open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hapankirsikka

**Hapankirsikka** (*Prunus cerasus*) on kesävihanta puu, joka kuuluu kirsikoiden (*Cerasus*) alasukuun ja jakaantuu kahteen päätyyppiin, *amarelleihin* eli *kuulasmarjoihin* ja *morelleihin*. Hapankirsikka ei kasva luonnonvaraisena Euroopassa. Se on kuitenkin yleinen hedelmäpuu, viljelyjäänne ja karkulainen ja menestyy hyvin myös Etelä-Suomessa.

## Koko ja ulkonäkö
Hapankirsikka kasvaa enintään 8&nbsp;metriä korkeaksi ja kukkii huhti–kesäkuussa. Runkoa peittää ruskea kuori, joka ei kesi päinvastoin kuin imeläkirsikalla (*Prunus avium*). Lehdet ovat yläpinnaltaan kiiltävät ja alapinnaltaan vaaleanvihreät ja kaljut. Lehtiruoti on nystytön. Hapankirsikan luumarjat eli kirsikat kypsyvät jo elokuussa.  Lajinimestä huolimatta hedelmät ovat kypsinä enemmän tai vähemmän makeita lajikkeesta riippuen: herkkulajikkeet syödään sellaisinaan, mutta maultaan kirpeämmät talouslajikkeet sopivat paremmin säilöntään.

## Amarellit ja morellit

Hapankirsikat jaotellaan perinteisesti kahteen tyyppiin: amarellit ja morellit. Amarellin marjat ovat kirkkaan värisiä ja niiden mehu on kirkasta tai hyvin vaalean punaista. Marjat ovat hapankirsikalle epätyypillisen makeita. Amarellit vaativat yleensä ristipölytyksen ja sen vuoksi niiden sato vaihtelee. Tätä tyyppiä edustavat ”Kuulasmarja” -nimiset lajikkeet.

Morellikirsikan marjat ovat tavallisesti tumman punaisia ja niiden mehu on voimakkaan tumman punaista. Morellit tuottavat hyvin siitepölyä ja ne ovat itsepölytteisiä. Ne myös pölyttävät hyvin amarellikirsikoita. Morellien sato onkin säännöllisempi ja runsaampi, mutta maku on karvaampi.

Suuri osa Suomessa villeinä kasvavista kirsikoista on tyypiltään amarelleja. Kaikkia nykylajikkeita ei kuitenkaan voida erottaa tarkasti perinteisiin luokkiin, sillä risteymät ovat yleisiä.

## Kasvatus Suomessa

Suomessa hapankirsikoita on viljelty noin 500 vuoden ajan; se menestyy meillä imeläkirsikkaa paremmin. Kuten muitakin uutuuskasveja, hapankirsikoita viljeltiin ensin kartanoissa, joista ne levisivät myöhemmin tavallisiin pihapiireihin. Alkuperäisistä lajikkeista ei ole tietoa, mutta niistä on Suomessa kehittynyt vähitellen sekä siemenistä lisäämällä tai juurivesoja vaihtaen sekalainen maatiaislajisto. Parhaimpia ja satoisimpia kantoja on nimetty ja niitä otettu taimistoihin viljeltäviksi.

### Suomalaisia lajikkeita
#### Amarelleja eli kuulasmarjoja
* Arttulan kirsikka
* Huvimajan kuulasmarja
* Isokuulasmarja 'Viljo'
#### Morelleja
* Yleinen ruskeakirsikka
* Varjomorelli
* Rauhalan morelli (Pihtiputaan kirsikka)
* Arttulan kirsikka
* Mustilan morelli

## Tuholaiset

Kirsikan yleisimpiä tuholaisia Suomessa ovat kirsikkakirva (*Myzus cerasi*), kirsikkakoi (*Argyresthia pruniella*) ja kirsikkaetanainen (*Caliroa cerasi*).


Prunus cerasus p.jpg|Kukkia
Sauerkirschen.jpg|Marjoja
Andrena (female) - Prunus cerasus - Keila.jpg|Pölytys


## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kirsikkapuun hoito-ohjeet (Archive.org)
Lahden Uutiset

**Lahden Viikkouutiset** oli Suomen Lehtiyhtymän omistama ilmaisjakelulehti, joka alkoi ilmestyä Lahdessa vuonna 2005. Lehti saapui kilpailijaksi alueelle, missä Esa-konsernilla on valta-asema. Vuonna 2006 nimi muuttui **Päijät-Hämeen Viikkouutisiksi**, ja levikki oli yli 100&nbsp;000 kattaen maakunnan lähes kokonaan. Parhaimpina aikoina lehti ilmestyi kahdesti viikossa.

Lehden toimittajakunnassa ja strategiassa tapahtui paljon muutoksia, ja lehden suosio kääntyi jyrkkään laskuun. Ilmestymistä jouduttiin harventamaan ja levikkialuetta pienentämään. Kohtalokkaana voitiin pitää myös nimen vaihtumista vaiheessa, kun lehden jalansija oli juuri alkanut vakiintua. Päijät-Hämeen Viikkouutisista tuli *Lahden Uutiset*. Vuonna 2009 Suomen Lehtiyhtymä lopetti lehden julkaisun kannattamattomana.

Lahden Uutiset kilpaili Päijät-Hämeen ydinalueella Lahdessa ja Hollolassa lähinnä Uusi Lahti -ilmaisjakelulehden kanssa.

## Verkkojulkaisuna
*Lahden Uutiset* alkoi ilmestyä uudestaan toukokuussa 2023. Sanomalehden sijaan uusi *Lahden Uutiset* on pelkkä verkkojulkaisu, jonka perussisältönä on seudun uutistarjonta. Julkaisu on poliittisesti sitoutumaton ja puolueeton julkaisu. Uudelle sivustolle sijoitetaan yrityksille ja muille Y-tunnuksella toimiville Lahden ja lähikuntien yritys- ja palveluhakemisto, jonka avulla parannetaan Lahden seudun yritysten näkyvyyttä ja annetaan yleisölle tietoa yrityksen tuotteista ja toiminnasta. Verkkojulkaisun toimitusjohtaja ja päätoimittaja on Michael Sakara.

## Lähteet
Military Cross

**Military Cross** on vuonna 1914 luotu brittiläinen kunniamerkki. Sota-ansiosta ja taistelussa osoitetusta urhoollisuudesta myönnettävä Military Cross on arvostettu kunniamerkki, joka alun perin oli tarkoitettu täyttämään Viktorian ristin ja Distinguished Service Order -kunniamerkin väliin jäänyt tyhjiö. Se voitiin myöntää vain kapteeneille ja alemmille upseereille, mutta vuonna 1931 se ulotettiin koskemaan majureita, ja vuodesta 1993 lähtien sen saattoivat saada myös aliupseerit ja rivimiehet. Ristin saattoi ansaita moneen kertaan, jolloin kunniamerkin valkopurppuraiseen nauhaan asetettiin suorituksen merkiksi pieni hopeinen tanko.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Military Cross myönnettiin noin 37&nbsp;000 miehelle. Noin 3000 miestä ansaitsi sen kahdesti, noin 170 kolmesti ja neljä &ndash; everstiluutnantti Humphrey Arthur Gilkes, kapteeni Francis Victor Wallington, kapteeni Percy Bentley ja lääkintäluutnantti Charles Gordon Timms &ndash; neljästi. Alun perin Military Crossilla palkittiin myös ilmavoimien edustajat, koska ilmavoimilla ei tuolloin vielä ollut omaa kunniamerkkiä. Puute paikattiin Distinguished Flying Cross -merkillä, joka oli ansioristin ilmavoimille räätälöity versio.

Toisessa maailmansodassa Military Crosseja myönnettiin 11 000 sotilaalle, joista 500 ansaitsi sen kahteen kertaan.

Military Crossin virallinen lyhenne on MC, ja sen saavuttanut henkilö on brittiläiseen tapaan oikeutettu käyttämään kyseistä lyhennetä nimensä perässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Timo Tolvanen

**Timo Tolvanen** (s. 8. marraskuuta 1977) on uransa kauteen 2015–16 lopettanut suomalainen lentopalloilija. Tolvanen pelasi urallaan ennätykselliset 706 ottelua kotimaisessa lentopalloliigassa voittaen viidesti Suomen mestaruuden. Hän edusti lentopalloliigassa Kuopion KuPS-Volleyta, Salon Piivolleyta, Pielaveden Sampoa ja Kuopion LEKA Volleyta. Ura päättyi Sammossa, jossa Tolvanen pelasi eniten kausia urallaan. Liberona pelannut Tolvanen valittiin neljästi lentopalloliigan tähdistökentälliseen.

Tolvanen valmensi kaudella 2016–17 lentopallon naisten 1-sarjassa Puijo Wolleyta. Kaudella 2017-18 hän on Sampo Volleyn päävalmentaja miesten Mestaruusliigassa.

## Ura
Tolvanen aloitti pääsarjauransa Keski-Savon Paterin riveissä kaudella 1996–97. Paterista hänen tiensä vei Kuopion KuPS-Volleyhin, jonka riveissä Tolvanen juhli kahdesti mestaruutta vuosina 1998 ja 2000. KuPS-Volleyn ajauduttua konkurssiin Tolvanen siirtyi salolaisen Piivolleyn riveihin ja saavutti Suomen Cupin hopean.

Salon Piivolleysta Tolvasen tie vei Pielaveden Sampoon, josta muodostui hänelle pitkäaikainen luottoseura. Ensimmäisellä Sampo-kaudellaan Tolvanen juhli SM-pronssia. Sittemmin pronssi kirkastui kahdeksi Suomen mestaruudeksi vuosina 2004 ja 2005. Kolmivuotisen taipaleen jälkeen Tolvanen haki uralleen uusia haasteita siirtyen silloin 1-sarjassa pelanneeseen Kempeleen Lentopalloon yhdessä Sampon passarin Aki Riihimäen kanssa. Kempeleläisseura nousi kauden päätteeksi lentopalloliigaan, minkä jälkeen Tolvanen palasi takaisin Sampoon, jossa hän voitti vielä useita SM-mitaleja. Kaudella 2008-09 Tolvanen voitti uransa viidennen Suomen mestaruuden.

Lokakuussa 2013 Tolvasesta tuli kolmas pelaaja, joka saavutti lentopallon Mestaruusliigassa 600 ottelua Aki Riihimäen ja Sami Juvosen jälkeen. Runsaat kolme vuotta myöhemmin Tolvasesta tuli eniten (694) mestaruusliiga otteluja pelannut pelaaja. Huhtikuussa 2016 Tolvanen ilmoitti lopettavansa 706 ottelua lentopalloliigassa käsittäneen uransa. Tästä päivää myöhemmin naisten 1-sarjassa pelaava kuopiolainen Puijo Wolley uutisoi tehneensä Tolvasen kanssa 1+1-vuotisen sopimuksen.

## A-maajoukkue
Vuosien 2000–2005 aikana Tolvanen pelasi Suomen A-maajoukkueessa yhteensä 68 A-maaottelua. Tolvanen palasi maajoukkueryhmään kesäksi 2014 ja oli mukana Suomen vuoden 2014 MM-kisajoukkueessa.

## Saavutukset
### Henkilökohtaiset
* SM-liigan tähtiseitsikossa 2000, 2001, 2003, 2005
* Kuukauden pelaaja SM-liigassa 2005 ja 2008

### Joukkueessa
* 5 SM-kultaa
* 4 SM-hopeaa 
* 1 SM-pronssi
* 5 Suomen Cupin mestaruutta
* 5 Suomen Cupin hopeaa

## Lähteet
Pekka Sairanen

**Pekka Sairanen** (21. helmikuuta 1981) on suomalainen lentopalloilija, joka päätti peliuransa kauteen 2009-10. Pelipaikaltaan hän oli yleispelaaja, mutta Sairanen esiintyi myös liberona tarvittaessa. Sairanen pelasi uransa viimeiset vuodet Rovaniemen Santasportin riveissä.

## Nuoruuvuodet
Sairanen sai lentopallo-oppinsa kotikaupungissaan Savonlinnassa aina 15-vuotiaaksi asti. Lukioikäisenä hän siirtyi Tampereelle, Varalan urheilulukioon, joka toimi tuolloin poikien valtakunnallisena valmennuskeskuksena. Varalassa hän sai opiskella ja harjoitella hyvissä olosuhteissa. Samalla harjoituksissa vaatimustaso oli koko ajan korkea, sillä hänen kanssaan harjoittelivat maan parhaat lukioikäiset poikajuniorit.

Kolmen vuoden Tampereella olon jälkeen Sairanen palasi takaisin Savonlinnaan suorittamaan lukion loppuun ja samalla pelaamaan kotikaupungin silloisessa liigajoukkueessa East Volleyssa. Armeijan hän kävi Lahden Urheilukoulussa. 

## Napa
Kesällä 2004 East-Volley putosi SM-liigasta, ja Sairanen siirtyi tuolloin Rovaniemelle, silloin SM-liigassa pelaavan Napapiirin Pallokettujen vahvuuteen. Tuolloin hän myös aloitti opiskelemaan Rovaniemen ammattikorkeakoulussa rakennustekniikkaa, tavoitteena tulla insinööriksi.

Napan riveissä Sairanen sai juhlia Suomen Cupin voittoa 2005, mutta myös todeta raskaan häviön niin ikään rovaniemeläiselle Perungan Pojille samana vuonna pronssikamppailuissa. Kauden 2006 päätteeksi Rovaniemellä saman kaupungin liigajoukkueet päättivät yhdistyä samaksi yhtenäiseksi joukkueeksi, Rovaniemen Santasportiksi. Sairanen jatkoi tutussa kaupungissa liigauraansa ja samalla myös opiskelut saivat rauhassa jatkua.

## Santasport
Heti ensimmäisellä Santasportin SM-liiga kaudella Suomen mestaruus tuli Rovaniemelle, ensimmäistä kertaa sitten 2003, silloin Perungan Pojat voittivat Tampereen Isku-Volleyn värikkäässä finaalisarjassa. Värikkäämpi ja varmasti tasollisesti kovempi finaalisarja oli kuitenkin Santasportin ja Pielaveden Sammon välinen sarja. Mestaruus ratkaistiin viidennessä pelissä jossa Santasport oli vahvempi erin 3–2. Sairanen oli koko finaalisarjan ajan tärkeässä roolissa syöttöjen nostajana.

Sairanen jatkoi myös seuraavalla kaudella Rovaniemellä, vaikka Napapiirin Pallokettujen organisaatio irtisanoikin sopimuksen Perungan Poikien kanssa. Hän voitti uransa toisen Suomen mestaruuden kauden 2007-08 päätteeksi.

## Muuta

Pekka Sairasen suku on ollut vahvasti vaikuttamassa savonlinnanlaiseen lentopalloiluun. East Volleyn organisaatiossa toimii tällä hetkelläkin monta Sairanen-nimistä henkilöä. Hänen veljensä pelaavat myös East Volleyn riveissä.

Vuonna 2009 kolme veljestä pelasi samassa  miesten SM-liigan ottelussa.

## Lähteet
Paini kesäolympialaisissa 1980

**[[Kesäolympialaiset 1980|Kesäolympialaisten 1980]] [[paini]]ssa** kilpailtiin kymmenessä sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Menestynein maa oli 12 kultamitalia voittanut isäntämaa Neuvostoliitto.

## Mitalistit
### Kreikkalais-roomalainen

### Vapaapaini

## Lähteet
Gert Steegmans

**Gert Steegmans** (s. 30. syyskuuta 1980 Hasselt) on belgialainen entinen maantiepyöräilijä, Ranskan ympäriajon etappivoittaja.

Kirimiehenä tunnettu Steegmans voitti Zesbergenprijs Harelbeke -kilpailun vuonna 2002. Hän aloitti ammattilaisuransa Lotto-Domo-tallissa seuraavana vuonna, jatkoi samassa organisaatiossa, uudelta nimeltään Davitamon-Lotto, 2005, jolloin hän voitti Nationale Sluitingprijs -kilpailun sekä ensimmäisen etapin Tour de Picardie -ajossa. Seuraavana vuonna hän voitti kolmannen etapin Dunkerquen neljän päivän ajossa, viidennen osuuden Belgian ympäriajossa sekä toisen etapin Tour de Picardiessa. Algarven ympäriajossa hän sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi voittaen lisäksi pistekilpailun sekä kolmannen ja neljännen osuuden. Scheldeprijs Vlaanderen -kilpailussa hän oli kolmas.

Kauden 2007 alkaessa Steegmans siirtyi Quick·Step - Innergetic-talliin. Hän voitti helmikuulla Algarven ympäriajon avausetapin, huhtikuulla De Pannen kolmen päivän ajon kolmannen osuuden ja toukokuulla Dunkerquen neljän päivän ajon neljännen etapin. Lisäksi hän oli jälleen kolmas Scheldeprijs Vlaanderen -ajossa. Ranskan ympäriajon toisella etapilla, joka päättyi Belgian Gentiin, Steegmans oli loppukirissä täysin pitelemätön, eikä tallin kapteeni Tom Boonen voinut muuta kuin varmistaa Quick·Step - Innergeticin kaksoisvoiton. Myöhemmin samana vuonna Steegmans voitti vielä Tour de Rijke -kilpailun sekä Circuit Franco-Belge -ajossa kokonais- ja pistekilpailun sekä toisen ja neljännen etapin.

Vuonna 2008 Steegmans voitti Vuelta a Mallorca -kilpasarjaan kuuluneen Trofeo Calvia -kilpailun. Pariisi–Nizza-ajossa hän voitti sateisessa säässä ajetun, pieneen nousuun päättyneen ensimmäisen etapin. Hän voitti myös kilpailun toisen osuuden oltuaan paras neljän miehen kärkiryhmästä. Toukokuussa hän voitti Dunkerquen neljän päivän ajon toisen etapin. Lisäksi hän voitti vuonna 2008 kilpailut Profronde van Fryslan, Halle-Ingooigem ja Memorial Rik van Steenbergen sekä Ranskan ympäriajon 21. etapin. Pariisi–Bryssel-klassikossa hän sijoittui Robbie McEwenin jälkeen toiseksi.

Steegmans edusti Katjuša-tallia kauden 2009. Hän voitti helmikuussa Trofeo Mallorca -kilpailun sekä toisen etapin Vuelta a Andalucíassa. Vuoden 2010 hän kilpaili Team RadioShack -joukkueessa. Hän oli kolmas Pariisi–Tours-klassikossa. Kaudeksi 2011 hän palasi Quick Step -talliin. Hän voitti maaliskuussa Nokere Koerse -kilpailun. Kausina 2012–2014 hän edusti Omega Pharma-Quick Step -joukkuetta ja viimeisenä ammattilaisvuonnaan 2015 Trek Factory Racingia.

## Lähteet
*Gert Steegmans Trap&ndash;Friis -tietokannassa 
*Gert Steegmans Cycling Archives -tietokannassa 
*Gert Steegmans Pro Cycling Stats -sivustolla 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Virallinen nettisivu
Hubble Deep Field

**Hubble Deep Field** (lyhyemmin **HDF**) on yksi syvimmistä koskaan otetuista taivaan kuvista. Se esittää galaksienvälistä avaruutta Ison karhun tähdistössä. Kuva koottiin Hubble-avaruusteleskoopin ottamista 342 erillisestä kuvasta, jotka otettiin kymmenenä peräkkäisenä päivänä 18.−28. joulukuuta 1995. Kuvien ottamiseen käytettiin Hubblen Wide Field and Planetary Camera 2 -instrumenttia.

Hubble Deep Field kattaa yötaivaan alueen, jonka koko on noin kolmaskymmenesosa täysikuun koosta. Kuvassa on vain muutama Linnunradan galaksiin kuuluva tähti, ja kuvan kaukaisimpien tähtien näennäinen kirkkaus on vain 30. magnitudia (neljä miljardia kertaa himmeämpiä kuin himmeimmät ihmissilmällä nähtävissä olevat tähdet).

Hubble Deep Fieldin jälkeen avaruusteleskoopilla on otettu yhä syvempiä taivaan kuvia, kuten Hubble Ultra Deep Field (2004) ja Hubble Extreme Deep Field (2012).

## Katso myös
*Hubble Deep Field South

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ernst Håkan Kranck

**Ernst Håkan Kranck** (1898, Pirkkala – toukokuu 1989) oli suomalainen geologi, petrologi ja professori.

Hänen vanhempansa olivat arkkitehti Ernst Albin Kranck ja Alexandra Lisitzin. Hän opiskeli geologiaa Helsingin yliopistossa ja väitteli siellä tohtoriksi 1933. Väitöskirja oli nimeltään *On turjaite and the ijolite stem of Turja, Kola*, ja se oli painettu 1928.

Kranck oli Helsingin yliopiston matemaattis-luonnontieteellisen tiedekunnan dosentti vuosina 1930–1949. Hän työskenteli paljon ulkomailla. Ensi kerran hän osallistui tutkimusretkikuntaan 19-vuotiaana 1917, matkan päänä oli Tuvan tasavalta Siperiassa. Tästä retkestä hän kirjoitti muistelmateoksen *Den stora urjanchaiexpeditionen 1917* vuonna 1979. Seuraavaksi hän tutki Lappia ja Kuolan niemimaata. Vuonna 1925 hän kartoitti Steep Rock Laken ympäristöä Ontariossa Kanadassa. Vuosina 1928–1929 hän osallistui Väinö Auerin johtamalle tutkimusmatkalle Tulimaahan ja Patagoniaan. Tästä matkasta hän piti päiväkirjaa, jota ei ole julkaistu, ja joka sisälsi suuren määrän piirroksia. Vuonna 1934 hän osallistui kenttätöihin Skotlannissa. Vuosina 1937 ja 1939 hän osallistui Labradorin maaperätutkimuksiin.

Toisen maailmansodan aikana Kranck teki kenttätutkimuksia Vuoksenniska Oy:n palkkaamana Lapissa ja muuallakin Suomessa. Geologian professorina hän oli Neuchâtelin yliopistossa Sveitsissä 1945–1948. Vuonna 1947 hän muutti Kanadaan tutkimaan Hudsoninlahden aluetta. Vuonna 1948 McGill yliopisto Montrealista palkkasi hänet vierailevaksi professoriksi, ja McGillin leivissä hän pysyi geologian professorina eläkkeelle jäämiseensä saakka 1969. Hänet äänestettiin *[[Royal Society of Canada]]n* jäseneksi 1962.

Kranck teki useita tutkimusmatkoja Kanadan huonommin tutkittuihin osiin professorivuosinaan ja vielä 1972 hän työskenteli Baffininsaarella.

## Lähteet
* Muistokirjoitus . University of Calgary.
HDF

**HDF** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* HDF-levy, ohut kova puukuitulevy
* Hubble Deep Field, galaksienvälistä avaruutta esittävä kuva
* Huntington’s Disease Foundation, Huntingtonin taudin tutkimusta rahoittava yhdysvaltalainen säätiö
Arsenio Iglesias

**Arsenio Iglesias Pardo** (24. joulukuuta 1930 Arteixo, A Coruñan maakunta, Espanja – 5. toukokuuta 2023) oli espanjalainen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija.

Iglesias tunnetaan sekä pelaajana että valmentajana parhaiten ajastaan Deportivo La Coruñasta. Hän aloitti pelaajauransa seuran edustusjoukkueessa vuonna 1951, ja edusti Espanjan pääsarjassa myös Sevillaa, Granadaa ja Real Oviedoa.

Pelaajauransa jälkeen hän valmensi Deportivoa neljään eri otteeseen 1970-, 1980- ja 1990-luvuilla. Hän valmensi Deportivoa 566 ottelussa ja luotsasi joukkueen 1995 sen ensimmäiseen Espanjan cupin voittoon. Vuonna 1996 hän korvasi kesken kauden Jorge Valdanon Real Madridin valmentajana. Iglesiasin viimeinen valmennustehtävä oli 2005–2008 Galician maajoukkueessa, jota hän johti Fernando Vázquezin kanssa useassa ystävyysottelussa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pelaajatilastot Primera Divisiónissa 
* Valmentajatilastot Espanjan Primera Divisiónissa
Antti Ahokumpu

**Antti Ahokumpu** (s. 1985) on suomalainen lentopalloilija, joka pelasi kaudella 2008–2009 Rovaniemen Santasportin riveissä, Lentopallon SM-liigassa. Pelipaikaltaan hän on yleispelaaja.
__NOTOC__
## Ura

Lentopallo kaupunki Pudasjärveltä kotoisin oleva Ahokumpu aloitti lentopallon 6-vuotiaana, kun hänen isänsä vei hänet kuuluisalle ”Pudasjärven tehtaalle”, mistä on tuotu suuren maailman kuuluisuuteen monia tähtiä, kuten veljekset Tuomas Sammelvuo ja Ilkka Sammelvuo.

16-vuotiaana Ahokumpu lähti opiskelemaan Kuortaneen urheilulukioon maan parhaiden lukioikäisten poikajunioreiden kanssa. Kuortaneella on vuodesta 2000 toiminut poikien valtakunnallinen valmennuskeskus. Kahden Kuortaneelle vietetyn vuoden jälkeen Ahokumpu hommattiin Rovaniemelle pelaamaan. Viime kaudella Ahokumpu sai juhlia uransa ensimmäistä Suomen mestaruutta Santasportin riveissä, vasta 21-vuotiaana. Seuraavalla kaudella Ahokumpu juhli uudestaan mestaruutta kun Santasport uusi mestaruutensa.

## Muuta

Ahokumpu on tunnettu monipuolisesta lyöntivalikoimastaan, jota yleisö sai ihailla etenkin finaalisarjassa Pielaveden Sampoa vastaan 2007.

## Saavutukset

* Suomenmestaruus 2007, 2008

## Joukkueet

* 2004–2006 Kuortaneen Urheiluopisto
* 2006–2009 Rovaniemen Santasport

## Lähteet
Arvo Perälä

**Arvo Perälä** (11. maaliskuuta 1917 – 16. toukokuuta 2003) oli  vanhoillislestadiolainen saarnaaja. Hän oli ammatiltaan räätäli. Vuonna 1941 hän avioitui Fanni Kyyrösen kanssa. Pian avioitumisen jälkeen pariskunta muutti Saloisiin, jossa he asuivat perheineen pitkään. Perälä asetettiin puhujaksi vuonna 1946. 1960-luvulla Perälä joutui autokolariin, jossa hän loukkaantui ja sairasteli sen jälkeen pitkään. Hän kärsi autokolarin seurauksena pääkivusta ja oli ajoittain sen vuoksi työkyvytön ja sairaalahoidossa. Autokolarissa saamiensa vammojen vuoksi Perälä vietti 1960-luvun lopulla paljon aikaa kotona. Sinä aikana hän kirjoitti kirjan "A ja O", joka käsittelee ilmestyskirjan profeetallista sanomaa. Vanhoillislestadiolaisuudessa Arvo Perälä muistetaan erityisesti lopunaikoja käsittelevistä saarnoista. Arvo Perälä oli Raahen rauhanyhdistyksen johtokunnassa pitkän aikaa ja toimi myös sen puheenjohtajana. Hän toimi Saloisten kunnan luottamustehtävissä. Hän oli monia vuosia SRK:n johtokunnassa ja työvaliokunnassa. Vanhuudessa Perälä kärsi kasvohalvauksesta, joka vaikeutti puhumista.

## Arvo Perälän opillisia näkemyksiä
*Arvo Perälän mukaan ihmiset ovat turhaan huolissaan liikakansoituksesta, koska "Jumala pitää luoduistaan huolen". Ehkäisyä hän piti "pakanoiden eksytyksenä". Hänen mukaansa "kerran pitää olla tilillä siitäkin, onko Jumalan tarkoittamat lapset otettu vastaan".

*Perälän mukaan se sana, joka saarnataan Pyhän Hengen saaneilta ihmisiltä, on lähtöisin Jumalan suusta.

*Perälä ennusti viimeistä sotaa. Hänen mukaansa viimeisen sodan syttyessä ajan vaiva ja ahdistus rajoittavat evankeliumin julistamisen mahdollisuutta. Hänen mukaansa sodan jälkeen tulee täydellinen pimeys, jolloin epäuskoiset sanovat: "Nyt on rauha ja ei mitään hätää", minkä jälkeen tulee maailmanloppu.

*Perälä ennusti uskonnonvapauden loppumista. Hänen mukaansa tulee yö ja Jumalan lapsilta otetaan pois evankeliumin julistamisen vapaus.

## Kirjallinen tuotanto
* 
*
## Lähteet
Miratiivi

**Miratiivi** tai **admiratiivi** on nimitys, jota käytetään erilaisista kielellisistä keinoista, joilla osoitetaan, että ilmaus sisältää odotuksenvastaista tai puhujalle yllätyksenä tullutta, täysin uutta tietoa. Joissakin kielissä väitetään miratiivin ilmenevän moduksen (tapaluokan) kaltaisena verbin taivutuskategoriana.

Termiä *admiratiivi* on 1900-luvulla käytetty joidenkin kielten kuvauksessa. Kielitypologiassa keskustelu aiheesta käynnistyi, kun Scott DeLancey vuonna 1997 esitteli miratiivin useissa kielissä ympäri maailmaa esiintyvänä kategoriana. DeLanceyn mukaan miratiivi kieliopillisena kategoriana esiintyy turkin, slevin, Lhasan tiibetin, korean sekä Nepalissa puhutussa sinotiibetiläisessä sunuwarin kielessä. Esimerkiksi turkissa miratiivisuffiksi *-miş* esiintyy verbintaivutuksessa samassa asemassa kuin menneen ajan suffiksi *-di: Kemal geldi* ’Kemal tuli’, *Kemal gelmiş* ’Kemal tulikin!’. 

2000-luvun mittaan kielitypologiassa on kiistelty miratiivisuuden olemuksesta, merkityksestä ja sen suhteesta evidentiaalisuuteen eli tietolähteen ilmaisemiseen (esimerkiksi: onko tieto puhujan itse näkemää ja kokemaa, toisilta kuultua vai pääteltyä). Miratiivisuutta voidaan eri kielissä ilmaista eri tavoin. Joissakin kielissä miratiivin ilmaisimet ovat kompleksisia verbirakenteita, esimerkiksi tiibetiläis-burmalaisessa magarin kielessä miratiivirakenteissa verbi on substantiivistetussa muodossa ja sitä seuraa *le* (joka toimii myös apuverbinä ja imperfektiivisen aspektin ilmaisijana: *boie chituake ŋapo *'le**!'' ’isähän onkin (minun yllätyksekseni) ampunut leopardin!’ [”isä leopardin ampuminen on!”]. Joissakin kielissä taas miratiivisuutta ilmaisee verbiin liitettävä [[affiksi]] tai erillinen [[Partikkeli (sanaluokka)|partikkeli]], jokin [[interjektio]] ''(oho! vau!),'' tai miratiivisuutta ilmaisevissa lauseissa käytetään erilaisia [[Pronomini|pronomineja]]. Miratiivisuuden ilmaisimia voi myös olla useita erilaisille miratiivisuuden tyypeille.

Miratiivisuuden ilmaisimilla voi olla muitakin tehtäviä. [[Suomen kieli|Suomessa]] liitepartikkelit ''-kin'' ja ''-kaan'' voivat verbiin liittyessään ilmaista odotuksenvastaisuutta, yllättävyyttä (''ja sit mä (.) pistin ne sukset siihen maahan ni heh ne lähti**ki** luistamaa''; ''hän ei ole**kaan** tullut'') mutta myös odotuksenmukaisuutta (''Yliopistoon tähyäville ammattikorkeakoulu on hyvä varavaihtoehto, ja heistä neljännes haki**kin** kumpaankin koulutusväylään''). Miratiivisuuden ilmaisimet saattavat kehittyä myös evidentiaaleista. [[Marilaiset kielet|Marin]] kielessä lauseessa ''mǝlam kajǝman **ǝl'e**'' ’minun piti mennä, minun oli mentävä’ verbi ''ǝl'e'' ’oli’ on ns. 1. [[Preteriti|preteritimuodossa]], mutta jos sen tilalle vaihdetaan 2. preteritin muoto ''(mǝlam kajǝman **ulmaš*'),* jolla yleensä ilmaistaan epäsuoraa päättelyä, lause saa herkästi miratiivisen tulkinnan (’minunpas yllättäen pitikin mennä’), koska 1. persoonan yhteydessä tämmöinen päättelytulkinta (”minun kaikesta päättäen/näköjään piti mennä”) on epätodennäköinen.

