Grigore Gafencu

**
**Grigore Gafencu*' ([[30. tammikuuta]] [[1892]] [[Bârlad]] – [[30. tammikuuta]] [[1957]] [[Pariisi]]) oli [[romania]]lainen poliitikko, diplomaatti ja lehtimies, joka toimi [[Romanian ulkoministeri]]nä helmikuusta 1939 toukokuuhun 1940.

Gafencu opiskeli lakia [[Geneve]]ssä ja [[Pariisi]]ssa ja saavutti lakitieteen tohtorin tutkinnon vuonna 1914. Ensimmäisen maailmansodan aikaan hän palveli Romanian ilmavoimissa [[luutnantti]]na ansaiten korkeimman romanialaisen tunnustuksen eli [[Mikael Rohkean sotilasritarikunta|*Mihai Viteazul*]] -kunniamerkin 3. luokan. Sodan jälkeen hän toimi lehtimiehenä useammissa lehdissä. Vuonna 1928 eli 36-vuotiaana hänestä tuli [[Kansallinen talonpoikaispuolue|Kansallisen talonpoikaispuolueen]] edustaja parlamenttiin. Hän toimi apulaisulkoministerinä [[Iuliu Maniu]]n hallituksessa vuonna 1928. 

Kuningas [[Kaarle II (Romania)|Kaarle II:n]] (*rom.* Carol II) luotua kuninkaallisen [[diktatuuri]]n Grigore Gafencu oli mukana kuninkaan perustamassa puolueessa (*romaniaksi* Frontul Renașterii Naționale, FRN). Hänestä tuli helmikuussa 1939 Romanian ulkoministeri. Ajankohta oli haastava, koska [[Hitler]]in johtama [[natsi-Saksa|Saksa]] oli ottanut aktiivisen ja aggressiivisen otteen Euroopan politiikassa, jonka Gafencu ulkoministerin toimessaan joutui heti havaitsemaan. Tilanne kiristyi [[Molotov–Ribbentrop-sopimus|23. elokuuta 1939 Saksan ja Neuvostoliiton solmiman sopimuksen]] myötä. Gafencu yritti käynnistyneen maailmansodan rinnalla vahvistaa Balkanin alueen valtioita eli Romanian lisäksi, [[Bulgaria]]a, [[Jugoslavian kuningaskunta|Jugoslavia]]a, [[Kreikka]] ja [[Turkki]]a toimimaan sotilaallisesti yhteen kuitenkaan onnistumatta. Politiikkansa epäonnistumisen seurauksena Gafencu erosi toukokuun lopussa 1940. Hän siirtyi sen jälkeen Romanian lähettilääksi [[Moskova]]an elokuun alusta 1940.

Gafencu toimi lähettiläänä Moskovassa yhtä aikaa Suomen edustajan valtioneuvos [[Juho Kusti Paasikivi|J. K. Paasikiven]] kanssa. Omassa Moskovan aikaista toimintaansa kuvaavassa kirjassaan Paasikivi antaa Gafencusta erittäin hyvän ja pätevän diplomaatin kuvan. Gafencu kuvaa myöhemmin kirjoittamissaan muistelmissa tehtäväänsä sen ajan Moskovassa:



Paasikiven lähtiessä takaisin Suomeen toukokuun lopussa 1941 hyvästellessään Gafencua Romanian lähettiläs totesi omana käsityksenään, että "sota ei synny", vaikka myönsi että on vaikea sanoa, miten asia menee. Gafencu oli raportoinut Bukarestiin, että "*sotaa ei synny, mutta viime kuukauden kuluessa ei ole puhunut siitä mitään''". 

Sodan sytyttyä Saksan ja Neuvostoliiton välillä kesäkuussa 1941 Gafencu palasi Romaniaan, joka oli marsalkka Ion Antonescun johdolla mukana Barbarossa-sotaretkellä Neuvostoliittoon Saksan rinnalla. Pian kotimaahansa paluun jälkeen hän siirtyi Sveitsiin. Maailmansodan jälkeen hän asettui Pariisiin. Kommunistien otettua vallan Romaniassa Gafencu oli marraskuussa 1947 poissaolevana syytettyjen penkillä yhdessä muun muassa puoluejohtaja Iuliu Maniun sekä oikeudesta poissaolevien entisten ulkoministerien Grigore Niculescu-Buzeștin ja Constantin Vișoianun kanssa. Hän sai elinkautisen vankeustuomion.

Vuonna 1948 Gafencu oli perustamassa Yhdysvalloissa entisen sodanjälkeisen pääministerin, kenraali Nicolae Rădescun johdolla Romanian kansalliskomiteaa, eräänlaista maanpakolaishallitusta. Hän oli sen jäsen vuosina 1948-1952. Lisäksi hän oli mukana perustamassa muitakin kommunismin vastaisia järjestöjä. Gafencu kuoli 30. tammikuuta 1957 sydänkohtaukseen Pariisissa.

Vuonna 2004 perustettiin Târgovișten Valakia yliopistoon oma Grigore Gafenculle nimetty kansainvälisten suhteiden ja kulttuurin tutkimuksen instituutti tunnustuksena Gafencun poliittisesta työstä kommunismikautta edeltävässä Romaniassa.

## Lähteet