open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Deep Purplen diskografia

**[[Deep Purple]]** on vuonna 1968 perustettu englantilainen rockyhtye. Yhtye luetaan heavy metalin ja hard rockin edelläkävijöihin. Deep Purple on ensimmäisiä ja suosituimpia näiden tyylilajien edustajia. Yhtyeen albumeita on myyty yli 100&nbsp;miljoonaa kappaletta.

## Studioalbumit

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Livealbumit
### Viralliset

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Arkisto

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Kokoelmat

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## EP:t

* 
* 
* 

## Singlet

* ”Hush” (1968)
* ”Kentucky Woman” (1968)
* ”Help!” (1969)
* ”Emmaretta” (1969)
* ”Hallelujah” (1969)
* ”Black Night” (1970)
* ”Speed King” (1970)
* ”Strange Kind of Woman” (1971)
* ”Fireball” (1971)
* ”Never Before” (1972)
* ”Lazy” (1972)
* ”Child in Time” (1972)
* ”Highway Star” (1972)
* ”Smoke on the Water” (1973)
* ”Woman from Tokyo” (1973)
* ”Super Trouper” (1973)
* ”Might Just Take Your Life” (1974)
* ”Burn” (1974)
* ”You Can’t Do it Right” (1974)
* ”Stormbringer” (1974)
* ”Lady Double Dealer” (1974)
* ”Child in Time” (1975)
* ”You Keep on Moving” (1976)
* ”Gettin’ Tighter” (1976)
* ”Black Night” (live) (1976)
* ”Smoke on the Water” (live) (1977)
* ”Perfect Strangers” (1984)
* ”Nobody’s Home” (promo) (1985)
* ”Knockig at Your Back Door” (1985)
* ”Call of the Wild” (1987)
* ”Bad Attitude” (1987)
* ”Hush” (1988)
* ”King of Dreams” (1990)
* ”Fire in the Basement” (promo) (1991)
* ”Love Conquers All” (1991)
* ”The Battle Rages On” (1993)
* ”Anya” (1993)
* ”Time to Kill” (1993)
* ”Anyone’s Daughter” (live) (1994)
* ”Sometimes I Feel Like Screaming” (1996)
* ”Aviator” (1996)
* ”Haunted” (2003)
* ”Hush” (live) (2011)
* ”All the Time in the World” (2013)
* ”Vincent Price” (2013)
* ”Above and Beyod” (2013)
* ”Out of Hand” (2015)
* ”Time for Bedlam” (2017)
* ”All I Got Is You” (2017)
* ”Johnny’s Band” (2017)
* ”Throw My Bones” (2020)
* ”Man Alive” (2020)
* ”7 and 7” (2021)
* ”Oh Well” (2021)
* ”Rockin’ Pneumonia and the Boogie Woogie Flu” (2021)
* ”Portable Door” (2024)
* ”Pictures of You” (2024)

## Videot

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Yachiyo

**Yachiyo** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Shimōsan ylängöllä. Kaupungin läpi pohjoisesta etelään virtaa Shinjoki. Yachiyossa on 201&nbsp;341 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 51,39 neliökilometriä.

Yachiyon maaseutukaupunki perustettiin vuonna 1954 liittämällä yhteen Ōwadan maaseutukaupunki ja Mutsumin kyläkunta. Kaupunkioikeudet Yachiyolle myönnettiin vuonna 1967. Kaupungin keskusta sijaitsee Ōwadassa, joka kehittyi historiallisesti Naritaan johtaneen tiereitin postiasemana (*[[shukuba]]*). Kaupunki kasvoi voimakkaasti toisen maailmansodan jälkeen, kun sinne rakennettiin useita suurimittakaavaisia lähiöitä. Niistä Yachiyodain lähiö oli Japanin ensimmäinen suurikokoinen asuinlähiö. Hetken aikaa kaupungin väestönkasvu oli maan nopeinta. Kaupunkiin sijoittui myös erityyppistä teollisuutta. Jäljellä olevilla maaseutumaisilla alueilla viljellään esimerkiksi tomaatteja ja kurkkuja sekä tuotetaan maitoa.

Yachiyon rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Shōkaku-inin buddhalainen temppeli. Kaupunkia palvelevat Keisei-rautateiden Keisei-päälinja ja Tōyō-pikarautatien Tōyō-pikalinja.

## Kuvia

Tiedosto:AEON MALL Yachiyo-Midorigaoka 01.jpg|AEON-kauppakeskus
Tiedosto:Yachiyo-chuo sta Yurinokidai.JPG|Yachiyon keskustaa
Tiedosto:Yachiyo-chuo sta South02(cropped).jpg|Yachiyo-chūōn rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Iffoun alue

**Iffoun alue** () on Lacsin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon itäosassa. Sen pinta-ala on 8&nbsp;955 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Daoukro. Asukkaita on 311&nbsp;600 henkeä (vuonna 2014).

Iffoun alue rajoittuu pohjoisessa Hambolin, idässä Gontougon ja Indénié-Djuablinin, etelässä Moronoun ja N’Zin ja lännessä Bélierin ja Gbêkên alueisiin. Alueella virtaavat N’Zi- ja Comoéjoet.

Alue käsittää Daoukron, M’Bahiakron ja Prikron departementit. Kuntia ovat Daoukro, Ettrokro, M’Bahiakro, Ouellé ja Prikro. Aliprefektuureja on 15 ja kyliä 234.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, metsätalous, käsityöammatit ja kaupankäynti. Maatalous tuottaa riisiä, kahvia, kaakaota, palmuöljyä, kautsua ja cashewpähkinöitä.

## Lähteet
Bounkanin alue

**Bounkanin alue** () on Zanzanin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon koillisosassa. Sen pinta-ala on 22&nbsp;091 neliökilometriä. Hallinnollinen keskus on Bouna. Asukkaita on 267&nbsp;200 henkeä (vuonna 2014).

Bounkanin alue rajoittuu etelässä Gontougon ja lännessä Hambolin ja Tchologon alueisiin sekä pohjoisessa Burkina Fasoon ja idässä Ghanaan. Comoén kansallispuisto käsittää puolet alueen pinta-alasta.

Alue jakautuu Bounan, Doropon, Nassianin ja Téhinin departementteihin ja kuntiin. Asukkaat ovat lobeja, kulangoja ja mandinkoja.

Syrjäinen Bounkani on yksi Norsunluurannikon vähiten kehittyneistä alueista. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja käsityöammatit. Teollisuutta ja matkailupalveluja ei ole juuri lainkaan.

## Lähteet
Boris Kuznetsov

**Boris Kuznetsov** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Boris Kuznetsov (s. 1928), neuvostoliittolainen jalkapalloilija ja olympiavoittaja
* Boris Kuznetsov (s. 1957), neuvostoliittolainen, myöhemmin venäläinen, jalkapalloilija
* Boris Kuznetsov, neuvostoliittolainen nyrkkeilijä ja olympiavoittaja
* Boris Kuznetsov, neuvostoliittolainen kestävyysjuoksija
* Boris Kuznetsov, venäläinen kirjailija
Alajärv (Väimela)

**Alajärv** (myös *Väimela Alajärv*, *Väike Väimela järv*, *Ala-Väimela järv* ja *Väimela Väikejärv* ) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Väimelan kauppalassa sijaitseva järvi. Sen alapäässä on pato, jolla järven vedenpintaa voidaan säännöstellä.

## Maantietoa
Järvi on 760 metriä pitkä, 130 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 7,8 hehtaaria. Se on muodostunut peltomaiden keskellä sijaitsevaan loivaan laaksoon ja järven ympäristössä on pienen Väimelän kauppalan asuinalue ja sen teollisuutta. Järven koillisranta on muita rantoja jyrkempi . Järven rannat ovat kaava-aluetta, mutta sen rantaan ylettyy myös kaksi metsäpalstaa. Pohjoisrannalla on toiminut nyttemmin rapistunut Väimelan kartano. Laakson toinen järvi Mäejärv sijaitsee Võrun ja Põlvan välisen maantien toisella puolella. Rannakkaisesti maantien kanssa ylittää järven pieni pengerretty polku, jossa on lyhyt silta.

## Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 2) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa ei lämpötilakerrostu (). Järvi luokitellaan limnologisesti kasvillisuudeltaan rehevöityneeksi (, MF), jolloin sekä pohja- ja rantakasvillisuus että kelluvalehtinen kasvillisuus kukoistaa. Tällaiset järvet ovat yleensä myös matalia.

Järvi on hyvin matala. Sen syvin kohta on 2,5 metriä syvä ja keskisyvyys on 1,6 metriä. Sen rannat ovat mutapohjaisia ja järven keskellä on mutakerroksen paksuudeksi mitattu 18 metriä, mikä on Viron paksumpia mitattuja kerroksia . Vedenväri on keltainen ja näkösyvyys on 1,0 metriä. Vesi sekoittuu hyvin ja mutapohjan takia sen vesi lämpenee herkästi. Siinä on runsaasti vesikasvillisuutta, mikä pitää myös kalaston lajirikkaana. Järvessä elää ainakin särki, ahven, hauki, lahna, kiiski, suutari, ruutana, sorva, salakka, turpa, made, törö, ankerias ja kuha. Joskus saadaan saaliiksi myös karppia.

## Vesistösuhteita
Alajärv kuuluu Väiso peakraavin valuma-alueeseen, jossa Väiso peakraav on Võhandu jõen sivu-uoma. Järvi on peakraavin läpivirtausjärvi. Ylemmästä Mäejärvestä tulee pääosa siihen virtaavasta vedestä. Järvien välinen oja on 20 metriä pitkä ja se tulee järven luoteispäähän. Siihen on johdettu kauppalan alueelta kolme muuta lyhyttä ojaa. Laskuoja alkaa järven kaakkoispäästä, josta on matkaa Võhandu jõelle 2,8 kilometriä. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hindrikson, Merike & al.: Väiso peakraavi, Väimela Mäejärve ja Alajärve uuringud (PDF), 2014
Naisten Superpesiksen kausi 2020

**Superpesiksen kausi 2020** oli Suomen pesäpallon pääsarjan Superpesiksen 31. kausi. Kauteen osallistui 12 joukkuetta. Alun perin kausi oli tarkoitus aloittaa keväällä mutta aloitusta jouduttiin lykkäämään pandemian vuoksi, ja lopulta kausi päästiin avaamaan kesäkuun lopussa. Porin Pesäkarhut harkitsi kauden kokonaan väliinjättämistä taloudellisista ja terveydellisistä syistä, mutta päätti kuitenkin osallistua. Siten sarja laajeni 12:een joukkueeseen.

Suomen-mestaruuden voitti Kirittäret, joka kukisti loppuottelusarjassa Manse PP:n 3–0. Pronssia voitti Pesäkarhut, joka päihitti pronssiottelusarjassa Lapuan Virkiän 2–0.

Seuraavaksi kaudeksi Superpesikseen nousi Ykköspesiksen voittaja Helsingin Roihu.

## Joukkueet








## Sarjajärjestelmä
Kaudella 2020 sarjajärjestelmä oli poikkeuksellinen koronaviruspandemian vuoksi. Joukkueet oli jaettu runkosarjassa neljään lohkoon maantieteellisen sijainnin perusteella. Jokaisen lohkon sisällä pelattiin nelinkertainen sarja. Lisäksi muiden lohkojen joukkueita vastaan pelattiin kahdesti. Kuitenkaan pohjoisen lohkon joukkueet eivät kohdanneet eteläisen lohkon joukkueita eivätkä läntisen lohkon joukkueet itäisen lohkon joukkueita runkosarjassa. Kahdeksan parasta joukkuetta etenivät pudotuspeleihin. Runkosarjan kärkikolmikko sai valita vastustajansa puolivälieriin sijoille 5–8 sijoittuneista joukkueista. Välierävaiheessa otteluparit ratkesivat runkosarjan sijoitusten perusteella. Puolivälierät sekä pronssiottelusarja ratkaistiin paras kolmesta -periaatteella, ja välierät sekä loppuottelusarja paras viidestä -periaatteella.

Kauden päätteeksi ei pudotettu joukkueita, mutta Ykköspesiksen kärkijoukkue nousee Superpesikseen kaudeksi 2021.

### Lohkojako

**A-lohko (etelä)**
*Hyvinkään Tahko
*Manse PP
*Pesä Ysit

**B-lohko (länsi)**
*Fera
*Mynämäen Vesa
*Porin Pesäkarhut

**C-lohko (itä)**
*Joensuun Maila
*Kirittäret
*Siilinjärven Pesis

**D-lohko (pohjoinen)**
*Kempeleen Kiri
*Lapuan Virkiä
*Seinäjoen Maila-Jussit

## Runkosarja

## Pudotuspelit
Pudotuspeleissä puolivälierät ja pronssiottelusarja pelattiin paras kolmesta -periaatteella. Välierät ja loppuottelusarja pelattiin paras viidestä -periaatteella.  Puolivälieräparit muodostettiin runkosarjan kolmen parhaan tekemien valintojen perusteella 24. elokuuta 2020. Kolme neljästä muodostuneesta puolivälieräparista ei ollut kohdannut toisiaan runkosarjassa lainkaan poikkeuksellisen sarjajärjestelmän vuoksi. Välieräparit muodostettiin runkosarjan sijoitusten perusteella.

### Turnauspuu

### Puolivälierät

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Lopulliset sijoitukset

## Lähteet
Comoén piirikunta

**Comoén piirikunta** on yksi Norsunluurannikon piirikunnista. Piirikunta sijaitsee  maan kaakkoisosassa, ja rajoittuu siten, että Ghana on idässä, Zanzan pohjoisessa, Lagunes ja Lacs lännessä, Atlantin valtameri etelässä. Comoén pääkaupunki on Abengourou. Comoén väkiluku vuonna 2014 oli 1 203 052.

## Perustaminen
Comoén piirikunta perustettiin Norsunluurannikon osa-alueiden hallinnollisessa uudelleenjärjestelyssä vuonna 2011. Piirikunta muodostettiin yhdistämällä entiset Moyen-Comoén ja Sud-Comoén alueet.

## Lähteet
Mbwana Samatta

**Mbwana Ally Samatta** (s. 23. joulukuuta 1992 Dar es Salaam) on tansanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Belgian pääsarjassa pelaavaa Royal Antwerpia lainalla turkkilaisseura Fenerbahçesta.

Samatta siirtyi kotimaastaan Simban joukkueesta Kongon demokraattisen tasavallan Mazembeen kesällä 2011. Joukkue voitti Afrikan Mestarien liigan kaudella 2014–2015 ja Samatta teki 13 ottelussaan kahdeksan maalia, muun muassa USM Algeria vastaan pelatun kaksiosaisen loppuottelun molemmissa otteluissa. Tammikuussa 2016 hän siirtyi Eurooppaan ja belgialaisseura Genkiin, jossa hän neljän vuoden aikana pelasi yli sata liigaottelua ja teki kymmeniä maaleja. Kaudella 2018–2019 hän teki Belgian liigan runkosarjassa 28 ottelussaan 20 maalia, millä hän oli sarjan paras maalintekijä. Genk voitti tuolla kaudella Belgian-mestaruuden. Mestarien liigassa Samatta pelasi syksyllä 2019 kuusi ottelua ja teki niissä kolme maalia, vieras- ja kotiottelussa Red Bull Salzburgia sekä vierasottelussa Liverpoolia vastaan. Aiempina kausina Samatta pelasi Eurooppa-liigassa 19 ottelua ja teki niissä viisi maalia.

Tammikuussa 2020 Samatta siirtyi Englannin Valioliigan Aston Villaan. Hän teki maalin helmikuun alussa ensimmäisessä valioliigaottelussaan Bournemouthia vastaan ja joukkueensa ainoan maalin liigacupin loppuottelussa, jonka Aston Villa hävisi Manchester Citylle 1–2, mutta sen enempää maaleja hän ei kauden aikana tehnyt. Hän pelasi tuolla kaudella 14 valioliigaottelua, joista 11 ottelua avauskokoonpanossa.

Samatta pelasi kauden 2020–2021 lainalla turkkilaisseura Fenerbahçessa. Hän pelasi Turkin Superliigassa kauden aikana 27 ottelua ja teki niissä viisi maalia. Kesällä 2021 hän siirtyi Fenerbahçen omistukseen, mutta elokuussa hän lähti kauden mittaiselle lainalle belgialaiseen Royal Antwerpiin.

Samatta on pelannut vuodesta 2011 alkaen Tansanian maajoukkueessa ja toiminut kapteenina vuodesta 2016. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi täyden ajan joukkueensa kaikissa kolmessa ottelussa ja teki maalin Keniaa vastaan.

## Lähteet
Acerra

**Acerra** on kunta Campanian alueella Etelä-Italiassa noin 15 kilometriä Napolin keskustasta koilliseen. Se on 1000-luvulla perustetun Acerran hiippakunnan keskus.

## Maantiede ja ilmasto
Acerra sijaitsee Napolin metropolikaupungin pohjois- ja koillisosan tasangolla. Se rajoittuu pohjoisessa Casertan maakuntaan. Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. Läheisen Napolin kansainvälinen lentoaseman sääaseman vuotuinen keskilämpötila on 15,5 °C.

Italian neliportaisessa maanjäristysriskiä arvioivassa luokituksessa Acerra on määritelty luokkaan 2 (Zona 2, medio-alta), eli kohtalaisen korkean riskin luokkaan.

## Historia

Acerran alueella on asuttu jo esihistoriallisella ajalla, kiitos hedelmällisen maaperän, monipuolisen eläinlajiston ja edullisten vesireittien. Toisen puunilaissodan aikana paikkakunta pysyi uskollisena roomalaisille. Vuonna 22 eaa. paikkakunnasta tuli municipium. Langobardit rakensivat paikkakunnalle linnoituksen vuonna 826, jonka Napolin herttua Bono (786–834) kuitenkin tuhosi. Normannit jälleenrakensivat linnoituksen ja perustivat Contea di Acerran. Keskiajan kuluessa erinäiset feodaalisuvut hallitsivat paikkakuntaa. Uuden ajan taitteesta aina 1800-luvun alkuun Acerra kuului Cardenasin suvun läänityksiin. Clanio-joen tulvat ajoivat Acerran asukkaita läheisille kukkuloille tuon tuosta, mutta tilanne muuttui 1700-luvulla, jolloin alettiin rakentaa vesireittejä tulvien hallitsemiseksi. Acerran väkiluku kasvoi ja uusia rakennuksia alkoi kohota.

Acerran hiippakunnan pääkirkko on Acerran katedraali, Cattedrale di Santa Maria Assunta, jonka julkisivu edustaa uusklassismia ja sisätilat barokkia. Nykyinen kirkko valmistui 1874; sen paikalla on todennäköisesti ollut aikoinaan Herakleelle omistettu pyhättö. Keskellä Acerraa sijaitsee historiallinen linna Castello dei Conti di Acerra.  Aivan linnan tuntumassa on Museo di Pulcinella.

## Talous ja liikenne
Acerran talouselämää hallitsevat palvelualat ja teollisuus. Maatalous on huomattavasti supistunut aiemmasta. Acerrassa on kaksi rautatieasemaa, Stazione di Acerra (RFI) rataosuudella Rooma–Cassino–Napoli ja Stazione di Acerra (Circumvesuviana). Moottoritie Autostrada del Sole kulkee Acerran länsipuolitse.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Acerra, Campania, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Oranssirusorinta

**Oranssirusorinta** (*Sheppardia aequatorialis*) on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Keski- ja Itä-Afrikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Oranssirusorinta on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 12&ndash;13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Oranssirusorinnan pää, selkä ja siivet ovat ruskeat ja pyrstö on punaruskea. Kurkku ja rinta ovat väriltään oranssit. Linnun vatsa on valkoinen. 

## Levinneisyys ja elinympäristö
Oranssirusorintaa tavataan Keniasta sekä Etelä-Sudanista Burundiin ulottuvalta alueelta. Lajin elinympäristöä ovat ylänköjen metsien alakerrokset. Se liikkuu useimmiten yksittäin mutta voi kerääntyä ryhmiksi ruokailemaan. Oranssirusorinnan ravintoa ovat hyönteiset kuten muurahaiset, ampiaiset, perhoset ja kovakuoriaiset. Linnun pesimäkausi kestää lokakuulta toukokuulle ja pesä on kasvimateriaaleista rakennettu kuppi.

## Lähteet
Eggert Ólafsson

**Eggert Ólafsson** (1726–1768) oli islantilainen luonnontutkija ja runoilija. Hänen pääteoksensa on *Reise igiennem Island*, Islannin luonnonsuhteista ja taloudellisista oloista tehty tutkimus, johon ainekset koottiin Islannin halki tehdyllä matkalla 1752–1757 ja jolla perusteellisuutensa vuoksi oli myöhemminkin pitkään arvoa. Isänmaallisissa runoissaan (julkaistu vasta 1832) Eggert koetti herättää islantilaisten kansallistuntoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ólafsson, Eggert, Nordisk familjebok, Uggleupplagan. 20. palsta 313. Nordisk familjeboks förlags 1914
Pieksämäen kaupunginkirjasto

**Pieksämäen kaupunginkirjasto** on Pieksämäen kaupungissa toimiva yleinen kirjasto. Se on kaupunginkirjasto, mutta myös osa Lumme-kirjastoja. Lumme-kirjastokimpan aineistot ovat kirjastokimppaan osallistuvien kuntien asukkaiden lainattavissa.
 

Kirjastotoiminta alkoi Pieksämäellä vuonna 1860 pappilaan perustetun pitäjänkirjaston muodossa. Vuodesta 1989 nykyisen kaupunginkirjaston päätoimipiste on ollut Kulttuurikeskus Poleenissa sijaitseva Poleenin kirjasto (Savontie 13). 

Lähikirjastoja on kaksi ja ne toimivat pääosin omatoimikirjastoina: Jäppilän kirjasto Jäppilässä (Jäppilän kirkkotie 9) ja Virtasalmen kirjasto Virtasalmella (Virastotie 3). Kirjastoauto kiertää kaupunkia arkipäivisin. Naarajärven lasten- ja nuortenkirjasto Naarajärvellä on toistaiseksi suljettu, mutta saattaa avautua uudelleen Maaselän koulun uudisrakennuksen yhteydessä vuonna 2021. Verkkokirjasto on toteutettu osana Lumme-kirjastojen palveluja. 

## Lähteet
Vladimir Ryžkin

**Vladimir Aleksejevitš Ryžkin** (, 29. joulukuuta 1930 Moskova, Venäjän SFNT – 19. toukokuuta 2011 Moskova, Venäjä) oli Neuvostoliittoa edustanut jalkapalloilija ja olympiavoittaja.

Ryžkin kuului Neuvostoliiton miesten maajoukkueen kokoonpanoon sen voittaessa olympiakultaa Melbournessa 1956. Hän teki olympiaturnauksessa kolme maalia. Seuratasolla Ryžkin pelasi muun muassa Moskovan Dynamossa jossa voitti kolme Neuvostoliitotn mestaruutta ja yhden Neuvostoliiton cup-mestaruuden.

## Lähteet
* 
* Profiili national-football-teams.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Dan O’Keeffe

**Daniel ”Danno” O'Keeffe**, , (2. kesäkuuta 1907 Fermoy, Corkin kreivikunta, Yhdistynyt kuningaskunta – 2. kesäkuuta 1967) oli irlantilainen urheilija. Hän pelasi gaelilaista jalkapalloa maalivahtina Kerryn kreivikunnan joukkueessa maalivahtina. Hänen peliuransa kesti vuodesta 1931 vuoteen 1948. Häntä pidetään kenties kaikkien aikojen parhaana lajin maalivahtina. O'Keeffe on saanut kuvansa irlantilaiseen postimerkkiin.   

## Lähteet
*
Casalnuovo di Napoli

**Casalnuovo di Napoli** on kunta Campanian alueella Etelä-Italiassa noin 10 kilometriä Napolin keskustasta koilliseen. Casalnuovodinapolilaisia kutsutaan demonyymilla casalnuovesi. Useasta historiallisesta osa-alueesta muodostetulla kaupungilla on kolme suojeluspyhimystä: San Giacomo il Maggiore, San Biagio di Sebaste ja San Nicola di Bari. Casalnuovon yhteinen juhlapäivä on 25. heinäkuuta.

## Maantiede ja ilmasto
Casalnuovo di Napoli sijaitsee Napolin metropolikaupungin pohjoisosassa. Muodoltaan soikeahkosta kunnasta työntyy kapea kaistale kohti kaakkoa. Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. Kesäisin sää on usein kuivaa ja lämpötila saattaa kohota 40 °C:een.

Casalnuovo di Napolin pinta-alaltaan suurin frazione on Licignano koillisessa. Muut frazionet ovat Casarea (kaakossa), Talona (idässä) ja Tavernanova (etelässä Casarean luoteispuolella). Kaupungin ydin sijaitsee vanhan Archoran kylän paikalla kaupungin luoteisosassa.

Italian neliportaisessa maanjäristysriskiä arvioivassa luokituksessa Casalnuovo di Napoli on määritelty luokkaan 2 (Zona 2, medio-alta), eli kohtalaisen korkean riskin luokkaan.

## Historia
Casalnuovo di Napoli sai alkunsa 1400-luvulla, aiemmin paikalla oli sijainnut Archora-niminen kylä. Ferdinand Katolilainen antoi alueet Angelo Cuomon haltuun, joka rakennutti uuden kylän, josta tuli osa Napolin arkkihiippakuntaa. Nykyisin kaupungin länsiosa kuuluu kyseiseen arkkihiippakuntaan, Licignano kuuluu Acerran hiippakuntaan ja Tavernanova Nolan hiippakuntaan. Joachim Murat toteutti reformin, jossa pieniä maalaiskyliä liitettiin Afragolaan. Hallinnollisesti Casalnuovo muotoutui nykyiselleen monivaiheisten alueellisten muutosten kautta 1900-luvun aikana. Virallisesti se erotettiin Afragolasta 25. helmikuuta 1929. Casalnuovo kärsi vaurioita marraskuun 1980 maanjäristyksessä.

## Licignano
Licignano oli muinainen roomalaisten asuinpaikka, ja sen nimi oli tuolloin Licinianum. 
Licignano oli aiemmin Pomigliano d'Arcon frazione, eli kantakaupungista erillään oleva asutustihentymä, sen jälkeen itsenäinen kunta nimenään Licignano di Napoli ja sittemmin Acerran frazione, kunnes siitä tehtiin osa Casalnuovo di Napolia. Licignanon pinta-ala on 4 km², eli hieman yli puolet Casalnuovon koko alueesta, mutta sen väkiluku on vain noin kahdeksasosa kaupungin väkiluvusta. Licignanon suojeluspyhimys on San Nicola di Bari. Licignanossa sijaitsee 1700-luvun palatsi Salerno Lancellotti.

## Talous ja liikenne

Casalnuovo di Napolissa on muun muassa tekstiili- ja jalkineteollisuutta. Maatalous tuottaa muun muassa vihanneksia. Casalnuovon rautatieasema, Stazione di Casalnuovo (RFI), sijaitsee rataosuudella Rooma–Cassino–Napoli. Kaupungissa on lisäksi rautatieasemat Stazione di Salice, Stazione di Casalnuovo (Circumvesuviana), Stazione di La Pigna ja Stazione di Talona. Ne sijaitsevat 38-kilometrisen Napoli–Nola–Baiano-rataosuuden varrella verraten lähellä toisiaan. Casalnuovon pohjoispuolella on liittymä kaupunkimoottoritielle Strada statale 162 NC Asse Mediano.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Casalnuovo di Napoli, Campania, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Denguélén piirikunta

**Denguélén piirikunta** () on yksi Norsunluurannikon piirikunnista. Denguélé sijaitsee maan luoteisosassa. Piirikunnan pääkaupunki on Odienné. Vuonna 2014 piirikunnan väkiluvuksi mitattiin 289 779.

## Synty
Denguélén piirikunta syntyi Norsunluurannikon osa-alueiden hallinnollisessa uudelleenjärjestelyssä vuonna 2011. Piirikunnan muodosti entinen Denguélén alue.

## Lähteet
Wladimir Kuwschinoff

**Wladimir Kuwschinoff** (26. tammikuuta 1858 Turku – 18. heinäkuuta 1915 Turku) oli venäläistaustainen Turussa vaikuttanut kauppias ja kauppaneuvos.

Kuwschinoffin vanhemmat olivat kauppias Ivan (Volja) Kuwschinoff nuorempi (k. 1868) ja Alexandra Perhinski. Kuwschinoffin maaorjataustainen suku oli kotoisin Jaroslavlin kuvernementista ja suvun jäseniä tuli Suomeen alun perin muonittamaan Lappeenrannan linnoituksen venäläistä varusväkeä. Osa Lappeenrannan ja Savonlinnan venäläisistä kauppiaista, heidän joukossaan Kuwschinoffin isoisä Ivan Kuwschinoff vanhempi, siirtyi muonittajiksi Ahvenanmaalle Skarpansin taajamaan kun Bomarsundin linnoitusta alettiin rakentaa. Kuwschinoffin isä Ivan Kuwschinoff nuorempi muutti kauppiaaksi Turkuun, mutta hänen liikkeensä kaatui talousvaikeuksiin suurten nälkävuosien aikana ja hän kuoli Wladimirin ollessa vasta kymmenvuotias.

Wladimir Kuwschinoff meni 12-vuotiaana oppiin turkulaisen kauppiaan John. Lindqvistin luo ja vuonna 1875 hän meni työhön kauppias C. A. Doepelin liikkeeseen. Tämä liike erikoistui siemen- ja lannoitekauppaan ja Kuwschinoff toimi liikkeessä myöhemmin konttoristina. Vuonna 1894 hän perusti Turkuun oman tukkuliikkeen, joka erikoistui viljan, siementen ja lannoitteiden kauppaan. Liike vei Suomesta kauraa ulkomaille ja toi maahan Saksasta ja Yhdysvalloista vehnä- ja ruisjauhoa. Kuwschinoff oli vuonna 1897 perustetun turkulaisen Höyrylaiva Oy Bore -varustamon osakkaana ja tilintarkastajana ja hän toimi Kansallis-Osake-Pankin Turun konttorin valvojana. Kuwschinoff sai kauppaneuvoksen arvon 1908.

Vuonna 1909 Kuwschinoff rakennutti Turkuun Maariankadun varrelle arkkitehti Stefan Michailowin suunnitteleman jugendtyylisen liiketalon. Talon pihalla sijainneessa varastorakennuksissa sijaitsi tiettävästi Turun ensimmäinen tavarahissi, jolla siirrettiin jauhosäkkejä. Hän lahjoitti Turun ortodoksiselle seurakunnalle varoja vuonna 1905 valmistuneen pappilan rakentamiseen ja hän tuki myös Turun venäläistä kansakoulua sekä kansakoulukeittiöitä Turussa, Kaarinassa ja Maariassa. Kuwschinoff oli jonkin aikaa Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä. Kuwschinoffin kuoltua hänen liiketalonsa siirtyi 1919 perustetun, turkulaiskauppiaiden omistaman Vähittäiskauppiaiden Oy:n omistukseen. Talossa toimi myöhemmin Heikki Tirkkosen kahvipaahtimo, jossa paahdettiin VeeKoo-merkkistä kahvia.

Wladimir Kuwschinoff oli naimisissa vuodesta 1901 Hammarlandissa toimineen kauppiaan Petter Sittkoffin lesken Adèle Josefina Sittkoffin (entinen Winter) kanssa. Heidän poikansa agrologi Valdemar Kuwschinoff (1907–1957) oli maanviljelijänä Karunan kunnassa sijainneella Leiskun tilalla.

## Lähteet
Gôh-Djibouan piirikunta

**Gôh-Djibouan piirikunta** () on yksi Norsunluurannikon piirikunnista, joka sijaitsee maan lounaisosassa. Piirikunnan pääkaupunki on Gagnoa. Vuonna 2014 piirikunnan väkiluvuksi mitattiin 1 605 286.

## Synty
Gôh-Djibouan piirikunta syntyi vuonna 2011 Norsunluurannikon osa-alueiden hallinnollisessa uudelleenjärjestelyssä. Piirikunta muodostettiin yhdistämällä Sud-Bandaman ja Fromagerin alueet lukuun ottamatta Frescoa.

## Lähteet
Naisten Ykköspesis-kausi 2020

**Ykköspesis-kausi 2020** oli Suomen pesäpallon toiseksi korkeimman sarjatason Ykköspesiksen 40. kausi. Kauteen osallistui 16 joukkuetta jaettuna kahteen lohkoon maantieteellisen sijainnin perusteella. Kauden alku viivästyi toukokuusta kesäkuun loppuun koronaviruspandemian vuoksi.

Ykköspesiksen voitti Helsingin Roihu, joka kukisti loppuottelusarjassa Mailattaret 2–0. Uusiksi joukkueiksi nousevat kaudeksi 2021 Kirittärien ja Lapuan Virkiän kakkosjoukkueet.

## Joukkueet








## Sarjajärjestelmä
Joukkueet oli jaettu eteläiseen (A) ja pohjoiseen (B) lohkoon. Lohkoissa pelattiin kaksinkertainen sarja, joka muodosti runkosarjan. Lohkojen kaksi parasta joukkuetta jatkoivat lohkojen loppuotteluihin, jotka pelattiin paras kolmesta -menetelmällä. Näiden ottelusarjojen voittajat etenivät loppuottelusarjaan, joka niin ikään pelattiin paras kolmesta -menetelmällä. Loppuottelusarjan voittaja nousi Superpesikseen. Sarjasta ei pudonnut joukkueita.

## Runkosarja
### Lohko A

### Lohko B

## Lohkojen loppuottelut
Lohkojen loppuotteluissa kohtasivat kummankin lohkon kaksi parasta joukkuetta. Ottelusarjat ratkaistiin paras kolmesta -menetelmällä, ja voittajat etenivät loppuottelusarjaan.

## Loppuottelu
Loppuottelussa kohtasivat lohkojen loppuottelusarjojen voittajat. Loppuottelusarja pelattiin paras kolmesta -menetelmällä, ja sen voittaja nousi Superpesikseen.

## Lähteet
Cavallyn alue

**Cavallyn alue** () on Montagnesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon luoteisosassa. Sen pinta-ala on 11&nbsp;294 neliökilometriä. Alueen hallinnollinen keskus on Guiglo. Asukkaita on 460&nbsp;000 henkeä (vuonna 2014).

Cavallyn alue rajoittuu pohjoisessa Tonkpin ja Guémonin, idässä Nawan ja etelässä San-Pédron alueisiin sekä lännessä Liberiaan. Länsirajalla virtaa Cavallyjoki. Ilmasto on trooppinen ja kasvillisuus runsasta. Alueella sijaitsee Taïn kansallispuisto.

Alue käsittää Bloléquinin, Guiglon, Taïn ja Toulépleun departementit ja kunnat. Aliprefektuureja on 17.

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, maissi, maniokki, banaani, jamssi, taaro ja peruna. Myytäväksi tuotetaan kaakaota, kautsua, kahvia, palmuöljyä ja kolapähkinöitä. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, siat ja siipikarja. Teollisuus jalostaa puutavaraa ja kautsua. Alueella on koboltti-, nikkeli-, kulta- ja timanttiesiintymiä.

## Lähteet
Arla (nimi)

**Arla** on pohjoismainen naisen etunimi, joka tunnetaan Suomessa ja Ruotsissa. Arlan nimipäivä on suomenruotsalaisessa almanakassa 20. huhtikuuta.

Arla-nimi on tullut käyttöön Ruotsissa 1800-luvun loppupuolella. Sen taustasta ei ole varmaa tietoa. Kyseessä saattaa olla muunnos norjalaisesta naisennimestä *Arlaug*. Toisaalta Arla voi pohjautua myös ruotsin kielen sanaan *arla*, jonka merkitys on ’ani varhain’.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Arla on joulukuun 2024 loppuun mennessä ollut Suomessa etunimenä 460 naisella tai tytöllä.

## Tunnettuja Arloja
*Arla Salo (s. 1993), suomalainen salibandymaalivahti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Arla (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Nikolai Savin

**Nikolai Savin** (s. 18. maaliskuuta 1874 Pietari) oli venäläinen teekauppias, jolle myönnettiin Suomessa 1913 kauppaneuvoksen arvo.

Savinin vanhemmat olivat kauppias A. K. Savin ja Helena Savina. A. K. Savin omisti Pietarissa 1856 perustetun teetukkuliikkeen, joka toi Venäjälle teetä Kiinasta. Liike toimi myös useissa Euroopan maissa Venäjän ohella. Vuonna 1886 Helsinkiin perustettiin teen maahantuontiin ja tukkukauppaan erikoistunut *Handelshuset A. K. Savin*, jonka toimitilat olivat aluksi Mikonkatu 17:ssä. A. K. Savin ja hänen poikansa Nikolai asuivat Pietarissa mutta he kävivät useita kertoja vuodessa Helsingissä asuen aluksi hotelli Kämpissä, ja sitten hotelli Kleinehissa. Nikolai Savin vastasi Helsingin liikkeen toiminnasta 1890-luvun lopulta lähtien. Liike alkoi tuoda Suomeen teen ohella myös kahvia, siirappia ja sokeria ja se kasvoi ajan myötä keskisuureksi tukkuliikkeeksi. Liikkeella oli oma vähittäismyymälä Pohjoisesplanadi 27:ssä ja tukkumyymälä ja varasto vuodesta 1899 alkaen Läntinen Heikinkatu 10:ssä.

Vuonna 1901 Helsingin toimintojen esimieheksi tuli 1888 liikkeen palvelukseen kauppamatkustajaksi tullut Peter (Pekka) Buchert (1868–1925) ja Savinin Helsingin sivuliikkeen toiminta siirtyi ajan myötä kokonaan hänen vastuulleen. Vuoden 1917 Venäjän vallankumouksen jälkeen Nikolai Savin myi Helsingin liikkeen Buchertille. Pekka Buchertin kuoltua 1925 liikettä johti hänen poikansa Boris Buchert (1900–1929) ja tämän kuoltua Boris Buchertin puoliso Cessi Buchert. Kauppahuone A. K. Savin toi teetä Suomeen nyt suoraan Kiinasta vanhojen liikesuhteiden avulla. Liikkeen palveluksessa oli vuodesta 1900 alkaen teelaatujen tuntija ja teensekoittaja herra Nikolai Kischis (s. 1876). Liikkeen tunnettuja teelaatuja olivat Kukkatee n:o 100 sekä Mustatee n:ot 100, 110, 120 ja 140. Savinin liikkeen toiminta päättyi Suomessa todennäköisesti sotavuosien aikana. Nikolai Savin itse muutti Venäjän vallankumouksen jälkeen asumaan Suomen puolelle Karjalan kannakselle Uudenkirkon pitäjään. Hän vieraili Buchertien luona Helsingissä vielä 1920-luvulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juhliva teekauppa, Suomen Kuvalehti, 09.10.1926, nro 41, s. 44, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Richlandin piirikunta

**Richlandin piirikunta** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Richlandin piirikunta, piirikunta Etelä-Carolinassa Yhdysvalloissa
* Richlandin piirikunta, piirikunta Illinois’ssa Yhdysvalloissa
* Richlandin piirikunta, piirikunta Louisianassa Yhdysvalloissa
* Richlandin piirikunta, piirikunta Montanassa Yhdysvalloissa
* Richlandin piirikunta, piirikunta Ohiossa Yhdysvalloissa
* Richlandin piirikunta, piirikunta Pohjois-Dakotassa Yhdysvalloissa
* Richlandin piirikunta, piirikunta Wisconsinissa Yhdysvalloissa.
Gagnoa

**Gagnoa** on kaupunki Norsunluurannikon eteläosassa. Gagnoa on sekä Gôh-Djibouan piirikunnan että Gôhin alueellinen pääkaupunki. Vuonna 2014 Gagnoan väkiluvuksi mitattiin 213 918, joten Gagnoa oli Norsunluurannikon seitsemänneksi suurin kaupunki.

Gagnoassa sijaitsee Pyhän Annan katedraali. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Väimela paisjärv

**Väimela paisjärv** on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Väimelan kauppalassa sijaitseva padottu tekolampi. Virolaisissa paikannimissä *paisjärv* takoittaa patolampea.

## Maantietoa
Tekojärvi on 580 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 2,5 hehtaaria. Sen kapeneva muoto seuraa matalan peltoalueella sijaitsevaa laaksonpohjaa. Sen itäpäässä on ojan poikki rakennettu maapato, jolla lampeen on saatu kerättyä käyttövettä. Lammelle tulee tie kauppalan tieltä Mäejärven asuinalueelta. Lampi on autio ja sen rantaviiva on 1,4 kilometriä pitkä.

## Vesistösuhteita
Väimela paisjärv kuuluu Väiso peakraavin valuma-alueeseen, jossa Väiso peakraav on Võhandu jõen sivu-uoma. Lampi on Leola kraavin läpivirtausjärvi . Järven valuma-alueen pinta-ala on noin 1,0 neliökilometriä. Leola kraavin vedet on johdettu Mäejärven selketysaltaaseen. Vesireitti jatkuu Mäejärvestä Alajärveen ja edelleen kolme kilometriä Võhandu jõgeen. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Pyhän Annan katedraali (Gagnoa)

**Pyhän Annan katedraali** () on Gagnoassa sijaitseva katedraali. Pyhän Annan katedraali on yksi Norsunluurannikon tärkeimmistä uskonnollisista rakennuksista. Pyhän Annan katedraali oli ennen seurakunnan kirkko, mutta roomalaiskatoliseksi tuomiokirkoksi eli katedraaliksi 3. helmikuuta 1957. Muun muassa arkkipiispa Barthélémy Djabla on haudattu Pyhän Annan katedraalissa, kun hän kuoli 72-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Lacsin piirikunta

**Lacsin piirikunta** on yksi Norsunluurannikon piirikunnista. Piirikunta sijaitsee  Norsunluurannikon keskiosassa. Piirikunnan pääkaupunki on Dimbokro. Vuonna 2014 Lacsin piirikunnassa oli yhteensä 1&nbsp;258&nbsp;604 asukasta.

## Synty
Lacsin piirikunta syntyi vuonna 2011 Norsunluurannikon osa-alueiden hallinnollisessa uudelleenjärjestelyssä. Piirikunta muodostui yhdistämällä N’zi-Comoén ja Lacsin alueet ja poistamalla Yamoussoukro.

## Lähteet
Edward Simon

**Edward Simon** (s. 27. heinäkuuta 1969 Punta Cardón) on venezuelalainen jazzpianisti ja säveltäjä.

Simon lähti Yhdysvaltoihin vuonna 1981. Hän opiskeli Philadelphian Taiteiden yliopistossa stipendillä klassista pianonsoittoa ja musiikin esittämistä ennen siirtymistään jazzpianonsoiton opintojen pariin Manhattan School of Musiciin. Simonin opettajiin kuului Sophia Rosoff. Ensimmäinen levytys, jolla Simon soitti, oli Greg Osbyn albumi *Mind Games* (1988). Seuraavana vuonna hän liittyi saksofonisti Bobby Watsonin Horizon-kokoonpanoon, jossa pysyi vuoteen 1994. Tämän jälkeen hän toimi vuoteen 2002 jäsenenä trumpetisti Terence Blanchardin yhtyeessä. Samanaikaisesti hän esiintyi muiden muassa Kevin Eubanksin, Dave Binneyn, Herbie Mannin ja Mark Turnerin levyillä. 

Debyytin oman kokoonpanonsa johtajana Simon teki levyllä *Beauty Within* (1994). Hänen kokoonpanojensa levyillä ovat esiintyneet myös Anthony Jackson, Horacio Hernández, Larry Grenadier, Adam Cruz, Mark Turner, Milton Cardona, Dave Binney, Diego Urcola, John Patitucci, Eric Harland, Avishai Cohen, Brian Blade, Ben Street ja Pernell Saturnino. Simon oli vuonna 2000 Binneyn kanssa mukana perustamassa Afinidad-jazzkvartettia, jonka samanniminen debyyttialbumi julkaistiin vuonna 2001. Hän perusti vuonna 2003 lisäksi Ensemble Venezuelan, jossa yhdisti jazzia kotimaansa musiikkiperinteisiin. Vuonna 2005 Chamber Music America tilasi Simonilta kokoonpanolle sävellettävän venezuelalaisen sarjan. Simon kokosi yhteen kymmenen muusikkoa Yhdysvalloista, Venezuelasta ja Kolumbiasta levyttääkseen sarjan Brooklynin Systems Two -studiolla vuonna 2012. Albumi *Venezuelan Suite* julkaistiin Sunnyside-levymerkillä tammikuussa 2014. Simon on soittanut myös SF Jazz Collectivessa.

Simon on buddhalainen, jonka hengellisiin innoittajiin on kuulunut Thich Nhat Hanh.

## Lähteet
Mäejärv (Väimela)

**Mäejärv** (myös *Väimela Mäejärv*, *Väimela Ülajärv*, *Suur Väimela järv* ja *Väimela Suurjärv* ) on Virossa Võrumaalla Võrun kunnan Väimelan kauppalassa ja Loosun kylässä sijaitseva järvi. Järven alapäässä on pato, jolla säännöstellään järven vedenpintaa .

## Maantietoa
Järvi on 900 metriä pitkä, 200 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 13,9 hehtaaria. Sen syvyys on 11,6 metriä ja keskisyvyys on 4,9 metriä. Järven syvänne sijaitsee sen keskikohdassa. Sen ranta-alueilla on peltomaata ja rantaviivan tuntumassa kasvaa leppää ja pajua. Rannat ovat kaltevat ja rantojen pohja on mutaa, vaikka toisinaan pohjasta erottuu paljas hiekkapohja. Järven pohjoisrannassa on asuinalue ja eteläpuolella on muutaman talon joukossa paikallinen urheilukenttä. Järven kaakkoisosassa on uimaranta. Itäpään pohjoisrannassa on penkereellä erotettu kaksi selkeytysallasta, jonne Leola kraavin vedet lasketaan ensin. Altaiden vierestä kulkee järven itäpuoelta Võrun ja Põlvan välinen maantie.

## Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 3) mukaan veden kovuuden osalta keskikova järvi, jonka vesimassa lämpötilakerrostuu (). Järvi luokitellaan limnologisesti hypertrofiseksi järveksi, kun veden ravinnepitoisuudet ovat erittäin korkealla (, HY). Silloin on järven biomassa suuri sekä mikrobitason että vesikasvillisuuden osalta.

Järven vesi on tutkittu vuonna 1958, jolloin sen vedenväri oli kellertävän ruskea ja sen näkösyvyys oli 1,5 metriä. Vesi vaihtuu järvessä keskimäärin 8 kertaa vuodessa eli noin 46 vuorokauden välein. Järven vesikasvillisuus on melko runsas ja kalalajeista yleisimmät ovat särki ja lahna. Muita kalalajeja ovat ainakin hauki, kiiski, pasuri, ahven, suutari, ruutana, sorva, salakka, turpa, made, törö, ankerias ja kuha. Saaliiksi voi tulla harvemmin myös karppi.

## Vesistösuhteita
Mäejärv kuuluu Väiso peakraavin valuma-alueeseen, jossa Väiso peakraav on Võhandu jõen sivu-uoma. Järvi on peakraavin läpivirtausjärvi, joka samalla tuo pääosan vedestä. Etelärantaan laskee lounaispuolisen metsäalueen kuivatusvesiä tuova johto-oja ja itäpäähän laskee Leola kraavi, jonka uomaan on padottu Väimela paisjärv. Järven valuma-alueen pinta-ala on 20,2 neliökilometriä. Mäejärven laskuoja on parikymmentä metriä pitkä. Se alittaa maantien ja laskee heti Alajärveen. Peakraavi virtaa Alajärvenkin läpi ja yhtyy Võhandu jõkeen kolme kilometrä alempana. Võhandu jõgi laskee Kuumajärveen, joka on Peipsijärven keskiosan nimi. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hindrikson, Merike & al.: Väiso peakraavi, Väimela Mäejärve ja Alajärve uuringud (PDF), 2014
Margaret Oliphant

**Margaret Oliphant**, o.s. Wilson, (4. huhtikuuta 1828 – 25. kesäkuuta 1897) oli skotlantilainen kirjailija. Hän vietti nuoruutensa Skotlannissa, jonka oloja ja ihmisiä hän sittemmin kuvasi monissa romaaneissaan. Hänen esikoisteoksensa on *Passages in the life of mrs. Margaret Maitland of Sunnyside* (1849), merkittävin teos on *The chronides of Carlingford* (1862–1866), jossa hän kuvaa pikkukaupungin uskonnollista elämää. Oliphant kirjoitti myös elämäkerrallisia ja historiallisia kirjoja, kuten *Life of Edward Irving* (1862), *The makers of Florence: Dante, Giotto, Savonarola; and their city* (1876), *The literary history of England in the end of the eighteenth and beginning of the nineteenth century* (1882). Hänen omaelämäkertansa ja kirjeensä sisältävä teos *Autobiography and Letters* ilmestyi 1899.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Merryn Williams, Margaret Oliphant: A Critical Biography, St. Martin Press, 1986 (Archive.org)

## Aiheesta muualla
Hirviön kosto

**Hirviön kosto** (, tunnetaan myös nimillä *Return of the Creature* ja *Return of the Black Lagoon*) on vuonna 1955 ensi-iltansa saanut scifikauhuelokuva, jonka on ohjannut Jack Arnold. Elokuva on jatkoa elokuvalle *[[Mustan laguunin hirviö]]* (1954). Elokuva kuvattiin 3-D:nä. Elokuvan pääosissa nähdään John Agar, Lori Nelson, John Bromfield ja Nestor Paiva. Näyttelijälegenda Clint Eastwood tekee tässä elokuvassa ensimmäisen elokuvaroolinsa.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Mustaruoste

**Mustaruoste** eli **happomarjan-heinänruoste** (*Puccinia graminis*) on ruostesienilaji, joka vahingoittaa viljalajeja ja heinäkasveja. Se on yksi viljakasvien vaarallisimpia tauteja maailmassa, ja sen tuhot on tunnettu tuhansien vuosien ajan.

Happomarjapensas on mustaruosteelle tärkeä väli-isäntäkasvi, ja se voi tartuttaa myös mahonialajeja.

Mustaruoste leviää lämpimässä ja kosteassa säässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Happomarjan-heinänruoste (''Puccinia graminis'')
*iNaturalist: Happomarjan-Heinänruoste (''Puccinia graminis'')
*Luopioisten kasvisto: Happomarjan-heinänruoste (''Puccinia graminis'')
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Puccinia graminis'' 
*ITIS: ''Puccinia graminis'' 
*Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Puccinia graminis (stem rust of cereals) 
*Plantwise: Puccinia graminis, stem rust of cereals
Inkereen kartano

**Inkereen kartano** on Salon Perttelissä sijaitseva kartano. Kartanon päärakennus valmistui vuonna 1800.  Nykyisin siellä toimii vuonna 1995 perustettu maatalouden palveluja tarjoava yritys, jonka virallinen nimi on *Inkereen Kartano om. Reinhold Jensen.*
Yrityksen toiminta on aloitettu vuonna 1995. 

## Historia
Inkereen kartanon historia ulottuu aina keskiajalle saakka. Inkereen kartanosta on käytetty myös nimeä Katrinebergin kartano. Inkereen kartanon omistajia tiedetään olleen jo vuonna 1575. Kartano rakennettiin vuonna 1800, mutta se sai  vuonna 1894 ulkonäöllisesti täysin uuden ilmeen.

Inkereen meijerikoulu toimi Ernst Börtzellin johdolla Inkereen kartanossa. Börtzell oli ostanut kartanon vuonna 1872 Bonsdorff -suvulta. Börtzell oli syntyjään ruotsalainen. Hän tuli Pertteliin Halikosta, jossa oli toiminut Joensuun kartanon tilanhoitajana jo neljä vuotta. Börtzell oli hyvin innokas karjataloudesta, ja perusti Inkereen kartanoon meijeritoimintaa.

Sodan jälkeen Åke Jensen omisti Inkereen kartanon. Jensen harjoitti tilalla maataloutta ja siitoseläinten kasvatusta.

## Lähteet
Tuure Mäntynen

**Tuure Vihtori Mäntynen** (s. 17. tammikuuta 2000  Eurajoki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Ilvestä.

## Ura
Mäntynen aloitti jalkapallon FC Eurajoen junioreissa, josta hän siirtyi 13-vuotiaana porilaiseen FC Jazziin. Mäntynen debytoi FC Jazzin edustusjoukkueessa talvella 2015 Suomen Cupin ottelussa ÅIFK:a vastaan, ja pelasi seuraavana kesänä myös ensimmäiset sarjapelinsä Ykkösessä. Vuotta myöhemmin hän kuului jo FC Jazzin vakiokokoonpanoon, kunnes siirtyi tammikuussa 2017 saksalaisen FC Kaiserslauternin junioriorganisaatioon.

Kesällä 2019 Mäntynen siirtyi Kaiserslauternin U-19-joukkueesta seuran reservijoukkueeseen Saksan viidennelle sarjatasolle Oberligaan. Mäntynen pelasi syksyn aikana seitsemän ottelua, kunnes palasi tammikuussa 2020 Suomeen, ja teki FC Ilveksen kanssa kahden vuoden sopimuksen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tuure Mäntynen Veikkausliigan sivuilla
Guémonin alue

**Guémonin alue** () on Montagnesin piirikuntaan kuuluva hallintoalue Norsunluurannikon länsiosassa. Sen pinta-ala on 6&nbsp;695 neliökilometriä. Hallinnollinen keskus on Duékoué. Asukkaita on 919&nbsp;400 henkeä (vuonna 2014).

Guémonin alue rajoittuu idässä Haut-Sassandran, etelässä Nawan, lounaassa Cavallyn ja luoteessa Tonkpin alueisiin. Päiväntasaajailmastoon kuuluu kaksi sade- ja kuivaa kautta. Vuotuinen sademäärä on 1500–2000 millimetriä. Alueella sijaitsevat Taïn ja Mont Pékon kansallispuistot.

Alue käsittää Bangolon, Duékouén, Facoblyn ja Kouiblyn departementit ja kunnat.

Seudun pääelinkeino on maa- ja metsätalous, joka tuottaa muun muassa riisiä, maniokkia, banaania, kahvia, kaakaota ja kautsua. Lisäksi harjoitetaan kaupankäyntiä, kalastusta ja kaivetaan kultaa. Teollisuutta edustaa puutavaran jalostus.

## Lähteet
Leonard Gestrin

**Anders Leonard Gestrin**, sukunimi noin vuoteen 1868 *Gästgifvars* (6. marraskuuta 1850 Mäntsälä – 1. joulukuuta 1929 Turku) oli suomalainen Turussa vaikuttanut kauppias, pankinjohtaja ja kauppaneuvos (1914).

Gestrinin vanhemmat olivat maanviljelijä Anders Johaninpoika Gästgifvars ja Hedvig Erikintytär. Hän kävi Turussa kaksivuotisen kauppakoulun ja muutti sitten vakinaisesti Mäntsälästä Turkuun vuonna 1877. Gestrin oli aluksi konttoristina J. W. Lilljan huolintaliikkeessä ja vuonna 1878 hän perusti oman agentuuri- ja huolintaliikkeen, joka edusti Turussa pohjalaisia höyrylaivoja. Hän perusti 1870-luvulla myös siemeniin ja etenkin heinänsiemeniin erikoistuneen tukkuliikkeen. 1890-luvulla tämä tukkuliikke liitettiin Gestrinin huolintaliikkeeseen, joka alkoi samoihin aikoihin myös keskittyä vakuutustoimintaan. Gestrin hoiti liikettä sivutoimisesti aina 1920-luvulle saakka ja hänen kuoltuaan konttoristi Erik Holmström järjesti Gestrinin liikkeen uudelleen nimellä *Leon. Gestrin Jälk*.

Gestrin nimitettiin vuonna 1890 samana vuonna perustetun Kansallis-Osake-Pankin Turun haarakonttorin johtajaksi ja hän hoiti tätä tehtävää aina vuoteen 1917 saakka. Gestrinin aikana pankki hankki runsaasti asiakkaita Turun seudulta ja sen toiminta laajeni myös muualle Varsinais-Suomeen. Hän oli myös pankin osakkeenomistaja. 

Vanhasuomalaisia edustanut Gestrin oli Turun kaupunginvaltuutettuna ja jäsenenä Turun kauppaopiston ja suomenkielisten lastentarhojen johtokunnissa. Hän oli lisäksi Turun kauppaseuran pitkäaikainen johtokunnan jäsen ja varapuheenjohtaja.

Leonard Gestrin oli naimisissa 1881–1928 Fanny Gustava Molinin kanssa.

## Lähteet