Mopsi

**Mopsi** () on Kaukoidästä kotoisin oleva koirarotu. Se on tylppäkuonoinen, pienikokoinen, isopäinen ja erittäin tukevarakenteinen. Mopsi kuuluu FCI:n roturyhmään 9 eli seura- ja kääpiökoiriin.

Rotu ei ihan yltänyt vuonna 2025 sadan suosituimman koirarodun joukkoon Suomessa. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin sata mopsia.

## Ulkonäkö
Mopsi on pieni, vankkarakenteinen seurakoira. Ruumiinrakenteeltaan se on pyörehkö, voimakas ja vanttera. Koiralla on suuri pää ja isot silmät. Kuono on hyvin lyhyt, pyöreä ja ryppyinen. Korvat ovat ohuet ja taittuvat eteenpäin niin sanottuina kolmiokorvina tai laskostuvat taaksepäin niin sanottuina ruusukorvina. Häntä on kiertynyt tiukasti selän päälle.

Suomen Kennelliiton rotumääritelmä määrittelee rodulle neljä eri väritystä: keltainen (fawn), aprikoosi (vaalea keltainen), hopea (hyvin vaalea keltainen) ja musta. Värin tulee olla puhdas, maskin, selkäjuovan ja muiden tummien merkkien mahdollisimman mustat. Aikaisemmin värejä jaoteltiin, mutta nykyään suomalaisessa rekisteröinnissä on käytössä vain kaksi värimääritystä: fawn (vaalea) ja musta.

## Alkuperä

Rodun alkuperästä on olemassa neljä eri teoriaa. Ensimmäisen mukaan se on kääpiökokoinen bulldoggi – tämä teoria on todistettu vääräksi, koska kallot eivät muistuta juurikaan toisiaan, ja toisekseen mopsi on vanhempaa alkuperää kuin bulldoggi. Toisen mukaan se on kääpiökokoinen mastiffi – tämän vuoksi sitä on toisinaan kutsuttu "hollanninmastiffiksi" (*Dutch Mastiff*). Kolmannen mukaan se on lyhytkarvainen, pitkäraajainen versio kiinanpalatsikoirasta, ja neljännen mukaan jopa tämän esi-isä.

Yleisen käsityksen mukaaan mopsien esi-isät tulivat Kaukoidästä. Niistä tuli arvostettuja seurakoiria, ja ne ovatkin olleet kuninkaallisten ja aristokraattien suosiossa. Marie Antoinetella, kuningatar Victorialla, keisarinna Josephinella ja Vilhelm Oranialaisella on ollut mopseja. Kerrotaan jopa Napoleonin joutuneen jakamaan aviovuoteensa mopsin kanssa. Suomeen niitä lienee tuotu 1960-luvun alussa.

Jopa rodun kotimaasta on olemassa hieman toisistaan poikkeavia teorioita:
* rotu kehittyi Kiinassa, mistä se vietiin Englantiin
* rotu kehittyi Kiinassa, mistä sen vei Alankomaihin Hollannin Itä-Intian kauppakomppania – Alankomaissa siitä tuli Orania-Nassaun symboli, ja se kulkeutui sieltä Englantiin
* rotu kehittyi Kiinassa, mistä se levisi 1500-luvulla Eurooppaan portugalilaisten kauppiaiden mukana, ensin Portugaliin, sitten Alankomaihin ja lopuksi Englantiin 
* rotu kehittyi Länsi-Kiinassa noin 700 eaa., jolloin se tunnettiin nimellä *lo-chiang-sze* (joka lyhennettiin muotoon *lo-sze*), ja se vietiin Tiibetin (jossa se tunnettiin nimellä *lags-kyi*) kautta ensin Venäjälle, sitten Alankomaihin ja lopuksi Englantiin
* rotu kehittyi muinaisessa Roomassa, mistä se levisi roomalaisten valloittajien mukana Britanniaan
* rotu kehittyi muinaisessa Egyptissä, mistä se kulkeutui foinikialaisten kauppiaiden mukana Roomaan ja sieltä myöhemmin Englantiin
* rotu kehittyi Alankomaissa, mistä sen veivät Englantiin 1600-luvun lopulla Vilhelm III Oranialainen ja vaimonsa Maria II – tämän vuoksi yksi varhaisimmista rotunimistä oli "hollantilainen mopsi" (*Dutch Pug*)
* rotu kehittyi Venäjällä, missä se peri kippurahäntänsä arktisilta esi-isiltä ja mistä se vietiin ensin Alankomaihin ja sitten Englantiin

