open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Santavaihde

**Santavaihde** (, vuonna 2016 myös nimellä Soravaihde		
) on Jokioisten Museorautatien liikennepaikka Humppilan kunnassa Kanta-Hämeessä. Se sijaitsee keskellä Palomäen peltomaisemaa 3,9&nbsp;kilometriä pohjoiseen Minkiön asemalta ja 3,9&nbsp;kilometriä etelään Humppilan asemalta ratakilometrillä&nbsp;4,1.

Alun perin liikennepaikka oli yksi kapearaiteisen Jokioisten rautatien liikennepaikoista. Se oli käytössä linjavaihteena koko rautatien toiminta-ajan liikenteen loppuvuosia lukuun ottamatta. Liikennepaikka käsitti pääraiteen vaihteen ja siitä koilliseen haarautuvan noin puolen kilometrin mittaisen pistoraiteen, joka päättyi soraharjuun ja siellä sijaitsevalle soranottopaikalle, josta ajettiin soraa rautatien rakennus- ja kunnossapitotarpeisiin sekä 1940-luvulla suoraan Jokioisten siirappitehtaan laajennustyömaalle.

## Nykytila

Nykyisin liikennepaikalla on vaihde ja sivuraide. Liikennepaikalle rakennettiin matkustajalaituri vuonna 2016, ja vaihde laitettiin paikoilleen 21–22. lokakuuta 2017. Soranottopaikalle johtanutta sivuraidetta on uudelleen rakennettu osan matkaa kesällä 2018. Rataa jatketaan noin puoliväliin vanhan soraraiteen linjausta noudattaen. Sivuraiteen pohja on näkyvissä lähes koko matkaltaan. Liikennepaikkamerkit laitettiin paikoilleen 22. kesäkuuta 2018, jolloin santavaihteen ensimmäinen osuus luovutettiin liikenteelle. Liikennepaikalle rakennettiin vuonna 2016 uusi, 11,5 metriä pitkä puinen henkilölaituri, ja pysähdykset sillä aloitettiin saman vuoden kesäkuussa. Liikennepaikalle ei ole tieyhteyttä, ja se palveleekin lähinnä läheisen laavun retkeilijöitä, mutta jo aiemmin se oli käytössä museorautatien resiinaretkien ruokailu-, levähdys- ja nuotiopaikkana.

Hiukan Santavaihteelta Minkiölle päin on alkuperäisen vesitornin paikka; läheisen mäen päällä olevan lähteen luona oleva vedenottojärjestelmä on osittain jäljellä. Vesitornirakennus purettiin huonokuntoisena sen jälkeen, kun vedenotto siirtyi Humppilaan jo ammattiliikenteen aikana. Rakennuksen ulkonäkö ja huonejako tunnetaan asiasta tehdyn perusteellisen haastattelun perusteella.

## Lähteet
Jeffrey Jones

**Jeffrey Duncan Jones** (s. 28. syyskuuta 1946 Buffalo, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänen tunnetuimpia roolitöitään ovat keisari Joosef II:na Miloš Formanin elokuvassa *[[Amadeus (elokuva)|Amadeus]]*, sekä elokuvat *[[Vaihdetaan vapaalle, Ferris]]* (1986), *[[Ed Wood (elokuva)|Ed Wood]]* (1994), *[[Paholaisen asianajaja (elokuva)|Paholaisen asianajaja]]* (1997) ja *[[Päätön ratsumies (elokuva)|Päätön ratsumies]]* (1999).

## Elämä ja ura
Jones syntyi Buffalossa New Yorkissa vuonna 1946. Myöhemmin perhe muutti Putneyyn Vermontiin. High schoolin jälkeen Jones opiskeli collegessa lääketiedettä.

Jones jätti collegen kesken saatuaan roolin teatterissa Minneapolisissa. Muutettuaan New Yorkiin Jones näytteli off-Broadwaylla. Hänen ensimmäiset merkittävät elokuvaroolinsa olivat komediassa *Iisi miljoona* (1983) ja keisari Joosef II:na elokuvassa *Amadeus* (1984). Jälkimmäisestä hän sai sivuosan Golden Globe -ehdokkuuden. Yksi Jonesin tunnetuimmista rooleista on rehtori Ed Rooneyna vuoden 1986 teinikomediassa *[[Vaihdetaan vapaalle, Ferris]]* (1986). Kaksi vuotta myöhemmin Jones esitti Charles Deetzia Tim Burtonin kauhukomediassa *[[Beetlejuice]]* (1988). Jones näytteli myös Burtonin elokuvissa *[[Ed Wood (elokuva)|Ed Wood]]* ja *[[Päätön ratsumies (elokuva)|Päätön ratsumies]]*.

Jonesin ura tyrehtyi pitkälti siihen, kun hänet tuomittiin vuonna 2002 seksikuvien ottamisesta 14-vuotiaasta pojasta ja lapsipornografian hallussapidosta. Jones tuomittiin viiden vuoden ehdolliseen vankeuteen, ja hänet rekisteröitiin seksuaalirikolliseksi. Myöhemmin Jones pidätettiin kahdesti siitä, että hän ei ollut rekisteröitynyt seksuaalirikolliseksi muuton jälkeen.

Tuomionsa jälkeen Jones on näytellyt elokuvissa enää harvoin. Hän on esittänyt A. W. Merrickiä lännensarjassa *[[Deadwood]]* (2004–2006) ja sen jatko-osassa 2019. Hän on näytellyt myös useasti teatterin lavalla Kaliforniassa.

## Lähteet
Palomäen seisake

**Palomäen seisake** () on Jokioisten Museorautatien seisake Humppilan kunnassa Kanta-Hämeessä. Liikennepaikka sijaitsee Taipaleentien tasoylikäytävän luona Palomäki-nimisen mäen ja talon pihapiirin tuntumassa 4,3&nbsp;kilometriä pohjoiseen Minkiön asemalta ja 3,5&nbsp;kilometriä etelään Humppilan asemalta ratakilometrillä&nbsp;3,7.

Alun perin liikennepaikka oli yksi kapearaiteisen Jokioisten rautatien liikennepaikoista. Se otettiin käyttöön  moottorivaunuliikenteen alkaessa 25. helmikuuta 1931 ja lakkautettiin 30. syyskuuta 1951. Liikennepaikalla on ollut kyläläisten talkootyönä rakentama pieni odotushuonerakennus, joka valmistui vuonna 1946. Rakennus oli käytössä liikennepaikan lakkauttamiseen saakka; se purettiin samalla kertaa kuin rataosuuskin vuonna 1975. Rakennuksen ulkonäkö ja rakenne tunnetaan. 

Jokioisten Museorautatie otti seisakkeen uudelleen käyttöön 5. kesäkuuta 1994, kun uudelleenrakennettu osuus Minkiöltä Humppilaan vihittiin käyttöön.

Nykyisin liikennepaikalla ei ole asemarakennusta, ainoastaan seisakkeen nimikyltti ja lyhyt laituri. Ratapihaa tai sivuraiteita ei ole. Museorautatien henkilöjunat pysähtyvät liikennepaikalla tarvittaessa. 

Palomäkeä käytettiin useana vuotena junanlähetyspaikkana Humppilan toripäivän yhteydessä, jolloin sen ja Humppilan välillä liikennöi erityinen torijuna. 

## Lähteet
Kermalan seisake

**Kermalan seisake** (, ratakm 1+700) on Jokioisten Museorautatien seisake Humppilan kunnassa Kanta-Hämeessä. Liikennepaikka sijaitsee Selkätien tasoylikäytävän luona 6,3&nbsp;kilometriä pohjoiseen Minkiön asemalta ja 1,5&nbsp;kilometriä etelään Humppilan asemalta ratakilometrillä&nbsp;1,7.

Muista museorautatien seisakkeista poiketen Kermalan seisake ei alun perin kuulunut Jokioisten rautatien liikennepaikkoihin. Kermalan seisakkeen lähellä sijaitsi 1930-luvulla Huhtaa-niminen seisake. Jokioisten Museorautatie otti seisakkeen käyttöön 5. kesäkuuta 1994, kun uudelleenrakennettu osuus Minkiöltä Humppilaan vihittiin käyttöön.

Liikennepaikalla ei ole asemarakennusta, ainoastaan seisakkeen nimikyltti sekä lyhyt laituri. Ratapihaa tai sivuraiteita ei ole. Museorautatien henkilöjunat pysähtyvät liikennepaikalla tarvittaessa. 

Humppilan toripäivän aikana viikko ennen juhannusta Humppilan ja Kermalan välillä liikennöi torijuna, ja tällöin Kermala toimii junanlähetyspaikkana.  Vuoteen 2003 saakka juna liikennöi Humppilasta Palomäkeen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*vaunut.org: Kuva Kermalan seisakkeelta
Apueläin

**Apueläin** on tutkijoiden käyttämä nimitys suomalaisen tietäjän lähinnä yliluonnollisina apureina pitämistä todellisista elätti-eläimistä, jotka eivät kuitenkaan olleet suoranaisesti kesyjä kotieläimiä. Tunnetuimpia olivat käärmeet. Käärmeiden arveltiin olevan sukua salamoille ja siten taivaan jumalalle, johtuen osittain sahalaita-kuviosta niiden selässä. Käärmeitä käytettiin sairaiden hoidossa, myös pelästyttämisessä. Pelätyt käärmeet antoivat tietäjälle arvovaltaa.

Toisinaan on pidetty myös korppeja eli *kaarne*ita. Tässä saattaa olla taustalla sama ikivanha perinne kuin skandinaaveilla, joilla korpit ovat jopa ylijumala Odinin apureita.

Tietäjä saattoi myös käyttää kaloja toimituksissaan. Esimerkiksi ihmisen saattoi pilata eli sairastuttaa, jos hänen hiuksensa tai kynnenpalansa laittoi kalan suuhun, ja päästi kalan karkuun. Kala vei ihmisen osan veden pohjan läpi Tuonelaan ja ihmisen osan kurja kohtalo heijastui jotenkin ihmiseen itseensä, sairastuttaen hänet.

Merkittävin kala oli tietäjälle usein hauki. Kaivossa tai lähteessä kasvoi toisinaan sinne siirretty *kaivohauki*, jota pidettiin paitsi puhdistamassa vettä elukoista, usein myös tietäjän yliluonnollisena apurina.
## Lähteitä
* Siikala, Anna-Leena 1992: *Suomalainen šamanismi: mielikuvien historiaa.* Suomalaisen kirjallisuuden seura, Helsinki. 
* Martti Haavio: Suomalainen mytologia (1967)
Risto Nuuros

**Risto Nuuros** (s. 26. joulukuuta 1950 Suomusjärvi) on suomalainen entinen suunnistaja, joka ylsi neljä kertaa MM-mitaleille 1970-luvulla. Nykyisin hän toimii maanmittausneuvoksena Suomen maa- ja metsätalousministeriön alaisessa Maanmittauslaitoksessa.

Nuuros valittiin ensi kertaa suunnistuksen MM-kisamiehistöön Stare Splavyn kisoihin 1972. Henkilökohtaisessa kisassa hän oli parhaana suomalaisena seitsemäs, mutta viestissä iski epäonni, kun hän kolmannella osuudella leimasi väärällä rastilla. Suomen suoritus hylättiin ja Suomea hitaammin reitin kiertänyt Unkari nousi pronssille. Hylkäyksen koki tosin myös Suomea nopeampi Norjan joukkue. Kaksi vuotta myöhemmin Viborgin MM-kisoissa Nuuros suunnisti jo mitalien tuntumaan neljänneksi, ja viestistä tuli vihdoin uran ensimmäinen arvokisamitali. Hopeajoukkueessa olivat Nuuroksen lisäksi Hannu Mäkirinta, Markku Salminen ja Seppo Väli-Klemelä. Aviemoren MM-kisoissa 1976 Nuuros joutui jälleen henkilökohtaisessa kisassa tyytymään neljänteen sijaan ja viestiin hän ei osallistunut.

Uransa ainoan henkilökohtaisen MM-mitalin Nuuros sai Kongsbergin kisoissa 1978, kun 21 rastin radan kiersi häntä nopeammin vain Norjan Egil Johansen. Viestijoukkueen ankkurina Nuuros toi Suomen pronssille seitsemän sekuntia Sveitsin edellä. Miehen MM-ura päättyi Tampereen kisoissa 1979, jossa hän oli jälleen henkilökohtaisella matkalla paras suomalainen sijoittuessaan seitsemänneksi. Viestissä suosikkina matkaan lähtenyt Norja putosi kyydistä kahdella ensimmäisellä osuudella, ja Seppo Keskinarkauksen, Hannu Kottosen, Risto Nuuroksen ja Ari Anjalan muodostaman joukkueen edellä maaliin saapui vain Ruotsi, joka teki eroa Suomeen yli 15 minuuttia.

PM-kisoissa Risto Nuuros ylsi viestikultaan poikien sarjassa 1970 ja Simo Nurmisen, Tuomo Peltolan ja Seppo Väli-Klemelän kanssa miesten sarjassa 1973. Ainoaksi henkilökohtaiseksi PM-mitaliksi jäi Tanskan Hortensissa 1975 hankittu pronssi. 

Risto Nuuros edusti Suomusjärven Sisua, jonka joukkue ei hänen aikanaan yltänyt Jukolan viestissä vuoden 1974 kahdeksatta sijaa korkeammalle. Suomen mestaruuteen Nuuros ylsi kahdesti.

Vuodesta 1974 Risto Nuurosta valmensi Jukka Kalliokoski, joka toimi myös maailmanmestari Outi Borgenströmin valmentajana.

## Saavutukset

* MM-hopeaa henkilökohtaisella matkalla 1978 sekä viestissä 1974 ja 1979
* MM-pronssia viestissä 1978
* MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla neljäs 1974 ja 1976, seitsemäs 1972 ja 1979
* PM-kultaa viestissä 1973
* PM-pronssia henkilökohtaisella matkalla 1975
* SM-kultaa normaalimatkalla 1973 ja pitkällä matkalla 1977

## Lähteet
Robert Hunter (pyöräilijä)

**Robert Hunter** (s. 22. huhtikuuta 1977 Johannesburg) on eteläafrikkalainen maantiepyöräilijä, Ranskan ja Espanjan ympäriajoissa etappeja voittanut kirimies.

Hunter aloitti ammattilaisuransa Lampre-tallissa vuonna 1999, jolloin hän voitti Espanjan ympäriajon ensimmäisen etapin ja sijoittui pistekilpailussa toiseksi. Seuraavana vuonna hän voitti Alankomaiden ympäriajossa toisen ja kolmannen osuuden sekä pistekilpailun ja sijoittui kokonaiskilpailussa toiseksi. Maantieaika-ajon MM-kilpailussa hän oli viidestoista. Vuonna 2001 Hunter voitti Espanjan ympäriajon seitsemännentoista etapin ja sijoittui Ranskan ympäriajon toisella etapilla kolmanneksi.

Kaudella 2002, Mapei-tallissa ajaessaan, Hunter sijoittui kahdenneksitoista Flanderin ympäriajossa. Lisäksi hän oli kuudes Gent-Wevelgemissä ja voitti Puolan ympäriajon avausetapin.

Seuraavat kaksi vuotta Hunter ajoi Rabobank-tallissa. Vuonna 2004 hän voitti Qatarin ympäriajon kokonaiskilpailun sekä Sveitsin ympäriajon kolmannen ja viidennen osuuden. Kaudet 2005–2006 Hunter edusti Phonak-joukkuetta. Avausvuosi sveitsiläistallissa toi hänen meriittilistalleen ykköstilan Doha International GP:ssä sekä etappivoitot Setmana Catalana -kilpailussa, Georgian ympäriajossa ja Välimeren ajossa. Seuraavana vuonna hän voitti Afrikan aika-ajomestaruuden ja oli maantieajossa kolmas.

