open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nicolas Hague

**Nicolas Hague** (s. 5. joulukuuta 1998 Kitchener, Ontario) on kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja, joka pelaa NHL-seura Nashville Predatorsissa. Hague laukoo vasemmalta.

## Ura
Mississauga Steelheads varasi Haguen toisella kierroksella OHL:n varaustilaisuudessa vuonna 2014. Myöhemmin Vegas Golden Knights varasi Haguen toisella kierroksella . Hague teki kolmen vuoden tulokassopimuksen Vegas Golden Knightsin kanssa 29. syyskuuta 2017.

Kesäkuussa 2025 Golden Knights kauppasi Haguen Nashville Predatorsiin vaihdossa Jérémy Lauzoniin ja Colton Sissonsiin. Välittömästi kaupan jälkeen Hague teki Predatorsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 22 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

## Lähteet
Charter of the Forest

**Charter of the Forest** eli **Metsän peruskirja** on vuoden 1217 kuningas Henrik III:n englantilainen laajennus kahta vuotta aiempaan Juhana Maattoman allekirjoittamaan Magna Carta -perustuslakiin.

Charter of the Forest palauttaa aatelille sen ikiaikaisen oikeuden hyödyntää kruunun metsiä metsästykseen ja muuhun tarvittavaan toimintaan. Kun yhteiset luonnonvarat ovat olennainen kansalaisten toimeentulon lähde, ei sitä julkinen valta eli tässä tapauksessa kuningas voi käyttää mielin määrin omistuksesta huolimatta.

Nykyään tätä periaatetta tulkitaan paitsi jokamiehenoikeutena myös siten, että kun juridinen henkilö, esimerkiksi kaivos- tai metsäyhtiö katsoo oikeudekseen vaikkapa vieraan maan maaperällä aloittaa tuottavan liiketoiminnan, sitä ei voi paikallinen valtio estää. Esimerkiksi ylikansallinen kaivosyhtiö Pacific Rim käy vuonna 2016 oikeutta El Salvadorin valtiota vastaan, koska maan hallitus haluaa suojella ekologista ympäristöä kaivostoiminnan aiheuttamilta ongelmilta. Menetelmää on käytetty myös esimerkiksi Australiassa ja Kongossa. Menettelystä kansainvälisissä yhteyksissä käytetään yleisesti nimitystä vapaakauppa.

## Lähteet
Ahvenisjärvi (Tampere)

**Ahvenisjärvi** eli **Ahvenisto** on Pirkanmaalla Tampereen Hervannassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Ahvenisjärvi on osa Vihiojan valuma-aluetta.

## Maantietoa
Järvi on 350 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 3,3 hehtaaria. Järven rantaviivan pituus on 850 metriä. Siihen ei karttojen mukaan laske ojia, eikä sillä ole omaa laskuojaa. Ahvenisjärvi laskee kuitenkin Ahvenisjärven hulevesiviemäriin, siitä edelleen hulevesiverkostoa pitkin reilun kahden kilometrin päässä idässä olevaan Houkanojaan. Myös järveen valuvat vedet tulevat läheisen alueen hulevesiverkostosta pohjoisesta, lännestä ja luoteesta. Vesimäärät ovat pieniä, ja järven vesi vaihtuu vain noin vuoden välein. Kokoonsa nähden Ahvenisjärvi on melko syvä: syvin kohta on noin 15 metriä.

Järvi on jätetty Hervannan ruutukaava-alueella metsäisen Ahvenispuiston sisälle. Metsässä risteilee polkuja ja pyöräteitä (mm. Ahvenisraitti ja Valtaraitti), joita pitkin voi kävellä järven ympäri. Järven länsipuolella on kaksi urheilukenttää ja pohjoispuolella sijaitsee Hervannan kirkko.

## Historiaa
Vuosien 1953 ja 1960 peruskartoissa Ahvenisjärveen laski läheisiltä soilta ojat koillisesta, kaakosta ja lännestä. Koillisesta tulevan ojan virtaus lienee kuitenkin vaihdellut pintaveden vaihtelusta riippuen, ja kartoissa ojan virtaussuunta vaihtuukin kesken Ahvenisjärvestä poispäin kohti Houkanojaa. Harri Närhen Hervanta-historiikissa (1993) kerrotaan yksiselitteisesti, että "lähdepohjainen Ahvenisjärvi laskee Ruskon metsiin, josta Näsijärveen laskeva Vihioja alkaa". Tätä tietoa tukee myös kirjassa julkaistu Tampereen kaupunkimittausyksikön korekussuhdekartta Hervannan alueesta.

Aina 1900-luvun puoliväliin saakka Ahvenisjärvi oli autio metsäjärvi, jonka läheltä kulki Messukylän ja Hervannanmaan välinen maantie. Vuoden 1960 kartassa tien itäpuolella sijaitsi pieni maatila, joka vuoden 1975 kartassa on merkitty ulkoilumajaksi. Metsäalue oli tuolloin kaavoitettu asuinalueeksi ja järven pohjoispuolelle oli noussut asuintaloja ja itäpuolelle teknillinen korkeakoulu (nykyinen Tampereen yliopiston Hervannan kampus). Vuoden 1991 kartassa Hervanta oli jo kehittynyt varsin suureksi ja järvi oli menettänyt yhteytensä ympäröiviin metsiin.

## Lähteet
Rust Buccaneers

**Rust Buccaneers** on suomalaisen Oulussa sijaitsevan Pixolanen kehittämä peli PlayStation 3 konsolille.

## Arvioita

Peli sai Pelaaja-lehden arvostelussa 5/10 pistettä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pelin verkkosivut
Isolammi (Tampere)

**Isolammi**  on Pirkanmaalla Tampereen Kaukajärvellä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Pyhäjärven alueeseen. Isolammi on osa Vihiojan valuma-aluetta.

## Maantietoa
Lampi on 200 metriä pitkä, 150 metriä leveä ja sen pinta-ala on 2,2 hehtaaria. Lampi sijaitsee Kaukajärven kaupunginosan keskellä puistojen ja asuinalueiden ymäröimänä metsässä. Siihen laskee kaksi ojaa, joista toinen on Haiharanlammi 200-metrinen laskuoja. Lammen oma laskuoja lähtee sen eteläpäästä ja se yhtyy 300 metrin päässä Vihiojaan. Lammen rantaviivan pituus on 550 metriä. Sen rantoja kiertää polku.

## Historiaa
Vuoden 1953 peruskartassa ”Isolampi” sijaitsi peltojen keskellä olevassa painaumassa. Siihen laski kolme ojaa ympäröiviltä pelloilta ja yksi ojista yhdisti sen Haiharan kartanon lampeen. Vuoden 1975 kartassa Haiharan maat olivat voimakkaan kaavoituksen kohteena ja ”Isolammi” oli jäänyt alueen keskelle. Sille oli nyt kaivettu laskuoja, joka yhtyi Vihiojaan. Alue oli osin niittyä ja vesakkoa, jonka ympärille kehittyi taajama. Vielä 1991 kartassa lammen ympärillä oli niittyjä ja lehimetsää.

## Lähteet
Retki Outdoor

**Retki Outdoor Finland** on suomalainen yritys, joka valmistaa varusteita retkeilyyn ja luonnossa liikkumiseen. 1990-luvun alkupuolella Vesa Wallenius ryhtyi suunnittelemaan ja markkinoimaan ensimmäisiä Retki-tuotteita Kouvolassa. 

Retki-tuotteita on alusta asti testattu vaihtelevissa Suomen luonto-olosuhteissa ja Puolustusvoimien leireillä. 

Tuotteita on saatavilla ulkomailla Venäjältä, Virosta, Ruotsista, Norjasta ja Japanista.
Valtteri Lindholm

**Valtteri Lindholm** (s. 1982 Vantaa) on Varusteleka-yhtiön perustaja. Lindholm perusti 21-vuotiaana armeijan ylijäämätavaraa myyvän verkkokaupan vuonna 2003 rahoittaakseen opiskeluaan äidinkielen opettajaksi. Yhtiö tuli tunnetuksi erikoisesta markkinoinnistaan.

Suomen Yrittäjät on palkinnut Lindholmin Vuoden nuori yrittäjä 2015 -pääpalkinnolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
Ympäristökanta

**Ympäristökanta** on topologiassa sellainen kokoelma annetun pisteen ympäristöjä, että jokainen kyseisen pisteen ympäristö sisältää osajoukkonaan jonkin ympäristökantaan kuuluvan joukon. Toisin sanoen, jos *X* on topologinen avaruus ja a \in X jokin sen piste, kokoelma \mathbb{B} on *a*:n ympäristökanta, jos jokainen *a*:n ympäristö sisältää jonkin \mathbb{B}:n jäsenen.

## Esimerkkejä
Jos \mathbb{B} on avaruuden *X* kanta ja jos a \in X, niin kaikki avaruuden kantaan kuuluvat joukot, joihin piste *a* sisältyy, muodostavat *a*:n erään ympäristökannan.

Jos *X* on metrinen avaruus, pisteen *a* erään ympäristön muodostavat avoimet pallot B(a,r), r > 0 eli joukot {x \in X | d (a, x) .  Toisen, suppeamman ympäristökannan muodostavat ne *a*-keskiset avoimet pallot, joiden säde on muotoa 1/*n*, missä *n* on kokonaisluku.

## N1-avaruudet
Jos topologisen avaruuden jokaisella pisteellä on numeroituva ympäristökanta, avaruutta sanotaan N<sub>1</sub>-avaruudeksi.  Muun muassa kaikki metristyvät avaruudet ovat N1-avaruuksia.

## Historiaa
Hausdorffin vuonna 1914 esittämä topologisen avaruuden määritelmä perustui ympäristökannan, ei avoimen joukon käsitteeseen. (Itse asiassa hänen määritelmänsä edellytti nykyisestä poiketen myös, että millä tahansa kahdella avaruuden pisteellä piti olla erilliset ympäristöt. Nykyisessä topologisen avaruuden määritelmässä tätä ei välttämättä edellytetä, mutta monet tärkeimmät avaruudet toteuttavat myös sen, ja niitä sanotaan Hausdorff-avaruuksiksi.)

## Lähteet
Syanogeenibromidi

**Syanogeenibromidi** (CBrN) on pseudohalogeeneihin kuuluva epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä sekä biokemiallisissa peptiditutkimuksissa.

## Ominaisuudet
Syanogeenibromidi on huoneenlämpötilassa väritöntä kiteistä ainetta, joka haihtuu suhteellisen helposti johtuen sen alhaisesta kiehumispisteestä. Yhdiste hydrolysoituu veden vaikutuksesta erityisesti emäksisissä olosuhteissa. Syanogeenibromidi liukenee muun muassa asetonitriiliin, dikloorimetaaniin, dimetyyliformamidiin ja dimetyylisulfoksidiin. Aine trimerisoituu helposti syanuuribromidiksi. Syanogeenibromidi ärsyttää voimakkaasti hengitysteitä ja silmiä. Se on hyvin myrkyllistä ja sen vaikutukset muistuttavat vetysyanidin vaikutuksia. 
:

## Valmistus ja käyttö
Syanogeenibromidia valmistetaan bromista ja vetysyanidista tai syanidisuoloista.

Syanogeenibromidia käytetään orgaanisen kemian synteeseissä heterosyklien valmistamiseen, syanointeihin ja bromauksiin, tertiääristen ammoniumsuolojen hajottamiseen ja guanidiinijohdannaisten valmistamiseen. Biokemiallisissa tutkimuksissa sitä voidaan käyttää proteiinien immobilisointiin ja peptidien aminohapposekvenssien määrittämiseen. Yhdiste reagoi selektiivisesti metioniiniaminohappojen tiometyyliryhmän kanssa muodostaen tioniumionin. Tämä välituote reagoi peptidin karbonyyliryhmän kanssa muodostaen homoseryylilaktonin ja peptidiketju katkeaa tästä kohdin. 

## Lähteet
Antti Kuisma (poliitikko)

**Antti Kuisma** (15. toukokuuta 1892 Sakkola – 27. huhtikuuta 1971 Turku) oli suomalainen johtaja, kunnallisneuvos ja maalaisliiton kansanedustaja. 

Kuisman vanhemmat olivat maanviljelijä Simo Kuisma ja Anni Meskanen. Hän kävi kansakoulun ja 1912 kansanopiston sekä 1915 kauppakoulun. Kuisma oli maanviljelijänä Sakkolassa ja toimi maalaisliiton Viipurin läänin itäisen piirin matka- ja piirisihteerinä 1917–1925 sekä Suomen Maatalouspankin Kiviniemen konttorin johtajana Sakkolassa 1926–1932. Hän oli sitten Alkoholiliikkeen myymälänesimiehenä ja paikallisjohtajana Viipurissa 1936–1939 sekä Alkoholiliikkeen piiritarkastajana Helsingissä ja paikallisjohtajana Naantalissa 1939–1947. Viimeksi Kuisma toimi Louhintatyöt Oy:n konttoripäällikkönä Naantalissa 1947–1950 ja Turun veropiirin verotarkastajana Turussa 1951–1959. 

Kuisma oli maalaisliiton kansanedustajana 1922–1929, 1930–1933 ja 1935–1936 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan puolustusvaliokunnan puheenjohtajana 1928–1929. Kuisma tuli kolmannelle edustajakaudelleen 15. marraskuuta 1935 kesken edustajakautensa kuolleen maalaisliiton Jooseppi Kaurasen tilalle. Kuisma oli presidentin valitsijamiehenä vuoden  1925 presidentivaaleissa ja toimi Sakkolan kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli maalaisliiton Viipurin läänin itäisen piiritoimikunnan jäsen ja toimi Karjalan kannaksen liiton hallituksen, Jääkärikotisäätiön ja Vapaussodan invalidien liiton puheenjohtajana. Kuisma sai kunnallisneuvoksen arvon 1957. 

## Lähteet
Centovalli

**Centovalli** (kirjaimellisesti *sata laaksoa*) on kunta ja laakso eteläisessä Sveitsissä, Ticinon kantonissa. 

## Kunta
Centovallin kunta perustettiin vuonna 2009, jolloin kolme alueen kuntaa, Borgnone, Intragna ja Palagnedra, yhdistyivät. Vuoden 2015 lopussa kunnassa oli 1&nbsp;170 vakinaista asukasta.

## Laakso
Centovallin laakso sijaitsee Melezzajoen Sveitsin puoleisessa laaksossa. Italian puoleinen osa laaksosta on nimeltään *Valle Vigezzo*. Melezza laskee Maggiajokeen Locarnon rajalla. 

## Liikenneyhteydet
Laaksoa pitkin kulkee Centovallin rautatie () Locarnosta Italian Domodossolaan. Laaksoa pitkin kulkee myös mutkainen maantie. Juna- ja linja-autoiikennettä hoitaa *Società per le Ferrovie Autolinee Regionali Ticinesi SA* (FART) -yhtiö.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Mikael Paasikivi

**Mikael Paasikivi** (s. 1957 Helsinki) on suomalaissyntyinen, Ruotsissa koko ikänsä asunut kirjailija, joka on 2010-luvulla kirjoittanut Ahvenanmaalle sijoittuvia jännitysromaaneja. Hän on aiemmin toiminut pienyrittäjänä Ruotsissa.

Mikael Paasikiven oman kustannusyhtiönsä Högspänningsförlaget kautta julkaisemaa esikoisromaania *Guld i blodet* (2010) myytiin ilmestymisvuonnaan yli 1&nbsp;600 kappaletta etupäässä Ahvenanmaalla, mikä on erittäin suuri määrä 26&nbsp;000 asukkaan maakunnassa. Kirjassa eletään rinnakkain nykyaikaa ja vuotta 1854, jolloin Bomarsundin linnoitus joutuu antautumaan Oolannin sodassa. Tapahtumien päähenkilöitä ovat nykyajassa rikoskomisario Ulla Johansson ja 1800-luvulla postinsoutaja Olof. Toinen romaani *Spindel i stenen* (2011) kertoo toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta ja saksalaisupseereista, tapahtumapaikkana Ahvenanmaan lisäksi Espanja. Kolmas romaani *Med blodet som band* (2012) kertoo esikoisteoksen tavoin sekä nykyajasta että 1800-luvusta, ja rikoskomisario Ulla Johansson on mukana siinäkin.

Mikael Paasikivi syntyi Helsingissä, mutta perhe asui jo tuolloin Tukholmassa. Hän on presidentti J. K. Paasikiven pojanpojan poika. Hän on viettänyt kesiään Ahvenanmaalla 1960-luvun lapsuusvuosista alkaen, jolloin hänen isänsä Juhani Paasikivi osti kesämökin Vårdön Mickelsöstä.

## Lähteet
Korean esihistoria

**Korean esihistoriallinen kausi** on ajanjakso joka ulottuu aina nykyihmisen leviämiseen Korean niemimaalle, eli pleistoseenijääkauden ja paleoliittisen kulttuurikauden loppupuolelle eli aikaan noin 30000 vuotta sitten. Koreassa vallitsi myöhäispaleoliittisella kaudella ja neoliittisella kaudella noin 8000-1500 eaa. metsästäjä-keräilijä-kulttuuri. Jeulmunin keraamista kulttuuria seurasi pronssikauden Mumunin kulttuuri. Tämän kulttuurin aikakaudella asutuksen muoto ja yhteiskuntajärjestelmä muuttui merkittävästi. Tällä aikakaudella tehtiin tikareita, vihreästä laavakivestä tehtiin ornamenttimaisia koristeita ja keramiikka-astiat poltettiin punaisiksi. Rautakaudella käyttöön otettu hevonen mahdollisti liikkuvan sodankäynnin, joka johti taas keskitetyn hallinnon muodostumiseen.

## Aikakaudet
Korealaiset historioitsijat käyttävät kolmen aikajakson sykliä luokittelemaan Korean esihistoriaa. Kolmen jakson järjestelmää käytettiin Japanin kolonisaation jälkeen keinona kumota Japanin siirtomaakauden arkeologien väitteet, siitä ettei (toisin kuin Japanissa) Koreassa ollut pronssikautta.

*Bissalmuneui* tai Jeulmunin keraaminen kulttuuri (Neoliittinen kausi) 8000-1500 eaa.
*Esivaihe 8000-6000 eaa.
*Varhainen vaihe 6000-3500 eaa.
*Keskivaihe 3500-2000 eaa.
*Myöhäinen vaihe 2000-1500 eaa.
Mumunin kulttuuri (pronssikausi) 1500 tai 1000-300 eaa.*Samhan* eli Protohistoriallinen kausi (rautakausi) 100 eaa.- 300 jaa.

## Katso myös
*Japanin paleoliittinen kausi
*Jomon-kausi

## Lähteet
Kirsi Rontu

**Kirsi Rontu** (o.s. *Vainio*, s. 1969 Turku) on Keravan kaupunginjohtaja.

Rontu opiskeli Aurajoen lukiossa ja valmistui sieltä vuonna 1988. Rontu opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui sieltä vuonna 1994.   

Rontu aloitti työt Keravan kaupunginjohtajana, entisen kaupunginjohtajan Petri Härkösen erottua kesällä 2016. 

Ronnulla on puolisonsa kanssa kaksi tytärtä.

## Lähteet
120 kranaatinheitin 92

**120 KRH 92** (120 mm kranaatinheitin, malli 1992) on Vammaksen valmistama 120mm kranaatinheitin.

## Yleistä
Korkean lentoratansa, tulinopeutensa ja kevyen painonsa ansiosta kranaatinheittimet ovat erityisesti sopivia rakennetun alueen taisteluun ja maastoon, jossa ne on helppo naamioida. Kranaatinheittimen kranaatti lähtee jyrkällä nousukulmalla, joten katvealueet ovat pieniä ja tehokas toiminta rakennetulla alueella ja metsämaastossa on helppo järjestää. Kranaatinheitintä käyttää seitsenmiehinen kranaatinheitinryhmä. Aseella voidaan ampua sirpalekranaatteja, savuammuksia, valoammuksia tai latausharjoitusammuksia.

Puolustusvoimissa heittimen nimenä toimii raskas kranaatinheitin 120 KRH ja sen käyttötarkoitus on pataljoonan ja komppanian taistelun tukeminen epäsuoralla tulella, sekä taistelukentän savutus ja valaisu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ukrainalaissotilaat ylistävät suomalais­­asetta – taistelijat lähettävät painokkaan viestin Suomen valtiolle
Ludwig Busbetzky

**Ludwig (Lovies, Lowies) Busbetzky (Busbetzki, Busbetzkÿ)** (n. 1660 – 1699 Narva) oli virolainen säveltäjä ja urkuri. Merkittävään vironsaksalaiseen Busbetzky-musiikkisukuun kuulunut Ludwig opiskeli Dieterich Buxtehuden johdolla Lyypekissä vuosina 1679–1689; mahdollisesti hän sai opetusta myös Lüneburgissa sikäläiseltä urkuri-säveltäjä Christian Florilta. Vuosina 1685/1687–1699 Busbetzky toimi Narvan saksalaisen kirkon urkurina.

Busbetzkyn sävellyksistä on tallella kaksi kantaattia tai motettia, joita kumpaakin on aiemmin pidetty Buxtehuden tekeminä: *Erbarm dich mein ô Herre Gott* sopraanolle, altolle, tenorille, bassolle, kahdelle viululle, kahdelle violettalle, dulzianille/violonelle ja basso continuolle (BuxWV Anh. 9; käsikirjoitus *S-Uu, Vok. mus. i hs. 82:32*) ja *Laudate Dominum* sopraanolle, kahdelle viululle, dulzianille/violonelle ja basso continuolle (BuxWV Anh. 10; käsikirjoitus *S-Uu, Vok. mus. i hs. 82:33*).

## Lähteet
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1979–1980

**Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja** kaudella 1979-1980 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei. Mestaruus oli seuran ensimmäinen.

## Sarjataulukko

Lokomotiv putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Rodina Kirov.

