open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Laurent Cantet

**Laurent Cantet** (15. kesäkuuta 1961 Melle, Deux-Sèvres, Ranska – 25. huhtikuuta 2024 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen elokuvaohjaaja.

## Ura
Cantet opiskeli elokuva-alaa Pariisissa Institut des hautes études cinématographiquesissa (IDHEC). Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa oli vuonna 1999 valmistunut *[[Henkilöstöosasto]]*, jonka päähenkilö on isänsä tehtaassa työt aloittava johtamisen harjoittelija. Se voitti Ranskassa parhaan elokuvan César-palkinnon. Cantet’n toinen elokuva *[[L’Emploi du temps]]* sijoittui sekin työmaailmaan, sillä se seurasi miestä, joka salasi perheeltään potkunsa.

Cantet’n *[[Kohti etelää]]* (2005) käsittelee Haitin seksiturismia ja *[[Luokka (elokuva)|Luokka]]* pohjautuu François Bégaudeaun osittain elämäkerralliseen romaaniin kokemuksistaan opettajana Pariisin 20:ssa arrondissementissä. Bégaudeau näytteli itse pääosaa, ja elokuva sai Cannesin elokuvajuhlien Kultainen palmun. Se oli ensimmäinen Cannesin pääpalkinnon voittanut ranskalainen elokuva sitten vuoden 1987. Lisäksi *Luokka* oli muun muassa ehdolla parhaan vieraskielisen elokuvan Oscariin.

Cantet osallistui antologiaelokuvaan *[[7 días en La Habana]]* (2012) ja ohjasi Joyce Carol Oatesin romaaniin perustuvan elokuvan **' (2012). Draamakomedia ''[[Havannan taivaan alla]]'' ilmestyi vuonna 2014 ja ''[[L’Atelier]]'' 2017. Cantet’n viimeiseksi elokuvaksi jäi ''[[Arthur Rambo]]'' (2021), joka kertoo teinistä, jonka verkkoidentiteetti paljastuu.

Cantet kuoli huhtikuussa 2024 sairauteen.

== Filmografia ==
=== Ohjaajana ===
* ''[[Veillées d’armes]]'' – apulaisohjaaja 1994
* ''[[Tous à la manif]]'' – lyhytelokuva 1994
* ''[[Jeux de plage]]'' – lyhytelokuva 1995
* ''[[Les Sanguinaires]]'' – televisioelokuva 1998
* ''[[Henkilöstöosasto]]'' (Ressources humaines) 1999
* ''[[L’Emploi du temps]]'' 2001
* ''[[Kohti etelää]]'' (Vers le sud) 2005
* ''[[Luokka (elokuva)|Luokka]]'' (Entre les murs) 2008
* ''[[7 días en La Habana]]'' 2012
* **' 2012
* *[[Havannan taivaan alla]]* (Retour à Ithaque) 2014
* *[[L’Atelier]]* 2017
* *[[Arthur Rambo]]* 2021

### Käsikirjoittajana

* *[[Jeux de plage]]* – lyhytelokuva 1995
* *[[Les Sanguinaires]]* – televisioelokuva 1998
* *[[Ressources humaines]]* 1999
* *[[L’Emploi du temps]]* 2001
* *[[Vers le sud]]* 2005
* *[[Entre les murs]]* 2008

### Kuvaajana
* *[[Cette Nuit]]* 1998

### Palkinnot ja tunnustukset

* César-palkinto paras esikoiselokuva *[[Henkilöstöosasto]]* 2001
* ehdokas, César-palkinto, paras käsikirjoitus, *Henkilöstöosasto* 2001
* ehdokas, European Film Awards paras käsikirjoittaja, *[[L’Emploi du temps]]* 2001
* ehdokas, European Film Awards paras elokuva *Luokka*, 2008
* Kultainen palmu 2008
* ehdokas Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinto *Luokka*, 2009
* César-palkinto paras sovitettu käsikirjoitus *Luokka* 2009
* ehdokas, César-palkinto, paras elokuva, *Luokka* 2009
* ehdokas, César-palkinto, paras ohjaaja, *Luokka* 2009

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sakari Mattila

**Sakari Mattila** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:

* Sakari Mattila (s. 1989), jalkapalloilija 
* Sakari Mattila (1915–1993), professori
* Sakari Mattila, venealan yrittäjä ja venesuunnittelija.
Pyynikin palloiluhalli

**Pyynikin palloiluhalli** on Tampereella Pyynikinrinteen kaupunginosassa sijaitseva urheiluhalli. Halli otettiin käyttöön vuonna 1977 ja siellä on järjestetty useita kansainvälisiä tapahtumia. Hallissa voi pelata lentopalloa, koripalloa, salibandya, käsipalloa sekä useita muita lajeja. Hallin istumapaikkakapasiteetti on hieman yli 1000 paikkaa. Pyynikin palloiluhallissa pelaa kotiottelunsa muun muassa lentopallon SM-liigassa pelaava Tampereen Isku-Volley sekä Korisliigassa pelaava Tampereen Pyrintö. Pyynikin palloiluhallissa järjestetään myös vuosittainen nyrkkeilyn Tammer-turnaus.

Tampereen kaupunki on sijoittanut pormestarinsa talousarvioesityksessä Pyynikin palloiluhallin perusparannuksen mahdollisesti vuosina 2015–2017 toteutettavien hankkeidensa joukkoon. Kaupunki toteuttaisi kyseisellä ajanjaksolla vuosittain hankelistastaan 1–2 kohdetta, ja liikuntapaikkojen perusparannukseen on vuosittain budjetoitu kaksi miljoonaa euroa.

## Lähteet
Sakari Mattila (professori)

**Kaarlo Sakari Mattila** (16. huhtikuuta 1915 – 25. marraskuuta 1993 Lehtimäki) oli suomalainen professori ja talousmatemaatikko. Mattila oli Helsingin kauppakorkeakoulun talousmatematiikan ja tilastotieteen professori 1960–1981.

Mattilan vanhemmat olivat Ahlaisten kirkkoherra Kaarle Mattila ja Rauha Helvi o.s. Viitala. Mattila kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta ja opiskeli Helsingin yliopistossa matematiikkaa. Tilastotiedettä hän opiskeli Uppsalan ja Lundin yliopistoissa, koska Suomessa ei sitä voinut vielä silloin opiskella. Sodan aikana hän palveli rannikkotykistössä ja hänen laskelmiaan on ollut nähtävänä myös tykistömuseossa. Hän toimi aktiivisesti Satakuntalaisessa osakunnassa mm. inspehtorina. 

Hän opetti vuodesta 1945 Helsingin kauppakorkeakoulussa, vuodesta 1953 dosenttina, 1956 apulaisprofessorina ja vuodesta 1960 hän oli professori. Hän toimi aluksi opettajana Suomen Liikemiesten Kauppaopistossa. Professorin virkansa ohella hän toimi 1974–1985 dosenttina Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnassa, jossa hän oli opettanut jo vuodesta 1947 matematiikkaa ja tilastotiedettä. 

## Julkaisuja
*Tilastotieteen peruskurssi, 1951
*Tilastotiede 1–2, 1954, 1967 (useita painoksia)

## Lähteet
Manchesterin kanava

**Manchesterin kanava** on 14-24 m leveä ja 58 kilometriä pitkä kanava Luoteis-Englannissa. Siinä on viisi sulkua. Kanava avattiin vuonna 1894 ja se oli valmistuessaan maailman suurin kanava.

Kanava yhdistää Manchesterin kaupungin Merseyjokeen, mikä on mahdollistanut sisämaassa sijaitsevan Manchesterin kehittymisen merkittäväksi satamakaupungiksi, kun valtamerilaivat pääsevät sinne palvelemaan ympäröivän alueen teollisuuden tuontia ja vientiä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rengaspallokala

**Rengaspallokala** (*Tetraodon biocellatus*) on värikäs kaakkoisaasialainen pallokalalaji. Akvaarioharrastajat kutsuvat sitä ”kasipalloksi”, englanniksi ”Figure8 Pufferfish” koska sen kuvio muodostaa kahdeksaisen numeroita. Nimellä ”Figure eight” on aiemmin kutsuttu myös tieteellisillä nimillä *Tetraodon palembangensis* ja *Tetraodon steindachneri* tunnettuja lajeja, jotka mitä luultavimmin ovat kaikki sama laji.

## Koko ja ulkonäkö
Rengaspallokala voi kasvaa 6–8&nbsp;cm pitkäksi. Sen vatsapuoli on valkea, selkäpuolella harmaalla pohjalla mustia palloja ja keltaisia koukeroita.

## Alkuperä
Rengaspallokaloja on tavattu luonnossa Indokiinassa, Malesiassa ja Indonesiassa, missä se elää jokien suualueilla.

## Käyttäytyminen
Rengaspallokala on aggressiivinen laji joka usein näykkii muiden lajien eviä. Samanlajin yksilöt muodostavat tiukan arvojärjestyksen, jossa heikoimpia kiusataan. Akvaarion ahtaissa oloissa voimakkaammat kiusaavat heikompia niin että nämä eivät pääse syömään vaan nälkiintyvät.

## Vesiolot ja ravinto
Rengaspallokala on murtovesikala, jonka akvaarioveteen lisätään meriakvaariokäyttöön sekoitettua erikoissuolaa. Sitä voidaan pitää myös kovassa, suolattomassa vedessä. Sopiva lämpötila on 24–26 astetta. Toisten lähteiden mukaan rengaspallokala pysy makean veden puolella. Neale Monks kirjoittaa, että vaikka laji luonnossa elää lähes suolattomassa jokivedessä, akvaariossa suositellaan emäksistä, kevyesti suolapitoista vettä (ominaispaino 1,005, pH 8). Rengaspallokalat syövät lihapitoista ravintoa, johon pitää kuulua tarpeeksi kovia osia (esimerkiksi kotilon ja äyriäisten kuoria), sillä muuten kalan hampaat kasvavat liikaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Aquahobby  harrastajien kokemuksia 
*Damien Wagaman kolumni
Jukka Järvinen (muusikko)

**Jukka ”Jukkis” Järvinen** on suomalainen kosketinsoittaja, joka tunnetaan erityisesti Popeda-yhtyeestä. Järvinen vaikutti yhtyeessä vuosina 1986–1999. Ennen Popedaa Järvinen oli soittanut muun muassa Kairo-nimisessä yhtyeessä.Järvinen mainitaan EppuPopedaNormaalin kappaleen "20 vuotta sikana" sanoituksessa, joka alkaa sanoilla "Näin unta, että heräsin. 'Kuka olet', peililtä peräsin. Peilistä katsoi mua lärvi sen, kauhistuttavan Jukkis Järvisen."

Loppuvuodesta 2000 ilmestyi Järvisen urkumusiikkia sisältävä soolosingle ”Hulluna tisseihin”, jota painettiin 500 kappaletta. Singlellä on kaksi kappaletta, ”Puhu hiljaa rakkaudesta” ja *[[Bonanza]]*-tv-sarjan teema. Rap-artisti Petri Nygård vieraili levyllä. Singlen kannessa poseerasi pornotähti Sabina.

## Diskografia
### Singlet
* ”Hulluna tisseihin” (2000)

## Lähteet
Satya Yuga

**Satya Yuga** (Devanagari: सत्य युग), myös **Sat Yuga**, **Krta Yuga** ja **Krita Yuga**, on "Totuuden Yuga" hindulaisuuteen liittyvä aikakausi, jolloin jumalat hallitsevat ihmistä, ja jokainen ilmentymä tai teko on lähellä puhdasta aatetta ja ihmiskunnan sisäinen hyvyys hallitsee korkeimpana. Sitä viitataan joskus "Kultaiseksi ajaksi".

## Sykli
Yugien sanotaan seuraavan toisiaan melkein loputtomasti. Täydellisen Satya Yugan jälkeen, aleneminen merkitsee *[[Treta Yuga]]n* tuloa. Seuraava aleneminen tuo *[[Dwapara Yuga]]n*, ja sitten viimeinen ja pimeä *[[Kali Yuga]]*, pahuuden aika, jolloin ihminen tappaa toisen. Viimeisen syklin lopussa Jumalallisen Olennon sanotaan syntyvän ja palauttavan oikeudenmukaisuuden, mistä alkaa uusi Satya Yuga.

## Lähteet
Make a Star

__NOTOC__
**Make a Star** on Dope Stars Inc.:in vuonna 2006 julkaisema EP-levy.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Victor Love – laulu, kitara, syntetisaattori, ohjelmointi, tuotanto
* Alex Vega – kitara
* Darin Yevonde – basso

### Tuotanto
* Grace Khold – kansikuva, koskettimet (live)
* Thomas Rainer – tuottaja, laulu (kappale 7)
* Rainbow – remiksaus (kappale 6)
* Micheal Falcore – remiksaus (kappale 6)
* Aslan – remiksaus (kappale 6)
* Luisa Thum – laulu (kappale 7)
* Alexander Kaschte – remiksaus (kappale 9)

## Arvostelut
* Imperiumi: 7+/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Make a Star discogs.com -sivustolla
* Dope Stars Inc. Official Site
* Dope Stars Inc. Official MySpace.com Page
Anders Eriksson

**Anders Eriksson** voi viitata ainakin seuraaviin henkilöihin:
*Anders Eriksson, suomalainen jalkapalloilija
*Anders Eriksson, ruotsalainen jääkiekkoilija
*Anders Eriksson, ruotsalainen endurokuljettaja
*Anders Eriksson, ahvenanmaalainen poliitikko
*Anders Eriksson, Ruotsin suojelupoliisin entinen päällikkö
*Anders Eriksson, ruotsalainen professori.
Onni Halla

**Onni Johannes Halla** (vuoteen 1904 **Karlsson**, vuoteen 1920 **Suominen**; 27. lokakuuta 1899 Rauma – 27. kesäkuuta 1981 Vihti) oli suomalainen opettaja, kirjailija ja kirjallisuuskriitikko. Halla oli Tulenkantajat-ryhmän keskeisiä henkilöitä.

## Elämänvaiheet
Halla eli lapsuusvuotensa niukoissa oloissa isovanhempiensa luona Rauman maalaiskunnan Kollan kylässä. Äiti Aina Karlsson oli muuttanut Yhdysvaltoihin pojan ollessa puolivuotias ja isän arvellaan olleen merimies. Käytyään kansakoulun Halla pääsi 1917 opiskelemaan Rauman seminaariin ja valmistui sieltä kansakoulunopettajaksi 1922. Hän toimi sitten opettajana Raumalla 1922–1927 ja Vihdin Otalammella 1927–1960.

Halla pääsi Nuori Voima -kirjallisuuslehden ja Nuoren Voiman Liiton kautta yhteyteen muiden nuorten aloittelevien kirjailijoiden kanssa. Hän oli mukana perustamassa Tulenkantajat-ryhmää ja kuului sen ydinjoukkoon yhdessä Olavi Paavolaisen, Katri Valan, Elina Vaaran, Lauri Viljasen, Yrjö Jylhän ja Ilmari Pimiän kanssa. Tulenkantajat kokoontuivat usein Vihtiin Hallan asunnolle, ja vuonna 1930 vietetyt Onnin-päiväjuhlat olivat Tulenkantajien viimeinen kokoontuminen ennen ryhmän hajoamista. Monilla Tulenkantajat-ryhmän jäsenillä oli myöhemmin kesäasunto Vihdissä. 

## Kirjallinen tuotanto
Hallan esikoisromaani *Mustat loimet* oli maaseudulle sijoittuva kansankuvaus. Kirja sai hyvät arvostelut mutta sen myynti jäi vähäiseksi. Seuraavan omaelämäkerrallisen romaaninsa *Pentti Harjun nuoruus* Halla julkaisi vasta 1946. Tunnetuin Hallan romaaneista oli 1949 ilmestynyt *Oudot virrat* jonka pohjana oli pari vuotta aikaisemmin suurta huomiota julkisuudessa saanut Tähtitorninmäen murha. Tästä romaanista Halla sai 1950 valtion kirjallisuuspalkinnon, ja sen pohjalta Aarne Tarkas käsikirjoitti ja ohjasi elokuvan *[[Olemme kaikki syyllisiä]]* (1954).

## Teokset
* *Nuoret runoilijat*. Runoantologiassa mukana Kaarina Vaher, Katri Vala, Onni Halla, Yrjö Jylhä, Arvi Kivimaa, Olavi Lauri (Olavi Paavolainen), Johan Edvard Leppäkoski, P. Mustapää (Martti Haavio) ja Ilmari Pimiä. WSOY 1924.
* *Mustat loimet*, romaani. Otava 1925.
* *Pentti Harjun nuoruus*, romaani. Otava 1946.
* *Oudot virrat*, romaani. Otava 1949.
* *Vihdin kirja, kuvauksia Vihdistä kautta aikojen*. Vihti-Seura 1969.

## Hallan teoksista tehtyjä elokuvia
* *[[Olemme kaikki syyllisiä]]*, ohjaus Aarne Tarkas. Fennada-Filmi 1954 (romaanista *Oudot virrat*)

## Palkinnot
* Valtion kirjallisuuspalkinto 1950

## Lähteet
* Elias-kirjailijat: Onni Halla 
* Vihti 500: vihtiläisiä vaikuttajia – Onni Halla  
* Raumalaisia kirjailijoita: Onni Halla 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*Onni Halla Kirjasampo.fi:ssä
Oscar Parviainen

**Oscar Andreas Parviainen** (9. kesäkuuta 1880 Helsinki – 15. lokakuuta 1938 Vissefjärda, Ruotsi) oli suomalainen taidemaalari ja taidegraafikko. Parviainen maalasi usein eksoottisia aiheita, joihin hän sai innoitusta ulkomaanmatkoiltaan. Hänen maalauksissaan on vahvoja symbolismin vaikutteita sekä värikästä elämäniloa, ja hänen grafiikkansa on mehevän impressionistista.

## Elämäkerta

Suurimman osan koulutuksestaan Parviainen hankki ulkomailta. Hän opiskeli jonkin aikaa Suomen taideyhdistyksen piirustuskoulussa, mutta opinnot keskeytyivät kuitenkin vuonna 1898. Sen jälkeen Parviainen jatkoi opintojaan Kööpenhaminassa Peder S. Kröyerin johdolla, mutta jälleen opinnot keskeytyivät, ennen kaikkea iäkkään opettajan väsymyksen vuoksi. Vuonna 1900 Parviainen läpäisi Pariisin École des Beaux-Artsin sisäänpääsykokeet ja aloitti opiskelut siellä. Mutta tälläkään kertaa Parviainen ei saanut opintojaan päätökseen, sillä hän kohtasi amerikannorjalaisen Kristine Sieversin, jonka kanssa meni naimisiin Iowassa 1901. Vuosina 1903–1905 Parviainen opiskeli grafiikkaa Axel Tallbergin yksityisoppilaana Tukholmassa, ja vuonna 1905 Parviainen piti ensinäyttelynsä Helsingissä, jolloin esillä oli hänen grafiikkaansa. Parviainen joutui terveydellisistä syistä oleskelemaan pitkään Tanskassa ja etelän maissa. Palattuaan vuonna 1928 Suomeen hän järjesti retrospektiivisen näyttelyn töistään Helsingin Taidehallissa. Hänen ensimmäinen laajempi yksityisnäyttelynsä oli kuitenkin vasta vuonna 1931.

## Teoksia


Oscar Parviainen - Härkätaistelu.jpg|*Härkätaistelu*, 1907
Oscar Parviainen - Espanjalainen tanssijatar (Tango) - A III 1792 - Finnish National Gallery.jpg|*Espanjalainen tanssijatar*, 1907
Oscar Parviainen - Oriental Dancer.jpg|*Itämainen tanssija*
Oscar Parviainen - Funeral Procession.jpg|*Hautajaissaatto*, 1906–08, lahja Jean Sibeliukselle
Oscar Parviainen - Prayer to God; Death of a Child.jpg|*Rukous Jumalalle; Lapsen kuolema*, 1910, lahja Sibeliukselle
Oscar Parviainen - Paradise.jpg|*Paratiisi*, 1910
Oscar Parviainen - Loppu.jpg|*Loppu*, 1910
Oscar Parviainen - Apocalypse.jpg|*Maailmanloppu*, varhainen 1910-luku
Oscar Parviainen - Self-Portrait in Electric Light.jpg|*Omakuva sähkövalossa*, 1914
Oscar Parviainen - Crypt of the Capuchin Friars.jpeg|*Kapusiinimunkkien hautakammio*, 1914
Viimeisten ihmisten kamppailu.jpg|*Viimeisten ihmisten kamppailu*, 1914
Oscar Parviainen - Skeleton Men.jpg|*Luurankomiehet*, viivasyövytys


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuka on Oskar Parviainen?, Kansan kuvalehti, 02.06.1933, nro 23, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Hjalmar Krokfors

**Hjalmar Eugen Krokfors** (19. lokakuuta 1904 Kruunupyy – 22. marraskuuta 1981 Karjaa) oli suomenruotsalainen opettaja ja runoilija. Hjalmar Krokforsin sisar oli taidemaalari Annie Krokfors (s. 1901).

Maanviljelijäperheeseen syntynyt Krokfors valmistui kansakoulunopettajaksi Uudenkaarlepyyn seminaarista. Hän toimi kansakoulunopettajana Pohjanmaalla 1926-1950 ja sen jälkeen hän opetti uskontoa ja psykologiaa Paraisten ruotsalaisessa yhteiskoulussa 1950-1968. Krokfors oli naimisissa vuodesta 1936 kirjailija Viola Renvallin kanssa.

## Teoksia
* *Gränsmark*, runokokoelma.  1937
* *Uppbrott*, runokokoelma.  1940
* *Före hanegället*, runokokoelma.  1945
* *Syn av segel*, runokokoelma.   1949
* *Någon ropade*, runokokoelma.  1958
* *Nyckeln i din hand*.  1964
* *Varför så orolig*, runokokoelma.  1974
* *Hav och himmel*, runokokoelma.  1979
* *I alla sammanhang*, runokokoelma.   1980 (yhdessä Viola Renvallin kanssa)
* *Hav och ö*, runokokoelma.  1983
* *Obelyst kust*, runokokoelma.  1984 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Ampumamenetelmä

**Ampumamenetelmällä** tarkoitetaan epäsuoran tulen tuliyksiköiden käyttämää tapaa suunnata aseensa. Erilaisia ampumamenetelmiä on ollut käytössä useita maasta, kalustosta ja taktiikasta riippuen. Suomen armeijassa on käytetty ja käytetään mm. seuraavia ampumamenetelmiä:

## Epäsuora tuli
### Lyhytkanta
Lyhytkantamenetelmässä tulenjohtaja on sijoittunut lähelle ampuvaa tuliyksikköä. Tulenjohtaja käskee tuliyksikölle topografisen ampumasuunnan ja etäisyyden, jotka tuliyksikkö muuntaan ampuma-arvoiksi. Lyhytkantamenetelmää käytetään usein kevyiden tuliyksikköjen (mm. kevyt heitinjoukkue) kanssa nopean asemaanmenon yhteydessä. Menetelmä on todella nopea, ensimmäiset kranaatit saadaan parhaimmillaan ammuttua alle kahdessa minuutissa asemiin menosta.

### Koordinaattimenetelmä
Koordinaattimenetelmä on yleisin epäsuoran tulen ampumamenetelmä. Tässä menetelmässä tulenjohtaja määrittää oman paikkansa sekä havaintojen perusteella maalit jotka viestitetään tuliyksikölle koordinaattiarvoina. Koordinaattimenetelmä on hitaampi mutta tarkempi kuin lyhytkantamenetelmä.

## Suora-ammunta
Suora-ammuntamenetelmässä ei käytetä erillisiä tulenjohtajia, tuliyksikön tai yksittäisen aseen johtaja suuntaa itse aseensa kohti vihollista ja käskee tulituksen. Menetelmää käytetään mikäli vihollinen on päässyt näköetäisyydelle tuliyksiköstä ja yksikkö joutuu puolustautumaan itse.
Itä-Euroopan kesäaika

**Itä-Euroopan kesäaika** (, *EEST*), UTC+3 on Itä-Euroopan aika lisättynä yhdellä tunnilla kesäaikaan siirtymisen vuoksi.

Suomessa Itä-Euroopan kesäaikaa kokeiltiin jatkosodan aikana 1942, joka jäi vain kokeiluksi. Kaikissa kunnissakaan ei kesäaikaa otettu. Kuitenkin vuodesta 1981 lähtien Suomessa on noudatettu vuosittain kesäaikaa, joka nykyään perustuu myös Euroopan unionin direktiiviin. Kesäaika alkaa maaliskuun ja päättyy lokakuun viimeisenä sunnuntaina.

## Kesäajaksi UTC+3:een siirtyvät valtiot

* Bulgaria
* Egypti
* Israel
* Jordania
* Kreikka
* Kypros
* Latvia
* Libanon
* Liettua
* Moldova
* Romania
* Suomi
* Syyria
* Ukraina
* Viro
Jarmo Ruoste

**Jarmo Heikki Tapio Ruoste** (4. maaliskuuta 1920 Rauma &ndash; 5. toukokuuta 1992 Lohja) oli suomalainen upseeri, opettaja ja kirjailija.

## Henkilöhistoria
Ruoste pääsi ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta 1939 ja hän suoritti 1945 virkatutkinnon Merisotakoulussa. Ruoste palveli aluksi upseerina vuosina 1945–1947 ja toimi sitten opettajana vuosina 1954–1983. *[[Turun Sanomat|Turun Sanomien]]* toimittaja Ruoste oli vuosina 1947–1951. Toimittuaan opettajana kansa- ja yhteiskouluissa Ruoste tuli opettajaksi Valtion väestönsuojelukouluun 1963, josta tehtävästä hän jäi eläkkeelle 20 vuoden työuran jälkeen 1983. 

## Teoksia
* *Onkalo*, romaani.   WSOY 1952
* *Puuvallit*, romaani.   WSOY 1953
* *Yötuuli herää*, romaani.   WSOY 1954
* *Vuokko ja humanisti*, näytelmä.  1960
* *Vapaa vaeltaja. Muistelmat nuoruuden ajan Petäjäksestä*.  1992

## Lähteet
Quitonsukkakolibri

**Quitonsukkakolibri** (*Eriocnemis nigrivestis*) on erittäin uhanalainen kolibri, jota tavataan ainoastaan Pichincha-tulivuoren pohjoisilla ja luoteisilla rinteillä Ecuadorissa.

Kooltaan quitonsukkakolibri on noin 9&nbsp;cm. Koiraan vatsa, pää ja selkä ovat kiiltävän tumman musta. Kaula,rinta siivet, alaperä ja pyrstö ovat metallinkiiltävän siniset. Pyrstö on päästään haarautunut. Jalkoja ympäröivät valkoiset "sukat". Naaraan ruumiin yläosa on pronssinvihreä ja vatsa on kullanvärinen. Pyrstö on naaraalla samanlainen kuin koiraalla. Quitonsukkakolibrin nokka on musta ja suora. Quitonsukkakolibri on suurimmaksi osaksi hiljainen, mutta lentoon noustessaan päästää heikon *tsiit tsiit* -äänen .

Quitonsukkakolibrit elävät vuorenrinteellä 1&nbsp;700 &ndash; 3&nbsp;500 metrin korkeudessa. Ravintonaan kasvien mettä. Lajin on raportoitu käyttävän ravintonaan 27 kasvin mettä. Quitonsukkakolibrikannan kooksi arvioidaan 100&ndash;150 sukukypsää yksilöä. Suurin kantaan kohdistuva uhka on metsien hakkaaminen maanviljelystä varten. Myös Pichinchan purkaus vuonna 1999 vähensi kantaa. Lisäksi ilmaston muutos saattaa ajaa quitonsukkakolibreja siirtymään nykyisen puurajan yläpuolelle, mikä johtaisi kasvavaan ravintokilpailuun ecuadorinenkelikolibrin (*Heliangelus strophianus*) kanssa 

## Lähteet
Kesä ja yö

**”Kesä ja yö”** on Einin esittämä musiikkikappale, joka levytettiin vuonna 1984 ja julkaistiin vuonna 1985 singlenä ”Kellot käy” -kappaleen kanssa. Kappaleen sävelsi Veikko Samuli ja sanoitti Raul Reiman.

Levytysaikaan kappale ei saanut suurta huomiota, mutta 2000-luvulla kappale nousi suosioon.

Kappale kuultiin Ere Kokkosen vuonna 1984 valmistuneessa elokuvassa *[[Uuno Turhapuro armeijan leivissä]]*, jossa Eini on cameoroolissa ja esittää sen ravintolakabinetissa juhliville Uuno Turhapurolle, Härski Hartikaiselle ja Sörsselssönille. Kappaleesta tehtiin myös erillinen musiikkiesitys, joka esitettiin ainakin MTV:n *[[Levyraati]]*-ohjelmassa. 

Vuoden 1984 versio julkaistiin CD-levyllä ensimmäistä kertaa vasta vuonna 2012 kokoelmalevyllä *Finnhits-kiertue 2012*. Eini uudelleenäänitti kappaleen vuonna 2002 Poptorin julkaisemalle *[[Hitit (Einin albumi)|Hitit]]*-kokoelmalle. Vuonna 2005 kappaleesta julkaistiin remix-versio.

Vuonna 2019 Kuopion Palloseuran voittaessa Suomen-mestaruuden jalkapallon Veikkausliigassa kappale oli joukkueen tunnuslaulu kauden aikana. Kuopion torilla pidetyissä mestaruusjuhlissa Eini lauloi kappaleen livenä paikalle saapuneille tuhansille kuopiolaisille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle Elävä arkisto: Eini: Kesä ja yö
Suomen aika

**Suomessa** on **normaaliaikana** (”talviaikana”) käytössä Itä-Euroopan aika, joka on kaksi tuntia edellä koordinoitua yleisaikaa, UTC:tä (UTC+2). Vuosittain maaliskuun viimeisestä sunnuntaista lokakuun viimeiseen sunnuntaihin on Suomessa nykyisin käytössä kesäaika, joka on tunnin edellä normaaliaikaa (UTC+3).

Koordinoitua yleisaikaa ylläpitää kansainvälinen paino- ja mittatoimisto yhdessä kansallisten mitta­laboratorioiden kanssa, ja se säädetään tarvittaessa karkaussekunteja lisäämällä vastaamaan Greenwichin pituuspiirin eli nollameridiaanin keskiaurinkoaikaa. Suomessa UTC-ajan toteuttamisesta vastaa VTT MIKES Metrologia (entinen Mittatekniikan keskus). VTT MIKES ylläpitää Espoossa radiolähetintä, joka lähettää Suomen virallista aikaa ylläpitävien cesiumatomikellojen ja vetymasereiden tuottamaa erittäin tarkkaa aikasignaalia taajuudella 25 megahertsiä.

Suomen normaaliaika vastaa paikallista keskiaurinkoaikaa 30. itäisellä pituuspiirillä. Mainittu pituuspiiri kulkee Suomen itäisimpien osien kautta, muun muassa Lieksan ja Uukuniemen kautta, joten suurimmassa osassa Suomea paikallinen keskiaurinkoaika on virallista aikaa jäljessä.

## Historia

Vielä 1800-luvulla Suomessa ei ollut yhtenäistä valtakunnallista kelloaikaa, vaan kullakin paikkakunnalla noudatettiin paikallista keskiaurinkoaikaa. Rautatieliikenne teki kuitenkin välttämättömäksi yhtenäistää aikajärjestelmä. Suomen ensimmäisellä, Helsingin–Hämeenlinnan radalla noudatettiin alusta lähtien Helsingin paikallisaikaa, mutta kun vuonna 1870 rakennettiin rata Riihimäeltä Pietariin, päätettiin, että rautatieaikatauluissa noudatettiin Kaipiaisten länsipuolella Helsingin ja itäpuolella Pietarin paikallisaikaa. Niillä oli eroa noin 20 minuuttia. Valtiopäivät hyväksyi vuonna 1888 anomusehdotuksen Helsingin ajan määräämisestä Suomen yhteiseksi ajaksi. Anomus raukesi senaatin torjuvaan kantaan, mutta samalla se määräsi Helsingin ajan rautateiden yhteiseksi ajaksi Suomen alueella, ja vuodesta 1890 Pietarin aikaan siirryttiin vasta Venäjän puolella Valkeasaaressa. Tämän jälkeen Helsingin aika tuli yleiseen käyttöön koko maassa muissakin yhteyksissä kuin rautateillä.

Useimmissa maissa otettiin 1800-luvun lopulla käyttöön vyöhykeajat, jotka ovat tasantunteja edellä tai jäljessä Greenwichin ajasta. Suomessa näin tehtiin vasta vuonna 1921, jolloin säädetyn asetuksen mukaan Itä-Euroopan aika tuli voimaan 1. toukokuuta. Se oli 20 minuuttia ja 10,9 sekuntia edellä Suomessa siihen saakka noudatettua Helsingin paikallisaikaa.

Kesäaika oli Suomessa ensimmäisen kerran voimassa huhtikuusta syyskuuhun vuonna 1942. Tämän jälkeen se tuli uudelleen käyttöön vasta vuonna 1981. Aluksi se oli voimassa maaliskuun viimeisestä sunnuntaista syyskuun viimeiseen sunnuntaihin, ja siitä päätettiin vain yhdeksi tai muutamaksi vuodeksi kerrallaan. Vuodesta 1995 lähtien kesäaika on ollut käytössä lokakuun lopulle saakka. Vuodesta 2002 lähtien kesäajasta on ollut voimassa nykyinen, pysyväksi säädetty asetus, joka perustuu asiaa koskevaan EU:n direktiiviin.

## Lähteet
*Oja, Heikki: Helsingin yliopiston almanakkatoimisto: Aikakirja (verkkoversio), s. 83, 86–87

### Viitteet
Lucien Clergue

**Lucien Clergue** [lysjɛ̃ klɛʁɡ] (8. elokuuta 1934 Arles – 15. marraskuuta 2014 Nîmes) oli ranskalainen valokuvaaja.

## Elämäkerta

Clergue syntyi Arlesissa, Ranskassa. Hän aloitti viulunsoiton opintonsa seitsenvuotiaana. Useampia vuosia myöhemmin hänen opettajansa totesi, ettei voi opettaa tälle enää mitään uutta. Perhe omisti pienen kaupan, eikä sillä ollut varaa maksaa Lucienin konservatorio-opintoja. Vuonna 1949 hän opetteli valokuvauksen alkeet. Neljä vuotta myöhemmin hän näytti töitään härkätaistelussa tapaamalleen Pablo Picassolle, joka hillitysti pyysi saada nähdä muita töitä. Seuraavan puolentoista vuoden aikana nuori Clergue työskenteli tavoitteenaan lähettää kuvia Picassolle. Tänä aikana hän työsti valokuvasarjaa ”Saltimbanques” kiertävistä viihdyttäjistä, akrobaateista ja harlekiineista. Työn alla oli myös sarja, jonka aiheena olivat haaskat.

4. marraskuuta 1955 Lucien Clergue vieraili Picasson luona Cannesissa. Heidän ystävyytensä kesti lähes 30 vuotta, Picasson kuolemaan saakka. Clerguen kirja *Picasso mon ami* muistelee heidän ystävyytensä tärkeitä hetkiä.

Clergue valokuvasi paljon Etelä-Ranskan romaneja. Lisäksi hän auttoi kitaristi Manitas de Plataa kuuluisuuteen.

Vuonna 1968 hän perusti ystävänsä, kirjailija Michel Tournierin kanssa Rencontres d’Arles -valokuvausfestivaalin, joka järjestetään Arlesissa heinäkuisin.

Clergue kuvitti myös kirjoja, esimerkkinä kirjailija Yves Navarre.

Vuonna 2005 hänelle myönnettiin Lucie Award taidevalokuvaussaavutuksistaan. Vuonna 2007 Arlesin kaupunki huomioi Lucien Clergueta järjestämällä retrospektiivin hänen 360 valokuvastaan vuosilta 1953–2007.

Hänet nimettiin Kunnialegioonan ritariksi 2003 ja valittiin Ranskan instituutin Académie des Beaux-Artsin jäseneksi 31. toukokuuta 2006 uuden valokuvaukselle omistautuneen osaston perustamisen yhteydessä. Clergue oli ensimmäinen valokuvaaja, joka pääsi akatemian jäseneksi valokuvauksen oppituolille.

Clerque kuoli 80-vuotiaana Nîmesissä 15. marraskuuta 2014.

## Teoksia

* *Corps mémorable*, Pierre Seghers editions, Paris, 1957. Paul Éluardin runoja, kansi Pablo Picasso, johdantoruno Jean Cocteau
** Uudelleentoimitettu vuonna 1960 ilman Cocteaun runoa. Käännetty saksaksi vuonna 1963, jossa sensorit vaativat muutoksia yhteen valokuvista.
** Vuonna 1969 uudelleenjulkaisu, jossa oli lisää valokuvia.
** Vuonna 1996 uudelleenjulkaisu runoilijan satavuotisjuhlien yhteydessä. 
** Viimeisin painos julkaistiin vuonna 2003. Nîmesin Carré d’Art juhlisti kirjan 50-vuotisjuhlia järjestämällä näyttelyn vuonna 2006.
* *Portraits*, Actes Sud, Arles, 2005, 

## Lähteet
Cathleen Nesbitt

**Cathleen Nesbitt** CBE (24. marraskuuta 1888 – 2. elokuuta 1982) oli brittiläinen näyttelijä. Hän syntyi Cheshiressä ja opiskeli kotimaansa lisäksi myös Ranskassa.

Nesbitt esiintyi useissa elokuvissa, mutta myös teatterinäytöksissä, kuten *Gigissä* (1951). Hän teki roolisuorituksia sekä mykkä- että äänielokuvissa. Hän oli kaksinkertaisesti Emmy-palkittu televisiotähti. 

Nesbitt kuoli 93-vuotiaana. 

## Aiheesta muualla
*
Erling Asbjørn Kongshaug

**Erling Asbjørn Kongshaug** (22. maaliskuuta 1915 – 14. syyskuuta 1993) oli norjalainen ampuja ja olympiavoittaja.

Kongshaug voitti olympiakultaa Helsingin vuoden 1952 olympialaisista pienoiskiväärin kolmen asennon kilpailusta ennen Suomen Vilho Ylöstä, joka oli lopputuloksissa tasapisteissä.

Kongshaug voitti urallaan lisäksi 13 mitalia MM-kilpailuista. Kultaa hän sai Tukholmasta 1947 pienoiskiväärin joukkueammunnan pystyasennosta ja Oslosta 1952 pienoiskiväärin kolmen asennon sekä pystyasennon henkilökohtaisista kilpailuista. Tukholmassa hänen joukkueeseensa kuuluivat lisäksi Mauritz Amundsen, Halvar Kongsjorden, Willy Røgeberg ja Tore Skredegaard.

Kongshaugille on myönnetty Norjassa useita palkintoja. Hänelle annettiin vuonna 1955 *[[Aftenposten]]*-lehden *Gullmedalje*-palkinto ja vuosina 1950, 1951 ja 1952 ampujille myönnettävä *Kongepokalen*.

## Lähteet
Jooninen

**Jooninen** on Heinrich Glareanin vuonna 1547 antama nimi hänen määrittelemälleen uudelle kirkkosävellajille, hänen käyttämänsä numeroinnin mukaan 11. moodille, jossa sävelala ulottui C:stä oktaavia korkeammalla olevaan C:hen, ja jonka dominanttina (*tenor*) toiminut G jakoi puhtaan kvintin laajuiseen pentakordiin (kokoaskel-kokoaskel-puoliaskel-kokoaskel) ja puhtaan kvartin laajuiseen tetrakordiin (kokoaskel-kokoaskel-puoliaskel): C D E F G + G A B C. Tämä asteikko on oleellisesti sama kuin myöhemmän tonaalisen musiikin duuriasteikko.

Ennen Glareania vallinneen käsityksen mukaan kirkkosävellajeja oli kahdeksan: *autenttiset* asteikot jotka alkavat sävelistä D, E, F ja G
 sekä niiden *plagaaliset* vastineet, joilla oli autenttisen kanssa yhteinen päätössävel (*finalis*), mutta joiden sävelala alkoi kvarttia alempaa.

Glareanin 12. moodi oli joonisen moodin plagaalinen muunnos, *hypojooninen*. Siinäkin *finalis*-sävelenä oli C, mutta sävelala ulottui sen alapuolella olevasta G:stä seuraavaan ylempään G:hen, ja *tenor* -sävelenä oli E.

Jo keskiajalla oli lyydisessä sävellajissa usein käytetty H:n sijasta puoliaskelen verran alempaa B:tä, jolloin tämä asteikko oli sekin aivan joonisen eli nykyisen duuriasteikon kaltainen, vaikkakin toisella korkeudella kuin C:stä alkava jooninen. Ennen Glareania ei joonista asteikkoa kuitenkaan ollut tunnustettu omaksi sävellajikseen.

Jo vuosisatoja on yleensä ajateltu, että duuri ja molli, joihin lähes koko myöhempi eurooppa­lainen klassinen musiikki perustuu, syntyivät joonisesta ja aiolisesta kirkko­sävel­lajista, kun soinnullisuus syrjäytti renessanssin aikaisen polyfonian. Tämä käsitys kuitenkin yksin­kertaistaa asiaa liiaksi. Onkin väitetty, että Glareanin uudet moodit olivat lähinnä vain teoreetikkojen alustava ja sellaisena lyhyt­aikaiseksi jäänyt yritys selittää aikansa ilmiöitä, jotka vähitellen johtivat kirkko­sävel­lajien korvautumiseen duurilla ja mollilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jooninen moodi kitaralle sovitettuna at GOSK.com
Geoffrey Keen

**Geoffrey Keen** (21. elokuuta 1916 – 3. marraskuuta 2005) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa puolustusministeri Fredrick Grayn roolissa James Bond -elokuvissa.

Keen syntyi ja kuoli Englannissa. Hänen isänsä Malcolm Keen oli myös näyttelijä.

## Aiheesta muualla
*
Atanas Komtšev

**Atanas Slavšev Komtšev** (, 23. lokakuuta 1959 – 12. marraskuuta 1994) oli bulgarialainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiavoittaja.

Komtšev saavutti olympiakultaa Soulissa 1988 90&nbsp;kilon sarjassa voitettuaan finaalissa suomalaisen Harri Koskelan. MM-kilpailuissa hän menestyi myös hyvin; hän voitti kolmasti hopeaa ja kaksi kertaa pronssia 90 kilon sarjasta, mutta ei saavuttanut yhtään kultaa. EM-kilpailuissa hän sai kaksi kultaa, kaksi hopeaa ja yhden pronssin.

## Lähteet
Ellen Stewart

**Ellen Stewart** (7. marraskuuta 1919 Chicago, Illinois – 13. tammikuuta 2011 New York, New York) oli yhdysvaltalainen teatteriohjaaja ja -tuottaja. Hänet tunnettiin La MaMa Experimental Theatre Clubista, jonka hän perusti vuonna 1961.

Stewart sai vuonna 2007 Japanin Praemium Imperialen. Hän oli myös Ranskan Ordre des Arts et des Lettres'n upseeri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kunnossa kaiken ikää

**Kunnossa kaiken ikää** (**KKI**) on valtakunnallinen ministeriöiden rahoittama toimintaohjelma, jonka tavoitteena on ”innostaa yli 40-vuotiaita säännölliseen liikuntaan ja luoda eri puolille Suomea helposti lähestyttäviä liikuntapalveluja”. 

KKI-ohjelmasta ja sen toteutuksesta vastaa Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiön LIKES-tutkimuskeskus. Ohjelmaa rahoittavat opetusministeriö sekä sosiaali- ja terveysministeriö. Lisäksi toimintaan osallistuvat omilla hallinnon aloillaan muun muassa Liikenne- ja viestintäministeriö, Ympäristöministeriö sekä Metsähallitus, tavoitteenaan edistää  arki-, työmatka- ja luontoliikuntaa. 

## Toiminta
Kunnossa kaiken ikää -ohjelman tarkoituksena on jakaa liikuntaan ja terveyteen liittyvää tietoa, erityisesti ikääntyvälle väestönosalle. KKI-ohjelma julkaisee kaksi kertaa vuodessa ilmestyvää *Kipinä*-lehteä, ja tuotti vuosina 2003–2005 Yle TV2:lla *[[Kotimaan viikko]]* -ohjelmassa esitetyn *Ympäristö liikuttaa* -sarjan. KKI-ohjelma julkaisee myös paljon liikuntaan ja terveyteen liittyvää materiaalia, kuten kunto-oppaita ja esitteitä. Julkaisujen lisäksi KKI-ohjelma järjestää useita tapahtumia, muun muassa maakuntaretkiä, iäkkäiden ulkoilupäiviä ja Virtaa vuosiin -kiertueen. Tärkeä osa KKI-ohjelman toimintaa on taloudellisen tuen myöntäminen erinäisille paikallisille toimijoille, jotka järjestävät liikuntatoimintaa ja pyrkivät saamaan erityisesti yli 40-vuotiaat innostumaan liikunnasta.

KKI-ohjelma on myös osa urheilun lajiliittojen toimintaa. Jalkapallossa ohjelma tunnetaan nimellä Jalkapallon kunnossa kaiken ikää (JKKI), ja Palloliiton alaisuudessa järjestetään SM-kilpailuja yli 35-, 40-, 45-, 50-, 55- ja 60-vuotiaiden miesten ikäluokissa. JKKI-joukkueiden on mahdollista osallistua myös Suomen Cupiin.

## Historia
Kunnossa kaiken ikää -ohjelma aloitti toimintansa vuonna 1995. Siitä lähtien toiminta on laajentunut noin 700 paikalliseen toimijaan. Vuonna 2006 Maailman terveysjärjestö palkitsi KKI-ohjelman *Counteracting Obesity Award* -palkinnolla.

## Katso myös
*JKKI-35 SM-turnaus
*FKKI-35 SM-turnaus
*FKKI-40 SM-turnaus
*FKKI-45 SM-turnaus

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kunnossa kaiken ikää -sivut 
* Palloliiton jalkapallon KKI-sivut 
* Opetusministeriö
Kari Holm

**Kari ”Hohdin” Holm** (s. 15. toukokuuta 1957) on suomalainen rumpali, joka on soittanut mm. rock-yhtyeissä Virtanen, Kontra ja Popeda. 

Holm soitti Popedassa vuodesta 1983 vuoteen 1999. Alun perin hän tuli armeijaan lähteneen pikkuveljensä Kai Holmin tuuraajaksi, mutta yhtye vaati häntä jäämään. Kari Holmia oli pyydetty Popedan rumpaliksi jo vuonna 1977, mutta hänellä ei ollut aikaa Kontran lisäksi toiseen yhtyeeseen tuolloin. Hän ehdottikin pikkuveljeään Kaita tilalle. Holmien isä oli tanssimuusikko ja veljekset olivat alkaneet soittaa rumpuja jo nuorina.

Kari Holm joutui jättämään yhtyeen vuosituhannen vaihteessa yhdessä Jukkis Järvisen kanssa. Henkilövaihdokset aiheuttivat ristiriitoja yhtyeen sisällä. Myöhemmin Holm on soittanut Mustat Enkelit -yhtyeessä.

## Lähteet
Kansleri Rolinin madonna

**Kansleri Rolinin madonna** on Jan van Eyckin maalaus noin vuosilta 1433–1434. 

Taiteilija leikittelee maalauksessa perspektiivillä. Etualalla ovat Filip Hyvän kansleri, Neitsyt Maria ja Jeesus-lapsi tämän sylissä. Heidän takanaan avautuu maisema, jonka voi tulkita maallisen valtion Augustinuksen Jumalan valtion rinnakkain esittämiseksi mutta yhtä hyvin tarkaksi kuvaukseksi 1400-luvun kaupungista.

## Lähteet
Manchesterin keskusta

**Manchesterin keskusta** on liikekaupunginosa ja Manchesterin kaupungin keskusta. Keskustaa on kehitetty voimakkaasti vuoden 1996 IRAn pommi-iskun jälkeen. Keskusta on kasvanut yhteen naapurikaupungin Salfordin kanssa. Kaupunginosan asukasluku oli vuonna 2001 11&nbsp;689 ja sen asukastiheys 5&nbsp;410 as/km².

Kaupungin keskustassa on suuri määrä eri liikerakennuksia, joista monet ovat pilvenpiirtäjiä. Hyvien liikenneyhteyksien takia Manchesterin keskustasta onkin kehittynyt yksi Euroopan finanssikeskuksista. Keskustassa sijaitsee myös useita julkisia rakennuksia, kuten Manchesterin kaupungintalo ja Manchesterin katedraali, puistoja, kulttuurirakennuksia, kuten Manchesterin oopperatalo tai Royal Exchange Theatre, sekä ostoskeskuksia.
VK Zenit-Kazan

Voleibolnyi klub **Zenitka-Kazan** on venäläinen lentopalloseura. Seuran kotikaupunkina toimii Kazan. Joukkue pelaa Venäjän pääsarjassa superliigassa. Joukkue on hallitseva Mestareiden liigan voittaja vuodelta 2008. Seura perustettiin vuonna 2000. Vuoteen 2004 saakka joukkue oli nimeltään *Dynamo* ja vuosina 2004–2008 *Dynamo-Tattransgaz*.

Joukkue on pelannut pääsarjatasolla kaudesta 2003/04 lähtien. Se on voittanut Venäjän mestaruuden kahdesti ja mestarien liigan kerran.

## Saavutukset
* Venäjän mestaruus 2007, 2009
* Venäjän mestaruus -pronssia 2004, 2005, 2008
* Mestarien liigan voitto 2008, 2016
* Venäjän cupin voitto 2005, 2008

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
Kathleen Freeman

**Kathleen Freeman** (17. helmikuuta 1919 Chicago – 23. elokuuta 2001 New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa Kurt Neumannin *[[Kärpänen (vuoden 1958 elokuva)|Kärpäsessä]]* (1958) ja useissa Jerry Lewis -elokuvissa. 

Freeman kuoli keuhkosyöpään 82-vuotiaana. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Romania yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Romania]]** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä 25 mitalia, joista viisi on kultaisia. Yhtä lukuun ottamatta kaikki mitalit ovat naisten lajeista.

Romanian ensimmäinen MM-mitalisti oli pituushyppääjä Anișoara Cușmir, joka sijoittui hopealle Helsingissä 1983. Ensimmäisen kultamitalinsa maa sai vasta vuonna 1997, kun Gabriela Szabo voitti 5&nbsp;000 metrin juoksun. Szabo oli paras myös 5&nbsp;000 metrillä Sevillassa 1999 ja 1&nbsp;500 metrillä Edmontonissa 2001. Muut romanialaiset maailmanmestarit ovat vuonna 1999 moukarinheiton voittanut Mihaela Melinte ja vuonna 2001 maratonjuoksun voittanut Lidia Simon. Ainoa MM-mitaleille yltänyt romanialainen mies on Marian Oprea, joka sai kolmiloikassa pronssia vuonna 2005.

Ilman mitaleja Romania jäi ensimmäisen kerran Pariisissa 2003, jossa parhaana romanialaisena Ionela Târlea sijoittui 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi. Osakassa 2007 kiekonheittäjä Nicoleta Grasu ja Berliinissä 2009 keihäänheittäjä Monica Stoian nousivat molemmat jälkikäteen pronssille kilpakumppanin dopinghylkäyksen jälkeen. Daegussa 2011 pistesijoille ylsivät vain kuudenneksi moukarinheitossa sijoittunut Bianca Perie ja kahdeksanneksi kiekonheitossa sijoittunut Grasu. Moskovassa 2013 Romanian parhaista suorituksista vastasivat kolmiloikassa kuudenneksi sijoittunut Marian Oprea sekä kuudenneksi sijoittunut naisten 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestijuoksujoukkue. Pekingissä 2015 ainoan pistesijan saavutti Oprea kolmiloikan kuudennella sijallaan. Lontoossa 2017 parhaiten sijoittuivat 12:nneksi yltäneet kuulantyöntäjä Andrei Gag ja pituushyppääjä Alina Rotaru. Dohassa 2019 pistesijoille ylsivät neljänneksi sijoittunut kiekonheittäjä Alin Alexandru Firfirica ja kuudenneksi sijoittunut pituushyppääjä Alina Rotaru. Eugenessa 2022 pisteille ylsivät kuudenneksi sijoittunut moukarinheittäjä Bianca Ghelber (o.s. Perie) ja seitsemänneksi sijoittunut kiekonheittäjä Alin Alexandru Firfirica. Budapestissä 2023 Alina Rotaru-Kottman (o.s. Rotaru) saavutti pituushypyssä pronssia ja lisäksi moukarinheittäjä Bianca Ghelber sijoittui seitsemänneksi.

## Romanian MM-mitalit kisoittain

## Romanian MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Kurt Neumann

**Kurt Neumann** (5. huhtikuuta 1908 Nürnberg – 21. elokuuta 1958 Los Angeles) oli saksalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin muuttanut elokuvaohjaaja. Hän tuli tunnetuksi tieteisgenrestä ja loi muun muassa elokuvan *[[Kärpänen (vuoden 1958 elokuva)|Kärpänen]]* (1958).

Neumann ei päässyt nauttimaan *Kärpäsen* saavuttamasta menestyksestä; hän kuoli luonnollisiin syihin teoksen ilmestymisvuonna.

## Aiheesta muualla
*
Uruguayn koripallomaajoukkue

**Uruguayn koripallomaajoukkue** edustaa Uruguayta koripallon maajoukkuekilpailuissa.

Uruguayn parhaat saavutukset koripallossa ovat olympialaisista. Maa on yltänyt pronssille sekä 1952 että 1956. Maailmanmestaruuskilpailun Uruguay on osallistunut seitsemän kertaa parhaan sijoituksen ollessa kuudes.

Mitaleita Uruguay on kerännyt Amerikan- ja Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailuista. Vuonna 1930 maa järjesti ensimmäiset merkittävät kansainväliset koripallokilpailut, kun Montevideossa pelattiin Etelä-Amerikan-mestaruudesta, jonka isäntämaa Uruguay voitti. Uruguay on voittanut 11 kertaa Etelä-Amerikan-mestaruuden. Amerikan-mestaruuskilpailuissa Uruguay on ollut parhaimmillaan hopealla ja se tapahtui vuonna 1984.

## Menestys arvokilpailuissa
**Olympialaiset**

* 1936: 6.
* 1948: 5.
* 1952: &nbsp;**Pronssia**
* 1956: &nbsp;**Pronssia**
* 1960: 8.
* 1964: 8.
* 1968: ei läpäissyt karsintoja.
* 1972: ei läpäissyt karsintoja.
* 1976: ei läpäissyt karsintoja.
* 1980: ei läpäissyt karsintoja.
* 1984: 6.

* 1988: ei läpäissyt karsintoja.
* 1992: ei läpäissyt karsintoja.
* 1996: ei läpäissyt karsintoja.
* 2000: ei läpäissyt karsintoja.
* 2004: ei läpäissyt karsintoja.
* 2008: ei läpäissyt karsintoja.
* 2012: ei läpäissyt karsintoja.
* 2016: ei läpäissyt karsintoja.
* 2020: ei läpäissyt karsintoja.
* 2024: ei läpäissyt karsintoja.
* 2028: 

**Maailmanmestaruuskilpailut**

* 1950: alun perin selviytyi mukaan, mutta vetäytyi myöhemmin.
* 1954: 6.
* 1959: 9.
* 1963: 10.
* 1967: 7.
* 1970: 7.
* 1974: ei läpäissyt karsintoja.
* 1978: ei läpäissyt karsintoja.
* 1982: 11.
* 1986: 18.

* 1990: ei läpäissyt karsintoja.
* 1994: ei läpäissyt karsintoja.
* 1998: ei läpäissyt karsintoja.
* 2002: ei läpäissyt karsintoja.
* 2006: ei läpäissyt karsintoja.
* 2010: ei läpäissyt karsintoja.
* 2014: ei läpäissyt karsintoja.
* 2019: ei läpäissyt karsintoja.
* 2023: ei läpäissyt karsintoja.
* 2027: 

**Amerikan-mestaruuskilpailut**

* 1980: 7.
* 1984: &nbsp;**Hopeaa**
* 1988: 4.
* 1989: alun perin selviytyi mukaan, mutta vetäytyi myöhemmin.
* 1992: 10.
* 1993: 10.
* 1995: 6.
* 1997: 8.
* 1999: 7.
* 2001: 8.

* 2003: 9.
* 2005: 8.
* 2007: 6.
* 2009: 6.
* 2011: 7.
* 2013: 7.
* 2015: 8.
* 2017: 6.
* 2022: 10.
* 2025: 7.
* 2029:

**Koripallo Pan-Amerikan kisoissa**

* 1951: ei osallistunut.
* 1955: ei osallistunut.
* 1959: ei osallistunut.
* 1963: 4.
* 1967: ei osallistunut.
* 1971: ei osallistunut.
* 1975: ei osallistunut.
* 1979: ei osallistunut.
* 1983: ei osallistunut.
* 1987: 7.

* 1991: 7.
* 1995: 4.
* 1999: 8.
* 2003: 8.
* 2007: &nbsp;**Pronssia**
* 2011: 8.
* 2015: ei läpäissyt karsintoja.
* 2019: 6.
* 2023: ei läpäissyt karsintoja.
* 2027: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Uruguayn koripalloliiton kotisivut
Kim Darby

**Deborah Zerby** (s. 8. heinäkuuta 1947), taiteilijanimeltään **Kim Darby**, on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muun muassa elokuvassa *[[Teen Wolf Too]]* (1987).

Los Angelesissa syntynyt Darby oli 1970-luvulla Bafta-, Emmy- ja Golden Globe -ehdokkaana. Hän oli lyhyesti naimisissa James Stacyn kanssa. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Amanda Wyss

**Amanda Wyss** (s. 24. marraskuuta 1960) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muiden muassa elokuvissa *[[Painajainen Elm Streetillä]]* (1984) ja *[[Pipo tiukalla]]* (*Better Off Dead*, 1985).

## Aiheesta muualla
*
Kamee

**Kamee** () on korukivestä, simpukankuoresta tai sarvesta kaiverrettu reliefi, jota käytetään yleensä rintakoruna. Tavallisesti kamee valmistetaan korukivestä, kuten akaatista tai onyksistä, jossa on erilaisia ohuita värikerrostumia. Tummempi kerros muodostaa taustan, ja varsinainen kohokuvio kaiverretaan vaaleampaan kerrokseen.

Kameekoruja on myös korva- ja kaulakoruina sekä sormuksina.

Kameekoruja on valmistettu sumerilaisten ajoista lähtien. Kreikkalaiset ja roomalaiset valmistivat hyvinkin taidokkaita kameekoruja. Kamee nousi kukoistukseensa 1500–1700-luvuilla antiikin ihailun myötä. 1800-luvulla kameekoruja käytettiin enemmän asusteina kuin koriste-esineinä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lumikki Tammi

**Leila Ilmatar Lumikki Korhonen-Tammi** (21. joulukuuta 1938 Kuopio &ndash; 9. joulukuuta 1998 Espoo) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Tammen vanhemmat olivat työnjohtaja Kalervo Korhonen ja sairaanhoitaja Eva Kärkkäinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion tyttölyseosta (nyk. Kallaveden lukio) vuonna 1959.

## Teokset

* *Verovirkailijan sulhanen*, tv-näytelmä.
* *Verovirkailijan sulhanen ja muita ihmeitä*. Tammi 1987
* *Sydämen valtias*, romaani. Recallmed, Klaukkala 1992
* *Tasmanialainen: Tasmanian paholainen piikkipensaassa*, kuvittanut Kirsi Tuuliniemi. Pikku-idis, Helsinki 1994
* *Vanhan naisen talvi*, romaani. Tammi 1994

## Lähteet
* Suomen kirjailijat-tietokanta 
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia: Lumikki Tammi
James Stacy

**Maurice William Elias**, taiteilijanimeltään **James Stacy** (23. joulukuuta 1936 Los Angeles, Kalifornia – 15. syyskuuta 2016 Ventura, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän saavutti mainetta useissa televisiosarjoissa ja elokuvissa. Hänellä oli kaksi Emmy-ehdokkuutta.

Stacy vammautui 27. syyskuuta 1973 pysyvästi liikenneonnettomuudessa, joka vaati hänen tyttöystävänsä hengen. Pyörätuoliin päätynyt näyttelijä päätti kuitenkin jatkaa uraansa turman jälkeen.

Stacylla oli avioliitot Connie Stevensin ja Kim Darbyn kanssa. Hän sai pedofiliatuomion.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Leesio

**Leesio** (, *lyödä, vahingoittaa*) on lääketieteessä käytetty termi, joka tarkoittaa elimen toimintaan tai rakenteeseen liittyvää sairaalloista vammaa, vauriota tai häiriötä.

Kyse voi olla esimerkiksi iskun tai syövän aiheuttamasta haavasta ihossa tai jonkin sairauden aiheuttamasta sisäelimen vaurioitumisesta.

## Lähteet
Frank Torre

**Frank Joseph Torre** (30. joulukuuta 1931 Brooklyn, New York – 13. syyskuuta 2014 Palm Beach, Florida) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän oli 1950–1960-luvuilla ensimmäisenä pesämiehenä Milwaukee Bravesissa ja Philadelphia Philliesissä. Ensimmäisen ammattilaisottelunsa hän pelasi 20. huhtikuuta 1956 ja viimeisensä 29. syyskuuta 1963.

Torre oli samasta lajista maineeseen nousseen Joe Torren vanhempi veli.

## Lähteet
Joe Torre

**Joseph Paul ”Joe” Torre** (s. 18. heinäkuuta 1940) on yhdysvaltalainen baseballjohtohenkilö, ja entinen pelaaja, joka on toiminut Major League Baseballin (MLB) baseballtoimenjohtajana (chief baseball officer) vuodesta 2011. Luotuaan menestyksekkään peliuran 1960–1970-luvuilla hän siirtyi joukkueenjohtajaksi, jona hän toimi useissa seuroissa vuoteen 2010 asti. Hän oli menestyksekkäin New York Yankeesin päävalmentajana vuosina 1997–2008, jona aikana hän johti joukkueensa neljään World Series -mestaruuteen. Torre valittiin Baseball Hall of Fameen päävalmentajana vuonna 2014.

Torre oli tähdistöottelun pelaajana useina vuosina. Hän oli National Leaguen MVP vuonna 1971 sekä American Leaguen Vuoden joukkueenjohtaja vuosina 1996 ja 1998. Hän voitti Gold Gloven vuonna 1965. 

Frank Torre oli Joe Torren vanhempi veli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Carl Schlechter

**Carl Schlechter** (2. maaliskuuta 1874 – 27. joulukuuta 1918) oli johtava itävaltalainen shakkimestari 1900-luvun vaihteessa. Hänet tunnetaan parhaiten tasatulokseen päättyneestä maailmanmestaruusottelustaan Emanuel Laskerin kanssa.

## Katso myös
*Shakin maailmanmestaruusottelu 1910 (Lasker–Schlechter)

## Aiheesta muualla
*