Vuodet 2007-2009 Hunter edusti Barloworld-tallia. Maaliskuussa 2007 hän voitti Volta Ao Santarem -etappikilpailun ja sijoittui kymmenenneksi Milano–San Remossa. Toukokuussa hän oli paras Tour de Picardie -kilpailussa. Ranskan ympäriajossa Hunter oli vahva usealla kirietapilla: hän oli neljäs toisella, viides kolmannella ja toinen neljännellä etapilla. Kilpailun yhdennellätoista osuudella, Marseille–Montpellier, Hunter lopulta onnistui täydellisesti loppukirinsä ajoituksessa, ylitti maalilinjan ensimmäisenä ennen Fabian Cancellaraa ja toi villillä kortilla kilpailussa mukana olleelle Barloworld-tallille jo toisen etappivoiton Mauricio Solerin voiton lisäksi. Seuraavalla etapilla Hunter sijoittui kolmanneksi ja kilpailun päätösosuudella neljänneksi. Pistekilpailussa hän sijoittui toiseksi Tom Boonenin jälkeen.

Vuonna 2008 Hunter voitti kaksi etappia Intaka Tech Worlds View Challenge -kilpailussa sekä neljännen etapin GP CTT Correios de Portugal -ajossa. Vuonna 2009 hän voitti Välimeren ajon neljännen osuuden ja Giro del Trentino -etappikilpailun kolmannen etapin. Italian ympäriajossa hän oli seitsemännellä osuudella toinen.

Hunter siirtyi kauden 2010 alussa Garmin-Transitions-talliin. Hän voitti samana vuonna Vuelta a Murcian kaksi ensimmäistä etappia. Kaudella 2011 hän edusti Team RadioShackiä. Hän voitti Tour de Mumbai II -kilpailun ja Itävallan ympäriajon ensimmäisen etapin. Viimeisinä ammattilaisvuosinaan 2012–2013 hän ajoi Garmin-joukkueessa.

## Lähteet
*Robert Hunter Trap–Friis-tietokannassa
*Profiili www.cyclingarchives.com-sivustolla 
### Viitteet
Lauluja rakastamisen vaikeudesta (Leevi and the Leavingsin albumi)

**Lauluja rakastamisen vaikeudesta** on Leevi and the Leavingsin kokoelma-albumi, joka julkaistiin vuosina 1994 ja 1999.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Lähteet
Piemonte Volley

**Piemonte Volley**, sponsorinimeltään **Bre Banca Lannutti Cuneo**, on italialainen lentopallojoukkue, joka pelaa Italian A1-liigassa. 

Cuneon joukkue on kuulunut jo kauan Italian A1-liigan kestomenestyjiin. 2006 vuonna joukkue voitti muun muassa Italian Cupin. Cuneossa ovat pelannut muun muassa Suomen lentopallomaajoukkueen entinen kapteeni Tuomas Sammelvuo sekä maailman parhaimmaksi lentopalloilijaksi arvostettu Giba. Cuneosta Giba lähti 2006–2007 kauden päätteeksi kovatasoiseen Venäjän liigaan.

Kaudella 2006–2007 Cuneon joukkue voitti A1-liigan runkosarjan, mutta putosi lopulta Play-Off -peleissä välierissä Piacenzan joukkueelle. Italian A1-liigan voitti kaudella 2006–2007 lopulta Sisley Volley, joka oli runkosarjassa kolmannella sijalla.

## Saavutukset
* Italian cupin voitto 1995–1996, 1998–1999, 2001–2002, 2005–2006 
* Italian supercupin voitto 1996, 1999, 2002 
* CEV Cupin voitto 1995–1996, 2001–2002   
* Cup-voittajien cupin voitto     1996–1997, 1997–1998 
* Euroopan supercupin voitto  1996, 1997 

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
Simo Nurminen

**Simo Nurminen** (s. 2. tammikuuta 1949 Tampere) on suomalainen entinen suunnistaja, joka ylsi kaksi kertaa MM-mitaleille vuonna 1978.

Simo Nurminen edusti Suomea suunnistuksen PM-kisoissa jo nuorten sarjassa, ja miesten puolella hän suunnisti Bergenin 1973 kisoissa viestivoittoon Risto Nuuroksen, Tuomo Peltolan ja Seppo Väli-Klemelän kanssa. MM-edustajaksi Nurminen kelpuutettiin vasta Kongsbergin kisoihin syksyllä 1978. Ensikertalainen saalisti kisoista kaksi pronssia, kun hän henkilökohtaisen kilpailun lisäksi suunnisti viestin kolmannen osuuden. Vuotta myöhemmin kotikulmilla, Tampereen MM-kisoissa Nurminen jäi henkilökohtaisella matkalla 24:nneksi eikä päässyt viestimiehistöön.

Nurminen voitti urallaan neljä Suomen mestaruutta ja edusti muun muassa Tampereen Pyrintöä, Ikaalisten Nousevaa Voimaa ja Kankaantaan Kisaa.

## Saavutukset

* MM-pronssia henkilökohtaisella matkalla ja viestissä 1978 
* MM-kisoissa henkilökohtaisella matkalla 24:s 1979 
* PM-kultaa viestissä 1973
* SM-kultaa normaalimatkalla 1977 sekä pitkällä matkalla 1975 ja 1980–81 

## Lähteet
Kolbäckin silta

**Kolbäckin silta** () on siltayhteys itäisessä Uumajassa. Se koostuu kahdesta sillasta, 530-metrisestä Pylonbronista ja 170-metrisestä Lillåbronista, joilla on yhteensä pituutta 700 metrin verran. Kolbäckin sillan on suunnitellut Inger Berglund, ja sitä alettiin rakentaa vuonna 1998. Käyttöön se vihittiin 5. syyskuuta vuonna 2001. Sillan ylittää Eurooppatie E4.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tietoa Kolbäckin sillasta Uumajan virallisilla sivuilla
Johnny Wayne

**Johnny Wayne** (alun perin **John Louis Weingarten**, 28. toukokuuta 1918 Toronto, Kanada – 18. heinäkuuta 1990) oli tunnettu kanadalainen koomikko ja komediakäsikirjoittaja. Hän oli parhaiten tunnettu komediaparivaljakon "Wayne ja Shuster" yhteydestä, aisaparinaan Frank Shuster. Heitä pidetään kanadalaisen TV-komedian "isinä" ja he tekivät yhteistyötä 1930-luvulta lähtien, esiintyen näyttämöllä, radiossa ja televisiossa. Wayne kuoli syöpään ja on haudattu kotikaupunkiinsa Torontoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Glory Glory Man United

**Glory Glory Man United** on jalkapallojoukkue Manchester Unitedin kannustuslaulu, jonka sävelmä on The Battle Hymn of the Republicista.

Ensimmäistä kertaa ManUn kannattajat lauloivat laulua 1960-luvulla ja se onkin nykyään suosittu fanien kesken. Myös Tottenhamilla ja Leeds Unitedilla on oma versionsa laulusta.

## Sanat
:Glory, glory, Man United,
:Glory, glory, Man United,
:Glory, glory, Man United,
:As the Reds go marching on, on, on.

:Just like the Busby Babes in days gone by
:We'll keep the red flags flying high
:You're gonna see us all from far and wide
:You're gonna hear them as they sing with pride

:United! Man United!
:We're the boys in red and we're on our way to Wem-ber-ly
:Wem-ber-ly! Wem-ber-ly!
:We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly
:Wem-ber-ly! Wem-ber-ly!
:We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly

:In '77 it was Docherty
:Atkinson will make it '83
:And everyone will know just who we are
:They'll be singing 'Que Sera Sera'

:United! Man United!
:We're the boys in red and we're on our way to Wem-ber-ly
:Wem-ber-ly! Wem-ber-ly!
:We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly
:Wem-ber-ly! Wem-ber-ly!
:We're the famous Man United and we're going to Wem-ber-ly

:Glory Glory Man United
:Glory Glory Man United
:Glory Glory Man United
:As the Reds go marching on! On! On! (3x)
Crimes of the Future

**Crimes of the Future** on David Cronenbergin ohjaama, tuottama, kuvaama leikkaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1970. Kuten Cronenbergin aiempi elokuva ''Stereo'' myös *Crimes of the Future* kuvattiin äänettömänä ja siihen lisättiin jälkeenpäin kertojan ääni. Kertojana on Ronald Mlodzikin esittämä hahmo Adrian Tripod.
Frank Shuster

**Frank Shuster** O.C. (5. syyskuuta 1916 Toronto, Kanada – 13. tammikuuta 2002, Toronto) oli kanadalainen koomikko ja komediakäsikirjoittaja. Hän on parhaiten tunnettu Johnny Waynen kollegana komediaduosta "Wayne ja Shuster", joita yhdessä pidetään kanadalaisen TV-komedian "isinä".

Frank Shuster oli Teräsmies-sarjakuvan luojan, Joe Shusterin serkku. Hän kuoli keuhkokuumeeseen.

## Aiheesta muualla
* 

## Lähteet
Rashomon – paholaisen temppeli

**Rashomon – paholaisen temppeli**, myös **Rashomon – paholaisen portti**, () on vuonna 1950 ensi-iltansa saanut japanilainen elokuva. Sen on ohjannut Akira Kurosawa, ja elokuva perustuu kahteen Ryūnosuke Akutagawan kirjoittamaan tarinaan. Rashomon sai Venetsian elokuvajuhlien Kultaisen leijonan vuonna 1951. Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon se sai erikoispalkintona, koska tätä palkintoa ei virallisesti vielä ollut perustettu.

Rashomon oli Kurosawan läpimurtoelokuva, ja sen jälkeen yleensäkin japanilainen elokuva on noussut kansainväliseen suosioon. Elokuvaa pidetään yhtenä Kurosawan parhaista, ja myös näyttelijä Toshiro Mifune tuli sen kautta tunnetuksi.

## Juoni
Roisto raiskaa naisen ja murhaa tämän puolison. Siltä ainakin vaikuttaa. Mutta kun tarina kerrotaan neljästä eri näkökulmasta – naisen, roiston, murhatun miehen ja todistajan – ei enää ole lainkaan varmaa, mitä todella tapahtui. Tarinasta tulee entistä ristiriitaisempi. Kenen sanaan ja tekoihin on uskominen? Alkaa vaikuttaa siltä, ettei yksikään neljästä tarinasta ole erityisen totuudenmukainen.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Japanilaisissa kriitikoissa herätti hämmästystä, että elokuva sai lännessä myönteisen vastaanoton. Epäiltiin, että syynä oli toisaalta sen eksoottisuus, toisaalta se, että se on japanilaisia elokuvia länsimaisempi. Heidän näkemyksensä mukaan Kurosawa otti liiaksi vapauksia aineistoon nähden. Kurosawa puolestaan näki japanilaisten kriittisen asenteen johtuvan juuri siitä, että elokuva menestyi lännessä, mikä herättää epäilyksiä sen aitoudesta.

Elokuvassa kuvataan murhaa ja raiskausta neljän todistajan kertomien selostusten kautta. Elokuvan juoni asettaa totuuden luonteen kyseenalaiseksi. Katsojan on kuitenkin määrä omaksua epätoivon sijaan myönteinen asenne, huomata esimerkiksi köyhä mies, joka ottaa hylätyn lapsen suojaansa.

*[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* Timo Peltosen mukaan Kurosawa poikkeaa elokuvaperinteestä, jossa roolihenkilö voi valehdella, mutta näytetyn takauman pitää kertoa totuus. Elokuva ei kuitenkaan torju katsojaa, vaan päinvastoin vetää hänet mukaan pohtimaan totuutta. Kurosawa tekee loppuratkaisusta toisenlaisen kuin Akutagawan tarinoiden pessimistinen päätös. Kriitikon mukaan sodan jälkeen tarvittiin toivonkipinää.

Kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa äänesti vuonna 1979 luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja *Rashomon* pääsi mukaan kahdeksalla äänellä. BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti sen vuonna 2018 kaikkien aikojen neljänneksi parhaaksi ei-englanninkieliseksi elokuvaksi.

## Sovitukset
*Rashomon* on vaikuttanut voimakkaasti myöhempiin takaumiin perustuviin elokuviin. Martin Ritt on ohjannut *Rashomonista* western-version *[[Häväisty]]* (1964).

## Lähteet
Copra Piacenza

**Copra Piacenza** eli **Piacenza** on Italian A1-liigassa pelaava lentopallojoukkue Piacenzan kaupungista. Joukkue oli 2006-2007 kaudella Italian A1-liigassa toinen häviten finaalisarjan 3-0 Sisley Volleyn joukkueelle. Piacenza voitti 2006 kaudella arvostetun Top Teams Cupin. Italian A1-liigaan joukkue nousi 2002 voittamalla A2-liigan.

Suomen lentopallomaajoukkueen kapteeni Tuomas Sammelvuo on myös pelannut Piacenzassa, A1-liigassa 2002-2003 kaudella. Kaudella 2009-2010 Piacenzassa pelasi Matti Oivanen.

## Saavutukset
* Mestareiden liigan hopeaa 2008
* Italian A1-liigan hopeaa
* CEV Cupin hopeaa 2007 
* Italian A1-liigan pronssia 2005 
* Top Teams Cupin kultaa 2006
* Italian Mestaruus A2-liigassa 2002
* Italian Cup kultaa A2-liigassa 2002
* Italian Mestaruus Beach Volleyssa 2002

## Joukkue
*  2  Michal Rak
*  4  Simone Mazza
*  5  Matteo Piano
*  6  Marco Meoni
*  7  Leonel Marshall
*  8  Michele Grassano
*  9  Dante Boninfante
* 10  Valdir Sequeria
* 11  Hristo Zlatanov
* 12  Gianluca Durante
* 13  Joao Paulo Bravo Pereira
* 14  Pietro Rinaldi
* 15  Matti Oivanen
* 17  Tine Urnaut
* 18  Novica Bjelica
Pallavolo Modena

**Pallavolo Modena** on italialainen lentopalloseura Modenasta. Se on kautta aikojen menestyksekkäin lentopalloseura Italiassa. Seura on voittanut maailman parhaimpana pidettävän Italian A1-liigan peräti yksitoista kertaa, sekä maailman arvostetuimman seurakilpailun Mestareiden liigan neljä kertaa. 

## Saavutukset

### Italiassa

* Italian mestari - 11 kertaa
* Italian Cup - 10 kertaa
* Italian Supercup - 1 kerran

### Euroopassa

* Mestareiden liiga - 4 kertaa
* CEV-Cup - 4 kertaa
* Cup-Winner´s cup - 4 kertaa
* Challence cup - 1 kerran
* Supercup - 1 kerran

### Tuplat

1988, 1989, 1995, 1998, **(4)**

### Triplat

1986, 1995, 1997 **(3)**

## Historia

Modena pääsi nauttimaan A1-liigan mestaruudesta ensimmäisen kerran kaudella 1972 sekä kaudella 1974. Kauden 1974 jälkeen joukkue voitti jälleen mestaruuden kaudelta 1976. Kaudella 1979 sekä 1980 joukkue otti kotimaisen cupin voitot sekä cup-voittajien cupin voiton 1980. CEV-Cupin voittoa joukkue juhli peräti kolmena vuotena peräkkäin vuosina 1983,1984 sekä 1985. Kauden 1985 joukkue saavutti myös kotimaisen cup mestaruuden. Seuraava joukkueen todellinen menestys putki Italian A1-liigassa tapahtui 1980-luvun puolivälissä. Pallavolo Modena voitti neljä mestaruutta peräkkäin kausien 1985-1989 välillä. Seuraavat A1-liigan mestaruudet joukkue nappasi kausilta 1995, 1997 sekä viimeisin kaudelta 2002. Lentopallon Mestareiden liigan voittoa joukkue juhli kolmena kautena peräkkäin kausina 1996, 1997 sekä 1998. Neljännen mestaruutensa joukkue oli ottanut Euroopassa vuonna 1990. 

## Muuta

Cimone Modenassa on pelannut suomalaisista lentopalloilijoista Jouni Parkkali ja Petteri Laurila, joka voitti joukkueen kanssa Modenan viimeksi voittaman A1-liigan mestaruuden 2002 vuonna.  Parkkali pelasi Modenassa 1981-1982 kaudella menestyksekkäästi voittaen Italian Cupin hopeaa sekä etenemällä välieriin liigassa.

Cimone Modena on myös yhteistyössä Lentopallon SM-liigassa pelaavan Raision Loimun kanssa tiiviisti. Modenan ja Loimun yhteistyö sopimus mahdollistaa Loimun pelaajien leireilyn Italiassa, ja Modenan pelaajien pelaamisen Loimussa mikäli pelipaikka ei aukea joukkueessa. Modena ja Loimu pelasivat suomalaisseuran 50-vuotisjuhlaottelun jonka suomalaisjoukkue voitto yllättäen 3-2. 

## Lähteet
Kanadan Grand Prix 1996

**Kanadan Grand Prix 1996** oli Formula 1 -sarjan historian 589. osakilpailu. Se ajettiin 16. kesäkuuta Circuit Gilles Villeneuvella. Williams-talli otti kilpailussa kaksoisvoiton, kun Damon Hill ajoi ruutulipulle ensimmäisenä ja kotiyleisön edessä ajanut Jacques Villeneuve tuli toiseksi.

## Aika-ajo

## Kilpailun tulokset

## Muuta

*Nopein kierros: Jacques Villeneuve 1.21,916 (67)
*Michael Schumacher starttasi kilpailuun muiden takaa, koska mekaanikot työskentelivät vielä hänen autonsa ympärillä muiden lähtiessä lämmittelykierrokselle

### Merkkipaaluja

*Martin Brundlen 150. kilpailu
*Mercedes saavutti 200 MM-pisteet rajan
*Renault'n 80. voitto

### Johtokierrokset

### MM-tilanne -kuljettajat

### Valmistajien MM-tilanne

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuvia kilpailusta
Onnenapila

** Onnenapila** tarkoittaa seuraavia asioita:
* neliapila, nelilehtinen apilan muoto
* onnenkäenkaali *Oxalis tetraphylla*, huonekasvi
Verenimijät

**Verenimijät** (*Rabid*) on David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama kanadalainen kauhuelokuva vuodelta 1977.

## Juoni
Epäonnisen hoitotoimenpiteen seurauksena potilaalle syntyy verenhimoinen lisäke, joka levittää vesikauhumaista tautia.

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Kari Salminen kuvaa *Verenimijöitä* kylmän kliiniseksi kauhuelokuvaksi, joka esittää fantasian varjolla kiusallisia kysymyksiä sairaudesta, yhteiskunnallisesta kontrollista ja sukupuolisesta hierarkiasta. Hän antaa elokuvalle neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”.

## Lähteet
Fast Company

**Fast Company** on David Cronenbergin ohjaama elokuva vuodelta 1979. Elokuva kuvattiin pääasiassa Edmonton International Speedway -kilparadalla Edmontonissa. Fast Company on ensimmäinen Cronenbergin pitkä elokuva, joka ei perustu hänen omalle idealleen.

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 elokuva saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

## Lähteet
Mayenne

**Mayenne** on Ranskan departementti numero 53, joka on saanut nimensä Mayenne-joen mukaan. Departementti sijaitsee Länsi-Ranskassa Pays de la Loiren  hallintoalueella. Departementti on pinta-alaltaan 5&nbsp;175 neliökilometriä ja siellä on 299&nbsp;000 asukasta (vuonna 2006). Mayennen pääkaupunki on Laval. Mayenne on jaettu edelleen kolmeen arrondissementtiin, 32 kantoniin ja 261 kuntaan.

Mayennen departementti syntyi Ranskan vallankumouksen yhteydessä 4. maaliskuuta 1790. Mayenne muodostettiin osasta Mainen provinssia.

## Katso myös
* Luettelo Mayennen kunnista

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Mayennen departementin kotisivut
Viimeinen yhteys: The Dead Zone

**Viimeinen yhteys: The Dead Zone** () on David Cronenbergin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1983. Se perustuu Stephen Kingin romaaniin *[[Kosketus (romaani)|Kosketus]]*. Siinä viisi vuotta koomassa maannut mies (Christopher Walken) huomaa herättyään saaneensa selvänäköisyyskyvyn.

## Arvioita
*Viimeinen yhteys* sai heti ilmestyttyään erittäin positiivisen vastaanoton kriitikoilta. Rotten Tomatoes -sivustolla elokuva on saanut käyttäjiltä 91% arvosanakseen. Sivusto kuvailee elokuvaa: "David Cronenbergin vakaan ohjauksen ja Christopher Walkenin rikastuttavan tulkinnan yhdistelmä tekee *Viimeisestä yhteydestä* yhden varmaotteisimmista Stephen King -filmatisoinneista."

*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Kati Sinisalo sanoo *Viimeistä yhteyttä* surumielisyydessään ja hillityssä tyylissään harvinaisen hienoksi kauhuelokuvaksi. Hän antaa sille neljä tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”erinomainen”. *VideoHound’s Golden Movie Retriever* pitää elokuvaa hyvänä Kingin romaanin filmatisointina ja antaa sille kolme tähteä neljästä.

## Lähteet
Videodrome – tuhon ase

**Videodrome – tuhon ase** on David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama surrealistinen tieteistrilleri vuodelta 1983. Elokuvan juoni kertoo pienen kaapeli-TV-aseman johtajasta, joka löytää salaperäisen satelliittisignaalin ja joutuu äärimmäisten väkivalta- ja surmakuvausten pauloihin.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat *Videodromen* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. *Helsingin Sanomien* Helena Ylänen kehui elokuvaa tuoreeltaan tyylikkääksi ja persoonalliseksi työksi, joka kuitenkin viileydellään ja siisteydellään osoittaa kauhuelokuvagenrelle tyypillisen tyhjyyden: ”Katsojan ajatus pysyy kirkkaana, eikä siitä ole tämän aihepiirin kyseessä ollen yksinomaan hyötyä”. Ylänen mainitsee James Woodsin pääroolin miellyttävän hillitysti tehdyksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Criterion Collection essay by Carrie Rickey 
*Criterion Collection essay by Tim Lucas 

### Arvostelut
*
Partido Justicialista

**Partido Justicialista** (PJ) on argentiinalainen puolue, joka vuoden 2005 vaalien jälkeen on edustajainhuoneen suurin yksittäinen puolue (116 paikkaa 257:stä). Puolueen perusti Juan Perón vuonna 1945 ja se kannattaa peronismia, Perónin ajatuksille perustuvaa poliittista suuntausta. Puolueen nimi tulee sanoista *justicia* (oikeudenmukaisuus) ja *socialista* (sosialisti(nen)). Sen kannattajia nimitetään nimillä *peronistas* tai *justicialistas*. Se kuuluu kristillisdemokraattisten puolueiden Organización Demócrata Cristiana de Américaan.

Puolue oli kielletty Perónin karkotuksen jälkeen 1955, jolloin *Revolución Libertadora* (vapautusvallankumous) -niminen sotilasvallankaappaus poisti Perónin vallasta aina vuoteen 1973. Sekä *El Proceson* aikana, kunnes vaalit järjestettiin 1983.

PJ ei sijoitu sujuvasti mihinkään vakiintuneeseen poliittiseen ryhmittymään. Sen kannattajina on ollut sekä vasemmistosissejä (Montoneros) sekä äärioikeistolaisia kuolemanpartioita (José López Rega ja Alianza Anticomunista Argentina).

PJ hävisi ensimmäiset sotilasvallan jälkeiset vaalit 1983 sosialistiselle Unión Cívica Radicalille. Justialistipresidentti Carlos Menem (1989–1999) harjoitti uusliberaalia politiikkaa, jonka jälkeen PJ hävisi vaalit siitä itsestään irtautuneelle FrePaSolle ja UCR:lle, mutta keräsi lisää kannatusta 2001 vaaleissa ja puolueen Eduardo Duhalde joutui senaatin valitsemana presidentiksi talousromahduksen aikaan ja sen jälkeen.

Vuoden 2003 vaaleissa puolue hajosi kolmeen osaan, kun kolme sen eri faktiota tuki eri presidenttiehdokkaita: Carlos Menemia, Néstor Kirchneria (Duhalden tukema) ja Adolfo Rodríguez Saáta. Kirchnerin voiton jälkeen puolue ryhmittyi hänen taakseen entistä vasemmistolaisemmalla linjalla. Myös vuoden 2005 vaaleissa kaksi ryhmittymää oli toisiaan vastassa. Buenos Airesin provinssissa presidentin vaimo Cristina Fernández de Kirchner ja entisen presidentin vaimo Hilda de Duhalde olivat toisiaan vastassa. Fernández valittiin vasemmistolaisemman Frente para la Victoria -ryhmittymän tuella. Frente para la Victoriaa vastassa ovat Duhalden ja Menemin tukijat (Frente Justicialista).

Partido Justicialista valitut Argentiinan presidentit ovat olleet Juan ja Isabel Perónin lisäksi Alberto Fernández, Héctor Cámpora, Carlos Menem, Adolfo Rodríguez Saá, Eduardo Camaño, Eduardo Duhalde, Néstor Kirchner ja Cristina Fernández de Kirchner.

## Aiheesta muualla
* http://www.pj.org.ar
M. Butterfly

**M. Butterfly** on David Cronenbergin ohjaama elokuva vuodelta 1993. Se perustuu David Henry Hwang'in samannimiseen näytelmään.
Leipefilene

**Leipefilene** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Iolaoksen ja Megaran — Herakleen entisen puolison — tytär. Herakles oli antanut Megaran puolisoksi Iolaokselle suoritettuaan kaikki kaksitoista tehtäväänsä.

Leipefilenen kauneutta verrattiin Olympoksen jumalattariin, ja hän synnytti miehelleen Fylaalle pojan, Hippoteen, ja tyttären, Theron.

## Lähteet
NEC PC-8801

**NEC PC-8801** (lyhenne **PC-88**) on NEC Corporation kehittämä mikrotietokone, joka julkaistiin Japanissa vuonna 1981. Vaikka laite otettiin hyvin vastaan, sitä ei koskaan viety ulkomaisille markkinoille. PC-8801 oli ensimmäisiä tietokoneita, jotka hyödynsivät Zilog Z80 -mikroprosessoria.

Tietokonetta on sanottu tunnusomaiseksi japanilaisista henkilökohtaisista tietokoneista.

## Laitteisto

*Suoritin: PD9002
*Resoluutiot: 640 × 200, 640 × 400, 320 × 200, 320 × 400
*Muisti: 1,5 Mt ROM, 512 kt RAM

PC-8801:n äänentoisto oli kehittyneempi kuin monessa muussa 1980-luvun alun tietokoneessa. Värejä koneessa oli yhteensä 512, joista se kykeni näyttämään kahdeksan samanaikaisesti.

## Ohjelmisto
Alusta oli suosittu indie-videopelien kehittäjien keskuudessa. Alustalle pelejä tekevät tulivat myöhemmin tunnetuiksi merkittävissä pelisarjoissa.

Alustan hidas näyttöpäivitys oli haitallista toimintapeleissä, jonka johdosta monet kehittäjät keskittyivät tekstiseikkailupeleihin ja roolipeleihin.

Yksinomaan PC-8801:lle tarkoitettuja ohjelmia tuotti usea japanilainen videopeliyritys, joista esimerkkeinä Enix, Square, Bandai, HAL Laboratory sekä MicroCabin. Osa Konamin ja muutaman muun pelivalmistajan kehittämistä peleistä julkaistiin saman vuoden aikana PC-8801:n ohella MSX:lle. Pelisarjoja, joiden ensimmäisenä alustana on ollut PC-88, ovat *[[Snatcher]]*, *[[Dragon Slayer]]*, *[[Ys (pelisarja)|Ys]]* ja *[[Xak]]*.

1980-luvun puolivälissä Hudson Soft julkaisi alun perin Family Computerille kehitettyjä Nintendon pelejä PC-8801:lle. Kyseisiin nimikkeisiin lukeutuvat *[[Excitebike]]*, *[[Donkey Kong 3]]*, *[[Ice Climber]]* sekä *[[Mario Bros.]]*, josta tehtiin kaksi pelimekaniikaltaan uudistettua PC-8801-käännöstä: *[[Mario Bros. Special]]* ja *[[Punch Ball Mario Bros.]]*.

Ohjelmointikielenään PC-8801 käytti N88-BASICia, joka oli tietokoneen oma versio BASICista.

## Mallit
Sarjan merkittäviä malleja:
* PC-8801 (marraskuu 1981), alkuperäinen malli
* PC-8801mkII (marraskuu 1983)
* PC-8801mkIISR (tammikuu 1985)
* PC-8801FH (marraskuu 1986)
* PC-88VA (maaliskuu 1987)
* PC-8801FA (lokakuu 1987)
* PC-98DO (kesäkuu 1989)
* PC-8801MC (marraskuu 1989)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*NEC PC-8801 Universal Videogame List -sivustolla 
*NEC PC-8801 Old-Computers.comissa
Alaston lounas

**Alaston lounas** on David Cronenbergin ohjaama ja käsikirjoittama elokuva vuodelta 1991. Se perustuu William S. Burroughsin samannimiseen romaaniin. Elokuva kertoo Bill Leestä, joka työskentelee tuholaistorjujana. Hän tulee vaimonsa kanssa riippuvaiseksi hyönteismyrkystä, joka alkaa aiheuttaa Billille erilaisia hallusinaatioita.

## Rooleissa

## Palkinnot
Elokuva on saanut 13 palkintoa ja viisi palkintoehdokkuutta. Se palkittiin yhteensä seitsemällä palkinnolla kanadalaisessa Genie-palkintogaalassa. David Cronenberg sai gaaloissa tunnustusta ohjauksestaan ja käsikirjoituksestaan.

## Vastaanotto
*Alaston lounas* palkittiin Genie Awards -palkintogaalassa vuoden parhaana kanadalaiselokuvana.

Haastattelukirjan *Cronenberg on Cronenberg* tekijä Chris Rodley on sanonut *Alastonta lounasta* Cronenbergin siihen asti huonoimmaksi ohjaustyöksi, liian tyylikkääksi Burroughsin painajaisten kuvaukseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Elitisti-verkkolehden arvostelu elokuvasta
*Criterion Collection essay by Janet Maslin 
*Criterion Collection essay by Gary Indiana
Preussin–Itävallan sota

**Itävallan ja Preussin sota** eli **seitsemän viikon sota** käytiin seitsemässä viikossa vuonna 1866 Itävallan keisarikunnan ja Preussin kuningaskunnan ja niiden liittolaisten välillä. Sota päättyi Prahan rauhaan ja johti Preussin nousuun johtavaan asemaan Pohjois-Saksassa.

## Tausta
Muodollisesti syynä oli Napoleonin sotien seurauksena Itävallan keisarikunnan syntyminen kukistuneen Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan tilalle vuonna 1806. Sodan välitön syy oli Preussin halu liittää Holsteinin ruhtinaskunta itseensä. Itävalta ja Preussi olivat sotineet lyhyen sodan Tanskaa vastaan vuonna 1864 saadakseen enimmäkseen saksalaiset Schleswigin ja Holsteinin ruhtinaskunnat hallintaansa. Ennen lopullista päätöstä maiden kohtalosta Preussi otti Schleswigin hallintaansa ja Itävalta Holsteinin. Se tapahtui virallisesti elokuussa 1865 Gasteinissa solmitulla sopimuksella. Helmikuun 28. päivänä vuonna 1866 Preussin hallitus päätti pääministeri Otto von Bismarckin esityksestä ryhtyä neuvottelemaan Italian kanssa liitosta. Samalla se päätti yrittää saada Ranskan hallitsijalta Napoleon III:lta takuun siitä, että Ranska ei nousisi Preussia vastaan Preussin ja Itävallan välisen sodan mahdollisesti puhjetessa.

## Sotatapahtumat
Huhtikuussa 1866 Preussi juonitteli Italian kanssa kahden rintaman sodan Itävaltaa vastaan saadakseen Holsteinin ja Italia Venetsian. Huhtikuun 8. päivänä Preussi ja Italia sopivat Berliinissä, että Italia julistaisi Itävallalle sodan heti, kun Preussi aloittaisi hyökkäyksensä. Seuraavana päivänä Bismarck jätti Itävallan johtamalle Saksan liitolle kirjelmän, jossa hän vaati liiton uudistusta ja yleisillä vaaleilla valitun saksalaisen parlamentin koolle kutsumista sitä suorittamaan. Ranskan takuuta Preussi ei saanut, koska Napoleon III väisti ehdotetun kirjallisen sopimuksen. Itävalta yritti pitää Italian pois sodasta myöntymällä viime hetkellä luovuttamaan Venetsian sille, mutta Italia liittyi silti sotaan Preussin rinnalla. Kesäkuun 15. päivänä Preussin joukot marssivat Hannoveriin ja Saksiin. Muodollisen sodanjulistuksen Preussi antoi kesäkuun 21. päivänä. Itävalta voitti taisteluja Italiaa vastaan, mutta hävisi ratkaisevan Königgrätzin taistelun Preussia vastaan heinäkuussa 1866.

Königgrätzin voiton jälkeen kuningas Vilhelm I olisi halunnut jatkaa sotaa, mutta taipui kuitenkin Bismarckin tahtoon. Bismarck ei halunnut nöyryyttää ja vielä vähemmän murskata Itävaltaa. Alustava rauhansopimus allekirjoitettiin Nikolsburgissa 26. päivänä heinäkuuta ja lopullinen rauhansopimus Prahassa 23. päivänä elokuuta.

## Seuraukset
Sodan seurauksena Preussi sai Schleswig-Holsteinin, Hannoverin, Hessen-Kasselin, Nassaun ja Frankfurt am Mainin. Lisäksi Saksan liitto purkautui, ja Preussi perusti syksyllä uudelleen Pohjois-Saksan liiton, jossa Itävalta ei ollut mukana. Bismarckista tuli Pohjois-Saksan liiton liittokansleri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Daniel Edwards

**Daniel Edwards** (s. 1965) on yhdysvaltalainen pop-taiteilija, jonka kuvaukset julkkiksista ja populaarikulttuurista ovat usein herättäneet ristiriitoja.

Edwardsin ehkä kuuluisin ja eniten kohua herättänyt teos on "Monument to Pro-Life: The Birth of Sean Preston", joka kuvaa Britney Spearsia synnyttämässä ensimmäistä lastaan polvillaan karhuntaljan päällä. Edwardsin mukaan se symboloi Spearsin rohkeaa päätöstä asettaa lasten hankinta uransa edelle.  Todellisuudessa Sean Preston syntyi keisarinleikkauksella.

Elokuussa 2006 Edwards paljasti veistoksensa "Suri Cruise's Baby Poop Bronzed for Charity", joka kuvaa Tom Cruisen ja Katie Holmesin tyttären ensimmäistä ulostetta pronssiin jäljennettynä. Joidenkin väitteiden mukaan veistos sisältäisi todellisuudessa Surin ulostetta, toisen pitivät tätä vain julkisuustemppuna.

Edwards on myös tehnyt rintakuvat Hillary Rodham Clintonista ja Fidel Castrosta. Teos "Presidential Bust of Hillary Rodham Clinton: First Woman President of the United States of America" oli esillä mm. seksimuseossa. Saviveistos, joka juhlisti Castron humanitarismia ja pitkän vallan loppua esitti häntä kuolinvuoteellaan. "Fidel Castro's Deathbed Portrait" ilmoitettiin paljastettavaksi New Yorkin keskuspuistossa, mutta lupien puutteessa se paljastettiin castronvastaisista pakolaisista tunnetussa Miamissa ja jouduttiin purkamaan ennenaikaisesti.

Lisähuomiota herätti veistos Paris Hiltonin ruumiinavauksesta nimellä "Paris Hilton Autopsy". Se arvosteli Hiltonin rattijuoppoutta.

## Lähteet
Radio Luxembourg

**Radio Luxembourg** oli RTL Groupin mainosrahoitteinen radioasema, joka oli populaarimusiikin kärkinimi Euroopassa vuosina 1933–1992. Asema lähetti ohjelmaa aiemmin keskipitkillä aalloilla ja soitti uusinta pop- ja rockmusiikkia.

Radio Luxembourgin toiminta loppui 1992, mutta lähetykset alkoivat uudelleen 12. syyskuuta 2005 keskipitkillä aalloilla vuorokauden ympäri digitaalisella lähetystekniikalla DRM (Digital Radio Mondiale), aiemmasta eroavilla keskipitkillä aalloilla ja internetissä. Lähetystoiminta päättyi uudestaan 31.12.2007, jonka jälkeen ei uutta lähetystoimintaa enää ole ollut. Radio Luxembourg jatkoi vuoteen 2009 internetissä (http://www.radioluxembourg.co.uk ), mutta toiminta käsitti ainoastaan nauhoitettavia ohjelmia.

## Historia
Radio Luxembourg perustettiin 1931, ja se aloitti lähetystoiminnan 3. joulukuuta 1933. Lähetykset päättyivät 30. joulukuuta 1992 lähes 60 vuoden jälkeen. Radioasemalla oli virallinen toimilupa Luxemburgin suurherttuakunnassa mainos- ja sponsorirahoitteisten ohjelmien lähettämiseen eri kielillä.

Radio Luxembourg lähetti ohjelmiaan seuraavien lähetysasemien kautta:

* Keskipitkät aallot: 208 metriä / 1440 kHz AM, Marnach, Luxemburg; lähetysteho 1 200 kW (lähetykset loppuivat 30.12.1991)
* Lyhyet aallot: 15 350 kHz, Junglinster, Luxemburg; lähetysteho 10 kW
* ASTRA 1A-satelliitti, positio 19,2 astetta itään, transponderi 13 (RTL 4 tv-kanava), 11,391 GHz, vaaka polarisaatio, äänen apukantoaaltotaajuudet: 7,38 / 7,56 MHz (Wegener Panda 1 stereo)

## Aiheesta muualla
* The Legend Is Back  
* Svensk Radio Luxembourg -sivusto  
* Svensk Radio Luxembourg-sida 
* Paljon tietoa sisältävä sivusto Radio Luxembourgista
BlueWhite Resorts

**BlueWhite Resorts Oy** oli vuonna 2005 perustettu suomalainen matkailualan yritys, joka toimi viidellä paikkakunnalla Itä-Suomessa, sekä aikaisemmin myös Venäjän Karjalassa. Sen pääomistaja oli Pekka Sivonen. Muihin omistajiin kuului muun muassa Seppo Sairanen.
BlueWhite Resorts laajeni nopeasti ostamalla erityisesti kalastus- ja vesimatkailuun keskittyneitä matkailualan yrityksiä Itä-Suomen alueelta. Taloustaantuma sotki kuitenkin suunnitelmat ja yritys ajautui konkurssiin vuonna 2012.

Vuonna 2007 yhtiö osti Kuopion Vehmersalmen Ritoniemessä matkailupalveluita harjoittaneet yhtiöt, sekä Tahkolla sijaitsevan Tahko Safarit Oy:n. BlueWhite Resortsilla oli suunnitelmissa aloittaa mittavat investoinnit Ritoniemeen. Sinne suunniteltiin muun muassa kylpylää ja golfkenttää. Yritys valittiin myös Kuopion lentoasemalle rakennetun järviterminaalin isännäksi.

BlueWhite Resorts hankki kesällä 2007 omistukseensa Suomen suurimman sisävesiristeilyaluksen M/S Koli III:n ja M/S Vinkeri II:n Saimaa Ferries Oy:ltä. M/S Koli III, jonka uusi nimi on *[[M/S BlueWhite Eagle]]*, vuokrattiin Kuopion Roll Risteilyille, jonka lipun alla se aloitti vesireittiliikenteen kesästä 2008 alkaen välillä Kuopio&ndash;Lappeenranta. Vuokrasopimuksen kestoksi sovittiin kolme vuotta.

Kesäkuussa 2008 BlueWhite Resorts vuokrasi Huopanankosken kioskin ja savustamon Viitasaaren kaupungilta.

Tammikuussa 2010 BlueWhite Resorts Oy ja sen tytäryhtiö Saimaan Tähti Oy jättivät yrityssaneeraushakemuksen Pohjois-Savon käräjäoikeudelle. Sen myötä BlueWhite Resortsin majoitus-, ravintola- sekä ohjelmapalvelutoiminta lakkasi ja yritys kehittyi kiinteistöjen kehittämiseen, vuokraukseen ja myyntiin.

22. huhtikuuta 2010 julkistettiin, että Pielaveden Sammon puheenjohtaja Timo Perälä on vuokrannut Tervon Lohimaan BlueWhite Resortsilta viideksi vuodeksi. Tammikuun puolivälistä suljettuna ollut matkailukohde avataan äitienpäiväviikonloppuna. Kuusi päivää myöhemmin JP-Ravintoloiden ilmoitettiin vuokranneen järvihotelli ja kartanoravintola Sahanlahden. Vuokranantaja on Saimaan Tähti Oy, joka on BWR:n tytäryhtiö.

## Omistukset
*Lohimaa (Tervo)
**Päärakennus, Log Hotelli, Kalatietokeskus
*Ritoniemi (Kuopio)
**Mökkikylä, tanssi- ja ruokaravintola 
*Sahanlahti (Puumala)
**Järvihotelli, rantamökkejä, aittoja
*Carelia Border Area
**Rajahotelli Korpiselkä (Hoilola), vanha rajavartioasema (Ruunaa), Erä-Ilaja (Ilaja)
*BlueWhite Resorts Tahko
*Tahko Safarit
*M/S BlueWhite Eagle
*M/S BlueWhite Hawk (ent. M/S Vinkeri II)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ritoniemen Loma Oy Pörssitiedossa
Walter Abish

**Walter Abish** (24. joulukuuta 1931 Wien, Itävalta – 28. toukokuuta 2022 New York, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. 

## Elämä ja ura
Abish syntyi Wienissä Itävallassa. Hän pakeni lapsena perheineen ensin Italiaan, sitten Nizzaan ja vuosiksi 1940–1949 Shanghaihin. Vuonna 1949 perhe muutti Israeliin, jossa Abish suoritti armeijan ja kiinnostui kirjoittamisesta. Hän muutti vuonna 1957 Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1960. 

Abishin tunnetuimpiin teoksiin kuuluu *Alphabetical Africa* (1974). Hän sai vuonna 1981 romaanista *How German Is It* (1980) PEN/Faulkner-kaunokirjallisuuspalkinnon. Romaaniensa lisäksi hän julkaisi novelleja.

## Lähteet
Cecil D. Andrus

**Cecil Dale Andrus** (25. elokuuta 1931 Hood River, Oregon – 24. elokuuta 2017) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. 

Andrus opiskeli Oregon State Universityssa ja palveli vuosina 1951–1955 Yhdysvaltain laivastossa. Hän muutti Orofinoon, Idahoon ja toimi uuden osavaltionsa kuvernöörinä kahteen otteeseen vuosina 1971–1977 ja 1987–1995. Hän toimi vuosina 1977–1981 Yhdysvaltain 42. sisäministerinä. 

Andrus oli vielä toisen kuvernööriytensä jälkeen aktiivinen Idahon demokraattisen puolueen toiminnassa. Häneltä ilmestyi vuonna 1998 muistelmateos *Politics Western Style*.

## Lähteet
Barbara Bain

**Barbara Bain** (s. 13. syyskuuta 1931) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

Bain syntyi nimellä **Mildred Fogel** Chicagossa, Illinois'ssa. Hän valmistui Illinois'n yliopistosta ja lähti New Yorkiin työskentelemään tanssijana ja mallina. Hän opiskeli tanssia Martha Grahamin johdolla, mutta päätti luoda uran näyttelijänä Lee Strasbergin Actors Studiolla suoritettujen opintojen jälkeen. 

Bain oli vuodesta 1957 naimisissa näyttelijä Martin Landaun kanssa. Pari sai kaksi lasta: näyttelijätär Juliet Landaun ja elokuvatuottaja Susan Bain Landau Finchin, mutta erosi vuonna 1993. Bainin kenties tunnetuin rooli oli Cinnamon Carterina televisiosarjassa *[[Vaarallinen tehtävä (televisiosarja)|Vaarallinen tehtävä]]* vuosina 1966–1969. Hän esitti saman roolin myös eräässä ** -sarjan jaksossa. Hän voitti kolme Emmy-palkintoa vuosina 1967, 1968 sekä 1969 ja oli lisäksi ehdolla Golden Globen saajaksi 1968. 

Bainilla oli 1970-luvulla miehensä kanssa rooli televisiosarjassa *[[Avaruusasema Alfa]]*. Hänet nähtiin myös sarjassa *[[Niin sanottu elämäni]]*. 

## Aiheesta muualla
*
Piacenza

**Piacenza** on kaupunki Italiassa Piacenzan maakunnassa Emilia-Romagnan alueella. Piacenza on pinta-alaltaan 118 neliökilometriä ja siellä on runsas 100&nbsp;000 asukasta. Kaupunki sijaitsee Pojoen etelärannalla.

## Historia
### Antiikki

Nykyisen Piacenzan seutu oli alun perin Terramaren kulttuurin aluetta. Myöhemmin sitä asutti kelttiläinen anamarien heimo. Antiikin aikainen kaupunki, latinankieliseltä nimeltään *Placentia*, sai alkunsa vuonna 218 eaa., kun roomalaiset perustivat sen siirtokunnakseen juuri ennen toista puunilaissotaa. Myöhemmin se oli aina Rooman tärkeä tukikohta alueella, ja esiintyy usein sotahistoriassa. Kaupunki sijaitsi liikenteellisesti merkittävässä paikassa Via Aemilian päätepisteessä, jossa tie kohtasi Padus- eli Pojoen.

### Myöhempi historia

Varhaiskeskiajan jälkeen kaupunki kukoisti jälleen vuodesta 1000 eteenpäin, sillä se sijaitsi tärkeän Via Francigenan varrella kauppareittien yhtymäkohdassa. Keskiajalla kaupungin talous kasvoi ja Piacenzaan rakennettiin kirkkoja ja luostareita, mukaan lukien kaupungin kaksi nykyistäkin maamerkkiä: Piacenzan tuomiokirkko ja Palazzo Gotico. Vuonna 1848 Piacenza oli ensimmäinen Sardinian kuningaskuntaan liittynyt italialainen kaupunki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla