open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alatskivi järv

**Alatskivi järv** (myös *Alatskivi paisjärv*) on Virossa Tartumaalla Peipsiäären kunnan Alatskivin kauppalan ja Peatskivin kylässä sijaitseva padottu järviallas. Virolaisessa vesistönimistössä *pais* tarkoittaa patoa eli järvi on patojärvi.

## Maantietoa
Järvi on 780 metriä pitkä, 90 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 23,8 hehtaaria, johon luetaan mukaan sen saaret. Se sijaitsee kapeassa laaksossa, jossa on jyrkähköt rinteet. Se on muodostettu patoamalla joki uomastaan nykyiseen laajuuteensa pienellä padolla. Padon takana olevaa järvenosaa kutsutaankin Vesijärveksi (*veski* on suomeksi vesimylly). Sen pinta-ala on 8,1 hehtaaria . Veskijärvi jää kapean niemen taakse ja niemen yläpuolella aukeaa järven laajempi osa. Niemessä sijaitsee jalankulkusilta, jota kutsutaan nimellä Turbasild. Järven yläosaa kutsutaan nimellä Lossijärvi () ja sen pinta-ala on 14,8 hehtaaria  . Ilmakuvien perusteella se vaikuttaa olevan matala. Järvellä on useita pieniä saaria, joista osa katoaa korkean veden aikana. Suurin saari on halkaisijaltaan 130 metriä ja toiseksi suurin 30 metriä leveä. Pohjoisrannasta työntyy järvelle suora, 130 metriä pitkä ja kapea niemi. Etelärannassa sijaitsee Alatskivin kartano (tai -linna), jonka puistoalue vie lähes koko järven etelärannan. Järven länsipään rantaan laskeutuu Lokutamäen rinteitä. Tämä muinaislinna tunnetaan Virossa yleisesti Kalevanpojan sängyn (*Kalevipoja säng*) nimellä . Padon takana joen ylittää Tartoon vievä maantie. Maantien vieressä on maatila, mutta muuten on järvi asutuksesta autio.

## Historiaa
Järvessä on sijainnut vesimylly jo Ruotsinvallan ajalla. Sitten 1800-luvulla läheisen kartanon haltija kasvatti järven pinta-alaa niin, että vielä 1900-luvun alkupuolella Veskijärven pinta-ala oli 8 hehtaaria ja ylempi Lossijärven ala oli 7 hehtaaria. Vuonna 1973 mitattiin järven syvyydeksi padon juuressa kolme metriä.

Vuoden 2014 helmikuussa vesi pääsi valloilleen padon hajottua. Onnettomuudessa hajosi muun muassa silla pylväs ja kävelysillan säädin. Patojärven vedenpinta aleni onnettomuudessa 1,0–1,5 metriä. Seuraavana kesänä järvi oli käytännössä tyhjentynyt, kun vain pienissä syvänteissä oli enää vettä.

## Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi soveltuu uimiseen ja kalastukseen ja siinä elää runsaasti kalaa . Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (). Järvi luokitellaan limnologisesti hypertrofiseksi järveksi, kun veden ravinnepitoisuudet ovat erittäin korkealla (, HY). Silloin on järven biomassa suuri sekä mikrobitason että vesikasvillisuuden osalta.

## Vesistösuhteita
Alatskivi järv kuuluu Alatskivi jõen valuma-alueeseen ja se on pääuoman läpivirtausjärvi. Se on joen alin järvi, jonka padolta on Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan matkaa 4,6 kilometriä. Järven valuma-alueen pinta-ala on 34 neliökilometriä. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Aaltomeriahven

**Aaltomeriahven** (*Epinephelus rivulatus*) on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Aaltomeriahvenen pituus on yleensä vähintään 37 senttimetriä ja paino vähintään 1,4 kilogrammaa. Sen pituus voi olla maksimissaan noin 45 senttimetriä. Pää on väritykseltään punaruskea ja ruumis punertavan tai vihertävän ruskea. Ruumiin suomuissa on kussakin valkea tai vaaleansininen täplä. Pyrstöevä on tummanruskea ja siinä on vaaleita täpliä. Kyljissä on toisinaan 4–6 epäsäännöllisen muotoista selkäevän kantaan ulottuvaa ruskeaa pystysuuntaista juovaa. Pyrstöevän takaosa on pyöristynyt. Aaltomeriahvenella on kylkiviivallaan 48–53 suomua. Ne ovat ruumiissa vatsan ja rinnan aluetta lukuun ottamatta kampasuomuja. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 16–18 pehmeää ruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa ja rintaevässään 17–19 pehmeää ruotoa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Aaltomeriahventa tavataan Intian valtameren länsiosissa ja Tyynenmeren länsiosissa, missä sen levinneisyys ulottuu Japanista Australian lauhkeisiin osiin, Uuteen-Kaledoniaan, Lord Hoween ja Norfolkinsaarelle. Lajin elinympäristöjä ovat koralliriutat sekä kiviset ja levää ja meriruohoa kasvavat pohjat. Se elää yleensä korkeintaan 150 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Aaltomeriahvenen ravintoa ovat pääasiassa kalat ja äyriäiset.

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: 
* Taksonomian lähde suvusta alaspäin: 

### Viitteet
Johann Gabriel Seidl

**Johann Gabriel Seidl** (1804 Wien, Itävalta – 1875 Wien, Itävalta) oli itävaltalainen runoilija. Hän aloitti 1856 amanuenssina keisarillisessa aarrekammiossa, oli sittemmin hallitusneuvos ja hovineuvos. Hän erosi virasta 1872.

Seidl julkaisi vuodesta 1850 alkaen *Zeitschrift fur österreichische gymnasien* -nimistä lehteä. Hänen lämmintunteisia runojaan on ilmestynyt muun muassa kokoelmina *Dichtungen* (1826–1829), *Bifolien* (1836) ja *Natur und Herz* (1853), humoristisia ja kansanomaisia nimellä *Gedichte in niederösterreichischer Mundart* (1844). Hänen tekstinsä otettiin Itävallan uudeksi kansallislauluksi "Gott erhalte Franz den Kaiser" (1853). Hän julkaisi myös novelleja. Hänen kootut teoksensa ilmestyivät 1876–1881 kuusiosaisena nimellä *Gesammelte Schriften*. Hän teki myös tieteellistä työtä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gabriela Montero

**Gabriela Montero** (s. 10. toukokuuta 1970 Caracas) on venezuelalaissyntyinen pianisti ja säveltäjä.

Montero aloitti pianotunneilla käymisen 4-vuotiaana Caracasissa Lyl Tiempon johdolla. 8-vuotiaana hän soitti ensimmäisen kerran orkesterin kanssa. Vuonna 1978 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa opiskeli Rosalina Sacksteinin ja Edna Golandskyn johdolla. Vuosina 1990–1993 Montero viimeisteli opintonsa Royal Academy of Musicissa Lontoossa opettajinaan Hamish Milne ja Andrzej Esterhazy. Hän osallistui myös András Schiffin ja Tamás Vásáryn pitämille mestarikursseille.

Montero sai vuonna 1995 kolmannen palkinnon 13. kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa. Tämän jälkeen hän konsertoi eri puolilla Eurooppaa, Japanissa ja Taiwanissa. Vuonna 2001 Martha Argerich kutsui Monteron festivaaliesiintymistä varten Buenos Airesiin. Seuraavana vuonna Montero ja Argerich soittivat yhdessä Luganossa teoksia kahdelle pianolle. Montero on tullut tunnetuksi myös pianolla tekemistään improvisaatioista. Vuonna 2008 hän esiintyi Barack Obaman virkaanastujaisissa. Hän on saanut palkintoja monilla levytyksillään.

Muodollisen debyyttinsä säveltäjänä Montero teki sävelrunollaan *Ex Patria*, joka kuvasi Venezuelan ajautumista laittomuuteen, korruptioon ja väkivaltaan. Teoksen kantaesitti vuonna 2011 Academy of St. Martin in the Fields. Muihin Monteron teoksiin kuuluu Leipzigin Gewandhausissa kantaesitetty ensimmäinen konsertto pianolle, lisänimeltään "Latinalainen". Montero on saanut tunnustusta myös ihmisoikeuksien puolestapuhujana. Vuonna 2015 Amnesty International nimesi hänet kunniakonsulikseen.

## Lähteet
Kirjava lintu (elokuva)

**Kirjava lintu** () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut kansainvälisesti tuotettu mustavalkoinen sotadraamaelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja tuottanut Václav Marhoul. Se perustuu Jerzy Kosińskin samannimiseen bestseller-romaaniin, ja sen pääosia esittää Petr Kotlár, Nina Šunevič, Stellan Skarsgård, Udo Kier, Harvey Keitel, Jitka Čvančarová, Julian Sands, Ala Sakalova, Aleksei Kravtšenko ja Barry Pepper.

*Kirjava lintu* sai maailmanensi-iltansa Venetsian elokuvajuhlilla 3. syyskuuta 2019. Se sai pääasiassa kiittävän vastaanoton, mutta joitakin arvostelijoita ja kutsuvieraita se inhotti.

## Asetelma
Elokuva seuraa maaseudulla asuvaa, nuorta Joska-nimistä juutalaispoikaa (Petr Kotlár). Joskan hoitaja kuolee, ja hän joutuu sodan ja muiden kyläläisten armoille.

## Näyttelijät

## Vastaanotto

*Kirjava lintu* sai positiivisia arvioita kriitikoilta, joista osa vertasi sitä Andrei Tarkovskin ja Bela Tarrin elokuviin. Internetsivusto Rotten Tomatoes kertoi, että 81% kriitikoista oli antanut *Kirjavalle linnulle* positiivisen arvosanan 7,5/10 keskiarvolla. Keräys perustui 99 arviointiin. Metacritic laski 23 arvostelusta elokuvalle painotetun keskiarvon 72/100. Vuoden 2019 Varsovan elokuvajuhlilla katsojat ylistivät elokuvaa ja osoittivat suosiota lopputekstien aikana.

Elokuva aiheutti massapakoja teattereista pois muun muassa Toronton, Venetsian ja Lontoon elokuvajuhlilla sen sisältämien brutaalien kohtausten takia. Elokuvassa näytetään muun muassa raiskaus, zoofiliaa sekä lasten seksuaalista hyväksikäyttöä.

*Kirjava lintu* lähetettiin Tšekistä kilpailemaan parhaan vieraskielisen elokuvan Oscarista vuoden 2020 gaalaan. Elokuva kilpaili Kultaisesta leijonasta Venetsian elokuvajuhlilla 2019, mutta hävisi elokuvalle *[[Joker (vuoden 2019 elokuva)|Joker]]*.

Suomessa elokuva sai 18 vuoden ikärajan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
*
Epolettimeriahven

**Epolettimeriahven** (*Epinephelus stoliczkae*) on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö
Epolettimeriahvenen pituus on tavanomaisesti 35 senttimetrin luokkaa ja voi olla maksimissaan noin 38 senttimetriä. Pää ja ruumis ovat väritykseltään kellertävänharmaita. Ruumiin etuosan kyljissä on tumman oranssinpunaisia tai punertavia täpliä. Kyljessä on tummanruskea juova selkäevän etuosan taaimmaisten piikkien kohdalla, kaksi ruskeaa juovaa selkäevän takaosan kohdalla ja yksi tummanruskea juova pyrstönvarren kohdalla. Evät ovat pääasiassa kellertävänruskeita. Selkä-, perä- ja pyrstöevien takareunoissa on laaja keltainen alue. Epolettimeriahvenella on kylkiviivallaan 48–53 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 16–18 pehmeää ruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa ja rintaevässään 17–19 pehmeää ruotoa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Epolettimeriahventa tavataan Punaisessameressä (mukaan luettuna Suezinlahti), Adeninlahdella, Omaninlahdella ja Pakistanin rannikolla. Sitä ei ole toistaiseksi havaittu Akabanlahdella tai Persianlahdella. Sen biologiasta ei ole olemassa juurikaan julkaisuja. Lajin elinympäristöjä ovat hiekkapohjat kivien tai pieniä koralleja kasvavien koralliriuttojen ympärillä. Se elää yleensä korkeintaan 50 metrin syvyydessä vedenpinnasta.

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: 
* Taksonomian lähde suvusta alaspäin: 

### Viitteet
Hans Seland

**Hans Andreas Johannesson Seland**  (5. maaliskuuta 1867 – 30. kesäkuuta 1949) oli norjalainen kirjailija, joka käytti landsmålia. Hän syntyi maatilalla lähellä Flekkefjordia ja oli ammatiltaan maanviljelijä. Hänen omaperäiset teoksensa, kuten *Hikstorier* (1893), *Seiande segner *(1900) ja *Øygarden* (1905) olivat menestyksiä.

Laajasta tuotannosta huolimatta Selandilla ei ole ollut merkittävää asemaa Norjan kirjallisuudessa. Osasta teoksia on kuitenkin julkaistu useita painoksia, ja hän on tärkeimpiä niistä uusnorjalla kirjoittavista kirjailijoista, jotka aloittivat uransa 1800-luvun lopulla.

## Lähteet
Baran

**Baran** voi tarkoittaa seuraavia:

;paikkoja:

* Baran, kaupunki Intian Rajasthanissa
* Baran, kaupunki Valko-Venäjällä

;henkilöitä:

* Issi Baran (1927–2018), suomalainen pikajuoksija
* Maciej Baran (s. 1974), puolalainen kartanlukija
* Maciej Baran (s. 1977), puolalainen jääkiekkoilija
* Michael Baran (s. 1963), suomalainen näytelmäkirjailija, dramaturgi ja teatteriohjaaja
* Ria Baran (1922–1986), saksalainen taitoluistelija
* Stanisław Baran (1920–1993), puolalainen jalkapalloilija
* Witold Baran (s. 1939), puolalainen keskimatkojen juoksija.
Call and Response: The Remix Album

**Call and Response: The Remix Album** on yhdysvaltalaisen popyhtye Maroon 5:n remix-albumi, joka julkaistiin joulukuussa 2008. Albumi sisältää remixejä yhtyeen kappaleista kahdelta ensimmäiseltä studioalbumilta.

Albumi ylsi kotimaassaan Billboard 200 -listalla sijalle 73.

## Kappaleet

## Listasijoitukset
### Viikottaiset

## Lähteet
Matthias Bamert

**Matthias Bamert** (s. 5. heinäkuuta 1942 Ersigen) on sveitsiläinen kapellimestari ja säveltäjä.

Bamert opiskeli Sveitsissä, Darmstadtissa ja Pariisissa. Hän tutustui muiden muassa Pierre Bouleziin ja Karlheinz Stockhauseniin, joihin muodostunut yhteys on kuultavissa hänen omissa teoksissaan 1970-luvulta. Hän toimi ensioboistina Salzburgin Mozarteum-orkesterissa vuosina 1965–1969, mutta siirtyi sitten orkesterinjohtotyöhön. Hän esimerkiksi avusti 1970-luvun alussa Leopold Stokowskia ja pääsi Clevelandin orkesterin nimikkokapellimestariksi sen silloisen musiikillisen johtaja Lorin Maazelin ohella. Vuosina 1977–1983 Bamert työskenteli Baselin sinfoniaorkesterin musiikillisena johtajana ja vuosina 1985–1990 Skotlannin kuninkaallisen kansallisorkesterin päävierailijana. Vuosina 1992–1998 hän oli Luzernin festivaalin ja vuosina 1993–2000 London Mozart Playersin taiteellinen johtaja. Vuonna 2000 hänet nimitettiin päävierailijaksi Uuden-Seelannin sinfoniaorkesteriin. Sittemmin Bamert on toiminut johtoasemissa Länsi-Australian sinfoniaorkesterissa, Malesian filharmonisessa orkesterissa ja Sapporon sinfoniaorkesterissa.

Vuosina 1985–1990 Bamert johti Glasgow'n Musica Nova -nykymusiikkifestivaalia. Tämän työn yhteydessä hän johti muiden muassa Tōru Takemitsun, John Caskenin, James MacMillanin ja Wolfgang Rihmin teosten kantaesityksiä. Bamert on tullut tunnetuksi sekä standardiohjelmistoa johtavana kapellimestarina että työstään uuden musiikin ja aiempien aikakausien vähälle huomiolle jääneiden teosten parissa. Hänen levytyksiinsä kuuluu tulkintoja Hubert Parryn, Frank Martinin, Roberto Gerhardin, Wolfgang Amadeus Mozartin aikalaisten, Erich Wolfgang Korngoldin, Ernst von Dohnányin ja useiden alankomaalaissäveltäjien teoksista.

## Lähteet
Peter von Winter

**Peter von Winter** (28. elokuuta 1754 Mannheim – 17. lokakuuta 1825 München) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari.

Winter sai lyhyesti opetusta Georg Joseph Voglerilta. Hän soitti nuorella iällä viulua ja ajoittain kontrabassoa Mannheimin hoviorkesterissa. Hän nousi orkesterin varajohtajaksi sen siirryttyä Müncheniin vuonna 1778, ja hän sai *Kapellmeisterin* aseman vuonna 1798. Tässä asemassa Winter toimi kuolemaansa saakka.

Winter sai vuosina 1780–1781 lisäopetusta Antonio Salierilta. Vuosina 1791–1794 hän oli Italiassa, jossa hän sävelsi oopperoita esitettäviksi Venetsiassa ja Napolissa. Winter tulikin säveltäjänä tunnetuksi erityisesti oopperoistaan; hän sävelsi kaikkiaan noin neljäkymmentä näyttämöteosta. 1790-luvulla Winterin ensimmäinen menestystä saavuttanut ooppera *Das unterbrochene Opferfest* esitettiin Wienissä. Muiden oopperoiden joukossa ovat vuonna 1817 La Scalassa kantaesitetty *Maometto* ja *Das Labyrinth*. Winterin myöhemmässä tuotannossa on jo viitteitä romantiikan aikakauden koitosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Luettelo Armenian maavoimien kalustosta

Tämä on **luettelo [[Armenian maavoimat|Armenian maavoimien]] nykyisestä kalustosta**.

## Panssaroidut ajoneuvot

### Taistelupanssarivaunut

### Rynnäkköpanssarivaunut

 

### Panssaroidut ajoneuvot

 

## Kenttätykistö
### Telatykit

 

### Kenttätykit

 

### Raketinheittimistö

 

### Kranaatinheittimet

 

## Panssarintorjunta-aseet

## Ballistiset ohjukset

## Ilmatorjunta
### Ilmatorjuntaohjukset

### Olalta laukaistavat ilmatojuntaohjukset

### Ilmatorjuntakanuunat

## Miehittämättömät ilma-alukset

## Lähteet
Nuori Itaalia

**Nuori Itaalia** on novelliantologia, joka sisältää Hanna Andersinin italiasta suomentamia novelleja. Antologian on julkaissut vuonna 1893 Otava. Se on neljäs julkaisu sarjassa *Otavan helppohintainen kirjasto*.

## Novellit
* Luigi Capuana: Käräjissä
* Luigi Capuana: Kilpailua
* Edmondo De Amicis: Koulu kodissa
* Edmondo De Amicis: Muuan yömarssi
* Giuseppe Giacosa: Kaksi metsästäjää
* Giuseppe Giacosa: Minuetti
* Matilde Serao: Asentoon!
* Giovanni Verga: Rakkautta
* Giovanni Verga: Rosso Malpelo
* Giovanni Verga: Yksinkertainen juttu

## Lähteet
Beautiful Life (Ace of Basen kappale)

**Beautiful Life** on ruotsalaisen Ace of Base -bändin kappale, joka julkaistiin 20. lokakuuta 1995. Kappale saavutti Kanadan listan kolmannen sijan ja saavutti Billboard Hot 100:n korkeimman sijan Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa. Lisäksi se saavutti kymmenen parhaan listan Tanskassa, Suomessa, Ranskassa ja Unkarissa sekä 20 parhaan listan Belgiassa, Saksassa, Irlannissa ja Skotlannissa.
Mikko Siukosaari

**Mikko Siukosaari** (s. 1965) on suomalainen viestintäyrittäjä. Hän on perustanut Viestintä Oy Drumin, Supersonin, Helsinki Seagullsin ja Ninyes Oy:n.

## Urheilutoiminta

Siukosaari voitti rullalautailun Suomen mestaruuden lajin ensimmäisissä SM-kilpailuissa lokakuussa 1979. Myöhemmin hän toimi Suomen rullalautaliiton hallituksen jäsenenä ja oli mukana järjestämässä rullalautailun SM-kisoja vuosina 1989–1991.

Kiasmassa 2009 järjestetty 30Skate-näyttely oli Siukosaaren suunnittelema.

Vuonna 2013 Siukosaari oli mukana perustamassa koripalloseura Helsinki Seagullsia yhdessä Mikko Tannerin kanssa. Siukosaari suunnitteli muun muassa seuran nimen ja toimi seuran toimitusjohtajana vuosina 2013–2015. Seura aloitti pelit koripallon 1. divisioonassa ja nousi kaudella 2014–2015 Korisliigaan.

## Liiketoiminta

Siukosaari työskenteli Hasan & Partners -mainostoimistossa osakkaana 1990-luvulla ja DDB Helsingin toimitusjohtajana 2000-luvun alussa. Vuonna 2005 hän perusti Viestintä Oy Drumin ja vuonna 2011 Superson Oy:n. Superson valittiin Suomen ensimmäiseksi vuoden toimistoksi vuonna 2017.

Siukosaari on perustanut Ninyes-nimisen muodin kiertotalouteen keskittyneen yhtiön vuonna 2021.

## Lähteet
Johann Gottfried Seume

**Johann Gottfried Seume** (1763 Weissenfelsin lähellä – 1810 Teplitz) oli saksalainen kirjailija. Hän opiskeli teologiaa Leipzigissa, mutta hänen ollessaan matkalla Pariisiin 1781 hesseläiset värvärit kaappasivat hänet ja veivät Amerikkaan, missä hän palveli sotilaana Kanadassa. Kotimatkalla hän jäi preussilaisten värvärien käsiin ja päätyi tavallisena sotilaana Emdeniin, mistä hänet jonkin ajan kuluttua lunastettiin vapaaksi.

Valmistuttuaan maisteriksi Leipzigista Seume meni 1792 venäläisen kenraalin Otto Henrik Igelströmin sihteeriksi ja 1793 luutnantiksi Venäjän palvelukseen. Elämänsä myöhempinä vuosina hän teki pitkiä matkoja ja kävi myös Suomessa ja Ruotsissa. Hän kertoo vaikutelmistaan muun muassa kirjassaan *Mein Sommer im Jahre 1805* (1805). Kirjoitukset ovat jossain määrin yksipuolisia. Muita tunnetuimpia ovat *Gedichte* (1801), *Spaziergang nach Syrakus* (1802) ja murhenäytelmä *Miltiades* (1808) sekä omaelämäkerta, jota jatkoi Christian August Heinrich Clodius (1813). Kootut teokset *Sämtliche Werke* ilmestyivät 12-osaisena 1826.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guttorm Sigurdsson

**Guttorm Sigurdsson** (1199 – 11. elokuuta 1204) oli lyhyen aikaa Norjan kuningas vuonna 1204.

## Suku
Hän oli Sigurd Lavardin avioton poika, joka oli kuningas Sverre Sigurdinpojan avioton poika. Birkebeinit julistivat Guttorm Sigurdssonin kuninkaaksi vuonna 1204, kun Guttorm oli vain neljän vuoden ikäinen. Hän kuoli samana vuonna.

## Kuningas
Tapahtumien taustalla oli valtatyhjiö, joka syntyi, kun Norjaa yhdistämään pyrkinyt kuningas Haakon Sverrenpoika kuoli yllättäen Bergenissä 1. tammikuuta 1204. Toistensa kanssa kilpailleet birkebeinit ja baglit päättivät nopeasti käyttää tilannetta hyväkseen. Birkebeinien kunnianhimoiset päälliköt ryhmittyivät Haakon Hullun johdolla Guttorm Sigurdssonin ympärille ja valitsivat pojan kuninkaaksi Trondheimin Øyratingetillä. Baglit puolestaan tukivat Erling Steinveggiä, jonka väitettiin olevan kuningas Maunu Erlinginpojan poika.

Lapsikuningas Guttorm sairastui kuitenkin yhtäkkiä ja kuoli 11. elokuuta 1204. Myöhemmin on huhuttu, että sekä Haakon Sverrenpoika että Guttorm Sigurdsson olisi myrkytetty. Myrkytyksestä ei ole kuitenkaan todisteita.

## Lähteet
Hiilimeriahven

**Hiilimeriahven** (*Epinephelus tukula*) on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Hiilimeriahven on yksi suurimmista meriahvenlajeista; sen pituus on tavanomaisesti vähintään 140–150 senttimetrin paikkeilla ja suurin tunnettu yksilö on ollut kahden metrin mittainen. Ruumis on pohjaväritykseltään vaalean ruskeanharmaa ja siinä on selvin välein tummia, suurehkoja ja epäsäännöllisen muotoisia läiskiä. Päässä on pienempiä mustia pilkkuja ja juovia. Evissä on myös tummia täpliä jotka ovat pienempiä evien kärjissä. Suurikokoiset aikuiset voivat olla väritykseltään lähes mustia. Hiilimeriahvenella on kylkiviivallaan 62–70 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 14–15 pehmeää ruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja 7–8 pehmeää ruotoa ja rintaevässään 18–20 pehmeää ruotoa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Hiilimeriahventa tavataan Punaisessameressä ja Intian valtameren länsiosista sekä alueella Japanista Etelä-Kiinan merelle, Australian länsiosiin ja Korallimerelle. Lajin elinympäristöjä ovat pääasiassa koralliriutat. Nuoria yksilöitä voidaan tavata vuorovesialtaista. Se elää yleensä 10–150 metrin syvyydessä vedenpinnasta. Sukukypsyyden laji saavuttaa 90–99 senttimetrin mittaisena ja 16–18 kilogramman painoisena, milloin sillä on yleensä ikää noin 12 vuotta. 

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: 
* Taksonomian lähde suvusta alaspäin: 

### Viitteet
Oranssitäplämeriahven

**Oranssitäplämeriahven** (*Epinephelus coioides*) on meriahventen (Epinephelidae) heimoon kuuluva meri- ja murtovesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Oranssitäplämeriahven saavuttaa vähintään 95–100 senttimetrin pituuden ja voi kasvaa jopa noin 110–120 senttimetrin mittaiseksi. Pää ja ruumis ovat väritykseltään selkäpuolelta vaaleanruskeita. Vatsapuoli on valkea. Päässä, ruumiissa ja selkä-, perä- ja pyrstöevässä on lukuisia pienehköjä ruskeanoransseja tai punertavia pilkkuja. Sen lisäksi ruumiissa viisi tummaa, pystysuuntaista epäsäännöllistä juovaa, jotka haarautuvat vatsapuolella. Ruumiin korkeus on 2,9–3,8 kertaa standardipituutta suurempi. Oranssitäplämeriahvenella on kylkiviivallaan 58–65 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 14–16 pehmeää ruotoa, peräevässään kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa ja rintaevässään 18–20 pehmeää ruotoa. Oranssitäplämeriahven on tieteellisessä kirjallisuudessa usein virheellisesti sekoitettu usvameriahvenen tai rasvameriahvenen (*Epinephelus tauvina*) kanssa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Oranssitäplämeriahventa tavataan Punaisellamereltä etelään ainakin Durbaniin asti. Idässä sen levinneisyys ulottuu Tyynenmeren länsiosiin asti, missä sitä tavataan alueella Riukiusaarilta etelään Uuteen Etelä-Walesiin ja itään Palauun ja Fidžille. Lajia tavataan myös Persianlahdelta Aasian mannerjalustaa pitkin Kiinaan, Andamaanienmerellä, Malaijien saaristossa sekä  Afrikan itäisellä rannikolla Réunionilla ja Mauritiuksella. Lajin elinympäristöjä ovat rannikoiden sameavetiset riutat kivimurska- ja mutapohjilla. Nuoria yksilöitä tavataan yleisesti matalavetisistä hiekka-, sora- ja mutapohjaisista estuaareista ja mangroveista. Laji elää yleensä korkeintaan 100 metrin syvyisistä vesistä. Sen ravintoa ovat pikkukalat, äyriäiset ja ravut. Oranssitäplämeriahvenen aktiivisin lisääntymisaika kestää maaliskuusta kesäkuuhun. Naaras tulee sukukypsäksi 2–3-vuotiaana ja 25–30 senttimetrin mittaisena. Mätimunien määrä vaihtelee naaraan koon mukaisesti välillä 850 000–2 900 000. Oranssitäplämeriahven on hermafrodiitti; naaraana syntyneiden yksilöiden sukupuoli muuttuu koiraaksi 55–75 senttimetrin mittaisena.

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti:  
* Taksonomian lähde suvusta alaspäin: 

### Viitteet
Vain elämää (11. tuotantokausi)

**''[[Vain elämää (televisiosarja)|Vain elämää]]'' -sarjan 11. tuotantokausi** esitettiin Nelosella syksyllä 2020. Sen kuvaukset alkoivat Hirvensalmen Satulinnassa heinäkuun lopussa 2020. Kauden artistit ovat Ressu Redford, Arja Koriseva, Herra Ylppö, Mariska, Vesku Jokinen, Jannika B, Stig ja Reino Nordin.

Artistikohtaisten jaksojen lisäksi joulukuussa 2020 esitettiin neljä erikoisjaksoa. Kauden ensimmäisessä jaksossa artistit esittivät yllätyskappaleita, seuraavana oli Pelastakaa Lapset -erikoisjakso ja kauden päätteeksi esitettiin kaksi joulujaksoa.

## Jaksot

1 Keskikatsojamäärä televisiossa jakson ensiesityspäivänä.

## Lähteet
Oulun Kärppien SM-liigakausi 2020–2021

**Oulun Kärppien SM-liigakausi 2020–2021** on Kärppien järjestyksessään 33. pääsarjakausi. Kausi alkoi 1. lokakuuta 2020 vierasottelulla HPK:ta vastaan. Joukkueen päävalmentajana jatkoi Mikko Manner.

## Runkosarja

## Pudotuspelit

### 1. kierros

### Puolivälierät

## Pelaajatilastot
:*Päivitetty 13. huhtikuuta 2021 pelattujen ottelujen jälkeen*.

### Kenttäpelaajat

### Maalivahdit

## Lähteet
Savastvere järv

**Savastvere järv** on Virossa Tartumaalla Peipsiäären kunnan Savastveren kylässä sijaitseva järvi. Järvi on mainittu luonnolliseksi järveksi, vaikka sen luusuassa sijaitsee pato.

## Maantietoa
Järvi on 640 metriä pitkä, 50 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,7 hehtaaria, joka sisältää myös saaren pinta-alan. Saari sijaitsee pitkänomaisen järven eteläpäässä luusuansa edustalla. Saari on pituudeltaan 30 metriä. Järvi on muodostunut Savastveren kylään kapeassa laaksossa sijaitsevan suon viereen. Se on yksi kylässä olevasta kolmesta järvestä. Muut järvet ovat Kuningvere järv ja Mustjärv. Järven etelärannan poikki kulkee kylän tie ja sen varrella sijaitseva kylän asutus ylettyy etelärantaan asti.

## Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on koillisrannastaan suomaata ja järvi on soistumassa umpeen . Se luokitellaan limnologisesti samanaikaisesti sekä kovavetiseksi järveksi että eutrofiseksi järveksi (, KE). Silloin järven veden kalkkipitoisuus on keskikorkea tai korkea ja sen ravinnepitoisuudet ovat korkeat. Järvi sanotaan silloin olevan rehevöitynyt.

## Vesistösuhteita
Savastvere järv kuuluu Alatskivi jõen valuma-alueeseen, sillä se on joen läpivirtausjärvi. Joki laskee siihen Mustjärvestä tavallista leveämpää uomaansa pitkin. Pudostusta siihen tulee tällä osuudella 0,3 metriä. Joki jatkaa alajuoksulle päin (sitä kutsutaan myös Kuuseojaksi), jossa siihen yhtyy Kuningveren järven laskuoja. Seuraava pääuoman järvi on kolmen kilometrin päässä sijaitseva Alatskivi järv. Joki laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Åminnen kartano (Espoo)

**Åminnen kartano** () on kartanomainen puurakennus Kurttilassa Espoon länsiosassa. Sen historia nivoutuu Kauklahden teollistumisen kauteen.

Ensimmäinen maininta Åminnen kartanosta on vuodelta 1835. Sen omisti vuosina 1870–1908 Wilkmanin suku. Rakennusmestari Karl Wilkman perusti Kallvikin rantaan Åminnen tiilitehtaan 1886. Villa Miniaton rakennuttanut insinööri Knut Selin osti Åminnen 1908 ja asui kartanossa vielä 1912, jolloin tilan päärakennuksessa aloitti toimintansa Svenska Kreaturshushållningsskola. Koulu siirrettiin Navalaan 1923, kartanon viljelysmaat oli vuokrattu jo aiemmin. Åminne siirtyi Ab Nordstedt Oy:n omistukseen 1923. Oy Alko Ab palstoitti tilan maat 1945. Tuonnempana Åminnen päärakennus oli purku-uhan alla, kunnes Espoon kaupunki osti sen 1975.

Åminnen päärakennus on hirsirakenteinen ja taitekattoinen. Siinä on selkeitä viitteitä jugendiin. On mahdollista, että Eliel Saarinen osallistui sen suunnitteluun. Pihapiirissä oli aikoinaan siipirakennus, jossa Espoon ensimmäinen suomenkielinen kansakoulu toimi 1891–1895. Siipirakennus purettiin 1979.

Åminnen kartanon läheisyyteen rakennettiin 1920- tai 1930-luvulla taitekattoinen kasarmirakennus, joka sai nimekseen Ural iskelmän "Uraaliin, Uraaliin" inspiroimana. Ural oli Kauklahden lasitehtaan työntekijöiden asuinrakennus.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Tony Hagerlund: Espoon kartanot ja huvilat: Åminnen kartano
Made in England (Made in Swedenin albumi)

__NOTOC__
**Made in England** on ruotsalaisen Made in Sweden -yhtyeen studioalbumi vuodelta 1970.

## Kappaleet

### A-puoli
#
#
#
#

### B-puoli
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Bo Häggström – basso, piano, mellotron
* Georg Wadenius – kitara, urut, piano, laulu
* Tommy Borgudd – rummut, lyömäsoittimet

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet
* ''Made in England'' discogs.com -sivustolla 

### Viitteet
Keurusselän sini

**Keurusselän sini** on Beritin vuonna 1986 levyttämä lavaiskelmän tyylilajia edustava musiikkikappale. Sen sävelsi ja sanoitti Juha Vainio salanimellä Mirja Lähde. "Keurusselän sini" on osa kokonaisuutta, jonka Keuruun kunta tilasi Vainiolta juhlistamaan uutta kantosiipialusta nimeltään M/S Elias Lönnrot ja Keuruun nousemista kaupunkikunnaksi. Syntyi C-kasettijulkaisu *Keuruulle takaisin*, jolla esiintyvät Beritin ohella Kari Tapio ja Reijo Lehtovirta.

"Keurusselän sinen" melodia on pitkälti sama kuin Vainion sävelteoksessa "Kun aurinko lämmittää", joka julkaistiin 1985 studioalbumilla *[[Elämää ja erotiikkaa]]*. "Keurusselän sini" päätyi 1988 Beritin kolmannentoista studioalbumin *[[Kultaiset vuodet]]* päätösraidaksi. Lisäksi se on julkaistu Beritin kokoelma-albumeilla ja erityyppisillä useiden artistien suosituinta tuotantoa kokoavilla albumeilla.

"Keurusselän sini" osuu ajankohtaan, jolloin Beritin ura oli kääntynyt laskuun suosittujen diskoalbumien *[[Tässä nyt ja näin]]* ja *[[Sinä olet hän]]* antaman nosteen hiivuttua. Singlen julkaisu avitti Beritiä jälleen ylämäkeen ja tanssilavojen suosikiksi. Sittemmin sävellyksestä on muodostunut Beritin tunnusomainen kappale.

*Keuruulle takaisin* -kasetilla "Keurusselän sinen" nimi on "Keurusselän sinen nään". Alkuperäisellä single-julkaisulla Mirja Lähteen nimestä on jäänyt m-kirjain pois, joten levyn etiketissä lukee Irja Lähde.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fono.fi : Keurusselän sini
Villa Dalkulla

**Villa Dalkulla** on pyöröhirsinen ja linnamainen huvila Viherlaaksossa Espoon keskiosassa. Arkkitehti Lars Sonck rakennutti sen itselleen. Maisemallisesti tyylikkäällä paikalla sijaitsevalta huvilalta avautuu näkymä Lippajärvelle.

Villa Dalkullaa ympäröi neliömäinen atriumpiha. Nykyasunsa se sai 1938, jolloin sitä laajennettiin ja sen yhteyteen rakennettiin torni. Kumpainenkin muutos oli Sonckin käsialaa. Villa Dalkulla edustaa Sonckia tyypillisimmillään: se sijaitsee jyrkkäreunaisella kukkulalla, pinta on tummaa hirttä, jota korostavat vaaleat detaljit, siihen kuuluu torni ja suljettu piha.

Sonckin jälkeen Villa Dalkulla oli kauppaneuvos Leo Wainsteinin omistuksessa 1930-luvulta 1970-luvun alkuun, jolloin sen osti Helkama Oy. Sittemmin rakennus vuokrattiin Espoon mielenterveystoimistolle.

## Lähteet
*

### Viitteet
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2020

**Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 2020** järjestettiin 12.–13. syyskuuta Kotkan Karhulassa. Kilpailujen järjestävinä seuroina olivat Karhulan Katajaiset ja Karhulan Urheilijat. 

## Yleisen sarjan mitalistit
### Miehet

### Naiset

### Sekaviesti (miehet + naiset)

## Lähteet
Jean-Luc Thérier

**Jean-Luc Thérier** (7. lokakuuta 1945 Hodeng-au-Bosc, Ranska – 31. heinäkuuta 2019 Neufchâtel-en-Bray, Ranska) oli ranskalainen ralliautoilija. Hän keräsi eniten pisteitä kaudella 1973 ja oli ainoa, joka voitti kolme osakilpailua. Epäonnekseen kuljettajien maailmanmestaruudesta alettiin ajamaan vasta 1977 ja siihen asti kilpailtiin virallisesti vain autonvalmistajien mestaruudesta. Näin Thérieriä ei lueta virallisesti maailmanmestariksi. Thérierin edustama Alpine Renault toki kruunattiin valmistajien maailmanmestariksi.

Thérier kilpaili Monte Carlon rallissa 13 kertaa vuosien 1969 ja 1984 välillä. Parhaaksi tulokseksi jäi toinen tila vuonna 1971. Therier ajoi viimeisen normaalin rallinsa vuonna 1984 Ranskan kansallisessa sarjassa yhdessä pitkäaikaisen kartalukijansa Michel Vialin kanssa B-ryhmän Renaultilla. He voittivat kilpailun. Vuonna 1985 Thérier osallistui myös Pariisi-Dakar -ralliin, jossa loukkaantui vakavasti.

Thérier kuoli 73-vuotiaana pitkäaikaisen sairauden jälkeen heinäkuussa 2019.

## MM-osakilpailuvoitot

## Lähteet
Eivät enkelitkään ilman siipiä lennä

**Eivät enkelitkään ilman siipiä lennä** on suomalaisen Maustetytöt-yhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin 13. marraskuuta 2020.

Albumi ylitti kultalevyrajan keväällä 2021 ja oli Suomessa vuonna 2020 vuoden myydyin vinyylilevy.
## Kappaleet

## Listasijoitukset

## Arvostelut
* *[[Desibeli.net]]*: 
* *[[Helsingin Sanomat]]*: 
* Kulttuuritoimitus: 
* *[[Rumba (lehti)|Rumba]]*: 8,0/10
* *[[Soundi]]*: 
* V2.fi: 

## Lähteet
Eric Lu

**Eric Lu** (s. 15. joulukuuta 1997 Bedford, Massachusetts) on yhdysvaltalainen pianisti. 

Lu syntyi Shanghaista ja Taiwanin Kaohsiungista lähtöisin olleille vanhemmille. Hän on opiskellut muiden muassa Robert McDonaldin, Jonathan Bissin ja Dang Thai Sonin johdolla. Hän on saanut monia palkintoja kansainvälisissä kilpailuissa, esimerkiksi Leedsin kansainvälisen pianokilpailun ensipalkinnon vuonna 2018. Vuonna 2015 hän sai neljännen palkinnon kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa Varsovassa yhtenä nuorimmista kilpailussa koskaan palkituista.

Lu on pitänyt resitaaleja eri puolilla maailmaa. Hän on tehnyt yhteistyötä lukuisten orkesterien, kuten Minnesotan orkesterin, New Jerseyn sinfoniaorkesterin, Liverpoolin kuninkaallisten filharmonikkojen, Shanghain sinfoniaorkesterin, Varsovan filharmonisen orkesterin, Singaporen sinfoniaorkesterin, Ruotsalaisen kamariorkesterin, Hallé-orkesterin ja Lillen kansallisorkesterin kanssa. Lu on levyttänyt esimerkiksi Warner Classicsille. Proms-debyyttinsä Lu teki kesällä 2019. Samana vuonna hän tuurasi Martha Argerichia Singaporessa ja Nelson Freireä São Paulossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Miesten Superpesiksen kausi 2005

**Miesten Superpesiksen kausi 2005** oli Suomen Pesäpalloliiton järjestämän pesäpallon korkeimman sarjatason Superpesiksen 16. kausi. Kausi alkoi 18. toukokuuta ja päättyi 10. syyskuuta 2005.

Suomen-mestaruuden voitti Kiteen Pallo -90, jolle mestaruus oli kolmas. Kitee kukisti loppuottelusarjassa Nurmon Jymyn 3–0. Neljä edellistä mestaruutta voittanut Sotkamon Jymy voitti pronssiottelusarjassa Hyvinkään Tahkon 2–0.

Kauden päätteeksi sarjasta putosi 37 peräkkäisen pääsarjavuoden jälkeen Seinäjoen Maila-Jussit, joka ei pystynyt voittamaan kaudella yhtään kilpailuottelua. Sen tilalle nousi Imatran Pallo-Veikot.

## Joukkueet








## Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa pelattiin kaksinkertainen sarja. Lisäksi pelattiin kaksi lisäottelua paikallisvastustajien kanssa sekä yksi ottelu Helsingin Finnair Stadionilla . Yhteensä runkosarjassa pelattiin 25 ottelua joukkuetta kohden. Kahdeksan parasta joukkuetta etenivät jatkosarjaan ja neljä viimeistä Superpesiskarsintaan. Jatkosarjassa pelattiin yksinkertainen sarja, jonka jälkeen neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin. Ne pelattiin paras viidestä -järjestelmällä lukuun ottamatta pronssiottelua, joka pelattiin paras kolmesta -järjestelmällä. 

Superpesiskarsinnassa runkosarjan neljä heikointa kohtasivat Ykköspesiksen neljä parasta joukkuetta. Karsintasarja pelattiin yksinkertaisena ja neljä parasta joukkuetta saivat oikeuden pelata Superpesiksessä kaudella 2006.

### Paikallisvastustajaparit
Seuraavat joukkueet kohtasivat toisensa neljästi runkosarjassa:
*Hyvinkään Tahko–Kouvolan Pallonlyöjät
*Joensuun Maila–Kiteen Pallo -90
*Koskenkorvan Urheilijat–Nurmon Jymy
*Oulun Lippo–Pattijoen Urheilijat
*Puijon Pesis–Sotkamon Jymy
*Seinäjoen Maila-Jussit–Vimpelin Veto

## Runkosarja

## Jatkosarja
Jatkosarjassa pelattiin yksinkertainen sarja. Runkosarjan kuusi parasta joukkuetta saivat hyvityspisteitä sijoituksensa perusteella (Sotkamo 6, Kitee 5, Nurmo 3, Raahe 2 ja Oulu sekä Kuopio 1). Neljä parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin.

## Pudotuspelit
Välieräparit muodostettiin jatkosarjan neljästä parhaasta joukkueesta siten, että sarjan voittaja kohtasi neljänneksi sijoittuneen ja toiseksi sijoittunut kolmanneksi sijoittuneen. Pudotuspelisarjojen voittoihin vaadittiin kolme osaotteluvoittoa paitsi pronssiottelussa, jonka voittoon riitti kaksi osaotteluvoittoa. 

### Turnauspuu

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Superpesiskarsinta
Superpesiskarsinnassa Superpesiksen runkosarjan neljä heikointa kohtasivat Ykköspesiksen neljä parasta joukkuetta yksinkertaisessa sarjassa. Karsintasarjan neljä parasta saivat oikeuden pelata Superpesistä kaudella 2006.

## Lopulliset sijoitukset

## Lähteet
Tutkiva journalismi

**Tutkiva journalismi** on syvälle luotaavaa journalismia, jonka tarkoituksena on tuoda julkisuuteen yleisen edun kannalta merkittäviä asioita, jotka on salattu joko tahallisesti tai tahattomasti. Sen tavoitteena voi olla esimerkiksi korruption paljastaminen, hallituksen tai yhtiöiden menettelytapojen tutkiskelu, tai yhteiskunnallisten, taloudellisten tai poliittisten kehityssuuntien esille tuominen.

Tutkiva journalismi vaatii enemmän aikaa, resursseja ja tiimityötä kuin tavanomainen journalismi. Tutkiva journalisti tai journalistien ryhmä paneutuu aiheeseensa perusteellisesti ja voi käyttää kuukausia tai vuosia yksittäisen aiheen tutkimiseen. Reportteri hankkii tarvitsemansa materiaalin oma-aloitteisesti eikä ole riippuvainen esimerkiksi hallinnon tai kansalaisjärjestöjen luovuttamasta materiaalista. Valmis juttu sisältää joko kokonaan uutta tietoa tai vanhan tiedon koostamista tavalla, joka paljastaa sen merkittävyyden. Jutun on oltava tarkka ja näyttöön perustuva, ja sen sisältämä tieto on täytynyt varmistaa muita lähteitä käyttäen.

Tutkiva journalismi on Unescon mukaan elintärkeää ilmaisunvapaudelle ja median kehitykselle, ja median toimiminen vahtikoirana on välttämätöntä demokratialle.

## Tutkivan journalismin järjestöjä
* International Consortium of Investigative Journalists
* Tutkivan journalismin yhdistys

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Esko Sirén

**Esko Olavi Sirén** (3. lokakuuta 1938 Pornainen – 9. huhtikuuta 1983) oli suomalainen este-, kestävyys- ja maastojuoksija. 

## Henkilökohtaiset Suomen mestaruudet

## Suomen ennätykset

## Lähteet
Nuppisuihkut

**Nuppisuihkut** (*Trimeria*) on pajukasvien (Salicaceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun kuuluu ainakin kaksi lajia tai mahdollisesti noin viisi lajia.

## Lajit
* *[[viuhkanuppisuihku|Trimeria grandifolia]]* – viuhkanuppisuihku
* *[[Trimeria trinervis]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Lajitietokeskus: Nuppisuihkut (''Trimeria'')
*iNaturalist: Suku ''Trimeria''
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Trimeria''
Kaseariat

**Kaseariat** (*Casearia*) on pajukasvien (Salicaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 200–250 lajia. Suvun lajit elävät trooppisella ja subtrooppisella alueella Afrikassa, Aasiassa, Australiassa, Pohjois- ja Etelä-Amerikassa sekä Tyynenmeren saarilla.

## Lajeja
* *[[Casearia acuminata]]*
* *[[Casearia flexula]]*
* *[[Casearia graveolens]]*
* *[[Casearia hirsuta]]*
* *[[Casearia nitida]]*
* *[[Casearia ovata]]*
* *[[puksikasearia|Casearia praecox]]* – puksikasearia
* *[[Casearia procera]]*
* *[[Casearia richii]]*
* *[[Casearia stenophylla]]*
* *[[Casearia tomentosa]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Casearia''
*iNaturalist: Suku ''Casearia''
*ITIS: ''Casearia'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Casearia'' 
*Flora of China: ''Casearia'' 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Casearia''
Rudraprayag

**Rudraprayag** on noin 9&nbsp;300 asukkaan kaupunki Intian Uttarakhandin osavaltiossa, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki on nimetty Rudra-jumalan mukaan ja se tunnetaan Alaknanda- ja Mandakinijokien yhtymäkohtana. *Prayag* tarkoittaa yhtymäkohtaa. Uttarakhandissa on viisi pyhinä pidettyä jokien yhtymäkohtapaikkaa, jotka tunnetaan yhdessä nimellä Panch Prayag. Hindulaisten keskuudessa näiden jokien yhtymäkohdat ovat pyhiä paikkoja, joissa puhdistaudutaan ennen siirtymistä temppeleihin. Yhteen liittyessään nämä joet muodostavat Gangesin.

Brittiläinen kirjailija Jim Corbett metsästi vuonna 1926 Rudraprayagia ja lähiseutuja vuodesta 1918 piinanneen leopardin, jonka väitetään tappaneen 125 ihmistä. Corbett kirjoitti seikkailustaan kirjan The Man-Eating Leopard of Rudraprayag.

Intian vuoden 2011 väestönlaskennassa Rudraprayagin asukasluku oli 9&nbsp;313 henkeä. Asukkaista 95 prosenttia tunnustautua hinduiksi ja neljä prosenttia muslimeiksi. Lukutaitoisten osuus oli 89 prosenttia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Batin & Ryydin diskografia

Tämä artikkeli käsittelee suomalaisen yhtyeen *[[Bat & Ryyd|Batin & Ryydin]]* diskografiaa.
## Studioalbumit

## Kokoelmat

## EP:t

## Singlet

## Lähteet
Rahul Bose

**Rahul Bose** (s. 27. heinäkuuta 1967) on intialainen näyttelijä, elokuvaohjaaja, käsikirjoittaja, aktivisti ja rugbynpelaaja. *[[Time (lehti)|Time]]*-lehti on kutsunut häntä ”taide-elokuvan supertähdeksi”.

## Valikoitu filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Työnvälityksen maksukiellon rikkominen

**Työnvälitysrikoksessa** toimija perii maksun työllistymiseen liittyvistä palveluista. Rangaistus on sakko tai vankeus enintään vuosi. Työnvälitysrikos on harvinainen rikos; vuonna 2019 siitä tuomittiin vain yksi henkilö oikeudessa. Kyseinen rikos liitty usein laittomaan ulkomaisen työvoiman hyödyntämiseen.Tämän lisäksi työnvälitystä säädellään Euroopan Unionin ja Kansainvälisen työjärjestön sopimuksissa.

## Lähteet
* https://www.laki24.fi/riri-rikokset-tyorikokset-tyonvalitysrikos/

* https://pxnet2.stat.fi/PXWeb/pxweb/fi/StatFin/StatFin__oik__syyttr/statfin_syyttr_pxt_11ia.px/table/tableViewLayout1/
Ilomilo (kappale)

**Ilomilo** (tyyliteltynä kokonaan pienaakkosin) on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Billie Eilishin kappale hänen vuonna 2019 julkaistulta esikoisalbumiltaan *[[When We All Fall Asleep, Where Do We Go?]]*. Se julkaistiin singlenä Italiassa CHR-radiokanaville 10. huhtikuuta 2020 ja Yhdysvalloissa alternative-radiokanaville 26. toukokuuta 2020. Kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Eilish itse ja Finneas O’Connell, joka on myös tuottanut sen. Tyylilajiltaan se edustaa elektropopia.

Kappale on nimetty samannimisen videopelin mukaan, jonka Eilish on kertonut olleen lempipelinsä lapsena. Se on pulmapeli, jossa pelaajan tehtävä on saattaa erilleen joutuneet hahmot (nimeltään Ilo ja Milo) takaisin toistensa luo. Kappale kertoo toisen ihmisen menettämisestä, sen pelosta ja siitä, kuinka se tapahtuu, vaikka sitä pelkää. Sen on tulkittu kertovan myös epäonnistuneesta suhteesta ja läheisen itsetuhoisista ajatuksista.

”Ilomilo” nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listalla parhaimmillaan sijalle 62. Se myi kultaa Yhdysvalloissa, Australiassa, Kanadassa ja Italiassa.

## Lähteet
Kieronperä

**Kieronperä** on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön pohjoisosassa Yliskylän itäpuolella.

Kieronperän naapurikylät ovat Arpalahti, Pohjankartano ja Kuhminen. Kieronperä sijaitsee Yliskyläntien varrella ja valtaosa kylän alueesta on mäkistä ja soista metsämaata. Kyläalueen eteläosa on peltoa. Kieronperä lienee saanut nimensä alueen pedonajoista eli kierroista.

Kieronperä, Arpalahti ja Kuhminen ovat alkujaan olleet samaa kylää. Kieronperän pappila erotettiin keskiajalla omaksi yhden talon kyläkseen. Perniön kivikirkko valmistui 1400-luvun lopulla, jolloin papin virka-asunto muutti lähemmän uutta kirkkoa ja Kieronperästä tuli tavallinen maatila. Isojaon aikaan kylässä oli kantatilan lisäksi muutama torppa. 1800-luvulla kantatila jakautui Vanhataloksi ja Uusitaloksi. Kylään perustettiin 1894 Kieronperän kansakoulu, joka oli toiminnassa vuoteen 1971 asti. Yliskylän kulmakunta on sittemmin hiljentynyt ja palvelut kaikonneet.

## Lähteet
Per Eklund (ralliautoilija)

**Per Eklund** (s. 21. kesäkuuta 1946 Koppom, Värmlanti, Ruotsi) on ruotsalainen uransa päättänyt ralliautoilija. Hän kilpaili rallin MM-sarjassa sen alusta lähtien ja ajoi viimeisen MM-rallinsa Englannin RAC-rallissa vuonna 1997. Tämän jälkeen hän on kilpaillut sekä Rallicrossissa että San Marinon Rallylegend kilpailun tapaisissa näytösajoissa. Hän ajoi myös nolla-autoa Ruotsin MM-rallissa vuosina 2017 ja 2020. Vuoteen 1977 asti Eklund toimi Saabin tehdaskuljettajana ja saavutti ainoan MM-osakilpailuvoittonsa Ruotsin rallissa vuonna 1976.

Kausilla 1979 ja 1980 Eklund kilpaili MM-tasolla pääsääntöisesti British Leyland Carsin Triumph TR7 autolla tallikavereinaan muiden muassa Simo Lampinen ja Tony Pond. V8 moottorilla varustettu Triumph ei ollut varsinaisesti suunniteltu ralliautoksi mutta siitä huolimatta Eklund kykeni saavuttamaan vuoden 1980 Suurajoissa kolmannen tilan.

Kausilla 1981 ja 1982 Eklundin pääasiallinen työnantaja oli Toyota Team Europe. Toyotalla Eklund saavutti 2. sijat Norsunluurannikon rallissa 1981 ja 1982 sekä 1982 Portugalin ja Uuden Seelannin ralleissa.

Kaudella 1984 Eklund ajoi Kenian ja Englannin MM-osakilpailut Toyotalla sekä Ruotsin ja Suomen kisat Clarionin sponsoroimalla Audi Quattrolla. Ruotsista ja Englannista saavutuksena oli kolmannet tilat. Kaudella 1985 Eklund kilpaili kolmessa MM-rallissa Audilla sjoittuen Englannin RAC-rallissa neljänneksi.

Kaudelle 1986 Eklund siirtyi Englantilaisen Austin Roverin tehdastalliin ja ajoi Ruotsin ja Englannin rallit tehtaan ilmoittamana sekä Suurajoissa Clarion Team Europen ilmoittamana MG Metro 6R4. Suomesta ja Englannista tuloksena olivat 7. sijat. 

Kaudella 1999 Eklund voitti Euro Rallicrossin (Euro RX) mestaruuden 1. luokassa nelivetoisella Saab 93 T16 ja Ruotsin rallicrossin mestaruuden vuonna 2004.

## Lähteet
Suomen ja Yhdysvaltain suhteet

**Suomen ja Yhdysvaltain suhteilla** tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Suomen tasavallan kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Helsingissä ja Suomella Washington DC:ssä. Valtiot solmivat diplomaattiset suhteet vuonna 1919.

Suomella on kolme edustustoa Yhdysvalloissa: suurlähetystö Washingtonissa ja pääkonsulaatit New Yorkissa sekä Los Angelesissa. Suomi on päättänyt avata uuden pääkonsulaatin Texasin Houstoniin.

Suomi ja Yhdysvallat ovat solmineet DCA- eli puolustusyhteistyösopimuksen, joka helpottaa amerikkalaisten joukkojen toimintaa Suomessa ja avaa 15 sotilasaluetta Yhdysvaltojen käyttöön.

Molemmat valtiot kuuluvat muun muassa Natoon, Yhdistyneisiin kansakuntiin, Arktiseen neuvostoon, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöön, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestöön, Kansainväliseen valuuttarahastoon, Maailmanpankkiin ja Maailman kauppajärjestöön.

Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 45 prosenttia suomalaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 44 prosenttia oli sitä vastaan ja 12 prosenttia ei osannut sanoa.

## Yhdysvaltain presidenttien vierailut Suomeen

Vuosina 1975–2023 kuusi Yhdysvaltain presidenttiä on vieraillut Suomessa, joista George H. W. Bush kahdesti. Allaolevassa taulukossa on vierailujen perustiedot. Eräiden kohdalla on vain Suomeen saapumisen päivämäärä. Lisäksi presidenttikautensa jälkeen on Suomessa vieraillut Barack Obama 26.–27.9.2019 puhumassa Nordic Business Forumissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mikko Pettinen

**Mikko Pettinen** (s. 1974) on suomalainen trumpetisti ja jazzmuusikko. Hän on valmistunut Sibelius-akatemian jazzosastolta musiikin maisteriksi vuonna 2003. Pettinen on soittanut muun muassa UMO:ssa vuodesta 1998 lähtien.

Pettinen sai vuonna 2001 toisen palkinnon nuorille solisteille tarkoitetussa Carmine Caruso International Jazz Trumpet -kilpailussa Renossa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2002 hänet valittiin Getxon yhtyekilpailussa parhaaksi solistiksi ja samassa yhteydessä hänen MP4-yhtyeensä voitti Jazz Getxo Live -kilpailun Hilargissa 2002.

Soittamisen lisäksi Pettinen toimii trumpetinsoiton tuntiopettajana Metropoliassa, Sibelius-akatemian jazzosastolla ja Espoon musiikkiopiston pop-jazzlinjalla. 

## Lähteet