open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hilaire Belloc

**Joseph Hilaire Pierre René Belloc** (27. heinäkuuta 1870 La Celle-Saint-Cloud, Ranska – 16. heinäkuuta 1953 Guildford, Surrey, Englanti) oli brittiläinen kirjailija ja poliitikko.

Bellocin isä oli ranskalainen ja äiti englantilainen naisasianainen Bessie Rayner Parkes. Hän asui lapsuutensa Britanniassa ja valmistui Oxfordin yliopiston Balliol Collegesta ja oli Britannian kansalainen vuodesta 1902. Belloc oli Britannian parlamentin jäsen ensin liberaalipuolueen edustajana, myöhemmin riippumattomana 1906–1910 Salford Southin vaalipiiristä. Hän kirjoitti vuosina 1914–1920 *Land and Water* -lehteen. 

Bellocilla ja hänen vaimollaan Elodiella oli viisi lasta. Elodie kuoli influenssaan vuonna 1914 parin oltua naimisissa seitsemättätoista vuotta. Belloc sai aivohalvauksen 1941 eikä toipunut täysin. Hän kuoli palovammoihin 82-vuotiaana heinäkuussa 1953, kun hänen päälleen singonnut hehkuva kekäle sytytti vaatteet palamaan.

Belloc oli vahvasti katolinen. Hänen tuotantoonsa kuuluu useita esseitä, matkakirjallisuutta, runoutta ja myös poliittisia tutkielmia. Hänen sisarensa oli romaanikirjailija Marie Adelaide Belloc Lowndes.

## Pääteoksia
Lähde:
**The Bad Child's Book of Beasts* (1896)
**The Path to Rome* (1902)
**The Servile State* (1912)
**A Companion to Mr. Wells's “Outline of History”* (1926)
**Essays of a Catholic Layman in England* (1931)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eternal Erection

**Eternal Erection** on suomalainen vuonna 1994 perustettu funk-yhtye. Perustajajäsenet olivat Sam Huber, Joakim Guthwert, Pontus Gylling ja Hemu Häsänen. Viimeisin albumi "It`s Easy" julkaistiin 2014.

## Jäsenet
* Sam Huber (*Rick Lover*) - laulu, koskettimet
* Joakim Guthwert (*Ray Slick*) - kitara
* Ville Hukkinen (*The Hook*) - lyömäsoittimet
* Markus Holkko (*Furillo*) - saksofoni
* Tero Saarti (*T-Roy*) - trumpetti
* Pontus Gylling (*Chanell*) - basso
* Hemu Häsänen (*Fifi*) - rummut

## Julkaisut
### Albumit
* *Family Tree* (1998)
* *No Funk About It* (2000) 
* *Family Tree Remastered Special Edition* (2004)
* *On Top* (2005)
* *On Tour* (2006)
* *Angels and Bandits* (2009)
* It's Easy (2014)

### Singlet
* "Eternal Erection" (1996)
* "Genetics" (1997)
* "7 Hours of Funk" (1999)
* "C'MON" (2000)
* "U Can Make Me Dance" (2000)
* "Bad Stuff" (2005)
*"Singalong" (2014)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut  
*
Per Gerhard

**Per Gerhard** (alun perin *Per Gerhard Johnson*; s. 23. kesäkuuta 1924 Tukholma – joulukuu 2011) oli ruotsalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja teatterinjohtaja.

Per Gerhard on kuplettilaulaja Karl Gerhardin ja tanssija Valborg Geyronin poika. Hän oli naimisissa näyttelijä Maj-Britt Nilssonin kanssa vuodesta 1951 aina tämän kuolemaan asti vuonna 2006.

Gerhard oli Johnson-niminen vuoteen 1946, kunnes hän muutti sukunimekseen Gerhard, kuten hänen isänsä aikoinaan. Hän opiskeli Dramatenin oppilaskoulussa 1946–1949. Nuoruudessaan hän kirjoitti revyykupletteja ja vaikutti *Kar de Mumma* -revyyssä. Gerhard debytoi ohjaajana vuonna 1949 ja ohjasi muun muassa viisi isänsä revyytä. Hän oli Tukholman Vasa-teatterin johtaja vuosina 1951–1985 ja ohjasi muun muassa menestysnäytelmät *Spanska Flugan*, *Min fru går igen* ja *Charleys Tant*.

## Ohjauksia
*1983 - Spanska flugan (TV) 

## Käsikirjoitukset
*1957 - Sommarnöje sökes

## Valikoitu bibliografia
*1990 - För öppen ridå

## Lähteet
Guiding Light

**Guiding Light** oli yhdysvaltalainen saippuasarja, jonka esittäminen alkoi CBS-kanavalla 30. kesäkuuta 1952. Jo sitä ennen sarjaa oli esitetty radiossa NBC-kanavalla 25. tammikuuta 1937 alkaen. *Guiding Light* oli maailman pisimpään kestänyt saippuadraama ja yksi kaikkien aikojen pisimmistä televisiosarjoista. Sarjan 15&nbsp;000. jakso esitettiin 7. syyskuuta 2006.

*Guiding Lightia* esitettiin Suomessa 1990-luvun alussa nimellä **Unelmien pelikenttä**. Sitä näytettiin kesäsarjana, kun *[[Kauniit ja rohkeat]]* oli tauolla. Suomessa näytetyt jaksot oli esitetty Yhdysvalloissa vuonna 1988.

*Guiding Lightin* viimeinen jakso esitettiin Yhdysvalloissa syyskuussa 2009. Sarja sai kaikkiaan 69 Daytime Emmy -palkintoa.

## Lähteet
Sarasvatin hiekkaa

**Sarasvatin hiekkaa** on Risto Isomäen kirjoittama ekologinen trilleri, jonka Tammi julkaisi vuonna 2005. Kirjan tapahtumat sijoittuvat vuoden 2020 paikkeille ja epilogi vuoteen 2026. Teos oli 2005 Finlandia-palkintoehdokkaana ja sai Tähtivaeltaja-palkinnon sekä Kiitos kirjasta -palkinnon 2006. Into Kustannus julkaisi kirjan englanninkielisen käännöksen vuonna 2013. Kirja on käännetty myös latviaksi, liettuaksi, saksaksi, viroksi ja unkariksi.

## Kirjan sovitukset
Kirjan pohjalta on tehty sarjakuva, joka ilmestyi Aamulehden sunnuntailiitteessä 3. kesäkuuta 2007 alkaen noin vuoden ajan. Sarjakuvan on käsikirjoittanut Petri Tolppanen ja piirtänyt Jussi Kaakinen. Sarjakuvasta julkaistiin laajempi albumiversio elokuussa 2008 ja uusilla lisäsivuilla edelleen laajennettu versio vuonna 2017. Sarjakuva-albumi on julkaistu myös englanninkielisenä (käännös Lola Rogers ja Owen Witesman) sekä Unkarissa ja Tanskassa.

Vuonna 2009 Sarasvatin hiekkaa -sarjakuva-albumi voitti Sarjakuva-Finlandian. 

Maria Kilven dramatisoima näyttämöversio sai ensi-iltansa Espoon kaupunginteatterissa 15.2.2012.

Aku Louhimies suunnitteli elokuvaversion ohjaamista, mutta se ei ole toteutunut.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pertti Lassila: Se lämpenee sittenkin. Helsingin Sanomat 9.10.2005.
* Hannu Marttila: Meidän jälkeemme vedenpaisumus? Helsingin Sanomat 22.1.2007.
* Markku Soikkeli: Jännitysromaani ilmastomuutoksen huomisesta. Turun sanomat 24.10.2005.
* Sarjakuvaversion verkkosivut 
* Jussi Ahlroth: Hillityksi vesitetty maailmanloppu. Helsingin Sanomat 11.10.2008.
Opettajatar seikkailee

**Opettajatar seikkailee** on Aarne Tarkaksen ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1960. 

Elokuvassa esiintyy ensimmäisen kerran Tarkaksen henkilögalleriaan kuuluva rikoskaksikko Arska ja Ville, joista Leo Jokela esittää Arskaa ja Risto Mäkelä ensimmäisessä elokuvaroolissaan Villeä. Toisen kerran mukana olivat höynäytettävät poliisit Koukku ja Ripatti. Elokuva aloittaa Tarkaksen uralla uuden lajityypin, sillä tämä oli Tarkaksen ensimmäinen seurapiiri-irvailuelokuva. 

Elokuva oli yleisömenestys. Myöhemmissä kritiikeissä väärinkäsityskomediaa on kuitenkin pidetty kokonaisuutena epätasapainoisena..

## Juoni

Leni Katajakosken esittämä tyttökoulun historianopettaja, maisteri Leena Kataja, on ankara moraalinvartija, joka ei siedä nuorten rakkaussuhteita ja muita koululaisten moraalille sopimattomia asioita. Hän jopa antaa eräälle tyttökoululaiselle käytöksenalennuksen, kun tämä jää kiinni suutelemasta poikaa. Opettajat tulevat siihen tulokseen, että he lähtevät iltamien sijasta viettämään iloista päivää autiolla saarella.

Tyttökoululaiset saapuvat saarelle, jolla asuu heidän tietämättään taiteilija Pertti Rinne (Tommi Rinne) kaikkine röyhelöpartoineen. Yksi tyttökoululaisista on Tantalle pahoissaan ja lähtee tyttökoululaisten ja maisteri Tyynelän kanssa ennen häntä. Taiteilija ja opettajatar viettävät saarella yön yhdessä. Seuraavana päivänä Leena Kataja löytää koulun taidenäyttelyssä ”Alaston nymfi” -nimisen taulun, joka on Pertti Rinteen käsialaa ja jolle Rinne on antanut Leenan kasvot. Kataja vohkii taulun taidenäyttelystä, ja pian se joutuukin alamaailman ja yksinkertaisten poliisimiesten käsiin. Mukaan tempautuu myös muuta henkilögalleriaa. Leenaa epäillään kaikenlaisista tauluvarkauksista, ja hän saakin ”Liukas-Leenan” nimen, sillä häntä luullaan helsinkiläiseksi tauluvaras Leena Suuroseksi.

## Näyttelijät

## Julkaisu

Sen ensi-ilta oli 28. lokakuuta 1960 Helsingissä. Silloin elokuvaa esitettiin Rexissä ja Tuulensuussa. Elokuva on esitetty usein televisiossa.

## Vastaanotto

Elokuva oli yleisömenestys. Osa aikalaiskriitikkojen arvioista elokuvasta alkoi olla myönteisiä, toisin kuin monien muiden Tarkasten ohjausten suhteen. Myöhemmissä kritiikeissä elokuvaa on kuitenkin pidetty hauskuudestaan huolimatta tasapainottomana, sillä ”vauhdikkaan väärinkäsityskomedian nasevat ainekset ja hosuva toteutus jäävät tekijälleen tyypilliseen harmittavaan epätasapainoon” (Arto Pajukallio, ''Helsingin Sanomat). Kokonaisuutta on sanottu myös hahmottomaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Reichenau (Saksa)

**Reichenau** on Saksan kunta Baden-Württembergin osavaltiossa Konstanzin piirikunnassa. Kunta sijaitsee Reichenaun saarella Bodenjärvellä ja osittain mantereen puolella. Reichenaun pinta-ala on 12,7 neliökilometriä. Kesäkuun 2022 lopussa kunnassa oli 5&nbsp;489 asukasta.

Reichenaun historia on tiiviisti kytköksissä Reichenaun luostariin, joka perustettiin vuonna 724. Koko saari oli luostarin maata ja maanviljelöiden työnä oli ruokkia luostariyhteisöä. Luostarisaari valittiin vuonna 2000 Unescon maailmanperintöluetteloon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kunnan kotisivut
CyberLink

**CyberLink** on taiwanilainen, vuonna 1996 perustettu ohjelmistoja digitaalista viihdettä ja multimediaa varten tuottava yritys. Yhtiön toimitusjohtajana on vuodesta 1997 toiminut Alice H. Chang.

Yhtiön tuotteita ovat muun muassa PowerDVD, PowerDirector, Power Encoder, PowerCinema, YouCam, DVD Suite, MagicSports, PowerProducer, Power2Go, PowerBackup, PowerRecover, MediaShow, PowerDVD Copy, LabelPrint, InstantBurn, DVD Menu Templates, CyberLink Live Premium, Media Deluxe, Soft DMA, Media Server, Infrared Remote Control. Yhteensä CyberLinkin valmistamia ohjelmistoja on toimitettu yli 200 miljoonaa kappaletta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* CyberLinkin virallinen sivusto
Tarja-Tuulikki Tarsala

**Tarja-Tuulikki Tarsala-Salmi** (4. syyskuuta 1937 Helsinki – 9. toukokuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

## Ura
Tarsala aloitti Yleisradion televisioteatterissa vuonna 1963 heti valmistuttuaan Suomen Teatterikoulusta. Viimeisenä vuotenaan televisioteatterissa valmistui Mikko Niskasen *[[Kahdeksan surmanluotia]]*, joka esitettiin televisiossa neliosaisena sarjana. Naispääroolia veritekoon ajautuvan pientilallisen emäntänä pidetään yhä yleisesti Tarsalan merkittävimpänä suorituksena.

Tarsalan elokuvaura jatkui 1960-luvulta aina 2000-luvulle. Hän näytteli muutamassa Uuno Turhapuro- ja Vääpeli Körmy -elokuvassa. Tarsalan viimeisiin kuuluivat roolit elokuvissa *[[Bad Luck Love]]* (2000), josta hän voitti parhaan naissivuosan Jussi-palkinnon, *[[Populäärimusiikkia Vittulajänkältä (elokuva)|Populäärimusiikkia Vittulajänkältä]]* (2004), *[[Suden vuosi]]* (2007) ja *[[Miehen työ]]* (2007).

Teatterissa Tarsala esiintyi aktiivisesti 1980-luvulta lähtien, kun hän lopetti 1970-luvun lopulla teatterikoulun opettajana. Hän toimi tämän jälkeen freelancer-näyttelijänä ja -ohjaajana ja vieraili muun muassa Intimiteatterissa, Lilla Teaternissa ja Lahden kaupunginteatterissa.

Hän oli mukana Stidit-lauluyhtyeessä yhdessä Liisamaija Laaksosen ja Iris-Lilja Lassilan kanssa. Yhtyeen tunnetuin kappale on ”Pienenä tyttönä” vuodelta 1969.

Tarsala palkittiin Pro Finlandia -mitalilla vuonna 1998.

## Yksityiselämä

Tarsalan ensimmäinen aviopuoliso oli ohjaaja Ere Kokkonen (1960–1970), ja vuodesta 1973 lähtien hän oli naimisissa toimittaja Sauli Salmen kanssa.

Tarsala menehtyi 69-vuotiaana pitkään sairastettuaan. Hänet on haudattu aviomiehensä Sauli Salmen viereen Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.

## Filmografia

**[[Millipilleri]]* (1966, poisleikattu rooli)
**[[Paha kulkee]]* (1966)
**[[Pähkähullu Suomi]]* (1967)
**[[Rottasota (elokuva)|Rottasota]]* (1968)
**[[Näköradiomiehen ihmeelliset siekailut]]* (1969)
**[[Kahdeksan surmanluotia]]* (1972)
**[[Hiekkakuningas]]* (1972)
**[[Rautatie (televisioelokuva)|Rautatie]]* (1973)
**[[Yön sylissä]]* (1977)
**[[Syksyllä kaikki on toisin]]* (1978)
**[[Ihmemies (vuoden 1979 elokuva)|Ihmemies]]* (1979)
**[[Hei kliffaa hei]]* (1985)
**[[Uuno Turhapuro – kaksoisagentti]]* (1987)
**[[Robotti von Rosenbergin tutkimukset]]* (1987)
**[[Vääpeli Körmy ja marsalkan sauva]]* (1990)

**[[Kauhun millimetrit]]* (1992)
**[[Back to the USSR – takaisin Ryssiin]]* (1992)
**[[Lipton Cockton in the Shadows of Sodoma]]* (1995)
**[[Vääpeli Körmy ja kahtesti laukeava]]* (1997)
**[[Johtaja Uuno Turhapuro – pisnismies]]* (1998)
**[[Sotamies Jokisen vihkiloma]]* (1999)
**[[Bad Luck Love]]* (2000)
**[[Hurmaava joukkoitsemurha (elokuva)|Hurmaava joukkoitsemurha]]* (2000)
**[[Aita (televisioelokuva)|Aita]]* (2001)
**[[Mosku – lajinsa viimeinen]]* (2003)
**[[Uuno Turhapuro – This Is My Life]]* (2004)
**[[Populäärimusiikkia Vittulajänkältä (elokuva)|Populäärimusiikkia Vittulajänkältä]]* (2004)
**[[Suden vuosi (elokuva)|Suden vuosi]]* (2007)
**[[Miehen työ]]* (2007)

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Tarja-Tuulikki Tarsalan muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
*
Heinrich Lenz

**Heinrich Friedrich Emil Lenz** (myös **Emil Khristianovitš Lenz**; 12. helmikuuta 1804  &ndash; 10. helmikuuta 1865) oli baltiansaksalainen fyysikko. Hänet tunnetaan kehittämästään sähködynamiikan laista, joka on nimetty hänen mukaansa Lenzin laiksi.

Käytyään peruskoulun 1820 Lenz siirtyi opiskelemaan kemiaa ja fysiikkaa Tarton yliopistoon. Hän matkusti Otto von Kotzebuen kanssa tämän kolmannella maailmanympärysmatkalla 1823–1826. Matkalla hän tutki ilmasto-oloja ja meriveden fysikaalisia ominaisuuksia.

Matkan jälkeen Lenz siirtyi työskentelemään Pietarin yliopistoon, jossa hän myöhemmin toimi matematiikan ja fysiikan dekaanina 1840–1863. Sähkömagnetismin tutkimuksensa hän aloitti 1831, ja Lenzin lain lisäksi hän tutki Joulen lakia. Venäjällä lakia kutsutaankin Joulen&ndash;Lenzin laiksi.

## Lähteet
Tupajumi

**Tupajumi** (*Anobium punctatum*) on ruskea, noin 3&ndash;4&nbsp;mm:n mittainen puuta tuhoava kovakuoriainen. Tupajumi elää kosteissa rakennusten puurakenteissa ja huonekaluissa sekä luonnonvaraisena metsissä. Suomalaisissa metsissä sitä ei kuitenkaan tavata. Metsissä se ei aiheuta mainittavaa vahinkoa. 

Tupajuminaaras munii munansa tyypillisesti puunhalkeamiin. Naaras ei muni koskaan pyöreähköjä valkoisia muniaan umpimähkään esimerkiksi sileälle pinnalle, vaan harkitsee tarkoin mihin ne jättää. Munasta kuoriutuu toukka kahden kolmen viikon kuluttua. Tyypillisesti puussa elämiseen sopeutunut toukka porautuu munan alla olevaan puuhun ja pysyy siellä elinikänsä. Toukat viihtyvät kosteassa puussa ja käyttävät sitä ravinnokseen. Toukat ovat vaaleita, muodoltaan käyriä ja kasvavat 4–5 mm:n mittaisiksi. Rakennuksissa toukka asustaa puukäytävässään n. 3 vuotta ja luultavimmin rakennusten ulkopuolella huomattavasti lyhyemmän ajan. Kun toukka on kasvanut täysimittaiseksi se kaivaa pystysuoran käytävän lähelle puun pintaa, pysähtyy lähelle kuorta ja koteloituu muutamassa päivässä. Muutamien viikkojen kuluessa kotelosta kuoriutuu aikuinen joka lepää muutamia päiviä kotelokammiossaan ja kaivautuu sen jälkeen ulos pyöreästä ulostuloreiästä. Aikuinen tupajumi elää ainoastaan muutaman viikon, lisääntyy ja kuolee sen jälkeen.

Tupajumien toukat tarvitsevat tietyn puuaineen kosteuden elääkseen. Puunkosteus puolestaan riippuu ilmankosteudesta. Vastakuoriutuneet toukat vaativat suuremman n. 65&ndash;75 % kosteuden kuin isommat. Tupajumeista ei ole rakennuksissa haittaa mikäli huoneiden kosteus pystytään pitämään keskimäärin 60 %:n alapuolella.

Tupajumeja tuhoaa loispistiäinen nimeltään jumivainokainen (*Spathius exarator*).

## Kuvia

## Lähteet
* Eläinten maailma, osa 5, s. 1908, 
* http://www.oulu.ouka.fi/pora/tietopankki/hyont.htm 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Tupajumi (''Anobium punctatum'')
* UPM-Kymmene, Kari Heliövaara: Metsiemme kovakuoriaisia, Tupajumi (''Anobium punctatum'') sivu 27 
* Bayer: Tupajumi
* ITIS: Anobium punctatum 
* Pherobase: Semiochemicals of Anobium punctatum, the Common furniture beetle 
* Building Conservation: Tim Hutton, Woodworm, Anobium punctatum
Oliveira da Figueira

**Oliveira da Figueira** on henkilöhahmo belgialaisen Hergén piirtämässä ja kirjoittamassa *[[Tintin seikkailut|Tintti]]*-sarjakuvassa.

Figueira esitetään ystävällisenä rihkamakauppiaana, jolla on viikset ja vihreä hattu. Hän on kotoisin Portugalista ja saa myydyksi monenlaista tavaraa eri puolilla Lähi-itää. Figueira törmää päähenkilö Tinttiin ensi kertaa kirjassa *[[Faaraon sikarit]]* (1934). 

Figueira nähtiin *Faaraon sikarien* jälkeen kirjoissa *[[Mustan kullan maa]]* (1950) ja *[[Seikkailu Punaisella merellä]]* (1958). Kirjassa *[[Castafioren korut]]* (1963) hän on yksi henkilöistä, jotka onnittelevat Kapteeni Haddockia väitetystä kihlauksesta oopperadiiva Bianca Castafioren kanssa. Figueira oli lukenut asiasta sanomalehdestä eikä tiennyt, että huhut naimisiinmenoaikeista johtuivat vain kuulovammaisen Professori Tuhatkaunon sekaannuksesta.

Portugalin ensimmäisessä versiossa *Faaraon sikareista* Figueira esitettiin espanjalaisena. Figueira pyrkii olemaan mahdollisimman ystävällinen Tintille ja hänen kumppaneilleen.
American History X

**American History X** on yhdysvaltalainen Tony Kayen ohjaama rikosdraamaelokuva vuodelta 1998. Se käsittelee aiheita kuten rasismi, laiton maahanmuutto, uusnatsismi ja mustien jengien hyväksikäyttämät haavoittuvaiset nuoret. Pääosissa näyttelevät Edward Norton (Derek Vinyard) ja Edward Furlong (Danny Vinyard). Sivurooleissa näyttelevät muun muassa Beverly D’Angelo, Jennifer Lien, Ethan Suplee, Fairuza Balk, Avery Brooks, Elliott Gould ja Stacy Keach. Edward Norton sai elokuvasta parhaan miespääosan Oscar-ehdokkuuden. Elokuva kuuluu Internet Movie Databasen 50 parhaan elokuvan joukkoon.

## Juoni
Entinen uusnatsi Derek Vinyard (Norton) vapautuu vankilasta kolmen vuoden tuomion jälkeen. Hän sai tuomion tapettuaan kaksi mustaihoista miestä, jotka yrittivät varastaa hänen autonsa. Vankilassa hänen silmänsä ovat kuitenkin auenneet: hän näkee muiden uusnatsien petturuuden ja tajuaa lopulta, ettei hyvä tai paha johdu ihonväristä. Vankilassa hänen luotettavin ystävänsä oli musta mies.

Hänen nuorempi veljensä Danny (Furlong) on sillä välin seurannut hänen jalanjälkiään samassa uusnatsien porukassa. Derek haluaa pysyä kaukana vanhoista piireistään, eikä pidä siitä, että Danny veljeilee heidän kanssaan. Derekin tavoitteena on nyt pelastaa veljensä ja perheensä siltä väkivallalta, jonka hän itse on aiheuttanut.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Opera Cava

**Opera Cava** -festivaali järjestettiin vuosittain kesäisin Nilsiän Louhosareenalla. Nilsiän Satua vai totta -musiikkifestivaalin nimeksi vaihdettiin vuonna 2004 Opera Cava. Opera Cavan toiminnanjohtajana ja taiteellisena johtajana toimi 31. toukokuuta 2006 asti oopperalaulaja Satu Vihavainen. 1. Kesäkuuta 2006 toiminnanjohtajana aloitti Kimmo Hellgrén ja taiteellisena johtajana jatkoi edelleen Satu Vihavainen. Oopperasäätiön hallitus ilmoitti maaliskuussa 2008, että se hakeutuu konkurssiin.

Menneitä produktioita:
*2004 Taikahuilu (ohj. Olli Saarela, kapel. Pertti Pekkanen)
*2005 Taikahuilu (ohj. Olli Saarela, kapel. Pertti Pekkanen)
*2006 Paholaisen palkka-ampuja (ohj. Juha Hemanus, kapel. Florian Ludwig)
*2007 Viimeiset kiusaukset (ohj. Åke Lindman, uusintaohj. Juulia Tapola, kapel. Florian Ludwig)

Oopperoiden lisäksi Opera Cava -festivaali järjesti konsertteja ja tapahtumia.

## Aiheesta muualla
* Opera Cavan kotisivut
Bianca Castafiore

**Bianca Castafiore** (lempinimi ”Milanon satakieli”) on kuvitteellinen italialainen oopperadiiva Hergén *[[Tintin seikkailut|Tintti]]*-sarjakuvissa.

Castafioren ensiesiintyminen nähdään albumissa *[[Kuningas Ottokarin valtikka]]* (1939). Castafiore esitetään yhtenä johtavista italialaisista oopperasopraanoista, ja hänen aina laulamansa kappale on ”Koruaaria” Charles Gounod’n oopperasta *[[Faust (Gounod'n ooppera)|Faust]]*. Aaria alkaa sanoilla ”*ah ma nauran, kun kuvani kauniin peilissäin nään*”. Tintti, kapteeni Haddock ja Milou eivät siedä Castafioren voimakasta lauluääntä, mutta muut tuntuvat yleensä pitävän hänen laulustaan. Castafiore on aina kuvattu mahtailevana, itsekeskeisenä ja naiivina. Castafioren kanssa kulkevat yleensä silmälasipäinen pianisti Igor Wagner sekä kamarineito Irma, joita hän jatkuvasti komentelee.

Castafiore on epäilemättä ihastunut kapteeni Haddockiin, mutta Haddock ei kuitenkaan voi sietää häntä. Tarinassa *[[Castafioren korut]]* sanomalehdet levittävät perätöntä huhua Castafioren ja Haddockin naimisiinmenoaikeista. Castafiore on tottunut lehdistöön ja nauraa huhuille, mutta Haddock pitää niitä äärimmäisen kiusallisina. Castafiore ei aina muista ystävänään pitämänsä kapteeni Haddockin nimeä, vaan kutsuu tätä lukuisilla väärillä nimillä, kuten ”kapteeni Bartok”. *Castafioren koruissa* Castafiore lahjoittaa Haddockille puna-aran, jota Haddock myös pitää rasittavana. Vaikka Castafiore on varsinkin Haddockin mielestä hyvin ärsyttävä, hän on kuitenkin useita kertoja auttanut Tinttiä ja Haddockia, ja joskus pelastanut heidät pulasta. Viimeisessä tarinassa *[[Tintti ja Picarot]]* Castafiore joutuu San Theodorosin valtiossa vankeuteen, koska häntä pidetään Tintin ystävänä.

Bianca Castafioren esikuvana on saattanut olla suomalainen oopperadiiva Aino Ackte. Tätä olettamusta tukee muun muassa se, että *Kuningas Ottokarin valtikassa* Klowin kuninkaanlinnan, Kropowin, arkkitehtuuri muistuttaa suuresti Olavinlinnaa, ja Ackté oli Savonlinnan oopperajuhlien alkuunpanija. Hergé itse ei juuri pitänyt oopperasta.

## Lähteet
Fairuza Balk

**Fairuza Balk** (s. 21. toukokuuta 1974 Point Reyes, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa rooleistaan elokuvissa *[[Valmont]]* ja *[[Noitapiiri (elokuva)|Noitapiiri]]*.

Balk on myös lainannut ääntään videopeleihin *[[Grand Theft Auto: Vice City]]* ja *[[Lords of Everquest]]*.

## Valikoitu filmografia
* *[[Oz – ihmeiden maailma]]* (*Return to Oz*, 1985)
* *[[Valmont]]* (1989)
* *[[Päätepysäkki New Mexico]]* (*Gas Food Lodging*, 1992)
* *[[Häpeä (elokuva)|Häpeä]]* (*Shame*, 1992)
* *[[Vaarallinen rakkaus]]* (*The Danger of Love: The Carolyn Warmus Story*, 1992)
* *[[Nebraskan nuori murhaaja]]* (*Murder in the Heartland*, 1993)
* *[[Huijari]]* (*Imaginary Crimes*, 1994)
* *[[Tollbooth]]* (1994)
* *[[Tohtori Moreaun saari]]* (*The Island of Dr. Moreau*, 1996)
* *[[Noitapiiri (elokuva)|Noitapiiri]]* (*The Craft*, 1996)
* *[[Juomahemmo]]* (*The Waterboy*, 1998)
* *[[American History X]]* (1998)
* *[[Deuces Wild – katujen kesyttömät]]* (*Deuces Wild*, 2002)
* *[[Personal Velocity: Three Portraits]]* (2002)
* *[[Don’t Come Knocking]]* (2005)
* *[[Paha poliisi – määräsatama New Orleans]]* (*Bad Lieutenant: Port of Call - New Orleans*, 2009)
Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Gaetano Braga

**Gaetano Braga** (9. kesäkuuta 1829 – 21. marraskuuta 1907) oli italialainen säveltäjä ja sellisti.

Braga oli alun perin lähtöisin Giulianovasta Abruzzon alueelta, mutta kuoli Milanossa. Säveltäjän tuotantoon kuuluu kaksi konserttoa sellolle sekä kamarimusiikkia, jossa on mukana sello. Lisäksi hän sävelsi oopperoita: 

* *Alina* (1853)
* *Estella di San Germano* (1857)
* *Il ritratto* (1858)
* *Margherita la mendicante* (1859)
* *Mormile* (1862) 
* *Ruy Blas* (1868)
* *Reginella* (1871)
* *Caligola* (1873)
Valmont

**Valmont** on Miloš Formanin ohjaama, vuonna 1989 ensi-iltansa saanut elokuva, joka pohjautuu Choderlos de Laclosin 1782 julkaistuun kirjeromaaniin *Vaarallisia suhteita*. Pääosissa nähdään Colin Firth, Annette Bening, Meg Tilly, Fairuza Balk ja Siân Phillips.

## Näyttelijät

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoo klassisen tarinan muuttuvan Formanin käsissä jälkihippifilosofiseksi ihmissuhdeleikiksi. Hän antaa *Valmontille* kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

## Lähteet
Ludovico Scarfiotti

**Ludovico Scarfiotti** (18. lokakuuta 1933 Torino, Italia – 8. kesäkuuta 1968 Berchtesgaden, Baijeri, Saksa) oli italialainen kilpa-autoilija ja teollisuusmoguli Gianni Agnellin sisarenpoika, joka kilpaili Formula 1 -sarjassa ja urheiluautosarjoissa. Juuri ennen F1-sarjaan tulemista hän voitti Lorenzo Bandinin kanssa Le Mansin 24 tunnin ajon vuonna 1963 Ferrarilla. Scarfiotti osallistui kaiken kaikkiaan kahteentoista F1-sarjan Grand Prix -kilpailuun ja saavutti yhden voiton ja 17 MM-pistettä. Scarfiotti on viimeisin italialainen Italian Grand Prix'n voittaja. Vuonna 1967 hän voitti sarjan ulkopuolisen Syrakusan GP:n yhdessä Mike Parkesin kanssa.

Scarfiottia pidettiin herrasmiehenä, joka ei ollut kilpailuissa koskaan valmis riskeeraamaan kenenkään muun kuin oman turvallisuutensa.

Scarfiotti kuoli vuonna 1968 Rossfeldin ylämäkikilpailun harjoituksissa auton luultavasti jumiuduttua viidennelle vaihteelle.

## Formula 1 -tulokset

## Lähteet
Florian Ludwig

**Florian Ludwig** on saksalainen kapellimestari, joka on johtanut monien Saksan kaupunkien orkestereita. Hänet tunnetaan poikkeuksellisen laajasta ohjelmistosta, joka kattaa kaikki klassisen orkesterimusiikin aikakaudet sekä crossover-projekteja jazz-, rock- ja pop-yhtyeiden kanssa.

Ludwig suoritti vuonna 1996 Münchenin musiikkikorkeakoulussa orkesterinjohdon loppututkinnon erinomaisin arvosanoin ja hänet hyväksyttiin mestariluokalle. Vuosina 1998-2001 Ludwig työskenteli kapellimestarina ja laulajien harjoittajana Mannheimin kansallisteatterissa. Syyskaudesta 2003 lähtien Ludwig on toiminut Bremenin oopperan ylikapellimestarina. Ludwig on myös vieraillut kapellimestarina ulkomailla, muun muassa Argentiinassa. Hön on ollut myös Hagenin oopperan ylikapellimestari 2008–2017.

Ludwig on toiminut orkesterinjohdon professorina Detmoldin musiikkiyliopistossa vuodesta 2015 lähtien.

Suomessa Ludwig on vieraillut Nilsiän Opera Cava -festivaalilla vuonna 2006 Carl Maria von Weberin *[[Taika-ampuja]]*-oopperan ja vuonna 2007 Joonas Kokkosen *[[Viimeiset kiusaukset]]* -oopperan kapellimestarina.

## Lähteet
Sympathy

**Sympathy** on kanadalainen tekninen death metal -yhtye, joka perustettiin 1991. Yhtye on saanut näkyvyyttä eniten Benelux-maissa, Saksassa ja Sveitsissä, sillä Sympathyn aiempi levymerkki Fear Dark markkinoi yhtyeitään pääasiassa Keski-Eurooppaan. Yhtye on saanut tunnustusta korkeatasoisesta soittotaidostaan. Yhdysvalloissa, Euroopassa ja Kanadassa Sympathyn albumeja jakelevat Displeased Records, Deadsun Records, Megarock Records, Facedown Records ja The Omega Order. Yhtyeen sanoitukset käsittelevät filosofiaa ja kuolemaa. Sympathy on julkaissut kolme albumia, *[[Invocation (Sympathyn albumi)|Invocation]]* (2002), *[[Arcane Path]]* (2004) ja *[[Anagogic Tyranny]]* (2008) sekä EP:n *[[Abyssal Throne]]* (2005).

## Historia
1990-luvun alussa Dharok (Derek James From) perusti Sympathyn, joka aloitti thrash metal -yhtyeenä ja julkaisi demon vuonna 1991. Sympathyssa olleet muut nimeltä mainitsemattomat jäsenet jättivät yhtyeen muutaman vuoden jälkeen ja Sympathy jäi vuosiksi Dharokin omaksi projektiksi. Vuosina 1993&ndash;1997 Dharok kehitti Sympathyn tyyliä tekniseen death metaliin päin sekä julkaisi levytykset *Arrogance and Ignorance* (1993), *Age of Darkness* (1995) ja *Realms of Chaos* (1996).

Vuonna 2001 Sympathy sai levytyssopimuksen alankomaalaisen levy-yhtiön Fear Darkin kanssa ja julkaisi albumin *[[Invocation (Sympathyn albumi)|Invocation]]* (2002). Albumi sai myönteisen vastaanoton underground metal -piireissä ja metallilehdissä kuten *BW & BK*, ja *Metal Maniacs* -lehdessä *Invocation* valittiin yhdeksi "lukijoiden albumit vuodelle 2002" -listan suosikeista. 

Myöhemmillä julkaisuilla Into Eternity -yhtyeen Tim Roth sekä muut jäsenet toimivat sessiomuusikoina Sympathyssä. Vuonna 2004 Sympathy julkaisi toisen albuminsa nimeltä *[[Arcane Path]]*, joka esitteli enemmän blackened death metal -vaikutteita ja hiotumpaa äänituotantoa. *Arcane Pathin* kansitaiteen ja logon suunnitteli alankomaalainen fantasiataiteilija Kris Verwimp, joka on tehnyt kansia muiden muassa Mardukille. Albumi sai hyviä arvosteluja ja toi yhtyeelle enemmän näkyvyyttä. 

Vuonna 2005 Sympathy levytti EP:n *[[Abyssal Throne]]*, jonka julkaisi levy-yhtiö Momentum Scandinavia. Myöhemmin samana vuonna yhtyeeseen liittyivät rumpaliksi entinen Into Eternityn jäsen Jim Austin ja kitaristiksi Jeff Lewis, joka tunnetaan Abolishment of Hate -projektistaan.

19. helmikuuta 2008 Sympathy allekirjoitti levytyssopimuksen Bombworks Recordsin kanssa. Kolmas albumi *[[Anagogic Tyranny]]* julkaistiin 11. marraskuuta 2008. Sounds of Dead -verkkolehti antoi albumille täydet 10 pistettä ja Lords of Metal antoi 83 pistettä 100:sta. Albumin kappaleita julkaistiin sellaisten lehtien kuin Metal Maniacs ja Terrorizer sampler-cd:llä.

## Jäsenet
*Dharok (Derek James From) &ndash; kitara, laulu, lauluntekijä
*Jim Austin &ndash; rummut
*Jeff Lewis &ndash; kitara

## Diskografia
*
*
*
*
*
*
*
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sympathyn kotisivut  
* 
* 
* Haastattelu vuodelta 2004
Tutkielma kahdeksannesta ja yhdeksännestä

**Tutkielma kahdeksannesta ja yhdeksännestä** on hermeettiseen traditioon kuuluva tutkielma, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VI, kirja 6).

## Historia

Tutkielma on kirjoitettu alun perin kreikaksi todennäköisesti Egyptissä ja ajoitettu noin vuosiin 150–255. Kirjoituksen opetukset on laitettu Hermes Trismegistoksen nimiin. Kirjoituksessa on yhtäläisyyksiä keskiplatonistisen Albinoksen, Galenoksen opettajan, ajatteluun.

## Sisältö

Tutkielma on kirjoitettu vuoropuheluksi opettajan ja oppilaan välillä. Opettaja, jota oppilas kutsuu nimellä "Isä Trismegistos",  opastaa oppilasta nousemaan korkeampaan henkiseen tietämykseen löytämällä tietämys ja voima sisältä itsestään. Tutkielman nimi viittaa taivaan kahdeksanteen ja yhdeksänteen kehään, jotka opettaja ja oppilas rukoilevat oppilaan saavuttavan seuraavaksi.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
### Käännöksiä ja tekstilaitoksia

* *The Discourse on the Eighth and Ninth*. Teoksessa  Koptinkielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
* *The Discourse on the Eight and Ninth*. Teoksessa  Englanninkielinen käännös.

### Muuta kirjallisuutta

* Mahé, Jean-Pierre: ”A Reading of the *Discourse on the Ogdoad and the Ennead*”. Teoksessa 

## Aiheesta muualla

* ''The Discourse on the Eighth and Ninth''. The Gnostic Society Library. 
* ''The Discourse on the Eighth and Ninth''. Early Christian Writings.
Jimmy Destri

**Jimmy Destri** (s. 13. huhtikuuta 1954 Brooklyn, New York) on yhdysvaltalainen muusikko, joka tunnetaan Blondie-yhtyeen kosketinsoittajana.

Destri kuului Blondien alkuperäiseen kokoonpanoon. Hän julkaisi vuonna 1981 sooloalbumin *Heart on a Wall*, ja Blondie hajosi melko pian tämän jälkeen. Hajoamisen jälkeen Destri aloitti yhtiötoiminnan. Hän myös tuotti äänitteitä ja uudelleenmiksasi musiikkia muun muassa Princelle ja INXS:lle. 

Destri liittyi takaisin Blondieen, kun se perustettiin uudelleen 1990-luvun lopussa. Destrin kynästä ovat lähtöisin muun muassa Blondien kappaleet "Atomic" (Deborah Harryn kanssa), "Maria" ja "Nothing Is Real But The Girl". 

Destri lopetti Blondien kanssa kiertämisen 2004, mutta on yhä virallisesti sen jäsen. 

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Citizen Cope

**Citizen Cope** on yhdysvaltalainen yhtye sekä myös sen keulahahmo Clarence Greenwoodin itsestään käyttämä taiteilijanimi. 

Greenwood oli jo ennen Citizen Copen levytysuraa toiminut vierailevana artistina räppäri Baseheadin julkaisuilla. Greenwood sai vuonna 2000 levytyssopimuksen DreamWorks Recordsilta, ja syyskuussa 2002 ilmestyi ensimmäinen täysmittainen studioalbumi *Citizen Cope*. 

Citizen Copelta on debyytin jälkeen ilmestynyt albumit *The Clarence Greenwood Recordings* (2004) sekä *Every Waking Moment* (2006). Jälkimmäinen nousi Yhdysvaltain listojen 69. sijalle. 

Citizen Cope on lämpännyt Nelly Furtadoa ja esiintynyt Kalifornian Coachella Valley Music and Arts Festivalilla 2002. Vuonna 2002 julkaistiin Santanan levy *[[Shaman (albumi)|Shaman]]*, jolla Citizen Cope on mukana kappaleella "Sideways". 

## Diskografia
* Cope Citizen (1992)
* Citizen Cope (2002)
* The Clarence Greenwood Recordings (2004)
* Every Waking Moment (2006) 
* The Rainwater LP (2010)
* One Lovely Day (2012)
* Heroin and Helicopters (2019)

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Kidevesi

**Kidevesi** on vettä, jota esiintyy suolan kidehilassa. Vesimolekyylit ovat ioni-dipolisidoksin kiinnittyneet suolan komponentteihin. Kidevesi merkitään kaavaan rivinkeskisellä pisteellä. Kidevedellisiä yhdisteitä kutsutaan usein hydraateiksi.

Kidevesi voi poistua kidevedellisen yhdisteen rakenteesta kuumennettaessa. Tällöin yhdisteen rakenne myös muuttuu ja tätä kutsutaan rapautumiseksi.

## Esimerkkejä
* Kupari(II)sulfaatti (CuSO4) on anhydraattimuodossaan eli kidevedettömässä muodossaan vaaleanharmaata jauhetta, mutta kidevedellisessä pentahydraattimuodossaan (CuSO4 · 5H2O) se muodostaa sinisiä kiteitä.
* Strontiumkloridi (SrCl2) esiintyy ainakin anhydraattina, dihydraattina (SrCl2 · 2H2O) ja heksahydraattina (SrCl2 · 6H2O).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Opetus TV: Kidevesi
Hackzellin hallitus

**Hackzellin hallitus** oli Suomen tasavallan 27. hallitus, jonka muodostivat SDP, Maalaisliitto, Kokoomus, RKP ja Edistyspuolue. Hallituskoalitio muodosti enemmistöhallituksen. Hallitus toimi 8. elokuuta 1944 – 21. syyskuuta 1944 eli 45 päivän ajan ja oli Suomen lyhyimmän ajan toiminut hallitus.

## Hallituksen muodostaminen
Kysymys uuden hallituksen pääministeristä ja kokoonpanosta nousi esiin jo ennen Risto Rytin eroa tasavallan presidentin virasta. Kokoomuksen ja Maalaisliiton eduskuntaryhmien näkemyksen mukaan uusi ministeristö oli muodostettava mahdollisimman vähäisin muutoksin, kun taas SDP:n, Edistyspuolueen ja RKP:n eduskuntaryhmät vaativat hallituspohjan perusteellista muuttamista ja rauhantunnustelujen pikaista aloittamista. Uusi presidentti, marsalkka Carl Gustaf Emil Mannerheim tiedusteli pääministeriksi tiettävästi ainakin puolustusministeri Rudolf Waldenia, ulkoministeri Henrik Ramsayta, valtiovarainministeri Väinö Tanneria, eduskunnan puhemies Väinö Hakkilaa ja Suomen Berliinin-lähettilästä Toivo Kivimäkeä. Monimutkaisten neuvottelujen jälkeen pääministeriksi tuli Suomen Työnantajain Keskusliitto STK:n toimitusjohtaja Antti Hackzell. Hackzell oli puoluekannaltaan kokoomuslainen, mutta hallituksessa hän ei edustanut omaa puoluettaan. Ulkoministeriksi tuli Mannerheimin vanha tuttava, arvostettu Venäjän tuntija ja venäjän kielen täydellisesti hallinnut Carl Enckell, muutoin presidentti toivoi mahdollisimman monen Linkomiehen hallituksen ministerin jatkavan. Ainoaksi niin kutsutun rauhanopposition edustajaksi hallitukseen tuli RKP:n oikeusministeri Ernst von Born. Hallitusneuvottelut käytiin suureksi osaksi marsalkan erikoisjunassa Pitäjänmäen rautatieaseman sivuraiteella Helsingin maalaiskunnassa.

## Toiminta
Hackzellin hallituksen päätehtävä oli Suomen irrottaminen tappiolliseksi käyneestä sodasta Neuvostoliittoa vastaan. Elokuun lopulla Hackzell sai neuvotteluyhteyden Moskovaan, ja 2. syyskuuta hallitus hyväksyi aselevon, joka astui voimaan pari päivää myöhemmin. Tämän jälkeen Hackzell matkusti itse Moskovaan neuvottelemaan rauhansopimuksesta, mutta sai 14. syyskuuta vakavan halvauskohtauksen, eikä enää toipunut työkykyiseksi. Ulkoministeri Carl Enckell saattoi välirauhansopimuksen päätökseen, ja Hackzellin tilalle pääministeriksi nimitettiin Urho Castrén hallituskokoonpanon pysyessä melko samana.

## Kokoonpano

Lähde

## Lähteet
Richard Sennett

**Richard Sennett** (s. 1. tammikuuta 1943, Chicago, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen sosiologi. Hän toimii sosiologian professorina London School of Economicsissa ja Massachusetts Institute of Technologyssa.

Sennett tunnetaan tutkimuksista, jotka koskevat sosiaalisia siteitä kaupungeissa ja urbaanin elämän vaikutuksia yksilöön nykymaailmassa.  

Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2001. Vuonna 2006 hänelle myönnettiin Hegel-palkinto Stuttgartissa.

Sennett on naimisissa sosiologi-taloustieteilijä Saskia Sassenin kanssa.

## Teoksia
* *How I write: Sociology as Literature* (Rhema-Verlag, 2009)  (http://www.rhema-verlag.de/books/ghv_txt/sennett.html)
* *The Craftsman* (Yale University Press, 2008)
* *Uuden kapitalismin kulttuuri* (Vastapaino, 2007)  (*The Culture of the New Capitalism*, 2006) 
* *Kunnioitus eriarvoisuuden maailmassa* (Vastapaino, 2004)  (*Respect in a World of Inequality*, 2003)
* *Työn uusi järjestys: miten uusi kapitalismi kuluttaa ihmisen luonnetta* (Vastapaino, 2002)  (nid.) (*The Corrosion of Character, The Personal Consequences Of Work In the New Capitalism, 1998)*
**Flesh and Stone: The Body And The City In Western Civilisation*, Norton (1994)
**The Conscience of the Eye: The design and social life of cities*, Faber and Faber (1991)
**Authority* (1980)
**The Fall of Public Man*, Knopf (1977) 
**The Hidden Injuries of Class*, with Jonathan Cobb, Knopf (1972)
**The Uses of Disorder: Personal Identity & City Life*  (1970)
**Families Against the City: Middle Class Homes of Industrial Chicago, 1872-1890*, Harvard (1970)
**Classic Essays On The Culture Of Cities*, editor (1969)
**Nineteenth Century Cities: Essays In The New Urban History*, coauthor, Yale (1969)

### Fiktio
**Palais-Royal* (1986)
**An Evening of Brahms* (1984)
**The Frog Who Dared to Croak* (1982)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Richard Sennettin kotisivu 
*LSE faculty profile
*NYU faculty profile
Suuren voimamme tunteminen

**Suuren voimamme tunteminen**, toiselta otsikoltaan *Ymmärtävä tunteminen*, on gnostilainen kirjoitus, joka tunnetaan Nag Hammadin kirjastosta (koodeksi VI, kirja 4). Se on kirjoitettu koptin kielen sahidin murteella, ja perustuu todennäköisesti kreikankieliseen alkutekstiin. Kirjoitus on ajoitettu mahdollisesti toisen vuosisadan loppupuolelle.

*Suuren voimamme tunteminen* on melko vaikeaselkoinen teksti. Kirjoitus kuvaa maailman historian, käsittäen luomisen ja maailmanlopun välisen ajan. Tämä aika jakaantuu lihalliseen ja sielulliseen aikaan. Lihallisen ajan keskeinen tapahtuma on vedenpaisumus, sielullisen ajan puolestaan ”Suuren Voimamme” tuntevan opettajan, joka on mahdollisesti Jeesus, saapuminen. Lopun ajat tapahtumat alkavat Rooman valtakunnan käymän juutalaissodan myötä. Maailmanlopussa Suuren Voiman tuntevat sielut pelastuvat ja muut sielut tuhotaan.
__NOTOC__
## Lähteet

## Kirjallisuutta
### Suomennos

* *Suuren voimamme tunteminen*. Johdanto, käännös ja selitykset Antti Marjanen. Teoksessa 

### Muita käännöksiä ja tekstilaitoksia

* *The Concept of Our Great Power*. Teoksessa  Koptinkielinen alkuteksti ja englanninkielinen käännös.
* *The Concept of Our Great Power*. Teoksessa  Englanninkielinen käännös.

## Aiheesta muualla

* ''The Concept of Our Great Power''. The Gnostic Society Library. 
* ''The Concept of Our Great Power''. Early Christian Writings.
Hegel-palkinto

**Hegel-palkinto** () on Stuttgartin kaupungin vuodesta 1970 kolmen vuoden välein myöntämä filosofille tai ihmistieteilijälle annettava huomionosoitus. Palkinto perustettiin kuuluisan stuttgartilaisen filosofin Georg Wilhelm Friedrich Hegelin 200-vuotisjuhlien kunniaksi. Kansainvälisen palkinnon suuruus on tätä nykyä 12 000 euroa.

## Palkitut

*1970 Bruno Snell
*1973 Jürgen Habermas
*1976 Ernst Gombrich
*1979 Hans-Georg Gadamer
*1982 Roman Jacobson
*1985 Paul Ricoeur
*1988 Niklas Luhmann
*1991 Donald Davidson
*1994 Jacques Le Goff
*1997 Charles Taylor
*2000 Norberto Bobbio
*2003 Dieter Henrich
*2006 Richard Sennett
*2009 Michael Tomasello
*2012 Gertrude Lübbe-Wolff
*2015 Michael Theunissen
*2018 Michael Stolleis

## Lähteet
*
Tom Brady

**Thomas Edward Patrick ”Tom” Brady, Jr.** (s. 3. elokuuta 1977 San Mateo, Kalifornia) on aktiiviuransa lopettanut yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Pelipaikaltaan hän oli pelinrakentaja. Brady pelasi National Football League (NFL) -sarjassa New England Patriotsissa (2001–2019) ja Tampa Bay Buccaneersissa (2020–2023). Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista pelinrakentajista lajin historiassa.

Brady ilmoitti helmikuussa 2022 lopettavansa uransa. Kuukausi lopetuspäätöksen jälkeen maaliskuussa 2022 Brady kuitenkin ilmoitti jatkavansa uraansa. Brady ilmoitti jälleen helmikuussa 2023 lopettavansa uransa.

## Ura

Brady opiskeli Michiganin yliopistossa, jonka amerikkalaisen jalkapallon joukkueen hän johdatti Orange Bowlin, eli yliopistosarjojen yhden tärkeimmän mestaruusottelun, voittoon vuonna 1999. Seuraavana vuonna Bradyn varasi NFL-liigaan New England Patriots kuudennella kierroksella 199. varausvuorolla. Brady oli vasta seitsemäs varaustilaisuudessa valittu pelinrakentaja, mitä on jälkikäteen pidetty sarjan kykyjenetsijöiden huomattavana epäonnistumisena. Baseballin MLB-ammattilaisliigan varaustilaisuudessa vuonna 1995 Montreal Expos oli varannut lajissa high school -tasolla menestyneen Bradyn 18. kierroksella ja 507. varausvuorolla, mutta Brady päätti keskittyä edistämään uraa amerikkalaisessa jalkapallossa.

Jo ammattilaisuransa aikana Bradya pidettiin yhtenä kaikkien aikojen parhaimmista pelinrakentajista. Brady voitti Super Bowlin seitsemän kertaa ja hänet valittiin viidesti ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi. Kaudella 2007 hänet valittiin NFL:n arvokkaimmaksi pelaajaksi. Neljästi hänet kutsuttiin Pro Bowl -otteluun. Lisäksi *[[Sports Illustrated]]* -lehti valitsi Bradyn vuoden urheilijaksi vuonna 2005. Hänellä on myös NFL:n ennätys perättäisten voittojen määrässä: 21 voittoa. Brady teki sopimuksen Tampa Bay Buccaneersin kanssa maaliskuussa 2020. Kaksivuotisen sopimuksen arvoksi arvioitiin 30 miljoonaa dollaria kaudessa.

## Yksityiselämä

Bradylla on elokuussa 2007 syntynyt lapsi entisen tyttöystävänsä, näyttelijä Bridget Moynahanin kanssa. Brady avioitui huippumalli Gisele Bündchenin kanssa 29. helmikuuta 2009. Heillä on kaksi yhteistä lasta. Pariskunta haki yhdessä avioeroa lokakuussa 2022.

## Lähteet
J. O. Söderhjelm

**Johan Otto (J. O.) Söderhjelm** (3. syyskuuta 1898 Helsinki – 28. helmikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen lakimies, RKP:n poliitikko ja moninkertainen ministeri. Hänen isänsä oli professori ja diplomaatti Werner Söderhjelm.

## Ura
Johan Otto Söderhjelm valmistui ylioppilaaksi vuonna 1916. Sisällissodan alkaessa hän liittyi suojeluskuntaan ja osallistui helmikuun lopussa Kirkkonummen taisteluihin. Antauduttuaan punaisille Söderhjelm oli Helsingin valtaukseen saakka punaisten vankina Helsingin Liisankadulla Ruotsalaisen lyseon tiloissa 500 muun suojeluskuntalaisen kanssa. Myöhemmin hän oli vielä asevelvollisena vartiotehtävissä Suomenlinnan vankileirillä ja joutunut myös osallistumaan vankien teloituksiin. 

Söderhjelmistä tuli lakitieteen kandidaatti vuonna 1922 ja molempien oikeuksien tohtori vuonna 1928. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1925. Söderhjelm toimi asianajajana Helsingissä vuosina 1923–1940, eduskunnan oikeusasiamiehenä vuosina 1929–1930 ja Suomen Puunjalostusteollisuuden Keskusliiton asiamiehenä vuosina 1940–1960.

Söderhjelm oli OY Ikopal Ab:n johtokunnan jäsen (1930–1941), puheenjohtaja (1941–1969), Petsamon Nikkeli OY:n toimitusjohtaja (1934–1940 ja 1945–1958), OY Gulf Oil Ab:n johtokunnan jäsen (1937–1969) ja puheenjohtaja (1969), Oy Victor Ek Ab:n hallintoneuvoston varapuheenjohtaja (1943–1966) sekä OY Asea Ab:n johtokunnan puheenjohtaja (1950–1970).

Söderhjelm toimi myös RKP:n kansanedustajana vuosina 1933–1939, 1944–1951 ja 1962–1966, oikeusministerinä vuosina 1939–1940 Cajanderin III:ssa ja Rytin I hallituksessa, 1957 Sukselaisen I:ssä, 1958 Kuuskosken, 1962–1963 Karjalaisen I:ssä ja 1964–1966 Virolaisen hallituksissa ja toisena valtiovarainministerinä vuosina 1962–1963 Karjalaisen I hallituksessa.

Söderhjelm osallistui Suomen ja Neuvostoliiton välisiin YYA-sopimusneuvotteluihin Moskovassa huhtikuussa 1948. Hän ja silloinen kansanedustaja Urho Kekkonen toimivat sanansaattajina Moskovan valtuuskunnan ja presidentti J. K. Paasikiven välillä lopullista sopimustekstiä muotoiltaessa.

## Teoksia
* *Démilitarisation et neutralisation des Iles d’Aland en 1856 et 1921.* Väitöskirja 1928.
* *Kolme matkaa Moskovaan.* (*Tre resor till Moskva.*) Suomentanut Keijo Kylävaara. Helsinki: Kirjayhtymä, 1970.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* 
*
Sudan (täsmennyssivu)

**Sudan** voi tarkoittaa jotain seuraavista:

*Sudan, valtio Afrikassa
**Etelä-Sudan, Sudanista irtautunut valtio
*Sudan, alue Afrikassa
*Ranskan Sudan, Ranskan entinen siirtomaa nykyisen Malin valtion alueella Afrikassa
*Sudanin tasavalta, nykyisen Malin alueella 1958–1960 sijainnut autonominen valtio
*Sudan, kaupunki Yhdysvaltojen osavaltiossa Texasissa
*Sudan (väriaine), atsoväreihin kuuluva väriaineryhmä
*Sudan (n. 1973–2018), vankeudessa elänyt zairenleveähuulisarvikuono.
Pierre Dréossi

**Pierre Dréossi** (s. 12. lokakuuta 1959 Roubaix) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Hän toimii Paris FC:n général managerina.

## Ura pelaajana

Dréossi pelasi urallaan 501 ottelua ja teki niissä kolme maalia. Hän lopetti ammattilaisuransa kauden 1992–1993 päätteeksi.

*  1976–1983 Lille OSC
*  1983–1985 FC Sochaux
*  1985–1988 OGC Nice
*  1988–1989 Paris Saint-Germain
*  1989–1992 AS Cannes

## Ura valmentajana

Dréossi aloitti valmennusuransa AS Cannesissa päätettyään peliuransa. Pesti jäi lyhyeksi ja sen jälkeen hän toimi teknisenä johtajana Lille OSC:ssa. Dréossi työskenteli 2002–2006 Stade Rennes'n valmennustiimissa kunnes kauden 2005–2006 päätteeksi seurasi romanialaista László Bölöniä joukkueen päävalmentajana.

Kausi 2007–08 alkoi Rennes'ltä hyvin, mutta marraskuussa alkanut kuuden ottelun mittainen tappioputki johti 17. joulukuuta 2007 Dréossin korvaamiseen Guy Lacombella. Dréossi jatkaa seuran général managerina. Hän jätti Rennes'n kesäkuussa 2013 palveltuaan bretagnelaisseuraa 11 vuotta.  

Joulukuussa 2015 Dréossi jatkoi uraansa Paris FC:n général managerina.

*  1992–1993 AS Cannes
*  –2002 Lille OSC (tekninen johtaja)
*  2002–2006 Stade Rennais FC (valmennustiimissä)
*  2006–12/2007 Stade Rennais FC (päävalmentaja)
*  12/2007–2013 Stade Rennais FC (Général Manager)

## Lähteet
Hovanštšina

**Hovanštšina** () on Modest Musorgskin säveltämä viisinäytöksinen ooppera, josta säveltäjän kuollessa oli valmiina vain pianopartituuri. Teoksen viimeisteli 21. helmikuuta 1886 pidettyyn ensi-iltaan Nikolai Rimski-Korsakov. Musorgski sävelsi teoksen vuosien 1872 ja 1880 välisenä aikana  Pietarissa. Vladimir Stasovin kirjoittama libretto perustuu historiallisiin lähteisiin ja sen tapahtumat sijoittuvat vuoden 1682 Moskovan kapinaan.

Hovanštšina tarkoittaa ajanjaksoa toukokuun 1682 streltsikapinasta, jossa lukuisat pajarit ja Kremlin viranomaiset surmattiin, aina Iivanan ja Pietarin nousuun yhdessä tsaareiksi Sofia Aleksejevnan huoltajuudessa. Streltsien "isänä" oli ruhtinas Ivan Hovanski.

Dmitri Šostakovitš laati vuonna 1959 teoksesta uuden soitinnuksen, jonka arvellaan olevan lähempänä säveltäjän alkuperäistä tarkoitusta, ja tätä versiota esitetään nykyään eniten. 

## Hahmot
### Pääroolit
*Ivan Hovanski, streltsien johtaja – basso
*Andrei Hovanski, Ivanin poika – tenori
*Vasili Golitsyn, ruhtinas, Sofian entinen rakastaja ja ministeri – tenori
*Šaklovityi, pajari, vallantavoittelija – baritoni
 
### Sivuroolit
*Dosifei, vanhauskoisten johtaja – basso
*Marfa, vanhauskoinen nainen – altto 
*Emma, saksalainen nainen – sopraano 
*kirjuri – tenori
*Varsonofjev, Galitsinin uskottu – basso
*Strešnev, nuori pajari – tenori
*Kuzka, streltsi – tenori 
*Susanna, vanhauskoinen nainen – sopraano
*Golitsynin palvelija – tenori
*2 streltsiä – 2 bassoa

## Tapahtumapaikka ja -aika ja oopperan kesto
Moskova ja sen ympäristö 1682. 

Kesto: yhteensä noin 200 min.

## Lyhyt juoniseloste
### I näytös
Šaklovityi sanelee ilmiantokirjeen Hovanskeja vastaan. Andrei Hovanski ahdistelee Emmaa. Tilanteen keskeyttää Marfa.

### II näytös
Marfa ennustaa Golitsynille tuhoa ja pelastuu täpärästi Golitsynin tappotuomiolta.

### III näytös
Juopottelevat streltsit saavat tietää, että Pietarin joukot lähestyvät. Ivan Hovanski ei kuitenkaan halua ryhtyä sotimaan.

### IV näytös
Šaklovityi tulee kutsumaan Ivan Hovanskia suuren neuvoston kokoukseen, Hovanski surmataan. Golitsyn karkotetaan. Punaisella torilla ollaan teloittamassa streltsejä, jotka armahdetaan viime hetkellä.

### V näytös
Vanhauskoisten joukko tekee Dosifein johdolla polttoitsemurhan Pietarin joukkojen lähestyessä.

## Lähteet
*
* Suomen kansallisoopperan käsiohjelma (Juhani Koivisto), 2004