open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kitahai

**Kitahai** (*Megachasma pelagios*) kuuluu harvinaisimpiin ja vähiten tunnettuihin hailajeihin. Ensimmäinen varmennettu havainto kitahaista tehtiin vasta vuonna 1976 ja se kuvattiin tieteellisesti 1983. Laji poikkeaa niin paljon useimmista muista hailajeista, että se sijoitetaan omaan heimoonsa Megachasmidae, **kitahait**. Kitahai lienee kaikkein varhaisimpia hailajeista ja fossiililöytöjen perusteella sitä on todettu esiintyneen jo 20 miljoonaa vuotta sitten.

Kitahai ruokailee siivilöimällä vedestä ravintoa, lähinnä planktonia ja meduusoja. Lajin ilmeisin ulkoinen tuntomerkki on sen laaja leveä suu ja tylppä pyöreä nokka. Pääosa on pitkä, noin muun ruumiin pituinen. Päältä laji on ruskean musta, alta vaalea. Pituus noin 4–5,5&nbsp;m, paino jopa 1&nbsp;000&nbsp;kg.

Kitahaita on 30 vuoden aikana tavattu eri valtamerillä napavyöhykkeitä lukuun ottamatta. Vuoteen 2008 mennessä lajista oli tehty 40 havaintoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Anneli Qveflander

**Kirsti Anneli Qveflander-Sarpaneva** (27. maaliskuuta 1929 Tampere – 28. helmikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen lavastaja ja pukusuunnittelija. Hän suunnitteli myös kankaita Marimekolle, astioiden koristelua Arabialle sekä kirjojen kansia ja kuvituksia. Hänet tunnetaan mielikuvituksekkaista ja värikylläisistä lavastuksista ja puvustuksista.

## Ura
Keskikoulun käytyään Qveflander työskenteli Tukholmassa Nordiska Kompaniet -tavaratalossa vuosina 1947–1948, jossa hän valmisti muun muassa vöitä ja muita asusteita Ruotsin kuningashuoneen jäsenille. Hän opiskeli ensin metallitaidetta ja sitten graafista suunnittelua Taideteollisessa oppilaitoksessa vuosina 1948–1952. Vapaan kuvataiteen ohella hän työskenteli Pohjan kunnassa toimineen Pohjanlahden Verkatehdas Oy:n taiteellisena neuvonantajana vuosina 1953–1955 ja sen jälkeen mainostoimistoissa Lintas ja Markkinointi Viherjuuri vuosina 1959–1969.

Qveflander aloitti teatteripuvustajana 1960-luvulla. Hän työskenteli muun muassa Suomen kansallisoopperalle, jonne hän oli kiinnitettynä vakituisesti vuosina 1969–1970, Helsingin kaupunginteatterille, Savonlinnan oopperajuhlille ja Suomen Kansallisteatterille, jonne hänet kiinnitettiin vuonna 1980. Hänet tunnetaan erityisesti voimakkaasta värien käytöstä ja runsaista barokin ja rokokoon tyylisuunnista vaikutteita ottavista kuvioista.

## Yksityiselämä
Anneli Qveflander oli naimisissa taiteilija Pentti Sarpanevan kanssa vuosina 1955–1965. Heidän vanhempi tyttärensä Pia Sarpaneva (s. 1956) on arkkitehti ja professori.

Qveflander on haudattu Malmin hautausmaalle Helsinkiin.

## Suunnittelutöitä
*Puvustus: *Tristan und Isolde*, Suomen Kansallisooppera 1965
*Puvustus: ''Boris Godunov'',  ohjaus Lauri-Juhani Ruuskanen 1969
*Puvustus: *Rakkaus kolmeen appelsiiniin*, Suomen Kansallisooppera 1970
*Puvustus: *Myrsky*, Suomen Kansallisooppera 1974
*Puvustus: *Amadeus,* Suomen Kansallisteatteri 1981, ohjaus Eugen Terttula
*Puvustus: *Don Carlos*, Suomen Kansallisteatteri 1981
*Puvustus: *[[Pähkinänsärkijä]]*, Suomen Kansallisooppera 1985
*Puvustus: Molière: *Luulosairas*, ohjaus Arto af Hällström 1987
*Puvustus: *Kalevala*, ohjaus Antti Einari Halonen 1992
*Puvustus: ''Macbeth'', ohjaus Ralf Långbacka 1993
*Puvustus: *[[Rigoletto]]*, Vaasan kaupunginteatteri 1995
*Lavastus ja puvustus: ''Kohtalon voima'', 1998
*Puvustus: *Pariisin kukko*, Helsingin Kaupunginteatteri 2003, ohjaus Frej Linnqvist
*Puvustus: *[[Kesäyön unelma]]*, Kansallisteatteri, ohjaus Antti Einari Halonen 2004
*Kuvitus: Tuulia Almila: *Norsu ja norsu*, WSOY, 1984
*Kuvitus: Mirjam Novero: *Kalle Kankkunen*, Tammi, 1983
*Kuvakansi ja kuvitus: Kaarina Kaurinkoski: *Aterian aluksi*, Otava, 1990
**Ruusu*, Kaj Franckin XB-mallin kupin koriste, Arabia 1959-1970
**Masurkka*, kangas, Marimekko 1969
**Menuetti*, kangas Marimekko 1969
**Sarabande*, kangas, Marimekko n. 1968
**Malva*, kangas, Marimekko 1968
**Pimpinella*, kangas, Marimekko 1968

## Palkintoja ja tunnustuksia
* Pro Finlandia 1985
* Savonlinnan oopperajuhlien vuoden taiteilija 1998
* Suomen Teatterijärjestöjen keskusliiton kultainen ansiomerkki 1996

## Lähteet
Deron Miller

**Deron Miller** (s. 21. toukokuuta 1976 Chester, Pennsylvania) on
kitaransoittaja ja laulaja CKY-yhtyessä (camp kill yourself). Aluksi hän olisi halunnut, että heidän yhtyeensä nimi olisi Mixed (nimi tulee eräästä kauhuelokuvasta), mutta lopulta hän hyväksyi Cky-yhtyeen nimen. Hän aloitti kitaransoiton jo 8-vuotiaana ja esiintyi usein koulunsa juhlissa. Hänen syntymänimensä on **Deron John Miller** ja hän on 183-senttinen. Nykyään hän asuu suuressa talossa Kaliforniassa. Hän meni naimisiin 8. lokakuuta 2003 Felissa Rosen kanssa, hän tatuoi naimisissa olon merkiksi vasemman käden nimettömään sormuksen muotoisen raidan, jossa lukee Felissa. Deronilla on myös 8. kesäkuuta 2005 Los Angelesissa syntynyt tytär Bianen Rose Miller.
Nordic Regional

**Nordic Regional**  oli Tukholmassa kotipaikkaansa pitävä ruotsalainen lentoyhtiö. Se operoi säännöllistä kotimaan liikennettä Ruotsissa sekä lomalentoja **Nordic Leisure** -nimellä. Se lopetti toimintansa vuonna 2008.

## Reittikohteet
Tammikuussa 2005 Nordic Regional lensi säännöllisesti seuraaviin kohteisiin: Jällivaara, Luulaja, Östersund, Tukholma-Arlanda ja Uumaja.

## Laivasto
Elokuussa 2006: 

*1 McDonnell Douglas MD-81 Rek: SE-DMT
*1 McDonnell Douglas MD-82 Rek: SE-RDR
*3 McDonnell Douglas MD-83 Rek: SE-RDM, SE-RGP
*1 McDonnell Douglas MD-87 Rek: SE-RBA
*1 Saab 340A Rek: SE-LMX

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nordic Regional
Henry Clinton

**Henry Clinton** (16. huhtikuuta 1738 Newfoundland, Kanada – 23. joulukuuta 1795 Englanti) oli brittiläinen kenraali Amerikan vallankumouksen aikaan. Hän vietti lapsuutensa New Yorkissa, missä hänen isänsä toimi kuvernöörinä vuosien 1741 ja 1751 välillä. Vartuttuaan Clinton osallistui New Yorkin miliisin toimintaan. 

Saratogan sotaretken jälkeen hänet nimettiin toukokuussa 1778 brittiarmeijan ylipäälliköksi. Yorktownin piirityksen päätyttyä brittien antautumiseen toukokuussa 1781 hänet korvattiin Guy Carletonilla. Viimeiset vuotensa Clinton toimi alahuoneen jäsenenä Launcestonista sekä Gibraltarin kuvernöörinä. Hän oli edelleen jälkimmäisessä virassa kuollessaan 23. joulukuuta 1795.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

*
Sherwoodin metsä

**Sherwoodin metsä** on Nottinghamin kaupungista pohjoiseen sijaitseva metsä Keski-Englannissa. Metsä on erityisen tunnettu lainsuojattomasta Robin Hoodista kertovista tarinoista, joiden mukaan hän piti metsää rosvojoukkionsa tukikohtana pakoillessaan prinssi Juhanaa ja Nottinghamin seriffiä. Metsän kuuluisiin nähtävyyksiin kuuluu myös sen vanhin puu, Major Oakiksi kutsuttu tammi, jolla on ikää noin 800–1000 vuotta. Tammi liittyy kansanperinteeseen ja läheisesti myös Robin Hoodin seikkailuihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Thomas Gage

**Thomas Gage** (1721 Firle, Sussex, Englanti – 2. huhtikuuta 1787 Englanti) oli brittiläinen kenraali Amerikan vallankumouksen aikaan. Hän toimi vuosina 1763–1775 brittiarmeijan ylipäällikkönä Pohjois-Amerikassa.

Gage valmistui upseeriksi vuonna 1741 ja siirtyi 1754 everstiluutnantin arvoisena Pohjois-Amerikkaan. Suuressa siirtomaasodassa hän osallistui aluksi kenraali Edward Braddockin johtamaan epäonniseen sotaretkeen Pennsylvaniassa toimien etujoukkojen komentajana. Vuosina 1759–1760 Gage johti Quebecin valtausta ja sai sen jälkeen nimityksen Montrealin kuvernööriksi sekä 1761 ylennyksen kenraalimajuriksi. Vuodesta 1763 hän oli kaikkien Pohjois-Amerikan brittijoukkojen ylipäällikkö ja piti päämajaansa New Yorkissa. Hänet ylennettiin 1770 kenraaliluutnantiksi.

Gagen kompastuskiveksi muodostui kolmessatoista siirtokunnassa kehittynyt itsenäisyys- ja kapinaliike. Lontooseen lähettämissään raporteissa hän kuvaili siirtokuntien kehitystä kielteiseen sävyyn ja edisti siten emämaan asenteen tiukentumista. Bostonin teekutsujen jälkeen Gage oli keskeisellä tavalla muotoilemassa siirtokuntalaisia rankaisseita vuoden 1774 pakotuslakeja, joihin sisältyi Bostonin sataman sulkeminen, brittijoukkojen majoitus siirtokuntalaisten koteihin sekä Massachusettsin itsehallinnon kumoaminen ja kyseisen siirtokunnan asettaminen sotilashallinnon alaiseksi. Viimeksi mainitun säädöksen seurauksena Gage toimi toukokuusta 1774 alkaen myös Massachusettsin sotilaskuvernöörinä. Tässä ominaisuudessa hän määräsi huhtikuussa 1775 brittijoukot tuhoamaan Lexingtonissa ollutta salaista asekätköä, mikä johti 19. huhtikuuta Lexingtonin taisteluna tunnettuun yhteenottoon ja siten Yhdysvaltain vapaussodan puhkeamiseen. Heinäkuussa 1775 käydyn Bunker Hillin taistelun jälkeen Gagen joukot joutuivat perääntymään George Washingtonin komentaman siirtokuntien armeijan tieltä Bostoniin, minkä seurauksena Gage korvattiin kenraali William Howella ja kutsuttiin takaisin kotimaahan. Hänet ylennettiin kenraaliksi 1782.

## Lähteet
László Kovács

**László Kovács** (s. 3. heinäkuuta 1939 Budapest) on unkarilainen poliitikko, joka oli Barroson ensimmäisen komission verotuksesta ja tulliliitosta vastaavana komissaarina vuosina 2004–2009. 

Tätä ennen Kovács oli Unkarin ulkoministerinä vuosina 1994–1998 ja 2002–2004. Hän oli myös Unkarin sosialistisen puolueen puheenjohtaja 1998–2004.

Ensimmäisellä ulkoministerikaudellaan Kovács työskenteli Némethin hallituksessa ratkaisevalla ajanjaksolla, jolloin järjestettiin "paneurooppalainen piknik", jossa Unkarin ja Itävallan välinen raja murrettiin puoliksi poliittisen uhmakkuuden ja puoliksi kokeilun seurauksena. Tämä mahdollisti monien itäsaksalaisten pakolaisten paeta DDR:stä Unkarin kautta Itävaltaan ja Länsi-Saksaan, ja se oli yksi ensimmäisistä askeleista rautaesiripun poistamisessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*László Kovácsin verkkosivut
Antti Blåfield

**Erkki Antti Juhana Blåfield** (s. 22. kesäkuuta 1953 Kihniö) on suomalainen toimittaja.

Blåfield valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 1977 Tampereen yliopistosta. Hän työskenteli Helsingin Sanomien toimittajana 1978–1979 ja 1982–1984, uutispäällikkönä 1985–1987 ja pääkirjoitustoimittajana 1998–2012. Hän on työskennellyt myös Suomen Kuvalehden toimittajana 1980–1982 ja toimituspäällikkönä 1987–1994, vapaana toimittajana 1994–1995 ja Kauppalehden toimittajana 1995–1998. Vuosina 1979–1980 Blåfield oli Ulkopoliittisen instituutin tiedottaja ja toimistosihteeri.

Vuonna 1993 Blåfield sai n tunnustuspalkinnon. Vuonna 1999 hänelle myönnettiin Suomen Kuvalehden journalistipalkinto. Blåfield on osallistunut Bilderberg-ryhmän kokouksiin vuosina 2008 ja 2010. Hän on kuulunut Toimittajaliittoon.

Blåfieldin poika Ville Blåfield on myös toimittaja.

## Teokset
* 
* 
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Blåfieldin kirjoitukset Helsingin Sanomissa
Miinavene Loimu

**Miinavene Loimu** (aiemmin T 21) oli Suomen merivoimien venäläisten maahanjättämä maayhdysmiinakenttien laskualus, joka oli valmistunut 1915 Porin Konepaja Oy:n telakalta. Alus ei ollut kovin merikelpoinen heikkotehoisen koneensa vuoksi.

## Palvelus
Saksalaiset takavarikoivat Venäjän keisarikunnan laivastossa palvelleen aluksen keväällä 1918 ja he luovuttivat sen edelleen suomalaisille. 
Suomen merivoimille se otettiin korjausten jälkeen vuonna 1920 nimellä *T-21*, kunnes se nimettiin *Loimuksi*. Alus oli mukana kaikissa Rannikkolaivaston harjoituksissa ennen sotaa. Talvisodassa alus oli miinanlaskijana ja jatkosodassa miinoitustoiminnassa sekä huolto- ja joukkojen kuljetuksissa.

Sotien jälkeen alus oli kaapelilaivana.

Loimu myytiin 1964 yksityiselle, mutta se rappeutui lähes hylyksi. 1980-luvulla kaksi vihtiläistä ostivat aluksen itselleen kunnostaen sen risteilyalukseksi. Sen nimeksi tuli *T 21 Loimu*. Alus poistettiin kauppa-alusrekisteristä heinäkuussa 1996, jonka jälkeen se on ollut omistajiensa uivana kesämökkinä.

Loimun sisaralukset olivat miinaveneet Pommi, Miina,  Lieska ja Paukku.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Miinavene Lieska

**Miinavene Lieska** (aiemmin *T-16*) oli Suomen merivoimien miinavene. Se valmistui 1915 Venäjän laivastolle Tephoklod-luokan maayhdysmiinakenttien eli maista laukaistavien merimiinoin muodostettujen miinakenttien laskualukseksi.

## Palvelus
Venäläisten joukkojen poistuessa Suomesta alukset jäivät paikoilleen. Alus otettiin 1920 korjausten jälkeen Suomen merivoimiin. Alus palveli osana Rannikkolaivastoa. Talvisodassa alus laski luokkansa alusten mukana miinoja itäisellä Suomenlahdella 1.-6. joulukuuta 1939 kahteentoista eri miinoitteeseen yhteensä 352 miinaa. Alus palveli laivastossa vuoteen 1953 saakka ja viisi vuotta myöhemmin se myytiin yksityiselle.

*Lieskan* sisaralukset olivat miinaveneet ''Loimu'', ''Paukku'', ''Pommi'' ja ''Miina''.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Punakha

**Punakha** () on itäisellä Himalajalla Bhutanissa noin 1 500 metrin korkeudessa sijaitseva, noin 3 500 asukkaan Punakhan piirikunnan pääkaupunki ja linnaluostari eli dzong. Sen sijaintikohdassa Mo Chhu- ja Pho Chhu -joet yhtyvät Sankosh-joeksi. Alueen ilmasto on subtrooppinen, mutta suotuisasta ilmastosta ja hedelmällisestä maasta huolimatta alueella harjoitetaan vain vähän maanviljelyä.

## Historia
Bhutanin perustajan Shabdrung Ngawang Namgyalin vuonna 1637 perustama Punakha oli maan talvipääkaupunki vuoteen 1955, jolloin Thimphusta tuli ympärivuotinen pääkaupunki. Vuonna 1638 valmistunut dzong sai nimekseen *Druk Pungthang Dechen Phodrang* eli *Suuren onnellisuuden palatsi*; se on edelleen Bhutanin munkiston talviasunto.

Shabdrung Ngawang Namgyal hallitsi maata Punakhan dzongista käsin kuolemaansa asti vuonna 1651. Välttääkseen poliittisen kaaoksen, hänen lähimmät neuvonantajansa salasivat Shabdrungin kuoleman seuraavat 54 vuotta.

Hänen ruumistaan säilytetään Punakhan dzongin pyhässä sisimmässä kammiossa kahden korkea-arvoisen laman päättymättömässä vartiossa, joka on jatkunut hänen kuolemastaan asti. Tehtävää pidetään yhtenä kuningaskunnan pyhimmistä, eikä edes maan kuninkaalla ole pääsyä sisimpään kammioon.

Bhutanin ensimmäinen perintökuningas Ugyen Wangchuck kruunattiin Punakhassa 17. joulukuuta 1907.

## Kuvagalleria

Punakha-Dzong-02-2015-gje.jpg|
Punakha-Dzong-16-Bruecke-2015-gje.jpg|
Punakha-Dzong-50-Fassade-2015-gje.jpg|
Punakha-Dzong-64-Drachen-2015-gje.jpg|
Punakha-Lobesa-54-Huetten-2015-gje.jpg|
Punakha-Sopsokha-26-Haeuser mit Phallus-2015-gje.jpg|
Yowakha-02-Reisterrassen-2015-gje.jpg|
Punakha-Chime Lhakhang-04-2015-gje.jpg|


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Punakha Dzongkhag 
* Encyclopædia Britannica Online: Punakha
Sulfiitti

**Sulfiitit** ovat rikkiyhdisteitä, jotka sisältävät sulfiitti-ionin SO32&minus; eli ne ovat rikkihapokkeen suoloja. Sulfiittiyhdisteitä käytetään muun muassa säilöntäaineina alkoholijuomissa ja kuivatuissa hedelmissä. Sulfiitit saattavat aiheuttaa yliherkkyysoireita, minkä vuoksi niiden käytöstä on mainittava tuoteselosteessa ("sisältää sulfiitteja").

## Sulfiitteja
* Natriumsulfiitti Na2SO3, CAS-numero 7757-83-7, E-koodi E 221
* Natriumvetysulfiitti NaHSO3, CAS-numero 7631-90-5, E-koodi E 222
* Natriumdisulfiitti Na2S2O5, CAS-numero 7681-57-4, E-koodi E 223
* Kaliumdisulfiitti K2S2O5, CAS-numero 16731-55-8, E-koodi E 224
* Kaliumsulfiitti K2SO3, CAS-numero 10117-38-1, E-koodi E 225
* Kalsiumsulfiitti CaSO3, CAS-numero 10257-55-3, E-koodi E 226
* Kalsiumvetysulfiitti Ca(HSO3)2, CAS-numero 13780-03-5, E-koodi E 227

## Happea ja rikkiä sisältäviä ioneja
* SO52&minus;  persulfaatti-ioni
* SO42&minus;  sulfaatti-ioni
* SO32&minus;  sulfiitti-ioni
* SO22&minus;  hyposulfiitti-ioni
* S2O82&minus;  peroksodisulfaatti-ioni

## Katso myös
* vetysulfiitti
Halosenniemi (Haukipudas)

**Halosenniemi** on kylä Martinniemen kaupunginosassa Haukiputaalla Oulussa. Se sijaitsee Perämereen työntyvässä niemessä lähellä Iin kunnanrajaa sekä valtatien 4 ja seututien 847 liittymää, noin yhdeksän kilometriä kuntakeskuksen, Kiiminkijoen ja Halosenlahden pohjoispuolella.
Halosenniemessä toiminut Halosenniemen saha oli 1930–1950-luvuilla merkittävä työllistäjä. Sen tuotteita vietiin ulos meritse Halosenlahdella olleen lastauspaikan, Halosenlahden redin, kautta.

Kylä oli sahan toiminta-aikana vilkas, siellä oli kauppoja ja posti. Kylän lapset kävivät Parkumäen koulua. Tanssi- ja kokouspaikka oli nimeltään Havula.

Museovirasto on määritellyt Halosenniemnen sahaydyskunnan yhdeksi Suomen valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä.

## Lähteet
Kaljärvi (järvi Kirkkonummella)

**Kaljärvi** eli **Kalljärvi** on Uudellamaalla Kirkkonummella Veikkolassa Vanhan Turuntien (seututie 110) eteläpuolella sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Kaljärvi on 1,9 kilometriä pitkä, 700 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 63 hehtaaria. Se sijaitsee maaston metsäisessä painaumassa, jossa rannat ovat enimmäkseen jyrkkiä mutta matalia. Järven itäpuolella sijaitsee muutama pieniä mäkiä, joista Lillberga ulottuu rantaan asti. Se kohoaa 20 metrin korkeuteen vedenpinnasta. Järvessä ei ole kartan mukaan saaria. Järvi on luodattu ja siitä on julkaistu syvyyskartat. Se on syvyyskäyrien perusteella suhteellisen tasapohjainen järvi. Järven tilavuudeksi on määritetty 1,2 miljoonaa kuutiometriä, jolloin sen keskisyvyydeksi tulee 1,9 metriä. Sen syvin kohta sijaitsee pohjoispään länsirannassa mutta siellä on vain 3,5 metriä syvää . Järvessä on muitakin 3.metrisiä kohtia. Järven rantaviivan pituus on 5,0 kilometriä. Pohjoisranntaan ulottuu Veikkolan asuinalue. Länsirannan Kaljärvellä on myös asutusta.

## Luontoarvoja
Kaljärven veden laatu täyttää hyvälle uimavedelle asetetut vaatimukset. Viimeisimmissä vesinäytteissä vuodelta 2010 uimavesiluokitus oli erinomainen. Järveä aikaisemmin haitanneet leväesiintymät ovat vähentyneet. Veikkolan vesiensuojeluyhdistys Kirves ry:n järjestämät vuosittaiset hoitokalastukset ja muun muassa peltojen suojakaistojen lisääminen ovat parantaneet järven veden laatua (Kalljärven järvityyppi on runsasravinteinen järvi).

## Vesistösuhteet
Kaljärvi sijaitsee Suomenlahden rannikkoalueessa (vesistöaluetunnus 81), jonka Mankinjoen valuma-alueeseen (81.057) järvi kuuluu. Sen valuma-alueen pinta-ala on 13,3 neliökilometriä . Järveen on johdettu muutama metsäoja. Kaljärveen laskee Lamminoja Vanhan Turuntien toisella puolella olevasta Lamminjärvestä ja oja Kurkistosta. Kaljärvi puolestaan laskee kaakkoon Haapajärveen. Järven vedenpinnan korkeus on 45,6 metriä mpy (N2000).

## Lähteet
Luna 16

**Luna 16** () oli neuvostoliittolaiseen Luna-ohjelmaan kuulunut miehittämätön avaruuslento vuonna 1970. Luna 16 oli ensimmäinen Kuuhun laskeutunut robottiluotain ja ensimmäinen neuvostoliittolainen lento, joka palautti kuukivinäytteitä maahan.

Luotain koostui kahdesta toisiinsa liitetystä vaiheesta, laskeutumisvaiheesta ja sen päälle liitetystä nousuvaiheesta. Laskeutumisvaihe oli sylinterinmuotoinen rakenne, jossa oli neljä laskeutumisjalkaa, polttoainesäiliöitä, laskeutumistutka ja laskeutumismoottorit. Laskeutumisvaihe toimi myös nousuvaiheen laukaisualustana.

Päälaskeutumismoottoria käytettiin luotaimen nopeuden hidastamiseen, kunnes luotain saavutti sammutuskorkeuden, jonka määritteli luotaimessa mukana ollut tietokonejärjestelmä luotaimen nopeuden ja korkeuden perusteella. Sammutuksen jälkeen lopulliseen laskeutumiseen käytettiin pienempiä moottoreita.

Nousuvaihe oli pienempi sylinteri, jossa oli pyöreä yläpää. Siihen oli kiinnitetty sylinterimäinen näytesäiliö.

Luotaimen laskeutumisosassa oli televisiokamera, säteily- ja lämpötilamittarit, radioviestintälaitteistot ja porallinen robottikäsivarsi pintanäytteiden keräämistä varten.

## Tehtävä
Luna 16 laukaistiin Kuuta kohti 12. syyskuuta 1970 kello 13.25.53 UTC. Se saavutti kiertoradan 111 kilometrin korkeudella Kuun pinnasta 17. syyskuuta. Tällä kiertoradalla luotain tutki Kuun vetovoimaa. Luotaimen periapsis muutettiin 18. syyskuuta ja 19. syyskuuta tapahtuneilla kiertoratakorjauksella 15,1 km:n korkeuteen. Luotaimen ollessa periapsiksessa 20. syyskuuta kello 05.12 UTC sen pääjarrumoottori käynnistettiin, ja näin aloitettiin laskeutuminen Kuun pinnalle. Kuusi minuuttia myöhemmin luotain laskeutui pehmeästi kohdealueelleen Hedelmällisyyden mereen (*Mare Fecunditatis*). Tämä oli ensimmäinen Kuun yön aikana tehty laskeutuminen. Päälaskeutumismoottori sammui 20 metrin korkeudessa ja apulaskeutumismoottorit 2 metrin korkeudessa. Tällöin luotaimen nopeus oli 2,4 m/s.

Alle tunnin kuluttua laskeutumisesta automaattinen pora tunkeutui Kuun pintaan kerätäkseen kivinäytteen. Porattuaan seitsemän minuuttia pora saavutti 35 senttimetrin syvyyden ja nosti näytteen luotaimen nousuvaiheessa olleeseen pieneen pyöreään paluukapseliin.

Luotaimen oltua 26 tuntia ja 25 minuuttia Kuun pinnalla, 21. syyskuuta kello 07.34 UTC, laukaistiin sen nousuvaihe pois Kuun pinnalta. Luotaimen alaosa jäi Kuuhun tutkimaan sen lämpötilaa ja säteilyoloja. Kolme päivää myöhemmin paluukapseli syöksyi Maan ilmakehään nopeudella 11 kilometriä sekunnissa. Kapseli laskeutui 24. syyskuuta 1970 laskuvarjon avulla noin 80 kilometriä kaakkoon Dzhezkazganin kaupungista Kazakstanissa kello 05.25 UTC.

Tumman basalttinäytteen tutkimus ilmaisi sen muistuttavan hyvin läheisesti näytteitä, jotka yhdysvaltalaisen Apollo 12:n miehistö oli Kuusta hakenut.

Luna 16 oli virstanpylväs Neuvostoliitolle sen avaruustutkimusohjelmassa, sillä se suoritti ensimmäisen täysin automaattisen näytteidenhaun Kuusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Värähtely

**Värähtely** on kappaleen tai järjestelmän osien jaksollista liikettä tasapainoaseman ympärillä, tai yleisemmin fysikaalisen suureen (kuten esimerkiksi sähkökentän, ilmanpaineen) arvon jaksollista vaihtelua ajan funktiona. Esimerkkejä mekaanisesta värähtelystä ovat heilurin liike ja sydämen syke, sähkömagneettisesta värähtelystä radioaallot. Värähtelyyn vaikuttavia tekijöitä ovat värähtelijän massa ja jäykkyys sekä värähtelevään massaan vaikuttavat dynaamiset voimat. Jos värähtelevä liike on kiertyvää, se on saman painoisilla ja yhtä jäykillä kappaleilla hitaampaa kuin suoraan tapahtuva värähtelyliike. Värähtelyliikkeeseen vaikuttavat hidastavasti myös vaimentavasti vaikuttavat ulkoiset voimat. Ulkoinen voima voi olla myös värähtelyä kiihdyttävä. Joka tapauksessa värähtely tapahtuu joskus kappaleessa itsessään olevat seikat, joskus ulkoiset voimat. Ulkoisten voimien vaikuttaessa värähtelyyn on kyseessä pakkovärähtely.

Värähdyksen jaksonaika tarkoittaa yhteen värähdykseen kuluvaa aikaa ja se on värähtelyn taajuuden käänteisarvo:  

T={ 1\over f } \Leftrightarrow f={1 \over T}, missä f = värähtelyn taajuus ja T = värähtelyn jaksonaika. 

Heilurin tapauksessa värähdystaajuuteen vaikuttavat heilurin varren pituus ja painovoima mutta eivät juurikaan heilurin paino tai liikkeen laajuus eli amplitudi. 

Kitaran kielen värähtelytaajuus eli käytännössä äänenkorkeus riippuu kielen pituudesta, jännityksestä eli kireydestä ja painosta.

Jos kaksi keskenään vuorovaikuttavaa värähtelijää värähtelee samalla taajuudella, niiden sanotaan olevan resonanssissa tai resonoivan keskenään.

Sähköistä värähtelijää kutsutaan oskillaattoriksi. Mekaanista värähtelijää sanotaan myös vibraattoriksi.

## Katso myös

* Harmoninen värähtelijä
* Äänirauta
* Värähtelypiiri
* Fononi

## Lähteet
Onteloeläimet

**Onteloeläimet** (Coelenterata) on eläinkunnan luokittelussa aiemmin pääjaksona pidetty ryhmä, johon luettiin nykyiset polttiaiseläinten (Cnidaria) ja kampamaneettien (Ctenophora) pääjaksot. Onteloeläimiä olivat siis esimerkiksi polttiaiseläinten nykyiset luokat merivuokot, korallieläimet, meduusat ja polyyppieläimet. Uudemman käsityksen mukaan onteloeläimet eivät kuitenkaan muodosta yhteistä kehityslinjaa, eikä ryhmää siksi käytetä nykyluokituksessa.

Onteloeläimet ovat säteittäissymmetrisiä eliöitä, joiden solukkorakenne on yksinkertainen. Se koostuu pääosin kahdesta solukerroksesta, uloimmasta ektodermista ja sisimmästä endodermista, sekä niitä tukevasta välikerroksesta. Niillä on erikoistuneita, supistuvia lihassoluja sekä eräänlainen hajanainen hermoverkko. Laajassa ruuansulatuskanavassa olevan aukon kautta eläin saa ravintoa ja poistaa jätteet samaa aukkoa hyväksi käyttäen.

## Lähteet
Walls of Jericho

**Walls of Jericho** on saksalaisen power metal -yhtye Helloweenin ensimmäinen studioalbumi, joka ilmestyi vuonna 1985.

## Kappaleet
### Alkuperäinen levy 1985
**A-puoli**

**B-puoli**

### Expanded-levy 2006

**Levy 1**

**Levy 2**

## Jäsenet
* Kai Hansen – laulu, kitara
* Michael Weikath – kitara
* Markus Grosskopf – basso
* Ingo Schwichtenberg – rummut

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Tuotanto
* Harris Johns – tuottaja, miksaaja
* Edda ja Uwe Karczewski – kansikuvan suunnittelu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Corradino D’Ascanio

**Corradino D'Ascanio** (1. helmikuuta 1891 Popoli – 6. elokuuta 1981 Pisa) oli italialainen lentokoneinsinööri, joka tunnetaan parhaiten Vespa-skootterin suunnittelijana. Hänen suurin mielenkiintonsa kohde oli kuitenkin helikopterit.

## Elämä

Corradino D'Ascanio syntyi Italiassa Popolin kaupungissa 1891. Hyvin nuorena hän kiinnostui lentämisestä ja lentokoneista. Hän valmistui insinööriksi Torinon teknillisestä opistosta vuonna 1914. Hän liittyi vapaaehtoisena *Arma del Genion* lentopataljoonaan. Ensimmäisessä maailmansodassa hän huolsi Italian armeijan lentokoneita. Sodan jälkeen hän sai töitä Pomilion lentokonetehtaasta, jonka palveluksessa hänet lähetettiin vuodeksi Yhdysvaltoihin Indianapolisiin 1918.

Hän kiinnostui helikoptereista, ja häntä pidetäänkin yhtenä lentokonetyypin kehittäjistä. D'Ascanio suunnitteli useita prototyyppejä ( D'AT1, D'AT2 ja D'ATM3), mutta yhteistyö yhtiökumppani paroni Pietro Trojanin kanssa ei toiminut, Italian armeijan tilaukset jäivät tulematta ja patenttikiistat estivät keksinnön myymisen ulkomaille, joten D'Ascanio siirtyi Piaggion lentokonetehtaan palvelukseen vuonna 1933. Piaggiolle D'Ascanio suunnitteli pommikoneen ennen toista maailmansotaa.

Sodan jälkeen vuonna 1946 Enrico Piaggio kutsui jo luottomiehekseen kohonneen D'Ascanion Biellaan ja antoi tälle tehtäväksi suunnitella aivan uudenlaisen kaksipyöräisen kulkuvälineen, josta tuli maailmankuulu Vespa-skootteri. D'Ascanio ei erityisesti pitänyt moottoripyöristä, joiden puutteet hän pyrki eliminoimaan skootterissaan. Hän suunnitteli useita Vespa-malleja, joista viimeinen hänen kynästään lähtenyt *Vespa 50* esiteltiin 1963.

Vuonna 1964 D'Ascanio siirtyi eläkkeelle Piaggion leivistä, mutta palasi nuoruutensa intohimon, lentokoneiden, pariin. Hän suunnitteli Agustalle koulutushelikopterin. Myöhäisinä vuosinaan hän opetti Pisan yliopistossa ja sai useita tunnustuksia työstään ilmailun parissa. D'Ascanio kuoli Pisassa vuonna 1981.

## Lähteet
* Tekniikka & talous 6.4.2006: Piti tehdä helikopteri, tuli skootteri
Viimeinen sammuttaa valot

**Viimeinen sammuttaa valot** on suomalaisen popyhtye Teleksin toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 2004 Warner Music Finland -levy-yhtiön kautta. Albumin tuottivat Sampo Haapaniemi ja Markus Koskinen.

Albumin suurimpia hittejä olivat paljon radiosoittoa saaneet levyn avausraidat *Tuhannen ja yhden yksiön tarinaa* ja *Kaunis maailma*. Albumilla soittivat ja lauloivat yhtyeen vakiojäsenten lisäksi Sampo Haapaniemi, Niko Kokko, Kristian Wahlström, Anssi Wäxby ja Knipi.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Aiheesta muualla
* Albumin arvostelu findance.comissa
Provincial reconstruction team

**Provincial reconstruction team** on Afganistanissa toimivaan ISAF-operaatioon liittyvä maakunnallinen koordinaatioelin, jonka tehtävänä on aluehallinnon rinnalla vastata maakunnallisesta kehityksestä. Provincial reconstruction teamia johtaa aina jonkin operaatioon osallistuvan maan alueellinen sotilasjohto.

## Aiheesta muualla
Siivet (albumi)

**Siivet** on suomalaisen popyhtye Teleksin debyyttialbumi, joka julkaistiin vuonna 2003.

Albumin suurimpia hittejä olivat paljon radiosoittoakin saaneet kappaleet *Siivet* ja *Hiljaa virtaa Vantaa*. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Aiheesta muualla
* Albumin arvostelu findance.comissa
The Mission

**The Mission** on vuonna 1986 Leedsissä perustettu englantilainen goottirock-yhtye. Yhtyeen perustivat juuri The Sisters of Mercy -yhtyeestä eronneet Wayne Hussey ja Craig Adams ja yhtyeen alkuperäinen materiaali koostuikin kaksikon vanhasta Sisters-kappalemateriaalista. Yhtye aloitti alun perin *Sisterhood*-nimisenä, mutta tästä vihastuneena yksin jäänyt The Sisters of Mercy -keulahahmo Andrew Eldritch levytti nopeasti The Sisterhood -nimellä singlen ja albumin, pakottaen Husseyn ja Adamsin valitsemaan toisen nimen yhtyeelle. Osa yhtyeen tuotannossa on Yhdysvalloissa julkaistu **The Mission UK** -nimen alla. 
The Mission on uransa aikana julkaissut yhdeksän täyspitkää albumia ja lisäksi useita ylimääräisestä materiaalista tai live-äänityksistä koostettuja albumeja. Yhtyeen kokoonpano on vaihtunut vuosien varrella usein ja ainoana vakituisena jäsenenä on pysynyt laulaja-kitaristi Wayne Hussey. Yhtye on kiertänyt laajalti maailmanlaajuisesti ja on yhä yksi gootti-scenen suosituimpia yhtyeitä. Suomessa yhtye on esiintynyt kerran, vuoden 1990 Provinssirockissa.

## Jäsenet

* Wayne Hussey, laulu, kitara (1986-)
* Mark Gemini Thwaite, kitara (1992-2001, 2005-)
* Ritchie Vernon, basso (2002-)
* Steve Spring, rummut (2003-)
* Rob Holliday, kitara (2002-2005)
* Craig Adams, basso (1986-1992, 1999-2002)
* Scott Garrett, rummut (1999-2003)
* Mick Brown, rummut (1986-1996)
* Simon Hinkler, kitara (1986-1990)
* Andy Cousin, basso (1992-1996)
* Rik Carter, koskettimet (?-1996)

## Diskografia

### Albumit
* *Gods Own Medicine* (1987)
* *First Chapter* (1987) Kokoelma vanhoilta singleiltä.
* *Children* (1988) Tuottaja John Paul Jones
* *Carved in Sand* (1990)
* *Grains of Sand* (1990) 'Carved in Sand'¨-levyn ylijäämämateriaali koottuna
* *Masque*(1992)
* *"No Snow, No Show" For The Eskimo* (1993) Live-taltiointi vuosilta 1988 ja 1990
* *Sum and Substance* (1994) Kokoelma
* *Salad Daze* (1994) Yhtyeen BBC Radio-sessiot koottuna
* *Neverland* (1995)
* *Blue* (1996)
* *Resurrection* (1999) Kokoelma uudelleensovitetuin versioin vanhoista kappaleista
* *Ever After* (2000) Live-taltiointi
* *Aura* (2001)
* *Aural Delight* (2002) 'Aura'¨-levyn ylijäämämateriaali koottuna
* *Anthology: the Phonogram Years* (2006) Kokoelma
* *God Is A Bullet* (2007)
* *The Brightest Light* (2013)
* *Another Fall from Grace* (2016)

### Singlet

* *Serpents Kiss* (1986)
* *Garden of Delight / Like a Hurricane* (1986)
* *Stay With Me* (1986)
* *Wasteland* (1987)
* *Severina* (1987)
* *Tower of Strength* (1988)
* *Beyond the Pale* (1988)
* *Deliverance* (1990)
* *Butterfly on a Wheel* (1990)
* *Into the Blue* (1990)
* *Hands Across the Ocean / Amelia* (1990)
* *Never Again* (1992)
* *Like a Child Again* (1992)
* *Shades of Green* (1992)
* *Tower of Strength (remix)* (1993)
* *Afterglow* (1994)
* *Raising Cain* (1994)
* *Swoon* (1995)
* *Lose Myself in You* (1995)
* *Coming Home* (1996)
* *Evangeline* (2001)
* *Shine Like the Stars* (2002)
* *Breathe Me In* (2005)
* *Keep It In The Family* (2007)

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* The Missionin virallinen sivusto
Maggie Gyllenhaal

**Margalit Ruth ”Maggie” Gyllenhaal** (s. 16. marraskuuta 1977 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

## Tausta
Gyllenhaal vietti lapsuutensa Los Angelesissa. Hänen äitinsä on Oscar-palkittu käsikirjoittaja Naomi Foner ja isä Emmy-ehdokkuuden saanut ohjaaja Stephen Gyllenhaal. Myös Maggien nuorempi veli Jake Gyllenhaal on näyttelijä. 

## Ura
Maggie Gyllenhaalin elokuvaura alkoi hänen ollessaan 15-vuotias, jolloin hän sai osan elokuvasta *Waterland*. Elokuvan ohjasi hänen isänsä, ja sen päänäyttelijät ovat Jeremy Irons ja Ethan Hawke. Kaikki kuusi ensimmäistä elokuvaa, joissa Gyllenhaal näytteli, olivat hänen isänsä ohjaamia. Useista yrityksistä huolimatta hän sai ensimmäisen pääroolinsa vasta vuonna 2002 elokuvasta *Secretary*. Se oli hänen läpimurtonsa, jonka jälkeen alkoi tulla osia tasokkaammista elokuvista, muun muassa *[[Donnie Darko]]sta* ja *[[Adaptation. Minun versioni|Adaptationista]]*. Donnie Darkossa hän esitti veljensä Jaken siskoa. 

Vuonna 2015 Gyllenhaal palkittiin parhaan minisarjan tai televisioelokuvan naispääosan Golden Globella minisarjasta *[[The Honourable Woman]]*. Hän on ollut Globe-ehdokkaana myös 2003, 2007, 2018 ja 2022 

## Yksityiselämä
Maggie Gyllenhaal on seurustellut näyttelijä Peter Sarsgaardin kanssa vuodesta 2002, ja pari ilmoitti kihlautuneensa vuonna 2006. He menivät naimisiin toukokuussa 2009. Maggie Gyllenhaalilla ja Peter Sarsgaardilla on kaksi tytärtä, nämä ovat syntyneet lokakuussa 2006 ja huhtikuussa 2012.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Maggie Gyllenhaal.net
Intiantapiiri

**Intiantapiiri** (*Tapirus indicus*) on tapiirien (Tapiridae) heimoon kuuluva kavioeläin, jota tavataan Kaakkois-Aasiassa.

## Ulkonäkö ja koko

Intiantapiirit ovat yleensä noin 180-250 senttimetrin mittaisia ja painavat 150-320 kilogrammaa. Niiden säkäkorkeus vaihtelee 70:n ja 120:n senttimetrin välillä.

Poikaset ovat raidallisia, mutta seitsemän kuukauden ikään tultuaan ne muuttuvat aikuisen värisiksi, eli lähes mustiksi lukuun ottamatta selässä olevaa suurehkoa harmaata laikkua. Niiden karva on karkeaa ja iho paksu. Kuono ja ylähuuli ovat pidentyneet ja ne sopivat hyvin ruoan tutkiskeluun.

Intiantapiirilla on neljä ketterää varvasta, kolme kookasta ja yksi pieni. Pikkuvarvasta ei juurikaan käytetä. Tapiireilla on tarkka kuulo, mutta melko huono näkö, sillä niiden silmät ovat pienet. Niiden ruumis on virtaviivainen, jotta ne voisivat liikkua nopeasti sademetsien tiheässä aluskasvillisuudessa.

## Esiintyminen

Intiantapiiri on uhanalainen eläin, jota esiintyy sademetsissä Myanmarissa, Thaimaassa, Sumatralla ja Malakan niemimaalla. Intiantapiireja on tapettu jo vuosisatojen ajan ravinnoksi. Aikoinaan kanta oli runsas, mutta nykyään suunnattomat alat elinkelpoista metsää on tuhottu ja metsien pirstoutuessa tapiiripopulaatiot eivät enää pääse lisääntymään keskenään, mikä saattaa johtaa intiantapiirin lopulliseen sukupuuttoon. Lajin tulevaisuus näyttääkin synkältä.

## Ravinto

Intiantapiiri syö lähinnä metsäkasvien meheviä versoja, lehtiä, kukkia ja hedelmiä. Tapiirit ovat valikoivia ruokansa suhteen, ja kullakin tapiirilla on oma ruokailualeensa, joita ne puolustavat. Intiantapiiri ruokailee yleensä vasta pimeän tullen. Sen erityistä herkkua ovat vesikasvit.

## Käyttäytyminen

Intiantapiirit ovat erakkoja eli ne elävät yksin. Ne asustavat mielellään tulvivissa metsissä. Intiantapiirit ovat erittäin arkoja ja välttelevät naapureitaan. Mikäli tapiiri tuntee olonsa uhatuksi, se syöksyy veteen ja ui turvaan.

## Lisääntyminen ja jälkeläiset

Intiantapiirit lisääntyvät ainoastaan joka toinen vuosi. Poikasia syntyy vain yksi. Parittelu ajoittuu niin, että poikanen syntyy sadekauden alussa, jolloin ravintoa on runsaasti. Emo odottaa poikasta 56 viikkoa eli 13 kuukautta. Uros ei ota osaa poikasen hoitamiseen. Poikasten valkojuovainen tummanruskea turkki auttaa niitä sulautumaan erinomaisesti aluskasvillisuuteen. Poikanen pysyy emonsa turvissa kaksi vuotta, kunnes emo valmistautuu parittelemaan uudelleen.

## Lähteet
*EVM:n kansio

### Viitteet
Little Grand Rapidsin lentoasema

**Little Grand Rapidsin lentoasema**  on Manitoban provinssissa Kanadassa sijaitseva lentoasema, joka palvelee läheisiä Little Grand Rapidsin ja Pauingassiin asutuskeskuksia. Lentoasemaa ylläpitää Manitoba Transportation & Government Servicesin Northern Airports & Marine Operations. 

Lentoasemalla on yksi murskekivipintainen kiitotie jonka pituus on 853 metriä.

## Tapaturmat
Lentoaseman läheisyydessä on sattunut yksi kuolemaan johtanut tapaturma. 9. joulukuuta 1997 Sowind Airin omistama Embraer 110P1 Bandeirante reittikone Winnipegin kansainväliseltä lentoasemalta Little Grand Rapidsin lentoasemalle syöksyi maahan ennen laskeutumista. Turmassa kuoli kolme matkustajaa ja yksi miehistön jäsen, koneessa oli kaikkiaan 15 matkustajaa ja kaksi miehistön jäsentä.

## Lentoyhtiöt ja kohteet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Government of Manitoba: Northern Airports List 
* Accident history for ZGR Aviation Safety Network
Madmen

**The Shakin' Madmen** -niminen pop-yhtye perustettiin Turussa lokakuussa 1964 merseybeatin tehdessä tuloaan Suomeen. Perustajina olivat *Jukka Laurikko* (bassokitara), *Olli Lundstedt* (soolokitara, laulu), *Markku Nurmela* (rytmikitara, laulu) ja *Pekka Rahi* (rummut). Melko pian yhtyeeseen vaihtui rumpaliksi *Matti Riikari* ja soolokitaristiksi liittyi *[[Bert Karlsson (kitaristi)|Bert Karlsson]]* Lundstedtin siirtyessä laulusolistiksi.

Yhtye saavutti nopeasti laajaa suosiota ja nimi lyhennettiin muotoon "Madmen". Madmenit kiersivät Varsinais-Suomea tiheään tahtiin ja tekivät myös kaksi kiertuetta Itä- ja Pohjois-Suomea myöten. 

Madmenien tavaramerkkinä oli vahva stemmalaulu. Myöhemmissä vaiheissa mukaan liittyneen *Henry Jans&eacute;n*in toimiessa toisena laulusolistina saatiin kuulla neliäänisiäkin sovituksia. Ohjelmistossa oli mm. Beatles-, The Hollies-, Beach Boys-, Moody Blues- ja Zombies-sävelmiä

Huippuaikaa riitti 1968 vuoteen saakka, jonka jälkeen tyypilliseen tapaan soittajat lähtivät omille teilleen opiskelemaan, armeijaan jne. Komeasta urastaan huolimatta Madmen ei koskaan levyttänyt.

YLE Turun radiossa esitetyn "Föribeat"-ohjelmasarjan alla Madmenit verestivät vanhoja muistoja Föribeat-konserttiin harjoittelemalla. Sittemmin yhtye on alkanut uudelleen soittaa 60-luvun tunnelmissa.

## Aiheesta muualla
* http://madmen.fi
* Madmenit Föribeatissa
Kroon

**Kroon** voi tarkoittaa:

* Viron kruunu (), Viron rahayksikkö vuosina 1928–1940 ja 1992–2010
* sukunimenä;
** Evert Kroon (1946–2018), alankomaalainen vesipallomaalivahti ja olympiamitalisti
** Karsten Kroon (s. 1976), alankomaalainen maantiepyöräilijä
** Knut Kroon (1906–1975), ruotsalainen jalkapalloilija
** Oskar Kroon (s. 1980), ruotsalainen toimittaja ja kirjailija
Eumetazoa

**Eumetazoa** (joskus myös Metazoa, Gastraeozoa tai Histozoa) eli **monisoluiset** on eläinkunnan alakunta. Monisoluisten alakuntaan kuuluu suuri määrä eliöitä, joille on ominaista, että ne kulkevat alkionkehityksessään niin sanotun gastrula-asteen. Toinen tämän alakunnan lajeille ominainen seikka on, että niiden kudokset muodostuvat seuraavista alkeissolukerroksista: 

* endodermi
* ektodermi
* mesodermi

Monimutkaisempien eliöiden solut ovat hyvinkin erikoistuneet, tästä ääriesimerkkinä tumattomat punasolut. Usein vain pieni osa soluista lisääntyy, tosin lisääntyminen jakautumalla on mahdollista alkeellisten lajien keskuudessa. Voidaan puhua solujen välisestä altruismista toisten, saman perimän sisältävien solujen hyväksi.

Monisoluiset eliöt ovat luultavasti kehittyneet yksisoluisista useampana eri linjana, joten ne eivät ole varsinaisesti yhteinen taksonominen ryhmä. Kaikki monisoluiset eliöt ovat kuitenkin aitotumallisia.

Sienieläimet, kuten pesusieni, ovat poikkeusryhmä. Vaikka nämä eläimet ovat monisoluisia, niillä ei ole hermostoa eikä lihaksia. Näitten ominaisuuksien puuttuminen poistaa ne monisoluisista. Siksi ne ovat luokiteltu omaan alakuntaan, sienieläinmäisiin (Parazoa).

Kaikissa luokitteluissa ei tunneta Eumetazoa-tasoa lainkaan ja joskus siitä käytetään nimitystä Metazoa. Yleensä Metazoalla kuitenkin viitataan Animalia-kuntaan.
Defenselink

**Defenselink** on Yhdysvaltain puolustusministeriön ylläpitämä virallinen keskitetty verkkopalvelu, johon tuotetaan kaikenlaista Yhdysvaltain puolustukseen ja käynnissä oleviin operaatioihin liittyvää tietoa. Se perustettiin lokakuussa 1994 apulaispuolustusministerin julkistensuhteiden toimiston ja puolustusministeriön teknisen tiedon keskuksen yhteistoimin.

## Aiheesta muualla
*http://www.defenselink.mil/
Eurocopter AS532 Cougar

**Eurocopter AS532 Cougar** (nykyään **Airbus Helicopters H215M**) on ranskalaisen Aérospatialen (sittemmin Eurocopter ja Airbus Helicopters) suunnittelema ja valmistama kaksimoottorinen keskiraskas sotilashelikopteri. Cougar on Aérospatiale SA 330 Puma -siviilihelikopterista kehitetty sotilashelikopteri ja sen siviiliversio on Eurocopter AS332 Super Puma.

## Mallit
*AS 532 UL/AL
*AS 532 SC
*AS 535
*EC 725

## Lähteet
Korniisi

**Korniisi** (< , ’reuna’; ) eli kattolista on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa entablementin eli palkiston ylin, ulkoneva osa. Se sijaitsee friisin yläpuolella ja muodostaa vesikaton alareunan tai päätykolmion ylä- ja alareunan. Nykyarkkitehtuurissa korniisiksi kutsutaan mitä tahansa huomattavan ulkonevaa räystästä tai kattolistaa.

Korniisin tehtävänä oli toimia räystäänä, joka heittää sadeveden kauemmaksi rakennuksesta. Korniisiin kuului kolme osaa, alimpana ollut aluslista, keskellä ollut varsinainen *[[geison]]* eli *korona* (*corona*) sekä sen päällä ollut *[[sima (arkkitehtuuri)|sima]]* eli räystäskouru. Usein korniisilla tarkoitetaan kuitenkin vain geisonia. Korniisissa oli samassa rakennuksessa sekä vaakasuoria että vinoja osia. Vaakasuorat osat kulkivat rakennuksen pitkien sivujen yläreunassa sekä lyhyillä sivuilla päätykolmion alapuolella. Vinot osat seurasivat päätykolmion yläreunoja.

Jokaisessa pylväsjärjestelmässä oli omanlaisensa korniisi. Doorilaisessa pylväsjärjestelmässä päätyjen vinot korniisit olivat alun perin yleensä eri korkuisia ja näköisiä kuin pitkien sivujen vaakasuorat korniisit, kun taas joonialaisessa pylväsjärjestelmässä kummatkin olivat yleensä samannäköisiä. Joskus ja varsinkin korinttilaisessa pylväsjärjestelmässä korniisissa saattoi olla vaakasuoran geisonin alapuolella hammaslista.

## Katso myös

* Karniisi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lapiitit

**Lapiitit** (, ) olivat kreikkalaisen mytologian mukaan Thessaliassa asunut kansa. Tarujen mukaan lapiitit joutuivat kuninkaansa Peirithooksen häissä taisteluun kentaurien kanssa. Lapiittien ja kentaurien taistelu oli suosittu aihe antiikin taiteessa. Sen on ajateltu kuvaavan vertauskuvallisesti ihmisen sisäisten, ristiriitaisten voimien välistä kamppailua.
Aleksei Abrikosov

**Aleksei Aleksejevitš Abrikosov** (; 25. kesäkuuta 1928 Moskova, Neuvostoliitto – 29. maaliskuuta 2017 Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat) oli venäläis-yhdysvaltalainen fyysikko. Hänen tutkimusalansa oli teoreettinen kiinteän olomuodon fysiikka.

Vuonna 2003 hänelle myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto yhdessä venäläisen Vitali Ginzburgin ja yhdysvaltalaisen Anthony Leggettin kanssa suprajohteiden ja -nesteiden tutkimuksesta. Suprajohteita voidaan käyttää muun muassa lääketieteellisessä magneettikuvauksessa ja fysiikan perustutkimuksessa hiukkaskiihdyttimissä tuottamaan korkeita magneettikenttiä.

Abrikosov saavutti filosofian tohtorin tutkinnon Neuvostoliitossa ohjaajanaan Lev Landau vuonna 1951. Vuodesta 1991 alkaen hän työskenteli materiaalitieteen osastossa *Argonne National Laboratoryssa* Illinoisissa Yhdysvalloissa. Hän oli Venäjän kansalainen ja vuonna 1999 hän sai myös Yhdysvaltain kansalaisuuden.

## Lähteet
Fridolf Weurlander

**Johan Fridolf Weurlander** [vör'landär] (9. tammikuuta 1851 Kuopio – 27. toukokuuta 1900) oli suomalainen kuvataiteilija. Weurlander tunnetaan pääasiassa järvimaisemamaalauksistaan. Joitakin hänen teoksistaan, esimerkiksi ”Maisema Kuopiosta” (1887) ja ”Soutelumaisema” (1891) voi nähdä Kuopion taidemuseossa.

Weurlander innostui kuvataiteista 1870-luvulla. Hän opiskeli alaa kotimaassa taidemaalari Hjalmar Munsterhjelmin johdolla sekä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1872–1875. Hänen maalauksiaan oli ensi kertaa esillä vuonna 1875. Weurlander hakeutui lopulta Düsseldorfiin jatkamaan taideopintojansa.

Weurlanderin isä oli kuopiolainen postinjakaja Johan Henrik Weurlander ja äiti Maria Elisabet Rissanen. Weurlander saa oman nimikkosiltansa Kuopion Saaristokaupungin ja keskustan yhdistävälle Saaristokadulle. Kalliosaarten silta tunnetaan jatkossa nimellä Fridolf Weurlanderin silta. Kadun muut sillat nimettiin Ellen Thesleffin (Pölhön silta), Unto Koistisen (Kärängän silta) ja Anton Lindforssin (Korkeasaaren silta) mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Taidevartti: Fridolf Weurlander - Maisema Kuopiosta  (12 min videotallenne). Kantti.net
Jaatila (Rovaniemi)

**Jaatila** on kylä Lapin maakunnassa, entisen Rovaniemen maalaiskunnan, nyttemmin Rovaniemen kaupungin alueella. Jaatila on ensimmäinen kylä Kemin suunnasta tultaessa kohti Rovaniemeä. Valtatie 4 sekä Kemin ja Rovaniemen välinen rautatie kulkevat kylän läpi. Kylällä oli myös rautatien seisake.

Jaatilan elinkeinot koostuvat pääasiassa maataloudesta, ja korkeahkon keski-iän takia suuri osa kylän asukkaista on eläkeläisiä. Vuonna 1992 kylälle saatiin jopa yksi suomenmestaruus raviurheilussa, jolloin Lillebergin tallin hevonen voitti ajot.

Vuoden 2011 loppuun asti Jaatilassa toimi Ylinivan kyläkauppa, joka palveli asukkaita ensin osuuskauppana, vuodesta 1987 T-kauppana ja viimeksi Tarmo-lähikauppana. Kylässä oli myös ala-aste vuoteen 2005 asti, kunnes sen toiminta siirrettiin Muurolaan peruskouluun noin 15 kilometrin päähän Jaatilasta.

Kylän läpi virtaa Kemijoki, joka tarjoaa matkailijalle kauniit nähtävyydet Kemintietä ajettaessa sekä paikallisille asukkaille kalastusmahdollisuudet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Majoitus Jaatilassa
* Kaarlo Castrén : Lohia onkimassa Jaatilan suvannolla, Suomen Kuvalehti, 21.06.1924, nro 25, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot

### Kirjallisuutta
**Jaatila jokivarrenkylänä 1554–1994.* Jaatilan historiikkitoimikunta, 1995.
Luupujoki

**Luupujoki** on lähes 20 kilometrin pituinen joki, joka virtaa Kiuruveden ja Iisalmen rajaa myötäilevästi lähes pohjois-eteläsuuntaisesti. Luupujoki saa alkunsa Luupuvedestä ja laskee Kiurujokeen hiukan ennen historiallista Saarikosken puusulkukanavaa. Luupujoen leveys vaihtelee noin 10-30 m ja sen varrella on useita koskia. Luupujoen varrelta on löydetty kivikautista asutusta (Siltala).

Joen alajuoksu on virtaavimmista paikoistaan loppukesän puolelle asti perhokalastajille suotuisa apaja, sattumataimenia joessa on nähty, mutta tiettävästi omaa kantaa ei juurikaan ole. Sen sijaan kuhaa, haukea, isoa ahventa ja erittäin suuria säyneitä joesta nousee lukemattomien särkikalojen lisäksi.  

Luupujoen syvin kohta sijaitsee entisen tiilitehtaan kupeessa, jossa vettä on pitkälti yli kolme metriä. 
## Lähteet
Kryoturbaatio

**Kryoturbaatio** tarkoittaa muinaisissa maakerrostumissa näkyviä jäätymisen ja sulamisen aiheuttamia muutoksia maaperässä. Kryoturbaatio muuttaa yleensä maankerrostumien rajat mutkitteleviksi ja kerrostumiin syntyy ruutumaasta jääkartioita.
Yleensä tätä tapahtuu kylmällä subarktisella ja arktisella alueella tai korkealla vuoristossa seuduilla joilla on ikiroutaa. Maaperäopillisesti kryoturbaatio tapahtuu gelisoli-maannoksissa, joissa ikirouta määrää maaperän rakennetta.

## Kryoturbaatio kerrostumissa

*Taskumaisia, liekkimäisiä ja pilarimaisia kerrostumia
*Kiviä silttihiekassa
*Kartiomaiset jään jäljet engl. "ice wedges" jotka ovat peräisin jäätymisen ja sulamisen aiheuttamista halkeamista.


Kuva:Ground frost damages.JPG|Maanteiden routiminen havainnollistaa miten maan jäätyminen laajentaa sitä
Kuva:Ice-wedge hg.jpg|Pinnan kuvioita turvemaassa Norjan Huippuvuorilla


## Katso myös

* Palsasuo
* Solifluktio
* Periglasiaalinen

## Lähteet
Sleepy Sleepers Sings Matti ja Teppo

**Sleepy Sleepers Sings Matti ja Teppo** on Sleepy Sleepersin vuonna 1987 julkaistu tribuuttialbumi. Kaikki albumin kappaleet ovat cover-versioita Matin ja Tepon kappaleista.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Vihreäkivi

**Vihreäkivi** on metamorfinen kivilaji. Vihreäkiville tyypillisiä mineraaleja ovat albiitti, kloriitti, aktinoliitti sekä epidootti. Kolme viimeisintä aiheuttavat kivelle tyypillisen vihreän värin. Vihreäkivet muodostuvat basalttisista kivistä ns. vihreäkivifasieksen olosuhteissa melko alhaisessa paineessa ja 300–500&nbsp;°C lämpötilassa. 

Vihreäkiveen liittyy malmiesiintymiä, esimerkiksi kultaa.
 
Suomessa vihreäkiveä esiintyy Itä-Suomessa sekä Keski-Lapissa. Itä-Suomen vihreäkivivyöhyke on iältään arkeeinen. Keski-Lapin vihreäkivivyöhyke on laajempi, mutta proterotsooinen, eli iältään nuorempi. 

Vihreäkivi on Kainuun maakuntakivi.

## Lähteet
Tohtori Pöhön aerobix

**Tohtori Pöhön aerobix** on Sleepy Sleepersin vuonna 1984 julkaistu albumi. Albumilla on härskejä vitsejä, joita Sakke Järvenpää, Mato Valtonen ja Pulu Asunmaa esittävät, taustalla soi viihdemusiikki.

## Levymerkit
* Johanna JHN 2512 LP-levy
* Johanna JHNK 2512 Kasetti