open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tervajärven talomuseo

**Tervajärven talomuseo** on museo Sotkamossa Sumsan kylässä. Tervajärven taloa voidaan pitää vanhana, sillä Heikkisen suku on asuttanut sitä 1600-luvulta lähtien. Talon rakennukset sijoittuvat niin, että ne muodostavat suljetun pihapiirin. Museon päärakennus on vuodelta 1866, mutta näyttely kuvaa talon arkea 1950-luvun alussa. Museoalueen vanhimpia rakennuksia ovat kaksi pientä aittaa (liha- ja vilja-aitat), jotka rakennettiin todennäköisesti 1700-luvulla. 

Tie Tervajärven talolle valmistui vuonna 1958. Tämä tarkoitti sitä, että tiettömän taipaleen taakse uudet vaikutteet saapuivat tavallista hitaammin. Tervajärven maalaistalossa elettiin muutoin aktiivisesti, sillä siellä luettiin aktiivisesti lehtiä, kuunneltiin radiota ja harrastettiin musiikkia.

## Rakennukset

# Päärakennus, valmistunut 1866
# Luhtiaitta
# Liha-aitta, rakennettu todennäköisesti 1700-luvulla
# Vilja-aitta, rakennettu todennäköisesti 1700-luvulla

## Valokuvia

Kuva: Tervajärven talomuseon aitat.jpg| Tervajärven talomuseon (vas.) Liha- ja vilja-aitat
Kuva: Sotkamo Tervajärven talomuseo.jpg| Näkymä ulkomuseoalueesta 
Kuva: Tervajärven talomuseo3.jpg|Tervajärven talomuseon tulisija
Kuva: Tervajärven talomuseon Sotkamossa.jpg|Tervajärven talomuseo syysauringon loisteessa
Kuva: Aitan sisätilat Tervajärven talomuseossa.jpg|Vastat kuivumassa
Kuva: Viskuri Tervajärvellä.jpg|Tervajärven talomuseon esineistöä
Kuva: Tervajärven talomuseon esineistöä.jpg|Tervajärven talomuseon esineistöä
Kuva: Tervajärvi sänky.jpg|Sänky luhtiaitassa
Kuva: Tervajärvi näyttely.jpg|Päärakennus sisältä
Kuva: Tervajärvi luhti.jpg|Luhtiaitta
Kuva: Tervajärvi luhti (2).jpg|Luhtiaitta
Kuva: Tervajärvi kätkyt.jpg|Kehto 
Kuva: Tervajärvi aitat (2).jpg|Pihapiirin aittoja  



## Aiheesta muualla
*Tervajärven talomuseo Kainuun paikallismuseoita ja kulttuuriympäristökohteita -portaalissa

## Lähteet
Jagdish Singh

**Jagdish Singh** (; s. 1. heinäkuuta 1991) on intialainen maastohiihtäjä.

Singh sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 143:nneksi. Vuoden 2018 talviolympialaisissa hän hiihti vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 103:nneksi.

## Lähteet
Bahadur Prasad

**Bahadur Prasad Singh** (s. 1. syyskuuta 1965) on uransa lopettanut intialainen keskimatkojen juoksija. Hän pitää nimissään 5 000 metrin juoksun Intian ennätystä, jonka hän juoksi Englannin Birminghamissa 27. kesäkuuta 1992. 23. joulukuuta 1995 hän juoksi Chennaissa Etelä-Aasian kisojen 1&nbsp;500 metrillä ajan 3.38,00, joka myös on Intian ennätys.

Prasad Singh edusti maataan olympialaisissa 1992 Barcelonassa ja 1996 Atlantassa. Barcelonassa hän osallistui 5&nbsp;000 metrille, mutta ei päässyt jatkoon alkueristä. Atlantassa hän osallistui 1&nbsp;500 metrin juoksuun ja jäi alkuerässään kahdeksanneksi karsiutuen näin jatkosta.

## Lähteet
*
Jansher Khan

**Jansher Khan** () (s. 15. kesäkuuta 1969 Peshawar, Pakistan) on pakistanilainen entinen squashin ykköspelaaja maailmassa. Uransa aikana hän voitti lajin maailmanmestaruutena pidetyn World Open turnauksen ennätykselliset kahdeksan kertaa vuosien 1987–1996 välillä. Lisäksi hän voitti British Openin kuudesti, Hong Kong Openin kahdeksan kertaa, World Super Seriesin neljästi ja Pakistan Openin kuudesti. Khanin vetäytyminen kentiltä kauden 2001 päätteeksi päätti myös Pakistanin 50 vuotta kestäneen dominanssin squash-kentillä.

Aktiiviuransa jälkeen Khan toimi Pakistanin squash maajoukkueen päävalmentajana vuosina 2010-2011 ja vuosina 2010–2012 ja 2015–2018 Pakistanin squashliiton presidentin neuvonantajana.

Janser Khan ja aiempi pakistanilainen squash-mestari Jahangir Khan eivät ole sukua keskenään.

## Lähteet
Gaurav Gill

**Gaurav Gill** (s. 2. joulukuuta 1981) on intialainen ralliautoilija. Hän kilpailee pääasiallisesti FIA:n Aasian-Tyynenmeren rallisarjassa (APRC). 

## Ura
Ennen ralliuraansa Gill kilpaili moottoripyörillä ja voitti Intian Motocross-mestaruuden vuonna 1999. Tämän jälkeen hän siirtyi nelipyöräisiin. Gill voitti ralliautoilun Intian mestaruuden neljästi vuosina 2007, 2009, 2011 ja 2014. Vuonna 2012 hän sijoittui Aasian-Tyynenmeren sarjassa toiseksi ja voitti mestaruuden ensimmäisenä intialaisena kuljettajana vuonna 2013. Hän uusi mestaruutensa vuosina 2016 ja 2017.
Aasian-Tyynenmeren rallisarjassa Gill on ajoi vuosina 2012–2017 Škoda Fabia S2000- ja R5 -ralliautoilla kunnes vaihtoi kaudelle 2018 Ford Fiesta R5:een. Intian kansallisen sarjan kisoissa hänen ajokkinaan on ollut intialainen Mahindra XUV, jolla ei ole kansainvälisiä luokituksia.

## Lähteet
The Reason of Church-Government Urged against Prelaty

***The Reason of Church-Government Urged against Prelaty*** on englantilaisen runoilija John Miltonin julkaisema essee vuodelta 1642. Milton perustelee poliittisessa tekstissään, miksi hän pitää parempana presbyteeristä eikä episkopaalista järjestäytymismuotoa Englannin kirkolle. Milton perustelee kantaansa viittaamalla heprealaiseen Raamattuun. Essee on tarkoitettu vastaukseksi piispa Joseph Hallin ja arkkipiispa James Ussherin näkemyksille.
Takatalo

**Takatalo** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

* Mervi Takatalo (s. 1981), näyttelijä
* Pellervo Takatalo (1914–1976), kommunisti ja vastarintamies
Nadeem Iqbal

**Nadeem Iqbal** (s. 1983) on intialainen uransa päättänyt maastohiihtäjä.

Iqbal sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 145:nneksi. Vuoden 2014 talviolympialaisissa hän hiihti perinteisen hiihtotyylin 15 kilometrillä 85:nneksi.

## Lähteet
Federation of Free Traders

**Federation of Free Traders** (lyhyesti **F.O.F.T**) on Gremlin Graphicsin kehittämä ja julkaisema avaruussimulaatiopeli, joka on julkaistu vuonna  Amigalle ja Atari ST:lle.

Pelistä ennakoitiin haastajaa *[[Elite]]lle* pitkään ennen julkaisua.

## Pelaaminen
Peli koostuu avaruuden tutkimisesta ja kaupankäynnistä kuten *Elite*.

## Vastaanotto
The One -lehti antoi pelille arvosanaksi 89/100 arvostelussaan.

CU Amiga -lehti antoi pelille arvosanaksi 76/100 arvostelussaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* FoFT - Federation of Free Traders AtariMania.com
Thatta

**Thatta** on kaupunki Pakistanin eteläosassa, Sindhin provinssissa.  Se sijaitsee noin 100 kilometrin päässä Karachista. Vuonna 2017 siellä oli noin 55&nbsp;000 asukasta.

