open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Heinänorsu

**Heinänorsu** (*Euthrix potatoria*) on karvakehrääjiin kuuluva, vaaleanruskea, öisin lentävä perhonen. Se on Pohjois-Euroopan kolmesta ”norsulajista” selvästi yleisin ja laajimmalle levinnyt. Laji on tunnettu myös nimellä heinäkehrääjä.

## Koko ja ulkonäkö

Heinänorsu on kookas ja roteva perhonen, jolla esiintyy selvä ero sukupuolten ulkonäössä. Naaraalla esiintyy vaalea, lähes keltainen sekä tumma, lämpimänruskea värimuoto. Koiraat ovat väriltään vaaleanruskeasta tummanruskeaan. Naaraan etusiivet ovat pituuteensa nähden kapeammat kuin koiraalla ja siiven kärki on terävämpi. Molemmilla sukupuolilla etusiiven poikki kulkee kaksi muuta siipeä tummemman ruskeaa poikkiviirua, joista ulompi on vino ja päättyy siiven kärkeen. Siiven ulkoreunassa on lisäksi heikosti erottuva aaltoviiru. Siiven keskiosassa on kaksi vaaleaa täplää. Takasiiven poikki kulkee vinosti viiru, jonka sisä- ja ulkopuoliset alueet ovat usein eri sävyiset. Perhosen ruumis on roteva, tuuheakarvainen ja karvoituksen sävy vastaa siipien sävyä. Tuntosarvet ovat koiraalla tuuhean kaksoiskampamaiset, naaraalla ohuemmat. Huulirihmat ovat pitkät ja suuntautuvat eteenpäin muodostaen pään etuosaan kärsää muistuttavan ulokkeen. Tämä piirre on toiminut innoituksena lajin nimelle. Siipiväli koiraalla 38&ndash;52&nbsp;mm ja naaraalla 50&ndash;66&nbsp;mm.

Toukka on siniharmaan, mustan ja keltaisen kirjava, melko karvainen.

## Levinneisyys ja lentoaika
Heinänorsua tavataan paikoitellen Keski-Euroopasta Baltiaan ja edelleen Venäjän poikki Kaukoitään ja Japaniin saakka. Lajin esiintymät ovat paikoittaisia ja paikallinen populaatio voi olla joinakin vuosina runsas mutta hävitä myöhemmin kokonaan. Suomessa heinänorsua tavataan paikoittaisesti laajalla alueella Itä- ja Keski-Suomessa sekä lounaissaaristossa ja -rannikolla. Länsi- ja Pohjois-Suomesta laji puuttuu. Perhonen lentää kesäkuun loppupuoliskolta elokuun alkuun.

## Elinympäristö ja elintavat
Kosteiden lehti- ja sekametsien, peltojen ja rantaniittyjen laji. Koiras lentää muutamia metrejä maanpinnan yläpuolella hämärästä pimeän tuloon. Naaras lentää aivan kasvillisuuden tuntumassa auringonlaskusta pimeän tuloon. Koiraita lentää myös valolle, mutta naaraita on valolle tulleista yksilöistä vain kymmenisen prosenttia.

Naaras munii 200&ndash;300 munaa heinänkorsille. Toukat elävät yksin ja talvehtivat keskenkasvuisina kasvillisuudessa lähellä maan pintaa. Toukka juo aktiivisesti vettä lehdillä olevista sadepisaroista ja kasteesta, mikä on antanut lajille sen tieteellisen nimen (lat. *potatorius* = juomari). Toukka on täysikasvuinen kesäkuun alussa ja vaeltaa etsimään koteloitumispaikkaa. Kotelo on kasvillisuuden joukossa keltaisen, noin 50&nbsp;mm pitkän kotelokopan sisällä.

## Ravintokasvi
Toukka syö heinäkasveja kuten saroja, lauhoja ja nurmipuntarpäätä.

## Lähteet
Aputykkivene Tampere

**Aputykkivene Tampere** (aiemmin *Neva*) oli Suomen merivoimien 1918 pavelukseen otettu Laatokan laivueen lippulaiva ja samalla sen suurin alus. Alus jouduttiin poistamaan palveluksesta heikon kunnon vuoksi 1930-luvun alussa, jolloin Laatokan laivueeseen ei jäänyt suurehkoa alusta.

Siinä oli vuonna 1918 kaksi 75 mm tykkiä, mutta sen jälkeen alukseen asennettiin vain muutamia konekivääreitä, koska kannen kunto ei enää sallinut tykkien asennusta.

Alus oli pitkään ainoa Laatokalla ollut jääkulkuinen suomalaisalus, ja sen poiston jälkeen kesti aina vuoteen 1936 ennen kuin uusi tykkivene-kelirikkoalus Aallokas valmistui. 

Aputykkivene *Tampere* romutettiin Sortavalassa pian palveluksesta poistonsa jälkeen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Euroopanportugali

**Euroopanportugali** eli **Portugalin portugali** on toinen portugalin kielen perusmurteista (toinen on brasilianportugali). Sitä puhutaan Portugalin mantereella sekä Madeiralla ja Azoreilla. Euroopanportugali sai alkunsa Iberian niemimaalla latinan murteena, se on romaaninen kieli. Euroopanportugalia on pidetty Euroopassa nk. standardiportugalina.

## Euroopanportugali ja [[brasilianportugali]]
Euroopanportugalissa ja brasilianportugalissa on joitakin eroja. Murteiden ero on suunnilleen yhtä suuri kuin brittienglannin ja amerikanenglannin välillä. Monet euroopanportugalin muodot voivat olla Brasiliassa jo hieman vanhentuneita tai kirjallisia.

### Sanastollisia eroja
Portugalissa on joitakin sanoja, jotka ovat Brasiliassa harvinaisia tai niitä ei tunneta siellä ollenkaan (kuitenkin monet brasilianportugalin sanat ymmärretään Portugalissa).

Esimerkkejä sanastollisista eroista:

### Oikeinkirjoituseroista
Euroopanportugalin ja brasilianportugalin välillä on oikeinkirjoituserojakin, esimerkiksi ct:n kirjoittaminen (kirjoitetaan brasilianportugalissa pelkkänä t:nä), c:n kahdentuminen Portugalissa, hattuaksentin poistuminen oo-kirjainyhdistelmän toisesta o:sta Portugalissa, tai Brasilian hattuaksentin e:n päällä muuttuminen Portugalissa nousevaksi aksentiksi. Kuukausien nimet kirjoitetaan Portugalissa isolla, toisin kuin Brasiliassa.

### Fraasieroja

Brasilia: Eu te amo!
Portugali: Amo-te! (suomeksi: Rakastan sinua!)

Brasilia: Me parece…
Portugali: Parece-me… (suomeksi: Minusta näyttää…)
Jälkiviini

**Jälkiviiniksi** nimitetään ortodoksisessa kirkossa varsinaisen ehtoollisen jälkeen kirkkokansalle tarjottavaa kuumalla vedellä laimennettua makeaa kirkkoviiniä, joka nautitaan pienen kirkkoleipäpalasen kanssa.
Saattaja Uisko

**Saattaja Uisko** (aiemmin **Celtic**) oli Suomen merivartiolaitoksen vartiolaiva, joka talvi- ja jatkosodassa oli Suomen merivoimissa saattajana.

## Valmistus
Alus rakennettiin Belgiassa 1938 ulkomerikalastustroolariksi.

## Palvelus
Suomen merivartiolaitos osti aluksen vartiolaivaksi, joka liitettiin sotatoimien alkaessa Suomen merivoimiin. Talvisodassa alus kuului sisaraluksensa kanssa Ahvenanmaan saaristossa toimineeseen saattolaivueeseen. Jatkosodassa alus liitettiin saattajalaivueeseen, jossa se osallistui sukellusveneentorjuntaan Suomenlahdella. Alus upposi 16. syyskuuta 1943 ollessaan Kerin majakan pohjoispuolella vartiotehtävissä sisaraluksensa *[[Vartiolaiva Tursas|Tursaan]]* kanssa. Neuvostoliiton ilmavoimien lentokone ilmestyi pilvistä moottorit sammutettuina ja pudotti alusta kohti torpedon, joka osui aluksen ohjaushytin kohdalle ja katkaisi aluksen. Kahdeksan miehistön jäsentä kuoli ja yksi pelastui.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Fredrik Adolf Jägerhorn

**Fredrik Adolf [[Jägerhorn af Spurila]]**, (2. toukokuuta 1760 Helsingin pitäjä – 23. joulukuuta 1817 Pernaja) oli suomalainen upseeri. Hänen vanhempansa olivat everstiluutnantti Fredrik Anders Jägerhorn ja Ulrika Sofia Brunow ja hänen veljensä everstiluutnantti Johan Anders Jägerhorn.

Jägerhorn oli vapaaehtoisena Uudenmaan ja Hämeen rakuunarykmentissä 1767, kuninkaallisena paašina 1775. Savon kevyen jalkaväkirykmentin adjutantti hänestä tuli 6. kesäkuuta 1777, henkikaartin vänrikki 10. joulukuuta 1777, luutnantti ja adjutantti 17. huhtikuuta 1783, kapteeni 26. joulukuuta 1790 ja majuri 19. huhtikuuta 1795. Everstiksi hän nousi 16. marraskuuta 1799. Vuosina 1801–1808 hän oli värvätyn rykmentin komentaja. Rykmenttiä kutsuttiin hänen mukaansa ”Jägerhornin rykmentiksi”.

Jägerhorn osallistui Kustaa III:n sotaan 1788–1790. Keväällä 1803 hänet komennettiin huolehtimaan Venäjän vastaisen rajan vartioimisesta Ahvenkoskesta Kelttiin (Keltis), samaten helmikuussa 1808.

Suomen sodan alkaessa oli puolet Jägerhornin rykmentistä sijoitettuna Svartholmaan. Jägerhorn otti itse komennon rykmentin toisesta puoliskosta, joka sijoitettiin Viaporiin. Jägerhorn toimi Viaporiin alikomendanttina.

Pettyneenä kuninkaan haluttomuuteen tulla apuun, kun venäläiset piirittivät Viaporin, ja todennäköisesti myös vanhemman veljensä itsenäisyyssuunnitelmien vaikutuksesta Jägerhorn tuki aktiivisesti pikkuserkkuaan, Viaporin komendanttia, Carl Olof Cronstedtia päätöksessä  antautua.

Jägerhorn joutui venäläisten sotavangiksi 1808. Hän antoi myöhemmin samana vuonna uskollisuudenvalansa tsaari Aleksanterille ja matkusti kesällä 1808 Pietariin, missä hän astui tsaarin palvelukseen. Vuonna 1810 Jägerhorn nimitettiin Kymenkartanon läänin maaherraksi, mutta hän sai tehtävästä vapautuksen jo 1812.

Jägerhorn vietti viimeiset vuotensa Nykullan kartanossa Pernajassa, missä hän kuoli naimattomana ja lapsettomana 23. joulukuuta 1817.

## Lähteet

* Hirn, Från Lantingshausen till Jägerhorn
* Hirn, Turun Historiallinen Arkisto XIX, Fredrik Adolf Jägerhorn rykmentinpäällikkönä
* Carpelan, Ättartavlor
* Suomen Ritarihuone, Jägerhorniana
Horisontaalinen geeninsiirto

**Horisontaalisella geeninsiirrolla** tarkoitetaan sitä, että solu ottaa ympäristöstään geneettistä materiaalia. Tällä ilmiöllä on merkittävä rooli bakteerien evoluutiossa. Ilmiö johtaa siihen, että evoluutio ei etene pelkästään sukulinjoissa muodostaen selkeän evoluutiopuun. Sen sijaan evoluutio etenee etenkin evoluutiopuun "juuressa", missä on ollut yksisoluisia eliöitä, ja on tapahtunut sekoittumista myös sukulinjojen ulkopuolelta.

Geenien hankintamekanismeja tunnetaan kolme kappaletta;
#**Transformaatio** eli DNA:n ottaminen suoraan solun ulkopuolelta.
#**Konjugaatio** eli DNA:n siirto bakteerilta toiselle ulokkeen avulla.
#**Transduktio** eli geneettisen materiaalin siiryminen bakteriofagien välityksellä.

## Transformaatio
Transformaatiossa bakteerisolu ottaa DNA:ta ympäristöstään. Se havaittiin ensi kerran vuoden 1944 kuuluisassa kokeessa, jonka tekivät Oswald Avery, Colin MacLeod ja Maclyn McCarty. Tautia aikaansaamattoman *S. pneumoniae* -kannan huomattiin muuttuvan taudinaiheuttajaksi, kun kanta asetettiin liuokseen, jossa oli valmiina tapettu tautia aiheuttava kanta. Bakteerien kykyä ottaa vastaan DNA:ta kutsutaan *kompetenssiksi*.

Kun bakteeri kuolee, sen soluseinä ja solukalvo hajoavat. Perintöaines, eli kokonaiset plasmidit ja paloiksi hajonnut kromosomaalinen DNA, vapautuvat ympäristöön. Lähistöllä oleva elävä bakteeri voi ottaa tätä perintöainesta sisäänsä. Bakteerin ympäristöstään ottama kromosomipala hakeutuu solulimassa itseään vastaavaan DNA:n vastinkohtaan ja korvaa sen.

## Konjugaatio
Konjugaatio on DNA:n yksisuuntaista siirtoa bakteerisolusta toiseen. Konjugaatiossa luovuttajabakteeri (*donor* -yksilö) luovuttaa ulokkeensa (*pilus*) läpi perimäainestaan (plasmidi tai kromosomi) vastaanottajabakteeriin (*resipienttiyksilö*). Tätä tapahtuu paitsi bakteereista toisiin myös bakteereista aitotumallisiin soluihin. Ilmiön löysivät mikrobiologit Joshua Lederberg ja E. L. Tatum 1940-luvulla. Myöhemmin on havaittu, että konjugaatiossa voi siirtyä kokonaisia bakteerikromosomeja. Luovutuksen alussa luovuttajan perintöaines kahdentuu.

## Transduktio
Transduktio on prosessi, jossa bakteerin DNA siirtyy bakteerista toiseen bakteriofagin välityksellä infektoinnin yhteydessä. Ilmiö havaittiin vuonna 1952, kun Joshua Lederberg  havaitsi bakteriofagien infektoineen bakteerisolun; niiden normaaliin toimintaan kuuluu käyttää kohdesolun DNA:n kahdentamisjärjestelmää monistumiseensa. Edellisestä isäntäsolusta peräisin oleva, viruksen mukana kulkeutunut DNA etsiytyy uuden bakteerin kromosomi-DNA:n vastinkohdan viereen ja korvaa sen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Horizontal Gene Transfer - A New Paradigm for Biology  
*Institute of Science in Society: Report on horizontal gene transfer
* Horizontal Gene Transfer -artikkeli sci.sdsu.edu:ssa
Fredrik Anders Jägerhorn

**Fredrik Anders Jägerhorn af Spurila** (11. heinäkuuta 1723 Kopilan kartano, Somerniemi – 25. marraskuuta 1801 Näsen kartano, Pernaja) oli suomalainen upseeri.

## Historia
Jägerhornin vanhemmat olivat kapteeni Johan Anders Jägerhorn (vanhempi) ja vapaaherratar Barbro Juliana von der Pahlen. Fredrik Anders oli Reinhold Johan Jägerhornin nuorempi veli.

Jägerhorn oli Uudenmaan ja Hämeen läänin rakuunarykmentin vapaaehtoinen 1741, korpraali samana vuonna, kersantti 1743, furiiri 1747. Turun läänin jalkaväenrykmentin vänrikki 1749, luutnantti 1750. Uudenmaan ja Hämeen läänin rakuunarykmentin luutnantti 1750, staabin kapteeni 1752, rykmentin neljännesmestari 1762, kapteeni 1762, majuri 1765, Karjalan rakuunarykmentin komentaja 1767–1771 (skvadroonan ensimmäinen majuri). Jägerhorn sai lopuksi everstiluutnantin arvon erotessaan palvelusta 1771.

Jägerhorn osallistui hattujen sotaan: Suomen taisteluihin 1741 ja Länsipohjan taisteluihin 1743.

Hän omisti Tuomarinkylän kartanon Helsingissä ja Näsen kartanon Pernajassa.

Jägerhorn meni naimisiin Näsen kartanossa 27. syyskuuta 1752 Ulrika Sofia Brunow (5. kesäkuuta 1734 – 13. tammikuuta 1803) kanssa (Ruots. aatelissuku nro 56), joka oli kapteeni Adam Reinhold Brunowin ja Eva Sofia Glansenstiernan tytär. Fredrik Andersin ja Ulrika Sofian lapsia ovat Anjalan liittoon osallistunut Johan Anders Jägerhorn sekä Suomenlinnan varakomendantti Fredrik Adolf Jägerhorn.

## Henkilögalleria

Tiedosto:Fredrik Anders Jägerhorn, af Spurila (1723–1801).jpg|F. A. Jägerhornin muotokuva, taiteilija, Nils Schillmark1800.
Tiedosto:Ulrika Sofia Brunow (1734–1803).jpg|Ulrika Sofia Brunow, F. A. Jägerhornin aviopuoliso. Alkupräsimaalausta säilytetään Turun linnassa.

* Miniatyyri; Fredrik Anders Jägerhorn af Spurila; (1723–1801)

## Katso myös

* Jägerhorn af Spurila

## Lähteet

### Kirjallisuus
* Carpelan, Ättartavlor
* Suomen Ritarihuone, Jägerhorniana

### Viitteet
Välimiesoikeus

**Välimiesoikeus** on yksityinen tapa ratkaista riita käyttämättä julkisia tuomioistuimia. Välimiesmenettely on riidanratkaisukeino, jossa olemassa olevan tai tulevan siviiliriidan osapuolet päättävät antaa asian välimiesten ratkaistavaksi. 

Välimiesoikeuden toiminta on salaista eikä päätöksestä voi valittaa. Välimiehet saavat itse määritellä palkkionsa suuruuden. 

Suomen lain mukaan yksityisoikeudellinen riitakysymys, josta voidaan tehdä sovinto, saadaan määrätä asianosaisten välisin sopimuksin välimiesten lopullisesti ratkaistavaksi. Samalla tavoin ratkaistavaksi voidaan määrätä myös vastaisuudessa tietystä sopimussuhteesta aiheutuvat riitakysymykset, jollei laissa ole toisin säädetty. Esimerkiksi kuluttajansuojalaissa on kuluttajalle taattu aina oikeus saattaa kuluttajariita tavalliseen tapaan oikeuden ratkaistavaksi.

Välimiesmenettely on nopeutensa vuoksi yleisesti käytetty liike-elämässä ja varsinkin kansainväliset sopimusriidat ratkaistaan yleisesti välimiesmenettelyssä. Myös urheilun alalla toimii pysyvä välimiesoikeus CAS, joka ratkaisee kansainvälisiä urheiluun liittyviä riitoja mm. kilpailukieltoihin ja dopingiin liittyen.

Välimiesoikeuden tuomio voidaan Suomessa panna täytäntöön hakemalla käräjäoikeudelta täytäntöönpanomääräys. Tuomioistuin voi evätä hakemuksen vain, jos se havaitsee, että välitystuomio on laissa mainitun seikan johdosta mitätön tai se on tuomioistuimen päätöksellä kumottu. Kumoaminen on mahdollista vain prosessuaalisen virheen perusteella.

Suomen lain mukaan välimiehiä tulee olla kolme, jolleivät asianosaiset ole muuta sopineet. Jos asianosaiset eivät ole määränneet toisin, välimiehenä saa olla jokainen täysi-ikäinen henkilö, joka ei ole konkurssissa ja jonka toimintakelpoisuutta ei ole rajoitettu. Jos välimiehiä tulee olla useampia kuin yksi, mutta asianosaiset eivät ole sopineet välimiehistä eikä siitä, miten välimiehet on nimettävä, kumpikin asianosainen nimeää yhtä monta välimiestä. Näin nimettyjen välimiesten on valittava lisäksi yksi välimies toimimaan puheenjohtajana, jolleivät asianosaiset ole määränneet, että riita on heidän nimeämiensä välimiesten ratkaistava. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*FINLEX: Laki välimiesmenettelystä.
*Keskuskauppakamarin välityslautakunta.
*Court of Arbitration for Sport.
Olavi Tupamäki

**Olavi Tupamäki** (s. 21. lokakuuta 1944 Petäjävesi) on suomalainen diplomi-insinööri ja entinen kansanedustaja SMP:n ja SKYP:n eduskuntaryhmissä. Hänet valittiin kansanedustajaksi vaaleissa 1970 ja 1972. Tupamäki oli Petäjäveden kunnanvaltuuston jäsen 1968–1976 ja hän toimi sen varapuheenjohtajana 1968–1970. 

Myöhemmin Tupamäki on ollut kokoomuksen eurovaaliehdokkaana vuoden 1999 vaaleissa ja toiminut varavaltuutettuna Kauniaisten kaupunginvaltuustossa kaudella 2013–2017 ja vuosina 2017–2018. Hän pyysi eroa kaupungin luottamustehtävistä kesällä 2018 keskittyäkseen väitöskirjatyönsä loppuunsaattamiseen. 

Tupamäki on kansanedustajauransa jälkeen toiminut insinöörinä sekä teknologian tutkimus- ja kehitystehtävissä eri puolilla maailmaa sekä laivan- että talonrakennusprojekteissa ja laskee käyneensä yli 130 maassa. Eläkkeellä hän on toiminut aktiivisesti muun muassa rakennusten energiatalouden kysymyksissä.

Olavi Tupamäellä on Kiinasta adoptoitu tytär, Kauniaisten kokoomuslaisena kaupunginvaltuutettuna vuodesta 2017 toiminut Binga Tupamäki. 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Pikkutelkkä

**Pikkutelkkä**, aikaisemmalta nimeltään **valkotelkkä** (*Bucephala albeola*) on pienikokoinen telkkien sukuun kuuluva vesilintu.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 32–39 senttiä. Juhlapukuinen koiras on helppo tuntea sen valkoisesta alapuolesta, mustasta selästä ja mustavalkoisesta päästä. Koiraan päässä on selkeä valkoinen alue, joka ulottuu silmistä niskaan. Nokka on vaalea. Naaras muistuttaa pientä telkkänaarasta, mutta poskessa on valkoinen laikku. Pikkutelkkä on pienempi ja vaaleampi kuin kaksi muuta telkkälajia.

Vanhin amerikkalainen pikkutelkkäkoiras on ollut 15-vuotias ja naaras 12-vuotias.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Pikkutelkkä pesii Pohjois-Amerikan pohjoisosissa. Se talvehtii Meksikonlahdella ja Yhdysvaltojen länsi- ja itärannikoilla. Pikkutelkkä harhautuu toisinaan Eurooppaan. Sitä tarhataan yleisesti, ja Suomessa tavattu pikkutelkkä on todennäköisesti tarhakarkulainen. Pikkutelkkä pesii pienillä järvillä ja lammilla, ja talvehtii merialueilla.

## Lisääntyminen
Pikkutelkän pesä on vanhassa kultatikan (*Colaptes auratus*) kolossa tai muussa puunkolossa. Munia on 6–11 ja naaras hautoo niitä 28–33 päivää. Naaras on erittäin pesäpaikkauskollinen palaten samaan pesäkoloon keväästä toiseen.

## Ravinto
Pikkutelkkä sukeltaa pohjasta vesihyönteisiä ja nilviäisiä sekä jonkin verran myös siemeniä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hottola, Petri 1988: Pikkutelkkä *Bucephala albeola* ensi kertaa Suomessa. - Lintumies 5.1988 s. 224-225. LYL.
Johannes Diderik van der Waals

**Johannes Diderik van der Waals** (23. marraskuuta 1837 Leiden, Alankomaat – 8. maaliskuuta 1923 Amsterdam, Alankomaat) oli alankomaalainen fyysikko, jonka maine perustuu ennen kaikkea kaasujen ja nesteiden tilanyhtälön kehittämiseen. Vuonna 1910 hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon.

Van der Waals oli ensimmäinen tutkija, joka otti huomioon molekyylien tilavuuden ja niiden väliset vuorovaikutukset, kun hän pyrki selvittämään suljetussa systeemissä olevien kaasujen ja nesteiden lämpötilan, tilavuuden, ja paineen välistä yhteyttä. Sittemmin näitä vuorovaikutuksia on kutsuttu nimellä van der Waalsin voima.

## Perhe ja nuoruus

Van der Waalsin vanhemmat olivat Jacobus van der Waals ja Elisabeth van den Burg. Päästyään oppikoulusta hän toimi opettajana, mutta opiskeli vapaa-ajallaan Leidenin yliopistossa matematiikkaa ja fysiikkaa 1862–1865, vaikka hän ei ollut saanut koulutusta klassisissa kielissä, mikä siihen aikaan oli yliopistoon pääsyn edellytys. Vuonna 1864 hän meni naimisiin Anna Magdalena Smitin kanssa. Avioliitosta syntyi kolme tytärtä ja yksi poika. Pojasta, Johannes Diderik nuoremmasta, tuli sittemmin Groningenin yliopiston professori, ja myöhemmin hän astui isänsä seuraajaksi Amsterdamin yliopiston fysiikan professorin virkaan.

## Tieteellinen ura

Van der Waals väitteli tohtoriksi vuonna 1873 väitöskirjalla *Over de Continuïteit van den Gas – en Vloeistoftoestand* ('Kaasujen ja nesteiden jatkuvuudesta'), ja vuonna 1876 hänet nimitettiin Amsterdamin yliopiston fysiikan professorin virkaan.

Urallaan van der Waals keskittyi kaasujen ja nesteiden käyttäytymisen teoreettiseen selvittämiseen. Hänen teorioihinsa pohjautuvien kokeiden johdosta vuonna 1898 James Dewar muun muassa onnistui nesteyttämään vedyn ja vuonna 1908 Heike Kamerlingh Onnes heliumin. Nesteheliumilla on nykymaailmassa valtava määrä tärkeitä sovelluksia lääketieteessä ja tutkimuksessa muun muassa suprajohtavien sähkömagneettien jäähdytyksessä ja kvantti-ilmiöiden kokeellisessa todentamisessa. Keksinnön merkitys ymmärrettiin, ja Onnesille myönnettiin 1913 Nobelin fysiikanpalkinto.

Van der Waals jäi eläkkeelle 1908, ja kaksi vuotta myöhemmin 1910 hän vastaanotti Nobelin fysiikanpalkinnon kaasujen ja nesteiden tilanyhtälöä käsitelleestä työstään.

## Katso myös
* Van der Waalsin voima
* Van der Waalsin yhtälö

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* van der Waals Mathematics Genalogy Projectissa.
Luettelo humanistisen ja kasvatusalan tutkinnoista

Luettelo humanistisen ja kasvatusalan tutkinnoista.

## Humanistisen ja kasvatusalan ammatilliset perustutkinnot
* Viittomakielisen ohjauksen perustutkinto, viittomakielen ohjaaja
* Lapsi- ja perhetyön perustutkinto, lastenohjaaja
* Nuoriso- ja vapaa-ajanohjauksen perustutkinto, nuoriso- ja vapaa-ajan ohjaaja

## Humanistisen ja kasvatusalan ammattikorkeakoulututkinnot
* Humanistisen alan ammattikorkeakoulututkinto, Viittomakielentulkki (AMK)
* Humanistisen alan ammattikorkeakoulututkinto, Yhteisöpedagogi (AMK)

## Katso myös

* Humanistiset yliopistotutkinnot
* Kasvatustieteelliset yliopistotutkinnot
Pihlajanorsu

**Pihlajanorsu** (*Gastropacha quercifolia*) on kookas, punaruskea yöperhonen. Ennen vuotta 1996 laji tunnettiin nimellä **tumma lehtikehrääjä**. Lajin nimi viittaa aikuisen perhosen pitkiin, eteenpäin suuntautuneisiin huulirihmoihin, jotka muodostavat pään etuosaan kärsää muistuttavan ulokkeen.

## Koko ja ulkonäkö
Pohjois-Eurooppalaiset yksilöt kuuluvat muotoon f. *alnifolia*, joka on tummempi ja sinisemmän sävyinen kuin Keski- ja Etelä-Euroopassa tavatut yksilöt. Pihlajanorsu on kookas perhonen, jonka siipien kärkiväli on 50&ndash;90&nbsp;mm. Naaras on huomattavasti isompi ja rotevampi kuin koiras. Siipien reuna on syvään pykäläinen, kuin haavan tai tervalepän lehdessä. Siivet ovat pohjaväriltään tumman punaruskeat. Molempien siipiparien poikki kulkee kolme tummaa, aaltoilevaa poikkiviirua. Muodolla *alnifolia* etusiiven etureunassa on laaja, diffuusi alue sinertävänmustaa kehnää ja takasiiven sisäsyrjässä on oranssinpunertava alue. Perhosen lepoasento on erikoinen, sillä takasiiven etureuna työntyy selvästi esille etusiiven etureunan alta. Tämä rikkoo perhosen hahmon ja paikallaan lepäävä pihlajanorsu näyttää kuivuneelta lehdeltä ja sitä on koostaan huolimatta vaikea löytää.

Pihlajanorsun toukka on ruskeanharmaa ja karvainen, täysikasvuisena 80&ndash;120&nbsp;mm pitkä ja 12&ndash;13&nbsp;mm leveä. Nuorena se muistuttaa paljon harvinaisemman haapanorsun sekä yleisen orapihlajayökkösen toukkia.

## Levinneisyys ja lentoaika
Pihlajanorsua tavataan Pohjois-Espanjasta Japaniin ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa laji on harvinainen tulokas, jonka ensimmäinen havainto on Uudeltamaalta vuodelta 1943 ja nykyisin lajilla on vakiintunut kanta Etelä-Karjalassa ja itäisessä Etelä-Savossa. 2000-luvun aikana lajia on tavattu paikoittain pitkin etelärannikkoa. Perhonen lentää heinäkuussa, joskus harvoin toisena sukupolvena syyskuussa.

## Elinympäristö ja elintavat
Lajia tavataan lämpimillä ja aurinkoisilla, usein pihlajaa kasvavilla, pensaikkoisilla paikoilla. Perhoset piilottelevat päivät kasvillisuuden seassa ja lähtevät lentoon vasta yön pimennyttyä kunnolla, joskus vasta puolenyön jälkeen. Koiras lentää valolle, mutta naaras vain harvoin.

Naaras munii 300&ndash;500 munaa ravintokasvin oksille. Toukat kasvavat aluksi hitaasti ja laji talvehtii pienenä toukkana rakentamansa silkkisen kotelon sisällä. Toukat ovat täysikasvuisia kesäkuun alkupuoliskolla ja koteloituvat puun kuorelle tai kasvillisuuden joukkoon harmaanruskean, toukkakarvoilla suojatun kotelokopan sisään. Kopan sisälle toukka erittää valkoiseksi jauheeksi kuivuvaa eritettä.

## Ravintokasvi
Toukan pääasiallinen ravinto vaihtelee alueittain. Suomessa se syö monien eri ruusukasvien, erityisesti pihlajan, mutta myös omenapuun lehtiä. Etelämpänä eri pajulajien merkitys kasvaa ja toukkia löytyy varsinkin raidalta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Norske sommerfugler
Projektio

**Projektio** tarkoittaa seuraavia asioita:

*projektio, jonkin seuraavista laitteista tuottama kuva:
**elokuvaprojektori
**videoprojektori
**diaprojektori

*projektio teknisessä piirtämisessä, kolmiulotteisen kappaleen kuvaaminen kaksiulotteisessa tasossa, esimerkiksi:
**ortografinen projektio, kappaleen kuvaaminen 90° välein käännetyistä kuvakulmista
**isometrinen projektio, ortografisen projektion alalaji

*projektio kemiassa:
**Fischerin projektio, tapa esittää orgaanisen molekyylin rakenne kaksiulotteisessa kuvassa
**Haworth-projektio, tapa esittää monosakkaridien kolmiulotteinen syklinen rakenne kaksiulotteisessa kuvassa
**Newman-projektio, tapa esittää kahden hiilimolekyylin välisen sidoksen konformaatiota kaksiulotteisessa kuvassa

*projektio matematiikassa:
**projektio, geometrinen kuvaus
**projektio, lineaarialgebran kuvaus
**projektio, operaatio relaatioalgebrassa

* karttaprojektio, kartografian menetelmä, jossa maapallon pinta tai osa siitä kuvataan kaksiulotteiseksi kartaksi
* 3D-projektio tai graafinen projektio, joukko menetelmiä kolmiulotteisen kappaleen esittämiseen kaksiulotteisella tasolla

*projektio, psyykkinen puolustusmekanismi, psykologinen käsite.

*Filmistudio Projektio, Suomen ensimmäinen elokuvakerho 1930-luvun puolivälissä
*Projektio, Suomen elokuvakerhojen liiton jäsenlehti 1960–1967 ja 1976–1989
Ujigami-jinja

**Ujigami-jinja** () on šintolainen pyhäkkö Japanissa Kioton prefektuurissa Ujin kaupungissa Kioton eteläpuolella. Se sijaitsee Ujigawan itäpuolella Asahiyama-vuoren juurella. Ujigamin pyhäkön päähalli (*[[honden]]*) on rakennettu Heian-kaudella, ja sitä pidetään Japanin vanhimpana pyhäkkörakennuksena. Alun perin Ujigami-jinja on perustettu läheisen Byōdō-inin suojeluspyhäköksi.

Honden koostuu kolmesta rakennuksesta, jotka on rakennettu vierekkäin *[[nagare-zukuri]]*-tyyliin. Pyhäkön Kamakura-kaudella rakennettu rukoussali (*[[haiden]]*) on myös vanhin lajissaan. Pyhäkön sisäosassa on lisäksi kolme pienempää rakennusta; pyhäköt 400-luvun prinssille Uji-no-waki-Iratsukolle, hänen veljelleen keisari Nintokulle ja heidän isälleen keisari Ōjinille. Ujigami-jinja on otettu yhdessä Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Asmo

**Asmo** on suomalainen miehen etunimi. Nimi on syntynyt joko Erasmus-nimen lyhentymänä tai skandinaavisesta nimestä Asmund, joka merkitsee *jumalten suojaa*. Asmon nimipäivä on 24. lokakuuta, jolloin on myös Rasmuksen nimipäivä. 

Suomessa on lokakuuhun 2025 mennessä ollut kirjoilla hieman yli 500 Asmo-nimistä miestä ja muutama nainen.

## Tunnettuja Asmoja
*Asmo Ahola (s. 1964), kestävyysjuoksija
*Asmo Alho (1903–1975), suomalainen sarjakuvapiirtäjä
*Asmo Hurula (1952–2024), elokuvaesiintyjä ja laulaja
*Asmo Jaaksi, (s. 1966) arkkitehti
*Asmo Kalpala (s. 1950), Tapiola-ryhmän ent. pääjohtaja
*Asmo Maanselkä (s. 1981), kristillisdemokraattinen poliitikko
*Asmo Soivio, *DJ Alimo* (s. 1974)), laulaja ja musiikkituottaja

## Lähteet
Identiteettivarkaus

**Identiteettivarkaus** tarkoittaa toisen ihmisen henkilötietojen kuten nimen tai henkilötunnuksen eli identiteetin oikeudetonta käyttöä. Usein varas pyrkii tekemään rahanarvoisia sitoumuksia toisen henkilön identiteetin nimissä. Identiteettivarkaudet ovat yleistyneet ja helpottuneet sähköisten tietoverkkojen käytön yleistyessä 2010-luvulla. Esimerkiksi Yhdysvalloissa, jossa ei ole minkäänlaista henkilökorttijärjestelmää eikä väestörekisteriä, niitä paljastuu vuosittain miljoonia ja Suomessakin yhä enemmän pikavippien yhteydessä.

## Identiteettivarkaus Suomessa
Identiteettivarkaus tuli rangaistavaksi 4.9.2015 voimaan tulleella lainuudistuksella (368/2015). Rikoksen täyttymiseksi tekijän tulee erehdyttää kolmatta osapuolta ja aiheuttaa taloudellista vahinkoa tai vähäistä suurempaa haittaa uhrille. Teosta tuomitaan sakkorangaistus.

Oikeudellisesti identiteettivarkaudessa voi olla kyse myös esimerkiksi väärän henkilötiedon antamisesta viranomaiselle (rikoslain 16 luku), petoksesta (rikoslain 36 luku) tai maksuvälinepetoksesta (rikoslain 37 luku).

## Katso myös
* Nettihuijaus
* Identiteettihuijaus
* Romanssihuijaus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Identity Theft United States Department of Justice
Tyrrell P34

**Tyrrell P34** oli Derek Gardnerin, Tyrrellin pääsuunnittelijan, suunnittelema kuusipyöräinen Formula 1 –auto. Se oli ensimmäinen kuusipyöräinen F1-auto. Autossa oli neljä erikoisvalmisteista 10-tuumaista pyörää edessä, ja kaksi normaalikokoista rengasta takana. 1970-luvun puolessavälissä F1-säännöt sanelivat, että etusiiven maksimileveys oli 1,5 m. Ottaen huomioon ajajan jaloille vaadittavan tilan, ohjausmekanismit, eturipustuksen ja renkaiden normikoot, tästä olisi seurannut että etupyörät olisivat ulottuneet etusiiven ulkopuolelle. P34:n lähtökohta oli käyttää niin pientä rengasta, että se mahtuisi kokonaisuudessaan siiven sisäpuolelle. Tästä olisi seurannut sekä parempi suoranopeus parantuneen aerodynamiikan vuoksi että puhtaampi ilmavirta takasiivelle. Mutta siitä olis myös seurannut, että etupyörän olisi pitänyt olla 10 tuumaa (250 mm) halkaisijaltaan, jolloin kitkapinta tiehen olisi ollut aivan liian vähäinen.

Derek Gardner kuitenkin löysi säännöistä porsaanreiän. Missään ei sanottu, että autossa pitäisi olla neljä pyörää, joten hän päätti käyttää kuutta pyörää. Tämä oli täysmenestys, ja lisäksi kaksi ylimääräistä pyörää lisäsi auton jarrutehoa ja paransi kääntymisominaisuuksia.

Pienten eturenkaiden tarkoituksena oli muuttaa ilman kulkeutumista ja saada siten auton nopeus suuremmaksi. Pienemmät renkaat kuitenkin aiheuttivat renkaiden ja asfaltin välisen pidon vähenemisen, koska vain pieni alue renkaasta oli kosketuksessa tien pintaan. Monimutkaisen pyöräntuennan ansiosta kaikkia neljää eturengasta pystyi kääntämään. 

P34 esiintyi ensimmäistä kertaa F1-kisassa Espanjan Grand Prix’ssa 1976, ja Jody Scheckter saavutti sillä voiton Ruotsin Grand Prix'ssa samana vuonna. Auto oli kuitenkin teknisesti epäluotettava, ja FIA kielsi kuusipyöräiset autot kaudelle 1978. P34:n kilpailu-ura jäi kahden kauden mittaiseksi (1976 ja 1977) ja se osallistui kaikenkaikkiaan 30 F1-kilpailuun

## Lähteet
Rinus Michels

**Rinus Michels** (9. helmikuuta 1928 – 3. maaliskuuta 2005) oli alankomaalainen jalkapalloilija ja myöhemmin jalkapallovalmentaja.

## Ura

Michels tunnetaan niin sanotun "totaalisen jalkapallon" kehittäjänä. Hän käytti tuota pelityyliä muun muassa Alankomaiden maajoukkueessa, jota hän valmensi vuosina 1974, 1984–1985, 1986–1988 ja 1990–1992. Michelsin valmennuksessa joukkue eteni 1974 MM-hopealle, 1988 Euroopan-mestaruuteen ja 1992 EM-kolmoseksi, (pronssia ei jaettu)

Pelaajaurallaan Michels edusti AFC Ajaxia 264 ottelun verran vuosina 1946–1958. Maaleja otteluissa syntyi 122 kappaletta. Vuosina 1947 ja 1957 hän voitti seurassa Alankomaiden mestaruuden. Michels pelasi myös synnyinmaansa maajoukkueessa viiden A-maaottelun verran.

Michels teki paluun Ajaxiin vuonna 1965, valmentajan ominaisuudessa. Ensimmäisten kuuden vuoden aikana hän johdatti seuran neljään mestaruuteen ja kolmeen cup-voittoon. Menestystä tuli myös kansainvälisillä kentillä, vuonna 1971 Ajax voitti Euroopan cupin Michelsin luotsaamana. Ajax voitti saman tittelin myös kahtena seuraavana vuotena, mutta Ajaxissa totaalisen jalkapallon ja paitsioansan käyttöönoton aloittanut Michels oli jo ehtinyt siirtyä uusien haasteiden perään. Vuonna 1971 alkanut pesti espanjalaisessa FC Barcelonassa toi hänen merittilistalleen Espanjan mestaruuden vuonna 1974, jonka jälkeen hän siirtyi pian maajoukkueen valmennustiimiin.

Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA valitsi Michelsin vuonna 1999 vuosisadan valmentajaksi.

Michels kuoli belgialaisessa sairaalassa vuonna 2005 sydänleikkauksen jälkeen.

## Meriitit valmentajana

* Euroopan mestaruus: 1988
* MM-hopeaa: 1974
* Euroopan Cup: 1971
**Hopeaa: 1969
* Alankomaiden mestaruus (4): 1966, 1967, 1968, 1970
* Alankomaiden cup (3): 1967, 1970, 1971
* Espanjan mestaruus: 1974
* Espanjan cup: 1978
* Saksan cup: 1983

## Lähteet
* 
*
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 1999

**Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut** järjestettiin vuonna 1999 Jyväskylässä 13.–14. helmikuuta. Moniotteluiden Suomen mestaruuksista kilpailtiin Mustasaaressa 6.–7. helmikuuta ja kiekonheiton, moukarinheiton sekä keihäänheiton talvimestaruuksista Kaustisella 6. maaliskuuta 1999.  

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* Markku Siukonen: *Urheilun vuosikirja 2000*, Gummerus 2000, s. 344–345
### Viitteet
Arrows A21

**Arrows A21** oli britti Eghbal Hamidyn suunnittelema auto, jolla Formula 1 -talli Arrows kilpaili kaudella 2000. Sitä ajoivat toista kauttaan tallissa ajava espanjalainen Pedro de la Rosa, ja kokenut hollantilainen Jos Verstappen. Kaudeksi 2000 tallin väritys muuttui musta-oranssiseksi uuden sponsorin, Orangen, vuoksi. Renkaat tallille toimitti Bridgestone. Moottorit olivat Supertecin valmistamia.

Auto vaikutti kauden alussa lupaavalta, mutta epäluotettavalta keräämään enemmän kuin kourallisen pisteitä. De la Rosa oli ajamassa palkintopallisijoille Saksan GP:ssä ja Itävallan GP:ssä, mutta moottori- ja vaihdelaatikko-ongelmien takia sijoittumiset kolmen parhaan joukkoon jäivät haaveiksi. Verstappen onnistui kuitenkin sijoittumaan loistavalla ajollaan neljänneksi Italian GP:ssä. Muita kauden kohokohtia olivat pistesijat Euroopan, Kanadan ja Saksan GP:ssä. Kokonaisuutena kausi oli tallille huono.

A21-autolla onnistuttiin saalistamaan seitsemän MM-pistettä. Valmistajien MM-sarjassa talli oli autolla seitsemäs.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla
* Arrows A21 - The Formula One DataBase
* Arrows A21 - F1Olivier 
* Arrows A21 - ChicaneF1
Philippe Christanval

**Philippe Charles Lucien Christanval** (s. 31. elokuuta 1978, Pariisi, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija, joka edusti Englannin Valioliigassa pelaavaa Fulhamia, mutta hänen sopimusta ei jatkettu kauden 2007-2008 jälkeen. 190 senttimetriä pitkällä, keskuspuolustajana pelaavalla Christanvalilla on myös Guadeloupen kansalaisuus.

Ammattilaisuransa aikana Christanval on edustanut myös AS Monacoa, FC Barcelonaa ja Marseillea.

Ranskan maajoukkueessa lokakuussa 2000 Etelä-Afrikkaa vastaan pelatussa ottelussa debytoinut Christanval on pelannut kuusi A-maaottelua. Hän oli mukana maajoukkueessa vuoden 2002 MM-kisoissa mutta ei päässyt pelaamaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Christanvalin pelaajaprofiili footballdatabase.com-tietokannassa
Varsovan keskitysleiri

**Varsovan keskitysleiri** perustettiin ss-upseeri Jürgen Stroopin ehdotuksesta kesällä 1943 Varsovaan Varsovan gheton raunioille.

Leiri oli toiminnassa kesästä 1943 vuoden 1944 elokuuhun. Se tunnetaan myös nimellä **Gęsiówka**. Sen perustamisen tarkoituksena oli kerätä gheton raunioista tiiliä, rautaromua ja muuta metallia jatkokäyttöä varten. Saksalaisten tarkoitus oli hävittää jäljet juutalaisten kansanmurhasta ja löytää heidän kätkemiään arvoesineitä raunioista. Lisäksi samalla etsittiin kellareissa ja bunkkereissa piileskeviä juutalaisia. Työn jälkeen gheton paikalle oli tarkoitus istuttaa puisto.

## Lähteet
Haapanorsu

**Haapanorsu** (*Gastropacha populifolia*) on öisin lentävä ruskeankeltainen perhonen. Vuoteen 1996 laji tunnettiin nimellä **vaalea lehtikehrääjä**.

## Koko ja ulkonäkö
Kookas perhonen, jonka siipien kärkiväli on koiraalla 48&ndash;58&nbsp;mm ja naaraalla 72&ndash;83&nbsp;mm. Naaras on myös selvästi koirasta rotevampi. Siivet ovat naaraalla vaalean kellanruskeat, koiraalla siivissä on usein violetinsävyistä kehnää. Osa koiraista on kuitenkin hyvin vaaleita ja miltei kuviottomia. Etusiiven poikki kulkee viisi tummaa poikkiviirua, jotka muodostuvat kuunsirpin muotoisista täplistä. Juovat ovat katkonaisia ja jatkuvat takasiipiin, mutta erottuvat siellä vain heikosti siiven etureunassa. Molempien siipiparien ulkoreuna on kevyesti aaltoileva. Paikallaan kyhjöttävä haapanorsu näyttää kuivuneelta lehdeltä. Perhosen ruumiissa on selkäpuolella selvä, tumma keskijuova.

Haapanorsun toukka on kellertävän ruskea ja karvainen, täysikasvuisena 80&ndash;100&nbsp;mm pitkä.

## Levinneisyys ja lentoaika
Lajia tavataan Iberian niemimaalta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja Venäjän poikki Pohjois-Kiinaan ja Japaniin asti. Suomessa haapanorsu on hyvin harvinainen laji. Se tavattiin ensimmäisen kerran Vehkalahdelta 1954 ja vuonna 1992 löydettiin Joutsenosta toukka. Sittemmin lajin yksilöitä on harhaillut Etelä-Suomeen lähes joka vuosi ja yksilöitä on tavattu erityisesti lounaissaaristossa. Nykyisin lajilla saattaa olla vakiintunut kanta aivan maan kaakkoisimmassa nurkassa. Se näyttää myös vakiintuneen Turun ja Helsingin väliselle rannikkokaistaleelle. Aikuiset perhoset lentävät kesäkuun lopulta elokuun alkuun.

## Elinympäristö ja elintavat
Kosteiden lehti- ja sekametsien laji, joka viihtyy Keski-Euroopassa myös avoimissa kulttuuriympäristöissä. Perhoset lentävät pimeän laskeutumisesta lämpiminä öinä aina aamuyöhön saakka. Koiraat lentävät joskus valojen luokse, naaraat vain harvoin. Perhonen viettää aikansa ilmeisesti enimmäkseen puiden latvustoissa eikä lajin elintapoja tunneta kovin hyvin.

Parittelutapahtumaa luonnossa ei tunneta, mutta kasvatuksessa se on kestänyt jopa 20 tuntia. Parittelun jälkeen naaras munii noin 300 munaa pieninä ryhminä oksille ja lehdille. Toukat elävät korkealla latvustoissa ja niitä tavataan luonnossa vain harvoin. Toukka talvehtii noin 25&nbsp;mm:n pituisena ja jatkaa kasvuaan keväällä. Ainakin talvehtinut toukka on yöaktiivinen. Toukat ovat täysikasvuisia touko-kesäkuun vaihteessa ja tekevät harmaanruskean kotelokopan yhteenkudottujen lehtien väliin latvustoon.

## Ravintokasvi
Toukka syö poppelilajien, haavan tai pajujen lehtiä.

## Lähteet
Choe Gyu-ha

**Choe Gyu-ha** (; 16. heinäkuuta 1919 – 22. lokakuuta 2006) oli Korean tasavallan presidentti  1979–1980 Park Chung-heen murhan jälkeen.

Hän oli kotoisin Wonjusta Gangwonin maakunnasta ja opiskeli nykyisessä Tsukuban yliopistossa Japanissa ja työskenteli opettajana.

Hän oli maan ulkoministeri 1967–1971 ja vieraili pohjoisessa 1970-luvun alussa neuvottelemassa. Hän oli presidentin turvallisuusneuvonantaja 1971–1975 ja pääministeri 1976–1979. Park Chung-heen murhan jälkeen pääministeri Choe nimettiin virkaa tekeväksi presidentiksi. Hänet valittiin uudeksi presidentiksi joulukuussa.

Joulukuussa 1979 kenraalimajuri Chun Doo-hwan liittolaisineen poisti Choen hallituksen vallasta. Vuoden 1980 alussa Chun liittolaisineen hallitsi asevoimia. Painostuksen vuoksi Choe nimitti Chunin keskustiedustelupalvelu KCIA:n johtoon. Toukokuussa Chun julisti maan hätätilaan ja ohitti siviilihallituksen opiskelijalevottomuuksien vuoksi. Gwangjussa Chunin joukot ampuivat 200 mielenosoittajaa 18.–27. toukokuuta 1980.

Choe erosi pian tapahtuneen jälkeen ja Chunista tuli presidentti 1. syyskuuta 1980. Choe pysyi tämän jälkeen poissa julkisuudesta.

## Lähteet
McLaren MP4-21

**McLaren MP4-21** oli  Adrian Neweyn suunnittelema auto, jolla Formula 1 -talli McLaren kilpaili kaudella 2006. Autoa ajoivat kilpailuissa suomalainen Kimi Räikkönen ja kolumbialainen Juan Pablo Montoya. Auto jatkaa MP4-X nimeämissysteemiä. Autossa oli Michelinin renkaat, AP:n jarrut ja se käytti Mobil1:n poltto- ja voiteluaineita. Auton huomattavin piirre on sen krominvärisyys, joka on suunniteltu sponsorien näkyvyyden maksimoimiseksi. Autossa oli Mercedes-Benzin 2,4 litrainen V8 moottori. 

Kauden alusta autoa ajoivat Kimi Räikkönen ja Juan Pablo Montoya, mutta jo muutaman kilpailun kävi selväksi, ettei auto ollut niin kilpailukykyinen kuin sen edeltäjä MP4/20. Autolla saavutettiin melko tasaisesti pisteitä pitkin kautta, mutta se oli jatkuvasti jäljessä Renaultin ja Ferrarin kehitystyöstä. Montoya menetti kilpakuljettajan paikkansa Yhdysvaltain GP:n  jälkeen kolaroituaan kilpailussa Räikkösen kanssa. Hänet korvasi espanjalainen Pedro de la Rosa Autolla saavutettiin kolme paalupaikkaa ja kolme kilpailun nopeinta kierrosta. Voittoja ei kuitenkaan saavutettu. McLaren sijoittui kolmanneksi tallien MM-sarjassa.

## Formula 1 -tulokset

**Lihavointi** tarkoittaa paalupaikkaa, *kursivointi* kilpailun nopeinta kierrosta.
Konnektionismi

**Konnektionismi** on kognitiotieteessä, neurotieteessä, tekoälytutkimuksessa ja mielenfilosofiassa käytetty informaation käsittelyn teoria. Konnektionismi ymmärtää mielenilmiöt emergentteinä tapahtumina, jotka syntyvät toisiinsa liittyvien yksinkertaisten yksikköjen muodostaman konnektionistisen arkkitehtuurin toiminnasta. Käytännössä konnektionismi mallintaa mielenilmiöitä erilaisin graafi- eli verkkomallein.

Konnektionismi on kehittynyt komputationalismin rinnalla, joka käsittelee mielenilmiöitä laskennan tuloksena. Toisin kuin komputationalismi ja muut klassiset mallit, konnektionismi ei perustu hierarkisuuteen, vaan alisymbolien rinnakkaiseen käsittelyyn. Loogisten sääntöjen sijaan konnektionismissa käytetään hyväksi tilastollisia ominaisuuksia informaation muuntamiseen.

## Historia
Yhtenäiseksi suuntaukseksi konnektionismi muodostui aikavälillä 1940–1965. Nykymuotoinen konnektionismi syntyi 1980-luvun lopulla. Konnektionismin läpilyöntiä pohjustivat neurofysiologinen tutkimus sekä matematiikan ja tietojenkäsittelytieteen tutkimuksessa tapahtunut edistys. Yksinkertaiset lineaariset neuroverkot kehitettiin 1950-luvulla ja epälineaariset 1970-luvulla. Nämä kaikki auttoivat ymmärtämään konnektionististen verkkojen vahvuuksia ja heikkouksia. Tunnettuja konnektionisteja ovat muun muassa Frank Rosenblatt, Oliver Selfride ja Paul Smolensky.

## Konnektionistiset mallit

Konnektionismissa käytetään monenlaisia malleja, mutta yleisimmin mallit ovat neuroverkkomalleja, koska niiden avulla ajatellaan voitavan parhaiten mallintaa aivojen toimintaa. Verkon yksinkertaiset yksiköt voivat liittyä toisiinsa monin eri tavoin lähestymistavasta ja mallista riippuen. Esimerkiksi verkko voi pyrkiä jäljittelemään aivojen toimintaa siten, että sen yksiköt eli solmut esittävät neuroneja, kun taas solmuja yhdistävät yhteydet eli kaaret esittävät synapseja. Toisenlaisessa verkossa taas solmut voivat olla sanoja, jolloin kaaret ilmaisisivat semanttista samankaltaisuutta. Useimmat konnektionistiset mallit rakennetaan siten, että ne muuttuvat ajan myötä.

Konnektionistiset mallit eivät ole rakenteisia kuvauksia mentaalisista representaatioista, vaan kausaalisten relaatioiden eritelmiä.

Aktivaatio on keskeinen elementti konnektionistisissa malleissa. Aktivaatio on verkon solmun lukuarvo, joka kuvaa jotakin solmun ominaisuutta. Esimerkiksi aivoja mallintavassa mallissa neuronia esittävän solmun aktivaatio voisi kuvata todennäköisyyttä, jolla neuroni laukaisisi aktiopotentiaalin. Mikäli malli olisi leviävän aktivaation malli, leviäisi aktivaatio solmusta naapurisolmuihin kuten impulssi aivoissa. Neuroverkot ovatkin aina leviävän aktivaation malleja, tosin riippuen takaisinkytkennästä.

## Katso myös
* Emergenssi
* Komputationalismi
* Neuroverkot
* Tekoäly

## Lähteet
*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Dictionary of Philosophy of Mind: Connectionism 
* Dictionary of Philosophy of Mind: History of Connectionism 
* Stanford Encyclopedia of Philosophy: Connectionism 
* David A. Medler: A Brief History of Connectionism  
*  
*  
*
Ilmestyskirja. Nyt.

**Ilmestyskirja. Nyt.** () on yhdysvaltalainen Vietnamin sotaan sijoittuva eeppinen sotaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1979. Elokuvan ohjasi Francis Ford Coppola ja sen pääosia esittivät Marlon Brando, Robert Duvall ja Martin Sheen. Elokuvan käsikirjoitus perustuu löyhästi Joseph Conradin romaaniin *[[Pimeyden sydän]]*. Coppola ohjasi, tuotti, käsikirjoitti elokuvan sekä sävelsi isänsä Carmine Coppolan kanssa siihen musiikin ja näytteli TV-ryhmän ohjaajaa.

*Ilmestyskirja. Nyt.* oli suuri menestys, ja se voitti muun muassa Cannesin elokuvajuhlien arvostetun Kultainen palmu -palkinnon. Elokuva keräsi myös kahdeksan Oscar-ehdokkuutta, muun muassa paras elokuva, ohjaus, miessivuosa (Duvall), joista se voitti parhaan kuvauksen ja äänileikkauksen palkinnot.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Coppola alkoi työstää käsikirjoitusta yhdessä John Miliusin kanssa vuonna 1969. Elokuva kantoi alun perin nimeä *The Psychedelic Soldier*, mutta Milius vaihtoi sen myöhemmin muotoon *Apocalypse Now*. Coppolan ja Miliusin hyvä ystävä George Lucas oli 1970-luvun alussa halukas ohjaamaan elokuvan ja suunnitteli sen kuvaamista debyyttiohjauksensa THX 1138:n jälkeen. Coppola tarjosi myöhemmin ohjauspestiä myös Miliusille, joka oli kuitenkin Lucasin tavoin kiinni omassa projektissaan. Lucasin tapauksessa oma projekti oli *[[Tähtien sota (alkuperäinen elokuva)|Tähtien sota]]*. Coppola tarjosi ohjaajan tehtävää ilmeisesti myös jugoslavialaiselle Dušan Makavejeville, mutta tämä kieltäytyi. Coppola tarttui lopulta ohjaksiin itse vuonna 1975.

## Myöhempi arvostus
*Ilmestyskirja* valittiin vuonna 2000 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. *[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

Brittiläinen heavy metal -yhtye Iron Maiden on tehnyt elokuvaan pohjautuvan kappaleen ”The Edge of Darkness”. Myös saksalainen Sodom on tehnyt elokuvasta kappaleen ”Napalm in the Morning”.

## Eri versiot
Elokuvan alkuperäinen kesto on 153 minuuttia, mutta ohjaajan versio (*Apocalypse Now Redux*) vuodelta 2001 on vieläkin pidempi, 203 minuuttia. Vuonna 2019 elokuvasta julkaistiin final cut -versio, joka on kestoltaan 174 minuuttia.

## Muuta
Elokuva on tavallaan osa suomalaista televisiohistoriaa, sillä Yle TV1:n kuuluttaja Tutteli Hammermann erotettiin yhtiöstä elokuvan televisioesitykseen liittyneen poliittisesti latautuneen kuulutuksen vuoksi vuonna 1994. Ennen elokuvan alkua Hammermann kertoi pitkässä kuulutuksessaan Vietnamin sodasta keräämiään tietoja. Kuulutuksessa hän toi ilmi omia mielipiteitään sodan syistä ja kertoi demokratian voittaneen. Tarkoituksena oli valistaa katsojia 25 vuotta aiemmin päättyneestä sodasta. Hammermann oli herättänyt keskustelua jo vuonna 1993 arvosteltuaan kuulutuksessaan Greenpeacesta kertovaa dokumenttielokuvaa varoittamalla katsojia sen yksipuolisuudesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Akaton mies

**Akaton mies** on vuonna 1983 valmistunut Edvin Laineen ohjaama elokuva, kansankomedia kylästä, jossa poikamiehet ovat vailla emäntää. Elokuvan on käsikirjoittanut Seppo Lappalainen. 

Edvin Laineen itse leikkaaman version pituus on 131 minuuttia. Seppo Lappalainen kirjoitti oman käsikirjoituksensa pohjalta vuonna 1985 romaanin *[[Akaton mies (romaani)|Akaton mies]]*. Elokuvan jatko-osa *[[Akallinen mies]]* sai ensi-iltansa  vuonna 1986. 

## Juoni

Aikamiespoika Unto Puumalainen (Martti Järvinen) elelee yksinään viljelemällään maatilalla. Eräänä päivänä hänen puimalansa syttyy palamaan. Ovaskaisen vanhaisäntä (Kauko Helovirta) on juuri jututtamassa uutta pankkineitiä (Elisabet Haavisto) konttorissa, kun he haistavat palaneen käryn. Puimala palaa poroksi. Kylässä on muitakin aikamiespoikia, nimittäin Ovaskaisen poika Lassi (Ahti Jokinen), joka hänkään ei ole saanut taloon nuorikkoa. Kylässä on myös pontikkaa keittelevä vanhempi mies, Ruskan Jukka (Ahti Kuoppala), jonka kanssa aikamiespojat viettävät aikaansa paremman puutteessa. 

Poikamiehet käyvät kolmistaan myös maatalousnäyttelyssä ja käyttävät siellä tietokonetta osallistuakseen emännänhakuun IEVA-ohjelmiston avulla. 

Eräänä päivänä Unto ilmestyy Ruskan Jukan luokse ja kertoo laittaneensa seuranhakuilmoituksen lehteen nimimerkillä, ja nyt hän ei kuitenkaan kehtaa niitä itse noutaa kaupalta, jonne posti tuodaan. Jukka on epäileväinen, hän ei niitä hakisi, sillä hänellä on omat suunnitelmansa kaupan myyjättären Hellän (Maija-Liisa Peuhu) suuntaan, joten kirjeitä hakemaan lähetetään Lassi.

Naisten lähettämiä kirjeitä Puumalaisessa luettaessa kylän pankkivirkailija Liisa Haapalainen astuu sisään tupaan. Hätäpäissään Unto työntää kirjeet Jukalle, jota hän kehottaa viemään *maamiesseuran paperit* takaisin Lassille. Liisa katsoo merkitsevästi Untoon, ja kirjeet katoavat nopeasti piiloon. Kirjeiden joukosta löytyy Lassia kiinnostava tarjokas emännäksi. Pankkineiti puolestaan on jo päätöksensä tehnyt, ja Unton poikamiespäivät näyttävät uhatuilta.

## Näyttelijät

## Tuotanto

Elokuvan ensi-ilta oli 14. lokakuuta 1983 Helsingissä *Arenassa* ja *Bristolissa*.

## Vastaanotto

Kritiikeissä todetaan, että parinkymmenen vuoden takaisen vanhahtavan tyylin yhdistäminen nykyaikaan ei onnistu, ja roolisuorituksetkin ovat kovin pökkelöisiä, lukuun ottamatta rooliinsa viinanpolttajana luonnetta saavaa Ahti Kuoppalaa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Elokuva katsottavissa Elonetissä