Australianterrieri

**Australianterrieri** () on pienikokoinen terriereihin kuuluva koirarotu.

Rotu oli vuonna 2025 Suomen 85. eniten rekisteröity koirarotu. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin 100–200 australianterrieriä.

## Ulkonäkö
Silmät ovat pienet ja soikeat; aina sävyltään tummanruskeat. Korvat ovat pienet, pystyt ja teräväkärkiset. Karvapeite on karhea, tiheä ja suora; pituudeltaan noin 6 cm. Väritys voi olla joko sininen –  teräksen- tai tummanharmaan sävyissä – punaruskein merkein (blue&tan), yksivärinen hiekka (fawn) tai yksivärinen punainen. Urosten ihannesäkäkorkeus on 25 cm, ja nartut ovat hieman pienempiä. Urosten ihannepaino on 6,5 kg, ja nartut ovat hieman kevyempiä.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotumääritelmässä luonnetta kuvataan seuraavasti: ensisijaisesti työkoira, mutta uskollisuutensa ja tasaisen luonteensa ansiosta sopii yhtä hyvin myös seurakoiraksi.

## Alkuperä
Australianterrieriä pidetään vanhimpana australialaisena rotuna, ja se polveutuu brittiläisistä terriereistä. Sillä lienee yhteiset esi-isät silkkiterrierin kanssa: Victoriassa, Uudessa Etelä-Walesissa ja Tasmaniassa eläneet karheakarvaiset terrierit (*Broken Coated Terriers*). Nämä karheakarvaiset koirat olivat tiettävästi kehittyneet useista brittiläistä alkuperää olevista roduista: skotlanninterrieristä (tai edeltäjästään aberdeeninterrieristä), dandiedinmontinterrieristä ja skyenterrieristä. Jalostukseen käytettiin silloin tällöin myös yorkshirenterrieriä. 1800-luvun alussa erityisesti Tasmanian Campbelltownissa ja Rossissa kasvatettiin karheakarvaisia terriereitä, jotka tunnettiin kiiltävästä sinertävästä perusvärityksestään ja tan-merkeistään. Vaikka ne painoivat vain 4,5 kg, niitä pidettiin kuitenkin hyvinä vahtikoirina.

Rotua käytettiin aikaisemmin maatiloilla muun muassa tuhoeläinten torjumisessa sekä vahtikoirana. Nykyisin sitä käytetään monissa koiraharrastuksissa kuten agilityssä, koiratanssissa ja kaverikoirina. 

## Hoito
Australianterrieri on trimmattava rotu, ja trimmaaminen tapahtuu käsin nyppimällä.

## Terveys
Rodun keskimääräinen elinikä on noin 11 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet, tapaturmat sekä maksan- ja ruoansulatuskanavan sairaudet. Australianterrierin merkittävimmät terveysongelmat ovat parodontiitti, patellaluksaatio, polven ristisidevauriot, kaihi, epilepsia, diabetes, atopia ja allergiat. Australianterrieri on matalaraajainen koirarotu, mikä voi altistaa käyrille eturaajoille. Käyräjalkaisuus taas voi altistaa koiran iän myötä nivelongelmille, esimerkiksi nivelrikolle.

Johtuen australianterrierin pienestä koosta on rodulla alttius parodontiittiin eli hampaiden kiinnityskudoksen tulehdukselliseen sairauteen. Sairautta voi jonkun verran ennaltaehkäistä hampaiden harjaamisella. 

Eriasteista patellaluksaatiota esiintyy jopa 31 %:lla rodun edustajista, kun tarkastellaan vuosina 2015–2025 tutkittuja australianterrierejä. Patellaluksaatio saattaa vaatia leikkaushoitoa. Erilaisista silmäsairauksista rodulle tavallisin on kaihi.  

Epilepsia on toistuvia kohtauksia aiheuttava aivojen sähköisen toiminnan häiriö. Kohtauksien luonne vaihtelee ja koiralla voi olla tajunnan, motoriikan, sensorisen toiminnan, autonomisen hermoston ja/tai käyttäytymisen häiriöitä. Kohtauksen aikana koira voi olla tajuissaan tai tajuton.

Diabeteksessä haima ei kykene tuottamaan tarpeeksi insuliinia verenkiertoon. Riittämätön insuliini on korvattava päivittäisin insuliinipistoksin ja diabetes onkin yleisin keski-ikäisillä ja vanhoilla koirilla. Australianterriereillä on perinnöllinen alttius diabetekseen.

Yksi rodun merkittävimmistä terveysongelmista on atopia ja ruoka-aineyliherkkyys. Molemmissa elimistön puolustusmekanismi reagoi normaalista poikkeavalla tavalla tavallisiin, useimmiten vaarattomiin asioihin eli allergeeneihin. Atopia ja ruoka-aineyliherkkyys ovat elinikäisiä vaivoja, jotka ovat usein kontrolloitavissa, mutta eivät parannettavissa. Oireina ovat usein ihon kutina ja punoitus ja usein koira nuolee tai raapii kutisevia alueita. Korvatulehdukset ovat yleisiä atopiasta kärsivillä koirilla sekä myös tassujen ihotulehduksia voi esiintyä.

Australianterrierit ovat keskimääräistä rotukoiraa sisäsiittoisempia. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25, mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Australianterrierin jälkeläisen luku oli jopa 0,30. Yleisellä tasolla sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.

## Katso myös

* Silkkiterrieri
* Skotlanninterrieri
* Dandiedinmontinterrieri
* Skyenterrieri
* Yorkshirenterrieri

## Lähteet

* KoiraNet-jalostustietojärjestelmä
* Australianterrierikerho ry.

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*FCI - Fédération Cynologique Internationale
*Rotumääritelmä