oli ensimmäisessä turnauksessa Slovenian paras syöttäjä Erik Pancen kanssa viidellä syötöllään ja voitti B-lohkon hopeaa. Vuoden 2012 IA-divisioonan turnauksessa Koren oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 4+3=7.

Koren pelasi myös alle 18-vuotiaiden II-divisioonan MM-kilpailuissa vuosina 2009 ja 2010. Ensimmäinen turnaus päättyi A-lohkon hopeaan ja jälkimmäinen turnaus B-lohkon kultaan. Hän oli tehoilla 9+14=23 koko vuoden 2009 B-lohkon turnauksen paras syöttäjä ja jakoi pistepörssin voiton joukkuetovereidensa Rok Leberin ja Žiga Pešutin kanssa. Koren jakoi myös tehopörssin voiton joukkuetoverinsa Gašper Cerkovnikin kanssa lukemalla +21. Hänet valittiin myös turnauksen parhaaksi hyökkääjäksi.

## Muuta
Korenin pikkuveli Mitja pelaa maalivahtina Slovenian pääsarjaa HK Slavija Ljubljanassa.

## Tilastot

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Rasvapallo

**Rasvapallo** () on Guy de Maupassantin kirjoittama novelli. *Rasvapallo* julkaistiin ensimmäistä kertaa naturalistisessa novellikokoelmassa vuonna 1880. Suomeksi se julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 1907. *Rasvapallo* kertoo pienestä seurueesta, joka pakenee preussilaisten miehitystä Ranskan–Preussin sodan aikana postivaunuilla. Päähenkilönä on lihava prostituoitu, eli rasvapallo, joka uhrautuu kanssamatkustajiensa hyväksi: preussilainen upseeri ei salli seurueen jatkaa matkaa, jos hän ei suostu tulemaan sänkyyn hänen kanssaan. Muut matkustajat eivät kuitenkaan pysty hyväksymään hänen uhraustaan, yhteiskunnallisen ylimielisyytensä vuoksi. Kertomusta voidaan pitää Maupassantin ensimmäisenä huomattavana teoksena, ja se nosti kirjailijan kuuluisuuteen.

## Lähteet
Galia Hai

**Galia Hai** () on israelilainen alttoviulisti. Hän on soittanut Nikmat HaTraktor - ja Panic Ensemble -yhtyeissä sekä työskennellyt Ritan, Ehud Banain, Yemen Bluesin ja Idan Raichelin kanssa. Hän on New Jerusalem Orchestran jäsen ja on tehnyt yhteistyötä merkittävien artistien kanssa myös kansainvälisellä tasolla. Hai opiskeli Tabea Zimmermannin johdolla. Hän on kuulunut Yitzhak Yedidin kokoonpanoon ja voittanut lukuisia palkintoja. Haita kuullaan Yedidin albumeilla *[[Passions and Prayers]]* (2005), *[[Reflections Upon Six Images]]* (2007) ja *[[Since My Soul Loved]]* (2009).

## Lähteet
Jimmy Lemi Milla

**Jimmy Lemi Milla** (k. 9. helmikuuta 2011) oli eteläsudanilainen poliitikko. Hän oli maaseudun kehityksen ministerinä elokuusta 2010, kunnes joutui ministeriön entisen työntekijän ampumaksi. Sudanin vapautusarmeijan edustajien mukaan surman motiivi oli enemmän henkilökohtainen kuin poliittinen. Milla oli entinen pohjoista Sudania hallitsevan puolueen kannattaja, mutta siirtyi Sudanin vapautusarmeijaan vuoden 2005 jälkeen. Ministerin murhaajan raportoitiin ensin surmanneen itsensäkin, mutta myöhemmin ilmeni, että hän joutui pidätetyksi.

## Lähteet
Aaro Mäntyoja

**Aaro Antero Mäntyoja** (29. elokuuta 1911 Oulu – 10. kesäkuuta 2002 Tampere) oli suomalainen kouluneuvos ja pakinoitsija.

Mäntyoja pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1932 ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta. Hän opiskeli sitten Turun yliopistossa, josta hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1945 ja maisteriksi 1946.

Mäntyoja toimi opettajana Vaasassa, Oulussa ja Tampereella. Hän oli Tampereella kansakoulutarkastajana vuosina 1946–1970 ja koulutoimenjohtajana 1970–1974. Mäntyoja sai kouluneuvoksen arvon 1963.

## Teoksia
* *Tampereen kaupungin kansakoulut 1872-1947*. Tampereen kaupunki, Tampere 1947
* *Kansakoulun lainsäädäntö*. Otava 1959
* *"Ooostakaa Kalevaaaa" : murrekertomuksia pikku poikain elämästä 1920-luvun Oulussa*. Pohjoinen, Oulu 1989

## Lähteet
*  (Arkistoitu linkki)
* Aaro Mäntyoja Kirjasampo.fi
Konono Nº1

**Konono Nº1** on vuonna 1978 Kinshasassa perustettu kinshasankongolainen yhtye. Sen täydellinen nimi on *L'Orchestre Folklorique T.P. Konono No. 1 de Mingiedi*. Yhtyeen perusti Angolassa vuonna 1933 syntynyt ja Kinshasaan vuonna 1949 muuttanut Mawangu Mingiedi. Yhtye soitti alun perin zombo-kansan rituaalimusiikkia norsunluusta valmistetuilla torvilla, mutta pian yhtyeessä nousivat keskeisimpään asemaan likembet. Yhtye levytti ensimmäistä kertaa kokoelmalla *Zaire: Musiques Urbaines a Kinshasa*. 

Konono Nº1 on vahvistanut likembejä ja käyttänyt lyömäsoittimina muun muassa auton osia. Yhtyeen ensimmäinen Yhdysvalloissa julkaistu levytys oli Crammed Discs -levymerkillä ilmestynyt *[[Congotronics]]*. Yhtyettä kuullaan myös levyllä *[[Congotronics 2: Buzz 'n' Rumble from the Urb 'n' Jungle]]*. Vuonna 2010 ilmestyi *[[Assume Crash Position]]*. Yhtyeen jäsenet tekivät yhteistyötä Björkin kanssa laulussa "Earth Intruders". Hollantilainen rockyhtye The Ex on tehnyt coverversion Konono Nº1:n kappaleesta.

## Lähteet
Maurice Sarrail

**Maurice Sarrail** (6. huhtikuuta 1856 Carcassonne – 23. maaliskuuta 1929 Pariisi) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisen maailmansodan aikana.

Sarrailin on sanottu saaneen maailmansodan aikana ylennyksiä vasemmistolaisten poliittisten mielipiteittensä ansiosta, siellä ne miellyttivät Ranskan poliittista johtoa. Sodan syttyessä hän oli divisioonankenraali ja kahdeksannen armeijakunnan komentaja. Sodan alettua ylipäällikkö Joseph Joffre sijoitti hänet kuudennen armeijakunnan komentajaksi Ardenneille. Sarrailin joukot tekivät 22.–25. elokuuta 1914 menestyksekkäästi vastarintaa saksalaisten hyökkäystä vastaan, ja peräännyttyään saamiensa käskyjen mukaisesti Meusen taakse hänet ylennettiin 30. elokuuta kolmannen armeijan komentajaksi. Tämän jälkeen hän vastasi Verdunin alueen puolustuksesta. Lokakuussa 1915 Joffre kuitenkin siirsi Sarrailin Ranskan ”itämaisen armeijan” komentajaksi Salonikiin Kreikkaan. Tammikuusta 1916 alkaen hän komensi kaikkia ympärysvaltojen joukkoja tuolla alueella. Joukkojen oli peräännyttävä Makedoniasta Kreikkaan, minkä jälkeen Sarrail keskittyi aluksi vain puolustusasemien valmisteluun Bulgarian hyökkäyksen varalta. Ainoa hänen johtamansa hyökkäysoperaatio Monastirissa marraskuussa 1916 epäonnistui ympärysvaltojen armeijoiden huonosti sujuneen yhteistyön vuoksi.

Ranskan pääministeri Georges Clemenceau määräsi joulukuussa 1917 yllättäen Sarrailin siirrettäväksi pois komentajan tehtävistään. Huhtikuussa 1918 hänet asetettiin disponibiliteettiin. Sarrail palasi vielä elokuussa 1924 palvelukseen, jolloin hänet nimitettiin Syyriaan Ranskan joukkojen ylipäälliköksi sekä ylikomissaariksi. Druusien kapinan aikana lokakuussa 1925 hän määräsi pommittamaan Damaskosta, mitä pidettiin sopimattomana, ja hänet kutsuttiin saman tien pois tehtävästään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paul Bley

**Hyman Paul Bley** (10. marraskuuta 1932 Montreal – 3. tammikuuta 2016 Stuart, Florida, Yhdysvallat) oli kanadalainen jazzpianisti. Hän kuului levytetyimpiin jazzpianisteihin, ja hänen uransa oli erottamattomasti kiedottu nykyjazzin kehitykseen 1900-luvun jälkimmäisellä puoliskolla.

## Ura

Bley oli aluksi viululahjakkuus, mutta aloitti pianonsoiton 8-vuotiaana ja opiskeli McGill-yliopistossa, josta sai diplominsa yhdentoista vuoden iässä. Bley jatkoi opintojaan Juilliard Schoolissa, jota käydessään hän soitti Roy Eldridgen, Bill Harrisin, Ben Websterin, Sonny Rollinsin, Charlie Parkerin, Donald Byrdin, Jackie McLeanin, Doug Watkinsin ja Art Taylorin kanssa.

Bleyn ensimmäinen studioäänitys on marraskuulta 1953 Charles Mingusin ja Art Blakeyn kanssa. Bley teki uransa aikana lisäksi yhteistyötä Chet Bakerin, Lester Youngin, Ornette Colemanin, Don Cherryn, Charlie Hadenin, Billy Higginsin, Herb Spanierin ja Dave Piken kanssa. Vuonna 1957 Bley meni naimisiin Karen Borgin (myöhemmin Carla Bley) kanssa. Paul muutti vuonna 1957 Kaliforniaan, mutta siirtyi vuonna 1959 puolisonsa kanssa New Yorkiin. Vuonna 1961 Bley teki ensimmäisen Euroopan-matkansa.

Vuonna 1963 Bley kiersi Japanissa Sonny Rollinsin kanssa. Seuraavana vuonna hän hyväksyi puolisonsa kanssa Bill Dixonin kutsun liittyä Jazz Composer's Guildiin. Tämä loi heille yhteyden Michael Mantleriin, Bennie Greeniin, Roswell Ruddiin, Archie Sheppiin, John Tchicaihin ja Cecil Tayloriin. Bley työskenteli myös Albert Aylerin kanssa ja nauhoitti session John Gilmoren, Gary Peacockin ja Paul Motianin kanssa. 

Erottuaan vaimostaan vuonna 1967 Bley meni naimisiin Annette Peacockin kanssa. Peacock lauloi joskus Bleyn kokoonpanoissa, ja Bley alkoi itse tehdä kokeiluja sähkösoittimilla. Joulukuusta 1970 tammikuuhun 1971 hän äänitti albumia *Paul Bley Synthesizer Show*. Vuonna 1972 Bley ja Peacock erosivat. Bleyn seuraava kumppani oli videotaiteilija Carol Goss, jonka kanssa hän perusti Improvising Artists -levy-yhtiön. Pariskunta avioitui vuonna 1980. 1980-luvulla Bley levytti John Surmanin, John Abercrombien, John Scofieldin, Bill Frisellin, Jesper Lundgaardin, Red Mitchellin, Ron McCluren, Bob Cranshawin, George Cross MacDonaldin, Aage Tanggaardin, Keith Copelandin ja Billy Hartin kanssa.

Vuonna 1993 Bley julkaisi piano- ja syntetisaattorilevyn *Synth Thesis*. Hän teki yhteistyötä 1990-luvun aikana muiden muassa Franz Koglmannin, Hans Kochin, Gary Burtonin, Niels-Henning Ørsted Pedersenin, Tiziana Ghiglionin, Kenny Wheelerin, Lee Konitzin, Evan Parkerin, Ralph Simonin, Sonny Greenwichin, Jay Andersonin, Dave Youngin, Barre Phillipsin, Stich Wynstonin, Adam Nussbaumin, Bruce Ditmasin, Satoko Fujin, Stéphan Olivan, Hans Ludemannin, Jean-Luc Pontyn, Paul Hainesin ja Maarten Altenan kanssa. 2000-vuosikymmenellä Bleyn yhteistyökumppaneita olivat Keshavan Maslak, François Carrier, Yuri Honing, Andreas Willers, Mario Pavone ja Jeanette Lambert.

Bley opetti New England Conservatory of Musicissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Paul Belyn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Karl von Bülow

**Karl Wilhelm Paul von Bülow** (24. huhtikuuta 1846 Berliini – 31. elokuuta 1921 Berliini) oli saksalainen sotamarsalkka, joka toimi komentajana ensimmäisen maailmansodan alkuvaiheessa.

Bülowin isä ja isoisä olivat preussilaisia upseereita. Hän itse liittyi vuonna 1864 toiseen kaartin jalkaväkirykmenttiin ja osallistui aliluutnanttina vuosien 1866 ja 1870–1871 sotiin. Vuodesta 1877 hän toimi kapteenina yleisesikunnassa. Bülow ylennettiin 1903 kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin kolmannen armeijakunnan komentajaksi. Hänestä tuli 1904 jalkaväenkenraali ja 1912 kenraalieversti sekä kolmannen armeijan ylitarkastaja.

Ensimmäisen maailmansodan syttyessä Bülow sai komentoonsa Saksan toisen armeijan, jonka piti hyökätä Schlieffen-suunnitelman mukaisesti Belgiaan ja Belgian kautta Ranskaan. Hyökkäyksen menestyksen varmistamiseksi myös ensimmäinen ja kolmas armeija määrättiin 9. elokuuta 1914 hänen komentoonsa, mutta järjestely peruttiin jo kahdeksan päivän kuluttua, koska hänellä oli yhteistyövaikeuksia ensimmäisen armeijan komentajan, aggressiivista etenemistä kannattaneen Alexander von Kluckin kanssa. Bülowin joukot valtasivat Namurin, voittivat ranskalaisen Charles Lanrezacin armeijan Charleroin taistelussa 23.–24. elokuuta ja pakottivat Lanrezacin perääntymään toistamiseen Guisen taistelussa 29.–30. elokuuta.

Bülowin joukot ylittivät Marnejoen 4. syyskuuta 1914 ja hän määräsi Kluckin tuomaan kauemmas siirtyneen ensimmäisen armeijan omansa tueksi. Tämä kuitenkin altisti ensimmäisen armeijan Marnen taistelussa 6.–9. syyskuuta ranskalaisten ja brittien sivustahyökkäyksille, ja Kluck veti joukkojaan takaisin pohjoiseen, jolloin ensimmäisen ja toisen armeijan väliin muodostui aukko rintamassa. Bülow pelkäsi vihollisen pääsevän näin kiertämään saksalaisten armeijat, joten hän määräsi päämajan hyväksynnällä 9. syyskuuta joukkonsa perääntymään takaisin Aisnelle. Saksan ensimmäisessä Marnen taistelussa kärsimä tappio on yleensä pantu hänen syykseen.

Marnen taistelun jälkeen Bülowin toinen armeija asettui puolustusasemiin Reimsin koillispuolelle ja torjui syyskuussa 1914 ranskalaisten vastahyökkäyksen Aisnella. Bülow ylennettiin tammikuussa 1915 sotamarsalkaksi, mutta hän joutui luopumaan komentajantehtävistään saman vuoden huhtikuussa sydänkohtauksen vuoksi. Hän jäi lopullisesti pois palveluksesta kesäkuussa 1916.

## Lähteet
Bertel Pettersson

**Karl Bertel Pettersson** (28. elokuuta 1911 Pietarsaari – 1. syyskuuta 1988) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut pakinoitsija.

## Teoksia
* *Pensionär Tomasson*: kåserier. Författarnas andelslag 1975 

## Lähteet
* Bertel Pettersson, Kirjasampo.fi

### Viitteet
Hedvig Ståhlberg

**Hedvig Irene Ståhlberg** (o.s. **Wåhlberg**, 31. toukokuuta 1869 Oulu – 26. maaliskuuta 1917 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja presidentti K. J. Ståhlbergin ensimmäinen puoliso.

Ståhlbergin vanhemmat olivat Ylitorniolta kotoisin ollut maanmittari Gustav Vilhelm Wåhlberg (1817–1874) ja Utajärvellä syntynyt Eva Fredrika Ståhlberg (1830–1908). Presidentti Ståhlberg ja Hedvig Ståhlberg olivat pikkuserkkuja. He avioituivat Oulussa joulukuussa 1893. 

Pariskunnalle syntyi kuusi lasta; Kaarlo (1894–1977), Aino (myöh. Kjerrman, 1895–1974), Elli (myöh. Schauman, 1899–1986), Aune (1901–1967), Juho (1907–1973) ja Kyllikki (myöh. Tuominen, 1908–1994).

Hedvig Ståhlberg kuoli maaliskuussa 1917 Helsingissä 47-vuotiaana.

## Lähteet
Esko Viljanen

**Esko Anselm Viljanen** (28. elokuuta 1911 Forssa, Tammela – 8. lokakuuta 1984) oli suomalainen toimittaja ja pakinoitsija.

Viljanen työskenteli kansakoulun käytyään sotavuosiin saakka Finlayson-Forssa Oy:n värjäämöllä Forssassa. Jatkosodan jälkeen hänestä tuli Forssan Lehden toimittaja joulukuussa 1944. Viljasen rintamakirjeitä ja runoja oli julkaistu lehdessä jo sotavuosina. Viljanen oli sitten lehden toimitussihteerinä 1946–1963 ja toimituspäällikkönä 1963–1973. Hän oli vielä erikoistoimittajana eläkkeelle jäämiseensä saakka 1975.

Viljanen kirjoitti pakinoita Forssan Lehteen nimimerkillä *Viljami*.

## Teoksia
* *[[Juho Rantanen]], lounaishämäläinen kansanolojen kuvaaja ja yhteiskunnallisten rientojen mies*. Lounaishämäläisiä merkkimiehiä IV, 1. Lounais-Hämeen kotiseutu ja museoyhdistys, Forssa 1947
* *Forssa, teollisuus- ja kulttuurikaupunki Lounais-Hämeessä*; julk. Forssa-kerho; piirrokset Pentti Hammarberg; teksti Esko Viljanen; toim. ja typografia Matti Aaltonen. Forssa 1964
* *Hypi sinä humma*: Viljamin pakinoita vuosilta 1948–1971. 1971

## Lähteet
*  (Arkistolinkki) 
* Lounakirjailijat: Esko Viljanen  (Arkistolinkki)