open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Suomen Salibandymuseo

**Suomen Salibandymuseo ry** on sählyn ja salibandyn historian, perinnetiedon ja esineistön taltioimiseksi perustettu yhdistys. Toimintasääntöjen mukaan toiminnan tarkoituksena on *"edistää sählyn ja salibandyn pelaamista, kunnioittaa ja vaalia sählyn ja salibandyn harrastamisen perinteitä, kerätä, arkistoida ja esitellä sählyn ja salibandyn historiaan ja kehitykseen liittyviä aineellisia ja aineettomia materiaaleja."* Yhdistyksen perustivat neljä salibandyn lajipioneeria 26.6.2019 ja se on rekisteröity 18.9.2019. Perustajajäseninä olivat Jari Kinnunen, Pekka Mukkala, Kurt Westerlund ja Tapio Hämeen-Anttila. He myös muodostavat yhdistyksen hallituksen. Yhdistyksen puheenjohtajana toimii Jari Kinnunen ja varapuheenjohtajana Pekka Mukkala.

Yhdistys avasi maailman ensimmäisen Salibandymuseon Lempäälän Ideaparkiin. Museo avattiin yleisölle helmikuussa 2020. Museoon on vapaa pääsy, ja se on avoinna aina kauppakeskuksen aukioloaikoina. 

## Lähteet
Jaana Norio

**Jaana Katariina Norio** (vuoteen 2023 **Norio-Timonen**; s. 30. joulukuuta 1961 Oulu) on suomalainen oikeustieteilijä ja professori.

Jaana Norio opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa ja väitteli tohtoriksi vuonna 1997 tutkielmalla *Kuluttajavakuutusten vertailtavuus ja sääntely*. Hän on työskennellyt sosiaali- ja terveysministeriössä vuosina 1986–2004 sekä Helsingin yliopiston tehtävissä 1990-luvulta alkaen. Hän on hoitanut vakuutus- ja vahingonkorvausoikeuden professuuria viransijaisena 2007–2009 ja viranhaltijana vuodesta 2009. Hän on julkaissut lukuisia tutkielmia vakuutus-, vahingonkorvaus- ja kauppaoikeuden alalta.

Jaana Norion isä on professori Reijo Norio ja puoliso vuodesta 1995 kansliapäällikkö Pekka Timonen.

## Lähteet
*
Žert

**Žert** (kirjaimellisesti ’Vitsi’, ) on tšekkiläisen Jaromir Jirešin ohjaama vuonna 1969 ilmestynyt elokuva, jota pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä elokuvista. Milan Kunderan romaaniin perustuva elokuva kertoo yliopisto-opiskelijasta, joka joutuu postikorttiin kirjoittamansa kommunistivitsin vuoksi rangaistusleirille ja päättää myöhemmin kostaa tapahtuman. Elokuvaa ei ole julkaistu Suomessa, joten sillä ei ole virallista suomenkielistä nimeä.   

## Tuotanto
Jaromir Jirešillä ei ollut mahdollisuutta ohjata vuonna 1963 julkaistun esikoiselokuvansa *Krik* () jälkeen. Hän ja Milan Kundera valmistelivat *Žertin* elokuvakäsikirjoitusta vuonna 1967, ennen Kunderan samannimisen esikoisromaanin julkaisua. Prahan kevään vapauden aikana vuonna 1968 Jireš sai mahdollisuutensa.

*Žert* on tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon suorin ja kiertelemättömin totalitarismin ja kommunistisen hallinnon kritiikki. Mustavalkoinen elokuva rinnastaa useamman eri aikatason: nykyajan, Ludvíkin ajan yliopistolla ja rangaistuspataljoona-ajan. Siitä puuttuu kokonaan Jirešin muiden elokuvien lyyrisyys. Poliittinen kommentointi on suoraa ja armottomampaa kuin Kunderan kirjassa, jonka rakkaustarina on lähes kokonaan riisuttu elokuvasta.

## Juoni
Ludvík Jahn palaa vanhaan kotikaupunkiinsa muualla viettämiensä vuosien jälkeen. Häntä haastattelee radiotoimittaja Helen, jonka Ludvík ymmärtää vanhan vihamiehensä vaimoksi. Ludvík on vuosia aiemmin lähettänyt kommunistien leirillä olevalle tyttöystävälleen postikortin, jossa hän on vitsaillut tämän ja kommunistien ihanteilla. 

Tyttöystävä on luovuttanut postikortin ja Ludvíkin kirjeet komitealle, joka on erottanyt Ludvíkin yliopistolta. Hänet on määrätty rangaistuspataljoonaan kuudeksi vuodeksi. Pavel oli yksi komitean jäsenistä. Ludvík päättää kostaa Pavelille makaamalla Helenin kanssa. Hän kutsuu Helenin kotikaupunkiinsa ja viettelee tämän. Paikalle tulee myös Pavel, jolla on mukanaan oma rakastajattarensa. Pavel ei välitä Ludvíkin teosta. 

## Näyttelijät

## Vastaanotto
*Žert* kuvattiin Prahan kevään aikana. Se ehdittiin julkaista Neuvostoliiton miehityksen jälkeen ja oli yleisömenestys. Elokuva kuitenkin vedettiin levityksestä ja kiellettiin vuosiksi. Elokuvaa pidetään yhtenä tšekkoslovakialaisen elokuvan uuden aallon keskeisistä teoksista ja ylipäätään yhtenä merkittävimmistä Tšekkoslovakian stalinistisen ajan kuvauksista. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Žert Tšekin elokuva-arkiston tietokannassa.
Przeworskin piirikunta

**Przeworskin piirikunta** () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 78&nbsp;362. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Przeworsk.  Kahdeksan maalaiskuntaa ovat Adamówka, Gać, Jawornik Polski, Kańczuga, Przeworsk, Sieniawa, Tryńcza sekä Zarzecze ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Kańczuga ja Sieniawa.

Przeworskin piirikunnan pinta-alasta arviolta 24,8 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Przeworskin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 11,7 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.

Vuoden 2019 lopussa Przeworskin piirikunnassa arvioitiin olevan 78&nbsp;362 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 79&nbsp;402 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 69&nbsp;194 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 18,4 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,7 prosenttia ja eläkeikäisten 19,9 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 765 lasta.

## Lähteet
Przemyślin piirikunta

**Przemyślin piirikunta** () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 74&nbsp;061. Piirikunta on jaettu kymmeneen maalaiskuntaan, jotka ovat Bircza, Dubiecko, Fredropol, Krasiczyn, Krzywcza, Medyka, Orły, Przemyśl, Stubno sekä Żurawica. Hallintokeskus Przemyśl muodostaa oman kaupunkipiirikuntansa.

Przemyślin piirikunnan pinta-alasta arviolta 40,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Przemyślin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 12,5 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.

Vuoden 2019 lopussa Przemyślin piirikunnassa arvioitiin olevan 74&nbsp;061 asukasta, joista 49,9 prosenttia naispuolisia ja 50,1 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 73&nbsp;629 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 72&nbsp;105 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 18,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 63,5 prosenttia ja eläkeikäisten 18,4 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 664 lasta.

## Lähteet
Ropczycen-Sędziszówin piirikunta

**Ropczycen-Sędziszówin piirikunta** () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 74&nbsp;515. Piirikunta on jaettu viiteen maalaiskuntaa, jotka ovat Iwierzyce, Ostrów, Ropczyce, Sędziszów Małopolski, Wielopole Skrzyńskie ja niissä on kylien lisäksi kaksi kaupunkia; Ropczyce ja Sędziszów Małopolski.

Ropczycen-Sędziszówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 25,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Ropczycen-Sędziszówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 10,2 prosenttia. Luku on huomattavan suuri koko Puolan työttömyysasteeseen verrattuna.

Vuoden 2019 lopussa Ropczycen-Sędziszówin piirikunnassa arvioitiin olevan 74&nbsp;515 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 73&nbsp;001 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 70&nbsp;638 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 20,3 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,5 prosenttia ja eläkeikäisten 18,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,6 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 837 lasta.

## Lähteet
Klampen

**Klampen** (myös Kolmen Kauhan Maja) on rakennushistoriallisesti merkittävä kansallisromanttinen hirsivilla Suvisaaristossa Espoon lounaisosassa. Insinööri Einar Lindroos rakennutti sen itselleen.

Klampenissa on yhtymäkohtia Lars Sonckin jugend-kauden tuotantoon: tummat seinäpinnat, valkeat koristeteemat, taitekatto ja ulokkeiden käyttö. Kokonaisuuteen kuuluu päärakennuksen ohella piharakennuksia, kuten palvelijainasunto.

## Lähteet
*

### Viitteet
Villa Granholmen

**Villa Granholmen** on huvilakokonaisuus Granholmenin saarella Soukassa Espoon lounaisosassa. Se käsittää kaksi rakennustaiteellisesti merkittävää asuintaloa, suuren talousrakennuksen ja vanhan puiston.

Granholmenin pienemmän huvilan suunnitteli arkkitehti Theodor Höijer syksyllä 1877 ja sen rakennutti insinööri Edvin Bergroth. Huvila on osittain kaksikerroksinen ja sen erikoisuutena on erittäin koristeellinen ja suuri avoveranta. Rakennusvaiheessa ei noudatettu Höijerin piirustuksia aivan sellaisenaan. Suurempi huvila on samankaltainen kuin pienempi, ja joitakin vuosi uudempi. Myös siihen kuuluu koristeellinen avoveranta. Molempien huviloiden ylempi kerros on hieman alempaa kerrosta leveämpi.

## Lähteet
*

### Viitteet
Villa Bergvik

**Villa Bergvik** on huvilakokonaisuus Suvisaaristossa Espoon lounaisosassa. Se erottuu Suvisaariston muista villoista suuren kokonsa ansiosta.

Kaksikerroksinen Villa Bergvik on jokaiselta julkisivultaan epäsymmetrinen, joten se saattaa olla rakennettu vaiheittain. Nykyasu lienee 1900-luvun alusta. Villa Bergvikin merkitystä lisäävät tontilla säilyneet 1900-luvun alun huvilakulttuurille tavanomaiset apurakennukset ja rakenteet, kuten talonmiehen asunto, huvimaja ja pengerretty ranta.

## Lähteet
*

### Viitteet
August Herckman

**Karl August Herckman** (11. huhtikuuta 1843 Mäntyharju – 21. tammikuuta 1926 Mikkeli) oli suomalainen juristi ja moninkertainen valtiopäivämies. 

August Herckmanin vanhemmat olivat nimismies Karl Fabian Herckman ja  Maria Elisabet Stierwald ja puolisot vuodesta 1876 Lydia Calonius (k. 1889) ja vuodesta 1894 Alma Johanna Lackström (o.s. Adler). Herckman tuli ylioppilaaksi 1865 ja suoritti tuomarintutkinnon 1871, varatuomarin arvon hän sai 1874. Hän toimi Kuopion tuomiokapitulin sihteerinä 1877–1911 ja hoiti virkansa ohessa tuomiokapitulin notaarin tehtäviä 1880–1882 sekä 1886–1887. Hänelle myönnettiin laamannin arvonimi. Herckman oli Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen 1878–1892 ja 1894–1899, valtuuston puheenjohtajana hän toimi kolmeen eri otteeseen. Herckman edusti Kuopion kaupunkia porvarissäädyssä valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897 ja 1899.

Herckman kuului ylioppilaana kolmannen kaksitoistikon nimellä tunnettuun ja kasööri Kola Paldanin johtamaan kuoroon, joka kiersi vuonna 1869 ympäri Suomea keräämässä konserteilla rahaa ylioppilastaloa varten. Vuonna 1882 hän kuului Muntra Musikanterien Moskovan kuoroon.

Taru Mäntysen vuonna 2001 suunnittelema *Valtiopäivämiesten muistomerkki* kunnioittaa August Herckmanin, Kustaa Killisen ja Ivar Kyanderin  valtiopäivillä 1897 tekemää tiettävästi ensimmäistä esitystä äänioikeuden myöntämisestä naisille valtiollisissa vaaleissa.

## Lähteet
Chalépan luostari

**Chalépan luostari** () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Vapahtajan kirkastumiselle. Luostari sijaitsee lähellä Mylopótamoksen kunnan Tsachianán kylää noin 46 kilometriä itään Réthymnosta.

Luostari on rakennettu venetsialaisvallan lopulla ja se on ollut olemassa viimeistään vuonna 1555. Se oli alun perin nunnaluostari. Luostari tuhottiin turkkilaisvallan aikana Kreikan vapaussodan aikaan, mutta rakennettiin uudelleen 1830-luvulla. Tämän jälkeen se toimi munkkiluostarina. Luostari autioitui 1950-luvulla, mutta sitä on nykyisin kunnostettu ja se on jälleen toiminnassa. Hallinnoltaan luostari on stauropegiaalinen.

Luostarin pääkirkko (*[[katholikon]]*) on kaksilaivainen basilika, jossa ei ole kupolia. Se on omistettu Kristuksen syntymälle ja Vapahtajan kirkastumiselle. Alun perin kirkko oli yksilaivainen, mutta sitä on laajennettu. Kirkon ympärillä ovat 1800-luvulla aloitetun mutta kesken jääneen uuden kirkkorakennuksen valmistuneet osat. Nykyisin pystyssä olevien luostarirakennusten ympärillä on myös vanhempien rakennusten raunioita.

Noin 300 metriä luostarista etelään sijaitsee Pyhän Marinan (Pyhä Margareeta, *Agía Marína*) kirkko, jonka seinämaalaukset ovat 1200–1300-luvuilta.


Tiedosto:Μονή Χαλέπας 6248 - 6250.jpg|Chalepán luostari.
Tiedosto:Μονή Χαλέπας 7596.jpg|Luostaria.
Tiedosto:Μονή Χαλέπας 7590.jpg|
Tiedosto:Μονή Χαλέπας 7584.jpg|


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Evangelístrian luostari (Sámos)

**Evangelístrian luostari** (, myös Μονή Βαγγελίστρας, *Moní Vangelístras*) on ortodoksinen luostari Sámoksen saarella Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marian ilmestykselle. Luostari sijaitsee Kérkis-vuoren etelärinteessä noin 700 metrin korkeudessa merenpinnasta laskettuna.

Luostari on perustettu 900-luvulla. Se oli merkittävä saaren ollessa muutoin autiona osmanivallan alkupuolella 1400-luvulta lähtien. Tuolloin Kérkiksen rinteet toimivat erakkomunkkien asuinpaikkana. Luostari oli aiemmin munkkiluostarina. Se oli autiona vuosina 1940–1945, ja toimi tämän jälkeen nunnaluostarina. Nykyisin se on jälleen vailla pysyvää asutusta.

Luostari on pienikokoinen ja koostuu kirkosta, salista sekä 6–7 keljasta. Luostarin ympäristö on havumetsää. Lähellä on Kérkiksen ainoa lähde, ja juuri sen vuoksi luostari on kyseisellä paikalla. Luostarin kautta kulkee Kérkiksen eteläinen vaellusreitti, joka saa alkunsa Kámpos Marathokámpousta ja johtaa luostarilta edelleen Profeetta Elian (*Profítis Ilías*) kappelille ja Kérkiksen huipulle. Luostarille johtava tie on kuljettavissa maastoautolla noin 400 metrin korkeuteen saakka, mutta loppuosa on kuljettava jalan.

Luostari juhlii vuosittain 15. elokuuta, nimestään huolimatta siis Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen päivänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Neitsyt Marian ilmestyksen luostari

**Neitsyt Marian ilmestyksen luostari** tai **Evangelístrian luostari** () voi viitata seuraaviin luostareihin:

* Evangelístrian luostari, Sámos, Kreikka
* Evangelístrian luostari, Skiáthos, Kreikka

* Neitsyt Marian ilmestyksen skiitta, Athos, Kreikka

## Katso myös

* Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali, useita merkityksiä
Kaja Norbye

**Kaja Norbye** (s. 19. toukokuuta 1999) on norjalainen alppihiihtäjä.

Norbye saavutti Val di Fassan nuorten MM-kilpailuissa 2019 hopeaa alppiyhdistetyssä ja pronssia suurpujottelussa. Vuoden 2020 MM-kilpailuissa Narvikissa hän saavutti suurpujottelussa pronssia. Alppihiihdon maailmancupissa Norbye kilpaili ensimmäisen kerran maaliskuussa 2019 Špindlerův Mlýnin suurpujottelussa sijoittuen 22:nneksi. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 19:nneksi Sestrieren suurpujottelussa tammikuussa 2020.

## Lähteet
Gorgolaḯniksen luostari

**Gorgolaḯniksen luostari** eli **Pyhän Georgioksen luostari** () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se sijaitsee Iraklionin kunnassa lähellä Káto Asítesin kylää. Luostari on omistettu Pyhälle Georgiokselle (Pyhä Yrjö).

Luostari on rakennettu venetsialaisvallan aikana, oletettavasti 1500-luvulla, joskin joidenkin lähteiden mukaan varhaisin maininta siitä olisi jo 1200-luvulta. Joka tapauksessa se on yksi Kreetan vanhimpia jäljellä olevia luostareita. Luostari kärsi suuria tuhoja vuonna 1821/1822, koska se osallistui Kreikan vapaussotaan johtaneeseen osmanivallan vastaiseen kansannousuun. Tuolloin paikalla sanotaan olleen taistelu, johon osallistui  kreetalaista ja  turkkilaista. Luostarin rakennukset kunnostettiin tämän jälkeen vuonna 1830. Luostari oli osallisena kansannousussa turkkilaisia vastaan myös vuosina 1866–1867. Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostariin ei ollut kirjattu yhtään asukasta, mutta sitä on pyritty elvyttämään.

Luostari sijaitsee vajaan kilometrin luoteeseen Káto Asítesista ja noin 24 kilometriä lounaaseen Iraklionin kaupungista. Se on rakennettu noin 480 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Luostarin kirkko on sen vanhinta osaa ja peräisin vuodelta 1627, kun taas keljat ovat suhteellisen uusia. Kirkossa on koristeellinen ikonostaasi. Luostarissa on myös venetsialaisaikainen lähdekaivo, jota koristi aiemmin marmorinen leijona. Se varastettiin vuonna 1990.

## Lähteet
Villa Åkerblom

**Villa Åkerblom** on arkkitehtonisesti erikoinen huvila Laajalahden rannalla Espoon kaakkoisosassa. Ruukinrannan historiallinen lastauspaikka sijaitsee Åkerblomin läheisyydessä.

Kaksikerroksisen Villa Åkerblomin ensimmäinen kerros on tiilirakenteinen, toinen puolestaan hirsirakenteinen ja jonkin verran ensimmäistä pienempi. Kerrosten väliin on rakennettu kapeat katonlappeet. Åkerblomin pääsisäänkäynti on sijoitettu nurkkaan ja eteläsivulla on veranta, jonka kulmat ovat viistetyt. Huvilan ympärillä levittäytyy melko suuri puisto näyttävine pengerryksineen. Åkerblomin eteläpuolinen uimaranta oli 1900-luvun alkupuolella ahkerassa käytössä.

Villa Åkerblom rappeutui pahoin 1900-luvun puolivälin tienoilla. 1960-luvulla Pohjola-yhtymä alkoi kunnostaa sitä, sisätilat peruskorjattiin 1978. Sittemmin omistajat ovat vaihtuneet; 2020-luvun alussa Villa Åkerblom toimi kokous- ja juhlatilana.

## Lähteet
*

### Viitteet
Pyhän Georgioksen luostari

**Pyhän Georgioksen luostari** voi viitata seuraaviin luostareihin Kreikassa:

* Arsánin Pyhän Georgioksen luostari, luostari Kreetan saarella
* Gorgolaḯniksen Pyhän Georgioksen luostari, luostari Kreetan saarella
* Karýdin Pyhän Georgioksen luostari, luostari Kreetan saarella
* Selinárin Pyhän Georgioksen luostari, luostari Kreetan saarella
Johannes Teologin luostari (Chaniá)

**Johannes Teologin luostari** () on ortodoksinen luostari Kreetan saarella Kreikassa. Se on omistettu Johannes Teologille. Luostari sijaitsee Chanián kunnassa antiikin Apteran arkeologisella alueella lähellä nykyistä Ápteran kylää.

Luostarin uskotaan olevan perustettu 600-luvulla. Varhaisin maininta siitä on vuodelta 1181. Se oli koko historiansa Pátmoksen tunnetumman Johannes Teologin luostarin alaisuudessa, toisin sanoen kyseisen luostarin *[[metokhion]]*. Luostari jäi asumattomaksi vuonna 1964. Nykyisin sen rakennukset on kunnostettu. Yksi luostarirakennus toimii arkeologisen alueen esittelytilana.


Tiedosto:Moni Agiou Ioanni Theologou Chania 01.jpg|Luostaria ulkoa.
Tiedosto:Moni Agiou Ioanni Theologou Chania 08.jpg|Luostaria sisältä.
Tiedosto:Moni Agiou Ioanni Theologou Chania 06.jpg|Luostarin kirkko.
Tiedosto:ApteraAgiosJoannis3(js).jpg|Luostarin kirkko sisältä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Panagía Mavriótissan luostari

**Panagía Mavriótissan luostari** () on ortodoksinen luostari Kastorián kunnassa Kreikassa. Se on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle. Luostari sijaitsee Orestiáda-järveen työntyvällä niemellä noin neljä kilometriä itään Kastorián kaupungista.

Luostari perustettiin Bysantin keisari Aleksios I Komnenoksen aikana eli 1081–1118. Kerrotaan, että se rakennettiin paikalle, jossa keisarin joukot kukistivat normannit vuonna 1083. Luostari on kärsinyt tuhoja osmanivallan aikana, ja rakennettu uudelleen. Se oli välillä autiona, mutta on käytössä jälleen vuodesta 1998. Luostarin Neitsyt Marian (*Panagía*) lisänimi *Mavriótissa* viittaa järven vastarannan Mavrochórin kylään.

Luostarin pääkirkko (*[[katholikon]]*) on yksilaivainen basilika. Sen itäpäässä on suuri apsis ja länsipäässä nartheks. Kirkon varhaisimmat seinämaalaukset ovat 1200-luvulta. Luostariin kuuluu myös Johannes Teologille (*Ágios Ioánnis Theólogos*) omistettu kirkko sekä museo ja näyttelytila.

Luostari juhlii vuosittain 15. elokuuta.


Tiedosto:Mavriotisa 8285653.JPG|Luostaria.
Tiedosto:20160517 097 kastoria.jpg|Luostaria.
Tiedosto:Bogoroditsa Mavriotissa fresco-2.JPG|Luostarin seinämaalauksia.
Tiedosto:20160517 122 kastoria.jpg|Luostarin seinämaalauksia.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Panagía Spilianín luostari

**Panagía Spilianín luostari** () on ortodoksinen luostari Nísyroksen saarella Kreikassa. Se on omistettu Luolan Neitsyt Marialle. Luostari sijaitsee korkealla merenrantakalliolla saaren pääkylässä Mandrákin kylässä.

Luostarin arvellaan olevan perustettu noin vuonna 1400. Sitä kutsutaan ”Luolan Neitsyt Marian luostariksi” siksi, että sen kirkko on kalliossa olevassa luolassa. Kerrotaan, että eräs paimen löysi luolasta Neitsyt Marian ikonin, ja siirsi sen alemmas Neitsyt Maria (*Panagía*) *Potamítissan* kirkkoon. Ikoni kuitenkin palasi ihmeellisellä tavalla takaisin, ja tätä pidettiin merkkinä siitä, että se halusi pysyä alkuperäisellä paikallaan. Luostari rakennettiin luolan ympärille.

Ylös luostarille johtaa 130 porrasta. Luostarin pääkirkko on omistettu Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumiselle ja sen vieressä oleva kappeli Pyhälle Kharalampokselle. Kirkon koristeellinen puukaiverrettu ikonostaasi on vuodelta 1725.

Luostari juhlii vuosittain 15. elokuuta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Andrea Ellenberger

**Andrea Ellenberger** (s. 22. maaliskuuta 1993) on sveitsiläinen alppihiihtäjä.

Ellenberger sijoittui Åren MM-kilpailuissa 2019 suurpujottelussa kymmenenneksi.  Courchevelin / Méribelin MM-kilpailuissa 2023 hän oli parisuurpujottelussa neljästoista.

Ellenberger kilpaili alppihiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran Courchevelin suurpujottelussa joulukuussa 2012. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti Semmeringin suurpujottelussa joulukuussa 2018 oltuaan 22:s.  Parhaimmillaan hän on ollut kahdesti 11:s: Kronplatzin suurpujottelussa tammikuussa 2019 ja Söldenin suurpujottelussa lokakuussa 2020. Hän oli voittamassa maailmancupin joukkuekilpailua Courchevelissä maaliskuussa 2022.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Andrea Ellenbergerin kotisivut
Ylänne (Espoo)

**Ylänne** on suurehko kaksikerroksinen taitekattoinen huvilarakennus Leppävaarassa Espoon kaakkoisosassa puolisen kilometriä Kauppakeskus Sellosta koilliseen. Kaavilla 1858 syntynyt kupariseppä Mauno Fredrik Hätinen rakennutti sen itselleen 1910-luvulla.

Ylänteen arkkitehtoniset yksityiskohdat, kuten vesikourut ja parvekkeen kaiteet, ovat harvinaisen koristeellisia ja laadukkaasti toteutettuja. Tyyliltään Ylänne on kansallisromanttishenkinen, ja Eliel Saarisen uumoillaan vaikuttaneen sen arkkitehtuuriin suoraan tai välillisesti.

Ylänteen alakerta remontoitiin 2010-luvulla ravintolakäyttöön ja yläkerta yksityiskäyttöön.

## Lähteet
*

### Viitteet
Sanokin piirikunta

**Sanokin piirikunta** () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 94&nbsp;385. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Sanok. Seitsemän maalaiskuntaa ovat Besko, Bukowsko, Komańcza, Sanok, Tyrawa Wołoska, Zagórz sekä Zarszyn ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Zagórz.

Sanokin piirikunnan pinta-alasta arviolta 50,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Sanokin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,5 prosenttia.

Vuoden 2019 lopussa Sanokin piirikunnassa arvioitiin olevan 94&nbsp;385 asukasta, joista 51 prosenttia naispuolisia ja 49 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 96&nbsp;249 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 79&nbsp;022 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61 prosenttia ja eläkeikäisten 21,5 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41,9 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 723 lasta. Väestönlaskennassa 2011 puolalaisten lisäksi ainoa vähintään prosentin väestöstä muodostava ryhmä olivat ukrainalaiset, joita oli yhteensä 1&nbsp;002 eli täsmälleen yksi prosentti piirikunnan koko väestöstä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhän Ristin luostari (Sámos)

**Pyhän Ristin luostari** () on ortodoksinen luostari Sámoksen saarella Kreikassa. Se on omistettu Pyhälle ristille. Luostari sijaitsee saaren kaakkoisosassa lähellä Mavratzaíoin ja Chóran kyliä.

Luostari on perustettu vuonna 1592. Sen perusti munkki Neilos, joka tuli läheisestä Megáli Panagían luostarista. Luostaria laajennettiin vuonna 1604. Sen nykyinen pääkirkko rakennettiin vuonna 1838. Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostarille kirjattiin kolme asukasta.

Luostarin kirkko on kolmilaivainen basilika, jossa on kupoli. Laivoista oikea on omistettu Johannes Kastajalle (*Tímios Pródromos*) ja vasen Elävöittävälle lähteelle (*Zoodóchos Pigí*). Kirkossa on koristeellinen puusta veistetty ikonostaasi. Luostarin pyhäinjäännöksiin kuuluu Pyhän ristin palaksi uskottua puuta.

Luostari juhlii vuosittain 14. syyskuuta.

## Lähteet
Pyhän Ristin luostari

**Pyhän Ristin luostari** voi viitata muun muassa seuraaviin luostareihin:

* Pyhän Ristin luostari, Ómodos, Kypros
* Pyhän Ristin luostari, Sámos, Kreikka
Kungsgårdsskolan

**Kungsgårdsskolan** on rakennustaiteellisesti arvokas puinen koulurakennus Kurttilassa Espoon länsiosassa. Koulun tiloissa toimivat peruskoulun luokat 1–6, ja koulu on ruotsinkielinen.

Träskbyn eli Järvikylän koulupiirin oppilasluvun kasvu 1900-luvun alussa johti koulun perustamiseen; Köklax svenska folkskola aloitti toimintansa vuonna 1906, ja koulurakennus valmistui 1910, arkkitehtinaan Albert Nyberg. Jugendhenkinen hirsirunkoinen koulu on massoittelultaan ja koristelultaan erittäin monipuolinen. Sen päässä on matala torni, ja ulkovuoraustyyppien vaihtelu antaa sille eloisuutta. Rakennusta on sittemmin laajennettu siipiosalla, joka liitettiin vanhaan runkoon yhdyskäytävällä.

Koulu sai nykyisen nimensä *Kungsgårdsskolan* vuonna 1977, kun peruskoulu saapui Espooseen. Nimi viittaa Espoon kartanoon, joka oli kuninkaankartano.

Kungsgårdsskolanin edessä seisovaa mäntyä on pidetty vanhojen suomalaisten kolikoiden ”rahapuuna”, mutta kyseiselle kuvalle ei liene yksiselitteistä esikuvaa.

Koulun toiminta siirtyy syksyllä 2022 uuteen rakennukseen, joka valmistuu parinsadan metrin päähän. Espoon kaupunki päättää myöhemmin, mihin käyttöön vanha rakennus otetaan.
__NOTOC__
## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Pyhittäjä Meletioksen luostari

**Pyhittäjä Meletioksen luostari** () on ortodoksinen luostari Attikassa Kreikassa. Se sijaitsee Kithairónas-vuorijonon etelärinteessä noin kuusi kilometriä koilliseen Oinóin kylästä.

Luostarin perusti pyhittäjä Meletios nuorempi bysanttilaisella kaudella 1000-luvulla varhaisemman luostarin paikalle. Se kukoisti 1500-luvulle saakka, mutta taantui tämän jälkeen ja päätyi vuonna 1883 Salamiin Faneroménin luostarin alaisuuteen. Luostari perustettiin uudelleen vuonna 1928. Vuonna 1950 se muutettiin munkkiluostarista nunnaluostariksi. Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostarille kirjattiin 20 asukasta.

Luostarin rakennuskokonaisuuteen kuuluu bysanttilaisaikaisia ja myöhempiä rakennuksia, mukaan lukien kirkko, ruokasali (*trápeza*) ja keljoja. Rakennukset on koristeltu veistoskoristeluin ja maalauksin. Luostarin pääkirkko (*[[katholikon]]*) on peräisin 1100-luvulta. Se on pieni ristinmuotoinen kirkko, joka on varustettu kahdeksankulmaisella neljän pylvään tukemalla kupolilla. Kirkko on koristeltu seinämaalauksin, jotka ovat peräisin 1600-luvulta, ja myös varhaisemman vaiheen maalauksista on säilynyt jäänteitä. Kirkon eteläpuolella on arkkienkeleille (*Taxiárches*) omistettu kappeli, joka saattaa olla luostarin varhaisempi pääkirkko. Pyhittäjä Meletioksen hauta on maanalaisessa kryptassa.

Luostari juhlii vuosittain 1. syyskuuta.


Tiedosto:Μονή Οσίου Μελετίου 0304.jpg|Luostarin kirkon sisäänkäynti.
Tiedosto:Holy Monastery of Osios Meletios 08.jpg|Luostarin sisäpihaa.
Tiedosto:Holy Monastery of Osios Meletios 09.jpg|Luostarin rakennuksia.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rzeszówin piirikunta

**Rzeszówin piirikunta** () on yksi Ala-Karpatian voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 169&nbsp;438. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on Dynów. Kolmetoista maalaiskuntaa ovat Błażowa, Boguchwała, Chmielnik, Dynów, Głogów Małopolski, Hyżne, Kamień, Krasne, Lubenia, Sokołów Małopolski, Świlcza, Trzebownisko sekä Tyczyn ja niissä on kylien lisäksi viisi kaupunkia; Błażowa, Boguchwała, Głogów Małopolski, Sokołów Małopolski sekä Tyczyn. Hallintokeskus Rzeszów muodostaa oman kaupunkipiirikuntansa.

Rzeszówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 24 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Rzeszówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 7,8 prosenttia.

Vuoden 2019 lopussa Rzeszówin piirikunnassa arvioitiin olevan 169&nbsp;438 asukasta, joista 50,6 prosenttia naispuolisia ja 49,4 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 163&nbsp;004 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 182&nbsp;566 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 20,1 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 61,8 prosenttia ja eläkeikäisten 18,1 prosenttia väestön keski-iän ollessa 39,8 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 1&nbsp;878 lasta.

## Lähteet
Pyhän Anastasia myrkytyksestä vapauttajan luostari

**Pyhän Anastasia myrkytyksestä vapauttajan luostari** () on luostari Chalkidikín niemimaalla Kreikassa. Se on omistettu nimensä mukaisesti Pyhälle Anastasia myrkytyksestä vapauttajalle eli suurmarttyyri Anastasia Farmakolytrialle. Luostari sijaitsee Polýgyroksen kunnassa lähellä Galátistan Agía Anastasían kylää, noin 32 kilometriä kaakkoon Thessalonikista.

Luostarin perustajaksi mainitaan perimätiedossa Bysantin keisarinna Theofano Martinakia eli myöhempi Pyhä Theofano vuonna 888. Ainakin nykyisellään sen perusti kuitenkin Thessalonikin arkkipiispa Pyhä Theonas vuonna 1552. Luostari osallistui Kreikan vapaussotaan vuonna 1821, minkä vuoksi turkkilaiset polttivat sen. Se rakennettiin uudestaan 1830-luvulta lähtien. Nykyisin luostarin asukasluvuksi mainitaan 47 (vuonna 2020). Vuoden 2011 väestönlaskennassa luostarissa asuviksi kirjattiin kuitenkin vain 4 henkeä. Hallinnoltaan luostari on stauropegiaalinen.

Rakennustyyliltään luostari edustaa jälkibysanttilaista arkkitehtuuria. Se on rakennettu rinteeseen noin 150 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Luostarin nykyinen pääkirkko (*[[katholikon]]*) on vuodelta 1834. Se on kolmilaivainen basilika, jossa on kupoli. Luostarin vanhinta osaa on sen eteläsiipi, joka säilyi ainoana vuoden 1821 tulipalosta. Luostarissa säilytettiin Pyhän Anastasian ja monien muiden pyhien pyhäinjäännöksiä, mutta ne varastettiin vuonna 2012.

Luostari juhlii vuosittain 22. joulukuuta.


Tiedosto:Agia Anastasia Farmakolytria Monastery 03.jpg|Luostarin pääovi.
Tiedosto:Agia Anastasia Farmakolytria Monastery 27.jpg|Luostaripihaa ja kirkko.
Tiedosto:Agia Anastasia Farmakolytria Monastery 18.jpg|Luostarin kirkko sisältä.
Tiedosto:Agia Anastasia Farmakolytria Monastery 16.jpg|Luostarin seinämaalauksia.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zygóksen luostari

**Zygóksen luostari** (; myös *Zygoun luostari*) oli ortodoksinen luostari Áthoksen niemellä Kreikassa lähellä Ouranoúpolin kylää. Se oli omistettu profeetta Elialle. Luostari on nykyisin raunioitunut eikä siellä ole asukkaita.

## Historia

Zygóksen luostari kuuluu historialtaan athoslaisiin luostareihin, mutta on kuitenkin nykyisen Athoksen itsehallinnollisen luostaritasavallan rajojen ulkopuolella. Luostari oli yksi Athoksen varhaisimpia. Sen paikalla on ollut rakennuksia jo antiikin ajalla noin 400 eaa.–500 jaa. Varhaisin maininta nimestä Zygós on vuodelta 942, vaikkakaan ei ole tietoa, viittasiko se vielä tuolloin luostariin. Zygóksen luostari on ollut olemassa viimeistään vuonna 991.

Luostari kukoisti 1000-luvulla ja oli tuolloin Athoksen merkittävimpiä. Luostari autioitui hieman ennen vuotta 1198 ja sen alue ja omaisuus luovutettiin keisari Aleksios III Angeloksen kultaisella bullalla Chilandárin luostarille. Noin 1206–1211 frankit käyttivät paikkaa linnoituksenaan. Siksi paikka tunnetaan myös nimellä *Fragkókastro* (Φραγκόκαστρο, ”Frankkien linna”). Tämän jälkeen luostari raunioitui vuosisatojen kuluessa.

Alueella on suoritettu kaivauksia vuodesta 1984. Kaivaukset ovat olleet arvokkaat, koska niiden avulla on ollut mahdollista tutkia keskiaikaista athoslaista luostaria, jonka päällä ei ole myöhempiä rakennusvaiheita.

## Rakennukset

Luostarin rauniopaikka sijaitsee noin kaksi kilometriä kaakkoon Ouranoúpolista lähellä Áthoksen niemen länsirannikkoa. Athoksen itsehallintoalueen suljetulle rajalle on paikalta vain noin 40 metriä. Paikalla on muun muassa linnoitusmuurien, tornien sekä luostarin pääkirkon (*[[katholikon]]*) raunioita. Linnoituksen pinta-ala on ollut noin 0,55 hehtaaria (5,5 stremmaa). Torneja on ollut 11. Pääkirkosta on säilynyt seinää noin neljän metrin korkeudelta sekä muun muassa seinämaalausten ja mosaiikkien osia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
NäppisTaituri

**NäppisTaituri** (myös TypingMaster tai TypeTastic) on internet-pohjainen ohjelma, jolla pyritään opettamaan kymmensormijärjestelmää erilaisten pelien ja harjoitusten kautta. Ohjelma sai alkunsa vuonna 1989 nimellä 10Sormi, myöhemmin Kymppisormi, ohjelmiston varhaisista vaiheista on kerrottu Taito Learning Oy:n historiikissa. 

## Käyttö
Opetusohjelma toimii kaikilla moderneilla HTML5-yhteensopivilla internet-selaimilla. NäppisTaituria voi kokeilla ilmaiseksi, jolloin pääsee kokeilemaan ohjelman kahta ensimmäistä oppituntia, tekemään taitokokeita ja pelaamaan näppispelejä. Jos haluaa päästä opiskelemaan ohjelman kaikkia kursseja ja oppitunteja, pitää ostaa haluamansa tilausjakso. NäppisTaituri tarjoaa kouluille mahdollisuuden kokeilla ohjelmaa ilmaiseksi kolmen kuukauden ajaksi kaikilla ominaisuuksilla.

## Suosio Suomessa
Vuonna 2016 NäppisTaiturin suosio lisääntyi Suomessa. Suosion lisääntymiseen liittyi vuonna 2016 käyttöön otettu uusi opetussuunnitelma, jonka mukaan luokilla 3-6 on järjestettävä näppäintaitojen opetusta. 2017 syksyllä Suomessa jo lähes 100 kuntaa oli hankkinut lisenssin kaikille kouluilleen käyttää NäppisTaituria. Alkaneella lukukaudella arviolta yli 200&nbsp;000 oppilasta treenasi näppäintaitoja NäppisTaiturilla koulussa sekä kotona.

## Käyttö ulkomailla
Näppistaiturin englanninkielisiä versioita on julkaistu vuodesta 1996 lähtien nimellä TypingMaster. Vuonna 2016 USA:ssa alettiin käyttämään tuotenimeä TypeTastic(R). Kehittyvillä markkinoilla mm. Aasiassa käytetään yleisesti TypingMaster Windows-työpöytäsovellusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset verkkosivut
* Virallinen YouTube-kanava
* Virallinen blogi
Liebherr R 9800

**Liebherr R 9800** on suurin Liebherrin valmistama kaivinkonemalli. Se on suunniteltu avolouhoskäyttöön ja siitä on olemassa pisto- ja kuokkakaivinkoneversiot. Sitä valmistetaan kahdenlaisilla dieselmoottoreilla ja siitä on olemassa myös sähkoversio. Lego Group on tehnyt laitteesta vuonna 2019 julkaistun Technic-rakennussarjan 42100 yhteistyössä Liebherrin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Liebherr R 9800 Liebherrin sivuilla
Närepirkko

**Närepirkko** (*Myrrha octodecimguttata*) on leppäpirkkojen (Coccinellidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Aikuinen närepirkko on kooltaan 4-5 mm. Pohjaväriltään laji on ruskea. Lajin nuoret yksilöt ovat pohjaväriltään vaaleampia kuin aikuiset. Närepirkon peitinsiivissä on vaaleita täpliä, joiden rivitys on 2-1-3-2-1 tai 3-1-3-2-1, jos pieni viivamainen täplä huomioidaan. Peitinsiipien täplien koko vaihtelee ja ne voivat yhdistyä toisiinsa. Etuselän takareunan täplät yhtyvät melkein peitinsiipien etureunan isoihin täpliin. Närepirkosta esiintyy Etelä-Euroopassa alalaji *formosa*, jolla vaaleat täplät ovat laajentuneet peittämään suurimman osan ruumiista.

Närepirkko elää erityisesti hiekkarantojen reuna-alueilla kasvavilla männyillä ja myös kalliomännyillä. Närepirkko talvehtii männyn rungon alaosissa kaarnan raoissa ja neulaskarikkeessa. Laji ei pidä muurahaisista. Närepirkko saalistaa toukkana ja aikuisena pieniä, pehmeitä hyönteisiä.

Närepirkko on Suomessa vakiintunut ja yleinen laji esiintyen lähes koko maassa pohjoisinta Lappia lukuun ottamatta. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi. Lajia esiintyy pääasiassa Pohjoismaissa ja Euroopan alueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*iNaturalist: Närepirkko (''Myrrha octodecimguttata'')
*UPM, Kari Heliövaara: Metsiemme kovakuoriaisia: Närepirkko (''Myrrha octodecimguttata''), sivu 21 (pdf)
*National Center for Biotechnology Information (NCBI): Myrrha octodecimguttata, taxonomy 
*Pherobase: Semiochemicals of Myrrha octodecimguttata, the Eighteen-spotted ladybird
Leila Alaoui

**Leila Alaoui** (10. heinäkuuta 1982 Pariisi, Ranska – 18. tammikuuta 2016 Ouagadougou, Burkina Faso) oli ranskalais-marokkolainen valokuvaaja, joka kuvasi siirtolaisia useassa maassa ja dokumentoi tavallisia marokkolaisia. Hän kuoli Ouagadougoun terrori-iskussa saamiinsa vammoihin.

## Nuoruus ja opiskelu
Leila Alaoui syntyi vuonna 1982 Pariisissa, mutta hän vietti nuoruutensa Marokon Marrakechissa. Hänen äitinsä Christine Abrate oli ranskalainen ja hänen isänsä Abdelaziz Alaoui marokkolainen liikemies. Perheessä oli kolme lasta. Leila Alaoui halusi jo nuorena kuvajournalistiksi ja opiskeli valokuvausta ja antropologiaa New Yorkin kaupunginyliopistossa.

## Ura
Alaoui palasi Marokkoon vuonna 2008, kun hän sai Euroopan unionilta apurahan siirtolaisia käsittelevään projektiin. Hän halusi Marokossa ryhtyä myös dokumentoimaan eri alueiden välisiä kulttuurieroa samaan tapaan kuin Robert Frank oli tehnyt Yhdysvalloissa. Alaoui matkusti kylästä toiseen liikkuvan studionsa kanssa ja vietti aina viikon yhdessä kylässä. Hän halusi näin asukkaiden tottuvan häneen. Valokuvia hän otti usein markkinapäivänä, jolloin kylään tuli ihmisiä myös ympäröivältä maaseudulta. Naisten kanssa Alaoui valmisti esimerkiksi kuskusia ja otti samassa yhteydessä valokuvia.

Tanskalainen pakolaisjärjestö Dansk Flygtningehjælp palkkasi vuonna 2013 Alaouin kuvaamaan pakolaisia Libanonissa. Samana vuonna hän loi *Crossings* -nimisen videoinstallaation, jossa kuvattiin marokkolaisia matkustamassa Eurooppaan. ”Everyday Heroes of Syria” -projektia varten hän puolestaan kuvasi erityisesti syyrialaispakolaisia Libanonissa, Jordaniassa ja Irakissa.

UN Womenin ja Amnesty Internationalin toimeksiannosta Alaoui lähti vuoden 2016 alussa Burkina Fasoon kuvaamaan naistenoikeusten kampanjaa varten. Kampanjan nimi oli ”My Body My Rights”. Hän oli ensimmäistä viikkoansa Burkina Fasossa, kun hän haavoittui 15. tammikuuta tapahtuneessa terrori-iskussa. Häneen oli pysäköityneessä autossa, kun häneen osui useampia luoteja. Alaoui vietiin sairaalaan, missä hänelle tehtiin operaatio. Hänen tilanne oli vakaa, mutta sitten hän sai kolme päivää myöhemmin sydänkohtauksen, mihin hän kuoli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fondation Leila Alaoui
Bindu (näyttelijä)

**Bindu Nanubhai Desai** (s. 17. huhtikuuta 1951 Valsad, Bombay, Intia), yleensä pelkästään **Bindu**, on intialainen näyttelijä. Hän oli uransa huipulla hindinkielisessä elokuvateollisuudessa 1970-luvulla. Hänet tunnettiin parhaiten vamppimaisista rooleistaan.

## Yksityiselämä
Bindu meni naimisiin Champaklal Zaverin kanssa perheensä vastustuksesta huolimatta vain 16-vuotiaana. Hän oli kerran seitsemännellä kuukaudella raskaana, mutta sai myöhäisen keskenmenon.

## Valikoitu filmografia
* *[[Anpadh]]* (1962)
* *[[Do Raaste]]* (1969)
* *[[Ittefaq (vuoden 1969 elokuva)|Ittefaq]]* (1969)
* *[[Kati Patang]]* (1970)
* *[[Dastaan (vuoden 1972 elokuva)|Dastaan]]* (1972)
* *[[Zanjeer]]* (1973)
* *[[Abhimaan]]* (1973)
* *[[Imtihan]]* (1974)
* *[[Hawas]]* (1974)
* *[[Shaan (elokuva)|Shaan]]* (1980)
* *[[Hero (vuoden 1983 elokuva)|Hero]]* (1983)
* *[[Karma (vuoden 1986 elokuva)|Karma]]* (1986)
* *[[Biwi Ho To Aisi]]* (1988)
* *[[Kishen Kanhaiya]]* (1990)
* *[[Hum Aapke Hain Koun…!]]* (1994)
* *[[Judwaa]]* (1997)
* *[[Main Hoon Na]]* (2004)
* *[[Om Shanti Om]]* (2007)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Nimellisarvo (täsmennyssivu)

**Nimellisarvo** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* nimellisarvo, taloustieteessä hyödykkeen nimellinen arvo
* nimellisarvo, sähkötekniikassa suureen arvo, jonka mukaan asennus tai sen osa on suunniteltu ja nimetty
Satara

**Satara** on Intian Maharashtran osavaltiossa sijaitseva noin 120&nbsp;000 asukkaan kaupunki, joka toimii samannimisen piirikunnan hallinnollisena keskuksena. Kaupunki on toiminut Marathivaltakunnan pääkaupunkina historiansa aikana. Shivaji valloitti Sataran ja Paralin linnoitukset vuonna 1663. Nykyisen Sataran piirikunnan alue oli kukkulaista ja sitä peittivät tiheät metsät, minkä vuoksi Shivaji rakennutti alueelle useita linnoituksia. Kaupungin nimi on peräisin marathinkielisestä sanasta *satara*, joka tarkoittaa seitsemäätoista, koska Sataran linnoituksella oli 17 muuria. Britit ottivat alueen haltuunsa vuonna 1848, jonka jälkeen he korjauttivat linnoitusta. Sataran linnoitus oli brittien sotilastukikohta sepoykapinan aikana.

Intian vuoden 2011 väestönlaskennassa Sataran väkiluku oli 120&nbsp;195 henkeä. Asukkaista melkein 80 prosenttia on uskonnoltaan hindulaisia ja 14&nbsp;% muslimeita. Buddhalaiset muodostavat neljän prosentin suuruisen vähemmistön. Väestöstä 4&nbsp;570 asuu slummialueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Apotti (täsmennyssivu)

**Apotti** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* apotti, katolisen munkkiluostarin johtaja
* Apotti, potilastietojärjestelmä sekä sen käyttöönottoon liittyvä hanke
* apotit, mesikkojen heimoon kuuluva varpuslintusuku
Eino Pinomaa

**Eino Johannes Pinomaa** (vuoteen 1935 **Gulin**, 5. elokuuta 1929 Hämeenlinna – 19. syyskuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen kirkkoherra, rovasti ja Suomen Kristillisen Liiton poliitikko. Pinomaa muistetaan SKL:n ensimmäisenä puoluesihteerinä. Pappisurallaan Pinomaa työskenteli Meilahden seurakunnassa apulaisena vuosina 1976–1983, kappalaisena 1983–1987 ja kirkkoherrrana vuosina 1987–1993 jolloin hän jäi eläkkeelle. Ennen Meilahtea Pinomaa työskenteli Suomen Kristillisen Liiton puoluesihteerinä 1975–1978, Vartiokylän seurakunnan pappina 1964–1974, Vanhankirkon seurakunnassa 1963–1964, opettajana 1959–1963, SKY:n ylioppilaspastorina 1957–1958 sekä Oriveden seurakunnassa saarnaajana 1955–1957. 

Pinomaa valmistui ylioppilaaksi Käpylän yhteisklukiosta 1947. Hän suoritti teologian kandidaatin tutkinnon Helsingin yliopistossa 1952 ja hänet vihittiin papiksi 1953. Hän jäi eläkkeelle kirkkoherran virasta 1993.

Luottamustehtävissä Pinomaa työskenteli järjestömuotoisen SKL:n pääsihteerinä 1965–1974 sekä Kristillisen radio- ja televisioliiton puheenjohtajana vuodesta 1983. Pinomaa toimi *[[Kristityn Vastuu]]*-lehden päätoimittajna vuosina 1970–1971 sekä *[[Aaltopituus (lehti)|Aaltopituus]]*-lehden päätoimittajana vuodesta 1983. Pinomaalle myönnettiin rovastin arvonimi 1984.

## Lähteet
Konrad Telmann

**Ernst Otto Konrad Zitelmann**, kirjailijanimi **Konrad Telmann**, (26. marraskuuta 1854 Stettin – 24. tammikuuta 1897 Rooma, Italia) oli saksalainen kirjailija.

Zitelmann opiskeli oikeustiedettä ja toimi sen jälkeen tuomioistuimessa, mutta erosi tehtävästä ja asettui terveydellisistä syistä Etelä-Eurooppaan. Hän asui pitkiä aikoja muun muassa Mentonissa, jossa hän avioitui taiteilija ja kirjailija Hermine von Preuschenin kanssa 1891. Zitelmann käytti kirjailijanimeä Konrad Telmann kirjoittaessaan viihteellisiä, laadultaan kevyitä kirjoja.

Zitelmannin parhaimpiin teoksiin kuuluu romaani *Was ist Wahrheit?.* Hänen esikoisteoksensa on 1874 ilmestynyt *In Pommern und andere Novellen*. Hän julkaisi myös runokokoelman *Meereswellen*. Kahdeksanosainen *Ausgewählte Werke* (Valitut teokset) ilmestyi 1908.

## Teokset
* *Was ist Wahrheit?*
* *In Pommern und andere Novellen* (1874), novelleja
* *Frische Blätter*
* *Im Frührot*, 1880 romaani
* *Götter und Götzen*, 1884 romaani
* *Das Spiel ist aus*, romaani
* *Moderne Ideale*, 1886 romaani
* *Dunkle Existenzen*, 1886 romaani
* *Vom Stamm der Ikariden*, 1889
* *Unterm Strohdach*, 1892
* *Auf eigener Scholle*, 1894
* *Schattenpflanzen*, 1894
* *Vae Victis*  
* *Trinacria*, romaani
* *Bohemiens*, romaani 1895 
* *Unter römischem Himmel*, romaani 1896 
* *Gottbegnadet*, 1897
* *Aus Mitleid*, 1897
* *Unter den Dolomiten*, 1898
* *Meereswellen*, runoja
* *Ausgewählte Werke*, 1908, valitut teokset

### Suomennettu teos
* *Vuoriston kätkössä*: romaani. 1–2; suom. Väinö Jokinen. Pori: Osuuskunta Kehitys 1913–1914. Sarja: Joutohetkien lukemista työväestölle, 5. 

## Lähteet
Tsooru

**Tsooru** on kylä Kaakkois-Virossa Võrumaan maakunnassa Antslan kunnassa.

Kylä sijaitsee Antsla-Sänna-tien vieressä.

## Historia
Ensimmäisen kerran Tsooru mainitaan vuonna 1419 nimellä Tzoro.

Kansanperinteen mukaan Tsooru sai nimensä etelävironkielisestä sanasta *tsoro*, joka viittaa puroon.

## Lähteet
Kalvaskynsimö

**Kalvaskynsimö** (*Draba oxycarpa*) on ristikukkaiskasvien (Brassicaceae) heimoon ja kynsimöiden (*Draba*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on monivuotinen ja suhteellisen suurikukkainen kynsimölaji. Nykyisin kalvaskynsimö luokitellaan omaksi lajikseen, mutta aiemmin sitä on pidetty kultakynsimön (*Draba alpina*) kanssa samana lajina.

Kalvaskynsimö voi kasvaa noin kymmenkunta senttimetriä korkeaksi. Sen varsi on lehdetön sekä yleensä karvainen, mutta toisinaan kalju. Varressa on useimmiten sekä tähtikarvoja että tavallisia yksihaaraisia karvoja. Lehdet kasvavat ruusukkeena varren tyvellä ja ovat väriltään tummanvihreitä. Lehdet ovat myös karvaisia ja toisinaan hammaslaitaisia. Kukat ovat vaaleankeltaisia, ja terälehdet menevät reunoiltaan usein hieman päällekkäin. Kalvaskynsimö kukkii kesä–heinäkuussa. Hedelminä olevat lidut ovat karvaisia.

Kalvaskynsimö kasvaa tuntureilla kalliohyllyillä sekä vuotomailla. Kalvaskynsimöä ei kasva Suomessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* JSTOR Global Plants: ''Draba oxycarpa'' 
* Flora of North America: ''Draba oxycarpa''
Paul Esser

**Paul Esser** (24. huhtikuuta 1913 Geldern-Kapellen – 20. tammikuuta 1988 Teneriffa) oli saksalainen näyttelijä. Hän esiintyi näyttämöllä ja televisiossa ja teki myös äänirooleja. Hänet muistetaan pääroolistaan poliisisarjassa *[[Rikospaikalla]]*. Esser esiintyi lastenelokuvissa *[[Vaahteramäen Eemeli (elokuva)|Vaahteramäen Eemeli]]* ja *[[Eemelin uudet metkut (elokuva)|Eemelin uudet metkut]]*, joissa hän esitti Marjolahden tohtoria (jonka ääntä esitti Hans Lindgren) ja televisiosarjassa *[[Peppi Pitkätossu (televisiosarja)|Peppi Pitkätossu]]*, jossa hän esitti Kukkasta.
Uuden Musiikin Kilpailu 2021

**Uuden Musiikin Kilpailu 2021** (**UMK21**) järjestettiin 20. helmikuuta 2021 Tampereen Mediapoliksessa. Se oli järjestyksessään kymmenes ''Uuden Musiikin Kilpailu'', ja siinä valittiin Suomen edustaja vuoden 2021 Eurovision laulukilpailuun Rotterdamiin Alankomaihin. *Uuden Musiikin Kilpailun* voitti Blind Channel kappaleella "Dark Side".

## Formaatti
Vuoden 2021 *Uuden Musiikin Kilpailun* avoin haku järjestettiin 1.–7. syyskuuta 2020 ja hakemuksia tuli 278. Lopulliset seitsemän finalistia valitsi asiantuntijoista koostuva raati. Finalistit julkistettiin yleisölle 13. tammikuuta 2021. Voittaja valittiin yleisöäänestyksen ja kansainvälisten raatien yhteistuloksella. Yleisöäänestyksen painoarvo oli 75 prosenttia ja kansainvälisten raatien 25 prosenttia. Kansainväliset raadit olivat vuonna 2021 Alankomaat, Espanja, Islanti, Iso-Britannia, Puola, Sveitsi ja Yhdysvallat.

## Kilpailun kulku
Kilpailun finaali järjestettiin Tampereen Mediapoliksessa lauantaina 20. helmikuuta 2021 ilman yleisöä. Se lähetettiin suorana lähetyksenä Yle TV1 -kanavalla. Finaalia seurasi esityspäivänä keskimäärin 1&nbsp;148&nbsp;000 katsojaa. Ääniä annettiin yhteensä 138 195 kappaletta.
### Finaali

## Lähteet
Esser

**Esser** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Dick Esser (1918–1979), alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti
*Hermann Esser (1900–1981), saksalainen natsipoliitikko ja toimittaja
*Markus Esser (s. 1980), saksalainen moukarinheittäjä
*Paul Esser (1913–1988), saksalainen teatteri- televisio- ja ääninäyttelijä
Hannelore Schroth

**Hannelore Emilie Käte Grete Schroth** (10. tammikuuta 1922 Berliini, Weimarin tasavalta – 7. heinäkuuta 1987 München, Länsi-Saksa) oli saksalainen elokuva-, teatteri- ja televisionäyttelijä, jonka ura kesti yli viisi vuosikymmentä. Suomessa Schroth tunnetaan ainakin *[[Vaahteramäen Eemeli]]* -elokuvista, joissa hän esitti rouva Pekkalaa.

## Yksityiselämä
Schroth syntyi Berliinissä. Hänen vanhempansa olivat näyttelijät Heinrich Schroth ja Käthe Haack. Hänen vanhempi velipuolensa oli näyttelijä ja elokuvaohjaaja Carl-Heinz Schroth (1902–1989), joka oli syntynyt Heinrich Schrothin aiemmasta avioliitosta Else Ruttersheimin kanssa.

Schroth avioitui näyttelijä Carl Raddatzin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon. Hän avioitui toisen kerran itävaltalaisen syvänmerensukeltajan Hans Hassin kanssa. Heille syntyi poika Hans Hass Jr. (1946–2009), josta tuli näyttelijä ja poplaulaja. Hän oli kolmannen kerran naimisissa lakimiehen kanssa ja heille syntyi poika Christopher Kantapper Kösterin (1953–2012). Hänen molemmat poikansa tekivät itsemurhan.

Schroth kuoli vuonna 1987 65-vuotiaana ja haudattiin Berliiniin Friedhof Heerstraßen hautausmaalle.