open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Korydallos

**Korydallos** () tai **Korydallós** () voi viitata seuraaviin:

* Korydallos, antiikin Attikan (Ateenan) demos
* Korydallós, kaupunki ja kunta Pireuksen alueyksikössä Attikan alueella Kreikassa
* Korydallóksen metroasema, metroasema Korydallóksen kaupungissa
2.0 (elokuva)

**2.0** on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut intialainen tamilinkielinen tieteiselokuva, jonka on ohjannut Shankar. Se on jatko-osa elokuvalle *[[Enthiran]]* vuodelta 2010. Pääosia näyttelevät Rajinikanth, Akshay Kumar ja Amy Jackson. Musiikin on säveltänyt A. R. Rahman.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Vastaanotto
Box Office India julisti *2.0:n* ”superhitiksi”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Magas

**Magas** voi viitata seuraaviin:

## Henkilöitä

* Magas Makedonialainen, makedonialainen ylhäisöön kuulunut, Berenike I:n isä
* Magas Kyreneläinen, Magas Makedonialaisen pojanpoika, Kyrenen kuningas
* Magas Egyptiläinen, Magas Kyreneläisen pojanpoika

## Paikkoja

* Magas, kaupunki Ingušian tasavallassa Venäjällä
* Magas, kyläalue Sahan tasavallassa Venäjällä
Nysa

**Nysa** tai **Nyssa** voi viitata seuraaviin:

* Nysa tai Nyssa, vuorialue kreikkalaisessa mytologiassa, sijoitettu useaan eri paikkaan
* Nysa tai Nyssa, antiikin aikainen kaupunki Kaariassa
* Nysa tai Nyssa, antiikin aikainen kaupunki Kappadokiassa
* Nysa tai Nyssa, antiikin aikainen kaupunki Traakiassa
* Nysa, kaupunki Puolassa
* ZSD Nysa, puolalainen pakettiautomerkki
* 44 Nysa, päävyöhykkeen asteroidi
* tupelot (*Nyssa*), tupelokasvien suku
Rosetta

**Rosetta** voi viitata seuraaviin:

* Rosetta (*Rashīd‎*), kaupunki Egyptissä
* Rosetta, komeettaluotain
* *[[Rosetta (elokuva)|Rosetta]]*, elokuva
* Rosetta@home, hajautetun laskennan projekti
Aapeli Häyrinen

**Aapeli Häyrinen** (28. huhtikuuta 1843 Pieksämäki – 13. heinäkuuta 1895 Pieksämäki) oli suomalainen maanviljelijä ja moninkertainen valtiopäivämies.

Aapeli Häyrisen vanhemmat olivat Tahvo Häyrinen ja Anna Kristiina Putkonen. Häyrinen toimi monissa kuntansa luottamustehtävissä, kuten kuusitoista vuotta kunnallislautakunnan esimiehenä. Hän myös lahjoitti varoja kunnalle, seuroille ja Otavan kansanopistolle testamentissaan. Hän testamenttasi omistamansa Tienristin maat Pieksämäen kirkonkylälle ja näille lahjoitusmaille on nykyinen Pieksämäen keskustaajaman ydinosaa asettunut. Häyrinen oli talonpoikaissäädyssä Rautalammin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1877–1878, 1885, 1888, 1891 ja 1894. Valtiopäivillä Häyrinen oli sekä valitsijamies että useiden eri valiokuntien jäsen ja varajäsen. Hän osallistui moniin eri anomuksiin ja esityksiin.

Eräänä tunnustuksena valtiopäivämies Häyrisen työstä kotikuntansa hyväksi, Pieksämäen kauppala pystytti hänen muistokseen Veikko Leppäsen suunnitteleman näköispatsaan (1957). Se sijaitsee Pieksämäen keskustassa, kulttuurikeskus Poleenin edustalla.

## Lähteet
Thekla

**Thekla** (, ) tai **Tekla** voi viitata seuraaviin:

* Pyhä Thekla (usein Tekla, 1. vuosisata), apostoli Paavalin kristinuskoon käännyttämä nainen
* Pyhä Thekla Kitzingeniläinen (700-luku), nunna
* Pyhä Thekla Persialainen (300-luku), marttyyri
* Tekla, naisen etunimi
* *[[Thecla (suku)|Thecla]]*, perhosten suku
* Trimble Solutions, entinen Tekla, suomalainen ohjelmistoyritys
* 586 Thekla, päävyöhykkeen asteroidi.
Juho Ikkala

**Juho Ikkala** (23. tammikuuta 1826 Sääksmäki – 12. helmikuuta 1897 Sääksmäki) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Ikkalan vanhemmat olivat Juho Juhonpoika ja Margareta Antintytär ja puoliso Hedvig Vekka. Ikkala oli paikkakuntansa vauraimpia maanviljelijöitä. Hän oli talonpoikaissäädyssä Sääksmäen tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1867. Hän oli yleisen valitusvaliokunnan varajäsen, mutta ei käyttänyt yhtään puheenvuoroa koko valtiopäivien aikana.

## Lähteet
Edward Yang

**Edward Yang** (; 6. marraskuuta 1947 Shanghai, Kiina – 29. kesäkuuta 2007 Beverly Hills, Kalifornia) oli taiwanilais-yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja, joka työskenteli myös teatterissa. Hänen palkituimpia elokuviaan ovat lähes nelituntinen nuorisokuvaus *[[Kirkkaampi kesäpäivä]]* (1991) sekä Cannesin parhaan ohjaajan palkinnon tuonut perhetarina *[[1 + 2]]* (2000), joka jäi hänen viimeiseksi ohjaustyökseen.

Manner-Kiinan Shanghaissa syntynyt Yang muutti lapsena perheineen Taiwaniin, jonne tasavaltalaisia kiinalaisia pakeni 1950-luvun taitteessa kommunistien päästyä valtaan. Jo 12-vuotiaana Yang oli lahjakas manga-piirtäjä ja -käsikirjoittaja. Hän opiskeli sähköinsinööriksi ensin Taipeissa ja sitten Yhdysvalloissa Floridan yliopistossa, vietti sitten jonkin aikaa USC-elokuvakoulussa Kaliforniassa mutta totesi sen liian kaupalliseksi. Hän työskenteli mikrotietokoneiden suunnittelijana Seattlessä. Nähtyään Werner Herzogin elokuvan *[[Aguirre – jumalan viha]]* hän palasi kotikaupunkiinsa Taipeihin 1981 ja päätti toteuttaa siellä haaveensa elokuvaurasta. Hän pääsi ohjaamaan yhden neljästä osasta episodielokuvassa *Guang yin de gu shi* (engl. *In Our Time*, 1982), jota pidetään ”taiwanilaisen uuden aallon” aloittaneena teoksena.

Yang oli myös Yhdysvaltojen kansalainen ja asui Kalifornian Beverly Hillsissä. Hän oli naimisissa pianisti Kaili Pengin kanssa, joka teki musiikin Yangin viimeiseksi jääneeseen elokuvaan *1 + 2*. Yang kuoli maksasyöpään 59-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Lipponen, Juho: ”Edward Yangin Taiwan ja Taipei”, *Filmihullu* 1/2020.
Higashiyama-ku

**Higashiyama-ku** () on yksi Kioton kaupungin 11 suuralueesta. Se sijaitsee Kioton kaakkoisosassa Kamojoen itärannalla. Kamojoen varsi on tiheästi rakennettua asuin- ja liikealuetta, kun taas idässä suuralue nousee Higashiyama-vuorijonolle, jolta se on saanut nimensä (’itävuori’, ’itäiset vuoret’). Pohjoisessa suuralue ulottuu Sanjō-kadulle, etelässä lähelle Inarivuorta. Higashiyaman suuralueella on 36&nbsp;345 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 7,48 neliökilometriä.

