open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kellarikrouvi

**Kellarikrouvi** oli ravintola, joka toimi kahdessa kerroksessa Helsingin keskustassa kansallisromanttis–jugendtyylisessä entisessä Lääkäreiden talossa Kasarmitorin kulmalla. Se lopetti toimintansa vuonna 2014. Alakerrassa oli tiiliholvien kattama L-kirjaimen muotoinen ravintolatila, katutaso oli bistrotyylinen. Ravintolassa oli lisäksi kaksi kabinettia. Kellarikrouvi kuului 1965–1991 Alkon omistamalle Kantaravintoloille, sitten saman konsernin Arctialle vuoteen 1997 saakka ja loppuvuosina Royal Ravintoloille.

Kellarikrouvi perustettiin Fabianinkatu 17:ään vuonna 1965. Yhdysvaltain entinen presidentti Bill Clinton on muistellut käyneensä ravintolassa vieraillessaan nuorena opiskelijana Helsingissä. Vuoteen 1979 asti Yleisradion vanha radiotalo sijaitsi Kellarikrouvin naapurissa Fabianinkatu 15:ssä, ja ravintola tunnettiinkin yleläisten kantapaikkana lempinimeltään ”Studio 10” vielä pitkään yleläisten siirryttyä Töölön Kesäkadulle ja Pasilaan.

Ravintolan lopetettua toimintansa sen tiloissa jatkaa ravintola The Cock, joka myös kuuluu Royal Ravintoloihin

## Lähteet
Paddy Lowe

**Patrick "Paddy" Lowe** (s. 8. huhtikuuta 1962 Nairobi, Kenia) on Keniassa syntynyt brittiläinen moottoriurheiluvaikuttaja. Hän toimi Formula 1-talli Mercedeksen tekniikkajohtajana, mutta jätti tallin kauden 2016 päätteeksi.  Lowe valmistui vuonna 1984 insinööriksi Sidney Sussexin yliopistosta. Vuonna 1987 Lowe siirtyi ensimmäistä kertaa Formula 1-kuvioihin, kun hänestä tuli Williamsin elektroniikkajohtaja. Lowe siirtyi vuonna 1993 McLarenille, jossa hän työskenteli johtotehtävissä kahdeksan vuoden ajan, vuoteen 2001 asti. Vuonna 2005 hän otti vastaan McLarenin pääinsinöörin viran ja 2011 hänestä tuli tallin tekninen johtaja. Lowe siirtyi kesäkuussa 2013 Mercedekselle samaan tehtävään.

## Yksityiselämä
Lowe on naimisissa näyttelijä Anna Danshinan kanssa. Hänen veljensä Michael Lowe on koneinsinööri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Twitter
Edward Glaeser

**Edward Glaeser** (s. 1. toukokuuta 1967) on yhdysvaltalainen taloustieteilijä, joka toimii professorina Harvardin yliopistossa. Glaeserin tutkimustyöllä on ollut suuri vaikutus kaupunkitaloustieteen kehitykseen 2000-luvulla. Vuonna 2011 julkaistu kirja *Triumph of the City* tiivistää Glaeserin keskeisimpiä tutkimustuloksia ja selittää kaupungistumisen hyötyjä.
David Herzog

**David Herzog** on yhdysvaltalainen saarnaaja ja evankelista. Hän esiintyy saarnatilaisuuksissa eri puolilla maailmaa ja toimii myös elämäntapavalmentajana ja ravintoterapeuttina. Herzog on julkaissut useita kirjoja ja juontaa viikoittaista televisio-ohjelmaa. Herzogilla ja hänen vaimollaan on Arizonassa terveysalan yritys.

## Toiminta
Uskonnollisissa tilaisuuksissa Herzog saarnaa, rukoilee ihmisten puolesta ja pyytää rahalahjoituksia johtamalleen kristilliselle yhteisölle "David Herzog Ministries". Kuulijat ovat kertoneet tilaisuuksissa kokemistaan ihmeistä kuten laihtumisesta, kävelykyvyn palautumisesta ja sokeuden parantumisesta. Näitä todistuksia esitetään myös Herzogin televisio-ohjelmassa.

Suomessa Herzog on toiminut 27.-31.7.2014 *Ihmeiden aika* -tapahtuman pääpuhujana. Hän ilmoitti odottavansa että saarnatilaisuuksissa tapahtuu ihmeitä. Ihmeiden korostaminen on herättänyt Suomen kristillisissä piireissä ristiriitaisia tunteita. Uskontojen haittavaikutuksien tutkijat ja niistä kärsivien ihmisten tukea organisoivat tahot ovat ilmaisseet huolensa siitä, että Herzogin lupauksiin liian sokeasti luottavat kuulijat voivat saada terveysongelmia. Herzog on uhannut suomalaisia arvostelijoitaan Jumalan tuomiolla.

Herzog on vetänyt puoleensa etenkin New Age -henkisiä kävijöitä, mutta vakuuttaa että ei itse kuulu New Age -liikkeeseen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* About David Herzog  Sedona Naturals (Herzogien yritys)
Envigado Fútbol Club

**Envigado Fútbol Club** on kolumbialainen jalkapalloseura, joka tulee Envigadon kaupungista. Seura on perustettu 14. lokakuuta 1989 ja sen edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa 14&nbsp;000-paikkaisella Estadio Polideportivo Surilla.

## Entisiä pelaajia
:Suluissa vuodet edustusjoukkueessa.

* Gabriel Gómez (2002–2003)
* Fredy Guarín (2004–2007)
* Mauricio Molina (1998–2001)
* Giovanni Moreno (2006–2008)

* Fernando de Oliveira (2010)
* Dorlan Pabón (2006–2010)
* Juan Fernando Quintero (2008–2011)
* James Rodríguez (2007–2008)

## Aiheesta muualla

* Seuran virallinen kotisivusto
Julian Reus

**Julian Reus** (s. 29. huhtikuuta 1988 Hanau, Länsi-Saksa) on saksalainen pikajuoksija, joka kilpailee 100 ja 200 metrillä. Hän edustaa TV Wattenscheidia. 

Reus voitti alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa 2007 Hengelossa kultaa 100 metriltä, hopeaa 200 metriltä ja vielä kultaa pikaviestistä. Hän oli mukana hopeaa voittaneessa Saksan pikaviestijoukkueessa vuoden 2012 EM-kilpailuissa Helsingissä ja 2014 EM-kilpailuissa Zürichissä sekä pronssijoukkueessa Amsterdamissa 2016. Vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuista Reus voitti pronssia 60 metriltä.

Reus on voittanut Saksan mestaruuden 100 metrillä vuosina 2013–2017 sekä 200 metrillä vuosina 2012, 2013, 2015 ja 2017. Sisäradoilla hän on voittanut maan mestaruuden 60 metrillä 2013, 2016 ja 2018 sekä 200 metrillä 2016. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on vuonna 2016 juostu 10,01&nbsp;s, joka on myös Saksan ennätys. 200 metrillä hänen ennätyksensä on vuonna 2017 juostu 20,29&nbsp;s. Sisäradoilla hän on juossut 60 metrin Saksan ennätyksen 6,52 vuonna 2016.

## Lähteet
* 
* http://www.european-athletics.org/athletes/group=R/athlete=138864-reus-julian/index.html

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Yannick Fonsat

**Yannick Fonsat** (s. 16. kesäkuuta 1988 Pariisi, Ranska) on ranskalainen pikajuoksija. Hän edustaa Montreuilia. Fonsatin ennätys 100 metrillä on 10,49, 200 metrillä 20,59 ja 400 metrillä 45,30. 

Fonsat voitti pronssia 400 metriltä EM-kisoista 2012 Helsingistä ajalla 45.82. Vuonna 2007 hän voitti alle 20-vuotiaiden EM-kisoissa Hengelossa kultaa 400 metriltä ja pronssia 4×400 metrin viestistä. Kahta vuotta myöhemmin Fonsat saavutti niin ikään kultaa 400 metriltä ja pronssia viestistä alle 23-vuotiaiden EM-kisoista Kaunasista. Vuonna 2014 Fonsat saavutti pronssia IAAF World Relaysistä 4×400 metriltä. 

Fonsat on 189 senttimetriä pitkä ja painaa 76 kiloa.

## Lähteet
* http://www.iaaf.org/athletes/france/yannick-fonsat-227387#personal-bests
* http://www.european-athletics.org/athletes/group=F/athlete=155679-fonsat-yannick/index.html
La Bresse

**La Bresse** on kunta Koillis-Ranskassa Vosgesin departementissa Lorrainen alueella. Kunnan alueella sijaitsee osittain Ballons des Vosges’n luonnonpuisto (*Parc naturel régional des Ballons des Vosges*) sekä 1&nbsp;366 metriä korkea Hohneckin vuori. Vuori kuuluu Vogeesien vuoristoon, ja se on Vosgesin departementin korkein huippu. 

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Michela Cerruti

**Michela Cerruti** (s. 18. helmikuuta 1987 Rooma, Italia) on italialainen autourheilija, joka kilpailee tällä hetkellä Auto GP World Seriesissä. Auto GP:ssä Cerruti on kilpaillut vuodesta 2013 asti ja on saavuttanut tähän mennessä sarjassa yhden voiton ja kolme palkintosijaa. Cerruti ajaa sarjassa ROAL Motorsportin BMW:llä. Vuonna 2014 ilmoitettiin, että Cerruti siirtyy kilpailemaan myös entisen Formula 1-kuski Jarno Trullin Trulli GP-talliin uuteen Formula E-sarjaan. Trulli toimi tallin toisena kuljettajana. Cerruti oli toinen Formula E -sarjan ensimmäisen kauden kahdesta naispuolisesta kuljettajasta. Hänen isänsä Aldo Cerruti oli menestyksekäs autourheilija 1970-luvulla.

## Formula E -tilastoja

  Kausi käynnissä.

## Lähteet

* http://www.fiaformulae.com/en/drivers-club/michela-cerruti.aspx 

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Oikeistolibertarismi

**Oikeistolibertarismi** on yksi libertarismin suuntaus. Oikeistolibertarismi on kiistanalainen termi ja monet libertaarit kuten Murray Rothbard , Harry Browne Anthony Gregory , Leonard E. Read , Tibor Machan  ja Walter Block  ovat vastustaneet termiä tai tarkoittavat sillä konservatiiveja, jotka ovat omaksuneet libertarismin ajatuksia. Termillä voidaan tarkoittaa myös uusliberalismia, laissez-faire-markkinataloutta tai anarkokapitalismia. Oikeistolibertaarit kannattavat henkilökohtaista ja taloudellista yksilönvapautta negatiivisen vapauskäsityksen mukaisesti. Loi ̈c Wacquantin mukaan oikeistolibertaarit kannattavat vapaita markkinoita ja näkevät minimaaliseksi supistetun valtion tai vastaavan autoritaarisen sosiaalisen organisaation tehtäväksi turvata yhtäältä markkinoiden olemassaolo ja toisaalta oikeistolibertaarien pitämät perusoikeudet: ruumiillisen koskemattomuuden, yksityisomistuksen ja sopimusvapauden. Libertaarit itse eivät kuitenkaan katso kannattavansa autoritaarista sosiaalista organisaatiota. Noiden oikeuksien tulkinta on varsin ekspansiivinen: libertarismi kannattaa julkisen vallan minimoimista tai jopa lakkauttamista, ja sitä voidaan pitää klassisen liberalismin skottivalistusperinnön sekä yhdysvaltalaisen individuaalianarkismin nykyjatkeena. Se jakautuu väljästi tulkittuun anarkismiin — erityisesti anarkokapitalismiin ja anarkoindividualismiin — sekä toisaalta vanhempaan minarkismiin, joskin muitakin merkittäviä jakolinjoja aatteen sisällä on havaittavissa.

Oikeistolibertarismi hylkää positiivisen vapauskäsitteen kokonaisuudessaan, eikä siis kannata esimerkiksi valtiollisesti toteutettua tulojen uudelleenjakoa tai ihmisoikeussopimuksista nykyään löytyviä taloudellisia, sosiaalisia ja sivistyksellisiä oikeuksia. Niinpä se usein katsotaan varsin oikeistolaiseksi aatteeksi, vaikka se samalla jakaakin henkilökohtaisen vapauden saralla merkittävän osan teoriastaan poliittisen vasemmiston kanssa. Aate katsoo itsensä valistuksen työnjatkajaksi, ja pyrkii edistämään rationaalista lainkuvaa politiikassa.

## Ideologinen rakenne
### Propertarianismi
Monet varsinkin luonnonoikeudelliseen teoriaperinteeseen perustavat libertaarit katsovat, että kaikki ihmisoikeuksiksi katsotut oikeudet ovat johdettavissa yllä mainituista kolmesta peruslähtökohdasta. Aatteen teoriaan liittyvät läheisesti mm. käsitteet nonaggressioperiaate (lyhyesti NAP) ja voluntarismi, eli vapaaehtoisuusaktivismi.

## Moderneja oikeistolibertaareja
* Ludwig von Mises
* Murray Rothbard
* Milton Friedman
* David Friedman
* Robert Nozick
* Ron Paul
* Stefan Molyneux

## Katso myös
* Liberalismi
* Markkinaliberalismi
* Klassinen liberalismi
* Avoin yhteiskunta
* Kansalaisyhteiskunta
* Vasemmistolibertarismi
* Anarkismi
* Itävaltalainen taloustiede

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juho-Matti Paavola: Olisiko libertaristinen Suomi vapaampi paikka? Aviisi 14/2012.
* Liberalismiwiki.
* Ludvig von Mises instituutti, Suomi 
* Syreeni &al.: Libertarismi-FAQ
* Mikko Ellilän anarkokapitalismimonologi , MP3-muodossa oleva vajaan tunnin mittainen vapaamuotoinen esitelmä libertarismista.
Petra Manner

**Petra Elina Manner** (s. 20. tammikuuta 1985) on suomalainen urheilutoimittaja. Hän työskentelee uutistenlukijana Yleisradion *[[Urheiluruutu|Urheiluruudussa]]*. Jalkapallon Brasilian MM-kilpailuissa 2014 Manner oli yksi Ylen studio-osuuksien juontajista. Hän toimi juontajana myös jalkapallon MM-kisojen 2018 kisalähetyksissä.

Manner valmistui ylioppilaaksi Mäkelänrinteen lukiosta ja aloitti sen jälkeen historian opinnot Helsingin yliopistossa. Samoihin aikoihin hän harrasti aktiivisesti tanssia ja oli muun muassa Antti Tuiskun ja Daruden taustatanssijana. Vietettyään vuoden opiskelijavaihdossa Sorbonnen yliopistossa Ranskassa hän opiskeli urheilujournalismia Haaga-Helia ammattikorkeakoulussa.

Hän toimi nuorempana Ylen lähettämän *iines*-ohjelman juontajana, joita haettiin kouluihin lähetettyjen ilmoitusten kautta. Manner on osallistunut maratoneille ja juossut matkan parhaimmillaan aikaan 3.18.48. 

## Palkinnot
Petra Manner ja Laura Arffman saivat Suomen kieltenopettajien liiton ja Otavan kirjasäätiön Vuoden kieliteko 2024 -palkinnon Pariisin kesäolympialaisissa tekemistään monikielisistä haastatteluista.

## Yksityiselämä
Manner seurustelee yleisurheiluvalmentaja Janne Ukonmaanahon kanssa. Hän oli aiemmin naimisissa Ylen urheilutoimittajan ja -selostajan Antti Ennekarin kanssa, mutta tämä jätti avioerohakemuksen marraskuussa 2020. Heillä on kaksi lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Savon Lehti

**Savon Lehti** oli Kuopiossa vuosina 1911–1912 ilmestynyt sanomalehti.

Nuorsuomalaisen puolueen oikeistoon kuulunut piirijärjestö perusti *Savon Lehden* sen jälkeen kun sopimus puolueen vasemmistoa edustaneen ''Savon'' kanssa oli rauennut ja sen päätoimittaja Mikko Puhakka oli pakotettu eroamaan. ''Savon Sanomien'' kirjapainossa painettu *Savon Lehti* ei pärjännyt kilpailussa *Savolle* ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Mikko Puhakka (1911–1912) ja Heikki Hyppönen (1912).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Savon Lehti'' digitoituna kansalliskirjastossa
Uusmaalainen

**Uusmaalainen** oli Helsingissä vuosina 1905–1913 ilmestynyt sanomalehti.

*Uusmaalainen* perustettiin Uudenmaan nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi, mutta sen taustalla oli myös helsinkiläistä puoluejohtoa. Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Jaakko Laurila (1906–1908), Artur Candolin (1908–1911) ja Erik Vihtori Linnankallio (1912–1913). Sen kannattavuutta heikensivät Lahdessa ilmestyneet nuorsuomalaisten *[[Lahden Lehti]]* ja *[[Lahden Sanomat]]*. Vuoden 1914 alusta *Uusmaalainen* ja *Lahden Sanomat* yhdistettiin ''Etelä-Suomen Sanomiksi''.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Uusmaalainen'' digitoituna kansalliskirjastossa
Lahden Sanomat

**Lahden Sanomat** oli Lahdessa vuosina 1909–1913 ilmestynyt sanomalehti.

Paikkakunnan nuorsuomalaiset perustivat *Lahden Sanomat* äänenkannattajakseen ''Lahden Lehden'' tehtyä konkurssin. Sen päätoimittajaksi ja julkaisijaksi saatiin Kuopiosta ''Otavan'' toimitussihteeri Oskar Robert Marjanen. Kolmesti viikossa ilmestyneellä lehdellä oli vuonna 1913 noin 2 200 tilaajaa. Puolueen hajaannuksesta ja heikosta taloudesta kärsineet *Lahden Sanomat* ja helsinkiläinen *[[Uusmaalainen]]* yhdistettiin vuoden 1914 alusta ''Etelä-Suomen Sanomiksi''.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Lahden Sanomat'' digitoituna kansalliskirjastossa
Lahden Lehti

**Lahden Lehti** oli Lahdessa vuosina 1900–1909 ilmestynyt sanomalehti.

Paikkakunnan opettajien perustama *Lahden Lehti* oli puoluepoliittisesti neutraali, mutta Venäjän-politiikassaan perustuslaillinen. Vuonna 1906 sen kilpailijaksi tuli vanhasuomalainen ''Lahti'', jolloin kaupungin nuorsuomalaiset hankkivat *Lahden Lehden* omistukseensa. Taloudellisesti kannattamaton lehti teki konkurssin toukokuussa 1909 ja lakkasi ilmestymästä. Sen tilalle nuorsuomalaiset perustivat saman vuoden syksyllä *[[Lahden Sanomat]]*.

Lehti ilmestyi aluksi kahdesti, vuodesta 1905 lähtien kolmesti ja vuodesta 1906 neljästi viikossa. Sen levikki oli 3000 kappaletta vuonna 1904. Päätoimittajina työskentelivät Viljo Koskinen (1900), Antti Rytkönen (1900–1906), Rudolf Holsti (1906–1907), Eino Railo (1907–1908) ja Vilho Jämsén (1908–1909).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Lahden Lehti'' digitoituna kansalliskirjastossa
Kyminlaakso

**Kyminlaakso** oli Kotkassa vuosina 1906–1916 ilmestynyt sanomalehti.

Lehti oli Kotkan ja sen ympäristön nuorsuomalaisten äänenkannattaja. Taloudellisten vaikeuksien takia sen julkaisuoikeudet myytiin lakkautetun *[[Haminan Sanomat|Haminan Sanomien]]* kirjapainon ostaneille maalaisliittolaisille, jotka ryhtyivät julkaisemaan Haminassa *[[Kymen Sanomat (Hamina)|Maaseutu]]*-nimistä lehteä.

*Kyminlaakso* ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1907 lähtien kahdesti ja vuonna 1916 kolmesti viikossa. Sen päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Verneri Vesterdahl (vast. toim. 1906–1907), Ferdinand Hallio (1907–1908), J. Suomalainen (1908–1911), J. A. Teirikari (vast. toim. 1911–1915) ja Mikael Palmroth-Vasunta (1916).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kyminlaakso'' digitoituna kansalliskirjastossa
Kokkola (sanomalehti)

**Kokkola** oli Kokkolan kaupungissa vuosina 1897–1934 ilmestynyt sanomalehti.

Suomenmielinen *Kokkola* oli Keski-Pohjanmaan ensimmäinen suomenkielinen sanomalehti. Se oli sortovuosina myöntyvyysmielinen, mutta sai vuonna 1901 kahden kuukauden lakkautustuomion ja lakkautettiin saman vuoden marraskuussa pysyvästi allegoriseksi tulkitun novellin takia. Kenraalikuvernööri Bobrikov suostui kuitenkin perumaan lakkautuspäätöksen ja lehti alkoi ilmestyä uudelleen huhtikuussa 1902. Tämän jälkeen *Kokkolasta* tuli vanhasuomalainen. Se oli lähellä puolueen agraarisiipeä ja menetti kannatustaan maalaisliiton lehdelle.

Vuosien 1918–1919 vaihteessa *Kokkolasta* tuli kokoomuksen äänenkannattaja. Lehti oli jatkuvissa taloudellisissa vaikeuksissa ja kesällä 1934 pääomistaja Oy Vaasa myi sen IKL:läiselle Kansan Sana Oy:lle. *Kokkola* oli lyhyen aikaa IKL:n äänenkannattaja, kunnes yhtiö alkoi julkaista Keski- ja Etelä-Pohjanmaata varten tarkoitettua *[[Pohjanmaan Suunta]]a*.

Lehti ilmestyi vuodesta 1898 lähtien kahdesti, vuodesta 1901 kolmesti, vuodesta 1903 jälleen kahdesti ja vuodesta 1909 kolmesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 4000 kappaletta vuonna 1917. Päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät Eetu Aaltio (vast. toim. 1898–1899), Ellu Piirinen (1899–1900), Antti Hautala (1900–1904), Eero Huima (vast. toim. 1904–1917), Väinö Borg (Kivilinna, 1905–1906), Jalmari Niemi (1917–1918), Lenni Laakso (Unto Karri, 1918–1919), Samppa Luoma (1919–1921), L. Kiehelä (vast. toim. 1922–1923), I. T. Björklund (1923–1924), Jalo Ansas (1924–1926), Hjalmar Räisänen (1926–1928), Severi Scheele (Sahrakorpi, 1928–1929), Mikko Vuori (1929 ja 1931–1932), Vilho Vihtori Viita (1929–1931), Eino Kontsas (1932–1934) ja Ilmari Koski (1934).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kokkola'' digitoituna kansalliskirjastossa
Angolangueretsa

**Angolangueretsa** (*Colobus angolensis*) on gueretsojen sukuun kuuluva apinalaji. 

## Ulkonäkö ja koko

Angolangueretsa on väriltään enimmäkseen musta, mutta sillä on valkoinen pantamainen kuvio otsan, poskien ja kaulan ympärillä. Lisäksi sillä on valkoinen raita kyljissä. Häntä on pitkä. Pituus päästä häntään on 49–68 cm.

## Levinneisyys ja elinympäristö

Angolangueretsaa tavataan laajalti päiväntasaajan läheisillä alueilla Afrikassa. Sitä esiintyy sekä vuoristoissa että laaksoissa ja jonkin verran myös savanneilla ja soilla.

## Lisääntyminen

Angolangueretsan parittelu saattaa tapahtua mihin tahansa aikaan vuodesta. Naaras voi yleensä tulla raskaaksi kahden vuoden välein. Tiineys kestää 147–178 päivää. Poikasia syntyy yleensä yksi kerrallaan, mutta joskus myös kaksi poikasta kerrallaan. Vieroitusaika on poikasen ollessa vuoden ja kolmen kuukauden ikäinen. Sukukypsyysikä on 2–4 vuotta.

## Ravinto

Angolangueretsa syö enimmäkseen lehtiä ja jonkin verran kasvien hedelmiä, kukkia, versoja ja kuorta sekä hyönteisiä.

## Alalajit
* *C. a. angolensis*
* *C. a. cordieri*
* *C. a. cottoni*
* *C. a. palliatus
* *C. a. prigoginei*
* *C. a. ruwenzorii'' 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.awf.org/wildlife-conservation/colobus-monkey
Maalainen

**Maalainen** oli Helsingissä vuosina 1907–1908 ilmestynyt sanomalehti.

Lehti perustettiin ''Talonpojan Lehden'' tilalle maalaisliiton pää-äänenkannattajaksi. Sen taustalla oli myös aktivisteja kuten V. O. Sivén ja Herman Stenberg. Etupäässä Viipurin lääniin levinnyt lehti osoittautui taloudellisesti kannattamattomaksi ja lakkasi jo reilun puolen vuoden kuluttua.

Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 3500 kappaletta. Sen päätoimittajana työskenteli Jaakko Kivi.

## Lähteet
Agronomitalo

**Agronomitalo** (aikaisemmin **Lääkäreiden talo**) on vuonna 1901 valmistunut kansallisromanttis–jugendtyylinen, alkujaan asuinrakennukseksi valmistunut kivitalo Helsingin Kaartinkaupungissa. Rakennuksen suunnitteli arkkitehtitoimisto Gesellius, Lindgren, Saarinen. Pohjoisen Makasiinikadun ja Fabianinkadun kulmaan valmistuneeseen taloon asettautuivat asumaan lääkärit, jotka pitivät vastaanottojaan talon suurissa huoneistoissa. Talossa oli myös pienempiä huoneistoja.

Kulmatontin, jolla oli tuolloin puutalo, ostivat vuonna 1898 veljekset Axel, Georg ja Ernst Ehrnrooth. Georg ja Ernst Ehrnrooth myivät osuutensa kahdelle lääkärille, Axel Holmbergille ja Wilhelm Zilliacukselle. Taloon muutti muitakin lääkäreitä, jotka paitsi asuivat siellä myös pitivät talossa vastaanottoaan. Lääkäreiden huoneistot olivat isoja, 150–300-neliöisiä. Pienemmissä huoneistoissa asui keskiluokkaan ja työläisiin kuuluvia.

Talon asukkaisiin kuului muun muassa Nikolai Bobrikovin leikannut kirurgi Richard Faltin sekä rakennuksessa valmistavaa koulua pitäneet sisarukset Annie ja Bertha Edelfelt, joiden isä oli arkkitehti Carl Albert Edelfelt ja veli taidemaalari Albert.

Agronomiliitto osti rakennuksen vuonna 1953, ja siinä on muun muassa liiton toimisto. Omistajanvaihdoksen myötä rakennuksen nimi vaihtui Lääkäreiden talosta Agronomitaloksi. 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*

## Aiheesta muualla
Keski-Pohjalainen

**Keski-Pohjalainen** oli Kokkolassa vuosina 1905–1911 ilmestynyt sanomalehti.

Kokkolan nuorsuomalaisten perustama *Keski-Pohjalainen* muuttui syksyllä 1907 maalaisliittolaiseksi, mutta palasi nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi kesään 1908 mennessä. Se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana.

Aluksi kahdesti ja vuodesta 1907 lähtien kolmesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 600–1100 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät William Frithiof Ilmoni (1906–1907), Kustaa Hautamäki (1907–1908), Kaarlo Takalampi (1909) ja I. T. Björklund (1910–1911).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Keski-Pohjalainen'' digitoituna kansalliskirjastossa
Tuulikki Kurki

**Teo Tuulikki Kurki** (s. 1971 Imatra) on suomalainen kulttuurintutkija. Hän on tutkinut suomalaista kansankirjailijaa Heikki Meriläistä, suomenkielistä kirjallisuutta Neuvosto-Karjalassa ja Venäjän Karjalassa sekä kirjallisuutta ja kulttuurimuotoja erilaisilla rajaseuduilla. Hän työskentelee kulttuurintutkimuksen professorina Itä-Suomen yliopistossa.

## Lähteet
*https://uefconnect.uef.fi/teo-tuulikki.kurki/

### Viitteet
Ikuinen liekki

**Ikuinen liekki** () on Frank Lloydin ohjaama yhdysvaltalainen mykkä historiallinen melodraamaelokuva, joka sai ensi-iltansa vuonna 1922. Elokuvan pääosissa ovat Norma Talmadge ja Adolphe Menjou. *Ikuinen liekki* sijoittuu Ludvig XVIII:n ajan Ranskaan, missä kreivitär de Langeaisilla on monta kosijaa.

*Ikuinen liekki* perustuu Honoré de Balzacin romaaniin *[[Kreivitär de Langeais]]* (1834), jonka pohjalta Frances Marion laati elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajina olivat Joseph M. Schenck ja Norma Talmadge, ja elokuvan tuotantoyhtiönä oli Norma Talmadge Film Corporation. *Ikuinen liekki* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 17. syyskuuta vuonna 1922. Suomessa elokuva sai ensi-illan 3. helmikuuta vuonna 1924. First National Pictures toimi elokuvan levittäjänä. *Ikuisen liekin* kopiota säilytetään Yhdysvaltain kongressin kirjaston elokuva-arkistossa.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Ikuinen liekki'' TCM Movie Databasessa 
* ''Ikuinen liekki'' Silent eran sivustolla
Fuad Masum

**Muhammad Fuad Masum** (فؤاد معصوم, s. 1938) on irakilainen kurdipoliitikko. Hän toimi Irakin presidenttinä kesäkuusta 2014 lokakuuhun 2018. Parikymmentä vuotta aikaisemmin hän oli autonomisen kurdialueen ensimmäisenä pääministerinä. Hän on ollut vuodesta 2005 kansanedustaja, ja vuodesta 2010 kurdiliittouman parlamenttiryhmän puheenjohtaja.

Masum kuuluu samaan PUK-puolueeseen kuin edellinen presidentti Jalal Talabani.

## Lähteet
Jack Miller

**Jack Peter Miller** (s. 18. tammikuuta 1995 Townsville, Queensland, Australia) on australialainen ratamoottoripyöräilijä, joka kilpailee kaudella 2016 MotoGP-luokan Marc VDS -tallissa Hondan pyörällä.

Miller debytoi MotoGP:ssä 125-kuutioisten luokassa vasta 16-vuotiaana vuonna 2011. Hän ajoi kaudella 2011 kuusi kilpailua Aprilialla ja KTM:llä saavuttamatta yhtään pistettä. Seuraavana vuonna sarjan nimi muuttui Moto3:ksi. Miller vaihtoi tallia, nyt hän kilpaili Hondalla. Kaudella 2012 Miller sijoittui MM-sarjan sijalle 23 17 pisteellä. Vuonna 2013 Miller jatkoi Hondalla ja hänen kolmas kautensa MotoGP:n piikkiluokassa oli melko hyvä. Hän sijoittui sarjan seitsemänneksi 110 pisteellä ajettuaan kymmenen kertaa kymmenen parhaan joukkoon. Kaudeksi 2014 Miller vaihtoi jälleen tallia, nyt KTM:llä kilpailevalle Ajo Motorsportille. Miller voitti heti kauden ensimmäisen ja toisen kilpailun ja kauden puolivälissä hän oli sarjan kärjessä. Lopulta kuitenkin Álex Márquez voitti sarjan.

Kaudeksi 2015 Miller siirtyi ajamaan MotoGP-sarjaan Marc VDS -talliin. Hän oli ensimmäisellä kaudellaan kuninkuusluokan loppupisteissä 19:s kerättyään 17 pistettä.

## Lähteet
Giovanni Codrington

**Giovanni Codrington** (s. 17. heinäkuuta 1988 Paramaribo, Suriname) on alankomaalainen pikajuoksija. Hän kilpailee 100 ja 200 metrillä. 100 metrillä Codringtonin ennätys on heinäkuussa 2014 juostu 10.29 ja 200 metrillä vuonna 2008 juostu 21.42. 

Hän voitti Hollannin viestijoukkueen jäsenenä kultaa vuoden 2012 EM-kisoista Helsingistä 4×100 metrin viestistä. Joukkueen muut jäsenet olivat Brian Mariano, Churandy Martina ja Patrick van Luijk. 

Codrington on 177 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kiloa. Hän edustaa GRNG-seuraa.

## Lähteet
* http://www.iaaf.org/athletes/netherlands/giovanni-codrington-225860#personal-bests
* http://www.european-athletics.org/athletes/group=C/athlete=138521-codrington-giovanni/index.html
Pikku Huopalahden kaatopaikka

**Pikku Huopalahden kaatopaikka** oli Helsingin Pikku Huopalahdessa sijainnut kaatopaikka, joka oli käytössä vuosina 1937–1949. Sitä kutsuttiin myös *Köyhien Stockaksi*.

## Kaatopaikan historia ja luonne
Pikku Huopalahden kaatopaikka oli pienkaatopaikka, joka oli vaatimaton ja vaaraton. Sinne vietiin talousjätettä, paperia ja tuhkaa. Teollisuusjätteitä ei viety, mutta niitä päätyi alueelle muun toiminnan yhteydessä.

Sekä kaatopaikan alkuhistoria että sen toiminnan päättyminen on jossakin määrin epäselvä. Se on perustettu saviselle maalle vuonna 1937. Sen arvellaan liittyneen Helsingin kaupungin laajenemiseen sekä Tilkan sotilassairaalan funkkistyylisen sairaalarakennuksen valmistumiseen vuonna 1936. Toiminta luultavasti päättyi, kun Pasilan kaatopaikka avattiin 1949 ja se korvasi Pikku Huopalahden toiminnan.

## Köyhän miehen Stocka

Kaatopaikkatoiminnan päättymisen jälkeen alueen ympäristö näytti edelleen kaatopaikalta, jota kutsuttiin ”Köyhän miehen Stockaksi” tai ”Köyhien Stockaksi”. Tämä alue sijaitsi kaatopaikan liepeillä, Tilkan ja merenlahden välissä. Sen nimessä oli viittaus sekä alueen monipuoliseen romuvalikoimaan että Stockmannin tavarataloon.

Alueelle oli sijoittunut erilaista pienteollisuutta, muun muassa autojen purkamista, nähtävästi myös romutavara- ja vanhojen tavaroiden kauppoja. Ilmeisesti kerääntynyttä romua ei juuri kuljetettu minnekään pois. Kaatopaikka oli peitetty maalla ja louheella, mutta alueen maaperä saastui pienteollisuustoiminnan seurauksena: sinne joutui raskasmetalleja, öljyä ja haihtuvia hiilivetyjä.

Osmo Soininvaara antaa blogissaan ymmärtää, että Köyhän miehen Stockalla sijainnut romuihin liittynyt liiketoiminta oli syntynyt enemmän tai vähemmän spontaanisti, kaavoittamattomalle alueelle ja mahdollisesti ilman sen kummempia lupia.

Köyhän miehen Stocka oli olemassa vielä 1980-luvulla. Siellä kuvattiin Uuno Turhapuro -elokuvien kohtauksia, jotka tapahtuivat Härski Hartikaisen autokorjaamolla.

Joidenkin käsitysten mukaan *Köyhien Stocka* viittasi yritykseen nimeltä *Helsingin Metalli ja Rauta Oy*, joka toimi Pikku Huopalahdessa ja siirtyi sittemmin Tattarisuolle, missä se lopetti toimintansa vuonna 2016. Sen kohtaloksi koituivat kilpailevat yritykset, kuten Biltema, Byggmax ja Bauhaus, samoin kuin nettikauppa.

## Alue nykyisin
Nykyisin Pikku Huopalahden kaatopaikkaa on mahdotonta enää havaita maastossa, sillä se on käytännössä kadonnut kymmeniä vuosia sitten.

Alue siivottiin ennen kuin Pikku Huopalahden uusi asuinalue rakennettiin 1990-luvulla. Ennen rakentamista alue tutkittiin, ja nykyisin Niemenmäen puolella sijaitsevien viljelypalstojen kohdalta maa on vaihdettu puhtaaseen. Muualla on eristyskerros ja päällä puhdasta maata. Jätteet sen sijaan ovat täysin maatuneet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pikku-Huopalahden kaatopaikka
Breitscheidplatz

**Breitscheidplatz** on aukio Berliinin Charlottenburgin kaupunginosassa. Se on entinen Länsi-Berliinin keskus, josta saavat alkunsa kauppakadut Kurfürstendamm, Tauentzienstrasse, Budapester Strasse ja Kantstrasse. Aukion luona sijaitsee myös Länsi-Berliinin tunnetuimpiin nähtävyyksiin kuuluva Keisari Vilhelmin muistokirkko.

Breitscheidplatz oli jo ennen toista maailmansotaa vilkas paikka, ja sen ympäristössä oli runsaasti teattereita, elokuvateattereita ja kabareita sekä kalliita ostospaikkoja. Alkuperäinen rakennuskanta tuhoutui pääosin sodassa, minkä jälkeen alueelle rakennettiin uusia kerrostaloja. Vain yksi rakennus on säilynyt sotaa edeltävältä ajalta. Aukion merkitystä lisäsi se, että kylmän sodan aikana läheinen Zoologischer Gartenin rautatieasema oli Länsi-Berliinin päärautatieasema.

Breitscheidplatzin ympäristön tunnettuja sodan jälkeen rakennettuja rakennuksia ovat muun muassa 1955–1957 valmistunut Bikini-Haus, jonne 1970-luvulla sijoitettiin Berliinin taidehallin kokoelmat, vuonna 1965 valmistunut ostoskeskus Europa-Center sekä Zoo Palast, joka oli vuoteen 1999 saakka Berliinin elokuvajuhlien järjestämispaikka. Aivan Breitscheidplatzin takana sijaitsee Berliinin eläintarha.

Aukion nimeksi annettiin alkujaan vuonna 1889 *Gutenberglatz* Johannes Gutenbergin mukaan, mutta se vaihdettiin jo 1892 *Auguste-Viktoria-Platziksi* keisarinna Augusta Viktorian mukaan. Nimen *Breitscheidplatz* aukio sai vuonna 1947 sosiaalidemokraattisen poliitikon Rudolf Breitscheidin mukaan, joka oli kuollut vuonna 1944 keskitysleirillä.

Breitscheidplatz on vuosittaisten Berliinin joulumarkkinoiden keskus. Vuoden 2016 joulumarkkinoilla tapahtui 12 ihmistä surmannut väkivaltainen isku miehen ajaessa tahallaan rekalla väkijoukkoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Breitscheidplatz   Berliinin kaupungin viralliset sivut
Pieter Brueghel nuorempi

**Pieter Brueghel nuorempi** (1564 Bryssel, Espanjan Alankomaat – 1638 Antwerpen, Espanjan Alankomaat) oli flaamilainen taidemaalari. Hänet tunnetaan etenkin maaseutua ja uskonnollisia aiheita sekä helvettiä ja Haadesta kuvaavista maalauksistaan, ja häntä kutsuttiin myös nimellä "*Helse Brueghel*" ().

Pieter Brueghel kuului Brueghelin taiteilijasukuun ja oli samannimisen suvun kantaisän vanhin poika. Tätä kutsutaan yleensä nimellä Pieter Brueghel vanhempi.  Isä alkoi vanhoilla päivillään kirjoittaa sukunimen ilman h:ta mutta pojat käyttivät vanhaa kirjoitustapaa. Pieter pysyi uransa aikana melko uskollisena isänsä tyylille. Hän laati jäljennöksiä monista isänsä töistä, eikä aina voi olla varma, kumpi on alkuperäinen tekijä. Pieter Brueghel nuoremman veli Jan Brueghel oli myös taidemaalari.

## Teoksia

File:Pieter Bruegel the Elder - The Sermon of Saint John the Baptist.jpg|*Johannes Kastaja saarnaa*, Pieter Brueghel vanhempi (1566)
File:Pieter Brueghel (II) - St John the Baptist Preaching, Groeningemuseum.jpg|*Johannes Kastaja saarnaa*, Pieter Brueghel nuoremman kopio, 1616 jälkeen
Image:Pieter Brueghel the Younger Preaching.jpg|*Johannes Kastaja saarnaa*, Pieter Brueghel nuoremman kopio,  (1601–1604)
Kuva:Pieter BRUEGHEL Ii - The tax-collector's office - Google Art Project.jpg|*Veronkantajan toimisto* tai *Kylän lakimies*, (noin 1615)


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pieter Bruegel the Younger *Atcyclopedia*
Alte Bibliothek

**Alte Bibiolithek** eli vanha kirjasto on rakennus Berliinin Bebelplatzin länsilaidalla. Rakennus tunnetaan kaarevan julkisivunsa vuoksi lempinimellä *Kommode* (”Lipasto”).

Barokkityylinen rakennus rakennettiin vuosina 1775–1780 Georg Friedrich Boumannin ja Georg Christian Ungerin suunnitelmien pohjalta vuonna 1661 perustetun Preussin kuninkaallisen kirjaston tiloiksi. Sitä ennen kirjasto oli toiminut Berliinin kaupunkilinnan eräässä siivessä. Kuningas Fredrik Suuren määräyksestä Unger käytti piirustusten pohjana Joseph Emanuel Fischer von Erlachin vuonna 1725 Wienin Hofburgiin sunnittelemaa kirjastoa. Kuninkaallinen kirjasto oli alkuun avoinna vain hovin jäsenille ja valikoiduille oppineille, mutta vuodesta 1810 alkaen se avattiin myös opiskelijoille. Tilat kävivät aikanaan kirjastolle ahtaiksi, ja valtionkirjaston uusi rakennus valmistui vuonna 1914 Unter den Lindenin toiselle puolelle. Vanha kirjastotalo siirtyi Humboldt-yliopiston käyttöön ja pääasiassa siinä on toiminut yliopiston oikeustieteellinen tiedekunta.

Vanha kirjastotalo tuhoutui lähes kokonaan toisessa maailmansodassa vuonna 1945. Se rakennettiin uudelleen vuosina 1963–1969 Werner Kötteritzschin johdolla. Julkisivu rekonstruoitiin alkuperäistä vastaavaksi, mutta sisäpuolelle tehtiin uudenaikainen rakennus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo Donkey Kong -peleistä

Tämä on **luettelo Donkey Kong -peleistä**.

## [[1980-luku]]
### [[1981]]
* *[[Donkey Kong (peli)|Donkey Kong]]*, (kolikkopeli)

### [[1982]]
* *[[Donkey Kong Jr.]]*
* *[[Donkey Kong (Game & Watch)|Donkey Kong]]* (Game & Watch)

### [[1983]]
* *[[Donkey Kong 3]]*
* *[[Donkey Kong Jr. Math]]* 

## [[1990-luku]]
### [[1994]]
* *[[Donkey Kong Country]]* (SNES)
* *[[Donkey Kong (Game Boy)|Donkey Kong ´94]]* (Game Boy)

### [[1995]]
* *[[Donkey Kong Country 2: Diddy's Kong Quest]]* (SNES)
* *[[Donkey Kong Land]]* (Game Boy)

### [[1996]]
* *[[Donkey Kong Country 3: Dixie Kong's Double Trouble]]* (SNES)
* *[[Donkey Kong Land 2]]* (Game Boy)

### [[1997]]
* *[[Diddy Kong Racing]]* (Nintendo 64)
* *[[Donkey Kong Land III]]* (Game Boy)

### [[1999]]
* *[[Donkey Kong 64]]* (Nintendo 64)

## [[2000-luku]]
### [[2003]]
* *[[Donkey Konga]]* (Nintendo GameCube)

### [[2004]]
* *[[Donkey Konga 2]]* (Nintendo GameCube)
* *[[Donkey Kong Jungle Beat]]* (Nintendo GameCube)
* *[[Mario vs. Donkey Kong]]* (Game Boy Advance)

### [[2005]]
* *[[Donkey Kong Jungle Fever]]* (kolikkopeli)
* *[[Donkey Konga 3: Tabe-houdai! Haru Mogitate 50 Kyoku]]* (Vain Japanissa)
* *[[DK King of Swing]]* (Game Boy Advance)

### [[2006]]
* *[[Mario vs. Donkey Kong 2: March of the Minis]]* (Nintendo DS)

### [[2007]]
* *[[Donkey Kong Jet Race]]* (Nintendo Wii)
* *[[DK Jungle Climber]]* (Nintendo DS)

### [[2009]]
* *[[Mario vs. Donkey Kong: Minis March Again!]]* (Nintendo DSi)

## [[2010-luku]]
### [[2010]]
* *[[Donkey Kong Country Returns]]* (Nintendo Wii)
* * [[Mario vs. Donkey Kong: Mini-Land Mayhem!]]* (Nintendo DS)

### [[2013]]
* *[[Mario and Donkey Kong: Minis on the Move]]* (Nintendo 3DS)

### [[2014]]
* *[[Donkey Kong Country: Tropical Freeze]]* (Wii U)

### [[2015]]
* *[[Mario vs. Donkey Kong: Tipping Stars]]* (Nintendo 3DS, Wii U)

### [[2018]]
* *[[Donkey Kong Country: Tropical Freeze]] ([[Nintendo Switch]])*

## [[2020-luku]]

### [[2024]]
* *[[Mario vs. Donkey Kong]]* (Nintendo Switch)

### [[2025]]
* *[[Donkey Kong Country Returns|Donkey Kong Country Returns HD]]* (Nintendo Switch)
* *[[Donkey Kong Bananza]]* (Nintendo Switch 2)

## Aiheesta muualla
*Official Nintendo website
*Official Paon website
Schlossbrücke

**Schlossbrücke** (*Schloßbrücke*; ) on Berliinin tunnetuimpia siltoja. Se on yksi Spreejoen ylittävistä ja Spreeinselin saaren mantereeseen yhdistävistä silloista kaupungin historiallisessa keskustassa. Silta kulkee Unter den Linden -puistokadun ja Lustgartenin aukion välissä. Se on saanut nimensä Berliinin kaupunkilinnan mukaan. Kyseessä on kolmiaukkoinen holvisilta.

Paikalla kulki aikanaan vaatimaton puusilta, joka tunnettiin nimellä *Hunderbrücke* (”Koirasilta”), sillä Brandenburgin vaaliruhtinaat kulkivat sen yli metsästyskoiriensa kanssa lähtiessään linnastaan Tiergarteniin metsästämään. Nykyinen silta rakennettiin vuosina 1821–1824 arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin vuonna 1819 laatimien suunnitelmien pohjalta. Silta loi Unter den Lindenin edustavien rakennusten ketjulle näyttävän päätepisteen ja yhdisti puistokadun kaupunkilinnan alueeseen. Schinkel suunnitteli samoihin aikoihin myös uusia rakennuksia Unter den Lindenin varrelle, kuten Neue Wachen. Silta oli alkujaan avattava läppäsilta laivaliikenteen vuoksi.

Schlossbrücken kaiteet on koristeltu Schinkelin suunnittelemilla veistoksilla, jotka esittävät erilaisia merieläimiä. Pylväissä on Friedrich Wilhelm Wolffin kotkia esittäviä medaljonkeja. Schinkel suunnitteli sillan koristeeksi kuparisia patsaita, joiden oli tarkoitus esittää sotilaita. Niitä ei taloudellisista syistä voitu toteuttaa hänen eläessään. Vuosina 1842–1857 kuvanveistäjien Johann Gottfried Schadowin ja Christian Daniel Rauchin oppilaat valmistivat kahdeksan patsasta Schinkelin suunnitelmien pohjalta Carraran marmorista, ja ne sijoitettiin sillalle. Patsaat esittävät voitonjumalatar Nikeä sekä Pallas Athenea johdattamassa nuoria sotilaita vaikeuksien kautta voittoon. Berliiniläiset ovat antaneet Schlossbrückelle lempinimen ”nukkesilta”.

Patsaat evakuoitiin toisen maailmansodan aikana, ja sodan jälkeen ne jäivät Länsi-Saksan puolelle. Ne kuitenkin palautettiin Itä-Saksaan vuonna 1981 Saksojen välisen vaihtosopimuksen nojalla Schinkelin syntymän 200-vuotisjuhlan kunniaksi. Patsaat palasivat sillalle vuosina 1983–1984.

DDR:n aikana sillan nimi oli *Marx-Engels-Brücke*, mutta se sai vanhan nimensä takaisin vuonna 1991.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo Wario-peleistä

Tämä on luettelo peleistä, joissa Nintendon Wario-niminen hahmo esiintyy.

## [[Tasohyppely|Tasoloikka]]
### [[Wario Land|Wario Land]] -sarja
* *[[Wario Land: Super Mario Land 3]]* (1994, Game Boy)
* *[[Virtual Boy Wario Land]]* (1995, Virtual Boy)
* *[[Wario Land II]]* (1998, Game Boy)
* *[[Wario Land 3]]* (2000, Game Boy Color)
* *[[Wario Land 4|Wario Land 4/Advance]]* (2001, Game Boy Advance)
* *[[Wario Land: The Shake Dimension]]* (2008, Nintendo Wii)

## Mikropeli
### [[WarioWare]]-sarja
* *[[Warioware, Inc.: Minigame Mania]]* (2003, Game Boy Advance)
* **' (2004, Game Boy Advance)
* **' (2004, Nintendo DS)
* **' (2006, [[Nintendo Wii]])
* **' (2008, Nintendo DSi)
* *[[WarioWare D.I.Y.|WarioWare D.I.Y. Do It Yourself]]* (2009, Nintendo DS)
* *[[Game & Wario]]* (2013, Nintendo Wii U)
* *[[WarioWare Gold]]* (2018, Nintendo 3DS)
* **' (2021, [[Nintendo Switch]])
* **' (2023, Nintendo Switch)

## Muut esiintymiset
* *[[Super Mario Land 2: 6 Golden Coins]]*
* *[[Mario & Wario]]*
* *[[Wario's Woods]]*
* *[[Wario Blast: Featuring Bomberman!]]*
* *[[Wario World]]*
* **
Glienicker Brücke

**Glienicker Brücke** on Havel-joen ylittävä silta, joka sijaitsee Berliinin ja Potsdamin välisellä maantiellä.

Silta on saanut nimensä lähellä sijainneen Klein-Glienicken kartanon mukaan, jonka paikalla on nyt Karl Friedrich Schinkelin suunnittelema Glienicken linna. Nykyinen silta on kolmas samalla paikalla. Ensimmäinen oli 1600-luvulla rakennettu puusilta ja toinen vuonna 1834 valmistunut Schinkelin suunnittelema tiilisilta. Sillat kävivät Berliinin kasvaessa ahtaiksi, sillä ne muodostivat liikenteellisen pullonkaulan Berliinin ja Potsdamin tärkeän varuskuntakaupungin välille. Nykyinen, kolmesta kaaresta muodostuva terässilta valmistui alun perin vuonna 1907. Se tuhoutui aivan toisen maailmansodan viimeisinä päivinä ja rakennettiin uudelleen vuonna 1950.

Kylmän sodan aikana Itä-Saksan ja Länsi-Berliinin raja kulki Havelia pitkin ja jakoi sillan kahtia. Silta sai silti Itä-Saksassa nimen *Brücke der Einheit* eli ”Yhtenäisyyden silta”. Sillalla oli aluksi rajanylityspaikka, mutta se suljettiin autoliikenteeltä vuonna 1952 ja jalankulkijoiltakin vuonna 1953. Berliinin muurin rakentamisen jälkeen siltaa saivat käyttää enää vain sotilashenkilöt. Kylmän sodan aikana Glienicken silta tunnettiin maailmalla siitä, että idän ja lännen valtiot suorittivat sillalla kiinni jääneiden vakoojien vaihtoja. Silta valittiin tähän tarkoitukseen luultavasti siksi, että se oli sivussa julkisuudesta. Tunnettu vaihto oli Gary Powersin luovutus Neuvostoliitosta Rudolf Abelia vastaan helmikuussa 1962. Muita vaihtoja tehtiin myös vuosina 1985 ja 1986. Silta avattiin uudelleen normaalille liikenteelle Saksojen yhdistymisen jälkeen vuonna 1990.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Glienicker-bruecke.de
Valtiatar

**Valtiatar** () on yhdysvaltalainen The CW Television Networkin draamasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin 17. lokakuuta 2013. Sarja seuraa Skotlannin kuningattaren Maria Stuartin Ranskassa viettämiä nuoruusvuosia. Sarja ei ole kuitenkaan historiallisesti tarkka, vaan enemmänkin nykypäivään tuotu kuvaus historiallisista henkilöistä ja tapahtumista. Yksi sarjan tekijöistä onkin todennut, että he ovat ottaneet taiteellisia vapauksia.

Tammikuussa 2014 sarja palkittiin Yhdysvalloissa parhaan uuden draamasarjan People’s Choice Awardilla ja pian sen jälkeen tiedotettiin, että sarjaan tehdään toinen tuotantokausi. Toisen tuotantokauden ensimmäinen jakso esittiin Yhdysvalloissa 2. lokakuuta 2014. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin AVA:lla 19. tammikuuta 2014, ja se keräsi 107&nbsp;000 katsojaa.

## Juoni
Sarjan tapahtumat sijoittuvat 1500-luvun Ranskaan. 15-vuotias Skotlannin kuningatar Maria Stuart eli Mary on elänyt ranskalaisessa luostarissa, mutta murhayrityksen jälkeen hänet viedään Ranskan hoviin turvaan, jossa hän tapaa tulevaa perhettään ja lapsuuden ystäviään. Maryn on määrä mennä naimisiin Ranskan kuninkaan pojan Frans II:n eli Francisin kanssa, mutta kaikki ei suju suunnitelmien mukaan. Francisin äidin neuvonantaja Nostradamus näkee näyn, jonka mukaan Mary koituu hänen poikansa kuolemaksi.

## Näyttelijöitä

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Sarjan viralliset kotisivut 
* Sarjan suomalaiset kotisivut 
* Arvostelu: Teinilauma Ranskan hovissa *Helsingin Sanomat*. 19.1.2014
Ernst-Reuter-Platz

**Ernst-Reuter-Platz** on aukio ja liikenneympyrä Berliinin Charlottenburgin kaupunginosassa, Straße des 17. Juni -kadun varrella. Straße des 17. Juni jatkuu Ernst-Reuter-Platzilta länteen Bismarckstraßen nimellä. Aukiolta lähtevät eri suuntiin myös Hardenbergstraße, Otto-Suhr-Allee ja Marchstraße.

Aukio nimettiin vuonna 1953 Länsi-Berliinin pormestarina toimineen sosiaalidemokraatin Ernst Reuterin mukaan.

