open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
GP2X

**GP2X** on GamePark Holdingsin valmistama käsikonsoli, joka julkaistiin vuonna 2005.

Laitteella voi pelata pelejä, katsella elokuvia, kuunnella musiikkia ja katsoa kuvia. Tallennusmediana käytetään Secure Digital -muistikorttia. Virtansa GP2X ottaa kahdesta AA-paristosta tai verkkovirrasta.

## Tekniset tiedot

* Mitat
** 143,6 mm × 82,9 mm × 34 mm
* Paino
** 161 g (ilman paristoja)
* Näyttö
** 3.5 tuumaa, (resoluutio 320×240, värejä 260 000, tyyppi TFT LCD)
* RAM
** SDRAM 64 MB
* Käyttöjärjestelmä
** Linux
* Tallennusmedia
** SD-muistikortti
* Virta
** 2 × AA-paristo tai verkkovirta
* Ääni
** 3,5 mm Kuulokeliitäntä
** Stereokaiuttimet
* Liitännät
** USB 2.0
** TV-ulostulo

## Aiheesta muualla

* GP2X-wiki GP2X.org-sivustolla
Musta Dahlia (romaani)

**Musta Dahlia** (*The Black Dahlia*) on James Ellroyn vuonna 1987 ilmestynyt rikosromaani. Se perustuu Los Angelesissa vuonna 1947 tapahtuneeseen Elizabeth Short -nimisen naisen murhaan. Lehdistö käytti uhrista nimitystä ”Black Dahlia”. Teosta pidetään Ellroyn läpimurtoteoksena. Romaani sijoittuu 1940- ja 1950-lukujen Hollywoodiin. Se on ensimmäinen osa Ellroyn L. A. -sarjaa, johon kuuluvat myös *[[Suuri tyhjyys]]*, *[[L. A. – langennut kaupunki]]* ja *[[Musiikkia pimeästä]]*. 

Brian De Palma ohjasi vuonna 2006 romaanin pohjalta elokuvan *[[Musta Dahlia (elokuva)|Musta Dahlia]]*.

## Lähteet
Holvisilta

**Holvisilta** on siltatyyppi, jonka kantavan osan muodostaa pystytasossa kaareva, puristettu levymäinen rakenne. Kivisten kaarien tekniikan kehittäjinä pidetään etruskeja. Varhaisemmat holvisillat olivat niin sanottuja kylmämuureja eli ne tehtiin lohkotuista kivistä kiilakivillä kiilaamalla ilman laastia. Kivien paikallaan pysyminen voitiin varmistaa esimerkiksi kivihaoilla tai terästangoilla.

Holvisillassa voi olla yksi tai useammpia peräkkäsiä holveja. Kiviholvisiltoja on käytetty antiikin ajoista aina 1800-luvulle, jolloin ensin rauta ja rautabetoni sekä sitten teräs ja teräsbetoni alkoivat korvata kiven siltamateriaaleina.
__NOTOC__
## Katso myös
*Valeholvi

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Nilsiän Pallo-Haukat

**Nilsiän Pallo-Haukat** on (**NP-H**) nilsiäläinen jalkapalloseura. Kuopiolaiseksi NP-H muuttui 2013, kun kuntaliitoksessa Nilsiästä tuli osa Kuopiota. Seuran perustamiskokous pidettiin 20. heinäkuuta 1954  Nilsiän uimalassa.
 
Kaudella 2015 NP-H pelasi Palloliiton Itä-Suomen piirin Viitosessa.  NP-H on pelannut parhaimmillaan Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla, yhteensä 8 kauden ajan 1972, 1980, 1993 ja 1995 – 99. Seuran korkein sarjasijoitus on Kakkosen itälohkon kolmas sija vuonna 1997. Vielä kaudella 1999 seura sijoittui Kakkosessa neljänneksi, mutta luopui paikasta talousvaikeuksien takia. NP-H:n sarjapelaaminen jatkui seuraavalla kaudella piirin Nelosessa.

Tunnetuimpia NP-H:n kasvatteja ovat monivuotiset liigapelaajat Jani Hartikainen ja Kari Tissari. Hartikainen siirtyi KuPS:an kauden 1999 jälkeen ja palasi kasvattajaseuraansa kaudeksi 2010. Tissari edusti pääsarjassa kuopiolaisia KPT:tä (1979 – 87) ja KuPS:a (1989 – 90). Seuraa edustaneita muita tunnettuja pelaajia ovat mm. Pertti Nissinen (pelasi ennen NP-H –uraa pääsarjaa HJK: ssa, Hakassa, KuPS:ssa ja FinnPassa), sekä ennen NP-H –edustuksiaan KuPS:ssa pääsarjaa pelanneet Ari Savolainen, Matti Väänänen ja Matti Terästö.

**NPH:n sarjoissa pelaamiset, sarjat ja -tasot 1955 – 2015**

Vuosina 1955 – 70 NP-H pelasi piirin sarjoissa, ensin IV lk (luokka), 1968 III lk ja 1969 – 70 II lk. Ensimmäinen kausi SPL:n sarjoissa oli 1971, jolloin NP-H oli noussut valtakunnan neljänneksi korkeimmalle sarjatasolle IV divisioonaan. NP-H:n sarjatasot ovat sen jälkeen olleet oheiset. 

## Lähteet
*
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* NP-H:n internet-sivusto http://www.np-h.fi/
Timo Roppola

**Timo Roppola** (s. 8. marraskuuta 1956 Pietarsaari) on suomalainen ammattiyhdistyspoliitikko, joka edustaa nykyisin Suomen Sosialidemokraattista Puoluetta ja työskentelee Metalliliiton teollisuuspoliittisena sihteerinä.

Timo Roppola syntyi työläisperheeseen Pietarsaaressa. Perhe muutti Helsinkiin vuonna 1974. Timon isä Leo Roppola vaikutti Suomen kommunistisessa puolueessa ja sen enemmistösiivessä, joiden piirissä myös Timo Roppola aloitti poliittisen toimintansa. Timo Roppola valittiin vuonna 1977 Suomen Demokraattisen Nuorisoliiton ammattikoululaissihteeriksi ja hieman myöhemmin SAK:n nuorisotoimitsijaksi (1977–1986).

1980-luvulla Timo Roppola lukeutui kirveslinjana tunnettuun SKP:n enemmistön siipeen, joka halusi erottaa "taistolaisen" opposition puolueesta. Puolueen hajottua Roppola palkattiin vuonna 1986 sen ay-sihteeriksi. Hän jatkoi toimessa puolueen lakkauttamiseen asti ja liittyi tämän jälkeen perustettuun Vasemmistoliittoon. Roppola työskenteli 1990-luvun alun Vasemmistoliiton eri tehtävissä ja vuodesta 1997 SAK:n järjestösihteerinä. Vuonna 2000 Roppola siirtyi Metalliliiton yhteiskuntasihteeriksi. Kesällä 2008 hän siirtyi yhteiskuntasuhteiden sihteerin paikalta liiton hallinnon projektitehtäviin ja myöhemmin hän aloitti liiton teollisuuspoliittisena sihteerinä.
 
Alkuvuodesta 2005 Roppola kirjoitti yhdessä Matti Viialaisen kanssa SDP:n ja Vasemmistoliiton yhdistymistä esittäneen muistion, jota levitettiin vasemmistoliittolaisille ay-vaikuttajille. Muistiossa ei ilmoitettu sen laatijoiden nimiä, mutta kirjoittajat paljastuivat pian. Vasemmistoliiton puoluehallitus käsitteli huomiota herättänyttä kannanottoa helmikuun puolivälissä ja totesi, ettei yhdistymiselle ollut asiallisia perusteita. Myös SAK:n hallituksen vasemmistoryhmä irtisanoutui muistion sisällöstä. Muistion takana olleet perustivat samoihin aikoihin Vasemmisto yhteen -yhdistyksen, jonka puheenjohtajana toimi Viialainen ja varapuheenjohtajana Roppola. 

Roppola erosi Vasemmistoliitosta maaliskuussa 2006 ja liittyi SDP:hen. Ero toteutui pian puheenjohtaja Suvi-Anne Siimeksen eroilmoituksen jälkeen ja Siimeksen tavoin Roppola ilmoitti eronsa syyksi Vasemmistoliiton "änkyrät", joihin Roppola luki muun muassa Esko-Juhani Tennilän ja Esko Seppäsen. Roppola kehotti Uutispäivä Demarin haastattelussa marraskuussa 2006 kaikkia "kunnon vasemmistoliittolaisia" seuraamaan esimerkkiään.

## Lähteet
Tvashtar Paterae

**Tvashtar Paterae** on Jupiterin Io-kuun tuliperäinen alue kuun pohjoisnavan lähettyvillä. Alueen nimi tulee hindujen mytologian Tvashtar-jumalasta, joka takoi jumalten aseet, muun muassa Indran salaman. Galileo-luotain tutki Ion vulkaanista toimintaa. Tutkimusaikana kehittyi 25 kilometrin laavavirta, ja se ulottui noin kahden kilometrin korkeuteen. Ion muutokset ovat rajuja, ja Jupiterin vaikutusta niiden kehittymiseen tutkitaan. Suurimman purkauksen aikana havaittiin kaasupurkaus jopa 385 km:n korkeuteen.

Helmikuussa 2007 Plutoon matkalla ollut New Horizons -luotain havaitsi mennessään samoilla alueilla noin 290 km korkean purkauksen, jonka kuvasi.

Jupiterin massasta johtuva voimakas gravitaatio aiheuttanee kuiden koostumukseen epävakautta.

## Lähteet
Messier 102

**Messier 102** (*M102*) on Messierin luettelon kohta, jota ei voi tunnistaa yksiselitteisesti. Kaksi todennäköisintä vaihtoehtoa ovat Messier 101 ja NGC 5866.  

## Messier 101

Messier 101 (tunnetaan myös nimillä *Tuulimyllygalaksi* ja *NGC 5457*) on ylhäältä päin näkyvä kierteisgalaksi Ison karhun tähdistössä. Kirjeessään 1783 J. Bernoullille Pierre Méchain (joka jakoi tietonsa löydöstään Messierille) totesi, että M102 oli todellisuudessa kaksoishavainto M101:stä. Tämä kirje julkaistiin myöhemmin kahdesti, ensiksi ranskaksi ja vuonna 1786 saksaksi.

## NGC 5866

NGC 5866 on linssimäinen galaksi Lohikäärmeen tähdistössä. Tämä galaksi näyttäisi sopivan hyvin sekä vuonna 1781 painetun luettelon kuvaukseen kohteesta että Messierin omiin muistiinpanoihin kohteen sijainnista.

## Muut mahdolliset vastaavat kohteet

Vaikka sekä M101:n että NGC 5866:n on ajateltu olevan kaksi mahdollisinta kandidaattia M102:ksi, on olemassa muutamia muitakin ehdotuksia.

### NGC 5879, NGC 5907, NGC 5908

NGC 5879, NGC 5907, ja NGC 5908 ovat kaikki galakseja lähellä NGC 5866:n sijaintia. Nämä galaksit ovat kuitenkin himmeämpiä kuin NGC 5866, ja on vähemmän todennäköistä, että nämä vastaisivat M102:ta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*SEDS Messier pages: Messier 102 
*SEDS Messier pages: The Messier 102 Controversy
Patrik Turunen

**Patrik Turunen** (s. 1. heinäkuuta 1988) on suomalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelaava Turunen esiintyi ensimmäisen kerran Veikkausliigassa ottelussa MyPa&ndash;KuPS, joka pelattiin 29. toukokuuta 2005.

Hänen isänsä Heikki Turunen on KuPSin entinen pelaaja ja valmentaja.

## Ura
Turunen vakiinnutti paikkansa avauksessa kaudella 2007 pelaten joukkueensa ainoana täydet minuutit. Hän solmi syyskuussa 2007 kaksivuotisen jatkosopimuksen KuPSin kanssa. 

### Useita vierailuja ulkomaille
Turunen kävi näytillä Saksan 2. Bundesliigan 1. FC Kölnissä joulukuussa 2006 ja huhtikuussa 2007. Hän on käynyt aikaisemmin myös Italian Serie B:n Piacenzassa (lokakuussa 2006) ja Saksan 1. Bundesliigan Bayern Münchenissä (lokakuussa 2005).

Turunen on pelannut myös neljä ottelua U17-maajoukkueessa sekä kahdeksan ottelua U19-maajoukkueessa.

## Saavutukset
*Liigacupin voitto 2006 (KuPS)
*Ykkösen mestaruus ja liiganousu 2007 (KuPS)

## Lähteet
Pele Koljonen

**Pele Koljonen** (s. 25. heinäkuuta 1988 Kuopio, Suomi) on suomalainen jalkapalloilija ja valmentaja, joka edustaa pelaajavalmentajana Nelosessa pelaavaa Manhattan Project Kuopiota. Koljonen on aiemmin edustanut Suomen korkeimmalla sarjatasolla Veikkausliigassa Kuopion Palloseurassa kausilla 2006 ja 2008–2009 sekä Myllykosken Pallossa kaudella 2010. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Koljonen on esiintynyt myös nuorisomaajoukkueissa ennen kaudella 2011 sattunutta vakavaa loukkaantumista.

## Pelaajaura

Koljonen on Kuopion Palloseuran kasvatti. Hän teki Veikkausliiga-debyyttinsä 13. elokuuta 2006 ottelussa KuPS–HJK. Kaudella 2006 hän edusti myös KuPSin Kakkosessa pelannutta reservijoukkuetta KuPS Akatemiaa.

Koljonen vakiinnutti paikkansa KuPSin edustusjoukkueen avauksessa kaudella 2007 pelaten Ykkösessä 25 ottelussa. Koljonen oli kahdeksalla maalillaan sarjan 10. paras ja joukkueensa toiseksi paras maalintekijä KuPSin noustessa takaisin Veikkausliigaan. Kaudella 2009 Koljonen valittiin Veikkausliigan elokuun tähdistöjoukkueeseen KuPSin hyökkääjä Dickson Nwakaemen ohella.

Kaudeksi 2010 Koljonen siirtyi Myllykosken Palloon, jonka kanssa hän teki kaksivuotisen sopimuksen. Ensimmäisellä MYPA-kaudellaan hän teki kuusi maalia 24 ottelussa. Maaliskuussa 2011 Koljonen loukkaantui taklaustilanteessa MYPAn ja Kolmosen Nokian Palloseuran välisessä Suomen cupin ottelussa. Hän ei palannut pelikentille kauden 2011 aikana, ja nilkan nivelhaarukan repeämä päätti lopulta hänen uransa pääsarjatasolla. Kaikkiaan Koljonen ehti pelata Veikkausliigassa 76 ottelussa, joissa hän teki 17 maalia.

Koljonen teki paluun kentille kaudella 2012 edustaen Nelosessa pelannutta kuopiolaista MPR:ää 13 ottelussa tehden niissä 25 maalia. Lisäksi Koljonen esiintyi kaudella 2012 myös Kolmosen SC KuFu-98:ssa neljässä ottelussa. Kaudella 2013 Koljonen toimi MPR:n pelaajavalmentajana pelaten 11 ottelussa ja tehden 17 maalia.

Seurajoukkueiden ohella Koljonen pelasi Suomen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa.

## Valmennusura

Koljonen on toiminut kaudesta 2013 alkaen pelaamisen ohella Manhattan Project Kuopion päävalmentajana.

Vuonna 2016 Koljonen aloitti B-junioreiden  valmentamisen Iisalmelaisessa Pallo-Kerho 37 ssä, joita hän valmenti vuoden 2017 loppuun.

Tällä hetkellä (2023) hän toimii Lapa-95 seuran valmentajana. Hän valmentaa Lapassa ainakin P12-joukkuetta.

## Yksityiselämä
Pele ja hänen kaksoisveljensä Ali ovat jalkapalloilija Atik Ismailin poikia. Pele meni kihloihin syyskuussa 2015 Petra Kapasen kanssa, jonka entinen puoliso on jääkiekkoilija Sami Kapanen.

## Lähteet
Immanuel Alm

**Immanuel Alm** (**Emanuel Alm**) (1767–1809) oli suomalainen taidemaalari.

Almin isä oli kirkkomaalari Johan Alm.

Vaasalainen Immanuel Alm  maalasi kisälliensä kanssa Kaustisen kirkkoon kolmiosaisen alttaritaulun 1794. Keskellä oleva suurikokoinen taulu esittää Jeesusta ristillä, alapuolella sijaitseva Herran Pyhän Ehtoollisen asettamista ja yläpuolella Vapahtajan taivaaseen korottamista. Vuonna 1804 maalatut sivutaulut 'Syntiinlankeemus' ja 'Paimenten kumarrus' poistettiin huonokuntoisina 1800-luvun lopulla. Näitä poistettuja tauluja säilytetään Suomen Kansallismuseossa.

Myös Laihian ja  Perhon kirkkoon (1796) hän maalasi alttaritaulut. Perhon kirkon seurakuntasalissa on Almin maalaus *Pyhä perhe*. Lisäksi hän maalasi Anders Chydeniuksen (1800), S. R. Chydeniuksen ja Jakob Simeliuksen muotokuvat, jotka ovat Kaustisen kirkossa.

## Lähteet

*Kuvataiteilijamatrikkeli

## Aiheesta muualla
*Z. Schalin: Om   Nykarleby kyrkas bildskrud, mälarena D. Hjulström samt J. och E. Alm Suomen museolehti 76, 108, 1907, 1
Mihail Uljanov

**Mihail Aleksandrovitš Uljanov** (, 20. marraskuuta 1927 – 26. maaliskuuta 2007) oli venäläinen näyttelijä.

Uljanov nimettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijaksi 1969, ja vuonna 1982 hänelle myönnettiin erikoispalkinto Venetsian elokuvajuhlilla.

Uljanov työskenteli Vahtangov-teatterissa vuodesta 1950 ja toimi sen johtajana vuodesta 1987. Uransa aikana hän sai myös Oscar-ehdokkuuden ja palkinnon Berliinin elokuvajuhlilla. 

Uljanov kuoli sairauteen 79 vuoden iässä maaliskuussa 2007.

## Aiheesta muualla

*
Johan Backman

**Johan Backman** (1706–1768) oli suomalainen taidemaalari.
Alaveteliläinen kirkkomaalari Backman on maalannut Kruunupyyn kirkon seinämaalauksen 1755–1761 sekä Jalasjärven, Saarijärven (1756), Alavetelin ja Alavuden kirkkojen sekä Saarijärven kirkon entisen alttaritaulun *Ehtoollinen* (1756). Kokkolan Kaarlelan kirkon alttariseinän hän maalasi vuonna 1749. Keuruun vanhaan kirkkoon Backman maalasi vuonna 1751 tai 1761 valmistuneen teoksen *Kristus pesee opetuslastensa jalkoja*, joka lahjoitettiin Kansallismuseoon vuonna 1902 ja josta on nykyään Keuruun vanhassa kirkossa Oskari Niemen maalaama kopio vuodelta 1931. Lohtajan kirkon saarnastuolin koristuksen Backman maalasi vuonna 1758.

## Lähteet
*Kuvataiteilijamatrikkeli
*Maalausten nimiä

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*J. R. Aspelin: Johan Backman. Pohjalainen kirkkomaalari. Suomen museolehti 1903 :1, 20
Rob Hollink

**Rob Hollink** (s. 27. maaliskuuta 1962, Enschede) on alankomaalainen pokeriammattilainen.

Hollink on saavuttanut menestystä sekä omaha että texas hold'em -turnauksissa. Pot limit omahassa Hollink on voittanut Master Classics of Pokerissa vuonna 2001, Austrian Mastersissa 2002, Euro Finals of Pokerissa 2003 ja World Heads-Up Poker Championshipissa 2004. Hän oli World Series of Pokerin 2&nbsp;500 dollarin sisäänoston pot limit omaha -turnauksessa kahdeksan vuonna 2003 ja samana vuonna WSOP:n $ 5,000 Seven Card Stud -turnauksessa kuudes.

Hollinkin uran toistaiseksi suurin voitto on European Poker Tourin Grand Finalin ykköstila Monte Carlosta maaliskuulta 2005. 211 pelaajan turnauksen voitosta Hollink ansaitsi 635&nbsp;000 euroa.

World Poker Tourilla Hollink on ollut kerran finaalipöydässä: kolmannen kauden WPT Championship -turnauksessa, jossa hän oli Tuan Len voittaessa viides.

Syyskuussa 2007 Hollinkin turnausansiot ylittivät 2,2 miljoonaa dollaria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut  (luettu 27.3.2007)
* 
* WPT:n profiili (luettu 27.3.2007)
Messier 90

**Messier 90** (tunnetaan myös nimillä *M90* ja *NGC 4569*) on kierteisgalaksi noin 60 miljoonan valovuoden etäisyydessä Neitsyen tähdistössä. Charles Messier löysi sen 18. maaliskuuta 1781.

## Katso myös
* Messierin luettelo

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* SEDSin sivu M90:stä
Meksikon ralli 2007

**[[Meksikon ralli]] 2007** oli kauden neljäs MM-ralli ja se käytiin 9.–11. maaliskuuta. Rallissa ajettiin 20 erikoiskoetta yhteispituudeltaan 366 kilometriä. 

## Lopputulokset

## Erikoiskokeet

### Erikoiskoevoitot
* 6 kpl: Sébastien Loeb
* 5 kpl: Marcus Grönholm
* 3 kpl: Petter Solberg
* 2 kpl: Manfred Stohl, Mikko Hirvonen
* 1 kpl: Chris Atkinson, Daniel Sordo, Matthew Wilson

### Keskeyttäneitä
* Petter Solberg, tekninen vika viidennen EK:n jälkeen.
* Gareth MacHale

## Lähteet
* wrc.com

## Aiheesta muualla
* Rallin virallinen sivu
Arto Kytöhonka

**Arto Olavi Kytöhonka** (27. tammikuuta 1944 Pori – 16. helmikuuta 1992 Nastola) oli suomalainen runoilija ja tietokirjailija.

## Elämä
Arto Kytöhongan isä oli porilainen kirjakauppias Ole Kytöhonka ja isoisänsä rakennusmestari Arthur Fagerholm. Hän työskenteli *[[Ilta-Sanomat|Ilta-Sanomien]]* kolumnistina ja Hämeen läänintaiteilijana. Kytöhonka veti myös kirjallisuuskursseja ja hänellä oli oma Äitini talo -niminen pienkustantamo.

Kytöhonka oli 1980-luvulla yksi mikrotietokoneiden käytön edelläkävijöistä kirjailijoiden joukossa. Hän suomensi ohjelmien käyttöliittymiä, kehitteli runogeneraattorin ja kirjoitti tekstinkäsittelyoppaan tavallisille tietokoneen käyttäjille. Kytöhonka muistutti myös toistuvasti tiedotusvälineitä käsitteiden hakkeri ja krakkeri välisestä erosta.

Kytöhonka teki itsemurhan 48-vuotiaana helmikuussa 1992.

## Teokset
* 
* 
* *Kynäilijän avuksi*, Suomalaisen kirjallisuuden seura 1975 
*        
* ,  (5.25" levyke)
** *Venetsialainen sarja : nagauta 32-71*, Helsinki: ntamo, 2012 
* 
* *Kun haluatte hyvää*, Nastola, A. Kytöhonka 1988 
* 
* 
* *Susan I hear them saying*, Nastola: Äitini Talo, 1991?  (8 sivua)
* *Runoja : omakustanteita*, Nastola: A. Kytöhonka, 1990 (8 vihkosta)
* *Elintasokristitty : nagauta 83*, Venetsialainen sarja. Uusikylä : Äitini talo, 1991 
* 
* 
* 

## Tietokoneohjelmat
* *Reino Levyrenki, repa.com*, tiedostojenhallintaohjelma DOS-käyttöjärjestelmälle. 1990
* *R, r.com*, hakemistojenhallintaohjelma DOS-käyttöjärjestelmälle. 1990

## Lähteet
* Lahden kaupunginkirjaston sivu Arto Kytöhongasta 
* Reino Levyrengin käyttöohje (repa.lue)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Kytöhongasta Päijät-Häme-wikissä
*Niklander, Hannu: Kyselijä, edelläkävijä, koneromantikko. *Kuinka saa sanoa.* Robustos 2016.
Kenta Kobashi

**Kenta Kobashi** (s. 27. maaliskuuta 1967) on japanilainen showpainija. Hän painii tällä hetkellä Pro Wrestling NOAH:issa. Kobashin ensiesiintyminen tapahtui vuonna 1988, All Japan Pro Wrestlingin *(AJWP)* riveissä. Hänet on kouluttanut Masanobu Fuchi, Giant Baba, Dory Funk jr. ja Kazuharu Sonoda.

* ***Lopetus- ja tavaramerkkiliikkeet:***
****Lariat** *(Amerikassa: Clothesline)*
****Burning Hammer** *(Reverse Death Valley Driver)*
****Wrist-Clutch Burning Hammer** *(Wrist-Clutch Reverse Death Valley Driver)*
****Orange Crush Bomb** *(Vertical Suplex into Powerbomb)*
**Backhand Chop
**Sleeper Suplex
**Half Nelson Suplex

## Lähteet
Jutta Zilliacus

**Jutta Armelle Zilliacus** (o.s. **Kingo**; s. 25. heinäkuuta 1925 Helsinki) on suomalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko. Hän toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana Helsingin vaalipiiristä vuosina 1975–1987. Zilliacus oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1968–1984.

## Elämänvaiheet
Zilliacuksen vanhemmat olivat Pietarista Suomeen vallankumousta pakoon muuttaneet virolaiset pianonvirittäjä Johann Kingo ja kotirouva Jenny (o.s. Pihlak). Hänen Johann-isänsä oli muusikko ja suoritti asepalveluksensa torvensoittajana tsaarin armeijassa Pietarissa 1890-luvulla. Asepalveluksen jälkeen hän piti omaa pianokauppaa Pietarissa. Äiti Jenny työskenteli myös Pietarissa suuriruhtinattaren hovissa. Zilliacuksen vanhemmat tapasivat toisensa vasta Suomessa. Hän sai syntyessään Viron kansalaisuuden.

Zilliacuksen perhe asui Kaivopuistossa samassa paikassa, jossa sijaitsee nykyinen Viron suurlähetystö. Zilliacus oli Viron kansalainen 10-vuotiaaksi saakka. Hän kävi ensin ruotsinkielistä kansakoulua ja sen jälkeen Helsingin saksalaista koulua, jossa hänen paras luokkakaverinsa oli tuleva näyttelijä Kyllikki Forssell. Myös Jutta näytteli jonkin verran, esimerkiksi elokuvissa, jolloin hän käytti nimeä Jutta Armela. Hän toimi nuoruudessaan myös muun muassa mannekiinina, televisiokuuluttajana ja Mannerheimin sihteerinä.

Kesäisin perhe asui Zilliacuksen sukulaisten luona Haapsalussa. Toisen maailmansodan aikana Zilliacuksen Viron-sukulaiset joko vietiin Siperiaan tai he pakenivat Saksaan.

Zilliacuksen puoliso oli toimittaja ja kirjailija Benedict Zilliacus. Koulutukseltaan Jutta Zilliacus on ylioppilas.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 

### Suomennetut
* Vägskäl (suom. *Tienhaarassa*) (1986)
* Annorlunda barndom (suom. *Toisenlainen lapsuus*) (1986)
* Vändpunkt (suom. *Uusille poluille*) (1987)
* Gå över gränser (suom. )
* Balansgång (suom. *Tasapainoilua*) (1994)
* 
* I väntan på buss nummer 16 (suom. *Kuudentoista pysäkillä*) (2002)

## Kunnianosoituksia

*  Marianmaan ristin ritarikunnan 4. luokka (Viro, 2002)

Zilliacukselle on myönnetty Axel Olof Freudenthal -mitali vuonna 1996.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla

* 
* 
* Jutta Zilliacus pakinoi hiusmuodista. Yle Elävä arkisto.
Radek Zelenka

**Radek Zelenka** on kuvitteellinen hahmo scifi-sarjassa *[[Stargate Atlantis]]*. Hän toimii Atlantiksessa tiedemiehenä, ja häntä näyttelee kanadantšekkiläinen David Nykl.

Zelenka on Atlantis-retkikunnan tšekkiläinen tiedemies, joka on moneen otteeseen auttanut Atlantiksen henkilökuntaa tukalissa tilanteissa. Hän on asiantuntija muinaisten teknologian suhteen ja toimii yleensä tiiviissä yhteistyössä Rodney McKayn kanssa, jolla on tunnetusti vaikeuksia antaa kiitosta kenellekään hyvin tehdystä työstä. Zelenka on kuitenkin jopa McKayn mielestä etevä tiedemies, ja hän jopa kehui tätä henkilökohtaisesti sen jälkeen, kun Zelenka oli haavoittunut hengenvaarallisesti voimakkaassa energiapurkauksessa. Miesten keskinäistä kinailu kuitenkin jatkuu kuten ennenkin.

Jaksossa *Hot Zone* ilmenee, että Zelenkaan on rokotettu muinaisten geeni, mutta hänen kehonsa hylkii geeniä eikä hän näin ollen pysty käyttämään kaikkia muinaisten laitteita.

## Aiheesta muualla
*Hahmokuvaus GateWorld-sivustolla  
*Radek Zelenka StargateWikissa
Jaakko Syrjä

**Jaakko Johannes Syrjä** (7. maaliskuuta 1926 Pälkäne – 22. toukokuuta 2022 Ylöjärvi) oli suomalainen kirjailija ja kustannustoimittaja.

## Ura
Syrjän vanhemmat olivat maanviljelijä, karjakauppias Juho Nestori Syrjä ja Martta Syrjä o.s. Niemiö. Syrjän ollessa seitsemänvuotias perhe muutti Juupajoelle. Käytyään kansakoulun Syrjä muutti sota-aikana Tampereelle ja työskenteli Lokomolla varastoapulaisena ja jyrsijäoppilaana, sitten kenkätehtaalla varastoapulaisena ja vuodesta 1947 lähtien palomiehenä. 

Vuonna 1953 Syrjä voitti Tampereen kaupunginkirjaston kirjoituskilpailun novellillaan ”Sinne tuli karhu”. Voittonsa jälkeen Syrjästä tuli kirjastonjohtaja Mikko Mäkelän vetämän kirjallisen piirin jäsen, ja hän tutustui tällöin myös kirjailija Väinö Linnaan, josta tuli hänen pitkäaikainen ystävänsä. Syrjän esikoisromaani *Lumpeenkylässä* syntyi Linnalta ja Mäkelän piiristä saatujen vaikutteiden perusteella. Syrjä käytti myös Alex Matsonin kirjaa *Romaanitaide* apuna teoksen rakenteen suunnittelussa.

Syrjä toimi pitkään WSOY:n ja Gummeruksen kustannustoimittajana, mainospäällikkönä ja kotimaisen kirjallisuuden osaston johtajana. Hän toimi myös Kalle Päätalon kanssa yhteistyössä ja muokkasi tämän teoksia julkaisukuntoon. Vuodesta 1973 alkaen Syrjä oli vapaa kirjailija.

Syrjä toimi Suomen kirjailijaliiton puheenjohtajana 1975–1980, Pirkkalaiskirjailijoiden puheenjohtajana 1973–1975 ja johtokunnan jäsenenä niissä sekä Väinö Linnan seurassa vuodesta 1978 alkaen.

## Yksityiselämä
Jaakko Syrjän puoliso oli kirjailija Kirsi Kunnas, jonka kanssa avioitui vuonna 1957. Heidän poikiaan ovat muusikot Mikko ja Martti Syrjä. Kirjailija Juhani Syrjä ja pilapiirtäjä Seppo Syrjä ovat Jaakko Syrjän veljiä.

Muistisairautta potenut Syrjä vietti viimeiset vuotensa hoitokodissa Ylöjärvellä. Hän kuoli hoitokodissa toukokuussa 2022. Syrjä oli sairastunut koronaan viikkoa ennen kuolemaansa. Hänen vaimonsa Kirsi Kunnas oli kuollut noin kuusi kuukautta aikasemmin marraskuussa 2021.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 

## Palkintoja
* Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1956, 1966 ja 1988
* SKS:n tunnustuspalkinto 1966
* Weilin & Göösin palkinto 1966
* Kiitos kirjasta -mitali 1966
* Suomen kulttuurirahaston Pirkanmaan rahaston tunnustuspalkinto 1998
* Väinö Linnan palkinto 2005
* Pirkanmaan taidepalkinto 2016

;Ehdokkuuksia
* Finlandia-palkintoehdokkuus 1989

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gustafsson, Reija: Jaakko Syrjä on kuollut. Yle Uutiset 22.5.2022.
* 
* 
* Jaakko Syrjän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Nokia 770

**Nokia 770 Internet Tablet** oli Nokian ensimmäinen Linux-pohjainen mobiililaite. Laitetta hallitsi suuri laajakuvanäyttö, jonka tarkkuus oli 800x480 pikseliä, minkä lisäksi laitteessa oli 252 megahertsinen Texas Instrumentsin OMAP-alustaan perustuva ARM-suoritin. Nokia 770:lla pystyi liittymään WLAN-verkkoon, ja se toimi hyvin yhdessä GPRS/EDGE/UMTS-tekniikoita tukevien puhelimien kanssa.

Nokia 770:n seuraaja Nokia N800 julkaistiin tammikuussa 2007. Hinta julkaisuvuonna oli 369 euroa.

## Käyttöjärjestelmät
Käyttäjä pystyi asentamaan Nokia 770:lle minkä tahansa laitteelle sopivan käyttöjärjestelmän, sillä laitteella ei ollut minkäänlaista suojausta siihen, mitä sisäiseen flash-muistiin kirjoitetaan. Laitteessa toimi siis Internet Tablet OS 2005, OS 2006 sekä uudemmista käyttöjärjestelmistä muokatut OS 2007 HE (Hacker Edition), sekä OS 2008 HE.

## Ohjelmisto ja käyttöliittymän muokkaus
Koska Nokia 770:n tiedostojärjestelmä oli täysin avoin muokkaamiseen, esimerkiksi käynnistyskuvan pystyi vaihtamaan mieleisekseen (Nokian värinäytöllisissä puhelimissa tämä ei ollut mahdollista ilman tarvittavaa "flashauspakettia"). Lisäksi teema oli täysin muokattavissa ja laitteelle saattoi asentaa lukuisia sille käännettyjä ohjelmia.

## Viat
Osa Nokia 770 -laitteista kärsi LCD-ajurin sirun ongelmasta, joka johtaa "White Screen of Deathiin" laitteen elinkaaren alussa yleensä 10.–20. laitteen käynnistyskerran jälkeen, minkä seurauksena sitä ei saa enää toimintakuntoon ilman asianmukaista näyttökomponenttien vaihtoa. 770:n valmistuksen loppuerissä vika oli kuitenkin pääosin korjattu.

Toinen ongelma oli muistin vahingoittumiseen johtava WLAN-bugi, jonka tosin saa korjattua korjausasennuksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nokia 770 Nokian sivuilla  
* Käyttöohjeet
Timo Töyrylä

**Timo Sakari Töyrylä** (11. elokuuta 1921 Asikkala &ndash; 1. tammikuuta 1987) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja runoilija. 

## Henkilöhistoria
Töyrylän vanhemmat olivat opettaja Eemeli Töyrylä ja Vaava Rebekka Vesanen ja puoliso vuodesta 1945 Sirkka-Liisa Vuorinen. Hän kävi seitsemän luokkaa oppikoulua. Töyrylä toimi kansakoulunopettajana Kemijärvellä, Lohtajalla, Lestijärvellä ja Viitasaarella 1948−1958 sekä Päijät-Häme-lehden päätoimittajana 1960−1975 ja lehden erikoistoimittajana vuodesta 1975. Hän sai valtion ylimääräisen taiteilijaeläkkeen toukokuusta 1987 alkaen.

## Kirjallinen tuotanto
Töyrylä julkaisi ensimmäiset sodasta aiheensa saaneet runokokoelmansa jo 1940-luvulla.

### Teokset
**Kenttäharmaa nuoruus*, runoja. WSOY 1943
**Nyt olen luonasi*, runoja. WSOY 1945
**Laula, mustalaispoika*, runoja. WSOY 1947
**Kahlaajalinnut*, runoja. WSOY 1958
**Kun on kuin on*, runoja. Petrarca 1969
**Parasta mitä nyt tiedän*, runoja. Petrarca 1970
**Vuorten vanhuksen veisuja*, runoja. 1971
**Valitut runot 1940-luvulta*. 1971
**Alakulosta latvapaloon*, runoja. Tekijä 1972
**Vaikka taivaan rantaan*, runoja. 1983
**Hymyilet viistoon*, runoja. 1984
**Elämäkertaa*. 1985
**Pulpahdan sinua kohti* / Timo Töyrylä,  *Keskitalven valoa* / Annikka Järvinen. 1986

## Lähteet
*Suomen kirjailijat tietokanta 
*

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*Ruohonen, Pentti: *Vuorten vanhus* (Timo Töyrylän elämäkerta), Lehtisepät 1985.
Aapo Junkola

**Aapo Kustaa Niemi-Junkola** (14. joulukuuta 1935 Helsinki – 14. marraskuuta 2017 Tampere) oli suomalainen kirjailija, joka toimi kirjailijatyön lisäksi kihlakunnansyyttäjänä. Hänen kirjailijanimensä oli **Aapo Junkola**.

Junkola valmistui oikeustieteen kandidaatiksi 1960 ja varatuomariksi 1963.

Junkolan pääteoksia ovat 1960-luvulla ilmestyneet romaanit *Lintujen aika* (1965) ja *Varjojen aika* (1966), joissa kritisoitiin tuomioistuinlaitosta. 

Junkola on tehnyt myös käännöstöitä. Hän on kääntänyt suomeksi kreikkalaisia klassikoita (Sapfo, Lukianos) ja Kreikan kansallisrunoilijan Konstantinos Kavafisin runoja sekä japanilaista kaunokirjallisuutta. 
__NOTOC__
## Teokset
**Kahdeksainen: Novelleja.* 1961
**Petos*.  1962 
**Kirkko keskellä kylää*, näytelmä. 1963 
**Uskotko näin on?*, kuunnelma.  1964 
**Lämmön maksimi ja minimi*, kuunnelma.  1964 
**Vaikka minä puhuisin ...*, kuunnelma.  1965 
**Masaccio paikassa nimeltä Marina di Pisa*, kuunnelma.  1966  
**Lintujen aika: Romaani.* 1965 
**Varjojen aika: Romaani.* 1966
**Nousevalle auringolle*, matkakertomus. 1967 
**Simon*, näytelmä.  1968   
**Oi Emma*.  1969 
**Vanhat keksinnöt*, näytelmä. 1974
**Krysanteemit*, näytelmä. 1982
**Neljä näytelmää*, sis. *Salametsästäjät*, *Masaccio paikassa nimeltä Marina di Pisa*, *Lämmön maksimi ja minimi*, *Linnuillakin on pesänsä*.  1991
**Syytettynä insestistä, eli Sammakko on sammakko*, näytelmä. 1994 (yhdessä Arto Seppälän kanssa) 
**Lainvartijat*, näytelmä 1994, painettu 1998 
**Lain mukaan*, näytelmä. 1996  
**Kolme näytelmää*, sis. *Lainvartijat*, *Tribunaali*, *Tuomari Kosken tapaus*. 1998 
**Sammakko on sammakko; Peipposten kutsu; Pimeys*, näytelmä. 2000 (yhdessä Arto Seppälän kanssa)            
**Muistelus*, muistelmateos. 2001

## Palkinnot
*Valtion kirjallisuuspalkinto 1967
*Tampereen kaupungin luovan kirjallisen työn palkinto 1962, 1965, 1969, 1991, 1998 
*Yleisradion kuunnelmapalkinto 1965

## Lähteet
* Tampereen kaupunginkirjaston sivu Aapo Junkolasta. (archive.orgin arkistoitu versio)
* Aapo Junkola Kirjasampo.fi:ssä.

### Viitteet
Riot-On!

**Riot-On!** on suomalainen dokumenttielokuva, joka kertoo Riot-E-peliyrityksen tarinan 2000-luvun käänteessä. Suuret yritykset, muun muassa Nokia, sijoittivat runsaasti riskirahaa yhtiöön, joka ei kuitenkaan onnistunut tuottamaan peleillään vastinetta sijoitetuille rahoille.

*Riot-On!* oli ensimmäinen suomalaisen ohjaama elokuva, jonka Ison-Britannian yleisradioyhtiö BBC esitti parhaaseen katseluaikaan. Elokuva on esitetty valtakunnallisilla televisiokanavilla myös Ranskassa, Alankomaissa, Tanskassa, Ruotsissa, Australiassa, Israelissa ja Virossa. Suomessa elokuva esitettiin Yle TV 2:ssa vuonna 2007. Canal+ esitti sitä muualla Skandinaviassa ja lisäksi Espanjassa.

Osa elokuvassa esiintyneistä vaati elokuvaa esityskieltoon, mutta vaatimukselle ei ollut juridisia perusteita. Tilanne elokuvantekijöiden ja yrityksen entisten työntekijöiden välillä kärjistyi niin paljon, että elokuvan ensi-iltaan jouduttiin palkkaamaan turvamiehiä.

## Arvioita ja kritiikkejä
Elokuvaa luonnehdittiin *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Nyt-liitteen arvostelussa "vähemmän pohtivaksi", ja sitä arvosteltiin vähäpukeisten naisten käytöstä kuvituksessa sekä siitä, että se on yhtiön entisten työntekijöiden tekemä. Tosin elokuvan haastattelut ja taustatutkimuksen teki brittiläinen toimittaja Peter Day. Elokuvan televisioesityksen aikoihin Helsingin Sanomien Marjatta Möttölä julkaisi elokuvasta hieman myönteisemmän arvion. MTV3:n nettisivujen arvostelija Minna Karila kuvaili elokuvaa "hyväksi viihteeksi", jonka jutut ovat "oikeasti hauskoja".

Ulkomailla elokuva sai myönteisiä arvosteluja, ja muun muassa brittilehti *[[The Times]]* kuvaili elokuvaa "yltäkylläisesti leikatuksi", "poikkeuksellisen rääväsuiseksi" ja "ratkiriemukkaaksi" dokumentiksi IT-buumista. Kun elokuvasta julkaistiin DVD Australiassa, muun muassa elokuvalehti Film Ink Magazine kirjoitti siitä artikkelin. Levitysyhtiö totesi, ettei pohjoismainen dokumentti ole koskaan saanut alueella yhtä suurta huomiota.

## Palkinnot
Elokuva sai kansainvälisiä palkintoja, muun muassa Grand Festival Awardin Berkeleyn elokuvajuhlilla vuonna 2006 sekä juryn erikoismaininnan Raindance-elokuvajuhlilla. Suomessa elokuva oli ehdolla parhaan dokumentin Jussi-palkinnon saajaksi. *[[Nöjesguiden]]in* lukijat valitsivat sen vuoden parhaaksi elokuvaksi vuonna 2005.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Aaro Pakaslahti

**Aaro Antti Pakaslahti** (7. kesäkuuta 1903 Oulu – 20. toukokuuta 1969 Madrid, Espanja) oli suomalainen diplomaatti, koulutukseltaan filosofian tohtori. Johannes Pakaslahti on hänen poikansa.

## Henkilöhistoria
Aaro Pakaslahti osallistui lukioikäisenä Oulun lyseon suojeluskuntalaisena sisällissodan aikana Oulun taisteluihin helmikuussa 1918 sekä sen jälkeen Heimosodissa Aunuksen retkeen keväällä 1919, jossa hän haavoittui. Vuosina 1926–1927 Pakaslahti toimi Ylioppilaslehden päätoimittajana ja vuosina 1927–1928 Suomalaisuuden Liiton yleissihteerinä. Opiskeluaikoinaan ja työuransa alussa Pakaslahti oli aktiivinen toimija Akateemisessa Karjala-Seurassa, johon hän liittyi jo sen perustamisvaiheessa vuonna 1922. Hän oli AKS:n johtokunnan jäsen vuosina 1922–1924 ja sihteeri vuonna 1924.

Pakaslahti siirtyi ulkoministeriön palvelukseen vuonna 1928. Hän oli ulkoasiainministeriön poliittisen osaston päällikkönä 1939–1941 ja kansliapäällikkönä 1941–1943. Sen jälkeen hän oli Suomen lähettiläänä Vichyn Ranskassa 1943–1944. 

Jatkosodan päätyttyä ja poliittisen suhdanteen muututtua Pakaslahti joutui ensin disponibiliteettiin ja edelleen pois ulkoministeriön tehtävistä. Vuosina 1949–1956 hän oli teknisen alan järjestöjen asiamiehenä. Presidentti Urho Kekkonen palautti hänet jälleen diplomaatiksi.

Pakaslahti toimi suurlähettiläänä New Delhissä Intiassa vuosina 1956–1959, Bangkokissa Thaimaassa ja samalla Jakartassa Indonesiassa 1958–1959, Ankarassa Turkissa ja samalla Bagdadissa Irakissa, Teheranissa Iranissa sekä Islamabadissa Pakistanissa 1959–1966 ja Madridissa Espanjassa 1966–1969.

Talvisodan alla ja sen aikana Pakaslahti kuului virka-asemansa vuoksi Suomen ulkosuhteita hoitaneeseen ulkoministeriön suppeaan sisärenkaaseen esimiehinään ulkoministerit Eljas Erkko ja Väinö Tanner. Muistelmansa talvisodan ajalta Pakaslahti kirjoitti jo vuosina 1944–1945, mutta viivytti niiden julkaisua, kunnes Erkko ja Tanner olivat kuolleet. Lopullisen aiheen muistelmiensa julkaisemiseen Pakaslahti kertoi saaneensa, kun kokoomuksen ehdokas vuoden 1968 presidentinvaalissa, pankinjohtaja Matti Virkkunen oli eräässä vaalipuheessaan syksyllä 1967 väittänyt Pakaslahden vastustaneen Moskovan rauhansopimuksen hyväksymistä vuonna 1940. Pakaslahti täsmensi sanelleensa eriävän mielipiteensä valtioneuvoston pöytäkirjaan presidentin esittelyssä 12. maaliskuuta 1940, jolloin Moskovassa olleille suomalaisille rauhanneuvottelijoille annettiin valtuudet allekirjoittaa rauhansopimus.

## Teokset
* *Suomen politiikkaa maailmansodassa 1–2*. WSOY, 1933–1934 (perustuu väitöskirjaan)
* *Suomen itsenäisyyden tunnustaminen: Asiakirjakokoelma.* Toimite. Ulkoministeriö, 1937.
* *Talvisodan poliittinen näytelmä: UM:n poliittisen osaston päällikön päiviä ja öitä.* WSOY, 1970.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
*
Atte Pakkanen

**Atte Mikael Johannes Pakkanen** (13. marraskuuta 1912 Urjala – 22. joulukuuta 1994 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja Suomen Säästöpankkiliiton toimitusjohtajan varamies 1955–1975. Hän oli koulutukseltaan agronomi. Maaseudun Nuorten Liiton toiminnanjohtaja 1945–1950. Yleisradion hallintoneuvoston puheenjohtajuus oli yksi hänen monista luottamustoimistaan.

Pakkanen oli kansanedustajana 1948–1970 (Maalaisliitto, Keskusta), puolustusministerinä ja 2. sosiaaliministerinä 1957 ja sisäasiainministerinä 1958–1959.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Kalliokoski (Kotka)

**Kalliokoski** (aiemmin ruots. *Bergfors*) on Kotkan kaupunginosa, joka sijaitsee Kolkansaarella entisen Karhulan kauppalan keskustan länsipuolella. Kaupunginosa on pääosin omakotitaloaluetta. Kalliokoskella sijaitsee Kyminkartanon koulu, jonka vieressä on elementtikerrostaloalue. Kaupunginosan pohjoisosissa kohoaa Äijänvuori (Äijönvuori), jonka korkeus on 56 metriä merenpinnasta. Äijänvuoren ympärillä kiertää kuntorata.

Tilastoissa käytettävän aluejaotuksen mukaisella Kalliokoskella asuu 227 henkeä ja Kolkkalassa 1 237 henkeä (31.12.2012), joten yhteensä näillä alueilla on 1 464 asukasta.

## Historia

Kalliokosken kylä sijaitsi alun perin Kyminkartanon lähellä samannimisen pikkukosken varrella. Kyminkartanon alueen laajennuttua 1500-luvulla kylä siirrettiin pohjoiseen Kierikkalan naapuriksi. Kylästä on käytetty rinnakkaisnimeä Hortola. Kaupunginosa kuului Kymin kuntaan vuoteen 1950 ja Karhulan kauppalaan vuoteen 1976 saakka.

## Lähteet
* 
### Viitteet
RIA Novosti

**RIA Novosti** eli **Ria Novosti** (, lyh. РИА Новости, *RIA Novosti*) oli valtio-omisteinen Venäjän kansainvälinen tietotoimisto (ven. *novosti* = 'uutiset'). Joulukuussa 2013 sen suhteellisen itsenäinen asema päättyi ja siitä tuli osa Venäjän presidentinhallinnon ohjaamaa viestintäkonserni Rossija segodnjaa. Vuoden 2014 budjetissa uutistoimisto RIA Novostille myönnettiin 2,604 miljardia ruplaa eli noin 57,5 miljoonaa euroa Venäjän federaation sisä- ja ulkopolitiikan sekä Venäjän maakuvan tukemiseen. Yhteiskunnallisen tehtävän vuoksi RIA Novostin saama tuki valtionbudjetista on perinteisesti ollut suurempi kuin Venäjän valtion toiselle uutistoimistolle, Itar-Tassille myönnetty tuki. Itar-Tass sai esimerkiksi vuonna 2014 tukea 1,224 miljardia ruplaa eli noin 27,0 miljoonaa euroa.
 
## Historia
Toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 perustettiin *Sovetskoje informatsionnoje bjuro* (**Sovinformbjuro**), jonka tehtävänä oli koota Neuvostoliiton tiedotusvälineille tietoa sodan etulinjasta, työstä kotirintamalla ja partisaanitoiminnasta. Sen jatkajaksi perustettiin vuonna 1961 *Agentstvo petšati Novosti* (**APN**), josta tuli julkisten laitosten pääasiallinen tiedottaja ja uutistoimisto. Vuonna 1990 APN:stä tuli *Informatsionnoje agentstvo Novosti* (**IAN**).

Neuvostovallan murentuessa syyskuussa 1991 IAN ja Venäjän tietotoimisto *Rossijskoje informatsionnoje agentstvo* (RIA) yhdistyivät nimellä *Rossijskoje informatsionnoje agentstvo Novosti* (RIA Novosti, Ria Novosti). Sen nimeksi tuli 1998 *Rossijskoje informatsionnoje agentstvo Vesti* (Vesti), kunnes vuonna 2004 se sai nykyisen nimensä. Yritysmuodoltaan uutis- ja tietotoimisto RIA Novosti oli vielä vuonna 2013 unitaarinen yritys.

RIA Novostilla ja sen edeltäjällä APN:llä oli toimitus Suomessa useiden vuosikymmenten ajan. Toiminta Suomessa lakkautettiin toukokuussa 2007 ilmeisesti taloudellisista syistä.

## RIA Novostista osa presidentinhallinnon ohjaamaa Rossija Segodnjaa
Venäjän presidentti Vladimir Putin allekirjoitti joulukuussa 2013 asetuksen, jolla Ria Novostin organisatorinen itsenäisyys lakkautettiin. Tilalle luotiin **[[Rossija segodnja]]** (), . Eräänä syynä Ria Novostin itsenäisyyden lakkauttamiseen pidettiin sen Ukrainaa koskevia lausuntoja, mutta toiminta oli jo aiemmin poikennut liiaksi virallisesta linjasta. Myös monet muut Venäjällä toimineet uutisia tuottavat yritykset, jotka välittivät totalitaristista viestintää ajavan Kremlin näkemyksistä poikkeavia uutisia Ukrainasta joutuivat ennen Krimin kriisiä ja sen aikana sulkemaan toimintojaan ja kokivat kasvavaa painostusta valtion taholta. Viimeisenä riippumattomana pidetty televisiokanava Dožd joutui taloudellisiin vaikeuksiin, kun alkuvuonna 2014 kaikki suuret kaapelitelevisio-operaattorit lopettivat välittämästä asiakkailleen sen kanavaa. Sananvapautta ajavan Glasnostin puolustamisen säätiön johtaja Aleksei Siminov uskoi Venäjän sananvapaustilanteen heikkenevän entisestään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ria Novosti         
* Russia: RIA Novosti liquidated amid fears of “more refined” threat to the press (Index on Censorship, 11.3.2014)  (indexoncensorship.org)
John Spadavecchia

**John Spadavecchia** (17. heinäkuuta 1938 Molfetta, Italia – 10. kesäkuuta 2023) oli yhdysvaltalainen pokeriammattilainen.

Spadavecchia kiersi pokeriturnauksia 1980-luvulta alkaen. Vuonna 1988 hän oli World Series of Pokerin (WSOP) pääturnauksen 28.. Kolme vuotta myöhemmin toukokuussa 1991 John Spadavecchia sai uransa toistaiseksi ainoan WSOP-rannekkeen voittaessaan $ 5,000 Deuce to Seven Draw -turnauksen. Vuoden 1994 WSOP:n pääturnauksessa hän sijoittui kolmanneksi voittaen 294&nbsp;000 dollaria. Sen jälkeen hän oli useissa WSOP-turnauksissa finaalipöydässä, esimerkiksi toisena hän oli kolme kertaa.

Toukokuussa 2006 Spadavecchia voitti WSOP:n oheisturnauksen (circuit tournament), 9&nbsp;700 dollarin sisäänoston no limit texas hold'em -turnauksen Caesars Palacessa, Las Vegasissa. Voitostaan hän ansaitsi 648&nbsp;320 dollaria. Vastaavassa turnauksessa joulukuussa 2005 hän oli ollut viides.

Huhtikuussa 2008 Spadavecchian pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,5 miljoonaa dollaria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Guayana Esequiba

**Guyana Esequiba** on Venezuelan vaatima alue Guyanasta. Vain Venezuela käyttää alueesta nimitystä *Guyana Esequibe*. Alue koostuu kuudesta hallinnollisesta osasta: Barima-Waini, Cuyuni-Mazaruni, Pomeroon-Supenaam, Potaro-Siparuni, Ylempi Takatu-Ylempi Essequibo ja Essequibo saaret-Länsi Demerara. Alueen pinta-ala on 159&nbsp;500&nbsp;km².

Venezuela järjesti 3. joulukuuta 2023 kansanäänestyksen, jossa äänestäjiltä kysyttiin muun muassa pitäisikö Esequiban alue liittää osaksi Venezuelaa sen yhtenä osavaltiona. Maan virallisten tietojen mukaan 95 % äänestäjistä kannatti alueen liittämistä Venezuelaan.

## Lähteet
Hyeena Hämäläinen

**Erkki Juhani ”Hyeena” Hämäläinen** (20. marraskuuta 1944 Helsinki – 23. marraskuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen jännityskirjailija. Erkki Hämäläinen toimi 1970-luvun alkuvuosina lennonopettajana Helsinki-Malmin lentoasemalla ja sai innoituksen kirjoittaa romaaninsa *MayDay! Mayday!* näistä yhteyksistä. Osa myös muissa hänen kirjoissaan esiintyvistä nimistä ja hahmoista ovat peräisin ilmailupiireistä. Lempinimi Hyeena on myös peräisin Helsinki-Malmin lentokentältä. 

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
* Suomen kirjailijat -tietokanta 
* Teosluettelo, Pirkanmaankirjailijat (arkistoija: archive.org), arkistoitu myös: Archive.is

### Viitteet
Arboristi

**Arboristi** eli **puunhoitaja** on puuvartisten kasvien ja puisto- ja maisemametsien hoidon ammattilainen. Tutkintonimike tulee latinankielisestä puuta tarkoittavasta sanasta, *arbor*. Pääsyvaatimuksena arboristin koulutukseen on metsä- tai puutarhatalouden perustutkinto, mutta riittävä työkokemus puisto- tai luonnonvara-alan töistä tai muu soveltuva työkokemus voi korvata tutkintovaatimuksen. Arboristin tulee selviytyä turvallisesti puussa kiipeilytekniikalla tehtävistä töistä eikä hän saa pelätä korkeita paikkoja (akrofobia).
Lisäksi ammatin vaativuuden takia arboristilla tulee olla erittäin hyvä psyykkinen, fyysinen terveys sekä terveet elämäntavat. Ammatissa vaaditaan laajaa luonnontieteellistä päättelykykyä. Arboristin ammattitutkinnon laajuus on 40–52 opintoviikkoa. Tutkinto suoritetaan näyttöinä. Suomessa arboristiksi voi opiskella aikuiskoulutuksena Hyrian oppilaitoksessa Hyvinkäällä, missä arboristikoulutusta on järjestetty syksystä 1998, sekä Ammattiopisto Liviassa ja SEDUn Tuomarniemen kampuksella Ähtärissä. Kaikki hakijat haastatellaan. 

Arboristin tulee tunnistaa Suomessa yleisimmin käytetyt puuvartiset puu- ja pensaslajit sekä tuntea niiden erityisominaisuudet, kasvupaikkavaatimukset ja hoitomenetelmät. 

Koulutuksen pakollisia tutkinnon osia ovat puiden istuttaminen ja istutusalueiden hoitaminen, puiden leikkaaminen ja latvustuentojen tekeminen, puiden kunnon arvioiminen, puiden poistaminen. 

Valinnaisia tutkinnon osia ovat taajamametsien hoitaminen, puiden arvon määrittäminen ja vaurioilta suojaaminen, vaativien puunpoistojen tekeminen, suurten puiden siirtäminen ja kasvualustan kunnostaminen, puulajiston lisäysarvon ylläpitäminen, puunhoitoalan työtehtäviin opastaminen sekä yrittäjänä toimiminen puunhoitoalalla.

Arboristin työkaluja ovat muun muassa kiipeilyvaljaat, kiipeilyköydet ja lukuisat muut kiipeilyvälineet, moottorisaha,  käsisaha, tankosaha, raivaussaha, voimasakset, oksasakset sekä lahonetsintämikropora puiden kunnon selvittämiseen. Arboristi saattaa myös käyttää erityistä puutomografialaitetta arvioidessaan puun terveyttä. Rakennetussa ympäristössä arboristi poistaa modernia puunhoitotekniikkaa käyttäen vaikeista paikoista mm. huonokuntoiset ja vaaraa aiheuttavat puut. Arboristit työllistyvät julkiselle sektorille ja puunhoitoon erikoistuneisiin yrityksiin tai voivat toimia itse alan yrittäjinä.

## Aiheesta muualla

*Näyttötutkinnon perusteet. Arboristin ammattitutkinto 1.8.2015 , Opetushallitus: Määräykset ja ohjeet 2015:26 (pdf, 45 sivua)
Leena Härmä

**Leena Härmä** (9. tammikuuta 1914 Tampere – 5. marraskuuta 2008 Tampere) oli suomalainen näytelmä- ja nuortenkirjailija. Nuorempana hän harrasti yleisurheilua ja teki korkeushypyssä kaksi epävirallista Suomen ennätystä.

## Kirjallinen ura
Leena Härmä kirjoitti aluksi lasten- ja nuortenkirjoja (*Tuittupää*-sarja) ja myöhemmin näytelmiä. Tunnetuin Härmän näytelmistä lienee *Viekää tuhkakin pesästä*. Muita suosittuja Härmän näytelmiä olivat *Virtaset ja Lahtiset* (1957), *Voi sinua Pietu* (1976) ja Tampereen kaupungin 200-vuotisjuhlia varten kirjoitettu *Rieväkylän rapsodia* (1978).

Monien  Härmän nuortenkirjojen tapahtumapaikkana on Tampereen Järvensivun kaupunginosa.

## Ura urheilijana
Nuoruudessaan Härmä kilpaili yleisurheilijana. Hän teki korkeushypyssä epäviralliset Suomen ennätykset 142&nbsp;cm (vuonna 1932) ja 148&nbsp;cm (vuonna 1933). Hän edusti Tampereen Säkeniä ja voitti TUL:n mestaruuden korkeushypyssä vuosina 1932 ja 1937 sekä 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1933.

## Teokset
* *Pieni Tuittupää*, nuortenromaani. 1945 
* *Tuittupää ja salaperäinen Samu*, nuortenromaani. 1947 
* *Kuttu-Ville ja Tuittupää*, nuortenromaani. 1949 
* *Jukka ja linnunpoika ym. Matti-pojalle omistettuja kertoelmia*. 1951 (nimellä Marjatta Silvo)
* *Tuittupää ja Rantakylän Sisu*, nuortenromaani. 1952 
* *Tuittupää ja pikku Totsi*, nuortenromaani. 1953 
* *Hurrikaani*, nuortenromaani. 1955
* *Ruusuntippa*, nuortenromaani. 1957
* *Virtaset ja Lahtiset*, näytelmä 1958, radiokuunnelma 1961
* *Eräs Pirhonen*, näytelmä. 1959  
* *Pinsiön paroni*, näytelmä. 1961 
* *Mäkisen kenkä ja tossu*, näytelmä. 1964 
* *Täysi tusina Toivosia*, näytelmä. 1965 
* *Fagerholmin valistus*, näytelmä. 1967 
* *Viekää tuhkakin pesästä*, näytelmä. 1971  
* *Luihu-Simppa* : lastennäytelmä. 1975 
* *Voi sinua Pietu*, näytelmä. 1976 
* *Rieväkylän rapsodia*, näytelmä. 1978
* *Enomme on asianajaja*, näytelmä. 1983
* *Tuittupää*, nuortenromaani. 1986 
* *Sissipäällikkö* : lastennäytelmä.

## Leena Härmän näytelmistä tehtyjä elokuvia
* Virtaset ja Lahtiset, ohjaus Jack Witikka.  1959
* Pinsiön parooni, ohjaus Edvin Laine.  1962

## Palkinnot
* Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 1952, 1957
* Topelius-palkinto 1953 nuortenkirjasta *Tuittupää ja Rantakylän Sisu*
* Valtion näytelmäkirjailijapalkinto 1972
* Väinö Linnan rahaston palkinto 1978

## Lähteet
*  Teosluettelo
* Kirjallisuutta Järvensivulta

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Elektronisen sodankäynnin keskus

**Elektronisen sodankäynnin keskus** (ELSOK, puolustusvoimien sisällä Elektronisen Sodankäynnin Keskus) on vuoden 2007 alussa toimintansa aloittanut joukkoyksikkö, johon kuuluu kaksi Elso-komppaniaa sekä tutkimus- ja kehitysyksiköt. Se on puolustusvoimien elektronisen sodankäynnin valtakunnallinen kehittämiskeskus. Elektronisen sodankäynnin keskuksen henkilövahvuus on 140 henkilöä, joista puolet on puolustusvoimien palkattua henkikökuntaa ja puolet varusmiehiä tai -naisia. Keskus kuului aiemmin Viestirykmenttiin, joka lakkautettiin vuonna 2014. Elsokeskus on siitä lähtien ollut panssariprikaatin alaisuudessa.

Elsokeskuksessa annetaan koulutusta maavoimien elektronisen tiedustelun ja häirinnän erikoisjoukkoja varten. Varusmiehistä kaikki palvelevat 347 vuorokautta (muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta).

Joukkoyksikön radiokomppania toimii Riihimäellä ja tutkakomppania Parolassa.

## Perinteet
Maavoimien elektronisen sodankäynnin perinteiden vaalimista ja yhteydenpitoa tukemaan perustettiin vuonna 2008 Maavoimien elektronisen sodankäynnin perinnekilta ry.

## Johto
Ensimmäisenä päällikkönä toimi insinöörimajuri Marko Saarela. Keskuksen nykyinen johtaja on everstiluutnantti Petri Siivonen.

## Lähteet
*Puolustusvoimien rakennuslaitos: Muuriankkuri (PDF)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Reserviläinen: http://www.reservilainen.fi/show.php?year=2005&magazine=3&article=4  Riihimäki keskittyy elektroniseen sodankäyntiin: Uusi erikoisjoukko aloittaa Viestirykmentissä
*Puolustusvoimat http://www.mil.fi/perustietoa/julkaisut/varusmies_07_suomi/erikois/index.html  Hakeutuminen erikoisjoukkoihin
*http://www.elsokilta.net/ Maavoimien elektronisen sodankäynnin perinnekilta