open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Orimattilan Jymy

**Orimattilan Jymy** (Jymy tai OrJy) on vuonna 1903 perustettu orimattilalainen urheilun yleisseura. Seuran lajeina ovat ammunta, hiihto, koripallo, lentopallo, uinti ja yleisurheilu. Seuralla on lisäksi naisjaosto ja kuntoliikuntajaosto.
Jymyn toiminta on muuttunut vuosien saatossa. Alkuperäisten suunnitelmien mukaan seuran tarkoitus oli toimia ainoastaan voimisteluseurana, mutta toiminta laajeni nopeasti muuhun urheiluun jo 1910-luvulla, ja voimistelu jäi lopulta kokonaan syrjään. 1960-luvulla Jymy muuttui eri lajien jaostolliseksi urheiluseuraksi.

Harrastajamäärältään Jymyn suurin laji on koripallo. Seuran miesten edustusjoukkue on pelannut parhaimmillaan I-divisioonassa kausina 1978–1982, 1995–1996 ja 1998–2002. 
Orimattilan Jymyn naiset nousivat koripallon SM-sarjaan kaudeksi 2008–2009 ja ylsivät tulokaskaudellaan sarjan neljännelle sijalle, häviten pronssiottelussa Kotkan Peli-Karhuille. Kaudella 2009-2010 seura sijoittui runkosarjassa seitsemänneksi, mutta luopui kauden jälkeen sarjapaikastaan.

Jymy on nostanut kattoon koripalloilijoidensa Reijo Penttilän, Kari Tuomin ja Marko Sunin pelipaidat.

## Menestyneitä Jymyn urheilijoita
* Arto Jääskeläinen
* Väinö Kokkinen
* Kristiina Mäkelä
* Timo Nieminen
* Matti Nummela
* Paavo Palokangas
* Ilmari Voutelin

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Orimattilan Jymy
Villa Gyllenberg

**Villa Gyllenberg** on yksityinen, Signe ja Ane Gyllenbergin säätiön omistama taide- ja kotimuseo, joka sijaitsee Länsi-Helsingissä Kuusisaaren lounaisrannalla. Museon osoite on Kuusisaarenpolku 11.

Museon kokoelma on saanut alkunsa pankkiiri, kauppaneuvos Ane Gyllenbergin (1891–1977) intohimosta kerätä taidetta. Museon pysyvä taidekokoelma sisältää yli 350 teosta aikakaudelta 1500–1970. Suomalainen taide on erityisen hyvin edustettuna. Kokoelman tunnettuja töitä edustaa esimerkiksi Akseli Gallen-Kallelan *[[Ad Astra]]*. Erityisen runsaasti on kerätty Helene Schjerfbeckin (1862–1946) teoksia — opiskeluvuosien tuotannosta aina taiteilijan viimeisenä elinvuotena syntyneisiin omakuviin ja asetelmiin saakka. Kokoelmaan kuuluu myös vanhempaa eurooppalaista taidetta lähinnä 1500- ja 1600-luvuilta. Kokoelman veistoksien joukkoon lukeutuu esimerkiksi Wäinö Aaltosen *Aleksis Kiven pää*.

Museo sijaitsee Signe ja Ane Gyllenbergien aiemmassa kodissa. Alkuperäisen huvilan piirsi Matti Finell vuonna 1938, ja sitä laajennettiin vuonna 1955. Uudistettu galleria vihittiin käyttöön vuonna 1980, ja toteutti näin 1948 perustetun Signe ja Ane Gyllenbergin säätion tarkoitusta: tuoda pariskunnan taidekokoelma yleisön nähtäville.  

Villa Gyllenberg on suljettuna heinäkuussa. Taidemuseon yhteydessä toimii kahvila. Noin 300 metrin päässä sijaitsee Didrichsenin taidemuseo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Gyllenbergin taidemuseon kotisivut.
*
Erromango

**Erromango** (kirjoitetaan myös muodoissa *Eromanga* ja *Erromanga*) on Tafean maakunnan suurin saari Vanuatussa Tyynellämerellä. Sen pinta-ala on 975 neliökilometriä ja siellä oli vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan 2&nbsp;109 asukasta. Saaren korkein kohta on 886 metriä korkea Santop.

Saarella on puhuttu neljää alkuperäiskieltä, jotka muodostavat etelävanuatulaisen kieliryhmän eromangalaiskielten haaran: sietä, sorungia, uraa ja utahaa eli ifoa. Näistä sorung ja utaha ovat nykyään kuolleita kieliä ja urallakin on enää muutama puhuja.

Erromangolla on ollut 1800-luvulta lähtien puutavarantuotantoa. Saarella tuotetaan santelia, kauria ja kopraa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Uusikylä (Karjalan tasavalta)

**Uusikylä** eli **Derevjanka** () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Äänisenrannan piirin keskiosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. 

Uudenkylän maalaiskunta rajoittuu koillisessa Puujoen, kaakossa Latvan, lounaassa Latva-Vetkan  ja luoteessa Uuden-Vilkan maalaiskuntaan. Uudenkylän maaseututaajaman lisäksi Uudenkylän kuntaan kuuluu Päsinselän maaseututaajama (). Kunnassa oli noin 1&nbsp;900 asukasta vuonna 2006.

Uudenkylän taajama sijaitsee Puujoen varrella Muurmannin radan länsipuolella 32 kilometriä Petroskoista etelään. Uudenkylän väestö saa elantonsa pääasiassa teollisuudesta, muun muassa kivimurskaamo on merkittävä työnantaja. 

Uudenkylän alue kuului Venäjän keisarikunnassa ja ennen 1920-lukua Latvan kuntaan Aunuksen kuvernementissa. Uudenkylän taajama perustettiin vuonna 1928 Puujoen asemaksi. Jatkosodassa Uudenkylän alue oli Suomen miehittämä vuosina  1941–1944. 

## Lähteet
* Karjalan tasavalta vuonna 1997, Yrityspalvelu Karelski. Jyväskylä 1997. 
*Äänisenrannan piiri  Karjalan tasavalta.
Santa Barbaran sinfoniaorkesteri

**Santa Barbaran sinfoniaorkesteri** () on Santa Barbarassa, Kaliforniassa toimiva sinfoniaorkesteri. Se aloitti toimintansa vuonna 1953.

Santa Barbaran sinfoniaorkesteri teki maailman ensimmäisen levytyksen Heitor Villa-Lobosin kymmenennestä sinfoniasta. Orkesterin uudeksi ylikapellimestariksi valittiin vuonna 2006 Nir Kabaretti.

## Ylikapellimestarit
* Erno Daniel (1960–1967)
* Ronald Ondrejka (1967–1979)
* Frank Collura (1979–1984)
* Varujan Kojian (1985–1993)
* Gisèle Ben-Dor (1994–2005)
* Nir Kabaretti (2006–) 

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Amerikan psyko (elokuva)

**Amerikan psyko** () on vuonna 2000 ensi-iltansa saanut Mary Harronin ohjaama yhdysvaltalainen psykologinen jännityselokuva ja satiirinen kuvaus 1980-luvusta. Elokuva perustuu Bret Easton Ellisin samannimiseen romaaniin. Pääosan esittäjä Christian Bale on elokuvassa läpimurtoroolissaan.

## Juoni

Nuori Patrick Bateman viettää juppielämää pörssimeklarina New Yorkin urbaaniympäristössä nauttien miljoonapalkkaa. Patrickin elämä pyörii työkavereiden kanssa ulkona käydessä kalliissa ravintoloissa ja yökerhoissa. Hän treenaa paljon ja pitää huolta ulkonäöstään käyttämällä kallista muotia ja kosmetiikkaa, sekä kuuntelee muun muassa Genesistä, Huey Lewis and the Newsia ja Phil Collinsia. Patrick mittaa kaiken materian ja tavaran perusteella aina käyntikortin näyttävyydestä lähtien, ja kaikki materiaalinen on hänelle tärkeämpää kuin ihmiset itsessään.

Ulkoisesti kaikki näyttää Patrickin elämässä hyvältä mutta sisäisesti hän alkaa olla murtumispisteessä ja pienet pinnalliset asiat alkavat tuntua ylivoimaisen kestämättömiltä. Kateus ja elämän kaavamaisuus saavat Patrickin murtumispisteeseen. Hän alkaa tuntea vain ahneutta ja inhoa elämässään. Patrickin ongelmiin eivät auta edes satunnaissuhteet ja hieno seurapiirielämä, eikä edes hänen tyttöystävästään Evelynistä ole apua, vaan hän voi pahoin jopa tämän seurassa. Patrick alkaa murhata satunnaisesti ihmisiä helpottaakseen edes hetkellisesti pahaa oloaan. Hänen uhreikseen joutuvat muun muassa ärsyttävä työtoveri, kadulla asuva koditon sekä muutamia prostituoituja. Edes nämä teot eivät tunnu auttavan Patrickin pahaan oloon.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Carnival of Rust

__NOTOC__
**Carnival of Rust** on Poets of the Fallin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 12. huhtikuuta 2006. Albumista julkaistiin singlet ”Carnival of Rust”, ”Sorry Go ’Round” ja ”Locking Up the Sun”. ”Maybe Tomorrow is a Better Day” -kappale oli ladattavissa yhtyeen verkkosivuilta jo vuonna 2005. Sitten se päätettiin laittaa myös levylle ja tehdä siitä niin sanottu virallinen kappale.

Levy sisältää myös ”Carnival of Rust” -kappaleen musiikkivideon. Se voitti vuonna 2006 ylivoimaisesti yleisöäänestyksen perusteella jaettavan Muuvi-palkinnon. Lisäksi se palkittiin pronssisella Muuvilla. Albumi nousi suoraan Suomen virallisen listan sijalle 1. myyden platinaa.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Santa Barbara

**Santa Bárbara** tai **Santa Barbara** voi tarkoittaa:

## Maantiede
### [[Australia]]
*Santa Barbara, Queensland

### [[Brasilia]]
*Santa Bárbara, Bahia
*Santa Bárbara, Goiás
*Santa Bárbara, Minas Gerais
*Santa Bárbara d'Oeste, São Paulo

### [[Chile]]
*Santa Bárbara

### [[Costa Rica]]
*Santa Bárbara, Heredian provinssi
*Santa Bárbaran kantoni

### [[Dominikaaninen tasavalta]]
*Santa Bárbara de Samaná

### [[Espanja]]
* Santa Bàrbara, Montsià

### [[Filippiinit]]
*Santa Barbara, Iloilo
*Santa Barbara, Pangasinan

### [[Guatemala]]
*Santa Bárbara, Huehuetenango
*Santa Bárbara, Suchitepéquez

### [[Honduras]]
*Santa Bárbara, Santa Bárbaran departementti
*Santa Bárbaran departementti

### [[Kap Verde]]
*Santa Bárbara, seurakunta Bravan saarella

### [[Kolumbia]]
*Santa Barbara, kunta Antioquian maakunnassa
*Santa Barbara, kunta Nariñon maakunnassa
*Santa Barbara de Pinto, kunta Magdalenan maakunnassa

### [[Meksiko]]
*Santa Bárbara, Chihuahua
*Santa Bárbara, Durango
*Santa Bárbara, Guanajuato
*Santa Bárbara, Jalisco
*Santa Bárbara, México
*Santa Bárbara, Michoacán
*Santa Bárbara, Querétaro
*Santa Bárbara, Tamaulipas
*Santa Bárbara, Tlaxcala

### [[Portugali]]
*Serra de Santa Barbara, vuorijono Azoreilla
*Santa Bárbara, seurakunta Azoreilla
*Santa Bárbara, seurakunta Lourinhãssa
*Santa Bárbara, seurakunta Ponta Delgadassa
*Santa Bárbara, seurakunta Ribeira Grandessa
*Santa Bárbara, seurakunta Vila do Portossa
*Santa Bárbara de Padrões, seurakunta Castro Verdessä

### [[Venezuela]]
*Santa Bárbara, Barinas
*Santa Bárbara, Monagas

### [[Yhdysvallat]]
* Santa Barbara, kaupunki Kaliforniassa
* Santa Barbaran piirikunta, kalifornialainen piirikunta
* Kalifornian yliopisto Santa Barbarassa, Kalifornian yliopistojärjestelmän kampus
* Mission Santa Barbara
* Santa Barbaran eläintarha
* Santa Barbara Island
* Santa Barbaran sinfoniaorkesteri

## Muuta
* *[[Santa Barbara (televisiosarja)|Santa Barbara]]*, television saippuasarja
Sergiu Comissiona

**Sergiu Comissiona** (16. kesäkuuta 1928 Bukarest – 5. maaliskuuta 2005 Oklahoma City, Yhdysvallat) oli romanialaissyntyinen kapellimestari.

Comissiona syntyi Romanian pääkaupungissa Bukarestissa ja aloitti viulunsoiton 5-vuotiaana. Orkesterinjohtajan uran hän aloitti 17-vuotiaana. Vuosina 1955–1959 hän toimi Romanian valtionoopperan ylikapellimestarina. Vuonna 1959 Comissiona siirtyi Israeliin, jossa hän perusti vuosina 1960–1967 johtamansa Ramat Gan -kamariorkesterin. Vuodesta 1968 lähtien hän asui Yhdysvalloissa. Hän johti Göteborgin sinfoniaorkesteria (1967–1973), Baltimoren sinfoniaorkesteria (1968–1984), Houstonin sinfoniaorkesteria (1980–1988), Helsingin kaupunginorkesteria (1990–1994), a (1990–1998) ja Vancouverin sinfoniaorkesteria (1991–2000). Comissiona kuoli sydänkohtaukseen maaliskuussa 2005.

Comissiona johti monien uusien teosten, kuten Allan Petterssonin sinfonioiden, ensiesityksiä. Pettersson omisti yhdeksännen sinfoniansa Comissionalle.

## Aiheesta muualla
* Sergiu Comissionan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Tipinitsa

**Tipinitsa** () on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Suurlahden kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Äänisen rannalla 21 kilometriä Suurlahdesta itään. Kylässä on 20 asukasta (vuonna 2012).

Tipinitsan pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1646. Sen 1970-luvulla palanut kirkko oli aikoinaan yksi Äänisniemen komeimmista. 1900-luvun alussa Tipinitsa lähikylineen muodosti Tolvojan volostiin kuuluneen kyläkunnan. Vuonna 1905 siihen kuului 20 kylää, joissa oli yhteensä lähes 2&nbsp;000 asukasta. Neuvostoaikana perustettiin Äänisentauksen piiriin kuulunut Tipinitsan kyläneuvosto, jossa vuonna 1933 oli 24 asutusta ja lähes 1&nbsp;800 asukasta. Kolmea karjalaista lukuun ottamatta asukkaat olivat kaikki venäläisiä. Vuonna 1959 Tipinitsa liitettiin Suurnivan kyläneuvostoon.

Kylällä on historiallisen asutuksen status. Sen nähtävyyksiin kuuluu joukko vanhoja asuintaloja. Tipinitsan 1700-luvulla pystytetty tsasouna on siirretty Kižin museoalueelle. Entisessä Zadnjajan kylässä on 1800-luvun lopusta peräisin oleva tienvarsitsasouna. Tipinitsasta on kotoisin Neuvostoliiton sankari Nikolai Rigatšin.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Tipinitsa Karjalan tasavallan matkailusivustolla
Göteborgin sinfoniaorkesteri

**Göteborgin sinfoniaorkesteri** tai **Göteborgin sinfonikot** () on Göteborgissa toimiva ruotsalainen sinfoniaorkesteri. Sen kotisali on vuonna 1935 rakennettu Göteborgin konserttitalo.

Göteborgin sinfoniaorkesteri perustettiin vuonna 1905. Vuonna 1997 orkesteri nimettiin Ruotsin kansallisorkesteriksi. Vuodesta 2017 orkesterin ylikapellimestarina aloittaa kapellimestari Santtu-Matias Rouvali.

## Ylikapellimestarit
*  Wilhelm Stenhammar (1906–1922)
*  Ture Rangström (1922–1925)
*  Tor Mann (1925–1939)
*  Issay Dobrowen (1941–1953)
*  Dean Dixon (1953–1960)
*  Sergiu Comissiona (1967–1973)
*  Sixten Ehrling (1974–1976)
*  Charles Dutoit (1976–1979)
*   Neeme Järvi (1982–2004) (emeritus-ylikapellimestari 2004-)
*  Mario Venzago (2004–2007)
*  Gustavo Dudamel (2007–2012)
*  Santtu-Matias Rouvali (2017–)

## Päävierailijat
* Christian Zacharias

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut ,
Paavo Järvi

**Paavo Järvi** (s. 30. joulukuuta 1962 Tallinna) on virolainen kapellimestari.

Järvi oli vuodesta 2016 alkaen toiminut Tokiossa *NHK Symphony Orchestran* ylikapellimestarina. Hänen isänsä on kapellimestari Neeme Järvi. Hänen kummisetänsä oli edesmennyt suomalainen kapellimestari Paavo Berglund.

Paavo Järvi opiskeli Tallinnassa lyömäsoitinten soittoa ja orkesterinjohtamista ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin vuonna 1980. Hän jatkoi opintojaan muun muassa *Curtis Institute of Musicissa*. Järvi toimi vuosina 1994–1997 Malmön sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina, vuosina 2001–2011 Cincinnatin sinfoniaorkesterin orkesterinjohtajana ja vuosina 2006–2014 Frankfurtin radion sinfoniaorkesterin ylikapellimestarina. Vuonna 2010 hän aloitti Orchestre de Parisin taiteellisena johtajana ja siirtyi vuonna 2016 NHK Symphony Orchestran ylikapellimestariksi.

Järvi on levyttänyt muun muassa Šostakovitšin, Richard Straussin ja Igor Stravinskyn sävellyksiä.

## Aiheesta muualla
* Paavojarvi.com. Viralliset sivut
Pai

**Pai** (, suomeksi myös *Pajusuo*) on maaseututaajama ja maalaiskunta Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee lähellä Leningradin alueen rajaa 80 kilometriä Petroskoista etelään. Sen kautta kulkee Muurmannin rata (Pain asema). Taajamassa on 719 ja kunnassa 723 asukasta (vuonna 2012).

## Maantiede ja asutus
Pain kunnan pinta-ala on 307,7 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Prääsän piirin Pyhäjärven, pohjoisessa Äänisenrannan Latva-Vetkan sekä koillisessa Latvan kuntiin ja etelässä Leningradin alueeseen. Pinta-alasta valtaosa on metsää.

Seudulla virtaavia jokia ovat Musalanjoki (ven. *Mužala*), Njuda, Pai, Pyhäjoki (*Svjatuha*) ja Važa. Suurimmat järvet ovat Maloje Mužalo ja Revselgskoje. Kunnan alueella sijaitsee Širokoje-suon luonnonmuistomerkki.

Taajaman lisäksi kuntaan kuuluu Revselgan kylä, jossa on vain muutamia vakituisia asukkaita. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 86 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 6 % valkovenäläisiä ja 2 % karjalaisia.

## Historia
Pai on saanut alkunsa ensimmäisen maailmansodan aikana rakennetun Muurmannin radan 328. kilometrin pysäkistä. Nykyinen taajama on perustettu metsätyöläisten asutukseksi vuonna 1934. Neuvostoaikana Pailla oli kaupunkimaisen taajaman status (vuodesta 1951). Siellä toimi turkissovhoosi.

## Talous, palvelut ja nähtävyydet
Nykyään taajamassa toimii metsänhoitoalueen konttori. Palveluja ovat keskikoulu, kulttuuritalo, lääkintäasema, vanhainkoti, posti, kauppa ja kirkko. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluu 1800-luvulla pystytetty Merkulovan aitta Revselgan kylässä. Paissa on toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikka.

## Katso myös
* Ylä-Syvärin kenttärata

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pain kunta Äänisenrannan piirin sivustolla
Latva-Vetka

**Latva-Vetka** () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ivinkajoen varrella 68 kilometriä maanteitse Petroskoista etelään. Taajamassa on 1&nbsp;263 ja kunnassa 1&nbsp;343 asukasta (vuonna 2012).

## Maantiede ja asutus
Latva-Vetkan kunnan pinta-ala on 707,61 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Äänisenrannan piirin Uuden-Vilkan ja Uudenkylän, idässä Latvan ja etelässä Pain kuntiin sekä lännessä Prääsän piiriin.

Kunnan alueella virtaavat Tarsalanjoki (ven. *Taržepolka*), Iivinänjoki (*Ivinka*), Kairekjoki (*Bolšoi Kjai*), Maarenjoki (*Marina*) ja Säpsäjoki (*Šapša*). Seudulla on useita pieniä järviä. Širokoje-suo on suojeltu luonnonmuistomerkki.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Taržalan (ven. *Taržepol*) kylä ja Nyrkin asema. Taržalassa on 79 ja Nyrkissä vain yksi asukas. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 87 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 4 % suomalaisia, 4 % valkovenäläisiä, 2 % ukrainalaisia ja 1 % karjalaisia.

## Historia
Paikkakunta on saanut alkunsa Muurmannin radalle rakennetusta Latvan asemasta. Vuonna 1924 se mainitaan metsätyöläisten asutuksena. 1930-luvun alussa Latva-Vetkaan alkoi saapua siirtolaisia lähinnä Vologdan alueelta. Ennen toista maailmansotaa se kuului Taržalan kyläneuvostoon. Jatkosodan aikana seutu oli suomalaisten miehittämä. Vuodesta 1951 lähtien Latva-Vetkalla oli kaupunkimaisen taajaman status.

## Liikenne, talous ja palvelut
Latva-Vetkan kautta kulkee Muurmannin rata, jolla on Latvan (ven. *Ladva*) asema. Sieltä on maantieyhteys Latvan ja Puujoen kautta Petroskoihin. 

Taajamassa toimii metsäteollisuuspiiri, metsänhoitoalueen konttori ja rautatievarikko. Palveluihin kuuluvat lastentarha, koulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka ja postikonttori.

## Nähtävyydet
Taržalan kahdella kylänosalla on historiallisen asutuksen status. Kylän nähtävyyksiin kuuluu kaksi 1800-luvun lopussa pystytettyä asuintaloa. Seudulla on toisen maailmansodan muistomerkkejä.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Latva-Vetkan kunta Äänisenrannan piirin sivustolla
Puujoki

**Puujoki** eli **Derevjannoje** (, vepsäksi *Pujeg*) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ääniseen laskevan Puujoen suussa 25 kilometriä Petroskoista kaakkoon. Kylässä on 1&nbsp;300 ja kunnassa 1&nbsp;900 asukasta (vuonna 2010).

## Maantiede ja asutus
Puujoen kunnan pinta-ala on 437,14 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Ääniseen, kaakossa Äänisenrannan piirin Šokšun, etelässä Latvan, lännessä Uudenkylän ja Uuden-Vilkan kuntiin sekä pohjoisessa Petroskoin kaupunkipiirikuntaan. Pinta-alasta 82 % on metsää.

Kunnan alueella virtaavia jokia ovat Puhtojoki (ven. *Puhta*), Lohijoki, Puujoki (*Derevjanka*), Suuri Ujujoki (*Bolšaja Uja*), Orsijoki (*Orzega*), Uika ja Neloksa. Järviä ovat Äänisen lisäksi Polovinnoje, Uvarovo, Orzegskoje, Tšornoje ja Regozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat gabrodiabaasi, hiekka, sora ja turve. Lohijoen rannalla sijaitseva lähde on suojeltu luonnonmuistomerkki.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu Oržekan (ven. *Orzega*) rautatieasema sekä kolme kylää: Pedäiselkä (*Pedaselga*), Uju (*Uja*) ja Uusiselkä (*Užeselga*). Noin kahdensadan asukkaan keskuksia ovat Uusiselkä ja Pedäiselkä. Lisäksi on 42 kesämökki- ja puutarhapalsta-aluetta, jotka käsittävät yli 4&nbsp;000 tonttia. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 79 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 3 % suomalaisia, 3 % valkovenäläisiä, 3 % karjalaisia, 2 % vepsäläisiä ja 1 % ukrainalaisia.

## Historia
Puujoen kylä on perustettu vuonna 1563. Ennen 1920-lukua se kuului Latvan kuntaan. Jatkosodassa 1941–1944 alue oli Suomen miehittämä.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kylien kautta kulkee Petroskoin ja Oštan välinen maantie. Oržekan asema sijaitsee Muurmannin radan varrella.

Kunnassa toimii rakennustarviketeollisuutta, tielaitos ja puunjalostusyritys. Yksi tärkeimmistä tuotantolaitoksista on sepeliä valmistava Äänisenrannan gabrodiabaasi. Maataloutta harjoittavat entinen sovhoosi Majak, Petroskoin suurkanala sekä viisi yksityisviljelijää.

Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo (entinen kirkko), kirjasto, poliklinikka, posti, ruokala ja joukko kauppoja. Kylässä toimii Äänisenrannan piirin vammaisten lasten kuntoutuskeskus. Lähistöllä sijaitsee entinen urheilulentokenttä.

## Nähtävyydet ja matkailu
Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Historiallisia kohteita ovat toisessa maailmansodassa kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikat sekä Stalinin vainojen uhrien teloituspaikka Krasnyi Bor. Kunnan alueella sijaitsee lomakyliä ja lasten kesäleirejä.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Puujoen kunnan sivusto 
* Puujoki Karjalan tasavallan matkailusivustolla
Pyhä Markus (paavi)

**Pyhä Markus** (k. 7. lokakuuta 336) oli katolisen kirkon roomalaissyntyinen paavi 18. tammikuuta 336 – 7. lokakuuta 336. Hänen paaviutensa kesti ainoastaan tammikuusta lokakuuhun, jolloin hän erosi virastaan. Eroon johtaneista syistä tai Pyhän Markuksen ajasta paavina ei ole säilynyt tietoja.

## Lähteet
Sylvester I

**Sylvester I** (k. 31. joulukuuta 335) oli katolisen kirkon paavi 31. tammikuuta 314 – 31. joulukuuta 335.

Sylvester I oli paavina kristinuskoa ensimmäisenä Rooman keisarina tunnustaneen ja tukeneen Konstantinus Suuren valtakaudella. Hänen toimikautensa oli kirkkohistorian tärkeimpiä käännekohtia, mutta silti hänestä tiedetään varsin vähän.  Katolisen kirkon virallisessa paavien luettelossa (*[[Liber pontificalis]]*) hänestä kertovat kohdat ovat varsin niukkasanaisia, eikä niissä sanota paljon muuta kuin että hän sai lahjoituksia keisari Konstantinukselta ja että hänen isänsä nimi oli Rufinus.

Sylvester I:n paavikautena Roomaan rakennettiin suuria kirkkoja, kuten Lateraanikirkko eli San Giovanni in Laterano ja Konstantinuksen basilika eli Vanha Pietarinkirkko nykyisen Pietarinkirkon paikalla sekä lisäksi joukko kirkkoja marttyyrien haudoille.

Sylvester ei itse ollut läsnä Nikean kirkolliskokouksessa 325, mutta hän lähetti sinne kaksi edustajaa, joiden nimet olivat Vitus ja Vincentius. Hänet tunnetaan kirkolliskokouksen aikaan areiolaisuutta vastaan käymästään kamppailusta.

Ei tiedetä, missä määrin Sylvester I vaikutti Konstantinuksen kääntymykseen ja kristinuskon tuloon valtionuskonnoksi, mutta asiasta on useita legendoja. Myöhemmän perimätiedon mukaan Sylvester I olisi kastanut Konstantinuksen. Kuitenkin hänen aikalaisensa Eusebios Kesarealainen kirjoitti, että kasteen toimeenpani Nikomedeian piispa Eusebios Nikomedeialainen.

Sylvesterin nimeä käytettiin useita satoja vuosia myöhemmin väärennetyssä niin sanotussa Konstantinuksen lahjakirjassa.

Sylvester I on haudattu Rooman Priscillan katakombiin. Sekä katolinen että ortodoksinen kirkko kunnioittavat häntä pyhimyksenä. Hänen muistopäivänsä on katolisessa kirkossa 31. joulukuuta, joka on Suomessakin Sylvesterin nimipäivä, ortodoksisessa kirkossa 2. tammikuuta.

## Lähteet
**Oxford Dictionary of the Christian Church*. Oxford University Press, 2005. .
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Mixed-up Mother Goose

**Mixed-Up Mother Goose** on Roberta Williamsin kehittämä, lapsille suunnattu opetuspeli. Peli perustuu vanhoihin lastenloruihin, ja pelissä lapsen täytyy täydentää loruja etsimällä pelimaailmasta esineitä ja viedä ne niitä tarvitseville ja täydentäen näin lorun. Loruja on pelissä yhteensä 18.

## Uudelleenjulkaisut

Sierra teki vuonna 1990 paranneltuja versioita vanhoista peleistään (mm. Leisure Suit Larry 1. Police Quest 1). Mixed-up Mother Goosekin sai kasvojenkohotuksen, ja se julkaistiin uudelleen VGA-grafiikoilla, hiiriohjauksella ja äänikorttituella varustettuna.
Adeodatus II

**Pyhä Adeodatus II** (n. 621–17. kesäkuuta 676) oli katolisen kirkon roomalaissyntyinen paavi, joka toimi paavina 14. huhtikuuta 672 – 17. kesäkuuta 676. Ennen paaviuttaan Pyhä Adeodatus II oli Pyhän Erasmuksen roomalaisen luostarin munkki. Hän ajautui vastakkain Konstantinopolin patriarkka Konstantin I:n kanssa, koska vastusti monotelitismiä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Järventakuinen

**Järventaguinen** eli **Järventaus** (myös *Järventagainen*, ) on maalaiskunta ja sen keskuskylä Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Lohmoijärven rannalla Petroskoin kaupunkiin kuuluvan Solomannin pohjoispuolella. Kylässä on 1&nbsp;400 ja kunnassa 1&nbsp;600 asukasta (vuonna 2012).

## Maantiede
Järventakuisen kunnan pinta-ala on 1&nbsp;072 neliökilometriä tai ilman Äänisen ja Lohmoijärven vesialuetta 293,7 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Kontupohjan piirin Novinkan ja Jänispellon kuntiin, idässä Karhumäen piirin Suurlahden kuntaan, etelässä Äänisenrannan Puujoen kuntaan ja Petroskoin kaupunkipiiriin sekä lännessä Äänisenrannan piirin Suojun kuntaan. Maapinta-alasta valtaosa on metsää.

Kunnan alueella virtaavat Anga, Sjalnaga ja Holodnaja -joet. Järviä ovat Ääninen ja Lohmoijärvi. Hyötykaivannaisiin kuuluvat sora, hiekka, savi ja turve. Järventakuisen kaakkoispuolella sijaitsee samanniminen rauhoitusalue.

