open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kalifornia (albumi)

**Kalifornia** on vuonna 1999 julkaistu Ultra Bran albumi. Albumi debytoi Suomen virallisen listan ykkösenä, pysyi kärjessä kahdeksan viikkoa ja pysyi listalla 29 viikon ajan.

Yhtyeen paluukiertueen vuoksi Svart Records julkaisi albumista LP-versiot elokuussa 2017. Levyjä oli kolmea eri väriä. Läpinäkyvää kultaista levyä julkaistiin 200 kappaleen erä ja mustaa 300 kappaleen erä. Myös kullanväristä vinyyliä oli saatavilla vain rajoitettu, pieni erä.

Levyn kannessa on kuva sveitsiläisen taidemaalarin ja kuvanveistäjän Alberto Giacomettin teoksesta Annette IV.

## Arvostelut
Soundin Alex Nieminen antoi albumille neljä tähteä ja totesi sen olevan "seesteinen, mietiskelevä ja selkeästi bändin kunnianhimoisin pitkäsoitto".

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Kappaleet 1–3, 5, 7, 8, 10, 11 ja 13 ovat sovittaneet Kerkko Koskinen, Antti Lehtinen, Joel Melasniemi, Jan Pethman ja Tommi Saarikivi, kappaleet 4 ja 9 Koskinen, Melasniemi, Pethman ja Saarikivi sekä kappaleet 6 ja 12 Koskinen.

## Kokoonpano
* Vuokko Hovatta, laulu
* Terhi Kokkonen, laulu
* Arto Talme, laulu
* Olli Virtaperko, laulu
* Kerkko Koskinen, piano, urku, rhodes, taustalaulu
* Joel Melasniemi, kitara, syntetisaattori
* Tommi Saarikivi, basso
* Antti Lehtinen, rummut, taustalaulu
* Jan Pethman, lyömäsoittimet, rummut
* Kari Pelttari, trumpetti
* Ilmari Pohjola, pasuuna
* Marko Portin, saksofoni, baritonisaksofoni, klarinetti, bassoklarinetti

### Vierailijat

* Tommi Hyytinen, käyrätorvi (1, 6, 10)
* Heikki Hämäläinen, viulu (11)
* Krista Jäänsola, viulu (4)
* Niko Kokko, bassopasuuna (11)
* Mikko Koponen, trumpetti (11)
* Juha Kortehisto, pasuuna (11)
* Satu Laine, viulu (11)
* Yrjö Lasonpalo, viulu (11)
* Timo Lassy, huilu (1, 2, 5–7, 9, 11, 12)
* Tanja Louhelainen, käyrätorvi (1, 6, 10)
* Lotta Nykäsenoja, viulu (4)
* Jussi Pesonen, viulu (11)
* Mikko Pesonen, viulu (11)
* Jukka Puurula, taustalaulu (10)
* Seppo Rautasuo, viulu (11)
* Tuomas Setälä, käyrätorvi (1, 6, 10)
* Anna Tulusto, laulu (4, 11)

#### UB-jouset
kappaleissa 2–7, 9 ja 12

* Minna Pensola, 1-viulu
* Laura Airola, 1-viulu
* Sakari Laukola, 1-viulu
* Antti Untamala, 1-viulu
* Maija Linkola, 2-viulu
* Petra Rönkkö, 2-viulu
* Pauliina Valtasaari, 2-viulu
* Maarit Holkko, alttoviulu
* Mikko Perkola, alttoviulu
* Joel Laakso, sello
* Tiia Makkonen, sello

## Singlet

Kappaleella Eniten laulavat Kerkko Koskinen, Arto Talme, Antti Lehtinen, Tommi Saarikivi ja Joel Melasniemi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Otto Talvio: Patetiaa pakoon Kaliforniaan. Ylioppilaslehti 5.3.1999.
* Alex Nieminen: Kalifornia . Soundi 4/1999.
Vesireittejä

**Vesireittejä** on Ultra Bran musiikkialbumi vuodelta 2000. Albumi nousi ilmestyessään suoraan Suomen virallisen albumilistan kärkeen ja pysyi top 40:ssä yhteensä 19 viikkoa.

Yhtyeen paluukiertueen vuoksi Svart Records julkaisi albumista LP-versiot elokuussa 2017. Levyjä oli kolmea eri väriä. Sinistä levyä julkaistiin 200 kappaleen erä ja mustaa 300 kappaleen erä. Myös kullanvärinen painos oli rajoitettu.

Levyn teon yhteydessä nauhoitettiin myös muun muassa kesällä 2000 singlenä julkaistu ”Villiviini” ja vuonna 2001 kokoelma-albumilla *[[Sinä päivänä kun synnyin]]* julkaistu ”Kalpeat kasvot” sekä keskeneräisiksi jääneet ”Aukioille kiiruhtava tuuli” ja ”Maailman rikkain tyttö”.

## Arvostelut
Soundin Asko Alanen antoi albumille neljä tähteä. Hänen mukaansa ”laulut möyrivät rinnassa ja raikuvat korvissa vahvasti ja nautittavasti”.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Kaikki kappaleet ovat sovittaneet Kerkko Koskinen, Antti Lehtinen, Joel Melasniemi ja Tommi Saarikivi.

## Kokoonpano

* Vuokko Hovatta, laulu
* Terhi Kokkonen, laulu
* Arto Talme, laulu
* Olli Virtaperko, laulu
* Kerkko Koskinen, piano, laulu
* Joel Melasniemi, kitara
* Tommi Saarikivi, basso, laulu
* Antti Lehtinen, rummut
* Jan Pethman, lyömäsoittimet
* Kari Pelttari, trumpetti
* Ilmari Pohjola, pasuuna
* Marko Portin, saksofoni, huilu

### Vierailijat
* Tuomo Eerikäinen, käyrätorvi (13)
* Tommi Hyytinen, käyrätorvi (13)
* Jonte Knif, skalmeija (7, 9), säkkipilli (7)
* Marko Nyberg, ohjelmointi (13)
* Jukka Puurula, taustalaulu (1)
* Milla Unkila, käyrätorvi (13)
* Tuukka Vihtkari, fagotti (13)
* DJ Zäppä, levarit (1)

#### Jouset
kappaleissa 4, 8, 11 ja 13

* Minna Pensola, viulu
* Laura Airola, viulu
* Sakari Laukola, viulu
* Maija Linkola, viulu
* Eriikka Maalismaa
* Petra Rönkkö, viulu
* Antti Untamala, viulu
* Pauliina Valtasaari, viulu
* Mikko Perkola, alttoviulu
* Lotta Poijärvi, alttoviulu
* Joel Laakso, sello
* Tiia Makkonen, sello
* Olli Virtaperko, sello

## Singlet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ultra Bra – Kappale kappaleelta: Vesireittejä 
* Asko Alanen: Levyarvostelu - Vesireittejä  (Soundi 11/2000)
* Radiomafian artistihaastattelu levyyn liittyen
Tadžikistanin lippu

**Tadžikistanin lippu** on Tadžikistanin tunnus vaakunan ja kansallislaulun ohella. Se otettiin käyttöön 24. marraskuuta 1992 ja sen mittasuhteet ovat 1:2. Lipun värit ovat samat kuin entisen Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan lipussa, eli punainen, valkoinen ja vihreä. Punainen on voiton ja auringon symboli, valkoinen kuvaa maan tärkeintä viljelykasvia, puuvillaa ja vihreä taasen maan antimia. Valkoisessa kentässä lipun keskellä on maan täydellistä itsenäisyyttä kuvaava kultainen kruunu. Kruunun yläpuolella on kaaressa seitsemän viisisakaraista tähteä. Numero seitsemän ilmentää tadžikkien kulttuurissa inhimillisiä hyveitä. Taivaassa oli legendan mukaan seitsemän hedelmätarhaa, joita erotti seitsemän vuorta ja jokaisen vuoren huipulla oli tähti. Kuvio kuvaa kokonaisuutena kaikkien luokkien yhtenäisyyttä ja kaikkien kansojen ystävyyttä.

## Katso myös

* Tadžikistanin vaakuna
* Tadžikistanin sosialistisen neuvostotasavallan lippu

## Lähteet
Sinä päivänä kun synnyin

**Sinä päivänä kun synnyin** on Ultra Bran vuonna 2001 julkaistu kokoelma-albumi. Kaksois-CD:n ensimmäisellä levyllä on vanhoja, jo varsinaisilla albumeilla julkaistuja kappaleita. Toisella levyllä on harvinaisempia kappaleita, joista kaikkia ei ollut aikaisemmin edes levytetty. Toisella levyllä on mukana myös Ultra Bran ensimmäisen julkaisun, vuosia aiemmin loppuunmyydyn *[[Houkutusten kiihottava maku]]* -EP:n sisältö.

Albumi oli Suomen virallisella albumilistalla (top 40) vuosina 2001–2003 yhteensä 26 viikkoa, joista kaksi viikkoa sijalla yksi.

Albumin ensimmäisen cd:n sisällöstä julkaistiin 19. toukokuuta 2017 kahden LP-levyn kokoelma-albumi nimellä *Sinä päivänä kun synnyin (vol. 1)*. Albumin uudelleenjulkaisu liittyy yhtyeen kesällä 2017 tekemään paluukiertueeseen. LP-kokoelman julkaisi Ainoa Productions.  Kokoelman jälkimmäinen levy julkaistiin hieman myöhemmin osana kokoelma-albumia Sinä päivänä kun synnyimme, joka sisältää levyn kappaleet hieman toisessa järjestyksessä sekä joitain muita yhtyeen singleillä julkaistuja remix-versioita kappaleista sekä muutamia aiemmin julkaisemattomia nauhoituksia. 

## Kappaleet

### CD 1
# (*[[Kroketti (albumi)|Kroketti]]* 1997)
# (*[[Kalifornia (albumi)|Kalifornia]]* 1999)
# (*Kroketti* 1997)
# (*Kroketti* 1997)
# (*[[Vesireittejä]]* 2001)
# (*[[Vapaaherran elämää]]* 1996)
# (*Kroketti* 1997)
# (*Vesireittejä* 2001)
# (*Kroketti* 1997)
# (*Vesireittejä* 2001)
# (*Vapaaherran elämää* 1996)
# (*Vapaaherran elämää* 1996)
# (*Kalifornia* 1999)
# (*Kalifornia* 1999)
# (*Kalifornia* 1999)
# (*Vesireittejä* 2001)
# (*Vesireittejä* 2001)
# (*Kalifornia* 1999)
# (*Kroketti* 1997)
# (*Vesireittejä* 2001)
# (*Kroketti* 1997)

Vuoden 2017 LP-kokoelmassa kappaleet ovat samassa järjestyksessä. Ensimmäisen levyn molemmilla puolilla ja toisen levyn A-puolella on viisi kappaletta. Toisen levyn B-puolella on kuusi kappaletta.

### CD 2
# (single, 2001)
# (*Villiviini* -single 2000)
# (Tehty poliittisten laulujen kilpailuun 1997) 
# (*Kroketille* tarkoitettu, sittemmin pois jäänyt kappale) 
# (*Tyttöjen välisestä ystävyydestä* -single 1998)
# (*Rubikin kuutio* -single 2000)
# (Eurovision laulukilpailuihin tehty kappale, 2000) 
# (Aikaisemmin julkaisematon kappale) 
# (Telialle tehty mainoskappale 1998) 
# (Aikaisemmin julkaisematon kappale) 
# (*Ilmiöitä* -single 1999)
# (*Kahdeksanvuotiaana* -single 1997)
# (*Vapaaherran elämää* 1996)
;Houkutusten kiihottava maku (1995)
#
#
#
#
#

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jussi Niemi: Sinä päivänä kun synnyin . Soundi 10/2001.
* Otto Talvio: Komissaareista villiviiniin - Ultra Bra. Ylioppilaslehti 19.10.2001.
Cristofano Allori

**Cristofano Allori** (17. lokakuuta 1577 – 1. huhtikuuta 1621) oli italialainen taidemaalari, joka edusti myöhempää firenzeläistä manierismia ja keskittyi muotokuvamaalaukseen.

Allori syntyi Firenzessä ja sai ensimmäiset maalarinoppinsa isältään Alessandro Allorilta. Hän opiskeli Gregorio Paganin (1558–1605) alaisuudessa, joka pyrki yhdistämään venetsialaisen maalaustaiteen rikkaan värimaailman firenzeläiseen yksityiskohtien tarkkuuteen.

Allorin maalauksille on tunnusomaista luonnonmukaisuus ja yksityiskohtien tekninen täydellisyys. Hänen maalaustaiteen tekniikan hallintaa osoittaa sekin, että  hänen Correggion teoksista tekemiään kopioita pidettiin Correggion tekeminä kopioina. Hänen parhaimpana teoksenaan pidetään Palazzo Pittissä sijaitsevaa maalausta "*[[Juditin kirja|Judit]] surmaa Holoferneen*". Juditin mallina oli Allorin rakastajatar, kaunis Mazzafirra, joka esiintyi myös hänen Magdalan Maria maalauksessaan; Holoferneen pään uskotaan esittävän Alloria itseään.
Vapaaherran elämää

**Vapaaherran elämää** on Ultra Bran ensimmäinen pitkäsoitto. Albumi oli Suomen virallisella listalla yhteensä seitsemän viikkoa, korkeimmillaan sijalla 11. Se on myös Ultra Bran ainoa albumi, josta on julkaistu C-kasettiversio. Sen A-puolella ovat kappaleet 1–7 ja B-puolella kappaleet 8–14. 

Kappale *Sankaritar* osallistui Suomen vuoden 1996 Euroviisukarsintojen esikarsintaan, mutta ei selvinnyt loppukarsintaan.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Kappaleet 1, 3, 6, 8–10, 13 ja 14 on sovittanut Kerkko Koskinen, kappaleet 2, 4, 5, 7 ja 11 Koskinen, Antti Lehtinen, Joel Melasniemi ja Tommi Saarikivi sekä kappaleen 12 Koskinen ja Lehtinen.

## Kokoonpano

* Terhi Kokkonen, laulu
* Vuokko Hovatta, laulu
* Anna Tulusto, laulu
* Arto Talme, laulu
* Olli Virtaperko, laulu
* Joel Melasniemi, kitara
* Tommi Saarikivi, basso
* Kerkko Koskinen, piano, laulu
* Kari Pelttari, trumpetti, pikkolo, flyygelitorvi
* Marko Portin, tenorisaksofoni, bassoklarinetti
* Ilmari Pohjola, pasuuna
* Jan Pethman, lyömäsoittimet
* Antti Lehtinen, rummut, patarumpu

### Vierailijat
* Niko Kokko, bassopasuuna (1–3, 5, 6, 8, 9, 11–14)
* Mikko Koponen, trumpetti (3, 6, 11, 14)
* Timo Lassy, huilu (2, 3, 9), alttosaksofoni (1, 6, 11)
* Mikko Karjalainen, trumpetti (1, 2), flyygelitorvi (9)
* Janne Murto, huilu (2, 3)
* Saija Lahtinen, harppu (14)

#### Jouset
kappaleissa 3, 6, 11, 13 ja 14
* Pasi Heikkilä, viulu
* Villeveikko Honkkila, viulu
* Jussi Jaatinen, viulu
* Babe Kokkonen, viulu
* Elli Palovaara, viulu
* Marja Sinbel, viulu
* Maarit Holkko, alttoviulu
* Joona Nissinen, alttoviulu
* Sasha Mäkilä, sello
* Olli Virtaperko, sello

#### Kuoro
kappaleessa 14
Ultra Bra, Agit-prop, Jussi Chydenius, Anni Eerikäinen, Kristiina Halkola, Samuli Harjunpää, Maarit Holkko, Virpi Moskari, Laura Mäkelä, Sasha Mäkilä, Samuli Mäkisalo, Juha Partanen, Petriikka Pohjanheimo, Ville Putro, Jukka Puurula, Katja Pätiälä, Ilona Rinne, Johanna Rusama, Jesse S., Timo S., Tuuli Saksala, Peppe Träskman ja Miira Tuominen

## Singlet

## Lähteet
Kroketti (albumi)

**Kroketti** on vuonna 1997 julkaistu Ultra Bran albumi. Albumi oli Suomen virallisella listalla (top 40) vuosina 1997–1999 yhteensä 90 viikkoa. Korkeimmillaan se oli sijalla kolme.