## Lähteet
M05- taistelijan asu

**Taistelijan asu M05** on Suomen puolustusvoimien vuonna 2007 käyttöön ottama taisteluasukokonaisuus. Kokonaisuuteen kuuluu maastosuojavaatetus M05 joko metsä-, pakkas- tai lumikuviolla (tai maastopuku M91) sekä taisteluvarustus. Puolustusvoimat on kehittänyt myös harmaanruskean kaupunkikuvion, jota ei vielä ole käytössä. Lisäksi suomalaiset rauhanturvaajat käyttävät olosuhteiden mukaan M04-aavikkokuviota. Joka on 

rustukseen kuuluu joko vuonna 2020. suojaliivi tai taisteluliivi M05 (tai taistelyvyö M/85). M05-taisteluliivi on modulaarinen ja muokattava niin, että siihen voidaan kiinnittää käyttötarkoitukseltaan erilaisia taskuja, esimerkiksi lipastaskut, kenttäpullotasku tai kenttälapiotasku. Päässä taistelijalla on ballistisen suojan antava komposiittikypärä M05-kypäränpäällisellä, tarvittaessa myös suojalasit, joissa on niin ikään ballistinen suoja. Jalassaan sotilaalla on joko kumisaappaat tai varsikengät.

Varusmieskoulutuksessa on kiinnitetty paljon huomiota kerrospukeutumiseen, jotta taistelija pystyisi ylläpitämään toimintakykyään erilaisissa olosuhteissa ja tilanteissa. Tämä tarkoittaa sitä, että kesällä taistelijalla on maastopuvun alla vain lyhyet alushousut ja t-paita. Kovalla pakkasella taas pitkien alusvaatteiden lisäksi väliasu M05, maastopuku, sen päällä mahdollisesti lumipuku ja taukovaatetuksena lisäksi vielä pakkastakki ja -housut. Maastopuvun on oltava riittävän väljä, jotta alle mahtuu tarvittavat alus- ja välivaatteet ja jotta puku päällä pystyisi liikkumaan mahdollisimman vapaasti.

## Katso myös
* Suomen puolustusvoimien palveluspuku

## Lähteet
* 
* 
*
Seppo Hilakari

**Seppo Hilakari** (28. maaliskuuta 1944 Kirvu – 17. marraskuuta 2016 Espoo) oli suomalainen mainostoimistoyrittäjä, joka tuli tunnetuksi ruotsalaisen Anderson & Lembke -mainostoimistoketjun Helsingin-toimiston perustajana ja toimitusjohtajana 1970- ja 1980-luvulla. Ammattikäyttöön tarkoitettujen tuotantohyödykkeiden markkinointiviestintään erikoistuneeseen toimistoonsa Hilakarin onnistui houkutella Suomen parhaita mainonnan suunnittelijoita, ja Anderson & Lembke Oy:stä tuli muun muassa Grafian Vuoden Huiput -kilpailussa 1980-luvun palkituin mainostoimisto Suomessa. Vuoden 1985 paikkeilla Suomen-toimiston pääomistajana vaurastunut Seppo Hilakari hankki useisiin maihin laajentuneen Anderson & Lembke -ketjun lyhyeksi aikaa kokonaan omistukseensa.

Anderson & Lembke Oy syntyi vuonna 1973, kun Interplan-toimistossa työskennellyt Hilakari teki ruotsalaistoimiston kanssa yhteistyösopimuksen, osti Asko Kekkosen vuotta aiemmin perustaman pienen Pähkinänsärkijät-mainostoimiston ja muutti sen Anderson & Lembke Oy:ksi.

Tuotantohyödykemainontaan keskittymisen ohella Hilakari toi Suomeen myös uudenlaisen veloitusperiaatteen, tehtyihin suunnittelutunteihin perustuvan laskutuksen siihen asti käytössä olleen mediaprovision (ns. mainostoimistoalennus) sijasta. Anderson & Lembken perusteellinen työtapa tarkoista viestintästrategioista töiden huolelliseen viimeistelyyn muodostui esikuvaksi, joka nosti mainonnan tasoa Suomessa yleisemminkin. Vuonna 1996 Hilakari kiteytti perustamansa toimiston toimintatavan *[[Talouselämä (lehti)|Talouselämä]]*-lehdelle:*Anderson & Lembken toiminnalle oli ominaista kylmä vaatimattomuus. Olimme itsetietoisia ja osaamisestamme varmoja. Halusimme olla parhaita.*

Hilakarin Anderson & Lembken Helsingin-toimistoon rekrytoimia mainonnan suunnittelijoita olivat muiden muassa art directorit Asko Kekkonen, Erkki Ruuhinen, Kari Torkler ja Jorma Hinkka sekä copywriterit Hannu Konttinen, Martti Kirsitie, Mauno Saari, Kimmo Pietiläinen, Alpo Holopainen ja Kari Huttunen.

Anderson & Lembke Oy:n asiakasyrityksiä ja -tuotteita olivat eri aikoina muiden muassa Ahlström (paperikoneet), Finn-Stroi, *[[Kauppalehti]]*, Kemira, Labsystems, Oy Lohja Ab (mm. Siporex), Outokumpu, Pohjola-yhtiöt, Scan-Auto (Saab-henkilöautot), Sisu-kuorma-autot, *[[Talouselämä (lehti)|Talouselämä]]* sekä Veho (Honda-autot).

Anderson & Lembke Oy ajauduttua konkurssiin 1991 Hilakari jatkoi yritystoimintaa perustamalla Altis-nimisen, freelance-työntekijöihin perustuvan mainostoimiston. Sen asiakkaita olivat muun muassa Martela, Stockmann Auto ja Engel.

Seppo Hilakari oli aloitteentekijänä Vuoden parhaat kampanjat -kilpailun (nyk. AdProfit) aloittamisesta Suomessa Ruotsin mallin pohjalta 1970-luvun loppupuolella. Vuonna 1980 aloitettu Grafian Vuoden Huiput -kilpailu syntyi monien Anderson & Lembkessä toimineiden suunnittelijoiden myötävaikutuksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seppo Hilakarin muistokirjoitus HS Muistot -sivustolla (vaatii tilauksen)
Pentti Kiiskinen

**Yrjö Pentti Kiiskinen** (4. kesäkuuta 1896 Haapajärvi – 14. tammikuuta 1967 Oulu) oli suomalainen varatuomari, oikeusneuvosmies ja maalaisliiton kansanedustaja. 

Kiiskisen vanhemmat olivat maanviljelijä, kansanedustaja Johan Henrik Kiiskinen ja Margareeta Koskela. Hän pääsi ylioppilaaksi 1919 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1924. Kiiskinen sai varatuomarin arvon 1926. 

Kiiskinen toimi asianajajana Oulussa 1923–1930 ja 1945–1967. Hän oli Piippolan piirin nimismiehenä 1924–1930, Kemin kihlakunnan kruununvoutina 1930–1932, Oulun kihlakunnan kruununvoutina 1932–1945 ja Oulun kihlakunnan henkikirjoittajana 1945–1946. Viimeksi Kiiskinen oli Oulun I taksoitussihteerinä 1946–1955 sekä Oulun maistraatin ja raastuvanoikeuden oikeusneuvosmiehenä 1955–1957.

Kiiskinen oli maalaisliiton kansanedustajana 1938–1939 edustaen Oulun läänin eteläistä vaalipiiriä. Hän tuli edustajakaudelleen 20. huhtikuuta 1938 kesken edustajakautensa kuolleen maalaisliiton Juho Kaakisen tilalle. Kiiskinen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa ja hän toimi Oulun läänin eteläisen vaalipiirin keskuslautakunnan puheenjohtajana. 

