open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Helsingin Toverit

**Helsingin Toverit** (lyh. **HT**) oli helsinkiläinen vuonna 1916 perustettu urheiluseura, jonka toiminta-aluetta olivat erityisesti Vallilan ja Hermannin kaupunginosat. Seuran perustivat Helsingin NMKY:stä irtaantuneet urheilijat. HT tunnettiin parhaiten yleisurheilusta sekä jalkapallosta, joiden ohella seuralla oli toimintaa muun muassa jääkiekossa, pesäpallossa, nyrkkeilyssä, suunnistuksessa sekä hiihtolajeissa. HT:n toiminta loppui 1970-luvulla.

Jalkapallossa HT voitti SM-kultaa vuonna 1942 sekä SM-pronssia 1934, 1935 ja 1939. Seura oli yksi Suomen Palloliiton Helsingin piirin perustajajäsenistä vuonna 1924. Vuonna 1942 saavutetun mestaruuden jälkeen HT:n jalkapallotoiminta lamaantui lähes kokonaan, kun osa seuran pelaajista perusti Kallion Palloseuran. Yleisurheilussa Tovereita edustivat muun muassa olympiamitalistit Volmari Iso-Hollo, Ville Ritola, Toivo Loukola, Eino Purje ja Antero Kivi.

Pesäpallossa HT osallistui SM-sarjaan vuodesta 1923 lähtien kolmen kauden ajan, ja jääkiekossa seura pelasi Maakuntasarjassa. 1950- ja 1960-luvulla  HT toimi aktiivisesti mäkihypyn junioriseurana Helsingin alueella.

## Kirjallisuutta
*
*
*

## Lähteet
Kuusensuomuorakas

**Kuusensuomuorakas** (*Sarcodon imbricatus*) on nimensä mukaisesti suomuinen orakaslaji. Se kasvaa kuusen seuralaisena, on pinnaltaan ruskeansuomuinen. Se on karvas eikä sovi ruokasieneksi. Se luokiteltiin aikaisemmin samaan lajiin kuuluvaksi männynsuomuorakkaan (*Sarcodon squamosus*) kanssa, mutta nykyisin se erotetaan omaksi lajikseen. Kuusensuomuorakas muistuttaa myös roso-orakasta (*Sarcodon scabrosus*). Suomuorakkaita voi tuskin sekoittaa muihin orakaslajeihin.

## Ulkonäkö ja koko
Kuusensuomuorakkaan lakki on noin 10–20 cm leveä, kupera nuorena, kuoppakeskustainen. Keskipainanne kehittyy jopa jalan yläosaan ylettäväksi suppiloksi. Reunoilta sisäänkääntynyt, vanhetessaan oikenee reunoilta ja laakenee. Lakissa karkeita, leveitä, ruskeita suomuja, varsinkin lakin keskellä olevien suomut siirottavat. Punertavansävyisen- tai harmaanruskea, pohjaväri vaaleampi, suomut tummempia. Lakin alapinnassa on helttojen sijaan piikistö, nuorena ne ovat vaaleanharmaita, vanhana suklaanruskeita, piikit melko pitkiä noin 0,5–1,2 cm. Jalka 5-10 cm pitkä,  melko tasapaksu noin 1-3 cm leveä. Kova ja täyteinen vaalea, vanhemmiten rusehtava. Malto on kiinteää, nuorena vaaleaa ja vanhemmiten harmaanruskeaa, tasaväristä kaikkialla itiöemässä. Maku on nuorena mieto, vanhemmissa karvas. Haju on heikko, mutta hyvä. Itiöpöly on ruskeaa. Itiöemiä tulee esiin elo-syyskuussa. 

## Levinneisyys
Yleinen koko maassa. Etelä- ja Keski-Suomessa kuitenkin hieman harvinaistuen pohjoista kohden.

## Kasvupaikka ja elinympäristö
Rehevät kuusikot, lehdot, sekametsät, havumetsät. Kuusen juurisieni. 

## Käyttö
Kuusensuomuorakasta käytetään lankojen värjäämiseen, suomuorakkaat sisältävät erilaisia väriaineita. Sienivärjäyksen kannalta huomattavaa on, että tästä lajista ei saada purettamalla sinisen sävyjä toisin kuin männynsuomuorakkaasta. Tästä lajista saadaan ruskeita värisävyjä.

## Kuvia

Tiedosto:P1130656 Sarcodon imbricatus.jpg
Tiedosto:2007-09-11 Sarcodon imbricatus 1.jpg
Tiedosto:Habichtspilz-Sarcodon-imbricatus.jpg
Tiedosto:Scaly Hedgehog (1020237850).jpg
Tiedosto:Sarcodon imbricatus0.jpg
Tiedosto:Sarcodon imbricatus34.JPG
Tiedosto:Sarcodon Imbricatum.JPG
Tiedosto:Habichtspilze Rocky Mountain National Park.jpg
Tiedosto:Sarcodon imbricatus2.jpg
Tiedosto:2007-09-11 Sarcodon imbricatus 2.jpg
Tiedosto:Sarcodon imbricatus.jpg
Tiedosto:Sarcodon imbricatus T64.jpg
Tiedosto:P1130658 Sarcodon imbricatus.jpg
Tiedosto:Sarcodon imbricatus 1.jpg
Tiedosto:Sarcodon imbricatus T16.jpg
Tiedosto:Sarcodon Imbricatum2.JPG
Tiedosto:2007-09-11 Sarcodon imbricatus 3.jpg
Tiedosto:Sarcodon imbricatus T16 (1).jpg
Tiedosto:Scaly Hedgehog (1019266393).jpg


## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Luontoportti: Kuusensuomuorakas (''Sarcodon imbricatus'')
*Pettymyksiä ja pieniä ihmeitä – värjäämistä viimeisen kerran tänä syksynä
*MushroomExpert: Sarcodon imbricatus
Männynsuomuorakas

**Männynsuomuorakas** (*Sarcodon squamosus*) on toinen kahdesta suomuorakaslajista. Se kasvaa männyn seuralaisena, on pinnaltaan karhean ruskeasuomuinen, ja maultaan kirpeä. Nuoria yksilöitä voi käyttää ruokasienenä. Lajin voi sekoittaa samankaltaiseen kuusensuomuorakkaaseen, joka kuitenkin on kookkaampi, suppilomaisempi ja pehmeämaltoisempi sekä lakin keskipainanteesta, joka kuusensuomuorakkaalla kehittyy jopa jalan yläosaan ylettäväksi suppiloksi. Sen lakin suomut ovat suurempia ja harvemmassa, ja ne siirottavat yleensä vain lakin keskellä.

## Ulkonäkö ja koko
Männynsuomuorakkaan lakki on 10–15&nbsp;cm leveä, kupera tai laakea keskustassa kuoppa, suppilomainen, reunoilta sisäänkiertynyt. Väri lakissa on vaaleanruskea tai ruskeanmusta, pohjaväri vaalea, suomut ovat tummia. Lakissa on tiheässä siirottavia suomuja, isompia keskustassa ja reunoilla on pienempiä. Lakin alapinnalla on helttojen sijaan orat eli piikit. Piikit melko lyhyitä ja vaalenaharmaita tai ruskeita. Jalka vaalea ja jykevä, lakin halkaisijaa lyhyempi noin 3–6&nbsp;cm, 0,5–2&nbsp;cm paksu, vaalean ruskea ja täyteinen. Malto on kovaa ja kiinteää, väri vaalea, tyvestä tummanruskeaa. Haju on hyvä, lakritsamainen. Nuorena sieni on miedon makuinen, vanhemmiten kirpeänkarvas. Itiöpölyn on ruskeaa.

## Levinneisyys
Männynsuomuorakas on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, harvinaistuu pohjoiseen mentäessä.

