open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Raitasaha-ahven

**Raitasaha-ahven** (*Serranus scriba*) on saha-ahventen heimoon kuuluva subtrooppinen merikala. Sitä tavataan Atlantin itäosassa, Välimeressä ja Mustassameressä. Lajin entinen nimi oli harlekiiniahven, mutta tätä nimeä käytetään nykyään *[[Serranus tigrinus]]* -lajista. 

## Koko ja ulkonäkö
Raitasaha-ahven kasvaa 28 senttimetrin pituiseksi, ja sillä on paksu ruumis, iso pää ja todella suuri suu ruumiin kokoon verrattuna. Raitasaha-ahvenen kidassa on terävät hampaat. Kala on punaoranssin värinen tummine siniharmaine pystyraitoineen. Raidat ovat leveämpiä ja tummempia pyrstön leveisyydessä. Pyrstöevä on tummankeltaisenoranssi, ja selkäevät ovat keltaisia oransseine viivoineen ja pisteineen. Vatsa- ja rintaevät ovat tavallisesti yksivärisen vaaleankeltaisia. Päässä on monia punaruskeita viivoja, jotka muistuttavat arabialaisia kirjaimia (mistä tieteellinen nimikin kertoo). Takaruumiin molemmilla puolilla on iso kirkkaansininen alue. 

## Elinympäristö ja ravinto
Raitasaha-ahven viettää paljon aikaa kallioisissa luolissa, yleensä yksin tai pienissä ryhmissä. Kala tulee ulos ravinnon perässä ja syö erilaisia äyriäisiä, kaloja ja matoja. 

## Lisääntyminen

Raitasaha-ahvenet ovat kaksineuvoisia ja voivat hedelmöittää itsensä. Kuteminen on kausittaista ja kuun vaiheiden ohjaamaa. 

## Käyttö
Raitasaha-ahvenella on vain vähäinen taloudellinen merkitys, mutta sen liha on muiden sukunsa kalojen tapaan maukasta. Se on yksi ranskalaisen bouillabaisse-kalakeiton tavallisista aineksista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuvia raitasaha-ahvenesta  Sealife-kokoelmassa.
Suomen metsät ja metsätalous

**Suomen metsät ja metsätalous** on suomalainen vuonna 1929 valmistunut pitkä dokumenttielokuva. Elokuvan tuotti Aho, Soldan & Co, tilaajana oli Keskusmetsäseura Tapio. Vuoden 1928 aikana kuvatun elokuvan suunnittelusta ja ohjauksesta vastasivat professori Olli Heikinheimo ja metsänhoitaja Torsten Rancken. Elokuvan kutsuvierasesitys oli jo Suomen Metsänhoitoyhdistyksen 50-vuotisjuhlien yhteydessä Helsingin Kino-Palatsissa 10. joulukuuta 1928, yleisöensi-ilta oli seuraavan vuoden maaliskuussa. 

Elokuvassa esiteltiin aluksi Suomen tärkeimmät metsätyypit ja niiden puulajit sekä esiteltiin metsien merkitystä Suomen taloudelle. Seuraavaksi kuvattiin hakkuiden suunnittelua, puiden leimausta, kaatoa, karsintaa ja katkontaa sekä kuljetusta rantojen varastopaikoille. Seuraavaksi kuvattiin metsänuudistusta ja uusien taimien kasvatusta siemenistä. Siementen hankinta ja metsän kylvö osuudessa esiteltiin käpyjen keräämistä sekä niistä saatujen siementen kylvöä perattuun tai kulotettuun metsämaahan. Taimitarhatyö ja metsän istutus osuudessa oli vuorossa kuvaus taimien istutuksesta ja kuusen taimien kasvatuksesta, tässä osuudessa oli kuvia Teijon tehtaan ja Oy Karl Forsström Ab:n taimitarhoista. Metsän istutuksen tuloksia näytti elokuvassa Robert Mantel joka esitteli 51 vuotta aiemmin Punkaharjulle istuttamiaan Siperian lehtikuusia sekä 50 vuotta sitten kylvämiään kuusia. Viimeksi elokuvassa näytettiin ensin soiden kuivatusta puroja perkaamalla ja ojia kaivamalla metsänkasvua varten ja sitten puutavaran kuljetusta vesitse ensin puro- ja jokiuittoina ja sitten järvillä hinaajien vetämissä tukkilautoissa. Elokuvan lopussa oli vielä idyllisiä näkymiä Suomen luonnosta. 

Elokuvaa kuvattiin kevättalvella 1928 Pekkalan kartanon mailla Ruovedellä ja Tuomarniemen metsäkoululla Inhassa. Tuomarniemessä kuvattiin paljaaksihakkuita ja puunsiementen hankikylvöä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotimainen metsäfilmi, Suomen Kuvalehti, 08.12.1928, nro 50, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kottby lågstadieskola

**Kottby lågstadieskola** on Helsingin Käpylässä sijaitseva noin 170 oppilaan peruskoulu, joka antaa ruotsinkielistä opetusta luokille 1–6. Kaupunginarkkitehti Claus Tandefeltin suunnittelema koulurakennus osoitteessa Pohjolankatu 45 on vuodelta 1957, ja sitä on laajennettu ja korjattu vuonna 2000. Rakennuksen ulkoseinää koristaa Outi Leinosen kävyn siemeniä kuvaava taideteos ”Lentoon” (2000). Viereinen Otto-Iivari Meurmanin puisto toimii koulun pihana.

Arabianrannassa on toiminut vuodesta 2009 sivukoulu Arabias kvarterskola, joka antaa opetusta luokille 1–2.

Helsingin kaupunki on päättänyt korvata nykyisen koulurakennuksen suuremmalla rakennuksella, johon mahtuu myös yläkoulu. Vanha koulurakennus puretaan kesällä 2022, ja uuden rakennuksen odotetaan valmistuvan 2024. Koulu toimii rakentamisen ajan väistötiloissa Onnentiellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kottby lågstadieskola
Kiiltopujokolibri

**Kiiltopujokolibri** (*Chalcostigma stanleyi*) on kolibreihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta Andeilta.

## Koko ja ulkonäkö
Kiiltopujokolibri voi kasvaa 10–12 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Kiiltopujokolibrikoiras on yleisväritykseltään tumman ruskea. Selkä ja pitkä ja voimakkaasti haarautunut pyrstö ovat tumman siniset. Kurkussa on kiiltävä laikku, joka on yläosastaan vihreä ja alaosastaan violetti. Lajin naaras on kauttaaltaan tumma ja kurkkulaikkua ei ole. Kiiltopujokolibrin nokka on lyhyehkö ja suora.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Kiiltopujokolibri elää alueella, joka ulottuu Ecuadorista Boliviaan. Se on vuoristolaji, jota tavataan kivikkoisilta ruohikko- ja pensaikkomailta sekä *[[Polylepis]]*-metsistä 2&nbsp;500&ndash;4&nbsp;500 metrin korkeudella. Linnun ravintoa on pääasiallisesti kukkien mesi ja se syö myös hyönteisiä.

## Lähteet
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten maraton

**Miesten maraton** yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 oli Dohassa 5. lokakuuta 2019 järjestetty maraton.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
Loppukilpailu järjestettiin 5. lokakuuta kello 23.59.

## Lähteet
Torsten Rancken

**Torsten Rancken** (23. marraskuuta 1889 Oulu – 13. toukokuuta 1981 Tammisaari) oli suomalainen metsänhoitaja. 

Rancken suunnitteli ja ohjasi yhdessä professori Olli Heikinheimon kanssa vuonna 1929 valmistuneen dokumenttielokuvan Suomen metsät ja metsätalous. Hän kuvasi myös 1934 valmistuneen matkailudokumentin Pääsiäismatka hiihtäjien paratiisiin jossa kuvattiin matkaa loskaisesta Helsingistä Äkäslompoloon Yllästunturin juurelle kevättalvella 1934. Molempien elokuvien tuottajana oli Aho & Soldan. 

## Julkaisuja
* *Erfarenheter om asken som skogsträd i Finland - Saarni Suomen metsäpuuna - Die Esche als Waldbaum in Finland*. Acta forestalia Fennica 40, 19. Finska forstsamfundet, Helsingfors 1934
* *Tankar och erfarenheter om träden i park och landskap*. Frenckellska tryckeri aktiebolagets presentboksserie 15. Helsingfors 1964
* *Ekenäs stads naturparker : Hagen, Ramsholmen och Högholmen*. Ekenäs stads parknämnd, Ekenäs 1972

## Lähteet
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 4 × 100 m

Miesten 4 × 100 metrin viestijuoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 4.–5. lokakuuta.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Alkuerät
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät välieriin.

### Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 5. lokakuuta kello 22.17.

## Lähteet
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – naisten 5 000 m

Naisten 5 000 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 2.–5. lokakuuta.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Alkuerät
Erien viisi parasta (Q) ja seuraavat viisi nopeinta (q) etenivät loppukilpailuun.

### Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 5. lokakuuta kello 21.25.

## Lähteet
Santosh Gangwar

**Santosh Kumar Gangwar** (s. 1. marraskuuta 1948) on intialainen poliitikko, joka on toiminut Jharkhandin kuvernöörinä vuodesta 2024. Hän on ollut valtioministerinä Atal Bihari Vajpayeen ja Narendra Modin hallitusten useissa eri ministeriöissä, muun muassa talous-, öljy-, tiede-, yritys-, tekstiili- ja vesiministeriöissä.

Gangwar on hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön jäsen. Vuonna 1975 julistetun poikkeustilan aikana hänet pidätettiin silloisen hallituksen vastustajana. Gangwar on tullut valituksi Lok Sabhaan vuodesta 1989 Bareilyn vaalipiiristä, poikkeuksena vuosi 2009 jolloin hän hävisi parlamenttivaaleissa kongressipuolueen ehdokkaalle. Kyseisen tappion jälkeen Intian kansanpuolue asetti hänet johtamaan puolueen toimintaa Odishassa.

Gangwarin toimiessa tekstiiliministerinä vuosina 2014–2016, hänen ansionaan pidettiin Koillis-Intian käsityöperinteen tukemista. Tekstiiliministeriöstä hänet siirrettiin talousministeriöön, jossa hän oli vastuussa muun muassa Intian seteliuudistuksesta. Vuonna 2018 hän aiheutti kohua väittämällä, että Intian kaltaisessa suuressa valtiossa raiskauksia tapahtuu eikä niitä välttämättä pystytä täysin estämään. Kommenteistaan huolimatta hän allekirjoitti hallituksen aloitteen, jonka myötä alle 12-vuotiaan raiskaamisesta saa kuolemantuomion. Seuraavana vuonna hän aiheutti uuden kohun työministeriössä väittämällä, että Pohjois-Intian nuoret ovat kyvyttömiä saamaan töitä vaikka työpaikkoja löytyisikin.

Gangwar sairastaa pigmenttihäiriö vitiligoa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Santosh Gangwar Intian parlamentin alahuoneessa
Marin

**Marin** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Marin, polkupyörävalmistaja
* Marin, sukunimi
* Marinin piirikunta  (), piirikunta Yhdysvaltain Kaliforniassa
* M/S Marin, rahtilaiva
* Marin tasavalta (sana perusmuodossa Mari), tasavalta Venäjällä
Brittany Brown

**Brittany Brown** (s. 18. huhtikuuta 1995) on yhdysvaltalainen pikajuoksija. Hän saavutti 200 metrin juoksussa hopeaa cDohan MM-kilpailuissa 2019]]. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän oli 100 metrillä seitsemäs. Hän saavutti Pariisin olympialaisissa 2024 pronssia 200 mwetrillä ajalla 22,20. Tokion MM-kilpailuissa 2025 hän oli 200 metrillä kuudes.

Brown voitti Yhdysvaltain sisäratojen mestaruuden 300 metrin juoksussa 2019.

Brownin ennätys 100 metrin juoksussa on heinäkuussa 2023 Eugenessa juostu 10,90 ja 200 metrillä lokakuussa 2025 New Yorkissa juostu 21,89. Vuonna 2018 hän juoksi 200 metrillä parhaimmillaan ajan 22,42, ja vuonna 2019 hän paransi ennätystään ensin MM-kilpailujen alkuerissä aikaan 22,33 ja loppukilpailussa aikaan 22,22. Eugenessa kesäkuussa 2024 hän juoksi ennätyksekseen 21,90.

## Lähteet
Yrjö Haila

**Yrjö Antero Haila** (s. 19. maaliskuuta 1947 Helsinki) on suomalainen eläintieteilijä ja Tampereen yliopiston ympäristöpolitiikan emeritusprofessori.

Haila väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1983 aiheesta *Ecology of island colonization by Northern land Birds: a quantitative approach*. Hän toimi vuodesta 1986 Helsingin yliopistossa eläintieteen dosenttina ja vuosina 1995–2014 Tampereen yliopiston Ympäristöpolitiikan professorina. Vuonna 2002 hänet valittiin Suomalaisen tiedeakatemian jäseneksi. Haila on toiminut Tutkijaliitossa ja oli vuosina 1987–1993 sen julkaiseman Tiede & edistys -lehden päätoimittajana.

## Julkaisuja
* 
* 
* 

## Lähteet
Vladimir Sajkovic

**Vladimir Sajkovic**, käytti Suomessa taiteilijanimeä **Walle Saikko** (12. tammikuuta 1912 – 22. kesäkuuta 2002 South Hadley, Massachusetts, Yhdysvallat) oli venäläissyntyinen elokuvanäyttelijä ja myöhemmin venäjän kirjallisuuden professori Yhdysvalloissa.  Hän oli Suomessa avustajana Valentin Vaalan elokuvissa Mustalaishurmaaja (1929) ja Mustat silmät (1929 ja sen jälkeen hän oli Shemeikan roolissa Nyrki Tapiovaaran elokuvassa Juha (1937). 

Yhdysvaltoihin muutettuaan Sajkovic oli perustamassa Mount Holyoke Collegen venäjän kielen ja kirjallisuuden osastoa South Hadleyssä Massachusettsissa. Hän toimi myös Massachusettsin yliopiston Venäjän kirjallisuuden professorina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vladimir Sajkovic, Russian Department professor, enjoying Foreign Students' Night with three international students, l-r, Kristina Witting, Rajeshwari Hiremath (India), and Helga Jahneke, Five College Compass Digital Collections
Raevyn Rogers

**Raevyn Rogers** (s. 7. syyskuuta 1996) on yhdysvaltalainen keskimatkan juoksija. Hän saavutti 800 metrin juoksussa hopeaa Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja pronssia vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa.

Rogers voitti alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa 2013 kultaa viestissä ja saavutti pronssia 800 metrillä. Vuosina 2015–2017 hän voitti Yhdysvaltain yliopistomestaruuden 800 metrillä ja viimeisenä vuonna myös 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestissä. Sisäratojen MM-kilpailuissa 2018 hän sijoittui 800 metrillä viidenneksi. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti hopeaa vuoden parhaalla ajallaan 1.58,18. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 800 metrillä kuudes ja  Budapestin MM-kilpailuissa 2023 neljäs.

Rogersin ennätys 800 metrin juoksussa on elokuussa 2021 Tokion olympiafinaalissa juostu 1.56,81. Ensimmäisen kerran hän alitti kahden minuutin rajan yliopistomestaruuskilpailuissa Eugenessa kesäkuussa 2015 ajallaan 1.59,71.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ola Rudner

**Ola Rudner** (s. 11. joulukuuta 1953) on ruotsalainen viulisti ja kapellimestari.

Rudner aloitti uransa viulistina. Hänet palkittiin Paganini-kilpailussa, ja hän pääsi avustamaan Sándor Véghiä. Hän toimi useiden sinfoniaorkestereiden, kuten Camerata Salzburgin, Volksoper Wienin ja Wienin sinfoniaorkesterin konserttimestarina. Vuonna 1995 hän perusti Philharmonia Wien -orkesterin. Vuosina 2001–2003 hän toimi Tasmanian sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina, vuosina 2003–2006 Bolzanon Haydn-orkesterin ja vuosina 2008–2016 Württembergische Philharmonie Reutlingenin pääkapellimestarina.

Rudner on vuodesta 1997 alkaen johtanut muun muassa useimpia Skandinavian orkestereita ja kaikkia Australian suuria orkestereita. Suurinta kriittistä suosiota hän on saavuttanut muiden muassa Joseph Haydnin, Johannes Brahmsin ja Anton Brucknerin teosten tulkinnoilla. Rudner on tullut säännöllisesti kutsutuksi eri maiden oopperataloihin, ja hänen oopperaohjelmistoonsa kuuluu teoksia muiden muassa Wolfgang Amadeus Mozartilta, Ludwig van Beethovenilta, Gaetano Donizettilta, Gioacchino Rossinilta ja Giuseppe Verdiltä. Hän on ohjannut myös operettien esityksiä. Rudnerin ohjelmisto ulottuu Johann Sebastian Bachista nykysäveltäjiin, joihin ovat kuuluneet Ferrán Cruixent, Helmut Schmidinger ja Rolf Martinsson.

Rudner on levyttänyt useille levy-yhtiöille, joiden joukossa ovat olleet BIS Records, Harmonia Mundi ja ABC Classics. BIS:lle hän levytti Sally Beamishin teoksista koostuvan kolmois-CD:n. Hän sai työstään kansallisen ansiomerkin Itävallasta ja Centenary Medalin Australiasta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut , ,
Ville Rajakaltio

**Wilhelm (Ville) Johan Abraham Rajakaltio**, vuoteen 1936 **Brüning** (31. heinäkuuta 1908 Ii – 14. joulukuuta 1984 Oulu) oli teollisuusneuvos ja everstiluutnantti, joka toimi perustamansa betoni- ja rakennustuoteyrityksen johdossa 1950-luvulta 1970-luvulle ja vaikutti laajasti rakennusalan ja elinkeinoelämän järjestöissä. 

Ville Rajakaltion vanhemmat olivat eläinlääkäri Johan Brüning ja Lahja Paavola ja puoliso vuodesta 1935 Inkeri Linnea Katariina Wilksman. Rajakaltio suoritti oppikoulun 1927 ja Kadettikoulun 1932. Hän toimi puolustusvoimien palveluksessa upseerin tehtävissä 1932–1935 ja rajavartiolaitoksen palveluksessa 1935–1941. Suomen sisällissotaan Rajakaltio osallistui lähettinä, Talvisodassa hän toimi huoltopäällikkönä Ilomantsissa ja Jatkosodassa hän oli pataljoonan komentaja Jalkaväkirykmentti 32:ssa. Huoltokoulu 1:n johtajana hän toimi 1945–1946. Oltuaan Pohjolan Rakentaja -yhtiön toimitusjohtaja  1945–1948 hän perusti Rajaville-yhtiön vuonna 1950, toimien sen johdossa. Rajakaltio sai teollisuusneuvoksen arvon 1967, reservin everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1966.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*  Juvonen, Riitta (toim.), 2000. *Rajaville oy 1950–2000: 50 vuotta Pohjois-Suomea rakentamassa*, Oulu: Rajaville Oy
* *25 vuotta rakentavaa teollisuutta*, 1975, Oulu: Rajaville Oy

## Aiheesta muualla
* *Kasvo. Everstiluutnantti Ville Rajakaltio*, TV2, 20.6.1980
Kuvalaatta

**Kuvalaatta** on leikkaamalla, syövyttämällä, kaivertamalla, stereotypialla tai muulla tavoin kohopainoa varten valmistettu painolaatta. Esimerkiksi viivapiirroslaatat eli fototypiat ja rasterilaatat eli autotypiat valmistettiin syövyttämällä. Suomessa kuvalaattoina käytettiin kahden millimetrin paksuisia sinkkilevyjä. Yleensä kameralla kuvattiin originaalista negatiivi, jonka avulla laatat valotettiin ja sen jälkeen syövytettiin. 

## Lähteet
* Gardberg, Lars-Eric: Savitauluista laseriin – Kirjapainotaidon historia. Avain, 2011. 
### Viitteet
Ojoisten ostoskeskus

**Ojoisten ostoskeskus** on Hämeenlinnan Ojoisilla sijaitseva ostoskeskus. Osoitteessa Ojoistenkatu 2 sijaitseva keskus on valmistunut 1960-luvulla ja sen on suunnitellut arkkitehti Mika Erno. Ostoskeskuksessa on K-market, kioski, baari ja ravintola. Lähiön kaupallisena keskuksena toimiva Ojoisten ostoskeskus on kattamaton ja muistuttaa pohjaratkaisultaan u-kirjainta.

## Lähteet
Pikku varsan tanssi

**Pikku varsan tanssi** on Moldovassa kuvattu suomalainen musiikkipitoinen dokumenttiohjelma, joka kertoo moldavialaisesta kansanperinteestä.

Ohjelman kuvauksen aikoihin Moldavia oli Neuvostoliiton pienen osavaltio, nykyisin se on itsenäinen Moldova. Pikku varsan tanssia kuvattiin kesällä 1983 valtaosin Moldavian perinteistä rikkaassa pohjoisosassa, muun muassa Puškinon lähellä Tsaulin ja Tšernolevkan kylissä. Ohjelmassa nähdään kansantansseja, nai-huilun tekemistä ja soittoa, käsitöitä, keramiikan tekoa, koristeellisia taloja, häävalmisteluja ja hääjuhlia. 

Ohjelman on Yleisradion TV1:n Viihdetoimituksen ja Neuvostoliiton Gosteleradion yhteistuotantoa. Käsikirjoitus ja ohjaus ovat Erkki Pohjanheimon. Kuvaajaksi lähti Moskovasta Yleisradion kirjeenvaihtajien käyttämä, alun perin chileläinen, Cristian Valdes, ja äänityksestä vastasi Kari Hakala Yleisradiosta. Yhteystoimittajana oli Moldavian television kansantaideosaston päällikkö, entinen uutistoimittaja, Anton Unkutse.

Ohjelman nimi tulee moldavialaisesta perinteisestä kansantanssista nimeltään "Pikku varsan tanssi". Dokumentissa sen esitti kišineviläinen tanssiryhmä Mioritsa.
Pikku varsan tanssin ensiesitys oli Yle TV1:ssä 15. marraskuuta 1983, ja se uusittiin 8. elokuuta 1988 TV1:n sarjassa "Neuvostoliiton kansantaidetta". 

## Tekijät
* Cristian Valdes, kuvaaja
* Kari Hakala, äänittäjä
* Nicolai Bordieanu, äänittäjä
* Ossi Skurnik, leikkaaja
* Kaarina Luoma, kuvaussihteeri
* Anton Unkutse, toimittaja, Gosteleradio Moldavia
* Erkki Pohjanheimo, käsikirjoittaja ja ohjaaja
* Gosteleradio, osatuotanto
* TV1 Viihdetoimitus, tuotanto

## Lähteet
Tapio Rauhala

**Ahti Tapio Rauhala** (s. 14. joulukuuta 1943 Hankasalmi) on suomalainen uransa päättänyt kuulantyöntäjä. Rauhala edusti urallaan Hankasalmen Hankaa vuoteen 1968, Jyväskylän Kenttäurheilijoita vuoteen 1977 ja sen jälkeen Vihtavuoren Pamausta.

Rauhala saavutti Kalevan kisoissa SM-hopeaa vuosina 1967 ja 1968 sekä SM-pronssia vuosina 1969 ja 1974. Sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa Rauhala sai kultaa  vuonna 1969, hopeaa vuosina  1968 ja 1973 sekä pronssia vuonna 1966.

Rauhalan ennätys on vuonna 1972 Orivedellä työnnetty 19,51. Hallissa hän on parhaimmillaan työntänyt 18,74 vuonna 1973 Jyväskylässä.

## Lähteet
Blas Cantó

**Blas Cantó Moreno** (s. 26. lokakuuta 1991 Ricote, Espanja), tunnettu myös pelkällä nimellä **Blas Cantó**, on espanjalainen laulaja. Hän nousi kuuluisuuteen *Auryn*-nimisen poikabändin jäsenenä. Vuonna 2017 Cantó aloitti soolouransa.  

Cantón oli tarkoitus edustaa Espanjaa kappaleella Universo vuoden 2020 Euroviisuissa Rotterdamissa. Ne kuitenkin peruttiin koronaviruspandemian vuoksi, ja Cantó valittiin sen sijaan edustamaan Espanjaa vuoden 2021 kilpailussa. Hänen vuoden 2021 edustuskappaleensa on nimeltään "Voy a quedarme".

## Biografia
Vuonna 2000, ollessaan 8-vuotias, Cantó osallistui *Veo Veo* -nimiseen lasten kykyjenetsintäohjelmaan. Vuonna 2004 Cantó osallistui TVE:n järjestämään vuoden 2004 lasten euroviisukarsintaan nimeltä *Eurojunior*. Hän kilpaili kappaleella nimeltä "Sentir" ja eteni kilpailussa finaaliin asti. Finaalissa hän kuitenkin hävisi ensimmäiseksi tulleelle María Isabelille ja hänen kappaleelleen nimeltä "Antes muerta que sencilla".

Vuonna 2009 Cantó perusti poikabändin nimeltä *Auryn* yhdessä Álvaro Gangon, Carlos Marcon, David Lafuenten ja Dani Fernándezin kanssa. He osallistuivat vuonna 2011 Espanjan vuoden 2011 euroviisukarsintaan nimeltä *Destino Eurovisión* ja pääsivät kilpailussa finaaliin asti. Finaalissa he eivät kuitenkaan saaneet riittävästi yleisöääniä ja hävisivät ensimmäisen sijan saaneelle Lucía Pérezille.

*Destino Eurovisiónin* jälkeen Auryn saavutti valtavasti suosiota. Yhtye julkaisi ensimmäisen singlensä nimeltä "Breath in the Light" vuoden 2011 loppupuolella ja debyyttialbuminsa nimeltä  *Endless Road, 7058* vuonna 2012. Single ja albumi sijoittuivat molemmat Espanjan Top 10 -listoille. Aurynin seuraava albumi nimeltä *Anti-Heroes* sijoittui ykkössijalle Espanjan top-listoilla ja sai platinaa. Myöhemmin he julkaisivat vielä kappaleen nimeltä "Puppeteer" ja albumin nimeltä *Circus Avenue*. *Circus Avenue* pääsi myös Espanjan top-listojen ykkössijalle ja myi platinaa. Vuonna 2015 Auryn julkaisi viimeisen albuminsa nimeltä *Ghost Town*.

Vuoden 2016 heinäkuussa ilmoitettiin, että Cantó osallistuu *Tu Cara Me Suena (Your Face Sounds Familiar)* -kilpailun viidennelle tuotantokaudelle. Kilpailussa kuuluisuudet imitoivat joka viikko muita hyvin tunnettuja artisteja. Vähän tämän jälkeen Auryn ilmoitti lopettavansa toimintansa, sillä moni bändin jäsenistä halusi perustaa soolouran. *Tu Cara Me Suena* -kilpailua näytti Antena 3 7. lokakuuta 2016 alkaen. Kilpailun finaalissa, joka pidettiin 3. maaliskuuta 2017, Cantó julistettiin voittajaksi 55% yleisöäänistä. 

Cantó allekirjoitti sopimuksen Warner Music Spainin kanssa ja julkaisi ensimmäisen singlensä nimeltä "In Your Bed" 3. maaliskuuta 2017.

9. maaliskuuta 2018 Cantó julkaisi ensimmäisen espanjankielisen singlensä nimeltä "Él no soy yo". Single sai myöhemmin platinaa. Cantó julkaisi ensimmäisen albuminsa nimeltä *Complicado* 14. syyskuuta 2018. 

6. lokakuuta 2019 TVE ilmoitti Cantón olevan Espanjan vuoden 2020 euroviisuedustaja.

## Diskografia
### Albumit

### Singlet

## Lähteet
Otso Pera

**Björn August Perander**, käytti taiteilijanimeä **Otso Pera** (23. maaliskuuta 1915 Viipuri – 1. huhtikuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen tarjoilija ja elokuvanäyttelijä. 

Liikemiesperheeseen syntynyt Björn Perander kävi 1926–1930 Helsingissä Svenska Lyceumia. Hän toimi sittemmin muun muassa tarjoilijana Kulosaaren Casinolla Helsingissä. Keväällä 1937 ohjaaja Teuvo Tulio, kuvaaja Erik Blomberg, käsikirjoittaja Yrjö Kivimies sekä näyttelijät Regina ja Rakel Linnanheimo olivat Porvoossa etsimässä kuvauspaikkoja Tulion suunnittelemalle F. E. Sillanpään romaanin *[[Nuorena nukkunut]]* filmatisoinnille. Paluumatkalla he poikkesivat syömään Kulosaaren Casinolle ja tällöin Rakel Linnanheimo huomasi salissa "kauniskasvoisen" tarjoilijan ja totesi että tämä olisi sopiva elokuvan Armaksen rooliin. Björn Perander houkuteltiin mukaan elokuvaan ja hän sai taiteilijanimen Otso Pera. Peranderilla oli vaikeuksia repliikkiensä lausumisessa niin, että niitä jouduttiin karsimaan, eikä hän muutenkaan tuntenut näyttelemistä omaksi alakseen. Elokuva *[[Nuorena nukkunut (vuoden 1937 elokuva)|Nuorena nukkunut]]* jäi Peranderin ainoaksi elokuvaksi, vaikka Suomen Filmiteollisuuden johtaja Toivo Särkkä harkitsikin hänen käyttämistään pääosassa jossakin muussakin elokuvassa. Björn Perander kuoli 54-vuotiaana Helsingissä 1969. *Nuorena nukkunut* -elokuvan kopiot tuhoutuivat Adams-filmin varaston tulipalossa 27. heinäkuuta 1959.  Tammikuussa 2015 Ranskan elokuva-arkiston Cinémathèque françaisen kokoelmista löydettiin elokuvasta noin 20 minuutin pituinen pätkä.

Björn Peranderin sisaren Emma Peranderin poika on näyttelijä Tom Wentzel. Peranderin veli Ulf Perander oli naimisissa näyttelijä Eva Peranderin (o.s. Takanen; 1922–2014) kanssa joka näytteli Svenska Teaternissa ja Lilla Teaternissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Katkelma Nuorena nukkunut-elokuvasta Youtubessa
Luettelo Euroopan pääkaupungeista ilmaston mukaan

Tämä on luettelo **Euroopan pääkaupungeista ilmaston mukaan**. Taulukoiden luvut ovat celsiusasteita.

## Luettelo

### [[Pohjois-Eurooppa]]

### [[Länsi-Eurooppa]]

#### [[Keski-Eurooppa]]

### [[Itä-Eurooppa]]

### [[Etelä-Eurooppa]]

## Lähteet

* Climate-Data.org
Pramod Mahajan

**Pramod Mahajan** (30. lokakuuta 1949 – 3. toukokuuta 2006) oli intialainen poliitikko. Hän oli Intian kansanpuolueen merkittävä vaikuttaja ja strategi, jonka ansiona pidetään puolueen voittoa vuoden 1998 parlamenttivaaleissa. Mahajan toimi pääministeri Atal Bihari Vajpayeen neuvonantajana vuonna 1998, myöhemmin hänestä tuli viestintäministeri. 

1970-luvun alussa Mahajan liittyi hindunationalistisen Rashtriya Swayamsevak Sangh -järjestön jäseneksi. Hän opiskeli fysiikkaa, politiikan tutkimusta ja journalismia sekä päätyi Indira Gandhin julistaman poikkeustilan aikana vankilaan. Vuonna 1979 hän siirtyi mukaan politiikkaan. Kansanpuolueen liittoa Shiv Senan kanssa ja vaalivoittoa Maharashtrassa vuonna 1995 pidettiin hänen ansionaan.

Mahajan haavoittui vuonna 2006 tultuaan alemmuuden tuntoa kokeneen nuoremman veljensä Pravinin ampumaksi kotonaan. Kolmen luodin haavoittama Mahajan vietiin sairaalaan, johon häntä hoitamaan saapui elinsiirtoihin erikoistunut asiantuntija Lontoosta. Häntä saapui katsomaan sairaalaan Intian politiikan, liikemaailman ja Bollywoodin huomattavimpia nimiä. Mahajan kuoli 12 päivän kuluttua ampumisesta. Hänen murhaajansa oli oma-aloitteisesti mennyt poliisiasemalle antautumaan samana päivänä, jona hän ampui veljensä. Pravin kertoi poliiseille tappaneensa Mahajanin kostona pitkään kestäneestä nöyryytyksestä. Poliisin mukaan Pravinin aseen neljäs luoti jumittui, eikä Pravin kyennyt ampumaan kaikkia yhdeksää luotiaan, mikä pelasti Mahajanin hengen hetkeksi.

## Lähteet
Edicson Ruiz

**Edicson Ruiz** (s. 1985 Caracas) on venezuelalainen kontrabasisti.

Ruiz aloitti opintonsa kotikaupungissaan Caracasissa Félix Petitin johdolla. Hän eteni Berliinin filharmonikkojen orkesteriakatemiaan, jossa häntä opettivat Klaus Stoll ja Janne Saksala. Hän teki debyyttinsä solistina 16-vuotiaana Simón Bolívar -nuoriso-orkesterin kanssa. Hänestä tuli kyseisen orkesterin jäsen vuonna 1999 ja Berliinin filharmonikkojen jäsen vuonna 2003. Ruiz sai 15-vuotiaana ensipalkinnon kansainvälisessä soolokontrabassokilpailussa Indianapolisissa.

Ruiz on kantaesittänyt teoksia, joita ovat säveltäneet muiden muassa Heinz Holliger, Arturo Pantaleón, Paul Desenne, Efrain Oscher, György Kurtág, Blas Emilio Atehortúa, Rudolf Kelterborn, Luciano Maria Serra, Matthias Ockert, Luis Antunes Pena, Dai Fujikura ja Roland Moser. Kamarimusiikissa Ruiz on tehnyt läheistä yhteistyötä Anner Bylsman, György Kurtágin, Heinz Holligerin, Elliott Carterin, Maurice Bourguen, Klaus Thunemannin, Sabine Meyerin, Juri Bašmetin, Christian Tetzlaffin, Thomas Zehetmair, Gidon Kremerin, Lars Vogtin ja Jörg Widmannin kanssa.

## Lähteet
Bandaru Dattatreya

**Bandaru Dattatreya** (s. 12. kesäkuuta 1947) on intialainen poliitikko, joka toimi kuvernöörinä Haryanassa vuosina 2021–2025 ja Himachal Pradeshissa 2019–2021. Aikaisemmin hän oli Intian työasiain valtioministeri Modin ensimmäisessä hallituksessa. Hänet äänestettiin parlamentin alahuoneeseen ensimmäisen kerran vuonna 1991. Vuosina 1996–1998 hän johti Intian kansanpuolueen toimintaa Andhra Pradeshin osavaltiossa. Telanganan pääministeri Revanth Reddy ehdotti häntä vuonna 2025 Intian varapresidentiksi eronneen Jagdeep Dhankharin paikalle.

Dattatreya liittyi Rashtriya Swayamsevak Sanghiin vuonna 1965. Hän toimi järjestön täyspäiväisenä jäsenenä vuosina 1968–1989. Hänet pidätettiin Indira Gandhin julistaman poikkeustilan aikana. Poliittisen uransa hän aloitti varsinaisesti vuonna 1980, jolloin hän liittyi Intian kansanpuolueeseen. Yksitoista vuotta myöhemmin hänet valittiin parlamentin alahuoneeseen. 

Atal Bihari Vajpayeen hallituksissa hän toimi kaupunkikehityksen valtioministerinä vuosina 1998–2001. Rautatieministeriössä hän toimi valtioministerinä vuosina 2001–2003. Modin ensimmäisessä hallituksessa hän vastasi työministeriöstä vuoteen 2017, jonka aikana hän paransi työntekijöiden asemaa muun muassa vaikuttamalla minimipalkkaan. 

Dattatreyan nimi nousi esille vuonna 2016 itsemurhan tehneen kastittoman opiskelijan Rohit Vemulan tapauksessa. Dattatreyan syytetään painostaneen häntä Intian kansanpuolueen paikallisosaston kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Dattatreyan profiili 16. Lok Sabhan sivuilta
Paatsalo (Jämsä)

**Paatsalo**  on Päijänteen saari Keski-Suomessa Jämsässä.

## Maantietoa
Saari on 2,0 kilometriä pitkä, 800 metriä leveä ja sen pinta-ala on 1,14 neliökilometriä .
Se sijaitsee Vanhanselän eteläosassa Jämsänniemen lähellä ja se on Paatsalon saariryhmän pääsaari. Saaren ja mantereen välissä on Marjalansalmi, joka on 500–1400 metriä leveä. Paatsalon eteläpuolella sijaitsee saariryhmän muut saaret ja luodot. Niistä lähinnä on kymmenen pientä saarta, joista suurimmat ovat Puukko, Leppänen, Mäntynen ja Routut. Paatsalo on eteläosaa lukuun ottamatta pyöreähkö saari. Sen eteläosa on matala ja siinä on niemet Lätkännenä, jonka vieressä on lahti Hietanen, ja toinen niemi, joka suojaa lahtea Järvensalmi. Pikkusaarien väliin jää Pehmeälahti. Kun Paatsalon eteläosa on alavaa maata, on sen pohjoisosa korkea kallioinen mäki. Se kohoaa 79 metrin korkeuteen Päijänteestä. Saarella ei ole enää pysyvää asutusta. Sen rannoille on rakennettu muutama vapaa-ajan asunto. Järvensalmesta Hietasen lahdelle kulkee kärrypolku.

## Luontoarvoja
Paatsalon etelä- ja itäosat sisältyvät luonnonsuojelualueeseen, jotka on koottu Natura 2000&nbsp;-hankkeen Vanhanselkä–Ruppavuori-alueeseen (306 hehtaaria, FI0900079), ja johon sisältyy muita alueita Jyväskylässä, Luhangassa ja Jämsässä. Alueet ovat esimerkiksi Lätkännenä Paatsalossa, Sorvanlahti ja Kuruvuori Luhangassa sekä Ruppavuori ja Haukkavuori Korpilahden Hyrkkölässä. Paatsalossa suojellaan vanhoja metsiä ja saaren rantoja. Metsäalueella on myös laajoja kalliopaljastumia. Valtio omistaa pääosan saaresta.

## Historiaa
Vanhassa Suuruhtinaskunnan yleiskartassa vuodelta 1863 on saaren nimi ”Patasalo” . Vuoden 1940 taloudellisessa kartassa saaren karttanimi on ”Paattisalo”. Sen eteläpäässä Järvensalmen rannassa ja saaren eteläosan alanko oli raivattu peltomaaksi.. Samat peltotilkut näkyvät kahdessa palstassa vuoden 1972 peruskartassa, jolloin saarelle oli rakennettu kaksi kesämökkiä. Seuraavassa vuoden 1987 kartassa nämäkin pellot on metsitetty ja entisten mökkien lisäksi on tullut kolmas mökki. Vuoden 1995 kartassa on saatu saarelle vielä yksi mökki lisää.

## Katso myös
* Luettelo Suomen Natura 2000 -alueista

## Huomautukset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Paatsalon entinen kalastajatila luontomatkailun tukikohdaksi (11.6.2018)
Suomubarbi

**Suomubarbi** (*Hypselobarbus lithopidos*) on karppien heimoon (Cyprinidae) kuuluva makean veden kalalaji. Se voi kasvaa korkeintaan 60 senttimetrin mittaiseksi.

Suomubarbi on kotoperäinen Intian Länsi-Ghatien eteläosien alueella. Lajia ei ole tavattu kertaakaan vuoden 1941 jälkeen, joten se on mahdollisesti hävinnyt. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee sen puutteellisesti tunnetuksi.

## Lähteet
Kanoya

**Kanoya** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kagoshiman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin itäosassa Ōsumin niemimaalla Kagoshimanlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Kimotsukin tasangolle. Sen luoteispuolella kohoavat Takakumavuoret. Kanoyassa on 101&nbsp;768 asukasta (syyskuussa 2019) ja sen pinta-ala on 448,33 neliökilometriä. 

Kanoya on vanha linnanaluskaupunki, joka oli vuodesta 1574 lähtien Shimazu-klaanin hallinnassa. Voimakkaasti paikkakunta alkoi kehittyä ennen toista maailmansotaa, kun sinne sijoitettiin vuonna 1936 keisarillisen Japanin laivaston lentotukikohta. Kaupunkioikeudet Kanoyalle myönnettiin sodan keskellä vuonna 1941. Sodan jälkeen tukikohta siirtyi Japanin meri-itsepuolustusvoimien haltuun ja on edelleen toiminnassa. Nykyisin kaupungissa on muun muassa tärkkelyksen, siirapin ja shōchūn tuotantoa, ja siihen kuuluvilla maaseutualueilla viljellään muun muassa bataatteja ja muita vihanneksia. Myös lihakarjan kasvatus ja vesiviljely, joka tuottaa ankeriaita ja isopiikkimakrilleja, ovat merkittäviä elinkeinoja. Kanoya laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen liitettiin Airan, Kushiran ja Kihokun maaseutukaupungit.

Kanoyan nähtävyyksiin kuuluvat muun muassa Kanoyan lentotukikohdan yhteydessä toimiva museo, Kirishimagaokan puisto laajoine ruusupuutarhoineen ja Aira-sanryōn keisarillinen hautamausoleumi. Kaupungissa toimii vuonna 1981 perustettu Kanoyan urheiluyliopisto.   

## Kuvia

Tiedosto:城山公園から見た中心市街地.jpg|Kanoyan keskustaa
Tiedosto:Aira Sanryo, haisho.jpg|Aira-sanryōn pyhäkkö
Tiedosto:Aira River in Sanryo 01 (Kimotsuki).jpg|Airajoki Kanoyassa
Tiedosto:Udo-jinja (Kanoya), shaden-1.jpg|Udo-jinja


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Haikarat (elokuva)

**Haikarat** (*Storks*) on vuoden 2016 yhdysvaltalainen tietokoneanimaationa toteutettu seikkailukomediaelokuva, jonka ovat ohjanneet Nicholas Stoller ja Doug Sweetland.

Elokuva kertoo haikaroista, jotka ovat lopettaneet vauvojen tuonnin ja perustaneet Kulmakauppa.comin joka toimittaa elektroniikkaa hyvillä hinnoilla. Tuuli-niminen tyttö on Haikaravuoren ainoa ihminen, ja eräänä päivänä hän saa vauvakirjeen Yhdysvalloista ja syöttää sen vahingossa Vauvatehtaaseen, josta putkahtaa violettitukkainen tyttövauva. Juniori-haikara ja Tuuli aikovat viedä vauvan vanhemmilleen.

## Ääninäyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Richard Bird

**Richard Bird** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

* Richard Bird (1895–1979), englantilainen näyttelijä
* Richard Ely Bird (1878–1955), yhdysvaltalainen poliitikko
* Richard Real Bird, yhdysvaltalainen poliitikko
* Richard A. Bird (s. 1940), yhdysvaltalainen poliitikko
Ese Brume

**Ese Brume** (s. 20. tammikuuta 1996) on nigerialainen yleisurheilija, jonka päälaji on pituushyppy. Hän on saavuttanut pituushypyssä hopeaa Belgradin MM-hallikilpailuissa 2022 tuloksella 685&nbsp;cm ja Eugenen MM-kilpailuissa 2022 tuloksella 702&nbsp;cm sekä pronssia Dohan MM-kilpailuissa 2019 tuloksella 691&nbsp;cm ja vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa tuloksella 697&nbsp;cm. Lisäksi hän on sijoittunut neljänneksi Budapestin MM-kilpailuissa 2023 ja viidenneksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016. Hän on voittanut kultaa Kansainyhteisön kisoissa 2014 ja 2022, Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2014, 2016, 2018 ja 2024 sekä Afrikan kisoissa 2019 ja 2023. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui viidenneksi.

Brume saavutti alle 20-vuotiaiden Afrikan-mestaruuskilpailuissa pituushypyssä ja 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin viestissä kultaa 2013 ja 2015, kolmiloikassa kultaa 2015 ja hopeaa 2013 sekä 100 metrillä pronssia 2015.

Brumen ennätys pituushypyssä on 717&nbsp;cm, jonka hän hyppäsi Chula Vistassa, Yhdysvalloissa toukokuussa 2021. Tulos on myös Afrikan ennätys.

## Lähteet
Sinikääpiöahven

**Sinikääpiöahven** (*Apistogramma gibbiceps*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva akvaariossakin pidetty kalalaji. Se on erittäin pieni kalalaji, korkeimmillaankin vain 5 senttimetrin mittainen. Naaraat ovat koiraita kookkaampia. Sinikääpiöahventa tavataan villinä Etelä-Amerikassa Amazonin altaassa. Paras veden lämpötila sille on 27–29 celsiusastetta, veden kovuus yli 3 ja pH-arvo 5–6.

## Lähteet
Pitkien puukkojen yö (1962)

**Pitkien puukkojen yö** oli Britannian hallituksen uudelleenjärjestely vuonna 1962. Pääministeri Harold Macmillan erotti seitsemän ministeriä eli kolmanneksen koko hallituksesta. Kriitikot rinnastivat sen vuoden 1934 Pitkien puukkojen yöhön Natsi-Saksassa.

Tunnetuin erotetuista ministereistä oli valtiovarainministeri Selwyn Lloyd, jonka tilalle MacMillan nosti Reginald Maudlingin. Oikeusministeri David Maxwell Fyfen tilalle nousi Reginald Manningham-Buller, opetusministeri David Ecclesin tilalle Edward Boyle, puolustusministeri Harold Watkinsonin tilalle Peter Thorneycroft, Skotlannin asioiden ministeriksi John Scott Maclayn tilalle Michael Noble, asuntoministeriksi Charles Hillin tilalle Keith Joseph, ja myös salkuton ministeri Percy Mills joutui väistymään William Deedesin tieltä.

## Lähteet
Dan Styffe

**Dan Styffe** (s. 1957 Dalby) on ruotsalaissyntyinen, Norjassa asuva ja työskentelevä kontrabasisti.

Styffe aloitti musiikkiuransa soittamalla sähköbassolla rockia ja jazzia. Hän aloitti klassisen musiikin opintonsa Göran Nybergin johdolla Ruotsissa. Hän jatkoi opintojaan Oslossa Knut Guettlerin ja Yhdysvalloissa Gary Karrin johdolla. Hän toimi Karrin avustajana vuosina 1981–1982 ja debytoi solistina Oslossa vuonna 1985. Vuonna 1982 Styffe aloitti toimintansa Norjan oopperan orkesterin ensikontrabasistina. Sittemmin hän on soittanut myös Norjalaisessa kamariorkesterissa ja Oslon filharmonikoissa. 

Styffe on usein esiintynyt solistina ja kamarimuusikkona musiikkifestivaaleilla Norjassa ja muualla. Hän on tilannut ja kantaesittänyt useita nykyteoksia. Hänen kanssaan yhteistyötä ovat tehneet muiden muassa säveltäjät Ruben Sverre Gjertsen, Fredrik Högberg, Rolf Martinsson, Teppo Hauta-aho, Bernard Salles, Paul Ramsier, Rune Rebne, Henrik Hellstenius, Jon Øivind Ness, Gisle Kverndokk, John Persen, Asbjørn Schaathun, Marcus Paus ja Erlend Skomsvoll. Styffe kantaesitti ja levytti vuonna 2011 Rolf Martinssonin kontrabassokonserton Jukka-Pekka Sarasteen johtamien Oslon filharmonikkojen kanssa. Myöhemmin saman vuoden aikana hän teki Tromssan kamariorkesterin ja Kolbjørn Holthen kanssa levytyksen Fredrik Högbergin konsertosta *Hitting the First Bass*. Hän esiintyi solistina saman teoksen kantaesityksessä Norjalaisen kamariorkesterin ja Isabelle van Keulenin kanssa. Styffen levytyksiä on julkaistu Simax Classics -levymerkillä. Hän on levyttänyt myös viulisti Dora Schwarzbergin kanssa.

Styffe toimi vuosien ajan jäsenenä Borealis-kamarikokoonpanossa. Hänen yhteistyökumppaneitaan esiintyjinä ovat olleet muiden muassa Ingrid Andsnes, Catherine Bullock, Gonzalo Moreno, Øystein Birkeland ja Peter Herresthal.

Styffe on opettanut Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa ja Barratt Due -musiikki-instituutissa. Hän on toiminut tuomarina kansainvälisissä kilpailuissa. Hänen instrumenttinsa on Bresciassa noin vuonna 1580 valmistettu Gasparo da Salòn kontrabasso.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 4 × 400 m

Miesten 4 × 400 metrin viestijuoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 5.–6. lokakuuta.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
### Alkuerät
Erien kolme parasta (Q) ja seuraavat kaksi nopeinta (q) etenivät välieriin.

### Loppukilpailu
Loppukilpailu järjestettiin 6. lokakuuta kello 21.36.

## Lähteet
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten 10 000 m

Miesten 10 000 metrin juoksu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 6. lokakuuta 2019.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Tulokset
Loppukilpailu järjestettiin 6. lokakuuta klo 20.04.

## Lähteet
Yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailut 2019 – miesten kymmenottelu

Miesten kymmenottelu yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa 2019 järjestettiin Khalifa International Stadiumilla 2.–4. lokakuuta 2019.

Saksan Niklas Kaul voitti kultaa tuloksella 8&nbsp;691, hopeaa virolainen Maicel Uibo tuloksella 8&nbsp;604, ja pronssia kanadalainen Damian Warner tuloksella 8&nbsp;529.

## Aikataulu
:*Kaikki ajat paikallista aikaa (UTC+3).*

## Lähteet
Andy Barclay

**Andy Barclay** on *[[Child's Play]]* -elokuvatrilogiassa ja myöhemmin myös elokuvissa *[[Curse of Chucky]]*, *[[Cult of Chucky]]* sekä ensimmäisen elokuvan vuoden 2019 uusintaversiossa *[[Child’s Play (vuoden 2019 elokuva)|Child's Play]]*ssä esiintynyt fiktiivinen hahmo. Lukuun ottamatta *Curse of Chucky*a ja *Cult of Chucky*a hän on muissa elokuvissa päähenkilö, joka joutuu kohtaamisiin tappajanukke Chuckyn kanssa, joka alkujaan yrittää saada Andyn ruumiin haltuunsa, mutta myöhemmin yrittää myös tappaa Andyn tämän löytäessä uuden kohteen sarjamurhaajan sielunsa siirtämiselle. Andy Barclayta on näytellyt pääasiassa Alex Vincent lukuun ottamatta paria elokuvaa, *[[Child's Play 3]]*:sta ja uusintaversiota.

## Esiintymiset
* Child’s Play – 1988 (Alex Vincentin esittämänä)
* Child’s Play 2 – murhaava nukke – 1990 (Alex Vincentin esittämänä)
* Child’s Play 3 – 1991 (Justin Whalinin esittämänä)
* Curse of Chucky – 2013 (Alex Vincentin esittämänä)
* Cult of Chucky – 2017 (Alex Vincentin esittämänä)
* Child’s Play – 2019 (Gabriel Batemanin esittämänä)
Thomas Larcher

**Thomas Larcher** (s. 1963 Innsbruck) on itävaltalainen säveltäjä ja pianisti. Hän on musiikissaan yhdistänyt pohdiskelevia harmonioita laajennettuihin esitystekniikoihin.

Larcher varttui Tirolissa ja opiskeli sävellystä sekä pianonsoittoa Wienissä. Hän keskittyi varhaisissa teoksissaan pitkälti pianoon. *Naunz* (1989) on sävelletty soolopianolle, *Kraken* (1994/5) pianotriolle ja *Mumien* (2001) sellolle ja pianolle. Larcher on säveltänyt myös jousikvartettoja, joista *Lucid Dreams* (2015) omistettiin Belcea-kvartetin kaksikymmenvuotisjuhlakaudelle. Larcherin konsertoivia teoksia ovat *Still* (alttoviulu ja orkesteri, 2002), *Böse Zellen* (piano ja kamariorkesteri, 2006), viulukonsertto (2008, Isabelle Faustille) ja *Ouroboros* (sello ja kamariorkesteri, 2016; Jean-Guihen Queyrasille). Hän sävelsi myös kaksoiskonserton (2011) viululle ja sellolle. Sen kantaesittivät solisteina Viktoria Mullova ja Ilan Volkov. Tästä teoksestaan Larcher sai vuoden 2012 British Composers Awards -palkinnon kansainvälisessä kategoriassa.

Muihin orkesteriteoksiin kuuluvat *Red and Green* (2010), *Chiasma* (2017) sekä sinfoniat *Alle Tage* (2010–2015, baritonille ja orkesterille) ja *Kenotaph* (2015–2016). Larcher on käyttänyt lauluääniä *Alle Tagen* ohella useissa muissakin teoksissaan. Vuosina 2016–2018 hän sävelsi ensimmäisen oopperansa, joka on Yasushi Inouen romaaniin perustuva *Das Jagdgewehr*. Kyse oli tilaustyöstä Bregenzin festivaalille. Vuoden 2018 kantaesityksen jälkeen ooppera esitettiin ensimmäistä kertaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa Aldeburghin festivaalin yhteydessä vuonna 2019.

Larcher on saanut useita palkintoja, joiden joukossa on Itävallan suuri valtionpalkinto (2019). Hänen teoksiaan on levytetty ECM:lle ja Harmonia Mundille. Levyt ovat saaneet useita tunnustuksia, kuten Preis der deutschen Schallplattenkritikin, Choc-palkinnon ja Diapason d'Orin.

Esiintyvänä ja levyttävänä pianistina Larcher on tulkinnut muiden muassa Franz Schubertin ja Arnold Schönbergin teoksia. Hän perusti vuonna 1994 Klangspuren-festivaalin ja lähti sen johdosta vuonna 2003 perustaakseen kamarimusiikkiin keskittyvän vuosittaisen Swarovski Musik im Riesen -festivaalin. Kapellimestarina hän on johtanut muun muassa esityksiä, joissa solisteina ovat esiintyneet Isabelle Faust ja Igor Levit.

## Lähteet
IPhone XS

**iPhone XS** on Applen vuoden 2018 syyskuussa julkaisema älypuhelin. Se on paranneltu versio iPhone X:stä. iPhone XS:ää saa kolmessa värissä: Tähtiharmaa, Hopea ja Kulta. Puhelimessa on 12 megapikselin takakamera ja 7 megapikselin etukamera.

## iPhone XS Max

**iPhone XS Max** on Applen vuonna 2018 julkistama älypuhelin, joka oli viimeinen Applen matkapuhein, jonka nimessä oli X. Sen seuraajat olivat iPhone 11, iPhone 11 Pro ja iPhone 11 Pro Max. Puhelimen näytön koko oli 6,5 tuumaa ja sen resoluutio on 1 242 × 2 688 pikseliä. Puhelimessa on ei-irrotettava 3 174 milliampeeritunnin Li-Ion-akku. Kamerat ovat samanlaiset kuin iPhone X:ssä, kaksi 12 megapikselin takakameraa ja yksi seitsemän megapikselin etukamera.

## Uudet ominaisuudet
Puhelimessa on nopeampi langaton lataus. RAM-muistia on myös lisätty. Muita ovat myös nopeampi Apple A12-prosessori ja paremmat kaiuttimet.

## Lähteet
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – naisten kuulantyöntö

**Naisten kuulantyöntö [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion kesäolympialaisissa 2020]]** kilpaillaan 30. heinäkuuta – 1. elokuuta 2021. Kuulantyöntö kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.

## Karsinnat

Kuulantyöntöön osallistuu 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan saa osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan saa osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja on 18,50 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021.

### Olympiaturnaukseen osallistuvat urheilijat

## Aikataulu
Karsintakierrokset kilpaillaan 30. heinäkuuta. Loppukilpailu käydään 1. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 1. elokuuta.

## Kilpailu

### Karsinnat

### Loppukilpailu

## Lähteet
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten keihäänheitto

**Miesten keihäänheitto [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion kesäolympialaisissa 2020]]** kilpailtiin 4.–7. elokuuta 2021 Uudella kansallisella stadionilla.

## Karsinnat

Keihäänheittoon osallistui 32 urheilijaa. Yhdestä maasta tapahtumaan sai osallistua korkeintaan kolme urheilijaa. Samoin kilpailutapahtumaan sai osallistua vain vuonna 2004 tai sitä ennen syntyneet urheilijat. Olympialaisten karsintaraja oli 85,00 metriä. Jos 32 urheilijaa huomioiden maarajoitteet ei ole rikkonut karsintarajaa, valitaan muut urheilijat rankingin perusteella. Rankingit julkaistiin 1. heinäkuuta 2021.

### Olympiaturnaukseen osallistuvat urheilijat

## Aikataulu
Karsintakierrokset kilpailtiin 4. elokuuta. Loppukilpailu käydään 7. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus oli 7. elokuuta.

## Kilpailu

### Karsinnat

### Loppukilpailu

## Lähteet
Jan Thomas Jenssen

**Jan Thomas Jenssen** (s. 1. huhtikuuta 1996) on norjalainen maastohiihtäjä. Hänen seuransa on Hommelvik IL.

Jenssen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran 3. joulukuuta 2017 Lillehammerissa, jossa hän oli 52:s yhdistelmäkilpailussa. Kaudella 2023–2024 hän voitti Rukan 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailun. Se oli hänen ensimmäinen osakilpailuvoittonsa ja palkintopallisijansa. Tour de Skillä hän sijoittui Toblachin 20 kilometrin vapaan hiihtotavan takaa-ajokilpailussa kolmanneksi. Kaudella 2024–2025 hän sijoittui toiseksi Rukan 20 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa. Hän sijoittui toiseksi Lillehammerin 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Tour de Skillä hän sijoittui kolmanneksi Val di Fiemmen 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa. Tour de Skin kokonaiskilpailussa hän oli kymmenes.

Skandinavia Cupissa Jenssen hiihti kolmesti palkintopallille kaudella 2017–2018 ja kerran kaudella 2018–2019.

Nuorten MM-tasolla Jenssen saavutti kaksi mitalia. Hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden viestissä Rasnovissa 2016 ollen kolmannen osuuden hiihtäjä Norjan joukkueessa, johon kuuluivat myös Mattis Stenshagen, Vebjørn Hegdal ja Johannes Høsflot Klæbo. Alle 23-vuotiaiden kilpailuissa Gomsissa 2018 Jenssen saavutti MM-hopeaa vapaan hiihtotavan sprintissä. Trondheimin MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui 20 kilometrin yhdistelmäkilpailussa neljänneksi.

## Lähteet
Kannelmäen peruskoulu

**Kannelmäen peruskoulu** on vuonna 1963 Helsingin Kannelmäkeen perustettu peruskoulu, joka toimii viidessä eri toimipisteessä. Kannelmäen peruskoulun suurin toimipiste sijaitsee Runonlaulajantiellä (Vuonna 2025-2027 , Runonlaulajantielle rakennetaan uudisrakennusta ja toimipiste on väistötiloissa Pelimannintiellä ja Kaarelan Raitilla). Kannelmäen peruskoulu on  Helsingin suurin koulu. Kannelmäen peruskoulussa opiskelee yli 1200 oppilasta. Runolaulajantien ja Kuninkaantammen lisäksi toimpisteitä sijaitsee Kanneltiellä ja Kaarelanraitilla.
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 2020 – miesten 4 × 100 m viestijuoksu

**Miesten 4 × 100 m viestijuoksu [[Kesäolympialaiset 2020|Tokion kesäolympialaisissa 2020]]** kilpaillaan 5.–6. elokuuta 2021. Viestijuoksu kilpaillaan Uudella kansallisella stadionilla.

## Karsinnat

Viestikilpailuun osallistuu 16 joukkuetta. Näistä kahdeksan valitaan MM-kilpailujen 2019 perusteella ja loput kahdeksan rankingin perusteella. Rankingit julkaistaan 1. heinäkuuta 2021. Yksi maa saa ilmoittaa kilpailuun yhden joukkueen.

### Olympiaturnaukseen osallistuvat joukkueet

## Aikataulu
Karsintakierrokset kilpaillaan 5. elokuuta. Loppukilpailu käydään 6. elokuuta. Palkintojenjakotilaisuus on 7. elokuuta.

## Kilpailu

### Alkuerät

#### Erä 1

#### Erä 2

### Loppukilpailu

## Lähteet