open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Paul Korir

**Paul Kipketer Korir** (15. heinäkuuta 1977, Kipkoror, Kenia) on kenialainen entinen keskimatkojen juoksija.

Korir aloitti juoksuharrastuksen peruskoulun viimeisenä vuonna. Hän nousi kuuluisuuteen huhtikuussa 2000 juoksemalla toiseksi kansallisissa kilpailuissa 800 metrin juoksussa ajalla 1.45,6, minkä jälkeen kuuluisa maratoonari Moses Tanui hankki hänelle ammattilaissopimuksen. Myöhemmin samana vuonna hän paransi matkan ennätyksekseen ajan 1.44,21. Kaksi seuraavaa kilpailukautta menivät ilman mainittavaa menestystä, mutta vuonna 2003 hän johti pitkään Kenian maastojuoksun mestaruuskisoja 4 kilometrin kilpailussa, mutta menetti johtonsa lopussa. Myöhemmin samana vuonna hän vaihtoi päämatkakseen 1 500 metrin juoksun, jolla matkalla hän voitti Kenian mestaruuskilpailut. Pariisin MM-kisoissa hän juoksi matkan neljänneksi ajalla 3.33,47. Viikkoa myöhemmin hän paransi ennätystään lukemiin 3.30,72. Kauden lopussa hän voitti  ja All-African Games -kisat.

Korir voitti Budapestin sisäratojen MM-kisoissa 2004 MM-kultaa. Hän jäi Kenian olympiakarsinnoissa neljänneksi, eli ei päässyt mukaan Ateenan olympialaisiin. Sen sijaan hänet valittiin Kenian joukkueeseen Afrikan-mestaruuskisoihin, joissa hän voitti kultaa 1&nbsp;500 metrillä. Kauden lopussa hän sijoittui  viidenneksi.

## Ennätykset

### Ulkoradat
* 800 metrin juoksu: 1.44,2 (2000)
* 1 500 metrin juoksu: 3.30,72 (2003)
* Mailin juoksu: 3.48,17 (2003)

### Sisäradat
* 1 000 metrin juoksu: 2.17,07 (2004)
* 1&nbsp;500 metrin juoksu: 3.37,05 (2004)
* Mailin juoksu: 3.53,26 (2004)

## Lähteet
Taygete

**Taygete** () oli kreikkalaisessa mytologiassa nymfi ja yksi plejadeista, Atlaksen ja Pleionen tyttäristä. Hän sai Zeuksen kanssa pojan, Lakedaimonin, josta tuli Spartan perustaja ja spartalaisten esi-isä.

Taygeten kerrottiin vältelleen Zeuksen yrityksiä lähennellä häntä, jolloin Artemis, jonka kanssa Taygete metsästi, olisi muuttanut hänet kauriiksi. Zeus kuitenkin onnistui yrityksessään tämän ollessa tajuttomana, ja häpeissään tästä Taygete piiloutui Lakoniassa vuoren alle, joka on nimetty hänen mukaansa Taygetokseksi. Palattuaan takaisin ihmishahmoonsa, Taygete omisti kultasarvisen Keryneian kauriin Artemiille, jonka Herakles yhtenä urotyönään myöhemmin pyydysti.

## Lähteet
Gary Snyder

**Gary Sherman Snyder** (s. 8. toukokuuta 1930 San Francisco, Kalifornia Yhdysvallat) on beat-sukupolven johtohahmoihin kuuluva yhdysvaltalainen runoilija. Häntä pidetään myös luontorunoilijana. Hän sai Pulitzerin runopalkinnon teoksesta *Turtle Island* vuonna 1975.

Snyderin vanhemmat olivat Lois Hennessy ja Harold Snyder. Kun poika oli kaksivuotias, suuren laman köyhdyttämä perhe muutti Washingtoniin Kitsapin piirikuntaan. Kymmenen vuoden kuluttua oli edessä uusi muutto Oregoniin Portlandiin.

Snyder pääsi Reed Collegeen vuonna 1947. Hän tunsi kasvavaa kiinnostusta Kaukoidän kieliä, kulttuureja ja uskontoa kohtaan, ja hän aloittikin vuonna 1953 niiden opiskelun Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä. Erityisesti hänen alakseen muodostui zenbuddhalaisuus, ja hän vietti vuosina 1956–1968 suuren osan ajasta Japanissa. Snyder palasi Yhdysvaltoihin, jossa hän loi huomattavimman uransa. Hänet valittiin Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäseneksi vuonna 1987..

## Julkaisuja

* *Myths & Texts* (1960)
* *Six Sections from Mountains and Rivers Without End* (1965)
* *The Back Country* (1967)
* *Riprap and Cold Mountain Poems* (1969)
* *Regarding Wave* (1969)
* *Earth House Hold* (1969)
* *Turtle Island* (1974)
* *The Politics of Ethnopoetics* (1975) 
* *The Old Ways* (1977)
* *He Who Hunted Birds in His Father's Village: The Dimensions of a Haida Myth* (1979)
* *The Real Work* (1980)

* *Axe Handles* (1983)
* *Passage Through India* (1983)
* *Left Out in the Rain* (1988)
* *The Practice of the Wild* (1990)
* *No Nature: New and Selected Poems* (1992)
* *A Place in Space* (1995)
* *Mountains and Rivers Without End* (1996)
* *The Gary Snyder Reader: Prose, Poetry, and Translations* (1999)
* *Danger on Peaks* (2005)
* *Back on the Fire: Essays* (2007)

### Suomennettuja
* 
* 
* 
* *Kilpikonnasaari* (*Turtle Island*, 1974). Suomentanut Aki Räsänen. Helsinki: Basam Books, 2014. 
* * Tämä hetki* (*This Present Moment*). Suom. Tero Tähtinen. Enostone 2024 

### Suomennettuja runoja antologioissa
;Lähde
* Taidetoimikunnat, suom. Jarkko Laine, julkaisussa *Parnasso* 1977; nro 4
* Philip Zenshin Whalenille: k. 26. kesäkuuta 2002 (ja 33 männylle), suom. J. K Ihalainen, julkaisussa *[[Kirjo (lehti)|Kirjo: kirjallisuus- ja kulttuurilehti]]* 2010; nro 2 

Antologiassa *Yön häntäluu: maailmanrunouden antologia*, suom. J. K. Ihalainen, Cultura: Palladium kirjat 1998 
* Läpi savuaukon: I
* Läpi savuaukon: II
* Maan säkeet
* Metsästyskausi
* Rakkaus
* Runoilijoista
* Sivistys
* Tie länteen, maanaliseen
;Artikkeli
* d.a. levyn dharma silmä. Rankasti lyhentäen suomentanut J. K. Ihalainen. Julkaisussa *[[Kirjo|Kirjo : kirjallisuus ja kulttuurilehti]]* 2007: 1, s. 9

## Lähteet
Silvano Piovanelli

**Silvano Piovanelli** (21. helmikuuta 1924 Ronta di Mugello – 9. heinäkuuta 2016) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja kardinaali. Hänet vihki papiksi Elia Dalla Costa Firenzen arkkihiippakuntaan 13. heinäkuuta 1947. Hän sai 28. toukokuuta 1982 nimityksen Firenzen vihkipiispaksi ja Tubunae in Mauretanian titulaaripiispaksi. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Benelli, jota avustivat Antonio Bagnoli ja Giovanni Bianchi.

18. maaliskuuta 1983 Piovanelli sai nimityksen Firenzen arkkipiispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 21. maaliskuuta 2001. Hänestä ylennettiin kardinaaliksi 25. toukokuuta 1985, jolloin hänet nimitettiin Santa Maria delle Grazie a Via Trionfalen kardinaalipapiksi. Piovanelli oli liian iäkäs voidakseen osallistua uuden paavin valintaan vuoden 2005 konklaavissa.

## Lähteet
Ennio Antonelli

**Ennio Antonelli** (s. 18. marraskuuta 1936) on katolisen kirkon italialainen pappi. Hän sai 21. maaliskuuta 2001 nimityksen Silvano Piovanellin seuraajaksi Firenzen arkkipiispana, ja hänet asetettiin tähän virkaan 20. toukokuuta. Hän toimi virassa, kunnes sai nimityksen Paavillisen perheneuvoston puheenjohtajaksi 7. kesäkuuta 2008

Antonelli syntyi Todissa ja sai pappisvihkimyksensä 2. huhtikuuta 1960. Hänet nimitettiin 25. toukokuuta 1982 Gubbion piispaksi ja 6. lokakuuta 1988 Perugia-Città della Pieven arkkipiispaksi. Jälkimmäisestä tehtävästä hän erosi 26. toukokuuta 1995. 

Antonellin konsekroi piispaksi Santo Bartolomeo Quadrin ja Antonio Fustellan avustama Decio Lucio Grandoni 29. elokuuta 1982. Aikoinaan hänet oli vihkinyt papiksi Ilario Alcini. Hän on saanut tohtorinarvon Perugian yliopistolta. 

Antonellista tehtiin kardinaali 21. lokakuuta 2003, joten hän osallistui uuden paavin valintaan keväällä 2005. Hän on San Andrea delle Fratten kardinaalipappi.

## Lähteet
* Vatican.va: Elämäkerrallisia tietoja 
* Catholic-Hierarchy.org: Ennio Cardinal Antonelli
Kolme muskettikoiraa

**Kolme muskettikoiraa** (esp. *D'Artacan y los Tres Mosqueperros [[Japanin kieli|jap.]]ワンワン三銃士 Wanwan Sanjushi)* on espanjalais-japanilainen vuonna 1981 valmistunut 26-osainen piirrossarja. Sarja perustui Alexandre Dumas’n *[[Kolme muskettisoturia]]* -kirjasarjaan, jonka oli tarkoitus esitellä romaanit myös tuon ajan sukupolvelle. 

Sarja kertoo D'Artagnanin, sekä kolmen muskettikoiran: Porthoksen, Athoksen ja Aramiksen seikkailuista, jotka joutuvat taisteluihin muun muassa kardinaali Richelieun armeijaa vastaan.

Vuonna 1989 sarjalle tehtiin jatkoa nimellä Muskettikoirien paluu.

## Jaksot
*Jaksojen suomenkieliset nimet DVD-julkaisusta*. 

## Sarja Suomessa
Sarjan kaksi ensimmäistä jaksoa julkaistiin suomenkielisellä jälkiäänityksellä VHS:lle 1980-luvulla. Tuolloin sarja kantoi nimeä *D'Artakan*. Dubbauksen käänsi Matti Merinen ja ohjasi Pekka Merinen. Ääninäyttelijöinä toimivat Matti Merinen, Pekka Merinen, Eero Merinen, Ari Ryynänen, Taisto Santikko, Seija Kuntt Uri ja Tarja Anttila.

Sarja ensiesitettiin Suomen televisiossa Yle TV1-kanavalla vuosina 1982–1984 alkuperäisellä espanjan kielellä suomeksi tekstitettynä. Sarjan 13 jaksoa esitettiin uusintana englanninkielisellä jälkiäänityksellä ja suomeksi tekstitettynä kesä-elokuussa 1992.

Suomeksi jälkiäänitetty versio sarjasta esitettiin MTV Juniorilla 2000-luvun puolivälissä ja on sittemmin julkaistu kokonaisuudessaan DVD:lle kahteen eri otteeseen, ensin Finnkinon julkaisemana vuonna 2008 ja myöhemmin VLMedia Oyn toimesta vuonna 2020.

## Televisioelokuva
### Kolme muskettikoiraa -special
Sarjan jaksoista on koostettu myös noin 90 minuuttia pitkä televisioelokuva. Suomenkielisestä jälkiäänityksestä vastasi Oy PVP Voice Ab. Suomessa elokuva on julkaistu VHS:lle.

## Suomenkieliset ääninäyttelijät
### Sarjan dubbaus ([[Iyuno|Dubberman Oy]])

### Elokuvan dubbaus ([[Pauli Virta|Oy PVP Voice Ab]])

## Lähteet
Kynttilöiden syttyessä

**Kynttilöiden syttyessä** on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin toinen joululevy, ja kaikkiaan 8. studioalbumi. Se julkaistiin joulukuussa 2005.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Peter Engberg, ellei toisin mainittu.

# Varpunen jouluaamuna (säv. Otto Kotilainen, san. Sakari Topelius)
# Arkihuolesi kaikki heitä (säv. Leevi Madetoja, san. Alpo Noponen)
# Kun joulu on (säv. Otto Kotilainen, san. Alpo Noponen)
# En etsi valtaa, loistoa (säv. Jean Sibelius, san. Sakari Topelius, sov. Petri Ikkelä)
# Heinillä härkien kaukalon (säv. Trad., san. Martti Korpilahti)
# Oi jouluyö (säv. Adolphe Adam, san. Kyllikki Solanterä & Ester Snellman, sov. Petri Ikkelä)
# Sydämeeni joulun teen (säv. Kalervo Halonen, san. Veksi Salmi, sov. Juha Björninen)
# Oi Beetlehem sä pienoinen (säv. Trad., san. Kaarlo Valve)
# On hanget korkeat nietokset (säv. Jean Sibelius, san. Vilkku Joukahainen)
# Joulun kellot (säv. Armas Maasalo, san. Helmi Auvinen)
# Tuikkikaa, oi joulun tähtöset (säv. T. J. Hannikainen, san. Elsa Koponen)
# Ave Maria (op.52 no 6) (säv. Franz Schubert, san. Veksi Salmi, sov. Petri Ikkelä)

## Muusikot
* Pepe Willberg – laulu
* Peter Engberg – bassokitara ja kitarat
* Petri Ikkelä – vapaalehdykkäsoittimet
* Pentti Lahti – puhaltimet

## Lähteet
Avery Dulles

**Avery Robert Dulles** (24. elokuuta 1918 – 12. joulukuuta 2008) oli yhdysvaltalainen katolinen kirkonmies. Hän oli kardinaali 21. helmikuuta 2001 alkaen mutta ei voinut ikänsä johdosta osallistua uuden paavin valintaan keväällä 2005.

Dulles syntyi Auburnissa, New Yorkissa, poliitikko John Foster Dullesin pojaksi. Hän suoritti varhaisia opintojaan New Yorkissa, Sveitsissä ja Uudessa-Englannissa. Hän valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1940.

Päästyään Yhdysvaltain laivastosta vuonna 1946 Dulles liittyi jesuiittoihin. Hän sai pappisvihkimyksensä vuonna 1956 eikä ollut kardinaaliksi noustessaan arkkipiispa eikä edes piispa. 

Dulles kuului vuosina 1960–1974 Woodstock Collegen ja vuosina 1974–1988 Amerikan katolisen yliopiston henkilökuntaan. Hän oli lisäksi vierailevana professorina muun muassa Notre Damen yliopistossa. Hän tuli tunnetuksi julkaisuillaan ja luennoillaan.
Gerald Gardner

**Gerald Brosseau Gardner** (13. kesäkuuta 1884 Blundellsands – 12. helmikuuta 1964) oli englantilainen virkamies, harrastelija-antropologi, kirjailija ja okkultisti. Gardneria pidetään yhtenä wiccan perustajista ja hän kirjoitti useita wiccan kannalta tärkeitä teoksia..

Gardner syntyi Blundellsandsissa lähellä Liverpoolia varakkaaseen englantilaisperheeseen. Hän vietti terveyssyistä suuren osan nuoruudestaan Aasiassa ja palasi Englantiin vuonna 1936 ollessaan 52-vuotias. Gardner kertoi, että hän oli liittynyt vuonna 1939 noituutta harjoittavaan seuraan nimeltä *New Forest coven*, jonka hän uskoi olevan eurooppalaisen pakanuuden vuosisatoja vanhan perinteen jatkumoa. Gardner julkaisi teokset *Witchcraft Today* ja *The Meaning of Witchcraft* tehdäkseen noituususkontoa tunnetuksi suuren yleisön parissa.

## Teokset

* *Keris and Other Malay Weapons*. Singapore: Progressive, 1936.
* *A Goddess Arrives*. London: Arthur H. Stockwell, 1939.
* *High Magic’s Aid* London: Michael Houghton, 1949.
* *Witchcraft Today*. London: Rider, 1954.
* *The Meaning of Witchcraft*. London: Aquarian, 1959.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* www.geraldgardner.com. 
* Witches of History: Gerald Gardner
Aigina (mytologia)

**Aigina** () oli kreikkalaisessa mytologiassa najadi, jokijumala Asopoksen ja nymfi Metopen tytär. Hänen kerrotaan saaneen Aktorin kanssa pojan, Menoitioksen.

Zeus sieppasi Aiginan isänsä luota ja vei tämän Oinonen saarelle, joka on sittemmin nimetty Aiginaksi tämän mukaan. Hänen isänsä lähti etsimään tytärtään, ja lopulta Sisyfos kertoi Zeuksen vieneen tämän. Kun Asopus yritti pelastaa tytärtään, karkotti Zeus tämän takaisin omille vesilleen salamillaan. Loppujen lopuksi Aigina synnytti saarella Zeukselle Aiakoksen.

Hera suuttui puolisonsa uskottomuudesta tämän vieteltyä Aiginan niin, että lähetti käärmeen myrkyttämään saaren vedet. Kun vettä juoneet ihmiset alkoivat kuolla myrkytyksen seurauksena, Aiakos rukoili Zeusta muuttamaan muurahaiset ihmisiksi. Näin tapahtui, ja siitä sai alkunsa myrmidonien heimo.

## Lähteet
Luigi Poggi

**Luigi Poggi** (25. marraskuuta 1917 – 4. toukokuuta 2010) oli italialainen pappi ja katolisen kirkon kardinaali. Hän toimi pitkään kirkon diplomaattisissa tehtävissä.

Poggi syntyi Piacenzassa ja sai pappisvihkimyksensä 28. heinäkuuta 1940.  1960-luvulla hän toimi Pyhän istuimen suurlähettiläänä, nuntiuksena, keskisen Afrikan maissa Kamerunissa, Kongossa, Tšadissa, Gabonissa ja Keski-Afrikan tasavallassa. Vatikaanin kirjaston ja arkistojen hoitajana hän toimi 1992–1998. Kardinaalin arvo hänelle myönnettiin 1994. Ohitettuaan konklaavin jäsenelle säädetyn enimmäisäänestysiän Poggi ei enää osallistunut uuden paavin valintaan keväällä 2005.

## Lähteet
*Elämäkerrallisia tietoja
20 Greatest Hits

**20 Greatest Hits** on suomalaisen yhtyeen Teddy & The Tigersin kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1993. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
Pavle

**Pavle** (11. syyskuuta 1914 – 15. marraskuuta 2009) oli ortodoksisen kirkon pappi, joka toimi Serbian patriarkkana vuodesta 1990 kuolemaansa saakka.

Hän syntyi Kućancin kylässä Itävalta-Unkarissa, nykyisen Kroatian alueella, Stefan ja Ann Stojčevićin pojaksi ja sai kasteessa nimen Gojko. 
Hän kävi kimnaasia Belgradissa ja opiskeli seminaarissa Sarajevossa. Toisen maailmansodan hän oli paossa Ovčarin luostarissa. Sodan jälkeen hän työskenteli rakennusmiehenä, mutta huonon terveytensä vuoksi meni luostariin vuonna 1946 ja otti nimen Pavle.

Ateenassa suorittamiensa opintojen jälkeen Pavle nimitettiin Rasin ja Prizrenin piispaksi 1957. Tässä asemassa hän oli 33 vuotta, kunnes hänet valittiin patriarkaksi 1990.

Pavlella oli yhteyksiä Serbian ja Serbitasavallan johtoon Jugoslavian hajoamissotien aikana, mutta vuonna 1997 hän otti osaa mielenosoituksiin hallitusta vastaan ja vaati vuonna 2000 presidentti Slobodan Miloševićin eroa.

Pavle oli kaksi viimeistä elinvuottaan Belgradissa sotilassairaalassa.

## Lähteet
* Elämäkerrallisia tietoja  

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* [Patriarkka Pavle / Ortodoksi.net](http://www.ortodoksi.net/index.php/Pavle_(patriarkka))
Espanjan Grand Prix 1981

**Espanjan Grand Prix 1981** oli Formula 1 -sarjan osakilpailu, joka ajettiin 21. kesäkuuta 1981 Jaraman radalla Espanjassa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Gilles Villeneuve, jolle voitto oli kauden toinen ja samalla viimeinen.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: Jacques Laffite – 1.13,754
*Nopein kierros: Alan Jones – 1.17,818 (kierroksella 5)
*Jacques Laffiten sadas Grand Prix

## Lähteet
Alankomaiden Antillien lippu

**Alankomaiden Antillien lippu** oli vuonna 1956 perustetun ja vuonna 2010 lakkautetun Alankomaiden Antillien itsehallintoalueen tunnus. Lippu koostuu valkoisella pohjalla olevista sinisestä ja punaisesta viivasta, joista sininen ylittää punaisen. Sen viisi tähteä kuvaavat Alankomaiden Antillien saaria, jotka olivat Bonaire, Curaçao, Saba, Sint Eustatius ja Sint Maarten. Alun perin tähtiä oli kuusi, mutta yksi tähti pudotettiin lipusta pois, kun Aruba irtaantui Alankomaiden Antilleista vuonna 1986.

## Alankomaiden Antillien saarten liput


Kuva:Flag_of_Aruba.svg|Aruban lippu
Kuva:Flag_of_Bonaire.svg|Bonairen lippu
Kuva:Flag_of_Curaçao.svg|Curaçaon lippu
Kuva:Flag_of_Saba.svg|Saban lippu
Kuva:Flag_of_Sint Eustatius.svg|Sint Eustatiuksen lippu
Kuva:Flag_of_Sint Maarten.svg|Sint Maartenin lippu



## Lähteet
Luokses palaan taas

**Luokses palaan taas** on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin 40-vuotista musiikkiuraa juhlistava kokoelma-albumi. Se julkaistiin syyskuussa 2006. Kaikki kokoelman 30 kappaletta ovat Willbergin vanhoja hittejä uudelleen levytettyinä.

## Kappaleet

### CD 1
# Luokses palaan taas
# Julie-Anne
# Rööperiin
# Sotilaat, kansat, maat
# Taivas itkee sadoin pisaroin
# Sinä ja minä
# Satamaan
# Yksin oon tietenkin
# Olet mulle maailmain
# Rasvis mä oon
# Kapteeni Koukku
# Lentoon
# Jos sä lähdet pois
# Mennyt kesä
# Saat miehen kyyneliin

### CD 2
# Alusta mä kaiken alkaisin
# Aamu
# Elämältä kaiken sain
# Hermes
# Merimies
# Vieraat
# Taivas vain tietää
# Elää
# Taivas kirkastuu
# Ovi elämään
# Jää mun sateenvarjon alle
# Pieni kansan laulu
# Myrskyluodon Maija
# Romanssi
# Pilvi taivaan peittää

## Lähteet
Kaukaa kaipaan

__NOTOC__
**Kaukaa kaipaan** on suomalaisen laulaja Pepe Willbergin 9. studioalbumi. Se julkaistiin 14. marraskuuta 2008.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot
* Pepe Willberg – laulu, musiikkiohjelmointi
* Tuomo Dahlblom – kitarat
* Jouko Nyqvist – huilut
* Jokke Seppälä – musiikkiohjelmointi
* Arttu Takalo – musiikkiohjelmointi
* Pekka Westerholm – musiikkiohjelmointi, koskettimet

### Tuotanto
* Pepe Willberg – tuottaja, äänittäjä, miksaaja
* Pauliina Visuri (Viihde & Vuorovaikutus Oy) – vastaava tuottaja
* Jokke Seppälä – miksaaja, masteroija (Ääni ja Kuvatuotanto Oy)
* Aleksi Räisänen – kannen ulkoasu
* Magnus Löfving – kuvat
* Henri Tikkanen – kuvat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viihdeuutisten haastattelu levyn tiimoilta 23.10.2007 (video)
Ralph Rapson

**Ralph Rapson** (13. syyskuuta 1914 – 29. maaliskuuta 2008) oli yhdysvaltalainen arkkitehti. Hän syntyi Michiganissa ja oli tyyliltään pääasiassa modernisti.

Rapson opiskeli Michiganin yliopistossa ja Cranbrookin taideakatemiassa; hänen opettajiensa joukkoon kuului Eliel Saarinen. Hän oli jo luonut kansainvälisesti merkittävän uran ennen kuin liittyi Minnesotan yliopiston henkilökuntaan vuonna 1954. 

Rapsonin töiden joukkoon kuuluvat Yhdysvaltain-suurlähetystöt Tukholmassa ja Kööpenhaminassa. Niin ikään hänen suunnittelemansa oli Minneapolisissa vuosina 1963–2006 toiminut Guthrie Theaterin rakennus.
Loebner-palkinto

**Loebner-palkinto** on vuosittain jaettavana oleva 18 karaatin kullalla päällystetty mitali ja 100&nbsp;000 dollarin suuruinen palkinto sellaisen tietokoneohjelman kehittäjälle, jonka ohjelma läpäisee Turingin testin. Toistaiseksi on jaettu ainoastaan pienempiä, enintään muutamien tuhansien dollarien arvoisia, summia parhaan yrityksen tehneille kehittäjille. Hugh Loebner perusti palkinnon vuonna 1990. 

Vuonna 2015 chattirobotti Rose voitti kisan, muttei edelleenkään pääpalkintoa.

## Lähteet
Blaine Stoughton

**Blaine Stoughton** (s. 13. maaliskuuta 1953, Gilbert Plains, Manitoba, Kanada) on entinen ammattijääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hyökkääjä Stoughton pelasi kahdeksan kautta NHL:ssä, jossa hänen seuransa olivat Pittsburgh Penguins, Toronto Maple Leafs, Hartford Whalers ja New York Rangers. Lisäksi hän pelasi kolme kautta WHA:ssa. Juniorina hän edusti Flin Flon Bombersia. 

Stoughtonin vaihtelevan WHA-uran parasta aikaa oli pelaaminen Rick Dudleyn ja Rich Leducin kanssa "LSD-ketjussa" Cincinnati Stingersissä 1976–77. Stoughton teki 52 maalia.

Stoughton varattiin seitsemäntenä Pittsburgh Penguinsiin vuoden 1973 NHL-varaustilaisuudessa. Stoughton ylsi sarjassa ainakin 50 maaliin kaudessa kahdesti ja teki vähintään 40 neljästi.

Blaine Stoughton on nykyisin University of Cincinnatin kiekkojoukueen päävalmentaja.

## Saavutuksia
* NHL:n paras maalintekijä 1980 (yhdessä Danny Garen ja Charlie Simmerin kanssa
Mrinal Sen

**Mrinal Sen** (; 14. toukokuuta 1923 Faridpur, Brittiläinen Intia – 30. joulukuuta 2018 Kalkutta, Intia) oli intialainen elokuvaohjaaja, joka oli nostamassa 1960- ja 1970-luvuilla nostamassa bengalinkielistä elokuvaa maailmanmaineeseen. Hänet palkittiin urallaan muun muassa Berliinin ja Cannesin elokuvajuhlilla.

## Elämä ja ura
Sen syntyi nykyisen Bangladeshin alueella ja opiskeli Kalkutan yliopistossa. Hän muutti alkujaan Kalkuttaan opiskellakseen fysiikkaa, mutta hän kiinnostui elokuva-alasta luettuaan kirjan elokuvan estetiikasta.

Senin esikoisohjaus oli vuonna 1955 ilmestynyt *Raat Bhore*. Hän sai paikallista suosiota elokuvillaan *Neel Akasher Neechey* (1959) ja *Baishey Shravana* (1960). Parhaan ohjaajan kansallisen palkinnon Sen sai vuoden 1969 elokuvasta *[[Linnustaja]]*. Sitä pidetään intialaisen elokuvan merkkipaaluna.

Intialainen elokuva sai 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun alussa kansainvälistä huomiota. Länsi-Bengalista tulleet Sen, Satyajit Ray ja Ritwik Ghatak veivät bengalinkielistä elokuvaa maailmalle. Sen teki tuona aikana niin sanotun Kalkutta-triologian, johon kuului poliittiset elokuvat *[[Haastattelu (vuoden 1971 elokuva)|Haastattelu]]*, *Calcutta 71* ja *Padatik*.

Euroopassa Sen palkittiin Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1975 elokuvasta *Chorus* ja vuonna 1979 elokuvasta *Parashuram*. *Akaler Sandhanesta* Sen sai vuonna 1981 Berliinissä kolme palkintoa. Cannesin elokuvajuhlilla hän oli ehdolla Kultaisen palmuun vuonna 1980 elokuvasta *Kohta on jo aamu*, vuonna 1983 elokuvasta *Kharij* ja vuonna 1986 elokuvasta *Genesis*. *Kharij’sta* Sen sai tuomaripalkinnon. Senin viimeinen elokuva *Aamaar Bhuvan* toi hänelle parhaan ohjaajan palkinnon Kairon elokuvajuhlilla 2002.

## Tunnustukset
Sen oli tuomariston jäsenenä Cannesissa ja Berliinissä vuonna 1982 sekä Venetsian elokuvajuhlilla vuosina 1983 ja 1996. Senille on Intiassa myönnetty valtion Padma Bhushan -tunnustus. Hän sai vuonna 2005 elokuvapalkinto Dadasaheb Phalken ja toimi Intian parlamentin kunniajäsenenä vuosina 1998–2003. Kansainvälisellä tasolla hän on Ranskassa Ordre des Arts et des Lettres’n *Commandeur* ja Venäjällä Ystävyyden ritarikunnan jäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mrinal Senin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Sasha Alexander

**Sasha Alexander** (syntymänimeltään **Suzana Drobnjakovic**, s. 17. toukokuuta 1973 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja.

## Lapsuus ja nuoruus

Alexanderilla on serbialaiset ja italialaiset sukujuuret. Hän aloitti näyttelemisen koulunsa näytelmissä seitsemännellä luokalla. Hän jatkoi näyttelemistä koko kouluajan läpi ja muutti New Yorkiin opiskellakseen näytelmissä. Alexander on opiskellut Etelä-Kalifornian yliopiston näyttelijäkoulussa.

## Ura näyttelijänä

Sasha Alexander on esiintynyt useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hän teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1997, jolloin hän esiintyi kolmessa elokuvassa. Alexander tunnetaan parhaiten Caitlin "Kate" Toddin roolistaan televisiosarjassa *[[NCIS Rikostutkijat]]*, jossa hän näytteli vuosina 2003–2005. Vuosina 2010–2016 hän oli toisessa pääosassa kuolemansyyntutkijana nimeltä Maura Isles televisiosarjassa *[[Rizzoli & Isles]]*.

### Filmografia
**Battle of Sexes* (1997)
**Visceral Matter* (1997)
**Eliittiryhmä* (*Supply & Demand*) (1997)
**Yhdessä, yksin* (*Twin Falls Idaho*) (1999)
**Wasteland* (1999), 13 jaksossa
**Ball & Chain* (2001)
**Dawson's Creek* (2000–2001)
**All Over the Guy* (2001)
**C.S.I.* (*CSI: Crime Scene Investigation*) (2001), jaksossa *Alter Boys*
**[[Frendit]]* (*Friends*) (2002), jaksossa *The One With Joey's Interview*
**Greg the Bunny* (2002), jaksossa *Surprise!*
**Predisio Med* (2002), jaksoissa *Second Chance* ja *This Baby's Gonna Fly*
**Expert Witness* (2003)
**Lucky 13* (2005)
**[[NCIS Rikostutkijat]]* (*Navy NCIS: Naval Criminal Investigative Service*) (2003–2005)
**Pentagon* (*E-Ring*) (2006), jaksosa *War Crimes*
**[[Vaarallinen tehtävä III]]* (*Mission: Impossible III*) (2006)
**The Nine* (2006), jaksossa *The Outsiders*
**The Last Lullaby* (2007)
**Play Dead* (2008)
**[[Yes Man]]* (2008)
**[[Jätä se!]]* (2009)
**[[Rizzoli & Isles]]* (2010–2016)
**[[Hävyttömät]]* (2015–)

## Yksityiselämä

Alexander on naimisissa Sophia Lorenin pojan, ohjaaja Edoardo Pontin kanssa. Heillä on kaksi lasta: toukokuussa 2006 syntynyt tytär ja joulukuussa 2010 syntynyt poika. 

## Aiheesta muualla

*
Cameron Crowe

**Cameron Bruce Crowe** (s. 13. heinäkuuta 1957) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja käsikirjoittaja, joka tunnetaan myös *[[Creem]]* ja *[[Rolling Stone]]* -lehden toimittajana.

Crowen tunnetuimpia teoksia ovat *[[Jerry Maguire – elämä on peliä]]* (1996) ja *[[Melkein julkkis]]* (2000). Jälkimmäisen käsikirjoituksesta hänet palkittiin Oscar- ja Bafta-palkinnoilla.

Cameron meni naimisiin Heartin pääkitaristin, Nancy Wilsonin  kanssa 27. heinäkuuta 1986 ja he saivat kaksospojat Williamin ja Curtisin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Lacey Chabert

**Lacey Nicole Chabert** (s. 30. syyskuuta 1982 Purvis, Mississippi, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi televisiosarjasta *[[Viiden juttu]]*.

## Ura

Chabert aloitti näyttelemisen hyvin nuorena ja kuului teatteriryhmään Broadway Kids, johon kuuluivat muun muassa Christy Carlson Romano, Chris Trousdale ja Greg Raposo. Hän esiintyi ensi kerran elokuvassa *[[A Little Piece of Heaven]]*, jonka jälkeen hän teki myös muutamia äänirooleja. Samalla Chabert tuli tunnetuksi televisiosarjasta *[[Viiden juttu]]*, jota esitettiin alun perin vuosina 1994–2000. Hän voitti sarjan aikana kaksi kertaa peräkkäin YoungStar-palkinnon ja oli useasti ehdolla Young Artist -palkinnon voittajaksi. Samaan aikaan Chabert oli vuodesta 1998 lähtien Eliza Thornberryn äänenä animaatiosarjassa *[[Villit Marjaset]]* vuoteen 2004 asti. Hän oli myös *[[Family Guy]]n* ensimmäisellä tuotantokaudella Meg Griffinin äänenä, kunnes Mila Kunis korvasi hänet. Sittemmin Chabert on esiintynyt elokuvissa ja voittanut muun muassa MTV Movie Awardin elokuvasta *[[Mean Girls]]*. Hän on näytellyt myös elokuvassa *[[Pelimiehen painajainen]]* vuonna 2009 morsiamena.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* TV.com 
* Voice Chasers
Salon Piivolley

**Salon Piivolley** oli suomalainen lentopalloseura. Piivolley oli yksi SM-liigan menestyneimmistä joukkueista 2000-luvulla. Seura menetti liigalisenssinsä kauden 2010-11 jälkeen talousvaikeuksiensa vuoksi. 

Salon Piivolley voitti SM-hopeaa peräkkäisiltä kausilta 2004, 2005 ja 2006. Pronssia salolaiset saavuttivat vuosina 2001 ja 2007. Suomen Cupin finaalissa joulukuussa 2003 Piivolley voitti Perungan Pojat Länsi-Auto Areenalla erin 3-2. Suomen Cupin hopeaa joukkue on voittanut kolme kertaa.

## Historia
Vuonna 1999 syntyi ajatus Salon seudun miesten huippulentopallojoukkueiden yhdistämisestä. Lentopallossa menestystä 1990-luvulla niittänyt Perttelin Peikot yhdistyi Salon Viestin kanssa yhdeksi joukkueeksi 1999. Nimeksi joukkuelle vakiintui Salon Piivolley.

Uusi seura pääsi heti mitalien makuun, kun se voitti kaudella 2001 SM-pronssia. Lisäksi joukkue otti Suomen Cupin hopeaa palkintokaappiinsa. Kaudella 2003 joukkuetta ravisteli dopingkohu, kun Piivolleyn pelaaja kärähti dopingista. Dopingkäryn taustalla eivät kuitenkaan olleet joukkueen valmentajat tai muu henkilökunta. Pelaaja toimi itsenäisesti ottaessaan kiellettyjä aineita. Kausi kirkastui kuitenkin hieman, kun joukkue otti seuran historian ensimmäisen Suomen Cupin voiton. 

Kaudella 2004 Piivolley pääsi jälleen mitalien makuihin, kun joukkue otti SM-hopeaa sekä Suomen Cupin hopeaa. SM-finaalisarjassa joukkue hävisi Pielaveden Sampolle. Kaudella 2005 sama kaava toistui jälleen kun Piivolley oli häviävänä osapuolena finaalisarjassa Pielaveden Sampoa vastaan. Kaudella 2006 joukkue eteni jälleen SM-finaaleihin, mutta ei pystynyt ottamaan Suomen mestaruutta vielä Saloon. Tällä kertaa Salon Piivolleyta parempi oli Tampereen Isku-Volley. Kaudella 2007 Piivolley otti pronssia SM-liigassa, kun se kaatoi Isku-Volleyn. Tilille kertyi myös Suomen Cupin hopea. Kausi 2008 päättyi salolaisten osalta puolivälieriin, kun Isku-Volley eteni välieriin 3-0 otteluvoitoin.

Kaudet 2009–2011 päättyivät myös Piivolleyn osalta jo pudotuspelien avauskierroksilla ja menestys jäi laihaksi myös Suomen Cupin osalta. Seura kärsi talousvaikeuksista, jotka johtivat lopulta sen liigalisenssin hylkäämiseen ja joukkueen pois sulkemiseen Mestaruusliigasta kauden 2010–2011 päätteeksi. 
Seura meni konkurssiin 2011.

## Saavutukset

* 3 SM-hopeaa 2004, 2005, 2006
* 2 SM-pronssia 2001, 2007
* 1 Suomen Cupin voitto 2003
* 3 Suomen Cupin hopeaa 2004, 2006, 2007

## Nimekkäitä pelaajia

* Olli Aakula
* Gabor Janosi
* Matti Hietanen
* Sami Heikkiniemi
* Kert Toobal
* Jussi Niemelä

## Muuta
Salossa ovat pelanneet muun muassa Viron maajoukkuepassari Kert Toobal, Suomen maajoukkueen hakkuri Matti Hietanen sekä yleispelaaja Teppo Heikkilä sekä liberona maajoukkueessa viime vuosina esiintynyt Jesse Mäntylä.

## Lähteet
La strada (albumi)

**La strada** on suomalaisen The Quiets -rautalankayhtyeen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1994. 

## Kappaleet
* All the Stars in the Sky
* Come prima 
* Die Gitarren spielt auf
* Goldfinger
* Jacks Good
* Kun yksin on
* Kylmä rakkaus
* La strada
* Magic Carpet
* Mind Reader
* Nature Boy
* Polaris
* Temptation
* Thunderball
* Valkovuokot
* Visa to the Stars
Boundless

**Boundless** on lauluyhtye Rajattoman toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 2001. Albumilla on sekä suomalaisten että ulkomaalaisten säveltäjien ja sanoittajien tuotantoa. Osa kappaleista on varta vasten Rajattomalle sävellettyjä ja osa covereita. Albumin kappaleet ovat kahta lukuun ottamatta englanninkielisiä. Suomenkielisistäkin lauluista on levyn kansivihkoon painettu englanninkieliset, Jaakko Mäntyjärven tekemät käännökset. "Butterfly"-kappaleesta on tehty musiikkivideo, joka esitettiin MTV3:n Levyraati-ohjelmassa syksyllä 2002.

## Kappaleet
#  (säv. & san. Mia Makaroff)
#  (säv. Heikki Sarmanto, san. Kim Rich, sov. Jussi Chydenius)
#  (säv. Jussi Chydenius, san. Samuel Ferguson)
#  (säv. Jussi Chydenius, san. Eino Leino, englanninkieliset sanat Jaakko Mäntyjärvi)
#  (säv. & san. John Lennon ja Paul McCartney, sov. Jussi Chydenius)
#  (irlantilainen kansansävelmä, sov. Matti Kallio)
#  (säv. & san. Michael McGlynn)
#  (säv. Laura Sippola, san. William Blake)
#  (säv. & san. Mia Makaroff) 
#  (säv. Anna-Mari Kähärä, san. Kanteletar)
#  (suomalainen kansanlaulu, sov. Essi Wuorela ja Jussi Chydenius)

## Lähteet
Claude Lanzmann

**Claude Lanzmann** (27. marraskuuta 1925 Pariisi – 5. heinäkuuta 2018 Pariisi) oli ranskalainen dokumentaristi. Hänen tunnetuin työnsä on yhdeksäntuntinen holokaustia käsittelevä *[[Shoah]]* (1985). Hänelle myönnettiin vuonna 1986 kunnia-César. 

Lanzmann kuului Jean-Paul Sartren sisäpiiriin, ja hän kirjoitti freelancerina muun muassa *[[France Dimanche]]* -lehteen. Lanzmann teki televisioon reportaasia Israelin asevoimista Siinain niemimaalla ja sen jälkeen tuli Lanzmannin ensimmäinen elokuva *Israel, Why*.

Lanzmannin toinen elokuva oli holokaustidokumentti *Shoah* (1985), jonka hän kuvasi 1970-luvulla Puolan-matkoillaan. Noin yhdeksän ja puoli tuntia kestävässä elokuvassa holokausti esitetään ilman arkistomateriaalia ja musiikkia. Siinä on vain puolalaisia maisemia sekä juutalaisten, saksalaisten ja puolalaisten haastatteluja.

Lanzmann palasi holokaustiaiheeseen elokuvassaan *Le dernier des injustes*. Vuonna 2013 julkaistu elokuva keskittyy vuonna 1975 tehtyihin haastatteluihin, joissa Lanzmann keskustelee Theresienstadtin viimeisen vanhimman, wieniläisen rabbin Benjamin Murmelsteinin kanssa. Dokumentin nimi on väännös André Schwarz-Bartin teoksen *Viimeinen vanhurskas* alkuperäisestä ranskankielisestä nimestä *Le dernier des Justes*, joka on Murmelsteinin itsestään käyttämä nimitys..

Lanzmann julkaisi vuonna 2017 dokumentin *Napalm*, joka kertoo hänen vierailustaan Pohjois-Koreassa 1950-luvulla. Vain viikko ennen Lanzmanin kuolemaa ilmestyi hänen viimeinen dokumenttinsa, neljä ja puoli tuntia kestävä elokuva, joka keskittyy neljän holokaustista selviytyneen haastatteluihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Michel Legrand

**Michel Jean Legrand** (24. helmikuuta 1932 –  26. tammikuuta 2019) oli ranskalainen, monipuolisen uran luonut säveltäjä. Erityisesti hänet muistetaan tuotteliaana elokuvasäveltäjänä. Legrand toimi myös kapellimestarina ja julkaisi yli sata albumia maailmanluokan esiintyjien kanssa. 

Legrand oli säveltäjä Raymond Legrandin poika. Hän syntyi lähellä Pariisia ja opiskeli teini-ikäisenä kaupungin konservatoriossa 1943–1950 Henri Chalandin ja Nadia Boulangerin johdolla. Legrand saavutti maailmanmaineen sävellettyään musiikin Jacques Demyn musikaalielokuviin *[[Cherbourgin sateenvarjot]]* (1964) ja *[[Rochefortin tytöt]]* (1967). Myös Hollywood kiinnostui Legrandista, ja hän työskentelikin siellä vuosia. Erityisen tunnettu on hänen musiikkinsa Norman Jewisonin elokuvaan *[[Thomas Crownin tapaus]]*, jonka tunnuskappaleesta ”The Windmills of Your Mind” on levytetty lukemattomia tulkintoja, myös suomeksi nimellä ”Samanlainen onni”. Ensimmäisen kolmesta Oscar-palkinnostaan Legrand sai juuri tuosta sävelmästä. Kaksi muuta Oscariaan hän saavutti elokuvien *[[Kesä '42]]* (ohjaus Robert Mulligan, 1971) ja *[[Jentl]]* (ohjaus Barbra Streisand, 1983) musiikilla. Parhaan laulun Oscar-ehdokkaina olivat myös kappaleet ”What Are You Doing the Rest of Your Life?” (1969) ja ”How Do You Keep the Music Playing?” (1982). Kaikkiaan Legrand oli Oscar-ehdokkaana 13 kertaa. Lisäksi hänet palkittiin viidellä Grammylla, ja vuonna 1990 hän sai pitkän uransa kunniaksi paikan Songwriters Hall of Famessa.

Legrand toimi vuosikymmenien aikana yhteistyössä usean muunkin tunnetun elokuvaohjaajan kanssa. Hän sävelsi musiikkia muun muassa Jean-Luc Godardille (*[[Nainen on aina nainen]]*, 1961), Joseph Loseylle (*[[The Go-Between – Sanansaattaja]]*, 1971), Clint Eastwoodille (*[[Breezy]]* / *[[Frank, rakastan sinua]]*, 1973), Orson Wellesille (*[[V niin kuin väärennös]]*, 1974), Louis Mallelle (*[[Atlantic City (vuoden 1980 elokuva)|Atlantic City]]*, 1980), Robert Altmanille (*[[Prêt-à-Porter]]*, 1994) ja Thierry Binistille (*[[Tyttö ja sininen polkupyörä]]*, 2000).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
M/S Sea Trader

**M/S Sea Trader** () oli vuonna 1977 rakennettu 123,65-metrinen rahtilaiva. Laivan rakensi Hollming Oy, Suomessa. Alun perin alus oli nimeltään *Mekhanik Gerasimov*. Alus romutettiin syyskuussa 2004 Gentissä, Belgiassa. 

Sea Traderin sisaraluksia ovat M/S Inzenieris Kreilis, M/S Ion, M/S Inzhener, M/S Inzenieris Neciporenko, M/S Inzenieris Suhorukovs, M/S Etel, M/S Alo, M/S Mekhanik Tarasov ja M/S Algaswaa.

## Käyttöhistoria

11. marraskuuta 1976 alus laskettiin vesille ja seuraavana vuonna se luovutettiin neuvostoliittolaisen Latvian Shipping Companyn omistukseen. Aluksen kotisatamaksi tuli Riika. Vuonna 1998 alus siirtyi Mekanikis Gerasimovs Shipping Co. Ltd:n haltuun ja Maltan lipun alle. Kotisatamaksi tuli maan pääkaupunki Valletta, jonka jälkeen alus aikarahdattiin norjalaisen Color Linen liikenteeseen, välille Oslo–Kiel. Color Line nimesi aluksen *Color Trader*iksi. Vielä saman vuoden aikana laivan nimi vaihtui jälleen; uusi nimi oli *Mehanikis Gerasimovs*. Vuonna 1999 laiva aikarahdattiin Cargo Connect Transport & Logistic Ltd:n liikenteeseen, linjalle Hampuri–Hull, nimellä *Cctl Hull*. Kotisatamaksi tuli Hampuri.

Lokakuussa 1999 alus sai *Sea Trader* -nimensä. Helmikuussa 2002 TransRussiaExpress vuokrasi laivan, reitille Kiel–Kaliningrad–Pietari. Seuraavana vuonna Sea Trader siirtyi liikennöimään Liepājan ja Karlshamnin välille. Vuonna 2004 alus aloitti liikennöinnin Välimeren ja Pohjois-Euroopan välillä.

16. heinäkuuta 2004 Sea Trader alkoi palaa, ollessaan Antwerpenin satamassa. Syyskuussa 2004 belgialainen Van Heyghen osti aluksen ja romutti sen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fakta om Fartyg – M/S Mekhanik Gerasimov
Rautalanka extra

**Rautalanka extra** on suomalaisen yhtyeen Quietsin kokoelma-albumi. Se julkaistiin vuonna 1989. 

## Kappaleet
* Ajomies
* Evening twist
* Exodus
* High noon
* In a persian market
* Little midinett
* Mexican
* Misty river
* Moonshot
* Out of this world
* Perfidia
* Restless gun
* Smoke signal
* Una aventura mas
Richard M. Sherman

**Richard Morton Sherman** (12. kesäkuuta 1928 New York – 25. toukokuuta 2024 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen lauluntekijä, joka tuli veljensä Robert B. Shermanin tavoin tunnetuksi elokuvista. Veljekset tekivät yhteistyötä muun muassa *[[Maija Poppanen (elokuva)|Maija Poppasessa]]* (1964), *[[Viidakkokirja]]ssa* (1967) ja *[[Nalle Puh (vuoden 1977 elokuva)|Nalle Puhissa]]* (1977).

Sherman syntyi New Yorkissa Rosa ja Al Shermanin perheeseen. Valmistuttuaan Beverly Hills High Schoolista hän perusti duon André Previnin kanssa. Sattumoisin molemmat säveltäjät voittivat vuonna 1965 musiikkikategorian Oscarit eri elokuvista.

Sherman meni vuonna 1957 naimisiin Elizabeth Gluckin kanssa, jonka kanssa hän sai kaksi lasta. Hänellä oli jo tytär edellisestä avioliitosta. Richard ja Robert Shermanin ensimmäinen Top Ten -hitti ”Tall Paul” on vuodelta 1958. 

Sherman jatkoi uraansa aina 2000-luvulle, ja hän sai 9. kesäkuuta 2005 paikan Songwriters Hall of Famesta. Hän muutti vuonna 2002 Beverly Hillsistä Lontooseen. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famessa.

## Lähteet
Robert B. Sherman

**Robert Bernard Sherman** (19. joulukuuta 1925 New York – 5. maaliskuuta 2012 Lontoo) oli yhdysvaltalainen säveltäjä, joka tuli yhdessä veljensä Richard M. Shermanin kanssa tunnetuksi varsinkin elokuvamusiikistaan. Shermanin veljekset tekivät yhteistyötä muun muassa elokuvissa *[[Maija Poppanen (elokuva)|Maija Poppanen]]* (1964), *[[Viidakkokirja]]* (1967) ja *[[Nalle Puh (vuoden 1977 elokuva)|Nalle Puh]]* (1977).

Robert B. Sherman syntyi New Yorkissa lauluntekijä Al Shermanin (1897–1973) poikana. Hän haavoittui toisessa maailmansodassa polveen. Hän opiskeli Bard Collegessa ja pääsi vuonna 1958 ensimmäistä kertaa Top Ten -listalle laululla "Tall Paul". Walt Disney kiinnitti huomiota lahjakkaisiin veljeksiin ja kiinnitti heidät Walt Disney Studiosin palvelukseen, ja he työskentelivät Disneyn alaisina tämän kuolemaan (1966) saakka.

Sherman avioitui 27. syyskuuta 1953 Joyce Sasnerin (k. 2001) kanssa. Parille syntyi neljä lasta. 

Sherman sai Oscar- ja Grammy-palkintoja, ja hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella; hänet hyväksyttiin Songwriters Hall of Fameen vuonna 2005. Hän harrasti teini-ikäisestä saakka maalaustaidetta mutta piti ensimmäisen julkisen näyttelynsä vasta vuonna 2002. 

Sherman menehtyi kotonaan Lontoossa 5. maaliskuuta 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Robert B. Shermanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Aaron Hunt

**Aaron Hunt** (s. 4. syyskuuta 1986 Goslar, Ala-Saksin osavaltio, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka on pelannut syksystä 2015 alkaen Hamburger SV:n joukkueessa. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. Huntilla on myös Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisuus, koska hänen isänsä on saksalainen ja äitinsä englantilainen. Hunt on päättänyt pelata isänsä synnyinmaan Saksan maajoukkueessa. 

## Ura
Hunt esiintyi ensi kerran Bundesliigassa 18. syyskuuta 2004, kun hän ottelussa Hannoveria vastaan tuli vaihdosta kentälle. Ensimmäisen kerran hän pääsi avauskentälliseen Borussia Mönchengladbachia vastaan 12. helmikuuta 2005, jolloin hän teki myös ensimmäisen liigamaalinsa, ja oli nuorin bremeniläismaalintekijä 18 vuoden ja 161 päivän iässä. Vuoden 2006 Huntilla todettiin salaperäinen polvivamma, joka myöhemmin paljastui limapussintulehdukseksi. Tämän takia häneltä jäi loppukausi väliin. 3. maaliskuuta 2007 teki ensimmäistä kertaa Bundesliiga-urallaan hattutempun ottelussa VfL Bochumia vastaan.

## Skandaaleja
Toukokuussa 2005 Hunt pidätettiin bremeniläisessä diskossa. Hän löi nuorta naista ja joutui maksamaan 6&nbsp;000 euroa.

Marraskuussa 2006 Hunt sai UEFA:lta kahden ottelun pelikiellon käyttäydyttyään rasistisesti ottelussa Englannin U-21-joukkuetta vastaan.

Maaliskuussa 2008 Aaron Hunt ja hänen joukkuekaverinsa brasilialainen Diego ottivat yhteen pukuhuoneessa sen jälkeen kun Werder Bremen oli hävinnyt ottelun Glasgow Rangersia vastaan UEFA Cupissa.

## Lähteet
Siedlce

**Siedlce** on kaupunki Masovian voivodikunnassa Puolassa. Se sijaitsee noin 100 kilometriä Varsovasta itään. Kaupungin väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 78&nbsp;185, ja sen pinta-ala on noin 32 neliökilometriä. Kaupungin perusti vuonna 1448 Daniel Siedlecki.

## Tunnettuja siedlceläisiä
* Artur Boruc, jalkapalloilija
* Lidia Chojecka, kestävyysjuoksija
* Agata Wróbel, painonnostaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut
Collections (Gimmel)

**Collections** on 24. syyskuuta 2007 julkaistu Gimmelin kokoelmalevy. Kokoelma sisältää kaikki Gimmelin hittisinglet ensimmäisestä ”Etsit muijaa seuraavaa” viimeisimpään ”Rakkauden hurrikaani” sekä keikkasuosikit. Levyllä ei ole yhtään Gimmelin uutta kappaletta.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Tiia Talvisara

**Tiia Talvisara** (s. 1993 Oulu) on suomalainen entinen lapsinäyttelijä, joka on esiintynyt *[[Suden arvoitus]]* -elokuvassa (2006). Siinä hän esitti 12-vuotiasta Salla Köngästä.

## Aiheesta muualla

* 
*
The Quiets

**The Quiets** on suomalainen rautalankayhtye. Se perustettiin Helsingissä 1970-luvulla kvartettina ja laajeni kosketinsoittajan myötä kvintetiksi 1984. Vuonna 1983 se levytti ensimmäisen EP-levynsä ja on sittemmin levyttänyt kymmenkunta albumia. 1980-luvulla se edusti rautalangan uutta tulemista yhdessä Agentsin, Laika & The Cosmonautsin ja The Mustangsin rinnalla. The Quietsin ohjelmistoon on kuulunut rautalanka- ja twist-sovituksia monenlaisista sävelmistä, kuten Edith Piafin laulusta ”Hymni rakkaudelle” tai Tšaikovskin teemoista ja Henry Mancinin elokuvasävelmistä.

The Quiets käyttää vanhoja pienitehoisia putkivahvistimia, ja soittajien pukeutuminenkin noudattaa 1960-luvun alun ihanteita kokopukuineen, solmioineen ja teräväkärkisine kenkineen.
__NOTOC__
## Kokoonpano
* Sam Saarva (kitara)
* Timo Sinivaara (kitara)
* Ben Engblom (kitara)
* Ari Sinivaara (basso)
* Rudi Ryynänen (rummut)
* Tuomo Gröhn (sähköurut)

## Alkuperäinen kokoonpano
* Sam Saarva (kitara)
* Ben Engblom (kitara)
* Ari Sinivaara (basso)
* Keijo Osara (rummut)

## Muita jäseniä
* Harri Mustonen (rummut)

## Diskografia
* *The Quiets* (Rautalanka/Triola 1986)
* *The Quiets* (Euros 1987)
* *16 Guitar Instrumentals* (Kaktus 1987)
* *[[More (albumi)|More]]* (Euros 1989)
* *[[Rautalanka extra]]* (Euros 1989)
* *Travellin with The Quiets* (Euros 1990)
* *Sound of The Quiets* (Euros 1991)
* *[[La strada (albumi)|La strada]]* (Finnlevy 1994)
* *Take a flight with The Quiets* (Ovaltone 2001)
* *Echoes from The Quiets* (Ovaltone 2003)
* *The Many Faces Of The Quiets* (Goofin’ 2013)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Quietsin diskografiaa sekä radio- ja tv-esiintymisiä 
* 
* La strada -lyhytfilmi elonetissä
Pohjoismainen Afrikka-instituutti

**Pohjoismainen Afrikka-instituutti** (*Nordiska Afrikainstitutet*, NAI) on vuonna 1962 perustettu Ruotsin Uppsalassa toimiva Afrikan tutkimukseen erikoistunut Uppsalan yliopistoon kuuluva itsenäinen tutkimuslaitos. Hallinnollisesti se on Ruotsin ulkoministeriön alainen, mutta sen rahoitus tulee kaikilta Pohjoismailta, mutta suurin osa Ruotsilta. Suomen osuudella rahoitetaan suomalaisen tutkijan palkka ja muut kulut sekä Suomen osuus hallinnollisista kuluista. Vastaavaa laitosta ei ole missään muualla. Instituutissa toimii virallisesti yksi tutkija kerrallaan Ruotsista, Suomesta, Norjasta sekä Tanskasta. Sen lisäksi instituutissa käy paljon vierailevia tutkijoita eri puolilta maailmaa, myös Afrikasta, ja stipendiaatteja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viralliset kotisivut
Charlie Haden

**Charlie Haden** (6. elokuuta 1937 – 11. heinäkuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzbasisti. Charlien Hadenin musiikillinen ura alkoi jo kaksivuotiaana, kun hän lauloi keskilännessä perheensä muiden jäsenten kanssa kantria paikallisilla radioasemilla.

Parhaiten Haden tunnetaan yhteistyöstään Ornette Colemanin kanssa. Hän soitti muun muassa sellaisilla tunnetuilla levytyksillä kuin The Shape of Jazz to Come (1959) yhdessä Colemanin, Don Cherryn ja Billy Higginsin kanssa sekä The Ornette Coleman Quartetin levyllä This is Our Music (1960) yhdessä Colemanin, Cherryn ja Ed Blackwellin kanssa. Hän oli myös mukana free jazzille nimensä antaneella The Ornette Coleman Double Quartetin levytyksellä Free Jazz, A Collective Improvisation (1961). Sittemmin Haden soitti mm. Keith Jarrettin kanssa sekä perustamassaan big bandissä Liberation Music Orchestrassa. Vuonna 2006 hän levytti yhdessä Antonio Forcionen kanssa albumin Heartplay.

2000-luvulla teki yhteistyötä etenkin kuubalaispianisti Gonzalo Rubalcaban kanssa, johon Haden tutustui jo 1986.

Charlie Haden vieraili Suomessa Pori Jazzissa 1991 Espanjan sisällissodan aikaista musiikkia tulkinneen Charlie Haden Liberation Orchestran kanssa sekä 2005 seitsenhenkisellä ryhmällä Charlie Haden’s Land Of The Sun featuring Gonzalo Rubalcaba. Tampere Jazz Happeningissä hän esiintyi jo 1986 The American Jazz Quartetin basistina yhdessä saksofonisti Dewey Redmanin, kitaristi Mick Goodrickin ja rumpali Paul Motianin kanssa. Quartet West -yhtyeensä kanssa Haden esiintyi Turku Jazzissa 1994 ja Espoon April Jazzissa 2001.
## Levytyksiä

**The Shape of Jazz to Come* (Ornette Coleman, 1959)
**Free Jazz: A Collective Improvisation* (Ornette Coleman) (1961)
**Life Between The Exit Signs* (Keith Jarrett, Paul Motian, 1967)
**Liberation Music Orchestra* (1969)
**My Goals Beyond* (John McLaughlin) (1970)
**Yoko Ono/Plastic Ono Band* (Yoko Ono, (1970)
**Escalator Over The Hill* (Carla Bley, 1971)
**Expectations* (Keith Jarrett, 1971)
**Science Fiction* (Ornette Coleman, 1971)
**Fort Yawuh* (Keith Jarrett, 1973)
**Treasure Island* (Keith Jarrett, 1974)
**Death and the Flower* (Keith Jarret, 1974)
**Brown Rice* (Don Cherry, 1975)
**Old and New Dreams* (Old and New Dreams, 1976)
**The Survivors' Suite* (Keith Jarrett, 1977)
**Musique Mecanique* (Carla Bley, 1978)
**Folk Songs* (Jan Garbarek, Egberto Gismonti, 1979)
**Chair in the Sky* (Mingus Dynasty, Joni Mitchell, 1980)
**Time Remembers One Time Once* (1981)
**The Ballad of the Fallen* (Liberation Music Orchestra, 1982)
**In Angel City* (1988)
**Private Collection* (1988)
**The Montreal Tapes, vol.1* (Charlie Haden, Paul Bley, Paul Motian, 1989)
**Dream Keeper* (Liberation Music Orchestra, 1990)
**In The Year Of The Dragon* (Geri Allen, Charlie Haden, Paul Motian, 1998)
**Always Say Goodbye* (1993)
**Night and the City* (Kenny Barron, (1996)
**None but the Lonely Heart* (1997)
**Beyond the Missouri Sky* (Pat Metheny) (1997)
**Nocturne* (2001)
**Not in Our Name* (Liberation Music Orchestra, 2005)
**Heartplay* (Charlie Haden, Antonio Forcione, 2006)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Charlie Hadenin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Arthur Janov

**Arthur Janov** (21. elokuuta 1924 Los Angeles, Kalifornia – 1. lokakuuta 2017 Malibu, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen psykologi ja psykoterapeutti. Hän kehitti niin kutsutun primaaliterapian ja julkaisi kirjan *The Primal Scream* (1970). 

John Lennon oli yksi Janovin asiakkaista, ja hänen terapiakokemuksiinsa perustuu albumi *[[John Lennon/Plastic Ono Band]]*. 

Janov syntyi Los Angelesissa ja valmistui Kalifornian yliopistosta Los Angelesista sekä Claremont Graduate Schoolista. Hän tarjosi yksityistä psykoterapiaa vuodesta 1952, mutta idea hänen uudesta terapiamuodostaan alkoi kehittyä vasta 1960-luvulla.

## Julkaisuja
* *The Primal Scream* (1970)
* *The Anatomy of Mental Illness* (1971)
* *The Primal Revolution: Toward a Real World* (1972)
* *The Feeling Child* (1973)
* *Primal Man: The New Consciousness* (1976)
* *Prisoners of Pain* (1980)
* *Imprints: The Lifelong Effects of the Birth Experience* (1984)
* *New Primal Scream: Primal Therapy 20 Years On* (1992) 
* *Why You Get Sick and How You Get Well: The Healing Power of Feelings* (1996)
* *The Biology of Love* (2000)
* *Grand Delusions – Psychotherapies Without Feeling* (2005)
* *Primal Healing: Access the Incredible Power of Feelings to Improve Your Health* (2006)
* *The Janov Solution: Lifting Depression Through Primal Therapy* (2007)

## Lähteet