Higashiyama-ku perustettiin vuonna 1929. Se käsitti nykyistä paljon laajemman alueen, kunnes Yamashina-ku erotettiin siitä vuonna 1976. Alueella sijaitsevat Gionin ja Miyagawa-chōn geisha-kaupunginosat (*[[hanamachi]]*). Niissä järjestetään vuosittain kolme geishojen tanssiesitystä: Miyako-odori, Kyō-odori ja Gion-odori. Gion tunnetaan myös suuresta festivaalistaan, Gion-matsurista, joka on lisätty Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon. Geisha-perinteen lisäksi Higashiyaman alueella on säilynyt paljon vanhoja rakennuksia, erityisesti Sanneizakan ja Gion-Shinbashin kaupunginosissa, jotka on suojeltu. Higashiyama-ku tunnetaan myös perinteisen kiotolaisen keramiikan, Kyō-yakin ja Kiyomizu-yakin, tuotantoalueena. 

Perinteisen arkkitehtuurinsa ja kulttuurinsa ansiosta Higashiyama-ku on suosittu turistikohde. Higashiyama-vuorijonon rinteillä on useita vanhoja buddhalaisia temppeleitä ja šintolaisia pyhäköitä, kuten Chion-inin, Kennin-jin, Kiyomizu-deran, Myōhō-inin, Rokuharamitsu-jin ja Sanjūsangen-dōn temppelit sekä Toyokuni-jinjan ja Yasaka-jinjan pyhäköt. Etelässä suuralue ulottuu Sennyū-jin ja Tōfuku-jin temppeleille saakka. Suuralueen nähtävyyksiin kuuluvat myös Kioton kansallismuseo ja kirsikankukistaan tunnettu Maruyaman puisto.

Higashiyaman suuraluetta palvelevat Kioton metron Tōzai-linja, JR Nishi-Nihonin Nara-linja ja Keihan-rautateiden Keihan-päälinja.

## Kuvia

Tiedosto:Gion kyoto japan.JPG|Katu Gionissa
Tiedosto:Wooden gate with open double door leading to the garden of Isshinin Buddhist temple in the compounds of Chion-in Kyoto Japan.jpg|Chion-inin temppeliä
Tiedosto:Kyoto-027 hg.jpg|Kiyomizu-zaka vuonna 1965
Tiedosto:Keihan 8000 series at Tofukuji Station 2019-11-18 (50099991698).jpg|Juna Tōfukujin rautatieasemalla


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Suuralueen internetsivut
Sergei Prihodko

**Sergei Eduardovitš Prihodko** (; 12. tammikuuta 1957 Moskova – 26. tammikuuta 2021) oli venäläinen poliitikko ja diplomaatti.

Prihodko valmistui Moskovan valtiollisesta kansainvälisten suhteiden instituutista vuonna 1980. Tämän jälkeen hän työskenteli Neuvostoliiton ja sitten Venäjän suurlähetystössä Tšekkoslovakiassa, kunnes siirtyi vuonna 1993 työskentelemään Venäjän ulkoministeriöön. Prihodko toimi Venäjän presidentin avustajana vuosina 1997–1998 ja 2004–2012. Vuonna 2012 hän sai nimityksen hallituksen ensimmäiseksi varahenkilöstöpäälliköksi. 22. toukokuuta 2013 Prihodko nimitettiin Venäjän varapääministeriksi, jona hän toimi vuoteen 2018. Tammikuussa 2020 hän sai nimityksen pääministeri Mihail Mišustinin avustajaksi.

Vuonna 2018 oppositioaktivisti Aleksei Navalni julkaisi selvityksen, jonka mukaan Prihodkolla oli läheiset välit Oleg Deripaskaan ja hän omisti ylellisen huvilan Moskovan ulkopuolella, vaikkei hänellä ollut merkittäviä yksityisiä tulonlähteitä. Navalnin väitteet pohjautuivat videoihin, jotka sosiaalisessa mediassa oli julkaissut Deripaskan kanssa suhteessa kertomansa mukaan ollut Nastja Rybka. Sekä Deripaskan puhemies että Prihodko kiistivät esitetyt väitteet.

Prihodko kuoli 64-vuotiaana sairastettuaan pitkään ALS-tautia.

## Lähteet
2512 Tavastia

**2512 Tavastia** on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1940 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen maakunnan mukaan (Häme, latinaksi *Tavastia*).

Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,24&nbsp;kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 3&nbsp;vuotta ja 4&nbsp;kuukautta.

Kohde kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään  ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on  ja magnitudi .

## Katso myös
* Luettelo Yrjö Väisälän löytämistä asteroideista

## Lähteet
Saint-Aignan (Morbihan)

**Saint-Aignan** () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee noin 15 kilometriä Pontivyn kaupungista pohjoiseen.

Saint-Aignan on Blavetjoen sekä joesta padotun tekojärven Lac de Guerlédanin rannalla. Blavetjoen pato Barrage de Guerlédan on puoliksi Saint-Aignanin sekä Mûr-de-Bretagnen kuntien alueella. Hieman alempana joella on pienempi Saint-Aignanin pato, joka muodostaa pienen järven. Se on samalla kompensointiallas, jonka avulla varastoidaan vettä ja säädetään veden paluuta Blavetjokeen.

Saint-Aignanin kirkko on peräisin 1400-luvulta. Sen nähtävyys on puinen alttaritaulu *Jeesuksen puu*.


Tiedosto:Lac de guerlédan et forêt de Quénécan.jpg|Lac de Guerlédan ja Quénécanin metsää
Tiedosto:Saint-Aignan_(56)_Église_Arbre_de_Jessé_01.JPG|Saint-Aignanin kirkon alttaritaulu


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kårkulla (Kemiö)

**Kårkulla** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön kirkonkylän kaakkoispuolella.

Kårkulla sijaitsee Lillån-joen eteläpuolen mäkialueella. Joen varsi on peltoa muun kyläalueen ollessa metsää. Kylän rakennuskanta on yhtenäinen ja kohtalaisen tiivis. Kårkullassa sijaitsee kunnan vedenottamo.

Kårkullassa on ollut vuoden 1566 veroluettelon mukaan kuusi taloa. Talojen määrä on laskenut ajan myötä ja isojaon aikaan 1786 kylässä on ollut kaksi taloa. Taloista lohkottiin 1920-luvulla viisi uutta tilaa. Kylään syntyi myöhemmin vielä lisää pienasutusta ja sotien jälkeen sinne perustettiin kansakoulu. Koulu lakkautettiin vuonna 1969.

## Lähteet
Dinajpur

**Dinajpur** () on kaupunki Luoteis-Bangladeshissa Rangpurin alueella. Sen asukasluku oli vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 212&nbsp;275.

## Maantiede
Dinajpur sijaitsee Bangladeshin luoteisosassa Punarbhabajoen varrella. Alue on osa Barindin tasaista alluviaalitasankoa.

## Historia

Dinajpur on kansanperinteessä yhdistetty *[[Mahabharata]]n* hindulaisessa eepoksessa mainittuun paikannimeen *Matsyadesa*. Matsyadesa on paikka, jonne Pandavat pakenevat. *[[Ramayana]]ssa* sama paikka esiintyy Raman vaimo Sitan karkotuspaikkana. Lähellä sijaitsee kukkula, joka on liitetty Sitan asuinpaikkaan. Dinajpur mainitaan joskus myös Ramayanan kirjoittajana mainitun Valmikin kotikaupunkina. Nykyinen nimi Dinajpur on johdettu ilmeisesti ei-arjalaisesta termistä *Dinaj*, johon on liitetty sanskritin pääte *pur*.

Dinajpur oli osa Varendran historiallista aluetta ja sitä hallitsivat Palan ja Senan valtakunnat. Niiden kausilta alueella jäi buddhalaisia monumentteja, kuten Dhibarin monoliitti. Sittemmin aluetta hallitsivat muslimit. 1400-luvulla se oli Bengalin sulttaaneja vastaan sotineen Raja Ganeshan tukialuetta. Joissain tarinoissa Raja Ganesha yhdistetään myös itse kaupungin perustamiseen. Kaupungin historiallisia rakennuksia ovat esimerkiksi Suran moskeija ja Dinajpurin maharadžan palatsi.

Intian jaon yhteydessä Dinajpurista tuli osa Pakistaniin liitettyä Itä-Bengalia.

## Talous

Dinajpuria ympäröivä seutu tunnetaan hedelmällisenä viljelymaana, jolla kasvatetaan etenkin riisiä. Muita viljeltyjä kasveja ovat esimerkiksi juutti, vehnä ja sokeriruoko. Kaupungissa on tekstiili-, sokeri- ja riisiteollisuutta.

## Väestö
Dinajpurin asukasluku oli Bangladeshin vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 212&nbsp;275. Vuonna 2011 vastaava lukema oli 191&nbsp;329, vuonna 2001 167&nbsp;374, vuonna 1981 88&nbsp;967 ja vuonna 1974 61&nbsp;866.

Kaupungissa sijaitsee Hajee Mohammad Daneshin tiede- ja teknologiayliopisto.

## Lähteet
Hormel Foods Corporation

**Hormel Foods Corporation** on yhdysvaltalainen elintarvikeyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Austinissa Minnesotassa.

Yhtiön perusti vuonna 1891 George A. Hormel, jota seurasi johtajana hänen poikansa Jay Hormel vuonna 1929. Yhtiön tunnetuin tuote eli spam-lihajaloste tuli markkinoille vuonna 1937, ja vuoteen 2014 mennessä sitä myytiin 44 maassa.

Elokuussa 1985 United Food and Commercial Workers -ammattiliiton työntekijät aloittivat Hormelin Austinin-tehtaalla lakon, koska työolot tehtaalla olivat vaaralliset ja palkkoja oli leikattu. Hormel toi lakkolaisten tilalle työntekijöitä Austinin ulkopuolelta ja palkkasi myös meksikolaisia siirtotyöläisiä. Pastori ja poliitikko Jesse Jackson saapui Austiniin välittäjäksi Hormelille ja lakkoilijoille, mutta sovintoa ei syntynyt. Vähitellen lakkoilijoiden mielenosoitukset muuttuivat väkivaltaisiksi. Huhtikuussa 1986 yhdeksän poliisia loukkaantui tehtaan lähellä järjestetyssä mielenosoituksessa. Hormel ei suostunut lakkoilijoiden vaatimuksiin, joten lakko loppui tuloksettomana loppuvuonna 1986. Yhteensä lakko kesti 13 kuukautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yrityksen verkkosivusto
Keltavuohenkuusama

**Keltavuohenkuusama** (*Diervilla lonicera*) on kuusamakasvien (Caprifoliaceae) heimoon kuuluva kasvilaji. Se kasvaa noin metrin korkuiseksi ja melko tiheäksi pensaaksi. Sitä kasvatetaan koristekasvina. Keltavuohenkuusama kasvaa luontaisesti Pohjois-Amerikan itäosissa.

Keltavuohenkuusaman vihreät lehdet puhkeavat varhain, ja ne saavat keltaisen tai punaisen syysvärin. Pienet kukat ovat keltaisia ja vanhetessaan punertuvia. Kukinta tapahtuu kesä–elokuussa. Kasvi pärjää aurinkoisilla, varjoisilla ja kuivilla paikoilla. Suomessa keltavuohenkuusama menestyy vyöhykkeillä I–V.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Keltavuohenkuusama (''Diervilla lonicera'')
* Puutarha.net: Keltavuohenkuusama
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Diervilla lonicera''
Samettimarjat

**Samettimarjat** (*Dichapetalum*) on Dichapetalaceae-heimoon kuuluva kasvisuku. Se on heimonsa nimisuku ja samalla selvästi myös lajimäärältään heimon suurin suku. Sukuun kuuluu ainakin 150 lajia, mutta mahdollisesti jonkin verran enemmänkin.

## Lajeja
* *[[Dichapetalum acuminatum]]*
* *[[Dichapetalum crassifolium]]*
* *[[Dichapetalum cymosum]]*
* *[[Dichapetalum dewevrei]]*
* *[[Dichapetalum donnell-smithii]]*
* *[[keniansamettimarja|Dichapetalum eickii]]* – keniansamettimarja
* *[[Dichapetalum gelonioides]]*
* *[[Dichapetalum heudelotii]]*
* *[[Dichapetalum lujae]]*
* *[[Dichapetalum rufum]]*
* *[[Dichapetalum timoriense]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Samettimarjat (''Dichapetalum'')
* iNaturalist: Samettimarjat (''Dichapetalum'')
* UniProt: Taxonomy – ''Dichapetalum'' 
* Flora of China: ''Dichapetalum'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Dichapetalum''
Kalle Pakarinen

**Kalle Pakarinen** (13. kesäkuuta 1904 Heinävesi – 19. marraskuuta 1981 Joensuu) oli Heinäveden Kermassa ja Varistaipaleella asunut kanavanvartija ja sulkumestari. Tunnetuksi hän tuli sääennustajana nimellä **Kerman Kalle**. 1960-1980-luvuilla hänen ennustuksiaan ja säätarinoitaan julkaisivat useat maakuntalehdet. Karjalaisessa hänen palstansa oli lähes viikoittain vuosina 1965–1981, ja hänestä tuli tunnetuin noina vuosina lehden sivuilla säännöllisesti esiintynyt henkilö.  

Pakarisen työura alkoi 12-vuotiaana Heinävesi 2 -laivan laivapoikana, ja hän kouluttautui konemestariksi. Hän hoiti Kerman kanavalla sivutyötään Ilmatieteen laitoksen säähavaintoaseman ja hydrologisen toimiston mittauspistettä.  

*Karjalainen* kirjoitti 23.1.2021: 
”Vaikka Kerman Kallen maine on jäänyt elämään sääprofeettana, varsinaisia ennustuksia hän kertoi melko niukasti. Ja silloinkin hän vetosi ennustuksissa usein almanakkaan ja sen perusteella odotettaviin säihin.
Kallen palsta olikin sekoitus vuodenkiertoon liittyviä kansanviisauksia ja muuta perinnetietoa, kalenteritietoja, luonnon ennusmerkkejä ja omia havaintoja Heinäveden kanavien tienoolta. Samat sananlaskut ja merkkipäiviin liittyvät sääennustukset toistuivat palstalla vuodesta toiseen. Tietoja Kalle ryyditti kommenteillaan maailmanmenosta.
Suurimman ansion säätaidoistaan ja -tiedoistaan Pakarinen on antanut niille Kerman ruukin ja kanavan miehille, joiden juttuja hän kuunteli tarkasti jo pienenä poikana.”

## Lähteet

*Helena Tahvanainen: Pieniä muistoja Kerman Kallesta ja Kuusenjuuren Villestä. *Karjalainen 13.6. 2006*
*Kyllä kesä vielä kesäksi muuttuu, 70-vuotishaastattelu. *Karjalainen 13.6. 1974*
* Vainajia: Kanavanvartija Kalle Pakarinen. *Karjalainen 24.11.1974*
Tuntien kirjat

**Tuntien kirjat** () olivat maallikoille tarkoitettuja hartaus- ja rukouskirjoja, joiden kuvissa tuotiin esiin paikallista arkielämää ja luontoa. Kirjojen kuvittajat olivat yleensä itsekin maallikoita, joten kuvien maisemia ja toimintoja voidaan pitää autenttisina kuvauksina. Tuntien kirjat edustavat gotiikan kirjamaalaustaidetta.

Tuntien kirjat olivat erittäin suosittuja myöhäiskeskiajalla. Ensimmäiset tuntien kirjat ilmestyivät 1200-luvulla, ja ne sisälsivät rukouksia, jotka tuli lausua hetkipalvelukseen kuuluvina rukoushetkinä Neitsyt Marian kunniaksi. Tuntien kirjoja ryhdyttiin valmistamaan, koska keskiajalla oli suuri kysyntä pienille, perheen tai yksityishenkilöiden käyttöön sopiville rukouskirjoille. Tämä tarve loi pohjan gootiikan kirjamaalaustaiteen kehitykselle. Runsaasti kuvitetut rukouskirjat vaihtelivat sisällöltään tilaajiensa maun mukaan.

Tuntien kirjoista loisteliaimpiin lukeutuu *[[Les Très Riches Heures du Duc de Berry]]* (noin 1409–1416). Se valmistettiin Pohjois-Ranskassa, ja kirja kuuluu nykyisin Chantillyn Musée Condéen kokoelmiin. Très Riches Heures du duc de Berryn sivuilla kuvataan pikkutarkasti Berryn herttuan näyttävät tilukset ja asunnot. Rukouskirjassa on lisäksi Limbourgin veljesten laatimat upeat kalenterikuvat sekä useita kohtauksia Raamatusta ja pyhimysten elämästä. Muita kuuluisia tuntien kirjoja ovat *Livre d'heures de Jeanne d'Évreux* (noin 1325) ja *Livres d’Heures de Rohan*.

## Lähteet
* Kämäräinen, Aki et al. (toim.): Suomen ja maailman taide - Hakemisto, Sanasto. WSOY, 1986. 

### Viitteet
Finn Carling

**Finn Carling** (1925 Oslo, Norja – 2004 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija ja kriitikko.

Carling on kirjoittanut kokeilevia ja omaelämäkerrallisia romaaneja, asiaproosaa ja näytelmiä. Hän on kirjoittanut myös perinteisistä normeista poikkeavista ihmisistä. Keskeisiä teemoja ovat suhde muihin ihmisiin ja todellisuuteen ja myös ristiriita, joka vallitsee vastuuntunnon ja pakenemisen halun välillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elias Illi

**Elias Illi** (13. marraskuuta 1835 Antrea – 23. lokakuuta 1880 Heinjoki) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Elias Illin vanhemmat olivat Johan Illi ja Elisabet Ryysyläinen ja puoliso Katrina Pietarintytär Matikainen.  Illi oli talonpoikaissäädyssä Äyräpään tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1877–1878.

## Lähteet
Aleksei Tšepurnov

**Aleksei Ivanovitš Tšepurnov ** (9. tammikuuta 1843 Helsinki – 19. marraskuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen valtioneuvos ja insinööri, joka toimi Suomen suuriruhtinaskunnan tie- ja vesirakennusten ylihallituksen ylitirehtöörinä 1904–1906 ja rautatiehallituksen päätirehtöörinä 1906–1908.

Tšepurnov valmistui Helsingin teknillisestä reaalikoulusta tie- ja vesirakennusten insinööriksi vuonna 1866. Hän työskenteli aluksi Venäjällä rautatierakennuksilla, ja sitten insinöörinä Hämeenlinna-Tampere-radan ja Turun radan rakennustyömailla. Vuonna 1876 Tšepurnov nimitettiin ratainsinööriksi Riihimäelle, ja muutamaa vuotta myöhemmin ratainsinööriksi Pietariin. Hänet nimitettiin rautatiehallituksen päätirehtöörin apulaiseksi Pietariin vuonna 1890. Vuonna 1904 Tšepurnov nimitettiin tie- ja vesirakennusten ylihallituksen ylitirehtööriksi ja vuonna 1906 valtionrautateitten päätirehtööriksi. Tšepurnov ei osannut suomea, minkä johdosta Rautatieläisten liitto ilmoitti senaatille vastustavansa Tšepurnovin nimitystä. Tšepurnovin toimia ja rautatiehallitusta arvosteltiin julkisesti toistuvasti suomalaislehdissä. Hän jätti eroanomuksen päätirehtöörin virasta lokakuussa 1908.
 
Tšepurnovin poika oli shakkimestari Anatol Tšepurnov.

## Lähteet
Metal Resistance

**Metal Resistance** on japanilaisen Babymetal-yhtyeen toinen studioalbumi. Albumi julkaistiin ensin Japanissa 29. maaliskuuta 2016 ja sen jälkeen maailmanlaajuisesti 1. huhtikuuta 2016. Metal Resistance -albumin teko aloitettiin vuonna 2014, pian yhtyeen debyyttialbumin, Babymetalin julkaisun jälkeen. 

Albumi on saanut musiikkikriitikoilta hyvää palautetta.

Albumilla esiintyvät Su-metal (Suzuka Nakamoto), Moametal (Moa Kikuchi), sekä Yuimetal (Yui Mizuno). Yui kuitenkin lähti bändistä terveyssyistä vuonna 2018.

## Kappaleet ja muu sisältö
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Kaaoszine: 9-/10

## Lähteet
Fredrik Johan Inberg

**Fredrik Johan Inberg** (20. marraskuuta 1823 Ahlainen – 4. lokakuuta 1877 Ahlainen) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Inbergin vanhemmat olivat Salomon Jakob Inberg ja Greta Lisa Lindblad ja puolisot Tekla Fredrika Yrjälä ja Helena Josefina Forsell. Inberg oli  maanviljelijä ja kunnallismies. Hän oli talonpoikaissäädyssä Ala-Satakunnan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1872.  Inberg oli puhemiesneuvoston varajäsen ja lakivaliokunnan sekä laki- ja talousvaliokunnan jäsen. Valtiopäivillä Inberg kuului säädyssään ruotsinmielisten ryhmään. Myös hänen poikansa toisesta avioliitosta, juristi Kaarlo Juhana Inberg, oli valtiopäivämies.

## Lähteet
Matti Ikonen

**Matti Ikonen** (1. tammikuuta 1852 Kangasniemi – 1. heinäkuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, kauppias ja valtiopäivämies.

Matti Ikosen vanhemmat olivat Vilppu Erikinpoika Ikonen ja Fredrika Läsä ja puoliso Hilma Elisabeth Ikonen. Ikonen oli maanviljelijä ja vuodesta 1874 myös kauppias, jolla oli useita kauppaliikkeitä, sekä sahanomistaja, puutavaranmyyjä ja sisävesien matkustaja- ja rahtilaivojen omistaja. Hän oli kunnallismies, joka oli mukana vuoden 1899 suuressa lähetystössä Kangasniemen edustajana. Helsinkiin Ikonen muutti 1913 ja omisti siellä useita kiinteistöjä. Hän sai ansioistaan kunnallisneuvoksen arvonimen. Ikonen oli talonpoikaissäädyssä Mikkelin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.

## Lähteet
Mercedes-AMG F1 W12 E Performance

**Mercedes-AMG F1 W12 E Performance ** oli Formula 1 -talli Mercedeksen käyttämä auto kaudella 2021. Autolla kilpailivat Lewis Hamilton ja Valtteri Bottas. Auto julkistettiin 2. maaliskuuta 2021.

## Formula 1 -tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hans Carossa

**Hans Carossa** (1878 Bad Tölz, Saksa – 1956 Rittsteig, Passau, Länsi-Saksa) oli saksalainen lääkäri ja kirjailija.

Carossan esikuva oli Goethe. Hän piti tärkeinä klassisen saksalaisen runouden humanistisia ihanteita. Hänen tuotantonsa on pitkälti omaelämäkerrallista. Hän kirjoittaa Hitlerin ajan ongelmista teoksessaan *Führung und Geleit*. Hänen tunnetuin romaaninsa on *Lääkäri Gion* (1931). Hän kirjoitti myös runoja.

## Suomennetut teokset
* *Sotapäiväkirja* (*Tagebuch im Kriege: rumänisches Tagebuch*), suomentaja Maijaliisa Auterinen. Helsinki: Otava 1942 (Paavo Rintala on kirjoittanut *Sotapäiväkirjan* pohjalta Yleisradiolle kuunnelman *Hans Carossa Karpaateilla*, 1983)
* *Kypsän elämän salaisuudet* (*Geheimnisse des reifen Lebens*), suomentaja J. A. Hollo,
* *Lääkäri Gion: kertomus* (*Der Arzt Gion*), suomentaja Maijaliisa Auterinen.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Leena Hemmilä, *Hans Carossa romaanikirjailijana*, (laudaturtyö) Helsingin yliopisto 1954
* Urho Verho, *Hans Carossan ajatusmaailma*, Turun yliopisto 1956 Turun yliopiston julkaisuja. Sarja B, Humaniora
* Liisa Salminen, *Huomioita Hans Carossan kielenkäytön murteellisista piirteistä*, (pro gradu) Helsingin yliopisto 1956

## Aiheesta muualla
Alamo (vuoden 2004 elokuva)

**Alamo** on vuonna 2004 julkaistu lännenelokuva, joka kertoo vuonna 1836 käydystä Alamon taistelusta.

## Lähteet
*The Alamo (2004) IMDb
Vikram (näyttelijä)

**Kennedy John Victor** (s. 17. huhtikuuta 1966 Madras, Madras, Intia), tunnetaan taiteilijanimellä **Vikram**, on intialainen näyttelijä ja playback-laulaja, joka työskentelee pääasiassa tamilinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän on voittanut monia palkintoja, mukaan lukien seitsemän Filmfare Awards South -palkintoa, National Film Awards -palkinnon ja neljä Tamil Nadu State Film Awards -palkintoa.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
1460 Haltia

**1460 Haltia** on tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1937 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty suomalaisen tunturin mukaan.

Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 2,54&nbsp;kertaa niin kaukana kuin Maa.

Kohde kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään  ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kohteen läpimitta on noin . Albedo on  ja magnitudi .

## Katso myös
* Luettelo Yrjö Väisälän löytämistä asteroideista

## Lähteet
Kenneth Walker

**Kenneth Newton Walker** (17. heinäkuuta 1898 Los Cerrillos, New Mexico – 5. tammikuuta 1943 Rabaul) oli Yhdysvaltain armeijan ilmavoimien kenraali. Hän sai surmansa, kun hänen päiväpommituslennolla ollut koneensa ammuttiin alas tammikuussa 1943.

Walker ylennettiin prikaatikenraaliksi heinäkuussa 1942 ja hän sai siirron lounaiselle Tyynellemerelle. Syyskuussa hänet nimitettiin 5. ilma-armeijan pommitusjoukkojen komentajaksi.

Walker ilmoitettiin kadonneeksi taistelutehtävissä 5. tammikuuta 1943 sen jälkeen kun hänen johtamansa Boeing B-17 Flying Fortress -lentue oli Rabauliin suuntautuneen pommituslennon jälkeen joutunut taisteluun japanilaishävittäjien kanssa. Lennon aikana pommit osuivat yhdeksään vihollislaivaan. Presidentti Roosevelt myönsi hänelle postuumisti Medal of Honor -mitalin. Ote mitalin myöntöperusteesta:

Eloon jääneitä tai koneen hylkyä ei löydetty. Hänen hautamuistomerkkinsä on pystytetty Arlingtonin sotilashautausmaalle.

## Lähteet
Pallerosateet

**Pallerosateet** (*Bischofia*) on Phyllanthaceae-heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi nykyisin vain kaksi lajia.

## Lajeja
* *[[jaavanpallerosade|Bischofia javanica]]* – jaavanpallerosade
* *[[Bischofia polycarpa]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Pallerosateet (''Bischofia'')
* iNaturalist: Pallerosateet (''Bischofia'')
* ITIS: ''Bischofia'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Bischofia'' 
* Flora of China: ''Bischofia'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Bischofia''
Stefanija Turkevytš

**Stefanija Turkevytš ** (25. huhtikuuta 1898 Lviv, Itävalta-Unkari – 8. huhtikuuta 1977 Cambridge, Britannia) oli ukrainalainen säveltäjä, pianisti ja musiikkitieteilijä, joka tunnetaan yleisesti Ukrainan historian ensimmäisenä naissäveltäjänä. Neuvostoliitto kielsi hänen teoksensa Ukrainassa. 

## Lapsuus

Stefanijan isoisä (Lev Turkevytš) ja isä (Ivan Turkevytš) olivat pappeja. Hänen äitinsä, pianisti Sofija Kormoš, opiskeli Karol Mikulin, Vilém Kurzin sekä nuoren Solomija Krušelnytskan kanssa. Koko perhe oli musikaalinen ja kaikki soittivat jotain soitinta. Stefanija soitti pianoa, harppua ja harmonia. Hän muisti lapsuutensa ja rakkautensa musiikkiin myöhemminkin: 

## Opinnot
Stefanija aloitti musiikkiopinnot Vasylj Barvinsjkyjin johdolla. Vuosina 1914–1916 hän opiskeli Wienissä pianonsoittoa Vilém Kurzin opetuksessa. Ensimmäisen maailmansodan jälkeen hän opiskeli Adolf Chybińskin johdolla Lvivin yliopistossa ja osallistui myös hänen musiikkiteorian luennoilleen Lvivin konservatoriossa.

Turkevytš kirjoitti vuonna 1919 ensimmäisen musiikkiteoksensa *Liturhiju*, jota esitettiin useita kertoja Lvivin Pyhän Yrjön katedraalissa.

Vuonna 1921 hän opiskeli Guido Adlerin opetuksessa Wienin yliopistossa ja Joseph Marxin johdolla Wienissä Musiikin ja esittävien taiteiden yliopistossa, jossa hän suoritti vuonna 1923 opettajan tutkinnon. Hän meni vuonna 1925 naimisiin Robert Lisovskyin kanssa. Hän muutti Lisovsjkyjin kanssaan Berliiniin, jossa hän asui vuodet 1927–1930 ja opiskeli siellä Arnold Schönbergin ja Franz Schrekerin johdolla. Hänelle syntyi vuonna 1927 tytär Zoja.

Vuonna 1930 Turkevytš matkusti Tšekkoslovakiaan Prahaan, missä hän opiskeli Kaarlen yliopistossa Zdeněk Nejedlýn opetuksessa ja Prahan konservatoriossa Otakar Šínin opetuksessa. Hän opiskeli sävellystä myös Vítězslav Novákin johdolla musiikkiakatemiassa. Syksyllä 1933 hän opetti pianonsoittoa ja alkoi säestää Prahan konservatoriossa. Vuonna 1934 hän puolusti ukrainalaista kansanperinnettä käsittelevää väitöskirjaansa. Turkevytš sai musiikkitieteen tohtorin arvon vuonna 1934 Prahassa Ukrajinsjky Viljny Universytetista, jolloin hänestä tuli ensimmäinen galitsialainen filosofian tohtorin tutkinnon suorittanut nainen. 

Lviviin palattuaan Turkevytš työskenteli vuodesta 1934 toisen maailmansodan alkuun saakka musiikinteorian ja pianonsoiton opettajana Lvivin konservatoriossa ja pääsi jäseneksi Sojuz ukrainskyh profesijnyh muzykiin (Ukrainalaisten ammattimuusikoiden seura).

## Aiheesta muualla
* Ukrainian Art Song Project - Stefania Turkewich 
* Музично-меморіальний музей Соломії Крушельницької у Львові  
* Turkevych-Lukiianovych, Stefaniia, Encyclopedia of Ukraine
Tahvo Jaatinen

**Tahvo Jaatinen** (30. elokuuta 1839 Pälkjärvi – 11. tammikuuta 1891 Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Jaatinen kävi Mustialan maanviljelysopiston ja tuli 1860 Leväisten maanviljelyskoulun opettajaksi ja 1865 johtajaksi. Tilanomistaja hän oli vuodesta 1871. Jaatisella oli useita kunnallisia luottamustoimia.   Hän oli talonpoikaissäädyssä Rannan tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1877–1878 ja 1882. Hän kuului edellisillä asevelvollisuus- ja lisättyihin talous- ja suostuntavaliokuntiin ja jälkimmäisillä laki- ja talous-, suostunta- ja lisättyyn valtiovarainvaliokuntaan, minkä lisäksi hän oli myös valitsijamies. Valtiopäiväedustaja Heikki Jaatinen oli Tahvo Jaatisen veli.

## Lähteet
Andy Welinski

**Andy Welinski** (s. 27. huhtikuuta 1993 Duluth, Minnesota) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija. Anaheim Ducks varasi Welinskin vuoden 2011 varaustilaisuuden kolmannella kierroksella varausnumerolla 83. Hänen pelipaikkansa on puolustaja ja hän laukoo oikealta.

Syyskuussa 2024 Welinski siirtyi tryout-sopimuksella New Jersey Devilsiin.

## Lähteet
Henrik Johan Isotalo

**Henrik Johan Isotalo** (1828–1907) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Ratsutilallinen Isotalo oli talonpoikaissäädyssä Maskun tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1872. Hän oli pankkivaliokunnan varajäsen, joka teki valtiopäivillä muun muassa perintömaan luovutusta koskevan anomuksen.

## Lähteet
Juhana Jalkanen

**Juhana Jalkanen** (2. maaliskuuta 1823 Rautalampi – 15. joulukuuta 1894 Rautalampi) oli suomalainen maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Juhana Jalkasen vanhemmat olivat Pekka ja Anna Liisa Jalkanen ja puoliso Katariina Henrika Jalkanen. Jalkanen oli Rautalammilla tunnettu maanviljelijä ja kunnallismies. Hän oli talonpoikaissäädyssä Rautalammin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1872. 

## Lähteet
Demeterin ja Koren pyhäkkö (Pergamon)

**Demeterin ja Koren pyhäkkö** oli antiikin aikainen Demeterille ja Korelle eli Persefonelle omistettu pyhäkkö Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot sijaitsevat Pergamonin akropoliin etelärinteessä, ja ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta *Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema*.

## Historia

Pyhäkön paikka oli kulttipaikkana viimeistään klassisella kaudella 400-luvun eaa. lopulla tai 300-luvun eaa. alussa. Nykyisen pyhäkön rakennutti Pergamonia hallinneen attalidien hallitsijasuvun perustaja Filetairos (hallitsi 283–263 eaa.) hellenistisen kauden alkupuolella 200-luvulla eaa. Näin se oli hellenistisen Pergamonin varhaisimpia ellei varhaisin pyhäkkö. Sitä laajennettiin Attalos I:n (hallitsi 241–197 eaa.) aikana, jolloin ainakin osan siitä rakennutti piirtokirjoituksen mukaan tämän puoliso Apollonis. Pyhäkkö liittyi kaupungin Thesmoforia-juhlaan.

Pyhäkköaluetta uusittiin kahdesti roomalaisella kaudella, ensimmäisen kerran varhaisella keisarikaudella ajanlaskun alun tienoilla ja toisen kerran 100-luvun jaa. jälkimmäisellä puoliskolla, jolloin ainakin osan kunnostustöistä kustansi neuvosmies Claudius Silianus Aesimus. Näin pyhäkkö oli paitsi kaupungin varhaisimpia myös pitkäikäisimpiä. Bysanttilaisella kaudella entinen pyhäkköalue oli asuinkäytössä.

Pyhäkköalueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1900-luvun alussa Wilhelm Dörpfeldin johdolla. Kaivauksia jatkoi Carl Helmut Bohtz 1960-luvulla.

## Rakennukset

Pyhäkkö sijaitsee Pergamonin gymnasionin luoteispuolella noin 100 metriä pitkällä terassipengerryksellä. Pyhäkköalueen keskellä sijaitsi pieni joonialaista tyyliä edustanut temppeli, jonka sisäänkäynti oli itäpäässä. Se oli antatemppeli, jonka julkisivussa oli kaksi pylvästä (*distylos in antis*). Temppelin koko oli noin 14,1 × 8 metriä, ja sen pronaos ja naos eli cella olivat suurin piirtein samankokoiset, toisin sanoen pronaos oli poikkeuksellisen suuri ja cella poikkeuksellisen pieni. Temppelin friisi oli koristeltu bukranion-koristeilla eli häränpäillä. Alttari, joka oli koristeltu voluutoilla, sijaitsi temppelin itäpuolella eli oven edustalla noin 9,5 metrin päässä. Sen koko oli noin 7,2 × 2,6 metriä ja korkeus lähes metrin. Temppeli ja alttari olivat pyhäkköalueen vanhinta osaa ja peräisin Filetairoksen ajalta.

Pyhäkköalueen sisäänkäynti oli itäpäästä propylonin kautta. Pohjois-, länsi- ja eteläsivulta pyhäkköalue oli reunustettu stoilla eli pylväshalleilla, jotka edustivat eri tyylisuuntia. Pohjoissivun stoa koostui koko sivun mittaisesta ylemmästä stoasta, jonka koko oli noin 87 × 5,6 metriä, ja puolet lyhyemmästä alemmasta stoasta, jonka koko oli noin 41,5 × 3,5 metriä. Loppupuolen paikalla oli suorista penkkiriveistä koostunut katsomo (*theatron*), joka oli tarkoitettu Thesmoforian kulttimenoja seuraaville. Länsistoan koko oli noin 21,6 × 4,6 metriä ja etelästoan koko noin 91,7 × 10,4–10,8 metriä. Nämä pyhäkköaluetta ympäröineet rakennukset olivat Apolloniksen rakennuttamia tai myöhempiä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla
Dionysoksen temppeli (Pergamon)

**Dionysoksen temppeli** oli antiikin aikainen Dionysokselle omistettu kreikkalainen temppeli Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot sijaitsevat Pergamonin akropoliilla, joka on osa Unescon maailmanperintökohdetta *Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema*.

## Historia

Temppeli rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella 100-luvulla eaa., tosin se vaikuttaa jääneen ainakin jossakin määrin keskeneräiseksi. Dionysoksen kultti oli Pergamonissa yksi tärkeimpiä, sillä kaupungin hallitsijat attalidit katsoivat polveutuvansa Dionysos Kathegemonista (”Dionysos joka johtaa”) ja Herakleesta. Temppelin suunnittelijaksi on ehdotettu Hermogenestä, joka suunnitteli Teoksen Dionysoksen temppelin sekä Pergamonissa ainakin kaupungin toisen Dionysoksen temppelin lähellä Demeterin ja Koren pyhäkköä.

Temppeli kärsi vaurioita roomalaisella kaudella joko tulipalossa tai muusta syystä, ja se kunnostettiin keisari Caracallan aikana vuosina 198–217 jaa.

## Rakennus

Temppeli edusti joonialaista tyyliä. Se sijaitsi Pergamonin teatterin etu- eli länsipuolella olleen pitkän katumaisen noin 246,5 metriä pitkän ja 17,4 metriä leveän terassipengerryksen pohjoispäässä. Temppeli oli rakennettu kooltaan noin 18,5 × 27 metrin kokoiselle korotetulle perustukselle, johon johti 4,5 metriä korkeat 28 porrasaskelmaa käsittäneet portaat.

Temppelin itsensä koko oli noin 13,2 × 21,6 metriä. Temppelissä oli kahden neljän pylvään rivin (tetrastyyli) muodostama prostyyli portiikki tai vestibyyli ja sen takana naos eli cella. Pylväiden korkeus oli noin 11 metriä. Sisällä oli jumalan kulttipatsas, jonka jalusta on säilynyt. Temppelin koko tekee siitä suurimman tunnetun hellenistisellä kaudella rakennetun prostyylitemppelin.

Temppelin etupuolen vasen kulmapylväs ja osa entablementtia eli palkistoa sekä kattoa ja akroterion-koriste on kunnostettuna Pergamon-museossa Berliinissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pergamonin gymnasion

**Pergamonin gymnasion** oli antiikin aikainen gymnasion Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Unescon maailmanperintökohdetta *Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema*.

## Historia

Pergamonin gymnasion rakennettiin hellenistisellä kaudella kuningas Eumenes II:n aikana vuoden 197 eaa. jälkeen. Se uusittiin Rooman keisarikaudella. Sitä käytettiin tyypilliseen tapaan nuorukaisten koulutuksessa. Rakennus oli kaupungin suurimpia julkisia rakennuksia ja yksi koko antiikin maailman suurimpia gymnasioneita.

## Rakennukset

Gymnasion sijaitsi Pergamonin agoran etelärinteessä, ja se oli rakennettu kolmelle pengertasanteelle. Sen länsipuolella sijaitsi Demeterin ja Koren pyhäkkö ja pohjoispuolella Heran temppeli. Gymnasionin sisäänkäynnit olivat itäpuolelta kaupungin pääkadulta kokonaisuuden keski- ja ylätasanteille propyloneiden kautta.

Keskitasanteen itäosassa sijaitsi pieni korinttilaista tyyliä edustanut temppeli, joka oli omistettu Herakleelle. Keskitasanteen pohjoislaidalla eli ylätasanteen puolella oli kaksikerroksinen doorilaista tyyliä edustanut stoa eli pylväshalli. Tasanteen eteläpuolella sijaitsi pieni alatasanne.

Ylätasanteella oli palaistra, jonka länsi-, pohjois- ja itäsivuilla oli kaksikerroksiset pylväiköt, jotka olivat alun perin doorilaista ja myöhemmin joonialaista tyyliä. Näin kokonaisuudessa oli käytetty kaikkia kolmea klassista pylväsjärjestelmää. Pohjoissivun pylväikön takana olivat odeion, efebeion ja keisarikultille omistettu huone. Palaistran länsipuolella oli joonialaista tyyliä edustanut prostyylitemppeli, jonka arvellaan olleen omistettu Asklepiokselle, sekä kylpylärakennus. Palaistran itäpuolella oli toinen kylpylä. Eteläsivulla oli katettu ”kellaristadion” eli juoksurata (*ksystos*) juoksuharjoittelua varten.

Alueelta on löydetty lukuisten veistosten osia. Niihin lukeutuu muun muassa Attalos II:n sekä Herakleen patsaan jäänteitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Trajanuksen temppeli (Pergamon)

**Trajanuksen temppeli** eli **Trajaneum** (lat.) oli antiikin aikainen keisari Trajanukselle omistettu kreikkalainen temppeli Pergamonissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se oli Pergamonin huomattavimpia temppeleitä ja Rooman keisarikultin keskus koko Vähässä-Aasiassa. Temppelin rauniot sijaitsevat Pergamonin akropoliilla, joka on osa Unescon maailmanperintökohdetta *Pergamon ja sen monikerroksinen kulttuurimaisema*.

## Historia

Trajanuksen temppelin paikalla on ollut kulttipaikka jo varhaisemmin hellenistisellä kaudella. Trajanukselle omistettu temppeli rakennettiin paikalle roomalaisella kaudella 100-luvun jaa. alkupuolella. Sen rakentaminen alkoi Trajanuksen itsensä (keisarina 98–117 jaa.) eläessä ja se valmistui seuraavan keisarin eli Hadrianuksen aikana (117–138 jaa.).

Roomalaisaikainen temppeli on tunnistettu Trajanukselle omistetuksi muun muassa piirtokirjoituksista ja rahojen kuvituksista, joissa Trajanus yhdistetään Zeus Filiokseen (latinaksi Juppiter Amicalis). Tämä ”Ystävyyden Zeus” symboloi mahdollisesti Rooman ja Vähän-Aasian kreikkalaiskaupunkien välistä ystävyyttä. Hadrianus kävi itse Pergamonissa vuonna 123 tai 124 jaa., ja myönsi kaupungille *[[neokoros]]*-oikeuden, jonka ilmentymä temppeli oli. Näin Pergamonista tuli keisarikultin virallinen keskus Vähässä-Aasiassa.

## Rakennus

Temppeli sijaitsi Pergamonin akropoliin pohjoisosassa luoteeseen Athenen temppelistä ja Pergamonin kirjastosta. Sitä ympäröi noin 58 × 68 metrin kokoinen temenos-aukio. Temppeliin liittyvä rakennuskokonaisuus on ollut roomalaisaikaisen Pergamonin huomattavimpia, ja se on myös nykyisin kaupungin arkeologisen alueen parhaiten säilyneitä osia.

Varsinainen temppeli sijaitsi aukion keskellä. Se oli peripteraalitemppeli, joka oli rakennettu marmorista ja edusti korinttilaista tyyliä. Sen lyhyillä sivuilla oli kuusi pylvästä ja pitkillä sivuilla yhdeksän pylvästä. Temppeli oli rakennettu myöhäishellenististen ja roomalaisten temppelien tapaan podiumille. Sisäänkäynti oli lounaaseen päin. Alttari oli tavan mukaan ulkona temppelin sisäänkäynnin edustalla.

Koko rakennuskokonaisuus oli tehty tynnyriholvatun rakennelman päälle. Se koostui yhdestatoista holvatusta tunnelista. Länsi-, pohjois- ja itäsivuilta aukiota ympäröivät puoli-korinttilaista tyyliä edustavat pylväiköt. Sisäänkäynti aukiolle oli idemmän pylväikön eteläosasta. Eteläsivulta eli laakson puolelta kokonaisuus oli tuettu suurella tukimuurilla, mutta tällä puolella ei ollut pylväikköä, mikä mahdollisti sen, että temppeli näkyi akropoliilta hyvin alakaupunkiin ja kauemmaskin.

Paikalta on löydetty Trajanusta, Hadrianusta ja Zeus Filiosta esittäneiden veistosten osia, jotka osaltaan osoittavat roomalaisen temppelin olleen omistettu Trajanukselle. Myös paikalla aikaisemmin olleista hellenistisen kauden rakennuksista on löydetty joitakin jäänteitä, mukaan lukien eksedran jäänteet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Juho Jalkanen

**Juho Jalkanen** (3. helmikuuta 1857 Suonenjoki – 21. elokuuta 1914 Viipurin maalaiskunta) oli suomalainen maanviljelijä, liikemies ja valtiopäivämies.

Juho Jalkasen vanhemmat olivat saman niminen isä ja Fredrika Varis ja puoliso Anna Maria Jalkanen. Rehtori, historiantutkija K. J. Jalkanen oli hänen veljensä. Jalkanen omisti aiemmin Anttolan hovin ja useita liikeyrityksiä, mutta muutti sitten maanviljelijäksi Viipurin maalaiskuntaan. Hän oli talonpoikaissäädyssä Mikkelin tuomiokunnan edustaja valtiopäivillä  1897. Valtiopäivillä Jalkanen oli yleisen anomusvaliokunnan ja säädyn yksityisen kielianomusvaliokunnan jäsen. Hän myös osallistui muiden säätynsä edustajien kanssa useisiin anomuksiin. Hän kuului vuoden 1899 suureen lähetystöön edustaen Anttolan kuntaa ja valtakirjalla Mikkelin kaupunkia.

## Lähteet
Trajanuksen temppeli

**Trajanuksen temppeli** tai **Trajaneum** (lat.) voi viitata seuraaviin antiikin aikaisiin keisari Trajanukselle omistettuihin temppeleihin:

* Trajanuksen temppeli, Pergamon
* Trajanuksen temppeli, Trajanuksen forum, Rooma
Gunnar Idenstam

**Gunnar Idenstam** (s. 1961) on ruotsalainen urkuri.

Idenstam opiskeli Rune Engsön, Anders Bondemanin ja Torvald Torénin johdolla Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa sekä Marie-Claire Alainin johdolla Pariisissa. Improvisaatiossa hän sai ohjausta Jacques Taddeilta. Vuonna 1984 hän sai Grand Prix de Chartres -improvisointipalkinnon. Idenstam on konserttiurallaan esiintynyt muun muassa Monacon katedraalissa, Mariinski-konserttisalissa ja monilla festivaaleilla eri maissa. Idenstam on omaksunut vaikutteita klassisen musiikin ohella kansanmusiikista ja sinfonisesta rockista. Hänen kanssaan ovat tehneet yhteistyötä muiden muassa Johan Hedin, Christian Lindberg, Anders Paulsson, Lisa Rydberg, Benny Andersson ja Virpi Pahkinen.

Vuonna 2012 Idenstam sai Vuoden esiintyjän tunnustuksen Ruotsin kuninkaalliselta musiikkiakatemialta. Hänestä tuli vuonna 2013 akatemian jäsen, ja samana vuonna hänelle myönnettiin Litteris et Artibus -mitali.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut , 
* AllMusic: Gunnar Idenstam
Kamigyō-ku

**Kamigyō-ku** () on yksi Kioton kaupungin 11 suuralueesta. Se sijaitsee Kioton keskiosassa Kamojoen länsirannalla ja käsittää Kioton keskusta-alueen pohjoisosan. Lännessä se ulottuu Tenjinjoelle, pohjoisessa Kuramaguchi-kadulle ja etelässä Marutamachi-kadulle saakka. Kamigyōn suuralueella on 83&nbsp;704 asukasta (joulukuussa 2020) ja sen pinta-ala on 7,03 neliökilometriä, joten se on yksi kaupungin tiheimmin asutuista suuralueista.

Kamigyō-ku on Shimogyō-kun ohella toinen Kioton kahdesta alkuperäisestä suuralueesta. Ne muodostettiin vuonna 1889 samalla, kun perustettiin nykymuotoinen Kioton kaupunki. Suuralueen nimi (’ylempi Kyō’ eli ’ylempi Kioto’) periytyy Heian-kauden loppupuolelta, kun kaupungin pohjois- ja eteläosille syntyi omat nimitykset. Alun perin käytettiin termiä *Kamiwatari* (上辺), sittemmin Japanin keskiajalla nimeä *Kaminomachi* (上町). Vuonna 1929 Kamigyōn ja Shimogyōn suuralueista erotettiin Nakagyōn, Sakyōn ja Higashiyaman suuralueet, ja vuonna 1955 Kamigyōsta lohkaistiin vielä Kitan suuralue. 

Kamigyō-ku on perinteisen *[[nishijin-ori]]*-kankaan tuotantoaluetta. Siellä sijaitsevat myös japanilaisen teetaiteen kolmen koulukunnan (Omotesenke, Urasenke ja Mushakōjisenke) päämajat. Merkittävän osan suuralueen itäosasta käsittää Kyōto gyoenin puisto, jossa sijaitsevat muun muassa Kioton keisarillinen palatsi ja Sentōn keisarillinen palatsi. Puiston länsipuolella on Kioton prefektuurin hallintorakennus.

Keisarillisen palatsin lisäksi suuralueen nähtävyyksiä ovat Kitano Tenman-gūn šintolainen pyhäkkö sekä Daihōon-jin, Rozan-jin ja Shōkoku-jin buddhalaiset temppelit. Kamigyōn suuraluetta palvelee Kioton metron Karasuma-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Main Shrine, Kitano-tenmangu-No4-2020-07.jpg|Kitano Tenman-gū
Tiedosto:出町商店街 (41905924262).jpg|Demachin katettu ostoskatu
Tiedosto:Kitano Odori.jpg|Kamishichikenin geishakorttelin Kitano-odori
Tiedosto:Nishijin-Kyogoku140526NI3.JPG|Nishijin-Kyōgokun kaupunginosaa
Tiedosto:SSdoshisha.jpg|Dōshisha-yliopiston rakennuksia


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Suuralueen internetsivut
Hopa

**Hopa** on piirikunta Turkin Artvinin maakunnassa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Hopan väkiluku oli 26&nbsp;958.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Isabel Guzman

**Isabella Casillas ”Isabel” Guzman** on yhdysvaltalainen virkamies, joka toimi Joe Bidenin presidenttikauden aikana Yhdysvaltain pienyrityshallinnon johtajana. Guzman on toiminut itsekin yrittäjänä, ja pienyrityshallinnossa kansliapäällikkönä ja neuvonantajana.

Pienyrityshallinnon johtajan virka on ministerin tehtäviin rinnastettava. Aikaisemmin sitä on pidetty melko merkityksettömänä, mutta koronaviruspandemiaan liittyvät elvytystoimet ovat nostaneet tehtävän merkitystä 2020-luvun alussa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ailus

**Ailus** on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Alexandra Ailus (s 2002), koripalloilija
* Merja Kasoi, ent. *Ailus* (s. 1968), järjestöjohtaja, Kuntien eläkevakuutuksen ent. toimitusjohtaja
* Paul Ailus (1911–1983), muusikko, yrittäjä, säveltäjä ja sanoittaja
* Rauno Ailus (s. 1940), koripalloilija
* Ray Ailus (s. 1973), koripallovalmentaja ja koripalloilija.
2291 Kevo

**2291 Kevo** on tähtitieteilijä Liisi Oterman vuonna 1941 löytämä asteroidi eli pikkuplaneetta. Se on nimetty Lapissa sijaitsevan Kevo-nimisen paikan mukaan. Tämä paikannimi on valittu asteroidinnimeksi, koska Kevolla toimii Turun yliopiston tutkimusasema.

Kohde sijaitsee Auringosta suunnilleen 3,04&nbsp;kertaa niin kaukana kuin Maa, ja sen kierros Auringon ympäri kestää noin 5&nbsp;vuotta ja 4&nbsp;kuukautta.

Kohde kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään  ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin . Pyörähdysaika akselin ympäri on . Albedo on  ja magnitudi on .

## Katso myös
* Luettelo Liisi Oterman löytämistä asteroideista

## Lähteet