open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hans-Hermann Hoppe

**Hans-Hermann Hoppe** (s. 2. syyskuuta 1949) on saksalainen libertaari anarkokapitalisti ja itävaltalaiseen koulukuntaan kuuluva taloustieteilijä. Hän asuu Yhdysvalloissa ja johtaa paleolibertaarista ajatushautomo Ludwig von Mises-instituuttia yhdessä ystävänsä Lew Rockwellin kanssa. Hoppe oli taloustieteiden professori Nevadan yliopistossa vuoteen 2008 asti ja on *[[Journal of Libertarian Studies]]* -lehden toimittaja.

Aiemmin urallaan Hoppe opetti useissa eurooppalaisissa yliopistoissa. Hän muutti Saksasta Yhdysvaltoihin vuonna 1986 ja opiskeli siellä Murray Rothbardin alaisuudessa. Hän pysyi Rothbardin läheisenä ystävänä ja yhteistyökumppanina Rothbardin kuolemaan tammikuuhun 1995 asti.

Hoppen tunnetuimpia teoksia ovat mm. *Democracy: The God That Failed* ja *The Myth of Public Defense*.

## Kiistat

Hoppe on herättänyt huomiota demokratiaa ja maahanmuuttoa arvostelevilla mielipiteillään. Hän on perustellut niitä libertaareilla argumenteilla. Hoppen mukaan sosiaaliturva, yleinen äänioikeus ja vapaa maahanmuutto ovat kestämätön yhdistelmä.

Hoppe on myös joutunut ongelmiin esitettyään luennoillaan käsityksiään homoseksuaalien korkeasta aikapreferenssistä. Hänen mukaansa homot arvostavat nykyhetkeä tulevaisuuteen verrattuna paljon voimakkaammin kuin heterot, koska homoilla ei yleensä ole lapsia. Hänen mukaansa "elämä loppuu homoon" kun taas oletettavasti heteroperheen lisääntyminen jatkaa elämää.

Hoppen mielestä tämä on syy mm. sukupuolitautien yleisyyteen homojen keskuudessa: kun lapsettoman ihmisen ei tarvitse välittää pitkästä aikavälistä, mahdollinen kuolema keski-iässä esim. immuunikatoon ei välttämättä vaikuta homoseksuaalisen yksilön käyttäytymiseen juuri lainkaan. Homot kuulemma harrastavat estottomasti promiskuiteettista, irrallista seksiä sitoutumatta parisuhteeseen. 

Tätä aikapreferenssiteoriaa käsitelleellä luennolla läsnäollut opiskelija teki valituksen yliopiston johdolle. Tuloksena Hoppelta evättiin seuraavaan virkaikäänsä perustuva palkankorotus. Hoppe uhkasi sananvapausperustein ja kansalaisoikeusjärjestö ACLU:n Nevadan paikallisyhdistyksen tukemana haastaa yliopiston oikeuteen työsopimuksensa rikkomuksesta. Lopulta yliopisto taipui ennen kuin oikeudenkäyntiin jouduttiin. Silloisen rehtorinsa Carol Harterin mukaan yliopisto joutui lopulta arvottamaan akateemisen vapauden yli Hoppen lausuntojen kiistanalaisuuden.

## Aiheesta muualla

*Hans-Hermann Hoppen kotisivut
*maahanmuuton kannattajien kritiikkiä Hoppen teoriaa vastaan 
*Hoppe on Immigration: neljä Hoppen kirjoittamaa maahanmuuton vastaista artikkelia 
*http://www.hanshoppe.com/wp-content/uploads/publications/vorwort.pdf Hoppen esipuhe teoksensa *Democracy: The God That Failed* saksankieliseen laitokseen
*http://www.mises.org/story/1792 Hoppen oma kuvaus homoseksuaaliepisodista]
James Tobin

**James Tobin** (5. maaliskuuta 1918 – 11. maaliskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen ekonomisti.

Tobin valmistui Harvardin yliopistosta, palveli John F. Kennedyn hallinnon talousneuvonantajana ja opetti monia vuosia Yalen yliopistossa. 1981 hänelle myönnettiin Ruotsin keskuspankin jakama Nobelin palkinto taloustieteessä.

Tobin kannatti ja kehitti keynesiläistä taloustiedettä. Hän uskoi, että hallituksien täytyy puuttua talouteen tuloksen tasapainottamiseksi ja taantumien välttämiseksi. Tobin tuli laajalti tunnetuksi ehdottamastaan ulkomaisten valuutansiirtojen verottamismallistaan. Veron tarkoitus oli vähentää spekulointia markkinoilla – Tobin piti spekulointia epätuottavana. Hän myös ehdotti, että verosta saatavat tulot käytettäisiin rahoittamaan kolmannen maailman hyväksi toteutettavia projekteja tai YK:n toimintaa. 

Valuutansiirtoveron idea sai tukea monilta erilaisilta organisaatioilta ja koulukunnilta kuten esimerkiksi globalisaatiokriittiseltä liikkeeltä (esimerkiksi Attac). Tosin Attacinkin kannattama niin sanottu Spahnin malli valuutansiirtoverosta ei Tobinin omasta mielestä olisi toteuttanut haluttuja tavoitteita.

Lisäksi hän kehitti Tobin-mallin, joka on ekonometrinen malli sensuroituneille endogeenisille muuttujille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Attac
Assembler

**Assembler** on tietokoneohjelma, jolla käännetään symbolisella konekielellä eli assembly-kielellä kirjoitettuja ohjelmia. Assembler kääntää kirjoitetusta symbolisesta konekielestä ohjelman konekielelle, jota tietokone suorittaa.

Assembler-sanaa käytetään joskus myös yhteyksissä ”assembler-ohjelmointi” tai ”assembler-ohjelmointikieli”. Tällöin olisi kuitenkin selkeämpää käyttää ohjelmointikieliryhmän nimeä assembly.

Assembler-ohjelman tuottama objektitiedosto ei yleensä ole vielä suorituskelpoinen ohjelmatiedosto, vaan linkkeriohjelma koostaa varsinaisen ohjelmatiedoston.

## Historia

Vuonna 1949 EDSAC-tietokoneen ohjelmoinnissa käytettiin ”alkuohjeita”, jotka olivat yhden kirjaimen pituisia muistikkaita. Nathaniel Rochester kirjoitti vuonna 1954 ensimmäisen assemblerin IBM 701-koneella.

## Ominaisuudet
Eri assembler-ohjelmien ominaisuuksia:
* makrot: (nk. *makro-assembler*) tukee koodilohkojen käyttöä, jotka assembler korvaa varsinaisella toteutuksella
* tyyppijärjestelmä: eräät välimuodon käännökset (esim. LLVM) sisältävät korkeamman tason tyyppitietoa kohdekohtaiselle assemblerille

## Tunnettuja assembler-kääntäjiä

Unixissa ja Linuxissa käytetään assemblereita kuten as (Unixin alkuperäinen), GNU Assembler, Nasm, Yasm. DOS:ssa tai Windowsissa komentoriviltä toimivia assemblereita ovat MASM, TASM, WASM, A86 sekä FASM. Amigalle tunnettuja assemblereita ovat DevPac ja AsmOne.

## Katso myös
* Luettelo assembler-ohjelmista

## Lähteet
Juurinimipalvelin

**Juurinimipalvelin** () on Internetissä ylimmän tason DNS-palvelin. Juurinimipalvelimista voidaan aloittaa  verkkotunnusten käännös IP-osoitteiksi. Juurinimipalvelimen IP-osoitteen on oltava asiakasnimipalvelimien tiedossa sisäänrakennettuna ohjelmaan.

Juurinimipalvelin sisältää tiedot seuraavan tason palvelinten osoitteista. Vasta seuraavan tason nimipalvelimet vastaavat konkreettisesti omasta alueesta (esimerkiksi *.fi*, *.se*, *.com* tai *.net*). Esimerkiksi etsittäessä verkkotunnuksen *www.yritys.fi* osoitetta kysytään ensin joltain juurinimipalvelimelta (IP-osoite sisäänrakennettu nimipalvelimeen) *fi*-alueesta vastaavan nimipalvelimen IP-osoitetta. Tältä nimipalvelimelta sitten kysytään *yritys.fi*:stä vastaavan nimipalvelimen IP-osoitetta. Tältä viimeiseltä sitten kysytään IP-osoitetta, joka vastaa *www.yritys.fi*-verkkotunnusta.

