open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Freedricksz

**Freedericksz** () on venäläinen aatelissuku, joka Suomessa on tullut tunnetuksi lahjoitus­maiden omistajana ja talonpoikien riistäjänä.

Suvun varhaisin tunnettu edustaja on tiettävästi vuonna 1731 Arkangelissa mainittu kauppias Jürgen Freederiksz, jota on oletettu hollantilaiseksi. Vaihtoehtoisen teorian mukaan suku polveutuisi Arkangeliin venäläisten sotavankina tuodun ruotsalaisen sotilaan Jöran Fredrikinpojan pojasta Johanista. Keisarinna Katariina Suuri kohotti merkittäväksi liikemieheksi ja pankkiiriksi kohonneen Johan (Ivan) Freederikcszin (1723–1779) paroniksi vuonna 1773, minkä jälkeen tämä alkoi käyttää nimeä *von Freederikscz*. 

Suku hallitsi Vanhassa Suomessa useita kartanoita lahjoitus­maina. Touvilan (Taubila) kartano Pyhäjärvellä siirtyi vuonna 1774 Freederickszeille. Vapaaherra Andrei Freederickszsin kiristettyä talonpoikien verotusta alkoi vuosikymmeniä kestänyt kiista. Lopullisesti kiista ratkesi 1870-luvulla Suomen valtion lunastettua Metsäpirtin pitäjän Saaroisten hovin maat Freederickszeiltä 380&nbsp;000 markan hintaan. 

Petäjärven lahjoitusmaahovin Johan von Freedericksz hankki omistukseensa vuonna 1775 ostamalla sen Novgorodin kuvernööriltä Jakob Johan von Sieversiltä 35&nbsp;000 ruplalla. Sakkolan donaatioon kuului kauppakirjan mukaan kaksi hovileiriä – Petäjärvi ja Riiska – sekä useita myllyjä, sahoja ja viinapolttimoita. Näin Johan von Freederickszistä tuli Viipurin kuvernementin suurimpia lahjoitusmaaisäntiä. Omistajaperheen perinnönjaossa vuonna 1779 Sakkolan lahjoitusmaat siirtyivät Peter von Freederickszille (1786–1855).

Kenraali Bernhard Freederickszin sukuhaara naturalisoitiin Suomen ritarihuoneeseen vuonna 1853 ja introdusoitiin vapaaherrallisena sukuna numero 36 nimellä **Freedricksz**. Hänen poikansa Woldemar Freedericksz sai vuonna 1913 Venäjän aatelissa kreivin arvon, jota ei kuitenkaan merkitty Suomen ritarihuoneelle. Suomalainen Freedricksz-aatelissuku sammui mieslinjalta Woldemar Freederickszin kuoltua ilman miespuolista perillistä vuonna 1927 ja lopullisesti vuonna 1950.

## Suvun jäseniä
* Andreas Johann Freedericksz (1759–1843), prikaatinkenraali, lahjoitusmaanomistaja, Johan (Ivan) von Freederikszin poika.
* Peter Andrejevitš Freedericksz (1786–1855), vapaaherra, tykistön everstiluutnantti, Viipurin aateliskokouksen aatelismarsalkka 1805–1808.
* Bernhard Freedericksz (1797–1874), vapaaherra, jalkaväenkenraali, Andreas Johann Freederickszin poika
* Woldemar Freedericksz (1838–1927), kreivi, ratsuväenkenraali, keisarin kenraaliadjutantti, hoviministeri, pääesikunnan päällikkö, Bernhard Freederickszin poika.

## Lähteet
Sissel Kyrkjebø

**Sissel Kyrkjebø** (tunnettu myös nimellä **Sissel**, s. 24. kesäkuuta 1969 Bergen, Norja) on norjalainen laulaja. Hän tuli kansainvälisesti tunnetuksi esiinnyttyään vuoden 1986 Eurovision laulukilpailun väliaikanumerossa. Parhaiten hänet kuitenkin tunnetaan *[[Olympiahymni]]n* laulamisesta vuoden 1994 talviolympialaisissa Norjan Lillehammerissa, duetoistaan Plácido Domingon, Charles Aznavourin, José Carrerasin, Neil Sedakan, Warren G:n, Josh Grobanin ja The Chieftainsin kanssa sekä osallisuudesta *[[Titanic (vuoden 1997 elokuva)|Titanic-elokuvan]]* ääniraitaan. Hän myös dubbasi *[[Pieni merenneito (vuoden 1989 elokuva)|Pienen merenneidon]]* Arielin puhe- ja lauluäänen norjaksi ja ruotsiksi, minkä lisäksi hän toimi tanskankielisessä versiossa Arielin lauluäänenä.
Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000

**[[Sydney]]n [[Kesäolympialaiset 2000|2000 olympialaisten]] [[pöytätennis|pöytätenniksessä]]** kilpailtiin tutusti neljässä kilpailutapahtumassa. Kaksi miehille ja naisille. Kiina voitti mitalitaulukon peräti kahdeksalla mitalillaan, joista neljä oli kultaisia, kolme hopeisia ja yksi pronssinen. Pelipaikkana toimi State Sports Centre, jonka kapasiteetti oli 5 006 katsojaa. Turnauksessa oli myös viimeistä kertaa olympialaisissa käytössä 21 pisteen erävoitot. 

## Mitalistit
### [[Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – miesten kaksinpeli|Miesten kaksinpeli]]






### [[Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – miesten nelinpeli|Miesten nelinpeli]]






### [[Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – naisten kaksinpeli|Naisten kaksinpeli]]






### [[Pöytätennis kesäolympialaisissa 2000 – naisten nelinpeli|Naisten nelinpeli]]






## Lähteet

* ITTF: Sydney 2000 Table Tennis  
*  Sports-Reference.com - Table Tennis at the 2000 Sydney Summer Games
Sissel

**Sissel** on naisen etunimi. Se on Cecilia-nimen norjalainen muunnos.

Sisselin nimipäivä on Norjan almanakassa 22. marraskuuta. Suomessa etunimi Sissel on vuoteen 2023 mennessä annettu yhteensä alle 10 miehelle ja alle 58 naiselle.

## Tunnettuja Sissel-nimisiä
* Sissel Kyrkjebø (s. 1969), norjalainen laulaja
* Sissel Rønbeck (s. 1950), norjalainen työväenpuolueen poliitikko
* Sissel Tolaas (s. 1961), norjalainen hajutaiteilija

## Lähteet
Peter Thomson

**Peter William Thomson** (23. elokuuta 1929 – 20. kesäkuuta 2018) oli australialainen golfaaja. Hän voitti British Openin viidesti: vuosina 1954, 1955, 1956, 1958 ja 1965. 

Thomson loi myöhemmin merkittävän uran senioripelaajana kiertäen Champions Touria. Hänet valittiin *World Golf Hall of Fameen* vuonna 1988. 

## Lähteet
Von Daehn

**Von Daehn** on saksalaisperäinen venäläinen aatelissuku, joka on kuulunut myös Suomen aateliin.

Suku on tiettävästi lähtöisin Saksan Braunschweigista ja polveutunee Daehne-nimisestä suvusta, joskaan yhteyttä sukujen välillä ei ole voitu osoittaa. Von Daehn -suvun kantaisä, saksalainen Samuel (von) Daehn (1710–1782) tuli Venäjälle prinssi Anton Ulrich von Braunschweig-Wolfenbüttelin sihteerinä ja asettui Pietariin vuonna 1733. Hänen poikansa, Viipurin kuvernementin koulutarkastaja Johann Samuel von Daehn (1758–1814) sai vuonna 1784 vaimonsa sukulaisuussuhteiden kautta oikeuden lunastaa itselleen Vanhan Suomen alueella sijainnut Sippolan kartano, minkä jälkeen suku asettui Suomeen. Johan Samuel von Daehnin kolme poikaa, Johan Jakob, Alexander Gustaf ja Karl Leopold von Daehn naturalisoitiin Suomen aateliin vuonna 1834 ja introdusoitiin vuonna 1836 Suomen ritarihuoneeseen aatelisena sukuna numero 199. Sippolan kartano oli suvun omistuksessa vuoteen 1899.

Suomalainen aatelissuku sammui vuonna 1979, kun sukuun vuonna 1910 adoptoitu Alexander von Daehn kuoli Yhdysvalloissa.

## Tunnettuja jäseniä
*Johan Jakob von Daehn (1785–1859), insinöörikenraali, Johan Samuel von Daehnin poika
*Alexander Gustaf von Daehn (1788–1855), kuvernementinsihteeri, kartanonomistaja, Johan Samuel von Daehnin poika
*Karl Leopold von Daehn (1807–1881), eversti, Johan Samuel von Daehnin poika
*Alexander von Daehn (1821–1894), maanviljelysneuvos, Alexander Gustaf von Daehnin poika
*Vladimir von Daehn (1823–1888), kenraaliluutnantti, Johan Jakob von Daehnin poika
*Johan von Daehn (1830–1874), eversti, Johan Jakob von Daehnin poika
*Woldemar von Daehn (1838–1900), jalkaväenkenraali, Suomen ministerivaltiosihteeri, Alexander Gustaf von Daehnin poika

## Lähteet
Giorgio Vanzetta

**Giorgio Vanzetta** (s. 1. tammikuuta 1959) on italialainen entinen maastohiihtäjä, olympiavoittaja ja MM-mitalisti.

Vanzetta hiihti ensimmäisen maailmancup-kisansa 16. tammikuuta 1982 ja osallistui samana vuonna Oslon MM-kisojen 30 kilometrille, jossa hän oli yhdeksäs. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli 15 kilometrillä neljästoista. Vanzetta voitti ensimmäisen arvokisamitalinsa Seefeldin MM-kilpailuista 1985, missä hän hiihti hopeaa voittaneessa Italian joukkueessa. Hän sijoittui samoissa kisoissa 30 kilometrillä seitsemänneksi ja 15 kilometrillä neljänneksi hävittyään pronssin vain kuudella sekunnilla maamiehelleen Maurilio De Zoltille. Ensimmäisen maailmancupin palkintosijoituksensa Vanzetta voitti 2. maaliskuuta 1986, jolloin hän sijoittui 15 km:n vapaan hiihtotavan kilpailussa kolmanneksi Lahdessa.  

Oberstdorfin MM-kilpailuissa 1987 Vanzetta oli 15 km:n perinteisen seitsemäs ja 30 km:n yhdeksäs sekä 50 km vapaan neljästoista. Calgaryn olympialaisissa 1988 hän oli 15 kilometrin perinteisellä kymmenes ja 30 kilometrillä viides. Lahden MM-kisoissa 1989 hän sijoittui 15 km:n perinteisellä neljänneksitoista ja seuraavissa MM-kilpailuissa Val di Fiemmessä 1991 15 km:n vapaalla neljänneksi ja 10 kilometrin perinteisellä yhdenneksitoista. 

Albertvillen olympialaisista 1992 Vanzetta voitti pronssia takaa-ajosta ja 50 kilometrin vapaalta sekä hopeaa viestistä ja oli lisäksi seitsemäs 10 kilometrin perinteisellä. Vanzetta oli voittamassa Italialle viestihopeaa Falunin MM-kisoista 1993. Samoissa kisoissa hän sijoittui takaa-ajon seitsemänneksi, 10 kilometrin perinteisen kymmenenneksi ja 50 kilometrin vapaan yhdenneksitoista. 

Vuoden 1994 olympiakisoissa Lillehammerissa Vanzetta saavutti uransa ainoa arvokisavoiton hiihdettyään kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Italian joukkueessa, jossa hänen lisäkseen kilpailivat Maurilio De Zolt, Marco Albarello ja Silvio Fauner. Samoissa kisoissa hän oli kahdeksas 50 kilometrillä, yhdeksäs takaa-ajossa, neljästoista 30 kilometrillä ja viidestoista 50 kilometrillä.

Vanzetta osallistui vielä Thunder Bayn MM-kisoihin 1995 ja Trondheimiin 1997. Hän sijoittui 1995 50 kilometrillä neljänneksi ja 1997 samalla matkalla yhdenneksitoista. Hän lopetti hiihtouransa vuonna 2002.

Giorgio Vanzettan sisar Bice on myös entinen huipputason hiihtäjä.

## Lähteet
*
Ville Siuruainen

**Ville Siuruainen** (s. 1980) on suomalainen muusikko. Hänet tunnetaan myös taiteilijanimillä ”DJ Welho”, ”Hammasharja” ja ”Sille”. Nykyään hän soittaa rumpuja muun muassa Hevisaurus-yhtyeessä.

Siuruainen soittaa Kumu-rummuilla.

## Ura
Siuruainen on soittanut rumpuja muun muassa yhtyeissä Blake, Kirofoni, Soulcage, Circuitry, Yes Ma’aM, Jaarli Padington, Palava, DJ Jaba, Trio Taantuma, Ilari Hämäläinen (Ice Eye), Maya Paakkari, Mike’s Monsters Jam, Dearra, DJ Welho ja HesaÄijä.

Siuruainen liittyi Dingoon rumpaliksi alkuvuonna 2008. Hän soitti yhtyeessä vuoteen 2014 asti, jolloin erosi yhtyeestä.

Dingon jälkeen Siuruainen on jatkanut soittamista eri kokoonpanoissa. Hän soittaa rumpuja Hevisaurus-yhtyeen kiertuekokoonpanossa. Hänen lavahahmonsa on Komppi Momppi. Hevisauruksessa soittaa Siuruaisen lisäksi myös Dingon entinen basisti Vesa Kuhlman.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Ville Siuruaisen kotisivu
*
Daniel Sanchez

**Daniel Sanchez** (s. 8. marraskuuta 1953) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 

## Ura pelaajana

Pelaajaurallaan Sanchez edusti yhdeksän kauden ajan OGC Niceä ennen siirtymistään Paris Saint-Germainiin kaudeksi 1981–1982. Hän voitti Coupe de Francen PSG:n riveissä, mutta jätti seuran yhden kauden jälkeen.

**Meriitit pelaajana**

*Coupe de France: 1982

## Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Sanchez on tehnyt uraa lähinnä apulais- ja juniorivalmentajana. Hän on toiminut Élie Baupin apuvalmentajana FC Girondins de Bordeaux'ssa 2001–2002, kun seura voitti Coupe de la Liguen sekä 2004–2006 AS Saint-Étiennessä.

Päävalmentajana Sanchezin ensimmäinen pesti OGC Nicessä jäi lyhyeksi, kun hän sai potkut joulukuussa 1996 oltuaan päävalmentajana vain viisi kuukautta. 2007 Sanchezista tuli Nationalissa pelaavan Tours FC:n päävalmentaja. Ensimmäisellä Tours-kaudellaan hän luotsasi seuran komeasti Nationalissa toiseksi ja samalla varmistui nousu Ligue 2:een kaudeksi 2008–09.

Kesäkuussa 2011 Sanchez siirtyi Ligue 1:ssä pelaavan Valenciennes FC:n peräsimeen.  Sanchezin johdolla VAFC jatkoi aiemmilta kausilta tuttuja otteitaan ja taisteli liigan keskikastin sijoituksista. VAFC sijoittui Sanchezin alaisuudessa kahdesti perättäin sijalle 12. Kausi 2013/14 alkoi surkeasti ja seurajohto erotti Sanchezin lokakuussa 2013, kun VAFC oli voittanut vain yhden yhdeksästä pelaamastaan liigaottelusta. 

Heinäkuussa 2014 Sanchez teki kaksivuotisen sopimuksen tunisialaisseura Club Africainin kanssa.  Sanchez luotsasi seuran Tunisian liigamestariksi seitsemän vuoden tauon jälkeen ja hänet palkittiin kauden jälkeen jatkosopimuksella.  Mestaruuden jälkeinen kausi sujui seuralta heikommin ja Sanchez jätti Clubin lokakuussa 2015.

**Meriitit valmentajana**

* Tunisian mestaruus: 2015
* Coupe de la Ligue: 2002 (apuv.)
* National
**Hopeaa: 2008

## Lähteet
Konetelegrammi

**Konetelegrammi** eli *konekäskynvälitin* on aiemmin laivoissa käytetty sisäinen viestintäväline.

Alkuperäinen konetelegrammi on yleensä vaijerivälityksellä toimiva laite; niitä on aina yksi kutakin konetta kohti. 

Laitteen tärkein osa on kellotaulu, jossa ylhäällä keskellä on nollakohta. Oikealle on merkinnät tehosta eteenpäin ja vasemmalle taaksepäin. Keskellä on osoittimella varustettu, yli reunan ylettyvä kahva ja taulussa erillinen osoitin. 

Laitetta on aina kaksi kappaletta: komentosillalla yleensä erillisen jalustan varassa ja konehuoneessa seinällä. 

Kun komentosillalta halutaan säätää konetehoa, kapteeni tai vahtiperämies kääntää kahvaa haluttuun suuntaan; tällöin konehuoneessa soi kello ja konemestari kuittaa ilmoituksen kääntämällä oman laitteensa kahvan tauluosoittimen kohdalle, jolloin kello kilahtaa sillalla. Tämän jälkeen hän säätää koneitaan ilmoituksen mukaan. 

Kun tarvitaan erityistoimia - esimerkiksi hätätehoa tai pysäytystä kaikin keinoin - sillalla käännetään  kahvaa kahdesti halutulle kohdalle niin että kello soi pitempään konehuoneessa.

Nykyajan tekniikka on sittemmin syrjäyttänyt tämän vanhan laitteiston; joissakin aluksissa dieselmoottorien tehonsäätö on kytketty vanhaan konetelegrammiin: näin on saatu ulkonäöstä tyyliin sopiva - varsinkin jos aluksen ohjaamon sisustus on pyritty säilyttämään mahdollisimman alkuperäisenä. 

## Lähteet
*
Mustalainen (rautatieliikenne)

**Mustalainen** rautatieteknisenä terminä tarkoittaa vaihtoliikettä, jossa veturi irtautuu vaunuletkasta vaihtoliikkeen aikana. Tarkoituksena on yleensä siirtää veturi kiinni vaunuletkan vastakkaiseen päähän.

Tyypillisimmin liikettä käytettiin vuosina 1910–1971 Honkataipaleen tukkiradalla. Siellä liike toteutettiin näin: kun kuorma saavutti tietyn kohdan radasta, veturi vihelsi sovitulla tavalla ja Taipaleenlahden vaihdemies käänsi sivuraiteen vaihteen. Nyt lämmittäjä avasi veturin ja tukkivaunuletkan välisen kytkimen, veturi kiihdytti nopeutensa kaksinkertaiseksi ja livahti sivuraiteelle, jonka jälkeen vaihde käännettiin taas suoralle raiteelle. Perimmäisessä vaunussa ollut jarrumies hidasti letkan menoa varoen, ja kun se oli ohittanut vaihteen, veturi palasi letkan taakse pääraiteelle; jarrumies ja lämmittäjä kytkivät nyt maassa valmiina odottaneen vaijerin viimeiseen vaunuun ja veturiin. Nyt veturi saattoi laskea letkan varoen veteen, jossa se tyhjeni itsestään.

Viimeisenkin vaunun tyhjettyä vaijeri irrotettiin sivulla olleesta pylpyrästä ja veturi kiskoi sen avulla vaunuletkan riittävän ylös. Jarrumies lukitsi vaunujen jarrut; vaijeri irrotettiin ja heitettiin veturin oikeassa kyljessä olevalle ulokkeelle joka ohjasi sen sivuun. Kiinniajo oli helppoa ja nyt juna palasi taas Kuolimojärvelle; siellä tehtiin taas mustalainen: vaihdemies käänsi merkkivihellyksestä vaihteen, ja veturi irtautui omia aikojaan rullaavasta letkasta. Kun veturi oli ohittanut vaihteen, se käännettiin taas ja jarrumies ohjaili irrallisen letkan tyhjälle raiteelle. Siellä se pysähtyi, huollettiin ja varustettiin taas vinssivaijerilla ja lähti hakemaan uutta kuormaa järvestä. Veturi meni uuden ylöshinatun letkan eteen, puitettiin ja vesitettiin – ja näin päivä jatkui. Honkataipaleen veturia tasan puoli vuosisataa (1921–1971) ajaneesta veturinkuljettaja Armas Pöntisestä tuli mustalaistekniikan lyömätön mestari: kukaan muu kuljettaja ei tehnyt sitä niin usein kuin hän.

Liike jäi hetkeksi pois käytöstä kun höyryveturista luovuttiin; dieselveturin vaihteisto ei olisi kestänyt sitä, joten tekniikkaa muutettiin; alun perin dieselveturi työnsi täyden letkan Taipaleenlahdelle, jossa lasku ja nosto tehtiin erillisellä vinssillä; takaisin letka tuotiin vetämällä. Menettely osoittautui nopeasti liian hankalaksi, joten siitä luovuttiin. Sivuraidetta jatkettiin niin että vaunuroikka saattoi irrallaan ohittaa dieselveturin. Vinssi poistettiin ja korvattiin alkuperäisen kaltaisella vaijerijärjestelmällä. Paluusuunnassa meneteltiin jatkossa aivan samoin kuin höyryveturiaikana: tyhjä vaunuletka sai rullata irrallaan paluuraiteelle ja veturi ajoi kiinni uuteen lastattuun letkaan.

Jokioisten museorautatien Opasteet ja liikennemääräykset -säännöstössä, jonka mukaan liikennöidään, mustalainen on erikseen kielletty.

## Lähteet
* Opasteet ja liikennemääräykset, Jokioisten museorautatie
* DVD-levy HONKATAIPALE, Jokioisten museorautatie 2011
Sylvester Takač

**Sylvester Takač** (s. 8. marraskuuta 1940 Đurđevo, Jugoslavia) on serbialainen jalkapallovalmentaja ja entinen hyökkääjä. 

## Ura

Hän oli pelaajana voittamassa olympiakultaa Roomassa 1960. Seuratasolla hän pelasi Jugoslaviassa, Ranskassa ja Belgiassa. Lopetettuaan peliurana 1974 Takač on tehnyt uraa valmentajana lähinnä Ranskassa.

Takačin uran suurimmat saavutukset ovat Coupe de Francen voitto OGC Nicen päävalmentajana 1997.

**Meriitit pelaajana**

* Olympiakultaa 1960
* Jugoslavian mestaruus: 1966
* Belgian mestaruus: 1970, 1971

**Meriitit valmentajana**

* Coupe de France: 1997
**Hopeaa 1988
* Ligue 2
**Hopeaa 1988
Enrico Barone

**Enrico Barone** (22. joulukuuta 1859 Napoli, Italia – 14. toukokuuta 1924 Rooma, Italia) oli italialainen sotilas, sotahistorioitsija ja taloustieteilijä. Barone oli kehittämässä varhaisinta markkinasosialismin mallia vuonna 1908.

Barone opiskeli klassisia tieteitä ja matematiikkaa ennen ryhtymistään armeijan upseeriksi. Hän opetti vuodesta 1894 lähtien kahdeksan vuotta upseeriopistossa sotahistoriaa. Siellä ollessaan hän kirjoitti merkittävän määrän sotahistoriallisia teoksia ja kiinnostui taloustieteistä. Baronesta tuli pääesikunnan sotahistorian toimiston päällikkö 1902, joskin hän erosi tehtävästä 1906. Vuodesta 1894 Barone toimitti Matteo Pantaleonin ja Vilfredo Pareton kanssa *Giomale degli Economisti* -lehteä.

Barone oli taloustieteilijöistä ensimmäinen, joka totesi, että markkinat voisivat toimia Pareto-tehokkuutta vastaavalla tavalla.

## Lähteet
Nate Archibald

**Nathaniel** eli **Nate "Tiny" Archibald** (s. 2. syyskuuta 1948 New York) on entinen yhdysvaltalainen koripalloilija. Hänet valittiin NBA:han vuonna 1970, ja hän jatkoi uraansa vuoteen 1984. 

Pisimpään Archibald pelasi Kansas City Kingsissa (1972–1976) ja Boston Celticsissa (1978–1983). Hän voitti NBA:n korikuninkuuden kaudella 1972/1973 keskiarvolla 34,0 pistettä ottelua kohden. Hänet kelpuutettiin vuonna 1991 Basketball Hall of Fameen. 

## Lähteet
Avisaurus

**Avisaurus** (tarkoittaa ”lintulisko”) oli liitukaudella elänyt lintusuku.
 
*Avisauruksilla* oli todennäköisesti 1,2 metrin siipiväli, ja ne metsästivät pienempiä lintuja, nisäkkäitä ja lentokyvyttömiä dinosauruksia.

Paleontologit uskovat, että *Avisauruksilla* oli pitkä kasvukausi, mutta ne jättivät poikaset selviytymään omin avuin lähes heti poikasten kuoriuduttua. Tästä seurauksena *Avisaurukset* saattoivat kuulua eri ekologisiin lokeroihin elinikänsä aikana, ennemmin kuin ne olisivat heti olleet petoeläimiä.

## Lähteet
Jussi Nurmio

**Jussi Sakari Nurmio** (s. 2. kesäkuuta 1955 Helsinki) on mainostoimisto N2 Helsingin hallituksen puheenjohtaja.

Nurmio on ollut perustamassa mainostoimisto Taivasta, joka 2000-luvulla laajentui parikymmentä yhtiötä käsittäväksi Taivas Communications -ryppääksi. Taivas Innovations -ryhmään kuuluivat muun muassa verkkoyhtiö Sulake ja kiinteistönvälitysyhtiö Igglo. Taivas-konserni teki konkurssin 2012, mutta mainostoimisto jatkaa toimintaansa. Nurmio lähti Taivaasta jo 2009 perustamaan N2-mainostoimistoa yhdessä Alex Niemisen kanssa.

1980-luvulla Nurmio työskenteli johtotehtävissä Suomen Burger King- ja McDonald’s-pikaruokaketjuissa.

Suomen liikemiesyhdistys valitsi Nurmion Vuoden liikemieheksi 2007.

Jussi Nurmio on muusikko Hannu "Tuomari" Nurmion serkku.

## Lähteet
Sven Davidson

**Sven Viktor Davidson** (13. heinäkuuta 1928 &ndash; 28. toukokuuta 2008) oli ruotsalainen tennispelaaja. Hän voitti miesten kaksinpelin Ranskan avoimessa tennisturnauksessa vuonna 1957.

Boråsissa syntyneestä Davidsonista tuli ensimmäinen Grand Slam -turnauksen voittanut ruotsalainen. Jo vuosina 1955 ja 1956 hän selviytyi Ranskan avoimissa kaksinpelin loppuotteluun, mutta ensimmäisellä kerralla hän hävisi nelieräisessä ottelussa Tony Trabertille ja toisella kerralla kolmessa erässä Lew Hoadille.

Davidson kelpuutettiin International Tennis Hall of Fameen vuonna 2007.

Davidson kuoli 79-vuotiaana Kaliforniassa.

## Lähteet
WAAS

**WAAS** eli **Wide Area Augmentation System** on Yhdysvaltain GPS-paikannussatelliitteja tukeva mittaus- ja tiedonvälitysjärjestelmä, joka lisää paikannustarkkuutta ja valvoo GPS:n paikannussignaalin eheyttä ilmailun tarpeisiin. WAAS:n merkittävin sovellus on, että sillä saadaan toteutettua toiminnallisesti periaatteessa ILS-lähestymistä vastaava, pystyopastuksellinen ns. LPV-lähestyminen ilman maalaitteita. Lähestymisminimit vastaavat lähes täysin kategorian 1 ILS-lähestymisminimeitä, mutta toistaiseksi LPV:tä ei kuitenkaan luokitella tarkkuuslähestymiseksi, koska tarkkuuslähestyminen edellyttää, että koneen korkeus määritellään ulkopuolisten signaalien avulla, eikä pelkästään koneessa itsessään olevan GPS-vastaanottimen avulla, eikä opastuksen tarkkuutta voida myöskään taata kuten ILS:ssä. Koska LPV ja ILS ovat lentäjän näkökulmasta lähes identtisiä menetelmiä, useat ilmailuviranomaiset sallivat ILS:n korvaamisen LPV:llä tarkastuslennoilla, jos koesuorituksena on kategorian 1 ILS-lähestyminen ja ratkaisukorkeus ei ylitä 200 jalkaa.

Suomen toistaiseksi ainoat LPV-lähestymismenetelmät ovat käytössä valikoiduilla maakuntalentoasemilla. Eurooppa on ollut LPV:n käyttöönotossa huomattavasti Amerikkaa jäljessä, sillä ensimmäiset LPV-lähestymismenetelmät julkaistiin Yhdysvalloissa jo vuonna 2009. Nykyään niitä on siellä käytössä jo enemmän kuin kategorian 1 ILS-menetelmiä, eikä uusia kategorian 1 ILS-asennuksia lähtökohtaisesti enää tehdä. Nykymuotoinen LPV ei mahdollista matalan näkyvyyden lähestymisiä, joten LPV-laitteita asennetaan harvoin liikennekoneisiin. Tästä syystä ILS-laitteet eivät toistaiseksi ole poistumassa kaupallisen liikenteen lentoasemilta. 

WAAS:n eurooppalainen vastine on EGNOS ja sen SBAS-toiminnallisuus. Kumpikin järjestelmä mittaa alueellisilla maa-asemilla (WAASin kohdalla ne sijaitsevat Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Meksikossa ja EGNOSin kohdalla EU-alueella) GPS:n antaman paikannustarkkuuden, maa-asemien tieto paikannuksen epätarkkuudesta maa-asemilla välitetään lentokoneille lähettämällä korjaustieto WAAS-keskusasemalta muutamille geostationaarisille tietoliikennesatelliiteille, jotka lähettävät tiedon lentokoneille. Täten WAASin käyttö vaatii paikantimen, joka pystyy vastaanottamaan tietoliikennesatelliitin lähetyksen. Suomen suuremmista lentoasemista täysimittaiset LPV-menetelmät otetaan ensimmäisenä käyttöön Tampere-Pirkkalassa elokuussa 2022 (aiemmat ovat olleet teoreettiselta vähimmäistarkkuudeltaan huonompia SBAS APV-menetelmiä). WAAS-vastaanottimia on käytössä myös veneilyssä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* FAA:n WAAS-ohjelman sivusto
* Yhdysvaltain liittovaltion radionavigaatiosuunnitelma vuodelta 2005 
* WAAS Kanadassa
Hotel Babylon

**Hotel Babylon** on brittiläinen Tony Basgallopin luoma televisiosarja joka perustuu Imogen Edwards-Jonesin ja tuntemattoman hotellin johtajan yhdessä kirjoittamaan kirjaan *Hotelli Babylon* (alkup. *Hotel Babylon*). Sarjaa alettiin esittää Britanniassa BBC One -kanavalla 19. tammikuuta 2006 ja sarjan viimeinen jakso esitettiin 14. elokuuta 2009. Sarjaa tehtiin kaikkiaan neljä tuotantokautta. Sarjaa on esitetty kahdessakymmenessä maassa, mukaan lukien Suomessa Subilla.

Hotel Babylon sijoittuu fiktiiviseen viiden tähden hotelliin aivan Lontoon sydämessä. Sarjan ensimmäisen kauden tapahtumat perustuvat käyttäen Imogen Edwards-Jonesin teokseen. Sarjan päähenkilöitä näyttelevät muun muassa Tamzin Outhwaite (Rebecca Mitchell), Max Beesley (Charlie Edwards) ja Dexter Fletcher (Tony Casemore). Sarjassa hotellin vieraina esiintyivät muun muassa John Barrowman, Anthony Head, Danny Dyer, Paula Abdul, Joan Collins ja Honor Blackman.

Sarja muistuttaa NBC:n tuottamaa televisiosarjaa *[[Las Vegas (televisiosarja)|Las Vegas]]*, joka sijoittuu myös huippuhotelliin ja kertoo sen henkilökunnasta.

## Näyttelijät

## Jaksot

## Vastaanotto
*Hotel Babylon* on saanut hyviä arvioita, ja sen ensimmäisen kauden keskiarvo Metacriticissä on 7 arvostelun perusteella 74/100.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sarja BBC:n verkkosivuilla 
* 
* 
**[http://www.tv.com/shows/hotel-babylon/ Hotel Babylon] * TV.comissa
Some Several Moons

**Some Several Moons** on suomalaisen Wigwam-yhtyeen kymmenes ja viimeinen studioalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 2005. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 28.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano

### Yhtye
* Jim Pembroke – laulu, piano, taustalaulu
* Pekka Rechardt – kitarat
* Esa Kotilainen – koskettimet
* Jari Kettunen – rummut ja perkussiot
* Mats Huldén – basso, taustalaulu

### Vierailevat muusikot
* Michael Monroe – huuliharppu, tenorisaksofoni
* Olli Kari – marimba
* Ari Pitkänen – tuuba

### Tuotanto
* Hannu Leidén – äänittäjä, miksaaja, masteroija, vastaava tuottaja
* Virpi Immonen – äänittäjä, tuotantokoordinaattori
* Mikko Poikolainen – äänittäjä
* Matti Kervinen – vastaava tuottaja
* Jim Pembroke – kansitaide, konsepti
* Jim ja Cady – piirrokset
* Cady Pembroke – piirrosten editointi
* Tomi Laaksonen – layout

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Soundi: 

## Lähteet
Stråhlman

**Stråhlman** on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* August Stråhlman (1855–1943), juristi ja virkamies
* Johan Stråhlman (1749–1840), pappi ja opettaja
* Johannes Petri Stråhlman (1733–1800), pappi, kirkkohallinnon esimies ja rehtori
* Paul Stråhlman (1928–1990), kilpasoutaja
* Peter Emanuel Stråhlman (1794–1855), Venäjän armeijan kenraalimajuri, Johan Stråhlmanin poika
Amateur Boxing Association

**The Amateur Boxing Association** eli ABA on englantilainen amatöörinyrkkeilyjärjestö, joka perustettiin vuonna 1880. ABA huolehtii tällä hetkellä Englannin kaikesta amatöörinyrkkeilystä.

Viimeisimmässä koitoksessaan, Tammerturnauksessa ABAn edustajat nappasivat 3 kultaa, 1 hopeaa ja 1 pronssimitalia Suomesta.

## Lähteet
*http://www.boxrec.com/media/index.php/ABA
*http://www.abae.org.uk/
Ifitos

**Ifitos** (, ) oli kreikkalaisessa mytologiassa useamman eri mieshahmon nimi.

## Eurytoksen poika

Ifitos oli Eurytoksen, Oikhalian kuninkaan, poika. Eurytos oli luvannut tyttärensä Iolen käden sille, joka voittaisi hänet jousiammuntakilpailussa. Kun Herakles näin onnistui tekemään, Eurytos pyörsi lupauksensa pelätessään Herakleen voivan saada uudelleen hulluuskohtauksen ja surmaavan hänen tyttärensä. Herakles poistui raivoissaan, mutta pian tämän jälkeen Eurytokselta varastettiin lähteestä riippuen joko karjaa tai tammoja.

Ifitos lähti etsimään eläimiä ja päätyi Herakleen luokse Tirynsiin. Ensimmäisen version mukaan karjan oli varastanut Autolykos, mutta Herakleen esitellessä linnaansa muurin harjalta, hän sai hulluudenpuuskan ja työnsi vieraansa alas kuolemaan. Toisen version mukaan Herakles todellakin oli varkauden takana, ja Ifitoksen tutkiessa asiaa Herakles väitti hänen syyttävän itseään väärin perustein ja työnsi hänet alas muurin harjalta kuolemaan.

Sovittaakseen tekonsa Herakleen piti palvella orjana Lyydian kuningatarta Omfalea.

Ifitoksen mainitaan myös olleen Odysseuksen hyvä ystävä, ja antaneen tälle isänsä jousen lahjaksi.

## Fokiin kuningas

Ifitos oli Nauboloksen poika ja Fokiin kuningas. Hän viihdytti Iasonia tämän ollessa kysymässä neuvoa Delfoin oraakkelilta ja myöhemmin liittyi argonauttien matkaan. Hänen poikansa Skhedios ja Epistrofos johtivat fokislaisia Troijan sodassa.

## Elisläinen

Ifitos oli elisläinen, jonka Kopreus surmasi.

## Olympiakisojen perinteen elvyttäjä

Ifitos oli Eliin kuningas, joka palautti olympialaisten perinteen sen jälkeen, kun hän oli kysynyt oraakkelilta neuvoa, miten hän voisi pelastaa Kreikan sisällissodalta ja kulkutaudeilta.

## Lähteet
Karvamaksaruoho

**Karvamaksaruoho** (*Sedum villosum*) on pienikokoinen, Euroopassa ja Kanadassa tavattava maksaruohokasvi. Suomessa karvamaksaruoho on erittäin harvinainen tunturien kasvi ja se on rauhoitettu ja erityisesti suojeltava laji.

## Ulkonäkö ja koko
Karvamaksaruoho kasvaa 2–6&nbsp;cm korkeaksi. Kauttaaltaan punaruskea kasvi on tavallisesti haaraton ja nystykarvainen. Muiden maksaruohojen tapaan se on mehilehtinen. Lehdet ovat lyhyet, liereät ja päältä litteät. Kukinto on harvakukkainen huiskilo, kukat ovat vaalean- tai sinipunaisia, keskisuoni on tummanpunainen. Karvamaksaruoho kukkii heinä-elokuussa. Laji on kaksi- tai monivuotinen.

## Levinneisyys
Karvamaksaruohon levinneisyysalue on varsin laaja ja selkeästi kaksiosainen. Toisaalta sitä tavataan Itä-Kanadasta Grönlannin ja Islannin kautta Britteinsaarille ja Fennoskandiaan, toisaalta Etelä- ja Keski-Euroopasta Pohjois-Afrikkaan.

Suomessa karvamaksaruohoa kasvaa vain kahdessa paikassa: Muoniossa ja Enontekiöllä. Molemmat esiintymisalueet sijaitsevat luonnonsuojelualueilla, mutta Enontekiön esiintymä on hyvin pieni. Laji löydettiin Suomesta ensimmäisen kerran vuonna 1926. Karvamaksaruoho luokiteltiin Suomessa erittäin uhanalaiseksi vuonna 2000, vaarantuneeksi 2010 ja uudelleen erittäin uhanalaiseksi 2019.

## Elinympäristö
Suomessa kalliomaksaruoho kasvaa tuntureilla valumavesien kostuttamilla kallioilla. Norjassa se puolestaan on lähde- ja lintuvuorikasvi.

## Kuvia

Tiedosto:Iceland Plants 4851.JPG
Tiedosto:Sedum villosum Moor-Mauerpfeffer.JPG
Tiedosto:Sedum villosum3.JPG
Tiedosto:Sedum villosa.JPG


## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* ITIS: ''Sedum villosum''
Audrey Munson

**Audrey Marie Munson** (8. kesäkuuta 1891 – 20. helmikuuta 1996) oli yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä, jota pidetään kaikkien aikojen ensimmäisenä alastonnäyttelijänä, koska hän esiintyi 1900-luvun alussa elokuvissa *Inspiration* ja *Purity* täysin alasti. 

Munson syntyi New Yorkissa kesäkuussa 1891. Hänen vanhempansa Edgar Munson ja Katherine "Kittie" Mahaney erosivat Audreyn ollessa nuori ja Audrey vietti lapsuutensa äitinsä kanssa.

Vuonna 1906 ollessaan 15-vuotias valokuvaaja Ralph Draper huomasi hänet ja esitteli hänet ystävälleen kuvanveistäjä Isador Kontille, joka pestasi Munsonin malliksi. 

Seuraava vuosikymmen kului mallintöitä tehden. Munson muutti Kaliforniaan ja esiintyi kuvanveistäjän mallin elämästä kertovassa mykkäelokuvassa *Inspiration (1915)*. Kyseinen elokuva on ensimmäinen, jossa nainen esiintyy täysin alasti.

Vuonna 1919 Munson muutti takaisin äitinsä Katherinen luokse New Yorkiin ja joutui keskelle "murhaskandaalia". Katherinen vuokraisäntä, tohtori Walter Keene Wilkins rakastui Munsoniin ja surmasi vaimonsa Julian päästäkseen tämän kanssa naimisiin. Vaikka Audrey ja Katherine olivat muuttaneet talosta pois ennen murhan tapahtumista poliisi halusi silti kuulustella heitä. Kuulustelut hoidettiin Kanadan Torontossa, jossa he kertoivat muuttaneensa pois Julia Wilkinsin pyynnöstä. Vaikka heillä ei ollut poliisin mukaan mitään tekemistä murhan kanssa, Audrey sai osakseen paljon negatiivista julkisuutta, joka vaikutti hänen uraansa mallina ja näyttelijänä. Walter Wilkins tuomittiin kuolemaan sähkötuolissa. Hän ehti kuitenkin hirttää itsensä sellissä ennen tuomion täytäntöönpanoa. 

Myöhemmin Audrey Munsonin elämää varjosti mielenterveysongelmat ja vuonna 1922 Munson yritti itsemurhaa lääkkeiden avulla. Vuonna 1931 39-vuotias Munson määrättiin Ogdensburgin sairaalaan psykiatriseen hoitoon, jossa hän vietti loppuelämänsä 65 vuotta. Hän kuoli unohdettuna 104 vuoden iässä helmikuussa 1996 ja hänet haudattiin merkitsemättömälle hautapaikalle.

Kirjailija Diana Rozas kirjoitti Audrey Munsonin elämästä kirjan *American Venus: The Extraordinary Life of Audrey Munson, Model and Muse*, joka julkaistiin vuonna 1999.

## Elokuvat (näyttelijänä)

## Katso myös
*Luettelo tunnetuista 100-vuotiaiksi eläneistä

## Lähteet
* http://query.nytimes.com/mem/archive-free/pdf?_r=1&res=9B06E0DA1331E433A25756C2A9659C946896D6CF&oref=slogin New York Times 25.3.1919: Seek Wilkins witness
* http://jschumacher.typepad.com/audrey_munson/ 
### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
*
Briana Banks

**Briana Banks** (oik. **Briana Bany**, s. 21. toukokuuta 1978 München, Länsi-Saksa) on saksalaissyntyinen yhdysvaltalainen pornonäyttelijä.

## Elämäkerta
Banks syntyi Saksassa, hänen äitinsä oli yhdysvaltalainen ja isä saksalainen. Perhe muutti Britanniaan hänen ollessaan 4-vuotias ja edelleen Yhdysvaltoihin hänen ollessaan 7-vuotias. Hän muutti 16-vuotiaana pois äitinsä luota ottaen 14-vuotiaan siskonsa mukaansa. 18-vuotiaana hän sai siskonsa huoltajuuden. Hän teki teininä mallintöitä ja pääsi *Teen Magazinen* kanteen. Ennen uraansa pornoalalla hän työskenteli muun muassa pizzantekijänä, virkailijana taidekaupassa, arkistovirkailijana ja sihteerinä.

Ollessaan 21-vuotias Banks vastasi lehti-ilmoitukseen, jossa haettiin malleja alastonkuviin. Hänen taiteilijanimekseen oli valittu Mirage, mutta hän ryhtyi käyttämään nimeä Briana Banks vuodesta 2000 lähtien. Hän on toiminut myös *[[Penthouse]]n* mallina ja oli kesäkuun 2001 Penthouse Pet. Vuonna 2006 hän esiintyi Vividin kalenterin kansikuvassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 

* Briana Banks at Babepedia
Aveyronin Victor

**Aveyronin Victor** (s. 1788–1790 – k. 1828) on yksi kuuluisimmista villilapsista. Hänet löydettiin vuonna 1797 harhailemasta Ranskasta lähellä Toulousea Aveyronin metsästä, ja löytöpaikan mukaan Victor tunnetaan myös nimellä "Aveyronin villi poika". Victor löydettiin vuonna 1800, jolloin hän oli noin 11-vuotias. Pojan arvioitiin eläneen koko lapsuutensa yksin hylättynä metsässä. 

Löytämisen jälkeen Victor vietiin Pariisiin, jossa Roch-Ambroise Cucurron Sicard teetti hänellä tutkimuksia. Vuodesta 1801 lähtien Victorin opetusta jatkoi nuori lääketieteen opiskelija Jean-Marc Itard, joka oli kuullut pojasta jo vuonna 1799. Victor oli Itardin luona asuessaan tämän taloudenhoitajan hoivissa. Itard halusi Victorin avulla todistaa teorian tyhjästä taulusta, jonka Itard oli tulkinnut niin, että ihmisestä voi oikealla opetuksella kehittyä mitä tahansa. Victorin Itard näki lapsena, jota sivilisaatio ei ollut vielä tahrannut tarpeettomilla haluilla ja rappeutuneisuudella.  

Aluksi Victor ei osannut puhua eikä suostunut syömään kypsennettyä ruokaa, nukkumaan sängyssä tai pitämään päällään vaatteita. Hän edistyi varsin paljon ja oppi kommunikoimaan muiden kanssa yksinkertaisilla tavoilla. Vuorovaikutustaitoja Victor oppi etenkin Itardin taloudenhoitajan kanssa, koska he viettivät paljon aikaa yhdessä. Vaikka Victor oppi ymmärtämään jonkin verran puhetta ja myös lukemaan joitain sanoja, hän ei itse osannut puhua kuin pari sanaa. 

Kun Victor ei edistynyt Itardin toivomalla tavalla, mies turhautui ja lähetti pojan mielisairaalaan, jossa tämä vietti lopun elämäänsä. Kuollessaan 40-vuotiaana hän oli oppinut lukuisia sosiaalisessa elämässä tarvittavia taitoja, kuten ilmaisemaan itseään ja tarpeitaan eleillä ja ilmeillä, siistit pöytätavat, vaatteiden pitämisen ja joukossa liikkumisen. Vaikka Itardin tutkimus ei ollut päätynyt hänen toivomaansa lopputulokseen, tuloksista pääteltiin, että myös kehitysvammaiset lapset saattoivat edistää taitojaan. Se vaikutti sittemmin myönteisesti kasvattajien ja kouluttajien asenteisiin.

Myöhempien tutkimusten mukaan Victorille ominaiset käyttäytymispiirteet, kuten liikunnallinen ketteryys ja toisaalta sosiaaliseen kontaktiin kykenemättömyys, samoin kuin puhumattomuus ja sensoriset poikkeavuudet ovat ominaisia autistisille lapsille. Victor olikin todennäköisesti metsään hylätty autistinen lapsi.  

François Truffaut teki Victorin tapauksesta vuonna 1970 elokuvan *[[Kesytön (elokuva)|Kesytön]].*
## Lähteet
Miesten 10 metrin ilmapistooli ammunnan Euroopan-mestaruuskilpaissa 2007

**[[10 m ilmapistooli]]lla** miehet ampuvat 60 laukausta peruskilpailussa ja kahdeksan parasta ampujaa peruskilpailun tuloksen perusteella pääsee 10 laukauksen finaaliin.
Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.

Miesten ilmapistooli EM-kilpailut 2007 järjestettiin 16. maaliskuuta, Deauvillessä.
## Henkilökohtainen kilpailu
### Finaali

FEE= Finaalieuroopanennätys

### Peruskilpailu

ME= Maailmanennätys
EM= Euroopanennätys

## Joukkuekilpailu

JME= Joukkuemaailmanennätys
JEE= Joukkueeuroopanennätys

## Lähteet
* Ranskan ampumaurheiluliiton tietokanta
Pierre Joseph Bonnaterre

**Pierre Joseph Bonnaterre** (1752 – 20. syyskuuta 1804) oli ranskalainen luonnontieteilijä ja pappi.

Bonnaterre toimi pappina Rouerguessa. Hän kirjoitti valaita, nisäkkäitä, lintuja, matelijoita, sammakkoeläimiä ja hyönteisiä käsittelevät osat aikansa kuuluisaan eläintieteen perusteokseen *Tableau encyclopédique et méthodique* (Panckoucke, Pariisi, 1788 alkaen). Teosta varten hän kokosi noin 400 kalamaalausta. Hänet tunnetaan myös ensimmäisenä tiedemiehenä, joka tutki Aveyronin Victoria, villilasta.

Bonnaterre kuvasi noin 25 tieteelle uutta kalalajia. Linnuista hän nimesi ainakin kalliopyyn (*Alectoris barbara*).

## Lähteet
Möbelwagen

**3.7cm FlaK auf Fahrgestell Panzerkampfwagen IV (sf)**, lempinimeltään **Möbelwagen** (), oli toisen maailmansodan aikainen saksalainen Panzer IV:n alustalle rakennettu ilmatorjuntavaunu. Vaunun lempinimi tulee suljetun tykkitornin laatikkomaisesta muodosta.

## Lähteet
Keltakynsimö

**Keltakynsimö** (*Draba nemorosa*) on Euraasiassa ja Pohjois-Amerikassa tavattava vaatimaton keltakukkainen ristikukkaiskasvi. Suomessa se on muinaistulokas, jota tavataan vanhoilla asuinpaikoilla.

## Ulkonäkö ja koko
Yksivuotinen keltakynsimö on pienikokoinen, 10–30 cm pitkä hento kasvi. Sen varsi on haaraton tai tyvestä haarova, tähtikarvainen ja ylempää kalju. Varren tyviosassa olevat ruodittomat lehdet ovat puikeita tai pitkulaisia, leveähkötyvisiä ja hampaisia. Kukassa on neljä hohtavankeltaista terälehteä. Keltakynsimö kukkii Suomessa kesäkuussa. Hedelmistö on pitkä ja harsu. Lituperät ovat sirottavia ja noin sentin pituisia. Mantelinmuotoiset lidut ovat noin puolen sentin pituisia. Loppukesästä kasvi kuivettuu lähes olemattomaksi ja vaikeasti tunnistettavaksi.

Suomessa kasvaa kaksi keltakynsimön muunnosta: eteläisessä Suomessa esiintyvä var. *nemorosa*, jonka lidut ovat lyhytkarvaiset ja Pohjanmaalla, Itä-Suomessa ja edelleen Venäjän puolella Laatokan rannoilla esiintyvä itäinen muunnos var. *leiocarpa*, jonka lidut ovat kaljut.

## Levinneisyys
Keltakynsimön arvellaan olevan alun perin kotoisin Itä-Euroopan, Aasian ja Pohjois-Amerikan aroilta ja hiekkaisilta niityiltä. Se lienee levinnyt laajalle ihmisen mukana. Nykyään lajia tavataan Ranskasta läpi Keski-, Pohjois- ja Itä-Euroopan Tyynellemerelle saakka. Levinneisyysalueen eteläreuna ulottuu Turkista ja Iranista Keski-Aasiaan ja Kiinan eteläosiin. Keltakynsimöä kasvaa myös Pohjois-Amerikan länsi- ja keskiosissa.

Suomessa laji on muinaistulokas ja vanhan kulttuurin seuralainen. Lajista on eniten havaintoja etelärannikon viikinkien vanhan idäntien varrelta Uudeltamaalta Kymenlaaksoon. Sisämaassa lajia esiintyy usein vanhojen varuskuntakaupunkien ympäristössä, kuten Hämeenlinnassa ja Savonlinnassa. Esiintymiä on myös muutamien paikoin Pohjanlahden rannikolla muun muassa Raahen ja Oulun ympäristössä.

## Elinympäristö
Keltakynsimöä tavataan Suomessa erityisesti vanhoissa kaupungeissa ja varuskuntapaikoissa. Tyypillisiä kasvupaikkoja ovat muurit, rauniot, avoimet kedot, hietikot ja kadunvieret. Laji on harvinaistunut rakentamisen, linnoitusvallien restauroinnin ja kasvupaikkojen umpeenkasvun takia.

## Lähteet
* Laine, Unto: *Keltakynsimö*. Teoksessa *Uhanalaiset kasvimme*. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 137.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2020: Keltakynsimön levinneisyys Suomessa.
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Draba nemorosa'' - keltakynsimö
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Draba nemorosa'' 
* Flora of China: ''Draba nemorosa''
Bee Movie Game

**Bee Movie Game** on Activisionin julkaisema *[[Mehiläisen elokuva]]an* perustuva toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin 30. lokakuuta usealle alustalle.

## Ääninäyttelijät

## Aiheesta muualla
* Pelin virallinen sivu 
* Voice Chasers
Minna Kuukka

**Minna Kristiina Kuukka** (s. 26. heinäkuuta 1970 Lahti) on suomalainen radiotoimittaja ja juontaja. 

Vuodesta 2016 alkaen Kuukka on juontanut Radio Novan aamulähetyksiä yhdessä Aki Linnanahteen kanssa. Linnanahteen korvasi joulukuussa 2022 Kimmo Vehviläinen. Ohjelman tuottajana toimii Markus ”Parta-Markus” Rinne. 

Kuukka aloitti MTV3:ssa kuuluttajana ja ruutukasvona 1. tammikuuta 1993 ja työskenteli MTV:llä vuoteen 2016. Nykyään hän toimii muun muassa Radio Novan vakituisena aamujuontajana. Elokuusta 2012 alkaen hän on juontanut yksin ohjelmaa *Kuukan aikainen*, yhdessä Tuomas Enbusken ja Aki Linnanahteen kanssa ohjelmaa *[[Enbuske & Linnanahde Crew]]* sekä yhdessä Ari Hurstin, Ile Jokisen ja Maria Leppäsen kanssa ohjelmaa *PERJANTAI PERJANTAI!*. 

Kuukka voitti vuonna 2021 MTV3:n Masterchef VIP -kokkauskilpailun. 

Kuukka on naimisissa Tatu Vehmaksen kanssa ja heillä on vuonna 2006 syntyneet kaksoset, tyttö ja poika.

Ennen kuuluttajan ja juontajan uraansa Kuukka osallistui kansainvälisiin kauneuskilpailuihin. Hän voitti vuoden 1991 Miss Globe International -kilpailun ja sijoittui toiseksi vuoden 1992 Miss Model of the World -kilpailussa.

Kuukka osallistui Tanssii tähtien kanssa -ohjelmaan vuonna 2025

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Mikko Reitala

**Mikko Samuli Reitala** (s. 12. marraskuuta 1964 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, käsikirjoittaja ja kirjailija. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta vuonna 1989, minkä jälkeen hän näytteli pari vuotta Turussa. Sieltä hän palasi Helsinkiin vastaperustettuun Q-teatteriin. 

Reitala on ohjannut ja käsikirjoittanut Q-teatterille muun muassa näytelmän *Henki lakkaa kulkemasta* (1996) sekä ohjannut useita näytelmiä, kuten *[[Decamerone]]* (1999).

Reitala esitti keskustapoliitikko Matti Vanhasta elokuvassa *[[Pääministeri (elokuva)|Pääministeri]]* (2009). Hän on näytellyt myös monissa muissakin suomalaisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, muun muassa elokuvissa *[[Insiders]]* (1989), *[[Cyclomania]]* (2001) ja *[[Vares – Huhtikuun tytöt]]* (2011) sekä televisiosarjoissa *[[Kovaa maata]]* (1994–1997), *[[Mogadishu Avenue]]* (2006) ja *[[Tauno Tukevan sota]]* (2010). Käsikirjoittajana hän on ollut muun muassa televisiosarjoissa *[[Ihana mies]]* (1999), *[[Kaunis mies]]* (2003) ja *[[Rikas mies]]* (2004).

Reitalan esikoisromaani *Päähenkilö* julkaistiin vuonna 2005.

Reitala kuuluu Rinteen taiteilijasukuun: hänen äitinsä oli näyttelijä Tiina Rinne ja isänsä taidehistorioitsija Aimo Reitala. Mikko Reitalan veli on lääkäri Janne Reitala.

## Teokset
* 
* 

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Käsikirjoitukset

## Lähteet
*Hs.fi/extrat 
*Q-teatteri.fi 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
*
Erkki Laitakari

**Erkki Assar Laitakari** (vuoteen 1906 **Nybergh**; 21. marraskuuta 1892 Helsinki – 24. lokakuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen tutkija, opettaja ja Helsingin yliopiston metsänhoitotieteen professori.

## Henkilöhistoria
Laitakarin vanhemmat olivat Vihtori Nybergh (1857–1938) ja Elin Kalm (1857–1930). Laitakarin veli, professori Aarne Laitakari oli tunnettu suomalainen geologi. Laitakari oli naimisissa Lyyli Mannosen kanssa vuodesta 1916. Pariskunnalle syntyi poika Matti 1924. Jäätyään leskeksi vuonna 1966 Laitakari meni naimisiin Hellin Laitakarin (o.s. Blomberg) kanssa 1967. Laitakari asui suuren osan elämästään Helsingin Oulunkylässä.

Laitakari tuli ylioppilaaksi Turun suomalaisesta reaalilyseosta 1911 ja suoritti metsänhoitotutkinnon 1914 ja filosofian kandidaatin tutkinnon 1921. Maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi hän väitteli 1927. Laitakari toimi  opetus- ja hallintotehtävissä Helsingin yliopistossa lähes 40 vuotta. Hän ansioitui erityisesti metsäkulttuurin tuntijana ja kehittäjänä, jolla oli usein humanistin ja erityisesti historioitsijan näkökulma alaansa. Metsätieteellisten julkaisujen lisäksi Laitakari kirjoitti useita metsäalaan liittyviä historiateoksia. Helsingin yliopistossa hän aloitti metsäarvioimisen ylimääräisenä opettajana 1922–1927. Dosenttina hän toimi 1932–1936 ja metsänhoidon professorina 1928–1961. Maatalous-metsätieteellisen tiedekunnan dekaani hän oli 1954–1957. Laitakarin väitöskirja käsitteli männyn juuristoa, mutta hän tutki laajasti myös muun muassa koivun juuristoa ja Suomen metsien myrskytuhoja. Vuonna 1954 Laitakari kutsuttiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi. Helsingin yliopiston opiskelijajärjestö Metsäylioppilaat ry jakaa ansioituneille jäsenilleen Erkki Laitakari -palkintoa.

Laitakari toimi aktiivisesti myös kunnallisissa ja kirkollisissa luottamustehtävissä. Hän oli muun muassa Oulunkylän kunnanvaltuutettu 1923–1928 ja kirkkovaltuutettu 1939–1958 sekä kirkolliskokousedustaja 1963 ja 1965. Laitakari oli Kansan raamattuseuran puheenjohtaja 1953–1965 ja kunniapuheenjohtaja vuodesta 1965. Vuonna 1954 hän toimi seuran julkaiseman *[[Sana (lehti)|Sana]]*-lehden päätoimittajana. Hän oli myös Suomen luonnonsuojeluyhdistyksen perustajajäseniä.

## Julkaisuja
* *Tutkimuksia sääsuhteiden vaikutuksesta männyn pituus- ja paksuuskasvuun*, 1920
* *Katsaus eri maiden metsälainsäädäntöönn*, 1923
* *Neljännesvuosisata Suomen Metsätieteellisen Seuran toimintaa*, 1934
* *Männyn kääpiöversojen ja kasvainten välisestä suhteesta*, 1934
* *Hakkuutähteet metsänhoidolliselta kannalta*, 1935
* *Piirteitä yliopiston metsäopetuksen kehittämisestä*, 1935
* *Piirteitä [[A. K. Cajander]]in 21.1.43 päättyneestä elämäntyöstä, 1943
* *Riistanhoidon ja metsästyksen opetus metsänhoitajiemme koulutuksessa*, 1945

==Lähteet==
* *Kuka kukin on 1966.''
* 

### Viitteet
Bronco Horvath

**Joseph "Bronco" Horvath** (12. maaliskuuta 1930 Port Colborne, Ontario – 17. joulukuuta 2019) oli kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi 434 ottelua NHL:ssä kausilla 1955–1968. 

Horvath tuli tunnetuksi etenkin Boston Bruinsin maineikkaassa ukrainalaistaustaisten pelaajien Uke Line -ketjussa, jossa hänen kanssaan pelasivat Johnny Bucyk ja Vic Stasiuk. Horvath pelasi viidessä NHL:n niin sanotusta Original Six -joukkueesta Detroit Red Wingsiä lukuun ottamatta.

## Saavutuksia
* NHL:n paras maalintekijä 1960 (yhdessä Bobby Hullin kanssa)

## Lähteet
Robert Brown (näyttelijä)

**Robert James Brown** (23. heinäkuuta 1921 – 11. marraskuuta 2003) oli englantilainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa *[[James Bond]]* -elokuvien M:n roolissa. Hän tuli Bondin esimiehen rooliin Bernard Leen jälkeen, joka ehti olla mukana kaikkiaan 11 Bond-elokuvassa, ennen kuin vetäytyi roolista ja kuoli kaksi vuotta myöhemmin 1981.

Brown eli Bernard Leen roolissa ensimmäisen kerran 1983 elokuvassa *[[Octopussy – mustekala]]*. Koska Lee oli jäänyt pois roolista jo 1979, ei elokuvassa *[[Erittäin salainen]]* ollut M:n roolihahmoa ollenkaan. Brown näytteli kaikkiaan neljässä Bond-elokuvassa. Hänen oli tarkoitus esiintyä vielä viidennen kerran Timothy Daltonin rinnalla tämän kolmannessa Bond-elokuvassa, mutta elokuva ei toteutunut sopimuskiistojen vuoksi, joten Robert Brown ja Timothy Dalton jättivät Bond-maailman ja antoivat sittemmin tilaa uudelle M:lle (Judi Dench) ja uudelle James Bondille (Pierce Brosnan).

Robert Brown oli M:nä edeltäjäänsä hitusen vitsikkäämpi ja tunteellisempi ja tuli mainiosti toimeen erityisesti Timothy Daltonin kanssa. Bondien lisäksi Brown on esiintynyt muun muassa elokuvassa *[[Ben-Hur]]*.

## Filmografia
* *[[Miljoona vuotta eKr.]]* (1966)
* *[[007 rakastettuni]]* (1977)
* *[[Octopussy – mustekala]]* (1983)
* *[[007 ja kuoleman katse]]* (1985)
* *[[007 vaaran vyöhykkeellä]]* (1987)
* *[[007 ja lupa tappaa]]* (1989)

## Aiheesta muualla
*