Troija

**Troija** ( 1, Ia2 jne.

Kerrostumista on muodostettu seuraavanlainen ajoituskehikko; ajoitukset ovat summittaisia:

### Troija I ja II

Troija I on kaupungin vanhin kerrostuma. Se rakennettiin noin 500 vuoden aikana vuosien 3000–2500 eaa. välillä varhaispronssikauden alussa. Halkaisijaltaan noin sadan metrin laajuinen kylä oli 2,5 metrin paksuisen kaupunginmuurin suojassa, ja sinne pääsi portista kahden tornin välistä. Kylässä oli vierekkäin pitkiä savitiilistä kiviperustalle rakennettuja asuintaloja. Talojen lattioiden alle oli haudattu vauvoja, mutta aikuisten haudat olivat muurien ulkopuolella. Asukkaat käyttivät kuparisia ja kivisiä työkaluja, valmistivat keramiikan käsin, ja kutoivat ja kehräsivät vaatteensa. He söivät monipuolisesti lihaa, kalaa ja viljatuotteita. Esineistön perusteella kylä oli osa laajempaa kulttuurialuetta Anatolian rannikolla ja saaristossa. Kylä tuhoutui tulipalossa.

Troija II rakennettiin heti Troija I:n tuhon jälkeen. Kylästä tuli 125 metriä leveä, ja se kukoisti vuodesta 2500 eaa. vuoteen 2300 eaa. Kylää ympäröi muuri ja torneja. Sisään pääsi kahdesta portista, joista paremmin säilyneelle kiivettiin jyrkkää muurein reunustettua ramppia pitkin. Suurin rakennus oli 400 neliömetrin laajuinen pylvässali, megaron, ja kylässä oli muitakin tilavia rakennuksia, jotka kertoivat vauraasta eliitistä. Myös kylän metallurgia oli edistynyttä, pronssia käytettiin, ja kylässä oli paljon arvokkaita kulta- ja hopeaesineitä. Troija II oli niin rikas kullasta, että kumpua ensiksi tutkinut Schliemann luuli Troija II:n olevan Priamoksen aikainen *[[Ilias|Iliaan]]* Troija, ja kutsui löytämisään kultaesineitä Priamoksen aarteeksi.

Troija II:n asukkaat olivat myös oppineet käyttämään dreijaa keramiikan teossa. Ihmistä esittävä keramiikka tunnetaan ankarista kasvonilmeistään. Paikan taiteessa oli Anatolian Hattin piirteitä.

Troija II tuhoutui noin vuonna 2300 eaa. tulipalossa, jonka syytä tai aiheuttajaa ei tiedetä. Kylä tuhoutui historiansa lopussa kahteen kertaan.

### Troija III–V

Troija III nousi nopeasti Troija II:n tuhkasta, mutta kylä ei ollut enää aikaisemman veroinen. Se jatkoi edeltäjänsä kulttuuria mutta oli materiaalisesti sitä köyhempi ja ahtaampi asua. Troija III säilyi noin vuoteen 2200 eaa. asti. Sitä seurasi Troija IV, joka oli suurempi mutta edelleen ahtaampi kuin kahden ensimmäisen kerrostuman kylät. Seuraava vaihe, Troija V, oli jälleen tilavampi asua, ja talot olivat paremmin rakennettuja.

### Troija VI

Troija VI oli aiempia Troijia suurempi ja mahtavampi. Kaupunkia suojasivat tornit ja kalkkikivimuurit, jotka nousivat jopa yhdeksän metrin korkeuteen. Muurit oli hiukan kallistettu ulospäin. Muurissa oli viisi kaupunginporttia, joista tärkein oli 3,3 metriä leveä eteläinen portti. Rakennukset oli pystytetty terasseille, jotka nousivat kaupungin keskustaa kohti. Asuintalot olivat kaksikerroksisia ja tilavia, ja niissä oli tukevat kiviseinät. Korkeimmalla oli Priamoksen kuninkaallinen palatsi. Kaupungin tätä vaihetta kuvaa Homeroksen runoelma *[[Ilias]]*, jossa runoilija tosin on ottanut kirjallisia vapauksia tai vain kuvaillut tyypillisen kaupungin, jollaisia alueella oli muitakin. Homeroksen kuvaus vastaa joka tapauksessa tätä kaupungin vaihetta paremmin kuin sen muita vaiheita.

Troija VI oli halkaisijaltaan 200 metriä ja pinta-alaltaan noin 20&nbsp;000 neliömetriä. Sen muurien ulkopuolella kymmenkertaisella alalla asuikin lisää ihmisiä, joskin heidän asumustensa jäänteitä ei ole kovinkaan paljon löydetty. Vuonna 1988 paikalla kaivauksia tehnyt professori Korfmann on väittänyt, että Troijan tämän vaiheen kokonaisväkiluku oli 4&nbsp;000–10&nbsp;000, ja koko kuningaskunnassa asui vielä paljon suurempi ihmismäärä. Tästä ei ole tutkijoiden parissa yksimielisyyttä.

Uudenlainen keramiikka jäljitteli metallisia esineitä, varsinkin kreikkalaista muistuttava harmaa keramiikka. Kauppaa käytiin Egeanmeren saarien ja Manner-Kreikan kanssa, ja mykeneläinen keramiikka yleistyi ajan mukana.

Troija VI:n viimeinen vaihe VIh tuhoutui rajusti joskus vuoden 1300 eaa. jälkeen, mikä vastaa arvioita Troijan sodan ajankohdasta. Carl Blegenin mukaan sota käytiin kuitenkin vasta kaupungin seuraavassa vaiheessa, ja Troija VI tuhoutuikin maanjäristyksessä. On myös esitetty, että kaupunki tuhoutui eliitinvastaisessa kapinassa.

### Troija VII

Troija VIIa:n asukkaat kunnostivat muurit, ja kulttuuri jatkui entisellään. Rakennukset olivat kuitenkin aiempaa pienempiä ja ahtaammin rakennettuja. Asukasluku kasvoi niin linnoituksessa kuin sen ulkopuolisessakin kylässä. Troija VIIa tuhoutui tulipalossa noin vuonna 1180 eaa., todennäköisesti hyökkäyksen seurauksena. Myös vaiheet VIIb1 ja VIIb2 osoittavat jatkuvuutta, mutta samalla kaupunkiin tuli uudenlaista kulttuuria, kaakkoiseurooppalaistyylistä käsin tehtyä keramiikkaa ja koristeluaiheita. Vaihe VIIb2 päättyi tulipaloon, ja vaiheen VIIb3 jälkeen linnoitus romahti, minkä jälkeen kaupungissa ei asuttu 250 vuoteen.

### Troija VIII ja IX

Antiikin ajan arkaaisella, klassisella ja hellenistisellä kaudella noin vuosina 700–85 eaa. paikalla sijaitsi Ilionin kaupunki, joka oli kreikkalainen siirtokunta ja kaupunkivaltio. Se tunnetaan arkeologiassa kerrostumana Troija VIII. Roomalainen komentaja Fimbria tuhosi sen vuonna 85 eaa. Sen jälkeen roomalaisella kaudella kaupunkia avustettiin, kunnostettiin ja laajennettiin etenkin Julius Caesarin ja Augustuksen aikana, ja sille rakennettiin akvedukti Idavuorelta. Roomalaisaika, joka luetaan omaksi arkeologiseksi kerrostumakseen Troija IX, kesti noin vuoteen 500 jaa.

### Troija X
Bysanttilaisella kaudella paikalla oli pienimuotoisempaa asutusta. Lopulta kaupunki menetti merkityksensä kokonaan sen satamien umpeenliettymisen vuoksi, ja paikka hylättiin.

### Kaivaukset Hisarlikissa
Brittiläinen matkailija Edward Daniel Clarke nimesi vuonna 1801 Hisarlikin antiikin Ilioniksi sieltä löytyneiden kolikoiden ja kaiverrusten perusteella. Nimeä *Ilion* olivat kreikkalaiset käyttäneet Troijan paikalle rakennetusta kaupungista. Kaksikymmentä vuotta myöhemmin edinburghilainen julkaisija Charles Maclaren julisti Hisarlikin olevan Homeroksen kuvaama Troija. Brittiläinen arkeologi Frank Calvert suoritti Hisarlikissa kaivauksia vuosina 1863 ja 1865, ja myös hän tuli siihen tulokseen, että kyseessä oli Troija.

Vauras saksalainen liikemies ja amatööriarkeologi Heinrich Schliemann saapui vuonna 1868 seudulle hankkimaan lupaa kaivauksilleen. Ensimmäiset kaivaukset aloitettiin vuonna 1871, ja Schliemann suoritti paikalla seuraavien 19 vuoden aikana kaikkiaan seitsemän kaivausprojektia. Niiden aikana kaupungista löytyi 20 metrin matkalta yhdeksän ajallista kerrostumaa useine alakerrostumineen. Schliemann julisti toiseksi varhaisimman kerrostuman olevan Troija ja otti kunnian Hisarlikin ja Troijan yhdistämisestä itselleen. Todellisuudessa toinen kerrostuma oli tuhat vuotta varhaisemmalta ajalta, ja myyttinen Troija oli vasta kerrostumassa VI. Schliemannin kuoltua kaivauksia jatkoi hänen apulaisensa Wilhelm Dörpfeld. Sen jälkeen Cincinnatin yliopiston ryhmä Carl Blegenin johdolla kaivoi paikalla vuosina 1932–1938 ja Tübingenin yliopiston ryhmä vuodesta 1988 alkaen. Vuonna 2006 kaivauksia jatkoi Ernst Pernicka.

Kysymystä Troijan sodan historiallisuudesta ei ole kaivausten perusteella kuitenkaan pystytty vielä pitävästi ratkaisemaan. Myöskään Hisarlikin ja Troijan yhteys ei ole kaikkien historioitsijoiden hyväksymä. Teorian vastustajat sanovat esimerkiksi, että Hisarlikin paikalla ollut kaupunki oli liian lähellä merta ja liian pieni, eikä sillä ollut luonnollista jyrkkää linnavuorta ollakseen Homeroksen kuvaama Troija.

## Troijalaiset
Troijalaisten etnisyydestä ei tiedetä paljoakaan. Ei tiedetä, mitä kieltä he puhuivat, ja mihin kulttuuripiiriin he tarkalleen kuuluivat. Yksi alueella tuolloin puhuttu kieli oli luuvin kieli, jota on ehdotettu troijalaistenkin kieleksi, mutta asiasta ei ole yksimielisyyttä. Sitäkään ei tiedetä, olivatko troijalaisten jumalat luuvilaisia. Troijasta ei ole kaivauksissa löytynyt lainkaan savitauluja, joissa olisi kirjoitusta. Tämän vuoksi ei tiedetä, olivatko troijalaiset kirjoitustaitoisia. Wilusan kuningaskunta kävi kuitenkin kirjeenvaihtoa heettiläisten kanssa, joten kaupungissa täytyi olla ainakin kirjureita.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla