open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Seppo Pelkonen

**Seppo Sakari Pelkonen** (13. huhtikuuta 1930 Sortavala – 11. syyskuuta 2008) oli suomalainen jalkapalloilija.

Pelkonen edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta 16 A-maaottelussa ja 4 B-maaottelussa. Hän oli varamiehenä Suomen olympiajoukkueessa Helsingissä 1952. Hän voitti Kuopion Palloseuran riveissä Suomen mestaruuden vuonna 1956. Lisäksi hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1953 ja 1959 sekä SM-pronssia vuonna 1954. Hän edusti urallaan KuPS:in lisäksi Sortavalan Palloseuraa, Joensuun Palloseuraa ja Rosenlewin Urheilijat-38:aa.

Pelkonen sai Suomen Palloliiton kultaisen ansiomerkin, ja hänet palkittiin sanomalehti Karjalaisen mitalilla Pohjois-Karjalan parhaana urheilijana. Hän toimi JoPS:n ja RU-38:n valmentajana, kuului JoPS:n ja KuPS:n johtokuntiin ja RU-38:n palloilujaostoon. Pelkonen harrasti metsästystä.

Työurallaan Seppo Pelkonen toimi 1960-luvulla Rosenlewin R-pakin säkkitehtaan johtajana Porissa.

Hänen veljiään ovat JoPS:ssä pelanneet jalkapalloilijat Erkki (JoPSissa 1949–1952) ja Martti Pelkonen.

## Lähteet
* 
*Mukavien muistojen JoPS. (JoPS 80 vuotta). Karjalainen 15.8.2009
* 

### Viitteet
Sulo Parkkinen

**Sulo Armas Parkkinen** (21. huhtikuuta 1930 Kotka – 10. kesäkuuta 2013 Kotka) oli suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli tukimies.

Parkkinen edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta kahdessa A-maaottelussa ja yhdessä B-maaottelussa vuosina 1953–1955. Hän oli varamiehenä Suomen olympiajoukkueessa Helsingissä 1952. Hän voitti Kotkan Työväen Palloilijoiden riveissä Suomen mestaruuden vuosina 1951 ja 1952. Vuonna 1953 Parkkinen osallistui lehdistön miehistössä voitokkaaseen (3–0) otteluun maajoukkuetta vastaan. Hän kuului myös TUL:n liittojoukkueeseen. 

Sulo Parkkinen osallistui vielä kauden aikana joukkueen peleihin, kun KTP voitti Suomen Cupin 1958. Hän toimi myös KTP:n Suomensarjan joukkueen 1962 valmentajana.

Parkkinen oli ammatiltaan työmies.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Aurinkoheloahven

**Aurinkoheloahven** (*Nemanthias carberryi*), ennen aurinkokoruahven,  on heloahventen heimon (Anthiadidae) merikalalaji. Se on sukunsa ***Nemanthias*** ainoa laji.

## Koko ja ulkonäkö
Aurinkoheloahven saavuttaa tavallisesti 7–8 senttimetrin pituuden. Sen pitkänomainen ruumis on pienten kampasuomujen peitossa. Koirailla pyrstöevän alempi lohko on ylempää huomattavasti pidempi ja silmältä rintaevän kantaan ulottuu purppurareunainen keltainen raita. Pään yläpuoli on punertava ja selkäevän takaosan alaosa on keltainen. Naaraat taas ovat pääasiassa kellertävänoransseja. Aurinkoheloahvenen kylkiviiva on katkeamaton ja siinä on 50–53 suomua. Selkäevässään lajilla on yksitoista piikkiruotoa ja 16–17 nivelruotoa. Aikuisella kalalla selkäevän kaksi ensimmäistä piikkiruotoa ovat muita pidemmät ja toisistaan sekä muista ruodoista erilliset. Nuorilla yksilöillä selkäevän piikkiruotoja on kaksitoista, mutta niistä etummainen on pieni ja häviää kalan kasvaessa. Peräevässään aurinkoheloahvenella on kolme piikkiruotoa ja seitsemän nivelruotoa ja rintaevissään 20–21 nivelruotoa.

## Levinneisyys
Aurinkoheloahventa tavataan läntisellä Intian valtamerellä, missä sen levinneisyys ulottuu Afrikan etelä- ja itäosista Seychelleille, Madagaskariin, Malediiveille ja Chagossaarille. Sen elinympäristöjä ovat koralliriutat kirkkaissa, 10–30 metrin syvyisissä vesissä. Lajin ekologiasta, elinkaaresta ja populaatiokoista on saatu vain niukasti tietoa, mutta Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN pitää sitä elinvoimaisena sen laajasta levinneisyydestä ja ainakin paikoittaisesta yleisyydestä johtuen.

## Lähteet
Lauri Lassila

**Lauri Janne Juhani Lassila** (s. 12. lokakuuta 1976 Helsinki) on entinen suomalainen kumparelaskija. Hän edusti Lahden Hiihtoseuraa.

Lassila sijoittui Naganon olympialaisissa 1998 kumparelaskussa viidenneksi. Meiringenin MM-kilpailuissa 1999 hän saavutti samassa lajissa hopeaa. Suomi sai kilpailussa kolmoisvoiton Janne Lahtelan voittaessa ja Sami Mustosen oltua kolmas. Parikumparekilpailussa Lassila saavutti Johann Grégoiren ja Lahtelan jälkeen pronssia. Deer Valleyn MM-kilpailuissa 2003 hän sijoittui kumparelaskussa kahdeksanneksi ja parikumpareissa yhdeksänneksi. Rukan MM-kisoissa 2005 hän oli parikumpareissa niin ikään yhdeksäs. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1994 ja kultaa 1995.

Lassila sijoittui kumparelaskun maailmancupin yhteispisteissä toiseksi kaudella 1998–1999 ja kolmanneksi kausilla 1997–1998 ja 1999–2000. Osakilpailuissa hän sijoittui kolme kertaa toiseksi ja kaksi kertaa kolmanneksi.

Lassila on ollut vuodesta 2007 lähtien naimisissa australialaisen freestylehiihtäjän Lydia Lassilan kanssa. Heillä on kaksi poikaa joilla on kummallakin kaksoiskansalaisuus, Suomen ja Australian. Perhe muutti vuonna 2020 Australiasta Leville Suomen Lappiin asuttuaan Australiassa lähes 14 vuotta.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Berlin Alexanderplatz (televisiosarja)

**Berlin Alexanderplatz** on vuonna 1980 valmistunut 14-osainen länsisaksalainen televisiosarja, jonka Rainer Werner Fassbinder ohjasi Alfred Döblinin samannimisen romaanin pohjalta. Günter Lamprechtin, Hanna Schygullan, Barbara Sukowan, Elisabeth Trissenaarin ja Gottfried Johnin tähdittämä sarja on kaikkiaan 15½ tuntia pitkä. Sitä on esitetty myös elokuvateattereissa ja esimerkiksi kriitikko Matti Komulainen on todennut luomuksen olevan ”edelleen kaikkien aikojen massiivisin eurooppalaiselokuva.”

Valmistumistuessaan *Berlin Alexanderplatz* teki television historiaa. Jättiteos Weimarin tasavallan ajan Berliinin alamaailmasta oli Saksan liittotasavallan kallein produktio aikana, jolloin maan draamatuotannossa panostettiin laatuun.

Fassbinder hautoi tätä *[[magnum opus]]taan* mielessään pitkään ja suunnitteli kirjajärkäleen kuvaamista jo 1960-luvulla. Teoksen teemoja hän lainaili jo ennen sarjan valmistamista muussa tuotannossaan. Ohjaaja halusi työnsä televisioon tahtoen sille mahdollisimman laajan yleisön. Elämäkertoja Christian Braad Thomsenin mukaan *Berlin Alexanderplatz* oli Fassbinderille tienäyttäjä niin henkilökohtaisessa elämässä kuin työssäkin ja auttoi taiteilijan läpi tukahduttavan ahdistuksen.

Ohjaaja Fassbinder haaveili romaaniin pohjautuvan ”sisaruselokuvan” tekemisestä saatuaan televisiosarjan valmiiksi. Pitkän *Berlin Alexanderplatz* -elokuvansa päärooleihin hän toivoi Gérard Depardieuta Franz Biberkopfiksi ja Isabelle Adjania Miezen rooliin.

*Berlin Alexanderplatz* kertoo Franz Biberkopfista, sementtityöläisestä ja muuttomiehestä, joka on juuri vapautunut vankilasta. Tarina sijoittuu ebsimmäisen maailmansodan jälkeiseen Berliiniin.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat *Berlin Alexanderplatzin* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Putkihuulikala

**Putkihuulikala** (*Epibulus insidiator*) tai **suurisuukala** on melko suurikokoinen huulikala.

## Koko ja ulkonäkö
Putkihuulikalalla on valkoinen pää ja ruskea vartalo, jossa kulkee keltainen pystyraita. Nimensä se on saanut suustaan, jonka se voi heilauttaa puolen kalan mittaiseksi lonksauttamalla leukaluunsa sijoiltaan. Kala voi kasvaa 35&nbsp;cm:n pituiseksi.

Nuoret yksilöt ovat aivan erinäköisiä ja muistuttavat Wetmorella-suvun huulikaloja.

## Alkuperä
Putkihuulikaloja elää Indopasifisella merialueella 1–40 metrin syvyydessä.

## Ravinto
Putkihuulikala pyydystää joustavan leukaloukkunsa avulla erilaisia rapuja ja pieniä kaloja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Värikuvia Animal Diversity Web
Jämsän vaakuna

**Jämsän kaupungin vaakunan** on suunnitellut Gustaf von Numers. Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä siilirauta, jota ympäröi reunuksittain ketju; molemmat hopeaa”, ja se on alun perin vahvistettu  kunnanvaakunaksi Jämsänkoskelle 3. huhtikuuta 1954. Ketju on yhteinen teema emäpitäjän Jämsän ja sen tytärpitäjien Jämsänkosken ja Koskenpään vaakunoiden välillä. Myllynkivien etäisyyden säätämiseen käytetty siilirauta viittaa Jämsänkosken vanhoihin vesimyllyihin ja niistä alkaneeseen pitäjän teollistumiseen. Jämsä otti vaakunakseen Jämsänkosken vaakunan vuonna 2009 näiden kuntaliitoksen yhteydessä.

Alkuperäinen Jämsän kunnalle 29. joulukuuta 1953 vahvistettu vaakuna oli myös Gustaf von Numersin suunnittelema. Sen vaakunaselitys oli ”punaisessa kentässä nauhalla sidottu nuolikimppu, nuolet hopeaa, kärjet, sulat ja nauha kultaa; nuolikimppua ympäröi reunuksittainen hopeinen ketju”. Vaakunan nuolikimppu viittaa alueen muinaiseen merkitykseen hämäläisten eräretkien metsästysmaana. Nuolien lukumäärä symboloi Suur-Jämsästä muodostettuja seitsemää pitäjää (Jämsä, Jämsänkoski, Koskenpää, Korpilahti, Muurame, Säynätsalo, Petäjävesi). Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi vuoden 2009 kuntaliitoksessa.

## Lähteet
*
Henrik Westerlund

**Paul Gustav Henrik Westerlund** (18. elokuuta 1926 Nurmijärvi – 22. kesäkuuta 2016 Pernaja) oli Ruotsalaista kansanpuoluetta edustanut suomalainen poliitikko.

Westerlund valittiin kansanedustajaksi kahdeksissa vaaleissa Uudenmaan läänin vaalipiiristä ja hän toimi eduskunnassa 29 vuotta, huhtikuusta 1966 maaliskuuhun 1995. Eduskuntavaaleissa 1995 hän ei ollut enää ehdolla. Hän oli puolueensa eduskuntaryhmän puheenjohtaja vuosina 1974–1982 ja valiokunnista hän vaikutti varsinaisena jäsenenä maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja puolustusvaliokunnassa. Westerlundille myönnettiin valtiopäiväneuvoksen arvonimi vuonna 1995.

Westerlund syntyi maanviljelijäperheeseen. Hän oli koulutukseltaan agrologi, ja hän valmistui Turun Högre svenska lantbruksläroverketistä vuonna 1946. Hän toimi itsekin maanviljelijänä Pernajassa vuodesta 1954. Hän oli Nylands svenska lantbruksproducentförbundin (NSP) puheenjohtaja vuosina 1971–1987 ja Pernajan kunnanvaltuuston jäsen vuosina 1957–1976. Presidentin valitsijamies Westerlund oli vaaleissa 1962, 1968, 1978 ja 1982.

Westerlund oli kahdesti naimisissa. Ensimmäisen vaimonsa kanssa hän sai kaksi lasta, vuonna 1954 syntyneen pojan ja 1957 syntyneen tyttären, ja toisen vaimonsa kanssa yhden lapsen, vuonna 1986 syntyneen tyttären.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Henrik Westerlundin muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Toivo Järvinen

**Johan Toivo Järvinen** (29. toukokuuta 1895 Hartola – 24. huhtikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen SKDL:ää edustanut poliitikko. Järvinen toimi kansanedustajana Mikkelin läänin vaalipiiristä vuosina 1945–1947 ja hän oli Hartolan kunnanvaltuuston puheenjohtaja.

Järvinen oli ammatiltaan maanviljelijä. Hän viljeli Hartolassa vuodesta 1916 alkaen. Vuosina 1930–1933 Järvinen istui vankilassa poliittisen toimintansa johdosta. Eduskunnassa Järvinen kuului kulkulaitos- ja maatalousvaliokuntaan. Järvisen kuoltua kesken ensimmäistä kauttaan hänen tilalleen nousi Fabian Tillanen.

## Lähteet
Eeva Turunen

**Eeva Annikki Turunen** (o.s. **Viljanen**, 22. kesäkuuta 1933 Valkjärvi – 20. joulukuuta 2015 Joensuu) oli suomalainen poliitikko. Turunen toimi kokoomuksen kansanedustajana kolmen vaalikauden ajan vuosina 1983–1995. Hän edusti Pohjois-Karjalan läänin vaalipiiriä. Turunen oli jäsenenä laki- ja talousvaliokunnassa ja valtiovarainvaliokunnassa.

## Elämä
Turunen syntyi maanviljelijäperheeseen Karjalan kannaksen Valkjärvellä, josta hänen perheensä joutui lähtemään sotien aikana kahdesti evakkoon. Turunen kirjoitti ylioppilaaksi Naantalissa vuonna 1953 ja kouluttautui myöhemmin opettajaksi. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Turun opettajakorkeakoulusta 1955 ja yleisaineiden opettajaksi sekä ammatinvalinnan yhdysopettajaksi Jyväskylän kasvatusopillisesta korkeakoulusta 1962. Turunen työskenteli opettajana Joensuussa vuosina 1955–1988.

Turunen oli kokoomuksen jäsen vuodesta 1972, ja samana vuonna hän oli ensimmäisen kerran kunnallisvaaliehdokkaana Joensuussa päästen kolmannelle varasijalle. Kunnallisvaaleissa 1976 Turunen valittiin Joensuun kaupunginvaltuustoon ja hän oli kaupunginvaltuutettuna vuosina 1977–2000 ja 2005–2008. Vuonna 1999 Turuselle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi.

Hänen muistelmateoksensa *Sikatarhan enkeli* ilmestyi 2004.

## Perhe
Turunen oli naimisissa vuodesta 1955, ja hänellä on vuosina 1957 ja 1959 syntyneet pojat.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Club Nacional de Football

**Club Nacional de Football** on montevideolainen jalkapalloseura, joka pelaa Uruguayn pääsarjassa Primera Divisiónissa. Se on Uruguayn menestynein ja yksi Etelä-Amerikan menestyneimmistä jalkapalloseuroista mestaruuksilla mitaten. Se on perinteisesti hallinnut Uruguayn jalkapalloa paikalliskilpailijansa Peñarolin kanssa.

Nuoret opiskelijat perustivat Nacionalin vuonna 1899, ja se voitti ensimmäisen jalkapallon mestaruutensa vuonna 1902. Sen kotistadion on Estadio Gran Parque Central.

Nacional on voittanut Uruguayn mestaruuden 45 kertaa, Copa Libertadoresin ja Intercontinental Cupin vuosina 1971, 1980 ja 1988, Recopa Sudamericanan vuonna 1989 sekä Copa Interamericanan vuosina 1972 ja 1989.

Joukkue oli perusta Uruguayn maajoukkueelle, joka voitti olympialaisissa kultaa vuosina 1924 ja 1928 sekä ensimmäisissä maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1930.

## Saavutukset
* Uruguayn Primera División (45): 1902, 1903, 1912, 1915, 1916, 1917, 1919, 1920, 1922, 1923, 1924, 1933, 1934, 1939, 1940, 1941, 1942, 1943, 1946, 1947, 1950, 1952, 1955, 1956, 1957, 1963, 1966, 1969, 1970, 1971, 1972, 1977, 1980, 1983, 1992, 1998, 2000, 2001, 2002, 2005, 2005-06, 2008-09, 2010-11, 2011-12, 2014-15. 
* Copa Libertadores de América (3): 1971, 1980, 1988.
* Intercontinental Cup (3): 1971, 1980, 1988.
* Copa Interamericana (2): 1972, 1989.
* Recopa Sudamericana (1): 1989.

## Aiheesta muualla

*Nacionalin sivusto 
*Nacional Fifan sivustolla
Club Atlético Peñarol

**Club Atlético Peñarol** on montevideolainen urheiluseura. Parhaiten se tunnetaan jalkapalloseurana, joka pelaa Uruguayn pääsarjassa Primera Divisiónissa.

Peñarol on yksi Etelä-Amerikan menestyneimmistä jalkapalloseuroista. Se on perinteisesti hallinnut Uruguayn jalkapalloa paikalliskilpailijansa Nacionalin kanssa.

Peñarol on perustettu vuonna 1891. Sen kotistadionit ovat Estadio Las Acacias ja Estadio Centenario.

## Historia

Peñarol on voittanut Copa Libertadoresin vuosina 1960, 1961, 1966, 1982 ja 1987. Seura on voittanut Intercontinental Cupin vuosina 1961, 1966 ja 1982.

Kotimaansa mestaruuden Peñarol on voittanut kaikkiaan yli 54 kertaa, vuosina 1900, 1901, 1905, 1907, 1911, 1918, 1921, 1924, 1926, 1928, 1929, 1932, 1935, 1936, 1937, 1938, 1944, 1945, 1949, 1951, 1953, 1954, 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965, 1967, 1968, 1973, 1974, 1975, 1978, 1979, 1981, 1982, 1985, 1986, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2003, 2009-10, 2012-13, 2015–16, 2017, 2018, 2021, 2024

Muita mestaruuksia:

* **[[Recopa Intercontinental]]** 1969 (1)

* **[[Copa de Honor Cousenier]]** 1909, 1911, 1918 (3)

* **[[Cup Tie Competition]]** 1916 (1)

* **[[Copa Aldao]]** 1928 (1)

### Entisiä pelaajia
*  Egidio Arévalo Ríos
*  Enrique Ballesteros
*  Fabián Carini
*  Juan Guillermo Castillo
*  Pablo Forlán
*  Alcides Ghiggia
*  Oscar Míguez
*  Walter Pandiani
*  Diego Pérez
*  Cristian Rodríguez
*  Darío Rodríguez
*  Juan Alberto Schiaffino
*  Darío Silva
*  Obdulio Varela
*  Marcelo Zalayeta
*  José Luis Chilavert

## Aiheesta muualla

*Peñarolin sivusto  
*Peñarol Fifan sivustolla
Atatürkin olympiastadion

**Atatürkin olympiastadion** () on Istanbulissa, Turkissa sijaitseva urheilustadion. 

Stadionin rakentaminen aloitettiin vuonna 1997, ja se vihittiin käyttöön vuonna 2002. Sen kapasiteetti on 80&nbsp;000 ja sen suunnittelivat Michel Macari ja Aymeric Zublena. Stadion rakennettiin Turkin vuoden 2008 olympiahakua varten. Se on nimetty Kemal Atatürkin mukaan.

Stadionia käytetään pääasiassa jalkapalloon. Stadionilla pelattiin vuoden 2005 ja vuoden 2023 Mestarien liigan loppuottelu. Lisäksi muun muassa Turkin maajoukkue ja Galatasaray ovat pelanneet sillä joitakin otteluitaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Virallinen sivusto
Tornion 9 metrin väylä

**Tornion 9 metrin väylä** on Perämereltä Tornioon Röyttän satamaan johtava nimelliskulkusyvyydeltään yhdeksän metrin syvyinen vesiväylä. Väylän pituus on 27,5&nbsp;kilometriä ja se muodostuu neljästä linjatauluin merkitystä linjasta. Alun perin kahdeksan metrin nimelliskulkusyvyyteen harattu väylä on syvennetty vuosina 2007–2008.

Väylä alkaa haarautumalla Ajoksen 10 metrin väylältä Ristinmatalan luona, josta se johtaa Perämeren kansallispuiston halki luoteeseen Keilakrunnin ja Pohjois-Kraaselin välisestä aukosta. Sarvenselällä Pensaskarin lounaispuolella väylä kääntyy pohjoiseen, johtaen Posin, Inakarin ja Katajan saarten itäpuolelta seuraillen Suomen ja Ruotsin valtakunnanrajaa. Hieman ennen päättymistään Röyttän satamaan väylä on linjattu lyhyen matkaa Ruotsin puolelle.

## Lähteet
Crazy in Love (Beyoncén kappale)

”**Crazy in Love**” on Beyoncén vuonna 2003 julkaistu single albumilta *[[Dangerously in Love]]*. *[[Rolling Stone]]* -lehti arvioi vuonna 2021 kappaleen kaikkien aikojen 16. parhaaksi kappaleeksi.

## Kappaleet

## Lähteet
American Psychiatric Association

**American Psychiatric Association** eli **APA** () on merkittävä yhdysvaltalainen psykiatrien ammatillinen järjestö, jolla on maailmalla laajaa vaikutusvaltaa. Sen 38&nbsp;000 suuruinen jäsenistö koostuu pääasiassa yhdysvaltalaisista psykiatreista, mutta jäsenistöön kuuluu myös ammattilaisia muista maista. Se julkaisee useita aikakausjulkaisuja ja kansainvälisessä käytössä olevaa diagnostiikan käsikirjaa *[[Diagnostic and Statistical Manual of Mental Disorders]]*, joka yleisemmin tunnetaan lyhenteenä DSM.

APA on myös American Psychological Associationin lyhenne.

## Aiheesta muualla
* American Psychiatric Association
APA

**APA** on lyhenne, joka voi tarkoittaa seuraavia:

* American Psychiatric Association, yhdysvaltalainen psykiatrian alan tiedejärjestö
* American Psychological Association, yhdysvaltalainen psykologien ammatillinen järjestö
* Application Performance Analyzer, IBM:n ohjelmistopaketti
* All points addressable, IBM:n 1980-luvulla julkistama tulostintekniikka
* American pale ale, oluttyyppi.

## Lähteet
Hermomyrkky

**Hermomyrkky** eli **neurotoksiini** on kemiallinen aine, joka estää neuronien toimintaa. Koska hermosolut vastaavat lukuisista elimistön toiminnoista, neurotoksiinien vaikutus voi ilmetä hyvin monella tavalla. Neurotoksiinin vaikutukset riippuvat myös annoksen suuruudesta. 

Neurotoksiini voi yksinkertaisesti vahingoittaa hermosolua niin, että se lakkaa toimimasta. Toiset toksiinit vaikuttavat neuronien signaalien välitykseen estämällä välittäjäaineiden vapautumista, vastaanottoa tai saamalla aikaan vääriä signaaleja. Ihmiskeho tuottaa myös itse joitakin neurotoksiineja: monet neurotransmitterit, joita tarvitaan välittämään signaaleja, ovat liian suurina annoksina vaarallisia. Esimerkiksi keskushermostossa oleva liika serotoniini aiheuttaa vaarallisen serotoniinioireyhtymän.

Luonnosta löytyy lukuisia neurotoksiineja. Niitä tuottavat myrkylliset eläimet, mutta myös jotkut raskasmetallit kuten lyijy ovat neurotoksiineja. Neurotoksiineja voidaan käyttää myös sodankäynnissä ja väkijoukkojen hallinnassa.
 
Altistuminen neurotoksiineille voi aiheuttaa pahoinvointia, motoriikan hallinnan menetyksen, halvaannuksen, näköhäiriöitä, huimausta tai aivohalvauksen. Ääritapauksissa tuloksena voi olla kooma ja lopulta kuolema hermoston toiminnan lakkaamisen seurauksena. Erityisesti silloin, kun neurotoksiini vaikuttaa autonomisen hermoston toimintaan, kehon toiminnot voivat pysähtyä nopeasti.

Neurotoksiinille voi altistua akuutisti esimerkiksi käärmeenpureman seurauksena. Krooninen altistus voi seurata esimerkiksi raskasmetallimyrkytyksestä, jolloin ainetta saadaan pieninä annoksina pitkien aikojen kuluessa. Raskasmetallit ovat ongelmallisia, koska ne voivat varastoitua elimistöön. Tällöin uhri sairastuu, kun raskasmetallia on kerääntynyt elimistöön tietty määrä.

Neurotoksiinialtistusta voidaan hoitaa useilla eri menetelmillä. Monet hoitomenetelmät keskittyvät ylläpitämään elimistön toimintoja niin pitkäksi aikaa, että potilaan tila vakautuu. Tällöin potilas usein toipuu, mutta voi saada myöhemmin altistuksesta johtuvia sivuvaikutuksia. Joskus neurotoksiineja vastaan voidaan käyttää kemiallisia aineita tai muuttaa ne muotoon, jossa ne huuhtoutuvat elimistöstä nopeammin. Joihinkin myrkytyksiin ei ole parannuskeinoa, vaan hoito on oireenmukainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Des O’Connor

**Des O’Connor** (oikealta nimeltään **Desmond Bernard O'Connor**; 12. tammikuuta 1932 Lontoo – 14. marraskuuta 2020)  oli englantilainen laulaja ja televisiotähti. Hän juonsi muun muassa omaa keskusteluohjelmaansa sekä visailuohjelmia *Take Your Pick!* ja *Countdown*.

O’Connorin vuonna 1968 levyttämästä iskelmästä ”One, Two, Three, O’Leary” teki Pertti Reponen suomenkielisen version ”Leikkimajan aikaan”. Sen esitti Tapani Perttu levyllä joka julkaistiin 6. helmikuuta 1969.

O’Connor sai vuonna 2008 brittiläisen imperiumin komentajan arvon (CBE).

## Lähteet
CBS Radio

**CBS Radio Inc.** (aikaisemmalta nimeltään **Infinity Broadcasting Corporation**) on Yhdysvaltojen toiseksi suurin radioasemien omistaja Vuonna 2017 CBS Radio omisti 117 radioasemaa eri puolilla Yhdysvaltoja.

## Historia
CBS aloitti *United Independent Broadcasters* nimisenä vuonna 1927, kun Arthur Judson ei saanut asiakkaitaan *National Broadcasting Company* NBC:n lähetyksiin. Se teki fuusion *Columbia Phonograph and Records Co* kanssa myöhemmin ja sen nimeksi tuli sen yhteydessä *Columbia Phonograph Broadcasting Company*. Se tuotti tappiota ja se siirtyi lopuksi William S. Paley omistukseen 400&nbsp;000 dollarilla. Hänen isänsä omisti *La Palina cigars* nimisen yhtiön ja siitä yhtiön tärkein mainostaja. Yhtiön nimi muutettiin *Columbia Broadcasting System*iksi tammikuun 18. päivä vuonna 1929. 

Paleyn johtaessa yritystä se teki radion historiaa 1920-luvun lopulla. Hän houkutteli mainostajia ja tarjosi heille mahdollisuutta olla sponsoroimassa radiolähetyksiä. Vuodesta 1922 lähtien CBS kasvatti 22 aseman verkon 114 vuosikymmenen loppuun mennessä. Vuoteen 1932 menessä sen vuosittainen voitto oli kasvanut 3 miljoonaan dollariin. Vaikka 1930- ja 40-luvun suositummat radiolähetykset ja ohjelmat olivat NBC:n verkossa oli CBS:llä kuitenkin suuri yleisö, mikä johtui suurelta osin Paleyn palveluksessa olevan johtajasta Frank Stanton, joka toimi CBS:n puheenjohtajana vuosina 1946–1971.

Vuonna 1938 CBS osti American Recording Corporationin, joka myöhemmin tuli Columbia Records. Yhdessä Columbia Recordsin kanssa CBS-laboratoriot kehittivät Peter Goldmarkin johdolla korkealaatuisen LP-levyn jotka Columbia Records julkaisi yleisölle 1948.

## Lähteet

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*CBS Radion kotisivut
*Golden Age of Radio Spotlight on Networks - Columbia Broadcasting System CBS
Harrin koulu

**Harrin koulu** oli entisen Jalasjärven kunnan Jokipiissä Ahonkyläntien varrella sijainnut peruskoulu, jossa toimi vuonna 2010 luokat 1–6.  Koulussa oli ennen lakkauttamista 30 oppilasta ja kolme opettajaa. Koulunjohtajana toimi Jukka Isoviita.

Harrin koulu toimi noin 105 vuotta. Kun Kannon ja Ahon koulut lopetettiin, niiden oppilaat siirrettiin Harriin. Harrin lakkauttamisen jälkeen oppilaat on siirretty Metsolan kouluun, sekä pieni osa Jalasjärven kirkonkylän alakouluun.

## Historiaa

Harrin koulu sai alkunsa, kun Jokipiin keskustaan Oppaan taloon perustettiin vuonna 1904 kansakoulu, jota kutsuttiin aluksi Jokipiin kouluksi. Ensimmäisiä opettajia olivat rippikoulusta asti toisensa tunteneet tamperelaiset Hilda Saarela, o. s. Wellroos, ja Mandi Salmela, o. s. Siren, jotka työskentelivät koulussa eläkkeelle jäämiseensä 1944 ja 1945 saakka. Poikien käsitöitä opetti ensin 16 vuotta Alfred Häjänen ja sitten 24 vuotta Aleksi Harri. Sotien jälkeen pitkäaikaisia opettajia olivat muun muassa Erkki Läikkö (1946–1981) ja Virve Vierikko (1943–1974). 

Vuonna 1907 koulu muutti Oppaan talosta uuteen koulutaloon ja sai nimekseen Harrin koulu. Sinne saatiin sähkövalo 1924, mutta juokseva lämmin vesi ja keskuslämmitys vasta 1978. Koulua laajennettiin 1920-luvulla ja taas 1940-luvulla muun muassa karjalaisevakoiden lisättyä oppilasmäärää. Suurin kasvuhyppäys tuli vuonna 1966, kun Kannon koulu lopetettiin ja oppilaat siirrettiin Harriin. Ahon koululle tehtiin samoin 1992.

## Lähteet
Kauan koskematon

__NOTOC__
**Kauan koskematon** on kotimaisen ambient-projektin Jääporttien esikoisalbumi, joka julkaistiin 10. syyskuuta 1999. 500 kpl painoksena C-kasetteja. Sittemmin levystä on julkaistu erityinen CDR-versio jota voi tiedustella suoraan artistilta.

Lainaus, Tuomas M. Mäkelä: *Nyt kun tämän vuoden syksyllä tulee kuluneeksi 10 vuotta tuon levyn julkaisusta, on suunnitelmissa julkaista levy uudelleen masteroituna ainakin netissä MP3/FLAC muodossa.*

## Kappaleet
### A-puoli
#
#
#
#

### B-puoli
#
#
#
#

## Lähteet
Crast’ Agüzza

**Crast’ Agüzza** (retoromaanin murretta puteria) eli **Cresta Güzza** (italiaksi) on 3&nbsp;869 metriä korkea vuorenhuippu Berninan Alpeilla, Sveitsin ja Italian rajalla.

## Aiheesta muualla
Alice Sebold

**Alice Sebold** (s. 6. syyskuuta 1963) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän syntyi Wisconsinissa ja valmistui Great Valley High Schoolista Pennsylvaniassa. Vuonna 1981 opiskellessaan ensimmäistä lukuvuottaan Syracusen yliopistossa hän joutui raa'an raiskauksen uhriksi; tätä elämänsä traumaattista käännekohtaa hän kuvasi esikoisteoksessaan *Lucky* (1999). 

Vuonna 2002 ilmestyi Seboldin ensimmäinen romaani, *[[Oma taivas]]* (), joka kuvaa 6. joulukuuta 1973 seksuaalimurhan uhrina kuolevan 14-vuotiaan Susie Salmonin ja tämän lähipiirin kohtaloa. Teoksesta tuli kansainvälinen menestys, josta Peter Jackson on ohjannut samannimisen elokuvan, jossa Susie Salmonin roolin näyttelee Saoirse Ronan.

Vuonna 2007 ilmestyi Seboldin toinen romaani, *The Almost Moon*. 

Sebold on naimisissa kirjailija Glen David Goldin kanssa. Hän tapasi miehensä Kalifornian yliopistolla Irvinen kampuksella opiskellessaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Raiskauskuvauksesta tuli bestseller 1999 – Nyt uhriksi joutunut kirjailija pyysi anteeksi, koska tuomittu mies todettiin vuosien jälkeen syyttömäksi. Helsingin Sanomat 2.12.2021.
Osakolainen

**Osakolainen** on ollut Oulun ammattikorkeakoulussa ilmestyvä opiskelijalehti, jota kustantaa Oulun ammattikorkeakoulun opiskelijakunta (OSAKO). Lehti on ilmestynyt vuodesta 1999 lähtien ja vuonna 2006 se muutettiin toimituspolitiikaltaan opiskelijakunnasta riippumattomaksi. Lehden viimeinen päätoimittaja oli Salla Simonaho.

24-sivuisen tabloid-kokoisen lehden painos on 2000 kappaletta ja se ilmestyy neljä kertaa vuodessa. Osakolaista jaetaan muun muassa ammattikorkeakoulun toimipisteisiin. Lisäksi lehteä voi lukea tai napata matkaan lukuisissa tiloissa Oulun keskustan alueella.

Lehti ei ole ilmestynyt vuoden 2018 jälkeen. Vuosien 2019 ja 2020 toimintasuunnitelmissa on mainittu Osakolaisen kehittämisen selvittäminen verkkojulkaisuna, mutta vuoden 2021 toimintasuunnitelmassa mainintaa ei enää ole.

## Aiheesta muualla
* www.osakoweb.fi - OSAKOn kotisivu 

## Lähteet
Bloodhound SSC

**Bloodhound SSC** () on rakenteilla oleva kulkuneuvo, jolla pyritään rikkomaan maanopeusennätys. Se on varustettu rakettimoottorilla ja Eurofighter Typhoon -hävittäjän suihkumoottorilla, joiden avulla ajoneuvon uskotaan saavuttavan 1&nbsp;600 kilometrin tuntinopeuden. Ajoneuvoa rakentaa sama brittiläinen ryhmä joka rikkoi maanopeusennätyksen myös vuonna 1997. Ajoneuvo painaa noin 7,5 tonnia ja on 12,8 metriä pitkä. Pyörät on valmistettu taotusta alumiinista. Autossa on noin 135 000 hevosvoimaa ja työntövoima on suurempi kuin Concorde-lentokoneessa. 

Ajoneuvon täysikokoinen malli esiteltiin Farnboroughin ilmailunäyttelyssä heinäkuussa 2010. Ajokokeet toivottiin päästävän aloittamaan joko loppuvuodesta 2011, tai 2012 alussa.

Tällä hetkellä autoa kootaan BLOODHOUND-teknologiakeskuksessa Bristolissa. Auto on tarkoitus esitellä kesällä 2015, jonka jälkeen sillä tehdään testejä Britanniassa ja Etelä-Afrikassa. Varsinainen nopeusennätysyritys on tarkoitus tehdä Etelä-Afrikassa vuonna 2016.Projektijohtajana on Richard Noble ja kuljettajana Andy Green.
Virallinen tavoite on rikkoa autolla tuhat mailia tunnissa (1609 km/h) nopeus. Ennätysyrityksessä on tarkoitus ensiksi kiihdyttää 350 mailin tuntinopeuteen suihkumoottoreilla ja sitten käynnistää rakettimoottori.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Markku Koli

**Markku Juhani Koli** (s. 28. joulukuuta 1953 Oulu) on suomalainen upseeri ja kenraaliluutnantti evp.

## Ura
Markku Koli syntyi oululaisperheeseen, hänen vanhempansa olivat ekonomi Jouni Koli ja kanslisti Irma Sandman. Koli pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta toukokuussa  1973.

Koli on valmistunut Kadettikoulusta kenttätykistölinjalta vuonna 1978, vuonna 1987 Sotakorkeakoulusta ja vuonna 1993 Yhdysvaltain maavoimien komentaja- ja esikuntakorkeakoulusta. Hän työskenteli elokuusta 2009 lähtien syyskuuhun 2011 asti Pääesikunnan päällikkönä.

Sitä ennen hän palveli muun muassa Pääesikunnan operaatiopäällikkönä heinäkuun 2009 loppuun asti. Koli on palvellut muun muassa 1990-luvulla Panssariprikaatiin kuuluvan Jääkäritykistörykmentin komentajana. Lisäksi hän on toiminut sotakorkeakoulun opettajana.

Kesällä 2011 Koli ilmoitti eroavansa Puolustusvoimien palveluksesta ja siirtyvänsä Arabiemiraatteihin sotilasjohdon neuvonantajaksi.

Kolia pidettiin vahvana ehdokkaana puolustusvoimain uudeksi komentajaksi Juhani Kaskealan jälkeen kenraali Ari Puheloisen ja kenraali Ilkka Asparan ohella.

Koli määrättiin vuonna 2010 maksamaan puolustusvoimille lähes 7&nbsp;000 euroa vahingonkorvausta edustusasuntonsa remontista. Jyri Häkämiehen johtama puolustusministeriö kielsi 18. maaliskuuta 2009 kalliiden edustusasuntojen hankkimisen armeijan ylimmälle johdolle, mutta viisi päivää myöhemmin pääesikunnan tulevaksi johtajaksi valitulle Kolille vuokrattiin asunto Eiranrannasta. Edellisenä vuonna valmistuneessa talossa sijainnut asunto remontoitiin edustustehtäviä varten ja sinne hankittiin irtaimistoa, ja remontin ja hankintojen yhteissumma oli lähes 94&nbsp;000 euroa. Toukokuun lopulla puolustusvoimain komentaja Juhani Kaskeala päätti laittaa edustusasunnoista luopumisen käytäntöön ja Kolin asuntoon hankittu irtaimisto siirrettiin suurilta osin puolustusvoimien varastoon. Koli muutti asuntoon myöhemmin ja lunasti sinne jääneen vähäisen irtaimiston itselleen. Puolustusvoimain komentajaksi pääesikunnan johdosta ylennyt Ari Puheloinen määräsi marraskuussa 2010 Kolin korvaamaan puolustusvoimille aiheutuneen noin 28&nbsp;000 euron vahingon, koska Kolin olisi asemassaan pitänyt tuntea ohjeistus, mutta korvausta kohtuullistettiin neljäsosaan.

## Lähteet
* Markku Koli Suomen puolustusvoimain sivustolla

### Viitteet
Lapijoki

**Lapijoki** on kylä Eurajoella, noin neljän kilometrin päässä Eurajoen kirkonkylästä ja 11 kilometrin päässä Raumalta. Vanha Lapijoen kylä sijaitsee Lapinjoen varrella. Sen pohjoispuolella on moderni Lapijoen omakotialue.

Lapijoki muodosti vuoteen 2017 saakka oman taajamansa. Tällöin taajaman väkiluku oli 814 ja maapinta-ala 4,15 neliökilometriä. Sittemmin Lapijoki on kasvanut kiinni Eurajoen kirkonkylän taajamaan. Vuonna 2021 Lapijoen postinumeroalueen väkiluku oli 1&nbsp;304 ja pinta-ala 50,9 neliökilometriä.

Lapijoella on muun muassa partureita, siivousyritys, lounaskahvila, päiväkoti, leikkipuisto, laavu, motelli ja huoltamo. Kylän tunnetuin nähtävyys on vuonna 1883 rakennettu Lapijoen museosilta.

## Lähteet
Gavrilov Posad

**Gavrilov Posad** () on pieni, Venäjän Ivanovon alueen lounaisosassa, 85 kilometriä Ivanovosta lounaaseen sijaitseva kaupunki. Kaupunki on Nerlin sivujoen Irmesin rannalla. Kaupungin kautta kulkee Moskovan ja Ivanovon välinen rautatie (Gavrilov Posadin asema).

Kaupunki on Gavrilov Posadin piirin (17&nbsp;591 as. vuonna 2010) keskus. Piirin väestöstä 6&nbsp;434 asui kaupungissa.

Gavrilovskajan kylä mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1434. Vuonna 1789 siitä tuli Gavrilov Posadin kaupunki, joka oli 1800-luvulle saakka huomattava kauppapaikka. Paikkakunta tunnettiin myös Iivana IV:n vuonna 1564 perustamasta hevossiittolasta. Nykyisin kaupunki on maatalousalueen keskus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gavrilov Posad Ivanovon alueen matkailusivustolla  
* Kotiseutumuseon sivut
Mauro Tassotti

**Mauro Tassotti** (s. 19. tammikuuta 1960 Rooma, Italia) on italialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. Hän toimii Serie A:n Milanin apulaisvalmentajana.

## Pelaajana
### Ura
Tassotti oli pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi yleensä oikeana laitapuolustajana.

Tassotti edusti pääosan urastaan eli vuodet 1980–1997 Milania. Lisäksi hän edusti Laziota vuosina 1978–1980. Tassotti pelasi Milanin riveissä kaikkiaan 583 ottelua. Hän on seuran viidenneksi eniten otteluita pelannut pelaaja. Tassotti muodosti Milanissa yhtenä kaikkien aikojen parhaista pidetyn puolustuslinjan yhdessä Franco Baresin, Alessandro Costacurtan ja Paolo Maldinin kanssa. Hän saavutti seuran riveissä muun muassa viisi Italian-mestaruutta, kolme Euroopan cupin/Mestarien liigan voittoa ja kaksi Intercontinental Cupin voittoa.

Italian maajoukkueessa Tassotti pelasi vuosina 1992–1994 seitsemän ottelua. Hän saavutti Italian riveissä hopeaa 1994 MM-kilpailuissa. Tassotti sai kahdeksan ottelun kansainvälisen pelikiellon lyötyään Espanjan Luis Enriqueta kyynärpäällä kasvoihin turnauksen puolivälieräottelussa. Hän ei pelannut maajoukkueessa tapauksen jälkeen.

### Saavutukset
*Italian-mestaruus 1988, 1992, 1993, 1994, 1996
*Italian supercup 1988, 1992, 1993, 1994
*Euroopan cup/Mestarien liiga 1989, 1990, 1994
*UEFA Super Cup 1989, 1990, 1994
*Intercontinental Cup 1989, 1990
*MM-hopea 1994

## Apulaisvalmentajana
### Ura
Tassotti on toiminut apulaisvalmentajana Milanissa vuodesta 2001 lähtien työskenneltyään ensin juniorivalmentajana. Hän on työskennellyt Carlo Ancelottin ja Leonardon sekä nykyisin Massimiliano Allegrin alaisuudessa.

### Saavutukset
*Italian-mestaruus 2004, 2011
*Italian cup 2003
*Italian supercup 2004, 2011
*Mestarien liiga 2003, 2007
*UEFA Super Cup 2003, 2007
*Seurajoukkueiden maailmanmestaruus 2007

## Aiheesta muualla
*Tassottin esittely
Petr Málek

**Petr Málek** (26. marraskuuta 1961 – 30. marraskuuta 2019) oli tšekkiläinen haulikkoampuja ja olympiamitalisti.

Málek voitti olympialaisissa hopeaa skeetissä Sydneyssä 2000. MM-kilpailuissa hän saavutti joukkuekilpailuista Tšekin ja Tšekkoslovakian riveissä kaksi kultaa, hopean ja pronssin.
## Lähteet

*
*
### Viitteet
Kari Siiki

**Kari Juhani Siiki** (16. joulukuuta 1949 Tampere – 27. joulukuuta 2014 Kerava) oli suomalainen upseeri ja kenraalimajuri.

Kari Siiki opiskeli Kadettikoulussa 57. kurssilla ja valmistui ilmatorjuntaupseeriksi luutnantiksi ylennettynä vuonna 1973 kurssinsa priimuksena. Yleisesikuntaupseerin tutkinnon Siiki suoritti Sotakorkeakoulussa ilmasotalinjalla vuosina 1981–1983. Hänet palkittiin kenraali Lauri Sutelan miekalla. Se myönnetään upseerille, joka täyttää parhaiten komentajalle asetetut vaatimukset.

Lisäksi Kari Siiki suoritti Suomen yleisesikuntaupseerikurssia vastaavat opinnot Saksassa Führungsakademie der Bundeswehrissa vuosina 1992–1993. Hänet ylennettiin prikaatikenraaliksi vuonna 2001 ja kenraalimajuriksi 6.12.2004.

## Sotilasura

Valmistuttuaan ilmatorjuntaupseeriksi Kadettikoulusta vuonna 1973 Kari Siiki toimi varusmieskouluttajana ja AUK:n johtajana Turun Ilmatorjuntapatteristossa vuoteen 1981. Yleisesikuntaupseerin tutkinnon jälkeen hän palveli ilmatorjuntaupseerina (toimistoupseeri) Merivoimien Esikunnassa vuosina 1983–1986 osallistuen vahvasti Merivoimien ilmatorjunnan kehittämiseen, Puolustusneuvoston yleissihteerin apulaisena 1986–1988 ja Puolustusvoimain komentajan adjutanttina vuosina 1988–1992. Saksassa suoritettujen opintojen jälkeen Kari Siiki siirtyi Helsingin Ilmatorjuntarykmentin esikuntapäälliköksi vuonna 1993 ja toimi Helsingin Ilmatorjuntarykmentin komentajana vuosina 1994–1996, Maanpuolustuskurssien johtajana vuosina 1996–2000 ja Ilmatorjunnan tarkastajana 2000–2001 sekä apulaishenkilöstöpäällikkönä vuosina 2002–2004.

Kari Siiki toimi Suomen sotilasedustajana EU:ssa ja Natossa Brysselissä (prikaatikenraali, kenraalimajuri) vuosina 2004–2006, minkä jälkeen hän toimi Läntisen maanpuolustusalueen komentajana vuonna 2007 ja Länsi-Suomen sotilasläänin komentajana ajalla 1.1.2008 – 31.12.2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kari Siikin muistokirjoitus HS
HMS Lord Nelson (1906)

**HMS Lord Nelson** oli Britannian kuninkaallisen laivaston Lord Nelson -luokan taistelulaiva.

## Valmistus

Alus tilattiin osana vuosien 1904-1905 laivasto-ohjelmaa Palmers Shipbuilding and Iron Companyltä Jarrowista, missä köli laskettiin 18. toukokuuta 1905. Alus laskettiin vesille 4. syyskuuta 1906 ja valmistui lokakuussa 1908.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa joulukuussa 1908 alus liitettiin Kotilaivaston Noreen sijoitettuun osastoon, mutta alukselle sijoitettiin ainoastaan vähimmäismiehistö. Toukokuussa 1912 alus liitettiin 2. taistelulaivueeseen ja syyskuussa 1913 tilapäisesti 4. taistelulaivueeseen.

Kanaalin laivaston lippulaivaksi alus määrättiin ensimmäisen maailmansodan syttyessä, jolloin laivaston tehtävänä oli suojata Britannian siirtoarmeijan kuljetuksia Ranskaan.

Alus siirrettiin Välimerelle, jossa se otti osaa Dardanellien taisteluun helmikuussa 1915. Aluksesta tehtiin vara-amiraali Wester Wemyssin lippulaiva 22. joulukuuta 1915 saakka, jolloin siitä tuli Sir John de Robeckin lippulaiva kesäkuuhun 1916. Sodan lopun *Lord Nelson* oli Itäisen Välimeren ja Aegean meren laivaston komentajan lippulaivana.

Alus lähetettiin Dardanellien läpi Mustallemerelle, jossa se oli edelleen lippulaivana huhtikuuhun 1919. Toukokuussa alus palasi Englantiin ja poistettiin palveluksesta Sheernessissä. Se myytiin romutettavaksi 4. kesäkuuta 1920.
 
## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Maritimequestin kuvagalleria HMS Lord Nelson 
*Ensimmäisen maailmansodan meritaistelut
Gai

**Gai** () on kaupunki Orenburgin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Etelä-Uralilla 330 kilometriä Orenburgista etelään. Kaupunki on Gain piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 37&nbsp;000 henkeä (vuonna 2013).

Gain taajama perustettiin vuonna 1958, kun paikallisen kupariesiintymän yhteyteen alettiin rakentaa malminrikastamoa. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1979. Nykyään Gaissa on lähinnä metalliteollisuutta. Kuuden kilometrin päässä sijaitsevien kivennäisvesilähteiden yhteydessä toimii kylpylä.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

* Gain kaupungin sivusto
Georgijevsk

**Georgijevsk** () on kaupunki Stavropolin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Kaukasusvuorten juurella Kuman sivujoen Podkumokin varrella 210 kilometriä Stavropolista kaakkoon. Kaupunki on Georgijevskin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Sen kautta kulkee Mineralnyje Vodyn ja Prohladnajan välinen rautatie, josta kaupungissa haarautuu sivurata Budjonnovskiin. Asukkaita on 72&nbsp;100 henkeä (vuonna 2011).

Georgijevsk on perustettu vuonna 1777 linnoitukseksi Mozdokin ja Azovin väliselle Kaukasian puolustuslinjalle. Vuonna 1783 siellä solmittiin sopimus, jonka mukaan Georgiasta tuli Venäjän protektoraatti. Vuonna 1786 Georgijevsk sai kaupunginoikeudet ja siitä tuli aluksi samannimisen kihlakunnan ja vuodesta 1802 Kaukasian läänin keskus. Vuonna 1822 aluehallinto siirrettiin Stavropoliin. Linnoitus lakkautettiin vuonna 1825 ja vuonna 1830 Georgijevsk menetti myös kihlakuntakeskuksen aseman.

Nykyään kaupunki on maatalousalueen keskus, jossa on mm. metalli-, rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

* Georgijevskin kaupungin sivusto
Remnants

**Remnants** on K. A. Applegaten kirjoittama nuorille suunnattu science fiction -kirjasarja. Sarjaan kuuluu 14 kirjaa, jotka on kaikki käännetty suomeksi.

## Kirjat
# *Viimeinen avaruussukkula* (*The Mayflower Project*, suom. 2002)
# *Määränpää tuntematon* (*Destination Unknown*, suom. 2002)
# *Ne* (*Them*, suom. 2002)
# *Ei maata näkyvissä* (*Nowhere Land*, suom. 2002)
# *Mutaatio* (*Mutation*, suom. 2002)
# *Jako kahteen* (*Breakdown*, suom. 2003)
# *Ristitulessa* (*Isolation*, suom. 2003)
# *Sota vai Rauha?* (*Mother, May I?*, suom. 2003)
# *Oma maa mansikka* (*No Place Like Home*, suom. 2003)
# *Kotikulmilla* (*Lost and Found*, suom. 2004)
# *Unimyrsky* (*Dream Storm*, suom. 2004)
# *Hylätyt* (*Aftermath*, suom. 2005)
# *Kolmen kopla* (*Survival*, suom. 2006)
# *Uuteen maailmaan* (*Begin Again*, suom. 2006)
Like-uutiset

***Like-uutiset*** oli vuosina 1994–2003 ilmestynyt ilmaisjakelulehti, jota kustansi Like Kustannus. Lehden päätoimittajia olivat Timo Ernamo, Henrik Laine ja Jaakko Pietiläinen. Toimituspäällikkönä toimi Markus Ånäs. Lehden selvästi aikalaismedioista poikkeavaa visuaalista ilmettä loivat koko lehden ilmestymisen ajan AD Tommi Hänninen, valokuvaaja Nauska sekä graafikko Maria Mitrunen.

*Like-uutiset* saavutti nopeasti perustamisensa jälkeen laajan lukijakunnan. Lehden levikki oli suurimmillaan loppuvaiheessa, jolloin sitä painettiin kustantamon ilmoituksen mukaan 80&nbsp;000 kappaletta valtakunnalliseen jakeluun.

Pääasiallisesti kulttuuriin keskittynyt tabloid-kokoinen lehti loi puheenaiheita suomalaiseen mediaan, kuten muun muassa ihmisoikeustaistelija Ken Saro-Wiwan kohtalon sekä manga-kulttuurin. Kulttuurin ohella *Like-uutiset* esitteli myös politiikkaa, taloutta ja urheilua. Lehden luetuimpiin osioihin lukeutuivat testipalsta ”Ravintoruletti”, maailman kummallisuuksia luodannut ”Monitoro”, ihmisoikeusasioita käsitellyt ”Shit Happens” sekä kustantamoon tarjottuja käsikirjoituksia läpikäynyt ”Leivo-setä”.

Like-uutisten avustajakunnasta löytyivät muun muassa Toni Jerrman, Mikko Aaltonen, Timo Kalevi Forss, Gerry Birgit Ilvesheimo, Sofi Oksanen, Jouni Hokkanen, Nalle Virolainen, Tuomas Toivonen, Jouko Lehtola, Mikko Viljakainen, Esa Kuloniemi, Kalle Kirstilä, Jukka Rislakki, Marko Turunen, Arto Leivo, Jonna Autio, Milla Palovaara ja Katja Tukiainen.

*Like-uutiset* lopetettiin vuonna 2003 kaikkien tekijöiden siirryttyä WSOY:n perustamaan Johnny Kniga -kustannusyksikköön ja sen julkaisemaan *[[Johnny Kniga kertoo]]* -lehteen, jonka julkaiseminen puolestaan lopetettiin vuoden 2005 vaihteessa mainostulojen vähäisyyden takia.

## Lähteet

* *Like Uutiset*
* *Like on Like – kirjoja vuodesta 1987* (Like, 2007)
* Johnnyn suu suppuun. *Turun Sanomat*, kulttuuri, 20.2.2005.
Mothman – sanansaattaja

**Mothman – sanansaattaja** on vuonna 2002 valmistunut yliluonnollinen jännityselokuva. Se perustuu journalisti John A. Keelin vuosista 1966–1968 kertovaan kirjaan *The Mothman Prophecies*, joka julkaistiin pian tapahtumien jälkeen. Tuohon aikaan sadat ihmiset kertoivat havainneensa Mothmanin (suom. *Koimies*) jossakin yhteydessä Point Pleasantin pikkukaupungissa Länsi-Virginiassa. Elokuvassa Keelia näyttelee Richard Gere, roolinimellä John Klein.

## Elokuvan juoni

Onnellinen aviopari John ja Mary Klein joutuu auto-onnettomuuteen. Sairaalassa Marylta löydetään aivokasvain, joka mahdollisesti sai hänet menettämään auton hallinnan. Mary kuitenkin kertoo säikähtäneensä valtavaa, punasilmäistä oliota, joka ajoi suoraan autoa kohti mutta väisti viime hetkellä. Maryn kuoleman jälkeen John saa tietää, että ennen kuolemaansa Mary oli tehnyt lukuisia piirustuksia tästä mustasta, punasilmäisestä ja isosiipisestä hahmosta. Niistä tulee Johnille pakkomielle ja muutaman vuoden kuluttua hän joutuu keskelle selittämättömiä ja yliluonnollisia tapahtumia.

## Katso myös
* Mothman

## Aiheesta muualla
*
*
Gorbatov

**Gorbatov** () on kaupunki Nižni Novgorodin alueen Pavlovon piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Okajoen rannalla 58 kilometriä Nižni Novgorodista lounaaseen. Asukkaita oli vuonna 2011 2&nbsp;200.

Paikkakunta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1565. Kaupunginoikeudet se sai vuonna 1779. Kaupunki tunnetaan vanhasta köysiteollisuudestaan sekä kirsikkapuutarhoistaan, joista on peräisin Gorbatovin kirsikkalajike. Nykyään Gorbatov on suosittu lomanviettopaikka.

Kuva:St. Trinity Cathedral in Gorbatov.jpg|Kolminaisuuden kirkko
Kuva:Skorbyashchenskaya Church.jpg|Kirkko
Kuva:Town Library.jpg|Kaupunginkirjasto


## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
Are

**Are** on pienkauppala (alevik) ja entinen kunta Pärnumaan maakunnassa, Virossa. 

Aren kunnan asukasluku oli 1&nbsp;285 (vuonna 2012), pinta-ala 159,58 neliökilometriä ja asukastiheys 8,3 asukasta neliökilometrillä. Are sijaitsi 18 kilometriä maakuntakeskus Pärnusta Tallinnan suuntaan. Aren kunta itsenäistyi 30. heinäkuuta 1992. Aren kunnan naapureita olivat Halinga, Sauga, Vändra ja Tori. 

Kunnassa oli Aren pienkauppala (*alevik*) ja 11 kylää – Suigu, Niidu, Eavere, Elbu, Kurena, Lepplaane, Parisselja, Pärivere, Murru, Tabria ja Võlla. Kunnassa sijaitsi kaksi koulua: Aren peruskoulu (luokat 1-9) sekä Suigun alakoulu.

Vuoden 2017 kuntauudistuksessa Aren, Saugan ja Torin kunnat sekä Sindin kaupunki yhdistettiin uudeksi Torin kunnaksi. Aren pienkauppala on edelleen pienkauppala.

Aren ystävyyskaupunki oli Alajärvi Etelä-Pohjanmaalla. Aikaisempi ystävyyskunta oli Lehtimäki, joka liittyi Alajärveen vuoden 2009 alusta. 

## Väestö
Vuonna 2011 Aren kunnassa oli 1 177 asukasta, joista 1 131 (96,1 %) oli virolaisia, 30 (2,5 %) venäläisiä ja 15 (1,3 %) muita kansallisuuksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Aren kotisivu
Gornozavodsk

**Gornozavodsk** () on kaupunki Permin aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Uralin länsirinteellä 192 kilometriä Permistä koilliseen. Kaupunki on Gornozavodskin piirin keskus. Sen kautta kulkee Permin, Nižni Tagilin ja Jekaterinburgin välinen rautatie (Pašijan asema). Asukkaita on 12&nbsp;500 henkeä (vuonna 2008).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1955 valmistuneen sementtitehtaan yhteyteen perustetusta Novopašijskin taajamasta. Vuonna 1965 siitä tuli Gornozavodskin kaupunki. Tärkein tuotantolaitos on OAO Gornozavodsktsementin sementtitehdas.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* Gornozavodsk Permin aluepiirin sivustolla
Ruokometsäkerttunen

**Ruokometsäkerttunen** (*Bradypterus baboecala*) on laajalla alueella Afrikassa tavattava sirkkalintuihin kuuluva varpuslintu. 

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan ruokometsäkerttunen on noin 13&ndash;19&nbsp;cm. Lajin pää selkä ja pitkä pyöreäpäinen pyrstö ovat väriltään tummanruskeat. Perässä on punaruskea vivahde. Vatsastaan ruokometsäkerttunen on harmahtavan valkea. Kyljet ovat hieman rusehtavat. Sukupuolet muistuttavat toisiaan, ja nuoret yksilöt muistuttavat aikuisia.

## Elinympäristö, -tavat ja ravinto
Ruokometsäkerttuset elävät jokien ja purojen tiheissä ruovikoissa. Laji elää yleensä pareittain. Parin löytymisen jälkeen linnut elävät yhdessä ja etsivät uuden parin itselleen vain, jos entinen pari kuolee. Ruokometsäkerttuset tekevät pesänsä maahan. Naaras munii kahdesta kolmeen valkeaa munaa. Linnun ravinto koostuu selkärangattomista, joita se etsii maasta.

## Lähteet
Työ Terveys Turvallisuus

**Työ Terveys Turvallisuus** (TTT) on työhyvinvoinnin erikoislehti. TTT-lehdestä ilmestyy vuodessa kuusi numeroa ja vähintään 14 sähköistä uutiskirjettä. 

Työ Terveys Turvallisuus on perustettu vuonna 1971, ja vuoden 2014 loppuun saakka sitä kustansi ja julkaisi Työterveyslaitos (TTL). Vuoden 2015 alusta lehden kustantaja on ollut TTT Kustannus Oy ja Työterveyslaitos on lehden yhteistyökumppani. Päätoimittaja on Kirsi Väisänen. Hän aloitti tehtävässään vuoden 2018 keväällä. Sitä ennen päätoimittaja oli Merja Karjalainen, joka toimi vuosina 2007–2014 lehden toimituspäällikkönä. Noina vuosina TTL:n silloinen pääjohtaja Harri Vainio toimi lehden päätoimittajana.

TTT-lehden sisältö keskittyy työhyvinvoinnin, työturvallisuuden ja työterveyden kehittämiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Työ Terveys Turvallisuus -lehden verkkosivut
* http://www.tttlehti.fi/tyo-terveys-turvallisuus-lehden-ilmaisjakelu-loppuu-2/
Gornjak

**Gornjak** () on kaupunki Altain aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Altain luoteisharjanteilla 360 kilometriä Barnaulista lounaaseen. Kaupunki on Lokotin piirin keskus. Neljän kilometrin päässä sijaitsee Lokotin ja Öskemenin välisen rautatien Neverovskajan asema. Asukkaita on 15&nbsp;400 henkeä (vuonna 2008).

Seudulta vuonna 1751 löydettyä Zolotuhan malmiesiintymää hyödynnettiin 1800-luvun puoliväliin saakka ja uudelleen vuodesta 1939 lähtien. Vuonna 1942 Zolotuhan kylän paikalle perustettiin kaivostyöläisasutus, joka sai nimen Gornjak. Vuonna 1954 siitä tuli Lokotin piirin keskus ja vuonna 1969 kaupunki.

Nykyään Gornjakin kaivos on suljettu. Kaupungissa on lähinnä rakennustarvike- ja elintarviketeollisuutta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Loktevin piiri Altain aluepiirin sivustolla