open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oulaisten seurakunta

**Oulaisten seurakunta** on Oulun hiippakuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, alueenaan Oulaisten kaupunki. Se on perustettu kappeliksi 1682, ja sai itsenäisen kirkkoherrakunnan aseman 1870. Sitä ennen Oulaisten alue kuului 1300-luvulta Saloisten eli Salon seurakuntaan, josta se 1500-luvulla liitettiin Pyhäjoen seurakuntaan. Kirkkoherrana on vuodesta 2025 toiminut Sanna-Leena Lavanti.

## Kirkkorakennus
Oulaisten kirkon nykyisellä paikalle rakennettiin ensimmäinen kirkko 1682. Nykyinen kirkko rakennettiin 1752 samalle paikalle.

## Toimintamuodot

### Varhaisnuorten toiminta
Oulaisten seurakunta järjestää varhaisnuorille kerhotoimintaa srk-kodilla Siukkiksessa. Siellä toimii kokkikerhoja. Eri kouluilla on lisäksi liikuntakerhoja. Srk-kodilla on myös partiolippukunnan kolo.

### Kirkkokuoro
Oulaisten kirkkokuoro toimii aktiivisesti ja on julkaissut 2003 cd-levyn *Tien laulu*.

### Partiotoiminta

Oulaisten seurakunta toimii Partiolippukunta Pohjan Ilveksen taustayhteisönä.  Partiokolo on seurakuntakodin toisessa päässä. Lippukunta on alkujaan perustettu poikien lippukuntana 1937, tyttöjen lippukuntana 1938. Niiden pohjalta muodostettiin 1979 tyttöjen ja poikien yhteinen lippukunta. Lippukunnalla on oma leirialue.

## Herätysliikkeet
Oulaisten seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Oulainen kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Oulaisissa on myös kannatusta uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan keskeiseen kannatusalueeseen.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Oulaisten seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat
* 1881–1895: Joel Lindholm
* 1898–1901: Johannes Holmström
* 1904–1938: Paavo Martikainen
* 1939–1955: Einari Peura
* 2004 - 2024 Matti Hirvilammi
** 2006–2015: vs. Jaakko Arppe
* 2025 --> Sanna-Leena Lavanti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Rajaniemi, Marja-Liisa, Oulaisten kuvakirkko, Oulaisten seurakunta, 2003
Gösta Kyntzell

**Gustaf** (**Gösta**) **Julius Kyntzell** (12. heinäkuuta 1882 Kokkola – 16. heinäkuuta 1961 Porvoo) oli suomalainen venesuunnittelija ja laivanrakennusinsinööri. 

## Henkilöhistoria ja ura
Kyntzell kuuluu niihin suunnittelijoihin, joiden veneet luokitellaan poikkeuksetta klassikoiksi. Hän oppi purjehtimaan paikallisilla kalastus- ja luotsiveneillä Pohjanmaalla. Kyntzell opiskeli Göteborgin Chalmersin teknillisessä oppilaitoksessa. Valmistumisensa jälkeen hän toimi vuosina 1907–1911 teknisenä johtajana göterborgilaisella Klippansin telakalla ja sen jälkeen Porvoossa Suomessa. Työnsä ohella hän suunnitteli useita menestyviä purjeveneitä paikallisille toimeksiantajille. Erityisen hyvin Kyntzell onnistui pohjoismaisissa luokissa kuten saaristoristeilijöissä. Hänen 22m2 ja 30m2 veneitään pidettiin voittamattomina. Lisäksi hän suunnitteli useita suomalaisia A- ja C-veneitä. Vuonna 1910 Kyntzell muutti Porvoon ja aloitti monivuotisen pestin Borgå Båtvarfin johtajana. 1930-luvulla Kyntzellistä tuli siihen asti menestyneimmän suomalaisen purjevenesuunnittelijan Gustaf Estlanderin manttelinperijä. 

## 5.5 m -luokan hovisuunnittelija Suomessa
Kyntzell suunnitteli mm. 6mR-veneet Anitran, Inga Lill XXVI:n, Wiren ja Violetin. Juuri ennen sotaa 1939 hän suunnitteli 8mR Katrinan. Erityisen tunnettu Kyntzellistä tuli menestyvien 5.5m veneiden suunnittelijana. Yhteensä hän suunnitteli 6 kpl 5.5m veneitä joista menestyneimmät olivat Inga-Lill XXXXII, Kan-Bei ja Inga-Lill XXXXIV. Kyntzellillä oli tapana suunnitella vähintään vene per vuosi luokkaan jota hän kulloinkin halusi tukea. Kipparoituaan menestyksellisesti venettään hän myi sen ensimmäisen sesongin jälkeen. Kyntzellin pääkilpailija oli häntä nuorempi venesuunnittelija Birger Slotte joka myös oli kotoisin Kokkolasta. Erityisesti A-vene-luokassa Slotten ja Kyntzellin veneet ottivat toisistaan mittaa.

## Lähteet
* Frisk Bris 100-vuotis juhlanumero 1/2003
* Puuvene-lehti 55/2008

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Kyntzell, Gösta (1882 - 1961)  DigitaltMuseum
* Suomen kuuluisin kilpaveneiden rakentaja, Seura, 19.01.1938, nro 3, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Wûnseradiel

**Wûnseradiel** () on Alankomaiden entinen kunta, joka sijaitsi Friisinmaan provinssissa. Pinta-alaa kunnalla oli 317,68 neliökilometriä, josta vettä oli 159,18 km². Asukkaita kunnassa oli 11&nbsp;865 (30.6.2008) ja asukastiheys oli 75 as./km². Wûnseradielin pormestari oli Theunis Piersma. Entisen kunnan keskuspaikka on nimeltään Witmarsum (friisiksi *Wytmarsum*).

Vuonna 2011 tehtiin laaja kuntaliitos, jossa Bolsward, Nijefurd, Sneek, Wûnseradiel ja Wymbritseradiel muodostivat uuden kunnan Súdwest-Fryslân. Kunta on pinta-alaltaan Alankomaiden suurin.

Pohjois-Hollannin Wieringenistä tuleva Afsluitdijk-pato päättyy Wûnseradieliin. Wûnseradielin naapurikunnat olivat Harlingen ja Franekeradeel pohjoisessa, Littenseradiel, Bolsward ja Wymbritseradiel idässä ja Nijefurd etelässä.

## Asutuskeskukset
Allingawier, Arkum, Arum, Atzeburen, Baarderburen, Baburen, Breezanddijk, Burgwerd, Cornwerd, De Blokken, Dedgum, Dijksterburen, Doniaburen, Eemswoude, Engwier, Exmorra, Exmorrazijl, Ferwoude, Gaast, Gooium, Grauwe Kat, Harkezijl, Hartwerd, Hayum, Hemert, Hichtum, Hieslum, Idsegahuizum, Idserdaburen, It Fliet, Jonkershuizen, Jousterp, Kampen, Kimswerd, Kooihuizen, Kornwerderzand, Koudehuizum, Lollum, Longerhouw, Makkum, Oosthem, Parrega, Piaam, Pingjum, Rijtseterp, Scharneburen, Schettens, Schraard, Strand, Tjerkwerd, Vierhuizen, Witmarsum, Wonneburen, Wons, Zurich.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Virallinen kotisivu
Hypo Real Estate

**Hypo Real Estate** (HRE) on saksalainen holding-yhtiö. Se koostuu useista kiinteistöalan rahoituspankeista. Ryhmän tase on 400,2 miljardia euroa (2007).

## Tytäryhtiöt
* Hypo Real Estate Bank International
* Hypo Real Estate Bank
* Hypo Public Finance Bank
* Hypo Pfandbrief Bank International
* DEPFA Bank
* DEPFA Deutsche Pfandbriefbank

## Finanssikriisi 2008
Syksyllä 2008 osana finanssikriisiä Hypo Real Estate ajautui vaikeuksiin sen vakavaraisuuden heikennettyä etenkin sen Irlannin yksikön Depfan takia. Muut saksalaiset liikepankit yrittivät ensin pelastaa pankkia, mutta neuvottelut kariutuivat. Lokakuussa 2008 Saksan hallitus päätti myöntää sille 50 miljardin euron tukipaketin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Official site
* DEPFA Bank
Kimble

**Kimble** on suomalainen 2–4 pelaajan lautapeli, jota valmistaa Tactic Games Oy. Se on yhdysvaltalaisen *Trouble*-lautapelin lisenssiversio. Pelin tavoitteena on noppaa naksauttamalla kuljettaa omat pelinappulansa kotipesästä pelilaudan kehää myöten maaliin ennen vastapelaajia. Jos pelaajan nappula osuu vastapelaajan varaamaan ruutuun, tämän nappula palautuu kotipesään.

## Pelaaminen
Kimble on variaatio vanhasta intialaisesta lautapelistä patsisista. Kukin pelaaja yrittää kuljettaa neljä pelinappulaansa pelilaudan ympäri tavoitteenaan saada kaikki takaisin kotipesään. Jos pelinappula laskeutuu vastustajan miehittämään ruutuun, vastustajan nappula päätyy takaisin kotipesään. Omasta kotipesästään pääsee ulos vain naksauttamalla kutosen. *Kimblen* (ja *Troublen*) erikoisuus on pelilaudan keskellä sijaitseva Pop-o-Matic-muovikupu, jota painamalla sen sisälle asetettua noppaa voidaan pompauttaa. Painettaessa kuvun metallinen pohjajousi ponnauttaa nopan. Peli pohjautuu noppatuuriin, mutta liikutettavasta pelinappulasta voi päättää itse.

Pelin ruotsinkieliset säännöt sallivat pesästä lähtemisen myös naksauttamalla ykkösen. Poikkeava sääntö juontaa siitä, että Ruotsissa suositussa samantapaisessa *[[Fia (peli)|Fia]]*-pelissä voi lähteä liikkeelle sekä ykkösellä että kuutosella.

## Historia
*Kimblen* suomalainen luoja on porilainen Aarne Heljakka, jonka perheeseen amerikansukulaiset antoivat *Trouble*-lautapelin 1960-luvun keskivaiheilla. *Troublen* olivat kehittäneet vuosikymmenen alulla Kohnerin veljekset ja Al Stubbmann. Heljakka valmisti peliä ensin laittomasti ilman lisenssiä, mutta vuonna 1967 hän joutui hakemaan lisenssiä pelin suomalaiseen versioon saatuaan haasteilmoituksen pelin alkuperäisiltä keksijöiltä ja tämän jälkeen hän perusti peliä valmistamaan Nelostuote Ky:n (nykyään Tactic Games). *Troublen* suomalaisversion nimeksi Heljakka valitsi *Kimblen* tuolloin televisiossa pyörineen suositun *[[Takaa-ajettu (televisiosarja)|Takaa-ajettu]]*-televisiosarjan päähenkilön, Richard Kimblen, mukaan.

*Kimblestä* on ilmestynyt 2000-luvun alusta lähtien erilaisia lisensoituja versioita, kuten *Angry Birds*- ja *Hello Kitty -Kimblet*.

Loka–marraskuussa 2007 järjestettiin *Kimblen* 40-vuotisjuhlan kunniaksi pelin suomenmestaruuskilpailut. Alkukarsintojen jälkeen 20 kilpailijaa osallistui Porissa Nelostuotteen tiloissa 17. marraskuuta järjestettyyn finaaliin. *Kimblen* mestariksi selviytyi viisivuotias hyvinkääläinen Santeri Kalteva, ja toiselle sijalle sijoittui vuoden 2007 Miss Suomi -kilpailun voittaja Noora Hautakangas.

## Vastaanotto
Kimblellä on klassikkopelin maine Suomessa. 

Lautapelioppaan arvion mukaan peli on varsin sattumanvarainen ja päätökset pelinappuloiden siirtämisestä ovat ”luonteeltaan aika näennäisiä, sillä usein on jokseenkin sama, mitä nappulaa siirtää”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kimble Tactic Gamesin sivuilla
* Kimble Lautapelioppaassa
* Trouble BoardGameGeek-sivustolla
*Lähde, Ville: Älä hyvä ihminen hermostu! - eli miksi aikuinen pelaa kimbleä. Niin & näin 2/2012
The Best of Bowie

__NOTOC__
**The Best of Bowie** on David Bowien vuonna 1980 julkaistu kokoelma-albumi.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut David Bowie, ellei toisin mainittu.

### A-puoli
#  
# 
#  
#  
# 
#  
#  
# 

### B-puoli
# 
#  
#   
#  
#  
#  
# 
# 

## Arvostelut
* AllMusic: 

## Lähteet
Unelmien naapuri

**Unelmien naapuri** () on yhdysvaltalainen komediaelokuva vuodelta 2004. Se kertoo kunnianhimoisesta opiskelijapojasta, joka on alkamassa seurustella naapurintytön kanssa, kun kuulee tämän olevan entinen pornonäyttelijä.  Hän sekaantuu monenlaisiin petoksiin, uhkailuun, kiristykseen ja muuhun rikolliseen toimintaan.

## Pääosissa

## Lähteet
Punaviheraraset

**Punaviheraraset** (*Touit*) on papukaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Suvun aiempi suomenkielinen nimin on **kirjoaraset**. Sukuun kuuluu 8 lajia.

Suku koostuu pienistä papukaijalinnuista, jotka ovat noin lyhytpyrstöisiä ja nokasta pyrstön kärkeen noin 14-17 senttimetriä pitkiä. Suvun lajeilla usein koiras ja naaras eroavat toisistaan ulkonäön perusteella. Nuoret yksilöt ovat värittömämpiä tai himmeämpiä väriltään. Usealla lajilla on monivärinen pyrstö. Ne asuvat Etelä-Amerikassa.

## Lajit
* Mustaselkäaranen (*Touit batavicus*)
* Nokiselkäaranen (*Touit melanonotus*)
* Olkainaranen (*Touit surdus*)
* Punaotsa-aranen (*Touit costaricensis*)
* Punasiipiaranen (*Touit huetii*)
* Safiiriaranen (*Touit purpuratus*)
* Siniotsa-aranen (*Touit dilectissimus*)
* Täpläsiipiaranen (*Touit stictopterus*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Touit
Tadj ol-Molouk

**Tadj ol-Molouk** (; synt. Nimtaj Ayromlo, 17. maaliskuuta 1896 Baku, Venäjän keisarikunta – 10. maaliskuuta 1982 Acapulco, Meksiko) oli Iranin keisarinna ja šaahi Reza Shah Pahlavin toinen vaimo sekä šaahi Mohammad Reza Pahlavin äiti. Tadj ol-Moloukin isä oli kenraali Teymur Tadfel Molouk Ayrumlu.

Tadj ol-Moloukilla oli neljä lasta: Shams Pahlavi, Mohammad Reza Pahlavi, Ashraf Pahlavi ja Ali Reza Pahlavi I. Hän oli kansallisuudeltaan azeri.

Ennen Iranin vallankumousta vuonna 1979 Tadj ol-Molouk lähti Iranista poikansa šaahi Mohammad Reza Pahlavin aloitteesta Yhdysvaltoihin ja asettui asumaan tyttärensä Shams Pahlavin asuntoon Beverly Hillsille Tadj ol-Molouk saapui Los Angelesiin 30. joulukuuta 1978 Iranin kuninkaallisen ilmavoimien Boeing 747 -lentokoneella. Pian saapumisen jälkeen iranilaiset opiskelijat hyökkäsivät Tadj ol-Moloukin asuntoon ja yrittivät sytyttää sen tuleen. Tadj ol-Molouk ja hänen tyttärensä muuttivat Palm Springsissä olevaan asuntoon, joka kuului entiselle Yhdysvaltain Britannian suurlähettiläälle Walter Annenbergille.

Tadj ol-Molouk kuoli Acapulcossa, Meksikossa 10. maaliskuuta 1982 leukemiaan seitsemän päivää ennen kuin olisi täyttänyt 86 vuotta. Häneltä salattiin poikansa šaahi Mohammad Reza Pahlavin kuolema. 

## Lähteet
Ōsaka-Sayama

**Ōsaka-Sayama** () on kaupunki Osakan prefektuurissa Japanissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Osakan kaupungin etelä- ja aivan Sakain kaupungin itäpuolella. Sakain lisäksi se rajautuu Tondabayashin ja Kawachi-Naganon kaupunkeihin. Ōsaka-Sayaman pinta-ala on 11,86 neliökilometriä ja siellä on 57&nbsp;857 asukasta (vuonna 2013).

Paikkakunta tunnettiin alun perin nimellä *Sayama*. Siitä tehtiin maaseutukaupunki vuonna 1951 ja kaupunki vuonna 1987. Se otti nimen *Ōsaka-Sayama* erotuksena Saitaman prefektuurissa sijaitsevasta Sayaman kaupungista. Kaupungin keskellä on suurehko keinotekoinen Sayamaike-lampi, joka on rakennettu jo 600-luvun alkupuolella ja joka mainitaan *[[Kojiki]]ssa* ja *[[Nihonshoki]]ssa*. Se on Japanin tekoaltaista vanhin. Se on kastelutehtävänsä lisäksi tunnettu historiansa aikana myös luonnonkauniina paikkana, joka on esiintynyt monissa runoissa ja maalauksissa. Lammen yhteyteen on rakennettu Sayamaike-museo, jossa on esillä muun muassa lammen korjaustöiden yhteydessä löytynyttä esineistöä ja lammen pengerryksen leikkaus, joka on yli 15 metriä korkea ja 62 metriä pitkä. Sitä on väitetty maailman suurimmaksi näyttelyesineeksi.

Ōsaka-Sayamaa palvelee Nankai-rautateiden Kōya-linja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Ōsaka-Sayaman kaupungin internetsivut
Myskilurikit

**Myskilurikit** (*Glossopsitta*) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.

## Myskilurikkeihin (''Glossopsitta'') kuuluvia lajeja
* Myskilurikki (*Glossopsitta concinna*)
* Pikkulurikki (*Glossopsitta pusilla*)
* Vaeltajalurikki (*Glossopsitta porphyrocephala*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
*ITIS: Glossopsitta
Nokian Jalkineet

**Nokian Jalkineet** on Bernerin kumijalkinebrändi. Yhtiön liiketoiminta ja tuotemerkit myytiin vuonna 2005 perheyritys Berner Oy:lle, joka jatkaa kumijalkineiden myyntiä ja markkinointia entisillä Nokian Jalkineiden tuotemerkeillä, mutta valmistuttaa ne ulkomailla, lähinnä Slovakian ja Serbian jättitehtailla.  

Nokian Jalkineiden juuret olivat vuonna 1898 perustetussa Suomen Gummitehdas Oy:ssä (vuodesta 1959 *Suomen Kumitehdas Oy*), joka vuonna 1967 sulautettiin silloisen Nokia Osakeyhtiön ja Suomen Kaapelitehdas Oy:n kanssa Nokia Oy:ksi. Gummitehdas omisti enemmistön sekä Nokiasta että Kaapelitehtaasta, mutta silloisen lainsäädännön johdosta paperiteollisuutta harjoittanut Nokia oli sulautumisessa vastaanottava yhtiö ja antoi syntyneelle uudelle yhtiölle nimen. Nokia Oy jatkoi kumijalkineiden valmistusta yhtenä toimialanaan. Vuonna 1990 Nokia yhtiöitti kumijalkineiden valmistuksen omaksi yhtiöksi, Nokian Jalkineet Oy:ksi. Tämä yhtiö keskittyi 1990-luvulta alkaen kumisaappaiden valmistukseen. Tunnettuja Nokian Jalkineiden kumisaappaita ovat muun muassa Kontio- ja Hai-saappaat. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nokian Jalkineiden kotisivut
Antique

**Antique** oli ruotsalais-kreikkalainen duo, jonka muodostivat Helena Paparizou ja Nikos Panagiotidis, Ruotsissa syntyneet kreikkalaisten maahanmuuttajien lapset. Antique yhdisti kreikkalaista populaarimusiikkia moderniin pohjoismaiseen dance-musiikkiin. Yhtye toimi vuosina 1999–2003 ja edusti Kreikkaa Eurovision laulukilpailuissa 2001 kappaleella ”Die for You”, joka sijoittui kolmanneksi. Kappaletta soitettiin radiossa paljon. Duo menestyi myös kappaleillaan ”Opa Opa” ja ”Dynata Dynata”.

## Julkaisut
### Albumit
* 1999 – *[[Mera me ti mera (albumi)|Mera me ti mera]]*
* 2001 – *[[Die For You]]*
* 2002 – *[[Alli mia fora]]*
* 2003 – *[[Me logia ellinika]]*
* 2003 – *[[Blue Love]]*

### EP:t
* 2000 – *[[Antique EP]]*
* 2002 - **
* 2014 - *[[Axento 2014 Remixes]]*

### Kokoelmat
* 2002 – *[[Antique Dance (Remixes & Videos)]]
* 2003 – *Collector's Edition*
* 2004 – *The Very Best Of*
* 2006 – *Antique Collection: Hits & Remixes*

=== Singlet===
* 1999 – *Opa Opa*
* 1999 – *Dinata Dinata*
* 2000 – *Mera Me Ti Mera*
* 2001 – *(I Would) Die for You*
* 2001 – *Ligo Ligo*
* 2002 – *Moro Mou*
* 2003 – *Follow Me* (Oti Theleis)
* 2003 – *Time to Say Goodbye*
* 2003 – *List of Lovers''
Asopos

**Asopos** (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa jokijumala, joka sai nimensä kahden eri joen (nykyisin Asopós) mukaan – toinen näistä virtasi Boiotiassa (Boiotian Asopos) ja toinen Sikyoniassa.

Asopoksen vanhemmiksi nimetään lähteestä riippuen Okeanos ja Tethys, Poseidon ja Pero tai Zeus ja Eurynome. Asopoksella itsellään oli puolisonsa Metopen kanssa kaksi poikaa ja joko kaksitoista tai kaksikymmentä tytärtä. Näiden nimet vaihtelevat eri lähteissä, mutta yleensä lähteet ovat yksimielisiä siitä, että Aigina oli hänen tyttärensä ja Aiakos siten hänen lapsenlapsensa.

Zeuksen siepattua Aiginan Asopos etsi turhaan tytärtään. Lopulta Sisyfos paljasti hänelle Zeuksen olevan teon takana, jolloin Asopos vannoi kostoa. Zeus kuitenkin pysäytti tämän hyökkäyksen salamallaan. Tämän tapahtuman kerrotaan olleen alkuperä joella oleville hiiliesiintymille.

## Lähteet
Mutakuono ja lakupelle

**Mutakuono ja lakupelle** on Irwin Goodmanin vuonna 1989 levytetty kappale. Kappale julkaistiin samana vuonna ilmestyneellä albumilla *[[Vuosikerta -89]]*. Kappale ilmestyi myös singlenä B-puolenaan ”Ennen oli maailma miesten”. 

Kappaleen sävelsivät Kassu Halonen ja Kisu Jernström sekä sanoitti Vexi Salmi. Salmi oli tarkoittanut sen satiiriksi suomalaisten kansallisesta uhosta ja muukalaiskammosta. Pakolaisista keskusteltiin vilkkaasti jo 1980-luvun lopulla; silloinen Suomen Maaseudun Puolueen kansanedustaja Sulo Aittoniemi arvosteli kovaäänisesti suomalaista pakolaispolitiikkaa.

Goodman on esittänyt kappaleen myös televisiossa ainakin *[[Neil Hardwick|Hardwick Show]]* -ohjelmassa vuonna 1989 ja sen musiikkivideo on nähty muuan muassa *Irwin Kansan laulaja* -televisio-ohjelmassa.

Oman versionsa kappaleesta on levyttänyt myös RAC-yhtye Mistreat.

## Sanoitus
Kappaleen kertosäkeessä lauletaan: ”Ulos mutakuono ja joka lakupelle, joita viidakossa on grillannut helle.”

Sanoittaja Vexi Salmi mainitsi jälkeenpäin katuneensa kappaleen julkaisua. Julkaisuaikaan Vexi Salmen puoliso oli ehdottanut, että kappaleen sanoitus kiellettäisiin, mutta Salmi otti riskin ja julkaisi kappaleen. Hän sanoi saaneensa sanoituksesta vielä myöhemminkin palautetta.

Irwin Goodman oli voimakkaasti eri mieltä laulun sanomasta. Hän viittasi tähän keväällä 1989 Neil Hardwickin tv-ohjelmassa, jossa olivat vieraina Goodmanin lisäksi Vexi Salmi ja Juice Leskinen.

Tapauksesta Irwin Goodmanin elämäkerrassa kertoneen Tuomas Marjamäen mukaan Salmi oli suuttunut Goodmanin kommentista, ja myös Hardwick oli ollut vähällä menettää malttinsa.

## Julkisen sanan neuvoston tuomio
Julkisen sanan neuvosto antoi ”Mutakuono ja lakupelle” -kappaleen vuoksi syyskuussa 2019 äänin 11–1 Järviradiolle langettavan päätöksen. Kappale oli soitettu erään kuuntelijan pyynnöstä saman vuoden huhtikuussa esitetyssä *Lauantai-illan tanssit – toivemusiikkia* -radio-ohjelmassa. Ohjelman juontaja oli ennen kappaleen soittamista ja sen jälkeen lukenut sitä toivoneen henkilön viestin: ”Perussuomalaisten toimesta Suomi takaisin”. JSN katsoi päätöksessään, että kappale ”ei yksinään olisi ollut etnistä alkuperää halventava”, mutta ”juontajan lukemat saatesanat tekivät kokonaisuudesta ihmisarvoa loukkaavan”. Kantelijan ja JSN:n mukaan Järviradio rikkoi journalistin ohjetta jokaisen ihmisarvon kunnioittamisesta, ja JSN antoi Järviradiolle huomautuksen.

## Lähteet
Radion tanssiorkesteri

**Radion tanssiorkesteri** oli Yleisradion suojissa toiminut tanssiorkesteri, joka säesti eri solisteja. Orkesteri perustettiin vuonna 1958. Se teki 1960–1970-luvuilla kymmenkunta konserttia ja nauhoitusta vuosittain.

## Kokoonpano
* Ossi Runne, kapellimestari 
* Raimo Henriksson, kapellimestari 
* Pentti Lasanen, kapellimestari 
* Unto Haapa-aho, klarinetti 
* Jörgen Petersen, trumpetti 1958–1975
* Esa Pethman 
* Göran Ödner 
* Leo Kähkönen 
* Hannu Saxelin 
* Juhani Aaltonen 
* Erkki Koskimo, pasuuna 
* Heikki Laurila, kitara 
* Erkki Valaste, rummut 
* Tauno Virtanen, trumpetti
* Kaj Backlund, trumpetti
* Arto Alaspää, trumpetti 1969-1971
* Seppo ”Emppu” Peltola, pasuuna
* Juhani Aalto, pasuuna
* Sointu Huuskonen, pasuuna
* Erkki Seppä, basso
* Heikki Annala, basso
* Esko Linnavalli, kapellimestari ja piano
* Esa Katajavuori, piano
* Ilpo Kallio, rummut

## Katso myös
*Radion viihdeorkesteri
*UMO Jazz Orchestra

## Lähteet
Akseli Ensemble

**Akseli Ensemble** oli Kalle Chydeniuksen vuonna 2004 yhdessä ikäpolvensa tunnettujen teatterintekijöiden kanssa perustama teatteriryhmä. Ryhmä lopetti toimintansa syksyllä 2008 taloudellisten vaikeuksien vuoksi.

Ryhmän viimeinen tuotanto oli näytelmä *Disco Pigs*. Sen muut esitykset olivat puhekonsertti *Mitä te odotatte* sekä näytelmä *Ranta*, josta Yleisradio taltioi 10-osaisen dokumenttisarjan *Osittain julkista*. Ryhmällä ei ollut omaa näyttämöä.

Ryhmän perustajia olivat Chydeniuksen ohella Samuli Edelmann, Marko Kulmala, Aku Louhimies, Laura Malmivaara, Vilma Melasniemi, Juho Milonoff, Emmi Pesonen  ja Paavo Westerberg.

## Lähteet
John Lomax

**John Avery Lomax** (23. syyskuuta 1867 Goodman, Mississippi – 26. tammikuuta 1948) oli yhdysvaltalainen uraauurtava musiikkitieteilijä ja folkloristi.

Lomax varttui maatilalla Texasissa ja opiskeli englantia Texasin yliopistossa Austinissa. Myöhemmin hän suoritti loppututkinnon Harvardin yliopistossa. Tämän jälkeen Lomax sai apurahan cowboy-laulujen tutkimiseen, minkä tuloksena syntyi vuonna 1910 antologia *Cowboy Songs and Other Frontier Ballads*.

John Lomax oli perustamassa Texas Folklore Societya ja arkistoi tuhansia äänitteitä Yhdysvaltain kongressin kirjaston Amerikan kansanlauluarkistoon yhdessä poikansa Alan Lomaxin kanssa.

Vuonna 1933 John Lomax aloitti yhdessä poikansa kanssa afroamerikkalaisen kansanmusiikin kenttätutkimukset. He aloittivat vankiloista aluksi Texasissa ja myöhemmin Louisianassa. Louisianassa he löysivät muun muassa Huddie ”Lead Belly” Ledbetterin.

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla

* Biografia Kongressin kirjaston sivuilla
Lempieläimiä

__NOTOC__
**Lempieläimiä** on Vuokko Hovatan ensimmäinen sooloalbumi. Se julkaistiin 27. helmikuuta 2008. Albumi sijoittui Suomen albumilistalla parhaimmillaan kolmanneksi.

Levyllä on muun muassa Vuokko Hovatan euroviisukarsintakappale ”Virginia” sekä Aki Sirkesalon ennen julkaisematon sävellys ”Lumottu veli”.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
#  
#  
#  
#  
#  
# 
# 

## Arviot
* Dome.fi: 
* Rumba: *positiivinen*
* Soundi: 

## Lähteet
* Vuokko Hovatan virallinen kotisivu 
* Vuokko Hovatta laulaa heleästi rakkaudesta ja kuolemasta  (HS 22.2.2008)

### Viitteet
Magnetoituma

**Magnetoituma** on magnetismiin liittyvä suure, jolla tarkoitetaan magneetin magneettimomenttia jaettuna sen tilavuudella. Aineen magnetoitumisen voi aiheuttaa joko sen elektronien ratapyörimismäärä, jota voi ajatella atomiydinten ympäri kiertävänä mikroskooppisena sähkövirtana, tai elektronien sisäinen pyörimismäärä eli spin. Useimmissa aineissa eri atomien elektronien kiertoliike tapahtuu kuitenkin aivan eri suuntiin, jolloin ne kumoavat toistensa vaikutuksen. Magnetoituneessa aineessa huomattava osa elektronien magneettimomenteista kuitenkin on samansuuntaisia, jolloin ne vahvistavat toisiaan. 

Aine voi tulla magneettiseksi eli *magnetoitua* ulkoisen magneettikentän vaikutuksesta, jolloin atomien magneettimomentit kääntyvät suurelta osin samansuuntaisiksi. Ilmiö on kuitenkin heikko muilla paitsi ferromagneettisilla aineilla, esimerkiksi raudalla.

## Magneettikenttään liittyviä suureita

Magneettikenttään liittyviä kenttäsuureita ovat magneettivuon tiheys *B* ja magneettikentän voimakkuus *H*. Näistä edellisen yksikkö on tesla (1 T = 1 Vs/m2), jälkimmäisen ampeeri metriä kohti (1 A/m). Tyhjiössä näiden suhde on vakio, tyhjiön permeabiliteetti eli magneettivakio \mu_0 = 4 π &middot; 10-7 Vs/Am. Sähkövirta synnyttää ympärilleen magneettikentän, jonka kenttävoimakkuus on suoraan verrannollinen virtaan ja kääntäen verrannollinen etäisyyteen virtajohtimesta. Magneettivuon tiheys taas kuvaa sitä, kuinka suurella voimalla kenttä vaikuttaa siellä liikkuvaan varaukseen.

Väliaineessa magneettivuon tiheys *B* poikkeaa siitä, mikä se olisi tyhjiössä. Tämä voidaan esittää yhtälöllä

:\mathbf{B} = \mu_0\mathbf{(H + M)}

missä *M* on aineen *magnetoituma*. Tässä yhtälössä *H* kuvaa sitä ulkoista magneettikenttää, jossa kappale on, *B* taas sitä magneettikenttää, joka syntyy tämän ulkoisen kentän ja kappaleen oman magnetoitumisen yhteisvaikutuksesta.

Magnetoituman yksikkö on sama kuin kenttävoimakkuudenkin, 1 A/m.

Diamagneettisissa ja paramagneettisissa aineissa *H* ja *M* ovat yleensä suoraan verrannollisia:

:\mathbf{M} = \chi_m\mathbf{H}

missä kerrointa \chi_m\, sanotaan magneettiseksi suskeptibiliteetiksi. Ferromagneettisissa aineissa nämä suureet eivät vastaa toisiaan yksikäsitteisesti, sillä tällainen aine jää magneettiseksi vielä sen jälkeenkin, kun se on poistettu ulkoisesta magneettikentästä. Tämä jäännösmagnetismi on toisinaan heikkoa ja häviää nopeasti, mutta ns. magneettisesti kovilla aineilla se säilyy kauan, niin että niistä voidaan tehdä kestomagneetteja.

## Kirjallisuutta
*
Sileä funktio

**Sileä funktio** on matematiikan käsite. Funktio f(x) on sileä, jos sen jokaisen kertaluvun derivaatta on jatkuva. 

Toisinaan funktion f(x) sanotaan olevan sileä, jos funktion n. derivaatta f^{(n)}(x) on jatkuva kaikilla  n = 1,\ldots,k \in \mathbb{N}, missä luku k riippuu käsittelyssä olevasta ongelmasta. Tällöin sanotaan, että funktio f(x) on C^k-funktio. 

Esimerkiksi  e^x  ja  \sin x ovat sileitä funktioita, sillä niiden kaikki derivaatat ovat jatkuvia.
Kongressin kirjasto

**Kongressin kirjasto** () on Yhdysvaltain tosiasiallinen kansalliskirjasto. Se sijaitsee kolmessa rakennuksessa Washingtonissa ja on hyllymetreiltään ja kirjamäärältään maailman suurin kirjasto.

## Historia
Kirjasto perustettiin vuonna 1800, ja se on Yhdysvaltain vanhin kulttuurilaitos. Brittijoukot polttivat 24. elokuuta 1814 Yhdysvaltain kongressitalon, jossa kirjasto sijaitsi, ja tuhosivat kirjaston 3&nbsp;000 teoksen kokoelman. Kongressi hyväksyi 30. tammikuuta 1815 Thomas Jeffersonin henkilökohtaisen 6&nbsp;487 kirjan kokoelman ostamisen 23&nbsp;950 dollarilla. Vuonna 2007 Kongressin kirjastossa työskenteli 3&nbsp;691 työntekijää, ja sen budjetti oli yli 600 miljoonaa dollaria.

## Kokoelmat
Kongressin kirjaston kokoelmat sisälsivät syyskuussa 2015 päättyneellä budjettivuonna 162,5 miljoonaa  nimikettä. Tästä 24,1 miljoonaa oli kongressin kirjastoluokittelun mukaista kirjaa, 14,6 milj. suurikokoista teosta, vanhaa eurooppalaista painotuotetta, monografiaa tai kirjasarjan osaa, sidottua nidettä sanomalehtiä, pamflettia, teknisiä raporttia tai muuta painotuottetta. Aineistosta 123,8 miljoonaa nimikettä oli luokittelematonta (erikois)kokoelma-aineistoa. Tähän sisältyi esimerkiksi 70,3 milj. käsikirjoitusta, 17,1 milj. mikrofilmiä, 15,0 milj. kuva-aineiston nimikettä, 7,2 milj. nuottia tai vastaavaa kirjallista musiikkiteosta, 5,6 milj. karttaa, 3,6 milj. äänitettä, 1,8 milj. elokuvaa ja 3,4 milj. muuta nimikettä. Kokoelmissa on myös harvinaisuuksia, kuten Yhdysvaltain itsenäisyysjulistuksen luonnos ja yksi kolmesta täydellisenä säilyneestä veliinipaperille painetusta Gutenbergin Raamatusta.

Kongressin kirjaston ylläpitämään National Film Registryyn arkistoidaan yhdysvaltalaisia elokuvia, jotka ovat ”kulttuurillisesti, historiallisesti tai esteettisesti merkittäviä”. Kongressin kirjasto ilmoitti keväällä 2010 aikeistaan arkistoida Twitter-palvelussa julkaistut julkiset viestit. Vuoteen 2016 mennessä se ei ollut aloittanut itse arkistoinnin toteuttamista vaan vasta kerännyt viestejä.

## Katso myös
*National Recording Registry

## Kuvia

Kuva:Thomas Jefferson Building Aerial by Carol M. Highsmith.jpg|Kongressin kirjaston Thomas Jefferson -rakennus. 
Kuva:Exterior view, from corner of Independence Ave. and 2nd St. Library of Congress James Madison Building, Washington, D.C. LCCN2007687169.jpg|Kongressin kirjaston James Madison -rakennus.
Kuva:WashingtonLoC Adams Building.JPG| Kongressin kirjaston John Adams -rakennus.



## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kongressin kirjaston kotisivut
Fredegunda

**Fredegunda** (noin 545–597) oli Neustrian kuningatar ja Kilperik I:n puoliso.

Fredegunda oli mahdollisesti alun perin palvelijatar Kilperikin taloudessa, mutta hänen alkuperäänsä ei tunneta hyvin. Fredegundasta tuli aluksi kuninkaan rakastajatar ja myöhemmin myös yksi hänen vaimoistaan. Kilperik murhautti yhden vaimoistaan, Galsvintan, kun tämä halusi palata kotimaahansa. Gregorius Toursilainen kuitenkin kirjoitti Kilperikin rakastaneen sekä Fredegundaa että Galsvintaa. Galsvintan kuolema oli mahdollisesti yksi syy, joka johti merovingien sukusotaan, sillä Galsvintan sisar oli Austrasian kuningatar Brunhilde, joka vaati kostoa sisarensa surmasta.

Brunhilden puoliso, Austrasian kuningas Sigebert I, joka oli Kilperikin veli eri äidistä, hyökkäsi voitokkaasti Neustriaan, mutta hyvin alkanut valtaus päättyi, kun salamurhaajat surmasivat Sigebertin vuonna 575. Fredegundan oletettiin olevan salamurhan takana. Fredegunda yritti myös tapattaa Burgundin kuninkaan Guntramin, Kildebert II:n sekä Brunhilden. Merovingien vaiheista kertovan *Historia Francorum*in kirjoittajan Gregorius Toursilaisen mukaan Fredegunda olikin poikkeuksellisen murhanhimoinen ja julman säälimätön henkilö. On kuitenkin hyvin tunnettua, että Gregorius Toursilainen suosi kirjoituksissaan Austrasian hallitsijoita ja tarkoituksella mustamaalasi Fredegundaa ja Kilperikiä. Tämän vuoksi Toursilaisen kronikan kuvaukseen Fredegundasta tulee suhtautua kriittisesti. 

Kilperik joutui salamurhan uhriksi vuonna 584, ja Fredegunda pakeni kolmikuisen poikansa Klotar II:n kanssa Pariisiin. He pääsivät Guntramin suojelukseen ja pysyivät turvassa Guntramin kuolemaan asti 592. Sen jälkeen Guntramin valtaistuimen perinyt Kildebert II, Brunhilden poika, hyökkäsi Klotaria ja Fredegundaa vastaan, mutta huonolla menestyksellä. Kildebert kuoli vaimonsa kanssa epämääräisissä olosuhteissa vuonna 595, ja sen jälkeen Fredegunda kävi poikansa kanssa valtataistelua Austrasian hallitsijoita vastaan kuolemaansa asti. Fredegunda kuoli Pariisissa 8. joulukuuta 597, ja kuusitoista vuotta myöhemmin hänen poikansa yhdisti Neustrian ja Austrasian yhdeksi valtakunnaksi isoisänsä Klotar I mallia seuraten.  Ainoa asia, josta Gregorius Toursilainen kirjoitti Fredegundasta positiivisesti, oli hänen äidinrakkautensa. Fredegunda suojelikin toistuvasta poikaansa ja tämän valtakuntaa Austrasian laajennuspyrkimyksiä vastaan.

Fredegundan hautamuistomerkki on Saint-Denis'n basilikassa Pariisissa.

## Lähteet
Huronin piirikunta (Ohio)

**Huronin piirikunta** on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty Huron-intiaaniheimon mukaan. Sen suurin kaupunki on Norwalk.

## Maantiede
Huronin naapuripiirikuntia ovat Erie pohjoisessa, Lorain idässä, Ashland kaakossa, Richland etelässä, Crawford lounaassa, Seneca lännessä ja Sandusky luoteessa.

## Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 59&nbsp;626 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,7%, mustiin (1,3%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,2%) ja aasialaisiin (0,3%).

Kotitalouden mediaanitulo on 48&nbsp;358 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 15,0% väestöstä vuosina 2007–2011.

## Lähteet
Pikkukaijaset

**Pikkukaijaset** (*Micropsitta*) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku. Suku sai nykyisen suomenkielisen nimensä vuonna 2006, sitä ennen sen nimi oli **viherkaijaset**. Sukua on kutsuttu myös nimellä tikkapapukaijat ja kääpiöpapukaijat.

Pikkukaijaset ovat pienimpiä papukaijalintuja. Niillä on tapana kiivetä puun rungolla pyrstöönsä nojaten, kuten puukiipijät ja tikat. Pyrstösulkien ruoti on pidentynyt pari millimetriä kärkihöytyjen ulkopuolelle. Jalkapöydän luut (*metatarsal*) ovat hyvin pitkät ja kynnet pitkät ja kaarevat. Nokka on pituuttaan korkeampi, ja ylänokan kärjessä on pykälä. Kivipiira ja rauhasmaha ovat lihaksikkaat, ja kielen tyven alapuolella olevat sylkirauhaset ovat varsin hyvin kehittyneet.

Viime vuosikymmeninä maasto-ornitologit ovat oppineet paljon uutta pikkukaijasten elämästä; niitä on kuitenkin hankala tutkia luonnossa, koska ne ovat niin pieniä ja niillä on hyvä suojaväri. Kuudesta lajista viisi elää alavilla mailla ja yksi vuoristossa. Kaikki lajit elävät Papua-Uusi-Guineassa ja sen lähisaarilla.

## Lajit
* Keltapääkaijanen (*Micropsitta pusio*)
* Sammalkaijanen (*Micropsitta keiensis*)
* Sinilakkikaijanen (*Micropsitta geelvinkiana*)
* Suomupääkaijanen (*Micropsitta meeki*)
* Viherkaijanen (*Micropsitta finschii*)
* Vuorikaijanen (*Micropsitta bruijnii*)

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
*ITIS: Micropsitta
Smaragdilurikit

**Smaragdilurikit** (*Neopsittacus*) on kaijojen heimoon kuuluva lintusuku.

## Lajit
* Aurinkolurikki (*Neopsittacus musschenbroekii*)
* Smaragdilurikki (*Neopsittacus pullicauda*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
*ITIS: Neopsittacus
Poimuhiippo

**Poimuhiippo** (*Mycena galericulata*) on kellomainen tai laakea harmaanruskea tai ihonvärinen hiippolaji. Sienen jalka on kiiltävän vaalea. Heltat ovat valkeat ja vanhemmiten punertavat. Sieni kasvaa lahoilla lehtipuilla ja kannoilla yleisenä.

## Lähteet
Maitohiippo

**Maitohiippo** (*Mycena galopus*) on kellomainen vaaleanruskea tai harmaanmusta hiippolaji. Sienen heltat ovat valkeat tai harmaanruskeat. Jalka on lakin värinen, ja siinä on hieman maitiaisnestettä. Sieni kasvaa havumetsien neulasilla koko Suomessa yleisenä. Lajista tavataan myös tummempaa muunnosta, nokimaitohiippoa (*Mycena galopus* var. *leucogala*).

## Lähteet
Nokimaitohiippo

**Nokimaitohiippo** (*Mycena galopus* var. *leucogala*, syn. *Mycena galopus* var. *nigra*) on kellomainen tummanruskea tai musta maitohiipon muunnos. Sen jalka on lakin värinen ja siinä on valkeaa maitiasnestettä. Sienen malto on harmaata. Heltat ovat valkoiset. Sieni kasvaa melko yleisenä sekametsissä.

## Lähteet
Verihiippo

**Verihiippo** (*Mycena sanguinolenta*) on kellomainen tai laakea ruskean- tai harmaanpunainen hiippolaji. Sienen heltat ovat valkeat. Jalka on harmaanruskea ja punasävyinen ja siinä on viininpunaista maitiaisnestettä. Sieni kasvaa havu- ja lehtimetsissä yleisenä.

## Lähteet
Hurmehiippo

**Hurmehiippo** (*Mycena haematopus*) on kellomainen ruskeanpunainen hiippolaji. Sen heltat ovat vaalean punavivahteiset. Sienen jalka on ruskeanpunainen. Sieni kasvaa tuppaina oksilla ja lehtipuiden rungoilla lehdoissa ja leppämetsissä. Se on Suomessa yleinen.

## Lähteet
Lipeähiippo

**Lipeähiippo** (*Mycena stipata*) on keilamainen tai kellomainen mustanruskea tai kellanruskea hiippolaji. Sen jalka on lakin värinen tai vaaleampi. Sieni haisee alkaalilta. Se kasvaa yleisenä tiheinä rykelminä havupuiden kannoilla. Laji ei ole ruokasieni.

## Lähteet
Rälssivero

**Rälssivero** on Suomessa ja Ruotsissa aiemmin käytössä ollut vero, joka muodostui 1500-luvulta alkaen kahdella eri tavalla. Verotus saattoi alkaa siten, että valtio luovutti yksityiselle henkilölle, rälssimiehelle, oikeuden kerätä perintötalon eli *verorälssitalon* verot. Toinen tapa rälssiveron syntyyn oli se, että rälssitilan omistaja myydessään maatilan aatelittomalle henkilölle pidätti itsellään oikeuden kantaa tilasta vuotuista veroa. Myytyä maatilaa nimitettiin tällöin *rälssiverotaloksi*. Oikeudellisesti tätä julkisoikeudellista maksua pidettiin kiinteänä omaisuutena. Rälssivero perittiin, luovutettiin, lainhuudatettiin ja ulosmitattiin kuten kiinteä omaisuus.

Ruotsissa säädettiin 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa useita lakeja ja asetuksia, joilla pyrittiin lakkauttamaan rälssivero. Suomessa valtion kantama rälssivero lakkautettiin vuonna 1925 ja yksityisen kantama vero vuoden 1954 alussa.

## Katso myös
*Flöte-vero

## Lähteet
* Otavan iso tietosanakirja, Otava 1964
* Uusi tietosanakirja, Tietosanakirja oy 1964
Olli Hiltunen

**Olli Hiltunen** (15. joulukuuta 1877 Pielisjärvi – 8. kesäkuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917 ja 1919–1922.

## Elämä
Pielisjärven Kylänlahdessa syntyneen Olli Hiltusen vanhemmat olivat renki Olli Hiltunen ja piika Kaisa Puumalainen. Hän syntyi aviottomana lapsena, mutta vanhemmat menivät myöhemmin naimisiin. Hiltunen suoritti kansakoulun ja hankki suutarin ammatin, jonka jälkeen hän työskenteli kotiseudullaan vuoteen 1920 asaakka. Myöhemmin hän toimi Helsingissä halkokauppiaana, kioskin pitäjänä ja isännöitsijänä 1920-1942.

Hiltunen tutustui työväenaatteeseen ollessaan suutarin kisällinä Helsingissä. Hän oli vuonna 1901 perustetun Pielisjärven työväenyhdistyksen perustajajäseniä. Se toimi aluksi wrightiläisellä pohjalla, kunnes Hiltunen ja omatoimisesti valistunut Paavo Väinölä innostivat jäseniä sosialismiin, ja vuonna 1903 yhdistys liittyi sosialidemokraattiseen puolueeseen. Hän toimi myös työväenyhdistyksen puheenjohtajana. Hiltunen valittiin kansanedustajaksi vuonna 1917 ja uudelleen sisällissodan jälkeen 1919. Hän oli Pielisjärven kunnanvaltuuston jäsen 1918-1920. 

Hiltunen kuoli Helsingissä 69-vuotiaana. Hänet on haudattu Malmin hautausmaahan.

## Perhe
Olli Hiltusen puoliso oli Anna Katarina Gröhn (1881-1956), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1903.  

## Lähteet
Eibar

**Eibar** () on kaupunki ja kunta Gipuzkoan maakunnassa Espanjan Baskimaalla. Kaupungissa on 27 414 asukasta (2015).

Kastilian kuningas Alfonso XI allekirjoitti kaupungin peruskirjan 1346. 1500-luvulta alkaen kaupungin pääasiallinen elinkeino on ollut aseteollisuus, erityisesti hienosti kaiverrettujen käsiaseiden valmistus. Kaupungissa on myös merkittävää terästeollisuutta. 

Kuuluja eibarilaisia ovat muun muassa konkistadori Francisco de Ibarra ja taidemaalari Ignacio Zuloaga.

Eibarin kotijalkapalloseura on Sociedad Deportiva Eibar.

## Kuvia


Eibar ayuntamiento 1.JPG|Kaupungintalo
Eibar - Iglesia de San Andrés 14.JPG|San Andres eliza (Iglesia de San Andrés)
Markeskua.JPG|Markeskua jauregia (Palacio de Markeskua)
Eibar, teatro Coliseo.JPG|Coliseo antzokia (Teatro Coliseo)
Eibar - Torre Unzaga 1.JPG|Unzaga dorrea (Torre Unzaga)
Eibar, areatza.JPG
Eibar euskal jaixa 2012 001.jpg



## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Eibarin sivut 
*Eibarin sivut Lasonetissä
Refik Memišević

**Refik Memišević** (14. toukokuuta 1956 Bačko Novo Selo – 4. tammikuuta 2004 Subotica) oli jugoslavialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija yli 100 kilogramman painoluokassa.

Subotican Spartakia edustanut Memišević voitti vuonna 1973 ikäluokkansa Jugoslavian mestaruuden ja seuraavana vuonna vapaapainissa Balkanin kisoissa junioreissa yli 100 kilogramman sarjan. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, hopeaa, hän saavutti 1977 Göteborgin MM-kisoista 100 kilogramman painoluokassa. Samana vuonna hän voitti ensimmäisen aikuisten Jugoslavian-mestaruutensa. Vuotta myöhemmin Mexico Cityn MM-kisoissa hän sijoittui pronssille. Hän voitti Välimeren kisoissa 100 kilogramman painoluokan vuonna 1979 ja +100 kilogramman painoluokan vuonna 1983.

1980 Moskovan olympialaisissa Memišević jäi neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti MM-kultaa Oslon kisoissa ja 1982 Katowicen MM-kisoissa sijoittui hopealle. 1984 Los Angelesin olympialaisissa Memišević sijoittui hopealle ruotsalaisen Tomas Johanssonin kärähdettyä dopingista. Viimeisissä kansainvälisissä arvokisoissaan 1985 Kolbotnin MM-kisoissa hän jäi neljänneksi 130 kilogramman painoluokassa.

MM- ja olympiamitaleita saavuttanut Memišević osallistui urallaan myös neljiin aikuisten EM-kisoihin, mutta jäi joka kerta mitalisijojen ulkopuolelle.

Hän oli naimisissa Liljanan kanssa. Heillä oli tytär Sanja ja pojan Amir.

## Lähteet
* Refik Memišević FILA:n tietokannassa
* Refik Memišević Serbian olympiakomitean sivuilla
* Refik Memišević Sports Reference LLC
### Viitteet
Richard Ansdell

**Richard Ansdell** (11. toukokuuta 1815, Liverpool – 20. huhtikuuta 1885, Frimley) oli brittiläinen maalari. Hän oli erikoistunut eläin- ja liikunta-aiheisiin öljyvärimaalauksiin. 

Hänen ensimmäinen taidenäyttelynsä oli Liverpoolin akatemiassa vuonna 1835.

## Aiheesta muualla

* Richard Ansdelliin liittyvät kotisivut  
* Galleria
Orkhamos

**Orkhamos** oli kreikkalaisessa mytologiassa Persian kuningas, jolla oli kaksi tytärtä puolisonsa Eurynomen kanssa: Leukothoe ja Klytie. 

Apollon vietteli Leukothean päästyään ensin tämän kanssa kaksin tämän äidin hahmossa. Klytie, joka olisi halunnut myös olla jumalan rakastettu, tuli mustasukkaiseksi sisarensa saamasta huomiosta ja alkoi levittää sanaa tapahtuneesta huolehtien siitä, että se kantautuisi myös hänen isänsä korviin. Suuttuneena siitä, että hänen tyttärensä oli menettänyt neitsyytensä, Orkhamos antoi haudata Leukothoen elävältä hiekkaan. 

Klytie ei kuitenkaan saanut Apollonin rakkautta tekonsa jälkeen, vaan riutui surusta tuijottaen vain aurinkoon – Apollon tunnettiin auringon jumalana – kuihtuen lopulta heliotroopiksi, kukaksi, joka nimensä mukaisesti kääntyy aurinkoa kohden.

## Lähteet
Singles – The UA Years

**Singles – The UA Years** on Dr. Feelgoodin vuonna 1989 julkaistu kokoelmalevy. 
## Kappaleet
# Roxette
# She Does It Right
# Back In the Night
# Going Back Home
# Riot in Cell Block No. 9
# Sneakin' Suspicion
# She's a Wind Up
# Baby Jane
# Down at the Doctors
# Milk And Alcohol
# As Long As the Price Is Right
# Put Him out of Your Mind
# Hong Kong Money
# No Mo Do Yakamo
# Jumping from Love to Love
# Violent Love
# Waiting for Saturday Night
# Monkey
# Trying to Live Mu Life Without You
# Crazy About Girls
# My Way
# Mad Man Blues
# See You Later Alligator
# Hunting Shooting Fishing
Illja Mate

**Ilja Fjodorovitš Mate** (s. 6. lokakuuta 1956 Starognatovka, Telmanovon piiri, Donetskin alue, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalainen entinen vapaapainija 100 kilogramman painoluokassa. Hänen uransa huippuvuodet ajoittuivat 1970- ja 1980-lukujen vaihteen tienoille, jolloin hän edusti kansainvälisellä tasolla Neuvostoliittoa.

Seuratasolla Donetskin Kolos-seuraa edustanut Mate saavutti nuorten MM-hopeaa 90-kiloisissa vuonna 1975. Ensimmäisen aikuisten arvokisamitalinsa, väriltään kultaisen, hän saavutti 1979 Bukarestin EM-kisoista. Myöhemmin samana vuonna hän voitti kultaa myös San Diegon MM-kisoista. 

1980 Moskovan olympialaisiin Mate lähti suurena ennakkosuosikkina. Kun amerikkalaiset vielä boikotoivat kisoja, voitti hän helposti kaikki viisi otteluaan ja eteni olympiakultaan. 1981 hän saavutti kultaa maailmancupissa ja opiskelijoiden maailmankisoissa, mutta jäi Skopjen MM-kisoissa pronssille kärsittyään tappion amerikkalaiselle Gregory Gibsonille. Vielä seuraavana vuonna hän voitti uransa toisen MM-kullan Edmontonin kisoissa, jotka jäivät hänen viimeisiksi arvokilpailuikseen.

## Lähteet
* Ilja Mate FILA:n tietokannassa
* Suuri olympiaensiklopedia (*Большая олимпийская энциклопедия*): Ilja Mate
Nintendo DSi

**Nintendo DSi** (, Nintendo DSi, lyhennettynä DSi) on Nintendon kehittämä ja julkaisema käsikonsoli. DSi julkaistiin 1. lokakuuta 2008 Japanissa jolloin se tuli kolmanneksi Nintendon konsoliksi DS Liten ja  Wiin rinnalle.

Konsoli tuli markkinoille Japanissa 1. marraskuuta  2008, Euroopassa 3. huhtikuuta 2009 ja Yhdysvalloissa 5. huhtikuuta 2009.

## Uudistukset
Muutokset DS Liteen verrattuna:
* 17 % suuremmat näytöt
* 2,6 millimetriä ohuempi
* Mukana kaksi kameraa, joista toinen on saranassa ja toinen ulkokuoressa. Kamerat ovat tarkkuudeltaan 0,3 megapikseliä.
* GBA-paikka on korvattu SD-muistikorttipaikalla
* Sisäinen flash-muisti
* Ilmaiseksi ladattavissa oleva internet-selain
* Hieman pidempi osoitinkynä
* Käynnistyspainike siirretty laitteen sivulta kannen sisälle

## Tekniset tiedot
* Koko: leveys 137 mm, pituus 74,9 mm, korkeus 18,9 mm
* Paino: 214 g
* Osoitinkynä: pituus 92 mm
* Ylänäyttö: 3,25 tuumaa, läpinäkyvä heijastava värillinen TFT-LCD, 256 × 192 pikseliä
* Kosketusnäyttö: 3,25 tuumaa, läpinäkyvä heijastava värillinen TFT-LCD, 256 × 192 pikseliä
* Virta: uudelleenladattava litium-ioniakku (3–14 h)
* Liitännät: DS-peli, SD-muistikortti, virtalähde, stereokuulokkeet/-mikrofoni

Hinta on noin 140–200 € .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alitsariinikeltainen R

**Alitsariinikeltainen R** (C13H9N3O5) on atsoväri. Ainetta on käytetty pH-indikaattorina sekä myös kankaiden värjäykseen. Alitsariinikeltainen R muuttaa väriään keltaisesta punaiseksi, kun liuoksen pH on 10,1–12,0. Ainetta myydään yleensä sen natriumsuolana.

Alitsariinikeltainen R:ää valmistetaan p-nitroaniliini diatsoniumsuolan ja salisyylihapon atsokytkentäreaktiolla.
:

Paitsi indikaattorina alitsariinikeltainen R:ää voidaan käyttää myös metallien kuten alumiinin, kuparin ja vanadiinin ionien erottamiseen.  ja villan, silin ja nahan värjäämiseen. Yhdiste on haitallista, jos se joutuu ihokosketukseen. Silmiin joutuessaan aine aiheuttaa vaikean tulehduksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Disasterpieces

**Disasterpiece** on metalliyhtye Slipknotin toinen DVD-julkaisu. Julkaisu sisältää konserttitaltioinnin Lontoosta, ja musiikkivideoita.

## Kappaleet
;Live at London Arena

#Opening / (515)
#People = Shit
#Liberate
#Left Behind
#Eeyore
#Set-Up
#Disasterpiece
#Soundcheck
#Purity
#Gently
#Sid Solo
#Eyeless
#In-Store (Paris)
#Joey Solo
#Mask Cams
#My Plague
#New Abortion
#The Heretic Anthem
#Spit It Out
#Wait And Bleed
#It Begins / 742617000027
#(Sic)
#Surfacing

;Musiikkivideot

#Spit It Out
#Wait And Bleed
#Wait And Bleed (Animated)
#Left Behind (Director's Cut)
#My Plague (New Abuse Mix)
#Purity (Audio only)

## Kokoonpano
*(#8) Corey Taylor
*(#7) Mick Thomson
*(#4) James Root
*(#2) Paul Gray
*(#1) Joey Jordison
*(#6) Shawn Crahan
*(#3) Chris Fehn
*(#0) Sid Wilson
*(#5) Craig Jones

## Lähteet
Mouans-Sartoux

**Mouans-Sartoux** on kunta Alpes-Maritimesin departementissa Ranskassa. Siellä on arviolta 9&nbsp;941 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 13,52 neliökilometriä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vladimir Vojevodski

**Vladimir Aleksandrovitš Vojevodski** (; 4. kesäkuuta 1966 – 30. syyskuuta 2017) oli venäläinen matemaatikko. Hän kehitteli algebrallisten varistojen homotopiateoriaa, formuloi motiivisen kohomologian ja ansaitsi työstään Fieldsin mitalin vuonna 2002.

## Elämäkerta
Vojevodski opiskeli Moskovan kansallisessa yliopistossa ja suoritti tohtorin tutkinnon vuonna 1992 David Kazhdanin ohjauksessa. Myöhemmin hän oli professori Princetonin yliopistossa.

Vojevodskin työ liittyi sekä algebralliseen geometriaan että algebralliseen topologiaan. Voevodsky tutki skeemojen homotopiateoriaa yhdessä Fabien Morelin kanssa. Tätä pidetään nykyään oikeana muotoiluna motiiviselle kohomologialle. Teorian avulla hän todisti Milnorin otaksuman ja sai työstään Fieldsin mitalin vuonna 2002 24:nnessä kansainvälisessä matemaatikkojen kongressissa Pekingissä, Kiinassa. Vojevodski julkaisi Andrei Suslinin ja Eric M. Friedlanderin kanssa teoksen *Cycles, Transfers and Motivic Homology Theories*, joka keskittyy motiiviseen kohomologiateoriaan.

## Lähteet
* Friedlander, Eric M., Rapoport, Michael ja Suslin, Andrei. (2003) "The mathematical work of the 2002 Fields medalists". *Notices Amer. Math. Soc.*50 (2), 212–217.
* Vojevodski, Vladimir, Suslin, Andrei ja Friedlander, Eric M. (2000) *Cycles, transfers, and motivic homology theories*. Annals of Mathematics Studies Vol. 143. Princeton University Press.

### Viitteet
Anni Huhtinen

**Anna (Anni) Maria Huhtinen** (os. **Räisänen**, 30. heinäkuuta 1884 Joroinen – 8. huhtikuuta 1960 Juva) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuonna 1917.

## Elämä
Anni Huhtisen vanhemmat olivat seppä Aleksander Räisänen ja Anna Liisa Halonen. Kansakoulun käytyään Huhtinen valmistui vuonna 1907 kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista. Hän työskenteli opettajana Pieksämäellä 1907–1909 ja Juvalla 1909–1944. 

Huhtinen valittiin kansanedustaksi vuoden 1916 vaaleissa, jolloin valittu eduskunta kokoontui vasta keväällä 1917. Hänen ainoaksi jäänyt kansanedustajakautensa päättyi jo samana syksynä eduskunnan hajottamiseen.

## Perhe
Anni Huhtisen puoliso oli kaupanhoitaja Emil Huhtinen, jonka kanssa hän avioitui vuonna 1913. Emil Huhtinen oli pitkäaikainen Juvan kunnanvaltuutettu, joka toimi myös valtuuston varapuheenjohtajana.

## Lähteet