open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Conde de Venadito (1888)

**Conde de Venadito** oli Espanjan laivaston vuonna 1888 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.

## Valmistus

Alus tilattiin laivastontelakalta Cartagenasta, missä köli laskettiin vuonna 1883. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1888 ja se valmistui joko vuonna 1888 tai 1889.

## Palvelus
Espanjan ja Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli 20. huhtikuuta 1898 Havannassa, missä se oli ainoa merikelpoinen risteilijä. Aluksen tehtävänä oli Havannaa piirittävien Yhdysvaltain sotalaivojen häirintä. Se lähti merelle iltapäivällä 14. toukokuuta tykkivene *Nueva Españan* kanssa. Alus avasi tulen kohti 13 kilometria satamasta olevia Yhdysvaltain laivaston risteilijöitä *USS Annapolisia* ja *USS Vicksburgia* sekä apuristeilijä *USS Mayfloweria*, tykkivene *Waspia* ja aseistettuja hinaajia *USS Osceloaa* ja *USS Tecumsehia* kohti, jotka vetäytyivät kymmenisen kilometriä kauemmas. *Conde de Venadito* ja *Nueva España* palasivat pimeän laskeutuessa Havannaan.

Alus teki aamulla 10. kesäkuuta toisen syöksyn merelle, jolloin sen mukana olivat tykkiveneet *Nueva España*, *Vicente Yáñez Pinzón* ja *Flecha*. Yhdysvaltain laivasto-osasto oli myös kasvanut 9-10 sotalaivaan. Espanjalaiset vetäytyivät puolilta päivin takaisin satamaan, koska taistelua ei voitu käydä rannikkotykistön tukemana. Sodan päätyttyä alus palasi La Carracaan Espanjaan kuljettaen Christopher Columbuksen ja Joaquin Bustamante y Quevedon jäänteitä.

Alus määrättiin 18. toukokuuta 1900 riisuttavaksi aseista ja poistettiin palveluksesta 18. heinäkuuta. Se oli Ferrolissa torpedovenekoulun ammusvarastona ja myöhemmin sukellusveneiden torjuntatehtävissä. Alus upotettiin 1936 risteilijöiden maalilaivana. Harjoitukseen osallistuivat taistelulaiva *Jaime I* sekä risteilijät *Libertad*, *Almirante Cervera* ja *Miguel de Cervantes*.

## Lähteet
*

### Viitteet
Don Juan de Austria (1887)

**Don Juan de Austria** oli Espanjan laivaston vuonna 1887 vesillelaskettu Velasco-luokan risteilijä.

## Valmistus

Alus tilattiin laivastontelakalta Cartagenasta, missä köli laskettiin 13. kesäkuuta 1884. Alus laskettiin vesille 23. tammikuuta 1887 ja otettiin palvelukseen vielä vuoden lopulla.

## Palvelus
Vuoden 1890 alussa alus liitettiin Filippiineillä olevaan osastoon. Alus lähti 9. huhtikuuta Barcelonasta Filippiineille ja saapui Manilaan 17. kesäkuuta *[[Don Antonio de Ulloa (1887)|Ulloan]]* ja *[[Castilla (1881)|Castillan]]* kanssa. Aluksen päälliköksi tuli 1. syyskuuta 1893 José Padriñán. Alus lähti 11. huhtikuuta 1894 Manilasta ja vieraili toukokuusta elokuuhun Kiinan ja Japanin satamissa. Alus siirrettiin 8. heinäkuuta Cavitessa telakalle.

Elokuussa 1896 alkaneissa Tagalogin mellakoissa alus partioi Filippiineillä. Alus palasi Manilanlahdelle, missä se liitettiin tukemaan maavoimia mellakantorjunnassa.

Huhtikuussa 1898 Espanjan ja Yhdysvaltain sodan alkaessa alus oli Manilanlahdella kontra-amiraali Patricio Montojo y Pasarónin johtamassa Espanjan Tyynenmeren laivueessa. Se siirrettiin 25. huhtikuuta viiden muun laivueen aluksen kanssa Subic Bayhin, jossa Montojo toivoi miinoitusten ja rannikkolinnakkeiden suojaavan laivuetta. Puolustuslaitteet olivat kuitenkin keskeneräisiä, joten osasto lähti merelle 29. huhtikuuta palatakseen Manilanlahdelle.

Kommodori George Deweyn johtama Yhdysvaltain Aasianlaivue hyökkäsi 1. toukokuuta alueelle, mistä seurasi Manilanlahden taistelu. Aluksen päällikkönä oli Don Juan de la Concha. Tykistötulen vaurioittama alus jouduttiin ajamaan matalikolle. Taistelun jälkeen *USS Petrelin* valtausosasto sytytti hylyn tuleen.

### USS Don Juan de Austria
Sotatoimien päätyttyä Yhdysvaltain laivasto nosti hylyn ja siirsi sen kunnostettavaksi. Vuonna 1900 alus liitettiin tykkiveneenä laivastoon nimellä *USS Don Juan de Austria*. Korjausten yhteydessä aluksen ulkomuoto oli muuttunut ja aseistus vaihdettu. Alus oli rannikkovartioston tykkiveneenä Filippiineillä ja Hongkongissa, mistä se lähti joulukuussa 1903 Yhdysvaltoihin.

Huhtikuussa 1904 alus saapui Portsmouthiin. Se kuului Yhdysvaltain Atlantin laivastoon, kunnes 1907 se liitettiin Michiganin vapaaehtoisiin. Ensimmäisessä maailmansodassa huhtikuussa 1917 alus palautettiin palvelukseen ja aloitti partioinnin Atlantin rannikolla. Sodan päätyttyä alus poistettiin palveluksesta 1919. 

## Lähteet
*

### Viitteet
Garam

**Garam** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Károly Garam (s. 1941), unkarilais-suomalainen sellisti, Lajos Garamin veli, Sirkka Garamin puoliso
*Lajos Garam (1939–2026), unkarilais-suomalainen viulisti, Károly Garamin veli
*Sami Garam (s. 1967), suomalainen kokki ja kirjailija, Károly ja Sirkka Garamin poika
*Sirkka Garam (1939–2018), suomalainen kirjailija, Károly Garamin puoliso.
Androidin versiohistoria

Tämä on **luettelo [[Android]]-käyttöjärjestelmän versiohistoriasta**.

Androidista on julkaistu uusia versioita julkistuksen jälkeen. Uudet versiot yleensä korjaavat virheitä ja lisäävät uusia ominaisuuksia.

Google on versiosta 1.5 lähtien nimennyt päivitykset jonkun jälkiruokaherkun mukaan, mutta Android 10:n kohdalla tästä luovuttiin. Syynä on se, että Q-kirjaimella alkavaa herkkua on vaikea keksiä, ja herkut aiheuttavat maailmalla epäselvyyksiä ja väärinkäsityksiä.

## Versiohistoria

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Androidin versiohistoria *YouTube*
Kori Carter

**Kori Carter** (s. 3. kesäkuuta 1992 Claremont, Kalifornia) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksun maailmanmestari.

Carter karsiutui 400 metrin aitajuoksun alkuerissä Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008. Hän saavutti 100 metrin aitajuoksussa hopeaa Bydgoszczin alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2008 ajalla 13,26. Hän voitti 400 metrin aitajuoksun NCAA:n mestaruuden  2013 ja Yhdysvaltojen-mestaruuden 2014. Marrakechin maanosien cupissa 2014 hän oli seitsemäs. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän keskeytti välieräjuoksun.

Carter voitti 400 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Lontoossa 2017 ajalla 53,07. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän keskeytti saman lajin alkueräjuoksun.

Hän on opiskellut biologiaa Stanfordin yliopistossa.

## Henkilökohtaiset ennätykset
### Ulkoradoilla

### Sisäradoilla

## Lähteet
Jimmy McGovern

**Jimmy McGovern** (s. 1949, Liverpool) on brittiläinen käsikirjoittaja. Hänen televisiosarjoissaan ja -elokuvissaan  on vahva yhteiskunnallinen ote. Hänen tunnetuimpiin töihinsä kuuluvat esimerkiksi *[[Fitz ratkaisee]]* ja *Katu.*

## Tuotantoja
**[[Fitz ratkaisee]]* (*Cracker*) 1993–1996, 2006
**Katu* (*The Street*) 2006–2009
**Seinää vasten* (*Accused*) 2010–2012
**Laillinen oikeusmurha* (*Common*) 2014
**Moving On* 2009–
**Karkotetut* (*Banished*) 2015

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Östling

**Östling** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Gustaf Jim Östling (1884–1954), suomalainen kemisti
* Leif Östling (s. 1945), Svenskt Näringslivin  (Ruotsin elinkeinoelämän keskusliiton)  puheenjohtaja
* Seth Östling (1899–1967), suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija
* Stig Östling (s. 1948), ruotsalainen jääkiekkoilija.
Princesa de Asturias -luokka

**Princesa de Asturias -luokka** oli Espanjan laivaston kolmen 1890-luvulla valmistetun aluksen muodostama panssariristeilijäluokka.

## Suunnittelu
Luokan alukset olivat 110,97 metriä pitkiä ja niiden leveys oli 18,59 ja syväys 6,61 metriä. Alusten uppouma oli 6&nbsp;888 tonnia. Alusten propulsiojärjestelmä oli kaksiakselinen ja tuotti 14&nbsp;800 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 20 solmun huippunopeuden.

Alusten suojana oli 30,2 senttimetrin panssarivyö. Tulenjohtotorni ja tykkien barbetit oli suojattu 20 senttimetrin panssarilla ja tykkitornit 9,9 senttimetrin panssarilla. Alusten kannen panssarointi oli 5,7 senttimetriä paksu.

Alusten pääaseina oli kaksi 24 senttimetrin tykkiä ja apuaseina kahdeksan 14 senttimetrin tykkiä.

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Pailhead

**Pailhead** oli industrial metal -yhtyeen Ministryn lyhytkestoinen sivuprojekti, jossa Dischord Recordsin perustaja ja entisen Minor Threatin keulahahmo Ian MacKaye lauloi. Yhtyeen musiikki oli yhdistelmä industrialia ja hardcore punkia, edeltäen mitä Ministry tulisi myöhemmin tekemään Jello Biafran kanssa toisessa sivuprojektissa Lardissa. 

## Jäsenet
* Ian MacKaye – laulu
* Al Jourgensen – kitara, taustalaulu
* Paul Barker – bassokitara
* Bill Rieflin – rummut
* Eric Spicer – rummut

## Diskografia
* ”I Will Refuse” / ”No Bunny” 7″ ja 12″ single (1987)
* ”Man Should Surrender” / ”Anthem” 7″ single (1988)
* ”Don’t Stand in Line” / ”Ballad” 7″ single (1988)
* *[[Trait]]* 12″ EP (sisältäen Pailheadin kaksi viimeistä singleä) ja CD (koostuen kaikista kolmesta singlestä) (1988)

## Lähteet
Pacific Gas and Electric Company

**Pacific Gas and Electric Company** (**PG&E**) on julkisesti noteerattu energia-alan yhtiö, jonka kotipaikka on San Franciscossa, Yhdysvalloissa. Yhtiö haki konkurssia tammikuussa 2019, johtuen lukuisista oikeusjutuista Kalifornian maastopaloihin liittyen.
## Tuotanto
PG&E osti 20 vuoden sopimuksella Copper Mountainin aurinkovoimalan, joka on Yhdysvaltain suurin.

Yhtiö omistaa Diablo Canyonin ydinvoimalan, jossa on kaksi painevesireaktoria, joiden teho yhteensä on 2&nbsp;240 MW.

Yhtiön omistama Humboldt Bay Generating Station Kaliforniassa on maakaasuvoimala, joka otettiin käyttöön syyskuussa 2010. Sen nettoteho on 163 MW.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
John Johansson

**John Johansson** (17. lokakuuta 1884 – 18. marraskuuta 1971) oli suomenruotsalainen näyttelijä, joka työskenteli Turun ruotsalaisessa teatterissa 60 vuotta, vuodesta 1904 aina vuoteen 1964 asti.

Konttoristina työskennellyt 19-vuotias Johansson esiintyi ensi kerran teatterinäyttämöllä 8. tammikuuta 1904 ja vaihtoi saman tien ammattia pysyväksi Åbo Svenska Teaterin näyttelijäksi. Hän kertoi käyneensä katsomassa teatterin esityksiä jo lapsena. Teatteriuransa varrella hän sai opetusta näyttelijäntyöhön Tukholmassa ja ohjasi kesäteatteriesityksiä kesämökkikunnassaan Paraisilla.

Johansson sai Pro Finlandia -mitalin 1954.

## Lähteet
Toiminnan käsikirjoitus

**Toiminnan käsikirjoitus** eli **skripti** tarkoittaa kognitiivisessa psykologiassa oppimisen kautta luomaamme sisäistä mallia eli skeemaa siitä, miten jossakin tilanteessa toimitaan ja missä järjestyksessä asiat tehdään. Skripti on tallentunut syvämuistiimme ja me tavallisesti odotamme, että asiat tapahtuvat sen mukaisesti. Tavallisia toiminnan käsikirjoituksia ovat esimerkiksi aamupalan tekeminen, pyörällä ajo, kaupassa käynti tai käsityksemme miten juhlassa käyttäydytään.

Skriptit ovat kiteytyneitä muistirakenteita, jotka nopeuttavat toimintaamme, meidän ei tarvitse juurikaan ajatella esimerkiksi pyörällä ajoa, kun olemme sen kerran oppinneet. Skriptit myös tavallisesti säilyvät läpi elämän. Jos joutuu uuteen tilanteeseen, jossa asetelmat ja toimintatavat ovat totutusta poikkeavia, joudumme helposti hämillemme ja toimintamme hidastuu, kun vanha skripti ei pääse aktivoitumaan tai sitten toimimme totutun skriptin mukaisesti, mikä ei aina ole paras mahdollinen toimintamalli. Näin voi käydä esimerkiksi joutuessamme uuteen kulttuuriin, jossa käytöstavat ovat täysin erilaiset tai esimerkiksi uudessa ympäristössä, kuten uudenaikaisella lentokentällä vieraillessamme, jossa kaikki poikkeaakin totutusta.  

Tuomas Kyrön kirja Mielensäpahoittaja kuvaa humoristisesti sitä, miten tottunut ihminen voi olla vanhoihin toimintatapoihin. Kirjan päähenkilö on esimerkiksi aina tottunut keittämään pannukahvia ja uuden Moccamaster -keittimen käyttö on ylitsepääsemättömän vaikeaa. 

## Lähteet
Martti Lahtinen

**Martti Valdemar Lahtinen** (10. heinäkuuta 1914 Hämeenlinna – 28. syyskuuta 1982) oli suomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.

Lahtinen syntyi Hämeenlinnassa, kävi kuusi luokkaa oppikoulua ja opiskeli teatterialaa Hilda Pihlajamäen johdolla sekä Teatterijärjestöjen Keskusliiton kesäkursseilla. Hän opiskeli myös musiikkia Helsingin Konservatoriossa. Vuosina 1941–1947 hän toimi näyttelijänä ja lavastajan apulaisena Turun Työväen Teatterissa ja kaupunginteatterissa, sitten näyttelijänä, ohjaajana ja apulaisjohtajana Hämeenlinnan kaupunginteatterissa 1947–1955, ohjaaja-näyttelijänä ja johtajana Lappeenrannan kaupunginteatterissa 1955–1961 ja sitten Porin Teatterin taiteellisena johtajana ja teatterinjohtajana vuoteen 1967 saakka.

Lahtinen sai Pro Finlandia -mitalin 1966 ja Teatterijärjestöjen Keskusliiton kultaisen ansiomerkin 1975.

## Lähteet
Osteoblasti

**Osteoblasti** eli **luunmuodostajasolu** on eläinten luissa esiintyvä solu, joka tuottaa uutta luuta. Se on suuri yksitumainen solu, joka muodostaa ympärilleen kollageenista, glykosaminoglykaaneista ja proteoglykaaneista koostuvaa luun soluväliainetta. Osteoblasti jää usein lopulta soluväliaineen sisään, jolloin siitä tulee osteosyytti eli luusolu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Telluurihapoke

**Telluurihapoke** (H2TeO3) on yksi telluurin happihappoihin kuuluva epäorgaaninen yhdiste.

## Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa telluurihapoke on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste on hyvin niukkaliukoinen veteen. Aine on heikko happo ja sen pK<sub>a</sub>-arvot ovat 2,48 ja 7,7. Telluurihapoke on suhteellisen epästabiili ja hajoaa hiemankaan kuumennettaessa telluuridioksidiksi. Telluurihapoke liukenee happoliuoksiin vetytelluriitti-ioneina ja emäsliuoksiin telluriitti-ioneina. Se on siis luonteeltaan amfoteerinen. Voimakkaat hapettimet hapettavat telluurihapokkeen telluurihapoksi.
:H2TeO3 → TeO2 + H2O

Telluurihapoketta voidaan valmistaa saostamalla happoliuosten avulla telluriittisuolojen vesiliuoksista. Sitä muodostuu myös kun telluuri reagoi typpihapon kanssa tai telluuridi- tai tetrakloridia hydrolysoidaan.

## Lähteet
Freestyle (musiikki)

**Freestyle** (englantia; ’vapaa tyyli’) on Yhdysvalloissa 1980-luvulla syntynyt elektronisen tanssimusiikin alagenre, joka sai alkunsa erityisesti Yhdysvaltain latinalaisamerikkalaisesta yhteisöstä. Musiikkityyli yhdistää elementtejä syntetisaattoreista, rumpukoneista ja tarttuvista melodioista, ja se on saanut nimensä siitä, että artistit usein esittivät kappaleitaan improvisoiden ja vapaasti, ilman tarkempaa käsikirjoitusta.

## Synty ja taustat
Freestyle syntyi 1980-luvun alkupuolella New Yorkissa, erityisesti Bronxissa ja Brooklynissä, missä latinalaisamerikkalaiset nuoret artistit vaikuttivat vahvasti kaupungin musiikkikulttuuriin. Tämä musiikillinen liike sai vaikutteita hip hopista, elektronisesta tanssimusiikista ja diskosta, ja siinä yhdistyivät perinteiset latinalaisamerikkalaiset rytmit moderniin tuotantotekniikkaan.

## Musiikilliset elementit
Freestyle-musiikille on tyypillistä synteettisten instrumenttien, kuten syntetisaattoreiden ja rumpukoneiden käyttö. Kappaleissa korostuvat nopeat tempot, tarttuvat bassolinjat ja kekseliäät sovitukset. Lauluissa käytetään usein vahvaa lauluääntä, ja sanoitukset käsittelevät usein rakkauden teemoja, nuoruutta ja kaupunkielämän kuvauksia.

Tanssittavuus on keskeinen osa freestyle-musiikkia, ja monet sen kappaleista ovatkin tarkoitettu yökerhoympäristöihin, missä ne saavuttivat suurimman suosionsa. Freestyle-musiikki vaikutti myös voimakkaasti 1980-luvun tanssikulttuuriin ja elektronisen tanssimusiikin kehitykseen.

## Tunnetuimpia artisteja
Tunnetuimpia freestyle-artiseja ja -yhtyeitä olivat muun muassa Exposé, Lisa Lisa and Cult Jam, Stevie B, TKA ja George Lamond. Nämä artistit loivat hittikappaleita, jotka nousivat musiikkilistoille ja saavuttivat laajaa suosiota yökerhojen tanssilattioilla.

## Vaikutus ja perintö
Freestyle-musiikki jätti jälkensä Yhdysvaltain musiikkikulttuuriin, ja sen vaikutus on nähtävissä myös myöhemmissä elektronisen tanssimusiikin tyylisuunnissa. Vaikka 1980-luvun freestyle-huuma väheni 1990-luvun alussa, genre on säilyttänyt elinvoimansa ja saanut uutta suosiota uusien sukupolvien keskuudessa, jotka ovat löytäneet sen uudelleen.

Freestyle-musiikki jatkaa elämistään nostalgisena ja tanssittavana genreä, ja sen vaikutus kuuluu edelleen monissa nykypäivän musiikin ilmiöissä. Se muistuttaa aikakaudesta, jolloin musiikki oli värikästä, energistä ja monipuolista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Normek

**Normek Oy** oli teräsrakenteita sekä lasi-, alumiini- ja kevytelementtijulkisivuja valmistava ja asentava konserni. Se sulautui vuonna 2020 Ruukki Building Systems Oy:n kanssa Nordec Oy -nimiseksi yritykseksi.

Yhtiö toimi Suomessa nimellä Normek Oy ja Ruotsissa Normek Sverige AB. Normekin omisti saksalainen Donges Group.

Normek Oy:n tuotanto- ja myyntitoiminnot sijaitsivat Suomessa Helsingissä, Korialla, Oulussa, Naarajärvellä, Alavudella ja Vaasassa. Ruotsissa yrityksen toimipisteet sijaitsivat Tukholmassa ja Piitimessä. Normek Oy:n pääkonttori oli Helsingin Kaartinkaupungissa.

Konsernin koko henkilöstömäärä oli noin 200 ja liikevaihto noin 80 miljoonaa euroa.

## Tuotteet
Normek Oy:n tuotteita olivat rakennusten teräsrunkoratkaisut, terässillat sekä julkisivujen lasi- ja kevytelementtiratkaisut asennuksineen.

## Tuotantolaitokset
Normek Oy:n tuotantolaitokset olivat erikoistuneet kukin omalle tuotesektorilleen:

* Oulun tehdas: hitsatut palkit, terässillat
* Naarajärven tehdas: hitsatut palkit, teräsrunkorakenteet
* Alavuden tehdas: lasijulkisivut ja julkisivukasetit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Normek Oy:n kotisivut
* Normek Sverige AB:n kotisivut
* Nordec Oy:n kotisivut
Viikunanlehtiä ja lakkoilua

**Viikunanlehtiä ja lakkoilua** tai **Herrasmies hakee paikkaa** (*I’m All Right, Jack*) on Roy Boultingin tuottama ja John Boultingin ohjaama brittiläinen komediaelokuva vuodelta 1959. Se perustuu Alan Hackneyn romaaniin *Private Life*, jonka pohjalta käsikirjoituksen on laatinut kirjailijan ja ohjaajan kanssa Frank Harvey. Pääosissa näyttelevät Ian Carmichael ja Peter Sellers, ja elokuvassa nähdään monia muitakin tuon ajan brittiläisiä komedianäyttelijöitä.

Tarinassa varakkaan perheen rehti nuori mies saa työpaikan setänsä asetehtaassa, mutta joutuukin tietämättään työmarkkinaosapuolten juonittelujen viattomaksi välikappaleeksi. Elokuva satirisoi Britannian tuolloista yrityselämää ja näyttää sekä ammattiliitot että yritysten edustajat enemmän tai vähemmän epäpätevinä ja korruptoituneina. 

## Vastaanotto
Elokuva sai Suomessa teatteriensi-iltansa keväällä 1960, ja se on esitetty Suomen televisiokanavilla 1988
(TV3), 1994 (MTV3), 2004 (Yle TV2) ja 2022 (*[[Yle Teema]] ja [[Yle Areena]]).

*Helsingin Sanomissa* [[Paula Talaskivi]] kuvasi elokuvaa tuoreeltaan ”ihanan terveen ja kehittyneen mielenlaadun, rohkeuden ja oikean huumorintajun” osoitukseksi ja melkein täydelliseksi täysosumaksi. Hän arvosti myös sitä, että elokuva näkee humoristisia puolia sekä työnantaja- että työntekijäpuolessa asettumatta kumpaakaan vastaan. 62 vuotta myöhemmin *Helsingin Sanomien* televisioarvostelija [[Harri Römpötti]] kirjoitti elokuvan aluksi vaikuttavan osoittelevalta ja yksinkertaiselta, mutta vähitellen nopeutuvan ja saavan lisää vivahteita: ”Lopulta mutkikasta vyyhtiä ei saada purettua ilman [[farssi]]a, mutta siinä välissä on paljon terävää ja hauskaa.”

Vuonna 1999 [[British Film Institute]]n kyselyssä *Viikunanlehtiä ja lakkoilua* äänestettiin [[Sata parasta brittiläistä elokuvaa|kaikkien aikojen 47. parhaaksi brittielokuvaksi]]. Vastaajina oli tuhat Ison-Britannian elokuva- ja televisioammattilaista.*The New York Timesin'' kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta maailmassa.

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
PXE

**PXE** voi tarkoittaa seuraavia:

* PXE, *Preboot eXecution Environment*, UEFI:n verkkokäynnistysprotokolla
* PXE, *Pseudoxanthoma elasticum*, harvinainen perinnöllinen sidekudoksien sairaus.
Abai (Fokis)

**Abai** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Lokroín kunnan alueella lähellä Éxarchoksen kylää. 

## Maantiede

Abai sijaitsi Fokiin alueella lähellä Opuntian Lokriin rajaa. Sen lähellä alle kaksi kilometriä luoteeseen sijaitsi Hyampoliin kaupunki. Niiden kautta kulki tie Orkhomenoksesta Opukseen. Ympärillä oli tasankoa, joka oli hyvää viljelymaata. Kaupungin läheltä virtasi Kefisos-joen sivuhaara.

## Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin perustaja oli Argoksesta tullut Abas, joka oli Lynkeuksen ja Hypermnestran poika ja Danaoksen pojanpoika. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä *Abaios* () ja *Abantes* (). Abaista tulleiden sanottiin asuttaneen osan Euboiasta, minkä johdosta kyseisiä saaren asukkaita kutsuttiin myös abanteiksi. 

Abai tunnettiin muun muassa Apollonin oraakkelinpaikastaan. Muun muassa Kroisoksen ja Mardonioksen tiedetään kysyneen neuvoa oraakkelilta. Kserkseen armeija tuhosi kaupungin persialaissodissa vuonna 480 eaa. muiden fokislaisten kaupunkien tavoin.

## Rakennukset ja löydökset

Abain akropolis eli linnavuori ja yläkaupunki sijaitsi kukkulalla noin 2,5 kilometriä länteen nykyisestä Éxarchoksen kylästä. Sen rinteessä on muurien ja porttien raunioita. Muurit ovat mahdollisesti osaksi peräisin arkaaiselta kaudelta ja muutoin noin 300-luvulta eaa.

Abain alakaupunki sijaitsi kukkulan juurella, erityisesti sen pohjoispuolella. Pausaniaan kuvauksen perusteella kaupungissa oli ainakin agora ja teatteri.

Apollon Abaioksen temppeli, jossa Abain oraakkeli toimi, sijaitsi kaupungin lähellä Hyampoliin johtaneen tien varrella. Se on paikannettu noin 600 metriä akropoliilta luoteeseen. Pyhäkköalueella oli ollut kaksi temppeliä. Vanhempi, arkaaisen kauden temppeli tuhoutui persialaissodissa vuonna 480 eaa. ja toisen kerran kolmannen pyhän sodan aikana vuonna 346 eaa. Toinen, pienempi temppeli oli keisari Hadrianuksen 100-luvulla jaa. rakennuttama. Siinä oli Apollonia, Letoa ja Artemista esittäneet pronssipatsaat. Pyhäkköalueella oli myös klassisella kaudella rakennettu stoa eli pylväshalli sekä lukuisia votiivilahjoja ja aarrekammioita.

Kaupungin hautausmaita on löydetty pyhäkön länsipuolelta sekä Éxarchoksen kylän läheltä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aige

**Aige** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Traakiassa, nykyisellä Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se sijaitsi Pallenen niemen kärjen pohjoisrannikolla nykyisen Kassándran kunnan alueella lähellä nykyistä Pefkochórin kylää. 

Aigen historiasta tiedetään vain vähän. Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. se kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Aigantios* ().

## Lähteet
Amfikaia

**Amfikaia** () eli **Amfikleia** () () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Amfíkleia-Eláteia kunnan alueella nykyisen Amfíkleian kylän (aiemmin Dadí) paikalla.

Amfikaia sijaitsi noin 60 stadioninmittaa eli 10,5 kilometriä Lilaiasta ja noin 15 stadioninmittaa eli 2,6 kilometriä Tithronionista. Persialaiset tuhosivat kaupungin persialaissotien aikaan 480–479 eaa. Amfikaia saattoi olla kaupungin vanhempi nimi, ja vielä Herodotos viittaa kaupunkiin tällä nimellä, mutta paikka tunnettiin nimellä Amfikleia viimeistään sen jälkeen, kun kaupunki rakennettiin sodan jälkeen uudelleen. Jossain välissä kaupunkia kutsuttiin myös nimellä *Ofiteia* ().

Pausaniaan mukaan Amfikaiassa oli Dionysokselle omistettu pyhäkkö. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä *Amfikaieus* () ja *Amfikleieus* ().

## Lähteet
Daulis

**Daulis** (, myös *Daulia*,  ja *Daulion*, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Livadeián kunnan alueella nykyisen Dávleian kylän paikalla.

## Maantiede

Daulis sijaitsi Fokiissa Parnassos-vuoren itärinteellä lähellä Boiotian rajaa. Sen kautta kulki Khaironeiasta ja Orkhomenoksesta Delfoihin johtanut tie. Dauliin lähellä virtasi Boiotian Kefissos-joki. Lähellä sijaitsivat myös muun muassa Lilaian ja Panopeuksen kaupungit.

Fokiin Daulista ei tule sekoittaa Dauliiseen Epeiroksessa.

## Historia

Daulis oli olemassa jo mykeneläisellä kaudella. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen *[[Ilias|Iliaan]]* laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä fokislaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Kaupungin nimen selitettiin tulevan joko puista (*daulos*, *dalos*) tai Daulis-nimisestä nymfistä, joka oli Kefissoksen tytär. Kaupungin kansalaisista käytettiin etnonyymejä *Daulios* () ja *Daulieus* ().

Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki oli myös traakialaisen kuningas Tereuksen asuinpaikka. Tämä nai Proknen, joka oli Ateenan kuninkaan Pandionin tytär. Prokne muuttui pääskyseksi ja tämän sisar Filomele satakieleksi, minkä seurauksena viimeksi mainittua lintua kutsuttiin myös daulislaiseksi linnuksi.

Persialaiset polttivat Dauliin persialaissotien aikaan 480–479 eaa. Lilaian ja Panopeuksen tavoin. Thebalaiset yrittivät vallata Dauliin vuonna 395 eaa., mutta epäonnistuivat, vaikkakin tuhosivat lähialueen. Kolmannen pyhän sodan lopussa vuonna 346 eaa. kaupungin tuhosivat Filippos II:n makedonialaiset joukot. Tämän jälkeen kaupunki rakennettiin uudelleen. Myöhemmin Daulis oli Aitolian liiton vallan alla, mutta aitolialaiset menettivät sen. Vuonna 220 eaa. aitolialaiset yrittivät vallata sen sekä Ambryssoksen takaisin, mutta epäonnistuivat. Roomalaiset saivat kaupungin Filippos V:ltä vuonna 198 eaa. Flamininuksen johdolla.

Daulis säilyi olemassa vielä seuranneella roomalaisella kaudella. Pausanias sanoo kaupungin kuitenkin olleen hänen aikanaan vain pieni.

## Rakennukset ja löydökset

Dauliin akropolis eli linnavuori ja yläkaupunki sijaitsi jyrkällä kukkulalla, joka sijaitsee nykyisen kylän eteläpuolella. Se tunnettiin antiikin aikana vaikeana valloittaa. Kukkulan korkeus on 468 metriä merenpinnasta laskettuna, ja se yhdistyy Parnassos-vuoreen harjanteen välityksellä. Akropolis oli linnoitettu muureilla, jotka ovat säilyneet suhteellisen hyvin. Nykyisin kukkulalla on Pyhille Theodoroksille (*Ágioi Theódoroi*) omistettu kirkko, jonka rakentamisessa on käytetty antiikin aikaisten rakennusten kiviä.

Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Athenelle omistettu temppeli. Lisäksi kaupungissa tiedetään olleen ainakin Serapiksen ja Isiksen pyhäkkö. Kaupungin lähellä Troniissa oli Arkhegeteen heroon.

## Lähteet
Elateia (Fokis)

**Elateia** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Amfíkleia-Eláteian kunnan alueella noin 2,5 kilometriä pohjoiskoilliseen nykyisestä Eláteian kaupungista.

## Maantiede

Elateia oli antiikin Fokiin merkittävimpiä kaupunkeja Delfoin jälkeen. Se sijaitsi lähes keskellä laajaa ja hedelmällistä tasankoa, joka ulottui Amfikaiasta eli Amfikleiasta Boiotian rajalle saakka. Elateian etäisyys Amfikaiasta oli noin 180 stadioninmittaa eli noin 32 kilometriä. Kaupungin sijainti oli strateginen, sillä se hallitsi luonnollista reittiä pohjoisesta Kefissos-joen laaksoon, ja sitä pidettiin eteläisen Manner-Kreikan hallinnan avaimena.

## Historia

Elateian seutu on ollut asuttua viimeistään neoliittisella kaudella 6000 eaa. Hautalöytöjen perusteella paikalla on ollut asutusta myös mykeneläisellä kaudella. Kaupunki ei kuitenkaan esiinny Homeroksen *[[Ilias|Iliaan]]* laivaluettelossa. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupungin nimi oli peräisin Elatoksesta, Areaan pojasta. Antiikin aikana Elateian asukkaat katsoivat olevansa alkuperältään arkadialaisia. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Elateus* ().

Persialaiset tuhosivat Elateian persialaissodissa 480–479 eaa. muiden Fokiin kaupunkien tavoin. Makedonian Filippos II valtasi Elateian vuonna 338 eaa. ollessaan hyökkäämässä Amfissaan, ja kunnosti kaupungin linnoitteet. Myöhemmin kaupunki torjui Kassandroksen hyökkäyksen, kun taas Filippos V onnistui valtaamaan sen. Elateia pysyi uskollisena Makedonialle roomalaisten vallatessa Kreikkaa. Roomalaiset valtasivat sen vuonna 198 eaa. Seuranneella roomalaisella kaudella roomalaiset antoivat Elateialle vapaakaupungin oikeudet, koska kaupunkilaiset olivat vastustaneet Mithridatesta.

Elateian alueella on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1900-luvun alkupuolella ja vuonna 1959 sekä jälleen vuodesta 1985 lähtien.

## Rakennukset ja löydökset

Elateian akropoliina eli linnavuorena ja yläkaupunkina toimi kukkula nykyisen Eláteian kylän pohjoispuolella. Kukkulan eteläpuolelta on löydetty hautausmaa (), joka on ollut käytössä mykeneläiseltä kaudelta 1300-luvulta eaa. protogeometriselle kaudelle 900-luvulle eaa. saakka, ja erityisesti 1200-luvulla eaa. Löytöihin kuuluu muun muassa tholos-hautoja.

Pausaniaan mukaan kaupungissa oli agora, teatteri, Athenen kuvapatsas sekä Asklepiokselle omistettu temppeli, jossa oli jumalaa esittänyt parraton kulttikuva. Noin kolme kilometriä kaupungin paikasta kaakkoon on löydetty Athene Kranaialle omistetun temppelin rauniot. Pausanias mainitsee myös tämän temppelin, ja sen sijainti vastaa hänen antamaansa kuvausta.

## Lähteet
Abai

**Abai** voi viitata seuraaviin:

* Abai, antiikin aikainen kaupunki Fokiin maakunnassa Kreikassa
* Abai, kaupunki Kazakstanissa
* Abain piiri, Itä-Kazakstanin alueen piiri Kazakstanissa
Tuulikki Suonivaara-Löyskä

**Aune Tuulikki Löyskä** (o.s. **Suonivaara**; 5. kesäkuuta 1903 Tampere – 4. elokuuta 1979) oli suomalainen arkkitehti.

## Henkilöhistoria ja ammattiura
Suonivaara-Löyskän vanhemmat olivat  diplomi-insinööri Kaarlo Wilhelm Suonivaara ja Hanna Johansson  ja puoliso vuodesta 1930 arkkitehti Väinö Löyskä. Suonivaara-Löyskä pääsi ylioppilaaksi Viipurin suomalaisesta yhteiskoulusta 1921 ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1927. Valmistuttuaan hän työskenteli piirtäjänä  Toivo Paatelan toimistossa Helsingissä ja sitten Jalmari Lankisen toimistossa Viipurissa. Omaa toimistoa puolisonsa kanssa hän piti vuodesta 1930 vuoteen 1968. Suonivaara-Löyskä toimi myös  opettajana Viipurin teollisuukoulussa 1920-luvun lopulta 1930-luvun loppuun ja sota-aikana Viipurin kaupungin palveluksessa toimistoarkkitehtina. Sotien jälkeen hän toimi Lappeenrannan teknillisen koulun opettajana aina eläköitymiseensä vuonna 1970, joskin hän oli välillä Kymen läänin maaseudun rakennustarkastaja 1949–1954. Suonivaara-Löyskä ja hänen puolisonsa suunnittelivat yhdessä rakennuksia sekä Viipuriin että muualle Suomeen.

## Töitä
* Viipurin Kivi- ja Kirjapaino Oy:n rakennus, Linna- ja Mustainveljestenkadun kulmaus, Väinö Löyskän kanssa
* Savo-Karjalan Tukkuliikkeen rakennukset, Savonlinna, Sortavala, Käkisalmi

## Lähteet
Elateia

**Elateia** (, , ) tai **Elatia** () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

* Elateia, antiikin aikainen kaupunki Epeiroksessa
* Elateia, antiikin aikainen kaupunki Fokiin maakunnassa

* Eláteia, kaupunki ja Amfíkleia-Eláteian kunnan kunnallisyksikkö Fthiotiin alueyksikössä Keski-Kreikan alueella
* Elátia, Zákynthoksen kunnan kunnallisyksikkö Jooniansaarten alueella
* Elatiá eli Karántere, vuori Rodópi-vuoristossa Itä-Makedonian ja Traakian alueella
Opus (Elis)

**Opus** ( tai *Opous*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Eliissä Kreikassa. Se sijaitsi Akroreiassa varsinaisen Eliin itäosassa Arkadian vastaisella vuoristoisella alueella, mutta sen tarkempaa sijaintia ei tunneta. 

Spartalaisten tiedetään vallanneen Opuksen peloponnesolaissodan lopulla 400-luvun eaa. loppupuolella. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Opūntios* (). Seudulla oli myös Opus-niminen joki, joka oli mahdollisesti Peneioksen sivujoki.

## Lähteet
Opus (Lokris)

**Opus** ( tai *Opous*) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Opuntian Lokriin alueella Kreikassa. Se sijoitetaan nykyisen Atalántin kaupungin lähelle sen ja Tragánan kylän puoleen väliin Lokroín kunnassa.

## Maantiede

Opus oli Opuntian Lokriin ja koko itäisen Lokriin merkittävin kaupunki, sillä antiikin aikana ei aina tehty eroa itäisen Lokriin osien Opuntian ja Epiknemidian Lokriin välillä. Kaupunki sijaitsi Pohjoiseen Euboianlahteen kuuluneen pienemmän Opuntianlahden lähellä, Strabonin mukaan noin 15 stadioninmitan eli noin 2,6 kilometrin ja Liviuksen mukaan noin yhden roomalaisen mailin eli noin 1,5 kilometrin päässä rannikosta sisämaahan päin. Lahdessa kaupungin edustalla sijaitsi saari nimeltä Atalante (myös Atalanta, nyk. Atalantonísi).

## Historia

Antiikin aikana Opusta pidettiin yhtenä koko Kreikan vanhimmista kaupungeista. Kreikkalaisessa mytologiassa sen perustajana pidettiin Opusta, joka oli Lokroksen ja Protogeneian poika. Deukalion ja Pyrrha asuivat Opuksessa, ja Patroklos oli kotoisin sieltä. Homeroksen *[[Ilias|Iliaan]]* laivaluettelossa kaupunki esiintyy nimellä *Opoeis* () yhtenä Aiaan, Oileuksen pojan alaisuudessa olleista lokrislaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan.

Persialaissodissa Opus liittyi Leonidaan johtamiin spartalaisiin Thermopylain taistelussa persialaisia vastaan vuonna 480 eaa. Se osallistui myös samaan aikaan käytyyn Artemisionin taisteluun seitsemällä laivalla. Myöhemmin kaupunki oli Spartan puolella Ateenaa vastaan. Ateenalaisten vallattua Boiotian vuoden 456 eaa. Oinofytan taistelun jälkeen nämä veivät sata rikkainta opuslaista panttivangeiksi.

400-luvun eaa. loppupuolen peloponnesolaissodassa opuslaiset häiritsivät Ateenan merikauppaa, ja ateenalaiset linnoittivat tämän vuoksi kaupungin edustalla sijainneen Atalanten saaren. Antigonos I:n sodassa Kassandrosta vastaan Opus oli jälkimmäisen puolella, ja siksi Antigonoksen kenraali Ptolemaios piiritti kaupunkia.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Opūntios* ().

## Lähteet
Feneos

**Feneos** ( tai , ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Arkadiassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Sikyónan kunnan alueella lähellä nykyistä Archaía Feneóksen (”Antiikin Feneos”) kylää.

## Maantiede

Feneoksen kaupunki sijaitsi Arkadian koillisosassa samannimisen, nykyisin kuivan järven pohjoisrannalla. Kaupungin akropoliina eli linnavuorena toimi kukkula noin kilometrin nykyisestä Archaía Feneóksen kylästä kaakkoon. Kaupunkivaltion alue tunnettiin nimillä *Feneatike* (Φενεατική), *Feneatis* (Φενεᾶτις) ja *Fenike* (Φενική). Alue on Kyllene- ja Aroania-vuorten ympäröimää tasankoa, jolla virtasivat joet Olbois ja Aroanios. Joet oli antiikin aikana kanavoitu 50 stadioninmittaa eli noin 8,8 kilometriä pitkään kanavaan. Niiden ainoa ulosvirtaus oli maanalainen, ja ne johtivat tätä kautta Ladon-jokeen.

Feneatiken pohjoispuolella sijaitsivat Aigeiran ja Pellenen kaupunkivaltiot, itäpuolella Stymfaloksen alue (Stymfalia), länsipuolella Kleitorin alue (Kleitoria) ja eteläpuolella Kafyain (Kafyatis) ja Orkhomenoksen (Orkhomenia) kaupunkien alueet.

## Historia

Varhaisin maininta Feneoksesta on Homeroksen *[[Ilias|Iliaan]]* laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä arkadialaisista kaupungeista, joka lähetti laivoja Troijan sotaan. Kreikkalaisessa mytologiassa Feneoksen jokien kanavoinnin rakentaminen laitettiin Herakleen nimiin. Vergiliuksen mukaan kaupunki oli Euandroksen kotipaikka.

Historiallisella ajalla Feneos mainitaan suhteellisen harvoin. Sen tiedetään kuuluneen Akhaian liittoon. Kleomenes III valtasi kaupungin vuonna 225 eaa. Kaupunki löi omaa rahaa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Feneatēs* ().

Pausaniaan mukaan Feneoksen asukkaat kertoivat kaupunkinsa jossain vaiheessa tuhoutuneen jokien tulvittua, kun niiden maanalainen ulosvirtausaukko tukkeutui. Pliniuksen mukaan tämä tapahtui viidesti. Eratosthenes puolestaan kertoo, että kerran aukon äkillinen avautuminen aiheutti puolestaan tulvan alajuoksulla Ladon- ja Alfeios-joilla Olympiassa. Ilmiö on toistunut myös nykyaikana, mikä vahvistaa kertomukset.

Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. kaupunki oli pääosin raunioina.

## Rakennukset ja löydökset

Feneoksen akropoliilla on joitakin muurien jäänteitä. Pausaniaan mukaan kukkulalla oli Athene Tritonialle omistettu temppeli, jossa oli pronssinen Poseidon Hippioksen patsas. Hän mainitsee, että kaupungissa oli myös Hermeelle omistettu temppeli, stadion sekä Herakleen veljen Ifikleen hauta.

Akropoliin kaakkoisrinteestä on löydetty Asklepiokselle omistetun pyhäkön rauniot. Pyhäkköön kuului kaksi rakennusta, joista toisessa oli Attalos Ateenalaisen 100-luvulla eaa. veistämä Asklepioksen kulttikuva. Raunioista on löydetty suurikokoinen Hygieian patsaan pää.

15 stadioninmittaa eli noin 2,6 kilometriä kaupungista pohjoiseen sijaitsi Apollon Pythiokselle omistettu temppeli. Feneoksen ja Aigeiran rajalla sijaitsi Artemis Pyronian temppeli.

Kaupungista tehtyjä esinelöytöjä on Archaía Feneóksen kylässä toimivassa Antiikin Feneoksen arkeologisessa museossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hyampolis

**Hyampolis** () oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Fokiin maakunnassa Kreikassa. Se sijaitsi nykyisen Lokroín kunnan alueella lähellä Éxarchoksen kylää. 

## Maantiede

Hyampolis sijaitsi Fokiin alueella lähellä Opuntian Lokriin rajaa. Sen lähellä alle kaksi kilometriä kaakkoon sijaitsi Abain kaupunki. Niiden kautta kulki tie Orkhomenoksesta Opukseen. Hyampoliin sijainti oli strateginen, sillä se hallitsi solaa, joka johti Lokriista Fokiin ja Boiotian alueille. Ympärillä oli tasankoa, joka oli hyvää viljelymaata. Hyampoliin alueella sijaitsi Kleonai-niminen kylä. Kaupungin läheltä virtasi Kefisos-joen sivuhaara.

Plinius ja Ptolemaios kuvasivat Hyampoliin virheellisesti boiotialaiseksi kaupungiksi. Strabonin mukaan Fokiissa oli myös toinen Hyampolis-niminen kaupunki, joka sijaitsi Parnassos-vuoren rinteellä. 

## Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa Hyampoliin perustivat Boiotiasta tulleet hyantit sen jälkeen, kun kadmeialaiset eli thebalaiset olivat ajaneet nämä pois. Varhaisin maininta kaupungista on Homeroksen *[[Ilias|Iliaan]]* laivaluettelossa, jossa se esiintyy yhtenä fokislaisista kaupungeista, jotka lähettivät laivoja Troijan sotaan. Tämä kertoo siitä, että kaupunki on todennäköisesti ollut asuttu mykeneläisellä kaudella.

Herodotoksen mukaan fokislaiset voittivat thessalialaiset Hyampoliissa arkaaisella kaudella. Myöhemmin Kserkseen armeija tuhosi kaupungin persialaissodissa vuonna 480 eaa. muiden fokislaisten kaupunkien tavoin. Vuonna 347 eaa. kaupungin luona käytiin taistelu boiotialaisten ja fokislaisten välillä. 

Makedonian Filippos II:n sanotaan tuhonneen Hyampoliin, mutta tämä koski mahdollisesti vain sen linnoitteita. Kaupunki oli olemassa vielä roomalaisella kaudella ja Pausaniaan aikana 100-luvulla jaa. 

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Hyampolitēs* (). 

## Rakennukset ja löydökset

Hyampoliin akropolis eli linnoituskukkula oli ympäröity muureilla, joiden reitti voidaan jäljittää kauttaaltaan. Parhaiten ne ovat säilyneet kukkulan länsiosassa. Muurien kokonaispituus on ollut noin 1,2 kilometriä.

Pausaniaan mukaan Hyampoliissa oli agora, buleuterion ja teatteri sekä Artemiille omistettu temppeli. Keisari Hadrianus rakennutti kaupunkiin stoan eli pylväshallin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oleg Šilin

**Oleg Šilin** (s. 4. toukokuuta 1991 Omsk, Venäjä) on venäläinen jääkiekkomaalivahti. 

## Lähteet
*
John Boulting

**Joseph Edward ''John'' Boulting** (21. joulukuuta 1913 Bray, Berkshire – 17. kesäkuuta 1985 Sunningdale, Berkshire) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja -tuottaja, samoin kuin hänen identtinen kaksosveljensä Roy Boulting. Heillä oli vuodesta 1937 alkaen yhteinen tuotantoyhtiö Charter Films, jonka puitteissa he tekivät 1950-luvun loppupuolella useita satiirisia komediaelokuvia, kuten *[[Viikunanlehtiä ja lakkoilua]]* (1959). Toinen John Boultingin tunnetuimpiin kuuluva ohjaustyö on film noir *[[Kiveä kovempi (elokuva)|Kiveä kovempi]]* (1947). Vuonna 1999 British Film Instituten kyselyssä nämä elokuvat äänestettiin kaikkien aikojen 47. ja 15. parhaiksi brittielokuviksi.

## Valikoitu filmografia
*1947: Kiveä kovempi (*Brighton Rock*, ohjaus)
*1950: Uhkavaatimus (*Seven Days to Noon*, ohjaus)
*1951: Näkemiin, Mr. Greene (*The Magic Box*, ohjaus)
*1954: Salainen satama (*Seagulls over Sorrento*, ohjaus)
*1956: Alokas liemessä (*Private’s Progress*, ohjaus)
*1957: Toivoton tunari (*Lucky Jim*, ohjaus)
*1958: Lähettiläs liemessä (*Carlton-Browne of the F.O.*, tuotanto)
*1959: Viikunanlehtiä ja lakkoilua (*I’m All Right Jack*, ohjaus)
*1963: Taivas varjelkoon! (*Heavens Above!*, ohjaus)
*1965: Yhteiskunnan mätämunat (*Rotten to the Core*, ohjaus)
*1966: Kuherruskuukausi (*The Family Way*, tuotanto)
*1970: Tyttö sopassa (*There's a Girl in My Soup*, tuotanto)
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Metsä sadeilmalla

**Metsä sadeilmalla** () on Werner Holmbergin maisemamaalaus vuodelta 1859. Teos varmisti Holmbergin lopullisen kansainvälisen läpimurron ja sitä on sanottu yhdeksi taiteilijan hienoimmista.

Maalauksen innoittajana oli näky sumuisesta metsästä Norjan Ringerikessä, jossa Holmberg oleskeli kesällä 1858, mutta maisema on kuvitteellinen yhdistelmä useasta eri paikasta. Metsä perustuu Holmbergin Ikaalisissa Suomessa tekemiin luonnoksiin, mutta suuri monihaarainen koivu löytyi läheltä Kristianiaa (nyk. Oslo) Norjasta, ja härkävankkurit on luonnosteltu Saksassa. Holmberg maalasi teoksen opiskelukaupungissaan Saksan Düsseldorfissa. Saksalaiset kriitikot ylistivät *Metsää sadeilmalla*, jonka oletettiin kuvaavaan saksalaista maisemaa. Maalauksessa romantiikkaa henkivä salaperäinen tunnelma ja suljetun tilan tuntu yhtyvät realistiseen kostean ilman ja sumun kuvaukseen.

*Metsä sadeilmalla* oli talvella 1859–1860 näytteillä Pietarissa, missä se sai myös runsaasti huomiota. Pietarin taideakatemia myönsi siitä vakuuttuneena Holmbergille taiteilijan arvon. Keväällä 1861 maalaus ostettiin Waseniuksen kirjakaupasta Helsingin keisarilliseen palatsiin (nyk. Presidentinlinna). Maalaus on nykyään tasavallan presidentin työhuoneen seinällä.

## Lähteet
Uralmaš

**Uralmaš** (, УЗТМ, **UZTM**, «Уралмаш», "Uralin raskas koneenrakennustehdas", ПАО «Уралмашзавод») on konetehdas Jekaterinburgissa Sverlovin alueella Uralilla. Neuvostoaikoina tehdas oli nimetty G. Ordžonikidzen mukaan

Tehdas aloitti toimintansa heinäkuussa 1933.
Suuren isänmaallisen sodan aikana se tuotti 19&nbsp;000 panssariajoneuvon runkoa, 30&nbsp;000 tykkiä ja 5&nbsp;500 panssarivaunua tai telatykkiä.

Tehdas tuottaa porausvälineistöä ja kaivinkoneita kaivostoimintaan, valssaus- ja valukoneita, kaasu- ja höyryturbiineja.

Vuonna 1996 tehdas liitettiin osaksi Yhdistyneet konetehtaat -yhtiötä (OMZ). Uralmaš irrotettiin tästä yhtiöstä elokuussa 2015 omaksi Uralmash-Izhora Group -yhtiökseen, jonka omistaa Gazprombank-koneenrakennus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* https://www.uralmash.ru
SU-122

**SU-122** on neuvostoliittolainen toisen maailmansodan aikainen rynnäkkötykki. Vaunu perustuu T-34:n runkoon, johon on asennettu 122 millimetrin M-30S-haupitsi. Sitä käytettiin rynnäkkötykkinä tukemaan jalkaväkeä, erityisesti bunkkereiden ja linnoitusten tuhoamiseen ja tykistön epäsuoraan tuleen. Vaunua käytettiin myös tarpeen mukaan panssarintorjuntaan, mihin se ei ollut soveltuva tulinopeuden ja tykin heikon tarkkuuden vuoksi. Moniin muihin neuvostoliittolaisiin vaunuihin verrattuna valmistusmäärä jäi suhteellisen alhaiseksi, 1&nbsp;150 vaunuun.

## Kehitys

Vaunun kehitys alkoi keväällä 1942, kun suunnittelutoimistoja käskettiin tutkimaan 76 millimetrin, 122 millimetrin ja 152 millimetrin tykkien sijoitusta liikkuvalle alustalle Saksan rynnäkkötykkien innoittamana. Fjodor Petrovin kehittämä 122 millimetrin, vuosimallin 1938 M-30 katsottiin suurimmaksi sopivaksi keskiraskaan vaunun alustalle.

Tykki asennettiin aluksi sotasaaliksi saatujen saksalaisten Sturmgeschütz III -rynnäkkötykkien runkoihin. Syntynyt vaunu tunnettiin nimellä SG-122. Näitä valmistui 10 kappaletta. Vaunujen huolto oli mahdotonta puuttuvien varaosien vuoksi. Uralmašin pääinsinöörit N. Kurin ja G. Ksjunin olivat kehittäneet 76 millimetrin tykillä varustetun tornittoman version T-34-vaunusta, johon 122 millimetrin tykki sovitettiin. Prototyyppi U-35 valmistui kesällä 1942. Testien ja korjausten jälkeen se hyväksyttiin käyttöön.

Tykin koro oli korkeintaan 26 astetta tilan puutteen vuoksi ja miehistötila oli heikosti tuuletettu ruutikaasujen poistoa ajatellen. 122 millimetrin M-30S-haupitsi oli kömpelö, ja sen käsittely vaati kolme miehistönjäsentä, mukaan lukien komentajan panoksen.

SU-122:n pohjalta kehitettiin SU-85- ja SU-100-vaunut panssarintorjuntaan.

## Lähteet

*http://www.tanks-encyclopedia.com/ww2/soviet/soviet_SU-122.php

## Aiheesta muualla
Satulasammakko

**Satulasammakko** (*Brachycephalus ephippium*) on heimoon Brachycephalidae kuuluva sammakkolaji. Se on kotoperäinen Kaakkois-Brasiliassa (Rio de Janeiron, São Paulon ja Minas Geraisin osavaltioissa). Täysikasvuisen sammakon pituus on 12,5–19,7 millimetriä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Příkazy

**Příkazy** () on kunta (*obec*) Tšekissä Olomoucin läänissä. Se noin 15 kilometrin päässä Olomoucin kaupungista luoteeseen.

Kunnan nähtävyyksiä on ulkoilmamuseo (*Hanácké skanzen*), jonka rakennuksissa on näytteillä vanhoja paikallisena käsityönä tehtyjä huonekaluja ja leluja. Museoalueella olevassa ladossa on näytteillä sata vuotta sitten käytettyjä koneita. Paikallinen pubi on kalustettu 200 vuotta vanhoilla esineillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Compatible Time-Sharing System

**Compatible Time-Sharing System** (**CTSS**) oli varhainen osituskäyttöjärjestelmä, joka kehitettiin MIT:ssä IBM 7090 -tietokoneelle ja myöhemmin IBM 7094 -tietokoneelle. Kehitys alkoi vuonna 1961 MIT:n professorien haluttua lisää aikaa uudella tietokoneella ja kehitystä johtivat Fernando J. Corbató, Bob Daley, ja Marjorie Merwin-Daggett. Järjestelmä oli varhaisia virtualisointia tukevia alustoja. Järjestelmä oli ensimmäisiä ositusta tukevia järjestelmiä, joka pyrki ratkaisemaan eräajoon liittyviä ongelmia.

Vuoteen 1965 mennessä järjestelmä oli ylikuormitettu ja MIT osallistui Multics-projektin kehitykseen.
Unix-käyttöjärjestelmää on sanottu moderniksi toteutukseksi MIT:n CTSS:stä.

## Katso myös
* Incompatible Timesharing System

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Compatible Time-Sharing System - A Programmer's Guide bitsavers.org -palvelussa
Dirty Story

**Dirty Story** (televisioesityksessä **Likainen tarina**) on Jörn Donnerin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalais-suomalais-saksalainen draamaelokuva vuodelta 1984. Se perustuu Donnerin romaaniin, Andersin suvun saagan viidenteen osaan *Gabriels dag* (1982, suom. *Itsenäisyyspäivä* 1983), ja sen pääosia esittävät Erland Josephson, Charlotta Larsson, Nils Brandt, Agneta Ekmanner, Lilga Kovanko ja Åke Lindman.

Elokuva kertoo suuren suomalaisen teollisuusyhtiön hallituksen puheenjohtajan yllättävän kuoleman aiheuttamista selvittelyistä. Päähenkilönä on ikääntynyt toimitusjohtaja Gabriel Berggren (Josephson), joka aloittaa vaikeuksiensa keskellä romanssin yhtiön pääkonttorin nuoren kesätyöntekijän (Josephsonin oma tytär Charlotta Larsson) kanssa.

*Dirty Story* oli Donnerin ensimmäinen fiktio-ohjaus ohjaustyö kuutta vuotta aiemman elokuvan *[[Miestä ei voi raiskata (elokuva)|Miestä ei voi raiskata]]* jälkeen. Seuraavan näytelmäelokuvansa *[[Kuulustelu (elokuva)|Kuulustelu]]* Donner toi ensi-iltaan vasta 25 vuotta myöhemmin vuonna 2009. Samaan aikaan *Dirty Storyn* tuotannon kanssa Eija-Elina Bergholm ohjasi elokuvaksi toista Andersin sukutarinan osaa, *[[Angelan sota]]a* (1983).

## Rooleissa

Kreditoimattomia sivuosia elokuvassa näyttelevät lisäksi muiden muassa Paavo Piskonen, Fred Negendanck, Ylva Ekblad, Tom Pöysti, Seppo Kolehmainen, Raiku Kemppi ja Göran Schauman.

## Vastaanotto
*[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Helena Ylänen piti *Dirty Storya* vuoden parhaana kotimaisena elokuvana, kun taas monet muut suomalaiskriitikot luonnehtivat sitä muun muassa latteaksi, itsestään selväksi, kalseaksi ja replikoinniltaan kirjalliseksi. Charmikkaan ruotsalaistähden Erland Josephsonin roolityötä kiitettiin.

## Lähteet