open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dieter Lehnhoff

**Dieter Lehnhoff** (s. 27. toukokuuta 1955 Guatemala) on guatemalalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänellä on myös Saksan kansalaisuus.

Lehnhoff opiskeli yksityisesti viulunsoittoa José Santos Paniaguan johdolla vuosina 1964–72 sekä sävellystä ja pianonsoittoa yksityisesti Harold Blanchardin johdolla 1970–72. Tämän jälkeen hän opiskeli Salzburgin Mozarteumissa analyysiä Friedrich Hellerin sekä sävellystä ja elektronista musiikkia Klaus Agerin johdolla vuoteen 1976 saakka. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä, orkesterinjohtoa ja musiikkitiedettä Amerikan katolisessa yliopistossa, josta hän sai taiteiden maisterin arvon vuonna 1987 ja filosofian tohtorin arvon 1990.

Lehnhoff on säveltänyt pääasiassa orkesteri-, kamari- ja kuoromusiikkia. Hänen tuotantoonsa kuuluu myös muun muassa elektroakustisia teoksia ja ooppera *Satuyé*, jonka libreton hän itse kirjoitti. Hänen musiikkiaan on esitetty Guatemalan lisäksi Argentiinassa, Itävallassa, Kolumbiassa, Costa Ricassa, Ecuadorissa, Saksassa, Japanissa, Meksikossa, Espanjassa, Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa ja Venezuelassa. Lehnhoff aloitti vuonna 1992 Ensemble Millenniumin johtamisen ja hän on lisäksi soittanut siinä viulua. Vuosina 1994–96 hän johti Guatemalan uutta filharmonista orkesteria. Lehnhoff on myös toiminut Orquesta Millenniumin ja Guatemalan kansalliskuoron musiikillisena johtajana.

Lehnhoff on julkaissut tutkijana useita artikkeleita ja musiikkikirjoja. Hän johti Universidad del Valle de Guatemalan musiikin laitosta vuosina 1991–98.

## Lähteet
Ballet comique de la reine

***Le Ballet comique de la reine*** on 15. lokakuuta 1581 esitetty tanssiesitys, jota pidetään ensimmäisenä balettina.

Katariina de’ Medici tilasi *Le Ballet comique de la reinen* balettimestariltaan Balthazar de Beaujoyeulx’lta kuningas Henrik III:n vaimon Louise de Lorrainen sisaren Margueriten ja Joyeusen herttuan Anne de Joyeusen häihin.

*Le Ballet comique de la reine* esitettiin Louvren rakennuskompleksin Petit-Bourbonin isossa salissa. Baletti esitettiin kohti hovia, joka istui huoneen yhdessä päässä. Varsinainen yleisö istui sivuille rakennetuilla tilapäisillä parvekkeilla. Esityksellä väitetään olleen 9&nbsp;000–10&nbsp;000 katsojaa, mutta aikalaisarviota on pidetty liioitteluna.

Balettiesitys alkoi kello 22.00 ja kesti viisi ja puoli tuntia. Loisteliaiden lavasteiden rakentaminen maksoi omaisuuden. *Le Ballet comique de la reine* kertoi Kirken legendan, ja esitystä on kuvattu ranskalaisen tyylin ja italialaisen klassisen draaman teorian liitoksi. Kaikki tanssijat kuuluivat aatelistoon, ja esimerkiksi najadien rooleja esittivät kuningatar Louise ja muu hovin naisväki.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Karl-Filip Eriksson

**Karl-Filip Eriksson** (s. 16. helmikuuta 1994 Närpiö) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa.

Eriksson on Närpes Kraftin kasvatti, joka siirtyi VPS:aan kaudeksi 2012. Erikssonille tehtiin keväällä 2012 selkäleikkaus, eikä hän pelannut kauden aikana ollenkaan. Kaudella 2013 Eriksson pelasi pääosin lainalla Kraftissa, mutta teki myös ensiesiintymisensä Veikkausliigassa.

## Lähteet
Teemu Honkaniemi

**Teemu Honkaniemi** (s. 20. tammikuuta 1991 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja, mutta kykenee pelaamaan myös oikeana laitapuolustajana.
Honkaniemi pelasi Ykköstä FC Viikingeissä vuosina 2009–2013 yhteensä 56 ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kausina 2014 - 2015 Honkaniemi siirtyi VPS:aan , jossa hän teki ensiesiintymisensä Veikkausliigassa. Kaudeksi 2016 Honkaniemi teki sopimuksen FC KTP:n kanssa, jonka jälkeen hän teki paluun FC Viikinkeihin. 

## Lähteet
Veikkausliigan kausi 2014
Inika McPherson

**Inika McPherson** (s. 29. syyskuuta 1986) on yhdysvaltalainen korkeushyppääjä. 

McPherson voitti maansa sisäratojen mestaruuden vuosina 2013 ja 2014 tuloksilla 189 ja 191 senttimetriä. Vuonna 2014 hän voitti ulkoratojen Yhdysvaltain-mestaruuden kahden metrin hypyllä, mutta hän antoi kisoissa dopingnäytteen, jossa oli merkkejä kokaiinin käytöstä ja hänen suorituksensa hylättiin ja hän sai 21 kuukauden kilpailukiellon. Vuoden 2022 kesäkuussa hän antoi jälleen positiivisen dopingnäytteen ja hänet tuomittiin furosemidin käytöstä 16 kuukauden kilpailukieltoon 22. heinäkuuta 2022 lähtien.

McPherson edusti Yhdysvaltoja yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2011 ja 2013 mutta ei selvinnyt kummallakaan kerralla karsinnasta loppukilpailuun. Hän karsiutui loppukilpailusta myös sisäratojen MM-kilpailuissa 2012 ja 2014. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui kymmenenneksi tuloksella 193 ja Lontoon MM-kilpailuissa 2017 yhdeksänneksi ylitettyään 192. Hän oli seitsemäs Birminghamin sisäratojen MM-kilpailuissa 2018. Hän karsiutui loppukilpailusta Dohan MM-kilpailuissa 2019. 

McPherson on ainoastaan 163 senttimetriä pitkä, minkä vuoksi hän kohtasi nuoruudessaan merkittävää painostusta lajinvaihtoon. McPherson onkin kertonut hyödyntävänsä muun muassa balettia ja joogaa harjoittelussaan, jotta se soveltuisi mahdollisimman hyvin hänen omalle keholleen. Toisaalta punttiharjoittelua hän ei harrasta lainkaan.

McPhersonin ulkoiseen olemukseen kuuluvat olennaisesti lukuisat tatuoinnit, joissa esiintyvät muun muassa kolibri, Betty Boop, tiikeri ja luuranko. Hänellä on myös joitakin lävistyksiä kasvoissaan.

## Lähteet
Ilmianto

**Ilmianto** tarkoittaa sitä, että joku henkilö antaa ilmi viranomaiselle jonkun toisen henkilön epäillyn väärinkäytöksen. Termi liittyy erityisesti rikosilmoituksen tekemiseen poliisille. Poliisilla on velvollisuus vastaanottaa kaikki ilmiannot ja tutkia ne asiaankuuluvalla vakavuudella. Ilmiannon teko poliisille tarkoittaa tutkintapyyntöä eli rikosilmoitusta, joka laaditaan ilmiantajan kertoman perusteella.

Esitutkinnan eli rikostutkinnan käynnistämistä varten poliisi tarvitsee mahdollisimman tarkan kuvauksen siitä, mitä on tapahtunut ja ketkä ovat asianosaisia. Asianosaisia ovat asianomistaja ja rikoksesta epäilty henkilö/henkilöt. Rikosilmoituksen jättämisen jälkeen käynnistetään esitutkinta, jossa tutkitaan onko rikos tapahtunut ja esitutkinnan pohjalta laaditaan tutkintapöytäkirja. Asianomistajarikoksia poliisi ei tutki ellei asianomistaja vaadi rangaistusta. Poliisitutkija voi keskeyttää esitutkinnan varhaisessa vaiheessa tai tutkintapöytäkirjan valmistuttua. Vaikka valmistunut tutkintapöytäkirja toimitettaisiin syyttäjälle, syyttäjä voi jättää syyttämättä.

Tahallinen väärien tietojen antaminen on rangaistava teko. Väärä ilmianto on rikos (15 luku 6 §). Joka antaa esitutkinta- tai muulle viranomaiselle taikka tuomioistuimelle väärän tiedon ja siten aiheuttaa vaaran, että ilmiannettu pidätetään, vangitaan tai joutuu muun pakkokeinon kohteeksi tai joutuu syytteeseen tai tuomitaan rangaistukseen tai muuhun rikosoikeudelliseen seuraamukseen virheellisin perustein, on tuomittava väärästä ilmiannosta sakkoon tai vankeuteen enintään kolmeksi vuodeksi.

Kelan etuuksien väärinkäytösepäilyt ilmoitetaan ensimmäisenä Kelan vakuutuspiiriin. Kelan vakuutuspiirissä kaikki väärinkäytösepäilyt tutkitaan, ja monet saatetaan havaita aiheettomiksi tai niistä ei löydetä tarpeeksi näyttöä.

Kartelli paljastetaan tekemällä ilmianto kilpailu- ja kuluttajavirastolle.

## Aiheesta muualla
*Poliisi: Nettivinkki
Mikko Koivisto

**Mikko Koivisto** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Mikko Koivisto (s. 1979), koripalloilija
* Mikko Koivisto (s. 1987), koripalloilija
Monacon hallitsija

**Monacon ruhtinas** (ransk. *Prince de Monaco*) on Monacon ruhtinaskunnan valtionpäämies jo vuodesta 1604. Nykyinen hallitsija on Albert II, joka nousi valtaistuimelle vuonna 2005 isänsä kuoltua.

## Historia

Monacoa hallitseva Grimaldi-suku nousi hallitsijasuvun asemaan vuonna 980 taistelussa saraseeneja vastaan ja sai palkkioksi Monacon hallittavaksi. Monaco oli Genovan suojeluksessa vuoteen 1331 saakka, jolloin siitä tuli itsenäinen valtio. Monacon hallitsija käytti tuolloin nimeä **Seigneur de Monaco** eli **Monacon herra**.

Vuosina 1641–1859 Monaco oli Ranskan protektoraatti. Hallitsija sai tuolloin arvo nimen **Monacon suurruhtinas**. Vuonna 1731 Grimaldin suku sammui miehen puolelta ja Monacon hallitsijaksi nousi Louise Hippolyte Grimaldi.

Hän solmi avioliiton ranskalaisen aatelismiehen Jacques Francois Leonor De Goyon de Matignon ya de Thorignyn kanssa, joka oli Estoutevillen ja Valentinoisin herttua.

Uudeksi sukunimeksi tuli De Matignon-Grimaldi. Vuosina 1859–1861 Monaco oli Piemonten suojeluksessa, ja vuosina 1861–1918 Monaco oli jälleen itsenäinen, mutta vuodesta 1918 se on ollut taas Ranskan suojeluksessa. Ranskan vallankumouksen aikana Monaco oli osa Ranskaa ja ruhtinas eli maanpaossa. Grimaldi-suku palautettiin valtaistuimelle vuonna 1815.

Monacon edellinen ruhtinas Rainier III nousi valtaistuimelle vuonna 1949, isoisänsä Louis II:n kuoleman jälkeen. Rainier III:n äiti Louis II:n tytär Charlotte Louvet, joka oli alun perin Louis II:n avioton tytär ja myöhemmin legitimoitu lapsi vuodesta 1919 alkaen, luopui oikeuksistaan kruunuun poikansa Rainier III:n hyväksi ennen Louis II:n kuolemaa.

Perinteen mukaan ruhtinaan palatsin tornin lipputankoon nostetaan lippu, kun ruhtinas oleskelee Monacossa. Albert II:n kaudella lippu on pysynyt salossa lähtökohtaisesti, koska ruhtinas ei ole halunnut julkaista tietoja sijainnistaan.

## Vallanperimys
Vuonna 1918 Ranska ja Monaco solmivat sopimuksen, jossa Monacon itsenäisyyden takaajaksi tuli Ranska. Sopimuksen mukaan Monaco palautetaan osaksi Ranskaa, mikäli nykyinen ruhtinassuku sammuu kokonaan.

## Katso myös
*Luettelo Monacon hallitsijoista

## Lähteet
*Euroopan monarkit Esko Korkeamäki BTJ Kirjastopalvelu Oy Helsinki 2004

### Viitteet
Relax, Take It Easy

**Relax, Take It Easy** on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Mikan debyyttisingle hänen ''Life in Cartoon Motion'' -debyyttialbumilta. Britanniassa kappaleen alkuperäisestä versiosta ei tullut listamenestystä. Britannian latauslistoilla kappale nousi sen jälkeen 67. sijalle kun "Grace Kelly" pääsi listan huipulle tammikuussa 2007.

Kappale käyttää melodialinjaa Cutting Crewn menestyskappaleesta "(I Just) Died in Your Arms". Pohjois-Amerikassa kappale julkaistiin albumin kolmantena singlenä. Britanniassa kappale uudelleenjulkaistiin fyysisenä singlenä 31. joulukuuta 2007 sekä digitaalisesti ladattavana A-puolen singlenä "Lollipopin" kanssa 24. joulukuuta 2007. Tämä uudelleenjulkaistu single pääsi Britannian singlelistan 18. sijalle. Kappaletta käytetään myös elokuvassa ''Were the World Mine''. Se on myös vuonna 2011 julkaistussa elokuvassa ''Monte Carlo''.

## Lähteet
Sax on the Beach

**Sax on the Beach** on espanjalaisen DJ Valdin kappale. Sen julkaisi Blanco y Negro Music DJ:n neljäntenä singlenä 27. toukokuuta 2014. Kappaleella vierailee myös espanjalaisartisti Ethernity. Kappaleeseen liittyvä musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa 29. toukokuuta 2014. Kappale on toistaiseksi päässyt listoille vain Espanjassa.

## Kappalelista

**Digitaalinen lataus**

# "Sax on the Beach (Radio Edit)" [feat. Ethernity] - 3:48

## Listasijoitukset

## Lähteet
Jordi Masip

**Jordi Masip López** (s. 3. tammikuuta 1989 Sabadell, Espanja) on espanjalainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Primera Divisiónissa pelaavaa Real Valladolidia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paukkurauta-Kati

**Paukkurauta-Kati** (*Cat Ballou*) on Elliot Silversteinin ohjaama lännenelokuva vuodelta 1965. Elokuva kertoo naisesta (Jane Fonda), joka palkkaa pyssymiehen suojelemaan isänsä maatilaa. Osoittautuu ettei pyssymies olekaan ihan sellainen kuin hän oli odottanut. Lee Marvin sai roolistaan Oscarin. 

Vakavasta romaanista on tehty komedia, mutta kaikkia tarinan synkkiä aineksia ei silti ole poistettu. Elokuvassa on viittauksia moniin lännenklassikkoihin, etenkin *[[Etäisten laaksojen mies|Etäisten laaksojen mieheen]]*. Elokuva haki uusia tuulia lännenelokuvan lajityyppiin, ja sellaisia oli esimerkiksi minstreliduo Nat King Cole ja Stubby Kaye, joiden laulama tunnussävel kuljettaa tarinaa.

