open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Starý most (Bratislava)

**Starý most** () on 460 metriä pitkä silta Slovakian pääkaupungissa Bratislavassa. Se ylittää Tonavan ja yhdistää Petržalkan osa-alueen Bratislavan keskustaan.

Silta valmistui vuonna 1890 ja se nimettiin Itävallan keisarin Frans Joosef I:n mukaan. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen silta nimettiin uudelleen Tšekkoslovakian perustajan Milan Rastislav Štefánikin mukaan. Saksalaiset räjäyttivät sillan vuonna 1945 toisessa maailmansodassa, mutta neuvostosotilaat rakensivat sen uudelleen. Tällöin se sai jälleen uuden nimen: *Most Červenej armády* ("Punaisen armeijan silta"). Nykyisen nimensä silta sai sosialismin kaaduttua.

Neuvostoliittolaisten rakentaman sillan piti olla vain väliaikainen, mutta siltaa ei ole uusittu tämän jälkeen. Silta uudistetaan kuitenkin vuoteen 2011 mennessä. Se saa täysin uuden ulkoasun ja sitä levennetään 34 metriin. Uusi silta mahdollistaa myös laivojen kulkemisen sen alitse tulva-aikana. Uutta siltaa käyttävät vain pikaraitiolinjat.

Yksityisautoilu kiellettiin sillalla tammikuussa 2009. Siltaa ei ollut tarkoitettu alkujaan tällaiseen käyttöön, joten se alkoi olla jo vaarallinen. Sillan ylitti arviolta 16&nbsp;000 ajoneuvoa päivittäin.

## Lähteet
Ruskokipuaja

**Ruskokipuaja** (*Dendrocincla fuliginosa*) on Etelä-Amerikassa tavattaja kipuajiin kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan ruskokipuaja on 19–22&nbsp;cm. Väritykseltään ruskokipuaja on pääosin tasaisen ruskea. Pyrstö ja siipisulat ovat väriltään punaruskeat ja naamassa on harmaata. Alalajien värityksessä on vaihtelua. *D. f. meruloides* on erityisen punarusehtava, kun taas *D. f. lafresnayei* ja* D. f. ridgwayi* ovat enemmän oliivinruskeita. *D. f. Taunayi* -alalajin kurkku on valkeahko. Ruskokipuajan nokka on musta ja suora. Lajin selän laikuttomuus ja viiruttomuus erottavat lajin useimmista muista kipuajista. Selän väri on tasainen myös punakipuajalla (*Dendrocincla homochroa*), mutta punakipuaja on väriltään punaruskeampi.

## Elinympäristö
Ruskokipuajaa tavataan Hondurasista Argentiinaan ja Brasiliaan ulottuvalla alueella. Lajin elinympäristöä ovat ikivihreät metsät. Toisinaan lajia tavataan myös lehtimetsissä ja magrovealueilla. Laji on tavattu aina 2&nbsp;000 metrin korkeudesta, mutta yleensä ruskokipuajat pysyttelevät alle 1&nbsp;300 metrin korkeudella merenpinnasta.

## Ravinto ja lisääntyminen
Ruskokipuajien pääasiallista ravintoa ovat muurahaiset. Yleensä laji kokoontuu muurahaisia seuratessaan muutamien yksilöiden ryhmiin, mutta toisinaan tavataan yli 12 yksilön ryhmiä ravinnonhaussa. Yksilöt etsivät ravintoa harvoin vain itsekseen tai muiden lintulajien kanssa.

Ruskokipuajat rakentavaa pesänsä lehdistä onttoon puunrunkoon tai puunkoloon noin 10 metrin korkeuteen. Naaras munii yhdestä kolmeen munaa, joita vain se hautoo. Koiras ei osallistu myöskään kuoriutuneiden poikasten hoitamiseen. Poikaset poistuvat pesästä noin 25 vuorokauden kuluttua kuoriutumisestaan.

## Lähteet
Ilmari Sysimetsä

**Ilmari Sysimetsä** (23. marraskuuta 1912 Pori – 26. syyskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen mainosgraafikko.

Sysimetsä kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta ja valmistui vuonna 1937 piirustuksenopettajaksi Taideteollisuuskoulusta. Hän työskenteli vuosina 1936–1941 Erva-Latvalan mainostoimistossa ja sotien jälkeen vapaana taiteilijana. Vuodesta 1949 hän omisti oman silkkipainon. Sysimetsä oli Taidepiirtäjäin Liiton sihteeri vuosina 1948–1953.

Sysimetsä suunnitteli Helsingin olympialaisten virallisen kisajulisteen. Jo vuoden 1940 olympialaisia varten järjestettiin kisajulisteen suunnittelukilpailu 1938, jonka Sysimetsä voitti. Kun uusista kisoista tehtiin päätös 1947, julisteeseen muutettiin ainoastaan kisojen järjestysluku ja päivämäärät sekä sen karttaan päivitettiin Suomen uudet rajat. Hän on suunnitellut myös Ahlaisten vaakunan.

Ilmari Sysimetsä kuoli alkoholimyrkytykseen helsinkiläisessä taksissa odotellessaan ravintolan aukeamista. Hän oli Ilkka Sysimetsän eli laulaja Frederikin isä. Ilmari Sysimetsän veli oli arkkitehti Heikki Sysimetsä.

## Lähteet ja huomautukset
Gaston Tong Sang

**Gaston Tong Sang** (s. 7. elokuuta 1949, Bora-Bora) on Ranskan Polynesiassa vaikuttava poliitikko. Hän on autonomiaa kannattavan ja itsenäisyyttä vastustavan Ranskan-mielisen Tahoera'a Huiraatira -puolueen perustajajäseniä. Hän on myös ollut presidenttinä 2006–2007 ja 2008–2009.

Gaston Tong Sang kuului samaan puolueeseen kuin Polynesian pitkäaikainen johtaja Gaston Flosse, mutta miesten välit ovat olleet huonot, jopa niin että Flosse äänesti oppositiojohtaja Oscar Temarun kanssa Tong Sangin pois presidentinvirasta elokuun lopussa 2007, ja hän perusti oman puolueensa O Porinetia To Tatou Ai'a, ja nousi uudelleen presidentiksi Flossen hallituksen kaaduttua 15. huhtikuuta 2008.

Tong Sangin hallitus ajautui kuitenkin vaikeuksiin loppuvuodesta 2008 ja kaatui helmikuussa 2009, jolloin Oscar Temaru nousi neljännen kerran presidentiksi.

## Lähteet
Melissa van der Schyff

**Melissa van der Schyff** on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja/lauluntekijä. Hän on näytellyt ainakin elokuvissa *[[The Great Commission]]* (2003), *[[Able Edwards]]* (2004) ja *[[A Lot Like Love]]* (2005). Hän on näytellyt myös lyhytelokuvassa *[[Speed Dating]]* (2007) sekä televisiosarjassa *[[The Whitey Show]]*.

## Aiheesta muualla
* Melissa van der Schyffin kotisivut 
*
Seinäjoen vaakuna

**Seinäjoen kunnanvaakuna** on suoraan kaupungin nimeen viittaava puhuva vaakuna.

Vaakunan on suunnitellut heraldikko Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 16. toukokuuta 1951. Vaakunan selitys on ”hopeisessa kilvessä sininen reunasta reunaan ulottuva sakaraharjainen ja juurestaan aaltokoroinen muuri”.

Vuoden 2009 kuntaliitosten yhteydessä uuden Seinäjoen kaupungin vaakunasta järjestettiin suunnittelukilpailu. Suunnittelukilpailun vaihtoehdoista yksikään ei mennyt läpi. Kari Hokkanen esitti alkuperäisen vaakunan hyväksymistä niin, että siihen sovellettaisiin vapaudenristiä. Yhdistyvän kaupungin vaakunaksi valittiin lopulta kaupunginhallituksen esityksen mukaisesti alkuperäinen vaakuna äänin 32–18.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kevyesti keskellä päivää

**Kevyesti keskellä päivää** on Viikatteen EP. Levy äänitettiin SonicImage-studiolla, ja masteroitiin Finnvoxilla. Ari Taiminen on valmistanut kannet salanimellä "A. Saijonmaa". Longplay Music on lisensioinut ja julkaissut kymmentuumaisen version levystä, joka sisältää bonusraidan "Armahda lapset". Erikoisversiota tehtiin vain 600 kappaletta, ja siinä on läpikuultava, violetti värivinyyli. 

Levy nousi julkaisuviikollaan Suomen virallisen singlelistan sijalle 6. Toisella viikolla sijoitus parani sijalle 3.

Levy oli viimeinen Viikatteen äänite, jossa käytettiin Viikatteen vanhaa logoa.

## Kappaleet
**A-puoli**
#
#
#

**B-puoli**
#
#
#

## Kokoonpano
* Kaarle Viikate – laulu, kitarat, bassokitara
* Simeoni Viikate – rummut, lyömäsoittimet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Ecuadorin vaakuna

**Ecuadorin vaakuna** () on Ecuadorin tunnus lipun ja kansallishymnin ohella. Se hyväksyttiin virallisesti 31. lokakuuta 1900. Vaakuna on kuvattuna maan lipussa. 

Andienkondori vaakunan yläpuolella symboloi voimaa, arvokkuutta ja mahtia. Aurinko yhdessä eläinradanmerkkien Oinas, Härkä, Kaksoset ja Krapu kanssa symboloivat vuoden 1845 vallankumouksen neljää kuukautta (touko, kesä, heinä, elo). Vaakunan vuori kuvaa Chimborazovuorta ja joki Guayasia. Laiva kuvaa ensimmäistä Etelä-Amerikassa rakennettua laivaa. Palmun ja laakeripuun oksat kuvaavat kunniaa (palmu) ja voittoa (laakeripuu).

## Lähteet
Nichola Theobald

**Nichola Jane Theobald** on englantilainen näyttelijä, televisiojuontaja ja malli. 

Hän on näytellyt minisarjassa *[[Trial and Retribution VIII]]* (2004). Hän on näytellyt myös televisiosarjoissa *[[Hollyoaks]]*, *[[Dream Team (televisiosarja)|Dream Team]]* ja *[[Kymppikerho (televisiosarja)|Kymppikerho]]*. Theobald on esiintynyt televisio-ohjelmassa *[[Sky Travel]]*. Hänen lempinimensä on Nikki.

## Aiheesta muualla
* Nichola Theobaldin kotisivut  
*
Venezuelan vaakuna

**Venezuelan vaakuna** on Venezuelan kansallistunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi 18. huhtikuuta 1836, vaikkakin siihen on tehty muutoksia sen jälkeen. 

Vaakunan yläpuolella on kaksi hyvinvointia kuvaavaa runsaudensarvea. Vaakunan kilpi jakautuu kolmeen osaan, joista ylhäällä vasemmalla olevaan punaiseen osaan on kuvattu 24 vehnäntähkää symboloimaan Venezuelan perustamisajankohdan 24 osavaltion yhteenliittymistä ja kansakunnan vaurautta. Oikealla ylhäällä olevaan keltaiseen osaan on kuvattu aseita ja kaksi yhteen sidottua Venezuelan lippua symboloimaan sotavoittoja. Alimmassa sinisessä kentässä on juokseva valkoinen hevonen symboloiden itsenäisyyttä ja vapautta. Vaakunan ympärillä on oliivipuun ja palmun oksat sidottuina yhteen Venezuelan lipulla. Vaakunan alla lukee *19 de Abril de 1810 Independencia* eli 19. huhtikuuta 1810 Itsenäisyys ja *20 de Febrero de 1859 Federación* eli 20. helmikuuta 1859 Liittovaltio sekä *República Bolivariana de Venezuela* eli Venezuelan bolivariaaninen tasavalta.

Vaakuna on ollut käytössä vasta vuodesta 2007, koska vuonna 2006 vaakunan hevonen muutettiin juoksemaan vasemmalle kun se ennen juoksi oikealle. Sen käyttöönotto sujui kangerrellen poliittisten erimielisyyksien takia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ley de Bandera, Escudo e Himno Nacionales, Laki lipusta, vaakunasta ja kansallishyministä. 
* La octava estrella de Bolívar, Bolivarin kahdeksan tähteä.
Job Bicknell Ellis

**Job Bicknell Ellis** (21. tammikuuta 1829 Potsdam, New York, Yhdysvallat – 30. joulukuuta 1905 Newfield, New Jersey) oli yhdysvaltalainen sienitutkija eli mykologi, joka tunnetaan parhaiten sienien luokittelijana ja keräilijänä.

Ellis valmistui Schenectadyn Union Collegesta (New York) 1849. Hän vietti kiertelevää elämää toimien opettajana ja maanviljelijänä New Yorkissa, Pennsylvaniassa ja Etelä-Carolinassa. Hänellä ei ollut kasvi- tai sienitieteen koulutusta, ja hän keräsi itse sieniä ja omisti elämänsä sienikokoelmien ja kuivattujen sienien vaihtamiseen ja myymiseen. Hän valmisti myyntiin sadan kappaleen kokoelmia. Kuuluisimmat "sataset" ovat *Fungi Nova-Caesareenses* (New Jerseyn sienet, 1878) ja Pohjois-Amerikan sienet (1878–1898).

Vuonna 1856 Ellis avioitui Arvilla J. Baconin kanssa, josta tuli hänen elinikäinen työtoverinsa ja assistenttinsa. Kotoaan Newfieldistä käsin Ellis hoiti laajan kirjeenvaihtonsa amerikkalaisten ja eurooppalaisten mykologien kanssa. Vuodesta 1880 alkaen Ellis alkoi saada rahallista tukea varakkaalta kauppiaalta Benjamin Matlock Everhartilta (Westchester, Pennsylvania). Yhdessä he toimittivat teoksen *North American Pyrenomycetes* (1892), sekä William A. Kellermanin kanssa perustivat alan lehden *Journal of Mycology* (1895). Elämänsä loppupuolella (1896) Ellis myi yli 100&nbsp;000 näytteen kokoelmansa The New York Botanical Gardenin Cryptogamic Herbariumille. Ellis julkaisi yli 500 tieteellistä artikkelia.

## Lähteet
*
Kenosha

**Kenosha** on kaupunki Wisconsinin osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se on Kenoshan piirikunnan hallintokeskus. Vuoden 2019 arvion mukaan Kenoshassa on 99&nbsp;944 asukasta, ja se on siten Wisconsinin neljänneksi suurin kaupunki Milwaukeen, Madisonin, ja Green Bayn jälkeen. Kenosha sijaitsee Michiganjärven lounaisrannalla, 51&nbsp;km Milwaukeesta etelään ja 80&nbsp;km Chicagosta pohjoiseen. Vaikka kaupunki on maantieteellisesti lähempänä Milwaukeeta kuin Chicagoa, se lasketaan Yhdysvaltain väestönlaskennassa osaksi Chicagon metropolialuetta.

## Maantiede
Kenosha sijaitsee Wisconsinin osavaltion kaakkoisosassa hieman Illinoisin osavaltion rajasta pohjoiseen. Kaupunki Michiganjärven rannalla Pikejoen suulla. Kaupungin pinta-ala on 72,7 neliökilometriä, ja siitä vettä on 0,23 neliökilometriä.

## Historia
Kenoshan perustivat vuonna 1835 New Yorkin osavaltiosta tulleet uudisasukkaat. Sitä kutsuttiin ensin Pike Creekiksi ja sitten Southportiksi. Vuonna 1850 kaupunki sai nimekseen Kenosha, joka pohjautuu potawatomien käyttämään sanaan, joka tarkoittaa haukea.

Kenosha oli jo 1840-luvun alkupuolella yhteiskunnallisten kokeilujen kaupunki, sillä siellä esimerkiksi perustettiin vuonna 1844 Wisconsin Phalanx. Sittemmin Riponiin liitetty yhteysasumiskokeilu perustui ranskalaisen teoreetikon Charles Fourier’n periaatteeisiin. Kenoshassa perustettiin vuonna 1845 myös Wisconsinin ensimmäinen ilmainen julkinen koulu. Kaupungissa tehtiin toisaalta myös Wisconsinin viimeinen oikeuslaitoksen määräämää teloitus. Vuonna 1851 teloitettiin vaimonsa murhasta epäilty mies. Teloitusta oli seuraamassa noin 3&nbsp;000 ihmistä, ja sen epäilleen olleen vaikuttamassa siihen, että kaksi vuotta myöhemmin Wisconsin kielsi kuolemanrangaistuksen.

Kenoshan teollisuustuotanto hyötyi 1800-luvulla kaupungin hyvästä sijainnista: sillä oli satama Michiganjärvellä, hyvät tieyhteydet ja paikka rautatiellä, joka yhdisti sen Green Bayyn, Milwaukeehen ja Chicagoon. Kaupunkiin muuttaneet italialaiset, tanskalaiset, saksalaiset, puolalaiset ja irlantilaiset siirtolaiset loivat 1900-luvun alussa paikallisyhteisöjä. He olivat myös merkittäviä työntekijöitä teollisuudessa, jossa valmistettiin sänkyjä ja muita metallisia huonekaluja, nahkaa, vankkureita ja autoja.

Kenoshassa oli elo&ndash;syyskuussa 2020 kovia Black Lives Matter -liikehdintaan liittyviä mellakoita poliisin ammuttua 23. elokuuta 2020 mustaa Jacob Blakea. Kaupungissa poltettiin kymmenittäin autoja ja 40 rakennusta ja 100 vaurioitui.
Osavaltion kuvernööri Tony Evers määräsi paikalle kansalliskaartin joukkoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Taipalsaaren vaakuna

**Taipalsaaren kunnanvaakuna** on saanut aiheensa Taipalsaaren sijainnista. Vaakunan aaltokoro ja tervahöyry viittaavat kunnan sijaintiin Saimaan saaristossa sekä sen vesistöille tyypillisiin rahtialuksiin.

Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 20. toukokuuta 1959. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä aaltokoroisen tyviön yläpuolella tervahöyry; kaikki hopeaa”.

## Lähteet
*
Puolimatka

**Puolimatka** voi liittyä ainakin seuraaviin:

## Sukunimi
* Armas Puolimatka (1918-1989), suomalainen rakennusmestari
* Raimo Puolimatka (s. 1948), suomalainen kiinteistösijoittaja
* Rauno Puolimatka (s. 1957), suomalainen suursijoittaja
* Tapio Puolimatka (s. 1953) suomalainen kasvatustieteen professori

## Paikannimi
* Puolimatka, kylä Urjalassa
* Puolimatka, kylä ja kartano Köyliössä
* Iso Puolimatka, lampi Saarijärvellä lähellä Kukon kylää
* Pieni Puolimatka, lampi Saarijärvellä lähellä Kukon kylää

## Muita
* Rakennusliike Puolimatka, entinen suomalainen rakennusliike
* Puolimatkan koulu, koulu Hyvinkäällä
* Puolimatkan hautausmaa, Hyvinkään seurakunnan hautausmaa Hyvinkäällä
* Puolimatkan vesitorni, vesitorni Hyvinkäällä
* Puolimatkan krouvi, Aleksis Kiven näytelmän Nummisuutarit kolmanteen näytökseen perustuva suomalainen televisioelokuva vuodelta 1967
Alabastron

**Alabastron** () on antiikin aikana käytetty keraaminen hajuvoidepullo. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

## Historia ja käyttö

Alabastroneita käytettiin hajustevoiteiden ja öljyjen säilytykseen.  Alabastronia voitiin kantaa nauhassa, joka oli kiedottu sen kaulan ympärille. Joissakin alabastroneissa on pieni lenkki nauhan sitomista varten. Pullon sisältöön pääsi käsiksi esimerkiksi pienen ruokotikun avulla.

Alabastron-muoto ja oletettavasti myös niiden alkuperäisen materiaalin alabasterin nimi oli alun perin peräisin Egyptistä. Niitä valmistettiin pitkään Korintissa korinttilaisessa keramiikassa, mutta 500-luvulta eaa. lähtien tunnetuimmat säilyneet esimerkit ovat peräisin Ateenasta eli attikalaisesta keramiikasta.

## Muoto

Alabastronin vartalo on pienikokoinen ja kapea päättyen pyöreään pohjaan. Kaulaosa on ahdas päättyen leventyvään kiekkomaiseen huuleen. Useimmiten alabastron on jalaton ja kädensijaton. Alabastronit valettiin savesta tai kaiverrettiin alabasterista, mistä vaasi on saanut nimensä.

Alabastronit koristeltiin usein valkopohjatekniikalla ja Attikassa myöhemmin punakuviotekniikalla. Maalausten kuva-aiheet liittyvät usein alabastroneiden käyttöön, ja esittävät esimerkiksi naisia kylvyn jälkeen. Toinen, pyöreämpi hajuvoidepullojen muoto on aryballos.


Tiedosto:Alabastron gif.gif|Alabastronin muoto ulkoa ja sisältä.
Tiedosto:Large Alabastron LACMA M.73.5.354.jpg|Egyptiläinen alabastron, n. 664–525 eaa.
Tiedosto:Early corinthian pottery alabastron, Red Dot Painter, 620-590 BC, AM Corinth, Korm418.jpg|Korinttilainen alabastron, n. 620–590 eaa.
Woman wreath CdM De Ridder 508 n1.jpg|Attikalainen punakuviotekniikalla koristeltu alabastron, n. 500–450 eaa.
Tiedosto:Gnathia style alabastron Antikensammlung Kiel B 568.jpg|Eteläitalialainen Gnathia-tyyliä edustava alabastron, n. 300-luku eaa.
Tiedosto:Alabastron Italy Louvre S2375.jpg|Roomalainen lasista valmistettu alabastron, n. 200–50 eaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Thomas Scharff

**Thomas Scharff** (s. 25. kesäkuuta 1970 Berliini, Länsi-Saksa) on saksalainen näyttelijä. Hän esiintyi vuoden 2013 fantasiaelokuvassa Hannu ja Kerttu: Noitajahti.

Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa *[[Etsivä Lea Sommer]]*, jossa hän esitti Jan Orlopia, sekä poliisisarjasta *[[Notruf Hafenkante]]*, jossa hän esittää Nils Meermannia. Hän on näytellyt myös televisiosarjassa *[[Kahden keikka]]*.

Thomas Scharff on avoliitossa Alexandra Lositon kanssa, heillä on kaksi lasta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*näyttelijä Thomas Scharffin kotisivut
Varsinaiset hiiret ja rotat

**Varsinaiset hiiret ja rotat** tai **hiiret ja rotat** (Murinae) on jyrsijöiden alaheimo, johon kuuluu ainakin 519 lajia. Niiden taksonomia on toistaiseksi huonosti tunnettu.

Murinae-alaheimoon luetaan nykyisin myös Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Filippiineillä elävät rotta- ja hiirilajit, jotka aiemmin luokiteltiin omaan **vesirottien** alaheimoonsa (Hydromyinae).

## Levinneisyys ja elinympäristö
Alaheimon jäseniä tavataan lähes kaikkialla maailmassa. Varsinaiset rotat ja hiiret ovat levinneet luontaisesti Aasiaan, Afrikkaan, Eurooppaan ja Australiaan ja ne ovat tämän lisäksi kulkeutuneet ihmisen mukana kaikkialle paitsi Etelämantereelle. Suomessa tavattavia alaheimoon kuuluvia lajeja ovat metsähiiri, peltohiiri, vaivaishiiri, kotihiiri, isorotta ja jo hävinnyt mustarotta.

Yksittäiset lajit tulevat toimeen lähes missä elinympäristössä tahansa ja varsinkin ihmisen mukana levinneet kannat ovat huomattavia haittaeläimiä. Varsinkin aiemmin eristyneissä saariekosysteemeissä hiirien ja rottien saapuminen on aiheuttanut useiden endeemisten lajien uhanalaistumista ja jopa sukupuuttoja.

## Katso myös
* Luettelo jyrsijöistä
* Hiirenloukku

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Mazandaranit

**Mazandranit** ovat iranilaista kieltä puhuva kansa   , joka elää pääosin Kaspianmeren kaakkoispuolella. Alborzvuoret ovat kansan asuinalueen etelärajana.  .

## Kansa

Mazandaranien kansan lukumäärä on kolmesta  neljään miljoonaan (2006 arvio). Mazandaranit ovat uskonnoltaan pääosin šiiamuslimeja.

Kansa asuu pääosin Kaspianmeren kaakkoisrannoilla. Monet heistä ovat maanviljelijöitä ja kalastajia . Heillä on runsaasti yhteyksiä muihin iranilaisiin kansoihin Iranin ylängöllä .

## Lähteet
Janne Stenberg

**Janne Stenberg** (s. 26. syyskuuta 1983) on suomalainen salibandyn pelaaja ja valmentaja, joka on luonut uraa viime kausilla Barbaareissa Lappeenrannassa, Sola IBK:ssa Norjassa, Unihockey Löwen Leipzig:ssä Saksassa. Nykyisenä seurana SB-Troopers Imatra. Hän valmensi myös KoHon b-a -junioreita kaudella 08-11. Kaudella 2023-2024 Stenberg valmentaa Suomisarjassa pelaavaa Imatran Voimaa.

## Lähteet
* Janne Stenbergin pelaajakortti Salibandyliigan sivuilla
Iniön vaakuna

**Iniön vaakuna** oli Iniön kunnan tunnus, joka oli saanut aiheensa Iniön nimestä sekä sen asukkaiden elinkeinosta. Vaakunan paalu kuvastaa kunnan nimen alkukirjainta, ja verkko viittaa saariston vanhaan elinkeinoon kalastukseen.

Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 26. lokakuuta 1956. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä reunoihin ulottuva verkko, jonka päälikkeenä paalu; molemmat kultaa”. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009 Iniön muodostaessa Houtskarin, Korppoon, Nauvon ja Paraisten kanssa Länsi-Turunmaan (nyk. Paraisten) kaupungin.

## Lähteet
*
William Ellis

**William Ellis** oli englantilainen luonnontieteilijä.

Ellis toimi luonnontieteilijä William Andersonin apulaisena James Cookin kolmannella matkalla. Anderson keräsi ensimmäisen sinikurkkumalurin (*Malurus cyaneus*) vuonna 1777 Tasmanian itärannikolta. Hän antoi lajille nimeksi *Motacilla cyanea* sen västäräkkimäisen olomuodon vuoksi. Anderson kuoli ennen kuin ehti julkaista havainnon. Ellis antoi lajille nimen *Malurus cyaneus* vuonna 1782.

Yhdessä John Webberin kanssa Ellis piirsi ja maalasi vesiväreillä muistiin kaiken matkalla eteen tulleen, ja näin syntyivät ensimmäiset etnografiset muistiinpanot Tyynenmeren kulttuureista. Hän kirjoitti matkasta myös kirjallisen selostuksen *An Authentic Narrative of a Voyage Performed by Captain Cook and Captain Clerke*.

## Lähteet
Närpiönjoki

**Närpiönjoki** (, yläjuoksulla ) on Närpiönjoen vesistön Selkämereen laskeva joki Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakunnissa Kurikan ja Närpiön kuntien alueella. Joki saa alkunsa Kivi- ja Levalammen tekojärvestä Laihian ja Kurikan rajalta entisen Jurvan kunnan alueella ja virtaa Jurvassa Rannankylän, Kestin, Järvenpään ja Närvijoen kylien sivuitse. Närpiössä joki virtaa Pirttikylän ja Ylimarkun kirkonkylien ja Närpiön keskustaajaman kautta ja laskee Västerfjärdenin säännöstelyaltaaseen lähellä Kaskisten kaupunkia. Joen pituus on noin 75 kilometriä, valuma-alue 992&nbsp;km² ja korkeusero noin 80 metriä.

Närpiönjoen suurin sivujoki on Teuvan puolelta alkunsa saava Lillån, joka on yläjuoksulla nimeltään Itäjoki. Myös Pirttikylässä jokeen laskee pohjoisesta toinen Lillån-niminen joki. Kivi- ja Levalammen tekojärven ohella toinen vesistöalueen järvistä on Säläisjärvi Jurvassa. Aiemmin on joen laajentumana ollut myös nykyään kuivattu Jurvanjärvi Jurvan Järvenpään kylän pohjoispuolella. Vesistö on säännöstelty. Säännöstelyn tarkoituksena on ollut turvata raakaveden saanti Metsä-Botnian Kaskisten sellutehtaalle.

## Lähteet
* 
*
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Force India VJM02

**Force India VJM02** on Formula 1 -auto, jota Force India -talli käytti kaudella . Auto esiteltiin 1. maaliskuuta 2009 Espanjan Jerezissä. Uutta kaudella 2009 oli se, että talli käytti Ferrarin sijaan Mercedeksen moottoreita.

VJM02-autolla ajoivat kilpaa Adrian Sutil, Giancarlo Fisichella ja hänet kesken kauden korvannut Vitantonio Liuzzi. Fisichella ajoi autolla paalulle Belgian GP:ssä.

## Formula 1 -tulokset
 

## Saavutukset

## Lähteet
* http://www.mtv3.fi/urheilu/f12007/erik.shtml?751448

## Aiheesta muualla
Bratislavan vanhakaupunki

**Bratislavan vanhakaupunki** () on Bratislavan historiallinen keskusta ja samalla hallinnollinen alue kahdellakin tasolla: sekä oma osa-alueensa että alueeltaan sama kuin Bratislava I:n piiri. Vanha kaupunki sijaitsee Tonavan pohjoisrannalla. Sen itäosa on tiiviisti rakennettu vanha keskusta, länsiosassa on vanhoja erillistaloja ja esimerkiksi useiden valtioiden lähetystöt. 

Vanhankaupungin merkittäviä rakennuksia ovat Vanha kaupungintalo, Mikaelin portti,  Pyhän Martinuksen katedraali,  Priimaksen palatsi, päärautatieasema (Hlavná stanica), keskusaukio (Hlavné námestie), Hviezdoslavin aukio (Hviezdoslavovo námestie) ja kaupungin tärkein ostoskatu Obchodná ulica.

## Lähteet
* Bratislava hotels 
* Vanhan kaupungin kartta  ja nähtävyyksiä

## Aiheesta muualla
*Kotisivu
Aleksander Ostrogski

Ruhtinas **Aleksander Ostrogski** (, 1571–1603) oli aatelismies Puola-Liettuassa ja kuului Ostrogskin sukuun. Hänen vanhempansa olivat Konstanty Wasyl Ostrogski ja Zofia Tarnowska.

Hän oli Volhynian voivodikunnan voivodi vuodesta 1593. Hän avioitui Anna Kostkan kanssa vuonna 1592. He saivat seuraavat lapset: Zofia Ostrogska, Konstanty Ostrogski, Janusz Ostrogski, Anna Alojza Ostrogska ja Katarzyna Ostrogska.
Zofia Tarnowska

**Zofia Tarnowska** (, 1534 – 1. heinäkuuta 1570) oli aatelisnainen Puola-Liettuasta, joka kuului Tarnowskin sukuun.

Tarnowska oli hetmani Jan Amor Tarnowskin ja Zofia Szydłowieckan tytär. Hän avioitui ruhtinas Konstanty Wasyl Ostrogskin kanssa. Avioliitosta syntyivät lapset Elzbieta Ostrogska, Janusz Ostrogski, Katarzyna Ostrogska, Konstanty Ostrogski ja Aleksander Ostrogski.
Kolumbian vaakuna

**Kolumbian vaakuna** on Kolumbian kansallinen tunnus lipun, moton ja hymnin ohella. Vaakuna hyväksyttiin maan viralliseksi tunnukseksi 9. toukokuuta 1834.

Vaakuna on jaettu kolmeen osaan. Ylimmässä osassa on sinisellä pohjalla kultainen granaattiomena viitaten Uuteen-Granadaan, jolla nimellä maa tunnettiin 1800-luvulla. Granaattiomenan molemmin puolin on runsaudensarvi, joista oikeanpuoleisessa on kulta- ja hopearahoja, vasemman puoleisessa eksoottisia hedelmiä. Nämä sarvet kuvaavat Kolumbian maaperän rikkauksia ja yltäkylläisyyttä. Keskimmäisessä kentässä on platinanvärisellä pohjalla kultainen keppi, jonka päässä on fryygialaismyssy symboloiden tasavaltaa. Alimmaisessa kentässä on Panamankannas ja kaksi laivaa, joiden purjeet on avattu. Toinen laiva on Tyynellämerellä, toinen Atlantilla symboloiden Kolumbian olevan Etelä-Amerikan ainoa valtio, jolla on rantaviivaa sekä Tyynellämerellä että Atlantilla. Avatut purjeet symboloivat maailmankauppaa. Vaakunan yläpuolella on vapauden symboli andienkondori suussaan laakeriseppele ja kynsissään nauha, johon on kirjoitettu Kolumbian motto "Libertad y Orden ()".

## Lähteet
Scuderia Toro Rosso STR4

**Scuderia Toro Rosso STR4** on Formula 1 -auto, jota italialainen Toro Rosso -talli käytti kaudella 2009. Auto julkistettiin 9. maaliskuuta 2009.

Autoa ajoivat kaudella 2009 Sébastien Buemi ja Jaime Alguersuari, joka korvasi Sébastien Bourdaisin Unkarin GP:stä lähtien. 

## Formula 1 -tulokset

## Lähteet

*http://www.mtv3.fi/urheilu/f12007/erik.shtml?751448

## Aiheesta muualla
Bratislavan vanha kaupungintalo

**Bratislavan vanha kaupungintalo** (Slovakiksi: Stará radnica)  on Bratislavan entinen kaupungintalo, jonka tiloissa toimii nykyisin kaupunginmuseo.
Se on Bratislavan vanhimpia kivirakennuksia, ja Slovakian vanhin kaupungintalo. Rakennus on toiminut myös vankilana ja rahapajana. Vanha kaupungintalo valmistui 1400-luvulla, mutta sitä on laajennettu ja uudistettu useita kertoja, etenkin vuoden 1599 maanjäristyksen tuhojen jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Haitin vaakuna

**Haitin vaakuna** on Haitin symboli lipun ja hymnin ohella. Se hyväksyttiin maan vaakunaksi ensimmäistä kertaa vuonna 1807, mutta nykyinen versio on vuodelta 1986. 

Vaakunassa on ruohokentällä palmu yläpuolellaan Haitin lipun värein väritetty fryygialaismyssy. Palmun molemmin puolin on kolme kivääriä, joissa on pistimet samoin kuin sama määrä Haitin lippuja. Palmun alapuolella on muuta aseistusta, näkyvimpänä kaksi kanuunaa, mutta myös pasuunoita, kiväärejä, laivan ankkureita ja rumpu palmun juurella. Vaakunassa on myös katkenneet kahleet symboloiden orjuuden loppumista. Vaakunan alapuolella valkoisessa nauhassa on Haitin motto *L'Union fait la force* eli Yhtenäisyydessä on voimaa ranskaksi.

François ja Jean-Claude Duvalierin aikana 1964–1986 käytössä oli valtionvaakuna, joka erosi hieman nykyisestä. Siinä vaakunassa kuvattiin tuolloin käytössä ollut puna–musta lippu ja palmun ylle sijoitettu fryygialaismyssy oli poistettu.
Bistrița

**Bistrița** (, ) on kaupunki Transilvaniassa Romaniassa. Bistrița-Năsăudin piirikunnan pääkaupunki on noin 75&nbsp;000 asukkaallaan piirikunnan suurin asutuskeskus. Asukkaista 90,2&nbsp;% on romanialaisia, 6&nbsp;% unkarilaisia, 3,6&nbsp;% romaneja ja 0,2&nbsp;% saksalaisia.

Nykyisen Bistrițan alueelta on löydetty merkkejä asutuksesta esihistoriallisista ajoista lähtien. Keskiajalta toiseen maailmansotaan saakka kaupunki oli yksi Transilvanian saksien tärkeimmistä keskuksista.

## Ilmasto
Bistrițassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan lämminkesäinen mannerilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 9&nbsp;°C ja keskimääräinen sademäärä 670 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 19&nbsp;°C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin -5&nbsp;°C. Sateisin kuukausi on kesäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Maaliskuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 32 millimetriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Petržalka

**Petržalka** on Slovakian pääkaupungin Bratislavan osa-alue. Se sijaitsee Tonavan etelärannalla ja kuuluu Bratislava V -piiriin. Petržalka on pinta-alaltaan 28,7 neliökilometriä ja siellä asuu 114&nbsp;153 ihmistä, mikä on vajaa kolmannes koko kaupungin asukasmäärästä.
Petržalkassa on paljon suuria elementtikerrostaloja ja se on Slovakian yksi tiheimmin asuttuja alueita. 

## Historia
Ensimmäinen asutuskeskus kehittyi nykyiselle Petržalkan alueella 1200-luvulla. Petržalka säilyi vuosisatojen ajan vain pienenä kylänä. Siitä tuli kuitenkin merkittävä virkistäytymisalue Bratislavan asukkaille. Petržalkassa asui 594 ihmistä vuonna 1866. Vuoteen 1920 mennessä Petržalkasta oli kasvanut Slovakian suurin kylä.

Münchenin sopimuksen seurauksena 1938 Petržalkan alue siirtyi natsi-Saksalle. Toisen maailmansodan jälkeen Petržalka palautui takaisin Tšekkoslovakialle, ja vuonna 1946 se liitettiin virallisesti Bratislavaan. Petržalkan kaupunkikuvaa alettiin muuttaa 1973, ja alueelle rakennettiin paljon kerrostaloja.

## Nähtävyydet

Alueen nähtävyyksiin kuuluvat mm. *[[Sad Janka Kráľa]]*, joka on Keski-Euroopan vanhimpia julkisia puistoja, ja *[[Nový most]]* -silta.

## Liikenne
Petržalkaan kulkee lukuisia paikallisliikenteen linja-autoja. Petržalkassa sijaitsee myös Bratislava - Petržalkan rautatieasema. Eurooppateistä E58 ja E75 kulkevat Petržalkan lävitse. Tonava mahdollistaa myös laivaliikenteen alueelle. 

## Urheilu
Jalkapallojoukkue FC Artmedia Petržalka pelaa kotiottelunsa Petržalkassa Štadión Petržalkalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Petržalkan kotisivut
Henkel

**Henkel** on saksalainen kemianteollisuuden konserni, joka tuottaa kosmetiikkaa, pesuaineita ja liimoja.

Vuonna 1876 perustetulla Henkelillä oli vuonna 2011 noin 47&nbsp;000 työntekijää ja toimintaa 125 maassa. Pääkonttori sijaitsee Düsseldorfissa. Vuonna 2012 konsernin liikevaihto oli 16&nbsp;510 miljoonaa euroa ja liikevoitto 2&nbsp;335 miljoonaa euroa. Henkel on noteerattu DAX-pörssissä. Sen kansainvälisiä tuotemerkkejä ovat muun muassa Persil, Bref, Schwarzkopf, Fa, Pritt ja Loctite.

Pohjoismaissa Henkelin tuotemerkkejä ovat esimerkiksi Schwarzkopf, Barnängen, Loctite ja Pattex. Sillä on Pohjoismaissa noin 440 työntekijää, ja vuonna 2012 yrityksen liikevaihto Pohjoismaissa oli 207,6 miljoonaa euroa. Suomessa Tolu on Henkelin tuotemerkki.

Vuonna 2012 Henkel listattiin kuudentena vuotena peräkkäin Dow Jones Sustainability -indeksissä yrityksen maailmanlaajuisesti tekemän vahvan kestävyystyön ansiosta.

## Historia
Vuonna 1876 Fritz Henkel perusti Saksan Aachenissa Henkel & Cie -nimisen yrityksen. Ensimmäinen Barnängen-saippua valmistettiin kuitenkin Ruotsissa jo vuonna 1873. Vuonna 1878 yritys aloitti saippuan ja puhdistusaineiden valmistuksen. Se myös lanseerasi Bleich-Soda-valkaisuaineen.

Vuonna 1907 Henkel lanseerasi Saksassa pesuaine Persilin ja Suomessa puhdistusaine Havin Mäntysuovan (nyk. *Havu Mäntysuopa*). Vuosina 1922 ja 1924 yritys laajensi Persilin myynnin myös Tanskaan ja Suomeen. Vuonna 1922 Henkel aloitti myös ensimmäisen liimatuotantonsa, joskin tuote tuli lähinnä yrityksen omaan käyttöön. 

Vuosien 1923–1930 välillä Henkel perusti Pohjoismaissa useita yhtiöitä: vuonna 1923 Henkel & Co AS:in Kööpenhaminassa, vuonna 1925 Henkel Kemiskt-Tekniskt Aktiebolagin Tukholmassa sekä vuonna 1930 Henkel AS:n Oslossa ja Henkel & Cien Helsingissä. Vuonna 1931 Tukholman yhtiö osti Helioksen teknokemialliset tehtaat, joissa se alkoi seuraavana vuonna tuottaa Persiliä ja Vita Tvättbjörniä.

Vuonna 1954 Henkel lanseerasi Fa-saippuan ja pian sen jälkeen vuonna 1956 Plastic Paddingin Pohjoismaissa.

Ensimmäinen fosfaatiton pesuaine lanseerattiin Saksassa vuonna 1983. Vuonna 1985 Saksan DAX-pörssi myös huomioi Henkelin.

1990–2000-luvuilla Henkel laajentui ja osti useita tuotemerkkejä vahvistaen asemaansa useilla eri markkinoilla. Vuonna 1992 Barnängenin oston jälkeen Henkelin pohjoismainen toiminta yhdistyi, jolloin syntyi Henkel Norden AB. Yhtiön pääkonttori on Tukholmassa. Vuonna 1995 Henkel osti Hampurissa toimivan hiustuotemerkin Hans Schwarzkopf GmbH:n ja vuonna 1997 liimayritys Loctiten ja suomalaisen pesuaineyritys Hackman Havin. Vuonna 2004 Henkel osti vielä Dial Coperationin Yhdysvalloissa ja vuonna 2008 National Starchin liima- ja elektroniikkatoiminnot.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Varangerbotn

**Varangerbotn** tai **Varanginpohja** (, suomeksi käytetty myös saamelaisperäistä nimeä *Vuononpohja*) on Uuniemen kunnan keskustaajama Finnmarkin läänissä Pohjois-Norjassa. Taajama sijaitsee Varanginvuonon perukassa. 

Varangerbotnin tärkein nähtävyys on Varangin saamelaismuseo (*Várjjat Sámi Musea*), joka esittelee Finnmarkin saamelaiskulttuuria. Taajama sijaitsee E6- ja E75-eurooppateiden yhtymäkohdassa.

## Lähteet
Asumisoikeusasunto (Ruotsi)

**Asumisoikeusasunto** eli ruotsiksi **bostadsrätt** (suomennetaan joskus myös **omistusoikeusasunto**) on ruotsalainen asumismuoto. Se on luonteeltaan varsin lähellä Suomen asunto-osakeyhtiötä, kun taas Suomen asumisoikeusjärjestelmä on lähempänä vuokra-asumista.

Taloyhtiötä hallitsee asumisoikeusyhdistys (*bostadsrättsförening*). Taloa rakennettaessa otettu laina on yhdistyksen nimissä, ja asukkaat lyhentävät sitä vastikkeissaan. Lainan lyhentyessä vastike pienentyy, talossa tehdyt remontit taas nostavat vastiketta, koska niiden rahoittamiseen otetaan uutta lainaa. Yksittäinen yhdistyksen jäsen ei voi maksaa omaa velkaosuutta pois, vaan yhdistys päättää maksusuunnitelmasta.

Uuden asumisoikeusasunnon hankkimishinta on pieni verrattuna esimerkiksi Suomen omistusasuntojen velattomaan hintaan, vastike taas yleensä korkeampi, koska vastike sisältää sekä hoito- että rahoituselementin (vrt. hoitovastike ja rahoitusvastike). Vanhoissa asunnoissa yhdistyksen nimissä oleva velkamäärä vaihtelee, ja kaikkein vanhimmat asumisoikeusyhtiöt voivat olla myös täysin yhdistysvelattomia. 

Bostadsrätt-asumisoikeuden voi myydä vapailla markkinoilla ja hinta on ostajan ja myyjän keskenään sopima, eikä mitenkään säädelty. Hinnat ilmoitetaan myyntihintoina, joten asuntojen hinnat vaihtelevat voimakkaasti yhdistyslainan määrän mukaan. Asumisoikeusasunnon antamista vuokralle on rajoitettu, ja se vaatii esimerkiksi asumisoikeusyhdistyksen luvan ja tulee olla luonteeltaan määräaikaista.
Storage area network

**Storage area network** (SAN) on yhteen tarkoitukseen varattu korkeanopeuksinen tietoliikenneverkko, joka yhdistää jaetut tallennuslaitteet useisiin palvelimiin. Jokainen SAN-verkkoon liitetty palvelin voi käyttää tallennustilaa kuin se olisi suoraan paikallisesti yhdistetty palvelimeen. SAN tarjoaa lohkotason pääsyn tallennustilaan ja perustuu usein Fibre Channel -tekniikkaan. SAN-verkossa tallennustila on kytketty suoraan verkkoon ja se mahdollistaa myös tallennuslaitteiden väliset yhteydet.

Network-attached storage (NAS) on kytketty lähiverkkoon (LAN) (tiedostopalvelimen kautta).

SAN käyttää lohkopohjaisia jaetun levyn järjestelmiä.

## Katso myös
* iSCSI
* Fibre Channel
* Klusteroitu levyjärjestelmä

## Lähteet
Gustaf Adolf Danell

**Gustaf Adolf Danell** (6. marraskuuta 1908 &ndash; 5. joulukuuta 2000) oli Ruotsin kirkon pappi ja tuomiorovasti.

Danell väitteli 1946 Uppsalan yliopistossa tohtoriksi Vanhan testamentin eksegetiikasta. Hän toimi Uppsalan yliopistossa eksegetiikan dosenttina. Yhdessä professori David Hedegårdin kanssa Danell perusti Uppsalaan Biblicum-kurssikeskuksen. Åbo Akademissa hän opetti 1940–1941 ja 1942–1946 hepreaa ja kreikkaa. Växjön tuomiorovastiksi hänet valittiin 1957. Danell toimitti lisäksi kantaa ottavaa teologista lehteä *Nya Väktare* vuosina 1968–1992. 

Danell herätti mediassa mielenkiintoa ja sai kuuluisuutta, sillä hänet valittiin vaaleissa kahdeksan eri kertaa piispaehdokkaaksi, mutta Ruotsin hallitus ei nimittänyt häntä piispaksi johtuen hänen perinteisestä virkakannastaan Ruotsin kirkon 1958 toteuttamaa naispappeutta vastaan. Danell oli teologialtaan tunnustuksellinen ja korkeakirkollinen ja hän toimi arbetsgemenskapen Kyrklig Förnyelsen ensimmäisenä puheenjohtajana. Tästä huolimatta häntä profeetallisena kirjoittajana arvostivat Ruotsissa erityisesti matalakirkolliset raamatulliset ryhmät.  

## Lähteet
* 
* http://www.bibelsallskapet.se/index.html?page=sbs_hist_talare 

## Aiheesta muualla
*Danellin uskontunnustuksen selitys "Jokamiehen uskonoppi" luettavissa suomeksi
*Danellin uskon ja tiedon suhdetta käsittelevä artikkeli "Usko ja tieto" luettavissa suomeksi
Yannick Djaló

**Yannick dos Santos Djaló** (s. 5. toukokuuta 1986 Bissau, Guinea-Bissau) on portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

## Ura
Djaló on Sportingin junioriakatemian kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä pääsarjassa 16. syyskuuta 2006, ottelussa Paços de Ferreiraa vastaan. Kaudella 2006–2007 hän pääsi pelaamaan Sportingissa myös Mestarien liigan otteluita. Kauden aikana Djaló teki uuden vuoteen 2013 asti ulottuvan jatkosopimuksen joukkueen kanssa.

4. huhtikuuta 2008 Djaló teki kaksi maalia Sporting Bragaa vastaan palattuaan edellisellä viikolla takaisin pelikentille neljän kuukauden loukkaantumisen jälkeen. Kausi 2007–2008 loppui Djalón osalta hyvin tehtyään kauden viimeisessä ottelussa ottelun ainoan maalin ja tällä voitolla Sporting varmisti pääsarjassa toisen paikkansa. Portugalin cupissa Djaló teki kaksi maalia, kun Sporting kaatoi välierissä paikallisvastustaja Benfican numeroin 5–3.

16. elokuuta 2008 Djaló teki joukkueensa molemmat osumat puolustavaa mestarijoukkuetta Portoa vastaan Portugalin supercupin ottelussa ja varmisti näin toisen perättäisen supercupin voiton Sportingille.

Tammikuussa 2012 Djaló siirtyi Sportingista SL Benficaan. Peliaika kevätkaudella jäi vähiin ja elokuussa 2012 hän siirtyi kauden mittaisella lainasopimuksella ranskalaiseen Toulouseen.

### Maajoukkue
Ensimmäisen kerran Djaló sai kutsun Portugalin maajoukkueeseen elokuussa 2008 silloiselta päävalmentaja Carlos Queirozilta. Ensiesiintyminen maajoukkueessa jäi kuitenkin vielä tekemättä hänen osaltaan.

Elokuussa 2010 hän sai kutsun jälleen maajoukkueeseen pelattavaan vuoden 2012 EM-karsintaotteluun Kyprosta vastaan. Samaisessa ottelussa hän myös lopulta teki ensiesiintymisensä, kun hänet vaihdettiin kentälle ottelun loppuminuuteilla.

## Saavutukset
*Portugalin cup: 2007, 2008
*Portugalin supercup: 2007, 2008

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Djalón esittely ja tilastot zerozerofootball.com-sivustolla
Bertil Gärtner

**Bertil Gärtner** (13. helmikuuta 1924 – 20. syyskuuta 2009) oli ruotsalainen teologi ja piispa.

Gärtner valmistui 1948 teologian kandidaatiksi Uppsalan yliopistosta sekä 1951 lisensiaatiksi ja 1955 tohtoriksi. Tämän jälkeen hän toimi Yhdysvalloissa Princeton Theological Seminaryn Uuden testamentin eksegetiikan professorina 1965–1969 sekä Göteborgin hiippakunnan piispana 1970–1991.

Gärtner nimitettiin piispaksi tilanteessa, jossa kaikki hiippakunnan äänestämät ehdokkaat, hänen lisäkseen Carl Henrik Martling ja Per-Olof Sjögren, olivat perinteisellä virkakannalla ja naispappeutta vastaan. Täten Ruotsin hallituksella ei ollut muuta mahdollisuutta kuin nimittää perinteisellä virkakannalla oleva ehdokas Bo Giertzin seuraajaksi Göteborgin piispaksi.

Gärtner kirjoitti useita yleistajuisia kirjoja muun muassa Uuden testamentin aiheista, ja piispana hän paneutui voimakkaasti evankeliointiin ja lähetystyöhön sekä kirkon ulkomaantyöhön, erityisesti Etelä-Amerikassa.

Gärtner kuului Ruotsin kirkon korkeakirkolliseen liikkeeseen ja hän toimi sekä arbetsgemenskapen Kyrklig Förnyelsenin puheenjohtajana että Societas Sanctae Birgittaen piispallisena visitaattorina. Tästä riippumatta hänestä kuitenkin tuli kaikkien konservatiivien hengellinen johtaja sekä omassa hiippakunnassaan että koko kirkossa. Konservatiivit pitivät Gärtneriä ”Ruotsin kirkon viimeisenä oikeaoppisena piispana” ja ”omana” piispanaan, Gärtnerin edelleen pysyttyä aktiivisena vielä eläkkeelle jäätyäänkin.

Gärtner oli tärkeimpiä vaikuttajia Svenska kyrkans fria synodissa ja kutsui lisäksi koolle kolme konservatiivista yleiskirkollista Linköpingsmöte-kokousta 1997, 2000 ja 2002. Christina Odenbergin tultua valituksi Lundin piispaksi Gärtner toimi Lundissa sijaitsevan Laurentiistiftelsenin jumalanpalvelusyhteisön, *koinonian* piispana. Aiemmin Gärtner oli ollut myös nykyisin Missionsprovinseniin kuuluvan Tukholman Pyhän Stefanoksen koinonian piispana.

## Lähteet

## Suomennetut teokset
**Vanha testamentti elää: raamatuntutkistelun opus*. Sley Kirjat, 1976 
**Jeesuksen elämä*. Bertil Gärtner, Oili Aho. Sley-kirjat, 1982 
**Simon Pietari*. Perussanoma, 2006 

## Aiheesta muualla
* piispa Bertil Gärtnerin blogi
Blokus

**Blokus** on abstrakti lautapeli 2–4 pelaajalle. Bernand Tavitianin suunnitteleman pelin julkaisi ranskalainen Sekkoïa vuonna 2000. Peli on saanut useita tunnustuksia. Se oli mukana vuoden 2002 Spiel des Jahres -valintalistalla ja voitti Vuoden peli -palkinnon 2003.. Vuonna 2009 Blokus myytiin Mattelille.

Blokusin säännöt ovat yksinkertaiset. Pelissä asetellaan eri muotoisia neliöistä koostuvia laattoja laudalla siten, että pelaajan omat laatat ovat kiinni toisissaan, mutta ainoastaan kulmista. Pelin edetessä syntyy kilpailua vapaana olevasta tilasta. Pelin voittaa pelaaja, jonka käteen jääneissä laatoissa on vähiten neliöitä.

Kolminpelin erikoisversioksi on julkaistu Blokus Trigon.

## Lähteet
Carl Henrik Martling

**Carl Henrik Pontus Martling** (25. kesäkuuta 1925 – 29. elokuuta 2017) oli Ruotsin kirkon pappi ja teologi.

Martling toimi eri kirkollisissa hallintoviroissa. Hän toimi Ruotsin kirkon koulutuskeskuksen (Svenska kyrkans lekmannaskolan) johtajana vuodesta 1971. Lekmannaskolan tarjosi koulutusta Ruotsin kirkon luottamushenkilöille ja vapaa-ehtoisille. Vuonna 1976 hänet valittiin Ruotsin kirkon keskusneuvoston (Svenska Kyrkans centalråd) johtajaksi ja 1984 hänestä tuli Ruotsin kirkon keskushallinnon kirkkosihteeri (kyrkosekreterare). Hän jäi eläkkeelle 1990. Hänet nimitettiin ylimääräiseksi hovisaarnaajaksi 1981 ja vuosina 1988–1996 hän toimi kuninkaallisena ylihovisaarnaajana. Vuosina 1962–1971 hän toimitti korkeakirkollista *Svensk pastoraltidskriftiä*. Martling on kirjoittanut useita teologisia ja yhteiskuntatieteellisiä teoksia, muun muassa *Svensk liturgihistoria* (1992).

## Suomennetut teokset
**Puhuva hiljaisuus liturgisessa symboliikassa*. Suomentanut Risto Pottonen. SLEY-kirjat, 1989 
**Ystävät tapaavat: liturgian rikkaat ulottuvuudet*. Suomentanut Matti Aaltonen. SLEY-Kirjat, 1990 

## Lähteet
Nationalencyklopedin-artikkeli:  Carl Henrik Martling

## Viitteet
Derlei

**Derlei**, oikealta nimeltään **Vanderlei Fernandes Silva** (s. 14. heinäkuuta 1975 São Bernardo do Campo, Brasilia) on brasilialais-portugalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

## Ura
Derlei aloitti uransa Brasiliassa alemman sarjatason joukkueista. Vuonna 1999 hän siirtyi portugalilaiseen União Leiriaan. Siellä hän pelasi kolmen vuoden aikana yhteensä 91 liigaottelua ja teki niissä 42 maalia. Viimeisenä kautenaan União Leiriassa, 2000–2001, Derlei teki 21 pääsarjamaalia ja joukkue sijoittui José Mourinhon johdolla pääsarjassa seitsemänneksi.

Kesällä 2002 Derlei siirtyi Portugalin suurseura FC Porton riveihin, jonne myös Mourinho siirtyi valmentamaan. Derlei oli joukkueensa parhaita maalintekijöitä, kun se pelasi kauden aikana myös Mestarien liigaa sekä UEFA Cupia. UEFA Cupin finaalissa vuonna 2003 Derlei teki kaksi maalia skotlantilaista Celticiä vastaan.

Tammikuussa 2005 hänet myytiin FK Dynamo Moskovaan 7 miljoonan euron siirtosummalla. Kaksi vuotta vietettyään Venäjällä, jossa hän oli kummallakin kaudella joukkueensa yksi parhaita maalintekijöitä, Derlei siirtyi takaisin Portugaliin SL Benficaan lainasopimuksella. 2. helmikuuta 2007 hän teki ensiesiintymisensä Benfican paidassa, kotiottelussa Boavistaa vastaan.

Heinäkuussa 2007 Derlei jätti Benfican ja siirtyi paikallisvastustaja Sporting Clube de Portugalin riveihin vuoteen 2009 kestävällä sopimuksella. Derleistä tuli yksi harvoista pelaajista, jotka ovat uransa aikana edustaneet kaikkia kolmea Portugalin suurseuraa Portoa, Benficaa ja Sportingia. Ensimmäisellä kaudellaan Sportingissa Derlei kärsi useista loukkaantumisista. Derlein sopimus Sportingin kanssa päättyi kauteen 2008–2009.

## Saavutukset
### Portugali
*Pääsarjamestaruus: 2003, 2004
*Portugalin cup: 2003, 2008
*Portugalin supercup: 2003, 2004, 2008

### Eurooppa
*Mestarien liiga: 2004
*UEFA Cup: 2003
*Intercontinental Cup: 2004

## Aiheesta muualla
*Derlein profiili ja tilastot
Syklobutadieeni

**Syklobutadieeni** (C4H4) on erittäin pysymätön ja reaktiivinen antiaromaattinen hiilivety. Aineen on kuitenkin todettu olevan stabiili jopa huoneenlämmössä erikoisolosuhteissa, kuten suljettuna hemikarserandin sisään. Eräät sen metallijohdannaisista ovat kuitenkin kyllin pysyviä niin, että niitä voidaan käyttää hyödyksi useissa erilaisissa orgaanisen kemian synteeseissä.

## Reaktioita
Syklobutadieeniä voidaan valmistaa muista yhdisteistä erittäin kylmässä, kemiallisesti passiivisessa kiinteässä jalokaasussa. Tällä menetelmällä voidaan ainetta valmistaa määriä, jotka voidaan erottaa spektroskooppisilla menetelmillä. Matala lämpötila on oltava, koska korkeammassa lämpötilassa aine muodostaa nopeasti dimeerejä.

Syklobutadieeni muodostaa pysyviä yhdisteitä nikkelin ja raudan kanssa. Näistä käyttökelpoinen on erityisesti syklobutadieenirautatrikarbonyyli. Tässä muodossa syklobutadieeni reagoi monilla dieeneille ja syklisille yhdisteille tyypillisillä tavoilla: tärkeimpinä elektrofiilinen substituutioreaktio, sisäiset ja muiden yhdisteiden kanssa tapahtuvat sykloadditiot ja Diels–Alder-reaktio, jossa syklobutadieeni kykenee toimimaan sekä dieeninä että dienofiilinä.

## Lähteet
Ypäjän vaakuna

**Ypäjän kunnanvaakuna** on saanut aiheensa Ypäjän historiasta ja elinkeinosta. Vaakunassa annetaan kohtalaisen tarkka kuva vuonna 1901 puretun vanhan Perttulan kappelikirkon kellotapulista. Tähkä viittaa kunnassa harjoitettuun maatalouteen.

Vaakunan on suunnitellut Aukusti Tuhka, ja se vahvistettiin käyttöön 27. kesäkuuta 1949. Vaakunan selitys on ”halkoisen kilven vasemmassa sinisessä kentässä hopeinen maalaiskirkon kellotapuli, oikeassa hopeisessa kentässä punainen tähkä”. Vaakunan historia on siinä mielessä erityinen, että Ypäjän vaakuna oli yksi ensimmäisistä suomenkielisten maalaiskuntien vaakunoista. Suomenkielisten parissa innostuksen vaakunoihin herätti 1940–luvun lopulla professori Esko Aaltonen. Aukusti Tuhka piirsikin tämän vaikutuksesta usealle Lounais-Hämeen kunnalle epäviralliset vaakunat, mutta heraldisen asiantuntemuksen lisäännyttyä näistä vahvistettiin myöhemmin virallisesti ainoastaan Ypäjän vaakuna hieman muunneltuna.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Miguel Mariano Gómez

**Miguel Mariano Gómez y Arias** (6. lokakuuta 1889 Sancti Spíritus, Kuuba – 26. lokakuuta 1950 Havanna) oli kuubalainen poliitikko ja kahdestoista Kuuban presidentti, joka toimi presidenttinä vuonna 1936 seitsemän kuukauden ajan.

Gómez oli Kuuban toisen presidentin José Miguel Gómezin poika. Hän palveli Kuuban edustajainhuoneella monen kauden ajan, ja vuonna 1926 hänet valittiin Havannan pormestariksi. Osallistuttuaan vuoden 1931 mellakkaan hallitusta vastaan hän lähti maanpakoon New Yorkiin. Hän palasi Kuubaan vuonna 1933 Gerardo Machadon jätettyä presidentin viran. Vuonna 1934 Gómez valittiin uudestaan Havannan pormestariksi.

Seuraavien poliittisten epävakaiden vuosien jälkeen Miguel Mariano Gómez valittiin Kuuban presidentiksi. Hänet asetettiin presidentin virkaan 20. toukokuuta 1936. Hän toimi virassa joulukuuhun asti, jolloin häntä vastaan nostettiin syyte ja jonka jälkeen hänet erotettiin virasta, erottajina muun muassa Kuuban tuleva diktaattori Fulgencio Batista. Gómez lähti Yhdysvaltoihin ja palasi Kuubaan uudestaan vuonna 1939. Vuonna 1940 hän pyrki uudestaan Havannan pormestariksi, mutta hävisi tällä kertaa Raul Menocalille, eikä hän sen jälkeen enää palannut julkiseen elämään.

Gómez oli naimisissa Serafina Diagon kanssa. Heillä oli kolme tytärtä: Serafina, Graziella ja Margarita. Gómez kävi Cienfuegosin jesuiittakoulua, ja myöhemmin hän opiskeli lakia.

Miguel Mariano Gómez kuoli pitkän sairasteltuaan 61-vuotiaana Havannassa vuonna 1950.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet