open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gerhard Unterluggauer

**Gerhard Unterluggauer** (s. 15. elokuuta 1976) on itävaltalainen jääkiekkoilija, joka pelasi urallaan sekä Itävallan pääsarjassa että Saksan DEL-liigassa. Hän edusti Itävaltaa 14:ssä MM-kilpailuissa sekä muutamissa alemman tason MM-turnauksessa.

## Lähteet
T-95

**T-95** oli Venäjällä kehitelty taistelupanssarivaunu. Hanke julkaistiin vuonna 2000, mutta sittemmin Venäjän puolustusministeriö lakkautti sen kehittelyn. Lakkautetun T-95:n sijaan kehitteillä oli Armata-panssarivaunu, jonka oli suunniteltu olevan valmis valmistukseen vuoden 2015 jälkeen. Heinäkuussa 2018 Venäjä ilmoitti keskeyttävänsä myös Armata-hankkeen. 

## Kehittely
T-95-hankkeen toi julkisuuteen silloinen puolustusministeri Igor Sergejev vuoden 2000 alussa vierailtuaan asetehtailla Nižni Tagilissa ja Jekaterinburgissa Venäjän Uralin alueella. Tuolloin hänelle esiteltiin vaunun prototyyppi. Joidenkin lähteiden mukaan T-95 tunnettiin kehittelynimellä *Object 775* ja sen prototyypin testaus aloitettiin Kubinkan harjoitusalueella Moskovan ulkopuolella vuonna 1998. Venäjän puolustusministeriö perui sittemmin hankkeen ja T-95:n sijaan kehitteillä on Armata-panssarivaunu. 

## Ominaisuudet
T-95:n on väitetty painaneen 50 tonnia. Sen leveys oli todennäköisesti samankaltainen, kuin T-72-, T-80- ja T-90-vaunuilla. Vaunun pääaseistuksena uskotaan olleen 135 mm sileäputkinen panssarivaunukanuuna ja joissain lähteissä tykin on mainittu myös olleen mahdollisesti 152 mm. Olennaisimpiin uudistuksiin T-95-vaunussa kuului tykkitorni, joka oli kooltaan pieni ja miehittämätön. Tykkitornin rakenne paitsi pienensi vaunun siluettia, myös kohotti miehistön selviämismahdollisuuksia. Venäläisten vaunujen ongelmana on yleisesti ollut se, että jos vaunu läpäistään tykin automaattilataajan läheltä, vaunun ammusvarasto räjähtää tuhoten koko vaunun. T-95:ssä automaattilataaja sijaitsi tykkitornin alla kolmen hengen miehistön tilojen ollessa erotettuna siitä panssaroinnein. Kaiken kaikkiaan vaunun tarkkoja yksityiskohtia ei tunneta.

## Lähteet
Siperiansuohaukka

**Siperiansuohaukka** (*Circus spilonotus*) on haukkojen heimon suohaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Bangladesh, Brunei, Kambodža, Kiina, Kookossaaret, Hongkong, Indonesia, Japani, Pohjois-Korea, Laos, Malesia, Mongolia, Myanmar, Filippiinit, Venäjä, Singapore, Taiwan, Thaimaa ja Vietnam.

Lajit Circus spilonotus ja C. spilothorax (del Hoyo ja Collar 2014) olivat aiemmin yhteisnimellä *C. spilonotus*. Venäjällä lajin sanotaan olevan esiintymisalueellaan harvinainen, eikä se ole Japanissakaan yleinen. Sen asuinalueita ovat sisämaan järvet, joet ja deltat.

## Lähteet
Luettelo vuosina 1965–1996 numeroiduista kolminumeroisista maanteistä

Luettelo vuosina 1965–1996 numeroiduista kolminumeroisista maanteistä.

## Uudenmaan tiepiiri

## Turun tiepiiri

## Hämeen tiepiiri

## Kymenlaakson maakunta

## Etelä-Karjalan maakunta

## Etelä-Savon tiepiiri

## Pohjois-Karjalan tiepiiri

## Pohjois-Savon tiepiiri

## Keski-Suomen tiepiiri

## Vaasan tiepiiri

## Keski-Pohjanmaan tiepiiri
7153 kilpi sijaitsee Runsorissa tien mutkassa jossa sijaitsee useita asuntoja ja suoraan 204 asuntojen päällä lentokentän ja teollisuusalueen välissä lähellä hyviä kulkuyhteyksiä

## Oulun tiepiiri

## Kainuun tiepiiri

## Lapin tiepiiri

## Väliaikaiset tienumerot

## Lähteet
* Seututeiden numerointimuutokset
Pygmalion (näytelmä)

**Pygmalion** (suomeksi myös *Kukkaistyttö*) on George Bernard Shaw’n näytelmä, joka esitettiin yleisölle ensimmäistä kertaa vuonna 1913. Näytelmä on saanut nimensä antiikin mytologiassa esiintyvän Pygmalionin mukaan.

Näytelmässä englantilainen fonetiikan professori Henry Higgins lyö vetoa, että pystyy kouluttamaan Eliza Doolittle -nimisen kukkien katukauppiaan esiintymään herttuattarena suurlähettilään puutarhajuhlissa.

*Pygmalionista* tuli Shaw’n suosituin näytelmä. Siitä tehty useita sovituksia, kuten musikaali *[[My Fair Lady]]* sekä brittiläinen vuoden 1938 elokuva *[[Pygmalion (vuoden 1938 elokuva)|Pygmalion]]*, joka toi Shaw’lle parhaan sovitetun käsikirjoituksen Oscar-palkinnon.

Näytelmän on suomentanut Kari Heiskanen nimellä *Kukkaistyttö*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pygmalion Internet Broadway Databasessa.
Thoralf Gilbrant

**Thoralf Gilbrant** (23. toukokuuta 1919 – 11. helmikuuta 2006) oli norjalainen kristitty kirjailija ja päätoimittaja, joka oli tunnettu mm. 1994 julkaistusta Euroopan unionia arvostelevasta teoksestaan *EU – Peto vai pelastaja?*. Hänen muiden teostensa aiheita ovat olleet esim. mormonit, jehovantodistajat, Israel, lopunaikojen tapahtumat ja Isaac Newtonin ennustukset.

Gilbrant myös julkaisi nykyaikaisia raamatunkäännöksiä.

## Teoksia
* Thoralf Gilbrant, *EU – Peto vai pelastaja?* s. 30-31, 	Vantaa : RV-kirjat, 1994 
**Ennustukset toteutuvat 1-4* Tikkurila : RV, 1974-1977
Viipurin kauppa- ja merenkulkuoppilaitos

**Viipurin kauppa- ja merenkulkuoppilaitoksen** rakennus valmistui Viipuriin vuonna 1938. Arkkitehti Ragnar Ypyän suunnittelemassa koulurakennuksessa toimivat alun perin Viipurin kauppaoppilaitos ja Viipurin merenkulkuoppilaitos, mutta nykyään se on Venäjän federaation rajavartiolaitoksen virastotalona. Rakennuksessa on myös Venäjän turvallisuuspalvelun PSB:n toimitiloja.

## Rakennuksen historia
Viipurin merikoulu perustettiin vuonna 1868 ja Viipurin kauppakoulu 1890. Vuonna 1936 niille päätettiin rakentaa yhteinen koulurakennus Linnoituksen kaupunginosaan Viipurin sataman ja Havin teollisuusalueen tuntumaan. Sen suunnittelijaksi tuli vastavalittu kaupunginarkkitehti Ragnar Ypyä, joka aikaisemmin oli työskennellyt muun muassa Alvar Aallon toimistossa. Työt Pontuksen- ja Vaasankatujen kulmassa aloitettiin huhtikuussa 1937 ja koulu valmistui seuraavan vuoden maaliskuussa. Rakennuksen pääsisäänkäynti tuli Pontuksenkadun puolelle. Sen vieressä olevaan seinään oli tiilistä muurattu roomalaisten kaupankäynnin jumalan Mercuriuksen päätä esittävä reliefi, jota ei kuitenkaan nykyään enää ole.

Koulurakennuksessa ehdittiin opiskelemaan vain vajaat puolitoista lukukautta, ennen talvisodan syttymistä marraskuussa 1939. Viipurin kaupungintalon vaurioiduttua pahoin talvisodan pommituksissa maaliskuussa 1940, toimi kauppa- ja merikoulu kaupungintalona jatkosodan loppuun vuoteen 1944 saakka. Koulun tiloissa piti majaansa myös jatkosodan alkaessa perustetun Viipurin sotilashallintopiirin esikunta. Viipurin siirryttyä Neuvostoliiton haltuun, muutti merikoulu Kotkaan, jossa se nykyään on osa Kotkan-Haminan seudun koulutuskuntayhtymää ja Kymenlaakson ammattikorkeakoulua ja kauppakoulu puolestaan Tampereelle.

Ukrainan sodan aikana maaliskuussa 2026 Ukrainan armeija yritti iskeä drooneilla rakennuksessa sijaitseviin FSB:n tiloihin, mutta ne vaurioittivat toisella puolella katua olevaa Agricolan taloa.

## Lähteet
Kari Sajavaara

**Kari Antero Sajavaara** (18. tammikuuta 1938 Pieksämäki – 24. lokakuuta 2006 Jyväskylä) oli suomalainen englantilaisen filologian tohtori ja soveltavan kielentutkimuksen professori. Hän teki pitkän uran Jyväskylän yliopiston englannin kielen laitoksessa, kunnes siirtyi vuonna 1996 Soveltavan kielentutkimuksen keskuksen johtajaksi. Tästä tehtävästä hän jäi eläkkeelle 2003.

Sajavaara teki lisensiaatintutkintonsa 1965 ja väitteli tohtoriksi 1967 Helsingin yliopistossa. Hän toimi Suomen Akatemian tutkimusassistenttina vuoteen 1969, jolloin hänet nimitettiin apulaisprofessoriksi Jyväskylän yliopistoon, jossa hän teki 37 vuoden mittaisen uran, vuodesta 1979 alkaen professorina. Hän vieraili tutkijana Johns Hopkinsin yliopistossa Yhdysvalloissa 1992 ja Macquarie-yliopistossa Australian Sydneyssä 1994.

1970-luvulla Sajavaara oli mukana perustamassa valtakunnallista kielikeskusjärjestelmää, Korkeakoulujen kielikeskusta (nyk. Soveltavan kielentutkimuksen keskus) ja Soveltavan kielentutkimuksen kesäkoulua. 1990-luvulla hän vaikutti yleisten kielitutkintojen ja Dialang-itsearviointivälineen kehittämiseen.

Kari Sajavaara toimi Jyväskylän yliopiston vararehtorina 1982–1991 ja humanistisen tiedekunnan dekaanina 1996–2002. Hänet muistetaan arvokkaasta työstä alan tutkijakoulutuksen ja Langnetin hyväksi. Hän oli European Language Councilin perustajajäsen.

Sajavaara oli mukana suomalais-puolalaisissa yhteistyöjärjestöissä.

Kari Sajavaaran puoliso oli vuodesta 1962 kielitieteilijä, lehtori Paula Sajavaara (o.s. Ryynänen). Heillä on kaksi lasta, joista tytär Anu Sajavaara on toiminut valtakunnansovittelijana elokuusta 2022 lähtien ja poika Timo Sajavaara hoitaa fysiikan professuuria Jyväskylän yliopistossa.

Sajavaara asui viimeisinä vuosinaan Jyväskylän Kortemäessä. Hän kuoli yllättäen sairauskohtaukseen.

## Kari Sajavaara -palkinto
Soveltavan kielentutkimuksen keskus ja Kielikoulutuspolitiikan verkosto jakavat vuosittain Kari Sajavaara -rahaston palkintoa tunnustuksena ansiokkaasta tutkimuksesta ja yhteiskunnallisesti vaikuttavasta työstä soveltavan kielentutkimuksen alalla. Tunnustuspalkinto jaetaan vuosittain tammikuussa Kari Sajavaaran muistoluentotilaisuuden yhteydessä Jyväskylässä.

## Julkaisuja
**Imagery in Lawrence Durrell’s Prose* (1975)
**Spoken English: Perception and Production of English on a Finnish-English Contrastive Basis*. (1977, J. Lehtosen ja A. Mayn kanssa)
**Contrastive Papers* (1977, J. Lehtosen kanssaa)
**Soveltava kielitiede* (1980)
**Cross-Language Studies* 1–2 (1983)
**Applications of Cross-Language Analysis* (1987)
**Kielikoulutus Suomessa* (Sauli Takalan kanssa 1998)
**Kielenoppimisen kysymyksiä* (toim. yhdessä Arja Piirainen-Marshin kanssa 1999)
**Kieli, diskurssi ja yhteisö* (toim. yhdessä Arja Piirainen-Marshin kanssa 2000)
**Näkökulmia soveltavaan kielentutkimukseen* (toim. yhdessä Arja Piirainen-Marshin kanssa 2000)
**Yliopistojen opiskelijavalintojen arviointi* (2002)
**Kielikoulutus tienhaarassa* (Sauli Takalan kanssa 2004)

## Lähteet
Vasquez

**Vasquez** tai **Vásquez** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Edwin Vásquez (1922–1993), perulainen kilpa-ampuja
* Francisco Vásquez de Coronado (1510–1554), espanjalainen tutkimusmatkailija
* Hugo Vasquez (s. 1978), venezuelalainen näyttelijä
* Jacinto Vásquez Ochoa (1909–1980), kolumbialainen katolinen piispa
* Jhonen Vasquez (s. 1974), yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä
* Martin Vasquez (s. 1963), meksikolais-yhdysvaltalainen jalkapalloilija ja valmentaja
* Roberto Vásquez (s. 1983), panamalainen nyrkkeilijä.

## Katso myös
* Vázquez
Pohjolan Leijona

**Pohjolan Leijona: Kustaa II Adolf ja Suomi 1611–1632** on historiateos, jonka on kirjoittanut historiantutkija Mirkka Lappalainen. Teos on ilmestynyt 2014, ja sen on kustantanut Siltala. Kuninkaan nimitys "Pohjolan Leijona" on peräisin Paracelsuksen ennustuksesta, jonka mukaan Pohjolan leijona "kukistaisi jumalattomat viholliset ja perustaisi uuden valtakunnan". 

Teos sai vuonna 2014 Tieto-Finlandia-palkinnon. Valinnan tehnyt dosentti Heikki Hellman sanoi palkinnon luovutuspuheessaan:

Eräässä haastattelussa Lappalainen kertoo, että aihepiiri oli hänelle tuttu jo gradusta lähtien. "Siksi kirja syntyi todella nopeasti. Halusin tehdä synteesin siitä ajasta, joka on tärkeä Suomen historian kannalta." Hän huomauttaa myös, että Kustaa II Aadolfia koskeva tutkimus väheni 1960-luvulla, kun valloitussodat eivät olleet korrekteja aiheita, vaan keskityttiin sosiaali- ja taloushistoriaan.

Teos kertoo Kustaa II Aadolfista ja Suomesta. Se kertoo, kuinka nuori kuningas otti valtakunnan itäisen osan, Suomen, hallintaansa. Tuolloin Suomi menetti paikallisen poliittisen identiteetin, ja Suomi liitettiin tiukemmin Ruotsiin. Teoksen keskiössä ovat sodat Venäjää ja Puolaa vastaan, ei 30-vuotinen sota, kuten yleensä Kustaa II Aadolfia käsiteltäessä.

Teos kertoo, kuinka osin keskiaikaisesta maasta rakentuu keskusjohtoinen ja pitkälti nykymuotoinen oikeusvaltio. Kuninkaan huomio kääntyy uuteen kohteeseen, eikä Suomi enää palaa Ruotsin valtakunnan keskiöön, vaan tehtäväksi jää suurvaltaa rakentavan armeijan rahoittaminen ja täydentäminen. Kritiikissään Kari Vainio (Turun Sanomat) toteaa itsekriittisesti, että "kirjoitusvirheeseen puuttumalla lukija osoittaa omaa pienuuttaan. En voi olla yhteen puuttumatta": Wallerstein, kun pitäisi olla Wallenstein.

## Lähteet
Enkelikello

**Enkelikello** on soiva joulukoriste. Kynttilöiden lämmittämä ilma kohoaa ja saa yksinkertaisen turbiinin pyörimään. Turbiiniin on kiinnitetty enkelin muotoisia hahmoja ja ripustettu pieniä metallitankoja, jotka turbiinin mukana pyöriessään lyövät laitteen runkoon kiinnitettyjä pieniä soittokelloja.

Aikaisin tunnettu patentti enkelikellolle kuului Walter Stockille, saksalaisessa leikkikaluyhtiössä nimeltä Adrian & Stock. Saksalaiset enkelikellot valmistettiin ennen ensimmäistä maailmansotaa yleensä läkkipellistä. Sodan jälkeen ruotsalaisvalmisteiset enkelikellot yleistyivät niin Euroopassa kuin Pohjois-Amerikassakin. Ruotsalaisen enkelikellon muotoilu oli yksinkertaisempi ja valmistusaineena käytettiin messinkiä. Nykyiset enkelikellot on valmistettu pääosin Kiinassa.

## Lähteet
Rodolfo Fortino

**Rodolfo Fortino de Araujo** (s. 30. huhtikuuta 1983) on brasilialaissyntyinen italialainen futsalpelaaja. Hän pelaa Asti Calciossa ja Italian futsalmaajoukkueessa. 

Maajoukkuetasolla Fortino on saavuttanut MM-pronssia vuodelta 2012 sekä EM-pronssia samalta vuodelta ja EM-kultaa vuodelta 2014. Vuoden 2012 MM-kisoissa Fortino palkittiin Silver Shoella eli kisojen toiseksi parhaan maalintekijän palkinnolla hänen tehtyään turnauksessa kahdeksan maalia. Seuratasolla Fortino pelaa italialaisessa Asti Calciossa. Maajoukkueessa hän debytoi vasta vuonna 2011 saatuaan kansalaisuuden.

## Lähteet
* http://www.uefa.com/futsaleuro/season=2014/teams/player=250026702/index.html
* http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=362462/index.html
Horpun seisake

**Horpun seisake** oli entisessä Valkealan kunnassa sijainnut rautatieliikennepaikka. Seisake avattiin Kalson tehtaille vievän tasoristeyksen viereen. Seisake on myös aina ollut lähempänä Vuohijärven keskustaa kuin Vuohijärven asema. Kun Vuohijärven rautatieasemalta lopetettiin henkilöliikenne vuonna 1990, seisakkeen merkitys kasvoi entisestään. Seisakkeen henkilöliikenne loppui koko radan paikallisliikenteen mukana vuonna 2002.

Paikalla on vielä käytössä kaitein varustettu jalankulun ja pyöräilyn tasoristeys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* vaunut.org: Kuva Horpusta vuodelta 2002
Tulosyksikköorganisaatio

**Tulosyksikköorganisaatio** on organisaatiorakenne, jossa iso organisaatio jaetaan useisiin varsin itsenäisiin, usein tavoite- eli tulosjohtamista soveltaviin tulosyksiköihin esimerkiksi tuotteen, tuoteryhmän, palvelukokonaisuuden tai markkinointialueen mukaisesti.

Tulosyksikköorganisaatio soveltuukin toimintaympäristöihin, joissa toiminta voidaan selkeästi jakaa ja rajata erillisiin yksiköihin, jotka eivät ole riippuvaisia toisen yksikön toiminnasta.

Tulosyksikköorganisaatio antaa kullekin yksikölle mahdollisuuden keskittyä oman erikoistumisalueensa kehittämiseen, mutta samalla kokonaisuuden huomioiminen saattaa hämärtyä. Esimerkiksi Suomen kunnissa, joissa tulosyksikköorganisaatiota ja yksiköiden tulosjohtamista on sovellettu on törmätty osaoptimointitilanteisiin, joissa toisen yksikön säästö on voinut koitua toisen yksikön kasvaneiksi menoiksi ja kokonaisoptimointi on jäänyt saavuttamatta.

Tulosyksikköorganisaatio muistuttaa toimintokohtaista organisaatiota, mutta siinä korostetaan enemmän toiminnan tuloksia kuin toimintaan tarvittavia panoksia.

Tulosyksikköorganisaation etuina pidetään muun muassa tehtävien delegointia alaisille, jolloin säästetään ylimmän johdon voimavaroja ja luodaan kasvualustaa johtajuuden kehittymiselle myös organisaation alemmilla tasoilla. Mallia käytettäessä myös toiminnan ja tuloksen arviointi on helpompaa, kun keskeisinä arviointikriteereinä ovat konkreettiset luvut.

## Lähteet
Listen (David Guettan albumi)

**Listen** on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 21. marraskuuta 2014. Albumi sisältää duettoja lukuisilta R&B, hip hop, vaihtoehtorock ja pop-maailman nimikkeiltä, kuten Sam Martiniltä, Emeli Sandélta, The Scriptin päälaulaja Danny O'Donoghuelta, Nicki Minajilta, John Legendiltä, Nico & Winziltä, OneRepublicin päälaulaja Ryan Tedderiltä, Sialta, Magic!:ltä, Bebe Rexhalta, etelä-afrikkalaiselta mieskuoroyhtye Ladysmith Black Mambazolta, Ms. Dynamitelta, Elliphantilta, Birdyltä, Jaymes Youngilta, Sonny Wilsonilta, Vassyltä ja Skylar Greyltä. Se sisältää myös tuotantoa Guettan aiemmilta duettoesiintyjiltä; Giorgio Tuinfortilta, Aviciilta, Afrojackiltä, Nicky Romerolta, Showtekiltä sekä Stadiumxiltä. Albumin kappaleita on ollut myös sanoittamassa Jason Evigan, Alicia Keys, The-Dream ja monia muita.

Suomalainen Teemu Brunila on säveltänyt kappaleen "I'll Keep Loving You".

Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen listan sijalle 7., 31 viikkoa julkaisunsa jälkeen.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Metacritic: 51/100
* AllMusic: 
* The Daily Telegraph: 
* Slant Magazine: 

## Lähteet
Dangerous (David Guettan kappale)

**Dangerous** on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan kappale hänen kuudennelta, Listen-studioalbumilta. Se sisältää yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Sam Martinin esittämiä sanoja. Se julkaistiin digitaalisesti ladattavana 6. lokakuuta 2014. Kappaleen sanoittivat Guetta, Giorgio Tuinfort, Martin, Jason Evigan, sekä Lindy Robbins ja sen tuottivat Guetta, Martin sekä Evigan. Kappale on ollut kaupallinen menestys, sijoittuen listan kärkeen yhdentoista eri valtion singlelistalla. Se on myös myynyt kultaa Australiassa ja Italiassa.

## Lähteet
Agosta-luokka

**Agosta-luokka** oli Ranskan merivoimien neljän dieselkäyttöisen sukellusveneen muodostama alusluokka. Lisäksi Espanja valmisti omalle laivastolleen neljä tämän luokan sukellusvenettä. Paranneltuja luokan aluksia valmistettiin Pakistanin laivastolle kolme tyyppimerkinnällä Agosta 90B (Khalid-luokka), jotka voitiin varustaa MESMA AIP-järjestelmällä.

## Alukset
Espanja tilasi kaksi ensimmäistä venettä toukokuussa 1975 ja toiset kaksi kesäkuussa 1977. Ne valmistettiin Cartagenassa ranskalaisten avustamana. Alukset modernisoitiin 1990-luvun alussa, jolloin ne varustettiin vedettävin kaikuluotaimin, parannetuilla taistelunjohto- ja ECM-järjestelmillä. Lisäksi alusten akustot ja periskoopit vaihdettiin.

Etelä-Afrikka tilasi kaksi alusta kesäkuussa 1975, mutta vuonna 1978 Ranska peruutti toimituksen YK:n asevientimääräysten vuoksi. Pakistan osti alukset liittäen ne laivastoonsa Hashmat-luokkana.

## Lähteet

*

### Viitteet
Päijät-Hämeen Yrittäjät

**Päijät-Hämeen Yrittäjät** on Suomen Yrittäjien aluejärjestö. Se on Päijät-Hämeen alueen pienten ja keskisuurten yritysten ja yrittäjien edunvalvonta-, palvelu- ja yhteistoimintajärjestö. Se tarjoaa jäsenyrityksilleen neuvontaa, koulutusta, yhteistyökumppaneita ja taloudellisia etuja. Siihen kuuluu 11 paikallisyhdistystä ja noin 3&thinsp;500 jäsenyritystä.

## Paikallisyhdistykset
*Asikkalan Yrittäjät
*Hartolan Yrittäjät
*Heinola Yrittäjät
*Hollola Yrittäjät
*Hämeenkosken Yrittäjät
*Kärkölän Yrittäjät
*Lahden Yrittäjät
*Nastolan Yrittäjät
*Orimattilan Yrittäjät
*Padasjoen Yrittäjät
*Sysmän Yrittäjät

## Aiheesta muualla
*Päijät-Hämeen Yrittäjien kotisivu
Konstantin Jerjomenko

**Konstantin Viktorovitš Jerjomenko** (; 5. elokuuta 1970 Dnipropetrovsk – 18. maaliskuuta 2010 Moskova) oli venäläinen futsalpelaaja. Hänet on nimetty 1900-luvun maailman parhaaksi futsalpelaajaksi. 

Jerjomenko voitti maajoukkuetasolla MM-pronssia vuonna 1996. Lisäksi hän voitti kultaa, hopeaa ja pronssia EM-kilpailuista. Kulta tuli vuoden 1999 kisoista. Jerjomenkoa pidettiin yhtenä futsalin kaikkien aikojen ensimmäisistä supertähdistä. Seurajoukkuetasolla Jerjomenko edusti kuutta seuraa, kaikki hänen kotimaastaan. Hän voitti kahdeksan Venäjän mestaruutta, seitsemän Venäjän cupia, kolme Euroopan seurajoukkueiden mestaruuskilpailua ja yhden Intercontinental Cupin. Maajoukkueessa Jerjomenko pelasi 66 ottelua tehden 122 maalia. Hän lopetti uransa vuonna 2001 Dina Moskovan paidassa. Jerjomenko teki uransa aikana yhteensä 1 132 maalia kaikki kilpailut mukaan lukien. EM-kisoissa hänet valittiin kerran parhaaksi pelaajaksi ja hän oli kahdesti EM-kisojen paras maalintekijä. MM-kisoihin Jerjomenko osallistui kolmesti.

Jerjomenko kuoli maaliskuussa 2010 sydänkohtaukseen pelatessaan harjoituspeliä. Hän oli kärsinyt uransa aikana sydänvaivoista, mutta uransa lopettamisen sijaan hän päättikin jatkaa uraansa, mikä koitui hänen kohtalokseen. Jerjomenko on haudattu Trojekurovskojen hautausmaalle. 

## Lähteet
* http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=180198/index.html 
* http://www.uefa.com/futsaleuro/history/season=1999/goldenplayer/
Asuinalue

**Asuinalue** tarkoittaa tiheään asuttua aluetta erityisesti kaupungissa tai kuntakeskuksessa. Kaupungin muita alueita voivat olla esimerkiksi teollisuus- ja liikealueet.

## Katso myös
*Lähiö
*Slummi
*Naapurusto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Buru (beachfutispelaaja)

**Venícius Ribeiro Mariane Fambre** (taiteilijanimeltään **Buru**; s. 14. huhtikuuta 1976 Vitória) on uransa päättänyt brasilialainen beachfutispelaaja. Hän on kuusinkertainen maailmanmestari vuosilta 2000, 2004 ja 2006-2009. Lisäksi Burulla on yksi hopea vuodelta 2011 ja yksi pronssi vuodelta 2005. Etelä-Amerikan mestaruuden 176 senttimetriä pitkä puolustajana pelaava Buru on voittanut viidesti. Seuratasolla Buru edusti italialaista AS Romaa, venäläisiä Lokomotiv Moskovaa ja Stroginoa sekä kotimaansa Corinthiansia. Vuoden 2007 MM-kisoissa Buru valittiin sekä parhaaksi pelaajaksi että palkittiin parhaan maalintekijän Golden Shoe -palkinnolla. 2009 MM-kisoissa hänet palkittiin kolmanneksi parhaan maalintekijän Bronze Shoella. Buru lopetti uransa vuonna 2012. Hän osallistui kuusiin MM-kisoihin, joista jokaisissa tuli mitali.

## Lähteet
* http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=262693/index.html
Matthew Brabham

**Matthew Chase Brabham** (s. 25. helmikuuta 1994 Boca Raton, Florida, Yhdysvallat) on yhdysvaltalais-australialainen kilpa-autoilija. Brabham kilpailee Australian lisenssillä. Hänen isänsä on Geoff Brabham ja isoisänsä kolminkertainen Formula 1 -maailmanmestari Jack Brabham. Brittiläis-australialainen kilpa-autoilija Sam Brabham on hänen serkkunsa.

## Ura
### Kartingista pienformulasarjoihin
Brabhamin kilpa-ajajan ura alkoi kartingista, jossa hän voitti New South Walesin kevytjuniorisarjan mestaruuden vuonna 2008 ja oli samana vuonna toinen Australian Nationalin kevytjuniorisarjassa. Vuosina 2009–2011 hän ajoi Australian Nationalin ja Victorian osavaltion Formula Ford -sarjoja, joissa voitti kilpailuja, mutta ei mestaruuksia. 

Yhdysvaltalaiseen US F2000 Nationalin -formulasarjaan Brabham siirtyi vuonna 2012, ja hän voitti heti sarjan mestaruuden ja oli samana vuonna talvisessa rinnakkaissarjassa kolmas. Menestystä tuli myös Pro Mazda Championship -sarjassa heti seuraavana vuonna, jossa hän voitti mestaruuden ylivoimaisella voittomäärällä.

### Indy Light ja IndyCar
Brabhamin kilpailut alkoivat Indy-sarjoissa, kun hän sai ajopaikan Andretti Autosportilta kaudeksi 2014 Indy Lights-sarjaan ja ajoi kerran voittoon kauden aikana. Kyseisessä sarjassa hän ajoi kaksi kautta, kunnes siirtyi IndyCariin kaudella 2016 muutaman kilpailun ajaksi. Tulokset jäivät heikoiksi.

### Formula E

Brabham ajoi kaksi kilpailua Formula E -sarjassa Andretti Autosport -tallissa.

### Supercars ja Super Trucks
Brabham on ajanut myös vakio- ja urheiluautoille tarkoitettua Supercarsia kahden kilpailun verran vuonna 2017 ja voittanut Bathurstin 12 tunnin ajon autonsa omassa ajoluokassa (C-luokan GT4) vuonna 2018. Vuodesta 2015 lähtien hän on ajanut maastoajoja muistuttavaa Super Trucksia yhdysvaltalaisessa Speed Energy Stadium Super Trucks -sarjassa, jossa on sijoittunut kahdesti kauden lopputuloksissa toiselle sijalle.

## Formula E -tilastoja

  Kausi käynnissä.

## Lähteet
Raimana Li Fung Kuee

**Raimana Li Fung Kuee** (s. 10. huhtikuuta 1985 Tahiti) on tahitilainen jalkapalloilija ja beachfutispelaaja. Hän edustaa jalkapallossa maansa pääsarjan AS Dragonia. Pelipaikaltaan Li Fung Kuee on hyökkääjä. Molemmissa lajeissaan hän on pelannut maajoukkueissa.

## Ura jalkapallossa
Li Fung Kuee pelasi nuorena ranskalaisen FC Nantesin nuorten joukkueessa. Urallaan hän on edustanut vain yhtä seuraa; vuodesta 2004 alkaen AS Dragonia, jonka paidassa hän on pelannut myös OFC Champions Leagueta. 

Tahitin jalkapallomaajoukkueessa Li Fung Kuee debytoi vuonna 2007. Viimeisimmän maaottelunsa hän on pelannut vuonna 2010.

## Ura beachfutiksessa
Beachfutiksessakin Li Fung Kuee on pelannut maajoukkueessa. Hän on osallistunut myös kolmiin MM-kisoihin vuosina 2011, 2013 ja 2015. Vuoden 2013 kisoissa, jotka järjestettiin Tahitilla, Li Fung Kuee sijoittui joukkueensa kanssa neljänneksi. Li Fung Kuee valittiin kuitenkin kisojen kolmanneksi parhaaksi pelaajaksi ja hänet palkittiin Bronze Ball -palkinnolla. Hän teki turnauksessa kuusi maalia ollen maansa paras maalintekijä ja koko maalipörssin jaetulla neljännellä sijalla. Vuoden 2015 MM-kilpailuista Li Fung Kuee saavutti Tahitin kanssa hopeaa tehden turnauksessa seitsemän maalia. 

## Lähteet
* 
* http://www.national-football-teams.com/player/23347/Raimana_Li_Fung_Kuee.html
* http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=346000/index.html
Glukoosisiirappi

**Glukoosisiirappi** on kirkas, väritön, jähmeä ja paksu tärkkelyssiirappi*,* joka koostuu 58-prosenttisesti glukoosista ja 42-prosenttisesti maltoosista. Glukoosisiirappi ei ole yhtä makeaa kuin tavallinen siirappi.

Elintarviketeollisuus käyttää glukoosisiirappia muun muassa lisätäkseen elintarvikkeiden vedensitomiskykyä sekä estääkseen sokerin (sakkaroosin) kiteytymistä. Sillä saadaan esimerkiksi jäätelöön ja sorbettiin samettinen suutuntuma ja pehmeä, suussa sulava rakenne. Glukoosisiirappi soveltuu myös juomiin, leivontaan ja ruoanlaittoon, kuten kastikkeisiin ja marinadeihin sekä kotitekoisisten makeisten valmistukseen.

## Valmistus
Glukoosisiirappi on hydrosylaatti eli hydrolyysin avulla tuotettu teollinen valmiste. Glukoosisiirappi valmistetaan esimerkiksi happo- tai entsyymikäsittelyn avulla tai keittämällä tärkkelyksen happamaksi tehtyä vesiseosta ylipaineessa. Glukoosisiirapin raaka-aineena voidaan käyttää maissitärkkelystä, riisiä, vehnää, perunaa tai muuta tärkkelyspitoista raaka-ainetta. Sen makeus tulee glukoosista ja maltoosista.

## Terveysvaikutukset
Maissisiirapin on havaittu lisäävän verenpainetaudin riskiä.

Tutkimuksissa on havaittu, että paikoissa, joissa nautitaan eniten maissisiirappia sisältäviä virvoitusjuomia, leivonnaisia, makeisia, sokeroituja maitotuotteita ja muroja, esiintyy tavallista enemmän ylipainoa ja aineenvaihduntasairauksia.

Glukoosisiirapilla makeutetut elintarvikkeet aiheuttavat enemmän verensokerin heilahteluita kuin tavallisella sakkaroosilla makeutetut.

## Katso myös

*Glukoosi-fruktoosisiirappi

## Lähteet
Ille faciet

**Ille faciet** ('hän on sen tekevä') on latinankielinen lausahdus, joka perinteisesti on pantu Kaarle IX:n (1550–1611) suuhun viittaamaan poikansa, tulevan Ruotsin kuninkaan Kustaa II Aadolfin suurtekoihin. Todellisuudessa lausahdus on peräisin Johannes Locceniuksen vuodelta 1676 peräisin olevan historiateoksen *Historia Suecana* viimeisestä painoksesta, jossa se pannaan Kaarle IX:n sanomaksi, joskin se Mirkka Lappalaisen mukaan kuvaa hyvin Kaarle IX:n tilannetta ja yleisemmin 1600-luvun alun Ruotsia.

## Lähteet
Sakkaridit

**Sakkaridit**, eli sokerit jaotellaan seuraaviin:
*Monosakkaridi, kaikkein yksinkertaisin sokeri (sakkaridi). Monosakkaridit = hiilihydraattien perusyksiköitä (mono = yksi). Monosakkaridi on yhden hiiliatomisidoksen omaavien hiilihydraattien perusyksikkö. Yleisimpiä monosakkarideja ovat hedelmäsokeri eli fruktoosi, rypälesokeri eli glukoosi ja galaktoosi.
*Disakkaridit, sokerilajeja, jotka koostuvat kahden monosakkaridin osasista kaksin hiiliatomisidoksin. Disakkarideihin kuuluu mm. tavallinen sokeri eli sakkaroosi. Disakkaridi = kahdesta monosakkaridiyksiköstä muodostunut hiilihydraatti (di=kaksi; sakkaridi= sokeri). Disakkarideja ovat sakkaroosi, maltoosi ja laktoosi.
*Polysakkaridit, ryhmä erilaisia sokereita, jotka rakentuvat useiden monosakkaridien liittyessä kemiallisesti yhteen. Polysakkarideja ovat esimerkiksi selluloosa ja tärkkelys. Polysakkaridi on yhtä kuin hiilihydraatti, jossa yli 10 sokeriyksikköä sitoutuneena toisiinsa (poly= monta; sakkaridit =sokeriyksikkö). Polysakkaridit jaetaan imeytyviin (tärkkelys ja eläintärkkelys glykogeeni) ja imeytymättömiin (ravintokuitu).

Sokerit ovat hiilihydraatteja. Ravitsemustieteessä hiilihydraatit jaetaan sokereihin, tärkkelykseen ja ravintokuituun.

## Lähteet
I, Robot (videopeli)

**I, Robot** on Atarin julkaisema räiskintäpeli, joka on julkaistu vuonna  kolikkopelinä.

Pelin on kehittänyt Dave Theurer vuonna 1983. Pelistä rakennettiin 750-1&nbsp;500 kappaletta. 

Peli on ensimmäisiä kolikkopelejä, jossa käytettiin tasavarjostettuja polygoneja kolmiulotteisen grafiikan esittämiseen. Pelissä oli varsinaisen pelin lisäksi toiminto (nimeltään Doodle City), jossa pystyi piirtämään yksinkertaisilla polygonimuodoilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Pituusleikkaus

**Pituusleikkaus** on paperinvalmistuksen jälkikäsittelyvaihe, jossa paperikoneesta tulevat suuret konerullat leikataan ja kelataan kapeammiksi ja pienemmiksi asiakasrulliksi *pituusleikkurilla*. Asiakasrullien koon määrää kunkin paperintilaajan antamat tiedot siitä, minkä levyistä paperia ja minkä kokoisissa rullissa heidän painokoneessaan tai muussa paperinjalostusprosessissa (pakkauskone, kopiokone tms.) käytetään. Jos paperi toimitetaan arkkipainokonetta käyttävälle asiakkaalle, pituusleikkurilla oikeaan leveyteen leikattu paperi katkotaan vielä halutun mittaisiksi paperiarkeiksi arkituskoneessa.

Pituusleikkauksen yhteydessä poistetaan vialliset paperirainan osat ja jatketaan katkot niin että raina on yhtenäinen.

Yleisimmät pituusleikkurityypit ovat *kantotelaleikkuri* sekä *keskiörullain*. Kantotelaleikkurissa asiakasrullat muodostuvat kahden kantotelan varaan, minkä ansiosta se soveltuu isojen ja raskaiden asiakasrullien tekoon. Asiakasrullia ei voida pyörittää niiden keskiöstä, koska ne ovat vieri vieressä. Keskiörullainta käytettäessä rullat muodostuvat leikkurin molemmin puolin sijaitseville asemille. Keskiörullain eliminoi ajettavan rullan oman painon vaikutuksen rullaukseen, ja sitä käytetään erityisesti superkalanteroidun paperin (SC) ja kevytpäällysteisen paperin (LWC) pituusleikkauksessa.

Pituusleikkauksen jälkeen rullat pakataan tai arkitetaan eli leikataan arkeiksi arkituskoneessa.

## Lähteet
Leivinpyörä

**Leivinpyörä** eli **taikinapyörä** on kädensijaan akseloitu harkkoreunainen metallikiekko, jolla leikataan kaulitusta leivintaikinasta halutun kokoisia ja muotoisia paloja yksittäisiksi leivonnaisiksi. Yksinkertaisin tapa on leikata kaulittu taikinalevy ruuduiksi tai suikaleiksi läpi taikinalevyn kulkevin suorin vedoin, mutta leivinpyörällä on mahdollista leikata monimutkaisiakin kuvioita joko vapaalla kädellä tai esimerkiksi pahvista leikattua kaavaa vasten. Leivinpyörää käytetään muun muassa perinteisten tähdenmuotoisten joulutorttujen aihioiden leikkaamiseen voitaikinasta.

Leivinpyörän kaltainen keittiöväline on suorareunaisella, teräväksi hiotulla pyörällä varustettu pizzaleikkuri.

## Lähteet
Ivan Betskoi

**Ivan Ivanovitš Betskoi** (; 3. helmikuuta 1704 Tukholma, Ruotsi – 31. elokuuta 1795 Pietari) oli venäläinen hovimies, joka johti Venäjän koulutusjärjestelmän uudistamista keisarinna Katariina Suuren valtakauden alkuvuosina ja toimi Pietarin taideakatemian johtajana vuosina 1764–1794.

## Suku ja koulutus
Betskoi oli ruhtinas ja sotamarsalkka Ivan Trubetskoin avioton poika, joka syntyi Trubetskoin ollessa sotavankeudessa Ruotsissa suuren Pohjan sodan aikana. Hänen äitinsä oli ruotsalainen aatelisnainen. Aviottoman syntyperänsä vuoksi Betskoi sai sukunimekseen vain osan isänsä nimestä. Betskoi vietti pääosan nuoruudestaan ulkomailla. Hän kävi kadettikoulun Kööpenhaminassa ja palveli jonkin aikaa Tanskan ratsuväessä, mutta jätti palveluksen loukkaannuttuaan ratsastusonnettomuudessa. 

## Virkaura
Betskoi tuli vuonna 1729 Venäjän ulkoministeriön palvelukseen. Hän sai kielitaitonsa ansiosta paljon ulkomaankomennuksia ja toimi muun muassa Venäjän Pariisin-lähettilään sihteerinä. Hän oli suosiossa keisarinna Elisabetin vallan alkuvuosina, mutta siirtyi vuonna 1747 viidentoista vuoden ajaksi asumaan Ranskaan. Palattuaan Venäjälle Betskoi oli vuosina 1762–1779 Katariina Suuren yksityissihteerinä. Hän sai 1766 todellisen salaneuvoksen arvonimen.

## Toiminta koulutuksen kehittäjänä
Betskoi pyrki kehittämään Venäjän koululaitosta yleisen sivistystason nostamiseksi. Keisarinnalle vuonna 1763 esittämässään muistiossa hän ehdotti molemmille sukupuolille suunnatun laajan sisäoppilaitoksiin perustuvan opetusjärjestelmän perustamista ”uuden ihmisrodun” luomiseksi kasvatuksen avulla. Valistukseen uskonut Betskoi vastusti myös lasten ruumiillista kuritusta kouluissa. Hänen aloitteestaan perustettiin vuonna 1764 aatelisneidoille tarkoitettu Smolnan instituutti sekä monia muita oppilaitoksia. 

Vuonna 1764 Betskoista tuli Pietarin taideakatemian järjestyksessä toinen presidentti Ivan Šuvalovin jälkeen. Heti astuttuaan tehtäväänsä hän laati taideakatemialle sen ensimmäisen ohjesäännön ja perusti akatemiaan kasvattiosaston, johon otettiin viisi- ja kuusivuotiaita poikia 15 vuoden koulutusta varten. Hän pyrki lisäämään yleissivistävien aineiden opetusta taideakatemiassa. Betskoi perusti myös löytölastenkodit Moskovaan vuonna 1764 ja Pietariin vuonna 1770. Myöhempinä vuosinaan hän sokeutui ja menetti vaikutusvaltansa Katariina Suureen. Hän oli silti taideakatemian presidenttinä vuoteen 1794.

Betskoita on joskus kirjallisuudessa väitetty huhujen perusteella Katariina Suuren oikeaksi isäksi, koska hänellä oli Pariisissa oleskellessaan läheiset suhteet tämän äitiin, ruhtinatar Johanna Elisabetiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
FS Agosta (S620)

**Agosta** (runkonumero S620) oli Ranskan laivaston Agosta-luokan sukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 1. marraskuuta 1972. Se laskettiin vesille 19. lokakuuta 1974 ja valmistui 28. heinäkuuta 1977.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta 1997.

## Lähteet
*

### Viitteet
Juupajärvi (Harjavalta)

**Juupajärvi** on Satakunnassa Harjavallassa ja Ulvilassa sijaitseva järvi.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 23,6 hehtaaria, ja sen pituus on 1,2 kilometriä ja leveys 300 metriä. Se on muodostunut alavalle Kotasaarensuolle ja idässä sitä reunustaa matala harjanne. Järvessä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 2,9 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Koillisranta on pitkää loivaa mäkeä, mutta lounaisranta tasaista ja ojitettua metsäsuota. Ojat on johdettu suoraan järveen. Järven ympäröivää suota on osittain raivattu peltomaaksi. Kaksi maatilaa sijaitsee järven itärannalla, mutta rannoilla ei ole vapa-ajan asutusta. Harjavallan ja Ulvilan välinen kuntaraja seuraa järven itärantaa niin, että pieniä osia järvestä jää Ulvilan puolelle.

## Luonto
Järvi on umpeen ruohottunut ja matala, mikä viittaa voimakkaaseen rehevöitymiseen. Vesilinnuilla ei riitä tilaa uimiseen, mikä rajoittaa niiden lajimääriä, vaikka ravintoa on runsaasti tarjolla. Muuttolinnut suosivat järveä levähdyspaikkanaan ja täällä levähtää muun muassa joutsenia, kurkia, metsähanhia, sekä kahlaajia ja vesilintuja.

## Vesistösuhteita
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus&nbsp;35) Kokemäenjoen alueen&nbsp;(35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Juupajoen valuma-alue (35.147) kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven luoteisrannalla, josta saa alkunsa 4,7 kilometriä pitkä Juupajoki, joka yhtyy Harjunpäänjokeen. Järven vedenpinnan korkeus on 29,8 metriä ja Juupajoella noin 27 metriä mpy., joten laskuojalle kertyy pudotusta noin neljä metriä.

## Historiaa
Daniel Ekmanin kartoista vuodelta 1731 on kuvattu Varekselan heinäniittyjä Pitkäjärven ja Juupajärven maastoissa. Aidatuille metsäniityille ja koko Juupaojan pituudelta raivatuille niityille johti Kokemäenjoelta polku. Seutua ei tuolloin viljelty, mutta siellä kasvatettiin heinää karjaa varten. Juupajärven nimi kirjoitettiin tuolloin "Juvajerwfi". Maaherra oli antanut vuonna 1824 vuoden 1818 anomukselle päätökset, joiden nojalla järvi olisi voinut kuivata. Työ keskeytyi tai sitä ei saatettu loppuun. Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järvi vaikuttaa olevan aavistuksen verran pitempi kuin nykypäivänä, mutta mitään suurta eroa ei näy. Senaatin kartastossa, jota valmistettiin vuosina 1870–1907, järven nimi kirjoitettiin ”Ljupa jarvi” (). Kartassa järven kaakkoispuolella oli peltomaata, mutta järven kaakkoispuolella on laajoja niittyjä samoin kuin Juupajoen varsilla järven alajuoksulla.

## Lähteet
Katinhäntä (Harjavalta)

**Katinhäntä** on Satakunnassa Harjavallan Pitkäjärvellä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Järven pinta-ala on 20,5 hehtaaria, ja sen pituus on 910 metriä ja leveys 290 metriä. Se on muodostunut Pitkäjärvestä erilleen kuroutuneena matalien mäkien taakse. Järvien välissä on lisäksi laaja kosteikkoalue, jonka läpi on ruopattu kasvillisuudesta vapaa kanava. Järvessä ei ole saaria. Järven rantaviiva on 2,2 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Koillisranta päättyy metsä- ja avosuohon. Luusuan yli kulkee Pitkäjärven ja Harjavallan Pirilän yhdistävä kylätie, joka liittyy Leineperin johtavalle tielle. Järven pohjoispuolella on pari maatilaa ja peltopalstoja, mutta rannoille ei ole rakennettu loma-asutusta.

## Luonto
Järvi on umpeen ruohottunut ja matala, mikä viittaa voimakkaaseen rehevöitymiseen. Vesilinnuilla ei riitä tilaa uimiseen, mikä rajoittaa niiden lajimääriä, vaikka ravintoa on runsaasti tarjolla. Muuttolinnut suosivat järveä levähdyspaikkanaan ja täällä levähtää muun muassa joutsenia, kurkia, metsähanhia, sekä kahlaajia ja muita vesilintuja.

## Vesistösuhteita
Järvi sijaitsee Kokemäenjoen vesistössä (vesistöaluetunnus&nbsp;35) Kokemäenjoen alueen&nbsp;(35.1) Harjunpäänjoen valuma-alueella (35.14), johon Juupajoen valuma-alue (35.147) kuuluu. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 900 metriä pitkä laskuoja Pitkäjärveen. Järven vedenpinnan korkeus on noin 30 metriä mpy. ja Pitkäjärvellä sama, joten laskuojalle ei kerry pudotusta.

## Historia
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järvi oli niin pitkä kuin Pitkäjärvi ja Katinhäntä yhteensä. Laskuoja lähti kartan mukaan keskeltä. Silloinen Korven torppa sijaitsee nykyisen Järvikorven tilan kohdalla hieman etelämpänä kuin Karhusaari. 1800-luvulla järvessä oli samassa kohdassa pitkänomainen saari. Senaatin kartastossa, jota valmistettiin vuosina 1870–1907, on Katinhäntä piirretty luhtamaiseksi kosteikoksi, jonka laskuoja on johdettu Pitkäjärven puolelle. Järvenlaskussa kävi niin, että järvi katkesi ensin kahdeksi järvialtaaksi, jotka menettivät vuosikymmenissä järvimäiset piirteensä.

## Lähteet
Reima Nikkinen

**Reima Vesa Aleksanteri Nikkinen** (16. elokuuta 1944 Helsinki – 10. syyskuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen flamencotanssija ja romaniaktivisti. Hän oli flamencotanssin uranuurtaja Suomessa, tanssi flamencoa, teki koreografioita ja myös opetti.

Nikkinen opiskeli tanssia muun muassa Airi Säilän balettikoulussa ja Into Lätin johdolla. Hän opiskeli myös Espanjassa 1960-luvulla ja Suomen kansallisoopperan baletissa. Vuonna 1986 Nikkinen hyväksyttiin Suomen Tanssitaiteilijain Liiton jäseneksi. Aktiivisen esiintymisen hän lopetti 2000-luvun taitteessa, mutta hän jatkoi tanssin parissa koreografina. Vuonna 2006 Nikkiselle myönnettiin taiteilijaeläke, ja vuonna 2008 hänet nimettiin Suomen Flamencoyhdistyksen kunniajäseneksi.

Tanssin lisäksi Nikkinen opiskeli kuvataidetta Vapaassa taidekoulussa ja piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä helsinkiläisessä Galleria Pinxissä vuonna 1968. Hän myös käsikirjoitti televisiosarjoja. Vuonna 1971 Nikkinen osallistui Mustalaiskulttuurin keskuksen ja sen yhteydessä toimivan Mustalaisteatterin perustamiseen. Niiden toiminta jäi kuitenkin lyhytaikaiseksi.

Vuonna 1967 Nikkinen oli perustamassa Suomen mustalaisyhdistystä. Hän toimi yhdistyksen puheenjohtajana vuosina 1969–1975. Vuosina 1987–1992 Nikkinen oli mukana Mustalaisasiain neuvottelukunnassa.

Reima Nikkisen isä on Ferdinand Nikkinen.

## Kirjoja
* *Kultaiset korvarenkaat: Mustalaisten kulttuuri ja käsityöt.* Otava 1986.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Grönfors, Janette: Tanssitaide.  Romanit.fi.
Salaliittoteoriat Jesse Venturan johdolla

**Salaliittoteoriat Jesse Venturan johdolla** on salaliittoteorioita käsittelevä yhdysvaltalainen dokumenttisarja, jossa entinen kuvernööri ja show-painija Jesse Ventura tutkii salaliittoteorioita.

Suomessa *Salaliittoteoriat Jesse Venturan johdolla* esitettiin ensin Jim-kanavalla, mutta on kuulunut uusintoina Nelonen-kanavan ohjelmistoon.

## Salaliittoteoriat
Jesse Venturan käsittelemiä salaliitto-aiheita ovat olleet esimerkiksi Bilderberg-ryhmä, pankkien korruptiovalta, FEMA-keskitysleirit, salainen Area 51 (Alue 51), mielenohjailu, (World Trade Center) WTC-iskut, Plum Island-saaren salaiset kokeet, ilmaston lämpeneminen, lentokone-isku Pentagoniin 11. syyskuuta 2001, vesisalaliitto, David Icken salaliittoteoria maailmaa hallitsevasta muodonmuuttaja-eliitistä, John F. Kennedyn salamurha, HAARP-sääkone ja Meksikonlahden öljyonnettomuus.

## Lähteet
* JIM D: Salaliittoteoriat Jesse Venturan johdolla
Juha Peura

**Juha Kalervo Peura** (s. 24. kesäkuuta 1936 Sievi) on suomalainen islantilaisen kirjallisuuden kääntäjä.

## Suomennoksia
* Halldór Laxness : *Laulu luojan antimista*. WSOY 1974 (alkuteos *Gudsgjafabula*)
* Ólafur Jóh. Sigurdsson : *Kuovi* : satukertomus. WSOY 1978 (alkuteos *Spói*)
* Margit Eklundh : *Säästä selkäsi* ; ruots. alkuteoksesta *Spara ryggen* suom. Juha Peura ; piirrokset Lennart Elworth ym. ; valokuvat Stig Siegers ym. Kirjayhtymä, Helsinki 1980
* Njördur P. Njardvik : *Kohtaloonsa tuomitut*. Otava 1985 (alkuteos *Daudamenn*)
* Njördur P. Njardvik, Freyr Njardarson : *Piikki*. Otava 1986 (alkuteos *Ekkert mál*)
* Frída Á. Sigurdardóttir : *Kun yö kuluu*. Gummerus 1992 (alkuteos *Medan nóttin lidur*)
* Matthías Viðar Sæmundsson : *Hávamál : viikinkien viisaus*. Gudrun, Helsinki 1996
* Hallgrímur Helgason : *101 Reykjavik*. Otava 2000, 2. painos 2001
* *Joulutarinoita* ; kirj. Leena Lehtolainen, Liza Marklund, Henning Mankell ja muita kertojia ; suomentajat Katriina Savolainen ja Juha Peura. Helmi, Helsnk 2003, 2. painos 2005
* Hallgrímur Helgason : *Islannin kirjailija*. Otava 2005, 2. painos 2006 (alkuteos *Höfundur Íslands*)
* *Naurava kummitus* ; kirj. Heidi Böckman ym. ; suomentajat Katriina Savolainen, Juha Peura ja Rauna Paadar-Leivo. Tammi 2006
* Kari Nars : *[[Raha ja onni]]*. Tammi 2006, 3. painos 2008 (alkuteos *Pengar och lycka*)
* Yrsa Sigurðardóttir : *Joka toiselle kuoppaa kaivaa*. Otava 2008 (alkuteos *Sér grefur gröf*)
* Guðrún Eva Mínervudóttir : *Nukentekijä*. Athena, Jyväskylä 2010 (alkuteos *Skaparinn*)

## Lähteet
*
Collatia

**Collatia** oli antiikinaikainen kaupunki Latiumissa, noin 15 kilometriä Roomasta itään, Anienejoen ja Gabiin kaupungin välimaastossa. Sekä Vergiliuksen että Dionysioksen mukaan se oli latinalaisen Alba Longan perustama siirtokunta. Siksi on outoa, että Livius kirjoittaa sen kuuluneen alun perin sabiineille.

Tarquinius Priscuksen valtakaudella Collatia menetti itsenäisen asemansa sabiinien antauduttua roomalaisille 13. syyskuuta 585 eaa. Tarquinius perusti kaupunkiin varuskunnan ja nimitti sen kuvernööriksi veljenpoikansa Egeriuksen, joka muutti sukunimensä muotoon Collatinus nimityksen jälkeen. Myös Egeriuksen poika Tarquinius Collatinus asui Collatiassa vaimonsa Lucretian kanssa. Liviuksen mukaan kuninkaan pojan häpäistyä Lucretian kunnian kaupungista alkoi kansannousu, joka johti Rooman viimeisen etruskikuninkaan syrjäyttämiseen ja tasavallan perustamiseen 509 eaa.

Pian tämän jälkeen Collatia alkoi ilmeisesti menettää merkitystään. Ciceron elinaikana (106 eaa. – 43 eaa.) se oli enää vähäpätöinen kaupunki, jonka talot olivat jo pahoin rapistuneita. Strabonin *Geografian* (noin 7 eaa. – 23 jaa.) mukaan se oli pieni kylä, ja Pliniuksen *[[Naturalis historia]]ssa* (77 jaa.) se nimetään yhdeksi Latiumin kadonneista kaupungeista. Tämän jälkeen Collatiaa ei enää mainita historian kirjoituksissa, mutta tieto kaupungin olemassaolosta on säilynyt kaupunkiin johtaneen Via Collatinan nimessä.

Collatian tarkkaa sijaintia ei ole koskaan pystytty varmuudella osoittamaan. Uskottavimpana vaihtoehtona on pidetty Anienejoen etelärannalla kohoavaa yksinäistä kukkulaa, jonka laelle rakennettiin keskiajalla Castello di Lunghezzan linnoitus. Vuodesta 2009 lähtien tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa on kuitenkin löydetty viitteitä siitä, että Collatia olisi sijainnut Rooman esikaupunkialueella, nykyisellä La Rustican asuinalueella.

## Lähteet
Torkkupeitto

**Torkkupeitto** tai **lepopeite** on sohvalla tai sijatun vuoteen päiväpeitteen päällä otettavia päiväunia varten tarkoitettu pienehkö ja kevyt peite, joka on tarpeen tullen helposti otettavissa esiin. Aiemmin torkkupeittoina käytettiin myös villasta tehtyjä isoja, hapsureunaisia hartiahuiveja.

Torkkupeitot ovat kooltaan noin 120 × 150 cm. Halvemmissa torkkupeitoissa käytetään villan sijasta materiaalina akryyliä. Torkkupeitto on myös suosittu neulomalla itse tehtävä käsityö.

Torkkupeiton kaltainen tekstiili on myös autossa tai muualla kodin ulkopuolella käytettävä *matkahuopa*.

Vuonna 2010 kansanedustajien työhuoneisiin Eduskuntataloon hankitut torkkupeitteet herättivät kohua, kun ne maksoivat yli sata euroa kappale ja ne hankittiin ilman kilpailutusta.

## Lähteet
OF-40

**OF-40** on italialaisten OTO Melaran ja Fiatin yksinomaan vientimarkkinoille suuntaama 1970-luvulla suunniteltu taistelupanssarivaunu. Vaunu on käytössä Yhdistyneissä arabiemiirikunnissa.

## Suunnittelu
Vaunun suunnittelu alkoi vuonna 1977. Oto Malera oli vastuussa vaunun yleispiirteistä, kun taas Fiat suunnitteli sen voimanlähteen. OF-40 tuleekin näiden kahden yhtiön alkukirjaimista, kun taas 40 viittaa sen painoon tonneissa. Ulkonäöltään OF-40 muistuttaa saksalaista Leopard 1A4&nbsp;-vaunua ja siinä käytetäänkin joitakin samoja osia Leopardin kanssa. Vaunun ensimmäinen prototyyppi valmistui vuonna 1980. Yhdistyneet arabiemiirikunnat tilasi 18 OF-40-vaunua mallia Mk 1 vuonna 1981. Sittemmin maa osti vielä toiset 18 vaunua mallia Mk 2 ja kolme hinausvaunua. Maa myös päivitti vanhemmat Mk&nbsp;1&nbsp;-vaununsa Mk&nbsp;2&nbsp;-versioiksi. Vaunua testattiin Thaimaassa ja Egyptissä, ja sitä myös tarjottiin tuotettavaksi Espanjalle ja Kreikalle. Yhdistyneet arabiemiirikunnat jäi kuitenkin lopulta vaunun ainoaksi ostajaksi ja vaunun markkinointi on loppunut.

## Piirteet
Rakenteellisesti vaunu on jaettu kolmeen osaan. Ajaja on vaunun etuosassa, komentaja, ampuja ja lataaja keskellä ja moottori takana. Vaunun pääaseena toimii Oto Maleran suunnittelema 105 mm:n rihlattu panssarivaunukanuuna. Vaunuun mahtuu 57 ammusta, joista 15 on tykkitornissa valmiina käytettäviksi ja 42 ajajan vasemmalla puolella. Vaunussa on myös 7,62 mm:n tai 12,7 mm:n koaksiaalinen konekivääri, sekä toinen samanlainen tykkitornin katolla ilmatojuntaa varten. Tornin ulkopuolella on neljä savunheitintä. Vaunun voimanlähteenä toimii 10-sylinterinen MTU-monipolttoainemoottori, joka tuottaa 830 hevosvoimaa. Kaksi tuhannen litran polttoainesäiliötä on sijoitettu moottoritilan molemmille puolille.

## Versiot
*OF-40 Mk 2, olennaisena erona Galileo Avionica OG14L2A tulenhallintajärjestelmä.
*Hinauspanssarivaunu.
*Ilmatorjuntapanssarivaunu, varustettu 35 mm ilmatorjuntatykeillä, samankaltainen kuin Flakpanzer Gepard.
*Palmaria, 155 mm telatykki, perustuu OF-40:n alustalle.

## Käyttäjämaat
*, 36 OF-40 Mk 2 vaunua.

## Lähteet
Risto Lemström

**Risto Ilmari Laevuo**, sukunimi ennen vuotta 1966 *Lemström* (1. heinäkuuta 1936 Turku – 11. huhtikuuta 2020 Loppi) oli suomalainen lastenkirjailija.

Laevuo kävi kolme luokkaa oppikoulua. Hän toimi vuodesta 1955 liikkeenharjoittajana. Laevuon vanhemmat olivat edustaja Erik Johan Lemström ja Elly Johanna (o.s. Heinonen). Puoliso oli Ritva Emilia Schultz vuodesta 1962.

## Teoksia
Nimellä *Risto Lemström*:
* *Niksi-Nippe ja Pikipallo* ; kuv. Marja-Liisa Salokero. Karisto 1957

## Lähteet
*  (Arkistoitu linkki)
* Kirjasampo.fi : Risto Lemström

### Viitteet