open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vapaaheitto

***Vapaaheitto*** on Juhana Blomstedtin (1937–2010) viimeiseksi työksi jäänyt veistos, joka sijaitsee Helsingin Munkkiniemessä, Munkkiniemen yhteiskoulun nurmialueella. Veistos on tehty corten-teräksestä, ja sitä valaistaan neljällä maahan upo­tetulla valaisimella. Teos paljastettiin lokakuussa 2010.

Teoksen nimi on tullut koripallon liikerataa kuvaavasta kaaresta, joka nousee lähes kuuden metrin korkeuteen. Sen kärki päättyy 3,05 metrin korkeuteen, joka vastaa korirenkaan ja kentän pinnan välistä etäisyyttä. 

Veistoksen tarkoituksena on vaalia urheilu- ja koripallokulttuuria Munkkiniemessä ja Hel­singissä. Munkkiniemen yhteiskoulu ja koripalloseura Torpan Pojat ovat yhdessä tehneet lajia tunnetuksi ja kohottaneet paikkakunnan mainetta koko maassa. *Vapaaheitosta* tuli myös valtakunnallinen kunnianosoitus koko urheilulajille.

Juhana Blomstedt oli innokas koripalloilija. Taidekriitikko Timo Valjakan mukaan *Vapaaheitossa* näkyy se, että Blomstedt oli kiinnostunut havaitsemisen lainalaisuuksista ja geometristen muotojen moniselitteisyydestä. Valjakan mukaan ajateltua korirengasta kohti suuntautuva ja kapeneva teräsmuoto ei kuvaa yhtä yksittäistä vapaaheittoa, vaan satoja sellaisia. Näin *Vapaaheitossa* on kyse jokaista kunnianhimoista koripalloilijaa ja taiteilijaa yhdistävästä asiasta, pyrkimyksestä mahdollisimman tarkkaan ja puhtaaseen suoritukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teos Helsingin kaupungin taidemuseon sivulla.
Eino Rastas

**Eino Rastas** (17. heinäkuuta 1894 Valkeala – 7. tammikuuta 1965 Kuusankoski) oli suomalainen kestävyysjuoksija.

Rastas osallistui kolmiin olympialaisiin. Vuoden 1920 Antwerpenin kisoissa Rastas oli mukana Suomelle kultaa tuoneessa maastojuoksun joukkuekilpailussa. Rastas oli kisassa 18. eikä hänen tulostaan laskettu kolmen parhaan suomalaisen yhteistulokseen. Vuoden 1924 Pariisin kisoissa Suomi voitti saman kisan, mutta Rastas keskeytti matkalla. Pariisissa hän oli 5 000 metrin juoksussa 11. Amsterdamin olympiamaratonilla 1928 hän oli sijalla 14.

Kalevan kisoissa Rastas voitti SM-kultaa 10 000 metrillä vuonna 1917 ja 5 000 sekä 10 000 metrillä vuonna 1922. Sen lisäksi hän voitti urallaan 6 SM-hopeaa (5 000 metrillä 1917 ja 1921, 10 000 metrillä 1919, 1921, 1926 ja 1927) ja yhden SM-pronssin (5 000 metrillä 1919). Maastojuoksun SM-kilpailuissa hän saavutti SM-pronssia 1926.

Rastaan ennätys 5 000 metrillä oli 15.00,6 (vuodelta 1926), 10 000 metrillä 31.42,7 (1923) ja maratonilla 2.40.40 (1928).

Urheilu-uran jälkeen Rastas toimi 17 vuotta Kouvolan Urheilijain puheenjohtajana eli vuosina 1934-1950. Siviiliammatiltaan hän oli rautatieläinen.

## Lähteet
Carlos Muñoz

**Carlos Andrés Muñoz** (s. 2. helmikuuta 1992, Bogota) on kolumbialainen autourheilija. Hän kilpailee kaudella 2013 Pohjois-Amerikassa, Indy Lights ja IndyCar Series -sarjoissa.

## 2013 Indianapolis 500

Pääluokka IndyCar Seriesissä Muñoz selviytyi eturiviin, toiseen lähtöruutuun vuoden 2013 Indy 500 -kilpailussa, joka on yksi moottoriurheiluvuoden suurimmista tapahtumista. 21-vuotiaana Muñoz on kilpailun historian nuorin eturivistä starttaava kuljettaja, ja myös ensimmäinen tulokas sitten maanmiehensä Juan Pablo Montoyan, joka starttasi eturivistä vuoden 2000 kilpailussa.

Itse kilpailussa Muñoz onnistui säilyttämään toisen sijansa, jääden ainoastaan kilpailun ensimmäistä kertaa voittaneen Tony Kanaanin taakse.

## Lähteet
Farmers Branch

**Farmers Branch** on kaupunki Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Kaupungissa asui 28&nbsp;616 ihmistä vuonna 2010.

## Ystävyyskaupungit
* Garbsen
* Bassetlaw

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jussi-Pekka Alanen

**Jussi Pekka (Jussi-Pekka) Yrjänä Alanen** (s. 23. joulukuuta 1938 Helsinki) on suomalainen maaneuvos ja varatuomari.

Alanen oli Helsingin apulaiskaupunginjohtaja vuosina 1974–1979 ja Asuntohallituksen pääjohtaja vuosina 1979–1984. Hän oli Kaupunkiliiton toimitusjohtaja vuosina 1984–1993 ja Kuntaliiton toimitusjohtaja vuosina 1993–1999 eläkkeelle jääntiinsä saakka. Alanen oli Kuntien Eläkevakuutuksen hallituksen puheenjohtaja vuosina 1985–2001. Hän on tehnyt useita kuntaliitosselvityksiä. Alaselle myönnettiin maaneuvoksen arvonimi vuonna 2003. Alanen toimi Suomi-Venäjä-Seuran puheenjohtajana. Hän on puoluetaustaltaan sosialidemokraatti.

Alasen isä oli historiantutkija Aulis J. Alanen.

## Kunnianosoitukset

*   Ystävyyden kunniamerkki (2000)

## Julkaisuja
*Helsinki. Kansakunnan pääkaupunki - ihmisten metropoli, Kaks Polemia-sarja, 125 s., Sastamala 2009

## Lähteet
Keskustorin suihkukaivo

**Keskustorin suihkukaivo** on Robert Huberin suunnittelema ja Wilhelm von Nottbeckin Tampereen kaupungille lahjoittama veistos. Veistos on vesialtaassa Tampereen Keskustorilla Raatihuoneen edustalla.

Veistoksessa on neljä muodoltaan mytologista delfiiniä. Delfiinien pyrstöt muodostavat kukkamaisen kuvion, jonka keskeltä kohoaa isoin ja ylin suihku, josta vesi valuu vielä altaan kautta alas. Veistoksen alaosassa on neljä merenneitoa kannattelemassa rakennelmaa.

## Lähteet
*
*
Frej Liewendahl

**Frey Fritiof ”Frej” Liewendahl** (22. lokakuuta 1902 Jomala – 31. tammikuuta 1966 Maarianhamina) oli suomalainen keskimatkojen juoksija. Liewendahl oli mukana Suomelle olympiakultaa tuoneessa 3 000 metrin joukkuejuoksussa Pariisin kesäolympialaisissa 1924, mutta hän ei juossut loppukilpailussa keuhkokatarrin takia. Samoissa olympialaisissa hän oli 1&nbsp;500 metrin juoksussa kahdeksas.

Kalevan kisoissa 1927 Liewendahl voitti 800 metrillä hopeaa. 

Frej Liewendahl on yksi kolmesta olympialaisiin osallistuneista ahvenanmaalaisista urheilijoista. Muut ovat juoksija Janne Holmén ja nyrkkeilijä Jonni Hellström.

Ahvenanmaan posti julkaisi 24. heinäkuuta 2024, sata vuotta Liewendahlin olympiadebyytin jälkeen, hänestä postimerkin. Postimerkin kuvittaja on Ezgi Johansson.

## Lähteet
Lapinjoen kanava

**Lapinjoen kanava** on Rauman ja Eurajoen kuntien alueella kulkeva noin 12 kilometrin pituinen raakaveden johtamiseen tarkoitettu kanava. 

Se yhdistää Lapinjoen Raumalla sijaitseviin Äyhönjärveen ja Pitkäjärveen, joita Rauman kaupunki ja paikallinen metsäteollisuus käyttävät raakavesilähteinään. Lapinjoen kanava rakennettiin 1950-luvulla, ja sen omistavat UPM-Kymmene ja Rauman kaupunki.

## Lähteet
*Suomen Ympäristökeskuksen Järviwiki

### Viitteet
Cruz Azul

**Cruz Azul Futbol Club, A.C** on meksikolainen jalkapalloseura, joka tulee maan pääkaupungista Méxicosta. Seura on perustettu vuonna 1927 ja se pelaa maan korkeimalla sarjatasolla Primera División de Méxicossa. Seuran edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa 35&nbsp;161-paikkaisella Estadio Azulilla.

## Saavutukset
### Kansalliset kilpailut
* **[[Primera División de México|Primera División]] (8):**
** 1968–1969, 1970, 1971–1972, 1972–1973, 1973–1974, 1978–1979, 1979–1980, 1997
***[[Copa México]] (3):**
** 1968–1969, 1996–1997, 2013
***[[Campeón de Campeones]] (2):**
** 1968–1969, 1973–1974

### Kansainväliset kilpailut
* **[[CONCACAF Champions League]] (5):**
** 1969, 1970, 1971, 1996, 1997

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Seuran virallinen kotisivusto
Äyhönjärvi

**Äyhönjärvi** on pieni Raumanjoen-Pitkäjärven vesistöalueeseen kuuluva järvi Raumalla. Se sijaitsee aivan kaupungin keskustan kupeessa Valtatie 8:n itäpuolella.

Äyhönjärvi laskee Raumanjokea ja myöhemmin Rauman Kanalia myöten mereen Rauman satamassa. Järven ympäristö on suosittua ulkoilualuetta ja sen ympäri kiertää noin kolmen kilometrin pituinen lenkkipolku.

Äyhönjärven eteläpää on rakennettu puistomaiseksi ja siellä sijaitsee myös Rauman kaupungin vesilaitos, joka ottaa järvestä raakavettä. Sitä puolestaan johdetaan Äyhönjärveen Lapinjoen kautta Eurajoen Pappilankoskesta 1950-luvulla rakennettua kanavaa pitkin. Lapinjoen kanava yhdistää Äyhönjärven myös sen eteläpuolella sijaitsevaan Pitkäjärveen, josta ottaa raakavetensä UPM Kymmenen metsäteollisuus.

## Lähteet
*Suomen Ympäristökeskuksen järviwiki

### Viitteet
Mauno Airaksinen

**Mauno Matti Airaksinen** (s. 2. toukokuuta 1930 Karttula) on Kuopion korkeakoulun (yliopiston) farmakologian professori emeritus. 

Airaksisen vanhemmat olivat maanviljelijä Pekka Juho Airaksinen ja Edla Karttunen. Airaksinen oli vuodesta 1958 naimisissa LKT, dosentti Eila Neuvosen (1933–2023) kanssa, pariskunnalla on viisi lasta. Airaksinen kirjoitti ylioppilaaksi Kuopion yhteiskoulusta 1951 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1964 Helsingin yliopistossa. 

Helsingin yliopiston farmakologian laitoksen assistenttina Airaksinen toimi 1956–1962, Valtion lääketieteellisen toimikunnan tutkimusassistentti ja nuorempi tutkija hän oli 1962–1965. Helsingin yliopiston farmakologian laitoksen apulaisopettajana Airaksinen työskenteli 1965–1968, jonka aikana 1966-1968 hän oli tutkijana Yhdysvalloissa Baylor University -yliopistossa Teksasissa. Hän oli Helsingin yliopiston farmakologian dosentti 1966–1968 ja farmakologian ja toksikologian (lääkeaineiden biologisen standardisoinnin) apulaisprofessori 1968–1973. 

Uuden Kuopion korkeakoulun, sittemmin Kuopion yliopiston farmakologian professori Airaksinen oli 1973–1994. Hän toimi Kuopion korkeakoulun kliinisen lääketieteen osaston johtajana 1980–1984 ja farmasian osaston varajohtajana tai johtajana 1986–1988. Hän oli sivutoimenaan Lääkintohallituksen lääkeainetoimikunnan tai lääkeainelautakunnan varajohtaja tai johtaja yli kolme vuosikymmentä vuosina 1964-1996, useita vuosia myös farmakologiaylilääkäri. 

Airaksinen oli myös Kuopion yliopiston Savolaisen osakunnan inspehtori vuosina 1981-1988 ja Suomen farmakologiyhdistyksen kunniajäsen vuodesta 1998. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Aamulla

**Aamulla** (teoksen nimi Helsingin taidemuseon mukaan on *Aamulla/Vasikat*, ja se tunnetaan myös nimellä *Juottovasikat*) on Miina Äkkijyrkkän pronssista tehty veistos vuodelta 1978. Se on Helsingin Maunulassa, ja sijaitsi alun perin Suursuon ostoskeskuksessa.  

Ostoskeskuksen purkamisen jälkeen veistosryhmä on sijoitettu lähes samaan paikkaan, Maunula-taloa vastapäätä. Sen mukulakivistä koostuvaa jalustaa on korotettu noin metrin korkeuteen.

## Kuvia teoksesta

Tiedosto:Miina Äkkijyrkkä Aamulla 1978 yleiskuva.JPG|Yleiskuva teoksesta uudella jalustalla.
Tiedosto:Miina Akkijyrkka Aamulla Vasikat 1978.jpg|Kuva teoksesta vanhalla jalustalla.


## Lähteet
Verner Viitasaari

**Juho Verner Viitasaari** (2. helmikuuta 1888 Kokemäki – 14. lokakuuta 1967 Kokemäki) oli suomalainen puutarhuri. Hänen merkittävin elämäntyönsä oli Karimaan puutarha, joka on Kokemäellä toimiva puutarha ja arboretum.

Verner Viitasaari harjoitteli puutarhatöitä 15–16-vuotiaana kotipaikkakunnallaan Ala-Vuolteen ja Hassalan taloissa. Hassalan isäntänä oli tuolloin Juho Fredrik Horelli, joka oli samoihin aikoihin valtiopäivillä Euran tuomiokunnan edustajana. Horelli antoi Viitasaarelle lainan, jonka turvin hän pääsi vuonna 1905 opiskelemaan alaa Rutalan puutarhakouluun Jyväskylän pitäjään. Viitasaari osti vuonna 1916 1,5 hehtaarin kokoisella vuokramaalla Paistilan kylässä sijainneen synnyinkotinsa ja ryhtyi rakentamaan sen ympäristöön puutarhaa. Hän laajensi sitä elämänsä aikana 5,5 hehtaarin suuruiseksi kauppapuutarhaksi ja arboretumiksi, joka on nykyään tunnettu matkailukohde Kokemäellä. Viitasaari vietti vuoden myös Pohjois-Amerikassa ja toi mukanaan useita kasveja ja niiden siemeniä. Viitasaari jäi poikamieheksi. 

Vuonna 1967 kuolleen Verner Viitasaaren tuhkauurna on haudattu Karimaan puutarhaan ja paikalla on myös kuvanveistäjä Kauko Räikkeen suunnittelema muistoreliefi. Lisäksi puutarhassa on Verner Viitasaaren kotimuseo. Vuonna 1968 perustettiin Karimaa-säätiö, jonka tehtävä on huolehtia puutarhasta ja Viitasaaren hauta-alueesta.

## Lähteet
*Sastamalan koulutuskuntayhtymän kotisivut 

### Viitteet
Yrjö Alaruikka

**Yrjö Alfred Alaruikka** (13. joulukuuta 1902 Rovaniemi – 6. elokuuta 1980 Jaatila, Rovaniemen maalaiskunta) oli suomalainen talousneuvos, Suomen poronjalostusyhdistyksen sihteeri ja toiminnanjohtaja 1930–1948, Paliskuntain Yhdistyksen toiminnanjohtaja 1948–1972 sekä Poro ja riista Oy:n ja Paliskuntain jäähdyttämö Oy:n johtokunnan puheenjohtaja 1940–1980. 

Alaruikka oli koulutukseltaan maatalousteknikko. Hän oli käynyt maamieskoulun 1924 ja maanviljelysopiston Mustialassa 1926–1927 sekä opiskellut Oriveden opistossa 1928–1929. Alaruikka sai talousneuvoksen arvonimen vuonna 1953. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1956 ja 1962 vaaleissa.

Alaruikan puoliso oli Tyyne Maria Pellinen, perheen tyttärestä Kaisa Rauni Helenasta (s. 1935) tuli lääkäri. Alaruikka kuoli liikenneonnettomuudessa.

## Lähteet
Palaunsilkkikerttunen

**Palaunsilkkikerttunen** (*Horornis annae*) on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Palaunsilkkikerttusta tavataan kotoperäisenä Palaussa. Lajia on kuvattu yleiseksi ja laajallelevinneeksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Pensassilkkikerttunen

**Pensassilkkikerttunen** (*Horornis fortipes*) on kerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Pensassilkkikerttusta tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiina, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Pakistanissa, Taiwanissa ja Vietnamissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Makiransilkkikerttunen

**Makiransilkkikerttunen** (*Horonis parens*) eli aiemmalta nimeltään **sancristóbalinsilkkikerttunen** on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Makiransilkkikerttusta tavataan vain Salomonsaarilla. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, ja vaikka sitä tavataankin vain pienellä alueella, on se luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Lin Hallberg

**Lin Hallberg** (s. 5. huhtikuuta 1956 Saltsjöbaden) on ruotsalainen kirjailija, joka tunnetaan hevoskirjasarjoistaan Sinttu ja Eppu. Hän on tehnyt sarjat yhteistyössä Margareta Nordqvistin kanssa, joka on kuvittanut kirjat. Suomeksi sarjoja on kääntänyt Marvi Jalo. Hallberg on työskennellyt ratsastuksenopettajana ja pitänyt shetlanninponitallia.

## Suomennetut teokset
### Sinttu-sarja
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Eppu-sarja
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Maaginen eläinkauppa -sarja
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Alfa Laval

**Alfa Laval AB** on ruotsalainen teollisuusyhtymä, jonka on perustanut vuonna 1883 Gustav de Laval. Alfa Lavalilla on ollut aiemmin tuotannossa laitteita maataloudelle, elintarviketeollisuudelle ynnä muille teollisuudenaloille, mutta nykyisin tuotanto jakautuu kolmelle sektorille, lämpö-, erotus- ja virtaustekniikkaan.

13. heinäkuuta 2020 Alfa Laval allekirjoitti yhdistymissopimuksen suomalaisen Neleksen kanssa. Marraskuussa 2020 Alfa Laval vetäytyi aikeistaan ostaa Neles, koska Neleksen omistajista vain 33 % kannatti ostotarjouksen hyväksymistä. 

## Historia
Gustav de Laval perusti Oscar Lammin kanssa AB Separator -yrityksen, joka oli nykyisen Alfa Lavalin edeltäjä. Separator Ab muutti vuonna 1963 nimensä muotoon Alfa-Laval Ab, ja yritys oli pörssissä vuoteen 1991. Alfa-Lavalin osti Tetra Pak, mutta tiet erosivat myöhemmin, kun Tetra Laval myi Industri Kapitalille Alfa Lavalin ne osat, jotka eivät liittyneet sen omiin ydintoimintoihin. Nimi Tetra Laval jäi elämään entisen yhteisyrityksen nimenä, ja sinne jäi esimerkiksi maatalouteen liittyvä osa Alfa Laval Agri, jonka uudeksi nimeksi tuli DeLaval. Alfa Laval listautui Tukholman pörssiin jälleen vuonna 2002.

## Alfa Laval Suomessa
Alfa Lavalilla on Suomessa yksi toimipiste Alfa Laval Aalborg Oy, joka sijaitsee Raumalla. Alfa Laval Aalborg Oy toimittaa pakokaasun lämmöntalteenottojärjestelmiä ja poltinkattiloita laivoihin sekä moottorivoimalaitoksiin sekä muihin savukaasun hukkalämmönlähteisiin maailmanlaajuisesti. Alfa Laval Aalborg Oy työllistää Raumalla noin 90 työntekijää. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Alfa Laval 
* Alfa Laval Finland
Sundansilkkikerttunen

**Sundansilkkikerttunen** (*Horornis vulcanius*) on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Sundansilkkikerttusta tavataan Indonesiassa, Malesiassa, Filippiineillä ja Itä-Timorissa. Lajin kokonaispopulaatiota ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu levinneisyysalueellaan pääasiassa yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Oliivisilkkikerttunen

**Oliivisilkkikerttunen** (*Hemitesia pallidipes*) on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Oliivisilkkikerttusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Laosissa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa ja Vietnamissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi ja paikoin runsaaksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Terekli Mekteb

**Terekli-Mekteb** (ven. Терекли-Мектеб) on kaupunki Dagenstanin tasavallassa Venäjällä Pohjois-Kaukasuksella Kalmykian arolla. Kaupungissa oli vuonna 2010 noin 8000 asukasta. Kaupunki sijaitsee noin 80 kilometrin päässä Kaspianmereltä ja 200 kilometrin päässä aluepääkaupunki Mahatškalasta. 

## Historia
Toisen maailmansodan aikana joulukuussa 1942 Terekli Mekteb oli hetken aikaa saksalaisen Armeijaryhmä A:n joukkojen valtaama, mutta kaupungista jouduttiin luopumaan muutaman päivän jälkeen puna-armeijan voimakkaan vastahyökkäyksen seurauksena. Terekli Mekteb oli itäisin piste, johon asti Saksan joukkoja Neuvostoliiton alueella toisen maailmansodan aikana tunkeutui.

## Lähteet
Vittingin rautakaivos

**Vittingin rautakaivos** on Ylistarossa sijaitseva entinen rautakaivos. Alkujaan se avattiin 1600-luvulla ja on ollut käytössä uudestaan 1929–1930, ja jälleen tehty koelouhintaa 1919. Kaivoksen malmi on magnetiittia, ja lisäksi myös rodoniittia ja jossain määrin muita mangaanimineraaleja.

## Lähteet
Silver Surfer (videopeli)

**Silver Surfer** on Software Creationsin kehittämä ja Arcadia Systemsin julkaisema shoot ’em up, joka on julkaistu vuonna  Nintendo Entertainment Systemille. Peli perustuu Marvelin Hopeasurffari-nimiseen supersankariin.

## Pelaaminen

Pelin alussa on valittava yksi viidestä kentästä, jotka suoritetaan vapaavalintaisessa järjestyksessä. Tasot rakentuvat yhden pomovastuksen ympärille, jotka ovat myös peräisin Marvel-universumista. Tasojen perspektiivi vaihtelee ylhäältä sivulta kuvattavaan. Etäisesti peli muistuttaa Capcomin *[[Mega Man]]* -sarjaa. 

Peli on tunnettu huimasta vaikeusasteestaan, sillä Hopeasurffari kuolee yhdestä iskusta, jonka jälkeen on palattava tason alkuun. Tämän vuoksi se sai ilmestyessään ristiriitaisia arvosteluja ja sitä pidetään yhtenä konsolin vaikeimmista peleistä. Pelin musiikkeja on pidetty tosin suuressa arvossa.

## Aiheesta muualla
*
Aarni Voipio

**Aarni Voipio** (vuoteen 1901 **Åkerman**; 10. helmikuuta 1891 Viipuri – 30. tammikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen teologi ja professori.   

## Henkilöhistoria
Voipion isä oli senaattori, hovioikeuden presidentti Daniel Woldemar Åkerman ja äiti Emma Henrika Perander. Hänen veljensä oli juristi ja vapaa-ajattelija Väinö Voipio. Yhdessä sisarustensa kanssa Aarni otti käyttöön Voipio-sukunimen vuonna 1901.

Voipio opiskeli Helsingin yliopistossa vuodesta 1909 alkaen ja julkaisi unissa- eli horrossaarnaamisesta kaksiosaisen väitöskirjan 1921–1922, jonka ensimmäisestä osasta hän sai filosofian tohtorin ja toisesta teologian tohtorin arvon. Voipio julkaisi tutkimuksen keskeiset tulokset myöhemmin englanniksi teoksena *Sleeping Preachers: A Study in Elastic Religiosity* (1951). Ennen väitöskirjaansa hän tutustui suomalaisiin unissasaarnaajiin tekemällä kiertomatkoja maakuntiin vuonna 1919. Hän pääsi seuraamaan usean tunnetun unissasaarnaajan puhetta, joukossa ainakin *Anna Kormano* Jaakkimasta, Hilda Hotti Juvalta ja *Eino Teräs* Tampereelta. Hottia hän myös haastatteli useamman kerran ja vieraili tämän kotona. Voipio tapasi matkoillaan useita muitakin henkilöitä, jotka olivat pitäneet horrossaarnoja. Mm. Juvalla esiintyi kansalaissodan jälkeen saarnausilmiötä suorastaan jonkinlaisena tartuntana: jotkut tunnettuja saarnaajia kuunnelleet alkoivat itse käyttäytyä samaan tapaan.  

Voipio oli Helsingin yliopiston teologisten esikäsitteiden apulainen 1922–1935 ja käytännöllisen teologian professori 1935–1955. Suomen Pyhäkouluyhdistyksen puheenjohtaja hän oli 1945–1952, ja lisäksi hän toimi useissa muissa järjestöissä ja yhdistyksissä. Voipio julkaisi melko vähän varsinaisia tutkimuksia mutta useita kymmeniä laajempaan käyttöön tarkoitettuja teoksia. Hän kehitti myös käytännöllisen teologian opetusta muun muassa harjoitusten ja opintoretkien avulla, pyrkimyksenään perehdyttää opiskelijoita seurakuntatyöhön. Hän toimi itsekin pappina 1919–1941. Voipio oli innokas musiikinharrastaja, joka opiskeli, sävelsi ja esitti musiikkia ja toimi kuoronjohtajana.  

Voipion ensimmäinen puoliso vuodesta 1915 oli Emma Charlotta Soininen, ent. Johnsson (1886–1959), jonka isä oli kouluhallituksen ylijohtaja Mikael Soininen. Heidän lapsiaan olivat pääsihteeri Martti Voipio, ylijohtaja Aarno Voipio, sähkötekniikan professori Erkki Voipio, silmätautien erikoislääkäri Hannu Volmari Voipio ja ekonomi Osmo Mikael Voipio. Aarni Voipion toinen puoliso vuodesta 1960 oli Tilda Lempinen (s. 1918).

## Julkaisuja
**Suomalaisia unisaarnaajia*, 1919
**Unissasaarnaaminen uskonnollisena ilmiönä*, 1–2, 1921–1922
**Laulava seurakunta*, 1–2, 1927–1929
**Profeettoja ja valheprofeettoja*, 1927
**Virsiemme synty ja olemus*, 1940
**Mikael Soinisen elämä*, 1944
**Nuori saarnamies*, 1946
**Elämäni*, 1960

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Aarni Voipio : Sunnuntaina ja arkena saksalaisessa maakylässä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 18.11.1928, nro 47, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tanimbarinsilkkikerttunen

**Tanimbarinsilkkikerttunen** (*Horornis carolinae*) on silkkikerttusten heimoon kuuluva indonesialainen varpuslintu.

## Levinneisyys
Tanimbarinsilkkikerttusta tavataan kotoperäisenä Yamendan saarella, joka on Molukkeihin kuuluvista Tanimbar-saarista suurin. Sopivissa elinympäristöissä laji on yleinen. Sitä tavataan kuitenkin vain hyvin pienellä alueella ja se on saattanut vähentyä elinympäristöjen häviämisen seurauksena, joten se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

## Lähteet
Vuorisilkkikerttunen

**Vuorisilkkikerttunen** (*Cettia major*) on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Vuorisilkkikerttusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa ja Nepalissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Dominique Venner

**Dominique Venner** (16. huhtikuuta 1935 Pariisi – 21. toukokuuta 2013 Pariisi) oli ranskalainen tietokirjailija ja äärioikeistolainen aktivisti. Vennerin kuolemasta tuli kansainvälinen uutinen, kun hän ampui itsensä Pariisin Notre Damen katedraalissa vastalauseena muslimien maahanmuuton sallimiselle ja sukupuolineutraalin avioliittolain hyväksymiselle. Ampumisvälikohtauksen takia katedraalista jouduttiin evakuoimaan noin 1&nbsp;500 kävijää.

## Katso myös
* Valkoisten kansanmurha

## Lähteet
Historic Rally Trophy

**Historic Rally Trophy** on Suomessa autourheilun vuosittaisen sääntökirjan FIA:n liitteen K:n teknisten sääntöjen ja Suomen kansallisten lisäysten mukaan ajettava autourheilukilpalusarja, jossa ajetaan Historic Trophy -voitoista 1- ja 2- ohjaajille erikseen. 

## Lähteet
Fredrik Woldstedt

**Fredrik Woldstedt** (22. maaliskuuta 1813 Himanka – 18. lokakuuta 1861 Helsinki) oli suomalainen tähtitieteilijä ja geodeetti. 

Woldstedtin vanhemmat olivat Kortesjärven saarnaaja Matias Wollstedt, myöhemmin Woldstedt (1780–1825) ja Fredrika Lovisa Moberg. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi 1829. Woldstedt valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1834, lisensiaatiksi 1837 ja tohtoriksi 1844.

Woldstedt toimi Helsingin yliopiston tähtitieteellisen observatorion amanuenssina 1835–1842, palveli Pulkovan observatoriossa Venäjällä 1842–1845 ja oli Helsingin yliopiston tähtitieteen professorina 1846–1861 (virkavapaalla 1858–1859 ja 1861). Vuonna 1848 hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi.  Vuosina 1835–1844 hän vastasi Venäläis-Skandinavisen astemittauksen Suomen osuuden mittauksista. Ollessaan Pulkovan tähtitornin palveluksessa, hän osallistui Pulkovan ja Altonan maantieteellisen pituuseron määrittämiseen. Hänen Argelanderin havaintoihin pohjautuva Helsingin tähtitornille laskemansa leveys 60° 9” 43.23” oli pitkään käytössä.

Fredrik Woldstedtin puoliso oli F. G. W. Struven tytär Gustava Georgina Lovisa Struve (k. 1887). Heidän poikansa oli Pietarin tiedeakatemian eläintieteellisen museon konservaattori Fredrik Wilhelm Woldstedt (1847–1884).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Vihannin kirkonkylä

**Vihannin kirkonkylä** on taajama Raahen kaupungissa. Taajama sijaitsee kantateiden 86 ja 88 läheisyydessä, noin 36 kilometriä Raahen kaupungin keskustasta itään. Se oli aiemmin vuoden 2013 alussa lakkautetun Vihannin kunnan keskustaajama. Kirkonkylällä toimii vuonna 2005 perustettu Kirkonkylän asukasyhdistys Vihannin Rinti.

## Lähteet
 

## Aiheesta muualla
*
Carl Henrik Wrangel

**Carl Henrik Wrangel** (1681–1755) oli Ruotsin sotamarsalkka (1754). 

Wrangel jäi venäläisten vangiksi Pultavan taistelussa ja oli sotavankina vuoteen 1722. Sen jälkeen hän oli vuoteen 1732 Uudenmaan ratsuväkirykmentin, Hämeen rykmentin ja Uudenmaan rakuunarykmentin eversti. Vuonna 1739 hänestä tuli Skaraborgin rykmentin eversti. Hattujen sodassa hänet määrättiin 1741 Taavetin Marttilassa olleen 4&nbsp;000 miehen suuruisen osaston päälliköksi. Hän kärsi tappion Lappeenrannan taistelussa, jossa hän haavoittui ja jäi vangiksi. Vuonna 1743 hänestä tuli Närken ja Vermlannin rykmentin eversti. Hän erosi palveluksesta 1748.

## Lähteet
Jussi Turja

**Jussi Turja** (s. 5. tammikuuta 1990 Lapua) on suomalainen koripalloilija, joka edustaa lapualaista Kobria.

## Ura

Turja on Korikobrien kasvatti ja pelasi ensimmäistä kertaa I-divisioonassa kaudella 2005–2006. Hän edusti seuraa toisella sarjatasolla vuodet 2005–2012 ja pelasi välillä yliopistokoripalloa Virginia Lynchburgissä. Kaudella 2012–2013 Turja pelasi ensimmäistä kertaa Korisliigassa ja teki 6,0 pistettä ottelua kohden.

Turja loukkaantui keväällä 2015 ja oli tämän vuoksi pelaamatta ison osan kautta 2015–2016. Heinäkuussa 2016 hän teki Kobrien kanssa jatkosopimuksen.

## Lähteet
Jorge Torres Nilo

**Jorge Emmanuel Torres Nilo** (s. 16. tammikuuta 1988 Tijuana, Meksiko) on meksikolainen jalkapalloilija. Hän edustaa meksikolaista Tigres de la UANLia ja on pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

## Seurajoukkueura
Torres Nilo teki ensiesiintymisensä Club Atlasin edustusjoukkueessa 25. helmikuuta 2006 ottelussa Estudiantes Tecosia vastaan.

27. toukokuuta 2010 hän siirtyi Tigres de la UANLiin.

## Maajoukkueura
Torres Nilo pelasi ensimmäisen ottelunsa Meksikon maajoukkueessa 24. syyskuuta 2008 ystävyysottelussa Chileä vastaan. Ensimmäisen maalinsa maajoukkueessa hän teki 28. toukokuuta 2011 pelatussa ystävyysottelussa Ecuadoria vastaan.

## Aiheesta muualla
* Jorge Torres Nilon tilastot National Football Teams -sivustolla
Kuohun Pilke

**Kuohun Pilke Oy** oli 1940-luvun loppupuolella Neuvostoliittoon suuntautuneen suomalaisen vakoilun peiteorganisaatio. Se toimi näennäisesti puupilkkeen valmistajana Jyväskylän maalaiskunnassa, Kuohulla. Kuohun Pilke oli perustettu Heikki Määttäsen johtaman kuljetusliikkeen yhteyteen. Itse pilketehdas sijaitsi Lampsilan tilan riihessä ja sai käyttövoimansa pienestä vesivoimalasta.

Vastaavia peiteyrityksiä oli eri puolilla maata. Kuohun ohella toimipaikkoina olivat Oulu, Kajaani, Joensuu, Lappeenranta ja Helsinki. Tämäntapaisiin organisaatioihin sijoitettiin jatkosodan aikaista tiedusteluhenkilöstöä ja -materiaalia. Kuohun Pilke on asemaltaan poikkeuksellinen sikäli, että sitä on kuvattu päämajan tiedusteluelimen, tilastotoimiston, salaiseksi osaksi. Yrityksen perustamisen aikaan päämajan Ulkomaanosasto 2:n alainen tilastotoimisto lakkautettiin. Osan sen tehtävistä sai hoitaakseen Kuohun Pilke. 

Kätkettävä materiaali koostui pitkälti radiolaitteista ja ajoneuvoista. Niinpä yritykset oli luonnollista perustaa elektroniikka- ja kuljetusalan liikkeiksi. Samalla niihin kätkettiin muuta alan materiaalia: karttoja, kameroita, räjähdysaineita ja aseita. Lisäksi Pohjois-Suomessa toimi yhtiöitä, joiden kautta siirrettiin materiaalia ja ihmisiä länteen. Ruotsiin kätkettiin muun muassa suomalaistiedustelun palveluksessa toimineita Neuvostoliiton kansalaisia. Toimintaa johtivat tiedustelu-upseerit Reino Hallamaa, Johannes Vehniäinen ja Uljas Käkönen. Eversti Hallamaa oli aiempi radiotiedustelun johtaja ja majuri Vehniäinen kaukopartio-osaston päällikkö. 

Kuljetus- ja pilkeyrityksen sijainniksi valikoitui kesällä 1945 Kuohun kylän Lampsilan tila. Yhtiön peitetoimia olivat liikennöinti ja häkäpönttöautoihin tarvitun puupolttoaineen eli pilkkeen tuottaminen. Toimitusjohtajien, entisten kaukopartiomiesten Heikki Määttäsen ja Paavo Suorannan, piti säilyttää jatkuvassa lähtövalmiudessa yksi tiedustelupartio. Vaatimuksina olivat tarkat kartat, konepistooliaseistus sekä koulutetut ja kovakuntoiset partiomiehet. Toiminta kuitenkin kuivui kokoon Määttäsen kadottua tiedustelumatkallaan toukokuussa 1950. Ei tiedetä, lähtikö Määttänen matkalleen Naton vai Suomen laskuun. Rajalla kuultiin laukauksia, ja Suojelupoliisi etsi miestä sittemmin laajalti, mutta tuloksetta. Määttäsen poika Heikki Määttänen oli tunnettu tv-näyttelijä 1980–1990-luvulla.

## Katso myös
* Operaatio Uppsala

## Lähteet
Bougainvillensilkkikerttunen

**Bougainvillensilkkikerttunen** (*Horornis haddeni*) on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Laji löydettiin vuonna 2006 ja se tunnetaan hyvin huonosti.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Bougainvillensinlkkikerttusta tavataan kotoperäisenä Bougainvillen saarella Papua-Uusi-Guineassa. Se elää vuoristometsissä 700–1&nbsp;500 metrissä. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi. Sitä kuitenkin tavataan vain melko pienellä alueella ja sitä uhkaavat vieraslajit ja metsien häviäminen, joten se on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

## Lähteet
Cumberland (Englanti)

**Cumberland** on luoteisin Englannin historiallisista kreivikunnista ajalta 1889–1974. Carlislen kaupunki erotettiin siitä hallinnollisesti vuonna 1915. Se rajoittui pohjoisessa Skotlantiin. Cumberland jakautui hallinnollisesti kuuteen kihlakuntatyyppiseen *ward*iin, nämä puolestaan seurakuntiin. Nykyään Cumberland kuuluu Cumbriaan yhdessä Westmorlandin ja eräiden pienempien alueiden kanssa.

Cumberland on ollut harvaan asuttua, sangen maaseutumaista. Se sijaitsi Irlanninmeren itärannalla.

Cumberlandin kastike on perinteinen englantilainen kylmä liharuokien kastike. Se tehdään punaisista viinimarjoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Beniamino Depalma

**Beniamino Depalma** (s. 15. toukokuuta 1941 Giovinazzo) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin lasaristien papiksi 3. huhtikuuta 1965 ja nimitettiin Amalfi-Cava de' Tirrenin arkkihiippakunnan johtoon 7. joulukuuta 1990. Piispaksi konsekroinnin suoritti 26. tammikuuta 1991 Michele Giordano, jota avustivat Ciriaco Scanzillo ja Ferdinando Palatucci.

15. heinäkuuta 1999 Depalma nimitettiin Nolan hiippakunnan johtajaksi arkkipiispan henkilökohtaisella arvonimellä. Hänet asetettiin tähän virkaan 16. lokakuuta.

## Lähteet
Tullio Pandolfini

**Tullio Pandolfini** (6. elokuuta 1914 Firenze – 23. huhtikuuta 1999 Firenze) oli italialainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Myös Tullion veli Gianfranco Pandolfini pelasi joukkueen jäsenenä.

Pandolfini saavutti kansallisen mestaruuden uinnissa.

## Lähteet
Pony Club

**Pony Club** on nuorisolle tarkoitettu kansainvälinen hevosharrastusjärjestö. Se toimii yli 30 maassa. British Pony Club perustettiin aluksi 1929. Yhdysvalloissa vastaava järjestö aloitti vuonna 1954. Pony clubien jäsenmäärä on yli 100&nbsp;000, Australian järjestön ollessa suurimpana yli 50&nbsp;000 jäsenellään. 

## Lähteet
Gianfranco Pandolfini

**Gianfranco Pandolfini** (16. syyskuuta 1920 Firenze – 3. tammikuuta 1997 Firenze) oli italialainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Samassa joukkueessa pelasi Gianfrancon veli Tullio Pandolfini.

Pandolfini voitti vuonna 1947 myös Euroopan-mestaruuden.

## Lähteet
Hesket Newmarket

**Hesket Newmarket** on noin  asukkaan kylä ja kunta *(civil parish)* Cumbrian kreivikunnassa Luoteis-Englannissa, Skiddawvuoren pohjoispuolella. Kylässä on paikallisen osuuskunnan panimo, joka tuottaa bitter-tyyppisiä laatuoluita ladossa Old Crown Inn -nimisen majatalon takana. Ensimmäinen fellponeille tarkoitettu hevoskatsastus järjestettiin kylässä vuonna 1894. Alueella on harjoitettu muun muassa kupari- ja hopeakaivostoimintaa sekä maanviljelystä.  

## Lähteet
Sweden Cup

**Sweden Cup** on vuosittain Tukholmassa Solvallan raviradalla järjestettävä lämminveristen ravihevosten suurkilpailu. Se on toukokuun viimeisenä viikonloppuna pidettävien Elitloppet-ravien lauantain päälähtö ja viikonlopun toiseksi merkittävin suurkilpailu.

Sweden Cup järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1977. Siihen osallistuu avoimien sarjojen hevosia, joita ei ole kutsuttu mukaan viikonlopun pääkilpailuun Elitloppetiin. 1990-luvulla kilpailu tunnettiin joitakin vuosia nimellä Mitshubishi Motors Cup.

Vuodesta 1982 lähtien Sweden Cup on kilpailtu Elitloppetin tavoin 1 600 metrin matkalla autolähetyksenä. Aluksi juostaan kaksi kahdeksan hevosen alkuerää, joista molemmista neljä parasta pääsee myöhemmin samana päivänä järjestettävään kahdeksan hevosen finaaliin. Vuosina 1977–1981 ajettiin kaksi osalähtöä ja kilpailun voittajaksi selvisi molemmat lähdöt voittanut hevonen tai kahdesta eri voittajasta nopeimman yhteisajan saavuttanut. 

Suomalaisomistuksessa kilpailleista hevosista ovat Sweden Cupin voittoon yltäneet Keystone Patriot (1981), Leander Blue Chip (1983), Glenn Kosmos (1985) sekä Express Merett (2009). Lisäksi ranskalaisomistuksessa juossut suomalaissyntyinen Louise Laukko voitti kilpailun vuonna 1998. Oman karsintalähtönsä ovat suomalaisista voittaneet Nevele Fever (1983) ja Passionate Kemp (2006).

## Sweden Cupin voittajat 1977–2019

## Lähteet
*Kurt Anderssons travsida

## Aiheesta muualla
*Solvallan raviradan kotisivut
Copenhagen Cup

**Copenhagen Cup** on vuosittain Charlottenlundin raviradalla Kööpenhaminassa järjestettävä lämminveristen ravihevosten suurkilpailu. Sen perinteinen ajankohta on kesäkuun toinen viikonloppu.

Kilpailu perustettiin vuonna 1928 nimellä Internationalt Mesterskap. Se järjestettiin vuosikymmenien ajan epäsäännöllisin väliajoin, kunnes 1975 nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa ja kilpailusta tehtiin vuosittainen tapahtuma. Kilpailumatkoja on vuosien saatossa ollut useita ja ne ovat vaihdelleet 1 600 ja 2 500 metrin välillä. Nykyinen 2 011 metriä on ollut käytössä vuodesta 1978 lähtien. Vuonna 1949 kilpailu järjestettiin kahtena eri lähtönä.

Suomalaishevonen on onnistunut voittamaan Copenhagen Cupin kahdesti, Charme Asserdal vuonna 1979 sekä ruotsalaisen Stig H. Johanssonin ohjastama ja valmentama ahvenanmaalainen Indian Silver vuonna 2000.  

## Copenhagen Cupin voittajat

1 = Omistajan kotimaa.

## Lähteet
*Charlottenlundin ravirata, Copenhagen Cup

## Aiheesta muualla
*Charlottenlundin raviradan kotisivut
Argoksen talo

**Argoksen talo** oli Helsingissä Pohjoisesplanadin ja Manner­heimin­tien (alk. Itäinen Henrikin­katu) kulmassa sijainnut viisikerroksinen rakennus, joka valmistui vuonna 1897. Siitä on nykyisin jäljellä vain julkisivut; sisä­tilat purettiin vuosina 1986–1987 Stock­mannin tavara­talon laajennuksen tieltä.

Talo rakennettiin alun perin asuintaloksi. Julkisivun suunnitteli Grahnin, Hedmanin ja Wasastjernan arkkitehtitoimistossa työskennellyt John Settergren. Rakennuksen tieltä purettiin paikalla aiemmin sijainnut, vuonna 1843 rakennettu kaksikerroksinen Staudingerin talo.

Argoksen talon runsaasti koristeltu, tiilestä ja ruotsalaisesta hiekka­kivestä rakennettu julki­sivu oli Helsingin ensimmäisiä jugendtyylisiä julki­sivuja, ja se on lähes tarkka kopio Tukholmassa Strandvägenin varrella sijaisevasta, Isak Gustaf Clasonin suunnittelemasta Bünsowin talosta.

Jo talon valmistumis­vuonna sen ala­kertaan perustettiin Wulffin paperi­kauppa. Se toimi paikalla vuoteen 1965 saakka, jolloin valmistui yhtiön uusi toimi­talo Manner­heimin­tien toisella puolella. Tämän vuoksi tämä keskeisellä paikalla Helsingin keskustassa sijainnut rakennus tuli yleisesti tunnetuksi ”Wulffin kulman” nimellä.

Stockmann osti Argoksen talon vuonna 1919. Tämän jälkeen rakennus oli vuosi­kymme­nestä toiseen purku-uhan alainen, sillä samaan kortteliin rakennettua Stock­mannin tavara­taloa oli tarkoitus myöhemmin laajentaa koko korttelin suuruiseksi. Sigurd Frosteruksen suunnitelmaa tavaratalon laajentamiseksi ei kuitenkaan koskaan toteutettu. Tavara­taloa ryhdyttiin laajentamaan vasta 1980-luvulla, ja tällöin järjestetyn arkkitehti­kilpailun voittaneen, Kristian Gullichsenin, Erkki Kairamon ja Timo Vormalan laatiman suunnitelman mukaisesti Argoksen talon julki­sivut jätettiin pystyyn, mutta sisä­tilat purettiin ja rakennettiin kokonaan uudestaan.
Uudisrakennus valmistui vuonna 1989. Samalla julkisivu, josta välillä oli poistettu parvekkeet ja muut koristeet, palautettiin alkuperäiseen asuunsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hennie Keetelaar

**Hendrikus Zacharias "Hennie" Keetelaar** (23. tammikuuta 1927 Hilversum – 28. tammikuuta 2002 Alphen aan den Rijn) oli alankomaalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1948 kesäolympialaisissa Lontoossa ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen joukkueesesen.

## Lähteet
Itä–Länsi-ottelu 1946

Vuoden 1946 Pesäpallon **[[Itä–Länsi-ottelu]]** pelattiin Helsingin Kaisaniemessä 29. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan kahdestoista Itä-Länsi-ottelu. Katsojamääräksi ilmoitettiin 4000.

## Osallistujat

Pauli Vainio, Elmer Meilahti sekä Reino Kaukainen olivat poissa mestaruussarjakarsintojen takia. Eero Haukiala oli poissa isänsä hautajaisten takia.

### Vaihdot
* ei vaihtoja.

## Juoksulista
Itä aloitti sisällä.

## Lähteet
* mrasilainen.com/
Samuel Francis Smith

**Samuel Francis Smith** (21. lokakuuta 1808 Boston &ndash; 16. marraskuuta 1895 Boston) oli yhdysvaltalainen pappi, toimittaja ja kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten sanoituksesta isänmaalliseen lauluun ”My Country, ’Tis of Thee”.

Smith valmistui Harvardin yliopistosta vuonna 1829 ja opiskeli sen jälkeen teologiaa Andoverin pappisseminaarissa. Vuosina 1834–1842 hän toimi pappina Watervillen ja Newtonin baptistiseurakunnissa. Smith oli päätoimittajana bostonilaisessa baptistisanomalehdessä *The Christian Review’ssä* ja myöhemmin muissa baptistiseurakunnan julkaisuissa. Pappisuransa jälkeen hän opetti kieliä Waterville Collegessa.

Vuonna 1832 Smith kirjoitti sanoitukseen isänmaalliseen kappaleeseen ”My Country, ’Tis of Thee”, jonka sävel tuli Ison-Britannian kansallislaulusta ”God Save the King”. Smith sanoitti lukuisia hymnejä ja kirjoitti runoja. Hänen kuolinvuotenaan 1895 ilmestyi runokokoelma *Poems of Home and Country*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tommy Lindgren

**Tommy Lindgren** (s. 1977) on suomalainen laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan erityisesti Don Johnson Big Bandin vokalistina. Lindgren on esiintynyt monissa muissakin kokoonpanoissa. Näitä ovat muun muassa GG Caravan ja Ricky-Tick Big Band & Julkinen Sana.

Ihmisoikeusaktivistina tunnettu Lindgren on työskennellyt musiikin ohella muun muassa Suomen Amnestyn tiedottajana ja toimitussihteerinä, ja hän on mukana Lasten ja nuorten säätiön Dreams-toiminnassa. Hän on myös kirjoittanut kolumneja esimerkiksi *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomiin]]* ja *[[Voima (lehti)|Voimaan]]* sekä työskennellyt radiotoimittajana Yle Puheen *Lindgren & Sihvonen* -puheohjelmassa, jota tehtiin yli 300 jaksoa vuosina 2014–2021. Lisäksi hän on toiminut vakiopanelistina YLE TV2:n ''Villi kortti'' -ohjelmassa vuosina 2015–2019 sekä MTV3:n *[[Penkinlämmittäjät]]*-ohjelmassa vuosina 2020–2021. Hän kuuluu myös *[[Ylen aamu|Ylen aamun]]* *Jälkihiki*-panelisteihin. Vuodesta 2021 Lindgren on työskennellyt Ihmisoikeusliitossa Älä riko urheilua -kampanjan suunnittelijana ja asiantuntijana. 

Lindgrenin isä oli ruokatoimittaja ja -kirjailija Christer Lindgren.

## Diskografia
### Sooloalbumit
* 

### Don Johnson Big Band
#### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

#### Singlet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Living The Life* (2012)
* *Odyssey feat. [[Emma Salokoski]]* (2018)
* *Girl/Boy feat. [[Eva & Manu]]* (2020)
* *Blap Blap* (2020)
* *Go Man Go* (2022)
* *Jazz Festival* (2022)
* *Neutral OK feat. Michael Bleu* (2024)

### GG Caravan
#### Studioalbumit
* 
* ''Vol. 2'' (2022)

### Ricky-Tick Big Band & Julkinen Sana
#### Studioalbumit
* *[[Burnaa]]* (2013)
* ''Korottaa panoksii'' (2015)
* *[[Pidä valot päällä]]* (2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Chelsea Grin

**Chelsea Grin** on yhdysvaltalainen deathcore-yhtye, joka perustettiin Salt Lake Cityssä vuonna 2007. Yhtye on julkaissut viisi studioalbumia. Yhtyeen alkuperäiskokoonpanoon kuuluivat solisti Alex Koehler, kitaristi Chris Kilbourn, basisti Austin Manticorena sekä soolokitaristi Michael Stafford, joista kukaan ei enää jatka yhtyeessä. 

Yhtyeen nimi oli ennen nykyistä Ahaziah, jota ei kuitenkaan käytetty yhdenkään julkaisun yhteydessä. Austin esitteli yhtyeen Andrew Carlstonille, joka auttoi kappaleiden uudelleenkirjoituksessa, sekä uuden materiaalin tuottamisessa yleisesti. Tämä prosessi johti heidän ensimmäiseen julkaisuunsa, Chelsea Grin (EP), jota markkinoitiin aluksi vain internetissä iTunes-palvelun kautta, kunnes albumi vihdoin julkaistiin CD:nä 27. heinäkuuta 2008. He julkaisivat yhtyeen alkuvaiheilla myös singlet "Crewcabanger" ja "Lifeless", jotka saavuttivat kuuntelijoiden kiinnostuksen MySpacessa.

Myöhemmin yhtye alkoi hakemaan kolmatta kitaristia, joka johti Dan Jonesin liittymiseen yhtyeeseen. Tästä seurasi myös heidän ensimmäinen täysipitkä albumi ''Desolation of Eden'', joka julkaistiin vuonna 2010. Heti seuraavana vuonna ilmestyi toinen albumi ''My Damnation'', ennen kuin yhtyeen toinen, vuonna 2012 ilmestynyt EP "Evolve" tuli kansan kuultavaksi. 2014 heinäkuuta julkaistiin *[[Ashes to Ashes]]*, jonka jälkeen kitaristi Jason Richardson erosi yhtyeestä keskittyäkseen soolouraansa. Chelsea Grin teki uuden levytyssopimuksen Rise Recordsin kanssa, minkä jälkeen julkaistiin vuonna 2017 *[[Self Inflicted]]*.

*Self Inflicted*in jälkeen solisti Alex Koehler joutui eroamaan yhtyeestä alkoholiongelmien ja niihin liittyvän masennuksen vuoksi. Yhtyeeseen otettiin tilalle Lorna Shoren laulaja Tom Barber. Uudella kokoonpanolla julkaistiin vuonna 2018 albumi ''Eternal Nightmare''.

## Kokoonpano
* Tom Barber – laulu
* Stephen Rutishauser – kitara
* David Flinn – basso
* Pablo Viveros Segura – rummut, laulu

## Diskografia
### Studioalbumit
* Desolation of Eden (2010)
* My Damnation (2011)
* Ashes to Ashes (2014)
* Self Inflicted (2016)
* Eternal Nightmare (2018)
* Suffer in Hell (2022)
* Suffer in Heaven (2023)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jingo Viitala

**Jingo Viitala** (oik. *Jenny Viitala Vachon*, 29. toukokuuta 1918 Toivola, Michigan – 10. kesäkuuta 2009) oli amerikansuomalainen muusikko, artisti, kirjailija ja paikallishistorioitsija. Viitalalle myönnettiin vuonna 1988 Michigan Heritage -palkinto. Viitala esitti lauluja suomeksi, englanniksi, amerikansuomeksi ja espanjaksi sekä käänsi amerikkalaisia kansanlauluja suomeksi. Näitä lauluja on levyttänyt muun muassa J. Karjalainen *[[Polkabilly Rebels]]* -levyllään.

Viitala syntyi 15-lapsiseen perheeseen Michiganin suomalaisalueella. Hänen vanhempansa olivat Erik ja Elina Wiitala (o.s. Mäkinen). Vuonna 1939 hän avioitui Stanley Vachonin (k. 1993) kanssa ja asui tämän kanssa muun muassa New Mexicossa. Heillä oli 8 lasta. Viitala on mukana Michael Loukisen vuonna 1983 ohjaamalla dokumentilla *Tradition bearers.*

## Teoksia

* *Tall Timber Tales*. L'Anse, Michigan: L'Anse Sentinel, 1973.
* *Sagas from Sisula*. L'Anse, Michigan: L'Anse Sentinel, 1975.
* *Finnish Fibbles*. L'Anse, Michigan: L'Anse Sentinel, 1979.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Amerikan Jenny
Skorpionisimput

**Skorpionisimput** eli vanhemmalta nimeltään **skorpionikalat** (Scorpaenidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan kaikista trooppisista meristä. Monia skorpionisimppulajeja pidetään akvaariokaloina.

## Taksonomia ja anatomia
Varhaisimmat skorpionisimppujen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu paleoseenikaudelle. Heimoon kuuluvien sukujen ja lajien määrästä ei ole yksimielisyyttä. Skorpionisimppuihin katsotaan kuuluvan kuusi alaheimoa. Eräissä lähteissä skorpionisimppujen heimoon luetaan alaheimoina myös muun muassa ampiaisimppuihin (Apistidae), kirjosimppuihin (Neosebastidae), korusimppuihin (Sebastidae), kitasimppuihin (Setarchidae), velhokaloihin (Synanceiidae) ja purjesimppuihin (Tetrarogidae) kuuluvat kalat. Tällöin skorpionisimppujen heimossa olisi 56 sukua ja 418 lajia.

Ruumiinrakenteeltaan skorpionisimppulajit ovat litteähköjä ja suuripäisiä kaloja ja päässä on usein piikkejä. Useat heimon lajeista jäävät alle 20&nbsp;cm:n mittaisiksi. Selkäeviä heimon kaloilla on yksi, jossa voi olla notkelma. Eräillä lajeilla rintaevät ovat hyvin kookkaat. Selkäevän, vatsaevien ja peräevän ruodot ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen ja skorpionisimput voivat aiheuttaa ihmisellekin hyvin tuskallisen haavan. Eräillä skorpionisimpuilla ei ole uimarakkoa. Väritykseltään skorpionisimput ovat tyypillisesti värikkäitä ja kirjavia. Tyypillisiä värejä ovat punainen ja ruskea.

## Levinneisyys ja elintavat
Skorpionisimppulajeja tavataan kaikista lämpimistä meristä, satunnaisesti myös murto- ja makeista vesistä. Ne elävät matalista vesistä aina 2&nbsp;200 metrin syvyyteen. Ne elävät tyypillisesti lähellä pohjaa ja niiden ravintoa ovat äyriäiset ja pienemmät kalat. Useilla skorpionisimpuilla on sisäinen hedelmöitys ja osa lajeista synnyttää eläviä poikasia, osa kutee hyytelömäisen pallon sisälle. Kaikki skorpionisimppulajit ovat syötäviä, mutta eivät kaupallisesti ruokakaloina kovinkaan merkittäviä. Sen sijaan useat niistä ovat suosittuja merivesiakvaarioiden lajeja.

## Lähteet
Sergio Lauricella

**Sergio Lauricella** (19. kesäkuuta 1921 Napoli – 2. toukokuuta 2008 Genova) oli italialainen säveltäjä ja taidelajien olympiamitalisti. Hän toimi Niccolò Paganini -konservatorion johtajana vuosina 1979–1991. Hän kilpaili Lontoon vuoden 1948 kesäolympialaisissa soitin- ja kamarimusiikin sarjassa kappaleellaan *[[Toccata]] per pianoforte*, jolla hän sai pronssimitalin.

## Lähteet
Erling Brene

**Niels Erling Emmanuel Brene** (14. marraskuuta 1896 Kööpenhamina – 17. toukokuuta 1980 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä ja musiikkipedagogi. Hän kilpaili Lontoon vuoden 1948 kesäolympialaisten taidelajeissa ja sai orkesterimusiikin sarjassa pronssia sävellyksellään *Vigueur*.

Brene opiskeli vuodesta 1921 Kööpenhaminan Kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Hän sai vaikutteita Ranskasta sekä Béla Bartókin ja Igor Stravinskin teoksista. Hänen sävellyksiinsä kuuluu oopperoita ja näyttämömusiikkia, orkesteri- ja kamarimusiikkia, konserttoja, pianomusiikkia ja lauluja.

## Lähteet