On olemassa 13 samalla tavoin toimivaa juurinimipalvelinta. Yleensä asiakasnimipalvelimet tuntevat ne kaikki ja käyttävät niitä satunnaisessa järjestyksessä. Juurinimipalvelimia ovat:

C-, F-, I-, J- ja K- juurinimipalvelimet on monistettu useisiin paikkoihin jokulähetys (anycast) tekniikalla. Suomessa on paikalliset kopiot I-, J- ja K-juurinimipalvelimista (FICIX). Enemmistö fyysisistä juuripalvelimista on nykyisin USA:n ulkopuolella, vaikka "kirjaimista" vain kolmea ylläpitää muu kuin yhdysvaltalainen organisaatio.

Internet-verkkotunnusten tulkinta riippuu siitä, mitkä juurinimipalvelimien osoitteet on määritelty asiakasohjelmiin. AlterNIC oli vaihtoehtoinen juurinimipalvelinjoukko, joka saatiin käyttöön vaihtamalla asiakasohjelmiin määriteltyjä juurinimipalvelimien IP-osoitteita. Asiakasohjelma, jossa juurinimipalvelinten osoitteet on vaihdettu, toimii aivan samalla tavalla kuin nytkin, mutta *www.firma.fi* voi tarkoittaa aivan toista IP-osoitetta kuin "virallisessa" verkkotunnusavaruudessa.  IETF on määritellyt käytännöt siitä, miten verkkotunnuksia käytetään, mutta mitään virallista kansainvälistä sopimusta verkkotunnusavaruudesta ei ole. AlterNICin perustaja pidätettiin 1997 (ei suoranaisesti juurinimipalvelimien ylläpidosta) eikä järjestelmää ole sen jälkeen käytetty.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen K-juurinimipalvelimen sivut
* I-juurinimipalvelimen sivut
* FICIX ry, Finnish Communication and Internet Exchange
* Root Server Technical Operations Association
* DNS Root Server System Advisory Committee
*  - *IAB Technical Comment on the Unique DNS Root*
Bernoullin jakauma

|
  kurtosis   =\frac{1-6pq}{pq}|
  entropy    =-q\ln(q)-p\ln(p)\,|
  mgf        =q+pe^t\,|
  char       =q+pe^{it}\,|
  pgf =q+pz\,|
  fisher =  \frac{1}{p(1-p)} | 
}}

**Bernoullin jakauma** tai **Bernoulli-jakauma** on dikotomisen kokeen lopputuloksen jakauma. Se on nimetty sveitsiläisen matemaatikon Jakob Bernoullin mukaan.

Bernoullin jakauma on diskreetti, ja sen arvojoukko on \{ 0,1 \} . Jos satunnaismuuttuja X on *Bernoulli-jakautunut*, merkitään
X \sim \operatorname{B}(p) . 
Jakauman parametri p on tuloksen 1 todennäköisyys. Pistetodennäköisyysfunktio on
\operatorname{P}(X=n) = p^n(1-p)^{1-n} . 
Odotusarvo ja varianssi ovat
\operatorname{E}(X)=p  ja \operatorname{Var}(X)=p(1-p) .

## Lähteet

## Katso myös
* Binomijakauma

## Aiheesta muualla

* Mathworld: Bernoulli Distribution
Binomijakauma

| kurtosis   = \frac{1-6p(1-p)}{np(1-p)}
  | entropy    = \frac12 \log_2 \big( 2\pi e\, np(1-p) \big) + O \left( \frac{1}{n} \right)
  | mgf        = (1-p + pe^t)^n \!
  | char       = (1-p + pe^{it})^n \!
  | pgf        = G(z) = \left[(1-p) + pz\right]^n.
  | fisher     =  g(p,n) = \frac{n}{p(1-p)} 

(vain jatkuvan parametrin tapauksessa)
  }}

**Binomijakauma** on dikotomisen toistokokeen lopputulosten lukumäärän jakauma. Se siis kuvaa eri onnistumisten lukumäärien todennäköisyyttä toistettaessa koetta tietty määrä ja onnistumisen todennäköisyyden ollessa vakio.

Binomijakauma on diskreetti. Jos satunnaismuuttuja X on *binomijakautunut*, merkitään
X \sim \operatorname{Bin}(n,p) . 
Jakauman parametri 0 \leq p \leq 1 on toisen lopputuloksen todennäköisyys, ja parametri n \in \mathbb{N} on toistojen lukumäärä. Jakauman arvojoukko on \{ 0,1,...,n \}. Pistetodennäköisyysfunktio on
\operatorname{P}(X=i) = {n \choose i} p^i (1-p)^{n-i}  , 
missä i  on onnistumisten lukumäärä toistokokeessa.
Odotusarvo ja varianssi ovat
\operatorname{E}(X)=np ja \operatorname{Var}(X)=np(1-p) .

Jos X_1 \sim \operatorname{Bin}(n_1,p) ja X_2 \sim \operatorname{Bin}(n_2,p) ja jos X_1 ja X_2 ovat riippumattomia, niin X_1 + X_2 \sim \operatorname{Bin}(n_1+n_2,p).

Binomijakauman yhteys Bernoullin jakaumaan on 
\operatorname{Bin}(1,p) = \operatorname{B} (p) .

## Katso myös
* Binomikerroin
* Binomitodennäköisyys
* Poissonin jakauma

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Mathworld: Binomial Distribution
Poissonin jakauma

**Poissonin jakauma** (tai **Poisson-jakauma**) on toden­näköisyys­laskennassa ja tilastotieteessä diskreetin satunnais­muuttujan todennäköisyysjakauma, joka ilmaisee todennäköisyydet tapahtumien lukumäärälle kiinteällä aikavälillä, kun tapahtumien todennäköisyys on ajassa vakio ja riippumaton edellisestä tapahtumasta. Poissonin jakauman tuottavaa stokastista prosessia kutsutaan  Poisson-prosessiksi. 

Jakauma on peräisin ranskalaiselta matemaattisen fysiikan tutkijalta Siméon Denis Poissonilta (1781-1840). Tutkiessaan todennäköisyyslaskennassa toistokoetta hän päätyi jakaumaansa antamalla toistojen määrän kasvaa rajatta ja kytkemällä tarkasteltavan tapauksen todennäköisyyden yksittäisessä toistossa toistojen määrään siten, että määrän ja todennäköisyyden tulo pysyivät koko ajan vakiona. Jakaumaa nimitetään usein myös Poissonin suurten lukujen laiksi.

Poissonin jakauma on diskreetti, ja sen arvojoukko on luonnollisten lukujen joukko. Jos satunnaismuuttuja X on *Poisson-jakautunut*, merkitään
X \sim \operatorname{Poisson}(\lambda) .
Parametri \lambda > 0 on Poisson-prosessin intensiteetti. Pistetodennäköisyysfunktio on
\operatorname{P}(X=i) = \frac{\lambda^i}{i!} e^{-\lambda} . 
Kertymäfunktiota ei voi yleisessä tapauksessa esittää suljetussa muodossa. Odotusarvo ja varianssi ovat
\operatorname{E}(X)=\lambda ja \operatorname{Var}(X)=\lambda.

Jos X_1 \sim \operatorname{Poisson}(\lambda_1) ja X_2 \sim \operatorname{Poisson}(\lambda_2) sekä X_1 ja X_2 ovat riippumattomia, niin X_1 + X_2 \sim \operatorname{Poisson}(\lambda_1+\lambda_2).

Poissonin jakauman yhteydet binomijakaumaan ja negatiiviseen binomijakaumaan:
jos np_n \rightarrow \lambda  kun n \rightarrow \infty, niin 
\operatorname{Bin}(n,p_n) \rightarrow \operatorname{Poisson}(\lambda) jakaumaltaan.
jos n(1-p_n) \rightarrow \lambda kun n \rightarrow \infty, niin 
\operatorname{Negbin}(n,p_n) \rightarrow \operatorname{Poisson} (\lambda) jakaumaltaan. 

**Painotettu Poissonin jakauma** on Poissonin jakauma, jonka parametri on satunnaismuuttuja. Parametrin voi tulkita esimerkiksi kuvaavan sään vaihteluita, jos Poisson-jakautunut satunnaismuuttuja kuvaa päivässä tapahtuvia liikennevahinkoja.

Oletetaan, että satunnaismuuttuja k toteuttaa ehdot k>0 ja \operatorname{E}(k)=1 ja X \sim \operatorname{Poisson}(\lambda k).  Satunnaismuuttujaa k kutsutaan tällöin *struktuurimuuttujaksi*. Odotusarvo ja varianssi ovat
\operatorname{E}(X)=\lambda ja \operatorname{Var}(X)=\lambda+\lambda^2\operatorname{Var}(k).

## Katso myös

* Kertoma

## Aiheesta muualla

* Mathworld: Poisson Distribution
Hypergeometrinen jakauma

\,|
  pdf        =|
  cdf        =1-}\over {N \choose K}} \,_3F_2\!\!\left[\begin{array}{c}1,\ k+1-K,\ k+1-n \\ k+2,\ N+k+2-K-n\end{array};1\right]|
  mean       =n {K\over N}|
  median     =|
  mode       =\left \lfloor \frac{(n+1)(K+1)}{N+2} \right \rfloor|
  variance   =n{K\over N}{(N-K)\over N}{N-n\over N-1}|
  skewness   =\frac{(N-2K)(N-1)^\frac{1}{2}(N-2n)}{[nK(N-K)(N-n)]^\frac{1}{2}(N-2)}|
  kurtosis   = \left.\frac{1}{n K(N-K)(N-n)(N-2)(N-3)}\cdot\right.
\Big[(N-1)N^{2}\Big(N(N+1)-6K(N-K)-6n(N-n)\Big)+
6 n K (N-K)(N-n)(5N-6)\Big]|
  entropy    =|
  mgf        =\frac

**Hypergeometrinen jakauma** on palauttamattomassa otannassa määrätyn osajoukon esiintymisten jakauma.

Hypergeometrinen jakauma on diskreetti. Jos satunnaismuuttuja X on *hypergeometrisesti jakautunut*, merkitään
X \sim \operatorname{Hyperg}(N,M,n).
Parametri N on perusjoukon alkioiden lukumäärä, M määrätyn osajoukon alkioiden lukumäärä ja n on ottojen lukumäärä. Jakauman arvojoukko on \{ 0,1,...,n \}. Pistetodennäköisyysfunktio on
\operatorname{P}(X=i) = \frac{ {M \choose i} {N-M \choose n-i} }{ {N \choose n} }.
Odotusarvo ja varianssi ovat
\operatorname{E}(X)=\frac{nM}{N} ja \operatorname{Var}(X)=\frac{(N-n)nM(N-M)}{(N-1)N^2}.

## Katso myös
* Binomikerroin

## Aiheesta muualla
* Mathworld: Hypergeometric Distribution
Mika Gissler

**Mika Veikko Juhani Gissler** (s. 10. kesäkuuta 1966 Kotka) on THL:n tutkimusprofessori ja Pohjoismaisessa kansanterveystieteen korkeakoulun (NHV) professori. Oulun yliopiston tilastotieteellisen epidemiologian dosentti Gissler on koulutukseltaan valtiotieteen maisteri (tilastotiede, Helsingin yliopisto) ja filosofian tohtori (Tampereen yliopisto, epidemiologia, 1999). Gissler on Liberaalien entinen varapuheenjohtaja.

Gissler on tehnyt pääosan työurastaan Stakesissa (nykyään Terveyden ja hyvinvoinnin laitos THL). Hän on myös toiminut kansainvälisissä tilastoihin ja rekisteritutkimukseen liittyvissä tehtävissä mm. EU:ssa ja WHO:ssa. Gissler on työskennellyt monissa kansallisissa ja kansainvälisissä asiantuntijaryhmissä ja julkaissut sadoissa tieteellisissä ja muissa julkaisuissa. 

## Poliittinen toiminta
Mika Gissler valittiin Liberaalisen Nuorisoliiton varapuheenjohtajaksi vuonna 1993. Hän on ollut Liberaalien varapuheenjohtaja ainakin 2000-2001 sekä puoluehallituksen jäsen monen vuoden ajan, Liberaalien Helsingin piirin puheenjohtaja ainakin 2002-2003 (ainakin vuoden 2008 alusta hallituksen rivijäsen). Vuoden 2009-2010 puoluehallituksessa Gissler on varajäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mika Gissler, BiomedExperts profile
Seppo Kanerva

**Seppo Ahti Ilmari Kanerva** (s. 5. tammikuuta 1941 Tornio) on suomalainen poliitikko. Hän nousi eduskuntaan varasijalta kokoomuksen edustajana vuonna 1996 Kirsi Pihan tultua valituksi Euroopan parlamenttiin. Joulukuussa 2002 hän loikkasi keskustan eduskuntaryhmään, mutta ehti olla ryhmässä vain kuukauden, kunnes loikkasi Liberaaleihin. Vuoden 2003 eduskuntavaaleissa hän putosi eduskunnasta.

Kanerva oli Liberaalien ehdokas vuoden 2003 eduskuntavaaleissa ja 2004 europarlamenttivaaleissa. Keskustan ehdokkaana hän on ollut kunnallisvaaleissa 2004 ja eduskuntavaaleissa 2007. Vuoden 2008 kunnallisvaaleissa hänet valittiin Helsingin kaupunginvaltuustoon Perussuomalaisten ehdokkaana. Hän on ollut kaupunginvaltuutettuna myös vuosina 1993–2000. Eduskuntavaaleissa 2011 hän oli jälleen Perussuomalaisten ehdokkaana, samoin 2012 kunnallisvaaleissa. Vuoden 2017 vaaleissa häntä ei valittu kaupunginvaltuustoon. Vuoden 2019 eduskuntavaaleissa Kanerva oli Sininen tulevaisuus -puolueen ehdokkaana, mutta ei päässyt eduskuntaan.

Seppo Kanerva on puolustusvoimista eläkkeellä oleva kommodori evp. ja toimii vapaaehtoisissa maanpuolustusjärjestöissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kvantittuminen

**Kvantittuminen** merkitsee ilmiötä, jossa fysikaalinen suure, kuten energia tai spin, voi saada vain diskreettejä arvoja jatkuvan jakauman sijaan, tai se ilmenee vain tietyn suuruisina paketteina, kvantteina. 

Pohjan teorialle kvantittumisesta loi saksalainen fyysikko Max Planck, joka tutki 1900-luvun alussa mustan kappaleen säteilyä. Mustalla kappaleella tarkoitetaan kohdetta, joka absorboi kaiken siihen osuvan säteilyn ilman heijastuksia, niin kuin musta pinta absorboi kaiken siihen osuvan valon. Täysin mustaa kappaletta ei tästä huolimatta ole olemassa. Kun kappale lämmitetään kuumaksi, se säteilee eri aallonpituuksilla tietyllä jakaumalla, jonka laskemiseen tunnettiin kaksi kaavaa. Ongelmana oli, että Wilhelm Wienin vuonna 1894 keksimä *[[Wienin siirtymälaki]]na* tunnettu kaava toimi tarkasti korkeissa lämpötiloissa, jolloin kappaleen säteily oli suurienergistä ja lyhytaaltoista, kun taas *[[Rayleigh-Jeansin laki]]na* tunnettu klassisesta mekaniikasta johdettu kaava toimi hyvin matalissa lämpötiloissa ja suurilla aallonpituuksilla. Max Planck sai yhdistettyä nämä kaavat matemaattisesti ja kertoi tuloksestaan lokakuussa 1900 Berliinissä pitämässään esitelmässä.

Planckin kaava perustui yksinomaan kokeellisiin tuloksiin, ja teoreettisen selityksen esittäminen havaitulle aallonpituusjakaumalle osoittautui suureksi ongelmaksi. Seuraavassa Saksan fyysikkoseuran kokouksessa saman vuoden joulukuussa Planck ilmoitti päätyneensä johtopäätökseen, että jostakin tuntemattomasta syystä kappaleen seinien värähtelijät eli atomit luovuttavat ja vastaanottavat energiaa vain tietynkokoisina paketteina, *[[kvantti|kvantteina]]*, joiden energia on *nhv* (jossa *v* on taajuus ja n = 1, 2, 3, ...). *[[Planckin vakio]]ksi* nimetylle vakiolle *h* on mitattu arvo h=6,626069×10-34 J·s. Planck sai energiakvantin keksimisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1918.

Vuonna 1905 Albert Einstein tutki Heinrich Hertzin vuonna 1887 keksimää valosähköistä ilmiötä, jossa metallista irtoaa elektroneja, kun sitä valaistaan tietyn aallonpituuden alittavalla valolla. Einstein keksi että tuleva valo absorboituu kvantteina, ja vain tietyn energian ylittävä valopaketti, *[[fotoni]]*, pystyy irrottamaan elektronin metallista. Tämä oli mielenkiintoinen ajatus, koska Thomas Young oli osoittanut jo 1803, että valon taipuminen hilassa todistaa sen olevan aaltoliikettä. Valon täytyy siis olla yhtä aikaa aaltoliikettä ja hiukkasia. (Katso: aalto-hiukkas-dualismi)

Kokeet vahvistivat ilmiön, ja Einstein sai valosähköisen ilmiön selvittämisestä Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1921, kolme vuotta Planckin jälkeen.

## Katso myös
*kvanttimekaniikka

## Lähteet
Jaakko Kari

**Jaakko K. Kari** (3. maaliskuuta 1947 Turku – 22. kesäkuuta 1993 Espoo) oli Veronmaksajain Keskusliiton toimitusjohtaja vuosina 1983–1993. Tätä ennen hän työskenteli muun muassa Kenkäkauppiaiden liiton toimitusjohtajana 1974–1976 ja Liberaalisen Kansanpuolueen ministereiden erityisavustajana, kauppa- ja teollisuusministeri Arne Bernerin poliittisena sihteerinä 1976–1977 ja opetusministeri Jaakko Itälän poliittisena sihteerinä 1978–1979. Kari oli opiskeluaikanaan aktiivisesti mukana ylioppilaspolitiikassa ja toimi Liberaalisen Nuorisoliiton pääsihteerinä vuosina 1968–1970. Hän oli koulutukseltaan valtiotieteen maisteri.

## Lähteet
Ruotsalainen vapaamielinen puolue

**Ruotsalainen vapaamielinen puolue** (RVP, ) oli suomalainen ruotsinkielisten puolue. Järjestö perustettiin vuonna 1919 nimellä **Ruotsalainen vasemmisto** (RV, ) Ruotsalaisen kansanpuolueen jakauduttua valtiomuotokysymyksen takia. RV kannatti tasavaltaa, RKP:n enemmistö monarkiaa. Ryhmittymä toimi RKP:n sisällä vuoteen 1931, jolloin se muodosti erillisen puolueensa. Vuonna 1947 nimeksi vaihdettiin RVP. Puolue lopetti toimintansa vuonna 1951.

Vuoden 1919 vaaleissa Ruotsalainen vasemmisto sai kaksi kansanedustajaa, professori Georg von Wendtin Vaasan vaalipiiristä ja fil.tri Georg Schaumanin Uudenmaan vaalipiiristä. Wendt istui eduskunnassa vuoteen 1922 ja Schauman vuoteen 1930. Vuonna 1926 eduskuntaan nousi varasijalta RV:n Maximilian Sergelius (Uusimaa), joka oli kansanedustajana vuosina 1926–1939 ja 1945–1948.

## Vaalit
Puolue osallistui eduskuntavaaleihin omalla listallaan vuosina 1930, 1939 ja 1945. Muissa vaaleissa se oli vaaliliitossa RKP:n kanssa. Vuoden 1937 presidentinvaaleissa puolue tuki K. J. Ståhlbergiä ja vuonna 1950 J. K. Paasikiveä.

## Lähteet
Indikaattorifunktio

Olkoon A joukko ja B \subset A. **Indikaattorifunktio**, matematiikassa lyhyemmin **indikaattori**, on kuvaus A \rightarrow \{ 0,1 \}, jota merkitään yleensä 1_B tai I_B, ja jonka arvo pisteellä a \in A on

 1_B (a) = \left \{ \begin{matrix} 1, & \mbox{kun } a \in B, \\ 0, & \mbox{kun } a \notin B. \end{matrix} \right .  

Indikaattorifunktiota kutsutaan joskus **karakteristiseksi funktioksi**. Tällöin sille tavataan käyttää merkintää \chi_B. Käyttö on kuitenkin vähenemässä, sillä symboli on varattu todennäköisyyslaskennassa muuhun käyttöön.

## Indikaattorifunktion ominaisuuksia

Olkoon A joukko, ja B_1, B_2 \subset A. Tällöin

 1_{B_1^c} = 1 - 1_{B_1}
 1_{B_1 \cap B_2} = 1_{B_1} \cdot 1_{B_2}
 1_{B_1 \cup B_2} = 1_{B_1} + 1_{B_2} - 1_{B_1} \cdot 1_{B_2}

## Aiheesta muualla

* MathWorld. Characteristic Function
Liberal International

**Liberal International** (lyh. **LI**) on liberaalipuolueiden kansainvälinen kattojärjestö. Sen päämaja on Lontoossa.

Järjestö perustettiin Oxfordissa vuonna 1947. Suomesta järjestön perustamisessa oli mukana kansanedustaja Rolf B. Berner, joka edusti Edistyspuoluetta. Sittemmin hän ja edustus siirtyivät Vapaamielisten Liitolle. Myöhemmin Liberaalinen Kansanpuolue oli LI:n jäsen. 

Nykyisiä suomalaisia jäsenpuolueita ovat keskusta ja RKP.

## Organisaatio
Liberal Internationalin johdossa on hallitus (eng. Bureau), joka koostuu puheenjohtajasta, puheenjohtajan sijaisesta, kuudesta varapuheenjohtajasta ja kahdesta rahastonhoitajasta. 

Järjestön tämänhetkinen kokoonpano on marraskuusta 2018 alkaen ollut: 

Järjestöllä on neljä kunniapuheenjohtajaa: Hans van Baalen, John Alderdice, Annemie Neyts-Uyttebroeck ja Juli Minoves Triquell. 

## Täysjäsenet

## Tarkkailijajäsenet
 

## Puheenjohtajat

## Palkinnot
Liberal International jakaa kahta erilaista palkintoa.

### Prize for Freedom
Prize for Freedom -palkinto jaetaan vuosittain henkilöille, jotka ovat tehneet merkittäviä tekoja yksilön vapauksien ja ihmisoikeuksien edistämiseksi. Se jaettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1985 ja ensimmäinen palkinnon saaja oli argentiinalainen Raúl Alfonsínille tämän tekemästä demokratiatyöstä kotimaassaan..  

### Medal of Liberalism
Medal of Liberalism -mitali jaetaan sellaiselle yksilölle, joka on toiminut liberalismin hyväksi alueellisella, kansallisella tai kansainvälisellä tasolla. Sitä on jaettu vuodesta 2015 alkaen vuosittain.. Mitali on järjestön korkein kunnianosoitus, jonka on saanut mm. Luxemburgin pääministeri Xavier Bettel.

## Katso myös

* IFLRY (nuorisojärjestö)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Järjestön virallinen kotisivu
Rolf B. Berner

**Rolf Brostrup (Rolf B.) Berner** (20. kesäkuuta 1894 Helsinki &ndash; 26. elokuuta 1978 Lahti) oli suomalainen Edistyspuolueen kansanedustaja vuosina 1945–1951 ja hänet oli valittu Kymen läänin vaalipiiristä. Bernerin vanhemmat olivat kauppias Sören Berner ja Bertha Lagus. Bernerille myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi vuonna 1954.

Berner kilpaili nuoruudessaan keskimatkojen juoksussa. Hän saavutti 800 metrin juoksussa SM-kultaa 1913 ja SM-hopeaa 1912. Lisäksi hän voitti HIFK:n joukkueessa SM-kultaa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestissä ja hopeaa 1 600 metrin viestissä vuonna 1911.

Kansanedustajana ja ministerinä toiminut Arne Berner oli Rolf B. Bernerin poika.

## Luottamustoimet yms.
* Suomen elintarpeiden tuontikunnan apulaisjohtaja 1916–1920, Sören Berner & Co:n, myöhemmin Berner Oy:n toimitusjohtaja 1920–1958, johtokunnan puheenjohtaja 1945–1978
* Kansanhuoltoministeriön kaupallinen sihteeri 1939, kaupallisen osaston päällikkö 1939–1941, Liinahamarin merikuljetustoimikunnan jäsen 1940–1941
* Presidentin valitsijamies 1940, 1943, 1950 (Kansallinen Edistyspuolue)
* Vapaamielisten Liiton varapuheenjohtaja
* Maatilan omistaja Heinolan maalaiskunnassa
* Liberal International -järjestön perustajajäseniä
* Kauppaneuvos 1954

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Arkkipiispa

**Arkkipiispa** (kreik. *arche* ’ensimmäinen’ ja *episkopos* ’kaitsija’) on kristillisen kirkon piispa sellaisessa hiippakunnassa, joka on erityisen tärkeä esimerkiksi kokonsa tai historiansa puolesta. Klassisesti arkkipiispan toimivalta kuvataan lauseella *primus inter pares*, ensimmäinen vertaistensa joukossa. Tämä tarkoittaa, että arkkipiispalla on ensimmäisenä piispana kunniasija ja siihen liittyviä tehtäviä, mutta vain toisinaan myös esimiesasema suhteessa muihin piispoihin.

## Arkkipiispa evankelis-luterilaisessa kirkossa
Suomen evankelis-luterilaisessa kirkossa arkkipiispa toimii kirkolliskokouksen, piispainkokouksen, kirkkohallituksen ja kirkon ulkoasiain neuvoston puheenjohtajana, mutta valvonta- tai johtotehtäviä hänellä ei ole. Arkkipiispa hoitaa kirkon suhteita toisiin kirkkoihin koti- ja ulkomaille. Arkkipiispan arvonimi on käytössä Ruotsin, Suomen, Latvian ja Viron luterilaisissa kirkoissa. Suomen kirkon arkkipiispa on Turun arkkipiispa. Nykyinen arkkipiispa on Tapio Luoma (2018−).

### Historiaa
Suomen ensimmäinen arkkipiispa oli Jakob Tengström, joka vihittiin tehtäväänsä vuonna 1817. Venäläisten ottaessa eteläisen Suomen haltuunsa Suomen sodan alkuvaiheissa 1808 Turun piispa Tengström ja Porvoon piispa Zacharias Cygnaeus ymmärsivät, että Suomesta tulisi osa Venäjää. Tämän jälkeen Tengström tähtäsi toiminnassaan siihen, että Suomessa sopeuduttaisiin uuteen tilanteeseen ja venäläisten näkemyksiin. Venäläisten saavuttua Turkuun Tengström kävi venäläisten ylipäällikön luona tervehdyskäynnillä. Puheessaan hän lausui ilonsa sen johdosta, että keisari oli luvannut säilyttää Suomessa luterilaisen uskon ja perinnäisen kirkollisen järjestyksen.

## Arkkipiispa ortodoksisessa kirkossa
Ortodoksisessa kirkossa arkkipiispa on perinteisesti käytettynä autokefaalisen tai autonomisen kirkon (kirkkokunnan) johtavan piispan nimitys. Vaikka kaikki piispat ovat vihkimykseltään samanarvoisia, on kirkon järjestyksen ja toiminnan kannalta ollut tarpeellista asettaa jotkut piispat tehtäviltään tai vastuiltaan merkittävämpään asemaan.

Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa on Helsingin hiippakunnan piispa ja hänen arvonimenään on *korkeasti pyhitetty Helsingin ja koko Suomen arkkipiispa*. Nykyinen ortodoksinen arkkipiispa on arkkipiispa Elia. Ekumeenisen patriarkan siunauksesta hän saa käyttää arvonsa tunnuksena valkoista klobukkia. Ortodoksisen kirkon arkkipiispa on ortodoksisen kirkollishallituksen ja kirkolliskokouksen sekä ortodoksisten piispainkokouksen puheenjohtaja.

Kun piispan tai papin vaalin tulos luetaan julki, piispa tai vanhin läsnä olevista papeista lausuu: "Aksios", johon vastataan kolminkertaisesti Aksios.

## Katso myös
*Luettelo Turun arkkipiispoista
*Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Arkkipiispa Kari Mäkisen kotisivu 
*Arkkipiispa Leon kotisivu
*Suomen evankelis-luterilainen kirkko: Arkkipiispan tehtävät 
*Suomen evankelis-luterilainen kirkko: Arkkipiispan viran historia ja Turun ja Suomen arkkipiispojen luettelo
Arne Berner

**Arne Morten Berner** (15. marraskuuta 1927 Helsinki – 9. joulukuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen Liberaalisen Kansanpuolueen ministeri ja kansanedustaja. Hän edusti vuosina 1966–1971 Kymen läänin vaalipiiriä. Berner toimi kauppa- ja teollisuusministerinä 1970–1971 ja 1976–1977, ministeri ulkoasiainministeriössä 1982–1983 ja II sosiaali- ja terveysministerinä 1970–1971. Presidentin valitsijamies hän oli 1968. 

## Elämä
Arne Bernerin vanhemmat olivat kansanedustaja ja kauppaneuvos Rolf B. Berner ja Ebba Elise Wilkman. Arne Berner toimi perheyhtiö Berner Osakeyhtiön auto-osaston johtajana 1950–1960-luvulla. Berner kävi seitsemän luokkaa oppikoulua ja hankki autoalan erikoiskoulutusta Yhdysvalloissa vuosina 1949–1950.

## Poliittinen ura
Vuonna 1962 Arne Berner teki Suomen ensimmäisiin kuuluvan amerikkalaistyylisen vaalikampanjan Kymen vaalipiirissä tuolloin Vapaamielisten Liiton ehdokkaana. Liikkuva kampanja käsitti toritilaisuuksia ja paljon ihmisten tapaamista ja kättelyä. Vapaamielisten Liitolla ei vaalipiirissä ollut minkäänlaista jäsen- tai järjestöpohjaa tukena, vaan kampanjan tukikohtina palvelivat enemmänkin Berner-yhtymän autoliikkeet Kouvolassa ja Lappeenrannassa sekä liiketuttavat ja perheen aiemmat poliittiset tukijat. Vaikkei Berner, vaalipiirissä uuden pienpuolueen ehdokas, silloin päässytkään lävitse, hän keräsi yli kolmetuhatta henkilökohtaista ääntä.

Vuoden 1966 eduskuntavaaleissa, yhdistyneen Liberaalisen Kansanpuolueen (joka yhteensä keräsi vaalipiirissä yhteen paikkaan suoraan oikeuttavat yli kymmenentuhatta ääntä) ehdokkaana ollessaan Arne Berner sitten keräsi itse vielä enemmän ääniä kuin neljä vuotta aiemmin ja sai listallaan eniten ääniä nousten eduskuntaan, jossa pysyi kaksi kautta.

Eduskunnassa 1970-luvun alussa hän sai osakseen puolueensa uuden nuorison voimakastakin arvostelua joidenkin henkilökohtaisten konservatiivisten kantojensa ja äänestämistensä johdosta.

## Lähteet
* 
* 
*
E. J. Paavola

**Erkki Johannes (E. J.) Paavola** (17. tammikuuta 1903 Mouhijärvi – 21. lokakuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen radiotoimittaja ja vuodesta 1925 lähtien ammattijournalisti. Vuosina 1946–1961 hän toimi Yleisradion eduskuntapakinoitsijana, tästä television puolella 1957–1961.

Paavola oli kansanedustaja vuosina 1962–1970 ja Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1957–1971. Vuonna 1962 hän pääsi eduskuntaan Kokoomuksen kanssa solmitun vaaliliiton ansiosta ja oli Vapaamielisten liiton ainoa kansanedustaja. Syksyllä 1965 Paavola vastusti Vapaamielisten Liiton yhdistymistä Suomen Kansanpuolueen kanssa. Yhdistyminen kuitenkin toteutui. Siitä eteenpäin hän kuului Liberaaliseen Kansanpuolueeseen.

Paavola toimi muun muassa Edistyspuolueen kirjallisena sihteerinä, eduskuntaryhmän pöytäkirjurina 1932–1936 sekä Edistyspuolueen järjestölehden Nykypäivän päätoimittajana  1938–1939. Tämän jälkeen hän toimi maatalousministeriön asutusasiainosaston – myöhemmin asutushallituksen – tiedotussihteerinä ja esittelijänä 1940–1962. Hän oli myös Etelä-Helsingin Liberaalien ensimmäinen puheenjohtaja, ja vuonna 1962 hänet valittiin presidentin valitsijamieheksi. Koululaisena Paavola osallistui Aunuksen retkeen 1919.

Paavola tunnettiin piipunpoltostaan, ja häntä kutsuttiin myös lempinimellä **Piippu-Paavola**.

## Teoksia
* *Edistysmielinen: 20.12.47*. Helsinki 1947 (nimimerkillä *Edistysmielinen*)
* *Suomen kuva*. Toimittanut Heikki Aho. Kuvat Heikki Aho ja Björn Soldan. Teksti Björn Soldan ja E. J. Paavola. Otava 1948
* *Pikkuhitlereitä: Suomalaisen politiikan kinttupolkuja*. Tammi, Helsinki 1959
* *Piippu herrainpäivillä*. Tammi, Helsinki 1966
* *Ministerisavotta*. Tammi, Helsinki 1970

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Piippu. Suomen Kuvalehdelle kirjoittanut toimittaja E. J. Paavola, Suomen Kuvalehti, 01.02.1930, nro 5, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Janne Vainio

**Janne Mikael Vainio** (9. maaliskuuta 1966 – 25. huhtikuuta 2021) oli suomalainen filosofian maisteri ja filosofian jatko-opiskelija. Hän toimi *Vapaa ajattelija* -lehden päätoimittajana ja Vapaa-ajattelijain liiton järjestösihteerinä. 

Tiedon ja etiikan välisissä suhteissa Vainio korosti Humen giljotiinin keskeistä merkitystä avoimen yhteiskunnan edellyttämän järkiperäisen keskustelun perustana. Hän kehitti eräitä filosofisia uudissanoja, kuten uskontofilosofisen tiedonto-käsitteen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Janne Vainion kirjoituksia.
* Vainio, Janne: Tarvitaanko vapautuksen buddhologiaa? Toimenpide 1998.
Oili Korkeamäki

**Oili Inkeri Korkeamäki** (o.s. *Pirkkalainen*; 16. marraskuuta 1934 Vuoksenranta – 22. marraskuuta 2017 Vääksy) oli suomalainen filosofian maisteri, kansatieteilijä ja kuluttajansuoja-asiantuntija. Hän toimi Etelä-Hämeen Liberaalien puheenjohtajana ja oli Liberaalisen Kansanpuolueen puoluehallituksen puheenjohtaja vuosina 2000 ja 2001. 

Korkeamäki oli Liberaalien ehdokkaana eduskuntavaaleissa 2003 Hämeen vaalipiirissä.

Lisäksi Korkeamäki kirjoitti useita teoksia karjalaisesta kulttuurista ja pitäjistä, muun muassa Antrean pitäjästä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vaalikone 2003
Serbit

**Serbit** (Срби, *Srbi*) ovat eteläslaavilainen kansa. Serbejä asuu lähinnä Serbiassa, Montenegrossa ja Bosnia ja Hertsegovinassa ja Kroatiassa. Pienempiä serbivähemmistöjä asuu Unkarissa, Pohjois-Makedoniassa, Kosovossa ja Romaniassa.

Serbian väestöstä on serbejä n. 63 prosenttia, 6&nbsp;212&nbsp;838 (2002). Yhteensä serbejä arvioidaan olevan noin 12.5 miljoonaa.

Useimmat serbit puhuvat serbian kieltä, joka kuuluu slaavilaiseen kieliryhmään. Kyrillisten aakkosten käytöstä huolimatta kieli on samankaltainen kuin kroatian kieli ja bosnia, joten nämä kielet luokitellaan kielitieteellisesti yhdeksi serbokroatian kieleksi.

Serbien identiteetti perustuu ortodoksiseen kristinuskoon. Uskonto onkin merkittävin erottava tekijä entisen Jugoslavian eri kansojen välillä. Sloveenit ja kroaatit ovat katolilaisia, bosniakit ja Kosovon albaanit islamilaisia ja serbit, montenegrolaiset sekä makedonialaiset ortodokseja.

## Genetiikka
Serbit polveutuvat enimmäkseen aluetta heti jääkaudella asuttaneista ihmisistä ja varsinainen slaavilainen vaikutus heissä on suhteellisen pieni kun sitä verrataan länsislaavilaisiin kansoihin. Bosniakit ovat geenitutkimuksissa olleet serbeille varsin läheistä sukua, kun taas kroaatit ovat olleet melko kaukaista.

## Väestösuhdekarttoja


Image:Serbia ethnic02.png|Serbejä (keltaisella) Serbiassa (2002 väestönlaskentatiedot Keski-Serbialle ja Vojvodinalle)
Image:Kosovo ethnic 2005.png|Kosovon serbit (punaisella) (2005 ETYJ:n arvio)
Image:Montenegroetno03.png|Montenegron serbit (sinisellä) (2003 väestönlaskenta)

Image:South slavs romania.png|Romanian serbit (keltaisella) (2002 väestönlaskenta)
Image: Serbs in Croatia, Bosnia, Montenegro and Serbia, 1981.png
Image:SerbsInYugoslavia1992-1995.png
Image:Balkans05.png
Image:Balkans2010.png


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kroaatit

**Kroaatit** ovat 8–9 miljoonan hengen laajuinen eteläslaavilainen kansa. Kroaatin määrittely ei ole yksiselitteinen. Kroaatit ovat etupäässä katolilaisia ja puhuvat kroatian kieltä. Uskonto onkin pääasiallinen tekijä, joka erottaa kroaatit muista entisen Jugoslavian alueen kansoista.

Runoilija Andrija Kačić Miošićin runosarja *Razgovor ugodni naroda slovinskoga* (1756) oli pitkään suosittu kansankirja ja vaikutti kroaattien kansalliseen heräämiseen.

## Kroaattien alueellinen sijoittuminen

Pääasiassa kroaatit asuvat kansallisvaltiossaan Kroatiassa, ja heillä on myös perustuslaissa tunnustettu asema yhtenä Bosnia ja Hertsegovinan kansoista. Merkittäviä kroaattivähemmistöjä elää myös Vojvodinassa, Boka Kotorskassa Itä-Montenegrossa, Itävallan itäosan Burgenlandissa, sekä Burgenlandiin rajoittuvilla Unkarin ja Slovenian alueilla.

Perinteisen asuinalueensa lisäksi kroaatteja asuu nykyisin ympäri maapalloa. Kroaattidiasporan yhdistävänä järjestönä toimii Pittsburghissa majaansa pitävä veljesliitto *Hrvatska bratska zajednica*.

## Kroatialaisten diaspora
*Kroatia: n. 4&nbsp;028&nbsp;000 (2005)
*Bosnia ja Hertsegovina: n. 575&nbsp;000 (2005)
*Chile: n. 380&nbsp;000 (2008) 
*Saksa: n. 340&nbsp;000
*Yhdysvallat: n. 300&nbsp;000 (2005)
*Argentiina: n. 250&nbsp;000 (2008)
*Australia: n. 140&nbsp;000
*Itävalta: n. 130&nbsp;000
*Italia: n. 100&nbsp;000
*Etelä-Afrikka: n. 80&nbsp;000
*Serbia: n. 70&nbsp;000
*Kanada: n. 70&nbsp;000
*Ruotsi: n. 50&nbsp;000
*Britannia: n. 40&nbsp;000
*Uusi-Seelanti: n. 30&nbsp;000
*Unkari: n. 20&nbsp;000

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sloveenit

**Sloveenit** ovat Adrianmeren itärannalla asuva kansa. Nimitys *slovenialainen* tarkoittaa ihmisestä puhuttaessa lähinnä Slovenian kansalaista. Sloveeni taas kokee olevansa  etninen slovenialainen, joka puhuu eteläslaavilaisiin kieliin luettavaa sloveniaa. 

Sloveenit ovat ilmaantuneet historiankirjoitukseen 500-luvulla, jolloin heidän kuninkaansa *Samo* alkoi hallita Elben ja Alppien välistä valtiota. Avaarien tullessa idästä sloveenit liittoutuivat baijerilaisten ja myöhemmin frankkien kanssa. Sittemmin sloveenit ovat säilyttäneet varsin yhtenäisen alueen, joka on hieman etelämpänä alkuperäistä seutua. Sloveenit kuuluivat Itävalta-Unkarin keisarikuntaan 1800-luvulla ja Jugoslaviaan 1900-luvulla. 

Sloveeneja on noin 2,5 miljoonaa, joista 1,6 miljoonaa asuvat Sloveniassa ja loput etenkin lähinaapureissa ja Amerikan mantereella, muutamia pieniä yhteisöjä on muissa maanosissa.

## Katso myös

* Luettelo slovenialaisista olympiamitalisteista
Sigma-algebra

**Sigma-algebra** (myös **&sigma;-algebra**) on mittateoriassa olennainen joukkoperhe, joka on tietyn perusjoukon osajoukkojen rakennelma. Esimerkiksi todennäköisyyslaskennassa sigma-algebra tulkitaan havaitsijalle eroteltavissa olevien satunnaiskokeen lopputulosten joukkona.

## Sigma-algebran määritelmä

Olkoon \Omega mielivaltainen epätyhjä joukko. Sigma-algebra *perusjoukolla* \Omega on sen osajoukkojen joukkoperhe \mathcal{F}, joka toteuttaa ehdot:
# \varnothing \in \mathcal{F}
# jos A \in \mathcal{F}, niin A:n komplementtijoukko A^c \in \mathcal{F}
# jos A_k \in \mathcal{F} kaikilla k \in K, missä K on numeroituva joukko, niin \bigcup_{k \in K} A_k \in \mathcal{F}.

## Sigma-algebran ominaisuuksia

Sigma-algebran \mathcal{F} ominaisuuksia:
* perusjoukko kuuluu sigma-algebraansa, eli \Omega \in \mathcal{F}
* Sigma-algebran joukkojen väliset yleisimmät joukko-operaatiot tuottamat joukot kuuluvat kyseiseen sigma-algebraan. Jos A \in \mathcal{F} ja B \in \mathcal{F}, niin esimerkiksi A \cup B \in \mathcal{F}, A \cap B \in \mathcal{F} ja A \setminus B \in \mathcal{F}
* jos A_k \in \mathcal{F} kaikilla k \in K, missä K on numeroituva, niin \bigcap_{k \in K} A_k \in \mathcal{F}
* sigma-algebrojen välinen mielivaltainen leikkaus on sigma-algebra

## Sigma-algebraan liittyviä käsitteitä

**Triviaali sigma-algebra** on joukko \{ \varnothing, \Omega \}. Se on suppein sigma-algebra.

Sigma-algebran \mathcal{F} **ali-sigma-algebra** on joukkoperhe 
\mathcal{A} \subset \mathcal{F}, joka on sigma-algebra samalla perusjoukolla. Esimerkiksi triviaali sigma-algebra on minkä tahansa samalla perusjoukolla määritellyn sigma-algebran alisigma-algebra.

Olkoon \mathcal{B} mielivaltainen joukkoperhe joukon \Omega osajoukkoja. **Joukkoperheen <math>\mathcal{B}</math> virittämä sigma-algebra**, jota merkitään \sigma(\mathcal{B}), on suppein sigma-algebra, jolla \mathcal{B} \subset \sigma(\mathcal{B}).

Olkoon f kuvaus \Omega \rightarrow \mathbb{R}. **Kuvauksen <math>f</math> virittämä sigma-algebra**, jota merkitään \sigma(f), on suppein sigma-algebra, jonka suhteen f on mitallinen. \sigma(f_1,f_2) on suppein sigma-algebra, jonka suhteen f_1 ja f_2 ovat mitallisia.

Olkoon \mathcal{F} sigma-algebra ja \mathcal{F}_n sen alisigma-algebra jokaisella n \in \mathbb{N}. Jos \mathcal{F}_n \subset \mathcal{F}_{n+1} jokaisella n \in \mathbb{N}, niin (\mathcal{F}_n)_{n \in \mathbb{N}} on **historia** tai **informaatiovirta**, joka on siis kasvava jono sigma-algebroja.

## Tärkeimpiä sigma-algebroja
Erityisesti reaalilukujen Borel-joukot muodostavat mittateoriassa tärkeän sigma-algebran. Samoin Lebesgue-mitalliset joukot.

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* MathWorld. Sigma-Algebra
Tokugawa-shōgunaatti

**Tokugawa-shōgunaatti** () oli Tokugawa Ieyasun aloittama dynastia, joka piti Japanin shōgunin virkaa ja todellista valtaa hallussaan vuosina 1603&ndash;1868, mitä kutsutaan Edo-kaudeksi tai Tokugawa-kaudeksi. Tokugawa-shōgunaatti hallitsi Edosta (nykyisin Tokio) käsin Japania Meiji-restauraatioon.

Toisin kuin aikaisemmat shōgunaatit, Tokugawa-kausi perustui Toyotomi Hideyoshin luomaan tiukkaan luokkahierarkiaan. Samuraiden soturikasti oli ylinnä, maanviljelijöiden, käsityöläisten ja kauppiaiden seuratessa perästä. Ironisesti kastijärjestelmän tiukkuuden oli määrä pitkällä aikavälillä murentaa pohja luokkakäsityksiltä. Talonpoikien verotus asetettiin kiinteäksi summaksi, joka ei ottanut huomioon inflaatiota tai muita rahanarvon muutoksia. Tästä syystä samurai-maanomistajien keräämät verotulot pienenivät ajan myötä. Tämä johti usein selkkauksiin ylhäisten, mutta köyhien samuraiden ja hyvinvoivien talonpoikien kesken.

1800-luvun loppupuolella Boshin-sodan jälkeen useiden voimakkaiden daimioiden liittouma muodollisen keisarin kanssa onnistui syöksemään shōgunaatin vallasta kulminoituen Meiji-restauraatioon. Tokugawa-shōgunaatti tuli tiensä päähän vuonna 1867, kun 15. Tokugawa-shōgun Tokugawa Yoshinobu erosi tehtävästään, ja keisarillinen laki (*daisei hōkan*) palautettiin.

Tyypillisenä piirteenä Tokugawa-kaudelle oli sisäänpäin sulkeutuminen: Japani suljettiin ulkopuoliselta maailmalta ja japanilainen klassinen taide ja kulttuuri nousivat kukoistukseensa.

## Aikajana

## Tokugawa-shōgunit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bosnia

**Bosnia** on alue Bosnia ja Hertsegovinan pohjoisosassa. Bosnialla ja Hertsegovinalla ei kummallakaan ole nykyään erikseen hallinnollista asemaa. Bosnia käsittää noin kaksi kolmasosaa Bosnia-Hertsegovinan pinta-alasta. Se on saanut nimensä Bosna-joesta.

## Historia
Bosnia oli jo antiikin aikaan tärkeä kauttakulkumaa Adrianmeren ja Tonavan välissä, ja sinne syntyi vauraita kaupunkeja kaupankäynnin ansiosta. Rooman valtakunnan vuonna 395 tapahtuneen jakaantumisen jälkeen Bosniasta tuli Länsi-Rooman rajamaa. 500–600-luvuilla tapahtuneen slaavien kansainvaelluksen jälkeen Bosnia oli lähinnä yksi Bysantin provinsseista, jolla oli omat ruhtinaansa. Nimi Bosnia mainitaan maantieteellisenä alueena ensimmäisen kerran 900-luvulla Bysantin keisari Konstantinos VII:n kirjoittamassa tutkielmassa *Πρὸς τὸν ἴδιον υἱὸν Ρωμανόν* (vapaasti kääntäen "pojalleni Romanosille", tunnettu paremmin latinankielisellä nimellä *De administrando imperio*). Konstantinos mainitsee Bosnian nimen muodossa "Bosona" (Βόσονα).

Vuosien 1154 ja 1463 välillä Bosnia oli banaatti ja loppupuolella itsenäinen kuningaskunta, minkä jälkeen siitä tuli osa Osmanien valtakuntaa. Keskiaikainen Bosnia oli pääosin katolinen, vuonna 1468 alle yksi prosentti asukkaista oli muslimeja. Vuoden 1600 tienoilla 71 prosenttia asukkaista oli kääntynyt islaminuskoon. Kristityillä ei ollut asevelvollisuuta Osmanien armeijassa, mutta kristittyjä poikia vietiin janitsaareiksi. 

Nuori upseeri Husein Gradaščević kaappasi vallan Bosniassa vuonna 1831, vangitsi turkkilaisten visiirin ja marssi 25 000 miehen armeijansa kanssa Kosovoon neuvottelemaan suurvisiirin kanssa. Hän vaati Bosnialle paikallista autonomiaa. Kapina kukistettiin seuraavana vuonna, ja Hertsegovina erotettiin Bosnian ''eyaletista'' Ali-aga Rizvanbegovićin hallitsemaksi alueeksi. 

Vuonna 1878 Bosniasta tuli de facto osa Itävalta-Unkaria. Asiasta sovittiin ensin suurvaltojen kesken Berliinin kongressissa, minkä jälkeen Itävalta-Unkarin joukot ottivat alueen haltuunsa. Aluetta hallittiin aluksi aikaisempien, Osmanien valtakunnan, lakien mukaan. Itävalta-Unkarin Bosniassa harjoittamaan politiikkaan kuului väestöryhmien etuoikeuksien ja kulttuurin säilyttäminen ennallaan samalla, kun läntistä hallintotapaa ja koulutusmallia  vähitellen levitettiin. Tältä ajalta on peräisin käsite Bosnia-Hertsegovina.

Lokakuussa 1908 Itävalta-Unkari ilmoitti osmaneille liittävänsä Bosnian osaksi omaa valtakuntaansa de jure, mikä johti useita kuukausia kansainväliseen kestäneeseen kriisiin Euroopan suurvaltojen välillä. Serbian kuningaskunta protestoi erityisen voimakkaasti Itävalta-Unkarin toimintaa, koska Bosniassa asui paljon serbejä. Helmikuussa 1909 Itävalta-Unkari ja Osmanien valtakunta solmivat sopimuksen, jossa ottomaanien hallitus tunnusti Bosnian ja Hertsegovinan liittämisen Itävalta-Unkariin.

## Katso myös
* Bosnian sota
* Bosniakit
* Serbitasavalta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kansanpuolue

**Kansanpuolue** tarkoittaa seuraavia puolueita:

* yleisnimenä kansanpuoluetta
* Kansanpuolue, Suomessa vuosina 1917–1918 toiminut niin kutsuttu maalaisten kansanpuolue
* Kansanpuolue, Suomessa vuosina 1932–1936 toiminut talonpoikien protestipuolue
* Suomen Kansanpuolue, Suomessa vuosina 1951–1965 toiminut puolue (Kansallisen Edistyspuolueen ja Itsenäisen Keskiluokan seuraaja)
* Liberaalinen Kansanpuolue, Suomessa vuosina 1965–2001 toiminut puolue (Suomen Kansanpuolueen ja Vapaamielisten Liiton seuraaja); toiminta jatkuu nykyään nimellä Liberaalit
* Ruotsalainen kansanpuolue, Suomessa vuodesta 1906 lähtien toiminut puolue, Ruotsalaisen puolueen seuraaja
* Euroopan kansanpuolue, europuolue
* Kansanpuolue, latvialainen puolue
* Kansanpuolue, espanjalainen puolue
* Kansanpuolue, färsaarelainen puolue
* Kansanpuolue, mongolialainen puolue
* Edistyksellinen kansanpuolue, liechtensteinilainen puolue
* Kansanpuolue liberaalit, ruotsalainen puolue.
* Perustuslaillinen Kansanpuolue
Kansanpuolue (1932)

**Kansanpuolue** oli vuosina 1932&ndash;1936 toiminut suomalainen, lähinnä Kalajokilaaksossa vaikuttanut puolue, joka perustettiin talonpoikien protestiliikkeen petyttyä olemassa olleisiin puolueisiin. Puoluetta ei pidä sekoittaa sitä edeltäneeseen Kansanpuolueeseen (1917&ndash;1918) tai myöhemmin vaikuttaneeseen Suomen Kansanpuolueeseen (1951&ndash;1965).

Kansanpuolueen perustava kokous pidettiin 21. elokuuta 1932 Ylivieskassa. Uusi puolue oli päätetty perustaa samalla paikkakunnalla edelliskuussa pidetyssä kokouksessa, jossa asetettiin toimikunta valmistelemaan perustamista. Elokuun kokous hyväksyi puolueen ohjelman ja valitsi ensimmäisen puoluevaltuuston. Puolueen hallinnon keskuspaikaksi päätettiin julistaa Ylivieska ja paikkakunnan henkilöillä olikin suuri rooli puolueessa. Vaikka Kansanpuolueen synnyn taustalla oli vahvasti Nivalan konikapina, ei puoluejohtoon valittu näkyvästi tuolloin esillä olleita, vaan uusia kasvoja. Puoluevaltuuskunnan puheenjohtajaksi valittiin nivalalainen Yrjö Hautala ja varapuheenjohtajaksi alavieskalainen Fredrik Rautio. Loppuvuodesta 1932 puolue perusti äänenkannattajakseen *Kansan Sana* -lehden. Maaliskuussa 1933 Rautio nousi puheenjohtajaksi varapuheenjohtajan paikalta.

Kansanpuolueen ensimmäisessä puoluekokouksessaan hyväksymä, myöhemmin jonkin verran muutettu, ohjelma oli populistinen ja ennen kaikkea talonpojan asiaa ajava. Puolue vastusti virkamiesvaltaa, mutta luotti lujasti parlamentaariseen järjestelmään ja korosti muun muassa uskonnollisia arvoja.

Kansanpuolue sai ensimmäisissä eduskuntavaaleissaan 1933 9&nbsp;390 ääntä (0,80 %) ja kaksi kansanedustajaa, jotka olivat maanviljelijät Heikki Niskanen ja Yrjö Hautala Oulun eteläisestä vaalipiiristä. Ehdokkaita oli lisäksi Vaasan läänin pohjoisessa vaalipiirissä. Kalajokilaakson monissa kunnissa puolueen kannatus oli 30&ndash;50 prosenttia, Saloisissa jopa 55,7 prosenttia. Kansanpuolueen suosiosta kärsi etenkin Maalaisliitto. Puolueella oli toimintansa aikana yhteensä 66 paikallisosastoa, joista suurin osa Kalajokilaaksossa.

Vuoden 1936 eduskuntavaaleissa Kansanpuolue sai vain yhden kansanedustajan ja 7&nbsp;449 ääntä (0,63 %). Vaalien jälkeen puolue päätti yhdistyä yhdessä Suomen pienviljelijäin puolueen (SPP) kanssa Pienviljelijäin ja maalaiskansan puolueeksi. Yhtymistä oli enteillyt jo 1934 perustettu yhteinen lehti *Pohjanmaan Sana*, johon yhdistyivät *Kansan Sana* ja SPP:n *Pohjanmaan pienviljelijä*. Kiistaa puolueiden välillä syntyi ennen yhtymistä muun muassa perustettavan puolueen nimestä, ja loppuvuodesta 1935 *Pohjanmaan Sanasta*, jonka pienviljelijäpuoluelaiset valtasivat. Kansanpuolue perusti 1936 kilpailevan *Maalaiskansa*-lehden ja saman vuoden eduskuntavaaleissa puolueet tappelivat keskenään. Molempien puolueiden kärsittyä vaaleissa tappion muuttuivat mielipiteet viimein suotuisiksi yhtymiselle. Mukaan hankkeeseen tuli myös Pulatoimikuntien keskustoimikunta ja uusi puolue perustettiin Seinäjoella 20. joulukuuta 1936.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kansanpuolueen ohjelma 1932 (Pohtiva)