Yhtyeen paluukiertueen vuoksi Svart Records julkaisi albumista LP-versiot kesäkuussa 2017. Levyjä oli kolme eriväristä. Punaista levyä julkaistiin 200 kappaleen erä ja mustaa 300 kappaleen erä. Myös kullanvärisiä levyjä oli saatavilla vain pieni määrä.  Vuonna 2020 Levykauppa Äx julkaisi levystä C-kasetti-version levymerkillä Lipposen levy ja kasetti.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Kappaleet 1, 3, 11 ja 13 on sovittanut Kerkko Koskinen ja kappaleet 2, 4–10 ja 12 Kerkko Koskinen, Antti Lehtinen, Joel Melasniemi ja Tommi Saarikivi.

## Kokoonpano

* Vuokko Hovatta, laulu
* Terhi Kokkonen, laulu
* Anna Tulusto, laulu
* Arto Talme, laulu, baritonisaksofoni (8)
* Olli Virtaperko, laulu
* Kerkko Koskinen, piano, laulu (13)
* Joel Melasniemi, kitara
* Tommi Saarikivi, basso
* Antti Lehtinen, rummut, kirkonkellot, patarummut
* Jan Pethman, lyömäsoittimet
* Kari Pelttari, trumpetti, flyygelitorvi, wah-trumpetti
* Ilmari Pohjola, pasuuna
* Marko Portin, saksofoni, klarinetti, bassoklarinetti

### Vierailijat

* Tuomo Eerikäinen, käyrätorvi (10)
* Mikko Karjalainen, trumpetti (13)
* Sari Koljonen, huilu, alttohuilu (7)
* Niko Kokko, bassopasuuna (1, 3)
* Timo Lassy, huilu (1, 3, 4, 11), tenorisaksofoni (13)
* Piia Maunula, oboe (7)
* Anna-Riitta Ropo, käyrätorvi (10)
* Tuomas Setälä, käyrätorvi (10)
* Jarna Stedt, käyrätorvi (10)
* Mika Ylärakkola, fagotti (5, 7), kontrafagotti (7)
* Marisa Östberg, huilu, pikkolohuilu (7)

#### Jouset
kappaleissa 5, 11 ja 13

* Marja Sinbel, viulu
* Laura Airola, viulu
* Pasi Heikkilä, viulu
* Maarit Holkko, viulu
* Lotta Nykäsenoja, viulu
* Ninni Poijärvi, viulu
* Antti Untamala, viulu

kappaleissa 3, 6 ja 12

* Laura Airola, viulu
* Elina Jalas, viulu
* Pauliina Kokkonen, viulu
* Lotta Nykäsenoja, viulu
* Elina Palovaara, viulu
* Ari Poutiainen, viulu
* Maarit Holkko, alttoviulu
* Jukka Puurula, alttoviulu
* Tiia Makkonen, sello
* Olli Virtaperko, sello

#### Kuoro
kappaleessa 2
Ultra Bra, Pekka Aarnio, Petriikka Pohjanheimo, Krista Putkonen ja Susanna Torvinen

## Singlet

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Asmo Jaakkola: Ultra bra -yhtyeen yhteiskunnallinen ja ulkomusiikillinen imago. 18.11.1997.
Gëlle Fra

**Gëlle Fra**, virallisemmin *Monument du Souvenir*, on muistomerkki Luxemburgin kaupungissa, Luxemburgissa. Se sijaitsee *Place de la Constitution* -aukiolla, Ville Hauten kaupunginosassa, Luxemburgin keskustassa. Sen on suunnitellut luxemburgilainen kuvanveistäjä Claus Cito, ja se edustaa nykyisin luxemburgilaista vapautta ja vastarintaa. 

## Kuvaus
Muistomerkin keskeisin osa on 21 metrin korkeuteen kohoava graniittinen obeliski. Obeliskin päällä on kullattu pronssipatsas, joka esittää naista pitelemässä laakerinseppelettä. Muistomerkin juurella on kaksi pronssista hahmoa, esittäen niitä luxemburgilaisia sotilaita jotka osallistuivat vapaaehtoisesti ensimmäiseen maailmansotaan Ranskan puolesta. Toinen hahmoista on makuuasennossa, palveluksessa kuolleena, kun taas toinen hahmoista istuu murehtien toveriaan.

## Historia
Gëlle Fra pystytettiin alun perin vuonna 1923 niiden tuhansien luxemburgilaisten muiston kunniaksi, jotka taistelivat ensimmäisessä maailmansodassa ranskalaisten rinnalla. Luxemburgia miehittäneet saksalaiset kuitenkin purkivat muistomerkin Elokuun 6. päivänä vuonna 1940. Tämä synnytti mielenosoituksia, jotka Gestapo hajotti. Gëlle Frasta tuli näin luxemburgilaisen vapauden ja vastarinnan symboli. Vuonna 1985 se pystytettiin uudelleen Place de la Constitutionille.
Pihlajaveden rautatieasema

**Pihlajaveden rautatieasema** () on rautatieliikennepaikka Pihlajaveden kylässä Keuruun kaupungissa, entisen Pihlajaveden kunnan alueella rataosalla . Liikennepaikalla pysähtyvät kaikki rataosalla liikennöivät taajamajunat. Kaikki henkilöjunat käyttävät raidetta 1. Haapamäen rautatieasemalle on matkaa 12,3 kilometriä.

Vuonna 1883 käyttöön otettu Pihlajaveden pysäkki sijoitettiin syrjäiselle paikalle muutamia kilometrejä kirkosta itään lähinnä junien kohtaamispaikaksi ja korotettiin asemaksi vuonna 1888. Aseman seutu kasvoi merkittävyydessään pian kirkonkylän veroiseksi, mutta ei koskaan erityisen suureksi taajamaksi. Arkkitehti Knut Nylanderin suunnittelema asemarakennus on valmistunut vuonna 1883 ja sitä laajennettiin arkkitehti Bruno Granholmin piirustusten mukaan vuonna 1902. Lipunmyynti asemalla lopetettiin vuonna 1972. Asemarakennus vaurioitui 1980-luvulla sattuneessa tulipalossa, minkä jälkeen junasuoritus siirrettiin parakkirakennukseen. Asemarakennus korjattiin entiselleen, mutta asema muutettiin samoihin aikoihin miehittämättömäksi.

Junakohtaukset miehittämättömällä liikennepaikalla tulivat mahdollisiksi, kun Pihlajavedelle asennettiin aukiajettavat vaihteet vuonna 1996 ja otettiin käyttöön radio-ohjaukseen perustuva kauko-ohjaus vuonna 1998 ensimmäisenä rautatieliikennepaikkana Suomessa. Tavaraliikenne Pihlajaveden asemalla lakkautettiin vuonna 1999, mutta asema on edelleen henkilöliikenteen käytössä ja junien kohtauspaikkana. Asema-alueen rakennukset siirtyivät vuonna 2007 Senaatti-kiinteistöille ja edelleen myyntiin. Asemarakennus on ollut postitoimiston ja nahka-alan yrityksen toimintojen loputtua tyhjillään.

Aseman lähettyvillä sijaitsee Pihlajaveden kyläkoulu. Koulun entinen nimi oli Pihlajaveden kunnan Aseman kansakoulu. Koulun ulkonäössä on vaikutteita asemarakennusarkkitehtuurista.

Pihlajaveden asemaa pommitettiin talvisodassa. Kolme puna-armeijan lentokonetta pudotti noin 30 pommia 29. joulukuuta 1939. Kolme ihmistä kuoli ja kolme raidetta vaurioitui. Aseman oven vieressä on tapausta käsittelevä muistolaatta.

## Pihlajaveden asemapäälliköt

* Matti Aatami Ravantti, 1967–70
* Bruno Vilhelm Helminen, 2.9.1952–1.1.1967
* Hugo Henrik Puusaari, 17.6.1937–2.9.1952
* Väinö Verner Louhivaara, 12.6.1930–17.6.1937
* Edvard Alarik Lybeck, 2.6.1928–12.6.1930
* Väinö Gustaf Nikolainen, 31.5.1926–2.6.1928
* Oskar Alvar Gröndahl, 28.5.1909–31.5.1926
* Johan Ulrik Nörlund, 1895–1909
* Karl Alfred Hjelt, 1893–95
* Johan Alfred Holm, 1887–88

Lähde
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pihlajaveden kylä 
*Ilmakuva Pihlajaveden rautatieasemalta
*Vanha ja uusi Pihlajaveden asemalla 1997
Carl Peter Holböll

**Carl Peter Holböll** (1795 – 1856) oli tanskalainen upseeri Tanskan kuninkaallisessa laivastossa.

Hollböll palveli kruunun virkamiehenä Etelä-Grönlannissa 1820-luvulta alkaen. Hän kiinnostui Grönlannin luonnosta ja kuvaili ensimmäisenä tundraurpiaisen. Hän kuvaili myös härkälinnun ja tunturihaukan, mutta myöhemmät nimistötutkijat ovat muuttaneet näiden lajien taksonomian ja antaneet Hollböllin nimen härkälinnun Amerikassa ja Itä-Siperiassa esiintyvälle alalajille.

Hollböll hukkui laivan haaksirikkoutuessa ollessaan palaamassa Kööpenhaminasta Grönlantiin.

## Lähteet
* Mearns, Barbara & Mearns, Richard 1988: Biographies for Birdwatchers. - Academic Press.
Ab urbe condita (kirja)

__NOTOC__
**Ab urbe condita** () on roomalaisen historioitsija Titus Liviuksen kirjoittama kirja, joka kertoo Rooman osittain myyttisestä menneisyydestä, alkaen Rooman perustamisesta vuonna 753 eaa. Teos kertoo roomalaisten urhoollisista saavutuksista. Teokseen viitataan usein nimellä *Rooman historia*.

Livius aloitti teoksen kirjoittamisen noin vuonna 27 eaa. ja se päättyy vuoteen 9 eaa. *Ab urbe condita* on alun perin sisältänyt 142 kirjaa, mutta nykypäiviin niistä on säilynyt vain 35. Kirjat 1–10 kertovat Rooman perustamisesta ja samnilaissodista, kirjat 21–45 kertovat toisesta puunilaissodasta ja päättyvät sotaan Perseusta vastaan.

*Ab urbe conditasta* on säilynyt hyvin toista puunilaissotaa kuvaava jakso, jossa on erityisesti kuvattu sodan puhkeamiseen johtaneet tapahtumat, roomalaisten ja karthagolaisten välien kiristyminen ja vaivalloinen Alppien ylittäminen. Kirjasta kuvastuu roomalaisten voimakas kansallinen ilo ja ylpeys siitä, että heidän onnistui lopulta selviytyä voittajina "viekkaasta ja vaarallisesta perivihollisestaan" Hannibalista.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
### Alkuteos

*  

### Suomennokset

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla

* ''Ab urbe condita'' (Rooman historia), Kirjat I–III 
* ''Ab urbe condita'' (Rooman historia), Kirjat IX–XXVI 
* ''Ab urbe condita'' (Rooman historia), Kirjat XXVII–XXXVI
Otmar von Verschuer

**Otmar Freiherr von Verschuer** (16. heinäkuuta 1896 – 8. elokuuta 1969) oli saksalainen biologi, joka tuli tunnetuksi eugeniikan ja rotuhygienian tutkijana. Verschuer uskoi, että kansallissosialistien haaveileman ”herrarodun” kehittämisessä tarvittaisiin kaksostutkimusta.  

Otmar von Verschuer työskenteli Frankfurtin perinnöllisysbiologian ja rotuhygienian laitoksessa. Hänen tunnetuin oppilaansa oli Josef Mengele, josta tuli myöhemmin Auschwitzin keskitysleirin johtava lääkäri, jota kutsuttiin ”kuolemanenkeliksi”. Vuonna 1942 von Verschuerinsta tuli Berliinin Antropologian ja perinnöllisyystieteen laitoksen johtaja. Mengele lähti mukaan työskentelemään entisen opettajansa kanssa rotuhygienian parissa.

## Lähteet
Hermann Werner Siemens

**Hermann Werner Siemens** (20. elokuuta 1891 Charlottenburg – 1969) oli saksalainen kaksostutkimuksen pioneereihin lukeutuva lääketieteen tohtori. Siemens opiskeli Münchenissä ja Berliinissä ja väitteli tohtoriksi 1918. Siemensin mukaan on nimetty perinnöllinen kehityspoikkeama Christ-Siemens-Tourainen oireyhtymä, perinnöllinen ihosairaus Hallopeau-Siemensin oireyhtymä ja lapsilla esiintyvä ihosairaus Siemensin oireyhtymä I.

## Lähteet
Invercargill

**Invercargill** on Uuden-Seelannin Eteläsaaren eteläosassa, Foveaux’nsalmen poukamassa sijaitseva kaupunki. Asukkaita on 55&nbsp;599 (2023). Kaupunki toimii keskuksena alueensa lypsykarja- ja lampaanhoitotaloudelle. Siellä on myös lannoiteteollisuutta. Valtaosa kaupankäynnistä kulkeutuu kohteeseensa noin 25 kilometrin päässä sijaitsevan Bluffin sataman kautta. Kaupungin tunnetuin maamerkki on luultavasti William Sharpin suunnittelema punaisista tiilistä rakennettu 42,5 metriä korkea vesitorni, joka valmistui 1889. 

## Historia

Maorit saapuivat Invercargillin seudulle viimeistään 1100-luvulla Bluffin runsaiden kala- ja lintuvarantojen houkuttelemina. He harjoittivat valaanpyyntiä ja pellavakauppaa. Ensimmäiset eurooppalaiset tulivat Eteläsaaren etelärannikolle 1700-luvun lopulla.

Vuonna 1856 kenraalikuvernööri Thomas Gore Browne myöntyi maanviljelijöiden esittämään pyyntöön Bluffin sataman perustamisesta. Samalla hän ehdotti vastaavalle kaupungille nimeä Invercargill kunnianosoitukseksi skotlantilaiselle William Cargillille, joka vaikutti Otagon ja Southlandin alueiden hallinnossa.

Invercargillin alkuvaiheiden maanmittauksesta vastanneen John Turnbull Thomsonin suunnittelu leveine katuineen antaa kaupungille yhä merkittävän leimansa. Ensimmäiset kaupunginhallituksen vaalit pidettiin elokuussa 1871. Kaupunki kasvoi siirtolaisuuden kasvaessa ja heidän mukanaan presbyteereistä tuli huomattava kirkkokunta. Maanviljelyn kehittyessä kaupunkiin tuli siihen liittyvää teollisuutta.

Kasvu oli nopeaa toisen maailmansodan jälkeen. Asukasluku kasvoi vuoden 1941 lukemasta 27&nbsp;500 lukemaan 47&nbsp;000 vuonna 1971. Maailmansotaa seuranneiden kasvuvuosien hidastumisen jälkeen alkoi kuitenkin laskusuhdanne 1980-luvulla ja väkiluku laski (53&nbsp;868 v. 1981 ja 46&nbsp;311 v. 2001). Myöhemmin kaupunki sai uusia asukkaita esimerkiksi opiskelijoista.

## Ilmasto

Rannikkoseudulla sijaitsevan Invercargillin ilmasto on leuto, ja vuosittainen lämpötilanvaihtelu asettuu keskimäärin vain noin kymmenen celsiusasteen välille. Keskilämpötila on tammikuussa 18,6&nbsp;°C ja heinäkuussa 9,5&nbsp;°C.

## Väestö
Invercargillissa oli vuoden 2023 väestönlaskennan mukaan 55&nbsp;599 asukasta. Vuonna 2013 vastaava lukema oli 51&nbsp;696. Vuonna 2023 asukkaista maoreja oli 10&nbsp;764. Henkilökohtaiset mediaanitulot olivat 39&nbsp;900 Uuden-Seelannin dollaria, eli maan keskiarvoa 41&nbsp;500 vähemmän.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sano että rakastat mua

**Sano että rakastat mua** () on ruotsalainen nuortenelokuva vuodelta 2006. Elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut Daniel Fridell.

## Juoni

Sano että rakastat mua on tarina tytöistä, jotka haluavat tulla keinolla millä hyvänsä rakastetuksi. Minihameet ja napapaidat, pojat saavat väärän käsityksen ja päähenkilö Fatou joutuu raiskatuksi. Niin itseään kuin muitakin piiloutumalla hän yrittää kätkeä tapahtuneen, mutta totuus selviää ja pojat joutuvat oikeuteen.

## Aiheesta muualla
* 
*
Micah Richards

**Micah Lincoln Richards** (s. 24. kesäkuuta 1988 Birmingham, Englanti) on englantilainen ammattilaisuransa lopettanut jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja, mutta pelasi uransa loppupuolella myös keskuspuolustajana.

## Ura pelaajana

### Manchester City
Juniorina Leeds Unitedia, Oldham Athleticia ja Manchester Cityä edustanut Richards teki debyyttinsä Cityn edustusjoukkueessa Arsenalia vastaan 22. lokakuuta 2005, ollessaan 17-vuotias. Kauden 2006–2007 päätteeksi Richards nimettiin seuran vuoden nuoreksi pelaajaksi.

Kaudella 2010–2011 Richards pelasi FA Cupin loppuottelussa täydet 90 minuuttia Manchester Cityn voittaessa ensimmäisen cup-mestaruutensa 35 vuoteen. Seuraavalla kaudella hän pelasi 29 pääsarjaottelua ja oli Cityn mukana voittamassa seuran ensimmäistä Valioliigan mestaruutta.

Kauden 2012–2013 alkupuolella Richards joutui polvileikkaukseen ja oli valtaosan kaudesta sivussa. Hän menetti sittemmin paikkansa avauskokoonpanossa Pablo Zabaletalle ja pelasi Cityssä kaudella 2013–2014 vain kaksi pääsarjaottelua. 

### ACF Fiorentina
Richards siirtyi 1. syyskuuta 2014 vuoden mittaisella lainasopimuksella italialaiseen Fiorentinaan. Lainasopimukseen kuului myös osto-optio. 

### Aston Villa
Richards siirtyi kesäkuussa 2015 Englannin Valioliigan Aston Villaan neljän vuoden sopimuksella. Kaudella 2015–2016 hän pelasi 24 pääsarjaottelua Aston Villan pudotessa Englannin mestaruussarjaan jäätyään sarjan viimeiseksi.

Kaudella 2016–2017 Richards pelasi vain kolmessa ottelussa. Hän kärsi loppu-uransa ajan jatkuvista polvivaivoista, eikä pelannut vuosina 2017–2019 yhdessäkään ottelussa.

Richards ilmoitti 26. heinäkuuta 2019 lopettavansa jalkapallouransa. Hänen ammattilaisuransa viimeiseksi otteluksi jäi 15. lokakuuta 2016 pelattu Mestaruussarjan ottelu Wolverhampton Wanderersia vastaan.

### Maajoukkueura
Marraskuussa 2006 Richards valittiin Englannin miehistöön ystävyysotteluun Alankomaita vastaan. Ottelu pelattiin 15. marraskuuta 2006 ja Richards oli avauskokoonpanossa Gary Nevillen loukkaannuttua. Se teki hänestä kaikkien aikojen nuorimman Englannin maajoukkueessa pelanneen puolustajan.

Richards teki ainoan maalinsa Englannin maajoukkueessa 8. syyskuuta 2007 EM-karsintaottelussa Israelia vastaan.

## Uran jälkeen
Richards on toiminut pelaajauransa jälkeen asiantuntijana BBC:n, CBS Sportsin ja Sky Sportsin jalkapallolähetyksissä.

## Muuta
Richards syntyi Birminghamissa saintkittsnevisläisille vanhemmille. Hänen serkkunsa Atiba Harris on myös ammattijalkapalloilija ja toimi pitkään Saint Kitts ja Nevisin jalkapallomaajoukkueen kapteenina.

## Saavutukset

* Englannin Valioliiga: 2011–2012
* FA Cup: 2010–2011
* Englannin liigacup: 2013–2014

## Tilastot

## Lähteet
Cullen Jones

**Cullen Jones** (s. 29. helmikuuta 1984 Bronx, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen uimari ja olympiavoittaja.

Jones nousi kuuluisuuteen vuoden 2006 Pan Pacific-mestaruuskilpailuissa. Siellä hän ui uuden kilpailuennätyksen 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21.84. Lisäksi hän oli mukana maailmanennätyksen rikkoneessa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa Michael Phelpsin, Jason Lezakin ja Neil Walkerin kanssa. Samalla joukkueella Jones oli voittamassa MM-kilpailuissa 2007 kultaa, rikkoen samalla kilpailuennätyksen. Samoissa MM-kilpailuissa hän jäi toiseksi 50 metrin vapaauinnissa, häviten Benjamin Wildman-Tobrinerille ainoastaan kuusi sekunnin sadasosaa.

Pekingissä 2008 Jones oli mukana voittamassa kultamitalia 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä, jossa uivat myös Michael Phelps, Garret Weber-Gale ja Jason Lezak. Voitto tuli Lezakin huiman päätösosuudella, jolla hän ohitti Ranskan Alain Bernardin tuoden Yhdysvallat maailmanennätysajalla täpärään voittoon. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän ui alkuerissä Yhdysvaltojen 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa, joka voitti lopulta maailmanmestaruuden.

Jones saavutti Lontoon olympialaisissa 2012 hopeaa 50 metrin vapaauinnissa ajalla 21,54 ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä. Lisäksi hän ui alkuerissä Yhdysvaltojen 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestijoukkueessa, joka voitti loppukilpailussa kultaa.

Jones on opiskellut Yhdysvalloissa Pohjois-Carolinan yliopistossa. 

## Ennätykset
* 50 jaardin vapaauinti (25 jaardin rata) – 19,07
* 50 metrin vapaauinti (50 metrin rata) – 21.40
* 100 metrin vapaauinti (50 metrin rata) – 48,31

## Lähteet
* Saavutukset swimrankings.net-sivustolla  
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*    USA Swimming Bio
Moritz Balthasar Borkhausen

**Moritz Balthasar Borkhausen** (3. joulukuuta 1760 Gießen – 30. marraskuuta 1806 Darmstadt) oli saksalainen luonnontieteilijä.

Borkhausen opiskeli Gießenin yliopistossa. Hän työskenteli virkamiehenä Hessenissä.

Borkhausen kuvaili ja nimesi ensimmäisenä isokäpylinnun.

Hänen nimeämiensä kasvien tieteellisissä nimissä käytetään sen jälkeen liitettävää auktorilyhennettä **Borkh.**.

## Teoksia
* Naturgeschichte der europäischen Schmetterlinge (1788–94)
* Versuch einer Erklärung der zoologischen Terminologie (1790)
* Versuch einer forstbotanischen Beschreibung der in Hessen-Darmstädter Landen im Freien wachsenden Holzarten (1790)
* Tentamen dispositionis plantarum Germaniae seminiferarum secundum new fact methodum A staminum situ proportione(1792)
* Botanisches Wörterbuch (1797)
* Theoretisch-praktisches Handbuch der Forstbotanik und Forsttechnologie (1800–1803)
* Deutsche Ornithologie oder Naturgeschichte aller Vögel Deutschlands (1810).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kastilian rajavuoret

**Kastilian rajavuoret** () on vuorijono Iberian niemimaalla. Se kulkee itä–länsi-suunnassa kutakuinkin Espanjan Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen etelärajaa pitkin kohti Portugalia ja halkaisee niemimaan keskustasangon (*mesetan*) kahtia.

Vuorijono koostuu useasta pienemmästä vuoristosta, joista suurimmat ovat Kastilia ja Leónin ja Madridin itsehallintoalueiden rajalla kulkeva Sierra de Guadarrama ja Kastilia ja Leónin, Kastilia-La Manchan ja Extremaduran itsehallintoalueiden rajalla kulkeva Sierra de Gredos. Läntisin vuoristoista, Serra da Estrela, sijaitsee Portugalin puolella. Kastilian rajavuorten korkein huippu on Sierra de Gredosin alueella, Ávilan maakunnassa sijaitseva Pico de Almanzor, 2&nbsp;592 metriä.
Valter Thomé

**Valter Thomé** (5. elokuuta 1874 Pudasjärvi – 1. helmikuuta 1918 Vihti) oli suomalainen arkkitehti. Thomé valmistui arkkitehdiksi Polyteknillisestä opistosta 1898.

## Elämä
Thomé työskenteli 1890-luvun loppupuolella Lars Sonckin, Grahn, Hedman & Wasastjernan ja Onni Törnqvistin toimistoissa. Vuonna 1900 hän perusti toimiston yhdessä opiskelutoverinsa Karl Lindahlin kanssa. Oman toimiston hän perusti vuonna 1905. Vuosina 1909–1912 hänellä oli toimisto yhdessä Bröderna Uddin kanssa. Vuonna 1912 Valter Thomé perusti toimiston yhdessä veljensä Ivar Thomén kanssa. Lisäksi hän teki itsenäisiä töitä ja toimi vuonna 1900 Yleisten rakennusten ylihallituksen ylimääräisenä arkkitehtina.

Thomén veljekset voittivat vuonna 1916 arkkitehtikilpailun Stockmannin Helsingin keskustan tavaratalosta. Rakennus toteutettiin vasta vuonna 1930, ja silloin sen sai tehtäväkseen Sigurd Frosterus.

Lauri Karan johtama Hyvinkään punakaartin osasto surmasi sisällissodan aikana Vihdissä Thomén ja tämän veljet Williamin ja Ivarin. Kuolintavoiksi on Kansallisarkiston sotasurmat -sivustossa ilmoitettu sekä pistimenhaava vatsassa että ampuminen. William Thomé oli ammatiltaan metsänhoitaja. Veljessarjan neljäs, taiteilija Verner Thomé, ei ollut veljiensä mukana tuona traagisena päivänä.

## Tuotantoa

### Valter Thomé
* Perhon kirkko – 1903
* Pallaksen talo, Kirkkokatu 8, Oulu – 1907
* Vanha PYP:n talo, Pekurinkulma, Kirkkokatu 12, Oulu – 1910
* Wikkulan talo, Asemakatu 12, Oulu – 1911
* Puistokatu 7b, Helsinki - 1912
* Engelinaukio 1, Eira, Helsinki – 1913
* Erottajankatu 9, Helsinki – (1911)
* Voikkaan tehdaspalokunnan talo – 1912
* Kemin tullikamari (nyk Jalokivigalleria) – 1912
* Mäntän paperitehdas, Mänttä (1905–1914)
* Aino ja Oskar Kallaksen talo, Tartto, Viro – 1914

### Karl Lindahl & Valter Thomé 1900–1905
* Oulun kauppahalli – 1901
* Otavan talo, Uudenmaankatu 10, Helsinki – 1906
* Vanha Poli, Lönnrotinkatu 29, Helsinki – 1903
* Hovinsaaren kansakoulu, Ruununmaankatu 2, Kotka – 1908

### Valter Thomé & Bröderna Udd 1909–1912

* Erottajankatu 5, Helsinki – 1910
* Erottajankatu 7, Helsinki – 1910
* Bulevardi 22, Helsinki – 1911
* Annankatu 2, Helsinki – 1911

### Valter ja Ivar Thomé 1912–1918
* Varkauden keskustan asemakaava – 1913 (ja kaavan täydennys 1917)
* Laakspohjan kartano, Lohja – 1914
* Noormarkun ruukin virkailija-asunnot – 1915
* Porvoon säästöpankki, nykyinen seurakuntatalo – 1915
* Suomen Yhdyspankin konttori, Raahe – 1915
* Mäntän Klubi, Mänttä – 1920 Rakennus valmistui vasta Thomén veljesten kuoleman jälkeen, ja sen suunnittelun vei loppuun arkkitehti W. G. Palmqvist.
* Hotelli Finlandia (nyk. parantola), Punkaharju – 1914
* Pieksämäen vanha kaupungintalo, Pieksämäki – 1918

## Katso myös
* Vihdin teloitukset

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
Stefan Nystrand

**Stefan Nystrand** (s. 20. lokakuuta 1981 Haninge, Ruotsi) on ruotsalainen uimari, MM-mitalisti ja maailmanennätysmies. Hänen päälajinsa on vapaauinti.

Nystrand on voittanut kuusi henkilökohtaista mitalia ja neljä viestimitalia MM-kisoissa. Ainoan pitkän radan MM-mitalinsa hän on voittanut Melbournen MM-kilpailuissa 2007 uidessaan 50 metrin vapaauinnissa pronssia uudella Ruotsin ennätyksellä 21,97.

Pitkän radan EM-kilpailuissa Nystrand on saavuttanut yhden kullan, seitsemän hopeaa ja kolme pronssia. Lyhyen radan EM-kilpailuista hänellä on 16 mitalia, joista 11 on kultaisia. Kultamitaleista neljä on 50 metrin vapaauinnista, kaksi 100 metrin vapaauinnista ja loput viesteistä.

Marraskuussa 2007 Nystrand ui maailmancupissa Berliinissä 50 metrin (20,93) ja 100 metrin vapaauinnin (45,83) lyhyen radan maailmanennätykset, joista jälkimmäinen paransi entistä ennätystä lähes puoli sekuntia. Jo elokuussa 2007 hän oli uinut pitkässä altaassa 100 metrillä vapaata 47,91 jääden vain 0,07 sekuntia Pieter van den Hoogenbandin ME:stä.

*[[Aftonbladet]]* arvioi syksyllä 2007, että Nystrand on Carolina Klüftin jälkeen Ruotsin toiseksi suurin suosikki kultamitalistiksi Pekingin olympiakisoissa. 

Nystrand on osallistunut olympialaisiin vuosina 2000, 2004 ja 2008, ja hänen paras sijoituksensa olympialaisissa on neljäs sija 50 metrin vapaauinnissa. 50 metrin vapaauinnissa lyhyellä radalla hänellä oli aikanaan kaikkien aikojen kolmanneksi paras aika 21,15, jonka hän ui EM-kilpailuissa 2001. 

Nystrand edustaa Neptun-seuraa ja hänen valmentajanaan toimii entinen Ruotsin päävalmentaja Anne Forsell. Nystrandin mukaan hänen kuntonsa parantumisen selitys on ennen kaikkea ruokatottumusten muuttaminen. Nystrand jätti roskaruoan pois 2005, minkä jälkeen hänen painonsa on pudonnut 10 kiloa. 

## Ennätykset
### Pitkä rata
* 50 metrin vapaauinti – 21,45
* 100 metrin vapaauinti – 47,37

### Lyhyt rata
* 50 metrin vapaauinti – 20,70 
* 100 metrin vapaauinti – 45,54 

## Lähteet
*Saavutukset ja ennätykset swimrankings.net-sivustolla 

### Viitteet
Ilari Äijälä

**Ilari Äijälä** (s. 30. syyskuuta 1986 Helsinki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija, joka edusti viimeisenä Ykkösessä  Honkaa. Hän on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja tai laitalinkki. Äijälä ilmoitti jalkapallouransa päättymisestä 22.11.2017.

## Seurajoukkueura

Äijälä aloitti jalkapallon Malmin Palloseurassa ja siirtyi kahdeksanvuotiaana Helsingin Jalkapalloklubin Malmin kaupunginosajoukkueeseen. Samassa joukkueessa pelasi muiden muassa Perparim ja Mehmet Hetemaj. HJK:ssa hän oli mukana voittamassa B-juniorien Suomen mestaruutta. Kaudeksi 2004 hänet nostettiin vasta perustettuun reservijoukkueeseen Klubi 04:än.

Äijälä nousi kaudeksi 2005 ensimmäistä kertaa HJK:n edustusjoukkueeseen. Alkukaudesta 2007 hänet vuokrattiin peliajan perässä FC KooTeePeen joukkueeseen Grant Smithin tultua HJK:hon. Kaudeksi 2008 hän siirtyi Myllykosken Palloon, jossa Äijälä kuului runkopelaajien joukkoon kolmen kauden ajan. Kaudeksi 2011 hän siirtyi FC Honkaan.

Äijälä jakoi kauden 2011 Liigacupin maalipörssin voiton KuPSin Ilja Venäläisen kanssa kuudella osumalla.

Tammikuussa 2015 Äijälä solmi kaksivuotisen sopimuksen Veikkausliigaan nousseen KTP:n kanssa.

## Maajoukkueura

Äijälä on pelannut Suomen nuorisomaajoukkueissa. Hän kuului alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen vuoden 2009 EM-kilpailuissa. Äijälä osallistui maajoukkueen Trinidad & Tobagon pelileirille 2012. Maajoukkue koostui lähinnä Pohjoismaissa pelaavista pelaajista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Profiili Veikkausliigan sivustolla
Sharpen luku

**Sharpen luku** tai **Sharpen mittari** on rahoituksessa käytetty riskin suhdeluku, jolla mitataan salkunhoitajien ja portfolion suorituskykyä. Se vertaa sijoitukselta odotettua ylituottoa sen tuoton volatiliteettiin eli arvonvaihteluun, eli kuinka monta lisätuottoprosenttia on pystytty saavuttamaan kutakin riskiyksikköä kohden. Mitä suurempi Sharpen luku on, sitä suurempi salkun tuotto on suhteessa sen sisältämään riskitasoon.

Yksinkertainen sijoituksen onnistumisen arviointi pelkän voiton tai tappion perusteella ei kerro sitä kuinka hyvin salkunhoitaja on onnistunut työssään. Absoluuttisista tuotoista ei voida päätellä sitä, miten salkunhoitaja on onnistunut suhteessa muihin sijoittajiin tai vertailuindeksiin. Siksi Sharpen luku on kätevä vertailutapa. Se nimittäin pyrkii edustamaan sijoitusten tuoton määrää suhteessa sen riskiin. Toisin sanoen, ammattimaiset salkunhoitajat pyrkivätkin hyödyntämään rahoitusmarkkinoiden epätäydellisyydet ja tehottomuudet (ks. markkinoiden tehokkuus) investoimalla alihinnoiteltuihin sijoituskohteisiin. Käytännössä Sharpen luku kuvaa siis sitä, kuinka paljon kyseessä olevan tuoton saamiseksi on jouduttu kantamaan riskiä. Esimerkiksi jos kaksi salkunhoitajaa on onnistunut saamaan 10 prosentin tuoton salkulleen, niin alhaisemman riskitason salkku on onnistunut suhteessa vielä paremmin. Mittarissa riskittömän koron ylittävää osuutta eli "ylituottoa" tai "epänormaalia tuottoa" (ks. CAP-malli) verrataan salkun sisältämään kokonaisriskiin.

Nobel-palkittu taloustieteilijä William F. Sharpe (1966, 1994) määritteli mittarinsa matemaattisen kaavan seuraavasti:

: S_i = \frac{E[r_i-r_f]}{\sigma_i} = \frac{E[r_i-r_f]}{\sqrt{Var[r_i-r_f]}},

missä r_i  kuvaa sijoituksen i  tuottoa, r_f  on riskittömän vertailusijoituksen tuotto (esimerkiksi S&P500 -indeksin riskitön tuotto tai 3 kk:n Euriborin arvo), E[r_i-r_f]  on odotettu "ylituotto" eli riskittömän sijoituksen ylittävä tuotto ja \sigma_i  kuvaa sijoituksen i  volatiliteettia eli keskihajontaa. 

Positiivinen Sharpen luku kertoo kannattavasta riskinotosta ja negatiivinen luku kertoo riskitöntä korkoa huonommasta tuotosta.

## Katso myös
* Treynorin luku 
* Jensenin alfa 
* Capital Asset Pricing -malli 

## Lähteet
Bob Gerard

**Frederick Roberts ”Bob” Gerard** (19. tammikuuta 1914 Leicester, Iso-Britannia – 26. tammikuuta 1990 South Croxton, Iso-Britannia) oli brittiläinen kilpa-autoilija. Hän menestyi parhaiten Grand Prix -kilpailuissa ennen Formula 1 -sarjaa.

Gerardin ura kilpa-ajajana alkoi 1930-luvulla tämän ajaessa erilaisissa sprintti- ja trial-kilpailuissa. Hän menestyi 1940-luvulla voittamalla vuosien 1946-1949 välisenä aikana ERA:n autoilla Empire Trophyn kolme kertaa peräkkäin sekä voittamalla kahdesti Jerseyn katuradalla. Saavutustensa ansiosta vuonna 1949 hänet palkittiin Brittiläisten kilpa-ajajien kerhon  kultaisella tähdellä. 

Formula 1:n MM-sarjassa Gerard ajoi kahdeksassa kilpailussa vuosina 1950–51, 1953–54 ja 1956–57, muttei saavuttanut yhtään pistettä (parhain sijoitus kuudes), koska eroavuudet suorituskyvyssä kärkitalleihin ja hänen kalustoonsa olivat liian suuret. Lopullisesti Gerard eläköityi kilpa-ajoista vuonna 1961 ja alkoi johtaa kilpatalleja 1980-luvulle saakka, mm. F2-sarjassa ajattamalla veljenpoikaansa Julian Gerardia. Vuonna 1974 Gerard perusti autoliikkeen Bob Gerard Ltd:n Leicestershireen. Lisäksi Leicestershiren Mallory Parkin radan yksi kaarteista on nimetty hänen mukaansa. 

## F1-tulokset

## Lähteet
Eteläiset Alpit

**Eteläiset Alpit** tai **Uuden-Seelannin Alpit** () on vuorijono Uuden-Seelannin Eteläsaaren länsiosassa. Vuoriston nimesi James Cook 23. maaliskuuta 1770. Vuoriston korkein vuori on Mount Cook, joka yltää 3&nbsp;754 metrin korkeuteen. Se on myös koko Uuden-Seelannin korkein kohta. Vuoristossa on Mount Cookin lisäksi 16 muuta yli 3&nbsp;000 metriä korkeaa huippua. Siellä on myös noin 360 jäätikköä, joista suurin on 27 kilometriä pitkä Tasmanin jäätikkö.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Erfan Zeneli

**Erfan Zeneli** (s. 28. joulukuuta 1986 Đakovica, Serbia, Jugoslavia) on suomalainen jalkapalloilija, jolla on myös Kosovon kansalaisuus. Hän edustaa Kakkosen SexyPöxyjä. Zeneli on pelipaikaltaan vasen laitalinkki.

## Seurajoukkueura
Zeneli alkoi pelata jalkapalloa Suomessa Rovaniemen Palloseuran junioreissa. Perheen muutettua Pietarsaareen hän jatkoi Jarossa, jonka edustusjoukkueessa Zeneli debytoi Suomen Cupin ottelussa PAVE:a vastaan 9. kesäkuuta 2002. Vuonna 2003 hän pelasi junioreiden lisäksi Jaron II-joukkueessa Vitosessa ja siirtyi kauden puolessa välissä Helsingin Jalkapalloklubiin, jossa myös hänen isoveljensä pelasi. Zeneli edusti HJK:ta Veikkausliigassa kaudet 2005–2008 sekä 2010–2013 pelaten yhteensä 132 liigaottelua. Vuoden 2009 Zeneli pelasi kokonaan HJK:n reservijoukkueessa Klubi 04:ssä. Helmikuussa 2014 hän teki loppukauden kattavan sopimuksen israelilaisen Maccabi Petah Tikvan kanssa.

Zeneli pelasi kaudella 2013–2014 Israelin pääsarjassa kymmenen ottelua ja teki yhden maalin. Hänen ensimmäinen pääsarjatason ottelunsa Suomen ulkopuolella oli 8. helmikuuta 2014 Ashdodia vastaan pelattu vierasottelu, jonka Maccabi Petah Tikva hävisi 0–2. Ainoan maalinsa Israelin pääsarjassa Zeneli teki 22. helmikuuta, kun hänen joukkueensa voitti Bnei Sakhninin vieraissa 2–0. Israelissa pelatun kevätkauden jälkeen Zeneli palasi HJK:hon elokuussa 2014 loppukauden kestävällä sopimuksella. Syksyllä 2014 Zeneli pelasi HJK:ssa yhdeksän liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän jatkoi seurassa myös kaudella 2015, jonka aikana pelasi 27 liigaottelua ja teki kahdeksan maalia.

Helmikuussa 2016 Zeneli teki vuoden mittaisen sopimuksen Kazakstanin Superliigassa pelaavan Šahtjor Karagandan kanssa. Hän pelasi seurassa kauden 2016 aikana 14 liigaottelua. Zeneli purki sopimuksensa kesäkuussa ja teki heinäkuussa loppukauden kattavan sopimuksen Veikkausliigassa pelaavan Interin kanssa.

## Maajoukkueura
Suomen A-maajoukkueessa Zeneli esiintyi ensimmäisen kerran syyskuussa 2013 Espanjaa vastaan pelatussa MM-karsintaottelussa. Hänet kutsuttiin A-maajoukkueeseen jo vuonna 2011, mutta Zeneli kieltäytyi oltuaan samaan aikaan sveitsiläisen FC Thunin testissä.

## Yksityiselämä
Zeneli muutti perheineen Suomeen 6-vuotiaana. Hän on viisilapsisen perheen kuopus. Zenelin veli Ridvan Zeneli on myös Veikkausliigassa pelannut jalkapalloilija.

## Saavutukset
**HJK**
* Veikkausliiga: 2010, 2011, 2012, 2013, 2014 
* Suomen Cup: 2006, 2008, 2011, 2014
* Liigacup: 2015

## Lähteet
Mount Cook

**Mount Cook** (myös **Aoraki**) on Uuden-Seelannin korkein vuori. Se yltää 3 724 metrin korkeuteen, ja on osa Etelä-Alppien vuorijonoa maan Eteläsaarella. 

Vuoren huipulle nousivat ensimmäisinä uusiseelantilaiset Tom Fyfe, George Graham ja Jack Clarke 25. joulukuuta vuonna 1894.

## Lähteet

 
## Aiheesta muualla
Veikko Laine (tukkuliike)

**Veikko Laine Oy** on hedelmä- ja vihannestukku, jonka tärkeimmät asiakasryhmät ovat yksityiset tukkuliikkeet sekä päivittäistavarakauppaketjut.

Vuoden 2021 liikevaihto oli 630,5 miljoonaa euroa.

Yritys omistaa Virossa tytäryhtiönä hedelmä- ja vihannestukku Karlskroona OÜ:n, joka oli vuonna 2016 Viron 25. suurin suomalaisyritys noin 36 miljoonan euron tuotolla.

## Lähteet
Henri La Fontaine

**Henri Marie La Fontaine** (22. huhtikuuta 1854 Bryssel, Belgia – 14. toukokuuta 1943 Bryssel) oli belgialainen juristi, pasifisti, sosialisti, vapaamuurari ja kansainvälisen oikeuden professori. Hän toimi pitkään Bureau International Permanent de la Paix'n presidenttinä sekä lainsäätäjänä ja varapuheenjohtajana Belgian senaatissa. Hänelle myönnettiin vuonna 1913 Nobelin rauhanpalkinto.

La Fontaine syntyi brysseliläiseen porvarisperheeseen. Peruskoulun jälkeen hän opiskeli lakia Free University of Brusselsissa (nyk. Université libre de Bruxelles ja Vrije Universiteit Brussel), josta hän myös valmistui oikeustieteen tohtoriksi. Hän suoritti harjoittelun tunnetun juristin ja asianajajan Edmond Picardin toimistossa. Hänen suuria intohimoajaan olivat vuorikiipeily, kirjallisuus ja politiikka, ja hän kirjoitti näistä aiheista useita teoksia. Hän myös kehitti Paul Otletin kanssa kirjastojen yleisen kymmenluokittelun.

La Fontaine osallistui jo varhain Belgian poliittiseen elämään ja toimi senaatissa useiden provinssien (Hainaut, 1895-1898; Liège 1900-1932; Brabant 1935-1936) edustajana. Hän puolusti tiukasti näkemyksiään kasvatuksesta, naisten oikeuksista ja muista yhteiskunnallisesti keskeisistä ongelmista 1800-luvun lopulla. Hän osallistui myös aktiivina Bureau International Permanent de la Paix'n perustamiseen ja toimi sen puheenjohtajana vuodesta 1907 lähtien aina kuolemaansa 1943 saakka.

La Fontaine julkaisi 1916 teoksen *The great solution : magnissima charta*, jossa hän voimakkaasti puolustaa ajatusta intellektuellien yhteisestä maailmanjärjestöstä.

La Fontaine kuoli luonnollisen kuoleman Belgiassa 14. toukokuuta 1943.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Mundaneumin sivut
* Henri La Fontainen elämäkerta 
* Nobel-komitean kuvaus Henri La Fontainesta
* Henkilökuva ja henkilön toiminnan arviointia . Ihoes.be.
Philippe Étancelin

**Philippe Étancelin** (28. joulukuuta 1896 Rouen, Ranska – 13. lokakuuta 1981 Ranska) oli ranskalainen kilpa-autoilija ja Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui 12:een F1-sarjan osakilpailuun kausina 1950&ndash;1953 ja saavutti yhteensä 3 MM-pistettä. Hän ajoi myös sarjan ulkopuolisissa kilpailuissa.

Étancelin isä oli maatilallinen ja varakas villakauppias, mutta poika halusi kilpa-ajajaksi, johon hän ryhtyi vuonna 1926 kilpaillen Bugatillaan mäkiajoissa. Étancelinin uran parhaat vuodet sijoittuivat ajalle ennen toista maailmansotaa. Vuonna 1927 Étancelin voitti Marnen kilpailun ja uusi voittonsa pari vuotta myöhemmin. Vuonna 1930 hän ajoi suuremmissa kilpailuissa voittaen Ranskan osakilpailun Bugatillaan. Hän voitti myös Algerian GP:n vuonna 1930. Vuotta myöhemmin kilpa-auto vaihtui Bugatista Alfa Romeoon, mutta menestys oli kohtalaisempaa, mm. vuoden 1933 Ranskan osakilpailussa, jossa kytkin- ja vaihteistoviat veivät häneltä johtoaseman sekä voiton kilpailusta. Vuoden 1934 kohokohta oli Le Mansin 24 tunnin ajon Luigi Chinettin kanssa 1934.

Sodan jälkeen Étancelin kaivoi esille Alfa Romeonsa ja osallistui vuoden 1945 Prisoners' Cup -kilpailuun, jossa kilpailu päättyi hänen osaltaan kolariin. Parempaa menestystä tuli, kun Étancelin vaihtoi Alfa Romeonsa Talbot-Lagoon, jolla voitti vuoden 1949 Pariisin osakilpailun ja oli toinen Italian ja Tšekkoslovakian osakilpailuissa. 

Ollessaan jo viidenkymmenen ikävuoden puolella Étancelin osallistui vuonna  ensimmäiselle Formula 1-kaudelle. Hän ajoi kauden aikana kaksi kertaa viidennelle sijalle Ranskan GP:ssä ja Italian GP:ssä (Ranskan GP:ssä hän tosin jakoi sijan Eugène Chaboudin kanssa). Kaksi seuraavaa kautta menivät heikommin eikä hän kerännyt yhtään pisteitä. Viimeisessä kilpailussaan vuoden 1952 Ranskan GP:ssä Étancelin palkittiin ennen kilpailun alkua Légion d'Honneur -arvopalkinnolla juhlallisin seremonioin ja sai samana vuonna myös Croix de Guerre -arvoristin. Lopullisesti hän luopui kilpa-ajamisesta vuoden 1953 Rouenin osakilpailun jälkeen. Jäätyään eläkkeelle ja asumaan Pariisin esikaupunkialueelle Étancelista tuli Entisten kuskien kerhon () jäsen.
 
## Tulokset Formula 1:n MM-sarjassa

:'' Jaettu sija Eugène Chaboudin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla