open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Loratsepaami

**Loratsepaami** on bentsodiatsepiineihin kuuluva lääkeaine. Suomessa loratsepaamia myydään valmistenimillä Lorazepam Macure, Lorazepam Orion, Rativor ja Temesta. Loratsepaami on pääasiassa keskushermostoon vaikuttava rauhoittava PKV-lääke, ja se on luokiteltu huumausaineeksi. Loratsepaami tunnetaan myös nimellä "o-kloorioksatsepaami".

## Käyttöalueet
Loratsepaami on keskipitkävaikutteinen bentsodiatsepiini. Sitä käytetään erilaisiin jännitys- ja ahdistustiloihin, unettomuuteen ja leikkauksen esilääkityksenä (rauhoitteena ennen kirurgisia leikkauksia). Loratsepaamia käytetään myös usein lievittämään akuutteihin psykoositiloihin liittyvää ahdistuneisuutta. Loratsepaami sopii myös epileptisten kohtausten hoitoon. Loratsepaamia käytetään katatonian (muun muassa asentojäykkyyden) hoitamiseen.

Loratsepaamia voidaan annostella myös lihaksen- (IM) ja suonensisäisesti (IV) .

Loratsepaamia käytetään erityisesti laitoksissa psykoottisuuteen ja kiihtyneisyyteen, myös ahdistukseen ja levottomuuteen. Tyypillisesti loratsepaamia annetaan 1 mg, joskus 2 mg kerralla.

Tyypillisesti tabletissa on 1 mg vaikuttavaa ainetta loratsepaamia. Sairaalakäytössä sitä saa myös 2,5 mg tabletteina. 1 mg tabletin voi puolittaa. Loratsepaamia ei suositella avohoitoon lääkkeiden väärinkäyttöpotentiaalin ja riippuvuuden kehittymisen takia. Se on tyypillisesti sairaalalääke, erityisesti psykiatrisissa sairaaloissa.

## Haittavaikutukset

Loratsepaamin hyvin yleisiä haittavaikutuksia, useammalla kuin joka kymmenennellä käyttäjällä, ovat uneliaisuus, väsymys, ja uupumus, mitkä toisaalta voivat olla rauhoittavalle lääkkeelle toivottujakin vaikutuksia. Suhteellisen yleistä on lisäksi lihasheikkous ja koordinaatiokyvyn heikkous; myös masennusta on todettu. Harvinaisia ovat verenkuvan muutokset.

Loratsepaamin pitkäaikainen käyttö varsinkin suurilla annoksilla aiheuttaa riippuvuutta. Loratsepaami kiinnittyy 90-prosenttisesti proteiineihin, joten se pysyy aivoissa suhteellisen pitkään. Loratsepaamilla on elimistössä suhteellisen lyhyt (keskipitkä) puoliintumisaika, noin 14 tuntia, se aiheuttaa joillain potilailla pitkäaikaisen käytön jälkeen voimakkaampia vieroitusoireita kuin pitkävaikutteiset bentsodiatsepiinit. Vieroitusoireet ovat samankaltaiset kuin muillakin bentsodiatsepiineilla. Vieroitusoireiden välttämiseksi pitkään jatkunut käyttö tulee lopettaa lääkärin valvonnassa ja vähentämällä annosta vähän kerrallaan.

Loratsepaami saattaa aiheuttaa hengityslamaa, ja erityisesti yhteisvaikutus on merkittävä yhdessä alkoholin kanssa. Loratsepaami poistuu elimistöstä virtsateitse maksassa muodostuvina inaktiivisina metaboliitteina. Toisaalta lääke menee jossain määrin myös äidinmaitoon ja istukan kautta sikiöön, joten sen käyttö ei ole raskauden aikana suotavaa.

## Laki
Suomessa loratsepaami on listattu valtioneuvoston asetuksessa huumausaineina pidettävistä aineista, valmisteista ja kasveista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lääkeinfo: Lorazepam Orion: https://laakeinfo.fi/Medicine.aspx?m=18097&i=ORION+PHARMA_LORAZEPAM+ORION
Rahtilentoyhtiö

**Rahtilentoyhtiö** on lentoyhtiö, joka on nimensä mukaisesti keskittynyt ensisijaisesti rahdin kuljettamiseen. Konetyyppeinä yhtiöt käyttävät yleensä hieman vanhempaa kalustoa, kuten Airbus A300:aa Boeing 727:ää, Boeing 757:ää ja McDonnell Douglas MD-11:a. Uudempaa kalustoa edustavat mm. Airbus A330-200F, Boeing 737-800BCF, Boeing 747-400F, Boeing 747-8F, Boeing 767-300F sekä Boeing 777F rahtiversiot.

## Suurimmat rahtilentoyhtiöt
Kymmenen suurinta rahtilentoyhtiötä rahtitonnikilometrien määrällä mitattuna (2015):

## Merkittäviä rahtilentoyhtiöitä
*ABX Air
*Airnet Express
*Air Hong Kong
*Atlas Air
*Cargojet Airways
*Cargolux
*Challenge Airlines
*DHL Aviation 
*Emerald Air
*Emery Worldwide
*FedEx Express
*Gemini Air Cargo
*Heavylift Cargo Airlines
*Kalitta Air
*Martinair
*National Air Cargo
*Polar Air Cargo
*UPS
*Volga-Dnepr Airlines

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hellyyden ehdoilla

**Hellyyden ehdoilla** (*Terms of Endearment*) on yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva vuodelta 1983. Parhaan elokuvan Oscarilla palkitun elokuvan on ohjannut ja käsikirjoittanut James L. Brooks, ja se perustuu Larry McMurtryn samannimiseen romaaniin. Elokuvan pääosia esittävät Shirley MacLaine, Debra Winger, Jack Nicholson, Danny DeVito, Jeff Daniels ja John Lithgow.

Elokuva kertoo äidin ja tyttären suhteesta, joka rinnastetaan molempien naisten keskeneräiseen rakkauden metsästämiseen.

Astronautti Garrett Breedloven hahmoa (Jack Nicholson) ei esiintynyt alkuperäisessä romaanissa. Rooli luotiin Burt Reynoldsia varten, mutta tämä oli lupautunut tekemään toista elokuvaa, joten osa meni James Garnerille. Tämä kuitenkin riitaantui ohjaaja Brooksin kanssa tulkintakysymyksistä, joten Breedloven rooli päätyi lopulta Nicholsonille. 

*Hellyyden ehdoilla* voitti viisi Oscar-palkintoa: paras elokuva, paras naispääosa (Shirley MacLaine), paras miessivuosa (Jack Nicholson), paras ohjaus ja paras sovitettu käsikirjoitus. Yhteensä elokuva sai 11 Oscar-ehdokkuutta. Lisäksi *Hellyyden ehdoilla* voitti neljä Golden Globea, muun muassa parhaan draamaelokuvan palkinnon. Yhdysvaltalainen National Board of Review of Motion Pictures nimesi elokuvan vuoden 1983 kymmenen parhaan joukkoon ja palkitsi MacLainen ja Nicholsonin rooleistaan sekä Brooksin parhaasta ohjauksesta.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Näyttelijät

## Palkintoja
### Oscarit
* Paras elokuva
* Paras naispääosa: Shirley MacLaine
* Paras miessivuosa: Jack Nicholson
* Paras ohjaus: James L. Brooks
* Paras sovitettu käsikirjoitus: James L. Brooks
Ehdokkaana:
* Paras naispääosa: Debra Winger
* Paras miessivuosa: John Lithgow
* Paras leikkaus: Richard Marks
* Paras lavastus: Polly Platt, Harold Michelson, Tom Pedigo, Anthony Mondello
* Paras elokuvamusiikki: Michael Gore
* Paras äänitys: Donald O. Mitchell, Rick Kline, Kevin O'Connell, James R. Alexander

### BAFTAt
Ehdokkaana:
* Paras naispääosa: Shirley MacLaine

### Golden Globet
* Paras draamaelokuva
* Paras naispääosa draamaelokuvassa: Shirley MacLaine
* Paras käsikirjoitus: James L. Brooks
* Paras miessivuosa: Jack Nicholson
Ehdokkaana:
* Paras naispääosa draamaelokuvassa: Debra Winger
* Paras ohjaus: James L. Brooks 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Haavisto (Karkkila)

**Haavisto** on kylä Karkkilan kaupungissa. Kylän vanhat kantatilat ovat Uusitalo (nykyinen Koski), Talla, Ratia, Kankuri, Sipola, Pietilä, Hanskala ja Suomalainen. Isojaon aikaan, 1700-luvun lopulla, perustettiin vielä Sunin, Ridan, Stenbackan, Nikulan, Mikkolan, Jaakkolan, Kärjen, Mäen ja Kalatien uudistilat.

## Maantieteellinen sijainti ja liikenneyhteydet

Haavisto sijaitsee Seututie 133:n varressa Karkkilan ja Vihtijärven välissä. Etelän suuntaan kulkee yhdystie Olkkalaan ja Vihtiin ja pohjoisen suuntaan kulkee tie Läyliäisiin. Haaviston kautta ajaa busseja muutaman kerran päivässä pääasiassa Klaukkalan ja Vihdin kautta Helsinkiin sekä Karkkilaan.  

## Lähteet
Henjo Richter

**Henjo Richter** (s. 24. marraskuuta 1963 Hampuri) on saksalaisen power metal -yhtye Gamma Rayn toinen kitaristi. Hän laulaa myös taustoja ja soittaa kosketinsoittimia. Henjo on itseoppinut muusikko, joka alkoi soittaa 13 vuoden ikäisenä.  

Gamma Ray on Richterin ensimmäinen yhtye. Hän liittyi siihen Dirk Schlächterin siirryttyä kitarasta bassoon vuoden 1997 albumia *[[Somewhere Out in Space]]* äänitettäessä ja on soittanut kaikilla sen jälkeen levyillä.  Syksyllä 2011 Richter oli pyöräilyonnettomuudessa, jossa hänellä murtui kolme kylkiluuta ja solisluu ja hän ei voinut osallistua yhtyeen konsertteihin. 

Gamma Rayn lisäksi hän on soittanut Tobias Sammetin Avantasia albumeille ''The Metal Opera'' ja The Metal Opera Part II sekä saksalais-italialaisen The Unityn albumeille ''The Unity'' ja *[[Rise (albumi)|Rise]].*  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gamma Rayn kotisivut
Roland Grapow

**Roland Grapow** (s. 30. elokuuta 1959 Hampuri, Saksa) on saksalainen kitaristi. Hän on tullut tunnetuksi ajastaan power metal -yhtye Helloweenissa, jossa hän soitti 12 vuotta korvattuaan perustajajäsen Kai Hansenin. 

Grapowilla oli samaan aikaan myös sooloprojekti. Ensimmäinen albumi *The Four Seasons of Life* julkaistiin vuonna 1997. Albumilla soitti Helloweenin jäseniä. Vuonna 1999 julkaistulla toisella albumilla, *[[Kaleidoscope]]*, soitti Yngwie Malmsteenin yhtyeen entisiä ja sen aikaisia jäseniä.

Vuonna 2001 Grapow ja rumpali Uli Kusch erotettiin Helloweenista johtuen erimielisyyksistä kitaristi Michael Weikathin kanssa. Grapow ehti soittaa Helloweenissa kahdeksalla albumilla. Sivuprojekti Masterplanista tuli kokoaikainen projekti erottamisen johdosta.
Tanssikeskus Latosaari

**Tanssikeskus Latosaari** on Lapualla Lapuanjoen rannalla, Valtatie 19:n kupeessa sijaitseva alueen merkittävä lavatanssi, juhla- ja kokouspaikka, jonka juuret juontavat aina 1960-luvulle asti. Latosaaressa on historiansa aikana esiintynyt useita tunnettuja yhtyeitä ja solisteja ulkomaita myöten. Moni yhtye on myös soittanut esikoiskeikkansa Latosaaressa, esimerkiksi Hanoi Rocks. Paikka olikin suosittu nuorten tanssipaikka 1970- ja 1980-luvuilla. Nuorten tapahtumat muuttuivat aikuisten tansseiksi 1990-luvulla. Latosaaressa tanssitaan keskimäärin nykyisin kaksi kertaa kuukaudessa Suomen huippuartistien ja orkestereiden tahdissa. Perinteiset tanssit järjestetään lähes poikkeuksetta lauantaisin kahden esiintyjän voimin ja myös kotimaisten yhtyeiden esiintymisiä on tarjolla aika ajoin.

Latosaaren alkuperäinen vanha puoli purettiin vuonna 2024 ja nykyinen käytössä oleva uusi puoli rakennettiin 1990-luvun puolivälissä. Tilat ovat narikkaa myöten mitoitettu noin tuhannelle asiakkaalle.

Latosaaressa on 376 m² suuruinen parketti (sekä kesäisin 400 neliömetrin lisälava), kaksi baaria A-oikeuksin, savuton kahvio, terassi ja grilli. Tilojen vanhaan osaan mahtui 300&ndash;500 henkilöä ja uudelle puolelle nykyisin noin 1&nbsp;000 asiakasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://www.lapuanlatosaari.fi/Etusivu/
Charles Camilleri

**Charles Camilleri** (7. syyskuuta 1931 Ħamrun &ndash; 3. tammikuuta 2009) oli maltalaissyntyinen säveltäjä ja musiikin tutkija. 

Camilleri syntyi Maltalla. Hän muutti 18-vuotiaana Australiaan ja 20-vuotiaana Lontooseen. Vuonna 1958 hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan, josta hän sittemmin palasi Eurooppaan. Vuonna 1977 hänestä tuli sävellyksen professori Toronton Kuninkaallisessa musiikkikonservatoriossa. Hän toimi vuosina 1992–1996 musiikin professorina Maltan yliopistossa. 

Camilleri sävelsi muun muassa orkesterimusiikkia, oratorion *Pawlu ta' Malta*, maltankielisiä oopperoita, konserttoja ja erilaista soitinmusiikkia. Hänen teoksiaan on esitetty eri puolilla maailmaa.

Vuonna 1959 hän meni naimisiin Doris Vellan kanssa. Heillä oli poika ja tyttö.

## Lähteet
The Vapors

**The Vapors** oli brittiläinen uuden aallon yhtye, joka oli toiminnassa vuosina 1979–1981. Yhtyeen tunnetuin hittikappale on nimeltään ”Turning Japanese”.

Yhtyeessä oli neljä jäsentä: David Fenton (vokalisti, säveltäjä ja kitaristi), Howard Smith (rumpali), Edward Bazalgette (johtava kitara) ja Steve Smith (basisti ja laulu).  He julkaisivat kaksi albumia. Ensimmäinen on nimeltään *[[New Clear Days]]*, toinen kantoi nimeä *Magnets*. The Vaporsien sanoitukset vaihtelevat aiheeltaan rakkaudesta ydinvoimaan ja ovat usein sävyltään tummanpuhuvia.

Huhutaan, että ”Turning Japanese” käsittelisi masturbointia. Erityisesti yhtyeen toimintavuosina Yhdysvalloissa ajateltiin kappaleen nimen olevan brittiläinen masturbointia tarkoittava sanonta. David Fenton on todennut, että jokainen saa ymmärtää sen miten haluaa, mutta kappaletta ei ole alun perin tarkoitettu näin tulkittavaksi.

## Jäsenet
* David Fenton (laulu/kitara)
* Edward Bazalgette (kitara)
* Steve Smith (basso)
* Howard Smith (rummut)

## Diskografia
### Albumit
* 
* 

### Kokoelmat
* Anthology (1995)
* Turning Japanese: The Best of the Vapors (1996)
* Vaporized (1998)
* The Best of the Vapors (2003)

### Singlet
* Prisoners (1979)
* Turning Japanese (1980)
* News at Ten (1980)
* Waiting for the Weekend (1981)
* Spiders (1981)
* Jimmie Jones (1981)

## Lähteet
Rauli Tuomi

**Rauli Rafael Arvid Tuomi** () oli suomalainen näyttelijä. Hänet tunnettiin sekä klassisten että modernien draamojen sankarina, ja häntä pidettiin yhtenä sukupolvensa lahjakkaimmista näyttelijöistä.

## Tausta

Rauli Tuomi syntyi laajaan näyttelijäsukuun. Hänen vanhempansa olivat näyttelijät Arvi ja Santa Tuomi, ja Liisa Tuomi oli hänen siskonsa. Setä Valter Tuomi ja täti Emmi Jurkka (o.s. Tuomi) olivat niin ikään näyttelijöitä, samoin kuin Rauli Tuomen serkut Sakari, Vappu ja Jussi Jurkka.

Koulussa huonosti menestynyt Tuomi oli isänsä johtaman Viipurin Kaupunginteatterin avustajana ja opiskeli teatterin oppilaskoulussa. Hän sai kiinnityksen kaudeksi 1937–38 ja esitti *[[Daniel Hjort]]in* nimiroolin jo 17-vuotiaana. Vaativa rooli toi Tuomelle huomattavaa tunnustusta, ja menestyksen siivittämänä hän muutti Helsinkiin opiskelemaan Suomen Näyttämöopistoon.

Tuomi oli naimisissa häntä 11&nbsp;vuotta vanhemman Rakel Linnanheimon kanssa viisi vuotta ennen kuolemaansa.

## Ura

Tuomi opiskeli Näyttämöopistossa vuosina 1938–1940 ja sai tämän jälkeen kiinnityksen Suomen Kansallisteatteriin, jossa hän näytteli kuolemaansa saakka. Uran alkuajat hän palveli kuitenkin rintamalla talvisodassa Taipaleenjoella ja esiintyi viihdytyskiertueilla. Jatkosodan aikana sotilasarvoltaan vänrikki Tuomi osallistui muun muassa Sortavalan valtaukseen ja haavoittui useasti. 

Sodan jälkeen Tuomi nousi Kansallisteatterin tähtinäyttelijäksi. Hän tulkitsi teatterissa usein klassisten draamojen romanttisia rakastajia, kuten *[[Romeo ja Julia|Romeon ja Julian]]* miespääosan. Julian roolissa oli Eeva-Kaarina Volanen. Niin ikään Tuomen taiteellisia menestysrooleja olivat muun muassa *Sapphon* Phaon, *Likaisten käsien* Hugo, *[[Antigone]]n* Haimon ja *Lothringenin Johannan* Farwell.

Tuomi esiintyi myös kaikkiaan 24&nbsp;elokuvassa. Lukuisten pikkuroolien jälkeen hän teki ensimmäisen merkittävän osansa elokuvassa *[[Synnin puumerkki]]* (1942). Rooli arkkitehti Kaarle Lithauna *[[Linnaisten vihreä kamari|Linnaisten vihreässä kamarissa]]* (1945) toi hänelle parhaan miespääosan Jussi-palkinnon. Toistamiseen hänelle myönnettiin Jussi-patsas kahta vuotta myöhemmin Ilmari Unhon ohjaamasta elokuvasta *[[”Minä elän”]]* (1946). Palkittujen roolien myötä Tuomi oli nopeasti kasvaneen suosionsa huipulla. Hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi *[[Haaviston Leeni]]* (1948).

Tuomen suurimmat elokuvaosat olivat vireeltään traagisia nuoria rakastajia tai yksinäisiä sieluja. Aikalaiskriitikot pitivät hänen näyttelemistyyliään runollisen herkkänä ja modernin eleettömänä. Tuomi itse piti nimenomaan vakavista osista, sillä omien sanojensa mukaan häntä ei ollut siunattu huumorin lahjoilla.

## Kuolema
On arveltu, että nuorena koettu sota, useat haavoittumiset ja poikkeuksellisen voimakas eläytyminen kärsivän kirjailijan rooliin *”Minä elän”* -elokuvassa jättivät pysyvät jäljet Tuomen mieleen. Häntä on kuvattu luonteeltaan herkäksi ja kiihkeäksi. Tuomi teki 29-vuotiaana itsemurhan jättämällä yöllä Helsingin-asuntonsa keittiössä kaasuhanan auki.

## Filmografia

## Lähteet

* 
* 
* 

### Viitteet
Scary Movie 4

**Scary Movie 4** on David Zuckerin ohjaama komediaelokuva vuodelta 2006. Se on *[[Scary Movie]]* -elokuvasarjan neljäs osa. Elokuvan tuottivat Craig Mazin ja Robert K. Weiss. Elokuva julkaistiin Suomessa 14. huhtikuuta 2006.

Elokuva parodioi muun muassa elokuvia *[[Saw (elokuva)|Saw]]*, *[[Maailmojen sota (vuoden 2005 elokuva)|Maailmojen sota]]* (*War of the Worlds*), *[[Kylä (elokuva)|Kylä]]* (*The Village*), *[[Brokeback Mountain]]*, *[[Kauna]]* (*The Grudge*) ja *[[Million Dollar Baby]]*.

Elokuvassa esiintyvät myös televisiopsykologi Phil McGraw sekä koripallotähti ja rap-muusikko Shaquille O'Neal.

## Juoni

Elokuva alkaa, kun Shaquille O'Neal herää vessasta ja huomaa olevansa kahlittuna. Hän yrittää huutaa apua, mutta ei olekaan yksin; Dr. Phil on myös vessassa ja kahlittuna. Pian Jigsaw kertoo miten nämä voivat päästä ulos. Tämä menee pieleen ja Phil kuolee myrkkykaasuun.

Cindyn mies kuolee tiputtuaan maahan parvekkeelta syötyään vahingossa viagralääkettä. Myöhemmin Jigsaw’n alus alkaa tuhota ihmiskuntaa kaapaten mukaansa Cindyn ja tämän ystävät. Kun Cindyn uusi poikaystävä aikoo pelastaa lapsensa, Jigsaw kertoo, että lapset pelastuvat, mutta isä kuolee julmasti. Isän rakkaus saa kuitenkin Jigsaw’n tuntemaan ilkeytensä ja vapauttamaan nämä.

## Rooleissa

## Vastaanotto
Elokuva tuotti Yhdysvalloissa ilmestymisvuotenaan 90&nbsp;710&nbsp;620 dollaria ja lisäksi ulkomailla vielä noin 88&nbsp;000&nbsp;000 dollaria tulojen ylittäessä näin elokuvan tuotantobudjetin noin 40 miljoonaa dollaria. Rotten Tomatoes sivuston keräämien 125:tä arvostelusta 37&nbsp;% oli positiivisia.

## Lähteet
Kaitaan koulu

**Kaitaan koulussa** on noin 300 oppilasta vuosiluokilla 7–9 ja 35 opettajaa. Osa oppilaista on valittu kouluun opiskelemaan painotetun kuvataiteen oppimäärää. Koulussa annetaan myös luokkamuotoista erityisopetusta. Koulun rehtorina on toiminut vuodesta 2014 Ritva Mickelsson.

## Historia
Kaitaan koulu aloitti vuonna 1966 nimellä Vapaaniemen yhteiskoulu. Koulun viikoittain ilmestyvän lehden nimi on vieläkin *Vapis*. Peruskoulu-uudistuksen myötä koulu jaettiin hallinnollisesti kahtia yläasteeksi ja lukioksi. Samalla sen nimi vaihdettiin Kaitaan kouluksi ja lukioksi. Kaitaan lukio toimii nykyään nimellä Matinkylän lukio.

## Koulurakennus
Kaitaan koulun ja Matinkylän lukion rakennuksen on suunnitellut monia koulutaloja uransa aikana piirtänyt arkkitehti Osmo Sipari. Rakennus valmistui vuonna 1970. Koulurakennus on peruskorjattu vuosien 2008–2010 aikana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Matinkylän lukion sivut Espoon kaupungin sivustossa
* Kaitaan koulun sivut Espoon kaupungin sivustossa
Syvälahden lava

**Syvälahden Viihdekeskus** on tanssilava Kangasniemellä Etelä-Savossa, maakuntajärven Puulan rannalla. Lavan toiminnasta vastaa Kangasniemen Retkipaikka Säätiö. Lava on rakennettu vuonna 1952.

## Historia
Vaiheita vuosien varrelta:
* Ulkopaviljongin se sai vuonna 1993.
* Suomen Huvijärjestäjien Keskusliitto valitsi vuoden huvijärjestäjäksi 2004 Kangasniemen Retkipaikka Säätiö ja Syvälahden lavan.
* Syvälahti on valittu Suomen kauneimmaksi kesälavaksi v. 2012-2014 ja v. 2016 se sai Hall of Fame -tunnustuksen.
* Veej´jakaja ry valitsi "Sykkivä Syvis"-investointihankkeen vuoden 2016 EU-hankkeeksi.
* Syvälahden lavan nimi muuttuu v. 2017 Syvälahden Viihdekeskukseksi.

## Tanssipaikka
Tanssiaika la klo 20.30-02.00, paitsi Juhannuksena klo 20.00-03.00. Tanssi-iltoina naisille on varattu yhteensä 1,5 tunnin haku .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* www.syvalahti.fi
* Tanssi.net
Os Mutantes

**Os Mutantes** on brasilialainen psykedeelinen tropicalismo-tyylisuuntausta edustava rockyhtye, joka perustettiin 1966.

## Historia

Veljekset Arnaldo Baptista (basso, koskettimet sekä laulu) sekä Sérgio Dias (kitara ja laulu) ja päälaulaja Rita Lee muodostivat Os Mutantesin 1966 São Paulossa. He julkaisivat kaksi tropicalismon vahvasti sävyttämää albumia, jotka yhdistivät psykedeelistä rockia muiden taidesuuntausten kanssa. He esiintyivät yhdessä monien muusikkojen kanssa. He jättivät tropicalismo-liikkeen ja 1971, basisti Liminha ja rumpali Dinho liittyivät virallisesti yhtyeen jäseniksi. He julkaisivat viisi albumia yhdessä ennen kuin Rita Lee lähti 1972 aloittaakseen soolouran. Yhtye siirtyi samalla edistykselliseen rockiin albumillaan *[[O A e o Z]]*, joka äänitettiin 1973 mutta julkaistiin vasta 1992 levy-yhtiön kanssa vallinneista riidoista johtuen. Arnaldo lähti yhtyeestä samana vuonna aloittaakseen soolouran yhtyeen jäsenten välisistä riidoista johtuen. Myöhemmin yhtyeestä lähti vielä Dinho ja Liminha. Sérgio Dias, ainoa alkuperäinen jäsen, johti yhtyettä sen hajoamiseen vuonna 1978 asti. Os Mutantes kokosi rivinsä vuonna 2006 ja julkaisi ensimmäisen uuden albuminsa 35 vuoteen, *[[Haih Or Amortecedor]]*, vuonna 2009.

## Diskografia
### Albumit
*1968: *[[Os Mutantes (albumi)|Os Mutantes]]*
*1968: *[[Tropicália ou Panis et Circensis]]* (feat. Gilberto Gil, Caetano Veloso, Nara Leão, and Gal Costa) Philips
*1969: *[[Mutantes (albumi)|Mutantes]]*
*1970: *[[A Divina Comédia ou Ando Meio Desligado]]*
*1971: *[[Jardim Elétrico]]*
*1972: *[[Mutantes e Seus Cometas no País do Baurets]]*
*1974: *[[Tudo Foi Feito Pelo Sol]]*
*1976: *[[Mutantes Ao Vivo]]*
*1992: *[[O A e o Z]]* (äänitetty  1973)
*2000: *[[Tecnicolor]]* (äänitetty 1970)
*2009: *[[Haih Or Amortecedor]]*
*2013: *[[Fool Metal Jack]]*

### Singlet
*1968: *A Minha Menina/Adeus Maria Fulô*
*1968: *É Proibido Proibir/Ambiente de Festival* (feat. Caetano Veloso)
*1969: *Dois Mil e Um/Dom Quixote*
*1969: *Ando Meio Desligado/Não Vá Se Perder Por Aí*
*1971: *Top Top/It's Very Nice Pra Xuxu*
*1972: *Mande Um Abraço Pra Velha*
*2008: *Mutantes Depois*
*2015: *Esos Ojos verdes*

### EPt
*1968: *A Voz do Morto/Baby/Marcianita/Saudosismo* (feat. Caetano Veloso)
*1969: *Fuga nº II/Adeus, Maria Fulô/Dois Mil e Um/Bat Macumba*
*1970: *Hey Boy/Desculpe Babe/Ando Meio Desligado/Preciso Urgentemente Encontrar Um Amigo*
*1976: *Cavaleiros Negros/Tudo Bem/Balada do Amigo*

## Aiheesta muualla
### Virallisia kotisivuja

*Arnaldo Baptistan virallinen kotisivu (portugaliksi)
*Rita Leen virallinen kotisivu (portugaliksi) 
*Sérgio Dias virallinen kotisivu(portugaliksi) 

### Muita linkkejä
*Slipcue.com Guide to Brazilian Music
*Perfect Sound Forever
*Review of their first album
*Light in the Attic interview with Sérgio Dias about 2006 tour
Niokolo-Koban kansallispuisto

**Niokolo-Koban kansallispuisto** on kansallispuisto ja Unescon maailmanperintökohde kaakkoisessa Senegalissa.

Niokolo-Koban kansallispuisto perustettiin vuonna 1954. Sen pinta-ala on 9&nbsp;130 km². Alueen eläimistöön kuuluu esimerkiksi norsuja, leijonia, leopardeja, simpansseja, paviaaneja ja virtahepoja. Gambiajoki virtaa puiston läpi.

Kansallispuisto otettiin Unescoon maailmanperintöluetteloon vuonna 1981.

Puisto kohtaa Guinean Badiarin kansallispuiston maiden välisellä rajalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Niokolo-Koban kansallispuiston kuvaus maailmanperintöluettelon sivuilla
Jari Heinonen

**Jari Heinonen** (s. 1953 Anjalankoski) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä. Hän toimi ennen eläkkeelle jäämistään sosiaalityön professorina Jyväskylän yliopistossa. Henonen on  koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden tohtori. Heinosen tutkimusintressejä ovat muun muassa sosiaalipolitiikan ja sosiaalityön historia, syrjäytyminen, kolmas sektori sekä eri sukupolvien työväenluokkaiset miehet rakennemuutosten Suomessa. 

Heinonen toimii myös aktiivisesti politiikassa ja hän on ollut Suomen kommunistisen puolueen kaupunginvaltuutettu Tampereella. Vuonna 2017 Heinonen  ja perussuomalaisista irtautunut Aarne Raevaara perustivat VaihtoehtoTampere -nimisen (VaTa) valtuustoryhmän. Heinonen toimi Demokraattisen Sivistysliiton liittotoimikunnan puheenjohtajana 2013–2018.

## Julkaisuja
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Caetano Veloso

**Caetano Veloso** (s. 7. elokuuta 1942 Santo Amaro, Bahia) on brasilialainen säveltäjä ja laulaja.

Caetano Veloson albumi *Caetano Veloso* (1968) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen *[[1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään]]*, yhtenä harvoista ei-englanninkielisistä albumeista.

