Eeva Kilpi

**Eeva Karin Kilpi** (o.s. Salo, s. 18. helmikuuta 1928 Hiitola, Suomi) on suomalainen kirjailija.  Kilpi on käsitellyt laajassa runo- ja proosatuotannossaan muun muassa luonnon, evakkokarjalaisuuden ja naiseuden teemoja. Kilven teoksia on käännetty yli 20 kielelle.

## Elämä
Eeva Salo syntyi vuonna 1928 Hiitolassa Laatokan Karjalassa, joka pakkoluovutettiin talvisodan jälkeen Neuvostoliitolle. Kilven vanhemmat olivat liikemies Solmu Aulis Aimo Salo ja Helmi Anna Maria Saharinen. Kilpi on kuvaillut lähtökohtiaan "hyvin tavallisiksi", ja lukeneensa nuoruudessaan muun muassa Saima Harmajan runoja.

Salo kirjoitti ylioppilaaksi Imatran yhteiskoulusta vuonna 1946 ja aloitti samana vuonna opiskelun Helsingin yliopistossa pääaineinaan englanti, estetiikka ja nykyiskansain kirjallisuus sekä sivuaineena taidehistoria.

Vuosina 1949–1966 Kilpi oli naimisissa runoilija-kustannustoimittaja Mikko Kilven kanssa. Heille syntyi kolme poikaa.

Kilpi valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1953. Hän toimi englannin kielen tuntiopettajana Helsingin kaksoisyhteislyseossa vuosina 1956–1957 ja ryhtyi päätoimiseksi kirjailijaksi vuonna 1959.

Kilpi toimi Suomen kirjailijaliiton johtokunnassa vuosina 1971–1973. Vuosina 1970–1975 Kilpi toimi kirjailijoiden sananvapausjärjestö Suomen PENin puheenjohtajana. Vuonna 1974 hän joutui uhkaamaan eroamisella, jotta sai PENin johtokunnassa hyväksyttyä Neuvostoliiton vainoamaa Nobel-kirjailija Aleksandr Solženitsyniä tukevan julkilausuman.

## Kirjallinen tuotanto
Kilpi on sanonut, että hänen tuotannossaan erottuu kolme pääteemaa: evakkokarjalaisuus, ihmissuhteet ja luonto. 

Evakkokarjalaisuutta Kilpi on käsitellyt muun muassa romaaneissaan *Elämä edestakaisin* (1964), *Elämän evakkona* (1983) sekä novellikokoelmassa *Noidanlukko* (1959). Omaelämäkerralliset muistelmaromaanit *Talvisodan aika* (1989), *Välirauha, ikävöinnin aika* (1990) ja *Jatkosodan aika* (1993) sijoittuvat Hiitolaan, Kolkontaipaleelle, Vuoksenniskalle ja Imatralle. *Rajattomuuden aika* (2001) on kertomus Kilven varhaislapsuudesta Karjalassa ennen sotia. Kilpi on pohtinut teoksissa Karjalan menettämistä ja  unelmaa sen takaisin saamisesta. Kilpi on sanonut pettyneensä siihen, miten harva on kirjoittanut hänen kanssaan samaan aikaan evakoista.

Luonnolla on keskeinen asema lähes kaikissa Kilven kirjoissa ja runoudessa. Novellikokoelma *Kuolema ja nuori rakastaja* (1986), *Häätanhu* (1973) ja *Naisen päiväkirja* (1978) kertovat kaikki ihmisen tai tarkemmin sanottuna naisen suhteesta luontoon ja elämän kiertokulkuun. Teoksissa keski-ikäinen nainen asuu yksin keväästä syksyyn mökissä metsän keskellä ja tarkkailee luonnon rytmiä, kuten Kilpikin kesäpaikassaan Etelä-Savossa. 

Kilpi käsittelee teoksissaan myös ihmisen vastuuta luonnosta. Hän on myös itse aktiivinen ympäristönsuojelija. Kilven runokokoelma *Animalia* (1987) nosti esiin eläinten oikeuksia.

Naiseus ja feminismi ovat tärkeitä teemoja Kilven tuotannossa. Proosateos *Tamara* (1972) kuvaa seksuaalisesti aktiivisen naisen ja vammaisen miehen suhdetta. Teos myi aikoinaan hyvin, mutta sai kritikoilta ristiriitaisen vastaanoton. Kilven mukaan hänen pyrkimyksensä oli rikkoa teoksen avulla seksuaalisia tabuja.

## Palkinnot
* Pro Finlandia -mitali 1974
* Valtion kirjallisuuspalkinto vuosina 1968, 1974, 1984 ja 2019
* Espoo-mitali 1977
* WSOY:n tunnustuspalkinto 1988
* Runeberg-palkinto 1990
* Alfred Kordelinin yleisen edistys- ja sivistysrahaston tunnuspalkinto 1999
* Karjala-palkinto 2001
* Kiitos kirjasta -mitali 2002 teoksesta *Rajattomuuden aika*
* Nils Ferlin -priset 2007
* Karjalan Liiton Pro Carelia -ansiomerkki
* SKS:n Aleksis Kiven rahaston palkinto 2017

## Teokset
;Novellikokoelmat:
* Noidanlukko, WSOY 1959 Sarja lapsuudesta, 1959 
* Lapikkaita,WSOY 1966 Kuusi juttua Lapista, 1966  
* Rakkauden ja kuoleman pöytä, moraliteetteja, WSOY 1967 
* Kesä ja keski-ikäinen nainen, WSOY 1970
* Hyvän yön tarinoita, WSOY 1971
* Se mitä ei koskaan sanota, WSOY 1979
* Kuolema ja nuori rakastaja, Kolme kertomusta, WSOY 1986 
* Kootut novellit vuosilta 1959–1986, WSOY 1987

;Romaanit:
*Kukkivan maan rannat, WSOY 1960 
*Nainen kuvastimessa, WSOY 1962 
*Elämä edestakaisin, WSOY 1964 
*Tamara, WSOY 1972 
*Häätanhu, WSOY 1973 
*Naisen päiväkirja, WSOY 1978
*Elämän evakkona, WSOY 1983 
*Unta vain, WSOY 2007  (1973 ilmestyneen Häätanhun "jälkinäytös".)

;Muistelmaromaanit
*Talvisodan aika, WSOY 1989 
*Välirauha, ikävöinnin aika, WSOY 1990 
*Jatkosodan aika, WSOY 1993 
**Muistojen aika. Yhteisnide kolmesta edellisestä kirjasta, WSOY 1998 
*Rajattomuuden aika, WSOY 2001 Kertomus lapsuudesta

;Runokokoelmat:
*Laulu rakkaudesta ja muita runoja, WSOY 1972
*Terveisin, WSOY 1976
*Runoja 1972–1976, WSOY 1978
*Ennen kuolemaa, WSOY 1982
*Animalia, WSOY 1987
*Laulu rakkaudesta, Eeva Kilven runot, Ellen Thesleffin kuvat, WSOY 1991 
*Kiitos eilisestä, WSOY 1996 
**Laulu rakkaudesta. Kiitos eilisestä, 2000, kolme äänikasettia, runoja
*Perhonen ylittää tien. Kootut runot 1972–2000, WSOY 2000
*Kuolinsiivous, WSOY 2012
*Sininen muistikirja, WSOY 2019
*Punainen muistikirja, WSOY 2019
*Valkoinen muistikirja, WSOY 2021
*Elämää kaikki päivät, WSOY 2022

;Esseekokoelma:
*Ihmisen ääni, WSOY 1976

;Kuunnelma
*Uudet jumalat, 1965

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla

* Näytös Eeva Kilven elämästä 
* Ylen Elävä arkisto: Eeva Kilpi – luonto ja evakkokarjalaisuus
* Yle TV2: Nainen ja luonto (1979)
* 
* Luikku, Susanna: Eeva Kilpi. Kirjailija. 84 vuotta, Espoo. Apu.fi. 
* Eeva Kilpi Prosak-proosaklubilla, Kirjastokaista-video
* Yle Elävä arkisto: Kirjailija Eeva Kilpi – kuusi vuosikymmentä sanataiteellista luovuutta