open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kreikan passi

**Kreikan passi** () on Kreikan kansalaisilleen myöntämä passi. Passi voidaan myöntää vain kansalaisille, jotka ovat kirjoilla jossakin Kreikan kunnista. Kreikan passi mahdollistaa asumisen ja työskentelyn kaikissa Euroopan unionin jäsenmaissa.

Vuodesta 2006 lähtien Kreikan passit ovat biometrisia.

## Tekstit
### Kansi

Passin kannen tekstit ovat:

:ΕΥΡΩΠΑΪΚΗ ΕΝΩΣΗ (*Evropaïkí Énosi*, Euroopan unioni)
:ΕΛΛΗΝΙΚΗ ΔΗΜΟΚΡΑΤΙΑ (*Ellinikí Dimokratía*, Kreikan tasavalta)
:ΔΙΑΒΑΤΗΡΙΟ (*Diavatírio*, passi)

Lisäksi kannessa on Kreikan vaakuna sekä biometrisen passin tunnus.

### Henkilötietosivu

Passin henkilötietosivun tekstit ovat osin kreikaksi ja osin englanniksi:

:Tyyppi – Τύπος (*Týpos*) / Type (P = passi)
:Passin numero – Αριθμός διαβατηρίου (*Arithmós diavatiríou*) / Passport number
:Maa – Χώρα (*Chóra*) / Country (ΕΛΛ/GRC)
:1. Sukunimi – Επώνυμο (*Epónymo*) / Surname (kreikkalaisin ja latinalaisin kirjaimin)
:2. Etunimi – Όνομα (*Ónoma*) / Name (kreikkalaisin ja latinalaisin kirjaimin)
:3. Kansallisuus – Εθνικότητα (*Ethnikótita*) / Nationality (ΕΛΛΗΝΙΚΗ/HELLENIC)
:4. Syntymäaika – Ημερομηνία γέννησης (*Imerominía génnisis*) / Date of Birth (latinalaisin kirjaimin)
:5. Syntymäpaikka – Τόπος γέννησης (*Tópos génnisis*)  / Place of birth (kreikkalaisin ja latinalaisin kirjaimin)
:6. Sukupuoli – Φύλο (*Fýlo*) (Α/Γ) / Sex (M/F)
:7. Passin myöntämisaika – Ημερομηνία έκδοσης (*Imerominía ékdosis*) / Issue Date (latinalaisin kirjaimin)
:8. Passin voimassaolon päättymisaika – Ημερομηνία λήξης (*Imerominía líxis*) / Expiry Date (latinalaisin kirjaimin)
:9. Passin myöntäjä – Γραφείο έκδοσης (*Grafeío ékdosis*) / Issuing Office (kreikkalaisin ja latinalaisin kirjaimin)
:10. Pituus – Ύψος (*Ýpsos*) / Height

## Galleria


Greek Passport (1932).svg|Vuonna 1932Kreikan toinen tasavalta
Greek Passport (1970).svg|Vuonna 1970Kreikan kuningaskunta
Greek Passport (1980).svg|Vuonna 1980Kreikan kolmas tasavalta
Greek Passport (2006).svg|Vuonna 2006Kreikan kolmas tasavalta
Greek Passport.svg|Vuodesta 2007 Kreikan kolmas tasavalta
Greek Passport (Diplomatic).svg|Vuodesta 2007 Kreikan kolmas tasavalta, diplomaattipassi


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bram van Sambeek

**Bram van Sambeek** (s. 1980) on alankomaalainen fagotisti.

Sambeek päätti aloittaa fagotinsoiton 10-vuotiaana ja sai varhaista opetusta siinä Fred Gaasterlandilta. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan Joep Terweyn ja Johan Steinmannin johdolla Haagin kuninkaallisessa konservatoriossa. Valmistumisensa jälkeen hän sai vielä yksityisopetusta Gustavo Núñezilta. Opiskeluaikanaan hän voitti ensipalkinnon Prinsessa Christinan kilpailussa ja kansallisen *[[Stichting Jong Muziektalent Nederland]]* -musiikkikilpailun finaalin.

Sambeek sai Alankomaiden musiikkipalkinnon ensimmäisenä fagotistina sen historian aikana. Vuonna 2011 hänelle myönnettiin Borletti–Buitoni-säätiön palkinto. Hän toimi vuosina 2002–2011 ensifagotistina Rotterdamin filharmonikoissa. Hän teki Concertgebouw-debyyttinsä Amsterdamissa vuonna 2003 ja aloitti vuonna 2009 fagotinsoiton opettamisen Codartsin konservatoriossa Rotterdamissa. Sittemmin hän pääsi Kölnin musiikki- ja tanssiyliopiston professoriksi. Sambeek on vieraillut monien eri orkesterien solistina, mutta keskittynyt kuitenkin enimmäkseen kamarimusiikkiin ja esiintynyt säännöllisesti useilla kamarimusiikkifestivaaleilla. Hän on Orlando Quintetin jäsen ja pääsi New Yorkin Lincoln Centerin *The Chamber Music Society Two* -ohjelmaan. Klassisen musiikin ulkopuolella hän on tehnyt yhteistyötä rockmuusikko Sven Figeen, jazzmuusikko Joris Roelofsin ja arabialaisen musiikin esittäjä Kinan Azmehin kanssa.

Sambeekin levytysten joukossa on maaliskuussa 2012 Brilliant Classics -levymerkillä julkaistu kamarimusiikkialbumi *Bassoon–Kaleidoscope*. Syksyllä 2016 hän levytti BIS Recordsille tulkinnat Kalevi Ahon fagottikonsertosta ja soolokappaleesta *[[Solo V]]* sekä Sebastian Fagerlundin fagottikonsertosta *[[Mana (fagottikonsertto)|Mana]]* ja soolokappaleesta *Woodlands*. Orkesterina levyllä on Sinfonia Lahti, kapellimestareina Okko Kamu ja Dima Slobodeniouk. Sambeekin ohjelmistoon on kuulunut myös muun muassa Wolfgang Amadeus Mozartin fagottikonsertto. Merlijn Twaalfhoven on säveltänyt uutta musiikkia varta vasten hänelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Pralhad Joshi

**Pralhad Joshi** (s. 27. marraskuuta 1962) on intialainen poliitikko, josta tuli parlamentaarisista asioista vastaava ministeri vuonna 2019. Hän toimii myös hiili- ja kaivosministerinä. Aikaisemmin hän on toiminut Intian kansanpuolueen johtajana Karnatakan osavaltiossa ja parlamentaarikkona Lok Sabhassa vuodesta 2004 alkaen. 

Bramiiniperheen kolmantena lapsena syntynyt Joshi liittyi nuoruudessaan hindunationalistiseen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestöön. Järjestön kautta hän sai yhteyksiä Intian kansanpuolueeseen ja saapui mukaan politiikkaan. Hän sai eniten ääniä Karnatakassa vuoden 2019 parlamenttivaaleissa. 

Vuonna 2018 hän joutui oikeuteen uskonnollisten tunteiden loukkaamisesta väittäessään, että useissa moskeijoissa on runsaasti laittomia aseita ja verratessaan erästä Karnatakan aluetta Pakistaniin. Aikaisemmin samana vuonna hän käänsi sisäministeri Amit Shahin hindinkielisen puheen virheellisesti kannadaksi. Shah syytti puheessaan Karnatakan pääministeriä korruptoituneeksi, mutta Joshin käännöksen mukaan Narendra Modi ei ole tehnyt mitään auttaakseen alhaiskastisia ja heimoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Profiili Lok Sabhassa
Parinoush Saniee

**Parinoush Saniee** on iranilainen kirjailija. Hänen esikoisteoksensa *Sahme man* (2003) on yksi Iranin kaikkien aikojen myydyimpiä kirjoja. Se ilmestyi suomeksi vuonna 2014 nimellä Kohtalon kirja. Parinoush Saniee on psykologi ja sosiologi.

## Lähteet
Toiset saa (on se niin oikein)

**Toiset saa (on se niin oikein)** (PÄLP 79) on suomalaisen Ilona-yhtyeen esikoisalbumi vuodelta 1987. B-puolen käännöskappaleita 2–4 lukuun ottamatta kappaleet on säveltänyt Tiina Lähteenmäki. Myös suurin osa sanoituksista on Lähteenmäen. Kappaleen B4 on sanoittanut Dave Lindholm, A4 ja A7 Sirpa Tamlander. Levyn tuotti T. T. Oksala.

## Kappaleet

### A-puoli

# Intro
# Hevirokumies
# Rauha saa
# Se otti muovikassinsa
# Sauna-Rock
# Se kävi muhun käsiks
# Viskiä

### B-puoli

# Hullu rumpali
# Oma bisnes
# Äänenväri on blue
# Anna tukan valuu vaan
# Jorma
# Veijo
# Leo (saat myös pullaa)
# Onko munkit tässä elämässä tärkeintä

## Lähteet
Pitkäniemen sairaalakirkko

**Pitkäniemen sairaalakirkko** sijaitsee Nokialla, Pitkäniemen sairaalan hallintorakennuksen Hallintolan toisessa kerroksessa. Kirkko on vihitty käyttöönsä 27. lokakuuta 1901. Heti sotien päätyttyä kirkkoa korjattiin ja hautausmaata laajennettiin, ja laajennustöiden vihkimisjuhlaa vietettiin joulukuussa 1946. Kirkon toista käyttöönottojuhlaa vietettiin vuonna 1971, kun tila päätettiin kuitenkin säilyttää hartauskäytössä sen sijaan, että siitä olisi tehty kaavailtuja toimistotiloja.

Kirkon nykyinen alttaritaulu ja uudistetut kirkkotekstiilit otettiin käyttöön vuonna 1998. Lahjoituksena saadun kolmiosaisen alttaritaulun *Toivo* on maalannut nokialainen kuvataiteilija Osmo Rauhala. Kirkon aiempi alttaritaulu on siirretty alttarille päin katsottuna oikealle sivuseinälle. Sen on maalannut ylihoitaja Agnes von Pfaler, ja teoksen nimi on *Ristin juurella*.

Kirkon takaseinän ikkunan lyijylasityön *Kristuspuu* on suunnitellut sairaalassa potilaana ollut nuori mies kuvataideterapeutti Annikki Lahtisen ohjauksessa. Se koostuu 200 osasta ja valmistui vuonna 1999.

## Lähteet
Kurt Schmid

**Kurt Schmid** (11. helmikuuta 1932 Baar – 2. joulukuuta 2000 Schaffhausen) oli sveitsiläinen soutaja, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.

Schmid voitti perämiehettömässä kaksikossa olympiapronssia Helsingissä 1952 parinaan Hans Kalt. EM-kilpailuissa Schmid voitti Kaltin kanssa kultaa vuonna 1950 ja pronssia vuonna 1951. Hän kilpaili myös kuudenneksi sijoittuneessa perämiehettömässä nelikossa Rooman kesäolympialaisissa 1960. Schmidin isä Karl Schmid oli myös soudun olympiamitalisti.

## Lähteet
* 
* Kurt Schmid Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Sydämen asioita

**Sydämen asioita: perhe ja planeetta kriisissä** () on vuonna 2018 julkaistu omaelämäkerta, jonka kirjoitti ruotsalainen oopperalaulaja Malena Ernman yhdessä aviomiehensä Svante Thunbergin sekä heidän tyttäriensä Beata Ernmanin ja ilmastoaktivisti Greta Thunbergin kanssa.

## Lähteet
British Eagle International Airlinesin lento 802 (1964)

**British Eagle International Airlinesin lento 802** oli British Eagle International Airlinesin reittilento Lontoon Heathrow’n lentoasemalta Innsbruckiin. Lennolla 29. helmikuuta 1964 käytetty Bristol Britannia 312 törmäsi huonossa säässä Glungezer-vuoreen lähellä Innsbruckia. Lennolla oli 75 matkustajaa ja kahdeksan miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa.

Onnettomuus on kuolonuhrien määrällä mitattuna Itävallan historian pahin lento-onnettomuus.

## Tapahtumat

Lento 802 lähti Lontoosta kello 12.04 paikallista aikaa. Kello 13.35 miehistö otti yhteyden Münchenin lennojohtoon. Yhdeksän minuutin kuluttua he ilmoittivat olevan Kemptenin suuntamajakalla ja kertoivat vaihtavansa lentosuunnitelmansa Kemptenistä Innsbruckiin mittarilennosta näkölentoon. Pian kello 14 jälkeen kone lähestyi pilvien peittämää Innsbruckia, jossa ei ollut mittarilähestymislaitteita ja jota pidettiin yhtenä Euroopan vaikeimmista lentoasemista.

Kello 14.12 miehistö ilmoitti koneen lentävän 10&nbsp;000 jalan (3&nbsp;000 metrin) korkeudessa ja olevan yhä pilven sisässä. Miehistö jatkoi laskeutumista, kunnes kone törmäsi Glungezer-vuoren itärinteeseen 2&nbsp;600 metrin korkeudessa. Koneen polttoainetankit olivat lähes puoliksi täynnä, joten törmäystä seurasi räjähdys. Törmäys laukaisi myös lumivyöryn, jonka seurauksena suuri osa koneen hylystä päätyi 400 metriä törmäyskohtaa alemmas.

Kaikki 83 koneessa ollutta kuolivat onnettomuudessa. Lennon 75 matkustajasta 73 oli hiihtolomamatkalla olleita brittejä. Heidän lisäkseen lennolla oli yksi Itävallan ja yksi Kanadan kansalainen. Matkustajien joukossa oli lentoyhtiön mukaan 18 avioparia ja ainakin viisi lasta.

Onnettomuuspaikka havaittiin Yhdysvaltain ilmavoimien etsintäkoneesta onnettomuuden jälkeisenä päivänä. Pelastusjoukot pääsivät paikalle vasta tämän jälkeisenä päivänä, kaksi päivää onnettomuuden jälkeen. Vaikeakulkuisen maaston vuoksi onnettomuuspaikalle pääsi vain helikopterilla.

## Onnettomuuden syy

Onnettomuutta tutkimaan perustettiin itävaltalais-brittiläinen tutkintakomissio. Jo ensimmäisen onnettomuutta seuranneen viikon aikana, raivaus- ja pelastustöiden ollessa yhä käynnissä, komission edustaja kertoi, ettei ensimmäisten löydösten perusteella ollut syytä epäillä teknisen vian johtaneen onnettomuuteen. Muun muassa British Airline Pilots Association ja British Eagle International Airlines esittivät vastalauseensa sanoen, että lausunto oli ennenaikainen ja saattoi haitata tutkinnan puolueettomuutta.

Onnettomuuden syyksi todettiin kapteenin päätös laskeutua pienimmän turvallisen korkeuden alapuolelle vallinneissa huonoissa sääoloissa ilman näköyhteyttä maahan.

## Lähteet
Martina Voss-Tecklenburg

**Martina Voss-Tecklenburg** (o.s. **Voss**, s. 22. joulukuuta 1967) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. Hän on toiminut Saksan naisten jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana vuodesta 2019 lähtien.

Pelaajana Voss-Tecklenburg edusti KBC Duisburgia, TSV Siegeniä ja FCR 2001 Duisburgia. Hän voitti Saksan mestaruuden kuudesti ja Saksan cupin neljästi. Maajoukkueessa Voss-Tecklenburg pelasi 125 maaottelua, joissa hän teki 27 maalia. Hän voitti Euroopan-mestaruuden 1989, 1991, 1995 ja 1997. Lisäksi Voss-Tecklenburg saavutti hopeaa 1995 MM-kisoissa. Hänet valittiin Saksan vuoden jalkapalloilijaksi 1996 ja 2000.

