open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ikuinen opiskelija

**Ikuinen opiskelija** on opiskelija, joka ei suorita loppututkintoa, tai vaihtoehtoisesti henkilö, jolle opiskelu on elämäntapa ja harrastus. 

Yleensä nimitystä käytetään niistä yliopisto-opiskelijoista, jotka jatkavat "opiskelijaelämää" vuosia sen jälkeen kun tavallisen opiskelutahdin mukaan olisi jo pitänyt valmistua.

Työnteko viivästyttää monen opiskelijan valmistumista. Usein työ vie, koska palkan tuoma elintaso on liian houkutteleva. Toisaalta kuitenkin samalla halutaan pitää kiinni opiskelijaeduista.

Tietokirjallisuuden professori Pirjo Hiidenmaan mukaan tutkijat osoittivat työssäkäyvien opiskelijoiden opiskelevan nopeammin, heidänhän pitää optimoida ajankäyttönsä. Opintojen venymistä selitetäänkin opiskeluajan antoisuudella, uusien elämänpiirien tarjoamilla elämänsisällöillä.

Opetusministeriö ja yliopistot ovat viime vuosina pyrkineet vähentämään opintojen venymistä erilaisin keinoin. Kaikkien opiskelijoiden tulee nykyisin laatia henkilökohtainen opintosuunnitelma (HOPS), jonka tavoitteena on taata opintojen sujuva eteneminen. Tutkinnoille on lisäksi määritelty tavoitteelliset suoritusajat, joiden huomattavan ylittämisen jälkeen opiskelija voi menettää opiskeluoikeutensa.

## Sailas
Valtiosihteeri Raimo Sailas kritisoi ikuisia opiskelijoita Suomen Kuvalehdessä 2004: *Rajoittamaton maksuton opiskeluoikeus on johtanut siihen, että yliopistoissa opiskelee elämäntapaintiaaneja.* Sailas viittasi siihen tilastotietoon, että 25 prosentilla yliopistossa kirjoilla olevista ei ole vuotta uudempia opintosuorituksia.

## Lähteet
Chartresin katedraali

**Chartresin katedraali** () sijaitsee Chartresin kaupungissa noin 90 kilometriä Pariisista lounaaseen. Katedraalin rakentaminen aloitettiin vuonna 1145, mutta runko jouduttiin rakentamaan uudelleen 1194–1220. Pyhiinvaeltajien suosikkikohde Chartres on joskus tyylisuuntansa goottilaisen arkkitehtuurin kauneimpana pidetty katedraali.

Katedraali on 130 metriä pitkä ja leveimmästä kohdastaan 46 metriä leveä. Laivan korkeus on 37 ja leveys 16,4 metriä. Kirkossa on 176 lasimaalausta ja kuoriaidassa 200 patsasta 41 kohtauksessa. Chartresin katedraalin lattiassa on läpimitaltaan 12-metrinen ja käytäväpituudeltaan 200-metrinen (seinätön) lattia-labyrintti.

## Historia

Katedraalin rakennustyöt aloitettiin romaaniselle perustalle vuonna 1145, mutta tulipalo, joka tuhosi lähes koko kaupungin, vaurioitti myös rakennusta. Vain katedraalin läntinen julkisivu säilyi ehjänä. Katedraalin runko rakennettiin uudelleen vuosien 1194 ja 1220 välisenä aikana, mikä on todella lyhyt aika keskiaikaisen katedraalin rakennustöille.

Legendan mukaan vuodesta 876 katedraalissa on ollut Neitsyt Marialle kuulunut tunika, *Sancta Camisia*. Kaarle Suuren väitetään lahjoittaneen pyhäinjäännöksen katedraalille ristiretken aikana. Todellisuudessa Kaarle Kaljupää lahjoitti vaatteen, joka todennäköisesti on Syyriasta ja kudottu ensimmäisellä vuosisadalla.

Vuoden 1194 tulipalon jälkeen kaupunkilaiset pelkäsivät, että pyhä vaate olisi tuhoutunut kirkon mukana. Tunika kuitenkin löytyi aarrekammiosta, jossa oli myös useita pappeja, jotka olivat hakeneet kammiosta turvaa. Mukana ollut paavin legaatti kardinaali Melior vakuutti, että kyseessä oli Marian ihme, ja paikalle olisi rakennettava entistäkin mahtavampi rakennus.

Katedraalissa on maailman parhaimpiin lukeutuva kokoelma keskiaikaisia lasimaalauksia, jotka säilyivät lähes vahingoittumattomina Ranskan uskonsotien aikana. Maalaukset tunnetaan etenkin eloisan sinisestä väristään. Toisen maailmansodan aikana lasimaalaukset vietiin katedraalista ympäröivälle maaseudulle turvaan saksalaisilta pommikoneilta. Katedraalin 186 alkuperäisestä maalauksesta on säilynyt 152.

Chartresin katedraalia ei tuhottu eikä ryöstetty Ranskan suuren vallankumouksen aikana. Useat kunnostustyöt eivät ole merkittävästi vaikuttaneet katedraalin ulkonäköön, vaan se on säilynyt goottilaisena mestariteoksena.

Katedraali valittiin vuonna 1979 ensimmäisten kohteiden joukossa UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Chartresin katedraali UNESCOn sivuilla  
*Heidi Liehun kirjoitus katedraalista Kirkko & Kaupungissa.
Megaloceros giganteus

**Megaceros** (*Megaloceros giganteus*) eli **kruunukauris**, **jättiläispeura**, **jättiläishirvi**, **irlanninhirvi**, **jättisarvikauris** tai **jättisarvihirvi** oli suuri plioseenilla, pleistoseenilla ja holoseenilla elänyt hirvieläin. Vanhin lajin fossiililöytö on ajoitettu 400&nbsp;000 vuotta vanhaksi. Lajia esiintyi koko Euraasiassa ja erityisen paljon nykyisen Irlannin alueella. Uroksen säkäkorkeus oli yli kaksi metriä, paino noin 680 kilogrammaa ja sarvien leveys 3,6–4,0 metriä kärjestä kärkeen. Sarvet olivat suuremmat kuin millään tunnetulla peuraeläimellä, ja urokset käyttivät niitä naaraiden kosiskeluun ja muiden urosten kanssa tappelemiseen. Sarvet irtosivat joka kevät ja kasvoivat seuraavaan syksyyn mennessä takaisin. Naaraiden säkäkorkeus oli noin 1,8–1,9 metriä, eikä niillä ollut sarvia. Lajin lähin nykyisin elävä sukulainen on pienikokoinen kuusipeura, jonka kantamuodosta se erosi noin kymmenen miljoonaa vuotta sitten.

Jättiläispeura söi sekalaista kasvisravintoa, johon kuului ruohoa ja puiden lehtiä.

Suurin osa *Megaceroksista* kuoli Euroopan alueelta noin 10&nbsp;000 vuotta sitten, 1&nbsp;000 vuotta ennen ensimmäisten ihmisten saapumista Irlantiin. Tuohon aikaan jääkausi läheni loppuaan ja ilmasto muuttui hyvin kylmäksi, mikä harvensi kasvillisuutta. Peurat lienevät kuolleet sukupuuttoon, koska ne eivät löytäneet tarpeeksi ravintoa kylmässä ilmastossa. Viimeisimmät *Megacerokset* on löydetty Keski-Siperiasta, ja on radiohiiliajoituksen avulla eläneen vielä vuonna 6000 eaa. Erään teorian mukaan uusi kasvillisuus sisälsi liian vähän kalsiumia ja fosfaatteja, joita eläin tarvitsi luuston ja sarvien rakentamiseen. Nuorimpien jäänteiden analyysi ei kuitenkaan puhu näiden ravintoaineiden puutteesta, joten kysymys lajin häviämisestä on yhä avoin. On ehdotettu, että joillain alueilla ihmisten harjoittama metsästys saattoi vaikuttaa lajin sukupuuttoon kuolemiseen.

Jättiläispeuraa esittäviä maalauksia on löydetty Etelä-Ranskassa sijaitsevista Cognacin luolamaalauksista.

## Kaunokirjallisuudessa

* Kurtén, Björn: *Musta tiikeri*, suom. Virve Kajaste. Tammi, 1982. Paleoantropologi Kurtén esittää teoksessaan teorian neandertalinihmisen häviämisestä. Jättiläispeura on teoksessa merkittävässä osassa.

## Lähteet
Arthur Edward Waite

**Arthur Edward Waite** (2. lokakuuta 1857 &mdash; 19. toukokuuta 1942) oli okkultisti ja yksi Rider-Waite-Smith Tarot-pakan kehittäjistä.

A.E. Waite syntyi Yhdysvalloissa ja varttui Englannissa. Vuonna 1891 hän liittyi Hermetic Order of the Golden Dawn-järjestöön ja 1902 *Societas Rosicruciana in Anglia*-järjestöön. Golden Dawnia vaivasivat sisäiset riidat vuoteen 1914 saakka, jolloin Waite lähti järjestöstä. Vuotta myöhemmin hän perusti Fellowship of the Rosy Cross-järjestön, joka oli yksi monista Golden Dawnista syntyneistä järjestöistä. 

Waite oli tuottelias okkulttisten tekstien kirjoittaja. Kirjoissaan hän käsitteli muun muassa ennustamista, ruusuristiläisyyttä, vapaamuurariutta, mustaa- ja seremoniallista magiaa, kabbalaa ja alkemiaa. Hän myös käänsi englanniksi ja kommentoi useita tärkeitä okkulttisia teoksia, kuten Eliphas Lévin teoksen *Transcendental magic*. Etenkin hänen työnsä *Holy Grail*-teoksen kanssa oli huomattavaa. Joitakin hänen teoksistaan, esimerkiksi *Book of Ceremonial Magic*, *The Holy Kabbalah* ja *New Encyclopedia of Freemasonry* painetaan edelleen. 

Waite tunnetaan parhaiten yhtenä *Rider-Waite-Smith Tarot-pakan* tekijöistä. Lisäksi hän kehitti *[[Pictorial Key to the Tarot]]-kortit*, joka yhtenä ensimmäisistä esitti kaikki 78 korttia, aiemmin yleisen *Major Arcanan* 22:n kortin sijaan. Korttipakan kuvitti Golden Dawnin jäsen Pamela Colman Smith, ja se julkaistiin ensi kerran vuonna 1910.

## Lähteet
* Edward Waite - Inner and Outer Order Initiations of the Holy Order of the Golden Dawn. (Kanada, Burnaby, 2005) .

## Aiheesta muualla
* Arthur Waiten teoksia - www.sacred-texts.com 
* Short Biography
* The Masonic Career of A.E. Waite
* Genealogy and links
Marlboro

**Marlboro** on Philip Morrisin (myöhemmin Altria Group) luoma savukemerkki, joka tunnetaan cowboy-henkisestä mainoskampanjastaan sekä näkyvästä mainonnasta moottoriurheilun parissa kuten McLaren -tallissa 1970–1980-luvuilla. Marlboro oli sponsorina Formula 1-sarjassa myös Scuderia Ferrari-tallissa vuoteen 2010 asti. Marlboro on maailmanlaajuisesti myydyin savukemerkki.

## Historia
Marlboro-merkkisten savukkeiden myynti alkoi Englannissa vuonna 1847 ja se oli alun perin suunnattu naistupakoitsijoille. Vuonna 1902 lontoolainen tupakkatehtailija Philip Morris laajensi myyntiään Yhdysvaltoihin ja perusti haarakonttorin New Yorkiin. Marlboro saapui uudelle mantereelle vasta 1924, jossa sitä markkinoitiin naisille teemalla ”Mild as May” (*Mieto kuin toukokuu*). Merkki ei kuitenkaan menestynyt kilpailussa hyvin ja toisen maailmansodan alkupuolella sen myynti lopetettiin.

Vuonna 1955 Philip Morris otti merkin takaisin myyntiin. Muutoksia oli tapahtunut sekä savukkeessa että markkinoinnissa. Savukkeeseen oli lisätty sisäänrakennettu suodatin, joka oli ajankohtaan nähden harvinainen lisä. Vaikka tupakkavalistus kulki vielä kuulopuheiden varassa uusi suodatinsavuke vaikutti vähemmän haitalliselta ja vetosi terveystietoiseen yleisöön. 

Mainoksissa puolestaan esiintyi Marlboro-mies, villi länsi -myytillä ratsastava karjapaimen. Tuolloin hahmo oli vielä yksi monista miesyleisöön vetoavista karskeista hahmoista, kuten rakennusmies, armeijan kouluttaja, ammattilaispeluri, merimies ja hengenpelastaja. Lännenmyyttiin keskittynyt kampanja ”Marlboro Country” käynnistettiin vuonna 1963. 

Marlboro-mies Wayne McLaren kuoli keuhkosyöpään 51-vuotiaana 22. heinäkuuta 1992. David McLean, joka esiintyi monissa televisiomainoksissa ja lehti-ilmoituksissa 1960-luvun alkupuolelta, kuoli myös syöpään 73-vuotiaana 12. lokakuuta 1995.

Suomessa Marlboro-savukkeita valmisti vuoteen 2004 saakka Philip Morrisin myöntämällä yksinoikeuslisenssillä Amer-Tupakka Oy, kunnes se luopui tupakkabisneksestä ja alkoi keskittyä urheiluvälineisiin nimellä Amer Sports.

Marlboroa valmistava Philip Morris ilmoitti tammikuussa 2018 luopuvansa kokonaan savukkeiden valmistuksesta. Niiden valmistuksen lopettamisaikaa ei kuitenkaan ilmoitettu.

## Aromit
Marlboron savukkeita saa Suomessa seuraavanlaisissa aromeissa vuonna 2025
* Punainen (Red)
* Kultainen (Gold, puhekielessä valkoinen)

## Katso myös
* Marlboro-perjantai

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Philip Morris International
Geishan muistelmat

**Geishan muistelmat** () on Arthur Goldenin kirjoittama romaani, joka ilmestyi suomeksi 1997 Irmeli Ruuskan suomentamana. Tarinan pääosassa on Sayuri-niminen geisha, joka on tuotu lapsena erääseen geisha-taloon Kiotoon Japaniin, ja hän kasvoi siellä aikuiseksi. Kirjan pohjalta on tehty samanniminen elokuva. Kirja on historiallinen romaani, tosiasioihin pohjautuvaa fiktiota.

## Lähteet
L&M

**L&M** on Philip Morrisin (nyk. Altria Group) vuonna 1953 perustettu savukemerkki. Nimi tulee kehittelijäyhtiön Liggett & Myers alkukirjaimista. Nykyään L&M-tupakkaa myydään myös itsekäärittävänä (aromeina Full Flavor (Punainen) ja Blue Label (Sininen). Merkki ei ole kovin yleinen Yhdysvalloissa, mutta melko yleinen muun muassa Ruotsissa, Venäjällä, Ukrainassa, Benelux-maissa, Tanskassa ja Thaimaassa.

Suomessa L&M-savukkeita valmisti vuoteen 2004 saakka Philip Morrisin myöntämällä yksinoikeuslisenssillä Amer-Tupakka Oy, kunnes se luopui tupakkabisneksestä ja alkoi keskittyä urheiluvälineisiin nimellä Amer Sports.

L&M-savukkeita valmistava Philip Morris ilmoitti tammikuussa 2018 luopuvansa kokonaan savukkeiden valmistuksesta, mutta lopettamisaikaa ei kuitenkaan ilmoitettu.

## Suomessa myytävät L&M-savukkeet
* L&M Full Flavor (punainen) 
*L&M Full Flavor (punainen) Maxi
* L&M First Cut red (lyhyellä suodattimella)
*L&M First Cut blue (edullisempi versio sinisestä)
* L&M Blue Label (ent. lights, sininen)
*L&M Blue Label (ent. lights, sininen) Maxi
* L&M Silver Label, tunnettu myös nimellä L&M One (ent. ultra lights, hopea)
* L&M Simply blue /Lisäaineeton lights (sini-ruskea)
* L&M Menthol nykyisin L&M White Label/vihreä rasia. (Menthol-savukkeiden myynti lopetettiin EU:ssa toukokuussa 2020)
* L&M Orange Label (oranssi)
* L&M Pink Label (Pinkki)

## Suomessa myytävät L&M-irtotupakat

* L&M Red Label
* L&M Blue Label
* L&M Orange Label
* L&M Pink Label 

## Haitta-ainearvot

### L&M Full Flavor
*tervaa 10 mg
*nikotiinia 0,8 mg
*hiilimonoksidia 10 mg

### L&M Red Label
*tervaa 8 mg
*nikotiinia 0,6 mg
*hiilimonoksidia 9 mg

### L&M Blue Label
*tervaa 6 mg
*nikotiinia 0,5 mg
*hiilimonoksidia 7 mg

### L&M Extra Menthol
*tervaa 7 mg
*nikotiinia 0,4 mg
*hiilimonoksidia 6,0 mg

### L&M Forward
*tervaa 6,0 mg
*nikotiinia 0,5 mg
*hiilimonoksidia 7 mg

### L&M Full Flavour Menthol
*tervaa 10 mg
*nikotiinia 0,7 mg
*hiilimonoksidia 10 mg

## Lähteet
Jussi Välimäki

**Jussi Välimäki** (s. 10. syyskuuta 1974 Tampere) on suomalainen ralliautoilija. Välimäen kartanlukijana toimi Jarkko Kalliolepo. Ensimmäisen rallinsa Välimäki ajoi vuonna 1993. 

Välimäki voitti FIA:n Aasian-Tyynenmeren rallisarjan mestaruuden vuonna 2005 ja on ainoa tähän yltänyt suomalainen. Lisäksi hän on saavuttanut ralliautoilun Suomen mestaruuden vuonna 2007 isossa A-ryhmässä.

Välimäki lopetti aktiiviuransa vuonna 2011.

## Lähteet
Pyhäkoulu (yhtye)

**Pyhäkoulu** oli hämeenlinnalainen deathrock-vaikutteita omaksunut hardcore punk -yhtye, joka toimi vuosina 1984–1990. 

Seitsenvuotisen toimintansa aikana Pyhäkoulu julkaisi neljä levyä, joista yksi oli LP. Yhtyeen keulahahmona ja laulajana toimi Sanna "Saku" Rajala, joka oli jo vuosia toiminut paikkakunnan punkpiireissä. Alun perin ideana oli perustaa tyttöyhtye, mutta aie kaatui kitaristin puutteeseen. Pyhäkoulun perustajajäsenet olivat Rajala, rumpali Kaija Haavisto sekä basisti Tiina Prunnila. 

Ensikeikan kokoonpano oli kuitenkin Rajala (laulu), Juha "Pera" Perkiömäki (kitara), Kaija Haavisto (rummut) sekä Ari Salvisto (basso). Tällä kokoonpanolla yhtye julkaisi yhdessä kankaanpääläisen Abortti 13:n kanssa EP:n *Lapsuusmuistoja*. Ensimmäisen levyn jälkeen basistiksi vaihtui Sami "Läski" Kiiski. Vuonna 1986 yhtye levytti helsinkiläiselle Dekadenz-levymerkille kahdeksan kappaleen mini-LP:n. Levyn jälkeen rumpaliksi tuli loimaalaisen Seppo Kankareen jälkeen Olli Lehtonen. Kokoonpano muuttui vielä kerran, kun Perkiömäki muutti Saksaan. Tilalle tuli Ari-Pekka "Ape" Lappalainen, joka oli hämeenlinnalaisen alakulttuurijulkaisu *Nuohon* päätoimittaja. Rajalalla ja Lappalaisella oli myös aikaisempaa yhteistyötä taustalla punk-orkesteri "Saasteen" muodossa.

Vuonna 1987 yhtye julkaisi omakustanne-EP:n *Sankari*. Vuonna 1988 Lappalainen kuoli auto-onnettomuudessa, eikä Pyhäkoulu ollut enää entisensä. Lappalaisen tilalle tuli Jani Seppälä, ja yhtye julkaisi vielä Lappalaisen muistolle LP:n *Post Mortem*. Pyhäkoulu hajosi lopullisesti vuonna 1990. 

2010-luvulla Rajala teki comebackin ja toimi helsinkiläisen Neurovisio-punkyhtyeen vokalistina vuosina 2015–2018. Yhtye soitti myös Pyhäkoulun kappaleita "Korttitalo", "Krapula" ja "Siat". 

## Lähteet
* Järvelä, Jukka. *Homma Kävi: Erään Pikkukaupungin Pophistoria*. Hämeenlinna: Karisto, 1997.
Mantelipistaasi

**Mantelipistaasi** (*Pistacia vera*) on pistaasien (*Pistacia*) sukuun kuuluva kasvi. Sen luumarjojen vaaleanvihreää siementä, niin sanottua pistaasipähkinää, käytetään muun muassa jälkiruoissa ja leivonnaisissa. Sitä myydään myös paahdettuina ja suolattuina.

Mantelipistaasi kasvaa luonnonvaraisena Aasian keski- ja lounaisosien vuoristoalueilla, kuten Iranissa, Afganistanissa ja Turkmenistanissa. Sitä viljellään yleisesti muun muassa Välimeren seudulla, Kaliforniassa ja Australiassa. Välimerellä on kasvanut luonnonvaraisena pienempisiemenisiä mantelipistaaseja.

Puu kasvaa noin kymmenmetriseksi. Sen lehdet ovat kapeat, 10–20 senttimetriä pitkät. Se on kaksikotinen: hede- ja emikukat kasvavat eri yksilöissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fineli: Pähkinä, pistaasipähkinä (''Pistacia vera''), energia- ja ravintosisältö
*iNaturalist: Pistacia vera
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Pistacia vera'' 
*Flora of Pakistan: ''Pistacia vera'' 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Pistacia vera'' 
*Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Pistacia vera (pistachio) 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Pistacia vera
Dordogne (joki)

**Dordogne** on joki Ranskan lounaisosissa. Dordogne saa alkunsa Ranskan keskiylängöltä Puy de Sancy -vuoren rinteiltä Auvergnen alueella. Joki virtaa noin 500 kilometriä länteen ennen kuin luovuttaa vetensä Girondeen, joka on Dordognen ja Garonnen yhteinen estuaari.

Dordogne kuuluu niiden muutamien jokien joukkoon, jossa esiintyy vuorovesiporras-nimistä ilmiötä. 

Dordognen laakso houkuttelee runsaasti matkailijoita ja vaikuttaa merkittävästi koko alueen matkailuelinkeinoon. Matkailijoiden pääkausi on kesäkuulta syyskuulle.

Dordognen merkittävin sivujoki on Vézère, jonka laaksoista on löytynyt merkittäviä esihistoriallisia luolapaikkoja. Yleensä Dordognen varrella on paljon luolia, joita kutsutaan yhteisnimellä Dordognen luolat.

## Lähteet
Corrèze

**Corrèze** on departementti keskisessä Ranskassa. Se on saanut nimensä Corrèzejoen mukaan. Departementtinumeroa 19 kantava Corrèze kuuluu Uuden-Akvitanian alueeseen. Corrèzen pääkaupunki on Tulle, ja departementissa on 240 360 asukasta (vuonna 2006).

Departementista on kuusi kylää päässyt Ranskan kauneimpien kylien järjestön Les Plus Beaux Villages de France jäseniksi: Collonges-la-Rouge, Curemonte, Saint-Robert, Ségur-le-Château, Treignac ja Turenne.

## Katso myös
* Luettelo Corrèzen kunnista

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Correze.org  
*Corrèzen turismi
Dordogne

**Dordogne** ([dɔʁ.dɔɲ], oksitaaniksi *Dordonha*) on departementti keskisessä Ranskassa. Uuden-Akvitanian alueeseen kuuluva departementti on saanut nimensä Dordognejoesta. Dordognen pääkaupunki on Périgueux, ja departementissa asui 404&nbsp;051 ihmistä vuonna 2006.

