Aleksandr Barkašov

**Aleksandr Petrovitš Barkašov** (, s. 6. lokakuuta 1953) on venäläinen 
uusnatsijohtaja. Barkašov liittyi 1980-luvulla fasistiseen Pamjat-järjestöön. Erottuaan Pamjatista 
Barkašov perusti ”Yhtenäisyys”-ryhmän, jonka motto oli ”Venäjä venäläisille”. Barkašov on ollut pidätettynä ainakin pariin otteeseen.

## Varhainen elämä

Alexandr Barkašov on kotoisin Moskovan seudulta. Hänen taustansa oli työväenluokkainen: isä oli sähkömies ja äiti sairaanhoitaja. Barkašovin isoisä oli osallistui Stalinin juutalaisvastaiseen kampanjaan. Barkašov ilmeisesti omaksui tältä jyrkän antisemitismin. Armeijan Barkašov kävi 1972–1974 joidenkin tietojen mukaan erikoisjoukoissa Egyptissä maata auttamassa, vaimon ilmoituksen mukaan kersantiksi Valko-Venäjällä ja Baltiassa. Nuori Barkašov toimi armeijan jälkeen kymmenisen vuotta voimalaitoksella sähkömiehenä, mutta iltaisin hän opiskeli karatea ja alkoi opettaa sitä muille. Häntä kiinnostivat myös Aleksanteri Suuren tyyppisten suurten valloittajien elämäntarinat. Barkašov teki itse tikareita ja muita teräaseita.

## Pamjat

Barkašov liittyi karateoppilaineen vuonna 1985 äärikansallismieliseen Pamjat-järjestöön, jossa hän yleni nopeasti, vuonna 1987 keskusneuvostoon. Barkašovista tuli neljässä vuodessa Pamjatin johtajan varamies. Hänen vastuullaan oli turvallisuus, ideologinen työ ja nuorisokoulutus. Barkašov piti Pamjatin johtajan ja monien muiden järjestöläisten toimintaa pelkkänä tyhjän puhumisena. Niinpä hän jätti järjestön äkkiä lokakuussa 1990.

## Yhtenäisyys ”Barkašovtsy”

Barkašov harkitsi muiden Pamjatista eronneiden kanssa johonkin muuhun järjestöön liittymistä, mutta miehet päättivät perustaa oman järjestönsä.

Niinpä Barkašov perusti vuonna oman 1990 uusnatsistisen, puolisotilaallisen ryhmittymän nimeltä Venäjän kansallinen yhtenäisyys. Järjestön tarkoitus oli taistella venäläisten vaarallisiksi vihollisiksi koettuja vastaan. Tämä järjestö tunnettiin myös nimillä *Barkašovtsy* tai *Jedinstvo* (’yhtenäisyys’). Tämä äärikansallismielinen, uusnatsilainen järjestö ajoi muun muassa juutalaisten ja kaukasialaisten ajamista ulos Venäjältä. ”Barkašoviittien” tunnuslause oli ”Venäjä venäläisille”. Järjestö laajeni nopeasti 1990–1993, jolloin Venäjän talous syöksyi alas ja epäjärjestys lisääntyi maassa. Vuonna 1992 Barkašov oli perustamassa Venäjän kansallista kokousta, jonka johtajana toimi eläkkeellä ollut venäläinen kenraali Alexander Sterligov. Barkašov kertoi vuonna 1994, että KGB:n 5. osasto (poliittinen) oli ollut mukana perustamassa tätä järjestöä.

Barkašov miehineen tuki vallan kaapannutta parlamenttia vuoden 1993 perustuslaillisessa kriisissä. Toinen vallankaappauksen johtajista, Rutskoi, hyväksyi Barkašovin miehet puolustamaan Valkoista taloa. Barkašov selvisi pois saartorenkaasta, koska hänen nimensä ei aluksi ollut pidätettävien listalla. Hän piiloutui, mutta haavoittui melko vakavasti. Luultavasti joku hänen lukuisista vihollisistaan ampui häntä, ehkä rikollinen, tai ehkä hän ampui vahingossa itseään humalassa. Sairaanhoitaja tunnisti hänet.

Barkašov vangittiin, mutta hän sai duumalta armahduksen 1994. Vuonna 1994 Barkašov julkaisi ”venäläisen nationalistin aapisen”.

Barkašovin ryhmä oli suosionsa huipulla vuoden 1999 tienoilla.

## ”Barkašoviittien” hiipuminen

2000-luvulla Barkašovin Yhtenäisyys-järjestö kutistui. Järjestössä tapahtui monia jakautumisia ja jäseniä erosi.

Barkašov pidätettiin 2005. Barkašov perusti ”Venäjän puolustajien liiton” vuonna 1993.

Barkašovin järjestön jäseniä osallistui Itä-Ukrainan sotaan.

## Kirjallisuutta

* Stephen D. Shenfield: *Russian Fascism: Traditions, Tendencies, Movements*. M. E. Sharpe, 2001.  ja .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Barkašovin kotisivu