## Lähteet
Muistolehto

**Muistolehto** on hautausmaalla sijaitseva tuhkatuille vainajille tarkoitettu hautauspaikka, jossa tarkoituksena on, että yksittäisen vainajan tuhkan sijainti on korkeintaan hautausmaan ylläpitäjän tiedossa ja hautaus tapahtuu omaisten poissa ollessa. Hautauskäytännöissä on eroja muistolehtojen välillä, mutta käytännöt saattavat vaihdella myös samoissa muistolehdoissa. Tuhka voidaan haudata joko nopeasti maatuvan  uurnan kanssa tai ilman. Tuhka voidaan myös sirotella esimerkiksi yhteiseen kuoppaan muiden vainajien kanssa tai kasvillisuuden sekaan. Muistolehdoissa on tavallisesti vainajien nimitiedot sekä syntymä- ja kuolinpäivämäärät sisältäviä laattoja, mutta muistolehtoihin on mahdollista haudata myös anonyymisti. On myös olemassa kokonaan anonyymeja muistolehtoja, kuten lapsille tarkoitetut *hietakehdot*.

Muistolehdoksi voidaan nimittää myös vainajien muistamiseen tarkoitettua paikkaa, joka ei ole hautausmaakäytössä.

## Lähteet
Naked City

**Naked City** oli saksofonisti ja säveltäjä John Zornin perustama avantgarde-yhtye. Toimiessaan New Yorkissa vuodesta 1988 vuoteen 1993, Naked Cityä luonnehdittiin Zornin "sävellystyöpajaksi", jonka tuotanto koetteli jazzin rajoja. Yhtyeen tyylilajeihin kuuluivat muun muassa jazz, grindcore, surf, klassinen musiikki, heavy metal, country ja punk. Yhtyettä pidetään vaihtoehto-, punk- ja grindcore-genrejen edelläkävijänä, sekä harvinaisena jazz-orientointuneena merkkipaaluna näiden historiassa.
Gorkin elokuvastudio

**Gorkin elokuvastudio** eli **Maksim Gorkille nimetty elokuvastudio** () on vuonna 1915 perustettu venäläinen elokuvayhtiö. Neuvostoliiton aikana se oli yksi maan suurimmista elokuvastudioista. Se on tuottanut yli tuhat elokuvaa. Gorkin elokuvastudion tuottamia elokuvia olivat muun muassa *[[Äiti (vuoden 1926 elokuva)|Äiti]]* ja *[[Pietarin viimeiset päivät]]*.

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Depfa Bank

**Depfa Bank** on saksalais-irlantilainen pankki, jonka erityisala on julkisen sektorin rahoitus. Sen pörssinoteeraus on Frankfurtissa. Pankin markkina-arvon arvioidaan olevan vajaat viisi miljardia euroa. Sen taseessa on kuitenkin yli 230 miljardia euroa. Vuonna 2006 pankki teki 526 miljoonan euron nettotuloksen ja sen oma pääoma tuotti 21 prosenttia. Pankin omistuksessa on 18 konttoria ympäri maailmaa.

Suomessa Depfa palvelee suurimpia kaupunkeja ja valtion liikelaitoksia. Vuonna 2007 se antoi rahoitusta Suomen julkiselle alalle noin 1,5 miljardin euron edestä. 

## Lähteet
* Jussi Rosendahl: Puolivaltiollisten pankki (Kauppalehti 9.7.2007, s. 12)
Pia Latomäki

**Pia Latomäki** (s. 1968) on lapualainen luokanopettaja, joka on näytellyt kolmessa suomalaisessa elokuvassa: Aleksi Mäkelän elokuvassa *[[Häjyt (elokuva)|Häjyt]]* (1999) hänen roolinsa oli uskovainen Paula ja Ilkka Vanteen elokuvassa *[[Vieraalla maalla]]* (2003) Kirsi; JP Siilin *[[Härmä (elokuva)|Härmässä]]* (2012) Latomäki näytteli naispäähenkilön Ainon äitiä, Kantolan emäntää.

Latomäki harrastaa myös lausuntaa, ja hän esiintyi Ainon roolissa Kalevalan kolmannesta ja neljännestä runosta eteläpohjalaisella murteella tehdyssä runolaulannan CD-taltioinnissa *Väinämöösen ja Joukahaasen kilapalaulu – Ainon kualema*, jonka julkaisun yksi esiintyjistä kustansi vuonna 2005. Kalevalakielisen runonlausunnan ohjaajana toimi Suomen Kansallisteatterin näyttelijä Terhi Panula, ja äänitys tehtiin vuonna 2002.

## Lähteet
Sovkino

**Sovkino** oli valtiollinen elokuvayhtiö, joka toimi Neuvostoliitossa vuosina 1924–1930. Sillä oli monopoli elokuvien tuonnissa ja viennissä, ja se myönsi elokuvahankkeille verovapauden.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sovkino *Monoskop*
* Movies for the Masses: Popular Cinema and Soviet Society in the 1920s
Goskino

**Goskino** (Neuvostoliiton kinematografian valtionkomitea) oli Neuvostoliiton hallituksen korkein elokuva-alan elin. Se oli sekä hallinnoiva että sensuurielin. Se myös tuotti ja levitti elokuvia. Neuvostoliiton hajottua syntyi Venäjän kinematografian valtionkomitea, joka jatkaa nimellä Goskino.
Hubble Deep Field South

**Hubble Deep Field South** (lyhyemmin **HDF-S**) on galaksienvälistä avaruutta esittävä kuva. Se otettiin avaruusteleskooppi Hubblen Wide Field and Planetary Camera 2:lla kymmenen päivän aikana syys- lokakuussa vuonna 1998. Kuva otettiin eteläisen taivaan vastineeksi vuonna 1995 suurta huomiota saaneelle Hubble Deep Fieldille.

Hubble Deep Field South kuvattiin eteläiseltä taivaanpallolta, Tukaanin tähdistön alueelta, jonka epookin J2000.0 mukainen rektaskensio on 22h 32m 56.22s ja deklinaatio &minus;60° 33' 02.69". Kuvassa näkyvä taivaan alue valittiin siten, että näkyvyys Linnunradan ulkopuolelle oli hyvä. Muiden Hubblen syvän taivaan kuvien tapaan Hubble Deep Field South kuvattiin kohdassa, johon jää mahdollisimman vähän oman galaksimme tähtiä ja toisaalta alue oli nähtävissä avaruusteleskoopista joka hetki sen kiertäessä Maata.

## Tieteellinen arvo
Hubble Deep Field Southin suurin tieteellinen merkitys oli sen sisältämän galaksiotoksen samanlaisuus kokonaan toiselta puolen taivasta kuvatun Hubble Deep Fieldin kanssa. Kohteiden yhdenmukaisuus pohjoisen taivaan kuvan kanssa kaikilla mittareilla (galaksien väri, rakenne, lukumäärä etäisyyden kasvaessa jne.) mitattuna on suora osoitus kosmologisen periaatteen pätevyydestä maailmankaikkeudessa. Hyvän läpinäkyvyyden lisäksi kuvan ottopaikan valintaan vaikutti mahdollisuus saada optinen kuva tunnetusta kvasaarista (punasiirtymällä *z* = 2,24), mikä mahdollisti vertailun samalla etäisyydellä sijaitsevien galaksien ja kvasaarien välillä. Deep Field Southin analysoinnista saadut tulokset galaksien evoluutiosta ja tähtien syntymisnopeuksista myös vahvistivat aikaisemmat Hubble Deep Fieldistä saadut tulokset.

## Katso myös
*Hubble Ultra Deep Field
*Hubble Extreme Deep Field
*Great Observatories Origins Deep Survey

## Aiheesta muualla
*STScI:n tietosivu Deep Field Southista
Jarmo Kaaretkoski

**Jarmo Kaaretkoski** (s. 12. joulukuuta 1982) on suomalainen lentopalloilija. Hän pelasi viimeisen kautensa 2009–2010 Perungan Pojissa. Pelipaikaltaan hän oli libero.

## Juniorivuodet
Sodankylästä kotoisin oleva Kaaretkoski aloitti lentopallon pelaamisen 7-vuotiaana Sodankylän Tähti-Volleyssa. Hän edusti Tähteä viisi vuotta kunnes siirtyi Rovaniemen Napapiirin Pallokettuihin (NaPa).

Vuonna 1998 Kaaretkoski muutti Pudasjärvelle lentopallopainotteiseen lukioon. Siellä hän pelasi ensimmäiset miesten pelinsä 2- ja 3-sarjoissa. Miesten lisäksi hän pelasi NaPan junioreissa.

## SM-liiga
Vuonna 2001 Kaaretkoski muutti armeijan vuoksi Rovaniemelle. Samana vuonna hän teki sopimuksen Rovaniemen liigajoukkueeseen, Napapiirin Pallokettuihin, joita hän oli edustanut junioreissa jo pitkään. Napassa Kaaretkoski pelasi kolme vuotta kunnes vaihtoi saman kaupungin Perungan Poikiin vuonna 2004. Syyksi Kaaretkoski kertoi että hän oli lopen kyllästynyt penkin kuluttamiseen Napassa. Perpossa Kaaretkoski sai pelata ja tulosta alkoi syntyä heti seuraavalla kaudella kun Perpo voitti pronssia ottelussa NaPaa vastaan.

Perungan Pojat ja Napapiirin Palloketut yhdistyivät samaksi joukkueeksi vuonna 2007. Nimeksi joukkueelle vakiintui Rovaniemen Santasport. Kaaretkoski pelasi Santasportissa hyvän kauden, joka päättyi Suomen-mestaruuteen. Finaalisarjassa kaatui runkosarjan voittanut Pielaveden Sampo. Kaudella Santasport myös lähes pudotti Venäjän Liigan voittajan Iskra Odintsovan jatkosta CEV Cupissa. Santasport hävisi Venäjällä ensimmäisen kohtaamisen 3–2, mutta Rovaniemellä joukkue voitti 3–2. 

Kaaretkoski jatkoi Santasportissa myös kaudella 2007–2008. Hän eteni Santasportin kanssa Challenge Cupin 16 parhaan joukkoon ja SM-liigan finaaleihin asti, jonne Santasport lähti jälleen altavastaajana Pielaveden Sampoa vastaan. Santasport voitti lopulta Suomen-mestaruuden viidennessä ja ratkaisevassa ottelussa ja Kaaretkoski voitti samalla toisen mestaruuden peräkkäin. Kauden jälkeen suosittu lentopallosivuston hotsport.infon lukijat valitsivat Kaaretkosken SM-liigan parhaimmaksi liberoksi. Kaaretkoski pelasi myös kauden 2008–2009 Santasportin riveissä.

## Maajoukkue
Kaaretkosken hyvät otteet eivät jääneet myöskään huomaamatta Maajoukkueen päävalmentaja Mauro Berrutolta. Kaaretkoski valittiin maajoukkueryhmään sekä lopulta Maailmanliigassa pelaavaan ryhmään. A-maaotteluita ei kuitenkaan Maailmanliigassa vielä tullut tilille.

Kaaretkoski pelasi ensimmäisen A-maaottelunsa 30. elokuuta 2007 Espanjaa vastaan. Kesällä 2008 Kaaretkoski pelasi miesten A-maajoukkueessa kuusi A-maaottelua Lentopallon Maailmanliigassa.

## Saavutukset
**Henkilökohtaiset:**
* 7 maaottelua 
* Hotsport.infon All-Stars libero 2008

**Joukkueessa:**
* 2 Suomenmestaruutta 2007, 2008
* Challenge cupin 16. parhaan joukossa 2008
* SM-pronssia 2006

## Lähteet
Yle Helsinki

**Yle Helsinki** tai **Yle Radio Suomi Helsinki** (vuoteen 2016 ***Ylen aikainen*** ) on yksi Yle Radio Suomen alueradioista. Sen kuuluvuusalueena on Uusimaa toimituksen sijaitessa Helsingissä. Radio kuuluu taajuudella 94,0 MHz Espoon lähettimen välityksellä. 
Yle Radio Suomi Helsingin lähetyksiä kuullaan arkisin klo 6.30–17.00 välisenä aikana. Muulloin taajuudella soi Yle Radio Suomen valtakunnallinen lähetys.

Aikaisemmin silloista Ylen aikaista pystyi kuuntelemaan koko Suomessa television kautta testikuvalähetysten aikaan  Nykyään Yle Radio Suomi Helsinkiä voi kuunnella ympäri maailman Internetin välityksellä Yle Areena -palvelun kautta sekä Ylen Uutisikkunan aikana.

Yle Radio Suomi Helsingin entisiä pitkäaikaisia juontajia ovat muun muassa Annikki Kiehelä, Outi Pukkila, Gilbert Granholm, Erkki Pälli, Esko Riihelä ja Olli Ihamäki.

Kanavalla on lähettimet myös Hangossa, Porvoossa, Pernajassa, Lohjalla, Fiskarsissa ja Loviisassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle Uutiset Helsingin kotisivut
* Radio Suomen taajuudet Yle.fi
Sven Nordqvist

**Sven Nordqvist** (s. 30. huhtikuuta 1946 Helsingborg, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija ja kuvittaja. Hänet tunnetaan erityisesti *[[Viiru ja Pesonen]]* -lastenkirjasarjasta. Hän on tehnyt myös esimerkiksi *Nasse*-kirjoja ja kuvittanut *Mimmi Lehmä* -kirjoja. Nordqvist sai Astrid Lindgren -palkinnon 2003.

Nordqvist syntyi Helsingborgissa 1946. Hänen vanhempansa erosivat hänen ollessaan 5-vuotias ja hän muutti äitinsä kanssa isovanhempiensa luokse Halmstadiin. 15-vuotiaana hän kävi kuvittamisen kirjekurssin ja haki moniin taidekouluihin muttei päässyt sisään. Nordqvist opiskeli Lundin teknisessä korkeakoulussa arkkitehdiksi ja toimi ammatissa kaksi vuotta. Hän kuitenkin kyllästyi ammattiin ja ryhtyi freelance-taiteilijaksi. 

Nordqvistin ensimmäinen kirja *Agaton Öman och alfabetet* ilmestyi 1982. Ensimmäinen Viiru ja Pesonen -kirja, *Pannkakstårtan* (), ilmestyi 1984.

## Teoksia
;Viiru ja Pesonen -sarja
* 

;Muita kirjoja
* 
* 
* 
* 
* (Yhdessä Casper Verner-Carlssonin kanssa) 
* 
* 

## Lähteet
* Mimersbrunn 
### Viitteet
Teatteri M Hämärä

**Improvisaatioteatteri M Hämärä ry** on iittiläinen teatteriryhmä, joka impovisaatioteatteriesitysten lisäksi tuottaa myös teatterikappaleita Iitin Saukonkallion tanssilavalla. 

***2007 [[Arto Paasilinna]]: [[Jäniksen vuosi]]** (Ohjaus: Kimmo Rämä)  
***2008 [[Jari Tervo]]: [[Rikos & rakkaus]]** (Ohjaus: Kimmo Rämä)
***2009 [[Kari Hotakainen]]: [[Juoksuhaudantie]]** (Ohjaus: Kimmo Rämä)

Teatterin omat kotisivut löytyvät osoitteesta:
http://mhamara.suntuubi.com/
Oleg Fabergé

**Oleg Agathonovitš Fabergé** () oli kuuluisan venäläisen kultaseppä Carl Fabergén pojanpoika.

Hänen isänsä Agathon Fabergé oli Carl Fabergén toiseksi vanhin lapsi. Hän oli naimisissa Maria Aleksejevnan, o.s. Borzova, kanssa. Perhe pakeni Neuvostoliitosta vuonna 1927 Olegin ollessa nelivuotias. He saapuivat 11. marraskuuta Terijoelle. Fabergén suku oli hyvin vaikutusvaltainen Venäjällä ja heillä oli kontakteja Pietarissa, muun muassa Suomen lähetystöön. Perhetuttu Eduard Kärkkäinen oli tullut perhettä vastaan Terijoelle. Kärkkäinen onnistui saamaan heille Nansen-passit. Kärkkäinen vei heidät Viipurin kautta Helsinkiin. Kun perhe saapui Helsinkiin, he majoittuivat ensin hotelli Seurahuoneelle. 

Perhe osti vuonna 1928 talon Kulosaaresta, osoitteesta Vanha Kelkkamäki 9. Agathonin ystävä Karl Fazer oli jo esitellyt Kulosaaren huviloita hänelle vuosisadan alussa. Talo oli kuitenkin remontissa, ja perhe asui jonkin aikaa Kulosaaren Rantahotellissa. Kun remontti saatiin päätökseen vuonna 1929, perheen hotellielämä oli vihdoinkin ohi. 

Oleg Fabergé kävi koulunsa Helsingin Saksalaisessa koulussa. Hän puhui venäjää, saksaa, englantia, ranskaa ja suomea. Isä Agathon ja äiti Maria eivät oppineet suomea. Agathon piti Nansen-passin aina kuolemaansa asti vuoteen 1951. Isänsä kuoleman jälkeen Fabergé ja hänen äitinsä ottivat Suomen kansalaisuuden.

Oleg Fabergé oli naimisissa suomalaisen Sirkka-Liisa Korckmanin kanssa.

## Lähteet
* Oleg A. Fabergé: *Muistikuvia*. Gummerus, 1990. .
Koskelan loisto

**Koskelan loisto** on Oulun Letonniemen yksityisellä luonnonsuojelualueella Taskilan kaupunginosassa sijaitseva entinen merenkulun ohjauslaite. Sektoriloisto on rakennettu vuonna 1939 opastamaan aluksia Toppilan satamaan johtavalle laivaväylälle. Se korvasi vuonna 1911 rakennetun pienemmän samannimisen loiston, joka sijaitsi noin 920 metriä nykyisestä tornista kaakkoon.

Rakenteeltaan torni on niin kutsuttu norjalaismallinen loistotorni. Tornin kivijalkana on neliönmuotoinen betonilaatta, jonka päälle on valettu pyöreä betonikuorinen tornirakennelma. Torni on väriltään punainen, samoin kuin sen ylätasannetta kiertävät suojakaiteet. Tornin huipulla on valkoinen kahdeksankulmainen teräksinen lyhtykoju, jonka sisällä sijaitsi loistolaite. Loistolaite toimi asetyleenikaasulla, ja kaasuvarasto oli sijoitettu tornin alaosaan.

Loiston valotunnuksena oli yksi valonvälähdys kolmen sekunnin välein, ja se oli jaettu punaiseen, valkoiseen ja vihreään sektoriin. Mereltä loistoa lähestyttäessä vihreän sektorin rajat olivat kompassisuunnissa 329°—032°, valkoisen sektorin rajat suunnissa 032°—038°, ja punaisen sektorin rajat suunnissa 038°—071°. Valon korkeus merenpinnasta oli 5,7&nbsp;metriä ja kantomatka 6,6&nbsp;meripeninkulmaa eli 12,2&nbsp;kilometriä. Purjehdittaessa valkoisessa sektorissa kohti loistoa tai siitä poispäin alus oli väylällä.

Sektoriloisto on merkitty loistolaitteena Merenkulkulaitoksen vuonna 1996 julkaisemaan merenkulun ohjauslaitteiden luetteloon *Suomen rannikon loistot*.

Loiston valo on sammutettu 2000-luvun vaihteessa, jonka jälkeen se merkittiin merikarttoihin valottomaksi kummeliksi. Tornin käyttö virallisena merimerkkinä päättyi 20. kesäkuuta 2023.

Maannousun vuoksi loistotorni sijaitsee nykyisin noin 150&nbsp;metrin päässä lähimmästä rannasta, ja se on lähes täydellisesti pensaikon kätkemä. Letonniemen luonnonsuojelualueen luontopolku kulkee tornin sivuitse. Torni on myös joutunut vandalismin kohteeksi, sen ulkoseinät on töhritty graffitein ja lyhtykojun värilasit on rikottu.

## Lähteet
Paini kesäolympialaisissa 1976

**[[Kesäolympialaiset 1976|Kesäolympialaisten 1976]] [[paini]]ssa** kilpailtiin kymmenessä sarjassa sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Menestynein maa oli Neuvostoliitto, joka voitti yhteensä 12 kultamitalia.

## Mitalistit
### Kreikkalais-roomalainen

### Vapaapaini

## Lähteet
* Olympic Games Greco-Roman Seniors 1976-07-20 Montreal (CAN) International Wrestling Database 
* Olympic Games Freestyle Seniors 1976-07-27 Montreal (CAN) International Wrestling Database 
* Wrestling at the 1976 Montréal Summer Games  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Portugalin Grand Prix 1993

**Portugalin Grand Prix 1993** oli Formula 1 -sarjan historian 546. osakilpailu. Se ajettiin 26. syyskuuta Estorilin radalla 10. kerran. Kilpailun voitti nuori saksalainen Michael Schumacher, jolle voitto oli uran toinen. Alain Prost varmisti uransa neljännen mestaruuden.

Mika Häkkinen ajoi ensimmäisen kilpailunsa McLarenilla ja oli aika-ajossa tallikaveriaan Ayrton Sennaa nopeampi, joka oli tuolloin yksi parhaista aika-ajajista. Itse kilpailussa molemmat McLaren-kuljettajat keskeyttivät.

## Aika-ajot

## Kilpailun tulokset

## Muuta

*Damon Hill starttasi kilpailuun muiden takaa, koska hänen auto sammui lämmittelykierroksella
*Michael Schumacher ylitti 100 MM-pisteen rajan
*Hondan	200. GP
*Renault'n toinen kuljettajien mestaruus
*Lola-Ferrarin viimeinen kilpailu

### Johtokierrokset

## Kilpailun jälkeen
### MM-tilanne -kuljettajat

### Valmistajien MM-tilanne

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuvia kilpailusta 
*YouTube – Kilpailun parhaat palat
Salla (täsmennyssivu)

**Salla** tarkoittaa seuraavia:
* Salla, kunta Itä-Lapissa
* Šalla tai Salla, taajama Karjalan tasavallassa Äänisen itärannalla
* M/S Bravaden, entinen *Salla*, rahtilaiva
* henkilön nimi:
** Salla, suomalainen naisen etunimi
** Aino Salla (oik. Aino Viitainoja, 1904–1987), suomalainen kirjailija
** Aura Salla (s. 1984), suomalainen kokoomuslainen poliitikko ja kansanedustaja
** Irja Salla (oik. Taju Sallinen, 1912–1966), suomalainen kirjailija
** Pekka Salla (1932–2007), kansanedustaja

## Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:
* Sallan tauti, erityisesti Sallassa ja muualla Itä-Lapissa esiintyvä perinnöllinen sairaus
* Sallatunturit, tunturi Suomen Lapissa
* Sallatunturi, tunturialue Venäjällä
* Sallan rautatieasema, rautatieliikennepaikka Sallan kunnassa.
Sydänmaa (Eurajoki)

**Sydänmaa** on kylä Eurajoella. Se sijaitsee yhdystie 2174:n varrella Eurajoen kirkonkylästä idän suuntaan. Kylässä on Sydänmaan koulu, ja sen poikki kulkee Kokemäki–Rauma-rata. Se valittiin Satakunnan vuoden kyläksi vuonna 2019. 

## Lähteet
Mari Turunen

**Mari Turunen** (s. 23. maaliskuuta 1970 Joensuu) on suomalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi erityisesti ''Kummeli''-sarjoista ja -elokuvista, näytellen muun muassa mielisairaalan ylilääkäri Raili Rasinkangasta.

Turunen lopetti opintonsa Tampereen yliopiston näyttelijäntyön laitoksella vuonna 1995 koskaan varsinaisesti valmistumatta: pro gradu -työ jäi tekemättä.

Hänellä on ollut vuodesta 1997 kiinnitys Tampereen Teatteriin, mitä ennen hän näytteli Lahden kaupunginteatterissa. Lisäksi hän on työskennellyt vierailevana näyttelijänä muun muassa Espoon kaupunginteatterissa ja Tampereen Työväen Teatterissa.

Turunen on avoliitossa valokuvaaja Harri Hinkan kanssa. Aikaisemmin hän on ollut avoliitossa Kummeli-käsikirjoittaja Heikki Vihisen kanssa.

## Filmografia
### Elokuvat

### TV-sarjat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Ruohokanukka

**Ruohokanukka** (*Cornus suecica*) on monivuotinen, matalakasvuinen ruohokasvi kanukoiden suvussa. Se kasvaa 10–25 senttimetriä korkeaksi ja sillä on vaakasuora juurakko. Sen lehdet ovat soikeat, yläpinnaltaan aluksi karvaisia ja alapinnaltaan sileitä ja sinivihreitä. Ruohokanukan kukinnon alla on neljä suurta valkoista, terälehtimäistä suojuslehteä, jotka ympäröivät pieniä mustanpunaisia sarjamaisessa ryhmässä kasvavia kukkia. Suurta kukkaa muistuttavat valkoiset suojuslehdet muodostavat valekukan, joka houkuttelee pölyttäjiä. Osasta mustanpunaisia kukkia syntyy puolisenttisiä loistavanpunaisia luumarjoja tiiviiksi ryppääksi. Linnut syövät marjoja mielellään. Ruohokanukka kukkii Suomessa alku- ja keskikesällä.

## Levinneisyys
Suomessa ruohokanukka on yleinen saaristoissa ja merenrannoilla Suomenlahden ja Pohjanlahden rannikoilla. Kaikkein yleisimmin kasvia tavataan Lapin merellisissä pohjoisosissa. Sisämaassa ruohokanukkaa tavataan kosteikoissa, kuten lehdoissa, korvissa ja purojen varsilla. Sitä tavataan myös Keski-Pohjanmaalla ja Järvi-Suomen pohjoisissa osissa sekä Laatokan Karjalassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Ruohokanukan (''Cornus suecica'') levinneisyys Suomessa
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Ruohokanukka (''Cornus suecica'')
* LuontoPortti: Ruohokanukka (''Cornus suecica'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Cornus suecica'' - ruohokanukka
* Valokki – nettikasvio: Ruohokanukka (''Cornus suecica'')
* Puutarha.net: Ruohokanukka (''Cornus suecica'')
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Cornus suecica''
Blood on the Highway

__NOTOC__
**Blood on the Highway** on Ken Hensleyn vuonna 2007 julkaisema omaelämäkerrallinen albumi. Mukana ovat mm. Jørn Lande, Glenn Hughes ja John Lawton.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Ken Hensley.

## Kokoonpano
* Ken Hensley – kitara, koskettimet, laulu, piano
* Jørn Lande – laulu
* Glenn Hughes – laulu 
* John Lawton – laulu 
* Eve Gallagher – laulu 
* Juan Carlos Garcia – rummut
* Tommy Lopez – rummut
* Antonio Fidel – basso
* John Smithson – basso
* Ovidio Lopez – kitara
* Rafa Raposo – kitara
* Dani Saiz – kitara
* Vicente Ruiz – piano
* Antonio Molto – alto sax
* The Alicante Symphony Orchestra

## Arvostelut
* V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Blood on the Highway'' discogs.com -sivustolla
Kyōka

**Kyōka** on tankan rinnalle kehittynyt japanilaisen waka-runouden muoto. Se on tyyliltään humoristista ja ilveilevää. Pilkkaavia ja ironisia runoja kirjoitettiin jo aikaisemmin, mutta huippuunsa kyōka nousi Edo-kaudella. Kyōka-runoudessa esiintyi myös hallitsevien auktoriteettien parodiointia, joka toteutettiin pääasiassa sanaleikein ja anonyymisti. Alkuaikoinaan kyōkan harjoittaminen keskittyi pääasiassa Osakan ja Kioton alueelle, josta se myöhemmin levisi myös muualle Japaniin. 1770-luvulla kyōkasta kehittyi Edossa oma tyylinsä ja 1780-luvulla sen suosio kasvoi huomattavasti. Kyōkaa harrastettiin kaikissa yhteiskuntaluokissa ja säädyissä Kansei-kaudelle (1789–1801) saakka, jolloin kauden uudistukset rajoittivat samurai-luokan osallistumista.

## Lähteet
Bwin

**bwin Group** () on itävaltalainen online-vedonlyöntitoimisto, aikaisemmalta nimeltään Betandwin.com. Se toimii paikallisilla lisensseillä useassa maassa, mm. Gibraltarilla.  Emoyritys on itävaltalainen pörssiyhtiö. Sen liikevaihto vuoden 2007 ensimmäisellä neljänneksellä oli 89 miljoonaa euroa.

Yrityksen toimintaa ovat värittäneet oikeudenkäynnit, koska  eri maiden vedonlyöntilainsäädäntö ei ole yleensä varautunut internetissä tapahtuvaan pelaamiseen. 

bwin on jalkapallojoukkue AC Milanin pääsponsori 1. heinäkuuta 2006 alkaen seuraavat neljä kautta, sekä Real Madridin 1. syyskuuta 2007 kolmen vuoden sopimuksella.

## Lähteet
Markku Kosonen

**Markku Pekka Olavi Kosonen** (22. tammikuuta 1945 Djupvik, Ruotsi – 7. syyskuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti, puuseppä ja muotoilija. Hän käytti monia kotimaisia puulajeja (leppää, haapaa, pihlajaa) oivaltavasti: yksi tunnetuimmista teoksista on pajukori, jossa pajunoksissa on pajunkissat jäljellä. Toinen tunnettu työ on saunakuutio, joka kehittyi myöhemmin edustussaunaksi. Saunakuutiossa on käytetty leppää.

Kosonen oli kotoisin Punkaharjulta, mutta asui ja työskenteli Fiskarsissa. Hän oli käynyt kiertävän kotiteollisuuskoulun ja Ateneumin iltakoulun, jonka kautta pyrki Taideteolliseen oppilaitokseen. 

Kosonen sai vuonna 2002 Suomen Kulttuurirahaston Etelä-Savon rahaston myöntämän Rantasalmi-palkinnon ennakkoluulottomuudesta taideteollisuuden ja metsäteollisuuden kohtaamisessa. Palkinnon perusteluissa todettiin:

”Markku Kososen vuosikymmeniä jatkunut toiminta puutuotealalla on ollut laaja-alaista ja monipuolisesti puun imagoa tukevaa. Ominaista hänelle on innovatiivinen, ennakkoluuloton puun käyttö. Kosonen ja hänen kanssaan yhteistyössä toimineet puusepät ja suunnittelijat ovat etsineet ja löytäneet uusia toimintatapoja puun jalostusasteen kohottamiseksi. Aiemmin vähemmän arvostetut leppä, haapa ja pihlaja ovat muuttuneet jalopuiksi. Kosonen on ollut myönteisellä tavalla puualan toisinajattelija.”

Kosonen sai kuvataiteen valtionpalkinnon 1981, 15-vuotisen taiteilija-apurahan 1992–2008, Askon Säätiön Asko Avonius -palkinnon 2000 ja Pro Finlandia -mitalin 2005.

## Kirjallisuutta
*Vepsäläinen, Jussi (toim.): *Markku Kosonen – puun aika*. Maahenki 2012. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Markku Kososen kotisivut. 
*
Six Ugly

**Six Ugly** on Dir en greyn julkaisema EP vuonna 2002. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#

## Aiheesta muualla
* six Ugly discogs.com -sivustolla