### Etymologia
Nimen alkuperästä on olemassa viisi eri teoriaa:
* latinankielinen sana *pugnus* ("nyrkki"), koska rodun pää muistuttaa muodoltaan puristettua nyrkkiä
* sana *pugnaces*, joka viittaa muinaisiin taistelukoiriin, koska rotu on niiden kääpiöversio
* 1700-luvulla sanaa *pug* käytettiin tarkoittamaan "mitä tahansa hellästi rakastettua" – on oletettu, että tämä olisi todellinen alkuperä, koska rodunomistajat suorastaan palvoivat koiriaan
* sana *pug* tarkoitti "apinaa", koska rodulla on apinamainen pää
* sana *pug* tarkoitti menninkäistä, peikkoa tai pikkupaholaista, koska rotu on kääpiökokoinen

## Terveys
Rodun keskimääräinen elinikä on vain noin 10 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet, selkäsairaudet sekä hengitysteihin liittyvät sairaudet. Mopsin merkittävimmät terveysongelmat ovat parodontiitti, patellaluksaatio, monet silmäsairaudet, hengitysteihin liittyvät ongelmat, atopia ja allergiat. 

Osa mopsille tyypillisistä sairauksista ja terveysongelmista on yhteydessä rodulle jalostettuun ulkomuotoon. Mopsille on jalostettu lyhyt kuono ja kallo, mikä aiheuttaa myös suurentunutta alttiutta hengitysteiden ongelmiin (brakykefaalinen oireyhtymä): ahtaisiin, viivamaisiin sieraimiin, nieluun työntyvään pehmeään, pitkään ja paksuun kitalakeen, ahtaaseen henkitorveen ja nenäonteloon. Lyhytkuonoisuus aiheuttaa myös heikentynyttä kykyä säädellä kehon lämpötilaa, joka taas voi näkyä huonona rasituksen sietona kuumalla säällä tai kehon ylilämpenemisenä.

Eriasteista patellaluksaatiota esiintyy noin 13 %:lla rodun edustajista, kun tarkastellaan vuosina 2015–2025 tutkittuja mopseja. Patellaluksaatio saattaa vaatia leikkaushoitoa.  

Erilaisista silmäsairauksista rodulla esiintyy ylimääräisiä ripsiä (distichiasis), keratiittia, puutteellista kyynelkanavan aukkoa sekä silmäluomen kiertymistä sisään- ja ulospäin. Mopseilla esiintyy myös kuivasilmäisyyttä. Tylppä kuono ei suojaa silmiä, joten silmät ovat alttiina erilaisille traumoille. Mopsin PEVISA-ohjelmassa on pakollinen polvilausunto, hengitystä mittaava kävelytesti ja silmälausunto.

Johtuen mopsin pienestä koosta on rodulla alttius parodontiittiin eli hampaiden kiinnityskudoksen tulehdukselliseen sairauteen. Sairautta voi jonkun verran ennaltaehkäistä hampaiden harjaamisella.

Rodulla esiintyy jonkun verran atopiaa ja ruoka-aineyliherkkyyttä. Molemmissa elimistön puolustusmekanismi reagoi normaalista poikkeavalla tavalla tavallisiin, useimmiten vaarattomiin asioihin eli allergeeneihin. Atopia ja ruoka-aineyliherkkyys ovat elinikäisiä vaivoja, jotka ovat usein kontrolloitavissa, mutta eivät parannettavissa. Oireina ovat usein ihon kutina ja punoitus ja usein koira nuolee tai raapii kutisevia alueita. Korvatulehdukset ovat yleisiä atopiasta kärsivillä koirilla sekä myös tassujen ihotulehduksia voi esiintyä.

Mopsit ovat keskimääräistä rotukoiraa sisäsiittoisempia. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25, mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Mopsin jälkeläisen luku on jopa 0,4. Yleisellä tasolla sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.

## Risteytysprojekti
Suomen Kennelliitto on hyväksynyt helmikuussa 2026 Suomen Mopsikerhon roturisteytysprojektin, jolla pyritään laajentamaan suomalaisen mopsin jalostuspohjaa ja kohentamaan sen terveyttä. Risteytyksessä käytettäisiin retromopseja, jotka ovat mopsintyyppisiä sekarotuistaustaisia koiria. Retromopsien taustalla on muun muassa jackrussellinterrieriä, tanskalais-ruotsalaista pihakoiraa, kääpiöpinseriä, beaglea ja shibaa. Niiden keskeisin kasvatusalue on Saksa, ja niille on omia rotujärjestöjä paitsi Saksassa, myös Ruotsissa ja Alankomaissa.

## Katso myös

* Ranskanbulldoggi
* Englanninbulldoggi
* Bostoninterrieri

## Lähteet
*Kennelliiton rotumääritelmä (pdf)
*Suomen Mopsikerho ry
*KoiraNet-jalostustietojärjestelmä

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Linkkejä eri maiden rotujärjestöjen kotisivuille