Rantaleinikki

**Rantaleinikki** (*Ranunculus reptans*, syn. *R. flammula* var. *reptans*, *R. flammula* ssp. *reptans*, *R. flammula* var. *glacilis*) on pienikokoinen rantojen ja matalan veden leinikkilaji.

## Ulkonäkö ja koko

Rantaleinikki kasvaa 5–40&nbsp;cm pitkäksi, mutta on hyvin matalakasvuinen, korkeintaan 6&nbsp;cm korkea. Kasvi on lähes kalju ja niukkahaarainen. Varsi on rento ja usein kaikista nivelväleistä juurehtiva. Nivelvälit ovat selvästi kaarevia ja vihreitä, ensimmäisen nivelvälin ollessa 1–1,5&nbsp;mm paksu. Lehtiruoti on 1–6&nbsp;mm pitkä. Lehtilapa on tavallisesti 0,5–2&nbsp;cm pitkä, muodoltaan vaihdellen suikeasta tasasoukkaan, ehytlaitainen ja tylppä. Varsinkin pohjoisessa ja upoksissa kasvavilta yksilöiltä lehtilapa puuttuu usein. Keltaiset kukat ovat yksittäin. Ne ovat tavallisesti 5–10&nbsp;mm leveitä ja niissä on kaksi kehäkiehkuraa. Sekä verho- että terälehtiä on viisi kappaletta. Verholehdet ovat siirottavia ja karisevia. Terälehdet ovat mesikuopallisia. Kukkaperä on suora, lyhyt ja uurteinen, kukkapohjus kalju tai karvainen. Suomessa rantaleinikki kukkii heinä-elokuussa, joskus myös toukokuussa. Hedelmistö koostuu 1,3–1,9&nbsp;mm pitkistä pähkylöistä, joissa on pieni, 0,3–0,4&nbsp;mm pitkä käyrä ota.

Rantaleinikki muistuttaa hyvin paljon sen suurempikokoista lähisukulaista ojaleinikkiä (*R. flammula*). Aikaisemmin rantaleinikkiä pidettiinkin ojaleinikin yhtenä muunnoksena tai alalajina. Ranta- ja ojaleinikki myös risteytyvät helposti keskenään kantalajien yhteisillä kasvupaikoilla.

Rantaleinikistä on olemassa ainakin seitsemän eri muunnosta.

## Levinneisyys
Rantaleinikin levinneisyysalue on sirkumpolaarinen (napaa kiertävä). Euroopassa lajin päälevinneisyysalue kattaa Pohjois-Saksan ja -Puolan, Baltian, Valko-Venäjän, Pohjois-Venäjän, Fennoskandian ja Islannin. Erillisiä esiintymiä on muun muassa Alpeilla, Etelä- ja Keski-Saksassa, Ranskassa ja Isossa-Britanniassa. Rantaleinikin levinneisyysalue jatkuu yhtenäisenä Venäjällä Aasian puolelle läpi Keski- ja Etelä-Siperian aina Kiinan ja Japanin pohjoisrajoille. Pohjois-Amerikassa laji on levittäytynyt lähes koko Alaskaan, Keski- ja Etelä-Kanadaan ja Yhdysvaltain pohjois- ja länsiosiin.

Suomessa rantaleinikki kuuluu alkuperäiseen kasvistoomme ja se on yleinen koko maassa.

## Elinympäristö
Rantaleinikki kasvaa järvien, jokien ja vähäsuolaisten murtovesilahtien avoimilla, kovahkopohjaisilla ja kivisillä rannoilla lähellä vesirajaa. Se voi kasvaa myös upoksissa lähes puolen metrin syvyyteen saakka. Upoksissa ollessaan rantaleinikki kukkii harvoin.

## Lähteet
* *Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle.* Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Suuri Pohjolan kasvio*. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Rantaleinikki (''Ranunculus reptans'')
* Kasviatlas 2018: Rantaleinikin (''Ranunculus reptans'') levinneisyys Suomessa
* Pinkka – Lajituntemuksen oppimisympäristö: Rantaleinikki (''Ranunculus reptans'')
* LuontoPortti: Rantaleinikki (''Ranunculus reptans'')
* Flora of China: ''Ranunculus reptans''