Martina Voss-Tecklenburgin valmennusura alkoi 2008 FCR 2001 Duisburgissa, jossa hän voitti naisten UEFA Cupin 2009 ja Saksa cupin 2009 ja 2010. Kaudella 2011–2012 hän valmensi Bundesliigan FF USV Jenaa. Vuosina 2012–2018 Voss-Tecklenburg toimi Sveitsin naisten maajoukkueen päävalmentajana ja johdatti joukkueen 2015 MM-kisoihin ja 2017 EM-kisoihin. Syksyllä 2018 hän siirtyi Saksan naisten maajoukkueen päävalmentajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hotline Miami 2: Wrong Number

**Hotline Miami 2: Wrong Number** on Dennaton Gamesin ja Abstractionin kehittämä ylhäältäpäin kuvattu 2D-toimintapeli, jonka Devolver Digital on julkaissut vuonna 2015. Peli sijoittuu aikoihin ennen ja jälkeen edeltäjäänsä Hotline Miamia. Edellisen pelin hahmo Jacket ei enää ole pelattava hahmo, vaikka peli kertookin hänen tarinaansa.
Denis Kudla (painija)

**Denis Maksymilian Kudla** (s. 24. joulukuuta 1994 Racibórz, Puola) on saksalainen kreikkalais-roomalainen painija ja olympiamitalisti. Kudla saavutti pronssia Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 85 kg sarjassa. Kudla voitti Riossa ensimmäisellä kierroksella kirgiisialaisen Zhanarbek Kenzheyevin ja toisella kierroksella Roberti Kobliashvilin. Puolivälierissä tuleva olympiavoittaja venäläinen Davit Tšakvetadze voitti Kudlan. Keräilyerien toisella kierroksella Kudla voitti iranilaisen Habibollah Akhlaghin ja keräilyerien loppuottelussa unkarilaisen Viktor Lőrinczin. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän saavutti pronssia 87 kg:n sarjassa. Pronssiottelussa hän kukisti egyptiläisen Mohamed Metwallyn.

Kudla on ollut MM-kilpailuissa parhaimmillaan toinen Pariisissa 2017 85 kg sarjassa. Hänellä on myös MM-pronssia Nur-Sultanista 2019. Hänellä on Painin Euroopan-mestaruuskilpailuista kolme pronssia vuosilta 2016, 2018 ja 2019. Alle 17-vuotiaiden sarjassa hän saavutti 76 kg:n painoluokassa MM-kultaa ja EM-pronssia 2011, alle 20-vuotiaissa 84-kiloisissa MM-hopeaa 2014, EM-kultaa 2013 ja EM-hopeaa 2014 sekä alle 23-vuotiaiden 85 kg:n sarjassa EM-kultaa 2015 ja EM-pronssia 2017.

## Lähteet
Mikko (täsmennyssivu)

**Mikko** voi tarkoittaa jotakin seuraavista:
* Mikko, suomalainen miehen etunimi
* ovimikko, ovivahtimestari, portieeri, *portsari*
* baarimikko, ravintolatyöntekijä
* kipinämikko, nuotio- tai kaminavahti
* miimikko, sanattoman teatteritaiteen esittäjä
* mattomikko, siivousväline
* S/S Mikko, vuonna 1914 rakennettu höyrylaiva
* Mikko, Nokia Datan 1970-luvun minitietokonemallisto
* Mikro-Mikko, Nokia Datan 1980–90-lukujen pöytätietokonemallisto 
* Pisnesmies Mikko, MTV:n nettitelevisiosarja vuodelta 2015
* Mikko, Pyhimyksen albumi vuodelta 2020
* Mikko Meriahven, Helsingin Sea Life -akvaariossa elänyt meriahven
* Marit ja Mikot, ilmajokelainen viihdekuoro
* 1549 Mikko, asteroidi
British Eagle International Airlinesin lento 802 (1968)

**British Eagle International Airlinesin lento 802** oli British Eagle International Airlinesin reittilento Lontoon Heathrow’n lentoasemalta Innsbruckiin. Lennolla 9. elokuuta 1968 käytetty Vickers Viscount 739A syöksyi Bundesautobahn 9:lle Langenbruckissa Baijerissa, Länsi-Saksassa. Lennolla oli 44 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä, jotka kaikki kuolivat onnettomuudessa.

## Tapahtumat
Lento 802 lähti Lontoosta kello 11.37. Lento eteni normaalisti 6&nbsp;000 metrin korkeudessa, kunnes Münchenin lennonjohto otti kello 14.02 paikallista aikaa koneeseen yhteyden kertoen sen sijainnin ja antaen sille luvan laskeutua alaspäin. Lennolta ei kuitenkaan kuulunut vastausta, ja se katosi pian tutkasta. Kone syöksyi Bundesautobahn 9:lle Langenbruckissa kello 14.17 ja syttyi tuleen. Molempien siipien uloimmat osat löytyivät jonkin matkaa onnettomuuspaikalta länteen.

Kaikki 44 matkustajaa ja neljä miehistön jäsentä kuolivat onnettomuudessa. Lisäksi yksi autoilija loukkaantui. Onnettomuuden uhreista 44 oli brittejä. Koneen kapteeni oli australialainen, ja matkustajien joukossa oli israelilainen aviopari ja 14-vuotias itävaltalainen.

Keskiyöhön mennessä uhrien ruumiista oli löydetty 47, ja viimeinen löytyi tuntia myöhemmin. Uhrit vietiin seuraavana aamuna tunnistettavaksi Ingolstadtin eteläisen hautausmaan ruumishuoneelle. Uhreille järjestettiin 15. elokuuta muistotilaisuus Manchingin lentoasemalla, josta heidän ruumiinsa sen jälkeen lennätettiin kotimaihinsa.

## Onnettomuuden syy
Mustan laatikon tietojen perusteella selvisi, että koneen generaattori oli lakannut toimimasta lähes puoli tuntia ennen onnettomuutta. Miehistö ei todennäköisesti huomannut tätä, sillä generaattorin varoitusvalo sijaitsi ohjaamon katossa perämiehen takana. Seuraavien 25 minuutin ajan mittarit ja koneen muut järjestelmät toimivat akkujen varassa. Jännitteen laskiessa mittarit alkoivat näyttää enenevässä määrin virheellisiä lukemia ja lakkasivat lopulta kokonaan toimimasta gyroskooppien pysähdyttyä.

Mittarien antaman väärän tiedon vuoksi miehistö menetti asentotajunsa ja teki ohjausliikkeitä, joiden seurauksena kone päätyi hallitsemattomaan syöksyyn. Syöksyn aiheuttama kuormitus johti siipien uloimman osan irtoamiseen. Kun kone tuli syöksyessään ulos pilvistä ja miehistö pystyi maanpinnasta päättelemään koneen asennon, he eivät saaneet enää oikaistua syöksyä koneen kärsimien vaurioiden vuoksi.

Generaattorivian aiheuttajaa ei saatu varmuudella selvitettyä. Mahdollisena syynä pidettiin vikaa generaattorin toimintaa ohjanneessa piirilevyssä.

## Lähteet
Pavel Ustinov

**Pavel Ustinov** (s. 26. joulukuuta 1995 Krasnojarskin alue) on venäläinen näyttelijä.

Ustinov muutti Moskovaan koulun käytyään. Hän valmistui 2017 Konstantin Raikinin esittävien taiteiden korkeakoulusta. Hän on näytellyt televisiosarjassa *Morozov* ja tehnyt cameoroolin Fjodor Bondartšukin elokuvassa *Pritaženie* (2017).

Ustinov osui sattumalta paikalle, kun Moskovassa elokuussa 2019 järjestettiin mielenosoitus. Hänet otettiin kiinni, ja hän sai 3,5 vuoden vankeustuomion. Tuomioistuin ei ottanut katsottavakseen videota, josta näkee, että Ustinov seisoo rauhallisesti paikallaan, kun poliisit ryntäävät häntä kohti. Tuomio herätti laajaa vastustusta, ja lukemattomat julkisuuden henkilöt ottivat siihen kantaa, joukossa jopa vallanpitäjien lähipiiriin kuuluvia ja Venäjän valtion valvomia viestimiä. Ustinov pääsi 20. syyskuuta vapaaksi odottamaan oikeudenkäyntiä.

Presidentin hallintoviraston lähellä jonotettiin syyskuussa 2019 mielenosoitukseen, jossa kyltein varustautuneet henkilöt kävivät vuorotellen esittämässä näkemyksensä. Venäjällä vain yksittäinen henkilö voi osoittaa mieltä ilman ennalta haettua lupaa.

## Lähteet
Tiia Rantala

**Tiia Rantala** (s. 23. tammikuuta 1992) on entinen suomalainen maastohiihtäjä, joka edusti Oulun Hiihtoseuraa.

Rantala voitti hiihdon Suomen-mestaruuskilpailussa 2017 perinteisen hiihtotavan parisprintissä hopeaa yhdessä Marjaana Pitkäsen kanssa.

## Lähteet
Sanni Alatalo

**Sanni Alatalo** (s. 7. maaliskuuta 1997) on suomalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Lempäälän Kisaa.

Alatalo voitti hiihdon Suomen-mestaruuskilpailussa 2017 kultaa Lempäälän Kisan viestijoukkueessa yhdessä Leena Nurmen ja Aino-Kaisa Saarisen kanssa.

## Lähteet
Papinsaari (Kuhmoinen)

**Papinsaari** on Päijänteen saari Pirkanmaalla Kuhmoisissa. Se sijaitsee Päijänteen Tehinselältä länteen työntyvän lahden pohjukassa aivan Kuhmoisten kirkonkylän edustalla.

## Maantietoa
Saari on 1,1 kilometriä pitkä, 390 metriä leveä ja sen pinta-ala on 31,2 hehtaaria . Se sijaitsee kirkonkylän edustalla noin 100–400 etäisyydellä mantereen rannasta. Saaren länsipuolelle jää Vastiainen, joka on pieni Vorikanniemen taakes jäävä järvenosa. Saaren eteläpuolella on Lintusalmi, joka erottaa saaren Vorikanniemestä 50 metriä leveänä salmena. Saaren itäranta on alle 200 metrin etäisyydellä sen itäpuolella olevasta rannasta. Saarelta ei näe suoraan Päijänteen järvenselille, koska Uotilansaari sijaitsee niiden edessä. Saari on matala ja sillä on kaksi yhtä korkeaa mäkeä. Niiden huiput sijaitsevat Papinsaaren hautausmaalla siunauskappelin ja hautausmaan eteläpuolella olevalla kalliomäellä. Niiden huiput yltävät noin 97,5 metrin korkeuteen merenpinnasta ja 19 metrin korkeuteen Päijänteestä.

Saari on asuttu, siellä on viljelyssä kuusi peltopalstaa ja toiminnassa jätevedenpuhdistamo. Vapaa-ajan asuntojakin on pari. Hautausmaa sijaitsee saaren pohjoispäässä sen länsirannassa. Saarelle tulee kirkonkylän taajamasta penergtie, jossa on lyhyt silta. Sillan juurella on venesatama laitureineen ja lahdenpohjukkaan tulee veneväylä.

## Huomautukset

## Lähteet
Mattermost

**Mattermost** on hajautettujen ryhmien ja organisaatioiden sisäiseen viestintään suunnattu pikaviestintäsovellus. Ohjelma voidaan konfiguroida toimimaan salattujen yhteyksien kanssa (kuten SSL ja VPN). Ohjelma voidaan asentaa itsenäisesti organisaation omiin tiloihin yksityisille palvelimille.

Itsenäinen asennus ja tietojen hallinta on toivottu ominaisuus tiukasti säännellyissä kohteissa.

Ohjelman lähdekoodit ovat vapaasti saatavilla MIT-lisenssillä ja kehittäjä tarjoaa sitä myös maksullisena "Enterprise Edition" -palveluna.

Ohjelma integroituu useiden DevOps-työkalujen kanssa. Ohjelma tukee VoIP-ääniä laajennuksien avulla kuten BigBlueButton- ja Zoom-sovellusten kanssa. Mattermost integroituu myös GitLabiin.

Mattermostin perustivat SpinPunch-yrityksen työntekijät reaktiona aiemman käytetyn ohjelman ongelmille.

## Lähteet
Alppila (ravintola)

**Alppila** () oli Helsingin nykyisen Alppipuiston alueella vuosina 1870–1951 toiminut ravintola. Ravintola Alppila tunnettiin 1800-luvun lopulla ja 1900-luvun alussa siitä, että vappuna Helsingin suomenkieliset ylioppilaat kokoontuivat sinne juhlimaan.

Ravintolan rakennutti vuonna 1870 kauppaneuvos Henrik Borgström, jonka johtama yksityinen Töölön puistoyhtiö kunnosti ympäröivää seutua puistoksi. Tuolloin vielä kaukana kaupungin ulkopuolella sijainnut alue tunnettiin nimellä Alppi (*Alpen*) kallioisen maastonsa vuoksi. Alkuperäisen ravintolarakennuksen suunnitteli arkkitehti Hampus Dalström. Hirsirakennus sijaitsi kallion laella ulottuen osittain kielekkeen yli. Ravintola tuhoutui tulipaloissa vuosina 1875 ja 1897, mutta rakennettiin kummallakin kerralla uudelleen samalle paikalle arkkitehti Theodor Deckerin laatimien piirustusten mukaan. Uusi rakennus oli alkuperäistä suurempi ja sen sveitsiläistyylinen arkkitehtuuri koristeellisempaa.

Alppila paloi kolmannen kerran 8. lokakuuta 1951, ja tällä kertaa sitä ei enää rakennettu uudelleen. Ravintolan kivijalkaan liittynyt pieni näköalatasanne on säilynyt Alppipuistossa Tivolitien lähellä.

Ravintola Alppilasta tuli suomenkielisten ylioppilaiden vapunviettopaikka 1880-luvulla, kun taas ruotsinkieliset ylioppilaat jatkoivat kokoontumista perinteisessä ravintola Kaisaniemessä. Kieliriidan vuoksi suomenkieliset eivät halunneet juhlia samassa paikassa ruotsinkielisten kanssa. Vuonna 1927 suomenkielisten ylioppilaiden vappujuhlat siirrettiin Tekniikan Ylioppilaiden aloitteesta Kaivopuistoon. Alppilan puutteita olivat teekkarien mukaan likaiset tiet, kalliit hinnat ja asiakkaiden huono kohtelu. Ravintola Alppila oli kuitenkin suosittu edustusjuhlien järjestämispaikka tasokkaan tarjoilunsa ja viereisen musiikkilavan orkesteriesitysten ansiosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ruud Vormer

**Ruud Vormer** (s. 11. toukokuuta 1988 Hoorn) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on vuodesta 2014 edustanut belgialaista Club Bruggea ja on joukkueen kapteeni.

Vormer nousi AZ Alkmaarin junioreista edustusjoukkueeseen vuonna 2006. Hän siirtyi Roda JC:hen kesällä 2008 ja Feyenoordiin kesällä 2012. Ennen lähtöään Belgiaan ja Club Bruggeen syyskuussa 2014 hän pelasi Alankomaiden Eredivisiessa kahdeksan vuoden aikana 177 ottelua ja teki niissä 12 maalia. Bruggessa Vormer on voittanut Belgian mestaruuden vuosina 2016 ja 2018 sekä Belgian cupin vuonna 2015. Hänet valittiin Belgian liigan vuoden pelaajaksi 2017.

Vormer on pelannut Alankomaiden juniorimaajoukkueissa. Miesten maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen ottelunsa toukokuussa 2018 Slovakiaa vastaan. Kaikkiaan hän pelasi vuoden 2018 aikana neljä maaottelua.

## Lähteet
Outi Gröndahl

**Outi Gröndahl** (s. 31. lokakuuta 1984) on entinen suomalainen maastohiihtäjä ja ampumahiihtäjä, joka edusti Lappeen Rientoa.

Gröndahl voitti hiihdon Suomen-mestaruuskilpailussa 2010 hopeaa vapaan hiihtotavan 5 kilometrin kilpailussa.

Hiihdon Suomen-mestaruuskilpailussa 2014 hän voitti vapaan hiihtotavan parisprintissä kultaa yhdessä Riikka Sarasoja-Liljan kanssa.

## Lähteet
Sylvi Möller

**Sylvi Ingeborg Möller** (7. marraskuuta 1908 Tornio – 7. syyskuuta 1996) oli arkistonhoitaja, historioitsija ja tietokirjailija. 

## Henkilöhistoria
Sylvi Möllerin vanhemmat olivat nimismies Berndt Fredrik Ossian Möller ja Naima Johanna Castrén. Möller tuli ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1933 ja lisensiaatiksi 1955, filosofian tohtoriksi hän väitteli 1955. Hän oli valtionarkiston ylimääräinen amanuenssi 1934–1937, nuorempi amanuenssi 1937–1946, Helsingin kaupunginarkiston arkistonhoitaja ja amanuenssi 1946–1969 ja kaupunginarkiston hoitaja vuodesta 1969. 

## Julkaisuja
* *Ammattikuntain kukoistuskaudelta Helsingissä*, 1936,  teoksessa *Entisaikain Helsinki 1*, ss. 49–96
* *Helsingin suutarienammattikunnan vaiheita vv. 1660–1868*, 1937
* *Kapinayritys Loimaalla ja kansan mieliala syksyllä v. 1808*, 1939, teoksessa *Historiallinen arkisto: 45, juhlajulkaisu [[Väinö Voionmaa]]n kunniaksi hänen täyttäessään 70 vuotta 12. 2. 1939*, ss. 417–435
* *Helsinkiläisten ja kauppapormestarin välinen taistelu 1670-luvulla*, 1940, teoksessa *Historiallinen aikakauskirja 1940*, ss. 65–74
* *Juhana von Hagelström: eräs poliittinen seikkailija v:lta 1808*, 1945, teoksessa *Historiallinen aikakauskirja 1945*, 9 s.
* *Kokkolan kaupungin historia 2, Ajanjakso 1714–1808*, 1945, Gabriel Nikander, suom. Sylvi Möller
* *Buxhoevdenin päämajaan asetettu komitea ja sen arkisto*, 1946, teoksessa *Historiallinen aikakauskirja 1946*, ss. 79–95
* *Sotilasmajoitus Helsingissä Kustaa III:n sodan aikana*, 1950, teoksessa *Sotamuseon vuosikirja III*, ss. 106–121
* *Kokkolan kaupungin historia 1, Ajanjakso 1620–1713*, 1951, Axel Mickwitz, Sylvi Möller
* *Suomen tapulikaupunkien valtaporvaristo ja sen kaupankäyntimenetelmät 1600-luvun alkupuolella*, 1954 (väitöskirja)
* *Vanhankirkon puisto*, 1956
* *Merkantilismin aikakausi*, 1958, julkaisussa *Oma maa: tietokirja Suomen kodeille 2*, ss. 135–148 
* *Kokkolan kaupungin historia 3, Ajanjakso 1808–1878*, 1970

## Lähteet
Kreikan posti

**Kreikan posti** (, lyhenne ΕΛΤΑ, *ELTA*) on Kreikan valtiollinen postiyritys. Se tarjoaa postipalvelut koko Kreikan alueelle ja on myös osa Maailman postiliittoa.

## Historia

Kreikan posti perustettiin valtiollisena laitoksena vuonna 1828 heti Kreikan itsenäistyttyä. Se muutettiin valtionyhtiöksi vuonna 1970. Vuonna 1996 yrityksestä tuli osakeyhtiö. Vuonna 2000 postin tytäryhtiöksi perustettiin pikalähettipalvelu ELTA Courier (Ταχυμεταφορές ΕΛΤΑ, *Tachymetaforés ELTA*), joka tarjoaa ovelta–ovelle-palvelua.

Vuosina 2006–2013 posti tarjosi myös pankkipalveluita yhdessä TT Hellenic Postbank -postipankin kanssa. Kreikan postimarkkinat vapautettiin kilpailulle vuonna 2013. Postin toimintaa valvoo nykyisin Kreikan televiestintä- ja postiviranomainen (EETT).

## Lähetysluokat

Kreikan postin lähetysluokat ovat (vuonna 2019):

* Kotimaan kirjeet
** 1. luokka – toimitus seuraavaksi päiväksi
** 2. luokka – toimitus kolmantena arkipäivänä
* Ulkomaan kirjeet
** 1. luokka – toimitus EU-maihin kolmessa päivässä, muualle 3–5 päivässä
** 2. luokka (mukaan lukien postikortit)
* Kotimaan paketit
** Useita luokkia – normaalit paketit: toimitus kolmantena arkipäivänä
* Ulkomaan paketit
** Useita luokkia
* Pikalähetykset
** Ovelta–ovelle (*Pórta pórta*) – toimitus 2–5 tunnissa Kreikan tärkeimpien kaupunkien välillä, seuraavaksi päiväksi muualle Kreikkaan
** Express Mail Service (EMS) – toimitus 2–3 päivässä pääkohteisiin ympäri maailman
** Special Priority Mail (SPM)	– toimitus seuraavana arkipäivänä pääkohteisiin Euroopassa ja Yhdysvalloissa

## Katso myös

* Kreikan postinumerot

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ελληνικά Ταχυδρομεία – Hellenic Post . Kreikan postin verkkosivut.
Postinumerot Kreikassa

**Kreikan postinumerot** () ovat viisinumeroisia, ja esitetään muodossa `xxx xx`. Ylätasolla Kreikka jakautuu 70 postinumeroalueeseen (ταχυδρομική περιοχή, *tachydromikí periochí*) postinumeron kahden ensimmäisen numeron mukaan. Muut numerot ilmaisevat yksittäisiä kaupunkeja ja kyliä tai suurempien kaupunkien osia, sekä yksittäisiä postitoimistoja. Postinumerot on määritellyt ja niitä käyttää Kreikan posti (ELTA).

## Postinumeroalueet

Postinumeroalueet, jotka määrittyvät postinumeron kahden ensimmäisen numeron mukaan, vastaavat useimmissa tapauksissa aikaisempia prefektuureja, jotka on nykyisin korvattu alueyksiköillä. Suurella osalla entisiä prefektuureja (ja myös nykyisiä alueyksiköitä) on siis yksi postinumeroalue, ja postinumerot, joiden kaksi ensimmäistä numeroa ovat samat, sijaitsevat yleensä saman entisen prefektuurin alueella. Joillakin alueyksiköillä on kuitenkin kaksi tai useampia postinumeroalueita. Ateenan ja Thessalonikin metropolialueilla on useita postinumeroalueita.

## Luettelo postinumeroista
### 1xx xx

### 2xx xx

### 3xx xx

### 4xx xx

### 5xx xx

### 6xx xx

### 7xx xx

### 8xx xx

### Suurasiakkaat

Eräillä suurilla asiakkailla on omia postinumeroita. Tällaisiin asiakkaisiin kuuluu muun muassa ministeriöitä, valtion viranomaisia ja muita valtion laitoksia, yliopistoja ja korkeakouluja sekä suuria yrityksiä. Suurasiakkaiden postinumerot ovat (vuonna 2019):

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kreikan postin postinumerohaku   
* Vrisko.gr postinumerohaku.
Bungo-Takada

**Bungo-Takada** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa Kunisakin niemimaalla Seton sisämereen kuuluvan Suōnmeren rannikolla. Kaupungin itä- ja eteläosat ovat vuoristoisia, ja asutus on keskittynyt rannikkoalueille Katsura- ja muiden jokien suille. Bungo-Takadassa on 22&nbsp;612 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 206,24 neliökilometriä.

Nara-kauden loppupuolelta lähtien Bungo-Takadan seutu kuului voimakkaan Usan pyhäkön vaikutuspiiriin, ja myöhemmin siellä kukoisti myös erityinen vuoristobuddhalaisuuden muoto (*[[Rokugō manzan]]*). Historiallisesti paikkakunta on toiminut porttina Seton sisämerelle. Kaupungin ydinaluetta on Takada, joka lienee saanut alkunsa Kamakura-kaudella linnanaluskaupunkina. Vuodesta 1669 lähtien se kehittyi Matsudaira-klaanin läänityksenä osana Shimabaran daimiokuntaa. Kaupunkioikeudet Japanin nykyisen kunnallishallinnon puitteissa Bungo-Takadalle myönnettiin vuonna 1954. Vuonna 2005 siihen liitettiin Kakajin ja Mataman maaseutukaupungit. 

Merkittäviä elinkeinoja ovat mikropiiriteollisuus sekä maaseutualueilla riisin, tupakan ja mikan-mandariinien viljely sekä kalastus. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat lukuisat buddhalaiset temppelit ja muinaisjäänteet, kuten Japanin kansallisaarteeksi valittu Fuki-jin temppelin Ō-dō-halli, Maki-ōdōn temppeli ja kallioon veistetyt buddhalaiset reliefit (*[[Kumano magaibutsu]]*). Osa kaupungin alueesta kuuluu Seton sisämeren kansallispuistoon.

## Kuvia

Tiedosto:富貴寺大堂.JPG|Fuki-jin temppelin Ō-dō-halli
Tiedosto:Dainichi-nyorai of Kumano Magaibutsu.jpg|Kumano magaibutsu


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Ampiaismalawinahven

**Ampiaismalawinahven** (*Pseudotropheus crabro*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva akvaariossakin pidetty kalalaji. Se on melko pieni kalalaji, pisimmilläänkin vain 9,4 senttimetrin mittainen. Ampiaismalawinahven elää kotoperäisenä Malawin Njassajärvessä.

## Lähteet
Yonge Street

**Yonge Street** (lausutaan [jʌŋ], samoin kuin englannin kielen sana *young*) on Kanadan Ontariossa sijaitseva pohjois-etelä-suuntainen tie. Pitkä tie toimii yhtenä Toronton suurkaupunkialueen tärkeimmistä liikenneväylistä, ja sen eteläosaa on pidetty Toronton kaupungin pääkatuna. Tien rakennutti alun perin Ylä-Kanadan kuvernööri ja Toronton perustaja John Graves Simcoe sotilastarkoituksiin vuosina 1795–1796. Tie nimettiin Yhdistyneen kuningaskunnan sotaministerin Sir George Yongen mukaan.


Yonge Street Map.png|Kadun kartta Toronton/Yorkin alueella
Yonge and Hwy 11 map.jpg|Kadun koko pituus (keltaisella) sekä katua jatkava valtatie Highway 11
YongeWellesleyView.jpg|Yonge Street Toronton keskustassa
DowntownNorthYork20150914.jpg|Yonge Street North Yorkin keskuksessa
Celebration of the end of the Boer War, Yonge Street.jpg|Yonge Street 1900-luvun alussa


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jack Skellington

**Jack Skellington** on fiktiivinen hahmo ja protagonisti vuoden 1993 elokuvassa *[[Painajainen ennen joulua]]*. Hän on "kurpitsakuningas", joka hallitsee kuvitteellista Halloween-maata. Jackilla on lemmikkinään Zero-koira, joka on haamu.

Jack on luurankomainen laiha olento, jolla on musta puku ja lepakkoa muistuttava rusetti. *Painajaisessa ennen joulua* hän on tylsistynyt jokavuotisiin halloween-jekkuihin, jotka tapahtuvat "oikeassa maailmassa", ja yrittää miettiä mitä uutta seuraavaan halloween-juhlaan voisi keksiä.

Jack lähtee metsään kävelylle ja avaa vahingossa oven Joulumaahan. Ihasteltuaan Joulumaata hän päättää ottaa joulun hallintaansa pyytämällä kolmea Halloween-maassa asuvaa lapsea köyttämään Joulupukin ja tuomaan hänet Halloween-maahan. Saatuaan Pukin kiinni kolmikko kuitenkin vie hänet hirmuisen Oogie Boogien luokse. Sillä aikaa Jack tekee lähtöä oikeaan maailmaan muuntautumalla joulupukiksi. Hän jakaa kaikille lapsille lahjoja, jotka eivät ole lasten mieleen, sillä ne sisältävät Halloween-maassa käytettyjä välineitä ja kepposia. Poliisit saavat Jackin kiinni, mutta hän onnistuu livahtamaan takaisin Halloween-maahan.

Jack ymmärtää pilannensa sekä joulun että halloweenin, mutta päättää pelastaa Joulupukin Oogie Boogien kynsistä apunaan räsynukke Sally. He onnistuvat tehtävässään ja Pukki lähtee nopealle kierrokselleen jakamaan lahjoja. Sillä välin Jack saa taas innostuksen ja alkaa suunnitella ensi halloweenia. Pukki palaa kierrokseltaan ja Halloween-maan peittää lumisade.

## Lähteet
Puistoseitikki

**Puistoseitikki** (*Phlegmacium balteatocumatile*, syn. *Cortinarius balteatocumatilis*) on Cortinariaceae-heimoon kuuluva sienilaji. Puistoseitikki on Suomessa eteläinen, harvinaisehko laji, joka esiintyy puistoissa ja lehti- ja sekametsissä tammen, lehmuksen ja koivun seurassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Puistoseitikki (''Cortinarius balteatocumatilis'')
PC Engine Mini

**PC Engine Mini** (Yhdysvalloissa nimellä **TurboGrafx-16 Mini** ja PAL-alueilla nimellä **PC Engine CoreGrafx Mini**) on pienoiskokoinen pelikonsoli Konamilta. Konsolien alkuperäinen julkaisu oli kaavailtu tulevan maailmanlaajuisesti saataville 19. maaliskuuta 2020, mutta COVID-19 koronavirus pandemian takia minikonsoleiden tuotanto ja lähetykset viivästyvät tuntemattomaksi aikaa. Sitä myydään yksinoikeudella Amazon -verkkokaupan kautta. Minikonsolit ovat samanlaisia kuin Nintendon NES Classic Mini ja SNES Classic Mini, SNK:n Neo-Geo Mini, Sonyn PlayStation Classic ja Segan Mega Drive Mini. Konsolin pelien emulaatiosta vastaa japanilainen videopeliyritys M2 (joka myös työskenteli aikaisemmin julkaistun Mega Drive Minin emulaation kanssa).

Koska elektroniikkayhtiö NEC jätti videopeliteollisuuden 90-luvun lopussa, kaikki PC Engine -ja TurboGrafx oikeudet päätyivät Konamille, kun he ostivat vuonna 2012 Hudson Softin (joka oli toinen alkuperäinen PC Engine -konsolien valmistaja). Tämän vuoksi näitä minikonsoleita myydään Konamin nimen alla.

## Tekniset tiedot
*Yksikön koko: 120 mm×115 mm×35 mm (PCE Mini/PCE Core Grafx Mini), 240 mm x 156 mm x 35 mm (TG-16 Mini)
*Video ulostulo: 480p, 720p
*Liitännät: HDMI tyyppi A, USB x3 (2 USB tyypin A liitäntää, 1 USB Micro-B liitäntä)
*Virtalähde: USB Micro-B (vaatii AC-adapterin)
*Äänen ulostulo: Lineaarinen kaksikanavainen PCM HDMI:n kautta
*Paketin mukana: x1 ohjain turbopainikkeilla (moninpeluu vaatii multitap -lisälaitteen), x1 USB kaapeli, x1 HDMI kaapeli, käyttöohjeet
*Mallinumerot: HTG-008 (PCE Mini), HTG-009 (PCE Core Grafx Mini), HTG-010 (TG-16 Mini)

## Sisälletyt pelit
Alkuperäisten konsolien merkitykset:
*TG-16 = Yhdysvaltalaiset HuCard pelit TurboGrafx-16 -konsolille
*TG-CD = Yhdysvaltalaiset CD-ROM pelit TurboGrafx-CD lisälaitteelle
*PCE = Japanilaiset HuCard pelit PC Engine -konsolille
*PCE-CD = Japanilaiset CD-ROM pelit joko CD-ROM² tai Super CD-ROM² lisälaitteille
*PCE-CDA = Arcade CD-ROM² (Japanilaiset CD-ROM pelit Super CD-ROM² lisälaitteille, joissa on Arcade Card päivityskortti) 
*SGFX = Japanilaiset HuCard pelit SuperGrafx konsolille

## Lähteet
Jatulintarhoja ja hiidenkiukaita

**Jatulintarhoja ja hiidenkiukaita: Nuoren arkeologin käsikirja** on vuonna 2019 ilmestynyt Ilari Aallon kirjoittama ja Elina Helkalan kuvittama lasten tietokirja arkeologisesta tutkimuksesta ja muinaisjäännöksistä Suomessa. Teoksen kustansi Atena.

## Aiheesta muualla
* Anu Kankaansydän: Arkeologi sukeltaa huussin alle – pökäleet ovat muinaisten aikojen muistitikkuja. Turun Sanomat 10.8.2019.
* Lassi Saressalo: Pintaa syvemmälle. Kirja-arvostelu teoksesta ''Jatulintarhoja ja hiidenkiukaita.'' Atena, 2019. (Agricolan kirja-arvostelut 23.9.2019.)
Marjan Šarec

**Marjan Šarec** (s. 2. joulukuuta 1977 Ljubljana) on slovenialainen poliitikko, näyttelijä ja koomikko. Šarec oli ehdokkaana Slovenian presidentinvaalissa vuonna 2017 ja toimi myöhemmin maan pääministerinä 2018–2020.

## Ura näyttelijänä ja politiikassa
Šarec valmistui yliopistosta näyttelijäksi vuonna 2001 ja aloitti työt Slovenian yleisradioyhtiö RTV Slovenijalla. Pian Šarec aloitti RTV:n satiiriohjelmassa *Radio Ga-Gassa* imitaattorina ja tuli tunnetuksi imitoidessaan maan tunnettuja poliitikkoja.

Vuonna 2010 Šarec valittiin Kamnikin pormestariksi sitoutumattomana ehdokkaana. Hänet valittiin toiselle kaudelle vuonna 2014, jolloin Šarec sai 63&nbsp;% äänistä. Samana vuonna hän perusti omaa nimeään kantaneen ''Marjan Šarecin lista'' -puolueen. Tullessaan valituksi pormestariksi Šarec jätti näyttelijäntyöt.

Šarec lähti mukaan ehdokkaaksi vuoden 2017 presidentinvaalissa, missä hän pääsi toiselle kierrokselle Borut Pahorin kanssa jääden tälle lopulta niukasti toiseksi 46,9 prosentin ääniosuudella. Menestys presidentinvaalissa kuitenkin nosti Marjan Šarecin listan kärkeen mielipidetiedusteluissa.

### Pääministerinä
Marjan Šarecin lista sai kesäkuun 2018 parlamenttivaaleissa 13 paikkaa 90 paikkaiseen kansalliskokoukseen, mikä teki siitä toiseksi suurimman puolueen. Šarec otti tuloksesta huolimatta aloitteen käsiinsä hallituksen muodostamiseksi ja kutsui kaikki puolueet vaalivoittaja Demokraattista puoluetta (SDS) lukuun ottamatta epävirallisiin hallitusneuvotteluihin. Alun perin Šarecin suunnitelmana oli muodostaa hallitus neljän muun keskusta-vasemmiston puolueen sekä konservatiivisen Uuden Slovenian (NSi) kanssa. Uusi Slovenia päätti kuitenkin lopulta jättäytyä pois, minkä jälkeen Šarec oli valmis yhteistyöhön Vasemmiston kanssa.

Neuvottelujen jälkeen hallituksen muodostivat Marjan Šarecin listan lisäksi Sosiaalidemokraatit, Moderni keskustapuolue, eläkeläisten puolue (DeSUS) ja Alenka Bratušekin puolue (SAB). Vasemmisto puolestaan sopi tukevansa hallitusta oppositiosta käsin. Marjan Šarecista tuli näin Slovenian ensimmäisen vähemmistöhallituksen pääministeri ja samalla 40-vuotiaana myös Slovenian historian nuorin pääministeri.

Šarec ilmoitti 27. tammikuuta 2020 eroavansa menetettyään vasemmiston tuen oppositiosta. Lisäksi valtiovarainministeri Andrej Bertoncelj oli aiemmin kertonut eroavansa vastalauseena Šarecin puolueen ehdotukselle, jossa valtion budjetti kattaisi maan terveydenhuollon tekemät tappiot. Šarec pyrki ensin uusien vaalien järjestämiseen, mutta lopulta hallituspuolueista Moderni keskustapuolue ja DeSUS liittoutuivat vuoden 2018 vaalit voittaneen SDS:n kanssa, mikä nosti Janez Janšan uudeksi pääministeriksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bungo-Ōno

**Bungo-Ōno** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Ōitan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin eteläosassa Ōnojoen keski- ja yläjuoksulla Ōitan suurkaupungin eteläpuolella. Kaupungin maasto on kumpuilevaa ja se on kaikista ilmansuunnista vuorten ympäröimä; etelässä se nousee Kyūshūvuorille ja lännessä Ason kalderan aluskukkuloille. Bungo-Ōnossa on 35&nbsp;558 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 603,14 neliökilometriä.

Edo-kaudella Ōnojoen varsi toimi Okan daimiokunnan vilja-aittana, jonne rakennettiin 1600-luvulla kaksi kastelukanavaa. Bungo-Ōnon ydinaluetta on entinen Mien maaseutukaupunki, joka kehittyi historiallisesti postiasemana (*[[shukuba]]*) ja markkinapaikkana. Nykyinen Bungo-Ōnon kaupunki on hallinnollisena yksikkönä uusi: se perustettiin vuonna 2005, kun Mien, Asajin, Inukain, Ogatan ja Ōnon maaseutukaupungit sekä Chitosen ja Kiyokawan kyläkunnat liitettiin yhteen. Kaupungin nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa useat suuret, historialliset kallioveistokset, kuten Sugaon kivibuddhat.

Kaupunkia palvelee JR Kyūshūn Hōhi-päälinja.

## Kuvia

Tiedosto:Bungo ohno fukouji 3.jpg|Fukō-jin kalliobuddha
Tiedosto:轟橋 - panoramio.jpg|Todorobashin silta
Tiedosto:Bungo ohno ogatasanja ninomiya 1.jpg|Ogata-sanja


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Rautalammin kirjasto

**Rautalammin kirjasto** on Rautalammin kirkonkylässä toimiva yleinen kirjasto ja kulttuuritalo. 

Kirjastorakennuksen edustalla on Irma Mattilan suunnittelemasta suihkulähdeveistos *Kansanrunoilijat ja muusa* (1988). Teoksen viereen sijoitetun esittelytaulun mukaan kuvatut viisi kansanrunoilijaa ovat: Paavo Korhonen (1775-1840), Pentti Lyytinen (1783-1871), Juhana Ihalainen (1798-1856), Anna-Reetta Korhonen (1809-1893) ja Albert Kukkonen (1835-1918); muusahahmoa ei esittelyteksissä esitellä.  

## Lähteet
Suonenjoen kirjasto

**Suonenjoen kirjasto** on Suonenjoen keskustassa toimiva yleinen kirjasto. Kirjastorakennuksen alakerrassa toimii taidegalleria (Kellarigalleria). 

## Lähteet
Severino Minelli

**Severino Minelli** (6. syyskuuta 1909 – 23. syyskuuta 1994) oli sveitsiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Minelliä pidetään yhtenä aikansa parhaista puolustajista maailmassa.

Urallaan Minelli pelasi kotikaupunkinsa FC Küsnachtissa, Servettessä, Grasshoppers Zürichissä ja FC Zürichissä. Ensimmäisen Sveitsin mestaruuden Minelli voitti Servettessä 1930 ja Grasshopperiin siirryttyään Minelli voitti viisi mestaruutta ja Sveitsin cupin kahdeksan kertaa. Minelli pelasi Sveitsin maajoukkueessa 80 maaottelua, mikä oli pitkään maan ennätys. Minelli pelasi myös kahdet maailmanmestaruuskilpailut, vuosina 1934 ja 1938.

Pelaajauransa lopulla Minelli toimi FC Zürichissa myös valmentajana, ja vuosina 1949–1950 hän valmensi Sveitsin maajoukkuetta.

## Lähteet
Hapsinata

**Hapsinata** eli **hapsilampaannata** (*Festuca filiformis*) on heinäkasvien (Poaceae) heimoon, natojen (*Festuca*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se määritellään toisinaan omaksi lajikseen ja toisinaan lampaannadan (*Festuca ovina*) alalajiksi.

Hapsinadan tunnusomaisia piirteitä ovat pitkät ja kapeat lehdet sekä vaaleanvihreät ja vihneettömät tähkylät. Hapsinata muistuttaa hyvin paljolti lampaannataa, johon sen voi myös helposti sekoittaa. Lampaannadan lehdet ovat kuitenkin lyhyempiä ja tähkylät harmaanvihreitä sekä lyhytvihneisiä.

Hapsinata on monivuotinen, matalakasvuinen ja tiiviisti mätästävä heinälaji. Sen varret voivat kasvaa noin 30–40 cm korkeiksi. Hapsinadan lehdet ovat mattavihreitä, pitkiä ja korkeintaan 0,5 mm leveitä. Hapsinadan kukinto on reilut 5 cm pitkä röyhy, jonka haarat ovat lyhyitä. Röyhyn tähkylät ovat noin 5 mm pitkiä sekä vaaleanvihreitä, ja niiden ulkohelpeissä ei ole vihneitä toisin kuin lampaannadalla. Hapsinata kukkii kesä–heinäkuussa.

Suomessa hapsinata on harvinainen, selvästi lampaannataa harvinaisempi. Ruotsissakin hapsinata on harvinainen ja kasvaa lähinnä vain maan eteläosissa. Siellä hapsinata kasvaa nurmikentillä, tienpientareilla sekä istutetuissa kuusimetsissä. Lajin epäillään tulleen Ruotsiin todennäköisesti Saksasta tuotujen nurmikonsiementen seassa 1800-luvun lopulla sekä 1900-luvun alussa.

Hapsinadan tieteellisen nimen lajinimi (*filiformis*) tulee latinan kielen sanoista *filum* (suom. neula) ja *forma* (suom. muoto) viitaten lajin neulamaisenmuotoisiin lehtiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Hapsinata (''Festuca filiformis'')
Ivan Puni

**Ivan** **Puni** (**Jean Pougny**, ; 20. helmikuuta 1892    - 28. joulukuuta 1956) oli Suomen suuriruhtinaskunnassa syntynyt venäläinen avantgardetaiteilija (suprematisti, kubofuturisti). 

## Elämä
Ivan Puni syntyi italialaistaustaiseen perheeseen Kuokkalassa, joka kuului tuolloin Suomen suuriruhtinaskuntaan (nykyisin osa Pietaria). Hänen isoisänsä oli tunnettu italialainen säveltäjä Cesare Pugni. Ivanin isä Alberto (Andrej) Puni toimi Mariinski-teatterin sellistina.  

Puni opiskeli 1910-1911 Pariisissa mm. Académie Julienissa omaksuen fauvistisen tyylin. Palattuaan Venäjälle 1912 hän tutustui pietarilaisiin taiteilijoihin kuten Kazimir Malevitšiin, Vladimir Tatliniin ja Velimir Hlebnikoviin, liittyi avantgarde-ryhmään nimeltä *Nuorison liitto* (ven. Союз Молодежи) ja osallistui   ryhmänäyttelyihin. Hän teki toisen Pariisin-matkan 1914 palaten Pietariin 1915. Palattuaan hän alkoi suosia maalauksissaan kubistista tyyliä. Vuonna 1915 Puni perusti usean muun taiteilijan (mm. Aleksandra Ekster, Ljubov Popova, Olga Rozanova, Nadežda Udaltsova, Nina Genke ja Ksenija Boguslavskaja) kanssa ryhmän nimeltä Supremus edistämään Malevitšin perustamaa suprematistista taidesuuntausta. Puni järjesti Pietarissa 1915 kaupungin ensimmäisen futuristisen näyttelyn nimeltä *Raitiovaunu 5* ja myöhemmin samana vuonna näyttelyn nimeltä *0.10.* Näihin osallistuivat mm. Malevitš, Tatlin ja Popova. Mukana oli myös Punin omia maalauksia ja rakennelmia. Malevitš ja Puni kirjoittivat yhdessä vuonna 1916 julkaistun *Suprematistisen manifestin*, joka julisti uuden abstraktin taiteen esiinnousua. Vuosina 1915-1916 Puni työskenteli monen suprematistin kanssa Verbovkan kylän kansankeskuksessa, Ukrainassa. Vuonna 1916 Strindbergin taidesalongissa, Helsingissä, järjestettiin Venäläisen taiteen näyttely, jossa oli esillä Punin ja muiden venäläisten avantgardetaiteilijoiden töitä. Hän toimi 1918 Venäjän taideakatemiassa luennoitsijana sekä 1919 Marc Chagallin johdolla opettajana Vitebskin taidekoulussa, Valko-Venäjällä. 

Puni ja hänen vaimonsa Ksenija Boguslavskaja muuttivat Venäjältä vuonna 1919 Suomeen ja myöhemmin vuonna 1920 Berliiniin, missä järjestettiin Punin ensimmäinen yksityisnäyttely, Galerie der Sturmissa. Berliinissä Puni suunnitteli myös pukuja ja lavasteita teatteriin. Hän muutti vaimonsa kanssa 1924 Pariisiin, minkä jälkeen hänen tyylinsä sai impressionismin sävyjä. Ranskaan muuton jälkeen hän allekirjoitti teoksensa nimellä Jean Pougny tehdäkseen etäisyyttä Venäjän aikaiseen tyyliinsä. Vuonna 1946 Punista (Pougnystä) tuli Ranskan kansalainen. Hän kuoli Pariisissa vuonna 1956.

## Museot
Ivan Punin töitä on mm. seuraavien museoiden kokoelmissa:

* Museum of Modern Art (New York)
* Venäläisen taiteen museo (Pietari)
* Tretjakovin galleria (Moskova)
* Pompidou-keskus (Pariisi)
* Tate Modern (Lontoo)

## Lähteet
Kastanjakolibri

**Kastanjakolibri** (*Boissonneaua matthewsii*) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan Etelä-Amerikasta Andeilta.

## Koko ja ulkonäkö
Kastanjakolibri kasvaa noin 11&ndash;12 cm pitkäksi. Sukupuolet ovat ulkonäöltään samanlaiset. Kastanjakolibrin pää, selkä ja siivet ovat väriltään kimaltavan vihreät. Kurkku on vihreä. Lajin rinta, vatsa, ylä- ja alaperä sekä siipien alapuolet ovat väriltään punaruskeat. Kyljet ovat vihreäreunaiset. Kastanjakolibrin pyrstö on kuparinruskea. Ruumiinrakenteeltaan kastanjakolibri on tukevahko ja sen musta nokka on lyhyempi ja paksumpi kuin monilla muilla kolibrilajeilla.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Kastanjakolibria tavataan Kolumbian eteläisimmästä osasta, Ecuadorista ja Perusta. Laji elää Andeilla vuoristometsissä 1&nbsp;500&ndash;3&nbsp;300 metrin korkeudella merenpinnasta. Lajin elintavat tunnetaan suhteellisen huonosti. Sen ravintoa on kukkien mesi. Kastanjakolibri rakentaa kuppimaisen pesän sammalista ja jäkälistä ja naaras munii kaksi munaa.

## Lähteet
West End (albumi)

**West End** on rockyhtye The 69 Eyesin 12. studioalbumi. Se julkaistiin 13. syyskuuta 2019 levymerkillä Nuclear Blast. Kansikuvan ilmapallot on suunnitellut Jiri Geller.

## Kappaleet
* Kaikki sanoitukset Jyrki 69. 

## Kokoonpano
* Jyrki 69 – laulu
* Timo-Timo – kitara
* Bazie – kitara, taustalaulu
* Archzie – basso, taustalaulu
* Jussi 69 – rummut, lyömäsoittimet

### Vierailijat

* Dani Filth
* Wednesday 13
* Calico Cooper

## Arvostelut
* Imperiumi: 6½/10
* Kaaoszine.fi: 6½/10
* Soundi: 

## Lähteet