open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Danny Trejo

**Danny Trejo** (s. 16. toukokuuta 1944 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on tullut tunnetuksi monista ”kovan tyypin” rooleistaan. Hän on elokuvaohjaaja Robert Rodriguezin serkku ja on näytellyt monissa tämän ohjaustöissä, muun muassa elokuvissa *[[Desperado (elokuva)|Desperado]]* ja *[[Hämärästä aamunkoittoon]]*. Trejo on esiintynyt myös elokuvissa *[[Pakojuna]]*, *[[Kuoleman merkki]]*, *[[Heat – ajojahti]]*, *[[Con Air – lento vapauteen]]* ja *[[xXx]]*. Hän on myös näytellyt hirviön kouluttajaa televisiosarjassa *[[The Book of Boba Fett]]*.

## Yksityiselämä
Trejon vanhemmat ovat kotoisin Meksikosta. Hän on kaksikielinen puhuen sujuvasti englantia ja espanjaa. Trejolla oli nuorena ongelmia virkavallan kanssa ja hänet tuomittiin huumeiden välittämisestä vankeuteen. San Quentinin vankilassa hänestä tuli Kalifornian osavaltion vankilanyrkkeilymestari kahdessa sarjassa.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Ääninäyttely videopeleissä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Vladimir Zworykin

**Vladimir Kosma Zworykin** (; 30. heinäkuuta (J: 17. heinäkuuta) 1889 Murom – 29. heinäkuuta 1982 Princeton, New Jersey) oli amerikanvenäläinen keksijä. Hän keksi ”ikonoskoopin”, ensimmäisen kuvaputken, mikä edisti televisioiden ja myöhemmin tietokoneiden leviämistä. Zworykin kehitti myös videokameroita, infrapunalaitteita ja elektronimikroskooppeja.

Zworykin opiskeli Pietarin teknillisessä korkeakoulussa, opettajanaan vuonna 1907 ensimmäisen katodisädeputken patentoinut Boris Rosing. Vuonna 1919 Zworykin muutti Neuvostoliitosta Yhdysvaltoihin kehittämään täyselektronista televisiojärjestelmää RCA-yhtiön laboratoriossa toisen venäläisemigrantin David Sarnoffin alaisuudessa. Zworykini ehti saada patentin vuonna 1929 esitellylle ”ikonoskoopilleen” ennen brittiläisen EMI:n patentoimaa Emitron-järjestelmää. Englannissa kuitenkin käynnistettiin ensimmäiset koelähetykset vuonna 1936, koska Yhdysvalloissa asiasta innostuttiin hitaammin. ”Pankaa tämä kaveri tekemään jotain hyödyllisempää”, kerrotaan erään RCA:n radioinsinöörin sanoneen tämän nähtyä Zworykinin kuvaputkiprototyypin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pietarsaaren vaakuna

**Pietarsaaren kunnanvaakuna** on Pietarsaaren kaupungin virallinen tunnus. Se on saanut aiheensa vuoden 1653 kaupunginsinetistä, jonka aihe on puolestaan osa Jakob De la Gardien vaakunaa. De la Gardiella oli läänitys kuninkaankartanon mailla Pietarsaaren pitäjässä, jolle hänen leskensä Ebba Brahe perusti pian miehensä kuoleman jälkeen kaupungin. Kaupunki nimettiin kuolleen puolison muistoksi *Jakobstadiksi*. 

Vaakunan on piirtänyt uudelleen vanhan kaupunginvaakunan mukaan lähes muutoksitta Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 28. joulukuuta 1957. Vaakunan selitys on ”kultakentässä sininen, aaltokoroinen tyviö, josta nousee punainen torni; tornista nousee sininen, punavaruksinen leijona, päässään punainen kruunu, häntä kaksihaarainen; leijona pitää oikeassa kämmenessään sinistä, punakahvaista, iskuun kohotettua miekkaa”. 

Pietarsaaren vaakuna on ainoa Suomen kunnanvaakunoista, jossa esiintyy valtion vaakunan tapaan leijona.
Tiedosto:De la Gardie.jpg|De la Gardie -suvun vaakuna. Pietarsaaren vaakunaan päätynyt aihe vaakunan kolmannessa ja kuudennessa kentässä.
Tiedosto:Pietarsaari sinetti 1653.jpg|Pietarsaaren sinetti vuodelta 1653.
Tiedosto:Von Koehne Pietarsaari.jpg|Bernhard von Köhnen hylätty ehdotus Pietarsaaren vaakunaksi vuodelta 1861. Kolkka viittaa kaupungin sijaintiin Vaasan läänissä.
Tiedosto:Pietarsaari vaakuna 1892.jpg|Pietarsaaren vaakuna vuodelta 1892.
Tiedosto:Stamp of Finland - 1952 - Colnect 46158 - 300th Anniversary Pietarsaari Jakobstad - Coat of Arms.jpeg|Pietarsaaren vaakuna vuoden 1952 postimerkissä.


## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla
;Kirjallisuutta venäjäksi
* Бойко Дм. А. *Геральдика Великого Княжества Финляндского*. – Запорожье, 2013.
Buzz (lentoyhtiö)

**Buzz** oli Euroopan sisäisiä lentoja operoinut halpalentoyhtiö. Sen kotikenttänä toimi Lontoon Stanstedin lentoasema. Buzz oli ensimmäinen Suomeen liikennöinyt halpalentoyhtiö, sillä se lensi Lontoosta Helsinkiin vuosina 2000-2002. Lennot loppuivat, koska Buzz löysi Ranskasta kannattavampia reittejä, joille se siirsi lentokalustoaan.

## Historia
Lentoyhtiö perustettiin vuonna 1999 ja se lensi ensimmäisen lentonsa 4. tammikuuta 2000. Perustajana toimi KLM, joka loi yhtiön tytäryhtiöksi KLM uk:lle. Yhtiö luotiin, jotta KLM voisi kilpailla muiden halpalentoyhtiöiden, kuten Easyjetin ja Ryanairin kanssa. Yhtiön ensimmäisinä lentokoneina toimivat kahdeksan KLM UK:lta saatua BAe 146 -konetta. Hieman tämän jälkeen se sai käyttöönsä myös kaksi Dba:lta vuokrattua Boeing 737 -lentokonetta. Myöhemmin yhtiö vuokrasi vielä kuusi Boeing 737 -konetta. 31. tammikuuta 2003 KLM ilmoitti aikeistaan myydä Buzz Ryanairille noin 20 miljoonalla eurolla. Kauppa toteutettiin 10. huhtikuuta 2003. Ryanair teki Buzzista oman tytäryhtiön, jonka nimeksi se antoi **Buzz Stansted**. Syyskuussa 2004 Ryanair päätti sulauttaa Buzz Stanstedin itseensä. Buzz Stansted lensi viimeiset lentonsa 31. lokakuuta 2004. Ryanair kuitenkin otti Buzz-brändin uudelleen käyttöön vuonna 2019, kun vuonna 2017 perustetun Ryanair Sunin nimeksi vaihdettiin Buzz.

## Kohteet
Ohessa on Buzzin kohteet vuoden 2003 alussa.

*Espanja
**Jerez de la Frontera
**Málaga

*Hollanti
**Amsterdam

*Iso-Britannia
**Belfast
**Bournemouth
**Lontoo

*Ranska
**Bergerac (Dordogne)
**Bordeaux
**Brest
**Caen
**Chambéry
**Dijon
**Grenoble
**La Rochelle
**Limoges
**Marseille
**Murcia
**Pariisi
**Poitiers
**Toulon
**Toulouse
**Tours

*Saksa
**Berliini 
**Düsseldorf
**Frankfurt

*Sveitsi
**Genova

## Laivasto
Toimintansa aikana Buzz käytti seuraavia lentokoneita:

* 10 BAe 146-300
* 9 Boeing 737-300

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Buzz
* Buzz
Raamatullinen vuosi

**Raamatullinen vuosi** (*The Year of Living Biblically*) on yhdysvaltalaisen A. J. Jacobsin päiväkirjamuotoinen teos hänen yrityksestään noudattaa vuoden ajan jokaista Raamatun käskyä. Kirjan alaotsikkona on *Yhden miehen nöyrä yritys noudattaa Raamattua mahdollisimman kirjaimellisesti*. Jacobs aloittaa projektinsa lukemalla Raamatun läpi ja kirjaamalla ylös kaikki käskyt ja ohjeet. Tästä kertyy yli seitsemänsataa sääntöä sisältävä lista. 

Jacobs on juutalainen, mutta hänen perheensä ei ollut erityisen uskonnollinen. Päästäkseen selvyyteen käskyjen tarkoituksesta ja toteuttamistavoista Jacobs lukee Raamatun tulkintaa käsitteleviä kirjoja sekä keskustelee aiheesta useiden asiantuntijoiden ja erilaisiin uskonnollisiin suuntauksiin kuuluvien ihmisten kanssa. Hän tapaa muiden muassa juutalaisia rabbeja, kristittyjä, kreationisteja sekä Jehovan todistajan. Monien käskyjen kohdalla on pohdittava, onko niitä tarkoitus noudattaa kirjaimellisesti vai ovatko ne vertauskuvallisia.

Useat Raamatun käskyt ja niiden toteuttaminen aiheuttavat hämmennystä sekä Jacobsissa että hänen lähipiirissään. Jacobs muun muassa antaa partansa kasvaa vapaasti koko vuoden ajan, koska partaa ei saa turmella leikkaamalla sen reunaa. Lisäksi hän tarkistuttaa vaatekaappinsa sisällön, ettei käyttäisi sekakuiduista tehtyjä vaatteita sekä hankkii kymmenenkielisen harpun ja puhaltaa torveen jokaisen kuukauden alussa. Ulkoisten seikkojen lisäksi Jacobsin on kiinnitettävä paljon huomiota omiin ajatuksiinsa ja sanoihinsa. Pienet valkoiset valheet lipsahtava suusta yllättävän helposti.

Joitain uskontojen ja ajatussuuntien edustajia, joita Jacobs tapasi kirjaa varten:

* Amissit
* Kreationisti
* Juutalainen Rabbi
* Jehovan todistaja
* Hasidi-juutalainen
* Ateisti
* Negevissä asuva beduiini
* Samarialainen
* Fundamentalisti
* Kristitty homoseksuaali
* Käärmeitä käsitteleviä kristittyjä

## Elokuva
Kirjasta tehtävä elokuva on jäänyt "valmisteilla"-asteelle. Sen tuottaa Paramount Pictures Brad Pittin Plan B Entertainment-tuotantoyhtiö ja ohjaa Julian Farino.

## Lähteet
Devínin linna

**Devínin linna** (, , ) on linna Devínissä Bratislavassa Slovakiassa. Linna sijaitsee strategisella paikalla kallion rinteellä Tonavan ja Moravan jokien yhtymäkohdassa Slovakian ja Itävallan vastaisella rajalla.  

Jokien yhtymäkohdassa on ollut linnoitus esihistorialliselta ajalta asti. Se oli osa Rooman valtakunnan rajaa kelttien valtakaudella ajanlaskun ensimmäisinä vuosisatoina. Napoleonin joukot tuhosivat linnan vuonna 1809.

## Kuvia alueelta

 Kuva:Bratislava, Devín, opevnění hradu.jpg|
 Kuva:Castle Devin - confluence of Dunaj and Morava.JPG|
 Kuva:Castle Devin - look from path.JPG|
 Kuva:Devincastlestatues002.jpg|
 Kuva:Slovakia-Devin castle5.JPG|
 Kuva:Hrad Devín - severní vnější hradba s bránou do vnějšího hradního areálu.jpg|
 Kuva:Castle Devin - walls and river.JPG|
 Kuva:Castle Devin - inside yard.JPG|


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Devín linna castles.sk sivustolla
Isoelektronisuus

**Isoelektronisuus** tarkoittaa samaa määrää valenssielektroneja rakenteeltaan samanlaisilla (eng. *isostructural*) aineilla.

## Esimerkkejä

*Metaani CH4 ja ammonium-ioni NH4+ ovat isoelektronisia. 
*CO, N<sub>2</sub> ja NO+ ovat isoelektronisia. 
*CH2=C=O ja CH2=N=N ovat isoelektronisia.

Mutta:
*CH3COCH3 ja CH3N=NCH3 eivät ole isoelektronisia poikkeavan rakenteen vuoksi, vaikka niillä onkin sama määrä valenssielektroneja.

## Lähteet
HK Sininen Lenkki

**HK Sininen Lenkki** on HKFoods Oyj:n valmistama lenkkimakkara. Sinistä lenkkiä on valmistettu vuodesta 1963 lähtien. Perinteisen lenkkimakkaran lisäksi sitä saa myös kevytversiona, jossa on rasvaa 10 % (perinteisessä 18 g). Sinistä on myös ollut saatavana muun muassa juustotäytteisenä, kuorettomana, leikkelesiivuina ja jättilenkkinä. Keskeinen osa Sinisen lenkin kehittelyssä oli makkaramestari, lihateollisuusteknikko Urho Hirvosella.

Helsingin Kauppiaat alkoi vuonna 1963 merkitä makkaran Naturin-keinosuolta olevaan kuoreen sinisellä värillä valmistajan tunnuksen ja sanan *lenkkimakkara*. Merkinnät johtuivat elintarvikeasetuksen vaatimuksista. Yhtiön toiseen tuotteeseen painettiin punaisella *kiuaslenkki*. Nimitykset sininen ja punainen kulkeutuivat nopeasti kuluttajien käyttöön. 1960-luvulla Sinisen Lenkin raaka-aineena käytettiin nautaa ja hevosta.

Vuodesta 1973 lähtien Sininen Lenkki pakattiin tyhjiöpakkaukseen. Painatus siirrettiin kuoresta pakkauksen päälle, jossa luki nyt Sininen.

Nimi Sininen Lenkki hyväksyttiin tavaramerkiksi Patentti- ja rekisterihallituksessa peräti neljä vuotta kestäneen käsittelyn jälkeen syksyllä 1980. Punaista ei rekisteröity tavaramerkiksi, vaan tuote poistui markkinoilta 1980-luvun alussa.

Sinistä lenkkiä on myyty yli 400 miljoonaa pakettia. Nykypäivänä sitä ostetaan noin 22 000 pakkausta vuorokaudessa.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Sininen.fi
Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1907

**Epäviralliset [[painin Euroopan-mestaruuskilpailut]] 1907** järjestettiin pelkästään kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdella eri paikkakunnalla: Kööpenhaminassa, Tanskassa huhtikuun alussa sekä Itävallan Wienissä syyskuussa. Kööpenhaminassa erillisiä painoluokkia oli kolme. Wienissä painittiin vain avoimessa sarjassa.

## Kreikkalais-roomalainen paini (Kööpenhamina)
### Mitalistit

### Mitalitaulukko

## Kreikkalais-roomalainen paini (Wien)
### Mitalistit

### Mitalitaulukko

## Lähteet
*FILA:n tietokanta
Epäviralliset painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1909

**Epäviralliset [[painin Euroopan-mestaruuskilpailut]] 1909** järjestettiin pelkästään kreikkalais-roomalaisessa painissa kahdella eri paikkakunnalla: Malmössä, Ruotsissa helmikuun lopussa sekä Saksan Dresdenissä syyskuussa. Malmössä erillisiä painoluokkia oli neljä, mutta painorajoissa on ristiriitoja lähteestä riippuen. Dresdenissä painittiin neljässä sarjassa.

## Kreikkalais-roomalainen paini (Malmö)
### Mitalistit

### Mitalitaulukko

## Kreikkalais-roomalainen paini (Dresden)
### Mitalistit

### Mitalitaulukko

## Lähteet
*FILA:n tietokanta 

### Viitteet
Jälkisuiset

**Jälkisuiset** eli *deuterostomit* (Deuterostomia) on eläinkuntaan kuuluva yläjakso. Jälkisuiset on alkusuisten eli protostomien sisarryhmä kaksikylkissymmetristen eläinten (Bilateria) joukossa. 

Jälkisuisten ja alkusuisten perimmäinen erottelu perustuu alkionkehitykseen. Molemmissa ryhmissä hedelmöittynyt munasolu ensin kehittyy ontoksi solupalloksi, blastulaksi. Alkusuisilla ensimmäinen tähän palloon muodostuva ruumiinaukko (blastopori) kehittyy eläimen suuksi. Jälkisuisilla siitä tulee peräaukko, ja suu muodostuu sekundäärisesti alkusuolen muodostamasta toisesta aukosta. 
 
Jälkisuisiin kuuluu kolme nykyisin elävää pääjaksoa:
*Selkäjänteiset (Chordata) (mm. selkärankaiset, suikulaiset, vaippaeläimet)
*Piikkinahkaiset (Echinodermata) (meritähdet, merisiilit, merimakkarat ym.)
*Esiselkäjänteiset (Hemichordata) (terhomadot, mahdollisesti (fossiiliset) graptoliitit)

Valtaosa eläinkunnan pääjaksoista on alkusuisia.

## Aiheesta muualla
* ITIS: Deuterostomia 
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Deuterostomia, deuterostomes 
* National Center for Biotechnology Information (NCBI): Deuterostomia, taxonomy
Jouni Palander

**Jouni Palander** (1945/1946 – 10. toukokuuta 2009 Tornio) oli suomalainen alppihiihtovalmentaja. Hänet tunnetaan parhaiten poikansa Kalle Palanderin valmentajana; tämä saavutti pujottelun maailmanmestaruuden 1999. Lisäksi Jouni Palander valmensi muun muassa Rukan alppilukiolaisia. Hän kuoli 63-vuotiaana keuhkosyöpään.

Jouni Palander palkittiin vuonna 2003 miesten yksilölajien Vuoden valmentajana. Opetusministeriö myönsi hänelle liikuntakulttuurin ja urheilun kultaisen ansioristin 2007.

## Lähteet
Raymond Gravel

**Raymond Gravel** (4. marraskuuta 1952 Saint-Damien-de-Brandon, Québec – 11. elokuuta 2014 Lanaudière, Québec) oli kiistelty kanadalainen katolisen kirkon pappi ja poliitikko. Hän tuli valituksi maansa parlamentin jäseneksi vuonna 2006 edeltäjänsä Benoît Sauvageaun kuoltua. Tämä onnistui vain erityisluvalla, sillä tavallisesti katolisten pappien ei anneta toimia politiikassa. Myöhemmin Vatikaani totesikin, että Gravelin oli valittava joko pappeus tai politiikka, ja Gravel valitsi pappeuden hyväksi. Hän ei ollut uudelleen ehdolla parlamentin jäseneksi vuoden 2008 vaaleissa. 

Gravel edusti parlamentissa Bloc Québécois -puoluetta ja québeciläistä Repentignyn vaalipiiriä. Aluksi häntä pidettiin abortin kannattajana, mutta myöhemmin hän itse totesi vastustavansa aborttia. Abortin kriminalisointia hän ei kuitenkaan kannattanut, koska ei katsonut sen ratkaisevan ongelmia. Hän kannatti homojen oikeuksia ja vastusti muun muassa kirkon kantaa homoliittoja vastaan. Kenties vielä enemmän kohua herätti se, että Gravel oli ennen pappeuttaan toiminut miesprostituoituna ja baarimikkona.

Pappisseminaariin Gravel meni vasta 32-vuotiaana. Aluksi tiedotusvälineet pitivät häntä julkihomona, mutta myöhemmin Gravel itse kiisti tämän.

Vuonna 2005 Gravel väitti haastattelussa, että useimmat papit eivät eläneet selibaatissa ja että puolet Québecin papeista oli homoja. 

Gravel kuoli keuhkosyöpään 61-vuotiaana 11. elokuuta 2014.

## Lähteet
* http://www2.parl.gc.ca/Parlinfo/Files/Parliamentarian.aspx?Item=066e57c2-4f0d-4e3f-a6bc-eb57268f68df&Language=E&Section=FederalExperience
* http://www.thefreelibrary.com/Fr.+Raymond+Gravel+elected+to+Parliament-a0157361626
* http://dev.annunciation-ottawa.org/index.php?Itemid=100&id=470&option=com_content&task=view
* https://web.archive.org/web/20080923084754/http://www.cbc.ca/canada/montreal/story/2008/09/03/mtl-raymondgravel0903.html#articlecomments
* http://www.catholicculture.org/commentary/otr.cfm?id=3865
* http://catholicinsight.com/online/controversy/article_689.shtml 

### Viitteet
Rauno Korpinen

**Rauno Ensio Korpinen** (9. kesäkuuta 1930 Impilahti – 20. helmikuuta 1988 Oulu) oli suomalainen poliitikko ja opettaja. Korpinen toimi SKDL:n kansanedustajana vuosina 1972–1975. Hän vaikutti myös Suomussalmen kunnanvaltuustossa ja Kainuun maakuntaliiton hallituksen puheenjohtajana.

Korpinen valittiin kansanedustajaksi Oulun läänin vaalipiiristä. Eduskunnassa hän kuului lakivaliokuntaan.

Vaaleissa 1968 Korpinen valittiin presidentin valitsijamieheksi.

Korpisen ensimmäinen puoliso oli Anneli Eskelinen (1952–1975). Vuonna 1975 Korpinen avioitui kansanedustaja Anna-Liisa Tiekson kanssa.

## Lähteet
Estadio Municipal de Chapín

**Estadio Municipal de Chapín** on stadion Jerez de la Fronterassa Espanjassa. Pääosin sitä käytetään jalkapallossa, kun Xerez CD pelaa sillä kotiottelunsa. Stadion on rakennettu vuonna 1988 ja sen kapasiteetti on 20&nbsp;724. Ensimmäinen ottelu stadionilla käytiin Xerezin ja Real Madridin välillä.

Stadionilla on käyty vuosien saatossa myös erilaisia yleisurheilutapahtumia sekä ratsastuksen maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2002. Osa vuoden 2009 Peace Cupin otteluista pelattiin Chapínilla.

## Aiheesta muualla

* Stadionin esittely Xerez CD:n sivustolla
Miguel Ángel

**Miguel Ángel Lozano Ayala**, yleensä vain **Miguel Ángel** (s. 16. syyskuuta 1978, Sabadell, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

## Ura
Miguel Ángel aloitti uransa kotikaupunkinsa joukkueesta Sabadellista. Vuonna 1996 hän siirtyi Barcelonan juniorijoukkueeseen. Vuosien 1997–1999 aikana hän pelasi Barcelonan reservijoukkueessa. Edustusjoukkueessa hän ei ole kuitenkaan pelannut koskaan.

Vuonna 1999 Miguel Ángel siirtyi Levanteen, jossa hän pelasi seuraavat kaksi kautta. Kaudeksi 2001–2002 hän siirtyi Málagaan, jossa hän nousi joukkueen luottopelaajaksi. Neljän kauden aikana hän teki muun muassa seitsemän liigamaalia ja voitti Intertoto Cupin vuonna 2002.

Kaudeksi 2005–2006 hän siirtyi Real Betisiin 2 miljoonan euron siirtosummalla. Sopimus oli pituudeltaan viisivuotinen. Ensimmäisellä kaudellaan hän loukkaantui, saaden polven nivelside vamman Mestarien liiga -ottelussa englantilaista Chelseaa vastaan.

Heinäkuussa 2007 Miguel Ángel palasi Levanteen, pelaten kauden 2007–2008 lainasopimuksella. Kauden jälkeen hän vapautui sopimuksestaan ja siirtyi pääsarjaan nouseesseen Málagaan. Kaudeksi 2009–2010 hänet lainattiin Gimnàsticiin. Kesällä 2010 hänet vapautettiin sopimuksestaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Profiili BDFutbol -sivustolla
Kiehkuraärviä

**Kiehkuraärviä** (*Myriophyllum verticillatum*) on ärviäkasveihin kuuluva monivuotinen uposkasvilaji. Sitä kasvaa matalassa vedessä sekä murtovesilahdissa. Kiehkuraärviän varsi on vihertävä ja sen kiehkurat ovat yleensä viisilehtisiä. Sen lehtien väri vaihtelee tummanvihreästä rusehtavaan. Kiehkuraärviän kukat ovat pieniä ja sen kukkien tukilehdet ovat pitkiä ja pariliuskaisia. Kiehkuraärviää esiintyy Suomessa melko harvinaisena Lapin eteläpuolella sekä muista Pohjoismaista Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa.

## Lähteet
* Bo Mossberg, Lennart Stenberg, Maastokasvio, 2007, Värnamo, Tammi, suomeksi toimittanut Seppo Vuokko, sivu 138

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Kiehkuraärviä – ''Myriophyllum verticillatum''
* Encyclopedia of Life: ''Myriophyllum verticillatum''
Tommi Rautiainen

**Tommi Rautiainen** on suomalainen rumpali. Hän aloitti rumpujensoiton vuonna 1980. Risto Skrikberg toimi hänen ensimmäisenä opettajanaan aina vuoteen 1986, jolloin hän siirtyi Tampereen konservatorioon Esko Vuorisen oppilaaksi. Ylioppilaskirjoitusten ja armeijan jälkeen Rautiainen opiskeli rumpujensoittoa vuosina 1991–1994 New Yorkissa Manhattan School of Musicissa opettajinaan John Riley, Justin DiCioccio ja Chris Lamb.

Vuonna 2006 Tommi Rautiaiselta ilmestyi *Groove In* -rumpukirja.

Rautiainen käyttää Paiste-, SAARI-Rummut, Vic Firth- sekä Audix-tuotteita.

## Lähteet
Tallinnan laululava

**Tallinnan laululava** () on arkkitehti Alar Kotlin suunnittelema rakennus Viron pääkaupungissa Tallinnassa. Se sijaitsee Tallinnan Laulukentällä (vir. *Tallinna Lauluväljak*), Piritan kaupunginosassa Vana–Narva-maantien varrella, noin 3,5 kilometriä Tallinnan vanhankaupungin keskustasta itään. Lavan suurin säännöllinen tapahtuma ovat Tallinnan laulujuhlat, jotka pidetään joka viides vuosi, viimeksi 3.–6. heinäkuuta 2025, myöhästyen vuodella koronapandemian seurauksena. Nykyinen, järjestyksessään toinen lava valmistui vuoden 1960 laulujuhlia varten. Nykyisen lavan akustiikkaa arvostetaan huomattavasti. Laululavan kiinteistö on arkkitehtonisesti erittäin arvokas, ja se on Tallinnan ensimmäinen toisen maailmansodan jälkeinen moderni rakennus.

Lavalle mahtuu 15&nbsp;000 laulajaa. Lava voi toimia myös katsomona, jolloin esiintyjät esiintyvät lavan edessä. Yleisöä paikalle mahtuu 100&nbsp;000 henkeä. Lavan vieressä on 42 metriä korkea ja vuonna 2010 remontoitu torni, joka toimii näkötornina. Sen tuliuurnaan sytytetään tuli aina laulujuhlien ajaksi. Laululavalla ei ole pysyviä istumapaikkoja. Valtaosassa kesäkonserteista on vain seisoma-alueita, mutta joissakin konserteissa voi olla esimerkiksi pyörätuolipaikkoja.

Lavan viereen tornin vastakkaiselle puolelle valmistui uusi vierailukeskus vuonna 2021. Tallinnan Laulukentän puisto on avattu vierailijoille kaikkina vuodenaikoina, ja paikalla voi esimerkiksi pelata frisbeegolfia. Puistoalueella on nähtävyyksiä kuten ääniveistos Cromatico ja Gustav Ernesaksan patsas, joka ovat veistäneet Ekke Väli ja Vello Lillemets. Rinteessä on Aste-paviljonki, josta voi katsella näkymiä Tallinnanlahdelle ja ympäristöön.

Laululava on Viron laulavan vallankumouksen keskeisiä syntypaikkoja. Kesällä 1988 jopa yli 300&nbsp;000 virolaista kokoontui Laulavalle Eestimaa laul -tapahtumaan laulamaan kansallislauluja, jotka olivat tuolloin kiellettyjä. Paikalla oli siis yli neljännes koko Viron väestöstä.

Laululavalla on pidetty suuria tähtikonsertteja: siellä ovat esiintyneet muun muassa Michael Jackson, Tina Turner, 50 Cent, David Guetta, Metallica, Madonna sekä The Rolling Stones, ja siellä on pidetty myös tanssifestivaali The Sundance Festival.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Lauluväljak – Laululavan viralliset sivut
Gustaf Fincke

**Gustaf Gödekenpoika Fincke** eli Kustaa Gödikinpoika Fincke (1510-luku – 2. joulukuuta 1566, Kemiö) oli suomalainen hallintomies ja Suomen käskynhaltija 1561–1563. Ensimmäinen maininta hänestä on vuodelta 1531, jolloin hän oli Kustaa Vaasan hovissa. Hän tappoi Kööpenhaminassa 1533 Kristoffer Båk -nimisen miehen ja Kustaa Vaasa pelasti hänet vankilasta maksamalla sadan kultatalarin sakon. Tämä sitoi Fincken Kustaa Vaasan palvelukseen.

Vuodesta 1538 lähtien Fincke alkoi saada luottamustehtäviä perehdyttyään Saksasta Ruotsiin kutsuttujen neuvonantajien hallinto-oppeihin. Vuonna 1540 kuningas lähetti hänet Suomeen palauttamaan sotaväen järjestykseen ja maksamaan sen palkat. Hänet nimitettiin 1542 yhdeksi Tukholman linnan päälliköistä juuri Dacken kapinan aikoihin. Palkkiokseen hän sai läänityksen Varsinais-Suomesta Uudenkirkon pitäjästä.

Vuonna 1545 Fincke avioitui Märta Stenintytär Illen kanssa ja muutti Suomeen. Samana vuonna hänet nimitettiin Viipurin linnan päällikön Måns Nilsinpojan apulaiseksi, jolloin hän pääsi perehtymään Suomen itäosien puolustukseen. Fincke osoittautui kyvykkääksi ja sai 1547 ylennyksen Olavinlinnan päälliköksi. Savon hallinnollisena johtajana hän edisti erämaiden asuttamista ylimpänä organisaattorina. Tavinsalmen asutuksen vakiinnuttua savolaisten uudisasutus suuntautui Oulujärven seudulle sekä Hämeen ja Pohjanmaan takamaille.

Erämaiden asuttaminen katkeroitti hämäläisiä ja johti väkivaltaan. Fincke kukisti vastustuksen hankkimalla kuninkaalta Hollolan kihlakunnan tuomarinviran. Vuosien 1555–1557 Venäjän-sodassa hän valvoi menestyksekkäästi maakuntansa turvallisuutta, organisoi hyökkäyksiä Venäjälle ja solmi hallintoalueensa osalta aselevon ennen virallista aselepoa. Syksyllä 1561 Fincke oli muutaman kuukauden Viron käskynhaltijana, mutta saman vuoden lokakuussa hänestä tuli koko Suomen käskynhaltija kuolemaansa saakka. Tämä virka vaati tahdikkuutta, sillä nimityksen myötä Juhana-herttua menetti asemansa herttuakunnassaan.

Fincke ja valtaneuvos Bengt Gylta lähetettiin 1563 Venäjälle neuvottelemaan tsaarin hyväksynnästä Ruotsin valloituksille Liivinmaalla. Neuvottelut päättyivät tuloksettomina ja Fincke palasi keväällä hoitamaan Suomen käskynhaltijan tointaan. Hän kuoli maatilallaan Kemiössä ja hänet on haudattu Kemiön kirkkoon. Gustaf Fincken poikia olivat Gödik Fincke ja Sten Fincke.

## Lähteet
* *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
*
Dmitri Gulia

**Dmitri Iosifovitš Gulia** (, abhaasiksi Дырмит Иасыф-иҧа Гәлиа tai Гач Урыс-иҧа Гәлиа; 21. helmikuuta 1874 nykyisen Abhasian Gulrypšin piirin Uartšan kylä – 7. huhtikuuta 1960 Agudzerin kylä, Abhasia) oli abhasialainen kirjailija ja kulttuurivaikuttaja.

Dmitri Gulia syntyi köyhään maanviljelijäperheeseen. Hän opiskeli Gorin opettajaseminaarissa ja työskenteli sen jälkeen opettajana. Vuonna 1892 hän laati K. D. Matšavarianin kanssa kirjaimiston abhaasin kieltä varten. Vuonna 1921 hän perusti ensimmäisen abhasialaisen teatteriryhmän. Hän toimi myös ensimmäisen abhaasinkielisen lehden *[[Apsny]]* (”Abhasia”) toimittajana.

Gulian ensimmäinen runokokoelma ilmestyi vuonna 1912. Vuonna 1919 hän kirjoitti ensimmäisen abhaasinkielisen novellin ”Vieraan taivaan alla”. Neuvostoaikana hän tuotti paljon kansalaislyriikkaa. Romaanissa *Kamatšitš* (1940) hän kuvaa abhaasien elämää tsaarin vallan aikana. Gulia on laatinut myös oppikirjoja sekä abhaasien historiaa, kieltä ja kulttuuria käsitteleviä tutkimuksia. Hän liittyi NKP:hen vuonna 1955, toimi Neuvostoliiton korkeimman neuvoston edustajana ja sai Leninin kunniamerkin. Abhasian kansanrunoilijan arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1937. Kirjailija on haudattu Suhumin keskustaan.

## Lähteet
* 
*
Gödik Fincke

**Gödik Gustafinpoika Fincke** (n. 1546 Lammi – 1617 Ulvila) oli suomalainen aatelinen ja Savonlinnan linnaläänin käskynhaltija. Fincke vietti suuren osan lapsuuttaan Olavinlinnassa, jonka päällikkönä hänen isänsä Gustaf Fincke toimi 1547–1563. Fincke haavoittui vuonna 1573 Koluveren linnan luona Läänemaalla käydyssä taistelussa, jonka jälkeen hän joutui jättämään asepalveluksen ja siirtymään hallintotehtäviin.

## Virkaura
Vuosina 1580–1581 Fincke oli Suomessa hallintotehtävissä huolehtien sotaväen muonittamisesta. Vuonna 1582 hänet nimitettiin Savonlinnan läänin käskynhaltijaksi. Savolaisten ja Käkisalmen läänin ortodoksien rajakiistat eivät laantuneet aselepojen aikana, vaan Fincke joutui 1595 tarkistamaan rajan kulkua yhdessä kolmen muun hallintomiehen kanssa. Tämäkään ei saanut rajariitoja tyystin loppumaan.

Fincke oli kotonaan Lammin Porkkalan kartanossa 1596, kun pohjalaiset aloittivat nuijasodan. Hän kiirehti Savonlinnaan ja joutui toteamaan, kuinka Savossakin innostuttiin nuijamiesten asiasta. Fincke ei vähäisine sotaväkineen pystynyt taltuttamaan kapinoivia savolaisia, vaan pyysi apua Viipurista ja Käkisalmesta. Paikalle saapunut Pietari Paavalinpoika Juustenin johtama apujoukko kukisti kapinalliset ja hoiti teloitukset. Fincke käytti itse voimakeinoja mieluummin mielipiteenmuokkausta ja vannotutti uskollisuudenvaloja Sigismundille.

Sigismundin ja Kaarlen valtataistelussa Fincke toimi varovaisesti. Kaarle-herttuan voitettua Stångebron taistelun vuonna 1598, valtataistelun tulos alkoi näyttää selvältä. Savonlinna oli Sigismundia kannattaneiden kuningasmielisten viimeinen linnake, jonne Gödikin veli Sten Finckekin pakeni. Kaarlen tultua joukkoineen Suomeen vuonna 1599 Gödik luovutti Savonlinnan taisteluitta herttualle ja menetti virkansa. Sten Fincke puolestaan mestattiin Turun verilöylyssä. Kaarle antoi kuitenkin Finckelle hallintotehtäviä jo 1601 ja vuotta myöhemmin hän antoi kuninkaalle uskollisuudenvakuutuksen.

## Viimeiset elinvuodet
Fincken uran loppuvaiheesta ei ole säilynyt paljoakaan tietoja, mutta vuonna 1612 hänen mainitaan olleen iäkäs ja halvaantunut. Fincke eli viimeiset vuotensa Ulvilassa sijainneessa Sunniemen kartanossa. Hänet on haudattu yhdessä puolisonsa Elisabeth Boijen kanssa Ulvilan kirkkoon. Pariskunnan hautapaadet ovat nähtävillä kirkon asehuoneessa.

## Lähteet
* *Uusi tietosanakirja,* Tietosanakirja oy 1960–1966.
* Suomen kansallisbiografia.

### Viitteet
Bahia-luokka (risteilijä)

**Bahia-luokka** oli Brasilian laivaston kahden tiedusteluristeilijän muodostama alusluokka. Siihen kuuluivat *[[Bahia (1909)|Bahia]]* ja *[[Rio Grande do Sul (1909)|Rio Grande do Sul]]*.

## Hankinta
Luokan alusten tilaus valtuutettiin 1904 laivasto-ohjelmassa, joka muutamaa vuotta myöhemmin toteuduttuaan modernisoi Brasilian laivaston ajan hengen mukaiseksi. Tilaussopimuksen voitti Armsrong Whitworth Elswickistä. Alusten propulsiojärjestelmät tilattiin Vickersiltä. Laivat olivat rakenteeltaan modernisoituja Britannian kuninkaalliselle laivastolle 1905 valmistuneita Adventure-luokan risteilijöitä.

## Propulsiojärjestelmä
Aluksiin asennettiin uudet kolmivaiheiset Parsons-turbiinit, jotka tuottivat 18&nbsp;000 hevosvoimaa. Näin alusten huippunopeudeksi saatiin 26,5 solmua. Koeajoissa todettiin *Bahian* saavuttavan 21&nbsp;000 hevosvoimalla 27,02 solmua ja *Rio Grande do Sulin* peräti 27,41 solmua. Hiilikoneilla nopeuden ylläpitäminen oli kuitenkin risteillessä mahdotonta.

## Aseistus
Alusten aseistukseksi asennettiin kymmenen 4,7 tuuman (102 millimetrin) Elswickin 50 kaliiperin BL () tykkiä, jotka käyttivät 45 naulan kranaatteja. Tykit asennettiin yksittäin kilvellisiin kasematteihin. Tykeistä sijoitettiin kaksi eteen ja kaksi taakse ja loput laidoille. Alusten aseistuksen täydensivät kuusi kolmen naulan tykkiä ja kaksi 18 tuuman torpedoputkea.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Etelä-Suomen Kaukopuhelin

**Etelä-Suomen Kaukopuhelin Osakeyhtiö** (*Södra Finlands Interurbana Telefonaktiebolag*) oli vuosina 1892–1935 toiminut suomalainen puhelinyhtiö, joka omisti kaukopuhelinverkon Etelä-Suomessa. Yhtiö pääkonttori sijaitsi Helsingissä Korkeavuorenkatu 37:ssä. 

Ensimmäiset kaukopuhelinlinjat Suomeen rakennettiin vuonna 1884 Helsinki–Porvoo ja Turku–Naantali väleille. 1880-luvun loppuun mennessä kaikkien Etelä-Suomen kaupunkien välillä oli jo puhelinyhteys. Kaukopuhelinliikenteessä oli kuitenkin paljon teknisiä ongelmia ja näiden ratkaisemiseksi kaukopuhelinlinjojen omistajat perustivat Etelä-Suomen Kaukopuhelin Osakeyhtiön, joka sai toimiluvan 1894.

Yhtiön osake otettiin Helsingin pörssin listoille vuonna 1912, missä se pysyikin toiminnan loppuun asti. Yhtiö järjesti useita maksuttomia osakeanteja, joiden avulla osingonjakoa voitiin korottaa ilman, että osakekohtainen osinko nousi liikaa.  

Ruotsalainen L. M. Ericsson alkoi ostaa 1930-luvun alussa yhtiön osakkeita niin että sen hallussa oli lopulta niistä 43 prosenttia. Tämä ulkomaalaisomistuksen kasvu herätti huolta Suomessa. Yhtiön katsottiin keskittyneen vain hyvin kannattavien linjojen rakentamiseen ja jättäneen syrjäseudut kokonaan huomiotta. Arvostelijoiden mielestä yhtiö jakoi osinkoina ne varat joita olisi pitänyt käyttää harvaan asuttujen alueiden puhelinverkon kehittämiseen.  

Suomen valtio osti Ericssonin osuuden Etelä-Suomen Kaukopuhelimesta 1934. Posti- ja Lennätinlaitos lunasti 1. huhtikuuta 1935 yhtiön koko puhelinverkon ja muun omaisuuden 41 miljoonan markan hinnasta ja samalla yhtiön toiminta päättyi. Virallisesti yhtiö lakkautettiin 1937. Tämän jälkeen valtio vastasi kaukopuhelinliikenteestä ja yksityiset puhelinlaitokset toimivat paikallisesti. Valtio oli tullut mukaan puhelinalalle 1918 kun Suomi sai haltuunsa Venäjän lennätinlaitoksen sekä Venäjän armeijan Suomessa sijainneet puhelinverkot.  

## Katso myös

* Kaukopuhelu

## Lähteet
* Pörssitieto: 1912-1972 poistuneet pörssiyhtiöt A-J
* Puhelin - herraskammarista jätkän taskuun.  Turun Sanomat 3.3.2002

### Viitteet
Vuolteen kartano

**Vuolteen kartano** on entinen säteriratsutila Kokemäellä. Se sijaitsee Kokemäen keskustaajaman läntisellä laidalla Kokemäenjoen varressa ja on historiallisesti kuulunut Kokemäen Vuolteen kylään. Kartanosta on asiakirjoissa ensimmäinen maininta ajalta 1476–1486, jolloin omistajana oli Satakunnan tuomari Filippus Tuomaanpoika. Hän kuului Vuolteen sukuun, jonka hallinnassa tila pysyi vuoteen 1599, jolloin omistaja Hartikka Henrikinpoika mestattiin Turun verilöylyssä. Myöhemmät omistajat ovat kuuluneet seuraaviin sukuihin: Sassi, Polviander, Idman, von Knorring, Mustelin ja vuodesta 1899 Jaakkola. 

Vuolteen kartanon nykyinen päärakennus on uusklassista tyyliä. Sen on suunnitellut diplomiarkkitehti Arvid Tollet ja se on valmistunut vuonna 1928.

## Lähteet
* *Otavan iso tietosanakirja,* Otava 1960–1965.
### Viitteet
Ingrid Stengård

**Ingrid Stengård** (s. 31. heinäkuuta 1975) on suomalainen pyöräsuunnistaja. Seuratasolla hän edustaa OK Triania. Aiemmin hän edusti IF Sibbo-Vargarnaa.

Joensuun MM-kilpailuissa 2006 Stengård voitti viestistä hopeaa ja keskimatkalta ja pitkältä matkalta pronssia. Seuraavana vuonna Nové Město na Moravěn MM-kisoissa hän voitti viestikultaa joukkuetovereinaan Taija Jäppinen ja Päivi Tommola. Ostródan MM-kisoissa 2008 hän voitti viestikultaa joukkuetovereinaan Maija Lång ja Marika Hara. Montalegren MM-kilpailuissa 2010 hän voitti viestihopeaa. Vicenzan MM-kilpailuissa 2011 hän voitti hopeaa pitkällä matkalla. Veszprémin MM-kilpailuissa 2012 hän saavutti viestissä kultaa ja keskimatkalla hopeaa. Rakveren MM-kilpailuissa 2013 hän voitti viestissä kultaa, ja samaan hän ylsi Liberecissa 2015, Águedassa 2016 ja Vilnassa 2017. Vielä Viborgissa 2019 ja Kuortaneella 2021 hän saavutti viestissä MM-hopeaa. Stengårdilla on neljä henkilökohtaista MM-mitalia, joista viimeisin vuodelta 2012, mutta neljänneksi hän on sijoittunut MM-kilpailuissa pitkällä matkalla vuosina 2008, 2009, 2016, 2017 ja 2019 sekä keskimatkalla vuosina 2011 ja 2017. Sprintissä hänen paras MM-sijoituksensa on viides vuodelta 2007.

EM-kilpailuissa Stengård on voittanut seitsemän kultaa, kolme hopeaa ja kolme pronssia, joista kolme kultaa on vuodelta 2008 ja viimeisin mitali vuodelta 2019. Kultamitaleista kolme on henkilökohtaisilta matkoilta.

## Lähteet
Truhmeenit

**Truhmeenit** () ovat Venäjällä Stavropolin aluepiirissä asuva turkmeeniryhmä. Heitä asuu muutamissa kylissä Stavropolin koillispuolella.

Truhmeenien esi-isät siirtyivät seudulle 1600–1700-lukujen vaihteessa Mangyšlakin niemimaalta. He puhuvat turkmeenin murretta, jossa on huomattavasti vaikutteita nogain kielestä. Elinkeinoja ovat karjanhoito ja maanviljely. Perinteinen uskonto on sunnalainen islam.

Neuvostoliiton ja Venäjän väestönlaskennoissa truhmeenit on luettu turkmeeneiksi. Vuonna 1989 Stavropolin aluepiirissä oli 11 300 turkmeenia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Red Book of the Peoples of the Russian Empire: The Trukhmens or Turkmens
Jimmy Waite

**Jimmy Dean Waite** (s. , Québec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkomaalivahti. Hän pelasi NHL-uransa aikana 106 ottelua Chicago Blackhawksissa, San Jose Sharksissa ja Phoenix Coyotesissa. Vuodesta 2001 lähtien hän siirtyi pelaamaan Saksaan, jossa päätti ammattilaisuransa ERC Ingolstadtissa.

## Ura
Waite pelasi juniorina QMJHL:n Chicoutimi Sagueneensissa. Vuonna 1987 hänet valittiin liigan toiseen tähdistökentälliseen ja kesällä 1987 Chicago Blackhawks varasi hänet ensimmäisellä kierroksella . Monet kykyjenetsijät uskoivat, että hän nousisi NHL:n huippumaalivahtien joukkoon. He ylistivät Waitea, vaikka tämä päästi keskimäärin pelissä yli neljä maalia. Tämän kykyjenetsijät selittivät QMJHL:n korkeilla maalimäärillä.

Waite siirtyi Chicagon organisaatioon syksyllä 1988, mutta pelasi kolmen kauden aikana suurimmaksi osaksi farmijoukkueissa ja vain 16 peliä Chicagossa. Kausilla 1991–1992 ja 1992–1993 Waite oli Chicagossa kakkosmaalivahtina ja pelasi yhteensä 37 ottelua. Kesällä 1993 Chicago myi hänet San Jose Sharksiin. Waite pelasi kaudella 1993–1994 San Josessa Arturs Irben kakkosmaalivahtina, mutta jo seuraavana kesänä San Jose myi hänet takaisin Chicagoon, josta vaihdossa seura sai neljännen kierroksen varausoikeuden.

Seuraavan kolmen kauden aikana Waite pelasi suurimmaksi osaksi farmijoukkue Indianapolis Iceissa ja Chicagossa yhteensä vain viisi ottelua. Syyskuussa 1997 hän siirtyi Phoenix Coyotesiin, jossa oli joukkueen kakkosmaalivahti kahden kauden ajan. Elokuussa 1999 Waite solmi vapaana pelaajana sopimuksen Toronto Maple Leafsin kanssa, mutta hän pelasi kahden seuraavan kauden aikana vain farmijoukkue St. John's Maple Leafsissä. Kaudeksi 2001–2002 Waite siirtyi pelaamaan Saksaan DEL-liigaan, jossa hän pelasi kauteen 2008-2009 saakka.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Laulujuhlat

**Laulujuhlat** ovat suuria kuorojen kokoontumisia, joissa voi olla kymmeniätuhansia esiintyjiä. Esiintymisiä varten on usein erityinen suuri katettu laululava. Laulujuhlien perinne rantautui 1800-luvun loppupuolella Suomeen Virosta.

## Historia

Suomen ensimmäiset laulujuhlat järjestettiin Jyväskylässä vuonna 1884. Kolme vuotta aikaisemmin laulujuhlien pääasiallinen järjestäjä ja aktiivinen suomalaisuusmies Aksel August Granfelt oli saanut luvan yhden päivän kestäville laulajaisille, joiden onnistuminen loi pohjan vuoden 1884 juhlille. Niille osallistui kuusi kuoroa ja kuusi soittokuntaa, ja ne järjestettiin Kansanvalistusseuran juhlakokousten yhteydessä.

Innostuksesta huolimatta Jyväskylässä järjestettävien juhlien osallistujamäärä ei lähivuosina alkanut nousta. Vuoden 1890 juhlien jälkeen päätettiin laulujuhlat irrottaa Kansanvalistusseuran juhlakokouksista. Tämän jälkeen laulujuhlia ruvettiin järjestämään tiuhaan tahtiin eri puolilla Suomea. 1900-luvun lopussa venäläispolitiikan voimistuessa laulujuhlista tuli myös eräänlainen mielenosoituksen muoto.

Viimeiset Kansanvalistusseuran järjestämät laulu- ja soittojuhlat pidettiin vuonna 1931 Helsingissä. Tämän jälkeen musiikkijärjestöt alkoivat järjestää omia juhliaan.

Porin laulu- ja soittojuhlat kesäkuussa 2007 olivat Suomen ja Viron ensimmäiset Suomessa järjesteyt näiden maiden yhteiset laulujuhlat. Näin Tallinnassa vuonna 2000 pidetyt ensimmäiset suomalais-virolaiset laulu- ja soittojuhlat saivat jatkoa.

## Laulujuhlia

* Kirkon musiikkijuhlat, Suomi, joka neljäs vuosi
* Latvian laulujuhlat joka viides vuosi
* Sortavalan Laulujuhlat, Suomi, 1896, 1906, 1926 ja 1935 sekä Venäjä, vuodesta 2012 alkaen
* Sulasolin laulu- ja soittojuhlat joka viides vuosi
* Viron laulujuhlat joka viides vuosi

### Entisiä laulujuhlia

* Joensuun laulujuhlat, vuosina 1981–1997
* Viipurin laulujuhlat, vuosina 1889, 1908 ja 1937
*Turun laulujuhlat, vuonna 1892
*Helsingin laulujuhlat, vuosina 1900 ja 1930

## Katso myös

* Suomen ja Viron suhteet

## Lähteet
Stig Weckman

**Stig Albert Oskar Weckman** (5. heinäkuuta 1902 Oulu – 15. lokakuuta 1956 Kööpenhamina) oli suomalainen tekniikan tohtori ja Kemi Oy:n toimitusjohtaja.

Weckmanin vanhemmat olivat eversti, toimitusjohtaja Johan Reinhold Weckman ja Elin Johanna Snellman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1920 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1927 sekä väitteli tekniikan tohtoriksi 1932.

Weckman oli Kemi Oy:n palveluksessa vuodesta 1934 toimien yhtiön yli-insinöörinä 1934–1936 ja toimitusjohtajana 1937–1952. Hän oli myös yhtiön johtokunnan puheenjohtaja 1947–1953. Lapin sodan jälkeen Weckman osallistui aktiivisesti Lapin jälleenrakennustoiminnan johtamiseen ja hän sai suurelta osin näistä ansioista vuorineuvoksen arvon 1948.

Weckman johti Kemi-yhtiötä varovaisesti ja perinteisessä patruunahengessä. Työrauha ostettiin yleistä tasoa korkeammille palkoilla mutta Weckmanin kauteen osui kuitenkin kesällä 1949 tapahtunut Kemin lakkoliike. Vuonna 1950 Weckman hankki yhtiölle suuren lainan investointeja varten, mutta tämän seurauksena yhtiö velkaantui pahoin ja lopulta sen omistus jouduttiin Suomen Pankin asettamien ehtojen mukaisesti järjestelemään uudelleen. Uudelleenjärjestelyjen seurauksena myös Weckman menetti paikkansa ja hänen seuraajakseen toimitusjohtajana tuli Aulis Kairamo. 

Jätettyään Kemi Oy:n Weckman muutti Kööpenhaminaan Finncellin ja Finnboardin sikäläisen agentuurin johtajaksi. Stig Weckman kuoli Kööpenhaminassa kolmen vuoden kuluttua 54 vuoden ikäisenä.

Stig Weckman oli naimisissa vuodesta 1928 professori Sigurd Frosteruksen tyttären Johanna Emmy Sophie Frosteruksen kanssa.

## Lähteet
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
* 

### Viitteet
Villi joki

**Villi joki** (engl. *The River Wild*) on Curtis Hansonin ohjaama seikkailu- ja jännityselokuva, joka valmistui vuonna 1994. Pääosan näyttelee Meryl Streep. 

*Villi joki* on ensimmäinen ja ainoa toiminnallinen elokuva, jossa Meryl Streep on ollut mukana. Elokuva kuvattiin Kootenay-joella, ja hän oli lähellä hukkua kuvausten aikana.

## Juoni
Perheenäiti Gail menee perheensä kanssa laskemaan koskia nuoruutensa maisemiin. Joella perhe tapaa mieskolmikon, jonka ainoa koskenlaskutaitoinen mies katoaa salaperäisesti. Gail suostuu auttamaan heidät määränpäähänsä mutta kun toinen miehistä alkaa käyttäytyä uhkaavasti, perhe karkaa ja jättää heidät oman onnensa nojaan. Se ei kuitenkaan onnistu kovin helposti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Lyyli Koskinen

**Lyyli Johanna Koskinen** (21. maaliskuuta 1919 Korpilahti – 27. elokuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Koskinen toimi SKDL:n kansanedustajana vuodesta 1962 kuolemaansa asti. Hän vaikutti myös Savonlinnan kaupunginvaltuustossa ja osuusliikkeessä.

Koskinen valittiin kansanedustajaksi Mikkelin läänin vaalipiiristä. Eduskunnassa hän kuului laki- ja talous-, laki-, talous- ja verovaliokuntaan.

Koskinen aloitti työuransa lahtelaisessa tehtaassa 1930-luvun lopulla. Vuosina 1939–1949 hän työskenteli koristeompelijana ja leikkaajana Helsingissä ja Savonlinnassa. 1950-luvun Koskinen toimi työväenlehti Kansan Sanan toimistonhoitajana ja aluesihteerinä. Ennen kansanedustajuuttaan Koskinen teki töitä SKP:n  valistussihteerinä 1960–1962. 

1960-luvun loppupuolella Koskinen asettui kommunistien keskinäisissä kiistoissa opposition puolelle. Kesäkuussa 1969 hän allekirjoitti (yhdessä kahdeksan muun eduskuntaryhmän jäsenen kanssa) lausunnon, jossa tuomittiin hallituspolitiikka sekä arvosteltiin jyrkästi SKP:n ja SKDL:n linjauksia. Koskisen kuoltua hänen tilalleen eduskuntaan nousi enemmistöläinen Niilo Nieminen.

Koskinen valittiin presidentin valitsijamieheksi kahdesti, vaaleissa 1962 ja 1968.

## Lähteet
Peter Brunt

**Peter Brunt** (23. kesäkuuta 1917–5. marraskuuta 2005) oli roomalaisen historian tutkija ja antiikin historian professorin Oxfordissa vuosina 1970–1982. Hänen tärkeimmät tutkimuksensa käsittelivät Rooman tasavaltaa: *Italian Manpower* ja *Social Conflicts in the Roman Republic*, julkaistiin kummatkin vuonna 1971. Bruntin mukaan tuolloin vallitseva käsitys roomalaisesta politiikasta oli väärä. Hänen mukaansa todistusaineisto ei vastannut näkökulmaa jonka mukaan poliittiset konfliktit perustuivat yksilöiden, perheiden ja "faktioiden" pyrkimyksiin, vaan syvempiin yhteiskunnallisiin konflikteihin.

## Lähde
*
Jack Johnson (jääkiekkoilija)

**John Joseph Louis "Jack" Johnson III** (s. 13. tammikuuta 1987 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa koeajalla NHL-joukkue Minnesota Wildissa. 

Carolina Hurricanes varasi Johnsonin vuonna  varaustilaisuuden kolmannella vuorolla, mutta myi hänet syyskuussa 2006 yhdessä Oleg Tverdovskin kanssa Los Angeles Kingsiin, josta sai vaihdossa Éric Bélangerin ja Tim Gleasonin. Johnson aloitti NHL-uransa maaliskuussa 2007, kauden 2006–2007 lopulla, pelattuaan sitä ennen loppuun toisen kautensa Michiganin yliopiston joukkueessa yliopistosarja CCHA:ssa.  

Johnson edusti Los Angeles Kingsiä helmikuuhun 2012 asti, jolloin hän siirtyi Columbus Blue Jacketsiin osana pelaajakauppaa, jossa Kings sai vaihdossa hyökkääjä Jeff Carterin.

Nashin lähdön jälkeen työsulun lyhentämällä kaudella  Johnsonista tuli yksi Columbuksen varakapteeneista. Hänen katsottiin olevan johtaja, joka vei Blue Jacketsin melkein pudotuspeleihin. Johnson oli yksi mahdollinen ehdokas seuraavaksi joukkueen kapteeniksi.

Kausi  alkoi Johnsonin kannalta vaikeasti hänen kerätessä vain 11 pistettä 43:ssa ottelussa. Tämän vuoksi hän jäi myös Yhdysvaltain talviolympialaisjoukkueen ulkopuolelle. Loppukausi onnistui Johnsonilta paremmin hänen tehdessä 22 pistettä loppukauden 39:ssä ottelussa, auttaen Blue Jacketsin toista kertaa historiansa aikana pudotuspeleihin. Ensimmäisellä pudotuspelikierroksella Pittsburgh Penguinsia vastaan Johnson oli sarjan paras maalintekijä kolmella maalilla. Columbus kuitenkin hävisi sarjan voitoin 2–4.

Lokakuussa 2020 Penguins osti ulos viimeiset kolme kautta Johnsonin sopimuksesta. Tämän jälkeen Johnson teki vapaana agenttina New York Rangersin kanssa yksivuotisen ja 1,15 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Lokakuussa 2021 Johnson teki vapaana agenttina Colorado Avalanchen kanssa koeajan jälkeen yksivuotisen sopimuksen.

Elokuussa 2022 Johnson teki vapaana agenttina Chicago Blackhawksin kanssa yksivuotisen sopimuksen.

Helmikuussa 2023 Blackhawks kauppasi Johnsonin Colorado Avalancheen vaihdossa Andreas Englundiin.

Heinäkuussa 2024 Johnson palasi vapaana agenttina Blue Jacketsiin vuoden mittaisella ja 775 000 dollarin arvoisella sopimuksella. 

Elokuussa 2025 Johnson teki vapaana pelaajana try out -sopimuksen Minnesota Wildin kanssa.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Reinhold Weckman

**Johan Reinhold Weckman** (11. syyskuuta 1865 Liljendal – 21. huhtikuuta 1949) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut yritysjohtaja ja eversti.

Weckmanin vanhemmat olivat maanviljelijä Wilhelm Weckman ja Amanda Fredrika Mannstén. Hän valmistui Haminan kadettikoulusta 1888 ja palveli sitten upseerina Oulun tarkk'ampujapataljoonassa 1888–1889 ja 14. reservikomppaniassa 1889–1892 yleten luutnantiksi 1892. Weckman siirtyi kuitenkin pian liikealalle opiskellen Lontoossa 1889–1890. Hän toimi konttoristina Oulussa 1890–1894 ja oli sitten oululaisen J. W. Snellman G:sonin kauppahuoneen osakkaana 1894–1898 ja toisena omistajana 1898–1912. Vuosina 1912–1923 Weckman oli Ab Uleå Oy:n toimitusjohtajana. Hän oli myös Kemi Oy:n hallituksen jäsen 1894–1949, Bröder Åström Ab:n hallituksen puheenjohtaja 1916–1922, Liittopankki Oy:n hallintoneuvoston jäsen 1920–1923 sekä Kajaanin puutavara Oy:n johtokunnan jäsen 1922–1938. Hän omisti 1932–1949 Oy Aniko Ab:n.

Weckman oli Englannin varakonsulina Oulussa 1911–1922, Oulun kaupunginvaltuuston jäsenenä vuodesta 1899 sekä Oulun suojeluskunnan piiripäällikkönä 1918. Hänet ylennettiin majuriksi ja everstiluutnantiksi 1918 sekä everstiksi 1943.

Reinhold Weckman oli naimisissa vuodesta 1891 lähtien kauppaneuvos Albert Oskar Snellmanin tyttären Elin Johanna Snellmanin kanssa. Heillä oli kolme poikaa:
* Björn Weckman (1896–1978), diplomi-insinööri, Ab Uleå Oy:n toimitusjohtaja
* Jarl Weckman (1898–1982), agronomi, Finncellin palveluksessa
* Stig Weckman (1902–1956), tekniikan tohtori, vuorineuvos, Kemi Oy:n toimitusjohtaja 1937–1952

## Lähteet
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961
*