open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Geenitekniikan lautakunta

**Geenitekniikan lautakunta** (lyhenne **GTLK**, ) on Suomen kansallinen toimivaltainen viranomainen geenitekniikkalain soveltamisalaan kuuluvissa asioissa. GTLK toimii sosiaali- ja terveysministeriön yhteydessä.

## Tehtävät
Geenitekniikan lautakunnalla on seuraavat tehtävät:
* toimii muuntogeenisten organismien (GMO) käytön lupaviranomaisena Suomessa, kun GMO:eja levitetään tarkoituksellisesti ympäristöön tai kun kyse on niiden käytöstä suljetussa tilassa 
* johtaa ja yhteensovittaa geenitekniikkalain noudattamisen valvontaa
* toimii biodiversiteettisopimukseen sisältyvässä Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjassa tarkoitettuna toimivaltaisena viranomaisena elävien GMO:ien valtioiden rajat ylittävissä siirroissa
* valmistelee muille kotimaisille ja kansainvälisille viranomaisille annettavia lausuntoja

## Asettaminen ja kokoonpano
Valtioneuvosto asettaa geenitekniikan lautakunnan sosiaali- ja terveysministeriön esityksestä viideksi vuodeksi kerrallaan. Lautakunnassa on puheenjohtaja, varapuheenjohtaja sekä enintään viisi muuta jäsentä varajäsenineen. Jäsenten tulee edustaa ainakin työ- ja elinkeinoministeriötä, maa- ja metsätalousministeriötä, sosiaali- ja terveysministeriötä, ympäristöministeriötä sekä opetus- ja kulttuuriministeriötä taikka näiden ministeriöiden alaista hallintoa. Lautakunnassa tulee varmistaa riittävä geenitekniikan alan ja muu tieteellinen sekä eettinen asiantuntemus. Jos ministeriöiden edustajilla ei ole mainittua asiantuntemusta, valtioneuvosto voi nimetä enintään kolme näiden alojen asiantuntijaa lautakuntaan pysyviksi asiantuntijoiksi. Lautakunnalla on sosiaali- ja terveysministeriössä pääsihteeri ja sihteeristö.

## Taustalla oleva lainsäädäntö
Geenitekniikkalain (377/1995) tavoitteena on suojella ihmisten ja eläinten terveyttä ja ympäristöä GMO:ien mahdollisilta haitallisilta vaikutuksilta. Geenitekniikkalaki pyrkii myös edistämään geenitekniikan turvallista käyttöä ja kehittymistä ennaltavarautumisen periaatteen mukaisesti sekä eettisesti hyväksyttävällä tavalla. Geenitekniikkalaki perustuu GMO:ien tarkoituksellista levittämistä ympäristöön koskevaan EU-direktiiviin 2001/18/EY ja suljettua käyttöä koskevaan direktiiviin 2009/41/EY (aiemmin direktiivi 90/219/ETY). Jälkimmäisestä direktiivistä poiketen geenitekniikkalaki koskee myös muuntogeenisten kasvien ja eläinten suljettua käyttöä. 

Elintarvikkeiksi tai rehuksi tarkoitetut GM-tuotteet hyväksytään Euroopan unionin markkinoille keskitetyllä menettelyllä asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti. Myös GMO:eja sisältäville lääkkeille on keskitetty hyväksymismenettely EU:ssa.

## Aiheesta muualla
* Geenitekniikan lautakunta
Adalbert (Magdeburg)

**Adalbert**, myös **Magdeburgin pyhä Adalbert** tai **Magdeburgin pyhä Albert** (kuollut 981) oli Magdeburgin ensimmäinen arkkipiispa ja katolisen kirkon pyhimys. Ennen arkkipiispaksi nimittämistään hän oli benediktiilinen munkki Trierissä. Hän käännytti slaaveja Kiovan Rusissa keisari Otto I Suuren lähettämänä. Hän joutui kuitenkin pakenemaan ruhtinas Svjatoslavin tultua valtaan Venäjällä. Tämän jälkeen Adalbert työskenteli apottina Alsacen Wissembourgissa ja Magdeburgin arkkipiispana.

## Lähteet
*
Elbe-Elster

**Elbe-Elster** on piirikunta Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunta on pinta-alaltaan noin 1&nbsp;889 neliökilometriä, ja asukasluvultaan 107&nbsp;649 (2012). Sen pääkaupunki on Herzberg (Elster). 

Elbe-Elsterin naapuripiirikunnat ovat pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Teltow-Fläming, Dahme-Spreewald ja Oberspreewald-Lausitz, Meißen ja Nordsachsen Saksin osavaltiossa, sekä Wittenberg Saksi-Anhaltin osavaltiossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut  lkee.de
The Isle of Disenchantment

**The Isle of Disenchantment** on australialaisen teknisen death metal -yhtyeen Psycropticin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2001.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Matthew Chalk – laulu
* Joe Haley – kitara
* Cameron Grant – bassokitara
* David Haley – rummut

## Aiheesta muualla
* 
*
Havelland

**Havelland** on piirikunta Brandenburgin osavaltiossa Saksassa. Piirikunta on pinta-alaltaan noin 1&nbsp;717 neliökilometriä ja asukasluvultaan 153&nbsp;294 (2012). Havellandin naapurit ovat pohjoisestä myötäpäivään lueteltuna Ostprignitz-Ruppininin sekä Oberhavellin piirikunnat, Berliini, Potsdamin piiritön kaupunki, Potsdam-Mittelmark, Brandenburg an der Havelin piiritön kaupunki, sekä Stendalin ja Jerichower Landin piirikuntiin Saksi-Anhaltin osavaltiossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut havelland.de
Kultaa

"**Kultaa**" on Kristalin toinen single, jolla vierailevat myös Stig ja Majuri. Sen julkaisi Universal Music Group 28. kesäkuuta 2013. Kappaleelle on julkaistu myös musiikkivideo, jolla vierailevat vuoden 2010 Miss Helsinki Sofia Ruusila-Nousiainen sekä missi Sara Sieppi, jotka maalailevat videolla toistensa vartaloita kultamaalilla. Kuten Kristalin debyyttisingle "Rahaa palaa", myös tämä single ei päässyt lainkaan listoille.

## Kappalelista

**Digitaalinen lataus**

# Kultaa (mukana Stig & Majuri) - 03:29

## Lähteet
Tuhkimotarina 3

**Tuhkimotarina 3** (*A Cinderella Story: Once Upon a Song*) on vuonna 2011 suoraan DVD:lle julkaistu yhdysvaltalainen musikaalielokuva. Sarjan edellisen osan *[[Tuhkimotarina 2|Tuhkimotarina 2:n]]* tapaan sen on ohjannut Damon Santostefano. Se ei kuitenkaan jatka edellisen elokuvan tarinaa.

## Näyttelijät

## Lähteet
*
Märkisch-Oderland

**Märkisch-Oderland** on piirikunta Brandenburgin osavaltiossa Saksassa. Se on pinta-alaltaan noin 2&nbsp;128 neliökilometriä ja asukasluvultaan 186&nbsp;925 (2012). Piirikunnan pääkaupunki on Seelow.

Märkisch-Oderlandin naapurit ovat pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Barnimin piirikunta, Puola, piiritön kaupunki Frankfurt (Oder), Oder-Spreen piirikunta ja Berliini.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut
Nicolas Jacques Pelletier

**Nicolas Jacques Pelletier** (k. 25. huhtikuuta 1792) oli ranskalainen maantierosvo. Hän oli ensimmäinen Ranskassa giljotiinilla mestattu henkilö. Mestauksen suoritti Pariisissa Place de Grèvellä pyöveli Charles Henri Sanson, joka tammikuussa 1793 mestasi giljotiinilla muun muassa Ranskan kuningas Ludvig XVI:n.

Tuomari Jacob-Augustin Moreau tuomitsi Pelletierin kuolemaan ryöstöstä ja murhasta joulukuussa 1791. Tuomion täytäntöönpanoa jouduttiin lykkäämään, koska giljotiinia (jota tuolloin kutsuttiin nimellä *Louison* tai *Louisette*) vasta kehitettiin. Sitä testattiin aluksi eläimillä, jonka jälkeen kokeiltiin sen tehoa ruumiin pään katkaisuun. Sen terä jouduttiin muuttamaan kolmiomaiseksi ja putoamiskorkeutta kasvattamaan ennen kun se teki siistejä pään katkaisuja. Tämän jälkeen pyöveli Sanson ilmoitti olevansa tyytyväinen uudelleen suunnitteluun ja Pelletier pystyttiin mestaamaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Oberhavel

**Oberhavel** on piirikunta Brandenburgin osavaltiossa Saksassa. Se on pinta-alaltaan noin 1&nbsp;795 neliökilometriä ja asukasluvultaan 202&nbsp;162 (2012). Piirikunnan pääkaupunki on Oranienburg.

Oberhavelin naapurit ovat pohjoisessa Mecklenburg-Strelitzin piirikunta Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa, idässä Uckermarkin ja Barnimin piirikunnat, etelässä Berliini ja Havelland, ja lännessä Ostprignitz-Ruppin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut overhavel.de
Ruokola (Uusikaupunki)

**Ruokola** on kaupunginosa Uudessakaupungissa kaupungin keskustasta itään päin. Asuinalue rajoittuu etelässä Kalannintiehen eli kantatiehen 43 ja lännessä Raumantiehen eli seututiehen 196. Pohjoispuolella sijaitsee Valmet Automotiven autotehdas ja idässä Uudenkaupungin hautausmaa. Kaupunginosa on pääasiassa omakotitaloaluetta, ja sieltä löytyy pallokenttä.

Ruokola on ollut aikanaan kylä jo 1300-luvulla ja yksi Uudenkaupungin kantakylistä. Kustaa II Aadolfin käskystä Uudenkaupungin kaupunkia perustettaessa vuonna 1617 liitettiin Ruokolan, Pietolan ja Mäyhölän kylät uuteen perustettavaan kaupunkiin. K. A. Cajanderin teoksessa Uudenkaupungin Muinaisia vuodelta 1889 mainitaan Ruokolan ja Pietolan kylät liitetyn Mäyhölän kylän yhteyteen viljavampien peltojen ja kalaisempien vesien vuoksi. Ruokolan silloiseksi sijainniksi hän mainitsee Ruokolanjärven ja kaupunginlahden väliset alueet. Cajander arvioi silloisessa Uudessakaupungissa asuneen vain joitakin kymmeniä asukkaita, ja 1684 maakirjassa mainitaan Ruokolassa olleen kahdeksan kruununtilaa. Nykyinen Ruokolan kortteli mainitaan jo vuonna 1644. Kylän nimi esiintyy myös kahdella muulla nimellä: Ruokolahti ja Ruokolax. Asuinalueen vieressä sijaitseva Ruokolanjärvi on aikanaan ollut merenlahti. Kylässä on aikanaan asunut Niilo Anteronpoika Ruokolax, joka myöhemmin ryhtyi kaupungin porvariksi, ja Ruokolax-suvusta tuli 1600–1700-luvun merkittäviä porvarissukuja.

Uudenkaupungin asukasluku kasvoi sotavuosien jälkeen 1940- ja 1950-luvulla, ja asuinalueet kasvoivat myös siirtolaisasutuksen myötä mm. Ruokolassa, ja asuinalue alkoi saamaan nykyisen muotonsa. Ruokola tuli osaksi asemakaavaa 1958.

## Lähteet
Minä (kappale)

**Minä** on Kymppilinjan kappale heidän toiselta, Valmistaudu olemaan väärässä -studioalbumilta. Sen julkaisi Hype Records 12. huhtikuuta 2010 albumin toisena singlenä.  Kappaleella duetoi Mariska. Kappaleelle on julkaistu 12. toukokuuta 2010 myös musiikkivideo. Videolla Mariska ja muutama hänen mukanaan oleva toveri murtautuvat vankilaan, sekä vapauttavat vankeina olevat Kymppilinjan jäsenet. "Minä" menestyi kaupallisesti hyvin, sillä esimerkiksi Radio Nova ja The Voice molemmat palkitsivat sen vuoden 2010 kesähitiksi ja latauslistalla se pääsi listan kärkisijalle. Kappaleen tämän hetkinen myynti on ylittänyt Suomessa platinarajan mikä on 10 000 kappaletta. 

## Kappalelista

**Digitaalinen lataus**

* 1. Minä (feat. Mariska) - 4:08

## Listasijoitukset

## Lähteet
Mustalakkitityra

**Mustalakkitityra** (*Tityra inquisitor*) on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Mustalakkitityraa tavataan laajalla alueella Meksikosta Etelä-Amerikan keskiosiin. Lajin kannaksi arvioidaan 500&nbsp;000–4&nbsp;999&nbsp;999 yksilöä, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Hopeatityra

**Hopeatityra** (*Tityra cayana*) on tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Hopeatityraa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikan pohjois- ja keskiosissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Valkopyrstötityra

**Valkopyrstötityra** (*Tityra leucura*) on Brasiliassa elävä ja tityrojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Lähteet
Daniele Meucci

**Daniele Meucci** (s. 7. lokakuuta 1985 Pisa) on italialainen kestävyysjuoksija.

Meucci voitti kultaa vuoden 2014 EM-kisojen maratonilla. Hän on saavuttanut pronssia 10&nbsp;000 metrillä Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja hopeaa samalla matkalla Helsingin EM-kilpailuissa 2012. Hän on sijoittunut EM-kilpailuissa lisäksi 5&nbsp;000&nbsp;metrillä viidenneksi 2012 ja kuudenneksi 2010, 10&nbsp;000&nbsp;metrillä kuudenneksi 2014 ja kymmenenneksi 2006 sekä maratonilla 13:nneksi 2022. Maastojuoksun EM-kilpailuissa hän saavutti pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa 2012 ja oli yhdeksäs 2009. Joukkuekilpailussa hän sai pronssia 2009, 2012 ja 2018.

Meucci sijoittui maratonilla Pekingin MM-kilpailuissa 2015 kahdeksanneksi, Lontoossa 2017 kuudenneksi ja Budapestissa 2023 kymmenenneksi.. Daegun MM-kilpailuissa 2011 hän oli 5&nbsp;000&nbsp;metrillä kymmenes ja 10&nbsp;000&nbsp;metrillä kahdestoista, Moskovassa 2013 10&nbsp;000&nbsp;metrillä 19:s. Lontoon olympialaisissa 2012 hän sijoittui 10&nbsp;000&nbsp;metrillä 24:nneksi ja karsiutui 5&nbsp;000&nbsp;metrin alkuerissä. Olympiamaratonin hän keskeytti 2016 ja oli 51:s 2024. Puolimaratonin MM-kilpailuissa hän oli 18:s 2009.

Meuccin ennätys 5&nbsp;000 metrillä on 13.19,00, 10&nbsp;000 metrillä 27.32,86 ja maratonilla 2.07.49.

## Lähteet
Eugèn Högström

**Eugèn Alexander Nikolai Högström** (; 5. joulukuuta 1871 Helsinki – 4. marraskuuta 1926 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri, joka palveli Venäjän keisarikunnan armeijassa.

Högströmin vanhemmat olivat eversti Elis Anton Högström ja Anna Delessert. Käytyään Haminan kadettikoulun vuosina 1887–1895 Högström palveli upseerina Venäjän armeijassa, ensimmäiset 12 vuotta Turkestanin tykistöprikaatissa. Hän kävi vuosina 1901–1903 Nikolain yleisesikunta-akatemian Pietarissa ja oli vuosina 1913–1914 sotatieteen opettajana Tšugujevin sotilaskoulussa. Hänet ylennettiin 1898 luutnantiksi, 1902 alikapteeniksi, 1903 kapteeniksi ja 1913 everstiluutnantiksi.

Ensimmäisen maailmansodan aikana Högström palveli muun muassa talvella 1914–1915 1. Kubanin kasakkadivisioonan esikuntapäällikkönä Etelä-Galitsiassa, keväällä 1915 2. maihinnousudivisioonan komentajana Odessassa, vuosina 1915–1916 52. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkönä Etelä-Puolassa, vuosina 1916–1917 207. jalkaväkirykmentin komentajana Valko-Venäjällä ja keväällä 1917 74. jalkaväkidivisioonan sekä 45. armeijakunnan esikuntapäällikkönä. Hän sai 1916 everstin ja 1917 kenraalimajurin arvon. Högström nimitettiin joulukuussa 1917 Venäjän 5. armeijakunnan päämajoitusmestariksi, missä tehtävässä hän toimi, kunnes vanhat keisarillisen armeijan yksiköt lakkautettiin huhtikuussa 1918.

Venäjän sisällissodan aikana Högström palveli puna-armeijan riveissä mutta sivussa rintamilta. Hän oli muun muassa Vjazman ryhmän ja sitten 3. tarkk’ampujadivisioonan esikuntapäällikkönä Galitsiassa sekä myöhemmin prikaatinkomentajana Vitebskissä. Vuosina 1919–1920 hän oli sotakoulujen opettajana Vitebskissä ja Orenburgissa sekä Volgan alueen sotakoulujen johtajana. Hän palasi Suomeen Tarton rauhan jälkeen kesällä 1921.

Högström oli vuodesta 1924 valkoisten emigranttien järjestön Venäjän yleissotilaallisen liiton (ROVS) tiedustelujohtaja Suomessa. Hän kuului kenraali Aleksandr Kutepovin johtamaan ROVS:n salaiseen tiedusteluorganisaatioon ja loi Neuvostoliittoon ulottuneen tiedottajaverkoston, jonka asiakkaiksi ryhtyivät niin Suomen kuin Britanniankin tiedustelupalvelut. Högströmin äkillinen kuolema marraskuussa 1926 johti salaliittoteorioihin, joiden mukaan Neuvostoliiton tiedustelupalvelu OGPU olisi myrkyttänyt hänet. Kuolema saattoi olla myös luonnollinen, sillä hänellä oli heikko sydän ja paha vatsahaava ja hän oli juuri toipumassa leikkauksesta.

Kirjailija Örnulf Tigerstedt on käsitellyt Högströmin vaiheita teoksessaan *Vastavakoilu iskee* (1943), mutta sen käsittelyä ei pidetä kovin luotettavana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Гегстрем Евгений-Александр Элисович  Grwar.ru
Oberspreewald-Lausitz

**Oberspreewald-Lausitz** on piirikunta Brandenburgin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 1&nbsp;216 neliökilometriä ja asukasluku 115&nbsp;212 (2012). Sen pääkaupunki on Senftenberg.

Oberspreewald-Lausitz rajautuu pohjoisessa Dahme-Spreewaldin piirikuntaan, idässä Spree-Neißen piirikuntaan, etelässä Kamenzin ja Riesa-Großenhainin piirikuntiin Saksin osavaltiossa, ja Elbe-Elsterin piirikuntaan lännessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut osl-online.de
Oder-Spree

**Oder-Spree** on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 2&nbsp;242 neliökilometriä ja asukasluku 177&nbsp;047 (2012). Sen pääkaupunki on Beeskow.

Oder-Spree rajautuu pohjoisessa Märkisch-Oderlandin piirikuntaan ja piirittömään kaupunkiin Frankfurt (Oder), idässä Puolaan, etelässä Spree-Neißen piirikuntaan, lounaassa Dahme-Spreewaldin piirikuntaan ja lännessä Berliiniin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut landkreis-oder-spree.de
Ostprignitz-Ruppin

**Ostprignitz-Ruppin** on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 2&nbsp;509 neliökilometriä ja asukasluku 99&nbsp;126 (2012). Sen pääkaupunki on Neuruppin.

Ostprignitz-Ruppin rajautuu pohjoisessa Müritzin ja Mecklenburg-Strelitzin piirikuntiin Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa, idässä Oberhavelin piirikuntaan, etelässä Havellandin piirikuntaan, lounaassa Stendalin piirikuntaan Saksi-Anhaltin osavaltiossa, ja lännessä Prignitzin piirikuntaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut
Ruokola

**Ruokola** on suomenkielinen paikannimi ja sukunimi. Sillä voidaan tarkoittaa esimerkiksi seuraavia asioita:

## Paikannimi
* Ruokola, kylä Lappeenrannassa
* Ruokola, kylä Mikkelissä
* Ruokola, kulmakunta Orimattilassa
* Ruokola, kylä Pälkäneellä
* Ruokola, kulmakunta ja asuinalue Urjalan kirkonkylässä Laukeelassa
* Ruokola, asuinalue Uudessakaupungissa

## Sukunimi
* Juha Ruokola, nyrkkeilijä
* Matti Ruokola (1932–1994), kansanedustaja (Keskusta) ja lääkäri
* Pekka Ruokola (s. 1951), nyrkkeilijä, Juha Ruokolan isä
Emil Höglund

**Johan Emil Höglund** (1. lokakuuta 1901 Pietarsaaren maalaiskunta – 24. maaliskuuta 1973 Vaasa) oli suomalainen yritysjohtaja. Hän oli Oy Wiik & Höglund Ab:n toimitusjohtaja 1953–1966. Hän sai kauppaneuvoksen arvon vuonna 1951 ja vuorineuvoksen arvon vuonna 1972.

Höglund oli Pohjanmaan talouselämän johtohahmoja. Hän toimi muun muassa Keskuskauppakamarissa ja Vaasan kauppakamarin hallituksessa ja oli Ruotsalaisen kansapuoleen edustaja Vaasan kaupunginvaltuustossa 1946–1952. Höglund perusti yhdessä Edvin Wiikin kanssa puutavaran vientiyrityksen Wiik & Höglundin, joka myöhemmin siirtyi muovialalle. Sen vaikutuspiiriin tuli ajan myötä muita yrityksiä, kuten Oravaisten Verkatehdas, Kimon ruukki ja Oy Wilh. Schauman Ab. Hänen yrityksensä Oy  Keppo Ab oli minkinnahkojen tuottaja. Keppo ja Wiik & Höglund muodostivat sittemmin perustan yritykselle KWH Group.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vuorineuvos Emil Höglund (1901–1973)
* HÖGLUND, Emil
Jouko Ignatius

**Jouko Jalmari Ignatius** (19. kesäkuuta 1920 Helsinki – 2. heinäkuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen viulutaiteilija ja -pedagogi. Häen vanhempansa olivat ylilääkäri Lorentz Hjalmar Ignatius (1883–1936) ja Elsa Snellman (1892–1980), ja hänen serkkunsa oli violisti Anja Ignatius.

Ignatius piti ensikonsertin 1947 Helsingissä. Hän oli Radion sinfoniaorkesterin jäsen vuodesta 1947 ja vuodesta 1962 sen toinen konserttimestari. Hän opetti Sibelius-Akatemiassa vuodesta 1967 ja oli lehtori 1969–1985.

## Lähteet
Kaarlo Ignatius

**Kaarlo Yrjö Benedictus Ignatius** (12. marraskuuta 1869 Helsinki – 13. tammikuuta 1942 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1923–1927.

## Henkilöhistoria
Ignatiuksen vanhemmat olivat Karl Emil Ferdinand Ignatius (1837–1909) ja Amanda Kristina Bergman (1841–1921). Hän oli naimisissa vuodesta 1928 Maggie Danielsonin kanssa. Ignatius pääsi ylioppilaaksi Helsingin alkeisopistosta 1887 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889, filosofian maisteriksi 1890, molempien oikeuksien kandidaatiksi 1894 sekä molempien oikeuksien lisensiaatiksi ja tohtoriksi vuonna 1900.

Ignatius oli Helsingin yliopiston lainopillisen tiedekunnan suomenkielen ylimääräisenä lehtorina 1903–1906 ja luennoi prosessioikeudesta vuosina 1907–1912. Ignatius toimi talonpoikaissäädyn sihteerinä valtiopäivillä 1905–1906. Hän oli lainvalmistelukunnan jäsenenä 1906–1912, Suomen senaatin oikeusosaston protokollasihteerinä 1906–1908, Viipurin hovioikeuden asessorina 1908–1913, rikosoikeuden ja rikosprosessioikeuden dosenttina Helsingin yliopistossa 1914–1922 sekä Suomen Pankin sihteerinä 1915–1918. Tämän jälkeen hän oli Suomen senaatin valtuuttamana edustajana Yhdysvalloissa 1917–1918, Suomen kaupunkien hypoteekkikassan toimitusjohtajana 1918–1921 sekä Helsingin yliopiston prosessi- ja rikosoikeuden apulaisena 1922–1923 ja prosessioikeuden vt. professorina 1920–1921. Viimeksi Ignatius toimi Vaasan hovioikeuden presidenttinä 1923–1927.

Ignatius oli valtion lainanottoa varten asetetun komiteaa puheenjohtajana 1919, Pohjoismaiden yhteistä vakuutussopimuslakia valmistelemaan asetetun suomalaisen komitean puheenjohtajana 1922 sekä Viipurin hovioikeuden edustajana kirkolliskokouksessa 1913. Ignatius teki useita opintomatkoja ulkomaille sekä otti osaa kansainvälisen kriminalisti-yhdistyksen kongresseihin Pietarissa ja Brysselissä sekä Pohjoismaiden lakimiesten kongressiin Kristianiassa 1922. Hän julkaisi lainopillisia ja taloudellisia tutkielmia sekä kirjoitelmia aikakauskirjoissa ja sanomalehdissä.

## Teoksia
* *Tietoja Kangasalan pitäjästä ja vero-oloista Ylä-Satakunnassa v. 1540-1577*. Etupäässä Suomen valtio-arkistosta koonnut Kaarlo Ignatius. Helsinki 1890
* *Virallisen syyttäjistön kehittyminen, organisatsiooni ja syyteoikeus: Rikosprosessioikeutta koskeva tutkimus*. Helsingin yliopiston väitöskirja. Weilin + Göös, Helsinki 1900
* *Onko rikosasioissa todistelun uudestaan tutkiminen ylemmässä oikeudessa vastedes sallittava? ensimmäiselle yleiselle Suomen lakimiesten kokoukselle v. 1907 laadittu alustus*. Helsinki 1907
* *Sakkorangaistuksesta*. Porvoo 1922
* *Oikeudenkäyntilaitoksemme uudistaminen*. Otava 1929 
* *Vakuutussopimuslaki 12 päivältä toukokuuta 1933 selityksineen*. Otava 1933, 2. tark. painos, toim. Antti Kivivuori Suomen vakuutuslakimiesten yhdistyksen julkaisuja 18. Helsinki 1967, 3. tark. painos, toim. Antti Kivivuori Suomen vakuutuslakimiesten yhdistyksen julkaisuja 20. Helsinki 1970

## Lähteet
Varsinainen Ruotsi

**Varsinainen Ruotsi** () on käsite, jota käytetään erottamaan Ruotsin osaksi täysin integroituneet alueet Ruotsin muista omistuksista ja valtioista, jotka olivat maan kanssa unionissa.

Varhaiselta keskiajalta vuonna 1809 solmittuun Haminan rauhaan asti myös Suomi oli täysin valtakuntaan integroitunut osa, jota kutsuttiin aluksi nimellä Itämaa () mutta jo varsin varhain nimellä Suomi () samalla kun kuitenkin Pohjanmaa saatettiin pitkään lukea pikemminkin Norlantiin kuin Suomeen. Vuoden 1809 jälkeen käsite Ruotsi tuli tarkoittamaan maata sen nykyisten rajojen sisällä.

Skåneland eli Skånen, Blekingen ja Hallandin maakunnat olivat aikaisemmin osa Tanskaa, mutta ne liitettiin Ruotsiin Roskilden rauhassa vuonna 1658. Kuitenkin vasta vuonna 1719 alueet oli täysin integroitu ja niistä tuli osa varsinaista Ruotsia.

Erotukseksi Varsinais-Suomesta Varsinainen Ruotsi on maantieteellinen alue, jonka merkitys on muuttunut ajan myötä. Varsinais-Suomi sen sijaan on lounaissuomalainen maakunta, joka on antanut nimensä koko Suomen valtiolle.

Käsitteen varsinainen Ruotsi kehitti E. G. Geijer teoksessaan *[[Svenska folkets historia]]*.

## Katso myös
* Ruotsi-Suomi
* Ruotsin omistukset
* Ruotsin historialliset pääalueet

## Lähteet
Prignitz

**Prignitz** on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 2&nbsp;123 neliökilometriä ja asukasluku 78&nbsp;799 (2012). Sen pääkaupunki on Perleberg. Prignitzin piirikunta rajautuu pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Ludwigslust-Parchimin piirikuntaan Mecklenburg-Etu-Pommeriin osavaltiossa, Ostprignitz-Ruppinin piirikuntaan, Stendalin piirikuntaan Saksi-Anhaltin osavaltiossa, sekä Lüchow-Dannenbergin piirikuntaan Ala-Saksin osavaltiossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut
Potsdam-Mittelmark

**Potsdam-Mittelmark** on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 2&nbsp;575 neliökilometriä ja asukasluku 204&nbsp;388 (2012). Sen pääkaupunki on Bad Belzig. Potsdam-Mittelmark rajautuu pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Havellandin piirikuntaan, Brandenburgin ja Potsdamin piirittömiin kaupunkeihin, Berliiniin, Teltow-Flämingin piirikuntaan, ja Wittenbergin, Anhalt-Bitterfeldin sekä Jerichower Landin piirikuntiin Saksi-Anhaltin osavaltiossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut  potsdam-mittelmark.de
Suloinen myrkynkeittäjä (kappale)

”**Suloinen myrkynkeittäjä**” on Mariska & Pahat Sudet -yhtyeen kappale, jonka Warner Music Finland julkaisi 26. huhtikuuta 2010 yhtyeen omaa nimeä kantavan debyyttialbumin ensimmäisenä singlenä. Kappaleen sanoituksessa minäkertoja suunnittelee rikkaan aviomiehensä myrkyttämistä ja pakenemista komean rakastajansa kanssa. Kappaleen ainoa listasijoitus on latauslistalla saavutettu 27. sija.

## Kappaleet
#

## Listasijoitukset

## Lähteet
Antti Iivonen

**Antti Kalervo Iivonen** (26. syyskuuta 1940 Vilppula – 23. lokakuuta 2025 Espoo) oli suomalainen foneetikko. Hän oli Helsingin yliopiston fonetiikan professori 1980–2005 ja tutki kokeellista fonetiikkaa.

Iivonen siirtyi Oulun yliopistosta Helsinkiin apulaisprofessoriksi 1975. Edeltäjänsä professori Antti Sovijärven siirryttyä eläkkeelle Iivonen toimi virkaa toimittavana vuodet 1977–1980 ja sitten varsinaisena professorina vuoteen 2005. Tämän jälkeen hän oli 2006–2008 Helsingin yliopiston dosentti.

Iivosen erityisaloja olivat saksan ja suomen kielen fonetiikka, saksan alueellinen vokaalivaihtelu, akustiikan ja foneettisen havaitsemisen suhde, puheen prosodiset ominaisuudet, lapsen fonologis-foneettinen kehitys, kielten foneettinen vertailu sekä vieraan kielen foneettinen oppiminen.

Iivonen valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 1990.

## Teoksia
*

## Katso myös
*Rikosäänilausunto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Type 87 (panssarivaunu)

**Type 87 AWSP** (*Automatic Western Self-Propelled*) on japanilainen ilmatorjuntapanssarivaunu. Se esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1987, josta vaunun nimikin juontuu. Se kehitettiin paikallisiin tarpeisiin korvaamaan amerikkalaisvalmisteinen M42 Duster. Vaunun pääaseet ovat kaksi 35&nbsp;mm Oerlikon KDA -ilmatorjuntakanuunaa. Asejärjestelmän maalinosoitus toimii tutkaohjatusti. Tämän miehistöltään kolmijäsenisen ja 36&nbsp;000&nbsp;kg:n painoisen vaunutyypin valmistaja on Mitsubishi Heavy Industries.

Tämän ilmatorjuntapanssarivaunutyypin alustana toimii Type 74. Type 87 -vaunun esikuvana on ollut saksalainen Flakpanzer Gepard.

## Lähteet
*McNab, Chris: *Military Vehicles - 300 of the world's most effective military vehicles*, 2003, Lewis International Inc. & Amber Books Ltd. (englanniksi)  (s. 235)
*Trewhitt, Philip: *Panssarivaunut ja panssaroidut ajoneuvot*, Karisto Oy, Hämeenlinna, 2009, suom. Petri Kortesuo  (s. 92)

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*http://www.army-technology.com/projects/type-87-self-propelled-anti-aircraft-gun-spaag/ (Luettu 4.10.2013)
*http://www.military-today.com/artillery/type_87_spaag.htm  (Luettu 5.10.2013)
Jay Anson

**Jay Anson** (4. marraskuuta 1921 New York – 12. maaliskuuta 1980 Palo Alto, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on *[[Amityville Horror (kirja)|The Amityville Horror]]*. Hän toimi kirjailijana kuolemaansa saakka.

## Kirjat
**The Filming of 'Battle of the Bulge* (1965)
**Operation Dirty Dozen* (1967)
**The Moviemakers* (1969)
**Klute in New York: A Background for Suspense* (1971)
**The Saga of: Jeremiah Johnson* (1972)
**Harry Callahan/Clint Eastwood: Something Special in Films* (1975)
**Lumet: Film Marker* (1975)
**Urban Living: Funny and Formidable* (1975)
**Martin Scorsese: Back on the Block* (1973)
**The Hero Cop: Yesterday and Today* (1973)
**The Dangerous World of 'Deliverance* (1972)
**On the Road with: Scarecrow* (1973)
**The Amityville Horror: A True Story* (1977)
**666* (1980)

## Lähteet
Neitsyt Marian katedraali (Minsk)

**Neitsyt Marian katedraali** (, ) on Valko-Venäjän pääkaupungin Minskin historiallisessa keskustassa sijaitseva, vuosina 1700–1710 rakennettu kirkko. Se on Valko-Venäjän katolisen kirkon ja sen Minskin ja Mahiljoun arkkihiippakunnan pääkatedraali.

Valmistumisensa jälkeen tämä Liettuan suuriruhtinaskunnan Minskin voivodikunnan pääkaupungissa sijainnut kirkko toimi jesuiittaluostarin ja -kollegion kirkkona. Se oli  pyhitetty Jeesuksen, Pyhän Marian ja Pyhän Barbaran nimeen. 

Vuonna 1773 jesuiittalaitos lakkautettiin paavin määräyksellä. Kirkon viereisestä jesuiittakoulusta tehtiin kuusiluokkainen maallinen koulu ja 1700-luvun lopulta vuoteen 1917 aiemmassa jesuiittakoulun rakennuksessa sijaitsi myös Minskin kuvernementin kuvernöörin asunto. Minsk siirtyi Puolan 2. jaossa osaksi Venäjän keisarikuntaa. Vuonna 1798 perustettiin roomalaiskatolinen Minskin hiippakunta. Hiippakunnan katedraalin aseman saanut kirkko pyhitettiin tässä yhteydessä Neitsyt Marialle. Kirkkoa uudelleenrakennettiin ja uusittiin useita kertoja. Sisäseinät ja kaaret peitettiin raamatullisilla ja kirkon historiaa kuvaavilla freskoilla. 1800-luvun puolivälissä kirkko sai ilmaisuvoimalliset 24:n äänikerran (rekisterin) kirkkourut. 

Vuonna 1869 Minskin hiippakunta (diacesium) lakkautettiin ja kirkon asema muuttui seurakuntakirkoksi. Se pysyi kuitenkin Minskin kuvernementin katolisten pääpyhäkkönä vuoteen 1917 saakka jolloin hiippakunta palautettiin. 

Kirkko suljettiin uskonnolliselta toiminnalta neuvostoaikana vuonna 1934. Toisen maailmansodan aikana kirkko kuitenkin avattiin jälleen jumalanpalveluskäyttöön. Itse kirkko säilyi ehjänä maailmansodassa, vaikka viereinen, aiemman jesuiittakoulun rakennus vaurioitui pahoin. Vuonna 1947 pyhäkkö suljettiin jälleen. Vuonna 1951 kirkontornit purettiin, ulkoinen koristelu tuhottiin ja fasadi uusittiin. Sisätilojakin muokattiin, freskot peitettiin maalilla. Rakennus muutettiin urheiluseuran (DSO Spartakus) tiloiksi. 

Vuonna 1993 rakennus palautettiin uskonnolliseen käyttöön. Rakennus restauroitiin kirkoksi Valko-Venäjän katolisen kirkon arkkipiispa Kazimir Svjontakin johdolla, puolalaisten ja valkovenäläisten asiantuntijoiden yhteistyönä. Kirkontornit rakennettiin uudestaan ja varustettiin risteillä, rakennus sai neljä kirkonkelloa entiseen tapaan. Vuonna 1997 rakennus pyhitettiin katolisen Minskin ja Mahiljoun arkkihiippakunnan pääkatedraaliksi ja omistettiin jälleen Neitsyt Marialle. Jumalanpalvelukset alkoivat uudelleen. Vuonna 2005 kirkkoon asennettiin uudet Itävallassa valmistetut urut.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Arhikafedralnyi sobor Presvjatoi Devy Marii   (interfax.by)
*Cathedral of the Blessed Virgin Mary   (minsktourism.by)
Pappila (Laitila)

**Pappila** on kaupunginosa Laitilassa lähellä kaupungin keskustaa. Kylän erottaa Laitilan keskustasta Yhdystie 2051 eli Kaukolantie, niin että kaupunginosa jää tien länsipuolelle.

Pappilassa sijaitsee seurakuntatalo, jossa toimii myös kirkkoherranvirasto ja iltapäiväkerho luokille 1.–3. Lisäksi alueella on Pappila-niminen rakennus, joka valmistui vuonna 1901 suunnittelijana arkkitehti Otto F. Holm. Rakennus toimii nykyään seurakunnan juhla- ja kokoontumistilana. Laitilan Puhelin Osuuskunnan rakennus on Mikaelinkadulla, sekä Nesteen huoltoasema Kaukolantien varrella.

Alueen merkittävin työnantaja lienee kylän länsiosissa sijaitseva metsäteollisuuteen keskittynyt Kuusiston saha. Kaupunginosan rakennuskanta on enimmäkseen rivi- ja omakotitalovaltaista, mutta Teollisuustiellä on myös kerrostaloja. Pappilan halki virtaa noin 26 kilometriä pitkä Sirppujoki. Pappilan katuja ovat Pappilantie, Pappilanrinne, Teollisuustie, Kanttorinkuja ja Mikaelinkatu.
The Settlers III

**The Settlers III** on Blue Byte Softwaren kehittämä ja julkaisema reaaliaikainen strategiapeli. Peli on julkaistu vuonna  Windows-alustalle.
Peli on *[[The Settlers]]* -pelisarjan toinen jatko-osa. 

## Pelaaminen
Pelisarjan aiempiin osiin verrattuna huomattavimmat muutokset *The Settlers III:ssa* olivat uusi taistelusysteemi ja tieverkoston puuttuminen. Pelissä pääsee pelaamaan roomalaisilla, egyptiläisillä sekä kiinalaisilla. Peliin on julkaistu laajennusosa *The Settlers III: Quest of the Amazons*, jossa pääsee edellämainittujen lisäksi pelaamaan myös amatsoneilla.

## Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 6.9/10.

Peli on saanut GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 6.1/10.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Peter Willcox

**Peter Willcox** (s. 1953) on yhdysvaltalainen ympäristöaktivisti, joka on toiminut pitkään Greenpeacessa. Hän on ollut kapteenina *[[Arctic Sunrise]]lla* ja myös *[[Rainbow Warrior (1955)|Rainbow Warriorilla]]* sen upottamisen aikaan 1985. Willcox pidätettiin ja Arctic Sunrise vallattiin syyskuussa 2013, kun Greenpeace oli Petšoranmerellä vastustamassa öljynporausta arktisilla alueilla.

## Katso myös

* Arctic Sunrisen tapaus 2013

## Lähteet
Iltalehti (täsmennyssivu)

**Iltalehti** tarkoittaa seuraavia:

*Iltalehti, vuosina 1912–1913 ilmestynyt iltapäivälehti
*Iltalehti vuosina 1919–1930 ilmestynyt iltapäivälehti
*Iltalehti, vuonna 1980 perustettu iltapäivälehti
Hiroshima (yhtye)

**Hiroshima** oli suomalainen heavy metal -yhtye joka teki yhden pitkäsoiton Kräk!-levymerkille. 
Yhtye perustettiin Tukholmassa vuonna 1982 ja se lopetti toimintansa 1987.

## Kokoonpano
* Tony Hedin (Tony Hanover) – laulu
* Kari Varonen (Luke Powerhand) – kitara
* Ismo Waronen (Hero O’hara) – kitara
* Jouko Kinnunen (Jake Killer) – basso
* Raimo ”Rape” Pikanen (Quick) – rummut

## Diskografia
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Yhtyeen historia
Goldaun vuorensortuma

**Goldaun vuorensortuma** () oli 2. syyskuuta 1806 Arthissa Sveitsissä tapahtunut luonnonkatastrofi. Sortuma on Sveitsin lähihistorian pahin katastrofi. Siinä kuoli 457 ihmistä.

Rossbergvuoren rinteeltä valui noin 40 miljoonaa kuutiometriä kiviä ja murentunutta kalliota alas laaksoon. Sortuman leveys oli puolisen kilometriä, korkeus jopa 80 metriä ja pituus lähes kaksi kilometriä. Vyörymä peitti Goldaun ja Röthenin kylät sekä aiheutti tuhoja Buosingenissa ja Lauerzissa. Lauerzerseessä syntyi hyökyaalto ja järvi pieneni arviolta kuudenneksella. Sortuma-alue on edelleen hyvin erotettavissa vuorenrinteellä.

Sortuma oli seurausta kovan pintakerroksen alla olevan pehmeämmän kallioaineksen murenemisesta ja liikkumisesta muun muassa veden vaikutuksesta. Rossbergin rinteen sortumat jatkuvat: vuoden 2005 elokuun runsaiden sateiden jälkeen irtosi rinteestä arviolta 0,1 milj. m³ kiviainesta.

Goldaussa on sortumaa, sen syitä ja seurauksia esittelevä museo. Alueen halki kulkee luontopolku. Goldaun eläinpuisto () sijaitsee sortuma-alueella Arth-Goldaun rautatieaseman pohjoispuolella.

## Lähteet
* Sortumasta Arthin kunnan www-sivuilla

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Harrastajasivut 
* Turun Sanomien artikkeli
Kunnon syy

”**Kunnon syy**” on suomalaisartisti Irinan kappale, joka on alun perin hänen ensimmäiseltä studioalbumiltaan *[[Vahva (albumi)|Vahva]]*. Irina levytti kappaleen uudestaan kokoelma-albumiaan *[[Yhdeksän hyvää ja kymmenen kaunista 2002–2010]]* varten yhdessä Maija Vilkkumaan kanssa. Kappale julkaistiin myös singlenä 3. syyskuuta 2010.

Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin YouTubessa 9. joulukuuta ja iTunesin musiikkivideopalvelussa 17. joulukuuta 2010. Misko Ihon ohjaamalla videolla esiintyy laulajien lisäksi myös näyttelijä Samuli Vauramo.

Toisin kuin Irinan ja Maija Vilkkumaan monet aiemmat singlet ”Kunnon syy” ei saavuuttanut merkittävää menestystä ja sijoittui ainoastaan radiolistalla sijalle 17.

## Kappaleet
# 

## Lähteet
Inger

**Inger** on alkuperältään skandinaavinen naisen nimi, muunnelma nimestä Ingrid tai Ingegerd. Nimen suomenkielinen vastine on Inkeri.

Suomessa nimi Inger on vuoden 2019 loppuun mennessä annettu Digi- ja väestötietoviraston  tietojen mukaan 2&nbsp;693 naispuoliselle henkilölle, joista hieman yli puolet on syntynyt 1940- ja 1950-luvuilla. Ingerin samoin kuin Ingridin nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 5. lokakuuta, ja sama päivä on suomen­kielisen kalenterin mukaan Inkerin nimi­päivä.

## Tunnettuja Inger-nimisiä

* Inger-Mari Aikio (s. 1961), suomensaamelainen runoilija, toimittaja ja dokumenttielokuvien tekijä
* Inger Alfvén (1940–2022), ruotsalainen kirjailija
* Inger Andersen (s. 1958), tanskalainen ekonomisti ja ympäristönsuojelija
* Inger Andersson (s. 1954), ruotsalainen uimari
* Inger Aufles (s. 1941), norjalainen maastohiihtäjä ja olympiavoittaja
* Inger Berggren (1934–2019), ruotsalainen laulaja
* Inger Christensen (1935–2009), tanskalainen runoilija
* Inger Ehrström (1919–2010), suomalainen diplomiekonimi ja päätoimittaja
* Inger Anne Frøysedal (s. 1989), norjalainen kolmiloikkaaja
* Inger Karoline Gaup (s. 1965), norjansaamelainen laulaja
* Inger Hagerup (1905–1985), norjalainen runoilija
* Inger Elisabeth Hansen (s. 1950), norjalainen runoilija ja kirjallisuuden kääntäjä
* Inger Lise Hansen (s. 1981), norjalainen poliitikko
* Inger Hayman (s. 1937), ruotsalainen näyttelijä
* Inger Jacobsen (1923–1996), norjalainen laulaja ja näyttelijä
* Inger Jägerhorn (s. 1938), suomalainen toimittaja ja kirjailija
* Inger Koppernæs (1928–1990), norjalainen poliitikko ja ministeri
* Inger Hirvelä López (s 1940), suomalainen poliitikko ja diplomaatti
* Inger Gammelgaard Madsen (s. 1960), tanskalainen kirjailija ja graafinen suunnittelija 
* Inger Miller (s. 1972), yhdysvaltalainen pikajuoksija
* Inger Nilsson (s. 1959), ruotsalainen näyttelijä 
* Inger Helene Nybråten (s. 1960), norjalainen maastohiihtäjä
* Inger Lise Rypdal (s. 1949), norjalainen laulaja ja näyttelijä
* Inger Saltaag (s. 1956), norjalainen taidemaalari ja taidegraafikko
* Inger Sandberg (1930–2023), ruotsalainen lastenkirjailija
* Inger Schörling (s. 1946), ruotsalainen europarlamentaarikko
* Inger Segelström (s. 1952), ruotsalainen europarlamentaarikko
* Inger Smits (s. 1994), alankomaalainen käsipalloilija
* Inger Støjberg (s. 1973), tanskalainen poliitikko ja ministeri
* Siv-Inger Svensson (s. 1953), ruotsalainen iskelmälaulaja
* Inger Louise Valle (1921–2006), norjalainen poliitikko ja ministeri

## Lähteet
Minibosses

**Minibosses** on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka yhdistää musiikissaan klassisia videopelimusiikkia ja progressiivista musiikkia. Yhtye on tullut tunnetuksi cover-kappaleista, jotka perustuvat vanhoihin Nes-peleihin. Yhtye käyttää musiikissaan myös Kyuss-vivahteisia riffejä.

## Historia
Vuodesta 1997–1999, kitaristi Aaron Burke and rumpali Matt Wood soittivat "Jenova Project":issa, yksi aikaisista videopelicoverbändissä, muiden ystävien kanssa University of Massachusetts Amherst:ssa. Tammikuussa 2000, Burke and Wood palkkasivat basisti Ben Baraldi muodostaakseen Minibosses:n. Bändi soitti molempia videopelicovereita ja tavallisia lauluja, ja julkaisivat ensimmäisen levyn "Minibosses" syyskuussa 2000. He eivät olleet tyytyväisiä levyn laatuun ja ovat sitten julkaisseet uusia versioita covereista "Minibosses/Penny Winblood" jakaukseen ja uudet versiot ovat niiden levyllä "Brass". Vuodesta 2000 bändi on ollut kiertueella ja kirjoittaneet uutta materiaa uuteen levyyn.

Minibosses yleensä kiertää Arizonaa ja Kaliforniaa.

## Diskografia
### Albumit
**Minibosses* (itsejulkaisu: Kraid Records, 2000)
**Minibosses* (EP) (itsejulkaistu, 2004)
**Live at the Middle East recorded at The Middle East nightclub* (itsejulkaistu, 2004)
**Minibosses/Penny Winblood* (Forge Records, 2005)
**Brass* (Itsejulkaistu, 2005)
**Brass 2: Mouth* (2011)

### Videopeli-coverit

**[[Batman (videopeli)|Batman]]*
**[[Bionic Commando]]*
**[[Blaster Master]]*
**[[Castlevania (videopeli)|Castlevania]]*
**[[Castlevania II: Simon's Quest]]*
**[[Castlevania III: Dracula's Curse]]*
**[[Contra (videopeli)|Contra]]*
**[[Double Dragon]]*
**[[Excitebike]]*
**[[Ghosts 'n Goblins]]*
**[[The Goonies II]]*
**[[Ikari Warriors]]*
**[[Kid Icarus]]*
**[[The Legend of Zelda]]*
**[[Metroid]]*
**[[Mega Man 2]]*
**[[Mike Tyson's Punch-Out!!]]*
**[[Ninja Gaiden]]*
**[[Rygar]]*
**[[Super Mario Bros. 2]]*
**[[Super Mario Bros. 3]]*
**[[Wizards and Warriors]]*
**[[Zelda II: The Adventure of Link]]*

## Lähteet
Karl-Johan Illman

**Karl-Johan Illman** (27. kesäkuuta 1936 Inkoo – 20. joulukuuta 2002 Turku) oli suomalainen teologi. Hän oli Åbo Akademin vanhatestamentillisen eksegetiikan professori 1980–1999.

Illman väitteli teologian tohtoriksi 1975 aiheenaan juutalaisen ajattelijan Martin Buberin eksegeettinen metodologia. Hän toimi Åbo Akademissa 1966–1975 Vanhan testamentin lehtorina, 1975–1980 tilapäisenä professorina ja professorina 1980–1999.

## Julkaisuja
* *Juutalaisten historia*. Gaudeamus, Helsinki 1989.

## Lähteet
Ikola

**Ikola** tarkoittaa seuraavia:
* Ikola, kylä Karjalankannaksella

## Sukunimi
*Heikki Ikola (s. 1947), ampumahiihtäjä
*Henna Ikola (s. 1998), lumilautailija
*Jaakko Ikola (*Vaasan Jaakkoo*, 1887–1951), toimittaja, kirjailija
*Kaisa Ikola (myöh. *Viitala*, s. 1974), historiantutkija ja kirjailija
*Niilo Ikola (vuoteen 1906 *Selin*, 1883–1971), kielitieteilijä
*Osmo Ikola (1918–2016), kielitieteilijä, Turun yliopiston rehtori 1975–1981, Niilo Ikolan poika
*Päivi Ikola (o.s. *Lähteenmäki*, s. 1965), pesäpalloilija
*Rinna Ikola-Norrbacka (s. 1973), Asikkalan kunnanjohtaja
*Roy Ikola (1927–2007), amerikansuomalainen jääkiekkomaalivahti
*Toni Ikola (s. 1976), näyttelijä
*Willard Ikola (1932–2025), amerikansuomalainen jääkiekkomaalivahti, Roy Ikolan veli.
Spree-Neiße

**Spree-Neiße** on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 1&nbsp;648 neliökilometriä ja asukasluku 120&nbsp;178 (2012). Sen pääkaupunki on Forst (Lausitz). Spree-Neißen piirikunta rajautuu pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Oder-Spreen piirikuntaan, Puolaan, Görlitzin ja Bautzen piirikuntiin Saksin osavaltiossa, ja Dahme-Spreewaldin piirikuntaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut landkreis-spree-neisse.de
Viheltelen

"**Viheltelen**" on suomalaisartisti Stigin kappale hänen neljänneltä pitkäsoitoltaan *[[Niks ja naks]]*. Sen julkaisi The Fried Music digitaalisesti ladattavana singlenä 21. kesäkuuta 2013. Sanoituksiltaan kappale kertoo juhlimisesta ja sitä seuraavan aamun tuntemuksista. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin 19. heinäkuuta 2013. Videon tekemisen aikana artisti koki kauhunhetkiä, koska hän joutui ensimmäistä kertaa tekemään tandem-hypyn lentokoneesta.

## Kappaleet
#

## Listasijoitukset

## Lähteet
Isolaakasittiäinen

**Isolaakasittiäinen** (*Onthophagus gibbulus*) on lehtisarvisiin kuuluva, lannassa elävä suhteellisen kookas kovakuoriaislaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi (CR).

## Koko ja ulkonäkö
Isolaakasittiäinen on 8&ndash;15&nbsp;mm, vain harvoin alle 10&nbsp;mm:n pituinen pulleanmuotoinen kovakuoriainen. Pää, etuselkä ja raajat ovat mustat eivätkä yleensä lainkaan metallinkiiltoiset. Etuselän ulkoreuna on hyvin loivan S-kirjaimen muotoinen ja sen etunurkat erottuvat terävinä. Naaraalla on etuselän etureunassa selvä kyhmy. Koiraan päälaelta kohoaa pitkä sarvi, joka kaartuu kärkiosastaan eteenpäin. Peitinsiipien tyven kilveke puuttuu. Peitinsiivet ovat kellanruskeat ja niissä on epäsäännöllistä mustaa täplitystä.

## Levinneisyys
Isolaakasittiäisen levinneisyys ulottuu Italia–Puola-akselilta itään, Vähä-Aasiaan ja Siperian poikki Koreaan saakka. Pohjoismaista lajia on tavattu vain Suomessa sekä yhden kerran 1800-luvulla Ruotsissa. Suomessa se on aikaisemmin esiintynyt hajanaisesti maan eteläosissa, mutta on ollut ilmeisesti aina harvinainen. Vuodesta 1961 vuoteen 1995 lajista ei tehty Suomessa yhtäkään havaintoa ja sen oletettiin hävinneen kokonaan, kunnes vuonna 1995 löydettiin esiintymä Somerolta Häntälän notkoista, jolloin notkot olivat lajin ainoa elinpaikka Suomessa. Lajia löytyi myös Itä-Hämeestä Hämeenkoskelta 2025.

## Elinympäristö ja elintavat
Laakasittiäisten suvulle ominaiseen tapaan laji on vaatelias. Elinpaikakseen isolaakasittiäinen edellyttää kuivaa ja avointa, hiekkapohjaista laidunmaata. Laji vaatii runsaasti lämpöä ja yksilömäärä on suurimmillaan loppukesästä, vaikkakin kuoriaisia voi tavata keväästä syksyyn. Laji talvehtii täysikasvuisena ja kasvatuksessa kuoriaiset ovat eläneet yli vuoden.

Sekä toukat että aikuiset kuoriaiset elävät lantakasoissa ja ne suosivat etenkin nautojen lantaa. Aikuiset kaivavat maahan ulosteen täyttämiä käytäviä, joihin ne laskevat munansa. Toukkakehitys tapahtuu kesän aikana. Sopivassa ulosteläjässä voi elää kymmeniä kuoriaisyksilöitä.

Suomessa isolaakasittiäinen on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi, sillä vaikka laji onkin ainoalla esiintymispaikallaan runsaslukuinen, esiintymisalue on pinta-alallisesti pieni ja muutokset sen laidunnuksessa voivat tehdä maanpinnan mikroilmastosta nopeasti lajille sopimattoman. Ruotsissa laji on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Isolaakasittiäinen (''Onthophagus gibbulus'')
* iNaturalist: Isolaakasittiäinen (''Onthophagus gibbulus'')
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Onthophagus gibbulus 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Onthophagus gibbulus 
* The Scarabs of the Levant 
* Atlas of Beetles of Russia
Lübben (Spreewald)

**Lübben (Spreewald)** on kaupunki Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Se on Dahme-Spreewaldin piirikunnan pääkaupunki. Kaupungin asukasluku on 13&nbsp;815 (2012).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kevätsittiäinen

**Kevätsittiäinen** (*Geotrupes vernalis* eli *Trypocopris vernalis*) on sittiäisten heimoon kuuluva melko kookas kovakuoriaislaji. Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi (RE).

## Koko ja ulkonäkö
Kevätsittiäinen on 14&ndash;20&nbsp;mm:n pituinen, ruumiinmuodoltaan huomattavan kupera ja leveä kovakuoriainen. Se on väritykseltään kauttaaltaan musta, mutta voimakkaasti sinisen tai violetin, harvemmin vihreän, metallinkiiltoinen. Etuselässä on tiheä,mutta hienojakoinen pistekuvio. Peitinsiivet ovat lähes täysin sileät tai korkeintaan hyvin heikosti uurteiset.

## Levinneisyys
Lajin levinneisyys kattaa lähes koko Euroopan pois lukien pohjoisimmat alueet ja idässä sitä tavataan ainakin Iraniin saakka. Ruotsissa laji on ollut aikaisemmin laajalti levinnyt maan etelä- ja keskiosiin, mutta taantunut viime aikoina voimakkaasti. Nykyisin sen elinalueet keskittyvät Gotlantiin, Öölantiin ja Skooneen, joissa se on paikoin runsaslukuinen. Suomessa kevätsittiäinen on aikoinaan ollut maan etelä- ja keskiosissa laajalti levinnyt, mutta siitä ei ole tehty yhtäkään havaintoa 1960-luvun jälkeen.

## Elinympäristö ja elintavat
Kevätsittiäinen ei ole kovin tarkka elinympäristönsä suhteen. Parhaiten sitä kuitenkin tapaa kuivilla ja hiekkapohjaisilla paikoilla, kuten kuivissa kangasmetsissä. Aikuisia kuoriaisia tavataan koko kesän ajan, mutta aivan erityisesti keväisin, mihin lajin nimikin viittaa. Ne kaivavat lantakasojen alle noin 70&ndash;80&nbsp;mm syvyyteen ulottuvia käytäviä, joiden päässä olevassa lannan täyttämässä toukkakammiossa toukka elää. Toukkakehitys kestää noin 10 kuukautta.

Kuoriaiskannat ovat muun muassa Ruotsissa olleet laskussa jo 1800-luvun lopulta alkaen ja laji on hävinnyt monilta entisiltä elinpaikoiltaan, mutta tarkkaa syytä tähän ei tunneta. Suomessa laji on luokiteltu alueellisesti hävinneeksi, Ruotsissa se on silmälläpidettävä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Kevätsittiäinen (''Trypocopris vernalis'')
Kiharahokot

**Kiharahokot** eli **hokkokanat** (*Crax*) on hokkojen heimoon kuuluva kanalintusuku. Kiharahokkojen sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan seitsemän lajia.

## Kiharahokkoihin kuuluvia lajeja
* Aarnihokko (*Crax rubra*)
* Isohokko (*Crax alector*)
* Kaljunaamahokko (*Crax fasciolata*)
* Keltaliuskahokko (*Crax daubentoni*)
* Punahelttahokko (*Crax globulosa*)
* Punanokkahokko (*Crax blumenbachii*)
* Sininokkahokko (*Crax alberti*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*UniProt, Taxonomy: Crax
Bogdan Jakimov

**Bogdan Jakimov** (s. 4. lokakuuta 1994 Nižnekamsk) on venäläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan keskushyökkääjä.

Jakimov on Edmonton Oilersin kolmannen kierroksen varaus NHL:n vuoden .

## Lähteet
Uckermark (piirikunta)

**Uckermark** on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Se on pinta-alaltaan noin 3&nbsp;058 neliökilometriä, ja asukasluvultaan 122&nbsp;484 (2012). Sen pääkaupunki on Prenzlau. Piirikunnan rajanaapurit ovat pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Mecklenburgische Seenplatten ja Vorpommern-Greifswaldin piirikunnat Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltiossa, Puola, sekä Barnimin ja Oberhavelin piirikunnat. Uckermark on pinta-alaltaan Saksan suurin piirikunta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut uckermark.de
Teltow-Fläming

**Teltow-Fläming** on piirikunta, joka sijaitsee Brandenburgin osavaltiossa, Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on noin 2&nbsp;092 neliökilometriä ja asukasluku 159&nbsp;686. Sen pääkaupunki on Luckenwalde. Teltow-Fläming rajautuu pohjoisesta myötäpäivään lueteltuna Berliiniin, Dahme-Spreewaldin ja Elbe-Elsterin piirikuntiin, Wittenbergin piirikuntaan Saksi-Anhaltin osavaltiossa sekä Potsdam-Mittelmarkin piirikuntaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Piirikunnan verkkosivut teltow-fläming.de