open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Trackball

**Trackball** eli "pallohiiri" (*ohjainpallo*) on tietokoneen osoitinlaite, joka on hiiren edeltäjä. Trackballin kehittivät Ferrantin insinöörit DATAR-tutkaseurantajärjestelmään, jonka kehitystyö alkoi vuonna 1949. Itse trackballin kehitys ajoittuu vuoteen 1952. Trackballin keksivät Tom Cranston ja Fred Longstaff ja laakeroinnin kehitti Kenyon Taylor.

Trackball on liikkumisrajoitteisille hyvä vaihtoehto, koska ohjainpintoja on helppo käsitellä ja nappeja voi käyttää vaikuttamatta osoittimen sijaintiin.

Trackball on ollut integroituna joissakin kannettavissa tietokoneissa, kuten PowerBook 100:ssa. Trackballia on käytetty peliohjaimena eräissä kolikkopeleissä kuten *[[Centipede (videopeli)|Centipede]]*, *[[Quantum (videopeli)|Quantum]]* ja *[[Marble Madness]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mogadishun isku 2017

**Mogadishun isku 2017** on 14. lokakuuta vuonna 2017 Mogadishussa Somaliassa tehty terrori-isku, joka vaati 588 ihmisen hengen. Lisäksi 316 loukkaantui. Se kuuluu maailman eniten uhreja vaatineisiin terrori-iskuihin ja on Afrikan historian toiseksi pahin isku vuonna 1994 Ruandassa tapahtuneen Mushan kirkon joukkomurhan jälkeen. Iskun tekijä oli islamistinen Al-Shabaab-liike, joka sotii Somalian hallitusta vastaan. Iskun varsinainen kohde oli Mogadishun lentokenttäalue, jossa on Afrikan unionin ja Yhdysvaltain sotilaiden tukikohta. Isku tehtiin iltapäiväruuhkan aikaan kuorma-autolla, johon oli lastattu sotilasräjähteitä. 

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
* 'Pray for Mogadishu' is not trending, but Somalis are mobilising BBC. 17.10.2017.
Eat the Elephant

**Eat the Elephant** on A Perfect Circlen neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 20. huhtikuuta 2018. Se on yhtyeen ensimmäinen sitten *[[Emotive]]*-albumin, joka julkaistiin vuonna 2004.

Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 3. Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 6, sekä fyysisten albumien listan sijalle 2.

## Vastaanotto

Albumi sai hyvän vastaanoton. AllMusicin arvioija sanoi levyn olevan monimuotoisuudessaan suuri pala purtavaksi, vaikka pitikin sitä kokonaisuudessaan hyvin tyydyttävänä, ja sanoi kokonaisuuden olevan kokonaisvaltainen ja rohkea paluu pitkältä tauolta palanneelta yhtyeeltä. Soundin Salla Harjula sanoi napakympin jäävän kiinni parista selkeästä täytekappaleesta, jotka olisi pitänyt jättää pois albumilta. Yleisesti ottaen hän kehui albumin olevan ”helvetin hyvä”.

## Kappaleet

## Lähteet
Miss Grand International

**Miss Grand International** on vuosittainen kauneuskilpailu, jonka järjestää Miss Grand International Organization. Kilpailun perusti thaimaalainen tv-juontaja ja yrittäjä Nawat Itsaragrisil vuonna 2013. Ensimmäinen voittaja oli Janelee Chaparro Puerto Ricosta. Vuoden 2019 kilpailun voittaja oli venezuelalainen Valentina Figuera, joka voitti Caracasissa, Venezuelassa käydyn kilpailun 25. lokakuuta 2019. Viimeisin voittaja, Miss Grand International 2022, on brasilialainen Isabella Menin.

Miss Grand International on luokiteltu *Global Beauties* -sivuston kriteerien perusteella yhdeksi viidestä "Grand Slam"-kauneuskilpailuista yhdessä Miss Universumin, Miss Worldin, Miss Internationalin ja Miss Supranationalin kanssa.

## Historia
Ensimmäinen Miss Grand International -kilpailu käytiin Bangkokissa, Thaimaassa, vuonna 2013. Kilpailu järjestettiin Bangkokissa vuoteen 2015 saakka, jonka jälkeen se on järjestetty Yhdysvalloissa vuonna 2016, Vietnamissa vuonna 2017, Myanmarissa vuonna 2018 ja Venezuelassa vuonna 2019.

## Voittajat
} 
|
| Caracas, Venezuela
|align=center|60
|-
| **2020**
|Abena Appiah
|
| Bangkok, Thaimaa
|align=center|63
|-
| **2021**
|Nguyễn Thúc Thùy Tiên
|
| Bangkok, Thaimaa
|align=center|59
|-
| **2022**
|Isabella Menin
|
| Jakarta, Indonesia
|align=center|68
|-
| **2023**
|Luciana Fuster
| 
| Hồ Chí Minhin kaupunki, Vietnam
|align=center|69
|-
| **2024**
|Rachel Gupta
|
| Bangkok, Thaimaa
|align=center|68
|}

## Galleria

File:Rachel Gupta MGI24.png|**2024**Rachel Gupta
File:Luciana Fuster_2023.png|**2023**Luciana Fuster
File:Isabella Menin.png|**2022**Isabella Menin
File:Nguyễn Thúc Thùy Tiên 2021.png|**2021**Nguyễn Thúc Thùy Tiên
File:Abena Akuaba Appiah.png|**2020**Abena Appiah
File:Valentina Figuera Morales.png|**2019**Valentina Figuera
File:Clara Sosa on FarangDay.jpg|**2018**Clara Sosa
File:Miss Grand International 2017 visited Embassy of Peru in Bangkok 01 (cropped).jpg|**2017**María José Lora
File:Ariska Putri Pertiwi in Ministry of Tourism and Creative Economy of The Republic of Indonesia Press Conference (1) (cropped).jpg|**2016**Ariska Putri Pertiwi
File:Claire Parker.png|**2015**Claire Elizabeth Parker
File:Daryanne Lees.png|**2014**Lees Garcia
File:Janelee Chaparro.png|**2013**Janelee Chaparro 


## Suomen edustajat

## Katso myös
* Miss Universum
* Miss Maailma
* Miss International
* Miss Earth
* Miss Baltic Sea
* Miss Eurooppa
* Miss Skandinavia
* Miss Suomi

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen nettisivu
Ville Hatara

**Ville Martti Hatara** (s. 31. lokakuuta 1996 Lappeenranta) on entinen jääpalloilija. Hatara voitti jääpallon Suomenmestaruuden vuonna 2017. Uransa aikana hänen seurojaan ovat olleet Veiterä, wp-35, Monsa sekä Alakylän Ankat. Vuonna 2024 Hatara opettaa kotitaloutta Pateniemen koulussa.

## Lähteet
Videoerotuomari

**Videoerotuomari** eli **VAR** () on jalkapallossa erotuomariston jäsen, joka avustaa erotuomaria tietyissä tilanteissa käyttäen hyväkseen ottelun videomateriaalia.

VAR-protokollaa käytetään silloin, kun pelissä tapahtuu selkeä ja ilmeinen tuomarivirhe tai vakava huomaamatta jäänyt tapahtuma. Nämä tilanteet ovat maali, rangaistuspotku, suora punainen kortti ja väärän pelaajan poistaminen kentältä. Videoerotuomari tarkkailee videohuoneessa koko ajan TV-kuvaa ja tarkastaa automaattisesti kaikki edellä mainitut tilanteet. Hän katsoo tilanteita eri kamerakulmista ja eri toistonopeuksilla. Videoerotuomari ja muut erotuomariston jäsenet voivat suosittaa videotarkastelua erotuomarille, mutta erotuomari tekee itse päätöksen siitä, turvaudutaanko videotarkasteluun. Jos videotarkasteluun ryhdytään, VAR kertoo erotuomarin korvanappiin käsityksensä tilanteen kulusta. Erotuomari voi tehdä päätöksensä VAR:n kertoman pohjalta tai mennä itse katsomaan tilanteen VAR-ruudulta kentän laidalta.

Jalkapallotapahtumia, joissa VARia käytetään on muun muassa MM-kisat, Serie A, Valioliiga ja Bundesliiga.

Suomen Veikkausliigassa VAR:ia aletaan käyttää pilottina vuosina 2024–2025.

## Lähteet
In Becoming a Ghost

**In Becoming a Ghost** on The Facelessin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 1. joulukuuta 2017. Albumi on yhtyeen ensimmäinen viiteen vuoteen, jonka julkaisun venymiseen vaikuttivat muun muassa useat muutokset kokoonpanossa. Albumi debytoi Yhdysvalloissa Billboardin itsenäisten albumien listan sijalla 8.

Metal Injectionin Michael Pementel antoi albumille arvosanan 9.5/10. Hän luonnehti albumia taideteokseksi, joka käy läpi useita tunnetiloja soitannallisen ja laulullisen teknisyytensä kautta.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Ken Sorceron – laulu
* Michael Keene – kitara, basso, laulu, vokooderi, kosketinsoitin, musiikkiohjelmointi, sekvensseri
* Justin McKinney – kitara
* Chason Westmoreland – rummut

## Arvostelut
* Metal Injection: 9.5/10
* Imperiumi: 8/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Amanda Burton

**Amanda Burton** (s. 10. lokakuuta 1956 Ballougry, Londonderryn kreivikunta, Pohjois-Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta) on irlantilainen näyttelijä, joka on esiintynyt useissa televisiorooleissa. Hänen nuoruusvuotensa Londonderryssä osuivat levottomiin aikoihin. Hän itse syntyi protestanttiseen perheeseen. Hän muutti Englantiin 18-vuotiaana. Näyttelijänopintonsa hän suoritti alkuun Manchesterissa polyteknisessä teatterikoulussa. Hän on ollut naimisissa Jonathan Hartleyn ja ruotsalaisen ohjaajan Sven Arnsteinin kanssa ja eronnut molemmista. Arnsteinin kanssa hänellä on kaksi lasta.  

## Filmografia
Amanda Burtonin tähtirooleja on lääkäridraama Elämä käsissä (*Peak Practice*), jossa hän oli mukana tohtori Beth Gloverin osassa vuosina 1993–1995, ja jonka pääosissa Burtonin lisäksi esiintyivät Kevin Whately ja Simon Shepherd.

Todellinen läpimurto tapahtui kuitenkin vasta vuonna 1996, kun hän aloitti Hiljainen todistaja -sarjassa (*Silent Witness*), jonka alkukausina hän toimi patologian professorina roolinimellä *Sam Ryan*. Burton palasi vuonna 2022 sarjaan uudelleen, kun hänen hahmonsa, Sam Ryan teki paluun.

Suomessa esitettiin myös Burtonin tähdittämää sarjaa Waterloo Roadin koulu (*Waterloo Road*), josta hän sai parhaan näyttelijän palkinnon rehtori Karen Fisherin roolista. Hän on ollut pääosassa myös sarjassa televisioelokuvia poliisikomentaja Blakena sekä vierailijana muun muassa Midsomerin murhissa ja Neiti Marplen ”Koston jumalattarena” 2007 sekä muun muassa Lovejoyssa. Lisäksi hän esiintyi myös Eleanor H. Porterin romaanin Pollyanna filmatisoinnissa vuodelta 2003.

## Lähteet
Kristiina Järvinen

**Kristiina Järvinen** (s. 6. lokakuuta 1995) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa kolme ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.

Naisten Salibandyliigassa Järvinen on edustanut Porvoon Salibandyseuraa kausina 2013–2015 ja uudelleen kaudesta 2017–2018 lähtien sekä nurmijärveläistä SB-Prota kaudella 2015–2016. Hän saavutti SM-hopeaa vuonna 2019 ja SM-pronssia vuonna 2016. Kauden 2016–2017 hän pelasi Sveitsin liigassa Zug Unitedin joukkueessa.

Kristiina Järvisen pikkusisko Jasmiina Järvinen on myös liigatason salibandyn pelaaja.

## Lähteet
Julia Turunen

**Julia Turunen** (s. 13. maaliskuuta 1995) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa kaksi ottelua.

Naisten Salibandyliigassa Turunen on edustanut Oulun Luistinseuraa kausina 2011–2014 sekä Porvoon Salibandyseuraa kausina 2014–2018 ja kaudesta 2020–2021 eteenpäin. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 sekä saavuttanut SM-pronssia vuosina 2013 ja 2017. Kaudella 2018–2019 hän ei pelannut liigassa lainkaan ja kaudella 2019–2020 hän pelasi Sveitsissä Unihockey Berner Oberlandin joukkueessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Ella Sundström

**Ella Sundström** (s. 14. joulukuuta 1997) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa vuodesta 2019 alkaen 40 ottelua ja tehnyt niissä 15 maalia sekä saanut 15 syöttöpistettä.

Naisten Salibandyliigassa Sundström on edustanut Tikkurilan Tiikereitä vuosina 2011–2013, nurmijärveläistä SB-Prota vuosina 2013–2016 sekä Porvoon Salibandyseuraa kaudella 2016–2017 ja kaudesta 2018–2019 alkaen. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 13-vuotiaana ja teki ensimmäisen liigamaalinsa kolme päivää 14-vuotissyntymäpäivänsä jälkeen. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuosina 2014 ja 2021 ja saavuttanut SM-hopeaa vuosina 2015, 2019 ja 2022 sekä SM-pronssia vuosina 2016, 2017 ja 2023. Kevään 2021 ratkaisevan seitsemännen loppuottelun päättäneessä rangaistuslaukauskilpailussa Sundström teki kaksi maalia, joista jälkimmäinen varmisti PSS:lle sen ensimmäisen mestaruuden. Hän on pelannut liigan runkosarjassa kauden 2022–2023 loppuun mennessä 188 ottelua, joissa hän on tehnyt 128 maalia ja saanut 92 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on 94, ja niissä hän on tehnyt 55 maalia sekä saanut 26 syöttöpistettä.

Sundström saavutti maajoukkueessa MM-pronssia vuonna 2019 ja MM-hopeaa vuonna 2021. Alle 19-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa vuosina 2014 ja 2016.

## Lähteet
Johanna Hagström

**Karin Johanna Hagström** (s. 27. maaliskuuta 1998 Falköping, Ruotsi) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Ulricehamns IF SK -seuraa. Hän on voittanut kaksi maailmancupin osakilpailua sekä vuoden 2026 Tjejvasan-kilpailun.

Hagström sijoittui neljänneksi Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 perinteisen hiihtotavan sprintissä. Planican MM-kilpailuissa 2023 hän oli perinteisen sprintissä kymmenes. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui vapaan hiihtotavan sprintissä 11:nneksi. Milanon–Cortinan olympialaisissa 2026 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä 13:s, mikä koettiin suurena pettymyksenä.

Hagström teki maailmancup-debyyttinsä tammikuussa 2017, ja ylsi palkintokorokkeelle ensimmäisen kerran helmikuussa 2019 sijoittueessaan kolmanneksi vapaan tyylin sprintissä Cognessa. Helmikuussa 2021 hän sijoittui Ulricehamnin vapaan hiihtotavan sprintissä toiseksi. Kaudella 2021–2022 Hagström sijoittui Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi. Tour de Ski -kiertueella hän sijoittui Oberstdorfin perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi.Kaudella 2022–2023 hän sijoittui Rukan perinteisen hiihtotavan sprintissä toiseksi ja Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä kolmanneksi. Sprintticupissa hän oli neljäs. Kaudella 2024–2025 Hagström voitti Rukan perinteisen hiihtotavan sprintin. Hän sijoittui toiseksi Lillehammerin vapaan hiihtotavan sprintissä. Kaudella 2025–2026 hän voitti Trondheimin perinteisen hiihtotavan sprintin. Tour de Skillä hän sijoittui Val di Fiemmen perinteisen hiihtotavan sprintissä kolmanneksi. Sprintticupissa hän oli toinen.

Hagström sai Lillehammerin nuorten olympialaisissa 2016 kultaa perinteisen hiihtotavan sprintissä ja hopeaa suksicrossissa. Hiihdon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa 2018 hän saavutti pronssia naisten 4 × 3,3 km viestissä Ruotsin joukkueessa. Oberwiesenthalin nuorten MM-kilpailuissa 2020 hän saavutti hopeaa alle 23-vuotiaiden vapaan hiihtotavan sprintissä.

## Lähteet
Damiris Dantas

**Damiris Dantas** (s. 17. marraskuuta 1992) on brasilialainen koripalloilija. Hän pelaa kaudella 2018-2019 Atlanta Dream -joukkueessa Yhdysvaltain wnba-liigaa ja Brasilian maajoukkuessa. Hänet varattiin vuoden 2012 varaustilausuudessa ensimmäisen kierroksen 12. varauksena Minnesota Lynxiin. 

## Pelityyli
Dantasin pelipaikka on sentteri ja hän on 191 cm pitkä.
Fanny Holmberg

**Fanny Holmberg** (s. 29. huhtikuuta 1998) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa yhden ottelun.

Naisten Salibandyliigassa Holmberg on edustanut Porvoon Salibandyseuraa kausina 2012–2017 ja 2018–2022. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2019 ja SM-pronssia vuonna 2017. Kevään 2021 ratkaisevassa seitsemännessä loppuottelussa hän teki 1–1-tasoitusmaalin, minkä jälkeen mestaruus ratkesi rangaistuslaukauskilpailussa. Kauden 2017–2018 hän pelasi Sveitsin liigassa Unihockey Berner Oberlandin joukkueessa.

Fanny Holmbergin isosisko Ella Holmberg on myös liigatason salibandyn pelaaja.

## Lähteet
Ella Holmberg

**Ella Holmberg** (s. 9. joulukuuta 1996) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Naisten Salibandyliigassa Holmberg on edustanut Porvoon Salibandyseuraa kausina 2011–2015 ja 2016–2022. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2019 ja SM-pronssia vuonna 2017. Mestaruuskeväänä 2021 hän oli pudotuspelien pistepörssin ykkönen ja paras maalintekijä. Kauden 2015–2016 hän pelasi Sveitsin liigassa Zug Unitedin joukkueessa.

Ella Holmbergin pikkusisko Fanny Holmberg on myös liigatason salibandyn pelaaja.

## Lähteet
Linda Törnqvist

**Linda Törnqvist** (s. 28. syyskuuta 1996) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on naisten Salibandyliigassa edustanut Porvoon Salibandyseuraa kausina 2011–2017 ja 2018–2021. Hän on voittanut Suomen-mestaruuden vuonna 2021 sekä saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2019 ja SM-pronssia vuonna 2017. Kauden 2017–2018 hän pelasi Sveitsin liigassa Unihockey Berner Oberlandin joukkueessa. Hän on pelannut liigan runkosarjassa yhteensä 191 ottelua, joissa hän on tehnyt 34 maalia ja saanut 54 syöttöpistettä. Pudotuspelejä hänellä on ennen kauden 2021–2022 loppuottelusarjaa 62, joissa hän on tehnyt kolme maalia ja antanut 17 maalisyöttöä.

Törnqvist on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa viisi maaottelua.

## Lähteet
Krista Nieminen

**Krista Nieminen** (s. 9. maaliskuuta 1987) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on pelannut Suomen naisten maajoukkueessa vuodesta 2016 alkaen 54 ottelua. Hän saavutti MM-hopeaa vuosina 2021 ja 2023 sekä MM-pronssia vuonna 2019.

Naisten Salibandyliigassa Nieminen on edustanut Espoon Oilersia kausina 2004–2009, nurmijärveläistä SB-Prota kausina 2009–2011 sekä Porvoon Salibandyseuraa kausina 2011–2015 ja 2016–2018. Hän on saavuttanut SM-hopeaa vuonna 2010 sekä SM-pronssia vuosina 2006, 2011 ja 2017. Hän on pelannut Sveitsin liigassa kauden 2015–2016 Zug Unitedin joukkueessa, kausina 2018–2022 Unihockey Berner Oberlandissa ja kaudella 2023–2024 Kloten-Dietlikon Jetsissä. Kaudeksi 2022–2023 Nieminen siirtyi Ruotsin pääsarjaan nousseeseen Åkersbergaan. Hän ei kuitenkaan viihtynyt seurassa vaan lähti sieltä neljän ottelun, joista hän pelasi kahdessa, jälkeen. Kevään 2023 hän pelasi Ruotsin toisella sarjatasolla.

## Lähteet
Naina Jeltsina

**Naina** (**Anastasija**) **Iosifovna Jeltsina** (, o.s. **Girina** (); s. 14. maaliskuuta 1932 Titovka, Orenburgin alue, Neuvostoliitto, nyk. Venäjä) on Venäjän presidenttinä vuosina 1991–1999 toimineen Boris Jeltsinin leski.

## Elämäkerta
Naina Jeltsina syntyi Iosif Aleksejevitšin (1910–1966) ja Maria Fedorovnan (1910–1944) perheeseen. Hän oli vanhin perheen kuudesta lapsesta. Syntymähetkellä hänet nimettiin Anastasijaksi, mutta häntä on aina kutsuttu Nainaksi. Vasta 25-vuotiaana hän muutti passiinsa nimen Naina, koska ei tottunut alkuperäisen nimensä käyttöön.

Vuonna 1955 hän valmistui Uralin ammattikorkeakoulun rakennustekniikan osastolta erikoisnimikkeellä ”insinööri-rakentaja”. Koulussa hän tutustui myös tulevaan puolisoonsa Boris Jeltsiniin, ja avioliitto solmittiin pian valmistumisen jälkeen vuonna 1956. Vuoteen 1985 saakka Naina Jeltsina työskenteli jäteveden puhdistamoiden suunnittelijana Sverdlovskin alueella. Vuodesta 1985 lähtien hän on asunut Moskovassa. 

Boris Jeltsinin presidenttikaudella Naina Jeltsina osallistui joillekin miehensä tekemille virkamatkoille, varsinkin Suomeen ja Ruotsiin  vuonna 1997 sekä matkalle Kiinaan vuonna 1999. Jeltsina ei koskaan pyrkinyt sekaantumaan miehensä poliittiseen toimintaan. Kuitenkin vuoden 1996 vaalitaistossa hän kohtasi äänestäjiä ja antoi haastatteluja medialle. Naina Jeltsinan merkittävin julkinen esiintyminen oli hänen miehensä hautajaisissa huhtikuussa 2007.

Vuodesta 2008 lähtien Jeltsina on toiminut miehensä muistoksi perustetun keskuksen hallituksessa ja toiminut muutenkin aktiivisesti miehensä muiston vaalimiseksi.

Vuonna 2017 Jeltsin esitteli muistelmiaan Jeltsin-keskuksessa ja sittemmin myös Moskovassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ella Mai

**Ella Mai Howell** (s. 3. marraskuuta 1994 Lontoo, Englanti) on englantilainen laulaja ja lauluntekijä. Hän julkaisi debyyttialbuminsa nimeltä *[[Ella Mai (albumi)|Ella Mai]]* vuonna 2018, jonka kappale ''Boo’d Up'' oli ehdolla Vuoden laulun Grammy-palkinnolle.

## Varhaiset vaiheet
Ella Mai syntyi 3. marraskuuta 1994 Lontoossa. Hänen isänsä oli irlantilainen ja äitinsä jamaikalainen. 12 vuoden ikäisenä Mai muutti perheineen New Yorkiin, jossa hän ryhtyi opiskelemaan musiikkia.

## Diskografia

## Lähteet
Yvonne de Gaulle

**Yvonne Charlotte Anne Marie de Gaulle** (o.s. **Vendroux**; s. 22. toukokuuta 1900 Calais, Pas-de-Calais, Ranska – 8. marraskuuta 1979 Pariisi) oli Ranskan presidentin Charles de Gaullen puoliso.

Yvonne de Gaulle tunnettiin myös lempinimellä *Tante Yvonne* eli ”Yvonne-täti”. Hän vietti hyvin julkisuudesta vetäytynyttä elämää eikä koskaan antanut ainuttakaan haastattelua, joten suuri yleisö tuntenut häntä kovinkaan hyvin. 

## Elämäkerta

Yvette Vendroux ja Charles de Gaulle avioituivat 6. huhtikuuta 1921. Yvonne de Gaulle tunnetaan toteamuksestaan ”presidenttiys on vain tilapäistä, mutta perhe on pysyvä”.

Yvonne de Gaullen vetäytymistä julkisuudesta lienee edistänyt 22. elokuuta 1962 Clamartissa Pariisin esikaupunkialueella tapahtunut salamurhayritys, jossa everstiluutnantti Jean Bastien-Thiryn johtama iskuryhmä tulitti presidenttiparin Citroën DS -autoa konekiväärillä. De Gaullet selvisivät tapahtumasta vahingoittumattomina, osin auton teknisen edistyksellisyyden ansiosta.

## Lapset
* Philippe de Gaulle (28. joulukuuta 1921–13. maaliskuuta 2024)
* Élisabeth de Gaulle (aviossa de Doissieu;  15. toukokuuta 1924 – 2. huhtikuuta 2013)
* Anne de Gaulle (1. tammikuuta 1928 – 6. helmikuuta 1948)

Nuorin lapsista, Anne, sairasti Downin oireyhtymää. Yvonne de Gaulle perusti *La foundation Anne-de-Faulle* -säätiön, jonka tehtävänä on tukea sairaita lapsia.

## Lähteet
Izkušenie

**Izkušenie** on () bulgarialaisen pop-folk-laulaja Janitsan kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2018 levymerkillä Payner
## Kappaleet
# Vertoležkata
# Njama ne da kupiš (mukana Galin)
# Fuklata
# Grešnata (mukana Anelia)
# Dvoino Vluden
# V net mi zvanni
# Vsitško Tšušdo
# Varnah ti go
# Izkušenie
# Otmastitelkata
# Vsemai (mukana Konstantin)
# Nito minuta
# Hubavo go zapomni
# Glavnata (mukana Kristiana)
# Vinovna
## Lähteet
### Viitteet
Supriya Pathak

**Supriya Pathak** (s. 7. tammikuuta 1961 Bombay, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka on työskennellyt elokuvissa, televisiossa ja teatterissa. Hän on voittanut kolme parhaan naissivuosan Filmfare Awards -palkintoa.

## Yksityiselämä
Pathak meni naimisiin näyttelijä Pankaj Kapurin kanssa vuonna 1988. Heillä on kaksi yhteistä lasta, minkä lisäksi Pathak on näyttelijä Shahid Kapoorin äitipuoli.

## Filmografia

## Palkinnot
* Filmfare Awards
** 1982: Paras naissivuosa – *[[Kalyug (vuoden 1981 elokuva)|Kalyug]]*
** 1983: Paras naissivuosa – *[[Bazaar (vuoden 1982 elokuva)|Bazaar]]*
** 2014: Paras naissivuosa – *[[Goliyon Ki Raasleela Ram-Leela]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Aiwel

**Aiwel** tai **Aiwel Longar** on dinkojen myyttinen esi-isä ja keihäsmestareiksi kutsutun papiston perustaja.

Legendojen mukaan Aiwel oli vedenhengen ja ihmisnaisen jälkeläinen. Hänen äitinsä kuoli kun Aiwel oli vielä lapsi, ja Aiwel eli siitä lähtien isänsä luona joella. Vartuttuaan hän palasi äitinsä kylään mukanaan komea monivärinen härkä, jota Aiwel kutsui Longariksi.

Aiwel nousi kansansa johtajaksi tekemällä useita suuria tekoja äitinsä kylässä. Pian hänen saapumisensa jälkeen alkoi ankara kuivuus, joka tappoi sekä ihmisiä että tuhansittain karjaa. Tästä järkyttyneenä Aiwel ilmoitti, että kaikkien olisi seurattava häntä uuteen maahan, muuten he kuolisivat. Aiwel puhui suoraan heimon vanhimmille ja vakuutti, että he löytäisivät vettä sekä ruohoa karjalleen, jos he vain seuraisivat häntä.

Aiwelin oli kuitenkin vaikeaa saada ihmisiä vakuuttumaan jostakin, mitä he eivät olleet koskaan nähneet. Useat puhuivat häntä vastaan ja kieltäytyivät lähtemästä. Silloin Aiwel päätti lähteä perheensä kanssa ja ottaa lisäksi mukaansa ne, jotka haluaisivat liittyä heihin. Kun Aiwel oli lähtenyt, osa hänen vastustajistaan alkoi katua ja päätti seurata häntä. Mutta Aiwel oli raivoissaan heille, ja kun he saapuivat joelle ja alkoivat ylittää virtaa, hän tappoi useita heistä. Lopulta Aiwel kuitenkin leppyi ja antoi suurimman osan liittyä joukkoonsa. Hän antoi miehille keihäät ja heistä tuli Aiwelin keishäsmestareiden klaani.

## Lähteet
Aleksandra Ivošev

**Aleksandra "Sanja" Ivošev** (; s. 17. maaliskuuta 1974 Novi Sad, Jugoslavian SLT) on serbialainen uransa päättänyt ampuja. 

## Ura
Ivošev aloitti kilpailemisen vuonna 1989. Hän saavutti kesäolympialaisista 1996 kaksi mitalia, olympiakultaa 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailusta sekä pronssia 10 metrin ilmakivääristä. Tuolloin hän edusti Jugoslavian joukkuetta. Samana vuonna 1996 Serbian Olympiakomitea palkitsi hänet vuoden jugoslavilaisena naisurheilijana.

## Lähteet
Arla Salo

**Arla Salo** (s. 15. maaliskuuta 1993) on suomalainen salibandyn pelaaja, pelipaikaltaan maalivahti. Hän on edustanut naisten Salibandyliigassa Tikkurilan Tiikereitä kausina 2010–2013, helsinkiläistä M-Teamia kausina 2013–2017 sekä Porvoon Salibandyseuraa kaudesta 2017–2018 alkaen. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuonna 2021 ja saavutti SM-hopeaa vuonna 2019. Hän on pelannut liigassa kauden 2021–2022 runkosarjan loppuun mennessä 226 runkosarjaottelua ja 62 pudotuspeliä. Kaudella 2015–2016 Salo teki liigan ennätyksen torjumalla kauden aikana kuusi rangaistuslaukausta.

Salo voitti nuorten maailmanmestaruuden vuonna 2012.

## Lähteet
Laura Quevedo

**Laura Quevedo Cañizares** (s. 15. huhtikuuta 1996 Coslada, Madrid) on espanjalainen koripalloilija, joka edustaa tällä hetkellä CB Al-Qázeres-seuraa sekä Espanjan naisten koripallomaajoukkuetta. Quevedo edusti maataan kesäolympialaisten 2016 koripallon naisten turnauksessa.

## Pelaajaura

### Seuraura
Quevedo aloitti pelaamisen 7 vuoden ikäisenä CB Coslada-seurassa, jossa hän pelasi viisi vuotta. 12-vuotiaana Quevedo siirtyi Real Canoe-seuran riveihin, pelaten sielläkin viiden vuoden ajan. 17 vuoden ikäisenä Quevedo allekirjoitti sopimuksen Liga Femenina de Baloncesto-sarjassa pelaavan Baloncesto Rivas-seuran kanssa, jota hän edusti vuoden. 18 vuoden ikäisenä Quevedo muutti Floridaan siirtyen Miami Hurricanes-seuraan.

Quevedo kuitenkin palasi hyvin pian Espanjaan, jossa hän liittyi Pajariel Bembibre-seuran vahvuuteen kaudelle 2014-2015. Seuraavaksi kaudeksi Quevedo allekirjoitti yhden kauden mittaisen sopimuksen Universitario de Ferrol-seuran kanssa. Joulukuussa 2017 Quevedo siirtyi CB Al-Qázeres-seuraan.

### Maajoukkueura
Quevedo edusti nuorten Espanjan naisten koripallomaajoukkuetta 16 vuoden ikäisenä, voittaen seitsemän arvokisamitalia vuosina 2012-2016. Quevedo pelasi kesäolympialaisissa 2016 koripallon naisten turnauksessa Riossa.

## Lähteet
Phil Vischer

**Philip Roger "Phil" Vischer** (s. 16. kesäkuuta 1966 Muscatine, Iowa, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen animaattori, kirjailija ja ääninäyttelijä. Hän on luonut *[[Popsikkaat]]* (engl. *VeggieTales*) -animaatiosarjan, jonka hän kehitti yhdessä Mike Nawrockiin kanssa. Vischer ääninäytteli sarjassa Bobi Tomaattia ja monia muita hahmoja. Vischer omistaa Jellyfish Labs -elokuvayhtiön, jonka hän perusti vuonna 2005.

Bobi Tomaatin lisäksi Vischer on ääninäytellyt *Popsikkaat*-sarjassa myös Alfred Parsa, Pappa Rypälettä, Herra Lanttua, Jimi Kurpitsaa, Herra Nekkulaa, Herni Hernettä sekä monia sivuääniä.

## Lähteet
Fluksio

**Fluksiot** (myös **fluksionit**, , virrata) ja **fluentit** ovat historiallisia käsitteitä varhaisesta differentaali- ja integraalilaskennasta. Fluksiolla tarkoitettiin sitä nopeutta jolla muuttuva suure kasvaa tai vähenee aikayksikköä kohti. Fluksiot vastaavat modernia derivaattaa, kun taas fluentit ovat integraaleja. Nämä käsitteet kehitti Isaac Newton kirjassaan Method of Fluxions.

## Lähteet
Dagmar Salén

**Dagmar Salén** (o.s. **Mörner**; 22. toukokuuta 1901 Örebro, Ruotsi – 20. joulukuuta 1980 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen purjehtija. Hän saavutti ainoan olympiamitalinsa kesäolympialaisista 1936 purjehduksen kuutosesta Ruotsin viisihenkisessä joukkueessa, johon kuului myös hänen miehensä Sven Salén. Hänestä tuli tuolloin ensimmäinen ruotsalainen olympiamitalin purjehduksesta saanut nainen.

Dagmar Salen nai Sven Salénin vuonna 1931. Heidän ainoa poikansa Sven H. Salén (s. 1939) ryhtyi liberaalien poliitikoksi.

## Lähteet
Märtha Adlerstråhle

**Anna Märtha Vilhelmina Adlerstråhle** (syntyjään **von Oelreich**; 16. kesäkuuta 1868 Torpa, Kungsör, Ruotsi  – 4. tammikuuta 1956 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen tennispelaaja. Hän saavutti pronssia kesäolympialaisista 1908 naisten sisäkaksinpelistä.

Hän nai vuonna 1889 Axel Einar Teodor Adlerstrålen. Kun Adlerstråle tammikuussa 1956 kuoli, hänet haudattiin Norra begravningsplatsenille.

## Lähteet
Marjo Yliperttula

**Marjo Liisa Yliperttula** (aik. **Ikonen** 1988–1996, **Yliperttula-Ikonen** 1996–2000; s. 4. lokakuuta 1960, Kiiruna) on suomalainen kemisti ja Helsingin yliopiston biofarmasian professori.

Yliperttula tuli ylioppilaaksi vuonna 1979. Hän valmistui filosofian maisteriksi 1987 ja tohtoriksi 1993 Helsingin yliopistosta.  Hänen fysikaalisen kemian väitöskirjansa käsitteli bio-optoelektroniikaa.  Nimellä Marjo Ikonen julkaistu englanninkielinen artikkeliväitöskirja (1993) oli otsikoitu *Bacteriorhodopsin in Langmuir-Blodgett films-preparation, structure and photoinduced optical and electrical properties*. Hän oli väitöskirjansa aikaan vierailevana tutkijana Moskovan yliopistossa maser-ilmiön löytäneen nobelisti Aleksandr Prohorovin johtamassa Optisen fysiikan laboratoriossa. Postdoc-tutkijana hän vieraili Ranskan Saclayssa   d'Etudies de Atomique Moleculaire -ydintutkimuslaitoksessa (1994–1995).  

Opiskelunsa ohessa Yliperttula toimi Nokia elektroniikan tutkimusavustajana (1981–1985) ja KSV Instrumentsin tutkijana (1986–1987). Hän oli Helsingin yliopiston Fysikaalisen kemian laitoksen tutkija (1987–1989) ja assistentti (1990–1993), minkä jälkeen Orionin tutkija, vanhempi tutkija ja ryhmäpäällikkö (1995–2005). Helsingin yliopiston farmasian tiedekunnan vanhemmaksi tutkijaksi hän siirtyi vuonna 2005 ja biofarmasian professorina hän aloitti 2007 (2006). Hän oli vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa Harvard Medical Schoolissa (Women’s Hospital) 2006–2007. Lisäksi hän on ollut vierailevana tutkijana Yhdysvalloissa Cambridgessä ja vierailevana professorina Latviassa Riian teknillisessä yliopistossa ja Italiassa Padovan yliopistossa.  

Yliperttulalla oli vuonna 2015 kahdeksan patenttia, joihin lukeutuu esimerkiksi Nanoselluloosan käyttö solujen kasvualustana, mihin pohjautuu UPM:n GrowDex-tuote. Hän sai Suomen Kemian Seuran Vuoden nuori tutkija -palkinnon (1988). Hänelle on myönnetty myös Tekesin Scientific Breaktrough -palkinto (Functional materials). Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Yliperttula on ollut vuodesta 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Marjo Yliperttulan Google Scholar -profiili  (scholar.google.com)
*7 yleistä virhettä lääkkeenotossa (17.9.2016) (iltalehti.fi)
*Raumalaislähtöinen professori kannattaa suurempia erikoissairaanhoidon yksikköjä (Länsi-Suomi, 26.5.2015) (ls24.fi)
Barrett Wilbert Weed

**Barrett Wilbert Weed** (s. 6. marraskuuta 1988) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja laulaja. Hän on näytellyt Veronica Sawyerin roolin elokuvaan *[[Heathers]]* perustuvassa musikaalissa Off Broadwaylla sekä Janis Sarkisianin roolin Broadwayn *[[Mean Girls]]in* musikaaliversiossa.

## Ura
Weedin ensiesiintyminen Broadwaylla tapahtui marraskuussa 2011 musikaalissa Lysistrata Jones, jossa hän toimi useiden naispuolisten roolien varanäyttelijänä.

Hänen seuraava merkittävä roolinsa oli Nadia musikaalissa  vuosina 2012-2013.

Syksyllä 2013 Weed sai pääroolin Veronica Sawyer musikaalin  ensiesityksessä Los Angelesissa, ja jatkoi roolissaan kun musikaali siirtyi New Yorkiin Off Broadwaylle. Kesäkuussa 2014 Weed jätti roolin ja elokuussa musikaali suljettiin. Esiintymisensä ansiosta hän pääsi ehdolle Lucille Lortel- ja Drama Desk-palkintojen saajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Salibandyn Champions Cup 2020

**Champions Cup 2020** oli järjestyksessään 27. salibandyn seurajoukkueiden Euroopan-mestaruusturnaus. Se järjestettiin 11.–12. tammikuuta 2020 Ostravassa ja siihen osallistuivat Suomen, Ruotsin, Sveitsin ja Tšekin mestarit kaudelta 2018–2019 sekä miehissä, että naisissa. Kaksipäiväisessä turnauksessa 11. päivänä pelattiin välierät ja 12. päivänä mitalipelit.

## Joukkueet

**Miehet**
*  Classic
*  Storvreta
*  Wiler-Ersigen
*  Vítkovice

**Naiset**
*  Täby FC
*  SB-Pro
*  Jets
*  Vítkovice

## Ottelut
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* https://www.facebook.com/FloorballChampionsCup/
* https://floorball.sport/cc2020/
Jyrki Niskanen (professori)

**Jyrki Tapio Niskanen** (30. syyskuuta 1955 Helsinki – 18. huhtikuuta 2019 Kuopio) oli Itä-Suomen yliopiston laskentatoimen ja rahoituksen professori. Niskasen vanhemmat olivat vuorineuvos Yrjö Niskanen ja Vera Niskanen (o.s. Sairisto).

## Elämänura
Niskanen syntyi Helsingissä ja kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1974. Seuraavana syksynä hän aloitti opinnot Helsingin kauppakorkeakoulussa. Suoritettuaan kauppatieteiden kandidaatin tutkinnon hän aloitti tutkijanuransa Helsingin Kauppakorkeakoulussa ja siirtyi sieltä virkamieheksi kauppa- ja teollisuusministeriöön. Niskanen palasi tutkijaksi Kauppakorkeakouluun, mistä väitteli tohtoriksi 1990. Hän jatkoi työskentelyä eri tehtävissä Kauppakorkeakoulussa vuoteen 1994. 

Niskasen tuleva vaimo, professori Mervi Niskanen, työskenteli samalla laitoksella.

Vuonna 1994 Niskanen nimitettiin laskentatoimen professoriksi Tampereen yliopistoon, mistä hänet kutsuttiin 2001 Kuopion yliopiston laskentatoimen ja rahoituksen professoriksi. Niskasen yliopistoura jatkui kaikkiaan yli 30 vuotta, joista professorina 25 vuotta. Päätyönsä ohella Niskanen toimi vuosina 2005–2009 Kuopion yliopiston Informaatioteknologian ja kauppatieteiden tiedekunnan dekaanina.

## Tutkijanura
Niskasen tutkimukset keskittyivät pääosin ulkoisen laskentatoimen ja yritysrahoituksen aihealueille. Väitöskirjassaan hän tutki kassa- ja suoriteperusteisesta informaatiosta saatavaa hyötyä arvioitaessa yritykseen sijoituskohteena liittyvää riskiä. Ulkoisen laskentatoimen alueella Niskasen tutkimus keskittyi varsinkin hänen uransa alkuvaiheessa markkinaperusteiseen laskentatoimeen ja erityisesti tuloslaskennan tutkimukseen. Myöhemmässä vaiheessa tutkimus laajeni kattamaan myös yritysrahoituksen ja tilintarkastuksen tutkimusta. Yritysrahoituksen tutkijana Niskanen keskittyi erityisesti pk-yritysten rahoitusta ja pankkisuhteita käsitteleviin aihealueisiin. Tilintarkastustutkimuksen osalta hänen kiinnostuksenkohteisiinsa kuuluivat tilintarkastuksen kysyntä ja laatu.

## Oppikirjat
Niskanen kirjoitti vaimonsa Mervi Niskasen kanssa kaksi laajasti käytettyä yliopistotason oppikirjaa:
* Yritysrahoitus, 8. painos, Edita 2016 
* Tilinpäätösanalyysi, 2. painos, Edita Publishing Oy 

## Lähteet
* Ellonen, Leena (toim.): Suomen professorit 1640‒2007. Jyväskylä: Professoriliitto, 2008.
* Kuka on kukin 2011, s. 666, Kuka on kukin 2015, s. 612.
* Google Scholar, Jyrki Niskanen
* Opinto-opas 2008–2009. Informaatioteknologian ja kauppatieteiden tiedekunta Kuopion yliopisto, 2008.

## Aiheesta muualla
* Jyrki Niskasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Professori Jyrki Niskanen oli tieteenalansa uudisraivaaja ja innostava opettaja. Itä-Suomen yliopisto 2019.
Leena Virtanen (toimittaja)

**Leena Virtanen** (s. 12. toukokuuta 1960 Helsinki) on suomalainen toimittaja, kriitikko ja tietokirjailija.

## Ura
Virtanen opiskeli Tampereen yliopistossa ja valmistui filosofian maisteriksi 1991. Hän työskenteli *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* toimittajana vuodesta 1991 lähtien ja jättäytyi freelanceriksi vuonna 2010. Virtanen on erikoistunut elokuvaan ja tv-sarjoihin, joista hän kirjoittaa myös arvioita. *Helsingin Sanomien* lisäksi hän avustaa muun muassa *[[Suomen Kuvalehti|Suomen Kuvalehteä]]*.

Virtanen alkoi kirjoittaa lasten kuvakirjoja 2000-luvulla. Silloin ilmestyi kolme *Xing*-kirjaa, joiden päähenkilönä oli Kiinasta adoptoitu tyttö. Kirjat kuvitti Salla Savolainen ja kustansi Tammi.

Virtanen on kirjoittanut *Suomen supernaisia* -kuvakirjasarjaa, jota on kuvittanut Sanna Pelliccioni. Ensimmäinen osa Minna Canthista ilmestyi syksyllä 2018. Sen jälkeen ovat ilmestyneet kuvakirjat taiteilija Ellen Thesleffistä, kirjailija Eeva Kilvestä, kirjailija Fredrika Runebergista ja runolaulaja Larin Paraskesta. *Minna!* palkittiin Vuoden kaunein kirja -kilpailussa lasten- ja nuortenkirjojen sarjassa 2019.

Vuonna 2021 Virtasen ja Kristiina Markkasen teos *Wivi & Hanna – arkkitehdin ja kauppaneuvoksen yhteiset vuodet* valittiin tietokirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaaksi. Teos oli kategoriassaan yleisön suosikki.

Vuonna 2022 ilmestyi Virtasen käsikirjoittama ja Aino Sutisen kuvittama sarjakuva-albumi *Sörnäisten tyttö*, joka perustuu vasemmistopoliitikko Sylvi-Kyllikki Kilven teinipäiväkirjoihin vuosilta 1915–1918.

Keväällä 2023 ilmestyi Virtasen ja Jaana Semerin tietokirja *Neitoperhot ja pahanhautojat*, joka kertoo suomalaisen elokuvan naistekijöistä, pääasiassa 1990-luvulta lähtien nykyaikaan.

Virtanen on Adoptioperheet ry:n hallituksen jäsen. Hänelle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2025.

## Teokset
* *Pikku Xing*: Kuvitus Salla Savolainen. Tammi, 2004. 
* *Xing ja superkaverit*: Tammi, 2006. 
* *Xing ja sukulaiset*: Tammi, 2010. 
* *Sandra ja kaverikiemurat*: Tammi, 2011. 
* *Ruutia, räminää ja rakkautta. Elokuvaklassikoita lapsille ja nuorille*: Yhdessä Kirsi Raitarannan kanssa, SKS, 2011. 
* *Minna! Minna Canthin uskomaton elämä ja vaikuttavat teot*: Kuvitus Sanna Pelliccioni. Teos, 2018. 
* *Ellen! Ellen Thesleffin elämä ja villit värit*: Kuvitus Sanna Pelliccioni. Teos, 2019. 
* * Eeva! Kirjailija Eeva Kilven polut, muistot ja viisaat sanat: Kuvitus Sanna Pelliccioni. Teos, 2020. *
* 
* 
* 
* Sutinen Aino & Virtanen Leena: *Sörnäisten tyttö. Sylvi-Kyllikki Kilven päiväkirja 1915–1918 sarjakuvana*. Tampere: Suuri Kurpitsa, 2022. 
* Semeri, Jaana & Virtanen, Leena: *Neitoperhot ja pahanhautojat. Naiset tekevät elokuvia*. Jyväskylä: Atena 2023. 
* 

## Lähteet
Dominique Bona

**Dominique Henriette Marie Bona**, o.s. **Conte** (29. heinäkuuta 1953 Perpignan, Pyrénées-Orientales) on ranskalainen kirjailija. Hän on saanut vuonna 1992 Prix Interallié -palkonnon ja vuonna 1998 Prix Renaudot -palkinnon. Hänestä tuli Ranskan Akatemian jäsen 18. huhtikuuta 2013 ja hänellä on tuoli numero 33.

## Elämäkerta
Dominique Conte syntyi alkuperältään katalonialaiseen perheeseen. Hänen isänsä oli myös kirjailija ja poliitikko Arthur Conte (1920-2013). Dominique Conte on kustantaja Pierre Conten sisar.

Dominique Bona suoritti akateemiset opintonsa Sorbonnessa vuonna 1975, hänen gradunsa otsikko oli "Les fées et les sorcières dans la littérature des XIIe et XIIIe siècles" ja samanna vuonna hän auskultoi eli suoritti opettajan pätevyyden.

Kirjallisessa tuotannossaan Dominique Bona on korostanut feminismiä.

Kun Bona valittiin Ranskan akatemiaan 18. huhtikuuta 2013 tuolille 33 eli Michel Mohrtin tilalle, niin hänestä tuli valintahetkellä kahdeksan nainen, joka oli päässyt kuolemattomien joukkoon. Hän oli myös valintansa hetkellä koko Akatemian nuorin jäsen.

Dominique Bona on avioliitossa korsikalaista alkuperään olevan miehensä kanssa ja heillä on kaksi lasta.

## Romaanit
* *Les Heures volées*, Mercure de France, 1981
* *Argentina*, Mercure de France, 1984
* *[[Malika (roman)|Malika]]*, Mercure de France, 1992 - Prix Interallié
* *[[Le Manuscrit de Port-Ébène]]*, Grasset, 1998 - Prix Renaudot
* *[[La Ville d'hiver]]*, Grasset, 2005

## Elämäkerrat
* *[[Romain Gary]]*, Mercure de France, 1987 - Grand Prix de la biographie de l'Académie française.
* *Les Yeux noirs, ou les Vies extraordinaires des sœurs [[Marie de Heredia|Hérédia]]*, Lattès, 1989 - Grand Prix de la Femme, Alain Boucheron, Prix de l'Enclave des Papes, Prix Lutèce, Prix des Poètes français
* *[[Gala Dalí|Gala]]*, Flammarion, 1994
* *[[Stefan Zweig]], l'ami blessé*, Plon, 1996
* *[[Berthe Morisot]], le secret de la femme en noir*, Grasset, 2000 ; réédition, LGF, , Paris 2002,  - Bourse Goncourt de la biographie, Prix Bernier de l'Académie des Beaux-Arts
* *Il n’y a qu'un amour*, Grasset, 2003 - Ouvrage sur André Maurois et ses amours
* *Camille et Paul : La Passion Claudel*, Grasset, 2006
**[[Clara Malraux]]*, Grasset, 2010
**[[Stefan Zweig (Bona)|Stefan Zweig]] l'ami blessé*, Grasset, 2010, 
* *Deux sœurs : Yvonne et Christine [[Famille Rouart|Rouart]], muses de l'impressionnisme*, Grasset, 2012 - Prix spécial Simone-Veil 2012
* *Je suis fou de toi : le grand amour de [[Paul Valéry]]*, Grasset, 2014

## Muut julkaisut
* *Discours de réception à l'Académie française*, Grasset, 2015 Ranskan Akatemian sivustolla 
* *Colette et les siennes*, essai, Grasset, 2017
* *Mes vies secrètes*, Gallimard, 2018

## Lähteet
Virpi Mäkinen

**Virpi Helena Mäkinen** (s. 7. marraskuuta 1962, Tampere) on suomalainen teologi ja Helsingin yliopiston systemaattisen teologian yliopistonlehtori.

Mäkinen tuli ylioppilaaksi Kokemäen lukiosta vuonna 1981. Hän valmistui Helsingin yliopistosta teologian kandidatiksi 1990.  Hän opiskeli Kanadassa (Pontifical Institute of Mediaeval Studies) vuosina 1994–1995. Hän jatkoi Helsingin yliopistossa, ja valmistui teologian lisensiaatiksi (1997) ja tohtoriksi (1999).  Hän on ollut Helsingin yliopiston teologisen etiikan ja uskontofilosofian dosentti vuodesta 2002.

Työurallaan Mäkinen on toiminut uskonnon ja psykologian tuntiopettajana (Vantaanjoen ja Tapiolan yläaste, 8/1990–7/1992), psykologian ja uskonnon vanhempana lehtorina (Tapiolan yläaste, 8/1992–31.7.1994). Hän oli Helsingin yliopiston systemaattisen teologian laitoksen projektitutkija (1995–1997) ja Joensuun yliopiston uskonnon didaktiikan lehtori (1997–2002), josta kaudesta osan Suomen Akatemian tutkijatohtorina (2000–2001).Helsingoin yliopistoin kollegeumin tutkija (2001–2007) ja Helsingin yliopiston yliopistolehtori vuodesta 2002. Hän työskenteli Suomen Akatemian tutkijatohtorina (2008–2012).  Hän on toiminut virkaatekevänä systemaattisen teologian professorina (10/2012–12/2013) ja virkaatekevänä uskontofilosofian professorina (9/2014–12/2015). 

Hänelle yhdessä muun työryhmän kanssa myönnettiin tiedonjulkistamisen valtionpalkinto (1997/1998) yhdessä Tuomas M. S. Lehtosen kanssa toimittamastaan teoksesta *Keskiajan kevät*. Suomalaisen tiedeakatemian jäsen Mäkinen on ollut vuodesta 2014. 

Mäkisen puoliso (2002–) on professori Heikki Pihlajamäki.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  

## Lähteet
Heli Peltola

**Heli Maarit Peltola** (s. 1965) on suomalainen metsätieteilijä, joka toimii Itä-Suomen yliopiston metsänhoitotieteen professorina.

Peltola valmistui Joensuun yliopistosta maatalous- ja metsätieteen kandidaatiksi 1988, lisensiaatiksi (1991) ja tohtoriksi (1995). Hän on ollut Joensuun yliopiston (nyk. Itä-Suomen yliopisto) metsänhoitotieteen dosentti vuodesta 2002. Englanninkielisessa artikkeliväitöskirjassaan (1995) hän tarkasteli tuulen männyille aiheuttamia metsävahinkoja. Työ on otsikoitu *Studies on the mechanism of wind-induced damage of Scots pine*.

Peltola työskenteli Suomen Akatemian tutkimusapulaisena (1990–1992) ja nuorempana tutkijana (1992–1995). Tohtoritutkintonsa jälkeen hän oli Joensuun yliopiston (2010 lähtien Itä-Suomen yliopiston) tutkija tai postdoc-tutkija (1995–1999). Hän oli vanhempi tutkija ja välillä myös huippuyksikön osa-aikainen koordinoija (2000–2013); tästä jaksosta hän toimi osan virkaatekevänä metsänhoitotieteen professorina (2004–2006 ja 2012–2013). Helmikuusta 2013 lähtien hän on ollut metsänhoitotieteen professori. Hän on vieraillut kolmessa kiinalaisessa yliopistossa lyhyitä jaksoja.  
 
Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen Peltola on ollut vuodesta 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Heli Peltola SoleCris-tutkimustietokannassa  (uef.fi)
*Heli Peltolan Google Scholar -profiili  (scholar.google.com)
Sofie Castenschiold

**Thora Gerda Sofie Castenschiold** (1. helmikuuta 1882 Kööpenhamina, Tanska – 30. tammikuuta 1979 Helsingborg, Ruotsi) oli tanskalainen tennispelaaja. Vuoden 1912 kesäolympialaisissa hän saavutti hopeaa naisten sisäkaksinpelistä Edith Hannamin voittaessa finaalin erin 2–0. Castenschiold on myös voittanut Tanskan naisten tennismestaruuskilpailut neljästi vuosina 1906–1910.

## Lähteet
Mervi Niskanen

**Mervi Niskanen** (s. **Sirén**; s. 26. elokuuta 1963 Helsinki) on Itä-Suomen yliopiston rahoituksen professori. Hän väitteli kauppatieteiden tohtoriksi Helsingin kauppakorkeakoulun rahoituksen oppiaineesta vuonna 1999. Mervi Niskasen puoliso oli professori Jyrki Niskanen.

Niskanen on valmistunut kauppatieteen maisteriksi 1990 ja kauppatieteen tohtoriksi 1999, ja hän suorittanut Etelä-Carolinan yliopistossa MBA-tutkinnon 1991. Ennen Itä-Suomen yliopiston professuuriaan hän toimi lehtorina ja määräaikaisena rahoituksen professorina Kuopion yliopistossa vuosina 2005–2009.

Niskanen on julkaissut puolisonsa Jyrki Niskasen (1955–2019) kanssa lukuisia pienten yritysten rahoitus­kysymyksiä tarkastelevia tutkimuksia ja laajasti käytetyn yritysrahoitusta käsittelevän yliopistotason oppikirjan (*Yritysrahoitus*, Edita, 2000, 8. painos 2016).

## Lähteet
Sergei Pogorelov

**Sergei Valentinovitš Pogorelov** (, 2. kesäkuuta 1974 Volgograd, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto – 24. huhtikuuta 2019) oli venäläinen käsipalloilja ja olympiavoittaja.

Pogorelov kuului Venäjän olympiakultaa voittaneeseen joukkueeseen Sydneyssä 2000 ja olympiapronssijoukkueeseen Ateenassa 2004. Hän kilpaili myös Atlantan kesäolympialaisissa 1996, missä Venäjä oli viides. Hän voitti myös muita arvokisamitaleja. Pogorelov kuoli 44-vuotiaana 24. huhtikuuta 2019.

## Lähteet
* Sergey Pogorelov Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Alcina

**Alcina** on keisari Kaarle Suureen liittyvissä taruissa esiintyvä noita ja viettelijätär. Hän muutti rakastajansa puiksi tai vesiputouksiksi, kun oli kyllästynyt heihin. Kuuluisin Alcinan rakastajista oli sankari Astolfo, jonka Alcina loihti myrttipuuksi. Astolfon pelasti Melissa, joka antoi tälle taikasormuksensa ja rikkoi siten taian. Lumouksen kadottua Astolfo kykeni näkemään Alcinan todellisen hahmon – ruman vanhan eukon.

## Lähteet
*Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. 
### Viitteet
SpaceX CRS-17

**SpaceX CRS-17** oli SpaceX:n avaruuslento ISS:lle. Lento laukaistiin 4. toukokuuta 2019 ja se palasi maahan 3. kesäkuuta. Lento kuuluu NASAn Commercial Resupply Services -ohjelmaan.

## Lähteet

## Katso myös
* Luettelo Falcon 9:n laukaisuista

## Aiheesta muualla
Tudor-ruusu

**Tudor-ruusu** (myös **Englannin ruusu**) on Englannin perinteinen heraldinen symboli. Se otettiin käyttöön kansallisena tunnuksena ruusujen sodan jälkeen, jolloin Henrik VII avioitui Elisabet Yorkin kanssa ja Lancasterin ja Yorkin hallitsijasuvut yhdistyivät. Symbolissa on yhdistetty Lancasterien punainen ruusu (ulkoreunalla) ja Yorkien valkoinen ruusu (keskellä).

Tudor-ruusun voi yhä nähdä monin paikoin Englannissa. Sitä on käytetty koristeena useissa vanhoissa rakennuksissa, esimerkiksi Henrik VIII:n rakennuttamassa Hampton Courtin palatsissa. Se on kuvattu myös Lontoon Towerin henkivartiokaartin univormuihin ja Yhdistyneen kuningaskunnan vaakunaan. Myös Englannin 20 pennyn kolikon takapuolella oli Tudor-ruusu vuosina 1982–2008.

Myös osa Britannian entisistä siirtomaista käyttää Tudor-ruusua heraldisena symbolina. Kanadan vaakunassa on Englannin ruusujen lisäksi Skotlannin ohdakkeita, Ranskan liljoja ja Irlannin apiloita. Queensin piirikunta New Yorkissa käyttää lipussaan Tudor-ruusun ohella Hollannin tulppaania.

## Lähteet
Harry Hasso

**Karl Harry Hasso** (alkuaan Hartnagel, 24. heinäkuuta 1904 Frankenthal, Saksa – 11. heinäkuuta 1984 Helsingborg, Ruotsi) oli ruotsalainen elokuvaohjaaja, elokuvaaja ja näyttelijä.

## Elämä ja ura
Harry Hasso teki ammattiuransa pääosin Ruotsissa, Saksassa ja Italiassa elokuvaohjaajana ja kuvaajana. Hän työskenteli lyhyen aikaa myös Suomessa. Hasso oli aloittanut uransa apulaiskuvaajana Luxemburgissa 16-vuotiaana ja perustanut oman elokuvayhtiön 18-vuotiaana. Fiktioelokuvien lisäksi hän teki satakunta dokumenttielokuvaa, jotka tosin katosivat toisen maailmansodan aikana. Elokuvien aiheena oli pääosin hänen synnyinkaupunkinsa. Hasso myös näytteli eräissä elokuvissaan.

Hasso on aviossa viidesti. Kolme puolisoista oli näyttelijöitä: Signe Larsson, Viveca Lindfors ja Britta Callmér-Hartnagel. Viimeinen avioliitto osoittautui kestävimmäksi. Harry ja Britta Hasso asettuivat Helsingborgiin, missä Harry Hasso toimi *[[Helsingborgs Dagblad|Helsingborgs Dagbladin]]* toimittajana.

## Filmografia
### Ohjaajana
**La donna del peccato* (1942)
**L'usuraio* (1942)
**Maria Johanna* (1953)

### Kuvaajana
*''Hiljaisuuden talo'' (1933)
**[[Vale-Greta]]* (1934)
**Marodörer* (1934)
**Pengar från skyn* (1938)
**Geld fällt vom Himmel* (1938)
**I paradis* *...* (1941)
**Det sägs på stan* (1941)
**Tänk om jag gifter mig med prästen* (1941)
**Gula kliniken* (1942)
**Maria Johanna* (1953)

### Näyttelijänä
**Hiljaisuuden talo* (1933)
**Eva går ombord* (1934)

## Lähteet
### Viitteet