open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Saksan LVI panssariarmeijakunta

**Saksan LVI panssariarmeijakunta** () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa.

## Perustaminen
Wehrkreis VI perusti 15. helmikuuta 1941 LVI motorisoidun armeijakunnan esikunnan () Bad Salzuflenissa. Armeijakunta nimettiin 1. maaliskuuta 1942 LVI panssariarmeijakunnaksi.

## Historia
Armeijakunta liitettiin perustettaessa Armeijaryhmä C:n 11. armeijaan, mistä se siirretiin toukokuussa Saksan yleisesikunnan OKH:n alaiseen 3. panssariryhmään. Panssariryhmä siirrettiin kesäkuussa hieman ennen operaatio Barbarossan alkamista osaksi pohjoisen armeijaryhmän 4. panssariryhmää ollen sijoitettuna Dünaburgiin, Lugaan ja Lowatiin. Armeijakunta liitettiin 16. elokuuta 16. armeijaan ja se siirrettiin 17. syyskuuta keskisen armeijaryhmän 3. panssariryhmään.

Yhtymä selvisi kesä-heinäkuussa 1944 Bobruiskin taisteluista, mutta se kärsi merkittäviä tappioita neuvostojoukkojen murtautuessa Baranovin sillanpäästä tammikuussa 1945. Armeijakunta siirrettiin Berliinin suojaksi, mutta se ei kyennyt siihen. Hitlerin tehtyä itsemurhan 30. huhtikuuta armeijakunta antautui 2. toukokuuta. Monet yhtymän miehistä saivat surmansa sotavankeudessa kuten sen viimeinen komentajakin.

## Komentajat
;LVI motorisoitu armeijakunta
*jalkaväenkenraali Erich von Manstein maaliskuu - syyskuu 1941
*panssarikenraali Ferdinand Schaal 13. syyskuuta 1941 - nimenvaihtoon
;LVI panssariarmeijakunta
*panssarikenraali Ferdinand Schaal  - 1. elokuuta 1943
*jalkaväenkenraali Friedrich Hossbach 1. elokuuta - 14. marraskuuta 1943
*jalkaväenkenraali Anton Grasser 14. marraskuuta - 9. joulukuuta 1943
*jalkaväenkenraali Friedrich Hossbach 9. joulukuuta 1943 - 15. kesäkuuta 1944
*jalkaväenkenraali Johannes Block 15. kesäkuuta 1944 - 26. tammikuuta 1945
*ratsuväenkenraali Rudolf Koch-Erpach 26. tammikuuta - 10. huhtikuuta 1945
*tykistönkenraali Helmut Weidling 10. huhtikuuta - toukokuu 1945

## Lähteet
Jan Jämsen

**Jan Jämsen** on myös taiteilijanimellä **Katla** toimiva suomalainen muusikko, jonka instrumentteja ovat laulu ja kosketinsoittimet. Hän toimi Finntrollin solistina vuosina 1997–2003. Jämsen on toiminut myös sanoittajana ja tehnyt kappaleita Finntrollin lisäksi Magenta Harvestille.

## Lähteet
Papuanhuiluvaris

**Papuanhuiluvaris** (*Cracticus cassicus*) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Papuanhuiluvarista tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sitä on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Heidi Parviainen

**Heidi Parviainen** (s. 8. maaliskuuta 1979 Espoo) on suomalainen, klassisesti koulutettu laulaja ja sanoittaja. 

Parviainen toimi Amberian Dawn -yhtyeen laulusolistina ja sanoittajana vuodesta 2006 loppuvuoteen 2012 saakka, jolloin heidän tiensä erosivat. Ennen Amberian Dawnia Parviainen oli Iconofearin kosketinsoittajana vuosina 1999–2005. Heidi Parviainen julkisti vuonna 2012 uuden musiikillisen projektinsa, Dark Sarahin, joka on julkaissut viisi studioalbumia. 

## Lähteet
Savannihuiluvaris

**Savannihuiluvaris** (*Cracticus mentalis*) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Savannihuiluvarista tavataan Koillis-Australiassa, Kaakkois-Indonesiassa ja Papua-Uuden-Guinean eteläosissa. Sitä on kuvattu melko yleisestä yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Leeni-Maria Hovila

**Leeni-Maria Hovila** (s. 1978) on suomalainen laulaja. Hän on Kivimetsän Druidin laulusolisti ja lisäksi The Body Snatscher -yhtyeen laulaja. Aiemmin hän on laulanut myös Excecratus-yhtyeessä ja ollut vierailevana solistina Swallow The Sunin vuonna 2008 ilmestyneellä Plague of Butterflies EP:llä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Risto Murto

**Risto Murto** (s. 1963 Kuusamo) on työeläkevakuutusyhtiö Varman toimitusjohtaja vuoden 2014 alusta. Aiemmin hän oli Varman varatoimitusjohtaja.

## Ura
Murto valmistui maisteriksi kansantaloustieteestä vuonna 1989 ja yhteiskuntatieteiden lisensiaatiksi 1992 Oulun yliopistosta. Tohtoriksi hän väitteli Helsingin kauppakorkeakoulussa 1997. Murto työskenteli Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen (ETLA) tutkijana 1987–1992, Suomen Pankin ekonomistina 1992–1993, Erik Selin Oy:n (nykyisin Carnegie) tutkimuspäällikkönä 1993–1997 ja Opstock Oy:n tutkimusjohtajana 1997–2000 ja toimitusjohtajana 2000–2005.

Varmassa Murto aloitti vuonna 2006 ja työskenteli vuoteen 2010 sijoituksista vastaavana johtajana ja vuosina 2010–2013 varatoimitusjohtajana. Vuonna 2014 hänestä tuli Varman uusi toimitusjohtaja, kun hänen edeltäjänsä Matti Vuoria siirtyi eläkkeelle. 

## Luottamustehtävät
*Murto on hallituksen jäsen muun muassa Nordeassa (2023- ), Sammossa (2015 - ),  Finanssialan Keskusliitossa (2014–). Murto on myös Suomen kansallisooppera ja -baletti sr:n hallintoneuvoston jäsen sekä Suomen Kulttuurirahaston hallintoneuvoston jäsen. 
*Hän aloitti Työeläkevakuuttajat TELA:n ensimmäisenä varapuheenjohtajana vuonna 2014  ja vuonna 2017 hänestä tuli TELA:n hallituksen puheenjohtaja.  Vuonna 2019 hän on Telan hallituksen jäsen.
*Murto oli vuosina 2014–2015 Oulun yliopiston hallituksen varapuheenjohtaja ja 2016-2019 hallituksen puheenjohtaja. 
*Hän on ollut vuodesta 2020 lähtien E2 Tutkimuksen hallituksen puheenjohtaja.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Erkki Elomaa

**Erkki Kaarlo Elomaa** (4. toukokuuta 1936 Helsinki – 26. syyskuuta 1989) oli suomalainen arkkitehti.

Elomaa valmistui arkkitehdiksi vuonna 1962. Elomaan tunnetuin suunnittelutyö on vuonna 1968 valmistunut Järvenpään kirkko. Hän on suunnitellut myös vuonna 1969 valmistuneen seurakuntakoti Kirkkotuvan Ulvilassa (Arkkitehtitoimisto Elomaa ja Heino). 

Elomaa tutustui opiskeluaikanaan arkkitehti Juha Leiviskään, ja he suunnittelivat yhdessä mm. huonekaluja. Erkki Elomaan maalauksia on sijoitettu Juha Leiviskän suunnitelemaan Harjun kappelin laajennusosaan Mikkelissä.

Vuonna 1965 Elomaa voitti yhdessä Veikko Heinon ja Antero Raivolan kanssa Heinolan kaupungin yleiskaavakilpailun.

Erkki Elomaan vanhemmat Aarne Johannes Elomaa ja Taimi Varma Hallamaa omistivat Mikkelissä sijaitsevan nk. Elomaan talon. 

## Lähteet
* 1960-luvun arkkitehtuuria 
* Vallilan kirjasto : Akateemikko Juha Leiviskän haastattelu 

### Viitteet
Tagulanhuiluvaris

**Tagulanhuiluvaris** (*Cracticus louisiadensis*) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.

Sitä tavataan kotoperäisenä Tagulan saarella Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaatiota ja ekologiaa ei tunneta ja se on luokiteltu uhanalaisuusluokituksessa puutteellisesti tunnetuksi.

## Lähteet
Kananlihalle meneminen

**Kananlihalle meneminen** ihmisellä tai yleisemmin nisäkkäillä **piloerektio** tarkoittaa ihon karvankohottajalihasten supistumista niin, että iho ihmisellä näyttää paljaalta kanan nahalta tai karvapeitteisellä nisäkkäällä karvat pörhistyvät. Tämä on yleensä reaktio ilman lämpötilan laskuun, mutta se voi syntyä myös muista ärsykkeistä, kuten  voimakkaasta tunnekuohusta tai uhkaustilanteesta. Karvankohoamisen aiheuttaa adrenaliinihormoni.

## Ilmiön alkuperä

Ihon kananlihalle nousemisen ihmisellä uskotaan olevan jäänne siitä evoluution vaiheesta, jossa ihmisillä oli kattavampi karvapeite. Tällöin karvankohottajalihakset saattoivat kohottaa turkin pystyyn ilman keräämiseksi sen alle, jolloin ilma toimi lämpöeristeenä. 

## Merkitys nykyään

Nykyihmiselle tällä ilmiöllä ei ole juuri merkitystä lämmön varaajana vähäisen karvoituksen vuoksi. Lähes päinvastaisesti se vain kuluttaa turhaan energiaa tilanteessa, jossa kaikki mahdolliset resurssit saatettaisiin tarvita kylmästä selviämiseen.

## Katso myös
* Surkastuma
 
## Lähteet
Huilukorppi

**Huilukorppi** (*Strepera graculina*) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Huilukorppia tavataan Australian itäosissa. Sen on kuvattu olevan runsaslukuinen, ja sen kannankehitys on nouseva. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Nokihuilukorppi

**Nokihuilukorppi** (*Strepera versicolor*) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Nokihuilukorppia tavataan Australian eteläosissa. Sen on kuvattu olevan yleinen sopivissa elinympäristöissä ja harvinainen kuivilla alueilla. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Alankokirjomonarkki

**Alankokirjomonarkki** (*Peltops blainvillii*) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Alankokirjomonarkkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sen populaation kokoa ja kannankehitystä ei tunneta. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Rastasparatiisilintu

**Rastasparatiisilintu** (*Cnemophilus loriae*) on huntuparatiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Rastasparatiisilintua tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Se on yleinen ja laajalle levinnyt levinneisyysalueellaan. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Huntuparatiisilintu

**Huntuparatiisilintu** (*Cnemophilus macgregorii*) on huntuparatiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Huntuparatiisilintua tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Sen levinneisyysalue ei kuitenkaan ole kovin suuri eikä sen populaation koko ja kannankehitys ole tiedossa. Laji on kuitenkin luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa.

## Lähteet
Keltaparatiisilintu

**Keltaparatiisilintu** (*Loboparadisea sericea*) on huntuparatiisilintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Keltaparatiisilintua tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi, ja kanta on vakaa.

## Elinympäristö
Keltaparatiisilintu elää vuoristometsissä 600–2&nbsp;000, yleensä yli 1&nbsp;200 metrin korkeudella merenpinnasta.

## Lähteet
Vuorikirjomonarkki

**Vuorikirjomonarkki** (*Peltops montanus*) on leijujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Vuorikirjomonarkkia tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin populaation kokoa ja kannankehitystä ei tunneta, mutta sen ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Kapinmesikko

**Kapinmesikko** (*Promerops cafer*) on kapinmesikoiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Kapinmesikkoa tavataan Etelä-Afrikan eteläosissa. Sen on kuvattu olevan yleinen sopivissa elinympäristöissä, ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Claudette Colbertin filmografia

**[[Claudette Colbert]]** (1903–1996) näytteli yhteensä 55 vuotta (1923–1965; 1974–1987) kestäneen uransa aikana yli 80 elokuva- ja televisiotuotannossa. Seuraavassa luettelossa ovat kaikki hänen elokuva-, televisio- ja teatteriesiintymisensä. Lisäksi artikkelissa ovat Colbertin palkinnot ja palkintoehdokkuudet.

## Elokuvat

## Televisio

## Teatteri

## Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

## Alaviitteet

## Lähteet
*
*
*Claudette Colbert Internet Broadway Databasessa
Santorínin kaldera

**Santorínin kaldera** on suuri, pääosin vedenalainen, eteläisellä Egeanmerellä sijaitseva kaldera. Kreetan saaresta 120&nbsp;km pohjoiseen sijaitseva Kreikan Kykladien saariin kuuluva Santorínin saariryhmä koostuu kalderan vedenpinnan yläpuolella olevista osista. Pääsaari Thíra sekä Thirasían ja Aspronísin saaret sijaitsevat kalderan reunalla ja Néa Kaménin ja Palaiá Kaménin saaret keskiosassa.

## Maantiede

Kalderan koko on noin 12&nbsp;×&nbsp;7&nbsp;km, ja sen kolmella sivulla on 300 metrin korkuiset jyrkänteet.

Kalderan keskustassa on kaksi tuliperäistä saarta Néa Kaméni (suom. *uusi palanut*) ja Palaiá Kaméni (suom. *vanha palanut*).

Pääsaaren Thíran pinta-ala on 75,8&nbsp;km², Thirasían 9,3&nbsp;km² ja asumattomien Néa Kaménin 3,4&nbsp;km², Palaiá Kaménin 0,5&nbsp;km² ja Aspronísin 0,1&nbsp;km².

Santorínin luonnonkauniit jyrkänteet, joiden rinteillä sijaitsee valkoiseksi kalkituista rakennuksista muodostuvia kyliä (mm. Oía ja Imerovígli) yhdessä aurinkoisen ilmaston kanssa, ovat tehneet alueesta erittäin suoritun turistikohteen. Alue on suosittu myös vulkanologien keskuudessa johtuen sen hyvistä olosuhteista tuliperäisten ilmiöiden tarkastelun kannalta.

## Geologia

Santorínin kaldera on eteläisen Egeanmeren tuliperäisen kaaren eli helleenisen kaaren aktiivisin osa. Alueella Afrikan mannerlaatta työntyy Euraasian mannerlaatan alle noin 5&nbsp;cm:n vuosivauhdilla. Alueella tapahtuu runsaasti maanjäristyksiä noin 150&ndash;170&nbsp;km:n syvyydessä.

## Vulkanologia

Kaldera muodostuu päällekkäisistä kilpitulivuorista, jotka vähintään neljä osittain päällekkäistä kalderaa ovat halkaisseet. Vanhin kaldera muodostui noin 180&nbsp;000 vuotta sitten. Sitä seuraava kaldera muodostui noin 70&nbsp;000 vuotta sitten. Tämän jälkeen muodostui seuraava kaldera noin 21&nbsp;000 vuotta sitten. Nykyinen kaldera muodostui noin 3&nbsp;600 vuotta sitten Theran eli Santorínin tulivuorenpurkauksessa (myös nk. ”minolainen tulivuorenpurkaus”). Vuonna 1640 eaa. tapahtunut valtava purkaus on voinut olla aiheena Atlantiksen tarinan synnylle. Purkaus oli voimakkuudeltaan 7 vulkaanisella räjähdysasteikolla.

Santoríni on lepotilassa oleva aktiivinen tulivuori. Néa ja Palaiá Kaménin saaret ja niiden tummat laavakentät ovat muodostuneet useiden pienten tai keskikokoisten purkausten seurauksena vuosisatojen kuluessa. Viimeisin purkaus tapahtui vuonna 1950.
Leipurin

**Leipurin Oy** on suomalaiseen Aspo Oyj -yhtiöön kuuluva leipomoalan raaka-aineita ja koneita myyvä yritys.

## Historiaa
Suomen Leipurien Tukkuliike Oy perustettiin 1920 hankkimaan osakasleipomoilleen raaka-aineita ja koneita. 1930-luvun lamassa yrityksen toiminta kärsi, ja vuonna 1933 ekonomi Arvi Raikkala kutsuttiin yrityksen toimitusjohtajaksi. Yksityisten leipomoiden kilpailu osuustoiminnallisten kanssa oli kovaa, ja Raikkalan mukaan vastaus piili laadun kohentamisessa. Leipurien Tukkuliike palkkasi kiertäviä ”demonstratöörejä” eli laatukonsultteja ja lisäsi leipomokone-edustustensa määrää.

Helsingin Mechelininkatu 12:ssa sijainneen yrityksen nimi vaihtui 1948 Leipurien Tukku Oy:ksi. Sota- ja jälleenrakennusvuosia leimasi monien muiden alojen tavoin tavarapula. Viljan ja jauhojen säännöstelyä purettiin 1948 ja 1949, mutta sokerin ja margariinin säännöstelystä luovuttiin kokonaan vasta 1954. Leipurien Tukku panosti konekauppaan leipomoiden vanhentuneen laitekannan uusimiseksi.

Pitkäaikaista toimitusjohtajaa Arvi Raikkalaa seurasi tehtävässä 1961 hänen poikansa Matti. 1970-luvun alkupuolella alkoi koeleipomotoiminta yhteistyössä Suomen Leipuriliiton kanssa. 1970-luvun lopulla Leipurien Tukku ryhtyi viemään koneita ja laitteita erityisesti Neuvostoliittoon.

Leipurien Tukku listautui pörssin meklarilistalle vuonna 1982. Suomen 1990-luvun alun lamavuosina yritys ajautui osaksi Kaukomarkkinat-konsernia, jonka omistajaksi vuosikymmenen puolivälissä tuli Kesko. Tuolloin leipomoalan liiketoiminta oli jaettuna kahdeksi yhtiöksi, LT-Tukku ja LT-Kone. EU-jäsenyyden tuoma tuonnin vapautuminen 1990-luvun puolivälissä laajensi tuotevalikoimaa leipomoalasta liha- ja valmisruokateollisuuden raaka-aineisiin. Neuvostoliiton romahdettua yrityksen kansainvälistyminen sai uuden vaiheen Viroon ja Venäjälle perustettujen tytäryhtiöiden myötä. 2010-luvulla Leipurin-yrityksellä on toimintaa Baltiassa, Puolassa ja neljässä Venäjän miljoonakaupungissa.

Vuodesta 2008 Leipurin-yhtiö on ollut Aspo Oyj:n omistuksessa. Sen liikevaihto vuonna 2012 oli 65,2 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 58.

Aspo yritti listata Leipurin-yhtiön pörssiin järjestämällä listautumisannin ja osakemyynnin loppuvuonna 2014. Anti ja listautuminen kuitenkin peruttiin. Aspon mukaan Venäjän ruplan valuuttakurssin romahtaminen oli muuttanut sijoitusilmapiirin negatiiviseksi ja lisännyt epävarmuutta Venäjällä toimivien yhtiöiden kehityksestä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Yki Hytönen (2005). *Leipurin ystävä: Leipurien Tukku 1920–2005.* .
*Jalas, Aaro & Åberg, Veijo: *Suomen leipuriliitto 1900–2010: Katsaus leipomoalan historiaan.* Suomen leipuriliitto, 2010. .

## Aiheesta muualla
*Leipurin Oy:n verkkosivusto
* Yhtiö Pörssitiedon netissä
Kaarina Sarkola

**Kaarina Sarkola** (2. marraskuuta 1913 Loppi – 10. helmikuuta 2000) oli suomalainen kirjailija.

Sarkola kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1934. Hän oli ammatiltaan mainostoimittaja.

## Teoksia
* *Uhrisalaisuus* : runoja. Otava 1947
* *Puujohannes* : romaani. Otava 1949
* *Samaa unta : kihlaparin kirjeitä sodan keskellä*. Minerva 2007 (Kaarina Sarkolan ja Tauno Huotisen kirjeenvaihtoa jatkosodan vuosilta)

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kumar Sanu

**Kumar Sanu** (oik. **Kedarnath Bhattacharya**, s. 23. syyskuuta 1957 Kalkutta, Länsi-Bengali) on intialainen laulaja. Hänet tunnetaan parhaiten playback-laulajana hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Hän voitti viisi peräkkäistä parhaan mieslaulajan Filmfare Awards -palkintoa 1990-luvun alussa. Intian hallitus myönsi Sanulle Padma Shri -palkinnon vuonna 2009.

## Palkinnot
* Filmfare Awards
** 1991: Paras mieslaulaja – ”Ab Tere Bin” (*[[Aashiqui]]*)
** 1992: Paras mieslaulaja – ”Mera Dil Bhi Kitna Pagal Hai” (*[[Saajan]]*)
** 1993: Paras mieslaulaja – ”Sochenge Tumhe Pyaar” (*[[Deewana]]*)
** 1994: Paras mieslaulaja – ”Yeh Kaali Kaali Aankhen” (*[[Baazigar]]*)
** 1995: Paras mieslaulaja – ”Ek Ladki Ko Dekha” (*[[1942: A Love Story]]*)
*** Ehdokkuudet
**** 1994: Paras mieslaulaja – ”Baazigar O Baazigar” (*[[Baazigar]]*)
**** 1995: Paras mieslaulaja – ”Kuch Na Kaho” (*[[1942: A Love Story]]*)
**** 1996: Paras mieslaulaja – ”Tujhe Dekha To” (*[[Dilwale Dulhania Le Jayenge]]*)
**** 1996: Paras mieslaulaja – ”Tu Mile Dil Khile” (*[[Criminal (vuoden 1995 elokuva)|Criminal]]*)
**** 1998: Paras mieslaulaja – ”Do Dil Mil Rahe Hain” (*[[Pardes (elokuva)|Pardes]]*)
**** 1999: Paras mieslaulaja – ”Ladki Badi Anjaani Hai” (*[[Kuch Kuch Hota Hai]]*)
**** 2000: Paras mieslaulaja – ”Aankhon Ki Gusthakiyaan” (*[[Hum Dil De Chuke Sanam]]*)
**** 2003: Paras mieslaulaja – ”Sanam Mere Humraaz” (*[[Humraaz]]*)
**** 2004: Paras mieslaulaja – ”Kisise Tum Pyar Karo” (*[[Andaaz]]*)

* Screen Awards
** 1995: Paras mieslaulaja – ”Ek Ladki Ko Dekha” (*[[1942: A Love Story]]*)

* Muut palkinnot
** 2009: Padma Shri Intian valtiolta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Shimantojoki

**Shimantojoki** () on lähes 200 kilometriä pitkä joki Kōchin prefektuurissa Shikokun saarella Japanissa. Joen sanotaan olevan yksi Japanin kolmesta puhtaimmasta joesta, ja se on tunnettu luonnonnähtävyys. Joen varrella on myös Shimanton kaupunki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Johannes Heinonen

**Isak Johannes Heinonen** (24. kesäkuuta 1892 Turku – 27. tammikuuta 1982) oli lääkintäkenraalimajuri vuodesta 1946. Hän toimi puolustusvoimien ylilääkärinä 1944–1953.

Heinosen vanhemmat olivat Isak Heinonen ja Elin Augusta Eriksson ja puoliso vuodesta 1938 Gunvor Vaenerberg. Heinonen tuli ylioppilaaksi Porin klassillisesta lyseosta 1911 ja valmistui odontologian kandidaatiksi 1915, lääketieteen kandidaatiksi 1915 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1920. Hän teki opinto- ja tutkimusmatkoja moniin Euroopan maihin sekä 1949 Amerikkaan.  

Suomen valkoisen kaartin pataljoonan lääkäri Heinonen oli 1922–1927, Viipurin sotilassairaalan ylilääkäri 1927–1939, talvisodan 1939–1940 sotasairaaloiden päällikkölääkäri, Keskussotilassairaala 2:n ylilääkäri 1940–1941, päämajan sota-invalidihuollon tarkastaja 1942–1944, puolustusvoimien ylilääkäri 1944–1953 ja pääesikunnan sotainvalidihuollon tarkastaja 1944–1950. 

## Lähteet
Maria Orasto

**Aune-Inkeri Pesonen**, kirjailijanimi **Maria Orasto** (22. maaliskuuta 1913 Kerimäki – 9. huhtikuuta 1984) oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä **Inkeri Erätie**.

## Teoksia
Nimellä *Maria Orasto*:
* *Koulukarkurit* : nuorisoromaani. Suomen kirkon sisälähetysseura 1964
* *Ruusunpunan kaksoset*. Suomen kirkon sisälähetysseura, 1967
* *Vekaran taikatelkkari*. Suomen kirkon sisälähetysseura 1967
* *Perintötalo Onnenpotku* : romaani. Kirjaneliö 1970
* *Tsiri, iloinen vajavainen* : lastenkirja. Kirjaneliö 1971
Nimellä *Inkeri Erätie*:
* *Uhattua elämää* : romaani. Karisto 1948

## Lähteet
* 
* Find A Grave : Aune Inkeri Pesonen
* Kirjasampo.fi : Maria Orasto
* Kirjasampo.fi : Inkeri Erätie
Halfdan Nylander

**Halfdan Nylander** (12. huhtikuuta 1913 Rovaniemi – 15. marraskuuta 1997 Kokkola) oli suomalainen ruotsin kielellä kirjoittanut kirjailija.

Nylander tuli ylioppilaaksi Jakobstads samlyceum koulusta vuonna 1944. Hän toimi rautatievirkailijana vuodet 1934–1969 ja asemapäällikkönä Kokkolassa vuosina 1960–1969. Nylanderin vanhemmat olivat asemapäällikkö Bruno Nylander ja Agda Melida (o.s. Kurtze). Nylanderin puoliso oli Aino Kyllikki (o.s. Lampo) vuodesta 1937.  

## Teoksia
* *Två vägar*; kuvitus Bo Aurén. Förbundet Kyrkans ungdom, Nykarleby 1980
* *Frasfritt : 461 tankekorn* : aforismikokoelma ;  kuvitus Bo Aurén. Förbundet Kyrkans ungdom, Nykarleby 1981

## Lähteet
* 

## Viitteet
Valko-Venäjän kansalliskirjasto

**Valko-Venäjän kansalliskirjasto** (, ) on vuonna 2006 käyttöön avattu, Minskin nähtävyyksiin kuuluva Valko-Venäjän kansalliskirjasto. Se sijaitsee Minskin koillisosassa, kaupungin keskustasta koilliseen johtavan, pääkatuihin kuuluvan Praspekt Nezaležnostsin (suom. itsenäisyyden valtatien) varrella, melko lähellä Minskin metron Vostok-asemaa.

Valko-Venäjän kansalliskirjasto on vuonna 1922 perustettu kansalliskirjasto.

Nykyinen kirjastorakennus pohjautuu vuonna 1989 kansainvälisen arkkitehtikilpailun voittaneeseen, kahden minskiläisen arkkitehdin, Mihail Vinahradaun ja professori Viktar Kramarenkan suunnitelmaan. Päätös kirjaston rakentamisesta tehtiin vuonna 2002 ja rakennustyöt ajoittuivat vuosille 2002-2006.

Kansalliskirjaston sisäänkäynnin vieressä on ensimmäisen valkovenäjänkielisen kirjan painaneen renessanssiajan humanistin, graafikon ja raamatunkääntäjän, tohtori Frantsysk Skarynan (noin 1486–1551) patsas. Kirjastorakennuksen pääsisäänkäynti on muotoiltu avattua kirjaa muistuttavaksi ja siihen on taiteiltu Skarynan painaman teoksen johdannon valistavia sanontoja monille kielille käännettynä.

Kirjastorakennuksen *Tiedon timantiksi* kutsuttuun keskustorniin on  asennettu 4 646 väriltään vaihdettavaa led-elementtiä, joiden avulla keskustornista saadaan halkaisijaltaan 62 metrin kokoinen pikselinäyttö. Iltaisin auringonlaskun ja puolenyön välillä kirjastorakennuksen keskustornissa esitetään muutaman minuutin kestoisia, tietokoneohjattuja valoteoksia.
 
Kirjaston kokoelmissa oli vuonna 2013 yli 9 miljoonaa nimikettä. Rakennukseen on suunniteltu tilat yhteensä 14 miljoonalle nimikkeelle. Kirjaston asiakkaaksi pääsee rekisteröitymään 16 vuotta täytettyään. Lukusaleja on yhteensä 19 ja niissä on 2&nbsp;000 istumapaikkaa. Useimmat työpöydät on varustettu Internetiin kytkeytyillä tietokoneilla; monia kirjaston tietokantoja pääsee käyttämään myös etäyhteydellä.

Kirjastorakennuksessa on myös näyttelytiloja, kahvila, postitoimisto, pankin toimipiste ja matkatoimisto. Siellä on kansainvälisiä kongresseja ja korkeantason poliittisia tapaamisia varten rakennettu Presidentin keskus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
 
*Natsionalnaja biblioteka Belarusi   (kramarenko.com)
*Natsionalnaja biblioteka (biblioteka im. Lenina)   (minsk-old-new.com)
Lohiahvenkalat

**Lohiahvenkalat** (Percopsiformes) on viuhkaeväisiin kuuluva kalalahko. Lahkon heimoja ja lajeja tavataan makeista vesistä Pohjois-Amerikasta.

## Tyypillisiä piirteitä
Varhaisimmat lohiahvenkaloihin kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Lahkoon kuuluu kolme heimoa sokkokalat (Amblyopsidae), piraattiahvenet (Aphredoderidae) ja lohiahvenet (Percopsidae). Yhteensä lahkossa on yhdeksän lajia. Lohiahvenkalojen monofyleettisyys on kiistanalaista ja esimerkiksi eräät iktyologit pitävät sokkokaloja turskakaloihin tai ahvenkaloihin kuuluviin tokkomaisiin kaloihin kuuluvana. Kooltaan kaikki lahkon kalat ovat pienehköjä noin 5&ndash;20 cm pitkiä kaloja, joille tunnusmerkillisiä piirteitä ovat heikot piikit selkä-, rinta- ja vatsaevissä, useilla lajeilla oleva rasvaevä ja lähekkäin sijaitseva rinta- ja vatsaevät. 

## Lähteet
Juhani Heinonen (vuorineuvos)

**Eino Juhani Heinonen** (7. syyskuuta 1925 Jyväskylä – 21. huhtikuuta 2014) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Are-yhtymän pääjohtaja vuosina 1979–1985. Hän sai vuorineuvoksen arvon vuonna 1982.

Heinonen valmistui ylioppilaaksi Jyväskylän lyseosta vuonna 1944 ja diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1950. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli vuonna 1950 lyhyen aikaa Suomen Teollisuusliitossa. Vuosina 1950–1954 Heinonen työskenteli Osuuskunta Metexin tarjousinsinöörinä ja 1954–1956 osastopäällikkönä.

Vuonna 1956 Heinonen siirtyi isänsä Kalle Heinosen perustaman Are Oy:n apulaistoimitusjohtajaksi ja toimi tehtävässä vuoteen 1966 saakka, minkä jälkeen hänestä tuli toimitusjohtaja vuosiksi 1966–1979. Vuodet 1979–1985 Heinonen oli Are-Yhtymän pääjohtaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Reijo Heinonen (kemisti)

**Reijo Heinonen** (4. kesäkuuta 1923 Töysä – 30. lokakuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen maanviljelyskemisti, professori. Hän oli Helsingin yliopiston maanviljelyskemian ja fysiikan dosentti 1958–1965 ja uudelleen 1985–1993, Lantbrukshögskolanin professori 1962–1987 Uppsalassa. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut maan rakenne ja sen kosteussuhteet.

Hän valmistui tohtoriksi Helsingin yliopistosta. Hänen maanviljelyskemian alaan kuuluva suomenkielisen väitöskirjansa (1954) aiheena oli *Multakerroksen kosteussuhteista Suomen maalajeissa*. 
 
## Lähteet
Nelly Sachs -palkinto

**Nelly Sachs -palkinto** () on kansainvälinen kirjallisuuspalkinto, jonka myöntää Dortmundin kaupunki. Palkinto on nimetty saksalais-ruotsalaisen runoilijan Nelly Sachsin mukaan. Palkinnon arvo on noin 15&nbsp;000 euroa. 

## Lähteet
Olli Heinonen (urheilulääkäri)

**Olli Juhani Heinonen** (s. 5. elokuuta 1957 Maaria) on suomalainen urheilulääkäri ja liikuntalääketieteen professori.

Heinonen on Turun yliopiston terveysliikunnan professori. Professuuri on yhteinen Vierumäellä toimivan Suomen Urheiluopiston ja Turun yliopisto kanssa ja sopimus koski aikaa 2008–2010. Hän on myös Paavo Nurmi -keskuksen ylilääkäri.

## Lähteet
Sienten syötävyysmerkintä

**Sienten syötävyysmerkintä** ilmoittaa sienen syötävyyden ja sopivuuden ruuaksi. Syöntikelpoisuus ilmoitetaan Suomessa tähdillä, ympyrällä ja risteillä, ja symbolien määrä ilmaisee sienen herkullisuuden tai myrkyllisyyden asteen. Sienestäjä voi sienioppaaseen merkittyjen symbolien avulla varmistua sienen käyttökelpoisuudesta ruuaksi, eikä hänen tarvitse välttämättä kokeilla sitä. Tähdellä merkitty sieni on syöntikelpoinen sieni. Tähtimerkinnät ovat suuntaa antavia, koska kysymys on myös makuasioista. Ympyrällä ja tähdellä merkitty sieni on esikäsiteltävä ennen ruuaksi valmistamista, ja pelkällä ympyrällä merkitty sieni on syötäväksi kelpaamaton esimerkiksi pahan makunsa vuoksi. Ristillä merkitty sieni on myrkyllinen, joka voi aiheuttaa lieviä myrkytysoireita tai pysyviä vaurioita ihmisen elimistöön. Merkinnät vaihtelevat hieman kirjasta toiseen. Myös sulkuja käytetään joksus merkkien ympärillä. Lisäksi tunnetaan rastimerkintä haitallisesta sienestä, pääkallomerkintä myrkyllisestä, kahden pääkallon merkintä tappavan myrkyllisestä ja toisinaan symbolien määrä voi yleisestikin olla korkeintaan kaksi, ja rengassymboli sellaisenaan saattaa olla merkki esikäsittelyn tarpeesta. 

## Merkinnät

## Lähteet
Olli Heinonen (lääkäri)

**Olli Pertti Heinonen** (17. kesäkuuta 1934 Helsinki – 22. marraskuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori. Hän toimi Kuopion korkeakoulussa kansanterveystieteen (epidemiologia) professorina 1975–1981, Suomen akatemian tutkijaprossorina 1984–1989 ja Helsingin yliopiston kansanterveystieteen professorina 1989–1998. Hän on tutkinut syövän ennaltaehkäisyä ja allergiaoireita.

## Lähteet
Korotsko

**Korotsko** () on kylä, maalaiskunta ja sen keskustaajama Novgorodin alueen Valdain piirissä Venäjällä. Taajama sijaitsee Korotskoje-järven länsirannalla neljä kilometriä Valdaista etelään. Taajamassa on 446, kylässä 20 ja kunnassa 536 asukasta (vuonna 2009).

## Maantiede ja asutus
Korotskon kunnan pinta-ala on 161,9 neliökilometriä. Se rajoittuu Ivantejevon, Jaželbitsyn ja Jedrovon maalaiskuntiin sekä Valdain kaupunkiin. Pinta-alasta 68,1 % on Valdain kansallispuistoa ja 18,6 % maatalousmaata.

Seutu kuuluu Valdain ylänköön. Järviä ovat Korotskoje, Boroje, Berezovo, Beloje, Seredeiskoje ja Jeltšinskoje.

Korotskon kylän ja taajaman lisäksi kuntaan kuuluu seitsemän kylää: Bor, Gagrino, Glebovo, Jeltšino, Mironuška, Polosy ja Seredeja.

## Historia
Korotskon pogosta mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Derevan viidenneksen verokirjassa vuonna 1495. 1600-luvulla siellä toimi pieni luostari. Vuonna 1724 kylässä syntyi Venäjän ortodoksisen kirkon piispa ja hengellinen kirjailija Tihon Zadonski. Vuonna 1864 perustettiin naisluostari, jonka rakennukset muutettiin neuvostoaikana mielisairaalaksi.

Seudulla on ollut 1600-luvulla syntynyttä karjalaisasutusta. Karjalan kieltä puhuttiin Borin, Gagrinon, Jeltšinon ja Seredejan kylissä vielä 1900-luvun alussa.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan ohi kulkee Moskovan ja Pietarin välinen M10-valtatie sekä Bologojen ja Dnon välinen rautatie, jolla on Jeltšinon pysähdyspaikka. Korotskosta on linja-autoyhteys Valdaihin.

Korotskossa toimii Valdain mielisairaala. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät. Teollisuutta ei ole.

Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema, kaksi kauppaa ja posti.

## Nähtävyydet ja matkailu
Seudulla on useita muinaisia asuin- ja hautapaikkoja. Rakennusmuistomerkkeihin kuuluvat Korotskon naisluostarin päärakennus ja kaksi kirkkoa.

Tšornoje-järven rannalla toimii matkailukeskus Goluboi fakel ja Polosyssa lasten kesäleiri Raduga.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Korotskon kunnan sivusto  
* Korotskosta kertova sivusto
Houkutuslintu (elokuva)

**Houkutuslintu** on Roland af Hällströmin ohjaama ja nimimerkillä Viljo Hela käsikirjoittama elokuva vuodelta 1946. *Houkutuslintu* on Teuvo Tulio -vaikutteinen film noir -tyyppinen rappioelokuva.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Elokuva on Hällströmin neljäs oma ohjaus, ja hän teki siihen myös käsikirjoituksen nimimerkillä Viljo Hela, jota hän sittemmin käytti vakituisena nimimerkkinä.

Elokuvatarkastamo leikkasi elokuvasta 20 sekuntia, ennen kuin se hyväksyttiin esitettäväksi. Elokuva myytiin useaan maahan, ja leikkaamatonkin versio sai esitysluvan muun muassa Ranskassa, mutta monissa maissa sen esittämistä ei lähinnä saunakohtauksen vuoksi sallittu ollenkaan.

## Arviot
Elokuva sai kohtalaisen myönteisen vastaanoton. Vaikka siinä ei Toini Aaltosen mukaan ”täydelleen onnistuta, se ei ole niin vaarallista, pyrkimys on kuitenkin hyvä”. Kuvaaja Esko Töyri aloitti tässä elokuvassa yhteistyön Hällströmin kanssa, ja hänen työnsä sai kiitosta korkeatasoisena. Laila Jokimon pääosasuoristus pantiin merkille myönteisesti (Hans Kutter ja Paula Talaskivi).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Houkutuslintu ja Läpi usvan, Yle.fi 
* Elokuvaa koskeva ennakkoratkaisu KKO 1963-II-71 (koko teksti)
* Elokuvaa koskeva ennakkoratkaisu KKO 1963-II-71 (Finlexin tiivistelmä)
Kriketin SM-sarja 2013

**Kriketin SM-sarja** 2013 käsitti kaksi erillistä sarjatasoa, 1. ja 2. divisioonan. Molemmissa sarjoissa pelattiin 40 syöttövuoron pelejä. Helsinki CC voitti mestaruuden, ja Shaurya voitti 2. divisioonan nousten kaudelle 2014 1. divisioonaan. Lisäksi pelattiin T20-pelimuodon mestaruussarja, johon osallistui neljätoista joukkuetta. Mestaruuden vei Saaremaan joukkue.

## 1. divisioona
Joukkueet kohtasivat toisensa kaksi kertaa. Voitosta sai 8 pistettä, tasapelistä 4 molemmille.

* Helsinki CC on Suomen mestari. Bengal Tigers putoaa.

## 2.divisioona
2. divisioonassa pelattiin kaksinkertainen sarja.

Shaurya nousee 1. divisioonaan kaudeksi 2014.

## Lähteet

* SM40 1. divisioonan sarjataulukko
* SM40 2. divisioonan sarjataulukko 
* X-divisioonan finaalit 
* T20-mestaruussarjan välierät 
* T20-mestaruussarjan loppuottelu
Läpi usvan

**Läpi usvan** on Roland af Hällströmin ohjaama elokuva vuodelta 1948. Se on *[[Houkutuslintu (elokuva)|Houkutuslinnun]]* ohella Hällströmin film noir -tyyppisiä elokuvia. Elokuvan käsikirjoituksen Hällström laati nimimerkillä Viljo Hela, yhdessä Yrjö Rannikon kanssa, jonka ainoa elokuvakäsikirjoitus tämä oli. Film noirin ohella elokuvan tyyli on sukua Teuvo Tulion tummille melodraamoille. Leif Wager sai osasuorituksestaan vuoden miespääosa-Jussin.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Elokuvatarkastamo langetti alokuvalle aluksi 35 prosentin veron, joka ei valituksesta Valtion elokuvalautakuntaan muuttunut, vaikka yhtiö luonnehti elokuvaa opetuselokuvaksi alkoholin vaaroista. Valitus Korkeimpaan hallinto-oikeuteen tuotti tulosta sikäli että veroluokka aleni ensin 30 sitten 25 prosenttiin. Elokuvalle määrättyjä leikkauksia ei KHO ottanut muotovirheen vuoksi käsittelyyn. Niistä olisi pitänyt ensin esittää vaatimus elokuvalautakunnalle.

## Vastaanotto

Elokuvan katsojamäärät jäivät vaatimattomiksi, ja elokuva tuotti yhtiölle tappiota.

Aikalaisarvioissa elokuva ei juuri saanut kehuja. Sitä pidettiin pettymyksenä verrattu Hällströmin edelliseen elokuvaan *[[Pikajuna pohjoiseen]]*. Kriitikot luonnehtivat sitä epäonnistumiseksi (Harry Lewing) ja juonta banaaliksi (Olavi Veistäjä), joskin itse ohjaaja saa myös kiitosta, ja esimerkiksi Juha Nevalainen piti häntä arviossaan persoonallisena, luovana filmiohjaajana. Esko Töyrin taitavan kameratyön pani moni kriitikko merkille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Houkutuslintu ja Läpi usvan, Yle.fi .
*
Veikko Heinonen (professori)

**Veikko Armas Heinonen** (7. toukokuuta 1925 Orivesi – 19. marraskuuta 2018 Jyväskylä) oli suomalainen kasvatustieteilijä ja Jyväskylän yliopiston professori 1971–1988. Hänen tutkimusalaansa oli kasvatuspsykologia ja empiirinen pedagogiikka. Hän kehitti tilastollisten menetelmien sovellutuksia käyttäytymistieteihin.

1970-luvulla Heinonen kuului Vapaan koulutuksen tukisäätiön aktiiveihin. Säätiö vastusti peruskoulu-uudistusta.

## Julkaisuja
* *Koulusaavutustestit*, 1961
* *Differentiaalipsykologia*, 1964
* *Oppimisen psykologia opetustyössä*, 1966, 4. p. 1976
* *Oppimisen psykologia opetus- ja kasvatustyötä varten*, 1978 yhdessä Jouko Karin kanssa
* *Evaluaatio koulussa*, 1980 yhdessä Erkki Viljasen kanssa. 

## Lähteet
Houkutuslintu

**Houkutuslintu** on varsinkin vesilintujen metsästyksessä käytettävä sorsaa tai muuta lintua esittävä nukke, jonka tarkoituksena on houkutella oikeat linnut metsästäjien ulottuville. Yleensä houkutuslinnut laitetaan kellumaan seisovaan veteen. Houkutuslintuja  voidaan käyttää myös muiden lintulajien metsästyksessä.

Vertauskuvallisesti houkutuslinnulla voidaan tarkoittaa mitä tahansa petollista syöttiä, jolla joku houkutellaan ansaan.
Sakari Ilmanen

**Sakari Johannes Ilmanen** (3. marraskuuta 1880 Loppi – 16. helmikuuta 1968 Helsinki) oli suomalainen taitoluistelija. Hän oli edustamassa Suomea vuoden 1920 olympialaisissa sijoittuen tuolloin viidenneksi. Seuratasolla Ilmanen edusti Helsingfors Skridskoklubbia. Ilmanen voitti taitoluistelun Suomen-mestaruuden vuosina 1908, 1912, 1920, 1921, 1922 ja 1924.

## Lähteet
Kravun kääntöpiiri (romaani)

**Kravun kääntöpiiri** () on yhdysvaltalaisen Henry Millerin omaelämäkerrallinen romaani vuodelta 1934. Se julkaistiin Pariisissa. Yhdysvalloissa se oli seikkaperäisten seksikuvausten vuoksi sensuurin kieltämä lähes 30 vuoden ajan. Kun Kravun kääntöpiiri julkaistiin siellä vuonna 1961, siitä tuli heti myyntimenestys. Teoksen on suomentanut Pentti Saarikoski, ja suomennoksen on julkaissut vuonna 1962 Gummerus. 

Miller kirjoitti teoksen Pariisissa, jossa hän asui vuosina 1930–1939. Romaanin tapahtumat ajoittuvat 1920- ja 1930-luvun vaihteen vuosiin.

## Suomennoksen kohtalo

Oikeusministeriön pyynnöstä asetettu lautakunta epäsiveellisten julkaisujen levittämisen ehkäisemiseksi katsoi toukokuussa 1962 yksimielisessä lausunnossaan *Kravun kääntöpiirin* loukkaavan useissa kohdin siveellisyyttä, ja oikeusministeriö määräsi Jyväskylän raastuvanoikeuden takavarikoimaan teoksen. Päätös synnytti suurta huomiota, ja julkisuudessa kysyttiin, voiko lautakunta, johon ei kuulunut yhtäkään kirjallisuuden asiantuntijaa, arvioida teoksen taiteellista arvoa ja miksi kiellettiin vain teoksen suomennoksen myynti, kun sitä oli saatavissa myös ruotsinkielinen käännös ja englanninkielinen alkuteos. Lisäksi huomautettiin, että Suomi oli ainoa länsimaa, jossa Millerin teos takavarikoitiin. Yhdysvalloissa teoksen julkaisukielto oli kumottu vuonna 1961.

*Kravun kääntöpiirin* ensimmäinen painos takavarikoitiin oikeuden päätöksellä vuonna 1962. Suomennos julkaistiin vasta 1970, kun toimitusjohtaja Mauno Salojärvi siirsi tehtävät Pekka Salojärvelle.

Vuonna 1997 ja sen jälkeen julkaistuissa suomennoksissa on sivuilla 331–356 Henry Millerin korkeimmalle oikeudelle osoittama kirje, jonka on suomentanut Heikki Salojärvi. Lisäksi mukana on suomentaja Pentti Saarikosken ja Gummeruksen kirjallisen johtajan Ville Revon kirjeenvaihtoa.

## Lähteet
Josuha Guilavogui

**Josuha Guilavogui** (s. 19. syyskuuta 1990 Ollioules, Ranska) on ranskalainen jalkapalloilija. Hän edusti viimeksi Leeds Unitedia, mutta on syyskuussa 2025 ilman seuraa. Guilavogui on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

Guilavoguita pidetään taitavana pallonriistäjänä sekä hyvänä pelinavaajana. Häntä on verrattu ranskalaislegenda Patrick Vieiraan.

## Seurajoukkueura

Guilavoguin ensimmäinen ammattilaisseura oli Ranskan pääsarjassa pelaava Saint-Étienne. Hän pelasi ensimmäisen liigaottelunsa 19-vuotiaana kaudella 2009–2010. Guilavoguista tuli nopeasti yksi joukkueensa avainpelaajista ja ura kotimaassa huipentui kaudella 2012–2013 voitettuun Ranskan liigacupiin.

Guilavogui siirtyi Atlético Madridiin syyskuussa 2013. Lehtitietojen mukaan hän solmi viiden vuoden sopimuksen ja Atlético maksoi Saint-Étiennelle 10 miljoonan euron siirtokorvauksen. Guilavogui ei kyennyt vakiinnuttamaan paikkaansa pelaavassa kokoonpanossa ja Atlético lainasi hänet takaisin lähtöseuraansa tammikuussa 2014. Saman vuoden elokuussa Atlético ilmoitti lainanneensa Guilavoguin Wolfsburgiin kahden kauden ajaksi. 

Guilavoguin ensimmäisellä lainakaudella Wolfsburg sijoittui Bundesliigassa toiseksi ja voitti Saksan cupin. Toisen kauden alkajaisiksi Guilavogui oli mukana voittamassa maan supercupia. Kesällä 2016 Guilavogui siirtyi seuraan pysyvällä sopimuksella. Kevätkauden 2022 hän pelasi lainalla Bordeaux’ssa.

Huhtikuussa 2023 Wolfsburg ilmoitti, ettei Guilavogui jatka seurassa enää seuraavalla kaudella. Guilavogui edusti Wolfsburgia yhdeksän kauden ajan ja pelasi seurassa kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 265 ottelua, joissa hän teki 12 maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Hän toimi myös vuosina 2018–2021 joukkueen kapteenina.

Syyskuussa 2023 Guilavogui allekirjoitti yksivuotisen sopimuksen bundesliigaseura Mainzin kanssa. Guilavogui pelasi Mainzissa 11 bundesliigaottelua ja yhden Saksan cupin ottelun. Mainz ei uusinut Guilavoguin sopimusta kauden jälkeen.

Lokakuussa 2024 Guilavogui siirtyi englantilaisseura Leeds Unitediin loppukauden mittaisella sopimuksella. Hän pelasi 16 mestaruussarjan ottelussa vaihtopelaajana. Hänen sopimustaan ei uusittu ja hän on syyskuussa 2025 ilman seuraa.

## Maajoukkueura

Guilavogui on edustanut Ranskaa useissa eri nuorisomaajoukkueissa. Hänellä oli aikaisemmin myös mahdollisuus edustaa äitinsä kotimaata Guineaa. Hän teki ensiesiintymisensä Ranskan A-maajoukkueessa kesäkuussa 2013 Uruguayta vastaan pelatussa harjoitusottelussa. Hän pelasi vuonna 2013 viidessä maaottelussa sekä vuonna 2014 ja 2015 yhdessä.

## Muuta
Myös Guilavoguin veli Morgan Guilavogui on ammattilaisjalkapalloilija.

## Lähteet
Nuori kaarti

**Nuori kaarti** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

*nuori kaarti, Napoleonin keisarillisen kaartin osa
*nuori kaarti, Venäjän keisarillisen kaartin tietyille yksiköille annettu arvonimi
*Nuori kaarti, toisen maailmansodan aikana Krasnodonissa toiminut nuorisoliittolaisten partisaanijärjestö
**[[Nuori kaarti (romaani)|Nuori kaarti]]*, vuonna 1945 ilmestynyt Aleksandr Fadejevin romaani, joka kertoo Krasnodonin partisaaneista
**[[Nuori kaarti (elokuva)|Nuori kaarti]]*, vuonna 1948 valmistunut kaksiosainen neuvostoliittolainen elokuva, perustuu Fadejevin romaaniin
**[[Nuori kaarti (lehti)|Nuori kaarti]]*, vuosina 1926–1937 Neuvostoliitossa ilmestynyt suomenkielinen lehti
*”Nuori kaarti”, vanha työväenlaulu (sama sävel kuin Köyhälistön laulussa)
*Yhtenäisen Venäjän Nuori Kaarti, venäläinen poliittinen nuorisojärjestö
Yrjö Rannikko

**Yrjö Erik Adrian Rannikko** (22. elokuuta 1900 – 12. marraskuuta 1980) oli suomalaisen elokuva-alan monitoimimies. Hän puhui vuosien ajan Elokuva-arkiston perustamisen puolesta, vaikka sen vuonna 1957 käytännössä sitten perustivat Aito Mäkinen ja Jörn Donner.

Rannikko oli insinööri, heimosoturi, asuntokiinteistömies, elokuvateatterinomistaja, päätoimittaja, lehdenjulkaisija, arkistonkerääjä, kaitafilmaaja, filatelisti ja maailmanmatkaaja, ja toimi kaikilla aloilla niin julkisuudessa kuin taustavaikuttajanakin.

Hän valmistui sähköinsinööriksi Saksassa vuonna 1925. Sen jälkeen hän toimi kaksi vuotta Turun kaupungin sähkölaitosinsinöörinä ja vuosina 1926–1936 Suomen Asuntokiinteistöliiton sihteerinä ja 1927–1937 Talonomistajan Lehden / Asuntokiinteistö-lehden päätoimittajana. Hän perusti isänsä ja veljensä kanssa vuonna 1927 Turkuun elokuvateatteri Kinolan (nykyisin Formia), joka oli perheyhtiö Turun Kino Oy:n omistuksessa 40 vuotta.

Vuosina 1946–1949 hän oli Fenno-Filmin toimitusjohtaja, jona aikana hän teki yhdessä Roland af Hällströmin kanssa käsikirjoituksen elokuvaan *[[Läpi usvan]]*. Hän toimi englantilaisia elokuvia maahantuovan Parvisfilmin kaupallisena johtajana 1949–1960, Teknillisen Informaatiopalvelun (nykyisen Talouselämän Tiedotustoimiston edeltäjä) johtajana 1960–1964 ja sen jälkeen kolme vuotta elokuvavalmistamo Filmservice & C:on toimitusjohtajana.

Rannikko perusti 1932 Suomen Kinolehden, josta myöhemmin tuli Suomen Filmikamarin julkaisu.

## Lähteet
FS Joffre (1938)

**FS Joffren** piti olla Ranskan merivoimien Joffre-luokan lentotukialus ja samalla luokkansa nimikkoalus. Alus ei valmistunut ennen Ranskan tappiota Saksalle vuonna 1940 ja romutettiin keskeneräisenä.

## Suunnitelmat
Vuoden 1934 puolivälistä alkaen aina kevääseen 1936 laivaston suunnittelutoimisto teki kaikkiaan seitsemän erilaista suunnitelmaa lentotukialuksesta. Suunnitelmat oli numeroitu PA9–PA15 (). Suunnitelmien yksityiskohdat ovat aikojen saatossa kadonneet, mutta jäljellä olevien tietojen perusteella on todettu olleen kaksi erilaista suunnitteluperustetta.  Ensinnäkin noin 15&nbsp;000 tonnin uppouman omaava lentokannella varustettu alus (PA10-11), jolla oli yksi hangaari ja noin 30 lentokonetta. Toisena linjana oli suurempi noin 20&nbsp;000 tonnin alus, jossa kaksi kerroksinen hangaari ja noin 60 lentokonetta. Kummankin tyypin ilmatorjunta-aseistus oli samanlainen eli kaksitoista 100 millimetrin tykkiä kaksiputkisina asennuksina. Sarjan viimeisissä PA13-15 oli erikoinen kansirakenteita tasapainottava lentokansi.

Rahoitus jatkui vaikeana ja vuonna 1935 tehtiin esitys muuttaa joko *Duquesne* tai *Tourville* keveäksi 12&nbsp;000 tonnin lentotukialukseksi. Suunnitelma kariutui pieneen kahdentoista koneen kuljetuskapasiteettiin, jonka ei katsottu vastaavan muutostöihin käytettävää rahamäärää. Siten työ jatkui kahden aluksen hankkimiseksi ja tehtiin suunnitelma PA16, jossa määritettiin 18000 tonnin alus. Suunnitelma hyväksyttiin 1937 ja kahden aluksen hankinta sisällytettiin vuoden 1938 laivasto-ohjelmaan.

## Valmistus

Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de St. Nazaire-Penhoëtilta St. Nazairesta, missä köli laskettiin 26. marraskuuta 1938 telakka-altaassa numero 1. Aluksen rakennustyöt viivästyivät toisen maailmansodan alettua ja lopulta pysähtyivät kokonaan kesäkuussa 1940 Ranskan antauduttua. Tuolloin alus oli vain 20-prosenttisesti valmis. Lopulta sen keskeneräinen runko romutettiin.

## Lähteet
*

### Viitteet
FS Painlevé (1938)

**Painlevén** piti olla Ranskan laivaston Joffre-luokan lentotukialus. Alus tilattiin vuonna 1938 Ateliers et Chantiers de St. Nazaire-Penhoëtin telakalta, mutta aluksen köliä ei koskaan laskettu. Syynä tähän oli sisaraluksen *[[FS Joffre (1938)|Joffren]]* töiden viivästyminen ja lopulta keskeytyminen samassa telakka-altaassa, jossa *Painlevén* töiden piti alkaa edeltäneen aluksen vesillelaskun jälkeen.

## Lähteet
*

### Viitteet
Veritöyhtökardinaali

**Veritöyhtökardinaali**, aikaisemmalta nimeltään **rusokardinaali** (*Cardinalis phoeniceus*) on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu. Se on punakardinaalin lähisukulainen, mutta tätä hieman värittömämpi.

## Levinneisyys
Veritöyhtökardinaalia tavataan Kolumbiassa ja Venezuelassa. Sen on kuvattu olevan melko yleinen, mutta sen kannankehitys on laskeva. Sen ei kuitenkaan uskota olevan vielä vaarassa, joten se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Verikardinaali

**Verikardinaali**, aikaisemmalta nimeltään **nokkapeippo** (*Cardinalis sinuatus*) on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu. Se on väriltään harmaa ja punainen, ja sillä on ohut töyhtö. Verikardinaali syö pääasiassa siemeniä, joskus myös hedelmiä ja hyönteisiä, käyttäen apunaan vahvaa, papukaijamaista nokkaansa.

## Levinneisyys
Verikardinaalia tavataan Meksikossa ja Yhdysvaltain eteläosissa. Sen populaatio on hyvin suuri, mutta sen kannankehitys on laskeva. Laji ei kuitenkaan ole vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Sitruunakardinaali

**Sitruunakardinaali** (*Caryothraustes canadensis*) on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Sitruunakardinaalia tavataan Panamassa, Kolumbiassa, Venezuelassa, Guyanassa, Surinamessa, Ranskan Guayanassa ja Brasiliassa. Sen on kuvattu olevan melko yleinen, mutta laikuttaisesti levinnyt. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta se on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei vielä uskota olevan vaarassa.

## Lähteet
Hohtokardinaali

**Hohtokardinaali** (*Cyanoloxia cyanoides*) on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Hohtokardinaalia tavataan laajalla alueella Keski-Amerikassa ja Etelä-Amerikan pohjoisosissa. Sen kannaksi arvioidaan 500&nbsp;000–4&nbsp;999&nbsp;999 yksilöä. Lajin kannankehitys on laskeva, mutta sen ei uskota olevan vaarassa ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Silkkikardinaali

**Silkkikardinaali** (*Cyanocompsa parellina*) on kardinaalien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Silkkikardinaalia tavataan Belizessä, El Salvadorissa, Guatemalassa, Hondurasissa, Meksikossa ja Nicaraguassa. Sen kannaksi arvioidaan 50&nbsp;000–499&nbsp;999 yksilöä, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
ALD Automotive

**ALD Automotive** on kansainvälinen autojen leasing-palveluun erikoistunut yhtiö, joka kuuluu ranskalaiseen Société Générale -finanssikonserniin.

ALD Automotivella on toimintaa 37 maassa, myös Suomessa. Yritys työllistää noin 4&nbsp;000 henkilöä. Joulukuussa 2011 ALD:n leasingautokanta Euroopassa koostui 917&nbsp;000 ajoneuvosta.

Suomessa ALD Automotiven leasingautokantaan kuuluu 18&nbsp;000 ajoneuvoa. Yhtiö on myös merkittävä käytettyjen autojen myyjä, kun noin 6&nbsp;000 autoa vapautuu vuosittain markkinoille. Suomen ALD:n vuoden 2012 liikevaihto oli 272 miljoonaa euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen ALD Automotiven sivusto