open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jahangir Khan

**Jahangir Khan** (s. 10. joulukuuta 1963) on pakistanilainen entinen squashinpelaaja. 

## Ura
Khanista tuli 17-vuotiaana vuonna 1981 kaikkien aikojen nuorin squashin maailmanmestari. Hän oli pitkään lyömätön, ja voittoputken katkaisi vasta Ross Norman Toulousen MM-kilpailuissa 1986.

Khan ennätti uransa aikana voittaa maailmanmestaruuden kuudesti ja Britannian avoimet kymmeneen otteeseen. Hän vetäytyi peliuraltaan vuonna 1993 mutta toimi sen jälkeen Maailman squashliiton johtajana vuosina 2002–2008. Myös Khanin isä Roshan Khan oli squash-mestari. Toinen maailmankuulu pakistanilainen squashinpelaaja Jansher Khan ei ole hänen lähisukulaisensa.
Ellen Barkin

**Ellen Rona Barkin** (s. 16. huhtikuuta 1954 Bronx, New York, New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

Hän syntyi amerikanjuutalaiseen perheeseen, jonka esi-isät elivät Siperiassa ja Valko-Venäjän ja Puolan rajalla. 

Hän aloitti näyttelijänuransa 1980-luvun vaihteessa. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa *[[Svengijengi vauhdissa jälleen]]* (*Diner*, 1982), *[[Kantrin kaipuu]]* (*Tender Mercies*, 1983), *[[Down by Law (elokuva)|Down by Law]]* (1986), *[[Likaiset lahjukset]]* (*The Big Easy*, 1987), *[[Siesta (elokuva)|Siesta]]* (1987), *[[Rakkauden meri]]* (*Sea of Love*, 1989) ja *[[Ocean’s Thirteen]]* (2007). Elokuvasta ''Apua, olen muuttunut naiseksi'' (*Switch)* hän sai Golden Globe -ehdokkuuden vuonna 1991.  

Tämän lisäksi Barkin on näytellyt lukuisissa televisioelokuvissa ja voittanut Emmy-palkinnon televisioelokuvasta *[[Before Women Had Wings]]* (1997). Sen lisäksi hän on luonut uraa teatterissa, jossa hän vuonna 2011 voitti Tony-palkinnon Broadway-näytelmästä ''The Normal Heart''.

Ellen Barkin on ollut kaksi kertaa naimisissa. Ensimmäisestä avioliitosta 1988–1999 näyttelijä Gabriel Byrnen kanssa hänellä on kaksi lasta (s. 1989 ja 1992). Toisen kerran hän oli naimisissa multimiljonääriliikemies Ronald Perelmanin kanssa 2000–2006.

## Aiheesta muualla

* 
* 
* Ellen Barkin NNDB:ssä
Pasi Kauha

**Pasi Kauha** (s. 22. marraskuuta 1969) on suomalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. 

## Ura
Kauhan kasvattajaseura on Forssan Koripojat. Hän pelasi 14 nuorten maaottelua. Koripoikien lisäksi Kauha edusti SM-sarjassa Uudenkaupungin Korihaita, Tampereen Pyrintöä sekä Namika Lahtea. Hän keräsi uransa aikana 829 pallonriistoa runkosarjassa, joka sijoittuu Korisliigan kaikkien aikojen tilastossa toiselle sijalle Gerald Lee Sr.:n jälkeen. Kauhalla on nimissään muun muassa Pyrinnön seuraennätys riistoissa (10) vuodesta 1996 lähtien.

Kauden 2007–08 päätteeksi Kauhalla oli tilillään 499 runkosarjaottelua, minkä vuoksi hän halusi pelata vielä yhden ottelun Korisliigassa. Tämän takia hän teki Forssan Koripoikien kanssa ottelukohtaisen sopimuksen, jolloin hän sai 500 peliä täyteen. Kauha pelasi pääsarjatasolla 500 runkosarjaottelua ja 31 pudotuspeliottelua. Hänet palkittiin vuonna 2001 SM-sarjan parhaana kuudentena pelaajana.

## Katso myös
* Luettelo 5 000 pistettä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
* Luettelo 500 syöttöä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
* Luettelo 500 pallonriistoa tehneistä Korisliiga-pelaajista
* Luettelo 500 ottelua pelanneista Korisliiga-pelaajista

## Lähteet
* Pasi Kauha  Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Taatila, Hippo: Lapsuuden sankareille – Forssan Koripoikien värikäs, vauhdikas ja ikimuistoinen pronssikausi 1993/94  Koripalloelämää-blogi
Dániel Gyurta

**Dániel Gyurta** (s. 4. toukokuuta 1989) on unkarilainen uimari ja olympiavoittaja.

Budapestissa syntynyt Gyurta on jo nuorena onnistunut luomaan huomattavan kilpailu-uran. Hän voitti 15-vuotiaana hopeaa 200 metrin rintauinnissa Ateenan 2004 kesäolympialaisissa ajalla 2.10.80. Hän ui rauhallisesti ensimmäiset sata metriä ja kiristi sen jälkeen tahtia; toisin menettelivät hänen kilpakumppaninsa, kultamitalisti Kosuke Kitajima ja pronssimitalisti Brendan Hansen.

Gyurta voitti 200 metrin rintauinnissa kultaa lyhyen radan EM-kilpailuissa Helsingissä 2006 ajalla 2.06,58 ja Debrecenissä 2007 uudella Euroopan ennätyksellä 2.05,49. Rooman MM-kilpailuissa 2009 hän voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.07,64. Saman vuoden Istanbulin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti mestaruuden 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.00,67 ja sai hopeaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 56,72. Budapestin EM-kilpailuissa 2010 hän voitti 200 metrin rintauinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuden kisaennätyksellä 2.08,95. Saman vuoden Dubain lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sai hopeaa 200 metrin rintauinnissa. Hän voitti saman matkan pitkien ratojen maailmanmestaruuden Shanghissa 2011 ajalla 2.08,41. Hän voitti 200 metrin rintauinnin myös saman vuoden Szczecinin lyhyen radan EM-kilpailuissa.

Gyurta voitti Debrecenin EM-kilpailuissa 2012 kultaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.08,60. Lisäksi hän sai pronssia 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä. Lontoon olympialaisissa hän voitti 200 metrin rintauinnissa kultaa maailmanennätysajalla 2.07,28. Hän voitti samana vuonna 200 metrin rintauinnin lyhyiden ratojen maailmanmestaruuden Istanbulissa ajalla 2.01,35. Hän voitti 200 metrin rintauinnin maailmanmestaruuden jälleen Barcelonassa 2013 ajalla 2.07,23. Saman vuoden Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän voitti kultaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 57,08 ja 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.00,72. Berliinin EM-kilpailuissa 2014 hän sai pronssia 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin sekauintiviestissä. Hän voitti samana vuonna 200 metrin rintauinnin lyhyen radan maailmanmestaruuden Dohassa ajalla 2.01,49. Kazanin MM-kilpailuissa 2015 hän oli 200 metrin rintauinnissa kolmas. Saman vuoden Netanyan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän sai 200 metrin rintauinnissa hopeaa.

Rion olympialaisten aikana Dániel Gyurta valittiin urheilijakomissioon ja sen myötä Kansainvälisen olympiakomitean jäseneksi 8 vuoden ajanjaksolle 2017-2024.

## Lähteet
*Tulokset swimrankings.net-sivustolla 

### Viitteet
Kimmo Muurinen

**Kimmo Muurinen** (s. 23. helmikuuta 1981 Vantaa) on suomalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Muurinen teki sopimuksen Honkaan kauden 2013–2014 helmikuussa pidettyään alkukauden taukoa koripalloilusta. Tätä ennen hän oli edustanut Suomessa Nilan Bisonsia, Torpan Poikia, Espoon Honkaa, Pussihukkia sekä Panttereita. Lisäksi Muurinen pelasi urallaan ammattilaisena Saksan ja Italian pääsarjoissa. Suomen koripallomaajoukkueeseen Muurinen kuului vuosina 2000–2014 osallistuen kolmesti arvokisojen lopputurnaukseen.

Muurinen oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä, ja pituutta hänellä oli 202&nbsp;cm. Hänen kasvattajaseura oli Pantterit. Hän pelasi myös Yhdysvalloissa Arkansas Little Rock -yliopiston joukkueessa. Hänet palkittiin vuonna 2001 SM-sarjan vuoden tulokkaana. Muurinen saavutti Suomen mestaruuden Hongan riveissä vuosina 2007 ja 2008 ja Nilan Bisonsissa vuonna 2013. 

Vuonna 2009 Muurinen siirtyi ulkomaille NSB Napoliin. Joulutauon jälkeen Napolin avainpelaajat lähtivät joukkueesta ja pian tämän jälkeen Muurinen siirtyi Scafatiin. Kesällä 2010 Muurinen siirtyi Skyliners Frankfurtin joukkueeseen vuoden mittaisella sopimuksella. Hän pelasi joukkueen avausviisikossa ja teki 6,7 pistettä Bundesliigassa. Kaudeksi 2011–2012 Muurinen palasi Suomeen Torpan Poikien joukkueeseen.

Muurinen on ollut naimisissa kilpauransa päättäneen koripalloilija Jenni Muurisen (o.s. Laaksonen) kanssa. Heillä on kaksi poikaa, joista Miikka pelasi koripalloa Suomen A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran 17-vuotiaana kesäkuussa 2024.

## Katso myös
*Luettelo Italian sarjoissa pelanneista suomalaisista koripalloilijoista

## Lähteet
* Kimmo Muurinen  Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkueprofiili  Suomen Koripalloliitto
* Taatila, Hippo: Tarinoita toisenlaisilta työkomennuksilta  Koripalloelämää-blogi

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Lega Basket Serie A:n pelaajaprofiili  
*Bundesliigan pelaajaprofiili
NHL:n varaustilaisuus 2003

**NHL:n varaustilaisuus 2003** oli NHL:n 41. vuotuinen . Se järjestettiin 21. ja 22. heinäkuuta Gaylord Entertainment Centerillä Nashvillessä. Ensimmäinen varaus oli maalivahtilupaus Marc-Andre Fleury, jonka varasi Pittsburgh Penguins.

Monet ammattilaiset ovat sanoneet, että kyseinen varaustilaisuus on yksi kovatasoisimpia varaustilaisuuksia NHL:n historian aikana. Fleury, Staal, Horton ja Žerdev - neljä ensimmäistä varausta, pelasivat heti suurimman osan seuraavasta kaudesta NHL:ssä. Milan Michálek myös osallistui San Jose Sharksin harjoitusleirille, mutta loukkaantuminen esti pelaamisen seuraavalla kaudella. Myös toisen kierroksen varaus Patrice Bergeron sai huomattavasti peliaikaa Boston Bruinsissa. Kaikki kymmenen ensimmäistä varausta pelasivat ainakin yhdeksän ottelua kaudella . Harvinaisesti kaikki ensimmäisellä varauskierroksella valitut pelaajat ovat pelanneet vähintään yhden NHL ottelun. 

## Varauspäivän pelaajakaupat
*Florida Panthers vaihtoi ensimmäisen ja 72. varausvuorot Pittsburgh Penguinsin kolmanteen ja 55. varausvuoroihin, sekä Mikael Samuelssoniin.
*St. Louis Blues vaihtoi Cory Stillmanin Tampa Bay Lightningin 62. varausvuoroon.
*New Jersey Devils vaihtoi Mike Dantonin ja 101. varausvuoron St. Louis Bluesin 93. varausvuoroon.

## Varausjärjestys
### Kierros 1
Kosketussuojaus

**Kosketussuojaus** tarkoittaa ihmisen suojausta sähköiskulta normaalitilanteessa. Tämä tunnetaan myös vanhemmalta nimeltään *perussuojaus*.

## Suojaustavat
* Jännitteisten osien eristäminen: johtimet eristetään esimerkiksi muovi- tai kumieristeellä.
* Jännitteisten osien kotelointi: katso IP-luokitus, vähimmäisvaatimus sähkölaitteelle IP20.
* Suojaaminen esteillä: nykyään ei käytetä kiinteistöissä, esimerkiksi suurten muuntamoiden läheisyydessä kylläkin. Ennen käytettiin tiloissa, jonne pääsi vain sähköalan ammattihenkilö.
* Sijoittaminen kosketusetäisyyden ulkopuolelle: käytetään esimerkiksi avojohdoilla ja junan ajojohtimilla.
Luettelo televisiosarjan Cow & Chicken jaksoista

**Luettelo [[Cow & Chicken]] -piirrossarjan jaksoista**. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä.

## Ensimmäinen tuotantokausi

## Toinen tuotantokausi

## Kolmas tuotantokausi

## Neljäs tuotantokausi
Kōsuke Kitajima

**Kōsuke Kitajima** (; s. 22. syyskuuta 1982) on japanilainen rintauintiin erikoistunut kilpauimari. Hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin rintauinnista vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa. Vuoden 2008 kesäolympialaisissa Kitajima uusi kultansa sekä sadan että 200 metrin rintauinnissa. Lisäksi hänellä on 4x100 m sekaviestistä olympiahopeaa Lontoon olympialaisista 2012 ja pronssia samalta matkalta Ateenasta ja Pekingistä.

Kitajimalla on ollut myös olympialaisten ulkopuolista menestystä. Hän voitti vuoden 2003 MM-kilpailussa Barcelonassa kaksi kultamitalia ja vuoden 2007 MM-kilpailussa Melbournessa yhden. Hän on pitänyt aiemmin hallussaan 100 ja 200 metrin rintauinnin maailmanennätyksiä.

## Henkilökohtaiset ennätykset
;Pitkä rata
* Rintauinti, 100 metriä: 58,91
* Rintauinti, 200 metriä: 2.07,51 

## Lähteet
* Tulokset swimrankings.net-sivustolla 

### Viitteet
Rottatouille

**Rottatouille** (*Ratatouille*) on Disneyn ja Pixarin tuottama animaatioelokuva vuodelta 2007. Se voitti parhaan animaatioelokuvan Oscar-palkinnon vuonna 2008.

Elokuvan alkuperäinen nimi on sanaleikki ranskalaisesta kasvisruoasta ratatouille ja englannin kielen rottaa tarkoittavasta sanasta ”rat”. Elokuvan tapahtumapaikkoihin on saatu ideoita pariisilaisesta ravintolasta La Tour d'Argent.

Vuonna 2016 *Rottatouille* äänestettiin BBC:n kyselyssä vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.

## Juoni
Elokuva kertoo Pariisissa asuvasta Rémy-nimisestä rotasta, joka haluaisi olla kokki. Rémy haluaa kokiksi vaikka hänen perheensä sitä vastustaa ja hän tietää, ettei ravintolamaailmassa rotta ole kovin toivottu vieras. Rémy joutuu seikkailuun ennen kuin hän pääsee laittamaan keitoksiaan Pariisin ravintolamaailman huipulla. Rotat joutuvat aina välillä hankaluuksiin ruoanhimonsa (ja ruoanlaittohimonsa) takia. Hankaluuksista kuitenkin selvitään kekseliäisyydellä ja pienillä huijauksilla.

## Ääninäyttelijät

 

Suomenkielisen version ohjasi Carla Rindell, ja käänsi Marko Hartama.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kaupungin valot (albumi)

**Kaupungin valot** on suomalaisen  Problems?-yhtyeen kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982.

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Tumppi Varonen – laulu, kitara, rummut
* Stefan Piesnack – kitara
* Riku Mattila – kitara, huuliharppu
* Ari Taskinen – kitara, Prophet-5, piano, urut, Taurus-basso
* Wando Suvanto – rummut, taustalaulu

### Tuotanto
* Ari Taskinen – tuottaja
* Tumppi Varonen – tuottaja
* Markus Vikstedt – äänittäjä
* Måns Groundstroem – äänittäjä
* Kari Kalén – kansikuva
* Riipinen – valokuva

## Aiheesta muualla
* ''Kaupungin valot'' discogs.com -sivustolla
Tupakkatauon jälkeen

**Tupakkatauon jälkeen** on suomalaisen  Problems? -yhtyeen neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1986.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Problems.

### A-puoli
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
#
Carl Sanders

**Carl Edward Sanders, Sr.** (15. toukokuuta 1925 – 16. marraskuuta 2014) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. 

Sanders syntyi Augustassa, Georgiassa, ja opiskeli Georgian yliopistossa. Hän oli toisen maailmansodan veteraani ja koulutukseltaan lakimies.

Sanders sai paikan Georgian edustajainhuoneesta vuonna 1954 ja senaatissa 1956. Hän toimi kahden vuoden ajan osavaltiollisen senaatin puheenjohtajana *pro tempore* ja osavaltionsa kuvernöörinä vuosina 1963–1967 voitettuaan Marvin Griffinin vuoden 1962 vaalissa.

Silloisen lain johdosta Sanders ei voinut asettua suoraan uudelleen ehdolle vuonna 1966, ja hän hävisi vuoden 1970 vaalin Jimmy Carteria vastaan. Hän jatkoi sen jälkeen lakiuraansa.

## Lähteet
Anssi Kinnaslampi

**Anssi Sakari Kinnaslampi** (s. 23. helmikuuta 1982 Kotka) on suomalainen pääsarjaurasa lopettanut koripalloilija. Hän pelasi urallaan 27 nuorten ja 28 aikuisten maaottelua. Hänen veljensä Jussi Kinnaslampi sekä isänsä Juha Kinnaslampi ovat pelanneet jalkapalloa pääsarjatasolla.

## Ura
Kinnaslampi on KTP:n kasvatti ja hän debytoi pääsarjassa 16-vuotiaana kaudella 1998–1999. Kaudella 2001–2002 Kinnaslampi valittiin SM-koriksen vuoden puolustuspelaajaksi. Pisteiden valossa kausi oli hänen uransa paras, sillä hän teki 14,9 pistettä ottelua kohden. Hän edusti kasvattajaseuraansa vuoteen 2003 asti, jonka jälkeen hän siirtyi Kouvoihin. Kinnaslampi voitti Suomen-mestaruuden kaudella 2003–2004, jolloin hänet valittiin myös SM-koriksen finaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi.

Kahden kauden jälkeen Kinnaslampi palasi KTP:n joukkueeseen kaudeksi 2005–2006, mutta siirtyi yhden kauden jälkeen Joensuun Katajaan. Hän saavutti SM-pronssia kaudella 2006–2007 sekä SM-hopeaa kaudella 2008–2009. Saman kauden jälkeen hän ilmoitti lopettavan uransa pitkään vaivaneen polvensa takia.

## Saavutukset
* SM-koriksen vuoden puolustuspelaaja: 2002
* SM-koriksen finaalien MVP: 2004
* Suomenmestaruus: 2004
* SM-pronssia: 2007
* SM-hopeaa: 2009

## Katso myös
* Luettelo 500 syöttöä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Korisliigan pelaajaprofiili 

|-
Marko Mäkilaakso

**Marko Mäkilaakso** (tunnetaan ulkomailla myös nimellä **Mark Hillvalley**, s. 23. helmikuuta 1978 Hämeenlinna) on suomalainen musiikkivideo- ja elokuvaohjaaja. Mäkilaakso on ohjannut musiikkivideoita muun muassa Uniklubille, Mighty 44:lle, Tiktakille, Antti Tuiskulle, Indicalle ja Robinille. Mäkilaakson ohjaama Uniklubin musiikkivideo *Huomenna* voitti Parhaan kotimaisen musiikkivideon Emman vuonna 2005, ja Mäkilaakson ohjaama Indican musiikkivideo *Vuorien taa* oli Muuvi-ehdokkaana vuonna 2005 parhaasta musiikkivideosta.

Mäkilaakso on myös ohjannut lyhytelokuvat *Sotilas* ja *World between us*, televisiosarjan *Loman tarpeessa* sekä useita mainoksia ja dokumentteja Suomessa ja Yhdysvalloissa.

Teemu Virta on Mäkilaakson manageri. Mäkilaakson ensimmäisen kokopitkän elokuvan, *[[War of the Dead]]in*, Suomen ensi-ilta oli vuoden 2012 keväällä.

Mäkilaakson toisen kokopitkän toimintaelokuvan, *[[Deadly Descent: The Abominable Snowman]]in* (televisioesityksessä *Yeti*), tuotti yhdysvaltalainen kaapeli- ja satelliittitelevisiokanava Syfy.

Kesällä 2013 Mäkilaakso ohjasi Timo Parvelan käsikirjoittaman pitkän lastenkomediaelokuvan *[[Ella ja kaverit 2 – Paterock]]*. Se sai ensi-iltansa 27. joulukuuta 2013.

Tammikuussa 2014 Mäkilaakso, Tero Kaukomaa ja Teemu Virta tiedottivat perustaneensa genre-elokuvien tuotantoyhtiön, Roger! Picturesin. Mäkilaakso on ohjausvastuussa. Yhtiön tuolloin suunnittelemiin elokuviin lukeutuivat viikinkiaiheinen *Viking – Rise of the Warrior* sekä supersankarielokuva *Night of the Witch* yhteistyössä Lloyd Kaufmanin kanssa.

Mäkilaakson oli tarkoitus ohjata The Asylumille *Mega Shark* -sarjan tieteiselokuva *[[Mega Shark vs. Kolossus]]* vuonna 2014, mutta hiukan ennen kuvausten alkua hän luopui pestistään – hänen mielestään tuotantoyhtiöllä ei ollut elokuvan tekemisessä sydän mukana. Sen sijaan Mäkilaakso ohjasi seuraavana elokuvanaan vuoden 1989 samannimiseen videopeliin perustuvan toimintaelokuvan *[[It Came from the Desert (elokuva)|It Came from the Desert]]*, joka sai Suomessa ensi-iltansa Night Visions -festivaaleilla vuonna 2017 ja pääsi teatterilevitykseen syyskuussa 2018.

Vuonna 2019 Mäkilaakso ohjasi jaksoja Sorjonen-sarjan kolmanteen kauteen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kosketusjännitesuojaus

**Kosketusjännitesuojaus** tarkoittaa sähkölaitteen käyttäjän suojaamista sähköiskulta vikatilanteessa. Suojaustapoja on viisi. Katso Suojausluokat

## Suojaus syötön automaattisella katkaisulla (I-luokka)
Suojaus perustuu maadoitukseen, josta seuraa vikatilanteessa oikosulku, sekä sen seuraamaan sulakkeen palamiseen ja virran katkeamiseen. Laitteen rungon tullessa jännitteiseksi virta kulkee suojajohtimen kautta maahan ja sulake palaa. Suojauksen toimivuuden ehtona on, että suojamaadoituspiiri on ehjä, ja että vaihe- ja suojajohtimien resistanssi on niin pieni, että sulake (tai johdonsuoja) katkaisee virran kiinteissä asennuksissa 5 sekunnissa, ja pistotulppaliitäntäisissä 0,4 sekunnissa. Lisäsuojana voidaan käyttää vikavirtasuojakytkintä.

## Suojaus lisäeristyksellä (II-luokka)
Laitteessa on lisäeristys tai vahvistettu eristys. Toisen eristyksen pettäessä laitteen runko ei tule jännitteiseksi.

## Suojaus käyttämällä [[pienoisjännite]]ttä (III-luokka)
Suojaus perustuu pieneen jännitteeseen (vaihtojännite 50&nbsp;V ja tasajännite 120&nbsp;V), jolloin sähköisku ei aiheuta vaaraa. Pieni jännite saadaan aikaan pienoisjännitemuuntajalla. PELV-järjestelmä on maadoitettu pienoisjännitteinen laite, ja SELV on maasta erotettu.

## Suojaus käyttämällä suojaerotusmuuntajaa
Suojaus perustuu suojaerotusmuuntajaan, joka erottaa ensiöpiirin galvaanisesti toisiopiiristä. Tällöin sähköisku ei ole mahdollinen. Suojaerotusta käytetään korjattaessa tai koestettaessa sähkölaitetta. Korkean hintansa takia sitä ei kuitenkaan käytetä laajemmin.

## Eristämällä sähkölaite ympäristöineen (0-luokka)
Suojaus perustuu eristykseen ja kotelointiin sekä maapotentiaalin puuttumiseen. Vikatilanteessa ei voi saada sähköiskua, koska tilassa käytetyt materiaalit ovat eristäviä eikä maapotentiaalia ole. Juuri tämän takia 0-luokan pistorasiaa ei saa asentaa neljää metriä lähemmäksi I-luokan pistorasiaa. Tällöin maapotentiaali on olemassa ja sähköisku vikatilanteessa on mahdollinen. Tätä suojausta ei enää käytetä uusissa asennuksissa.
Ed Jovanovski

**Edward "Ed" Jovanovski** (s. 26. kesäkuuta 1976 Windsor, Ontario) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja.

## Ura
Jovanovski aloitti jääkiekon vasta 14-vuotiaana, ja oli OHL:n tähtipelaajistoa vähäisestä kokemuksestaan huolimatta. Hänet valittiin tulokaskaudellaan OHL:n tulokkaiden All Stars -joukkueeseen, ja samana vuonna Florida Panthers varasi hänet ensimmäisenä .

Jovanovski aloitti ammattilaisuransa heti kaudella 1995–1996 ja vakiinnutti paikkaansa Panthersin kokoonpanossa. Keskinkertaisten näyttöjensä vuoksi hänet myytiin vuonna 1998 Vancouver Canucksiin, jossa hänestä kehittyi yksi liigan parhaista puolustajista. Kaupassa Vancouveriin siirtyivät Jovanovskin ohella Dave Gagner, Kevin Weekes, Mike Brown ja ehdollinen varausvuoro. Panthers sai puolestaan Pavel Buren, Brett Hedicanin, Brad Ferencen ja ehdollisen varausvuoron. Canucksin kanssa solmitun sopimuksen päätyttyä vuonna 2006 hän siirtyi vapaana pelaajana Phoenix Coyotesiin.

Jovanovski pelasi Arizonassa viisi vuotta. Heinäkuussa 2011 hän teki neljän vuoden ja 16,5 miljoonan dollarin sopimuksen Florida Panthersin kanssa, jossa hän aloitti NHL-uransa vuonna 1995. Jovanovski pelasi Floridassa kuitenkin vain yhden täyden ja kaksi tynkää kautta. Hän lopetti uransa keväällä 2014.

## Muuta
Jovanovskin vanhemmat ovat makedonialaisia, jotka ovat muuttaneet Jugoslaviasta Kanadaan.

## Lähteet

*Jatkoaika.com
*
*
Diivaillen

**Diivaillen** on suomalaisen  Problems? -yhtyeen viides studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991.

## Kappaleet

**A-puoli**
# "Diivaillen" (- Putting On The Style -) (Norman Cazden, suom.san. Lasse Liemola) - 2:19
# "Pändäri" (Tumppi Varonen) - 1:32
# "Se on se" (Tumppi Varonen) - 2:27
# "Elektroninen xtaasi" (Veltto Virtanen) - 2:05
# "Matkalla jälleen" (Säv. Teijo Lehto, san. Tumppi Varonen) - 3:05
# "Älä sano ei" (Tumppi Varonen) - 1:53
# "Tämä soundi" (Tumppi Varonen) - 3:25
**B-puoli**
# "Syytön syyllinen" (- No One Is Innocent -) (Jones-Biggs, suom.san. Tumppi Varonen) - 2:59
# "Nopee elohopee" (Tumppi Varonen) - 2:35
# "Stadin makein" (Tumppi Varonen) - 2:35
# "Olen onnellinen" (Tumppi Varonen) - 2:27
# "Mä haluun pois" (Tumppi Varonen) - 2:58
# "Avaa ovia vaan" (- Kick Down The Doors -) (Cook-Jones-Allen, suom.san. Tumppi Varonen) - 4:01
# "Pettäjän tie" (Erkki Laurokari) - 1:09

Kaikki sovitukset Problems?.
Martta Kinnunen

**Martta Kinnunen-Piippo** (25. heinäkuuta 1908 Leppävirta – 6. joulukuuta 1986) oli suomalainen näyttelijä, joka tunnettiin etenkin operettirooleistaan. Hän näytteli myös monissa suomalaisissa elokuvissa 1930-luvulta 1960-luvun alkuun.

Martta Kinnunen opiskeli musiikkia Viipurin ja Helsingin musiikkiopistoissa ja teki opintomatkoja ulkomaille. Hän näytteli muun muassa Helsingin Kansanteatterissa vuosina 1933-1965.

Kinnunen-Piippo palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1959.

## Filmografia
* *[[Minä ja ministeri]]* (1934)
* *[[VMV 6]]* (1936)
* *[[Kultamitalivaimo]]* (1947)
* *[[Sinut minä tahdon]]* (1949)
* *[[Köyhä laulaja]]* (1950)
* *[[Vihaan sinua – rakas]]* (1951)
* *[[Niskavuoren Heta]]* (1952)
* *[[Lännen lokarin veli]]* (1952)
* *[[Jälkeen syntiinlankeemuksen]]* (1953)
* *[[Niskavuoren Aarne]]* (1954)
* *[[Minä soitan sinulle illalla]]* (1954)
* *[[Tähtisilmä]]* (1955)
* *[[Kukonlaulusta kukonlauluun]]* (1955) 
* *[[Niskavuori taistelee]]* (1957)
* *[[Kulkurin masurkka]]* (1958)
* *[[Kahden ladun poikki]]* (1958)
* *[[Taas tapaamme Suomisen perheen]]* (1959)
* *[[Kohtalo tekee siirron]]* (1959)
* *[[Tulipunainen kyyhkynen]]* (1961)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kermān (provinssi)

**Kermān** () on yksi Iranin 31 provinssista. Se on Iranin toiseksi suurin provinssi  180&nbsp;726 neliökilometrin pinta-alallaan (11,10&nbsp;% Iranin maapinta-alasta). Provinssin pääkaupunki on Kerman.

Väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 1&nbsp;622&nbsp;958 (1986), 2&nbsp;004&nbsp;328 (1996), 2&nbsp;652&nbsp;413 (2006) ja 2&nbsp;938&nbsp;988 (2011). Väestöosuus 3,91 prosenttia Iranin väestöstä (2011). Asukkaista 1&nbsp;689&nbsp;842 kirjattiin kaupunkilaisiksi.

Pääkaupunki Kermanin lisäksi provinssista löytyy muitakin historiallisia kohteita. Bamin vanha kaupunki kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.

Provinssi on maanjäristysaltista seutua. Vuonna 2003 järistys turmeli pahoin Bamin kaupunkia. Joulukuussa 2010 alueella havaittiin taas suurehko maanjäristys.

Paikallishallintoa varten provinssi oli alkuvuonna 2013 jaettu yhteensä 23 aliprovinssiin eli šahrestaniin.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kerman - Geography and History   (irantour.org)
Lisa Leslie

**Lisa Leslie** (s. 7. heinäkuuta 1972 Gardena, Kalifornia) on yhdysvaltalainen uransa päättänyt koripalloilija. Hän pelasi WNBA-liigassa Los Angeles Sparksissa vuosina 1997–2009 ja voitti neljä olympiakultaa Yhdysvaltain maajoukkueessa.

High schoolin jälkeen Leslie opiskeli ja pelasi Etelä-Kalifornian yliopistossa. Hän voitti kultaa vuoden kesäolympialaisissa 1996 Atlantassa, Sydneyssä 2000, Ateenassa 2004 ja Pekingissä 2008. 

Leslie valittiin kahdeksan kertaa WNBA:n tähdistökentälliseen ja kolme kertaa WNBA:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuonna 2015 Leslie valittiin Naismith Memorial Basketball Hall of Fameen.

30. heinäkuuta 2002 Leslie teki WNBA:n historian ensimmäisen donkkauksen (tässä tapauksessa yhden käden sellaisen).

Koripallouran ohella Leslie on työskennellyt näyttelijänä ja mallina. Marraskuussa 2005 hän avioitui Michael Lockwoodin kanssa. Pari sai tyttären kesäkuussa 2007.

## Lähteet
Joentaus

**Joentaus** on asuinalue Siilinjärvellä. Alue sijaitsee noin kilometrin päässä Siilinjärven keskustasta itään. Alue koostuu pääasiassa omakotitaloista.

Joentauksen omakotitaloista suurin osa sijaitsee Siilinlahden, sekä Siilinjoen tuntumassa. Alueen lounaiskulmassa Siilinjoki laskee Siilinlahteen.

Joentauksen länsipuolella sijaitsevat Saharan urheilualue, Mäntyrannan kesäteatteri, Siilinlahden uimaranta ja Siilinlahden koulu.

Joentauksen pohjoispuolella sijaitsee Päivärinne ja itäpuolella Leppäkaarre.
Alfred Neuland

**Alfred Karl Neuland** (10. lokakuuta 1895 Valga – 16. marraskuuta 1966 Tallinna) oli virolainen painonnostaja ja olympiavoittaja.

Neuland oli Viron ensimmäinen olympiavoittaja. Hän voitti kultaa painonnoston alle 67,5 kilon sarjassa Antwerpenissa 1920 tuloksella 257,5 kiloa. Belgian Louis Williquet sijoittui hopealle 17,5 kiloa heikommalla tuloksella. Neulandin eri nostomuotojen tulokset olivat 72,5 kiloa yhden käden tempauksessa, 75 kiloa yhden käden työnnössä ja 110 kiloa kahden käden työnnössä.

Pariisin 1924 olympialaisissa Neuland sai hopeaa alle 75 kilon sarjassa. Hän hävisi Italian Carlo Galimbertille 37,5 kiloa yhteistuloksellaan 455 kiloa. Neulandin tulokset viidessä eri nostomuodossa olivat maailmanennätys 82,5 kiloa yhden käden tempauksessa, 90 kiloa yhden käden työnnössä, 77,5 kiloa kahden käden punnerruksessa, 90 kiloa kahden käden tempauksessa ja 115 kiloa kahden käden työnnössä.

Neuland voitti maailmanmestaruuden Tallinnassa 1922. Hän teki urallaan 12 maailmanennätystä.

## Lähteet
* 
* 
* sports123.com: painonnoston arvokisatilastoja
Siilinjoki

**Siilinjoki** on joki Siilinjärven kunnassa. Joki kulkee pohjois-etelä-suunnassa noin kilometrin päässä Siilinjärven keskustasta itään. Joki alkaa Pieni-Sulkava järvestä ja laskee Siilinlahteen.

Joki on vajaa kaksi kilometriä pitkä. Noin puolessa välissä joki alittaa Kantatie 75:n. Näillä paikkeilla joen varrella on myös vanha mylly.

Joen varrella Siilinjärven asuinalueista ovat Ahmo, Siilinpää ja Joentaus.
Cesare Rubini

**Cesare Rubini** (2. marraskuuta 1923 Trieste – 8. helmikuuta 2011 Milano) oli italialainen koripalloilija, koripallovalmentaja ja vesipalloilija.

Rubini oli jo varhain kiinnostunut kahdesta aivan erilaisesta palloilulajista. Hän aloitti vuonna 1941 koripallouransa Olimpia Milanon joukkueessa. Vesipalloilijana hän voitti olympiakultaa Lontoossa 1948 ja -pronssia Helsingissä 1952 sekä kaksi mitalia Euroopan mestaruuskilpailuissa.

Koripallourallaan Rubini voitti viisi Italian-mestaruutta vuosina 1950–1954. Vuodesta 1956 lähtien hän keskittyi vain koripallon valmentamiseen. Valmennusurallaan hän voitti kymmenen Italian-mestaruutta sekä seurajoukkueiden Euroopan-mestaruuden vuonna 1966. Italian koripallomaajoukkueessa Rubin pelasi 84 ottelua.

Rubini valittiin Basketball Hall of Fameen vuonna 1994 ja International Swimming Hall of Fameen vuonna 2000.

Hän kuoli Alzheimerin tautiin 87-vuotiaana.

## Lähteet
Honkamäki

**Honkamäki** on asuinalue Siilinjärvellä. Honkamäki sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Siilinjärven keskustasta itään. Alueen asuinrakennukset ovat omakoti- ja rivitaloja.

Honkamäki rajoittuu etelässä Leppäkaarteeseen, lännessä Päivärinteeseen, pohjoisessa Tynnöriseen ja idässä alkavaan maaseutualueeseen.

Alueen pääkatu on Leppäkaarteesta alkava Honkamäentie. Katu kulkee Honkamäen ja Tynnörisen läpi ja päättyy kantatiehen 75.
Earl Wild

**Earl Wild** (26. marraskuuta 1915 – 23. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen pianisti. Hän syntyi Pittsburghissa, Pennsylvaniassa, ja tuli tunnetuksi paitsi esiintyvänä taiteilijana, myös säveltäjänä ja varsinkin transkriptioiden tekijänä.

Wild teki ensimmäisen levytyksensä RCA Recordsille vuonna 1939 ja palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltain laivaston muusikkona. Hän levytti myöhemmän uransa aikana muun muassa EMI:lle. Hänelle myönnettiin vuonna 1997 Grammy-palkinto.

Marraskuussa 2005 90-vuotispäiväänsä viettänyt Earl Wild oli viimeisinä vuosinaankin aktiivinen muusikko. Hän oli arvostettu opettaja ja piti mestarikursseja eri puolilla maailmaa.

## Lähteet
Lauri Kyöstilä

**Lauri Viljo Kustaanpoika Kyöstilä** (7. toukokuuta 1896 Helsinki &ndash; 23. syyskuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen laulaja-näyttelijä ja SF:n järjestäjä.

Kyöstilä kilpaili ennen laulaja- ja elokuvauraansa uimahyppääjänä. Hän voitti vuonna 1919 Suomen-mestaruuden kerroshypyissä. Lisäksi hän osallistui vuosien 1920 ja 1924 kesäolympialaisiin. Hänen mittansa olivat tuolloin 169 cm ja 68 kg.

Nuoruudestaan alkaen Kyöstilä vaikutti Suomen Kansallisoopperan laulukuorossa. Hän esiintyi talvi- ja jatkosodan aikana eri viihdetilaisuuksissa ja sodanaikaisissa lyhytfilmeissä. Hän toimi järjestäjänä kaikkiaan 13 suomalaisessa elokuvassa vuosina 1938–1948. Samoihin aikoihin hän näytteli noin 35 elokuvassa, ensimmäisen kerran elokuvassa *[[Helsingin kuuluisin liikemies]]* (1934). Hänellä oli kuitenkin lähinnä vain pikkurooleja esimerkiksi elokuvissa *[[Tee työ ja opi pelaamaan]]* (1936), *[[Anja tule kotiin]]* (1944), *[[Jos oisi valtaa...]]* (1941) ja *[[Helmikuun manifesti (vuoden 1939 elokuva)|Helmikuun manifesti]]* (1939), jossa Kyöstilä pääsi hyödyntämään uintitaitojaan esittämällä Viaporin linnasta uimalla pakenevaa vankia.

Monet elokuvat, joissa Kyöstilä oli mukana, olivat Suomen Filmiteollisuuden ja Fenno-Filmin tuotantoa. Lauri Kyöstilä toimi myös Jaakko Solan kanssa käsikirjoittajana elokuvassa *[[Jos oisi valtaa...]]* (1941).

Lyhyen elokuvauransa jälkeen Kyöstilä siirtyi 1940-luvun loppupuolella jälleen musiikin pariin. Hänet nähtiin kuitenkin vielä Edvin Laineen ohjaamassa Pohjantähti-elokuvassa *[[Akseli ja Elina]]* (1970), jota kuvattaessa Kyöstilä oli 74-vuotias. Tämä jäi Kyöstilän viimeiseksi filmirooliksi (ellei oteta huomioon vuonna 1973 tehtyä tv-elokuvaa *[[Pohjantähti (elokuva)|Pohjantähti]]*, johon koottiin kahden edellisen Pohjantähti-elokuvan filmimateriaalia).

Kyöstilä kuoli 88 vuoden iässä vaikeaan sairauteen. Hänet on haudattu Hietaniemen hautausmaalle.

## Lähteet
*
**Lauri Kyöstilä Biography and Statistics - Olympics at Sports-Reference.com*

### Viitteet
Eduard Pütsep

**Eduard Pütsep** (21. lokakuuta 1898 Orava, Viro – 22. elokuuta 1960 Kuusamo, Suomi) oli virolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.

Pütsep oli Viron ensimmäinen painin olympiavoittaja. Antwerpenin 1920 olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi. Pariisin 1924 olympialaisissa hän voitti kultaa kääpiösarjassa (alle 58-kiloiset). Sarjan muut mitalit menivät suomalaisille, Anselm Ahlforsille ja Väinö Ikoselle. Amsterdamin 1928 olympialaisissa Pütsep sijoittui kuudenneksi.

Maailmanmestaruuskilpailuissa Pütsep sijoittui neljänneksi 1921 ja sai hopeaa 1922. Euroopan mestaruuskilpailuissa hän sai hopeaa 1927.

Vuonna 1924 Pütsep toimi lavastajana ja esitti pääosan Viron ensimmäisessä komediaelokuvassa. Painiuransa jälkeen hän toimi valmentajana kotimaansa lisäksi Latviassa ja Suomessa.

## Lähteet
* 
* 

## Viitteet
Hesione

**Hesione** oli kreikkalaisessa mytologiassa Troijan prinsessa, kuningas Laomedonin tytär ja Priamoksen sisar. Hänestä tuli Salamiin kuninkaan Telamonin toinen vaimo. Hänellä ei kuitenkaan ollut asemaa laillisena puolisona avioliitossa; hänen poikaansa tästä suhteesta nimitetään aviottomaksi lapseksi.

Ennen Troijan sotaa Poseidon ja Apollon, jotka olivat uhmanneet Zeusta, lähetettiin rangaistukseksi palvelemaan kuningas Laomedonia. Vuoden kuluttua töiden valmistuttua Laomedon ei kuitenkaan maksanut näiden ansaitsemaa palkkaa, jolloin Poseidon lähetti  rangaistukseksi petoksesta merihirviön piinaamaan Troijaa.

Laomedon päätti oraakkelin neuvosta uhrata tyttärensä Hesionen Poseidonille toivoen siten lepyttävänsä tämän. Herakles saapui kuitenkin paikalle ja tarjoutui pelastamaan Hesionen, jos Laomedon antaisi palkkioksi jumalaista syntyperää olevat tammat. Saatuaan lupauksen tästä Herakles surmasi pedon ja siten pelasti Hesionen. Laomedon rikkoi kuitenkin tämänkin lupauksensa, ja Herakles joutui palaamaan takaisin tyhjin käsin uhaten kuitenkin Troijaa sodalla. Diodoros Sisilialaisen mukaan Herakles olisi kuitenkin saanut tammat muiden runsaiden lahjojen kera, mutta jättänyt nämä Laomedonin huostaan odottamaan, että hän saisi haettua ne myöhemmin. Samaten Hesione olisi valinnut lähtevänsä mieluummin Herakleen mukaan pelätessään, että paikalle ilmestyisi uudelleen merihirviö, ja kaupunkilaiset jälleen vaatisivat hänen uhraamistaan.

Herakles palasikin myöhemmin – yhdessä Oikleen ja Telamonin kanssa – ja alkoi piirittää Troijaa, tappoi Laomedonin ja tämän pojat Priamosta lukuun ottamatta. Hesionen Herakles antoi palkintona Telamonille. Telamon vei Hesionen mukanaan, ja tämä synnytti hänelle pojan, Teukroksen, joka myöhemmin liikkui yhdessä velipuolensa Aiasin kanssa.

Priamoksen kohtalosta tässä yhteydessä on olemassa kaksi erilaista versiota. Ensimmäisen mukaan Herakles lupasi annettuaan Hesionen Telamonille tämän saada valita kenet tahansa muista vangeista mukaansa. Kun Hesione valitsi Podarkeen (Priamos), Herkules sanoi tämän täytyvän ensin tulla orjaksi, josta voidaan maksaa lunnaat. Niin Hesione osti veljensä kultaisella huivillaan. Tästä alkaen Podarkesta alettiin kutsua Priamokseksi (, ”ostaa”).  Toisen lähteen mukaan Priamos ei olisikaan ollut Troijassa koko hyökkäyksen aikana, vaan sotaretkellä Fryygiassa, jonne hänen isänsä oli hänet lähettänyt johtamaan armeijaa. Palattuaan ja todettuaan asioiden tolan hän lähetti Antenorin Kreikkaan vaatimaan Hesionen vapauttamista, mutta tämä vaatimus torjuttiin useaan kertaan ja Antenor ajettiin pois. Tapahtuma toimi motiivina Priamokselle hyväksyä myöhemmin Helenan sieppaus.

## Muita Hesione-nimisiä naisia kreikkalaisessa mytologiassa
* **Hesione**, okeanidi, josta tuli Prometheuksen puoliso.
* **Hesione**, Kerkopsin mukaan Nauplioksen, Poseidonin pojan, puoliso. He saivat lapset Palamedes, Oiaks ja Nausimedon. Aikajanan mahdottomuuden vuoksi hänet kuitenkin yhdistetään toisen Nauplioksen, edellisen jälkeläisen, puolisoksi.

## Lähteet
Voldemar Väli

**Voldemar Väli** (10. tammikuuta 1903 Kuressaare – 13. lokakuuta 1997 Tukholma, Ruotsi) oli virolainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.

Väli voitti kreikkalais-roomalaisen painin höyhensarjan kultaa Amsterdamin 1928 olympialaisissa. Pronssia hän otti Berliinin 1936 olympialaisten kevyessä sarjassa.

Euroopan mestaruuskilpailuissa Väli voitti kultaa 1926 ja 1927 sekä hopeaa 1930 ja 1931. Viron mestaruuden hän voitti 19 kertaa vuosina 1922–1942.

Vuonna 1944 Väli muutti Ruotsiin, jossa hän 94-vuotiaana kuoli vuonna 1997. Hänet tunnettiin tupakoinnista urheilusuorituksien aikana ensimmäisellä kaudellaan, hän itse on sanonut näiden "Väliröökien" olleen hänen menestyksensä salaisuus.

## Lähteet
* 
* 
*FILA:n tietokanta

### Viitteet
László Tisza

**László Tisza** (7. heinäkuuta 1907 – 15. huhtikuuta 2009) oli unkarilainen fyysikko, jonka erikoisaloja olivat kvanttimekaniikka ja termodynamiikka. Hänen tunnetuimmat tutkimuksensa liittyvät heliumiin supranesteenä.  

Tisza syntyi Budapestissa ja opiskeli Budapestin yliopiston lisäksi Göttingenissä ja Leipzigissa. Hän väitteli vuonna 1932, työskenteli Harkovassa ja Collège de Francessa, ja muutti Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan alla vuonna 1941. 

Tisza opetti Massachusetts Institute of Technologyssä (MIT) yli 30 vuoden ajan, myös jäätyään muodollisesti eläkkeelle vuonna 1973. Hänen kollegansa ja entiset opiskelijansa julkaisivat hänen 75-vuotisjuhlansa kunniaksi kokoelman *Physics as Natural Philosophy: Essays in Honor of László Tisza* vuonna 1982.

Tisza oli Yhdysvaltain taiteiden ja tieteiden akatemian jäsenenä vuodesta 1950. 

## Julkaisuja
* *The Thermodynamics of Phase Equilibrium* (1961)
* *Statistical Thermodynamics of Equilibrium* (1963)
* *Generalized Thermodynamics* (1966)
* *Integration of Classical and Quantum Physics* (1989) 
* *The Reasonable Effectiveness of Mathematics in the Natural Science* (1997)
* *Resolve the Paradoxes of the Beginning* (1999)

## Lähteet
Osvald Käpp

**Osvald Käpp** (17. helmikuuta 1905 Tallinna – 22. joulukuuta 1995 New York, Yhdysvallat) oli virolainen painija ja olympiavoittaja.

Käpp edusti Viroa arvokisoissa sekä kreikkalais-roomalaisen tyylin painijana että vapaapainijana. Olympiakultamitalin hän saavutti Amsterdamin 1928 olympialaisten vapaapainin kevyessä sarjassa (alle 66-kiloiset). Los Angelesin 1932 olympialaisissa hän sijoittui kreikkalais-roomalaisessa painissa neljänneksi ja vapaapainissa kuudenneksi.

Euroopan mestaruuskilpailuissa Käpp saavutti hopeaa 1926 ja pronssia 1927 – molemmat kreikkalais-roomalaisella tyylillä. Vuonna 1929 hän muutti Yhdysvaltoihin ja voitti Pohjois-Amerikan mestaruuden 1929, 1930 ja 1931.

## Lähteet
* 
*
Pasi Jaakkonen

**Pasi Jaakkonen** (s. 1967) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Hän työskentelee Maaseudun Tulevaisuuden toimittajana.

Aikaisemmin Jaakkonen työskenteli Ilta-Sanomien toimituksessa, missä hän kirjoitti runsaasti sotahistoriasta.

Vuosina 2006–2007 Jaakkonen kirjoitti Huhtiniemen joukkohautojen arvoituksesta Ilta-Sanomiin ja on julkaissut huhua käsittelevän kirjan. Hän toimitti talvisotaa sekä jatkosodan hyökkäysvaihetta käsittelevää päivittäissarjaa 2009–2010 sekä 2011, kun sodista tuli kuluneeksi 70 vuotta.

2019 Jaakkonen kirjoitti Ilta-Sanomiin 19 osaisen sarjan "Otto Jaakkosen kuusi" suvun metsästä kaadetun kuusen vaiheista. Sarjassa seurattiin puusta sahatun puutavaran vaiheet Suomesta aina sen loppukäyttökohteeseen eteläkorealaisen omakotitalon rakenteisiin.

Vuonna 2005 Jaakkonen sai Ilta-Sanomien journalistipalkinnon. Palkintoperusteena olivat hänen artikkelinsa Aasian tsunamikatastrofista, Copterlinen helikopteriturmasta ja Suomesta karkotetuista georgialaisnaisista.

## Tuotanto
### Kirjat
* 
* 

### Artikkelit kirjoissa
* 
* 

## Palkinnot ja tunnustukset
* Ilta-Sanomien journalistipalkinto 2005
* Sanomalehtien liiton Paras lehtijuttu 2006 -palkinto
* Puolustusvoimain sotilasansiomitali 2010
* TK-killan Sotilastiedotuksen ansiomitali 2012
* Jääkäripataljoona 27:n perinneyhdistys ry:n standaardi 2015

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Johannes Kotkas

**Johannes Kotkas** (3. helmikuuta 1915 Kodijärve – 8. toukokuuta 1998 Tallinna) oli virolainen, myös Neuvostoliittoa edustanut kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.

Kotkas aloitti painiuransa 1934 ja voitti vuosina 1938 ja 1939 Euroopan mestaruuden edustaen Viroa. Toisen maailmansodan jälkeen hän jatkoi painiuraansa Neuvostoliiton edustajana ja voitti Euroopan mestaruuden 1947. Olympiakultaa hän voitti raskaassa sarjassa Helsingin 1952 olympialaisissa selätettyään kaikki neljä vastustajaansa, mihin hän käytti aikaa yhteensä 13 minuuttia ja 36 sekuntia. Maailmanmestaruuskilpailuissa 1953 Kotkas sai hopeaa, edellään Ruotsin Bertil Antonsson.

Moukarinheitossa Kotkas voitti Neuvostoliiton mestaruuden 1943 ja heitti samana vuonna Neuvostoliiton ennätyksen 53,88. Viron mestaruuden hän voitti 1950.

Kotkas päätti kilpailu-uran vuonna 1960. Sen jälkeen hän toimi painivalmentajana ja painierotuomarina, myös kansainvälisissä kisoissa. Vuosina 1961–76 hän valmensi Viron painimaajoukkuetta ja toimi 1976-1985 Tallinnan Dynamossa. Kotkas vieraili mm. Suomessa Suomen painimaajoukkueen neuvonantajana vuonna 1965.

Itsenäistymässä olevassa Virossa hänet valittiin vuonna 1990 Viron olympiakomitean kunniajäseneksi. Hänelle myönnettiin myös Kansainvälisen painiliiton eli FILA:n Gold Star-tunnustua, joka on FILA:n korkein tunnustus.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Kaitanokkakuovi

**Kaitanokkakuovi** (*Numenius tenuirostris*) on hävinnyt eli sukupuuttoon kuollut, viimeksi Marokossa tavattu kahlaajalaji. Lajin nimesi Louis Jean Pierre Vieillot vuonna 1817. Viimeinen varmistettu näköhavainto lajista on vuodelta 1995.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 36–41 senttimetriä, siipien kärkiväli 80–92 senttimetriä ja paino noin 250–360 grammaa. Se vastaa kooltaan pikkukuovia, mutta muistuttaa ulkomuodoltaan enemmän kuovia. Kaitanokkakuovin nokka on kapeampi ja hennompi kuin kuovilla. Sukupuolet ovat keskenään samanväriset, naaras on koirasta hiukan suurempi.

## Esiintyminen
Kaitanokkakuovin viimeisistä yksilöistä ei ole tarkkoja tietoja, mutta ilmeisesti se pesi erittäin harvinaisena Siperian länsiosissa Ob-joen laaksossa ja yläjuoksulla Taran kaupungin tienoilla. Laji oli äärimmäisen uhanalainen jo 1990-luvulla: kannan suuruudeksi arvioitiin 50–270 yksilöä ja havainnot olivat vähenemään päin. Taantumisen syyt ovat tuntemattomat, mutta metsästys lajin muuttoalueilla Itä- ja Keski-Euroopassa on ollut voimakasta. Myös soiden ja kosteikkojen kuivatukset peltomaiksi ovat vähentäneet lajille sopivia pesimäalueita.

Kaitanokkakuovi on muuttolintu, joka talvehtii Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä.

## Elinympäristö
Kaitanokkakuovi pesii taigan soilla. Talvehtimisalueillaan laji viihtyy suola-altailla ja kosteikoilla, mielellään kuovien seurassa.

