open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Länsisuomenkarja

**Länsisuomenkarja** (**LSK**) on suomalainen karjarotu, joka kehittyi aikoinaan Länsi- ja Etelä-Suomessa. Se on kolmesta suomalaisista alkuperäisroduista toiseksi yleisin. Länsisuomenkarjaa on Suomessa nykyään noin tuhat yksilöä, mutta yleisempiin rotuihin verrattuna varsin harvinainen. Maidon rasvapitoisuus on 4,53 % ja valkuaispitoisuus on 3,47 %. Maitotuotos on keskimäärin 6 972 kilogrammaa maitoa ja poistettaessa elinikäistuotos on 19 630 kilogrammaa maitoa.

## Ominaisuudet
Länsisuomenkarjan eläimet ovat nupoja ja väriltään useimmiten yksivärisen ruskeita. Joissakin suvuissa kuitenkin periytyy valkoisia merkkejä.

## Jalostus
Länsisuomenkarjan kanta on melko pieni ja sukusiittoinen. Rotua voidaan kuitenkin jalostaa ominaisuuksia kehittäen eikä pelkästään pyrkiä säilyttämään ja laajentamaan kannan jalostuspohjaa. 

Viimeisinä parina vuosikymmenenä länsisuomenkarjaa on pystytty jalostamaan jonkin verran, ja vaikka rotu maitotuotoksessa häviääkin yhä reilusti valtaroduille, se on silti selkeästi muita suomenkarjarotuja runsastuottoisempi.

1990-luvun alussa Suomeen tuotiin kahden ruotsalaisen mutta suvuiltaan suomalaistaustaisen sonnin siementä. Tätä arvosteltiin kovasti, mutta sonnit tuottivat hyvissä yhdistelmissä verrattain kookkaita ja runsaslypsyisiä, joskin hankalaluonteisia tyttäriä.  2000-luvulla harjoitettu runsas nuorsonnien käyttö on laajentanut rodun jalostusmahdollisuuksia ja vähentänyt jalostuskäytössä olevien sonnien keskinäistä sukulaisuutta. 

## Lähteet
Hotel Adlon

**Hotel Adlon** on yksi Saksan tunnetuimmista hotelleista. Se sijaitsee Berliinissä, Unter den Lindenin varrella ja Pariser Platzin laidalla lähellä Brandenburgin porttia. Hotelli kuuluu nykyisin Kempinski-hotelliketjuun.

## Historia
Ensimmäinen Hotel Adlon rakennettiin vuonna 1907 Karl Friedrich Schinkelin suunnitteleman Palais Redernin paikalle. Hotellin rakennutti Lorenz Adlon, berliiniläinen viinikauppias ja ravintoloitsija. Hotel Adlon oli maailmansotien välisenä aikana Euroopan tunnetuimpia hotelleja. Siellä vieraili lukuisia kuuluisuuksia, kuten Louise Brooks, Charlie Chaplin, Herbert Hoover ja Marlene Dietrich.

Hotelli jatkoi toimintaansa läpi toisen maailmansodan, vaikkakin osa siitä muutettiin sotakenttäsairaalaksi Berliinin taistelun viimeisten päivien aikana. Hotelli selviytyi sodan ilmapommituksista ilman suuria vaurioita. Vuoden 1945 toukokuun 2. päivänä rakennuksen viinikellarista alkunsa saanut tulipalo tuhosi kuitenkin hotellin päärakennuksen täysin.

Sodan jälkeen Saksan demokraattinen tasavalta avasi hotellin jäljelle jääneen siipirakennuksen nimellä Hotel Adlon. Entisen hotellin Itä-Berliinin ja Länsi-Berliinin välille jäänyt, Pariser Platzin laidalla ollut päärakennus tuhottiin muiden aukiota reunustavien rakennusten tavoin.

Vuonna 1964 hotellirakennusta julkisivuineen kunnostettiin ja uudistettiin. Hotelli kuitenkin suljettiin 1970-luvulla ja lopulta purettiin vuonna 1984. Saksan jälleenyhdistyttyä hotellin kiinteistön osti länsisaksalainen investointiyhtiö. Paikalle rakennettiin alkuperäistä hotellirakennusta muistuttava uusi rakennus. Sen avajaiset pidettiin 23. elokuuta vuonna 1997 Saksan liittotasavallan presidentin Roman Herzogin johdolla.

## Aiheesta muualla

* Hotel Adlonin viralliset Internet-sivut
Joan Tower

**Joan Tower** (s. 6. syyskuuta 1938) on yhdysvaltalainen säveltäjä. Hänestä tuli vuonna 1990 ensimmäinen Grawemeyerillä palkittu naissäveltäjä.

Tower syntyi New Rochellessa, New Yorkin osavaltiossa, mutta kasvoi pääasiassa Etelä-Amerikassa, jossa hänen isänsä työskenteli kaivosinsinöörinä. Hän harrasti jo lapsena pianonsoittoa ja palasi 18-vuotiaana kotimaahansa opiskellakseen Bennington Collegessa, Vermontissa. Hän jatkoi Columbian yliopistoon, jossa hän sai maisterin- ja tohtorinarvonsa musiikista. 

Tower on tullut tunnetuksi lukuisilla laajalti esitetyillä ja levytetyillä orkesteriteoksillaan, joihin hänen tuotantonsa ei kuitenkaan rajoitu. Hän on opettanut vuodesta 1972 Bard Collegessa. Hänet otettiin vuonna 1998 Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemiaan ja vuonna 2004 Taiteiden ja tieteiden akatemiaan. 

Tower toimi vuosina 1985–1987 St. Louisin sinfoniaorkesterin nimikkosäveltäjänä.

## Lähteet
Södertunneln

**Södertunneln** on Tukholman Södermalmin kaupunginosassa Ruotsissa sijaitseva metrotunneli. Se johtaa Slussenilta Skanstullille. Nykyään vierekkäisiä tunneleita on useampia eri raideliikennemuotojen käytössä. 

## Raitiotietunneli
Raitiotietunneli avattiin liikenteelle 1. lokakuuta 1933. Joskus tunnelista on käytetty myös nimeä *Katarinatunneln*. Alkuvaiheessa sitä käyttivät raitiovaunut, vuodesta 1950 lähtien tunnelissa ovat liikennöineet metrojunat. Vuonna 1941 tehtiin päätös yhdistää tunneli rakennettaviin esikaupunkiratoihin ja muuttaa raitiotie täysimittaiseksi metrojärjestelmäksi. Tämä *Tunnelbanaksi* nimetty osuus oli Tukholman metron ensimmäinen ja koko järjestelmä nimettiin sen mukaan. Tunnelin muutostöihin ryhdyttiin vuonna 1949 ja liikennöinti metrojunilla alkoi Slussenin ja Hökarängenin välillä 1. lokakuuta 1950. Tunnelissa ajaneiden raitiovaunujen virroitus oli toteutettu radan yläpuolisella ajolangalla, kun nykyiset metrojunat saavat virran sivukiskosta. Tunnelin pituus on 1&nbsp;370 metriä josta 513 metriä on louhittu kallioon. Raitioliikenteen käytössä sillä liikennöivät linjat 8 ja 19. Nykyään se on Tunnelbanan vihreän linjan käytössä.

## Rautatie- ja maantietunnelit
Rautatietunneli joka tunnetaan nimellä *Södra tunneln*, louhittiin 1870-luvulla Tukholman eteläiseltä asemalta Stadsgårdeniin. Se oli käytössä 1950-luvun puoleen väliin asti jolloin se korvattiin uudella. Se ei ole yhteydessä metron käytössä olevaan Södertunnelniin, mutta niiden molempien pohjoiset suut ovat melko lähekkäin. Autoliikenteen käytössä oleva tunneli on nimeltään *Söderledstunneln*.

## Kuvia

Tiedosto:SSMFA050639S.jpg|Tunneli rakennusvaiheessa vuonna 1932.
Tiedosto:Tunnelbanebygget.jpg|Tunnelinrakennusta maaliskuussa 1933. Rakennustöiden kauppiaille aiheuttaman haitan vuoksi kaupunki antoi vastineeksi ilmaista mainostilaa.
Tiedosto:Ringvägen 1935.jpg|Ringvägenin asema vuonna 1935, jolloin se toimi vielä raitiovaunujen pysäkkinä.
Tom Laughlin

**Thomas Robert ”Tom” Laughlin** (10. elokuuta 1931 – 12. joulukuuta 2013) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän syntyi Minneapolisissa Minnesotassa mutta vietti lapsuutensa Milwaukeessa Wisconsinissa.

Laughlin aloitti elokuvauransa vuonna 1955. Vuonna 1967 hän ohjasi ja näytteli itse elokuvassa *Born Losers*, joka oli ensimmäinen osa suursuosioon nousseesta Billy Jack -elokuvasarjasta. Se sai kolme jatko-osaa vuosina 1971, 1974 ja 1977.

Laughlinin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa elokuva *Lahjomaton* (1975). Hän on uransa aikana piiloutunut myös lukuisien pseudonyymien taakse.

Hän oli vuodesta 1956 naimisissa Delores Taylorin kanssa, ja heillä oli kolme lasta. Lasten ollessa pieniä Laughlin piti taukoa elokuvaurastaan ja perusti yhdessä vaimonsa kanssa Montessori-esikoulua.

Laughlin osallistui varsinkin myöhempinä vuosinaan aktiivisesti politiikkaan. Hän oli ehdolla presidenttiehdokkaaksi vuosina 1992, 2004 ja 2008. Laughlin tunnettiin varsinkin Irakin sodan arvostelijana.

Hän aloitti kahden poliittisesti latautuneen elokuvan kuvaukset, mutta ydivoimaloihin liittyvästä korruptiosta kertova *Billy Jack lähtee Washingtoniin* ei päässyt koskaan elokuvateatterilevitykseen, ja kesken lapsipornosta kertoneen elokuvan kuvausten hän loukkaantui ja joutui keskeyttämään. Hänellä todettiin kielisyöpä, mutta hän eli sen jälkeen vielä toistakymmentä vuotta.

## Lähteet
Oliivipaviaani

**Oliivipaviaani** eli **anubispaviaani** (*Papio anubis*) on afrikkalainen apinalaji. 

## Ulkonäkö ja koko
Oliivipaviaaniuros on paljon suurempi kuin naaras. Urosten keskipituus on noin 70,1 cm ja naaraiden noin 60 cm. Uros painaa keskimäärin 24 kg ja naaraat 14,7 kg. Paino voi kuitenkin vaihdella elinympäristön ja ruokavalion mukaan.

Oliivipaviaani on saanut nimensä turkkinsa mukaan, kellertävän ja mustan karvan sekoitus näyttää kaukaa vihertävänharmailta. Uroksilla on pitkä harja, joka ulottuu niiden hartioille ja selkään. Niiden tummat, hiilenharmaat kasvot ovat karkean harmaan karvan ympäröimiä. Oliivipaviaanit tunnetaan pitkistä, koiran kaltaisista kuonoistaan, joissa on voimakkaat leuat ja terävät kulmahampaat, jotka usein kellastuvat iän myötä. Niillä on syvällä sijaitsevat meripihkanväriset silmät, joita suojaa raskas otsa, ja erityiset poskipussit ruoan säilyttämistä varten ravinnon etsinnän aikana. Niiden takapuoli on karvaton ja pakaroissa on paksuuntuneita ihokerroksia, joiden avulla ne voivat istua mukavasti puiden oksilla. Poikasilla on syntyessään musta turkki ja vaaleanpunaiset kasvot. Kestää vuoden, että niiden turkki ja iho muuttuvat aikuisen turkin kaltaisiksi.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Oliivipaviaanit ovat paviaaneista laajimmalle levinnyt laji. Niiden elinalue ulottuu Sahelin metsä- ja mosaiikkiluontoalueilla Etelä-Mauritaniasta ja Malista itään Sudanin kautta Keski-Somaliaan. Levinneisyysalue jatkuu etelään aina Kongon demokraattiseen tasavaltaan ja Tansaniaan asti. Eristyneitä populaatioita on myös Tibestin ja Airin massiiveilla Saharassa (Nigerissä ja Tšadissa) sekä Tansanian Pare- ja Usambara-vuorilla.

Oliivipaviaani elää monenlaisissa elinympäristöissä, kuten puoliaavikoilla, piikkipensaikoissa ja avoimilla savanneilla. Useimmiten niitä kuitenkin tavataan metsissä ja mettsämosaiikeissa, joihin voi kuulua korkeita metsiä, galleriametsiä ja sademetsää jopa 2 500 metrin korkeuteen asti. Niitä tavataan myös kallioisilla kukkuloilla. Ne pärjäävät myös ihmisen rakenteiden pirstomassa ympäristössä, myös viljelysmailla. Koska vesi on rajoittava tekijä, laumat kulkevat pitkiä matkoja löytääkseen sitä. Joskus ne kaivavat puolikuiviin joenuomiin pieniä kaivoja saadakseen vettä.

## Elintavat
Oliivipaviaani liikkuu savannilla 20–50 eläimen laumoina, usein antilooppien ja seeprojen seurassa.

Muiden paviaanien tapaan oliivipaviaanit syövät pääasiassa kasvisravintoa, mutta ne pyydystävät myös pieniä nisäkkäitä, lintuja ja hyönteisiä.

Kantoaika kestää 180 päivää ja naaras saa usein vain yhden poikasen.

## Lähteet
* Suuri Eläinkirja. WSOY 1998. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Papio anubis
Jacqueline Bisset

**Winifred Jacqueline Fraser-Bisset** (/ˈbɪsɪt/ s. 13. syyskuuta 1944 Weybridge, Surrey, Englanti) on brittiläinen näyttelijä.

Bisset on ollut kansainvälinen elokuvatähti 1960-luvulta saakka, ja hän on jatkanut uraansa menestyksellä 2000-luvulle saakka. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa *[[Bullitt]]* (1968), *[[Kiitorata (vuoden 1970 elokuva)|Kiitorata]]* (1970), *[[Amerikkalainen yö]]* (1973), *[[Idän pikajunan arvoitus (vuoden 1974 elokuva)|Idän pikajunan arvoitus]]* (1974), *[[Syvyyden saalistajat]]* (1977), *[[Kuolema korjaa kokit]]* (1978), *[[Rikas ja kuuluisa]]* (1981), *[[Villi orkidea]]* (1990), *[[Kiveen kirjoitettu]]* (1995), *[[Paholainen kulkee mustissa]]* (1999) ja *[[Domino (elokuva)|Domino]]* (2005).

## Elämä ja ura
Bisset syntyi vuonna 1944. Hänen äitinsä oli ranskalainen.

Ennen näyttelijänuraansa Bisset työskenteli tarjoilijana ja mallina. Otettuaan näyttelijäntunteja hän esiintyi ensin elokuvassa *Temppu - ja miten se tehdään* (1965) ja ensimmäisessä puheroolissaan Roman Polańskin elokuvassa *Umpikuja* (1966). Sitä seurasi Miss Goodthighsin rooli James Bond -parodiassa *[[Casino Royale (vuoden 1967 elokuva)|Casino Royale]]* (1967) sekä yläosattoman kohtauksen sisältänyt rooli elokuvassa *Villi nuoriso* (1968). Hän sai huomiota myös roolistaan toimintaelokuvassa *[[Bullitt]]* (1968).

Elokuvassa *L’échelle blanche* (1969) Bisset puhui ranskaa. Sitä seurasi lisää ranskalaisia elokuvia, mukaan lukien François Truffaut’n *[[Amerikkalainen yö]]* (1973). Elokuvassa *Syvyyden saalistajat* (1977) Bisset herätti huomiota sukelluskohtauksillaan, jotka tekivät märästä T-paidasta muodikkaan.

Uransa allkupuolella Bisset esitti tyypillisesti päähenkilön himojen kohdetta, mutta *Amerikkalainen yö* (1973), George Cukorin *[[Rikas ja kuuluisa]]* (1981) ja John Hustonin *[[Tulivuoren juurella (elokuva)|Tulivuoren juurella]]* (1983) näyttivät hänen lahjakkuutensa ja kykynsä älyllisiin roolisuorituksiin.

Bisset on jatkanut näyttelemistä 2000-luvulla niin elokuvissa kuin televisiossakin.

Bisset ei ole koskaan ollut naimisissa. Hän on näyttelijä Angelina Jolien kummitäti. Bissetillä oli pitkäaikainen suhde muun muassa venäläiseen balettitanssijaan Aleksandr Godunoviin 1980-luvulla.

## Palkinnot ja tunnustukset
Ensimmäisen Golden Globe -ehdokkuutensa Bisset sai parhaan naistulokkaan kategoriassa elokuvasta *Villi nuoriso* (1968). Bisset sai vuonna 1977 Golden Apple -palkinnon vuoden naistähtenä, ja *[[Newsweek]]* nimesi hänet kaikkien aikojen kauneimmaksi elokuvanäyttelijättäreksi.

Vuosien 1978–1999 aikana Bisset sai Golden Globe -ehdokkuudet elokuvista *Kuolema korjaa kokit* (1978) ja *Tulivuoren juurella* (1984) sekä television minisarjasta *Joan of Arc* (1999), sekä César-ehdokkuuden elokuvasta *Kiveen kirjoitettu* (1995). Vuonna 2014 hän sai ensimmäisen Golden Globe -palkintonsa sivuosasta televisiosarjassa *[[Murtuva maailma]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Messukylän lukio

**Messukylän lukio** (MELU) oli Tampereella vuosina 1976–2010 toiminut yleislukio, joka hoiti vuosina 1996–2010 opetusministeriön myöntämää viestinnän erityistehtävää. Messukylän lukio oli vuodesta 1996 Suomen ainoa viestinnän erityislukio ja Itä-Tampereen ainoa lukio.

## Historia
Messukylän lukio syntyi vuonna 1976, kun Messukylän yhteiskoulu eriytettiin peruskoulu-uudistuksen yhteydessä Messukylän lukioksi ja Ristinarkun yläasteeksi. Messukylän yhteiskoulu oli perustettu vuonna 1959 oppikouluksi Messukylän alueen lapsille. Aloitteen teki Tampereen Messukylän Lions-klubi. Valtioneuvosto myönsi kahdeksanluokkaiselle oppikoululle luvan vuonna 1960, ja jo saman vuoden syksyllä kaksi ensimmäistä luokkaa aloittivat toimintansa.

Messukylän lukion viestintälinjalla opeteltiin taitoja tekstin, kuvan ja äänen tuottamisessa sekä julkaisemisessa. Lukion tarjoamiin noin 30 erilaiseen viestinnän kurssiin kuului viestinnän, journalismin, valokuvauksen, äänen, radiotyön, videokuvauksen ja ilmaisutaidon kursseja.

Koulussa toimitettiin myös omaa verkkolehteä *Turmelua*, joka pureutui nuorille tärkeisiin ajankohtaisiin asioihin. Aikaisemmin lukiolaiset tekivät omaa televisio-ohjelmaa *Impulssia*, mutta sen toimittaminen jouduttiin lopettamaan TV-Tampereen omistajanvaihdoksen takia. Omien medioiden ohessa viestintälinjalaiset osallistuvat lukuisiin erilaisiin viestintäaiheisiin projekteihin ulkopuolisten yhteistyökumppaneiden kanssa.

Samassa rakennuksessa Messukylän lukion kanssa toimi peruskouluopetusta tarjoava Ristinarkun koulu. Ristinarkun koulu jäi Messukylän lukion toiminnan päätyttyä alkuperäiseen koulurakennukseen, jonka on suunnitellut arkkitehti Aarne Ervi. Lukio toimi varsinaisesti rakennuksen laajennusosassa, joka oli Aarne Heinon arkkitehtitoimiston suunnittelema. 

Lukio oli 2000-luvun alkuvuosina toistuvasti lakkautusuhan alla Tampereen kaupungin tilankäytön tehostamissyistä, ja vuonna 2009 tehtiin päätös lakkauttaa lukio. Messukylän lukio yhdistettiin Sammon keskuslukioon syksyllä 2010, joskin Messukylän lukion ensimmäisen ja toisen vuosikurssin opiskelijat siirtyivät Sammon keskuslukion tiloihin opiskelemaan jo kevätlukukauden loppupuolella 2010. Kaikille Messukylän lukiossa aloittaneille opiskelijoille luvattiin siirtymisestä huolimatta Messukylän lukion päästötodistus, mutta todellisuudessa opiskelijoille jaettiin Sammon keskuslukion päästötodistukset. 

## Rehtorit
Messukylän lukion rehtoreina toimivat fil. maist. Liisa Lindroos (vt. 1960–1962), fil. kand. Jouko Punnonen (1962–1995), fil. maist. Hannu Mattila (1995–2002) ja fil. kand. Heini Mäenpää (2003–2010).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Messukylän lukion kotisivut 
* Lukion opetussuunnitelma (sis. viestinnän OPS) 
* Messukylän lukion 50-vuotisjuhlakirja Ei Melu tyhjästä syntynyt – Messukylän yhteiskoulu 50 vuotta
Joka leikkiin ryhtyy

**Joka leikkiin ryhtyy** (*A Simple Plan*) on Sam Raimin ohjaama trilleri vuodelta 1998. Tunnettu kauhukirjailija Stephen King sanoo elokuvaa 90-luvun parhaimmaksi trilleriksi. Elokuvassa on tunnettuja Hollywood-näyttelijöitä kuten Billy Bob Thornton, Bridget Fonda ja Bill Paxton. Thornton sai osastaan myös Oscar-ehdokkuudeen. Elokuva on kuvattu Delanonin lumisissa metsissä Minnesotassa.

## Lähteet
Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu

**Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu** oli Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 31. tammikuuta 1952. Lipussa on keskellä vihreä raita, jonka ylä- ja alapuolella on punainen raita. Lipun vihreä raita kuvasi Moldavian vehreää luontoa, sen metsiä, niittyjä ja viini-istutuksia. Lipun vasemmassa yläkulmassa on kommunismin symboli sirppi ja vasara. Niiden yläpuolella oleva tähti kuvaa edistymistä. Lippu jätettiin pois käytöstä Moldovan itsenäistyttyä, ja nykyään Moldavian sosialistisen neuvostotasavallan lippu on Transnistriassa käytössä.

## Historia


Kuva:Flag of Moldavian Autonomous Soviet Socialist Republic (1925-1932).svg|Moldavian autonominen sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1925–1932)
Kuva:Flag of Moldavian Autonomous Soviet Socialist Republic (1937-1938).svg|Moldavian autonominen sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1937–1938)
Kuva:Flag of Moldavian Autonomous Soviet Socialist Republic.svg|Moldavian autonominen sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1938–1940)
Kuva:Flag of the Moldavian Soviet Socialist Republic (1941-1952).svg|Moldavian sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1940–1952)
Kuva:Flag of Moldavian SSR.svg|Moldavian sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1952–1990)
Kuva:Flag of the Moldavian Soviet Socialist Republic (proposed).svg|Moldavian sosialistinen neuvostotasavallan epävirallisen lippu (1990, varhainen prototyyppi)
Kuva:Flag of the Moldavian Soviet Socialist Republic (1990).svg|Moldavian sosialistinen neuvostotasavallan lippu (1990)
Kuva:Flag of Moldova.svg|Moldavian lippu (1990–1991)


## Katso myös

* Moldovan lippu
* Transnistrian lippu
Sergei Lebedev

**Sergei Nikolajevitš Lebedev** (; s. 9. huhtikuuta 1948, Džizak) on venäläinen armeijankenraali. Hän oli ulkomaantiedustelun johtaja vuodesta 2000 ja vuodesta 2007 Itsenäisten valtioiden yhteisön toimeenpaneva sihteeri. Hän osaa saksaa ja englantia.

Lebedev valmistui 1970 Kiovan polyteknillisen instituutista Tšernihivissä. Samana vuonna hän työskenteli lyhyen aikaa Neuvostoliiton kommunistisen puolueen nuorisojärjestössä valittuna sihteerinä Tšernihivin kaupunginkomiteassa. 1971-1972 hän suoritti asevelvollisuutensa Kiovan sotilaspiirissä. 1973 alkaen hän työskenteli valtion turvallisuuskomitean vastavakoilussa ja vuodesta 1975 ulkomaantiedustelussa, Neuvostoliiton turvallisuuskomitean ensimmäisessä päähallinnossa sekä vuodesta 1991 Venäjän federaation ulkomaantiedustelun saksalaisella osastolla.

Vastatiedusteluoppinsa Lebedev hankki valtion turvallisuuskomitean Kiovan koulussa ja (yleisen) tiedustelukoulutuksen punaisella merkillä palkitutta valtion turvallisuuskomitean instituutissa.

Hän suoritti 1978 tutkinnon ulkoministeriön diplomaattiakatemiasta. Uransa hän aloitti vuonna 1975 KGB:n ulkomaantiedustelussa. Sittemmin presidentiksi valitun Vladimir Putinin hän tapasi heidän palvellessaan DDR:ssä. Lebedev palveli Saksan demokraattisen tasavallan lisäksi myös Saksan liittotasavallassa. 1998-2000 hän oli ulkomaantiedustelun virallinen edustaja Yhdysvalloissa kenraaliluutnantin arvoisena.

20. toukokuuta 2000 – 9. lokakuuta 2007 Lebedev toimi ulkomaantiedustelupalvelun johtajana. 2000 hänet ylennettiin kenraalieverstiksi ja 2003 armeijakenraaliksi joulukuussa.
Monitasokamera

**Monitasokamera** on erikoisrakenteinen elokuvakamera, jota käytetään animaatioelokuvien teossa. Monitasokamera koostuu alaspäin suunnatusta kamerasta, palkkirakenteisesta telineestä sekä useista päällekkäisistä lasilevyistä, joiden päälle voidaan asettaa piirroksia tai muuta materiaalia. Monitasokameralla kuvatut otokset luovat vahvan kolmiulotteisuuden vaikutelman, ja sillä voidaan kuvata erilaisia kamera-ajoja ja panorointeja.

Monitasokameran esiaste kehitettiin jo elokuvan alkuvaiheessa. Lotte Reiniger käytti sellaista vuonna 1926 valmistuneessa siluettitekniikkaa hyödyntäneessä animaatiossaan *[[Prinssi Ahmedin seikkailut]]*. Ensimmäisen varsinaisen monitasokameran rakensi Ub Iwerks vuonna 1933. Samantyyppinen laitteisto otettiin käyttöön myös Max Fleischerin animaatiostudiolla. Tunnetuin monitasokameran käyttäjä oli The Walt Disney Company, joka käytti William Garityn kehittämää mallia. Disneyn studiot kokeilivat monitasokameraa ensimmäisen kerran vuonna 1937 Silly Symphonies -sarjaan kuuluvassa lyhytanimaatiossa Vanha mylly (The Old Mill). Elokuvassa monitasokameralla toteutettiin kamera-ajoa  muistuttavat kohtaukset. Kameraa käytettiin menestyksellisesti useissa Disneyn tuottamissa elokuvissa, muun muassa Lumikissa, Pinokkiossa ja Fantasiassa. 

Nykyisin tietokoneohjelmilla päästään samantyyppisiin syvyysvaikutelmiin, ja ne ovat pääosin syrjäyttäneet monitasokameran. Tunnetuin monitasokameraa yhä käyttävä animaattori on Juri Norstein.

## Lähteet
Barry Morse

**Herbert ”Barry” Morse** (10. kesäkuuta 1918 – 2. helmikuuta 2008) oli brittiläissyntyinen näyttelijä. Hän menestyi kahdeksalle vuosikymmenelle levittäytyneen uransa aikana sekä televisio-, näytelmä- että elokuvarooleillaan. Hän muutti perheineen Kanadaan vuonna 1951, ja hänellä oli kaksoiskansalaisuus vuodesta 1953. 

Morse pääsi 15-vuotiaana stipendillä Royal Academy of Dramatic Artiin. Muutamia televisiosarjoja, joissa hän esiintyi, olivat *Takaa-ajettu* ja *[[Avaruusasema Alfa]]*. Hänen muistelmateoksensa *Remember With Advantages - Chasing 'The Fugitive' and Other Stories from an Actor's Life* julkaistiin vuonna 2007.

Morse tuli tunnetuksi myös hyväntekeväisyystyöllään. Hänellä oli kolme lasta. Hän oli kuudenkymmenen vuoden ajan naimisissa näyttelijätär Sydney Sturgessin kanssa, kunnes jäi leskeksi 30. syyskuuta 1999. Vaimo oli kärsinyt Parkinsonin taudista neljätoista vuotta. Barry Morse itse kuoli 89-vuotiaana helmikuussa 2008.
Argonfluorihydridi

**Argonfluorihydridi** (HArF) on ensimmäinen pysyvä argonia sisältävä kemiallinen yhdiste, joka on pystytty valmistamaan. Yhdisteen syntetisoi Helsingin yliopistolta Markku Räsäsen johtama suomalainen tutkijaryhmä. 

Argonfluorihydridin moolimassa on 59,954&nbsp;g/mol ja CAS-numero 163731-16-6. Se on pysyvää vain alle &minus;256&nbsp;°C:n lämpötilassa. Korkeammassa lämpötilassa se hajoaa argoniksi ja vetyfluoridiksi.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Philip José Farmer

**Philip José Farmer**, kirjailijanimi **Kilgore Trout** (26. tammikuuta 1918 Terre Haute, Indiana, Yhdysvallat – 25. helmikuuta 2009) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. 

## Yksityiselämä
Farmer syntyi Indianan Terre Hautessa mutta asui suuren osan elämästään Peoriassa Illinoisissa. Hänen puolisonsa oli Bette Virginia Andre.

## Opiskelu ja tuotanto
Farmer opiskeli Peoria High Schoolissa ja sitten englannin kieltä Bradleyn yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1950. Hän julkaisi ensimmäisen kertomuksensa vuonna 1946 ja oli tuottelias sekä romaanien että novellien kirjoittajana. Monet hänen teoksensa muodostavat yhtenäisiä sarjoja. Hänet palkittiin useilla merkittävillä science fiction -alan palkinnoilla, kuten kolmella Hugolla, joista ensimmäisen hän sai vuonna 1953. Hänet on nimetty yhdeksi tieteiskirjallisuuden grand mastereista.

Farmer järkytti lukijoita 1950-luvulla kuvaamalla seksiä muukalaisten kanssa ja haastoi genren syövyttävillä taruilla, jotka sijoittuvat hänen suunnittelemiinsa outoihin maailmoihin. Hänen ensimmäinen menestys saavutettiin vuonna 1953 tarinalla *The Lovers*, joka kertoo miehestä, jonka vietteli muukalainen, jolla on epätavallinen lisääntymisjärjestelmä. Kaksi johtavaa science fiction -toimittajaa hylkäsi tarinan; molemmat sanoivat, että sen graafinen kuvaus lajien välisestä sukupuolesta sai heidät fyysisesti sairaiksi.

Farmerin teoksia ovat muun muassa *Valon yö* (1966), jonka päähenkilönä on hänen muistakin kirjoistaan tuttu Isä Carmody, sekä *[[Elämän ja kuoleman virta]]* (1971), josta tuli *Jokimaailma*-sarjan ensimmäinen osa. Hän on kirjoittanut myös Kurt Vonnegutin romaaneissa esiintyvän henkilöhahmon Kilgore Troutin nimissä alun perin julkaistun teoksen *[[Venus on the Half-Shell]]* (1975). 

*Elämän ja kuoleman virta* sai vuonna 1972 Hugo-palkinnon.

## Suomennetut teokset
* *Elämän ja kuoleman virta* (*To Your Scattered Bodies Go*, 1971); suom. Leena Tamminen, Helsinki: WSOY 1988  Sarja: Jokimaailma
* *Valon yö* (*Night of light*), suom. Petri Salin, WSOY 1992 
* *Lordi Tyger' (*Lord Tyger*), suom. Sari Kallioinen & Anita Puumalainen, WSOY 1993 *

### Suomennettuja novelleja
* ”Vuonna 1492!” (1952). Aikakone 4/1986.
* ”Äiti” (1953). Portti 1/1984.
* ”Kukaan ei ole täydellinen” (1991). Portti 2/1992.
* Viidakkoruttoskidi sekoilee, suom. Sari Kallioinen & Anita Puumalainen, teoksessa *Ensimmäinen kerta*, Jalava 1991 Sarja: Jalavan scifi-sarja: 20

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Philip José Farmerin virallinen kotisivu 
* Virallinen MySpace-fanisivu 
* Philip José Farmerin kansainvälinen bibliografia 
* 
*Philip José Farmer Science Fiction Awards Database -sivustolla
Goraali

**Goraali** (*Naemorhedus goral*) on pienikokoinen vuohieläin, joka elää 1&nbsp;000–4&nbsp;000 metrin korkuisilla vuorilla Kashmirissa ja koko Himalajan vuorijonon alueella itään päin.

## Levinneisyys
Goraaleja tavataan edelleen Burman, Thaimaan, Kaakkois- ja Itä-Kiinan vuoristoissa sekä Koreasta Ussurin alueelle Venäjällä.

## Ravinto
Goraalit syövät kasvinosia, kuten heinää, ruohoja, pensaiden lehtiä ja versoja ja tammenterhoja.

## Lisääntyminen
Noin 8 kuukauden kantoajan jälkeen syntyy yksi jälkeläinen.

## Lähteet
* Suuri Eläinkirja. Wsoy 1998. 

### Viitteet
Vaasan majakka

**Vaasan majakka** on vuonna 1981 rakennettu majakka Merenkurkussa, Mustasaaren kunnan alueella. Rakennus sijaitsee Korsön matalikolla, Vaasan syväväylän varrella. Majakka on merenpinnasta mitattuna 16,3 metriä korkea, ja se toimii aurinkoenergialla. Valo kantaa 12 meripeninkulmaa. Vaasan majakan suunnitteli insinööritoimisto Pöysälä & Sandberg Oy (suunnitellut myös Kemi I:n majakan). Rakennuksen perustana on Vaskiluodon satamassa rakennettu kolmijalka, joka on teräskuorinen. Paikalleen Korsön matalikolle se hinattiin juhannusaattona 1981, jossa se täytettiin betonilla. Lisäksi jokainen jalka kiinnitettiin kolmella vaijerinipulla peruskallioon. Rakennustyöt hoiti Perusyhtymä Oy ja valmistuessaan Vaasan majakka edusti uutta teräsbetonimajakkatyyppiä.  

## Lähteet
Hämähäkkimies (vuoden 1967 animaatiosarja)

**Hämähäkkimies** () on Grantray-Lawrence Animation yhtiön ja Ralph Bakshin tuottama piirrossarja, joka valmistettiin vuosien 1967–1970 aikana. Sarja tunnetaan erityisesti sen alkutunnarista ja liioiteltuista tarinoista.

Se oli ensimmäinen Hämähäkkimieheen perustuva animaatiosarja, jonka ensimmäisen kauden 20. jaksoa tuotti Grantray-Lawrence yhtiö. Yhtiön mennessä konkurssiin Krantz Films ja Ralph Bakshi valmistivat sarjan loput 32 jaksoa vuoteen 1970 asti. Vaikka sarja tuotettiin Yhdysvalloissa sen ääninäyttelijät olivat kuitenkin kanadalaisia.

## Äänirooleissa
### Englanninkielisissä äänirooleissa

### Suomenkielisissä äänirooleissa
Sarjaa on julkaistu suomeksi muutaman jakson verran DVD:llä, vuoden 1994 sarjan kylkiäisenä. Suomenkieliset äänet molemmissa sarjoissa ovat samat.

## Vastaanotto ja arvostelu
Wizard Magazine listasi vuonna 2001 Hämähäkkimiehen sijalle 83 laatimassaan kautta aikain sadan parhaan animaatiosarjan listalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tunnari youtubessa
Jason Robards

**Jason Nelson Robards, Jr.** (26. heinäkuuta 1922 – 26. joulukuuta 2000) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän voitti vuosina 1976 ja 1977 Parhaan miessivuosan Oscar-palkinnon rooleista elokuvissa *[[Presidentin miehet]]* ja *[[Muistojeni Julia]]*. 

Robards tunnettiin myös televisiosta ja näyttämöltä, varsinkin Eugene O'Neillin töistä; hän oli kahdeksankertainen Tony-ehdokas (-voittaja 1959) ja vuoden 1988 Emmy-palkittu. 

Robards oli neljästi naimisissa, muun muassa Lauren Bacallin kanssa vuosina 1961-1969. Hänellä on kuusi lasta.Hänet palkittiin National Medal of Artsilla vuonna 1997. Hän kuoli keuhkosyöpään Connecticutissa 78-vuotiaana.

## Aiheesta muualla
* 
*
Marijampolė

**Marijampolė** on teollisuuskaupunki ja Marijampolėn läänin hallinnollinen keskus Etelä-Liettuassa. Kaupunki sijaitsee Puolan rajan ja Venäjälle kuuluvan Kaliningradin alueen tuntumassa, lähellä Vištytis-järveä. Kaupunki kuuluu Sudovian seutuun. Vuonna 2012 kaupungin väkiluvuksi arvioitiin 40&nbsp;388 asukasta.

## Historia

Ensimmäinen tunnettu maininta kaupungista on vuodelta 1667. Itsehallinnon ja kaupunginoikeudet se sai vuonna 1792 Liettuan  suurherttuana toimineen Puolan kuninkaan Stanislovas Augustasin käskystä.

Venäjän keisarikunnan aikana kaupunki kuului Suwałkin kuvernementtiin, jossa se oli oman kihlakuntansa keskus. Esimerkiksi vuonna 1897 kaupungissa asui 6&nbsp;737 henkeä.

Kaupunki on nimetty Neitsyt Marian mukaan; sana *pol* tarkoittaa: "kaupunki". Neuvostomiehityksen aikana, vuosina 1955&ndash;1989 kaupunki kantoi nimeä **Kapsukas** () Liettuan kommunistisen puolueen perustajajäsenen Vincas Mickevičius-Kapsukasin mukaan.
### Asukasluvun kehitys

## Nähtävyyksiä ja liikenneyhteyksiä

Kaupungin nähtävyyksiä ovat mm. suuri valkoinen Pyhän arkkienkeli Mikaelin kirkko ja vuonna 1923 rakennettu Marijampolėn rautatieasema, jonka naapurissa sijaitsee kaupungin linja-autoasema. Viereisessä kunnassa on Liettuan sodanjälkeisen vastarintaliikkeen museo.

## Ystävyyskaupungit
* Kokkola, Suomi
* Bergisch Gladbach, Saksa
* Suwalki, Puola
* Piotrków Trybunalski, Puola
* Kvam, Norja
* Lesja, Norja
* Viborg, Tanska

## Lähteet
Kultaoksidi

**Kultaoksidi** (Au2O3) on vakain kullan oksideista. Se on punaruskeaa kiinteää ainetta. Termisesti se on epävakaa ja alkaa hajota 160&nbsp;°C:ssa kullaksi ja hapeksi. Kultaoksidin moolimassa on 441,93 g/mol ja CAS-numero 1303-58-8. Yhdisteestä voidaan käyttää myös nimeä dikultatrioksidi.

Kultaoksidi ei liukene veteen. Sillä on amfolyyttistä luonnetta ja se liukenee sekä happo- että emäsliuoksiin. Emäsliuoksiin yhdiste liukenee muodostaen kompleksisen tetrahydroksoauraatti(III)-ionin [Au(OH)4]-.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PubChem: Digold trioxide 
* ChemBlink: Digold trioxide
Ne-Yo

**Shaffer Chimere Smith** (s. 18. lokakuuta 1979 Camden, Arkansas, Yhdysvallat), taiteilijanimeltään **Ne-Yo**, on yhdysvaltalainen R&B-laulaja, lauluntekijä ja näyttelijä. Etniseltä taustaltaan afroamerikkalaisiin kuuluvalla Ne-Yo:lla on myös kiinalaisia sukujuuria.

Ne-Yon debyyttialbumi *[[In My Own Words]]* julkaistiin 28. helmikuuta 2006 Def Jam Recordings -levy-yhtiön kautta. Se nousi heti Billboard 200 -listan kärkipaikalle myytyään ensimmäisen viikon aikana 301&nbsp;000 kappaletta. Samalla viikolla toinen albumilta julkaistu single, Stargaten tuottama *[[So Sick]]* nousi ykköseksi Billboard Hot 100 -listalla.

Toinen albumi *[[Because of You (albumi)|Because of You]]* ilmestyi 1. toukokuuta 2007. Myös ensimmäinen albumilta julkaistu single kantoi samaa nimeä.

Kolmas albumi *[[Year of the Gentleman]]* julkaistiin syksyllä 2008.

Ne-Yo on kirjoittanut kappaleita mm. Rihannalle, Beyoncélle ja Cheryl Colelle. Hän on tehnyt kappaleen yhdessä Pitbullin, Nayerin ja Afrojackin kanssa. Kappale on nimeltään Give Me Everything.

Marraskuussa 2010 Ne-Yo julkaisi neljännen studioalbuminsa *[[Libra Scale]]*, jonka ensimmäinen single on Beautiful Monster.

Ne-Yo on näytellyt  -tv-sarjassa. Hän esitti seitsemännen kauden 14. jaksossa palkkatappajaa. Hän on lisäksi esiintynyt muutamassa elokuvassa kuten ** ja *[[Red Tails]]*.

Ne-Yolla on myös kaksi lasta.

## Diskografia
### Albumit
* *[[In My Own Words]]* (2006)
* *[[Because of You (albumi)|Because of You]]* (2007)
* *[[Year of the Gentleman]]* (2008)
* *[[Libra Scale]]* (2010)
* *[[R.E.D]]* (2012)
* *[[Non-Fiction]]* (2015)
* *[[GOOD MAN]]* (2018)

## Lähteet
Van Heflin

**Emmett (E)van Heflin Jr.** (13. joulukuuta 1910 – 23. heinäkuuta 1971) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Oklahomassa syntyneellä Heflinillä oli irlantilaisia ja ranskalaisia sukujuuria. Hän opiskeli Oklahoman yliopistossa. Hänen sisarensa oli näyttelijä Frances Heflin. 

Heflinin näyttelijänura alkoi Broadwaylla 1930-luvulla. Hän sai pian kuitenkin kiinnityksen RKO Picturesille ja teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1936. Hänelle myönnettiin vuonna 1942 parhaan miessivuosan Oscar-palkinto roolista elokuvassa *[[Väärin eletty vapaus]]*. Myöhempiä elokuvia ovat *[[Paholaisnainen]]* (1946) ja *[[Mieletön rakkaus (vuoden 1947 elokuva)|Mieletön rakkaus]]* (1947). Heflinin viimeinen suurempi rooli oli elokuvassa *[[Kiitorata (vuoden 1970 elokuva)|Kiitorata]]* vuonna 1970. Hänellä on kaksi tähteä Hollywood Walk of Famella. 

Heflin sai vakavan sydäninfarktin 6. heinäkuuta 1971. Hän kuoli parin viikon kuluttua sairaalassa tajuihinsa palaamatta. 

## Aiheesta muualla
* 
*
Vatikaanivaltion eurokolikot

**Vatikaanivaltion eurokolikot** ovat Italian rahapajan IPZS:n Vatikaanivaltiolle lyömiä eurokolikoita. Vatikaanivaltio ei kuulu Euroopan unioniin, mutta Italian kanssa 1929 solmitun rahaliittosopimuksen se myötä saa lyödä itselleen eurokolikoita uudistetulla sopimuksella. Vatikaanivaltion eurokolikoissa on yleisesti ollut kuvattuna sen hetkinen paavi. Sedisvakanssin aikana on lyöty Vatikaanivaltion vaakunalla varustettuja *sede vacante* -kolikkoja. Vatikaanivaltion eurokolikot ovat harvinaisuutensa (pienet lyöntimäärät) vuoksi erittäin suosittuja keräilijöiden keskuudessa. Kolikkoja on tehty viisi sarjaa.

## Sarjat
### Ensimmäinen sarja (2002–2005)
Ensimmäisessä sarjassa kaikissa kolikoissa oli Johannes Paavali II sekä 12 tähteä.

### Toinen sarja (2005)
Johannes Paavali II:n kuoltua Vatikaani uusi kolikkonsa sedisvakanssin aikana. Kolikossa oli Camera Apostolican tunnus ja camerlengon vaakuna.

### Kolmas sarja (2006–2013)
Kun uusi paavi Benedictus XVI valittiin, uusittiin samalla myös Vatikaanin kolikot. Kolmannen sarjan kolikoissa on Benedictus XVI:n muotokuva ja 12 tähteä.

### Neljäs sarja (2014–2016)
Kun uusi paavi Franciscus valittiin tehtäväänsä, uusittiin myös Vatikaanin kolikot. Kaikissa kolikoissa on paavi Franciscuksen muotokuva siten, että yhden, kahden ja viiden sentin kolikossa on vasen profiili, 10, 20 ja 50 sentin kolikoissa etuprofiili ja muissa kolikoissa oikea profiili.

### Viides sarja (2017–)
Käytössä oleva viides sarja otettiin käyttöön 2017. Näissä on paavi Franciscuksen vaakuna.

## Kahden euron erikoisrahat 2004–2019

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* European Central Bank - Information about the Vatican euro coins
* €2 commemorative coins
* Vatican Numismatic Office
* The Euro Information Website - Vatican - Series 1
* The Euro Information Website - Vatican - Series 2
* The Euro Information Website - Vatican - Series 3
Raúl Juliá

**Raúl Rafael Juliá y Arcelay** (9. maaliskuuta 1940 San Juan – 24. lokakuuta 1994) oli puertoricolainen näyttelijä. Hän voitti roolistaan elokuvassa *[[Chico Mendes – Sademetsien pelastaja]]* (1994) sekä Emmy-palkinnon että Golden Globen vuonna 1995.

Juliá lähti vuonna 1964 New Yorkin toteuttamaan unelmaansa menestyksekkäästä näyttelijänurasta. Hänen toiveensa menivät ristiin hänen vanhempiensa toiveiden kanssa; he yrittivät taivutella poikaansa jäämään opiskelemaan Puerto Ricoon. Hän esiintyi vuonna 1971 lastensarja *[[Sesame Street]]issä*. Hänellä oli lisäksi roolit muiden muassa elokuvassa *[[The Addams Family – Perhe Addams]]* (1991) ja sen jatko-osassa *[[Addams Family II]]* (1993) sekä elokuvissa *[[Hämähäkkinaisen suudelma]]* (1985) ja *[[Street Fighter (elokuva)|Street Fighter]]* (1994). 

Juliá oli Puerto Ricon itsenäisyysliikkeen pitkäaikainen kannattaja. Juliá oli kahdesti naimisissa, vuodesta 1976 Merel Polowayn kanssa. Vuonna 1991 Juliálla todettiin vatsasyöpä, joka johti hänen kuolemaansa  54 vuoden iässä: hän sai 16. lokakuuta 1994 kohtauksen kotonaan New Yorkissa, vajosi koomaan ja kuoli sairaalassa kahdeksan päivää myöhemmin.

## Aiheesta muualla
*
Erligang-kulttuuri

**Erligang-kulttuuri** oli pronssikautinen kulttuuri 1600–1400 eaa. Kiinassa Keltaisen joen laaksossa.
Ensimmäiset siihen liittyvät löydöt on tehty Zhengzhoussa, mutta laajat arkeologiset kaivaukset siellä eivät onnistu, kun nykyinen kaupunki lepää vanhan kaupungin päällä. Monet kiinalaiset arkeologit uskovat Erligangin kulttuurin olleen varhaisen Shang-dynastian keskus. Tämä kulttuuri on saanut vaikutteita Erlitoun kulttuurista. Pronssin valaminen yleistyi ja levisi laajemmalle kuin Erlitoun kaudella, ja myös eri alueiden valutyylit muistuttivat enemmän toisiaan. Kulttuuri levisi jo alkuvaiheessaan Jangtsejoelle, mikä näkyy Hubein maakunnan Palongchengin löydöissä.

## Lähteet
Madonna di Campiglio

**Madonna di Campiglio** on Italian Trentinossa Pinzolon ja Ragolin kuntien alueella Val Rendenan laaksossa Dolomiti di Brenta ja Adamello-vuorten välissä sijaitseva kylä ja hiihtokeskus. 1&nbsp;522 metrin korkeudella merenpinnan tason yläpuolella sijaitsevassa kylässä asui vuonna 2011 noin 656 ihmistä.

Madonna di Campigliossa järjestetään talvisin alppihiihdon maailmancupin osakilpailuita Canalone Miramonti -rinteessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Gudamaqari

**Gudamaqari** () on pieni historiallis-maantieteellinen alue Koillis-Georgiassa Suuren Kaukasuksen eteläisillä rinteillä. Alue sijaitsee Aragvijoen laakson varrella ja rajautuu lännessä Mtiuletiin, pohjoisessa Kheviin ja idässä Khevsuretiin sekä Pšaviin. Gudamaqaria pidetään joskus Mtiuletin osana. Georgian nykyisessä aluejaossa se kuuluu Mtskheta-Mtianetin alueeseen (*mkhare*). 

Gudamaqarin asukkaat eli *gudamaqrelebi* () mainittiin ensimmäisen kerran 1000-luvun georgialaisen historioitsijan Leonti Mrovelin kronikassa yhteydessä Iberian eli Kartlin valtion kääntymykseen Pyhän Ninon avulla 330-luvulla. Alueen läpi kulkevalla strategisella tiellä oli merkittävä rooli keskiajan Georgiassa. Paljon myöhemmin Venäjän keisarikunnan aikana se yhdistettiin Georgian sotilastiehen. 

## Lähteet
Ali MacGraw

**Alice ”Ali” MacGraw** (s. 1. huhtikuuta 1939) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänelle myönnettiin vuonna 1971 parhaan naisnäyttelijän Golden Globe -palkinto roolista Arthur Hillerin elokuvassa *[[Love Story]]* (1970); hän oli lisäksi ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi, kuten myös hänen vastanäyttelijänsä Ryan O’Neal.

MacGraw syntyi Pound Ridgessä, New Yorkin osavaltiossa, ja opiskeli Wellesley Collegessa. Hän syntyi irlantilaistaustaiselle isälle ja juutalaiselle äidille, ja hänellä on veli. Hän on syyttänyt isäänsä väkivaltaiseksi.

MacGraw on myöhemmällä urallaan esiintynyt muun muassa elokuvissa *[[Pakotie (vuoden 1972 elokuva)|Pakotie]]* (1972) ja *[[Raivopäät (elokuva)|Raivopäät]]* (1978) sekä televisiosarjassa *[[Dynastia (vuoden 1981 televisiosarja)|Dynastia]]*. Hän on entinen alkoholisti ja sai hoitoa Betty Ford Centerissä; muun muassa näitä aiheita hän kuvasi omaelämäkerrassaan *Moving Pictures* (1995).

Vaikka MacGraw oli ollut elokuvanäyttelijänä maailmankuulu jo vuosikymmeniä, hän teki Broadway-debyyttinsä New Yorkissa vasta huhtikuussa 2006. Hän oli vuosina 1969–1972 naimisissa tuottaja Robert Evansin ja vuosina 1973–1978 näyttelijä Steve McQueenin kanssa. Molemmat avioliitot päättyivät eroon. Näyttelijättärellä on yksi lapsi, Josh (s. 1971). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*''People''-aikakauslehden haastattelu 14.2.1983 
*''Vanity Fair'' -akakauslehden haastattelu, maaliskuu 2010
Irakli Okruašvili

**Irakli Okruašvili** (, s. 6. marraskuuta 1973 Tskhinvali) on georgialainen poliitikko.

Okruašvili on valmistunut Tbilisin yliopistosta kansainvälisen oikeuden ja suhteiden laitokselta ja työskenteli lakimiehenä. Hän oli varaoikeusministeri 2000–2001. Myöhemmin hän liittyi Mikheil Saakašvilin perustamaan Yhdistyneeseen kansalliseen liikkeeseen. Ns. ruusuvallankumouksen jälkeen Okruašvili nimitettiin Šida Kartlin kuvernööriksi. Hän oli valtakunnansyyttäjä marraskuusta 2003 toukokuuhun 2004 sekä sisäministeri toukokuusta 2004 joulukuuhun 2004. Joulukuussa 2004 Saakašvili nimitti hänet puolustusministeriksi. Puolustusministerinä Okruašvili oli kovan linjan kannattaja. Hän kannatti sotatoimia Etelä-Ossetian separatisteja vastaan ja sanoi haastattelussa Venäjän häviävän, jos Georgian ja Venäjän välit kiristyisivät sodan asteelle. Saakašvili siirsi Okruašvilin 10. marraskuuta 2006 talouskehityksen ministeriksi, mutta hän erosi viikon kuluttua hallituksesta.

25. syyskuuta 2007 Okruašvili ilmoitti uuden oppositioliikkeen Liike yhdistyneen Georgian puolesta muodostamisesta ja arvosteli puheessaan presidentti Saakašvilia korruptiosta, saamattomuudesta ja ihmisoikeusrikkomuksista.

27. syyskuuta 2007 Okruašvili pidätettiin puolueensa päämajasta syytettynä kiristyksestä, rahanpesusta ja virka-aseman väärinkäytöstä. Rikkomukset olivat tapahtuneet hänen ollessaan puolustusministerinä. Seuraavana päivänä useat oppositiopuolueet järjestivät mielenosoituksen parlamenttitalon ulkopuolella Okruašvilin puolesta.

Okruašvili tunnusti vangittuna ollessaan rikoksensa Georgian televisiossa ja veti pois syytökset presidentti Saakašvilia kohtaan sanoen niiden olleen poliittisia ja johtuneen halusta mustamaalata Saakašvilia. Hänet vapautettiin pari päivää tämän jälkeen 10 miljoonan larin takuita vastaan (5 milj. euroa), jonka jälkeen hän pakeni perheineen maasta. Okruašvili on oleskellut Saksassa, josta Georgia on pyytänyt hänen luovuttamistaan, mutta hän on hakenut turvapaikkaa Ranskasta.
Okruašvili tuomittiin Georgiassa maaliskuussa 2008 poissaolevana kiristyksestä 11 vuoden vankeuteen.
Hän sai Ranskasta poliittisen turvapaikan huhtikuussa 2008.

Vuonna 2008 Okruašvili kertoi Reutersin haastattelussa että Saakašvili suunnitteli pitkään iskua kapinallisen Etelä-Ossetian valtaamiseksi, mutta toteutti sen huonosti. Hän kertoi että suunnitteli puolustusministerinä 2004&ndash;2006 Saakašvilin kanssa operaation Abhasian ja Etelä-Ossetian valtaamiseksi. Pääasiallisena tavoitteena oli Abhasia.
Saakašvili on aina väittänyt että Venäjä aloitti sodan. Okruašvili syytti myös Yhdysvaltoja siitä että maa tuki Saakašviliä, mutta ei pitänyt häntä aisoissa.

Alkuperäisen operaation tarkoituksena oli vallata Tskhinvali, Rokin tunneli ja Džava.
Saakašvilin toteuttama operaatio kuitenkin pysähtyi Tskhinvaliin ja luotti siihen että Yhdysvallat estäisi Venäjää puuttumasta diplomaattisin keinoin. Kun Yhdysvallat ei reagoinut, joukot jatkoivat kohti Rokin tunnelia, ja joutuivat Venäjän lyömäksi. Okruašvilin mukaan myös Georgian armeija vetäytyi ja jätti monet kaupungit Venäjän armeijalle jotta maa vaikuttaisi ennemmän uhrilta.

## Lähteet
Vasil Barnovi

**Vasil Barnovi** (, 22. toukokuuta 1856 &ndash; 4. marraskuuta 1934), alkuperäinen sukunimi **Barnaveli** () oli georgialainen kirjailija, joka tunnettiin historiallisista romaaneistaan.

Hän syntyi papin perheeseen Kodan kylässä nykyisen Kvemo Kartlin alueella Georgiassa, joka tuohon aikaan kuului Venäjän keisarikuntaan, ja vietti lapsuutensa Khevsuretissa. Hän sai koulutuksensa Tbilisin seminaarissa ja Moskovan teologisessa akatemiassa. Barnovi palasi Georgiaan vuonna 1882, ja opetti Georgian kieltä ja kirjallisuutta Senakissa, Telavissa ja Tbilisissä. Samaan aikaan hän alkoi harrastaa journalismia, opiskeli georgialaista kansanperinnettä ja kirjoitti omaelämäkerrallisia tarinoita. Hänet tunnetaan kuitenkin parhaiten osallisuudestaan modernin georgiankielisen historiallisen proosan kehitykseen. Hänen teoksensa &ndash; *Mamkrali šaravandedi* (, "vaipunut kruunu") vuodelta 1913, *Trpoba tsamebuli* (, "marttyyriksi joutunut rakkaus") vuodelta 1918, *Isnis tsiskari* (, "Isanin aamunkoitto") vuodelta 1901 ja muut &ndash; ovat todellisuudessa psykologisia romaaneja asetettuna historialliselle näyttämölle. Ne yhdistelevät historiallisia teemoja kansanperinteeseen ja fiktioon, ja niissä on myös poliittinen elementti Venäjän vallan vastustamisen muodossa.

Barnovi joutui lopettamaan kirjoittamisen vuonna 1929 parkinsonin taudin ja sensuurin vuoksi. Hän kuoli Tbilisissä ja haudattiin Mtatsmindan Pantheoniin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vasil Barnovin romaaneja georgiaksi Georgian kansalliskirjaston e-kirjaprojektissa.
Shelley Long

**Shelley Lee Long** (s. 23. elokuuta 1949 Fort Wayne, Indiana) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli rooli muun muassa tilannekomediassa *[[Terveydeksi]]*, josta hän voitti kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1983 ja 1985 sekä Golden Globen vuonna 1982. Hän esitti kyseisessä sarjassa Diane Chambersia vuosina 1982–1987 ja 1993. 

Long syntyi Fort Waynessa, Indianassa, ja opiskeli South Side High Schoolissa. Sieltä päästyään hän opiskeli Northwestern-yliopistossa, josta kuitenkin lähti valmistumatta. Hän liittyi Chicagossa The Second Cityn koomikoksi ja alkoi vuonna 1975 tuottaa, käsikirjoittaa ja juontaa televisio-ohjelmaa *Sorting It Out*. 

Long alkoi menestyä kansainvälisesti varsinkin esitettyään roolinsa elokuvassa *[[Läheiset ystävät]]* vuonna 1980. Hänellä oli useita merkittäviä rooleja 1980–1990-luvuilla, kuten elokuvassa *[[Susie Q]]* (1996). 2000-luvulta on muun muassa elokuva *[[Tohtori T ja naiset]]* (2000). Hän on vieraillut sarjassa *[[Sabrina, teininoita]]*. Long esitti myös DeDe Pritchettiä sarjassa *[[Moderni perhe]]*.

Long meni lokakuussa 1981 naimisiin Bruce Tysonin kanssa, mutta avioeroa haettiin 23 avioliittovuoden jälkeen 2004. Hänellä on vuonna 1985 syntynyt tytär. 

Long otti 16. marraskuuta 2004 yliannostuksen kipulääkkeitä ja pääsi sairaalasta 23. marraskuuta. Hänen tiedetään kärsineen vaikeista masennusoireista avioliiton kariuduttua. Näyttelijättären manageri ei kuitenkaan suostunut ottamaan kantaa siihen, oliko kyseessä itsemurhayritys.

## Lähteet
Metion

**Metion** oli kreikkalaisessa mytologiassa Erektheuksen, Ateenan kuninkaan, ja Praksithean poika.

Metionista kerrotaan tämän lisäksi lähinnä se, että hänen poikansa ajoivat Pandion II:n Ateenasta maanpakoon. Heistä nimetään muissa yhteyksissä Sikyon ja Daidalos, joskin kumpaisenkin vanhemmista on annettu muissa lähteissä myös erilaista tietoa.

Pandionin pojat puolestaan karkottivat heidän isänsä kuoltua Metionin pojat pois Ateenasta.

## Lähteet
Kellanruskea

**Kellanruskea** väri (engl. *tan*) on eräs ruskean sävy. Merkurius-planeetta on kellanruskea.

## Värikoordinaatit
* heksadesimaalimuodossa *#D2B48C*
* RGB-koodi *210,180,140*
Jorja Fox

**Jorja Fox** (alkujaan: Jorja-An Fox; s. 7. heinäkuuta 1968 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa *[[CSI]]*-televisiosarjan Sara Sidlenä. Fox on vieraillut useissa sarjoissa, muun muassa *[[West Wing]]issä*. Hän esiintyi myös *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osastossa]]* vuosina 1996–1999 eli kausilla 3–5. Hänen läheinen ystävänsä on Emily Procter, joka näyttelee Calleigh Duquesnea *CSI:n* spin-off-sarjassa *[[CSI Miami]]*.

Ennen näyttelijäopintojaan Jorja Fox toimi mallina muun muassa muotinäytöksissä. Näyttelijän opintonsa hän aloitti New Yorkissa Lee Strasberg instituutissa, jossa hänen tutorinaan toimi veteraaninäyttelijä William Hickey. Fox ehti ennen läpimurtoaan näytellä muutamissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, mutta varsinainen läpimurto tapahtui vuonna 1996, kun hänet valittiin tohtori Maggie Doylen rooliin televisiosarjassa *Teho-osasto*. Hän esitti roolihahmoa kaikkiaan 33 jaksossa. Tämän jälkeen vuonna 1999 hän esitti presidentin tyttären turvamiehen Gina Toscanon roolia sarjassa *West Wing*. Televisiosarjassa *CSI* Fox esitti rikospaikkatutkija Sara Sidlea ensin vakiokasvona vuosina 2000–2008. Vuosina 2009 ja 2010 hänen roolihahmonsa esiintyi sarjassa satunnaisesti, ja vuodesta 2011 lähtien hän on jälleen kuulunut sarjan vakiokasvoihin.

Näyttelijäntyön ohella hän on osaomistajana tuotantoyhtiössä Seafox Productions, joka on tuottanut muun muassa Dusty Springfieldistä kertovan musikaalin *Stay Forever: The Life and Music of Dusty Springfield* sekä muutamia dokumenttielokuvia. Fox tunnetaan myös ympäristön- ja eläinsuojelu aktiviina.

## Lähteet