Kosmologian aikajana

**Kosmologian aikajanalla** luetellaan kosmologian merkittävimmät teoriat ja havainnot kronologisesti.

## Ennen vuotta 1900
* **200-luku eaa.** – Aristarkhos ehdottaa aurinkokeskistä maailmankuvaa
* **100-luku** – Klaudios Ptolemaios ehdottaa maakeskistä maailmankuvaa, jossa Aurinko ja planeetat kiertäisivät Maata
* **noin 500 eteenpäin ** – Lukuisat tähtitieteilijät, mukaan lukien Aryabhata, Bhāskara I, Ibn al-Shatir ja Kopernikus, ehdottavat aurinkokeskistä mallia
* **1576** – Thomas Digges muokkaa kopernikaanista mallia poistamalla ulkoreunan ja korvaamalla sen rajaamattomalla tähtiä sisältävällä avaruudella
* **1584** – Giordano Bruno ehdottaa epä-hierarkista kosmologiaa, jossa kopernikaaninen aurinkokunta ei ole kaikkeuden keskipiste vaan vain yksi äärettömän monesta muusta
* **1610** – Johannes Kepler vakuuttaa pimeän taivaan olevan osoitus äärettömästä kaikkeudesta
* **1687** – Sir Isaac Newton kuvaa klassiset liikelait
* **1720** – Edmund Halley esittää Olbersin paradoksin varhaisen muodon
* **1744** – Jean-Philippe de Cheseaux esittää Olbersin paradoksin varhaisen muodon
* **1791** – Erasmus Darwin esittää ensimmäisen kuvauksen syklisesti laajenevasta ja kutistuvasta kaikkeudesta
* **1826** – Heinrich Wilhelm Olbers esittää Olbersin paradoksin
* **1848** – Edgar Allan Poe esittää ensimmäisen oikean ratkaisun Olbersin paradoksiin esseessä, joka ehdottaa myös kaikkeuden laajenemista ja romahtamista

## 1900–1949
* **1905** – Albert Einstein julkaisee suppean suhteellisuusteorian, joka esittää, että avaruus ja aika eivät ole toisistaan erillisiä jatkumoita
* **1915** – Albert Einstein julkaisee yleisen suhteellisuusteorian, joka osoittaa energiatiheyden vääntävän aika-avaruutta
* **1917** – Willem de Sitter johtaa isotrooppisen vakaan kosmologian käyttäen kosmologista vakiota sekä de Sitter kaikkeudeksi nimetyn laajenevan kosmologian käyttäen kosmologista vakiota
* **1922** – Vesto Slipher esittää galakseista löytämänsä systemaattisen punasiirtymän
* **1922** – Aleksandr Fridman löytää Einsteinin kenttäyhtälöihin ratkaisun, jonka mukaan avaruus laajene yleisesti
* **1927** – Georges Lemaître käsittelee Einsteinin kenttäyhtälöiden kuvaaman laajenevan kaikkeuden syntyä
* **1928** – Howard Percy Robertson mainitsee lyhyesti, että Vesto Slipher'in punasiirtymä mittausten yhdistäminen samojen galaksien kirkkaus mittauksiin paljastaa punasiirtymän ja etäisyyden välisen relaation
* **1929** – Edwin Hubble havainnollistaa lineaarisen punasiirtymän ja etäisyyden välisen relaation ja siten osoittaa kaikkeuden laajenevan
* **1933** – Edward Milne nimeää ja formalisoi kosmologisen periaatteen
* **1934** – Georges Lemaître tulkitsee kosmologisen vakion johtuvan tyhjiön energiasta, jolla on poikkeuksellisen täydellinen tilanyhtälö
* **1938** – Paul Dirac ehdottaa gravitaatiovakion olevan pieni, koska se pienenee hiljalleen ajan myötä
* **1948** – Ralph Alpher, Hans Bethe ja George Gamow tutkivat nopeasti laajenevan ja viilenevän kaikkeuden alkuainesynteesiä ja ehdottavat alkuaineiden syntyneen nopeassa neutronisieppauksessa
* **1948** – Hermann Bondi, Thomas Gold, ja Fred Hoyle ehdottavat täydelliseen kosmologiseen periaatteeseen perustuvan pysyvän tilan teorian
* **1948** – George Gamow ennustaa kosmisen mikroaaltotaustan eli kosmisen taustasäteilyn olemassaolon

## 1950–1999

* **1950** – Fred Hoyle antaa pilkallisesti alkuräjähdykselle englanninkielisen nimen "Big Bang" eli suomeksi iso räjähdys.
* **1961** – Robert Dicke väittää, että hiileen perustuvaa elämää voi syntyä vain, kun gravitaatiovuorovaikutus on pieni, sillä vain tällöin syntyy 'palavia' tähtiä; hän käyttää näin ensimmäisen kerran heikkoa antrooppista periaatetta
* **1965** – Hannes Alfvén ehdottaa nykyisin hylättyä ambiplasma-konseptia selitykseksi baryoniepäsymmetrialle
* **1965** – Martin Rees ja Dennis Sciama analysoivat kvasaarien lähdelaskentadataa ja havaitsevat niiden tiheyden ja punasiirtymän välisen suoran verrannollisuuden
* **1965** – Arno Penzias ja Robert Wilson löytävät sattumalta kosmisen taustasäteilyn ja Robert Dicke, James Peebles, Peter Roll ja David Todd Wilkinson tulkitsevat sen alkuräjähdyksen jäänteeksi
* **1966** – Stephen Hawking ja George Ellis osoittavat minkä tahansa vakuuttavan yleisen suhteellisuusteorian kosmologian sisältävän singulariteetin
* **1966** – James Peebles osoittaa kuuman alkuräjähdyksen ennustavan oikean heliumrunsauden
* **1967** – Andrei Sakharov esittää vaatimukset baryogeneesille eli baryoni–antibaryoni-epäsymmetrialle
* **1968** – Brandon Carter spekuloi, että luonnonvakioiden tulee olla tietyn suuruisia, jotta elämän syntyminen on mahdollista; hän käyttää siten ensimmäisen kerran vahvaa antrooppista periaatetta
* **1969** – Charles Misner muotoilee alkuräjähdyksen horisonttiongelman
* 1969 – Robert Dicke muotoilee alkuräjähdyksen laakeusongelman
* **1973** – Edward Tryon ehdottaa, että kaikkeus on suuren mittakaavan kvanttimekaanisesti fluktuoiva tyhjiö, jossa positiivinen massaenergia on tasapainotettu negatiivisella potentiaalienergialla
* **1974** – Robert Wagoner, William Fowler ja Fred Hoyle osittavat että alkuräjähdys ennustaa oikeat deuteriumin ja litiumin runsaudet
* **1976** – Alex Shlyakhter osoittaa esihistoriallisen Oklon luonnon fissioreaktorin samariumin suhteiden perusteella ainakin joidenkin luonnonlakien pysyneen muuttumattomina yli kaksi miljardia vuotta
* **1977** – Gary Steigman, David Schramm ja James Gunn tutkivat varhaisen heliumrunsauden ja neutriinojen määrän suhdetta ja väittävät, että olemassa voi olla korkeintaan viisi leptoniperhettä
* **1981** – Viacheslav Mukhanov ja G. Chibisov ehdottavat, että kvanttifluktuaatio voi johtaa kaikkeuden suuren mittakaavan rakenteeseen
* **1981** – Alan Guth ehdottaa kosmista inflaatiota mahdolliseksi ratkaisuksi horisontti- ja laakeusongelmiin
* **1990** – alustavat tulokset NASAn COBE-satelliitista vahvistavat kosmisen taustasäteilyn olevan isotrooppista mustan kappaleen säteilyä tarkkuudelle yksi 105 ja eliminoi pysyvän tilan mallin kannattajien toiveet sen mahdollisesta tähtiperäisyydestä
* **1990-luku** – Maasta käsin tehdyt kosmisen taustasäteilyn mittaukset määrittävät kaikkeuden olevan laakea
* **1998** – Kiistanalaiset todisteet hienorakennevakion muuttumisesta ajan myötä julkaistaan ensimmäisen kerran
* **1998** – Adam Riess, Saul Perlmutter et al. havaitsevat tyypin Ia supernovia tutkimalla laajenemisen kiihtymisen ja siten ensimmäisen todisteen nollasta poikkeavasta kosmologisesta vakiosta
* **1999** – kosmisen taustasäteilyn mittaukset (, joista huomattavin BOOMERanG experiment,) todentavat kosmologian standardimallin ennustamat anisotropioiden vaihtelut

## 2000–
* **2003** – NASA:n WMAP-satelliitti ottaa aiempaa tarkempia kuvia kosmisesta taustasäteilystä ja varmentaa kaikkeuden iäksi 13,7 miljardia vuotta prosentin epätarkkuudella sekä todentaa Lambda-CDM-mallin ja kosmisen inflaation todenperäisyyttä
* **2006** – WMAP:in kolmannen vuoden tulokset julkaistaan ja ne osoittavat mm. kosmisen taustasäteilyn polarisaation

## Katso myös
*Alkuräjähdyksen aikajana

## Aiheesta muualla
*A history of scientific cosmology  
*A history of cosmology