open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Selångersånin vesistö

**Selångersånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 41) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Selångersånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 460 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Selångersån, joka laskee Itämereen alle 0,2 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Selångersånin vesistö jää kahden suuren vesistön Indalinjoen vesistön (tunnus 40) ja Ljunganin vesistön (tunnus 42) väliin, jossa on sen lisäksi mereen laskevien purojen ja ojien pieniä valuma-alueita.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (52,7&nbsp;%), turve (7,7&nbsp;%), kalliomaa (15,9&nbsp;%), hiekka ja sora (7,7&nbsp;%), multamaa (7,9&nbsp;%), savimaa (3,9&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (0,7&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (81,2&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (2,0&nbsp;%), viljelymaita (6,7&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,7&nbsp;%) sekä joutomaita (4,2&nbsp;%). Näiden lisäksi on 2,2&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Selångersånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 5,09&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 36,1&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,65&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 5,3&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 38&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 33&nbsp;m³/s on mitattu toukokuussa 1986 ja pienin 0,2&nbsp;m³/s helmikuussa 1996. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi maaliskuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi huhti- ja toukokuulle.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Poutapuut

**Poutapuut** (*Pouteria*) on sapotillapuukasvien (Sapotaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Sukuun kuuluu noin 240–250 lajia.

Sukuun kuuluu muun muassa eteläamerikkalainen lukuma (*Pouteria lucuma*), jota viljellään hedelmäpuuna.

## Lajeja
* *[[kenianpoutapuu|Pouteria adolfi-friedericii]]* – kenianpoutapuu
* *[[Pouteria altissima]]*
* *[[afrikanpoutapuu|Pouteria aningeri]]* – afrikanpoutapuu
* *[[keltapoutapuu|Pouteria campechiana]]* – keltapoutapuu
* *[[Pouteria cuspidata]]*
* *[[Pouteria dictyoneura]]*
* *[[Pouteria dominigensis]]*
* *[[Pouteria gardneriana]]*
* *[[Pouteria glomerata]]*
* *[[Pouteria gomphiifolia]]*
* *[[Pouteria guianensis]]*
* *[[Pouteria laevigata]]*
* *[[lukuma|Pouteria lucuma]]* – lukuma
* *[[Pouteria psammophila]]*
* *[[Pouteria rigida]]*
* *[[Pouteria torta]]*
* *[[Pouteria venosa]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Poutapuut (''Pouteria'')
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Pouteria''
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Pouteria'' 
* Flora of North America: ''Pouteria''
Mimmo Paladino

**Mimmo Paladino** (s. 18. joulukuuta 1948, Paduli) on italialainen taidemaalari, kuvanveistäjä, graafikko ja piirtäjä. Hän opiskeli Beneventon Liceo Artistico di Beneventossa vuosina 1964–1968.  Paladino keskittyi 1970-luvun alussa piirtämiseen, jolloin hän kehitti suuren osan siitä kuvastosta, joka esiintyi myöhemmin hänen maalauksissaan. Paladino piti ensimmäiset yksityisnäyttelynsä vuonna 1976 Bolognan Galeria D‘Arte Duemilassa ja Brescian Nuovi Strumentissa. Hän muutti Milanoon vuonna 1977, ja 1970-luvun loppupuolella hän maalasi lähinnä monokromaattisia maalauksia sinisellä, punaisella tai keltaisella värillä. Hän liitti maalauksiinsa usein myös löydettyjä esineitä.	

Taidekriitikko Achille Bonito Oliva liitti Paladinon 1980-luvulla Transavanguardia-ryhmään, johon kuuluivat taidemaalarit Sandro Chia, Francesco Clemente, Enzo Cucchi ja Nicola De Maria. Paladino kehitti nopeasti allegorisen, figuratiivisen tyylin, joka ammensi kristillisestä ja antiikin mytologian kuvastosta, mutta jossa oli vaikutteita myös muinaisen Egyptin ja alkuperäiskansojen taiteesta sekä modernista taiteesta. Paladino loi arvoituksellisia ja arkaaisia hahmoja veistoshahmoja ja maalasi tauluja, joita hallitsivat kuoleman ja uhrin tematiikat. Paladinon tekninen monipuolisuus tulee esiin hänen grafiikan töissään, joita hän on tehnyt vuodesta 1980. Paladino on tehnyt niin etsauksia, linotöitä, kuin myös akvatintoja.

## Lähteet
Hun

**Hun** () on keidaskaupunki ja Al-Jufran piirikunnan hallinnollinen keskus Libyassa. Se sijaitsee Saharan autiomaassa 620 kilometriä Tripolista kaakkoon. Kaupungissa on 18&nbsp;900 asukasta (vuonna 2020).

Kaupunki on muuttanut paikkaa neljästi seitsemänsadan vuoden aikana. Alkuperäinen Miskanin kaupunki on hautautunut hiekkadyynien alle Hunin lounaispuolella. Nykyistä kaupunkia edeltänyt medina hylättiin 1950- ja 1960-luvuilla. Italian siirtomaa-aikana Hun oli eteläisen sotilasalueen keskus. Muammar Gaddafi suunnitteli Al-Jufrasta koko Libyan pääkaupunkia.

Al-Jufran keidasalue on tunnettu taateleistaan. Hunissa on pieni museo. Kaupungissa järjestetään helmi-maaliskuun vaihteessa makeisfestivaali.

## Lähteet
Nissan RB26DETT -moottori

**Nissan RB26DETT-moottori** on 2.6 L (2,568 cc) kuusisylinterin rivimoottori, joka kuuluu Nissanin RB26-moottorien perheeseen. Moottoria valmistettiin vuosina 1982-2002. Moottorin lohko on tehty valuraudasta ja sylinterikansi on tehty alumiiniseoksesta. Moottorissa on kaksi kannen yläpuolista nokka-akselia (DOHC) ja neljä venttiiliä jokaista sylinteriä kohden (24 venttiiliä yhteensä).

Moottoria on käytetty Nissan Skyline GT-R -autojen malleissa R32, R33 ja R34.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Autowiki
Freja (nimi)

**Freja** on skandinaavinen naisen etunimi. Sen lähtömuotona on islanninkielinen sana *freyja*, joka merkitsee ’valtiatarta’. Pohjoismaisessa mytologiassa Freyja oli rakkauden ja hedelmällisyyden jumalatar.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Freja on joulukuuhun 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena nimenä noin 410 naisella tai tytöllä. Heistä suurin osa on syntynyt 2000- tai 2010-luvulla. 

## Nimipäivät
Freja-nimi on ollut mukana suomenruotsalaisessa almanakassa vuodesta 1929. Nimipäivä on 6.&nbsp;toukokuuta.

Vuodesta 2001 alkaen Frejalla on ollut nimipäivä myös Ruotsin almanakassa (23.&nbsp;tammikuuta).

## Tunnettuja Frejoja
*Freja Beha Erichsen (s. 1987), tanskalainen malli

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Freja (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Viitaruosteheltta

**Viitaruosteheltta** (*Naucoria bohemica*) on ruostehelttojen sukuun kuuluva sieni. Sen ruskea lakki on yhdestä neljään senttimetriä leveä ja muodoltaan kartiomainen. Sen tiheässä sijaitsevat heltat ovat irto- tai tasatyvisiä ja ne kuultavat kostean lakin yläpinnalle. Viitaruosteheltan vaalea jalka on neljästä seitsemään senttimetriä pitkä ja alle puolen sentin paksuinen. Sen vaalea maltokerros on ohut ja miedonmakuinen. Se ei tuoksu voimakkaasti. Tämän sienen itiöpöly on ruskeaa.	

Viitaruosteheltta ei ole ruokasieni. Se esiintyy melko yleisesti puistoissa ja muissa rehevän ja kosteanpuoleisissa metsissä esimerkiksi leppien lähellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Viitaruosteheltta – ''Naucoria bohemica''
Keltapoutapuu

**Keltapoutapuu** (*Pouteria campechiana*) on sapotillapuukasvien (Sapotaceae) heimoon, poutapuiden (*Pouteria*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on ainavihanta puulaji, joka voi kasvaa suotuisissa olosuhteissa noin 15–30 metriä korkeaksi. Keltapoutapuun hedelmät ovat enemmän tai vähemmän munanmuotoisia; tavallisesti hedelmät ovat 7–12 cm pitkiä ja 5–7,5 cm leveitä. Hedelmien pinnan väri vaihtelee keltaisesta oranssiin ja hedelmät ovat syötäviä.

Keltapoutapuuta kasvaa luonnossa Keski-Amerikassa Meksikon pohjoisosista Panamaan ulottuvalla alueella, mutta sitä viljellään myös muualla tropiikissa sekä subtropiikissa. Floridassa keltapoutapuusta on tullut paikallisesti haitallisesti leviävä vieraslaji.

Keltapoutapuu kasvaa kosteilla ja alavilla mailla aina 1400 metrin korkeuteen asti. Luonnollisella kasvualueellaan vuoden keskilämpötila on noin +26°C, mutta keltapoutapuu menestyy viljeltynä alueilla, joilla vuoden keskilämpötila on noin 15°C–36°C väliltä. Keltapoutapuu voi kestää lyhytaikaisia pakkasia. Sadannan suhteen keltapoutapuu vaatii noin 900–1800 mm vuotuisen sademäärän. Laji kestää kuitenkin pitkähköjäkin kuivia kausia. Maaperän suhteen kasvupaikan maaperän tulee olla hyvin vettä läpäisevä. Viljelty keltapoutapuu alkaa tuottaa hedelmiä noin kolmesta viiteen vuotta kylvön jälkeen.

Keltapoutapuuta kasvatetaan hedelmäpuuna sekä koristepuuna ja siitä saadaan myös chiclenkaltaista kumimaista massaa sekä hyvää ja kovaa puutavaraa. Keltapoutapuun sydänpuun väri vaihtelee harmaanruskeasta punaruskeaan ja pintapuu on hieman vaaleampaa. Puuaines on kovaa ja sitä voidaan käyttää muun muassa rakennusmateriaalina. Hedelmiä voi syödä sellaisenaan raakana tai niitä voi käyttää ruoanlaitossa muun muassa erilaisissa jälkiruoissa, kuten kakuissa ja piirakoissa.

## Lähteet
* Useful Tropical Plants: ''Pouteria campechiana'' 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Keltapoutapuu (''Pouteria campechiana'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Pouteria campechiana'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Pouteria campechiana'' 
* Flora of North America: ''Pouteria campechiana''
Brak

**Brak** () on keidaskaupunki ja Wadi al-Shatin piirikunnan hallinnollinen keskus Libyassa. Se sijaitsee Saharan autiomaassa 705 kilometriä Tripolista etelään. Kaupungissa on 39&nbsp;400 asukasta (vuonna 2020).

Brakin länsipuolella sijaitsee suuri rautamalmiesiintymä, jonka hyödyntäminen ei toistaiseksi ole taloudellisesti kannattavaa. Kaupungissa toimii Sebhan yliopiston teknillinen tiedekunta. Paikallisia nähtävyyksiä ovat turkkilaisten ja italialaisten rakentamat linnakkeet ja savitiilinen vanha kaupunki.

## Lähteet
Jules Michelet

**Jules Michelet** (21. elokuuta 1798 – 9. helmikuuta 1874) oli ranskalainen historioitsija, joka on parhaiten tunnettu teoksestaan *Histoire de France* (Ranskan historia). Michelet oli ensimmäinen ihminen, joka käytti termiä renessanssi.

## Elämä
Michelet oli kirjanpainajan poika. Hän sai koulutusta ja pärjäsi hyvin koulussa. 29 vuoden ikäisenä vuonna 1827 hän alkoi opettaa historiaa ja filosofiaa Ecole normale superieuressa. Hän oli jo tässä vaiheessa julkaissut käännöksen Giambattista Vicon teoksesta *Scienza nuova* (Uusi tiede). Tämän jälkeen Michelet omistautui keskiajan tutkimiseen, ja hänen ensimmäiset kirjoituksensa Ranskan historiasta koskivatkin juuri keskiaikaa. Michelet liittyi vuonna 1838 Collège de Francen henkilöstöön. Hänen kirjoituksistaan tuli liberaalimpia, ja hän käsitteli enemmän oman aikansa ongelmia. Hänen ja kollega Edgar Quinetin kirjoittama jesuiittoja vastaan suunnattu kirja herätti kirkon huomion. Lisäksi Michelet huomasi teollisuusyhteiskunnassa orjuutta, jota vuonna 1846 ilmestynyt kirja *Le Peuple* koski. Täten Michelet ja muut aikakauden kirjoittajat liittyivät Ranskan vallankumoukseen rohkaistuneina kasvavasta vallankumoushengestä. Michelet'n seitsemänosainen kirjasarja *Histoire de la Révolution française* havainnollistaa hänen kuuluisan konseptinsa historiasta spontaanien kokonaisuuksien ylösnousemuksena. Vallankumouksen (1848) epäonnistuminen, Louis-Napoleonin kapina (1851) ja toisen keisarikunnan julistus (1852) syvällisesti häiriinnyttivät Micheletiä. Vaikka Michelet ei joutunut maanpakoon, hän vietti seuraavan vuoden Italiassa. Ankaran työn uuvuttamana ja masentuneena historiallisista tapahtumista Michelet löysi uuden valon rakkaudesta, kun hän rakastui 20-vuotiaaseen Atanaïs Mialarettiin. Inspiroituneena Mialarettin rakkaudesta luontoon Michelet kirjoitti neljä luontoaiheista runollista tutkielmaa: *Lintu* (1856), *Hyönteinen* (1857), *Meri* (1861) ja *Vuori* (1867). Näiden jälkeen julkaistiin vielä kaksi teosta, joista *La Sorcière* kertoo keskiaikaisesta noidasta ja *La Bible de l'humanité* käsittelee maailman uskontoja ja sisältää hyökkäyksen kirkkoa kohtaan. Michelet sai merkittävimmän teoksensa *Histoire de France* valmiiksi vuonna 1867. Vuonna 1870 Ranskan–Saksan sota syttyi ja Micheletin ihanteellisuus ja harhakuvat Saksasta särkyivät.

Michelet kuoli Ranskan Hyeresissä 75-vuotiaana sydänkohtaukseen.

Micheletin kuoleman jälkeen hänen leskensä väärensi hänen päiväkirjansa. Niiden julkaiseminen kokonaisuudessaan aloitettiin vuonna 1959.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
McCartney III

**McCartney III** on Paul McCartneyn sooloalbumi vuodelta 2020. McCartney on paitsi tuottanut levyt, myös soittanut kaikki instrumentit itse.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Paul McCartney - Find My Way musiikkivideo Paul McCartneyn virallinen kanava
*Arvio: Paul McCartney on edelleen vedossa Soundi.fi/Antti Marttinen MIELIPIDE 18.12.2020
Oksaruostenahikas

**Oksaruostenahikas** (*Phaeomarasmius erinaceus*) on ruostenahikkaiden sukuun kuuluva ruskeaitiöinen sieni. Sen siirottavasuomuinen ja ruosteenruskea lakki on 0,5–1,5 cm leveä. Sen vaaleat tai ruskeat heltat ovat tasatyvisiä. Yhdestä kahteen senttimetrin pituinen jalka on tiheäsuomuinen ja lakinvärinen. Oksaruostenahikas kasvaa metsissä ja pensaikoissa etenkin pajujen kuolleilla oksilla ja ohuilla rungoilla. Se on yleinen.

## Lähteet
Awbari

**Awbari** (myös *Ubari*) on keidaskaupunki ja Wadi al-Hayan piirikunnan hallinnollinen keskus Libyassa. Se sijaitsee Saharan autiomaassa 975 kilometriä Tripolista etelään. Kaupungissa on 43&nbsp;000 asukasta (vuonna 2020).

Awbarin läpi kulkee Sebhan ja Ghatin välinen maantie. Kaupungin lähellä on öljykenttiä ja se on tärkeä paikallinen talouden keskus. Asukkaat ovat tuaregeja, arabeja ja tubuja, jotka ovat taistelleet keskenään Libyan toisen sisällissodan aikana. Nähtävyyksiin kuuluvat vanha tori, turkkilaisten ja italialaisten rakentama linnake ja 1800-luvun tuaregimoskeija.

Awbarin lähellä on kauneudestaan kuuluja pieniä keidasjärviä. Niiden rannoilla on asunut dawada-niminen heimoryhmä. Lähistöllä sijaitsevat myös garamantien muinaisen pääkaupungin Garaman rauniot.

## Lähteet
Magnus Arvid Krabbe

**Magnus Arvid Krabbe** (26. elokuuta 1818 Vaasa – 16. joulukuuta 1882 Vaasa) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.

Krabben vanhemmat olivat Vaasan ja Oulun laamannikunnan laamanni Karl Arvid Krabbe ja hänen ensimmäinen puolisonsa Johanna Fredrika Krook. Krabbe tuli ylioppilaaksi 1832 ja suoritti tuomarintutkinnon 1837. Varatuomarin arvon hän sai 1840. Krabbe oli Vaasan hovioikeuden kanslisti 1843, kirjaaja 1846, aktuaari 1848, ylimääräinen viskaali 1850, notaari 1851, varakanneviskaali 1855, sihteeri 1856, asessori 1858 ja hovioikeudenneuvos 1863–1879. Valtiopäiväedustaja aatelissäädyssä hän oli  1867.

Magnus Arvid Krabben velipuoli hänen isänsä toisesta avioliitosta oli upseeri, valtiopäivämies Axel Henning Krabbe.

## Lähteet
Eugène Melchior de Vogüé

**Marie Eugène Melchior de Vogüé** (1848–1910) oli diplomaatti ja ranskalainen kirjailija. 

Toimittuaan muutamia vuosia virkamiehenä Ranskan Konstantinopolin ja Pietarin lähetystöissä Vogüé matkusteli laajalti ulkomailla ja julkaisi muistelmiaan ja vaikutelmiaan muun muassa aikakauskirjassa *[[Revue des deux mondes]]*, missä varsinkin hänen kirjoituksensa venäläisistä kirjailijoista herättivät huomiota. 

Hänet valittiin vuonna 1888 Ranskan akatemian jäseneksi. Hän oli vuosina 1893–1898 edustajainkamarin jäsenenä. Hänen teoksiaan ovat *Portraits du siècle* (1883), *Le fils de Pierre le Grand* (1884), *Le roman russe* (1886) jne.

Vogüén serkku on ranskalainen arkeologi ja diplomaatti Charles Jean Melchior de Vogüé.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kirjallisuusvuosi 1797

**Kirjallisuusvuosi 1797** käsittelee vuoden 1797 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Suomalainen kartografi Carl Petter Hällström aloitti kartoitustyön, jonka aikana hän teki taivalta Suomessa noin 80&nbsp;000 kilometriä 40 vuoden aikana.
* Leonardo da Vincin papereista koottu kokoelma Codex Atlanticus tuli julkisuuteen, kun Giovanni Battista Venturi kuvasi sitä teoksessaan *Essai sur les ouvrages physico-mathématiques de Leonard de Vinci*. Tekstikokoelma löydettiin Milanon Biblioteca Ambrosianasta.
* Vanhin tunnettu origamiohjeita sisältänyt kirja *Senbazuru Orikata* ilmestyi Japanissa.
* Saksalaisen kirjallisuuden "balladivuosi" (*Balladenjahr*): Friedrich Schiller kirjoitti muun muassa balladit *Der Taucher*, *Die Bürgschaft*, *Der Handschuh*, *Die Kraniche des Ibykus*, *Der Ring des Polykrates* ja *Der Gang nach dem Eisenhammer*. Goethe julkaisi balladit *Der Schatzgräber*, *Der Zauberlehrling*, *Die Braut von Korinth*, *Legende* ja *Gott und die Bajadere*.
* Brittiläinen luonnontieteilijä William Nicholson perusti tiedelehden *Journal of Natural Philosophy, Chemistry and the Arts*. Se ilmestyi vuoteen 1814 saakka.

## Julkaisuja
* Samuel Taylor Coleridge &ndash; *Christabel* (runoelma, ensimmäinen osa)
* André Ernest Modeste Grétry &ndash; *Mémoires ou Essais sur la musique*
* Johann Gottfried von Herder &ndash; *Briefe zur Beförderung der Humanität; zehn Sammlungen* (1791–1797)
* Immanuel Kant &ndash; *Die Metaphysik der Sitten*
* Immanuel Kant &ndash; *Über ein vermeintes Recht aus Menschenliebe zu lügen*
* Christian August Vulpius &ndash; *Rinaldo Rinaldini*

## Palkintoja
* Ruotsin akatemian Suuri palkinto  – Frans Mikael Franzén runosta *Sång över greve Gustaf Philip Creutz*

## Lähteet
Gnarpsånin vesistö

**Gnarpsånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 43) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Gnarpsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 229 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Gnarpsån, jonka pituus on 40 kilometriä. Joki laskee Itämereen alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Ljunganin vesistön (tunnus 42) ja Ljusnanin vesistön (tunnus 48) välissä, jossa on viisi pientä päävesistöä. Gnarpsånin vesistö on niistä toiseksi pienin, joten se jää Ljunganin vesistön ja Harmångersånin vesistön (tunnus 44) väliin. Vesistöä reunustavat vielä mereen laskevien ojien ja purojen pienet valuma-alueet.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (62,1&nbsp;%), turve (6,7&nbsp;%), kalliomaa (9,1&nbsp;%), hiekka ja sora (8,2&nbsp;%), multamaa (6,8&nbsp;%), savimaa (2,1&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (1,6&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (84,7&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (2,1&nbsp;%), viljelymaita (5,9&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,2&nbsp;%) sekä joutomaita (2,9&nbsp;%). Näiden lisäksi on 3,2&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Gnarpsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 2,9&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 16,6&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,48&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2,6&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 19&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 20,2&nbsp;m³/s on mitattu toukokuussa 1986 ja pienin 0,2&nbsp;m³/s tammikuussa 1990. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi huhti- ja toukokuulle.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Al-Jaghbub

**Al-Jaghbub** (, ) on keidaskylä Libyan itäosassa lähellä Egyptin rajaa. Se sijaitsee Libyan aavikolla 285 kilometriä Tobrukista etelään. Hallinnollisesti Al-Jaghbub kuuluu Al-Butnanin piirikuntaan.

Pieni ja vähäpätöinen keidas oli aikanaan tärkeä kauppiaiden ja pyhiinvaeltajien pysähdyspaikka matkalla Saharan yli Siwaan, Kairoon ja Mekkaan. Senusien suufilaisveljeskunnan johtaja Sayyid Muhammad bin Ali al-Sanusi muutti päämajansa sinne Jabal al-Akhdarista vuonna 1856. Linnoitettu Al-Jaghbub toimi senusien hallinnollisena ja hengellisenä keskuksena vuoteen 1896 saakka, jolloin veljeskunnan uusi johtaja Mohammed al-Mahdi siirsi päämajansa Kufran keitaalle. Italian armeija valtasi Al-Jaghbubin vuonna 1926.

Senusien uskonnollinen keskus *[[zawiya]]* tuhottiin poliittisista syistä Muammar Gaddafin aikana. Paikkakunnalla on säilynyt italialaisten rakentama linnoitus Qasr Athani. Egyptin rajalla on italialaisten vuonna 1931 pystyttämä piikkilanka-aita, joka ulottuu Al-Jaghbubista Välimerelle Bardian satamaan. Keitaan lähellä on kaksi suolajärveä, Buhairat al-Malfa ja Buhairat al-Fredgha. Niitä ympäröivillä kalliolla on muinaisia kalliopiirroksia, hautoja ja fossiileja.

## Lähteet
Vogüé (täsmennyssivu)

**Vogüé** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Vogüé, kylä Ranskassa
* Château de Vogüé, linna Vogüén kylässä
* Eugène Melchior de Vogüé (1848–1910), ranskalainen diplomaatti, kirjailija ja akateemikko
* Melchior de Vogüé (1829–1916), ranskalainen arkeologi ja diplomaatti

## Katso myös
* Vogue (täsmennyssivu)
Nianånin vesistö

**Nianånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 46) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Nianånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 197 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Nianån, jonka pituus on 40 kilometriä. Joki laskee Itämereen alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Nianånin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Ljunganin vesistön (tunnus 42) ja Ljusnanin vesistön (tunnus 48) välissä, jossa on viisi pientä päävesistöä. Nianånin vesistö on niistä pienin. Se jääkin pohjoispuolella sijaitsevan Delångersånin vesistön (tunnus 45) ja sen länsipuolella sijaitsevan Ljusnanin vesistön väliin. Nianånin vesistön kaakkoispuolella ja sen joensuun ympäristössä on mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on suurempi kuin Nianånin vesistö itse.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (62,2&nbsp;%), turve (6,6&nbsp;%), kalliomaa (17&nbsp;%), hiekka ja sora (4,1&nbsp;%), multamaa (2,1&nbsp;%), savimaa (1,1&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (0,6&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (88,1&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (2,1&nbsp;%), viljelymaita (2,1&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,3&nbsp;%) sekä joutomaita (1,2&nbsp;%). Näiden lisäksi on 6,4&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Nianånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 2,34&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 11,1&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,49&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2,2&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 13&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 16,2&nbsp;m³/s on mitattu toukokuussa 1986 ja pienin 0,2&nbsp;m³/s viimeksi vuonna 2007. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.

## Vesivoima
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 11 patoa. Vesistössä on yksi vesivoimalaitos Sofieholm, joka tuottaa sähköä 0,6 megawattin teholla noin 2,0 gigawattituntia vuodessa.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
August Fredrik Jansson

**August Fredrik Jansson** (8. syyskuuta 1815 Helsinki – 7. kesäkuuta 1880 Helsinki) oli suomalainen juristi ja valtiopäivämies.

Janssonin vanhemmat olivat teurastaja Salomon Jansson ja Eva Sofia Palenius ja puoliso vuodesta 1854 Rosalia Karolina Josefina Saurén (k. 1909). Asianajaja, valtiopäivämies Fredrik Jansson oli heidän poikansa. August Fredrik Jansson tuli ylioppilaaksi 1830 ja suoritti tuomarintutkinnon 1837. Laamannin arvonimen hän sai 1872. Jansson oli senaatin oikeusosaston ylimääräinen kopisti 1841, kamaritoimituskunnan kamarikirjuri 1843. Helsingin 2. kämnerinoikeuden puheenjohtaja 1848 ja Helsingin alipoliisimestari 1863. Tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen jäsen hänestä tuli 1868. Jansson edusti Helsinkiä porvarissäädyssä valtiopäivillä  1872 ja 1877–1878.

## Lähteet
Norralaånin vesistö

**Norralaånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 47) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Norralaånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 319 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Norralaån, joka tunnetaan eri osuuksilla myös nimillään Trönöån ja Lötån. Joki laskee Itämereen noin 0,11 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Norralaånin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Ljunganin vesistön (tunnus 42) ja Ljusnanin vesistön (tunnus 48) välissä, jossa on viisi pientä päävesistöä. Norralaånin vesistö on niistä yksi kolmesta pienestä vesistöstä. Sen länsi- ja lounaispuolella sijaitsee Ljusnanin vesistö. Muualla on mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on kuitenkin suurempi Norralaånin vesistön pinta-ala.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (62,0&nbsp;%), turve (8,0&nbsp;%), kalliomaa (10,9&nbsp;%), hiekka ja sora (5,3&nbsp;%), multamaa (4,7&nbsp;%), savimaa (3,2&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (0,2&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (82,5&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (2,7&nbsp;%), viljelymaita (5,7&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,4&nbsp;%) sekä joutomaita (2,2&nbsp;%). Näiden lisäksi on 5,5&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Norralaånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 3,45&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 20,8&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,5&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,55&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 21&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 23,8&nbsp;m³/s on mitattu toukokuussa 1986 ja pienin 0,1&nbsp;m³/s elokuussa 2007. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi maaliskuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi huhti- ja toukokuulle.
## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Ingalill

**Ingalill** on ruotsalainen naisen etunimi. Se voidaan tulkita Inga-nimen deminutiivimuodoksi (’Inga pieni’) tai nimien Inga ja Lill yhdistelmäksi. Nimestä on käytetty myös kirjoitusasua *Inga-Lill*.

Ruotsissa nimen teki tunnetuksi Gustaf Fröding runoelmallaan ”Ingalill” (1891). Ristimänimenä Ingalill esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1896.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on toukokuuhun 2024 mennessä tilastoitu noin 450–460 Ingalill-nimistä naista. Nimeä on annettu varsinkin 1920–1940-luvuilla syntyneille suomenruotsalaisille.

## Nimipäivät
Ingalill viettää nimipäivää suomenruotsalaisessa almanakassa 20.&nbsp;kesäkuuta ja Ruotsin almanakassa 25.&nbsp;lokakuuta.

## Lähteet
Texas Medical Center

**Texas Medical Center** (**TMC**) on sairaaloiden keskittymä Houstonin kaupungissa, Texasissa Yhdysvalloissa. Alueella toimii 50 eri laitosta, joihin lukeutuu 15 sairaalaa, kaksi lääketieteellistä oppilaitosta ja neljä sairaanhoitokoulua. Alueella hoidetaan noin kymmenen miljoonaa potilasta vuosittain.

Keskittymä työllistää noin 106&nbsp;000 henkeä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Texas Medical Centerin kotisivut
Aurelius Caninus

**Aurelius Caninus** tai **Aurelius Conanus** oli 500-luvulla hallinnut alun perin Gildasin mainitsema brittiläinen kuningas, jota Gildas syyttää erilaisista synneistä. Tarkkaan ei tiedetä, missä päin Aurelius Caninus hallitsi. Mahdollisia paikkoja ovat Etelä-Englanti ja Walesin kaakkoisosat.

Aurelius Caninus tunnetaan maininnasta Gildasin teoksessa *[[De Excidio Britanniae]]* eli "Britannian tuho". Gildas eli varhaisella Rooman valtakunnan jälkeisellä ajalla ja hän kirjoitti latinaksi. Aurelius Caninus on yksi Gildasin nimeämästä viidestä brittiläisestä kuninkaasta, joita Gildas eri syistä paheksuu. Kuninkaita kutsutaan eri eläinten mukaan ja Caninusta Gildas nimittää "leijonan penikaksi". Aurelius Caninusta Gildas syyttää sukusurmasta ja haureudesta. Gildas kuvailee Aureliusta epäpuhtaana, sekä sisällissotaan ja ryöstelyyn taipuvaisena mainiten tämän sukulaisten jo kuolleen ja Aurelianuksen "seisovan yksin kuin puu   pellolla". Lopuksi Gildas kehottaa Aureliusta vielä katumaan tekojaan.

Varmasti ei tiedetä, missä päin Britanniaa Aurelius Caninus hallitsi. Gildas ei tätä erikseen mainitse. Neljä muuta kuningasta mainitaan kuitenkin maantieteellisessä järjestyksessä, jonka perusteella Aurelius Caninus olisi hallinnut alueita nykyisessä Etelä-Englannissa tai Walesin kaakkoisosassa. Joskus alueeksi on ehdotettu Severnin laaksoa. Nimi Aurelius on latinaa ja suhteellisen harvinainen. Gildas mainitsee myös Ambrosius Aurelianuksen sanoen tämän jälkeläisten degeneroituneen esikuvastaan. Mahdollisesti Aurelius Caninus onkin Ambrosius Aurelianuksen jälkeläinen. Nimi Caninus viittaa puolestaan koiraan. Nimi on todennäköisesti väännös kelttiläisestä arvonimestä, joka sekin viittaa koiraan. Kymrissä vastaava nimi olisi *Cynan*, bretoniksi *Conan* ja iiriksi *Conán*. Gildas kirjoittaa muita brittiläisiä nimiä samantapaisin väheksyvin sanaleikein.

Gildasin Aurelianuksen mainitsee myös myöhemmin kirjoittanut Geoffrey Monmouthilainen, jonka tekstissä Aurelius Caninus on tosin Aurelius Conanus. Geoffrey Monmouthilaisen mukaan Aurelius halltisi koko Britanniaa kolmen vuoden ajan. Walesilaisissa kymriksi kirjoitetuissa teksteissä sama henkilö on puolestaan Cynan Wledig.

## Lähteet
Skärjånin vesistö

**Skärjånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 49) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Skärjånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 330 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Skärjån, jonka yläjuoksua kutsutaan Brattbergsbäckeniksi. Se alkaa Nannsjönin järvestä ja joen pituus on 50 kilometriä. Joki laskee Itämereen alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Ljusnanin vesistön (tunnus 48) ja Daljoen vesistön (tunnus 53) välisessä taskussa, jossa on neljä pientä päävesistöä. Skärjånin vesistö on niistä pienin ja siksi se jää Ljusnanin- ja Hamrångeånin vesistön (tunnus 50) väliin. Pisin yhteinen vedenjakaja on eteläpuolisella Hamrångeånin vesistöllä ja pohjoispuoliselle Ljusnanin vesistölle jää puolet lyhyempi osuus. Muut osuudet jäävät mereen laskeville purojen ja ojien pienille valuma-alueille, joiden yhteispinta-ala on lähes Skärjånin vesistön suuruinen.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (62,4&nbsp;%), turve (7,8&nbsp;%), kalliomaa (9,7&nbsp;%), hiekka ja sora (3,6&nbsp;%), multamaa (4,2&nbsp;%), savimaa (0,5&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (1,3&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (83,4&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (2,3&nbsp;%), viljelymaita (2,5&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,2&nbsp;%) sekä joutomaita (1,1&nbsp;%). Näiden lisäksi on 10,5&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Skärjånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 3,4&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 10,5&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,9&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 13&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 18,8&nbsp;m³/s on mitattu toukokuussa 1986 ja pienin 0,3&nbsp;m³/s viimeksi vuonna 2007. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta toukokuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Huang Zongying

**Huang Zongying** (; 13. joulukuuta 1925 – 14. joulukuuta 2020) oli kiinalainen näyttelijä, kirjailija ja toimittaja.

Huang syntyi Pekingissä vuonna 1925. Uransa näyttelijänä hän aloitti 16-vuotiaana Shanghaissa, missä hän näytteli teatterinäytelmässä, mistä tuli suosittu. Hänet julistettiin roolihahmonsa takia Kiinan ”kullannupuksi”, joka oli myös näytelmän nimi. Huang teki ensimmäisen elokuvaroolinsa vuonna 1946, ja hänestä tuli suosittu näyttelijä myös elokuvissa.	

Huang kirjoitti vuonna 1953 ensimmäisen elokuvakäsikirjoituksensa ja liittyi vuonna 1965 Shanghain kirjailijoiden liittoon. Hän kirjoitti muun muassa monia arvostettuja esseitä ja kerronnallista journalismia. Huang oli ensimmäisiä toimittajia, jotka kirjoittivat kulttuurivallankumouksen jälkeen 1970-luvun lopulla ja 1980-luvun alussa keski-ikäisten taiteilijoiden, tieteilijöiden ja kirjailijoiden elämästä, haasteista ja unelmista. Hän vieraili samaan aikaan myös Tiibetin autonomisella alueella ja kirjoitti ensimmäisten joukossa matkareportaaseja sieltä.

Huang oli naimisissa neljästi. Liitto näyttelijä Zhao Danin kesti yli 30 vuotta, ja se päättyi Zhaon kuolemaan vuonna 1980. Huang meni vuonna 1993 naimisiin kirjailija ja kääntäjä Feng Yidain kanssa.

## Lähteet
Skarpböle

**Skarpböle** on maarekisterikylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön kirkonkylän pohjoispuolella.

Skarpböle muodostuu Skarpbölen maatilan maista. Kylän alue sijoittuu kirkonkylän pohjoispuolisten mäkien laaksoon, joka rajoittuu Dalkarbybäckeniin. Mäkien rinteet ovat metsää, mutta muuten kyläalue on peltomaata. Skarpbölen yksinäistila on perustettu keskiajalla ja se on toiminut 1600- ja 1700-luvuilla sotilasvirkatalona. Karttojen perusteella tila on sijainnut samassa kohdassa ainakin 1600-luvulta lähtien. Maatila jaettiin kahtia vuonna 1803, mutta tilat ovat päätyneet jo vuosisadan vaihteessa samalla omistajalle, tosin ne on yhdistetty virallisesti jälleen vasta 1964.

## Lähteet
Råneträsket

**Råneträsket** ( ) on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

## Maantietoa
Råneträsket on 7,6 kilometriä pitkä, 1,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 690 hehtaaria eli 6,9 neliökilometriä. Se sijaitsee 25 kilometriä Jällivaarasta etelään päin. Sen alavalla seudulla on vain yksi järvelle näkyvä vaara Kaddevaara. Se sijaitsee järveltä pari kilometriä koilliseen ja se kohoaa noin 130 metrin korkeuteen järvestä. Selkeäpiirteisestä rantaviivasta erottuu kolme pientä niemeä. Pisin niemi on järven kaakkoispäässä sijaitseva Kiviniemi, jonka sivulta alkaa järven laskujoki Rånejoki. Järven ympäristössä metsämat ja suomat vaihtelevat ja osa metsistä on avohakattuja. Järven koillisrannassa on kartan mukaan lähes 50 rakennusta, mutta niitä voi olla lähes 70. Ne saattavat olla joko vapaa-ajan asuntoja tai vuokramökkejä . Niiden luokse on rakennettu tie Jällivaaraan johtavalta maantieltä.

## Luontoarvoja
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (46,9&nbsp;%), turve (37,9&nbsp;%), hiekka tai sora (0,2&nbsp;%) ja kallio (0,8&nbsp;%). Muut alueet ovat erilaisia vesistöjä.

Järvestä saa ainakin haukea, särkeä, ahventa, siikaa ja harjusta . Järveltä muutama kilometri länteen päin sijaitsee Mudduksen kansallispuisto.

## Vesistösuhteet
Råneträsket kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen pääuoman lähialueeseen . Järvi on lasku-uomansa lähdejärvi, sillä lasku-uoma alkaa järvestä heti Rånejoen nimisenä. Se ei kuitenkaan ole vesistöalueensa pääuoman alkulähde, sillä yläjuoksulla pääuoma katsotaan kuuluvan Rovasenjärvestä alkavalle Hárrejåhkålle. Järven valuma-alueen pinta-ala on 209,45&nbsp;km², mutta Hárrejåhkån osuus siitä on 144,04&nbsp;km² ja järven muille uomille jää vain 65,41&nbsp;km². Niitä ovat Gibmejåhkå, joka on Kipmejärven lasku-uoma, Ahojoki, jonka valuma-alueella sijaitsee Pallimjärvi ja joka laskee järven kaakkoispäähän, lounaisrantaan laskeva Giddejávrren laskujoki Giddejåhkå, sekä Pulvekvuomasta tuleva lounaisrantaan laskeva oja. Suurin joki Hárrejåhkå tulee järven luoteispäähän. Järven luusuassa Rånejoen keskivirtaaman arvioidaan olevan 2,39&nbsp;m³/s . Rånejoki laskee Perämereen Råneåssa Luulajassa.

## Lähteitä
### Huomautuksia

### Viitteet
Harmångersånin vesistö

**Harmångersånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 44) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Harmångersånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1&nbsp;197 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Harmångersån, jonka pituus on 81 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 0,4 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Harmångersånin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Ljunganin vesistön (tunnus 42) ja Ljusnanin vesistön (tunnus 48) välissä, jossa on viisi pientä päävesistöä. Harmångersånin vesistö on niistä toiseksi suurin. Sitä ympäröi kolme päävesistöä. Sen lounaispuolella sijaitsee Delångersånin vesistö (tunnus 45) ja pohjoispuolen yläjuoksulla on ensin Ljunganin vesistö ja sitten alajuoksulla on Gnarpsånin vesistö (tunnus 43). Harmångersånin joensuun ympärillä sijaitsee mereen laskevien purojen ja ojien pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on noin puolet Harmångersånin vesistön pinta-alasta.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (67,6&nbsp;%), turve (7,7&nbsp;%), kalliomaa (10,4&nbsp;%), hiekka ja sora (2,7&nbsp;%), multamaa (3,1&nbsp;%), savimaa (1,1&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (1,3&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (85,9&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (3,1&nbsp;%), viljelymaita (2,8&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,7&nbsp;%) sekä joutomaita (1,6&nbsp;%). Näiden lisäksi on 6,0&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Harmångersånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 13,2&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 58,7&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 3,12&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 13,3&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 68&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 66,5&nbsp;m³/s on mitattu toukokuussa 1982 ja pienin 1,7&nbsp;m³/s joulukuussa 1989. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.

## Vesivoima
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 109 patoa. Hamrångeånin pääuomassa on 3 vesivoimalaitosta Bergby, Vifors ja Viksjö bruk, joiden yhteisteho on 1,8 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 14,3 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Navid Afkari

**Navid Afkari** (Farsi نوید افکاری), (s. 1993 Shiraz – 12. syyskuuta 2020 Shiraz), oli iranilainen vapaapainija.

Afkari tuomittiin kuolemaan järjestysmiehen murhasta Iranin mellakoiden yhteydessä 2018. Hän mukaansa hänet oli pakotettu tunnustamaan kiduttamalla. Afkari teloitettiin Adel-Abad-vankilassa Shirazissa hirttämällä.

## Lähteet
Hamrångeånin vesistö

**Hamrångeånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 50) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Hamrångeånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 518 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Hamrångeån, jonka pituus on 10 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 0,15 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Ljusnanin vesistön (tunnus 48) ja Daljoen vesistön (tunnus 53) välisessä taskussa, jossa on neljä pientä päävesistöä. Hamrångeånin vesistö on näistä toiseksi pienin, joten se jää Skärjånin vesistön (tunnus 49) ja Testeboånin vesistön (tunnus 51) väliin. Lisäksi Hamrångeånin joensuun ympärillä on mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on Hamrångeånin vesistöä pienempi.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (62,7&nbsp;%), turve (12,0&nbsp;%), kalliomaa (7,8&nbsp;%), hiekka ja sora (3,5&nbsp;%), multamaa (2,7&nbsp;%), savimaa (1,0&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (0,5&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (81,7&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (4,5&nbsp;%), viljelymaita (2,1&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,0&nbsp;%) sekä joutomaita (0,9&nbsp;%). Näiden lisäksi on 9,8&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Hamrångeånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,37&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 12,3&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 1,25&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 4,9&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 20&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 19,2&nbsp;m³/s on mitattu toukokuussa 1986 ja pienin 0,6&nbsp;m³/s viimeksi vuonna 2007. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.

## Vesivoimaa
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 29 patoa . Hamrångeånin pääuomassa on 3 vesivoimalaitosta: Bergby, Vifors ja Viksjö bruk. Voimaloiden yhteisteho on 1,8 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 14,3 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Testeboånin vesistö

**Testeboånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 51) muodostuu Pohjanlahden Selkämereen laskevan Testeboånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1&nbsp;112 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Testeboån, jonka pituus on 85 kilometriä. Joki laskee Itämereen noin 0,4 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Testeboånin vesistö sijaitsee kahden suuren vesistön Ljusnanin vesistön (tunnus 48) ja Daljoen vesistön (tunnus 53) välisessä taskussa, jossa on neljä pientä päävesistöä. Sillä on yhteinen vedenjakaja neljän vesistön kanssa. Testeboånin vesistö luoteispuolella on sekä Ljusnanin- että Daljoen vesistöllä vedenjakajasta pieni osuus ja Daljoen jälkeen sen eteläpuolella on yhteistä vedenjakajaa Gavleånin vesistön (tunnus 52) kanssa. Testeboånin vesistön koillispuolella on vielä Hamrångeånin vesistö (tunnus 50). Testeboånin joensuun ympäristössä sijaitsee mereen laskevien  ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden valuma-alueiden yhteispinta-ala on vaatimaton.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (62,8&nbsp;%), turve (15,2&nbsp;%), kalliomaa (4,8&nbsp;%), hiekka ja sora (4,1&nbsp;%), multamaa (4,5&nbsp;%), savimaa (0,5&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (2&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (81,5&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (7,1&nbsp;%), viljelymaita (3,1&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,0&nbsp;%) sekä joutomaita (1,3&nbsp;%). Näiden lisäksi on 5,9&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Testeboånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 13,0&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 52,7&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 3,15&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 12,1&nbsp;m³/s, keskiylivirtaama (MHQ) on 57&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,5&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 72,4&nbsp;m³/s on mitattu toukokuussa 1986 ja pienin 1,5&nbsp;m³/s lokakuussa 1989. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. Sen mukaan kevättulva kestäisi huhtikuusta kesäkuuhun ja sen huippu ajoittuisi toukokuulle.

## Vesivoimaa
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 42 patoa . Testeboånin pääuomassa on 6 vesivoimalaitosta: Strömsbro, Oslättfors, Strömsborg, Bosågen, Åmotsbruk ja Masugnsdammen. Voimaloiden yhteisteho on 2,1 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 10,3 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Kuun halkaisemisen ihme

**Kuun halkaisemisen ihme** () on islamilaiseen *[[Koraani]]n* tulkintaan perustuva kertomus, jonka mukaan Kuun suuran ensimmäiset jakeet 54: 1–2 kertovat, miten profeetta Muhammed halkaisi kuun. Jakeet kuuluvat ''Koraanissa'': "Hetki on tullut lähelle, ja kuu on jakaantunut! Jos he näkevät tunnusmerkin, he kääntyvät pois sanoen: ’Tarkkaa taikuutta!’"

Muhammedin elämäkerran kirjoittaneet Ibn Ishaq (700-luvulla) ja Ibn Hisham (800-luvulla) eivät mainitse tapausta, mutta se esiintyy 800-luvulla tallennetuissa *[[Hadith|haditheissa]].* Peruskoulun islaminuskon oppikirja antaa tapauksesta islamin *[[tafsir]]* -perinteeseen eli Koraanin selitykseen perustuvan kuvauksen. Kirja kertoo: "Allah antoi myös ihmeen, jossa hän jakoi kuun kahtia. Tämä tapahtui ennen *[[Hidžra (islam)|hijraa]]*. Silloin mekkalaiset olivat pyytäneet ihmettä Profeetalta. He lupasivat kääntyä islamin uskoon ihmeen nähtyään. Profeetta osoitti kohti kuuta ja Allah halkaisi kuun kahtia: toinen puoli kuusta oli al Safa –vuoren yllä ja toinen vastapäisen Qayqaan vuoren yllä."

## Todisteita
Islamilainen sivusto antaa seuraavat varmat todistukset sille, että ihme todella tapahtui:

# Muhammedin rehellisten ja oikeamielisten kumppanien todistukset
# Monien *tafsir* -oppineiden yksimielisyys asiasta.
# *hadith* -oppineiden yhtäpitävät kertomukset
# kertomukset pyhiltä miehiltä, joilla on kyky nähdä tuntemattomia asioita
# yhtäpitävät näkemykset monilta *kalam* -imaameilta, oppineilta ja asiantuntijoilta, joilla yleensä on hyvin erilaisia mielipiteitä
# Muhammedin *umman* yksimielinen usko; yksimielisenä se ei koskaan erehdy.
Egyptiläinen O. K. AbouEassa perustelee ihmeen tapahtumista kuuta koskevalla astrologisella tiedolla *International Journal of Astronomy* - lehdessä. Hän katsoo osoitetun, että jäljet kuussa eivät ole 1388 vuotta vanhempia.  Julkaisussa *Journal of Islamic Education* indonesialaiset tutkijat katsovat, että NASA:n ottamat valokuvat kuusta todistavat kuun halkaisemisen ihmeestä.

Akilu Muhammad Aliu Nigerian valtionyliopistosta ja Adibah Abdul Rahim Malesian kansainvälisestä islamilaisesta yliopistosta ihmettelevät, miksi kristityt orientalistit kieltävät kuun halkaisemisen ihmeen, vaikka siitä on todisteina lukuisia autenttisia traditioita, jotka he luettelevat. 

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet