open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eevil Stöön diskografia

Tämä on **[[Eevil Stöö]]n** diskografia.

## Albumit

### Sooloalbumit

### Eevil Stöö x Koksu Koo

### MNTTT

**<big>Eevil Stöö & JV</big>**

### Musta Sade (yhdessä JV:n Tarbash Luodin ja Pehmee Goon kanssa)

### Eevil Stöö & Stepa

## Mixtapet

* *Pure Ana & Happyhappy Joyjoy Memphis Underground Mix Pt.1 (2006)*
* *[[Proud to Be a Stöö|Proud To Be A Stöö]] (2006)*
* *[[Stökiss]] (2013)*

## EP't

* *[[Eevil Stöön joulumanteli + rusinat|Eevil Stöön Joulumanteli + Rusinat]] (2005)*
* *[[Joulustöö]] (2006)*
* *[[Pomo Sapiens]]* *(yhdessä Kuben kanssa, 2017)*
* *[[Internetil Ei Oo Tunteit]] (2019)*
* *B.M.T. (yhdessä OPAn kanssa, 2019)*
**[[Nimetön (Eevil Stöön EP)|Nimetön]] (2020)*
**BACK ON MY BULLSHIT (2024)*

## Singlet

## Musiikkivideot

* *Kumme Kuollaan* (2012)
* *Kuuden Tähden Illallinen* (2012)
* *Menetetyt* (2014)
* *Mystinen* (2014)
* *Bela Lugosi* (2014)
* *Yhen Stöön Klaani* (2015)
* *Tyyppaa Viel* (2015)
* *Iso Vauva Jeesus* (2015)
* *Tooni* (2016)
* *Mvda Fvck* (2016)
* *Aivovamma* (2016)
* *Udon* (2016)
* *Kolmannen Silmän Kyyneleet* (2016)
* *Luurangon Luut* (2016)
* *Oon Eazy-E* (2016)
* *Yksijäinen* (2016)
* *Kolme Michelin Tähtee* (2017)
* *Koska Mä Voin* (2017)
* *Sylkee* (2018)
* *21 Savage* (2018)

* *Kaksijäinen* (2018)
* *Dwayne Wayne* (2019)
* *Internetil Ei Oo Tunteit* (2019)
* *Jemmaa Ne Dänkit* (2019)
* *Saattaa Olla Ninja* (2019)
* *Allerginen Valolle* (2019)
* *Drippimehu* (2019)
* *B.M.T.* (2019)
* *Osakan Valot* (2019)
* *Toisiks Paskin Flow* (2019)
* *Oon Jo Iso Poika* (2020)
**Larry David* (2020) 
**ISO VOIMAKAS KOMEE* (2021)
**En Luota Mun Koiriin* (2021) 
**Vauva-askelii* (2021)
**Salaiset Femmat* (2021)
**JV-solo/Lasauttaja* (2021)
**Lucy Lawless* (2022)
**Puolikas Tiili* (2022)
**Thunderdome* (2022)

* *Harvard* (2022)

## Vierailijana
Olof Lagercrantz

**Olof Lagercrantz** (10. maaliskuuta 1911 Tukholma, Ruotsi – 23. heinäkuuta 2002) oli ruotsalainen kirjailija, kirjallisuudentutkija ja kriitikko, koulutukseltaan filosofian tohtori. Hän oli Dagens Nyheterin päätoimittaja 1960–1975 ja sitä ennen kymmenen vuotta DN:n kulttuuriosaston päällikkö. Hänen varhaisissa runoissaan, kuten kokoelmassa *Dikter från mossen* (1943) näkyy tukeutuminen klassiseen runouteen. Hänen tuotantonsa keskeisiä teemoja on lapsuuden kesä.

Kokoelman *Linjer* (1962) taustalla on hänen Danten runouden tutkimustyönsä *Från helvetet till Paradiset* (1964, suom. *Helvetistä paratiisiin*). Hän on julkaissut kirjailijamonografioita muun muassa Erik Axel Karlfeldtista, Agnes von Krusenstjernasta, Nelly Sachsista, James Joycesta ja August Strindbergistä (suom.).

Lagercrantz oli aikanaan kiistelty keskustelija ja mielipiteenmuodostaja. Päätoimittajana hän edusti vastakkaisia arvoja edeltäjäänsä Herbert Tingsteniin nähden, joka ajoi Ruotsia Natoon ja halusi Ruotsille ydinaseen. Lagercrantzin sydän oli syrjäytyneiden puolella, ja hän jakoi nuorten unelmat uudesta yhteiskunnasta.

## Suomennetut teokset
* *Helvetistä paratiisiin: kirja Dantesta ja hänen näytelmästään*; suom. Sinikka Kallio, Otava 1966
* *August Strindberg* (*August Strindberg*), suom. Rauno Ekholm, Helsinki: Tammi 1980 
* *Lukemisen ja kirjoittamisen taidosta* (*Om konsten att läsa och skriva*), suom. Timo Hämäläinen, WSOY 1986  
* *Ensimmäinen piirini* (*Min första krets*), suom. Timo Hämäläinen, WSOY 1986 
* *Vuosi kuusikymmenluvulla* (*Ett år på sextiotalet*), suom. Timo Hämäläinen, WSOY 1994 
* *[[Proustia lukiessa]]* (*Att läsa Proust*); suom. Juhani Salokannel, Helsinki: Otava 1994 
* *Viimeinkin: valikoima Olof Lagercrantzin runoja suomennoksineen*, suom. Teuvo (Teo) Littunen. Books on Demand 2008 (omakustanne) 
* *Verta tihkuva ruusu: valikoima Olof Lagercrantzin runoja suomeksi*, suom. Teuvo (Teo) Littunen. Books on Demand 2018 (omakustanne) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kistola

**Kistola** on kylä Salon kaupungin Muurlassa. Kylä sijaitsee Muurlan eteläosassa Muurlantien ja Kiskontien välissä.

Kistola laaja kyläalue kulkee koko Muurlan halki itä–länsi-suunnassa. Muurlanjoki halkaiseen kyläalueen ja joen länsipuoli on kylän ydinaluetta. Ydinalue on lännestä mäkistä metsämaata, jossa kohoavat korkeimpana Poramäki, Melkkomäki ja Ruulissuonmäki. Muurlanjoen laakso on tasaista peltoaukeaa. Joelta itään nousee soinen Kukinnummi, joka rajoittuu idässä Käärmenselkä-nimiseen harjuun. Kistola ulottuu harjulta vielä itään vanhalle kunnanrajalle ja Lammijärvelle.

Kistolan historiallinen keskus on Kistolantien varrella lähellä Muurlanjokea, mutta asutuksen painopiste on nykyään Muurlantien varrella Kistolanpaltan alueella. Ydinaluetta rajaavat pohjoisessa Muurlan ja etelässä Pullolan kylät. Kyläalueen itäosassa on Kiiliänpaltan ja Heinäsuon kulmakunnat. Kiiliänpaltan asutus muodostaa Kaukolan kylän kanssa yhteistä kokonaisuutta Heinäsuon jäädessä syrjemmäksi.

Kistola on asutettu viimeistään varhaiskeskiajalla, joskin Poramäeltä on löydetty muinaishautoja. Kistolan jakokuntaan on kuulunut myös Kaukola. Kistola on kuulunut Uskelan pitäjän Salon yökuntaan ennen Muurlan kappeliseurakunnan perustamista 1724. Isojako toteutettiin Kistolassa vuonna 1788, minkä jälkeen kylässä oli kuusi tilaa. Kantatilojen määrä on sittemmin vaihdellut ja useat niistä muodostaa nykyisen Antin tilan.