Dordognen alueella on yli tuhat linnaa. Muihin seudun nähtävyyksiin kuuluu Lascaux’n luola, josta löytyy lukuisia kalliomaalauksia. Lisäksi Périgueux’ssä on merkittävät roomalaiset rauniot.

Peräti kymmenen Dordognen kylää on otettu jäseneksi Ranskan kauneimpien kylien järjestöön *[[Les Plus Beaux Villages de France]]*. Nämä ovat Belvès, Beynac-et-Cazenac, Castelnaud-la-Chapelle, Domme, La Roque-Gageac, Limeuil, Monpazier, Saint-Amand-de-Coly, Saint-Jean-de-Côle ja Saint-Léon-sur-Vézère. Dordogne jakaa tässä ykkössijan Oksitanian alueen Aveyronin departementin kanssa, josta niin ikään on valittu järjestön jäseniksi kymmenen kylää.

## Katso myös
* Luettelo Dordognen kunnista

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Prefektuurin kotisivut
Politeia

**Politeia** ( tai , *politeuma*) on käsite, joka viittaa jonkun ryhmän poliittiseen organisoitumiseen. Sitä käytetään usein viitattaessa löyhästi organisoituun yhteisöön, kuten heimoon tai yhteiskuntaan, mutta se voi tarkoittaa periaatteessa mitä tahansa poliittista ryhmää. 

Aristoteles käytti termiä teoksessaan *[[Politiikka (Aristoteles)|Politiikka]]* nimenä hallintomallille, jossa enemmistö hallitsee kaikkien hyväksi. Näin se oli parannettu versio demokratiasta, jossa enemmistö hallitsi vain enemmistön hyväksi. Näin hän katsoi *politeian* olevan ideaali hallitusmuoto, joka oli eräänlainen demokratian ja aristokratian "parhaimpien" puolien yhdistelmä.
Sertraliini

**Sertraliini** (Suomessa mm. valmistenimillä **Zoloft** ja **Sertralin**) on naftyyliamiinijohdoksiin lukeutuva SSRI-lääke, jolla hoidetaan masennusta, paniikkihäiriötä sekä pakko-oireista häiriötä. Käypä hoito suosittaa sen lyhytaikaista käyttöä myös traumaperäisessä stressihäiriössä.

## Historia

Lääkkeen toi markkinoille Pfizer Zoloft-nimellä 1991. Lääkkeen patentti on vanhentunut, ja markkinoilla on rinnakkaislääkkeitä.

## Käyttötarkoitus

Hoitovaste havaitaan, kuten muillakin SSRI-lääkkeillä, 2–4 viikon kuluttua hoidon aloituksesta. Lääkehoito lopetetaan yleensä vähentämällä lääkkeen määrää vähitellen lääkärin ohjeiden mukaisesti. Tavallisimpia haittavaikutuksia ovat hoidon alkuvaiheessa mahdollisesti esiintyvä pahoinvointi ja lisääntynyt hikoilu. Myös päänsärkyä, vapinaa ja unihäiriöitä tavataan suhteellisen usein ensimmäisten hoitoviikkojen aikana. Eläinkokeissa on lisäksi saatu viitteitä, joiden mukaan sertraliini voi lisätä riskiä sairastua valtimonrasvoittumistautiin.

## Vaikutusmekanismi
Sertraliinin tarkoitus on estää aivojen hermosynapsien välissä liikkuvan välittäjäaineen, serotoniinin, takaisinottoa. Suurin suositeltu päiväannos on 200&nbsp;mg. Lääkkeen käyttö aloitetaan yleensä 50 milligramman päiväannoksella, jolla keho totutetaan lääkeaineeseen vähitellen annosta nostamalla. Sertraliinin määritelty vuorokausiannos (DDD-yksikkönä) suhteessa väestöön on 50&nbsp;mg.
Veriplasmassa lääkeaineen suurin pitoisuus saavutetaan 6–8 tuntia lääkeaineen ottamisesta. Sertraliinin puoliintumisaika ihmiskehossa on noin 26 tuntia 50–400 milligramman annokselle. Lääkeaine nautitaan suun kautta, yleensä kerta-annoksena päivää kohti.

## Sivuvaikutukset
Lääkettä ei suositella raskaana oleville. Sertraliinin ja alkoholin käytön tarkkoja pitkä-aikaisia vaikutuksia ei täysin tunneta ja yleensä lääkäri neuvoo pysyttelemään maltillisena alkoholin käytön suhteen. Suoranaista vaaraa tai haittaa ei ole todettu. Lääkeainetta ei tule käyttää MAOI-lääkkeen yhteydessä ja lääkärin kanssa tulee keskustella muiden keskushermostoon vaikuttavien lääkeaineiden käytöstä. Sertraliini voi harvinaisissa tapauksissa laukaista tinnituksen, joka voi jäädä pysyväksi.

Tavallisimmat sivuvaikutukset:

* suun kuivuminen
* huonovointisuus
* ripuli
* vapina
* hikoilun lisääntyminen
* seksuaalitoimintojen häiriöt (>60&nbsp;%)
* pyörrytys
* unettomuus
* liiallinen uneliaisuus
* ruoansulatushäiriöt
* ruokahaluttomuus

## Katso myös
* Otsuka Pharmaceuticalin sertraliinia ja aripipratsolia sisältävä kiinteäannoksinen kokeellinen yhdistelmälääke ASC-01.

## Lähteet
### Yleiset lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Human Metabolome Database: Sertraline 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Sertraline
Lahden Veteraanisoittokunta

**Lahden Veteraanisoittokunta** (LVSK) on ainoa sotaveteraanijärjestöjen perustama soittokunta Suomessa. Sen alkuperäinen nimi oli **Lahden Piirin Sotaveteraanien Soittokilta**. 

Soittokunnan perustamisasia käynnistyi vuonna 1973 ylimetsänhoitaja Mauno Uusitalon aloitteesta. Seuraava askel oli työryhmän perustaminen käytännön asioiden hoitamiseksi. Siihen kuuluivat Uusitalon lisäksi Kalevi Niemi, Arvo Nukarinen ja Mikko Vainio. Työryhmän aktiivinen puurtaminen johti nopeasti tuloksiin. Mauno Uusitalosta tuli ensimmäisen hallituksen puheenjohtaja. 

Työkiireiden vuoksi hän luovutti puheenjohtajan tehtävät 1977 Kaino Jokiselle. Kiitoksena soittokunnan hyväksi tehdystä työstä Uusitalo kutsuttiin vuonna 1983 yhdistyksen kunniapuheenjohtajaksi. 

Alkuvalmisteluun kuuluneiden instrumenttien ja muun soittokaluston hankinnassa avustivat Mallasjuoma ja erityisesti siellä olleet yli-insinöörit Tauno Järveläinen ja Aarne Kalevala. Soittokunnan perustajajäsenistä on Aarne Kalevalan lisäksi mukana vielä Seppo Söyring ja Keijo Järvinen. 

Soittokunnan ensimmäisissä harjoituksissa 4. helmikuuta 1976 oli läsnä jo 20 soittajaa. Ensimmäinen esiintyminen soittokunnalla oli Hollolan sotaveteraanien 10-vuotisjuhlassa 31. lokakuuta 1976.

Nykyisin soittokunta on tyypillinen puhallinorkesteri, jossa soittimina ovat vaskipuhaltimien ja lyömäsoittimien lisäksi huilut, klarinetit ja saksofonit. Soittajien kokonaismäärä on tätä nykyä hieman yli 30. Heidän ikäjakaumansa on opiskelijoista eläkeläisiin. Sotaveteraaneja on aktiivisesti mukana vielä kaksi eli Aarne Kalevala ja Reino Lahtinen. Soittajat ovat entisiä sotilassoittajia sekä musiikin harrastajia ja opiskelijoita. 

Soittokunnan johtajina ovat olleet Arvo Nukarinen, Sanfrid Mäkitalo, Alvar Voutilainen, Tapio Korpela, Ari Tamminen ja nykyinen johtaja Jorma Alanne. Esiintymisiä ja konsertteja on ollut erityisesti Päijät-Hämeessä, mutta myös eri puolella Suomea. Lisäksi soittokunta on tehnyt konserttimatkoja muun muassa Norjaan, Tanskaan, Itävaltaan, Saksaan ja Viroon. 

Soittokunta on osallistunut myös Karjalankannaksella, Laatokan Karjalassa ja Kostamuksessa sijaitsevien kenttähautausmaiden sekä sankaripatsaiden ja muiden muistomerkkien vihkimistilaisuuksissa. Edellä mainitut vuosille 1992&ndash;2000 ajoittuneet matkat toteutettiin Opetusministeriön kutsusta. Viimeisin matka Karjalankannakselle tehtiin 13. kesäkuuta 2004, jolloin Kivennavan Siiranmäellä vietettiin Siiranmäen taisteluiden 60-vuotismuistojuhlaa sekä paljastettiin taisteluiden muistomerkki. 

Esiintymisiä soittokunnalla on viime vuosina ollut vuosittain 40&ndash;50 tapahtumassa. Omien tilaisuuksien juhlistamiseksi ja näkyvyyden lisäämiseksi yhdistykselle hankittiin oma kantolippu, joka vihittiin käyttöön yhdistyksen 25-vuotisjuhlassa 25. maaliskuuta 2001.

## Aiheesta muualla
*Lahden veteraanisoittokunnan verkkosivut
Eduardo Martinez

**Eduardo Martinez** (s. 1969 Buenos Aires, Argentiina) on helsinkiläisen The Flaming Sideburns -yhtyeen laulusolisti. Hän on ollut yhtyeessä mukana perustamisesta eli vuodesta 1995 lähtien. The Flaming Sideburnsia edelsi Jack Meatbeat & the Underground Society, jossa Martinez lauloi vuosina 1992–1998.

## Muut projektit

Martinez lauloi The Fishfaces -yhtyeen toisella albumilla Leaving The Planet, joka julkaistiin yhtyeen laulusolistin Clauden kuoleman jälkeen. The Fishfacesin ja Clauden toisen yhtyeen Smackin kappaleita hän levytti myös Eduardo Martinez & The Thunderclouds -yhtyeen kanssa albumille Hyena Planet Bites on You. Martinez on myös Smackfaces-yhtyeen solisti.

## Aiheesta muualla

* The Flaming Sideburns
Peevo de Luxe

**Peevo de Luxe** eli **Petri Peevo** (s. 1963) on ollut The Flaming Sideburns -yhtyeen kitaristi vuodesta 2003 lähtien. 1980–1990-luvuilla hän soitti useissa kokoonpanoissa, joita olivat muun muassa Clifters, The Balls ja Duo Harjateräs. Peevo on myös rakennusartesaani ja tekee alan töitä. Hän keikkailee aktiivisesti usean eri yhtyeen kanssa.

Peevo on keikkaillut satunnaisesti myös yhtyeissä Jimsonweed, Topi Sorsakoski, Rawhead, Visions, Pietarinkadun Oilers, Koivuniemen Herrat ja Bardon.

### Vieraillut myös levyillä

* ''Problems?'' (2010)
* *Koivuniemen Herrat* (2010)
* *H.C Andersen* (1996)
* *Smilers* (1993)

## Lähteet
Aku Ankkuli

**Aku Ankkuli** on rock-yhtye, joka on erikoistunut covereihin Kari Peitsamon akustisesta tuotannosta. Yhtye on julkaissut myös yhteislevyjä Peitsamon kanssa.

Idea yhtyeestä syntyi soittajien nuoruudessa 1970-luvun lopulla Sulkavalla. Yhtyeen toiminta käynnistyi kuitenkin vasta 1990-luvun alussa Jyväskylässä. Ensimmäisen keikkansa yhtye soitti vuonna 1992.

Yhtyeen esikoisalbumi *[[Toivesarja]]* ilmestyi vuonna 1993 yhtyeen itsensä kustantamana. Levystä otettiin 500 kappaleen painos ja sen jakelusta vastasi Johanna Kustannus. Seuraavien albumien *[[Kääk!]]* ja ''Dr. Rockfinger & Outlaw Boys'' kohdalla Johanna Kustannus vastasi myös levyjen julkaisemisesta. Viimeksi mainitun levyistä yhtye levytti yhdessä Kari Peitsamon kanssa.

Vuonna 2003 yhtye julkaisi uuden albumin ''Lootus'' Riemu-levymerkin kautta. Kolmea vuotta myöhemmin yhtye julkaisi toistaiseksi viimeisimmän levynsä ''Für Elise'' yhdessä Kari Peitsamon kanssa. Kustantajana toimi jälleen Johanna Kustannus.

Vuonna 2008 puolestaan ilmestyi yhtyeen 15-vuotisjuhlajulkaisuna *Toivesarja*-levyn uusintapainos seitsemän bonuskappaleen kera. Bonuskappaleet ovat pääosin yhtyeen 1990–2000-lukujen aiemmin julkaisemattomia levytyksiä.

Vuonna 2025 kokoonpanoon liittyi punkpiireistä tutut Esa Linna (Time Flies) ja Karri Kolehmainen (Night Lives). Yhtyeen keikkamyyntiä aloitti hoitamaan ohjelmatoimisto Dex Viihde.

## Kokoonpano
### Nykyiset jäsenet
* Simo Koivunen (laulu, basso)
* Seppo Pohjolainen (rummut, laulu)
* Karri Kolehmainen (kitara)
* Esa Linna (basso)

### Aikaisemmat jäsenet
* Kimmo Pulkkinen (kitara)
* Jari Kaitajärvi (kitara)
* Timo Rautiainen (kitara)
* Tomi Rinne (kitara)

## Julkaisut
### Omat albumit
* *[[Toivesarja]]* (1993)
* *[[Kääk!]]* (1994)
* *[[Lootus (albumi)|Lootus]]* (2003)

### Albumit Kari Peitsamon kanssa
* *[[Dr. Rockfinger & Outlaw Boys]]* (1994)
* *[[Hoodoo (Kari Peitsamon albumi)|Hoodoo]]* (Kari Peitsamon levy, mukana Simo Koivunen ja Seppo Pohjolainen, 1998)
* *[[Für Elise (albumi)|Für Elise]]* (2006)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jón Þór Birgisson

**Jón Þór Birgisson** eli **Jónsi** (s. 23. huhtikuuta 1975) on islantilaisen post-rock yhtye Sigur Rósin laulaja-kitaristi. Hänen tavaramerkkinsä on ”jousikitara”, eli hän soittaa sähkökitaraansa sellon jousella luodakseen hyvin kaikupohjaisen, mutta melodisen soinnin. Jón laulaa yleensä falsetista.

## Musiikillista historiaa
Vuonna 1995 Jón perusti yhtyeen nimeltä ”Bee Spiders” ja käytti taiteilijanimeä ”Johnny B”. Hänen tapanaan oli pitää aurinkolasit päässään koko konsertin ajan. Bee Spiders voitti ”Vuoden kiinnostavin bändi” -palkinnon vuonna 1995 kilpailussa nimeltään ”Musiktilrauni” (’Musiikkikokeilut’), jonka tarkoituksena oli nostaa pinnalle uusia, tuntemattomia bändejä. Bee Spider soitti pitkiä rock-kappaleita, ja heitä verrattiin yleensä esimerkiksi Smashing Pumpkinsiin. Jón soitti myös vuosina 1992 ja 1993 grunge-bändissä nimeltään ”Stoned”.

## Faktoja
*Jón syntyi oikea silmä sokeana. Tähän viitaten hän on todennut: ”Jos näkisin stereona, tulisin hulluksi.”
*Yhtyeen nimi Sigur Rós on Jónin pikkusiskon nimi, joskin hänen nimensä kirjoitetaan Sigurrós (myös Jónin isoäiti oli samanniminen). Sigurrós syntyi samaan aikaan, kun yhtye perustettiin. Nimi tarkoittaa ’voiton ruusua’ ja on melko yleinen naisen nimi Islannissa.
*Jón on avoimesti homoseksuaali.

## Kielet
Jón puhuu äidinkielenään islantia. Hän puhuu myös englantia, mutta vahvalla islantilaisella korostuksella. Sigur Rósin kotisivujen mukaan Sigur Rósin ensimmäiset kolme albumia Jón lauloi lähinnä islanniksi lukuun ottamatta kahta kappaletta (*Von* ja *Olsen Olsen*), jotka on laulettu vonlenskaksi. Kaikki ( )-levyn laulut ovat vonlenskaa. Vonleska on keksitty kieli, jolla Jón laulaa ennen kuin sanoitukset on kirjoitettu ylös. Se on improvisoitua, merkityksetöntä laulantaa, joka sopii musiikkiin ja toimii vain yhtenä instrumenteista. Jón määrittelee sen joksikin, mitä laulajat toisinaan tekevät, kun ovat jo päättäneet kappaleen melodian, mutta eivät ole vielä keksineet sanoituksia. Sigur Rós harkitsi monien eri kielien käyttämistä levyllä ( ), mutta päätyi lopulta vonlenskaan.
Ski Williamson

**Ski Williamson** (oik. **Jukka Suksi**) on The Flaming Sideburns -yhtyeen kitaristi. Hän on soittanut yhtyeessä perustamisesta eli vuodesta 1995 lähtien. Aiemmin hän on soittanut Jack Meatbeat & the Underground Society, Isebel's Pain ja Bomber -yhtyeissä. Lisäksi hän on toiminut muun muassa Thee Ultra Bimboos -yhtyeen tuottajana.

## Aiheesta muualla
http://www.grunnenrocks.nl/people/s/suksijukka.htm
The Punisher (muusikko)

**The Punisher** (oik. *Marko Perälä*; s. 1971) on rockyhtye The Flaming Sideburnsin basisti ja kuuluu sen alkuperäisjäseniin. Aiemmin hän on soittanut Ilmajoelta kotoisin olevassa Jack Meatbeat & the Underground Society -yhtyeessä.

## Aiheesta muualla
*The Flaming Sideburns
Sticky Fingers

**Sticky Fingers** on brittiläisen rockyhtye The Rolling Stonesin huhtikuussa 1971 julkaisema albumi. *Sticky Fingers* on ensimmäinen Rolling Stonesin studioalbumi, jolla Mick Taylor soittaa kitaraa täysipainoisesti yksittäisten kappaleiden sijaan.

Yhtye sai kappaleisiin vaikutteita countrysta, bluesista ja perusrockista. ”Wild Horses”, ”Dead Flowers” ja ”Moonlight Mile” edustavat selvästi countrya sekä ”You Gotta Move” ja ”I Got the Blues” bluesia, kun taas esimerkiksi ”Bitch”, ”Sway” ja ”Brown Sugar” edustavat hard rockia.

Albumi on tunnettu kannestaan, jonka alkuperäisessä painoksessa on oikea avattava vetoketju. Kuvan on tehnyt Andy Warhol.

## Kappaleet
* Kaikki kappaleet kirjoittaneet Mick Jagger ja Keith Richards, ellei toisin mainita.
**A-puoli**
# 
# 
# 
# 
# (säv. Fred McDowell)
**B-puoli**
# 
# 
# 
# 
# 

## Singlet

**Brown Sugar / Bitch / Let It Rock* (1971) (USA #1, UK #2)
**Wild Horses* (1971)

## Kokoonpano
### The Rolling Stones
* Mick Jagger – laulu, kitara, lyömäsoittimet
* Keith Richards – kitara, laulu
* Mick Taylor – kitara
* Bill Wyman – basso, sähköpiano
* Charlie Watts – rummut

### Vierailijat
* Bobby Keys – saksofoni
* Jim Price – trumpetti, piano

* Ry Cooder – slide-kitara
* Jim Dickinson – piano
* Nicky Hopkins – piano
* Jack Nitzsche – piano
* Ian Stewart – piano
* Billy Preston – urut
* Rocky Dijon – congarummut
* Jimmy Miller – lyömäsoittimet
* Pete Townshend – laulu
* Ronnie Lane – laulu
* Billy Nicholls – laulu
* Paul Buckmaster – jousisovitukset

### Tuotanto
* Jimmy Miller – tuottaja
* Glyn Johns – äänittäjä
* Andy Johns – äänittäjä
* Chris Kimsey – äänittäjä
* Jimmy Johnson – äänittäjä
* Andy Warhol – kannen suunnittelu ja valokuva
* Graigbrauninc – alkuperäinen albumin suunnittelu, grafiikat

## Arvostelut
* AllMusic () 
* *[[NME]]* (9/10)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Rolling Stones - ''Sticky Fingers'' (1971) albumi tekijätietoineen ja Stephen Thomas Erlewinen levyarvostelu verkkosivustolla AllMusic.com 
* The Rolling Stones - ''Sticky Fingers'' (1971) albumi tekijätietoineen ja eri julkaisuineen verkkosivustolla Discogs.com 
* The Rolling Stones - ''Sticky Fingers'' (1971) albumi kuunneltavissa suoratoistona verkkosivustolla Spotify
Brown Sugar (kappale)

**”Brown Sugar”** on brittiläisen rockyhtye The Rolling Stonesin albumilla *[[Sticky Fingers]]* (1971) julkaistu kappale, joka ilmestyi myös singlenä b-puolenaan kappaleet ”Bitch” ja ”Let It Rock”. Kappaleen tekijä Mick Jagger on kertonut kappaleen nimen viittaavan sekä heroiiniin että seksiin.

16. huhtikuuta 1971 julkaistu "Brown Sugar" oli ensimmäinen Rolling Stonesin omalla Rolling Stones Records levymerkillä julkaistu single. Kappale nousi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen sekä Britannian listan toiseksi.

## Kokoonpano

*Mick Jagger – laulu, marakassit, kastanjetit
*Keith Richards – sähkökitara, akustinen kitara, taustalaulu
*Charlie Watts – rummut
*Bill Wyman – basso

*Ian Stewart – piano
*Bobby Keys – saksofoni

## Lähteet
Arimatti Jutila

**Arimatti Jutila** on ollut Jolly Jumpers -yhtyeen kitaristi vuodesta 2004 lähtien. Vuosina 1996–2001 hän soitti kitaraa The Flaming Sideburns -yhtyeessä, jossa hän käytti taiteilijanimeä **Jeffrey Lee Burns**. Tämän lisäksi hän on ollut laulaja-kitaristi yhtyeissä Teenage Kicks ja Bomber. Arimatti on myös hiphop yhtyeen good boys jäsenen Kosmos Jutilan isän
Johnny Volume

**Junnu Alajuuma** on kitaristi, joka aloitti uransa Come Inside -yhtyeessä. Vuosina 2000–2003 hän soitti The Flaming Sideburns -yhtyeessä, jolloin hän käytti taiteilijanimeä **Johnny Volume**. Tämän jälkeen hän on soittanut yhtyeissä Knucklebone Oscar, Miss Treatment ja Flares.
Kainuunkylä

**Kainuunkylä** on kylä Ylitornion kunnassa Tornionjoen varrella, noin kaksitoista km etelään Ylitornion kuntakeskuksesta, ja 50 km pohjoiseen Tornion keskustasta. Kainuunkylän ala-aste lakkautettiin vuonna 2005 oppilaitten puutteen ja kunnan säästötoimien takia. Kylässä toimi vielä 1970-luvulla kaksi kauppaa, posti ja baari; vuonna 2010 kyläkauppa, viimeinen julkinen rakennus, lopetettiin. 

Tunnettiin ennen nimellä Helsinginkylä, joka on suomennos ruotsinkielisestä sanasta Helsingby.

## Historiaa lyhyesti

Kainuunkylä on Tornionlaakson keskiaikaisen asutuksen ydinaluetta. Alueella on tehty arkeologisia kaivauksia, jotka osoittivat että pysyvää asutusta alueella on ollut jo 1060-luvulta lähtien. Kannala -nimisen tilan pihapiirissä on suoritettu arkeologisia kaivauksia 1970-luvulla. Kainuunkylän rakennuskanta on perinteistä. Vanhimmat asuinrakennukset ovat peräisin 1700-luvulta. 
Huitaperissä, ison Mustajärven rannalla, Rousunvaarassa ja Kierivaaran rinteillä löytyy rakkakuoppia, kiviaidalla eristettyjä viljelystarhoja, vanhoja kvartsikiven louhospaikkoja sekä asuinpainanteita.
Kainuunkylän koulu aloitti toimintansa syksyllä 1895 yksityisen kannatusyhdistyksen kouluna Pekanpään pirteissä ja jatkoi 1896 kunnan omistuksessa.Vuonna 1923 tapahtui koulupiirin jako. Poikkilahdessa koulutoiminta jatkui ja Kainuunkylän piirin pohjoisosasta muodostettuun piiriin syntyi toinen koulu.

## Kainuunkylän saaret
	
Vaarojen ympäröimät saaret sijaitsevat Tornionjoen suistossa. Niillä on
harjoitettu viljelyä ja laidunnusta, ja maisemalle antavat ominaispiirteensä myös tulvaniityt. Saaret ovat merkittävä lintujen pesimisalue.

## Lähteet
Jean-Jacques Annaud

**Jean-Jacques Annaud** (s. 1. lokakuuta 1943 Juvisy-sur-Orge) on ranskalainen elokuvaohjaaja.

Annaudin ura alkoi televisiomainoksilla 1960- ja 1970-luvun vaihteessa. Hänen ensimmäinen pitkä elokuvansa *[[Mustaa ja valkoista väreissä]]* vuodelta 1976 pohjaa hänen omiin sotilaskokemuksiinsa Kamerunissa. Elokuva voitti Parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-palkinnon.

Kolmas Annaudin elokuva *[[Taistelu tulesta]]* sai kaksi César-palkintoa parhaasta elokuvasta ja ohjauksesta.

Annaud on saanut elinikäisen porttikiellon Kiinaan ohjaamansa elokuvan *[[Seitsemän vuotta Tiibetissä (elokuva)|Seitsemän vuotta Tiibetissä]]* vuoksi.

## Valikoitu filmografia

Suomenkielisen nimen puuttuessa englanninkielinen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jean-Jacques Annaud virallinen sivusto
* 
*
Amerikanvesispanieli

**Amerikanvesispanieli** () on yhdysvaltalainen spanieleihin kuuluva koirarotu, joka toimii noutavana lintukoirana. Se on ollut Wisconsinin virallinen osavaltiokoira vuodesta 1985 lähtien.

## Alkuperä ja käyttö
Amerikanvesispanieli polveutuu vesikoirista ja spanieleista, joita maahanmuuttajat veivät mukanaan Pohjois-Amerikkaan. Alkujaan sitä kutsuttiin brown water spanieliksi eli "ruskeaksi vesispanieliksi". Rotu on kehitetty lähinnä vesilintujen metsästykseen, ja se työskentelee ylösajavana ja noutavana lintukoirana. Kokonsa puolesta se soveltuu veneestä ja kojusta metsästämiseen. 1900-luvun alussa englantilaisten noutajien suosio kasvoi Yhdysvalloissa ja amerikanvesispanielit vähenivät huomattavasti. Nykyään rotu on pienilukuinen, vaikka metsästäjät arvostavatkin sitä. Amerikanvesispanieleita on Pohjois-Amerikan ulkopuolella hyvin vähän ja Suomessa on rekisteröity yhteensä 53. Koko maailmassa niitä on noin 7&nbsp;000 yksilöä.

## Ulkonäkö
Amerikanvesispanieli on keskikokoinen, kiharakarvainen, tyypillinen spanieli. Se on helposti oppiva, kestävä ja voimakas. Väriltään se on suklaanruskea tai tummanruskea. Valkoista hyväksytään hiukan rinnassa. Säkäkorkeus on 38–46&nbsp;cm.

## Luonne ja käyttäytyminen
Amerikanvesispanieli on erittäin oppivainen koira, joka rakastaa vettä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
*Suomen Spanieliliitto
*The American Water Spaniel Club
Winsor McCay

**Winsor McCay**, alun perin **Zenas Winsor McKay**, (26. syyskuuta 1867 (?) – 26. heinäkuuta 1934) oli yhdysvaltalainen taiteilija ja sarjakuvan ja animaation uranuurtaja. Sarjakuvassa *[[Pikku Nemo Höyhensaarilla]]* (1905–1914) liikuttiin unimaailmoissa, ja sen piirrostyyli sisälsi fantasia-aineksia, joiden kautta McCay halusi välittää unikuvia ja niiden tunnelmaa. McCayn sarjakuvat eivät ole olleet suuren yleisön suosikkeja, mutta niillä oli niiden graafisesti näyttävän ilmiasun vuoksi oma vahva ihailijajoukkonsa. Hänen sarjakuvansa ovat vaikuttaneet moneen taiteilijasukupolveen. McCayn varhaiset animaatiofilmit olivat ylivertaisia muihin ajan tuotoksiin nähden ja loivat tason, jonka pohjalta myöhemmin aloittivat Walt Disney ja muut. 

## Elämä ja ura

McCay vanhemmat olivat Robert McKay (myöhemmin McCay) ja Jane Murray McKay. Hänen syntymäaikansa on epävarma. McCayn ensimmäinen merkittävä sarjakuva oli *Tales of the Jungle Imps by Felix Fiddle*. Sitä julkaistiin 43 jaksoa *Cincinnati Enquirerissa* vuonna 1903. Myös sarjakuvassa *Dreams of a Rarebit Fiend* liikuttiin unissa.

McCay teki myös joukon animaatiofilmejä, joihin hän piirsi käsin jokaisen yksittäisen ruudun. Hän lähti vaudeville-kiertueille filmiensä kanssa ja esiintyi yhdessä animaatiohahmojensa kanssa. Tunnetuin animaatio oli *Gertie the Dinosaur* (1914).

Vaikutteita McCayn sarjakuvista ovat saaneet muun muassa Moebius, Chris Ware ja Maurice Sendak.

## Suomennetut kokoelmat
* 
* 

Fantagraphics on julkaissut englanniksi kuusi kokoelma-albumia.

## Lähteet

* John Canemaker (2005). Winsor McCay: His Life and Art.
* Ohio State University (1 June 2006). "Cartoon Library Acquires McCay Collection". University Libraries New Notes.

## Aiheesta muualla

*
Vilunki 3000

**Mikko Viljakainen** (s. 1973 Kouvola) taiteilijanimi **Vilunki 3000**, on helsinkiläinen muusikko, graafikko ja radiotoimittaja. Hän on soittanut tai soittaa yhtyeissä The Barefoot Brothers, Larry and the Lefthanded, The Four Sea-Sons, The Flaming Sideburns, , Uusi Fantasia ja Tähtiportti sekä norjalaisten Annien ja Erlend Øyen sooloyhtyeissä. 2021 Viljakainen soittaa yhtyeessä Tixa ja Tikkupyllyt, yhtyeessä rumpuja soittaa Arwi Lind ja laulaa Tixa. Hänen taustojaan voi kuulla esimerkiksi rap-artisti Asan albumeilla *[[Terveisiä kaaoksesta]]* ja *[[Foetida-Pro Promo]]*. Häneltä ilmestyi vuonna 2018 sooloalbumi *[[The Life Of Elsa Liimanainen]]* ja hän on lisäksi julkaissut singlen *[[Valkoinen Poika]]* sekä Discoteca Fatale -remiksauksen *[[Dancing with Broken Hearts - Dancing with PRKL Remix]]*, jotka molemmat on julkaistu vuonna 2021 helsinkiläisellä *[[Ala­kulttuuri­talo]]*-levymerkillä. Vilunki 3000:lla on ollut oma *Supersunnuntai*-ohjelma Radio Helsingissä. 

Grafia ry valitsi Viljakaisen vuoden 2017 graafikoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
René Vierne

**René Vierne** (11. maaliskuuta 1878 – 29. toukokuuta 1918) oli ranskalainen urkuri ja säveltäjä.  Hän syntyi Lillessä ja opiskeli musiikkia aluksi tunnetumman veljensä Louis Viernen johdolla ja sittemmin perheen muutettua Pariisiin Alexandre Guilmantin johdolla Pariisin Konservatoriossa, jossa voitti *Premier Prix d'Orgue et Improvisation* -palkinnon vuonna 1906. Vuonna 1902 hänet nimitettiin Notre-Dame-des-Champs-kirkon kuoriurkuriksi ja vuonna 1904 saman kirkon pääurkuriksi. Hän kaatui sotarintamalla vuonna 1918 ja hänet ilmoitettiin kadonneeksi toukokuun 29. päivänä.
Big Mountain

**Big Mountain** on yhdysvaltalainen reggae-yhtye, joka perustettiin San Diegossa, Kaliforniassa vuonna 1991.

Yhtyeen debyyttialbumi *Wake Up* sisälsi listasijoituksia vuonna 1993 keränneen hitin "Touch My Light". 
Parhaiten yhtye tunnetaan vuoden 1994 suuresta hitistään "Baby I Love Your Way", joka  on cover-versio Peter Framptonin kappaleesta. Se on myös elokuvan *Reality Bites* soundtrackillä. 
Pop-reggae -tyylinsä vuoksi Big Mountainia kutsutaan "amerikkalaiseksi UB40:ksi".

Big Mountain on ensimmäinen reggae-yhtye, joka on esiintynyt Kiinassa.

## Albumit
* *Wake Up* (1992)
* *Unity* (1994)
* *Resistance* (1996)
* *Free Up* (1997)
* *Things To Come* (1999)
* *The Best Of Big Mountain* (1999)
* *Cool Breeze* (2002)
* *New Day* (2003)

## Aiheesta muualla

* Big Mountain - virallinen kotisivu
* Biografia ReggaeTrain.comissa
Voluutta

**Voluutta** tai **voluutti** (< , ’käärö’) on antiikin kreikkalaisessa arkkitehtuurissa ja yleisesti klassista arkkitehtuuria edustavissa rakennuksissa nauhamainen ja päistään spiraalimaisesti kiertyvä koristeaihe, jota esiintyy muun muassa joonialaisten pylväiden kapiteeleissa. Voluutan päiden spiraalit tunnetaan nimellä *[[heliks]]*.

Voluutta esiintyy myös kompositapylvään kapiteelissa, jossa joonialainen voluutta lepää korinttilaisen kapiteelin kalathoksen päällä. Kaarevia voluuttamuotoja käytettiin myös renessanssi- ja barokkiarkkitehtuurissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kohdatessa

**Kohdatessa** on A. Aimon kokoelma-albumi vuodelta 2006, jossa on 26 vanhaa äänitettä vuosilta 1936–1947. Albumi sisältää kolme koelevyä, joita ei ole ilmestynyt ennen millään kokoelmalla.

## Kappaleet
# Ota myös sydämeni   
# Rantakoivun alla   
# Unohtumaton hetki   
# Pääskystango   
# Minä ostin huuliharpun   
# Rikkaus - rakkaus   
# Kun ruusu aukeaa   
# Kohdatessa   
# Kotoa lähtiessä   
# Keinu vielä armahani   
# Sinua kaipaan   
# Unelma keitaalla   
# Itämaan haaveita   
# Luotsi   
# Muistojen puu   
# Sydänsuruni   
# Pilvilinnoja   
# Yön sävel   
# Laiskan pojan jenkka   
# Pilkkapolkka   
# Viel sua muistan   
# Paula   
# Armain sana pieni suo   
# Armain   
# Orjanruusu   
# Kuutamoiltana   

## Aiheesta muualla
* Salix.fi
Hervé Villechaize

**Hervé Jean-Pierre Villechaize** (23. huhtikuuta 1943 Pariisi, Ranska – 4. syyskuuta 1993 North Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli ranskalainen näyttelijä. 

Villechaize näytteli muun muassa James Bond -elokuvan *[[007 ja kultainen ase]]* Nick Nackina sekä televisiosarjan *[[Seikkailujen saari]]* Tattoona. Hän oli ainoastaan 119 senttimetriä pitkä. Hän teki itsemurhan 50-vuotiaana vuonna 1993. Hän oli kärsinyt pitkään lyhytkasvuisuutensa aiheuttamista vaivoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*
Jääkärin morsian

**Jääkärin morsian** on Sam Sihvon kirjoittama laulunäytelmä, joka esitettiin ensimmäisen kerran 17. helmikuuta 1921 Suomen Kansallisteatterissa.  

Näytelmä kertoo jääkäreistä, jotka ovat Saksassa sotilaskoulutuksessa valmistautuakseen Suomen vapaustaisteluun. Sitä on esitetty jatkuvasti; teatterin esitystietokannan Ilonan mukaan näytelmää on esitetty 97 eri otteeseen Suomen ammattiteattereissa. 2000-luvulla Jääkärin morsianta on esitetty Mikkelin Teatterissa kaudella 2000–2001 ja Vaasan Kaupunginteatterissa kausilla 2002–2004.  

Jääkärin morsian oli Tampereen Komediateatterin ensimmäinen esitetty näytelmä vuonna 1992. Jääkärin morsian oli myös Jouko Turkan ensimmäinen ammatissa tehty ohjaustyö, Seinäjoella Törnävän kesäteatterissa. 

## Historia
Näytelmä on ilmestynyt painettuna 1921. Siitä on tehty kaksi elokuvasovitusta, Kalle Kaarnan ohjaama versio vuodelta 1931 ja Risto Orkon versio vuodelta 1938.

Jääkärin morsianta esitettiin revyyteatteri Punaisessa Myllyssä Helsingissä syksyllä 1948. Neuvostoliiton Helsingin-suurlähetystön asiainhoitaja A. N. Fedorov kiinnitti silloiselle ulkoministerille Carl Enckellille 5. joulukuuta 1948 lähettämässään nootissa huomiota siihen, että "edesvastuuttomat ainekset", muiden muassa "revanssihenkisen" Jääkärin morsiamen ohjelmistoonsa ottanut Punainen Mylly, harjoittivat Suomessa Neuvostoliitolle vihamielistä propagandaa. Punainen Mylly oli tosin jo aiemmin ilmoittanut Jääkärin morsiamen esitysten päättyvän joka tapauksessa 6. joulukuuta. Toinen samalla kerralla neuvostoliittolaisten silmätikuksi joutunut näytelmä oli Suomen Kansallisteatterissa esitetty Jean-Paul Sartren *[[Likaiset kädet]]*.

## Lähteet
Uuniperuna

**Uuniperunat** on ruokalaji, joka valmistetaan kypsentämällä perunoita uunissa. Kaksi perustapaa on joko kääriä peruna ensin alumiinifolioon tai jättää paljaaksi, jolloin se voidaan asettaa karkean suolan muodostamalle pedille. Kummallakin koulukunnalla on kannattajiaan. Foliossa perunaan tulee pehmeä kuori, paljaana rapea kuori.

Kypsän uuniperunan kylkeen tehdään viilto, kaiverretaan kuoppa ja tungetaan täytettä: voita, kermaviiliä, smetanaa, mätiä, sienisalaattia, sillikaviaaria, pieneksi hakattua keitettyä kananmunaa tai näiden yhdistelmiä. Myös katkaravut ja chili con carne ovat suosittuja täytevaihtoehtoja. 

Parhaat uuniperunat tulevat jauhoisista lajikkeista. Suurikokoisia jauhoisia perunoita, etenkin Rosamundaa, jopa markkinoidaan uuniperunan nimellä. Uuniperunoita ei voi tehdä satokauden alussa, sillä perunassa ei ole silloin riittävästi tärkkelystä. Eräs uuniperunoista jalostettu ruoka on hasselbackan perunat.

## Kuivakypsytys
Puuhellojen aikakautena oli käytössä uuniperunoiden kaltainen menetelmä, jossa perunat *kuivakypsytettiin* sellaisenaan vanhassa tiiviskantisessa kattilassa, joka asetettiin uunin hiillokselle. Kuoriperunat voitiin kypsentää myös laittamalla ne suoraan hiillokselle, jolloin niistä tuli nokisia mutta vielä maukkaampia kuin kattilassa kuivakypsytettyinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Uuniperunan resepti keittotaito.com