## Lisääntyminen
Kaitanokkakuovin pesä on maassa ja munia on tavallisesti neljä.

## Ravinto
Kaitanokkakuovi syö pieniä selkärangattomia eliöitä, joita se tonkii mudasta pitkällä, käyrällä nokallaan.

## Lähteet
* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. 
* Buchanan, G.M., Chapple, B., Berryman, A.J., Crockford, N., Jansen, J.J.F.J. and Bond, A.L. (2024), Global extinction of Slender-billed Curlew (*Numenius tenuirostris*). Ibis. https://doi.org/10.1111/ibi.13368  

### Viitteet
Laskennan malli

**Laskennan malli** on tietokoneen tai ohjelmointikielen matemaattinen malli ja siten formaali perusta algoritmeille.

Tunnetuimmat laskennan mallit ovat kaksi historiallisesti ensimmäistä. Alan Turing julkaisi Turingin koneen, tietokoneen matemaattisen mallin, vuonna 1936. Samaan aikaan Alonzo Church kehitti lambda-kalkyylin, jota nykyään pidetään funktio-ohjelmointikielen matemaattisena mallina. Myöhemmin mallien huomattiin olevan ekvivalentit eli niille kirjoitetut ohjelmat voidaan kääntää toisikseen. Turingin kone ja sen kanssa ekvivalentit eli Turing-täydelliset mallit voivat laskea kaikki ne ongelmat, joita ylipäätään osataan laskea.

Myös Turingin konetta heikompia laskennan malleja käytetään. Äärellinen automaatti eli tilakone on yksinkertaisen tilasta toiseen siirtyvän koneen malli. Sillä on ekvivalenssisuhde säännöllisten kielten kanssa. Malliin ei sisälly muistia, joten sitä voidaan käyttää hyväksi silloin, kun muisti on rajallinen.
Loivaa voimaa

**Loivaa voimaa** on suomalaisen laulajan Harri Marstion 9. studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Loivaa voimaa discogs.com -sivustolla
Eva Zeisel

**Eva Zeisel** (alk. *Éva Amália* o.s. *Striker*; 13. marraskuuta 1906 Budapest, Unkari – 30. joulukuuta 2011 New York, Yhdysvallat) oli unkarilaissyntyinen teollinen suunnittelija. Hänet tunnetaan varsinkin työstään keramiikan parissa.

## Elämänvaiheet
Zeiselin alkuperäinen haave oli ura taidemaalarina. Hän menestyi kuitenkin sittemmin omalla alallaan hyvin, ja hänen työtään on ollut julkisesti näytteillä muun muassa British Museumissa. 

Zeisel oli korkeasti koulutettua unkarinjuutalaista sukua. Hänen äitinsä oli historioitsija ja ensimmäinen Budapestin yliopistosta filosofian tohtoriksi väitellyt nainen. Samoin veljet sosiologi, taloustieteilijä Karl Polanyi ja fysikaalinen kemisti, tieteen historioitsija Michael Polanyi ovat tunnettuja omilla aloillaan. 

Eva Zeisel opiskeli taidemaalariksi mutta sai käytännön työn kautta koulutuksen keraamikoksi ja työskenteli saksalaisille tehtaille. 1932 hän siirtyi viideksi vuodeksi Neuvostoliittoon. Hänet pidätettiin 1937 ja vangittiin lähes puoleksitoista vuodeksi syytettynä osallistumisesta salajuoneen Stalinin murhaamiseksi. Syksyllä 1937 hänet karkotettiin Itävaltaan, jonka Saksa pian miehitti. Siellä hän tapasi jälleen tulevan puolisonsa Hans Zeiselin. Hän pakeni maasta viimeisellä mahdollisella junalla. Hän siirtyi ensin Englantiin ja sieltä 1938 Yhdysvaltoihin, jossa hän jatkoi menestyksekkäästi keraamikonuraansa.  Hän piti 1970–1980-luvulla parinkymmenen vuoden tauon, ja sen jälkeen hänen uransa koki uuden nousun. 

Arthur Koestler käytti Zeiselin vankilakokemuksia aiheena teoksessaan *Pimeää keskellä päivää* (1940, suom. 1958).

## Julkaisut
* *Eva Zeisel on Design*, Overlook Press 2004
* *Eva Zeisel: A Prison Memoir*. eBook. (tulossa)

## Kirjallisuutta
* Lucie Young, *Eva Zeisel: The Playful Search for Beauty*. Chronicle Books 2003.
* *Eva Zeisel: Designer for Industry*, 1984.

## Elokuvat
* *Eva Zeisel: Throwing Curves* 2002 (dokumenttielokuva, ohj. Jyll Johnstone)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Collector's information about Town and Country by Red Wing 
* Eva Zeisel Originals
* Throwing Curves : Eva Zeisel -dokumenttielokuvan esittely
* New York State College of Ceramics
Chris Mason

**Christopher "Chris" Mason** (s. 20. huhtikuuta 1976 Red Deer, Alberta, Kanada) on kanadalainen uransa lopettanut jääkiekkomaalivahti. Mason on voittanut urallaan maailmanmestaruuden.

## Ura

Mason pelasi juniorivuotensa WHL-seura Prince George Cougarsissa. Kohtalaisen menestyksen ansiosta New Jersey Devils varasi hänet  sijalla 122 vuonna 1995. Devils myi oikeutensa Masonista Mighty Ducks of Anaheimille, jonka farmijoukkueessa Mason pelasi. Anaheimista Mason kaupattiin Nashvilleen, jossa sai tyytyä kolmosmaalivahdin rooliin Mike Dunhamin ja Tomáš Vokounin jälkeen. Kaudella  Mason pelasi NHL-debyyttinsä, muttei pelannut yhtäkään kokonaista ottelua. Suurimman osan ajasta hän vietti AHL-seura Milwaukee Admiralsissa, ja vasta kaudella  hän pelasi ensimmäisen kokonaisen NHL-ottelun.

Sopimuksen päätyttyä Mason siirtyi Florida Panthersin lyhyellä sopimuksella, muttei saanut yhtään peliaikaa. Vapaana agenttina hän siirtyi takaisin Nashvilleen, jossa hänestä tuli kakkosmaalivahti Dunhamin lähdettyä joukkueesta.  aikana Mason pelasi Vålerenga Ishockeyissa GET-liigassa, jossa hän voitti sarjan mestaruuden. NHL jatkui jälleen  ja Masonille alkoi tulla vähän enemmän peliaikaa. Vokounin sairastuttua lantion laskimontukkotulehdukseen, tuli Masonista ykkösmaalivahti. Masonin suoritusten ansiosta toipunut Vokoun myytiin pois, ja Mason jäi joukkueen ykkösmaalivahdiksi.

Masonista tuli lokakuussa 2001 AHL:ssä kuudes maalivahti, joka on tehnyt maalin. Huhtikuussa 2006 hänestä tuli NHL:n yhdeksäs maalin tehnyt maalivahti. Maali tosin merkattiin hänelle Geoff Sandersonin tehdessä oman maalin.

Kauden  Mason aloitti vielä Nashvillen ykkösmaalivahtina, mutta tulokas Dan Ellis pelasi loistavasti kakkosvahtina ja lopulta syrjäytti Masonin. Kauden päätteeksi Nashville myi tarpeettomaksi jääneen Masonin St. Louis Bluesiin vaihdossa NHL:n varaustilaisuuden neljännen kierroksen vuoroon.

St. Louisissa Mason ja Manny Legacé jakoivat alkuun kaudella  torjuntavastuun. Legacén torjuminen kuitenkin ontui, ja Masonista tuli joukkueen selvä ykkösmaalivahti. St. Louisissa Mason pelasi kaksi kautta. Kesällä 2010 hän teki kahden vuoden sopimuksen Atlanta Thrashersin kanssa. Mason pelasi Thrashersissa ja joukkueen korvanneessa Winnipeg Jetsissä kaksi kautta, minkä jälkeen hän pelasi kauden 2012–2013 Nashville Predatorsissa.

## Tilastot
### Runkosarja

### Pudotuspelit

## Lähteet