open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kuoleman koira ja muita kertomuksia

**Kuoleman koira ja muita kertomuksia** (*The Hound of Death and Other Stories*) on Agatha Christien novellikokoelma vuodelta 1933. Anna-Liisa Laineen suomennos on ilmestynyt 1978 WSOY:n julkaisemana.

Christien yliluonnolliset tekstit ovat jännityskertomuksia, joissa hän hyödyntää uskoa kuudenteen aistiin, ennakkoaavistuksiin, intuitioon ja spiritismiin. Niissä on selittämättömiä kuolemantapauksia, kuten pienen Geoffreyn kuolema, mutta myös tuhoa tuottavia voimia, joita paljastuu belgialaisen nunnan salaperäisten henkisten kykyjen ansiosta.

Outojen tapahtumien taustalla on myös kylmää suunnittelua tarkoituksena päästä eroon liian pitkään eläneestä tädistä, jolta on odotettavissa perintö, kuten ”Syyttäjän todistajassa”, tai hankalasta perheenjäsenestä.

Christien kirjailijakuvasta paljastuu kertomusten kautta uusia puolia.

## Novellit
* Kuoleman koira (The Hound of Death)
* Lamppu (The Lamp)
* Mustalainen (The Gypsy)
* Neljäs mies (The Fourth Man)
* Punainen varoitusmerkki (The Red Signal)
* Radio (Wireless)
* SOS (SOS)
* Siipien kutsu (The Call of Wings)
* Sinisen ruukun arvoitus (The Mystery of the Blue Jar)
* Sir Arthur Carmichael omituinen tapaus (The Strange Case of Sir Arthur Carmichael)
* Syyttäjän todistaja (The Witness for the Prosecution)
* Viimeinen istunto (The Last Seance)

## Lähteet
Wat Benchamabophit

**Wat Benchamabophit Dusitvanaram** () on buddhalainen temppeli eli *[[wat]]* Bangkokissa, Thaimaassa.

Thaimaan kuningas Chulalongkorn määräsi temppelin rakennettavaksi vuonna 1899. Hän antoi sen suunnittelun veljelleen prinssi Narisille ja italialaiselle arkkitehdille Hercules Manfredille. Temppeli seinissä on harmaata Carraran marmoria, minkä ansiosta sen kutsumanimi on marmoritemppeli.

Wat Benchamabophit edustaa poikkeuksellista modernia thaimaalaista arkkitehtuia, sillä se yhdistää voimakkaasti thaimaalaisia ja eurooppalaisia vaikutteita. Sen sisätiloissa on punaisia mattoja, kultaisia ja valkoisia seinämotiiveja, lasimaalausmaisia seinämaalauksia ja keskeisen Buddha-kuvan tausta on maalattu kuninkaallisella sinisellä. Sisätilat tuovatkin mieleen eurooppalaisen kuninkaanpalatsin. Buddha-kuvan perustassa on kuningas Chulalongkornin tuhkat.

Kruunajaishuoneen takana olevalla pihalla on 53 Buddhan kuvaa, jotka edustavat buddhalaisuuden jokaista *[[mudra]]a*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo Kosken Tl julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

**Luettelo Kosken Tl julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä** sisältää Kosken Tl kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.

}
|1991
|
|

|}

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Proton Perdana

**Proton Perdana** on ylemmän keskiluokan neliovinen sedan, jota malesialainen Proton on valmistanut vuodesta 1994. Auton ensimmäistä sukupolvea myytiin noin 80&nbsp;000 kappaletta vuosina 1995–2010. Ensimmäisen sukupolven malli oli uudelleennimetty Mitsubishi Galant, toinen sukupolvi taas perustuu Honda Accordiin. Nykyään Perdana on Malesian korkea-arvoisten virkamiesten suosiossa.

## Sukupolvet

Proton Perdana (first generation) (front), Serdang.jpg|Ensimmäinen sukupolvi(1995–1998)
2003-2010 Proton Perdana Executive V6 in Petaling Jaya, Malaysia (01).jpg|Ensimmäisen sukupolven facelift(1998–2010)
2014 Proton Perdana Front Three Quarter.JPG|Toinen sukupolvi(2013–2016)
Perdana new gen.jpg|Toisen sukupolven facelift(2016–)


## Aiheesta muualla
Lang Jeffries

**Lang Jeffries** (7. kesäkuuta 1930 Ontario, Kanada – 12. helmikuuta 1987 Huntington Beach, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä.

Kanadasta Yhdysvaltoihin muuttanut Jeffries ansioitui Korean sodassa. Hänen ensimmäinen elokuvaroolinsa oli vaimonsa Rhonda Flemingin rinnalla italialais-espanjalaisessa *[[Orjien kapina]]ssa* vuonna 1960. Avioliitto päättyi pian eroon, ja Jeffries jäi Eurooppaan, jossa hän teki vielä kolme peplum-elokuvaa sekä joukon agenttiseikkailuja ja muita viihde-elokuvia. Elokuvauransa jälkeen Jeffries piti taidegalleriaa Kaliforniassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Petra Thümer

**Petra Thümer** (s. 29. tammikuuta 1961 Chemnitz, Itä-Saksa) on uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja, joka oli 1970-luvun jälkipuoliskolla maailman huipulla pitkillä vapaauintimatkoilla.

Thümer voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kaksi kultamitalia. Hän voitti 400 metrin vapaauinnin maailmanennätysajalla 4.09,89 maailmanennätyksen kesäkuussa uineen ja Itä-Saksan mestaruuden voittaneen Barbara Krausen jouduttua terveysongelmien takia jäämään pois kisoista. Viisi päivää myöhemmin Thümer voitti kultaa 800 metrin vapaauinnissa maailmanennätysajalla 8.37,14 jättäen 0,45 sekunnin erolla toiseksi Yhdysvaltain Shirley Babashoffin, joka oli kesäkuussa alittanut Thümerin 4. kesäkuuta uiman maailmanennätyksen 8.40,68.

Jönköpingin EM-kilpailuissa 1977 Thümer voitti kultaa 200 metrin, 400 metrin ja 800 metrin vapaauinnissa. Krause jäi 200 metrillä hopealle ja 400 metrillä pronssille.

Thümer oli naimisissa uimari Klaus Katzurin ja hiihtäjä Alf-Gerd Deckertin kanssa.

## Lähteet

* 
* 
* 

### Viitteet
Menain riippusilta

**Menain riippusilta** () sijaitsee Walesissä. Se ylittää Menainsalmen ja yhdistää Angleseyn saaren mantereeseen .

## Historia
Ennen sillan valmistumista saareen kuljettiin salmen yli lautoilla. Se oli kuitenkin vaarallista, koska Menainsalmessa on voimakas virtaus. Salmen yli kulki kuitenkin Irlannista Englantiin nopein reitti, joka alkoi Holyheadin satamasta ja jatkui edelleen Angleseyn saaren poikki. Irlanti liitettiin Isoon-Britanniaan Unionilailla vuonna 1800. Tämä vilkastutti Irlannin ja Lontoon välistä liikennettä, koska myös Irlannin hallinto hoidettiin tämän jälkeen Lontoosta. Vuonna 1819 rakennusinsinööri Thomas Telford sai tehtäväksi parantaa tieyhteyttä Lontoon ja Holyheadin sataman välillä. Yksi parannuskohde oli sillan rakentaminen. Se valmistui vuonna 1826. Tämän jälkeen matkustusaika lyheni kaikkien muiden tienparannusten kanssa 9 tuntia ja oli 27 tuntia. Nykyään tämä matka taittuu viidessä ja puolessa tunnissa.

## Kuvia sillasta

Kuva:A_plan_%26_view_of_a_chain_bridge_-_erecting_over_the_menai_at_Bangor_Ferry_1820.jpeg |Sillan piirustukset
Kuva:The_suspension_bridge,_over_the_Menai.jpeg|Silta vuoden 1840 tienoilla
Kuva:Menai_Bridge_painting.jpg|Sillan maalaus vuonna 2005


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cadillac Catera

**Cadillac Catera** on Pohjois-Amerikan markkinoille vuosina 1996–2001 valmistettu uudelleennimetty versio Opel Omegan neliovisesta sedan-mallista. Sitä koottiin Omegan kanssa samalla tehtaalla Rüsselsheimissä, Hessenissä, Saksassa.
 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mike Bruner

**Michael Lee (Mike) Bruner** (s. 23. heinäkuuta 1956 Omaha, Nebraska) on yhdysvaltalainen uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja.

Bruner voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 200 metrin perhosuinnissa maailmanennätysajalla 1.59,23 ja 4&nbsp;×&nbsp;200 vapaauintiviestissä maailmanennätysajalla 7,23,22 oltuaan jo alkuerässä puoliksi eri kokoonpanolla uimassa maailmanennätystä 7.30,33.

Länsi-Berliinin MM-kilpailuissa 1978 Bruner voitti kultaa 200 metrin perhosuinnissa.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
David Wilkie

**David Wilkie** (1785–1841) oli skotlantilainen taidemaalari. Hänen teoksistaan tunnetuimpia on Wellingtonin herttuan tilaama *Chelsean henkivartiokaarti lukee Waterloo-sanomaa* vuodelta 1822.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Matt Vogel

**Matthew Haynes (Matt) Vogel** (s. 3. kesäkuuta 1957 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen uinnin kaksinkertainen olympiavoittaja.

Vogel voitti Montrealin olympialaisissa 1976 kultaa 100 metrin perhosuinnissa ajalla 54,35, joka jäi 0,08 sekuntia Mark Spitzin maailmanennätyksestä, sekä 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä maailmanennätysajalla 3,42,22.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Juha Karvonen

**Juha Ilkka Karvonen** (s. 15. heinäkuuta 1943 Vehmersalmi) on suomalainen lääketieteen ja kirurgian tohtori, maatalous- ja metsätieteiden maisteri ja viininviljelytieteen tohtori (Espanja). Karvonen on ollut Kuopion yliopiston liikuntalääketieteen dosentti vuodesta 1981 lähtien, ja hän on Suomen ensimmäisiä liikuntalääketieteen erikoislääkäreitä. Hän on toiminut Suomen urheiluliiton lääkäriasiantuntijana 1972–1987 sekä McMasterin (1988–1989) ja Edmontonin yliopiston (1993) vierailevana urheilulääketieteen professorina. Kokemuksistaan urheilulääkärinä hän kirjoitti kirjan *Väärät kapselit vaasissa kuin juoksija Jolkkosella*. Karvonen on julkaissut tieteellisiä artikkeleita ja kirjoja liikuntalääketieteestä ja pohjoiseurooppalaisesta viiniköynnöksen kasvatuksesta. Hän suoritti myös kaikki maatalous- ja metsätieteiden tohtorin opinnot (2013–2017), mutta ei väitellyt tohtoriksi Helsingin yliopistossa, koska Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellinen tiedekunta ei hyväksynyt suomen kielen käyttöä väitöskirjan valmistelussa ja julkaisussa.  

## Kirjoja ja julkaisuja
* Kuntoilijan käsikirja,  (Vuoden 1989 urheilukirja)
* Medicine in Sports Training and Coaching, 
* Väärät kapselit vaasissa kuin juoksija Jolkkosella: urheilulääkärin mustelmat, Nordbooks, 2011,  (Painos on myyty loppuun)
* Viiniköynnöksen kasvatus Suomessa, 
* Northern Viticulture – reviews and studies, 
* Ilmastonmuutos ja viiniköynnöksen kasvu Etelä-Suomessa (Väitöskirjatyön suomenkielinen yhteenveto)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dopingin salat julki - verta, hormoneja ja selityksiä, Aamulehti, 3. syyskuuta 2011
* Viininviljely tulee ilmastonmuutoksen myötä Suomeen, Helsingin sanomat 11.10.2016
* Arto Nyberg, su. 16.4.2017
* Tiedeykkönen: Etelä-Suomen ilmasto sopii viininkasvatukselle jo nyt – ilmastonmuutoksen myötä kasvukausi vielä pitenee.
Luettelo Nousiaisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

**Luettelo Nousiaisten julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä** sisältää Nousiaisten kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.

__TOC__
## Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

## Lähteet
*
*

### Viitteet
David Wilkie (uimari)

**David Andrew Wilkie** (8. maaliskuuta 1954 Colombo, Ceylon – 22. toukokuuta 2024) oli skotlantilainen uinnin olympiavoittaja

Wilkie saavutti Münchenin olympialaisissa 1972 hopeaa 200 metrin rintauinnissa ajalla 2.23,67 häviten yli kaksi sekuntia maailmanennätyksen uineelle Yhdysvaltain John Henckenille sekä sijoittui 100 metrin rintauinnissa kahdeksanneksi ajalla 1.06,52. Britannian joukkueessa hän sijoittui 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauinnissa seitsemänneksi. Neljä vuotta myöhemmin Montrealin olympialaisissa Wilkie saavutti hopeaa 100 metrin rintauinnissa ajalla 1.03,43 häviten maailmanennätyksen uineelle Henckenille 0,32 sekuntia. Neljän päivän päästä Wilkie voitti 200 metrin rintauinnissa kultaa ajalla 2.15,11 voittaen Henckenin 2,15 sekunnilla ja parantaen tämän maailmanennätystä 3,10 sekuntia. Tämä oli kisojen ainoa miesten uintikilpailu, jossa Yhdysvallat ei voittanut kultaa. Näiden uintien välissä Wilkie sijoittui Britannian joukkueessa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauinnissa neljänneksi.

Belgradin MM-kilpailuissa 1973 Wilkie voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ja saavutti pronssia 200 metrin sekauinnissa. Calin MM-kilpailuissa 1975 hän voitti kultaa 100 ja 200 metrin rintauinnissa sekä sai pronssia 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauinnissa. Wienin EM-kilpailuissa 1974 Wilkie voitti kultaa 200 metrin rintauinnissa ja 200 metrin sekauinnissa sekä saavutti hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä.

Wilkie kuoli toukokuussa 2024 syöpään.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Breconin katedraali

**Breconin katedraali** () on Breconissa sijaitseva tuomiokirkko. Kirkko on Walesin anglikaanisen kirkon Swansean ja Breconin hiippakunnan pääkirkko.

## Historia
Normannit perustivat vuonna 1093 paikalle Johannekselle pyhitetyn benediktiiniluostarin. Nykyinen kirkko on pääosin rakennettu 1200- ja 1300-luvuilla ja rakennus edustaa early English -tyyliä ja gotiikkaa. Kirkolla tiedetään olleen useita pyhäinjäännöksiä. Myöhäiskeskiajalla kirkko tunnettiin Pyhän Ristin kirkkona, sillä kirkossa säilytettiin Pyhän Ristin palasta. Luostaritoiminta lakkautettiin vuonna 1538 Englannin uskonpuhdistuksen yhteydessä ja rakennukset otettiin maalliseen käyttöön.

Kirkko sai katedraalin aseman vuonna 1923 Walesin kirkon muodostamisen jälkeen.

## Lähteet
Luettelo Maskun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

**Luettelo Maskun julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä** sisältää Maskun kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. Maskuun on liitetty Lemun ja Askaisten kunnat.