Thatta on ollut kolmen dynastian pääkaupunki: Samma (1335-1520), Arghun (1520-1555) ja Tarkhan (1555-1665). Näiden dynastioiden ajalta on muistomerkkejä Maklin nekropolissa. Makli on Unescon maailmanperintökohde.

Kaupungin tärkeimpiä tuotteita ovat puuvillasta ja silkistä tehdyt vaatteet. Ympäröivällä alueella kasvatetaan sokeriruokoa ja kameleita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kalevi Ruokosuo

**Lauri Kalevi Ruokosuo** (1. kesäkuuta 1929 Hausjärvi – 14. tammikuuta 2019 Espoo) oli suomalainen arkkitehti. Arkkitehdiksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta 1958. Myöhemmin Ruokosuo vaikutti muun muassa Suomen Teknisen Seuran valtuustossa, Suomen Arkkitehtiliiton hallituksessa ja valtuustossa sekä Suomen Konsulttitoimistojen Liiton hallituksessa. Opiskelun ohessa Ruokosuo työskenteli muun muassa Alvar Aallon sekä Aili ja Niilo Pulkan arkkitehtitoimistoissa ja jatkoi valmistuttuaan ensin Einari Teräsvirran ja sitten Esko Mäkelän toimistossa. Oma arkkitehtitoimiston hän perusti 1961. Ruokosuo myi toimistonsa 1989 mutta jatkoi sen palveluksessa vielä muutaman vuoden. Hän sai päättää työuransa johtamalla Helsinki-Vantaan lentoaseman kotimaan terminaalin suunnittelua 1992–1993. Ympyrä sulkeutui: hän oli tehnyt myös diplomityönsä Helsingin lentoasemasta. Ruokosuo tunnettiin hyvänä asuntosuunnittelijana. Toimisto suunnitteli myös teollisuus- ja liikerakennuksia, kouluja ja päiväkoteja.

## Lähteet
Tiera Skovbye

**Tiera Skovbye** (s. 6. toukokuuta 1995 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten televisiossa Polly Cooperina *[[Riverdale]]* ja Robinina/Margotina *[[Olipa kerran (televisiosarja)|Olipa kerran]]* sarjoissa.

Skovbyen ensimmäinen merkittävä rooli oli 10-vuotiaana Janena draama-sarjassa *[[Painkiller Jane (televisiosarja)|Painkiller Jane]]* vuonna 2007. Skovbye on esiintynyt myös useissa televisioelokuvissa. Vuoden 2017 alussa hän aloitti Polly Cooperina CW- teini-draama-sarjassa *Riverdale*. Skovbye näytteli myös Zelenan ja Robin Hoodin tyttärenä Robinina *Olipa kerran* sarjan seitsemännellä kaudella.

Vuonna 2018 Skovbye näytteli kauhu–mysteerielokuvassa *Summer of 84*.

## Yksityiselämä
Skovbye syntyi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hänellä on pikkusisko Ali, joka on ammatiltaan myös näyttelijä.

14. elokuuta 2017 Skovbye ilmoitti kihlauksestaan Jameson Parkerin kanssa.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Suomen Saunatonttu

**Suomen Saunatonttu** (Saunaelf from Finland) eli **Santtu-tonttu** tai **Santtutonttu** (Zander the Elf) on suomalaisen kuvittaja-kirjailija Pia-Maria Pohton luoma satuhahmo. Tämän saunatontun ensiesiintyminen tapahtui vuonna 2017 julkaistussa kirjassa *Santtu-tontun matka Suomen sydämessä* - Lastenkirja Keski-Suomesta. Santtu on tomera tomminkainen, joka lähtee lapsuudenkodistaan, keskisuomalaisesta Tonttumetsästä, etsimään itselleen uutta kotia. 

Matkalla se tapaa lapsia ja aikuisia ja osuu erilaisiin kohteisiin (Saunamaakunta, Juonolan tila, Etelä-Konneveden kansallispuisto, Lomakeskus Revontuli, Kylpylähotelli Peurunka, sirkuspelle Pelle-Akusti, Jyväskylä, Houseboat, Hotelli Verso, Riihilinna Ski Lodge, HimosLomat) kunnes päätyy Jämsän Saunakylään. Saunakylän Virpiön saunassa Löylyn henki opettaa Santulle savusaunan lämmityksen salat ja niinpä tästä kehkeytyy koko Suomen oma saunatonttu. 

Santtutontusta kertova kirja oli osa Suomen satavuotisjuhlavuoden ohjelmaa ja palkittiin Valtioneuvoston kanslian Suomi 100 -kunniakirjalla. Kirja toteutettiin yhteistyössä osallistujatahojen kanssa. Kirjan kuvitus koostuu pastellimaalauksista sekä tussipiirroksista. Seuraavassa kirjassa Santtutonttu paljastaa ikivanhan saunataian salaisuuden. Koko perheen kirjan suunniteltu julkaisuajankohta on kesä 2020.

Santtutonttu esiintyy myös lapsille suunnatussa ohjelmapalvelussa *Santtutontun satuseikkailu* yhdessä Sädekeijun ja Pelle-Akustin kanssa. Santtutontun matkailupelin demoversio rakentuu kesästä 2019 alkaen. Suomen Saunatonttu on Sauna From Finland ry:n jäsen. 

## Lähteet

* Pia-Maria Pohto: Santtu-tontun matka Suomen sydämessä, lastenkirja Keski-Suomesta, 
* Santtutonttu -sivusto https://www.santtutonttu.fi/ 
* Sauna From Finland https://saunafromfinland.fi/verkostomme/jasenyritykset
* Suomi 100- ohjelma (raportti) https://suomi100raportti.fi/
* KauppaSuomi-lehti: https://kauppasuomi.fi/artikkelit/1537/yhteistyon-voimalla-ja-luovuuden-ilolla/
* Jämsän seutu-lehti: https://www.jamsanseutu.fi/uutiset/santtu-tonttu-loysi-kotinsa-saunakylasta-200936263 

## Aiheesta muualla

* Suomen saunatonttu Santtutonttu videolla: Joulusaunarauhan julistus 2017 https://www.youtube.com/watch?v=jgf7A2-pmhA
* Santtutonttu - Zander the Elf, Youtube:  https://www.youtube.com/channel/UCrvAqLxQ4No0RF6lB9UWgiQ
Sapalahden kansakoulu

**Sapalahden kansakoulu** oli Angelniemellä vuosina 1884–1961 toiminut kansakoulu. Koulu sijaitsi Angelniemen Sapalahden kylässä.

Angelniemellä päätettiin kansakoulun rakentamisesta mantereen puolelle pitäjän suurimpaan kylään Kokkilaan vuonna 1883. Sapalahden kartanon omistaja vastusti hanketta ja kieltäytyi osallistumasta koulun rakennuskustannuksiin. Sen sijaan hän ilmoitti rakennuttavansa oman koulun saaren puolella asuville lapsille. Sapalahden koulu avasi ovensa 1884. 

Sapalahden koulu oli tarkoitus lahjoittaa kunnalle vuonna 1902, mutta koulun tontin lohkominen kartanon maista ei onnistunut kylän puutteellisen maanmittauksen vuoksi, joten asian annettiin olla toistaiseksi. Lopulta koulu lahjoitettiin kunnalle vuonna 1920.  Koulu muutti uuteen rakennukseen vuonna 1924. Saaren puoleiset koulut olivat jo pitkään vähäisen oppilasmäärän vuoksi toimineet supistettuina ja vuonna 1957 saaren puolen toinen koulu Peksalasta lakkautettiin ja sen oppilaat alkoivat kulkea Sapalahteen. Sapalahden koulu lakkautettiin 1961 ja saaren puolen oppilaat alkoivat kulkea kouluun mantereen puolelle. 

## Lähteet
Palotie

**Palotie** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Aarno Palotie (s. 1955), dosentti ja tutkimusjohtaja, Leena Peltonen-Palotien puoliso 1981–2010, Kristian Palotien isä
*Kristian Palotie (s. 1987), urheiluselostaja ja koripallovalmentaja, Aarno Palotien ja Leena Peltonen-Palotien poika
*Leena Peltonen-Palotie (1952–2010), geenitutkija ja akateemikko, Aarno Palotien puoliso 1981–2010, Kristian Palotien äiti
*Veikko Palotie (1915–1988), varatuomari, asianajaja ja pääkonsuli
Syed Human

**Syed Human** (s. 1. tammikuuta 1992) on pakistanilainen maastohiihtäjä.

Vuoden 2018 talviolympialaisissa Human hiihti vapaan hiihtotyylin 15 kilometrillä 108:nneksi.

## Lähteet
Tennesseen kuvernööri

**Tennesseen kuvernööri** () on Tennesseen päämies. Hän on ainoa virkamies osavaltionhallinnossa, jonka kansa valitsee suoraan.

50. ja nykyinen kuvernööri on republikaaninen Bill Lee, joka vannoi virkavalansa 19. tammikuuta 2019. 

## Kuvernöörit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paavo Hytönen

**Paavo Johannes Hytönen** (21. tammikuuta 1906 Paimio  – 26. kesäkuuta 1965 Pyhämaa) oli rovasti, joka toimi merimieslähetyksen piirissä, muun muassa Suomen Merimieslähetysseuran toiminnanjohtajana.

## Henkilöhistoria
Paavo Hytösen vanhemmat olivat ratavartija Petter Hytönen ja Anna Maria Krinttilä ja puoliso vuodesta 1929 Helli Emilia Sonkkila. Hytönen tuli ylioppilaaksi 1925 ja suoritti teologian erotutkinnon 1930. Hän toimi *[[Suomen Joutsen|Suomen Joutsenen]]* pastorina 1933–1934,  merimiespastorina Rotterdamissa 1934–1935 ja merimies- ja siirtolaispastorina Australiassa 1935–1946. Suomen merimieslähetysseuran kotimaisen työn johtajaksi vuonna Hytönen tuli 1946 ja koko järjestön toiminnanjohtajaksi 1953. Rovastin arvonimen hän sai 1951. Hytönen menehtyi tulipalossa kesäasunnollaan.

Paavo ja Helli Hytösen pojasta, Melbournessa syntyneestä Ylermi Hytösestä (1936–2011), tuli lääkäri ja psykiatri.

## Julkaisuja
* *Valtamerten ääriltä: juhlajulkaisu merimieslähetyksen täyttäessä 75 v.*, 1950
* *Merimieskirkkoni*, 1956, Paavo Hytönen ja Alpo Aaltonen

## Lähteet
De Gamlas Hem (Tampere)

**De Gamlas Hem** on Tampereella Kaakinmaan eteläosassa sijaitseva kaksikerroksinen jugendtyylinen vuonna 1905 valmistunut entinen vanhainkotirakennus, jossa nykyisin toimii Pirkanmaan musiikkiopisto. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Birger Federley. Rakennus sijaitsee tontilla, jota rajaavat Kurilankatu, Papinkatu, Eteläpuisto ja Koulukatu.

Talon rakennutti Tampereen ruotsinkielisten perustama De Gamlas Hem -yhdistys vanhainkodiksi iäkkäille ruotsinkielisille naisille. Kaksikerroksinen rapattu tiilirakennus valmistui kesällä 1905, ja talossa oli tilat 23 asukkaalle. Talon henkilökunta, johon kuului johtajatar, talonmies, keittäjä, sisäkkö ja piika, asui myös rakennuksessa. Federley suunnitteli rakennukseen myös kiinteää sisustusta ja irtokalusteita. Taloa ympäröi muotopuutarha, joka on myöhemmin osaksi villiytynyt. 

Talo toimi vanhainkotina vuoteen 1983 saakka, jolloin valmistui vanhainkotia hallinnoivan säätiön rakennuttama uudisrakennus Kyttälään Rongankatu 9:ään. Uudessa talossa jokaisella asukkaalla on oma pieni asunto ja asukkaiksi pääsevät myös miehet ja pariskunnat. De Gamlas Hem -vanhainkodin toiminta jatkuu edelleen uusissa tiloissa.

Tampereen kaupunki osti 1982 vanhan De Gamlas Hem -rakennuksen tontteineen, ja tilat peruskorjattiin arkkitehti Harry W. Schreckin suunnitelmien mukaan Pirkanmaan musiikkiopiston käyttöön. Musiikkiopisto on toiminut siellä vuodesta 1984 alkaen. Valtakunnallisesti merkittävä, omaleimainen talo on suojeltu rakennustaiteellisin, kulttuurihistoriallisin ja maisemallisin perustein. 

De Gamlas Hem -nimisiä ruotsinkielisille tarkoitettuja vanhainkoteja rakennettiin myös Ouluun (1906), Kristiinankaupunkiin (1915) ja Poriin (1922). Nämä rakennukset olivat yksikerroksisia puurakennuksia.

## Lähteet
Amyneion

**Amyneion** (, ) oli antiikin aikainen heeros Amynokselle omistettu pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi Akropoliin länsipuolella Areiopagin kukkulan etelärinteessä.

Amyneion oli rakennettu arkaaisella kaudella 500-luvulla eaa. Ainakin klassisen kauden lopulla 300-luvulla. eaa. se oli Amynokselle sekä myös Asklepiokselle ja Deksionille uhranneiden kulttiyhteisöjen kokoontumispaikka. Näin se liittyi jonkinlaiseen parantamiskulttiin. Rakennus säilyi käytössä ainakin hellenistiselle kaudelle 200-luvulle eaa. saakka. Muun muassa Sofokleella tiedetään olleen pyhäkön pappeus.

Pyhäkön koko oli noin 250 neliömetriä. Pohjakaavaltaan se oli epäsäännöllinen nelikulmio, joka kapeni etelään päin. Seinät oli tehty kalkkikivestä. Sisäänkäynti oli länsisivun pohjoispäästä, jossa oli kahdella pylväällä varustettu portiikki. Rakennuksen sisällä sen eteläosassa oli pyhä kaivo, johon tuli vesijohto etelästä päin. Kaivo liittyy todennäköisesti lääkintään. Heti sen koillispuolella sijaitsi ulkoilmapyhäkkötila, jossa oli alttari. Lääkintään viittaavat myös rakennuksesta löydetyt käärmeaiheiset koristelut sekä eri ruumiinosia esittävät votiivilahjat.

## Lähteet
Artemis Tauropoloksen temppeli (Attika)

**Artemis Tauropoloksen temppeli** eli **Tauropolion** () oli antiikin aikainen Artemis Tauropolokselle omistettu kreikkalainen temppeli Halai Arafenideen demoksessa itäisessä Attikassa Kreikassa. Sen arkeologinen kohde sijaitsee aivan lähellä merenrantaa Spáta-Artémidan kunnassa Artémidan Kataskinóseiksen kaupunginosassa.

## Historia

Artemis Tauropoloksen temppeli rakennettiin erään arvion mukaan arkaaisen kauden ja klassisen kauden taitteessa 500-luvun lopulla tai 400-luvulla eaa., toisen arvion mukaan puolestaan klassisella kaudella 400- tai 300-luvulla eaa. Sen paikalla on ollut pyhäkkö viimeistään arkaaisella kaudella 600-luvulla eaa. Temppeli oli Halai Arafenideen demoksen keskus ja tärkein kulttipaikka. Kreikkalaisessa mytologiassa, ainakin sellaisena kuin Euripideen tragedia *[[Ifigeneia taurien mailla]]* sen esittää, temppelin perusti Orestes, joka rantautui samalle rannikolle ja toi sinne Tauriissa olleen puisen Artemiin kulttipatsaan (*ksoanon*). Sekä patsaan tuonti Tauriista että temppelin perustaminen tapahtui Athenen käskystä. Artemiin epiteetti *Tauropolos* tarkoitti ”häränkesyttäjää”, mutta sen käsitettiin myytin seurauksena usein tarkoittavan ”taurien palvomaa”.