Kistolaan, etenkin Muurlantien varrelle, syntyi paljon uutta asutusta 1900-luvun alussa. Muurlantien ja Kistolantien risteykseen rakennettiin myös työväentalo. Heinäsuon ja Kiiliänpaltan kulmakunnat syntyivät 1920-luvulla kylän torppien itsenäistyessä. Sotien jälkeen kylään syntyi peräti 37 uutta siirtoväen pientilaa. Muurlantien varsi on kasvanut ja kehittynyt Muurlan kirkonkylän kasvun myötä ja Kistolanpalttaan on syntynyt jopa hieman pienteollisuutta.

## Lähteet
Melon diskografia

Suomalaisen artisti '''Melon''' diskografia. MELO on julkaissut urallaan kuusi studioalbumia, kaksi EP-levyä, useita singlejä, sekä vieraillut muiden artistien kappaleilla. 

## Albumit

## EP:t

## Singlet

### Muut listoille nousseet kappaleet

## Vierailijana

## Musiikkivideot

## SoundCloud julkaisut

* *GLOBOI MIXTAPE* (2017)
* *LÄHIÖJÄÄKÄRI MIXTAPE / WAVYFUCO CHRONICLES VOL.1* (2018)
* ******sota mun pääs****** (2017)
* ****SOUNDTRACK TO BUSS TO**** (2018)

## Katso myös

* MELO
* Luettele Melon kappaleista
* Skorpioni 

## Lähteet

* https://open.spotify.com/artist/4FHSjUpacxrQeyXkOyX6hz
* https://www.discogs.com/artist/7577794-Melo-30?srsltid=AfmBOopMKkH4w9f36pOdGNSQPI6GWOOzeXA9PzJDwyU4HSvTmVBjBOCb
* https://ifpi.fi/lista/artistit/melo/
Alfred Austin

**Alfred Austin** (1835–1913) oli englantilainen runoilija ja poeta laureatus (engl. *poet laureate*) Alfred Tennysonin jälkeen 1896.

Austin oli asianajaja mutta luopui urasta 1861. Hän julkaisi runoteoksia ja kirjoitti konservatiivisiin aikakauskirjoihin. Hänen runotuotantonsa on muodoltaan korkealaatuista mutta ei omintakeista. *The Season* (1861) on satiiri, jossa hän pilkkaa Lontoon seurapiirielämää. Se herätti vastalauseita. Austinin muita teoksia ovat muun muassa *The Human Tragedy* (1862), satiiri *The Golden Age* (1871) ja *Soliloquies in Song* (1881). Hän on kirjoittanut lisäksi näytelmiä ja romaaneja sekä terävää kritiikkiä, kuten *The Poetry of the Period* (1870). Kuusiosainen * Poetical Works* ilmestyi 1892.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Goust

**Goust** on kylä Etelä-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa vuoristossa noin kilometrin korkeudessa Larunsin kaupungin lähellä. Kylän pinta-ala on 3,7 km².

1800-luvulla kylästä alettiin kertoa tarinaa, että se on ollut vuodesta 1648 itsenäinen tasavalta, jota johtaa vanhimpien neuvosto ja presidentti, joka on samalla ylin tuomari.

Tosiasiassa Ranskan alueella on ollut useita vastaavia syrjäisiä, eristyneitä kyliä, joita on voitu sanoa Ranskan rajojen sisällä oleviksi "autonomisiksi tasavalloiksi". Se edusti kuitenkin 1800-luvun alkuun tavallista paikallista yhteisöä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jussi Hanhimäki

**Jussi M. Hanhimäki** (s. 3. helmikuuta 1965 Espoo) on suomalainen historioitsija ja politiikan tutkija. Hänen tutkimusalaansa ovat erityisesti kansainvälisten suhteiden ja kylmän sodan historia, Yhdysvaltojen ulkopolitiikan tutkimus ja transatlanttiset suhteet. Hän toimii kansainvälisen historian professorina sveitsiläisessä Graduate Institute of International and Development Studiesissa.

Hanhimäki on koulutukseltaan filosofian tohtori Bostonin yliopistosta pääaineenaan kansainvälinen historia. Hän väitteli vuonna 1993. Hän valmistui maisteriksi Bostonin yliopistosta vuonna 1987 ja kandidaatiksi Tampereen yliopistosta 1986.

## Lähteet
Harrejaure (Rånejoki, Harrejaur)

**Harrejaure** (,  ) 
on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

## Maantietoa
Harrejaure on 1,7 kilometriä pitkä, 0,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 86 hehtaaria eli 0,86 neliökilometriä. Järvi on 14 kilometriä länteen Nattavaarasta ja saman verran itä-koilliseen Luulajajoen Messauren vesivoimalasta. Se sijaitsee seudun korkeimman vaaran Atjekvaaran juurella sen länsipuolella. Vaaran huippu yltää 564 metriä mpy., ja kun järven vedenpinnan korkeus on noin 410 metriä, nousee vaara 154 metrin korkeuteen järvestä. Järven ympäristössä on järviä ja lampia hyvin tiheässä ja niiden välissä on suovaltaista maastoa. Vaaran ja järven välissä sijaitsee samanniminen kylä, jonne tulee Nattavaarasta ja Messaureen kulkevalta tieltä tienhaara. Asutuksen lisäksi on järvellä pari mökkiä.

## Luontoarvoja
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (33,0&nbsp;%), turve (40,2&nbsp;%) ja kallioalue (0,5&nbsp;%). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.

## Vesistösuhteet
Harrejaure kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rutnajoen sivujoen Hárrejåhkån valuma-alueeseen . Rutnajoen valuma-alueen pinta-ala on noin 109 neliökilometriä (km²), joka on alle 3&nbsp;% koko vesistön 4&nbsp;207&nbsp;km² pinta-alasta . Järvi on Harrejåkkån lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 14,25&nbsp;km² ja järvisyys 10,9&nbsp;%. Järven keskivirtaaman arvioidaan olevan 0,20&nbsp;m³/s . Järven kaakkoispäähän laskee pikkupuro, jonka uoma käy monien lampien ja järven kautta. Niitä ovat Biktjajavrre, Karnisjön ja Salmijärvi. Harrejåkkå virtaa ensin kohti pohjoista ja siellä se yhtyy Rutnajokeen, joka vuorostaan yhtyy Rånejokeen. Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.

## Huomautuksia

## Lähteet
Gustav Falke

**Gustav Falke** (11. tammikuuta 1853 Lyypekki – 8. helmikuuta 1916 Hampuri, Saksa) oli saksalainen lyyrikko mutta myös humoristi. Runokokoelmien lisäksi Falke julkaisi myös monografian Joseph von Eichendorffista (1906), romaaneja, saturunoja sekä kertomuksia ja runoja lapsille. Falke oli kirjakauppias, ennen kuin omistautui musiikille ja toimi musiikinopettajana Hampurissa. Hampurin kaupungin senaatti myönsi Falkelle 1903 elinikäisen 3&nbsp;000 silloisen Saksan markan vuosieläkkeen.

Lyyrikkona Falke kuului lähinnä Theodor Stormin koulukuntaan. Hän sai vaikutteita runoilijaystäviltään Detlev von Liliencronilta ja Richard Dehmeltä mutta omaksui pian omaperäisen tyylin.

## Teokset (valikoima)
* *Mynheer der Tod* (1892)
* *Tanz und Andacht* (1893)
* *Zwischen zwei Nächten* (1894)
* *Neue Fahrt* (1897)
* *Mit dem Leben* (1899)
* *Hohe Sommertage* (1902)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ida Aalberg -teatteri

**Ida Aalberg -teatteri** oli syksyllä 1918 Ida Aalbergin muistoksi Helsingissä perustettu teatteri. Teatterin perusti hänen puolisonsa paroni Alexander Uexküll-Gyllenband. Se lopetti kuitenkin toimintansa 1919.

Teatteri ehti toimintansa aikana vierailla Turussa.

## Lähteet
Otto Benzon

**Carl Otto Valdemar Benzon** (17. tammikuuta 1856 Kööpenhamina – 16. toukokuuta 1927 Kööpenhamina) oli tanskalainen kirjailija. Hänen tuotannostaan tunnettuja ovat erityisesti huvinäytelmät. Teoksista esimerkkejä ovat *Surrogater* (1881), *Tilfældigheder* (1886), *En skandale* (1884), *Sportsmænd* (1891), *Foraar og efteraar* (1914). Osa teoksista on kepeitä komedioita ja proverbeja, osa yhteiskuntasatiireja.

Benzon oli ammatiltaan apteekkari. Hän kuvaa näytelmissään tanskalaista porvaristoa, jolle hän kohdisti nokkelat kööpenhaminalaiset repliikkinsä. Yleisössä ne herättivät alkuun ärtymystä. Hän teki näytelmätuloistaan kirjailijastipendin, joka kantoi Georg Brandesin nimeä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ilkka Vass

**Ilkka Vass** (22. heinäkuuta 1949 Helsinki – 9. huhtikuuta 2020 Espoo) oli Sydän- ja keuhkosiirrokkaiden järjestön SYKE ry:n perustajajäsen ja pitkäaikainen toiminnanjohtaja sekä elinsiirtourheilun edistäjä.

Ilkka Vass syntyi kauppiassukuun ja teki myös uransa kauppiaana. Hän opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulussa ja työskenteli vuoteen 1985 saakka kauppiasyrittäjän. Vass joutui jäämään sivuun työelämästä perinnöllisen sydänsairauden takia. Hänelle tehtiin vuonna 1989 sydämensiirto 27:ntenä suomalaisena.

Vass koki saaneensa sydämensiirtopotilaana myönteistä vertaistukea, ja operaatiosta kului vain muutama kuukausi, kun hän oli jo suunnittelemassa sydänsiirrokkaiden yhdistystä. Professori Markku S. Nieminen kommentoi Vassille, että uuteen yhdistykseen kannattaisi ottaa myös keuhkonsiirtopotilaat, joita tuolloin ei Suomessa ollut vielä yhtään. Sydämen- ja keuhkonsiirtoyhdistys SYKE ry perustettiin lokakuussa 1990, jolloin mukana oli myös henkilö, jolle tehtiin Suomen ensimmäinen keuhkonsiirto. Vass toimi ensin Syken järjestösihteerinä ja sitten toiminnanjohtajana.

Vass oli nuoruudessaan yleisurheillut ja piti liikunnan merkitystä erittäin tärkeänä elinsiirron saaneiden arjessa. Syke sai tehtäväkseen järjestää vuonna 1994 sydän- ja keuhkosiirrokkaiden EM-kilpailut. Kisojen yhteydessä Vass oli mukana perustamassa Euroopan sydän- ja keuhkosiirrokkaiden järjestöä, European Heart and Lung Transplant Federationia. Kisoja varten puolestaan haettiin opetusministeriöltä tappiotakuita. Ministeriö suositteli yhteistä liittoa Munuaistautiliiton kanssa, ja sen seurauksena perustettiin Suomen Transplantaatioliikunnan liitto, joka vaihtoi myöhemmin nimeä Elinsiirtoväen liikuntaliitoksi (Elli). Elli ja muutama muu liitto yhdistyi vuonna 2009 Suomen Vammaisurheilu ja -liikunta VAU -järjestöksi.

Vass toimi vuonna 2016 Vantaalla järjestettyjen sydän- ja keuhkosiirrokkaiden EM-kilpailujen sekä yleisen elinsiirron saaneiden ja dialyysipotilaiden EM-kilpailujen puheenjohtajana. Kilpailut järjestettiin samassa paikassa kahden eurooppalaisen järjestön lähentämiseksi.

Vass valittiin vuonna 2020 ensimmäisten joukossa Paraurheilun kunniagalleriaan.

## Lähteet
Maarit Glocer

**Maarit Hannele Glocer** (o.s. Leso, s. 1955 tai 1956) on entinen malli ja Miss Suomen 2. perintöprinsessa vuodelta 1976.

Opettajaperheestä Halikosta kotoisin oleva Maarit Leso edusti Miss Suomi -kilpailun jälkeen Suomea Miss International Beauty -kisassa Tokiossa, muttei selviytynyt finaaliin. Hän toimi mallina Australiassa ja New Yorkissa ja suoritti opintoja Lontoossa. Hän opetti kauneudenhoitoa Dance City -tanssiopistossa Helsingissä ja tuli naisten sarjan toiseksi Jyväskylän suurajoissa 1978 Hannele Linnakosken kartanlukijana.

Glocer on asunut pitkään Yhdysvalloissa. Hän avioitui yhdysvaltalaisen Tom Glocerin kanssa kesällä 1988. Aviomies on entinen asianajaja ja uutisjätti Reutersin entinen pääjohtaja, sittemmin pääomasijoittaja ja hallitusammattilainen. Heillä on kaksi aikuista lasta. Avioliitto on Maarit Glocerille toinen. Aiemmin hän oli naimisissa ”missitohtorina” tunnetun Lasse Kanervan kanssa. Maaritilla on kaksi veljeä, joista isoveli asuu Australiassa ja kaksosveli Suomessa.
 
## Lähteet
Champougny

**Champougny** on kunta Koillis-Ranskassa Meusen departementissa Grand Estin alueella. Kunnassa asui 83 asukasta vuonna 2017 ja sen pinta-ala on 5,91 neliökilometriä.

Champougnyn väkiluku on pienentynyt 20 asukkaalla vuodesta 2007, jolloin kunnassa asui 102 asukasta. Vuonna 2012 kunnan väkiluku oli 112, eli siellä asui 29 asukasta enemmän kuin vuoden 2017 väestönlaskennassa.

## Kuvia

Tiedosto:Entree agglo Champougny.JPG|Katukuvaa ja kirkko
Tiedosto:Église Saint-Brice de Champougny3.jpg|Kirkko sisältäpäin
Tiedosto:Jakobsweg by Niederkasseler France - Vaucouleurs - Champougny - panoramio.jpg|Katukuvaa ja kirkko


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hans Peter Holst

**Hans Peter Holst** (1811–1893) oli tanskalainen kirjailija. Hän on julkaissut runokokoelmia, näytelmiä, eepoksen, runosarjan sekä valittujen runojen kokoelman ja kuusiosaisen valittujen teosten kokoelman (1887–1888).

## Teokset (valikoima)
* *Fire romancer*, 1832, runoja
* *Digte*, 1840, runoja
* *Digte*, toinen kokoelma 1859, runoja
* *Ude og hjemme*, 1842, runoja
* *Gioacchino*, 1844, romanttinen näytelmä
* *William og Emma*, 1846, laulunäytelmä
* *Den lille Hornblæser*, 1849, eepos
* *Fra min ungdom*, 1873, runosarja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tringa (Mali)

**Tringa** on maalaiskunta Kayesin alueen Yélimanén piirissä Malissa. Sen keskuskylä Maréna sijaitsee 80 kilometriä Yélimanésta etelään. Kunnassa on 12&nbsp;500 ja keskuskylässä 2&nbsp;900 asukasta (vuonna 2009).

Tringan kunnan pinta-ala on 640,3 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Yélimanén piirin Diafounou Goryn, Goryn, Guidimen ja Soumpoun, idässä Nioron piirin Sandarén, etelässä Bafoulabén piirin Diakonin ja lännessä Kayesin piirin Marintoumanian kuntiin. 

Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen. Pinnanmuodostusta leimaavat kyliä ympäröivät rikkonaiset ylängöt. Kasvillisuus on heinäsavannia, jolla kasvaa myös piikkipensaita ja pieniä puita. Tärkein vesistö on sadekauden jälkeen kuivuva Kolimbinén sivujoki Gari.

Kuntaan kuuluu neljä kylää: Maréna, Diakoné, Dialaka ja Lambatara. Asukkaista 90 prosenttia on soninkeja. Lisäksi on fulbeja, bambaroita ja tuaregeja. Puhutuin kieli on soninke ja vallitseva uskonto islam.

Kunnan läpi kulkee Bamakosta Kayesiin johtava maantie RN1. Etäisyys Kayesiin on 90 kilometriä. Yhteydet Yélimanéen ovat sadekaudella huonot.

Väestön pääelinkeinot ovat maanviljely ja laiduntamiseen perustuva karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat durra, hirssi, maissi, riisi, maapähkinä ja lehmänpapu. Myytäväksi kasvatetaan puuvillaa. Tuotantoeläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit ja vähäisessä määrin hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja.

Nuoriso pyrkii muuttamaan Ranskaan ja muihin maihin. Siirtolaiset auttavat perheitään ja rahoittavat yhteisiä hankkeita. Julkisiin palveluihin kuuluvat koulut, terveyskeskukset ja vesihuolto.

## Lähteet
Suomi kesäparalympialaisissa 1976

**Suomi** sai suuren menestyksen Torontossa järjestetyissä viidensissä kesäparalympialaisissa. Suomi sai yhteensä 49 mitalia. Ensimmäinen naisparalympiamitali tuli myös, kun Elli Korva oli darts-jousiammunnan sekaparikilpailussa hopealla parinsa Arvo Kaleniuksen kanssa. Suomalaisia paraurheilijoita oli mukana yhteensä 50, miehiä 46 ja 4 naisurheilijaa.

## Mitalit

## Lähteet
X40

**X40** on Alstomin valmistama moottorivaunujuna, jota liikennöi SJ. Junayksiköitä on yhteensä 43 kappaletta. Junat otettiin käyttöön vuonna 2006.

## Aiheesta muualla
A35

**A35** on Ruotsissa käytössä oleva raitiovaunumalli. Urbos AXL-vaunutyyppiin perustuvaa A35-raitiovaunua valmisti Construcciones y Auxiliar de Ferrocarriles (CAF) vuosina 2013–2014 yhteensä 15 vaunua. Yhdessä raitiovaunussa on 72 istumapaikkaa ja 143 seisomapaikkaa. Vaunu on käytössä Tukholmassa Nockebyn radalla, Poikittaisradalla ja Spårväg Cityllä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rex Nebular and the Cosmic Gender Bender

**Rex Nebular and the Cosmic Gender Bender** on MPS Labsin kehittämä ja MicroProsen julkaisema seikkailupeli. Peli on julkaistu vuonna  DOS:lle ja seuraavana vuonna Mac OS:lle.

## Tarina
Pelin päähenkilö on Rex Nebular, joka etsii arvokasta vaasia planeetalta, joka vaikuttaa kadonneen. Päähenkilö jää jumiin planeetalle, jossa asuu vain naisia.

## Pelaaminen
Peli on tieteiskomedia jossa on aikuishuumoria. Pelissä on valinta "kiltin" ja "tuhman" välillä, joka on ollut pääasiassa markkinointikikka eikä vaikuta merkittävästi itse sisältöön: pelissä ei ole pornoa eikä erotiikkaa. Vaikeusasteita on kolme, kaikki pulmat perustuvat inventaariomekanismiin ja ovat loogisia ja reiluja pelaajalle. Pelissä jumiutumisen aiheuttavat kohdat ovat pikselin etsimisestä johtuvia.
Pelaajalla on käytössä 10 yleistä verbiä eri toimintojen tekemiseen.

## Vastaanotto
Peli on saanut Adventure Gamersin arvostelussa 3,5 tähteä viidestä vuonna 2007.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Rex Nebular and the Cosmic Gender Bender
Ruostepäälepinkäinen

**Ruostepäälepinkäinen** (*Lanius phoenicuroides*) on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu, jota on aiemmin pidetty samana lajina punapyrstölepinkäisen ja pikkulepinkäisen kanssa.

## Koko ja ulkonäkö
Ruostepäälepinkäinen on noin 16-18 senttimetrin mittainen lintu, joka ulkonäöltään muistuttaa punapyrstö- ja ruskolepinkäistä. Vanha koiras on yläpuolelta tummempi ja alapuolelta vaaleampi kuin punapyrstölepinkäinen; leveä silmäkulmanjuova on puhtaanvalkoinen ja selkä ja niska ruosteenpunertavat. Osalla yksilöistä päälaki, niska ja selkä voivat olla harmaat. Lajin naaraat ja nuoret muistuttavat punapyrstölepinkäistä.

## Levinneisyys
Ruostepäälepinkäinen esiintyy luonnonvaraisena eteläisessä Siperiassa ja Keski-Aasiassa. Se talvehtii Afrikassa, Pohjois-Intiassa ja Arabian niemimaalla. Pohjois- ja Länsi-Euroopassa laji on harvinainen syysvieras. Ruostepäälepinkäinen on havaittu Suomessa kerran; vuonna 2016 tavattu yksilö määritettiin aluksi punapyrstölepinkäiseksi, mutta DNA-tutkimukset vahvistivat, että kyseessä on ruostepäälepinkäinen.

## Ääntely
Ääntelyltään ruostepäälepinkäinen muistuttaa pikkulepinkäistä. Reviirin ilmoittamiseen käytetty varoitusääni on karhea "väehv".

## Lähteet
Janita Lukkarinen

**Janita Maarit Lukkarinen** (20. kesäkuuta 1993 Hyvinkää – 27. marraskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen televisiopersoona. Hän esiintyi tositelevisio-ohjelmissa *[[Big Brother Suomi]]*, *[[Martina ja hengenpelastajat]]*, *[[Temptation Island Suomi]]* ja *[[Hottikset]]*.

Lukkarinen esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti 19-vuotiaana *[[Big Brother 2012|Big Brother]]* -ohjelmassa. Hän vietti kilpailun muiden osallistujien kanssa samassa talossa 17 päivää, mutta alkoi kärsiä psyykkisistä oireista ja ajautui suhdekriisiin, joka johti kihlauksen purkautumiseen osallistumisen jälkeen. Lukkarinen oli laajan kohujulkisuuden kohteena. 

## Yksityiselämä
Lukkarisella todettiin lymfooma kesällä 2018 saman vuoden keväällä alkaneen oireilun jälkeisissä tutkimuksissa. Sairaus uusiutui kahteen otteeseen, ja vuoden 2020 alkupuolella Lukkarinen oli saattohoidossa Terhokodissa, josta siirtyi kotihoitoon kesällä. Hän käsitteli sairauttaan alusta asti julkisesti. Hän palasi Terhokotiin noin viikkoa ennen kuolemaansa. Lukkarinen kuoli 27. marraskuuta 2020. Hänet on haudattu Nurmijärven hautausmaalle.

## Lähteet
Policen piirikunta

**Policen piirikunta** () on Puolan piirikunta Länsi-Pommerin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 80&nbsp;652. Piirikunta jakautuu neljään maalaiskuntaan, jotka ovat Dobra (Szczecińska), Kołbaskowo, Nowe Warpno sekä Police. Piirikunnan hallinnollinen keskus on Policen kaupunki.

Policen piirikunnan pinta-alasta 34,3 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Policen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 3,6 prosenttia.

Vuoden 2019 lopussa Policen piirikunnassa oli 80&nbsp;652 asukasta, joista 50,9 prosenttia naispuolisia ja 49,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 71&nbsp;347 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 100&nbsp;722 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 20,2 prosenttia, työikäisten 62,5 prosenttia ja eläkeikäisten 17,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,7 vuotta. Elävänä syntyi vuonna 2019 yhteensä 633 lasta.

## Lähteet
Johan August Ferdinand Kuhlefelt

**Johan August Ferdinand Kuhlefelt** (14. lokakuuta 1824 Mäntsälä – 15. helmikuuta 1879 Porvoo) oli suomalainen upseeri ja  valtiopäivämies. 

Kuhlefeltin vanhemmat olivat tilanomistaja, kapteeni Karl Ferdinand Kuhlefelt ja Antoinette Elisabet Munck ja puoliso vuodesta  1859 Amalia Lovisa Stjernvall (k. 1925). Kuhlefelt tuli ylioppilaaksi 1843 ja 
suoritti pienemmän kameraalitutkinnon 1847.  Hän oli samasta vuodesta nuorempi aliupseeri Suomen kaartissa ja vänrikki venäläisessä Stavropolin jääkärirykmentissä vuodesta 1848 ja aliluutnantti vuodesta 1852. Erottuaan palveluksesta luutnanttina 1853 Kuhlefelt tuli jo seuraavana vuonna aliluutnanttina uudestaan palvelukseen samaan rykmenttiin, mutta siirtyi heti 1. Turun ruotujakoiseen tarkk'ampujapataljoonaan ja sieltä 6. Hämeenlinnan ruotujakoiseen tarkk'ampujapataljoonaan 1856. Hän yleni luuntantiksi samana vuonna ja erosi palveluksesta alikapteenina 1859. Kuhlefelt omisti Mäntsälässä Hautjärven kartanon vuodesta 1860. Valtiopäiväedustaja hän oli aatelissäädyssä 1863–1864 ja 1872.  

Johan August Ferdinand Kuhlefeltin veli oli kruununvouti, valtiopäivämies Evold Oskar Alexander Kuhlefelt.

## Lähteet
Bakunsuomalaiset

**Bakunsuomalaiset** olivat suomalaisia, joita muutti 1800-luvun jälkipuoliskolla öljyteollisuuden perässä Azerbaidžaniin. 

Varsinkin Bakuun asettui asumaan kymmeniä suomalaisia, joista useimmat hakeutuivat Nobel-suvun Branobel öljy-yhtiön tai siihen sidoksissa olevien liikeyritysten palvelukseen. Luterilaiset tulokkaat järjestäytyivät vuonna 1883 saksalais-ruotsalais-armenialaiseksi seurakunnaksi, jolla oli oma kivikirkko ja jumalanpalveluksia saksan ja venäjän kielellä. 1900-luvun alkuun tultaessa yli 6 000 -henkiseksi kasvanut seurakunta toimi aktiivisesti Bakussa ja Balahanyn öljykenttien ympäristössä. Seurakunnan jäsenistä 4 800 oli merkitty saksalaisiksi, 450 ruotsalaisiksi, 400 latvialaisiksi, 250 suomalaisiksi ja 110 virolaisiksi. Bakun suomalaiset ja ruotsalaiset insinöörit ja teknikot muodostivat tiiviin sosiaalisen piirin, jonka jäsenet seurustelivat ja elivät vilkasta kulttuurielämää keskenään. Kaukana kotimaasta kansallisten tapojen ja juhlien merkitys korostui. Niinpä suomalaistakin kulttuuria tavattiin pitää monin tavoin esillä pohjoismaisissa tilaisuuksissa ja juhlissa. Sosiaalinen elämä oli rikasta siksikin, että kaupungissa toimi yllättävän monia suomalaisseurojen ja -yritysten asiamiehiä ja haarakonttoreita. Aika ajoin suomalaiset olivat esillä myös bakulaisten arjessa, sillä kaupungilla tiedettiin, että pietarinsuomalaiset nuohoojat olivat arvostettuja ammattimiehiä. Heitä tahdottiin ehdottomasti hankkia myös Bakuun, jossa kehnosti nuohotut piiput olivat hengenvaarallinen ongelma. 

Enimmillään bakunsuomalaisten yhteisö kasvoi 400–500 hengen kokoiseksi.

## Lähteet
Oskar Reinhold Vilhelm von Konow

**Oskar Reinhold Vilhelm von Konow** (26. helmikuuta 1819 Porvoo – 27. joulukuuta 1891 Heinola) oli suomalainen aatelinen virka- ja  valtiopäivämies. 

Von Konowin vanhemmat olivat maanviljelijä, varasotatuomari Anders Reinhold von Konow ja Johanna Vilhelmina Lukander ja puoliso vuodesta 1855 Sofia Amalia Malmström (k. 1905). Von Konow tuli ylioppilaaksi 1844.  Hän oli Yleisen revisionioikeuden ylimääräinen kopisti vuodesta 1850, kopisti vuodesta 1851, revisiokonttorin 2. reviisori vuodesta 1854 ja samalla Helsingin poliisikamarin notaari vuodesta 1860, ylisen Hollolan kihlakunnan henkikirjuri vuodesta 1864 ja Pirkkalan kihlakunnan kruununvouti 1882–1885. Von Konow toimi myös Heinolan Rauvolan virkatalon vuokraajana. Hän oli aatelissäädyssä valtiopäiväedustaja  1863–1864. 
 
## Lähteet
Wilhelm Klinkerfues

**Ernst Friedrich Wilhelm Klinkerfues** (1827–1884) oli saksalainen tähtitieteilijä. Hän oli vuodesta 1855 Göttingenin observatorion observaattori, vuodesta 1868 käytännöllis-tähtitieteellisen osaston johtaja. Klinkerfuesin tärkeimmät työt ovat teoreettisen astronomian alalta ja käsittelevät pyrstötähtien, kaksoistähtien ja kiertotähtien ratamääräyksiä sekä pikkuplaneettojen häiriöitä. Klinkerfuesin ratalaskujen oppikirja oli aikanaan alallaan käytetyimpiä.

Klinkerfues ampui itsensä observatoriossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rutnajaure

**Rutnajaure** (,  ) 
on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

## Maantietoa
Rutnajaure on 2,4 kilometriä pitkä, 1,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 267 hehtaaria eli 2,67 neliökilometriä. Se sijaitsee 20 kilometriä Nattavaarasta luoteeseen ja 17 kilometriä Luulajajoen Messauren vesivoimalasta lounaaseen. Järven ympäristö on täynä lampia ja järviä, joiden välissä on suomaata. Järven länsi- ja luoteisrantaan päättyy järven kokoinen kosteikko Ylipääjänkä ja myös idässä aukeaa laaja suoalue. Järven saaret sijaitsevat aivan rantojen tuntumassa. Järven kaakkoisrannassa sijaitsee Rutnan kylä (), johon tulee tie Harrejauren suunnalta. Järvi on muuten asumaton.

## Luontoarvoja
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (33,0&nbsp;%), turve (40,2&nbsp;%) ja kallioalue (0,5&nbsp;%). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.

## Vesistösuhteet
Rutnajaure kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen sivujoen Rutnajoen valuma-alueeseen . Sen valuma-alueen pinta-ala on noin 109 neliökilometriä (km²), joka on alle 3&nbsp;% koko vesistön 4&nbsp;207 km² pinta-alasta. Järvi on Rutnajoen lähdejärvi, jonka valuma-alueen pinta-ala on 31,52 km². Järven keskivirtaaman arvioidaan olevan 0,39 m³/s . Järven omaa lähialuetta on vain 11,22 km² ja sen järvisyys on 26,2&nbsp;% . Länsirantaan laskee lyhyt Nikkanenänjärven laskuoja ja  koillisrantaan Pikku Rutnakaisen ja Rutnakaisen () yhteinen laskujoki. Läsirannassa on sokkeloinen lahti, jonne tulee luoteesta alkava lyhyt Kivijoki. Sen valuma-alueella ei ole järviä. Järven laskujoki alkaa Ahojoen nimellä (), mutta se saa alempana nimen Rutnajoki (edelleen *Rudnájåhkå*). Rutnajoki yhtyy Rånejokeen, joka laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.

## Lähteitä
### Huomautuksia

### Viitteet
Pia Andersson

**Pia Anna Kristiina Andersson** (s. 1986) on suomalainen näyttelijä.

Andersson opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 2006–2011. Hän esiintyi 2010-luvun alkupuolella lukuisissa näytelmissä Kokkolan kaupunginteatterissa. Vuonna 2014 hän esiintyi nimiroolissa Mikko Roihan Minna Canthin näytelmän pohjalta sovittamassa ja ohjaamassa *Sylvissä*, jota esitettiin Suomen eri teattereissa. Vuonna 2016 Andersson esitti Kansallisteatterissa Annan roolin Paavo Westerbergin ohjaamassa *Mahdolliset maailmat* -näytelmässä.

Marraskuussa 2019 C Moressa julkaistiin *[[Rehtori (televisiosarja)|Rehtori]]*-sarja, jossa Andersson esiintyy ruotsinopettaja Lotta Lehtovirran roolissa.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Dubbaukset

## Lähteet
Sonya Lindfors

**Sonya Lindfors** (s. 1. kesäkuuta 1985 Helsinki) on suomalainen tanssija ja koreografi. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 2009 ja suoritti taiteen maisterin tutkinnon 2013.

Lindfors on työskennellyt muun muassa useissa teattereissa eri puolilla Suomea. Vuonna 2018 hän voitti Kuopiossa järjestettävän Anti-nykytaidefestivaalin Live art -palkinnon. Tiedonjulkistamisen valtionpalkinto hänelle myönnettiin 2022.

Lindfors käsittelee töissään usein toiseutta ja mustuutta.

Hän on perustanut UrbanApa-taideyhteisön.

## Teoksia

* *Noir.* 2013
* *Noble Savage*. 2016.
* *Camouflage*. Zodiak, 2021. 
* *Cosmic Latte*. UrbanApa & Sonya Lindfors, 2021.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* UrbanApa-taideyhteisö
Iwamizawa

**Iwamizawa** () on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se on Sorachin yleiskehitystoimiston pääkaupunki. Se sijaitsee Ishikarin tasangon keskiosassa Ikushunbetsujoen varrella. Idässä kaupungin alue nousee Yūbarivuorille, länsirajalla virtaa Ishikarijoki. Iwamizawassa on 79&nbsp;438 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 481,02 neliökilometriä.

Japanilainen asutus Iwamizawassa alkoi 1880-luvulla, kun uudisasukkaita maan länsiosista asettui alueen kautta rakennetun, Hokkaidōn ensimmäisen rautatielinjan varrelle. Iwamizawasta kehittyikin tärkeä rautateiden risteysasema. Kaupungissa on esimerkiksi elintarvike-, paperi- ja muoviteollisuutta. Kaupunkioikeudet Iwamizawalle myönnettiin vuonna 1943. Sittemmin se on kasvanut myös läheisen Sapporon satelliittikaupunkina. Kaupunki laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen liitettiin Kurisawan maaseutukaupunki ja Kitan kyläkunta. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla viljellään etenkin riisiä ja vihanneksia.

Iwamizawaa palvelevat JR Hokkaidōn Hakodate-päälinja ja Muroran-päälinja.

## Ilmasto

## Kuvia

Tiedosto:Iwamizawa-Station-Complex.JPG|Iwamizawan rautatieasema
Tiedosto:Iwamizawa-park rose-garden.JPG|Iwamizawan puiston ruusupuutarha
Tiedosto:Iwamizawa-civic-hall-and-culture-center.JPG|Manamiru-kulttuurikeskus
Tiedosto:Iwamizawa-city-library.JPG|Iwamizawan kaupunginkirjasto


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Lengeden kaivosonnettomuus

**Lengeden kaivosonnettomuus** oli 24. lokakuuta 1963 Saksan liittotasavallan Lengedessä tapahtunut kaivosturma, jossa rautamalmikaivos täyttyi äkkiä vedellä. 129:stä kaivosmiehestä 39 hukkui, mutta 79:n onnistui pelastautumaan muutaman tunnin kuluessa. Viimeiset 11 kaivosmiestä onnistuivat viettämään maanalaisessa pimeässä ilmaonkalossa 14 vuorokauden ajan ennen kuin heidän koputuksensa kuultiin 10 päivän kuluttua onnettomuudesta ja nelipäiväinen pelastusoperaatio aloitettiin. Siihen asti monimutkaisin ja hyvin onnistunut kaivosonnettomuuden pelastusoperaatio tunnetaan nimellä ”Lengeden ihme”, *das Wunder von Lengede*.

Onnettomuuspaikka sijaitsi tuolloisen Länsi-Saksan Ala-Saksin osavaltiossa lähellä Salzgitterin kaupunkia. Kun kaivoksesta oli kuultu elonmerkkejä, miehille onnistuttiin toimittamaan ruokaa, juomaa, vaatteita ja pelikorttipakkoja. Luolaan saatiin vedetyksi myös puhelinyhteys. Pelastuskuilun poraaminen 60 metrin syvyyteen kesti kolme vuorokautta, ja operaatio päättyi onnistuneesti 7. marraskuuta 1963.

Lengeden pelastusoperaatio oli Euroopan ensimmäisiä uutistapahtumia, joita televisiokatsojat saattoivat seurata erikoislähetysten myötä miltei hetki hetkeltä varsinkin saksankielisissä maissa. Paikalle saapui jopa 450 tiedotusvälineiden edustajaa.

## Aiheesta tehtyjä elokuvia
Saksalainen elokuvaohjaaja Rudolf Jugert ohjasi aiheesta näytelmäelokuvan *Das Wunder von Lengede* (1969). Dokumenttielokuvia tapauksesta on julkaistu 1979 ja 2003. Vuonna 2003 valmistui tapauksen pohjalta kolmituntinen televisiodraama *[[Valoa pimeydessä]] (Das Wunder von Lengede)*, joka esitettiin Suomen televisiossa huhtikuussa 2006. Se voitti saksalaisen Grimme-televisiopalkinnon.

## Lähteet
Suomen ja Taiwanin suhteet

**Suomen ja Taiwanin** suhteet ovat lähinnä kaupalliset ja epäviralliset. Suomi noudattaa yhden Kiinan politiikkaa ja pitää Taiwania osana Kiinan kansantasavaltaa. Suomen hallituksen käyttämä nimitys alueesta on pääsääntöisesti *Taiwan* eikä esimerkiksi *Kiinan tasavalta*.

## Historiaa
Suomi allekirjoitti vuonna 1926 ystävyyssopimuksen Kiinan tasavallan kanssa. Sopimus on edelleen virallisesti voimassa, koska sen seuraajaksi tunnustettu Kiinan kansantasavalta koskaan mitätöinyt sitä. Suhteet Kiinan tasavaltaan kuitenkin katkesivat, kun Suomi tunnusti Kiinan tasavallan. Suomi tunnusti Kiinan kansantasavallan 13. tammikuuta 1950 ja diplomaattiset suhteet solmittiin saman vuoden lokakuussa.

Vuonna 1990 Helsinkiin avattiin Taipein Helsingin yhteystoimisto ja vuotta myöhemmin Taipeihin vastaava Suomea edustava toimisto. Suomen Taipein-toimiston henkilökunta on esimerkiksi säännöllisesti yhteydessä Suomen ulkoministeriöön edistääkseen Suomen etuja Taiwanissa.

## Suhteiden nykytilanne
Suomen virallinen linja on esitetty vuoden 2021 Kiinaa koskevassa hallituksen toimintasuunnitelmassa, jossa todetaan Suomen ja Euroopan unionin sitoutuminen yhden Kiinan politiikkaan. Suomi pitää Taiwaninsalmen tilanteen rauhanomaista kehitystä ratkaisevan tärkeänä. EU ja Suomi pitävät Taiwania virallisesti samanmielisenä kumppanina, joka on sitoutunut muun muassa demokratiaan ja sääntöpohjaiseen kansainväliseen järjestykseen.

### Suomen eduskunta
Suomen eduskunnassa ei ole vaalikaudella 2023​​–2026 virallista Taiwan-ystävyysryhmää. Eduskunnassa toimii kuitenkin epävirallinen Taiwan-ystävyysryhmä, joka ei saa eduskunnalta taloudellista tukea eikä apua asioiden hoitoon eduskunnan sihteeristöltä. Yksittäiset kansanedustajat ovat ilmaisseet tukeaan Taiwanille julkisesti tai eduskunnan keskusteluissa. Lukuisat suomalaiset kansanedustajat, kuten Fatim Diarra (vihr.), Mikko Kärnä (kesk.) ja Tom Packalén (ps.), ovat vierailleet Taiwanissa.

### Kaupalliset ja sosiaaliset suhteet
Suomen ja Taiwanin välillä on järjestetty vuodesta 2011 lähtien kahden vuoden välein kauppaneuvotteluja ja yritysten edustajille tarkoitettua yritysfoorumia. Taiwanilla on huomattava kauppavaje Suomeen nähden, ja kokonaiskaupan volyymi on kasvanut tasaisesti vuodesta 2019 vuoteen 2023. Taiwanin vienti Suomeen keskittyy tieto- ja viestintätekniikkaan sekä elektronisiin laitteisiin.

Suomessa asuu noin 200 taiwanilaista, joista suurin osa on avioitunut suomalaisten kanssa. Vuosittain Suomeen saapuu noin sata taiwanilaista opiskelijaa tai vierailevaa tutkijaa.

Toukokuussa 2020 Taiwan lahjoitti pohjoisen sairaanhoitopiirille suu-nenäsuojamia. 

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla

* Taipein Helsingin-yhteystoimiston verkkosivut
Mika Soininen

**Mika Soininen** (s. 1961, Helsinki) on suomalainen viranhaltija. Soininen toimii Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen ylijohtajana. Soininen toiminut viraston ylijohtajana vuodesta 2015 lähtien. Soinisen kausi ylijohtajana kestää vuoteen 2024 saakka. Soininen toimii myös ELY-keskuksen E-vastuualueen johtajana.

Aikaisemmin Soininen on toiminut Seinäjoen ammattikorkeakoulun ja Seinäjoen koulutuskuntayhtymän hallintojohtajana. Ennen virkauraa, Soininen toimi 30 vuotta sotilasuralla. Lentoupseeriksi opiskellut Soininen toimi muun muassa Kauhavan Lentosotakoulun johtajana, Maanpuolustuskorkeakoulussa, pääesikunnassa ja Maavoimien esikunnassa. Soininen on suorittanut yleisesikuntaupseerin tutkinnon Maanpuolustuskorkeakoulussa ja Master of Strategic Studies -tutkinnon Yhdysvaltojen Ilmavoimien Yliopistossa.

## Lähteet
Paikkalintu

**Paikkalintu** on lintu, joka pysyttelee ympäri vuoden samalla suhteellisen suppealla alueella, vastakohtana muuttolinnulle. Suomessa eläviä paikkalintuja ovat mm. harakka, varpunen ja kesykyyhky. Kaikkein paikkauskollisimpia Suomessa esiintyviä lintuja ovat pyy, metso, töyhtötiainen ja närhi, jotka pysyvät koko ikänsä vain muutaman hehtaarin tai korkeintaan parin neliökilometrin kokoisella elinalueellaan.

Paikkalinnun ja muuttolinnun ero vaihtelee alueittain: monet lajit, jotka Manner-Yhdysvalloissa esiintyvät paikkalintuina, ovat muuttolintuja Kanadassa ja Alaskassa. Samoin eräitä Etelä-Yhdysvaltojen paikkalintuja tavataan muualla muuttolintuina. Eteläisessä Suomessa puukiipijä on pääosin paikkalintu, mutta etenkin maan pohjois- ja itäosissa osittaismuuttaja.

Metsissä tapahtuvien (avo)hakkuiden on havaittu vähentävän paikkalintujen määrää.

## Lähteet
Mitsubishi PS -pohjalevy

**Mitsubishi PS -pohjalevy** on Mitsubishi Motorsin kehittämä pohjalevy etu- ja nelivetoisille automalleille. Sille perustuvat automallit oli suunnattu lähinnä Pohjois-Amerikan markkinoita varten.

## Mallit

* Mitsubishi 380 (2005–2008)
* Mitsubishi Eclipse (4G) (2005–2011)
* Mitsubishi Endeavor (2003–2011)
* Mitsubishi Galant IX (2003–2012)
Kita-Hiroshima

**Kita-Hiroshima** (, ’Pohjois-Hiroshima’) on Japanin kaupunki Hokkaidōn saarella Hokkaidōn prefektuurissa. Se sijaitsee Ishikarin kehitystoimiston alueella Sapporon ja Chitosen kaupunkien välissä. Kaupunki on rakentunut Ishikarin tasangon eteläreunalle ja sen länsiosissa on ylänköalueita. Kita-Hiroshimassa on 58&nbsp;152 asukasta (marraskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 119,05 neliökilometriä.

Alueen ensimmäiset japanilaiset uudisasukkaat muuttivat sinne 1880-luvulla Hiroshiman prefektuurista, mistä paikkakunta on saanut nimensä. Hiroshiman kyläkunta perustettiin vuonna 1902. Siitä tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1968, ja nimensä Kita-Hiroshimaksi se muutti saadessaan kaupunkioikeudet vuonna 1996. 1970-luvulta lähtien kaupunki on kasvanut voimakkaasti Sapporon lähiönä. Kaupunkiin on sijoittunut esimerkiksi logistiikkaa, korjaamoja, elintarviketeollisuutta ja maatalouskoneiden tuotantoa. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja vihanneksia, kuten perunoita, porkkanoita, daikon-retiisejä ja kurpitsoita.

Kita-Hiroshiman rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu historiallinen Shimamatsun postiasema 1870-luvulta. Kaupungin pohjoisosassa sijaitsee Nopporon aarniometsä, joka on nimitetty erityiseksi luonnonmuistomerkiksi. Kita-Hiroshimaa palvelee JR Hokkaidōn Chitose-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Kitahiroshima City Hall.jpg|Kita-Hiroshiman kaupungintalo
Tiedosto:Iaido Shrine.JPG|Iaidō-jinja
Tiedosto:Kitahiroshima City Nishinosato Elementary School.JPG|Nishinosaton ala-aste
Tiedosto:Elfin City Park Exchange Plaza East Exit.jpg|Kita-Hiroshiman rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
SpaceX CRS-21

**SpaceX CRS-21** oli SpaceX:n miehittämätön rahtilento ISS:lle. Lento laukaistiin 6. joulukuuta 2020. Lento kuuluu NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan. Lento oli uuden Dragon 2 -aluksen rahtiversion ensimmäinen lento, miehitetty variantti aluksesta on jo lentänyt aiemmin. Aluksena oli SpaceX Dragon 2 "C208". Sen telakoituessa ISS:lle oli asemalla ensimmäisen kerran kaksi Dragon-alusta, sillä SpaceX Crew-1 -lennon Crew Dragon Resilience oli myös asemalla. CRS-21 on Falcon 9:n 100. onnistunut laukaisu ja kaikkiaan 101. 

## Lento
Laukaisu onnistui 6. joulukuuta 2020 kello 16.17 UTC-aikaa. Huono sää raketin talteenottoalueella siirsi yritystä päivällä eteenpäin. Alus telakoitui ISS:ään 7. joulukuuta noin 18:40 UTC. 

Lennon kestoksi oli aiottu 30 päivää, edeltävien Dragon-lentojen tapaan.

## Rahti
CRS-21-lennon laukaisurahti oli 2 972 kg. Se koostui:
* Tieteellinen tutkimus: 953 kg
* Alusten laitteisto: 317 kg
* Miehistön tarvikkeet: 364 kg
* Eva-laitteisto: 120 kg
* Tietokoneita: 46 kg 
* Venäläisten tarvikkeita: 24 kg 
* Bishop-ilmalukko, paineistamattomassa osassa: 1 090 kg

Laitteistoja ovat muun muassa:

* Bishop, aiemmin Nanoracks Airlock Module, on pieni ilmalukkomoduuli, joka on tarkoitus yhdistää Tranquility-moduuliin. Se lisää nanosatelliittien laukaisukapasiteettia. Se on aseman ensimmäinen kaupallisesti rahoitettu ilmalukkomoduuli.
* BioAsteroid on kaivostekniikan tutkimus. Siinä tutkitaan mikrobien ja kiven pinnan vuorovaikutusta.
* Hemocue testaa valkoisten verisolujen testaamista mikrogravitaatiossa.
* Brain Organoid on jatkoa ensimmäiselle Brain Organoid -kokeelle. Siinä tutkitaan ihmisaivon varhaiskehitystä mikrogravitaatiossa.
* Cardinal Heart on jatkoa aiemmalle kokeelle. Siinä tutkitaan ihmissydänsolujen toimintaa mikrogravitaatiossa.
* Three-Dimensional Microbial Monitoring (3DMM) -koe kartoittaa asemalla esiintyvää bakteeristoa ja metaboliitteja.
* Subsa-brains tutkii metalliseosten kovajuottamista mikrogravitaatiossa.

## Katso myös
* Luettelo Falcon 9:n laukaisuista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kultainen lepakko

**Kultainen lepakko** () on japanilainen supersankarihahmo, jonka loivat 16-vuotias Takeo Nagamatsu ja 25-vuotias Suzuki Ichiro vuonna 1931 ja joka sai nimensä Golden Bat -tupakkamerkin mukaan.

Hahmo esiintyi aluksi paperinukketeatterissa (*[[kamishibai]]*), joka kiersi paikkakunnalta toiselle.
Hahmo esiintyy muun muassa vuonna 1967 esitetyssä televisiosarjassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kultainen lepakko pdsh.fandom.com-sivustolla
Vantaan ruotsalainen seurakunta

**Vantaan ruotsalainen seurakunta** () on Vantaalla toimiva ainoa ruotsinkielinen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Seurakunnan virkaatekevänä kirkkoherrana toimii Kristian Willis. 

Vuoden 2022 lopussa Vantaan ruotsalaiseen seurakuntaan kuului 3 921 jäsentä, mikä on 70,8 % alueen ruotsinkielisistä asukkaista. Seurakunnan alaisuudessa toimii viisi kirkkoa.

## Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Vantaan ruotsalaisen seurakunnan kirkkoherroina:
* 1956–1963: Otto Weckström
* 1964–1974: Kaj Leander
* 1978–2002: Ilkka Turkka
* 2010–2021: Martin Fagerudd
* 2021→ Kristian Willis

## Katso myös
* Uskonto Vantaalla
* Vantaan seurakunnat

## Lähteet
Suomen ja Intian suhteet

**Suomen ja Intian suhteet** ovat hyvät ja alati syvenevät. Diplomaattiset suhteet aloitettiin vuonna 1949. Suomen nykyinen suurlähettiläs on Ritva Koukku-Ronde.

New Delhissä sijaitsevan suurlähetysrakennuksen ovat suunnitelleet Reima ja Raili Pietilä, ja se valmistui vuonna 1985. Intialla on suurlähetystö Helsingissä ja maata edustava nykyinen suurlähettiläs on Raveesh Kumar. 

Taloudellisen yhteistyön syventämiseen on erikoistunut Suomi-Intia kauppayhdistys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen New Delhin suurlähetystön kotisivut
Anna Kendrickin filmografia ja teatteriesiintymiset

Tämä on **[[Anna Kendrick]]in filmografia ja teatteriesiintymiset**.

## Elokuvat

## Televisio

## Teatteri

## Aiheesta muualla

* 
*
Israel Finkelstein

**Israel Finkelstein** (s. 29. maaliskuuta 1949) on israelilainen arkeologi. Hänen tutkimuksena keskittyy Levantin alueen arkeologiaan, ja hänet tunnetaan työstään etenkin raamatullisen arkeologian parissa. Finkelstein on kirjoittanut myös useita kirjoja.

Finkelstein on poikennut monista perinteisistä raamatullisen arkeologian näkemyksistä tuoden uusia tulkintoja. Hänen on kuvattu olevan "literalistin ja minimalistin välimaastossa" ja toisaalta joidenkin mielestä edustavan minimalismiakin suhtautumisessaan raamatulliseen arkeologiaan.

Finkelstein syntyi Israelissa Itä-Euroopasta saapuneeseen aškenasijuutalaiseen sukuun. Hän valmistui filosofian tohtoriksi 1983.

## Lähteet
Chang’e 5

**Chang’e&nbsp;5** on Kiinan kuuluotain. Satelliitti laukaistiin kohti Kuuta 23.&nbsp;marraskuuta 2020. 1.&nbsp;joulukuuta 2020 Chang’e&nbsp;5 laskeutui Kuuhun, ja 17.&nbsp;joulukuuta se palasi Maahan.

Chang’e&nbsp;5:n tehtävä oli tuoda Kuusta kivinäyte Maahan ensimmäistä kertaa yli neljäänkymmeneen vuoteen. Luotaimen oli tarkoitus kerätä kaksi kilogrammaa materiaalia Oceanus Procellarumista. Chang’e&nbsp;5 palasi Maahan 17.&nbsp;joulukuuta. Luotain laskeutui Kiinan Sisä-Mongoliaan, ja Kiinan avaruushallinnon johtaja Zhang Kejian ilmoitti pian tämän jälkeen luotaimen tehtävän onnistuneen. Edellisen kerran näytteitä oli tuonut Neuvostoliiton Luna 24 -luotain vuonna 1976. Yhdysvallat toi Kuun kiviä ensimmäisen kerran Maahan Apollo-lennoillaan vuosina 1969–1972.

Luotain pystytti Kuun pinnalle toisena maana maailmassa maansa lipun, joka on kaksi metriä leveä ja 90 senttiä korkea. Kiinan tavoite on kansainvälisen tutkimusaseman rakentaminen ja miehitettyjen avaruuslentojen aloittaminen Kuuhun 2030-luvulla. 

## Katso myös
*Chang’e 1
*Chang’e 2
*Chang’e 3
*Chang’e 4

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ilūkste

**Ilūkste** (, ) on kaupunki Etelä-Latviassa Selonian historiallisella alueella. Se sai kaupunginoikeudet vuonna 1917. Vuonna 2016 siellä oli 2&nbsp;638 asukasta.

## Historia
Ilūkste muodostui 1500-luvulla kauppareitin varteen; asiakirjoissa se mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1559. Paikka kuului Kuurinmaan ja Semgallian herttuakunnan semigallialaiseen osaan. Jo vuonna 1596 kaupungissa oli latinakoulu, ja 1600-luvun jälkipuoliskolla saapuivat ensimmäiset vanhauskoiset.

Kuurinmaan ja Semgalen herttuakunta joutui vuonna 1795 Venäjän keisarikunnan hallintaan. Pietarin ja Varsovan välisen maantien (valmistunut vuonna 1875) ja Tilsitistä Väinänlinnaan (1873) johtavan rautatien rakentaminen toivat alueelle vaurautta. Vuonna 1897 Ilūkstessa oli 3&nbsp;652 asukasta, joista 1&nbsp;355 oli puolalaisia, 847 venäläisiä, 842 juutalaisia, 360 latvialaisia, 134 saksalaisia ja 99 liettualaisia. Vuonna 1910 Ilūksteen perustettiin venäläisten opettajien instituutti, joka myöhemmin siirrettiin Jaroslavliin. Vuonna 1917 Ilūkste sai kaupunginoikeudet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Ilūksten kotisivut