## Lähteet
Francis Hauksbee

**Francis Hauksbee** (1666–1713) oli varhainen sähköllä kokeilija. Laajalle levinnyt sähköllä kokeileminen 1700-luvulla sai varsinaisesti alkunsa Hauksbeen teoksesta *Physico-Mechanical Experiments on Various Subjects*.

Hauksbee oli Isaac Newtonin laboratorioapulainen.

## Palkinnot
Royal Society antoi vuonna 2010 Hauksbeen mukaan nimetyt palkinnot tuntemattomuuteen jääneille tieteen sankareille.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Hauksbee, Francis: *Physico-Mechanical Experiments on Various Subjects*, 1709.
Michael Hahn

**Michael Hahn** (1600-luvun alkupuoli Jena – 1689 tai myöhemmin Tallinna?) oli virolainen kanttori ja säveltäjä. Heinrich Schützin oppilaana mahdollisesti ollut Hahn toimi vuosina 1667–1673/1674 kanttorina Narvan saksalaisessa kirkossa. 1670-luvun alussa hän haki Kuressaaren saksalaisen kirkon ja koulun kanttorintointa.
 
Hahnin sävellystuotannosta on säilynyt kolme kantaattia tai motettia, jotka kaikki hän kirjoitti nähtävästi Narvan-vuosinaan: *Herr ich habe gesündiget* (käsikirjoitus: *S-Uu, Vok. mus. i hs. 027:002b*), *Meine sünde sind schwer ubejgross* (*Meine Sünden sind schwer übergroß*) sopraanolle, bassolle, viululle, viola da gamballe ja basso continuolle (käsikirjoitus: *S-Uu, Vok. mus. i hs. 27:2a*) ja *O welch eine tieffe* (*O welch eine Tiefe*) kahdelle tenorille, kahdelle soitinäänelle (viululle) ja basso continuolle (käsikirjoitus: *S-Uu, Vok. mus. i hs. 84:97*). Näistä viimeisessä on huomattavan vaativa soolosoitinosuus, joka alkujaan on mahdollisesti tarkoitettu Narvassa toimineen viuluvirtuoosi Georg Zuberigin soitettavaksi.

## Lähteet
Torsten Aminoff (everstiluutnantti)

**Torsten Carl Otto Aminoff** (2. maaliskuuta 1874 Hamina – 7. tammikuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen everstiluutnantti, joka komensi sisällissodan aikana valkoisten puolella Seinäjoen Krenatööripataljoonaa.

Torsten Aminoffin vanhemmat olivat kielitieteilijä Torsten Gustaf Aminoff ja Elisabeth Johanna Maria Aminoff. Torsten Aminoff valmistui Haminan kadettikoulusta vuonna 1894 ja palveli Suomen kaartissa aliluutnanttina 1894–1898 sekä luutnanttina 1898–1902. Jätettyään sotilasuran hän työskenteli muutaman vuoden Suomen Hypoteekkiyhdistyksen ja Viipurin tupakkatehtaan palveluksessa. Aminoff työskenteli Helsingin poliisilaitoksessa 1906–1907 ja toimi Tampereen poliisimestarina 1907–1911, mutta hänet erotettiin hänen kieltäydyttyään toimeenpanemasta erästä kenraalikuvernöörin määräystä. Sen jälkeen hän oli apulaisjohtajana Yhdyspankin konttoreissa Pietarsaaressa 1912–1914, Hangossa 1914–1917 sekä Oulussa 1917–1918.

Sisällissodan puhjettua Aminoff liittyi valkoisiin joukkoihin ja toimi Seinäjoen Krenatööripataljoonan komentajana. Aminoffin pataljoona osallistui Jämsän ryhmän osana muun muassa tärkeään Länkipohjan taisteluun maaliskuussa 1918. Sitä seuranneessa Oriveden taistelussa Aminoffin joukot onnistuivat valtaamaan Oriveden aseman ja siten saartamaan Vilppulan rintaman punaiset selustan puolelta. Aminoff ylennettiin helmikuussa 1918 majuriksi ja huhtikuun alussa everstiluutnantiksi. Sisällissodan jälkeen hän oli vuonna 1919 lyhyesti Suomen valkoisen kaartin vt. komentajana, mutta palasi sen jälkeen siviiliin. Hän johti Yhdyspankin konttoria Turussa 1919–1921 ja Viipurissa 1921–1941. Viimeksi hän oli Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtajana 1943–1945.

Aminoffin puolisona oli vuodesta 1907 Gerda Maria Hornborg. Heidän poikiaan olivat historiantutkija Torsten G. Aminoff ja yritysjohtaja Carl Göran Aminoff.

## Lähteet
Torsten Aminoff

**Torsten Aminoff** voi tarkoittaa jotain seuraavista henkilöistä:

*Torsten Gustaf Aminoff (1838–1881), suomalainen kielitieteilijä
*Torsten Johan Aminoff (1847–1936), suomalainen juristi, virka- ja valtiopäivämies
*Torsten Carl Otto Aminoff (1874–1946), suomalainen everstiluutnantti, Seinäjoen Krenatööripataljoonan komentaja sisällissodassa
*Torsten Ivan Aminoff (1881–1946), suomalainen eversti, Ilmavoimien komentaja 1918–1919
*Torsten Gregori Aminoff (1910–1985), suomalainen historioitsija, toimittaja ja RKP:n kansanedustaja.
Endla-teatteri

**Endla-teatteri** on vuonna 1911 avattu teatteri Pärnussa. Teatterissa on esitetty yli tuhat näytelmää.

Viron itsenäisyysjulistus luettiin ensimmäiseksi Endlan parvekkeelta 23. tammikuuta 1918, päivää ennen itsenäisyyden julistamista pääkaupungissa Tallinnassa. Endlan alkuperäinen rakennus vahingottui tulipalossa vuonna 1944, ja koska se oli tärkeä itsenäisen Viron symboli, Neuvostoliitto ei ryhtynyt remontoimaan sitä, vaan se tuhottiin räjähteillä vuonna 1961. Uusi Endla-teatteri rakennettiin eri paikkaan kaupunkia 1967.

Teatterin alkuperäisellä sijaintipaikalla on neuvostoaikana rakennettu Hotelli Pärnu, ja vuonna 2008 hotellin edessä olevalle Rüütlin aukiolle perustettiin muistomerkki Endlalle.

## Lähteet
TAT-1

**TAT-1** (*Transatlantic No. 1*) oli ensimmäinen Atlantin valtamereen laskettu Euroopan ja Pohjois-Amerikan yhdistävä puhelinkaapelijärjestelmä. Järjestelmässä oli kaksi erillistä kaapelia, jotka välittivät liikennettä kumpikin yhteen suuntaan.

Jo 1800-luvulta lähtien Atlanttiin oli laskettu lukuisia merikaapeleita lennätinliikennettä varten, mutta TAT-1 välitti 22 lennätinlinjan lisäksi myös 35 samanaikaista puhelua. TAT-1-kaapelit laskettiin vuosina 1955–1956 ja otettiin käyttöön 25. syyskuuta 1956. Kaapelien Euroopan puoleinen rantautumispaikka sijaitsee Gallanach Bayssa lähellä Obanin kylää Skotlannissa. Sieltä yhteys jatkui maitse. Amerikan puoleinen pää sijaitsee Clarenvillen kaupungissa Newfoundlandin saarella Kanadassa. Siellä se yhdistyi edelleen toiseen merikaapeliin. TAT-1:n aktiivinen käyttö loppui vuonna 1978 uudempien ja kapasiteetiltaan suurempien yhteyksien syrjäytettyä sen.

Aluksi käytössä oli 36 puhelinkanavaa, ja yhden kanavan leveys oli 4&nbsp;kHz. Myöhemmin kanavien määrä nostettiin 48:aan ja ne kavennettiin 3&nbsp;kHz:iin. Teknisten parannusten jälkeen kaapelissa oli lopulta 51 kanavaa. Ensimmäisen vuoden aikana TAT-1 välitti 300&nbsp;000 puhelua. Kolmen minuutin erissä laskutettu puhelu maksoi punnan minuutilta, nykyarvossaan (v. 2016) noin 20 puntaa (noin 25 euroa vuoden 2016 vaihtokurssin mukaan).

## Lähteet
Pokémon Ranger: Shadows of Almia

**Pokémon Ranger: Shadows of Almia** (japaniksi ポケモンレンジャー　バトナージ) on vuonna 2006 julkaistun roolipelivideopeli *[[Pokémon Ranger|Pokémon Rangerin]]* jatko-osa, joka julkaistiin Nintendo DS:lle maailmanlaajuisesti vuoden 2008 aikana, ja Wii U:lle peli julkaistiin virtuaalisena vuonna 2016. Pelin kehitti Creatures Inc. ja julkaisi The Pokémon Company. Peli on *[[Pokémon]]*-sarjan spin-off -peli.

## Pelaaminen
Peli sijoittuu nimensäkin mukaan Almia-alueelle, jossa pelaajan (joka siis on Pokémon Ranger) täytyy suojella aluetta ilkeältä Dim Sun -ryhmältä. Yksi pelaajan tavoitteista on myös tulla parhaaksi Rangeriksi.

## Lähteet
Télimélé

**Télimélé** on kaupunki ja prefektuurinsa hallintokeskus Guinean länsiosassa Kindian alueen Télimélén prefektuurissa. Sen asukasluku oli 24&nbsp;761 (2014; vuonna 1996 asukkaita oli 11&nbsp;091).

Kaupunki sijaitsee pääkaupunki Conakrystä linnuntietä 170 kilometriä pohjoiskoilliseen. Télimélé on risteyspaikka Kindian, Pitan, Gaoualin ja Bokéin kaupungeista saapuville maanteille. Télimélé on kauppapaikka Fouta Djallonin tasangon islaminuskoiselle fulaneille. Siellä myydään muun muassa karjaa, riisiä, hirssiä, ja appelsiineja. Paikkakunnalle myös kootaan seudulta pääkaupungin markkinoille myytäväksi lähtevät eläimet. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*The Guinean town that overcame Ebola (Oct. 2014)  (who.int)
James Wimshurst

**James Wimshurst** (13. huhtikuuta 1832 – 3. tammikuuta 1903) oli englantilainen keksijä, insinööri sekä laivanrakentaja. Hänen tunnetaan parhaiten Wimshurstin influenssikoneen kehittäjänä. Vaikka Wimshurst ei ikinä patentoinut keksintöään, alettiin laitetta sen yleistymisen jälkeen kutsua hänen nimellään. James Wimshurt on brittiläisen laivanrakentaja Henry Wimshurtin poika.

## Lähteet
Forécariah

**Forécariah** on kaupunki ja runsaan 240&nbsp;000 asukkaan prefektuurin hallintokeskus Guinean länsiosassa Kindian alueen Forécariahin prefektuurissa. Kaupungin väkiluku oli 20&nbsp;375 (vuoden 2014 väestönlaskennassa; vuonna 1996 asukkaita oli 14&nbsp;206).

Kaupunki sijaitsee maanteitse noin 100 kilometriä pääkaupunki Conakrystä itään ja 32 kilometriä Sierra Leonen rajalta pohjoiseen. Kaupunkiin saapuu maantie myös aluekeskus Kindiasta (runsas 110 km pohjoiseen). 

Kaivosyhtiö Bellzone Mining aloitti seudun Kalian kaivokselta louhitun rautamalmin viennin loppuvuonna 2012. Malmi on kaavailtu kuljetettavan noin 50 kilometriä pääkaupunki Conakryn eteläpuolelle rakennettavaan uuteen Matakanin syväsatamaan (Ile de Kabak). Vuosina 2014–2015 Länsi-Afrikan ebolaepidemia 2014 aiheutti kuolemia myös Forécariahissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Despite Ebola, vigilance and hope prevail in Forecariah (June 2015)  (who.int)
In Search of the Fourth Chord

**In Search of the Fourth Chord** on englantilaisen rockyhtyeen Status Quon 28. studioalbumi, joka julkaistiin 17. syyskuuta 2007. Albumin nimi on humoristinen vastaus kritiikkiin, jonka mukaan yhtye kierrättää kappaleissaan aina samoja kolmea sointua. Nimi viittaa myös toisen brittiyhtyeen, Moody Bluesin albumiin *In Search of the Lost Chord*. Albumin kansikuva parodioi Indiana Jones -elokuvia.

Albumin tuottajana toimi Pip Williams, ensi kertaa sitten vuoden 1996 ja albumin Don’t Stop.

Albumi debytoi Britannian albumilistan sijalla 15. Albumin aloitusraita ”Beginning of the End” julkaistiin myös singlenä noin viikko ennen albumin julkaisua

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Britannian painos
# 

### Euroopan painos
# 

## Kokoonpano
* Francis Rossi – laulu, kitara
* Rick Parfitt – laulu, kitara
* John Edwards – basso, laulu, akustinen kitara
* Andy Bown – kosketinsoittimet, huuliharppu, laulu
* Matt Letley – rummut, perkussiot

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* In Search of the Fourth Chord discogs.com -sivustolla
Jubilant Power

__NOTOC__
**Jubilant Power** on yhdysvaltalaisen trumpetisti Ted Cursonin 1976 vuonna julkaistu albumi. Levyn A-puoli on livelevy ja B-puoli studiolevy.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet Ted Curson.

### A-puoli
#
#

### B-puoli
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Ted Curson – trumpetti, flyygelitorvi, taskutrumpetti, lehmänkello
* Andy LaVerne – piano (kappaleet: 1, 2)
* Jim McNeely – piano (kappaleet: 3-6) 
* Steve McCall – rummut (kappaleet: 1, 2)
* Bob Merigliano – rummut (kappaleet: 3-6)
* Chris Woods – huilu, altosaksofoni
* Nick Brignola – baritonisaksofoni, saxello
* David Friesen – kontrabasso
* Sam Jacobs – conga

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet
* ''Jubilant Power'' discogs.com -sivustolla

### Viitteet
Spareware

**Spareware** on suomalaisen Ruston kehittämä ammuntapeli.
Peli on julkaistu 2016 Steam-palvelussa Windows-alustalle sekä Xbox One alustalle.

## Pelaaminen

Pelissä ohjataan robottia ja ammutaan vastustajia. Peli sijoittuu tulevaisuuden Helsinkiin.

## Arvioita

Brash Games -sivusto arvosteli Xbox One version ja antoi 7/10 pistettä.

Pelaaja-lehti antoi pelille 4/10 arvostelussaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pelin viralliset sivut 
* Pelin sivu Steam-palvelussa
Nikolai Krestinski

**Nikolai Nikolajevitš Krestinski** (; 25. lokakuuta (J: 13. lokakuuta) 1883 Mogiljov, Venäjän keisarikunta – 15. maaliskuuta 1938 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko. Hän sai surmansa Stalinin vainoissa.

Krestinskin isä oli kymnaasin opettaja. Krestinski liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1903 ja puolueen sisäisessä jaossa bolševikkeihin. Hän opiskeli Pietarin yliopiston lainopillisessa tiedekunnassa ja valmistui juristiksi vuonna 1907. Sen jälkeen hän työskenteli asianajajana. Krestinski oli bolševikkien edustajana kolmannessa ja neljännessä valtakunnanduumassa vuosina 1907–1914. Ensimmäisen maailmansodan aikana hänet karkotettiin Jekaterinburgiin. Karkotus päättyi armahdukseen helmikuun vallankumouksen jälkeen, ja Krestinski valittiin Jekaterinburgissa bolševikkien Uralin aluekomitean johtoon. Hänet valittiin heinäkuussa 1917 myös puolueen keskuskomiteaan. Hän edusti bolševikkeja syyskuun 1917 demokraattisessa neuvottelukokouksessa sekä perustuslakia säätävässä kansalliskokouksessa. Lokakuun vallankumouksen aikana hän johti Jekaterinburgissa paikallista sotilaallista vallankumouskomiteaa.

Krestinski työskenteli Neuvosto-Venäjän alkuaikoina maan taloushallinnossa. Hän toimi valtiovarainasiain kansankomissaarina elokuusta 1918 vuoteen 1922. Hän oli yksi maaliskuussa 1919 perustetun puolueen politbyroon alkuperäisistä jäsenistä. Marraskuusta 1919 maaliskuuhun 1921 hän oli myös keskuskomitean siheeri. Krestinski asettui jo varhain puolueen sisäisissä kiistoissa Lev Trotskin tukijaksi, joten hänet päätettiin syrjäyttää johtoasemista. Hänet pudotettiin maaliskuussa 1921 politbyroosta ja keskuskomiteasta. Saman vuoden lokakuussa hänet nimitettiin Neuvosto-Venäjän Berliinin-lähettilääksi, missä tehtävässä hän oli vuoteen 1930. Hän myös edusti Neuvosto-Venäjää vuoden 1922 Genovan konferenssissa. Krestinski tuki 1920-luvun lopulla trotskilaista vasemmisto-oppositiota, mutta irtisanoutui siitä vuonna 1928. Palattuaan kotimaahan hän toimi vuodesta 1930 Neuvostoliiton ulkoasiain apulaiskansankomissaarina ja maaliskuusta toukokuuhun 1937 oikeusasiain apulaiskansankomissaarina.

Krestinski erotettiin kommunistisesta puolueesta ja hänet vangittiin toukokuussa 1937. Hän oli yksi syytetyistä maaliskuussa 1938 järjestetyssä niin sanotussa Moskovan kolmannessa oikeudenkäynnissä yhdessä Nikolai Buharinin ja Aleksei Rykovin kanssa. Heitä syytettiin vastavallankumouksellisen ”oikeistolais-trotskilaisen blokin” jäsenyydestä ja Saksan agentteina toimimisesta. Ensimmäisessä kuulemisessaan 2. maaliskuuta Krestinski kiisti kaikki syytteet ja julisti olevansa syytön, mutta seuraavana päivänä hän antoi uuden lausunnon, jossa tunnusti kaikki syytteet. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Hänet rehabilitoitiin vuonna 1963.

## Lähteet
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1980–1981

**Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja** kaudella 1980-1981 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja viimeinen putosi sarjasta. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei.

## Sarjataulukko

Rodina putosi mestaruussarjasta. Tilalle nousi Lokomotiv Irkutsk.

## Lähteet
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1982–1983

**Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja** kaudella 1982-1983 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja kaksi viimeistä putosivat sarjasta. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei.

## Sarjataulukko

Volga ja Uralski Trubnik putosivat mestaruussarjasta. Tilalle nousivat Yunost Omsk ja Stroitel Syktyvkar.

## Lähteet
Kuno Nyman

**Kuno Fredrik (K. F.) Nyman** (21. heinäkuuta 1887 Urjala – 10. huhtikuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja ja kansanedustaja.

Nymanin vanhemmat olivat agronomi Karl Fredrik Nyman ja Mathilda Ohlsson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 ja opiskeli Helsingin yliopistossa valmistuen filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1913 sekä lakitieteen lisensiaatiksi 1948. Nyman sai varatuomarin arvon 1915 ja Svenska handelshögskolanin kauppatieteiden kunniatohtorin arvon 1964.

Nyman oli Loviisassa vt. pormestarina 1917–1919 ja pormestarina 1919–1925. Hän toimi myös Landtmannabankenin, myöhemmin Liittopankin Loviisan konttorin apulaisjohtajana 1920–1925. Tämän jälkeen Nyman oli Varkaudessa A. Ahlström Oy:n lakimieskonsulttina 1925–1929 ja hän oli myös Varkauden kauppalan vt. kauppalanjohtajana 1929. Viimeksi Nyman oli Helsingin säästöpankin (Helsingfors Sparbank) pääjohtajana 1929–1958 ja Helsingin säästöpankin hallituksen puheenjohtajana 1930–1959.

Nyman oli Ruotsalaisen eduskuntaryhmän kansanedustajana 1930–1936 ja 1944–1945 edustaen Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan toiselle kaudelleen 17. marraskuuta 1944 kesken edustajakautensa kuolleen ruotsalaisten Ragnar Furuhjelmin tilalle. Nyman oli eduskunnan lakivaliokunnan puheenjohtajana 1935 ja pankkivaliokunnan puheenjohtajana 1944. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1925 presidentinvaaleissa. Hän pyrki vuoden 1940 puoluekokouksessa syrjäyttämään RKP:n istuvan puheenjohtajan Ernst von Bornin mutta hävisi vaalin selvästi.

Kunnallispolitiikassa Nyman oli mukana Varkauden kauppalanvaltuuston varapuheenjohtajana ja Helsingin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä. Hän oli Suomenruotsalaisten kansankäräjien valtuutettuna ja Ruotsalaisen kansanpuolueen keskushallituksen varapuheenjohtajana. Nyman toimi myös muun muassa Säästöpankkien keskusosakepankin hallintoneuvoston, Säästöpankkiliiton valtuuskunnan ja Varubodenin hallintoneuvoston puheenjohtajana.

Kuno Nyman oli naimisissa vuodesta 1917 Else Maria Nybergin kanssa.

## Teoksia
* *Säästöpankkilaki ynnä siihen liittyvät asetukset selityksin jotka on laatinut K. Fr. Nyman*. Suomen säästöpankkiliitto, Vammala 1948, 2. uusittu painos Suomen säästöpankkiliitto, Helsinki 1962 (ruotsinkielinen alkuteos *Sparbankslagen med förklaringar*)

## Palkinnot
* Axel Olof Freudenthal -mitali 1976

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuno Nymanin elämäkerta Kansallisbiografiassa
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1983–1984

**Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja** kaudella 1983-1984 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja kaksi viimeistä putosivat sarjasta. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei.

## Sarjataulukko

Lokomotiv ja Vodnik putosivat mestaruussarjasta. Tilalle nousivat Uralski Trubnik Pervouralsk ja Volga Uljanovsk.

## Lähteet
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1984–1985

**Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja** kaudella 1984-1985 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden ja kaksi viimeistä putosivat sarjasta. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei.

## Sarjataulukko

Kuzbass ja Rodina putosivat mestaruussarjasta. Tilalle nousivat Lokomotiv Irkutsk ja Sajany Abakan.

## Lähteet
Kaapro Huittinen

**Gabriel (Kaapro) Huittinen** (1. heinäkuuta 1893 Kurkijoki – 19. tammikuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, agrologi ja Maalaisliiton kansanedustaja.

Huittisen vanhemmat olivat maanviljelijä Erik Huittinen ja Anna Puputti. Hän kävi kansanopiston sekä 1917 maamiesopiston. Huittinen oli Joroisten kunnan tilanhoitajana 1917–1920 ja Sortavalan maalaiskunnan tilanhoitajana 1921–1924. Hän toimi sitten maanviljelijänä Kurkijoella 1924–1940 ja oli samalla Itä-Karjalan maanviljelysseuran neuvojana 1924–1926 sekä Itä-Karjalan maataloustuottajien piiriliiton sihteeri-toiminnanjohtajana 1926–1937. Sotavuosina ja niiden jälkeen Huittinen oli maanviljelijänä Helsingin maalaiskunnassa 1940–1953 ja Kiskossa 1953–1961.

Huittinen oli maalaisliiton kansanedustajana 1929–1945 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän kuului Suomen Pankin ja Yleisradion tilintarkastajiin. Huittinen oli Kurkijoen kunnanvaltuuston puheenjohtajana. Hän oli muun muassa Vapaussodan invalidien liiton johtokunnan, Valtion tykkitehtaan johtokunnan ja Karjakunnan hallituksen jäsenenä.

## Lähteet
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1987–1988

**Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja** kaudella 1987-1988 pelattiin eri sarjajärjestelmällä kuin aiemmin. Sarjajärjestelmää muutettiin siten että sarja pelattiin kahdessa maantieteellisessä jaetussa seitsemän joukkueen lohkossa. Lohkojen kolme parasta jatkoivat ylempään ja neljä heikoiten sijoittunutta alempaan loppusarjaan. Ylemmän loppusarjan voittaja oli Neuvostoliiton mestari. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei.

## Alkusarjat

### Länsilohko

### Itälohko

## Jatkosarjat
### Ylempi loppusarja

### Alempi loppusarja

Neljä viimeistä karsintasarjaan.

## Karsintasarja
Karsintasarjaan osallistuivat neljän mestaruussarjan heikoimman lisäksi Ykkösliigan toiseksi ja kolmanneksi sijoittuneet Uralski Trubnik ja Vympel. Ykkösliigan voittaja Sibselmash Novosibirsk nousi seuraavan kauden mestaruussarjaan.

Sarjan kolme parasta seuraavan kauden mestaruussarjaan. Sajany putosi mestaruussarjasta.

## Lähteet
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1989–1990

**Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja** kaudella 1989-1990 pelattiin kahden vuoden tauon jälkeen jälleen vain yhdessä lohkossa. Sarjassa pelasi neljätoista joukkuetta, jotka pelasivat kaksinkertaisen alkusarjan. Sarjan voittaja voitti maan mestaruuden. Mestaruuden voitti Alma-Atan Dynamo, katkaisten Krasnojarskin Jenisein 11 vuoden mestaruusputken. Jenisei saavutti hopeaa ja Sverdlovskin SKA pronssia.

## Sarjataulukko

Yunost ja Volga putosivat mestaruussarjasta. Tilalle nousivat Lokomotiv Irkutsk ja Severonikel Montsegorsk.

## Lähteet
Jääpallon Neuvostoliiton mestaruussarja 1990–1991

**Neuvostoliiton jääpallon mestaruussarja** kaudella 1990-1991 pelattiin neljäntoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Sarjan voittaja voitti mestaruuden. Mestaruuden voitti Krasnojarskin Jenisei. Kausi jäi Neuvostoliiton mestaruussarjan viimeiseksi kaudeksi ennen maan hajoamista. Seuraavana kautena IVY:n mestaruussarja korvasi Neuvostoliiton mestaruussarjan.

## Sarjataulukko

Sarjan joukkuemäärää kasvatettiin ja mestaruussarjasta ei pudonnut yksikään joukkue. Sarjaan nousivat Polet Omsk ja Vympel Kaliningrad.

## Lähteet
Varstasara

**Varstasara** (*Carex pseudocyperus*) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Varstasara eroaa ulkonäkönsä perusteella selvästi muista saralajeista, jolloin sitä on vaikea sekoittaa muihin saralajeihin. Varstasara kasvaa yksittäisversoina ja melko suurikokoiseksi. Koko kasvi on väriltään heleänvihreä ja sen lehdet ovat litteät.

Varstasara on erilaistähkäinen saralaji ja sen kukintona olevassa tähkistössä on tavallisesti yksi hedetähkä sekä kolmesta viiteen emitähkää. Tähkien tukilehdet ovat suuria ja yleensä tähkistöä pidempiä. Emitähkät ovat pitkäperäisiä ja kukinta-aikaan nuokkuvia. Emikukat ovat kolmiluottisia. Tähkäsuomut ovat pitkiä, sileitä sekä teräväkärkisiä. Pullakot ovat tiiviisti, väriltään kellanvihreitä ja niissä on pitkä suuota.

Varstasara kasvaa runsasravinteisissa järvissä, ojissa ja lammissa. Suomessa varstasaraa esiintyy eteläisessä Suomessa, eniten Ahvenanmaalla, etelä- ja lounaisrannikolla sekä Hämeessä. Ruotsissa laji on melko harvinainen, mutta voi esiintyä paikallisesti runsaanakin, etenkin itäisellä Sveanmaalla. Yleisesti ottaen varstasaraa tavataan koko Euroopassa pohjoisimpia osia sekä Välimeren rannikoita lukuun ottamatta.

Aikoinaan varstasaraa myös kasvatettu ja sen leveitä lehtiä on käytetty tynnyreiden tiivistämiseen.

Varstasaran tieteellisen nimen lajinimi (*pseudocyperus*) viittaa sädekaisloihin (*Cyperus*), joita varstasara ulkonäöllisesti jokseenkin muistuttaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Varstasara (''Carex pseudocyperus'')
* Kasviatlas 2018: Varstasaran (''Carex pseudocyperus'') levinneisyys Suomessa
* Luopioisten kasvisto: Varstasara (''Carex pseudocyperus'')
* JSTOR Global Plants: ''Carex pseudocyperus'' 
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Carex pseudocyperus'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Carex pseudocyperus'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Carex pseudocyperus'' 
* Flora of North America: ''Carex pseudocyperus'' 
* Flora of China: ''Carex pseudocyperus''
Peugeot 301 (2012)

**Peugeot 301** on Peugeot’n vuodesta 2012 lähtien valmistama keskiluokan sedan. Malli esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syksyllä 2012, ja se on suunnattu erityisesti kehittyville markkina-alueille, kuten esimerkiksi Itä-Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Mallia ei myydä lainkaan Keski- eikä Länsi-Euroopassa. Malli lainaa nimensä vuosina 1932–1936 valmistetulta 301-mallilta. Peugeot 301:n lähes identtinen sisarmalli on Citroën C-Elysée.

Vuoden 2014 Euro NCAP -kolaritestistä Peugeot 301 sai tulokseksi kolme tähteä viidestä.

Vuoden 2016 lopulla Peugeot 301:n ulkoista ilmettä muutettiin uudempia Peugeot-malleja vastaavaksi. Ohjaamossa kojelauta uusittiin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla