Päämaja

**Päämajalla** () tarkoitetaan tässä artikkelissa Suomen sisällissodan, talvisodan, jatkosodan ja Lapin sodan aikaista ylimmän sodanjohdon toimintaympäristöä, *[[ylipäällikkö|ylipäällikön]] [[esikunta]]a*. Päämaja tarkoittaa paikkaa ja tilaa, jossa ylin sodanjohto pääasiallisesti sijaitsee. Tilapäinen alijohtopaikka, jossa johto ei sijaitse vakinaisesti, on komentopaikka, joita voi olla useita. 

Ylipäällikkönä toimi kaikissa näissä sodissa Carl Gustaf Emil Mannerheim.

## Sisällissota

Mannerheim nimitettiin hallituksen joukkojen ylipäälliköksi 26. tammikuuta 1918. Tulevaan päämajakaupunkiin Vaasaan hän oli apulaisineen siirtynyt 18. tammikuuta illalla. Ylipäällikön päiväkäskyssä n:o 1 (2. helmikuuta 1918) julkaistaan esikunnan kokoonpano:
* **[[Esikuntapäällikkö|Esikunnanpäällikkö]]**: *Eversti [[Martin Wetzer]]*
* **[[Päämajoitusmestari]]**: *Ratsumestari [[Hannes Ignatius]]*
* **Päivystäjäkenraali**: *Eversti [[Otto Holmberg|Valter Holmberg]]*
* **[[Tykistötarkastaja]]**: *Eversti [[Gustaf Adolf von Rehausen|Gustaf Adolf v. Rehausen]]*
* **Pää[[intendentti]]**: *Luutnantti [[Aimo Hallberg]]*
* **Liikennepäällikkö**: *Tirehtööri B. F. Löhman*

Esikunnan kaksi viimeksi mainittua jäsentä olivat siviilejä: Varusteiden ja rahoituksen hankkimisesta vastaava Hallberg oli pankinjohtaja; entinen asemapäällikkö Berndt F. Löhman (eräissä lähteissä Lohman) vastasi kuljetus- ja liikennejärjestelyistä.

## Talvisota
Päämaja oli käytännössä perustettu ylimääräisten harjoitusten yhteydessä, mutta virallisesti talvisodan Päämaja perustettiin Helsingissä 18. lokakuuta 1939 puolustusministeri Juho Niukkasen antamalla käskyllä. Päämaja toimi tasavallan puolustusvoimain komentajan esikuntana. Edellisenä päivänä ylipäälliköksi nimitetty sotamarsalkka Mannerheim asettui Hotelli Helsinkiin. Päämajan siirtyminen viivästyi, ja vasta 3. joulukuuta Päämaja siirrettiin Helsingistä Mikkelin keskuskansakoululle (nykyiseltä nimeltään Päämajakoulu). Lukuisia muitakin rakennuksia otettiin Päämajan käyttöön.

Raimo Heiskanen on kuvannut talvisodan ajan johtamisjärjestelmää ylipäällikkökeskeiseksi. Mannerheim halusi, että muodollisesti yleisesikunnan päällikön alaisten tiedustelujaoston ja jaosto III:n asiat esitellään suoraan hänelle. Ylipäällikön aikataulu määräsi myös koko päämajan työpäivän.

Tammikuun 5. päivänä vuonna 1940 Mikkeliä pommitettiin rajusti. Päämajan käytössä ollut hotelli Seurahuonekin tuhoutui, ja ylipäällikkö siirsi toimintansa Otavan opistolle, 12 kilometrin päähän Mikkelin keskustasta. Seuraava siirto tehtiin maaliskuussa pommitusten kohdistuttua nyt Otavaan: Mannerheim joutui vielä siirtymään Juvalle Inkilän kartanoon, josta käsin toimi lähimpine miehineen rauhan tuloon asti.

Päämaja siirrettiin takaisin Helsinkiin 27. maaliskuuta 1940. Talvisodan Päämaja lakkautettiin 16. syyskuuta 1940, ja tilalle perustettiin Puolustusvoimain Pääesikunta (PE).

### Päämajan kokoonpano

Rauhanajan yleisesikunta ja puolustusministeriössä olleet sotaväen päällikön esikuntapäällikön alaiset osat muodostivat Päämajan rungon. Ylipäällikön välittömiä alaisia olivat *yleisesikunnan päällikkö* (kenraaliluutnantti K. L. Oesch apulaisenaan eversti Woldemar Oinonen) sekä:
*  Päämajoitusmestari, eversti Aksel Airo
*  Tykistökomentaja, kenraalimajuri Väinö Vilhelm Svanström
*  Pioneerikomentaja, kenraalimajuri Unio Sarlin
*  Viestikomentaja, everstiluutnantti Leo Ekberg
*  Merivoimien komentaja, kenraalimajuri Väinö Valve
*  Ilmapuolustuksen komentaja, kenraalimajuri Jarl Lundqvist
*  Kaasusuojelukomentaja, eversti Uolevi Poppius  
*  Sotapoliisikomentaja
*  Taloushuollon tarkastaja, lääkintäpäällikkö, eläinlääkintäpäällikkö, sotapostipäällikkö  
*  Kotijoukkojen päällikkö

Yleisesikunnan päälliköllä oli johdossaan:
* komento-osasto
* jaostot I&ndash;III
* propagandaosasto

## Jatkosota
Jatkosodan Päämaja perustettiin 18. kesäkuuta 1941. Päämajan keskeisen valtarakenteen muodostivat ylipäällikkö Mannerheim ja hänen lähimmät miehensä. Näitä olivat Yleisesikunnan päällikkö, jalkaväenkenraali Erik Heinrichs, tykistön tarkastaja, kenraali Vilho Petter Nenonen, päämajoitusmestari, kenraaliluutnantti Aksel Fredrik Airo, komentoesikunnan päällikkö, kenraalimajuri Viljo Einar Tuompo sekä tiedusteluosaston päällikkö, eversti Aladár Paasonen. Muodollisesti Heinrichs oli tämän ns. sisärenkaan muiden jäsenten esimies, mutta käytännössä kukin esitteli oman vastuualueensa asiat itsenäisesti ylipäällikölle. Heinrichsin vastuulla olivat sotilas- ja yleispoliittiset sekä siviilihallinnon kysymykset, Nenosella tykistö ja ampumatarvikehuolto, Airolla operatiiviset asiat, Tuompolla komentoasiat sekä Paasosella tiedustelu ja vastavakoilu. Aseman yhtenä merkkinä oli päivittäinen pöytätoveruus ylipäällikön kanssa.

Esittelijäportaasta seuraava oli niin sanottu osastopäällikköporras, jonka vaikutusvaltaisimpia hahmoja oli operatiivisen osaston päällikkö Valo Nihtilä, jota onkin kutsuttu lisänimellä "Päämajan eversti". Osastopäälliköiden asiat menivät eteenpäin operatiivisen osaston ja Nihtilän kautta.

Päämajan Mikkelissä ja lähiympäristössä olleiden toimintojen vahvuus oli noin 650 henkeä, mutta kun mukaan lasketaan tarvittavat viesti-, vartio- ja huoltoyksiköt, kokonaisvahvuus oli noin 2&nbsp;500 henkilöä. Päämajan viestiliikenteen hoiti Viestikeskus Lokki. Päämaja muutettiin takaisin Puolustusvoimain Pääesikunnaksi 4. joulukuuta 1944, jolloin puolustusvoimat siirtyi rauhanajan kokoonpanoon.

Muistona Mikkelin asemasta talvi- ja jatkosotien aikaisena päämajakaupunkina Mikkelin vaakunassa on kaksi marsalkansauvaa. Vaakunaan on vuoden 1944 lopulla liitetty marsalkka Mannerheimin Mikkelin kaupungille myöntämä neljännen luokan Vapaudenristi.

## Katso myös
*Päämajamuseo
*17. sotasairaala

## Lähteet
*
* 
*
*

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* Mikko Karjalainen: *Mannerheimin päämaja*. Sodanajan johtoesikunta 1918–1944. Otava 2019 

## Aiheesta muualla
* Mannerheim.fi: Päämaja
*Mannerheimin päämaja Mikkelissä jatkosodan aikana (24.6.1941-19.9.1944)&nbsp;− Mikkelin kaupungin sivusto 
* Päämajamuseo 
* Päämajakoulu