open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Riitta-Stiina Päätalo

**Riitta-Stiina Päätalo** (o.s. **Neulikko**), tunnetummin **Riitu Päätalo** (8. helmikuuta 1896 – 7. heinäkuuta 1974) oli kirjailija Kalle Päätalon äiti. Hän esiintyy yhtenä tärkeimmistä henkilöhahmoista Päätalon omaelämäkerrallisessa Iijoki-sarjassa. Riitu oli naimisissa Hermanni Päätalon kanssa vuodesta 1913 asti. He saivat kahdeksan lasta, josta yksi kuoli muutaman kuukauden ikäisenä. 

## Elämäkerta

Riitu Päätalo oli kotoisin Taivalkosken Metsäkylästä, josta joutui alle kymmenvuotiaana huutolaiseksi vanhempien kuoltua. Riitun täti opetti hänelle kuppauksen taidon, jota Riitu harjoitti koko elämänsä ajan. Mentyään naimisiin Hermanni Päätalon kanssa he asettuivat Jokijärvelle Mäkelän vanhaan meijerikamariin. 

He siirsivät mökin 1920-luvun alussa ostamalleen Kallioniemen tilalle.

Riitu oli vanhoillislestadiolainen, joskin taipuvainen vapaamielisyyteen, eikä koskaan väittänyt olevansa täydellinen uskovainen. Hän poltti mielellään piippua. Luonteeltaan Riitu oli kaksijakoinen, usein raudanluja ja kova etenkin lapsilleen kun he olivat pieniä, toisinaan tuntemattomienkin ihmisten vastoinkäymiset saivat hänet pois tolaltaan. Etenkin toisen poikansa Mannen puukotuksen ja kuoleman jälkeen hän vaipui usein synkkyyteen ja saattoi itkeä pienestäkin asiasta. Toisaalta Riitu oli valoisa, eikä vaipunut epätoivoon edes miehensä vaikean mielisairauden aikana, jolloin perheen toimeentulo oli riippuvainen kunnan tuesta, Kallen metsätöistä sekä Riitun vähäisistä kuppausrahoista. 

Riitu Päätalo uskoi, toisin kuin isä Hermanni, poikansa Kallen kirjailijanlahjoihin alusta alkaen, ja kannusti tätä kehittämään lahjaansa.

## Tulkitsijat

Pirjo Leppänen on esittänyt Riitu Päätaloa kolmessa Kalle Päätalo -aiheisessa elokuvassa sekä useissa näytelmissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Päätalon matkassa
* Riitun poika-kirja
Löberödin linna

**Löberödin linna** on Ruotsissa Eslövin kunnassa sijaitseva rakennus. Ei ole varmaa, että koska Löberödin säteritila on perustettu, mutta siitä on ensimmäiset maininnat 1400-luvulla. Varmaa on, että se on kuulunut useille Tanskan ja Skånen tärkeille aatelissuvuille.

Paikalla on sijainnut harmaakivestä tehty Anne Brahen 1620-luvulla rakennuttama linna. Anne Brahen kuoleman jälkeen linna meni perinnöksi hänen sisarpuolensa Esle Brahen pojalle Henrik Ramelille ja säilyi Ramelin suvussa yli 140 vuotta. Nykyisen päärakennuksen rakentamisen aloitti skånelainen linnanrakentaja "Bygge-Hans" Ramel, joka muun muassa rakensi pohjoisen siiven ja korvasi neliskulmaisen tornin nykyisellä kahdeksankulmaisella. Koko rakennukseen tehtiin uusi harjakatto ja puutarhan puolelle tehtiin kolmisivuinen lisärakennus. Christina Sparren ja Jacob de la Gardien aikana tehtiin paljon muutoksia: esimerkiksi tiiliseinät rapattiin, lisärakennuksen yläosaa muutettiin kirjaston valaisemiseksi, kanava otettiin pois ja tehtiin uusia talousrakennuksia. Puutarhaa laajennettiin, sinne tehtiin kasvihuone, englantilainen puutarha ja rakennettiin järvi.

Vuonna 1996 linna laitettiin myyntiin ja 1997 se siirtyi Knut Ramelille. Sittemmin linna, puisto ja kaikki rakennukset on remontoitu; osittain palautettu vanhaa, mutta myös uudistettu ajanmukaiseksi. Päärakennuksen modernisointi ja remontti on tehty tukholmalaisen arkkitehdin Greger Palmstiernan piirustusten mukaan. Puiston restauroinnin suunnittelivat maisema-arkkitehti Barbara Johnson Klagstorpista ja Mats Knutsson Sjöbosta.

## Lähteet
* Elisabeth Björnsson: Med kärlek och pengar räddades släktens slott  Sydsvenskan 16.5.2005.

## Aiheesta muualla
* Linnan esittely Eslövin kunnan sivuilla
FS Cosmao (1861)

**Cosmao** oli Ranskan laivaston vuonna 1861 vesillelaskettu puurunkoinen Cosmao-luokan korvetti, joka luokiteltiin myöhemmin risteilijäksi.

## Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 26. marraskuuta 1856. Alus laskettiin vesille 10. kesäkuuta 1861 ja se otettiin palvelukseen 28. helmikuuta 1862.

## Palvelus
Alus poistettiin alusluettelosta 29. kesäkuuta 1881 Brestissä ja romutettiin seuraavana vuonna.

## Lähteet

*
*

### Viitteet
FS Dupleix (1861)

**Dupleix** oli Ranskan laivaston vuonna 1861 vesillelaskettu puurunkoinen korvetti, joka luokiteltiin 2. luokan risteilijäksi.

## Valmistus
Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 9. lokakuuta 1856. Alus laskettiin vesille 28. maaliskuuta 1861 ja se otettiin palvelukseen 26. helmikuuta 1862.

## Palvelus
Alus oli 1876-1886 Islannin vesillä suojaamassa kalastusoikeuksia. Se poistettiin alusluettelosta 2. heinäkuuta 1887 Cherbourgissa ja romutettiin 1892.

## Lähteet

*
*

### Viitteet
Cochemiea

***Cochemiea*** on muutamalajinen kaktuskasvisuku, joka on läheistä sukua syyläkaktuksille (*Mammillaria*). Kasvien pölytyksestä huolehtivat kolibrit, mikä on harvinaista syyläkaktuksilla. Lisäksi DNA-sekvenssitiedot osoittavat *Cochemiea*-lajien erillisyyttä varsinaisista syyläkaktuksista. Suku on saanut tieteellisen nimensä erään Baja Californian alkuperäisasukasryhmän mukaan. Suvun paras tuntomerkki on pitkänomainen, putkimainen ja vastakohtainen punainen kukka, josta heteet ja emin vartalo pistävät esiin.

## Ulkonäkö ja koko
*Cochemiea*-lajien varret ovat pitkänomaisia, lieriömäisiä ja kierteisesti asettuneiden nystyjen peittämiä. Kasvit ovat maitiaisnesteettömiä. Ne muodostavat usein monivartisia mättäitä, joiden varret ovat pystykasvuisia tai maanmyötäisiä. Varren pituus voi nousta metriin ja läpimitta voi olla seitsemän senttimetriä. Piikkien kiinnittymiskohdat eli areolit ovat kahdenlaisia, ja niissä on vaihtelevan tyyppisiä piikkejä. Keskuspiikki on koukkumainen.

Kukat sijaitsevat nystyjen hangoissa ja ovat avoinna päivisin. Ne ovat kapean putkimaisia, vastakohtaisia, usein S:n muotoisia. Hedelmä on pallomainen, paljaspintainen, väriltään punainen tai purppuraan vivahtava, avautumaton ja kärjestään arpinen. Siemenet ovat mustia ja syväkuoppaisia.