Temppeliin kulttiin liittyi Tauropolia-juhla, joka esiintyy paitsi Euripideella myös Menandroksen komediassa *[[Välitystuomio (Menandros)|Välitystuomio]]*. Juhla oli jonkinlainen poikien tai nuorten miesten siirtymäriitti, ja siinä hyvitettiin Oresteen kesken jätetty uhraaminen pitämällä miekkaa miehen kurkulla ja vuodattamalla verta. Samaan aikaan se oli ilmeisesti myös vielä naimattomien neitojen siirtymäriitti, jossa neidot tanssivat khoroksena ja joka valmisti heitä avioliittoon. Juhlaan kuului myös muun muassa yöllinen kulkue. Arkeologisten löytöjen perusteella temppelillä on vietetty pitoja.

Temppeli liittyi läheisesti Brauroniin, joka liitettiin samaan Orestes-myyttiin ja jota pidettiin tämän sisaren Ifigeneian hautapaikkana. Myös Brauronin kultissa oli kyse siirtymäriitistä.

Temppeli löydettiin vuonna 1925. Sen kaivaukset suoritti Ateenan arkeologinen seura vuosina 1956–1957.

## Rakennukset ja löydökset

Artemis Tauropoloksen temppeli edusti doorilaista tyyliä. Sen perustusten koko oli noin 21 × 14 metriä ja siinä oli lyhyillä sivuilla kuusi ja pitkillä sivuilla 13 pylvästä. Temppelissä oli kaksiosainen naos eli cella, josta lännenpuoleinen osa oli todennäköisesti adyton. Temppelin yhteydestä on löydetty myös muun muassa kaksi portiikkia temppelin itä- ja länsipuolilta, kivettyä katua sekä patsaiden jalustoja.

Rannalta noin 260 metriä etelämpää () on löydetty toinen, pieni temppeli, joka oli sekin todennäköisesti omistettu Artemiille. Sieltä on löydetty lukuisia votiivilahjoja geometriselta klassiselle kaudelle saakka. Suuremmasta temppelistä noin 500 metriä länteen eli sisämaahan päin sijaitsi puolestaan Dionysokselle omistettu pyhäkkö.

Kummastakin temppelistä tehdyt esinelöydöt ovat Brauronin arkeologisessa museossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Columbian liittopiirin pormestari

**Columbian liittopiirin pormestarilla** () on toimeenpanovalta Columbian liittopiirissä (Washington DC). Virka perustettiin vuonna 1973 säädetyn District of Columbia Home Rule Act -lain nojalla, jonka yhteydessä perustettiin myös Washingtonin 13-paikkainen kaupunginvaltuusto.

Nykyisenä pormestarina toimii Muriel Bowser, joka valittiin kolmannelle kaudelleen vuonna 2022.

Vuonna 2023 pormestarin vuosipalkka oli 250 000 dollaria.

## Valinta ja valtaoikeudet
Pormestari valitaan vaaleilla ja toimikausi on neljä vuotta. Virkakausien määrää ei ole rajoitettu ja vaalit järjestetään Yhdysvaltain välivaalien yhteydessä. Mikäli pormestari ei kykene hoitamaan thetäväänsä, sitä hoitaa kaupunginvaltuuston puheenjohtaja kunnes uusi pormestari on valittu.

Tullakseen valituksi, henkilön tulee täyttää seuraavat ehdot:

* äänioikeutettu 
* on asunut liittopiirin alueella väh. vuoden ennen vaaleja
* ei saa toimia missään muussa poliittisessa luottamustehtävässä tai palkkatyössä tai harjoita elinkeinoa toimiessaan pormestarina

Pormestarilla on velvollisuus toimeenpanna liittopiirin lakeja, ja joko hyväksyä tai hylätä kaupunginvaltuuston hyväksymiä lakeja. Hänellä on myös vastuu julkisista palveluista, julkisista rakennuksista, poliisi- ja palolaitoksista, suurimmasta osasta liittopiirin virastoista, sekä julkisista oppilaitoksista. Pormestarin valtaa rajoittaa kuitenkin se, että Yhdysvaltain kongressi voi käyttää veto-oikeutta kaupungin lainsäädännössä.

Pormestarin toimisto valvoo liittopiirin 8,8 miljardin dollarin vuosibudjettia.

## Luettelo pormestareista

## Lähteet
Palladion (Ateena)

**Palladion** ( tai oikeusistuin ””; ) oli antiikin aikainen Athenelle omistettu pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi antiikin aikaisten lähteiden mukaan kaupungin etelä- tai kaakkoisosissa kaupunginmuurien ulkopuolella.

Palladion sai nimensä Athenen kulttikuvasta palladionista, jonka katsottiin olleen tuotu Ateenaan Troijasta. Palladionilla toimi oikeusistuin, joka käsitteli ei-ateenalaisten murhatapaukset ja vahingoiksi esitetyt surmatapaukset. Tällaisena se liittyi läheisesti Delfinioniin, jonka oikeusistuimessa käsiteltiin myös vastaavanlaisia tapauksia. Kreikkalaisessa mytologiassa oikeusistuimen alkuperä liitettiin Ateenan kuningas Demofoniin. Kun tämä takavarikoi palladionin Argoksen kuninkaalta Diomedeelta ja tämän miehiltä Faleronin satamassa, hän joko surmasi argoslaiset syntyneessä kahakassa, tai aiheutti vahingossa jonkun ateenalaisen kuoleman. Tämän jälkeen hänen tuomionsa luettiin Palladionilla, ja tämän jälkeen sitä käytettiin samaan tarkoitukseen.

Palladionin pyhäköstä huolehtivat Gefyraioi- ja Buzygai-suvut. Palladion-kulttikuvaa ilmeisesti säilytettiin pyhäkössä ainakin alun perin, vaikka toisaalta klassisella kaudella sen sijoituspaikaksi mainitaan yleensä Erekhtheion Akropoliilla. Kulttikuva pestiin vuosittaisessa juhlassa meressä. Tämä seremonia on usein yhdistetty virheellisesti samankaltaiseen Plynteria-juhlaan.

Palladionin sijaintia ei tunneta. Eräässä teoriassa se yhdistetään Olympoksen Zeuksen temppelin lounaispuolelta läheltä Ilissos-jokea löydettyyn pieneen stoaan eli pylväshalliin, joka on ajoitettu arkaaiselle kaudelle 500-luvun eaa. puoleen väliin. Toisen teorian mukaan se olisi sijainnut Faleronissa, johon mainittu myytti Demofonista ja palladionista sijoittui. Pyhäkkö on joskus sijoitettu myös Ksypeten demokseen nykyisen Ateenan ja Faleronin väliselle alueelle.

## Lähteet
Panin pyhäkkö (Ateena)

**Panin pyhäkkö** oli antiikin aikainen Panille omistettu pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsi Areiopagin ja Pnyksin kukkuloiden välisessä laaksossa. Pyhäkön arkeologinen kohde sijaitsee aivan nykyisen Apostólou Pávlou -kävelykadun länsipuolella.

Pyhäkön jäänteet koostuvat kallioon tehdyistä leikkauksista sekä maanalaisesta luolamaisesta kammiosta. Kammion pohjoisseinässä on kallioon kaiverrettu reliefi, joka esittää Pania, nymfiä ja koiraa. Pyhäkkö löytyi Ateenan arkeologisten kohteiden parannusprojektin yhteydessä vuosituhannen vaihteessa. Se oli muutoin aiemmin tuntematon.

Ateenassa oli myös toinen Panille omistettu pyhäkkö, Panin luola.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Panin pyhäkkö

**Panin pyhäkkö** tai **Panin luola** voi viitata muun muassa seuraaviin Panille omistettuihin pyhäkköihin:

* Panin luola, Ateena, Kreikka
* Panin luola eli Nymfoleptoksen luola, Attika, Kreikka
* Panin luola, Caesarea Philippi, Palestiina
* Panin pyhäkkö, Ateena, Kreikka
Pythion (Ateena)

**Pythion** (, ) eli **Apollon Pythioksen pyhäkkö** oli antiikin aikainen Apollon Pythiokselle omistettu pyhäkkö Ateenassa Kreikassa. Sen paikkaa ei tunneta varmuudella, mutta perinteisesti se on sijoitettu kaupungin kaakkoisosaan lähelle Ilissos-jokea.

