open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Transsendenttiluku

**Transsendenttiluku** (myös **transkendenttiluku**) on  kompleksiluku, joka ei ole algebrallinen luku. Transsendenttisia ovat siis kaikki ne luvut, jotka eivät toteuta mitään kokonaiskertoimista polynomiyhtälöä (jossa vähintään yksi polynomin kertoimista eroaa nollasta). Transendenttiluku voi kuulua myös reaalilukuihin, jotka sisältyvät kompleksilukuihin.

Tunnettuja transsendenttilukuja ovat ympyrän kehän ja halkaisijan pituuksien suhde &pi; eli pii, Neperin luku *e* sekä Liouvillen luku *L*. Luvun transsendenttisuuden testaamiseen ei tunneta mitään yleistä menetelmää. Kuitenkin joidenkin lukujen transsendenttisuus voidaan todistaa mm. Liouvillen lauseen avulla.

Suurin osa reaaliluvuista on transsendenttilukuja, sillä transsendenttilukujen joukko on ylinumeroituvasti ääretön kun taas algebrallisten lukujen joukko on numeroituvasti ääretön. Mikäli kompleksitasosta tai reaalilukusuoralta valitaan satunnainen luku, sen teoreettinen todennäköisyys olla algebrallinen luku on nolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Proof that <math>e</math> is transcendental  
* Proof that <math>e</math> is transcendental (PDF)  
* Proof that <math>\pi</math> is transcendental (PDF)
LAN

**LAN** voi tarkoittaa:

* lähiverkko, 
* LAN Airlines, eteläamerikkalainen lentoyhtiö
* henkilöitä:
** Ngọc Lan (1956–2001), vietnamilainen laulaja.
Imaginaariluku

**Imaginaariluku** on negatiivisen luvun tai nollan neliöjuuri. Toisin sanoen imaginaariluku on sellainen kompleksiluku, jonka reaaliosa on 0. Usein imaginaarilukua kutsutaan puhtaaksi imaginaariluvuksi erotukseksi yleisistä imaginaariluvuista eli kompleksiluvuista.

Käyttäen ei-negatiivista reaalilukua a imaginaariluku voidaan ilmaista muodossa 

:\sqrt{-a} = i\sqrt{a}, 

missä  i on imaginaariyksikkö, joka toteuttaa yhtälön  i^2 = -1. Sähkötekniikassa imaginaariyksikköä on perinteisesti merkitty kirjaimella *j*, koska *i* on varattu sähkövirran hetkellisarvon symboliksi.

Nolla on sekä reaaliluku että imaginaariluku, koska  0 = 0i. Nollan imaginaarisuuden seurauksena imaginaariluvut muodostavat yhteenlaskun suhteen ryhmän. Myöhemmin havaittiin, että imaginaarilukujen yhdessä reaalilukujen kanssa muodostama kompleksilukujen kunta on aivan välttämätön funktioteorian kehittämiseksi.

## Imaginaariluvun alkuperä
Italialainen Rafael Bombelli määritteli imaginaariluvut vuonna 1572. Käsite imaginaarinen tulee ranskalaiselta René Descartesilta, joka piti kompleksilukuja mielikuvituksen tuotteina. 

Imaginaariluvut otettiin käyttöön, jotta yhtälöillä tyyppiä

x^2+a=0,

missä  a > 0, olisi olemassa ratkaisut  x=\pm i\sqrt{a}. 

## Imaginaarilukujen soveltaminen
Fysiikan ja tekniikan jaksollisten ilmiöiden käsittely muuttuu imaginaarilukujen avulla yksinkertaiseksi. Siten värähtelyjen ja vaihtosähkösuureiden esitys tehdään perinteisesti kompleksilukujen avulla.

## Katso myös
*Juuri (laskutoimitus)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
Monoidi

**Monoidi** on algebrallinen rakenne, joka koostuu joukosta S ja sen alkioihin liittyvästä binäärioperaatiosta * (merkitään (S,*)) jotka toteuttavat seuraavat ehdot:

# Suljettu: kaikilla  a, b \in S  siten, että a*b \in S.
# Assosiatiivisuus: kaikilla a, b, c \in S siten, että (a*b)*c = a*(b*c).
# Neutraalialkio: kaikilla a \in S on olemassa e \in S siten, että e * a = a * e = a.

Toisin sanoen monoidi on puoliryhmä, jossa on neutraalialkio.

Esimerkkejä:

#Luonnollisten lukujen joukko muodostaa monoidin yhteenlaskun suhteen neutraalialkionaan 0, ja kertolaskun suhteen neutraalialkionaan 1.
#Merkkijonot operaationa niiden yhdistäminen on monoidi, jossa neutraalialkio on tyhjä merkkijono.

Monoidi on vaihdannainen, jos operaatio on vaihdannainen. Yllä ensimmäinen esimerkki on vaihdannainen: esimerkiksi 2+3=3+2 ja 4*5=5*4, ja sama pätee kaikilla luvuilla. Toinen esimerkki ei ole, merkkijonojen "xy" ja "ab" yhdiste on "xyab" mutta toisinpäin "abxy".

Moni algebrallinen rakenne sisältää monoidin osana määritelmäänsä, esimerkiksi ryhmä, rengas ja kunta.

## Lähteet
570

## Tapahtumia

* Kiinassa pohjoisen Qi-dynastian hallitsija Hou Zhu otti hallitsijanimekseen Wuping.
* Islamilaisen perimätiedon mukaan norsun vuosi, jolloin Jemenin kuningas Abraha teki sotaretken Mekkaa vastaan.

## Syntyneitä

* (noin) Profeetta Muhammad, islamin perustaja (k. 632)
* Kildebert II, Austrasian ja Burgundin kuningas (k. 595

## Kuolleita

* ʿAbdullah ibn ʿAbdul-Muṭṭalib, profeetta Muhammadin isä (s. 546)
* Gildas, englantilainen munkki ja historioitsija
* Olympiodoros nuorempi, bysanttilainen uusplatonilainen opettaja ja astrologi (s. 495)
476

Vuosi **476** oli juliaanisen kalenterin mukaan torstaina alkanut karkausvuosi. Vuosi oli **1221 [[Ab urbe condita (ajanlasku)|Ab urbe condita]]** roomalaisen ajanlaskun mukaan, ja se tunnettiin myös nimellä **Basilicuksen ja Armatuksen konsulikauden vuosi**. 

Länsi-Rooman valtakunnan kaatumisen vuoksi monet historijoitsijat pitävät sitä Antiikin ajan viimeisenä vuotena ja Keskiajan alkuna. Rooman valtakunta jatkoi olemassaoloansa vielä lähes tuhat vuotta idässä Bysantin valtakuntana vuoteen 1453 asti.
## Tapahtumia

#### Eurooppa
*Elokuu: Entinen Itä-Rooman Zenon valloittaa Konstantinopolin ja syöksee keisari Basiliscuksen vallasta. Zenon palautetaan keisariksi ja Basiliscus vangitaan.
*23. elokuuta: Odovakarin armeija julistaa hänet Italian kuninkaaksi. Hän aloittaa marssin armeijansa kohti Ravennaa, sen hetkistä Länsi-Rooman valtakunnan pääkaupunkia.
*4. syyskuuta: Odovakar syrjäyttää Romulus Augustuluksen vallasta Ravennassa. Tätä päivää pidetään perinteisesti päivänä, jolloin Rooman valtakunta tuhoutui.
*Talvi: Itä-Rooman keisari Zenon tunnustaa vandaalien kuningaskunnan vallan Italiassa ja läntisessä Afrikassa.

#### Aasia

* Feng murhaa pohjoisen Wei-dynastian keisarin Xianwenin ja julistaa itsensä keisarinnaksi. 

## Syntyneitä

* Aryabhata, intian ensimmäinen suuri tiedemies. Hänen syntymävuottaan pidetään perinteisesti Intian klassisen matematiikan ja tähtitieteen kauden alkuna.
* Pyhä Ellero, toskanassa syntynyt kristitty munkki ja katolisen sekä ortodoksisen kirkon pyhimys.

## Kuolleita
* Basiliscus, Bysantin keisari, kuoli nälkään vankeudessa.
*Xianwen, pohjoisen Wei-dynastian keisari.
540

## Tapahtumia
* Hunnit (*hunas*) tuhosivat Intian Gupta-valtakunnan ja syöksivät niemimaan anarkiaan.
* Ildibad nousee ostrogoottien kuninkaaksi.

## Syntyneitä
* Bysantin keisari Tiberius II Constantinus (k. 582)

## Kuolleita
* Vitiges, ostrogoottien kuningas.
* Kuningas Arthur ja Mordred, Cambrian annaalien mukaan.
797

## Tapahtumia
* Irene (755–803) tulee Bysantin keisarinnaksi.
## Syntyneitä
* Pipin I, Akvitanian kuningas
## Kuolleita
* Bysantin keisari Konstantin VI (s. 771)
755

## Tapahtumia
* An Lushan nousee kapinaan Tang-dynastiaa vastaan.

## Syntyneitä
* Irene Bysantin keisarinna (viimeistään).
582

## Tapahtumia
* Maurikios, (539-602) tuli Bysantin keisariksi, hallitsi vuoteen 602.

## Kuolleita
* Tiberius II Constantinus (s. 540) Bysantin keisari vuodesta 578.
602

## Tapahtumia
* Fokas kaappasi vallan Itä-Rooman keisari Maurikiokselta ja teloitutti tämän.

## Syntyneitä
* 
## Kuolleita
* Maurikios (s. 539), Itä-Rooman keisari vuodesta 582 lähtien.
542

## Tapahtumia
* Justinianuksen rutto  iski Konstantinopoliin.
* Ostrogoottien kuningas Totila valloitti Napolin ja osia Italiasta.
* Itäisen Wei-dynastian keisari Xiao Jing Di 534-550 lakkasi käyttämästä hallitsijanimeä Xinghe.
## Syntyneitä
* Su Wei

## Kuolleita
*
Kategorinen imperatiivi

**Kategorinen imperatiivi** eli ehdoton käskylause on Immanuel Kantin kuuluisa velvollisuuseettinen moraalikäsitys. Kantin ajattelussa kategorinen imperatiivi on normi, joka pätee olosuhteista riippumatta. Kategorinen imperatiivi on Kantin mukaan ehdoton normi, joka sitoo kaikkia järkeviä olentoja.

Kategorisen imperatiivin mukaan teko on moraalisesti hyvä, jos maksiimin, jonka perusteella tekoon ryhdyttiin, voitaisiin toivoa olevan yleispätevä laki. Tästä seuraa loogisesti, että ketään ihmistä ei saa käyttää välineenä, ellei hän ole samalla päämäärä: sama moraalinen laki koskee minua kuin muitakin, eikä kukaan saa erioikeuksia (tai kaksinaismoraalia). Kategorisen imperatiivin mukaan ihmisen olisi siis toimittava oman itsensä täydellistämiseksi ja muiden hyvinvoinnin lisäämiseksi.

Kant muotoili kategorisen imperatiivin useilla tavoin: 
# Toimi aina siten, että toimintatavastasi voitaisiin tehdä yleinen moraalilaki.
# Kohtele kaikkia ihmisiä, myös itseäsi, ikään kuin he olisivat päämääriä sinänsä, älä koskaan pelkkinä välineinä.
# Toimi aina niin kuin tahtosi olisi eettisten periaatteittesi nojalla yleismaailmallinen lain säätäjä.
# Toimi aina niin kuin olisit eettisine periaatteinesi päämäärien kuningaskunnan lakia säätävä jäsen.

Kant hahmotteli velvollisuusetiikkansa alun perin teoksessaan *Moraalin metafysiikka*. Hän muotoili myöhemmin moraalifilosofiansa uudelleen yksinkertaistettuna versiona *Moraalin metafysiikan perustuksessa*.

## Katso myös
* Hypoteettinen imperatiivi

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
741

## Tapahtumia

* Konstantin V:stä tuli ensimmäisen kerran Bysantin keisari, ehtien hallita vain vuoden ennen kuin Artabasdus (keisari 741–743) kaappasi häneltä vallan
* Kiinassa Tang-dynastian keisari (&#29572;&#23447; xuán zōng) lakkasi käyttämästä hallitsijanimeä Kaiyuan

## Syntyneitä

* 

## Kuolleita

* Bysantin keisari (717–741) Leo III Isaurialainen (s. 675)
* Kaarle Martel, frankkien hallitsija (major domus)
578

## Tapahtumia
* Tiberius II Constantinus (540–582) tuli Bysantin keisariksi, hallitsi vuoteen 582.
* Kiinassa Pohjoisen Zhou-dynastian keisari Wu Di vaihtaa hallitsijanimekseen Xuanzheng ja kuolee samana vuonna.

## Kuolleita
* Bysantin keisari Justinus II (s. 520, hallitsijana vuodesta 565)
Pyjama

**Pyjama** eli **yöpuku** on aasialaista alkuperää oleva vaate. Alkuperäinen *paijama* tarkoittaa löysiä, vyötärönauhalla varustettuja kevyitä housuja, kuten Salwar kameez. Tällaisia käyttävät Etelä- ja Länsi-Aasiassa sekä miehet että naiset.
Yhdysvalloissa, Britanniassa ja useimmissa englanninkielisissä maissa pyjama ( tai ) tarkoittaa kaksiosaista, löysää pukua, jota käyttävät sekä miehet että naiset lähinnä yöpukuna. Joskus vaatetta käytetään kuitenkin myös oleskeluun.

Encyclopædia Britannican mukaan pyjama teki ensiesiintymisensä länsimaissa 1600-luvulla Englannissa, jossa sitä käytettiin oleskeluasuna. Se meni kuitenkin pian pois muodista. Noin vuonna 1870 pyjama palasi brittikolonistien mukana uudelleen länsimaihin, jossa sitä käytettiin nyt yöpukuna. Naisten yöpuvuksi pyjama tuli 1900-luvun alussa, ja kotien oloasuksi 1920.

Pyjama saattaa olla kaksiosainen, mutta myös yhtenäisiä yksiosaisia pyjamia on olemassa. Perinteisin pyjama on yhtenäinen haalarimallin pyjama, jossa on takapuolen kohdalla pieni kahdella napilla kiinni oleva luukku. Suomen Puolustusvoimien virallinen yöasu on tummansininen, mitta sitä ei nimitetä pyjamaksi.

Sana pyjama on tullut englannin kieleen bengalin kielen sanasta *payjāmā* (পায়জামা). Sen alkuperä on persian kielen sanassa *pāy-jāmeh* (پايجامه), joka tarkoittaa "jalkapukinetta".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
496

## Tapahtumia
* Djamasp Persian hallitsijaksi (496–498).
* Frankkien kuningas Klodvig (481–511) kääntyi kristinuskoon.
* Tolbiacin taistelu

## Kuolleita
* Vandaalien kuningas Gundamund (484–496) kuoli, Trasamundista tulee kuningas.
698

## Tapahtumia
* Bysantti menettää Karthagon lopullisesti arabeille.
* Bysantin laivasto kapinoi ja sen johtaja Apsimar syrjäyttää keisari Leontius II:sen ja hänestä tulee keisari Tiberius III.
* Kuultuaan vallankaappauksesta Justinianus II Rhinotmetus (Bysantin keisari vuosina 685 - 695 ja 705 - 711 pakenee Chersonin saarelta jonne hänet oli karkotettu.
* Kiinassa toisen Zhou-dynastian keisarinna Wu Zetian ottaa käyttöön hallitsijanimen Shengli.

## Syntyneitä
* 
## Kuolleita
*
Luettelo Walesin ruhtinaista

**[[Wales]]** oli jakautunut ison osan historiaansa useampaan pikkuvaltioon, joista jollain oli välillä ylivalta. Luettelossa on hallitsijan nimi, lisänimi kymriksi, mikäli sellainen on, ja sen suomennos, synnyin- ja kuolinvuosi, hallitusaika sekä kyseisen ruhtinaan hallitsema pikkuvaltio. Mikäli hallitsija on hallinnut koko Walesia, lukee valtion kohdalla Wales. Koska valtioita on useita, ovat jotkut hallitsijat samalta ajalta.

Sana "ap" on kymriä ja merkitsee "poikaa", esimerkiksi *Cadell ap Rhodri* on "Cadell Rhodrinpoika".

    
Englanti valloitti Walesin vuonna 1282. Vuonna 1301 kuningas Edvard I lupasi Walesin päälliköille hallitsijaksi Walesissa syntyneen miehen. Niinpä hän julisti Walesin alueella syntyneen poikansa Edvardin Walesin prinssiksi (engl. *prince* tarkoittaa sekä prinssiä että ruhtinasta), joka on nykyäänkin Ison-Britannian kruununperillisen arvonimi.
668

## Tapahtumia
* Konstantinos IV (649 – 685) Bysantin keisariksi, hallitsi vuoteen 685
* Sillan kuningaskunta Koreassa valtasi Koguryon Kiinan avustuksella
* Kiinassa Tang-dynastian keisari &#39640;&#23447; gāo zōng vaihtoi hallitsijanimensä Qianfenginsta Zongzhangiksi

## Syntyneitä
* Justinianus II, Bysantin keisari vuosina 685 – 695 ja 705 – 711 (k. 711)
## Kuolleita
* 15. syyskuuta – Konstans II, Bysantin keisari (641 – 668), murhattiin Sisiliassa ollessaan kylpemässä (s. 630)
641

## Tapahtumia
* Huhtikuu: arabit valloittivat Aleksandrian, Egyptin vuonna 639 alkanut valloitus päätöksessä
* Sairaalloinen Konstantinos III hallitsi Bysanttia 11. helmikuuta - 25. toukokuuta yhdessä velipuolensa Heraklonasin kanssa.
* Heraklonas hallitsi Bysanttia 11. helmikuuta - syyskuu. Konstantin III:n kannattajat kapinoivat ja nostivat valtaistuimelle hänen poikansa Konstans II:n, joka oli vain 11-vuotias. Heraklonas karkotettiin.

## Syntyneitä
* 
## Kuolleita
* 11. helmikuuta: Herakleios, Bysantin keisari vuosina 610 - **641** (s. 575).
* 25. toukokuuta: Konstantinos III, Bysantin keisari (s. 612).
* Heraklonas, Bysantin keisari (s. 626).
Kaasu

**Kaasu** on yksi aineen olomuodoista. Muut olomuodot ovat neste ja kiinteä. Kaasut, kuten nesteetkin, ovat *fluideja* eli ne virtaavat eivätkä vastusta muodonmuutoksia.  Kaasumuodossa aineen atomeilla tai molekyyleillä on niin suuri energia, etteivät aineen nesteenä pitävät sidosvoimat kykene pitämään atomeita kasassa ja täten ne liikkuvat satunnaiseti tilassa. Tämän vuoksi kaasut, toisin kuin nesteet, eivät pysy vakiotilavuudessa vaan pyrkivät täyttämään kokonaan sen tilan, jossa ne ovat. 

Arkielämässä termit höyry ja kaasu tarkoittavat samaa asiaa, fysiikassa termit on erotettu toisistaan. Höyry on kaasumaista ainetta, joka voidaan muuttaa nesteeksi pitämällä lämpötila vakiona ja muuttamalla tilavuutta. Höyrystä tulee kaasu kriittisessä pisteessä, jolloin kaasun liike-energia on niin suurta, ettei kaasu tiivisty ennen kuin lämpötila laskee.

Kaasujen käyttäytymistä on helpointa laskea ideaalikaasumallilla, mutta reaalikaasujen käyttäytymistä voidaan laskea esimerkiksi van der Waalsin yhtälön avulla.

## Sanan alkuperä

Kansainvälisen termin *gas* otti käyttöön 1600-luvun alussa alankomaalainen kemisti Jan Baptist van Helmont, joka tutki useiden kaasujen ominaisuuksia. Sana oli ilmeisesti mukailtu kreikan sanasta *chaos*, kaaos. Helmontin tutkimia kaasuja olivat *gas sylvestre* (”metsäkaasu”) eli hiilidioksidi, *punainen kaasu* eli typpioksidi ja palava kaasu *gas pingue*, joka ilmeisesti oli vedyn, metaanin ja hiilimonoksidin seosta.

Suomen kielessä on kuitenkin jo vanhastaan esiintynyt sana *kaasu*, joka eri murteissa on tarkoittanut huurretta, sumua, höyryä, auerta taikka käryä tai muuta pahaa hajua. Koska sana sekä äänneasultaan että kansanomaisilta merkityksiltäänkin on melko lähellä kansainvälistä tieteellistä termiä, Samuel Roos antoi sanalle sen nykyisen merkityksen vuonna 1845 ilmestyneessä teoksessaan *Mintähden ja sentähden*. Käytännössä sanalla usein tarkoitetaan polttoaineena käytettyä kaasua, aikaisemmin erityisesti kaupunkikaasua eli valokaasua.

## Katso myös
* Kaasun tiheys
* Biokaasu
* Taistelukaasu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Uniaika

**Uniaika** on Australian alkuperäiskansojen uskonnossa kaukainen ajanjakso, joka on kuitenkin läsnä heidän jokapäiväisessä elämässään. Uniaika selittää maailman, ympäristön ja ihmisten alkuperän sekä sen, miten elämä on järjestetty.

Uniaikana maan alla nukkuneet yliluonnolliset olennot heräsivät ja alkoivat vaeltaa maan pinnalla. Ne muovasivat maan, loivat ihmiset ja opettivat näille kaikki alueella elämiseen tarvittavat taidot ja yhteiskunnan säännöt.

Uniaika esittää pyhän kartan maasta ja auttaa selittämään Australian epätavallisen ympäristön piirteet ja erikoisimmat kohdat, jotka syntyivät Uniaikana. Australian myyteissä kerrotaan reiteistä, joita pitkin niiden keskushenkilöt kulkivat Uniaikana maan halki, ja näissä tarinoissa mainitut paikat ovat usein pyhiä.

Uniaika selittää myös sen, kuinka elämä on järjestetty, kuten sosiaaliset tavat, klaanijärjestelmän ja keksinnöt. Se selittää myös rituaalit, joiden tehtävä on kanavoida Uniaika ihmisille, jotka voivat siten hyötyä sen voimista. Rituaalien avulla esi-isät saadaan tuotua nykyhetkeen. Uniajan sankarit, esi-isät ja nykyajan ihmiset muodostavat yhtenäisen verkon, joka tuo hyvinvointia ja onnellisuutta, kun kaikki sujuu hyvin eikä verkko repeä.
                      
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Praedor

**Praedor** on suomalaisen Petri Hiltusen piirtämä sarjakuva, joka sijoittuu Jaconian fantasiamaailmaan. Praedorit ovat sotureita, jotka etsivät aarteita hirviöiden kansoittamilta alueilta, Borvariasta. Tarinat ovat luonteeltaan miekka ja magia -tyylin fantasiaa.

Hiltunen kuitenkin pyrkii kääntämään fantasiagenren kliseitä nurinniskoin. Hän on ottanut sarjaansa vaikutteita mm. italowesterneistä. 

Hiltunen piirsi ensimmäisen Praedor-sarjakuvan vuonna 1985. *Koston merkki* ilmestyi vuonna 1986.

Praedor-sarjakuvia on ilmestynyt mm. *[[Tähtivaeltaja]]*-, *[[Magus]]*- ja *[[Jysäys]]*-lehdissä. *Maguksessa* ilmestyneet tarinat *Kuninkaan lapset* ja *Kuolleen jumalan palvelija* on julkaistu myös samannimisinä albumeina, ja muissa lehdissä ilmestyneistä lyhyemmistä tarinoista on koottu kolmas Praedor-albumi *Koston merkki*.

Ville Vuorelan vuonna 2000 tekemän, samaan kuvitteelliseen paikkaan sijoittuvan roolipelin vaikutuksesta Praedorista kehittyi useiden kirjoittajien jakama yhteinen fantasiamaailma. Praedorin maailmaan sijoittuvia tarinoita ovat sittemmin kirjoittaneet mm. Vuorela ja Erkka Leppänen. Kaikkiaan kirjoittajia on parikymmentä. Kirjoja on julkaistu vuoteen 2021 mennessä 20 kappaletta. Praedor-roolipelin ympärille kehittynyt pitkäaikainen ja aktiivinen yhteisö on Suomessa ainutlaatuinen ilmiö. 

Burger Games on julkaissut Praedor-sarjakuviin perustuvan Praedor-roolipelin.

Joulukuussa 2020 roolipelistä ilmestyi uudistettu laitos.

## Sarjakuva-albumit
* 
* 
* 
* 
*  - sisältää kaikki Praedor-sarjakuvat restauroituna 80-luvun puolivälistä lähtien. Noin 450 kappaleen numeroitu ja signeerattu ensipainos myytiin mesenaatti.me -sivuston joukkorahoituksen kautta.
*

## Muuta kirjallisuutta
* 
*  Praedor-novelliantologia.
*  Praedor-novellikokoelma.
* 
* 
*  Praedor-novelliantologia.
*  Praedor-romaani.
*  Praedor-romaani. Kuninkaan kotka on itsenäinen jatko-osa Koston kukkuloille.
*  Praedor-romaani. Itsenäinen jatko-osa Käärmetanssijalle.
*  Praedor-novelliantologia.
*  Jaconian ruokakulttuureita käsittelevä kirja.
*  Praedor-romaani. Itsenäinen jatko-osa Käärmetanssijalle ja Verivartiolle.
*  Novelliantologia, jonka tarinat sijoittuvat Borvariaan ja Warthiin.
*  Epävirallinen lähdekirja joka sisältää jaconialaisia niksejä ja ohjeita, tarinoita, sananlaskuja, anekdootteja ja materiaalia Praedor-roolipeliin.
*  Novelliantologia, jonka tarinat sijoittuvat sekä Jaconian kaupunkiin, että sen ulkopuolelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Praedor.net
* Praedor: Tekijät: Petri Hiltunen & Ville Vuorela . Burger Games.
Vilho Heino

**Ferdinand Wilhelm ”Vilho” Juhonpoika Heino** (26. syyskuuta 1887 – 11. lokakuuta 1918) oli kiikoislainen työmies, mäkitupalaisen poika ja Kiikoisten punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän toimi Lavian–Suodenniemen rintamalla Kiikoisten rintamapäällikkönä.

Heino osallistui monien valkoisiksi epäiltyjen vankien kuulusteluihin, ja oli tekemisissä useiden alueellaan tapahtuneiden vankien joukkomurhien kanssa. Sodan lopussa hän pakeni ja jäi Lahdessa vangiksi. Hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin ampumalla Hennalan vankileirissä. Heino oli yksi viimeisistä, jotka ehdittiin ampua ennen kuin valtiorikosoikeuksien langettamien kuolemantuomioiden täytäntöönpano keskeytettiin ja yleinen armahdus lievensi nämä elinkautisiksi kuritushuonerangaistuksiksi.

Heino esiintyy anonyyminä Väinö Linnan romaanissa *[[Täällä Pohjantähden alla]] 2*, jossa kuvataan hänen teloituksensa Hennalan vankileirissä. Hänen Piilosen mukaan vankisellin seinään kirjoittamansa sanat mainitaan myös Linnan kirjassa nimellä ”Frans Wilhelm Laakso”.

## Lähteet

* Halonen, Alex: Suomen luokkasota-historiaa ja muistelmia
* Piilonen, Juhani: Sastamalan historia 3
* Sotasurmat-projektin nimitiedosto
### Viitteet
Kalle Linden

**Kaarle Henrik Linden** (7. maaliskuuta 1872 Messukylä – 4. huhtikuuta 1918) oli tamperelainen peltiseppä ja punakaartin pataljoonan päällikkö Suomen sisällissodan aikana. Hän kuului Tampereen työväen järjestyskaartin johtokuntaan syksystä 1917 alkaen. Tampereen taistelun aikana Linden komensi Tampereen punakaartin I pataljoonaa, joka taisteli Tampereen keuhkotautiparantolan mäellä. Hän kaatui toisen tietolähteen mukaan Tampereen taistelussa 45-vuotiaana. *Suomen sotasurmat 1914-22* -tietokannan mukaan taas tamperelainen vaskiseppä ja punakaartilainen *Kaarlo Henrik Lindén* kaatui 46-vuotiaana 4. huhtikuuta 1918 Messukylässä  ja jätti jälkeensä vaimon ja kolme lasta.

## Lähteet
* Klemettilä, Aimo: Tampereen punakaarti ja sen jäsenistö s. 246

### Viitteet
Valdemar Sammalisto

**Valdemar Sammalisto** (3. tammikuuta 1889 – 17. huhtikuuta 1918) oli tamperelainen maalari ja punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän osallistui komppanianpäällikkönä Suinulan retkeen, jossa keskeytti väliintulollaan valkoisten vankien joukkomurhan. Tämän jälkeen hän johti punaisten hyökkäyksiä Vilppulan rintamalla. Hänet teloitettiin välittömästi Tampereen taistelun jälkeen.

## Lähteet
* Klemettilä, Aimo: Tampereen punakaarti ja sen jäsenistö s.280
### Viitteet
Matti Kulju

**Matti Kulju** (28. heinäkuuta 1891 Lapua – 17. maaliskuuta 1918 Kuru) oli tamperelainen metallityömies ja punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Arvoltaan hän oli punakaartin komppanianpäällikkö. Hän osallistui Kurun taisteluun, jossa joutui vangiksi ja ammuttiin 17.3. Eversti Hjalmarsonin komentamat joukot olivat tuona päivänä eversti Wetzerin käskystä miehittäneet Kurun, josta punaiset olivat aiemmin vetäytyneet.
## Lähteet
*
* Klemettilä, Aimo: Tampereen punakaarti ja sen jäsenistö s. 279 
* 
*
### Viitteet
Vilho Ollila

**Vilho August Ollila** (25. heinäkuuta 1896 Punkalaidun – 3. toukokuuta 1918 Hollola) oli torpparin poika ja Punkalaitumen punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän tuomitsi esikuntineen muun muassa ratsutilallinen Paavo Poutalan ammuttavaksi. Sodan lopussa hän perääntyi joukkoineen Lahden lähettyville Hollolaan, jossa joutui valkoisten vangiksi. Hans Kalmin joukot ampuivat hänet Hollolan kirkolla.

## Lähteet
* Piilonen, Juhani: Sastamalan historia 3
* Suomen sotasurmat  -projektin nimitiedosto

### Viitteet
Johan Ahlgren

**Johan ”Juho” Adolf Ahlgren** (23. kesäkuuta 1874 – 5. huhtikuuta 1918) oli suomalainen värjäri, joka vuoden 1918 sisällissodassa toimi Tampereen punakaartin rintama- ja komppanianpäällikkönä. Tampereen taisteluun aikana maalis-huhtikuussa hän osallistui muun muassa Näsilinnan palatsista käytyihin taisteluihin. 

Tampereen taistelun loppuvaiheessa valkoiset tulivat etsimään Ahlgrenia, mutta hän onnistui pakenemaan kotoaan tykinammuksen ullakolle tekemän reiän kautta. Ahlgren kuitenkin vangittiin 4. huhtikuuta ja seuraavana päivänä hänet löydettiin ammuttuna erään Kuninkaankadun varrella sijaitsevan talon pihalta. Ahlgrenin molemmat tyttäret kuuluivat Tampereen naiskaartiin ja myös toinen heistä teloitettiin.

## Lähteet
*

### Viitteet
K. A. Koskinen

**K. A. Koskinen** voi tarkoittaa seuraavia:

* Kustaa Adolf Koskinen, *Kössi Koskinen* (1874–1942), suomalainen ravintoloitsija ja työväenliikkeen aktiivi
* Kustaa Aleksanteri Koskinen (1863–1939), suomalainen seppä ja ajokalutehtaan perustaja.
Onni Lähteinen

**Onni Adolf Kustaanpoika Lähteinen** (3. huhtikuuta 1884 Helsinki – 22. maaliskuuta 1918 Teisko) oli suomalainen kirvesmies, joka sisällissodan aikana toimi Teiskon punakaartin päällikkönä ja Teiskolan kartanon komissaarina. Hänen kerrotaan irvailleen kartanon isännälle rasvan takavarikointireissulla, että tästäkin tehtäisiin kärrynrasvaa. Eversti Harald Hjalmarsonin joukot ampuivat Lähteisen Teiskolan kartanossa ja upottivat hänen ruumiinsa järveen.

Onni Lähteisen isä oli voimailijana tunnettu urheilumies K. A. Lähteinen. Hänen veljiään olivat urheiluvaikuttajat Urho ja Väinö Lähteinen.

## Lähteet
Juho Eslin

**Juho Vihtori Eslin** (27. huhtikuuta 1878 - 6. elokuuta 1918) oli suomalainen viilari ja autonkuljettaja, joka vuoden 1918 sisällissodan aikana toimi Hyvinkään punakaartin I pataljoonan päällikkönä. 

## Toiminta sisällissodassa
Eslin oli Suomen suuriruhtinaskunnan armeijassa palvellut aliupseeri, joka Hyvinkään punakaartin perustamisen yhteydessä tammikuussa 1918 valittiin sen pataljoonanpäälliköksi. Eslinin komentamassa pataljoonassa oli neljä komppaniaa, jotka helmikuussa osallistuivat Itä- ja Länsi-Uudenmaan taisteluihin ja myöhemmin maaliskuussa Hämeen rintamalla käytyihin Vaskiveden ja Kurun taisteluihin. Hän johti myös alueella toiminutta punaisten rintamaesikuntaa ja toimi sodan aikana myös Hausjärven ja Toijalan rintamaesikunnissa. Kurussa Eslinin pataljoona onnistui 16. maaliskuuta pysäyttämään ruotsalaisen eversti Harald Hjalmarsonin johtaman valkoisten osaston, mutta pari päivää myöhemmin hyvinkääläiset vetäytyivät Tampereelle.

Tampereen taistelun jälkeen Eslin onnistui aluksi pakenemaan mutta jäi lopulta kiinni ja joutui ensin Lahden vankileirille. Sieltä hänet siirrettiin Lappeenrannan vankileirille, jossa Esliniä kuulusteli sotatuomari Toivo Tapanainen. Hänet teloitettiin elokuussa 1918. Tapanaisen muistiinpanoissa sanotaan Eslinistä: "Ehdottomasti ammuttava kun on ammuttanut niin monta rauhallista miestä". Häntä epäiltiin osallisuudesta Hyvinkäällä ja Sääksmäen Metsäkansassa tehtyihin valkoisten teloituksiin.

Juho Eslin esiintyy myös henkilöhahmona Antti Tuurin romaanissa *[[Suuri asejuna Pietarista]]*.

## Lähteet
*
### Viitteet
Leander Viljanen

**Leander Viljanen** (11. toukokuuta 1876 Mäntsälä – 1. maaliskuuta 1918) oli Tuusulan punakaartin komppanianpäällikkö. Ammatiltaan hän oli torppari (mäkitupalainen). Viljanen istui ennen sisällissotaa vankilassa kahdesta taposta ja ammutti Suomen sisällissodan alussa erään pehtorin, joka ei luovuttanut talon aseita etsijöille riittävän nopeasti. Hän oli Suomen kaartin entinen sotilas ja vannotti poikaansakin olemaan antautumatta elävänä. 

Tuusulan pitäjän ja Keravan kauppalan käräjäkunnan Kihlakunnanoikeus julisti vuonna 1929 Viljasen puolison Flora Maria Viljasen hakemuksesta Viljasen kadonneeksi ja kuolleeksi kuolinpäivämäärällä 1.3.1918. Kansallisarkiston Suomen sotasurmat tietokannan mukaan Viljanen vangittiin 16.3.1918 Länkipohjan taistelun aikana ja ammuttiin tai murhattiin 17.3.1918. Joidenkin arvelujen mukaan hän olisi tuolloin ampunut itsensä kauppias Artturi Kaukosen perunakellarissa. 

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* GENi: Leander Viljanen https://www.geni.com/people/Leander-Viljanen/6000000029203233819
Juho Vuori

**Juho Viktor Vuori** (21. elokuuta 1889 – 30. huhtikuuta 1918) oli akaalainen räätäli ja Toijalan punakaartin lentävän komppanian päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän komensi yhdessä rykmentinpäällikkö Otto Laxin kanssa punakaartilaisjoukkoa, joka suoritti puhdistuksia Toijalassa ja sen ympäristökunnissa, ja Marko Tikan tutkimusten mukaan tappoi noin satakunta valkoista tai muuten punaisten vastustajaksi tiedettyä henkilöä Toijalan teloituksissa. Ensimmäinen surmattu oli käräjätuomari August Kärävä. Vuoren joukkion tunnetuin surma oli Honkolan kartanon isännän asessori Elis Furuhjelmin, tämän veljen everstiluutnantti Otto Furuhjelmin ja kahden kartanosta vangitun valkoisen lakimiehen ampuminen. Sodan jälkeen Vuori jäi kiinni, joko Hämeenlinnassa tai Nuutajärvellä, jonka jälkeen hänet heti ammuttiin.

## Katso myös

* Kalle Tanner
* Toijalan teloitukset 1918
* Valdemar Niemenström
* H. F. Forsell

## Lähteet
Antti Laine

**Antti Laine** (9. syyskuuta 1949 Säynätsalo – 8. lokakuuta 2025 Joensuu) oli suomalainen historiantutkija. 

Laine valmistui filosofian kandidaatiksi Joensuun korkeakoulusta 1974. Hän toimi vuoden verran opettajana Tohmajärven ja Värtsilän yläasteella ja oli sitten vuoteen 1980 saakka Suomen Akatemian Valtion humanistisen toimikunnan ylimääräisenä tutkimusassistenttina. Tämän jälkeen Laine toimi Joensuun korkeakoulussa ja sittemmin Joensuun yliopiston Karjalan tutkimuslaitoksella tutkijana, assistenttina sekä apulaisprofessorina tutkien erityisesti Karjalan ja Luoteis-Venäjän 1900-luvun historiaa. Laine valmistui lisensiaatiksi 1978 ja hän väitteli tohtoriksi vuonna 1982 Joensuun korkeakoulussa. Väitöskirja *Suur-Suomen kahdet kasvot : Itä-Karjalan siviiliväestön asema suomalaisessa miehityshallinnossa 1941-1944* käsitteli Suomen miehityshallintoa jatkosodan aikana Itä-Karjalassa. Laine oli vuodesta 1995 alkaen Karjalan Liiton Karjala-työryhmän jäsenenä. Hän sai vuonna 2009 Petroskoin valtionyliopiston kunniatohtorin arvon.

## Teoksia
* *Suur-Suomen kahdet kasvot : Itä-Karjalan siviiliväestön asema suomalaisessa miehityshallinnossa 1941-1944*. Otava 1982
* *Puhelintoiminta Savonlinnassa 1889-1989 : Savonlinnan puhelinyhdistyksen 100-vuotishistoriikki*. Savonlinnan puhelinyhdistys, Savonlinna 1989, ilmestynyt myös teoksessa *Viestinnän paalupaikalla 120 vuotta : Savonlinnan puhelin oy 1889-2009* ; toim. Reijo Tuomela. Savonlinnan puhelin, Savonlinna 2009
* *Tiedemiesten Suur-Suomi - Itä-Karjalan tutkimus jatkosodan vuosina* teoksessa *Historiallinen arkisto 102*, toim. Eeva-Liisa Aalto, Rauno Endén. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1993

## Toimitustöitä
* *Piirtoja itäsuomalaiseen menneisyyteen : [[Veijo Saloheimo]]lle omistettu juhlakirja* ; julk. Pohjois-Karjalan historiallinen yhdistys ry. ; toim. Antti Laine ; toimituskunta Olli Kaikkonen, Heikki Kirkinen, Raimo Pohjola. Pohjois-Karjalan historiallinen yhdistys, Joensuu 1984
* *Maaseutuväkeä, hengen ja ruumiin kulttuuria : kokoelma artikkeleita [[Antero Heikkinen|Antero Heikkisen]] tutkimusaloilta* ; toim. Tapio Hämynen ja Antti Laine. Historian tutkimuksia n:o 8. Joensuun yliopisto, Joensuu 1991
* *Kansallisuus ja valtio : Karjala ja Komi nuoren Neuvostoliiton tasavaltoina 1920- ja 1930-luvuilla*. Karjalan tutkimuslaitoksen monisteita n: o 1995, 5. Joensuun yliopisto, Joensuu 1995
* *Rise and fall of Soviet Karelia : people and power* ; toim. Antti Laine ja Mikko Ylikangas. Aleksanteri Institute, Helsinki 2002

## Lähteet
K. A. Jokinen

**A. ”Arviiti” Jokinen** oli Suomen sisällissotaan osallistunut sotilasjohtaja. Hän oli Kurun punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa, kotoisin Kurusta (ennen sisällissotaa asunut Yhdysvalloissa). Hänen johdollaan Kurun punakaarti taisteli mm. Tampereen Aitolahdessa ja Sääksjärven pysäkillä.
Jokinen vältti teloituksen Tampereen antauduttua, toisin kuin toinen veljensä, joka ammuttiin Messukylässä.
Sodan jälkeen Jokinen pakeni Yhdysvaltoihin.
## Lähteet
*
Kalle Kataja

**Kalle Reinhold Kataja** (16. heinäkuuta 1876, Tampere – 4. huhtikuuta 1918) oli Tampereen naiskaartin päällikkö ja pellavatehtaan työmies. Hän oli kotoisin Järvensivun kaupunginosasta. Ilmeisesti hän toimi myös naisten kouluttajana. Hän kaatui Tampereen taistelussa. Tuomas Hopun teoksen *Tampereen naiskaarti* mukaan joku hänen omista sotilaistaan olisi ampunut häntä selkään, kun hän ajoi naiskaartilaisia pistooli kädessä taisteluun.

Kataja oli naimisissa ja häneltä jäi jälkeen kuusi lasta.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Myyttien naiskaarti  – *[[Tamperelainen]]*, 13.09.2008
Kuolemantanssi

**Kuolemantanssi** tai **kalmantanssi** (, , , ) on myöhäiskeskiajan kirkkotaiteessa esiintyvä aihe, joka kuvaa vertauskuvallisesti kuoleman yleismaailmallisuutta eli universaaliutta. Kuolemantanssi-aiheiset maalaukset sisältävät yleensä henkilöityneen kuoleman, joka johtaa tanssivien hahmojen joukkoa hautaan. Usein hautaan marssivassa kulkueessa esiintyy hahmoja kaikista yhteiskunnan kerroksista – kuninkaita, paaveja, munkkeja, nuoria, maatyöläisiä jne. Se on symbolikuva siitä, että kuolemassa kaikki ovat samanarvoisia. Aihe tunnetaan jo 300-luvulta alkaen, mutta se yleistyi Jean Le Fèvren La Danse Macabre -runon ilmestyttyä vuonna 1376. 

Kuuluisimmat kuolemantanssit ovat ranskalaisissa ja saksalaisissa kirkoissa usein esiintyvät fresko-aiheet. Ne tehtiin yleensä mustan surman tunnelmissa muistuttamaan ihmisiä heidän elämänsä hauraudesta ja maallisen kunnian katoavaisuudesta. Bernt Notke maalasi 1400-luvun lopulla Lyypekin Mariankirkkoon loisteliaan Kuolemantanssin, mutta kirkko paloi vuonna 1942. Notken työpajan maalaama Kuolemantanssi on kuitenkin edelleen tallella Tallinnan Niguliste-kirkossa, joka toimii nykyään museona ja konserttisalina.

Suomen ainoa säilynyt kuolemantanssikuvaelma on 1500-luvun alussa tehdyssä seinämaalauksessa Inkoon kirkossa.

Kuolemantanssi on aiheena suosittu myös musiikissa. Klassiset säveltäjät, kuten Franz Liszt ja Camille Saint -Saëns ovat tehneet aiheesta sävellyksiä. Aihetta ovat suosineet myös erilaiset heavy metal -yhtyeet, kuten Iron Maiden kappaleella Dance of Death, joka löytyy yhtyeen julkaisemalta samannimiseltä levyltä (2003). Suomalainen metalliyhtye Catamenia on tehnyt Kuolon Tanssi -kappaleen Chaosborn-albumille ja saksalaisella Absurd-yhtyeellä on kappale nimeltä Pesttanz. Teemaa on jatkanaut okkultistista rokkia tekevä Ghost
Dance Macabre -kappaleella 2018.



Tiedosto:Bernt Notke Danse Macabre.jpg|Bernt Notke, *Tallinnan kuolemantanssi*, 1463.
Kuva:Hieronymus Bosch - The Garden of Earthly Delights - The Earthly Paradise (Garden of Eden).jpg|Hieronymus Bosch, *Edenin puutarha*, 1480–1505. 
Tiedosto:Slevogt5.jpg|Max Slevogt, *Kuolemantanssi*, 1868.
File:Dance of Death, Mural in Inkoo Church, Finland 01.jpg|Inkoon kirkko, *Kuolemantanssi*. 
File:Dance of Death, Mural in Inkoo Church, Finland 02.jpg|Inkoon kirkko, *Kuolemantanssi*.
''

## Katso myös

*Makaaberi
*Memento mori
*Vanitas
*Ars moriendi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Juho Tammela

**Juho Alfred Tammela** (19. toukokuuta 1866 – 4. syyskuuta 1920) oli tamperelainen uunintekijä, Suomen sisällissodan aikana Tampereen punakaartin piiriesikunnan jäsen ja Tampereen linnoituspäällikkö. Hän toimi myös Tampereen punakaartin III. pataljoonan II. komppanian päällikkönä ja otti osaa Tampereen taisteluun. Hänen poikansa asemamies Lauri Alfred Tammela kaatui Tampereen taistelussa. Juho Tammela kuoli Tammisaaren vankileirissä vuonna 1920.

## Lähteet
* Klemettilä, Aimo: *Tampereen punakaarti ja sen jäsenistö*. Tampere: Tampereen yliopisto, 1976.

### Viitteet
Otto Degerman

**Otto Degerman** (20. marraskuuta 1888 – 5. toukokuuta 1918) oli tamperelainen työmies ja punakaartin työpataljoonan päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän syyllistyi valkoisiin kuuluvien henkilöiden pakottamisiin punakaartin työkomppanioihin. Hänen sanotaan olleen kielenkäytöltään hävytön ja raaka mies. Hän osallistui Tampereen taisteluun, jossa jäi valkoisten vangiksi. Hänet tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin Kalevankankaalla.

## Lähteet
* Kaukovalta, K.V.: Tampereen seudun kapinahistoria
* Klemettilä, Aimo: Tampereen punakaarti ja sen jäsenistö
* Tampere 1918: Vapriikin museon julkaisuja

### Viitteet
A. Backman

**A. Backman** (k. 27. huhtikuuta – 5. toukokuuta 1918) oli entisen punakaartilaisen Arvo Niemisen mukaan Viipurin punaisten puolustusrintaman päällikkö sisällissodassa. Backman oli saanut aliupseerikoulutuksen Suomen sotaväessä. Hän jäi vangiksi ja hänet teloitettiin Naulasaaren taistelun jälkeen. J. O. Hannulan mukaan A. Backman sai surmansa Naulasaaren taistelussa.  

Epäonnistuttuaan murtautumaan valkoisten saarrosta punaiset pyysivät antautumisehtoja. Antautumisesta keskustellut valkoinen upseeri ilmoitti, että rivikaartilaiset saisivat pitää henkensä, mutta johtajista ei ollut takeita. Eräs punapäällikkö piti punakaartilaisille puheen, jossa sanoi, ettei rivimiesten tarvitse välittää johtajiensa kohtalosta, vaan pelastaa vain oma nahkansa. Nieminen arveli, että tämän puheen pitänyt päällikkö olisi ollut A. Backman. Tämän sanottuaan Backmaniksi oletettu päällikkö ratsasti Tervajoen suuntaan kohti näreikköä, jonka reunassa antautui suojeluskuntalaiselle. 

Sotasurmat-matrikkelin mukaan sodassa on ammuttu vain yksi A. Backman, joka oli kotoisin Porvoosta, kalakauppias ja punaisten komppanianpäällikkö. Hänet vangittiin 1. toukokuuta 1918, ja hän sai surmansa myöhemmin samana vuonna. SDP:n arkistosta peräisin olevan tiedon mukaan hänet murhattiin, kuolinpaikaksi on kylläkin merkitty Lahti ja kuolintapa epävarmaksi.

A. Backmanin henkilöllisyydestä tai edes etunimestä ei ole täyttä varmuutta. Valtiorikosasian tiedusteluosaston epätäydellisen Luettelo C:n mukaan Aksel Backman -niminen henkilö toimi Tienhaaran punakaartin komppanianpäällikkönä.

## Lähteet
Elli Kokko

**Elin Sylvesterintytär Kokko** (28. kesäkuuta 1893 – 25. toukokuuta 1918 Valkeala) oli kouvolalainen työläisnainen ja Kouvolan punakaartin naiskomppanian päällikkö Suomen sisällissodan aikana vuonna 1918. Hänet leimattiin valkoisten taholta ”yleiseksi naiseksi”, mutta nämä väitteet on voitu myöhemmin kumota Kouvolan kirkonkirjoja tutkimalla. Kokko joutui Kouvolassa valkoisten vangiksi. Hänet tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin Kouvolan vankileirissä. 

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Otto Vuoristo

**Otto Vuoristo** (19. elokuuta 1886 Viipuri – 29. huhtikuuta 1918 Tienhaara, Viipurin maalaiskunta) oli viipurilainen työmies, punakaartin päällikkö ja Kilpeenjoen rintaman komentaja Suomen sisällissodassa. Hän komensi Kilpeenjoen rintamaosuutta, lähimmän asetoverinsa ollessa Jalmari Parikka, Penttilän silloinen rintamapäällikkö ja myöhempi elokuvanäyttelijä.

Vuoristo ampui itsensä Naulasaaren taistelun loppuvaiheessa 29. huhtikuuta, kun mottiin joutuneet punaiset päättivät antautua Viipurin länsipuolella Tienhaaran aseman luona. Vuoriston puoliso oli palvelija Hilja Maria Saarinen vuodesta 1908. 

## Lähteet
Viktor Ripatti

**Viktor Ripatti** (22. kesäkuuta 1876 – 7. toukokuuta 1918 Viipuri) oli lappeenrantalainen suutari. Hän oli punainen rintamapäällikkö Suomen sisällissodassa ja entinen rakuunarykmentin vääpeli. Hän oli mukana Viipurin taistelussa huhtikuussa 1918, mutta jäi vangiksi ja surmattiin muun esikuntansa kanssa toukokuun alussa.

Saul Nieminen on kirjoittanut Viktor Ripatin elämäkerran nimellä "Erään ihmisen tarina".

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
*
Emil Parkkinen

**Emil Antinpoika Parkkinen** (22. marraskuuta 1878 – 21. helmikuuta 1918 Varkaus) oli savonlinnalainen maanviljelijä ja Savonlinnan punakaartin päällikkö Suomen sisällissodassa. Hän otti miehineen osaa Varkauden taisteluun, jossa jäi vangiksi. Hänet teloitettiin ilmeisesti saman tien Huruslahden jäälle yhdessä piirisihteeri Matti Aution ja noin 50 muun kaartilaisen kanssa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Mikko Jakowleff

**Mikko Jakowleff** (12. toukokuuta 1899 – 26. huhtikuuta 1918) oli lappeenrantalainen ylioppilas ja Lappeenrannan kaupungin miliisipäällikkö Suomen sisällissodan aikana 1918. 

Poliisilaitoksen kansliassa työskennellyt Jakowleff oli harvoja punaisten puolelle liittyneitä ylioppilaita. Vallanvaihdon jälkeen hänet vangittiin ja vietiin muiden mukana poliisikamarille. Vangittuja kuulusteltiin kaupunginkamreeri August Gestrinin johdolla. Läsnä oli myös Toivo Tapanainen. Kuulustelu keskeytyi jääkärikapteeni Väinö Strömbergin ja hotellinjohtaja Uno Sereniuksen tullessa paikalle. Nämä riistivät Jakowleffin pidätyssellistä. Humalassa ollut Strömberg ampui Jakowleffiä kuolettavasti selkään poliisikamarin pihalla. 

Kun Jakowleffin ruumis luovutettiin omaisille, annettiin samalla määräys, että ruumista ei saa siunata kirkossa. Ortodoksiperheelle tämä oli erityisen raskasta. Samoihin aikoihin ammuttiin myös Mikko Jakowleffin kanssa seurustellut näyttelijä Maiju Saikko. Hänen murhalleen ei löytynyt muuta syytä kuin suhde Jakowleffiin.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Väinö Starck

**Väinö Vilhelm Starck** (19. helmikuuta 1887 Helsinki – 9. toukokuuta 1918 Viipuri) oli lappeelainen sorvari ja Lappeenrannan punakaartin esikuntapäällikkö Suomen sisällissodan aikana. Hän otti osaa Joutsenon rintaman taisteluihin. Sodan lopussa hän osallistui Kaukaan tehtaiden koneiden ja laivojen tuhoamiseen Lappeenrannassa ja seurasi ylipäällikkö Viktor Ripattia Viipuriin. Hän jäi Viipurin taistelussa vangiksi, sai kuolemantuomion valkoisilta ja ammuttiin pian tämän jälkeen.

## Lähteet
* Tikka, Marko: Koston kevät 1918

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Sotasurmat-projektin nimitiedoston tiedot Väinö Starckista
Heikki Karjalainen

**Heikki Karjalainen** (20. toukokuuta 1883 Kempele – 27. huhtikuuta 1938 Oulu) oli suomalainen poliitikko ja opettaja.

Karjalainen kirjoitti ylioppilaaksi Oulun suomalaisesta klassillisesta lyseosta vuonna 1903. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1908, jonka jälkeen hän aloitti matematiikan, fysiikan ja kemian opettajana Oulun suomalaisessa yhteiskoulussa. Rehtoriksi yhteiskouluun Karjalainen valittiin edellisen rehtorin Mauno Rosendalin kuoltua vuonna 1917. Rehtorina Karjalainen toimi vuoteen 1931 asti, jona kesänä hän aloitti työnsä Oulun kaupunginjohtajana.

Karjalainen osallistui sekä valtakunnan politiikkaan että kunnallispolitiikkaan. Hänet valittiin eduskuntaan vuonna 1927 Kansallisen Edistyspuolueen ehdokkaana Oulun läänin eteläisestä vaalipiiristä ja hän oli eduskunnassa vuoteen 1929. Eduskunnassa hän toimi muun muassa sivistysvaliokunnassa.

Kaupunkien kunnallislakiin säädettiin  vuonna 1927 muutos, joka käytännössä loi Suomen kaupunkeihin kaupunginhallitukset, joiden johtoon valittiin kaupunginjohtaja. Karjalainen valittiin Oulun kaupunginjohtajaksi kaupunginvaltuuston kokouksessa 24. helmikuuta 1931. Hän ei ollut varsinaisesti hakenut virkaa, mutta oli ilmoittanut olevansa käytettävissä. Karjalainen sai 19 ääntä 35:stä. Kaupunginjohtajan valinnasta valitettiin ja Karjalainen pääsi virkaan vasta 27. heinäkuuta 1931. Kaupunginjohtajan virkaa hoiti virkaa tekevänä Kaarlo I. Junnelius, joka oli ollut kaupunginhallitusta edeltäneen rahatoimikamarin puheenjohtaja ja oli hoitanut kaupunginjohtajan virkaa 16. joulukuuta 1930 lähtien. Karjalainen oli siis kuitenkin ensimmäinen virkaan valittu kaupunginjohtaja.

## Lähteet
Emil Lehén

**Juho Emil Lehén** (27. marraskuuta 1883 Jämsänkoski – 9. toukokuuta 1918 Viipuri) oli toimittaja, kirjailija ja Lappeenrannan punakaartin johtajia Suomen sisällissodan aikana. 

Emil Lehénin vanhemmat olivat puuseppä Juho Lehén ja Erika Samulintytär. Hänen nuorempi veljensä oli Tuure Lehén.

Lehén toimi vuoteen 1903 saakka Jämsänkosken tehtaalla konttoriapulaisena. Muutettuaan paikkakunnalta hän työskenteli työväen osuuskaupan palveluksessa ensin Viialassa ja sitten Lempäälässä. Lehén oli vuosina 1904-1905 viipurilaisen Työ-lehden ensimmäisenä päätoimittajana. Vuosina 1906–1907 hän toimi *Pohjolan tukkityömiesten ammatillisen järjestön* kiertävänä asiamiehenä ja puhujana ja oli mukana organisoimassa Pohjolan tukkityöläisten suurta lakkoa. Tämän jälkeen Lehén palasi osuuskauppaliikkeen palvelukseen, ensin vuosina 1907–1908 Forssassa ja sitten osuuskaupanhoitajana Ruovedellä, Pyhäjärvellä, Porvoon Hamarissa ja Riihimäellä. Vuodesta 1913 Emil Lehén oli Lappeenrannassa ilmestyneen *[[Kansan Ääni (1907)|Kansan Ääni]]* -lehden toimittajana. Hän toimi myös kirjailijana kirjoittaen proosaa, runoja ja näytelmän.

Sisällissodan alettua Lehén jatkoi Kansan Äänen toimittajana, minkä lisäksi hän toimi Lappeenrannan vankilan johtajana punaisen vallan aikana. Hän ei kyennyt estämään valkoisten vankien joukkomurhaa Saimaan jäällä 22. huhtikuuta 1918 ja katsoi parhaaksi paeta Viipuriin. Hän jäi siellä valkoisten vangiksi, sai moninkertaisen kuolemantuomion ja teloitettiin Viipurin vankileirillä, tarinan mukaan Mannerheimin seuratessa tapahtumia. Lehénille oli myös tarjottu mahdollisuus paeta vankileiristä, mutta hän kieltäytyi.

## Teoksia
* *Elon myrskyissä*. Ammattilaisten kirjapaino, Turku 1903
* *Se oli pettäjän palkka : novelli*. Ammattilaisten kirjapaino, Turku 1903
* *Savua ja tulta : kokoelma runoja*. Reino Drockila, Kotka 1904
* *Elämän aallokossa : kertomuksia ja kuvauksia*. Työväen sanomalehti, Tampere 1905
* *Revontulia I : kokoelma runoja*. Atte Mantere, Kemi 1906
* *Pohjolan tukkityöläisten lakko sen synty ja kehitys*. Atte Mantere, Kemi 1907
* *Vastanaineitten vastukset. 3-näytöksinen huvinäytelmä*. Tekijä, Lappeenranta 1916

## Lähteet
*  
* Suomen kirjailijat -tietokanta 
* 
* 

## Aiheesta muualla
Elastomeeri

**Elastomeeri** on polymeeri, joka on kumimaisen elastinen. Se siis muovautuu venytettäessä tai puristettaessa, ja palautuu tämän voiman lakattua likimain alkuperäiseen muotoonsa.

Elastomeereista ja lisäaineista valmistetaan elasteja kuten kumeja ja termoelasteja.

Usein elastomeereiksi luetaan vähintään kaikki polymeerit, jotka ovat huoneenlämpötilassa lasisiirtymälämpötilansa ja sulamispisteensä välisessä kumimaisessa olomuodossa. Lisäksi eräiden määritelmien mukaan elastomeereiksi lukeutuvat vain kertamuovit, joissa on oman määritelmänsä mukaisesti ristisidoksia. Tätäkin tarkempien määritelmien mukaan ristisidosten tulee olla harvassa, jolloin kertamuovin elastisuus on suuri. Elastomeerin saatetaan kaiken edeltävän lisäksi vaatia pystyvän venymään elastisesti vähintään kaksinkertaiseksi tai jopa nelinkertaiseksi.

Taas laajemman määritelmän mukaan elastomeeripolymeerit voivat olla pelkkien kertamuovien lisäksi myös termoplastisia muoveja eli amorfisia tai puolikiteisiä kestomuoveja, jotka ovat huoneenlämmössä kumimaisessa olomuodossaan. Esimerkki tällaisesta kestomuovista on vulkanoimaton eli ristisidokseton luonnonkumi (*cis*-1,4-polyisopreeni). Monet kestomuovit eivät tosin ole kovin elastisia – venytettäessä ne saattavat jäädä pysyvästi venytettyyn muotoonsa, sillä niiden molekyyliketjut pääsevät liukumaan toistensa ohi ristisidosten puutteen vuoksi. Selkeämmin elastisia, ja siten laajemman määritelmän mukaan elastomeereihin kuuluvia kestomuoveja, ovat esimerkiksi kolmoisblokki-polymeerit. Nämä voivat vastata ominaisuuksiltaan jopa vulkanoituja luonnonkumeja. Näiden polymeeriketjujen rakenne on An-Bx-An, eli ne koostuvat kahdesta kemiallisesti erilaisesta monomeeristä: A ja B. Nämä eivät liukene toisiinsa hyvin, joten ketjujen päiden A-polymeerit muodostavat keskinäisiä eli toisiinsa suuntautuneita pallomaisia alueita polymeerimassaan. Alueilla A-monomeerit sitoutuvat toisiinsa voimakkaasti, mutta ei-kovalenttisesti. Alueet käyttäytyvät silti lähes kuin kovalenttiset ristisidokset estäen ketjujen liukumista toistensa ohi. B-ketjut eivät muodosta yhtä voimakkaita sidoksia toistensa välille. B-ketjuosat ovat pitkiä, mahdollistaen siten polymeeriketjuille suuren liikkuvuuden. Yhdessä nämä ominaisuudet tekevät polymeerimassasta hyvin elastisen.

Usein vulkanoitu luonnonkumi luetaan elastomeeriksi. Määritelmästä riippuen elastomeereiksi saatetaan lukea mm. polybutadieeni, etyleeni-propyleeni kopolymeerit, styreeni-butadieenikumit ja etyleeni-vinyyliasetaatti.

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla