open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
SS-Stabsscharführer

**SS-Stabsscharführer** oli Waffen-SS:n käyttämä virkanimi, joka myönnettiin yleensä yksikkönsä virkaiältään vanhimmalle aliupseerille. Virkanimi vastaa suurin piirtein komppanian vääpeliä. Se oli käytössä vuodesta 1938 toisen maailmansodan loppuun asti. 

SS-Stabsscharführer ei ollut varsinainen sotilasarvo, vaan virkanimi, jonka saajan täytyi olla vähintään Unterscharführerin arvon omaava aliupseeri. Stabsscharführeriä puhuteltiin joko Stabsscharführeriksi tai varsinaisen arvonsa mukaisesti. Virkanimi oli pelkästään Waffen-SS:n, ei Allgemeine SS:n käytössä.

Arvomerkkinä olivat normaalit aliupseerin kaulusarvolaatat, mutta Stabsscharführerillä oli lisäksi alas osoittava hakanen vasemmassa hihassa, ilman mustaa tai muun väristä keskustaa.

## Katso myös
* SS-arvot
Xiben kieli

**Xiben kieli** on tunguusikieli, jota puhuvat Kiinan Xinjiangissa asuvat xibet. Xibe ja mantšun kieli ovat keskenään ymmärrettäviä ja joidenkin sinologien mukaan (esim. Jerry Norman) xibe on mantšun murre, kun taas jotkut pitävät sitä erillisenä kielenä. Xibe poikkeaa mantšun kielestä mm. siinä, että siinä on kahdeksan vokaalia, kun taas mantšussa on vain kuusi vokaalia. Myös morfologia poikkeaa mantšun vastaavasta ja vokaalisointujärjestelmä on monimutkaisempi. Lisäksi xibessä on vähemmän kiinalaisperäisiä lainasanoja kuin mantšussa. Xibeä kirjoitetaan xiben kirjaimistolla, joka juontaa juurensa mantšun kirjaimistosta.

Qapqalin xibejen autonomisessa piirikunnassa oli vuonna 1998 kahdeksan koulua, jossa opetetaan xibeä. Koulukieli on näissä kouluissa siis kiina, mutta xiben kielen oppitunnit olivat pakollisia. Vuodesta 1946 lähtien on julkaistu myös maailman ainoaa xibenkielistä sanomalehteä, Qapqal Newsiä. Qapqalissa xibeä käytetään myös radiossa (15 minuuttia per päivä) ja televisiossa (15-30 minuutin pituisissa tv-ohjelmissa, joita näytetään 1-2 kertaa kuukaudessa). Sitä opetetaan myös toisena kielenä Ili kazakkien autonomisessa prefektuurissa sijaitsevassa Ilin normaaliyliopistossa. Qapqalin piirikunnassa on käynyt myös mantšun kielen harrastelijoita, joita kiinnostaa vierailla alueella, jossa mantšulle (joka on siis sammumassa) läheistä sukua olevaa kieltä puhutaan ihmisten äidinkielenä.

## Lähteet
Oberscharführer

**Oberscharführer** (lyh. **Oscha**, ) oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen puolisotilaallisten järjestöjen käyttämä arvo. Se oli käytössä vuodesta 1932 toisen maailmansodan loppuun asti. 

Arvo tuli ensimmäiseksi SA-joukkojen käyttöön. Arvo siirtyi samalla myös SS:lle, koska järjestöjen hierarkkinen järjestelmä oli vielä sama. Pitkien puukkojen yönä 1934 SS:n kukistaneen väitteiden mukaan vallankaappausta natsi-Saksassa suunnitelleen SA:n, jonka rivit harvenivat nopeasti poliittisen vaikutusvallan myötä. Koska SS jäi järjestöistä voitolle, sen arvojärjestelmää muutettiin. Aiemmin Truppführer oli ollut Oberscharführeria korkeampi arvo, mutta nyt SS-Oberscharführer vastasi SA-Truppführeria. 

SA-joukoissa Oberscharführer toimi ryhmänjohtajana. SS:n riveissä tehtävät vaihtelivat riippuen siitä palveliko Oberscharführer Allgemeine SS:a, Waffen-SS:a vai SS-Totenkopfverbändessä.

## SS-Oberscharführerin arvoon nousseita
* Ernst Barkmann – panssarisotilas
* Karl Frenzel – Sobiborin keskitysleirin sadistinen vartija.
* Karl Silberbauer – Gestapon upseeri, Anne Frankin pidättäjä.

## Katso myös
* SS-arvot
Franz Xaver Schwarz

**Franz Xaver Schwarz** (27. marraskuuta 1875 Günzburg, Baijeri, Saksa – 2. joulukuuta 1947) oli SS-Oberstgruppenführer ja kansallissosialistisen puolueen varainhoitaja lähes koko puolueen olemassaolon ajan.

Schwarz syntyi leipurimestarin kahdeksanlapsiseen perheeseen. Hän kävi kansa- ja oppikoulun Günzburgissa. Vuonna 1899 hän meni naimisiin Berta Breherin kanssa. Hän työskenteli Günzburgin piirioikeudessa ja hänestä tuli notaari. Ensimmäisen maailmansodan alussa hän palveli vänrikkinä jalkaväessä, mutta hänet vapautettiin kenttäpalveluksesta ruoansulatuselimistön ongelmien vuoksi 1915.

Vuonna 1922 Schwarz liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen ja osallistui epäonnistuneeseen oluttupavallankaappaukseen seuraavana vuonna. Vuonna 1925 hänestä tehtiin puolueen päätoiminen varainhoitaja.

Kansallissosialistisen puolueen noustua valtaan tammikuussa 1933 Schwarzista tuli Saksan valtiopäivien jäsen. Seuraavana vuonna Adolf Hitler antoi hänelle täydet valtuudet puolueen varojen hoitamiseen. Kesäkuussa 1933 Schwarz liittyi SS:ään ja heinäkuun alussa hänet nimitettiin SS-Obergruppenführeriksi (SS-kenraali). 20. huhtikuuta 1942 Hitlerin syntymäpäivänä Schwarz sai ylennyksen SS-Oberstgruppenführeriksi. Tämä arvo myönnettiin Schwarzin lisäksi vain kolmelle muulle henkilölle. Vuoteen 1945 mennessä Schwarz oli kerännyt puolueen kassaan yli miljardi Saksan markkaa. 

Sodan viimeisinä päivinä Schwarz johti Volkssturm-yksikköä. Saksan antauduttua hän jäi vangiksi Yhdysvaltain asevoimille. Kuulustelujen ja terveysongelmiensa vuoksi Schwarz kuoli liittoutuneiden sotavankileirillä lähellä Regensburgia. Koska Schwarz oli polttanut kaikki puolueen varoja koskevat paperit ja koska hän kieltäytyi puhumasta kuulusteluissa, moni kansallissosialistisen puolueen rahoittaja jäi nimettömäksi. Hänet julistettiin kuolemansa jälkeen sotarikolliseksi oikeudenkäynnissä Münchenissä.

## Aiheesta muualla
* Shoa.de - elämäkerta
Andreas Carlgren

**Andreas Carlgren** (s. 8. heinäkuuta 1958 Upplands-Bro, Ruotsi) on Ruotsin keskustapuolueen poliitikko. Hän toimi Ruotsin ympäristöministerinä vuosina 2006–2011.

Carlgren on ollut Keskustapuolueen nuorisojärjestön liittopuheenjohtaja vuosina 1984–1987, Ekerön kunnanhallituksen puheenjohtaja (kunnanneuvos) 1990–1994, puolueen varapuheenjohtaja 1992–2000 ja kansanedustaja 1994–1998. Tammikuusta 2000 lokakuuhun 2006 hän toimi Ruotsin integraatioviraston (Integrationsverket) johtajana.

Carlgren kertoi vuonna 1995 julkisesti olevansa homoseksuaali. Hän oli keskustapuolueen ensimmäinen julkisesti homoseksuaali korkea-arvoinen edustaja. Yhdessä Tobias Billströmin kanssa hän on myös Ruotsin ensimmäinen avoimesti homoseksuaalinen ministeri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Andreas Carlgren'' Ruotsin valtiopäivien verkkosivuilla
George Alec Effinger

**George Alec Effinger** (1947 Cleveland, Ohio – 2002 New Orleans, Louisiana) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija.

Kolme Effingerin tarinaa julkaistiin ensimmäisessä Clarion-kirjoitustyöpajan kokoelmassa. Hänen ensimmäinen romaaninsa *What Entropy Means to Me* vuodelta 1972 oli Nebula-palkintoehdokkaana. Hän sai 1980-luvun lopulla Nebula- ja Hugo-palkinnon pienoisromaanistaan *Schrodinger’s Kitten*. Varhaiskautenaan Effinger käytti myös useita salanimiä.

Effingeriltä on suomennettu yksi romaani, *Kun painovoima pettää* (*When Gravity Fails*, 1986, suom. Ossi Hiekkanen. TK-kustannus 1993). Teos oli Nebula-palkintoehdokkaana vuonna 1987 ja Hugo-palkintoehdokkaana vuonna 1988.

Effinger varttui köyhässä perheessä Clevelandissa. Hänen isänsä oli laivaston sotaveteraani ja äiti prostituoitu. Viimeiset yli kymmenen elinvuottaan hän kärsi terveys- ja alkoholiongelmista. Hän oli 1970-luvun puolivälistä 1980-luvun puoliväliin naimisissa taiteilija Beverly K. Effingerin kanssa sekä muutamia vuosia ennen kuolemaansa tieteiskirjailija Barbara Hamblyn kanssa.

## Lähteet
Hannelore Anke

**Hannelore Anke** (s. 8. joulukuuta 1957 Bad Schlema) on saksalainen entinen uimari ja olympiavoittaja, joka edusti urallaan Itä-Saksaa. Hän voitti urallaan kaksi olympiakultaa, Montréalissa 1976 100 metrin rintauinnista sekä 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin sekauintiviestistä.. Hän rikkoi urallaan kaksi maailmanennätystä, ja kolme Euroopan ennätystä.

Anke voitti urallaan myös kolme maailmanmestaruutta, Calissa 1975. Siellä hän voitti kullat sekä 100 ja 200 metrin rintauinnit, kuten myös 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin sekauintiviestistäkin. Kaksi vuotta aiemmin Belgradissa Anke oli jo voittanut 200 metrin rintauinnista hopeaa.

Anke valittiin *International Swimming Hall of Famen* jäseneksi vuonna 1990. Itä-Saksan entinen joukkueenjohto ja valmentajat ovat myöhemmin kertoneet pakottaneensa Anken käyttämään dopingia, monen muun itäsaksalaishuipun ohella.

## Lähteet
Tom Egeland

**Tom Egeland** (s. 1959 Oslo) on norjalainen kirjailija. Hänen teoksiaan on julkaistu 18 kielellä. Egelandin kuuluisin teos on *Ympyrän pää* (2001).

## Teokset

* *Stien mot fortiden*(1988)
* *Skyggelandet* (1993)
* *Trollspeilet* (1997)
* *Sirkelens ende* (2001, suom. Ympyrän pää, Bazar 2003)
* *Åndebrettet* (2004)
* *Ulvenatten* (2005, suom. Suden yö, Bazar 2006)
* *Paktens voktere* (2007, suom. Liiton vartijat, Bazar 2009)

## Aiheesta muualla

* Kotisivut
Helli Hannula

**Helli Kustaava Hannula** (30. lokakuuta 1906 Iisalmen maalaiskunta – 16. helmikuuta 2005 Outokumpu) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja lastenkirjailija.

Hannulan vanhemmat olivat työnjohtaja Oskar Hannula ja Anna Rönkä. Hän kävi keskikoulun ja suoritti 1926 Hämeenlinnan seminaarin sekä 1945 Raahen seminaarin. Hannula toimi kansakoulunopettajana Lapinlahdella 1927–1945, Iisalmen maalaiskunnassa 1945–1947, Kuusjärvellä 1947–1955 sekä Sonkajärvellä 1955–1968.

## Teoksia
* *Nuoret runoilijat 1934*, toimittanut Mika Waltari.  WSOY 1934. Sisältää runoja seuraavilta kirjoittajilta: Helli Hannula, Kyllikki Huhtala, Aari Surakka, Helvi Hämäläinen, Arvo Laro, Heikki Jylhä, Martti Laine, Oiva Paloheimo, Eino Kauppinen, Unto Kupiainen, Yrjö Teppo.
* *Lauri seikkailee ihmesaarella*, lastenkirja, kuvitus Rudolf Koivu. Koulutarpeiden keskusliike, Helsinki 1935
* *Sieni ja kantti*, lastenkirja, kuvitus Rudolf Koivu. Koulutarpeiden keskusliike, Helsinki 1935
* *Nokinutun tarinoita : seitsemän satua lapsille*, kuvitus Martta Wendelin. Otava 1937
* *Piilopirtin viljankorsi : kertomus vainovuosilta*, kuvitus Martta Wendelin. Otava 1938
* *Itä-Karjalan orpo : kertomus pikkupojan seikkailuista sota-aikana*. Otava 1943
* *Pupu-Jussin karkumatka*, kuvitus Martti Santala. Koulutarpeiden keskusliike, Helsinki 1949
* *Harakkaniemen varuskunta : kansakoulun jatkokoulun raittiuskirjoituskilpailujen valmistekirjanen*. Suomen opettajain raittiusliitto, Helsinki 1951
* *Leikillä annettu lupaus : kansakoulun jatkokoulun raittiuskirjoituskilpailujen valmistuskirjanen 5.-6. luokkia varten*. Suomen opettajain raittiusliitto, Helsinki 1961

## Lähteet
* Suomen kirjailijat -tietokanta 
* Iisalmelaisia kirjailijoita: Helli Hannula
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Helli Hannula
Norstedts Förlag

**Norstedts Förlag** on ruotsalainen kirjankustantamo. Kustantamon perusti 1823 Per Adolf Norstedt, ja se rekisteröitiin nimelle P. A. Norstedt & Söner. Norstedts on Ruotsin vanhin toiminnassa oleva kustantamo. Se on nykyisin Ruotsin suurimpia kustannustaloja. Yritys kuuluu rypääseen Norstedts Förlagsgrupp. Vuonna 1997 ruotsalainen osuuskuntaliitto KF (Kooperative Förbundet) osti Norstedtsin. Kaupan myötä KF:n aiemmin ostama toinen ruotsalainen kustantamo Rabén & Sjögren on sulautettu Norstedts Förlagsgruppiin. Rabén & Sjögren on nykyisin Norstedts Förlagsgruppin lastenkirjoihin keskittyvä osio. Norstedts Förlagsgrupp on vuodesta 2016 lähtien ollut äänikirjapalveluja tuottavan Storytelin omistuksessa.

Norstedtsin pääkonttori sijaitsee Tukholman Riddarholmenilla, vuonna 1882 rakennetussa Norstedtsin talona (Norstedtshuset) tunnetussa rakennuksessa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Norstedtin sivusto
*Rabén & Sjögrenin sivusto
Lorraine Baines McFly

**Lorraine Baines McFly** on kuvitteellinen hahmo, joka esiintyy sivurooleissa ''Paluu tulevaisuuteen'' -elokuvatrilogiassa. Hahmoa esittää Lea Thompson.

Lorrainen syntyi vuonna 1938 Hill Valleyssa, Kaliforniassa. Hän oli vanhin Sam Bainesin ja Stella Bainesin lapsista. Heillä on 5 muuta lasta, Milton (s. 1942), Sally (s. 1947), Toby (s. 1949) sekä Joey (s. 1954).

Lorraine meni naimisiin George McFlyn kanssa ja he saivat kolme lasta, David, Linda ja Marty McFly. Hän on esiintynyt trilogian kaikissa elokuvissa.
Unterscharführer

**Unterscharführer** (lyh. **Uscha**, ) oli SS:n arvo, joka oli käytössä 1934–1945. Se vastasi Wehrmachtin arvoa Unterfeldwebel ja Suomen armeijan arvoa alikersantti. 

Keskitysleireillä jaetuista parakkialueista vastasi *Blockführer*, jonka SS-arvo oli yleensä SS-Unterscharführer. Allgemeine SS:n Unterscharführer johti 7–15 miehen ryhmää. Arvon haltijoita löytyi myös Gestaposta, Sicherheitsdienstistä ja Einsatzgruppeista. Waffen-SS:n Unterscharführerit toimivat niin ikään ryhmänjohtajina, jollaisia täysivahvuisessa joukkueessa oli useampia. 

## Katso myös

* SS-arvot
Teuvo Karsikas

**Teuvo Mikael Karsikas** (5. lokakuuta 1930 Haapavesi &ndash; 30. elokuuta 2003 Vesanto) oli suomalainen opettaja ja radiokuunnelmien kirjoittaja.

Karsikkaan vanhemmat olivat maanviljelijä Martti Karsikas ja Iida Tulppo. Hän kävi Kajaanin seminaarin 1954–1959 ja Rauman seminaarin 1966–1967. Karsikas toimi opettajana Iisalmen maalaiskunnassa 1959–1961 ja Vesannolla 1961–1990.

## Teoksia
* *Muuttolintu verestää laulun*, runokokoelma.   Pohjoinen, Oulu 1975
* *Opettaja vaan*, kuunnelma.  1976
* *Pitkä soutu Sonkarilla : radiokuunnelma [[Vihta-Paavo|Wihta-Paavosta]]*. 1985
* *Kävellään majakalle*, kuunnelma.  1986
* *Terveysmatka*, kuunnelma.   1986

## Lähteet
* Suomen kirjailijat-tietokanta 
* Iisalmelaisia kirjailijoita: Teuvo Karsikas
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Teuvo Karsikas
Manavjit Singh Sandhu

**Manavjit Singh Sandhu** (s. 3. marraskuuta 1976 Amritsar) on intialainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.

Manavjit Singh Sandhu on saavuttanut MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 henkilökohtaisen maailmanmestaruuden ja joukkuehopean trapissa.
## Lähteet
*Profiili ISSF Newsissä
*ISSF:n tietokanta
Angelo Bagnasco

**Angelo Bagnasco** (s. 14. tammikuuta 1943) on italialainen pappi. Hän sai vihkimyksensä Genovassa 29. kesäkuuta 1966. Hänestä tehtiin kardinaali 24. marraskuuta 2007.

Bagnasco sai nimityksen Pesaron piispaksi vuonna 1998, arkkipiispaksi vuonna 2000. Italian armeijan arkkipiispa hänestä tehtiin 2003. Vuonna 2006 hän seurasi Tarcisio Bertonea Genovan arkkipiispana. Hän nousi Italian piispainkonferenssin johtoon vuonna 2007.

Bagnasco joutui kielteiseen julkisuuteen keväällä 2007 tuomittuaan homoliitot ankarin sanakääntein: hän rinnasti ne insestiin ja pedofiliaan. Hän sai tappouhkauksiakin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Catholic-hierarchy.org: Angelo Cardinal Bagnasco
Daniele Masala

**Daniele Masala** (s. 12. helmikuuta 1955) on italialainen entinen nykyaikainen viisiottelija ja olympiavoittaja.

Masala saavutti Los Angelesin olympialaisissa 1984 kultaa henkilökohtaisesta kisasta ennen Svante Rasmusonia ja Carlo Massulloa oteltuaan pisteet 5469. Joukkuekisassa hän oli Massullon ja Pier Paolo Cristoforin kanssa Italian joukkueen jäsenenä voittamassa kultaa pistein 16&nbsp;060 – hopeaa sai Yhdysvallat ja pronssia Ranska. Neljä vuotta myöhemmin Soulin olympialaisissa hän voitti Gianluca Tibertin ja Massullon kanssa jälleen joukkuemitalin, väriltään hopeisen. Henkilökohtaisessa kisassa hän sijoittui kymmenenneksi.

Masala voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden vuonna 1982. Hän saavutti MM-hopeaa vuosina 1981 ja 1986 sekä MM-pronssia 1979.

## Lähteet
Mauri Muurinen

**Mauri Muurinen** (30. kesäkuuta 1926 Uusikirkko – 11. marraskuuta 2009 Lahti) oli suomalainen opettaja, radiotoimittaja ja nuortenkirjailija.

Muurinen valmistui kansakoulunopettajaksi Rauman opettajaseminaarista. Hän oli opettajana ensin vuoden verran Viialassa ja sitten Lahdessa. Viimeksi Muurinen toimi Lahden Vuorikadun koulun johtajana.

Muurinen toimi myös *Raitis Häme* -lehden päätoimittajana ja Yleisradion Lahden studion ensimmäisenä ohjelmapäällikkönä sekä Lahden kouluvirastossa av-päällikkönä. Hän toimitti useita vuosia eläkeradio-ohjelmaa ja esiintyi koulu- ja messuradio-ohjelmissa.

## Teoksia
* *Seikkailu Eräjärvellä*.  Karisto 1950
* *Kuninkaan kuriirit : seikkailukertomus 30-vuotisen sodan ajoilta*.   Karisto 1952
* *Hakkaa päälle, seikkailukertomus 30-vuotisen sodan ajoilta*.   Karisto 1954
* *40-vuotias Liedon osuuskauppa : (1917-1957)*.   Liedon Osuuskauppa, Turku 1957
* *50-vuotias Vahdon osuuskauppa*, kirjoittajat Mauri Muurinen ja Uuno Laivuori.  Vahdon osuuskauppa, Turku 1957
* *Ulos Eurooppaan*, tekijät Reijo Ahtokari ja Mauri Muurinen; piirrokset Aaro Loponen.  Otava 1957
* *40-vuotias Someron osuuskauppa 1916-56*, toimittanut Mauri Muurinen.  Someron osuuskauppa, Turku 1958

## Lähteet
* 
* Opettaja eLehti 4.12.2009
Susan Nattrass

**Susan Nattrass** (s. 5. marraskuuta 1950 Alberta) on kanadalainen haulikkoampuja ja maailmanmestari.

Susan Nattrass on saavuttanut MM-kilpailuissa trapissa seitsemän maailmanmestaruutta (1974, 1975, 1977, 1978, 1979, 1981 ja 2006), neljä hopeaa (1971, 1982, 1991 ja 2001), kaksi henkilökohtaista pronssia (1983 ja 1986) ja yhden joukkuepronssin (1985).
## Lähteet
*Profiili ISSF Newsissä
*ISSF:n tietokanta
Karen Asrjan

**Karen Asrjan** (; 24. huhtikuuta 1980 – 9. kesäkuuta 2008) oli armenialainen shakin suurmestari. Hän voitti Armenian-mestaruuden vuosina 1999, 2007 ja 2008. Hän saavutti voiton myös 37. shakkiolympialaistapahtumassa Torinossa 2006. 

Asrjan kuoli sairauskohtaukseen 28-vuotiaana.

## Lähteet
Algis Budrys

**Algirdas Jonas "Algis" Budrys** (9. tammikuuta 1931 – 9. kesäkuuta 2008) oli syntyjään liettualainen, vuodesta 1936 Yhdysvalloissa asunut tieteiskirjailija. Hän sai useita Hugo- sekä Nebula-ehdokkuuksia ja oli kunniavieraana Worldconissa 1997.

Budrys oli myös aktiivinen toimittaja. 

## Tuotanto
Fiktiota:
* *Who?* (1958)
* *Rogue Moon* (1960)
* *A Scraping at the Bones* (1975)
* *Michaelmas* (1977)
* *The Nuptial Flight of Warbirds* (1978)
* *Hard Landing* (1992)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Suzanne Balogh

**Suzanne Balogh** (s. 8. toukokuuta 1973 Queanbeyan) on australialainen haulikkoampuja ja olympiavoittaja.

Suzanne Balogh on saavuttanut trapissa olympialaisissa kultaa Ateenassa 2004 ja MM-kilpailuissa joukkuepronssia Kairossa 2001.
## Lähteet
*Profiili ISSF Newsissä 
*ISSF:n tietokanta
Godfried Danneels

**Godfried Maria Jules Danneels** (4. kesäkuuta 1933 – 14. maaliskuuta 2019) oli belgialainen pappi. Hän sai vihkimyksensä 17. elokuuta 1957. Hänestä tuli vuonna 1977 Antwerpenin piispa ja vuonna 1979 Mechelenin–Brysselin arkkipiispa.

Danneelsista tehtiin katolisen kirkon kardinaali 2. helmikuuta 1983. Siten hän osallistui uuden paavin valintaan vuoden 2005 konklaavissa. 

Belgian hyväksikäyttökohun aikana hän käski uhreja vaikenemaan, kunnes enonsa ja hyväksikäyttäjä piispa Roger Vangheluwe olisi eronnut. Myöhemmin hän ilmoitti toimineensa väärin asiassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Catholic-hierarchy.org: Godfried Cardinal Danneels.
Kimberly Rhode

**Kimberly ”Kim” Rhode** (s. 16. heinäkuuta 1979 Whittier) on yhdysvaltalainen haulikkoampuja ja olympiavoittaja.

Kimberly Rhode on saavuttanut olympialaisissa kaksoistrapissa kultaa Atlantassa 1996 ja Ateenassa 2004, sekä pronssia Sydneyssä 2000 ja skeetissä kultaa Lontoossa 2012, hopeaa Pekingissä 2008 ja pronssia Riossa 2016. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa useita mitaleita kaksoistrapissa ja skeetissä.

## Lähteet
*Profiili ISSF Newsissä
*ISSF:n tietokanta
*
Maxime Du Camp

**Maxime Du Camp** (8. helmikuuta 1822 Pariisi, Ranska – 9. helmikuuta 1894 Baden-Baden, Saksa) oli ranskalainen kirjailija, valokuvaaja ja Ranskan akatemian jäsen.

## Elämä
Maxime Du Camp oli menestyvän kirurgin poika. Valmistuttuaan yliopistosta, hän tyydytti voimakasta matkusteluhaluaan, joka tuli hänelle isän perintönä. Du Camp matkusteli Euroopassa ja itämailla vuosina 1844– 1845 ja lähti jälleen matkoille vuosiksi 1849–1851 yhdessä Gustave Flaubertin kanssa. Palattuaan kotimaahansa Du Camp kirjoitti matkoillaan karttuneista kokemuksista.

Vuonna 1853 hänestä tuli Kunnialegioonan upseeri. Du Camp palveli vapaaehtoisena Garibaldin kanssa vuonna 1860, ja teki selkoa näistä kokemuksistaan teoksessaan *Expédition des deux Siciles* (1861). Vuonna 1870 hänet asetettiin ehdolle senaatiin, mutta toisen tasavallan romahtaminen ehkäisi hänen läpimenonsa. Hänet valittiin jäseneksi Ranskan akatemiaan vuonna 1880. Pääsyyksi akatemiaan valitsemiseen on esitetty du Campin Pariisin kommuunin historiasta kertovan teoksen *Les Convulsions de Paris* (1878–1880) julkaisemista.

Du Camp kirjoitti merkittävän teoksen pariisilaisesta elämästä, *Paris, ses organes, ses fonctions, sa vie dans la seconde moitié du XIX siècle* (1869–1875). Hän julkaisi myös useita kirjoituksia yhteiskunnallisista kysymyksistä. Hänen teoksensa *Souvenirs littéraires* (2 osaa, 1882–1883) sisältää runsaasti tietoa aikalaiskirjailijoista, erityisesti Gustave Flaubertista, joka oli du Campin pitkäaikainen ja hyvä ystävä.

Du Camp oli eräs varhaisista amatöörivalokuvaajista, jonka matkakirjat olivat eräitä ensimmäisiä valokuvin kuvitetuista teoksista.

Maxime Du Camp kuoli vuonna 1894 ja hänet on haudattu Cimetière de Montmartrelle Pariisiin.

## Kirjallinen tuotanto

**Chants modernes* (1855)
**Convictions* (1858)
Lukuisia matkakertomuksia:
**Souvenirs et paysages d'orient* (1848)
**Egypte, Nubie, Palestine, Syrie* (1852)
Taidekritiikkejä:
**Les Salons de 1857, 1859, 1861*
Romaaneja:
**L'Homme au bracelet d'or* (1862)
**Une histoire d'amour* (1889)
Kirjallisia tutkielmia:
**[[Théophile Gautier]]* (1890)
Eutokios

**Eutokios Askalonlainen** (, ; n. 480–540) oli kreikkalainen matemaatikko. Hän oli kotoisin Palestiinasta, nykyisin Israeliin kuuluvasta Askalonin kaupungista.

Eutokios kirjoitti kommentaareja Arkhimedeen kirjoituksista *Pallosta ja lieriöstä*, *Ympyrän mittaamisesta* ja *Tasapainosta* sekä Apollonioksen *Konika*-teoksen neljästä ensimmäisestä kirjasta. Eutokioksen kirjoitusten ansiosta nykyään tieteenhistorijoitsijat tietävät minkälaisia menetelmiä jo antiikin Kreikassa käytettiin tai keksittiin. Yksi tällainen keksintö, josta ei muuten olisi jäänyt tietoa, on useiden matemaatikkojen keksimä ratkaisu kuution tilavuuden kaksinkertaistamiselle. Eutokioksen ansiosta tiedetään myös, että Arkhimedes löysi kartioleikkausta hyväksikäyttäen löytämään ratkaisun kolmannen asteen yhtälölle (a-x)x^2=bc^2\,

*Pallosta ja lieriöstä* toisen kirjan kommentaarin lopun perusteella on arveltu, että Eutokiosta opetti Hagia Sofian suunnitellut arkkitehti Isidoros Miletoslainen. Myöhemmin ilmeni, että Eutokios teki omistuksia myös muille, joten Isidoros ei ehkä sittenkään ollut hänen opettajansa. Paul Tannery piti lähes varmana, että hänen opettajanaan oli Hermeias Aleksandrialainen ja nykyään häntä pidetään lähes varmasti Eutokioksen opettajana. Ensimmäiset kommentaarit Arkhimedeen töistä Eutokios kirjoitti ilmeisesti noin vuoden 510 tienoilla.

## Lähteet
Janusz Krężelok

**Janusz Krężelok** (s. 18. joulukuuta 1974 Istebna) on puolalainen maastohiihtäjä, joka oli aktiiviurallaan erikoistunut sprinttiin.

Krężelok aloitti kansainvälisen hiihtouransa vuonna 1993 ja osallistui aikuisten arvokilpailuihin ensimmäisen kerran Thunder Bayn MM-kisoissa 1995. Ensimmäiseen maailmancup-kilpailuunsa hän osallistui marraskuussa 1995.

Krężelok sijoittui seitsemänneksitoista vapaan tyylin sprinttikilpailussa Lahden MM-kisoissa 2001. Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002 hän oli vapaan sprintissä yhdeksäs. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2005 hän sijoittui perinteisen tyylin sprintissä seitsemänneksi. Torinon olympialaisissa 2006 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 19:s ja perinteisellä hiihdetyssä parisprintissä seisemäs. Sapporon MM-kilpailuissa 2007 hän oli Maciej Kreczmerin kanssa vapaan hiihtotavan parisprinttikilpailussa viides ja henkilökohtaisessa perinteisen sprintissä kymmenes. 

Maailmancupissa Krężelok voitti yhden kilpailun; Trondheimin vapaan tyylin sprinttikilpailun helmikuussa 2004. Lisäksi hän sijoittui perinteisellä tyylillä kolmanneksi vuotta myöhemmin Reit im Winklissä. Hän sijoittui kauden 2003–2004 sprintticupissa seitsemänneksi.

Hän lopetti kansainvälisen uransa keväällä 2010.

## Lähteet
* Janusz Krężelok FIS:n tietokannassa
Pettäjän tie

**Pettäjän tie** voi tarkoittaa:

* ”Pettäjän tie”, tangokappale vuodelta 1970
* samanniminen albumi vuodelta 1973
* 20 suosikkia – Pettäjän tie, Warnerin kokoelmalevy
Robert Šavlakadze

**Robert Mihailovitš Šavlakadze** (; , 1. huhtikuuta 1933 – 4. maaliskuuta 2020) oli georgialainen korkeushyppääjä, joka edusti urallaan Neuvostoliittoa.

Šavlakadzen uran suurin saavutus on olympiakulta Roomasta 1960. Hän hyppäsi maanmiehensä Valeri Brumelin kanssa saman tuloksen (216), mutta vähempien pudotusten takia Šavlakadze saavutti kultaa. Pronssia sai yhdysvaltalainen maailmanennätysmies John Thomas tuloksella 214.

Šavlakadzelle myönnettiin Leninin kunniamerkki vuonna 1960.

## Lähteet
Victor Talking Machine Company

**Victor Talking Machine Company** (1901−1929) oli yhdysvaltalainen yhtiö, joka oli elinaikanaan Yhdysvaltojen johtava gramofonien ja gramofonilevyjen tuottaja ja eräs alan merkittävimmistä yhtiöistä maailmassa. Sen päämaja oli New Jerseyn Camdenissa. Yhtiön perusti Eldridge R. Johnson. 

Victor Talking Machine Companyn levymerkki **Victor Records** tuotti lukuisia levytyksiä vuodesta 1901 alkaen. Vuodesta 1902 lähtien His Master’s Voice -levymerkin levyetikeissä oli Nipper-terrieri. Victor omisti tavaramerkin oikeudet Yhdysvalloissa ja Latinalaisessa Amerikassa.

Johnson myi vuonna 1926 osakkeensa yrityksestä pankkiiriliike Seligman & Spyerille, joka myi osakkeet edelleen vuonna 1929 Radio Corporation of Americalle. Tästä muodostui Radio-Victor Division of the Radio Corporation of America ja levymerkki RCA Victor.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pettäjän tie (kappale)

**"Pettäjän tie"** on Erkki Laurokarin säveltämä ja sanoittama tango. Petetystä rakkaudesta kertovan kappaleen levytti ensimmäisenä romanimuusikko Taisto Ahlgren vuonna 1970. Se nousi Ahlgrenin uran tunnetuimmaksi kappaleeksi ja samanniminen albumi *[[Pettäjän tie (albumi)|Pettäjän tie]]* vuodelta 1973 nousi laulajan uran myydyimmäksi levyksi. Ahlgrenin levytys nousi parhaimmillaan Suomen single-listalla sijalle 7.

Ahlgrenin kanssa samana vuonna 1970 "Pettäjän tien" ehti levyttää myös Eino Grön. Kappale on ollut erityisesti romanimuusikoiden suosiossa, sillä sen ovat levyttäneet myös Taisto Tammi, Leif Lindgren ja Feija Hagert. Uusimpia kappaleen levyttäneitä on Tuomari Nurmio.

## Plagiaatti

Alun perin "Pettäjän tien" tekijäksi oli merkitty Pirkko Ahlgren, mutta syksyllä 1977 Korkein oikeus päätti laulun olevan jäljitelmä Erkki Laurokarin kappaleesta "Kohtalon kukka" ja näin ollen kappaleen tekijäksi Teostossa merkittiin Laurokari.

Maria Schulgin teki syksyllä 1967 Yleisradioon ohjelman Marraskuun liikkeestä. Schulgin ja ohjelman äänittäjä Matti Vehniäinen haastattelivat ja äänittivät Helsingin Hakaniemen sillan alla asuneita alkoholisteja, joiden joukossa oli myös Erkki Laurokari. Laurokari lauloi ohjelmaan oman kappaleensa ”Kohtalon kukka”. Aikoinaan vankilassa Sukevalla tuomiotaan kärsinyt Laurokari oli laulanut tuotantoaan vankitovereilleen ja sitä kautta kappale oli levinnyt romaniväestön keskuuteen. Automaalarina työskennellyt Taisto Ahlgren esitti kappaleen romanien työssäkäyntiä käsitelleessä TV-ohjelmassa helmikuussa 1968. 

Vuonna 1970 Ahlgren levytti kappaleen Scandialle ja sen sovittajana toimi Jaakko Salo. Samana vuonna levytetty Fazerin julkaisema Eino Grönin versio oli merkitty Laurokarin nimiin. Vuonna 1977 Grön esitti televisiossa *Lavatanssit*-ohjelmassa englanninkielisen version. Vuoden 1977 oikeudenkäynnissä Schulginin äänite toimi todisteena ja Scandia määrättiin maksamaan korvauksia Laurokarin puolisolle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Pettäjän tien alkupää löytyi Hakaniemen sillan alta
Janina Pravalinskaja

**Janina Dzislavauna Pravalinskaja-Karoltšyk** (o.s. **Karoltšyk**; (, ; s. 26. joulukuuta 1976 Hrodna, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen kuulantyöntäjä.

Pravalinskajan uran suurin saavutus on olympiakulta Sydneystä 2000 tuloksella 20,56. Voittotulos oli myös tuolloinen Valko-Venäjän ennätys. Seuraavana vuonna hän saavutti maailmanmestaruuden Edmontonissa työnnettyään nykyisin voimassa olevan ennätyksensä 20,61. Hänen muita merkittäviä saavutuksia ovat EM-pronssi Budapestistä 1998 ja juniorien EM-hopea Nyíregyházasta 1995.

Kesäkuussa 2003 hän kärähti steroidien käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon eikä voinut osallistua vuoden 2004 kesäolympialaisiin.

## Saavutuksia
Lähde: IAAF

### Ennätykset
Lähde: IAAF
* Kuulantyöntö: 20,61 (2001)
* Kiekonheitto: 59,90 (1997)

## Lähteet
Anahí Giovanna Puente Portillo

**Anahí Giovanna Puente Portillo** eli **Anahí** (s. 14. toukokuuta 1983) on meksikolainen näyttelijä ja laulaja. Soolouran lisäksi hän on laulanut RBD-ryhmässä.

## Diskografia
### Sooloalbumit
*Anahí (1992)
*Hoy es Mañana? (1995)
*Anclado en mi corazón (1997)
*Baby Blue (2000)
*Una Rebelde en Solitario (2006)
*Mi Delirio (2009)

## Kiertueet

* El Universo Conspira: Pocket Show (2009)
* Mi Delirio World Tour (2009-2011)

## Muu diskografia
Anahí julkaisi seuraavat albumit osana RBD:

* Rebelde (2004)
* Nuestro Amor (2005)
* Celestial (2006)
*  Rebels (2006)
* Empezar desde Cero (2007)
* Para olvidarte de mi (2009)
### DVD:t

*  Tour Generación RBD En Vivo (2005)
* Live in Hollywood (2006)
* Live In Rio (2007)
* Hecho en España (2007)
* Live In Brasília (2009)
* Tournée do Adeus (2009)

## Aiheesta muualla

*Anahín kotisivu
Delmarvan niemimaa

**Delmarvan niemimaa** () on suuri niemimaa Yhdysvaltain itärannikolla Delawaren, Marylandin ja Virginian osavaltioiden alueilla. Niemimaa on noin 110 kilometriä leveä ja 290 kilometriä pitkä. Sitä rajaa lännessä Chesapeakenlahti ja idässä Delawarejoki, Delawarenlahti ja Atlantin valtameri.

Niemimaan nimi on akronyymi, joka viittaa sen jakaviin kolmeen osavaltioon: **Del**aware, **Mar**yland ja **V**irgini**a**. Nimitys on otettu käyttöön vasta 1920-luvulla. Niemimaan mantereeseen yhdistävän kannaksen poikki on rakennettu Chesapeaken ja Delawaren kanava, joka yhdistää Chesapeaken- ja Delawarenlahdet. Sieltä on myös lauttayhteys Delawarenlahden yli New Jerseyhin.

Delmarvaan liittyy paljon legendoja, esimerkiksi tarinoita menneisyyden laajoista mustarastaan metsästyksistä ja suurista villiponilaumoista.

Delmarvan niemimaalla asui vuoden 2000 väestönlaskennan mukaan 681&nbsp;030 asukasta. Niemimaan maasto on hyvin tasaista, ja sitä halkovat useat joet. Pohjoisosien rannikko on täynnä kosteikkoja ja soita, minkä vuoksi siellä ei ole juuri kaupunkeja. Etelämpänä rannikko on rikkonaisempi, ja siellä on useita saaria, joista suurin on Kent Island.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Leopardikilpikonna

**Leopardikilpikonna** (*Stigmochelys pardalis*, ennen *Geochelone pardalis*) on afrikkalainen kilpikonnalaji. Aikuinen leopardikilpikonna painaa 10–20 kilogrammaa. Urokset ovat naaraita suurempia ja suora kilven pituus (SLC) voi olla jopa noin 50&nbsp;cm.

Leopardikilpikonnaa tavataan laajoilla alueilla Afrikan itä- ja eteläosien  savanneilla Etelä-Sudanista Namibiaan ja Etelä-Afikkaan. Se on kadonnut joiltakin alueilta, missä sitä on kerätty lemmikkikauppaa varten. Myös karjalaitumille tehdyt sähköaidat ja kulotus ovat haitanneet lajin elämää.

Naaras tulee sukukypsäksi luonnossa 12–15 vuoden iässä. Leopardikilpikonnia kasvatetaan lemmikiksi myös tarhoilla, joissa naaras voi munia jo 6–8 vuoden iässä. Koiras voinee lisääntyä jo viisivuotiaana. Vuonna 2020 CITES myönsi vain Etiopialle ja Mosambikille leopardikilpikonnan myyntikiintiön, kun vuosituhannen alussa niitä voitiin viedä myös Tansaniasta ja Kongosta..

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Marika Rökman: Leopardikilpikonna (''Geochelone pardalis'')
Roland Matthes

**Roland Matthes** (17. marraskuuta 1950 Pößneck – 20. joulukuuta 2019 Wertheim, Baden-Württemberg) oli saksalainen uimari, joka voitti kahdeksan olympiamitalia edustaessaan Itä-Saksaa. Hän voitti näiden lisäksi viisi mitalia MM-kilpailuista. MM-mitaleista kolme oli kultaisia. ”Uinnin Rolls-Royce” valittiin Itä-Saksan parhaaksi miesurheilijaksi peräti seitsemän kertaa. 

Matthes ui ensimmäisen kerran maailmanennätyksen 16-vuotiaana 11. syyskuuta 1967. Méxicon olympialaisissa 1968 hän voitti kultaa 100 metrin ja 200 metrin selkäuinnissa sekä saavutti hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauinnin avausosuuden uimarina. Neljä vuotta myöhemmin Münchenin olympialaisissa hän voitti jälleen kultaa 100 ja 200 metrin selkäuinnissa sekä hopeaa sekauintiviestissä ja lisäksi pronssia 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä. Montrealin olympialaisissa 1976 hän saavutti vielä 100 metrin selkäuinnissa pronssia.

Matthes avioitui uinnin olympiavoittaja Kornelia Enderin kanssa vuonna 1978. Hänet valittiin uinnin Hall of Fameen vuonna 1981.

## Lähteet
Väinämöisen lähtö

**Väinämöisen lähtö** on Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1906 valmistunut Kalevala-aiheinen maalaus, jossa kuvataan Väinämöisen lähtöä. Maalaus perustuu Kalevalan 50. runoon eli päätösrunoon.

Maalauksen leveys on 127 ja korkeus 119 senttimetriä. Se on Viipuri-säätiön omistuksessa ja kuuluu Hämeenlinnan taidemuseon kokoelmiin.

## Aihe
Väinämöisen lähtö -kertomuksesta on useita versioita, joista Elias Lönnrot valitsi yhden Kalevalaan. Kaikissa Väinämöinen määrää pienen poikalapsen surmattavaksi, mutta lapsi alkaa puhua ja syyttää häntä rikoksista. Syytetty ja häpäisty Väinämöinen suuttuu, poistuu, mutta sanoo vielä palaavansa, kun häntä kaivataan. Maalauksessa ihmelapsi ja tämän äiti Marjatta näkyvät vasemmassa laidassa. Gallen-Kallela on maalannut lapsen ympärille valohohtoa korostaakseen yhteyttä kertomukseen Jeesus-lapsesta. *Väinämöisen lähtö* kuvaa vertauskuvallisesti kalevalaisen maailman ja suomalaisen muinaisuskon väistymistä kristinuskon tieltä.

## Maalauksen historia
*Väinämöisen lähdön* oli alkujaan tarkoitus olla oikeanpuoleinen paneeli Gallen-Kallelan suunnittelemassa *Marjatta-taru*-triptyykissä, jonka muut osat eivät koskaan valmistuneet. Gallen-Kallela alkoi suunnitella teoskokonaisuutta keväällä 1894 Sääksmäellä ja aloitti sen maalaamisen erämaa-ateljeensa Kalelan valmistuttua Ruovedelle syksyllä 1895. Triptyykin vasemmanpuoleinen taulu olisi esittänyt alastomia naishahmoja – eri tulkintojen mukaan joko Kalevalan 14. runon Tapiolan impiä tai 11. runon Saaren neitoja. Keskimmäinen paneeli olisi esittänyt Marjattaa lapsineen. Tuntemattomasta syystä Gallen-Kallela luopui triptyykki-ideasta, mutta toteutti oikean paneelin luonnoksen pohjalta *Väinämöisen lähdön* erillisenä maalauksena vuonna 1906. Hän lisäsi tässä yhteydessä Marjatan ja tämän lapsen maalauksen vasempaan laitaan.

Gallen-Kallela käytti samaan teemaan liitynyttä aihetta vuonna 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen-paviljonkiin maalaamissaan kattofreskoissa, joista yhden nimenä oli *Kristinusko ja pakanuus*.

## Lähteet
Bound (vuoden 1996 elokuva)

**Bound** on yhdysvaltalainen vuonna 1996 ensi-iltansa saanut neo noir -elokuva.  

## Tausta
Wachowskit olivat aiemmin olleet mukana käsikirjoittamassa ''Ammattitappajat''-elokuvaa. He eivät olleet tyytyväisiä versioon, jollaiseksi tuottaja Dino De Laurentiis oli heidän myymänsä tekstin uudelleen kirjoituttanut ja Richard Donner ohjannut. Elokuva kuitenkin myi niin hyvin, että De Laurentiis antoi sisaruksille uuden mahdollisuuden. Nämä puolestaan halusivat ja saivat tällä kertaa ohjata käsikirjoituksensa itse. Bound tehtiin pienellä budjetilla, eikä se tuottanut kovin hyvin. Elokuva vakuutti kuitenkin studion siitä, että Wachowskit tietävät, mitä tekevät, ja he pääsivät ohjaamaan itse myös seuraavan elokuvansa ''Matrixin''.  

## Vastaanotto Suomessa
Arviossaan *Helsingin Sanomien* Helena Ylänen luki elokuvan käsikirjoittaja-ohjaajat samaan koulukuntaan Coenin veljesten, Quentin Tarantinon ja Robert Rodriguezin kanssa. Hän näki yhtäläisyyksiksi kertomisen halun ja kyvyn sekä ylimalkaisen suhtautumisen väkivaltaan. Elokuva perustuu 1940-luvun film noirin konventioille. Yläsen mukaan elokuvan kaksi keskeistä päähenkilöä, kaksi lesboa, on piirretty niin terävästi, että siihen sisältyy jo pisara todellisuuttakin. Suomessa ensi-iltavuonna 1997 *Boundin* näki elokuvissa 7&nbsp;600 katsojaa.

## Merkitys
Ilmestyessään neo noir -elokuvaa ei James Robert Douglasin vuonna 2021 *[[The Guardian]]iin* kirjoittaman arvion mukaan voinut olla vertaamatta aikansa eroottisiin trillereihin kuten vuonna 1992 ilmestyneeseen ''Basic Instinct – Vaiston varassa -elokuvaan''. Douglasin mukaan *Boundista* kuitenkin puuttuivat aiemmille tyypilliset (vaikkakin toisinaan niissä itsetietoiset) naisvihamieliset piirteet. Hän näki Boundin pakotarinan sisältävän jo Wachowskien seuraavien elokuvien keskeiset teemat.

## Tarina

Elokuva kertoo Caesar-nimisen ailahtelevaisen, väkivaltaisen mafioson (Joe Pantoliano) Violet-nimisestä uhkeasta ja seksikkäästä tyttöystävästä (Jennifer Tilly). Violet keksii keinon miten päästä irti häntä parittavasta mafianousukaspoikaystävästään. Tukalasta tilanteesta vapautuakseen Violet käyttää apurinaan Gina Gershonin näyttelemää Corky-nimistä, juuri vankilasta vapautunutta naisrikollista, jonka hän saa ihastumaan itseensä ja hyväksymään siten riskialttiin suunnitelman 2 miljoonan dollarin varastamisesta mafialta. Caesaria on tarkoitus käyttää syntipukkina. 

## Rooleissa

## Lähteet
Hannele Niemi

**Hannele Niemi** (s. 15. joulukuuta 1948 Pori) on Helsingin yliopiston kasvatustieteen professori vuodesta 1998. Hän toimi yliopiston ensimmäisenä vararehtorina vuosina 2003–2009. Vararehtorina hänen vastuulleen kuuluivat opetus ja opintoasiat, kirjastoasiat, laadunvarmistusjärjestelmä ja tasa-arvoasiat. Niemi on aiemmin toiminut professorina myös Oulun, Tampereen ja Turun yliopistojen opettajankoulutuslaitoksissa.

Niemi on vuonna 2010 kutsuttu Bukarestin yliopiston kunniaprofessoriksi. Hänet promovoitiin vuonna 2013 Maanpuolustuskorkeakoulun sotatieteiden kunniatohtoriksi.

## Lähteet
Peter Bardens

**Peter Bardens** (19. kesäkuuta 1944 Westminster, Lontoo, Englanti, Yhdistynyt kuningaskunta – 22. tammikuuta 2002) oli brittiläinen muusikko ja kosketinsoittaja. Hänet muistetaan parhaiten progressiivisen rockyhtyeen Camelin jäsenenä. Hän soitti yhtyeessä urkuja, mellotronia ja syntetisaattoria ja teki suurimman osan kappaleista yhtyeen kitaristin Andrew Latimerin kanssa. Bardens erosi Camelista 1978, minkä jälkeen hän teki menestyksekästä uraa sooloartistina ja sessiomuusikkona.

## Elämäkerta

Bardens oli 1960-luvulla perustamassa The Cheynes -yhtyettä. Hän soitti myös lyhyen aikaa Themissä. Myöhemmin hän perusti oman yhtyeen nimeltä Peter B's Looners, joka oli varsin suosittu yökerhoesiintyjä. Muut jäsenet olivat rumpali Mick Fleetwood ja kitaristi Peter Green. Kokoonpanosta muotoutui myöhemmin soulyhtye Shotgun Express, jonka laulajana toimi Rod Stewart.

Vuosikymmenen lopulla Bardens perusti lyhytikäisen Village-nimisen yhtyeen. Vuonna 1970 ilmestyi hänen ensimmäinen sooloalbuminsa *The Answer*, ja vuotta myöhemmin Bardensin nimeä kantanut albumi (Yhdysvalloissa nimellä *Write My Name in the Dust*). Vuonna 1971 Bardens liittyi The Brew -nimiseen bluesyhtyeeseen. Pian tämän jälkeen yhtye vaihtoi nimekseen Camel  ja alkoi soittaa progressiivista rockia. Yhtyeestä tuli varsin suosittu.

Bardens ja Camelin johtohahmo Andrew Latimer ajautuivat musiikillisiin erimielisyyksiin, ja Bardens jätti yhtyeen vuonna 1978. Tämän jälkeen Bardens teki töitä sessiomuusikkona ja julkaisi ajoittain myös soololevyjä, jotka tyylillisesti edustivat aikuisrockia ja new age -musiikkia. Vuonna 1982 Bardens vieraili Camelin albumilla *[[The Single Factor]]*. Äänityksissä hän tutustui joukkoon Camelissa ja The Alan Parsons Projectissa soittaneita sessiomuusikoita, ja perusti heidän kanssaan Keats-nimisen yhtyeen. Se julkaisi yhden albumin vuonna 1984.

Vuonna 1987 Bardensin soololevy *[[Seen One Earth]]* nousi Yhdysvaltain albumilistalle. 1994 hän perusti progressiivista rockia esittäneen Mirage-yhtyeen. Mukana oli myös Camelin entinen jäsen Andy Ward.

Bardens kuoli keuhkosyöpään 57-vuotiaana vuonna 2002.

## Diskografia

* 1970 - The Answer
* 1971 - Write My Name in the Dust
* 1973 - Camel (Camel)
* 1974 - Mirage (Camel)
* 1975 - The Snow Goose (Camel)
* 1976 - Moonmadness (Camel)
* 1976 - Vintage 69 (reissue of The Answer)
* 1977 - Rain Dances (Camel)
* 1977 - A Live Record (Camel)
* 1978 - Breathless (Camel)
* 1979 - Heart to Heart
* 1987 - Seen One Earth
* 1988 - Speed of Light
* 1989 - Pete Bardens (Write My Name in the Dust -albumin uudelleenjulkaisu)
* 1989 - White Magic Soundtrack (Warren Millerin elokuvaan)
* 1991 - Water Colors
* 1993 - Further Than You Know
* 1995 - Big Sky
* 1995 - Mirage: Live 14.12.94
* 2000 - Speed of Light: Live (Pete Bardens' Mirage)
* 2002 - Art of Levitation
* 2002 - Live: Germany 1996
* 2005 - Write My Name in the Dust: Anthology

## Lähteet
Matti Tikkanen (vararehtori)

**Matti Juhani Tikkanen** (s. 13. maaliskuuta 1943 Tampere) on Helsingin yliopiston vararehtori. Tikkasen vastuuasioihin kuuluvat kansainväliset asiat ja kansainvälinen tutkimusyhteistyö, suhteet sektoritutkimuslaitoksiin ja HUS:iin. Myös innovaatiojärjestelmä ja henkilöstöpolitiikka kuuluvat hänen vastuulleen. Tikkanen työskentelee puolipäivätoimisen vararehtorin tehtävän ohella sisätautiopin professorina Meilahden kampuksella ja on toiminut lääketieteellisen tiedekunnan pitkäaikaisena dekaanina ja on lisäksi konsistorin jäsen.

Matti Tikkanen suoritti ylioppilastutkinnon Helsingissä 1962. Hän valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1969, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1972, sisätautien erikoislääkäriksi 1977 ja endokrinologian erikoislääkäriksi 1980. Hänet nimitettiin apulaisprofessoriksi 1989 ja professoriksi 1998. Lääketieteellisen tiedekunnan dekaanina Tikkanen toimi 1996–2006.

Tikkanen oli ehdokkaana Helsingin yliopiston rehtorinvaalissa 2008. Ensimmäisellä äänestyskierroksella Tikkanen sai suurimman äänimäärän, 29 ääntä. Kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välillä suoritetussa toisessa äänestyksessä rehtoriksi valittiin Thomas Wilhelmsson äänin 62–59.

## Lähteet
NaNoWriMo

**National Novel Writing Month** (**NaNoWriMo** tai joskus vain **NaNo**) eli kansallinen romaaninkirjoituskuukausi on vuosittainen marraskuun ajan kestävä kirjoitusprojekti, jossa tavoitteena on kirjoittaa 50&nbsp;000 sanan mittainen romaani kuukauden aikana. Nimestään huolimatta NaNoWriMo on laajentunut kansainväliseksi ja mukana on ollut monia osallistujia Suomestakin. Vuoden 2008 projektiin osallistui 119&nbsp;301 kirjoittajaa ja heistä 21&nbsp;683 ylsi 50&nbsp;000 sanan tavoitteeseen.

NaNoWriMossa päämääränä on nimenomaan kirjoittaa 50&nbsp;000 sanaa, jonka ei tarvitse olla viimeistelty tai edes kokonainen romaani. Sen täytyy kuitenkin olla romaani eikä esimerkiksi novellikokoelma tai tietokirja. Novellikokoelmissa kuitenkin sallitaan poikkeuksia, mikäli novellit jollakin tavoin liittyvät toisiinsa. Kyseessä ei ole varsinainen kilpailu – tavoitteena on ”voitto”, mutta palkintoja ei jaeta. Muutamia NaNoWriMossa aloitettuja romaaneja on sittemmin julkaistu. Suomeksi kirjoittaville osallistujille projektissa on selvästi enemmän haastetta kuin englanninkielisille, sillä englannin kielessä 50&nbsp;000 sanaa on vielä lyhyt romaani, siinä missä suomeksi se on paljon laajempi kokonaisuus.

NaNoWriMon käynnisti yhdysvaltalainen **Chris Baty** heinäkuussa 1999. Baty itse on yltänyt NaNoWriMon tavoitteeseen joka vuosi alusta alkaen. Ensimmäisenä vuonna mukana oli 21 osallistujaa. Sittemmin projekti siirrettiin marraskuuhun, jotta sää ulkona olisi mahdollisimman huono. NaNoWriMon internetsivu sai alkunsa vuonna 2000, jolloin projektiin osallistui 140 kirjoittajaa ja heistä 21 pääsi 50&nbsp;000 sanan tavoitteeseen. 

Nykyään NaNoWriMoon kuuluu foorumi, IRC-kanava, podcast sekä erilaisia livetapahtumia ja kampanjoita. Projektiin liittyvä hyväntekeväisyyskampanja rakentaa kirjastoja köyhiin maihin ja Laptop loaner -ohjelma lainaa kannettavia tietokoneita osallistujille, joilla ei ole omaa tietokonetta. NaNoWriMon päätavoite on kuitenkin edelleen sama, romaanin kirjoittaminen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* NaNoWriMon kotisivut
1999 (albumi)

**1999** on Princen levy vuodelta 1982. Se oli Princen ensimmäinen suuri kaupallinen menestys kansainvälisillä markkinoilla, ja tuotti hittisinglet *[[Little Red Corvette]]*, *1999* ja *Delirious*. *1999* kestää yli 70 minuuttia, vaikka sillä on vain 11 kappaletta. Monet albumin kappaleista kestävät reilusti yli viisi minuuttia. Levy julkaistiin pitkän kestonsa vuoksi tuplavinyylinä. Siitä on olemassa myös versio, jolta puuttuu neljä alkuperäisen *1999*-levyn raitaa. Tätä yhden LP:n versiota myytiin sekä Australiassa että Euroopassa. *1999* oli vuoden 1983 viidenneksi myydyin levy kansainvälisesti. Vuonna 2008 se hyväksyttiin osaksi arvostettua Grammy Hall of Fame Awardia. 1999 on mukana myös *Slant Magazinen* listalla "The 50 Most Essential Pop Albums", johon lehti on koonnut näkemyksensä mukaisesti 50 kaikkien aikojen merkittävintä pop-albumia.

Albumi nousi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalle 9.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet ovat Princen kirjoittamia
### 2LP & CD
#### A-puoli
# 
# 
# 

#### B-puoli
# 
# 

#### C-puoli
#
#
#

#### D-puoli
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Entertainment Weekly: A–
* The Guardian: 
* Rolling Stone: 

## Lähteet
Neiturin kanava

**Neiturin kanava** on 980&nbsp;metriä pitkä, Keiteleen ja Konneveden yhdistävä kanava. Kanava on osa Keiteleen ja Iisveden välistä reittiä, joka rakennettiin vuosina 1918–1926. Reitillä on lisäksi Kiesimän kanava ja Kerkonkosken kanava.

Kanavan putouskorkeus on 4,00-4,30&nbsp;metriä, sulun hyötypituus on 35,0&nbsp;metriä, leveys 7,5&nbsp;metriä ja suurin aluksen syväys 2,4&nbsp;metriä. Sulku on itsepalvelukäytössä. Kanavan ylittää seututie 659.

Neiturin, Kiesimän ja Kerkonkosken kanavilla käytettiin kokonaan uutta tekniikkaa: sulkuportit rakennettiin puun sijaan raudasta, jolloin aiemmin käytettyä periaatetta, jonka mukaan yhdellä sulkukammiolla voidaan nostaa veden tasoa enintään kolme metriä, ei enää tarvinnut noudattaa. Sulut rakennettiinkin yksikammioisiksi.

Vettä ei johdeta sulkukammioon eikä siitä pois sulkuporteissa olevien avattavien luukkujen kautta, vaan sulun pohjassa olevien tunneleiden kautta. Tätä tekniikkaa käytettäessä sulkukammion vesi ei aaltoile eikä sulun pituussuuntaista virtausta synny. Veden korkeuden muutos myös tapahtuu selvästi nopeammin kuin luukkuperiaatteella toimivissa kanavissa. Samaa periaateratkaisua sovellettiin myöhemmin Saimaan kanavan suursuluissa.

Kanavareitti kulkee Kymijoen vesistön eri tasoilla sijaitsevien latvavesien poikki. Neiturin ja Kerkonkosken kanavat ovatkin poikkeuksellisia: Kohti latvavesiä kuljettaessa näillä kanavilla laskeudutaan alemmas. Keiteleen pinnan korkeus on noin 99,5&nbsp;metriä merenpinnan yläpuolella ja Konneveden noin 95,4&nbsp;metriä .

Kanavaa rakennettaessa rakennettiin myös asunnot kanavakasöörille ja muille työntekijöille. Maailmantilanteen epävarmuuden vuoksi kanavan molemmille puolille kaivettiin puolustusvallihautoja, jotka ovat yhä näkyvissä.

Kanavan liikenne ei ollut yhtä vilkasta kuin aiempien kanavien, sillä maantiet alkoivat kehittyä ja viedä liikennettä. Kanavaa käytettiin pääasiassa puutavaran kuljetukseen.

Neiturin, Kerkonkosken, Kiesimän ja Kolun kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana NRC Group Finland Oy.


Neiturin kanava 2.jpg
Neiturin kanava 3.jpg
Neiturin kanava 4.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
KMS

**KMS** voi tarkoittaa seuraavia:
* Kehittyvien maakuntien Suomi
* Kernel mode setting, näytön värisyvyyden ja resoluution konfigurointi
* Key management system, salausavaimien hallinta
* Kumasin lentokenttä, IATA-koodi
Michael Björklund

**Michael Björklund** (s. 1975 Saltvik) on ahvenanmaalainen kokki, joka tunnetaan muun muassa suomenruotsalaisesta lifestyle-televisio-ohjelmasta *[[Strömsö]]*. Hän on Ahvenanmaan tunnetuin kokki.

Björklundilla on Smakbyn-ravintola sekä viereinen Ålands Distillery -tislaamo lähellä Kastelholman linnaa Sundissa Ahvenanmaalla. Hän on mukana Pub Niska -ravintoloissa Maarianhaminassa, Turussa, Vaasassa, Helsingissä ja Tammisaaressa sekä Gårdshuset-tilausravintolassa. Hän on myös osaomistajana Heim- ja Fröj-ravintoloissa Vaasassa.

Björklund on valittu sekä Suomen että Ruotsin Vuoden kokiksi ja hän on sijoittunut viidenneksi Bocuse d’Or -maailmanmestaruuskilpailuissa. Björklund on työskennellyt monta vuotta kokkina göteborgilaisravintoloissa. Hän suosii pohjoismaisia paikallisesti tuotettuja raaka-aineita, joissa on puhtaat maut. 

Björklund oli yksi niistä kahdestatoista pohjoismaisesta keittiömestarista, jotka allekirjoittivat Uutta pohjoismaista keittiötä koskevan julistuksen.

Björklund voitti Ruotsissa TV4-kanavalla keväällä 2020 esitetyn *[[Expedition Robinson|Robinson]]*-tosi-tv-sarjan. Vuonna 2022 hän osallistui *[[Atlantin yli]]* -ohjelmaan.

## Kirjallisuutta
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Michael Björklundin kotisivu
* Ny Nordisk Mat (nynordiskmad.org)