Pat Boone

**Charles Eugene Patrick ”Pat” Boone** (s. 1. kesäkuuta 1934) on yhdysvaltalainen laulaja ja näyttelijä. Hän tuli 1950-luvun lopun rock and roll -vallankumouksen aikana tunnetuksi kristinuskoon ja amerikkalaisiin perhearvoihin tukeutuvana puhtoisena laulajana, joka teinien vanhempienkin oli helppo hyväksyä. 

Boone siisti rock-kappaleita poistamalla niiden rajun rytmin ja seksuaaliset sanoitukset. Hän esitti kappaleista kesyjä viihdemusiikkiversioita. Boonella on tähti Hollywood Walk of Famella.

## Ura
Boone syntyi Jacksonvillessä Floridassa, kasvoi Nashvillessä ja opiskeli David Lipscomb Collegessa. Hän aloitti levytysuransa Republic Recordsilla vuonna 1954 ja nousi vuonna 1955 suureen suosioon versiollaan Fats Dominon laulusta ”Ain’t That a Shame”. 

Boonen myöhempien hittien joukkoon lukeutuvat ”Tutti Frutti”, ”Long Tall Sally”, ”At My Front Door (Crazy Little Mama)”, ”I Almost Lost My Mind”, ”Chains of Love”, ”Two Little Kisses”, ”There’s a Moon Out Tonight”, ”Love Letters in the Sand”, ”April Love”, ”Friendly Persuasion (Thee I Love)” ja ”Don’t Forbid Me”. 

Vuonna 1957 hän alkoi juontaa omaa ABC:n televisiosarjaansa *The Pat Boone-Chevy Showroom*. Hänen TV-ohjelmansa päättyi vuonna 1960. 

Boone kokeili urallaan viihdemusiikin lisäksi myös countrya mutta menestyi parhaiten gospelin ja viihdemusiikkiin parissa. Kappale ”Speedy Gonzales” oli hänen viimeinen Top 10 -hittinsä vuonna 1962. The Beatlesin sekä The Rolling Stonesin nousu syrjäytti hänet parrasvaloista laulajana. Hän piti kuitenkin uransa hengissä keskittymällä kristilliseen musiikkiin. Hän jatkoi levyttämistä 1960-luvun loppuun asti ja esiintyi usein perheensä kanssa, mikä vahvisti hänen konservatiivista ja perheystävällistä imagoaan. Boone yritti uraa myös näyttelijänä. Boonella on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa *[[Rakkautta huhtikuussa]]* (1957), *[[Kevättä ilmassa]]* (1962), *[[Punainen kitara (elokuva)|Punainen kitara]]* (1962) ja *[[Risti ja linkkuveitsi]]* (1970). Hän julkaisi nuorille suunnattuja kirjoja kuten *Twixt Twelve and Twenty*, *Between You, Me and the Gatepost* ja *The Care and Feeding of Parents*.  

Vuonna 1983 hän alkoi juontaa pitkäikäistä kristillistä radio-ohjelmaa, jossa hän kertoi  kuulijoille Jeesuksesta. Vuonna 1997 hän herätti huomiota paluualbumillaan *In A Metal Mood, More Mr. Nice Guy,*  joka sisälsi versioita rock- ja heavy metal -klassikoista kuten ”Smoke on the Water” ja ”Stairway to Heaven.” Kaikki kristilliset kuulijat eivät kuitenkaan hyväksyneet hänen esiintymistään mustassa nahka-asussa American Music Awards -gaalassa, ja se  johti siihen, että hänet erotettiin kristillisen radiokanavan ohjelmasta *Gospel America*. 2000-luvulla Boone julkaisi harvakseltaan, albumeja, jotka sisälsivät muun muassa joululauluja, isänmaallisia kappaleita ja gospelia.  

Boone on vieraillut Suomessa konsertoimassa ainakin kerran 1970-luvun lopulla Helsingin Messukeskuksessa. 

## Yksityiselämä
Boone on Yhdysvaltain republikaanisen puolueen jäsen. Hän kannatti Ronald Reagania jo 1960-luvulla ja Donald Trumpia vuoden 2016 presidentinvaaleissa. Hänellä on neljä tytärtä. Yksi Pat Boonen lapsista on muusikko Debby Boone.

## Albumeja

**[[In a Metal Mood: No More Mr. Nice Guy]]* (1997)

## Lähteet

## Aiheesta muualla