open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Peräseinäjoen helluntaiseurakunta

**Peräseinäjoen helluntaiseurakunta** on Seinäjoen Peräseinäjoella toimiva seurakunta. Seurakunta on perustettu vuonna 1940, ja se on rekisteröity 15. helmikuuta 1957. Toimintamuotoina ovat muun muassa ehtoolliskokoukset, aamurukoukset, erilaiset iltatilaisuudet sekä lasten ja nuorten illat ja leirit.

Helluntaiseurakunnalla on 125 jäsentä ja seurakunnalla on ollut yhteensä 11 työntekijää. Seurakunnan nykyinen työntekijä Mertsi Mäntyniemi on hoitanut tehtävää vuodesta 2011 lähtien.

## Historia
Helluntaiherätyksen toiminta Peräseinäjoella sai alkunsa 1930-luvun lopulla, kun Valkiajärven kylässä järjestettiin hengellisiä tilaisuuksia. Tilaisuuksissa saadun opetuksen perusteella 12 hengen joukko perusti seurakunnan 30. elokuuta 1940. Alkuaikoina seurakunnan tilaisuuksia järjestettiin kodeissa. Vuonna 1941 seurakunnassa oli 21 jäsentä ja seurakunta valitsi ensimmäisen vanhimmiston. Vähitellen seurakunnan toiminta laajeni koko pitäjään.

1950-luvulla seurakunnan toiminnan seurauksena syntyi *[[Viitala (Peräseinäjoki)|Viitalankylän]] herätys*. Kylässä järjestetyissä tilaisuuksissa tuli uskoon yli 40 henkilöä. Vuonna 1955 seurakunnan jäsenmäärä oli noussut 155 henkilöön. Vuonna 1956 suunnitelmat omasta rukoushuoneesta etenivät, kun seurakunta osti Kytösaaren tilan kirkonkylältä. Tilan keskeneräinen rakennus saneerattiin rukoushuoneeksi ja toiminnan taustalle perustettiin Peräseinäjoen Siion ry. Seurakunnan ensimmäisenä saarnaajana aloitti Matti Rajamäki.

1960-luvulla seurakunnan jäsenmäärä nousi yli 180:een ja toiminta alkoi vakiintua. Seurakunta myi vanhan rukoushuoneen ja osti Osuusliikkeen kiinteistön uudeksi rukoushuoneeksi. Seurakunta tuki lähetystyötä Israeliin, Japaniin ja Formosaan. Nykyinen rukoushuone valmistui talkootyöllä ja tilan vihkiäisiä vietettiin kesäkuussa 1979. 1970-luvulla seurakunta aloitti myös vuosittaisen nuorisopäivien järjestämisen, joihin on saapunut vieraita ympäri maakuntaa.

## Katso myös
* Helluntaiherätys Suomessa
* Seinäjoen helluntaiseurakunta
* Ylistaron helluntaiseurakunta

## Lähteet
Själakobben

**Själakobben** on saari Espoon Matinkylässä Vasikkasaarten ja Kalvholmsklackarnan lounaispuolella. Etelässä lähin naapurisaari on Rönnbusken. Matinkylän ja Suvisaariston raja kulkee aivan Själakobbenin länsipuolitse.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
*Paikkatietoalusta: Själakobben
*Själakobben, Uusimaa, Suomi — Sunrise, Sunset, and Daylength — Sunrise, Sunset, and Daylength
Vammaispoliittinen taide

**Vammaispoliittinen taide** () on taiteen alalaji, joka käsittelee vammaisuuden kokemusta. Vammaisuuden kokemusta ja ilmiötä käsitellään usein poliittisesta ja yhteiskunnallisesta näkökulmasta, esimerkiksi yhteiskunnallisen vammaiskäsityksen () kautta. Vammaispoliittista taidetta voi tehdä millä tahansa taiteen alalla, esimerkiksi musiikin, kuvataiteen, elokuvan, kirjallisuuden, teatterin tai tanssin alalla.

Suomeksi puhutaan joskus myös vammaistaiteesta. Usein mitä tahansa vammaisten ihmisten tekemää taidetta nimitetään vammaistaiteeksi, vaikka taiteen sisältä ei liittyisi mitenkään vammaisuuteen. Siksi Suomessa on alettu puhua vammaispoliittisesta taiteesta vammaistaiteen sijaan.

## Vammaispoliittiseen taiteeseen liittyviä festivaaleja

Suomessa on useita festivaaleja, jotka esittelevät vammaispoliittista taidetta, esimerkiksi

* Cross Over -festivaali (Helsinki)
* KynnysKino (Helsinki)
* Joensuun Parafest
* X Dance Festival (Helsinki)
* Integroidun Tanssin ja Teatterin Päivät (Turku)
* DiDa - Disability Day Art & Action

## Vimma-palkinto

Vammaiskulttuurin ja vammaispoliittisen taiteen Vimma-palkinto jaetaan vuosittain kansainvälisenä vammaisten päivänä 3.12. Vimmalla palkitaan taideteoksia, taiteellista toimintaa tai taidetapahtumia, joissa vammaisuus ja toimintarajoitteisuus on tuotu yhteiskunnalliseen tietoisuuteen ja keskusteluun tavalla, joka on herättänyt laadullaan positiivista huomiota.

## Lähteet
Pak Yong-mi

**Pak Yong-mi** (8. helmikuuta 1991) on pohjoiskorealainen vapaapainija ja maailmanmestari. Pak voitti maailmanmestaruuden Nur-Sultanin MM-kilpailuissa 2019 53 kg sarjassa. Hänellä on myös kolme Aasian-mestaruutta vuosilta 2013, 2018 ja 2019. Näistä ensimmäinen tuli 48 kg sarjassa ja kaksi myöhempää 53 kg sarjassa. Hänellä on myös AM-hopeaa vuodelta 2015 53 kg sarjassa.
 
## Lähteet
Risako Kawai

**Risako Kawai** (, 21. marraskuuta 1994) on japanilainen vapaapainija. Hän on kaksinkertainen olympiavoittaja ja kolminkertainen maailmanmestari. 

Kawai voitti olympiakultaa Rio de Janeirossa 2016 63 kg sarjassa ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa 57 kg:n painoluokassa. Hänellä on myös kolme maailmanmestaruutta. Pariisissa 2017 hän voitti 60 kg sarjan, Budapestissa 2018 59 kg sarjan ja Nur-Sultanissa 2019 57 kg sarjan. Las Vegasissa 2015 hän oli toinen 63 kg sarjassa. Kawai on myös voittanut Aasian-mestaruuden vuonna 2014, 2016, 2017 ja 2020 sekä saanut Aasian kisoissa hopeaa 2018.

## Lähteet
Hlothhere

**Hlothhere** tai **Hlothere** (k. 6. helmikuuta 685) oli Kentin kuningas 673–685. Hän seurasi valtaistuimella veljeään Ecgberhtiä. Beda Venerabiliksen mukaan Mercian kuningas Aedilred hyökkäsi Kentiin 676 ja hävitti Rochesterin.

Hlothhere hallitsi ilmeisesti yhdessä veljenpoikansa Eadricin kanssa, sillä hänen hallituskaudellaan säädettiin lakeja kummankin nimissä. Hlotheren ja Eadricin lakikokoelma on tärkeimpiä varhaisen Englannin yhteiskuntajärjestystä koskevia lähteitä. Se on laajennettu versio anglosaksisesta lakikokoelmasta, jonka Hlothheren esi-isä Ethelbert Kentiläinen oli julkaissut. Laissa muun muassa tunnustetaan aateluuden perinnöllisyys ja listataan eri rikoksista määrätyt sakot.

Hlothheren ja Eadricin välille syntyi kuitenkin riitaa, ja Eadric joutui lähtemään maanpakoon. Vuonna 685 Eadric palasi mukanaan Sussexin saksien armeija. Samana vuonna Hlothhere haavoittui kuolettavasti taistelussa Eadricin joukkoja vastaan.

## Lähteet
Burtinle

**Burtinle** (somaliksi *Burtiinle*) on pieni kaupunki Nugaalin alueella Puntmaassa, Koillis-Somaliassa.

Alun perin kaupunkia asuttivat nomadiheimot, jotka kuuluivat Darod-klaaniin.

## Maantiede
Burtinle on Burtinlen alueen keskus. Se sijaitsee Galkayon ja Garoowen välillä, lähellä Etiopiaa.

## Väestö
Burtinlen kaupunkiseudulla asuu arviolta 31 193 asukasta ja maaseudulla noin 61 000 asukasta. Yhteensä Burtinlen väkiluku on arviolta 94 193.

## Koulutus
Puntland Ministry of Educationin mukaan Burtinlen kaupungissa on 16 peruskoulua. Kouluja ovat muun muassa Hormud, Imamu Shafici, Magacley ja Meraysane. Kaupungissa sijaitsee Burtinle High-lukio.

## Lähteet
Aisuluu Tynybekova

**Aisuluu Tynybekova** (4. toukokuuta 1993 Biškek) on kirgisialainen vapaapainija. Hän on olympiamitalisti ja kolminkertainen maailmanmestari.

Tynybekova voitti maailmanmestaruuden Nur-Sultanin MM-kilpailuissa 2019 62 kg sarjassa. Kyseinen mestaruus oli ensimmäinen kirgisialaisen voittama aikuisten maailmanmestaruus. Hän voitti 62-kiloisten mestaruuden toistamiseen Oslossa 2021 ja jälleen Belgradissa 2023 . Hänellä on myös MM-pronssia Pariisin MM-kilpailujen 2017 58 kg sarjasta.

Tynybekova on myös osallistunut neljästi olympialaisiin. Lontoossa 2012 hän kilpaili 63 kg sarjassa. Hän hävisi tuolloin ensimmäisen ottelunsa ruotsalaiselle Henna Johanssonille. Neljä vuotta myöhemmin Rio de Janeirossa 2016 hän otteli 58 kg sarjassa. Tuolloin hän voitti toisella kierroksella brasilialaisen Joice Silvan ja puolivälierissä suomalaisen Petra Ollin. Välierissä hän hävisi venäläiselle Valerija Koblovalle. Hän kuitenkin pääsi keräilyeriin, jossa hävisi pronssiottelussa intialaiselle Sakshi Malikille. Hänen lopullinen sijoituksensa oli viides. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti hopeaa. Kukistettuaan välierässä ukrainalaisen Iryna Koliadenkon ylivoimaisella pistevoitolla hän hävisi loppuottelussa Japanin Yukako Kawaille pistein 3–4. Tynybekova sijoittui pronssille Pariisin olympialaisissa 2024.

Tynybekova voitti Aasian kisoissa kultaa 62 kg:n sarjassa 2018 ja sai pronssia 2023. Lisäksi hän sai pronssia 55-kiloisissa 2014. Hän on voittanut Aasian-mestaruuden viidesti. Ensimmäisen mestaruuden hän voitti vuonna 2016 58 kg sarjassa. Vuotta myöhemmin New Delhissä hän voitti saman sarjan. Vuosien 2019, 2021, 2023 ja 2024 AM-kilpailuissa hän voitti 62 kg sarjan. Tynybekovalla on myös kolme AM-hopeaa vuosilta 2014, 2015 ja 2022 sekä yksi AM-pronssi vuodelta 2013.

## Lähteet
Tamyra Mensah

**Tamyra Mariama Mensah-Stock** (11. lokakuuta 1992 Katy, Texas) on yhdysvaltalainen vapaapainija, olympiavoittaja ja maailmanmestari. 

Mensah voitti vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa kultaa 68&nbsp;kg painoluokassa. Hän voitti maailmanmestaruuden 68&nbsp;kg sarjassa Nur-Sultanin MM-kilpailuissa 2019 ja Belgradissa 2022. Hän oli kolmas samassa sarjassa Budapestin MM-kilpailuissa 2018 ja Oslossa 2021. Mensahilla on myös mestaruus Pan-Amerikan kisoista 2019 68&nbsp;kg sarjasta. Pan-Amerikan-mestaruuden hän on voittanut samassa sarjassa 2019, 2020 ja 2021. 
## Lähteet
Bugaku

**Bugaku** (, ) on japanilaisen teatterin tai tanssin tyylilaji, jota esitettiin historiallisesti Japanin historian Heian-kauden gagakun eli keisarin hovin musiikin säestyksellä seremoniallisissa yhteyksissä, sekä nykyisin myös yleisölle avoimissa esityksissä.

## Historia

Bugakun edeltäjiä olivat Japaniin Kiinasta ja Koreasta 700-luvulla levinnyt musiikki ja tanssi, joka kehittyi Japanissa Heian-kaudella (794–1192) edelleen omaksi tyylikseen. Bugakua on alun perin esitetty yksinomaan vain virallisissa seremonioihin liittyneissä tilaisuuksissa. Seremoniat saattoivat liittyä esimerkiksi šintolaisiin tai buddhalaisiin uskonnollisiin tapahtumiin. Hoviväen yksityisissä tilaisuuksissa sitä ei esitetty. Tuolloin oli myös tapana, että keisari itse osallistui näytöksiin tanssijana. Tapa on kadonnut vasta nykyajalla. Yleisölle avoimia bugaku-esityksiä on järjestetty vasta toisen maailmansodan jälkeen.

## Piirteet

Historiallisesti eri bugaku-tansseja oli useita satoja. Nykypäiviin tansseja on säilynyt noin 50 ja niistä vain pientä osaa esitetään edelleen säännöllisesti. Tanssien aiheet liittyvät useimmiten löyhästi historiallisiin tapahtumiin, uskonnollisiin kertomuksiin tai kansanperinteeseen. Bugaku-tanssit voidaan jakaa kahteen eri ryhmään, joita ovat vasen (*sahō no mai* tai *samai*) ja oikea (*uhō no mai* tai *umai*). Vasemman puolen tanssit ovat peräisin Kiinasta ja Intiasta, kun taas oikean puolen tanssit ovat peräisin Koreasta. Vasemmissa tansseissa esittäjät käyttävät punaisia asuja ja niitä säestää gagakun tyylilajeihin kuuluva *tōgaku*, eli vasemman puolen musiikki. Oikean puolen tansseja säestää *komagaku* ja sen esittäjät pukeutuvat vihreisiin tai sinisiin asuihin. Tōgakua saatetaan esittää instrumentaalisesti, mutta komagaku soitetaan ainoastaan tanssien yhteydessä. Tansseja säestää myös *kuniburi no utamai*, eli gagakuun sovitetut vanhat japanilaiset sävelmät.

Mantereelta peräisin olevista bugaku-esityksissä esittäjät käyttävät näyttäviä naamioita, jotka puuttuvat esimerkiksi šintolaisissa pyhäköissä esitettävästä bugakusta. Joihinkin naamoista kuuluu liikkuvia osia ja eri naamioiden on tarkoitus esittää eri hahmoja. Vanhimpien tunnetuiden naamioiden joukossa ovat Kioton Tō-jin vuonna 1468 valmistetut naamiot.

Useimmissa bugaku-tansseissa on neljä tanssijaa. Esitykset saattavat tosin alkaa yhden tai kahden esittäjän tansseilla. Yhden tai kahden tanssijan kohtauksia saattaa olla myös esityksen siirtyessä vaiheesta toiseen. Tanssijoiden liikkeet ovat yleensä symmetrisiä suhteessa toisiinsa. Perinteiseen tapaan järjestetyn esityksen lava on yleisön keskellä ja yleisö esityslavan kahdella tai useammalla puolella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adeline Gray

**Adeline Maria Gray** (15. tammikuuta 1991 Denver, Colorado) on yhdysvaltalainen vapaapainija, maailmanmestari ja olympiamitalisti. Gray on voittanut maailmanmestaruuden vuosina 2012, 2014, 2015, 2018, 2019 ja 2021. Hänellä on myös kolme MM-pronssia vuosilta 2011, 2013 ja 2023. Graylla on myös mestaruus Toronton Pan-Amerikan kisoista 2015. Pan-Amerikan-mestaruuden hän on voittanut 76-kiloisissa 2018, 2019 ja 2021 sekä saanut pronssia 2020. Gray kilpaili myös Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän voitti ensimmäisessä ottelussaan kolumbialaisen Andrea Olayan, mutta hävisi puolivälierissä Vasilisa Marzalyukille. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa Gray sai hopeaa 76&nbsp;kg sarjassa hävittyään loppuottelussa Aline Rotter-Fockenille.

## Lähteet
Alain Ebwelle

**Alain Richard Ebwelle** (s. 28. syyskuuta 1995 Ebolowa, Kamerun) on kamerunilainen jalkapalloilija, joka on pelannut Espanjassa, Slovakiassa ja Suomessa, jossa on pelannut Veikkausliigan Vaasan Palloseurassa.

Ebwelle siirtyi Espanjaan jo juniorivuosina. Kasvattajaseura Espanjassa oli maan suurseura FC Barcelona, johon hän liittyi 16-vuotiaana ja oli FC Barcelonan junioriakatemian, La Masian, kasvatti. Hän ei kuitenkaan onnistunut pääsemään Barcelonan aikuisjoukkueeseen, joten hän siirtyi pelaamaan muissa espanjalaisseuroissa Valencia CF Mestallan, CD Castellónin, FC Marbellan, Córdoba CF Bn, Écija Balompién ja Vélez CFn riveissä. Välillä hän pelasi Slovakian sarjaa FK Senican riveissä. Ebwellen edustamista espanjalaisseuroista Valencia CF Mestalla pelasi korkeimmalla eli Kakkosliigassa, muuten alemmilla eli 3. ja 4. sarjatasolla. 

Ebwelle siirtyi keväällä 2019 Suomeen ja VPS:n riveihin. Ebwelle valittiin kauden päätteeksi VPS:n sisäisessä äänestyksessä kauden parhaaksi VPS-pelaajaksi.

## Lähteet
Lola Flores

**María Dolores Flores Ruiz** (21. tammikuuta 1923 – 16. toukokuuta 1995) oli espanjalainen flamenco-taiteilija ja näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi Euroopassa ja Latinalaisessa Amerikassa Andalusian romanien (*gitano*) kansantaiteen esittäjänä.

Floresin isä oli baarinomistaja. Äiti oli puoliksi romani. Hän alkoi laulaa flamencoa Jerezin kahviloissa 10-vuotiaana. Hän liittyi 15-vuotiaana kiertelevään varietee-ryhmään. Vuonna 1940 hän muutti Madridiin. Hän alkoi esiintyä Manolo Caracolin kanssa. 1950- ja 1960-luvuilla hän kiersi Etelä-Amerikkaa, levytti ja näytteli. Flores levytti noin 50 levyä ja näytteli yli 35 elokuvassa.

Flores meni naimisiin katalonialaisen kitaristin Antonio Gonzálezin (*[[El Pescaílla]]*) kanssa vuonna 1957. Heillä oli kolme lasta, joista tuli esiintyviä taiteilijoita.

## Filmografia (valikoima)
* *La Estrella de la Sierra Morena* (1952)
* *Los tres amores de Lola* (*Lola torbellino*) (1956)
* *La Faraona* (1956)
* *Maricruz* (1957)
* *María de la O* (1959)
* *Venta de Vargas* (1959)
* *El balcón de la luna* (1961)

## Diskografia (valikoima)
* *Canta Lola Flores* (1955)
* *¡Olé!* (1957)
* *The Toast of Spain* (1959)
* *La fabulosa Lola Flores* (1959)
* * Ultimos exitos de Lola Flores* (1960)
* *No 1* (1961) 
* *Lola Flores y Antonio González* (1964) 
* *Lola Flores y Antonio González* (1964) 
* *Lola Flores y Antonio González* (1966) 
* *Lola Flores y Antonio González ‎– Presentan las canciones de ”La Guapa de Cádiz”* (1966) 
* *Lola Flores recita poemas de Rafael de Leon* (1967)
* *Lola Flores y Antonio González* (1968) 
* *Lola Flores y Antonio González* (1969)
* *Lola Flores* (1969)
* *Lola Flores* (1971)
* *Lola Flores* (1972)
* *Lola Flores* (1973)
* *Lola Flores* (1974)
* *Lola Flores* (1974)
* *La fabulosa Lola Flores* (1975)
* *Diferente Lola* (1980)
* *Exitos de Lola Flores* (1980)
* *Lola Flores y Antonio González* (1980) 
* *Homenaje* (1990)

## Lähteet
* IMDb
* Discogs
### Viitteet
Antonio Flores (muusikko)

**Antonio Flores** (14. marraskuuta 1961 – 30. toukokuuta 1995) oli espanjalainen muusikko ja näyttelijä.

Floresin isä Antonio González (”El Pescaílla”) oli kitaristi, äiti Lola Flores oli flamenco-taiteilija ja näyttelijä. Floresin sisaret Rosario ja Lolita ovat laulajia ja näyttelijöitä. Vuonna 1986 syntynyt lapsi Alba on näyttelijä.

Floresin isä oli romani ja äidinäiti puoliksi romani.

Flores näytteli ensimmäisen kerran 8-vuotiaana elokuvassa *El taxi de los conflictos* (1969). Hän näytteli Antonion roolin Eloy de la Iglesian ohjaamassa elokuvassa *Colegas* (1982). *Cosas mías* (1995) oli Floresin menestynein musiikkialbumi. Hän tuotti ja kirjoitti suurimman osan kappaleista sisarensa Rosario Floresin albumille *De ley* (1992).

Flores sai parhaan espanjalaisen artistin Premios Ondas -palkinnon vuonna 1995.

Flores kuoli lääkeaineiden yliannostukseen pari viikkoa äitinsä kuolemasta. Kuoleman jälkeen on julkaistu kokoelmalevyjä.

## Filmografia (valikoima)
* *El taxi de los conflictos* (1969)
* *Colegas* (1980)
* *El balcón abierto* (1984)
* *Calé* (1987)
* *Kiihkon umpikujassa* (1989)
* *La mujer y el pelele* (1990)
* *Chechu y familia* (1992)
* *Cautivos de la sombra* (1993)

## Diskografia (valikoima)
* *Antonio* (1980)
* *Al caer el sol* (1981)
* *Gran vía* (1988)
* *Cosas mías* (1995)

## Lähteet
* IMDb
### Viitteet
Kuopion korttelimuseo

**Kuopion korttelimuseo** on Kuopion keskusta-alueella, Väinölänniemen kaupunginosassa sijaitseva rakennus- ja kulttuurihistoriallinen museokokonaisuus. Kortteliin kuuluu 11 rakennusta, joista kolme on alkuperäisellä paikallaan. Rakennuksissa tuodaan esille erityisesti kuopiolaista asumista 1700-luvun lopulta 1930-luvulle. Mukana on myös suutarin, räätälin ja kutojan verstaat sekä apteekkimuseo. Kuopion korttelimuseo esittelee osaltaan Kuopion kulttuurihistoriallinen museon kokoelmia. 

Museon perustamisesta päätettiin vuonna 1972, ja yleisölle se avattiin vuonna 1982. Museo tunnettiin vuoteen 1990 saakka nimellä *Kuopion ulkomuseo*. Vuonna 1987 alueelle siirrettiin vanha apteekkitalo, josta muodostettiin vuonna 1992 yleisölle avattu apteekkimuseo. Vuonna 1990 ulkomuseon kortteli uudelleennimettiin Kuopion korttelimuseoksi.

Puinen museokortteli kuuluu osana *Kuopion Snellmanin puiston, tuomiokirkon ja puukorttelien* nimellä tunnettuun valtakunnallisesti merkittävään rakennettuun kulttuuriympäristöön (RKY) ja sijaitsee myös Kuopion kansallisen kaupunkipuiston alueella. 

## Rakennukset
Korttelimuseon kokonaisuuteen kuuluu muun muassa... Minna Canthin salonki...
 

### Rakennus 1

### Rakennus 2 - päärakennus

### Rakennus 3
* entinen käräjätupa
* aiemmin myös Sisälähetysseuran yömajana ja asuinkäytössä; sittemmin länsipäädyssä ulkomuseon toimisto ja itäpäädyssä (aiempi) museokahvila, ja sitten tunnustetun, kierrätyskoruja valmistavan kultasepän tilat

### Rakennukset 4 ja 5

### Rakennus 6

### Rakennus 7

### Rakennus 10

### Rakennus 11
* Apteekkimuseo

### Rakennus 12

### Rakennus 13

## Kuvia

Kuva:Kuopion korttelimuseo - Old Kuopio Museum - katunäkymä (3-kieliset kadunnimet) - Kirkkokatu 22 - Väinölänniemi - Kuopio.jpg|Kuopion korttelimuseota Kirkkokadun ja Kuninkaankadun risteyksestä nähtynä. Kadunnimet ovat 1900-luvun alun tyyliä mukaillen kolmella kielellä - suomeksi, ruotsiksi ja venäjäksi.
Kuva:Kuopion korttelimuseo - Old Kuopio Museum - käräjätalo - Kirkkokatu 22 - Väinölänniemi - Kuopio.jpg|Kuopion korttelimuseon rakennus 3 on aiemmin toiminut käräjätalona.
Kuva:Kuopion korttelimuseo - Rakennus 11 (Apteekkimuseo) - Kirkkokatu 22, Väinölänniemi - Kuopio.jpg|Korttelimuseon rakennus 11 eli apteekkimuseo.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gondolinin tuho

**Gondolinin tuho** () on Christopher Tolkienin toimittama kirja, joka pohjautuu hänen isänsä J. R. R. Tolkienin vuonna 1916 kirjoittamaan ensimmäiseen kertomukseen Keski-Maasta. Gondolinin tuho julkaistiin englanniksi elokuussa 2018 ja suomeksi Kersti Juvan ja Jaakko Kankaanpään suomentamana huhtikuussa 2019. Sen on kuvittanut tunnettu Tolkien-taiteilija Alan Lee.

Gondolinin tuho kertoo nimensä mukaisesti haltiakaupunki Gondolinin luhistumisesta. Kirjassa on valmiin tarinan rinnalla alkuperäisiä versioita tarinasta. Tarina sisältää useita Kalevala-rinnastuksia.

## Lähteet
DNA rikostutkinnassa

**DNA-tunnisteiden käyttö rikostutkinnassa** on yhä yleisempää. Suomessa DNA-tutkimuksia tehdään niin henki- kuin omaisuusrikoksissakin. Rikostutkinnassa DNA:a voi löytyä muun muassa siemennesteestä tai ihokudoksesta. 

DNA:n käyttö rikostutkinnassa perustuu kromosomien ei-koodaavalla alueella sijaitseviin, yleensä 4–5 emäsparin mittaisten toistojaksoihin (eng. short tandem repeat, STR). Tiettyjä toistojaksojen alueita monistamalla saadaan aikaan ihmisen yksilöivä DNA-tunniste. Koska toistojaksojen pituudet vaihtelevat eri ihmisillä, voidaan riittävän monta aluetta tutkimalla laskea tilastollinen todennäköisyys samanlaisen DNA-profiilin esiintymiselle.

Poliisin rikospaikoilta kerättyjä DNA-näytteitä verrataan DNA-rekisteriin. Suomessa poliisi voi suorittaa henkilökatsastuksen sellaiselle henkilölle, jota todennäköisin syin epäillään sellaisesta rikoksesta, josta säädetty ankarin rangaistus on enemmän kuin kuusi kuukautta vankeutta, taikka rattijuopumuksesta sekä huumausaineen käyttörikoksesta. Henkilökatsastuksen yhteydessä epäillyltä otetaan DNA-näyte posken limakalvolta. Epäillyn antamasta näytteestä määritetään epäillyn DNA-profiili, joka tallennetaan poliisin DNA-rekisteriin.

Viime vuosina DNA-tunnistuksessa käytetyt menetelmät ovat tarkentuneet niin paljon, että rikostutkinnassa on alkanut esiintyä uudenlainen ongelma: DNA:n sekundäärinen siirtyminen rikospaikalle. Suomessakin on ollut tapaus, jossa täysin syytöntä henkilöä epäiltiin ryöstöstä, koska hänen DNA:taan oli siirtynyt rikospaikalle ryöstäjän kädestä.

Myöskään itse tunnistusprosessi ei ole täysin luotettava, kuten ei sormenjälkitutkimuskaan, koska tulkinnan tekee ihminen. Tulkintaan voivat vaikuttaa taustatiedot.

## Lähteet
Ae Dil Hai Mushkil

**Ae Dil Hai Mushkil** (suom. ”Tämä sydän on vaikea”) on vuonna 2016 ensi-iltansa saanut intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva, jonka ohjasi Karan Johar. Pääosia näyttelivät Anushka Sharma, Ranbir Kapoor ja Aishwarya Rai Bachchan. Elokuva sai ensi-iltansa diwalin aikaan 28. lokakuuta 2016. Se oli kaupallinen menestys.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Palkinnot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Kauhavan helluntaiseurakunta

**Kauhavan helluntaiseurakunta** on Kauhavalla toimiva seurakunta. Se on perustettu vuonna 1932. Seurakunta on rekisteröity 17. marraskuuta 1962.

Toimintamuotoina ovat jumalanpalvelusten ja Sanan ja rukouksen iltojen  lisäksi muun muassa lapsi- ja nuorisotyö, koulutyö, hoitokotityö, lähetystyö Karjalassa sekä musiikkitapahtumat.

Seurakunnan jäsenmäärä oli vuonna 2023 yhteensä 262. Seurakunnan tuottamaa *Elämä on*-ohjelmaa lähetetään maanantaisin Radio Deissä.

## Katso myös
* Helluntaiherätys Suomessa
* Kauhavan seurakunta
* Härmän helluntaiseurakunta
* Kortesjärven helluntaiseurakunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seurakunnan kotisivut
Tikapuulogiikka

**Tikapuulogiikka**  on eräs ohjelmointikieli. Se on yksinkertainen. Erään luokituksen mukaan se on 50:nneksi suosituin kieli. 

Toimintoja, joita tällä kielellä voi suorittaa, voi korvata myös Basicilla ja C-kielellä.

## Loogisten porttien toteutuksia
### JA

### TAI

{| 
|
```
--+-------[ ]-------+-----------------( )
   |     Kytkin 1    |               Ohjaus
   |                 |
   +-------[ ]-------+
         Kytkin 2
```


XOR-portti *Exclusive or* portti eroaa tästä siten että "anto" pinnin 1 tila ei ole mahdollinen jos molemmat inputit ovat ykkösiä.

### EI

{|
|
```
---------[\]----------------------( )
       Kytkin 1                 Ohjaus
```


## Katso myös
* Function block diagram
* Looginen portti

## Lähteet
Kortesjärven helluntaiseurakunta

**Kortesjärven helluntaiseurakunta** on Kauhavan Kortesjärvellä toimiva helluntaiseurakunta. Se on perustettu vuonna 1947. Seurakunta on rekisteröity 2. maaliskuuta 1972. Seurakunnassa on noin 40 jäsentä. Seurakunta pitää rukouskokouksia.

## Katso myös
* Kauhavan seurakunta
* Kauhavan helluntaiseurakunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Seurakunnan verkkosivusto
Susanne Kujala

**Susanne Kujala** (s. 1976 Berliini) on saksalaissyntyinen, vuodesta 1998 Suomessa asunut urkuri ja harmonikkataiteilija.

Kujala ryhtyi soittamaan 7-vuotiaana harmonikkaa, 10-vuotiaana pianoa ja 13-vuotiaana urkuja. Hän aloitti muodolliset opintonsa Berliinin Hanns Eisler -musiikkiyliopistossa ja jatkoi harmonikan- sekä urkujensoiton opiskelemista Sibelius-Akatemiassa. Hän valmistui musiikin maisterin oppiarvolla vuonna 2006. Hän piti debyyttikonserttinsa Finlandia-talossa vuonna 2007 ja sai Vuoden nuoren urkurin tunnustukset Turun tuomiokirkosta (2006) sekä Turun Urkujuhlilta (2007). Kujala sai syksyllä 2013 musiikin tohtorin oppiarvon Sibelius-Akatemiasta keskityttyään urkuihin nykymusiikin soittimena.

Yhteistyö säveltäjien kanssa on ollut keskeinen osa Kujalan musiikillista työskentelyä. Hän on kantaesittänyt kymmeniä uusia teoksia, myös konserttoja. Kantaesityksiä hän on pitänyt myös mikrotonaalisilla uruilla Amsterdamissa. Kujala on levyttänyt musiikkia muiden muassa Johann Sebastian Bachilta, Carl Philipp Emanuel Bachilta, Franz Lisztiltä, Juhani Nuorvalalta, Max Regeriltä ja mieheltään Veli Kujalalta. Kujala on myös improvisoinut ja esittänyt kamarimusiikkia muiden muassa Veli Kujalan ja Pip Eastopin kanssa.

Kujala aloitti Sibelius-Akatemiassa opettamisen vuonna 2009. Hän toimi Organum-seuran puheenjohtajana vuosina 2014–2016, ja hänestä tuli vuonna 2016 American Guild of Organistsin Suomen-osaston dekaani.

## Lähteet
Bitbucket

**Bitbucket** on lähdekoodin hallinnointiin ja versiohallintaan tarkoitettu sivusto.

Palvelussa pienet projektit ovat ilmaisia ylläpitää mutta suuremmat maksullisia (käyttäjämäärä, tallennustila).

Palvelu on käyttänyt Mercurialia alusta lähtien ja jatkaa tukea vuoteen 2020 saakka. Palvelu on tukenut Gitiä vuodesta 2011 lähtien.

Atlassian osti Bitbucketin vuonna 2010.

## Lähteet
Idänsiniviiriäinen

**Idänsiniviiriäinen** (*Synoicus chinensis*) on aitokanoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan laajalta alueelta Kaakkois-Aasiasta ja Australiasta. 

## Taksonomia
Idänsiniviiriäisen sijoitus sukuihin vaihtelee lähteittäin. Se on luokiteltu kuuluvaksi viiriäisten (*Coturnix*), siniviiriäisten (*Synoicus*) tai *Excalfactoria*-sukuihin. Joskus sen katsotaan myös kuuluvan samaan lajiin afrikansiniviiriäisen (*Synoicus adamsonii*) kanssa. Alalajeja on 9 tai 10.

## Koko ja ulkonäkö
Idänsiniviiriäinen voi kasvaa 12&ndash;15 cm pitkäksi. Lajin sukupuolet eroavat toisistaan ulkonäöltään. Idänsiniviiriäiskoiras on päälaeltaan ja kyljistään harmahtavansininen. Naama ja kurkku ovat väriltään mustat ja naamassa ja kurkussa on valkoisia juovia. Koiraan selkä on sinisen- ja ruskeankirjava. Vatsa on ruosteenruskea. Idänsiniviiriäisnaaras on yleisväritykseltään tummanruskeankirjava. Idänsiniviiriäisen pyrstö on hyvin lyhyt.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Idänsiniviiriäistä tavataan Kaakkois-Aasiassa Intiasta Kiinan eteläosiin ulottuvalta alueelta, Malaijien saaristosta ja Australiasta Pohjoisterritoriosta ja Queenslandin, Uuden Etelä-Walesin ja Victorian osavaltioista. Linnun elinympäristöä ovat kosteat ja pensaikkoiset ruohomaat, riisiviljelmät, suot ja soiden reunamaat. Laji elää tyypillisesti pieninä ryhminä, joissa on kahdesta kuuteen lintua. Idänsiniviiriäisen pääasiallista ravintoa ovat kasvien siemenet ja lisäksi se syö pieniä selkärangattomia eläimiä. Lajin pesimäkausi on sadekaudella. Pesä rakennetaan maahan ja reunustetaan ruohoilla. Naaras muunii tyypillisimmin kuudesta neljääntoista munaa.

## Lemmikkilintuna
Idänsiniviiriäistä pidetään yleisesti häkki- ja lemmikkilintuna. Siitä on myös jalostettu lukuisia erilaisia värimuotoja.

## Lähteet
Steve Easterbrook

**Stephen James Easterbrook** (s. 6. elokuuta 1967 Watford, Englanti) on brittiläinen yritysjohtaja. Hän oli McDonald’s-yhtiön toimitusjohtaja vuosina 2015–2019. Easterbrook erosi marraskuussa 2019, kun paljastui, että hänellä oli suhde alaisensa kanssa.

## Lähteet
Tukkisaari

**Tukkisaari** on saari Pietarsaaressa. Vuonna 1859 Peter Malm perusti Tukkisaareen höyrysahan, ja siitä tuli Suomen toinen saha.  Saari sijaitsee Pietarsaaren sataman edustalla. Saaren pinta-ala on 4,9 hehtaaria ja sen enimmäispituus on 330 metriä lounaasta koilliseen. Ympäröivällä alueella kasvaa pääasiassa havumetsää.

Tukkisaaressa oli sahateollisuuden aikaan työläisille asunnot. Saarella oli asukkaita tuohon aikaan 150–200. Eri taloissa sijaitsevia huoneistoja oli yhteensä noin 30. Suurin osa väestöstä muutti pois 1950-luvun lopulla, jolloin terveyslautakunta tyhjensi saaren hygieniasyistä.

## Lähteet
Kumionpää

**Kumionpää** on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Tuohitun kupeessa Perniön koilliskulmalla.

Kumionpää mielletään usein osaksi Tuohittua. Kylä sijaitsee Tuohitun eteläpuolella ja kylien asutus muodostaa yhtenäisen kokonaisuuden. Muut naapurikylät ovat Aimontappo lännessä ja Aaljoki etelässä. Kumionpään kyläalueen keski- ja länsiosat ovat mäkistä metsämaata, pohjoisosaa leimaa Tuohitunnummen harju ja itä- ja eteläosat ovat tasaista peltoa. Kylän asutus on alkujaan sijoittunut mäkien reunoille ja myöhempää asutusta on syntynyt Tuohitunnummen reunaa pitkin kulkevan tien varrelle.

Kumionpää on myöhäiskeskiaikainen uudisasutuskylä. Alueelta on tosin tehty esinelöytöjä kivikaudelta. Kylään syntyi uudisasutuksen myötä neljä tilaa, jotka autioituivat 1600-luvun alussa. Kylän maat ovat päätyneet Ljuster-suvun hallintaan, joka perusti sinne ratsutilan vuonna 1650. Tila jaettiin isojaossa kahtia Alastupaan ja Ylistupaan. Kylään syntyi 1900-luvulla nopeasti uutta asutusta meijerin ja Tuohitun sahan myötä. Kumionpäässä oli ennen sotia kauppakin. Sittemmin kylä on hiljentynyt ja palvelut siirtyneet isompiin keskuksiin.

## Lähteet
Anupama Bhagwat

**Anupama Bhagwat** (; s. 1974) on intialainen sitaristi. Hän sai alun perin 5-vuotiaana viulun ja sitten 9-vuotiaana sitarin. Hänet kehotettiin 13-vuotiaana tapaamaan Bimalendu Mukherjee, josta tuli hänen opettajansa. Hän aloitti kansainvälisen esiintymisen vuonna 1995.

Bhagwat pääsi vuonna 1994 ensimmäiselle sijalle All India Radion musiikkikilpailussa ja sai maansa hallituksen stipendin vuosiksi 1993–1996. Hän sai musiikin maisterin arvon Indira Kala Sangit Vishwavidyalayasta, ja hänelle myönnettiin vuosina 2000, 2002, 2004 ja 2008 Ohio Arts Councilin stipendit. Kansainvälisen uransa aikana hän on esiintynyt muun muassa Yhdysvalloissa, Kanadassa, Brasiliassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ranskassa ja Sveitsissä. Hän esiintyi menestyksekkäästi Lontoon Darbar-festivaalissa.

Bhagwatin säestäjiin ovat kuuluneet Rahul Pophali ja Gurdain Rayatt. Bhagwatin mukaan nimettiin vuonna 2006 asteroidi.

## Lähteet
Eadbald

**Eadbald** (k. 20. tammikuuta 640) oli Kentin kuningas 616–640. Hän nousi valtaistuimelle isänsä Ethelbert Kentiläisen kuoltua.

Beda Venerabilis mainitsee, että Eadbald kieltäytyi aluksi omaksumasta kristinuskoa ja meni naimisiin isänsä lesken kanssa. Rochesterin piispa Justus ja Lontoon piispa Mellitus pakenivat pakanahallitsijaa Ranskaan. Canterburyn arkkipiispa Laurentius onnistui lopulta käännyttämään Eadbaldin ja sai hänet mitätöimään laittoman avioliittonsa.

Kääntymyksensä jälkeen Eadbald lahjoitti vuonna 618 maata kirkolle ja kutsui Justuksen ja Mellituksen takaisin Englantiin. Eadbald rakennutti lisäksi Canterburyyn Neitsyt Marialle pyhitetyn kirkon. Mellitus seurasi Laurentiusta Canterburyn arkkipiispana vuonna 619, ja Justuksesta tuli arkkipiispa Mellituksen jälkeen vuonna 624. Justuksen jälkeen arkkipiispaksi valittiin Honorius, jonka aikana kirkko vakiinnutti asemansa Kentissä kuningas Eadbaldin suojeluksessa. Eadbald järjesti sittemmin sisarensa Aethelbergin naimisiin Northumbrian kuninkaan Edwinin kanssa. 

Eadbald lyötätti Lontoossa Englannin ensimmäiset kultakolikot, mahdollisesti toisen vaimonsa Emman vaikutuksesta, joka oli syntyperältään frankki. Emman alkuperäinen nimi on saattanut olla Ermenberga tai Ermentrudis, mutta hänen sukutaustansa on epäselvä. Emma oli ilmeisesti joko Teodebert II:n, Klotar II:n tai major domus Erchinoaldin tytär.

## Lähteet
Loimaan Kivi

**Loimaan Kivi** on suomalainen yritys, joka jalostaa graniitista hautakiviä, rakennuskiviä ja sisustuskiviä. Yritys on perustettu 1921, sen pääkonttori ja tehdas on Loimaalla ja sillä on lisäksi 15 myymälää.

## Historia
Loimaan Kivi perustettiin vuonna 1921, jolloin iertävänä kivenhakkaajana toiminut Antti Palin (1885–1963) päätti perustaa Loimaalle omalla nimellä toimivan kiviveistämön (Antti Palin Loimaan Kiviveistämö). Palin toimi yrityksen johdossa kaikkiaan 37 vuotta.

Antin pojat Reino ja Martti Palin ottivat yrityksessä vetovastuun vuonna 1958. Yrityksessä alkoi nopea koneistamisen, kehittämisen ja rakentamisen aika. Reinon vahvuudet olivat koneellisessa osaamisessa ja Martti hallitsi myynnin. Muutosten ansiosta yrityksen tuotanto monipuolistui hauta- ja rakennuskivistä sisustuskiviin sekä kuvanveistotöihin. Vuonna 1989 Loimaan Kiven johtoon tuli kolmas sukupolvi, kun Reino Palinin poika Heikki nimettiin yrityksen toimitusjohtajaksi.

Vuonna 2011 Palinin perhe luopui yrityksen omistuksesta. Ostaja liiketoiminnalle löytyi läheltä, sillä yrityksen osti yrityksen palveluksessa työskennellyt tuotantotalouden insinööri Mikko Paljakka.

Vuonna 2013 Loimaan Kivi Oy laajeni yritysostolla kun Uotilan Kivi Oy Raumalta tuli osaksi Loimaan Kivi Oy:tä.

Loimaan Kivi Oy teki historiansa suurimman investoinnin vuonna 2014 ostamalla Suomen Kivivalmiste Oy:n Korpilahdelta ja Viitasaarelta. Jalostustoiminnan lisäksi tehdyllä kaupalla Loimaan Kivi Oy:n omistukseen tulivat myös neljä louhimoa Keski-Suomessa.

Loimaan Kivi Oy osti vuonna 2016 Varpaisjärvellä sijaitsevan louhimon Palin Granit Oy:ltä. Loimaan Kivi Oy:llä on tällä hetkellä kaiken kaikkiaan kuusi omaa louhimoa, jotka sijaitsevat Varpaisjärvellä, Viitasaarella sekä Korpilahdella.

Myymäläverkostoon kuuluu 12 omaa liikettä Etelä-Suomen alueella, minkä lisäksi yrityksen tuotteita pitää valikoimissaan yli 50 jälleenmyyjää. Sen tehdas sijaitsee Loimaalla. Loimaan Kivellä on vuonna 2019 yhteensä 68 työntekijää. Loimaan Kivi -konserni työllistää yhteensä 108 henkilöä.

## Lähteet
Hjalmar Mikander

**Hjalmar Johan Mikander** (2. tammikuuta 1862 Käkisalmi   – 24. heinäkuuta 1948 Kuopion maalaiskunta) oli  kouluneuvos, joka toimi Suomen ensimmäisten kansanopistojen rehtorina ja kansanopistotoiminnan kehittäjänä.

## Henkilöhistoria
Hjalmar Mikanderin vanhemmat olivat kappalainen Johan Gottlieb Mikander ja Fredrika Kristina Dalhström ja puoliso vuuodesta 1891 Augusta Magdalena (Dutti) Lindman (k. 1923). Mikander tuli ylioppilaaksi 1881 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1889. Hän toimi jo 1884–1892  Helsingissä kansakoulunopettajana. Opintomatkalla Tanskaan ja Ruotsiin alkuvuonna 1892 hän perehtyi kansanopistotyöhön, syksyllä hänestä tuli vasta perustetun Keski-Savon kansanopiston johtaja. Vuonna 1895 Mikander siirtyi Pohjois-Savon kansanopiston johtajaksi, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1918 ja vielä myöhemmin 1922–1942. Kouluhallituksen vapaan valistustyön kouluneuvoksena Mikander työskenteli 1918–1922. Mikander oli myös Koivumäen kotitalouskoulun johtaja vuodesta 1923.

## Teokset
* *Kymmenen vuotta Pohjois-Savon kansanopistossa*, 1905
* *Silmäys Pohjois-Savon kansanopiston 20-vuotiskauteen 1895–1915*, 1915
* *Kolmekymmentä vuotta Pohjois-Savon kansanopistossa 1895–1925*, 1925
* *Samverkan mellan Sveriges och Finlands folkhögskolor, sedd från finskt håll*, 1928
; Suomennokset
* *Kuvauksia luonnosta ja kansanelämästä Suomessa*, 1900, Ragnar Hult ja Petrus Nordmann, suomeksi sovittanut H. Meinander
* *Ylös orjuudesta*, 1904, Booker T. Washington, suom. Hjalmar Mikander

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* *Hjalmar Johannes Mikander, Suomen kansanopiston uranuurtajia*, 1957, Erkki Paavolainen, julkaisussa *Kansanopisto 1957*, ss. 73–80
Afráti (Iraklion)

**Afráti** (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Viánnoksen kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Afráti muodostaa oman kyläyhdyskuntansa (Τοπική Κοινότητα Αφρατίου, *Topikí Koinótita Afratíou*). Kylän väkiluku on 151 (vuonna 2011).

Afrátin kylä sijaitsee Kreetan itäisissä keskiosissa Díkti-vuoren länsipuolella linnuntietä noin 33 kilometriä kaakkoon Iraklionista. Se on rakennettu noin 496 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna.

Profítis Ilías -vuorella noin kilometrin kylästä länteen sijaitsevat jonkun antiikin aikaisen kaupungin rauniot. Nykyisin sitä pidetään Datalan poliksen kaupunkikeskuksen paikkana, mutta aiemmin se on yhdistetty Arkadeen polikseen. Nykyisen nimensä vuori on saanut siellä olevasta profeetta Elialle omistetusta kirkosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Us (elokuva)

**Us** on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut, käsikirjoittanut ja osittain tuottanut Jordan Peele. Elokuvan pääosia näyttelevät Lupita Nyong'o, Winston Duke, Elisabeth Moss ja Tim Heidecker.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut  
* 
*
Atsipópoulo

**Atsipópoulo** () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Réthymnon kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Nikifóros Fokáksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Réthymnon kunnan Nikifóros Fokáksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 1&nbsp;392 (vuonna 2011).

Atsipópoulon kylä sijaitsee noin seitsemän kilometriä länsilounaaseen Réthymnon kaupungista ja vajaan kilometrin lounaaseen Violí Charákin kaupungista. Se on rakennettu noin 140 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Kylän ympäristössä on Kreetalle harvinaista tammimetsää. Atsipópoulon nimeä on selitetty monella tavalla. Yleisemmin sen katsotaan viittaavan *atsipádeihin*, jotka olivat mukana Nikeforos Fokaksen armeijassa Bysantin vallattua Kreetan takaisin arabeilta. Osmanit tuhosivat kylän vuonna 1866.

Atsipópoulossa on kymmenen kirkkoa, joista tärkeimmät on omistettu Pyhälle Eleutheriokselle ja Pyhälle Kharalampokselle (*Ágios Elefthérios kai Ágios Charálampos*), Neitsyt Marialle (*Panagía*), Neitsyt Marian Pyhälle vyölle (*Agía Zóni*), Pyhälle Johannes Khrysostomokselle (*Ágios Ioánnis Chrysóstomos*) sekä Pyhälle Antoniokselle (*Ágios Antónios*). Kylästä oli kotoisin näytelmäkirjailija Geórgios Chortátzis.

Atsipópoulo muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Ατσιποπούλου, *Dimotikí Koinótita Atsipopoúlou*), johon kuuluvat varsinaisen Atsipópoulon kylän lisäksi Violí Charákin kaupunki sekä Agnán ja Panóraman kylät. Koko yhdyskunnan väkiluku on 4&nbsp;947.

## Lähteet
Porvali

**Porvali** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Göran Porvali (s. 1975), uimari ja poliisi
*Mikko Porvali (s. 1980), poliisi, sotahistorioitsija ja tietokirjailija
*Seppo Porvali (1950–2019), toimittaja ja kirjailija
*Terhi Pirilä-Porvali (s. 1981), toimittaja.
Foínikas (Chaniá)

**Foínikas** (, ; myös *Fínikas*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Sfakián kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Foínikas on osa Anópolin kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 13 (vuonna 2011).

Foínikaksen kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla eli Libyanmeren rannalla noin 83 kilometriä etelään Chaniásta ja 700 metriä länteen Loutrósta. Kylä on perinyt nimensä antiikin ajan Foiniksin kaupungilta, joka sijaitsi samalla paikalla. Se toimi Anopoliin poliksen satamana.

Kylän kautta kulkee Euroopan kaukovaellusreitin E4 osuus, joka johtaa Arádainan rotkon suulta Loutróon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Foínikas

**Foínikas** (, ; transl. myös *Fínikas*) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

* Foínikas, kylä Ágios Vasíleioksen kunnassa Réthymnon alueyksikössä Kreetan alueella
* Foínikas, kylä Sfakián kunnassa Chanián alueyksikössä Kreetan alueella
* Foínikas, kylä Sýroksen saarella Etelä-Egean saarten alueella
* Loutró eli Foínikas, saari Kreetan etelärannikon edustalla

## Katso myös

* Foiniks, useita merkityksiä antiikin ajalla
Ístro

**Ístro** (, ) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Ístro on osa Kaló Chorión kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 665 (vuonna 2011).

Ístron kylä sijaitsee Kreetan pohjoisrannikolla Mirampéllonlahden rannalla noin 12 kilometriä kaakkoon Ágios Nikólaoksen kaupungista. Noin seitsemän kilometriä itään sijaitsee Pacheiá Ámmoksen kylä.

Ístro on perinyt nimensä antiikin ajan Istronin kaupungilta, joka sijaitsi nykyisen kylän lähellä. Paikalla on ollut asutusta jo minolaisella kaudella. Sekä esihistoriallisten että antiikin aikaisten asutusten arkeologinen kohde, pieni niemi kylän länsipuolisella rannalla, tunnetaan nimellä Priniátikos Pýrgos.

Ístron lähellä on paljon hiekkarantaa. Tärkeimmät rannat ovat Priniátikos Pýrgoksen niemen itä- ja länsipuolella sijaitsevat Ágios Panteleímonas, joka on saanut nimensä läheisestä kirkosta, ja Karavostási, sekä kylän itäpuolella sijaitseva Voúlisma eli Chrysí Ámmos (”Kultahiekka”).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaló Chorió (Lasíthi)

**Kaló Chorió** (; myös *Kaló Horió*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Nikólaoksen kuntaan, Lasíthin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Kylän väkiluku on 353 (vuonna 2011).

Kaló Chorió, suomeksi ”Hyvä kylä”, sijaitsee Kreetan itäosissa lähellä saaren pohjoisrannikkoa ja Mirampéllonlahden rantaa, noin 10 kilometriä lounaaseen Ágios Nikólaoksen kaupungista.

Kaló Chorió muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Καλού Χωρίου, *Topikí Koinótita Kaloú Choríou*), johon kuuluvat varsinaisen Kaló Chorión kylän lisäksi kylät Fortí, Ístro ja Pýrgos sekä Vryonísin saari. Koko yhdyskunnan väkiluku on 1&nbsp;198. Ístro on Kaló Chorión ranta-asutus, ja monesti sekä nimeä Kaló Chorió että Ístro käytetään viittaamaan koko kyläyhdyskuntaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaló Chorió

**Kaló Chorió** (, ”Hyvä kylä”; myös *Kaló Horió*) voi viitata seuraaviin paikkoihin:

* Kaló Chorió, kylä Lárnakan alueella Kyproksella
* Kaló Chorió, kylä Ágios Nikólaoksen kunnassa Lasíthin alueyksikössä Kreetan alueella Kreikassa
Léntas

**Léntas** (; transl. myös *Léndas*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Górtynan kuntaan, Iraklionin alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Léntas on osa Miamoún kyläyhdyskuntaa. Kylän väkiluku on 80 (vuonna 2011).

Léntaksen kylä sijaitsee Kreetan etelärannikolla noin 73 kilometriä etelälounaaseen Iraklionista. Kylän nimen kerrotaan tulevan leijonaa tarkoittavasta sanasta *lióntas* (λιόντας), sillä sen länsipuolinen niemi näyttää merelle päin katsovalta leijonalta.

Kylän ympäristöstä on tehty joitakin löytöjä minolaiselta kaudelta. Antiikin aikana kylän paikalla sijaitsi Lebenin poliksen eli kaupunkivaltion kaupunkikeskus. Roomalaisella kaudella se toimi yhtenä Gortynin kaupungin satamista. Antiikin Lebenin rauniot ovat kylän tärkein nähtävyys vanhojen kirkkojen ohella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mesklá

**Mesklá** () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Plataniáksen kuntaan, Chanián alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Mousoúroin kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Plataniáksen kunnan Mousoúroin kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 333 (vuonna 2011).

Mesklán kylä sijaitsee Kreetan luoteisissa sisäosissa noin 21 kilometriä etelälounaaseen Chaniásta. Se on rakennettu Lefká Óri -vuorten pohjoisrinteeseen noin 200 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna.

Antiikin aikana nykyisen kylän paikalla sijaitsi jonkun poliksen eli kaupunkivaltion, oletettavasti Keraian poliksen, kaupunkikeskus. Siitä on säilynyt rakennusten ja kaupunginmuurien jäänteitä. Kylässä on kaksi bysanttilaisaikaista kirkkoa, Vapahtajan (*Sotíras*) kirkko ja Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen (*Koímisis tis Theotókou*) kirkko, kumpikin 1300-luvulta, sekä uusi Neitsyt Marialle omistettu kirkko vuodelta 1972.

Mesklá muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μεσκλών, *Topikí Koinótita Mesklón*), johon kuuluu varsinaisen Mesklán kylän lisäksi Zoúrvan kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 353.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mýrthios

**Mýrthios** (; myös *Mírthios*) on Kreikan kylä, joka sijaitsee Kreetan saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Ágios Vasíleioksen kuntaan, Réthymnon alueyksikköön ja Kreetan alueeseen. Aiemmin kylä kuului Foínikaksen kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Ágios Vasíleioksen kunnan Foínikaksen kunnallisyksikköön. Kylän väkiluku on 203 (vuonna 2011).

Mýrthioksen kylä sijaitsee Kreetan lounaisosassa noin 1,2 kilometriä sisämaahan saaren etelärannikosta eli Libyanmeren rannasta ja noin 20 kilometriä etelään Réthymnon kaupungista. Se on rakennettu vuorenrinteeseen noin 480 metrin korkeudelle merenpinnasta laskettuna. Kylä on monin tavoin perinteinen ja sen pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjankasvatus.

Mýrthios muodostaa myös laajemman kyläyhdyskunnan (Τοπική Κοινότητα Μύρθιου, *Topikí Koinótita Mýrthiou*), johon kuuluvat varsinaisen Mýrthioksen kylän lisäksi kylät Foínikas, Kalypsó, Kámpos, Kókkina Choráfia ja Myrthianós Plakiás. Koko yhdyskunnan väkiluku on 488.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Shimanto (Kōchi)

**Shimanto** () on Japanin kaupunki Shikokun saarella Kōchin prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Tyynenmeren Tosanlahteen laskevan Shimantojoen ala- ja keskijuoksulla. Pohjoisessa se rajautuu Ehimen prefektuuriin. Shimantossa on 33&nbsp;693 asukasta (lokakuussa 2019) ja sen pinta-ala on 632,29 neliökilometriä.

Shimanto on hallinnollisena yksikkönä suhteellisen uusi: kaupunki perustettiin vuonna 2005 liitämällä yhteen Nakamuran kaupunki ja Nishi-Tosan kyläkunta. Asutus alueella on vanhaa, ja sieltä on löydetty muun muassa *[[kofun]]*-hautakumpuja ja muita historiallisia jäänteitä. Vuonna 1468 Nakamuraan pakeni Kiotosta Ōnin-sotaa ministeri Ichijō Norifusa, joka rakensi paikalle kaupungin Kioton mallin mukaan. Siitä Nakamura sai lempinimen ”pikku-Kioto”. 1600-luvun lopulta lähtien alue oli Tosan daimiokunnan suorassa hallinnassa. Merkittäviä elinkeinoja Shimantossa ovat esimerkiksi riisin, vihannesten ja hedelmien viljely sekä metsätalous.

Shimanton nähtävyksiin kuuluvat Fuba Hachiman-gūn pyhäkkö, jonka päähalli on nimetty tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi, Taihei-jin temppeli ja Shimanton sudenkorentopuisto. Kurosonjoen yläjuoksulla on säilynyt luonnontilaista japaninpyökkimetsää. Shimantoa palvelevat Tosa Kuroshio -rautatie ja JR Shikokun Yodo-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Shimanto River (5279082249).jpg|Shimanto ilmasta
Tiedosto:Fuba-hachimangu, shaden.jpg|Fuba Hachiman-gū
Tiedosto:Shimanto River And Iwama Bridge 1.jpg|Shimantojoki
Tiedosto:Tosa Kuroshio Railway Nakamura Station 20100825 1.jpg|Nakamuran rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Merseburgin loitsut

**Merseburgin loitsut** (*Merseburger Zaubersprüche*) on kaksi esikristillistä germaanista mytologiaa edustavaa säkeistöä. Ne ovat tiettävästi ainoat säilyneet kirjalliset dokumentit kristinuskoa edeltäneestä germaanisesta muinaisuskosta. Oikeushistorian tutkija Georg Waitz löysi ne vuonna 1841 eräästä 800- tai 900-luvulta peräisin olevasta teologisesta käsikirjoituksesta, jota säilytettiin Merseburgin tuomiokirkossa. Loitsut nimettiin löytöpaikkansa mukaan ja ne julkaisi Jacob Grimm vuonna 1842.

Ensimmäinen loitsu kertoo jumalattarista, valkyrioista, jotka käyvät taistelukentälle ja jakaantuvat kolmeen ryhmään. Yksi solmii siteitä, toinen estää vihollisarmeijaa etenemästä, kolmas vapauttaa sotavankeja. Toinen loitsu kertoo jumalista Phol ja Odin, jotka ratsastavat halki metsän. Balderin eli Pholin hevonen loukkaantuu pahoin, ja vain Odin kykenee pelastamaan hevosen.

Loitsut on kirjoitettu muinaisyläsaksan kielellä.

Ensimmäinen loitsu:

Eiris sâzun idisi,
sâzun hêra duoder.
Suma hapt heptidum, suma
heri lezidun,
suma clûbôdun
umbi cuoniouuidi:
insprinc haptbandum,
inuar uîgandun!

Toinen loitsu:

Phol ende Uuôdan uuorun zi holza.
Dû uuart demo Balderes uolon
sîn uuoz birenkit.
Thû biguol en Sinthgunt,
Sunna era suister,
thû biguol en Frîia,
Uolla era suister;
thû biguol en Uuôdan sô
hê uuola conda:
sôse bênrenkî, sôse blutrenkî,
sôse lidirenkî: bên zi bêna,
bluot zi bluoda,
lid zi geliden, sôse gelimida sin!

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Biblioteca augustana: Merseburger Zaubersprüche um 750 (Loitsujen molemmat säkeistöt muinaisyläsaksaksi)