## Näyttelijät

## Arviot

Arto Pajukallio (*Tv-maailma* 27/2014) antaa kiitosta Jane Fondalle osasuorituksestaan, samoin Lee Marvinille tämän ironisesta kaksoisroolista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Petteri Piironen

**Petteri Piironen** (s. 10. joulukuuta 1976 Imatra) on suomalainen keihäänheittovalmentaja. Hän on valmentanut muun muassa Toni Kuuselaa, Teemu Narvia, Teemu Wirkkalaa, Sami Peltomäkeä, Sofi Flinkiä, Julius Yegoa ja Ihab Abdelrahman El Sayedia.

Piironen toimii Kuortaneen urheiluopistolla keihäänheiton lajivalmentajana. Urheiluopisto on Kansainvälisen yleisurheiluliiton keihäänheiton kehityskeskus, ja siellä käy heittäjiä valmennettavana IAAF:n myöntämien stipendien turvin. Järjestelyn myötä Piironen on ollut kehittämässä sellaistenkin heittäjien tekniikkaa, jotka eivät ole kotoisin tyypillisistä keihäänheittomaista. Esimerkiksi Julius Yego on kenialainen ja Ihab Abdelrahman El Sayed egyptiläinen. Yegosta tuli Lontoon olympialaisissa 2012 ensimmäinen keihäänheiton olympiafinaaliin selviytynyt kenialainen. Ennen Lontoon olympiakisoja hän oli harjoitellut Suomessa kolme kuukautta.

Keihäänheiton valmentamisen lisäksi Piironen työskenteli 2014–2016 jääkiekkoseura Tampereen Ilveksen fysiikkavalmentajana. Nuoruudessaan hän pelasi jääkiekkoa Imatran Ketterässä. Piirosen oma keihäsennätys on 76,38 metriä, jonka hän heitti Pieksämäellä 19. elokuuta 1995. Keihäänheittovalmennuksessa hän on nimennyt oppi-isäkseen Kari Ihalaisen.

Piironen valittiin vuoden 2015 valmentajaksi Suomen Urheilugaalassa.

Piirosen valmennettava Abdelrahman antoi vuonna 2016 positiivisen dopingnäytteen ja sai helmikuussa 2017 kahden vuoden kilpailukiellon. Piironen ei ole ollut tietoinen mahdollisesta dopingin käytöstä. Elokuussa 2016 juuri ennen Rion olympialaisia Piironen ilmoitti lopettaneensa Abdelrahmanin ja Yegon valmentamisen ja keskittyvänsä jatkossa vain suomalaisten valmentamiseen.

## Lähteet
Maalipallon maailmanmestaruuskilpailut 2014

**[[Maalipallo]]n maailmanmestaruuskilpailut 2014** pidettiin Espoossa, Suomessa 30.6.-5.7.2014. Pelipaikkana toimivat Tapiolan urheiluhalli ja Summahalli. 

## Turnaussysteemi
Sekä miehissä että naisissa on sama turnaussysteemi: Molemmissa joukkueet on jaettu kahtaan alkulohkoon, jotka pelaavat yksinkertaisen sarjan. Molempien lohkojen neljä parasta jatkavat puolivälieriin, joissa lohkoykkönen kohtaa toisen lohkon lohkonelosen ja lohkokakkonen toisen lohkon lohkokolmosen. Tämän jälkeen näiden voittajat kohtaavat välierissä niin, että parit ovat seuraavat: "A1/B4 vs. B2/A3" sekä "B1/A4 vs. A2/B3". Välierien häviäjät pelaavat pronssiottelussa ja voittajat finaalissa.

## Miesten turnaus
Miehet pelasivat alkusarjan kahdessa lohkossa, jotka olivat nimeltään A ja B.

A-lohkossa pelasivat Algeria, Tšekki, Suomi, Saksa, Iran, Espanja, Ukraina ja Yhdysvallat. Lohkossa B pelasivat Belgia, Brasilia, Kiina, Kanada, Egypti, Japani, Liettua ja Turkki.

## Naisten turnaus
Naiset pelasivat alkusarjan kahdessa lohkossa, jotka olivat nimeltään X ja Y.

Lohkossa X pelasivat Suomi, Saksa, Japani, Venäjä, Turkki ja Yhdysvallat. Lohkossa Y pelasivat Brasilia, Kiina, Israel, Ruotsi, Ukraina ja Australia. 
## Lähteet
Trifluoriperetikkahappo

**Trifluoriperetikkahappo** (C2HF3O3) on perkarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja trifluorietikkahapon ja peretikkahapon johdannainen. Yhdistettä käytetään tutkimuskäytössä orgaanisissa synteeseissä vahvana epoksidoivana reagenssina.

## Ominaisuudet
Trifluoriperetikkahappo on huoneenlämpötilassa väritön neste. Aine liukenee dikloorimetaaniin, dietyylieetteriin, asetonitriiliin ja sulfolaaniin. Trifluoriperetikkahappo on erittäin vahva hapetin johtuen pelkistyessä muodostuvasta trifluoriasetaattiryhmästä, joka on hyvä lähtevä ryhmä. Myös elektroneja puoleensavetävä trifluorimetyyliryhmä nopeuttaa reaktiota. Laimeana liuoksena se on kylmässä säilytettynä stabiili, mutta voi kuumennettaessa reagoida räjähdysmäisen kiivaasti.

## Valmistus ja käyttö
Trifluoriperetikkahappoa valmistetaan hapettamalla trifluorietikkahappoanhydridiä vetyperoksidin tai vetyperoksidin ja urean seoksen avulla.

Trifluoriperetikkahappo reagoi helposti alkeenien kanssa muodostaen epoksideja. Erityisen hyvin se soveltuu muuten hankalasti epoksidoitavien tyydyttymättömien esterien epoksidointiin. Trifluoriperetikkahappoa käytetään myös amiinioksidien synteeseihin sekä aromaattisista että alifaattisista amiineista sekä esterien muodostamiseen ketoneista Baeyer–Villiger-reaktiolla.

## Lähteet
Pauli Vakkilainen

**Paavali (Paul, Pauli) Vakkilainen** (14. helmikuuta 1899 Rautu – 15. marraskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka käytti myös nimimerkkiä **Paul Pähkinälinna**.

Vakkilainen julkaisi nimimerkillä *Paul Pähkinälinna* kaksiosaisen romaanin *Ei sanoin - mutta teoin* jonka aiheena oli Inkerin vapauttaminen ja Suur-Suomen luominen.

Vakkilainen asui vanhempineen Viipurin ympäristössä, kunnes muutti Viipurin kaupunkiin vuonna 1919. Viipurissa Vakkilainen toimi kirjailijana.

Vakkilaisen puoliso oli Aune (o.s. Hakkarainen), molemmat Viipurista. Vanhemmat olivat työmies Tuomas Vakkilainen ja Helena (o.s. Parikka). Vakkilainen muutti puolisonsa kanssa Viipurista Helsinkiin vuonna 1944. Heidät on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.

## Teoksia
Nimellä *Pauli Vakkilainen*:
* *Helsinkiläisen kauppaneuvoksen tytär*. Kirjakauppa Oma, Helsinki 1947
* *Eräs talvisodan muisto*. Kansa taisteli - miehet kertovat 3/1966 (Lehden digitoitu versio)
Nimimerkillä *Paul Pähkinälinna*:
* *Karoliinit*. 1933
* *Ei sanoin - mutta teoin : Inkerin romaani. 1-2 osa*. Tekijä, Viipuri 1934

## Lähteet
* Kirjasampo.fi : Paul Pähkinälinna
* Risingshadow Scifi- ja fantasiakirjat : Paul Pähkinälinna

### Viitteet
Andréas Sámaris

**Andréas Sámaris** (, s. 13. kesäkuuta 1989 Patras, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Primeira Ligassa pelaavaa Benficaa.

Sámaris teki 1–0-maalin, kun Kreikka voitti Norsunluurannikon 2–1 MM-kilpailujen 2014 alkulohko-ottelussa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
PAO Varda FC

**PAO Varda FC** on vuonna 1948 perustettu jalkapalloseura Vardasta, Kreikasta. Se pelaa kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Football League 2:ssa.

Kreikan jalkapallomaajoukkueessa pelannut Andreas Samaris on edustanut seuraa juniorina.
Birgit Cullberg

**Birgit Cullberg** (3. elokuuta 1908 – 8. syyskuuta 1999) oli ruotsalainen tanssija ja koreografi. Hän tuli tunnetuksi kokeellisesta baletista, voimakkaasta draamasta ja yhteiskunnallisesti kantaa ottavista teoksista. Hän loi oman tyylinsä jossa yhdistyi moderni tanssi ja klassinen baletti.

Cullberg tunnetuin teos oli August Strindbergin näytelmään perustuva *[[Neiti Julie (baletti)|Neiti Julie]]*. *Neiti Julieta* on esitetty 36 eri lavalla Japanista Chileen.

Cullberg opiskeli koreografiaa 1930-luvun lopulla Englannissa saksalaisen Kurt Joossin ohjauksessa.

Kansainvälisen läpimurtonsa hän teki 1957 kun Tanskan kuninkaallinen baletti kutsui hänet tekemään baletin *Kuuporo*. Vuonna 1959 hän teki *Neiti Julien* American Ballet Theatressa ja *Medean* New York City Balletissa.

Vuonna 1967 Cullberg perusti Ruotsin kansallisteatterin yhteyteen oman seurueensa, Cullberg-baletin. Siinä ei ollut erillistä kuoroa (*[[corps de ballet]]*), vaan kaikki seurueen kahdeksan jäsentä olivat "soolotanssijoita" ja saivat samaa palkkaa. Seurue esiintyi paljon televisiossa ja nousi kansainväliseen maineeseen 1970-luvulla. Cullberg ohjasi seurueelle baletteja vuoteen 1987 asti eli 79-vuotiaaksi. Hänen poikansa Mats Ek loi koreografioita baletille vuodesta 1976, ja siirtyi sen taiteelliseksi johtajaksi vuonna 1985.
Cullberg tanssi poikansa koreografiassa *Soweto* 74-vuotiaana, ja vielä vuonna 1991 hän tanssi baletissa *Vanha nainen ja ovi*.

Vuonna 1979 Cullberg sai professorin arvonimen.

Cullbergin puoliso oli näyttelijä Anders Ek.

## Lähteet
Kalle Kahiluoto

**Kalle Heribert Kahiluoto**, sukunimi vuoteen 1899 *Hagert* (16. syyskuuta 1881 Tampere – 15. joulukuuta 1957 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra.

Kahiluodon vanhemmat olivat tukkipäällysmies Karl Henrik Hagert ja Elina Josefina Perkiö. Hän pääsi ylioppilaaksi Tampereen reaalilyseosta 1900, suoritti teologian erotutkinnon Helsingin yliopistossa ja hänet vihittiin papiksi 1904.

Kahiluoto toimi Raittiuden Ystävien matkasaarnaajana 1904–1907, Länsi-Uudenmaan kansanopiston johtajana 1907–1913, Tammelan vt. kappalaisena 1913–1915, Korpilahden kappalaisena 1915–1920 ja Jokioisten kirkkoherrana 1920–1925. Hän oli Turun tuomiokirkkoseurakunnan 2. kappalaisena 1925–1936 ja toimi samalla uskonnonopettajana Turun suomalaisessa yhteiskoulussa 1926 ja 1929–1931 sekä Turun tyttölyseossa 1926–1935. Viimeksi Kahiluoto oli Vesilahden kirkkoherrana 1936–1953. Kahiluoto sai rovastin arvon 1935.

Kahiluoto oli Suomen Pipliaseuran sihteeri 1926–1936 ja johtokunnan jäsen 1927–1936. Hän toimi Turun kaupunginvaltuutettuna ja Vesilahden kunnanvaltuutettuna.

Kalle Kahiluoto oli naimisissa 1910–1923 kansanopiston johtaja Maria Elina Suomelan (Finne, k. 1923) kanssa ja 1925–1926 pankkivirkailija Helmi Saarron (Sahlstedt, k. 1926) kanssa. Kahiluodon tytär Sirkka-Liisa Kahiluoto oli naimisissa kirjailija Oiva Paloheimon kanssa vuosina 1945–1953 ja he asuivat Vesilahden pappilan piharakennuksessa.

## Teoksia
* *Kristityt ja kieltolaki*. Kirjoituksia kieltolakiasiassa / Raittiuden ystävien toimittamia 4. Edistysseurojen kustannusosakeyhtiö, Helsinki 1919
* *Älkää juopuko viinistä : saarna 20 : kolm. p. jälkeisenä sunnuntaina 1927*. Helsinki 1927
* *Kertomus Suomen pipliaseuran toiminnasta vuosina 1929 – 1932*. Suomen pipliaseura, Turku 1933
* *Viha ja rakkaus : juhlasaarna Suomen 57. yleisessä raittiuskokouksessa Jyväskylässä 18.6.1939*. Raittiuden ystävät, Helsinki 1939
* *Vesilahti 1346–1946. 600-vuotisjuhlajulkaisu* ; toimituskunta U. Hakuni, K. Kahiluoto, A. Nopola, J. Poukka. Tampere 1946

## Suomennoksia
* Eivind Berggrav-Jensen : *Sotilaselämä ja uskonnollisuus : kokemuksia ja kirjallisia todistuskappaleita sotanäyttämöltä*. WSOY 1916

## Lähteet
* Ylioppilasmatrikkeli 1900-1902, s. 73
* Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)
* Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)
* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961
* Mikko Louhivuoren mietteitä-blogi 31.5.2010 : Saatana ja hänen poikansa
The Probation Wife

**The Probation Wife** on vuonna 1919 ensi-iltansa saanut Sidney Franklinin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Norma Talmadge ja Thomas Meighan.

*The Probation Wifen* tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation, ja sen levitti Select Pictures Corporation. Elokuva kuvattiin New Yorkissa. *The Probation Wifen* käsikirjoituksen laati Kathryn Stuart Angie Ousley Rooserin tarinan pohjalta. Elokuvan tuottivat Joseph M. Schenck ja Talmadge. *The Probation Wife* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 24. toukokuuta vuonna 1919.

*The Probation Wife* on säilynyt nykypäivään asti, ja sitä säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston ja George Eastman Housen elokuva-arkistoissa. Kongressin kirjaston kopiosta puuttuu yksi kela.

## Juoni

Kabaree-tanssija Josephine "Jo" Mowbray (Norma Talmadge) joutuu turvakotiin. Varakas kirjailija Harrison Wade (Thomas Meighan) ei ainoastaan auta häntä pakenemaan vankilamaisesta turvakodista, vaan hän myös avioituu Jon kanssa suojellakseen tätä. Kirjailijan entinen naisystävä Nina Stockley (Florence Billings) palaa kuvioihin ja monimutkaistaa asioita. Harrison alkaa tapailla salaa vanhaa rakkauttaan, ja unohtaa vaimonsa, joka ei ole kuitenkaan tietämätön tilanteesta. Päättäväinen vaimo alkaa käyttää ovelia naisten kikkoja voittaakseen aviomiehensä takaisin.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''The Probation Wife'' Silent eran sivustolla 
* ''The Probation Wife'' TCM Movie Databasessa
Lappeenrannan Balettigaala

**Lappeenrannan Balettigaala** on vuosittain elokuussa Lappeenrannassa järjestettävä tapahtuma. Sen järjestäjä on Lappeenrannan balettigaala-Lappeenranta ballet gala ry yhteistyössä Lappeenrannan kaupungin kanssa. Tapahtuman taiteellinen johtaja on Juhani Teräsvuori.

Tapahtuma järjestettiin ensi kerran vuonna 2010.

## Lähteet
Jan Kirchhoff

**Jan Tilman Kirchhoff** (s. 1. lokakuuta 1990 Frankfurt am Main, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edusti Saksan pääsarjassa Bundesliigassa Mainzia, Bayern Müncheniä ja Schalke 04:ää sekä Englannin pääsarjassa Valioliigassa Sunderlandia. Toisella sarjatasolla hänen edustamiaan seuroja olivat Englannissa Bolton Wanderers ja Saksassa 1. FC Magdeburg. Hän päätti pelaajauransa Saksan 3. Ligan KFC Uerdingen 05:ssä vuonna 2021.

Kirchhoff pelasi Saksan alle 18-, alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa.

## Lähteet
Karjalan kannaksen pääpuolustusasema

Ensimmäinen Suomen pääpuolustuslinja oli 1918 linnoitettavaksi aloitettu niin sanottu Enckellin linja. Kenraalimajuri Oscar Enckell 12. syyskuuta 1919 alkaen oli yleisesikunnan päällikkö sen jälkeen kun valtionhoitaja Mannerheim oli hävinnyt vuoden 1919 presidentinvaalit Ståhlbergille ja kun tämän seurauksena monet kenraalit erosivat muun muassa Yleisesikunnan päällikkö Hannes Ignatius. Hän joutui luopumaan tehtävästään ja esitti itse eronpyyntönsä 18. syyskuuta 1924, kun jääkäriupseerit kykenivät poistattamaan tai painostamaan armeijasta Venäjän keisarikunnan palveluksessa olleita upseereita.

Enckellin toiminta-ajatuksen mukaan Suomi liikekannallepanisi 3 1/2 palveluksessa olevaa divisioonaa järvilinjalle: Humaljoen lahti–Muolaanjärvi–Vuoksi–Taipale. Mikäli tämä ei onnistuisi, pitäisi pääpuolustusaseman kuitenkin kulkea Viipurin kaupungin itäpuolella. Sivusuunnassa hyökkääjän olisi pitänyt tulla pysäytetyksi Jänisjoen linjalle. Toisessa vaiheessa hyökkäystä vastaanottamaan olisi tullut myös reservistä liikenkannallepantuja joukkoja, jolloin kokonaisuudessaan olisi käytössä ollut seitsemän divisioonaa. Laskelmien mukaan olisi tarvittu 12 divisioonaa. Suunnitelman puolustuksellisuuden vuoksi siitä käydyssä keskustelussa oli esitetty Kronstadtin saartamista, pääpuolustusaseman sijoittamista Vammelsuu–Taipale-linjalle, sillanpään muodostamista Kiviniemelle hyökkäyksen lähtöalueeksi ja hyökkäysmahdollisuuden tukemiseksi Vuoksen eteläpuolisille järvikannaksille sekä suojajoukkojen vahventamista.

Ecnkellin vasta-argumenttien mukaan Vammelsuu–Taipale -linjaa ei olisi kyetty pitämään, vaikka kolmasosa rauhanajan joukoista keskitettäisiin niin kauas, ja suomalaisjoukot harvalukuisina tuhoutuisivat yksi toisensa jälkeen paketteina. Erivien näkemysten vuoksi Enckell ehdotti puolustusvalmistelukomissionin perustamista, joka toteutu myöhemmin Hornborgin komitean muodossa. Kronstadtin saarron osalta Enckell oli sitä mieltä, että siihen olisi tarvittu avomerilaivasto, vaikka Suomella ei ollut edes rannikkolaivastoakaan.

Alkuperäisiä asemien linjauksia 1920-luvulta tarkistettiin 1930-luvulla. Talvisodan aikana sanomalehtihenkilöt nimittivät pääpuolustusaseman Mannerheim-linjaksi. Myös Neuvostoliitto alkoi käyttää joukkotiedonvälityksessään samaa nimitystä. Neuvostoliiton joukkotiedonvälityksen tarkoituksena oli osoittaa, että pääpuolustusasema olisi ollut vahvasti kantalinnoitettu ja sen vuoksi Suomea vastaan taisteleminen oli vaikeaa. Länsimaisen lehdistön tarkoituksena oli nimityksellä osoittaa Suomen puolustuksen vahvuutta ja saada sisällöille pääpuolustusasemaa kaupallisempi vetoava nimitys.

## Katso myös
* Pääpuolustusasema
* Venäjän keskitys

## Lähteet
* Kenraaliluutnantti Reino Arimo: "Kenraaliluutnantti Oscar Paul Enckell. Yleisesikunnan päällikkö 1919–1924" s. 138–
American Ballet Theatre

**American Ballet Theatre** (ABT) on New Yorkissa toimiva balettiseurue. Sillä on vuosittain kahdeksan viikon näytäntökausi Metropolitan-oopperassa, muun aikaa vuodesta se tekee kiertueita.

Seurue aloitti toimintansa vuonna 1940. Se on alusta asti tehnyt laajoja kiertueita koko maassa, ja tavoittaa vuosittain noin 450&nbsp;000 katsojaa. Se on esiintynyt myös 42 muussa maassa 30 ulkomaankiertueellaan.

Mihail Baryšnikov oli American Ballet Theatren taiteellinen johtaja vuosina 1980–1989. Hän myös tanssi seurueessa ja loi sille koreografioita. Muita tunnettuja koreografeja ovat olleet Antony Tudor, Agnes DeMille, Jerome Robbins, Michael Kidd, Eliot Feld ja Twyla Tharp. Mihail Fokin muokkasi monia koreografioitaan ABT:lle sopiviksi.

Elina Miettinen on ensimmäinen suomalainen ballerina, joka on saanut kiinnityksen American Ballet Theatreen.

## Lähteet
The Aftermath

**The Aftermath** on suomalaisen death/thrash metal -yhtye The Jasser Arafatsin EP-levy. Se julkaistiin syyskuussa 2013 levymerkillä Violent Journey Records.

## Kappaleet
#
#
#
#

## Arvostelut
* Metal Blast: 
* Metal Temple: 
* Imperiumi.net: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Poussin

**Poussin** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Gaspard Poussin, oik. *Gaspard Dughet* (1813–1875), ranskalainen taidemaalari ja taidegraafikko
* Gérald Poussin (s. 1946), sveitsiläinen taiteilija
* Nicolas Poussin (1594–1665), ranskalainen taidemaalari
Sanan-Lennätin

**Sanan-Lennätin** oli Viipurissa vuosina 1855–1858 ilmestynyt sanomalehti.

Liberaalilehti ''Wiborgin'' julkaisija Johannes Alfthan perusti *Sanan-Lennättimen* Viipurin suomenkieliseksi sanomalehdeksi. Sen nimi otettiin Suomeen vastikään vedetystä sähkölennättimestä, joka samalla symboloi uutta aikaa. Lehden toimittajana oli ensin lehtori Henrik Konstantin Corander ja vuodesta 1857 hänen veljensä Axel Gabriel Corander, joka sai saman vuoden syksyllä rinnalleen maisteri Wilhelm Lavoniuksen. Vuoden 1858 alusta mukaan tuli lastenlehti ''Aamuruskon'' toimittaja Pietari Hannikainen.

Leimallisesti maakunnallisen *Sanan-Lennättimen* sisältö koostui taloudellisista ja valistavista kirjoituksista sekä etupäässä kotimaan uutisista. Vuonna 1857 se alkoi *Wiborgin* mallin mukaan julkaista myös pääkirjoituksia. Pietari Hannikainen toi lehteen sosiaalista fennomaniaa, jonka tavoitteena oli yhteiskunnan radikaali uudistaminen.

Kerran viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 525 kappaletta vuonna 1858. Nelipalstaisena se oli sivukooltaan *Wiborgin* ohella Suomen suurin sanomalehti. Vuoden 1859 alusta *Sanan-Lennätin* yhdistettiin Hannikaisen *Aamuruskoon*, joka oli valtakunnallisesti tunnettu ja muuttunut enemmänkin aikuisten lehdeksi. Uusi *Aamurusko* säilyi kuitenkin *Sanan-Lennättimen* kaltaisena kaakkoissuomalaisena lehtenä, mikä karkotti tilaajia muualla maassa. Lehti lakkasi Alfthanin lopettaessa kustannustoimintansa vuoden 1859 lopussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Sanan-Lennätin'' digitoituna kansalliskirjastossa
Lex Talionis

**Lex Talionis** on suomalaisen thrash metal -yhtye National Napalm Syndicaten EP-levy. Se julkaistiin 27. kesäkuuta 2014 levymerkillä Violent Journey Records. EP sisältää kaksi uutta kappaletta sekä kolme cover-versiota tunnettujen suomalaisten hardcore punk -yhtyeiden tuotannosta.

Kappale "My Pudasjärvi" on cover-versio Nuclear Assaultin kappaleesta "My America", joka on muunnettu ylistämään yhtyeen kotipaikkakuntaa, Pudasjärveä.

## Kappaleet
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Aku Raaska – laulu
* Jukka Kyrö – kitara
* Hapa Lampinen – kitara
* Niko Karppinen – bassokitara
* Pasi Pauanne – rummut

## Arvostelut
* Kaaoszine.fi: 
* Metal-temple.com: 

## Aiheesta muualla
* 
* 

## Lähteet
Sanan Saattaja Wiipurista

**Sanan Saattaja Wiipurista** oli Viipurissa vuosina 1833–1836 ja 1840–1841 ilmestynyt sanomalehti.

Kirjanpainaja Anders Cedervaller perusti *Sanan Saattajan Wiipurista* saksankielisen *[[Wiburgs Wochenblatt]]in* korvaajaksi. Sen taustalla oli Sanoma-Seura, johon kuuluivat entinen auraseuralainen pappi Abraham Poppius, lukion yliopettaja A. J. Europaeus sekä lehden toimittajana työskennellyt kaupungin pastori G. W. Wirenius. Avustajana toimi myös Jaakko Juteini, joka julkaisi lehdessä 73 laulua, runoa ja kertomusta. Virikkeen suomenkielisen lehden julkaisemiseen antoi C. A. Gottlund.

*Sanan Saattaja Wiipurista* sisälsi taloudellisesti ja isänmaallisesti valistavia kirjoituksia, uutisia, kaunokirjallista aineistoa sekä ilmoituksia Viipurin kaikilla kielillä. Lehti oli tarkoitettu sekä säätyläisille että talonpojille, kaupunkilaisille ja maalaisille, mikä osoittautui sen tekijöille hyvin vaikeaksi tehtäväksi. Kerran viikossa ilmestyneen *Sanan Saattajan* levikki oli pieni, vain 242 kappaletta vuonna 1836. Poppiuksen, Europeauksen ja Wireniuksen muutettua muille paikkakunnille halukkaita toimittajia ei vuoden 1836 lopussa löytynyt, ja Cederwaller alkoi julkaista lehden tilalla ruotsinkielistä ilmoituslehteä *[[Wiborgs Annonce Blad]]ia*, joka ajoittain oli ilmestynyt *Sanan Saattajan* liitteenä.

Vuonna 1840 *Sanan Saattaja Wiipurista* herätettiin uudestaan henkiin lukion apuopettaja K. H. J. Ignatiuksen toimittamana. Hänen aikanaan siinä oli enemmän artikkeleita, runoja ja kertomuksia ja vähemmän sekalaista aineistoa ja uutisia. Myös valistava ja hyödyllinen aines sai lisää jalansijaa. Ignatiuksen aikana lehti sai myös yhteiskuntakriittistä ja fennomaanista sävyä. Sen levikki pysyi kuitenkin pienenä, minkä vuoksi Cederwaller alkoi vuoden 1841 jälkeen julkaista jälleen pelkkää ilmoituslehteä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Sanan Saattaja Wiipurista'' digitoituna kansalliskirjastossa
Sampo (Tampere)

**Sampo** oli Tampereella vuonna 1888 ilmestynyt sanomalehti.

Poliittisesti väritön *Sampo* pyrki esiintymään Tampereen liike-elämän äänenkannattajana. Seitsemästi viikossa ilmestynyt lehti osoittautui taloudellisesti kannattamattomaksi, ja se lopetettiin jo runsaan kuukauden kuluttua. Päätoimittajaksi oli virallisesti merkitty kansakoulunopettaja Ida Alexandra Grönroos, mutta on arveltu, että todellisuudessa lehden toimittaja ja kustantaja oli jyväskyläläinen Heikki Fabian Helminen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Sampo'' digitoituna kansalliskirjastossa
Raja-Karjala (sanomalehti)

**Raja-Karjala** oli Sortavalassa vuosina 1906–1912 ilmestynyt sanomalehti.

Sortavalan vanhasuomalaiset perustivat *Raja-Karjalan* nuorsuomalaiseksi muuttuneen ''Laatokan'' kilpailijaksi. Sen taustaryhmään kuuluivat K. S. Suomalainen, O. A. Forsström ja K. J. Teittinen. Sisällöltään vaatimaton lehti lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.

Kolmesti viikossa ilmestyneen *Raja-Karjalan* levikki oli 900 kappaletta vuonna 1908. Sen vastaavina toimittajina työskentelivät Antero Jaakkola (1907), F. S. Eljas Pauanne (1907–1908), Lauri Loimaranta (1908–1910) ja Juho Katajavaara (1911–1912).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Raja-Karjala'' digitoituna kansalliskirjastossa
Päivän Uutiset (1952)

**Päivän Uutiset** oli Helsingissä vuonna 1952 ilmestynyt sanomalehti.

Oy Uuden Suomen julkaisema iltapäivälehti *Päivän Uutiset* perustettiin Helsingin olympiakesää varten. Kuudesti viikossa ilmestynyttä lehteä jatkettiin kuitenkin vuoden loppuun saakka. Sen päätoimittajana työskenteli Vilho Suomi. Ulkoasuun oli otettu vaikutteita ''Ilta-Sanomilta''.

## Lähteet
Päivän Uutiset (1928)

**Päivän Uutiset** oli Helsingissä vuonna 1928 ilmestynyt sanomalehti.

*Päivän Uutisten* taustalla olivat Yrjö Ruudun valtiososialismista kiinnostuneet ylioppilaat, jotka olivat vuonna 1923 perustaneet Vasama-nimisen ”valtiososialistisen ylioppilasyhdistyksen”. Lehteä julkaisseen Osakeyhtiö Viestin johtokuntaan kuuluivat muun muassa Ruutu itse sekä Urho Kekkonen. *Päivän Uutisten* poliittinen ohjelma oli sama kuin Vasaman. Lehden tavoitteena oli kansan eheyttäminen ”kansanvaltaisen kansallisen politiikan” avulla. Päätoimittajana toimi Juhani Konkka. Lehdestä ilmestyi kahdesti viikossa vain kolmisenkymmentä numeroa. *Päivän Uutisiin* kirjoittivat muun muassa Lauri Haarla ja Uuno Kailas ja sen tukijoihin kuului joitakin mainittavia poliitikkoja, kuten Arvo Inkilä. *Päivän Uutisten* jatkajaksi perustettiin aikakauslehti *[[Tähystäjä (lehti)|Tähystäjä]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Päivän Uutiset'' digitoituna kansalliskirjastossa
Päivän Uutiset (1887–1889)

**Päivän Uutiset** oli Helsingissä vuosina 1887–1889 ilmestynyt sanomalehti.

Helsingin ruotsinmieliset perustivat *Päivän Uutiset* pääkaupungin suomenmielisten lehtien kilpailijaksi. Sen taustaryhmään kuuluivat muun muassa kenraali Frithiof Neovius sekä professorit C. G. Estlander ja M. W. af Schultén. Hyvin toimitettu, mutta mielipidevaikuttajana vähämerkityksinen lehti osoittautui kannattamattomaksi ja se lopetettiin alkuinnostuksen laimennuttua.

Kuudesti viikossa ilmestyneellä lehdellä oli vuonna 1888 noin 1400 tilaajaa. Sen päätoimittajina työskentelivät Ferdinand von Wright (1888–1889) ja Väinö E. Lindbohm (1889).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Päivän Uutiset'' digitoituna kansalliskirjastossa
Daniel Opare

**Daniel Tawiah Opare** (s. 18. lokakuuta 1990 Accra, Ghana) on ghanalainen jalkapalloilija. Hän edustaa turkkilaista Beşiktaşia ja on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.

## Seurajoukkueura
3. heinäkuuta 2010 Opare siirtyi Real Madrid Castillasta belgialaisseura Standard Liègeen. Hän pelasi joukkueessa neljän kauden aikana yhteensä 88 sarjaottelua.

20. toukokuuta 2014 juuri ennen MM-kilpailuiden alkua Opare solmi nelivuotisen sopimuksen Porton kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Daniel Oparen esittely Transfer Market -sivustolla
Conmebolin karsinnat jalkapallon maailmanmestaruuskilpailuihin 1998

**Vuoden 1998 jalkapallon MM-kilpailujen karsintoihin** osallistui Etelä-Amerikan maanosaliitosta CONMEBOL:stä yhdeksän maata, jotka pelasivat neljästä MM-kisapaikasta. Hallitseva maailmanmestari Brasilia selviytyi MM-lopputurnaukseen ilman karsintaa. Karsinnoissa pelattiin kaksinkertainen sarja; sarjan neljä parasta selviytyivät Ranskassa pelattavaan MM-lopputurnaukseen.

Etelä-Amerikan maista MM-kisoihin selviytyivät Brasilian lisäksi Argentiina, Paraguay, Kolumbia ja Chile.

## Sarjataulukko


## Tulokset

### Kierros 1

----

----

----

### Kierros 2

----

----

----

### Kierros 3

----

----

----

### Kierros 4

----

----

----

### Kierros 5

----
 
----
 
----

### Kierros 6

----

----

----

### Kierros 7

----

----

----

### Kierros 8

----

----

----

### Kierros 9

----

----

----

### Kierros 10

----

----

----

### Kierros 11

----

----

----

### Kierros 12

----

----

----

### Kierros 13

----

----

----

### Kierros 14

----

----

----

### Kierros 15

----

----

----

### Kierros 16

----

----

----

### Kierros 17

----

----

----

### Kierros 18

----

----

----

## Lähteet
François Leclerc du Tremblay

**François Leclerc du Tremblay** eli **isä Joseph** (; 4. marraskuuta 1577 Pariisi – 18. joulukuuta 1638 Rueil) oli ranskalainen munkki, uskonnollinen mystikko ja poliittinen vaikuttaja. Hän oli kardinaali Richelieun vaikutusvaltainen neuvonantaja, joka tunnettiin nimellä *l’éminence grise*. Tästä on syntynyt käsite harmaa eminenssi, joka tarkoittaa kulissien takaista vaikuttajaa.

Tremblayn isä oli oikeuslaitoksen virkamies ja äiti aatelisnainen. Nuorena Tremblay opiskeli Pariisin yliopistossa, matkusteli eri puolilla Ranskaa, Italiaa ja Saksaa sekä palveli lyhyen aikaa armeijassa. Hän liittyi kapusiinimunkkeihin vuonna 1599 Orléansissa, ja omistautui sen jälkeen rukoilulle, saarnaamiselle ja käännytystyölle. Tremblay sai vihkimyksensä vuonna 1604, ja hän toimi sen jälkeen muun muassa filosofian professorina. Vuonna 1613 hänestä tuli kapusiiniveljestön Tourainen kirkkoprovinssia johtanut provinsiaali. Hän pyrki puhdistamaan läntisen ja eteläisen Ranskan protestanttisuudesta. Tremblayn johdolla perustettiin vuonna 1617 Notre-Dame du Calvaire -niminen benediktiininunnien kongregaatio, jolla oli luostareita usealla paikkakunnalla. Hän kirjoitti uskonnollisia teoksia, joista tärkeimmät ovat *Exercice des bienheureux practicables en terre par les âmes dévotes* (1610) ja *Introduction à la vie spirituelle* (1626).

Tremblay tutustui tuolloin Luçonin piispana toimineeseen Richelieuhun ollessaan järjestämässä Fontevraudin luostarin asioita. Vuonna 1611 Richelieu teki hänestä sihteerinsä. Kun Richelieusta vuonna 1624 tuli Ranskan johtava ministeri, myös Tremblay sai kutsun hoviin. Tremblaysta tuli Richelieun oikea käsi varsinkin Ranskan ulkopolitiikkaa koskeneissa asioissa, ja hänen valtansa vastasi käytännössä ulkoministeriä, vaikka hänellä ei ollutkaan mitään muodollista asemaa maan hallituksessa. Myöhemmin hänen vaikutusvaltaansa Richelieuhun on myös liioiteltu.

Richelieu ja Tremblay yhdistivät voimansa ajaessaan Ranskan osallistumista kolmikymmenvuotiseen sotaan. Richelieuta kiinnosti ensisijaisesti Ranskan vallan kasvattaminen Euroopassa, Tremblayta taas uskonsota protestanttisia maita vastaan. Tremblay hoiti monia tärkeitä neuvotteluita Richelieun edustajana ja johti tämän diplomaattisia operaatioita, merkittävimpänä niistä vuoden 1630 Regensburgin valtiopäivien ohjailu. Tremblayn ansiosta keisari Ferdinand II ei saanut valtiopäiviä valitsemaan poikaansa seuraajakseen. Yhdessä Nevelin herttuan kanssa Tremblay yritti myös huonolla menestyksellä saada aikaiseksi uuden ristiretken turkkilaisia vastaan. Kuollessaan vuonna 1638 Tremblay oli kansan parissa hyvin epäsuosittu sotakiihkoilunsa vuoksi.

Tremblay tunnettiin ”harmaana eminenssinä”, kun taas Richelieusta käytettiin nimitystä ”punainen eminenssi”. Ylhäisyyttä tarkoittava sana ”eminenssi” oli kardinaalien arvonimi. Värit viittasivat Tremblayn harmaaseen munkinkaapuun ja Richelieun punaiseen kardinaalinviittaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Joseph François Joseph Leclerc de Tremblay dit le père (1577-1638)  Encyclopædia Universalis
New York City Ballet

**New York City Ballet** (NYCB) on New Yorkissa toimiva balettiseurue. Sillä on toimitilat Lincoln Center for the Performing Artsissa. 

Seurue aloitti toimintansa vuonna 1948. Sen perustaja Lincoln Kirstein halusi luoda seurueen, jossa nuoret amerikkalaiset tanssijat saisivat oppia maailman parhailta balettimestareilta. Hän kutsui George Balanchinen käynnistämään koulutusta uuden seurueen pohjaksi. Toinen maailmansota ja taloudelliset ongelmat haittasivat aloitusta, mutta lopulta New York's City Center for Music and Drama otti sen siipiensä suojaan. Balanchine kutsui 30-vuotiaan Jerome Robbinsin toiseksi taiteelliseksi johtajaksi. Balanchinen kuoltua 1983 Robbins jakoi johtovastuun seurueessa tanssineen Peter Martinsin kanssa, joka jatkaa johdossa Robbinsin jäätyä eläkkeelle.

Balanchine ja Robbins olivat seurueen koreografeja, samoin kuin William Dollar, Todd Bolender, Francisco Moncion, Lew Christensen ja Frederick Ashton. Solisteihin ovat kuuluneet Martinsin lisäksi Maria Tallchief, Tanaquil LeClercq ja Melissa Hayden.

Nykyisin seurue esiintyy 23 viikkoa vuodesta. Sillä on 90 tanssijaa, ja sen repertuaariin kuuluu yli 150 teosta. 

## Lähteet
Chicagon baletti

**Chicagon baletti** oli Yhdysvaltojen Chicagossa toimiva balettiseurue. Sen perusti Ruth Page vuonna 1955. Seurueessa oli useita tunnettuja ensitanssijoita kuten Kenneth Johnson, Alicia Markova, Marjorie Tallchief ja Maria Tallchief. Vuonna 1969 seurue, joka oli toiminut viimeiset vuodet nimellä *Ruth Page's International Ballet*, lakkasi toimintansa.

Chicagon oopperalla oli ollut oma balettiryhmänsä jo vuodesta 1910. Adolph Bolm toimi sen balettimestarina 1920-luvulla.

Chicago Ballet Company lakkautettiin talousvaikeuksien takia 1978. Maria Tallchiefillä oli oma seurueensa nimeltä *Chicago City Ballet* vuodesta 1974 vuoteen 1987.

## Lähteet
Les Lettres sur la danse et sur les ballets

**Les Lettres sur la danse et sur les ballets** on Jean-Georges Noverren kirjoittama ohjekirja tanssin teoriasta. Kirjan ensimmäinen laitos ilmestyi 1760, ja se koostui 15 kirjeestä, jotka käsittelivät tanssin uudistamista.  Kirjeet käännettiin saksaksi vuonna 1769 ja italiaksi 1778. Noverre kävi kirjeenvaihtoa aikansa eurooppalaisten kulttuurihenkilöiden kanssa.

Yli 40 vuotta myöhemmin ilmestynyt toinen laitos * Lettres sur la danse, sur les ballets et les arts* on omistettu Venäjän keisarille. Siinö on neljä osaa, joihin sisältyy myös ohjeita oopperatalon arkkitehtuurista. Kolmas laitos  *Lettres sur les arts imitateurs en général, et sur la danse en particulier, * ilmestyi  vuonna 1807. Se on omistettu keisarinna Joséphinelle.

## Lähteet
Yes or No

**Yes or No** on Roy William Neillin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä melodraama, joka sai ensi-iltansa vuonna 1920. Melodraaman pääosaa näyttelee Norma Talmadge, joka esittää kahta roolia, Margaret Vanea ja Minnie Berryä, ja hän myös tuotti elokuvan.

*Yes or No* perustuu menestyneeseen samannimiseen Broadway-näytelmään, jota esitettiin vuodet 1917&ndash;1918. Näytelmän pohjalta Mary Murillo laati elokuvan käsikirjoituksen ja Burns Mantle välitekstit. Norma Talmadge Film Corporation toimi elokuvan tuotantoyhtiönä ja First National levittäjäyhtiönä. Elokuvan Yhdysvaltain ensi-ilta oli 28. kesäkuuta vuonna 1920. *Yes or No* -elokuvan kokonaan säilynyttä kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjastossa.

## Juoni

Vaikka varakkaalla Donald Vanen (Frederick Burton) vaimolla Margaret Vanella (Norma Talmadge) on kaikkea mitä rahalla voi saada, hän on tyytymätön, koska hänen miehensä käyttää kaiken aikansa työntekoon. Sitä vastoin köyhä ja rähjäinen Minnie Berry (Norma Talmadge) raataa töissä, mutta hän on onnellinen. Hänellä on aviopuolisona koneenrakentaja Jack (Rockliffe Fellowes), jonka kanssa hänellä on kaksi lasta. Margaret pettää aviomiestään Paul Derrickin (Lowell Sherman) kanssa, mutta kun Derrick jättää hänet, Margaret tekee itsemurhan. Minnie kohtaa samankaltaisen kiusauksen, kun Ted Leach (Gladden James) lähentelee häntä. Minnie kuitenkin torjuu Tedin lähentely-yritykset. Tämä oli kannattavaa, koska Jackin keksintö tuo Berryn perheelle varallisuutta ja onnellisuutta.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''Yes or No'' Silent eran sivustolla 
* ''Yes or No'' TCM Movie Databasessa
Darcey Bussell

**Darcey Andrea Bussell** (s. 27. huhtikuuta 1969 Lontoo, Englanti) on brittiläinen balettitanssija. Häntä pidetään yleisesti yhtenä merkittävimmistä brittiläisistä balettitanssijoista. 

Bussell opiskeli Arts Educational Schoolissa Lontoossa ja 13-vuotiaana hän pääsi Royal Ballet Lower Schooliin. Vuonna 1987 Bussell sai sopimuksen Sadlers Wells Royal Balletiin. Kun Bussell oli vielä koulussa, Kenneth MacMillan huomasi hänet ja antoi hänelle pääosan baletista *The Prince of the Pagodas*, mikä johti Bussellin pääsyyn Royal Balletiin. Vuonna 1989 Bussell nimettiin Royal Balletin solistitanssijaksi vain 20-vuotiaana, siihen aikaan nuorimpana koko Royal Balletin historiassa.

Bussell pysyi Royal Balletissa koko uransa ja tanssi lukuisten klassikkobalettien pääosat, kuten *[[Prinsessa Ruusunen (baletti)|Prinsessa Ruusunen]]*, *[[Joutsenlampi]]*, *[[Manon (baletti)|Manon]]*, *[[La Bayadère|Bajadeeri]]*, *[[Pähkinänsärkijä]] ja [[Giselle]].*

Bussell vieraili useissa balettiryhmissä, kuten New York City Balletissa, Kirov Balletssa, Pariisin oopperassa, Hampurin baletissa ja Australian baletissa.

Bussell jäi eläkkeelle Royal Ballet'sta 8. kesäkuuta 2007 jäähyväisnäytöksessään Kenneth MacMillanin teoksessa *Song of the Earth*. BBC Two -kavavalla livenä lähetetty esitys esitettiin Royal Opera House -oopperatalossa ja teoksen jälkeen kiitoksissa Bussellille taputettiin seisten yli kahdeksan minuuttia. 

Bussell on saanut Brittiläisen imperiumin ritarikunnan arvonimen vuonna 1995 OBE ja vuonna 2006 CBE.

Vuonna 2012 Bussell esiintyi vuoden 2012 kesäolympialaisten päätösjuhlassa johtaen yli 200 balettitanssijan ryhmää. Samana vuonna hän aloitti ''Strictly Come Dancing'' -televisio-ohjelman tuomarina vierailtuaan ohjelmassa jo vuonna 2009. Bussell on työskennellyt myös mallina.

## Lähteet
*Darcey Bussellin virallinen sivusto  
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Royal Ballet

**Royal Ballet** (Englannin kuninkaallinen baletti) on brittiläinen balettiseurue, joka toimii Royal Opera Housessa Lontoon Covent Gardenissa. Se on Britannian suurin balettiseurue. Vuonna 2014 siellä oli kuusitoista ensitanssijaa. Seuruetta johtaa Kevin O'Hare.

Seurueen perusti Ninette de Valois, joka oli tanssinut Sergei Djagilevin Ballets russesissa. Hän palasi kotimaahansa, perusti ensin balettikoulun, ja vuonna 1931 kuuden naisen balettiseurueen. Hän rekrytoi Frederick Ashtonin pääkoreografiksi vuonna 1935. Vuonna 1946 baletti asettui Covent Gardeniin. Seurue sai nimen Royal Ballet vuonna 1956. Ashton seurasi Valoisia sen johtajana vuonna 1963.

## Katso mhyös
*Royal Ballet School

## Lähteet