__TOC__
## Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

## Lähteet
 

## Aiheesta muualla
One Life (Glen Vellan kappale)

**One Life** on Glen Vellanin esittämä kappale, joka edusti Maltaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa Saksan Düsseldorfissa. 

Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui yhdenneksitoista ja täten karsiutui ensimmäisenä finaalista. 

## Lähteet
Haagin sopimus (1698)

**Haagin sopimus** eli **ensimmäinen jakosopimus** allekirjoitettiin 26. syyskuuta 1698 ja ratifioitiin 11. lokakuuta 1698 Englannin ja Ranskan välillä. Sopimuksen tarkoituksena oli ratkaista, kuka perisi Espanjan valtaistuimen lapsettoman Kaarle II:n kuoltua. Sopimuksessa perijäksi esitettiin Baijerin vaaliprinssiä Joosef Ferdinandia. Lisäksi sopimuksessa ehdotettiin, että Ranskan dauphin Ludvig saisi Napolin, Sisilian, Finalen, Presidin ja Baskimaan provinssi Gipuzkoan, kun taas Pyhä Rooman keisari Leopold I:n nuorempi poika arkkiherttua Kaarle saisi Milanon herttuakunnan ja sen alusmaat. Joosef Ferdinand saisi suurimman osan Espanjan niemimaasta, Espanjan Alankomaat, Sardinian ja merentakaiset provinssit.

Kun Joosef Ferdinand kuoli yllättäen vuonna 1699, ensimmäinen jakosopimus muuttui pätemättömäksi, joten laadittiin toinen jakosopimus, jota Leopold I ei kuitenkaan suostunut allekirjoittamaan.

Kaarle II laati 3. lokakuuta 1700 sairasvuoteellaan testamentin, jossa hän hylkäsi jakosopimukset ja määräsi koko perintönsä Ranskan dauphinin toiseksi vanhimmalle pojalle, Filipille, Anjoun herttualle. Kun Kaarle II kuoli kuukauden kuluttua, Ranskan kuningas Ludvig XIV mitätöi sopimuksen ja toimi Kaarle II:n testamentin mukaan. Testamentista seurannut kiista johti vuonna 1701 Espanjan perimyssotaan.

## Lähteet
Jouko Mäkelä

**Jouko Vihtori Mäkelä** (26. maaliskuuta 1930 Vaasa – 19. toukokuuta 2001) oli suomalainen poliitikko. Mäkelä toimi kansanedustajana SDP:n eduskuntaryhmässä vuosina 1975–1979 valittuna Oulun läänin vaalipiiristä. Kunnallispolitiikassa Mäkelä toimi Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä sekä puheenjohtajana. Mäkelä toimi presidentin valitsijamiehenä vuosina 1978 ja 1982.

Mäkelä kirjoitti ylioppilaaksi 1949 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1955 Helsingin yliopistosta. Työelämässä Mäkelä toimi Invalidisäätiön ammatinvalinnanohjaajana 1952–1953, Invalidisäätiön psykologina 1953–1958, Oulun kaupungin ammatinvalinnanohjaajana 1958–1960, Ammatinvalinnanohjauksen Oulun piiritoimiston toimistopäällikkönä 1961–1971 sekä Oulun lääninhallituksen sosiaali- ja terveysosaston osastopäällikkönä ja lääninsosiaalineuvoksena 1971–1993.

Mäkelän vanhemmat olivat varatuomari ja kihlakunnantuomari Arvo Aulis Mäkelä ja sairaanhoitaja Aino Maria Piilonen. Mäkelän puoliso vuodesta 1952 oli vanhempi lehtori Ilta Sirkka Anttila. Heillä on neljä lasta, Jyrki (s. 1953), Päivikki (s. 1957), Kaisa (s. 1959) ja Pirkka (s. 1964). Mäkelä oli sotilasarvoltaan luutnantti.

## Lähteet
Britannia Bridge

**Britannia Bridge** () on Walesissä sijaitseva silta, joka yhdistää Angleseyn saaren mantereeseen ja ylittää Menainsalmen.

## Historia
Rautatieliikenteen lisääntyessä 1800-luvun puolivälissä tuli tarve etsiä tehokasta rautatieyhteyttä Englannista Irlantiin matkustaville. Aluksi tutkittiin mahdollisuutta lisätä rautatie Menain riippusillalle. Tämä vaihtoehto kuitenkin hylättiin ja päätettiin rakentaa kokonaan uusi silta riippusillan viereen.

Uuden sillan suunnittelu annettiin Robert Stephensonille, joka oli yksi aikansa johtavia rautatie- ja rakennusinsinöörejä. Apunaan hänellä oli insinöörit William Fairbairn ja Eaton Hodgkinson. Sillan muodoksi valittiin uusi ja vallankumouksellinen putkisilta, jossa junat kulkivat putken sisällä. Sillan rakentaminen aloitettiin vuonna 1846, ja se valmistui neljä vuotta myöhemmin maaliskuussa 1850. Silta osoittautui niin vahvarakenteiseksi, että siitä jätettiin riippuköydet kokonaan pois. Sillan pyloneissa oli kuitenkin aukot rakennettuina köysiä varten.

Britannia Bridge oli helppohoitoinen silta, ja se oli käytössä alkuperäisenä vuoteen 1970 saakka. Tuolloin joukko paikallisia poikia olivat tutkimassa siltaa soihtujen kanssa ja silta syttyi tuleen. Silta suljettiin palon jälkeen turvallisuussyistä, ja se avattiin neljän vuoden kuluttua täysin uusittuna. Putket purettiin ja tilalle rakennettiin teräskaarisilta, jonka kannen päällä oli rautatie. Kymmenen vuotta palon jälkeen, vuonna 1980, avattiin rautatiekannen yläpuolelle toinen kansi autoliikennettä varten. Tämä on osa tietä A55. Samaan aikaan 1800-luvun puolivälissä rakennettu putkirakenteinen Conwyn rautatiesilta on yhä käytössä.

Sillan eteläpäähän avattiin heinäkuussa 1851 Britannia Bridgen rautatieasema, joka kuitenkin suljettiin jo 1. lokakuuta 1858 käyttäjämäärän jäätyä vähäiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla


Kuva:Britannia_Bridge_Anglesey_entrance.jpeg|Alkuperäisen sillan sisäänkäynti
Kuva:Britannia_Bridge_-_circa_1852.jpg|Alkuperäinen putkirakennelma
Kuva:Britannia_Bridge_lion.jpg|Alkuperäinen sillan leijonapatsas
Tampereen Pyrintö (pikaluistelu)

**Tampereen Pyrinnön pikaluistelujaosto** on yksi tamperelaisen urheiluseura Tampereen Pyrinnön lajijaostoista. Jaosto toimi ensimmäisen kerran vuosina 1903–1970 ollen nopeasti perustamisensa jälkeen Suomen parhaita pikaluisteluseuroja ja tuottaen arvokisaedustajia aina toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan saakka. Jaoston toimintaa on jatkettu jälleen vuodesta 2015 eteenpäin. Pyrintöläisiä pikaluistelijoita ovat olleet muun muassa olympiamitalistit Jaakko Friman ja Pentti Lammio, Arvo Tuomainen, Asser Wallenius, Liisa Salmi, Jorma Ruissalo ja Keijo Lehdikkö.

## Historia

Tampereella oli avattu yleisölle luistinrata jo 1880-luvulla, ja paikkakunnalla oli ollut myös luistelun seuratoimintaa. Pyrintö liitti luistelun lajivalikoimaansa vuonna 1903 ja vaikutti ensimmäisinä vuosikymmeninään voimakkaasti maan pikaluistelujärjestötoimintaan. Alkujaan pyrintöläinen Johan Wikander saavutti 1900-luvun alkuvuosina menestystä helsinkiläisseuran jäsenenä kansainvälisten kilpailumahdollisuuksien vuoksi. Pyrintö oli jo 1900-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä maan parhaita pikaluisteluseuroja ja voitti useasti seurojen välisen kiertopalkinnon. Vuonna 1918 Pyrintö siirtyi SVULista Suomen Luistinliiton jäseneksi.

1920-luvulla pyrintöläistaustainen Asser Wallenius kilpaili arvokisatasolla, ja 1920- ja 1930-lukujen taitteessa Pyrintöä edustivat arvokisoissa Sankt Moritzissa 1928 500 metrillä jaetun olympiapronssin voittanut Jaakko Friman ja Bertel Backman. 1930-luvulla Pyrinnön parhaimpiin luistelijoihin kuului olympiakävijä Jorma Ruissalo. Ruissalo voitti 500 metrillä matkakohtaisen Suomen mestaruuden vuonna 1935 mutti kärsi tuomarivääryyksistä, jotka korjattiin vasta 56 vuotta myöhemmin. Pyrintö toimi Tampereella järjestettyjen vuoden 1939 yleisluistelun naisten MM-kilpailujen järjestäjänä. Pyrinnön edustaja Liisa Salmi voitti kisoissa MM-hopeaa ja luisteli muutenkin hyvin 1930-luvun jälkipuoliskolla: hän muun muassa piti hallussaan naisten 500 metrin Suomen ennätystä vuodet 1935–1955.

Toisen maailmansodan molemmin puolin seuraa edusti menestyksekkäästi Pentti Lammio, joka voitti 10&nbsp;000 metrillä olympiapronssia Sankt Moritzissa 1948. Samoissa talviolympialaisissa kilpaili pyrintöläispikaluistelijoista myös Keijo Lehdikkö. Pikaluistelu poistui Pyrinnön lajivalikoimasta vuonna 1970. Laji palasi seuraan vuonna 2015, kun laji-ihmiset innostuivat vuosikymmenten odotusten jälkeen Tampereelle suunnitellusta tekojääradasta.

## Edustajia
**Olympiaedustajat**
* Bertel Backman
* Jaakko Friman
* Pentti Lammio
* Keijo Lehdikkö
* Jorma Ruissalo
* Asser Wallenius

**Aikuisten sarjojen Suomen mestarit**
* Arvo Tuomainen, yleisluistelu: 1915, 1919, 1921, 1923
* Uuno Pietilä, yleisluistelu: 1925, 1926
* Lisäksi useita matkakohtaisia Suomen mestaruuksia

## Lähteet
* 
* Jouko Nieminen: Jääkenttien kiitäjät: Suomen Luisteluliitto 1908–2010

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pyrinnön pikaluistelujaoston virallinen sivusto
*
Loperamidi

**Loperamidi** on heikko opioidi, jota käytetään ripulilääkkenä. Loperamidi kehitettiin vuonna 1969 belgialaisen Janssen-Cilag lääkeyhtymän innovoimana, sekä hyväksyttiin lääkevalmisteeksi 1975. Sen tunnetuimpia valmistenimiä lienee *Imodium*. Suomessa loperamidia myydään valmistenimillä *Imocur, Imodium, Lopacut, Loperamide* ja *Lopex* sekä dimetikonin kanssa yhdistelmävalmisteena nimellä *Imodium Plus*. Lääke otetaan suun kautta tablettina tai *sol-tab*-tyyppisenä resoriblettina, joka liukenee suussa. Se tarkoittaa, että lääkkeen voi ottaa silloin ilman vettä. Vaikuttavaa ainetta on 2 mg tablettia/resoriblettiä kohden. 

Lääkettä käytetään eri syistä aiheutuneen akuutin ripulin hoitoon. Veriset ulosteet kuten punataudissa on este käytölle.

Muun muassa Ruotsissa ja Yhdysvalloissa on raportoitu loperamidin väärinkäytöstä ja yliannosteluun liittyvistä kuolemantapauksista. Lääkkeen huomattava yliannostus saattaa haitata vakavasti sydämen toimintaa. Joulukuuhun 2017 mennessä Suomen Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus Fimealle oli raportoitu vain yhdestä ripulilääkkeiden väärinkäytöstä, johon ei kuitenkaan liittynyt myrkytystä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: Loperamide 
*Human Metabolome Database (HMDB): Loperamide 
*DrugBank: Loperamide 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Loperamide
Bio Stara

**Bio Stara** on Varsinais-Suomen Paimiossa vuodesta 2014 toiminut elokuvateatteri. Paimion Kinon toiminnan loputtua keväällä 2017 Bio Starasta tuli kunnan ainoa elokuvateatteri. Niin sanottuun Poimarin liikekiinteistöön (Pussitie 4) saneeratussa Bio Starassa on kaksi salia, joissa on  112 ja 36 asiakaspaikkaa. Esitystekniikka on digitaalista.

## Historiaa
Bio Staran omistaa Jari Mäkilä, joka omistaa myös Salossa toimivan Bio Salon ja Somerolla toimivan Bio Jukolan. Mäkilän suku on vastannut elokuvien näyttämisestä Paimiossa jo syksystä 1948, jolloin Väinö Mäkilä alkoi hoitaa Paimion vanhaa Kinoa nykyisen Sähkömuseon kivimakasiinissa. Elokuvateatteri muutti Hirsitielle uuteen Paimion Kino -teatteriin helmikuussa 1955. Väinö Mäkilän poika Jukka suoritti samoihin aikoihin elokuvakoneenhoitajan tutkinnon Helsingissä ja otti teatterin pian hoitoonsa. 1980-luvun puolessavälissä myös Jukan poika Jari Mäkilä kiinnostui elokuvateatterityöstä ja otti Paimion Kinon vastuulleen heti 18 vuotta täytettyään. Vuonna 2014 hän jätti MTK-Paimion omistaman teatterin 25 vuoden jälkeen erimielisyyksien takia ja avasi oman Bio Stara -elokuvateatterin. Kilpailevat teatterit joutuivat konfliktiin suosikkielokuvien levittäjien suosiessa vain toista niistä. Paimion Kino lopetti toimintansa keväällä 2017, jolloin Bio Starasta tuli paikkakunnan ainoa elokuvateatteri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut 
* Filmikamari
Haukilan kansakoulu

**Haukilan kansakoulu** voi tarkoittaa seuraavia kansakouluja:

* Haukilan kansakoulu (Suomussalmi), koulu Suomussalmella
* Haukilan kansakoulu (Tyrväntö), koulu Tyrvännöstä Valkeakoskeen liitetyllä alueella
Ulla Lehtinen

**Ulla Lehtinen** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

* Ulla Bogdanoff (ent. Lehtinen, 1944–2017), suomalainen lastentarhanopettaja ja kansanedustaja
* Ulla Onerva Lehtinen (s. 1995), suomalainen somevaikuttaja ja kirjailija
Paimion Sähkömuseo

**Paimion Sähkömuseo** on Paimiossa sijaitseva museo vanhassa kivimakasiinissa, jonka on alun perin 1880–1890-luvulla rakennuttanut kauppias C. A. Hallman (1842–1935). Se on toiminut kauppaliikkeen varastona ja myöhemmin elokuvateatterina, ja siinä on toiminut myös Paimion VPK. Rakennus oli tyhjillään ja purku-uhan alla ennen kuin se remontoitiin 1990-luvulla ja siihen perustettiin Sähkömuseo. Rakennuksen omistaa museon perustajiin kuuluva Lähteenmäen suku, joka liittyy Sähkölähteenmäki-yritykseen.

Museon yhteydessä on Museopuoti ja kahvila.