Pythionin rakennutti Peisistratos nuorempi, tyranni Peisistratoksen pojanpoika, toimiessaan arkonttina eli vuonna 522/521 eaa. Thukydideen mukaan sen alttarissa oli piirtokirjoitus:

Kyseisen piirtokirjoituksen käsittävä alttarinosa on löydetty Olympoksen Zeuksen temppelin lounaispuolelta läheltä Ilissos-jokea, ja siksi Pythion on usein sijoitettu sinne. Sijaintipaikka kaupunginmuurien ulkopuolella on selitetty sillä, että Apollonin kultti liittyi usein puhdistautumiseen, joten pyhäkkö ei voinut olla muurien sisäpuolella.

Pyhäkkö on kuitenkin sijoitettu myös Akropoliin pohjoisrinteeseen Apollon Hypoakraioksen luolalle. Tätä on tuettu muun muassa sillä perusteella, että se sopii paremmin Apollon Pythioksen kultin yksityiskohtiin; sekä sillä, että Agoralta on löydetty pyhäkköön viittaavan kirjoituksen sisältävä rajakivi, joka on todennäköisemmin peräisin Akropoliin rinteestä kuin kauempaa Ilissoksen rannasta. On kuitenkin myös mahdollista, että Pythion-nimeä käytettiin Ateenassa kahdesta eri pyhäköstä.

Hesykhioksen mukaan ateenalaisilla oli sanonta ”paskantaa Pythionissa” (), sillä he vihasivat Peisistratosten tyranniaa ja kävivät ohikulkiessaan kiusallaan tekemässä tarpeensa pyhäköllä sen rakennustöiden aikana.

## Lähteet
Marjatan sairaala

**Marjatan sairaala** on vuonna 1913 valmistunut entinen sairaalarakennus Tampereella Pyynikinrinteen kaupunginosassa. Se sijaitsee F. E. Sillanpään kadun (entinen Lyseokatu) ja Mariankadun kulmassa. Kaksikerroksisen, punatiilisen jugendtalon suunnitteli arkkitehti Lambert Petterson.

Rakennuksessa toimi synnytyssairaala 1913–1962. Tämän jälkeen se muutettiin vanhusten sairaalaksi, ja nimensä se sai ylihoitajaltaan Marjatta Hirvoselta. Sairaalaa on kutsuttu myös epävirallisesti Marian sairaalaksi, mutta tätä nimeä ei otettu viralliseen käyttöön, ettei sairaalaa sekoitettaisi helsinkiläiseen Marian sairaalaan. Talvisodan aikana sairaalan tiloissa toimi 10. sotasairaala ja sillä oli käytössä yhteensä 60 sairaansijaa. 

Sairaalan toiminta päättyi 2004–2005. Rakennus peruskorjattiin sen jälkeen yli 55-vuotiaiden asunnoiksi. Samalle tontille on valmistunut 2010 kaksi 6- ja 7-kerroksista asuinkerrostaloa.

Tampereen kaupungin kaavoitusyksikön mukaan Marjatan sairaalalla on rakennustaiteellista ja kaupunkikuvallista arvoa. Rakennus on suojeltu. 

## Lähteet
La donna è mobile

**La donna è mobile** ("Nainen on ailahtelevainen") on kuuluisa aaria Giuseppe Verdin oopperasta Rigoletto vuodelta 1851. Aarian esittää Mantuan (Mantova) herttua oopperan kolmannen näytöksen alussa. Mantuan Herttuan rooli ja La donna è mobile ovat (lyyrisen) tenorin äänialalle sävellettyjä. 

Verdi sävelsi Mantuan herttuan roolin erityisesti tenori Raffaele Miratelle, joka esittikin roolin ensi-illassa Venetsian La Fenicessä 1851. Aaria pyrittiin pitämään salassa mahdollisimman pitkään ennen ensi-iltaa, sillä Verdi ymmärsi säveltäneensä helposti mieleenpainuvan melodian, joka tulisi olemaan oopperan huippuhetki eikä halunnut melodian paljastuvan ennen ensi-iltaa. Mirate saikin aarian harjoiteltavakseen vasta muutamaa tuntia ennen ensi-iltaa. Aaria osoittautuikin todelliseksi hitiksi ja se on ollut ensi-illastaan asti muun muassa venetsialaisten gondolieerien esityslistalla. Aaria on yksi tunnetuimmista ja esitetyimmistä aarioista oopperan  historiassa. Tunnettuja tulkintoja aariasta ovat esittäneet muun muassa Luciano Pavarotti ja Enrico Caruso. 

## Libretto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* La Donna e Mobilen nuotit ja libretto
* Luciano Pavarotti: La donna e Mobile Youtubessa
Bharatinder Singh

**Bharatinder Singh** (s. 23. lokakuuta 1988) on intialainen kymmenottelija. Hän otteli oman ja maansa ennätystuloksen 7&nbsp;658 pistettä Bangaloressa 12. kesäkuuta 2011. Hän paransi Jora Singhin elokuussa 2006 New Delhissä ottelemaa Intian ennätystä 156 pisteellä. 

Singh on syntyisin Haryanan osavaltiosta ja työskentlee Mumbaissa Western Railwayn palveluksessa.

## Ennätyssarja

## Aiheesta muualla
* 

## Lähteet
Isohella

**Isohella Oy**, vuoteen 1977 **Isohellan Teollisuus Ky**, oli Etelä-Pohjanmaalla 1940-luvulta 1980-luvulle toiminut vaatetus&shy;teollisuus&shy;yritys, jonka tuotteita olivat lakit ja ulkoilupukineet. Vuosien varrella yrityksellä oli tuotantoa Seinäjoella, Evijärvellä, Ylistarossa ja Kurikassa. Suurimmillaan vuoden 1982 paikkeilla yritys työllisti noin 300 ihmistä. Tuotantopinta-alaa oli tuolloin noin 8&nbsp;000 neliömetriä, ja vuodessa syntyi noin 60&nbsp;000 pukinetta ja 300&nbsp;000 päähinettä. Vuoden 1977 tienoilla Isohellan tuotannosta meni vientiin noin 40 prosenttia ja vuoden 1982 paikkeilla jo 80 prosenttia, eniten Neuvostoliittoon.

## Historiaa
Yrjö Isohella perusti 1945 Evijärvelle mattokutomon, joka työllisti pian toista tuhatta kotikutojaa kuuden kunnan alueella. Yritys alkoi valmistaa myös lakkeja ja hattuja, joista tuli pian pääartikkeli tuotenimillä Harrison ja Masterson. Vuonna 1952 Isohellan Teollisuus Oy siirtyi Seinäjoelle, jossa yritys jatkoi vuoden 1956 paikkeilla konkurssiin menneen Rantalan Lakkitehtaan toimintaa turkislakkeja valmistaen. Tuotanto siirrettiin 1970-luvun keskivaiheilla Seinäjoelta naapuripitäjään Ylistaroon. Samoihin aikoihin Isohella osti suunnilleen samankokoisen kilpailijansa Kurikan Lakkitehtaan. Siellä Isohella alkoi valmistaa lakkeja ja takkeja myös nahasta. Vuonna 1977 Kurikan Lakkitehdas fuusioitiin Isohella Oy:öön ja toiminta jatkui Isohella-nimellä

Vuonna 1981 Isohella osti Ylistarosta Valion omistaman teollisuushallin, minkä jälkeen yrityksen tuotantokapasiteetti kaksinkertaistui ja henkilöstömäärä kasvoi noin 200:sta 300:aan. Nahkojen leikkaamiseksi Ylistaroon hankittiin 16 työntekijää vaativa 70 tonnin meisti.

1980-luvun puolivälissä yritys valmisti lakkien lisäksi naisten kappoja sekä Polar- ja Pupazzo-merkkisiä ulkoiluvaatteita, suunnittelijoinaan muun muassa Kalevi Fagerholm, Anu Pentik ja Irja Leimu. Isohellan toiminta loppui kuitenkin konkurssiin 1986.

## Lähteet
Karjalan yhteiskoulu

**Karjalan yhteiskoulu**, alun perin **Viipurin Uusi Yhteiskoulu**, oli 1900-luvun alkupuolella Viipurissa ja 1940-luvulta 1980-luvulle Helsingissä toiminut oppikoulu.

Koulun perustivat Viipuriin vuonna 1905 opettajapariskunta Otto ja Naimi Rosendahl. Vuonna 1912, jolloin oppilaita oli jo noin 250, koulu sai oman koulurakennuksen Myllyaukion varrelle Allan Schulmanin ja Bernhard Fraserin suunnittelemana. Talvisota ajoi koulun evakkoon Helsinkiin Arkadian yhteislyseolta vuokrattuihin tiloihin. Suomalaisten vallattua Viipurin takaisin koulu palasi kotikaupunkiinsa, mutta joutui jatkosodan ajaksi vetäytymään Simpeleelle ja sotien jälkeen jälleen Helsinkiin samoihin Arkadian yhteislyseon tiloihin, jolloin sen nimeksi tuli Karjalan Yhteiskoulu.

1940-luvun lopulla Karjalan yhteiskoulua kävi lähes 400 oppilasta. Oma, yli 140&nbsp;000 kuutiometrin koulurakennus valmistui 1955 Ruskeasuolle arkkitehti Toivo Löyskän piirtämänä ja yli 800 oppilaalle mitoitettuna. Sitä laajennettiin vuonna 1963 lisärakennuksella.

Koulussa oli suurimmillaan 1960-luvun taitteessa lähes tuhat oppilasta. Peruskoulujärjestelmään siirryttäessä Karjalan yhteiskoulun keskikoulu muuttui korvaavaksi kouluksi, jona se toimi 1980-luvun alkuun asti. Koulu jatkoi vielä yksityisenä lukiona vuoteen 1986, jolloin se yhdistettiin Töölön yhteiskouluun. Se oli Suomen ensimmäinen taloustietopainotteinen lukio.

## Rehtorit
*1905–1911 Otto Rosendahl
*1911–1912 Yrjö Rosendahl
*1912–1914 Einar Fieandt
*1914–1915 Ville Koistinen
*1915–1919 Kaaperi Kivialho
*1919–1924 Frans Petter Oinonen
*1924–1928 Yrjö Paasivirta
*1928–1942 Herman Suominen
*1942–1950 Aukusti Kupiainen
*1950–1973 Matti Kohvakka
*1973–1986 Anna-Liisa Mikkeli.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Kohvakka, Matti E. ym. (1965): *Karjalan yhteiskoulu - Viipurin uusi yhteiskoulu 1905–1965*.
*Fontell, Heikki ym. (1995): *Meijä koulu Viipuris*. Jyväskylä: Viipurin uuden ja Karjalan yhteiskoulun seniorit. .
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2016

**Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2016** olivat kahdeksannet FIFA:n järjestämät futsalin maailmanmestaruuskilpailut, jotka pelattiin Kolumbiassa 10. syyskuuta – 1. lokakuuta 2016. Lopputurnaukseen osallistui yhteensä 24 maata. Otteluita järjestettiin kolmessa kaupungissa Bucaramangassa, Medellinissä ja Calissa.

Maailmanmestaruuden voitti Argentiina, joka kukisti finaalissa Venäjän 5–4. Turnauksen parhaaksi pelaajaksi valittiin Argentiinan Fernando Wilhelm. 

## Turnauksen kulku

### Lohkovaihe
Lohkovaiheessa joukkueet jaettiin kuuteen neljän joukkueen lohkoon, Jokaisen lohkossa pelattiin yksinkertainen sarja. Kaikkien lohkojen kaksi parasta joukkuetta sekä neljä parasta lohkokolmosta etenivät pudotupeli vaiheeseen. Parhaat lohkokolmoset määräytyivät alkulohkon pisteiden ja tarvittaessa maalieron avulla.

#### Lohko A

#### Lohko B

#### Lohko C

#### Lohko D


#### Lohko E

#### Lohko F

### Pudotuspelit

#### Mitalipelit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lakkadiivit

**Lakkadiivit** on Intialle kuuluva saariryhmä Intian valtameressä 300 kilometriä Intian rannikosta. Lakkadiiveihin kuuluu 36 saarta ja 12 atollia. Saaristo kuuluu Lakshadweepin liittoterritorioon. Saaristoa ympäröi Lakkadiivienmeri. 1500-luvulla portugalilaiset veivät saarilta kookosta.

Suurimpia saaria ovat:
* Bangaram
* Agatti
* Andrott
* Kavaratti
* Kalpeni 

## Lähteet
Ruth Ware

**Ruth Ware** (s. 1977 Lewes, Britannia) on brittiläinen kirjailija. Hän kirjoittaa perinteisiä psykologisia arvoitusdekkareita Agatha Christien henkeen.

Ware on syntyisin Itä-Sussexista Lewesistä Brightonin läheltä ja asuu samoilla seuduilla jälleen Lontoon-vuosien jälkeen. Hän on opiskellut Manchesterin yliopistossa ja työskennellyt tarjoilijana, tiedottajana kustannusyhtiössä ja opettanut englantia vieraana kielenä.

Jokaisessa Waren kirjassa on eri päähenkilö, joka setvii tapahtunutta rikosta, sillä Ware pitää epäuskottavana, että yhden henkilön kohdalle osuisi jatkuvasti rikoksia. Kolmessa ensimmäisessä romaanissa aiheena oli viattoman naisen osuminen väärään aikaan väärään paikkaan. Neljännessä, *Rouva Westaway on kuollut*, kirjan päähenkilö syyllistyy rikokseen.

Kirjoista *Synkän metsän siimeksessä* ja *Nainen hytissä 10* ovat olleet New York Timesin ja Sunday Timesin bestseller-listoilla kymmenen myydyimmän joukossa.

Ware on kirjoittanut salanimellä Ruth Warburton viisi nuorten aikuisten fantasiaromaania, joita ei ole suomennettu.

## Teokset
* *Synkän metsän siimeksessä* (*In the Dark, Dark Wood*), suomentanut Oona Nyström. Otava 2017 .
* *Nainen hytissä 10* (*The Woman in Cabin 10*), suomentanut Terhi Kuusisto. Otava 2018 .
* *Valhepeli* (*The Lying Game*), suomentanut Terhi Kuusisto. Otava 2018 .
* *Rouva Westaway on kuollut* (*The Death of Mrs Westaway*), suomentanut Antti Saarilahti. Otava 2019 .
**Lukitut ovet (The Turn of the Key)*, suomentanut Antti Saarilahti. Otava 2020 .
**Lumimyrsky (One by One)*, suomentanut Antti Saarilahti. Otava 2021 .
**Huonetoveri (The It Girl)*, suomentanut Elina Koskelin. Otava 2023 .
**Nollapäivä (Zero Days),* suomentanut Elina Koskelin. Otava 2024 .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ruth Ware , DekkariNetti
Verdi Note dell’Antoniano

**Verdi Note dell’Antoniano** on italialainen kuoro, joka on perustettu vuonna 1989. Vuosien aikana kuoro on laulanut yhdessä useiden ammattilaulajien kanssa, julkaissut useampia levyjä ja esiintynyt useissa televisio-ohjelmissa.

Kuoro perustettiin, kun haluttiin luoda uusi kuoro sellaisille nuorille, jotka olivat jo liian vanhoja laulaakseen Antonianon instituutin lapsikuorossa Piccolo Coro dell’Antoniano, mutta halusivat jatkaa laulamisharrastusta. Nykyisin Verdi Note dell’Antoniano on kaikille 12-vuotiaille ja sitä vanhemmille avoin kuoro.

