Keinupolttopallo

**Keinupolttopallo** on polttopallon variaatio, jossa poltettavat istuvat keinuissa. Pelin nimi vaihtelee alueittain ja suosittuna leikkinä se on saanut monia lempinimiä. Samalla tavalla keinupolttopallon säännöt vaihtelevat alueittain. Seuraavassa yhden koulukunnan mukainen versio pelin säännöistä. Keinupolttopallo tunnetaan alueittain useilla nimillä, joita ovat muun muassa *keinupersis*, *keinupolttis*, *keinupehvis*, *keinufelkkis*, *persis*, *keinumatti*, *keinis*, *keinupallo*, *kiikkupallo* sekä *kiikkupolttis.*

## Säännöt
Yksi pelaajista on etuheittäjä joka heittää sovitun etäisyyden päässä keinusta viivalta palloa. Muut pelaajat ovat keinuissa, yleensä heitä on kaksi tai kolme, mutta isommat keinukehikot mahdollistavat myös useamman pelaajan. Pelissä voi olla myös *takamies*, joka avustaa etuheittäjää *takaviivalla* palauttaen pallon hänelle. Jos näin sovitaan, *takamies* voi myös heittää keinuissa olevia. Säännöistä riippuen *takamies* ei saa polttaa suoralla heitolla, vaan heittämällä pallon keinun yläpalkin yli. *Takaviivaa* ei tässä tapauksessa ole. Pallon saa heittää haluamastaan paikasta keinun takaa. *Etumiehen* siirtyessä takaisin keinuun *takamies* siirtyy *etumieheksi* ja keinusta tuleva *takamieheksi*.

Pelin tarkoituksena on osua pallolla keinussa olevaa pelaajaa nilkan yläpuolelle, pää lukien, jolloin pelaaja *jää*, eli siirtyy heittäjäksi ja heittäjä pääsee keinuihin. *Jäädä* voi myös muilla tavoilla. Tämä tapahtuu muun muassa heittäjän saadessa *kopin* eli ottaa keinujan potkaiseman tai puskeman pallon suoraan ilmasta kiinni tai huutaa viivalla *irti*, kun keinujan jalat koskevat maata, painaen samalla pallon maata vasten. Myös kahdesta *puokista* eli yhden pompun jälkeen kiinniotetusta palautuksesta keinuja *jää*. Polttajan täytyy polttaa kaikkia eikä saa polttaa vain tiettyä pelaajia.

Oleellisena osana peliä pelaajat yrittävät potkaista pallon niin kauas keinuista, että ehtivät juosta tietyn maamerkin luokse ja takaisin. Etukäteen sovittujen maamerkkien kierrolla voi kerätä *armoreita* (tai "armis" tai "amppi") eli *henkiä* ja *jäänyrkkejä* (tai "rautakäsiä"), joilla voi heittää pallon, jos sen saa suoraan ilmasta kiinni. Maamerkkejä voi olla useampia, ja enemmän *armiksia* sisältävät kohteet voivat sijaita luonnollisesti kauempana keinuista. Monen armiksen kiertämistä kutsutaan yleensä lenkiksi. Riippuen kentästä ja säännöistä maamerkin luo saa mahdollisesti myös jäädä ja odottaa seuraavaa tilaisuutta paluuseen keinujen luokse. Säännöistä riippuen potkaista saa myös keinujen taakse, ja takamiehellä saattaa olla oikeus polttaa. Palattuaan onnistuneesti keinuille pelaaja pystyy *armiksien* avulla jatkamaan keinuissa, vaikka *jäisikin*. *Armiksien* samanaikaiselle määrälle voidaan asettaa yläraja. Yhteen *armikseen* voidaan vaatia useampi *juoksu* maamerkille.

Saatuaan pallon kiinni keinussaolijan potkusta, heittäjä voi joidenkin sääntöjen alaisuudessa huutaa *stoi*, jonka jälkeen hän saa heittää palloa tästä paikasta. Täten heittäjä pääsee lähemmäs keinuissa olevia kuin ollessaan viivalla. *Stoi* ei aina kuitenkaan ole käytössä, ja joskus sen saa huutaa vain kerran peräkkäin. 

## Lähteet
* maailmankuva.com
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pellinen, Tapio: Muistatko vielä keinupersiksen? Pihlajamäessä lapsuutensa viettäneet aikuiset leikkivät vanhoja pihaleikkejä lasten kanssa – osin uusin säännöin HS 3.9.2014