## Asutus
Lohmoijärven rannalle seitsemän kilometrin pituudelle levittäytynyt Järventakuinen koostuu entisistä Konašovansaaren (ven. *Konaši*), Lehtiniemen (*Lehnavolok*), Lohmojan (*Logmorutšei*), Šeleikin (*Štšeleiki*), Šlikanniemen (*Šlikin Navolok*), Sudostroin ja Tihonniemen (*Tihi Navolok*) kylistä. Tihonniemessä, Lohmojalla ja Järventakuisen Rutšjassa asui 1900-luvun alussa lyydiläisiä, jotka jo tuolloin olivat osittain venäläistyneet. 1920-luvulla kylät olivat etupäässä venäläisiä.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu neljä kylää: Mander (ven. *Berjozovyje Mosty*), Jallahti, Suisaari ja Suisaaren saarikylä (*Suisar na ostrove*). Järventakuisen lisäksi toiseksi suurin asutuskeskus on 155 asukkaan Jallahti. Suisaaren saarikylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 92 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 3 % valkovenäläisiä ja 2 % karjalaisia.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kylistä on linja-autoyhteys Petroskoihin Solomannin kautta huonokuntoisesta ponttoonisiltaa pitkin. Jallahdessa ja Suisaaressa on laivalaiturit. Kunnan alueella toimii Järventakuisen suurkanala, karjatiloja, kalanviljelylaitos ja saha. Keskuskylän palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, poliklinikka, posti ja joukko kauppoja.

## Nähtävyydet ja matkailu
Jallahdella ja Suisaaren kylillä on historiallisen asutuksen status. Kylissä on säilynyt useita 1800- ja 1900-luvun alun asuin- ja talousrakennuksia. Jallahden hautausmaalla on 1900-luvun alusta peräisin oleva tsasouna. Jallahden ja entisen Lehtiniemen luona on kivikautisia asuinpaikkoja. Seudulla sijaitsee useita lomakyliä

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Järventakuisen kunta Äänisenrannan piirin sivustolla
Phil Keoghan

**Philip John Keoghan** (s. 31. toukokuuta 1967 Christchurch) on uusiseelantilainen televisiokasvo, joka on tullut parhaiten tunnetuksi Amazing Race -sarjan juontajana. Keoghan on työskennellyt yli 70 maassa juontajana, tuottajana, käsikirjoittajana ja kameramiehenä. Hän on voittanut yhteensä kahdeksan Emmy-palkintoa.

## Yksityiselämä
Keoghan asuu vaimonsa Louisen ja tyttärensä Ellien kanssa Los Angelesissa. Keoghanilla on myös kaksi kotia Uudessa-Seelannissa.

Keoghan tunnetaan hyvin seikkailumielisenä. Hän on kokeillut esimerkiksi luolasukellusta, kiipeilyä tulivuorella ja benjihyppyä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Keoghanin viralliset kotisivut
*
Covox Speech Thing

**Covox Speech Thing** (eli **Covox plug**) oli henkilökohtaisten tietokoneiden rinnakkaisliitäntäporttiin kytkettävä yksinkertainen D/A-muunnin, joka mahdollisti digitaalisen äänen tuottamisen tietokoneesta. Covox Inc. myi laitetta vuonna 1986 noin 70 Yhdysvaltain dollarin hintaan.

Pian kuitenkin havaittiin, että laite on äärimmäisen yksinkertainen rakentaa kotioloissakin: Laitteen rakentamiseen tarvitaan vain kirjoitinportin liitin, RCA-plugi, 8 20&Omega; vastusta, 8 10&Omega; vastusta, sekä 20 k&Omega; ja 10 k&Omega; vastukset ja sopivia johtimia. Laite oli siis äärimmäisen halpa verrattuna sen aikaisiin PC-äänikortteihin. Sopivan hyvälaatuisista komponenteista rakennettuna adapteri tuotti varsin hyvää ääntä, joskaan se ei kirjoitinportin hitauden takia yltänyt aivan CD-levyjen tasolle, ja näytetarkkuus oli rajoitettu 8 bittiin. Haittapuolina äänikortteihin verrattuna oli mm. läpiviennin puute, eli  kirjoitinta käytettäessä laite piti irrottaa (alkuperäisessä Covoxissa oli läpivienti, mutta vahvistin piti kuitenkin tulostettaessa kytkeä pois tuotettujen häiriöäänien takia), ja myös A/D-muuntimen puute, eli laitteella ei pysty digitoimaan ääntä. Siinä missä äänikortit soittavat äänidataa omatoimisesti muistista DMA:lla, Covoxin tapauksessa soittaminen oli tietokoneen suorittimen vastuulla (tyypillisesti kellokeskeytyksessä), mikä kulutti huomattavasti enemmän suoritinaikaa.

Adapteri säilyi erityisesti demoskenen suosiossa pitkälle 1990-luvulle. Monissa trackereissa, kuten esimerkiksi Scream Trackerissa, on tuki Covoxille.
Uusi-Vilka

**Uusi-Vilka** () on taajama ja maalaiskunta Karjalan tasavallan Äänisenrannan piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Pietarin ja Murmanskin välisen M18-valtatien ja Petroskoi-Värtsilä-tien varrella 14 kilometriä Petroskoista länteen. Asukkaita on 1&nbsp;600 henkeä (vuonna 2008).

Vuonna 1946 perustetussa taajamassa on maatalousyrityksiä, suuri karjatila sekä maatalouden täydennyskoulutuskeskus. Palveluihin kuuluu lastentarha, keskikoulu, lasten musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, kirjasto, poliklinikka ja kulttuuritalo.

Uuden-Vilkan maalaiskunta rajoittuu idässä Petroskoin kaupunkipiirikuntaan ja Puujoen kuntaan, kaakossa Latva-Vetkaan, lounaassa Prääsän piirin Pyhäjärveen, lännessä Prääsään ja Matrossaan, luoteessa Tšalnaan sekä koillisessa Suojuun. Kuntaan kuuluvat keskustaajaman lisäksi Uuden-Lohijärven (ven. Новое Лососинное, *Novoje Lososinnoje*) taajama sekä Vanhan-Vilkan (Вилга, *Vilga*), Puolivälin eli Poštan (Половина, *Polovina*), Lohijärven (Лососинное, *Lososinnoje*) ja Maasjärven (Машезеро, *Mašezero*) kylät.

Jatkosodassa Vilkan alue oli Suomen miehittämä vuosina 1941–1944. Siellä oli myös yksi Itä-Karjalan sotilashallinnon keskitysleireistä.

## Lähteet

* Karjalan tasavalta vuonna 1997, Yrityspalvelu Karelski. Jyväskylä 1997. 

## Aiheesta muualla
* Uuden-Vilkan kunta Äänisenrannan piirin sivustolla
Macy’s

**Macy's** on yhdysvaltalainen tavarataloketju, joka aloitti Massachusettsin Haverhillissa vuonna 1858. Sen tavaratalo New Yorkin Herald Squarella on Etelä-Koreassa sijaitsevan Shinsegae Centum Cityn (293&nbsp;905 m²) jälkeen maailman toiseksi suurin: myyntipinta-alaa siinä on noin 200&nbsp;000 m².

Macy's myy mm. vaatteita ja asusteita miehille, naisille, nuorisolle ja lapsille, kosmetiikkaa, koruja ja kelloja, jalkineita ja laukkuja, kodin tuotteita sekä vapaa-ajan tuotteita.

Vuonna 2013 Macy's oli Yhdysvaltain 14. suurin vähittäiskauppa liikevaihdolla mitattuna.

## Katso myös
*Kohl's
*J. C. Penney
*Belk
*Dillard's
*Bloomingdale's
*Nordstrom
*Saks Fifth Avenue
*Neiman Marcus

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Macy'sin viralliset kotisivut (Arkistoidut)
Cecilia Bartoli

**Cecilia Bartoli**  [tʃeˈtʃiːlja ˈbartoli] (s. 4. kesäkuuta 1966 Rooma, Italia) on italialainen oopperalaulaja, äänialaltaan mezzosopraano. Hän on menestynyt erityisesti Händelin, Mozartin ja Rossinin laulajana ja myös vähemmän tunnettujen barokkikappaleiden esittäjänä.

Bartoli on lyyrinen ja dramaattinen koloratuuri. Hänen äänessään on harvinainen sointiväri. Bartoli on ollut 2000-luvulla yksi suosituimmista oopperalaulajista. Konserttiyleisö pitää Bartolissa erityisesti hänen eläväisestä ja pirteästä lavaesiintymisestään.

Vuonna 2016 Cecilia Bartoli sai ruotsalaisen Polar-musiikkipalkinnon.

## Ura

Bartolin vanhemmat olivat molemmat ammattilaulajia, ja he antoivat hänelle ensimmäiset musiikkitunnit. Hän esiintyi ensimmäisen kerran julkisesti yhdeksänvuotiaana, jolloin hän oli *[[Tosca]]ssa* paimenpojan roolissa. Myöhemmin Bartoli opiskeli Conservatorio di Santa Ceciliassa Roomassa.

Toisin kuin useimmat muut oopperalaulajat, Bartoli sai menestystä jo alle 20-vuotiaana. Tämä on epätavallista ammatissa, jossa äänen kypsyys saavutetaan vasta noin 30&nbsp;vuoden iässä. Bartoli nähtiin kykykilpailussa Italian televisiossa 19-vuotiaana vuonna 1985. Orkesterinjohtaja Riccardo Muti näki hänen esityksensä ja kutsui hänet esiintymiskokeeseen La Scalaan. Herbert von Karajan pyysi häntä laulamaan Salzburgin vuoden 1990 pääsiäisfestivaaleilla, mutta Karajan kuoli yllättäen ja hanke jäi toteutumatta.

Bartoli on koonnut äänelleen sopivan ohjelmiston. Mozartin ja Rossinin lisäksi hän on kiinnostunut myös barokista ja varhaisklassisen ajan musiikista, kuten Christoph Willibald Gluckista, Antonio Vivaldista, Joseph Haydnista ja Antonio Salierista. Vuoden 2005 alussa hän lauloi koloratuurisopraanolle tarkoitetun Kleopatran osan Georg Friedrich Händelin *Giulio Cesaressa*. Äänen kehittyessä siihen tuli täyteläisyyttä ja ”suuruutta”, jonka puuttesta häntä aiemmin paljon arvosteltiin.

Bartoli vieraili Suomessa toukokuussa 2009. Vuonna 2016 hän sai ruotsalaisen Polar-musiikkipalkinnon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivut. 
*
Vaatehuone (kauppaketju)

**Vaatehuone** oli vuosina 1980-2008 toiminut suomalainen vaatteita myynyt kauppaketju. Vaatehuoneen omia tuotemerkkejä olivat Ragazzi, Ann Miller sekä Jan Stuart. 

## Historia

Yrityksen historia ulottuu vuoteen 1978, jolloin syntyi idea Vaatehuone-nimisestä yrityksestä. Ensimmäinen myymälä avattiin vuonna 1980.

Vaatehuoneen televisiomainokset aloittivat 1990-luvun alussa uuden "uusrahvaanomaisen" tyylin, jota muun muassa Sotka on jatkanut mainonnassaan. Vaatehuoneen mainoksissa esiintyi lahtelainen kauppias Simo Leporanta (oik. Timo Leporanta), joka aloitti mainokset aina "Tässä Simo Vaatehuoneelta, hei!" sekä kertoi, mikä oli edullista, ja tuotteen hinnan. Vaatehuone oli osaltaan tuomassa "uusia kansallispukuja", joista tuli jokamiesmuotia: tuulipuvut ja salihousut muussakin kuin urheilukäytössä, kansitakit, kivipestyt silkkipaidat myös miehille sekä kohtuuhintaiset nahkatakit arkiasuina.

Syksyllä 14. syyskuuta 1999 Kesko Oyj täsmensi vaatekaupan strategiaansa ja päätti luopua vaate-erikoisliikeketjuistaan. Tämän johdosta Kesko Oyj vetäytyi Vaatehuone-kauppiasketjutoiminnasta vuoden 2000 aikana. Vaatehuone-ketjuun kuului parhaimmillaan 57 kauppaa. Ketjun vähittäismyynti vuonna 1998 oli 372 miljoonaa markkaa.

Vuonna 2000 Vaatehuoneen liikemerkki myytiin L-Fashion Groupille, joka alkoi vetää ketjua. Lopulta sen toiminta ajettiin alas keväällä 2008.

## Musiikkikappale
Suomalaisen elektroninen musiikin yhtye KCD levytti vuonna 1992 elektromusiikkipohjaisen kappaleen *[[Simo Goes Poing]]*, jossa kuuluu Vaatehuoneen televisiomainoksista tuttuja spiikkauksia.

## Lähteet
Utön majakka

**Utön majakka** on Suomen vanhin yhä toiminnassa oleva valomajakka ja Suomen ensimmäinen radiomajakka. Se sijaitsee Korppoon Utön saaressa, Paraisten kaupungissa Saaristomerellä. Saaren ensimmäinen majakkatorni rakennettiin 1753.

Jo 800-luvulla Utössä oli merimerkkinä kivistä ladottu rakennelma, ja 1500-luvulla masto, jonka päässä oli tynnyri. Luotsitoiminta Utössä alkoi Ruotsin kruunun määräyksestä 1540-luvulla.

Vuonna 1753 valmistunut majakka räjäytettiin Suomen sodassa, ja sen tilalle valmistui uusi majakkatorni 1814. Tämän rakennuksen nelikulmainen kivimuuraus on nykyisen majakan runkona. Utön majakan kivirakenne on alkuperäisessä asussa, mutta lyhtykoju ja majakan väritys on 1800-luvun lopulta. Majakan pohjoisseinä on kokonaan valkoinen, mutta muut seinät ovat valkopunapystyraidalliset. 

Aluksi majakan valo oli kiinteä, mutta se todettiin liian hankalasti havaittavaksi ja se vaihdettiin nykyiseen vilkkuvaloon vuonna 1906. Utön majakan linssistö on Suomen majakoista suurin.

Majakan yhteyteen rakennettiin vuonna 1935 radiomajakka, ja tornin viereen rakennettiin pieni sähkölaitos. Sähkölaitos oli niin voimakas, että sähköä riitti koko saarelle. Radiomajakka vaikeni lopullisesti vuonna 1996, samalla kertaa kuin kaikki muutkin merenkulun radiomajakat: ne olivat tehneet työnsä eikä ammattimerenkulku enää niitä tarvinnut satelliittinavigoinnin tehtyä lopullisen läpimurtonsa.

Saari majakoineen liitettiin valtakunnan sähköverkkoon 1996. Tällöin jäi myös majakan viimeinen majakkamestari Gunnar Andersson eläkkeelle, kun majakan otti hoitoonsa sivutoiminen loistonhoitaja. Majakan valotehoa alennettiin, koska ammattimerenkulku ei enää tarvinnut valomajakkaa.

Majakan kolmannessa kerroksessa sijaitsee majakkakirkko. Utössä toimii myös luotsiasema.  Majakan lähellä sijaitsee 1700-luvulla rakennettu kivirakennus, joka toimi majakanvartijoiden asuintalona. Nykyään rakennuksessa sijaitsee museo.

## Kansainvälinen majakka- ja majakkalaivaviikonloppu

Kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun on osallistuttu Utön majakalta joka vuosi 1998–2020 ja 2023.  Amatööriradioasemaa saarella on pitänyt paraislainen *The Top Radio Club Rf.*, OH1AH.  Se on ilmoittautunut myös vuoden 2024 tapahtumaan.

## Muuta

Yleisradio on tehnyt Utön majakasta ohjelman, joka löytyy Ylen Elävästä arkistosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Yle Arkivet: Material om fyren
Mokoman 120 päivää

**Mokoman 120 päivää** on Mokoma-yhtyeen vuonna 2001 ilmestynyt toinen albumi. Levyn musiikki on raskaampaa kuin esikoisalbumi *[[Valu (albumi)|Valulla]]* ja pienimuotoisia thrash-vaikutteita on jo havaittavissa. Parhaiten ne kuuluvat ehkä singlenäkin julkaistussa kappaleessa ”Seitsemän sinetin takana”, joka on yksi Mokoman suurimmista hiteistä ja yhtye esittää kappaletta konserteissaan usein vielä nykyäänkin. Myös kappale ”Rajapyykki” julkaistiin singlenä.

*Mokoman 120 päivää* on sanoituksiltaan eräänlainen teemalevy, joka kertoo ihmisen kamppailusta erilaisten valtavirtojen ja koneistojen kanssa. Yhtyeen laulaja ja sanoittaja Marko Annala otti sanoituksia kirjoittaessaan vaikutteita markiisi de Saden yhteiskuntakritiikistä. Albumin nimi on viittaus de Saden teokseen *Sodoman 120 päivää* ja kansitaiteessa on käytetty osia Hieronymus Boschin maalauksista *Pyhän Antoniuksen kiusaus* ja *Heinävankkurit*.

Albumi ei ilmestyessään saavuttanut merkittävää suosiota ja Mokoman silloinen levy-yhtiö EMI tuhosi jäljellä olevat levyt, eikä levystä otettu uusintapainosta. Sama kohtalo oli kahta vuotta aiemmin ilmestyneellä *Valu*-albumilla. Levyjen tuhoamisen jälkeen yhtyeelle ilmoitettiin, että EMI:llä ei ole kiinnostusta seuraavan levyn julkaisuun. Tämän jälkeen Mokoma perusti oman levy-yhtiönsä, Sakara Recordsin. Sekä *Valu* että *Mokoman 120 päivää* kuitenkin julkaistiin uudelleen vuonna 2004 Mokoman noustua suuren yleisön tietoisuuteen levyjen *[[Kurimus (albumi)|Kurimus]]* ja *[[Tämän maailman ruhtinaan hovi]]* sekä oman levy-yhtiönsä ansiosta.

## Kappaleet
Sävellykset Marko Annala, Kuisma Aalto ja Tuomo Saikkonen, sanoitukset Annala, sovitukset Mokoma (Raikko Törösen, Gabi Hakasen ja Henri Kuittisen avustuksella).

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Uusintajulkaisun bonuskappaleet






”Reitti” on *Seitsemän sinetin takana* -singlen ja ”Turhaan tänne tulleet” *Rajapyykki*-singlen b-puoli. ”Seitsemäs kahdestatoista” on demo vuodelta 2000.

## Yhtyeen kokoonpano levyllä
* Kuisma Aalto – kitara
* Marko Annala – laulu
* Janne Hyrkäs – rummut
* Heikki Kärkkäinen – basso
* Tuomo Saikkonen – kitara, laulu

### Vierailevat muusikot
* Henri Kuittinen – kosketinsoittimet, koneet
* Raikko Törönen – rummut kappaleessa ”Seitsemäs kahdestatoista”

## Singlet
### ''Seitsemän sinetin takana''
# 
# 

Julkaistiin vuonna 2001.

### ''Rajapyykki''
# 
# 

Julkaistiin vuonna 2001.

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 8/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kerrosintruusio

**Kerrosintruusio** (*engl*. layered intrusion) on mafinen syväkivi, johon koostumukseltaan basalttisen magman osittainen kiteytyminen ja jäännössulasta erkanevien kiteiden ominaispainoerot sekä magmasäiliössä tapahtuvat konvektiovirtaukset aiheuttavat kerrosrakenteen.

Tyypillisessä kerrosintruusiossa alimpina kivilajeina tavataan  oliviinista ja pyrokseenista koostuvia ultramafisia kivilajeja kuten pyrokseniitteja, peridotiitteja ja duniitteja sekä usein myös niihin liittyviä kromiittikerroksia. Näiden yläpuolelle kerrostuu noriitteja, gabroja ja anortosiitteja. Joidenkin kerrosintruusioiden yläosaan muodostuu myös felsisempiä kivilajeja kuten dioriittia tai kerrosintruusion sivukivien sulamisen kautta syntynyttä granofyyriä.

Kerrosintruusioihin liittyy usein taloudellisesti tärkeitä malmimineraaleja kuten platinaa, kromiittia, vanadiinia, magnetiittia ja ilmeniittiä.

Tunnettuja kerrosintruusioita Suomessa ovat:
*Koillismaan kerrosintruusiot
*Kemin kerrosintruusio
*Koitelainen
*Keivitsa
*Akanvaara

## Lähteet
KappAhl

**Kappahl** on ruotsalainen muotiketju, joka myy pukeutumisen tuotteita naisille, miehille ja lapsille. Kappahlilla on myymälöitä Ruotsin lisäksi Norjassa, Suomessa ja Puolassa.

Alun perin yrityksen perusti Per-Olof Ahl Göteborgiin vuonna 1953. Tuolloin liikkeen nimi oli *Kappaffären,* ja päämyyntituoteena olivat edulliset naisten päällystakit (). Suomessa Kappahl aloitti vuonna 1990. Osuustoiminnallinen KF osti Kappahlin vuonna 1990. Raskasta tappiota tehnyt yritys päätyi lopulta pääomasijoittajien omistukseen vuonna 2004 Nordic Capitalin ja Accent Equityn hankittua sen KF:ltä. Toiminta saatiin tämän jälkeen pian taas voitolliseksi ja KappAhl listattiin Tukholman pörssiin vuonna 2006.

Maatalous- ja sijoitusyhtiö Mellby Gård teki ostotarjouksen Kappahlista heinäkuussa 2019 tarkoituksenaan vetää yhtiö pois pörssistä. Jo ennen ostotarjousta Mellby Gård oli ollut Kappahlin suuromistaja noin 29,5 prosentin osuudellaan yhtiöstä. Lokakuussa Mellby Gårdin omistusosuus ylitti 90 prosenttia ja lunastusrajan, minkä jälkeen Kappahlin noteeraus pörssissä päättyi 30. lokakuuta 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* KappAhl Suomi
Teuvo Moilanen

**Teuvo Johannes Moilanen** (s. 12. joulukuuta 1973 Oulu) on suomalainen jalkapallomaalivahti, joka pelasi urallaan muun muassa 103 Veikkausliiga-ottelua Tampereen Ilveksen, FF Jaron ja FC KooTeePeen riveissä. Isossa-Britanniassa Moilanen edusti Preston North Endia, Scarborough'ta, Darlingtonia ja viimeksi Heartsia. Moilanen pelasi useissa Suomen nuorisomaajoukkueissa ja neljä ottelua A-maajoukkueessa.

## Lähteet
Savisilta

**Savisilta**, alkuperäiseltä nimeltään Juurikosken silta, on Ylivieskassa sijaitseva teräsbetonisilta, joka ylittää Kalajoen Ylivieskan kohdalla kirkon ja rautatiesillan välillä. 
Sillan on suunnitellut Jalmar Castrén, ja se on rakennettu vuonna 1912. Tuolloin vielä oudon rakennusmateriaalin vuoksi siltaa alettiin kutsua Savisillaksi. Rakenteeltaan silta on viisiaukkoinen palkki- ja ulokepalkkisilta. Savisillalla on joskus järjestetty kesäisin myös siltatansseja. 

Sillan kuormitus väheni, kun nykyisen kantatien 86 silta valmistui vuonna 1959. Moottoriliikenne keveni entisestään Helaalan sillan valmistuessa vuonna 1971, ja Savisilta jäi jalankulun ja pyöräilyn sillaksi. Silta entisöitiin vuonna 1976. Se on ollut museosilta vuodesta 1982, ja se on Suomen toiseksi vanhin teräsbetonisilta. Silta korjattiin kesällä 2012, ja sen 100-vuotisjuhlia vietettiin syyskuussa 2012.

Kalajokivarsi Ylivieskassa ja Savisilta kuuluvat Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Der Spiegel

**Der Spiegel** on Euroopan suurin ja Saksan vaikutusvaltainen viikoittain ilmestyvä aikakauslehti, jota julkaistaan Hampurissa. Sen viikoittainen levikki on lähes miljoona kappaletta.

## Historiaa
Lehden perusti Rudolf Augstein, joka kustansi sitä 50 vuotta. Lehti aloitti toimintansa 4. tammikuuta 1947 Hannoverissa, kunnes muutti Hampuriin vuonna 1952. Se luotiin liittoutuneiden sanomaa saksalaisille tuoneen *Diese Woche* -nimisen viikkolehden seuraajaksi, sen tavoin yhdysvaltalaisia ja brittiläisiä uutisviikkolehtiä toimitustyylissään mukaillen. Nuorten kunnianhimoisten saksalaisjournalistien käsissä *Diese Woche* oli ryhtynyt kirjoittamaan kriittisesti myös voittajavaltioiden asioista, mikä sai liittoutuneiden edustajat luopumaan tästä entisestä äänitorvestaan ja luovuttamaan ohjakset saksalaisten käsiin.

Sodanjälkeisessä paperipulassa lehden painos oli aluksi vain 15 tuhatta, joka myytiin pian loppuun jopa kanteen painettua irtonumerohintaa kalliimmalla. Kun lehti muutti vuonna 1952 Hampuriin, levikki oli kasvanut jo 121 tuhanteen. Kaikkien aikojen suurin levikki, 1&nbsp;446&nbsp;325 kappaletta, saavutettiin Yhdysvaltojen syyskuun 11. päivän  terrori-iskujen jälkeisellä teemanumerolla 38/2001.

*Der Spiegel* tuli jo varhain tunnetuksi kärkkäästä tutkivasta journalismistaan. Vuonna 1950 se väitti, että Saksan liittotasavallan pääkaupungiksi oli valittu Bonn sikäläisten tahojen poliitikoille antamien lahjusten vuoksi. Saksan valtiopäivien asettama tutkintakomitea ei kuitenkaan löytänyt vahvistusta lehden väitteille.

Vuoden 1962 ”Spiegel-jupakassa” poliisi teki yllätyshyökkäyksen *Der Spiegelin* toimitukseen, koska liittokansleri Konrad Adenauer syytti lehteä maanpetoksesta lehden julkaistua tietoja, joiden mukaan Saksan sotilaallinen puolustuskyky olisi surkealla tasolla. Monet toimittajista pidätettiin tutkintavankeuteen, jossa lehden kustantaja Augstein vietti tutkintavankeudessa 103 päivää. Lopulta syytteistä luovuttiin, puolustusministeri Franz Josef Strauß joutui eroamaan ja lopulta koko Adenauerin hallitus jätti eronpyyntönsä.

Myöhemminkin *Der Spiegel* on julkaissut tutkivaa journalismia sekä Saksan sisäisistä että kansainvälisistä aiheista, muun muassa Wikileaksista yhdessä *[[The New York Times]]in* ja espanjalaisen *[[El Pais]]in* kanssa. Lehden kokoamaan faktantarkistusta helpottavaan arkistoon sisältyy yli 50 miljoonaa tekstidokumenttia ja viisi miljoonaa valokuvaa joko paperilla, mikrofilmillä tai tiedostoina. Lehti kertoo seuraavansa säännöllisesti yli 300 mediaa 15 kielellä.

2010-luvun alussa yli 14-vuotiaista saksalaisista yhdeksän prosenttia, noin kuusi miljoonaa, kertoi seuraavansa *Der Spiegeliä*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lehden kotisivut 
* Kansainväliset kotisivut 
*
Aaron Klug

**Aaron Klug** (11. elokuuta 1926 – 20. marraskuuta 2018) oli Liettuassa juutalaisperheeseen syntynyt brittiläinen kemisti sekä professori Cambridgen yliopistossa. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1982 biologisesti tärkeiden nukleiinihappo-proteiini-kompleksien tutkimisesta ja elektronimikroskoopin kuvien tulkintaa koskevista parannuksistaan.

Klugin ollessa 3-vuotias hänen vanhempansa muuttivat Liettuasta Etelä-Afrikkaan. Hän ilmoittautui Johannesburgissa Witwatersrandin yliopistoon opiskellakseen lääketiedettä, mutta lopulta hän valmistui luonnontieteilijäksi.

Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1990.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Biography The Nobel Foundation
Kalajoki (täsmennyssivu)

**Kalajoki** voi tarkoittaa:

## Paikannimenä

* Kalajoki, Suomen kaupunki
* Kalajoki, joki Pohjanmaalla
* Kalajoki, kylä ja maalaiskunta Karjalan tasavallassa Venäjällä

## Sukunimenä
* Atte Kalajoki (vuoteen 1934 *Calamnius*, 1914–2004), suomalainen opettaja, journalisti ja kirjailija
* Mikko Kalajoki (s. 1972), suomalainen kirjailija
Šokšu

**Šokšu** (, ) on maalaiskunta ja kylä Äänisenrannan piiriin kaakkoisosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. 
## Šokšun vepsäläinen maalaiskunta

Kunnan virallinen nimi vuodesta 2006 alkaen on *Šokšun vepsäläinen maalaiskunta* (Шокшинское вепсское сельское поселение, *Šokšinskoje vepsskoje selskoje poselenije*), ja sen hallintokeskus on Šokšunrannan eli Kvartsitnyin taajama.

Kunta rajoittuu pohjoisessa Ääniseen, idässä Soutjärven kuntaan, lännessä Latvan ja Puujoen kuntiin ja etelässä Leningradin alueeseen kuuluvaan Koskenalan piiriin. Sen nykyiset asutuskeskukset (kylät) ovat 
* Šokšunranta - ven. *Kvartsitnyi*, veps. *Kvarcitni*
* Šokšu - *Šokša*, veps. *Šokš*
* Jääsjärvi - *Jašezero*, 
* Ustje - veps. *Ustii*

Hallintokeskus Šokšunranta on Äänisen rannan tuntumassa sijaitseva kerrostaloalue. Jääsjärvellä sijaitsee Joona Jääsjärveläisen luostari. 

Kunnassa on noin 1&nbsp;100 asukasta.

## Šokšun kylä
Varsinaiseen Šokšun kylään kuuluvat Vasilišton, Čogan ja Hörc’in kylänosat sekä hieman lännempänä sijaitsevat Keskikylä (), Pinž ja Syrjä ()

Šokšun kylä sijaitsee 65 kilometriä Petroskoista kaakkoon. 
## Historia
Šokšun alue kuului ennen 1920-lukua Soutjärven kuntaan. Jatkosodassa Šokšun alue oli Suomen miehittämä vuosina 1941–1944. 

Vuosina 1994—2005 Šokšu oli Vepsän kansalliseen volostiin kuulunut kylähallintoalue.
## Lähteet
* Karjalan tasavalta vuonna 1997, Yrityspalvelu Karelski. Jyväskylä 1997.
Epäilyksen varjo

**Epäilyksen varjo** voi viitata seuraaviin:

* *[[Epäilyksen varjo (vuoden 1943 elokuva)|Epäilyksen varjo]]*, Alfred Hitchcockin ohjaama elokuva vuodelta 1943.
* *[[Epäilyksen varjo (vuoden 2001 elokuva)|Epäilyksen varjo]]*, Tuomas Sallisen ohjaama elokuva vuodelta 2001.
* *[[Epäilyksen varjo (Aku Ankan taskukirja)|Epäilyksen varjo]]*, Aku Ankan taskukirja.