open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Die Welt

**Die Welt** () on saksalainen sanomalehti, jota kustantaa Axel Springer AG. Sen perustivat tulevan Länsi-Saksan puolella vuonna 1946 brittiläiset miehitysjoukot Hampurissa, ja se on poliittiselta katsannoltaan keskusta-oikeistolainen (oman määrittelynsä mukaan ”liberaali kosmopoliitti”).

Lehden levikki oli vuoden 2016 ensimmäisellä neljänneksellä noin 182&nbsp;000. Se ilmestyy kuutena päivänä viikossa. Lehden päätoimitus on Berliinissä; Hampurissa ilmestyy paikallisversio.

## Päätoimittajat
* Rudolf Küstermeier (1946–1953)
* Bernhard Menne (1950)
* Paul Bourdin (1950)
* Hans Scherer, Adalbert Worliczek, Adolf Helbig (1950–1952)
* Albert Komma (1952–1953)
* Hans Zehrer (1946, 1953–1966)
* Herbert Kremp (1969–1985)
* Manfred Schell (1985–1992)
* Peter Gillies (1985–1988)/(1992–1995)  
* Claus Jacobi (1993–1995)
* Thomas Löffelholz (1995–1998)
* Mathias Döpfner (1998–2000)
* Wolfram Weimer (2000–2002)
* Jan-Eric Peters (2002– 2006)
* Thomas Schmid (2007–2010)
* Jan-Eric Peters (2010–)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Die Weltin'' kotisivut
Megaraptor

**Megaraptor** on sukupuuttoon kuollut suurten teropodidinosaurusten suku, joka eli myöhäisellä liitukaudella. Sen tarkasta koosta ei olla varmoja, mutta sen arvellaan olleen noin 3–4 metriä korkea ja 8 metriä pitkä. Sillä oli kaksi sirppimäistä kynttä kummassakin kädessä. Se oli kevytrakenteinen, kaksijalkainen peto, jolla oli suuri pää ja terävät, sahalaitaiset hampaat vahvoissa leuoissa.

Ensimmäinen löydetty *Megaraptorin* fossiili oli yksi sen kynsistä. Se muistutti vahvasti dromaeosaurien kynsiä, minkä vuoksi sitä aluksi pidettiin suurena dromaeosaurina. Myöhemmin löydettiin kokonainen käsi, jolloin paljastui että kynsi kuului peukalolle.

Nykyään *Megaraptoria* pidetään joko karnosaureihin kuuluvana allosaurina, joka oli läheistä sukua *[[Neovenator]]ille*, tai mahdollisesti coelurosaureihin kuuluvana tyrannosaurina.

## Lähteet
Axel Springer (yritys)

**Axel Springer SE** on saksalainen, Berliinissä toimiva kustannusalan yritys. Yhtiön alkuperä ulottuu vuoteen 1946, jolloin brittiläiset joukot ryhtyivät julkaisemaan miehityssektorillaan Berliinissä uutta sanomalehteä nimeltä *[[Die Welt]]*. 

Lehden osti vuonna 1953 saksalainen toimittaja Axel Springer, ja siitä on sittemmin kehittynyt Saksan suurin lehtitalo yli 150 sanoma- ja aikakauslehdellään, joista tunnetuimpia ovat muun muassa *[[Die Welt]]*, *[[Bild]]*, *[[Auto Bild]]* sekä *[[Business Insider]]*. Vuonna 2017 yritys toimi yli 40 maassa ja sillä oli yli 15&nbsp;000 työntekijää.

Springerin perustaja Axel Springer oli CDU:n jäsen ja oikeistokonservatiivi. Hänen kuoltuaan (vuonna 1985) 26,1 prosenttia pörssiin viedystä yrityksestä siirtyi hänen leskelleen Friede Springerille ja muille perillisille. Friede Springlerin johdolla seuraavina vuosina määräysvalta palautettiin suvulle.

Axel Springer AG on kritisoinut Saksan vasemmistoa ja muslimitaustaisia siirtolaisia. Se tukee avoimesti Israelin valtiota. Axel Springer AG oli ainoa saksalainen kustannusyritys, joka vuoden 2005 vaaleissa kieltäytyi julkaisemasta vasemmiston vaalimainoksia.

## Kritiikkiä
1960- ja 1970-luvuilla Springer sai vastaansa vasemmistolaisia nuorisojärjestöjä. Ensimmäinen arvostelija oli saksalainen vasemmistokirjailija Reinhard Lettau, joka vuonna 1968 arvosteli Springerin julkaisuja Berliinin vapaassa yliopistossa. Samana vuonna joukko vasemmisto-opiskelijoita saarsi Springerin kustantamon päämajan Berliinissä. Vuonna 1972 Baader-Meinhof ryhmä teki kuusi pommi-iskua Springerin Hampurin toimistoa vastaan (kolme pommia räjähti ja 17 ihmistä loukkaantui), ja vuonna 1975 Springerin Pariisin toimistossa räjähti pieni pommi.
 
Axel Springer perusti uudelleen niitä sanomalehtiä, jotka kansallissosialistit sulkivat 1930-luvulla. Sodan jälkeen hän julkaisi Berliinin raunoilla pieniä kirjoituksia, joista syntyi Axel Springer Verlag.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Edward Teller

**Edward Teller** (15. tammikuuta 1908 Budapest, Itävalta-Unkari – 9. syyskuuta 2003 Stanford, Kalifornia) oli Yhdysvalloissa toiminut fyysikko, jota pidetään vetypommin isänä. Hänet tunnetaan myös Jahnin-Tellerin ilmiön löytämisestä kollegojensa kanssa. Unkarilaissyntyisenä hän oli alkuperäiseltä nimeltään Ede Teller.

Tellerin opiskellessa Münchenin yliopistossa, hän menetti kyseisessä kaupungissa oikean jalkansa 1926 auton ajettua tahattomasti hänen päältään. Teller joutui käyttämään proteesia ja ontui siksi lopun ikäänsä.

Teller opiskeli Saksassa ja kutsuttiin vuonna 1935 sekä Lontoon yliopiston luennoitsijaksi että George Washingtonin yliopiston professoriksi Washingtoniin. Hän toimi sitten useissa yhdysvaltalaisissa yliopistoissa.

Teller työskenteli Robert Oppenheimerin Manhattan-projektissa 1942–1946. Kylmän sodan aikana, kun Neuvostoliitto oli kehittänyt oman ydinaseensa, Yhdysvallat halusi panostaa lisää vetypommiin. Teller palasi Los Alamosiin 1950 laittamaan vauhtia vetypommiprojektiin. Hän piiskasi alaisiaan ja syytti näitä mielikuvituksen puutteesta, mikä johti huonoihin henkilösuhteisiin laboratorion sisällä. On edelleen epäselvää, ketkä lopulta osallistuivat ns. Teller–Ulam-rakenteen suunnitteluun; tämä oli kuitenkin ensimmäinen toimiva vetypommirakenne.

Tellerin ja työtoverien välinen kuilu syveni, kun hän todisti oikeudessa Oppenheimeria vastaan 1954. Hän oli siellä ainoa tiedeyhteisön jäsen, joka piti Oppenheimeria turvallisuusriskinä.

1980-luvulla Teller ohjasi Ronald Reaganin Strategic Defense Initiative eli *Tähtien sota* -aloitetta.

Hänen sanotaan olleen Stanley Kubrickin filmin *[[Tohtori Outolempi eli: kuinka lakkasin olemasta huolissani ja opin rakastamaan pommia|Tohtori Outolempi]]* nimikkohahmon yksi esikuva, vaikka näyttelijä Peter Sellers sanoi hahmonsa pohjautuneen pikemminkin Wernher von Brauniin.

Asteroidi 5006 Teller on nimetty hänen kunniakseen fysiikan töiden ansiosta.

