open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vladimir Kramarenko

**Vladimir Konstantinovitš Kramarenko** (1860 Jekaterinoslavin kuvernementti – 21. heinäkuuta 1905 Viipuri) oli venäläinen santarmieverstiluutnantti, jonka työläisaktivisti Kalle Procopé murhasi Viipurissa vuonna 1905.

## Ura
Nykyisen Ukrainan alueella sijaitsevassa Jekaterinoslavin kuvernementissä aatelisperheeseen syntynyt Kramarenko kävi koulunsa Chișinăussa ja jatkoi sen jälkeen sotilasoppiin Kiovan jalkaväkikouluun, josta hän astui vakinaiseen palvelukseen vuonna 1881. Kramarenko palveli aluksi Tiraspolissa 131. jalkaväkirykmentissä, josta hänet lähetettiin vielä samana vuonna Kiovaan kadettikouluun. Valmistuttuaan vuonna 1884 Kramarenko ylennettiin 1885 luutnantiksi ja 1889 yliluutnantiksi. Santarmijoukkoihin Kramarenko siirtyi vuonna 1894, jolloin hänestä tuli Jekaterinoslavin kuvernöörin adjutantti. Vuodesta 1897 esikuntakapteeniksi ylennetty Kramarenko toimi Viipurin linnoituksen santarmikomennuskunnan päällikönä. Pyhän Annan ja Pyhän Stanislauksen ritarikuntien kunniamerkit hänelle myönnettiin helmikuussa 1905.

Kramarenko oli naimisissa kahdesti ja hänellä oli ensimmäisestä avioliitostaan kaksi poikaa.

## Kuolema
Kramarenko murhattiin Viipurissa lähellä Torkkelin- ja Maununkatujen kulmausta 21. heinäkuuta 1905 noin kolmen aikaan iltapäivällä. Sortokausien aktivistiliikkeeseen kuulunut viipurilainen maalari Kalle Procopé ampui häntä kohti useita laukauksia Browning-merkkisellä pistoolilla ja pakeni sen jälkeen kohti Punaisenlähteentoria. Vaikeasti haavoittunut Kramarenko onnistui palaamaan asuntoonsa, josta hänet pian vietiin Viipurin lääninsairaalaan. Kramarenko kuitenkin kuoli vammoihinsa vielä saman päivän aikana.

Kuulusteluissa Procopé ilmoitti toimineensa yksin ja hetken mielijohteesta, mutta myöhemmin on arveltu, että murha olisi ollut etukäteen suunniteltu ja tehty paikallisen työläisaktivistien ryhmän toimeksiannosta. Murhaajan pidätys aiheutti Viipurissa laajoja mellakoita, joita rauhoittamaan tarvittiin poliisivoimien lisäksi myös sotilaita. Procopé tuomittiin hirtettäväksi, mutta keisari Nikolai II armahti hänet ja muutti tuomion elinkautiseksi pakkotyörangaistukseksi. Procopé kuoli muutamaa vuotta myöhemmin Siperiaan karkotettuna.

## Lähteet
Antti Hämäläinen (kansanperinteen kerääjä)

**Andrus (Antti) Hämäläinen** (14. heinäkuuta 1897 Skuoritsa, Inkerinmaa – 24. huhtikuuta 1976 Lieto) oli suomalainen kansakouluntarkastaja, valokuvaaja ja inkeriläisen ja Lapin kansanperinteen kerääjä.

Hämäläinen valmistui kansakoulunopettajaksi vuonna 1920 Kolppanan opettajaseminaarin kurssilta Helsingissä ja Sortavalan opettajaseminaarista. Hän opiskeli tämän jälkeen vielä Helsingin yliopistossa eri aineita.

Hämäläinen oli aluksi Itä-Hämeen kansanopiston johtajana Hartolassa, ja sitten hän toimi kansakouluntarkastajana Lapin ja Turun piireissä. Hän osallistui jatkosodan aikana inkeriläisten siirtämiseen saksalaisten valtaamilta alueilta Suomeen. Tässä yhteydessä hän kuvasi noin 4 000 valokuvaa Inkerinmaalta. Kuvat oli tarkoitus julkaista teoksena *Kadonnutta Inkeriä*, mutta kirja joutui julkaisuvaiheessa syksyllä 1944 valvontakomission määräyksestä kiellettyjen kirjojen listaan, ja kirjan painos tuhottiin niin, että siitä säilyi vain muutamia tekijänkappaleita.

Hämäläinen keräsi inkeriläistä kansanperinnettä myös äänittämiensä noin 200 haastattelun avulla. Lapissa ollessaan hän julkaisi kuvateoksen Tenojoesta, kirjan *Koltta-Lappia sanoin ja kuvin* sekä yhdessä kenraali K. M. Walleniuksen kanssa kuvateoksen Lapin talvisodasta nimellä *Lapin sota 1939–40*. Hän lahjoitti Kansallismuseolle keräämänsä noin 200 lappalaisen luuesineen kokoelman.

## Teoksia
* *Koltta-Lappia sanoin ja kuvin*. Uutta Lapin lääniä 1. WSOY 1938
* *Lapin sota 1939-40 sanoin ja kuvin*. Tekijät K. M. Wallenius, A. Hämäläinen. Otava 1940
* *Kadonnutta Inkeriä*. Inkerin liiton julkaisu. WSOY 1944
* *Tunturien mailta: Lappia ja Peräpohjolaa*. Aura, Turku 1945
* *Teno, Suomen kaunein joki*. WSOY 1949

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Lapin hylätyt kirkot. Kirjoittanut Lapin piirin kansakoulujen tarkastaja Antti Hämäläinen, kuvat piirtänyt kirjoittajan ottamista valokuvista Maja Slöör-Närvi, Suomen Kuvalehti, 19.12.1935, nro 51-52, s. 38, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Asciano

**Asciano** on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Sienan maakunnassa. Se sijaitsee Crete Senesin alueella noin 30 kilometriä Sienasta kaakkoon. Kunnan nimi juontuu legendan mukaan Rooman kaupungin perustajiin Romulusiin ja Remusiin. Remusin pojat Senio ja Aschio pakenivat setäänsä Romulusta etruskien asuinalueelle pohjoiseen. Siellä Achio perusti Ascianon Ombronejoen varrelle. Senio taas perusti Sienan.

## Nähtävyyksiä
Ascianon tärkeimpiä nähtävyyksiä on benediktiiniläisluostari Abbazia di Monte Oliveto Maggiore.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ā

**Ā** eli **ā** on latinalainen kirjoitusmerkki A, jonka päällä on pituusmerkki.

Jossain kielissä Ā merkitsee pitkää A:ta, kuten esimerksiksi balttilaisissa ja polynesialaisissa kielissä, joissain japanin romanisaatioissa (rōmaji), persiassa, paštussa ja arabiassa, sekä joissain latinankielisissä teksteissä (etenkin aloittelijoille). Romanisoidussa mandariinikiinassa (pinyin) sitä käytetään merkitsemään A:ta, joka lausutaan korkeana toonina. Sitä käytetään myös joissain englannin oikeinkirjoitukseen pohjautuvissa kirjoituksissa diftongina /eɪ/.

International Alphabet of Sanskrit Transliterationissa Ā tarkoittaa laveaa väljää takavokaalia आ.

Muissa kielissä kuin sanskritissa Ā luokitellaan muiden A:iden kanssa, eikä sitä pidetä itsenäisenä kirjaimena. Pituusmerkki huomioidaan vain, kun aakkostettavat sanat ovat muuten identtisiä. Esimerkiksi maorissa tāu (sinun) tulee sanan tau (vuosi) jälkeen, mutta ennen sanaa taumata (mäki).

## Katso myös
*Pituusmerkki
Kyläkirjaston Kuvalehti

**Kyläkirjaston Kuvalehti** oli K. J. Gummeruksen Jyväskylässa vuonna 1877 perustama kuvitettu aikakauslehti.

K. J. Gummerus perusti *Kyläkirjaston Kuvalehden* vuodesta 1873 lähtien julkaisemansa *[[Kyläkirjasto]]*-lehden rinnalle. Lehdestä tuli suuri menestys, ja vuonna 1888 sen rinnalle perustettiin toinenkin kuvalehti. Siitä lähtien vanhempaa lehteä kutsuttiin A-sarjaksi ja uudempaa B-sarjaksi. Vuodesta 1880 lehden liitteenä ilmestyi myös *[[Lasten Kuvalehti]]*. Gummerus luovutti vuonna 1896 B-sarjan toimittamisen Helsinkiin Hannes Gebhardille ja Väinö Wallinille. K. J. Gummeruksen kuoltua vuonna 1898 lehtien toimittamisesta vastasi Jaakko Gummerus. A- ja B-sarjat yhdistettiin vuonna 1916, minkä jälkeen yhdistetty lehti ja *Lasten Kuvalehti* ilmestyivät tammikuuhun 1918 saakka.

*Kyläkirjaston Kuvalehdestä* ja sittemmin sen tärkeämmästä A-sarjasta noin kolmas- tai neljäsosa oli kaunokirjallisuutta. Tietopuoliset artikkelit käsittelivät historiaa, maantiedettä, luonnontieteitä, yhteiskuntaa ja uskontoa. Lähdemateriaalina käytettiin alkuvuosina ruotsalaisia *[[Arbetarens vän]]* ja *[[Läsning för folket]]* -lehtiä. Kotimaisista avustajista tärkeimpiä olivat historian professori E. G. Palmén ja jyväskyläläinen lehtori Juuso Hedberg. Viimeisten vuosikertojen kirjoittajia olivat muun muassa Juhani Siljo, Uuno Kailas, Iivo Härkönen, Samuli Paulaharju, Kyösti Vilkuna ja Lauri Pihkala. 12- ja myöhemmin pienikokoisempana 24-sivuisessa lehdessä oli myös jonkin verran ilmoituksia. Kuvalaattoja saatiin alkuvuosina puupiirroksina Ruotsista ja vuoden 1882 jälkeen niitä ryhdyttiin teettämään myös Suomessa. Valokuvat yleistyivät lehdissä 1890-luvulta lähtien. Fraktuurasta alettiin siirtyä antiikvaan 1890-luvun puolivälissä.

Kuvalehden levikki oli 1880- ja 1890-luvuilla Suomen oloissa poikkeuksellisen suuri. Se saavutti huippunsa, 14&nbsp;200 tilaajaa vuonna 1886, mutta laski sen jälkeen parilla tuhannella. A-sarjan tilaajamäärä pysyi 11&nbsp;000:n tienoilla ja nousi uuteen huippulukuun, 16&nbsp;600 tilaajaan vuonna 1905. *Kyläkirjasto* kuvalehtineen ja varsinkin sen A-sarja oli Gummeruksen kustantamon tuottavin myyntiartikkeli. Kansanomaisilla, hengeltään uskonnollisilla ja suomalaiskansallisilla lehdillä oli suuri merkitys lukutaidon ja valistuksen levittäjänä. 1900-luvun alussa niiden tyyli ja sisältö alkoi vaikuttaa vanhanaikaiselta, mikä johti levikin laskuun ja kannattavuuden heikkenemiseen.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* ''Kyläkirjaston Kuvalehden'' A-sarja digitoituna kansalliskirjastossa.
* ''Kyläkirjaston Kuvalehden'' B-sarja digitoituna kansalliskirjastossa.
* ''Lasten Kuvalehti'' digitoituna kansalliskirjastossa.
Jenny Lehtinen

**Jenny Lehtinen** (s. 28. huhtikuuta 1978 Espoo) on suomalainen radiotoimittaja ja mediapersoona. Lehtinen juonsi YleX-radiokanavan iltapäivälähetyksiä vuosina 2004–2012. Hän aloitti työt YleX:llä vuonna 2004, jolloin hän teki *Kromosomi X* -ohjelmaa yhdessä Marja Hintikan kanssa. Myöhemmin Lehtinen siirtyi *YleX Iltapäivä* -ohjelmaan, jota hän juonsi yhdessä Aino Töllisen ja Juuso ”Mäkkäri” Mäkilähteen kanssa. Tammikuussa 2012 hän siirtyi ohjelman tuottajaksi. Kesällä 2013 Lehtisellä oli nimeään kantava iltapäiväohjelma Yle Puheella, jossa käsiteltiin perinteisten kuolemansyntien roolia nyky-yhteiskunnassa.

Syksystä 2015 lähtien hän esiintyi ''Marja Hintikka Live'' -ohjelman vakiokommentaattorina. Vuonna 2016 hän alkoi pitää elämäntapamuutokseen pyrkivää *Jenny ja läskimyytinmurtajat* -nettiprojektia, jota esitettiin myös radiossa. Vuoden 2017 alussa Lehtinen aloitti Yleisradiossa vuoden mittaisen verkkokonaisuuden: armolliseen ja pysyvään elämänmuutokseen tähtäävän *Vaakakapina-*projektin. Vielä samana vuonna aihe laajeni omaksi tv-ohjelmakseen. Omalla nimellään kulkevaa *Jenny+*-ohjelmaa Lehtinen juontaa yhdessä ystävänsä Saara Sarvaksen kanssa. Viikoittaisen hyvinvointiin keskittyvän ohjelman ohjelman kolmas kausi alkoi syksyllä 2018 Yle Areenassa ja TV2:lla.

Vuonna 2025 Jenny Lehtinen toimii Yle Radio Suomen toimittajana.

## Palkintoja
* 2016 &ndash; Kultainen Venla osana ohjelmasta *[[Marja Hintikka Live]]*
* 2017 &ndash; Kultainen Venla ohjelmasta *[[Jenny+]]*

## Lähteet
Jalkapallon Suomen Cup 1966

**Jalkapallon Suomen Cup 1966** oli cupin 12. järjestämisvuosi. Kilpailuun osallistui 230 joukkuetta joista 1 luovutti, joukkueet jakautuivat sarjoittain seuraavasti: Mestaruussarja 10, Suomen-sarja 33, Maakuntasarja 66, Alue-sarja 70 ja muut 51. Ensimmäisen ja toisen sarjatason joukkueet pääsivät suoraan varsinaiselle kierrokselle.
Loppuotteluun selvisivät Helsingin Jalkapalloklubi ja Kotkan Työväen Palloilijat, ja se pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Ottelua seurasi 7069 maksanutta katsojaa ja sen voitti HJK 6-1.

## Varsinainen kilpailu

### 1. Kierros

*Uusinta **Sudet**-Kullervo 3-0

### 2. Kierros

### Suomen Cupin ottelut 3. varsinaisesta kierroksesta alkaen

*uusinta 3.krs Valkeakosken Koskenpojat - **Valkeakosken Haka** 1-6
*uusinta puolivälierä Lahden Palloseura - **Kotkan Työväen Palloilijat** 2-4

Mestarit: Paavo Heinonen, Reijo Jalava, Pentti Kokko, Raimo Kauppinen, Nils Laine, Markku Peltoniemi, Kaj Österberg, Kari Lehtolainen, Pekka Talaslahti, Kai Pahlman, Raimo Pajo

## Lähteet
* Suomen Cupin finaalit 
* Palloliiton Toimintakertomus 1966
Mattias Gregersson (Lillie)

**Mattias Gregersson** (kuoli 1520) oli ruotsalainen katolisen kirkon pappi, virkamies ja Strängnäsin hiippakunnan piispa vuosina 1501–1520. Mattias mestattiin Tukholman verilöylyssä vuonna 1520.

## Elämä
Mattias Gregerssonin isä oli Gregers Matsson (Lillie). Mattias oli valtaneuvos ja Västmanlannin ja Dalarnan laamanni vuosina 1478–1488. Hänet nimettiin Strängnäsin piispaksi vuonna 1501. Hän työskenteli myös valtionhoitaja Sten Sture nuoremman kanslerina vuodesta 1513 kuolemaansa 1520 asti.

Piispa Mattias Gregersson osallistui Uppsalan arkkipiispa Jakob Ulfssonin kanssa piispa Hemmingin autuaaksijulistamisjuhlaan Turussa vuonna 1514. Hän oli myös mukana, kun Hemmingin käsivarren reliikki sijoitettiin Tukholman kaupunginkirkkoon 12. heinäkuuta samana vuonna. Piispa Mattias oli yksi Almarestäketin piispanlinnan purkamismääräyksen allekirjoittajista 23. marraskuuta 1517. Hän oli myös ensimmäinen, joka mestattiin Tukholman verilöylyssä vuonna 1520.

## Lähteet
Raido Ränkel

**Raido Ränkel** (s. 13. tammikuuta 1990 Rakvere) on virolainen maastohiihtäjä. 186 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Ränkel edustaa Võru Suusaklubia.

Ränkel kilpaili vuoden 2014 talviolympialaisissa, joissa hän oli parhaimmillaan sprintin 51:s ja viestin kymmenes. MM-kilpailuihin Ränkel on osallistunut kahdesti, vuosina 2013 ja 2015.

Maailmancupissa Ränkel debytoi tammikuussa 2009 Otepään perinteisen sprintissä ollen 66:s. Ensimmäistä kertaa Ränkel sijoittui 30 parhaan joukkoon maaliskuussa 2016 Ski Tour Canadaan kuuluvassa Quebec Cityn vapaan sprintissä ollen 25:s.

## Lähteet
Salomon van Ruysdael

**Salomon van Ruysdael** (n. 1602–1670) oli alankomaalainen taidemaalari. Ruysdael oli hollantilaisen maisemamaalauksen perustajia Jan van Goyenin ohella ja maansa johtavia realistisia maisemamaalareita. Hän edustaa Hollannin maalaustaiteen kulta-aikaa. Hän maalasi läpikuultavin, vaaleahkoin, monesti harmaasävyisin värein kotitienoonsa kanavia, tasankoja, kanavissa kulkevia lauttoja, veden yläpuolelle kurkottavia puita ja suurten puiden ympäröimiä kyliä. Hänen töissään esiintyy täytehenkilöitä. Myöhemmin hänen tyylinsä muuttui aikaisempaa voimakkaammaksi ja värikkäämmäksi.

Sukuun kuuluu useita taidemaalareita. Salomonin veli Isaac van Ruisdael oli myös tunnettu maisemamaalari. Salomon oli Jacob van Ruisdaelin setä ja eroaa tästä tarkkuutensa ja pidättyvyytensä suhteen. Salomon sai joukon jäljittelijöitä, joista tunnetuin on hänen poikansa Jacob van Ruysdael.

Salomon van Ruysdael syntyi Naardenissa lähellä Amsterdamia. Hänen isänsä oli Jacob van Gooyer, joka oli ammatiltaan huonekalupuuseppä. Salomon ja Isaac muuttivat myöhemmin sukunimensä lähistöllä sijainneen linnan mukaan. Erottuakseen toisistaan Salomon ja hänen poikansa Jacob käyttivät nimeä Ruysdael, kun taas Isaac ja hänen poikansa Jacob käyttivät nimeä Ruisdael. Salomon eli suurimman osan elämäänsä Haarlemissa, mutta maalasi myös muita hollantilaisia maisemia. Hän kuoli Haarlemissa.

## Lähteet
Bentsaalikloridi

**Bentsaalikloridi** (C7H6Cl2) on halogenoituihin aromaattisiin hiilivetyihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa muita kemikaaleja.

## Ominaisuudet
Bentsaalikloridi on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä, jolla on pistävä haju. Yhdiste ei juurikaan liukene veteen, mutta liukenee helposti useisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja dietyylieetteriin. Happamissa tai emäksisissä vesiliuoksissa se hydrolysoituu bentsaldehydiksi ja katalyytteinä voidaan käyttää esimerkiksi rauta(III)kloridia tai sinkkifosfaattia. Amiinien toimiessa katalyytteinä yhdiste reagoi kaliumasetaatin kanssa kuumennettaessa kanelihapoksi. Lewis-hapot katalysoivat bentsaalikloridin polymeroitumista. Metallisen natriumin vaikutuksesta bentsaalikloridista muodostuu stilbeeniä.

Bentsaalikloridi ärsyttää limakalvoja, ihoa ja silmiä aiheuttaen muun muassa yskää, kurkkukipua, vaikeutunutta hengitystä sekä ihon ja silmien kipua ja punoitusta. Aine on todennäköisesti karsinogeeninen ja luokitellaan Suomessa syöpäsairauden vaaraa aiheuttavaksi kemikaaliksi.

## Valmistus ja käyttö
Bentsaalikloridia valmistetaan pääasiassa klooraamalla tolueenia radikaali-initiaattoreiden läsnä ollessa. Reaktiossa muodostuu seos, joka sisältää bentsaalikloridin lisäksi myös bentsyylikloridia ja bentsotrikloridia. Ainetta muodostuu silloin kun kloorin ja tolueenin ainemäärien suhde on 2&ndash;2,2. Tuote puhdistetaan tislaamalla. Puhdasta bentsaalikloridia voidaan valmistaa klooraamalla bentsaldehydiä tionyylikloridilla tai klooraamalla tolueenia sulfuryylikloridilla bentsoehappoanhydridin toimiessa katalyyttinä.

Suurin osa tuotetusta bentsaalikloridista käytetään bentsaldehydin valmistamiseen. Siitä voidaan valmistaa myös eräitä muita yhdisteitä kuten kanelihappoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Benzal chloride 
*ChemBlink: (Dichloromethyl)benzene
Nyrkkitervehdys

**Nyrkkitervehdys** () on kättelyn kaltainen tapa tervehtiä. *[[Merriam-Webster]]*-sanakirja määrittelee nyrkkitervehdyksen tapahtumana, jossa kaksi ihmistä iskee nyrkkinsä yhteen juhlinnan tai tervehtimisen vuoksi.

## Käyttö
Nyrkkitervehdys tunnetaan etenkin suosiostaan urheilijoiden, rap-muusikoiden ja jengiläisten keskuudessa.

## Edut
*[[American Journal of Infection Control]]* -lehdessä julkaistun tutkimuksen mukaan nyrkkitervehdyksessä leviää merkittävästi vähemmän bakteereja verrattuna kättelyyn. Tutkimusryhmä suositteli nyrkkitervehdystä mahdollisena hygieenisempänä vaihtoehtona kättelylle. Nyrkkitervehdyksen hygieenisyyttä selittää se, että siinä kontakti on lyhyempää ja kosketus vähäisempää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nüwa

**Nüwa** (/nỳwá/ kiina: 女媧) tai **Nügua** on jumalatar kiinalaisessa mytologiassa, joka tunnetaan parhaiten ihmiskunnan luojana ja taivaan pilarin korjaajana. Yleensä hänet kuvataan kehon yläosasta ihmisnaiseksi ja alaosasta lohikäärmeeksi. Häntä on eri tarinoissa kutsuttu sekä Fuxin siskoksi että vaimoksi.

Nüwa loi ihmisiä savesta, mutta kyllästyi pian pitkäveteiseen työhön. Siksi hän otti köyden, kastoi sen saveen ja pyöritti sitä niin, että savea lensi kaikkialle maailmaan. Nüwan käsin tehdyistä ihmisistä tuli rikkaita ja aatelisia, savipisaroista syntyneistä köyhiä. Nüwa antoi ihmisille myös kyvyn saada lapsia. Demonien taistellessa ja tuhotessa taivaan pilarin, Nüwa korjasi sen suuren kilpikonnan jaloilla ja kiinnitti taivaan seitsemällä erivärisellä kivellä. Taivas jäi kuitenkin hieman vinoon, mikä selittää esimerkiksi taivaankappaleiden liikkeitä.

## Lähteet
*Nügua. *Oxford Reference.*
Muinaisruotsi

**Muinaisruotsi** (nykyruots. *fornsvenska*) on nimi kahdelle ruotsin kielen muodolle, joita puhuttiin keskiajalla: varhainen muinaisruotsi (*klassisk fornsvenska*), jota puhuttiin vuosina 1225–1375, ja myöhäinen muinaisruotsi (*yngre fornsvenska*), jota puhuttiin vuosina 1375–1526.

Muinaisruotsi kehittyi itäisestä muinaisnorjasta. Ruotsin ja tanskan kielten aikaisimmat muodot, joita puhuttiin vuosina 800–1100, olivat muinaisnorjan murteita, joita kutsuttiin riimuruotsiksi ja riimutanskaksi, koska niitä kirjoitettiin silloin vain riimuilla. Murteiden väliset erot olivat kuitenkin pieniä, ja ne alkoivat kunnolla erkaantua 1100-luvulla. Muinaisruotsi ja muinaistanska syntyivät 1200-luvulla. Ei ole varmuutta siitä, milloin muinaisgutniska ja älvdalska alkoivat erkaantua ruotsista, mutta muinaisgutniska erkaantui kauan ennen muinaistanskaa. Suomenruotsin murteet juontavat juurensa muinaisruotsiin, joka levisi Suomeen keskisestä Ruotsista 1100-luvulta alkaen.

Varhainen muinaisruotsi oli merkittävästi erilainen nykyruotsiin verrattuna siten, että siinä oli monimutkaisempi sijamuotorakenne eikä se ollut vielä läpikäynyt sukurakenteen supistumista, joten siinä oli kolme sukua. Substantiiveja, adjektiiveja, pronomineja ja joitain numeraaleja taivutettiin neljässä sijassa: nominatiivissa, genetiivissä, datiivissa ja akkusatiivissa. Kieli muistutti siis monin paikoin nykysaksaa ja -islantia.

## Muinaisruotsin piirteitä suomenruotsissa
Muinaisruotsin diftongeista monet ovat säilyneet suomenruotsissa: *stein* ’sten; kivi’, *höi* ’hö; heinä’, *bröut* ’bröt; mursi, raivasi’. Monissa suomenruotsin murteissa *g*, *k*, *sk* ääntyvät niin sanotusti kovina etisen vokaalin edellä, kuten sanoissa *gära* tai *göra* ’göra; tehdä’, *kärrå* ’kärra; kärryt’, *skära* ’leikata’. Toisinaan taas sanat äännetään kuten *djära*, *tjärrå*, *stjära* tai kirjakielen mukaisesti pehmennettyinä.

Muinaisruotsin tavukesto on säilynyt useissa suomenruotsalaisissa murteissa. Esimerkiksi sanoissa *fara* ’mennä, lähteä’ ja *viku* tai *viko* ’vecka; viikko’ ensimmäinen vokaali ääntyy lyhyenä. Sanoissa *drööm* ’dröm; unelma’ ja *toom* ’tom; tyhjä’ vokaali on puolestaan pitkä ja sanoissa *blåått* ’blått; sininen’ ja *föödd* ’född; syntynyt’ pitkinä ääntyvät sekä vokaalit että jälkimmäiset konsonantit. Pohjanmaan ruotsin murteet ovat myös säilyttäneet vanhan kolmisukujärjestelmän.

Monet tutkijat uskovat, että suomenruotsin Närpiön murre muistuttaa eniten muinaisruotsia, mutta murretutkija Peter Slotten mielestä Kruunupyyn murre on vielä vanhakantaisempi.

Muinaisruotsin hajaantuminen Suomessa alkoi viimeistään keskiajan lopulla, ilmeisesti pitäjien muodostumisen myötä.

## Lähteet
Per Erik Rundquist

**Per Erik Gunnar Rundquist** (22. maaliskuuta 1912 Tukholma – 12. joulukuuta 1986) oli ruotsalainen kirjailija, joka kirjoitti psykologisesti ja tyylillisesti onnistuneina pidettäviä nuoruusikää kuvaavia teoksia, rakkaus- ja avioliittoromaaneja sekä novelleja ja runoutta. Rundquistin teoksista on suomennettu *Kalla mig Ismael* (suom. *Lola*). Romaaneissaan Rundquist kuvaa myös Välimeren seudun ympäristöä. Hän julkaisi myös runokokoelman *Punkten* (1980).

## Suomennetut teokset
* *Lola* (*Kalla mig Ismael*), suom. Kyllikki Mäntylä, WSOY 1952 (suomennos julkaistu tekijänimellä Per E. Rundqvist)

## Lähteet
Dennis Edwards (koripalloilija)

**Dennis Edwards** (s. 24. helmikuuta 1972) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija. 

Edwards pelasi yliopistotasolla Fort Hays Statessa, minkä jälkeen hän pelasi muun muassa Suomen pääsarjassa Pyrbasketissa syksyn 2001, jolloin hän kirjautti 12 runkosarjaottelussa keskimäärin 20,6 pistettä, 7,5 levypalloa ja 5,3 koriinjohtanutta syöttöä per ottelu.

## Lähteet
* Dennis Edwards  Suomen Koripalloliitto

### Viitteet
Antti Hämäläinen

**Antti Hämäläinen** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Antti Hämäläinen (1864–1918), suomalainen kansanedustaja
* Antti Hämäläinen (1897–1976), suomalainen kansakouluntarkastaja, valokuvaaja ja kansanperinteen kerääjä
* Antti Hämäläinen (s. 1971), suomalainen jääkiekkotuomari
Johan Rohde

**Johan Gudman Rohde** (1856–1935) oli tanskalainen taidemaalari, graafikko, muotoilija, hopeaseppä ja kivipiirtäjä. Osa hänen tuotannostaan on symbolistista ja syntetististä. Rohde maalasi intiimejä näkymiä pienistä kaupungeista. Uutta hänen tuotannossaan on hopeaesineiden ja huonekalujen yksinkertaisuus ja koruttomuus. Rohde teki myös muotokuvia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jorma Soveri

**Jorma Eelis Soveri** (1. toukokuuta 1909 Lammi – 9. toukokuuta 1967) oli suomalainen filosofian tohtori, luonnonhistorian opettaja ja oppikirjojen tekijä. 

Soverin vanhemmat olivat maanviljelijä Eelis Selim Soveri ja Hilma Lydia Mattila. Hän pääsi ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1935, lisensiaatiksi 1940 ja tohtoriksi 1941. Soveri teki opintomatkat Länsi-Eurooppaan 1948 sekä Espanjaan ja
Marokkoon 1951.

Soveri toimi luonnonhistorian ja maantiedon opettajana Lohjan yhteiskoulussa 1939–1941 ja Helsingin suomalaisessa yhteiskoulussa vuodesta 1941 alkaen sekä Kustannus oy Otavan virkailijana vuodesta 1945. Hän oli Helsingin suomalaisen yhteiskoulun rehtorina 1954–1964, Korkeasaaren eläintarhan va. valvojana 1944–1946 ja Helsingin yliopiston Lammin biologisen aseman esimiehenä vuodesta 1953 alkaen. 

## Teoksia
* *Lammin pitäjän kasvisto*. Annales botanici Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo 4, 3. Helsinki 1933
* *Die Fogelfauna von Lammi, ihre regionale Verbreitung und Abhängigkeit von den ökologischen Faktoren*, väitöskirja. Societas pro fauna et flora Fennica, Helsingfors 1940
* *Kasviopin opiskelu luonnossa*. Otava 1947
* *Nuorten luonnonkirja : kansakouluja varten 1-2* ; tekijät Jorma Soveri, L. Arvi P. Poijärvi, Aarne Korkeakoski. Otava 1951
* *Kasvioppi* ; tekijät Jorma Soveri, Arvi Ulvinen, Reino Kalliola. Otava 1952, 17. painos 1972
* *Kasviopin tehtäviä : kansakoulua varten* ; tekijät Jorma Soveri, Arvi Ulvinen. Luonnontiedon tehtäviä 1. Otava 1954
* *Ohjeita Nuorten luonnonkirjan käyttäjille* ; tekijät Jorma Soveri, L. Arvi P. Poijärvi, Aarne Korkeakoski. Otava 1955
* *Kasviopin työvihko : oppikoulun 1. ja 2. luokkaa varten* ; tekijät Jorma Soveri, Arvi Ulvinen. Otava 1956
* *Eläinopin tehtäviä : kansakouluja varten* ; tekijät Jorma Soveri, Arvi Ulvinen. Luonnontiedon tehtäviä 2. Otava 1957
* *Wartime studies on the flora in the Porajärvi-Paatene area, Russian Karelia by the late Jorma Soveri* ; edited by Mikko Piirainen. Botanical Museum, Finnish Museum of Natural History, Helsinki 1994

## Toimitustöitä
* *Eläinten maailma : kuvia ja kuvauksia. 1, Nisäkkäät* ; Hannes Salovaaran toimittaman ensimmäisen painoksen pohjalla uudelleen toim. Jorma Soveri. 2. painos Otava 1953
* *Eläinten maailma : kuvia ja kuvauksia. 2, Nisäkkäät, linnut* ; Hannes Salovaaran toimittaman ensimmäisen painoksen pohjalla uudelleen toim. Jorma Soveri. 2. painos Otava 1953
* *Eläinten maailma : kuvia ja kuvauksia. 4, Selkärangattomat eläimet* ; Hannes Salovaaran toimittaman ensimmäisen painoksen pohjalla uudelleen toim. Jorma Soveri. 2. painos Otava 1954

## Lähteet
Ana Sofía Sánchez

**Ana Sofía Sánchez** (s. 13. huhtikuuta 1994 San Luis Potosí) on meksikolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 280 lokakuussa 2014. Hän on voittanut urallaan kymmenen ITF-turnausta kaksinpelissä ja viisi nelinpelissä. 

Sánchez edusti Meksikoa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Victoria Rodríguez

**Victoria Rodríguez** (s. 22. huhtikuuta 1995 Durango) on meksikolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 216 marraskuussa 2015. Hän on voittanut urallaan viisiITF-turnausta kaksinpelissä ja yhdeksän nelinpelissä. 

Rodríguez edusti Meksikoa Fed Cupissa ensimmäisen kerran vuonna 2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Antoine Gérard

**Antoine Gérard** (s. 15. kesäkuuta 1995 Remiremont) on ranskalainen yhdistetyn hiihtäjä. Gérard edustaa Ventron-seuraa.

Gérard debytoi maailmancupissa joulukuussa 2015 Ramsaun normaalimäen kilpailussa. Kilpailu päättyi hänen osaltaan hylkäykseen. Ensimmäiset pisteensä Gérard saavutti helmikuussa 2016 Lahden suurmäen kilpailussa ollen 27:s. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan kymmenes Chaux-Neuvessa tammikuussa 2017. Parhaimmillaan hän on ollut kaksi kertaa viides Rukan suurmäen ja 10 kilometrin hiihdon kilpailuissa marraskuussa 2017.

Gérard kilpaili vuoden 2015 MM-kilpailuissa Falunissa ollen suurmäen kilpailun 35:s. Lahden MM-kilpailuissa 2017 hän sijoittui suurmäen kilpailussa 18:nneksi, normaalimäessä 26:nneksi sekä joukkuekilpailussa seitsemänneksi. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän oli normaalimäen Gundersen-kilpailussa 26:s, suurmäessä 32:s ja joukkuekilpailussa viides. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa kahdeksanneksi, normaalimäen Gundersen-kilpailun 11:nneksi sekä parisprintissä ja joukkuekilpailussa kuudenneksi. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli Gundersen-kilpailuissa normaalimäessä 23:s ja suurmäessä 29:s sekä joukkuekilpailussa kuudes. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa 14:nneksi ja joukkuekilpailussa viidenneksi.

## Lähteet
Pistepörssi

**Pistepörssi** on palloilussa ja erityisesti joukkueurheilussa käytetty tilastointimenetelmä, jolla osoitetaan, kuinka monta tehopistettä jokin pelaaja on tehnyt. Tehopisteiksi lasketaan, esimerkiksi jääkiekossa, maali tai maaliin johtanut syöttö.

Tyypillisesti pistepörssi on luettelo, jossa näytetään eniten tehopisteitä tehneet pelaajat yksittäisellä kaudella. Pistepörssin voittajaksi ilmoitetaan kauden tai turnauksen päätteeksi eniten tehopisteitä tehnyt pelaaja. Jääkiekossa on tapana palkita pistepörssin voittaneita pelaajia: esimerkiksi jääkiekon SM-liiga myöntää vuosittain Veli-Pekka Ketola -palkinnon ja NHL-liiga on jakanut yli 50 vuoden ajan Art Ross Trophyn runkosarjan pistepörssin voittaneelle pelaajalle.

## Lähteet
Raitalaiskurit

**Raitalaiskurit** (*Nystalus*) on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Raitalaiskurien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan neljä lajia.

## Raitalaiskureihin kuuluvia lajeja
*Keltakauluslaiskuri (*Nystalus maculatus*)
*Mustaposkilaiskuri (*Nystalus chacuru*)
*Raitalaiskuri (*Nystalus radiatus*)
*Viirulaiskuri (*Nystalus striolatus*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Nystalus
San Miguel de Escalada

**San Miguel de Escalada** on esiromaaninen kirkko Leónin maakunnassa, Espanjassa. Kirkko on ajoitettu vuoden 913 paikkeille ja se toimi keskiajalla luostarina Córdobasta muuttaneelle mozarabeille. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jalkapallon Suomen Cup 1967

**Jalkapallon Suomen Cup 1967** oli cupin 13. järjestämisvuosi. Kilpailuun osallistui 244 joukkuetta, joukkueet jakautuivat sarjoittain seuraavasti: Mestaruussarja 12, Suomen-sarja 34, Maakuntasarja 68, Alue-sarja 79 ja muut 51. Ensimmäisen ja toisen sarjatason joukkueet pääsivät suoraan varsinaiselle kierrokselle.
Loppuotteluun selvisivät Lahden Reipas ja Kotkan Työväen Palloilijat, ja se pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Ottelua seurasi 5243 maksanutta katsojaa ja sen voitti KTP 2-0.

## Varsinainen kilpailu

### 1. Kierros

### 2. Kierros

### Suomen Cupin ottelut neljännesvälieristä alkaen

*Neljännesvälierien uusinta: **Valkeakosken Koskenpojat** - Seinäjoen Palloseura 2-0
*Neljännesvälierien uusinta: Pallo-Sepot-44 - **Lahden Reipas** 0-3

Mestarit: Veli-Pekka Kylliäinen, Einari Arpula, Juhani Haavisto, Kalervo Paananen, Pentti Puranen, Risto Haltsonen, Sauli Pietiläinen, Makku Eronen, Arto Tolsa, Pekka Heikkilä, Esko Järvinen

## Lähteet
* Suomen Cupin finaalit 
* Palloliiton Toimintakertomus 1967
Toivo Vähäkallio

**Toivo Reijo Vähäkallio** (vuoteen 1906 **Vilander**; 28. heinäkuuta 1888 Helsinki – 6. helmikuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Teknillisen korkeakoulun professori.

Vähäkallion vanhemmat olivat Hietalahden puusepäntehtaan työnjohtaja Niilo Vilander ja Anna Blom. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1913. Vähäkallio oli rautatiehallituksen palveluksessa vuosina 1914–1925 toimien valtionrautateiden ratakonttorin teknillisen toimiston ylimääräisenä insinöörinä 1914–1919, siltaosaston johtajana 1919–1923 sekä rautatiehallituksen apulaisjohtajana ja siltarakennustoimiston esimiehenä 1923–1925. Hän oli sitten Teknillisen korkeakoulun rakennustekniikan ja insinööritieteiden lehtorina vuodesta 1925 ja huoneenrakennustekniikan professorina vuodesta 1945 vuoteen 1954. Hän toimi myös rakennusalan konsulttina ja laati konstruktiosuunnitelmia siltoihin sekä tuotanto- ja asuinrakennuksiin. Vähäkallio johti vuodesta 1934 alkaen valtion lentokone- ja tykkitehtaan tehdasalueiden suunnittelua Jyväskylän Rautpohjaan. Hän oli perushankintaohjelman rakennustöiden suunnittelun ja rakentamisen johtavana insinöörinä 1938–1942.

Toivo Vähäkallion vanhempi veli oli arkkitehti Väinö Vähäkallio. Toinen hänen veljistään oli Reino Vähäkallio joka oli yksi Akateemisen Karjala-Seuran kolmesta perustajajäsenestä. Toivo Vähäkallion poika Pentti Vähäkallio (1920–2000) oli Teknillisen Korkeakoulun rakennetekniikan professori.

## Lähteet
Pokémon BW: Seikkailut Unovassa

**Pokémon BW: Seikkailut Unovassa (ja kauempana)** () on länsimaissa ''Pokémon''-animesarjan kuudestoista tuotantokausi sekä Japanissa *Best Wishes!* -sarjan kolmas ja viimeinen kausi.

Kausi alkoi Suomessa 16. helmikuuta 2014 jaksolla *Kaunottaret taistelemassa maineesta ja kunniasta* ja päättyi 11. lokakuuta 2014 jaksoon *Unelma jatkuu*. Jakson *Hyvästi Unova! Laivalla kohti uusia seikkailuja!* kohdalla kauden nimeen lisättiin sanat ”ja kauempana”, koska sen jakson kohdalla Ash, Iris ja Cilan jättivät Unova-alueen ja alkoivat matkata Decolore-saarten halki kohti Kantoa.

Yhdysvalloissa kausi alkoi Cartoon Networkilla 2. helmikuuta 2013 jaksolla *Beauties Battling for Pride and Prestige!*. Tuotantokausi käsitti 45 jaksoa ja päättyi jaksoon *The Dream Continues!* 7. joulukuuta 2013. Tavallisten jaksojen lisäksi sarjan ohjelmapaikalla esitettiin ainoastaan Japanissa kaksi erikoisjaksoa *Cilan and Brock! Gyarados’s Outrage!* (ennen *XY*-sarjan alkua) ja *Iris vs. Clair! The Road to Become a Dragon Master!* (*XY*-sarjan 21. jakson ohessa).

## Jaksot

## Äänirooleissa
### Japaninkieliset äänet

### Englanninkieliset äänet

Tunnuslaulun esittävät Neal Coomer ja Kathryn Raio.

### Suomenkieliset äänet

Tunnuslaulun esittävät Iriksen ja Cilanin ääninäyttelijät Saara Aalto ja Petrus Kähkönen.
Ruskolaiskurit

**Ruskolaiskurit** (*Malacoptila*) on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Ruskolaiskurien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan seitsemän lajia.

## Ruskolaiskureihin kuuluvia lajeja
*Brasilianlaiskuri (*Malacoptila striata*)
*Kesylaiskuri (*Malacoptila panamensis*)
*Mustaviirulaiskuri (*Malacoptila fulvogularis*)
*Partalaiskuri (*Malacoptila fusca*)
*Ruosteniskalaiskuri (*Malacoptila rufa*)
*Viiksilaiskuri (*Malacoptila mystacalis*)
*Viirupartalaiskuri (*Malacoptila semicincta*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Malacoptila
Pikkununnat

**Pikkununnat** (*Nonnula*) on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Pikkununnien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan kuusi lajia.

## Pikkununniin kuuluvia lajeja
*Harmaaposkinunna (*Nonnula frontalis*)
*Kastanjanunna (*Nonnula amaurocephala*)
*Okranaamanunna (*Nonnula sclateri*)
*Rillinunna (*Nonnula rubecula*)
*Ruskonunna (*Nonnula brunnea*)
*Rusolakkinunna (*Nonnula ruficapilla*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Nonnula
Cudillero

**Cudillero** (asturiaksi *Cuideiru*), jota kutsutaan joskus nimellä *Villa Pixueta*, on kunta Asturian maakunnassa Pohjois-Espanjassa. Cudilleron asukasluku on noin 5200 (2015).
 

## Kuvia

Cudillero 1 1 (6625069707).jpg|Cudillero 
Faro de Cudillero 001.jpg|Faro de Cudillero
Jardines de La Quinta de Selgas.jpg|Jardines de La Quinta de Selgas



## Lähteet
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Slagelse

**Slagelse** on  Slagelsen kunnan keskustaajama Tanskassa. Vuoden 2018 alussa siellä oli vajaat 34&nbsp;000 asukasta.

Slagelse on yksi Tanskan vanhimmista kaupungeista, ja keskiajalla se oli vauras kauppapaikka. Vanhimmat osat ovat kuitenkin tuhoituneet lukuisissa tulipaloissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ella Kivikoski : Tuhatvuotinen linnoitettu leiri, Suomen Kuvalehti, 07.01.1939, nro 1, s. 16, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nunnat (eläinsuku)

**Nunnat** (*Monasa*) on laiskurien heimoon kuuluva tikkalintusuku. Nunnien sukuun kuuluu BirdLife Suomen mukaan neljä lajia.

## Nunniin kuuluvia lajeja
*Keltanokkanunna (*Monasa flavirostris*)
*Mustanunna (*Monasa atra*)
*Nokinunna (*Monasa nigrifrons*)
*Partanunna (*Monasa morphoeus*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Monasa
Lääkärikeskus Minerva

**Lääkärikeskus Minerva** on suomalainen yksityinen vuodesta 1988 Raumalla toiminut lääkärikeskus. Myöhemmin yritys avasi toimipisteen myös Euraan. Yrityksen toimitusjohtajana on Heimo Ylitalo, vastaavana lääkärinä Tapani Järvinen ja potilasasiamiehenä toimii Sari Salminen. Lääkärikeskus Minervassa on yli 50 vastaanottavaa lääkäriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lääkärikeskus Minerva
Karvasputket

**Karvasputket** (*Laserpitium*) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu kahdeksan lajia.

Suomessa esiintyy luonnonvaraisena lehtokarvasputkea Ahvenanmaan ja lounaisen saariston lehtometsissä. Laji on Ahvenanmaalla yleinen.

## Lajeja
* vuorikarvasputki (*Laserpitium archangelica* tai *Laser archangelica*)
* lehtokarvasputki eli karvasputki (*Laserpitium latifolium*)
* etelänkarvasputki (*Laserpitium siler* tai *Siler montanum*)

Nykyistä edellisessä luokittelussa karvasputkiin on luokiteltu myös muun muassa rutenianripsiputki (*Silphiodaucus prutenicus*, syn. *Laserpitium prutenicum*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Karvasputket – ''Laserpitium''
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Karvasputket (''Laserpitium'')
Tehopiste

**Tehopiste** on palloilussa ja erityisesti joukkueurheilussa käytetty abstrakti termi. Tehopisteiksi osoitetaan, esimerkiksi jääkiekossa, maali tai maaliin johtanut syöttö.

Kansainvälisesti tehopisteet ilmoitetaan niin, että ensimmäisenä näytetään maalit, ja vasta sen jälkeen maalisyötöt. Jos yksilö on tehnyt esimerkiksi viisi maalia, ja antanut 16 maaliin johtanutta syöttöä, pistepörssissä lukee 5+16=21 (tyypillisesti tehopisteet summataan yhteen). Tehopisteet ovat keskeisessä roolissa pistepörssissä, sillä pistepörssissä lasketaan yksittäisten pelaajien/kilpaurheilijoiden tehopisteitä.

## Katso myös
* Luettelo jääkiekon SM-liigassa eniten tehopisteitä kaudessa tehneistä pelaajista

## Lähteet
Sigüenza

**Sigüenza** on kunta Espanjassa Guadalajaran maakunnassa. Sen asukasluku on noin 4700.

## Kuvia


Plaza MAyor de Sigüenza.jpg|Plaza Mayor
Ciudad de Sigüenza, Calle San Vicente 35.JPG|Calle San Vicente
Catedral de Santa María de Sigüenza 02.JPG|Sigüenzan katedraali
Ciudad de Sigüenza, estación del FC 23.JPG|Rautatieasema


## Lähteet

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Haavayrtit

**Haavayrtit** (*Sanicula*) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 46 lajia, joita esiintyy Amerikassa, Afrikassa ja Euraasiassa. Haavayrtit kuuluvat sarjakukkaiskasvien *[[Saniculoideae]]*-alaheimoon. Se poikkeaa sarjakukkaisten pääryhmästä siten, että yksittäiset kukat ovat perättömiä, jolloin kukinnon pikkusarjoista muodostuu mykerömäisen tiheitä.

Suomessa esiintyy luonnonvaraisena yksi laji haavayrtti (*Sanicula europaea*). Se on yleinen Ahvenanmaalla lehtometsissä. Muualla Suomessa kasvilla on vain yksi tunnettu kasvupaikka Varsinais-Suomen Houtskarissa. Haavayrttiä käytetään perennana ja lääkekasvina.

## Lajeja
* azorienhaavayrtti (*Sanicula azorica*)
* kanadanhaavayrtti (*Sanicula canadensis*)
* isohaavayrtti (*Sanicula elata*)
* kevätputki (*Sanicula epipactis*, syn. *Hacquetia epipactis*)
* haavayrtti eli euroopanhaavayrtti (*Sanicula europaea*)
* uralinhaavayrtti (*Sanicula uralensis*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Haavayrtit (''Sanicula'')
* ITIS: ''Sanicula'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Sanicula'' 
* Flora of China: ''Sanicula''
Sarjaputket

**Sarjaputket** (*Scandix*) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 12 lajia.

## Sarjaputkilajeja
* *[[Scandix australis]]*
* kaukasiansarjaputki (*Scandix iberica*)
* kampasarjaputki (*Scandix pecten-veneris*)
* *[[Scandix stellata]]*
* kevätsarjaputki (*Scandix verna*)

Pohjoismaissa esiintyy luonnonvaraisena kampasarjaputkea ja kaukasiansarjaputkea. Ne ovat matalia yksivuotisia ruohoja, joiden erikoispiirre on lohkohedelmien hyvin pitkä nokka. Suomessa nämä lajit ovat satunnaisia tulokkaita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Sarjaputket (''Scandix'')
* Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sarjaputket (''Scandix'')
* ITIS: ''Scandix'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Scandix'' 
* Flora of China: ''Scandix''
Sorsanputket

**Sorsanputket** (*Sium*) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu yksitoista lajia.

Suvun lajeista erittäin myrkyllinen sorsanputki kasvaa Pohjoismaiden eteläosassa. Suomessa sorsanputki on hyvin harvinainen, uhanalainen ja rauhoitettu joenrantakasvi. Sokerijuurta viljellään ravintokasvina.

## Lajeja
* *Sium carsonii*
* sorsanputki eli isosorsanputki (*Sium latifolium*)
* *Sium latijugum*
* *Sium medium*
* *Sium ninsi*
* *Sium serra*
* sokerijuuri (*Sium sisarum*)
* *Sium suave*
* *Sium tenue*
* *Sium ventricosum*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Sorsanputket (''Sium'')
* Finto, Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Sorsanputket (''Sium'')
* ITIS: ''Sium'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Sium'' 
* Flora of China: ''Sium''
Pukinjuuret

**Pukinjuuret** (*Pimpinella*) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 158 lajia yksi-, kaksi- tai monivuotisia ruohoja.

Pukinjuurilajeista anisruoho on tunnettu maustekasvi. Suomessa luonnonvaraisena kasvavia pukinjuuria ovat yleinen ahopukinjuuri sekä harvinainen, uhanalainen ja rauhoitettu isopukinjuuri.

## Pukinjuurilajeja

* anaganpukinjuuri (*Pimpinella anagodendron*) – esiintyy Kanariansaarilla.
* anisruoho (*Pimpinella anisum*)
* teidenpukinjuuri (*Pimpinella cumbrae*) – esiintyy Kanariansaarilla.
* palmanpukinjuuri (*Pimpinella dendrotragium*) – esiintyy Kanariansaarilla.
* gomeranpukinjuuri (*Pimpinella junoniae*) – esiintyy Kanariansaarilla.
* isopukinjuuri (*Pimpinella major*)
* saksanpukinjuuri (*Pimpinella peregrina*) – esiintyy Euroopassa.
* purppurapukinjuuri (*Pimpinella rhodantha*)
* ahopukinjuuri (*Pimpinella saxifraga*)
* paasipukinjuuri (*Pimpinella tragium*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Pukinjuuret (''Pimpinella'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Pukinjuuret (''Pimpinella'')
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Pimpinella''
Piikkikatkot

**Piikkikatkot** eli **punakatkot** (*Torilis*) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 15 lajia.

Suvun lajeista Suomessa esiintyy luonnonvaraisena vain punakatko (*Torilis japonica*). Se on uhanalainen ja rauhoitettu Ahvenanmaan maakunnassa.

## Lajeja
* ketokatko (*Torilis arvensis*)
* marokonkatko (*Torilis elongata*)
* punakatko (*Torilis japonica*)
* sirokatko (*Torilis leptophylla*)
* nivelkatko (*Torilis nodosa*)
* välimerenkatko (*Torilis webbii*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Piikkikatkot (''Torilis'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Punakatkot (''Torilis'')
* ITIS: ''Torilis'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Torilis'' 
* Flora of China: ''Torilis''
Särmäputket

**Särmäputket** (*Selinum*) on kasvisuku sarjakukkaiskasvien heimossa. Siihen kuuluu 11 lajia. Niitä esiintyy Euroopassa ja Aasiassa länsipuolella.

Särmäputket ovat kaksi- tai monivuotisia ruohovartisia kasveja. Niiden varret ovat sileitä tai harjanteisia sekä kasvutavaltaan pystyjä. Lehtituppien pituus vaihtelee, mutta lehdet ovat useaan kertaan parilehdykkäiset, ja lehdyköiden kärjet ovat valkoiset. Kukat ovat valkoisia tai punertavia, ja ne sijaitsevat sarjakukinnoissa. Hedelmä on muodoltaan pyöreä tai soikea lohkohedelmä, jonka hedelmyksissä on viisi harjannetta.

Pohjoismaissa esiintyy kaksi eteläosaan jäävää lajia: harjasärmäputki (*Selinum carvifolia*) ja silosärmäputki (*Selinum dubium*). Luhtasuoputkea muistuttavaa harjasärmäputkea kasvaa Suomessa maan eteläosassa merenrannoilla ja niityillä.

## Lajeja
* *[[Selinum alatum]]*
* harjasärmäputki eli särmäputki (*Selinum carvifolia* tai *carvifolium*)
* *[[Selinum cryptotaenium]]*
* silosärmäputki, myös palleroputki ja niittykumina (*Selinum dubium*, syn. *Cnidium dubium* ja *Kadenia dubia*)
* *[[Selinum longicalycinum]]*
* *[[Selinum rhodopetalum]]*
* *[[Selinum vaginatum]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Särmäputket (''Selinum'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Särmäputket (''Selinum'')
* ITIS: ''Selinum'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Selinum'' 
* Flora of China: ''Selinum''
Naisten Liiga -kausi 2016

**Naisten Liiga -kausi 2016** oli vuonna 2006 perustetun Naisten Liigan kymmenes kausi ja kaikkiaan 46 kerta, jolloin jalkapallon naisten Suomen mestaruus ratkaistiin. Kauteen lähdettäessä hallitseva mestari oli PK-35 Vantaa ja sarjanousijoita ONS sekä TiPS. 

Vuonna 2016 Suomen mestaruuden voitti jälleen PK-35, jolle mestaruus oli kolmas peräkkäinen. Naisten Ykköseen putosivat NiceFutis ja TiPS, liigaan nousivat GBK ja JyPK. 

## Sarjajärjestelmä
Naisten Liigan kausi 2016 pelattiin kymmenen joukkueen kaksinkertaisena alkusarjana, jonka jälkeen kuusi parasta jatkoivat ylemmässä loppusarjassa ja neljä huonointa alemmassa loppusarjassa. Ylempi loppusarja pelattiin yksinkertaisena ja alempi kaksinkertaisena, niin että alkusarjan pisteet laskettiin mukaan molemmissa sarjoissa. Alemman loppusarjan neljänneksi sijoittunut putosi Naisten Ykköseen kaudeksi 2017 ja kolmas karsi liigapaikastaan Ykkösen toiseksi sijoittuneen kanssa.

## Joukkueet

## Runkosarja

## Ylempi loppusarja

 

## Alempi loppusarja

 

## Liigakarsinta
Jyväskylän Pallokerho nousi Naisten Liigaan kaudeksi 2017 yhteismaalein 4–2.

## Parhaat maalintekijät

## Kuukauden pelaajat
Naisten Liigan kuukauden pelaajan valitsee Jalkapallon Pelaajayhdistys.

## Muut henkilökohtaiset palkinnot
Naisten Liigan vuoden pelaajaksi valittiin PK-35 Vantaan Sanni Franssi, vuoden lupaavaksi nuoreksi pelaajaksi HJK:n Kaisa Collin, vuoden tyttöpelaajaksi Ilveksen Emmaliina Tulkki ja vuoden valmentajaksi PK-35:n Jari Väisänen.

Kauden jokaisessa ottelussa jaettuja Veikkauspörssi-pisteitä keräsivät eniten HJK:n Tia Hälinen (28), Åland Unitedin Raissa Feudjio (25) ja PK-35 Vantaan Sanni Franssi (21). 

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Naisten Liigan kotisivut
Ödkarby

**Ödkarby** on taajama, kylä ja postinumeroalue Ahvenanmaalla. Vuoden 2014 lopussa taajamassa oli 369 asukasta, joista 365 asui Saltvikin ja 4 Finströmin kunnan puolella. Ödkarbyn kylä kuuluu Saltvikiin ja siellä oli 350 asukasta vuonna 2014. Ödkarbyn postinumero on 22320. Postinumeroalueella oli 818 asukasta vuonna 2014.

Ödkarbyn länsipuolitse kulkee Ahvenanmaan päätie 4.

## Lähteet
Maileena Byström

**Maileena Byström** (ent. Kurkinen, s. Byström, s. 1958 Oulu) on suomalainen Helsingissä asuva graafinen suunnittelija, kuvittaja ja lastenkirjailija. 

Byström valmistui graafikoksi Taideteollisesta korkeakoulusta 1983. Hän on kuvittanut muun muassa seuraavat lastenkirjat:  
* *Riimurasia*, 2001, Eija Timonen
* *Eläinten hovissa*, 2000, Eija Timonen (Finlandia Junior -palkinto-ehdokas)
* *Posetiivi, Lapsen harjoituskirja*, 1999, Seija Markkanen
* *Skatten som försvann*, 1996, Marianne Saanila (suom.)
* *Tarinoita kadonneista aarteista*, 1996
* *Ovi toiseen maailmaan*, 1989, Marja-Leena Mikkola
* *Vedenhaltijat*, 1988, Eija Timonen
* *Ketun luona kuussa*, 1987, Marja-Leena Mikkola (sai Suomalaisen kuvakirjapalkinnon 1989)
* *Kun pikkukorva sai siivet*, 1986, Ritva Toivola
* *Poika ja variksenpoika*, 1986, Jussi Syynimaa
* *Amalia, karhu*, 1985, Marja-Leena Mikkola
* *Turjanlinnan satukirja*, Ilmari Kianto, 1985 (5. painos, ilmestyi alkujaan 1915)

Byström on itse julkaissut seuraavat teokset:
* *Aa aa Heikki*, 1990
* *Aa tuuti lasta*, 1996

Byström on kuvittanut seuraavat piirrosanimaatiosarjat:
* *Vedenhaltijat*, 1991-1992, 5-osainen sarja 
* *Aarteet*, 1992, 6-osainen sarja
* *Maahiset*, 1994, 7-osainen sarja
* *Pääsiäinen Kiviniemessä*, 1994, 4-osainen sarja
* *Eläinten synnyt*, 2001, 10-osainen sarja 

Byström on myös kuvittanut ja taittanut teoksen *Kulkunen. Lasten ja vanhempien oma liikennekirja* (2006), jonka on julkaissut Liikenneturva. Lisäksi hän on kuvittanut oppikirjoja ja muita julkaisuja sekä esitteitä ja julisteita. Byström on suunnitellut seinälautassarjan 'Aa tuuti lasta' sekä lastenastiastosarjan 'Parhaat kaverukset' yhteistyössä Arabian kanssa.

## Lähteet
Urponen

**Urponen** on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Kyösti Urponen (s. 1943), yhteiskuntatieteilijä, Lapin yliopiston emeritusprofessori
* Olli Urponen (s. 1934), juristi, poliisiylijohtaja
* Topi Urponen (1935–2022), matemaatikko ja sovelletun matematiikan emeritusprofessori
* Ville Urponen (s. 1965), urkutaiteilija
Raffaele Buzzi

**Raffaele Buzzi** (s. 17. heinäkuuta 1995 Tolmezzo) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä. Buzzi edustaa CS Forestale Dello Statoa.

Buzzi debytoi maailmancupissa helmikuussa 2016 Lahden suurmäen kilpailussa sijoittuen sijalle 41. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti seuraavassa kuussa Schonachin normaalimäen kilpailusta ollen 28:s. Parhaimmillaan hän on ollut 25:s Kuusamon suurmäen ja 5 kilometrin hiihdon kilpailussa.

## Lähteet
Pedralbesin luostari

**Pedralbesin luostari** on nunnaluostari Barcelonan luoteisosassa. Sen perustivat Aragonian kuningas Jaakko II ja hänen puolisonsa Elisenda de Montcada vuonna 1326. Luostarin arkkitehtuuri edustaa puhdasta goottilaista tyyliä.

Luostariin kuuluvassa Pyhän Mikaelin kappelissa on Ferrer Bassan freskot vuodelta 1346.

## Lähteet

## Aiheesta muualla