Mudhoney

**Mudhoney** on Seattlessa vuonna 1988 perustettu grunge-yhtye. Yhtyeen nimi tulee Russ Meyerin ohjaamasta *Mudhoney*-nimisestä elokuvasta (*[[Onnettomat]]*) vuodelta 1965. Mudhoney oli grunge -soundin edelläkävijä, yhdistäen musiikissaan garage rockin, punkin ja heavy metalin. Yhtye huomattiin nopeasti Seattlen rock-piireissä, ja heistä tuli nopeasti yksi 1990-luvun suosituimmista grunge yhtyeistä.

Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Touch Me I'm Sick" ja "Suck You Dry"

## Ura
Yhtyeen alkuperäiset jäsenet olivat laulaja Mark Arm ja kitaristi Steve Turner, jotka olivat molemmat aiemmin toimineet yhtyeessä Green River. Rumpaliksi he saivat Dan Petersin ja basistiksi Matt Lukinin.  Mudhoney julkaisi vuoden 1988 aikana ensimmäisen singlensä "Touch Me I'm Sick", kuten myös *Superfuzz Bigmuff* -EP:n. Molempien julkaisu tapahtui Sub Pop -levy-yhtiön kautta. Julkaisu osui täydelliseen aikaan: Mediassa alettiin jo kohista uudewsta "Seattle Soundista" – jota pian alettiin kutsua "grungeksi" Mudhoneysta tuli nopeasti yksi liikkeen keulakuvista. Yhtyeen ensimmäinen Yhdysvaltojen kiertue ei ollut kummoinen, mutta Euroopassa Sub Pop-levy-yhtiön maine oli jo nousussa, ja keväällä 1989 bändi kiersi Saksaa.

Sonic Youth, joka oli ollut Green Riverin fani, kutsui Mudhoneyn mukaan Britannian-kiertueelleen, ja pian brittilehdistö alkoi kirjoittaa heistä. *[[Superfuzz Bigmuff]]* nousi brittien indie-listoille ja pysyi siellä lähes vuoden. Ensimmäinen albumi, *Mudhoney*, julkaistiin loppuvuodesta 1989.  Mudhoney oli nostanut Sub Popin kartalle, ja nyt Soundgarden, ja Nirvana alkoivat myös saada huomiota. Mutta Sub Pop ei vielä tehnyt kunnolla rahaa, ja taloustilanne oli yksi syy, miksi Mudhoneyn toinen levy *Every Good Boy Deserves Fudge* julkaistiin vasta vuonna 1991. Loppuvuodesta Mudhoney alkoi etsiä uutta levy-yhtiötä. Nirvana oli jo tarttunut major label -sopimukseen vuonna 1990, ja joulukuuhun 1991 mennessä *Nevermind* oli tehnyt siitä Yhdysvaltojen isoimman bändin. 

Mudhoney solmi sopimuksen Reprisen (Warner Brosin) kanssa, ja julkaisi *Piece of Cake* -albumin, joka osoitti ettei heidän musiikkinsa muuttunut kaupallisemmaksi – Vaikka Mudhoney säilyi vahvana livebändinä, levymyynti ei vastannut levy-yhtiön odotuksia. Vuonna 1999, Reprise pudotti Mudhoneyn listoiltaan, ja pian sen jälkeen Matt Lukin jätti bändin, vedoten inhoonsa kiertue-elämää kohtaan. Arm ja Turner soittivat myös sivuprojektissaan Monkeywrench. Mudhoney - yhtyeen retrospektiivinen kokoelma *March to Fuzz* julkaistiin, ja moni luuli bändin lopettaneen. 

Vuonna 2001 bändi palasi keikka lavoille Steve Dukichin kanssa (Steel Wool), ja keikat menivät niin hyvin että he päättivät jatkaa. Uusi basisti oli Guy Maddison (ex-Bloodloss).  Uusi albumi *Since We’ve Become Translucent* julkaistiin kesällä 2002. Poliittisesti kantaaottava *Under a Billion Suns* ilmestyi 2006, ja raaka *The Lucky Ones* vuonna 2008. 

*The Lucky Onesin* jälkeen bändi kiersi aktiivisesti, ja vuonna 2010 he esittivät *Superfuzz Bigmuffin* kokonaisuudessaan All Tomorrow’s Parties -tapahtumassa New Yorkissa. Tämä valmisteli 25-vuotisjuhlaa vuonna 2013, jolloin julkaistiin albumi *Vanishing Point* ja dokumentti *I’m Now*. Vuonna 2018 Mudhoney juhli 30-vuotista taivaltaan julkaisemalla ensimmäisen virallisen livealbuminsa *LiE (Live in Europe)*. Seuraavana vuonna ilmestyi kymmenes studioalbumi *Digital Garbage*, ja sen jälkimainingeissa *Morning in America* -EP. Vuonna 2020 julkaistiin *Pedazo de Pastel* -EP, joka sisälsi demoversioita *Piece of Caken* ajalta.

Heinäkuussa 2021 Sub Pop ja Mudhoney juhlistivat *Every Good Boy Deserves Fudge* -albumin 30-vuotisjuhlaa julkaisemalla levystä laajennetun painoksen. Bändi lähti juhlakiertueelle – ensimmäisiin keikkoihin pandemian jälkeen. Vuonna 2022 basisti Guy Maddison päätti muuttaa takaisin Australiaan, ja ennen lähtöään bändi halusi nauhoittaa uuden albumin. Yhdeksän päivän sessio tuotti *Plastic Eternity* -albumin (2023), jolla kuullaan enemmän kokeilevia elementtejä kuten koskettimia, perkussioita ja maltillisempia tempoja. Levyllä on myös ensimmäistä kertaa ulkopuolisen lauluntekijän (tuottaja Johnny Sangster) sävellyksiä.

## Diskografia

### Studioalbumit
* *[[Mudhoney (albumi)|Mudhoney]]* (1989)
* *[[Every Good Boy Deserves Fudge]]* (1991)
* *[[Piece of Cake]]* (1992)
* *[[My Brother the Cow]]* (1995)
* *[[Tomorrow Hit Today]]* (1998)
* *[[Since We've Become Translucent]]* (2002)
* *[[Under a Billion Suns]]* (2006)
* *[[The Lucky Ones]]* (2008)
* *[[Vanishing Point (Mudhoneyn albumi)|Vanishing Point]]* (2013)
* *[[Digital Garbage]]* (2018)
* *[[Plastic Eternity]]* (2023)

### EP:t ja singlet
* *[[Superfuzz Bigmuff]]* (1988)
* *Touch Me I'm Sick/Halloween 7"* (Sonic Youthin kanssa 1988)
* *Touch Me I'm Sick/Sweet Young Thing Ain't Sweet No More 7"* (1988)
* *You Got It (Keep It Outta My Face)/Burn It Clean 7"* (1989)
* *You're Gone 7"* (1990)
* *Let It Slide* (1991)
* *Five Dollar Bob's Mock Cooter Stew* (1993)
* *Blinding Sun* (1993)
* *Buckskin Stallion Blues* (1994)
* *You Stupid Asshole/Knife Manual* (Gas Hufferin kanssa 1994)
* *Generation Spokesmodel* (1995)
* *Goat Cheese/Porn Weasel* (Strapping Fieldhandsin kanssa 1996)
* *Night of the Hunted/Brand New Face* (1998)
* *Sonic Infusion/Long Way To Go* (2002)
* *It Is Us/Dig Those Trenches 7"* (2006)

### Kokoelmat
* *Superfuzz Bigmuff Plus Early Singles* (1990)
* *Boiled Beef & Rotting Teeth(1990)
* *March to Fuzz* (2000)
* *Here Comes Sickness: The Best of the BBC (live)* (2000) 
* *Superfuzz Bigmuff Deluxe Edition(2008)* ** *''

## Lähteet:
*