open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sum

**Sum** () on Mongolian aluejaon yksikkö. Mongolia on jaettu *[[Mongolian provinssit|aimageihin]]* eli provinsseihin tai maakuntiin, jotka jakautuvat edelleen sumeihin. Sum on samantyyppinen yksikkö kuin piirikunta. Sumit jakautuvat edelleen *[[bag]]*-nimisiin yksiköihin: jokaisessa sumissa on vähintään yksi sumin keskuspaikkakunnan käsittävä bag ja yksi maaseutu-bag, mutta useimmiten jälkimmäisiä on kolme tai neljä. Mongolia jakautuu nykyään yhteensä 331 sumiin ja 1&nbsp;671 bagiin (vuonna 2008).

Sum tarkoittaa kirjaimellisesti nuolta, ja alun perin se oli sotilaallinen yksikkö, jota käytettiin jo ennen Tšingis-kaania. Mongolivaltakunnan aikaan sum käsitti noin 150–200 kotitaloutta. Kiinan valtakaudella sum oli Mongolian aluejaon pienin yksikkö *[[hošuu]]n* alapuolella. Tällöinkin sillä oli sotilaallinen rooli: sumin täytyi toimittaa vuoden 1789 lain mukaan armeijalle 150 asekuntoista miestä. Mongoliassa oli 239 sumia vuonna 1830, mutta niiden määrä vaihteli suuresti väestönkasvun tai väestön vähenemisen mukaan. ”Puolikkaita” sumeja, jotka olivat liian pieniä toimittamaan tarpeeksi miehiä aseisiin, kutsuttiin nimellä *hondogo*. Myös sumien määrä khošuu-yksiköissä vaihteli huomattavasti. Nykyinen sum-järjestelmä syntyi vuonna 1931, kun suuremmat piirikunnat jaettiin neuvostokauden alussa 324 sumiin.

## Lähteet
Kumsa

**Kumsa** (myös *Kumsi*; ) on kylä ja entinen kylähallintoalue Karhumäen piirin länsiosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä. 

Kumsan kylä sijaitsee Kumsjärven etelärannalla Karhumäeltä Porajärvelle vievän tien varrella. Kylässä oli 250 asukasta vuonna 1996.
## Entinen kylähallintoalue
Kumsan kylähallintoalue () on nyttemmin  yhdistetty Tšobinon maalaiskuntaan. Sen  naapurina pohjoisessa oli Paatenen kylähallintoalue ja idässä Tšobinon kylähallintoalue, lännessä Mujejärven piiri ja etelässä Kontupohjan piiri. Kylähallintoalueella sijaitsevat kylät olivat Kumsa (keskuskylä), Suurselkä, Zagubje, Karsikkojärvi (30 asukasta vuonna 1996), Mäntyselkä, Kumsjärvi ja Semtsojärvi. 

## Historia
Kumsan kylähallintoalueen alue kuului Mäntyselän kuntaan 1920-luvulle asti, jolloin kunta lakkautettiin ja liitettiin Karhumäen piiriin. Kumsan kylä perustettiin 1930-luvulla, sen rakensivat alueelle karkotetut venäläiset gulakit (!). Kumsa oli jatkosodassa Suomen miehittämä 1941-1944. Kylä vallattiin Erillinen pataljoona 21:n yllätyshyökkäyksellä 27. lokakuuta 1941.

## Lähteet
Pinduinen

**Pinduinen** () on kaupunkimainen taajama ja kaupunkikunta Karjalan tasavallan Karhumäen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Äänisjärven rannalla sen pohjoiseen työntyvän Poventsanlahden perukassa seitsemän kilometriä Karhumäestä itään. Taajamassa on 5&nbsp;000 ja kunnassa 5&nbsp;700 asukasta (vuonna 2012).

## Maantiede ja asutus
Pinduisin kunnan pinta-ala on 7&nbsp;623,62 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Karhumäen piirin Poventsan, etelässä Karhumäen ja lännessä Tšopinan sekä pohjoisessa Segežan piirin Papinkosken kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää ja vesistöjä.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Lumbusin (ven. *Lumbuši*) ja Salmalahden (*Salmaguba*) kylät, Suurlahden (*Velikaja Guba*) ja Vansjärven (*Vanzozero*) asutukset sekä Lumbusjärven (*Lumbušozero*), Maaselän, Malun (*Malyga*) ja Vitškan rautatieasemat. Toiseksi suurin asutuskeskus on yli 400 asukaan Lumbusi. Salmalahdessa, Vansjärvellä sekä Lumbusjärven ja Malun asemilla ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 86 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 4 % valkovenäläisiä, 3 % karjalaisia ja 2 % ukrainalaisia.

## Historia
Pinduisin taajama on saanut alkunsa Vienanmeren–Itämeren kanavan rakentamisen yhteydessä vuonna 1933 perustetusta telakasta. Sitä ennen paikalla oli kaksi venäläisten asuttamaa kylää, Verhnije Pinduši ja Nižnije Pinduži. Taajaman ensimmäiset asukkaat olivat etupäässä muualta Neuvostoliitosta karkotettuja kulakkeja. Jatkosodan aikana alue oli suomalaisten miehittämä. Vuonna 1950 Pinduinen sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Telakan lisäksi siellä toimi merenkulkuoppilaitos. Vuonna 1972 perustettiin suuri hartsi- ja tärpättitehdas, jonka pohjalta avattiin vuonna 2000 lastulevytehdas.

## Liikenne, talous ja palvelut
Pinduisin kautta kulkee Karhumäen ja Puudožin välinen maantie. Sinne johtaa myös Muurmannin radalta haarautuva sivurata.

Taajaman suurin työnantaja on nykyään Karelija DSP:n lastulevytehdas. Siellä toimii myös šungiittia jalostava yritys, Karhumäen meijerin karjatila sekä muita puunjalostus- ja maatalousyrityksiä. Palveluihin kuuluvat keskikoulu, musiikki- taidekoulut sekä  kulttuuri- ja vapaa-ajankeskus.

## Nähtävyydet
Vitškan aseman luona sijaitsevat 1700-luvun alun rautasulaton rauniot. Muut historialliset kohteet liittyvät Venäjän kansalaissotaan ja toiseen maailmansotaan.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pinduisin kunnan sivusto
Kriittinen massa (ohjelmistotuotanto)

**Kriittinen massa** ohjelmistokehityksessä viittaa tilaan, jossa ohjelmisto on muuttunut niin monimutkaiseksi, että yhden bugin korjaaminen johtaa lisäbugeihin, muuttaen ohjelmiston korjaamattomaksi. Tilanteen korjaaminen edellyttää ohjelmiston uudelleenkirjoitusta.

## Lähteet
Gene Krupa

**Gene Krupa** (15. tammikuuta 1909 Chicago, Illinois – 16. lokakuuta 1973 New York) oli yhdysvaltalainen jazz-muusikko, rumpali ja orkesterinjohtaja. Hän on ollut eräs tunnetuimmista jazz-rumpaleista kautta aikojen ja häntä pidetään eräänä ensimmäisistä, ellei ensimmäisenä rumpusoolojen soittajana. Ennen Krupaa rumpusoolot olivat harvinaisuus ja rumpuja pidettiin lähinnä musiikkia tukevina soittimina. Krupa muutti pysyvästi yleistä käsitystä rumpaleista.

Gene oli nuorin Bartley ja Ann Krupan yhdeksästä lapsesta. Hänen isänsä kuoli Genen nuoruusvuosina ja hänen äitinsä työskenteli modistina. Kaikkien lasten piti ryhtyä työntekoon nuorina, Genen 11-vuotiaana. Hänen veljensä Pete työskenteli Brown Music Companylla ja sai hommattua Genelle työn juoksupoikana. Musiikillisen uransa Gene aloitti soittamalla saksofonia, mutta aloitti rumpujensoiton 11-vuotiaana, sillä ne olivat halvimmat soittimet musiikkiliikkeessä jossa hän ja hänen veljensä työskentelivät. 

Krupa aloitti uransa jo 1920-luvulla chicagolaisten tanssiyhtyeiden kanssa. Hän osallistui jazzkonsertteihin, kuunteli ja matki tummaihoisia rumpaleita. Vuonna 1927 Krupa oli yksi ensimmäisistä rumpaleista, jotka käyttivät levystudiossa kokonaista rumpusettiä. Benny Goodman kiinnitti Krupan yhtyeensä rumpaliksi vuonna 1934. Krupa soitti yhtyeessä kolme vuotta ja ehti muodostua kansalliseksi ilmiöksi. 

Vuonna 1938 Krupa perusti oman yhtyeensä. Hänet pidätettiin San Franciscossa marihuanan hallussapidosta vuonna 1943. Krupa sai lyhyen vankilatuomion ja hänen yhtyeensä hajosi. Tämän jälkeen Krupa liittyi uudestaan Benny Goodmanin orkesteriin. Vuonna 1944 Krupa kokosi kuitenkin jo uuden orkesterinsa.

Vuonna 1950 isojen jazzyhtyeiden aika alkoi olla ohi. Krupa onnistui pitämään oman yhtyeensä koossa joulukuuhun. Yhtyeen hajottamisen jälkeen hän ei tiennyt mitä tekisi seuraavaksi. Krupa oli johtanut pienempiä ryhmiä ison yhtyeensä sisällä ja tämä oli looginen valinta bebopin kasvattaessa suosiotaan. 

1950-luvun loppupuolella Krupan oli vähennettävä soittamistaan selkäongelmien pahentuessa. Vuonna 1960 hän sai sydänkohtauksen joka pakotti hänet jättämään soiton moneksi kuukaudeksi. Vuonna 1967 hän lopetti soittamisen väittäen olevansa liian laiska soittamaan ja tietävänsä sen kuuluvan myös musiikista. Vuonna 1970 hän perusti uudelleen kvartettinsa ja esiintyi Hotel Plazassa, New Yorkissa. 

Viimeiset vuotensa Krupa kärsi leukemiasta ja emfyseemasta ja hän kuoli 16. lokakuuta 1973 sydänkohtaukseen.

Krupaa on luonnehtinut Digby Fairweather seuraavasti: ”Gene Krupa oli onnekas kolmella tapaa. Hän syntyi oikeaan aikaan, oli luonnollinen esiintyjä ja lisäksi valkoihoinen. Mustille esiintyjille ei koskaan sallittu sellaista urakehitystä.”

Gene Krupa on myös opettanut KISS-yhtyeen rumpalia Peter Crissiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Juha Vartola: *Mr. Drums, Gene Krupa 1909–1973*, Musa 2/1974 s. 16–17.
Byrnesinpussihiiri

**Byrnesinpussihiiri** (*Dasyuroides byrnei*) on pieni pussieläin, jonka elinaluetta ovat Keski-Australian ruohotasangot ja autiomaat. Sen ruumiinpituus on 16,5&nbsp;cm ja hännänpituus 13–14&nbsp;cm.

Byrnesinpussihiiret elävät yksinään tai pienissä ryhmissä maanalaisissa luolissa. Ne saalistavat yöaikaan ruohotuppaitten keskellä hyönteisiä, liskoja ja lintuja. Byrnesinpussihiiret saavat poikasensa talvella ja pesueessa on yleensä viisi tai kuusi poikasta.

## Lähteet
* Koko maailman eläimet -kirja (1999)

### Viitteet
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 1991

Vuoden **[[1991]] [[yleisurheilun sisäratojen MM-kilpailut]]** järjestettiin maaliskuussa Sevillassa, Espanjassa. Mukana olivat ensi kertaa viestijuoksut (4 × 400 m) sekä näytöslajina naisten kolmiloikka.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

### Näytöslaji
(ei virallisessa kisaohjelmassa)

## Mitalitaulukko
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 1993

Vuoden **[[1993]] [[yleisurheilun sisäratojen MM-kilpailut]]** järjestettiin maaliskuussa Torontossa, Kanadassa. 

Kisoissa naisten kolmiloikka oli ensimmäistä kertaa virallisessa kisaohjelmassa. Näytöslajeina olivat miesten ja naisten moniottelut sekä 1&nbsp;600 metrin (osuudet 800&nbsp;m, 200&nbsp;m, 200&nbsp;m ja 400&nbsp;m) viesti. Viimeisen kerran kisaohjelmassa olivat kävelykilpailut.

## Mitalistit
### Miehet

* 1: Bulgarian Daniel Ivanov voitti alun perin pituushypyssä pronssia tuloksella 798, mutta hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia.
* 2: Bulgarian Nikolai Raev voitti alun perin kolmiloikassa pronssia tuloksella 17,27, mutta hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia.

### Naiset

* 1: Venäjä voitti alun perin kultaa 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestijuoksussa ajalla 3.28,90, mutta hylättiin myöhemmin, kun joukkueessa juossut Marina Šmonina kärähti dopingista.

## Näytöslajit
Näytöslajit eivät kuuluneet viralliseen kisaohjelmaan.

* 1: Venäjän Irina Belova voitti alun perin kultaa viisiottelussa tuloksella 4787, mutta hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia.

## Mitalitaulukko

## Lähteet
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 1995

Vuoden **[[1995]] [[yleisurheilun sisäratojen MM-kilpailut]]** järjestettiin 10.–12. maaliskuuta Palau Sant Jordissa, Barcelonassa, Espanjan Kataloniassa.

Kisoihin osallistui kaikkiaan 602 urheilijaa 130:sta maasta. Urheilijoista miehiä oli 348 ja naisia 254. 

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

* 1: Venäjän Ljubov Kremljova voitti alun perin 1&nbsp;500 metrin juoksussa pronssia ajalla 4.13,19, mutta hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia. Myös alun perin lajin neljänneksi ajalla 4.16,32 juossut Romanian Violeta Beclea kärähti dopingista ja hylättiin.
* 2: Venäjän Larisa Pelešenko voitti alun perin kultaa kuulantyönnössä tuloksella 19,93, mutta hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia.

## Mitalitaulukko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*IAAF 1995 World Indoor Championships , virallinen sivu, muun muassa täydelliset tulokset
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 1997

Vuonna **[[1997]] [[yleisurheilun sisäratojen MM-kilpailut]]** järjestettiin 7.–9. maaliskuuta Palais Omnisports de Paris-Bercyssä, Ranskan pääkaupungissa Pariisissa.

Ensimmäistä kertaa kisaohjelmassa oli naisten seiväshyppy.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

* * Yhdysvaltain Mary Slaney sijoittui alun perin 1&nbsp;500 metrin kilpailussa hopealle ajalla 4.05,22, mutta hänet hylättiin 1999, sillä hän oli antanut positiivisen doping-testin vuonna 1996.

## Mitalitaulukko

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivu
Papinkoski

**Papinkoski** eli **Popov Porog** () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Segežan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Sekehenjoen niskalla lähellä Seesjärven rantaa. Taajamassa on 334 ja kunnassa 649 asukasta (vuonna 2012).

## Maantiede ja asutus
Papinkosken kunnan pinta-ala on 3&nbsp;035 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Segežan piirin Mustankosken, pohjoisessa Idelin ja Segežan sekä koillisessa Valdain kuntiin, kaakossa Karhumäen piirin Poventsan, etelässä Pinduisen ja lounaassa Paateneen kuntiin. Pinta-alasta valtaosa on metsää.

Seutu kuuluu Vienanmeren ja Äänisen vedenjakajalla sijaitsevaan Uikujärven alankoon. Kunnan alueella virtaavia jokia ovat Ontajoki (ven. *Onda*), Sekehenjoki (*Segeža*), Karbozerka, Pezega, Voivanets, Kjagma, Propast, Gagoi, Batajev, Lisja, Vožema, Juga, Kjamenka, Sjurežnoi, Medveži, Uroksa, Zapadnyi ja Nei. Järviä ovat Uikujärvi, Segozerskoje, Lintujärvi (*Lindozero*), Urosjärvi (*Urosozero*), Kjamenitskoje, Telekino, Noruslambi, Rigozero, Babje, Panozero, Velikoje, Kiirasjärvi (*Kirasozero*), Karbozero, Sjurežskoje, Voldjärvi (*Voldozero*), Kärkijärvi (*Kjargozero*), Hargo, Kjagmozero, Tšuralambi, Sjavnozero, Varbozero ja Palvozero. Hyötykaivannaisiin kuuluvat maametallit, graniitti, gneissigraniitti, hiekka, sora ja turve. Kärkijärven itäpuolella sijaitsee Kamenitskin rauhoitusalue.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Kärkijärven (ven. *Kjargozero*), Taboinporogin (*Taboiporog*) ja Voldozeron  asutukset, Jurkinnavolokin kylä sekä Juan (*Ramentsy*), Lintujärven (*Špalovaja*), Nopsan (*Bystrjagi*), Riihijärven (*Rigozero*), Suglitsan, Sumerin (*Sumeritši*) ja Urosjärven (*Urosozero*) rautatieasemat. Toiseksi suurin asutuskeskus on reilun 200 asukkaan Voldozero. Jurkinnavolokissa, Lintujärvellä ja Suglitsassa ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 70 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 20 % valkovenäläisiä, 5 % karjalaisia ja 3 % ukrainalaisia.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Muurmannin rata sekä Pietarin ja Murmanskin välinen M18-valtatie, josta haarautuu osittain päällystetty maantie Papinkoskelle. Juassa, Nopsassa, Riihijärvellä, Sumerissa ja Urosjärvellä on rautatieasemat, Lintujärvellä ja Suglitsassa rautatien pysähdyspaikat. Kunnan itäosassa on Vienanmeren kanava.

Kunnassa toimii kaivosteollisuutta ja kalanviljelylaitos. Juan itäpuolella on sotilaskohteita. Keskustaajaman palveluihin kuuluu peruskoulu, kerhotalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja pari kauppaa

## Nähtävyydet ja matkailu
Sekehenjoella on kivikautisia asuinpaikkoja. Historiallisia kohteita ovat Venäjän kansalaissodassa ja toisessa maailmansodassa kaatuneiden sotilaiden haudat. Segežan risteyksessä on hotelli.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Papinkosken kunta Segežan piirin sivustolla
Idel (Karjalan tasavalta)

**Idel** (myös *Iel*, ) on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Segežan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Ala-Uikujokeen laskevan Ieljoen suussa 43 kilometriä Segežasta pohjoiseen. Taajamassa on 700 ja kunnassa 900 asukasta (vuonna 2012).

## Maantiede ja asutus
Idelin kunnan pinta-ala on 1&nbsp;708,34 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Segežan piirin Uikujärven, Vojatšun, Segežan ja Papinkosken sekä lännessä Mustakosken, pohjoisessa Belomorskin piirin Kesäjoen ja idässä Suman kuntiin.

Seudulla virtaavat Ontajoki (ven. *Onda*), Ieljoki (*Idel*), Kotškoma, Onigma, Pana ja Šoba. Järviä ovat Vienanmeren–Itämeren kanavan ja Ontajoen tekojärvet, Uikujärveen kuuluva Maiguba, Panozero ja Šavan.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Kotškoman, Lososin, Maiguban, Sumskin  ja Vienanmeren–Itämeren kanavan 11. sulun asutukset, Maiguban kylä sekä Šavanin rautatieasema. Toiseksi suurin asutuskeskus on yli sadan asukkaan Kotškoma. Sumskissa ei ole lainkaan vakituista asutusta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 82&nbsp;% on kansallisuudeltaan venäläisiä, 7&nbsp;% valkovenäläisiä, 4 % karjalaisia, 3&nbsp;% ukrainalaisia ja 2&nbsp;% suomalaisia.

## Historia
Paikkakunta on saanut alkunsa Vienanmeren–Itämeren kanavalle pakkosiirrettyjen talonpoikien asutuksista vuonna 1933. Samana vuonna perustettiin myös Idelin rautatieasema. Se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen vuonna 1943. Idel muutettiin maaseututaajamaksi vuonna 1991.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Pietarin ja Murmanskin välinen valtatie M18 sekä Muurmannin rata, jolla on Idelin, Kotškoman, Maiguban ja Šavanin asemat. Suurin työllistäjä on rautatievarikko. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kerhotalo ja lääkintäasema. Eräitä palveluja on myös Kotškomassa.

## Nähtävyydet
Historiallisia kohteita ovat Šavanin patorakennelma, toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden hautapaikat sekä Maiguban asemalla Venäjän kansalaissodan aikana menehtyneen bolševikkijohtaja Vasili Soluninin muistolaatta.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Idelin kunta Segežan piirin sivustolla
Uikujärvi (kunta)

**Uikujärvi** eli **Valdai** () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Segežan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uikujärven itärannalla 70 kilometriä Segežasta kaakkoon. Taajamassa on 1&nbsp;200 ja kunnassa 1&nbsp;600 asukasta (vuonna 2013).

## Maantiede ja asutus
Valdain kunnan pinta-ala on 3&nbsp;778 neliökilometriä. Se rajoittuu etelässä Karhumäen piirin Poventsan ja Tsolmuisen kuntiin, lännessä Segežan piirin Segežan ja Papinkosken kuntiin, pohjoisessa Vojatšun ja Idelin kuntiin sekä idässä Belomorskin piirin Suman kuntaan ja Arkangelin alueeseen.

Seudulla virtaa Uikujoki sekä joukko pieniä jokia kuten Umba, Unduža, Šigerendža ja Vokša. Järviä ovat Uikujärven ohella Vikšozero, Suhoje ja Samozero. Kunnan alueella sijaitsee kaksi luonnonmuistomerkkeinä suojeltua suoaluetta. Suunnitteilla on Uikujärven rauhoitusalueen perustaminen.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluvat Vuosmavaaran (ven. *Vožmogora*) ja Vuosmajärven (*Vožmozero*) asutukset sekä Polgan kylä. Polgassa on reilut 200 ja Vuosmavaarassa yli sata asukasta. Kunnan alueella sijainnut Petrovski Jamin kylä on nykyään autiona. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 75 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 15 % valkovenäläisiä, 4 % ukrainalaisia, 2 % karjalaisia ja 1 % suomalaisia.

## Historia
Alkuperäinen Uikujärven kylä sijaitsi lännempänä Ylä-Uikujoen suussa, mutta Vienanmeren–Itämeren kanavan rakennustöiden yhteydessä Uikujärven pintaa nostettiin huomattavasti ja kylä jäi veden alle.

Nykyinen taajama on syntynyt kanavan rakennustöiden yhteydessä 1930-luvulla. Toisen maailmansodan jälkeen sinne perustettiin metsäteollisuuspiiri.

## Liikenne, talous ja palvelut
Valdain kautta kulkee Vojatšun ja Vuosmajärven välinen maantie. Kunnan talous perustuu metsäteollisuuteen. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, pieni poliklinikka, yleinen sauna, posti ja joukko kauppoja.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Uikujärven kunta Segežan piirin sivustolla
Mustakoski

**Mustakoski** eli **Tšornyi Porog** () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Karjalan tasavallan Segežan piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Onihmajoen varrella 78 kilometriä maanteitse Segežasta luoteeseen. Taajamassa on 800 ja kunnassa 1&nbsp;100 asukasta (vuonna 2012).

## Maantiede ja asutus
Mustakosken kunnan pinta-ala on 1&nbsp;821,53 neliökilometriä. Se rajoittuu idässä Segežan piirin Idelin ja Papinkosken kuntiin sekä etelässä Karhumäen, lännessä Mujejärven ja pohjoisessa Belomorskin piireihin.

Seudulla virtaavat Bolšaja, Bystritsa, Ieljoki (ven. *Idel*), Jelma, Kamennaja, Onihmajoki (*Onigma*), Rema ja Tungutjoki (*Tunguda*). Järviä ovat Hiisjärvi (*Hižjarvi*), Ieljärvi (*Idel*), Kuutsujärvi (*Kutšozero*) ja Ontajärvi. Kunnan alueella sijaitsee Verkošuon luonnonmuistomerkki.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu kolme asutusta: Perttijärvi, Oleni ja Vatša. Perttijärvellä on lähes 200 ja Vatšassa yli sata asukasta. Olenissa ei ole lainkaan vakituisia asukkaita. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan kunnan asukkaista 64 % on kansallisuudeltaan venäläisiä, 23 % valkovenäläisiä, 5 % karjalaisia, 4 % ukrainalaisia ja 2 % suomalaisia.

## Historia
Mustakoski on perustettu metsätyöläisasutukseksi vuosina 1936–1937. Toisen maailmansodan jälkeen se muodosti lähiseutuineen kyläneuvoston ja vuosina 1972–1991 sillä oli kaupunkimaisen taajaman asema. 

## Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Kotškoman ja Repolan välinen maantie A134. Taajamasta on linja-autoyhteys Segežaan kolme kertaa viikossa.

Paikallisista työnantajista tärkeimpiä ovat erilaiset julkiset palvelut. Lisäksi toimii pieni puunhankintayritys. Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kerhotalo, kirjasto, lääkintäasema, posti ja muutama kauppa.

## Nähtävyydet
Hiisjärven, Ieljärven ja Perttijärven rannoilta on löydetty kivikautisia asuinpaikkoja. Historiallisiin kohteisiin kuuluvat toisen maailmansodan aikana kaatuneiden neuvostosotilaiden haudat.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Mustakosken kunta Segežan piirin sivustolla
Temburong

**Temburong** on Brunein itäisin piirikunta. Se on eksklaavi, jonka erottaa muusta Bruneista Bruneinlahti ja Malesia. Piirikunnan pääkaupunki on Bangar. 

Temburongia rajoittaa pohjoisessa Bruneinlahti ja lännessä, etelässä sekä idässä Malesia. Piirikunnan pinta-ala on 1&nbsp;166 neliökilometriä. Vuoden 2018 arvion mukaan siellä asui noin 10&nbsp;900 asukasta. Temburong on väkiluvultaan Brunein pienin piirikunta.

Brunein ensimmäinen kansallispuisto, Ulu Temburongin kansallispuisto, sijaitsee Temburongin eteläosassa kattaen 55&nbsp;000 hehtaaria Temburongin metsästä.

## Lähteet
Niko Kapanen

**Niko Klaus Petteri Kapanen** (s. 29. huhtikuuta 1978 Hattula) on suomalainen uransa lopettanut jääkiekkohyökkääjä ja maailmanmestari.

## Ura
### Seurajoukkueet
Kapanen aloitti ammattilaisuransa kaudella 1995–1996. Kyseisellä kaudella hänen peliaikansa jäi vähäiseksi. Seuraavana neljänä kautena Kapasella oli suuri rooli HPK:n joukkueessa. Hän oli HPK:ssa keskushyökkääjänä niin sanotussa teletappi-ketjussa, jossa laidassa viilettivät Jukka Hentunen ja Timo Pärssinen. Sama teletappiketju totuttiin näkemään myös Suomen maajoukkueessa. Kaudeksi 2000–2001 Kapanen siirtyi TPS:n joukkueeseen ja seuraavaksi kaudeksi Pohjois-Amerikkaan. Hänet oli varattu NHL:ään vuonna 1998 kuudennella kierroksella varausnumerolla 173, varaajana oli Dallas Stars.

Kapanen joutui kuitenkin aloittamaan AHL-sarjan Utah Grizzliesissä, ennen kuin hän lunasti paikkansa NHL-joukkue Dallas Starsin riveissä. Hän pelasi kolme kautta NHL:ssä, ennen koko kauden kattavaa NHL-työsulkua. Työsulun aikana Kapanen pelasi Sveitsin liigan Zugin joukkueessa. Kesäkuussa 2006 hänet kaupattiin Dallasista Atlanta Thrashersiin. Samassa kaupassa Patrik Štefan ja Jaroslav Modry siirtyivät toiseen suuntaan. Kapasen ura Atlantassa kesti 60 ottelua, sillä Phoenix Coyotes nappasi miehen siirtolistalta helmikuussa 2007.. Kesäkuussa 2008 Kapanen solmi sopimuksen venäläisseura Ak Bars Kazanin kanssa , jossa hän oli voittamassa KHL:n ensimmäistä mestaruutta keväällä 2009 ja toista 2010. Kapanen valittiin vuoden jääkiekkoilijaksi 2009.

Heinäkuussa 2014 Kapanen solmi yksivuotisen sopimuksen KHL:ssä pelaavan Jokereiden kanssa. Huhtikuussa 2015 Kapanen solmi vuoden jatkosopimuksen. Hän toimi molempina kausina joukkueen kapteenina.

Kaudeksi 2016–2017 Kapanen siirtyi kasvattajaseuraansa HPK:hon 1+1-vuotisella sopimuksella. Paluunsa myötä Kapanen otti takaisin kapteeniuden SM-Liigan joukkueessaan. Kapanen lopetti uransa kevääseen 2017.

### Maajoukkueura
Maajoukkueessa Kapanen on pelannut 109 A-maaottelua. Ensimmäiset MM-kilpailut Kapanen pelasi vuonna 2000. Hän on osallistunut MM-kilpailuihin myös vuosina 2001, 2002, 2004, 2005, 2007, 2008, 2009, 2011 ja 2012. Hän osallistui niin ikään vuoden 2004 maailmancupiin sekä vuosien 2006 ja 2010 olympialaisiin.

Kapanen kuului vuoden 2011 Suomen maajoukkueeseen, joka voitti maailmanmestaruuden.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Jatkoaika
* Niko Kapanen nhlfinns.com:ssa
Tomi Pettinen

**Tomi Pettinen** (s. 17. kesäkuuta 1977 Ylöjärvi) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi 437 ottelua jääkiekon SM-liigassa. Hän pelasi rauhallista ja hyvää kiekollista peliä. Pettinen pelasi myös 24 NHL-ottelua New York Islandersin paidassa.

Vuoden 2010 helmikuussa Pettinen sai ottelussa vakavan silmävamman, jonka pelätään vahingoittaneen pysyvästi hänen vasemman silmänsä näkökykyä.

## Ura
Pettinen aloitti uransa kasvattajaseurassaan Tampereen Ilveksessä ja debytoi SM-liigassa kaudella 1996–1997, jolloin sai tililleen 16 ottelua, joissa syntyi myös hänen liigauransa ensimmäinen maali. Toisella kaudella 1997–1998 hän vaihtoi Ilveksestä Rauman Lukkoon. Kauden 1998–1999 hän aloitti Helsingin IFK:ssa, mutta pelasi lähes koko kauden jääkiekon I-divisioonaa Kokkolan Hermeksessä.

Pettinen palasi Ilvekseen kaudeksi 1999–2000 ja murtautui joukkueen kokoonpanoon. Hän teki 51 ottelussa tehot 1+6=7 ja New York Islanders varasi hänet yli-ikäisenä kesällä . Ilveksen kauden 2001–2002 päätyttyä Pettinen pelasi AHL:n pudotuspeleissä, Bridgeport Sound Tigersin riveissä keväällä 2002. Pettinen solmi heinäkuussa 2002 kaksivuotisen- ja suuntaisen sopimuksen Islandersin kanssa. Ensimmäisellä Pohjois-Amerikan kaudellaan Pettinen pelasi enimmäkseen farmissa ja pääsi pelaamaan myös kaksi NHL-ottelua. Pettinen sai aloittaa kauden 2003–2004 NHL:ssä, kun Islandersin puolustaja Radek Martínek loukkaantui. Pettisen komennus jäi kuitenkin lyhyeksi ja hän pelasi kaikkiaan neljä NHL-ottelua kauden aikana.

Kesäkuussa 2004 Pettinen solmi 1+1-vuotisen sopimuksen Rauman Lukon kanssa. Heinäkuussa hän jatkoi vuodella sopimustaan Islandersin kanssa, mutta pelasi kautensa Raumalla  vuoksi. Pettinen palasi kasvattajaseuraansa Ilvekseen kauden 2005–2006 kattavalla sopimuksella huhtikuussa 2005. Ilveksen urheilutoimenjohtaja Juha Hautamaa kommentoi hänestä:

Pettinen ei kuitenkaan pelannut ollut kovin kauan Ilveksen mukana, kun hän palasi New York Islandersin organisaatioon kaudeksi 2005–2006 kaksivuotisella ja yksisuuntaisella sopimuksella. Pettinen olikin ilmoittanut Ilvekselle että lähtee Pohjois-Amerikkaan, mikäli hän saa yhden suunnan sopimuksen. Kauden 2005–2006 aikana Pettinen pelasi 18 NHL-ottelua ilman tehopisteitä.

Pettinen siirtyi kaudeksi 2006–2007 Frölunda HC:n riveihin, Ruotsin Elitserieniin. Hän kuitenkin siirtyi kesken kauden ja 27 ottelun jälkeen sarjatasoa alemmas HockeyAllsvenskanin Leksands IF:ään, jossa pelasi myös kauden 2007–2008. Pettinen palasi Rauman Lukkoon kaudeksi 2008–2009 nelivuotisella sopimuksella. Hän oli Lukon ykköspuolustaja. Pettisen ensimmäinen sopimuskausi jäi kuitenkin rikkonaiseksi ja 46 ottelun mittaiseksi vuoden vaihteessa vaivanneen polvivamman takia. Hän lopetti uransa kauden 2011–2012 jälkeen.

Nykyään Pettinen valmentaa Tampereen Ilveksen C2 98 syntyneitä poikia.
## Tilastot
:Lähde: Eliteprospects.com

## Lähteet
* Tomi Pettinen nhlfinns.netissä

### Viitteet
Luettelo sellisteistä

Tämä on **luettelo [[sello|sellisteistä]]**.

## A–H
*Silver Ainomäe (s. 1982)
*Jean-Baptiste Barrière (1707–1747)
*Valentin Berlinski (1925–2008)
*Luigi Boccherini (1743–1805)
*Gaetano Braga (1829–1907)
*Isobel Campbell (s. 1976)
*Gautier Capuçon (s. 1981)
*Pablo Casals (1876–1973)
*Natalie Clein (s. 1977)
*Ossian Fohström (1870–1952)
*Pierre Fournier (1906–1986)
*Domenico Gabrielli (1651/1659–1690)
*Kirsti Gallen-Kallela (1896–1980)
*Károly Garam (s. 1941)
*Alexander Gebert (s. 1977)
*Maurice Gendron (1920–1990)
*Alban Gerhardt (s. 1969)
*David Geringas (s. 1946)
*Rolf Gjelsten
*Artto Granroth (1914–1987)
*Bernard Greenhouse (1916–2011)
*Natalja Gutman (s. 1942)
*Andreas Helling (s. 1975)
*Frans Helmerson (s. 1945)
*Svante Henryson (s. 1963)
*Victor Herbert (1859–1924)
*Sebastian Hess (s. 1971)
*Helena Hiilivirta (s. 1955)
*Markus Hohti (s. 1976)
*Veikko Höylä (s. 1935)

## I–O
*Antonio Janigro (1918–1989)
*Elias Kahila (s. 1984)
*Salome Kammer (s. 1959)
*Anssi Karttunen (s. 1960)
*Seppo Kimanen (s. 1949)
*Perttu Kivilaakso (s. 1978)
*Julius Klengel (1859–1933)
*Piia Komsi (s. 1967)
*Markus Kuikka (s. 1959)
*Seppo Laamanen (1928–2016)
*Toivo Lehtelä (1914–1985)
*Tuomas Lehto (s. 1985)
*Max Lilja (s. 1975)
*Julian Lloyd Webber (s. 1951)
*Markku Luolajan-Mikkola (s. 1957)
*Paavo Lötjönen (s. 1968)
*Yo-Yo Ma (s. 1955)
*Mischa Maisky (s. 1948)
*Jussi Makkonen (s. 1979)
*Antero Manninen (s. 1973)
*Maurice Martenot (1898–1980)
*Susanna Mälkki (s. 1969)
*Truls Mørk (s. 1961)
*Arto Noras (s. 1942)
*Tomas Nuñez-Garcés (s. 1984)
*Antti Nykänen (s.1980)
*Jacques Offenbach (1819–1880)

## P–Ö
*Aldo Parisot (1918–2018)
*Samuli Peltonen (s. 1981)
*Heidi Peltoniemi
*Oscar Pettiford (1922–1960)
*Gregor Piatigorsky (1903–1976)
*Ensti Pohjola (1928–2009)
*Matti Pohjola (1963–2002)
*David Popper (1843–1913)
*Jacqueline du Pré (1945–1987)
*Heikki Rautasalo (1942–2009)
*Pentti Rautawaara (1911–1965)
*Erkki Rautio (s. 1931)
*Francisco Ribeiro (1965–2010)
*Johannes Rostamo (s. 1980)
*Mstislav Rostropovitš (1927–2007)
*Martti Rousi (s. 1960)
*Roi Ruottinen (1971-)
*Arthur Russell (1951–1992)
*Karl Salgé (1779–1833)
*Raimo Sariola (s. 1953)
*Georg Schnéevoigt (1872–1947)
*Yrjö Selin (1894–1965)
*Daniil Shafran (1923–1997)
*János Starker (1924–2013)
*Eicca Toppinen (s. 1975)
*Paul Tortelier (1914–1990)
*Taneli Turunen (s. 1975)
*Esko Valsta (1924–2008)
*Timo-Veikko Valve (s. 1982)
*Olli Virtaperko (s. 1973)
*Marko Ylönen (s. 1966)
*Albin Öfverlund (1883-1971)
Beaufortinmeri

**Beaufortinmeri** on merialue Luoteisterritorioiden, Yukonin ja Alaskan pohjoispuolella ja länteen Kanadan arktisista saarista. Alue on osa Pohjoista jäämerta. Sen tarkoista rajoista on erilaisia määritelmiä.

Jos Beaufortinmeri määritellään Alaskan Point Barrowin, Prinssi Patrickin saaren, Banksinsaaren ja Tšuktšimeren väliseksi alueeksi, sen pinta-ala on noin 476&nbsp;000 km². Se on saanut nimensä Sir Francis Beaufortin mukaan.

Mackenzie-joki tuo Beaufortinmeren lounaisosaan suuria määriä makeaa vettä ja sedimenttiä. 

Beaufortinmeren pohjasta on etsitty öljyä ja maakaasua 1960-luvulta asti. 

## Lähteet
Räimälä

**Räimälä** () on kylä Salmin maalaiskunnassa  Pitkärannan piirin itäosassa Karjalan tasavallassa Venäjällä Suomen luovuttamalla alueella. Räimälän kylä sijaitsee noin 46 kilometriä Pitkärannasta itään Sortavalasta Aunukseen johtavan A130-maantien varrella. Kylässä oli 780 asukasta vuonna 1996. 

## Historia
Räimälä oli osa Suomelle kuulunutta Salmin kuntaa vuoteen 1944 asti, jolloin alue luovutettiin Neuvostoliitolle. 

Ennen vuoden 2006 kunnallishallintouudistusta Räimälä oli kylähallintoalue ja sen keskuskylä. Kylähallintoalue käsitti Pitkärannan piirin itäisimmän osan. Se rajoittui etelässä Laatokkaan, lännessä Salmin asutushallintoalueeseen, pohjoisessa Prääsän piiriin kuuluvaan Kolatselän kylähallintoalueeseen ja idässä Prääsän piiriin kuuluvaan Kinalahden kylähallintoalueeseen ja Aunuksen piiriin kuuluvaan Viteleen kylähallintoalueeseen. Räimälän kylähallintoalueen alaisuuteen kuuluivat Räimälän kylän lisäksi myös Orusjärven (30 as. v. 1996) ja Rajakonnun kylät.

## Lähteet
Luettelo alttoviulisteista

Tämä on **luettelo [[alttoviulu|alttoviulisteista]]**.

*Nejat Başeğmezler (s. 1950)
*Cathy Basrak (s. 1977)
*Frank Bridge (1879–1941)
*Rebecca Clarke (1886–1979)
*Csaba Erdelyi
*Rivka Golani (s. 1946)
*Anna Kreetta Gribajcevic
*Ebbe Grims-land (1915–2015)
*Galia Hai
*Eino Haipus (1910–2004)
*Paul Hindemith (1895–1963)
*Thomas Kakuska (1940–2005)
*Erik Karma (1909–1982)
*Nigel Keay (s. 1955)
*Eero Koskimies (1897–1959)
*Donald McInnes
*Vladimir Mendelssohn (s. 1949)
*John Metcalfe (s. 1964)
*Marco Misciagna (s. 1984)
*Nokuthula Ngwenyama (s. 1976)
*Martin Outram
*Ödön Pártos (1907–1977)
*Mauri Pietikäinen (1944–2014)
*William Primrose (1903–1982)
*Sophia Reuter (s. 1971)
*Aarno Salmela (1916–1991)
*Max Savikangas (s. 1969)
*Tibor Serly (1901–1978)
*Ulla Soinne
*Simon Streatfeild (s. 1929)
*Jean Sulem (s. 1959)
*Lionel Tertis (1876–1975)
*Hong-Mei Xiao
*Tabea Zimmermann (s. 1966)
Laptevinmeri

**Laptevinmeri** ( , aik. *Nordenskiöldinmeri*) on merialue Pohjoisella jäämerellä. Se sijaitsee Siperian pohjoisrannikon, Taimyrin niemimaan, Severnaja Zemljan ja Uuden-Siperian saarten välissä. Viereiset merialueet ovat Karanmeri ja Itä-Siperian meri.

## Sijainti ja geologia
Laptevinmeri on Pohjoisen jäämeren reunameri, jota reunustavat lännessä Taimyrin niemimaan ja Severnaja Zemljan sekä idässä Uuden-Siperian saaret. Sen pinta-ala on noin 714&nbsp;000 neliökilometriä. Sen keskisyvyys on 578 metriä ja suurin syvyys 2&nbsp;980 metriä.

Laptevinmeren rannikkolla on useita isoja lahtia, ja monet joet muodostavat laajoja suistoja. Suurin mereen laskeva joista on Lena. Muita jokia ovat Jana, Olenjok, Anabar ja Hatanga.

## Ilmasto
Laptevinmeren pohjoisosassa lämpötila on pakkasen puolelle 11 kuukauden ajan vuodesta ja eteläosassa 9 kuukauden ajan. Tammikuun keskilämpötila on -24 – -29 astetta ja heinäkuun keskilämpötila pohjoisossa on noin nollassa ja etelässä noin 6 asteessa. Tammikuun alhaisin lämpötila on noin -50 astetta ja heinäkuun korkein noin 10 astetta. Meren rannikolla lämpötila voi nousta jopa 24 asteeseen.

Laptevinmeri on suurimman osan vuodesta jäässä, ja pohjoisosissa meriveden lämpötila jään alapuolella on -1,8 astetta ja kaakkoisosassa -0,8 astetta. Jää alkaa sulaa toukokuun lopun ja kesäkuun alun aikana. Laptevinmeren kaakkoisosa on jäätön loppukesästä, mutta länsiosaa peittää koko kesänkin Taimyrin jäämassiivi.

Laptevinmeri on Euraasian puolisella Pohjoisella jäämerellä merkittävä jään muodostumisen keskus, sillä siellä alkaa syntyä Siperian mantereessa kiinni olevaa kiintojäätä lokakuussa. Sieltä se alkaa ajautua pohjoiseen ja edelleen Jäämeren muihin osiin. Keskimäärin sitä kulkeutuu Laptevinmerestä muualle Jäämereen eri arvioiden mukaan 400–540 kuutiokilometriä. Ilmaston lämpenemisellä voi olla huomattavia vaikutuksia Laptevinmeren jäähän, ja esimerkiksi vuonna 2020 jää alkoi muodostua myöhemmin kuin kertaakaan aiemmin. Taustasyynä olivat Siperian poikkeuksellisen lämmin kesäkuu ja arktisen oskillaation aiheuttama aiempien talvien ohuempi jääpeite, minkä seurauksena meri vapautui myös normaalia aiemmin jäästä. Pintaveden lämpötila nousi tämän seurauksena 4 asteeseen.

## Ihmistoiminta
Meri oli aiemmin nimetty naparetkeilijä A. E. Nordenskiöldin mukaan. Nykyisin se on nimetty venäläisten tutkimusmatkailijoiden Dmitri ja Hariton Laptevin mukaan.

Laptevinmeri on pohjoisen meritien varrella, ja sen tärkein satamakaupunki on Tiksi.


Laptev sea sunset.JPG|Talvinen aurinko Laptevinmerellä.
Laptev sea ice hummocks.JPG|Laptevinmerta talvella.
Laptev sea.JPG|Ilmatyynyalus Hivus-10 Laptevinmerellä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nilsiän kirkko

**Nilsiän kirkko** on Josef Stenbäckin suunnittelema, Kuopion Nilsiässä sijaitseva, vuonna 1905 valmistunut ja 1906 käyttöön vihitty kivikirkko. Tyyliltään kirkko on melko selväpiirteistä kansallisromantiikkaa, jossa on uusgoottilaisia piirteitä. Kirkkoon mahtuu 1&nbsp;200 henkeä. Kirkon rakennusaine on kvartsiitti, joka on louhittu Nilsiän Tahkovuorelta. Nilsiän kirkko on Suomen ainoa kvartsiitista rakennettu kirkko. Kirkon pieni erikoisuus on kivipintainen tornin huippu, mutta muu katto on peltiä. Nilsiän kirkko on suurin Stenbäckin suunnittelemista luonnonkivikirkoista nykyisen Suomen alueella. Kaikkein suurin Stenbäckin luonnonkivikirkoista oli Koiviston kirkko, joka ei toimi enää kirkkona vaan on kulttuuritalona.

Alttaritauluna on Juho Rissasen 1907 maalaama Jeesuksen Golgatalle menoa kuvaava *Ristin tie*. Maalauksen malleina on käytetty paikallisia ihmisiä. Vuonna 1928 kirkkoon laitettiin sähkövalot, ja seiniä korjailtiin muutama vuosi sen jälkeen. Kirkkoa on maalattu sisältä vuosina 1955 ja 1984. Vuonna 2014 kirkossa tehtiin pienimuotoinen remontti, jossa uusittiin muun muassa sähköjä. Kirkossa on 25-äänikertaiset Asko Rautioahon (Urkurakentamo Tuomi) suunnittelemat urut. Kirkon pihalla on Paavo Ruotsalaisen muistomerkki. Kirkon 100-vuotisjuhlan kunniaksi kanttori Petri Karaksela sävelsi ja kirjoitti libreton oopperaan *Polvesta polveen*.

## Aiheesta muualla

* 
* Nilsiän kirkko
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 1999

Vuonna **[[1999]] [[yleisurheilun sisäratojen MM-kilpailut]]** käytiin 5.–7. maaliskuuta Maebashissa, Japanissa.

## Mitalistit
### Miehet

* 1: Bulgarian Rostislav Dimitrov voitti alun perin hopeaa kolmiloikassa tuloksella 17,05, mutta hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia.

### Naiset

* 1: Yhdysvaltain Inger Miller voitti alun perin pronssia 60 metrin juoksussa ajalla 7,06, mutta hylättiin myöhemmin dopingkäryn takia.
* 2: Ukrainan Vita Pavlyš voitti alun perin kultaa kuulantyönnössä tuloksella 21,43, mutta menetti kultamitalinsa jäätyään kiinni dopingtestissä. Myös alun perin toiseksi tuloksella 20,56 sijoittunut Venäjän Irina Koržanenko hylättiin hänen kärähdettyään dopingtestissä.

## Mitalitaulukko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kisojen virallinen sivu  (mm. täydelliset tulokset)
Luettelo banjisteista

Tämä on **luettelo [[banjo|banjon soittajista]]**.

*Danny Barker (1909–1994)
*Louis Black (1901–1965)
*Dock Boggs (1898–1971)
*June Carter Cash (1929–2003)
*Eugene Chadbourne (s. 1954)
*Béla Fleck (s. 1958)
*Luke Kelly (1940–1984)
*Earl Scruggs (s. 1924)
*Pete Seeger (s. 1919)
*Tony Trischka (s. 1949)
Voitto

**Voitto** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Voitto, suomalainen miehen etunimi
* Voitto, kreikkalainen puolue
* *[[Voitto (albumi)|Voitto]]*, Popeda-yhtyeen albumi vuodelta 2011
* *[[Voitto (EP)|Voitto]]*, Kumikameli-yhtyeen EP-levy vuodelta 1994
* Voitto-mainoselokuvakilpailu, SATU ry:n järjestämä vuosittainen mainoselokuvakilpailu Suomessa
* Voitto, 1960–1980-luvuilla ilmestynyt sota-aiheisten pokkareiden sarja; Ruotsissa ilmestyi vastaavanlainen sarja nimellä ”Victory”
* tilikauden voitto, kirjanpidossa
Luettelo cembalisteista

Tämä on luettelo cembalisteista.

*Hendrik Bouman (s. 1951)
*Roberto Carnevale
*Graziella Concas
*Kenneth Gilbert (1931–2020)
*Predrag Gosta (s. 1972)
*Ketil Haugsand
*Christopher Hogwood (s. 1941)
*Aapo Häkkinen
*Kati Hämäläinen (s. 1947)
*Assi Karttunen
*Ralph Kirkpatrick (1911–1984)
*Wanda Landowska (1879–1959)
*Gustav Leonhardt (s. 1928)
*Pilvi Listo (s. 1978)
*Anssi Mattila
*Davitt Moroney (s. 1950)
*Elina Mustonen
*Trevor Pinnock (s. 1946)
*Annamari Pölhö
*Scott Ross (s. 1951)
*Gilbert Rowland (s. 1946)
*Zuzana Růžičková (s. 1927)
*Rosalyn Tureck (1914–2003)
Karanmeri

**Karanmeri** () on Pohjoiseen jäämereen kuuluva merialue Siperian pohjoispuolella. Sen erottaa lännessä Barentsinmerestä Karansalmi ja Novaja Zemlja. Idässä Severnaja Zemlja erottaa sen Laptevinmerestä.

Karanmeri on suunnilleen 1&nbsp;450 kilometriä pitkä ja 970 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on noin 880&nbsp;000 km². Keskisyvyys on 110 metriä.

Neuvostoliitto ja sittemmin Venäjä on hävittänyt vanhoja ydinsukellusveneitään ja niiden reaktoreita hautaamalla ne Karanmereen. Karanmeren pohjassa on arviolta 17&nbsp;000 säiliötä käytettyä ydinpolttoainetta, viisi ydinsukellusvenettä ja 16 entistä reaktoria. Ympäristöjärjestö Bellonan mukaan radioaktiivisessa romussa piilee uhka ympäristölle, sillä alueella etsitään aktiivisesti öljyä ja maakaasua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
John Patitucci

**John Patitucci** (s. 22. joulukuuta 1959) on  yhdysvaltalainen jazzbasisti. Hän on maailman huippuja sekä bassokitaran että kontrabasson soittajana. 

Viime aikoina Patitucci on erikoistunut perinteisempään jazziin, mutta hän tuli alun perin tunnetuksi Chick Corean fuusioyhtyeessä. Muihin yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet Stan Getz, Freddie Hubbard, Danilo Pérez ja viimeksi Wayne Shorter, jonka kvartetissa Patitucci soittaa. Vuosien varrella Patitucci on tehnyt myös lukuisia omia levyjä.

## Soololevyt
**John Patitucci* (1987)
**On the Corner* (1989)
**Sketchbook* (1990)
**Heart of the Bass* (1991)
**Another World* (1993)
**Mistura Fina* (1994)
**One More Angel* (1995)
**Now* (1998)
**Imprint* (2000)
**Communion* (2001)
**Songs, Stories Spirituals* (2003)
**Line by Line* (2006)

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut
* John Patitucci Allmusic.com-sivustolla
Vehmersalmen kirkko

**Vehmersalmen kirkko** on Josef Stenbäckin suunnittelema kirkko Vehmersalmella Kuopiossa. Kirkko valmistui vuonna 1919 ja se rakennettiin tiilestä. Vehmersalmella on aikoinaan toiminut kolmekin tiilitehdasta. Alttaritauluna on August Ripatin *[[Jeesus]] [[Getsemane]]ssa.* Kirkkoon mahtuu 600 henkeä. Muodoltaan kirkko on tornillinen pitkäkirkko ja sillä on korkea satulakatto. 
Kangasalan urkurakentamon vuonna 1935 valmistamat urut ovat 15-äänikertaiset.

Tyyliltään kirkko edustaa jälkijugendia. Kirkon epäsymmetrinen pohjakaava viittaa kansallisromantiikkaan ja yksityiskohdat kuten tiilikoristeet edustavat siihen liittyvää historismia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Rakennetun ympäristön piirrustukset: Kuopio, Vehmersalmen kirkko (kyppi.fi)
Karansalmi

**Karansalmi** tai **Karanportti** () on kapea salmi Vaigatšin ja Novaja Zemljan saarten välissä Siperian pohjoispuolella. Se yhdistää Karanmeren ja Barentsinmeren toisiinsa. Karansalmi oli tärkeä kulkuväylä Koillisväylän varhaisten tutkimusmatkojen aikana. Sen löysi englantilainen tutkimusmatkailija Steven Borough vuonna 1556.

## Lähteet
Luettelo fagotisteista

Tämä on **luettelo [[fagotti|fagotisteista]]**.

* Harri Ahmas (s. 1957)
* Bridget Allaire-Mäki
* Sergio Azzolini
* Jože Banič
* Tamás Benkócs (s. 1971)
* Bence Bogányi (s. 1976)
* Karen Borca
* Victor Bruns
* Archie Camden (1888–1979)
* Lindsay Cooper
* Vincent Ellin]
* Emanuel Elola
* Pascal Gallois
* Bernard Garfield (s. 1924)
* Nancy Goeres
* Per Hannevold
* Willy Hess (1906-1997)
* Albrecht Holder (s. 1958)
* Raimondo Inconis
* Risto Keinänen (s. 1957)
* Nicholas Kilburn
* Rudolf Komorous
* Simon Kovar
* Martin Kuuskmann
* Jaakko Luoma
* Marc Minkowski (s. 1962)
* Kenneth Munday
* Gustavo Núñez
* Arild Plau (1920-2005)
* Heikki Pohto
* Mordechai Rechtman
* Johnny Reinhard
* Jean Martin de Ron
* Bram van Sambeek
* Sol Schoenbach (1915–1999)
* Bartolomé de Selma y Salaverde
* Norman Sherman
* William Slapp
* Jussi Särkkä (s. 1961)
* Juhani Tapaninen
* Milan Turkovic
* Aarne Viljava
* Otto Virtanen (s. 1970)
* Christopher Weait
* Dietmar Zeman (s. 1932)
* George Zukerman
* Karl Öhlberger
Yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut 2001

Vuonna **[[2001]] [[yleisurheilun sisäratojen maailmanmestaruuskilpailut]]** käytiin 9.–11. maaliskuuta Lissabonissa, Portugalissa.

## Mitalistit
### Miehet

* 1: Alun perin 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestissä hopeaa ajalla 3.04,64 voittanut Yhdysvallat hylättiin myöhemmin, kun joukkueeseen kuulunut Jerome Young kärähti dopingista.

### Naiset

## Mitalitaulukko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivu
Severnaja Zemlja

**Severnaja Zemlja** (, ) on Pohjoisessa jäämeressä Taimyrin niemimaan pohjoispuolella,  Karanmeren ja Laptevinmeren välissä sijaitseva saaristo. Hallinnollisesti saaristo kuuluu Venäjän Krasnojarskin aluepiiriin. Reitti maantieteelliselle Pohjoisnavalle kulkee Severnaja Zemljan Komsomoletsin saaren pohjoisimmasta kärjestä Arktisesta niemestä (, )  läpi jäätyneen avomeren.

Saaristo käsittää neljä suurta saarta ja noin 70 pienempää, yhteispinta-alaltaan noin 37&nbsp;000&nbsp;km². Pääsaaret ovat, pohjoisesta etelään,

* Komsomolets (), 8&nbsp;812&nbsp;km² 
* Pioner (), 1&nbsp;527&nbsp;km²
* Lokakuun vallankumouksen saari (), 14&nbsp;204&nbsp;km²
* Bolševik (), 11&nbsp;312&nbsp;km²

Saarilla on jäätiköitä ja ne ovat kasvittomia tai niillä esiintyy kitukasvuista polaariaavikkoa, tundran kylmintä aluetta. Lämpimin kuukausi on keskilämpötilaltaan noin +5&nbsp;°C ja kylmin −40&nbsp;°C. Saaria kylmentää talvella Siperian korkeapaine. Vuoden sademäärä on alle 100&nbsp;mm.

Severnaja Zemlja on viimeinen maapallolla löydetty saaristo. Saaret löysi vuonna 1913 kapteeni Boris Vilkitskin johtama venäläinen retkikunta, joka kartoitti Siperian rannikkoa kahdella jäänmurtajalla, *[[Taimyr (jäänmurtaja 1909)|Taimyrilla]]* ja *[[Vaigatš (jäänmurtaja 1909)|Vaigatšilla]]*. Saaret nimettiin alun perin Nikolai&nbsp;II:n maaksi keisari Nikolai II:n mukaan. Aluksi kyseessä uskottiin olevan yksittäinen saari, ja vasta ilmalaiva Graf Zeppelinin vuoden 1931 arktinen lento paljasti saaria olevan ainakin kaksi. Myöhemmät Nikolai Urvantsevin ja Georgi Ušakovin tutkimusretket (1931–1933) osoittivat alueen jakautuvan useampiin saariin.

## Lähteet
Segežan piiri

**Segežan piiri** () on kunnallishallinnollinen alue Karjalan tasavallassa Äänisen ja Vienanmeren välisellä kannaksella, suuren Uikujärven ympäristössä.

Piirissä asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 41&nbsp;215 henkeä. Heistä kaupunkilaisia oli 38&nbsp;003 ja maaseudun asukkaita 3&nbsp;212.

Piiriin kuuluu kaksi kaupunkikuntaa ja neljä maalaiskuntaa. Piirin hallintokeskus ja ainoa kaupunki on Segeža (Segee). Piirissä on merkittävää metsä- ja alumiiniteollisuutta.

## Kunnat
Kuntien asukasluvut ovat vuoden 2010 väestönlaskennasta.
* Segeža eli Segee - kaupunkikunta, 29&nbsp;631 asukasta.
* Vojatšu (*Nadvoitsy*) - kaupunkikunta, 8&nbsp;420 asukasta (8&nbsp;372 taajamassa ja 48 maaseudulla)
* Mustakoski (ven. *Tšornyi Porog*), 778&nbsp;as.
* Papinkoski (*Popov Porog*), 465&nbsp;as.
* Idel, 655&nbsp;as.
* Uikujärvi (*Valdai*), 1&nbsp;266&nbsp;as.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* Regions of Karelia - Segezhsky (Karelia Tourist portal)   ja  (ticrk.ru)
* город и район сегодня
Luettelo kontrabasisteista

Tämä on **luettelo [[Kontrabasso|kontrabasisteista]]**.

* Jimmy Blanton (1918–1942)
* Giovanni Bottesini (1821–1889)
* Ray Brown (1926-2002)
* Ron Carter (s. 1937)
* Paul Chambers (1935–1969)
* Stanley Clarke (s. 1951)
* Domenico Dragonetti (1763–1846)
* Mark Dresser (s. 1952)
* Eddie Gomez (s. 1944)
* Barry Green
* Charlie Haden (s. 1937)
* Teppo Hauta-aho (s. 1941)
* Dave Holland (s. 1946)
* Anders Jormin (s. 1957)
* Gary Karr (1941–2025)
* Jorma Katrama (1936–2022)
* Olli Kosonen (1938–2004)
* Edgar Meyer (s. 1960)
* Charles Mingus (1922-1979)
* John Patitucci (s. 1959)
* Franco Petracchi (s. 1937)
* François Rabbath (s. 1931)
* Pekka Sarmanto (s. 1945)
* Miroslav Vitouš (s. 1947)
* Niels-Henning Ørsted Pedersen (1946–2005)
Ponkama

**Ponkama** () on kylä Karjalan tasavallan Kemin piirin Kuuseman kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Vienanmereen laskevan Ponkamajoen suussa 8 kilometriä Kuuseman asemalta itään. Kylässä on 57 asukasta (vuonna 2013).

Ponkama on vanha pomorilaiskylä. 1800- ja 1900-lukujen vaihteessa se muodosti lähikylineen Arkangelin läänin Kemin kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan, joka käsitti Kalkalahden, Kesäjoen, Kriitinän, Ponkaman ja Ruokojärven kyläkunnat. Ponkaman volosti rajoittui pohjoisessa Kieretin, lännessä Vitsataipaleen ja Paanajärven sekä etelässä Usmanan volostiin ja Kemin kaupunkiin. Vuonna 1905 volostissa oli 1&nbsp;758 asukasta. Ponkaman kylässä oli 40 taloa, kyytiasema, kirkko ja 305 asukasta.

Ponkaman volosti liitettiin vuonna 1927 pääosin Kemin ja pieneltä osin Kemijoen piiriin. Ponkamasta muodostettiin Kemin piirin kyläneuvosto, johon kuului myös Kuusema sekä joukko Muurmannin radan varrella sijainneita asutuksia. Vuonna 1933 kyläneuvostossa oli yli 1&nbsp;900 asukasta, jotka olivat kansallisuudeltaan etupäässä venäläisiä. Ponkaman kylässä asukkaita oli 340.

Ponkamasta on tieyhteys Kuusemaan. Kylässä toiminut kalanviljelylaitos on suljettu kuljetusvaikeuksien takia. Palveluihin kuuluvat kerhotalo, lääkintäasema ja kauppa.

Kylällä on historiallisen asutuksen status. Sen rakennusmuistomerkkeihin kuuluu joukko vanhoja aittoja ja sauna.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Ponkama Karjalan tasavallan matkailusivustolla
Luettelo luutisteista

Tämä on luettelo luutunsoittajista.

*John Danyel (1564-1626)
*Denis Gaultier (1603-1672)
*Jacob Heringman
*Francesco Canova da Milano (1497-1543)
*Paul O'Dette
*Konrad Ragossnig (s. 1932)
*Shirley Rumsey
*Hopkinson Smith
*Sylvius Leopold Weiss (1687-1750)
*Christopher Wilson
Kansalaisoikeusliike

**Kansalaisoikeusliike** on periaatteessa missä tahansa maassa nouseva liike, joka pyrkii saamaan kaikille maan asukkaille kansalaisoikeudet ja lisäämään tasa-arvoa. Useimmiten kansalaisoikeusliikkeeksi kutsutaan rasismin vastaista liikehdintää, etenkin Yhdysvalloissa vuosina 1945–1970.  Liike johti syrjinnän kieltävän *kansalaisoikeuslain* () säätämiseen Yhdysvalloissa vuonna 1964.

Kansalaisoikeus- ja ihmisoikeusaktivistien ero on usein semanttinen kysymys;  erään määritelmän mukaan kansalaisoikeusliike keskittyy enemmän yksilön oikeuksiin yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen, ja sille riittää, että saman maan sisällä kaikilla on samat oikeudet, kun taas ihmisoikeuksissa pyritään maailmanlaajuisten standardien saavuttamiseen. Voidaan myös määritellä, että ihmisoikeudet ovat koko ihmiskunnan minimioikeudet, kun taas kansalaisoikeusliitteen tavoitteena on samat oikeudet kaikille.

Tyypillisiä tavoitteita:
* äänioikeus
* sosiaaliturva
* yhtäläiset oikeudet työelämässä

## Katso myös
* Väkivallaton vastarinta
* Martin Luther King, Jr.
* Rosa Parks
* Malcolm X
* Medgar Evers
* Bernard Lafayette

## Lähteet