## Levinneisyys
Suvun viisi lajia kasvavat Meksikossa Kalifornian niemimaalla (Baja California).

## Lajit
# *[[Cochemiea halei]]*
# *[[Cochemiea maritima]]*
# *[[Cochemiea pondii]]*
# *[[Cochemiea poselgeri]]*
# *[[Cochemiea setispina]]* 

## Lähteet
* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press, Portland, Oregon. .

### Viitteet
Coleocephalocereus

**Coleocephalocereus** on muutaman lajin käsittävä brasilialainen kaktuskasvisuku. Sen erikoistuntomerkki on kovera kefalio eli verson osa, johon kukat kehittyvät, mihin tieteellinen nimikin viittaa. Muita tuntomerkkejä ovat pitkänomaiset varret, lepakoiden suorittama pölytys (kukat avautuvat yöllä) ja tyvirei’illä avautuvat hedelmät. Suvun lähimmät sukulaiset lienevät melonikaktukset (*Melocactus*), joiden kukat, hedelmät ja siemenet ovat samanlaisia kuin *Coleocephalocereus*-suvussa. 

## Ulkonäkö ja koko

Kasvit ovat enemmän tai vähemmän pystykasvuisia tai maanmyötäisiä, toisinaan tyvestä haarovia. Varret voivat saavuttaa viiden metrin pituuden ja uurteita niissä on 6–35. Piikkiryhmät (areolit) sijaitsevat tiiviisti ryhmittyneinä. Piikit ovat hentoja tai vahvoja, neulamaisia, väriltään vaihtelevia ja jopa 45 cm pitkiä. 

Kukat kehittyvät kefalioihin, jotka sijaitsevat varren kärjessä tai sivulla ja ovat vajonneet varteen. Niissä on vaaleaa villamaista karvaa ja pitkiä, tukevia sukasia. Kukat ovat putkimaisia, kellomaisia tai suppilomaisia, pituudeltaan 2–8 cm. Kukan tyvi on paljas tai harvasuomuinen. Hedelmä on marjamainen, muodoltaan pallomainen tai nuijamainen, sileäpintainen ja väriltään punainen tai purppurainen. Se avautuu tyveltään rei’illä. Siemenet ovat pallomaisia tai päärynän muotoisia, mustia ja nystyisiä. 

## Levinneisyys

Suku kasvaa Brasiliassa, tarkemmin sanottuna São Paulossa, Rio de Janeirossa, Espirito Santossa, Bahiassa ja Minas Geraisissa. 

## Lajit

Suvun lajeja ovat seuraavat kuusi:

#*Coleocephalocereus aureus*
#*Coleocephalocereus buxbaumianus*
#*Coleocephalocereus fluminensis*
#*Coleocephalocereus goebelianus*
#*Coleocephalocereus pluricostatus*
#*Coleocephalocereus purpureus*

## Käyttö

Joskus ainakin lajia *C. goebelianus* on kaupan huonekasviksi (oma havaintoni). 

## Lähteet
* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. .

### Viitteet
Yiläinen kirjaimisto

**Yiläinen kirjaimisto** on tavukirjoitusjärjestelmä, jota käytetään Kiinassa puhutun yin kielen kirjoittamiseen. Kirjaimiston uskotaan olevan peräisin Tang-dynastian ajalta (618–907), mutta vanhimmat säilyneet kirjoitukset ovat 1400-luvun lopulta.

Kirjaimisto standardoitiin sichuanin-yin kirjoittamista varten vuonna 1974. Ennen standardointia erilaisten kirjainten määrä oli kahdeksan ja kymmenen tuhannen välissä. Standardoitu yiläinen kirjaimisto sisältää  kirjainmerkkiä, mikä tekee siitä laajimman standardoidun tavukirjoitusjärjestelmän.

## Lähteet

## Ulkoiset linkit
* Kaikki Yi-tekstit tulevat äänen kanssa
Tajaé

**Tajaé** on maalaiskunta ja sen keskuspaikka Nigerin Tahouan alueen Illélan departementissa. Se sijaitsee 30 kilometriä Illélasta etelään. Kunnassa on 78&nbsp;900 asukasta (vuonna 2012).

Tajaén kunnan pinta-ala on arviolta 506 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Illélan departementin Illélan ja koillisessa Badaguichirin, idässä Bouzan departementin Allakayen ja Birni N’Konnin departementin Malbazan sekä etelässä Malbazan ja Tsernaouan kuntiin. Seutu kuuluu Sahelin ja Sudanin siirtymävyöhykkeeseen. Kunnan alueella on useita vadeja ja ajoittain kuivuvia järviä.

Kuntaan kuuluu 27 kylää ja heimoryhmää sekä lähes 70 pikkukylää. Asukkaat ovat tuaregeja, hausoja ja fulbeja. Hallintoon osallistuvat kunnan lisäksi kantonin päällikkö Illélassa, tuaregien päällikkö Tajaéssa, fulbejen päällikkö Birni N’Konnissa sekä kylien ja heimoryhmien päälliköt. Vallitseva uskonto on islam. Lisäksi on muutamia animisteja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja keräily. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, durra, lehmänpapu, maapähkinä sekä vihannekset ja hedelmät. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, kamelit, aasit ja hevoset. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Kunnassa pidetään viidet viikoittaiset markkinat. Karjaa, nahkaa, vuotia ja sipulia viedään myytäväksi Nigeriaan.

Kunnan läpi kulkee Tahouan ja Birni N’Konnin välinen asfaltoitu maantie RN29 sekä Birni N’Konnin ja Illélan välinen päällystämätön tie. Palveluihin kuuluu 44 alakoulua, yläkoulu, terveyskeskus, synnytyslaitos ja kolme terveysasemaa. Väestöstä 33 % on puhtaan juomaveden piirissä.

## Lähteet
Odžibwan kieli

**Odžibwa** on ryhmä ojibway-intiaanien puhumia algonkin-kieliryhmään kuuluvia kieliä. Ryhmään kuuluvat keski-, itä-, luoteis- ja länsiodžibwa, severninodžibwa, ottawa ja chippewa. Myös algonkin voidaan lukea odžibwan alle. Odžibwan eri variantteja puhuu äidinkielenään yhteensä  ihmistä, joista valtaosa asuu Kanadassa. Yhdysvalloissa on vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 800 odžibwan puhujaa.

## Lähteet
Radiot.fi

**Radiot.fi** oli RadioMedian ja Yleisradion yhteistyössä kehittämä radiosoitin.

Sovellukseen oli asetettu kaikkien ilmaisten suomalaisten radiokanavien tiedot ja nettilähetysten URL-osoitteet, joista sovellus lähetykset toisti. Radiot.fi-palvelun betavaihe käynnistyi kesäkuussa 2014 ja valmis palvelu tuli käyttöön saman vuoden syksyllä. Erotuksena muihin nettiradiopalveluihin Radiot.fi on suomalainen palvelu, jonka kehitystyössä ovat olleet mukana kaikki kotimaiset radiokanavat. 

Radiot.fi-sovelluksen kautta oli kuunneltavissa 80 kotimaista radiokanavaa: kaikki Ylen kanavat sekä suurin osa Suomessa toimivista kaupallisista radiokanavista. Sovelluksessa olevien paikallisradioiden kuuntelu ei ole maantieteelliseen sijaintiin sidottua, vaan kaikki kanavat kuuluvat kaikkialla Suomessa.

Palvelun toteutti suomalainen IT-yritys Reaktor.

Keväällä 2023 Radiot.fi-palvelun korvasi kansainvälinen Radioplayer.

## Katso myös
* Luettelo suomalaisista radioasemista

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Taajuuslista
* Näin syntyi Radiot.fi 
* Nettiradio Suomessa ja maailmalla
Kimbundu

**Kimbundu** on Angolassa Luandan maakunnassa puhuttu bantukieli. Sitä puhuu vuoden 2012 The World Factbookin mukaan äidinkielenään neljä miljoonaa ihmistä.

Kimbundusta käytetään myös nimiä ”pohjois-mbundu” tai ”luandan-mbundu” erotuksena Angolan itäosassa puhutusta mbundun eli umbundun kielestä.

## Lähteet
Lapsen Maailma

**Lapsen Maailma** on kahdeksan kertaa vuodessa ilmestyvä erikoisaikakauslehti, joka käsittelee lasten ja nuorten kasvatusta sekä lastensuojelukysymyksiä. Se on suunnattu lapsiperheille ja lasten kanssa työskenteleville. *Lapsen Maailman* kustantaja on Lastensuojelun Keskusliitto.

## Historia
Lastensuojelun Keskusliitto ja sen myötä myös *Lapsen Maailma* -lehden ensimmäinen versio, *Lapsi ja nuoriso*, perustettiin 27. marraskuuta 1937. Ennen lehden perustamista Suomessa ilmestyi kaksi kilpailevaa lastensuojelulehteä, joiden tilalle uusi lehti perustettiin. Ensimmäisenä päätoimittajana toimi Keskusliiton puheenjohtaja, Turun lastensuojelujohtaja Daniel Hedman. Alussa pienilevikkisen lehden toimittamisesta jouduttiin luopumaan sodan ajaksi 1942–1944, kunnes rahatilanteen parantuessa lehden toimittamista jälleen jatkettiin.

Vuonna 1973 lehden nimi muutettiin ajan hengen mukaisesti, ja siitä tuli *Lapset ja yhteiskunta*, ja vuonna 1989 nimeksi vakiintui *Lapsen Maailma*. Järjestö- ja ammattilehdestä tehtiin laajoja lukijapiirejä kiinnostava monipuolinen aikakauslehti, jonka aiheiksi nousivat kasvatus, lapset, perhe-elämä ja lastensuojelu. Samalla aloitettiin lehden aktiivinen markkinointi, jonka ansiosta levikki kasvoi 6&nbsp;000:sta yli 30&nbsp;000:een. Lehdestä tuli Lastensuojelun Keskusliitolle tällöin merkittävä tulonlähde.

## Lehden aiheet
Lehden teemoja ovat esimerkiksi lastensuojelu, perhe ja terveys. Lisäksi lehdessä julkaistaan Ismo Loivamaan Kuukauden Kirjat -palstaa. Lehden kolumnisteina toimivat Heikki Hiilamo, Päivi Alasalmi ja Atte Ahokas.

*Lapsen Maailma* on Aikakauslehtien Liiton sekä Kulttuuri-, mielipide- ja tiedelehtien liitto Kultti ry:n jäsen. Lehden artikkeleita on uudelleenjulkaistu lukuisia kertoja Kultin julkaisemassa asunnottomien myymässä Iso Numero -katukulttuurilehdessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* lapsenmaailma.fi
Nziman kieli

**Nzima** on nigeriläis-kongolainen kieli, jota puhutaan Ghanan lounaisosassa ja Norsunluurannikon kaakkoisosassa. Se kuuluu kwa-kielten ryhmään ja on läheistä sukua ahantan ja jwira-pepesan kielille. SIL Internationalin mukaan nzimaa puhui Ghanassa äidinkielenään  ihmistä vuonna 2000 ja Norsunluurannikolla  ihmistä vuonna 1993.

## Lähteet
Timo (sarjakuva)

**Timo** on Kivi Larmolan sarjakuva-albumi, jonka on julkaissut Kumiorava vuonna 2013. Albumin tarina on 1980-luvun Helsinkiin sijoittuva mukaelma Georg Büchnerin näytelmästä *[[Woyzeck]]* (1837).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juha Mäkinen: Kurkistus ihmiskuiluun . Keskisuomalainen 11.9.2013.
* Reijo Valta: Timo peilitalossa. Kvaak.fi 5.11.2013.
Consolea

***Consolea*** on opuntioille (*Opuntia*) läheinen Karibian alueella kasvava kaktuskasvisuku. Ne eroavat mantereella kasvavista opuntioista erityisesti haarautumistavaltaan ja kärkinivelten rakenteen perusteella. Suvun tieteellisen nimen antoi Charles Lemaire vuonna 1862 Palermon kasvitieteellisen puutarhan silloisen johtajan Michelangelo Consolen kunniaksi.

## Ulkonäkö ja koko

*Consolea*-kaktukset ovat kookkaita ja puumaisia, joko yksi- tai monirunkoisia. Rungot ovat nivelettömiä ja piikkisiä, tavallisesti liereitä. Rungon sivulta tai latvasta eroaa nivelikkäitä haaroja. Nivelet ovat pallomaisia, soikeita tai usein epäsäännöllisiä. Lehdet ovat vähäpätöisiä ja karisevat varhain. Piikkirykelmissä (areolit) on karvoja, glokidioita (väkäskarvoja) ja piikkejä, ja toisinaan ne ovat keskittyneet nivelten kärkiosiin. Piikit ovat vaihtelevanlaisia ja voivat puuttuakin. Juuret ovat mukulamaisia tai rihmamaisia.

Kukat avautuvat päiväaikaan ja ovat pieniä, väriltään punaisia, oransseja tai keltaisia. Emin vartalon tyvellä on paksuuntuma tai kuppimaisia mesiäisiä. Siitepölyhiukkasissa on 12 itureikää. Kukasta kehittyy pitkänomainen tai munamainen mehevä hedelmä, joka sisältää kellanvalkeita, litteitä siemeniä.

## Levinneisyys
*Consolea*-lajit ovat levinneet Karibianmeren saarille ja Floridaan.

## Lajit
Lajeja suvussa on yhdeksän:

#*[[Consolea corallicola]]*
#*[[Consolea falcata]]*
#*[[Consolea macracantha]]*
#*[[Consolea millspaughii]]*
#*[[Consolea moniliformis]]*
#*[[Consolea nashii]]*
#*[[Consolea picardae]]*
#*[[Consolea rubescens]]*
#*[[Consolea spinosissima]]*

## Lähteet
* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. .

### Viitteet
Vénus-luokka

**Vénus-luokka** oli Ranskan laivaston kahden puurunkoisen risteilijän muodostama alusluokka.

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Lintu sininen

**Lintu sininen** (televisioesityksessä käytetty myös nimekettä **Sininen lintu**; ; ; ven. *Sinjaja ptitsa*) on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut George Cukorin ohjaama yhdysvaltalais-neuvostoliittolainen fantasiaelokuva, jonka pääosissa ovat Elizabeth Taylor, Jane Fonda ja Cicely Tyson. Elokuva oli ensimmäinen virallinen Yhdysvaltain ja Neuvostoliiton välinen tekemä elokuva.

*Lintu sininen* perustuu Maurice Maeterlinckin näytelmään *[[Sininen lintu (näytelmä)|Sininen lintu]]* (*L’oiseau bleu*, 1908), jonka pohjalta Hugh Whitemore, Alfred Hayes ja Aleksei Kapler laativat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuva on viides valkokangassovitus näytelmästä. Näytelmästä on tehty kaksi mykkäelokuvaa vuosina 1910 ja 1918, äänielokuva vuonna 1940 ja animaatioelokuva vuonna 1970. Toisin kuin edeltäjänsä, *Lintu sininen* sai heikon vastaanoton kriitikoilta ja yleisöltä.

## Juoni

Maalta kotoisin olevat sisarukset Mytyl ja hänen veljensä Tyltyl pääsevät fantasiamaailmaan, ja matkansa varrella he tapaavat monien asioiden kuten Kissan, Koiran, Valon, Yön, Tulen, Sokerin, Maidon ja Leivän ihmismuotoja.

Köyhän halonhakkaajan lapset heräävät kesken uniensa ja huoneeseen astuu haltijatar, joka muistuttaa naapurin vaimoa. Hän tarvitsee Sinisen Linnun, jotta hänen sairas tyttärensä paranisi. Lapset lähtevät etsimään lintua mukanaan seurue, jossa ovat rohkea ja uskollinen Koira, viekas ja makeileva Kissa, pelokas Leipä, sekä Sokeri, Maito, Vesi ja Tuli. Valo ohjaa joukkoa.
Etsintämatkalla lapset joutuvat moneen pelottavaan paikkaan, mutta he pääsevät myös Onnen puutarhoihin.  

## Näyttelijät

## Tuotanto
Alun perin elokuvan pääosiin oli palkattu Katharine Hepburn ja Shirley MacLaine, mutta he molemmat vetäytyivät projektista ennen kuvausten alkua. *Lintu sinisen* budjettina oli 12 miljoonaa dollaria, ja elokuva kuvattiin Moskovassa ja Leningradissa Neuvostoliitossa. Elokuvan kuvaukset alkoivat 20. tammikuuta 1975. 

Kuvauksien aikana elokuvan englannin kieltä puhuvien ja venäjän kieltä puhuvien tuotantoryhmien keskinäinen kommunikointi oli lähes mahdotonta. Ohjaaja George Cukor turvautui usein viittomakieleen, jotta tulisi ymmärretyksi. Cukorille tuli myös kuvauksien aikana ongelmia Jane Fondan ja Cicely Tysonin kanssa. Elokuvan kuvaukset saatiin päätökseen 11. elokuuta 1975.

## Julkaisu ja vastaanotto
*Lintu sininen* sai Yhdysvaltain-ensi-iltansa 5. huhtikuuta vuonna 1976, jolloin elokuvan teatterilevityksestä vastasi 20th Century Fox. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 9. joulukuuta vuonna 1977. *Lintu sininen* sai heikosta vastaanotosta huolimatta parhaan fantasiaelokuvan Saturn-ehdokkuuden, mutta palkinnon sai lopulta *[[Luoja lippalakissa]]*. *Lintu sininen* on julkaistu VHS:nä ja DVD:nä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Lintu sininen'' TCM Movie Databasessa.
Vahakaktukset

**Vahakaktukset** (*Copiapoa*) on eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku. Lajit voivat muodostaa laajoja kasvustoja. Suvun tieteellinen nimi juontuu chileläisestä Copiapón kaupungista, jonka ympäristössä monet vahakaktuslajit kasvavat.

## Ulkonäkö ja koko
Vahakaktukset ovat joko yksistään kasvavia tai mättäitä muodostavia. Niiden varret ovat pallomaisia tai pitkänomaisia ja lieriömäisiä, kärjestään tavallisesti tiheän villamaisen karvan peittämiä. Varren uurteet ovat selvästi erottuvia. Vahakaktukset ovat tavallisesti piikkisiä; piikit ovat vaihtelevanlaisia. Juuret ovat joko rihmamaisia tai paalumaisia pääjuuria.

Vahakaktusten kukat kehittyvät kasvin varren kärkeen ja ovat kellomaisia tai suppilomaisia, väriltään keltaisia. Pohjusmalja on lyhyt ja leveä, ja perikarpelli (pohjuksen ja emin tyven muodostama rakenne) lyhyt ja paljaspintainen. Hedelmä on pieni ja sileä, mutta sen kärjessä on pysyviä vihreitä suomuja. Siemenet ovat kookkaita ja kiiltävän mustia.

## Levinneisyys
Vahakaktukset ovat kotoisin Atacaman aavikkoalueelta Chilen pohjoisosista.

## Lajit
Sukuun kuuluu 26 lajia:

#*[[Copiapoa atacamensis]]*
#*[[Copiapoa bridgesii]]*
#*[[Copiapoa calderana]]*
#*[[Copiapoa cinerascens]]*
#*Copiapoa cinerea* – vahakaktus
#*[[Copiapoa conglomerata]]*
#*[[Copiapoa coquimbana]]*
#*[[Copiapoa echinoides]]*
#*[[Copiapoa esmeraldana]]*
#*[[Copiapoa fiedleriana]]*
#*[[Copiapoa grandiflora]]*
#*[[Copiapoa haseltoniana]]*
#*[[Copiapoa humilis]]*
#*[[Copiapoa hypogaea]]*
#*[[Copiapoa krainziana]]*
#*[[Copiapoa laui]]*
#*[[Copiapoa longistaminea]]*
#*[[Copiapoa malletiana]]*
#*[[Copiapoa marginata]]*
#*[[Copiapoa megarhiza]]*
#*[[Copiapoa mollicula]]*
#*[[Copiapoa serpentisulcata]]*
#*[[Copiapoa solaris]]*
#*[[Copiapoa taltalensis]]*
#*[[Copiapoa tenuissima]]*
#*[[Copiapoa tocopillana]]*

## Lähteet
* 
* Kasvien suomenkieliset nimet.

### Viitteet
Dalriadan kuningaskunta

**Dalriada**, iiriksi **Dál Riada** tai **Dál Riata**, oli nykyisen Skotlannin alueella sijainnut gaelilainen kuningaskunta, joka ulottui 400-luvulta lähtien Pohjoiskanaalin molemmille puolille. Siihen kuuluivat Pohjois-Irlannin Antrim ja Skotlannin Argyll sekä osa Sisä-Hebrideistä.

Skotlannin Dalriadan kuningaskunnan perustivat Irlannin Antrimin Dál Riadan kuningaskunnasta saapuneet uudisasukkaat. He perustivat Dalriadan Argylliin maille, joita tuolloin asuttivat piktit. Perimätiedon mukaan kuningaskunnan perustivat Ercin kolme poikaa. Yksi pojista oli nimeltään Fergus, josta Skotlannin kuninkaiden katsotaan polveutuvan. Skottien eli irlantilaisten maahanmuuttajien ja piktien välillä oli useita sotia, mutta myös keskinäisiä avioliittoja.

Dalriadan Irlannin puoleinen osa alkoi rappeutua jo 500-luvun alussa, kun Irlannin hallitseva suku oli siirtynyt Skotlantiin. Viikinkien tunkeuduttua Irlantiin 800-luvulla Irlannin Dalriada menetti kokonaan poliittisen identiteettinsä. Piktit puolestaan alkoivat ahdistella Dalriadaa Skotlannissa. Dalriadan kuningas Kenneth I MacAlpin yhdisti viimein piktit ja skotit vuonna 843, ja siitä lähtien aluetta ryhdyttiin kutsumaan Skotlanniksi. Kennethistä tuli uuden Alban kuningaskunnan ensimmäinen kuningas.

Dalriadan skottien saavuttama valta-asema johti siihen, että irlantilaisperäinen gaeli syrjäytti alkuperäisasukkaiden puhumat varhaisemmat kielet Pohjois-Skotlannissa. Osa piktien perinteistä jäi kuitenkin elämään keskiajan Skotlannissa.

Pohjoiskanaalin seuduilla myöhemmin kukoistaneen gaelilaisen kulttuurin alkuperä ulottui osittain Dalriadan kuningaskuntaan.

## Lähteet
* James, Simon: Keltit. Otava, 2005. .

### Viitteet
Mihail Kaigorodov

**Mihail Nikiforovitš Kaigorodov** (; 6. marraskuuta (J: 25. lokakuuta) 1853 – lokakuu 1918 Moskova) oli venäläinen jalkaväenkenraali, joka toimi Uudenmaan läänin kuvernöörinä vuosina 1901–1905.

## Elämäkerta

Mihail Kaigorodovin isä oli kenraalimajuri Nikifor Kaigorodov ja hänen veljiään olivat Viipurin ja Viaporin linnoitusten komentajana toiminut kenraaliluutnantti Nestor Kaigorodov sekä tunnettu luonnontieteilijä Dmitri Kaigorodov. Mihail Kaigorodov valmistui upseeriksi Pietarissa toimineesta Mikaelin tykistökoulusta vuonna 1873 ja palveli sen jälkeen upseerina Venäjän armeijassa. Hän suoritti myös Nikolain yleisesikunta-akatemian 1880 ja toimi sen jälkeen esikuntaupseerina eri joukko-osastoissa. Vuosina 1900–1901 Kaigorodov oli 2. suomenmaalaisen tarkk’ampujarykmentin komentaja. Maaliskuussa 1901 hänet nimitettiin Uudenmaan läänin kuvernööriksi ja ylennettiin samalla kenraalimajuriksi. Kaigorodv oli tässä virassa neljä vuotta, kunnes siirtyi toukokuussa 1905 Irkutskin kuvernööriksi. Jo seuraavan vuoden alussa hänet kutsuttiin Venäjän sisäministeriön ja sitten pääesikunnan käyttöön.

Kaigorodov oli myöhemmin prikaatin ja jalkaväkidivisioonan komentajana sekä vuodesta 1913 Grodnon linnoituksen komendanttina. Hänet ylennettiin 1907 kenraaliluutnantiksi ja 1913 jalkaväenkenraaliksi. Ensimmäisen maailmansodan aikana Kaigorodov joutui joukkoineen perääntymään Grodnosta vuonna 1915, mutta hän pysyi kirjoilla linnoituksen komentajana, kunnes hänet heinäkuussa 1916 siirrettiin reserviin. Kaigorodov teloitettiin vallankumouksen jälkeen ampumalla Moskovassa lokakuussa 1918.

## Lähteet
Kassandran silta

**Kassandran silta** (myös **Cassandran silta**; ; ;  tai *Treffpunkt Todesbrücke*) on vuonna 1976 ensi-iltansa saanut George P. Cosmatosin ohjaama brittiläis-italialais-saksalainen katastrofielokuva, johon sekoittuu toiminnan, jännityksen ja draaman aineksia. *Kassandran sillan* pääosissa ovat Sophia Loren, Richard Harris, Burt Lancaster, Martin Sheen, O. J. Simpson, Lee Strasberg ja Ava Gardner.

Koska *Kassandran siltaa* oli tekemässä brittiläinen mediaimpressaari Lew Grade, italialainen tuottaja Carlo Ponti ja kansainvälinen ”all-star”-näyttelijäkaarti, elokuvan odotettiin houkuttelevan yleisöä ympäri maailman. Elokuvan levitysoikeudet myytiin brittiläisille ja amerikkalaisille levittäjille jo ennen kuvauksien alkua.

## Juoni

*Kassandran silta* sijoittuu eurooppalaiseen junaan, johon ruotsalainen rikollinen hyppää mukaan. Rikollinen kantaa tappavaa virustautia, joka voi tarttua kehen tahansa. Samalla kun tohtori Jonathan Chamberlain (Richard Harris) yrittää pitää hallinnassaan tartuntatapauksia, juna kulkee kohti rikkinäistä Kassandran holvisiltaa... Kukaan ei pääse junasta pois. Voiko kukaan heitä pelastaa?

## Näyttelijät

## Tuotanto
*Kassandran sillan* käsikirjoituksen laativat ohjaaja Cosmatos, Tom Mankiewicz ja Robert Katz. Elokuvan tuottajina olivat Carlo Ponti ja Lew Grade, ja elokuvan sävellyksestä vastasi Jerry Goldsmith.

*Kassandran silta* kuvattiin Technicolor-elokuvausmenetelmällä pienellä kolmen miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan kuvauspaikkoina olivat Italiassa Cinecittà-elokuvastudiot Roomassa, Leccon kaupunki Lombardiassa Pohjois-Italiassa, Sveitsin Geneve ja Basel sekä Ranskan Cantal. Alun perin Peter O’Toolelle tarjottiin elokuvan pääroolia, mutta hänen kieltäydyttyään Richard Harris otti roolin vastaan.

## Julkaisu ja vastaanotto
*Kassandran silta* sai ensi-iltansa Italiassa 18. joulukuuta vuonna 1976. Isossa-Britanniassa ja Länsi-Saksassa elokuva sai ensi-iltansa 31. maaliskuuta 1977. Suomen ensi-ilta oli Helsingissä 11. maaliskuuta 1977, ja *Kassandran silta* oli Suomessa 28. katsotuin elokuva 68 676:lla katsojallaan vuonna 1977. Adams Filmi vastasi elokuvan levityksestä Suomessa vuonna 1977.

*Kassandran silta* ei menestynyt hyvin kriitikoiden tai yleisön keskuudessa, koska katastrofielokuvat eivät enää *Kassandran sillan* ilmestymisen aikaan enää olleet taattuja kassamagneetteja. Heikohkosta vastaanotosta *Kassandran silta* sai kuitenkin taloudellista voittoa. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan kriitikoiden arvosteluista vain 29 prosenttia on myönteistä perustuen seitsemään arvosteluun. *Kassandran silta* on julkaistu VHS:nä, DVD:nä ja Blu-raynä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Kassandran silta'' TCM Movie Databasessa 
* ''Kassandran silta'' Rotten Tomatoes -sivustolla
Corryocactus

**Corryocactus** on eteläamerikkalainen, pensas- tai puumaisia lajeja sisältävä kaktuskasvisuku, jonka tieteellinen nimi tulee erään rautatievirkailijan nimestä (T. A. Corry). Hän auttoi suvun nimeäjiä heidän tutkimusmatkoillaan Perussa.

## Ulkonäkö ja koko

Suvun lajit ovat pylväsmäisiä ja haarovia kaktuksia, joilla on vahvat piikit. Niiden 1–5&nbsp;m pitkät varret ovat tukevia tai hoikkia, pystykasvuisia, maanmyötäisiä tai toisinaan suikertavia ja jopa maavarsimaisia. Kussakin varressa on 4-10 selvästi erottuvaa uurretta. Piikit ovat tukevia, teräviä ja enimmäkseen pystyjä.

*Corryocactus*-lajien keltaiset, oranssiset tai purppuraiset kukat ovat avoinna päivisin ja ovat muodoltaan kellomaisia tai leveän suppilomaisia. Pohjusmalja on niissä lyhyt, ja sitä peittävät tiheästi pienet suomut ja areolit, joissa on ruskeaa tai mustaa villaa ja piikkejä. Kehälehdet ovat myös lyhyitä, ja heteet kiinnittyvät teriön nieluun. Kukasta kehittyy pallomainen, mehevä ja syötävä hedelmä, jonka pinnalla on helposti poistettavia piikkirykelmiä. Siemenet ovat pieniä, muodoltaan vinosti soikeita, pinnaltaan sileitä tai nystermäisiä, toisinaan ryppyisiä.

## Levinneisyys

Suvun lajit kasvavat Perussa, Länsi-Boliviassa ja Pohjois-Chilessä merenpinnan tasosta yli 4500&nbsp;m:n korkeuteen asti Andeilla.

## Lajit
*Corryocactus*-lajeja tunnetaan tässä käytetyssä kaktusluokittelussa 12.

#*Corryocactus apiciflorus*
#*Corryocactus aureus*
#*Corryocactus brachypetalus*
#*Corryocactus brevistylus*
#*Corryocactus chachapoyensis*
#*Corryocactus charazanensis*
#*Corryocactus erectus*
#*Corryocactus huincoensis*
#*Corryocactus melanotrichus*
#*Corryocactus pulquiensis*
#*Corryocactus quadrangularis*
#*Corryocactus squarrosus*

## Lähteet
* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. .

### Viitteet
David Mayer de Rothschild

**David Mayer de Rothschild** (s. 25. elokuuta 1978) on brittiläinen ympäristönsuojelija, ekologi ja seikkailija. Hän kuuluu kuuluisaan Rothschildien pankkisukuun. Hänen isänsä oli Evelyn de Rothschild (1931–2022).

Hän on saanut useita tunnustuksia ja muun muassa Maailman talousfoorumi on ehdottanut häntä ’Nuoreksi maailmanlaajuiseksi johtajaksi’ (Young Global Leader).

## Lähteet
* https://web.archive.org/web/20140707021021/http://www.nationalgeographic.com/explorers/bios/david-de-rothschild
Blondit luokkakokouksessa

**Blondit luokkakokouksessa** (*Romy and Michele’s High School Reunion*) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut David Mirkinin ohjaama komediaelokuva.

Elokuvan päähenkilöitä ovat ystävykset Romy White (Mira Sorvino) ja Michele Weinberger (Lisa Kudrow), jotka saavat kutsun luokkakokoukseen kymmenen vuotta high schoolin päättymisen jälkeen. Tehdäkseen vaikutuksen entisiin luokkatovereihinsa he päättävät esittää menestyneempiä kuin todellisuudessa ovat.

Robin Schiff käsikirjoitti ja ohjasi elokuvalle vuonna 2005 esiosan *[[Luokkakokouksen blondit: Näin kaikki alkoi]]*, jossa Romy ja Michele yrittävät päästä high schoolin jälkeen kotikaupungistaan Tucsonista Hollywoodiin.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Elokuva sai kriitikoilta suopean vastaanoton.

## Aiheesta muualla
* 
*
Piikaktukset

**Piikaktukset** (*Coryphantha*) on kohtalaisen suuri ja Pohjois-Amerikassa laajalle levinnyt kaktuskasvien heimoon (Cactaceae) kuuluva suku. Piikaktusten tieteellinen nimi muodostuu kreikan sanoista *koryfe* ’pää’ ja *anthos* ’kukka’, mikä viittaa kukkien sijaintiin kasvin latvassa. Piikaktusten lähimmät sukulaiset ovat syyläkaktukset (*Mammillaria*), joihin ne on joskus sisällytettykin.

## Ulkonäkö ja koko

Piikaktukset kasvavat yksittäin ja muodostavat mättäitä haarautumalla tyvestään. Niiden varret ovat enintään puolimetrisiä, muodoltaan pallomaisia tai lieriömäisiä. Varsi on syyläkaktusmaisesti nystyinen, ja nystyt ovat usein hyvin pitkänomaisia ja poikkileikkaukseltaan pyöreitä. Piikkirykelmät eli areolit sijaitsevat enimmäkseen nystyjen päässä. Piikeistä osa voi olla muuntunut värikkäiksi rauhasiksi.

Piikaktusten kukat kehittyvät varren päässä olevien nuorten nystyjen hankoihin. Ne ovat avoinna päivisin, näyttäviä, suppilomaisia tai kellomaisia, enimmäkseen kellertäviä tai vihertäviä. Pohjusmalja ja emin vartalon tyvi (perikarpelli) ovat paljaspintaisia tai harva- ja pienisuomuisia. Hedelmä on enemmän tai vähemmän pallomainen, pitkänomainen tai nuijamainen, pinnaltaan sileä, väriltään vihreä tai kellertävä, mehevä ja avautumaton. Siinä on jäljellä kuihtuneita kukan jäänteitä. Hedelmässä on hieman munanmuotoisia tai munuaismaisia siemeniä, joiden väri on tavallisesti musta.

## Levinneisyys

Piikaktukset ovat kotoisin Meksikosta ja Yhdysvaltain lounaisosista.

## Lajit

Piikaktuksia on 55 lajia.

**Coryphantha calipensis*
**Coryphantha calochlora*
**Coryphantha clavata*
**Coryphantha compacta*
**Coryphantha cornifera* - helopiikaktus
**Coryphantha cornuta*
**Coryphantha delaetiana*
**Coryphantha difficilis*
**Coryphantha durangensis*
**Coryphantha echinoidea*
**Coryphantha echinus*
**Coryphantha elephantidens*
**Coryphantha erecta*
**Coryphantha georgii*
**Coryphantha glanduligera*
**Coryphantha glassii*
**Coryphantha gracilis*
**Coryphantha grata*
**Coryphantha guerkeana*
**Coryphantha hintoniorum*
**Coryphantha indensis*
**Coryphantha jalpanensis*
**Coryphantha longicornis*
**Coryphantha macromeris*
**Coryphantha maiz-tablasensis*
**Coryphantha maliterrarum*
**Coryphantha melleospina*
**Coryphantha neglecta*
**Coryphantha nickelsiae*
**Coryphantha octacantha*
**Coryphantha odorata*
**Coryphantha ottonis*
**Coryphantha pallida*
**Coryphantha poselgeriana*
**Coryphantha potosiana*
**Coryphantha pseudoechinus*
**Coryphantha pseudoradians*
**Coryphantha pulleineana*
**Coryphantha pusilliflora*
**Coryphantha pycnacantha*
**Coryphantha radians*
**Coryphantha ramillosa*
**Coryphantha recurvata*
**Coryphantha reduncispina*
**Coryphantha retusa*
**Coryphantha robustispina*
**Coryphantha salinensis*
**Coryphantha sulcata*
**Coryphantha sulcolanata*
**Coryphantha tripugionacantha*
**Coryphantha unicornis*
**Coryphantha vaupeliana*
**Coryphantha vogtherriana*
**Coryphantha werdermannii* - tähtipiikaktus
**Coryphantha wohlschlageri*

## Lähteet
* Anderson E. F.: *The Cactus Family*. Portland, Oregon: Timber Press, 2001. .
* Kasvien suomenkieliset nimet.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Illéla (departementti)

**Illéla** on departementti Nigerin Tahouan alueella. Se käsittää Illélan kaupunkikunnan sekä Badaguichirin ja Tajaén maalaiskunnat. Hallinnollinen keskus on Illéla. Departementissa on 336&nbsp;600 asukasta (vuonna 2012).

Bagarouan kunta erotettiin Illélasta omaksi departementikseen vuonna 2011.

## Lähteet
Nikolai Mjasojedov

**Nikolai Aleksandrovitš Mjasojedov** (; 1850 – ?) oli venäläinen juristi, virkamies ja konservatiivinen poliittinen vaikuttaja. Hän toimi Suomessa Viipurin läänin kuvernöörinä vuosina 1902–1905 ja kannatti Suomeen kohdistunutta yhdenmukaistamispolitiikkaa.

Mjasojedov kuului Tulan alueelta lähtöisin olleeseen aatelissukuun. Hän valmistui vuonna 1872 Moskovan yliopiston oikeustieteellisestä tiedekunnasta ja työskenteli sen jälkeen eri viroissa Venäjän oikeuslaitoksen syyttäjänvirastoissa. Vuosina 1881–1882 hän oli sisäministeriössä ministeri Nikolai Ignatjevin määräämissä erikoistehtävissä, mutta palasi sen jälkeen syyttäjänuralle. Vuonna 1893 Mjasojedov nimitettiin hallitsevaan senaattiin sotilasasioiden muutoksenhakuoikeuden yliprokuraattorin apulaiseksi. Hän jäi vuonna 1902 eläkkeelle Venäjän oikeusministeriön palveluksesta, mutta sai jo samana vuonna nimityksen Suomeen Viipurin läänin kuvernööriksi. Kuvernöörinä Mjasojedov puolusti venäläistämispolitiikkaa, mikä teki hänestä yhden aktivistien vihan kohteista. Aktivisti Matti Reinikka yritti maaliskuussa 1905 ampua Mjasojedovin tämän toimistossa, mutta osui häntä vain takapuoleen ennen aseensa jumittumista. Mjasojedov ei loukkaantunut vakavasti.

Toukokuussa 1905 Mjasojedov nimitettiin hallitsevan senaatin jäseneksi ja hän sai salaneuvoksen arvonimen. Lokakuussa 1907 keisari Nikolai II nimitti hänet Venäjän valtakunnanneuvostoon, jossa hän liittyi oikeistolaisiin. Hän oli yksi vuonna 1908 imperiumin otteen vahvistamiseksi perustetun Venäjän reuna-alueiden seuran (*Russkoje okrainnoje obštšestvo*) perustajajäsenistä. Hänet nimitettiin tammikuussa 1909 jäseneksi komiteaan, joka valmisteli Suomea koskevan yleisvaltakunnallisen lainsäädännön periaatteita, ja vuodesta 1914 hän kuului myös Suomen asiain neuvottelukuntaan. Mjasojedovin vaiheet vuoden 1917 helmikuun vallankumouksen jälkeen eivät ole tiedossa.

## Lähteet
Kolme sydäntä epätahdissa

__NOTOC__
**Kolme sydäntä epätahdissa** (myös **3 sydäntä epätahdissa**; ) on vuonna 1944 ensi-iltansa saanut musikaalielokuva kahdesta laulajasisaresta, jotka saavat apua sotilaille tarkoitetun viihdekanttiinin perustamisessa salaperäiseltä varakkaalta ihailijalta. Elokuvamusikaalin pääosissa ovat June Allyson, Gloria DeHaven ja Van Johnson, ja elokuvan ohjasi Richard Thorpe. *Kolme sydäntä epätahdissa* on ensimmäinen kuudesta Allysonin ja Johnsonin yhteisestä elokuvasta.

*Kolme sydäntä epätahdissa* -elokuvan käsikirjoituksen laativat Richard Connell ja Gladys Lehman. Elokuvan tuottajana oli Joe Pasternak ja tuotantoyhtiönä Metro-Goldwyn-Mayer. Elokuvan käsikirjoittajat Connell ja Lehman saivat Oscar-ehdokkuuden parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta vuonna 1945.

## Näyttelijät

### Rooleissa

### Yhtyeet

### Cameo-roolit

## Soundtrack

* ”Sweet And Lovely”
* ”My Mother Told Me”
* ”In A Moment of Madness”
* ”A Tisket, A Tasket”
* ”Babalu”
* ”Charmaine”
* ”Concerto for Index Finger”
* ”Estrellita”
* ”A Love Like Ours”
* ”Granada”
* ”Paper Doll”
* ”Rumba Rumba”

* ”Take It Easy”
* ”Anchors Aweigh”
* ”Did You Ever Have the Feelin’?”
* ”Inka Dinka Doo”
* ”Thrill of a New Romance”
* ”You, Dear”
* ”Who Will Be with You When I’m Far Away”
* ”The Young Man with a Horn”
* ”Ritual Fire Dance”
* ”Flash”
* ”I Gotta Go, I Gotta Stay”

## Tuotanto
*Kolme sydäntä epätahdissa* kuvattiin tuotantoyhtiö MGM:n studioilla Kalifornian Culver Cityssä vähän yli 1,4 miljoonan dollarin budjetilla syys-joulukuussa vuonna 1943. Elokuvan työniminä olivat *Two Sisters and a Sailor* ja *The Tale of Two Sisters*.

## Julkaisu ja vastaanotto
*Kolme sydäntä epätahdissa* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 27. huhtikuuta vuonna 1944. New Yorkin ensi-ilta oli 14. kesäkuuta 1944, jonka jälkeen elokuva pääsi maanlaajuiseen teatterilevitykseen. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 15. helmikuuta vuonna 1946. Tuotantoyhtiö MGM oli myös elokuvan levittäjänä Yhdysvaltain lisäksi myös maailmanlaajuisesti.

MGM:n merkintöjen mukaan *Kolme sydäntä epätahdissa* tuotti Yhdysvaltain ja Kanadan alkuperäisen teatterilevityksen aikana 2 852 000 dollaria. Ulkomailla, lähinnä Euroopassa, elokuva tuotti 1 724 000 dollaria. *Kolme sydäntä epätahdissa* toi MGM:lle 1 726 000 dollarin verran voittoja. *Kolme sydäntä epätahdissa* julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:nä 20. huhtikuuta vuonna 2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Kolme sydäntä epätahdissa'' TCM Movie Databasessa
Nathaniel Philip Rothschild

**Nathaniel Philip Rothschild** (s. 12. elokuuta 1971) on brittiläissyntyinen sijoittaja, joka asuu Sveitsissä ja kuuluu merkittävään Rothschild-sukuun. Hänen sukujuurensa ovat juutalaisenglantilaiset isänsä Jacob Rothschildin  puolelta ja juutalaisskottilaiset äidin puolelta.

Rothschild on JNR Limitedin puheenjohtaja, mm. kauppaa, metalleja, ja kaivosalaa. Hän on myös toiminut Atticus Capitalissa vuodesta 1996 sen hajoamiseen vuoteen 2009. Hänellä on laajasti kansainvälisiä bisneskohteita.

## Lähteet

* http://www.dailymail.co.uk/columnists/article-377471/Big-cheese-banker-Nat-goes-Swiss.html
* http://www.efinancialnews.com/story/2004-01-27/pai-launches-bid-for-vivarte?ea9c8a2de0ee111045601ab04d673622 
* The young elite 1-10, Tom O'Sullivan, The Observer, Sunday 12 March 2000
Baeyer–Villiger-reaktio

**Baeyer–Villiger-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa perkarboksyylihappo hapettaa ketonin esteriksi tai laktoniksi. Reaktio on nimetty kehittäjiensä Adolf von Baeyerin ja Victor Villigerin mukaan. He raportoivat reaktion ensimmäisen kerran vuonna 1899. Reaktio soveltuu erityisesti laktonien valmistamiseen.

## Reagenssit ja mekanismi
Baeyer–Villiger-reaktiossa pelkistimenä toimii ketoni. Parhaiten reagoivat sykliset ja aromaattiset ketonit ja alifaattisissa asyklisissä ketoneissa helpoiten reagoivat ketonit, joissa ainakin yksi hiilivetyryhmistä on sekundäärinen, tertiäätinen tai vinyylinen. Tyydyttymättömät ketonit usein reagoivat Baeyer–Villiger-reaktion olosuhteissa muodostaen epoksidin. Asymmetristen, kiraalisten ketonien stereokemia säilyy samana Baeyer–Villiger-reaktioissa.

Hapettimena Baeyer–Villiger-reaktioissa käytetään usein perkarboksyylihappoja. Käytetyin on laajasti kaupallisesti saatavissa oleva m-klooriperbentsoehappo. Muita yleisiä hapettimia ovat peretikkahappo, trifluoriperetikkahappo ja vetyperoksidi happamissa olosuhteissa. Käytettäessä trifluoriperetikkahappoa reaktion happamuus usein puskuroidaan natriumvetyfosfaatin avulla transesteröitymisen ehkäisemiseksi. Baeyer–Villiger-reaktiota voidaan nopeuttaa käyttämällä siirtymämetallikatalyyttejä.

Baeyer–Villiger-reaktion mekanismin ensimmäisessä vaiheessa perkarboksyylihapon nukleofiilinen happiatomi reagoi ketonin elektrofiilisen karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa nukleofiilisella additiolla. Muodostuva tetraedrimäinen välituote hajoaa siten, että toinen ketonin alkyyliryhmistä migratoituu ja karboksylaattiryhmä irtoaa lähtevänä ryhmänä. Tuotteina muodostuu esteri tai laktoni ja karboksylaatti-ioni. Mikäli lähtöaineketonin hiilivetyryhmät eivät ole keskenään samanlaisia, pääasiallinen tuote riippuu hiilivetyryhmien tyypistä. Helpoiten migratoituu ryhmä, joka parhaiten kykenee stabiloimaan positiivista osittaisvarausta eli parhaiten migratoituu tertiäärinen alkyyliryhmä, toiseksi parhaiten sekundääriset alkyyliryhmät, kolmanneksi parhaiten aromaattinen fenyyliryhmä ja huonoimmin primääriset alkyyliryhmät ja metyyliryhmä.
:

## Biokatalyyttinen Baeyer–Villiger-reaktio
Baeyer–Villiger-reaktio on mahdollista suorittaa myös biokatalyyttisesti. Reaktiota katalysoivia entsyymejä kutsutaan Baeyer–Villiger-monoksigenaaseiksi ja ne ovat entsyymejä, jotka sisältävät prosteettisena ryhmänään flaviinin. Entsyymi vaatii aktivoituakseen myös NADPH-molekyylin. Reaktiossa hapettimena toimii happi, ja ketoni hapettuu laktoniksi tai ketoniksi ja NADPH hapettuu NADP+-molekyyliksi. Reaktiossa käytetään usein myös toista entsyymiä, joka hapettaa isopropanolin asetoniksi ja NADP+ pelkistyy NADPH:ksi.
:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tulikärpäsiä puutarhassa

**Tulikärpäsiä puutarhassa** () on vuonna 2008 ensi-iltansa saanut Dennis Leen ohjaama ja käsikirjoittama draamaelokuva. Sen pääosissa ovat Ryan Reynolds, Willem Dafoe, Emily Watson, Carrie-Anne Moss, Hayden Panettiere ja Julia Roberts.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
* 
*
Aunuksen väliaikainen hoitokunta

**Aunuksen väliaikainen hoitokunta** oli heimosotiin kuuluneen Aunuksen retken aikana vuonna 1919 Aunuksen Karjalassa toiminut suomalainen hallintoelin. Se perustettiin huhtikuussa 1919 ja lakkautettiin virallisesti seuraavan vuoden tammikuussa. Hoitokunnan jäsenistö muodostui Aunuksen retkelle osallistuneista suomalaisista aktivisteista. 

## Historia
Väliaikainen hoitokunta perustettiin heti Aunuksen kaupungin 23. huhtikuuta tapahtuneen valtauksen jälkeen. Hoitokunnan tehtäviin kuului yleinen valloitettujen alueiden hallinnon organisointi sekä muun muassa elintarvikehuoltoa. Lisäksi hoitokunta perusti suojeluskuntia Itä-Karjalan kyliin. Nykyään tunnettuja ovat hoitokunnan painattamat postimerkit, jotka perustuvat vuonna 1917 julkaistuihin *[[Saarisen malli]]n* suomalaisiin merkkeihin. Niitä käytettiin Aunuksen sisäisen postiliikenteen lisäksi myös Suomeen suuntautuneissa lähetyksissä. 

Toukokuun lopussa valta siirrettiin hoitokunnalta paikallisista asukkaista kootulle viisihenkiselle Aunuksen väliaikaiselle hallitukselle, jonka taustalla hoitokunta kuitenkin vaikutti aktiivisesti. Suomen hallitus nimesi samalla Aunuksen edustajakseen hoitokuntaan kuuluneen kauppaneuvos Isak Julinin ja antoi hoitokunnalle 3 miljoonan markan suuruisen lainan. Suomen hallituksen puolesta asioista vastasi ministeri Mikko Luopajärvi. Kesäkuun 5.–7. päivänä pidettiin Vitelessä kahdeksan pitäjän edustajien kokous, joka julisti Aunuksen läänin eronneeksi Neuvosto-Venäjästä ja liityneeksi Suomeen. Aunuksen väliaikainen hallitus ja väliaikainen hoitokunta yhdistettiin 10. elokuuta 1919 ja samalla ne muuttivat Sortavalaan. 

Aunuksen retken käännyttyä tappiolliseksi kesän ja syksyn 1919 aikana, suomalaiset joukot joutuivat vetäytymään Itä-Karjalasta ja menettivät lopulta joulukuussa Suomen hallituksen tuen. Aunuksen retkikunta lakkautettiin virallisesti 1. tammikuuta 1920 ja väliaikainen hoitokunta 13. tammikuuta. Huhtikuun alussa perustettiin Aunuksesta Suomeen tulleiden noin 1 700 pakolaisen huoltoa varten erityinen komitea, johon kuului entisiä Aunuksen hoitokunnan ja väliaikaishallituksen jäseniä. Sen johtoon valittiin Juho Kujala.

## Jäsenet
Aunuksen väliaikaisen hoitokunnan kokoonpano heinäkuun alussa 1919.

*Nestori L. Eskola
*Isak Julin
*Juho Kujala
*Paavo Pajula
*Adolf Renvald
*F. K. Röppänen
*Jaakko Seise
*Pekka Supinen

## Lähteet
Tad Mosel

**Tad Mosel** (oik. *George Ault Mosel, Jr.*, 1. toukokuuta 1922 Steubenville, Ohio – 24. elokuuta 2008 Concord, New Hampshire) oli yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija, jota pidetään yhtenä 1950-luvun suorana lähetettyjen televisionäytelmien tärkeimmistä kehittäjistä. Vuonna 1961 hänelle myönnettiin sekä Pulitzer-palkinto että New York Drama Critics’ Circlen palkinto teatterinäytelmästä *All the Way Home*, joka oli näyttämösovitus James Ageen romaanista *A Death in the Family*. Näytelmä oli myös Tony-palkintoehdokkaana. Alex Segal ohjasi sen pohjalta elokuvan *[[Takaisin elämään]]* (1963).

Moselin isä oli menestyksekäs mainostoimistojohtaja George Ault Mosel Senior. Sitä ennen, kun Tad Mosel oli kahdeksanvuotias, isän päivittäistavaratukku teki konkurssin 1930-luvun laman takia ja perhe muutti New Yorkin esikaupunkiin. Isän sinne perustamasta mainostoimistosta tuli menestys. 

Mosel kiinnostui teatterista 1936 nähtyään Katharine Cornell in näyttelevän George Bernard Shaw’n kirjoittamassa Broadway-näytelmässä *Saint Joan*. Mosel opiskeli Mount Hermon Schoolissa (Northfield, Massachusetts), New Rochellen high schoolissa ja Amherst Collegessa, josta Pearl Harbourin jälkeen värväytyi armeijaan ja palveli kersanttina USA:n ilmavoimien säätietopalvelussa 1943–1946, josta osan aikaa Tyynellämerellä. Sodan jälkeen hän suoritti tutkintonsa Amherstissä loppuun ja teki jatko-opintoja Columbian yliopistossa New Yorkissa. Hän kirjoitti samalla näytelmiä ja kulki koe-esiintymisissä teatterirooleja varten, ja onnistui vuonna 1949 saamaan kehutun roolin puhumattomana alokkaana sotilasfarssissa *At War with the Army*.

Moselin ensimmäinen televisionäytelmä esitettiin *Chevrolet Tele-Theater* -sarjassa vuonna 1949. Sen myötä hänestä tuli yksi kysytyimpiä televisionäytelmien käsikirjoittajia 1950-luvun alkupuolella. Myöhemmin Mosel muisteli, miten televisio oli tuolloin outo väline, jossa tuotettiin ohjelmia hyvin pienillä budjeteilla, eikä kukaan itseään kunnioittava kirjailija suostunut televisiotyöhön. Nuoret lahjakkuudet, kuten hän ja Paddy Chayefsky kuitenkin onnistuivat näin ottamaan haltuun uuden median.

Mosel teki käsikirjoitukset Delbert Mannin elokuvaan *[[Rakkaus mielessään]]* (1964) sekä Robert Mulliganin elokuvaan *[[Ylös vääriä portaita]]* (1967).

Tad Moselin elämänkumppani oli vuonna 1995 kuollut graafinen suunnittelija Raymond Tatro.

## Kirjallisia teoksia
* Mosel, Tad: *Other People's Houses, Six Television Plays*. New York: Simon and Schuster 1956.
* Mosel, Tad ja Macy, Gertrude: *Leading Lady: The World and Theater of Katharine Cornell*. Boston: Little, Brown 1978. .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Nicolas Hamilton

**Nicolas Carl "Nic" Hamilton** (s. 28. maaliskuuta 1992 Stevenage, Iso-Britannia) on brittiläinen autourheilija, joka kilpailee vuonna 2014 European Touring Car Cupissa Baporo Motosportin SEAT Leónilla. Hamiltonilla on CP-vamma, joten hän kilpailee varta vasten hänelle suunnitellulla autolla. Hän sai paljon huomiota medialta ja faneilta vuonna 2011, kun hän debytoi Britteinsaarten Renault Clio -cupissa ollen ensimmäisessä kilpailussaan viimeinen. Aiemmin Hamilton tarvitsi liikkumiseensa pyörätuolia, mutta nykyään hän pystyy kävelemään. Hamilton on nähty usein myös Formula 1 -varikolla seuraamassa velipuolensa, F1:n maailmanmestarin Lewis Hamiltonin otteita. Nicolas Hamilton on 161 senttimetriä pitkä ja painaa 64 kilogrammaa. Hänen tavoitteenaan on ajaa joku päivä DTM:ssä tai muussa vastaavassa sarjassa.

Vuonna 2015 Hamilton kilpailee British Touring Car Championship -sarjassa.

## Lähteet
* http://www.nicolashamilton.com/about.html 
* https://twitter.com/nicolashamilton