open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jami

**Jami** on suomalainen miehen etunimi. Etunimi lisättiin suomenkieliseen nimipäiväkalenteriin vuoden 2000 nimipäiväuudistuksen yhteydessä. Jamin nimipäivä on 6. huhtikuuta yhdessä etunimien Vilho, Ville, Viljami, Vilhelm, Vili ja William kanssa. Nimi on muunnelma Viljamista.  

Suomessa on vuoden 2019 loppuun mennessä ollut kirjoilla noin 3&nbsp;030 Jami-nimistä henkilöä. Heistä vain muutama on syntynyt ennen vuotta 1960; ennen vuotta 1940 nimeä ei ollut annettu kenellekään. Nimi on yleisin vuosina 2000–2009 syntyneillä, jolloin Jami annettiin nimeksi 1&nbsp;331 pojalle.

## Tunnettuja Jameja
* Jami Faltin, oik. *Jami Björklöv* (s. 2001/2002), rap-artisti
* Jami Gertz (s. 1965), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Jami Haavisto (s. 1998), opiskelija-aktivisti ja Vihreiden poliitikko
* Jami Hirvonen (s. 1972), pituushyppääjä ja viestijuoksija
* Jami Hyttinen (s. 1956), näyttelijä ja käsikirjoittaja
* Jami Kauppi (s. 1962), jääkiekkovalmentaja
* Jami Kiskonen, *Jambo* (s. 1998/1999), rap-artisti
* Jami Krannila (s. 2000), jääkiekkoilija
* Jami Kyöstilä (s. 1996), jalkapalloilija
* Jami Laine (s. 1990), jääkiekkoilija
* Jami Lassila (s. 2002), pesäpalloilija
* Jami Manninen (s. 1987), salibandyn pelaaja
* Jami Pasanen (s. 2003), jääkiekkomaalivahti
* Jami Puustinen (s. 1987), jalkapalloilija
* Jami Teirikari (s. 1969), elokuvaohjaaja ja -leikkaaja
* Jami Virta (s. 1973), prikaatikenraali
* Jami Virtanen (s. 2000), jääkiekkoilija
* Jami Wallenius (s. 1967), jalkapalloilija ja valmentaja
* Jami Westergård, bassokitaristi

## Lähteet
Tyrvännön kirkko

**Tyrvännön kirkko** sijaitsee Hattulan Tyrvännössä. Rakennusmestarina toimineen Matti Åkerblomin ja Ruotsin yli-intendentin viraston suunnittelema kirkko on rakennettu 1796–1801 ja vihitty virallisesti 1803.

Sisäviisteisen tasavartisen ristikirkon muotoa on vuosien saatossa muutettu useaan otteeseen. Eritoten vuoden 1902 remontissa, jolloin myös kellotornia korotettiin.  Kirkonkellot ovat kuitenkin vuosilta 1704 ja 1709 eli ne ovat lähes sata vuotta vanhempia kuin itse kirkko. Kellot ja muuta kirkon kalustoa siirrettiin Lepaan puutarhaopiston alueella sijainneesta Tyrvännön ensimmäisestä, keskiaikaisesta kirkosta. Esimerkiksi vanhasta kirkosta peräisin oleva saarnatuoli on 1690-luvulta. Uuteen kirkkoon siirrettiin myös useita puuveistoksia, kuten kirkossa oleva keskiajalta peräisin oleva krusifiksi. Emelie Boijen hovimaalari Robert Wilhelm Ekmanin aiheen mukaan maalaama alttarimaalaus *Kristus rukoilee Getsemanessa* vuodelta 1853. Kirkossa on tilaa noin 400 hengelle.

Kirkkoa on kunnostettu useaan otteeseen. Nykyinen jugend-henkinen ulkoasu on peräisin H. R. Helinin suunnitelmien mukaan vuonna 1902 tehdyistä muutostöistä. Seuraavat suuremmat korjaukset tehtiin 1947 ja 1992. Vuonna 2010 tehtyjen selvitysten mukaan kirkko on huonossa kunnossa ja korjaustyöt vievät useita vuosia.

## Katso myös
*Tyrvännön sakaristo

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Kirkko Hattulan seurakunnan sivustolla
Hyvinkään ortodoksinen kirkko

**Hyvinkään ortodoksinen kirkko** eli **Karjalan valistajien kirkko** on yksi Lahden ortodoksisen seurakunnan kirkoista ja se sijaitsee Hyvinkäällä osoitteessa Tsasounankuja 1. Se vihittiin alun perin tsasounaksi vuonna 1963 ja vuonna 1995 tehdyn laajennuksen jälkeen vuonna 1996 kirkoksi. Rakennuksen on suunnitellut Laura Järvi-Larkas, laajennuksen ja seurakuntakeskuksen Sakari Siitonen. Kirkko sai uuden Anatoli Dofgij’n maalaaman ikonostaasin kesällä 2005. Kirkko toimii kotikirkkona noin 700 hengelle, joista hieman yli puolet asuu Hyvinkäällä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lahden ortodoksisen seurakunnan kirkot
Superauto

**Superauto**-nimitystä käytetään suorityskykyisimmistä ja harvinaisista urheiluautosta. Myös termiä **hyperauto** on käytetty kaikkien suorituskykyisimmistä autoista 2010-luvulta lähtien.

Termien tarkasta määrittelystä käydään jatkuvaa keskustelua. Eräitä tekijöitä ovat suorituskyky, ulkonäkö ja hintaluokka.

Superautoissa käytetään yleensä valmistajan edistyneintä tekniikkaa. Autoissa on paljon aerodynaamista pitovoimaa, suurissa nopeuksissa autoa maahan painavaa voimaa, lisäävä muotoilu. Superautoissa käytetään painon vähentämiseksi paljon kevyitä osia, kuten erilaisia komposiitteja, keramiikkaa, alumiinia ja hiilikuitua. 

Superauto on usein muotoiltu hyvin aerodynaamiseksi. Joissain superautoissa on myös vaikutteita Formula 1 -autoista. Sarjavalmistukseen asti päätyvien superautojen tuotantoerät jäävät yleensä pieniksi. FIA:n Group B -vakioautomääräysten mukaisten autojen on oltava sarjavalmistettuja, mihin on yleensä riittänyt parisataa kappaletta.

## Historia
Termiä superauto on käytetty ensimmäistä kertaa vuonna 1920, mutta vasta 1950-luvulla sillä alettiin tarkoittaa korkean suorituskyvyn urheiluautoa. Nykyisin tunnetut superautot alkoivat ilmestyä 1960-luvun puolivälissä. Ensimmäiseksi superautoksi on sanottu Mercedes-Benz 300 SL-mallia (1954), mutta Lamborghini Miura (1966) on useimpien mielestä ensimmäinen varsinainen superauto.

## Hyperauto
Hyperautoksi voidaan määritellä huippuluokan superauto, jolla on rajattu tuotantomäärä ja hintaluokka miljoona dollaria tai enemmän. Hyperauton suorituskyky on huippuluokkaa ja se käyttää innovatiivista teknologiaa, jonka odotetaan päätyvän myös tuotantoautoihin. Esimerkiksi liikuteltavat aerodynaamiset osat ovat ilmestyneet myös superautoihin. Hyperautoissa nähtyjä hybridijärjestelmiä tulee myös superautoihin.

## Esimerkkiautoja
Eräitä hyperautoja:
* Bugatti Veyron
* Ferrari LaFerrari
* McLaren P1

Eräitä superautoja:
* BMW M1
* Ferrari 512TR
* Lamborghini Miura
* Lexus LFA
* McLaren 720S
* Porsche 959

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

* Tuhansien hevosvoimien tarina - esittelyssä hämmentävät superautot (maksullinen artikkeli)
Hyvinkään vanha kirkko

**Hyvinkään vanha kirkko** (ruots. *Hyvinge gamla kyrka*) on Hyvinkäällä sijaitseva kirkko, joka alun perin rakennettiin rukoushuoneeksi vuosina 1895–1896. Hiljaisen rautatieläiskylän arki vilkastui Ossian Donnerin perustettua silloin kylään villatehtaan. Hyvinkäälle tarvittiin oma rukoushuone, ja kylään rakennettiin Yrjö Sadeniuksen suunnittelema punainen puukirkko. Rakennus toimi Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen (SLEY) rukoushuoneena. Rakennus lahjoitettiin Hyvinkään seurakunnalle. SLEY:n Hyvinkään osasto on säännöllisesti järjestänyt kirkossa Ristinjuhlan, kirkkoiltoja ja muita tilaisuuksia. Kirkkoa on muutettu vuonna 1916 ja laajennettu 1923. Hyvinkään uuden kirkon valmistuttua vuonna 1961 siihen asti pääkirkoksi kutsutusta kirkosta tuli vanha kirkko, mutta vanha kirkko vihittiin kirkoksi vasta vuonna 1978. Hyvinkään keskustassa sijaitseva kirkko on suosittu vihkikirkko.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Robert I (Burgundi)

**Robert I Vanha**, Itsepäinen (, *Tête-Hardi*)); (1011 &ndash; 21. maaliskuuta 1076 Flery sur Ouche, Ranskan kuningaskunta) oli Burgundin herttua vuosina 1032–1076.

## Suku
Robertin isä oli Ranskan kuningas Robert II Hurskas ja äiti Constance d'Arles. Hänen velljensä kuningas Henrik I antoi Burgundin Robertille niin sanottuna apanage-läänityksenä. Hän oli kolmanneksi vanhin lapsi.

Ennen tuloaan Burgundin herttuaksi Robert kapinoi yhdessä veljensä Henrin kanssa isäänsä vastaan. Veljekset valtasivat muutaman linnan ja tekivät sen jälkeen rauhan. Seuraavana vuonna 1032 isänsä kuoleman jälkeen Robert osallistui kapinaan veljeään Henriä vastaan tavoitteenaan valtaistuimen saaminen omaan haltuunsa. Robertia tuki äiti Constance d’Arles. Sota jatkui kahden veljeksen välillä kunnes rauha saatiin sovittua sillä ehdolla, että Robert luopui vaatimuksistaan valtaistuimeen. Tästä korvaukseksi hän sai Burgundin herttuakunnan.

Aikalaislähteet kertovat Robertin olleen luonteeltaan väkivaltainen ja villi. Hän surmasi lankonsa Sémourin herran erään aterian jälkeen tapahtuneen taistelun tuoksinassa, jouduttuaan silmittömän vihan valtaan. Tämän tekonsa hyvittämiseksi Robertin piti suorittaa pyhiinvaellusmatka Roomaan ja perustaa luostari.

Robert meni naimisiin ensimmäisen kerran Hélie de Semur-en-Brionnais'n, Semurin ja Aremburgen herran Dalmas I:n tyttären kanssa vuonna 1033. 

Heille syntyi viisi lasta:
*Hugues (1034–1059), kuoli taistelussa Neversin herttuan kanssa,
*Henri Urhea, *le Damoiseau* (n. 1035 – 27. tammikuuta 1070/1074), avioitui nimeltä tuntemattoman naisen kanssa, joka voi olla joko Sibylle tai Clémence, kuoli vähän ennen isäänsä, jolloin veli Robertista tuli perillinen ja seuraava herttua. Hänen lapsiinsa kuuluivat muun muassa Burgundin herttua Hugues I (1057–1093), Burgundin herttua Odo I (1058–1103) ja Portugalin kreivi Henri (1066–1112).
*Robert (1040–1113), myrkytettiin; avioitui prinsessa Sibillan (Violanten) kanssa, joka oli Sisilian kuningas Roger I:n ja tämän toisen puolison Eremburge de Mortainin tytär
*Simon (1044–1088)
*Constance (1046–1093), meni naimisiin Chalon-sur-Saônen kreivi Hugues III:n (k. 1078) kanssa, ei jälkeläisiä ja vuonna 1081 Kastilian ja Léonin kuningas Alfonso VI:n (1040–1109) kanssa, heidän tyttärensä oli Kastilian ja Léonin kuningatar Urraca.

Robertin ja Hélien avioliitto mitätöitiin vuonna 1048 ja vielä samana vuonna hän solmi toisen avioliittonsa Ermengarde d'Anjoun (Blanche, n. 1018–1076) kanssa, joka oli Anjoun kreivi Foulque III:n Nerran ja Hildegarde de Sundgaun tytär.

Heille syntyi yksi lapsi:
*Hildegard (1050–1104 jälkeen), avioitui 1068 Akvitanian herttua ja Poitiersin kreivi Guillaume VIII:n (1025–1086) kanssa. Heille syntyi kolme lasta, joista vanhin oli Akvitanian herttua Guillaume IX, tytär Agnes avioitui Aragonian kuningas Pietari I:n kanssa.
Olli J. Uoti

**Olli Johannes Uoti** (12. helmikuuta 1930 Kalvola – 13. toukokuuta 1967 Espoo) oli suomalainen poliitikko ja Työväen ja pienviljelijäin sosialidemokraattisen liiton kansanedustaja vuosina 1959–1962 ja 1966–1967. Uoti oli myös lyhyen aikaa Sukselaisen I hallituksen II sosiaaliministeri loppuvuodesta 1957. Koulutukseltaan hän oli valtiotieteen kandidaatti.

Aikaisemmin Suomen sosialidemokraattisen puolueen (SDP) ja Suomen Ammattiyhdistysten Keskusliiton (SAK) toimitsijana työskennellyt Uoti siirtyi 1958 Emil Skogin johtaman sosialidemokraattisen opposition riveihin. Skogilaisten päättäessä perustaa uuden puolueen tuli Uotista TPSL:n ensimmäinen puoluesihteeri 1959. Hän oli puolueensa näkyvimpiä hahmoja, varsinkin vaikutusvaltaansa 1960-luvulla nopeasti lisänneessä televisiossa. Uotin äkillinen kuolema hänen ollessaan vain 37-vuotias oli seitsemän kansanedustajan puolueelle ankara isku, sillä hänen tilalleen Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä nousi vaaliliittokumppani SKDL:n Kauko Tamminen.

## Teoksia
* Talousjärjestelmä muuttuu. Tammi, 1953.
## Aiheesta muualla
*
Karel Berman

**Karel Berman** (14. huhtikuuta 1919 Jindřichův Hradec – 11. elokuuta 1995 Praha) oli tšekkiläis-juutalainen säveltäjä ja oopperalaulaja. 

Berman joutui maaliskuussa  1943 Theresienstadtin keskitysleirille. Hän oli mukana leirin kulttuurielämässä laulajana, säveltäjänä ja ohjaajana. Hän muun muassa toi näyttämölle 1944 yhdessä Rafael Schächterin kanssa Pavel Haasin *Neljä laulua kiinalaisiin runoihin*. Hän selviytyi hengissä leiriltä ja tuli myöhemmin tunnetuksi oopperalaulajana.

Bermanin *Reminiscences*-sarja pianolle julkaistiin vuonna 2000.

## Kirjallisuutta
* Herbert Gantschacher *[[Viktor Ullmann]] - Zeuge und Opfer der Apokalypse / Witness and Victim of the Apocalypse / Testimone e vittima dell'Apocalisse / Svědek a oběť apokalypsy / Prič in žrtev apokalipse*. ARBOS-Edition, Arnoldstein- Klagenfurt - Salzburg - Wien - Prora - Prag 2015, , S. 125, S. 139, S. 271, S. 286

## Lähteet
Anita Bitri

**Anita Bitri-Prapaniku** (8. tammikuuta 1968 – 19. lokakuuta 2004) oli albanialainen poplaulaja ja -viulisti. Hän aloitti laulamisen 16-vuotiaana ja muutti vuonna 1996 Yhdysvaltoihin. Kun Bitri kuoli vuonna 2004 hiilimonoksidimyrkytykseen, hän oli äänittämässä kahta albumia, joista toinen oli albanian- ja toinen englanninkielinen.
Chhattisgarh

**Chhattisgarh** () on vuonna 2000 perustettu osavaltio Intian keskiosassa. Aiemmin se oli Madhya Pradeshin osavaltion kaakkoisin osa. Chhattisgarhin pinta-ala on 135&nbsp;192 km² ja asukasluku 25&nbsp;545&nbsp;198(2011). Osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki on Raipur. Chhattisgarhin viralliset kielet ovat hindi ja chhattisgarhi.

Osavaltio on saanut nimensä hindin kielen sanoista *chatta* 'kolmekymmentä,' *tis* 'kuusi' ja *garh* 'linnoitus', eli kolmekymmentäkuusi linnoitusta. Linnoitukset suojasivat muinoin tasankoa, joka on osavaltion keskeisin alue.

Chhattisgarhin pohjois- ja eteläosat ovat harvaan asuttuja kukkuloita, kun taas keskiosa on osavaltion vilja-aitta ja hedelmällistä tasankoa. Lähes puolet osavaltion alueesta on metsää. Tärkein joki on Mahanadi sivujokineen.

## Lähteet
Kyhmyruusu

**Kyhmyruusu** (latinaksi *Erythema nodosum*) on ihotauti, joka ilmenee alussa tiilenpunaisina, myöhemmin sinisinä ja kellanruskeina, lievästi aristavina kyhmyinä tavallisesti säärien etupuolella. Sitä esiintyy tuberkuloosin, sarkoomien ja eräiden reumasairauksien yhteydessä. Joskus katsotaan kylmettymisen edistävän tautimuodon puhkeamista. 

Kyhmyruusua muistuttaa samantapainen *Erythema induratum*, jossa kyhmyt aukeavat ja tekevät iholle haavaumia. Tämä on lähes aina merkki tuberkuloosista tai sarkoidoosista.

## Lähteet
*Facta 2001 s. 422

## Aiheesta muualla
* Kyhmyruusu, Terveysportti.fi
Jharkhand

**Jharkhand** () on osavaltio Intiassa. Jharkhandin pinta-ala on noin 79&nbsp;700&nbsp;km² ja asukasluku on noin 33 miljoonaa (2011). 

Ranchi on Jharkhandin pääkaupunki. Hindi on Jharkhandin virallinen kieli.

Jharkhand muodostettiin vuonna 2000 Biharin osavaltion eteläisimmistä osista. Itsenäistymisprosessi alkoi adivasi-heimojen vaatimuksista, joihin liittyi 1990-luvulla myös valtaväestön edustajia.

Jharkhand tarkoittaa viidakkojen ja pensaikkojen maata. Osavaltion asukkaista iso osa elää maaseudulla. Metsiä ja kansallispuistoja on paljon. Betlan kansallispuisto kuuluu kansainväliseen tiikerien suojeluohjelmaan.

Jharkhandin maastonmuotoja hallitsee Chota Nagpurin ylänkö.

Jharkhandissa on kolme vuodenaikaa. Talvi kestää marraskuusta helmikuuhun, kuuma kausi maaliskuusta kesäkuun puoliväliin ja monsuunisateiden kausi kesäkuun puolivälistä lokakuuhun. Sadekaudella saadaan noin tuhat millimetriä sadetta, muu osa vuodesta on kuivaa.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kylmäseokset

**Kylmäseokset** ovat seoksia, joita valmistetaan liuottamalla tiettyjä aineita nesteisiin, jolloin liukeneminen sitoo energiaa ympäristöstä ja liuoksen lämpötila alenee.

Jäähauteella jossa on jäitä + vettä päästään noin 0 – +5&nbsp;°C. Pelkällä suolalla ja jäällä suhteessa 1:3 noin -5 – -18&nbsp;°C. Asetonista ja hiilihappojäästä saadaan -78 °C:n kylmyys.

## Lähteet
Hintta

**Hintta** on Oulun 67. kaupunginosa. Se sijaitsee Oulujoen pohjoisrannalla, rajoittuen pohjoisessa Kuusamontiehen ja Vaalantiehen, idässä Parkkisenkankaaseen, etelässä Oulujokeen sekä lännessä Laanilaan. Kaupunginosassa asuu 963 asukasta. Hintta kuuluu Myllyojan suuralueeseen.

Hintan kaupunginosa on väljähkösti rakennettua, pääasiassa omakotitaloja sekä rivitalo- ja luhtitaloyhtiöitä käsittävää asuinaluetta. Vuonna 2004 alkoi Hintan jokirantojen kehittäminen lähiötyyliseksi omakotitaloalueeksi.

Nimi *Hintta* on peräisin saksalaistyyppisestä henkilönnimestä *Hintza*.

## Palvelut
Kaupunginosassa on muun muassa päiväkoti, koulu, Sale ja Hovinsuon urheilupuisto. Muuten palvelut on keskitetty pääasiassa Tuiran ja
Myllyojan keskuksiin.

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
Suomen suuriruhtinas

**Suomen suuriruhtinas** on historiallinen arvonimi, joka kuului Ruotsin kuninkaan titteleihin vuosina 1581–1809 Suomen ollessa osa Ruotsia ja jota käytettiin sittemmin Suomen suuriruhtinaskuntaa hallinneesta Venäjän keisarista vuosina 1809–1917. 

Ensimmäisen kerran nimitystä käytti tilapäisesti ruotsalainen humanisti Johannes Magnus (). Juhana III otti voittoja juhliakseen itselleen vuonna 1581 arvonimen Suomen suuriruhtinas (). Se kuului sen jälkeen vuosisatojen ajan Ruotsin kuninkaiden virallisiin arvonimiin. Lisäksi sen saivat erillisenä arvonimenä tulevat kuninkaat Sigismund ja Kustaa II Aadolf kruununprinssiaikoinaan sekä Kustaa IV Aadolfin kaksivuotiaana kuollut poika Kaarle Kustaa. Suomen valtiolliselle asemalle nimityksellä ei ollut Ruotsin vallan aikana merkitystä ja joskus sillä tarkoitettiin koko Suomea tai jotain pienempää aluetta siitä.

Suomen valtiollinen asema vakiintui vuonna 1809, kun Suomen alue siirtyi Venäjän vallan alaisuuteen, ja arvonimellä alettiin nyt viitata autonomiseen suuriruhtinaskuntaan geopoliittisena kokonaisuutena. Koska Suomi oli Venäjän suvereenisuuden alainen ei-itsenäinen maa, Venäjän keisari oli samalla Suomen suuriruhtinas (). Suomessa onkin usein käytetty nimitystä ”keisari-suuriruhtinas”. Suomen suuriruhtinaskunnan asiat esiteltiinkin suoraan keisari-suuriruhtinaalle, ohi Venäjän hallintokoneiston, aina vuoden 1905 vallankumoukseen asti. Ennen vuotta 1905 Suomen asioista päätti Venäjän puolelta ainoastaan keisari-suuriruhtinas, ei Venäjän hallitus. Aleksanteri I:n lisätessä arvonimiinsä ”Suomen suuriruhtinaan” se ei sinänsä tarkoittanut vielä Suomen suuriruhtinaskunnan syntyä. Keisarin tehtäviin Suomen suuriruhtinaana kuuluivat muun muassa suuriruhtinaskunnan lakien vahvistaminen ja säätyvaltiopäivien kutsuminen koolle.

Keisari-suuriruhtinaiden aika päättyi helmikuun vallankumoukseen maaliskuussa 1917, minkä jälkeen Venäjän väliaikainen hallitus käytti vielä jonkin aikaa entistä suuriruhtinaan valtaa Suomessa.

## Suomen suuriruhtinaat 1809–1917

## Lähteet
* Suomen hallitusmuoto ja waltionhoito, suomennos Leo Mechelinin *[[Nordisk familjebok]]* -tietosanakirjaan kirjoittamasta artikkelista. Julkaistu *[[Kansan Ystäwä]]* -lehdessä 7.1.1882.

### Viitteet
Kynsilehto

**Kynsilehto** on Oulun 66. kaupunginosa, ja se sijaitsee Kuusamontien varrella, rajoittuen Takalaanilan, Ruskon, Korvensuoran, Haapalehdon ja Hintan kaupunginosiin. Kaupunginosassa asuu noin 1&nbsp;600 asukasta.

Kaupunginosa voidaan jakaa karkeasti kolmeen pääosaan. Kaupunginosan länsipuolisko Kuusamontien eteläpuolella on väljähkösti pääosin 1960–1980-luvuilla rakennettua pääasiassa omakotitalovaltaista ja luonnonläheistä aluetta. Alueelle on noussut myös pienen ja keskisuuren teollisuuden toimipisteitä. Laajennusrakentaminen toi 1990-luvulla kaupunginosan koillisosaan uusia omakotitalo- ja kerrostaloalueita. Kuusamontien pohjoispuoli jakaantuu läntiseen omakotitalo-osaan ja itäiseen Sammaltien teollisuusalueeseen.

## Lähteet
La Ley

**La Ley** on chileläinen, Santiagossa perustettu pop-rockyhtye. Sen ensimmäinen albumi (*Desiertos*) julkaistiin vuonna 1989. Yhtyeen kitaristi Andrés Bobe kuoli vuonna 1994. Hänet korvasi Pedro Frugone. Vuonna 2004 La Ley julkaisi kokoelmalevy *Historias e Histeria*n. Vuonna 2005 yhtye ilmoitti jäävänsä tauolle.
Maryam Mursal

**Maryam Mursal** (s. 1. tammikuuta 1950) on somalialaissyntyinen, mutta Tanskassa asuva naislaulaja. Hän aloitti laulamisen 1960-luvulla Mogadishussa. Mursalin kritisoitua Somalian hallitusta häntä kiellettiin esiintymästä kahteen vuoteen. Tämän ajan hän elätti itseään toimimalla taksikuskina. 

Mursal on esiintynyt myös somalialaisen 300-henkisen musiikki- ja tanssiyhtye Waaberin kanssa. Vuonna 1997 Mursal esiintyi Readingin festivaaleilla Isossa-Britanniassa.

## Lähteet
Lapinkangas (Oulu)

**Lapinkangas** on Oulun 98. kaupunginosa, joka sijaitsee Sanginsuun suuralueella Oulujoen pohjoisrannalla Muhoksen kunnanrajan tuntumassa. Kaupunginosa rajoittuu Oulujokeen sekä Sanginsuun ja Sanginjoen kaupunginosiin. Oulujoen vastarannalla sijaitsee Madekosken kaupunginosa. Kaupunginosan asukasluku on noin 270.

Kaupunginosan rakennuskanta on pääasiassa maatalouden peruja olevaa omakotitalokantaa. Asutus sijoittuu pääasiassa Oulujoen ja sitä seurailevan Vaalantien varsille. Pikkaralan lossi ennen liikennöi touko–lokakuussa Oulujoella Lapinkankaan ja Pikkaralan välillä, mutta lossireitti lakkautettiin ja lossi romutettiin kesäkuussa 2023 johtuen lossin kuljettajan eläkkeelle jäännistä ja lossin käyttäjäkunnan muutoksesta.

## Maisema- ja luontoarvot
Kaupunginosan maastoa hallitsevat laajat metsä- ja suoalueet, jotka Oulujoen rannalla muuttuvat laajoiksi niitty- ja peltoalueiksi. Oulun kaupungin omistamat Oulujoen ranta-alueet ovat pahasti pusikoituneet. Alue on liitetty Oulun yleiskaavaan ja on valtakunnallisesti maisemainventoitu yhdeksi arvokkaista perinnemaisema-alueista. Inventoinnilla rajataan rakentamista ja halutaan pitää maanviljelysalueet maatalouden käytössä. Alueelle tyypillisiä eläimiä ovat muiden muassa hirvet, kurjet, metsälinnut ja vesilinnut. Alueella voi nähdä myös metsäkauriin, jonka kanta on lisääntynyt 2000-luvulla. Joessa aikaisemmin runsaampana kantana asustanut piisami on vähentynyt huomattavasti Oulujoen padotuskorkeuden noston johdosta. Alueella tehdään joka vuosi havaintoja suurpedoista, karhuista, susista ja ilveksistä. Syksyisin lintujen muuttoaikaan viljelyspelloilla nähdään laulujoutsenia jopa 150 yksilön parvissa. Kaupunginosan eläimistön monimuotoisuuden mahdollistavat erityyppiset maastotyypit, vähäinen asutus sekä laajojen erämaa-aluiden läheisyys. Sanginsuu–Lapinkangas-kaupunginosilla kyseiset luontoarvot ovat Oulussa merkittävimmät.

## Historia
Lapinkankaan alueella on ollut jo kivikaudella asutusta. Peurasuon alueelta, joka sijaitsee noin yhden kilometrin Metelimäestä pohjoiseen, on löydetty Oulun yliopiston kaivauksissa kivikauden aikaista asutusta ja esineistöä. Kaupunginosan vanhimmat rakennukset sijaitsevat Oulujoen rantatörmillä. Vanhoista saman suvun omistamista tiloista mainittakoon 1500–1600-luvuilla perustetut Lappi, Kinnula, Tervaoja, Peltoharju, Turkka, Tyni ja nykyinen Parkkisen tila, joka oli aiemmin Junnelius-suvun hallinnassa. Kyseiset tilat ovat kulttuurihistoriallisesti inventoituja kohteita. Alueella on harjoitettu maanviljelyksen lisäksi muun muassa tervan- ja tiilenpolttoa. Myös kalastus on ollut tärkeä elinkeino. Alueella on sijainnut useita lohipatoja, muiden muassa suurpadoista Turkka ja Lappi. Pienempiä apajia ovat olleet Paaso, Pukki, Tervaoja, Rahkola ja Syväapaja. Lapinkangas on kuulunut aiemmin Oulujoen kuntaan. Kunnan lakattua 1965 se liitettiin Oulun kaupunkiin.

## Katso myös
* Pilpasuo
* Pilpajärvi

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Lapinkankaan kotisivut
* ELY Ympäristö.fi Oulujokilaakso
Heikinharju

**Heikinharju** on Oulun 85. kaupunginosa, joka sijaitsee metsäisessä harjumaisemassa Kuusamontien varrella kaupungin koillisosassa Kiimingin entisen kunnanrajan tuntumassa. Se sijaitsee kahdeksan kilometrin päässä keskustasta. Kaupunginosa rajoittuu koillisessa Kiimingin kunnanrajaan, kaakossa Korvenkylään, etelässä Talvikankaan Hönttämäkeen, lounaassa Ruskonselkään sekä luoteessa Liikasen kaupunginosaan. Heikinharjun asukasluku on 225.

Aiemmin Heikinharjussa sijaitsi Heikinharjun sairaala, joka toimi B-piiri­mieli­sairaalana. Tiloissa toimii turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskus Heikinharjun vastaanottokeskus ja jatkossa myös järjestelykeskus.

Kaupunginosan asutusalueet ovat pääasiassa väljästi rakennettuja omakotitaloalueita. Heikinharjussa sijaitsee myös asemakaavalla suojeltu Huutilampi luontopolkuineen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marchetto Cara

**Marchetto Cara** (1470–1525) oli italialainen säveltäjä, luutisti ja laulaja. Hän toimi Mantovassa noin vuodesta 1494 lähtien. Cara sävelsi pääasiassa frottoloita, mutta hänen teoksiinsa lukeutuu myös hengellistä musiikkia, kuten kolmiääninen *Salve Regina*.
Frottola

**Frottola** (ital. "huvittavien asioiden sekamelska") oli renessanssin ajan italialainen maallinen laulu.  Frottolan - ja etenkin sen alalajin barzelletan - luonne oli humoristinen, usein teatraalisen tunteellinen. Tyypillisiä aiheita olivat rakkaus, juoma ja arjen askareet, ja sanoitukset oli kirjoitettu nimenomaan lauluja varten. Frottolaa pidetään monesti madrigaalin edeltäjänä. Frottoloiden säveltäminen oli aktiivisimmillaan vuosien 1470 ja 1530 välillä. Lauluäänien määrä vaihteli kolmesta neljään, mutta frottoloita saattoi myös esittää yksi laulaja luutun tai kokonaisen soitinryhmän säestyksellä. Musiikillisesti tekstuuri vältteli monimutkaisuutta ja oli usein varsin homofoninen. 
 
Frottoloille omistautuneita säveltäjiä tunnetaan kymmeniä, mutta useimmista heistä ei tiedetä juuri muuta kuin nimi. Säveltäjiä, joiden elämästä on säilynyt enemmän tietoa, ovat mm. Bartolomeo Tromboncino, Marchetto Cara sekä Filippo de Lurano. 

## Kirjallisuutta
* Sadie, Stanley (toim.): The New Grove Dictionary of Music and Musicians, II Ed., New York, Grove, 2001 (korjattu laitos 2002),
Sebastián Ramón de Albero y Añaños

**Sebastián Ramón de Albero y Añaños** (1722 Navarra - 30. maaliskuuta 1756 Madrid) oli espanjalainen säveltäjä. Hän toimi Fernando VI:n palveluksessa. Vuodesta 1748 lähtien hän toimi kuninkaallisen kappelin urkurina.
Johann Friedrich Franz Burgmüller

**Johann Friedrich Franz Burgmüller** (4. joulukuuta 1806 Regensburg – 13. helmikuuta 1874 Beaulieu) oli saksalainen säveltäjä. Hän kasvoi Düsseldorfissa, mutta muutti 1830-luvun lopulla Pariisiin.

J. F. F. Burgmüller sai musiikin alalla opetusta Louis Spohrilta ja Moritz Hauptmannilta. Hänen ensimmäinen opuksensa oli vuonna 1826 Leipzigissa julkaistu rondo.

Burgmüllerin tuotanto koostuu pääasiassa pienimuotoisista pianokappaleista. Hän sävelsi runsaasti nuorille pianisteille, ja hänen etydejään käytetään varsin usein pianonsoiton opetuksessa lapsille. Erityisen suosittu on kahdenkymmenenviiden etydin kokoelma op. 100. Burgmüller kirjoitti myös lauluja. Eräs suurempi teos on kaksinäytöksinen baletti *La Péri*, joka sai kantaesityksensä Pariisissa 17. heinäkuuta 1843. 

Myöhemmät vuotensa säveltäjä vietti lähinnä kesäasunnollaan Beaulieussa, jossa hän myös kuoli 67-vuotiaana. Burgmüller ei mennyt koskaan naimisiin. 

Myös Burgmüllerin isä Johann August Franz Burgmüller ja veli Norbert Burgmüller olivat säveltäjiä. Hän oli Johann August Franzin ja Therese Burgmüllerin toinen poika. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*Vapaasti käytettävissä olevia Burgmüllerin partituureja Mutopia Project
Suomen sarjakuvaseura

**Suomen sarjakuvaseura ry** on vuonna 1971 perustettu sarjakuva-alan kattojärjestö. Seuran tarkoitus on lisätä sarjakuvan arvostusta, edistää hyvän sarjakuvan tuntemusta ja sarjakuvien kriittistä lukemista. Kotimaisen sarjakuvan hyväksi seura toimii muun muassa osallistumalla virallisten tukitoimien kehittämiseen ja tekemällä yhteistyötä sarjakuvapiirtäjien ammattijärjestön Sarjakuvantekijät ry:n kanssa.

Toiminnan näkyvintä puolta ovat vuosittaiset Helsingin sarjakuvafestivaalit, *[[Sarjainfo]]*-lehti, Puupäähattu-palkinto, Sarjakuvakeskus Helsingin Kalliossa sekä verkkopalvelut kuten Kvaak.fi ja Sarjakuvablogit.com. Suomen Sarjakuvaseuran kokoelma sijaitsee Aralis-kirjastokeskuksessa Helsingin Arabiassa.

Seura toimii vapaaehtoisvoimin ja jäseniä on noin 800.

## Suomen sarjakuvaseuran verkkopalvelut
Kvaak.fi on Suomen sarjakuvaseuran ylläpitämä sarjakuvaportaali, johon kuuluu suosittu keskustelupalsta ja kaikille avoin kuvagalleria. Sivustolla julkaistaan myös artikkeleita ja arvosteluja.

Sarjakuvablogit.com on Suomen sarjakuvaseuran ylläpitämä WordPress-pohjainen blogipalvelu, joka on suunniteltu nimenomaan sarjakuvein julkaisemista varten. Sivuston pääsivulla esitellään kuukausittain yksi palveluun rekisteröity blogi. 

Aiemmin seura on ylläpitänyt myös Finnishcomics.info-sivustoa, joka oli suomalaisen sarjakuvan vientiä edistämään luodun Finnish Comics Annual -antologiasarjan sivusto sekä kansainvälisen 24 tuntia sarjakuvaa -piirtämistapahtuman suomalaisia töitä kokoava sivustoa.

## Sarjainfo-lehti
*Sarjainfo* on alan vanhin ja laajin erikoislehti ja ilmestynyt neljästi vuodessa jo vuodesta 1972. Lehdessä uutisoidaan sarjakuvamaailman tapahtumia Suomesta ja ulkomailta, esitellään ja haastatellaan sarjakuvantekijöitä, raportoidaan festivaaleilta ja muista tapahtumista, arvostellaan sarjakuvajulkaisuja.

Vuonna 2023 Sarjainfo palkittiin Vuoden sarjakuvatekona Tampere Kuplii -sarjakuvafestivaaleilla.

### Päätoimittajat

*Juhani Härmä 1973 ja 1976
*Heikki Kaukoranta 1974–1975
*Juhani Tolvanen 1977–1982
*Kalervo Pulkkinen 1983–1985
*Heikki Jokinen 1986–1989
*Harto Hänninen 1990–1992
*Jukka Heiskanen 1993–1996

*Kivi Larmola 1997–1999
*Ville Hänninen 1999–2003
*Vesa Kataisto 2004–2009
*Mari Ahokoivu ja Vesa Saarinen 2010–2011
*Reetta Laitinen 2012–2015
*Aino Sutinen 2015–

## Seuran kokoelma Aralis-kirjastokeskuksessa
Kokoelma sijaitsee Taideteollisen korkeakoulun kirjastossa, Aralis-kirjastokeskuksessa. Sarjakuvaseuran kokoelma sisältää aineistoa yli 100 hyllymetriä, ja teoksia kokoelmassa on yhteensä noin 5 000 nimikettä:
* suomenkielisiä kustannettuja sarjakuva-albumeja noin 2&nbsp;000 (joista kotimaisten tekijöiden teoksia noin 600)
* suomalaisia pienlehtiä noin 700
* muilla pohjoismaisilla kielillä kustannettuja sarjakuvia noin 200
* ranskankielisiä sarjakuva-albumeja noin 2&nbsp;000
* sarjakuvaa käsittelevää tietokirjallisuutta noin 300
* lehtiä noin 100 nimekettä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen sarjakuvaseuran verkkosivut
* Sarjakuvakeskus
* Kvaak.fi 
* Sarjakuvablogit.com
Henstock–Kurzweil-integraali

Matematiikassa **Henstock-Kurzweilin integraali**, tunnettu myös nimillä **Denjoyn integral** ja **Perronin integraali**, on Riemannin integraalin yleistys. Se on myös toisinaan kätevämpi kuin Lebesguen integraali.

Integraalin määritteli ensimmäisen kerran Arnaud Denjoy vuonna 1912. Denjoy oli kiinnostunut integraalista, jolla voitiin integroida funktion

:f(x)=\frac{1}{x}\sin\left(\frac{1}{x^3}\right).

tyyppisiä funktioita. Tällä funktiolla on singulariteetti nollassa eikä funktio ole Lebesgue-integroituva. Vaikuttaa kuitenkin luonnolliselta integroida funktiota lukuun ottamatta väliä [-\epsilon,\epsilon] ja tämän jälkeen &epsilon; &rarr; 0+ (tätä kutsutaan integraalin **pääarvoksi** tai ehdolliseksi suppenemiseksi. Denjoyn ja Lebesguen integraalin määritelmät yhtyvät positiivisilla funktioilla. 

Yrittäessään luoda yleistä teoriaa Denjoy käytti transfiniittistä induktiota erityyppisille singulaaripisteille, ja tämä teki integraalin määritelmän varsin monimutkaiseksi Nikolai Luzin ja Oskar Perron koettivat myös määritellä integraalia yksinkertaisemmin. Matemaatikoilta kesti hetken aikaa huomata, että Perronin ja Denjoyn integraalit ovat samat. Vuonna 1957 tšekkiläinen matemaatikko Jaroslav Kurzweil keksi integraalille elegantin määritelmän, joka oli luonteeltaan samanlainen kuin Riemannin integraali. Kurzweilin määritelmä sai jotkin yliopiston lehtorit harkitsemaan voitaisiinko uutta integraali käyttää differentiaali- ja integraalilaskennan peruskursseilla, mutta tämä ajatus ei lyönyt itseään läpi.

Toinen Henstockin integraalin ominaisuus on se, että jokainen funktio, joka on jonkin toisen funktion derivaatta, on integroituva, joten analyysin peruslause on voimassa Henstockin integraalille.

## Määritelmä
Henstockin määritelmä on seuraava. Olkoon *P* välin [*a*, *b*] jako, toisin sanoen 

:a = u_0  

ja positiivinen funktio

:\delta : [a, b] \to (0, \infty), 

jota kutsutaan mitaksi. Sanotaan, että *P * on \delta-hieno jos 

:\forall i \ \ u_i - u_{i-1} .

Jaolle *P* ja funktiolle 

:f : [a, b] \to \mathbb{R} 

määritellään Riemannin summa kaavalla

: \sum_P f = \sum_{i = 1}^n (u_i - u_{i-1}) f(v_i)

Määritellään nyt annetulle funktiolle

:f : [a, b] \to \mathbb{R} 

mittaintegraali *I* siten, että kaikille \epsilon > 0 on olemassa \delta siten, että kaikilla \delta-hienoilla *P* on voimassa

:\left| \sum_P f - I \right|  

Riemannin integraali voidaan tulkita Henstockin-Kurzweilin integraalin siinä erikoistapauksena, missä sallitaan vain vakiomitat. Huomaa, että Cousinin lemman mukaan kaikilla mitoilla \delta on olemassa \delta-hieno ositus.

## Lähteet
* Russell A. Gordon, *The integrals of Lebesgue, Denjoy, Perron, and Henstock*, Graduate Studies in Mathematics, 4.  

## Aiheesta muualla
* http://www.math.vanderbilt.edu/~schectex/ccc/gauge/
* http://www.math.vanderbilt.edu/~schectex/ccc/gauge/letter/
Norbert Burgmüller

**Norbert Burgmüller** (8. helmikuuta 1810 Düsseldorf &ndash; 7. toukokuuta 1836 Aachen) oli saksalainen säveltäjä. Hän syntyi musikaaliseen perheeseen. Myös hänen isänsä, August sekä hänen veljensä, Johann Friedrich Franz olivat säveltäjiä. 

Norbert Burgmüller aloitti musiikin opiskelunsa vuonna 1826 Louis Spohrin johdolla Kasselissa. Burgmüller palasi Düsseldorfiin vuonna 1830. Hän kuoli Aachenissa vuonna 1836. Hänen kuolinsyystään ei ole täyttä varmuutta, mutta on arveltu hänen hukkuneen epileptisen kohtauksen vuoksi tai tehneen itsemurhan.

## Aiheesta muualla
*
Mariner 5

**Mariner 5** avaruusluotain oli Mariner 4:n varakappale, joka laukaistiin kohti Venusta 14. kesäkuuta 1967. Mariner 4:n Mars-lennon onnistuttua varaluotain muunnettiin Venus-lentoa varten kääntämällä ja pienentämällä aurinkopaneelit ja lisäämällä lämpösuojan. Lämpöä pystyttiin hallitsemaan säädettävillä säleiköillä, aurinkoa varjostavilla suojilla, kiillotetuilla alumiinipinnoituksilla sekä verhoilun monikerroksisuudella ja eristävyydellä.

Luotain ohitti Venuksen 19. lokakuuta 1967. Etäisyys Venkseen oli lyhimmillään 3&nbsp;990 kilometriä. Se suoritti useita kokeita luotaamalla planeettaa radioaalloilla ja planeetan kirkkautta ultraviolettivalossa sekä otti näytteitä aurinkohiukkasista ja magneettikentän vaihteluista planeetan yläpuolella.

Mariner 5 lakkasi toimimasta marraskuussa 1967, ja se kiertää edelleen Aurinkoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
* 
*
Haryana

**Haryana** (, ) on osavaltio Pohjois-Intiassa. Osavaltion asukasluku oli 25&nbsp;351&nbsp;462 vuoden 2011 väestönlaskennassa. Chandigarh on Haryanan pääkaupunki ja Faridabad on suurin kaupunki. Hindi on Haryanan virallinen kieli.

Suurin osa osavaltiosta on alavaa jokilaaksoa, mutta koillisosassa on hiukan vuoristoa. Useimmat joista kuivuvat osaksi vuotta, mutta osavaltion itäosassa virtaa Yamuna ympäri vuoden. Maaperä on hedelmällistä, mutta monilla alueilla viljelyyn tarvitaan keinokastelua. Ilmasto on äärevä, touko–kesäkuussa on yli 40 °C, mutta tammikuussa voi olla pakkasta.

Haryana on perustettu vuonna 1966 vanhan Punjabinin osavaltion hindinkielisestä osasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Uttar Pradesh

**Uttar Pradesh** (, ) on osavaltio Intiassa. Osavaltion pinta-ala on 238&nbsp;566 km² ja asukasluku oli vuonna 2011 melkein kaksisataa miljoonaa. Uttar Pradesh on Intian suurin osavaltio asukasluvultaan ja pinta-alaltaan neljänneksi suurin. Uttar Pradesh on väkiluvultaan maailman suurin valtion sisäinen hallinnollinen yksikkö. Vuonna 2000 se jakautui kahteen osaan, jolloin sen luoteisosan vuoristoalueesta muodostettiin Uttarakhandin osavaltio.

Osavaltion pääkaupunki ja suurin kaupunki on Lucknow, mutta vuonna 2011 suurin asutuskeskus oli Kanpur 2,92 miljoonalla asukkaalla, kun Lucknowin kaupunkiseudulla asui 2,90 miljoonaa asukasta. Hindi ja urdu ovat Uttar Pradeshin viralliset kielet. Uttar Pradeshin pääministeri on Mayawati.

## Maantiede

Suurin osa Uttar Pradeshista sijaitsee Gangesin tulvatasangolla, mutta osavaltion eteläosa on kumpuilevampaa maastoa. Tasanko koostuu Himalajalta tulleista alluviaalisista maalajeista ja on hedelmällistä ja tasaista.

Uttar Pradeshin ilmasto on lämmin ympäri vuoden. Vuoden sademäärästä 90 prosenttia saadaan kesäkuusta syyskuuhun ulottuvan sadekauden aikana.

Tasankoalueella on ollut alkujaan varsin monipuolinen luonto, mutta alkuperäisluonto on hävinnyt lähes kokonaan ihmisasutuksen tieltä. Luonnontilaista metsää löytyy tasangolta vain pieninä laikkuina, mutta samanlaista metsää on enemmän kukkuloilla, jotka nykyisin kuuluvat Uttarakhandin osavaltioon.  Kosteaa trooppista lehtimetsää kasvaa siellä missä vuosittainen sademäärä on 100–150 mm. Niissä kasvaa puiden lisäksi bambua, köynnöksiä ja liaaneita. Kuivaa trooppista lehtimetsää kasvaa kaikissa tasangon osissa, etenkin sen keskiosassa. Valo pääsee siellä kenttäkerrokseen asti, joten puiden välissä kasvaa ruohokasveja ja varpuja. Osavaltion vähäsateisessa lounaisosassa, missä sademäärä jää 50–70 millimetriin vuodessa, kasvaa piikkisiä metsiä ja pensaikkoja. Niiden lajeihin kuuluvat akasiat ja tyräkit. Sadekaudella niiden väliin nousee myös ruohovartisia kasveja.

## Talous
Uttar Pradeshin tärkein elinkeino on maatalous. Viljelykasveihin kuuluvat riisi, vehnä ja sokeriruoko.

Tärkeimpiä kaivannaisvaroja ovat pii, kalkkikivi ja kivihiili. Mirzapurin lähellä ovat suuret hiilikaivosalueet. Hiiltä poltetaan lämpövoimaloissa, sähköä saadaan myös vesivoimasta ja Bulandshahrin ydinvoimalasta. Sähkökatkot ovat silti hyvin yleisiä.

## Väestö
Uttar Pradesh on kaupungistunut hitaammin kuin muut Intian osat, ja tulotaso on siellä osavaltioista kolmanneksi alhaisin. Naisten eliniänodote on 55 vuotta, ja alle viisivuotiaina kuolee 141 lasta tuhannesta. Vuoden 1991 tilastoissa vain neljännes seitsemän vuotta täyttäneistä naisista osasi lukea, maaseudulla paikoin alle viidennes.

Vuonna 2011 lukutaitoisia naisia oli jo 59&nbsp;% ja miehiä 79&nbsp;%.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Louis Spohr

**Louis Spohr** (5. huhtikuuta 1784 – 22. lokakuuta 1859) oli saksalainen säveltäjä, viulisti ja kapellimestari. Hänen ristimänimensä oli Ludwig Spohr, mutta hänet tunnetaan parhaiten hänen nimensä ranskankielisellä versiolla.

Spohr liittyi 15-vuotiaana orkesteriin soittamaan viulua. Kolme vuotta myöhemmin hänet lähetettiin Pietariin opiskelemaan. Spohrin varhaisimmat tunnetut sävellykset, kuten ensimmäinen viulukonsertto, ovat peräisin näiltä ajoilta. Vuosina 1805–1812 Spohr toimi konserttimestarina orkesterissa. Tänä aikana hän meni naimisiin harpisti Dorette Scheidlerin kanssa. Spohr soitti Scheidlerin kanssa duossa esiintyen Italiassa (1816–1817), Englannissa (1820) ja Pariisissa (1821). Myöhemmin Scheidler jätti harpun soiton ja keskittyi hänen ja Spohrin lapsien kasvatukseen. Scheidler kuoli vuonna 1834. Spohrilta katkesi käsi vuonna 1858, jolloin hän joutui lopettamaan viulistin uransa. Spohr kuoli Kasselissa vuonna 1859 pitkällisen sairauden murtamana.

Spohr tutustui Ludwig van Beethoveniin toimiessaan Wienissä vuosina 1813–1815. Vuosina 1817–1819 hän toimi oopperanjohtajana Frankfurtissa. Vuodesta 1822 kuolemaansa lähtien Spohr toimi Kasselissa.

Spohr sävelsi sinfonioita, konserttoja, oopperoita, kamarimusiikkia ja pienimuotoisempia kappaleita.

Spohr oli ensimmäinen orkesterinjohtaja, jonka väitetään käyttäneen nykyisen kaltaista tahtipuikkoa. 

## Aiheesta muualla

*
Kai Winding

**Kai Winding** (18. toukokuuta 1922 – 6. toukokuuta 1983) oli tanskalaissyntyinen jazzpasunisti ja -säveltäjä. Hän muutti perheineen Yhdysvaltoihin vuonna 1934. Winding valmistui vuonna 1940, jolloin hän alkoi myös soittaa pasuunaa Shorty Allenin yhtyeessä. Toisen maailmansodan jälkeen Winding liittyi Benny Goodmanin yhtyeeseen. Winding kuoli aivosyöpään New Yorkissa vuonna 1983. 

## Diskografia

### J. J. Johnson as co-leader
* *Jay and Kai* Savoy SV0163 (CD) 1954
* *An Afternoon at Birdland* 1954
* *Jay and Kai* Prestige 1954
* * 'Nuf Said* Bethlehem 20-40062 (CD) 1955
* *Trombone for Two* Columbia (LP); Collectables (CD) 1955
* *Jay and Kai + 6* Columbia (LP); Collectables (CD) 1956
* *The Great Kai & J. J.* Impulse! Records MCAD-42012 1960
* *Israel* (A&M/CTI) 1968
* *Betwixt & Between* (A&M/CTI) 1968
* *Stonebone* (A&M/CTI (Japan)) 1969

### Soololevyt
* *The Incredible Kai Winding Trombones* (Impulse!) 1960
* *Kai Ole* 1961
* *More!!!(Theme from Mondo Cane) featuring Kenny Burrell* 1962 
* *The Kai Winding Trombones* (Jazz Vault) 1963
* *Rainy Day (verve)* V-8620 1965
* *Penny Lane and Time (Verve)* V-8691 1967 
* *Modern Country (Verve)* V6-8602 1964/1965

### Curtis Fuller as co-leader
* *Bone Appétit* 1980
* *Giant Bones '80* 1980

### Jäsenenä
### [[Paul Desmond]]
* *Summertime* (A&M/CTI, 1968)

### The Giants of Jazz
* *The Giants of Jazz* (Atlantic, 1971)

### the [[Modern Jazz Quartet]]
* *Jazz Dialogue* (Atlantic, 1965)

### [[Lalo Schifrin]]
* *New Fantasy* (Verve, 1964)
Radio Lakeus

**Radio Lakeus** oli 1930-luvun alun jälkeen Suomen ensimmäinen virallinen yksityinen paikallisradioasema. Radio Lakeus oli Suomen ensimmäinen kaupallinen radioasema. Se toimi Nivalassa ja aloitti lähetyksensä 27. huhtikuuta 1985. Sen toimiluvan omisti Nivala-lehteä julkaissut Nivala-seura. Aseman lähetystaajuus oli 90,8 MHz. Radio Lakeus lopetti vuonna 1989.

Ennen virallista lähetyksen aloittamista ja avaamista Radio Lakeus lähetti koelähetystä. Viimeisen illan lähetyksessä 1989 soi Phil Collinsin ”One More Night”.

Urheilutoimittaja Osku Laukkanen oli mukana radiokanavan toiminnassa alusta alkaen. Hän teki vuonna 1985 Radio Lakeuden ohjelmistoon viikoittain nuorten musiikkiohjelma Tesnusta yhdessä Mikko Jussilan kanssa. Ohjelma nimi tuli siitä, että Oskun ja Mikon DJ-ryhmän nimi on Sunset. Myös muita nykyisiä tunnettuja radio- ja mediapersoonia on työskennellyt Radio Lakeudessa.

## Katso myös

* Kaupallinen radiotoiminta Suomessa

## Lähteet
Dancer in the Dark

**Dancer in the Dark** on Lars von Trierin vuonna 2000 ensi-iltansa saanut musikaalielokuva. Trier on myös elokuvan käsikirjoittaja. Tuottajana on Vibeke Windeløv. Pääosassa on Björk, joka myös sävelsi elokuvan musiikin. Muita päärooleja esittävät Catherine Deneuve, Vladica Kostic, David Morse, Cara Seymour ja Peter Stormare. Elokuva on kolmas osa Trierin trilogiassa, jonka aikaisemmat osat ovat *[[Breaking the Waves]]* ja *[[Idiootit]]*.

Vuonna 2010 suomalaiskriitikot äänestivät elokuvan 2000-vuosikymmenen kuudenneksi parhaaksi.

## Juoni

Elokuva sijoittuu Yhdysvaltoihin vuoteen 1964. Elokuvan päähenkilö on Selma Ježková (Björk), tšekkiläinen maahanmuuttaja, joka on muuttanut Yhdysvaltoihin poikansa Gene Ježkován (Kostic) kanssa. Selma työskentelee tehtaalla. He asuvat asuntovaunussa kaupungin poliisin Bill Houstonin (Morse) ja hänen vaimonsa Linda Houstonin (Seymour) tontilla. Selman ystävä on Kathy (Deneuve), jota hän kutsuu Cvaldaksi. Selmaa tavoittelee ujo mutta periksiantamaton Jeff (Stormare), joka myös työskentelee tehtaassa.

## Näyttelijät

## Musikaalinumerot
#"Cvalda" - Selma, Kathy ja työläiset
#"I´ve Seen It All" - Selma, Jeff ja miehet junassa
#"Smith & Wesson" - Selma, Bill, Linda ja Gene
#"In The Musicals pt.1" - Selma ja tanssijat
#"In The Musicals pt.2" - Selma, Novy ja ihmiset oikeudenkäynnissä
#"107 Steps" - Selma, Brenda ja vangit
#"Next To Last Song" - Selma

## Muut laulut
#"My Favorite Things" - Selma, Kathy, Samuel ja musikaalinäyttelijät
#"So Long Farewell" - Selma
#"Climb Every Mountain" - Samuel, Selma ja musikaalinäyttelijät
#"New World" - Björk (lopputekstit)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Waarala, Hannu: ”Mistä viattomat oikein uneksivat? eli Musiikkielokuvan uusi paradigma”, *Filmihullu* 6/2005.
Augustinolaiset

**Augustinolaisiin** kuuluu useita katolisia sääntökuntia, joista osa on tarkoitettu miehille ja osa naisille. Augustinolaisuus on saanut nimensä Pyhästä Augustinuksesta, joka kuoli vuonna 430. Yhteistä sääntökunnille on eläminen Augustinuksen ohjeiden mukaan. Augustinuksella oli kiistaa donatolaisten ja Pelagiuksen kanssa. Myös augustinolaisilla oli kiistaa semipelagiolaisten Caesariuksen kanssa. Augustinolaisten aatemaailmaan kuuluivat perisyntioppi ja eräänlainen luonnonuskonto. 

Eräs maailman tunnetuimpia augustinolaisia on Martti Luther. Augustinolaisluostari oli aiemmin muun muassa Eibingenin luostari. 

## Lähteet
Daman ja Diu

**Daman ja Diu** () oli Intian liittoterritorio, joka sijaitsi Intian länsirannikolla, Gujaratin osavaltion ympäröiminä. Se oli aiemmin kuulunut Portugalille, mutta vuodesta 1974 alkaen myös Portugali tunnusti sen kuuluvan Intian hallintoon. Sen pinta-ala oli 111 neliökilometriä. Asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 243&nbsp;247, joista 191&nbsp;173 asui Damanissa ja 52&nbsp;074 Diussa. 
Daman on enklaavi Gujaratin rannikolla, Diu on saari Gujaratin edustalla. Näiden kahden välimatka on noin 200 kilometriä.

Vuonna 2020 Dadra ja Nagar Haveli sekä Daman ja Diu yhdistyivät uudeksi territorioksi, omaperäiseltä nimeltään Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu.
## Kieli
Gudžarati, marathi, hindi, englanti ja ennen myös portugali olivat Daman ja Diun viralliset kielet. Portugalin kieltä ei siirtomaiden lakkautuksen jälkeen enää opeteta kouluissa, mutta muutamat vanhukset osavaat tai ainakin ymmärtävät edelleen portugalia ja jotkut puhuvat sitä jopa kotonaan. Entisen territorion alueella puhutaan myös kahta kuolevaa portugaliin perustunutta kreoliakieltä: Língua da Casa (Daman) ja Língua dos Velhos (Diu).
## Historia
Daman ja Diu, Goa sekä Dadra ja Nagar Haveli olivat osa Portugalin Intiaa yli 450 vuotta. Vuonna 1947 brittien vallasta itsenäistynyt Intia pyrki liittämään rannikolla sijainneet Portugalin siirtomaat itseensä. Intia aloitti ripeän sotilastoimenpiteen ja valtasi alunperin yhtenä hallintokokonaisuutena toimineen Goan ja Daman ja Diun 19. joulukuuta 1961. Portugali tunnusti alueiden kuuluvan Intialle vasta vuonna 1974. Goa erotettiin omaksi osavaltiokseen vuonna 1987.

## Lähteet
Dadra ja Nagar Haveli

**Dadra ja Nagar Haveli** (, ) oli Länsi-Intiassa sijaitseva liittovaltion alue. Alueen pääkaupunki oli Silvassa. Dadran ja Nagar Havelin pinta-ala oli 491&nbsp;km2 ja asukasluku on 220&nbsp;490 (2001). Alueen viralliset kielet olivat marathi ja gudžarati.

Vuonna 2020 Dadra ja Nagar Haveli sekä Daman ja Diu yhdistyivät uudeksi territorioksi nimeltä Dadra ja Nagar Haveli ja Daman ja Diu.

## Lähteet
Chandigarh

**Chandigarh** on kaupunki Intiassa. Se toimii kahden osavaltion pääkaupunkina: Punjabin ja Haryanan, mutta kaupunki ei kuulu kumpaankaan niistä. Vuonna 2001 Chandigarhissa oli asukkaita 808 515.

Kun Intia ja Pakistan erosivat toisistaan 1947, vanha Punjab jaettiin ja sen pääkaupunki Lahore jäi Pakistanin puolelle. Intian osalle tarvittiin pääkaupunki, ja monista ehdokkaista valittiin Chandigarh, joka sijaitsee upeassa maisemassa Himalajan juurella. Sveitsiläissyntyinen Le Corbusier intialaisine avustajineen piirsi uuden kaupungin asemakaavan, rakennustyöt alkoivat 1950-luvulla ja valmistuivat 1960-luvulla. Asemakaavan lisäksi myös monet hallintorakennukset ovat Le Corbusierin piirtämiä.

Vuonna 1966 Intian Punjab jaettiin vielä kahtia, kun pääosin hindinkielinen Haryana erotettiin punjabinkielisestä Punjabista. Chandigarh sijaitsee niiden välissä, ja se erotettiin ympäristöineen erityishallintoalueeksi.

Chandigarhista on suoria lentoja Delhiin ja Mumbaihin. Linja-automatka Delhiin kestää viisi ja puoli tuntia, Shimlaan neljä tuntia. Pikajunalla pääsee Delhiin kolmessa tai neljässä tunnissa.

Chandigarhissa toimii Panjabin yliopisto ja useita muita oppilaitoksia.

Chandigarhin moderni kaupunkikuva suorine siisteine katuineen ja uudehkoine rakennuksineen poikkeaa muista Intian kaupungeista. 


Tiedosto:Chandigarh High Court.jpg| Korkein oikeus (Le Corbusier)
File:Palace of Assembly Chandigarh 2006.jpg | Kansalliskokouksen talo (Le Corbusier)
File:CCA 57B.JPG|Arkkitehtikoulun sisäänkäynti (Le Corbusier)
File:Arch Museum 16.JPG| Museo ja taidegalleria (Le Corbusier)


## Lähteet

## Aiheesta muualla

http://www.chandigarhcity.com/
Édouard Lalo

**Édouard Victoire Antoine Lalo** (27. tammikuuta 1823 Lille – 22. huhtikuuta 1892 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä. Lalon mainitaan yleensä olleen espanjalaista alkuperää, mutta hänen sukunsa oli kuitenkin asunut Pohjois-Ranskassa jo 1500-luvulta. Lalo syntyi Lillessä ja opiskeli muun muassa Pariisin konservatoriossa François-Antoine Habeneckin johdolla. Ennen kuin saavutti suosiota säveltäjänä, Lalo toimi Pariisissa viulistina ja musiikinopettajana.

## Teoksia

* Orkesterille
** Sinfonia g-molli (1886)
** *Divertissement* (1869)
** Pianokonsertto f-molli (1888)
** Viulukonsertto nro 1 F-duuri, opus 20 (1873)
** Viulukonsertto nro 2 d-molli, opus 21 *Symphonie espagnole* (1873/74)
** Viulukonsertto nro 3 *Fantaisie norvégienne* (1878)
** Viulukonsertto nro 4 f-molli opus 29 *Concerto russe* (1879)
** Sellokonsertto d-molli (1877)
* Näyttämö- ja muu vokaalimusiikki
** *Fiesque*, ooppera (1866–68)
** *Le Roi d'Ys*, ooppera (1875–87)
** *La Jacquerie*, ooppera (1889, keskeneräinen)
** *Namouna*, baletti (1881/82)
** *Néron*, pantomiimi (1891)
** 23 laulua
* Kamarimusiikkia
** Jousikvartetto Es-duuri, opus 19 (1856), uusittu opukseksi 45 (1880)
** Pianotrio nro 1 c-molli, opus 7 (1850)
** Pianotrio nro 2 h-molli (1852)
** Pianotrio nro 3 a-molli, opus 26 (1879/80)
** Pianokvintetto As-duuri *Fantaisie-quintette* (1862)
** Viulusonaatti D-duuri opus 12 (1855, alun perin *Grand Duo Concertant*)
** Sellosonaatti a-molli (1870/71)

## Aiheesta muualla
*  
*Vapaasti käytettävissä olevia Lalon partituureja Mutopia Project