open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Volkswagen Polo III

**Volkswagen Polo III** (Typ 6N) on Volkswagenin Polo-mallin kolmas sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1994–2001. Kolmas sukupolvi oli ensimmäinen Polo, jonka sai kolmiovisen ohella myös viisiovisena korimallina.

## Volkswagen Polo (1994–2001)

Kolmannen sukupolven Volkswagen Polo tuli markkinoille vuonna 1994. Auto oli kokonaan uudistettu malli, mutta moottorit olivat peräisin edeltäneestä sukupolvesta. Polo perustui Golfin lyhennetylle alustalle, kuten myös sisarmallinsa SEAT Ibiza. Useat osat olivat vaihtokelpoisia näiden mallien kesken, mutta yksikään ulkopuolen koripaneeli ei ollut Polossa sama kuin Ibizassa. Mallit kuitenkin jakoivat keskenään kojelaudan. 

Uudesta Polosta pyrittiin tekemään edeltäjäänsä mukavampi, käytännöllisempi ja turvallisempi auto. Se olikin aikansa suunnannäyttäjä ja toi pienten autojen luokkaan aiemmin vain suuremmissa malleissa nähtyjä varusteita ja teknisiä ratkaisuja. Uusia turvallisuusvarusteita olivat ovien sivutörmäyspalkit, turvavöiden esikiristimet sekä alkuvaiheessa lisävarusteiset kuljettajan ja etumatkustajan turvatyynyt. Turvallisuudessa Polo olikin luokkansa kärkitasolla, mistä osoituksena oli kolmen tähden tulos vuoden 1997 Euro NCAP -kolaritestissä. Yhtä hyvään tulokseen samassa kokoluokassa ylsi ainoastaan Ford Fiesta.

Vuonna 1995 esiteltiin uusina korimalleina neliovinen sedan (Classic) ja viisiovinen farmari (Variant). Nämä olivat uudelleennimettyjä SEAT Córdobia eli Ibizan sedan- ja farmarimalleja, joten koripaneelitkin poikkesivat hatchback-Poloista. Ne myös valmistettiin SEATin tuotantolinjalla Espanjassa. Sedania myytiin Meksikossa nimellä **Volkswagen Derby** vuoteen 2008 saakka.

Pololle tehtiin loppuvuonna 1999 uudistus, jossa Volkswagenin mukaan vaihdettiin 70&nbsp;prosenttia auton komponenteista. Ajovaloumpiot ja puskurit olivat uudenmalliset ja sisusta uudistettiin täydellisesti. Sedan ja farmari saivat hatchbackien tavoin uuden sisustan, mutta eivät täydellistä ulkopuolista uudistumista.

Uudistettu Polo ylsi neljään tähteen Euro NCAP -kolaritestissä vuonna 2000.

Vuonna 2000 markkinoille tuli urheilullinen Polo GTI, jossa oli 16-venttiilinen 1,6-litrainen (125&nbsp;hv) bensiinimoottori muuttuvalla venttiilien ajoituksella. GTI erosi perusmalleista erilaisilla puskureillaan, hunajakennosäleiköllään, sivuhelmoillaan ja 15&nbsp;tuuman BBS-kevytmetallivanteilla. Vakiovarusteina oli muun muassa automaatti-ilmastointi, xenon-ajovalot, kuuden levyn CD-vaihtaja sekä nahkaverhoiltu ohjauspyörä ja vaihteenvalitsimen nuppi. Esittelyajankohtanaan GTI oli tehokkain koskaan valmistettu Polo. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Volkswagen Polo IV

**Volkswagen Polo IV** (Typ 9N) on Volkswagenin Polo-mallin neljäs sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 2001–2009.

## Volkswagen Polo (2001–2009)

Neljännen sukupolven Polo esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2001. Samaa pohjalevyä käytettiin myös Volkswagen-konsernin kahdessa muussa pikkuautossa, SEAT Ibizassa ja Škoda Fabiassa. Edeltäjäänsä verrattuna neljäs Polo oli huomattavasti pyöreämpi muodoiltaan, ja persoonallisena piirteenä oli kaksi pyöreää ajovaloumpiota. Muotoilussa oli siis paljon samanlaisia piirteitä kuin muutamaa vuotta aikaisemmin esitellyssä pienemmässä Volkswagen Lupo -mallissa. Kooltaan Polo oli kasvanut jo ensimmäistä Golfia suuremmaksi. Classiciksi kutsuttua sedan-korimallia ei enää tuotu useimpiin Euroopan maihin, eikä farmarimallia koskaan tullut.

Neljännen sukupolven Polosta esiteltiin vuonna 2004 **Polo Fun** -niminen crossover-malli, joka on ulkonäöltään hieman maasturimaisempi. Autossa on esimerkiksi 15 millimetriä korkeampi maavara, kattokaiteet ja koria suojaavia mustia muoviosia. Tavallisen Polon tapaan Fun oli kuitenkin saatavissa ainoastaan etuvetoisena.

Vuoden 2002 Euro NCAP -kolaritestistä Polo sai tulokseksi neljä tähteä viidestä.

Bensiinimoottoreita oli alun perin tarjolla kolme, jotka olivat kolmesylinteriset 1,2&nbsp;6V (54&nbsp;hv) ja 1,2&nbsp;12V (63&nbsp;hv) sekä nelisylinterinen 1,4&nbsp;16V (74&nbsp;hv). Myös dieseleitä oli kolme kappaletta: kolmesylinterinen 1,4&nbsp;TDI (74&nbsp;hv) sekä kaksi nelisylinteristä; vapaasti hengittävä 1,9&nbsp;SDI (63&nbsp;hv) ja turboahdettu 1,9&nbsp;TDI (100&nbsp;hv). 

Heti vuonna 2002 tuli uusi bensiinimoottori 1,4 FSI (85&nbsp;hv) sekä 1,4 16V:n 100-hevosvoimainen versio. Seuraavana vuonna oli vuorossa 1,9 TDI 130-hevosvoimaisena, joka tuli pienempitehoisen rinnalle.

Keväällä 2005 Poloa uudistettiin kasvojenkohotuksen myötä. Näkyvimmät muutokset olivat uuden Passatin tyyliset yksiosaiset ja leveämmät ajovalot, uudelleenmuotoillut puskurit ja suurempi etusäleikkö. Takavalot saivat myös kevyttä päivitystä. 1,9 SDI poistui mallivalikoimasta ja 1,4-litraisen TDI:n uudet tehovaihtoehdot olivat 69 ja 79 hevosvoimaa. Polo Fun -mallin nimeksi vaihdettiin **CrossPolo**.

Saman vuoden syksyllä esiteltiin urheilullinen Polo GTI, jossa oli 150&nbsp;hevosvoimaa tehoa tuottava 1,8-litrainen turbomoottori. Ulkonäössä oli Golf GTI:stä tuttuja piirteitä, kuten keskeltä musta etusäleikkö, punainen säleikön kehys ja tummapohjaiset ajovalot. GTI-mallista esiteltiin myös tehokkaampi GTI Cup Edition, jossa moottorin teho oli nostettu 180 hevosvoimaan.

Samoihin aikoihin Polo GTI:n esittelyn yhteydessä 1,4&nbsp;FSI ja 1,4&nbsp;16V (100&nbsp;hv) korvattiin uudella 1,6-litraisella (104&nbsp;hv) moottorilla. Uuden moottorin yhteyteen tuli saataville kuusiportainen DSG-kaksoiskytkinvaihteisto. Vuonna 2007 1,2-litraisten tehot nousivat 63 ja 69 hevosvoimaan ja 1,4&nbsp;16V:n 74:stä 79 hevosvoimaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eero Matero

**Eero Heikki Olavi Matero** (s. 14. tammikuuta 1946 Suomussalmi) on suomalainen eläkkeellä oleva päätoimittaja. 

## Henkilöhistoria
Matero pääsi ylioppilaaksi Suomussalmen lukiosta ja opiskeli yhteiskuntatieteitä Tampereen yliopistossa. Hän työskenteli toimittajana vuodesta 1968 *[[Salon Seudun Sanomat|Salon Seudun Sanomissa]]* ja vuodesta 1970 *[[Kaleva (sanomalehti)|Kalevassa]]*. Matero oli vuosina 1975–2009 toimittajana, toimitussihteerinä, toimituspäällikkönä ja viimeksi vuosina 1988–2009 päätoimittajana Oulussa ilmestyvässä *[[Kansan Tahto]]* -lehdessä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2009. 

Matero kertoo kirjassaan *Brežnevin opissa* opiskelustaan vuosina 1978–1979 Moskovan puoluekoulussa. Tämä koulu oli ulkomaalaisille kommunisteille tarkoitettu NKP:n sisäoppilaitos jossa opiskeli vuosittain noin 600 stipendiaattia eri puolilta maailmaa. Oppilaista noin parikymmentä tuli aina Suomesta ja Matero oli koulussa SKP:n enemmistön kiintiöllä. Opinto-ohjelmaan kuuluivat poliittiset aineet ja venäjän kieli. Koulussa oli myös ns. "konspiratiivinen kurssi", joka oli Materon mukaan lähinnä ajastaan jälkeen jäänyt "tietosuojakurssi". 

## Teoksia
* *Brežnevin opissa : muistelma Moskovan puoluekoulusta*. Myllylahti, Espoo 2012
* *Vaaralta rantaan : Eeva Matero 100 vuotta*. Eero Matero, Oulunsalo 2013

## Lähteet
Viiala (täsmennyssivu)

**Viiala** tai **Wiiala** tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:

## Paikannimenä
*Viiala, entinen Suomen kunta, nykyisin osa Akaan kaupunkia
**Viialan kartano, ratsutila Akaassa
**Viialan rautatieasema, rautatieasema Akaan Viialassa
*Viiala, kaupunginosa Itä-Tampereella

## Sukunimenä
*Arvid Wiiala (1911–1991), tekniikan tohtori ja maanjako-opin professori
*Harry Viiala (s. 1951), insinööri, yrittäjä ja yritysjohtaja, teollisuusneuvos
*Niko Viiala (s. 1986), pikajuoksija

## Muita merkityksiä

* Viiala Oy, vaneri- ja lastulevyteollisuutta harjoittanut yhtiö
Ideologinen vedenjakaja

**Ideologinen vedenjakaja** on politologiassa käytetty termi, joka viittaa koalitioiden muodostumiseen enemmistöäänestysmenettelyin päätöksiä tekevissä päätöksentekoelimissä. Ideologiset vedenjakajat ovat poliittiseen elämään erottamattomana osana kuuluvia erimielisyyksiä ja aattellisia sekä muita ristiriitaulottuvuuksia. Tämän vuoksi koalitioiden muodostajat ovat halukkaampia toimimaan yhdessä joidenkin tiettyjen muiden koalitionmuodostajien kanssa . Ideologinen vedenjaka ei viittaa mihinkään konkreettiseen olioon, vaan se on yhteiskuntatieteellinen abstrakti entiteetti.

## Katso myös
*Matti Wiberg
*Heikki Paloheimo

## Lähteet
Tony Laine

**Tony Laine** (s. 1971 Turku) on valkeakoskelainen kirjailija ja runoilija. Häneltä on julkaistu kuusi kaunokirjallista teosta.

Laine voitti valtakunnallisen Runo-Kaarina-kilpailun vuonna 2009 flarf-henkisellä runokokoelmallaan. Voittajakokoelma *Mäyräkoirakulkuetta odotellessa* julkaistiin Kaarinan kaupungin kustantamana. *Vulgaari parveketervehdys*, avantgardistinen toinen runokokoelma, ilmestyi Ntamolta vuonna 2013. Ensimmäinen proosateos, novellikokoelma *Mustaa metallia ja muuta sirkutusta*, ilmestyi Kirjokansi-kustantamon kautta vuonna 2015. Tarinoiden musta huumori, tragikomiikka ja absurdit kohtaamiset ovat säilyneet tunnusomaisina asioina hänen myöhemmissä novelleissaankin. 

Novelleja seurasi pari vuotta myöhemmin, vuonna 2017, proosarunokokoelma *Samuuksiin samuuksiin*, jonka senkin julkaisi Kirjokansi-kustantamo. Virpi Alanen arvioi kokoelmaa *[[Parnasso]]ssa* myönteisesti toteamalla, että Laine näyttäisi löytäneen "vakaamman vireensä poeettisena ajattelijana".

Novellikokoelma *Vainottujen arki on yhtä anarkiaa* ilmestyi Ntamon kautta vuonna 2021. Kustantaja luonnehti sen kertomuksia itseriittoisiksi moraliteeteiksi ja parodioiksi, jotka eivät kaihda yhteiskuntakriittisen satiirin ulottuvuuksiakaan.

Viimeisin teos, esikoisromaani *Se alkaa tasalta*, julkaistiin vuonna 2024 samaten Ntamolta. Sen proosamoodia kuvattiin runollisen tiukkuuden ja vuolaan mutta äkkijyrkkiin mutkiin kykenevän fabuloinnin yhdistelmäksi, joka ei kuitenkaan tingi momentin kasvattamisesta ja yrityksestä synnyttää ajatuksia. 

Laine on ollut Suomen Kirjailijaliiton jäsen vuoden 2016 alusta. Pirkkalaiskirjailijoiden jäsen hän on ollut vuodesta 2013.

## Teokset
**Mäyräkoirakulkuetta odotellessa*, Kaarinan kaupunki 2009 (runoja). 
**Vulgaari parveketervehdys*, ntamo 2013 (runoja). 
**Mustaa metallia ja muuta sirkutusta*, Kirjokansi 2015 (novelleja). 
**Samuuksiin samuuksiin*, Kirjokansi 2017 (runoja). 
**Vainottujen arki on yhtä anarkiaa*, ntamo 2021 (novelleja). 
**Se alkaa tasalta*, ntamo 2024 (romaani). 

## Palkinto
*Runo-Kaarina –kilpailun voitto vuonna 2009.
 
## Lähteet
Robert Smirke

**Robert Smirke** (1780–1867) oli brittiläinen uusklassinen arkkitehti. Hänen päätyönsä on hänen vuosina 1823–1845 piirtämänsä Lontoon British Museum, jota hänen veljensä Sydney Smirke vuonna 1855 täydensi. Siinä ilmenee Robert Smirkelle tyypillinen monumentaalinen klassismi. Sen lisäksi Robert Smirken töihin kuuluu klubitaloja, kirkkoja ja julkisia rakennuksia, muiden muassa New Post Office Lontoossa (1824–1829).

## Lähteet
Seppä (kauppakeskus)

**Seppä** on kauppakeskus Seppälän alueella Jyväskylässä. Kauppakeskus avattiin syksyllä 2017 ja sen kerrospinta-ala on noin 24&nbsp;000&nbsp;m². 

Keskuksen ankkurivuokralainen oli urheiluvälineketju XXL, jonka pinta-ala on 3&nbsp;700 neliömetriä.

## Lähteet
Didrik Arup Seip

**Didrik Arup Seip** (31. elokuuta 1884 Hobøl – 3. toukokuuta 1963 Bærum) oli norjalainen kielitieteilijä. Hän oli Oslon yliopiston pohjoismaisten kielten professori vuosina 1916–1954 ja yliopiston rehtori vuosina 1937–1945.

Seip väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1916. Hän julkaisi merkittäviä norjan kielen historiaa koskevia tutkimuksia. Seipin kielitieteellisiä teoksia ovat muiden muassa *Norsk språkhistorie til omkring 1370* (1931, uusi painos 1955) ja *Omstridde spørsmål i norsk språkutvikling* (1952). Seip kannatti norjan kielimuotojen lähentämistä ja toimi vuonna 1952 perustetun Norjan kielilautakunnan puheenjohtajana.

Toisen maailmansodan aikana Sep kuului vastarintaliikkeen johtomiehiin. Syyskuussa 1941 Seip pidätettiin ja vietiin Grinin keskitysleirille. Hän oli siellä kevääseen 1942, jolloin hänet siirrettiin Sachsenhausenin keskitysleirille. Heinäkuussa 1942 hänet vapautettiin, mutta hän asui Saksassa vuoteen 1945. Seip julkaisi sodanaikaisista kokemuksistaan kirjan *Hjemme og i fiendeland 1940–1945* (1946).

## Lähteet
Bror Bäckström

**Bror Henrik Anders Bäckström** (10. joulukuuta 1939 Kaskinen – 10. maaliskuuta 2023 Helsinki) oli suomalainen parturimestari ja käsityöneuvos. Hän tuli 1960-luvulta lähtien tunnetuksi julkisuuden henkilöiden, poliitikkojen ja taiteilijoiden parturina.

Bäckström valmistui 19-vuotiaana Helsingin kähertäjäkoulusta. Hän toimi opiskeluaikanaan avustajana Kansallisteatterissa ja oli myös kampaajana teattereissa. Bäckström avasi vuonna 1959 ensimmäisen parturiliikkeensä Ratakadulle Tesvision toimitilojen läheisyyteen. Hän pääsi julkisuuteen, kun monet televisiossa työskennelleet tulivat hänen liikkeensä asiakkaiksi. Bäckström julkaisi Jorma K. Mellerin toimittaman muistelmakirjan *Parturin tuolista, Tarinoita lööppijulkisuuden takaa* (Minerva 2011). Bäckström piti Salon Bror Bäckström -nimistä parturinliikettä Helsingin Uudenmaankadulla vuoteen 2021, jolloin hän myi sen.

Bäckström toimi myös opettajana kampaamo- ja parturialan oppilaitoksissa sekä pukeutumis- ja tapakulttuurikurssien vetäjänä. Hän sai käsityöneuvoksen arvonimen vuonna 2005 ja hänet valittiin vuoden käsityöläiseksi 2014.

Bäckström liittyi katoliseen kirkkoon 1988, toimi pitkään Pyhän Marian seurakunnan seurakuntaneuvostossa ja oli Jerusalemin Pyhän Haudan Ritarikunnan ritari vuodesta 2004. Hän toimi aktiivisesti myös rotareissa.

Bäckström on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Teoksia
* *Mistä tyyli? Bror Bäckström ja miehen elämää*. Toimittanut Jorma K. Meller. WSOY 2004
* *Parturin tuolista: Tarinoita lööppijulkisuuden takaa*. Toimittanut Jorma K. Meller. Minerva, Helsinki 2011
* *Miehen tyylikirja*. Kirjoittaneet Bror Bäckström ja Jorma K. Meller. Tammi 2013

## Lähteet
Andreas Osiander

**Andreas Osiander** (oik. **Hosemann**, 1498–1552) oli saksalainen teologi, vuosina 1522–1548 Nürnbergin kirkkoherra ja uskonpuhdistaja, vuodesta 1549 pappi ja professori Königsbergissä. Hän oli luterilaisuuden puolustaja ja edusti luterilaisuutta mm. Marburgin uskontokeskustelussa 1529 ja Ausburgin valtiopäivillä 1530, mutta hänen vanhurskauttamisoppinsa oli luterilaisuudesta poikkeava. Toisin kuin Melanchton, Osiander uskoi, että syntinen ihminen todella tehdään vanhurskaaksi sen sijaan, että syntinen vain julistettaisiin Jumalan edessä sellaiseksi Tämä tapahtuu Osianderin mukaan sen takia, että Kristus jumalallisen luontonsa puolesta asuu hänen sanaansa uskovassa ihmisessä ja siten vanhurskauttaminen on sama kuin uudestisyntyminen. Kun Osiander kertoi tästä käsityksestään Königsbergissä vuonna 1550, syntyi niin sanottu Osianderin riita. Melanchtonin kannattajat filippistit olivat kiistassa Osianderia vastassa. Osianderin kanta hylättiin virallisesti Sovinnon kirjassa 1580.

## Lähteet
Emmuska Orczy

**Emma ”Emmuska” Magdolna Rozália Mária Jozefa Borbála Orczy de Orci** (23. syyskuuta 1865 Tarnaörs, Unkari – 12. marraskuuta 1947 Lontoo, Iso-Britannia) oli unkarilaissyntyinen brittiläinen kirjailija ja paronitar. Hän saavutti suosiota eloisilla ajanvieteromaaneilla. Orczyn tunnetuin teos on vuonna 1905 julkaistu historiallinen romaani *[[Punainen neilikka]]*, jonka hän kirjoitti yhdessä miehensä kanssa. Se kertoo Sir Percy Blakeneyn seikkailuista Ranskan vallankumouksen aikana. *Punainen neilikka* tunnetaan sekä näytelmänä, romaanina että elokuvana. Samaa aihetta Orczy kuvasi monessa muussakin romaanissa. *Punaisen neilikan* lisäksi häneltä on suomennettu muita romaaneja ja salapoliisiromaaneja.

Orczy muutti Englantiin avioiduttuaan englantilaisen aatelisen kanssa ja asui sen jälkeen Englannissa ja Rivieralla. Romaaneissaan hän kuvaa vallankumouksellisia moraalittomaksi roskajoukoksi ja asettuu näin aateliston arvojen kannattajaksi.

## Suomennettuja teoksia
**Keisarin kynttilän jalat* (The Emperor's Candlesticks, 1899, suom. 1928)
**Punainen neilikka* (The Scarlet Pimpernel, 1905, suom. 1916 nimellä *Vallankumousvuosilta*, 1919 nimellä *Tulipunainen neilikka*, 1935 nykyisellä nimellä)
**Minä tahdon kostaa* (I Will Repay, 1906, suom. 1919)
**Pustan poika* (A Son of the People, 1906, suom. 1921)
**Scotland Yardin Lady Molly* (Lady Molly of Scotland Yard, 1910, suom. 1926)
**Todellinen nainen* (A True Woman, 1911, suom. 1919)
**Eldorado – Punaisen neilikan seikkailuja* (Eldorado, 1913, suom. 1938)
**Harmaapukuinen mies* (The Man in Grey, 1918, suom. 1928)
**Punaisen Neilikan liitto* (The League of the Scarlet Pimpernel, 1919, suom. 1939)
**Punaisen Neilikan voitto* (The Triumph of the Scarlet Pimpernel, 1922, suom. 1940)
**Punaisen neilikan kaksintaistelu* (Sir Percy Hits Back, 1927, suom. 1935)
**Punaisen Neilikan urotyö* (The Way of the Scarlet Pimpernel, 1933, suom. 1938)
**Punaisen Neilikan perintö* (Sir Percy Leads the Band, 1936, suom. 1941)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ricardo Odnoposoff

**Ricardo Odnoposoff**, etunimi myös muodossa **Riccardo** (1914–2004) oli argentiinalainen viulutaiteilija ja Keski-Euroopassa arvostettu pedagogi. Hän oli Wienin filharmonikkojen konserttimestari ja sittemmin sai kansainvälistä mainetta. Hän oli professori Wienin musiikkiakatemiassa vuodesta 1956 ja Stuttgartin musiikkikorkeakoulussa vuodesta 1964. Suomessa Odnoposoff esiintyi mm. Sibelius-viikon solistina.

## Lähteet
Adam Friedrich Oeser

**Adam Friedrich Oeser** (1717–1799) oli saksalainen taidemaalari, kuvanveistäjä ja vaskenpiirtäjä. Vuodesta 1764 hän oli Leipzigin taideakatemian johtaja Tässä asemassa hän oli mm. Goethen opettaja. Oeser oli Winckelmannin ohella uusklassisuuden esitaistelija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Liam O’Flaherty

**Liam O’Flaherty** (1897–1984) oli irlantilainen kirjailija. Hän kirjoitti sekä iiriksi että englanniksi. Romaaneissaan ja novelleissaan hän kuvaa sekä oman aikansa että menneisyyden Irlantia ja sen ihmiskohtaloita, köyhyyttä ja väkivaltaa. Pääteoksessaan *[[Yö petoksen jälkeen]]* (1926, suom. 1929) O’Flaherty kuvaa irlantilaisten vapaustaistelua. Monta O’Flahertyn romaania on dramatisoitu menestyksellisesti. O’Flaherty kirjoitti myös eläintarinoita. O’Flahertyn useissa romaaneissa kuvaustapa on värikkään voimakas, ylidramaattisen ja mystisen suuntainen, novelleissa tyypillisesti naturalistisempi. O’Flaherty opiskeli teologiaa, minkä jälkeen hän osallistui ensimmäiseen maailmansotaan sekä Irlannin kapinaan tasavaltalaisten puolella. O’Flaherty asui Englannissa ja Yhdysvalloissa.

## Suomennetut teokset
* *Yö petoksen jälkeen* (*The Inforner*); suomentanut Emil Tuomi, Vaasa: Yhteistyö 1929

## Lähteet
Henriod et Cie

**Henriod et Cie.** oli ranskalainen, vuosina 1898–1908 toiminut ajoneuvovalmistaja.

## Historia
Vuonna 1890 sveitsiläinen 24-vuotias *Charles Edouard Henriod* avioitui *Marie-Louise Baehnin* kanssa. Marie-Louise tuli perheestä joka omisti hiusjousia valmistavan tehtaan. Henriod'n perhe taasen oli touhunnut sekä höyrykoneisten että nestemäisiä polttoaineita käyttävien ajoneuvojen ja moottoreiden parissa jo vuosia. Nestemäisillä polttoaineilla tarkoitetaan, että Henriod'n moottorit kykenivät käyttämään polttoaineenaan bensiinin lisäksi alkoholia. Vuonna 1896 Charles perusti vanhemman veljensä Fritzin kanssa Sveitsin Biel/Biennen kaupunkiin moottoroituja ajoneuvoja valmistaneen yrityksen nimeltä Henriod Frères.

Yritys toimi Sveitsissä ainoastaan parin vuoden ajan. Vuonna 1898 Charles Henriod siirtyi Ranskaan ja perusti Henriod-autoja valmistavan yrityksen Pariisin esikaupunki Neuilly-sur-Seinen alueelle.

Yritys valmisti autoja Neuillyssa vuoteen 1908 asti, mutta Charles muutoin jatkoi työtään ajoneuvotekniikan parissa. Hän patentoi ensimmäisen automaattivaihteiston vuonna 1909. Lisäksi hän suunnitteli rotaatioventtiilijärjestelmän ensimmäisen version. Ranskan aloittaessa sotatoimet Ranskaa vastaan vuonna 1914, Charles palasi takaisin Sveitsiin.

## Mallit
Ensimmäinen malli oli *4 CV*. Vuonna 1902 sitä seurasivat yksisylinterinen *6 CV Simplon* ja kaksisylinterinen *12 CV*. Vuonna 1903 myyntiin saatiin jo nelisylinterinen *24 CV*. Vuonna 1903 kolme Henriod *12 CV-* ja *24 CV* -autoa osallistui Pariisi-Madrid-autokilpailuun. Vimmeiseksi malliksi jäi vuoden 1906 *32 CV*, joka oli varustettu ilmajäähdytteisellä nelisylinterisellä moottorilla.


Tiedosto:Darracq rotary-valve engine, sections (Autocar Handbook, Ninth edition).jpg|Halkileikkaus Henriod-rotaatioventtiilijärjestelmästä


## Lähteet

* Linz, Schrader: *Die Internationale Automobil-Enzyklopädie.*
* Georgano: *The Beaulieu Encyclopedia of the Automobile.*
* Georgano: *Autos. Encyclopédie complète. 1885 à nos jours.*
Maksim Košelev

**Maksim Pavlovitš Košelev** (, s. 7. maaliskuuta 1976 Uljanovsk, Neuvostoliitto) on venäläis-valkovenäläinen jääpalloilija, joka on edustanut urallaan Venäjän pääsarjassa Krasnogorskin Zorkia, Irkutskin Baikal-Energijaa, Habarovskin SKA-Neftjanikia ja Uljanovksin Volgaa. 
 
Košelev aloitti uransa Valko-Venäjän jääpallomaajoukkueessa vuoden 2014 kisoissa ja on edustanut sen jälkeen Valko-Venäjää kolme kertaa vuoteen 2016 mennessä (2014, 2015 ja 2016). Hän on pelannut kolmessa MM-turnauksessa 15 ottelua ja tehnyt niissä 4 maalia.

## Saavutukset
**Seurajoukkueessa**
* Venäjän mestaruussarjapronssia 2004 Zorkin riveissä

**Maajoukkueessa**
* MM-kisoissa Valko-Venäjän edustajana vuodesta 2014 kaikkiaan kolme kertaa vuoteen 2016 mennessä.

## Lähteet
* Bandysidan: Maksim Košelev 
* Rusbandy.ru: Maksim Košelev 

### Viitteet
Vahalahti

**Vahalahti** on kylä Nokian kunnan eteläosassa Pirkanmaan maakunnassa. Se sijaitsee Sarkolan vieressä ja kuului ennen Suoniemen kuntaan. Vahalahti on Kuloveden Sarkolanlahden rannalla.

Vahalahti ja sen naapurikylä Sarkola muodostavat valtakunnallisesti merkittävän rakennetun kulttuuriympäristön. Kylissä on yhä jäljellä tiivis historiallinen kyläkeskusta. Kylät on asutettu viimeistään varhaiskeskiajalla ja ne kuuluivat alkujaan Karkun pitäjään, jonka suurimpia kyliä ne olivat vielä keskiajalla. Vahalahden nykyinen tiivis rakennuskanta on pääasiassa 1900-luvun alusta. Kylän pellot viettävät hiljalleen kyläkeskuksesta Kuloveteen. Vahalahteen on rakennettu paljon uutta asutusta. Kylässä on Vahalahden kyläkoulu, joka on Tottijärvi-Vahalahden koulun yksikkö. Koulu lakkautetaan kevätlukukauden 2024 jälkeen.

## Lähteet
Väinöntalo

**Väinöntalo – Järviseudun museo** on Evijärven Kerttuankylän Vasikka-Aholla toimiva kulttuurihistoriallinen museo. Se esittelee Etelä-Pohjanmaan Järviseudun entistä talonpoikaiselämää.

Väinö Tuomaalan perustama Väinöntalon museo käsittää 19 rakennusta ja noin 20&nbsp;000 esinettä. Sen päärakennus Väinöntalo on siirretty Vetelistä vuonna 1958. Kaksikerroksinen rakennus on 18 metriä pitkä ja 10,7 metriä leveä. Sen korkeus kurjesta kivijalkaan on 9,4 metriä ja räystäästä 6,1 metriä. Talon ensimmäisessä kerroksessa on kahden suuren tuvan, välikamarin ja eteisen eli porstuan lisäksi kolme kamaria. Tuvassa on suurikokoinen takka. Toisessa kerroksessa on huoneina samoin kaksi tilavaa tupaa, eteinen sekä viisi kamaria. Kolmannessa eli vinttikerroksessa on kamari ja suuri ullakko eli vintti. Katolla on tapuli, jossa on vellikello. Talo on Suomen suurimpia talonpoikaistaloja. Museoalueen muita rakennuksia ovat luhti, tuulimylly, riihi, savupirtti, savusauna, paja ja talli. Erilaisia aitta-rakennuksia on kuusi ja latoja kolme.

Museon esineet ovat pääosin 1700- ja 1800-luvuilta. Huonekalujen sekä keittämisen, leipomisen, lastenhoidon, kutomisen ja nikkaroinnin lisäksi museoesineet edustavat talonpojan elinkeinoja, kuten maanviljelystä, karjanhoitoa, metsästystä, kalastusta, tervanpolttoa ja sepän töitä. Väinöntalon esihistoriallisen kokoelman huomattavin esine on Suomen vanhin yksipuinen kivikautinen vene, joka on ajoitettu noin vuoteen 1100 eaa. Koska maasta löydetyt esihistorialliset esineet kuuluvat Muinaistieteellisen toimikunnan hallintaan, Väinöntalon kokoelmiin on voitu saada tämän kivikautisen veneen lisäksi vain muutamia kivikauden kirveitä, nuijakiviä ym. Museon esineet ovat Väinö Tuomaalan pääasiassa Etelä-Pohjanmaan alueelta keräämiä.

Tuomaalan kerämään kokoelmaan perustuva museo avattiin vuonna 1960. Museo toimi säätiönä vuoteen 1989 saakka, jolloin se siirtyi Evijärven kunnan omistukseen. Kesäisin 1960- ja 1970-luvulla toisena juhannuspäivänä Väinöntalolla järjestettiin vuosittain Järviseudun kotiseutujuhlat, jotka olivat seudun yhteiset sukujuuret omaavien ihmisten suosiossa. Museolla toimii nykyisin kesäteatteri, museokauppa, museokahvila ja limunaatitehdas Limutippu.

Väinöntalo on avoinna toukokuun puolivälistä elokuun loppuun. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Väinöntalon blogi
Harrison (New Jersey)

**Harrison** on kunta (*town*) Hudsonin piirikunnassa New Jerseyssä Yhdysvalloissa ja osa New Yorkin – Newarkin – Jersey Cityn metropolialuetta. Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 13&nbsp;620 asukasta.

Harrisonin *township* perustettiin 13. huhtikuuta 1840, pari kuukautta Hudsonin piirikunnan perustamisen jälkeen. Se nimettiin ilmeisesti presidentti William Henry Harrisonin mukaan. Harrisonista erotettiin Union vuonna 1852 ja Kearny vuonna 1867. 25. maaliskuuta 1869 Harrisonista tuli *town*. Väestönlaskentaviraston mukaan kaupungin maapinta-ala on runsaat kolme neliökilometriä.

Harrison sijaitsee Passaicjoen rannalla vastapäätä Newarkia. Se on vanha teollisuuspaikkakunta, ja sen lempinimi onkin ”Beehive of Industry” (). Harrisonissa ovat toimineet muun muassa RCA:n, Otisin ja Edisonin tehtaat. Teollisuus hiipui 1900-luvun jälkipuoliskolla, ja 2000-luvulla kaupunkia on kehitetty palvelusektorin käyttöön ja asuinalueeksi.

MLS-jalkapalloseura New York Red Bullsin kotistadion Red Bull Arena sijaitsee Harrisonissa. 25&nbsp;000 -paikkainen stadion avattiin vuonna 2010. Harrisonissa on PATH-metron asema, ja Interstate 280 kulkee kaupungin halki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin sivusto
Joacim Ødegård Bjøreng

**Joacim Ødegård Bjøreng** (s. 14. joulukuuta 1995 Drammen) on norjalainen mäkihyppääjä. Bjøreng edustaa Røykenhopp-seuraa.

Bjøreng debytoi maailmancupissa helmikuussa 2015 Vikersundin lentomäkikisassa sijoittuen sijalle 36. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti vuoden 2016 helmikuussa niin ikään Vikersundin lentomäkikilpailusta ollen 28:s. Continental Cupista Bjøreng on saavuttanut yhden osakilpailuvoiton.

Nuorten MM-kilpailuista Bjørengillä on yksi joukkuekulta vuodelta 2015.

## Lähteet
Emil Orlik

**Emil Orlik** (1870–1932) oli tšekkiläis-saksalainen graafikko, taidemaalari ja teollisuustaiteilija. Hän oli vuodesta 1905 Berliinissä Kunstgewerbemuseumin professori. Hän tutustui Japanissa käydessään japanilaiseen puupiirräntään. Orlik alkoi kehittää väripuutaidetta, ollen 1800- ja 1900-luvun vaihteen huomattavin eurooppalaisen väripuutaiteen kehittäjä. Hän teki myös lavastuksia Max Reinhardtin teattereihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jalmari Jalo-Kivi

**Jaakko Jalmari Jalo-Kivi** (vuoteen 1906 **Jaakko Hjalmar Stén**; 28. huhtikuuta 1878 Ilmajoki – 9. helmikuuta 1937 Helsingin maalaiskunta) oli suomalainen ammattiyhdistysaktiivi, toimittaja, spiritualisti, yrittäjä sekä oikeistoradikaali.

Jalo-Kivi asettui 1800-luvun lopulla Helsinkiin, missä työskenteli aluksi kivityömiehenä ja toimi 1900-luvun alkuvuosina Helsingin ulkotyöväenyhdistyksen aktiivisena jäsenenä ja lopulta puheenjohtajana. Hänet kuitenkin syrjäytettiin vuonna 1905 yhdistyksen johdosta ja koko sosiaalidemokraattisesta työväenliikkeestä venäläisen poliisin ilmiantajaksi syytettynä. Tämän jälkeen hän muun muassa osallistui Matti Kurikan ympärille kerääntyneen ihannesosialistisen piirin toimintaan. Vuonna 1909 hän perusti spiritualistisen aikakauslehden *[[Spiritisti]]n* (lakkasi ilmestymästä 1913). Samana vuonna perustettiin myös Helsingissä ja Tampereella toiminut Suomen Spiritistinen Seura, jonka puheenjohtajana hän toimi seuraavien vuosien aikana. Spiritualismin yhteydessä Jalo-Kivi toimi nimimerkillä Jalo Kivi.

1920-luvun lopulla ja 1930-luvun alussa Jalo-Kivi oli mukana oikeistoradikaaleissa puoluehankkeissa. 1920-luvun lopulla hän oli oikeistoradikaalin Suomen Riippumaton Työväenjärjestö -puolueen johtohahmo. Tämä järjestö pyrki tuhoamaan kommunistisena pitämänsä ammattiyhdistysliikkeen ja korvaamaan sen kansallismielisellä työväenjärjestöllä. Suomen Riippumaton Työväenjärjestö hajosi pian sisäisiin riitoihin ja Jalo-Kivi perusti tilalle Suomen Kansallisen Työväenpuolueen jonka äänenkannattajana oli vuoden 1932 ajan ilmestynyt *[[Riippumaton Työläinen|Suomen Työläinen]]* -lehti.

## Teoksia
Julkaistu nimellä *Jalo Kivi*.

**Omia teoksia:**
* *Ääniä haudan takaa eli näkymätön maailma*. A. Airaksisen kirjapaino, Helsinki 1909

**Suomennoksia:**
* Oscar Busch : *Mistä ja mihin? : elämänkysymyksiä*. Aikakauskirja Spiritisti, Tampere 1911, 2. kieliasultaan nykyaikaistettu painos ilmestyi nimellä *Jälleensyntyminen, karma ja kuolemanjälkeinen elämä*. Biokustannus, Helsinki 2007

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Juuso Järvenpää: Vainotun totuuden esitaistelija – Jaakko Jalmari Jalo-Kiven spiritualistisen identiteetin rakentuminen 1900-luvun alun Suomessa, *Historiallinen aikakauskirja* 2/2017, s. 198–210.
*Juuso Järvenpää, *Kansan henkinen kehitys. Jaakko Jalmari Jalo-Kiven eletty kansalaisuus 1900-luvun alussa*. Papers on Labour History XVI. Työväen historian ja perinteen tutkimuksen seura. Helsinki 2024. 408 s. http://hdl.handle.net/10138/570338
Donald Love

**Donald Love** (s. 24. helmikuuta 1994 Rochdale, Englanti) on englantilaissyntyinen skotlantilainen jalkapalloilija, joka edustaa Englannin valioliigassa pelaavaa Manchester Unitedia. Oikeajalkainen Love on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Love on Manchester Unitedin kasvatti. Hän siirtyi lokakuussa 2015 lainalle Englannin ykkösliigan Wigan Athleticiin. Love pelasi seurassa syyskauden aikana seitsemän ottelua, ennen kuin lainasopimus päättyi tammikuussa 2016. Manchester Unitedin paidassa Valioliigassa Love teki debyyttinsä helmikuussa 2016 tullen vaihdosta kentälle loukkaantuneen Matteo Darmianin tilalle Sunderlandia vastaan.

Love on edustanut Skotlantia nuorten maajoukkuetasolla. Hän voi edustaa aikuisten maajoukkuetasolla joko Skotlantia tai Englantia, jossa hän on syntynyt.

## Lähteet
Cliff Ronning

**Cliff Ronning** (synt. 1. lokakuuta 1965, Burnaby, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen ammattilaisuransa lopettanut jääkiekkoilija. Ronning pelasi urallaan 18 kautta NHL-liigassa edustaen seitsemää eri seuraa.

## Pelaajaura
Ronning junioriuransa WHL-liigan New Westminster Bruinsissa. Jo ensimmäisen WHL-kauden jälkeen St. Louis Blues varasi hänet NHL:n varaustilaisuudessa . Pienen koonsa vuoksi Ronning varattiin vasta varauksen loppupuolella. Kaudella 1984–1985 Ronning voitti WHL:n pistepörssin 197 tehopisteellä, joka oli sarjan silloinen uusi ennätys.

Ronning ei saanut heti pelipaikkaa ammattilaisjoukkueessa, ja hän vietti valtaosan kaudesta 1985–1986 Kanadan maajoukkueen kanssa harjoitellen ja pelaten eri kansainvälisiä otteluita. Hän pelasi ensimmäisen ammattilaisottelunsa keväällä 1986, kun St. Louis kutsui hänet mukaan pudotuspeleihin. Hän teki pudotuspeleissä ensimmäisen maalinsa. Kauden  Ronning vietti vielä puoliksi maajoukkueessa ja puoliksi St. Louisissa. Todellisen läpimurtonsa NHL:ään Ronning teki vasta kaudella , jolloin hän teki 64 ottelussa 24 maalia ja 31 syöttöä.

Läpimurrosta huolimatta Ronning lähti kaudeksi 1989–1990 Eurooppaan hakemaan pelikokemusta. Hän pelasi Italian pääsarjassa tehokkaan kauden HC Asiagon paidassa tehden 42 ottelussa yhteensä 135 tehopistettä. Ronning palasi kaudeksi  St. Louisiin. Kauden puolessa välissä hänet myytiin kuitenkin Vancouver Canucksiin yhdessä Geoff Courtnallin, Robert Dirkin ja Sergio Momesson kanssa vaihdossa Dan Quinniin ja Garth Butcheriin.

Vancouverissa Ronningsta tuli yksi joukkueen avainpelaajista. Hän pelasi neljä kautta Vancoverissa, minkä jälkeen hän siirtyi vapaana agenttina kaudeksi  Winnipegistä Phoenixiin muuttaneeseen Phoenix Coyotesiin. Phoenix myi Ronningin ja Richard Lintnerin kaudella  sarjan laajennusjoukkueeseen Nashville Predatorsiin. Ronning oli nuoren ja kokemattoman Nashvillen johtohahmo neljän kauden ajan. Viimeisellä sopimuskaudella  Nashville myi Ronningin pelaajakauppojen takarajalla Los Angeles Kingsiin vaihdossa Jere Karalahteen.

Ronning vietti Los Angelesissa vain kyseisen kevään. Hän siirtyi kesällä Minnesota Wildiin yhdeksi kaudeksi. Seuraava kausi  jäi Ronning viimeiseksi. Hän teki vuoden mittaisen sopimuksen New York Islandersin kanssa. Ronning ei pelannut missään , ja helmikuussa 2006 hän ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Lentopallon Suomen Cup 2015

**[[Suomen Cup (lentopallo)|Lentopallon Suomen Cupiin]] 2015** osallistui 4 miesten ja 12 naisten joukkuetta. Miesten joukkueet karsittiin Mestaruusliigan 1. ottelukierroksen perusteella, joten osanottajia oli alun perin 11.
 
## Miesten Cup

### Mestaruusliigan 1. kierros

Välieräparit arvottiin. Lopputurnaus pelattiin Elenia-Areenalla.

## Naisten Cup

## Lähteet
* Mestaruusliigan tulospalvelu
Dioksaanit

**Dioksaanit** ovat heterosyklisiä, orgaanisia yhdisteitä, joiden kemiallinen kaava on C4H8O2. Dioksaanilla on kolme eri isomeerista muotoa.

*1,2-dioksaani  eli orto-dioksaani, CAS-numero 5703-46-8
*1,3-dioksaani eli meta-dioksaani, CAS-numero 505-22-6
*1,4-dioksaani eli dioksaani eli para-dioksaani, CAS-numero 123-91-1

## Katso myös
*Oksaani eli tetrahydropyraani

## Aiheesta muualla
*PubChem: 1,2-Dioxane 
*PubChem: 1,3-Dioxane 
*PubChem: 1,4-Dioxane
Pesäpallon naisten Mestaruussarjan kausi 1981

**Pesäpallon naisten [[Pesäpallon SM-sarja|Suomen mestaruudesta]]** pelattiin kaudella 1981 kymmenen joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka perusteella lopulliset sijoitukset määräytyivät.

## Naisten Mestaruussarja

Kauhajoki ja Oulu putosivat. Sarjaan nousivat Viinijärven Urheilijat ja Mansen Pesäpallo.

RPL: Anne Salonen, Marita Karhunen, Anitta Sandberg, Satu Hakala, Jaana Salonen, Marja-Leena Olin, Aino-Maija Siren, Pirkko Ollila, Anne Sumi, Jaana Rasimus, Tuija Ansala, Maria Kärkkäinen, Pelinjohtaja ja valmentaja Antero Salonen.

## Naisten Mestaruussarjan palkinnot

## Lähteet

* Siukonen-Ahola: Urheilun vuosikirja 1980-81 ()
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/parhaat_etenijat/
* Pesäpallon vuosikirja 2008
* http://mrasilainen.com/sarjat/ottelut/N_SM_1931-2009.xls
Oliiviselkäpitta

**Oliiviselkäpitta** (*Pitta oatesi*) on pittojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Oliiviselkäpittaa tavataan Kiinassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Thaimaassa ja Vietnamissa, ja sen levinneisyysalueen pinta-ala on noin 548&nbsp;000 km2. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Teemu Määttä

**Teemu Määttä** (s. 24. tammikuuta 1992) on suomalainen jääpalloilija, joka edustaa Ruotsin Elitserienissä pelaavaa Broberg/Söderhamn Bandyä. 

Pelipaikaltaan Määttä on keskikenttäpelaaja. Hän kuuluu myös Suomen jääpallomaajoukkueeseen.

## Seurajoukkueura

Määttä debytoi Botnian paidassa Bandyliigassa vain 14-vuotiaana kaudella 2006. Maaliskuussa 2015 Määttä siirtyi Ruotsin Elitserienin IFK Kungälviin, jossa hän pelasi yhden kauden.

Kesällä 2021 Määttä siirtyi viiden Siriuksessa vietetyn kauden jälkeen AIK:hon.

Syksyllä 2022 AIK luopui sarjapaikastaan Elitserienissä kesken kauden. Määttä valitsi tuolloin uudeksi seurakseen Edsbyns IF:n.

Kauden 2023-2024 päätteeksi Määttä valittiin Vuoden jääpalloilijaksi.

Keväällä 2025 Määttä pääsi ensimmäistä kertaa urallaan Elitserienin loppuotteluun. Villa Lidköping oli kuitenkin ottelussa vahvempi lukemin 7-3. Määttä teki ottelussa Edsbynin toisen maalin. Kauden päätteeksi Määttä siirtyi Edsbynistä kolmen vuoden sopimuksella Broberg/Söderhamiin.

## Maajoukkueura

Suomen jääpallomaajoukkueessa Määttä teki debyyttinsä vuonna 2010. Hän oli mukana saavuttamassa MM-hopeaa vuoden 2016 MM-kilpailuista, tehden maalin finaalissa Venäjää vastaan. 

Määttä pääsi toistaa kertaa urallaan pelaamaan MM-kisojen loppuottelussa keväällä 2023. Myös tuolloin Määttä onnistui maalinteossa vaikka ottelu päättyi Ruotsin voittoon.

Kevään 2025 maailmanmestaruuskilpailut päättyivät myös Suomen osalta hopeamitaliin. Ruotsi voitti loppuottelun maalein 5-3 ja Määttä saavutti maajoukkueuransa kolmannen MM-hopean.

## Perhe

Myös Määtän veljet Tuomas ja Tommi Määttä ovat jääpalloilijoita. Poikien isä Esa Määttä on menestyksekkään peliuransa jälkeen toiminut valmentajana Bandyliigassa ja Elitserienissä.

## Saavutukset

**Maajoukkueessa:**
* MM-hopea: 2016, 2023, 2025
* MM-pronssi: 2017, 2018 ja 2019

## Lähteet
Astro-H

**Astro-H** eli **Hitomi** oli japanilainen röntgenalueen avaruusobservatorio. Se laukaistiin avaruuteen 17. helmikuuta 2016 Tanegashiman avaruuskeskuksesta H-2A-raketilla 575&nbsp;kilometrin korkeudessa olevalle LEO-kiertoradalle. Se kuitenkin tuhoutui 26. maaliskuuta 2016.

## Tehtävä
Tehtävän kestoksi oli suunniteltu vähintään 10 vuotta. Astro-H toimikin odotetusti, kunnes 26. maaliskuuta 2016 yhteys siihen menetettiin. Sittemmin satelliitin ympäriltä on havaittu kappaleita mutta myös aluksen lähettämää jonkintasoista signaalia. Kuitenkaan täyttä varmuutta siitä, mitä tapahtui, ei ole, ja mahdollisuuksia on useita. Kooltaan Astro-H oli keskikokoinen röntgensatelliitti. Laukaisumassa oli noin 2&nbsp;700 kilogrammaa. Astro-H:n pituus oli 14 metriä.

## Tutkimus
Astro-H:lla oli tarkoitus tutkia olosuhteita, joita ei voida kokeellisesti tutkia Maassa, kuten erittäin korkeita lämpötiloja, voimakkaita gravitaatio- ja magneettikenttiä. Lisäksi tarkoitus oli tutkia alueita, joissa hiukkaset kiihtyvät lähes valonnopeuteen sekä muita kohteita, jotka synnyttävät röntgen- ja gammasäteilyä maailmankaikkeuden rajuimmissa ilmiöissä, kuten pulsareja, supernovajäänteitä, mustia aukkoja ja galaksijoukkoja.

## Tutkimuslaitteet
Astro-H:ssa oli neljä röntgenalueen teleskooppia. Kaksi niistä oli pehmeän alueen 0,3–12 keV:n säteilyn havaitsemiseen, ja polttoväli oli 5,6 metriä. Kaksi taas oli kovan alueen 5–80 keV:n säteilyn havaitsemiseen 12 metrin polttovälillä. Kovan alueen polttoväliä pystyi kuitenkin pidentämään ulos työntyvällä mastolla 6 metriä, jolloin pystyttiin tekemään havaintoja 600 keV:n alueelle asti.

Observatorion tutkimuslaitteet olivat:

* Hard X-ray Telescope (HXT)
* Soft X-ray Telescope (SXT-S, SXT-I)
* Hard X-ray Imager (HXI)
* Soft X-ray Spectrometer (SXS)
* Soft X-ray Imager (SXI)
* Soft Gamma-ray Detector (SGD)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
*
Poikien jääkiekkoturnaus nuorten talviolympialaisissa 2016

**Poikien jääkiekkoturnaus nuorten talviolympialaisissa 2016** käytiin viiden maan välillä. Turnaus alkoi 12. helmikuuta ja loppuottelu pelattiin 21. helmikuuta.

## Osallistujat
Lähde: 
 (isäntämaa)

## Alkulohko
Lähde: 

### Ottelut

----

----

----

----

----

## Pudotuspelit

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Lähteet
Roller Derby Suomi Cupin kausi 2016

**Kausi 2016** oli Roller Derby Suomi Cupin neljäs kausi. Runkosarjan neljä parasta pääsivät lopputurnaukseen joka pelattiin Tampereella 10.12. Mestaruuden voitti runkosarjankin voittanut Kallio Rolling Rainbow. Runkosarjan viimeiseksi jäänyt Kouvola Rock'n'Rollers säilytti paikkansa cupissa voitettuaan karsintaottelussa I-divisioonan voittaneen Joensuu Roller Derbyn. 

## Runkosarja

### Sarjataulukko

Kahden tai useamman joukkueen päätyessä tasapisteisiin, runkosarjan sijoitukset ratkaistaan järjestyksessä: 1. keskinäisten ottelujen pisteet, 2. keskinäisten otteluiden piste-ero, 3. keskinäisten otteluiden tehdyt pisteet, 4. kaikkien otteluiden piste-ero, 5. kaikkien otteluiden tehdyt pisteet, 6. arpa. Joukkueiden välinen järjestys ratkaistaan sijoitus kerallaan. Mikäli kaikilla tasapisteissä olevilla joukkueilla ei ole keskinäisiä otteluita ohitetaan kohdat 1-3.

### Otteluohjelma

## Lopputurnaus
Lopputurnaus pelattiin 10.12.2016 Tampere Areenassa Tampereella.

## Putoamiskarsinta

Runkosarjan viimeiseksi jäänyt Kouvola Rock'n'Rollers karsi ensi kauden cup-paikasta I-divisioonan voittaneen Joensuu Roller Derbyn kanssa. Putoamiskarsinta pelattiin lopputurnauksen yhteydessä Tampereella 10.12.2016. Kouvola voitti ottelun 249-164 ja säilytti paikkansa Suomi Cupissa.

## Lähteet
Pepinin piirikunta

**Pepinin piirikunta** on Yhdysvaltain Wisconsinin osavaltiossa sijaitseva piirikunta. Sen hallinnollinen keskus on Durand. Pepin tunnetaan kirjailija Laura Ingalls Wilderin synnyinpaikkana.

## Maantiede
Pepin kuuluu Wisconsinin vähäväkisimpiin piirikuntiin. Se sijaitsee osavaltionsa länsiosassa ja rajoittuu lounaassa Minnesotan osavaltioon. Pepin perustettiin vuonna 1858, sen alue lohkaistiin Dunnin piirikunnasta. Nimensä piirikunta sai ranskalaisten konkistadorien Pierre ja Jean Pepin du Chardonnetsin mukaan.

Mississippin sivujoki Chippewa River virtaa Pepinin piirikunnan halki.

Pepinin naapuripiirikunnat pohjoisesta myötäpäivään ovat Dunnin piirikunta, Eau Clairen piirikunta, Buffalon piirikunta, Wabashan piirikunta (Minnesota), Goodhuen piirikunta (Minnesota) ja Piercen piirikunta.

## Väestö
Pepinin väkiluku oli vuonna 1860 noin 2&nbsp;400, josta se kasvoi vuosisadan vaihteeseen mennessä noin kahdeksaan tuhanteen. Sen jälkeen piirikunnan väkiluku on pysynyt verraten vakaana runsaassa seitsemässä tuhannessa asukkaassa. Vuonna 2014 piirikunnan väkiluvuksi arvioitiin 7&nbsp;335 asukasta.

Pepinin piirikunnan alueella sijaitsee kahdeksan kuntaa (*town*) (Albany, Durand, Frankfort, Lima, Pepin, Stockholm, Waterville ja Waubeek), kaksi kylää (Pepin ja Stockholm) ja yksi kaupunki (Durand).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Liissilä

**Liissilä** () on maalaiskunta Leningradin alueen Tusinan piirissä Venäjällä. Sen keskustaajama **Liissin Korppus** (ven. Ли́сино-Ко́рпус, *Lisino-Korpus*) sijaitsee Lustovkajoen varrella 20 kilometriä Tusinasta lounaaseen. Kunnassa on 2&nbsp;000 ja taajamassa 900 asukasta (vuonna 2010).

## Maantiede ja asutus
Liissinän kunnan pinta-ala on 997,645 neliökilometriä. Se rajoittuu pohjoisessa Tusinan piirin Vornasuon , idässä Tusinan ja Lupanan, etelässä Novgorodin alueen Tjosovo-Netylskin ja Lugan piirin Jam-Tjosovon sekä lännessä Hatsinan piirin Viiritsan ja Susaninan kuntiin. Kunnan alueella sijaitsee Liissilän rauhoitusalue.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 16 kylää ja asutusta: Ala-Sytti (ven. *Nižnije Sjutti*), Fedosjino, Joklina (*Joglino*), Kastenskaja, Kivikko (*Kamenka*), Kummola (*Gummolovo*), Malinovka, Määsinä (*Mašino*), Peri, Peräsaari (*Konetški*), Radofinnikovo, Riikala (*Griškino*), Turova (*Turovo*), Tuupoviika (*Dubovik*), Ylä-Sytti (*Verhnije Sjutti*) ja Zverinets.

## Historia
Vatjan viidenneksen Inkeren pogostaan kuulunut Liissilän ortodoksinen kirkko mainitaan vuoden 1612 tarkastuskirjassa. Ruotsalaisaikana 1600-luvulla perustettiin Liissilän luterilainen seurakunta.

Kunnan keskustaajama on syntynyt vuonna 1834, jolloin valtion omistaman kartanon alueelle perustettiin Venäjän ensimmäinen opetuskäyttöön tarkoitettu metsänhoitoalue. Metsänhoitajakoulun lisäksi siellä toimi keisarillinen metsästysmaja. Vuonna 1918 lakannut metsäoppilaitos aloitti toimintansa uudelleen vuonna 1934.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Pietarista Novgorodiin johtava rautatie sekä Kemppaalan ja Hattulan välinen R-40-maantie. Paikallisista elinkeinoista tärkein on metsätalous. Keskustaajamassa on metsäoppilaitos ja Liissilän metsänhoitoalue toimii Pietarin metsäteknisen akatemian harjoitusalueena. Palveluihin kuuluu kaksi lastentarhaa ja koulua, kulttuuritalo ja kirjasto.

## Nähtävyydet
Paikallisia nähtävyyksiä ovat Nikolai Benois’n Liissilän keskustaajamaan suunnittelemat jääkäriopiston rakennus (1855), keisarillinen metsästysmaja (1860) ja kirkko (1862).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Liissilän kunnan sivusto
Kaarle V:n palatsi

**Kaarle V:n palatsi** () on täysrenessanssirakennus Granadan Alhambrassa, Espanjassa. Sen rakennutti Kaarle V. Palatsin rakentaminen aloitettiin 1533.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Valokuvia palatsista
Stella Christine

**Stella Christine Elisabet Löflund** (taiteilijanimeltään **Stella Christine**, s. 13. toukokuuta 1992 Vantaa) on suomalainen laulaja-lauluntekijä.

## Ura

### Uuden musiikin kilpailu
Stella Christine teki Kotkan seudulla jazz-, bilebändi-, trubaduuri- ja tanssimusiikkikeikkoja, kunnes osallistui Uuden Musiikin Kilpailuun 2016 finaaliin yltäneellä kappaleellaan *”*Ain’t Got Time For Boys*”*. ''Aamulehden'' Antti Lähde luonnehti artistia: *”*Jazzahtava R&B on ollut aina vaikea tyylilaji suomalaisille. Stella Christine vaikuttaa kuitenkin sisäistäneen Erykah Badunsa, Mary J. Bligensä ja Amy Winehousensa varsin hyvin*.”*  *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Mari Koppinen vertasi Stella Christineä Duffyyn ja Amy Winehouseen, piti tyylikkäänä ja aika sielukkaanakin.

### 2017–2018
Stella Christinen toinen single ”Starship*”* julkaistiin 2017. Stella Christine toimi myös Erja Lyytisen lämmittelijäesiintyjänä ja Yö-yhtyeen viimeisellä kiertueella taustalaulaja-kitaristina. Hän laulaa Yön *[[Mitä jos mä rakastan]]* -albumin *”*Haavoitetut*”*-kappaleella. Stella Löflund sai vuonna 2018 Kymenlaakson rahaston alaisesta Uuno Klamin rahastosta 8&nbsp;000&nbsp;€ apurahan albumin äänittämistä ja markkinointia varten.

### 2019–2020
Stella Christine esiintyi Porissa Isomäki Areenalla 10. toukokuuta 2019 ja Tampereella Tampere-talossa sekä 11. että 12. toukokuuta 2019 järjestetyissä kaikkiaan kolmessa Olli Lindholmin muistokonsertissa. Toukokuussa 2019 Stella Christine julkaisi singlen ”We’re Gonna Love”. ''Desibelin'' Mika Rothin mukaan Stella Christine hallitsee englannin kielen ”kuin syntyperäinen newyorkilainen”. Itse kappaletta hän kuvaili valoisaksi soulpop-helmeksi, joka sopii ”niin Ison Omenan kuumaan kesään kuin pohjoisempaankin suveen.”

### Nykytilanne
Stella julkaisi sooloalbumin Whisper vuonna 2020 Avart Popin kautta. Lisäksi hän vaikuttaa nykyään Heroines-yhtyeessä. Stella työskentelee musiikki- ja muiden projektien lisäksi myös yrittäjänä, artistivalmentajana ja laulunopettajana 

Vuonna 2022 Stella oli mukana Addams Family -musikaalissa joka esitettiin Kotkan Kaupunginteatterissa.

## Lähteet
Qadesh (jumalatar)

**Qadesh** tai **Qetesh** (seemiläisestä sanasta ”*Pyhä*”) oli syyrialais-kaanaanilaisesta uskonnosta Egyptin mytologiaan omaksuttu hedelmällisyyden, ekstaasin ja seksuaalisen nautinnon jumalatar. Qadesh oli suosittu etenkin uuden valtakunnan aikaan.
Namtso

**Namtso** on suolajärvi Tiibetissä, Kiinassa. Se sijaitsee 4&nbsp;718 metrin korkeudessa merenpinnasta. Namtso on pinta-alaltaan Kiinan toiseksi suurin suolajärvi Qinghaijärven jälkeen. Järvi on 90 kilometriä pitkä ja leveimmillään 30 kilometriä. Järven suurin syvyys on 35 metriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla