open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olli Sinivaara

**Olli Juhani Sinivaara** (s. 1980 Tampere) on suomalainen runoilija, prosaisti, kääntäjä ja René Girardin ajattelun tutkija.

Sinivaara on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri sosiologiasta. Hän on opisekellut myös käytännöllistä filosofiaa. Sinivaara on kääntänyt René Girardia sekä toiminut Girardin mimeettisen teorian parissa seminaarien järjestäjänä, tutkijana ja luennoitsijana. Sinivaara toimi kulttuurilehti Nuoren Voiman päätoimittajana vuosina 2007–2008, jolloin ilmestyi lehden Girard-teemanumero (Nuori Voima 6/2008).

Sinivaaran esikoisrunokokoelma *Hiililiekki* ilmestyi keväällä 2005. Keväällä 2006 ilmestyi Sinivaaran yhdessä Antti Arnkilin kanssa toimittama esseeantologia *Kirjoituksia Väinö Linnasta*. Vuonna 2007 Sinivaaralta ilmestyi toinen runokokoelma, *Palava maa*, josta hänelle myönnettiin Kalevi Jäntin kirjallisuuspalkinto. Syksyllä 2009 ilmestyi Sinivaaran kolmas runoteos *Valonhetki*, joka päätti *Hiililiekin* ja *Palavan maan* aloittaman trilogian. Runokokoelma *Lokakuun päivä* ilmestyi 2012 ja *Purkautuva satama* 2018.

Sinivaaran kuudes runokokoelma *Puut* ilmestyi 2021. Se palkittiin 2022 Tanssiva karhu -runopalkinnolla. Kokoelman keskiössä on mänty, joka esiintyy varsinkin kokoelman toisessa osassa. Mänty on Sinivaaralle tärkeä puu, ja kokoelman nimirunon hän kirjoitti kohdattuaan rauhoitetun männyn Helsingin Laajasalossa. Runot sisältävät paljon värein kuvailua. Eija Komu löytää pienestä nelikymmensivuisesta kokoelmasta yleisesti viittauksia ranskalaiseen runouteen, lisäksi Eeva-Liisa Mannerin nimi mainitaan. Manner on ollut aiemminkin esillä, kokoelman *Palava maa* mottovalinnoissa. 1950-luvun modernistinen perintö näkyykin kuvavalinnoissa: ei minä ja maailma vaan minä-maailma. Komu toteaa Sinivaaran ilmaisun keventyneen kokoelma kokoelmalta. Hän luonnehtii kokoelmaa vastakohtaisuuksien kautta: "keveydessään painava, suppeudessaan avara, hetkeä tavoittaessaan ajaton".

Sinivaaran runoja on käännetty englanniksi, ranskaksi, saksaksi, italiaksi, unkariksi, tšekiksi ja ruotsiksi. Sinivaara runoja on mukana Jenni Haukion toimittamassa antologiassa *Katso pohjoista taivasta* (Otava, 2017).

Sinivaara on myös suomentanut ranskalaista filosofiaa ja runoutta. Hänen kääntämiään ovat muun muassa René Girardin *[[Väkivalta ja pyhä]]* (Tutkijaliitto, 2004) sekä Jean Baudrillardin *Terrorismin henki* (Tutkijaliitto, 2006).

## Teokset
### Runokokoelmat
**Hiililiekki* (Teos, 2005) 
**Palava maa* (Teos, 2007) 
**Valonhetki* (Teos, 2009) 
**Lokakuun päivä* (Teos, 2012) 
**Purkautuva satama* (Teos, 2018)
**Puut* (Teos, 2021)
**Valoon, vihreään* (Teos, 2025)
;Runoja
* Pionit, runosarja, lehdessä *[[Parnasso]]* 5/2023 s. 26–30

### Toimitetut teokset
**Kirjoituksia Väinö Linnasta* (Teos, 2006)
**Muistikuvia 00-luvusta* (Nuorisotutkimusseura, 2010)

### Käännökset
* 
* 

## Palkinnot
* Pikku-Finlandia 2000
* J. H. Erkon kirjoituskilpailu 2001, 2. sija
* Kalevi Jäntin palkinto 2007
* Tanssiva karhu 2022

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Olli Sinivaara Kirjasampo.fi-sivustolla
* Tanssiva karhu: Olli Sinivaara kirjoittaa puiden viisaudesta Yle Areena. 2.8.2022.
* 
*
Kaksoisaspektiteoria

**Kaksoisaspektiteoria** on mielenfilosofinen näkemys, jonka mukaan henkinen (mentaalinen) ja aineellinen (fysikaalinen) ovat saman substanssin kaksi eri aspektia.

Kaksoisaspektiteorian suhde neutraaliin monismiin ei ole selkeä, ja neutraali monismi voidaan lukea yhdeksi kaksoisaspektiteorian mukaiseksi näkemykseksi. Voidaan kuitenkin katsoa, että siinä missä neutraali monismi sallii neutraalien entiteettien asiayhteyden määrittää sen, ovatko entiteetit henkisiä, aineellisia, kumpaakin vai ei kumpaakaan, kaksoisaspektiteoria vaatii, että henkinen ja aineellinen ovat erottamattomia ja redusoimattomia, mutta kuitenkin erillisiä.

Kaksoisaspektiteoriaa ovat kannattaneet muiden muassa Baruch Spinoza, Gustav Fechner, Arthur Schopenhauer, George Henry Lewes, P. F. Strawson, Thomas Nagel ja David Chalmers. Kaikkien mukaan on olemassa joku sellainen perustava substanssi, jota ei voida pitää luonteeltaan sen enempää henkisenä kuin aineellisenakaan: esimerkiksi Spinozan mukaan tämä oli Jumala tai luonto, Strawsonin mukaan henkilöt ja Chalmersin mukaan informaatio.

## Lähteet
Juhana Vähänen

**Juhana Vähänen** (s. 1982 Jyväskylä) on suomalainen runoilija ja prosaisti. Vähäsen esikoisteos *Cantorin pölyä* (Savukeidas) julkaistiin vuonna 2005. Toinen runokokoelma *Avaa tule* (Teos) ilmestyi tammikuussa 2008.

Lisäksi Vähäseltä on julkaistu pienoisromaanit *Kakadu* (ntamo 2007) ja *Nilkka* (ntamo 2010). Hänen runojaan on julkaistu muun muassa Books from Finland -lehdessä, Kerberoksessa, Nokturnossa, Nuoressa Voimassa, ruotsalaisessa OEI-runouslehdessä, australialaisessa Otoliths-runouslehdessä, Parnassossa ja Tuli&Savussa.

Vähänen on pitänyt suosittua runoblogiaan, BigSur ja Surreal, jo vuodesta 2003.

## Teokset

**Cantorin pölyä* (Savukeidas 2005)
**Kakadu* (ntamo 2007) 
**Avaa tule* (Teos, 2008)
**Nilkka* (ntamo, 2010)
**Nymfaion*-trilogia (Poesia, 2014)
**Ballaadi Arska Kurmoksesta* (Poesia, 2025)

## Aiheesta muualla
*Juhana Vähänen Teoksen sivuilla
*Juhana Vähäsen runoblogi BigSur ja Surreal
AC Ace

**AC Ace** on AC:n valmistama roadster, jota valmistettiin vuosina 1952–1962. Autossa oli Bristolin 6-sylinterinen moottori, jonka valmistamisen lopettaminen on todennäköisin syy myös mallin valmistuksen lopettamiseen. Vaihteisto oli 4-vaihteinen manuaali ja moottorivaihtoehtoina olivat 2 litran ja 2,6 litran moottorit.