## Diskografia
*1967 - *Domingo* (mukana Gal Costa)  Philips
*1967 - *Alegria, Alegria*  Philips 
*1968 - *Caetano Veloso*  Philips
*1968 - *Tropicália ou Panis et Circensis* (mukana Gilberto Gil, Os Mutantes, Nara Leão, ja Gal Costa)  Philips 
*1968 - *Ao Vivo* (mukana Os Mutantes) Philips
*1968 - *"Veloso, Gil e Bethania"*  RCA Victor 
*1969 - *Caetano Veloso*  Philips
*1971 - *Caetano Veloso*
*1972 - *Transa*  Philips
*1972 - *Barra 69 ao vivo na Bahia* (mukana Gilberto Gil)  Philips
*1972 - *Caetano e Chico - Juntos ao Vivo* (mukana Chico Buarque)  Phonogram
*1973 - *Araçá Azul*  Phonogram/Philips
*1974 - *Temporada de Verão - ao vivo na Bahia* (mukana Gilberto Gil ja Gal Costa)    Phonogram
*1975 - *Jóia*  Philips
*1975 - *Qualquer Coisa*  Philips
*1976 - *Doces Bárbaros* (mukana Gal Costa, Gilberto Gil ja Maria Bethânia)  Philips
*1977 - *Bicho*  Philips
*1977 - *Muitos Carnavais*  Phonogram/Philips
*1978 - *Muito (dentro da estrela azulada)*  Philips
*1978 - *Maria Bethânia e Caetano Veloso ao Vivo*  Phonogram
*1979 - *Cinema Transcendental*  Polygram/Philips
*1981 - *Outras Palavras*  Philips
*1981 - *Brasil* (mukana João Gilberto, Gilberto Gil ja Maria Bethânia)  WEA
*1982 - *Cores, Nomes*  Philips
*1983 - *Uns*  Philips
*1984 - *Velô*  Philips
*1986 - *Totalmente Demais*  Polygram/Philips (live)
*1986 - *Caetano Veloso*  Nonesuch
*1987 - *Caetano Veloso*  Philips
*1989 - *Estrangeiro*  Philips
*1991 - *Circuladô*  Polygram
*1992 - *Circuladô Vivo*  Polygram
*1993 - *Tropicália 2* (mukana Gilberto Gil)  Polygram/Philips
*1994 - *Fina Estampa*  Polygram
*1994 - *Fina Estampa ao Vivo*  Polygram
*1995 - *O Quatrilho*  Natasha/Blue Jackel (soundtrack)
*1996 - *Tieta do Agreste*  Natasha/Blue Jackel
*1997 - *Livro*  Polygram
*1999 - *Prenda Minha*  Polygram
*1999 - *Omaggio a Federico e Giulietta*  Universal Music (live)
*1999 - *Orfeu*  Natasha (soundtrack)
*2000 - *Noites do Norte*  Universal Music
*2001 - *Noites do Norte ao vivo*  Universal Music
*2001 - *Canto* (mukana Los Super Seven) Columbia/Legacy
*2002 - *Eu não peço desculpas* (mukana Jorge Mautner)  Universal Music
*2002 - *Todo Caetano* (40 CD boxed set)  Universal Music
*2004 - *A Foreign Sound*  Universal Music

## Kirjoja
*
*
*
*
*
*
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen Caetano Veloso sivu (portugaliksi ja englanniksi)
* Caetano Veloson täydellinen diskografia (Music City) 
* The Caetano Veloso livejournal community
*
Jay Leno

**James Douglas Muir ”Jay” Leno** ([], s. 28. huhtikuuta 1950 New Rochelle, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koomikko ja juontaja. Hän isännöi vuosina 1992–2014 *[[The Tonight Show]]* -keskusteluohjelmaa.

## Elämä ja ura
Vuonna 1950 syntyneen Lenon isä oli italialaisten maahanmuuttajien poika ja äiti skotlantilainen maahanmuuttaja. Perhe muutti New Rochellesta Andoveriin Massachusettsiin kun Jay oli vielä nuori. Koulussa Leno kärsi lukihäiriöstä. Hän kävi kuitenkin lukion läpi ja suoritti bachelor-tutkinnon pääaineenaan puheterapia Bostonin Emerson Collegessa.

Leno esiintyi stand up -koomikkona Bostonissa ja kirjoitti televisiosarjoja, näytteli elokuvissa ja esiintyi säännöllisesti suosituissa televisiosarjoissa, kuten *[[Laverne and Shirley]]*. Lenon suurin elokuvarooli oli toinen pääosa elokuvassa *[[Konnat ketoon]]* (1989).

Leno sai 1980-luvun lopulla paikan *The Tonight Show’n* juontajan Johnny Carsonin sijaisena. Kun Carson lopetti vuonna 1992, Leno nimitettiin ohjelman vakituiseksi juontajaksi, vaikka moni oli odottanut kokeneemman David Lettermanin saavan paikan. Muiden kanavien kilpailevista ohjelmista huolimatta Leno piti *Tonight Show’n* katsojaluvut korkeina.

Leno jätti *The Tonight Show’n* vuonna 2009, ja hänet korvasi Conan O’Brien. Leno itse siirtyi juontamaan uutta *[[The Jay Leno Show]]* -talk show’ta. Kumpikaan ohjelmista ei kuitenkaan menestynyt syksyllä 2009, ja Leno palasi juontamaan *Tonight Show’ta* maaliskuun 2010 alusta. Hän jätti työn lopullisesti helmikuussa 2014. Sen jälkeen Leno teki televisiosarjaa *[[Jay Lenon autotalli]]* (Jay Leno’s Garage, 2015–2022), jossa hän esittelee omaa suurta autokokoelmaansa ja keskustelee muiden julkisuuden henkilöiden kanssa heidän autoilukokemuksistaan.

## Komediatyyli
Jay Leno ei televisiokomiikassaan mielellään irvaillut poliitikoille tai yhteiskunnallisille teemoille, vaan halusi ”saarnaamisen” sijasta tarjota pakoa arkitodellisuudesta. Kannanoton välttämisellä hän myöntää myös tavoittaneensa laajemman yleisön kuin kärkevällä satiirilla. Lenon huumori perustuu arkielämän havaintoihin, joihin kuka tahansa voi samastua.  

Toistuva komedianumero Jay Lenon myöhäisiltojen show-ohjelmissa olivat tahattoman koomiset lehtileikkeet, kuten oudot mainokset, virheelliset uutisotsikot ja vihkiuutisten kaksimieliset sukunimiyhdistelmät. ”Jaywalking”-inserteissä (sanaleikki Lenon etunimestä ja ”punaisia päin kävelemisestä”) hän pysäytti nuoria ihmisiä kadulla ja kysyi heiltä kompakysymyksiä helposta yleistiedosta, joihin saadut vastaukset olivat usein huvittavan vääriä.

## Yksityiselämä
Leno avioitui Mavis Nicholsonin kanssa vuonna 1980. 2020-luvulla vaimon on kerrottu kärsivän dementiasta.

Lenolla on ajoneuvokokoelma, jossa oli vuonna 2021 181 autoa ja 160 moottoripyörää Kokoelma ulottuu 1900-luvun alun antiikkiautoista (Bugatti, Duesenberg, Packard) 2000-luvun urheiluautoihin. Vuonna 2022 Leno sai ihonsiirtoja vaatineita vakavia palovammoja kasvoihinsa erään auton sytyttyä tuleen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* The Tonight Show'n kotisivu 
* The Jay Leno Show'n kotisivu
Marian Keyes

**Marian Keyes** (s. 10. syyskuuta 1963 Limerick, Irlanti) on irlantilainen bestseller-kirjailija ja novellisti. Häneltä on ilmestynyt mm. 16 romaania, joista 13 on suomennettu. Hänen kirjojaan on käännetty yli 30 kielelle, ja niitä on myyty yli 35 miljoonaa kappaletta.

Hän kasvoi Dublinissa ja opiskeli siellä lakia, mutta muutti sittemmin Lontooseen ja aloitti tarjoilijan työt. Hän on suorittanut oikeustieteen tutkinnon ja toiminut kirjanpitäjänä. Keyes aloitti kirjoittamisen vuonna 1993 ja hänen ensimmäinen kirjansa "*Naura, Claire, naura*" julkaistiin Irlannissa vuonna 1995. Nykyisin hän asuu lähellä Dublinia puolisonsa Tony Bainesin kanssa.

Keyesin kirjat ovat nykyaikaisia rakkaustarinoita. Hän kirjoittaa vakavista teemoista hauskasti ja aina kirjojen päähenkilöinä ovat naiset. Feministiksi julistautunut Keyes on vakaasti sitä mieltä, että huulipuna ja korkokengät eivät tee naisesta idioottia. Keyesin kirjoista *Lucy menee naimisiin* on myös dramatisoitu televisioon. Kirjan pohjalta tehty sarja esitettiin vuonna 2002 Suomessa MTV:llä.

## Teokset
# *Naura, Claire, naura* (*Water Melon*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2000
# *Lucy menee naimisiin* (*Lucy Sullivan is Getting Married*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2001
# *Vielä on toivoa* (*Last Chance Saloon*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2003
# *Rachelin loma* (*Rachel's Holiday*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2002
# *No Dress rehearsal*
# *Sushia vasta-alkajille* (*Sushi For Beginners*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2004
# *Enkelit* (*Angels*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2005
# *Tarinan toinen puoli* (*The Other Side of the Story*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2006
# *Nothing Bad ever Happens in Tiffany's*
# *Peiton alla* (*Under the Duvet*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2012
# *Further Under The Duvet*
# *Kuuleeko kukaan?* (*Anybody Out There?*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2007
# *Hurmaava mies* (*This Charming Man*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2008
# *Tuiki, tuiki tähtönen* (*The Brightest Star in the Sky*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2010
# *Nainen, joka varasti elämäni* (*The Woman Who Stole My Life*), suomentanut Liisa Laaksonen, Tammi, 2015
# *Aikalisä* (*The break*), suomentanut Kristiina Vaara. Tammi, 2018 

## Lähteet
Gambia (joki)

**Gambia** on Länsi-Afrikassa Gambian, Senegalin ja Guinean valtioiden alueilla virtaava joki. Se on kokonaisuudessaan 1&nbsp;130 kilometriä pitkä ja sen suurimpia latvajokia ovat Sandougou ja Sofianiama.

Gambiajoen alkulähde sijaitsee Fouta Djallonin ylätasangolla Guineassa, 438 metrin korkeudessa. Joki virtaa Guineasta länteen kohti Tambacoundan aluetta Senegalissa ja lopuksi Gambian läpi laskien lopulta Atlantin valtamereen Gambian pääkaupungin Banjulin kohdilla.

Gambiajoessa on laivaväylää 390&nbsp;km. Pienet merikelpoiset alukset pääsevät etenemään siitä 190&nbsp;km. Joessa sijaitsevat esimerkiksi Gambiajoen kansallispuistoon kuuluvat Baboonsaaret ja Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluva Kunta Kintehin saari.

Suurimpia asutuskeskuksia Gambiajoen varrella ovat Banjulin lisäksi Basse Santa Su ja Janjanbureh.

Joen tarjoamien resurssien hyödyntämistä ovat estäneet aiemmin Gambian ja Senegalin väliset poliittiset kiistat, mutta valtiot perustivat vuonna 1978 Gambiajoen kehitysorganisaation (Gambia River Development Organization), johon myös Guinea liittyi vuonna 1980.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lake Charles

**Lake Charles** () on Yhdysvaltain Louisianan osavaltion viidenneksi suurin kaupunki. Vuoden 2020 väestönlaskennassa Lake Charlesissa asui 84&nbsp;872 asukasta. Kaupunki toimii Calcasieun piirikunnan hallintokeskuksena. Kaupunki on tunnettu petrokemikaalistaan. Kaupungin pinta-ala on 125,5 neliökilometriä ja veden pinta-ala on 7,3 neliökilometriä. Bordeaux'laiset herra ja rouva LeBleu ovat ensimmäiset tunnetut eurooppalaiset, jotka asuttivat alueen 1781. Alue, jolle he asettuivat, tunnetaan nykyään nimellä LeBleu Settlement. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kauniaisten rautatieasema

**Kauniaisten rautatieasema** (, ) on rautatieliikennepaikka rantaradalla Kauniaisten keskustassa noin 16 kilometrin päässä Helsingin päärautatieasemalta. 

Rantarataa rakennettaessa espoolaiset toivoivat radan kulkevan Bembölen kautta, mutta tällöin rata olisi kulkenut nykyiseltä Kauniaisten asemalta hankalan kallioisen maaston kautta. Niinpä rata rakennettiin jokilaakson niittyjä pitkin Espoon kirkon suuntaan. Kauniaisten seutu oli 1900-luvun alussa lähes rakentamatonta syrjäseutua, vaikkakin Gallträskin rannoille oli rakennettu ensimmäiset huvilat jo vuonna 1901 ja maita palstoitettiin uusille huviloille.

Kauniaisten (tuolloin vielä Grankulla) asema avattiin seisakkeena elokuussa 1904, kun läheisen Glimsin tilan omistaja Johan Lönnberg anoi rautatiehallitukselta pysähdyspaikkaa tyttäriensä koulumatkaa varten. Alun perin junat pysähtyivät seisakkeella vain pyydettäessä. Puinen laituri korvattiin Bruno Granholmin suunnittelemalla vuonna 1908 valmistuneella asemarakennuksella, kun liikennepaikan käyttäjämäärät nousivat aseman seudulla olleen huvilayhdyskunnan kasvun myötä. Tavaraliikenne alkoi lokakuussa 1907.

Suuri osa Kauniaisten asukkaista kävi työssä Helsingissä, ja työmatkaliikenne Kauniaisista Helsinkiin oli alusta lähtien hyvin vilkasta. Jo 1910-luvulla Kauniaisten asema oli vilkkaampi kuin Espoon asema, ja samalla vuosikymmenellä Kauniaisiin perustettiin Espoon ensimmäiset yhteiskoulu, lääkärin vastaanotto ja apteekki. Kauniaisista muodostettiin vuonna 1915 taajaväkinen yhdyskunta, ja se erotettiin Espoon kunnasta itsenäiseksi kauppalaksi vuonna 1920.

Aseman suomenkielinen nimi tuli käyttöön toukokuussa 1928, kun Grankullan kauppalan (muuttui vuonna 1972 kaupungiksi sitä ympäröivän Espoon kanssa) suomenkieliseksi nimeksi tuli Kauniainen. 

Aseman länsipuolella ollut tasoristeys korvattiin asemapuiston kohdalle rakennetulla alikulkutunnelilla vuonna 1965. 

Lipunmyynti Kauniaisissa lopetettiin vuonna 2004, mutta asemarakennus on yhä VR-Yhtymän omistuksessa. Kauniaisten tavaraliikenne on nykyisin lähinnä satunnaista ja se suuntautuu Keran teollisuusalueelle. 

Asemarakennus vaurioitui pahoin 30. elokuuta 2008 sattuneessa tulipalossa. Rakennuksen länsipääty tuhoutui palossa lähes kokonaan. Laajoista vaurioista huolimatta historiallisesti arvokas rakennus on kunnostettu ja maalattu uudelleen. Työ maksoi kaikkinensa arviolta pari miljoonaa euroa, ja se on tehty pääasiassa käsityönä. Asemalle suunnitellaan ravintolaa. Asema-alue on Museoviraston luokituksen mukaan valtakunnallisesti merkittävä suojelukohde. Asemalla on VR:n automaatti.

## Asemalla pysähtyvät junat
*  (Helsinki–Kirkkonummi)
*  (Helsinki–Kirkkonummi)
*  (Helsinki–Kauklahti)

## Raiteet
Asemalla on kolme numeroitua raidetta, joista raiteet 1 sekä 2 ovat matkustajajunien käytössä. Kirkkonummen suuntaan liikennöidään raiteelta 1 ja Helsinkiin raiteelta 2.

## Lähteet
Steningen linna

**Steningen linna** on Ruotsissa, Sigtunan kunnassa, Husby-Ärlinghundran pitäjässä, Uplannin historiallisessa maakunnassa sijaitseva pienehkö linna. Linna on noin 30 kilometrin päässä Tukholmasta pohjoiseen ja sijaitsee noin 1,5 kilometrin päässä Märstasta Mälarenjärven läheisyydessä. Se rakennettiin vuosina 1694–1698 kreivi Carl Gyllenstiernalle (1649–1723). 

Vaikutteita ranskalaisista ja italialaisista tyylisuunnista saaneen barokkilinnan suunnitteli ruotsalainen arkkitehti Nicodemus Tessin nuorempi. Nykyisin se on yksityisomistuksessa, ja siinä toimii kulttuurikeskus.

Vihkijäiset pidettiin elokuussa 1705, ja leskikuningatar Hedvig Eleonora oli kunniavieras. Vuonna 1736 linna tuli kenraaliluutnantti, Ljungin kreivi Hans von Fersenille (1683–1736) hänen puolisonsa äidinperintönä, vähän ennen kreivin kuolemaa. Hänen leskensä kreivitär Eleonora Margareta Wachtmeister af Mälsåker teki siitä sääntöperinnön vuonna 1747.

Linnan kukoistuskausi oli luultavasti heidän poikansa, kreivi Carl Reinhold von Fersenin (1716–1786) omistusaikana. Hänen vaimonsa Lotta Sparre (1719–1795) oli hovineito, joten Kustaa III:n hovi vieraili Steningessä useammin kuin kerran. Koska Carl von Fersenillä ei ollut poikaa, hän jätti Steningen veljelleen, kenttämarsalkka kreivi Axel von Fersen vanhemmalle (1719–1794). Hänet peri poika, valtakunnanmarsalkka Axel von Fersen nuorempi. Puistossa on hänelle omistettu goottilaistyylinen muistomerkki, joka pystytettiin vuonna 1813. 

Axelin veli Fabian Reinhold von Fersen (1762–1818) peri linnan veljeltään. 

## Aiheesta muualla

* Kulttuurikeskus Steningen linna  
* Slottsguiden
Siuntion rautatieasema

**Siuntion rautatieasema** (, ) on rautatieasema Rantaradalla. Asema on maaliskuusta 2016 lähtien ollut Helsingin seudun lähijunaliikenteen Y-junien pääteasema. Siuntiota käyttää pääteasemanaan myös yksi arkiaamuisin liikennöivä L-junavuoro sekä yksi illan U-junavuoro Helsingistä. Siellä pysähtyy myös yksi H-junavuoro sekä Helsinkiin että Hankoon keskiviikko-, perjantai- ja sunnuntai-iltaisin. Asemalta lähtee keskiyön jälkeen myös yksi L-junavuoro Helsinkiin. Kaikki junat käyttävät raidetta 2 lukuun ottamatta H-junia, jotka käyttävät raidetta 1.

Nykyisin yksityisasuntona toimiva asemarakennus on rakennettu 1898–1899 arkkitehti Bruno Granholmin piirustusten mukaan. Asema-alueelle rakennettiin myös vesitorni ja ratapihalta johdettiin teollisuusraide lounaaseen tiilitehtaalle. Siuntion asemanseutu oli radan alkuaikoina harvaan asuttua aluetta ja sijaitsi viiden kilometrin päässä Siuntion kirkonkylästä etelään, kirkolta Pikkalaan ja Helsingin ja Tammisaaren väliselle maantielle johtaneen kylätien varrella.

Siuntion asema jäi lokakuussa 1944 Porkkalan vuokra-alueelle. Vuokra-ajan päätyttyä asema avattiin jälleen normaalille liikenteelle toukokuussa 1956. 1960-luvulla Siuntion asemanseutu alkoi kasvaa kunnan tärkeimmäksi taajamaksi ohi kirkonkylän. Seuraavalla vuosikymmenellä asemakylä oli jo selvästi kirkonkylää suurempi asutuskeskittymä, ja myös pääosa kunnallisista ja kaupallisista palveluista oli siirtynyt sinne.

Tavaraliikenne Siuntion asemalla lopetettiin vuonna 1990 ja lipunmyynti suljettiin 1991. Aseman itäpuolinen tasoristeys poistettiin käytöstä alikulun valmistuttua syksyllä 1992. Junasuoritus toimi pari vuotta uudessa laiterakennuksessa, kunnes rataosan kauko-ohjaus otettiin käyttöön vuonna 1993. Vanha asemarakennus ja tavarasuoja siirtyivät Ratahallintokeskukselta Senaatti-kiinteistöille ja edelleen myyntiin vuonna 2007.

## Kuvagalleria

Tiedosto:Sjundeå järnvägsstation skylt.jpg|Kyltit Siuntion rautatieasemalla.
Tiedosto:Siuntion asema - The more than one hundred year old railway station building is still in use today.jpg|Siuntion rautatieasema talvella.
Tiedosto:Sjundeå järnvägsstation - 2015.png|Siuntion asemalaiturit.
Tiedosto:Sjundeå station.jpg|Siuntion rautatieasema tammikuussa 2024.
Tiedosto:Sjundeå järnvägsstations baksida.jpg|Asemarakennus takaa.
Tiedosto:Sjundeå järnvägsstation baksida.jpg|Asemarakennuksen itäpääty
Tiedosto:Sjundeå stationsbyggnad baksida.jpg|Asemarakennuksen länsipääty.
Tiedosto:Sjundeå station spår 2.jpg|Asemalaituri tammikuussa 2024.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Inkoon rautatieasema

**Inkoon rautatieasema** (, ) on rautatieliikennepaikka rantaradalla, noin viiden kilometrin päässä Inkoon keskustasta.

Asema avattiin 1. syyskuuta 1903 lähelle Mustiolle vievää tietä, ja se on rakennettu Bruno Granholmin laatimien IV luokan aseman tyyppipiirustusten mukaan. Myöhemmin asema-alueelle rakennettiin myös makasiini sekä vesitorni.

Inkoon ratapihaa siirrettiin 1990-luvulla aseman edestä sen länsipuolelle, jolloin rakennettiin myös alikulkutunneli etelänpuoleiselle laiturille. Tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1991 ja miehitys kaksi vuotta myöhemmin. Vuonna 2006 Inkoon kunnanhallitus esitti henkilöjunien pysähtymisten siirtämistä Tähtelän asemalle, koska sen sijaintia pidettiin parempana. Esitys ei kuitenkaan toteutunut. Henkilöliikenne Inkoon asemalla lopetettiin 27. maaliskuuta 2016, kun lähiliikenteen Y-juna lakkasi liikennöimästä Siuntion ja Karjaan välillä. Inkoon asemalla pysähtyi kuitenkin VR:n järjestämä liityntäbussiyhteys, joka kulki Kirkkonummen ja Karjaan rautatieasemien välillä. Bussivuoroja oli arkisin kolme päivässä kumpaankin suuntaan.

Henkilöliikenne Inkoon asemalla alkoi uudelleen 3. huhtikuuta 2024. Asemalla pysähtyy kolme H-junavuoroa viikossa molempiin suuntiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*VR: Inkoon rautatieasema
Skoklosterin linna

**Skoklosterin linna** () on Ruotsissa Mälaren-järven läheisyydessä Uppsalan ja Tukholman kaupunkien välissä Håbon kunnassa sijaitseva linna. Se on Ruotsin kaikkien aikojen suurin yksityinen linna ja yksi maailman tärkeimmistä barokkimuseoista.

## Historia
Linnan rakennutti vuosina 1654–1668 ruotsalainen Carl Gustaf Wrangel. Nelikerroksinen rakennus on tehty tiilestä ja siinä on 77 huonetta. Linnan suunnittelusta vastasi saksalainen arkkitehti Caspar Vogel. Carl Gustaf Wrangel kuoli vuonna 1676, jolloin linna ei ollut vielä kokonaan valmis. Jean de la Valléen linnaan rannan puolelle suunniteltu rakennus ja barokkipuutarhat jäivät toteuttamatta. Wrangelin kuoleman jälkeen linnan peri hänen tyttärensä Margareta Juliana, joka oli avioitunut Nils Brahen kanssa. Nils Brahen kuoleman jälkeen 1699 hänen leskensä perusti sääntöperinnön pojalleen kenraalimajuri Abraham Brahelle (1699–1728). Skoklosterin linna oli sen jälkeen Brahe-suvun omistuksessa, kunnes suvun viimeinen edustaja kuoli 1930, jolloin linna siirtyi perintönä von Essenin perheelle. Von Essenit olivat viimeiset yksityiset linnan omistajat ja heitä varten rakennettiin 1940-luvulla asuinhuoneistot linnan pohjakerrokseen. 

Omistajasuvut ovat vuosisatojen kuluessa keränneet taidetta, tekstiilejä, taide-käsitöitä, kirjoja sekä keramiikkaa ajalta 1550–1850. Linnan juhlasali, josta piti tulla yksi Pohjois-Euroopan suurimmista, ei valmistunut koskaan, vaan se on säilynyt siinä asussa, mihin työntekijät sen jättivät kesällä 1676. Työkalut ja rakennustelineet ovat yhä paikoillaan. Kun Ruotsin valtio otti linnan haltuunsa 1967, aloitettiin laaja restaurointityö arkkitehti Ove Hidemarkin johdolla. Työ suoritettiin vanhoja työmenetelmiä ja materiaaleja käyttäen. Apuna olivat Wrangelin kirjastoon jättämät käsikirjat. Linna on nykyään rakennusmuistomerkki.

## Museo
Linna irtaimistoineen siirtyi 1967 Ruotsin valtiolle ja on siitä lähtien toiminut museona. Skokloster kuuluu samaan organisaatioon kuin Kuninkaallinen varuskamari (Livrustkammaren) ja Hallwylin museo. Skoklosterissa on kolme asekokoelmaa: Wrangelin, Brahen sekä Bielken kokoelmat. 

Linnan kokoelmista varastettiin 1990-luvulla esineistöä, ja ainakin osan varkauksista tunnusti linnan kirjastonhoitaja. Varastettu astrolabi palautettiin museoon, kun italialainen keräilijä totesi kokoelmissaan olevan esineen varastetuksi.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Bergström, Carin (red), Turander, Ralf (foto): Skoklosters slott under 350 år. Byggförlaget AB. 2005. 

## Aiheesta muualla
* Linnan kotisivut
Pohjankurun rautatieasema

**Pohjankurun rautatieasema** (, ) on rautatieasema Pohjankurussa entisen Pohjan kunnan alueella Raaseporin kaupungissa rataosalla . Rautatieasemaa ei enää käytetä henkilöliikenteessä, mutta Pohjankurun satamasta kulkee tavaraliikennettä.

## Historia
Asema avattiin vuonna 1899. Ratapihan länsipään matala ylikulkusilta rajoitti rantaradan tavaraliikennettä, kunnes se purettiin vuonna 1990. Alueella oli jo ennen rantaradan rakentamista kapearaiteinen yksityisrata.

Hangon rataa suunniteltiin 1860- ja 1870-luvuilla linjattavaksi Mustion, Antskogin ja Pohjankurun kautta ja edelleen Pohjanpitäjänlahden länsirantaa kohti Hankoa. Rata rakennettiin kuitenkin Karjaan ja Tammisaaren kautta. Ensimmäinen rautatie Pohjankuruun valmistui vuonna 1891, ja tätä kapearaiteista rataa pitkin hoidettiin raaka-aineiden ja valmiiden tuotteiden kuljetukset Fiskarsin ruukin ja Pohjankurun sataman välillä.

Valtionrautateiden piiriin Pohjankuru pääsi vuonna 1899, kun Karjaan ja Turun välinen rataosa avattiin liikenteelle. Pohjankurun asemarakennus valmistui Bruno Granholmin piirustusten mukaan samana vuonna, mutta maaperän suuren painumisen vuoksi rakennus siirrettiin jo vuonna 1901 lännemmäksi paalutetuille perustuksille. Rakennusta laajennettiin alkuperäistä rakennustapaa noudattaen vuonna 1913. Samoin piirustuksin rakennettiin myös Perniön, Paimion ja Piikkiön asemarakennukset samalla rataosalla.

Rautatieasema sijoittui Pohjankurun satamaan, joka oli tärkeä lastauspaikka ja höyrylaivalaituri Pohjanpitäjänlahden perukassa. Pohjan kirkonkylä jäi asemalta noin puolentoista kilometrin päähän, mutta vähitellen kirkonkylä ja Pohjankuru kasvoivat yhtenäiseksi taajamaksi. Rantaradan valmistumisen myötä liikenne Fiskarsin radalla vilkastui ja muuttui ympärivuotiseksi; aiemmin sillä oli liikennöity vain Pohjankurun sataman ollessa jäistä vapaa. Kapearaiteista rataa jatkettiin Fiskarsin omistamalle Åminneforsin terästehtaalle vuonna 1928. Liikenne Fiskarsiin jatkui vuoteen 1952 ja Åminneforsiin vuoteen 1958 saakka.

Paikallisjunaliikenne Pohjankuruun lakkautettiin vuonna 1977 ja henkilöliikenne kokonaisuudessaan vuonna 1979. Liikennepaikka jäi tavaraliikenteen käyttöön ja junakohtauspaikaksi. Rataosan kauko-ohjauksen valmistuttua vuonna 1993 liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi. Asemarakennus pysyi Ratahallintokeskuksen omistuksessa, koska sinne oli sijoitettu asetinlaite. Vuonna 2021 asemarakennus kunnostettiin ulkoa, ja se oli yksityisomistuksessa. Museovirasto on luokitellut Pohjankurun rautatieaseman ja sataman valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

## Tunnelit
Pohjankurussa on Suomen ensimmäinen rautatietunneli, joka on 156 metrin pituinen ja rakennettu vuosien 1896–1897 aikana. Se on teollisuusradan käytössä. Toinen tunneli on 1964 rakennettu 345 metriä pitkä tunneli, josta kiskot on nyttemmin purettu. Niiden välissä on 1990 valmistunut 200 metriä pitkä rantaradan nykyinen Högbackan tunneli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Porfyrios Kalliopas

**Porfyrios Kalliopas** oli 500-luvun tunnetuimpia valjakkoajajia Bysantin valtakunnassa. Hän oli kotoisin Libyasta ja aloitti ajouransa noin kaksikymmenvuotiaana. Porfyrios dominoi kilpa-ajoja Bysantissa yhteensä noin neljänkymmenen vuoden ajan. Hänet palkittiin menestyksestään arvonimellä *faktionarios* (tai latinalaisittain *factionarius*). Hänelle pystytettiin patsas noin vuonna 500 Konstantinopolin hippodromille ja toinen noin vuonna 545. Patsaat ilmeisesti tuhottiin vuonna 1204, kun neljännellä ristiretkellä Konstantinopoliin harhautuneet ristiretkeläiset hävittivät kaupunkia. Patsaista on säilynyt nykypäivään vain jalustat.

Historioitsija Johannes Malalas viittaa kerran Porfyriokseen. Hänet tunnetaan myös Maksimos Planudeksen *Antologian* epigrammeista. Niistä 32 on omistettu hänelle, mutta vain 22 muille ajajille. Porfyrios kilpaili sekä sinisessä että vihreässä sirkuspuolueessa. Kilpa-ajot olivat erittäin suosittuja Bysantissa ja voittajia kohdeltiin sankareina.

## Lähteet