## Kasvupaikka ja elinympäristö
Männiköissä, tuoreissa- ja kuivissa kangasmetsissä, boreaalisella vyöhykkeellä. Nimensä mukaisesti männyn juurisieni.

## Käyttö
Sienivärjäyksen kannalta on merkittävää, että tämä on suomuorakaslajeista se, josta saadaan purettamalla sinisen sävyjä. Nuorista itiöemistä saadaan ruskeita sävyjä, vanhemmista, lähes mädistä saa harvinaisempia sinisen, turkoosin ja vihreän sävyjä. Kuusensuomuorakkaasta saa vain ruskeaa sävyä.

## Kuvia

2009-11-30 Sarcodon squamosus 1 29275.jpg
2009-11-30 Sarcodon squamosus 2 29275.jpg
2013-11-20 Sarcodon squamosus (Schaeff.) Quél 387019.jpg
2013-11-20 Sarcodon squamosus (Schaeff.) Quél 387020.jpg
2013-11-20 Sarcodon squamosus (Schaeff.) Quél 387021.jpg


## Lähteet
Laakamyrkkyseitikki

**Laakamyrkkyseitikki** (*Aureonarius limonius*, syn. *Cortinarius limonius*) on myrkyllinen havumetsissä kasvava seitikkilaji. Siinä on samoja myrkkyjä kuin suippumyrkkyseitikissä, mutta lievempiä. 

## Ulkonäkö ja koko
Sieni on väriltään oranssinruskea, lakki 3-8 cm, nuorena suippulakkinen, vanhemmiten laakalakkinen. Sieni kasvaa loppukesästä loppusyksyyn melko harvinaisena Suomessa.

## Kuvia

Tiedosto:2013-08-14 Cortinarius limonius (Fr.) Fr 361131.jpg
Tiedosto:2013-08-14 Cortinarius limonius (Fr.) Fr 361132.jpg
Tiedosto:2013-08-16 Cortinarius limonius (Fr.) Fr 358352.jpg
Tiedosto:2013-08-16 Cortinarius limonius (Fr.) Fr 358353.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Cortinarius limonius, laakamyrkkyseitikki @ Natural Fungi in Finland
Helge von Koch

**Niels Fabian Helge von Koch** (25. tammikuuta 1870 – 11. maaliskuuta 1924) oli ruotsalainen matemaatikko. Hän tutki etenkin lukuteoriaa. Hänkeksi Kochin käyrän, yhden ensimmäisistä fraktaalikäyristä.

Koch oli vuodesta 1905 Tukholman teknillisen korkeakoulun matematiikan professori. Hän syvensi äärettömien determinanttien teoriaa ja oli aikanaan tämän, suureksi osaksi hänen luomansa, korkeamman analyysin osan ehkä paras tuntija. Hän määritti suurimmalla tarkkuudella kahden mielivaltaisen rajan välissä olevien alkulukujen likiarvoisen lukumäärän sekä Gösta Mittag-Lefflerin tutkimuksiin nojaten ratkaisi funktioteoreettisia ongelmia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Keltavyöseitikki

**Keltavyöseitikki**, vanh. **kangasmyrkkyseitikki** (*Cortinarius gentilis*) on ruskea sienilaji, joka kasvaa hyvin yleisenä kuusikoissa ja mäntymetsissä varsinkin sammalen seassa. Se on aluksi muodoltaan kellomainen, myöhemmin sienen lakki on muodoltaan laakea. Se on myös helppo tunnistaa jalan keltaisesta vyömuodostelmasta. Lajin lähisukulainen on myös laakamyrkkyseitikki. Keltavyöseitikin on myös arveltu käsittävän kaksi lähilajia.

Sienessä on arveltu olevan samoja myrkkyjä kuin suippumyrkkyseitikissä, tosin huomattavasti vähemmän. Nykytiedon mukaan keltavyöseitikki ei ole suippu- tai laakamyrkkyseitikin tapaan orellaniinia sisältävä myrkkysieni, mutta ruokasieneksi sitä ei suositella.
Värjäyksessä sitä käytetään erilaisten keltaisen sävyjen luomiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: keltavyöseitikki (''Cortinarius gentilis'')
* Hattis harrastaa: Myrkylliset sienilajit
* Cortinarius gentilis, keltavyöseitikki @ Natural Fungi in Finland
* Kainuun Luontokuvat: Keltavyöseitikki, kangasmyrkkyseitikki, Cortinarius gentilis
Kalvasvahvero

**Kalvasvahvero** (*Cantharellus pallens*) on kantarellia muistuttava keltainen vahverolaji. Se kasvaa Lounais-Suomen kalkkimailla. Laji on erinomainen ruokasieni, kantarellin veroinen. Laji on yleinen jo Keski- ja Etelä-Ruotsissa. Sienen erottaa kantarellista vaaleamman ulkomuodon ja paksumman jalan perusteella.

## Lähteet
Kauko Harlos

**Kauko Arvid Harlos** (vuoteen 1960 **Hokkanen**, 24. syyskuuta 1933 Nokia – 1. huhtikuuta 1998) oli suomalainen moukarinheittäjä. Harlos voitti moukarin Suomen mestaruuden viidesti peräkkäin vuosina 1965, 1966, 1967, 1968 ja 1969. Vuonna 1964 hän sijoittui hopealle ja 1963 pronssille. Ateenan EM-kisoissa vuonna 1969 hän oli yhdeksäs. Harloksen ennätys oli vuonna 1969 Ruotsissa heitetty 66,12.

Seuratasolla Harlos edusti Suomessa Tampereen Pyrintöä, HIFK:ta, Turun Tovereita ja Rosenlewin Urheilijat-38 -seuraa. Ruotsissa hän edusti seuroja Västerås IK ja IFK Västerås.

## Lähteet
Tähden ydinsynteesi

**Tähden [[ydinsynteesi]]** eli **tähden nukleosynteesi** on yleisnimitys tähdissä tapahtuville ydinprosesseille, joissa kevyistä alkuaineista syntyy raskaampia alkuaineita. Auringossa vedyn fuusio heliumiksi on tärkein tällainen reaktio ja se vastaa myös suurinta osaa Auringon energiantuotannosta. Tämä reaktio tarvitsee vähintään kolmen miljoonan kelvinin lämpötilan. Muut tähtien elinaikana tapahtuvat ydinreaktiot tuottavat alkuaineita aina rautaan asti. Tähden räjähtäessä neutronisieppaus tuottaa alkuaineita aina tinaan asti, ja raskaampia muut sieppaukset.

## Historiaa
Vuonna 1920 Arthur Eddington esitti Francis Astonin tutkimusten pohjalta, että tähdet tuottavat energiansa ydinfuusiolla. Kahdeksan vuotta myöhemmin George Gamow laski Gamowin tekijän, kvanttimekaanisen kaavan, jonka mukaan kahden atomin joutuessa tarpeeksi lähekkäin vahva ydinvoima voittaisi Coulombin vallin. Myöhemmin Gamowin tekijää käyttivät Robert Atkinson, Fritz Houtermans, Edward Teller ja Gamow itse laskiessaan tähtien ydinreaktioiden reaktionopeutta.

"Energy production in stars"-julkaisussa vuonna 1939 Hans Bethe tutki mahdollisia vedyn fuusioreaktioita. Hän uskoi protoni-protoni-ketjun olevan Auringon massaisten ja pienempien tähtien tärkein energiaa tuottava reaktio, ja hiilisyklin olevan suurempien tähtien tärkein reaktio. Nämä reaktiot kattavat pääosan tähden energiantuotannosta ja sitä kautta niiden kuumuudesta, mutta eivät selitä raskaampien alkuaineiden syntyä. Vuonna 1946 Fred Hoyle esitti, että erittäin kuumien ydinten joukko voisi yhtyä raudaksi. Kahdeksan vuotta myöhemmin hän julkaisi teorian tähtien nukleosynteesistä, jossa syntyy alkuaineita hiilestä rautaan asti.

Hoylen teoriaa kehiteltiin ja se johti vuonna 1957 kehuttuun "Synthesis of elements in stars"-julkaisuun (Geoffrey Burbidge, Margaret Burbidge, William Fowler, Fred Hoyle, kyseistä julkaisua kutsutaan myös nimien perusteella B2FH). Alastair Cameron ja Donald Clayton kehittivät teoriaa edelleen ja Cameron kehitti myös oman teoriansa. Clayton laski ensimmäisenä s-prosessin ja r-prosessin, piin palamisen rautaryhmän alkuaineiksi ja määritti alkuaineiden ikiä. 1970-luvulla nukleosynteesin tutkimus laajeni.

## Tärkeimmät reaktiot
*Vedyn palaminen:
**Protoni-protoni-ketju
**Hiilisykli
*Heliumin palaminen:
**Kolmialfareaktio
**Alfareaktio
*Raskaampien alkuaineiden palaminen:
**Hiilen fuusio
**Neonin palaminen
**Hapen palaminen
**Piin palaminen
*Rautaa raskaampien alkuaineiden palaminen:
**Neutronisieppaus
***Hidas neutronisieppaus
***Nopea neutronisieppaus
**Protonisieppaus
***Nopea protonisieppaus
**Fotodisintegraatio
***P-prosessi

## Aiheesta muualla
*How the Sun Shines 
*Nucleosynthesis
Piruntatti

**Piruntatti** (*Rubroboletus satanas*, aiemmin *Boletus satanas*) on myrkyllinen tattilaji, jonka lakki on väriltään valkoinen tai hopeanharmaa. Tatin maku on nuorena mieto, vanhemmiten epämiellyttävä. Jalka on yläosastaan kellertävä, alhaalta punertava.  

## Esiintyminen
Piruntattia esiintyy laajalti lauhkealla vyöhykkeellä, Euroopassa pääasiassa eteläisillä alueilla ja harvoin pohjoismaissa. Se tuottaa itiöemiä kesällä, myös aikaisin keväällä, lämpimissä lehti- ja sekametsissä. 

Piruntattia ei esiinny Suomessa. Sitä on ilmoitettu havaitun kerran Korppoossa, mutta havainto on myöhemmin todettu virheelliseksi.

## Myrkyllisyys
Sieni on myrkyllinen erityisesti raakana syötynä. Oireet liittyvät pääasiassa ruoansulatuselimistöön. Oireisiin kuuluvat pahoinvointi, vatsakipu, oksentelu ja jopa kuusi tuntia kestävä verinen ripuli. 

Piruntatti sisältää bolesatiinia, joka on myrkyllinen glykoproteiini. 

## Muita myrkyllisiä tatteja

* Tauriontatti
* Boletus huronensis

## Lähteet
Armenian jalkapalloliigakausi 2008

**Armenian jalkapalloliiga-kausi [[2008]]** on Armenian jalkapalloliigan 18. kausi. Kausi alkoi 6. huhtikuuta ja loppui 15. marraskuuta 2008. Kaudella oli mukana kahdeksan joukkuetta, ja hallitsevana mestarina oli Pjunik Jerevan. Edellisellä kaudella sarjaan ei noussut yhtäkään joukkuetta, sillä Dinamo Jerevan, jonka piti nousta sarjaan, ei halunnut nousta pääsarjaan ja antoi Kilikia Jerevanin jatkaa sarjassa. 

Liigassa pelattiin neljä kierrosta, eli kaikille joukkueille kertyi kauden aikana yhteensä 28 ottelua. Liigan mestaruuden voitti Pyunik Jerevan.

## Osallistuneetjoukkueet

## Sarjataulukko
**V** = Voitot, **T** = Tasapelit, **H** = Häviöt, **TM** = Tehdyt maalit, **PM** = Päästetyt maalit, **ME** = Maaliero, **P** = Pisteet
Come My Fanatics...

**Come My Fanatics...** on englantilaisen doom metal -yhtye Electric Wizardin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Yhtyeen tyyli muuttui albumilla entistä psykedeelisempään ja raskaampaan suuntaan.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 28.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Jus Oborn – kitara, laulu
* Tim Bagshaw – basso
* Mark Greening – rummut

## Arviot
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Tallinnan pörssi

**Tallinnan pörssi** on Virossa toimiva arvopaperipörssi, joka kuuluu nykyään Nasdaq-konsernin omistukseen. Tallinnan pörssi on Viron ainoa säänneltyä osakekauppaa harjoittava pörssi.

## Historia
Pörssitoiminta alkoi Virossa ensimmäisen kerran vuonna 1920 ja päättyi maaliskuussa 1941 Neuvostoliiton miehittäessä Viron.

Viron palautettua itsenäisyytensä vuonna 1991 maahan alettiin luoda lainsäädäntöä arvopaperikauppaa varten. Tallinnan pörssin perustivat huhtikuussa 1995 yhteistyössä 10 liikepankkia, yhdeksän välittäjäliikettä ja kolme valtiollista instituutiota: Hüvitusfond, Viron keskuspankki ja Viron valtiovarainministeriö. Pörssin ensimmäinen kaupankäyntipäivä oli 31. toukokuuta 1996, jolloin listattuna oli 11 arvopaperia. Ensimmäinen laskentapäivä oli 3. kesäkuuta 1996, minkä jälkeen pörssin TALSE-indeksi putosi alemmas kuin koskaan, 84,24 pisteeseen, 17. kesäkuuta 1996. Seuraavana vuonna puolestaan, 29. elokuuta 1997, indeksi kohosi historian korkeimmalle tasolle 492,97 pisteeseen.

Suomalainen HEX Oyj hankki enemmistöosuuden Tallinnan pörssistä vuonna 2001. Kaupan myötä Tallinnan pörssi siirtyi käyttämään HEXin kaupankäyntijärjestelmää helmikuussa 2002, jolloin pörssissä alettiin käydä kauppaa euroissa. HEX Oyj:n ja Tukholman pörssiä operoineen OM AB:n yhdistymisen myötä syyskuussa 2003 myös Tallinnan pörssi siirtyi yhdistymisestä syntyneen yhtiön, OMHEX:n, omistukseen – vuotta myöhemmin OMHEX muutti nimensä muotoon OMX. Tallinnan pörssin omistaja vaihtui jälleen helmikuussa 2008, kun OMX yhdistyi yhdysvaltalaisen NASDAQ Stock Market Inc:n kanssa muodostaen NASDAQ OMX Groupin.

## Listatut yhtiöt
### Päälista
Tallinnan pörssin päälistan yhtiöt: (5.1.2017)
* Arco Vara
* Baltika
* Ekspress Grupp
* Harju Elekter
* LHV Group
* Merko Ehitus
* Nordecon
* Olympic Entertainment Group
* PRFoods
* Silvano Fashion Group
* Skano Group
* Tallink Grupp
* Tallinna Kaubamaja Grupp
* Tallinna Vesi

### Toissijainen lista
Toissijainen lista on tarkoitettu yhtiöille, jotka eivät täytä päälistalla olemiseen asetettuja kvantitatiivisia vaatimuksia liittyen julkisen kaupankäynnin kohteena olevien osakkeiden määrään ja markkina-arvoon. Tallinnan pörssin toissijaiselle listalle oli 30. toukokuuta 2016 listattuna kaksi yhtiötä.
* Pro Kapital Grupp
* Trigon Property Development

### First North Baltic Share -lista

* Linda Nektar

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nasdaq Baltic
Tauriontatti

**Tauriontatti** (*Suillellus luridus*, aik. *Boletus luridus*) on Lounais-Suomessa ja Ahvenanmaalla esiintyvä punertava tattilaji. Väriltään se on oliivimaisen ruskea tai kellanpunertava ja muuttuu kosketettaessa siniseksi. Tauriontatti on syötävä ja hyvä ruokasieni kypsennettynä. Se voi aiheuttaa vatsavaivoja raakana syötynä. Alkoholin kanssa nautittuna se voi aiheuttaa antabusreaktion. Tauriontatin lakin väri vaihtelee paljon. Tauriontatin pillistö on nuorena keltainen, mutta punastuu lakin kasvaessa. Varmin veritatista erottava tuntomerkki on jalan verkkokuvio, joka veritatilta puuttuu. Yksi huomattavimpia tuntomerkkejä tauriontatilla on sen pillistön ja sen yläpuolisen lakin mallon väliin muodostuva sininen/sinertyvä linja. Se puuttuu muilta saman värimaailman tateilta, jotka ovat yleisempiä etelämmässä. Tatti suosii kalkkimaita, ja se on sisä-Suomessa harvinainen. Tauriontattia muistuttavia sieniä ovat veritatti ja piruntatti.

Tauriontatti on Suomessa silmälläpidettävä laji.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Tauriontatti (''Suillellus luridus'')
* Mushroom Expert: Boletus luridus
Typäskääpä

**Typäskääpä** (*Albatrellus confluens* tai *Scutiger confluens*) on *[[Russulales]]*-lahkoon kuuluva, lampaankääpää suuresti muistuttava kääpämäinen sienilaji. Se on ruokasienenä vähäarvoinen.

## Tuntomerkit
Typäskäävän 5–20 cm leveän, epäsäännöllisen muotoisen lakin yläpinta on väriltään vaalean kellanruskea ja punertavan sävyinen. Lakin alapinnassa tiukasti kiinni olevat hyvin pienet pillit ovat johteiset ja lähes valkoiset, mutta muuttuvat vioittuneista kohdista punertavan ruskeiksi. Jalka on lyhyt, 1–3 cm paksu, täyteinen ja lakin värinen. Malto on valkoista, mutta se muuttuu vioittuneista kohdista ja kuivattaessa punertavan ruskeaksi. Tuoksu on miellyttävän hedelmäinen, mutta muuttuu kuivattuna pistäväksi.

Typäskäävän erottaa parhaiten ruokasienenä paljon arvokkaammasta lampaankäävästä siten, että lampaankäävän lakki on kermanvalkoinen ja usein nahanruskeasuomuinen. Typäskääpä muuttuu kosketettaessa punertavan ruskeaksi, mutta lampaankääpä keltaiseksi. Lampaankäävällä ei myöskään ole hedelmäistä tuoksua.

## Kasvuaika ja -paikka
Typäskääpä kasvaa elo-lokakuussa yleisenä Etelä- ja Keski-Suomen kuusimetsissä. Lajille on ominaista kasvaa tiiviinä puolipallon muotoisina ryppäinä siten, että sen lakit peittävät kerroksittain toisensa. 

## Käyttö ravinnoksi
Nuorena typäskääpä kelpaa ryöpättynä syötäväksi, mutta laji on ruokasienenä vähäarvoinen. Vanhat yksilöt ovat maultaan liian karvaita ja siten syömäkelvottomia. Useissa sienikirjoissa typäskääpä on luokiteltu syötäväksi kelpaamattomaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: typäskääpä (Albatrellus confluens)
*Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Typäskääpä (''Albatrellus confluens'')
*LuontoPortti: Typäskääpä
Youssef Chahine

**Youssef Chahine** (; 25. tammikuuta 1926 Aleksandria – 27. heinäkuuta 2008 Kairo) oli egyptiläinen elokuvaohjaaja, joka kuului arabialaisen elokuvan arvostetuimpiin. Hän oli tunnettu sananvapauden puolustaja ja käsitteli elokuvissaan kriittisesti esimerkiksi Egyptin vallanpitäjiä. 

Hänen ensimmäinen elokuvansa *Baba Amine* valmistui 1949. Paljolti hänen ansiotaan oli näyttelijä Omar Sharifin uran käynnistyminen.

Chanine kävi Sodankylän elokuvajuhlilla 1998. Hänen viimeisen, keskeneräiseksi jääneen elokuvansa *[[Le Chaos|Heya Fawda]]* (2007) teki valmiiksi hänen kollegansa Khaled Youssef.

## Palkinnot ja tunnustukset
*elämäntyöpalkinto Cannesin elokuvajuhlat (1997).

## Filmografiaa
Joidenkin elokuvien julkaisuvuosi voi toisissa lähteissä poiketa (riippuen julkaisumaasta). Ohjauksia:
* *Baba Amine* (Father Amine; 1950) 
* *Ibn el Nil* (The Nile’s Son; 1951); *El Muharraj el Kabir* (The Great Clown; 1951)
* *Sayidet el Kitar* (The Lady in the Train; 1952); *Nessa bala Rejal* (Women without Men; 1952)
* *Sera’a fil Wadi* (Struggle in the Valley; 1953)
* *Shaitan el Sahara* (Devil of the Desert; 1954)
* *Sera’a fil Mina* (Struggle on the Pier; 1955)
* *Inta Habibi* (You Are My Love; 1956)
* *Wadaat Hobak* (Farewell to Your Love; 1957)
* *[[Bab el hadid|Bab el Hadid]]* (suom. *[[Keskusasema]]*; Iron Gate; Cairo Station; Gare centrale; 1958; esiintyi Kennawin roolissa); Gamila Bohraid (Djamila; 1958)
* *Hub illal Abad* (Forever Yours; 1959)
* *Bayn Ideak (Between Your Hands; 1960)
* *Nedaa el Ochak* (Lover’s Call; 1961); Rajol fi Hayati (A Man in My Life; 1961)
* *El Naser Salah el Dine* (Saladin; 1963)
* *Fajr Yum Jadid* (Dawn of a New Day; 1964)
* *Baya el Khawatim* (The Ring Seller; 1965)
* *Rimal min Zahab* (Sand of Gold; 1966)
* *El Nas wal Nil* (People and the Nile; 1968)
* *El Ard* (The Land; 1969)
* *Al Ekhtiar* (The Choice; 1970)
* *Al Asfour* (The Sparrow; 1973)
* *Awdat al Ibn al Dal* (Return of the Prodigal Son; 1976)
* *Iskindria ... Leh?* (Alexandria . . . Why?; 1978) (+ sc)
* *Hadota Misreya* (An Egyptian Story; La Memoire; 1982) (+ sc)
* *Al Wedaa ya Bonaparte* (Adieu Bonaparte; 1984)
* *Sarikat Sayfeya* (1986+ ph), *al-Yawm al-Sadis* (1986)
* *Iskindiriah Kaman Oue Kaman* (Alexandria Again and Forever; 1990) (+ sc)
* *Cairo as Told by Youssef Chahine* (1991)
* *al-Mohager* (The Emigrant; 1994+ sc)
* *Lumière et compagnie* (Lumière and Company, yksi elokuvan lyhytelokuvista; 1995)
* *al-Massir* (Destiny; 1997) (+ co-sc)
* *L’Autre* (El Akhar; 1999) (+ co-sc)
* *11'09"01 - September 11'' (2002)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Arab cinema: Youssef Chahine. Egypt's great director  (al-bab.com)
Dopethrone

**Dopethrone** on englantilaisen doom metal -yhtye Electric Wizardin kolmas albumi, joka julkaistiin vuonna 2000. Levy on yhtyeen tunnetuin ja sanasta "Dopethrone" tullut jonkinlainen tunnussana yhtyeelle. Tyyli oli jälleen muuttunut edellisestä albumista, ja Obornin vokaalit ovat säröisemmät ja aggressiivisemmat kuin aikaisemmin. Albumin tunnetuimmat kappaleet lienevät raidat "Dopethrone", "Vinum Sabbathi", "Funeralopolis" sekä "We Hate You".

## Kappaleet
# 
# 
# 
#: I. Electric Frost
#: II. Golgotha
#: III. Altar of Melektaus
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Justin Oborn – kitara, laulu
* Tim Bagshaw – basso
* Mark Greening – rummut

## Arviot
* Allmusic: 
* I-Mockery: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
SV Caiquetio

**Sport Vereingang Caiquetio** on arubalainen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Paradera. Kaudella 2010–2011 seura pelasi Aruban Division Dosissa, joka on Aruban kolmanneksi korkein sarjataso. 

Seura pelasi korkeimmalla sarjatasolla vielä kaudella 2007, mutta sijoittui vasta yhdeksänneksi, ja pelasi neljän joukkueen putoamiskarsinnan ollessa viimeinen. Täten Caiquetio putosi toiselle sarjatasolle. 

## Lähteet
Ludivine Sagnier

**Ludivine Sagnier** (s. 3. heinäkuuta 1979 La Celle-Saint-Cloud, Yvelines, Ranska) on ranskalainen näyttelijä.

Sagnier aloitti elokuvauransa lapsinäyttelijänä vuonna 1988. Hän on näytellyt useissa François Ozonin elokuvissa, joista erityisesti *[[Swimming Pool]]* on tuonut hänelle mainetta.

Hän on ollut kolme kertaa ehdolla César-palkintoon vuosina 2003, 2004 ja 2008.

## Filmografiaa
* *[[Les Maris, les femmes, les amants]]* (1989)
* *[[Gouttes d'eau sur pierres brûlantes]]* (2000)
* *[[8 naista]]* (*8 femmes*, 2002) 
* *[[Swimming Pool]]* (2003)
* *[[La Petite Lili]]* (2003)
* *[[Pieni viilto vain]]* (*Petites coupures* 2003)
* *[[Peter Pan (vuoden 2003 elokuva)|Peter Pan]]* (2003)
* *[[Pariisi, rakkaudella]]* (2006)
* *[[La Californie]] (2006)
* *Les Chansons d'amour* (2007)
* *Un Secret* (2007)
* *L'Ennemi public no 1* (*Yhteiskunnan vihollinen nro 1*, 2008)
* *Love Crime* (*Crime d'amour*, 2010)
* *Amour & Turbulences* (2013)                                                                                               
* *Lou ! Journal infime* (2014)
* *Tristesse Club* (2014)
* *La Résistance de l'air* (2015)
* *Rémi sans famille* (2018)
* *Lola et ses frères* (2018)
* *La Vérité* (2019)
* *Un monde plus grand* (2019)
* *Fourmi* (2019)
* *La Forêt de mon père* (2020)
* *Les Méchants* (2021)
* *Adieu Paris* (2022)
* *Napoleon'' (2023)
Lähde: 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Werner Wichtig

**Werner Wichtig**, oikealta nimeltään **Raimund Thielcke**, (15. tammikuuta 1962 - 6. lokakuuta 1992) oli saksalainen laulaja. Hänen nimensä tuli saksalaisesta sarjakuvahahmo Werneristä.

## Diskografia

### Singlet

*"Pump ab das Bier", 1989, saksankielinen cover-versio Technotronic-yhtyeen kappaleesta *Technotronic*, kappale oli Saksan listaykkösenä 15 viikkoa
*"Kebab (Jetzt kommt Maradona)", 1990
*"Bumm Bumm Bumm", 1991
*"Let's Talk About Sex - Deutsche Originalversion", 1992
*"Pump ab das Bier '98", 1998

## Lähteet
Kaunojalkatatti

**Kaunojalkatatti** (*Caloboletus calopus*, syn. *Boletus calopus*) on Suomessa erittäin harvinainen syötäväksi kelpaamaton tattilaji. Se on oliivinvärinen tai harmaanruskea ja kasvaa vähäravinteisissä lehti- ja havumetsissä ja kalliolla. Laji on kerran löydetty Kaarinan Piispanristiltä. Löytö vuodelta 1876 on ainoa manner-Suomesta varmistettu. Lajia on tavattu myös Ahvenanmaalta Syyskuussa 2008 lajin itiöemiä löydettiin Ruissalosta
Tatti on pahan makuinen, jalassa on verkkokuvionti.

## Lähteet
Antti Hietala

**Antti Hietala** (s. 1958) on suomalainen teatteriohjaaja. Hän toimi helsinkiläisen Q-teatterin johtajana 2012-2023. ja toimii Uuden Näytelmän toimistossa (UNTO) yhdessä Elina Snickerin kanssa.

Teatterityönsä lisäksi Hietala on toiminut muun muassa yhtenä Sosiaali- ja terveysministeriön Mahdollista menestys -kampanjan keulakuvista.

## Ohjauksia
*Alfred Döblin: *Berlin Alexanderplatz* (Q-teatteri, 2002)
*Fjodor Dostojevski: *Riivaajat* (Q-teatteri, 2004)
*Wilhelm Busch: *Maks ja Morits* (Suomenlinnan kesäteatteri, 2005)
* Antti Hietala: *Variatio Delectat - Paha tahto* (Q-teatteri, 2006)
*William Shakespeare: *Macbeth* (Q-teatteri, 2008)
* Antti Hietala: *Aivan kuin minua ei olisi* (Q-teatteri, 2010)
* Antti Hietala: *Tulipunainen hevonen* (Q-teatteri, 2012)
* Antti Hietala: *Ihanat ihmiset* (Q-teatteri, 2014)
* Antti Hietala: *Kevyttä mielihyvää* (Q-teatteri, 2016)
* Antti Hietala: *Mount Everest* (Q-teatteri, 2018)

## Lähteet
*http://www.q-teatteri.fi
*http://www.mahdollistamenestys.fi/articles/391/
8 naista

**8 naista** (*Huit femmes* eli *8 femmes*) on François Ozonin vuonna 2001 ohjaama, ranskalais-italialaisena yhteistuotantona syntynyt elokuva, joka sai maailmanensi-iltansa 8. tammikuuta 2002 Ranskassa. Genreltään se on lähinnä rikoskomedia. 

Nimensä mukaisesti elokuvassa on pääosassa kahdeksan naista. Useimmat heistä ovat ranskalaisen elokuvan kuuluisimpia tähtinäyttelijöitä. Ainoa niukka miesrooli on talon murhatulla isännällä Marcelilla. 

Elokuva sijoittuu äveriääseen porvariskartanoon 1950-luvulle. Elokuvan alussa Marcelin vaimo Gaby on kutsunut joukon Gabyn lähisukulaisia maaseutukartanoonsa viettämään joulua. Näiden viiden eri-ikäisen naisen lisäksi talossa on taloudenhoitajatar Chanel ja sisäkkö Louise. Sitten paljastuu, että isäntä Marcel on murhattu vuoteeseensa. Makuuhuone lukitaan, jotta johtolangat eivät turmeltuisi. He yrittävät kutsua paikalle poliisin, mutta puhelinlinja on katkaistu ja autoa on sabotoitu. Jopa kartanon portti on jumissa ja lunta sataa yhä enemmän, joten he ovat eristyksissä muusta maailmasta. Niinpä he alkavat keskenään selvittää murhaajaa. Selvittelytyön kuluessa paljastuu suuri joukko mitä odottamattomampia salaisuuksia, joista naiset olisivat mieluiten vaienneet. 

*8 naista* on voimakkaasti tyylitelty ja hyvin teatterimainen. Tyylittely ilmenee esimerkiksi Technicolor-värityksessä sekä Agatha Christien dekkarityylin parodisessa liioittelussa. Kuvaan istuvat hyvin myös kahdeksan musikaalimaista laulunumeroa, jotka kukin kahdeksan naista esittävät vuorollaan elokuvan kuluessa. Numerot ovat cover-versioita ranskalaisen kevyen musiikin 1900-luvun historiasta, ja näyttelijät laulavat ne itse. Teatterimaisuus näkyy muun muassa siinä, että kaikki elokuvan kohtaukset sijoittuvat saman talon eri huoneisiin ja että näyttelijät elokuvan lopuksi kerääntyvät riviin kameran eteen. Itse asiassa elokuva perustuu näytelmään: ranskalaisen näytelmäkirjailijan Robert Thomasin (1927−1989) *Huit femmes* -kappaleeseen, joka sai ensi-iltansa vuonna 1961 Pariisissa. 

Alun perin ohjaaja Ozonin tarkoitus oli uudelleenfilmatisoida George Cukorin elokuva *[[Naiset (vuoden 1939 elokuva)|Naiset]]* (1939), joka on kuuluisa siitä, että rooleissa on ainoastaan naisia, mutta hän päätyi lopulta Thomasin näytelmään. *8 naista* oli seuraavana vuonna valmistuneen *[[Swimming Pool]]in* ohella se elokuva, joka nosti hänet kansainväliseen tietoisuuteen. Elokuva voitti joitakin kansainvälisiä elokuvapalkintoja. Kotimaassaan Ranskassa se sai kaikkiaan 12 César-palkintoehdokkuutta, muttei voittanut yhtäkään. 

## Rooleissa

## Aiheesta muualla

* 
* 
* ''8 naista'' CBO:ssa 
* Mari Verho: "Kahdeksan naista ryhmäkuvassa", elokuva-arvostelu  Film-o-holic.com.
Veritatti

**Veritatti** (*Neoboletus luridiformis*) on Suomessa harvinainen syötäväksi kelpaamaton tattilaji. Väriltään se on tummanruskea tai oliivinvärinen, pillistö on keltainen. Se muistuttaa suuresti kypsentämättömänä myrkyllistä tauriontattia ja on syytä jättää metsään kasvamaan. Tatti suosii lehtimetsiä, ja kasvaa nimenomaan lehmuksen seuralaisena. Sieni esiintyy Suomessa Lounais-Suomessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: veritatti (''Neoboletus luridiformis'')
* ''Boletus luridiformis'', veritatti @ Natural Fungi in Finland
Rusoruututatti

**Rusoruututatti** eli **ruututatti** (*Xerocomellus chrysenteron*, syn. *Xerocomus chrysenteron*) on punertava tammi- ja pyökkimetsissä kasvava tattilaji. Se on aiemmin luokiteltu samettitatteihin (*Xerocomus*), mutta molekyylibiologiset tutkimukset ovat osoittaneet, etteivät lajit ole kovin läheisiä sukulaisia samettitatille. Lähisukulainen on sen sijaan valeruututatti. 

Rusoruututattia esiintyy Suomessa maan eteläosassa. Jalka ja pillistö ovat valkoiset. Punertavat tatit on syytä jättää metsään, koska niissä on myrkyllisiä lajeja, kuten tauriontatti.

## Lähteet
We Live

**We Live** on Electric Wizardin viides albumi, joka on julkaistu vuonna 2004. Se on yhtyeen ensimmäinen albumi uudella kokoonpanolla Tim Bagshawin ja Mark Greeningin jätettyä yhtyeen. 

## Kappaleet
# 
#: I. Invocation
#: II. Ritual
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Justin Oborn – kitara ja laulu
* Liz Buckingham – kitara
* Robin Al-Issa – basso
* Justin Greaves – rummut

## Arviot
* Allmusic: 
* Imperiumi: 10-/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Valeruututatti

**Valeruututatti** (*Xerocomellus porosporus*, syn. *Xerocomus porosporus*) on Suomessakin maan eteläosan tammimetsissä kasvava huonosti tunnettu tattilaji. Se on sukua ruututatille. Valeruututatin lakki on oliivin- tai likaisenruskea, pillistö on keltainen ja sinertyy kosketettaessa. Jalka on kellertävä ja vanhemmiten ruskea.

## Lähteet
Haisuseitikki

**Haisuseitikki** (*Cortinarius traganus*) on yleinen, violetinvärinen seitikkilaji. Se kasvaa koko Suomessa havumetsissä. Sienen tuoksu on makea, mutta se ei sovellu ruokasieneksi. Lakki on violetti, vanhemmissa sieniyksilöissä ruskeankeltainen. Jalka on samoin violetti ja muuttuu vanhemmiten keltaisemmaksi, kuten myös sienen heltat. Houkuttelevan kauniit, violetin ja harmaan vivahteiset haisuseitikit saavat usein värjääjän innostumaan niiden käytöstä lankojen värjäyksessä. Violetti väri kuitenkin haihtuu keitettäessä taivaan tuuliin. Haisuseitikkejä voi kuitenkin käyttää vihreän värin aikaan saamiseksi. Samanlaista vihreää on vaikea saada mistään muusta luonnontuotteesta,  joskin samantapaista löyhkäseitikkiä on kokeiltu.

## Lähteet
Löyhkäseitikki

**Löyhkäseitikki** (*Cortinarius camphoratus*, aikaisemmin "sininen haisuseitikki" tai "sinimaltohaisuseitikki") on violetti, isohko helttasieni, jonka paras tuntomerkki on voimakas, epämiellyttävä tuoksu. Kangasmetsissä tavattava syötäväksi kelpaamaton seitikkilaji. Se muistuttaa haisuseitikkiä, mutta on violetimpi, vanhemmiten ruskehtavan kermanväriseksi vaaleneva. Tämän lajin voi sekoittaa sinivalmuskaan, joka on syötävä sieni. 

## Ulkonäkö ja koko
Lakki, 3-10 cm, nuorena lähes puolipallomainen, myöhemmin kuperaksi laakeneva, lopulta lähes tasainen. Lakin pinta on sileän silkinhohtoinen, nuorena vaalea tai vaalean violetti, vanhemmiten keskeltä ruskettuva ja lopulta ruskeankermansävyiseksi haalistuva. Heltat nuorena violetit, mutta värjäytyvät vanhemmiten itiöpölystä ruskeiksi. Nuoren itiöemän helttoja peittää runsas vaaleanvioletti seitti. Jalka on 4-8 cm pitkä ja 1-2,5 cm paksu, tanakka ja tasapaksu, tai tyvestä nuijamainen. Jalka on lakin lailla vaalea tai violetti, nuorena vaaleansinisten, myöhemmin kellertävien, suojusvöiden kirjoma. Malto on violetti. Haju on voimakas ja epämiellyttävä, joidenkin mielestä hieman raakaa perunaa muistuttava.

## Kasvupaikka ja elinympäristö
Hyvin yleinen koko maassa kuusen levinneisyysalueella. Kasvaa havumetsien, useimmiten tuoreiden kuusikoiden sammalikossa elo-syyskuussa. Löyhkäseitikki on kuusen mykorritsasieni.

## Käyttö
Seitikkiä on joskus käytetty lankojen värjäykseen.

## Kuvia

Tiedosto:Cortinarius camphoratus 114071.jpg 
Tiedosto:Cortinarius.camphoratus.-.lindsey.jpg
Tiedosto:Cortinarius camphoratus 2 - Lindsey.jpg
Tiedosto:Cortinarius.camphoratus4.-.lindsey.jpg


## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Luonto: Sienen tuoksu
* Löyhkäseitikki (''Cortinarius Camphoratus'') 
* UniProt, Taxonomy: ''Cortinarius camphoratus'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Cortinarius camphoratus'' 
* Mycota of Alaska: ''Cortinarius camphoratus''
Let Us Prey

**Let Us Prey** on englantilaisen doom metal -yhtye Electric Wizardin neljäs studioalbumi vuodelta 2002. Tyylillisesti levy noudattaa *Dopethronen* viitoittamaa tietä, mutta on entistäkin raskaampi ja synkempi sekä sludge-vaikutteita on entistäkin enemmän. Albumilla on myös joitakin yhtyeelle epätyypillisiä kokeiluita, esimerkiksi "We, the Undead" kulkee epätavallisen nopealla tempolla ja Justinin laulu on hänelle epätyypillistä rääyntää sekä tyylilajiltaan enemmänkin dark ambientia edustavassa "Night of the Shapessa" kuullaan pianoa ja viulua. Ambient-vaikutteita on havaittavissa muuallakin, sillä albumin kaikki raidat perustuvat pitkälti hypnoottiseen toistoon. Levy ei ole noussut suuren yleisön suosioon, mutta silti monet pitävät sitä yhtenä yhtyeen parhaista julkaisuista. Albumin yhdellekään kappaleelle ei ole julkaistu lyriikoita, ja se on viimeinen alkuperäisen Electric Wizard&nbsp;-kokoonpanon nauhoittama julkaisu.

## Kappaleet
# 
# 
# 
#: I. House of Whipcord
#: II. The Black Drug
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Justin Oborn – kitara, laulu
* Tim Bagshaw – basso
* Mark Greening – rummut
* Paul Sax – viulu kappaleessa *Night of the Shape*

## Arviot
* Allmusic: 
* I-Mockery: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Juurtotatti

**Juurtotatti** (*Caloboletus radicans*, syn. *Boletus radicans*) on Suomessa erittäin harvinainen syötäväksi kelpaamaton tattilaji. Siitä tunnetaan löytöjä Suomessa ainoastaan Varsinais-Suomesta. Sienen lakki on harmaanvalkoinen, halkeillut tai oliivinvärinen. Sienen jalka on kellertävä ja maku on karvas. Sieni kasvaa kalkkimailla lehdoissa ja puistomailla.

## Lähteet
Porraslimaseitikki

**Porraslimaseitikki** (*Cortinarius trivialis*, aikaisemmin "porrasjalkainen limaseitikki") on kupera Lapissa asti yleisenä kasvava seitikkilaji. Se on väriltään punaruskea. Seitikin tunnistaa ennen kaikkea hyvin limaisesta pinnasta. Heltat ovat vaaleat ja ruskettuvat sienen vanhetessa. Sieni on saanut nimensä siitä että sienen lima muodostaa porrasmaisia vöitä lakin pinnalle. Seitikki kasvaa erityisesti haavan ja raidan seuralaisena, tienvarsilla ja ojanpenkoilla. Porraslimaseitikki on yleinen koko maassa.

## Lähteet
Informaatioähky

**Informaatioähkyksi** () kutsutaan tilaa, jossa ihminen on kykenemätön suodattamaan tarvitsemaansa tietoa informaatiovirrasta ja tuntee tämän vuoksi itsensä ahdistuneeksi ja turhautuneeksi. Syinä ähkyyn voivat olla informaation paljous, väsymys, stressi sekä informaation tai datan käsittelyyn käytettävissä olevan ajan rajoittuneisuus ja tästä juontuvat paineet. Ähkyn perimmäisenä aiheuttajana saattaa toimia myös ihmisen taipumus suodattaa tietoa totuttujen mallien ja uskomusten mukaisesti. Tällöin ihminen voi kokea epämukavuutta ja uhkaa, jos uusi tieto on ristiriidassa hänen aiempien käsitystensä kanssa. Merkittävä infoähkyn aiheuttaja on niin sanotun informaatiolukutaidon puute, kykenemättömyys arvioida tietojen merkityksellisyyttä ja luotettavuutta. Tällainen toistaitoisuus vie voimavaroja tärkeän tiedon käsittelystä, kun ihminen käyttää aikaansa epäoleellisen informaation tarkasteluun.  

Termiä käytetään kuvaamaan myös yleisellä tasolla tietoyhteiskunnan kehityksen suurissa ihmisjoukoissa ja yhteiskunnassa aiheuttamaa kitkavaikutusta; ihmiset kokevat jatkuvasti kasvavan tietomäärän hallinnan, oleellisten viestin löytämisen ja ymmärtämisen, mahdottomaksi.

## Katso myös

* Infokondria

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mediaopas.comin sanasto
Nurmimaamuna

**Nurmimaamuna** (*Bovista nigrescens*) on nurmikoilla yleisenä kasvava maamuniin (*Bovista*) kuuluva valkoinen sienilaji, joka kuitenkin tummuu vanhemmiten. Se on yleinen koko Suomessa. Laji on munanmuotoinen. Nuoret yksilöt ovat syötäviä, mutta maku huononee vanhemmiten ja nestemäinen vanhemman sienen malto ei myöskään ole omiansa houkuttelemaan ruokasienestäjää. Känsätuhkeloa sanotaan joskus maamunaksi, vaikka se on varsin erinäköinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Luonnossa.net: Nurmimaamuna (''Bovista nigrescens'')
Witchcult Today

__NOTOC__
**Witchcult Today** on doom metal -yhtye Electric Wizardin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 20. marraskuuta 2007. Tyyli on lähempänä perinteistä doom metalia kuin muilla levyillä, mutta stoner-vaikutteita löytyy musiikista edelleen. Suurin muutos lienee kuitenkin Justin Obornin laulutyylissä, jonka täysin puhtaat ja kirkkaat kaukaa kaikuvat vokaaliosuudet luovat albumille erityisen uhkaavan tunnelman ja antavat täten yhtyeelle todella raskaan doom-tunnelman. Obornin laulutavasta tulee monelle mieleen yhdysvaltalainen doom-yhtye Saint Vitus. Levyllä soittaa uusi rumpali Shaun Rutter, moottoripyöräharrastaja, joka tuli Justin Greavesin tilalle tämän jätettyä yhtyeen.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#: I. Frisson Des Vampires 
#: II. Zora
# 

## Kokoonpano
* Justin Oborn – laulu, kitara
* Liz Buckingham – kitara
* Robin Al-Issa – basso
* Shaun Rutter – rummut

## Arvostelut
* AllMusic: 
* Imperiumi: 10-/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Nuijakuukunen

**Nuijakuukunen** (*Lycoperdon excipuliforme*, vanh. *Calvatia excipuliformis*) on tuhkeloiden (*Lycoperdon*) sukuun kuuluva sienilaji. Itiöemät ovat muodoltaan nuijamaisia, pituudeltaan 7–20 senttimetriä ja leveydeltään 4–8 senttimetriä. Yläosa on leveä ja pallomainen ja jalkaosa kapea. Nuoret itiöemät ovat vaaleanharmaita ja niiden pinta on pienten piikkien peittämä. Vanhetessaan ne muuttuvat ruskehtaviksi tai tummiksi, ja pinnalla olevat piikit irtoavat. Itiöiden kypsyttyä itiöemä hajoaa. Nuijakuukusta tavataan lähes koko Suomessa heinäkuusta lokakuuhun. Se kasvaa teiden varsilla, puistoissa, nurmikoilla, lehtimetsissä, avoimissa havumetsissä, metsänreunoilla joutomailla ja laitumilla. Nuoret ja vaaleat sienet ovat syötäviä. Nuijakuukunen ei ole kovin satoisa, ja sitä tavataan yksittäin tai muutaman itiöemän ryhmässä. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Nuijakuukunen muistuttaa känsätuhkeloa, ryhmätuhkeloa ja nurmimaamunaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Nuijakuukunen (''Lycoperdon excipuliforme'')
Ukonkuukunen

**Ukonkuukunen** (*Bovistella utriformis*, syn. *Lycoperdon utriforme* tai *Calvatia utriformis*) on tuhkeloiden sukuun kuuluva pallomainen valkoinen sienilaji. Se kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi ja 5–15 senttimetiä leveäksi. Sieni muuttuu vanhetessaan harmaaksi ja sen pinta alkaa lohkeilla. Ukonkuukunen kasvaa Suomessa paikoitellen typpipitoisilla alueilla, kuten laitumilla, hakamilla ja niityillä. Kasvuaika on elokuusta lokakuuhun. Sieni ei ole kovin satoisa, ja sitä tavataan korkeintaan muutaman itiöemän ryhmissä. Laji on hyvä ruokasieni nuorena, kun sen malto on valkoista. Ukonkuukunen on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Ukonkuukunen muistuttaa jättikuukusta, mutta on sitä pienempi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Ukonkuukunen (''Lycoperdon utriforme'')
Ryhmätuhkelo

**Ryhmätuhkelo** (*Apioperdon pyriforme*, syn. *Lycoperdon pyriforme*) on puna- tai kellanruskea päärynämäinen ryhmätuhkelolaji, joka kasvaa yleisenä koko Suomessa. Se on pahan hajunsa vuoksi huono ruokasieni. Syötävä vain kun sisusta on valkoinen ja kiinteä. Malto muuttuu sienen eläessä aluksi nestemäiseksi kellanvihreäksi, sitten oliivinruskeaksi ja lopulta pöliseväksi mustaksi itiömassaksi. Se kasvaa useimmiten lehtipuiden kannoilla suurina ryhminä.  Lähisukulainen on känsätuhkelo.

## Lähteet
Harmaatorvisieni

**Harmaatorvisieni** (*Craterellus undulatus*, syn. *Pseudocraterellus undulatus*) on harvinaisena Lounais-Suomessa kasvava mustatorvisienilaji. Se suosii lehtometsiä ja varsinkin tammen ja pähkinäpensaan seuraa. Laji on hyvä ruokasieni. Se on väriltään harmaanruskea.

## Lähteet
Standard Liège

**Standard Liège**, koko nimeltään **Royal Standard de Liège**, on jalkapalloseura  Liègen kaupungista Belgiasta.

## Saavutukset
### Kansalliset
***[[Jupiler Pro League]]n** voitto (10): 1957–1958, 1960–1961, 1962–1963, 1968–1969, 1969–1970, 1970–1971, 1981–1982, 1982–1983, 2007–2008, 2008–2009
***[[Belgian Cup]]in** voitto (6): 1954, 1966, 1967, 1981, 1993, 2011, 2016
***[[Belgian Liigacup]]in** voitto (1): 1975
***[[Belgian Supercup]]in** voitto (4): 1981, 1983, 2008, 2009

### Kansainväliset
*Pääsy **[[Cup-voittajien cup]]in** finaaliin 1982

## Entisiä valmentajia

* 07/1991–12/1993  Arie Haan
* 01/1994–07/1994  René Vandereycken
* 07/1994–07/1996  Robert Waseige
* 07/1996–07/1997  Jos Daerden
* 07/1997–10/1997  Aad de Mos
* 11/1997–04/1998  Daniel Boccar
* 04/1998–06/1998  Luka Peruzović
* 07/1998–09/1999  Tomislav Ivić
* 10/1999–12/1999  Željko Mijač
* 01/2000–05/2000  Jean Thissen&Henri Depireux
* 05/2000–12/2000  Tomislav Ivić
* 12/2000–01/2001  Dominique D'Onofrio
* 01/2001–06/2002  Michel Preud'homme
* 06/2002–10/2002  Robert Waseige
* 10/2002–06/2006  Dominique D'Onofrio
* 07/2006–09/2006  Johan Boskamp
* 09/2006–06/2008  Michel Preud'homme
* 06/2008–02/2010  László Bölöni 
* 02/2010–06/2011  Dominique D'Onofrio
* 06/2011–06/2012  José Riga
* 06/2012–10/2012  Ron Jans
* 06/2015–08/2015  Slavoljub Muslin
* 06/2020–12/2020  Philippe Montanier
* 07/2021–04/2022  Luka Elsner

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Seuran virallinen sivusto
Jyvästatti

**Jyvästatti** (*Suillus granulatus*) on ruskeankeltainen tai punaruskea tahmatatteihin (*Suillus*) kuuluva tattilaji, joka kasvaa harvinaisina Etelä-Suomen kalkkipitoisilla alueilla. Sieni on miedon makuinen, hedelmäiselle tuoksuva ja hyvä ruokasieni.

## Näköislajit
Jyvästatin voi sekoittaa voitattiin (*Suillus luteus*), turjantattiin (*Suillus clintonianus*) tai lehtikuusentattiin (*Suillus grevillei*). Nekin ovat samanarvoisia hyviä ruokasieniä, joten sekoittumisesta ei ole suurta haittaa.

## Tuntomerkit
Jyvästatin lakki 3–12&nbsp;cm leveä, kupera ja väriltään kullankeltainen, ruskeankeltainen tai punaruskea. Pintakelmu on kuivana kiinteä ja kiiltävä, märkänä limainen. Pillit ovat vaaleankeltaiset ja ne tihkuvat usein tuoreena maitomaisia pisaroita. Pillien suut ovat suuria ja kulmikkaita. Jalka on tasapaksu, 4–10&nbsp;cm pitkä, vaaleankeltainen ja siinä ei ole rengasta, kuten näköislajillaan voitatilla. Jalan yläosassa on pieniä jyväsiä, jotka ovat tuoreena vaaleankeltaisia ja ruskettuvat vanhimmiten. Malto on kellanvalkeaa tai keltaista ja pehmeää. Itiöpölyn väri on ruskehtava. 

## Kasvupaikka- ja aika
Jyvästatti kasvaa heinä-lokakuussa kuivahkoissa kangasmetsissä, hiekkaisissa mäntymetsissä sekä lehdoissa. Se suosii kalkkipitoisia kasvuympäristöjä. Jyvästatti on männyn juurisieni.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Luontoportti: Jyvästatti (''Suillus granulatus'')
* Mushroom Expert: Suillus granulatus
Jättikuukunen

**Jättikuukunen** (*Calvatia gigantea* tai *Langermannia gigantea*) on usean kilon painoiseksi kasvava kuukuslaji. Sieni on nuorena valkoinen ja muuttuu myöhemmin oliivinruskeaksi. Sieni on Suomessa paikoittainen. Se suosii typpipitoisia maita, kuten laitumia. Sieni on nuorena syötävä, mutta muuttuu myöhemmin pahan makuiseksi.

## Tuntomerkit
Itiöemä on hyvin suuri (20-50 cm), jalaton ja pallomainen. Ulkokerros on valkoinen, sileähkö tai hieman epätasainen. Ajan kuluessa ulkokuori ruskettuu ja kuoriutuu pois, minkä jälkeen jäljelle jää kellanruskea, paperinohut kerros. Halkaisupinta on tasaisen valkoinen, kiinteä ja tummuu itiöiden kypsyessä.

## Näköislajit
Jättikuukunen muistuttaa pienenä nurmimaamunaa ja ryhmätuhkeloa. Hieman isompana se muistuttaa ukonkuukusta. Suurta itiöemää on kuitenkin mahdotonta sekoittaa mihinkään muuhun lajiin.

## Kasvupaikka ja -aika
Jättikuukusen satoaika on elo-lokakuussa. Se kasvaa puistonurmikoilla sekä puutarhoissa. Jättikuukunen suosii typpipitoista maata ja tarvitsee runsaasti ravinteita. Sieni lahottaa kariketta ja kasvaa toisinaan noidankehissä.

## Lähteet
Rusko-onttotatti

**Rusko-onttotatti** (*Suillus cavipes* vanh. *Boletus cavipes*) on Suomessa harvinainen kullankeltainen tai ruosteenruskea tattilaji. Lakki on muodoltaan kuperan poimuinen. Maku on mieto ja tatti on kelvollinen ruokasieni. Jalka on kirkkaankeltainen, yläosassa hento verkkokuvionti. Pillistö on oliivinvärinen tai keltainen. Sieni kasvaa lehtikuusien alla.

## Lähteet