Alussa AC käytti omaa moottoriaan, ja vaihtoi muutaman vuoden jälkeen Bristolin valmistamaan, BMW-pohjaiseen moottoriin. Viimeisissä autoissa oli Ford Zephyr-pohjainen, Ruddspeedin virittämä voimanlähde. Kaikki olivat 6-sylinterisiä rivikoneita.
Neutraali monismi

**Neutraali monismi** on ontologinen näkemys, jonka mukaan todellisuus koostuu yhdentyyppisestä (monismi) perussubstanssista, joka itsessään ei ole olemukseltaan sen enempää henkistä kuin aineellistakaan, mutta voi ilmetä sekä henkisinä että aineellisina aspekteina tai ominaisuuksina. Neutraali monismi on näin kaksoisaspektiteorian mukainen. Neutraali monismi sijoittuu kahden muun keskeisimmän monistisen näkemyksen, idealismin ja materialismin, väliin. 

Neutraalin monismin esitteli Baruch Spinoza 1600-luvulla. William James kannatti sitä esseessään *Onko ”tietoisuutta” olemassa?* (1904). Bertrand Russell kannatti näkemystä jonkin aikaa. Näkemys ilmenee myös Alfred J. Ayerin teoksessa *[[Language, Truth and Logic]]*. Myös David Bohmin näkemys todellisuuden kokonaisvaltaisesta prosessiluonteesta on sukua neutraalille monismille.

Myöhemmin Donald Davidson on kannattanut mielen ja ruumiin ongelman suhteen niin kutsuttua anomaalista monismia, joka on sukua aiemmille neutraalin monismin teorioille, mutta ei kokonaan yhtenevä. Emergentti materialismi on toinen ontologisen monismin muoto, joka hyväksyy sekä mielen että aineen olemassaolon.
 
## Katso myös

* Kaksoisaspektiteoria

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Olli Löytty

**Olli Löytty** (s. 4. elokuuta 1966 Swakopmund, Namibia) on suomalainen tutkija ja tietokirjailija.

Löytty on julkaissut ja toimittanut lukuisia kulttuuria ja kansallista identiteettiä koskevia kirjoituksia ja tutkimuksia. Väitöskirjassaan hän käsitteli suomalaisten mielikuvia Ambomaasta. Löytty on myös opettanut tieteellistä ja tietokirjoittamista useissa eri oppilaitoksissa.

Vuosina 2008–2013 Löytty oli Suomen tietokirjailijat ry:n hallituksen jäsen. Vuonna 2014 Suomen tietokirjailijat ry palkitsi Löytyn Tietokirjailijapalkinnolla tunnustuksena laajasta ja ansiokkaasta tietokirjatuotannosta.

Olli Löytyn isä on Seppo Löytty ja äiti Kirsti Löytty. Olli Löytty on gospelmuusikko Jaakko Löytyn, rumpali Sakari Löytyn ja basisti Mikko Löytyn veli.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Olli Löytty Teoksen sivuilla
Somalianruohikkokiuru

**Somalianruohikkokiuru**  (*Heteromirafra archeri*) on äärimmäisen uhanalainen luoteisessa Somaliassa elävä lintu.

Somalianruohikkokiuru on kooltaan noin 14&nbsp;cm. Laji on isopäinen, pullea ja pyrstöltään lyhyt. Väritykseltään lintu on ruskeankirjava. Vatsa ja pää ovat muuta ruumista vaaleammat. Somalianruohikkokiurulla on valkea silmäkulmajuova. Savannikiuru (*Mirarfa cantillans*) on hyvin samannäköinen lukuun ottamatta pidempää pyrstöä ja ruosteenruskeita siivenreunuksia. Lajin äänistä ei ole tietoa.

Laji elää ruohikkomailla tai ruohikkoisilla ja pensaikkoisilla kivikkoseuduilla. Varmistettuja havaintoja lajista ei ole ollut vuoden 1955 jälkeen. Kannan kooksi arvioidaan kuitenkin 50–250 yksilöä . Suurin uhka somalianruohikkokiuruille on ruohikkomaiden otto viljelyskäyttöön .

## Lähteet
Eileen Davidson

**Eileen Marie Davidson** (s. 15. kesäkuuta 1959 Artesia, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Ashley Abbottin roolissa saippuasarjassa *[[Tunteita ja tuoksuja]]*, jossa hän on näytellyt vuodesta 1982 lähtien ja josta hän oli vuonna 2003 Daytime Emmy -pääosapalkinnon ehdokkaana. Hän näytteli Ashleyta myös sen sisarsarjassa *[[Kauniit ja rohkeat|Kauniissa ja rohkeissa]]* 2007–2008, jolloin hän palasi jälleen *Tunteita ja tuoksuja* -sarjaan.

Davidsonin toinen rooli on Kristen Blake DiMera vuosina 1993–1998, 2012–2013, 2014, 2015 ja 2017– *[[Päivien viemää]]* (*Days of Our Lives*) -saippuasarjassa, josta hän oli Daytime Emmy -pääosapalkinnon ehdokkaana 1998 sekä 2014, jolloin hän sai palkinnon. 

Davidsonin näytteli myös Suomessa esitettävän *[[Beverly Hillsin täydelliset naiset]]* (*The Real Housewives Of Beverly Hills*) -sarjan 18. marraskuuta Yhdysvalloissa alkaneella viidennellä kaudella. Suomessa jaksot esitettiin syksyllä 2015. Davidson on mukana myös sarjan kuudennella ja seitsemännellä tuota5-6 kausilla vuosina 2015-2016.

Davidson on myös kirjailija ja on kirjoittanut neljä jännityskirjaa, jotka on julkaistu pehmeäkantisina: *Death In Daytime* (2008), *Dial Emmy For Murder* (2009), *Diva Las Vegas* (2010), ja *Swinging In The Rain* (2011). Kirjojen elokuvaoikeuksista on keskusteltu.

Davidsonin elokuvassa *[[Walk to Vegas]]*, jonka on ohjannut Eric Balfour ja joka esitettiin Palm Springsin elokuvajuhlilla 2018.

Davidson on naimisissa näyttelijä, tennisammattilainen ja *[[World Poker Tour]]* -juontaja Vincent Van Pattenin kanssa, joka on Van Pattenin näyttelijäsuvun jäsen. Aiemmin Davidson on ollut naimisissa niin ikään päiväsarjoissa näytelleiden Jon Lindstromin *([[General Hospital]])* ja Christopher Mayerin *([[Santa Barbara (televisiosarja)|Santa Barbara]])* kanssa. Davidsonilla on Van Pattenin kanssa yksi poika, ja kaksi poikapuolta.

## Televisiosarjat
* *[[Tunteita ja tuoksuja]]* – Ashley Abbott (1982–1989, 1999–2007, 2008–2012, 2013, 2014–2018, 2019)
* *[[Päivien viemää]]* – Kristen Blake DiMera (1993–1998, 2012–2013, 2014, 2015, 2017), Susan Banks (1996–1998, 2014, 2017), Sisar Mary Moira Banks (1997–1998, 2017), Penelope Kent (1998), Thomas Banks (1998)
* *[[Kauniit ja rohkeat]]* – Ashley Abbott (2007–2008)
* *[[Santa Barbara (televisiosarja)|Santa Barbara]]* – Kelly Capwell (1991–1993)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Jouko Sirola

**Jouko Sirola** (s. 30. toukokuuta 1963) on suomalainen kirjailija.

Sirolalta ovat ilmestynyt novellikokoelmat *Sisustus* (Tammi 2000) ja *Käveltävä takaperin* (Tammi 2003), romaani *Mitään pelättävää ei ole* (Teos 2006), episodiromaani *Etsijä ja hänen neljätoista elämäänsä* (Teos 2011) ja tieto- ja kaunokirjallisuutta yhdistelevä teos *Lumottu niitty – erään tien tarinoita* (Teos 2012). Hänen novellejaan on käännetty unkariksi ja englanniksi. Sirolan novelli on julkaistu Johanna Sinisalon toimittamassa fantasia-antologiassa *The Dedalus Book of Finnish Fantasy* (2005).

Sirolan pakinoita on julkaistu *[[Parnasso]]ssa* ja kokoelmana *Toniemi ja Huvuori, ylimmät ystävykset* (Teos 2008). Kaunokirjallisuuden lisäksi Sirola on julkaissut kulttuurihistoriallisia matkaesseitä *[[Hiidenkivi (lehti)|Hiidenkivi]]*-lehdessä sekä lehtiartikkeleita, kolumneja ja kirja-arvioita.

## Teokset
**Sisustus* (Tammi, 2000)
**Käveltävä takaperin* (Tammi, 2003)
**Mitään pelättävää ei ole* (Teos, 2006)
**Toniemi ja Huvuori, ylimmät ystävykset*, kuvittanut Jyrki Heikkinen (Teos, 2008)
* 
* 
* *Palanneiden vuoksi ,* kuvittanut Jyrki Heikkinen (Teos 2016) .
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jouko Sirola Teoksen sivuilla .
* Kuikka, Kirsti: Matematiikka ratkaisee rakkauden ja kuoleman (arvio teoksesta Mitään pelättävää ei ole) Helsingin Sanomat. 19.10.2006.
* Nyqvist, Sanna: Kävelyretkellä muistin maisemissa (arvio teoksesta Lumottu niitty) Kiiltomato.net. 19.9.2012.
Iskelmä (lehti, 2000-luku)

**Iskelmä** oli populaari, musiikkiin painottunut aikakauslehti. Ensimmäinen numero ilmestyi 30. toukokuuta 2008. Lehden oli tarkoitus ilmestyä 2008 kolme kertaa ja myöhemmin kuusi kertaa vuodessa. Lehden viimeinen numero ilmestyi joulukuussa 2008.

Uutta Iskelmä-lehteä julkaisi ja kustansi Acacom Media, yhteistyökumppanina Iskelmä-radio. Lehden päätoimittaja oli Sanna Wikström. Lehdessä oli sata sivua. Lehdellä ei ollut kytköksiä 1960-luvun kaimaansa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Acacom.com
Risto Tiitola

**Risto Tapani Tiitola** (24. huhtikuuta 1915 Tampere – 20. marraskuuta 2015 Tampere) oli diplomi-insinööri ja suomalainen jääkiekkohyökkääjä. Hän pelasi suurimman osan uraansa Tampereen Ilveksessä ja toimi joukkueen kapteenina kaudella 1940–1941. Uransa Tiitola aloitti kuitenkin TaPassa jo ennen Ilveksen perustamista, kaudella 1930–1931 ja voitti TaPassa jo mestaruuden. Sotien jälkeen hän pelasi vielä yhden kauden Helsingin Karhu-Kissoissa. Tiitola voitti Ilveksen riveissä neljä Suomen mestaruutta, yhden hopean ja kolme pronssia.

Tiitola edusti Suomea jääkiekon MM-kilpailuissa vuonna 1939, missä hän pelasi kolme ottelua. Tiitola toimi joukkueen kapteenina. Samaan aikaan hän toimi vuosina 1936-1939 Suomen jääkiekkoliiton hallituksessa.

Tiitolan veljet Martti, Jaakko, Matti ja Jussi pelasivat myös jääkiekon SM-sarjaa Ilveksessä ja muissa seuroissa.

Risto Tiitola valmistui diplomi-insinööriksi 1942. Toimi Karhulassa A. Ahlström Oy:n lasitehtaan palveluksessa vuosina 1946-1967, josta tehtaan käyttöpäällikkönä 1946-1955, teknisenä johtajana 1955-1958 ja teknisenä ja kaupallisena johtajana 1958-1967. Sen jälkeen hän johti yrityksen lasiteollisuutta vuosina 1967-1972 ja sen jälkeen lasi- ja muoviteollisuutta 1972-1975. Sen jälkeen hän toimi useissa alan yritysten hallituksissa ja toimialajärjestöissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Pontiac Solstice

**Pontiac Solstice** on Pontiacin urheiluautomalli, joka ulkomuoto perustui Solstice conceptiin (2002), ja tuli tuotantoon North American Auto show’ssa esittelyn jälkeen2004. Auton korimalli on roadster. Autossa on nelisylinterinen rivimoottori (R4) ja sen voimanvälitys on takaveto. Solstice sai vuonna 2006 *North American Car of the Year* ja *Design of the Year* -palkinnon samana vuonna. Alkuun autoa sai vain avomallina, 2008 jälkeen myös umpinaisena. Pontiac Solsticen hintaluokka on 20 490 Yhdysvaltain dollaria. Solsticessa on vakiovarusteena 5-vaihteinen manuaalivaihteisto ja lisävarusteen saa 5-vaihteisen automaatin. Autoa myytiin n.10 000 kappaletta kunnes Pontiacin merkki lakkautettiin 2008 alkaneen laman seurauksena, tehdas suljettiin heinäkuussa 2009.
Autoa valmistettiin myös Opel GT ja Daewoo G2X- nimisinä eri markkina-alueille.

## Muita tietoja

* Kiihtyvyys: 5,5 / 5,7 s (100&nbsp;km/h).
* Huippunopeus: 200–230&nbsp;km/h.
* Tehot: 170-264 hv
* Turboahtimen tehot: 260 hv

## Aiheesta muualla
Charterhouse School

**Charterhouse School** on englantilainen alun perin erityisesti pojille tarkoitettu yksityiskoulu (public school). Se on yksi alkuperäisistä yhdeksästä yksityiskoulusta, jotka määriteltiin vuoden 1868 yksityiskouluasetuksessa.

Koulun perusti Thomas Sutton vuonna 1611 entisen Carthuisin luostarin paikalle Lontooseen, mutta koulu muutti Lontoosta Godalmingiin Surreyn kreivikuntaan 1872. Koulun nimi on muunnos ranskankielisestä sanasta *Chartreuse*, joka viittaa Chartreusen laaksoon, jonne kartusiaanit perustivat ensimmäisen luostarinsa. Lontoon Charterhousessa oli kartusiaanisveljeskunnan luostari keskiajalla, mutta se lakkautettiin 1535. Kiinteistö vaihtoi sen jälkeen omistajaa useita kertoja, kunnes vuonna 1671 silloinen omistaja perusti säätiön ja testamenttasi rahaa kappelia, sairaalaa ja koulua varten. Charterhousen koulu tarjosi alun perin koulutusta vähävaraisille mutta lahjakkaille nuorille. 

Nykyisin oppilaita kutsutaan vielä carthuisilaisiksi ja vanhoja oppilaita "Old Carthusians" tai "OC". Charterhouse on yksi Britannian kalleimmista kouluista. Vuonna 2021 lukukausimaksut ovat 34 000 puntaa oppilaille, jotka eivät asuu koulussa ja yli 41 000 puntaa vuodessa sisäoppilaille.

Charterhousen entisiä oppilaita ovat muun muassa Roger Williams, Rhode Islandin siirtokunnan perustaja, kirjallisuuskriitikko Joseph Addison, kirjailija Sir Richard Steele, teologi John Wesley, lakimies Sir William Blackstone, kirjailija William Makepeace Thackeray ja partioliikkeen perustaja, kenraali Robert Baden-Powell.

## Nykyisin
Koulussa harrastetaan nykyisin useita urheilulajeja, kuten jalkapalloa, maahockeya, krikettiä, maastojuoksua, tennistä, uintia, squashia, ammuntaa, rugbya, sulkapalloa ja kiipeilyä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Charterhousen viralliset verkkosivut
Amanda ja Caitlin Fein

**Amanda** ja **Caitlin Fein** (s. 4. syyskuuta 1992 Kalifornia, Yhdysvallat) ovat yhdysvaltalaiset näyttelijäkaksoset. Heidät tunnetaan vuoden 1999 elokuvasta *[[Vaippahousut vauhdissa]]*. He ovat tehneet myös jonkin verran äänirooleja, kuten muun muassa animaatioelokuvassa *[[Pikku kananen]]* vuonna 2005. He ovat esiintyneet myös sarjassa *[[Salaiset kansiot]]*. Tytöt aloittivat näyttelemisen 4-vuotiaina, vuonna 1996.

## Aiheesta muualla
* 
*
Bodomin kartano

**Bodomin kartano** (ruots. *Bodom gård*) on Espoon Bodomissa sijaitseva historiallinen kartano. Kartanon historia tunnetaan vuodesta 1492.  

Päärakennuksen rakennutti kenraalimajuri Karl Johan Jägerskjöld 1797. Rakennuksessa on tehty perusteellisia uudistustöitä pietarilaisen omistajan Nikolai Johann Heimbürgerin aikana 1885 ja vuosina 1929–30 arkkitehti Alexis Stierncreutzin johdolla. 

Myös kartanon puiston runko on 1700-luvulta. Puutarha-arkkitehti Bengt Schalin uudisti sen 1919.

Bodomin kartano on yksi kolmesta Bodominjärven ympärille syntyneestä historiallisesta kartanosta. Kokonaisuuteen kuuluvat myös Backbyn ja Oittaan kartanot. 

Päärakennus oli keskeytyksettä asuinkäytössä aina vuoteen 2002 saakka, jolloin viimeinen Heimbürgerin suvun edustaja muutti pois. Master Golf Course Oy osti Bodomin kartanon 2000-luvun alussa. Kartanorakennus toimii nykyisin Master Golfin klubirakennuksena ja ravintolana. Ravintola on kaikille avoin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Miia Toivio

**Miia Toivio** (s. 1974 Ilmajoki) on suomalainen runoilija. Hän toimii kirjoittamisen lehtorina Teatterikorkeakoulussa.

Toivio on opiskellut kirjallisuutta Helsingin yliopistossa. Hänen esikoisrunokokoelmansa *Loistaen olet* ilmestyi vuonna 2007. Se oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon ja Tiiliskivi-palkinnon saajaksi. Toivion runoja on julkaistu myös muun muassa Elävien runoilijoiden Klubin vuosikirjassa (MotMot 2004), Nokturnossa ja Nuoressa Voimassa. Runoja on julkaistu myös ruotsalaisessa runouslehdessä OEI:ssa.

Toivio on työskennellyt runoklubien järjestäjänä, kirjallisuusarvostelijana ja runouslehti Tuli & Savun päätoimittajana vuosina 2003–2006. Hän on toiminut myös runoyhdistys Nihil Interitin hallituksen puheenjohtajana. Toivio on Poesian perustajajäseniä. Hän on myös opettanut kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa ja Työväen Akatemiassa.

Vuonna 2021 Toiviolle myönnettiin Eino Leinon palkinto. 

## Teokset
* *Loistaen olet* (Teos, 2007)
* *Suut*, yhdessä Marko Niemen kanssa (Poesia, 2012)
* *Pysty hiljaisuus* (Teos, 2013)
* *Sukupuutot* (Teos, 2019)
* *Hukka nukka tukka* (Teos, 2024)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Miia Toivio Poesian sivuilla
Kongō Gumi

oli maailman vanhin jatkuvasti toiminut yritys, joka toimi yli 1400 vuotta. 

Tämän Osakassa pääkonttoriaan pitävän rakennusalan perheyrityksen katsotaan syntyneen vuonna 578, jolloin Prinssi Shotoku toi Kongō-suvun jäseniä Japaniin rakentamaan buddhalaista Shitennō-ji temppeliä, joka on edelleen pystyssä. Vuosisatojen ajan Kongō Gumi on osallistunut monien kuuluisien rakennusten pystytykseen, kuten 1500-luvulla Osakan linna sekä Hōryū-ji Narassa.

Kolmimetrinen käärö 1600-luvulta kuvaa 40 sukupolvea yrityksen alkuun saakka. Kuten monissa arvostetuissa japanilaisissa suvuissa, vävyt liittyivät klaaniin ja ottivat Kongō-sukunimen. Täten vuosien saatossa sukulinja on jatkunut joko pojan tai tyttären kautta.

Yritys joutui vaikeuksiin ja lopulta likvidointiin tammikuussa 2006, jolloin Takamatsu Corporation otti haltuunsa sen omaisuuden.

Ennen selvitystilaa yrityksellä oli yli sata työntekijää ja sen liikevaihto oli 7,5 miljardia jeniä (70 miljoonaa dollaria) vuonna 2005. Se oli edelleen erikoistunut buddhalaisten temppelien rakentamiseen. Yrityksen viimeinen presidentti Masakazu Kongō oli 40:s Kongō-yrityksen johdossa. Joulukuussa 2006 Kongō Gumi jatkaa toimintaansa Takamatsun kokonaan omistamana tytäryhtiönä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kongo Gumi Co., Ltd. 
* Businessweek - The End of a 1,400-Year-Old Business
Disco (Pet Shop Boys)

**Disco** on Pet Shop Boysin remix-albumi, joka valittiin *[[Please]]n* seuraajaksi vuonna 1986. Se sisälsi *Pleaselta* hittibiisejä, ja pari b-puolen mixausta. Se ei päässyt korkeille listasijoille, koska se ei ollut virallinen albumi.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#

## Arviot
* Allmusic: 

## Lähteet
Marokko yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Marokko]]** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on Afrikan maista voittanut kolmanneksi eniten kultamitaleja, 12 kappaletta. MM-kilpailujen kaikkien aikojen mitalitilastossa se on sijalla 18. Sen kaikki mitalit ovat tulleet juoksulajeista.

Marokon menestynein yleisurheilija MM-kilpailuissa on Hicham el-Guerrouj, joka voitti 1&nbsp;500 metrin juoksun neljä kertaa peräkkäin: vuosina 1997, 1999, 2001 ja 2003. Kahteen kultamitaliin ovat yltäneet Nezha Bidouane 400 metrin aitajuoksussa (1997, 2001), Jau’ad Gharib maratonilla (2003, 2005) ja Soufiane El Bakkali estejuoksussa (2022, 2023). Yhden maailmanmestaruuden ovat voittaneet Sa’id Awita 5&nbsp;000 metrin juoksussa vuonna 1987 ja Salah Hissou samalla matkalla vuonna 1999.

Ilman mitaleja Marokko on jäänyt vuosien 1993, 2009, 2011 ja 2013 kisoissa. Daegussa 2011 parhaat marokkolaiset olivat neljänneksi sijoittuneet Btissam Lakhouad naisten 1&nbsp;500 metrin juoksussa ja Yahya Berrabah miesten pituushypyssä. Moskovassa 2013 parhaita olivat yhdeksänneksi sijoittuneet Mohamed Moustaoui miesten 1&nbsp;500 metrin juoksussa ja Hamid Ezzine miesten 3&nbsp;000 metrin estejuoksussa. Pekingissä 2015 Marokon ainoa mitalisti oli pronssia 1&nbsp;500 metrin juoksussa saavuttanut Abdalaati Iguider, jonka lisäksi kaksi urheilijaa selviytyi kahdeksan parhaan joukkoon. Lontoossa 2017 Soufiane El Bakkali sijoittui hopealle estejuoksussa ja lisäksi Rababe Arafi sijoittui kahdeksanneksi 1&nbsp;500 metrin juoksussa. Dohassa 2019 Soufiane El Bakkali sijoittui pronssille estejuoksussa ja lisäksi Rababe Arafi sijoittui seitsemänneksi 800 metrin juoksussa ja Hamza Sahli kahdeksanneksi maratonilla. Eugenessa 2022 ainoana pistesijalle eli kahdeksan parhaan joukkoon ylti Soufiane El Bakkali, joka voitti kultaa estejuoksussa. Budapestissä 2023 Soufiane El Bakkali voitti kultaa estejuoksussa ja Fatima Gardari pronssia maratonjuoksussa.

## Marokon MM-mitalit kisoittain

## Marokon MM-mitaliurheilijat

## Katso myös

* Marokko yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Eddie Richardson

**Eddie Richardson** ( Fort Worth, Texas) on yhdysvaltalainen entinen raskaan sarjan nyrkkeilijä.

Richardsonin debyyttiottelu raskaassa sarjassa oli tappiollisen listan omaavaa Zack Fergusonia vastaan. Richardson voitti ottelun toisessa erässä tuomarin keskeytettyä sen. Ensimmäinen kova ottelu hänelle tuli vuonna 1984 tuntematonta Sylvester Leetä vastaan, joka oli siihen mennessä voittanut kaikki ottelunsa. Richardson voitti ottelun pistein kuuden erän jälkeen.

Menestystä ei kestänyt pitkään, sillä heti seuraavassa ottelussaan Richardson kärsi pistetappion tuntemattomalle Tony Anthonylle kahdeksan erän kamppailun jälkeen. Tappioputki jatkui hänen kohdatessa tulevan suuruuden, Tyrell Biggsin vuonna 1985. Tuomari keskeytti ottelun kolmannessa erässä. Seuraavan ottelunsa Richardson voitti, mutta sitä seuraavassa ottelussa vastaan asettui siihen aikaan voittamaton yhdysvaltalainen Mike Tyson. Tyson tyrmäsi Richardsonin ensimmäisessä erässä. Richardson jatkoi uraansa vielä monen vuoden ajan kohdaten aikansa huippuiskijöitä kuten Tony Tuckerin, Jimmy Yongin ja Donovan Ruddockin, joille kaikille hän hävisi. Richardson otteli vuonna 1988 Michael Dokesia vastaan ja kohtasi vielä samana vuonna nuoren Alex Stevardin. Richardson palasi vielä niinkin myöhään kuin vuonna 1999 kehään otellen enää kahdesti. Otteluissa hän hävisi Attila Levinille ja Jameel McClinelle. Tämän jälkeen hän lopetti uransa.

## Aiheesta muualla
* boxrec.com
Jimmy Ellis

**James Albert ”Jimmy” Ellis** (24. helmikuuta 1940 Louisville, Kentucky – 6. toukokuuta 2014 Louisville, Kentucky) oli yhdysvaltalainen nyrkkeilijä. Hän oli WBA-liiton raskaansarjan maailmanmestari vuodesta 1968 vuoteen 1970.

Amatöörinä Ellisin valmentajana Louisvillessä toimi Joe Elsby Martin Sr. Hän ryhtyi ammattilaiseksi vuonna 1961. Hänen valmentajanaan ja managerinaan toimi Bud Bruner, jonka aikana hän voitti 20 ottelustaan 15 (viisi tyrmäyksellä). Hänet arvostettiin maailman kymmenenneksi parhaaksi keskisarjan nyrkkeilijäksi.

Vuonna 1965 Ellisin valmentajaksi ja manageriksi tuli Angelo Dundee, joka valmensi myös Muhammad Alia. Ellis oli voittanut Alin heidän otellessaan amatööreinä Louisvillessä. Vuodesta 1966 Ellis otteli raskaassa sarjassa ja pääsi vuonna 1968 ottelemaan maailmanmestaruudesta, joka oli viety Alilta tämän kieltäydyttyä asepalveluksesta. WBA järjesti kahdeksalle raskaan sarjan huippunyrkkeilijälle mestaruusturnauksen, jossa Ellis voitti ensin Leotis Martinin yhdeksässä erässä ja otti sitten helpon pistevoiton Oscar Bonavenasta. Lopuksi hän voitti 27. huhtikuuta 1968 Oaklandissa, Kaliforniassa käydyssä ottelussa Jerry Quarryn ja hänet julistettiin maailmanmestariksi.

Syyskuussa 1968 Ellis puolusti menestyksekkäästi titteliään Floyd Pattersonia vastaan. Hän sai 16. helmikuuta 1970 vastaansa Joe Frazierin, joka oli New Yorkin nyrkkeilykomission tunnustama maailmanmestari. Frazier löi neljännessä erässä Ellisin kanveesiin kahdesti, ja ennen viidennen erän alkua Angelo Dundee ilmoitti Ellisin luovuttavan.

Ellis voitti kolme seuraavaa otteluaan. Hän sai vastaansa Muhammad Alin 26. heinäkuuta 1971 Houstonin Astrodomessa ja luovutti ottelun 12. erässä. Tämä oli Alin uran ainoa ottelu, jossa Dundee ei toiminut hänen kulmamiehenään. Tämän jälkeen Ellis hävisi Earnie Shaversille, Ron Lylelle ja maaliskuussa 1975 yhdeksännessä erässä Joe Frazierille. Ellis otteli viimeisen kerran 6. toukokuuta 1975 ja voitti tyrmäyksellä ensimmäisessä erässä. Koko uran ottelusaldo oli 40 voittoa (24 tyrmäystä), 12 tappiota ja yksi ratkaisematon.

Ellis kärsi dementiasta yli kymmenen vuoden ajan ennen kuolemaansa. Hän toimi kuitenkin Louisvillessa aktiivisesti nuorison, eläkeläisten ja lupaavien nuorten nyrkkeilijöiden parissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*http://www.cyberboxingzone.com/boxing/jellis.htm
*http://www.boxrec.com/list_bouts.php?cat=boxer&human_id=16178
Earnie Shavers

**Earnie Dee Shaver**, tunnetaan paremmin nimellä **Earnie Shavers**, (31. elokuuta 1944 – 1. syyskuuta 2022) oli yhdysvaltalainen raskaansarjan nyrkkeilijä, jota pidetään yhtenä kovimmista iskijöistä raskaansarjan historiassa. Hän sai kahdesti uransa aikana mahdollisuuden otella nyrkkeilyn raskaansarjan maailmanmestaruudesta. Hän hävisi 1977 Muhammad Alille WBC- ja WBA-liittojen mestaruusottelun sekä 1979 Larry Holmesille WBC-liiton mestaruusottelun.

Ennen ammattilaiseksi ryhtymistä Shaversilla oli lyhyt mutta menestyksekäs amatööriura, ja hän oli vuonna 1969 kansallinen AAU:n raskaansarjan mestari.

## Ammattilaisura
Shavers aloitti nyrkkeilemisen 22-vuotiaana ja voitti kaksi viikkoa myöhemmin ensimmäisen ottelunsa. 

Shaversin ura sujui nousujohtoisesti, kun Don King ryhtyi järjestämään hänen otteluitaan. Shaversin varhaisten vastustajiensa joukossa oli entinen WBA -maailmanmestari Jimmy Ellis ja MM-haastaja Jimmy Young, joista kumpikaan ei kestänyt häntä vastaan edes ensimmäistä erää. Shavers kärsi urallaan tyrmäystappiot ainoastaan Ron Lylelle ja Jerry Quarrylle. Quarryn piti olla helppo vastustaja Shaversille, mutta vastoin odotuksia hän hävisi jo ensimmäisessä erässä

Shavers otteli maailmanmestaruudesta ensimmäistä kertaa Muhammad Alia vastaan Madison Square Gardenissa 29. syyskuuta 1977 ja hävisi ottelun pistein. Shavers katsoi kokeneensa vääryyttä, sillä omasta ja valmentajansa mielestä hän oli voittanut ottelun.

Shavers tyrmäsi Ken Nortonin ensimmäisessä erässä, jonka jälkeen hän pääsi ottelemaan toista kertaa maailmanmestaruudesta, tällä kertaa Larry Holmesia vastaan Las Vegasin Caesar’s Palacessa syyskuun 29. syyskuuta 1979. Shavers kaatoi Holmesin kanveesiin 7. erässä, mutta joutui itse tyrmätyksi 11. erässä. Holmes on myöhemmin sanonut Shaversin iskun olleen kovinta, mitä hän uransa aikana koki.

Holmesin kohtaaminen oli viimeinen suuri ottelu Shaversille. Vuonna 1980 Randall Cobb tyrmäsi hänet seitsemännessä erässä ja lopetti Shaversin uran.

Tyylillisesti Shavers oli ottelija, joka väijyi vastustajaansa tyrmätäkseen tämän kovalla oikealla.

## Elämä nyrkkeilyuran jälkeen
Shavers siirtyi eläkkeelle vuonna 1983 silmäongelmien takia. Hänet vihittiin papiksi ja hän toimi pastorina Phoenixissa useita vuosia. Hän muutti Englantiin 2000-luvun alussa toimiakseen siellä pastorina.

1980-luvun alussa Shavers avusti Sylvester Stallonea  *Rocky II* -elokuvan valmisteluissa. Hän työskenteli myös yökerhon turvamiehenä ja erotuomarina ammattipainissa jonkin aikaa.

Shavers asui Moretonissa Wirralin kunnassa Merseysidessä.

## Paluu
Shavers teki lyhyen paluun 1980-luvun lopussa ja 1990-luvun alussa. Muutaman voiton ja tappion jälkeen hän jäi lopullisesti eläkkeelle vuonna 1995.

Ring Magazine arvioi vuonna 2003 Shaversin kuuluvan nyrkkeilyn historian suurimpiin iskijöihin. Shaversille annettiin "vuosisadan iskijän" titteli ja häntä pidetään laajalti kaikkien aikojen kovimpana iskijänä.

Shavers lopetti uransa 1995, jolloin hänellä oli 74 voittoa (68 voittoa tyrmäysiskulla, 23 ensimmäisessä erässä), 14 tappiota ja 1 tasatulos.

## Lähteet
*ammattinyrkkeily.net 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Silja Järventausta

**Silja Järventausta** (s. 29. tammikuuta 1977 Seinäjoki) on suomalainen runoilija.

Järventaustan esikoisteos *Patjalla meren yli* (Teos) julkaistiin vuonna 2006 ja oli ehdolla Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Toinen kokoelma *Liputettu päivä* oli Yleisradion Tanssiva karhu -runopalkintoehdokas 2009. Kolmas kokoelma *Hyvän yön puisto* (2012) oli Einari Vuorela -palkintoehdokas ja voitti Mahdollisen Kirjallisuuden Seuran kirjallisuuspalkinnon. Hänen kokoelmansa *Iltapäivä isolla kirjaimella* valittiin Tanssiva karhu -ehdokkaaksi 2022. Järventaustan tekstejä on julkaistu myös Elävien runoilijoiden klubin vuosikirjassa (*MotMot* 2000), *[[Tuli & Savu]]* -lehdessä, *[[Nuori Voima|Nuoressa Voimassa]]* ja *[[Parnasso]]ssa*.

Juha-Pekka Kilpiö kirjoittaa *[[Parnasso]]ssa* Järventaustan runokokoelman *Vuorosana pihapiirissä* kritiikissä, että jos kirjalisuudessa käytetyille keinoille ja muotoratkaisuille annettaisiin kirjallisuuspalkintoja, Järventaustan kokoelma olisi hyvä ehdokas: se edustaa "2000-luvun persoonallisinta syntaksia".

Järventausta on koulutukseltaan kasvatustieteen maisteri. Hän on opiskellut Helsingin yliopistossa, Snellman-korkeakoulussa ja Kriittisessä korkeakoulussa (2000–2002). Järventausta on työskennellyt Helsingin yliopistossa ja Lastentarhamuseossa ja suunnitellut Kansallismuseon lasten satureitin.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
*  
* *Vuorosana pihapiirissä*. Helsinki Teos 2025 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Silja Järventausta Teoksen sivuilla
Emmy Clarke

**Mary Elizabeth ”Emmy” Clarke** (s. 25. syyskuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

## Nuoruus ja ura
Clarke syntyi Mineolassa, New Yorkissa, mutta muutti vuoden ikäisenä vanhempiensa mukana Houstoniin, Texasiin ja kuusivuotiaana Wokingiin, Englantiin, missä hän meni amerikkalaiseen kouluun ennen paluuta New Yorkiin. Lempinimi ”Emmy” tulee Clarken etunimien alkukirjaimista. Hänellä on keskimmäinen kolmesta lapsesta ja hänellä on vanhempi veli Patrick ja sekä nuorempi sisko Bridget. Clarke asuu nykyään Connecticutissa.

Clarken ensimmäinen rooli oli vuonna 2003 elokuvassa *[[My House in Umbria]]*. Vuosina 2005–2009 hän näytteli Julie Teegeriä televisiosarjassa *[[Monk (televisiosarja)|Monk]]*.

## Lähteet

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Joe Erskine

**Joseph "Joe" Erskine** (26. tammikuuta 1934 – 2. helmikuuta 1990) oli walesilainen raskaansarjan nyrkkeilijä Cardiffin kaupungin Butetownin alueelta. Hänen valmentajanaan toimi Archie Rule. Hän piti hallussaan Ison-Britannian raskaansarjan mestaruutta elokuusta 1956 kesäkuuhun 1958. Kaikkiaan hän voitti 54 ottelustaan 45, hävisi kahdeksan ja otteli kerran ratkaisemattoman.

Erskine oli raskaansarjan nyrkkeilijäksi lyhyt. Hän oli kuitenkin teknisesti erittäin taitava, ja hänen iskunsa olivat kovia. Hän oli amatöörinyrkkeilyn mestari, Inter-Services Champion ja Britannian armeijan mestari vuonna 1953. Hän siirtyi ammattilaiseksi vuonna 1954.

Erskine otteli 15. joulukuuta 1955 Harringay Arenalla Henry Cooperia vastaan pääsystä ottelemaan Britannian raskaan sarjan mestaruudesta. Hän voitti kymmeneräisen ottelun pistein. Elokuussa 1956 Erskine voitti Britannian raskaan sarjan mestaruuden, joka oli jäänyt avoimeksi Don Cockellin lopetettua uransa. Erskine voitti Johnny Williamsin pisteillä 15-eräisessä kamppailussa Maindy Stadiumilla. Syyskuussa 1957 hän voitti Brittiläisen imperiumin mestaruuden kukistamalla jälleen Henry Cooperin. Mestaruuttaan hän puolusti onnistuneesti pistevoitolla jamaikalaissyntyistä Joe Bygravesia vastaan 25. marraskuuta 1957.

Erskine otteli Euroopan raskaansarjan mestaruudesta Ingemar Johanssonia vastaan 21. helmikuuta 1958 Göteborgissa, Ruotsissa ja hävisi teknisellä tyrmäyksellä 13. erässä. Hän puolusti molempia mestaruuksiaan Brian Londonia vastaan 3. kesäkuuta 1958 mutta tuli tyrmätyksi kahdeksannessa erässä.

Erskine voitti 24. helmikuuta 1959 yhdysvaltalaisen Willie Pastranon pisteillä kymmeneräisessä ottelussa Wembleyllä. Hän otteli 24. kesäkuuta 1959 Dick Richardsonia vastaan Coney Beach Arenalla, Porthcawlissa, Walesissa ja voitti kymmeneräisen kamppailun pisteillä. Hän otteli Britannian ja Brittiläisen imperiumin mestaruuksista Henry Cooperia vastaan marraskuussa 1959, maaliskuussa 1961 ja huhtikuussa 1962 mutta hävisi jokaisen kohtaamisen.

Erskine matkusti lokakuussa 1961 Torontoon Kanadaan nyrkkeilemään George Chuvaloa vastaan osoittaakseen valmiuttaan otella maailmanmestaruudesta Floyd Pattersonia vastaan. Ottelu päättyi Chuvalon hylkäämiseen jo viidennessä erässä. Jälkikäteen Erskine väitti, että häntä puskettiin kahdeksan kertaa ottelun aikana.

Erskine otteli 13. lokakuuta 1963 saksalaista Karl Mildenbergeria vastaan Dortmundissa ja hävisi kymmeneräisen kohtaamisen pistein. Vuoden 1964 maaliskuussa Erskine nyrkkeili Jack Bodellia vastaan ja voitti hänet pistein.

Erskine kävi viimeisen ottelunsa Billy Walkeria vastaan lokakuun 27. päivänä 1964 Empire Poolissa, Wembleyllä. Hän hävisi kymmeneräisen ottelun pistein.

## Lähteet
Carl Johan Bergman

**Carl Johan Bergman** (s. 14. maaliskuuta 1978 Ekshärard, Värmlanti, Ruotsi) on ruotsalainen ampumahiihtäjä. 

Bergman hiihti ankkuriosuuden Ruotsin voittaessa sekaviestin maailmanmestaruuden Anterselvan MM-kilpailuissa 2007. Pyeongchangin MM-kisoissa 2009 hän toi Ruotsin sekaviestijoukkueen toisena maaliin 6,2 sekuntia Ranskalle hävinneenä. Hanty-Mansijskin sekaviestin MM-kilpailuissa 2010 hän hiihti ankkuriosuuden Ruotsin pronssijoukkueessa. Torinon olympialaisissa 2006 hän hiihti niin ikään viimeisen osuuden Ruotsin miesten viestijoukkueessa, joka jäi neljänneksi vain kolme sadasosasekuntia pronssia saaneelle Ranskalle hävinneenä. Ensimmäiset henkilökohtaiset arvokisamitalisa hän saavutti oltuaan Ruhpoldingin MM-kilpailuissa 2012 kolmas sprintissä ja toinen takaa-ajossa. Lisäksi hän oli kuudes yhteislähtökilpailussa. Hän on ollut lisäksi Oberhofin MM-kisoissa 2004 normaalimatkalla yhdeksäs sekä Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 sprintissä kahdeksas. 

Bergman on kilpaillut maailmancupissa kaudesta 2000–2001 lähtien ja voittanut kolme osakilpailua, sprintin Kontiolahdella 2005 sekä Östersundissa ja Hochfilzenissä 2011. Hän on ollut lisäksi kolme kertaa toinen ja kuusi kertaa kolmas (kauden 2011–2012 loppuun mennessä). Kokonaiskilpailussa hän on ollut kuudes kaudella 2011–2012 ja kahdeksas kaudella 2008–2009.

Bergmanin ampumatarkkuus on yleensä ollut noin 80 prosenttia. Tahdissa on ollut vain kaksi selvää poikkeusta: hänen paras ampumakautensa on ollut kausi 2001–2002, jolloin hänen tarkkuutensa oli 87 prosenttia. Kaksi vuotta aiemmin hänen ampumatarkkuutensa oli vain 73 prosenttia, kun hän ampui pystystä vain 64 prosentin tarkkuudella. 

Bergman seurustelee norjalaisen ampumahiihtäjän Liv Kjersti Eikelandin kanssa.

Bergman lopetti uransa keväällä 2014.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivu
Sielun miljonääri

**Sielun miljonääri** on suomalaisen laulajan Mikko Alatalon 11. albumi. Se julkaistiin Finnscandian Hi-Hat-levymerkillä vuonna 1983.

Albumi oli levymyynnin suhteen jo alamäessä. Alatalon takki oli tyhjänä hektisten Syksyn sävel -voittovuosien jälkeen; voitot vuosina 1978, 1980 ja 1981 aiheuttivat valtavan 300 keikan putken per vuosi. Siirtomaa-Suomi -trilogia oli tehty, siitä oli kaikki sanottu. Lisäksi suuri yleisö sai tarpeekseen Alatalon jatkuvasta esilläolosta mediassa; tv-ohjelmat "Iltatähti California Special", "Hittimittari" ym. Uudet tuulet puhalsivat suomalaisella musiikkirintamallakin. Dingo-ilmiö alkoi levitä, Eppu Normaali tehtaili hittejä, iskelmätähtiä tuli ja meni, ja uudeksi hittimestariksi nousi Pave Maijanen.

70-luvulla ylistetystä laulaja-lauluntekijästä tuli kirottu "Syksyn sävel -pelle".

*Sielun miljonääri* sisältää Harri Rinteen ideoimia kupletteja ajankohtaisista aiheista; saastelaulu "Myrkkyä taivaasta", Paavo Väyrys-parodia "Keminmaa", poikamiehen elämästä kertova "Se on ressi" sekä suomalaisuuden kuvaus "Ei me olla mittään mettäläisiä". Albumin muistettavimmat laulut ovat "Lihava, kalju ja keski-ikäinen", koskettava nuoruuden rakastuneiden jälleennäkemistarina, sekä nimikappale "Sielun miljonääri". Nimilaulusta ei koskaan tullut suurta hittiä, mutta sitä pidetään silti yleisesti Alatalo - Rinteen parhaimmistona.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
* Sielun miljonääri -albumi Mikko Alatalon artistisivuilla
Mithridates V

**Mithridates V Euergetes** () oli Pontoksen kuningas noin 150–120 eaa. Pontoksen kuningas Farnakes I oli luultavasti Mithridates V:n isä. Mithridates IV oli puolestaan Farnakeen nuorempi veli ja näin ollen Mithridates V:n setä. Mithridates V:n poika Mithridates VI Eupator ”Suuri” (hallitsi 120–63 eaa.) oli Pontoksen tunnetuimpia kuninkaita.

Mithridates V auttoi Roomaa kolmannessa puunilaissodassa noin vuonna 149 eaa. Attalos II:n kuoleman jälkeen Mithridates V auttoi jälleen Roomaa, tällä kertaa Pergamonin vallanhavittelija Eumenes III Aristonikosta vastaan. Palkinnoksi tästä avusta Rooma antoi Mithridateen liittää Frygia Maiorin Pontokseen. Kerrottiin että Mithridates maksoi roomalaisten komentajalle Aquilliukselle hulppeat lunnaat. 

Mithridates V peri myös osan Paflagoniasta sen kuninkaalta. Myös Galatia liitettiin Pontokseen. Mithridates antoi tyttärensä Laodiken vaimoksi Kappadokian kuninkaalle Ariarathes VI:lle. 

Mithridates V salamurhattiin joskus vuoden 120 eaa. tienoilla. Takana oli ehkä roomalaismielinen ryhmittymä, joka pelkäsi Mithridateen kasvavaa valtaa. Pontoksen hallitsijaksi tuli Mithridateen vaimo Laodike, joka hallitsi kahden alaikäisen poikansa nimissä. 

## Lähde
*
Kvietismi

**Kvietismillä** on filosofiassa useita merkityksiä:

* Kvietismi on kristillisen filosofian suuntaus, joka vaikutti Ranskassa, Italiassa ja Espanjassa 1600-luvulla. Sen alkuperä oli kuitenkin paljon varhaisempi. Kvietistit olivat mystikkoja, jotka kannattivat omien toiveiden ja oman tahdon kuolettamista. Katolinen kirkko julisti kvietismin lopulta harhaopiksi.

* Kvietismi on filosofinen lähestymistapa, jossa filosofian rooli nähdään ensisijassa terapeuttisena ja parantavana. Kvietistin mukaan filosofialla ei ole tarjottavanaan positiivisia oppilauseita, vaan sen arvo on kielellisten ja käsitteellisten järjestelmien aiheuttamien epäselvyyksien ja sekaannusten purkamisessa. Tunnetuin kvietisti tässä merkityksessä on ollut Ludwig Wittgenstein.

* Kvietismi tarkoitti Arthur Schopenhauerille oppia itsensä tyhjentämisestä, mikä johti kärsimyksestä vapautumiseen.

* Kvietismi oli yksi kveekariliikkeen läpikäymistä vaiheista 1700-luvulla.

* Kvietismi on šiialaisuudessa vaikuttava virtaus, jonka mukaan uskontoa ja politiikkaa ei tulisi sekoittaa toisiinsa.

* Normatiivinen kvietismi on oikeusrealistinen näkemys, jonka mukaan ei ole järkevää antaa tuomareille normatiivisia ohjeita siitä, mitä heidän tulisi tehdä, koska tuomarit tekevät oikeustapauksiin liittyviä päätöksiä kussakin tapauksessa vaikuttavien tosiseikkojen perusteella.
 
## Lähteet
Fritz (shakkiohjelma)

**Fritz** on kaupallinen saksalainen shakin tietokoneohjelma, jonka ovat kehittäneet Frans Morsch ja Mathias Feist ja sen on julkaissut Chessbase-yhtiö. Ohjelmasta on myös **Deep Fritz** -niminen versio, joka on tarkoitettu moniytimisille suorittimille. Ohjelman uusimmat kuluttajille tarkoitetut versiot ovat Deep Fritz 12 ja Fritz 12.

Deep Fritz ja silloinen shakin maailmanmestari Vladimir Kramnik pelasivat Bahrainissa vuonna 2002 ottelun, joka päättyi tasan pistein 4–4.

Marraskuussa 2003 X3D Fritz, 3D-käyttöliittymällä varustettu versio Deep Fritzistä, pelasi neljän pelin ottelun tasan Garri Kasparovia vastaan.

Deep Fritz pelasi Vladimir Kramnikia vastaan kuuden pelin ottelun Bonnissa 25. marraskuuta – 5. joulukuuta 2006. Ohjelma kukisti Kramnikin pistein 4–2.

## Lähteet
Kalevan-ottelu 1910

**Kalevan-ottelu 1910** järjestettiin vuonna 1910 Viipurissa 2.–3. heinäkuuta. Seurat kilpailivat ensimmäisen kerran vakuutusyhtiö Kalevan henkilökunnan lahjoittamasta Kalevan maljasta, jonka mukaan kilpailuista alettiin käyttää nimitystä *Kalevan-ottelu*. Maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. Kilpailupaikka oli Kelkkalan ravirata. Ohjelmassa oli ensimmäistä kertaa 200 metrin juoksu, 800 metrin juoksu, 5&nbsp;000 metrin juoksu, moukarinheitto ja viisiottelu. Suomen mestaruudesta kilpailtiin ensimmäistä kertaa myös Helsingissä järjestetyssä tunninjuoksussa. 

Ensimmäisen kerran jaettiin virallisesti mestaruudet kussakin 18 lajissa erikseen. Aiemmin oli jaettu vain hyppy-, heitto-, juoksu- ja kävelysarjan mestaruudet sekä niin sanottu Urheilukuninkuus moniottelun voittajalle. Kävely jäi kokonaan pois ohjelmasta. 

## Mitalistit

## Kalevan malja

## Lähteet
* 
*  Urheilun alalta - Suomen vapaaurheilumestrauuskilpailut Viipurissa heinäk. 2-3 p:nä, Uusi Suometar 5.7.1910, s. 3-4
* Suomalainen Kansa 29.8.1910 no 197
 
### Viitteet
Kalevan-ottelu 1911

**[[Kalevan kisat|Kalevan-ottelu]]** järjestettiin vuonna 1911 Tampereella 15.–16. heinäkuuta. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. 

## Mitalistit

## Kalevan malja

## Lähteet
* 
*  01.08.1911   Suomen Urheilulehti no 8

### Viitteet
Kalevan-ottelu 1912

Yleisurheilun **[[Kalevan kisat|Kalevan-ottelu]]** järjestettiin vuonna 1912 Turussa 31. elokuuta–1. syyskuuta. Kilpailupaikka oli Turun urheilupuisto. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. 

## Mitalistit

## Kalevan malja

## Lähteet
* 
* 5.9.1912 Suomen Urheilulehti no 32, sivut 4-5

### Viitteet
Shitennō-ji

**Shitennō-ji** () on buddhalainen temppeli Osakassa, Japanissa. Prinssi Shōtoku rakennutti temppelin vuonna 593 käyttäen rakentajana Kongō Gumi -yritystä. Monet temppelirakennukset ovat tuhoutuneet ajan saatossa, mutta ne on kuitenkin rakennettu tarkasti vastaamaan 600-luvun tyyliä.

Temppelissä toimi suuri kirpputori joka kuukauden 21. ja 22. päivänä. Shitennō-ji on noin 10 minuutin kävelymatkan päässä Tennōjin rautatieasemalta. Lähellä on myös Osakan metron Shitennōji-mae Yūhigaokan asema.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Shitennō-ji
Gata Kamski

**Gata Rustemovitš Kamski** (, , s. 2. kesäkuuta 1974) on yhdysvaltalainen shakin suurmestari, joka syntyi Neuvostoliitossa. Hän on viisinkertainen Yhdysvaltain mestari.

Kamski oli parhaimmillaan FIDE:n listalla sijalla neljä, mutta hän ei pelannut lähes ollenkaan vuodesta 1997 vuoden 2004 loppuun.

Kamski pelasi helmikuussa 2009 MM-ehdokasottelun bulgarialaista Veselin Topalovia vastaan. Ottelu pelattiin Sofiassa, Bulgariassa. Ottelun tarkoitus oli valita haastaja maailmanmestari Viswanathan Anandille. Topalov voitti ottelun. Vuoden 2011 MM-ehdokasotteluissa pelaajat kohtasivat uudelleen. Tuolloin Kamski meni jatkoon pistein 2½–1½. Hän kuitenkin hävisi semifinaalissa Boris Gelfandille. Tilanne oli pitkien pelien ja nopean shakin jälkeen tasan, mutta Gelfand oli parempi pikashakissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kalevan-ottelu 1913

**[[Kalevan kisat|Kalevan-ottelu]]** järjestettiin vuonna 1913 Helsingissä 19.–20. heinäkuuta. Kilpailupaikka oli Eläintarhan kenttä. Kalevan maljan voitti Helsingin Kisa-Veikot. 

## Mitalistit

## Kalevan malja

## Lähteet
* 
### Viitteet
Sinikka Kurkinen

**Sinikka Mirjam Kurkinen** (s. 3. lokakuuta 1935 Joutseno) on suomalainen taidemaalari. Hänet tunnetaan abstrakteista ja koloristisista töistään.

Kurkinen opiskeli Suomen Taideakatemian koulussa 1955–1960, Vapaassa Taidekoulussa Sam Vannin johdolla 1956 ja Académie de la Grande Chaumièressä Pariisissa 1960–1961. Hän työskenteli Imatran taidemuseon intendenttinä ja Imatran taideyhdistyksen piirustuskoulun opettajana 1961–1963.

Kurkinen debytoi Imatralla 1955 ja Helsingissä Nuorten näyttelyssä 1958. Hänen teoksiaan on esillä muun muassa Ateneumissa ja Imatran taidemuseossa.

Kurkinen on Imatran Taideyhdistyksen kunniajäsen. Hän on saanut Kymen läänin taidepalkinnon (1970) ja Imatran kaupungin taidepalkinnon (1983). Kurkinen oli Kymen läänin taidetoimikunnan jäsen 1983–1985. Hänelle myönnettiin vuonna 1985 Kymen läänin taidemitali.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sinikka Kurkinen Suomen Taiteilijaseuran Kuvataiteilijamatrikkelissa
Marokko yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Marokko]]** on saavuttanut yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailuissa 17 mitalia, joista kuusi on kultaisia. Se on kisojen kaikkien aikojen mitalitilastossa Afrikan neljänneksi parhaana maana sijalla 19. Sen kaikki mitalit ovat tulleet keskipitkiltä tai pitkiltä juoksumatkoilta.

Marokon menestynein yleisurheilija sisäratojen MM-kilpailuissa on Hicham el-Guerrouj, joka voitti 1&nbsp;500 metrin juoksun vuosina 1995 ja 1997 sekä 3&nbsp;000 metrin juoksun vuonna 2001. Kultamitaliin marokkolaisista ovat yltäneet myös Sa’id Awita 3&nbsp;000 metrillä vuonna 1989, Hasna Benhassi 1&nbsp;500 metrillä vuonna 2001 ja Abdalaati Iguider 1&nbsp;500 metrillä vuonna 2012.

## Marokon MM-mitalit kisoittain

## Marokon MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* Doha 2010 – mitalitaulukko IAAF. 
* Istanbul 2012 – mitalitaulukko IAAF.