open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bernard Gauthier (yleisurheilija)

**Bernard Gauthier** (s. 4. heinäkuuta 1949 Orléans, Loiret, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli korkeushyppy.

Gauthier sijoittui yleisurheilun sisäratojen EM-kilpailuissa 1970 korkeushypyssä 16:nneksi tuloksella 200&nbsp;cm. Münchenin 1972 olympialaisissa hän oli 14:s tuloksella 215&nbsp;cm.

Gauthier hyppäsi kesäkuussa 1972 Ranskan ennätyksen 220&nbsp;cm. Ennätys säilyi hänen nimissään vain runsaan vuoden. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan. Hän oli pituudeltaan 181-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 78 kiloa. Seuratasolla hän edusti EC Orléansia.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* Korkeushyppy: 220&nbsp;cm (1972)
* Kuulantyöntö: 13,86&nbsp;m (1972)
* Kymmenottelu: 6&nbsp;484&nbsp;p (1972)

## Lähteet

*
Donald R. Dickey

**Donald Ryder Dickey** (31. maaliskuuta 1887 Iowa – 15. huhtikuuta 1932  Pasadena, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen valokuvaaja ja eläintieteilijä.

Dickeyn opiskellessa viimeistä vuottaan Yalen yliopistossa hän sai vakavan sydänkohtauksen ja joutui pitkäksi ajaksi vuodelepoon. Hän kuitenkin valmistui luokkansa mukana, mutta muutti kahdeksi vuodeksi takaisin vanhempiensa luokse Pasadenaan. Hän vieraili ystävänsä maatilalla ja alkoi havainnoida lintuja. Jonkin ajan kuluttua hän hankki kameran ja aloitti valokuvaamisen kuvaamalla paikallisia lintuja ja niiden pesiä.

Toivuttuaan kokonaan vuonna 1916 Dickey alkoi ammattimaisesti kerätä ja valokuvata lintuja ja nisäkkäitä. Vuonna 1926 kokoelma oli paisunut jo lähes 30&nbsp;000 lintu- ja nisäkäsnäytteeseen. Samana vuonna California Institute of Technology nimitti Dickeyn Selkärankaisten osaston tutkimusavustajaksi. Dickeyn kokoelma käsitti lopulta yli 50&nbsp;000 linnun ja nisäkkään nahkaa tai luurankoa, 10&nbsp;000 luonnonhistoriallista kirjaa ja 7&nbsp;500 valokuvaa. Dickeyn leski Florence Van Vechten Dickey lahjoitti kokoelman vuonna 1940 Kalifornian yliopistolle (UCLA). Se on eräs maailman hienoimmista Keski-Amerikan ja Yhdysvaltain lounaisosien lintu-ja nisäkäskokoelmista.

Dickeyn apuna keräysmatkoilla toimivat muun muassa Adriaan J. van Rossem ja Laurence Markham Huey. van Rossem työskenteli Dickeyn kanssa vuodesta 1911 alkaen ja kirjoitti hänen kanssaan useita artikkeleita, sekä viimeisteli Dickeyltä kesken jääneen teoksen *The Birds of El Salvador*. Huey työskenteli Dickeyn kanssa 1915–1932.

Dickeyn valokuva-arkisto oli aikansa hienoimpia. Hän teki myös luontoelokuvia, ja merilintujen lentoa esittelevä filmi kiinnosti Howard Hughesin insinöörejä, jotka kehittelivät lentokoneiden siipiä. 

Dickey nimesi van Rossemin kanssa useita lintujen alalajeja. Yksin hän nimesi räikkäluhtakanan (*Rallus longirostris*) alalajin *yumanensis* 1923.

## Lähteet
* OAC
* UCLA 

### Viitteet
Franck Verzy

**Franck Verzy** (13. toukokuuta 1961 Lyon, Rhône, Ranska – 2. heinäkuuta 2025) oli ranskalainen korkeushyppääjä.

Verzy sijoittui Milanossa käydyissä sisäratojen EM-kilpailuissa 1982 korkeushypyssä 20:nneksi tuloksella 215&nbsp;cm. Samana vuonna ulkoratojen EM-kilpailuissa Ateenassa hän karsiutui tuloksella 215&nbsp;cm. Hän jäi loppukilpailun ulkopuolelle myös Helsingin MM-kilpailuissa 1983 tuloksella 210&nbsp;cm sekä Los Angelesin 1984 olympialaisissa tuloksella 215&nbsp;cm. Vuonna 1983 hän voitti Euroopan cupin loppukilpailussa korkeushyppykilpailun.

Ranskan mestaruuden 180-senttinen ja 63-kiloinen Verzy voitti ulkoradoilla vuosina 1982–1984 ja 1986 sekä hallissa vuonna 1983. Hän paransi Ranskan ennätystä kolmasti: heinäkuussa 1981 hän hyppäsi tuloksen 228&nbsp;cm, viikkoa myöhemmin 230&nbsp;cm ja elokuussa 1983 uransa parhaan tuloksen 232&nbsp;cm. Viimeksi mainittu säilyi Ranskan ennätyksenä lähes 11 vuotta kunnes Jean-Charles Gicquel ylitti 233&nbsp;cm. Vuonna 1982 Verzy hyppäsi sisäratojen Ranskan ennätyksen 226&nbsp;cm. Seuratasolla hän edusti PL Pierre-Béniteä.

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
The Super Powers Team: Galactic Guardians

**The Super Powers Team: Galactic Guardians** on Hanna-Barberan tuottama yhdysvaltalainen piirrossarja, joka perustuu löyhästi DC Comicsin sarjakuvaryhmään Oikeuden Puolustajat. Sarjaa esitettiin ABC:llä ja se kesti kahdeksan jakson verran. Se oli samalla viimeinen Hanna-Barberan tuottama Superystävät-animaatiosarja.

Pääosin vihollisena toimi Darkseid yhdessä apulaistensa Desaadin ja Kalibakin kanssa. Sankareista vähiten esiintymisiä teki Salama, joka esiintyi vain yhdessä jaksossa, jossa se ei edes käyttänyt voimiaan. Äänirooleihin tuli pääosin yksi muutos, kun aiemmin Batmanin roolissa toiminut Olan Soule korvattiin jo 1960-luvun Batmanin televisiosarjassa näytelleellä Adam Westillä. Soule pysyi sarjassa mukana mutta sai roolikseen professori Martin Steinin.

Sarja julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 23. lokakuuta 2007.

## Hahmot

## Äänirooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Super Powers Team: Galactic Guardians TV.comissa
Gilbert Vallaeys

**Gilbert Vallaeys** (13. maaliskuuta 1944 Blaye, Gironde, Ranska – 15. toukokuuta 2001) oli ranskalainen korkeushyppääjä.

Vallaeys edusti Ranskaa Budapestin EM-kilpailuissa 1966 mutta jäi karsintaan tuloksella 200&nbsp;cm. Kesäkuussa 1965 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 211&nbsp;cm, joka pysyi voimassa vain 1,5 kuukautta. Ranskan mestaruutta hän ei voittanut kertaakaan. Hän on pituudeltaan 188-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 72 kiloa. Seuratasolla hän edusti AC Boulogne-Billancourtia.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Bernard Gauthier

**Bernard Gauthier** (22. syyskuuta 1924 Beaumont-Monteux, Drôme, Ranska – 23. marraskuuta 2018) oli ranskalainen maantiepyöräilijä.

Gauthier voitti Bordeaux–Pariisi-pyöräilykilpailun vuosina 1951, 1954, 1956 ja 1957. Vuonna 1950 hän sijoittui Ranskan ympäriajossa 17:nneksi johdettuaan kilpailua seitsemän päivän ajan.

## Lähteet
Karl-Erik Michelsen

**Karl-Erik (Kalle) Kristian Michelsen** (s. 5. toukokuuta 1957 Ähtäri) on Lappeenrannan teknillisen yliopiston professori. Hän toimi vuonna 2002 perustetun yliopiston erillislaitoksen Etelä-Karjala-instituutin johtajana sen perustamisesta aina kesäkuuhun 2011 saakka, jolloin hänen seuraajanaan aloitti Pertti Kolari.

Michelsen kävi koulunsa Joensuussa ja valmistui ylioppilaaksi Joensuun lyseosta. Hän opiskeli historiaa Helsingin yliopistossa ja hakeutui maisteriksi valmistumisensa jälkeen Pennsylvanian yliopistoon Yhdysvaltohin, missä vietti viisi vuotta. Michelsenin tieteellisenä mentorina toimi Thomas P. Hughes, jonka avulla hän löysi oman alansa tiedon- ja innovaatioiden tutkimuksen parissa.

Vuonna 1993 Michelsen väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa Kansallisen tutkimusjärjestelmän kehityksestä. Hän on työskennellyt muun muassa tutkijana ja tutkimusohjelman koordinaattorina Suomen Akatemiassa sekä Suomen historian professorina Helsingin yliopistossa. Hän toimii myös konsulttina.

Vuonna 2002 Michelsen sai Suomen Elektroniikkainsinöörien Seuran palkinnon ansiokkaasta tutkimustyöstä ja vuonna 2003 Tekniikan historian seuran hopeisen ansiomerkin. Vuonna 2015 hän sai Suomen Ekonomien tunnustuspalkinnon kirjastaan *Kone: Perhe, yrittäjyys ja yritys teollisuuden vuosisadalla* (2013). Vuonna 2018 hänet valittiin vuoden professoriksi.

Michelsen pelasi koripalloa Joensuun Katajassa kaudella 1976–1977 ja HNMKY:ssä 1977–1982. Vuonna 2007 Michelsen peri tädiltään Stendalin sukukartanon Joroisissa.

## Lähteet
Fysiikan päivät

**Suomen fysiikan päivät** on fysiikkaa tunnetuksi tekevä ammattilais- ja yleisötapahtuma, jonka Suomen fyysikkoseura  järjestää vuosittain eri yliopistojen kanssa. Tapahtumaa on järjestetty vuodesta 1948 lähtien; aluksi harvemmin, mutta vuodesta 1972 alkaen vuosittain. Se on samalla myös Suomen fyysikkoseuran vuosikokous.

Tapahtuman teema vaihtelee vuosittain. Vuosien aikana teemoina ovat olleet muun muassa "Universumin ulottuvuudet" (Turku, 2008), "Valo" ( Joensuu, 2012), "Etsiminen ja löydöt" (Helsinki, 2015) ja "Fysiikka yhteiskunnassa" (Aalto, 2017). Koronavirus-pandemian vuoksi tapahtumaa on järjestetty myös virtuaalisten toteutusten avulla.

## Katso myös
* Tieteen päivät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fysiikan päivät.
Katherine Stephens

**Katherine Stephens**, s. Brown (s. noin 1853 Englanti - 1954 San Diego) oli englantilainen paleontologi ja luonnontieteilijä, joka muutti Yhdysvaltoihin 1890.

Katherine "Kate" Brownin kiinnostus luonnonhistoriaan alkoi vierailuista Lontoon museoissa. Jonkin aikaa hän työskenteli British Museumissa, kunnes muutti asumaan serkkunsa luokse San Diegoon. Hän toimi opettajana ja ryhtyi sitten tutkimaan San Diegon simpukoita. Hän tutki sekä maa- että merinilviäisiä. 1898 hän avioitui eläintieteilijä Frank Stephensin kanssa.

Vuonna 1910 San Diegon luonnonhistoriallinen museo palkkasi Kate Stephensin kuraattoriksi hoitamaan seuran kokoelmia. Yhdentoista vuoden ajan Kate ja Frank hoitivat ja kartuttivat seuran kokoelmia. Koska Frankin kuulo oli heikko ja ajotapansa holtiton, kielsi Kate häntä liikkumasta yksin luonnossa. He tekivätkin kaikki keräysmatkat kahdestaan ja Kate toimi Frankin sihteerinä. Vuosina 1927–1928 Kate tutki fossiilisia kotiloita.

Vuonna 1920 Kate sai museon nilviäisten ja selkärangattomien merieläinten osaston kuraattorin viran. Hän järjesti useita näyttelyitä ja opetti luonnonhistoriaa paikallisille lapsille, joiden joukossa oli muun muassa Laurence Markham Huey. Kate vetäytyi eläkkeelle 1936 työskenneltyään lähes 30 vuotta museossa. Hän jatkoi simpukankuorten tutkimista vielä yli 90-vuotiaana. Kate ja Frank Stephensin kokoelmat lahjoitettiin museolle postuumisti 1955.

## Lähteet
* SDNHM
Mahamat Idriss

**Mahamat-Koundja-Ouya Idriss** (17. heinäkuuta 1942 Fort-Lamy, Tšad – 3. lokakuuta 1987) oli ranskalais-tšadilainen korkeushyppääjä.

Idriss edusti Ranskaa kolmissa olympialaisissa. Hän sijoittui korkeushypyssä 12:nneksi Rooman 1960 olympialaisissa tuloksella 203&nbsp;cm ja yhdeksänneksi Tokion 1964 olympialaisissa tuloksella 209&nbsp;cm. Méxicon 1968 olympialaisissa hän jäi karsintaan tuloksella 206&nbsp;cm.

Ranskan mestaruuden 190-senttinen ja 75-kiloinen Idriss voitti vuosina 1960 ja 1961. Hän paransi Ranskan ennätystä kahdesti: heinäkuussa 1960 hän hyppäsi tuloksen 209&nbsp;cm ja kesäkuussa 1961 tuloksen 210&nbsp;cm. Jälkimmäinen säilyi Ranskan ennätyksenä neljä vuotta kunnes Gilbert Vallaeys ylti senttimetrin korkeammalle. Idriss ylitti näytöskilpailussa 211&nbsp;cm sekä vuonna 1966 Tšadia edustaessaan 217&nbsp;cm. Seuratasolla hän edusti ASS Fort-Lamy'ta.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Rakastunut bestman

**Rakastunut bestman** on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2008. Elokuva on superrikkaiden maailmaan sijoitettu romanttinen komedia. 

## Juoni
Elokuvan päähenkilöt Tom (*[[Patrick Dempsey]]*) ja Hannah (*[[Michelle Monaghan]]*) tutustuvat opiskelijajuhlissa ja melkein päätyvät vahingossa sänkyyn. Kymmenen vuotta myöhemmin Tom ja Hannah ovat hyviä ystäviä, mutta erilaisissa elämäntilanteissa:  Tom harrastaa yhden yön suhteita kun taas Hannah on menossa naimisiin skotlantilaisen rikkaan Colinin (Kevin McKidd)  kanssa.  Hannah pyytää Tomia bestmanikseen. Silloin Tom tajuaa olevansa rakastunut Hannahiin ja päättää estää häät.

## Vastaanotto
*Uuden Suomen* Mikko Pielan mielestä *Rakastunut bestman* on suloista nuorten aikuisten hömppää, ”harvinaisen puhtaaksiviljelty näyte siitä millaista elämä voi olla, kun ihmissuhdeongelmien ohella ei ole muita ongelmia”. Hän kehuu ohjaajaveteraani Sydney Pollackin mukavaa sivuroolia Tomin rikkaana ja naisiinmenevänä isänä. Film-O-Holic.com-elokuvasivuston Juha Rosenqvist taas piti surullisena, että rooli tällaisessa yhden tähden ”häähöpsismissä” jäi sittemmin kuolleen Pollackin viimeiseksi elokuvaesiintymiseksi.

## Lähteet
Maurice Fournier

**Maurice Fournier** (18. tammikuuta 1933 Lassigny, Oise, Ranska – 28. kesäkuuta 2024) oli ranskalainen korkeushyppääjä.

Fournier edusti Ranskaa kaksissa olympialaisissa. Hän sijoittui korkeushypyssä 11:nneksi Melbournen 1956 olympialaisissa tuloksella 196&nbsp;cm ja 14:nneksi Rooman 1960 olympialaisissa tuloksella 200&nbsp;cm.

Ranskan mestaruuden 190-senttinen ja 83-kiloinen Fournier voitti vuosina 1959 ja 1963. Hän hyppäsi Ranskan ennätyksen neljä kertaa: Toukokuussa 1956 hän paransi Papa Gallo Thiamin kuusi vuotta vanhaa ennätystä kahdella senttimetrillä tuloksellaan 205&nbsp;cm ja sivusi sitä toukokuussa 1960. Kesäkuussa 1960 hän hyppäsi uuden ennätyksen 206&nbsp;cm ja kuukautta myöhemmin vielä 207&nbsp;cm mutta menetti ennätyksen samassa kilpailussa Mahamat Idrissille. Seuratasolla Fournier edusti Racing CF:ää ja US Batillya.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* Korkeushyppy: 207&nbsp;cm (1960)
* 110 metrin aitajuoksu: 15,1&nbsp;s (1959)

## Lähteet
* 

### Viitteet
Pääkköneniitti

**Pääkköneniitti** on harvinainen antimoni-arseenisulfidimineraali. Se on nimetty suomalaisen geologin, Veikko Pääkkösen mukaan. Seinäjoella sijaitsee mineraalin tyyppiesiintymä, josta mineraali ensimmäisen kerran löydettiin.

## Lähteet
Lolesio Tuita

**Lolésio Tuita** (15. heinäkuuta 1943 Hihifo, Wallis- ja Futunasaaret – 1995) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli keihäänheitto.

Tuita edusti Ranskaa kaksien arvokilpailujen keihäänheitossa. Hän sijoittui Münchenin 1972 olympialaisissa 11:nneksi tuloksella 76,34&nbsp;m – karsinnassa hän heitti tuloksen 78,78&nbsp;m. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän karsiutui tuloksella 68,86&nbsp;m.

Ranskan mestaruuden 182-senttinen ja 90-kiloinen Tuita voitti vuosina 1970, 1972, 1973 ja 1976.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* Keihäänheitto: 81,70&nbsp;m (1973)
* Kuulantyöntö: 15,50&nbsp;m (1975)

## Lähteet

* 

### Viitteet
Matti Hiltunen (jalkapalloilija)

**Matti "Hilima" Hiltunen** (s. 26. tammikuuta 1933 Kuopio) on suomalainen entinen jalkapalloilija. Hän pelasi pääsarjatasolla ja Suomen maajoukkueessa 1950- ja 1960-luvuilla. Hiltunen oli pelipaikaltaan oikea laitapelaaja. Urheilutoimittajain liitto valitsi hänet vuoden jalkapalloilijaksi vuonna 1954.

Hiltunen nousi toisella sarjatasolla pelanneen Kuopion Pallotovereiden edustusjoukkueeseen vasta 15-vuotiaana vuonna 1948. Vuonna 1956 Hiltunen siirtyi hallitsevan mestarin Kiffenin riveihin, jossa hän voitti pronssia. Hiltunen palasi KPT:hen kaudeksi 1957, kunnes hän siirtyi pelaamaan Kuopion Palloseuraan kaudesta 1958 alkaen. Suomen mestaruuden Hiltunen voitti seurassa heti ensimmäisellä kaudellaan. Hiltunen lopetti uransa vuonna 1963, mutta palasi kentille kauden 1965 kahden viimeisen ottelun ajaksi auttaen KuPS:n säilyttämään sarjapaikkansa. Urallaan Hiltunen pelasi yhteensä 152 pääsarjaottelua, joissa hän teki yhteensä 59 maalia.

Suomen A-Maajoukkueessa Hiltunen pelasi 21 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Hiltunen pääsi maajoukkueeseen ensimmäisen kerran vuonna 1953 pelatessaan tällöin vielä toisella sarjatasolla. Hiltunen pelasi myös 15 B-maaottelua.

Hiltusen isä Hannes ja poika Joni ovat myös olleet pääsarjatason jalkapalloilijoita.

## Seurat

## Lähteet
* 
*
Aprilia RS 50

**Aprilia RS 50** oli Aprilian vuonna 2011 julkistettu street-mopo. Aprilia RS 50 oli ulkoisesti hyvin samanlainen kuin kevytmoottoripyöräisoveljensä. Mopo on sähkökäynnisteinen, sen akseliväli on 1 310 mm ja sitä valmistettiin mustassa ja valkoisessa värissä.

## Lähteet
Prudent Joye

**Prudent Joye** (s. 15. joulukuuta 1913 Roubaix, Nord, Ranska – 1. marraskuuta 1980) oli ranskalainen yleisurheilija, joka voitti Euroopan mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa.

Joye edusti Ranskaa Berliinin 1936 olympialaisissa mutta ei vielä menestynyt; hän karsiutui alkuerissä sekä 400 metrin aitajuoksussa (aika 54,1) että 4 × 400 metrin viestijuoksussa (aika 3.15,2 oli Ranskan ennätys). Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hän voitti aitajuoksussa kultaa ajalla 53,1&nbsp;s ja sijoittui viestissä neljänneksi ajalla 3.18,3.

Joye voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1936–1939, 1941 ja 1943 sekä 400 metrin juoksussa vuonna 1941. Hän teki 400 metrin aitajuoksussa Ranskan ennätyksen 53,4&nbsp;s vuonna 1936 sekä 53,0&nbsp;s pari viikkoa ennen vuoden 1938 EM-kilpailuja. Jälkimmäinen säilyi Ranskan ennätyksenä kahdeksan vuotta. Joye edusti CAF Paris -seuraa.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 400 metrin aitajuoksu: 53,0&nbsp;s (1938)
* 440 jaardin aitajuoksu: 53,5&nbsp;s (1938)
* 400 metrin juoksu: 48,8&nbsp;s (1938)

## Lähteet

*
Ateenan olympiahalli

**Ateenan olympiahalli** (, **OAKA**) on Maroúsissa Suur-Ateenan alueella Kreikassa sijaitseva sisähalli. Se on yksi Euroopan suurimmista ja moderneimmista urheiluhalleista. Halli vihittiin käyttöön kesäkuussa 1995 ja se sijaitsee 9 kilometrin päässä Ateenan keskustasta. Halli on osa suurta Ateenan olympiakeskusta (*Athens Olympic Sports Complex*).

## Tapahtumat

*Koripallon Euroopan-mestaruuskilpailut 1995
*Alle 19-vuotiaiden koripallon MM-kilpailut 1995
*Koripallon maailmanmestaruuskilpailut 1998
*Olympialaisten koripallo-finaalit 2004
*Eurovision laulukilpailu 2006
*Euroliigan Final Four 2007
*Olympialaisten karsintaturnaus 2008 
*Olympialaisten telinevoimistelu 2004

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Virallinen kotisivu  
*Stadia.gr
Jacques Lévèque

**Jacques Lévèque** (1. marraskuuta 1917 Pariisi, Ranska – 15. marraskuuta 2013) oli ranskalainen yleisurheilija, joka saavutti Euroopan-mestaruuskilpailuissa hopeaa 800 metrin juoksussa.

Lévèque saavutti Pariisin EM-kilpailuissa 1938 hopeaa 800 metrin juoksussa uransa parhaalla ajalla 1.51,8. Hän hävisi Saksan Rudolf Harbigille 1,2 sekuntia. Lisäksi hän sijoittui 4 × 400 metrin viestijuoksussa neljänneksi ajalla 3.18,3.

Lévèque voitti Ranskan mestaruuden 800 metrin juoksussa vuonna 1938. Hän teki 500 metrin juoksussa Ranskan ennätyksen 1.03,5 vuonna 1937.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Roger Rochard

**Roger Rochard** (20. huhtikuuta 1913 Évreux, Eure, Ranska – 25. helmikuuta 1993) oli ranskalainen kestävyysjuoksija, joka voitti maansa ensimmäisen yleisurheilun Euroopan-mestaruuden Torinossa 1934.

Rochard voitti Torinon EM-kilpailuissa 1934 kultaa 5 000 metrin juoksussa Ranskan ennätyksellä 14.36,8. Neljä vuotta myöhemmin Pariisin EM-kilpailuissa hän sijoittui samalla matkalla kahdeksanneksi ajalla 14.55,6. Olympialaisissa hän ei menestynyt: Los Angelesin 1932 olympialaisissa hän keskeytti 5&nbsp;000 metrin juoksun loppukilpailussa ja Berliinin 1936 kisoissa hän karsiutui alkuerissä ajalla 15.12,2.

Rochard voitti Ranskan mestaruuden 5&nbsp;000 metrin juoksussa vuosina 1931, 1932, 1934 ja 1935. Hänen vuonna 1934 juoksemansa 5&nbsp;000 metrin Ranskan ennätys pysyi voimassa heinäkuuhun 1948 saakka. Hän juoksi myös 3&nbsp;000 metrillä Ranskan ennätyksen kahdesti: 8.36,2 vuonna 1933 ja 8.28,6 vuonna 1938.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 1&nbsp;500 metriä: 3.59,4 (1934)
* 2&nbsp;000 metriä: 5.28,0 (1934)
* 3&nbsp;000 metriä: 8.25,7 (1938)
* 5&nbsp;000 metriä: 14.36,8 (1934)

## Lähteet

*
Pierre Ramadier

**Pierre Ramadier** (22. toukokuuta 1902 Lunel, Hérault, Ranska – 1983) oli ranskalainen seiväshyppääjä.

Ramadier saavutti Pariisin EM-kilpailuissa 1938 seiväshypyssä pronssia tuloksella 400&nbsp;cm. Neljä vuotta aiemmin Torinon EM-kilpailuissa hän oli sijoittunut viidenneksi tuloksella 390&nbsp;cm. Berliinin 1936 olympialaisissa hän sijoittui 17:nneksi tuloksella 380&nbsp;cm ja Amsterdamin 1928 olympialaisissa hän karsiutui tuloksella 330&nbsp;cm.

Ramadier voitti seiväshypyssä Ranskan-mestaruuden kaikkiaan 11 kertaa vuosina 1928–1932, 1934, 1936–1939 ja 1942. Hän hyppäsi Ranskan ennätyksen viidesti: 386&nbsp;cm vuonna 1928, 396&nbsp;cm vuonna 1929, 399&nbsp;cm vuonna 1930 sekä 403,5&nbsp;cm ja 407&nbsp;cm vuonna 1931.

## Lähteet

*
Lassi Hyvärinen

**Lassi Hyvärinen** (s. 1981 Pyhäselkä) on suomalainen runoilija.

Hyvärinen voitti J. H. Erkon kirjoituskilpailun vuonna 2007. Samana vuonna ilmestyi hänen esikoisrunokokoelmansa *Riippuvat puutarhat*. Se oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas 2008. Runoilija Markku Paasonen arvioi *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* kritiikissään teoksen "pyyhkivän pölyt isoisän avantgardesta".

Toinen runoteos *Keisarin tie* ilmestyi vuonna 2012. Hyvärinen sai siitä Kalevi Jäntin palkinnon. Teos oli myös Runeberg-palkintoehdokkaana 2012. Hyvärisen kolmas teos *Tuuli ja kissa* (2018) voitti Tanssiva karhu -palkinnon.

Hyvärisen runoutta luonnehtivat erityisesti dadaismi ja kuvarunous. Hyvärinen on lestadiolaistaustainen ja tunnetaan liikkeen kulttuurisuhteen kriitikkona. Hän on opiskellut kirjallisuutta Helsingin ja Joensuun yliopistossa.

## Teokset
*   
* 
* 
* *Vieras metsä*. Helsinki: Poesia, 2024. .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lassi Hyvärinen Poesian verkkosivuilla
Raphaël Pujazon

**Raphaël Pujazon** (12. helmikuuta 1918 Campillo, Espanja – 2000) oli ranskalainen yleisurheilija, jonka saavutti kansainvälisiä voittoja estejuoksussa ja maastojuoksussa.

Pujazon voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 kultaa 3&nbsp;000 metrin estejuoksussa uransa parhaalla ajalla 9.01,4. Hopealle sijoittunut ruotsalainen Erik Elmsäter hävisi hänelle lähes 10 sekunnilla. Samoissa kisoissa Pujazon sijoittui 5 000 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 14.46,8. Lontoon 1948 olympialaisissa hän keskeytti estejuoksun loppukilpailussa.

Maastojuoksun MM-kisoja edeltäneen kansainvälisen maastojuoksukilpailun Pujazon voitti vuosina 1946 ja 1947. Lisäksi hän sijoittui toiseksi vuonna 1949 ja 21:nneksi vuonna 1950. Kaikissa noissa kisoissa Ranska voitti joukkuekilpailun.

Pujazon voitti Ranskan mestaruuden 3&nbsp;000 metrin estejuoksussa vuonna 1948, 5&nbsp;000 metrin juoksussa vuosina 1941, 1942, 1944 ja 1946, 1 500 metrin juoksussa vuonna 1944 sekä maastojuoksussa vuosina 1944–1949. Hän paransi Ranskan ennätystä 2&nbsp;000 metrin juoksussa aikaan 5.19,0 vuonna 1946 sekä 3&nbsp;000 metrin juoksussa aikaan 8.25,7 vuonna 1941 ja 8.20,5 vuonna 1945. Estejuoksussa ei noihin aikoihin noteerattu virallisia ennätyksiä.

Pujazon oli pituudeltaan 175-senttinen ja painoi kilpailuvuosinaan 61 kiloa.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 3&nbsp;000 metrin esteet: 9.01,4 (1946)
* 1&nbsp;500 metriä: 3.53,3 (1946)
* 2&nbsp;000 metriä: 5.19,0 (1946)
* 3&nbsp;000 metriä: 8.20,5 (1945)
* 5&nbsp;000 metriä: 14.37,9 (1946)

## Lähteet

*
Bernard Santona

**Bernard Santona** (10. marraskuuta 1921 Pontailler-sur-Saône, Côte-d'Or, Ranska – 1. helmikuuta 1978) oli ranskalainen pikajuoksija.

Santona voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 kultaa 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestissä, jossa hän juoksi ensimmäisen osuuden ja Ranskan joukkueen loppuaika oli uusi Ranskan ennätys 3.14,4. Hän voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin juoksussa vuonna 1947.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 200 metriä: 22,4&nbsp;s (1943)
* 400 metriä: 48,8&nbsp;s (1947)

## Lähteet

* 

### Viitteet
Mirja Puhakka

**Mirja Annele Puhakka** (s. 30. huhtikuuta 1955 Sippola) on entinen suomalainen hiihtosuunnistaja ja kolminkertainen maailmanmestari. Hän on myös kaikkien aikojen toinen suomalainen maailmanmestari ja MM-mitalisti lajissa. Hän edusti urallaan Anjalankosken Sippurastia.

Puhakka on saavuttanut urallaan hiihtosuunnistuksen MM-kisoissa yhteensä kuusi mitalia, joista puolet on kultaa ja puolet hopeaa. Mirjalla on myös viisi henkilökohtaista Suomen mestaruutta ja yksi viestissä.

## Arvokisasaavutuksia
### Hiihtosuunnistuksen MM-kisat

**Avesta, Ruotsi 1980:**

*Pitkä matka: Kultaa
*Viesti: Kultaa

**Aigen, Itävalta 1982:**

*Pitkä matka: Hopeaa
*Viesti: Hopeaa

**Lavarone, Italia 1984**

*Pitkä matka: Kultaa
*Viesti: Hopeaa

## Lähteet
Yves Cros

**Yves Cros** (5. lokakuuta 1923 Aigues-Vives, Hérault, Ranska – 22. maaliskuuta 1995) oli ranskalainen pika- ja aitajuoksija.

Cros voitti Oslon EM-kilpailuissa 1946 kultaa 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestissä, jossa hän juoksi toisen osuuden ja Ranskan joukkueen loppuaika oli uusi Ranskan ennätys 3.14,4. Henkilökohtaisessa päälajissaan 400 metrin aitajuoksussa hän sijoittui neljänneksi Ranskan ennätysajalla 52,6&nbsp;s. Lontoon 1948 olympialaisissa hän sijoittui 400 metrin aitajuoksussa viidenneksi ajalla 53,3&nbsp;s; välierissä hän juoksi uransa parhaan ajan 52,5&nbsp;s. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä ajalla 54,1&nbsp;s.

Cros voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin aitajuoksussa vuosina 1944, 1946, 1947 ja 1949. Hän edusti Stade Français -seuraa.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 110 metrin aitajuoksu: 15,7&nbsp;s (1943)
* 200 metrin aitajuoksu: 25,2&nbsp;s (1947)
* 400 metrin aitajuoksu: 52,5&nbsp;s (1948)

## Lähteet

*
Kultasilmävälskäri

**Kultasilmävälskäri** (*Ctenochaetus truncatus*) on Intian valtameressä elävä melko harvinainen välskärikala. Se muistuttaa ulkonäöltään keltasilmävälskäriä (*Ctenochaetus strigosus*).

## Koko ja ulkonäkö
Kultasilmävälskäri kasvaa noin 15&nbsp;cm pitkäksi. Se muuttaa väritystään kasvaessaan. Poikaset ovat aivan keltaisia, aikuisen yksilön vartalossa on vaalean sinisiä pilkkuja ruskealla pohjalla. Silmän ympärillä on auringonkukan keltainen rengas. Sillä on jopa 30 hammasta, jotka kasvavat monessa rivissä kuin harjan piikit.

## Alkuperä
Kultasilmävälskäri elää Malediivien ympäristössä ja muualla Intian valtamerellä. Sitä on tavattu 1–20 metrin syvyydestä riuttojen sisärinteiltä, usein suurikokoisten korallien joukosta.

## Käyttäytyminen
Kultasilmävälskäri elää yksitellen tai pienissä parvissa. Se on yksi rauhallisimmista välskärilajeista, ja sopii seura-akvaarioihin. Se voi joutua kiusaamisen kohteeksi, joten rauhalliset lajit ovat turvallisin valinta samaan akvaarioon.

## Vesiolot ja ravinto
Kultasilmävälskäri syö luonnossa levää ja saa sen joukossa pieniä selkärangattomia. Akvaariossa se nyppii laseista ja kivistä levää, ja syö pohjalla mahdollisesti vellovaa levä- ja detritusmassaa, minkä lisäksi sille annetaan kasvis- ja äyriäispitoisia pakaste- ja kuivaruokia. 
Sopiva lämpötila on 23–27 °C.

## Lähteet
Étienne Bally

**Étienne Bally** (17. huhtikuuta 1923 Vénissieux, Rhône, Ranska – 10. tammikuuta 2018) oli ranskalainen pikajuoksija. Hän saavutti kolme mitalia Brysselin EM-kilpailuissa 1950.

Bally sijoittui Oslon EM-kilpailuissa 1946 neljänneksi 100 metrin juoksussa ajalla 10,8&nbsp;s. Brysselin EM-kilpailuissa 1950 hän voitti kultaa 100 metrillä ajalla 10,7&nbsp;s sekä saavutti hopeaa 200 metrillä ajalla 21,8&nbsp;s ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestissä ajalla 41,8&nbsp;s. Helsingin 1952 olympialaisissa hän sijoittui viestissä viidenneksi ajalla 40,9&nbsp;s; alkuerissä Ranskan joukkue juoksi maansa ennätyksen 40,8&nbsp;s. Helsingissä hän osallistui myös 100:n ja 200 metrin juoksuun sekä Lontoon 1948 olympialaisissa 200 metrin juoksuun mutta ei selviytynyt välieriin.

Bally voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1947 ja 1950 sekä 200 metrin juoksussa vuosina 1946, 1947, 1950 ja 1952. Heinäkuussa 1947 hän juoksi samana päivänä Ranskan ennätyksen sekä 100 metrillä (10,5&nbsp;s) että 200 metrillä (21,6&nbsp;s). Lokakuussa 1949 hän paransi 200 metrillä Ranskan ennätyksen aikaan 21,3&nbsp;s.

Seuratasolla Bally edusti FC Lyonia. Hän oli pituudeltaan 170-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 62 kiloa.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 100 metriä: 10,5&nbsp;s (1947)
* 200 metriä: 21,3&nbsp;s (1949)
* 400 metriä: 47,7&nbsp;s (1950)

## Lähteet
* 

### Viitteet
Pierre Gonon

**Pierre Gonon** (4. helmikuuta 1924 – 18. helmikuuta 2007) oli ranskalainen pikajuoksija.

Gonon saavutti Oslon EM-kilpailuissa 1946 hopeaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa, jossa hän juoksi kolmannen osuuden ja Ranskan joukkueen loppuaika oli 42,0&nbsp;s.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 100 metrin juoksu: 10,7&nbsp;s (1948)
* 200 metrin juoksu: 21,9&nbsp;s (1946)

## Lähteet

* 

### Viitteet
Raudanpuuteanemia

**Raudanpuuteanemia** on eräs anemian tyyppi, joka johtuu riittämättömästä raudan saannista tai imeytymisestä suhteessa sen poistumiseen. Elimistön raudanpuute johtaa siihen, ettei punasoluissa olevaa hemoglobiinia pystytä valmistamaan riittävästi. Raudanpuuteanemia on tyypiltään mikrosyyttinen anemia, mikä tarkoittaa, että punasolujen koko on poikkeavan pieni. Ne ovat myös normaalia kalpeampia johtuen niiden sisältämästä vähäisestä hemoglobiinimäärästä. Laboratoriokokeissa nämä näkyvät pieninä MCV (*mean cell volume*)- ja MCHC (*mean cell hemoglobin concentration*)-arvoina.

Raudanpuuteanemian yleisin aiheuttaja on raudan menetys verenvuodon vuoksi. Naisilla tämä johtuu useimmiten kuukautisvuodosta. Muita mahdollisia syitä ovat verenvuodot mahalaukusta, suolistosta tai peräpukamista. Runsaasti liikkuvat ovat myös alttiita raudanpuutteelle lisääntyvän raudantarpeen vuoksi.    Raudanpuuteanemian oireita ovat muun muassa väsymys, kalpeus, hengästyminen, suun alueen kivut, korvien soiminen ja harvinaisempana pica-oire. Raudanpuuteanemian ensisijainen hoito on raudansaannin lisääminen esimerkiksi rautavalmisteita syömällä. Ravinnon paras raudan lähde on liha. C-vitamiini edistää raudan imeytymistä ravinnosta. 

Ferrosulfaatti on tehokkain ja halvin suun kautta annettavista rautalääkkeistä. Useita muitakin rautayhdisteitä käytetään raudanpuuteanemian hoidossa, kuten esimerkiksi rauta(II)glukonaattia Fe(C6H11O7)2·2H2O (ferroglukonaatti) ja rauta(III)pyrofosfaattia Fe4(P2O7)3·xH2O (ferripyrofosfaatti).

## Raudanpuute ilman anemiaa
Raudanpuute ilman anemiaa johtuu riittämättömästä raudan saannista tai imeytymisestä suhteessa sen poistumiseen. Raudanpuute voi aiheuttaa jopa työkyvyttömyyttä, lapsettomuutta tai pyörtyilyä, ja osaa potilaista on hoidettava säännöllisillä rautainfuusioilla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Timo Tuppurainen

**Timo Tuppurainen** (s. 1973) on suomalainen muusikko. Tuppuraisen instrumentit ovat sähkö- ja kontrabasso. Hän on soittanut muun muassa Lenni-Kalle Taipale Triossa vuosina 1995–1999, U-Street All Stars -yhtyeessä vuosina 2000–2004, Erja Lyytisen yhtyeessä vuosina 2003-2004 sekä Pipoka-yhtyeessä vuodesta 2000 lähtien. Nykyisiä orkestereita Tuppuraisella ovat muun muassa yhtyeet Hemma Beast, Kokko Quartet, Fusiotherapy, Arricone Big Band, Sin City, Antti Utriainen Expansion sekä The Blush.
Tuppurainen on toiminut teatterimuusikkona Kuopion Kaupunginteatterissa vuosina 1994–1995 sekä Suomen kansallisteatterissa vuosina 2003–2005 Reko Lundanin näytelmässä *Ihmisiä hyvinvointivaltiossa*. Hän on myös säveltänyt teatterimusiikkia muun muassa Vantaan näyttämön ja Vihdin teatterin näytelmiin.

## Opinnot

Timo Tuppurainen on valmistunut Sibelius-akatemian jazzmusiikin koulutusohjelmasta musiikin maisteriksi vuonna 2004.
Sitä ennen hän on opiskellut Oulunkylän pop/jazz-konservatoriossa vuosina 1992-1995.

## Lähteet
Consilium

**Consilium** tai **consilium principis** oli Rooman valtakunnassa keisarien neuvonantajista koostuva neuvosto. Neuvosto perustui tasavallan aikaisten virkamiesten neuvostoihin (*consilium magistratuum*). Augustus ja hänen seuraajansa kutsuivat koolle neuvoston kun hän katsoi sen aiheelliseksi. Aluksi neuvosto koostui keisarin läheisistä ystävistä. Consiliumin tehtäviin kuului auttaa keisaria lakiehdotusten ja hallinnollisten käskyjen valmistelussa. Consilium toimi kuitenkin vain neuvoa-antavana elimenä ja keisarin ei ollut pakko noudattaa sen ehdotuksia.  Ajan myötä consiliumin luonne muuttui. Hadrianus teki neuvostosta vakituisen ja sen jäsenyys oli elinikäinen. Hadrianuksen neuvostoon kuului juristeja, tärkeitä virkamiehiä ja senaattoreja. 200-luvulla consilium oli omaksunut ne tehtävät jotka aikaisemmin olivat kuuluneet senaatille.

## Lähteet
John Clements Wickham

**John Clements Wickham** (21. joulukuuta 1798 – 6. tammikuuta 1864) oli englantilainen meriupseeri ja tuomari. Hän toimi luutnanttina ''HMS Beaglellä'' sen toisella matkalla 1831–1836, johon myös Charles Darwin osallistui. *Beaglen* kolmannelle matkalle Wickhamistä tehtiin kapteeni ja *Beaglen* komentaja. Tuolla matkalla laiva teki useita hydrograafisia tutkimuksia Australian rannikolla.

Vuonna 1839, *Beaglen* kolmannen matkan aikana, luutnantti John Lort Stokes huomasi luonnonpoukaman, jonka Wickham nimesi Charles Darwinin mukaan *Port Darwiniksi* (nyk. Darwin). Vuonna 1841 Wickham sairastui, ja loppuosa tutkimusmatkasta hoidettiin Stokesin alaisuudessa.

Wickhamistä tuli myös ensimmäinen residentti Brisbanen Moreton Bayn alueella, jonka poliisimaistraattina () hän toimi vuosina 1843–1859. Hän toimi vuosina 1853-1859 myös hallituksen edustajana Moreton Bayn koloniassa. Hän muutti 1859 Etelä-Ranskaan, jossa asui kuolemaansa saakka.
Vetokoe

**Vetokoe** on materiaalien lujuuden määrittämisessä käytettävä koe. Vetokokeessa määrätyn muotoinen koesauva vedetään poikki. Vedettäessä mitataan koesauvan venymää ja normaalivoimaa. Vetokokeita käytetään materiaalien tutkimuksessa ja laadunvalvonnassa. Vetokokeen mittaustuloksena saadaan jännitys-venymäkuvaaja, jonka avulla voidaan määrittää mm. materiaalin kimmokerroin (Youngin moduuli), myötö- ja murtolujuus sekä murtovenymä.
HMS Calcutta (D82)

**HMS Calcutta** (viirinumero D82) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Carlisle-luokan (osa C-luokkaa) kevyt risteilijä. Alus valmistui liian myöhään osallistuakseen ensimmäiseen maailmansotaan, mutta se palveli  toisessa maailmansodassa ilmatorjuntaristeilijänä.

## Valmistus

Alus tilattiin kesäkuussa 1917 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 18. lokakuuta 1917. Alus laskettiin vesille 9. heinäkuuta 1918 ja valmistui 21. elokuuta 1919. Se otettiin palvelukseen 24. elokuuta.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus määrättiin 8. kevyen risteilijäviirikön lippulaivaksi Pohjois-Amerikan ja Länsi-Intian asemalle. Alus oli huollossa toistuvasti ja palasi huolloista lippulaivaksi kesäkuussa 1921, syyskuussa 1923 ja toukokuussa 1926.

Alus kutsuttiin kotiin ja poistettiin käytöstä marraskuussa 1927. Aluksella ollut miehistö siirrettiin ''HMS Despatchille''. Se otettiin 18. syyskuuta 1929 uudelleen palvelukseen 6. risteilijäviirikön lippulaivana Afrikan asemalle. Alus poistettiin uudelleen palveluksesta 1931 ja siirrettiin reserviin. 

Aluksen reservissä olo ei ollut kuitenkaan pelkkää toimettomuutta, vaan se suoritti erilaisia tukitoimintoja kuten majoitusta. Alus siirrettiin 1938 Chathamin telakalle ilmatorjuntaristeilijäksi muuttamista varten.  Muutostyöt valmistuivat heinäkuussa 1939.

### Toinen maailmansota
Toisen maailmansodan alkaessa *Calcutta* palveli Humberin osastossa. Alus osallistui Norjan taisteluihin huhtikuusta 1940, kunnes siirrettiin toukokuussa Ranskan rannikolle tukemaan Dunkerquen evakuointia, jonka aikana alus evakuoi 1856 sotilasta.

Alus oli 25. kesäkuuta 1940 yhdessä Kanadan laivaston hävittäjien ''HMCS Fraserin'' ja ''HMCS Restigouchen'' kanssa evakuoimassa Bordeauxista saarroksiin jääneitä 4&nbsp;000 pakolaista. Alusten saapuessa *Calcutta* ja *Fraser* törmäsivät kovassa merenkäynnissä, jolloin  *Fraser* hajosi kolmeen osaan. Törmäyksessä risteilijällä sai surmansa 19 miehistönjäsentä ja *Fraserin* upotessa menetti henkensä 45 miehistönjäsentä.

Elokuun lopulla alus siirrettiin Välimeren laivastoon Aleksandriaan osana operaatio Hatsia yhdessä ''HMS Illustriousin'' ja ''HMS Coventryn'' kanssa.

Italian armeijan hyökättyä Egyptiin Välimeren laivasto suoritti maavoimien tukemiseksi useita rohkeita hyökkäyksiä Italian maavoimien varikkoja ja joukkojen keskittymiä vastaan. Laivasto-osasto, jossa olivat taistelulaiva ''HMS Valiant'', tukialus *HMS Illustrious*, raskas risteilijä ''HMS Kent'', ilmatorjuntaristeilijät *Calcutta* ja *Coventry* sekä seitsemän hävittäjää, hyökkäsi 16. syyskuuta Benghaziin.

Risteilijä oli saattuepalveluksessa Välimerellä ja osallistui maaliskuussa 1941 Matapanin taisteluun.

Alus upposi 1. kesäkuuta 1941 osallistuessaan Kreetan evakuointeihin ilmahyökkäyksessä noin 100 merimailia Aleksandriasta. Aluksen miehistö evakuoitiin *Coventryyn*.

## Lähteet
*
*
* 

### Viitteet
Oikeudenala

**Oikeudenala** eli oikeusala on oikeusjärjestyksen osa, joka yhdessä toisten oikeudenalojen kanssa jäsentää oikeusjärjestelmän rinnakkaisiin alueisiin. Oikeusajattelussa oli 1800-luvulla keskeistä erottelu subjektiiviseen oikeuteen ja objektiiviseen oikeuteen. Subjektiivinen oikeus antaa toimintamahdollisuuksia oikeussubjekteille ja objektiivisen oikeuden keskeinen piirre on sen yhteys valtiolliseen vallankäyttöön. Tältä pohjalta on syntynyt jako valtion ja kansalaisten suhteita käsittelevään julkisoikeuteen ja kansalaisten keskinäisiä suhteita sääntelevään yksityisoikeuteen. Julkisoikeus ja yksityisoikeus jakaantuvat osa-alueiksi eli kapeiksi yksityiskohtaisiksi oikeudenaloiksi.

Oikeusalojen sisällä tapahtuu usein jäsentymistä yhä tarkempiin erityisaloihin, jolloin oikeusjärjestelmän johdonmukaisuus saattaa kärsiä. Sama vaara tulee esiin myös silloin, kun kahdella eri oikeudenalalla tarkastellaan samaa tai samantyyppistä oikeudellista kysymystä, ja päädytään erilaiseen ratkaisuun antamalla erilainen painoarvo eri tekijöille.

## Oikeudenalojen yleiset opit
Oikeudenalat saavat identiteettinsä yleisistä opeistaan, joihin kuuluvat kunkin oikeudenalan yleiset oikeuskäsitteet, oikeusperiaatteet ja oikeudelliset teoriat. Erityinen sääntelykohde ei yksinään riitä osoitukseksi siitä, että jotain normistoa voitaisiin pitää erityisenä oikeudenalana, vaan tähän tarvitaan vielä normistoa jäsentävää käsitteistöä, sen normatiivisia perusteita kokoavia yleisiä oikeusperiaatteita sekä käsitteitä ja periaatteita yhdistäviä oikeudellisia teorioita. Erityisesti mannereurooppalaisissa oikeuskulttuureissa oikeustieteellä, ja nimenomaan teoreettisella lainopilla, on päävastuu eri oikeudenalojen yleisten oppien muotoilemisessa ja uudistamisessa. Yleiset opit muodostavat keskeisen osan lakimiesten ammatitaitoon kuuluvasta hiljaisesta tiedosta.

Yleisten oppien tehtävistä oikeusjärjestelmän kokonaisuudessa ja näiden tehtävien keskinäisistä painotuksista ei ole yksimielisyyttä. Kaarlo Tuori on eritellyt yleisten oppien tehtäviä seuraavalla tavalla.

* **Systematisoiva tehtävä**: Yleiset opit luovat oikeusjärjestyksen yhtenäisyyttä eli koherenssia systematisoimalla oikeusjärjestystä.
* **Pedagoginen tehtävä**: Yleisten oppien avulla systematisoitu oikeusjärjestys voidaan esittää pedagogisesti mielekkäällä tavalla.
* **Konstitutiivis-epistemologinen tehtävä**: Yleisten oppien välityksellä yhteiskunnalliset tai psykologiset asiantilat muuntuvat oikeudellis-institutionaalisiksi tosiasioiksi, kuten sopimuksiksi, avioliitoiksi ja rikoksiksi.
* **Heuristinen tehtävä**: Yleisten oppien avulla paikannetaan ja muotoillaan oikeudelliset ongelmat.
* **Argumentatiivis-normatiivinen tehtävä**: Yleiset opit perustelevat yksittäisiin oikeudellisiin ongelmiin annettavia ratkaisuja.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Pargasiitti

**Pargasiitti** on inosilikaattien ryhmään kuuluva mineraali. Se on löydetty ensimmäisen kerran Paraisilta, jonka mukaan se on saanut nimensä.

Pargasiittia esiintyy korkean lämpötilan metamorfisissa kivissä ja karsikivien kontaktiaureoleissa syväkivi-intruusioiden ympärillä. Sitä esiintyy myös andesiittisissa vulkaniiteissa ja muuttuneissa ultramafisissa kivissä.

## Lähteet
Riccardo Montolivo

**Riccardo Montolivo** (s. 18. tammikuuta 1985 Milano) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelasi urallaan Serie A:ssa 380 ottelua ja teki niissä 28 maalia. Italian maajoukkueessa hän pelasi 66 maaottelua ja teki niissä kaksi maalia.

## Ura
Montolivo on Atalantan kasvatti. Atalantan edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 2003. Joukkue pelasi tuolloin Serie B:ssä mutta nousi keväällä 2004 pääsarjaan. Vuonna 2005 Montolivo siirtyi Fiorentinaan. Kesäkuusta 2012 lähtien hän pelasi AC Milanin riveissä. Hän lopetti uransa vuonna 2019.

Montolivo pelasi Mestarien liigassa 25 ottelua, joissa hän teki yhden maalin, Eurooppa-liigassa kolme ottelua sekä UEFA-cupissa 13 ottelua, joissa hän teki yhden maalin.

### Maajoukkue
Montolivon ensimmäinen A-maaottelu Italian maajoukkueessa oli lokakuussa 2007 pelattu ystävyysottelu Etelä-Afrikkaa vastaan. Hän pelasi Pekingin olympialaisissa 2008 ja MM-kilpailuissa 2010.

EM-kilpailuissa 2012 välierässä Saksan maajoukkuetta vastaan Montolivo vapautti upealla kaaripallollaan Mario Balotellin läpiajoon. Tämä viimeisteli paikasta Italialle 2–0-johdon. Peli päättyi Italian 2-1-voittoon. Loppuottelussa Italia hävisi kuitenkin Espanjalle 4–0.

Montolivo on pelannut 66 maaottelua ja tehnyt niissä kaksi maalia.

## Saavutukset
*Serie A:n paras nuori pelaaja: 2007

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Montolivo Fiorentinan sivustolla 
*Montolivo Italian jalkapalloliiton sivustolla
Augusto Boal

**Augusto Boal** (16. maaliskuuta 1931 Rio de Janeiro, Brasilia – 2. toukokuuta 2009 Rio de Janeiro) oli brasilialainen poliitikko, teatterintekijä, tutkija ja uudistaja, jonka kehittämistä teatterimenetelmistä tunnetuimmat ovat Forum-teatteri, Näkymätön teatteri sekä Lakiasäätävä teatteri. Boalin filosofiassa korostui ajatus teatterin ja taiteen yksilöä ja yhteisöä voimaannuttavista mahdollisuuksista. Hän loi käsitteen *sorrettujen teatteri*, jonka menetelmät tähtäävät sortoa kokevan yhteisön tai yksilön aseman parantamiseen tai sorron tunnistamiseen. Boalin menetelmissä katsoja ei yleensä ole passiivinen vastaanottaja, vaan pikemminkin keskusteleva osallistuja.

## Boalin teatterin menetelmiä

* Patsasteatteri
* Simultaanidramaturgia
* Näkymätön teatteri
* Forum-teatteri
* Toiveiden sateenkaari
* Lakiasäätävä teatteri

## Teoksia
* *Games for Actors and non-Actors*
* *The Rainbow of Desire*

## Aiheesta muualla

* Elina Niinivaara: Boal saa Aristoteleen jähmettämät liikkeelle . Väärinajattelija 3, 2009.
Vilho Ylönen (kirjailija)

**Taavi Vilho Ylönen** (31. joulukuuta 1881 Kuopio – 28. huhtikuuta 1956) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja näytelmäkirjailija. Hän käytti nimimerkkiä *Taavetti Sylvesteri*.

Ylösen vanhemmat olivat pika-ajuri Aatu Ylönen ja Agaata Sofia Karttunen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista 1908.

Vilho Ylönen oli naimisissa vuodesta 1915 opettaja Matilda Penttisen kanssa.

## Teoksia
* *Naimahulluja*, kolminäytöksinen huvinäytelmä, Otavan näytelmäkirjasto 6.   Otava 1915,  2. painos 1922 (nimimerkillä *Taavetti Sylvesteri*)
* *Äidin muisto*, 3-kuvaelmainen näytelmä, Raittiuden ystävien näytelmiä 3.   Raittiuden ystävät, Helsinki 1916 (nimimerkillä *Taavetti Sylvesteri*)

## Lähteet
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia: Vilho Ylönen 

### Viitteet
Tea Latvala

**Tea Reetta Susanna Latvala** (s. 18. lokakuuta 1977 Kurikka) on suomalainen muotoilija.

Hän on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta taiteen maisteriksi vuonna 2007. Latvala perusti puisia seksivälineitä valmistavan Teatiamo Industries Oy:n joulukuussa 2015 ja myi yhtiön liiketoiminnan sekä Teatiamo-tavaramerkin Boomy Webshop Oy:lle 30.3.2021. 

Latvala oli toinen juontajista vuonna 2008 Nelosella esitetyssä ohjelmassa G-piste.

Vuonna 2020 Storytel Original on julkaissut Sanna Seiko Salon kirjoittaman elämäkerran *Dildodiileri - Tea Latvalan tarina*, jonka on lukenut äänikirjaksi Sanna Stellan ja itse Tea Latvala.

## Lähteet
Oskari Uutela

**Oskari Uutela** (17. syyskuuta 1893 Uurainen – 17. joulukuuta 1977 Anjalankoski) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

Uutela valmistui kansakoulunopettajaksi Kajaanin seminaarista vuonna 1917 ja toimi sitten opettajana Miehikkälässä ja Sippolassa. Opettajauransa alussa hän toimi opettajana Kiuruveden Luupuveden koulussa, josta hän löysi tulevan puolisonsa. Hän meni naimisiin Lapinniemen tyttären Hilda Säisän kanssa. Heille syntyi neljä poikaa: Seppo, Ahti, Kauko ja Esko, joka kuoli nuorena ammusräjähdyksessä Niinisalossa 3. joulukuuta 1943. Uutela oli innokas radio- ja esperantoharrastaja Sippolassa ollessaan (1923). Hän oli myös ahkera kuoromies. Elämänsä loppupuolen hän asui omakotitalossa Myllykoskella.

Uutelan hiihtoaiheinen urheiluromaani *Voittajan latu vie olympialaisiin* kuvasi Riku Hakala -nimisen köyhän maalaispojan tietä kahden olympiakultamitalin voittajaksi. Kirjassa kuvattujen talviolympialaisten esikuvana olivat vuoden 1936 Garmisch-Partenkirchenin talviolympialaiset, joissa Kalle Jalkanen hankki Suomelle kultamitalin viestihiihdossa. 

*Uuteen maahan* -niminen romaani kuvaa suomalaisten tuloa ja asettumista Suomenniemelle.

## Teoksia
* *Nurmettuneet rauniot*, romaani. Suomen opettajain raittiusliitto, 1941.
* *Uuteen maahan*,  nuorisoromaani. Valistus, 1946.
* *Voittajan latu vie olympialaisiin*, urheiluromaani. Karisto, 1944.

## Lähteet
* Suomen kirjailijat -tietokanta
* Kymenlaakson kirjailijat: Oskari Uutela
* Suomalaista hiihtoa suomalaisessa kaunokirjallisuudessa, s. 2–3
Andreapolin piiri

**Andreapolin piiri** () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen länsiosassa Venäjällä. Vuonna 1927 perustetun piirin pinta-ala on 3&nbsp;051 neliökilometriä ja asukkaita on 14&nbsp;000 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Andreapolin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 7 maalaiskuntaa:
* Aksjonovo (ven. Аксёново)
* Andreapolin maalaiskunta
* Bologovo (ven. Бологово)
* Hotilitsy (ven. Хотилицы)
* Lugi (ven. Луги)
* Toropatsa (ven. Торопаца)
* Volok (ven. Волок)

Piiri on perustettu vuonna 1927 Leninin piirin nimellä. Vuonna 1928 sen keskus siirrettiin Hotilitsyn kylästä Andreapolin kaupunkiin. Nykyisen nimensä piiri sai vuonna 1965. Sen kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie. Seudulla on metsäteollisuutta ja Andreapolin posliinitehdas. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Andreapolin piirin sivusto  
* Andreapolin piiri Tverin alue -tietosanakirjassa
Marco Donadel

**Marco Donadel** (s. 21. huhtikuuta 1983 Conegliano, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Hän pelaa Serie A:n Fiorentinassa.

Donadel on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän pelaa yleensä puolustavassa roolissa.

## Ura
Donadel on Milanin kasvatti. Milanin edustusjoukkueessa hän debytoi vuonna 2000. Vuosina 2002–2005 Donadel oli lainassa Leccessä, Parmassa, Sampdoriassa ja Fiorentinassa. Vuonna 2005 hän siirtyi Fiorentinaan pysyvästi.

Donadel saavutti Italian riveissä pronssia 2004 olympiaturnauksessa. Hän voitti Italian riveissä lisäksi alle 21-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2004.

## Aiheesta muualla
*Donadel Fiorentinan sivustolla 
*Donadel Italian jalkapalloliiton sivustolla