Potentiaali (kielitiede)

**Potentiaali** (vanhoissa suomen kieliopeissa myös **mahtotapa**) on suomessa ja joissakin muissakin kielissä esiintyvä verbien modus eli tapaluokka, jolla ilmaistaan mahdollisuutta, todennäköisyyttä tai epävarmuutta.

## Potentiaali suomen kielessä

### Muodostaminen
Potentiaalin tunnus on *-ne-,* joka liittyy vahva-asteiseen vokaalivartaloon *(kerto-*'ne**-e, autta-**ne**-n, luke-**ne**-mme).'' Kaksivartaloisilla verbeillä eli verbeillä, joilla on vokaali- ja konsonanttivartalo, se liittyy konsonanttivartaloon (''men-**ne**-e''). Tällöin tunnuksen ''n'' [[Assimilaatio (fonetiikka)|assimiloituu]] vartalon loppukonsonantin ''l, s'' tai ''r'' kanssa (''tul-**le**-e, valais-**se**-e, pur-**re**-e'') tai vartalonloppuinen ''t'' assimiloituu tunnuksen ''n'':ään (''hypän-**ne**-e, valin-**ne**-e,'' vrt. ''hypät-kää, valit-kaa''). [[Passiivi|Passiivimuodoissa]] potentiaalin tunnus liittyy passiivivartaloon, jonka passiivintunnus on vahva-asteinen: ''men-tä-**ne**-en, anne-tta-**ne**-en.''

Murteissa ja puhekielessä voi kuulla myös kaksivartaloisista verbeistä muodostettuja vokaalivartaloisia muotoja, jotka eivät ole yleiskielen normin mukaisia: ''menenee, tulenoo.''

''Olla''-verbin potentiaali muodostetaan toisesta vartalosta ''lie-'': ''lie-ne-e.'' Muotoja ''lie'' ja ''lienee'' käytetään toisinaan myös partikkelina ''(tämä lienee vaatisi uusia menetelmiä)'' tai verbiliitossa ''(lienee olleen, lienee käyvän).'' Tämä käyttötapa ei ole yleiskielen normien mukainen. ''Lie-''verbi on vanhaa suomalais-ugrilaista perua. Se on luultavasti alkuaan merkinnyt ’syntyä, tulla olemaan, tulla joksikin’ (vrt. esim. [[Karjalan kieli|karjalan]] ''lieu,'' [[Unkarin kieli|unkarin]] ''lesz'' ’tulee olemaan, tulee joksikin’) ja limittynyt ''olla''-verbin potentiaalivastineeksi vasta suomen kielessä.

Potentiaalilla kuten muillakaan tunnuksellisilla moduksilla ei periaatteessa ole taivutuksella ilmaistavia [[Aikamuoto|aikamuotoja]] (yleiskielen normin mukaan ainoastaan ''lie''-apuverbin avulla muodostettu [[perfekti]] on mahdollinen: ''ette liene kuulleet''), ei myöskään [[Nominaalimuoto|infiniittimuotoja]]. Käytännössä toisinaan kuitenkin tavataan potentiaalista muodostettuja menneen ajan ''(lieni)'' tai esimerkiksi [[Partisiippi|partisiippimuotoja]] ''(jouluksi **kertynevä** kymmensenttinen lumikerros).'' Potentiaalin tunnusta näkee joskus käytettävän yhdessä [[Konditionaali|konditionaalin]] tunnuksen kanssa (esim. ''lieneisi''); tätä marginaalista modusta nimitetään [[Eventiivi|eventiiviksi]]. [[Jussi Ylikoski (kielentutkija)|Jussi Ylikosken]] mukaan tämä saattaa selittyä sillä, että harvinainen potentiaali ei välttämättä hahmotu verbin taivutuskategoriaksi vaan paremminkin [[Sanojen johtaminen|sananjohtoon]] kuuluvaksi ilmiöksi.

=== Käyttö ja tausta ===
Potentiaali on kirjoitetussa yleiskielessä jokseenkin harvinainen. Sen tyypillinen käyttöyhteys on virallisissa tai uutisteksteissä, joissa esitetään kannanottoja, arveluja tai ennusteita: ''Selvitystyö **valmistunee** syyskuun loppuun mennessä.'' Potentiaalia käytetään myös kohteliaissa pyynnöissä ''(**varmistanette**, että huoltomiehellä on avain asuntoon)'' sekä joissakin kiteytyneissä fraaseissa, kuten ***saanen*' ehdottaa* tai ***haitanneeko** tuo.*

Epävarmuuden tai epäröinnin ilmauksena potentiaali esiintyy etenkin kysymyslauseissa, usein [[Retorinen kysymys|retorisissa]] tai hakukysymyksissä: ***Pitäneekö** tuo enää paikkaansa? Nyt mennään Eurooppaan – missä **lieneekään** oltu tätä ennen?* Itäsuomalaisissa murreaineistoissa potentiaaliesimerkeistä huomattavan suuri osa on kysymyksiä (esim. *mitä hiä **ehtinöö** tuolta saonalta?*).

Potentiaali on suomen [[Länsimurteet|länsimurteissa]] ollut hyvin harvinainen, eikä sitä juuri ole muodostettu muista kuin *olla*-verbistä. [[Itämurteet|Itämurteissa]] se taas on ollut leimallisesti vuorovaikutukseen kuuluva kieliopin keino, kenties jopa eräänlainen kohteliaisuusstrategia. Kirjoitetussa yleiskielessä potentiaali moduksena onkin juureton, ja sen nykyinen merkitys on kehittynyt vasta 1800-luvulta lähtien, ehkä myös sen vaikutuksesta, että [[Ruotsin kieli|ruotsin]] kielen rakenne *torde* + *ha* + [[supiini]] alettiin mekaanisesti kääntää potentiaalilla. Tällaisena yleisenä epävarmuutta mutta todennäköisyyttä viestivänä muotona se sitten alettiin esittää suomen kieliopeissa.

== Potentiaali sukukielissä ==

=== Itämerensuomalainen *ne*-potentiaali ===
Suomen potentiaalia vastaava muoto esiintyy suomen lähisukukielistä lähinnä vain [[Karjalan kieli|karjalassa]] ja [[Vepsän kieli|vepsässä]]. Eteläisissä itämerensuomalaisissa kielissä kuten [[Viron kieli|virossa]] siitä on vain jäänteitä esimerkiksi kansanrunoudessa. Karjalassa potentiaalia käytetään ennen kaikkea alisteisten sivulauseiden muodostamiseen, ja pelkällä potentiaalilla voidaan muodostaa ehtoa ilmaisevia sivulauseita myös ilman ’jos’-konjunktiota: *tullen ga jo čakkoat* ’jos/kun tulen, niin jo moitit’.

Potentiaali palautunee [[Kantasuomi|kantasuomeen]], mutta sen kaukaisempi historia ja alkuperäinen merkitys ovat hämärän peitossa. Itämerensuomalaisten kielten potentiaalin tunnuksen on arveltu olevan sukua [[Marilaiset kielet|marin]] kielen [[Desideratiivi|desideratiiville]] (*mijǝ-**ne**-m* ’haluan mennä’) sekä sisältyvän [[Unkarin kieli|unkarin]] ja [[Mansin kieli|mansin]] [[Konditionaali|konditionaalin]] tunnukseen, mutta sen alkuperäinen merkitys jää hämäräksi ja arvelu siten epävarmaksi.

=== Saamelaiskielten potentiaali ===
Joissakin [[Saamelaiskielet|saamelaiskielissä]] tavataan potentiaaliksi nimetty modus, joka historiallisesti on sukua suomen [[Konditionaali|konditionaalille]]. Yleisintä sen käyttö on [[Luulajansaame|luulajansaamessa]], missä se merkitykseltään ei niinkään vastaa suomen potentiaalia vaan paremminkin viittaa tulevaisuudessa tapahtuviin, todennäköisenä pidettyihin ilmiöihin tai toimintoihin: ***Idisj** sån, **vuojnitja** då, javlaj.* ’*'Ilmestyy** hän, **näet** sen vielä, hän sanoi.’

=== Unkarin potentiaali ===
Unkarissa [[Suffiksi|suffiksilla]] ''hat'' tai ''het'' ([[Vokaalisointu|vokaalisoinnun]] mukaan) muodostetaan jonkin mahdollisuutta ilmaisevia verbejä, esim. ''olvas-ok'' ’luen’ – ''olvas-**hat**-ok'' ’voin lukea’. Tätä suffiksia on unkarin kieliopeissa yleensä pidetty [[Johdin (kielitiede)|johtimena]], koska sen jälkeen voi liittyä monenlaisia taivutussuffikseja tai johtimia (''olvas-hat-ó'' ’luettava, luettavissa oleva, mahdollinen lukea’, ''olvas-hat-né-k'' ’voisin lukea’, ''olvas-hat-atlan'' ’mahdoton lukea’). Merkitykseltään se kuitenkin rinnastuu enemmän moduksiin: se ei vaikuta vain yhden sanan merkitykseen vaan sen merkitys koskee koko lauseen ilmaisemaa asiaintilaa.

== Potentiaaleja muissa kielissä ==
Potentiaaliksi nimitettyjä verbien taivutuskategorioita on kuvattu myös ainakin joistakin [[Turkkilaiset kielet|turkkilaiskielistä]]. [[Dolgaanin kieli|Dolgaanin]] potentiaali-admonitiivi voi ilmaista neutraalia tai toivottua mahdollisuutta: ''min universitet-ka **kiːr-eːje-bin**' ’saatan mahdollisesti päästä yliopistoon’. Sillä voidaan ilmaista myös varoituksia tai kieltoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen kielen verbien taivutuskaava . Henri Heinosen tekemä verbien taivutuskaava.