Kuoron ensimmäisenä johtajana toimi Paolo Zavallone. Hän teki yhteistyötä myös Mariele Ventren kanssa, joka johti samaan aikaan lapsikuoroa Piccolo Coro dell’Antoniano. Sittemmin kuoron johtajana on toiminut Sabrina Simoni, mutta hän kuitenkin jätti tämän tehtävänsä, koska hän johti myös Piccolo Coro dell’Antonianoa Mariele Ventren kuoltua 1995 ja halusi keskittyä täysin siihen tehtäväänsä. Nykyisin kuoron johtajana on toiminut Stefano Nanni. Vuodesta 2016 lähtien kuoron taiteellisena johtajana on toiminut Fabiola Ricci. Nanni ja Ricci ovat tehneet lisäksi yhteistyötä Sara Casalin ja Alessio Zinin kanssa, jotka ovat Mariele Ventren entisiä oppilaita.
Aino Kajaniemi

**Aino Kajaniemi** (s. 18. syyskuuta 1955 Jyväskylä) on suomalainen tekstiilitaiteilija. Hän tekee suuria kolmiulotteisia tekstiili-installaatioita mutta myös pienempiä, piirroksellisuuteen perustuvia kuvia. Vuonna 2010 hänet nimettiin vuoden tekstiilitaiteilijaksi ja palkittiin myös kotikaupunkinsa Jyväskylän kulttuuripalkinnolla. Hänelle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2021.

Aino Kajaniemi valmistui tekstiilitaiteilijaksi Taideteollisesta korkeakoulusta vuonna 1983. Hän on pitänyt yli 30 yksityisnäyttelyä ja osallistunut kymmeniin yhteisnäyttelyihin Suomessa ja ulkomailla. Hän on suunnitellut useiden suomalaiskirkkojen liturgiset tekstiilit. Lisäksi Kajaniemen teoksia on terveyskeskuksissa, kouluissa, vanhusten palvelutaloissa ja liikuntapaikoissa sekä valtion virastoissa.

Aino Kajaniemen tytär on kuvataiteilija Aura Kajaniemi ja sisar valokuva- ja videotaiteilija Riitta Järvelä. He ovat 2010-luvulla pitäneet useita yhteisnäyttelyitä Suomen eri kaupungeissa.

## Julkisia teoksia
### Kirkkotekstiilit
*Taulumäen kirkko, Jyväskylä, 1999
*Muuramen kirkko, Jyväskylä
*Palokan kirkko, Jyväskylä
*Vaajakosken kirkko, Jyväskylä
*Rymättylän kirkko, Naantali

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Aino Kajaniemen CV
Team Whack – kaikki on hakkeroitavissa

**Team Whack – kaikki on hakkeroitavissa** Ylen *[[Docstop]]*-dokumenttisarjan ohjelma, jossa kolmen suomalaisen ammattihakkerin muodostama ryhmä paljastaa tietoturva-aukkoja. Team Whackin jäsenet ovat Benjamin Särkkä, Iiro Uusitalo ja Laura Kankaala. Kaikki kolme ovat tietoturva-alan ammattilaisia, eivätkä harrasta rikollista hakkeritoimintaa. Team Whackin valkohattuhakkerit  etsivät haavoittuvuuksia työkseen, mutta ovat aktiivisia myös vapaa-ajallaan. Esimerkiksi Benjamin Särkkä on perustanut hakkeritapahtuma Disobeyn. Lisäksi taustalla on toiminut vielä kaksi hakkeria, Heikki Juva ja Jarmo "putsi" Puttonen.

Kuusiosaisessa lyhytdokumenttisarjassa kolme suomalaista ammattihakkeria paljastaa kuinka kenen tahansa elämä voidaan sekoittaa. Valkohattuhakkereiden kohteeksi joutuvat yksityiset älylaitteet, henkilöauto, älykoti, wifi-verkko, mainosnäyttö sekä kokonainen taloyhtiö. Hakkereiden tavoitteena on auttaa yksityisihmisiä, yhteisöjä ja yrityksiä suojautumaan hyökkäyksiltä.

Ohjelma on ollut Yle Areenassa 4. maaliskuuta 2019 alkaen, ja se esitettiin Yle TV2:ssa 6. maaliskuuta 2019. Dokumenttisarjan on ohjannut Jani Pyylampi.

## Jaksot

##### Kausi 1

*Jakso 1: Team Whack iskee taloyhtiöön
*Jakso 2: Team Whack varastaa identiteettisi
*Jakso 3: Team Whack hyökkää autoosi
*Jakso 4: Team Whack murtautuu älykotiisi
*Jakso 5: Team Whack virittää WiFi-ansan
*Jakso 6: Team Whack sabotoi mainosnäytön

##### Kausi 2

* Jakso 1: Team Whack kaappaa kännykkäsi
* Jakso 2: Team Whack varastaa käytettyjen tietokoneiden datan
* Jakso 3: Team Whack sieppaa kotisi langattomat laitteet
* Jakso 4: Team Whack murtautuu vakuutusyhtiöön
* Jakso 5: Team Whack tiputtaa dronet
* Jakso 6: Team Whack katkaisee pelistriimin
* Jakso 7: Internet haluaa tietää susta kaiken - Miksi sen pitäisi kiinnostaa?

## Aiheesta muualla
*Yle: Ammattihakkerit paljastavat: Suomalaisten tietoturva heikoissa kantimissa
*Yle Areena Docstop: Team Whack -kaikki on hakkeroitavissa
* Fidelix Oyn tiedote liittyen Team Whackin löytämiin tietoturvahaavoittuvuuksiin  
* 
* 
* 
* 
*
Fischer Sports

**Fischer Sports** on itävaltalainen urheiluvälinevalmistaja. Fischer on tunnettu eritoten maasto- ja 
alppihiihtosuksistaan. 

Suomalaisurheilijoista muun muassa Kaisa Mäkäräinen, Ristomatti Hakola, Ilkka Herola, Iivo Niskanen, Perttu Hyvärinen, Juho Mikkonen ja Kerttu Niskanen hiihtävät Fischerin suksilla.

## Lähteet
Félicité Pricet

**Félicité Pricet** (n. 1745 Châtillon-sur-Sèvre, Maine-et-Loire, Ranska – 18. tammikuuta 1794 Avrillé, Maine-et-Loire, Ranska) oli maallikkonainen Angersin hiippakunnasta ja marttyyri Ranskan vallankumouksessa. Paavi Johannes Paavali II julisti hänet kunnianarvoisaksi 9. kesäkuuta 1983 ja autuaaksi 19. helmikuuta 1984, ja hänen muistopäiväänsä vietetään 2. tammikuuta yhtenä Anjoun marttyreistä tai 18. tammikuuta.

## Lähteet
Paltamon kotiseutumuseo

**Paltamon kotiseutumuseo** toimii vuonna 1910 rakennetussa viljamakasiinissa. Makasiinina rakennus toimi aina 1950-luvulle saakka, jonka jälkeen se on palvellut museona vuodesta 1962 alkaen. Museon näyttelyt ovat kolmessa eri kerroksessa ja näytillä on muun muassa perinteisiä talonpoikaisesineitä ja työkaluja. Toinen kerros käsittelee Paltamon paikallishistoriaa ja kolmannessa kerroksessa on maalaispirtin esineistöä. Paltamon kotiseutumuseon harvinaisempia esineitä ovat Paltaniemen kuvakirkon arkistoarkku ja säilytysarkku Kajaanin linnasta. 

## Kuvia museoalueelta

Kuva: Paltamon kotiseutumuseo näyttely.jpg| Paltamon kotiseutumuseon näyttely
Kuva: Paltamon kotiseutumuseo näyttely2.jpg| Näyttely, kuva 2
Kuva: Paltamon kotiseutumuseo (1).jpg| Näyttely, kuva 3 
Kuva: Paltamon kotiseutumuseo 3.jpg|Yleiskuva museosta
Kuva: Paltamon kotiseutumuseo 2.jpg|
 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Paltamo-Seura Facebookissa
* Paltamo-Seuran virallinen kotisivu
* Paltamon kotiseutumuseo, Kainuun paikallismuseoita ja kulttuuriympäristökohteita -portaalissa
Sunshine pop

**Sunshine pop** oli Yhdysvalloissa 1960-luvun keskivaiheilla suosioon noussut popmusiikkityyli, joka sai alkunsa Kaliforniasta. Sen tunnusmerkkejä ovat taitavat lauluharmoniat, runsaat orkesteritaustat ja positiivinen yleisvire. Tyylin tunnetuimpia edustajia ovat The Beach Boys, The Turtles, The Association, The Mamas & the Papas ja chicagolainen The Buckinghams.

## Lähteet
Lakkaasi

**Lakkaasi** on oksidoreduktaaseihin kuuluva entsyymi, joka katalysoi fenolien hapettumista kinoneiksi ja fenolien hapettavia kytkentäreaktioita, mutta toisaalta myös polyfenolien pilkkoutumisia pienemmiksi molekyyleiksi. Entsyymiä tavataan useissa mikro-organismeissa ja sienissä sekä eräistä kasveista. Lakkaasin EC-numero on EC 1.10.3.2 ja CAS-numero 80498-15-3. Lakkaasia käytetään esimerkiksi paperi- ja tekstiiliteollisuudessa kuitujen valkaisuun.

## Rakenne ja biologinen rooli
Ensimmäisen kerran lakkaasi eristettiin vernissasumakista (*Toxicodendron vernicifluum* tai *Rhus vernicifera*) 1800-luvun lopulla. Sen rakenne selvitettiin noin 100 vuotta myöhemmin. Lakkaasia esiintyy useissa mikrobeissa ja sienissä. Kasvikunnassa sitä tuottavat sumakkikasvit sekä eräät muun kasvilajit kuten vuorivaahtera, loblollymänty ja huiskahevoskastanja. Lakkaasi on rakenteeltaan monomeeri ja koostuu yhdestä polypeptidiketjusta, jossa on noin 500 aminohappoa. Entsyymiin on kuitenkin usein sitoutunut useita polysakkaridiyksiköitä. Lakkaasi vaatii toimiakseen neljä kupari-ionia sitoutuneena entsyymiin. Entsyymissä on kolme erilaista sitoutumiskohtatyyppiä kupari-ioneille. Kupari-ionien tehtävä on sitoutua happeen ja olla apuna hapetusreaktioiden katalyysissä. Lakkaasin molekyylimassa on suurimmillaan noin 125 kDa. Lakkaasin inhibiittoreita ovat muun muassa fluoridi-, hydroksidi- ja atsidi-ionit. Lakkaasi hyväksyy substraateikseen useantyyppisiä fenoleita, jotka se hapettaa kinoneiksi ja lisäksi entsyymi voi katalysoida hapettuneiden yhdisteiden kytkentäreaktioita. 

Lakkaasi muodostaa fenolisista yhdisteistä kinoneja ja radikaaleja. Nämä radikaalit voivat reagoida keskenään muodostaen ristiinlinkittyneitä rakenteita. Sienissä lakkaasi avustaa lahottamista hajottamalla ligniiniä. Lisäksi entsyymillä on merkitystä itiöemien kasvussa, itiöiden tuotannossa ja solujen tarttumisessa toisiinsa. Kasveissa lakkaasi voi osallistua ligniinin biosynteesiin ja se kovettaa eräiden kasvilajien pihkan lakkamaiseksi.

## Käyttö
Koska lakkaasi hajottaa ligniiniä käytetään sitä selluteollisuudessa ligniinin poistamiseen ja sellun valkaisemiseen. Tekstiiliteollisuudessa sitä käytetään niin ikään kuitujen valmistamiseen ja käsitellyissä farkuissa indigon tummansinisen värin vaalentamiseen kuluneen vaikutelman aikaansaamiseksi. Entsyymiä voidaan käyttää myös fenolisten yhdisteiden pitoisuuksien määrittämiseen ja elintarviketeollisuudessa mehujen kirkastamiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tieteen termipankki: Lakkaasi
Puolanka-Pirtti

**Puolanka-Pirtti** on Puolangan kunnan ylläpitämä kotiseutumuseo. Nykyiselle paikalleen talo on siirretty Lylykylän Pellonpäästä, jossa sitä asuttivat veljekset Heikki ja Lauri Oikarinen. Talon historia on ollut vaiherikas, koska siinä on toiminut Lylykylän koulu vuosina 1931–1938, asuntola ja posti. Pihapiirissä on myös kaksi aittaa ja vesipasa katoksineen.
Varsinaiset näyttelytilat ovat pirtissä, kahdessa kamarissa ja eteisvälikössä. Perinteisen talonpoikaisesineistön lisäksi näyttelyssä on puusuksen valmistukseen käytettyjä työkaluja. Suksiteollisuus olikin tärkeä elinkeino Puolangalla 1800–1900-lukujen taitteessa.

## Museoalueen rakennukset
# Päärakennus, Puolanka-Pirtti
# Aitta
# Aitta
# Vesipasan katos

## Valokuvia

Tiedosto:Puolanka-Pirtti1.jpg| Museon päärakennus Puolanka-Pirtti.
Tiedosto:Puolanka-Pirtin vesipasa.jpg|thumb|Vesipasalla jäädytettiin talviteitä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Puolanka-Pirtti, Puolangan kunnan sivut 
* Puolanka-Pirtti/Puolangan museo, Kainuun paikallismuseoita ja kulttuuriympäristökohteita -portaalissa
Juhani Simojoki

**Juhani Simojoki** (1. joulukuuta 1928 Rantsila – 3. toukokuuta 2021 Porvoo) oli suomalainen rovasti ja pääkaupunkiseudun seurakuntien *[[Kirkko ja kaupunki]]* -lehden pitkäaikainen päätoimittaja.

Sosiaalidemokraattina tunnettu Simojoki varttui oikeistolaisessa pappisperheessä Karttulassa ja Kiuruvedellä. Hän opiskeli teologiaa Helsingin yliopistossa, vihittiin papiksi ja toimi muun muassa Kiuruvedellä kirkkoherran apulaisena 1950-luvulla.

Simojoki kiinnostui vasemmiston ajatuksista jo nuorena ja liittyi 1970-luvun alussa SDP:hen.

Simojoki aloitti Helsingin seurakuntayhtymän tiedotuspäällikkönä ja *Kirkko ja kaupunki* -lehden päätoimittajana vuonna 1967 toimittuaan sitä ennen Suomen Kristillisen Ylioppilasliiton pääsihteerinä sekä Helsingin yliopiston ylioppilaspastorina.

Simojoen on laskettu kirjoittaneen *Kirkko ja kaupunki* -lehteen tuhatkunta pääkirjoitusta. Vuonna 1968 Simojoki sai tuomiokapitulilta varoituksen pääkirjoituksestaan, jossa hän puolusti kansalaistottelemattomuutta kirjoittamalla, miten Jeesuskin rikkoi oman kansansa lakeja tahallaan ja ärsyttävästi. Häntä asettuivat puolustamaan 58 pappia ja monet suurista sanomalehdistä, ja tuomiokapituli jäi yksin ankarine tulkintoineen. Vuonna 1979 hän aiheutti kohun Iranin ajatollah Khomeinista kertovan, virheellisesti militantin islamismin puolustamisena nähdyn jutun ”Islam on herännyt” myötä.

Vuonna 1986 Simojoki oli keskeinen vaikuttaja siinä, että *Kirkko ja kaupunki* ulkoistettiin ammattilaisten tekemäksi Sanoma Oy:n Erikoislehdet-yksikköön. Viiden vuoden kuluttua ulkoistaminen kilpailutettiin uudelleen, ja lehti siirtyi Kotimaa-yhtiön tehtäväksi. Simojoki jäi eläkkeelle tammikuussa 1993.

## Teoksia
**Sosialidemokratia ja kristinusko*, Tammi 1978. 
**Muisteltuja kunnioittaen*, Books on Demand 2014. .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juhani Simojoen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa