open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ruskomarmorilude

**Ruskomarmorilude** (*Phytocoris ulmi*) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää lehtipuuvaltaisissa metsissä ja puutarhoissa.

## Ulkonäkö
Ruskomarmorilude on punaruskean kirjava laji. Sen tuntosarvien ensimmäinen jaoke on noin 1,5 × pään leveys. Pituudeltaan se on 6,4–8,1 mm

## Levinneisyys
Suomessa ruskomarmoriludetta tavataan eteläisimmästä Suomesta rannikoilla harvinaisena, myös sisämaasta on havaintoja. Euroopassa lajia tavataan yleisesti. Sitä tavataan myös idässä Itä- ja Keski-Aasiassa.

## Elinympäristö
Ruskomarmoriludetta esiintyy lehtipuuvaltaisissa metsissä puutarhoissa, ainakin pähkinäpensaalla (*Corylus*), herukoilla (*Ribes*) ja angervoilla (*Filipendula*). Ulkomailla ruskomarmoriludetta on tavattu omenapuilta (*Malus*), oratuomelta (*Prunus spinosa*), orapihlajilta (*Crataegus*) ja mesiangervolta (*Filipendula ulmaria*) sekä vatukoilta (*Rubus*).

## Kuvia

Phytocoris ulmi (Miridae sp.), Texel, the Netherlands.jpg
Phytocoris.ulmi8.-.lindsey.jpg
Phytocoris ulmi.jpg
Phytocoris ulmi (27409272546).jpg
Phytocoris ulmi (27443519515).jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Ruskomarmorilude (''Phytocoris ulmi'')
*British Bugs: ''Phytocoris ulmi'' 
*Nature Spot: ''Phytocoris ulmi'' 
*INPN: ''Phytocoris ulmi'' (Linnaeus, 1758)
Viiruviittalude

**Viiruviittalude** (*Adelphocoris lineolatus*) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.. 

## Ulkonäkö
Pituus 8-10 mm Viiruviittalude on yksi monista vaaleanvihertävistä luteista. Se on melko suurikokoinen ja muodoltaan pitkulainen. Etusiipien sisäreunassa on tumma juova.

## Elinympäristö
Viiruviittalude elää paahteisissa elinympäristöissä, myös kuivilla niityillä, kedoilla ja nummilla.

## Elintavat
Viiruviittaluteita tavataan orakoilla ja muilla hernekasveilla.

Adelphocoris lineolatus01.jpg
Adelphocoris lineolatus (Lucerne Bug).jpg
Adelphocoris lineolatus .JPG
Adelphocoris lineolatus 03.JPG
Adelphocoris lineolatus 05.JPG
Adelphocoris.lineolatus.jpg
Adelphocoris lineolatus (Miridae) (Lucerne Bug) - (imago), Arnhem, the Netherlands.jpg
Adelphocoris lineolatus (16550091205).jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Bug Guide: ''Species Adelphocoris lineolatus'' - Alfalfa Plant Bug
*Plantwise Knowledge Bank: lucerne bug (''Adelphocoris lineolatus'')
*Agro Atlas: ''Adelphocoris lineolatus'' Goeze - Lucerne Plantbug
Apilaviittalude

**Apilaviittalude** (*Adelphocoris seticornis*) on tyylikkään musta-kelta-oranssi verkasliikkeinen ludelaji, joka muistuttaa ulkonäöltään hieman mataraluteita. 

## Ulkonäkö
Pituus 6,6,-8,4 mm. Pikkukilpi on aina musta, joka erottaa lajin mataraluteista, samoin tuntosarvien kolmas jaoke on pitkä. Yleisväri on yleensä musta, peitinsiipien reunoilla on kellertävää ja peitinsiiven kärkiosa, kuneus, on usein oranssi. Reidet mustat.

## Levinneisyys
Laji on levinnyt laajalti lähes koko Euraasiaan. Esiintyy Suomessa yleisenä Etelä-Lappiin ja Kainuuseen saakka.

## Elinympäristö
Elää tuoreilla niityillä, tienpientareilla ja muilla ruderaattialueilla, joissa kasvaa apiloita, nätkelmiä ja virnoja.

## Elintavat
Yksi sukupolvi vuodessa. Talvehtii munana. Nyfmit kuoriutuvat touko-kesäkuussa ja aikuistuvat kesä-heinäkuulta alkaen. Aikuisia tavataan syyskuun lopulle saakka. 


Adelphocoris seticornis (Miridae sp.), Arnhem, the Netherlands.jpg|
Adelphocoris seticornis (Miridae sp.), Arnhem, the Netherlands - 2.jpg|
Adelphocoris seticornis (Miridae) - (imago), Arnhem, the Netherlands.jpg|
20170702 Adelphocoris seticornis nymfi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Apilaviittalude pienempi nymfi 2.7.2017 Lohja
20170702 Adelphocoris seticornis nymph Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Apilaviittalude suurempi nymfi 2.7.2017 Lohja
20170711 Adelphocoris seticornis Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Apilaviittalude 11.7.2017 Lohja


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hyönteiskuvasto Raimo Peltonen: ''Adelphocoris seticornis'' Kuva.
* ITIS: ''Adelphocoris seticornis''  (Fabricius, 1775)
Häivelude

**Häivelude** (*Dichrooscytus rufipennis*) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää männyllä (*Pinus sylvestris*) imemällä nestettä sen lisääntymisosista.

## Ulkonäkö
Häiveluteen pituus on 5,5–6,3 mm. Väriltään se on vihreä mutta sen selkäpuolella on karvoitus tummaa. Sen voi sekoittaa pihtahäiveluteeseen (*Dichrooscytus intermedius*). 

## Levinneisyys
Liki koko Eurooppa ja Aasiassa Siperian asti. Suomessa tavataan melko yleisenä koko maassa. 

## Elinympäristö
Häivelude elää männyllä (*Pinus sylvestris*) ja sen elinympäristöjä ovat paikat joissa sitä on, kuivat mätymetsät, kalliot, suot, rämeet ja puutarhat. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* British Bugs: ''Dichrooscytus gustavi'' 
* Laji.fi: häivelude (''Dichrooscytus rufipennis'')  
* RAAKKILA - Vihti, Mäntyharju - FINLAND ''Dichrooscytus rufipennis'', häivelude. Kuva.
* GBIF: ''Dichrooscytus rufipennis'' (Fallén, 1807)
Kurttulude

**Kurttulude** (*Lygocoris rugicollis*) on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen. Sen kuvasi ensimmäisenä Carl Fredrik Fallén vuonna 1807.

## Ulkonäkö
Kurttulude on väriltään vihreänsävyinen. Etuselkä (pronotum) on kurttuinen, muistuttaa appelsininkuorta. Pituus 5.5 - 7 mm.

## Elinalueet
Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti Itämeren rantametsissä. Tämän lisäksi sitä tavataan puistoissa, pihamailla ja puutarhoissa. Suomessa sitä tavataan kaikkialla Ahvenanmaan lauhkean vyöhykkeen sekametsiä lukuun ottamatta, jossa esiintyminen on epävarmaa.

## Levinneisyysalue
Kurttuludetta on tavattu Suomen lisäksi ainakin Isossa-Britanniassa, Italiassa, Pohjois-Makedoniassa, Ruotsissa, Saksassa, Siperiassa ja Tanskassa.

## Elintavat


Lygocoris rugicollis 01.JPG
Lygocoris rugicollis 04.jpg
Lygocoris rugicollis 02.jpg


## Lähteet
Niinikuulaslude

**Niinikuulaslude** (*Pinalitus cervinus*) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji. Sen kuvasi ensimmäisenä Gottlieb August Herrich-Schäffer vuonna 1841.

## Ulkonäkö
Niinikuulasluteiden väri vaihtelee, se on usein kullanruskea mutta joskus punaruskea. Etummaiset siivet ovat läpikuultavat ja ohuen nukan peittämät. Tuntosarvien toisen jaokkeen kärki on musta, tyvi vaalea. Pituus noin 4 mm

## Esiintyminen Suomessa ja elinalueet
Suomen Lajitietokeskuksen mukaan laji esiintyy ensisijaisesti puistoissa, pihamailla ja puutarhoissa. Tämän lisäksi sitä tavataan lehtometsissä. Suomessa sitä tavataan kahdella kasvillisuusvyöhykkeellä: Ahvenanmaan sekä Lounaisen rannikkomaan lauhkean vyöhykkeen sekametsissä ja Lounaismaan ja Pohjanmaan rannikon sekä Järvi-Suomen eteläboreaalisella vyöhykkeellä.

## Elintavat
Niinikuulasluteita tavataan ennen kaikkea lehmuksissa (niinipuu), mutta myös pähkinäpensaissa, saarnessa ja muratissa. 


2017 10 28 Pinalitus cervinus.jpg
Pinalitus cervinus - Flickr - gailhampshire (1).jpg
Pinalitus cervinus - Flickr - gailhampshire (2).jpg


## Lähteet
Nokkoslude

**Nokkoslude** (*Liocoris tripustulatus*) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji.. 

## Ulkonäkö
Pituus 4-5 mm Selkäpuolen väri vaihtelee kermanvärisestä tummankeltaiseen. Vaaleissa jaloissa on mustia renkaita. Värierot ovat sidoksissa luteen ikään.

## Elinympäristö
Nokkosluteen ensisijainen elinympäristö ovat lehdot, myös kuusivaltaiset. Toissijaisena elinympäristönä mainitaan Suomen lajitietokeskuksen tietokannassa puistot, pihamaat ja puutarhat.

## Elintavat
Nokkosluteen tärkein ravintokasvi koko sen elämän ajan on nokkonen.


Liocoris.tripustulatus.jpg
Common Nettle Capsid Bug - Liocoris tripustulatus (23864774576).jpg
Mirid Bug. Liocoris tripustulatus^ Hemiptera - Flickr - gailhampshire.jpg
Liocoris tripustulatus 2.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: nokkoslude (''Liocoris tripustulatus'')
*LAJI.FI-foorumi: ''Liocoris tripustulatus'' (Nokkoslude?) (on)
*British Bugs: ''Liocoris tripustulatus'' 
*www.eakringbirds.com: ''Liocoris tripustulatus'' (Fabricius, 1781) 
* UniProt: Taxonomy - ''Liocoris tripustulatus'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Liocoris tripustulatus'' 
* PheroBase: Semiochemicals of ''Liocoris tripustulatus'', the Common nettle bug
Hietikkomataralude

**Hietikkomataralude** (*Polymerus lammesi*) on kuneluteisiin kuuluva Suomessa melko harvinainen laji. 

## Ulkonäkö
Hietikkomataralude on melko paljon keltamataraluteen näköinen ulkonäöltään, pituus 4,6–6,2 mm. Värit tavallisesti kirkkaat, kuviot osittain oranssit, takaruumiin sivuilla monesti tunnusmainen täplärivi.

## Levinneisyys
Suomessa lajia tavataan lounassaaristossa ja Ahvenanmaalla. Muualla Euroopassa Itävallasta, Sakasta, Ruotsista sekä Liettuasta.

## Elinympäristö
Hietikkomataralude elää saaristoissa ja rannikolla. Yleensä kuivilla niityillä, kedoilla ja hiekkaisilla dyynirannoilloilla joissa on kasvipeite.

## Elintavat
Käyttää ravintonaan keltamataraa (*Galium verum*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: hietikkomataralude (''Polymerus lammesi'') Kuva.
* Insects.fi: ''Polymerus lammesi'' Rinne, 1989
* Metsähallitus - Paahde Life–hanke: Örön nivelkärsäiskartoitukset 2014
Pujoherttalude

**Pujoherttalude** (*Apolygus lucorum*) on kuneluteiden heimoon kuuluva nivelkärsäinen hyönteislaji. Se on yleinen ruderaattien laji, joka nimestään huolimatta elää monilla muillakin kasvilajeilla kuin vain pujolla.. 

## Ulkonäkö
Pituus 5,0–5,9 mm. Hyvin saman näköinen kuin angervoherttalude, mutta eroaa tästä kokonaan vihreän kuneuksen eli peitinsiiven kärjen perusteella. Kokonaan vihreä, mutta usein peitinsiivillä tummia pituusviiruja. Eroaa koivu- ja puistoherttaluteista säärien oista, jotka eivät lähde mustista pisteistä. 

## Levinneisyys
Levinnyt koko Euraasiaan. Suomessa puuttuu vain pohjoisimmasta Lapista.

## Elinympäristö
Ruderaatit eli joutomaa-alueet, joissa kasvaa pujoa, koiruohoa, pietaryrttiä, nokkosta ja maitohorsmaa.

## Elintavat
Yksi sukupolvi vuodessa. Talvehtii munana, aikuisia tavataan heinä-syyskuussa.

## Lähteet
Ahomataralude

**Ahomataralude** (*Polymerus tepastus*) on tiukasti ahomataran levinneisyyteen sidoksissa oleva värikäs ludelaji.

## Ulkonäkö
Ahomataraluteen pituus on 4,6-6,7 mm. Ahomataraluteen yleisväritys on musta-kelta-punainen ja se muistuttaa useimpia muita mataraluteita.

## Levinneisyys
Ahomataraluteen levinneisyys tunnetaan vielä puutteellisesti. Laji kuvattiin Suomesta tieteelle uutena lajina vasta vuonna 1989. Suomessa levinneisyys on kaksijakoinen, kuten ahomatarankin levinneisyys; sitä tavataan kaikkialla Pohjois-Karjalan ja Kainuun välisen alueen keskiboreaalista vyöhykettä lukuun ottamatta.

## Elinympäristö
Kuivat niityt, tienpientareet ja joutomaat, joilla kasvaa ahomataraa.

## Elintavat
Ahomataraluteita kehittyy yksi sukupolvi vuodessa. Se talvehtii munana. Aikuisia tavataan kesä-elokuussa. Laji käyttää ravinnokseen ainakin ahomataran kasvinesteitä.


20170711 Polymerus tepastus Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg| Ahomataralude 11.7.2017 Lohja
20170611 Polymerus tepastus nymfi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg| Ahomataraluteen nymfi 11.6.2017 Lohja


## Lähteet
Frida Hämäläinen

**Frida Wilhelmiina Hämäläinen** (s. 12. lokakuuta 2000 Tampere) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Tampereen Pyrintöä ja häntä valmentaa Tuija Helander. Aikaisemmin häntä ovat valmentaneet Heini Raunio ja Lassi Raunio.

Hämäläinen karsiutui 400 metrin aitajuoksun välierissä Tbilisin alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2016 sekä saman matkan alkuerissä Boråsin alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 ja Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021.

Hämäläinen on saavuttanut Kalevan kisoissa hopeaa 400 metrin aitajuoksussa Joensuussa 2022. Sisäratojen SM-kilpailuista hän sai 300 metrin aitajuoksusta pronssia vuosina 2016 ja 2020. 4 x 200 metrin viestijuoksusta hän on saanut kultaa vuonna 2018 sekä pronssia 2017 ja 2020. Lisäksi Hämäläinen on saavuttanut 32 mitalia nuorten SM-kilpailuista.

Ennätyksikseen hän on juossut 60 metrin aidoissa hallissa ajan 8,88 (2022), 100 metrin aidoissa ulkona ajan 14,78 (2018), 300 metrin aidoissa ulkona ajan 42,43 (2017) ja hallissa 41,83 (2020) sekä 400 metrin aidoissa ulkona ajan 58,12 (2022).

## Lähteet
Angervoherttalude

**Angervoherttalude** (*Apolygus spinolae*) on kuneluteisiin kuuluva nivelkärsäinen hyönteinen.. 

## Ulkonäkö
Pituus 5,1-6,0 mm. Angervoherttalude on muodoltaan leveä ja pullea, kuten muutkin Apolygus -suvun luteet. Se on väritykseltään kokonaan vihreä. Säärien oat ovat mustia, eivätkä ne lähde mustista pisteistä. Se muistuttaa suuresti pujoherttaludetta (*Apolygus lucorum*), mutta angervoherttaluteen yleisväri on vaaleampi ja kuneuksen kärki on kapealti musta.  

## Levinneisyys

Angervoherttaluteita esiintyy laajalti koko Euraasiassa. Suomessa sitä tavataan yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa.

## Elinympäristö

Angervoherttaluteiden ravintokasveja ovat etenkin istutetut angervot, kuten viitapajuangervo (Spireae salicifolia), morsiusangervo (Spiraea x arguta), viitapihlaja-angervo (Sorbaria sorbifolia). Laji esiintyykin Suomessa lähinnä puistoissa, puutarhoissa ja muissa kulttuuriympäristössä. Luontaisia ravintokasveja ovat nokkonen ja mesiangervo. Euroopassa sitä tavataan etenkin karhunvatukkakasvustoissa.

## Elintavat
Angervoherttaluteita  syntyy yksi sukupolvi vuodessa. Se talvehtii munana ja aikuisia tavataan heinä-elokuussa.


20170705 Apolygus spinolae nymfi Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Angervoherttalude nymfi 5.7.2017 Lohja
20170708 Apolygus spinolae Lohja Finland Petro Pynnönen.jpg|Angervoherttalude 8.7.2017 Lohja


## Lähteet
Kastikkamustiainen

**Kastikkamustiainen** (*Capsus wagneri*) on kuneluteisiin kuuluva ludelaji joka elää soistuvilla niityillä, rannoilla ja ojien penkoissa.

## Ulkonäkö
Kastikkamustiainen muistuttaa ketomustiaista (*Capsus ater*), mutta sen tuntosarven toinen jaoke ei ole niin nuijamainen kuin ketomustiaisella ja paksunee vähemmän kärkeä kohti. Kastikkamustiaisen pituus on 5,4–6,3 mm. Pää ja etuselkä ovat aina mustat, säärissä on selvärajainen ruskeankellertävä keskikohta.

## Levinneisyys
Suomessa aina Lapin keskiosiin asti. Kastikkamustiaista tavataan suurimmassa osassa Eurooppaa ja sen lisäksi isossa osassa Aasiaa. Pohjois-Kiinassa, Mongoliassa, Venäjän Kaukoidässä ja Itä-Siperiassa.

## Elinympäristö
Soistuvilla niityillä, rannoilla ja ojien penkoissa. Viihtyy korpikastikan (*Calamagrostis phragmitoides*) ja viitakastikan (*Calamagrostis canescens*) seurassa.

## Lähteet
### Viitteet
Tommi Sundell

**Tommi Juhani Sundell** (s. 9. maaliskuuta 1990 Salo) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Hän edustaa Porin Yleisurheilua ja hänen valmentajinaan toimii Juhani Sundell.

Sundell on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista 800 metrin juoksusta kultaa vuonna 2012 ja pronssia vuonna 2016 sekä 1 500 metrin juoksusta kultaa vuosina 2012 ja 2016. Ennätyksikseen hän on juossut 800 metrillä ulkona ajan 1.51,26 (2011) ja hallissa ylipitkällä radalla 1.50,84 (2012), 1 500 metrillä ulkona ajan 3.44,14 (2011) ja hallissa 3.47,95 (2012) sekä 3 000 metrillä ulkona ajan 8.20,62 (2015) ja hallissa 8.18,71 (2012).

Tommi Sundell edusti kolme kertaa aikuisten maaotteluissa Suomea 1&nbsp;500 metrillä. Pohjoismaiden hallimaaottelussa 11.2.2012 hän sijoittui toiseksi ajalla 3.47,95, Pohjoismaiden hallimaaottelussa 13.2.2016 neljänneksi ajalla 3.50,79 ja Ruotsi–Suomi-maaottelussa 2.9.2017 kolmanneksi ajalla 3.48,25.

## Lähteet
Louis Meintjes

**Louis Meintjes** (s. 21. helmikuuta 1992 Pretoria) on eteläafrikkalainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa eteläafrikkalaisessa MTN Qhubeka -joukkueessa 2013–2015, edusti Lampre-Meridaa 2016, UAE Team Emiratesia 2017 ja palasi vuonna 2018 ensimmäiseen talliinsa, nimeltään nyt NTT Pro Cycling. Viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2021–2025 hän edusti Intermarché-Wanty -joukkuetta.

Meintjes saavutti Firenzen MM-kilpailuissa 2013 hopeaa alle 23-vuotiaiden maantieajossa kolme sekuntia Matej Mohoričille hävinneenä. Hän voitti Afrikan-mestaruuden maantieajossa 2015. Ranskan ympäriajon kokonaiskilpailussa hän on sijoittunut kerran seitsemänneksi ja kahdesti kahdeksanneksi. Espanjan ympäriajossa hän on ollut parhaimmillaan kymmenes. Hän voitti Sierra Nevadaan päättyneen yhdeksännen etapin Espanjan ympäriajossa 2022.

## Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats. Cycling Archives
;2010
:Junioreiden Etelä-Afrikan-mestaruus maantieajossa ja aika-ajossa
;2011
:Afrikan-mestaruuskilpailut, hopeaa aika-ajossa ja joukkueaika-ajossa
;2012
:Alle 23-v. Etelä-Afrikan-mestaruus aika-ajossa
;2013
:Alle 23-v. Etelä-Afrikan-mestaruus maantieajossa ja aika-ajossa
:MM-kilpailut, hopeaa alle 23-v. maantieajossa
:Ruandan ympäriajo, 3. etapin voitto
;2014
:Etelä-Afrikan-mestaruus miesten ja alle 23-v. maantieajossa sekä alle 23-v. aika-ajossa
:Mzansi Tour, mäkikirikilpailun, nuorten kilpailun ja 2. etapin voitto
:Giro del Trentino, nuorten kilpailun voitto
;2015
:Afrikan-mestaruuskilpailut, kultaa maantieajossa ja hopeaa joukkueaika-ajossa
:Omanin ympäriajo, nuorten kilpailun voitto
:Settimana Internazionale di Coppi e Bartali, kokonaiskilpailun ja 4. etapin voitto
:Circuit de la Sarthe, mäkikirikilpailun voitto
:Giro del Trentino Melinda, nuorten kilpailun voitto
:Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
;2016
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, nuorten kilpailussa toinen
:Olympialaiset, maantieajossa seitsemäs
;2017
:Baskimaan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kuudes
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdeksas, nuorten kilpailussa toinen
:Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 12:s
;2021
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 14:s
;2022
:Giro dell'Appennino, voitto
:Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa kuudes
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa seitsemäs, 12. etapilla toinen
:Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s, 9. etapin voitto
;2023
:Giro di Sicilia, kokonaiskilpailussa toinen
;2024
:Baskimaan ympäriajo, 4. etapin voitto
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
;2025
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 18:s
:Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 16:s

## Lähteet
Timi Zajc

**Timi Zajc** (s. 26. huhtikuuta 2000) on slovenialainen mäkihyppääjä, sekajoukkuemäen olympiavoittaja sekä suurmäen ja joukkuemäen maailmanmestari. Hän edustaa seuratasolla SSK Ljubno BTC:tä. 

Pyeongchangin olympialaisissa 2018 Zajc sijoittui miesten normaalimäen henkilökohtaisessa kilpailussa 33:nneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli joukkuemäessä kuudes ja suurmäessä kymmenes. Pekingin olympialaisissa 2022 Zajc sijoittui normaalimäessä yhdeksänneksi ja suurmäessä kuudenneksi. Sekajoukkuemäessä hän saavutti kultaa ja joukkuemäessä hopeaa. Vikersundin lentomäen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti henkilökohtaisen kilpailun hopeaa ja Slovenian joukkueessa kultaa. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän voitti suurmäen sekä joukkuemäen maailmanmestaruuden ja saavutti sekajoukkuemäessä pronssia. Normaalimäessä hän sijoittui kymmenenneksi. Lentomäen MM-kilpailuissa 2024 Zajc saavutti toistamiseen kultaa joukkuekilpailussa. Hän johti henkilökohtaista kilpailua kahden kierroksen jälkeen 12,3 pisteellä ennen Itävallan Stefan Kraftia, mutta taipui kolmannella, ja haastavien tuuliolosuhteiden vuoksi kilpailun viimeiseksi jääneellä kierroksella maailmanmestaruuden voittaneen Kraftin ja hopeaa saavuttaneen Saksan Andreas Wellingerin taakse pronssille. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän voitti joukkuemäessä kultaa.

Zajc kilpaili ensimmäisen kerran Mäkihypyn maailmancupissa marraskuussa 2017 Wisłassa. Hän oli jo toisessa osakilpailussaan Nižni Tagilissa 12:s. Kaudella 2018–2019 hän oli Wisłassa 5:s, Rukalla 7:s ja 11:s, Nižni Tagilissa 8:s ja 24:s sekä Engelbergissä 12:s ja 18:s. Mäkiviikolla hän oli Oberstdorfissa 9:s, Garmisch-Partenkirchenissä 8:s, Innsbruckissa 10:s ja Bischofshofenissa 43:s. Kokonaiskilpailussa hän oli 20:s. Mäkiviikon jälkeen hän oli Val di Fiemmessä 12:s ja 21:s, Zakopanessa 7:s ja Sapporossa 6:s ja ensimmäisellä palkintokorokesijoituksellaan toinen. Zajc voitti ensimmäisenä 2000-luvulla syntyneenä mäkihypyn maailmancupin osakilpailun Oberstdorfin lentomäessä 1. helmikuuta 2019. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui yhdeksänneksi. Tammikuussa 2020 hän oli Titisee-Neustadtissa kolmas, helmikuussa Kulmissa toinen sekä kolmas ja maaliskuussa kolmas Lillehammerissa. Kauden 2019–2020 lentomäkicupissa hän sijoittui toiseksi. Joulukuussa 2021 hän oli Engelbergissä kolmas. Maaliskuussa 2022 hän voitti ja oli kolmas Oberstdorfin lentomäessä. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksanneksi ja lentomäkicupissa toiseksi. Tammikuussa 2023 hän oli Kulmissa toinen ja voitti huhtikuussa kauden päätösosakilpailun Planican lentomäessä. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui kahdeksanneksi. Helmikuussa 2024 hän voitti Oberstdorfin lentomäessä. Maaliskuussa hän oli kolmas Vikersundin lentomäessä. Kaudella 2024–2025 hän voitti Oberstdorfin lentomäen ensimmäisen kilpailun ja oli Vikersundin lentomäesä toinen. Lentomäkicupissa hän sijoittui viidenneksi.

Zajc voitti suurmäen Slovenian mestaruuden joulukuussa 2017.

## Lähteet
California City

**California City** on kaupunki Kernin piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Kaupungin väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 14 120. California City on pinta-alaltaan osavaltion kolmanneksi suurin kaupunki.

## Lähteet
Stuorrahanoaivi

**Stuorrahanoaivi** on tunturi Enontekiöllä, Luoteis-Lapissa. Tunturin korkeus on noin 600 metriä. Tunturi sijaitsee vajaat 30 kilometriä Kaaresuvannosta koilliseen, kilometrin verran Norjan rajalta. Tunturi on osa Tarvantovaaran erämaa-aluetta.

Stuorrahanoaivilla on Struven ketjun mittauspiste, yksi maailmanperintökohteen kuudesta kohteesta Suomessa.

## Lähteet
*
Katri Paukkunen

**Katri Paukkunen** (nyk. Käppi) on suomalainen laulaja, äänityypiltään lyyris-dramaattinen sopraano. 

Paukkunen on valmistunut musiikin maisteriksi Sibelius-Akatemiasta vuonna 1999. Hän on suorittanut Master of Music (Advanced Opera) -tutkinnon Isossa-Britanniassa, missä hänen opiskelupaikkansa oli Royal Scottish Academy of Music and Drama (nykyään Royal Conservatoire of Scotland). 

Oopperadebyyttinsä hän teki Strasbourgin oopperassa (Opéra national du Rhin) vuonna 2002.

## Lähteet
Jere Lehto

**Jere Ilari Lehto** (s. 29. huhtikuuta 1991 Oulu) on suomalainen aitajuoksija, pesäpalloilija ja alamäkiluistelija. Yleisurheilussa hän on edustanut Oulun Pyrintöä ja hänen valmentajanaan on toiminut Kalevi Tervo. Koulutukseltaan Lehto on liikuntatieteen maisteri Jyväskylän yliopistosta.

Juniorivuosina Jere Lehto pelasi jääkiekkoa Oulun Kärppien -joukkueessa voittaen kaudella 2006-29007 C-juniorien SM-hopeaa.

Jere Lehto on esiintynyt Kalevan kisoissa 110 metrin aitojen loppukilpailuissa kaikkiaan 11 kertaa vuosina 2009-2022. Parhaana sijoituksena vuosien 2018 ja 2022 neljäs sija. Lehto on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista 60 metrin aitajuoksusta pronssia vuonna 2015. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kisoissa voittamassa pronssia 4 x 100 metrin viestijuoksusta vuonna 2016. Ennätyksikseen Lehto on juossut 60 metrin aidoissa hallissa ajan 8,13 (2015) sekä 110 metrin aidoissa ulkona ajan 14,49 (2016).

Lehto aloitti alamäkiluistelu-uransa kaudella 2013. Suomen mestaruudet hän on voittanut kaksi kertaa eli kausina 2018 ja 2019. Lisäksi hän osallistunut lajin maailmancupin kisoihin lähes 10 kertaa.

Pesäpallossa Lehto on edustanut kausilla 2017 ja 2018 miesten Ykköspesiksessä pelannutta Lievestuoreen Kisaa. Sen jälkeen hän on pelannut kaudesta 2019 alkaen Kempeleen Kirin 2-joukkueessa, joka on pelannut Suomesarjaa. 

Lehto siirtyi valmistumisensa jälkeen Oulunseudulle liikunnanopettajaksi. Samalla hän on pelannut suomisarjapesäpalloa ja toiminut Miesten Superpesis -seura Kempeleen Kirin fysiikkavalmentajana kaudesta 2019 lähtien.

## Lähteet
Elannon Näyttämö

**Elannon Näyttämö** on Helsingissä toimiva vuonna 1921 perustettu harrastajateatteri. Teatterin esityspaikkana on nykyisin Kirjatyöntekijäinyhdistys ry:n juhlasali Kruununhaassa sijaitsevalla Kirjan talolla Kirjatyöntekijänkatu 10:ssä ja ensi-iltoja on kaksi kertaa vuodessa. Teatteri toimii vapaaehtoisvoimin eikä sillä ole vakituista palkattua henkilökuntaa. 

Teatteri perustettiin vuonna 1921 osuusliike Elannon henkilökunnan näytelmäseuran nimellä. Esityspaikkana oli aluksi Heimolan talo ja vuodesta 1922 teatteri toimi Sompasaaressa. Syksyllä 1928 teatteri sai käyttöönsä suuren juhlasalin näyttämöineen uudesta Kaikukadun ja Hämeentien kulmaan valmistuneesta Elannon pääkonttorista. Samalla teatteri sai nykyisen nimensä Elannon Näyttämö. Teatteri toimi täällä vuoteen 2009 saakka, jolloin se siirtyi ensin väliaikaiseen harjoitus- ja esitystilaan Paasitornin Juho Rissanen -saliin ja sitten vuonna 2012 Kirjan talolle.

Teatterin ohjelmistossa on ollut kokoillan näytelmiä, pienoisnäytelmiä, operetteja ja laulunäytelmiä. Teatteri on esiintynyt myös maakunnissa Helsingin ulkopuolella. Teatterin tunnetuin ohjaaja oli Verna Piponius, joka ohjasi vuosina 1930–1967 64 kokoillan näytelmää ja lisäksi 40 lyhytnäytelmää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Elannon Näyttämön sivut
Jaakko Malmivirta

**Jaakko Petteri Malmivirta** (s. 26. lokakuuta 1991 Turku) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajanaan toimii Pekka Niemi.

Malmivirta on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista 60 metrin aitajuoksusta hopeaa vuosina 2012 ja 2013. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kisoissa voittamassa hopeaa 4 x 100 metrin viestijuoksusta vuonna 2015. Ennätyksikseen Malmivirta on juossut 60 metrin aidoissa hallissa ajan 6,92 (2015) sekä 110 metrin aidoissa ulkona ajan 14,34 (2012).

Malmivirta on ammatiltaan lääkäri.

## Lähteet
Nea Pronin

**Nea Aleksandra Pronin** (s. 8. helmikuuta 1997 Helsinki) on suomalainen aitajuoksija. Hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja ja hänen valmentajanaan on vuodesta 2014 lähtien toiminut Matti Vesterinen. Tilastopajan mukaan Pronin ei ole osallistunut yleisurheilukilpailuihin kesän 2015 jälkeen.

Pronin on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista 300 metrin aitajuoksusta hopeaa vuonna 2012 ja hopeaa 4 x 300 metrin viestijuoksusta vuonna 2012. Ennätyksikseen hän on juossut 60 metrin aidoissa hallissa ajan 9,44 (2015), 100 metrin aidoissa ulkona ajan 15,34 (2014), 300 metrin aidoissa ulkona ajan 44,31 (2012) ja hallissa 42,91 (2012) sekä 400 metrin aidoista ulkona ajan 61,66 (2011).

## Lähteet
Ranskan ympäriajo 1997

**Ranskan ympäriajo 1997** alkoi 5. heinäkuuta ja päättyi 27. heinäkuuta 1997. Kilpailun voitti kaikkien aikojen ensimmäisenä saksalaisena Jan Ullrich, toiseksi sijoittui hänelle 9.09 minuuttia hävinnyt Ranskan Richard Virenque ja kolmas oli Italian Marco Pantani 14.03 minuuttia voittajalle hävinneenä.

Suomen Joona Laukka sijoittui kilpailussa 35:nneksi.

## Etapit

## Kokonaiskilpailun lopputulos

## Lähteet
Italian ympäriajo 1997

**Italian ympäriajo 1997** alkoi 17. toukokuuta ja päättyi 8. kesäkuuta 1997. Kilpailun voitti Italian Ivan Gotti, toiseksi sijoittui hänelle 1.27 minuuttia hävinnyt Venäjän Pavel Tonkov ja kolmas oli Italian Giuseppe Guerini 7.40 minuuttia voittajalle hävinneenä.

## Lähteet
Brandon Tanev

**Brandon Tanev** (s. 31. joulukuuta 1991 Toronto, Ontario, Kanada) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Utah Mammothia. Hän on pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Myös Tanevin toinen veli, Chris Tanev pelaa jääkiekkoa. Hän on Toronto Maple Leafsin sopimuspelaaja.

## Ura
Tanev on . Hän aloitti yliopistouran kaudella 2012–2013 Providence Collegen joukkueessa. Neljä kautta Providencessa kestäneen NCAA-uransa aikana Tanev pelasi yhteensä 149 ottelua, joissa teki 35 maalia ja antoi 42 maaliin johtanutta syöttöä. Hänelle kertyi lisäksi 81 rangaistusminuuttia.

Yliopistokauden 2015–2016 päätyttyä Tanev teki loppukauden mittaisen tulokassopimuksen NHL-seura Winnipeg Jetsin kanssa. Hän teki NHL-deyyttinsä 5. huhtikuuta 2016 ottelussa Anaheim Ducksia vastaan. Hän sai jääaikaa 11.51 minuuttia. Hän pelasi loppukauden aikana kolme ottelua, joissa jäi pisteittä sekä sai yhden kahden minuutin rangaistuksen.

Heinäkuussa 2016 Tanev ja Jets jatkoivat sopimusta yhdellä vuodella. Kausi 2016–2017 oli Tanevin ensimmäinen kokonainen ammattilaistasolla. Hän pelasi Jetsin paidassa 51 ottelua tehden kaksi maalia sekä kaksi syöttöpistettä. Lisäksi hän edusti Jetsin AHL-farmiseura Manitoba Moosea 23 ottelussa, joissa syntyi tehot 2+7=9.

Kesällä 2017 Tanev ja Jets solmivat seuraavan kauden kattavan yksisuuntaisen jatkosopimuksen.

Heinäkuussa 2017 Tanev siirtyi kuusivuotisella sopimuksella Pittsburgh Penguinsiin. 

Maaliskuussa 2025 Kraken kauppasi Tanevin takaisin Jetsiin vaihdossa toisen kierroksen varausvuoroon vuoden 2027 varaustilaisuudessa. 

Heinäkuussa 2025 Tanev teki vapaana pelaajana Utah Mammothin kanssa kolmivuotisen ja yhteensä 7,5 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Ranskan ympäriajo 1996

**Ranskan ympäriajo 1996** alkoi 29. kesäkuuta Alankomaiden ’s-Hertogenboschista ja päättyi 21. heinäkuuta 1996 Pariisiin. Kilpailureitti kävi myös Espanjan puolella Baskimaalla. Kilpailun voitti kaikkien aikojen ensimmäisenä tanskalaisena Bjarne Riis, toiseksi sijoittui hänelle 1.41 minuuttia hävinnyt Saksan Jan Ullrich ja kolmas oli Ranskan Richard Virenque 4.37 minuuttia voittajalle hävinneenä.

## Etapit

## Kokonaiskilpailun lopputulos

## Lähteet
Onsilo

**Onsilo**  () on pyöreä, jyrkkäreunainen jäätikköeroosion muodostama laakso. Onsilon on muodostanut pieni, erillinen jäätikkö, josta käytetään nimitystä komerojäätikkö eli onsilojäätikkö.

Muinaisten onsiloiden korkeustasoja tutkimalla saadaan tietoa ilmastonmuutoksesta ja lumirajan sijainnista.


Glacial Tarn Formation EN.svg|Onsilon muodostuminen
Iceberg Cirque.jpg|Iceberg Cirque Glacierin kansallispuistossa Yhdysvalloissa.
Gavarnie recti small Wikimedia Commons.jpg|Cirque de Gavarnie Pyreneiden vuoristossa Ranskassa.
Circosabisko.jpg|Kaksi onsiloa Abiskon kansallispuistossa Ruotsissa.


## Lähteet
Vapaa Pohjola

**Vapaa Pohjola** on Pohjoismaiden neuvostossa toimiva itsenäisiä kansallisvaltioita kannattava puolueryhmä. 

Vapaan Pohjolan ryhmään kuuluu kolme puoluetta: perussuomalaiset Suomesta, ruotsidemokraatit Ruotsista ja Tanskan kansanpuolue Tanskasta. Ruotsidemokraatit hyväksyttiin ryhmään perussuomalaisten hajottua ja Jussi Halla-ahon noustua perussuomalaisten puheenjohtajaksi. 

Ryhmä kannattaa vapautta, demokratiaa ja ajatusta itsenäisistä kansallisvaltioista. 

Ryhmän puheenjohtajana toimii ruotsalainen Aron Emilsson ja varapuheenjohtajana suomalainen Lulu Ranne.

## Puolueet
**Suomi** 
* Perussuomalaiset (PS)

**Ruotsi** 
* Ruotsidemokraatit (SD)

**Tanska** 
* Tanskan kansanpuolue (DF)

## Henkilöt

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vapaa Pohjola
Matt Grzelcyk

**Matt Grzelcyk** (s. 5. tammikuuta 1994 Charlestown, Massachusetts, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka edustaa NHL-seura Chicago Blackhawksia. Hän on pelipaikaltaan puolustaja. Boston Bruins varasi Grzelcykin kolmannella kierroksella .

## Ura
Boston Bruins valitsi Grzelcykin kolmannella kierroksella 85. pelaajana . Varausta seuranneeksi kaudeksi hän siirtyi NCAA:han Bostonin yliopiston joukkueeseen, jossa hänet ensimmäisellä kaudellaan valittiin tulokkaiden tähdistöön hänen tehtyä 38 ottelussa tehot 3+20=23. Kaudella 2013–2014 Grzelcyk pelasi vain 19 ottelua. Hänet kuitenkin valittiin edustamaan Yhdysvaltojen maajoukkuetta alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa. Hän teki turnauksen viidessä pelaamassaan ottelussa tehot 2+4=6, joilla hän oli puolustajien syöttö- sekä pistepörssin ykkönen.

Kaudeksi 2014–2015 Grzelcyk valittiin Bostonin yliopistojoukkueen kapteeniksi. Hän pelasi 41 ottelua tehden tehot 10+28=38. Lisäksi hänen tehotilastonsa oli +32. Boston voitti kauden päätteeksi mestaruuden ja Grzelcyk valittiin tähdistökentälliseen. Kausi 2015–2016 oli Grzelcykin viimeinen yliopistossa. Hän pelasi 27 ottelua tehoin 10+13=23 ja hänet valittiin kauden päätteeksi parhaaksi puolustajaksi sekä osaksi tähdistökentällistä.

Yliopistokauden päätyttyä Grzelcyk teki kaksivuotisen tulokassopimuksen hänet varanneen Boston Bruinsin kanssa. Kaudella 2016–2017 Grzelcyk pelasi Bruinsissa kaksi NHL-ottelua ilman pisteitä. Debyyttinsä hän teki 14. joulukuuta 2016 ottelussa Pittsburgh Penguinsia vastaan. Hän sai jääaikaa 14.34 minuuttia. Hän laukoi ottelussa kolme kertaa sekä otti yhden kahden minuutin rangaistuksen. Suurimman osan kaudesta Grzelcyk pelasi kuitenkin Bostonin AHL-farmiseura Providence Bruinsissa, jota hän edusti 70 runkosarja- sekä 13 pudotuspeliottelussa.

Kautta 2017–2018 edeltäneen harjoitusleirin päätteeksi Grzelcyk lähetettiin aloittamaan kautta Providencessa. Hän pelasi 14 ottelua ennen kuin sai kutsun Bruinsin NHL-kokoonpanoon marraskuussa.

Lokakuussa 2020 Grzelcyk teki rajoitettuna vapaana agenttina Bruinsin kanssa nelivuotisen ja yhteensä 14,75 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

Heinäkuussa 2024 Grzelcyk teki vapaana agenttina Pittsburgh Penguinsin kanssa vuoden mittaisen ja 2,75 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen. 

Syyskuussa 2025 Grzelcyk teki koeaikasopimuksen Chicago Blackhawksin kanssa. Lokakuussa hän teki seuran kanssa vuoden mittaisen ja miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Eredivisien kausi 2017–2018

**Eredivisien kausi 2017–2018** on järjestyksessään Eredivisien 62. kausi. Kausi alkoi 11. elokuuta 2017.

## Joukkueet




## Sarjataulukko

## Ottelut





## Pudotuspelit

### Eurooppa-liigan karsinnat

Neljä joukkuetta karsi paikasta Eurooppa-liigan kolmannelle karsintakierrokselle.

### Putoamiskarsinta

Kymmenen joukkuetta, kaksi Eredivisiestä ja kahdeksan Eerste Divisiestä, pelaa kahdesta paikasta Eredivisien kaudelle 2018–2019, loput kahdeksan joukkuetta pelaa Eerste Divisiessä kaudella 2018–2019.

## Lähteet
Mikko Hietaharju

**Mikko Johannes Hietaharju** (s. 17. huhtikuuta 1950 Ähtäri) on suomalainen valokuvaaja ja kouluttaja, joka on julkaissut useita teoksia.

## Henkilöhistoria
Mikko Hietaharju syntyi Artturi ja Mirjam Hietaharjun perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1974 on psykologi Anna-Liisa Laitinen. Hietaharju tuli ylioppilaaksi 1969 ja valmistui yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi 1975 ja liikuntatieteiden kandidaatiksi 1976. Filosofian tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa 2006. Hietaharju on työskennellyt Jyväskylän yliopiston palveluksessa 1975–1985, stipendiaattina 1986–1987, Keski-Suomen läänin valokuvataiteen ohjaavana läänintaiteilijana 1988–1997 sekä Tampereen yliopiston vs. lehtorina 1998–1998. Vuonna 1999 hänestä tuli Jyväskylän aikuiskoulutuskeskuksen kouluttaja. Hietaharju on myös toiminut valokuva- ja musiikkikriitikkona. Hän on pitänyt useita yksityisnäyttelyitä ja osallistunut yhteisnäyttelyihin vuodesta 1978. Hän sai valokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1985 (Fotogenesis-ryhmä).

## Teoksia
**Valokuvauksen Zen*, 1983
* *Levoton mieli*, 1985
* *Nō, runoja, mietelmiä*, 1986
* *Tempus irreparabile fugit*, 1997
* * Valokuvan voi repiä. Valokuvan rakenne-elementit, käyttöympäristöt sekä valokuvan tulkinnan syntyminen*, 2006 (väitöskirja)
* *Kuuntele kuvaa – näkökulmia valokuvan tulkintaan*, 2010
* *Paperilyhty virrassa*, 2014
* *Palaa kotia kohti*, 2017

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fotogenesis. Ryhmän toiminta ja tavoitteet suomalaisen valokuvataiteen 1980-luvun kontekstissa. Henna Keski-Mäenpää, 2015.
Italian ympäriajo 1996

**Italian ympäriajo 1996** oli järjestyksessään 79. Italian ympäriajo. Se alkoi 18. toukokuuta ja päättyi 9. kesäkuuta 1996. Kilpailun voitti Venäjän Pavel Tonkov, toiseksi sijoittui hänelle 2.43 minuuttia hävinnyt Italian Enrico Zaina ja kolmas oli Espanjan Abraham Olano 2.57 minuuttia voittajalle hävinneenä.

Suomalainen Joona Laukka sijoittui kilpailussa 14:nneksi.

## Etapit

## Kokonaiskilpailu

## Lähteet
Robert Gabriel Mugaben kansainvälinen lentoasema

**Robert Gabriel Mugaben kansainvälinen lentoasema**  palvelee Zimbabwen pääkaupunkia Hararea. Lentokentän nimi oli vuosina 1957–1980 **Salisburyn lentoasema**, ja vuosina 1980–2017 **Hararen kansainvälinen lentoasema**. Nykyisen nimen lentoasema sai Zimbabwen silloisen presidentin Robert Mugaben mukaan. Se rakennettiin vuonna 1957 ja toimii Air Zimbabwe -lentoyhtiön solmukohtana. 

## Lentoyhtiöt ja kohteet
* Air Namibia (Windhoek)
* Air Zimbabwe (Bulawayo, Dar es Salaam, Johannesburg, Victoria Falls, Kariba)
* Airlink (Johannesburg)
* British Airways (Johannesburg)
* Emirates (Dubai, Lusaka)
* Ethiopian Airlines (Addis Abeba, Lusaka)
* Fastjet Tanzania (Johannesburg, Victoria Falls)
* Kenya Airways (Lusaka, Nairobi)
* LAM - Linhas Aéreas de Moçambique (Maputo, Beira)
* Malawian Airlines (Lilongwe, Blantyre)
* RwandAir (Kigali)
* South African Airways (Johannesburg)
* TAAG Angola Airlines (Luanda)

## Lähteet
Määän

__NOTOC__
**Määän** on Dxxxa D:n ja Nukkehallituksen albumi, joka julkaistiin 29. syyskuuta 2017 levymerkillä Helmi Levyt.

## Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. Helsingin Sanomien Arttu Seppänen antoi albumille neljä tähteä viidestä, ja sanoi sen olevan vuoden surrealistisin teos. Soundin Arttu Tolonen antoi albumille niin ikään neljä tähteä viidestä, ja kuvaili albumilla kuultavaa improvisoitua spritual jazzia hienoksi lajiksi. Hän luki Nukkehallituksen Suomen avantgardemusiikin yhtyeiden parhaimmistoon, ja kutsui Dxxxa D:tä maan omintakeisimmaksi rap-artistiksi.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Lähteet
Kenneth Holmberg

**Kenneth Gösta Holmberg** (s. 26. toukokuuta 1949 Helsinki) on suomenruotsalainen kone- ja materiaalitekniikan emeritusprofessori. Hän toimi VTT:n tutkimusprofessorina 1993–2019. Hänen erikoisalansa on tribologia, joka tutkii kitkaa, kulumista ja voitelua.

Holmbergin tutkimukset ovat koskeneet ohuiden pinnoitteiden kitkaa ja kulumista erityisesti sovellettuna kulkuvälineisiin ja elektroniikkaan. Hän on julkaissut uraauurtavia tutkimuksia tietokonemalleista ja simuloinneista liikkuvissa kosketuksissa, E-kunnossapidosta sekä kitkan ja kulumisen globaalista vaikutuksesta energian kulutukseen, hiilidioksidipäästöihin ja talouteen. Hän on kirjoittanut useita tieteellisiä kirjoja, ja hän on kansainvälisesti tunnustettu ja palkittu tribologian asiantuntija. Hän toimi korkeimman hallinto-oikeuden tuomarina, yli-insinöörineuvoksena 2003–2017.

## Huomionosoituksia
* 1990 Euromaintenance Award
* 2001 Svenska Tekniska Vetenskapsakademien i Finlandin (STV) kultamitali
* 2004 Suomen Kunnossapitoyhdistyksen kultamitali
* 2012 VTT Award
* 2017 Tribology Gold Medal

## Julkaisuja
* 
* Holmberg, Kenneth (1984): *Friction in low speed lubricated rolling and sliding contacts.* VTT Technical Research Centre of Finland, Espoo. 
* 
* Holmberg, Kenneth – Andersson, Peter – Erdemir, Ali (2012): "Global energy consumption due to friction in passenger cars." *Tribology International*, 47, s. 221–234
* Holmberg, Kenneth – Laukkanen, Anssi – Turunen, Erja – Laitinen, Tarja (2014): "Wear resistance optimisation of composite coatings by computational microstructural modelling." *Surface & Coatings Technology*, 247, s. 1–13
* Holmberg, Kenneth – Erdemir, Ali (2017): "Influence of tribology on global energy consumption." *Friction*, 5, s. 263–284
* Holmberg, Kenneth – Erdemir, Ali (2019): "The impact of tribology on energy use and CO2 emission globally and in combustion engine and electric cars." *Tribology International*, 135, s. 389–396
## Lähteet
Jacob Sartorius

**Rolf Jacob Sartorius** (s. 2. lokakuuta 2002 Tulsa, Oklahoma, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen laulaja, jonka tyylilaji on pääosin pop.

## Diskografia

**EP-levyt**

* *[[The Last Text EP]]* (2017)
* *[[Left Me Hanging]]* (2017)

**Singlet**

* *[[Sweatshirt]]* (2016)
* *[[Hit or Miss]]* (2016)
* *[[All My Friends]]* (2016)
* *[[Last Text]]* (2016)
* *[[Bingo (Jacob Sartoriusin kappale)|Bingo]]* (2017)
* *[[Hit Me Back]]* (2017)
* *[[Skateboard (Jacob Sartoriusin kappale)|Skateboard]]* (2017)
* *[[Cozy]]* (2017)

## Aiheesta muualla

*
Viktor Šakalin

**Viktor Ivanovits Šakalin** (, (s. 13. elokuuta 1958) oli venäläinen jääpalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän aloitti uransa Neuvostoliitto-aikaan Krasnojarskin Jeniseissä, joka oli maan huippujääpallojoukkue Neuvostoliiton hajoamiseen asti. Šakalin kuului samaan aikaan Neuvostoliiton jääpallomaajoukkueeseen. Hän oli myös seurajoukkueensa ja maajoukkueensa pitkäaikainen kapteeni. Seurajoukkueuraa hän jatkoi Suomessa ja Ruotsissa sekä pelaten samalla 1990-luvulla Venäjän jääpallomaajoukkueessa. Hän lukeutui 1980- ja 1990-luvulla maajoukkueen tärkeimpiin puolustuspelaajiin. 

Šakalinin kasvattajaseura oli Krasnojarskin Jenisei, missä hän pelasi 15 kauden ajan vuosina 1975–1990. Sen jälkeen hän siirtyi kahdeksi kaudeksi Suomen Bandyliigaan WP-35:n puolustukseen. Kaudesta 1992 lähtien hän siirtyi Ruotsiin viideksi kaudeksi Örebro SK:n riveihin ja kaudesta 1997 alkaen Katrineholmiin Katrineholm SK Bandyn puolustuksen johtajaksi. Viiden kauden jälkeen keväällä 2003 44-vuotiaana Viktor Šakalin päätti pelaajauransa yhtenä vanhimmista Allsvenskan-pelaajista. Hän oli lopettanut jo keväällä 2001, mutta Katrineholm SK Bandy halusi Šakalinin vielä keväällä 2003 riveihinsä.

Seurajoukkueurallaan Šakalin saavutti 10 Neuvostoliiton mestaruutta Jeniseissä (1980–1989). Maailman cupin mestaruuksia Šakalin saavutti kaksi Jenisein riveissä (1982 ja 1984). Euroopan mestaruuksia hän saavutti kuusi eli vuosina 1980, 1983, 1986, 1987, 1988, 1989 Jenisein riveissä.

Šakalin debytoi Neuvostoliiton maajoukkueessa kaudella 1980–1981. Venäjän maajoukkueessa hän jatkoi kaudella 1992–1993 aina kauteen 1998–1999 asti. Maajoukkueuransa aikana Šakalin on ollut voittamassa neljä maailmanmestaruutta: 1985 Neuvostoliiton joukkueessa sekä 1989, 1991 ja 1999 Venäjän joukkueessa. Viimeisen MM:n voitettuaan hänestä tuli vanhin jääpallon maailmanmestari. Tätä titteliä hän kantaa vielä ennen vuoden 2018 MM-kisoja. 

Uransa jälkeen Šakalin jatkoi valmentajana Katrineholmissa ja jäi asumaan edelleen Katrineholmiin.

## Saavutukset
**Maajoukkueessa**
*MM-kultaa: 1985, 1989, 1991, 1999
*MM-hopeaa: 1981, 1983, 1993, 1995 ja 1997
*MM-pronssia: 1987

**Seurajoukkueissa**
* Neuvostoliiton mestari: 1980, 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1988, 1989
* Neuvostoliiton mestaruushopeaa: 1990
* Suomen Bandyliigan hopeaa: 1992
* Jääpallon maailmancup-mestari: 1982, 1984 
* Jääpallon Euroopan cup-mestari: 1980, 1983, 1986, 1987, 1988, 1989

## Lähteet
* Šakalin IDBD Bandysidan-tietokannassa
* Šakalinin uratiedot, 13.8.2012 

### Viitteet
Markku Tyynilä

**Markku Uolevi Tyynilä** (30. elokuuta 1943 Vanaja – 28. syyskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen oikeustieteilijä, oikeushistorian dosentti ja oikeuskielen huoltaja. Hän opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa, valmistui kandidaatiksi vuonna 1969, lisensiaatiksi 1983 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1984. Hän teki uransa oikeusministeriössä, jossa hän johti laintarkastusta lainvalmisteluosastolla vuosina 1973–2006.

Tyynilä toimi Helsingin yliopistossa lakikielen opettajana 1983–2001. Hän kuului myös *[[Suomen kansallisbiografia]]n* toimitus- ja kirjoittajakuntaan sekä osallistui tekijänoikeusneuvoston, kääntäjien tutkintolautakunnan ja eduskunnan kirjaston hallituksen toimintaan. Hän laati oikeustieteen hakusana-artikkeleita useisiin tietosanakirjoihin (mm. *[[Spectrum Tietokeskus|Spectrum]]*, *[[Facta 2001]]*, **). Hänelle myönnettiin Henrik Schauman -mitali vuonna 2002.

## Julkaisuja
* 
* 
* 

## Lähteet
Kennedy Charicha

**Kennedy Charicha** (s. 24. marraskuuta 1996 Rumbek, Sudan) on eteläsudanilainen kestävyysjuoksija, jolla on ollut Suomessa kansallisen tason edustusoikeus vuoden 2015 alusta alkaen. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa ja hänen valmentajinaan toimivat Timo Kero ja Markku Kero.

Charicha on saavuttanut sisäratojen SM-kilpailuista pronssia 3 000 metrin juoksusta vuonna 2015. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kisoissa voittamassa 4 × 800 metrin viestijuoksusta hopeaa vuonna 2015 sekä 4 × 1 500 metrin viestijuoksusta hopeaa vuosina 2015 ja 2016. Ennätyksikseen Charicha on juossut, 400 metrillä ajan 53,37 (2016), 800 metrillä ulkona ajan 2.02,27 (2016) ja hallissa 1.59,65 (2015), 1 500 metrillä ulkona ajan 3.53,80 (2016) ja hallissa 4.01,97 (2016), 3 000 metrillä ulkona ajan 8.17,96 (2015) ja hallissa 8.38,96 (2015), 5 000 metrillä ajan 14.16,91 (2015), 10 000 metrillä ajan 30.38,17 (2015), puolimaratonilta ajan 1.13.15 (2016) ja maratonilta ajan 2.36.03 (2017).

Charicha tuli Suomeen pakolaisena toukokuussa 2013.

## Lähteet
Hannes Rajala

**Hannes Rajala** (s. 4. helmikuuta 1957) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1978–1992 Rajala pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä 314 runkosarjaottelua Ilmajoen Kisailijoiden ja Seinäjoen Maila-Jussien joukkueissa. Rajalan kasvattajaseura on Koskenkorvan Urheilijat. Rajala valittiin neljä kertaa Itä–Länsi- ja kolme kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 3 SM-kultaa: 1983, 1985, 1987
* 2 SM-hopeaa: 1982, 1988
* 4 SM-pronssia: 1979, 1980, 1981, 1991
* 4 Itä–Länsi-ottelua: 1982, 1983, 1984, 1985
** Kentän paras: 1985
* 3 Liitto–Lehdistö-ottelua: 1982, 1984, 1988

## Lähteet
Jari Tyynelä

**Jari Tyynelä** (s. 18. helmikuuta 1966, Kinnula) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Vuosina 1983–2001 Tyynelä pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä 475 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien, Kaisaniemen Tiikereiden ja Ulvilan Pesä-Veikkojen joukkueissa. Tyynelän kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit. Pelipaikaltaan Tyynelä toimi polttolinjassa. Tyynelä valittiin 10 kertaa Itä–Länsi- ja viisi kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 3 SM-kultaa: 1983, 1985, 1987
* 2 SM-hopeaa: 1988, 1998
* 3 SM-pronssia: 1991, 1995, 1996
* 10 Itä–Länsi-ottelua: 1985-1989, 1991-1992, 1994-1997
* 5 Liitto–Lehdistö-ottelua: 1984, 1985, 1986, 1989, 1992
* Kultainen maila: 1995

## Katso myös
* Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

## Lähteet
Jan Hautala

**Jan Hautala** (s. 3. toukokuuta 1967 Kuusankoski) on suomalainen uransa lopettanut pesäpalloilija. Vuosina 1984–2002 Hautala pelasi SM-sarjassa ja Superpesiksessä 453 runkosarjaottelua Seinäjoen Maila-Jussien, Oulun Lipon ja Koskenkorvan Urheilijoiden joukkueissa. Hautalan kasvattajaseura on Seinäjoen Maila-Jussit. Ulkopelissä Hautalan pelipaikka oli ykkösvahtina. Hautala valittiin 10 kertaa Itä–Länsi- ja neljä kertaa Liitto–Lehdistö-otteluun.

Hautala voitti urallaan 3 SM-kultaa, 2 SM-hopeaa sekä 4 SM-pronssia. Hautala tuomittiin vuonna 2001 pesäpallon sopupeliskandaaliin osallistumisesta petoksesta ja neljästä avunannosta petokseen 60 päiväsakkoihin. Hautala ei pelannut kaudella 2001 tuomionsa vuoksi. Pelaajauransa jälkeen Hautala on toiminut Seinäjoen JymyJussien valmennustiimissä 2. pelinjohtajana kausina 2018 ja 2019. Hautala siirtyi Vaasan Mailan Junioreiden pelijohtajaksi vuonna 2023.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 3 SM-kultaa: 1985, 1987, 1994
* 2 SM-hopeaa: 1988, 1995
* 4 SM-pronssia: 1991, 1993, 1996, 1997
* 10 Itä–Länsi-ottelua: 1986, 1988, 1993-1998, 2001-2002
* 4 Liitto–Lehdistö-ottelua: 1988, 1989, 1990, 1991

## Katso myös
* Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

## Lähteet