open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vasili Karasjov

**Vasili Nikolajevitš Karasjov** (, s. 14. huhtikuuta 1971 Leningrad, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.

## Ura

Takamiehenä pelannut Karasjov edusti pelaajaurallaan neuvostoliittolaisia/venäläisiä, saksalaisia, kreikkalaisia ja turkkilaisia seurajoukkueita voittaen useita mestaruuksia.

Karasjov edusti myös Venäjän miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanossa hän saavutti MM-hopeaa Kanadassa 1994 ja Kreikassa 1998, EM-hopeaa Saksassa 1993 ja EM-pronssia Espanjassa 1997. Kreikan MM-kilpailuissa Karasjov valittiin lopputurnauksen tähdistöviisikkoon. Hän pelasi myös vuosien 1995, 1999 ja 2003 EM-kilpailuissa sekä vuoden 2002 MM-kilpailuissa.

Pelaajauransa jälkeen Karasjov on työskennellyt koripallovalmentajana muun muassa Triumf Ljubertsyssä/BK Zenit Pietarissa. Vuonna 2013 hän valmensi Venäjän miesten maajoukkuetta Slovenian EM-kilpailuissa. Vuonna 2016 Karasjov valittiin VTB-liigan vuoden valmentajaksi.

Karasjovin poika Sergei Karasjov on koripallon olympiamitalisti, joka on pelanut myös NBA:ssa.

## Lähteet
* Vasileios Karasev International Stats Basketball-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Vasili Karasev Basketball Player Profile eurobasket.com
Sarah Garner

**Sarah Garner** (s. 21. toukokuuta 1971) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti olympiapronssia kevyessä pariairokaksikossa Christine Collinsin kanssa Sydneyssä 2000. Garner voitti maailmanmestaruuden kevyessä yksikössä Aiguebelettessa 1997 ja kevyessä pariairokaksikossa Christine Collinsin kanssa Kölnissä 1998. St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999 Garner ja Collins saavuttivat hopeaa. Glasgow'n MM-kilpailuissa 1996 Garner saavutti kevyessä yksikössä pronssia.

## Lähteet
Sergio Rossi

**Sergio Rossi** (31. heinäkuuta 1935 – 2. huhtikuuta 2020) oli italialainen kenkäsuunnittelija, joka perusti oman tuotemerkin.. Hän syntyi San Mauro Pascolissa ja työskenteli isänsä, suutarin, kanssa oppien kaupankäyntiä.

Vuonna 1951 hän avasi ensimmäisen kenkäkaupan kotikaupungissaan. Hän myös valmisti ja myi sandaaleja rantavieraille Riminin ja Bolognan putiikeissa. Vuonna 1968 valmistettiin ensimmäiset Rossi-tuotemerkin kengät.

2. huhtikuuta 2020 Rossi kuoli 84-vuotiaana koronaviruspandemiassa.

## Lähteet
RÄP

**RÄP** oli Basso Median omistama suomalainen radiokanava, joka aloitti lähetykset maaliskuussa 2020.

Syyskuussa 2020 Radio Pookin kuuluvuusalue laajeni ja samalla RÄP lopetti lähetykset.

## Lähteet
James W. L. Glaisher

**James Whitbread Lee Glaisher** (5. marraskuuta 1848 Lewisham, Kent – 7. joulukuuta 1928 Cambridge) oli englantilainen matemaatikko.

## Nuoruus
James W. L. Glaisherin vanhemmat olivat Cecilia Louisa Belville ja matemaatikko-astronomi James Glaisher. Hän kävi koulua Lontoossa ja osoittautui lahjakkaaksi matemaatikoksi. Hän opiskeli Cambridgessa 1867–1871, ja jo opiskeluaikanaan hän kirjoitti artikkelin trigonometrisista integraaleista.

## Ura Cambridgessa
Glaisher opetti Cambridgessa koko ikänsä. Hän kirjoitti yli 400 artikkelia tähtitieteestä, erikoisfunktioista, numeeristen taulukoiden laskennasta, lukuteoriasta sekä matematiikan historiasta. Hän kehitti tutkimiensa alojen opetusta Cambridgessa voimakkaasti.

Glaisher toimi lehtien *[[Messenger of Mathematics]]* ja *[[Quarterly Journal of Mathematics]]* toimittajana. Yhdysvaltalainen matemaatikko Thomas Fiske sai Glaisherin toiminnasta yllykkeen ja perusti New Yorkin matemaattisen seuran, josta myöhemmin tuli American Mathematical Society.

## Kunnianosoitukset ja luottamustehtävät
Glaisher toimi London Mathematical Societyn puheenjohtajana 1884–1886 ja sai seuran De Morgan -mitalin 1908. Glaisher oli myös Royal Societyn jäsen vuodesta 1875 ja toimi seuran varapuheenjohtajana 1917–1919. Hän sai seuran Sylvester-mitalin 1913. Hän oli myös Royal Society of Edinburghin jäsen vuodesta 1916.

## Lähteet
Rittō

**Rittō** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Shigan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Yasujoen etelärannalla. Kaupungin pohjoisosat ovat Yasujoen alavaa tasankoa, etelässä sen alue kohoaa Suzukavuorille. Rittōssa on 70&nbsp;153 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 52,69 neliökilometriä.

Asutus Rittōn alueella on vanhaa, ja Edo-kaudella sen läpi kulki merkittävä Tōkaidō-tiereitti. Rittōn maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1954 yhdistämällä neljä kyläkuntaa. Sen nimi viittaa entisen Kuritan piirikunnan (*ritsu*) itäosaan (*tō*). Se alkoi kehittyä nopeasti teollisuuskaupunkina Meishin-moottoritien liittymän rakentamisen myötä 1960-luvun alkupuolella. Rittōhon sijoittui muun muassa kone-, metalli-, muovi- ja elintarviketeollisuutta. Vuonna 1970 sinne valmistui myös Japanin raviurheiluliiton suurimittakaavainen harjoituskeskus. Rittōn rautatieaseman avaamisen myötä vuonna 1991 paikkakunta on kasvanut myös yhtenä Keihanshinin metropolialueen esikaupungeista. Kaupunkioikeudet Rittōlle myönnettiin vuonna 2001.

Rittōn nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Konzevuoren luonnonalueet ja vuorelle rakennettu Konshō-jin buddhalainen temppeli. Rokujizōn kaupunginosassa entisen Tōkaidōn varrella on säilynyt vanhoja Edo-kauden rakennuksia, kuten Ōsumi-suvun asuintalo puutarhoineen, joka on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista. Rakennettua kulttuuriperintöä edustavat myös muun muassa useat vanhat šintolaiset pyhäköt, kuten Daihō-jinja ja Uwamiya-jinja. Rittōta palvelevat JR Nishi-Nihonin Biwako-linja eli Tōkaidō-päälinja ja Kusatsu-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Otsuki-taisha honden.JPG|Otsuki-taishan pyhäkkö
Tiedosto:Ritto ekimae.JPG|Rittōn keskustaa
Tiedosto:栗東駅東口 三段ウンコ - panoramio.jpg|Rittōn rautatieasema
Tiedosto:Ritto Horse Training Center Aerial photograph.2010.jpg|Rittōn hevosurheilukeskus vuonna 2010


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Sciensano

**Sciensano** on Belgian valtiollinen kansaterveyslaitos sekä terveydenhuollon laatua, elintarviketurvallisuutta ja eläinterveyttä valvova virasto. Vuonna 2019 Sciensanon palveluksessa oli 741 työntekijää ja viraston budjetti oli 76,2 miljoonaa euroa. Sciensanon päätoimipiste sijaitsee Brysselin pääkaupunkialueen Ixellesissä.  Sciensano toimii kansanterveystyön osalta Belgian kansanterveysministeriön ja eläinterveyden ja elintarviketurvallisuuden osalta Belgian maatalousministeriön alaisuudessa.

Sciensano on muodostettu vuonna 2018 yhdistämällä vuonna 1904 alkunsa saanut kansanterveyden tutkimuslaitos ISP (Scientific Institute of Public Health) sekä vuonna 1997 perustettu eläinlääketieteen ja maatalouskemian tutkimuskeskus CERVA (Veterinary and Agrochemical Research Centre). Sciensanon edeltäjän ISP:n historiaan liittyy myös Brabantin Pasteur -instituutti, jota johtanut Jules Bordet sai lääketieteen Nobel-palkinnon immunologian piiriin kuuluneesta työstään. 

Sciensano on tuottanut Belgiasta esimerkiksi koronaviruksen aiheuttaman covid-19-taudin yhteenvetodataa ja epidemiologisia katsauksia. Virasto myös johtaa koronakriisin riskien ja toimenpiteiden arviointiryhmää maassaan. 
 
## Katso myös
*Robert Koch -instituutti (RHI)
*Alankomaiden kansanterveys- ja ympäristöinstituutti (RIVM)
*Luxemburgin terveysinstituutti (LIH)
*Ranskan kansanterveysvirasto (Santé Publique France)
*Public Health England (PHE)
*Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Home pages  (sciensano.be)
* COVID-19 (Belgian tilannetietoja: epidemiologinen katsaus, data, yms)   (wiv-isp.be)
* 2019-nCoV - Situation épidémiologique (pdf)  (wiv-isp.be)
Anna-Kaisa Ant-Wuorinen

**Anna-Kaisa Ant-Wuorinen** (s. 1957 Helsinki) on suomalainen diplomi-insinööri ja kuvanveistäjä.

## Ura
Ant-Wuorinen valmistui diplomi-insinööriksi vuonna 1983 Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolta. Vuosina 1982–1985 hän työskenteli tutkijana Helsingin yliopiston Kehitysmaainstituutissa. Taidetta hän opiskeli Taidekoulu Maassa ja valmistui sieltä kuvataiteilijaksi vuonna 1990. Ant-Wuorinen on työskennellyt taiteen ja teknillisen piirustuksen opettajana, tuotesuunnittelijana, tuotekuvaajana ja projektityötekijänä vuosina 1991–2010.

Ant-Wuorisen materiaaleja kuvanveistossa ovat muovi ja teräs ja hän tekee myös ympäristötaidetta. Hän on osallistunut yhteisnäyttelyihin 1980-luvun loppupuolelta saakka ja pitänyt vuosien 1997–2007 välillä kymmenen yksityisnäyttelyä. Ant-Wuorinen toimi Suomen Kuvanveistäjäliiton puheenjohtajana kolmivuotiskauden 2012–2014.

### Julkisia veistoksia
Ant-Wuorisen julkisia veistoksia ovat Helsingissä Kulttuuritalo Sandelsin julkisivussa oleva teräsveistos *Fuuga*, joka on paljastettu vuonna 2008 ja Kirkkonummen Veikkolan koulun nimetön alumiiniveistos, punainen pallo, joka paljastettiin vuonna 2005. Ant-Wuorinen voitti teoksellaan Veikkolan koulun taideteoskilpailun

### ''Autokulta''

Anna-Kaisa Ant-Wuorinen osallistui Suomen Kuvanveistäjäliiton ”Sculpture Expanded – Liikkuva julkisen taiteen laboratorio” -ympäristötaidehankkeeseen teoksellaan *Autokulta*. Teos oli pitsimäiseksi rei'itetty ja kullanväriseksi maalattu henkilöauto, joka oli vuoden 2019 kesällä Helsingissä viidessä eri paikassa. ”Auto merkitsee eri asioita eri ihmisille: toisille se on statussymboli, toisaalta taas se saastuttaa ympäristöä.” Työllään Ant-Wuorinen ei kuitenkaan halunnut osoitella, vaan häivyttää auton taka-alalle.

### ''Luopua – vaan ei luovuttaa'' -näyttely
Ant-Wuorinen asui perheineen Veikkolassa 1990-luvun alkupuolelta asti. Talo palo keväällä 2016. Joulukuussa 2017 oli Helsingissä kaksi Ant-Wuorisen tekemää näyttelyä nimellä *Luopua – vaan ei luovuttaa*, joka Ant-Wuorinen työsti palaneesta talosta otetuista valokuvista ja palaneen kodin esineistä, jotka tulipalossa olivat muuttaneet muotoaan. Näyttelyssä oli myös videoteos, jossa Ant-Wuorinen soittaa tulipalon turmelemaa pianoa.

Vuodesta 2017 Ant-Wuorinen on asunut Somerolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anna-Kaisa Ant-Wuorisen kotisivu
Harry Gregg

**Henry "Harry" Gregg** (27. lokakuuta 1932 – 16. helmikuuta 2020) oli pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän pelasi valtaosan urastaan Manchester Unitedissa. Gregg pelasi Pohjois-Irlannin maajoukkueessa 25 maaottelua ja edusti maataan vuoden 1958 maailmanmestaruuskilpailuissa, joissa hänet valittiin turnauksen parhaaksi maalivahdiksi.

Magherafeltissa syntyneen Greggin ura alkoi Colerainessa, josta hän siirtyi Englannin 2. divisioonan Doncaster Roversiin 1952. Gregg pelasi seurassa viisi vuotta kunnes Manchester United osti hänet maalivahtien ennätyssummalla 1957. Gregg oli mukana 1958 tapahtuneessa Münchenin lento-onnettomuudessa, jossa kuoli 23 ihmistä mukaan lukien kahdeksan Unitedin pelaajaa. Greggiä kutsutaan usein "Münchenin sankariksi", sillä hän pelasti palavasta lentokoneesta useita joukkuetovereitaan ja muita matkustajia. Menetyksistä huolimatta United ja Gregg onnistuivat pääsemään FA Cupin loppuotteluun, mutta hävisi sen. Greggin uran aikana Manchester United voitti cupin 1963, mutta Gregg oli sivussa loukkaantumisen takia. Kaksi vuotta myöhemmin United voitti mestaruuden, mutta Gregg ei juurikaan pelannut loukkaantumisten vuoksi. Hänen pelaajauransa päättyi 1967 Stoke Cityssä.

Pelaajauran jälkeen Gregg siirtyi valmentajaksi. Hän toimi Shrewsbury Townin, Swansean, Crewe Alexandran ja Carlisle Unitedin päävalmentajana sekä myöhemmin Manchester Unitedin maalivahtivalmentajana.

Gregg nimitettiin ansioistaan Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäseneksi (MBE) 1995 ja upseeriksi (OBE) 2019.

## Lähteet
Wojciech Kowalski

**Wojciech Kowalski** (s. 1982, Wroclaw) on puolalainen suunnistaja. Hänen parhaat saavutuksensa ovat viestin kuudes sija Miskolcin MM-kilpailuissa 2009 ja henkilökohtaisilla matkoilla keskimatkan kolmastoista sija Kiovan MM-kilpailuissa 2007. Suunnistuksen EM-kilpailuista hänellä on neljästoista sija viestissä vuosilta 2006 ja 2008 ja henkilökohtaisilla matkoilla keskimatkan seitsemästoista sija vuodelta 2008. Juniorien MM-kilpailuista Kowalskilla on kaksi hopeamitalia vuosilta 2001 ja 2002. Vuoden 2019 Jukolan Viestissä Kowalski suunnisti avausosuuden toiseksi sijoittuneessa IL Tyrvingin joukkueessa.

## Lähteet
* http://runners.worldofo.com/wojciechkowalski.html
* https://results.jukola.com/tulokset/fi/j2019_ju/ju/lopputulokset/
Tulipää (yhtye)

**Tulipää** on vuonna 2019 perustettu suomalainen pop-yhtye. Yhtye on julkaisut tähän mennessä kahdeksan singleä ja yhden EP:n. Tulipää on esiintynyt mm. Vaasa Festivalissa vuonna 2019. Sen oli tarkoitus esiintyä vuoden 2020 Provinssissa. Koronan takia keikka jouduttiin kuitenkin perumaan.

Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä *"*Virhe koodissa" vuonna 2019. Sen tuotti Jussi Ylikoski. 

Koronan aikana yhtye jäi noin vuoden mittaiselle tauolle, jonka aikana bändi suunnitteli mm. uutta musiikillista suuntaa ja kirjoitti uusia kappaleita. Yhtye palasi tauolta vuonna 2021 heidän uudella singlellään "Sinisilmät". Tällä hetkellä bändin tavoitteena on julkaista mahdollisimman paljon uutta musiikkia ja keikkailla.

## Jäsenet
* Konsta Silander – laulu
* Riku Viitala – kitara
* Sampsa Silander – basso
; Entiset jäsenet
* Silja Silander – rummut

## Diskografia
### Singlet
* ”Virhe koodissa” (2019)
* ”Arven jättävää” (2019)
* ”Mä selviän” (2019)
* "40 päivää" (2019)
*"Oho" (2020)
*"Elokuu" (2020)
*"Ole mitä olet" (2021)
*"Sinisilmät" (2021)

### EP:t
* ”Kuningasidea” (2020)

## Lähteet
Sumitra Mahajan

**Sumitra Mahajan** (s. 12. huhtikuuta 1943) on intialainen poliitikko, joka toimi Lok Sabhan puhemiehenä vuosina 2014–2019. Hän toimi parlamentaarikkona Lok Sabhassa kahdeksan kautta vuodesta 1989 vuoteen 2019. Hän ei ollut ehdolla vuoden 2019 parlamenttivaaleissa, koska hänen edustamansa Intian kansanpuolue (BJP) ei anna yli 75-vuotiaiden asettua ehdolle. 

Mahajan aloitti poliittisen uransa Indoren kaupunginvaltuustossa, johon hänet valittiin vuonna 1982. Kahden vuoden kuluttua hän yleni apulaispormestariksi. Hän lopetti paikallispolitiikassa vuonna 1985. Hänet valittiin Lok Sabhaan 1989, jonka jälkeen hän ei hävinnyt kertaakaan parlamenttivaaleissa. Vuosi valintansa jälkeen hän toimi puolueensa Madhya Pradeshin osavaltion naisjaoston puheenjohtajana vuoden ajan. Hän lopetti tehtävässä saatuaan ylennyksen BJP:n Madhya Pradeshin varapuheenjohtajaksi 1992. Hänet valittiin puolueensa pääsihteeriksi vuonna 1998. Atal Bihari Vajpayeen hallituksessa 1999–2004 hän toimi valtioministerinä koulutus-, tiedotus-, informaatioteknologia- ja öljyministeriöissä.

Lok Sabhan puhemieheksi hänet valittiin vuonna 2014. Tuolloin hän oli Intian parlamentin pitkäaikaisin naisjäsen. Hän on edeltäjänsä Meira Kumarin jälkeen toinen Lok Sabhan puhemiehenä toiminut nainen. Vaalipiirinsä äänestäjien keskuudessa hänestä käytettiin nimitystä *tai* (isosisko), joka päätyi myös Lok Sabhan verkkosivujen profiiliin, missä hänen nimekseen kirjoitettiin "Sumitra Mahajan (Tai)". Vuonna 2019 hän ilmoitti, että ei voinut puoluekurin vuoksi kritisoida puolueensa johtaman Madhya Pradeshin osavaltiohallituksen toimia. Sen vuoksi hän otti salaa yhteyttä kongressipuolueen johtajiin ja pyysi heitä tuomaan esille vaalipiirinsä Indoren kannalta tärkeitä asioita. Hän lupasi kongressipuolueelle, että toisi samat asiat BJP:tä edustaneen osavaltiopääministeri Shivraj Singh Chouhanin tietoon.

Mahajan oli naimisissa edesmenneen asianajaja Jayant Mahajanin kanssa, heillä on kaksi lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sumitra Mahajan Lok Sabhan puhemiehen verkkosivuilla
* Sumitra Mahajan 16. Lok Sabhan verkkosivuilla
Donald Bell

**Donald Munro Bell** (s. 19. kesäkuuta 1934 Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan bassobaritoni.

## Elämä ja ura
### Opiskelu ja ura laulajana
Bell oli Nancy Paisley Bennin oppilaana Vancouverissa päästessään vuonna 1948 laulamaan Vancouverin sinfoniaorkesterin kanssa. Hän opiskeli vuosina 1953–1955 stipendillä The Royal Conservatory of Musicissa ja sai vuonna 1955 Kansainvälisissä Harriet Cohen -musiikkipalkinnoissa Arnold Bax -muistomitalin erinomaisena opiskelijana Kansainyhteisöstä. Bell jatkoi opiskelua Berliinissä Hermann Weißenbornin (1955–1957) johdolla. Hän täydensi opintojaan vielä tulevina vuosikymmeninä Düsseldorfissa ja Ohiossa. 

Bell esiintyi oopperalaulajana Saksassa ja Englannissa jo vuonna 1955 ja teki 22. huhtikuuta 1958 resitaalidebyyttinsä Lontoon Wigmore Hallissa. Ollessaan kiinnitettynä Bayreuthin musiikkijuhlille hän tulkitsi Yövartijan roolin *[[Nürnbergin mestarilaulajat|Nürnbergin mestarilaulajissa]]* vuosittain vuoteen 1961 saakka. Ensimmäisen kiertueensa Kanadassa Bell teki syksyllä 1958. 1950-luvun lopussa ja 1960-luvun alussa hän toimi usein solistina laulajille ja orkesterille sävellettyjen teosten esityksissä muiden muassa Berliinin filharmonikkojen kanssa sekä sellaisten kapellimestareiden kuin Thomas Beechamin, Malcolm Sargentin ja Eugene Ormandyn johdolla. Hän teki myös resitaali- sekä radio- ja televisioesiintymisiä; hän esimerkiksi tulkitsi Fordin roolin *[[Falstaff]]in* televisioesityksessä CBC:llä vuonna 1961. 

Bell kiersi Israelissa vuonna 1961 ja Neuvostoliitossa vuonna 1963. Hän lauloi Philharmonic Hallin avajaiskonsertissa vuonna 1962 Leonard Bernsteinin johtamien New Yorkin filharmonikkojen kanssa ja palasi esiintymään sinne vuonna 1963 Richard Straussin *[[Intermezzo (ooppera)|Intermezzon]]* konserttiesityksessä. Vuonna 1964 Bell solmi sopimuksen Düsseldorfin Deutsche Oper am Rheinin kanssa. Siellä hän esiintyi muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartin, Richard Wagnerin ja Charles Gounod'n merkittävissä rooleissa. Hän teki esiintymisiä myös muiden eurooppalaisten oopperayhtiöiden sekä orkesterien kanssa Josef Kripsin, Wolfgang Sawallischin, John Barbirollin, Otto Klempererin, Hans Knappertsbuschin ja muiden johdolla. Vuonna 1975 Bell teki toisen kiertueen Neuvostoliitossa.

Bell osallistui laulu-urallaan usein aikansa säveltäjien teosten esityksiin. Hän loi 1970-luvulla rooleja Iain Hamiltonin, Derek Healeyn ja Harry Somersin teoksissa. Hänen ohjelmistoonsa kuului myös Boris Blacherin, Gottfried von Einemin, Luigi Dallapiccolan, Hans Werner Henzen, R. Murray Schaferin, Peter Maxwell Daviesin, Gregory Levinin, Louis Applebaumin, Robert Flemingin ja Quenten Doolittlen teoksia.

### Muu toiminta
Vuonna 1982 Bell aloitti laulunopetuksen Calgaryn yliopistossa, ja vuonna 1991 hänestä tuli täysprofessori. Hän piti säännöllisesti mestarikursseja ja toimi tuomariston jäsenenä festivaaleilla sekä kilpailuissa. Hän jäi virallisesti eläkkeelle esiintyjänä vuonna 1994, mutta jatkoi yhä ajoittaista laulamista Calgaryssa, jonka yliopistossa myös teki pedagogista tutkimusta ja perusti lauluakustiikan tutkimusryhmän.

## Lähteet
Sveitsin kansanterveysvirasto

**Sveitsin kansanterveysvirasto** (, BAG; , OFSP, , UFSP) on Sveitsin Bernissä toimiva kansallinen kansanterveyteen keskittynyt virasto ja tutkimuslaitos. Se toimii maan sisäministeriön alaisuudessa. Laitoksen palveluksessa on noin 600 työntekijää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*Neues Coronavirus: Situation Schweiz und International   (bag.admin.ch)
Laxmi Agarwal

**Laxmi Agarwal** (s. 1. kesäkuuta 1990 Delhi) on intialainen kansalaisaktivisti, joka ajaa happoiskujen uhrien oikeuksia. Hän joutui happoiskun kohteeksi 15-vuotiaana vuonna 2005, jolloin häneen ihastunut 32-vuotias mies hyökkäsi hänen kimppuunsa tultuaan torjutuksi.

Mies vakoili häntä kymmenen kuukautta ennen iskua. Hän ei ilmoittanut asiasta vanhemmilleen, koska ajatteli näiden ratkaisevan tilanteen kieltämällä häntä kulkemasta ulkona ja naittamalla hänet aikaa myöten muualle. Iskun tapahduttua hän joutui sairaalaan, missä lääkäritkään eivät uskoneet hänen selviytyvän hengissä. Päästyään pois sairaalasta kahden kauneusleikkauksen jälkeen hän mietti itsemurhaa nähtyään kasvonsa peilistä. Kotiin päästyään hänen naapurinsa ja perhetuttavansa kehottivat hänen perhettään tarjoamaan hänelle myrkkypiikkiä. Happoiskun tehnyt mies oli vankilassa seitsemän vuotta, jonka jälkeen hän vapautui ja meni naimisiin. Agarwal koki vääryytenä, että hän joutui kärsimään iskun seurauksista koko ikänsä. Hänellä oli vaikeuksia työllistyä, koska palvelualoilla hänelle vastattiin, että asiakkaat säikähtäisivät nähdessään hänen kasvonsa. Hän yritti saada työtä puhelinmyyjänä, mutta ei onnistunut.

Vuonna 2013 Agarwal osallistui happoiskujen vastaisen kansalaisjärjestön toimintaan ja tapasi siellä miesystävänsä Alok Dixitin. Hän esiintyi televisiossa saaden 27&nbsp;000 ihmistä allekirjoittamaan aloitteen happokauppojen hillitsemiseksi. Hänen toimintansa vuoksi Intian korkein oikeus ja parlamentti alkoivat rajoittamaan haponmyyntiä sekä tehostivat happoiskujen oikeuskäsittelyä. Yhdysvaltain ulkoministeriö myönsi hänelle International Women of Courage -palkinnon vuonna 2014.

Vuoden 2020 Bollywood-elokuva Chhapaak on saanut inspiraationsa hänen elämästänsä. Laxmi Agarwalin roolissa näyttelee Deepika Padukone. 

## Lähteet
Chris Bailey

**Chris Bailey** (s. 5. helmikuuta 1972 Onondaga, New York) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän voitti olympiakultaa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa ja hopeaa vuoden 2002 talviolympialaisissa Salt Lake Cityssä sekä viisi MM-hopeaa vuosilta 1994, 1997, 1999, 2000 ja 2001.

## Lähteet
Moritz Wilhelm Melart

**Moritz Wilhelm Melart** (9. joulukuuta 1821 Hamina – 1884 Grosnoje, Kaukasian kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Melartin vanhemmat olivat kirkkoherra, opettaja Fredrik Wilhelm Melart ja Helena Kristina Melart.  Moritz Wilhelm Melart tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1836 ja määrättiin sieltä 1843 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1846 ja luutnantiksi 1850 ja vielä samana vuonna alikapteeniksi, jolloin hänet myös siirrettiin Kaukasiaan kenraaliadjutantti, ruhtinas Vorontsovin jääkärirykmenttiin. Melart palveli rykmentissä yli kaksikymmenta vuotta, osallistuen sotatoimiin vuoristoheimoja vastaan. Kapteeniksi Melart ylennettiin 1854, majuriksi 1860, everstiluutnantiksi 1865 ja everstiksi 1871, jolloin hänet määrättiin pataljoonankomentajaksi Jerevanin kuvernementtiin. Melart sai 1877 siirron reservijoukkoihin armeijan jalkaväessä ja hänelle myönnettiin ero sotapalveluksesta kenraalimajurina seuraavana vuonna.

## Lähteet
Edvard Georg Alexander Mendt

**Edvard Georg Alexander Mendt** (7. joulukuuta 1842 – 1908 Viipuri) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Mendtin vanhemmat olivat Venäjän armeijan insinöörijoukkojen everstiluutnantti Edvard Mendt ja Alexandra Örn. Mendt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1856, valmistui kurssinsa priimuksena 1862 ja määrättiin luutnanttina palvelukseen Käkisalmen, H.M. Itävallan Keisari Franz I:n krenatöörirykmenttiin. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin Inkerinmaalle Henkivartioväen Hatsinan jääkärirykmenttiin, jonka mukana hän osallistui tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Mendt opiskeli Nikolain yleisesikunta-akatemiassa Pietarissa 1868–1870, suorittamatta loppututkintoa, mutta yleten alikapteeniksi 1869. Hän palasi seuraavana vuonna palvelukseen entiseen rykmenttiinsä, yleni siellä kapteeniksi 1875 ja osallistui rykmentin mukana Turkin sotaan 1877–1878. Mendt haavoittui Gornyi Dubnjakin taistelussa syksyllä 1877. 

Sodan jälkeen vuonna 1878 Mendt ylennettiin everstiksi ja hän palveli rykmentissä pataljoonankomentajana kymmenen vuotta, minkä jälkeen hänet siirrettiin 48. Odessan jalkaväkirykmentin komentajaksi. Vuonna 1894 Mendt ylennettiin kenraalimajuriksi ja määrättiin 18. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi. Hän toimi tässä tehtävässä aina vuoteen 1900 asti, jolloin sai eron sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina. Mendt oli hankkinut jo 1880-luvulla Possenlinnan rälssitilan Tervajoelta Viipurin maalaiskunnasta, jonka hänen perikuntansa myi vuonna 1923 tehtailija Niilo Lammetmaalle, kenraalimajuri Paavo Lammetmaan isälle.

## Lähteet
Bill Freehan

**William "Bill" Freehan** (29. marraskuuta 1941 – 19. elokuuta 2021) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja.

Freehan pelasi koko 15 vuotta kestäneen uransa Major League Baseball -liigan Detroit Tigersissa siepparina. Hän oli voittamassa Tigersin kanssa vuoden 1968 World Seriesia.

## Lähteet
Vladimir Menšikov

**Vladimir Menšikov (Menschikoff)** (1816 – 27. syyskuuta 1893 Baden-Baden, Saksan keisarikunta) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut ratsuväenkenraali ja suomalainen aatelinen.

Vladimir Menšikovin vanhemmat olivat Suomen kenraalikuvernööri, ruhtinas Aleksandr Sergejevitš Menšikov ja kreivitär Anna Alexandrovna Protasova. Hän sai isänsä myötä vuonna 1833 Suomen kansalaisuuden, kun ruhtinaallinen Menschikoff-suku kirjattiin Suomen ritarihuoneeseen. Vladimir Menšikov valmistui vuonna 1832 H.M. Keisarin paašikoulusta Pietarista ja määrättiin vänrikkinä palvelukseen Mihailin tykistökouluun. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin Henkivartioväen ratsastavaan tykistöön, sitten 2. ratsastavaan tykistöpatteriin, vuonna 1835 tykistöjoukkoihin Kaukasiaan ja vuonna 1836 aliluutnanttina Henkivartioväen husaarirykmenttiin. Luutnantiksi Menšikov yleni 1837. Vuonna 1839 hänestä Venäjän santarmijoukkojen päällikön adjutantti keisarillisessa pääesikunnassa. Menšikov yleni aliratsumestariksi 1840, H.M. Keisarin sivusadjutantiksi hänet korotettiin 1842. Vuonna 1843 hänet ylennettiin ratsumestariksi ja vuonna 1844 everstiksi.

Vuonna 1849 Menšikov osallistui Unkarin sotaan Venäjän kenttäarmeijan pääesikunnan palveluksessa ja yleni kenraalimajuriksi H.M. Keisarin seurueessa.  Vuonna 1855 hänet korotettiin H.M. Keisarin kenraaliadjutantiksi ja ylennettiin vuonna 1857 kenraaliluutnantiksi. Vuonna 1872 hänet nimitettiin Venäjän sotasairaaloiden pääkomitean jäseneksi ja merkittiin samana vuonna Kubanin kasakkadivisioonassa ratsastavan tykistöprikaatin upseeriluetteloihin ja 1873 lisäksi Donin kasakkajoukkojen upseeriluetteloihin. Tuolloin hän myös yleni ratsuväenkenraaliksi, pysytettynä H.M. Keisarin kenraaliadjutanttina. Menšikov nimitettiin sotilaslääkinnän keskuskomitean jäseneksi 1889, missä tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa saakka.

Isänsä kuoleman jälkeen tämän valtiolta vuonna 1842 lahjoituksena saama Anjalan säterikartano siirtyi Vladimir Menšikoville ja hänen kuoltuaan lopullisesti valtiolle vuonna 1907. Menschikoffin ruhtinassuku sammui Suomessa Vladimir Menšikovin kuollessa.

## Lähteet
Anne Koskinen

**Anne Koskinen** (s. 1969 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija. Koskinen on asunut ja työskennellyt Sauvon Karunassa vuodesta 2008. Koskisen veistosten materiaaleina ovat puu, pronssi ja luonnonkivilohkareet.

## Opinnot ja ura
### Opinnot

Anne Koskinen lähti 18-vuotiaana saksan kielen opintoihin Freiburgin yliopistoon Saksaan. Taideopinnot hän aloitti kevätlukukaudella 1993 Norfolkissa, Englannissa, jossa hän opiskeli uusia medioita ja maalausta. Kuvataideakatemiassa hän opiskeli kuvanveistoa kevätlukukauden 1994. Taideteollisessa korkeakoulussa Koskinen opiskeli vuosina 1994–1996 kuvataiteita ja suoritti taiteiden maisterin tutkinnon; hän jatkoi oppilaitoksessa vielä kuvataiteiden jatko opintoja vuodesta 1997 lähtien. Koskinen opiskeli Helsingin yliopistossa vuodesta 1998 germaanisen filologian, taidehistorian ja estetiikan opintoja ja suoritti kasvatustieteen aineenopettajan pedagogiset opinnot ja humanististen tieteiden kandidaatin tutkinnon. Saksan Karlsruhessa Koskinen opiskeli vuosina 1991–1997 Staatliche Akademie der Bildenden Künste Karlsruhe -taideakatemiassa kuvataidetta pääaineenaan maalaus. Vuosina 1997–1998 hän opiskeli akatemiassa kuvataiteen jatko-opintoja ja suoritti Meisterschülerin-tutkinnon.

### Ura
#### Näyttelyitä
Koskinen on pitänyt lähes 20 yksityisnäyttelyä vuodesta 1996 lähtien ja osallistunut liki 80 yhteis- tai ryhmänäyttelyyn, joista osa on pidetty Suomen ulkopuolella. Koskisen teoksia on yli 30 taidemuseon tai muun toimijan kokoelmissa sekä Suomessa että Suomen ulkopuolella.

#### Julkisia teoksia
Vuonna 2003 Koskinen voitti Helsingin kaupungin taidemuseon ja rakennusviraston yhdessä järjestämän kutsukilpailun, jolla haettiin Helsingin Aurinkolahden Uutelankanavan ympäristöön kestävää taideteosta. Koskisen ehdotuksen pohjalta syntyi yhdestä luonnonkivestä ja kolmesta sen pronssikopiosta  koostuva taideteos *[[Kivi (ympäristötaideteos)|Kivi]]*, joka paljastettiin vuonna 2008. Teos *Ydinfyysikon omena* on Espoon Otaniemessä, VTT:n Ydinturvallisuustalon alueella. Teos on Valtion taideteostoimikunnan tilaustyö, ja se on paljastettu vuonna 2016. *Ydinfyysikon omena* on yhdeksänosainen teos, jonka omenat on veistetty luonnonkivilohkareista. Yksi teoksen osa on laitoksen aulassa, muut ovat rakennuksen pihalla. Suurin omena on halkaistu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anne Koskinen Kuvataiteilijamatrikkelissa
Kon Tum (kaupunki)

**Kon Tum** on kaupunki Vietnamissa. Se on Kon Tumin maakunnan pääkaupunki.

Kaupunki sijaitsee Etelä-Vietnamissa lähellä Laosin ja Kambodžan rajoja. Kon Tumin kaupungin väkiluku oli 160 724 vuonna 2013.

## Lähteet
Maksim Astanin

**Maksim Valerjevitš Astanin** (, s. 18. kesäkuuta 1969 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

## Pelaajaura

Laitahyökkääjänä pelannut Astanin edusti pelaajaurallaan kotimaansa seurajoukkueita. Hän voitti PBK TsSKA Moskovassa Venäjän mestaruuden vuosina 1993 ja 1994. Vuosina 1995 ja 1996 hän sijoittui MBK Dinamo Moskovan pelaajana sarjassa hopealle.

Astanin edusti myös Venäjän miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanossa hän saavutti EM-hopeaa Saksassa 1993.

## Lähteet
* Profiili cskabasket.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Maxim Astanin Basketball Player Profile eurobasket.com
Christine Collins

**Christine Collins** (myöh. **Smith-Collins**, s. 9. syyskuuta 1969) on yhdysvaltalainen soutaja. Hän saavutti olympiapronssia kevyessä pariairokaksikossa Sarah Garnerin kanssa Sydneyssä 2000. Collins voitti maailmanmestaruuden kevyessä perämiehettömässä nelosessa Indianapolisissa 1994, kevyessä perämiehettömässä kaksikossa Ellen Minznerin kanssa Tampereella 1995 ja Glasgow'ssa 1996 sekä kevyessä pariairokaksikossa Sarah Garnerin kanssa Kölnissä 1998. Hänen ensimmäinen MM-mitalinsa oli pronssi kevyessä perämiehettömässä nelosessa Wienin MM-kilpailuissa 1991 ja viimeinen MM-mitalinsa hopea kevyessä pariairokaksikossa St. Catharinesissa 1999.

## Lähteet
Dorota Urbaniak

**Dorota Urbaniak** (s. 6. toukokuuta 1972) on kanadalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti samassa luokassa hopeaa Aiguebelettessa 1997 sekä pronssia Kölnissä 1998 ja St. Catharinesissa 1999. Sevillan MM-kilpailuissa 2002 hän sijoittui kahdeksikossa kuudenneksi.

## Lähteet
Heather Davis

**Heather Davis** (s. 26. helmikuuta 1974 Vancouver) on kanadalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Maailmanmestaruuskilpailuissa hän saavutti samassa luokassa pronssia Kölnissä 1998. Perämiehettömässä nelosessa hän sijoittui viidenneksi Glasgow'n MM-kilpailuissa 1996 ja St. Catharinesin MM-kilpailuissa 1999.

## Lähteet
Story of the Yearin diskografia

**[[Story of the Year]]** on yhdysvaltalainen vuonna 1995 perustettu yhtye St. Louisista, Missourista.

## Studioalbumit
*2003: *Page Avenue*
*2005: *In the Wake of Determination*
*2008: *The Black Swan*
*2010: *The Constant*
*2013: *Page Avenue: 10 Years and Counting*
*2017: *Wolves*
*2023: *Tear Me to Pieces*
*2026: *A.R.S.O.N.*

## EP:t
*1998: Three Days Broken
*1999: Truth in Separation
*2002: Story of the Year

## Livealbumit
*2005: Live in the Lou

## Videoalbumit
*2005: Bassassins
*2008: Our Time Is Now: Two Years in the Life of...

## Singlet
*2003: Until the Day I Die 
*2004: Anthem of Our Dying Day
*2004: Sidewalks
*2005: We Don't Care Anymore
*2006: Take Me Back
*2008: Wake Up
*2008: Message to the World
*2008: The Antidote
*2010: I'm Alive
*2010: To the Burial
*2017: Bang Bang
*2017: Miracle
*2017: I Swear I'm Okay

## Musiikkivideot
Yasu

**Yasu** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Shigan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Yasu- ja Hinojokien välisellä alavalla alluviaalitasangolla. Pohjoisessa kaupungin alue ulottuu Biwajärven rannikolle, etelässä siihen kuuluu vuoristoalueita, kuten ”Ōmin Fujinakin” tunnettu Mikamivuori. Yasussa on 51&nbsp;176 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 80,14 neliökilometriä.

Asutus Yasun alueella on vanhaa, ja siellä sijaitsee lukuisia muinaisia *[[kofun]]*-hautakumpuja. Erityisesti kaupunki tunnetaan sieltä löytyneistä *[[dōtaku]]*-pronssikelloista. Edo-kaudella Yasu sijaitsi Nakasendō-tiereitin varrella. Perinteisiä elinkeinoja olivat esimerkiksi kalastus ja *[[sarashi]]*-kankaan valmistus. Yasu on viljavaa aluetta, jossa tuotetaan etenkin riisiä. Sittemmin sinne on sijoittunut myös korkeateknologista elektroniikkateollisuutta, jolla on kaupungin taloudelle suuri merkitys. Kaupunkioikeudet Yasu sai vuonna 2004, kun Chūzun ja Yasun maaseutukaupungit liitettiin yhteen. Se on kasvanut yhtenä Keihanshinin metropolialueen esikaupungeista.

Yasun rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Mikami-jinjan ja Ōsasahara-jinjan šintolaiset pyhäköt, joiden päähallit on valittu Japanin kansallisaarteiksi. Muita nähtävyyksiä ovat Hyōzu-taishan pyhäkkö puutarhoineen ja Kinshoku-jin temppeli. Osa kaupungin rannikkoalueesta kuuluu Biwajärven puolikansallispuistoon. Järven rannikolle on rakennettu virkistys- ja leirintäalueita. Yasua palvelee JR Nishi-Nihonin Biwako-linja eli Tōkaidō-päälinja.

## Kuvia

Tiedosto:Kinshokuji02.jpg|Kinshoku-ji
Tiedosto:Yasu-gawa Ōhashi 01.jpg|Yasujoen silta
Tiedosto:Mikamiyama.jpg|Mikamivuori
Tiedosto:野洲駅前(2008-08-10) - panoramio.jpg|Yasun keskustaa vuonna 2008


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Erhard Wikfeldt

**Erhard Wikfeldt** (2. toukokuuta 1912 Kårsta, Uplanti – 19. helmikuuta 2000 Gimo, Uplanti) oli ruotsalainen kansakoulunopettaja, urkuri ja säveltäjä.

Wikfeldt oli opettaja ja urkuri Gimossa, Uplannissa. Hän on kirjoittanut pari kotiseutuaan kuvaavaa kirjaa ja säveltänyt kuorolauluja. 

Wikfeldt oli jo 1930-luvulla kiinnostunut saksalaisen musiikkipedagogi Fritz Jöden metodeista. Hän oli tavannut Jöden tämän pitämällä kesäkurssilla. Jöde oli saksalainen ns. nuorisomusiikkiliikkeen (*Jugendmusikbewegung)* keskeisiä hahmoja. Wikfeldtin keskeisenä ajatuksena  sävellyksissä on ollut ”yksinkertainen on kaunista” ja useita hänen kirjoittamiaan laulusävelmiä leimaa asteittainen sävelten kulku sekä kolmisoinnut. 

Yksi Wikfeldtin sävelmä on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa, virsi 946, "Tuulta ei voi nähdä" (Anders Frostenson 1958, 1973, suom. Juhani Forsberg 1966, 2014).

Ruotsin kirkon virsikirjassa on neljä hänen sävelmäänsä: 

* 54 "Tuulta ei voi nähdä"/"Vinden ser vi inte" (Anders Frostenson 1958, 1973, suom. Juhani Forsberg, uud. Pekka Kivekäs 1995)
* 344 "Jumala on luonut"/"Gud har skapat allting" (Anders Frostenson 1960, suom. Anna-Mari Kaskinen 1995)
* 395 "Hiljaa sydämemme pöytä katetaan"/"Tyst, likt dagg som faller" (Anders Frostenson 1960, suom. Niilo Rauhala 1995)
* 611 "Kaunis orjanruusu"/"Vacker törnrosbuske" (Anders Frostenson 1960, suom. Jaakko Haavio 1967, uud. Anna-Mari Kaskinen 1995)

''Laula, kaikki maa'' -kirjassa on laulu 395 "Hiljaa niin kuin kaste maahan lankeaa"  (Suom. Erkki Apajalahti, uud. toimikunta).

## Lähteet
Barbora Krejčíková

**Barbora Krejčíková** (s. 18. joulukuuta 1995 Brno) on tšekkiläinen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 2 helmikuussa 2022 ja nelinpelissä hän nousi maailmanlistan ykköseksi lokakuussa 2018. Hän on voittanut urallaan kahdeksan WTA-turnausta kaksinpelissä ja kahdeksantoista WTA-turnausta nelinpelissä.

Krejčíková voitti junioriurallaan vuonna 2013 Ranskan avointen, Wimbledonin sekä Yhdysvaltain avointen nelinpeliturnaukset yhdessä Kateřina Siniakován kanssa. Hän voitti vuonna 2015 ensimmäisen WTA-turnauksen nelinpelinsä sekä yhden WTA 125K -sarjan nelinpelin. Nürnbergin WTA-turnauksessa 2017 hän pääsi loppuotteluun, jossa hävisi Kiki Bertensille. Vuonna 2018 Krejčíková voitti sekä Ranskan avointen että Wimbledonin nelinpeliturnaukset Siniakován kanssa. Vuonna 2019 he voittivat Rogers Cupin sekä Linzin turnaukset. Krejčíková ja Siniaková avasivat kauden 2020 voittamalla Shenzhenin WTA-turnauksen. Australian avoimissa 2020 Krejčíková eteni kaksinpelissä toiselle kierrokselle selvitettyään ensin karsinnat ja voitettuaan pääsarjan avauskierroksella Kaia Kanepin. Toisella kierroksella hän hävisi Jekaterina Aleksandrovalle. Ranskan avoimissa 2021 Krejčíková eteni sijoittamattomana pelaajana kaksinpelissä välieriin, missä hän kohtasi Kreikan María Sákkarin. Lopulta hän voitti turnauksen. Hän voitti myös nelinpelin Siniakován kanssa. Heinäkuussa 2024 Krejčíková voitti kaksinpelissä uransa toisen Grand slam -mestaruuden Wimbledonin tennisturnauksessa, jossa hän voitti loppuottelussa Italian Jasmine Paolinin erin 2–1 (6–2, 2–6, 6–4).

Krejčíková voitti sekanelinpelin Australian avoimissa 2019 Rajeev Ramin kanssa sekä vuotta myöhemmin Nikola Mektićin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Buffy Alexander

**Buffy-Lynne Alexander** (myöh. **Williams**, s. 27. maaliskuuta 1977 North York, Ontario) on kanadalainen soutaja. Hän saavutti kahdeksikossa olympiapronssia Sydneyssä 2000. Hän sijoittui neljänneksi perämiehettömässä kaksikossa Ateenan olympialaisissa 2004 ja kahdeksikossa Pekingin olympialaisissa 2008. Maailmanmestaruuskilpailuissa Alexander saavutti kahdeksikossa hopeaa Aiguebelettessa 1997 ja pronssia Kölnissä 1998, St. Catharinesissa 1999 ja Milanossa 2003 sekä perämiehettömässä nelosessa hopeaa Kölnissä 1998.

## Lähteet
The Usedin diskografia

**[[The Used]]** on yhdysvaltalainen rock-yhtye, joka on perustettu Utahin Oremissa vuonna 2001.
The Used on julkaisut uransa aikana viisi albumia ja ovat myyneet yli 3 miljoonaa maailmanlaajuisesti.
## Albumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Kokoelma-albumit
* 

## DVD:t
* 
* 
* 

## EP:t
* 
* 
* 

## Singlet
* *The Taste of Ink* (2002)
* *Buried Myself Alive* (2003)
* *Blue and Yellow* (2003)
* *Take It Away* (2004)
* *All That I've Got* (2004)
* *I Caught Fire* (2005)
* *Under Pressure* (My Chemical Romancen kanssa) (2005)
* *The Bird and the Worm* (2007)
* *Pretty Handsome Awkward* (2007)
* *Blood on My Hands* (2009)
* *I Come Alive* (2012)
* *Put Me Out* (2012)
* *Hands and Faces* (2013)
* *Cry* (2014)
* *Revolution* (2014)
* *Over and Over Again* (2017)
* *Rise Up Lights (2017)
* *The Nexus* (2018)
* *Blow Me* (2019)
* *Paradise Lost, a poem by John Milton* (2020)
* *Cathedral Bell* (2020)
* *Fuck You'' (2022)

## Musiikkivideot
Balufu Bakupa-Kanyinda

**Balufu Bakupa-Kanyinda** (s. 1957 Kinshasa) on kinshasankongolainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.

Bakupa-Kanyinda opiskeli historiaa, taidehistoriaa, filosofiaa ja sosiologiaa Brysselissä. Elokuva-alan opintonsa hän suoritti Ranskassa, Isossa-Britanniassa ja Yhdysvalloissa. Hänen ensimmäinen dokumenttinsa oli *10,000 Years of Cinema* (1991), reflektio afrikkalaisen elokuvanteon historiasta ja tilanteesta. Vuodelta 1991 on myös ensimmäinen elokuvamuotoinen tribuutti Burkina Fason murhatulle valtionpäämies Thomas Sankaralle, Bakupa-Kanyindan *Thomas Sankara – l'espoir assassiné*. 

Vuonna 1996 ilmestyi Bakupa-Kanyindan lyhytelokuva *Le Damier*, jossa tuomitaan Zairea pitkään diktaattorina hallinnut Mobutu Sese Seko. Bakupa-Kanyindan muita elokuvia ovat *Watt* (1999), *Article 15 bis* (1999) ja kolonialismin haamuja käsittelevä, Kongon demokraattiseen tasavaltaan keskittyvä *Juju Factory* (2007).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Elisabetta Cocciaretto

**Elisabetta Cocciaretto** (s. 25. tammikuuta 2001 Ancona) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 43 toukokuussa 2023.

Cocciaretto pelasi grand slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2020, missä hän hävisi pääsarjan ensimmäisellä kierroksella 17:nneksi sijoitetulle Angelique Kerberille. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Minna Tuominen

**Minna Marjo Kristiina Tuominen** (12. maaliskuuta 1962 Pori – 31. tammikuuta 2016) oli suomalainen kuvanveistäjä. Tuominen opiskeli kuvanveistoa Taideteollisessa korkeakoulussa vuosina 1982–1989. Hän käytti pääasiassa suomalaista kiveä teoksissaan.

Tuomisen julkisia veistoksia ovat muun muassa Helsingissä Auroran sairaalan pihalla oleva vuonna 2007 paljatettu *Hiljaisuus*, joka on Jyväskylän ja Korpilahden mustasta graniitista veistetty kolmiosainen teos ja Tuomisen kuoleman jälkeen vuonna 2019 Kotkan veistospromenadilla paljastettu mustaa graniittia oleva *Tapion tyyny*.

Tuomisen puoliso vuodesta 1990 oli kuvanveistäjä Pekka Pitkänen.

Minna Tuominen kuoli tammikuussa 2016 ja hänet on haudattu Ulvilassa Ulvilan Uuden hautausmaan muistolehtoon.

## Lähteet
Television Blong Vanuatu

**Television Blong Vanuatu** ("Vanuatun televisio") on ainoa Vanuatulla toimiva televisiokanava. Televisiolähetysten lisäksi kanava yhteydessä toimii *Radio Vanuatu*, joka on haja-asutusalueiden köyhän väestön, joka kattaa 80% Vanuatun väestöstä, tärkein tiedotuskanava. Radiolähetyksien parissa työskentelee kolme työntekijää.. 

Kanavan perustamisessa oli tärkeässä roolissa ranskalainen Radio France Overseas (RFO). TBV:n lähetyksistä suurin osa on englanniksi tai ranskaksi, mutta uutisia julkaistaan harvakseltaan myös bislamaksi.  

## Lähteet
Arianne Caoili

**Arianne Bo Caoili** (22. joulukuuta 1986 Manila &ndash; 30. maaliskuuta 2020 Jerevan) oli filippiiniläis-australialainen shakkimestari. Hän kuoli 33-vuotiaana kaksi viikkoa autokolarissa loukkaantumisen jälkeen. Caoili työskenteli nuorena mallina asuessaan Australiassa ja oli naimisissa shakkimestari Levon Aronianin kanssa.

## Lähteet
Fanny Rask

**Fanny Rask** (s. 21. toukokuuta 1991 Leksand, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä. Seuratasolla Rask edusti Ruotsin pääsarjatasolla Svenska damhockeyliganissa (SDHL) seuroja Linköping HC, Leksands IF, AIK ja HV71. Hän saavutti SDHL:ssä AIK:n joukkueessa kultaa kaudella 2012–2013 ja hopeaa kaudella 2014–2015 sekä HV71:ssä hopeaa kaudella 2016–2017. Yhteensä hän pelasi SDHL:ssä 361 ottelua ja teki niissä 306 pistettä. Ruotsin naisten jääkiekkomaajoukkuetta Rask on edustanut kaksissa olympialaisissa ja kolmissa maailmanmestaruuskilpailuissa.

Rask lopetti uransa kesällä 2020.

NHL-pelaaja Victor Rask on Fanny Raskin pikkuveli.

## Lähteet
Mark Boone Junior

**Mark Boone Junior** (s. **Mark Heidrich**; s. 17. maaliskuuta 1955 Cincinnati, Ohio) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Boone Junior on tunnettu rooleistaan Christopher Nolanin elokuvissa *[[Memento]]* (2000) ja *[[Batman Begins]]* (2005), sekä FX:n televisiosarjassa *[[Sons of Anarchy]]* (2008–2014).

Boone on näytellyt myös muun muassa elokuvissa *[[Seitsemän (elokuva)|Seitsemän]]* (1995), *[[The Game – oletko valmis peliin?]]* (1997), *[[Veteen piirretty viiva (elokuva)|Veteen piirretty viiva]]* (1998) ja *[[Halloween II (vuoden 2009 elokuva)|Halloween II]]* (2009).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Valorant

**Valorant** on Riot Gamesin kehittämä ja julkaisema ensimmäisen persoonan ammuntapeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille 2. kesäkuuta 2020 ja vuonna  PlayStation 5:lle ja Xbox Series X/S:lle.

## Pelaaminen
*Valorantissa* kaksi viiden hengen joukkuetta pelaa toisiaan vastaan paras 25:stä järjestelmällä; toinen joukkue yrittää asettaa pommia (nimeltään Spike), kun taas toinen joukkue yrittää estää sen. Joukkueet vaihtavat osia 12 kierroksen jälkeen, ja ensimmäinen 13 kierrosta voittanut joukkue voittaa. Pelin hahmot koostuvat ”agenteista”, joista jokaisella on erilaisia erikoiskykyjä. Pelissä jokaisen kierroksen alussa on mahdollisuus ostaa aseita, panssareita ja hahmojen erikoiskykyjä edellisellä kierroksella kertyneiden krediittien avulla.

## Vastaanotto
Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Virallinen sivusto
Puolan kansanterveyslaitos

**Puolan kansanterveyslaitos** (, NIZP-PZH; , lyh. NIPH-NIH) on Puolan Varsovassa toimiva kansallinen kansanterveyteen keskittynyt tutkimuslaitos ja viranomainen. 
 Laitoksen johdossa on tohtori Grzegorz Juszczyk.

Puolan kansanterveyslaitos on keskeisenä toimijana osallistunut Covid-19-pandemian analyysiin ja seurantaan Puolassa. Kansanterveyslaitoksen referenssilaboratorio esimerkiksi varmisti maan ensimmäisen koronavirustartunnan 4. maaliskuuta 2020. Yhteistyössä krakovalaisen Jagellon yliopiston kanssa tutkimuslaitos myös eristi tähän tautitapaukseen liittyvän SARS-CoV-2-viruskannan ja geeniluokitteli sen. Maailman terveysjärjestön suositusten mukaisesti kansanterveyslaitos ilmoitti huhtikuussa lisäävänsä Puolassa käytettyyn kuolinsyyluokitteluun kaksi Covid-19-tautiin liittyvää kuolinsyykoodia (U07.1 ja U07.2). 

## Katso myös
*Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC)
*Liettuan terveyskasvatus- ja tautienehkäisykeskus (SMLPC)
*Robert Koch -instituutti (RHI)
*Tšekin kansanterveyslaitos (SZÚ)
*Slovakian kansanterveysvirasto (ÚVZ SR)
*Valko-Venäjän epidemiologian ja mikrobiologian tutkimuslaitos (RRPCEM)
*Venäjän federaation kuluttajansuoja- ja hyvinvointivirasto (Rospotrebnadzor)
*Ukrainan kansanterveyskeskus (TsHZ)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Narodowy Instytut Zdrowia Publicznego – Państwowy Zakład Higieny  (pzh.gov.pl)
*Czy wiesz, że ...(tutkimuslaitoksen satavuotissivusto - 1918-2018)  (pzh.gov.pl)
*Koronawirus w Polsce (SARS-CoV-2) - Puolan Covid-19 tilannekuva)  (koronawirusunas.pl)
*Najnowsze dane Polska - Puolan Covid-19 tilannekuva toiselta toimijalta)  (pokazwirusa.pl)
Libby Kosmala

**Elizabeth "Libby" Dudley Kosmala** (o.s. Richards, s. 8. heinäkuuta 1942 Adelaide) on australialainen urheiluampuja, jolla on synnynnäinen alaraajahalvaus. Hän on kilpaillut 12 paralympialaisissa, joissa on voittanut 13 mitalia. Näistä mitaleista yhdeksän on kultaisia.

Ensimmäisen kerran Kosmala oli mukana Heidelbergissä 1972. Tuolloin hän kilpaili yleisurheilussa keihäänheitossa, viisiottelussa ja pyörätuolikelauksessa. Hän kilpaili myös eri uintilajeissa. Hän saavutti pronssia 3x50 viestissä. Neljä vuotta myöhemmin Toronton paralympialaisissa hän voitti ensimmäisen kultamitalinsa, kun hän voitti kivääriammunnan luokan 2–5. Hän kilpaili Torontossa myös dartsin ja jousiammunan sekoituksessa sekä jousiammunnassa.

Arnheimin paralympialaisissa 1980 Kosmala osallistui vain kivääriammuntalajeihin luokassa 2–5. Hän voitti makuukilpailun ja oli toinen polviasennossa ja asentokilpailussa. Seisonta-ammunassa hän oli kahdeksas. Neljä vuotta myöhemmin Stoke Mandevillen ja New Yorkin paralympialaisissa hän kilpaili jälleen vain ammuntalajeissa. Hän voitti neljä kultamitalia ilmakivääriammunnan luokassa 2–6: asentokilpailun, makuuammunnan, polviammunnan ja seisonta-ammunnan. Soulin paralympialaisissa 1988 Kosmala kilpaili yhdeksässä lajitapahtumassa. Hän voitti jälleen luokkien 2–6 naisten ilmakivääriammunnan polviammunnan, makuuammunnan ja asentokilpailun. Hän oli myös toinen seisomisasennon kilpailun. Hän osallistui myös neljään sekajoukkuekilpailuun ilmakiväärin luokassa 2–6, mutta he eivät päässeet kymmenen parhaan joukkoon. Kosmala osallistui myös sekakilpailuun ilmakiväärin makuuammunnassa, mutta oli viidestoista.

Barcelonassa 1992 hän kilpaili viidessä eri lajitapahtumassa, mutta pääsi vain englantilaiskilpailussa loppukilpailuun, jossa oli kuudes. Barcelonasta lähtien on kilpaillut luokassa SH1. Atlantassa 1996 Kosmala kilpaili viidessä lajissa, mutta pääsi vain naisten ilmakiväärin loppukilpailuun, jossa hän oli viides. Sydneyssä 2000 Kosmala kilpaili neljässä lajitapahtumassa Hän pääsi finaaliin ilmakiväärin makuukilpailussa, naisten ilmakiväärin seisonta-asentokilpailussa ja naisten urheilukiväärin kilpailussa, mutta oli parhaimmillaan kuudes.

Ateenassa 2004 Kosmala kilpaili naisten urheilukiväärissä, sekakilpailussa kiväärin makuukilpailussa ja ilmakiväärin makuukilpailussa sekä naisten ilmakiväärin seisonta-asentokilpailuss. Hän pääsi urheilukiväärikilpailussa loppukilpailuun ollen kahdeksas. Pekingin paralympialaisissa 2008 hän pääsi naisten ilmakiväärin seisonta-asentokilpailun loppukilpailuun ollen neljäs. Hän jäi karsintakierrokselle naisten urheilukiväärissä sekä sekakilpailun kiväärin ja ilmakiväärin makuukilpailuissa. Lontoossa 2012 hän kilpaili sekakilpailussa ilmakiväärissä jääden siinä alkukilpailuun ja naisten 10 m ilmakiväärin seisonta-asentokilpailussa, jossa oli loppukilpailun kahdeksas. Rio de Janeirossa 2016 hän jäi karsintakilpailuun naisten 10 m ilmakiväärin seisonta-asentokilpailussa ja sekakilpailun 10 m ilmakiväärin makuukilpailussa. Hän myös ilmoitti lopettavansa kilpailu-uran Rion paralympialaisten jälkeen.

## Lähteet