Paikalla oli aiemmin risteys, joka tunnettiin lempinimellä *Knie* (”Polvi”), koska Mitten suunnasta Charlottenburgin linnalle kulkenut tie teki siinä kohdalla mutkan. Nykyisen ilmeensä aukio sai toisen maailmansodan jälkeen, arkkitehti Bernhard Hermkesin vuonna 1955 laatiman suunnitelman pohjalta. Risteys muutettiin suuren liikenneympyrän sisään jääväksi aukioksi, joka koristeltiin suihkulähtein. Lähikortteleiden vanhan tiiviin rakennuskannan tilalle rakennettiin suuria yksittäisiä toimistotaloja. Ernst-Reuter-Platzin näkyvin rakennus on vuonna 1960 aukion länsilaidalle valmistunut Telefunkenin tornitalo, joka on nykyään Berliinin teknillisen yliopiston käytössä.

Aukion lähellä sijaitsee Ernst-Reuter-Platzin metroasema.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alte Kommandantur

**Alte Kommandantur** (myös **Kommandantenhaus**, *Komendantintalo*) on uudelleenrakennettu historiallinen rakennus Berliinin keskustassa Unter den Linden -puistokadun varrella, osoitteessa Unter den Linden 1. Rakennuksen takana on Schinkelplatz-aukio.

Rakennus valmistui vuosina 1653–1654 Unter den Lindenin ensimmäisenä asuintalona. Alkujaan barokkityylisen rakennuksen suunnitteli arkkitehti Johann Gregor Memhardt. Sitä laajennettiin vuosina 1795–1796. Rakennus toimi myöhemmin Berliinin varuskunnan komendantin virka-asuntona. Vuosina 1873–1874 rakennus korotettiin kolmikerroksiseksi ja muutettiin samalla uusrenessanssityyliseksi. Rakennus vaurioitui pahoin toisessa maailmansodassa ja purettiin kokonaan 1950-luvulla. Sen paikalle rakennettiin vuonna 1967 Itä-Saksan ulkoministeriön talo, joka vuorostaan purettiin vuonna 1995.

Bertelsmann-konserni voitti 37:n hakijan joukosta Berliinin senaatin järjestämän tarjouskilpailun talon jälleenrakentamisesta. Hankkeen ehtona oli julkisivun toteuttaminen uskollisena kopiona alkuperäisestä. Bertelsmann perusti Berliinin keskuksensa rakennukseen sen valmistuttua vuonna 2003. Lähtökohtana oli vanhan talon viimeisin, 1870-luvun muutosten jälkeinen ulkonäkö. Koska piirustuksia alkuperäisestä rakennuksesta ei ollut säilynyt, uudelleenrakennuksessa käytettiin apuna rakennusta esittäneitä valokuvia. Berliiniläiset kiistelivät talon uudelleenrakentamisen mielekkyydestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sanna Ylianttila

**Sanna Ylianttila** (s. 24. huhtikuuta 1991) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa pelaavaa Oulu Nice Socceria. Hän aloitti uransa maalivahtina ja vaihtoi myöhemmin hyökkääjäksi. 

Ylianttila on rovaniemeläisen FC Lynxin kasvatti, joka siirtyi vuonna 2006 Oulun Luistinseuraan ja sieltä vuoden kuluttua ONS:n riveihin. Liigauransa hän aloitti FC Hongassa kaudella 2010. Ensimmäisen liigakautensa jälkeen Ylianttila palasi Ouluun ja oli mukana nostamassa ONS:a Naisten Liigaan vuonna 2011.

A-maajoukkueessa Ylianttila teki debyyttinsä maaliskuussa 2014 Englantia vastaan pelatussa Kypros Cupin ottelussa.

## Lähteet
Ignacio Baca Lobera

**Ignacio Baca Lobera** (s. 28. kesäkuuta 1957 México) on meksikolainen säveltäjä. Hän aloitti kitaransoiton itseopiskelun 14-vuotiaana ja sai kotimaassaan sävellysopetusta Julio Estradalta. Vuosina 1985–1991 hän opiskeli sävellystä Brian Ferneyhoughin, Jean-Charles Françoisin ja Jōji Yuasan johdolla Kalifornian yliopistossa San Diegossa. Hän sai sieltä musiikin maisterin ja filosofian tohtorin arvonsa. Baca Lobera osallistui 1990-luvun alussa myös Darmstadtin kursseille.

Baca Lobera on saanut useita kansainvälisiä palkintoja ja tunnustuksia. Hänelle myönnettiin muun muassa Guggenheim-stipendi (2001–2002). Hänellä oli vuosina 1994–1995 Querétaron filharmonisen orkesterin säveltäjäresidenssi. Hän on opettanut Querétaron autonomisessa yliopistossa vuodesta 1994 lähtien.

Baca Loberan teoksia on esitetty eri puolilla maailmaa. Hänen tuotantonsa koostuu pääasiassa orkesteri- ja kamarimusiikista sekä elektroakustisista teoksista.

## Lähteet
Marko Oksanen

**Marko Johannes Oksanen** (1. huhtikuuta 1975 – 21. heinäkuuta 2014) oli suomalainen jalkapalloilija. Hän edusti urallaan Veikkausliigassa FC Jazzia sekä toiseksi ja kolmanneksi korkeimmilla sarjatasoilla Euran Palloa, Musan Salamaa ja Kaskö IK:ta.

Liigaurallaan Oksanen pelasi yhteensä 12 ottelua kausilla 1993 ja 2002. FC Jazzin ensimmäisellä mestaruuskaudella 1993 hän esiintyi kahdessa liigaottelussa, mutta pelasi muutoin pääosin seuran A-junioreissa. Kauden 2002 Oksanen aloitti Kakkosen Musan Salamassa, josta siirtyi kesäkuussa loukkaantumisista kärsineen Jazzin riveihin. Oksanen pelasi urallaan myös kaksi poikien maaottelua.

## Lähteet
*Soccer Database

### Viitteet
Jan Brueghel

**Jan Brueghel** (1568–1625) oli flaamilainen taiteilija. Hänet tunnetaan etenkin kukka-asetelmistaan ja maisemistaan. Brueghel tunnettiin taidostaan kuvata materiaalia ja pintoja, minkä takia hänen kutsumanimensä oli "*Fluwelen Brueghel"* .

Brueghel oli Rubensin ystävä, ja he tekivät yhteistyötä niin että Brueghel maalasi taustalle maiseman tai kukkia, mihin Rubens sitten lisäsi ihmishahmot.

Jan Brueghel kuului Brueghelin taiteilijasukuun. Hänen isäänsä kutsutaan yleensä nimellä Pieter Brueghel vanhempi, ja isoveljeään Pieter Brueghel nuorempi. Isä alkoi vanhoilla päivillään kirjoittaa sukunimen ilman h:ta mutta pojat käyttivät vanhaa kirjoitustapaa. Hänen poikansa Jan Brueghel nuorempi (1601–1678) oli myös taiteilija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Jan Bruegel the Elder *Artcyclopedia*
Jan Brueghel nuorempi

**Jan Brueghel nuorempi** (13. syyskuuta 1601 Antwerpen – 1. syyskuuta 1678 Antwerpen)  oli flaamilainen taiteilija.  Hän kuului Brueghelin taiteilijasukuun. Myös hänen isänsä nimi oli Jan Brueghel, ja isän ja pojan maalaustyyli oli niin lähellä toisiaan, että joistakin töistä on mahdotonta tietää kumman tekemiä ne ovat.    

Nuorempi Jan Brueghel opiskeli ensin isänsä ohjauksessa ja matkusti vuonna 1624 Italiaan Antoon van Dyckin kanssa. Vanhemman Jan Brueghelin kuoltua äkillisesti koleraepidemiaan, poika otti isänsä studion haltuun ja nousi killan johtoon. Isänsä tavoin hän maalasi taustoja monille taiteilijoille kuten Rubensille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jan Bruegel the Younger Artcyclopedia