open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Senjūrō Hayashi

**Senjūrō Hayashi** (23. helmikuuta 1876 Kanazawa – 4. helmikuuta 1943 Tokio) oli japanilainen kenraali, joka toimi Japanin pääministerinä helmikuusta heinäkuuhun 1937.

Hayashin isä oli Kanazawan klaaniin kuulunut samurai. Hayashi valmistui Japanin keisarillisesta sotilasakatemiasta vuonna 1897 ja armeijan esikuntakoulusta vuonna 1903. Hän osallistui Venäjän–Japanin sodan aikana Port Arthurin piiritykseen. Myöhemmin hän oli muun muassa esikuntakoulun johtajana ja keisarillisen kaartindivisioonan komentajana. Hayashi oli Japanin edustajana Kansainliitossa vuosina 1923–1924. Vuosina 1930–1932 hän oli Koreaan sijoitettujen miehitysjoukkojen eli Joseonin armeijan komentajana. Vuoden 1931 Mukdenin välikohtauksen jälkeen Hayashi määräsi ilman Japanin hallituksen lupaa joukkonsa etenemään Kiinalle kuuluneeseen Mantšuriaan. Valtuuttamattoman hyökkäyksen Mantšuriaan aloitti samanaikaisesti Kwantungin armeijan komentaja Shigeru Honjō.

Hayashi ylennettiin täyden kenraalin arvoon vuonna 1932. Hän oli Japanin ylimmän sotaneuvoston jäsen vuosina 1932–1934 ja 1935–1936. Hän oli sotaministerinä Makoto Saitōn ja Keisuke Okadan hallituksissa vuosina 1934–1935. Sotaministerinä Hayashi pyrki puhdistamaan armeijan edeltäjänsä Sadao Arakin fasismia myötäilevistä kannattajista ja siirsi noin 5&nbsp;000 upseeria pois tärkeistä tehtävistä. Helmikuussa 1937 pääministeriksi nimitetty Hayashi halusi hallituksensa olevan riippumattoman kaikista poliittisista ryhmäkunnista, joten hän vaati ministereitään irtisanoutumaan puolueista ja yritti tukahduttaa avoimet keskustelut parlamentissa. Pian Hayashi kuitenkin ilmaisi tukensa oikeistolaiselle ja armeijamyönteiselle Shōwakai-puolueelle ja hajotti parlamentin toivoen vaalivoittoa, joka mahdollistaisi yksipuoluejärjestelmän perustamisen. Opposition kuitenkin voitettua vaalit hallitus erosi jo toukokuussa 1937. Hayashi oli tämän jälkeen vielä valtakunnanneuvoston jäsenenä vuosina 1940–1941.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cenwalh

**Cenwalh** (k. 672)  oli Wessexin kuningas 643–645 ja 648–672. Hän nousi valtaistuimelle isänsä kuningas Cynegilsin kuoltua, joko vuonna 641 tai 643. Hänen kuninkuuttaan varjosti Mercian kasvava mahti. 

Cynegils oli vanhoilla päivillään kääntynyt kristityksi, mutta Beda Venerabiliksen mukaan Cenwalh kieltäytyi kasteesta. Anglosaksien kronikan mukaan Cenwalh nousi Wessexin kuninkaaksi 643 ja määräsi, että Winchesteriin oli rakennettava kirkko. Bedan mukaan Cenwalh hylkäsi ensimmäisen vaimonsa, Mercian kuninkaan Pendan sisaren Cyneburgan, mennäkseen naimisiin Seaxburgin kanssa. Tämän vuoksi Penda karkotti Cenwalhin vuonna 645. Cenwalh sai turvapaikan Itä-Anglian kuninkaan Annan luota ja kääntyi siellä kristityksi. Myöhemmin hän palasi Wessexin kuninkaaksi. Anglosaksien kronikan mukaan Cenwalh sai kasteen vuonna 646, ja hän sai kuninkuutensa takaisin vuonna 648.

Kronikan mukaan Cenwalh antoi maata Ashdownista sukulaiselleen, kuningas Cwichelmin pojalle Cuthredille. Cenwalh taisteli vuonna 658 walesilaisia vastaan Penselwoodissa ja ajoi nämä Parretiin saakka. Bedan mukaan Cenwalh nimitti Agilbertin Dorchester-on-Thamesin piispaksi ja Winen Winchesterin piispaksi. Agilbert kuitenkin palasi Ranskaan pian nimityksensä jälkeen, jossa hänestä tuli Pariisin piispa. Myös Wine luopui virastaan riitaannuttuaan Cenwalhin kanssa vuonna 669.

Cenwalhin kuninkuuden viime vuosina Wessex menetti alueita Mercialle. Anglosaksien kronikka kertoo, että vuonna 661 Mercian kuningas Wulfhere hävitti maita aina Ashdowniin saakka. Wulfhere myös valloitti Wightsaaren ja lahjoitti sen Sussexin kuninkaalle Æthelwalhille. Kronikan mukaan Cenwalh kuoli vuonna 672, ja hänen leskensä kuningatar Seaxburg hallitsi sen jälkeen Wessexiä vuoden verran. Beda Venerabiliksen mukaan Cenwalhin kuoltua Wessex jaettiin kymmeneksi vuodeksi useiden vasallikuninkaiden kesken.

## Lähteet
* Kari, Risto: Historian ABC – Kaikkien aikojen valtiot 6. Tammi 2001. 
### Viitteet
Luigi Carrer

**Luigi Carrer** (12. helmikuuta 1801 − 23. joulukuuta 1850) oli italialainen runoilija. Carrer oli alussa romantikko ja tutki sitten Friedrich Schilleriä. Taloudellinen ahdinkotila pakotti hänet antautumaan tieteen alalle, ja 1830 hän tuli filosofian professoriksi Padovan yliopistoon. Siellä hän julkaisi runokokoelman *Poesie* (1832), joka perusti hänen maineensa. Hän toimitti 1833−1842 Venetsiassa kirjallista aikakauslehteä *Il Gondolière* ja julkaisi siellä teoksensa *Prose e poesie* (1837), runollisen elämäkerran seitsemästä venetsialaisesta naisesta *L’anello di sette gemme* (1838) sekä kirjansa *Apologhi* (1841). Vuonna 1844 hän tuli kirjallisuuden professoriksi Venetsian teknilliseen kouluun. Carrer oli etevä kirjallisuushistorioitsija ja julkaisi muun muassa tutkimuksen Carlo Goldonista (Venetsia, 1824).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Valentino Carrera

**Valentino Carrera** (1834−1895) oli italialainen runoilija ja näytelmänkirjoittaja Torinosta. Hän esittäytyi yleisölle esikoisnäytelmällään *Il Lotto* (1859). Tätä seurasivat hieman myöhemmin draamat *Don Girella*, *L’Incubo*, *Il conte Orazio* ynnä muita. Hänen kuuluisin ja omintakeisin näytelmänsä on *La quaderna di Nanni* (1870), firenzeläinen kansankappale, hienosti piirrettyine tyyppeineen. Sittemmin hän julkaisi tiheään näytelmiä, joista ovat mainittavia *Il denaro del comune* (1879), *Gli ultimi giorni del Goldoni* (1881) ja *Nervosa* (1887). Carreralla on vilkas mielikuvitus, ja hän oli teknisesti taitava.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Giovanni della Casa

**Giovanni della Casa** (1503−1556) oli italialainen prosaisti ja runoilija. Hän oli muun muassa Beneventon arkkipiispa. Hän vastusti pontevasti yleistä Petrarcan runouden ja tyylin matkimista ja loi itse voimakkaamman ja pontevamman tyylin. Hänen kootut teoksensa ilmestyivät Firenzessä 1707.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Enrico Castelnuovo

**Enrico Castelnuovo** (1839−1915) oli italialainen kirjailija Firenzestä. Hänen ensimmäinen novellikokoelmansa *Racconti e bozzetti* ja esikoisromaaninsa *Il quaderno della zia* otettiin suosiollisesti vastaan. Tätä seurasi joukko romaaneja, joista mainittakoon: *La casa bianca* (1873), *Lauretta* (1876), *Due convinzioni* (1885), *Il fallo di una donna onesta* (1897), *I coniugi Varedo* (1899). Lisäksi Castelnuovo on julkaissut useita novellikokoelmia. Castelnuovon kertomuksissa on merkittävää psykologinen tarkkanäköisyys ja laatukuvien hieno realismi. Juoni ja toiminta sitä vastoin ovat heikommat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vierastyövoima

Vierastyövoima tarkoittaa väliaikaista työvoimaa, joka on tullut ulkomailta. Vierastyövoimaa ovat mm. kausityöläiset, ulkomailla käyvät asiantuntijat ja muut tilapäiset työntekijät. 

Suomessa yleisintä vierastyövoimaa ovat kesällä ja syksyllä työskentelevät marjojen ja sienien poimijat, sekä rakennusalan työläiset. Rikkaat öljymaat käyttävät vierastyövoimaa rakennus- ja palveluammateissa.

Ihmiset lähtevät työskentelemään vierastyövoimana, koska ulkomailla tarjottu palkka on parempaa kuin kotimaassa. Palkka on monesti kuitenkin pienempi kuin kohdemaan kansalaisilla. Monesti he lähettävät saadun palkan kotimaahan perheelle. Tämä auttaa perheiden tilannetta, mutta ei auta köyhän maan vaurastumiseen tai kehitykseen. Joissakin tilanteissa työläiset jäävät kohdemaahan asumaan.

Vierastyövoiman käyttöä on kritisoitu, koska ajatellaan, että se vie työpaikkoja maan omilta kansalaisilta ja maahan tulleilta maahanmuuttajilta.

Vierastyövoiman ajatellaan kuitenkin olevan pääasiassa hyvä asia Suomessa, koska väestö vanhenee ja nuorempaa työvoimaa on hyvin vaikea löytää. Tällä tavalla työvoimaa voidaan lisätä ja erilaista työvoimaa on myös helpompi järjestää.

## Lähteet
Camilo Castelo Branco

**Camilo Castelo Branco** (16. maaliskuuta 1825 Lissabon − 1. kesäkuuta 1890 São Miguel de Seide) oli portugalilainen kirjailija. Hän tuli sokeaksi ja teki itsemurhan. Hän on tuotteliain ja kansallisin Portugalin uudenaikaisista kirjailijoista. Hänen romaaninsa täyttävät yli sata nidosta. Lisäksi Castelo Branco kirjoitti runoja ja draamoja. Hänen erikoisalansa on porvarillinen taparomaani, jos kohta hän kirjoitti myös menestyneitä historiallisia romaaneja. Hänen kuvauksissaan on vahva portugalilainen leima. Kielellisesti hänen teoksillaan on suuri merkitys, sillä hän sepitti uusia sanamuodostelmia ja lainasi sanoja ja käänteitä kansankielestä. Castelo Brancon kuuluisimpia romaaneja ovat: *Amor de perdição* (1862), *Amor de salvação* (1864), *O retrato de Ricardina* (1868), *Mistérios de Lisboa* (1854−1855), *No bom Jesus do monte* (1863). Huomattavin hänen runokokoelmistaan on *Um livro* (1854).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Giovanni Battista Casti

**Giovanni Battista** (**Giambattista**) **Casti** (1721−1803) oli italialainen kirjailija. Hän opiskeli Pariisissa hengellisessä seminaarissa ja oli myöhemmin saman laitoksen opettaja. Palattuaan Italiaan hän tutustui Firenzessä Joosef II:een, joka vei hänet mukaansa Wieniin, missä hän pääsi suosikin asemaan. Mutta vuonna 1522 kirjoittamansa Katariina II:ta pilkkaavan satiirisen runonsa "Poema tartaro" vuoksi Casti päätyi Joosefin epäsuosioon ja joutui lähtemään Wienin hovista takaisin Italiaan. 

Castin pääteokset ovat *Novelle galanti*, 48 rivoa, mutta sukkelaa novellia (1793) sekä runoelma *Animali parlanti* (1802), jossa hän ylistää Ranskan vallankumousta ja jossa koko yhteiskunta kuvataan puhuvien eläinten muodossa. Castin muu runotuotanto, josta merkittävintä ovat hänen anakreonttiset laulunsa ja hänen 216 leikillistä sonettiaan *I tre Giulj*, ilmestyivät kokoelmassa *Opere varie* (1821). Hänen kootut teoksensa *Opere dell’abbate Giovanni Battista Casti* julkaistiin Pariisissa 1837.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sida Košutić

**Sida Košutić** (20. maaliskuuta 1902 Radoboj – 13. toukokuuta 1965 Zagreb) oli kroatialainen prosaisti, runoilija ja toimittaja. Hän on kirjoittanut myös romaaneja, novelleja, näytelmiä, kirjallisia esityksiä ja esseitä.

Košutić päätti lukion Karlovacissa ja Zagrebissa, missä hän opiskeli opettajaksi. Hän oli myös sanomalehden toimittaja (1939–1944) ja oikolukija (1945–1948). Hän on julkaissut proosateoksia, kirjallisuus- ja muita esseitä ja noin kaksikymmentä lehteä ja julkaisua. Hänen tuotantoaan on julkaistu useissa kroatian nykyrunouden ja proosan antologioissa.

## Lähteet
Antonio Feliciano de Castilho

**Antonio Feliciano de Castilho** (1800−1875) oli portugalilainen runoilija. Sairastettuaan tuhkarokon kuusivuotiaana hän sokeutui lähes täysin, mutta opiskeli ja kirjoitti silti ahkerasti runoja.

Jo Castilhon ensimmäinen julkaisu, bukolinen runoelma *Cartas de Echo e Narcisso* (1821), tuotti hänelle arvostetun nimen. Castilhon muista teoksista merkittäviä ovat idylliset runokokoelmat *A Primavera* ja *Amor e Melancolia, ou a novissima Heloisa* (1828). Runokokoelmissaan *A noite do castello* (1836) ja *Ciumes do Bardo* (1838) hän liittyi romantismiin mutta palatsi taas pian arkadilaiseen suuntaukseen. Hänen viimeinen runokokoelmansa on *O Outono* (1865). Viimeisinä vuosinaan Castilho lähinnä käänsi portugalin kielelle roomalaisia klassikoita ja mukaili muutamia uudempia kirjailijoita, kuten Molièrea, William Shakespearea ja J. W. von Goetheä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Cristóbal de Castillejo

**Cristóbal de Castillejo** (1494−1556) oli espanjalainen runoilija, aikanaan vanhan espanjalaisen lyriikan innokkain puolustaja ja edustaja ja maahan tulvivan italialaisen runotaiteen vastustaja. 

Castillejo nimitti vastustajiaan *[[italialainen sonetti|petrarkisteiksi]]* ja taisteli heitä vastaan kaikin satiirin keinoin. Hänen ivailunsa on kyynistä ja hänen sukkeluutensa täynnä rivoutta. Varsin pureva on hänen satiirinsa dialogeissa *Diálogo entre el autor y su pluma*, jossa hän vaatii kynäänsä tilille niistä 30 vuodesta, joiden aikana hän sitä on väärin käyttänyt, sekä *Sermón de amores del maestro Buentalente, llamado fray Nidel de la orden del fristel*, jossa hän ruoskii pappien irstasta elämää. Hänen ivallinen ja kyyninen seitsennäytöksinen näytelmänsä *Farsa de la constanza* on kadonnut. *Obras de Castillejo, expurgadas por la inquisicion* (1573) on ensimmäisiä Madridissa painettuja kirjoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kuningatar (pelikortti)

**Kuningatar** on korttipakan yksi kolmesta kuvakortista. Se merkitään latinalaisin kirjaimin **D** ( ’rouva’) tai **Q** ( ’kuningatar’). Kyrillisin aakkosin kortti on merkity kirjaimella **Д** (дама - dama = daami). Suomessa tätä korttia kutsutaan useimmiten nimellä *rouva* ja joskus nimellä *akka*. Kuten kaikkia muitakin kortteja kuningattaria on neljää eri maata, joista hertta (♥) sekä ruutu (♦) ovat punaisia ja pata (♠) sekä risti (♣) mustia. Kuningattaren arvo on pokerissa 12. Blackjackissa kuningattaren arvo on 10 kuten muidenkin kuvakorttien. Baccaratissa kuningattaren arvo on 0 muiden kuvakorttien tapaan.

## Historiaa
Ranskalaisissa korteissa oli alun perin kuvattuna kolme yläluokkaan kuuluvaa herrasmiestä, mutta niiden erottamiseksi keksittiin vaihtaa keskimmäiseksi neitokaisen kuva. Pian vakiintui käsitys, että kortit ovat kuninkaalliset prinssi, kuningatar ja kuningas. Pelikorttien 4 kuningatarta muistuttavat tarot-korttien vastaavia, joilla pelikorteista poiketen on maina *malja*, *sauvat*, *lantti* ja *miekka*.

## Kuningattaret

## Kuningatar eri peleissä
* **[[Musta Maija]]** -pelissä tavallisia pelikortteja jaetaan viisi kullekin pelaajalle yksi kerrallaan. Musta Maija on patakuningatar.
* **[[Hertta (korttipeli)|Hertassa]]** pelaaja yrittää välttää patakuningattaren saamista ellei yritä tehdä *puhallusta*.
* **[[Herttamisääri]]ssä**  pelaaja yrittää välttää patakuningattaren saamista ellei yritä tehdä *slammia*.

## Kuningatar eri pelikorteissa
* **Turun linna** -pelikorteissa kuningattaret on merkitty niiden pokeripelissä käytetyllä numeroarvolla 12 aivan kuten muutkin kuvakortit.

## Kuningatar populaarikulttuurissa
* Aleksandr Puškin kirjoitti 1833 romaanin "Patarouva".
* Pjotr Tšaikovski sävelsi yllä mainitun teoksen pohjalta samannimisen oopperan.
* Hank DeVito teki 1970-luvun lopulla kappaleen "Queen of Hearts", jonka tanssiorkesteri Finlanders levytti suomeksi nimellä "Herttakuningatar".
* Lewis Carrollin kirjassa *[[Liisan seikkailut ihmemaassa]]* on hahmo Herttakuningatar.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Olavi Sahlberg

**Valter Olavi Johannes Sahlberg** (15. lokakuuta 1909 Hausjärvi – 1. lokakuuta 2010 Hämeenlinna) oli suomalainen arkkitehti. Hän valmistui arkkitehdiksi 1935 ja toimi Hämeenlinnan kaupunginarkkitehtinä yli 25 vuoden ajan.

## Suunnittelutöitä
* Hämeenlinnan taidemuseon Engel-rakennuksen muutostyö viljamakasiinista taidemuseoksi. 1952
* Tuomelan koulu, Hämeenlinna
* Ojoisten koulu, Hämeenlinna
* Hämeenlinnan linja-autoasema, 1958–1959 
* Ahveniston olympiarakennukset, 1952, Ilmari Niemeläisen kanssa
* Uppsala-talo, Birger Jaarlin katu 33, Hämeenlinna, 1951 
* Poltinahon yhteiskoulu, nykyinen Ahveniston koulu, 1959-1963 

## Lähteet
Seaxburg (Wessexin kuningatar)

**Seaxburg** (myös **Seaxburh** tai **Seaxburgh**) oli Wessexin kuningatar. Hän hallitsi Wessexiä noin vuoden miehensä Cenwalhin kuoltua vuonna 672.

Seaxburg oli Cenwalhin toinen vaimo. Cenwalh hylkäsi ensimmäisen vaimonsa Cyneburgan mennäkseen naimisiin Seaxburgin kanssa. Mercian kuningas Penda karkotti Cenwalhin sen vuoksi, sillä Cyneburga oli hänen sisarensa. Cenwalh ja Seaxburg palasivat Wessexin hallitsijapariksi muutaman maanpakolaisvuoden jälkeen. Anglosaksien kronikan mukaan Cenwalh kuoli vuonna 672 ja Seaxburg hallitsi sen jälkeen yksin vuoden ajan. William Malmesburylaisen mukaan Seaxburg  hallitsi maltillisesti ja yllätti vihollisensa.

## Lähteet
Seaxburg

**Seaxburg** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

*Pyhä Sexburga (Seaxburh Elyläinen)
*Seaxburg, Wessexin kuningatar
Kuwaitin vuoden 2015 moskeijaisku

**Kuwaitin vuoden 2015 moskeijaisku** oli šiiamuslimien Imam Sadiq -moskeijaan, Kuwaitin kaupungin itäpuolelle 26. kesäkuuta 2015 tehty itsemurhapommitus. Kuolonuhrien määrä oli ainakin 27 ja haavoittuneiden yli 227. Pommituksen toteuttaja oli Saudi-Arabian kansalainen Fahd Suleiman Abdulnmohsen al-Qaba'a (Abu Suleiman al-Muwahed). Isis oli teosta vastuun.

Kuwaitin pääministeri Sheikh Jaber al-Mubarak al-Sabah julisti teon hyökkäykseksi maan kansallista yhtenäisyyttä vastaan ja Kuwaitin hyökkääjiä vahvemmaksi. Interpol tarjosi täyden tukensa maan viranomaisille.

Syyskuussa 2015 iskusta langetettiin seitsemän kuolemantuomiota. Kahdeksalle muulle annettiin 2–15 vuoden mittaiset vankeusrangaistukset, ja 14 syytettyä vapautettiin syytteistä. Tuomarina toimi Mohammad al-Duaij. Syytettyinä oli kuwaitilaisten lisäksi saudiarabialaisia, pakistanilaisia, Kuwaitin kansalaisuudettomia biduneita ja yksi kansalaisuudeltaan tuntematon pakoilija. 

Kuwaitin vuoden 2015 moskeijaiskun kanssa samana päivänä tehtiin terrori-iskut Tunisiassa, Somaliassa ja Ranskassa. Meneillään tekojen aikaan oli ramadan. Isikseen liittyvät ryhmittymät olivat tehneet perättäisinä perjantaina iskuja šiiamoskeijoihin myös Saudi-Arabiassa toukokuussa 2015. Vastaavia iskuja toteutettiin Jemenissä ja Irakissa.

## Lähteet
Peter Laitio

**Peter Laitio** on suomalainen Seinäjoelta kotoisin oleva pesäpallotuomari. Laitio oli kaudella 2000 ensimmäisen kerran Superpesiksessä syöttötuomarina, pääasiassa pelituomari Juha Niittulan parina. Kaudeksi 2005 Laitio siirtyi pelituomariksi parinaan syöttötuomari Timo Siekkinen. Siekkisen kanssa Laitio tuomitsi myös Superpesiksen finaaliotteluita vuosina 2006–2008. Laitio tuomitsi finaaliotteluita myös syöttötuomari Ari Kiviniemen kanssa vuosina 2015–2017. Laitio tuomitsi naisten Itä–Länsi-ottelun 2009 ja miesten Itä–Länsi-ottelun 2011. Vuonna 2014 Laitio valittiin vuoden tuomariksi. Syyskuussa 2019 Laitio saavutti kolmesataa Superpesiksessä tuomittua ottelua.

## Lähteet
* https://www.pesis.fi/uutiset/2019/09/300-miesten-superpesisottelun-peter-laitio-tuomari-palvelee-pelia-eika-ole-itse-esilla/
Sekvenssi (biologia)

**Sekvenssi** tarkoittaa makromolekyylin monomeerien järjestystä molekyylin primaarirakenteessa, esimerkiksi nukleotidien järjestystä nukleiinihapossa tai aminohappotähteiden järjestystä polypeptidissä. Järjestyksellä voi olla merkittäviä vaikutuksia molekyylin toimintaan; esimerkiksi DNA:n sisältämä geneettinen informaatio on säilötty nukleotidien järjestykseen. Koska DNA:n nukleotidit poikkeavat toisistaan ainoastaan emäsosaltaan, DNA:n sekvenssillä tarkoitetaan sen emäsjärjestystä.

Nukleiinihappo- ja polypeptidisekvenssit liittyvät kiinteästi toisiinsa geneettisen koodin kautta: DNA-sekvenssi määrittää sen koodaaman RNA-molekyylin ja sitä kautta polypeptidin sekvenssit. Polypeptidin sekvenssi puolestaan määrittää siitä ja mahdollisesti muista polypeptideistä muodostuvan proteiinin rakenteen ja fysikokemialliset ominaisuudet, jotka edelleen määrittävät kyseisen proteiinin tehtävän solussa.

Sekvenssianalyysillä voidaan selvittää molekyylien ominaisuuksia. Eri organismeilta peräisin olevia sekvenssejä voidaan vertailla keskenään, jotta saadaan tietoa esimerkiksi lajien välisistä yhtäläisyyksistä ja eroista. Vertailussa käytetään hyväksi bioinformatiikan menetelmiä. Vertaamalla vasta löydetyn proteiinin sekvenssiä tunnettuihin proteiinisekvensseihin voidaan tehdä johtopäätöksiä uuden proteiinin rakenteesta ja toiminnasta pelkästään sen sekvenssin perusteella.

Molekyylin sekvenssin selvittämiseen käytettyä menetelmää kutsutaan sekvensoinniksi.

## Merkintätavat
### Nukleiinihapposekvenssit
# Nukleiinihapposekvenssi esitetään 5’–3’-suunnassa, jos suuntaa ei ole erikseen määritetty sekvenssin yhteydessä. Vasemmalla puolella on sekvenssin 5’-pää, jonka nukleotidin pentoosin viidenteen hiiliatomiin on kiinnittynyt vapaa fosfaattiryhmä. Oikealla puolella on puolestaan sekvenssin 3’-pää, jonka nukleotidin pentoosin kolmannen hiiliatomin hydroksyyliryhmä on vapaa.
# Nukleotidit nimetään niiden emäsosien mukaan. Yksittäistä emästä tai mahdollista emäsryhmää merkitään sekvensseissä yleensä IUPAC:in määrittämällä kirjaimella.
Esimerkkejä nukleiinihapposekvensseistä:
* DNA-sekvenssi 5’–3’-suunnassa: 5’–GATAAATCTGGTCTTATTTCC–3’ 
* Ylläoleva DNA-sekvenssi 3’–5’-suunnassa: 3’–CCTTTATTCTGGTCTAAATAG–5’ 
* Ensimmäisen sekvenssin kanssa identtinen RNA-sekvenssi 5’–3’-suunnassa: 5’–GAUAAAUCUGGUCUUAUUUGG–3’

### Aminohapposekvenssit

# Aminohapposekvenssin aminohappotähteet merkitään yleensä siten, että vasemmalla puolella on aminohappoketjun aminoterminaali ja oikealla puolella karboksiterminaali.
# Aminohappoja kuvataan joko yksi- tai kolmikirjaimellisilla lyhenteillä.

Esimerkkejä aminohapposekvensseistä:
* PVELHTKDIRHDPSLQPWSVS
* TMAESDSLLDLLPSCLYIWNT

## Lähteet
Nobuyuki Abe

**Nobuyuki Abe** (24. marraskuuta 1875 Kanazawa – 7. syyskuuta 1953) oli japanilainen kenraali, joka toimi Japanin pääministerinä elokuusta 1939 tammikuuhun 1940.

Aben isä oli Kanazawan klaaniin kuulunut samurai. Abe kävi Japanin keisarillisen sotilasakatemian ja armeijan esikuntakoulun. Hän toimi muun muassa esikuntakoulun opettajana, pääesikunnan hallintojohtajana ja sota-asiain osaston johtajana. Vuonna 1928 hänet nimitettiin apulaissotaministeriksi. Hän oli myös vt. sotaministerinä Kazushige Ugakin sairastelun aikana. Abe oli myöhemmin Taiwanin-armeijan komentajana ja sai täyden kenraalin arvon vuonna 1933, minkä jälkeen hän siirtyi ylimmän sotaneuvoston jäseneksi. Hän vetäytyi palveluksesta vuonna 1936.

Abe oli pää- ja ulkoministerinä elokuusta 1939 tammikuuhun 1940. Hän kannatti maltillista ulkopolitiikkaa, olisi halunnut lopettaa Kiinan–Japanin sodan ja vastusti liittoutumista akselivaltojen kanssa. Toisen maailmansodan aikana Abe oli Japanin erikoislähettiläänä Kiinan miehitettyä osaa hallinneen Wang Jingwein nukkehallituksen pääkaupungissa Nanjingissa ja myöhemmin Japanin puolueiden korvaajaksi perustetun Taisei yokusankai -organisaation poliittisen siiven *Yokusan seijikain* puheenjohtajana. Sodan lopulla hän oli vuosina 1944–1945 viimeisenä Korean kenraalikuvernöörinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hannoverin raitiotieliikenne

**Hannoverin raitiotieliikenne** on yksi Hannoverin alueen julkisen liikenteen muodoista.
Nykyinen Hannoverin pikaraitiotie päätettiin rakentaa vuonna 1965. Se oli tuolloin Saksassa aivan uudenlainen raitiotie. Se kulkee kaupungin keskustassa maan alla tunnelissa, ja muualla kaupungissa maanpäällä, pääosin erillään autoliikenteestä omilla raiteillaan kulkevana raitiotienä.

## Kalusto
Hannoverissa on käytössä neljä raitiovaunutyyppiä. Vanhimmat käytössä olevat TW 6000 raitiovaunut ovat vihreitä, ja ne on valmistettu 1980-luvulla. Hopeanuoleksi kutsutut TW 2000/2500 raitiovaunut hankittiin Hannoverin maailmannäyttelyn EXPO 2000:n yhteydessä. Uusimmat TW 3000 raitiovaunut ovat olleet käytössä maaliskuusta 2015 lähtien.

Alla olevassa taulukossa on Hannoverin raitioliikenteessä (linjaliikenteessä) tällä hetkellä käytettävät raitiovaunutyypit.


Tiedosto:TW6000_Schaumburgstrasse_Hanover_Germany_02_blurred.jpg|TW 6000
Tiedosto:TW2000_2500_Schaumburgstrasse_Hanover_Germany_01.jpg|TW 2000/2500
Tiedosto:2015-03-15_TW_3000_tram_first_commercial_service_Allerweg_station_Linden-Sued_Hannover_Germany_01.jpg|TW 3000


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Major League Baseball -kausi 2020

**Major League Baseball -kausi 2020** oli pohjoisamerikkalaisen baseball-sarja Major League Baseballin (MLB) kausi, jonka runkosarja alkoi 23. heinäkuuta ja päättyi 27. syyskuuta 2020. Joukkueet pelasivat kukin 60 ottelua, joiden jälkeen alkoivat pudotuspelit, jotka huipentuivat kauden World Series -loppuottelusarjaan. Kauden alkua lykättiin maaliskuussa 2020 koronaviruspandemian vuoksi.

Los Angeles Dodgers voitti World Seriesin Tampa Bay Raysia vastaan otteluvoitoin 4–2.

## All-MLB-joukkueet
Koronaviruspandemian vuoksi kaudella 2020 ei pelattu a, mutta joukkueet valittiin. Kannattajat valitsivat puolet pelaajista, ja puolet valitsi asiantuntijoista koostuva ryhmä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jaakko Lehtilä

**Jaakko Lehtilä** (s. 21. kesäkuuta 1993 Varkaus) on suomalainen keskimatkojen juoksija, joka edustaa Tampereen Pyrintöä. Hänen valmentajansa on Ari Suhonen.

Lehtilä saavutti vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hopeaa 800 metrin juoksussa. SM-hallien viestissä hän voitti kultaa 2024. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä kultaa 2018 ja hopeaa 2014. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan neljänneksi 800 metrin juoksussa 2019.

Lehtilän ennätys 400 metrillä on 48,70 (2016) ja 800 metrillä 1.51,33 (2019).

## Lähteet
Muhsin al-Fadhli

**Muhsin al-Fadhli** (24. huhtikuuta 1981 Kuwait – 8. heinäkuuta 2015 Syyria) oli kuwaitilainen jihadisti.

Al-Fadhli oli jo vuonna 2001 edennyt Al-Qaidan sisäisessä hierarkiassa niin korkealle, että sai etukäteen tiedon syyskuun 11. päivän terroriteoista. Hän oli Osama bin Ladenin luottomies. Hän rahoitti Al-Qaidan toimintaa Iranissa ja oli Yhdysvaltain ulkoministeriön vuonna 2012 laatiman raportin mukaan pääsuunnittelija vuoden 2002 iskussa ranskalaista öljytankkeri MV Limburgia vastaan Jemenin rannikon edustalla. Iskussa kuoli yksi henkilö. Al-Fadhli oli osallisena myös Yhdysvaltain merijalkaväen vastaisessa iskussa, joka samana vuonna tappoi yhden henkilön Failakan saarella Kuwaitissa. Vuonna 2013 al-Fadhli siirtyi Syyriaan. Hänen raportoitiin valvoneen kokeneiden toimijoiden siirtoa Pakistanista Syyriaan sekä lisäksi järjestäneen ja ylläpitäneen reittejä värvättyjen siirtymiseksi Turkin kautta Syyriaan.

Al-Fadhli oli Kuwaitin etsintäkuuluttama, ja vuonna 2002 Euroopan unioni kohdisti häneen rajoituksia. Yhdysvaltain valtiovarainministeriö lisäsi hänet globaalien terroristien listaukseensa 15. helmikuuta 2005. Kaksi päivää myöhemmin YK kirjasi hänet Al-Qaidaan kytkeytyväksi henkilöksi. Israel oli jo 6. lokakuuta 2001 nimennyt hänet kiinnostavaksi henkilöksi terrorismin rahoittamisen kiellon nojalla. 18. kesäkuuta 2005 Saudi-Arabian hallitus määritteli al-Fadhlin terroristiepäillyksi.

Al-Fadhli identifioitiin Khorasan-ryhmän johtajaksi. Ryhmittymän juuret olivat Al-Qaidassa, ja sen toimijat olivat Pakistanista Syyriaan iskuja länsimaita vastaan suunnittelemaan lähetettyjä henkilöitä, joiden tehtävänä oli myös länsimaalaisten värvääminen.

## Kuolema
BBC:n mukaan al-Fadhli yritettiin surmata jo syyskuussa 2014. Hänen raportoitiinkin virheellisesti saaneen surmansa tuona vuonna.

8. heinäkuuta 2015 al-Fadhli teki matkaa lähellä Sarmadaa luoteisessa Syyriassa lähellä Turkin rajaa, kun hän kuoli Yhdysvaltain miehittämättömän ilma-aluksen osuessa hänen ajoneuvoonsa.

## Lähteet

-
Erik Lindschöld

**Erik Lindschöld** (2. helmikuuta 1634 Skänninge, Ruotsi – 11. kesäkuuta 1690 Tukholma) oli ruotsalainen kreivi ja kuninkaan neuvonantaja, kirjailija, runoilija ja virsirunoilija.

## Elämä ja työ
Lindschöld oli skänningeläisen sepän, raatimiehen ja pormestarin poika. Hänen äitinsä kuoli, kun poika oli vielä nuori, ja hänet lähetettiin kouluun Linköpingiin, jossa piispa Jonas Petri Gothus kiinnitti huomion hänen lahjoihinsa ja hän pääsi opiskelemaan Uppsalan yliopistoon. Hän alkoi käyttää sukunimeä Lindeman. Hän opiskeli latinaa, kaunopuheisuutta ja politiikkaa. Vaikka hän oli kotoisin vaatimattomista oloista, häntä voidaan pitää hyvänä esimerkkinä aikansa säätykierrosta. Hänestä tuli kuningas Kaarle X Kustaan aviottoman pojan Kustaan kotiopettaja. Hänen kanssaan Lindschöld saattoi oleskella ulkomailla yhdeksän vuotta 1659–1668, jolloin hän jatkoi opintojaan Heidelbergin yliopistossa. Matkallaan hän tutustui ranskalaiseen kulttuuriin ja poliittisiin näkemyksiin, muun muassa kuninkaan yksinvallasta. 

1668 hänestä tuli kuninkaan kanslian sihteeri. Sitä ennen hän oli jo ollut lähetystösihteerinä Puolassa ja hänellä oli useita eri korkeita tehtäviä valtionhallinnossa. Hän osallistui vuoden 1686 kirkkolain laatimiseen. Hänet aateloitiin nimellä Lindenschöld, mutta hän käytti nimestään muotoa Lindschöld. Hän toimi kuninkaan kaupallisten asioiden sihteerinä, hovikanslerina ja vuonna 1686 maamarsalkkana, aatelissäädyn puheenjohtajana. 1687 hänestä tuli kreivi ja vapaaherra. Hän toimi myös kruununprinssin, myöhemmin kuningas Kaarle XII:n kotiopettajana. Hänet nimitettiin Lundin yliopiston kansleriksi (vuosina 1687–1690) ja hän oli hienostunut hovirunoilija. Hänen rakennuttamansa Stavsundin kartano Ekerön kunnassa on säilynyt. 

Lindschöld oli Ruotsin ensimmäinen hovirunoilija. Hän kirjoitti tekstejä useita hovissa esitettyjä baletteja ja muita huvinäytelmiä varten sekä tilapäisrunoja, juomalauluja, hää- ja hautajaisrunoja, joita leimasi ranskalainen maku. Hän kirjoitti teoksiaan ruotsiksi ja latinaksi. Hän oli myös taitava virsirunoilija. Vuonna 1689 hän julkaisi piispa Haqvin Spegelin kanssa kirjan *Barna bibel*, jossa oli Lindschöldin kirjoittamia lauluja ja Psalmien pohjalta kirjoitettuja virsiä. Hänen virsiään on sävyttänyt barokin ajan rikkaat kielikuvat ja luontolyriikka sekä pietismin tapainen Jeesus-rakkaus.

Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa on kaksi Lindschöldin kirjoittamaa virttä.

* 350 Oi Herra, korvas kallista (Din’ öron, Herre! till mig böj 1688) Suom. virsikirjaan 1701, uud. Elias Lönnrot 1864. 
* 972 Hiljaisessa siimeksessä kudelmassa tähtien (Jag i tysta skuggors timmar/Nu i tysta skuggan fången 1683), uud. Johan Olof Wallin 1814, Augustin Mannerheim 1981; suom. Anna-Maija Raittila 1999. Sama virsiteksti on myös Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 504.

## Lähteet
Walid Muallem

**Walid Muhi Eddine Muallem** (; s. 13. tammikuuta 1941 Damaskos – 16. marraskuuta 2020) oli syyrialainen poliitikko ja diplomaatti. Hän toimi vuosina 2006–2020 Syyrian ulkoministerinä ja vuosina 2012–2020 varapääministerinä. Hän oli Syyrian Baath-puolueen jäsen.

Muallem sai kandidaatinarvon taloustieteessä Kairon yliopistosta vuonna 1963. Hän liittyi Syyrian ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1964. Vuosina 1965–1975 hän työskenteli maansa suurlähetystöissä Tansaniassa, Saudi-Arabiassa, Espanjassa ja Isossa-Britanniassa. Tämän jälkeen hän toimi vuoteen 1980 saakka suurlähettilään tehtävissä Romaniassa ja vuosina 1990–1999 Yhdysvalloissa. Vuosina 2000–2005 Muallem toimi Syyriassa ulkoministerin avustajana ja vuosina 2005–2006 varaulkoministerinä. Syyrian ulkoministeriksi hän sai nimityksen helmikuussa 2006.

Elokuussa 2014 Muallem tarjosi Yhdysvalloille apua taistelussa Isistä vastaan ja piti kaikkia yhteistyön ulkopuolella tehtäviä ilmaiskuja aggressioina. Myöhemmin hän julisti Syyriassa toimineet Yhdysvaltain, Ranskan sekä Turkin joukot miehitysvalloiksi ja vaati näiden välitöntä poistumista maasta. Muallem syytti myös Israelia Bašar al-Assadin hallinnon vastaisen terrorismin sponsoroinnista.

Muallem oli naimisissa ja hänellä oli kolme lasta.

## Lähteet
Eelis Uitto

**Eelis Uitto** (s. 7. kesäkuuta 2001) on suomalainen  keskimatkojen juoksija, joka edustaa Viipurin Urheilijoita. Hänen valmentajansa on Juhani Hirvonen.

Uitto saavutti vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia 800 metrin juoksussa.

## Lähteet
Ilari Ryyppö

**Ilari Ryyppö** (s. 27. tammikuuta 1997) on suomalainen  pikajuoksija, joka edustaa Tampereen Urheilijat -38:a. Hänen valmentajansa on Petra Stenman.

Kalevan kisoissa Ryyppö sai hopeaa 400 metrin juoksussa vuonna 2020. Vuoden 2020 sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa hän sai pronssia 400 metrin juoksussa. Ryypön ennätys on 200 metrillä 21,73 (2019) ja 400 metrillä 48,22 (2020).

## Lähteet
Ross Johnston

**Ross Johnston** (s. 18. helmikuuta 1994 Prinssi Edwardin saari) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Anaheim Ducksia. Johnston on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä ja kätisyydeltään left. Hän on varaamaton pelaaja, jonka kanssa New York Islanders teki sopimuksen maaliskuussa 2015. Kausien 2015-2023 välisenä aikana Johnston on pelannut 134 NHL-runkosarjaottelua, joissa hän on tehnyt yhdeksän maalia ja 15 syöttöä eli  24 tehopistettä. Lokakuussa 2023 Islanders asetti Johnstonin waivers-listalle, josta Anaheim Ducks poimi hänet joukkueeseensa.

## Lähteet

* https://www.hockeydb.com/ihdb/stats/pdisplay.php?pid=143769
Kuriren

**Kuriren** oli Helsingissä vuosina 1907–1910 ilmestynyt ruotsinkielinen viikkolehti.

Sigurd Roosin julkaisema *Kuriren* oli perustuslailliseksi ilmoittautunut viikkosanomalehti, joka sisälsi paljon viihteellistä aineistoa. Jatkossa artikkeleiden, kertomusten ja kuvituksen määrä edelleen lisääntyi, ja vuoden 1910 ajan lehti ilmestyi aikakauslehden luonteisena. Päätoimittajina työskentelivät Roos vuonna 1908 ja Walter Zilliacus vuonna 1909.

## Lähteet
Ulla Jacobsson

**Ulla Jacobsson** (23. toukokuuta 1929 Mölndal, Ruotsi – 20. elokuuta 1982 Wien, Itävalta) oli ruotsalainen näyttelijä.

Jacobsson tuli tunnetuksi Arne Mattsonin ohjaamasta elokuvasta *[[Hon dansade en sommar]]* (1951), jossa hän näytteli toista pääosaa. Elokuvan alastonuinti- ja rakastelukohtaukset herättivät kohua, ja muun muassa Espanjassa elokuva kiellettiin kokonaan.
 
## Filmografia
*1951 – ''Hon dansade en sommar''
*1954 – *Karin Månsdotter*
*1955 – ''Kesäyön hymyilyä'' (*Sommarnattens leende*)
*1956 – ''Sången om den eldröda blomman''
*1964 – ''Zulu''
*1965 – ''Telemarkin sankarit''

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kijūrō Shidehara

**Kijūrō Shidehara** (; 13. syyskuuta 1872 Osaka – 10. maaliskuuta 1951 Tokio) oli japanilainen diplomaatti ja valtiomies, joka toimi Japanin pääministerinä vuosina 1945–1946.

Shidehara opiskeli Tokion yliopistossa ja oli vuodesta 1896 Japanin ulkoministeriön palveluksessa. Hän työskenteli muun muassa Japanin lähetystöissä Lontoossa ja Washingtonissa, ja oli suurlähettiläänä Alankomaissa 1914–1915, minkä jälkeen hänet nimitettiin apulaisulkoministeriksi. Vuosina 1919–1922 hän oli Japanin Yhdysvaltain-suurlähettiläänä. Shidehara oli yksi Japanin täysivaltaisista edustajista vuosien 1921–1922 Washingtonin laivastokonferenssissa, jossa Tyynenmeren alueen suurvallat sopivat merivoimiensa koon rajoittamisesta rauhan takaamiseksi. Shidehara sai vuonna 1920 paronin (*danshaku*) aatelisarvon. Hänet nimitettiin parlamentin ylähuoneeseen vuonna 1926.

Shidehara oli ulkoministerinä useassa eri hallituksessa vuosina 1924–1927 ja 1929–1931. Toisin kuin ulkopoliitiikkaan sekaantunut armeija, hän kannatti rauhanomaisia suhteita Kiinaan ja Neuvostoliittoon. Shidehara halusi Japanin panostavan sotilaallisen laajenemisen sijaan taloudellisen vaikutusvaltansa kasvattamiseen ja kansainväliseen yhteistyöhön. Japanin 1920-luvun rauhanomainen ulkopolitiikka henkilöytyi häneen ja sitä kutsuttiinkin ”Shidehara-diplomatiaksi”. Sotilaspiirien saatua otteen Japanin politiikasta Shidehara joutui olemaan vuodesta 1931 sivussa päätöksenteosta, mutta hän säilytti arvostuksensa ulkomailla.

Shidehara tuli pääministeriksi tappiollisen toisen maailmansodan jälkeen lokakuussa 1945, ja jatkoi tehtävässä toukokuuhun 1946. Yhdysvaltain miehityshallinto hyväksyi hänen nimityksensä. Hän neuvotteli miehityshallinnon johdon kanssa muun muassa keisarin tulevasta asemasta ja uuden perustuslain laatimisesta. Vaikka Shidehara tunnettiin ulkopoliittisissa kysymyksissä liberaalina, sisä- ja talouspolitiikassa hän oli konservatiivi, mikä teki hänet epäsuosituksi sodanjälkeisen vasemmiston piirissä. Kyseenalaisina pidettiin varsinkin hänen läheisiä suhteitaan Mitsubishi-yhtiöön ja sen omistajasukuun, johon hänen vaimonsa kuului. Pääministerikautensa jälkeen Shidehara valittiin uuden edistyspuolueen (*Nihon Shinpotō*) puheenjohtajaksi. Hänet valittiin vuonna 1947 Japanin alahuoneen jäseneksi ja vuonna 1949 sen puhemieheksi, missä tehtävässä hän oli kaksi vuotta myöhemmin tapahtuneeseen kuolemaansa asti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
TW 6000

**TW 6000** on Hannoverin raitiotieliikenteeseen suunniteltu kaksisuuntainen raitiovaunu. 

Hannoveriin ruvettiin suunnittelemaan uudenlaista raitiotietä 1960-luvulla, ja sitä varten tarvittiin myös uudenlaiset raitiovaunut. Raitiovaunu on varustettu taittuvilla portailla, jotta matkustajat pääsevät vaunuun myös maanpinnalta. Lisäksi raitiovaunussa on kaksi ohjaamoa, jolloin radan päässä ei tarvitse olla silmukkaa, vaan sitä voidaan ajaa molempiin suuntiin. TW 6000 oli ensimmäisiä saksalaisia raitiovaunuja, jossa jarruttaessa syntynyt energia voitiin syöttää takaisin verkkoon.

Hannoverista raitiovaunuja on siirretty Budapestin raitioliikenteeseen. Vanhempia vaunuja on myös muutettu radan kunnossapitokalustoksi esimerkiksi Bergeniin. Helmikuussa 2020 Tampereen raitioliikenteelle vaunuja valmistava Škoda Transtech järjesti Tampereelle LHB:n vuonna 1981 valmistaman TW6000 raitiovaunun testivaunuksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Józef Klukowski

**Józef Klukowski** (2. tammikuuta 1894 Repelka, Valko-Venäjä – 29. huhtikuuta 1944) oli puolalainen kuvanveistäjä, taidemaalari ja olympiavoittaja. Klukowski voitti kultaa Los Angelesin olympialaisissa 1932 mitalien ja medaljongien –sarjassa teoksella *Wieńczenie zawodnika II* (). Neljä vuotta myöhemmin Berliinissä hän oli toinen reliefit–sarjassa teoksella *Piłkarze* (). Klukowski osallistui vuonna 1944 Varsovan kansannousuun. Kansannousun jälkeen hän kuoli matkalla keskitysleirille.

## Lähteet
Hilda Borgström

**Hilda Theresia Borgström** (13. lokakuuta 1871 Tukholma, Ruotsi – 2. tammikuuta 1953 Tukholma) oli ruotsalainen näyttelijä. Borgström oli oppilaana Ruotsin kuninkaallisen oopperan baletissa 1880–1887, L. Josephsonin oppilaskoulussa 1887–1888. Hän oli W. Rydbergin seurueessa 1888–1889, Stora Teaternissa Göteborgissa 1889–1890, Axel Bosinin seurueessa 1890–1891; August Lindbergin seurueessa 1891–1893, Helsingissä Svenska teaternissa 1893–1894, Albert Ranftin seurueessa 1894–1900, Dramatenissa 1900–1912 ja sen jälkeen vierailijana. Hänen merkittäviä roolejaan olivat muun muassa Hilde näytelmässä *Byggmästar Solness*, Cyprienne näytelmässä *Vi skiljas*, Katarina näytelmässä *Så tuktas en argbigga*, Lucy näytelmässä *Sällskap där man har tråkigt*, Hélène näytelmässä *Taifun*, Maria näytelmässä *Trettondagsafton*, Franciska  näytelmässä *Minna von Barnhelm*, Lizzie näytelmässä *Syndafloden*, Annie näytelmässä *Anatole*. Hän sai Litteris et Artibus -mitalin.
 
## Filmografia
*1913 – *Ingeborg Holm*
*1921 – *[[Ajomies (vuoden 1921 elokuva)|Ajomies]]*
*1940 – *Ett brott*
*1942 – *Rid i natt!*
*1942 – *Lågor i dunklet*
*1944 – *Klockan på Rönneberga*
*1944 – *Kejsarn av Portugallien*
*1945 – *Kungliga patrasket*
*1946 – *Driver dagg faller regn*
*1948 – *Banketten*
*1949 – *Flickan från tredje raden*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Animoca Brands

**Animoca Brands Corporation** on peliohjelmistoyritys ja riskipääomayhtiö, jonka perusti Yat Siu vuonna 2014. Sen kotipaikka on Hongkong. Yhtiö kehittää ja myy vapaasti pelattavia pelejä ja sovelluksia. Painopiste on tunnettujen tuotemerkkien, blockchain- ja tekoälyn lisensoinnissa.

## Aiheesta muualla
* Viralliset verkkosivut
Palautuskielto

**Palautuskielto** tarkoittaa sitä, että turvapaikanhakijaa ei voida palauttaa alueelle, jossa häntä uhkaa kuolemanrangaistus, kidutus, vaino tai muu epäinhimillinen tai ihmisarvoa loukkaava kohtelu. Palautuskieltoa noudatetaan, mikäli henkilöä uhataan hänen rodun, uskonnon, kansalaisuuden ja tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään kuulumisen tai poliittisten mielipiteiden perusteella. Jos turvapaikanhakijalla ei katsota olevan sopivia perusteita turvapaikkaan ja jos kotimaahan on mahdollista palata turvallisesti, voidaan antaa kielteinen turvapaikkapäätös. Mikäli turvapaikanhakija on syyllistynyt rikoksiin, hänet voidaan tuomita Suomessa. Mikäli pakolaisuuden perusteet tai olosuhteet kotimaassa muuttuvat, voidaan vankeusrangaistuksen jälkeen antaa karkotuspäätös. Suomen ulkomaalaislaissa säädetään, että palautuskielto koskee käänyttämistä, palauttamista tai pääsyn epäämistä vaaralliselle alueelle, ja lisäksi myös aluetta jolta palautettava voitaisiin lähettää vaaralliselle alueelle.. 

## Geneven pakolaissopimuksessa
Palautuskielto on lähtöisin vuoden 1951 sopimuksesta pakolaisten oikeudellisesta asemasta. Sen 33. artikla toteaa:

Karkotuksen ja palauttamisen kieltäminen

# Sopimusvaltio ei tavalla tai toisella saa karkottaa tai palauttaa pakolaista sellaisten alueiden rajoille, jossa hänen henkeään tai vapauttaan uhataan rodun, uskonnon, kansalaisuuden ja tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään kuulumisen tai poliittisen mielipiteen vuoksi.
# Ensimmäisessä kohdassa olevan määräykseen ei kuitenkaan voi vedota pakolainen, johon nähden on perusteltua aihetta olettaa, että hän on vaaraksi oleskelumaansa turvallisuudelle tai joka on lainvoiman saaneella tuomiolla tuomittu erityisen törkeästä rikoksesta ja on yhteiskunnalle vaarallinen sanotussa maassa.

## Lähteet
Jerry Goodman

**Jerry Goodman** (s. 16. maaliskuuta 1949 Chicago, Illinois) on yhdysvaltalainen jazz- ja rockviulisti. Hän soitti eri yhtyeissä sähköviulua.

Goodman aloitti viulunsoiton lapsena. Hänen molemmat vanhempansa toimivat jousisoittajina Chicagon sinfoniaorkesterissa, ja hänen enonsa tai setänsä oli säveltäjä, jazzpianisti Marty Rubenstein. Klassisesta koulutuksesta huolimatta Goodman liittyi The Flock -yhtyeeseen, joka sai levytyssopimuksen Columbia Recordsilta ja julkaisi debyyttialbuminaan *[[The Flock (albumi)|The Flockin]]*. Tässä yhtyeessä Goodman toimi vuoteen 1970, jolloin asettui Wisconsinin maaseudulle. Vuonna 1971 hän aloitti yhteistyön John McLaughlinin kanssa. Tämä etsi viulistia sooloalbumiaan *[[My Goal's Beyond]]* varten. Tämän yhteistyön seurauksena Goodmanista tuli Mahavishnu Orchestran jäsen. Goodman sai tämän jäsenyyden myötä kansainvälisen seuraajajoukon.

1980-luvun puolessavälissä Goodman alkoi tauon jälkeen levyttää New Age -musiikkiin suuntautuneelle Private Music -yhtiölle. Hän julkaisi soolo-LP:t *On the Future of Aviation*, *Ariel* ja *It's Alive*. Samoihin aikoihin Goodman aloitti työskentelyn elokuvamusiikin parissa. Hän sävelsi musiikin Lily Tomlinin elokuvaan *[[The Search for Signs of Intelligent Life in the Universe]]*. Hän työskenteli myös sellaisissa elokuvissa *[[Herrasmieshuijarit]]* (1988), *[[Kaikenkarvaiset lemmikit]]* (1996), *[[Broadwayn kutsu]]* (1996) ja *[[Best in Show – näyttelyn kunkut]]* (2000).

1990-luvun alussa Goodman liittyi uudelleen perustettuun Dixie Dregs -yhtyeeseen. Hän kiersi myös New Age -yhtye Shadowfaxin kanssa. Suuren osan 1990-luvusta ja 2000-vuosikymmenen alusta Goodman oli aktiivinen sessiomuusikkona ja soitti Toots Thielemansin, Hall & Oatesin sekä Derek Sherinianin levyillä. Vuonna 2004 Goodman soitti kiertuetauon jälkeen Gary Husbandin Force Majeure -kokoonpanon kanssa. Hän esiintyi myös sen live-DVD:llä *Live at the Queen Elizabeth Hall, London* (2005). Vuonna 2009 Goodman liittyi progressiiviseen metalliyhtye Dream Theateriin sen albumia *[[Black Clouds & Silver Linings]]* varten. Muiden projektiensa ohessa Goodman soitti vuonna 2015 jazzrumpali Billy Cobhamin kanssa tämän *[[Spectrum 40]]* -kiertueella ja -konserttialbumilla.

## Lähteet
Tetsu Katayama

**Tetsu Katayama** (28. heinäkuuta 1887 Wakayama – 30. toukokuuta 1978) oli japanilainen sosiaalidemokraattinen poliitikko, joka toimi Japanin pääministerinä vuosina 1947–1948. Hänen on sanottu olleen ensimmäinen sosialisti Japanin pääministerinä.

Katayama suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Tokion yliopistossa vuonna 1912 ja työskenteli sen jälkeen asianajajana sekä ammattiliittojen keskusjärjestön ja talonpoikien liiton neuvonantajana lakiasioissa. Hän osallistui vuonna 1926 uuden sosiaalidemokraattisen puolueen (*Shakai Minshū-tō*) perustamiseen ja hänet valittiin sen ensimmäiseksi pääsihteeriksi. Hänet valittiin puolueen edustajana Japanin alahuoneeseen vuonna 1930. Kun viranomaiset tukahduttivat tämän puolueen vuonna 1932, Katyama auttoi perustamaan sen seuraajaksi sosialistisen joukkopuolueen (*Shakai Taishūtō*), jonka puoluejohtoon hänet valittiin. Katyama ja joukko muita erotettiin puolueesta vuonna 1940, kun he ilmaisivat sympatiansa Japanin sotaa Kiinassa arvostelleelle kansanedustaja Takao Saitōlle jättämällä osallistumatta äänestykseen Saitōn erottamisesta parlamentista.

Toisen maailmansodan jälkeen Katayama osallistui vuonna 1945 uuden Japanin sosialistisen puolueen (*Shakai-to*) perustamiseen, ja hänet valittiin ensin puolueen pääsihteeriksi ja vuonna 1946 sen puheenjohtajaksi. Hänestä tuli vuonna 1947 ensimmäinen uuden perustuslain alainen pääministeri, kun hän muodosti koalitiohallituksen yhdessä kahden porvarillisen puolueen kanssa. Katayaman hallitus lakkautti talouselämää hallinneet zaibatsu-konglomeraatit, loi uuden virkakunnan ja sääti työttömyysvakuutusjärjestelmän. Hallitus erosi vuoden 1948 alussa eivätkä sosialistit onnistuneet vakiinnuttamaan asemaansa hallituspuolueena. Katayama jätti puolueensa vuonna 1960 ja osallistui uuden demokraattisen sosialistisen puolueen perustamiseen. Hän erosi myös tästä puolueesta vuonna 1964.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Farasan-saaret

**Farasan-saaret** () on Saudi-Arabiaan kuuluva saaristo Punaisellamerellä.

## Maantiede

Farasan-saaret sijaitsevat Saudi-Arabian etelärannikolla Punaisellamerellä. Saaristoon kuuluu 84 saarta ja ne sijaitsevat noin 40 kilometrin ppäässä manteresta.

Farasan-saarten asumattomat saaret ovat nykyisin osa luonnonsuojelualuetta. Alueella tavataan useita eri lintulajeja, joihin lukeutuvat esimerkiksi suomutropiikkilintu, valkosilmälokki, pikkutiira ja luolakahlaaja. Saarilla tavataan myös vuorigasellia.

## Historia
Farasan-saarten nimi on johdettu Banu Farasan-nimisestä heimosta, joka on asuttanut Farasan-saarten ja Jemenin Tihaman aluetta. Perinteen mukaan he polveutuvat Taghlib-heimosta, mutta heidät on liitetty myös Himyarin kuningaskuntaan. Heimo oli aikanaan kristitty ja saarilla oli aikanaan kirkkojen raunioita. Banu Farasan tunnettiin sodistaan Banu Madjid-heimoa vastaan, minkä lisäksi he kävivät kauppaa Etiopiassa.

Periplus ei mainitse Farasan-saaria, mutta sittemmässä teoksessa Farsan-saarten (*Φαρδαν*) kerrotaan osallistuneen kristittyjen tekemään sotaretkeen Jemenissä lähettämällä heidän tuekseen seitsemän laivaa. Strategisen sijaintinsa takia saaret valloitettiin sittemmin useampaan otteesen. Vuonna 1506 saapuivat egyptiläiset ja hieman myöhemmin niiden valtaamista harkitsivat Afonso de Albuquerquen johtamat portugalilaiset. Sittemmin saaria hallitsivat osmanit ja heidän jälkeensä idrisidit. Jemenin hallitsijat vaativat saaria ajoittain itselleen, mutta lopulta ne päätyivät idrisidien maiden mukana Saudi-Arabialle.

## Lähteet
Ura Qe Lidh Motet

**Ura Qe Lidh Motet. The Bridge That Links Time** on Ensemble Tiranan Vuonna 2014 julkaistu albumi.
## Kappaleet
# Ditet E Beharit - Spring Days	(2:39)
# Hanko! (5:23)
# Na Leu Dielli - The Sun Rises	(3:36)
# Mora Mugen Per Janina - Travelling To Janina (4:13)
# C'me Grise Shpirtin - You Drive Me Crazy (2:41)
# Ti Me Je Si Nje Gonxhe - You Are Like A Flower Bud (3:13)
# Kenga E Ago Ymerit - Song For Ago Ymer (5:07)
# Kendon Bylbyli - The Nightingale Song	(2:35)
# Ju Pampore Qe Shkoni - O Ye Boats That Go Away (4:19)
# Vajta Diku, Vajta - I'm So Happy With Her (3:57)
# Ti Je Vete Pranvera - You Are The Spring Yourself (2:53)
# Mbece More Shoke, Mbece - A Tragic End In The War (3:51)
# Moj Bukuri Magjike - O Magical Beauty	(4:37)
# Potpourri Korcare - Potpourri Of Korca (4:13)
# Te Shikoj Mbrapa Malit - I See You (3:55)
# Tundu Bejke E Bardhe - White Lamb Of Lithe Body (2:40)
# Ku Vate Motu - What A Beautiful Past (3:26)
# Dallget E Detit - The Seawaves (3:16)

## Aiheesta muualla
* Ura Qe Lidh Motet. The Bridge That Links Time Discogs-sivustolla

## Lähteet
Jakob Cats

**Jakob Cats**, **Jacob Cats**, **Jacobus Adrianus Brey**, **Jacobus Felinus**, (1577−1660) oli alankomaalainen kirjailija ja runoilija. Catsin runot olivat laadultaan jäykkiä ja vailla syvää runollista tunnetta, mutta hänen kuivanjärkevä viisastelunsa ja poroporvarillinen maailmankatsomuksensa olivat niin aitoja hollantilaisia ominaisuuksia, että hänestä tuli kansansa suosituimpia runoilijoita. Hollantilaiset sanoivat yleisesti hänen teoksiaan "Isä Catsin kirjaksi" (*Het book van vader Cats*). Hänen etevin teoksensa on runoelma *Houwelijk* ('Avio'), jossa hän kuvaa naista neitosena, morsiamena, puolisona ja leskenä tehden sen etupäässä kuivan moraalisesti. Vuonna 1700 ilmestynyt Catsin teosten laitos sisältää hänen omaelämäkertansa, jonka hän oli kirjoittanut 82-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla