Niskavuori (elokuva)

**Niskavuori** on Matti Kassilan ohjaama suomalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Käsikirjoituksen elokuvaan laati Kassila Hella Wuolijoen näytelmien *[[Niskavuoren naiset]]* ja *[[Niskavuoren leipä]]* pohjalta. 1930-luvun Hämeeseen sijoittuvassa tarinassa ihmisten kohtaloita kuljettavat toisaalta suvun odotukset, toisaalta yhteiskunnalliset jännitteet. *Niskavuoren* näyttelijöistä saivat Jussi-palkinnon Rauni Luoma parhaasta naispääosasta ja Maija-Liisa Márton parhaasta naissivuosasta. 

## Juoni

Elokuvan tarina perustuu näytelmiin *[[Niskavuoren naiset]]* ja *[[Niskavuoren leipä]]*. Hämäläiskylään saapuu nuori kansakoulunopettaja Ilona. Hän ja avioliittoonsa turhautunut Niskavuoren isäntä Aarne rakastuvat toisiinsa. Suhteesta tulee julkinen salaisuus. Aarnen vaimo Martta, joka omistaa puolet Niskavuoresta, haluaa viimeiseen asti pitää kiinni miehestään. Niskavuoren matriarkalle Loviisalle tärkeintä on suvun maine ja kunnia. Aarne ehdottaa tilan jakamista, jolloin Martta saataisiin ostettua pois Niskavuorelta. Loviisa ei hyväksy moista ratkaisua. Entiseen elämäänsä kyllästynyt Aarne päättää lähteä Ilonan mukana Helsinkiin. Päätös on järkytys paitsi Martalle, myös Loviisalle, joka ei uskonut Aarnen ja Ilonan suhteen kestävyyteen. Loviisa ja Martta jäävät emännöimään Niskavuorta. Viiden vuoden päästä Aarne palaa Niskavuorelle Loviisan pyynnöstä. Mahtitilan kohtaloa aletaan setviä koko suvun voimin. Loppuratkaisussa Ilona päätyy osittain vastentahtoisesti Niskavuoren uudeksi emännäksi.

## Näyttelijät

### Pääosat

### Sivuosat

## Erot aiempiin Niskavuori-filmatisointeihin

Kassilan *Niskavuoressa* juonen kulkua on tiivistetty aiempiin *Niskavuori*-elokuviin verrattuna, etenkin *Niskavuoren leipä* -näytelmän osalta. Muutokset ovat kuitenkin vähäisiä. *Niskavuoressa* korostetaan poliittisia vastakkaisuuksia rohkeammin kuin näytelmien varhaisemmissa filmatisoinneissa. Toisen maailmansodan uhka on *Niskavuoren* jälkipuoliskossa näkyvämmin esillä kuin vuoden 1954 *[[Niskavuoren Aarne]]ssa*, joka on *Niskavuoren leivän* ensimmäinen filmatisointi. Pintapuolisia eroja on muun muassa esineissä, joista Loviisa huomaa jonkun vierailleen öiseen aikaan Ilona Ahlgrenin luona. *Niskavuoren naisten* osuus elokuvasta on noin 66 minuuttia. *Niskavuoren leivän* osuus on 49 minuuttia. Näytelmien välisessä siirtymässä hypätään ajassa viitisen vuotta eteenpäin ja vuodenaika vaihtuu sydäntalvesta kesäksi.

Kassilan *Niskavuori* toistaa perinteistä Niskavuori-kuvastoa viljapelloilla kulkevine isäntineen, piikoineen, puhelinkeskusneiteineen, kahvitteluineen ja rovasteineen. Elokuvan alussa ollaan heinäpellolla, kuten *[[Loviisa –  Niskavuoren nuori emäntä|Loviisa]]ssa* (1946) ja *[[Niskavuoren Aarne]]ssa* (1954). Kertaustyylistä kerrontaa käytettiin myös elokuvan still-kuvissa.

## Ennakkojulkisuus

*Niskavuori* oli Kassilalle eräänlainen juhlaelokuva: hänen esikoisohjauksestaan tuli kuluneeksi 35 vuotta, elokuva oli hänen 30. ohjaustyönsä ja hän täytti 60 vuotta tammikuussa 1984.

*Niskavuori* sai runsaasti ennakkojulkisuutta. Elokuvan tuottajat viittasivat kansakunnan yhteiseen menneisyyteen. Lisäksi *Niskavuori* haluttiin assosioida suomalaisen elokuvan kultakauteen, 1930- ja 1940-lukuihin. Myös särkkäläistä retoriikkaa käytettiin, kun puhuttiin ”kansallisesta elokuvasta”. *Niskavuoren* mainosjulisteessa pääpaino on perheellä – tosin ei elokuvan alun Martta–Aarne-akselille perustuvalla ydinperheellä. Julisteessa poseeraavat Loviisa, Aarne ja Ilona perinteisessä perhekuvassa. *Niskavuoren* ennakkomainosten iskulauseissa puhuteltiin potentiaalista katsojaa yksikön toisessa persoonassa: ”Täällä olet syntynyt ja tänne kuulut”. Toinen teema oli yhteisöllisyys ja suomalainen kulttuuriperintö: ”Niskavuori – pala kotimaamme historiaa”.

1980-luvun puolivälissä Wuolijoen Niskavuori-näytelmistä oli tullut muoti-ilmiö. Niitä esitettiin teattereissa kautta Suomen, ja osa tuotannoista sai maanlaajuistakin huomiota. Wuolijoen syntymästä tuli kuluneeksi sata vuotta, hänen elämäntarinastaan tehtiin muun muassa baletti nimeltään *Tulilintu* ja hänen muistelmansa julkaistiin uusintapainoksena. Vuonna 1987 Yleisradio tuotti kaksi *Niskavuori*-aiheista televisioelokuvaa, *[[Niskavuoren nuori emäntä (vuoden 1987 elokuva)|Niskavuoren nuori emäntä]]* ja *[[Niskavuoren Heta (vuoden 1987 elokuva)|Niskavuoren Heta]]* ja televisionäytelmän *[[Entäs nyt, Niskavuori? (televisioelokuva)|Entäs nyt, Niskavuori]]*.

## Julkaisu

*Niskavuoren* yleisömenestys oli suhteellisen hyvä, noin 147&nbsp;000 katsojaa.

Yleisradio Oy julkaisi elokuvan DVD:nä vuonna 2013. DVD:n kannessa on käytetty alkuperäisen julisteen sijasta eroottissävytteistä kuvaa, jossa Aarne painautuu Ilonan povea vasten silmät suljettuina.

## Arviot

Eräät arvioijat pitivät teosta melko turhana uudelleenlämmityksenä vailla omaperäistä tulkintaa. Dialogin vanhanaikaisuutta kavahdettiin ja teosta pidettiin turhan perinteisenä. *Niskavuoren* kuvallista ilmaisua pidettiin tyypillisen 1980-lukulaisena: kellertävää sivuvaloa, pitkää optiikkaa ja zoomauksia. Lavastus sai kiitosta yksityiskohtien tarkkuudesta ja näyttävistä miljöistä.

Osaa kriitikoista teoksen vanhanaikaisuus viehätti. Elokuvaa luonnehdittiin ”hyvinhoidetuksi museoksi”, jossa kaikki olennainen on oikealla paikallaan. Kriitikot käsittelivät *Niskavuorta* ”suomalaiskansallisena mytologiana”. Puolen vuosisadan takainen talonpoikainen menneisyys asetettiin vastakkain 1980-luvun kanssa. Menneisyydessä nähtiin paitsi agraarikulttuuri, myös ”yhteisöllisyys” ja ”aitous”, joita tosin varjosti ”ahdasmielisyys”. 1980-luku edusti oman aikansa kriitikoille ”arvottomuutta” ja ”tyhjyyttä”.

Heinäkuun 1992 televisioesityksen yhteydessä *[[Katso]]*-lehden kriitikko Antti Lindqvist kutsui elokuvaa pirttidraamaksi, jonka kantaviksi voimiksi osoittautuvat ”Wuolijoen selkeiden vastavoimien varaan rakentama dramaturgia” sekä ”Rauni Luoman yhtä aikaa herkkä ja luja roolisuoritus”. Lindqvist tuo esiin dialogin vanhahtavan mahtipontisuuden ja ulkokuvien niukkuuden. Hyvinä puolina hän mainitsee eräät vahvatunnelmaiset jaksot.

Pääosasuorituksia on kiitetty muidenkin kuin Jussilla palkittujen osalta. Esko Salmisen roolisuoritus on erään kriitikon mukaan ”lämpimän luja”, Satu Silvon ”luonnonraikas”.

## Katso myös
* Niskavuori, käsittelee Niskavuori-kokonaisuutta ja sisältää luettelon näytelmistä ja niiden elokuva-adaptaatioista

## Lähteet
* *Suomen kansallisfilmografia 9*, (1981–1985). Helsinki: Edita, 2000. .