open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Fjodor Hitruk

**Fjodor Saveljevitš Hitruk** (; 1. toukokuuta 1917 Tver – 3. joulukuuta 2012 Moskova) oli palkittu neuvostoliittolainen animaattori ja elokuvaohjaaja.

Hitruk syntyi juutalaiseen perheeseen. Hän opiskeli kaupallista alaa Stuttgartissa ja graafista taidetta Moskovassa, mutta kiinnostui pian animaatiosta. Vuodesta 1937 hän työskenteli lähes puolen vuosisadan ajan Sojuzmultfilm-studiolla, ensin animaattorina, mutta vuodesta 1962 myös animaatioelokuvien ohjaajana. Hitrukin ensimmäinen ohjaus, aikuisille suunnattu satiirinen *[[Erään rikoksen tarina]]* oli menestys ja pian hän kohosi maansa tunnetuimmaksi animaatioiden tekijäksi. Hän ohjasi vuosina 1969–1972 kolme Nalle Puh -elokuvaa, joissa A. A. Milnen lastenkirjahahmot oli kuvattu hyvin eri tavalla kuin amerikkalaisen Disney-yhtiön elokuvissa. Eräitä Hitrukin elokuvia palkittiin ulkomailla: elokuvan tekemisestä kertova *[[Film, Film, Film]]* (1968) palkittiin Tampereen lyhytelokuvafestivaalilla ja *[[Saari (elokuva)|Saari]]* (1973) sai Cannesin elokuvajuhlien kultaisen palmun ulkomaisten lyhytelokuvien sarjassa. Hitruk lopetti ohjaamisen vuonna 1984.

## Lähteet
Olli Heikinheimo

**Klas Olof (Olli) Heikinheimo** (vuoteen 1906 **Heikel**; 12. toukokuuta 1882 Rovaniemi – 3. helmikuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, Metsäntutkimuslaitoksen johtaja ja metsänhoidon professori 1918–1952.

Heikinheimon isoisä oli Albert Heikel, vanhemmat ylimetsänhoitaja Johan Henrik Heikel ja Lina Harlin ja puoliso vuodesta 1912 opettaja Ester Naukler. Metsänhoitajat Karl Henrik (Henni) Heikel, Knut Otto Heikinheimo (Heikel), Lauri Johannes Heikinheimo (Heikel) ja John Heino Heikinheimo (Heikel) olivat hänen veljiään.

Heikinheimo tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1901, suoritti päästötutkinnon Evon metsäopistosta 1904, jolloin hänestä tuli myös metsäkonduktööri, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1911. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1916 kaskiviljelyn vaikutuksista Suomen metsiin.

Heikinheimo toimi 1910-luvulla muun muassa Evon metsäkoulun johtajana.
Heikinheimo kehitti Suomen oloihin soveltuvia metsänhoitomenetelmiä sekä loi metsänhoidon kokeilualueiden verkoston. Hän vaikutti merkittävästi Metsäntutkimuslaitoksen tieteelliseen tasoon.

## Lähteet
Valo (urheilujärjestö)

**Valo, Valtakunnallinen liikunta- ja urheiluorganisaatio ry** oli vuosina 2013–2016 toiminut Suomen Liikunnan ja Urheilun, Nuoren Suomen ja Suomen Kuntoliikuntaliiton vuonna 2012 perustama urheilujärjestö. Suuret liitot eivät aluksi liittyneet Valoon, koska muun muassa aluejärjestöjen asemasta ei päästy sopuun.

Yhdistyksen ensimmäisenä puheenjohtajana toimi Nuoren Suomen puheenjohtaja Petteri Kilpinen. Vuonna 2013 hänen seuraajakseen valittiin Kuntoliikuntaliiton Juha Rehula ja edelleen Timo Laitinen. Valon puheenjohtajaksi kaudelle 2014–2016 valittiin Risto Nieminen, joka toimi myös Olympiakomitean puheenjohtajana.

Valo ry:n varsinaisina jäseninä oli 88 jäsenjärjestöä. Näistä 57 oli valtakunnallista ja 15 alueellista jäsenjärjestöä sekä 16 kumppanuusjäsentä.

Huhtikuussa 2014 kerrottiin Valon ja Olympiakomitean yhdistävän operatiivisen toimintansa toimintansa ennen kesää 2014. Uuden organisaation johtoon tuli Valon pääsihteeri Teemu Japisson.

Valo sai vuonna 2015 liikuntajärjestöistä suurimman avustuksen veikkausvoittovaroista, yli 4,8 miljoonaa euroa.

Valo ja Olympiakomitea yhdistyivät uudeksi Olympiakomiteaksi, joka aloitti toimintansa 1.1.2017.

## Valon puheenjohtajat
* Petteri Kilpinen 2012
* Juha Rehula 2013
* Timo Laitinen 2013
* Risto Nieminen 2013–2016

## Valon pääsihteeri
* Teemu Japisson 2012–2016

## Lähteet
Kyttyränirkko

**Kyttyränirkko** (*Notodonta dromedarius*) on keskikokoinen, erikoisen violetinsävyinen yöperhonen.

## Koko ja ulkonäkö
Helposti tunnistettava perhonen. Etusiivet ovat pohjaväriltään violetinharmaat. Siiven tyvessä etureunassa on keltainen laikku ja siiven poikki kulkee kaksi keltaista, punaruskealla varjostunutta poikkiviirua. Viirujen välissä sijaitseva keskitäplä on pitkänomainen, punaruskea ja reunoiltaan keltainen. Siiven kärkiosassa on himmeä, punaruskea poikkijuova. Siiven takareunassa on sisemmän poikkiviirun kohdalla tumma suomutupsu. Takasiivet ovat harmaanruskeat ja etusiipiä vaaleammat. Niiden takareunan ulkonurkka on muuta siipeä tummempi. Lajilla on pohjoisessa muoto *f. frigida* (*f. polaris*), jonka siivet ovat läpikuultavat, vaaleammat ja kuviointi on himmeää. Siipiväli 37&ndash;46&nbsp;mm.

## Levinneisyys ja lentoaika
Kyttyränirkkoa tavataan koko Euroopassa ja idässä Etelä-Siperiaan Baikalille. Suomessa sitä tavataan koko maassa pohjoisinta Lappia myöten. Etelä- ja Keski-Suomessa se on kuitenkin yleisempi. Perhoset lentävät kahtena pitkäaikaisena ja osin päällekkäisenä sukupolvena toukokuusta syyskuuhun lennon ollessa runsainta heinäkuun loppupuoliskolla. Lämpiminä kesinä lajilla saattaa ehkä esiintyä jopa kolmannen sukupolven yksilöitä.

## Elinympäristö ja elintavat
Kyttyränirkko on varsin yleinen laji, jota tavataan jokseenkin kaikenlaisissa koivuja kasvavissa ympäristöissä. Perhosia tavataan usein myös avoimilla alueilla, kaukana tyypillisiltä elinpaikoiltaan. Perhoset aloittavat lennon illan hämärtyessä ja molemmat sukupuolet tulevat helposti valolle.

Naaras munii lehtien alapintojen reunuksille 150&ndash;250 munaa yksitellen. Toukat elävät yksin ja oleskelevat pääasiassa lehtien alapuolella tai lehtiruodilla. Toukka koteloituu maahan maa-aineksella naamioituun kotelokoppaan. Kesäkotelot kuoriutuvat parin viikon kuluttua, syyskotelot talvehtivat.

## Ravintokasvi
Toukka elää koivuilla (*Betula*) sekä pajuilla (*Salix*), vähäisissä määrin myös muutamilla muilla lehtipuilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen perhostutkijain seura: Tummien nirkkolajien tunnistaminen 
*Suomen Perhoset: Kyttyränirkko
* toukka 
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa 
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* Vlindernet
Pysäytyskoukku

**Pysätyskoukku** on lyhyille kiitoteille kuten lentotukialusten lentokansille laskeutumaan suunnitelluissa lentokoneissa käytetty vahva metallikoukku, joka lyhentää rullausmatkaa koneen laskeutuessa. Koukun on tarkoitus tarttua kiitotien poikki viritettyyn joustavaan pysätysvaijeriin koneen rullatessa sen yli. Vaijeriin tarttunut koukku pakottaa laskeutuvan koneen pysähtymään. Pysäytyskoukku on useimmiten sijoitettu lentokoneen takaosaan.

Lähes kaikki nykyaikaiset sotilaslentokoneet on varustettu pysäytyskoukulla, joko tukialustoiminnan tai hätälaskujen helpottamiseksi.

## Lähteet

*Aircraft Systems: Mechanical, Electrical and Avionics Subsystems Integration
*http://www.answers.com/topic/aircraft-arresting-hook-aviation

## Aiheesta muualla
Narni

**Narni** on kunta Ternin maakunnassa Umbrian hallintoalueella Keski-Italiassa. Kaupungissa on noin 20&nbsp;000 asukasta.

Kaupunki on rakennettu Nerajoen jyrkälle rinteelle.

## Historia
### Antiikki

Kaupunki sai alkunsa antiikin aikana umbrialaisena kaupunkina nimeltä *Nequinum*. Roomalaiset valtasivat sen vuonna 299 eaa., jonka jälkeen siitä tehtiin roomalainen siirtokunta ja sen nimeksi tuli *Narnia*. Kaupunki kukoisti roomalaisen ajan loppuun saakka, koska sijaitsi merkittävän Via Flaminian varrella. Antiikin aikaisen kaupungin tunnetuimpiin jäänteisiin lukeutuvat keisari Augustuksen rakennuttaman sillan rauniot, nykynimeltään Ponte d’Augusto.

### Myöhempi historia

Narnista tuli varhain piispanistuin ja se säilyi läpi keskiajan huomattavana kaupunkina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henrik Heikel

**Henrik Heikel** (14. tammikuuta 1808 oulu – 14. maaliskuuta 1867 Helsinki) oli suomalainen pappi, kuurojen koulun perustaja. Heikel oli Turun lukion lehtori 1835–1860 ja Pietarsaaren maaseurakunnan kirkkoherra vuodesta 1861. Hän oli valtiopäivillä pappissäädyn jäsen 1863–1864 ja 1867. Hän perusti pappilaansa maalle 1863 kuurojen kodin, joka myöhemmin siirtyi valtion haltuun.

Hänen tyttärensä Anna Heikel toimi kuurojen kodin opettajana ja johtajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Saarnakivi (Mietoinen)

**Saarnakivi** on Mynämäessä entisen Mietoisten kunnan Pyhärannassa sijaitseva siirtolohkare. 

Paikallisen perimätiedon mukaan Pyhäranta oli ensimmäisen Suomen ristiretken maihinnousupaikka vuonna 1155 ja piispa Henrik olisi pitänyt kiven luona ensimmäisen saarnansa. Yksityistien varrella sijaitsevan kiven juurella on vuonna 2005 paljastettu muistolaatta. 

Mietoisten Saarnakiven kautta kulkee piispa Henrikin maihinnousupaikalta Mynämäen kirkolle johtava noin 15 kilometrin pituinen Pyhän Henrikin rantatien pyhiinvaellusreitti. Se on vuodesta 2005 lähtien ollut Pyhän Henrikin tien pyhiinvaellukseen liittyvä osa.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mietoisten kyläportaali – Pyhän Henrikin rantatien pyhiinvaellusreitti
Zong Qinghou

**Zong Qinghou** (; 1945 – 25. helmikuuta 2024) oli kiinalainen yrittäjä ja perustamansa, nykyään maan suurimman virvoitusjuomayhtiön, Hangzhou Wahaha Groupin toimitusjohtaja. Zong perusti yrityksen Hangzhoun kaupungissa vuonna 1986. *[[Forbes]]* arvioi lokakuussa 2012 hänen olevan maansa rikkain ihminen noin 10 miljardin dollarin omaisuudellaan.

Zong syntyi 1945 köyhään perheeseen Hangzhoussa. Hänet lähetettiin 1960-luvulla kulttuurivallankumouksen aikana työskentelemään maaseudulle. Zong palasi 1978 kotikaupunkiinsa työskentelemään myyjänä.

Zong osti 1987 kahden eläköityneen opettajan kanssa kaupan ja he alkoivat myydä juomia ja jäätelöä. Hän perusti 1989 Hangzhou Wahaha Nutritional Foods Factoryn, josta tuli kaksi vuotta myöhemmin Hangzhou Wahaha Group. Zong perusti 1995 vesimerkin Wahaha huomattuaan pulloveden myyntimahdollisuudet. Merkistä tuli nopeasti huomattavan suosittu, ja seuraavana vuonna ranskalaisyritys Danone sijoitti 70 miljoonaa dollaria viiteen yhteiseen projektiin.

Danonen ja Wahahan yhteistyö loppui 2009, kun Danone myi omistuksensa kiinalaisyritykselle. Yritysten suhteet olivat heikentyneet kaksi vuotta aiemmin, kun Zong oli kieltäytynyt myymästä Wahahan osuutta Danonelle. Zong syytti ranskalaisia yrityskaappauksen yrityksestä, ja Danonen mukaan Wahaha toimi salaa rinnakkaisissa yhtiöissä, jotka myivät samanlaisia tuotteita.

Zong siirtyi 2021 hieman sivummalle Wahahassa ja nimitti tyttärensä Zong Fulin varapuheenjohtajaksi ja toimitusjohtajaksi.

## Lähteet
Anna Heikel

**Anna Charlotta Heikel** (2. helmikuuta 1838 Turku – 3. huhtikuuta 1907 Pietarsaari) oli isänsä Henrik Heikelin perustaman kuurojen koulun Pietarsaaren kuuromykkäinkoulun opettaja ja johtaja 1878–1898. Hän ei kannattanut kuurojen puheopetusta vaan katsoi että viittomakieli on heidän oikea kielensä.

Hän toimi sisarustensa kanssa keskeisesti Suomen baptistiyhdyskunnassa ja 1870 perustetussa ensimmäisessä suomalaisessa baptistiseurakunnassa. Baptistisen toiminnan jälkeen Anna Heikel piti yllä vapaakirkollista toimintaa yhdessä siskonsa Netan (1846–1943) kanssa.

Anna Heikel sai baptistisen kasteen vuonna 1868 Örebrossa ruotsalaiselta baptistipastori A. Wibergiltä ja seuraavana vuonna kasteen sai Netta. Anna Heikel oli vuonna 1901 perustetun Naislähetysliiton ensimmäisiä jäseniä. Pietarsaareen rakennettiin 1871 ensimmäinen luterilaisesta kirkosta irrallinen protestanttisen liikkeen saarnahuone. Vuonna 1877 Heikelin sisarukset perustivat Pietarsaareen raittiusyhdistyksen. Netta Heikel oli Vapaan Lähetyksen keskuskomitean jäsen vuosina 1897–1898, sekä varajäsen 1899–1900.

## Lähteet
* Hämelin, Eila, Rautamäki, Vappu: *Tienraivaajat: Vapaakirkon naiset ilosanoman viejinä*. Hämeenlinna: Päivä, 2001.  (sidottu)
* Salmensaari, S. S.: *Suomen vapaakirkko*. Tampere: Päivä, 1957

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* Backlund-Enges, Susanna: *Anna Heikel: Dövstumslärarinna – andlig ledare – samhällspåverkare.* Pro gradu -työ 2001. Åbo Akademi.

## Aiheesta muualla
* 
*
Kernin kaari

**Kernin kaari** on erittäin harvinainen halomuoto. Se on ikään kuin zeniitinympäristön kaaren ympyrämäinen jatke, joka kiertää zeniittiä vastapuolella aurinkoa.

Kernin kaari syntyy samankaltaisista laatta-asentoisista jääkiteistä kuin zeniitinympäristön kaari, mutta hieman erilaisella valonkululla.

Ainoan valokuvatun havainnon Kernin kaaresta luonnollisella valonlähteellä on tehnyt Marko Mikkilä vuonna 2007 Sotkamossa. Halo ei näkynyt paljain silmin, vaan vasta käsitellyissä valokuvissa. Kernin kaari on nimetty siitä Alankomaissa havainnon tehneen H. F. A. Kernin mukaan. Aiemmat valokuvaamattomat havainnot ovat ristiriidassa nykyteorian kanssa, eikä kaikkia havaintoja pidetä todellisina.

Zeniitinympäristön kaaren tapaan Kernin kaarella on toinen, teoreettinen osamuoto, joka näyttäytyy horisontinympärisön kaaren yhteydessä.

## Lähteet
Markku Kuittinen

**Markku Tauno Tapani Kuittinen**  (15. heinäkuuta 1948 Jyväskylän maalaiskunta – 19. joulukuuta 2012 Kouvola) oli suomalainen purjelentäjä, joka voitti kaksi maailmanmestaruutta. Kotimaassaan hän edusti Kouvolan Ilmailuyhdistystä.

Kuittinen aloitti purjelentoharrastuksensa vuonna 1965. Hän saavutti Suomen ennätykset suurimmassa korkeudessa (7650 metriä) ja suurimmassa omassa nousussa (7030 metriä) vuonna 1972. Ensimmäisen Suomen-mestaruutensa hän voitti vuonna 1977 ja seuraavan vuonna 1979, molemmat 15 metrin luokassa. Kerholuokan Suomen-mestaruuden hän voitti vuonna 1982 ja vakioluokan Suomen-mestaruuden vuosina 1984, 1990, 1991, 1993 ja 1994.

Vuonna 1987 Kuittinen voitti vakioluokan maailmanmestaruuden. Kaksi vuotta myöhemmin hän saavutti MM-pronssia. Toisen maailmanmestaruutensa hän voitti vuonna 1995.

## Lähteet
Silkkivinttikoira

**Silkkivinttikoira** () on yhdysvaltalainen koirarotu, joka on vielä maailmalla suhteellisen tuntematon. Sillä ei ole FCI:n eikä AKC:n tunnustusta, mutta Suomen Kennelliitto hyväksyi sen virallisesti roduksi vuonna 2025.

Kasvattajia löytyy alkuperäismaan lisäksi mm. Englannista, Hollannista, Sloveniasta, Saksasta, Ruotsista ja Suomesta.

## Ulkonäkö

Silkkivinttikoira on keskikokoinen, atleettinen, linjakas ja tyylikäs vinttikoira, jonka tunnusmerkkeihin lukeutuu keskipitkä, silkkinen karvapeite. Se antaa vaikutelman tasapainosta, hienostuneisuudesta ja voimasta, jotka yhdistyvät suurenmoiseen juoksukykyyn. Säkäkorkeus on 47–51 cm. Karvapeite on pehmeä ja silkkinen, tyypiltään joko suora, hieman laineikas tai kihara; sen ei tule koskaan olla villava, liian pitkä (tämä vaikeuttaa koiran toimintakykyä juoksevana vinttikoirana) eikä liian runsas (jolloin koiran ääriviivat peittyvät). Päätä ja korvia reunustava pidempi hapsutus kuuluu olennaisiin rotupiirteisiin - lisäksi karva on tavallista pidempää myös kaulassa, rintakehän alaosassa, raajojen takaosissa ja hännässä. Kaikki värit ja väriyhdistelmät sallitaan: esimerkiksi valkoinen, keltainen, brindle, musta ja kirjava ovat mahdollisia.

## Luonne ja käyttäytyminen
Luonteeltaan silkkivinttikoirat ovat älykkäitä ja tasapainoisia. Voimakkaasta saalistusvietistä huolimatta ne ovat kotioloissa omistajiinsa kiintyviä, uskollisia ja lempeitä. Aggressiivisuus ihmisiä tai muista koiria kohtaan luetaan vakavaksi virheeksi, kuin myös liiallinen hermostuneisuus ja pelokkuus.

## Alkuperä
Haaveena oli pieni, atleettisen elegantti, mutta esteettisen miellyttävästi pitkäkarvainen vinttikoira, ja sen vuoksi rodun luomisessa onkin käytetty whippettiä ja venäjänvinttikoiraa. Alun perin rodun kehitti Kristull -venäjänvinttikoirakennelin teksasilainen kasvattaja Francie Stull. Hän aloitti vuonna 1988 Windsprite-kennelistä hankittujen pitkäkarvaisten whippetien parissa, joihin hän lisäsi pitkän turkin vuoksi venäjänvinttikoiraa ja laajemman geenipoolin vuoksi tavallista whippetiä. *International Silken Windhound Society* järjesti ensimmäisen tapaamisensa vuonna 1999.

Vaikka rotu on kotoisin Yhdysvalloista, slovenialaiset pitävät sitä heidän rotunaan. Vinttikoiraharrastajat toivat sen mukanaan Sloveniaan, missä paikalliset kasvattajat aloittivat sen jalostamisen eteenpäin. He uskovatkin toimineensa merkittävästi rodun säilyttämisen ja populaation lukumäärän kasvamisen eteen. Näistä syistä Slovenian Kennelliitto KZS työskentelee tällä hetkellä sen eteen, että FCI tunnustaisi silkkivinttikoiran slovenialaisena rotuna. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen silkkivinttikoirakerho 
* ISWS - International Silken Windhound Society
Tarkki

**Tarkki** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Eerika Tarkki (2004–2012), henkirikoksen uhriksi joutunut tyttö
* Iiro Tarkki (s. 1985), jääkiekkomaalivahti
* Saija Tarkki (s. 1982), jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja
* Touko Tarkki (s. 1977), murhaaja
* Tuomas Tarkki (s. 1980), jääkiekkomaalivahti
Santavuori (sukunimi)

**Santavuori** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Kustaa Aapo Santavuori (1883–1967), opettaja, tuomiorovasti
* Martti Santavuori (1906–1972), kirjailija, suomentaja ja upseeri, Kustaa Aapo Santavuoren veli
* Pirkko Santavuori (1933–2004), lastenneurologi
* Ritva Santavuori (o.s. *Lehtinen*, 1932–2024), Helsingin ent. kaupunginviskaali, Usko Santavuoren puoliso
* Tuomas Santavuori (s. 1985), jääkiekkoilija
* Usko Santavuori (1922–2003),  toimittaja, Kustaa Aapo Santavuoren poika
* Vesa Santavuori (1945–2012), toimittaja, Martti Santavuoren poika.
Theodor August Heikel

**Theodor August Heikel** (31. tammikuuta 1863 Uudenkaarlepyyn maalaiskunta – 8. lokakuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja, valtiopäivämies ja maaherra. 

## Henkilöhistoria
Heikelin vanhemmat olivat pitäjänapulainen, varapastori August Heikel (1816–1866) ja vapaaherratar Aurora Emilia von Knorring (k. 1904). Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lyseosta 1884 ja valmistui metsänhoitajaksi Evon metsäopistosta 1886. Heikel oli metsähallituksessa metsäneuvoksena 1908–1917 ja sen jälkeen Vaasan läänin maaherrana 1917–1920. Hän oli porvarissäädyssä Uudenkaarlepyyn edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.  Hän toimi myös Vaasan väliaikaisen metsähallituksen ylijohtajana 1918. Hän oli myös Oulun kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1904–1907. Viimeksi Heikel toimi liike- ja asiamiehenä  puunjalostusteollisuuden alalla.

Heikel oli naimisissa vuodesta 1891 Ida Matilda Liljebäckin kanssa. Heikelin veljiä olivat kreikkalaisen kirjallisuuden professori Ivar Heikel, helsinkiläinen lääkäri, professori Oskar August Heikel (1844–1928) ja Vaasan kirkkoherra Joel August Heikel (1851–1918). Jääkärimajuri Ragnar Heikel oli Theodor August Heikelin poika.

## Julkaisuja
Nimellä *T. A. Heikel*:
* *Mitä meidän tulee tietää uudesta vaalilaista? : käytännöllisiä ohjeita valitsijoita, kunnallislautakuntia ja vaalilautakuntia varten*. Otava 1906
**Käsikirja Suomen kruununmetsien metsänhoitoviranomaisia varten : kokoelma Suomen kruununmetsien hallintoa ja hoitoa koskevia asetuksia, kiertokirjeitä, määräyksiä ja ohjeita*. Metsähallituksen julkaisuja 1. Helsinki 1910
**Suomen Metsänhoitoyhdistys 1877-1927 : yhdistyksen viisikymmenvuotinen toiminta pöytäkirjojen valossa*.  Suomen Metsänhoitoyhdistys, Helsinki 1927
**Metsäpalot : niiden esiintyminen, syyt ja laajuus, niiden ehkäiseminen, huomaaminen ja sammutus*. Fennia, Helsinki 1931, 1939

## Lähteet

## Aiheesta muualla
T. A. Heikelin lehtiartikkeleita:
* Elämän muisteloita : Metsänkävijä Olli Pekka Suikki, Suomen Kuvalehti, 09.05.1925, nro 19, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Elämän muisteloita : Ensimmäinen poromatkani, Suomen Kuvalehti, 01.07.1925, nro 26-27, s. 36, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Elämän muisteloita : Metsänvartija Juho Holm, Suomen Kuvalehti, 17.04.1926, nro 16, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Santavuori (täsmennyssivu)

**Santavuori** voi viitata seuraaviin asioihin:

* Santavuori, mäki Etelä-Pohjanmaalla Ilmajoen kunnassa
* Santavuori (sukunimi), suomalainen sukunimi
Kirjakaari

**Kirjakaari Oy** oli monikielisiin kuvateoksiin ja liikelahjana jaettaviin kirjoihin erikoistunut suomalainen kustannus- ja kirjamarkkinointiyhtiö. Kirjakaari julkaisi tarinoihin pohjautuvia kirjoja ja julkaisuja eri alueille ja toimialoille. Yhtiö vei tarinoita myös kansainvälisille markkinoille eri medioissa. Yhtiö oli Suomen Kustannusyhdistys ry:n jäsen. Perheyritys oli perustettu vuonna 2007 ja sen juuret veivät vuoteen 1995 saakka. Yhtiön toimitusjohtajana työskenteli Johanna Holkko.

Yritysviestintää varten Kirjakaaren rinnalle perustettiin syksyllä 2017 viestintätoimisto Brandia.

Marraskuussa 2025 Kirjakaari Oy asetettiin omasta hakemuksestaan konkurssiin noin 186&nbsp;000 euron veloista.
__NOTOC__
## Historia
Aluksi Kirjakaari tarjosi suomalaisille kansainvälisille toimijoille muiden kustantamia monikielisiä teoksia. Vuonna 2009 Kirjakaari kustansi ensimmäisen teoksensa *Somewhere in Finland*, mikä oli alkusysäys kustannusliiketoiminnalle. Vuosien varrella Kirjakaari julkaisi erityisesti maakuvaviestintää tukevia teoksia. Kirjakaari oli erikoiskirjojen kustantamo.

Marraskuussa 2017 julkaistu *100 menestyksen vuotta* esittelee suomalaista osaamista.

## Kirjakaaren projekteja
* Suomi - 100 menestyksen vuotta
* Kasvunmaakunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirjakaaren kotisivut
Palma Violets

**Palma Violets** on englantilainen yhtye Lambethista, Lontoosta. Yhtye perustettiin vuonna 2011.

Yhtyeen musiikillinen tuotos on ensisijaisesti rock-genreä, jossa on garage rock ja psykedeelisiä vaikutteita. Yhtyeen ensimmäinen single "Best of Friends" valittiin NME:n vuoden lauluksi 2012. Palma Violetsin debyyttialbumi *[[180]]* julkaistiin 25. helmikuuta 2013.

## Diskografia
### Studioalbumit

### Singlet

## Lähteet
Mikko Heikinheimo

**Aukusti Mikko Heikinheimo** (vuoteen 1906 **Heikel**;  7. tammikuuta 1881 Rovaniemi – 23. huhtikuuta 1960 Helsinki) oli Teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan professori 1916–1945.

## Henkilöhistoria
Heikinheimon vanhemmat olivat ylimetsänhoitaja Johan Henrik Heikel ja Lina Harlin. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1899 ja valmistui insinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1905.  Charlottenburgissa Heikinheimo opiskeli 1905–1907. Hän oli ennen yliopistouraansa Helsingin sähkölaitoksen käyttöinsinööri 1908–1913 ja opettaja Tampereen teknillisessä opistossa 1913–1916. Tampereen ja Rauman ja niiden ympäristöjen valo- ja voimalaitostarkastajana Heikinheimo toimi 1915–1919 ja Suomen höyrykattilayhdistyksen yli-insinöörinä 1917. Hän oli myös Voima- ja polttoainetaloudellisen yhdistyksen yli-insinööri ja toimitusjohtaja 1918–1919. Aikakauslehti *Sähkö ja Voiman* toimittaja Heikinheimo oli 1908–1909. Eläkkeellä hän toimi maanviljelijänä Pernajan Sarvisalon saaressa.

Heikinheimo oli naimisissa vuodesta 1908 kamreeri, pääkirjanpitäjä Anna Reinilän (entinen Rehnbäck) (k. 1960) kanssa. Heikinheimon isoisä oli Albert Heikel ja tytär sisustustaiteilija Maija Heikinheimo. Professori Heikinheimo oli Rauhanyhdistyksen Keskustoimikunnan päätoimikunnan jäsenenä sekä laestadiolaisen liikkeen luottamusmiehenä. 

## Julkaisuja
* *Kaskadimuuttajat: 1*, 1914
* *Keksintöjen kirja: Sähkö ja sen käyttö*, 1932 (päätoim.)

## Lähteet
King’s Cup

**King’s Cup** on Thaimaassa vuosittain järjestettävä Thaimaan vanhin jalkapallon maajoukkueturnaus. Sitä on pelattu vuodesta 1968 lähtien, poikkeuksina vuodet 1983, 1985, 2008, 2011 ja 2014, jolloin turnausta ei järjestetty. Joinakin vuosina King’s Cupiin on osallistunut myös seurajoukkueita, ikäkausimaajoukkueita tai jonkin kansallisen liigan pelaajista muodostettuja kokoonpanoja.

## King’s Cupin voittajat 2000-luvulla
*2000  Thaimaa
*2001  Ruotsi
*2002  Pohjois-Korea
*2003  Ruotsi
*2004  Slovakia
*2005  Latvia
*2006  Thaimaa
*2007  Thaimaa
*2009  Tanskan liigamaajoukkue
*2010  Tanska
*2012  Etelä-Korean alle 23-vuotiaat
*2013 
*2015  Etelä-Korean alle 23-vuotiaat

## King’s Cup 2013

Vuoden 2013 King’s Cup pelattiin 23.–26. tammikuuta Chiang Main kaupungissa Pohjois-Thaimaassa. Mukana ovat Thaimaa, Pohjois-Korea, Ruotsi ja Suomi. 

Ruotsi voitti vuoden 2013 King's Cupin kaatamalla Suomen loppuottelussa lukemin 3-0 (1-0) ja pronssiottelussa Thaimaa ja Pohjois-Korea pelasivat tasan 2-2.

----

**Pronssiottelu**

**Loppuottelu**

## Lähteet
Mitsubishi F-2

**Mitsubishi F-2**  on Mitsubishi Heavy Industriesin (MHI) ja Lockheed Martinin Japanin ilmaitsepuolustusvoimille valmistama monitoimihävittäjä.

Yhdysvaltalaiseen F-16C/D Fighting Falcon -hävittäjään perustuvasta koneesta on kaksi versiota, yksipaikkainen F-2A ja kaksipaikkainen F-2B.

F-2 sai alkunsa Yhdysvaltain ja Japanin FSX-projektina, jonka tarkoituksena oli korvata Japanin vanhenevat F-1-hävittäjät. Suunnitelmat niiden korvaamiseksi alkoivat vuonna 1985, ja marraskuussa 1988 maat saavuttivat yksimielisyyden F-16:n käyttämisestä uuden japanilaiskoneen pohjana.

Yhdysvaltalaiseen esikuvaansa verrattuna F-2:n kokoonpanossa on käytetty enemmän komposiittimateriaaleja. Sen siiven pinta-ala on myös noin 25 prosenttia suurempi.

## Tekniset tiedot

## Lähteet

### Kirjallisuutta
*Crosby, Francis: *Modern Fighter Aircraft*, Southwater Books/Anness Publishing, 2004, London England (s. 95) 

## Aiheesta muualla

*Avionslegendaires: Mitsubishi F-2, un clone du F-16
*Militaryfactory: Mitsubishi F-2 Multirole Fighter
Mitsubishi F-1

**Mitsubishi F-1** on Mitsubishi Heavy Industriesin ja Fuji Heavy Industriesin Japanin itsepuolustusvoimien ilmavoimille valmistama hävittäjä. Se lensi ensilentonsa vuonna 1975, mutta otettiin palveluskäyttöön vasta vuosia myöhemmin. F-1 varustettiin kahdella lisenssillä valmistetulla Rolls-Royce Turbomeca Adour -suihkumoottorilla. Tyyppi oli ensimmäinen Japanin toisen maailmansodan jälkeen valmistama sotilaskonetyyppi, jos pois luetaan Fuji T-1, joka oli koulutuslentokone. Pääsuunnittelija oli Kenji Ikeda. Konetyypin suora esikuva oli SEPECAT Jaguar.

Konetyyppi korvasi vanhentuneen F-86 Sabren ilmapuolustuksellisesa merkityksessä, sekä suoran edeltäjänsä harjoitushävittäjä Fuji T-1:n, joka oli F-86 Sabren mukaelma. Harjoitushävittäjä Mitsubishi T-2:sta kehitetyn F-1:n huippunopeus on 1 708&nbsp;km/t, ja lakikorkeus 15&nbsp;240&nbsp;m. Kone kykenee ilmataistelutehtäviin, joskin ensi sijassa se oli lähitukikone sekä merimaalien vastaiseen toimintaan kykenevä torjuntakone. Kiinteänä aseena on 20&nbsp;mm tykki, muut aseet käsittävät sekä raketteja, pommeja että ohjuksia.

## Tekniset tiedot

## Lähteet
*Sharpe, Michael: *Attack and interceptor jets*, Grange Books, Lontoo, Englanti, 2002 (s. 212–213) 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Rautakatastrofi

**Rautakatastrofi** viittaa Maan ytimen syntymiseen johtaneeseen, merkittävään geologiseen tapahtumaketjuun planeetan varhaisessa historiassa hadeeisella ajanjaksolla noin 500 miljoonaa vuotta sen syntymisen jälkeen. 

Mineraalien uskotaan alussa jakautuneen varhaiseen maankuoreen tasaisesti. Vähitellen törmäysten ja radioaktiivisten materiaalien tuottama lämpö kasvoi riittävästi, että protoplaneetan kuori muuttui nestemäiseksi mahdollistaen mineraalien erottumisen. Tämän seurauksena raskaammat alkuaineet, kuten rauta (Fe) ja nikkeli (Ni), vajosivat sulan massan läpi muodostamaan Maan ytimen. Vastaavasti kevyempi, muun muassa piitä (Si) ja happea (O) sisältänyt aines erottui massan pintakerroksiin. NiFe-yhdisteiden vajoamisessa vapautunut potentiaalienergia kuumensi planeettaa merkittävästi entisestään. Pinta suli silikaattimereksi, josta varhaiset mantereet aikanaan muodostuivat. 

Rautakatastrofin katsotaan olleen ratkaisevassa roolissa elämän syntymiselle välttämättömän magneettikentän eli magnetosfäärin muodostumisessa.  

## Aiheesta muualla
* Geologian peruskäsitteitä
André Noël Chaker

**André Noël Chaker** [ɑ̃dʁe nɔɛl ʃa'keʁ] (s. 25. elokuuta 1966 Montréal, Kanada) on kanadanranskalainen juristi, joka on asunut Suomessa 1990-luvun alkupuolelta asti. Hän on erikoistunut urheilujuridiikkaan, minkä lisäksi hänet tunnetaan kirjailijana, puhujana ja juontajana sekä muusikkona ja laulujen kääntäjänä. Vuonna 2011 hän julkaisi suomalaista elämäntapaa myönteisesti kuvaavan tietokirjan *The Finnish Miracle – Ihanuuksien ihmemaa*.

Chaker suoritti oikeustieteellisen tutkinnon Montréalin McGill-yliopistossa 1989 ja Master of Business Administration -tutkinnon Helsingin kauppakorkeakoulussa 2000.
Hän on toiminut kansainvälisen liikuntatieteellisen järjestön ICSSPE:n pääsihteerinä 1992–1996 ja European College of Sport Sciencen johtajana 1997–1999. Saman vuosikymmenen lopulla hän toimi Helsinki 2006 talviolympiakisahankkeen markkinointipäällikkönä. Mobiilimarkkinoinnin ohjelmistoja suunnittelevan Mobicus Oy:n toimitusjohtajana Chaker toimi 2001–2003 ja sitten Helsingissä pidettyjen yleisurheilun vuoden 2005 maailmanmestaruuskilpailujen laki- ja protokolla-asioiden johtajana. Vuodesta 2008 hän on toiminut Veikkaus Oy:n johdon neuvonantajana.

Chaker on opettanut kansainvälistä urheilujuridiikkaa Jyväskylän yliopiston liikuntatieteellisessä tiedekunnassa ja kirjoittanut viisi julkaisua urheilujuridiikasta, mobiilimarkkinoinnista ja pop-musiikista.

Chaker on ollut Suomen Lakimiesliiton jäsen vuodesta 1994. Suomen kansalaisuuden hän sai 2005. Speakersforum-puhujatoimisto valitsi hänet vuoden puhujaksi vuonna 2012 ja vuoden juontajaksi vuonna 2015.

André Chaker on kääntänyt englanniksi muun muassa J. Karjalaisen lauluja. Vuonna 1996 Chaker ja suomalaismuusikoista koostunut yhtyeensä Les Frogs levyttivät ranskaksi Karjalaisen kappaleen ”Hän” nimellä ”Elle”. Chaker on levyttänyt ranskaksi myös Juice Leskisen laulun ”Viidestoista yö” nimellä ”Nos lendemains”.

## Julkaisuja
*Ahonen, Sirpa & Chaker, André Noel & Honkamaa, Stiina (1998). *The Internationalization of Finnish Popular Music*. Helsinki: Helsinki School of Economics and Business Administration.
*Malherbe, Jean-Yves & Chaker, André Noel (toim.) (1996). *Spécial Canada*. Jyväskylä: Jyväskylän yliopisto.
*Chaker, André Noël (1999). *Study on National Sports Legislation in Europe*. Strasbourg: Council of Europe Publishing.
*Chaker, André Noël (2004). *Good Governance in Sport: A European Survey*. Strasbourg: Council of Europe Publishing.
*Chaker, André Noël (suom. Liisa Poikolainen, 2011). *The Finnish Miracle: ihanuuksien ihmemaa*. Helsinki: Talentum.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sovijärvi, Sini: André Noël Chaker murtaa suomalaismyyttejä, Ylen *Kuusi kuvaa* -radiosarja
*André Noël Chaker puhuja- & juontajaprofiili
Kesyttömät veljekset

**Kesyttömät veljekset** on Erkko Kivikosken ohjaama mustavalkoinen elokuva vuodelta 1969.

## Juoni
Elokuvan päähenkilöitä ovat veljekset Antti ja Erkki. Antti perustaa kirjapainon, joka kompastelee vaikeuksissa eteenpäin. Tarinaan lomittuvat Antin avioliitto-ongelmat ja vasemmistolaisen Erkin seurustelu laivanvarustajan tyttären kanssa.

## Arviot
Paria  vasemmistolehtien kritiikkiä lukuun ottamatta elokuva sai aikalaiskriitikoilta runsaasti kiitosta, erään kriitikon sanoin sen ”ainoana varsinaisena heikkoutena taitaa olla nimen valinta”. Elokuvan nimen attribuutti ”kesyttömät” oli tuottaja Mauno Mäkelän vaatimus.

1990-luvun televisioesityksen aikaan suhtautuminen oli varauksellisempaa: Tapani Maskulan arviossa elokuva ”vaikuttaa silloisia valtavirtauksia typerästi nuoleskelevalta pakkopullalta”, kun taas Antti Lindqvistin mukaan siinä on ”kevyt tuulahdus 60-luvun aatteellisesta sarastuksesta ja ennakkoluulottomuudesta, - - mutta mitään todella koskettavia asioita hän ei ole saanut haltuunsa”.

## Palkinnot
Elokuva sai 150&nbsp;000 markan valtionpalkinnon, ohjaaja Kivikoski 3&nbsp;000 markan henkilökohtaisen elokuvataiteilijapalkinnon. Lisäksi Tarja Markus ja Eero Melasniemi saivat osittain tämän elokuvan ansiosta kumpikin 2&nbsp;500 markan tunnustuksen. Jussi-palkinnot saivat Erkko Kivikoski, Eero Melasniemi ja sivuosannäyttelijä Matti Varjo.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juonikuvaus ja lehdistöarvioita Elonet.fissä
* Taustatietoja musiikista ja tuotannosta Elonet.fissä
* Yle Areena: Kesyttömät veljekset
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1966–1967

**Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1966–1967** Helsingin Kisa-Toverit voitti Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Työväen Maila-Pojat Helsingistä ja pronssia Lahden Sampo.

Sarja pelattiin yhdentoista joukkueen kaksinkertaisena sarjana, jonka jälkeen runkosarjan kolme parasta pelasivat kolmen joukkueen loppuottelusarjan. Mestaruuden voittanut Helsingin Kisa-Toverit ei kauden jälkeen jatkanut SM-sarjassa.
## Runkosarja

### Loppuottelut

## Lähteet
*Basket.fi - tulos- & tilastoarkisto
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1968–1969

**Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1968–1969** Lahden Sampo voitti seuran toisen Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Työväen Maila-Pojat ja pronssia Karhun Pojat, molemmat Helsingistä.

Sarja pelattiin seitsemän joukkueen kaksinkertaisena sarjana. Siitä putosi Turun Urheiluliitto ja seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan nousivat Helsingin Visa sekä Nokian Urheilijat.

## Runkosarja

## Lähteet
*Basket.fi - tulos- & tilastoarkisto
Koripallon naisten SM-sarjakausi 1967–1968

**Koripallon naisten SM-sarjakaudella 1967–1968** Työväen Maila-Pojat voitti Suomen mestaruuden. Hopeaa voitti Lahden Sampo ja pronssia Karhun Pojat Helsingistä.

Sarja pelattiin kuuden joukkueen kaksinkertaisena sarjana, eikä yksikään joukkue pudonnut. Seuraavaksi kaudeksi SM-sarjaan nousi Pantterit Helsingistä.

## Runkosarja

## Lähteet
*Basket.fi - tulos- & tilastoarkisto
Joukokylän-Kempasvaaran maisema-alue

**Joukokylän-Kempasvaaran maisema-alue** on Valtakunnallisesti merkittävä maisema-alue Puolangan kunnan pohjoisosassa. Alue on hyvin edustava esimerkki kainuulaisesta vaara-asutusmaisemasta, jossa kumpuilevia metsäerämaita laikuttavat siellä täällä järvenselät, avoimet rinneviljelykset ja talorykelmät.

Erityisesti Kempasvaara edustaa aidosti eristyksissä elävää pientä vaarakylää. Kempasvaaralla sijaitsee myös puinen näkötorni, josta näkymät aukeavat hyvin pohjoinen-itä-etelä-suuntiin. Lounais-luoteissuunnassa näkyvyyden peittää pieni metsäkaistale.

Alue kuuluu Kainuun vaaraseudun jylhään vaarajaksoon, jossa pinnanmuodot voimakkaasti vaihtelevat. Moreenipeitteisten mäkien luonnehtiman maaston pinnan­muodot vaihtelevat voimakkaasti. Vaarojen laet ovat supra-akvaattisia eli ne ovat jääkauden aikana jääneet huuhtoutumatta. Nämä lakialueet ovat ympäristöään viljavampia, siksi niitä on vuosisatojen ajan muovannut melko vauras maanviljely. Laidunniittyjä ja peltoja hoidetaan edelleen hyvin.

Alueen rakennuskanta on tyyliltään ja ajallisesti kerrostunutta. Joukokylässä ja Heinävaarassa tilat sijaitsevat tyypillisesti hajallaan vaarojen rinteillä, kun taas Kempasvaaran asutus on tiiviinä rykelmänä. Kempasvaarassa olevaa vanhempaa rakennuskantaa uhkaa rapistuminen. Jotkut vanhat ladot ja aitat on pidetty hyvässä kunnossa. Oman leimansa antavat sodanjälkeiset puolitoistakerroksiset asuinrakennukset, joista osa on peruskorjattu. Joukossa on myös ympäristöön hyvin sopeutuvia uusia asuin- ja ulkorakennuksia.

## Lähteet
* Ympäristö.fi: Joukokylä - Kempasvaara
* Kennelfinrock.fi: Kempasvaara
Joukokylä

**Joukokylä** on kylä Puolangan kunnan pohjoisosassa. Kylä sijaitsee Suomen pisimmän seututien numero 800 varressa, noin 30 kilometriä pohjoiseen Puolangan kirkonkylältä. Kylässä sijaitsee valtakunnallisesti merkittävä Joukokylän-Kempasvaaran maisema-alue.

Kylällä on toiminut oma peruskoulu, joka lakkautettiin vuonna 2010. Kylällä toimi pitkään oma kyläkauppa, joka lopetettiin konkurssin takia vuonna 2010.

Kylä mainittiin jo vuonna Klaus Klauspojan vuoden 1650 kartassa nimellä Yockolanaby.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Haapalainen, Arto (toim.): *Joukosen kulmilla.* Puolanka: Joukokylän kyläyhdistys, 2000. .
Toivo Heikkilä

**Toivo Heikki Heikkilä** (4. elokuuta 1906 Eräjärvi – 15. toukokuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Heikkilä valmistui ylioppilaaksi Helsingin koelyseosta vuonna 1927 ja filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1932.

Heikkilä työskenteli Suomen ulkoministeriön palveluksessa vuodesta 1931. Hän toimi avustajana Suomen suurlähetystöissä Tallinnassa ja Berliinissä vuosina 1933–1938 sekä ulkoministeriön jaostosihteerinä vuosina 1938–1940. Vuosina 1940–1944 hän toimi lähetystösihteerinä Berliinissä ja Budapestissa ja vuosina 1948–1955 Suomen kaupallisena edustajana Berliinissä. Vuosina 1944–1946 hän työskenteli pääministeri J. K. Paasikiven ja vuosina 1946–1948 pääministeri Mauno Pekkalan sihteerinä. Vuodesta 1954 hän oli pääkonsuli, ulkoministeriön poliittisen osaston apulaispäällikkö 1955–1957, asiainhoitaja Budapestissä 1957–1960, Budapestin-suurlähettiläs vuodesta 1960 ja Rio de Janeiron -suurlähettiläs 1963–1964.

Vuonna 1965 Heikkilä julkaisi niin kutsuttuihin vaaran vuosiin 1944–1948 keskittyneen muistelmateoksen "Paasikivi peräsimessä", joka nousi myyntimenestykseksi. Pääministerin sihteerinä Heikkilä oli ollut hyvällä tarkkailupaikalla ja päässyt seuraamaan läheltä myös J. K. Paasikiven yksityiselämää. Presidentti Urho Kekkonen kommentoi kirjaa opetusneuvos Yrjö Kalliselle huhtikuussa 1966 lähettämässään kirjeessä: ”Heikkilän kirjassa on paljon pätevää ajan kuvausta, mutta monessa kohti siinä on ala-arvoista tekstiä.”

## Julkaisuja
**Paasikivi peräsimessä: Pääministerin sihteerin muistelmat 1944−1948*, Otava 1965.
**Paasikiven sihteerin salaiset muistelmat 1932-1944*, toim. Antti Heikkilä, Patexpert, 1997

## Lähteet
Arvo Rafael Heikonen

**Arvo Rafael Heikonen** (11. elokuuta 1892 Turku – 27. marraskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen juristi ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston kauppaoikeuden professori vuodesta 1949, sitten Turun kauppakorkeakoulun kansleri vuodesta 1961. Hän julkaisi useita kauppaoikeutta käsitteleviä teoksia.

## Henkilöhistoria
Arvo Heikosen vanhemmat olivat maanviljelijä Fredrik Oskar Heikonen ja Vendla Karoliina Isotalo ja puoliso vuodesta 1933 Irma Helena Palomaa, professori Matti Herman Palomaan tytär. Ylioppilaaksi Heikonen tuli 1914 ja suoritti oikeustutkinnon 1918, varatuomarin arvon hän sai 1921. Lakitieteen tohtoriksi Heikonen väitteli 1931. Hän toimi asianajajana 1920–1932 ja hoiti virkaa tekevänä useita Helsingin yliopiston oikeustieteellisiä professuureja vuodesta 1938, ennen vakinaistamistaan 1949.

## Julkaisuja
* *Perinnönyhteydestä Suomen oikeudessa silmälläpitäen erikoisesti perillisten omistussuhteita I* (väitöskirja) ja *II*, 1936–1937
* *Liikevaihtoverolaki selityksineen*, 1941 Matti Lepon kanssa
* *Avoin yhtiö Suomen oikeuden mukaan*, 1948
* *Osakeyhtiö I*, 1949 Ilmari Caseliuksen kanssa
* *Irtaimen kauppa*, 1958 Aimo O. Aaltosen kanssa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Eino Heinonen (kauppaneuvos)

**Eino Vilhelm Heinonen** (24. syyskuuta 1893 Karjalohja – 11. marraskuuta 1965 Buenos Aires, Argentiina) oli suomalainen yritystoiminnan ja kaupan piirissä toiminut henkilö. Hän sai kauppaneuvoksen arvon 1939.

Hänen isänsä nahkuri Vilho Heinonen perusti Saloon nahka- ja jalkineliikkeen, jossa Eino Heinonenkin lapsuudessaan työskenteli apuna.

Eino Heinonen opiskeli Tuusulan kansanopistossa ja Helsingin maanviljelyslyseossa. Opinnot Helsingin yliopistossa keskeytti liikematka Siperiaan vuosina 1915–1916. Hän avioitui Argentiinassa ollessaan kokkolalaisen Edit Wiklundin kanssa vuonna 1923. 

Heinonen oli vuodesta 1918 Argentiinassa Suomen Nahkatehtaat Oy:n edustaja, ja edustanut myös Suomen puunjalostus- ym. teollisuutta ja harjoittanut tuonti- ja vientikauppaa Etelä-Amerikassa. Hänellä oli oma tuonti- ja vientiliike Buenos Airesissa vuodesta 1936. Hän tuki lahjoituksin muun muassa Domus Academican rakentamista, Vanamo-seuraa, Tulimaan tutkimusta ja suomalaista ampumaurheilua. Kauppaneuvoksen arvon myöntämisperusteissa todetaan Suomen ja Argentiinan kaupan hyväksi työskentelyn lisäksi muun muassa Heinosen toiminta tiedemiesten hyväksi, rintamamies- ja lottajärjestöjen avustaminen sekä avustukset Helsingin yliopistolle espanjalais-suomalaisen sanakirjan toimittamiseen.

Eino Heinonen haudattiin synnyinkuntaansa Karjalohjalle. Hänen tyttärensä Pulmu Heinonen jatkoi isänsä liikeyrityksiä muutamia vuosia ja viljeli Eino Heinosen vuonna 1948 ostamaa Paraná-joen varrella sijaitsevaa Ruskon maatilaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Eino Heinonen : "Russian Finns", Iltalehti, 20.05.1925, nro 114, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Vanamo (täsmennyssivu)

**Vanamo** tarkoittaa seuraavia:

*vanamo, kasvi
*vanamot, kasvisuku
*Vanamo, etu- ja sukunimi
*Vanamo-kirjastot, Hämeenlinnan, Janakkalan ja Hattulan kirjastokimppa
*Vanamo-seura

## Sukunimi
* Elsa Vanamo, oik. *Elsa Aarni* (1890–1969), näyttelijä
* Jorma Vanamo (1913–2006), suurlähettiläs
* Kaarlo Vanamo (1873–1925), puutarhuri, tietokirjailija ja toimittaja
* Leena Vanamo (1964–2020), iskelmälaulaja
* Pia Letto-Vanamo (s. 1954), oikeustieteilijä
* Veijo Vanamo (1927–2018), televisiossa esiintynyt keittiömestari.
Pekka Heinänen

**Bernhard (Pekka) Heinänen** (19. huhtikuuta 1904 Hämeenlinna – 28. heinäkuuta 1992 Helsinki) oli suomalainen kemisti. 

Pekka Heinäsen vanhemmat olivat tehtailija Vihtori Heinänen ja Amanda Nurminen ja puoliso vuodesta 1928 opettaja Lyyli Kyllikki Kauppinen. Heinänen tuli ylioppilaaksi 1932 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1928 ja lisensiaatiksi 1939. Filosofian tohtoriksi hän väitteli 1940 tutkimuksella *Über  die Oxydation der Sorbinsäure und insbesondere ihres Methylesters mit molekularem und peroxydischem Sauerstoff*. Ennen yliopistouraansa Heinänen toimi opettajana Helsingissä. 

Heinänen oli Helsingin kauppakorkeakoulun kemian ja tavaraopin apulaisprofessori 1943–1950, professori vuodesta 1950, vararehtori vuodesta 1957 ja Helsingin yliopiston dosentti 1947–1966.

## Lähteet
Paintball Sissos

**Paintball Sissos Oy** on paintball- eli värikuula-alan yritys jonka toimenkuvaan kuuluu muun muassa maahantuonti, vienti, kotimaan myynti, vuokraus ja markkinointi.
Sissoksella on Pohjoismaiden suurin paintballmyymälä sekä Suomen suurin paintballsisäpelihalli Helsingin Jätkäsaaressa.

## Yrityksen historia

Paintball Sissos Oy aloitti toimintansa raumalaisena perheyrityksenä vuonna 1995. Värikuula-aseiden maahantuonti aloitettiin samana vuonna.
Vuonna 1998 Sissos laajensi toimintaansa ostamalla Rauman Aseaitan liiketoiminnan ja aloittamalla ampuma-aseiden myynnin. Vuosina 2002-2012 Rauman liike sijaitsi Papinhaan yritysalueella. Nykyisen liike sijaitsee Metallitiellä valtateiden 8 ja 12 risteyskohdassa. Myymälän koko on yli 700 neliömetriä.

2003 Sissos laajensi taas toimintaansa ja aloitti kalastustarvikkeiden vähittäismyynnin ostaessaan Rauman Pyyntivälineen liiketoiminnan.

Liiketoiminta laajeni pääkaupunkiseudulle 2002 jolloin Sissos avasi myymälän Espooseen. Vuodesta 2005 vuoteen 2011 Helsingin Sissos toimi Myllypurossa. 1.8.2011 Sissos muutti Helsingin Jätkäsaaren Bunkkeriin ja marraskuussa myymälän yhteyteen avautui suuri sisäpelihalli.

Vuonna 2007 yritys päätettiin hajauttaa selvemmiksi osiksi ja Rauman kalastus- ja metsästysliiketoiminta eriytettiin Sissos-Myymälä Oy:ksi ja Sissos-Tuote Oy jatkoi paintballtuotteiden markkinoijana. Sittemmin Sissos-Tuote vaihtoi nimeään toimintaa paremmin kuvaavaksi ja on nykyisin Paintball Sissos Oy.

## Sissos ulkomailla

Sissos Pro Shop on toiminut Helsinborgissa vuodesta 2007 ja Latvian Riiassa vuodesta 2008

## Paintball Bunkkeri ja Sissos Arena

Paintball Bunkkerissa on 45x30m kokoinen Sup´air syndeillä (erikokoisia ja -muotoisia ilmatyynyjä) ja tekonurmella varustettu paintballkenttä. Sisäpelihalli sijaitsee Helsingin Jätkäsaaressa Länsiterminaalin läheisyydessä. Sissos järjestää myös ulkopelejä Vantaan Malminkartanon ulkopelikentällä Sissos Arenalla.

## Lähteet
* http://www.paintballsissos.fi/

## Aiheesta muualla
* Suomen Paintball-liitto http://www.spbl.org/
* Suomalainen paintball-aiheinen portaali http://www.paintball.fi/
E. L. Karhu

**Emmy Karhu** (aik. **Emilia Pöyhönen**), taiteilijanimeltään **E.L. Karhu** (s. 1982 Helsinki) on suomalainen näytelmäkirjailija ja dramaturgi. Hän valmistui Teatterikorkeakoulusta dramaturgian koulutusohjelmasta vuonna 2008 ja on opiskellut myös Berliinissä Hochschule für Schauspielkunst Ernst Buschissa.

Karhu on sekä kirjoittanut näytelmiä että toiminut esitys- ja elokuvadramaturgina. Karhu on käsitellyt töissään mm. yksilönvapauden ja -vastuun teemoja, problematisoinut yhteiskunnallisia epäkohtia sekä pohtinut hulluuden ja selväjärkisyyden eri ulottuvuuksia. Hänen tuotantonsa tutkii myös niitä mahdollisuuksia, mitä muodon, kielen ja tyylin variaatio antaa teoksille. Karhun näytelmiä on käännetty useille eri kielille.

Oikeustieteen professori Juha Karhu on E. L. Karhun isä.

## Näytelmät
*Valitut – triptyykki (2005) (Teatteri Siperia-Tampereen Työväen Teatteri)
*Kuokkavieraat eli Virkamiesten armosta (2007) (Helsingin ylioppilasteatteri)
*Leipäjonoballadi (2008) (Teatteri Takomo)
*Tsaarin kakarat (2010) (Kotkan kaupunginteatteri)
*kuka tahansa meistä – dokumentti (2012) (Teatteri 2.0-Kansallisteatteri)
*Prinsessa Hamlet (2017) (Q-teatteri)
*Eriopis (2020) (Schauspiel Leipzig) (Suomen kantaesitys 2022 Q-teatteri)
*Veljelleni (2022) (Schauspiel Leipzig) Suomen kantaesitys 2024 Kansallisteatteri)

## Esitykset ja elokuvat
*Lumikko (2009) (TaiK/ELO)
*Globen uupuneet (2010) (Kansallisteatteri)
*Solta – matka manalaan (2011) (Kuriton Company)
*Hedda Gabler (2012) (Kotkan kaupunginteatteri)

## Teokset
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Säkö, Maria: Kolmekymppisten kylmä bilejoulu Arvio Hedda Gablerista. Helsingin Sanomat. 5.12.2012.
* Säkö, Maria: Tsaarin kakarat haluavat tulla nähdyiksi Arvio Tsaarin kakaroista. Helsingin Sanomat. 3.6.2011.
* Vuori, Suna: Jono on köyhän koti ja koulu Arvio Leipäjonoballadista. Helsingin Sanomat. 10.10.2008.
* Nuorten näytelmäkirjailijoiden tekstit ovat harvinaisuuksia suomalaisteattereissa Yle.fi. 9.9.2009.
Mehiläismonnit

**Mehiläismonnit** (Pseudopimelodidae) on monnikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan makeista vesistä Etelä-Amerikasta. Eräitä heimon lajeja pidetään akvaariokaloina.

## Lajit ja anatomia
Mehiläismonnien heimoon kuuluu 5 sukua ja lähteestä riippuen 26&ndash;29 lajia. Aikaisemmin heimon lajit sijoitettiin antennimonnien (Pimelodidae) heimoon alaheimona Pseudopimeloninae. Heimon kalat ovat kooltaan pieniä tai keskikokoisia ja pituudeltaan noin 5&ndash;40&nbsp;cm. Tyypillisiä mehiläismonnilajien piirteitä ovat pienet silmät, suuri ja leveä suu sekä kuonon 3 lyhyttä viiksisäieparia. Eräiden mehiläismonnien ruumis on ruskeantäplikäs.

## Levinneisyys ja elintavat
Mehiläismonneja tavataan laajalta alueelta Etelä-Amerikasta. Mehiläismonnien elintavat ovat huonosti tunnettuja. Yksi tunnetuimmista on krottimonni (*Lophiosilurus alexandri*), joka krottien tavoin elää liikkumattomana pohjalla ja hyökkää yllättäen saaliin kimppuun. *Batrochoglanis*- ja *Microglanis*-sukujen lajit ovat suosittuja akvaarioharrastajien keskuudessa.

## Lähteet
Paavo Heinimo

**Paavo Mikael Heinimo** (vuoteen 1920 *Henriksson*; 16. elokuuta 1902 Ulvila – 18. toukokuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen edistysmielisen osuuskauppaliikkeen piirissä toiminut henkilö.

## Elämäkerta
Heinimo suoritti keskikoulun vuonna 1919 ja Suomen Liikemiesten Kauppaopiston 1922. Hän työskenteli seuraavat 11 vuotta Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) kirjanpito- ja neuvontaosastoilla. Hän oli lapualaisen Työväen osuuskaupan toimitusjohtaja 1933–1938 ja forssalaisen Osuusliike Tammen toimitusjohtaja 1938–1942, minkä jälkeen hän palasi KK:n neuvontaosaston apulaishoitajaksi. Vuosina 1947–1953 hän oli KK:n toisena johtajana ja samalla johtokunnan jäsennä vuoteen 1964. Pääuransa Heinimo loi helsinkiläisen osuusliike Elannon toimitusjohtajana vuosina 1953–1966 ja pääjohtajana vuosina 1966–1968. Hänen toimitusjohtajakautenaan Elanto kasvoi aluksi voimakkaasti ja vahvisti asemaansa pääkaupungin suurimpana päivittäiskauppaliikkeenä. Yhtiö myös vaurastui. Varoja sidottiin kuitenkin liikaa oman tuotannon lisäämiseen myymälöiden uudistamisen sijasta, joten 1960-luvulla Elanto alkoi nopeasti menettää markkinaosuutta kilpailijoilleen.

Heinimo toimi KK:n hallintoneuvoston puheenjohtajana vuosina 1964–1970 sekä asuntokeskuskunta Hakan johtokunnan puheenjohtajana 1953–1967 ja hallintoneuvoston puheenjohtajana 1968–1973. Hän kuului myös OTK:n hallintoneuvostoon 1941–1942 ja johtokuntaan 1962–1969, Kansa-yhtiöiden johtokuntaan 1945–1969, Valtion viljavaraston johtokuntaan 1952–1967 ja Kansaneläkelaitoksen lisättyyn hallitukseen 1953–1963.

## Lähteet
Vihtori Savolainen

**Johannes Vihtori Savolainen** (17. heinäkuuta 1882 Pietari – 3. tammikuuta 1963 Helsinki) oli suomalainen pastori ja Japanissa toiminut lähetyssaarnaaja.

Savolainen toimi yli 50 vuoden ajan lähetyssaarnaajana Japanissa muun muassa Hokkaidon saarella. Hän oli aluksi maallikkolähetti mutta hankki sittemmin teologisen koulutuksen yliopistossa.

## Teoksia
* *Tuiketta yössä : kuvauksia lähetysalalta Japanissa*. Suomen luth. evank.-yhdistys, Helsinki 1915, 2. painos 1916
* *Nousevan päivän Japani*. Suomen luth. evank.-yhdistys, Helsinki 1924

## Lähteet
* 
* Vihtori Savolaisen elämäkerta Kansallisbiografiassa