## Lähteet
Perttilä

**Perttilä** on seuraavien henkilöiden ja paikkojen nimi:

;henkilöitä:
* Emil Perttilä (1875–1933), suomalainen poliitikko
* Janne Perttilä (s. 1978), suomalainen laulaja ja kitaristi
* Juuso Perttilä (s. 1992), suomalainen jääkiekkoilija
* Markku Perttilä (s. 1975), kitaristi, säveltäjä, sovittaja ja musiikkituottaja
* Matti Perttilä (1896–1968), suomalainen painija
* Valfrid Perttilä (1878–1953), suomalainen poliitikko

;paikkoja:
* Perttilä, Lohjan kaupunginosa
* Perttilänmäki, kylä Isossakyrössä, katso Napue.
Kaksoissuhde

Geometriassa **kaksoissuhde** on neljän samalla suoralla olevien pisteiden A, B, C ja D muodostama suhde 
\frac{ \frac{\overrightarrow{AB}}{\overrightarrow{BC}} }{ \frac{\overrightarrow{AD}}{\overrightarrow{DC}} } = \frac{\overrightarrow{AB} \cdot \overrightarrow{CD}}{\overrightarrow{BC} \cdot \overrightarrow{DA}}
missä janat on varustettu etumerkein. Usein merkitään myös 
(\overrightarrow{AC},\overrightarrow{BD}) = \frac{\overrightarrow{AB} \cdot \overrightarrow{CD}}{\overrightarrow{BC } \cdot \overrightarrow{DA}}.
Jos (\overrightarrow{AC},\overrightarrow{BD}) = -1, pisteet A, B, C, D muodostavat harmonisen pisteistön.

## Kompleksilukujen kaksoissuhde

Kompleksiluvuille kaksoissuhde määritellään samaan tapaan lausekkeena
(z_1,z_2,z_3,z_4) = \frac{(z_1-z_3)(z_2-z_4)}{(z_2-z_3)(z_1-z_4)}.

Termien järjestys määritelmässä ei ole vakiintunut, vaan tämän lisäksi yleisesti käytetään myös muita vastaavia määritelmiä kaksoissuhteelle.

Jos jokin luvuista z_n on ääretön, jätetään tästä lausekkeesta pois ne tekijät, joissa se esiintyy. Niinpä esimerkiksi
(z_1,z_2,z_3,\infty) = \frac{(z_1-z_3)}{(z_2-z_3)},
joka on samalla kaksoissuhteen (z-1, z_2, z_3, z_4) raja-arvo, kun z_4 lähestyy ääretöntä.

Kaksoissuhde pysyy muuttumattomina Möbius-kuvauksissa. Toisin sanoen jos P(z) on Möbius-kuvaus, on (P(z_1), P(z_2), P(z_3), P(z_4)) = (z_1, z_2, z_3, z_4).

## Lähteet
Tom

**Tom** voi tarkoittaa seuraavia:

* Tom, Obin sivujoki Etelä-Siperiassa
* Tom, Amurin sivujoki Amurin alueella
* Tom, Tomskin jalkapallojoukkue
* Tom, miehen nimi
* TOM eli Tune-O-Matic, kitaratalla
* TOM eli Territoire d’outre-mer, Ranskan merentakaiset alueet
* *[[Tom (Tom Jonesin albumi)|Tom]]*, Tom Jonesin albumi
* Tom, sukunimenä:
** Heather Tom (s. 1975), yhdysvaltalainen näyttelijä
** Léon Tom (s. 1888), belgialainen miekkailija ja rattikelkkailija
** Nicholle Tom (s. 1978), yhdysvaltalainen näyttelijä
** Zach Tom (s. 1999), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja.
Projektiivisen geometrian nelikulmiolause

**Projektiivisen geometrian nelikulmiolause** on projektiiviseen geometriaan liittyvä perustulos. Sen mukaan jos A, B, C ja D ovat tason pisteitä, G on AC:n ja BE:n leikkauspiste, E on AD:n ja CB:n leikkauspiste, F on AB:n ja DC:n leikkauspiste, H on EG:n ja AB:n leikkauspiste, I on EG:n ja CD:n leikkauspiste, niin (A, H, B, F) ja (D, I, C, F) ovat harmonisia pisteistöjä.
Kinopalatsi

**Kinopalatsi** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Kinopalatsi, Finnkinon elokuvateatteri Kaisaniemen Fennia-korttelissa Helsingissä
* Kinopalatsi, elokuvateatteri Kotkassa
* Kinopalatsi, Finnkinon elokuvateatteri Kauppiaskadulla Turussa
* Kino-Palatsi, Helsingin Pohjoisesplanadilla vuosina 1911–1965 toiminut elokuvateatteri
* Kino-Palatsi, Tampereen Hämeenkadulla vuosina 1939–1991 toiminut elokuvateatteri
* Kino-Palatsi, Turussa Eerikinkadulla vuosina 1936–1986 toiminut elokuvateatteri.
Tom (joki)

**Tom** () on Obin 827 kilometriä pitkä sivujoki Länsi-Siperian kaakkoisosissa Venäjällä. Joen pääuoma saa alkunsa Hakassiasta Abakanin selänteeltä ja kulkee Kemerovon alueen halki Tomskin alueelle, jossa se yhtyy Obiin noin 50 kilometriä Tomskin pohjoispuolella (2677 kilometriä Obin suusta).

Tomjoen alajuoksu on navigoitavissa Mrassujoen haaraan saakka (643&nbsp;km). Joen vuotuinen keskivirtaama on joen alajuoksulla Tomskissa 1067,5 m3/s. Alimmillaan virtaama on kevättalvella. Kevättulva osuu huhti-kesäkuulle; toukokuun keskivirtaama kohoaa Tomskissa keskimäärin yli 4700 kuutioon sekunnissa.

Tomin varrella olevista kaupungeista suurimmat ovat (yläjuoksulta alkaen):
* Mežduretšensk,
* Novokuznetsk,
* Kemerovo ja
* Tomsk.

## Tomjoen kalliopiirrokset
Tomjoen oikealta rannalta on löydetty useita satoja esihistoriallisen ajan kalliopiirroksia, jotka on pääosin luotu hiekkakiveen. Löytöpaikkoja on useita ja ne sijaitsevat noin 30 kilometrin osuudella Kemerovon ja sen alapuolisen Jurgan kaupungin välillä. Löytöpaikoista tunnetuin on jo vuonna 1721 kuvattu Tomskaja Pisanitsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Tom at Tomsk  (R-ArcticNet)
*Tom at Kemerovo  (R-ArcticNet)
*Tom at Tom At Novokuznetsk  (R-ArcticNet)
Modulaatio (musiikki)

**Modulaatio** (latinan sanasta *modulari* ’mitata, järjestää’) eli sävellajinvaihdos on musiikillinen tehokeino, jossa musiikin sävellaji vaihtuu. Yleensä moduloitaessa siirrytään johonkin läheiseen sävellajiin, esimerkiksi dominanttiin tai subdominanttiin.

Klassisessa harmoniassa tunnetaan kolme modulaatiotyyppiä:

# Diatonisessa modulaatiossa siirrytään sävellajista toiseen jonkin näille sävellajeille yhteisen soinnun kautta. Esimerkiksi D-duurista C-duuriin moduloitaessa voidaan yhteisenä sointuna käyttää G-duuria, joka on D-duurin neljäs ja C-duurin viides aste.
# Kromaattisessa modulaatiossa käytetään kromaattisesti muunnettua sointua siten, että jokin ääni siirtyy kromaattisesti aikaisemmasta sävellajista uuteen sävellajiin.
# Enharmonisessa modulaatiossa osa soinnun sävelistä tulkitaan enharmonisesti uudelleen, jolloin samalla soinnulla on uusi funktio uudessa sävellajissa. Esimerkiksi vähennettyä septimisointua voidaan symmetrisenä sointuna helposti käyttää useissa eri sävellajeissa.

Modulaatio voi myös tapahtua äkillisesti ilman mitään sidossointuja (ns. äkkimodulaatio). Populaarimusiikissa pyritään toisinaan kohottamaan kappaleen tunnelmaa moduloimalla puolisävelaskel taikka kokosävelaskel ylöspäin. Myöhemmin tämä populaarimusiikin käyttämä modulointi on noussut kliseen tasolle kappaleissa, jossa kappaleen lopussa oleva kertosäkeen toisto moduloidaan, mikä tunnetaan nykyisin euroviisumodulaationa.

Englanninkielisessä terminologiassa käytetään nimeä ”gear-up” (suom. ”isommalle vaihteelle siirtyminen”) moduloitaessa melodiaa kvartilla tai kvintillä ylöspäin, 

## Lähteet
Tom (Amur)

**Tom** () on Amurin sivujokeen Zejaan laskeva 433 kilometriä pitkä joki Amurin alueella Venäjällä. Se saa alkunsa Amurin alueen ja Habarovskin aluepiirin rajaseudulta. Joen varrella on Belogorskin kaupunki.
Panssari

**Panssari** tarkoittaa vahvoja erikoisteräksestä valmistettuja levyjä, joita käytetään esimerkiksi sotalaivan tai panssarivaunun suojaamiseen vihollisen ammuksilta. Myös eräillä eläimillä, esimerkiksi kilpikonnalla, on ympärillään luusta muodostunut suojakilpi, jota kutsutaan panssariksi.

## Panssarityypit maajoukkojen nykysodankäynnissä

Nykysodankäynnissä on käytössä useita erilaisia panssarityyppejä. Maailmansotien tuloksena kehitettiin tehokkaampia suojautumiskeinoja vihollisen tulelta. Ontelokranaateilta suojaamaan on kehitetty reaktiivipanssarointi ja komposiittipanssarointi.

Reaktiivipanssarointi sijoitetaan usein panssarivaunujen tai ajoneuvojen normaalin panssarin päälle useina eri komponentteina. Osuman saadessaan reaktiivikomponentti räjähtää, vaimentaen panssarintorjunta-aseen tehoa 60–90 prosentilla. Reaktiivipanssari ei kuitenkaan välttämättä sovellu keveiden panssariajoneuvojen suojaksi, sillä räjähdys voi vaurioittaa itse ajoneuvoa. Poikkeuksena kuitenkin on Rafaelin kehittämä LBR (Low Burning Rate explosive) -reaktiivipanssari, jota käytettiin esimerkiksi Bradley-rynnäkköpanssarivaunun lisäsuojana Irakissa. Reaktiivipanssaroinnista ei kuitenkaan ole hyötyä kineettisiä ammuksia vastaan, sillä ne eivät käytä läpäisyyn räjähdysaineen tuottamaa energiaa, vaan liike-energiaa. 

Komposiittipanssaroinnissa on sisällä ”onttoja” kohtia, jotka ontelokranaatin osuessa vaimentavat räjähdyksen päästäen ammuksen läpi ainoastaan ensimmäisestä seinämästä, mutta jättäen toisen seinämän ehjäksi. Nykyään on kuitenkin kehitetty niin sanottuja tupla-onteloita, joissa on kaksi räjähdyspanosta. Ensimmäinen tuhoaa komposiittipanssarin ensimmäisen seinämän, ja toinen läpäisee tämän jälkeen panssarin kokonaan.
Brennus

**Brennus** oli gallialaisheimo senonien päällikkö. Vuonna 390 eaa. tai 387 eaa. senonit voittivat Brennuksen johdolla roomalaiset Allian taistelussa ja hyökkäsivät sen jälkeen Roomaan. Kertomusten mukaan ainoastaan Capitoliumin kukkula jäi valloittamatta, muun Rooman valloittajat ryöstivät.

Liviuksen mukaan roomalaiset joutuivat maksamaan raskaat lunnaat gallialaisille ja valittivat gallialaisten käyttävän vääriä punnuksia. Silloin Brennus heitti miekkansa vaakakuppiin ja sanoi: "*Vae victis!*" ("Voi voitettuja!")

## Lähteet
*Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. .
### Viitteet
Dipsacales

**Dipsacales** on aitokaksisirkkaisten Euasteridae II -ryhmään kuuluva kasvilahko, jonka tunnettuja sukuja ovat muun muassa kuusamat (*Lonicera*), vanamot (*Linnaea*) ja virmajuuret (*Valeriana*).

Lahkoon kuuluu puita, pensaita ja ruohoja. Niiden lehdet sijaitsevat vastakkaisesti ja ovat hammaslaitaisia. Kukinto on viuhkomainen tai kukat sijaitsevat yksittäin, ovat yleensä nelilukuisia, ja niissä on kehänpäällinen tai osittain -alainen sikiäin ja useimmiten mesiäisiä. Hedelmä on kotamainen, marja tai luumarja.

## Heimot
Lahkoon kuuluu kaksi heimoa:
* **[[tesmayrttikasvit|Adoxaceae]]** – tesmayrttikasvit
** 5 sukua ja 200 lajia pohjoisessa lauhkeassa ja viileässä vyöhykkeessä sekä tropiikin vuoristoissa paitsi Afrikassa
** synonyymit: Sambucaceae (seljakasvit), Tinaceae, Viburnaceae (heisikasvit)
* **[[kuusamakasvit|Caprifoliaceae]]** – kuusamakasvit
** 42 sukua ja 890 lajia
** sisältää vanhat purtojuurikasvien (Dipsacaceae), vanamokasvien (Linnaeaceae) ja virmajuurikasvien (Valerianaceae) heimot
** synonyymit: Diervillaceae, Loniceraceae, Morinaceae, Scabiosaceae, Triplostegiaceae

Lisäksi lahkoon on aiemmin sisällytetty heimot Columelliaceae ja Desfontainiaceae; nykyään Desfontainiaceae on sisällytetty heimoon Columelliaceae, jonka katsotaan kuuluvan lahkoon Bruniales tai Desfontainiales.

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/. 

### Viitteet
Senonit

**Senonit** () olivat gallialainen heimo. Galliassa he asuivat Seinen ja Loiren välisellä alueella.

Senonien toinen haara tunkeutui noin 400 eaa. Pohjois-Italiaan. He piirittivät etruskien kaupunkivaltiota Clusiumia, jolloin etruskit pyysivät roomalaisia apuun. Tämä johti senonien ja roomalaisten väliseen sotaan. Päällikkönsä Brennuksen johdolla senonit voittivat roomalaiset Allian taistelussa ja hyökkäsivät sen jälkeen Roomaan. Senonit poistuivat vasta roomalaisten maksettua suuret lunnaat.

Gallian sodan aikana senonit olivat aluksi Caesarin liittolaisia, mutta siirtyivät myöhemmin vihollisten joukkoon. Senonien pääkaupunki oli Agedincum, nykyinen Sens.

## Lähteet
*Castrén, Paavo ja Pietilä-Castrén, Leena: Antiikin käsikirja. Otava, 2000. .
### Viitteet
Olavi Majlander

**Olavi Enok Majlander** (10. heinäkuuta 1916 Iitti – 3. lokakuuta 1978 Siilinjärvi) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomen kristillisen liiton kansanedustajana vuosina 1975–1978 ja järjestyksessä neljäntenä puheenjohtajana vuosina 1970–1973.

Olavi Majlander kuoli 3. lokakuuta 1978 Rissalan lentoturmassa. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi kokoomuksen Vuokko Juhola.

## Teokset
* 

## Aiheesta muualla
*
Olavi Päivänsalo

**Olavi Johannes Päivänsalo** (30. kesäkuuta 1916 Keuruu – 15. lokakuuta 1984 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Päivänsalo tuli tunnetuksi erityisesti Helsingin Kaupunkilähetyksen johtajana. Hän työskenteli tehtävässä vuosina 1971–1984. Päivänsalo oli yksi Suomen kristillisen liiton perustajajäsenistä ja puolueen ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1958–1964. Päivänsalolle myönnettiin rovastin arvonimi vuonna 1971.

## Varhainen elämä ja koulutus
Päivänsalo syntyi vuonna 1916 Keuruulla. Hänen vanhempiaan olivat Bror Hannes Päivänsalo ja Laina Leidenius. Hän valmistui ylioppilaaksi vuonna 1936 Helsingin suomalaisesta normaalilukiosta. Hän suoritti teologisen esitutkinnon vuonna 1941 ja vihittiin papiksi myöhemmin samana. Päivänsalo suoritti filosofian lisensiaatin tutkinnon vuonna 1947. Päivänsalo oli naimisissa vuodesta 1944 lähtien Rea Donata Vakion kanssa ja heillä oli yhteensä viisi lasta, mm. Martti Päivänsalo.

## Ura pappina
### Pappina ja opettajana
Olavi Päivänsalo vihittiin papiksi vuonna 1941 ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1943 ja lisensiaatiksi vuonna 1957. Vuosina 1941–1943 hän toimi ylimääräisenä pappina Rengossa, Laukaassa ja Hyvinkäällä, vuosina 1945–1970 Helsingissä Töölön yhteiskoulun uskonnon ja sielutieteen lehtorina ja vuosina 1957–1970 koulun vararehtorina. 

### Helsingin Kaupunkilähetyksen johtajana
Päivänsalo johti vuodesta 1971 alkaen isänsä ja veljensä Veikko Päivänsalon seuraajana Helsingin Kaupunkilähetystä, jonka palveluksessa hän oli ollut jo vuodesta 1944. Vuosina 1944–1969 Päivänsalo oli kaupunkilähetyksen työntkeijä.

## Ura politiikassa
Olavi Päivänsalo oli yksi Suomen kristillisen liiton perustajajäsenistä ja puolueen ensimmäinen puheenjohtaja vuosina 1958–1964. Päivänsalo toimi vuosina 1961–1972 Espoon kunnan- ja kauppalanvaltuuston jäsenenä ja kauppalanhallituksessa 1962–1968.

Päivänsalo oli myös Espoon kirkkovaltuutettu vuosina 1958–1972 ja Kirkkonummen kirkkovaltuutettu vuodesta 1974. Päivänsalo toimi pohjoismaisten kaupunkilähetysten symposiumin puheenjohtajana vuonna 1972, Suomen diakonia- ja kaupunkilähetysyhteisöjen liiton puheenjohtajana vuodesta 1980 sekä Euroopan kaupunkilähetystyöyhteisöjen työvaliokunnan jäsenenä vuodesta 1980.

## Julkaisut
* *B. H. Päivänsalo uskonnonopettajana*, Helsingin yliopisto 1942
* *Pornaisten seurakunnan syntyhistoriaa vuoteen 1738*, Helsingin yliopisto 1943
* *Ihminen liikenteessä : Vaikutelmia asennekasvatuksesta Yhdysvaltain liikenneopetuksessa ja ehdotuksia sen soveltamiseksi Suomen oloihin*, 1970

## Tunnustukset
Olavi Päivänsalo sai rovastin ja sosiaalineuvoksen arvonimet.

## Lähteet
Sacavém

**Sacavém** on kaupunki Portugalissa vain muutama kilometri Lissabonista koilliseen. Vuonna 2011 siellä oli 18&nbsp;469 asukasta. Kaupunki on tunnettu keramiikastaan. Hallinnollisesti Sacavém kuuluu Louresin kunnan Sacavém e Prior Velho -pitäjään. Sacavém oli oma pitäjänsä vuoteen 2013 asti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ahti Tele

**Ahti Tele** (21. kesäkuuta 1917 Viipuri – 2. toukokuuta 1986 Lappeenranta) oli suomalainen virkamies ja poliitikko. Hän toimi Suomen Kristillisen Liiton puheenjohtajana vuosina 1964–1967. Tele oli puolueen toinen puheenjohtaja.

## Varhainen elämä ja koulutus
Tele opiskeli 11 vuotta Viipurin musiikkiopistossa, josta hän valmistui vuonna 1936. Hän opiskeli viulunsoittoa Boris Sirpon johdolla ja tähtäsi myös kapellimestariksi, mutta luopui muusikonurasta sodan puhjettua. Tele osallistui talvi- ja jatkosotaan jalkaväessä, ratsuväessä, ilmavoimissa ja yhdysupseerina. Hän pääsi sodan aikana ylioppilaaksi vuonna 1943 ja suoritti valtiotieteen kandidaatin tutkinnon vuonna 1955. 

## Ura virkamiehenä ja poliitikkona
Valmistuttuaan valtiotieteen maisteriksi hän työskenteli pitkään sosiaali- ja terveysministeriön kansainvälisten asiain sihteerinä. Hän osallistui ILO:n ja OECD:n kokouksiin Suomen edustajana. Hän oli myös vuosina 1970–1972 toimineen valtiosääntökomitean jäsen. Tele oli vuoden 1968 presidentinvaaleissa Urho Kekkosen valitsijamiesehdokkaana ainoana Kristillisen Liiton edustajana. Hänestä povattiin puolueensa ehdokasta vuoden 1978 presidentinvaaleihin, mutta hän kieltäytyi ehdokkuudesta.

## Yksityiselämä
Tele harrasti urheilua muun muassa Viipurin Nyrkkeilijöissä ja Helsingin Tovereissa. Hän oli vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa nyrkkeilyottelujen ruotsin- ja ranskankielisenä kuuluttajana.

## Lähteet
Nuntii Latini

__NOTOC__**Nuntii Latini** oli Yle Radio 1:n latinankielinen viikkokatsaus. *Nuntii latini* -viikkokatsaus tunnetaan ympäri maailmaa, ja se oli maailman ainoa säännöllisesti toimitettu latinankielinen uutiskatsaus. *Nuntii Latini* kuultiin Ylen radiossa 1. syyskuuta 1989 – 14. kesäkuuta 2019.

Ohjelmaa toimittivat Jyväskylän yliopiston professori Tuomo Pekkanen ja Helsingin yliopiston dosentti Reijo Pitkäranta sekä Virpi Seppälä-Pekkanen. Myös Hannu Taanilalla oli ohjelman kehittämisessä ja uutisten ideoinnissa suuri rooli.

Latinankielisten uutisten toimittajat eivät keksi uusia sanoja, vaan poimivat latinan valmiista sanavarastosta käyttökelpoisia ilmaisuja, joilla voidaan kuvata nykypäivän tapahtumia. Näin voidaan muodostaa tarvittaessa uusia sanontoja ja sanaliittoja. 

Ohjelman lakkauttamisen seurauksena ainakin Vatikaani aloitti kesäkuussa 2019 omat latinankieliset uutislähetykset.

## Katso myös
* Acta Diurna

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Mother Love Bone

**Mother Love Bone** oli seattlelainen grunge rock -yhtye, joka toimi vuosina 1988&ndash;1990. Yhtye hajosi juuri ennen suurta läpimurtoaan laulaja Andrew Woodin kuoltua heroiinin yliannostukseen. Mother Love Bonen raunioista nousi Pearl Jam ja myös projektiluontoinen yhtye Temple of the Dog, joka perustettiin Woodin muistoksi.

## Jäsenet

*Andrew Wood - laulu 
*Stone Gossard - kitara
*Bruce Fairweather - kitara
*Jeff Ament - basso
*Greg Gilmore - rummut 

## Diskografia

**Shine* (1989) EP
**Apple* (1990)
**Stardog Champion* (1992) kokoelma

### Singlet

* Stardog Champion (Promo) (Stardog/Mercury Records, 1990)
* This Is Shangrila (Promo) (Stardog/Mercury Records, 1990)
* Stardog Champion (Promo) (Stardog/Mercury Records, 1992)
* Capricorn Sister (Promo) (Stardog/Mercury Records, 1992)
Aulos

**Aulos** () oli kaksoisoboe, joka yhdistettiin viininjumala Dionysokseen. Sitä soitettiin antiikin Kreikassa teatterissa sekä uskonnollisissa seremonioissa. Uskottiin, että aulos kiihottaa kuulijaansa, kun taas kithara rauhoitti ja kohotti kuulijansa mieltä. Soitinmusiikin kulta-aika oli noin 300 eaa.
Historien om en fjälldal

**Historien om en fjälldal** (Tunturilaakson historia) on Margit Sandemon, norjalais-ruotsalaisen kirjailijan kirjoittama kirjasarja. Sarja käsittää kolme kirjaa, jotka ovat:

# *Örnens rike* (*Kotkan valtakunta*)
# *Korparnas dal* (*Korppien laakso*)
# *Tranornas fristad* (*Kurkien tyyssija*)
Rastilan metroasema

**Rastilan metroasema** () on yksi Helsingin metron maanpäällisistä asemista. Se sijaitsee Puotilan ja Vuosaaren asemien välissä Vuosaaren metrosillan itäpuolella. Asema palvelee Rastilan ja Meri-Rastilan asuinalueita Itä-Helsingin Vuosaaressa. Myös Rastilan leirintäalue sijaitsee aseman lähistöllä.

Rastilan asema avattiin 31. elokuuta 1998 Vuosaaren metroradan valmistuttua. Asema sijaitsee kahden ratakilometrin etäisyydellä Puotilan metroasemasta ja 1,2 ratakilometrin päässä Vuosaaren metroasemasta. Laituri on 138 metriä pitkä, ja koko laiturihalli on leveydeltään 19 metriä. Aseman veroton kustannusarvio oli 52,6 miljoonaa markkaa. Aseman lopulliset rakennuskustannukset vuoden 2007 rahassa olivat 12,1 miljoonaa euroa.

Vuonna 2025 Rastilan asemaa käytti arkipäivisin keskimäärin 5&nbsp;700 matkustajaa, mutta vuonna 2024 vastaava luku oli ollut 10&nbsp;000. Matkustajamäärien väheneminen johtui Vuosaaren metrosillan korjaamisen aiheuttamasta viiden kuukauden liikennöintikatkosta.

## Arkkitehtuuri
Rastilan metroaseman suunnittelivat arkkitehdit Irmeli Grundström ja Juhani Vainio. Arkkitehtonisina aiheina ovat kevyet kaarevat kattomuodot ja läpinäkyvyys, ja pääasialliset rakennusmateriaalit ovat teräs ja lasi. Teräsrakenteiden ja -levyjen värit ovat neutraaleja hopean ja siniharmaan eri sävyjä tai materiaalien omia värejä. Asema on tilava ja laituritasolla ilmeeltään paviljonkimainen. Toisaalta konsultti Seppo Vepsäläinen luonnehtii asemaa teknisiltä ja matkustajille varatuilta tiloiltaan suureksi muihin metron vastaaviin asemiin verrattuna. Hän kuvaa selvityksessään Rastilaa käyttömenoiltaan kalliiksi mutta vähäkäyttöiseksi asemaksi.

Asemakokonaisuus koostuu läntisestä lippuhallirakennuksesta, laiturihallista, itäisestä sisäänkäynnistä ja sähkönsyöttöasemasta, joka sijaitsee raiteen 1 puolella aseman itäpäässä. Rakennuksen viereen on varattu noin 200 polkupyörä- ja 38 autopaikkaa matkustajille. Metroasema sijaitsee kallioleikkauksessa, ja luonnonkallio hallitsee laituritason seinämää raiteen 1 puolella.

## Taide
Aseman kallioseinään laiturin länsipäähän on kiinnitetty Timo Heinon 32 metriä pitkä veistosseinämä *[[Nonstop (taideteos)|Nonstop]]*.

## Kuvia

Tiedosto:Rastila metro station (Helsinki) western entrance April 2023.jpg|Läntinen sisäänkäynti
Tiedosto:Rastila metro station (Helsinki) upper level April 2023.jpg|Läntinen lippuhalli.
Tiedosto:Rastila metro station (Helsinki) eastern entrance April 2023.jpg|Itäinen sisäänkäynti.
Tiedosto:Rastila metro station (Helsinki) stairs and elevator April 2023.jpg|Itäisellä puolella ei ole lainkaan liukuportaita.
Tiedosto:Rastila metro station (Helsinki) April 2023.jpg|Laiturihalli on ilmava ja paviljonkimainen. Vuoraitti (kuvassa alhaalla) kulkee aseman pohjoispuolella.
Tiedosto:Rastilan metroraide.jpg|Raide 1 Vuosaareen. Portaat vievät sähkönsyöttöaseman sisäänkäynnille.

## Katso myös
* Luettelo Helsingin metron asemista
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Heikki Riihijärvi (poliitikko)

**Heikki Anssi Riihijärvi** (21. helmikuuta 1937 Kuopio – 23. syyskuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana kolmen vaalikauden ajan vuosina 1983–1995 ja puolueensa Suomen Maaseudun Puolueen puheenjohtajana vuosina 1989–1991. Riihijärvi edusti kansanedustajana silloista Kuopion vaalipiiriä. 

Heikki Riihijärvi nousi eduskuntaan Kuopion vaalipiiristä vuoden 1983 vaaleissa lähes 17&nbsp;000 ääntä keränneen SMP:n kunniapuheenjohtajan Veikko Vennamon vanavedessä. Vuonna 1989 hänet valittiin SMP:n uudeksi puheenjohtajaksi edeltäjänsä Pekka Vennamon siirtyessä Posti- ja telelaitoksen pääjohtajaksi. Riihijärvi erosi SMP:stä syyskuussa 1993 ja perusti oman *Suomalainen Rintama* -nimisen yhden miehen eduskuntaryhmän. Vuoden 1995 vaaleissa hän lähti keskustan ehdokkaaksi, mutta putosi eduskunnasta.

Riihijärvi oli varsinaiselta ammatiltaan pappi. Hän toimi vuosina 1969–1972 Iisalmen seurakunnan virallisena apulaisena, vuosina 1972–1975 Pyhäjärven seurakunnan kappalaisena ja vuosina 1975–1995 Iisalmen seurakunnan kirkkoherrana. Hän sai vuonna 1987 rovastin arvonimen. 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
*
Oranssi (yhdistys)

**Oranssi ry** on helsinkiläinen nuorisotyötä tekevä kansalaisjärjestö. Yhdistyksen toiminnan tarkoituksena on nuorten kulttuuri- ja kansalaistoiminnan tukeminen sekä nuorisoasuntojen kunnostus ja ylläpito. Oranssi ry aloitti toiminnan 1990 talonvaltausliikkeenä ja nuorten asunnottomien etujärjestönä. Oranssi-ryhmiä syntyi 1990-luvun alussa muihinkin kaupunkeihin, mutta ajan myötä näiden toiminta hiipui.

## Toiminta

Oranssin toimintakeskus on toiminut eri aikoina vallatussa taksinkuljettajien vanhassa huoltoasemassa Mei­lahden ”Putkinotkossa”, entisessä nuorisotalossa Kataja­nokan "Skattalla" ja viimeksi vanhassa päiväkodissa Hertto­niemessä. ”Hertsiga” oli ikärajaton musiikkiklubi ja tila joka tarjosi harjoitus- ja esiintymistiloja usealle teatteriryhmälle ja monille muille toimintaryhmille. Toimintakeskus sijaitsi vanhassa Herttoniemen ostos­keskuksessa, joka purettiin 2008.

Yhdistyksen nykyinen toimintakeskus Valvomo sijaitsee Suvi­lahden entisellä voimala-alueella Helsingin Kalasatamassa. Suvilahden kulttuurikeskuksessa järjestetään ympäri vuoden monenlaista avointa toimintaa, kuten tapahtumia, keikkoja, työpajoja, teatteria ja sirkustreenejä. 

Yhdistyksen omistama Oranssi Asunnot Oy peruskorjaa ja ylläpitää kohtuuhintaisia nuorisoasuntoja nuorille ja nuorille perheille. Yhtiöllä on kolmetoista nuorisoasumiseen tarkoitettua puutaloa Kumpulassa, Arabiassa, Herttoniemessä, Tapanilassa, Pasilassa ja Pakilassa. Taloissa asuu noin satakolmekymmentä asukasta.
 
Keväällä 2015 Oranssi julkaisi internetsivuillaan pienlehtiarkiston, jossa on luettavissa yli kolmesataa suomalaista vuosina 1977–82 alkanutta pienkustannelehteä.  Lehdet on jaettu vuoden 1977 jälkeisiin punklehtiin ja 1960- ja 1970-lukujen underground- ja vaihtoehtolehtiin. Lisäksi sivuille on koottu tekijähaastatteluita. Arkiston on mahdollistanut opetus- ja kulttuuriministeriön kohdeapuraha. Oranssi ry:n yhteistyötahona arkistohankkeessa toimi Suomen Jazz & Pop Arkisto (JAPA).

## Katso myös
*Oranssi Asunnot
*Sosiaalikeskus
*Teatteri Reipas Irma

## Lähteet

## Julkaisuja
* Kohti turvallisempaa harrastamista (2020)
* Hyvästi masentava maanantai: Saavutettavuuden osa-alueet matalan kynnyksen taide- ja kulttuuritoiminnassa (2018)
* Talonvaltausliikkeestä osaksi kaupunkia - Oranssin onnistunut integraatio (2017)
* "Hakekaa kenkänne!": Oranssi ry:n kulttuurikeskuksen kävijäkartoitus ja esittely (2014)
* Oranssin asumismalli ja yhteisöllinen asuminen asukkaiden kokemana (2013)
* Avauksia yhteisöjen osaamisen kehittämiseen (2013)
* Oikeus kaupunkiin! - Oranssi kaupunkiliikkeenä (2012)
* Kill Citystä Satamaan – nuorten omaehtoisten tilojen helsinkiläinen perinne (2009)
* Talonvaltaus liikkeenä– miksi squat ei antaudu? (2008)
* Putkinotkosta Hertsigaan - Oranssi ry:n nuorten toimintakeskukset 1991-2007

## Kirjallisuutta
* 
* Nuorten oma asuntotuotanto. Ympäristöministeriö. Rakennustieto Oy, Ekotieto-sarja. Helsinki.
Tina Mäkelä

**Tina Elise Mäkelä** (o.s. *Pitkänen*, s. 30. kesäkuuta 1955 Lahti) on suomalainen poliitikko. Koulutukseltaan Mäkelä on diakonissa, terveydenhoitaja ja terveystieteiden maisteri. 

## Poliittinen toiminta
Hän toimi kansanedustajana vuosina 1987–1995, jolloin hän edusti Keski-Suomen läänin vaalipiiriä, Suomen Maaseudun Puolueen puoluesihteerinä 1989–1991 ja puheenjohtajana vuosina 1991–1992.  Hän työskenteli Jyväskylän kaupunkiseurakunnan palveluksessa vuosina 1981–1995.

Kansanedustajan työnsä ohella Mäkelä toimi vuosina 1985–1994 SMP:n Keski-Suomen piirin puheenjohtajana sekä oli Jyväskylän kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1985–1994 ja Jyväskylän kaupunginhallituksen varajäsen vuosina 1987–1988.

Mäkelä on ollut kansanedustaja Ilkka Kanervan (kok.) tukiyhdistyksen, Varsinais-Suomen Linjanvetäjät ry:n puheenjohtaja.

## Muu toiminta
PRH:n eli patentti- ja rekisterihallituksen mukaan Kiinteistö Oy Mynämäen Niittylinna, TTM-Kiinteistöt Oy ja CTM Sosiaali- ja terveyspalvelut ovat Mäkelän omistuksessa tai määräysvallassa ja hän on niissä hallituksen puheenjohtaja. 

Mäkelän ja miehensä Hannu Suhosen säätiö-toiminnan ja sote-liiketoiminnan alalta mediassa ollut arvostelua.Vuonna 2013 Aamuset uutisoi, että Patentti- ja rekisterihallitus katsoi Suhosen, Mäkelän ja Aino-Maria Rannan säätiön hallitukseen kuuluneen kolmannen henkilön toimineen lainvastaisesti lainatessaan säätiöiden varoja 1,5 miljoonaa euroa itselleen ja Tina Mäkelän kahdelle yritykselle vuoden 2011 aikana. Uutisen mukaan lainat oli kuitenkin kokonaisuudessaan maksettu takaisin, eikä niistä ollut aiheutunut säätiöille taloudellista vahinkoa.

## Yksityiselämä
Hänen puolisonsa oli SMP:n entinen kansanedustaja Hannu Suhonen. Mäkelällä on aikaisemmasta avioliitostaan kaksi poikaa.

## Lähteet
Armas Lahoniitty

**Armas Onni Lahoniitty** (6. lokakuuta 1944 Punkalaidun – 15. lokakuuta 2018) oli Turun  kaupunginjohtaja. Puoluetaustaltaan hän oli sosiaalidemokraatti.

Lahoniitty valmistui ylioppilaaksi Tyrvään yhteislyseosta Vammalasta vuonna 1964 ja valtiotieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta vuonna 1975. Hän työskenteli myös Turun Päivälehden toimittajana.

Vuosina 1972–1980 ja 1984–1989 hän oli Turun kaupunginvaltuuston jäsen. Lahoniitty toimi Turun kaupunginjohtajana vuosina 1995–2005. Hän jäi virastaan eläkkeelle 31. joulukuuta 2005. Hänen seuraajansa Mikko Pukkinen aloitti kaupunginjohtajan virassa 1. tammikuuta 2006. Lahoniitty oli ehdolla vuoden 2007 eduskuntavaaleissa ja sai 703 ääntä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Armas Lahoniityn muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Mikko Pukkinen

**Mikko Pukkinen** (s. 27. marraskuuta 1954 Isokyrö) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja, juristi ja yrittäjä. Pukkinen on toiminut urallaan yrittäjänä ja asianajajana, Elinkeinoelämän keskusliiton (EK) toimitusjohtajana (2010–2012), Turun ja Seinäjoen kaupunginjohtajana sekä useissa kansainvälisissä ja kansallisissa luottamustoimissa.

Pukkisen johtamistyyliä on luonnehdittu määrätietoiseksi, mutta sitä on myös kritisoitu.

## Ura
Pukkinen on koulutukseltaan juristi ja on toiminut asianajajana. Pukkinen oli Seinäjoen kaupunginvaltuuston puheenjohtaja 1997–1999 ja toimi Seinäjoen kaupunginjohtajana vuosina 1999–2005. Vuosina 2006–2010 hän työskenteli Turun kaupunginjohtajana.

Pukkinen valittiin EK:n johtoon vuonna 2010. Hän siirtyi tehtävään Turun kaupunginjohtajan paikalta. Pukkisen valintaa pidettiin yllätyksenä, mutta aikaisempien rekrytointien valossa vähemmän niin, kirjoitti Kainuun Sanomat. Pääkirjoituksen mukaan Elinkeinoelämän keskusliitto on tyypillisesti valinnut johtajansa talouselämän ulkopuolelta, kuten politiikan, ministeriöiden ja median palveluksesta. EK:n johdossa Pukkinen sai työnantajaliitoilta arvostelua tulopoliittisesta raamisopimuksesta. Marraskuussa 2012 hänet irtisanottiin EK:n toimitusjohtajan tehtävästä. Pukkinen kommentoi irtisanomistaan lyhyesti, "Joskus vaihdetaan pelitaktiikkaa, joskus valmentajaa". Vuonna 2014 Pukkinen toimi hallinto- ja kuntaministeri Henna Virkkusen nimittämänä metropoliselvityksen vetäjänä. Syksyllä 2014 hän haki Kevan johtoon.

Pukkinen oli Suomen Kuntaliiton hallituksen varapuheenjohtaja 2001–2009 ja United Cities and Local Governments (UCLG) hallituksen jäsen 2004–2007, World Council jäsen 2007–2009 sekä Council of European Municipalities and Regions (CEMR) hallituksen jäsen 2001–2009 ja varapuheenjohtaja 2007–2009. Vuonna 2009 hän haki Kuntaliiton toimitusjohtajaksi. Hän on ollut Kuntarahoitus Oyj:n hallituksen jäsen vuosina 2007–2011 ja neuvonantaja elokuusta 2013. Vuonna 2011 Turun yliopiston kauppakorkeakoulu vihki Pukkisen kunniatohtoriksi.

## Yksityiselämä
Pukkisen isä Unto Pukkinen oli *[[Ilkka (sanomalehti)|Ilkka]]*-lehden toimitusjohtaja.

Pukkinen on naimisissa Elina Pukkisen kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Pukkinen on sotilasarvoltaan reservin kapteeni. Hän harrastaa golfia ja metsästystä. Pukkinen on osallistunut aktiivisesti muun muassa Etelä-Pohjanmaan Golf Ry:n ja Ruuhikosken golfkentän perustamiseen.

## Lähteet
Kempeleenlahti

**Kempeleenlahti** on matala Perämeren sivulahti Oulun kaupungissa. Nuottasaaren, Äimäraution ja Kiviniemen kaupunginosat sekä Kempeleen Vihiluodon kylä rajoittuvat Kempeleenlahteen. Osa alueesta on luonnonsuojelualuetta. Vesialueen ainoa saari on Selkäkari.

Lahti on laaja, niittyrantainen merenlahti, jonka rantamatalikko jatkuu kauas rantaviivasta. Ranta-alueet ovat pääasiassa olleet rantaniittyjä, jotka ovat paikoin muuttuneet kaislikoiksi. Rantakaislikon ja metsäalueen välissä sijaitsee pensaikkovyöhyke, jonka aluskasvillisuus on runsasta.

## Kempeleenlahden luonnonsuojelualue
Kempeleenlahden yksityinen suojelualue käsittää 192 hehtaaria maannousun muodostamaa alavaa ranta-aluetta sekä Selkäkarin saarialueen. Lahti on seudun merkittävä lintuvesialue. Sen alueella tavataan runsaasti kahlaajia ja varpuslintuja ja se on tärkeä levähdyspaikka muuttolinnuille, muun muassa hanhille, joutsenille ja petolinnuille. Aikaisemmin lahden alueella pesi kultasirkkuja, mutta nykyisin kanta on vahvasti taantunut. Kempeleenlahden rannalla sijaitsee myös kaksi lintutornia: pohjoinen Oulun Kiviniemessä ja eteläinen Myllyojan suun lähistöllä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ymparisto.fi – Kempeleenlahden ranta
Blondi tuli taloon

**Blondi tuli taloon** on vuosina 1994–1995 valmistunut MTV3-kanavalla esitetty suomalainen draamasarja. Sarjan tuottajana toimi Spede Pasanen, käsikirjoittajana Elina Halttunen sekä ohjaajina Elina Halttunen ja Reija Virolainen. Jaksoja sarjaan valmistui 148. Sarja sai jatkoa tammikuussa 1997 kolmen jakson pituisella minisarjalla *Blondi tuli taloon – Sattui kerran kesällä*.

Sarja kertoo Anu Hälvän esittämästä Johanna Tähtisestä, joka päätyy Hurmalan perheen taloudenhoitajaksi tämän entisen aviomiehen poltettua heidän talonsa maan tasalle. Myös Tähtisen tytär Liisa (Saara Ylitalo) on sarjassa keskeisessä roolissa.

Sarja oli ensimmäinen suomalainen draamasarja, jota esitettiin useammin kuin kerran viikossa. Ensiesityksen aikaan sarjaa seurasi viikoittain lähes yli miljoonaa katsojaa.

Sarja esitettiin uusintana vuosina 1997 ja 1998. MTV3 ja Pan Vision julkaisivat sarjan DVD:nä vuonna 2010. Sarjan suosion myötä käsikirjoittaja-ohjaaja Elina Halttunen palkittiin Venla-kunniakirjalla vuoden 1994 Venla-gaalassa. Anu Hälvä palkittiin suosituimman naisesiintyjän Telvis-palkinnolla 1995.

## Näyttelijät
### Pääosissa
* Anu Hälvä – Johanna ”Hanski” Tähtinen
* Esko Salminen – Hannu Hurmala
* Niko Sinervä – Matti Hurmala
* Lotta Onttonen – Leena-Marja "Missu" Hurmala
* Saara Ylitalo – Liisa Tähtinen
* Eeva Eloranta – Margit Haukkamaa

### Muissa rooleissa
* Matti Ranin – Herman Hurmala, vaari
* Tarmo Ruubel – Tero Tirri, Hanskin entinen poikaystävä
* Kreeta Salminen – Elli Loimuvaara, Liisan kaveri
* Aino Seppo – Jaana Kuusipuu, Hannun fysioterapeutti, naapuri
* Juha Veijonen – Ykä Tähtinen, Johannan entinen mies, Liisan isä
* Johanna Ylitalo – Teresa ”Tessa” Pakarinen, Matin tyttöystävä, myöh. kihlattu
* Heikki Forsström – Harri-Heikki ”Haju” Urponen, Matin kaveri
* Mikko Nousiainen – Kalle Kuismanen, Missun entinen poikaystävä
* Juha Muje – Ilmo Pallonen, Margitin ystävä, opettaja
* Aku Laitinen – Ilkka Vuorikoski, Missun poikaystävä
* Petteri Summanen – Henrikki Vuori, apulaislääkäri, Missun poikaystävä, myöh. kihlattu
* Simo Salminen – Heimo Jauho, Margitin remonttimies
* Santeri Kinnunen – Pave, Johannan siskon mies

## Jaksot
**[[Luettelo televisiosarjan Blondi tuli taloon jaksoista]]*

## DVD-julkaisut
*Blondi tuli taloon* -sarja julkaistiin viiden tupla-DVD:n sarjana vuonna 2010. Levyillä ei ole lisämateriaalia. Marraskuussa 2010 julkaistiin *Blondi tuli taloon boksi*, joka sisältää kaikki julkaistut 10 levyä, sekä aiemmin julkaisemattoman 3-osaisen *Sattui kerran kesällä* -minisarjan.

## Lähteet
Väinö J. Leino

**Väinö J. Leino** (6. maaliskuuta 1922 Pori – 15. joulukuuta 1993 Turku) oli suomalainen varatuomari, joka toimi useissa korkeissa kunnallisissa viroissa. Hän toimi Turun kaupunginjohtajana vuosina 1964–1989, ollen näin Turun pitkäaikaisin kaupunginjohtaja. Puoluetaustaltaan Leino oli sosiaalidemokraatti.

Leino toimi kunnallisena lakimiehenä Tampereella ja Lahdessa. Riihimäen kauppalan- ja kaupunginjohtajana hän oli vuosina 1957–1961. Myöhemmin Leino siirtyi Hämeenlinnan kaupunginjohtajaksi, jossa hän oli vuoden ja kahdeksan kuukautta.

Hämeenlinnasta Leino valittiin Turun kaupunginjohtajaksi 2. joulukuuta 1963. Leino voitti kaupunginvaltuuston äänestyksen 35–17. Turun kaupunginjohtajan virassa Leino oli 1. maaliskuuta 1964–31. maaliskuuta 1989.

Väinö J. Leinon isä oli päätoimittaja Jalmari Leino. Hänen poikansa oli suurlähettiläs Jukka Leino.

## Lähteet
Rodokrosiitti

**Rodokrosiitti** (mangaani(II)karbonaatti, MnCO3) on yleensä väriltään vaaleanpunainen mineraali, jonka väri voi vaihdella hyvin haaleanpunaisesta aina tummanpunaiseen asti. Väri voi olla myös kellertävänharmaa tai ruskea. Rodokrosiitti esiintyy usein aggregaatteina (geol. termi: toisiinsa vain ulkonaisesti liittyvien osien kokonaisuus), raidallisina, akaattia muistuttavina muodostumina (ks. kuvat).

Rodokrosiitti muodostuu maankuoren hydrotermisissä vyöhykkeissä, jossa vesi ja maan sisäinen lämpö ovat kosketuksissa toisiinsa.

Rodokrosiitti saa värinsä mangaanista, ja se on nimetty kreikan kielen sanan *rhodos* (suom. ruusu, ruusunpunainen) mukaan. Se onkin tärkeä mangaanimalmi, korukivikäytön lisäksi.

Rodokrosiitin viiru on valkoinen ja kiilto lasimainen, joskus helmiäismäinen. Se on kovuudeltaan 3,5–4 Mohs'in asteikolla eli suhteellisen pehmeä ja helposti naarmuuntuva korukiveksi (puukko, teräs ja lasi naarmuttavat).

Mineraalin tunnettuja löytöpaikkoja Suomessa on Lapuan Simpsiö ja Ylistaron Vittinki, jossa esiintyy myös sen sisarmineraalia rodoniittia. Muita mainittavia esiintymiä maailmalla ovat mm. Tschiaturi, Ural Venäjällä, Freiberg, Itä-Saksa; Jugoslavia, Unkari, Romania ja Yhdysvallat.

Rodokrosiitin kiteet ovat harvinaisia, se esiintyy useimmiten massamaisina muodostumina, mutta joskus löytyy suuriakin kiteitä. Suurimmat tähän mennessä löydetyt rodokrosiittikiteet ovat olleet pituudeltaan lähes 5 cm ja niitä on löydetty mm. Coloradosta, Yhdysvalloista; Freibergistä, Saksasta; Romaniasta ja Perusta.

## Lähteet

* Schumann, Walter, 1993: *Kivet ja mineraalit.* Helsinki: Otava. 
* Schumann, Walter, 1989: *Jalokivet ja korukivet.* Helsinki: Otava. 
* Brocardo, G., 1994: *Minerals & Gemstones.* 

## Aiheesta muualla

* Mindat: Rhodochrosite 
* Webmineral: Rhodochrosite Mineral Data 
* Handbook of Mineralogy: Rhodochrosite (pdf)
Srk

**Srk** (*srk*) on lyhenne, joka voi tarkoittaa

* seurakuntaa muodossa *srk* tai *srk.*
* Suomen Rauhanyhdistysten Keskusyhdistystä muodossa *SRK*
* Suomen kissaliitto ry SRK:ta
* Shah Rukh Khania muodossa SRK.
Ryhmäaerobic

**Ryhmäaerobic** on kilpaurheilun ja "show'n" yhdistävä urheilulaji kuten kilpa-aerobic.
Ryhmäaerobic -ohjelmat kestävät kaksi minuuttia. Ohjelmissa ei ole pakollisia liikkeitä, joten kilpailijat saavat suorittaa taitotasonsa mukaisen ja oman näköisensä ohjelman. Ryhmäaerobicin ohjelmat koostuvat tavallisen aerobicin perusaskeleista ja sarjoista. Tyyli erottaa ohjelmat joko Aerobic-, Funk tai Step -sarjoihin. Ryhmässä saa kilpailla 6-8 henkeä.

Funk-sarjassa tanssitaan funk-musiikin tahdissa.
Step-sarjassa käytetään steppilautoja.
Juhani Leppä

**Matti Leo Juhani Leppä** (s. 15. heinäkuuta 1948 Turku) on suomalainen poliitikko ja aiempi Turun kaupunginjohtaja vuosina 1989–1995. Hän oli Turun kaupunginjohtajana 25 vuotta toimineen Väinö J. Leinon seuraaja. Juhani Leppä toimi kaupunginjohtajana kuusi vuotta. Hänen seuraajansa Armas Lahoniitty toimi kaupunginjohtajana kymmenen vuotta.

Leppä on valmistunut vuonna 1972 oikeustieteen kandidaatiksi Turun yliopistosta. Ennen kaupunginjohtajaksi valintaansa hän toimi vuosina 1976–1984 Turun yliopistosäätiön toimitusjohtajana sekä vuosina 1984–1989 Kansallis-Osake-Pankin Turun alueen apulaisjohtajana. Vuosina 1981–1989 Leppä oli Turun kaupunginvaltuustossa kokoomuksen valtuutettuna. Hänet valittiin valtuustoon uudelleen vuoden 2008 vaaleissa. 

Leppä joutui eroamaan kaupunginjohtajan virasta Turun käräjäoikeuden tuomittua hänet velallisen epärehellisyydestä ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Tuomio johtui niin sanotuista Matintalo-kaupoista, joissa osa Lepän ja muiden syytettyjen omistaman kiinteistöyhtiön Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankilta saamasta myyntivoitosta ohjattiin suoraan syytetyille. Myöhemmin Leppä teki kanteluita asiaa korkeimmassa oikeudessa ratkaisemassa ollutta Eeva Vuorta kohtaan. Lepän mukaan Eeva Vuori olisi tiennyt Vuoren miehen Lepän kanssa tekemässä kesähuvilakaupassa liikutellun pimeää kauppahintaa. Kantelut eivät johtaneet tulokseen.

Leppä on toiminut Suomi–Venäjä-Seuran hallituksessa ja on ollut vuodesta 2023 lähtien sen 1. varapuheenjohtaja. Leppä on tunnettu Venäjän presidentin Vladimir Putinin ystävä.

## Lähteet
Public school

**Public school** tarkoittaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa yleensä tiettyjä Englannin ja Walesin maksullisia yksityiskouluja. Termi on nykyään vanhentunut ja hiukan harhaanjohtava, sillä lähes kaikissa muissa englanninkielisissä maissa sitä käytetään tarkoittamaan valtion tai jonkin muun julkisen () tahon hallinnoimaa, ilmaista koulutusta tarjoavaa koulua. Tällaisista kouluista käytetään Britanniassa yleensä nimitystä ”state school” (*valtion koulu*).

Public school tarkoittaa yleensä vain toiselle sukupuolelle (useimmiten pojille) tarkoitettua sisäoppilaitosta, jossa oppilaat ovat noin 13–18-vuotiaita. Monet kouluista ovat vanhoja – useimmat on perustettu 1700- tai 1800-luvulla, ja jotkut ovat yli 400 vuotta vanhoja. Tällaisiin kouluihin liitetäänkin yleensä vahvasti pitkä historia ja korkea akateeminen taso. Tunnetuimpia public schooleja ovat Charterhouse School, Eton College, Harrow School, Merchant Taylors' School, Rugby School, St Paul's School, Shrewsbury School, Westminster School ja Winchester College.

## Terminologia
*Public school* -termin alkuperä on aikakaudella, jolloin Englannissa ja Walesissa ei vielä ollut minkäänlaista kattavaa julkista koulutusjärjestelmää. *Private school* (yksityinen koulu) viittasi tuolloin yksityishenkilöiden johtamiin ja omistamiin kouluihin, jotka yleensä toimivat heidän omissa kodeissaan, kun taas *public school* tarkoitti jonkin järjestön tai yhteisön omistamia kouluja. Ilmaisuun vielä nykyäänkin liitetty yläluokkaisuus on peräisin 1800-luvulta, jolloin vain aatelisilla ja rikkailla porvareilla oli varaa kustantaa lapsilleen koulutus jossakin näistä kouluissa. Lukukausimaksut ovat vieläkin varsin korkeita – esimerkiksi Eton Collegessa vuosittainen maksu oli vuonna 2022 yli 44&nbsp;000 puntaa.

Nykyään yleisin nimitys valtiosta riippumattomille (yksityisille) kouluille on Britanniassa ”independent school”. Kaikkien tällaisten koulujen ei kuitenkaan katsota ansaitsevan public school -nimitystä, vaan sitä käytetään vain vanhimmista ja arvostetuimmista yksityiskouluista. Skotlannissa ja Pohjois-Irlannissa sijaitsevista yksityiskouluista käytetään ainoastaan nimitystä independent school, ja public school voi näillä alueilla ajoittain tarkoittaa valtion omistamaa koulua.

## Lähteet