Paimion Sähkömuseota ylläpitää Paimion Sähkömuseosäätiö. Sen perustivat vuonna 1992 Lounais-Suomen Sähkö Oy, Sähkölähteenmäki Oy, Paimion kunta ja Paimio-Seura. Museo jakaa tunnustusmitalia museon piirissä ansioituneille henkilöille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Paimion Sähkömuseon sivut
* Paimion Sähkömuseo, Museot.fki
Bruno Sundman

**Bruno Johannes (Bruno J.) Sundman** (7. syyskuuta 1920 Karjaa – 7. elokuuta 2002) oli suomalainen poliitikko. Sundman toimi kansanedustajana SDP:n eduskuntaryhmässä vuosina 1951–1958 valittuna Uudenmaan läänin vaalipiiristää. Kunnallispolitiikassa Sundman toimi Karjaan kauppalanvaltuuston jäsenenä. Sundman oli presidentin valitsijamiehenä vuonna presidentivaalissa 1956.

Sundmanin koulutus oli kansakoulu. Työelämässä Sundman oli maalarinopissa 1934–1936, tehdastyöläisenä 1936–1940, Suomen ruotsalaisen työväenliiton asiamiehenä 1946–1949, Suomen ruotsalaisen työväenliiton liittosiihteerinä 1949–1952, Keuhkovammaliiton jaostopäällikkönä vuodesta 1958 sekä TUL:n ruotsinkielisen tiedotuslehden AIF-lehden (myöh. Sport-eko) toimittajana.

Sundmanin vanhemmat olivat tehdastyöläinen Axel Einar Sundman ja Amanda Josefina Andström. Sundmanin puoliso vuodesta 1949 oli Ulla Birgitta Lindblom.
Heillä on kolme lasta, Folke Olav Johannes (s. 1951), Per Henrik (s. 1953) ja Bo Anders (s. 1955), joista Folke Sundman on ollut kansalaisaktivisti ja Suomen Rauhanliiton ja Kepan toiminnanjohtaja.

## Lähteet
Antti Pennanen (kansanedustaja)

**Antti Oskari (Antti O.) Pennanen** (14. tammikuuta 1922 Joensuu – 23. huhtikuuta 2003) oli suomalainen poliitikko. Pennanen toimi kansanedustajana SDP:n eduskuntaryhmässä vuosina 1966–1970 valittuna Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiristä. Kunnallispolitiikassa Pennanen toimi muun muassa Joensuun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana. Pennanen toimi presidentin valitsijamiehenä vuonna 1982.

Pennanen kävi kansakoulun, valmistui kauppa-apulaiskoulusta 1938, Valtion poliisikoulun alipäällystöluokalta 1951 ja kävi Sotakorkeakoulun maanpuolustuskurssin 1967. Työelämässä Pennanen toimi ylimääräisenä konstaapelina Ilomantsin, Liperin ja Pielisjärven kihlakunnissa 1941–1945, nuorempana konstaapelina Joensuun poliisilaitoksella 1945–1946, vanhempana konstaapelina Joensuun poliisilaitoksella 1946–1955, ylikonstaapelina Joensuun poliisilaitoksella 1955–1980, Joensuun aluevalvojana 1954–1980 sekä väkijuomaliikkeen kunnallisena tarkastajana vuodesta 1956.

Pennasen vanhemmat olivat talonmies Antti Juho Pennanen ja Ida Koponen. Pennasen puoliso vuodesta 1945 oli osastonhoitaja Olga Oili Komonen. Heillä on kaksi lasta, Maija-Liisa (s. 1947) ja Raili Kaarina (s. 1948). Pennaselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1978.  Pennanen oli sotilasarvoltaan vääpeli.

## Lähteet
Pavel Grudinin

**Pavel Nikolajevitš Grudinin** (; s. 20. lokakuuta 1960, Moskova) on venäläinen yritysjohtaja ja poliitikko.

Grudinin on syntynyt Moskovassa ja on opiskellut Moskovassa koneinsinööriksi maatalousteknillisessä yliopistossa. Grudinin on toiminut Moskovan liepeillä sijaitsevan Lenin-sovhoosin toimitusjohtajana. Sovhoosi on yksi suurimmista hedelmien ja kasvisten tuottajista Moskovan tarpeisiin sekä Venäjän suurin mansikoiden tuottaja.

Grudinin on sanonut: "Нельзя быть богатым в бедной стране" ('Emme voi olla rikkaita köyhässä maassa').

Grudinin oli kommunistisen puolueen ehdokas Venäjän presidentinvaaleissa 2018. Grudinin on puolueen yllätysehdokas. Äänestyksessä Grudininin valintaa kannatti 300 ja vastusti 11. Valintahetkellä 23. joulukuuta Grudinin ei ollut kommunistisen puolueen jäsen.

## Politiikka
### Presidentinvaalit 2018
Grudinin julkisti presidentinvaaleihin liittyvän poliittisen manifestin *20 шагов Павла Грудинина* (*Pavel Grudininin 20 askelta*). Grudininin poliittisia ajatuksia on köyhyyden vastainen taistelu. Manifestissa Grudinin esitti presidentin kausien rajoittamista perustuslailla kahteen ja talousjärjestelmän lännestä riippuvuuden vähentämistä. Grudininin mielestä Venäjän pitäisi lähteä Maailman kauppajärjestöstä (WTO), johon Venäjä on liittynyt jäseneksi 22. elokuuta 2012. Grudinin mielestä Venäjällä pitäisi luopua arvonlisäverosta, joka muodostaa kolmanneksen valtion verotuloista ja on veroista suurituottoisin. Grudinin haluaisi vapauttaa Bolotnajan aukion vangit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ana Brnabić

**Ana Brnabić** (, s. 28. syyskuuta 1975) on serbialainen poliitikko. Hän on toiminut Serbian pääministerinä 29. kesäkuuta 2017 alkaen. Brnabić on Serbian ensimmäinen naispuolinen ja avoimesti homoseksuaali pääministeri.

Joulukuussa 2019 Serbian pääministeri Ana Brnabić sai perheenlisäystä, kun hänen samaa sukupuolta oleva puolisonsa Milica Đurđić synnytti poikalapsen.

## Lähteet
Walesin kirkko

**Walesin kirkko** (, ) on Walesissa toimiva anglikaaninen kirkkokunta. Kirkkoon kuuluu kuusi hiippakuntaa.

Kirkko on Walesin kristillisistä kirkoista toiseksi suurin. 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä jumalanpalveluksiin osallistui 69 000 henkeä viikoittain.

## Historia
Kristinuskon historia Walesin alueella juontaa jo 300-luvulle. Pakanallisten anglosaksien tunkeuduttua Britanniaan 400-luvulla tuli Walesista yksi kelttiläisen kirkon linnakkeista. 600-luvulle tultaessa lähetystyöntekijät, joista osa oli Rooman lähettämiä, osa kelttiläisiä, olivat käännyttäneet koko maan. Kirkko piti kiinni itsenäisyydestään eikä suostunut omaksumaan Rooman katolisen kirkon sääntöjä ja käytänteitä ennen kuin 1100-luvulla, jolloin Walesin kristityt joutuivat Canterburyn arkkipiispan kaitsentaan.

Uskonpuhdistus hyväksyttiin yleisesti Walesissa ja ainoastaan pientä vastarintaa esiintyi. 1600- ja 1700-luvuilla kirkko alkoi kuitenkin taantua, pääosin johtuen niiden englantilaisten, jotka oli asetettu kirkon johtaville paikoille, kyvyttömyydestä johtajina. 1700-luvulla alkanut metodistinen herätys johti merkittävään anglikaanisuuden heikkenemiseen Walesissa, kun enemmistö väestöstä jätti anglikaanisen kirkon ja liittyi metodisteihin. Vuonna 1920 kirkko menetti valtiokirkollisen asemansa, mutta se vahvistui jäsenmäärällisesti sen jälkeen.

Vuonna 1996 kirkko hyväksyi naisten vihkimisen pappisvirkaan ja ensimmäinen nainen vihittiin papiksi tammikuussa 1997. Vuonna 2008 yli 20 % papeista oli naisia. Vuonna 2013 kirkon johto hyväksyi naisten vihkimisen myös piispoiksi.

Vuonna 2002 silloinen Walesin arkkipiispa Rowan Williams valittiin Canterburyn arkkipiispaksi ja siten anglikaanisen kirkon hengelliseksi johtajaksi. Hän oli virassa ensimmäinen Walesissa syntynyt.

## Hallinto
Maailmanlaajuisen Anglikaanisen yhteisön jäsenenä Walesin kirkko muodostaa yhden provinssin, joka jakautuu kuuteen hiippakuntaan. Hiippakuntien edustajat valitsevat piispat hiippakuntiinsa. Piispat puolestaan valitsevat yhden keskuudestaan kirkon arkkipiispaksi.

### Hiippakunnat

* Bangorin hiippakunta
* Llandaffin hiippakunta
* Monmouthin hiippakunta
* St Asaphin hiippakunta
* St Davidsin hiippakunta
* Swansean ja Breconin hiippakunta

## Teologia
Kirkko määrittelee itsensä "tässä maassa toimivaksi muinaiseksi kirkoksi, joka on katolinen ja reformoitu." Omassa katekismuksessaan Walesin kirkko opettaa olevansa "yksi, pyhä, katolinen ja apostolinen kirkko."

## Kirkolliset yhteydet
Walesin kirkko on Porvoon kirkkoyhteisön jäsenkirkko.

## Lähteet
Aaltosen mattokutomo

**Aaltosen mattokutomo** oli Kiikassa vuosina 1914–1970 toiminut mattokutomo. Sen perusti Hilma Aaltonen o.s. Blom (1881–1946), joka oli ammatiltaan käsityönopettaja. Hilma Aaltosen jälkeen kutomon toimitusjohtajana toimivat hänen leskensä Herman Aaltonen (1879–1953) ja nuorin pikkusisarensa ja ottotyttärensä Oili Määttänen ent. Aaltonen o.s. Blom (1900–1993).

Aaltosen mattokutomolle mattoja suunnittelivat muiden muassa Toini Kallio, Laila Karttunen, Greta Skogster-Lehtinen ja Impi Sotavalta. Kutomon mattoja oli käytössä kotien lisäksi useiden liike- ja julkisten laitosten tiloissa, kuten Eduskuntatalossa, Kelan pääkonttorissa, Kultarannassa ja Suomen pankin talossa Vaasassa. Mattoja vietiin myös ulkomaille Etelä-Amerikkaa myöten.

## Kirjallisuutta
* *Suomen teollisuus ja kauppa, Toinen osa = Finsk industri och handel, Andra delen*. [Helsinki]: Suomalaisen kirjallisuuden seuran kirjapaino, [1924]
* Anna Henriksson & Toini-Inkeri Kaukonen: "Johtaja Hilma Aaltosen …". *Kotiteollisuus: kotoisen kätevyyden ja yritteliäisyyden edistäjä, 1941, 8*. Helsinki, 1941. Sivut 101–102
* Pirkko-Liisa Laine: "Kiikan karvalankamatoista". *Vanhaa Kiikkaa: Satakuntalaisen osakunnan kotiseuduntutkimusretken tuloksia v. 1948*, toimittanut Mauno Jokipii. [Tyrvää]: [Tyrvään seudun museo- ja kotiseutuyhdistys], [1949]. NBN f536953 (nidottu)
* Kirsti Rantanen: *Karvalangasta mattoa ennen*. Tampere: Pirkanmaan kotityö, 1986.  (nidottu)
A. G. Edwards

**Alfred George Edwards** (2. marraskuuta 1848 – 22. heinäkuuta 1937) oli Walesin kirkon ensimmäinen arkkipiispa.

Edwards syntyi papin poikana pienessä Llanymawddwyn kylässä Gwyneddin kreivikunnassa. Hän opiskeli Oxfordin yliopiston Jesus Collegessa ennen kuin hänet nimitettiin valvojaksi walesilaiseen Llandovery Collegeen vuonna 1875. Samana vuonna Edwards vihittiin papiksi, ja vuonna 1885 hänet nimitettiin Carmarthenin Pyhän Pietarin kirkon kirkkoherraksi.

Vuonna 1889 Edwards nimitettiin St Asaphin piispaksi. Kun Walesin kirkko perustettiin vuonna 1920, hänet valittiin kirkon ensimmäiseksi arkkipiispaksi. Edwards jäi eläkkeelle virastaan vuonna 1934. Hän kuoli vuonna 1937, ja hänet haudattiin St Asaphin kaupunkiin.

## Lähteet
Luettelo Maalahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

**Luettelo Maalahden julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä** sisältää Maalahden kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.  Maalahteen on liitetty Bergön ja Petolahden kunnat.

## Lähteet
Bergün Filisur

**Bergün Filisur** on kunta Sveitsissä Graubündenin kantonissa Albulan hallintoalueella. Kunta muodostettiin yhdistämällä Bergün/Bravuognin ja Filisurin kunnat 1.1.2018. Vuoden 2016 lopulla näissä kunnissa oli yhteensä 961 vakinaista asukasta. 

## Sijainti
Bergün Filisur sijaitsee Albula- ja Landwasserjokien varrella Albulasolan luoteispuolella. Asutus on keskittynyt jokilaaksoihiin runsaan 1&nbsp;000 metrin korkeuteen. Kunnan korkein kohta on Piz Kesch (3&nbsp;418 m mpy.).

## Nähtävyyksiä
Kunnan nähtävyyksiä ovat muun muassa Albulan rautatie, Landwasserviadukt sekä Jenisbergin walserilaiskylä.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Luettelo Isonkyrön julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

**Luettelo Isonkyrön julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä** sisältää Isonkyrön kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat. 

__TOC__
## Julkiset taideteokset, muistomerkit ja muistolaatat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henny Porten

**Henny Porten** (7. tammikuuta 1890 Magdeburg – 15. lokakuuta 1960 Berliini) oli saksalainen elokuvanäyttelijä. Hän oli yksi saksalaisen mykkäelokuvan suurimmista tähdistä.

Portenin elokuvadebyytti oli hänen isänsä ohjaama varhainen ”äänielokuva” *Meißner Porzellan* vuonna 1906. Päästyään koulusta hän näytteli eri yhtiöiden elokuvissa ja solmi sopimuksen tuottaja Oskar Messterin kanssa vuonna 1910. Portenista tuli pian yksi Saksan suosituimmista elokuvanäyttelijöistä. Hän esiintyi miehensä Curt A. Starkin ohjaamissa melodraamoissa ja tämän kuoltua ensimmäisessä maailmansodassa varsinkin Rudolf Biebrachin ohjaustöissä, jotka oli usein käsikirjoittanut Robert Wiene. Vaaleaa, kilttiä ja uhrautuvaa Portenia on kuvattu saksalaisen naisen prototyypiksi. Asta Nielsenin tavoin hänen roolinsa edistivät naisten yhteiskunnallista vapautumista, mutta hänestä puuttui Nielsenin eroottisuus.

Porten teki Starkin ja Biebrachin kanssa yli sata lyhytelokuvaa, melodraama ja romanttista komediaa. Hän esiintyi myös kunnianhimoisimmissa elokuvissa kuten Emil Janningsin rinnalla Ernst Lubitschin komediassa *Kohlhiesels Töchter* (1920), Henrik VIII:n vaimona *Anna Boleynissa* (1920), Ewald André Dupontin suositussa rakkaustarinassa *Die Geierwally* (1921) sekä Leopold Jessnern ja Paul Lenin ikonisessa katuelokuvassa *Hintertreppe* (1921). Portenin suosio jatkui 1920-luvulla, jolloin hän toimi myös tuottajana ohjaaja Carl Froelichin rinnalla. Porten siirtyi onnistuneesti äänielokuvaan, mutta natsien noustua valtaan hän sai juutalaisen miehensä takia vain muutamia rooleja. Toisen maailmansodan aikana hän esiintyi Georg Wilhelm Pabstin historiallisessa teatterielokuvassa *Komödianten* (1940/1941). 1950-luvun alussa Porten teki vielä muutamia elokuvia itäsaksalaisella DEFA-studiolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Saimaanharju

**Saimaanharju** on taajama Taipalsaaren kunnan eteläosassa Etelä-Karjalan maakunnassa. Saimaanharju on Taipalsaaren väkirikkain taajama, jossa asui vuoden 2018 lopussa yhteensä 1&nbsp;806 ihmistä. 

Julkisia palveluja Saimaanharjulla tarjoavat esimerkiksi päiväkoti, Saimaanharjun koulu (yläaste), Taipalsaaren kirjasto. Kaupallisia palveluja edustavat esimerkiksi K-market, S-market, parturi-kampaamo, ravintola, tietokonehuolto ja apteekki. Saimaanharjun eteläisellä puolella sijaitsee Saimaanharjun venesatama, sekä matonpesupaikkana toimiva Vaateranta. Vaaterannasta on löydetty kivikautinen punamultahautakalmisto ja asuinpaikka.

Lähimmät terveyspalvelut löytyvät Taipalsaaren hyvinvointiasemalta, joka sijaitsee Taipalsaaren kirkonkylällä, noin 4 kilometrin päässä Saimaanharjulta pohjoiseen. Kirkonkylälta löytyy myös peruskoulun ala-aste, sekä Taipaleen seurakunnan palvelut.

Saimaanharjun lähistöllä on monia harjuja, jotka kuuluvat toiseen Salpausselkään. Saimaanharju on Pien-Saimaan ympäröimä. Pohjoisessa alue on luontaisessa maayhteydessä Jauhialan kylän kautta muuhun Taipalsaaren Kirkkosaareen. Saimaanharjun eteläpuolelle valmistui vuonna 1964 Kirjamoinsalmen pengertie, joka loi maayhteyden Kuivisaareen ja Kuivaketveleen saareen, ja sitä kautta yhteyden Lappeenrantaan Kivisalmen ja Voisalmen siltojen yli. Kirjamoinsalmessa kulki lossi 1940-luvun alusta 1960-luvulle asti. Saimaanharjun halki kulkee Seututie 408 (Taipalsaarentie), joka kulkee pohjoiseen kohti Savitaipaleen kuntaa ja etelässä kohti Lappeenrannan kaupunkia.

Osana Salpalinjan rakennustöitä Saimaanharjun alueella rakennettiin muun muassa majoituskorsuja sekä upseerien majoitusparakkeja. Kaksi teräsbetonista korsua sijaitsee Suurlammen eteläpuolella, joista toinen (korsu 104/7) näkyy Kuhatien ja Taipalsaarentien risteykseen. Konstunkankaalla sijainneiden upseerikylien asuinrakennusten betonisia perustuksia on nähtävillä maastossa Konstunrantatien varrella, sekä Suppakujan päässä.

## Konstunkangas
Saimaanharjun länsipuolella sijaitseva Konstunkangas luetaan joissain yhteyksissä omaksi taajamakseen. Konstunkankaan ja Saimaanharjun välillä kulkeva Taipalsaarentie erottaa alueet toisistaan.
Konstunkankaan eteläosassa sijaitsee vuonna 1969 valmistunut Taipalsaaren sairaala, jonka Lappeen kunnan perustama kuntainliitto rakensi alun perin B-mielisairaalaksi. Konstunkankaan länsipuolella sijaitsee Konstunhiekan uimaranta, joka on suosittu uimapaikka kesäisin. Rannassa sijaitsee kivikautinen asuinpaikka.

## Lähteet
Aapasara

**Aapasara** (*Carex rotundata*) on sarakasvien (Cyperaceae) heimoon kuuluva keskikokoinen kasvilaji. Aapasara muistuttaa paljolti kiiltosaraa (*Carex saxatilis*), mutta lajit ovat erotettavissa lehtien sekä pullakoiden ulkonäön ja emikukkien luottien lukumäärien perusteella.

Aapasaralla on suikertava juurakko, josta varret kasvavat joko yksittäin tai harvalukuisina ryhminä. Varret ovat pyöreähköjä sekä sileitä ja lehtien tyvitupet ovat harmaanruskeita. Lehdet ovat kouruisia, yhteen kiertyneitä sekä kiiltävänvihreitä. Aapasara on erilaistähkäinen saralaji, ja sen kukintona oleva tähkistö koostuu yleensä yhdestä hedetähkästä sekä yhdestä tai kahdesta emitähkästä. Alimman tähkän tukilehti on yleensä pitkä ja kukinnosta poispäin sojottava tai alaspäin kaartunut. Emitähkät ovat yleensä tummanvihreitä sekä lyhyitä ja lieriömäisiä, lähes pallomaisia. Emikukat ovat kolmiluottisia. Tähkäsuomut ovat lähes mustia ja niissä on vaalea keskisuoni. Pullakot ovat emitähkissä tiiviisti ja niiden suuodat sojottavat selvästi tähkistä ulospäin. Muodoltaan pullakot ovat pyöreitä ja laajatyvisiä sekä lyhyen suuodan omaavia.

Aapasara kasvaa märillä soilla sekä muunlaisilla kosteilla, ravinteikkailla ja kalkkipitoisilla kasvupaikoilla tunturialueilla. Suomessa aapasara on yleinen pohjoisessa Lapissa. Erityisesti sitä tavataan Enontekiön, Inarin ja Utsjoen kuntien alueilla, mutta jonkin verran myös hieman etelämpänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Aapasara (''Carex rotundata'')
* JSTOR Global Plants: ''Carex rotundata''
Imipeneemi

**Imipeneemi** (C12H17SN3O4) on puolisynteettinen karbapeneemeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina. Imipeneemi kuuluu WHO:n julkaisemalle tärkeimpien lääkeaineiden listalle.

## Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa imipeneemi on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen, heman metanoliin ja niukasti etanoliin. Imipeneemi on optisesti aktiivinen yhdiste, ja sen ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +86,8. Imipeneemin antibioottiset ominaisuudet perustuvat siihen, että yhdiste estää bakteerien transpeptidaasientsyymejä ja bakteerien soluseinämien biosynteesi estyy. Imipeneemi on vaikutuskirjoltaan suhteellisen laajakirjoinen ja tehoaa niin grampositiivisiin kuin gramnegatiivisiinkin bakteereihin. Se myös kestää eräiden bakteerien tuottamia beetalaktamaasientsyymejä eikä hydrolysoidu niiden vaikutuksesta. Eräät bakteerit, kuten MRSA, kuitenkin tuottavat metallobetalaktamaaseja, jotka inaktivoivat imipeneemin, ja ovat täten imipeneemille resistenttejä. Imipeneemiä käytetään useissa bakteeri-infektioissa, esimerkiksi vakavan keuhkokuumeen tai muiden hankalasti hoidettavien ja sairaalahoitoa vaativien bakteeri-infektioiden hoidossa. Yhdiste annostellaan ruiskeena suoneen tai lihakseen. Imipeneemi annostellaan käytännössä aina yhdessä silastatiinin kanssa, koska muuten ihmisen munuaisten dehydropeptidaasi I-entsyymi inaktivoisi sen. Silastatiini myös alentaa imipeneemin myrkyllisyyttä ihmiselle.

## Haittavaikutukset
Imipeneemi on kohtalaisen hyvin siedetty lääkeaine. Tyypillisimpiä haittavaikutuksia ovat huonovointisuus, vatsakivut ja ripuli. Myös allergiset reaktiot ja laskimotulehdus ovat mahdollisia. Erityisesti iäkkäillä potilailla imipeneemi saattaa aiheuttaa kouristuskohtauksia.

## Valmistus
Imipeneemi on puolisynteettinen yhdiste. Sitä valmistetaan tienamysiinin ja metyyliformimidaatin välisellä reaktiolla.

## Lähteet
Luettelo Auran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä

**Luettelo Auran julkisista taideteoksista ja muistomerkeistä** sisältää Auran kunnassa olevat pysyvät patsaat, muistomerkit ja muistolaatat.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Celebrate (Daria Kinzerin kappale)

**Celebrate** on Daria Kinzerin esittämä kappale, joka edusti Kroatiaa vuoden 2011 Eurovision laulukilpailussa Saksan Düsseldorfissa. 

Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksitoista ja täten karsiutui finaalista. 

## Lähteet
Oskar Messter

**Oskar Messter** (22. marraskuuta 1866 Berliini – 6. joulukuuta 1943 Tegernsee) oli saksalainen elokuva-alan keksijä, kuvaaja, tuottaja ja liikemies. Hänet tunnetaan yhtenä Saksan elokuvatuotannon edelläkävijöistä.

Mekaanikon koulutuksen saanut Messter otti haltuunsa isänsä mikroskooppeja valmistaneen yrityksen vuonna 1892 ja alkoi rakentaa elokuvaprojektoreja vuonna 1896. Hänen vuonna 1900 patentoimansa maltanristi-projektorinsa muodosti myöhempien esityskoneiden perustan. Messter kuvasi satoja lyhytelokuvia ja perusti vuonna 1901 kolmesta yhtiöstä koostuneen konsortion. Messter’s Projection harjoitti elokuvien tuotantoa ja levitystä, Vereinigte Mechanische
Werkstätten valmisti kameroita ja projektoreja ja Kosmograph Compagnie esitti elokuvia varieteeteattereissa.

Vuonna 1903 Messter alkoi markkinoida gramofonin ja projektorin synkronointiin perustunutta Messter Biophon -äänijärjestelmää. Biophon oli käytössä noin 500 teatterissa Saksassa ja lisäksi eräissä muissa maissa. Ranskassa kokeiltiin samaan aikaan Gaumontin Chronophone-järjestelmää. Messter tuotti vuosina 1907–1910 noin 450 lyhyttä äänielokuvaa, joista käytettiin nimitystä *Tonbild*. Äänielokuvien menetettyä suosionsa Messter alkoi vähitellen siirtyä useampikelaisiin näytelmäelokuviin, joiden tähdeksi kohosi Henny Porten. Konsortio järjestettiin uudelleen vuonna 1913. Kosmograph Compagniesta tuli Messter-Film niminen tuotantoyhtiö, Portenin elokuvia tuottamaan perustettiin Autor Film ja kaikkien Messter-elokuvien jakelu annettiin Hansa-Filmverleihille. Ensimmäisen maailmansodan aikana alettiin tuottaa suosittua *Messter-Woche* viikkokatsausta.

Sodan aikana Messter toimi aktiivisesti Saksan elokuvateollisuuden kehittämiseksi, ja vuonna 1917 hänen yhtiönsä yhdistettiin vasta perustettuun Ufaan, josta tuli maan suurin elokuva-alan yritys. Mesterin muistelmat *Mein Weg mit dem Film* julkaistiin vuonna 1936.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Mikolas Josef

**Mikolas Josef** (s. 4. lokakuuta 1995), on tšekkiläinen laulaja, lauluntekijä ja entinen malli. Hän edusti Tšekkiä vuoden 2018 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Lie to Me" ja sijoittui finaalissa kuudenneksi.

## Elämä ja ura
### Nuoruus ja mallinura
Josef syntyi 4. lokakuuta 1995 musikaaliseen perheeseen. Hänellä on veli nimeltä Karel ja sisko nimeltä Martina, ja hän on soittanut kitaraa viisivuotiaasta asti. Josef on puoliksi määriläinen ja asui lapsena pienessä kylässä Keski-Böömissä. Aikuistuttuaan hän meni Lontooseen London Academy of Music and Dramatic Art -draamakouluun opiskelemaan näyttelemistä.

17-vuotiaana Josef aloitti uran mallina ja työskenteli muun muassa Dieselin ja Pradan muotinäytöksissä. Myöhemmin hän lopetti mallinuransa alan epärehellisyyden ja pinnallisuuden johdosta.

### Musiikkiura 2015–
Mallinuran lopetettuaan Josef siirtyi musiikin pariin. Hän työskenteli katusoittajana ja folk-kitaristina lukuisissa Euroopan kaupungeissa, kuten Oslossa, Zürichissä, Hampurissa ja Wienissä. Vuonna 2015 hän julkaisi itse ensimmäisen singlensä nimeltä "Hands Bloody". Seuraavana vuonna hän julkaisi toisen singlensä nimeltä "Free", joka pääsi Tšekin Top 20-listalle. Samana vuonna hän julkaisi kolmannen singlensä nimeltä "Believe (Hey Hey)". Vuonna 2017 Josef julkaisi neljännen singlensä nimeltä "Lie to Me". Hän vahvisti myöhemmin, että hän kilpailisi kappaleella Tšekin vuoden 2018 euroviisukarsinnoissa. 29. tammikuuta hänet julkistettiin maan viisuedustajaksi.

## Diskografia
### Singlet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
Katinka Faragó

**Katinka (Katerina) Faragó**, e. *Lundberg* (16. joulukuuta 1936 Wien, Itävalta – 2024) oli ruotsalainen elokuvatuottaja, aiemmin kuvaussihteeri. Hän sai kunnia-Guldbagge-palkinnon ruotsalaisen elokuvan hyväksi tekemästään työstä vuonna 2017. Hän oli yksi niistä, joiden ansiosta *[[Fanny ja Alexander]]* toteutui.

Faragó työskenteli ruotsalaisen elokuvan hyväksi vuodesta 1953 vuoteen 2002. Hän työskenteli 30 vuotta Ingmar Bergmanin kanssa, ja häntä sanottiinkin Bergmanin oikeaksi kädeksi. Yhteistyö ei aina ollut auvoista vaan hän sai osakseen ikävääkin kohtelua.

Wienissä syntyneen Faragón vanhemmat olivat vasemmistolaisia juutalaisia intellektuelleja. Vanhemmat pakenivat Unkarista Wienin kautta Suomeen. Hän oli neljävuotias kun hän muutti vanhempien kanssa Ruotsiin Sundbybergiin. Isä Alexander Faragó oli toimittaja ja kirjailija ja teki elokuvakäsikirjoituksia. Tytär sai olla mukana kun isä lähti kuvauksiin.

Faragólla on kaksi lasta. Hän erosi pian heidän syntymänsä jälkeen ja meni myöhemmin uudestaan naimisiin. Hänen puolisonsa oli elokuva- ja televisiotuottaja Måns Reuterswärd, ja he asuivat Vaxholmissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Katinka Faragó i Vem är hon 1988 
* Intervju med Katinka Faragó i Sydsvenskan 10 maj 2008