open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Segovia

**Segovia** on samannimisen maakunnan pääkaupunki Kastilia ja Leónin itsehallintoalueella Espanjassa. Se sijaitsee Eresma- ja Clamoresjokien yhtymäkohdassa Sierra de Guadarraman vuoriston juurella, noin tunnin ajomatkan päässä maan pääkaupungista Madridista. Kaupungin väkiluku on noin 53&nbsp;000 (2014).

Maurien aikana kaupungin nimi oli **Šiqūbiyyah** (arabiaksi **شقوبية**).

Segovian vanhakaupunki ja sen roomalainen akvedukti on Unescon maailmanperintöluettelon kohde. Kaupunki on suosittu turistikohde, ja siellä vieraillaan erityisesti päiväretkillä Madridista.

## Ilmasto
Segoviassa on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan viileän ja kuivan kesän välimerenilmasto. Vuoden keskilämpötila on noin 12&nbsp;°C ja keskimääräinen sademäärä 460 millimetriä. Heinäkuu on lämpimin kuukausi. Silloin vuorokauden keskilämpötila on noin 22&nbsp;°C. Viilein kuukausi on tammikuu, jolloin keskilämpötila on noin 3&nbsp;°C. Sateisin kuukausi on toukokuu, jolloin sataa keskimäärin noin 50 millimetriä. Elokuu puolestaan on kuivin kuukausi. Silloin keskimääräinen sadanta on 13 millimetriä.

## Kuvia

Acueducto de Segovia 01.jpg|Roomalainen akvedukti Segoviassa
Side view of the Alcazar in Segovia.jpg|Alcázar de Segovia
Catedral de Nuestra Senora de la Asuncion y de San Frutos from Plaza Mayor Segovia Spain.jpg|Catedral de Santa María
City walls of Segovia.jpg|Calle de San Juan



## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ayuntamiento de Segovia 
* UNESCO World Heritage Center
* SPAIN.INFO
Valkotarhakotilo

**Valkotarhakotilo** tai **valkohuulitarhakotilo** (*Cepaea hortensis*) on tarhakotiloiden heimoon kuuluva maakotilolaji. Se on Euroopassa yleinen, ja sitä tavataan Suomen eteläosissa.

## Ulkonäkö

Valkotarhakotilon kuori on 10–17 millimetriä korkea ja 14–20 millimetriä leveä. Kuoren väritys on vaihteleva ja usein näyttävä. Pohjaväri on yleensä keltainen, ja se voi vaihdella vaaleasta kirkkaaseen. Kuoressa on 1–5 tummaa juovaa, mutta se voi olla myös juovaton. Kuoren pinta on kiiltävä ja hieman uurteinen. Kuoren alapinnalla kierteiden keskellä ei ole kuoppaa eli napaa, mutta nuorilla kotiloilla voi olla kapea napa. Kotilon kuoren suun reuna eli huuli on vaalea.

Valkotarhakotilon erottaa lähisukuisesta tummatarhakotilosta lähinnä huulen eli täysikasvuisen kuoren suun reunuksen väristä, joka valkotarhakotilolla on vaalea ja tummatarhakotilolla musta. Lisäksi tummatarhakotilo on vähän suurempi kuin valkotarhakotilo. Myös lehtokotilo voi muistuttaa valkotarhakotiloa, mutta valkotarhakotilon huuli on suora.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Valkotarhakotilo on levinnyt Euroopassa laajalle, ja se on yleinen. Laji on todennäköisesti levinnyt Pohjois-Amerikkaan ihmisen mukana. Suomessa valkotarhakolia tavataan maan eteläosissa. IUCN on luokitellut lajin elinvoimaiseksi. Myös Suomessa laji on elinvoimainen.

Valkotarhakotiloa tavataan puistoissa, pihoilla, puutarhoissa ja muissa kulttuuriympäristöissä sekä lehdoissa ja niityillä.

## Ravinto
Valkotarhakotilo syö kasvien vihreitä ja lakastuneita osia. Sille kelpaavat esimerkiksi nokkosen lehdet, joiden polttavat rauhaset eivät satuta kotiloa.

## Saalistajat
Kotiloita syövät myyrät ja linnut, etenkin rastaat.

## Lähteet
Sileäsulkukotilo

**Sileäsulkukotilon** tieteellinen nimi on *Cochlodina laminata*.

## Ulkonäkö

Tämän lajin korkeus on 1,5–2&nbsp;cm ja leveys 4&nbsp;mm. Sulkukotiloita on ulkonäkönsä vuoksi kutsuttu myös sikarikotiloiksi. Kotilon kuori muodostuu noin kymmenestä vasemmalle kiertyvästä kierteestä ja on 3–4&nbsp;mm:n paksuinen.

## Elinympäristö

Sileäsulkukotilo on melko yleinen Etelä- ja Keski-Suomen lehdoissa.

## Ravinto

Sileäsulkukotilot kiipeilevät syömäretkillään varsinkin niille tärkeän puun, haavan, rungoilla.

## Lähteet
Rosario (Argentiina)

**Rosario** on kaupunki Argentiinassa. Se on Santa Fen maakunnan suurin kaupunki ja koko Argentiinan kolmanneksi suurin taajama Córdoban ja Buenos Airesin jälkeen. Itse kaupungissa oli vuonna 2010 noin miljoona asukasta, sen suurkaupunkialueella 1,4 miljoonaa. 

Kaupunki sijaitsee noin 300 kilometriä Buenos Airesista pohjoiseen. 

## Maantiede ja ilmasto
Kaupunki sijaitsee Paranajoen länsirannalla noin 290&nbsp;km Buenos Airesista.

Rosaariossa on lämpimintä joulukuusta helmikuuhun, jolloin päivälämpötilat ylittävät 30 astetta. Viileintä on touko-elokuussa, jolloin lämpötilat pysyvät alle 20 asteessa. Eniten sataa marraskuusta helmikuuhun.

## Historia
Nykyisen Rosarion alue asutettiin ensimmäistä kertaa 1600-luvulla. Rosarion varsinaisesta perustamisajasta ei ole tietoa. Siitä tuli kaupunki 5. elokuuta 1852. Tämän jälkeen Rosarion asukasluku alkoi kasvaa nopeammin kuin koskaan ennen. Vielä 1850-luvun alussa Rosarion asukasluku oli ollut noin 3&nbsp;000. Vuonna 1887 siellä oli noin 50&nbsp;000 asukasta. 

Kaupunkiin vedettiin 1853 rautatie joka yhdisti sen sisämaahan, ja satamaa uusittiin useaan otteeseen. Niinpä Rosario säilyi Argentiinan johtavana satamana ja yhtenä maailman tärkeimmistä viljasatamista 1940-luvulle asti.

2000-luvulla Rosariosta tuli tärkeä huumekaupan välietappi, jonka kautta kokaiini ja muut huumeet kulevat Boliviasta ja Perusta Eurooppaan ja kotimaan markkinoille.

## Liikenne
Rosariosta on lentoyhteys Buenos Airesiin, Cordobaan ja Chilen Santiagoon. Linja-autot vievät sekä tärkeimpiin kotimaan kohteisiin että Paraguayhin, Brasiliaan, Chileen ja Uruguayhin.

## Urheilu
Club Atlético Rosario Central ja Newell's Old Boys ovat  kaupungin  kaksi jalkapallojoukkuetta maan pääsarjassa.  Jälkimmäisessä pelannut Lionel Messi on kotoisin kaupungista, samoin kuin Che Guevara.

## Merkittäviä henkilöitä

Tiedosto:LibertadLamarque.jpg|Näyttelijä, Libertad Lamarque
Tiedosto:Che Guevara - Guerrillero Heroico by Alberto Korda.jpg|Che Guevara
Tiedosto:Angel Di Maria – Portugal vs. Argentina, 9th February 2011 (1).jpg|Jalkapalloilija, Ángel Di María
Tiedosto:Messi in Germany and Argentina face off in the final of the World Cup 2014 -2014-07-13 (24).jpg|Jalkapalloilija, Lionel Messi
Tiedosto:Lucha Aymar.jpg|Luciana Aymar
Tiedosto:Marcelo Bielsa 2009-03-03.jpg|Jalkapallomanageri, Marcelo Bielsa
Tiedosto:Valeria Mazza.jpg|Entinen huippumalli, Valeria Mazza
Tiedosto:Stade toulousain vs Racing Metro 2012 1409.JPG|Juan Imhoff


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Edistyksellinen kansanpuolue

**Edistyksellinen kansanpuolue** () on toinen Liechtensteinin kahdesta suuresta puolueesta. Se on maapäivien suurin puolue 12 paikalla 25:stä, ja pääministeri Otmar Hasler tulee FBP:stä.

Konservatiivipuolue FBP pohjaa näkemyksensä kristilliseen maailmankatsomukseen ja pitää tärkeänä monarkian samoin kuin vapaan, sosiaalisen ja demokraattisen oikeusvaltion säilyttämistä koko kansan hyvinvoinnin takaamiseksi. Puolue katsoo tavoitteekseen myös eri kansanryhmien saamisen kiinnostuneemmaksi poliittisesta toiminnasta. FBP:n tavoitteena on myös saada kaikkiin virkoihin vähintään kolmasosa naisia ja kolmasosa miehiä sukupuolten tasa-arvon turvaamiseksi.

FBP perustettiin 1918 vastapainoksi vastaperustetulle liberaali-konservatiiviselle kristillis-sosialistiselle kansanpuolueelle ja toteutti vanhoillis-konservatiivista politiikkaa. FBP on johtanut hallitusta 1928–1970, 1974–1978, 1993 ja 2001–2005 absoluuttisella enemmistöllä maapäivillä. Vuoden 2005 maapäivävaaleissa puolue menetti absoluuttisen enemmistön, mutta säilyi suurimpana puolueena ja Otmar Hasler sai jatkaa pääministerinä.

## Tunnettuja poliitikkoja

*Gerard Batliner, pääministeri 1962–1970
*Markus Büchel, pääministeri 1993, nyk. maapäiväryhmän puheenjohtaja
*Alexander Frick, pääministeri 1945–1962
*Otmar Hasler, pääministeri 2001–2009
*Josef Hoop, pääministeri 1928–1945
*Walter Kieber, pääministeri 1974–1978
*Rita Kieber-Beck, nykyinen ulko-, kulttuuri- ja peruspalveluministeri
*Martin Meyer, nykyinen sisä-, terveys- sekä liikenne- ja viestintäministeri

## Aiheesta muualla

*FBP:n viralliset kotisivut
Luettelo Viron saarista

Tämä on **luettelo [[Viro]]n [[saari]]sta.**

* Abruka
* Aegna
* Ahtra
* Aksi
* Allu
* Alumine Vaika
* Haldi
* Hara
* Hiidenmaa
* Hobulaid 
* Jüri
* Kabüse
* Kakrasaar
* Kamenka
* Kapussaar
* Kassari
* Keri
* Keskmine Vaika
* Kessulaid
* Kihnu
* Klippa
* Kloostrisaar
* Koipsi
* Kolmenasva
* Kolomtsõ
* Krassi
* Kreenholmi
* Kräsuli
* Kumari
* Kumbli
* Kõinastu laid
* Kõrksaar
* Kääriku
* Lahesaar
* Laidu
* Lambasaar
* Laurisaar
* Lausma
* Liia
* Lõuna-Malusi
* Manilaid
* Mohni
* Muhu
* Munasaar
* Naissaar
* Nootamaa
* Osmussaar
* Prangli
* Ruhnu
* Saarenmaa
* Saarnaki laid
* Suur-Pakri
* Vohilaid
* Vilsandi
* Vormsi
* Väike-Pakri

## Lähteet
Ligitan

**Ligitan** on saari Malesiassa. Se sijaitsee suuremmasta Borneon saaresta itään.

Vuoteen 2002 saakka oli kiisteltyä, kuuluiko Ligitan Malesialle vai Indonesialle. Vuonna 2002 Kansainvälinen tuomioistuin päätti että Ligitan ja naapurisaari Sipadanin tulee antaa Malesian hallintaan.

## Lähteet
Sipadan

**Sipadan** (malaijiksi *Pulau Sipadan*) on tuliperäinen saari Malesiassa. Se sijaitsee Celebesinmeressä, noin 36&nbsp;km Borneosta kaakkoon. Saari on muodostunut merenpohjassa olevan tulivuoren ja vuosituhansien aikana kasvaneen koralliriutan päälle. Se nousee 600&nbsp;m miltei pystysuoraan merenpohjasta. Koralliriutan ekosysteemi tarjoaa elinympäristön noin 3000 eri lajille.

Saaren tärkein elinkeino on sukellusmatkailu. Todella suosittu sukelluskohde siitä tuli sen jälkeen kun Jacques Cousteau huomasi saaren lajiston monipuolisuuden. Parhaimmissa tapauksessa 10 metrin päässä rannalta on 600 metrin äkkijyrkkä pudotus. Saaren korallien läheisyydessä voi tavata valtavia kalaparvia, haita, kilpikonnia ja valaita. Tyypillisiä lajeja ovat esimerkiksi, barrakudat, rauskut, vasarahait ja valashai. Saaren juuressa on kalkkikiviluolia, joista löytyy kilpikonnan luurankoja.

Suurelle yleisölle saari tuli tunnetuksi vuonna 2000 kun Abu Sayyaf kidnappasi 23. huhtikuuta saarella olleen useiden eri maiden kansalaisista koostuneen matkailijaryhmän Jolon saarelle Filippiineille.

Vuoteen 2002 oli kiisteltyä, kuuluiko Sipadan Malesialle vai Indonesialle. Joulukuussa 2002 kansainvälisen tuomioistuimen päätöksellä se päätettiin yhdessä Ligitanin saaren kanssa antaa Malesian hallintaan. Malesian hallituksen päätöksellä saaren sukellusliikkeet määrättiin siirtämään toimintansa Sipadania ympäröiville saarille saaren ekosysteemin suojelemiseksi vuoden 2004 loppuun mennessä. 15. toukokuuta 2006 rakennustarvikelastissa ollut proomu ajautui saaren kylkeen Barracuda Pointin lähellä tuhoten jopa 372&nbsp;m² saaren koralleista. Myöhemmin kävi ilmi, että rakennustarvikkeet oli varattu saarelle rakennettavaan Malesian hallituksen rahoittamaa sukelluskeskusta varten. Rakennustyöt jatkuvat edelleen muiden sukellusyrittäjien ja Malesian pääministerin vastustuksesta huolimatta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kansainvälisen oikeusistuimen lehdistötiedote  
* FiNS Blog Silminnäkijäkuvaus koralliriutan vaurioista  
*
Luettelo Meksikon saarista

Tämä on **luettelo [[Meksiko]]n [[saari]]sta**.

*Ángel de la Guarda
*Cancun
*Cedros
*Cozumel
*Espiritú Santo
*Guadalupe
*Magdalena
*Islas Marías
**Isla María Madre
**Isla María Magdalena
**Isla María Cleofas
**Isla San Juanito
*Islas San Benitos
*Isla del Carmen
*Isla Mujeres
*Natividad
*Santa Margarita
*Revilla Gigedon saaret
**Clarión
**Roca Partida
**San Benedicto
**Socorro
*Tiburón
Richard Ashcroft

**Richard Paul Ashcroft** (s. 11. syyskuuta 1971 Billinge Higher End, Greater Manchester) on brittiläinen muusikko, joka tunnetaan parhaiten The Verve -yhtyeen karismaattisena keulakuvana, vokalistina, kitaristina ja lauluntekijänä. 

Yhtyeen hajottua 1999 Ashcroft on julkaissut kolme soololevyä: *Alone With Everybody* (2000) nousi ykköseksi brittilistalla, *Human Conditions* (2002) listasijoitus 3:s ja uusimpana listan sijalle 2 yltänyt *Keys To The World* (2006).
1990-luvun puolivälissä huume- ja alkoholiongelmien kanssa painiskellut Ashcroft asuu nykyään suurimmasta julkisuusmyllystä vetäytyneenä yhdessä vaimonsa Kate Radleyn ja poikiensa Sonnyn ja Cassiuksen kanssa. Hänet tunnetaan myös Oasis-veljesten Noel ja Liam Gallagherin hyvänä ystävänä - Oasiksella on jopa hänelle omistettu kappale "Cast No Shadow". Coldplay-yhtyeen Chris Martin on sanonut pitävänsä Ashcroftia maailman parhaimpana laulajana. 

Richard Ashcroftin tunnetuimpia tuotoksia ovat "Bitter Sweet Symphony", "Sonnet", "The Drugs Don't Work", "A Song For The Lovers" ja "Break The Night With Colour".

Toukokuussa 2019 Ashcroft sai vuosia kestäneen prosessin jälkeen takaisin tekijäoikeudet ja -krediitit kappaleeseen Bitter Sweet Symphony, josta ne aiemmin menivät Rolling Stones -yhtyeen Mick Jaggerille ja Keith Richardsille The Last Time -kappaleesta lainatun samplen vuoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viralliset sivut
Pohjoismarquesasin kieli

**Pohjoismarquesas** (omakielinen nimi: *ʻEo ʻenana*) on Marquesas-saarten pohjoisosissa, Ranskan Polynesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä pidetään useimmiten eri kielenä kuin etelämarquesas, jota puhutaan eteläisillä Marquesas-saarilla. Pohjoismarquesasia puhuu noin 5390 ihmistä.

Toisin kuin monien muiden Ranskan Polynesian kielten kohdalla pohjoismarquesas on onnistunut välttymään merkittävältä tahitisaatiolta, eli tahitin kielen vaikutukselta. Pohjoismarquesasia käytetään radio-ohjelmissa ja sitä opetetaan paikallisissa kouluissa ala-asteella.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin pohjoismarquesaksi vuonna 1995.

## Murteet
Pohjoismarquesasilla on ainakin neljä murretta:

*hatutu, puhutaan Hatutun saarella
*nukuhiva, puhutaan Nuku Hivan saarella
*uahuka, puhutaan Ua Hukan saarella
*uapou, puhutaan Ua Poun saarella

## Fonologia
Ua Poulla puhuttavan murteen mukaa.

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Lähde:

## Kielioppi ja sanasto
Lukusanat 1–10 pohjoismarquesaksi:

## Lähteet
Etelämarquesasin kieli

**Etelämarquesas** (omakielinen nimi: *ʻEo ʻenata*) on eteläisillä Marquesassaarilla, Ranskan Polynesiassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 2100 ihmistä (1981). Etelämarquesasin murteita ovat hivaoa, tahuta ja fatuhiva. Etelämarquesasia pidetään useimmiten eri kielenä kuin pohjoisilla Marquesasaarilla puhuttava pohjoismarquesas.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu on vain osittain käännetty etelämarquesasiksi.

Monet etelämarquesasin puhujat puhuvat myös ranskaa tai tahitia. Tahitin kielen vaikutus etelämarquesasin kieleen (ns. tahitisaatio) on kuitenkin vähäistä verrattuna muihin Ranskan Polynesian kieliin. Etelämarquesasia opetetaan paikallisissa kouluissa ala-astetasolla ja etelämarquesaksi lähetetään myös jonkin verran radio-ohjelmia.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Kaikki vokaalit voivat esiintyä niin lyhyinä kuin pitkinäkin.  

Lähde:

## Kielioppi ja sanasto
Lukusanat 1–10 etelämarquesaksi:

## Lähteet
Luettelo Malesian saarista

Tämä on **luettelo [[Malesia]]n [[saari]]sta.**

*Borneo
*Labuan
*Langkawi
*Ligitan
*Penang
*Perhentian-saaret
*Pulau Ketam
*Sipadan
*Tioman
*Redang
Chiloé

**Chiloé** on Chilelle kuuluva saari Tyynellämerellä.

## Maantiede
Chiloé on osa Chiloén maakuntaa, johon Chiloén saaren lisäksi kuuluu sen rannikolla sijaitsevia pienempiä saaria sekä osa manner-Chileä. 

Saaren pinta-ala on 8&nbsp;394 neliökilometriä.  Se on Chilen toiseksi suurin  ja koko Etelä-Amerikan viidenneksi suurin saari. Chiloén erottaa mantereesta Chacaonsalmi. Chiloésta etelään sijaitsevat Chonossaaret. Saaren pääkaupunki on Castro, joka sijaitsee saaren itäosassa. Saaren suurin kaupunki on kuitenkin Ancud. Lisäksi saarella on useita pienempiä kaupunkeja ja kyliä, kuten Quellón, Dalcahue ja Chonchi.

Saarten kasvillisuus on rehevää ja ilmastoon kostea ja tuulinen. Maisemalle ovat tyypillisiä aaltoilevat kukkulat ja tiheät metsät. Saarella on kaksi kansallispuistoa: Chiloén kansallispuisto ja Tantaucon kansallispuisto.

Saarella elää äärimmäisen uhanalainen darwininkettu.

## Historia
Saaren alkuperäisiä asukkaita olivat chonot ja huillichet. Espanjalaiset valtasivat sen vuonna 1567.

Charles Darwin vieraili saarella vuonna 1834.

Vuonna 2012 saarelle avattiin lentokenttä.

## Kulttuuri
Chiloén rannoilla on paalujen päällä seisovia puutaloja, jotka olivat aikoinaan kalastajien tyypillisiä rakennuksia muuallakin Chilessä.

Puusta tehdyt Chiloén kirkot ovat Unescon maailmanperintöluettelossa vuodesta 2000.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Transilvanian Hunger

**Transilvanian Hunger** on norjalaisen black metal -yhtyeen Darkthronen neljäs albumi. Se julkaistiin vuonna 1994.

Levyn leimaa-antava piirre on kappaleiden keskenään hyvin samanlainen, tasainen komppi (lukuun ottamatta kappaletta "I En Hall Med Flesk Og Mjød", jossa siirrytään kertosäkeessä toiseen komppiin). Levyllä yhtyeen minimalismi on viety vielä aikaisempia julkaisuja pidemmälle. Levy on äänitetty Fenrizin makuuhuoneessa (johon viitataan sanoilla "Necrohell Studios") neliraitanauhurilla. Esimerkiksi All Music Guiden arviossa (joka on sittemmin korvattu uudella) sanottiin, että levy on "epämiellyttävä hampaanporauskokemus, josta vain epäpyhistä epäpyhimmät teeskentelevät pitävänsä." Levyn kappaleista nimiraita, "Skald Av Satans Sol" sekä "I En Hall Med Flesk Og Mjød" on valittu yhtyeen *Preparing for War* -kokoelmalle.

Levyn neljän viimeisen kappaleen sanoitukset on kirjoittanut Varg Vikernes (Burzum). Vikernes itse vierailee myös *As Flittermice as Satan's Spies* -kappaleessa. Hänen puhumansa "viesti" on kappaleessa väärin päin, mutta toistettaessa kappaletta takaperin kuulee Vargin sanovan "In the name of God, let the churches burn". 

Levyn ensimmäisessä painoksessa oli takakannessa teksti "Norsk Arisk Black Metal" (norjalaista, arjalaista black metallia), mutta levymyyjien saaman negatiivisen palautteen takia se muutettiin myöhemmissä painoksissa muotoon "True Norwegian Black Metal". 

Levyn sanoituksista on löydettävissä avoimen rasistista materiaalia ja levyn julkaisun yhteydessä yhtye ilmoitti, että levy on kritiikin yläpuolella ja sen kritisoiminen ilmentää "juutalaista käytöstä". Seuraavan levyn julkaisun aikoihin Fenriz kielsi yhtyeen olevan poliittinen tai "natsibändi". Myöhemmin Fenriz on ottanut etäisyyttä tämän ajan lausuntoihinsa ja sanonut niiden olleen "inhottavia".

Vuoden 2003 digipak-painoksessa on mukana myös multimediaraita, jossa on yhtyeen jäsenten haastattelut, joissa kerrotaan yhtyeen varhaisten levyjen teosta.

## Kappalelista
# Transilvanian Hunger (06:10)
# Over Fjell Og Gjennom Torner (02:29)
# Skald Av Satans Sol (04:29)
# Slottet I Det Fjerne (04:45)
# Graven Takeheimens Saler (04:59)
# I En Hall Med Flesk Og Mjød (05:13)
# As Flittermice As Satans Spys (05:56)
# En As I Dype Skogen (05:03)

## Muusikot
* **Fenriz** - rummut, basso &  kitara
* **Nocturno Culto** - laulu

## Aiheesta muualla
* 
*
Interregnum

**Interregnum** tarkoittaa epäjatkuvaa ajanjaksoa hallinnossa, organisaatiossa tai sosiaalisessa järjestyksessä. Alkuperäisessä merkityksessään se viittaa kahden monarkin väliseen aikaan, jolloin valtaa voi pitää sijaishallitus tai regentti, esimerkiksi valtionhoitaja.

Käsite viittaa myös uuden parlamentin valinnan ja uuden hallituksen nimittämisen väliseen ajanjaksoon parlamentaarisissa demokratioissa; tyypillisesti tällainen ajanjakso on maissa joissa hallituksen muodostamiseen tarvitaan hallitusneuvotteluja puolueiden suhteellisen suuren lukumäärän vuoksi. Isossa-Britanniassa, Kanadassa ja muissa *first past the post* -vaalitapaa noudattavissa maissa tämä ajanjakso on tyypillisesti hyvin lyhyt, paitsi ns. hung-parlamentin (eli päätöksentekoon kykenemättömän parlamentin) poikkeustapauksessa, kuten Britanniassa ja Australiassa vuonna 2010. Parlamentaaristen interregnumien tapauksessa edellinen hallitus pitää tyypillisesti valtaa toimitusministeristönä, kunnes uusi hallitus saadaan nimitettyä.

Interregnum voi tarkoittaa myös paavien välistä aikaa (jota tarkkaan ottaen tulisi kutsua sedisvakanssiksi) tai konsulien välistä aikaa Rooman valtakunnassa. Myös Suomen itsenäistymiseen liittyvää valtatyhjiötä vuosina 1917–1919 kutsutaan toisinaan interregnumin ajaksi.

## Interregnumeja

*575–585 langobardien kuningaskunta, niin sanottu "herttuoiden aikakausi"
*1286–1292 Skotlannin ensimmäinen interregnum
*1296–1306 Skotlannin toinen interregnum
*1332–1340 Tanskan interregnum
*1351–1352 Japanin interregnum Pohjoisen hovin kauden aikana
*1402–1413 Osmanien interregnum
*1598–1613 sekasorron aika Venäjällä
*1920-1944 Miklós Horthy toimi Unkarin Kuningaskunnan valtionhoitajana 

## Saksan interregnum 1246/1254–1273

Saksan interregnumissa keskeistä ei ollut kuninkaattomuus, vaan se, että maassa oli useita samanaikaisia kuninkaita. Näistä yksikään ei nauttinut kattavaa tunnustusta ainakaan koko valtakunnan alueella.

* Hohenstaufien Fredrik II (1211/1212/1215/1218 – 1250)
* Hohenstaufien Konrad IV (Saksan kg. 1237 – 1254)
* Henrik Raspe (1246/1247)
* Vilhelm Hollantilainen (1247/1254 – 1256)
* Rikhard Cornwallilainen (1256–1272)
* Alfonso X Kastilialainen (1256–1284)

Rudolf I Habsburgilainen päätti interregnumin kauden saavuttamalla lopulta yleisen tunnustuksen kuninkuudelleen.
Dover (Delaware)

**Dover** on Yhdysvaltojen osavaltio Delawaren pääkaupunki ja Kentin piirikunnan keskus. Doverin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36&nbsp;047.

## Maantiede
Dover sijaitsee Delawaren osavaltion keskiosassa Delmarvan niemimaalla. Matkaa Doverista Wilmingtonin kaupunkiin pohjoisessa on noin 65 kilometriä. Kaupungin halki kulkee St. Jones-joki ja ympäröivä seutu on pääosin tasaista.

## Historia

Ennen eurooppalaisten siirtolaisten saapumista nykyisen Doverin aluetta asuttivat delaware-intiaanit. Alankomaalaiset siirtolaiset yrittivät perustaa 1600-luvulla paikalle laajemman alueen käsittäneen *Zwaanendael*-nimisen siirtokunnan, mutta vuonna 1631 paikalliset intiaanit surmasivat paikalle asettuneet siirtolaiset. Sittemmin siirtolaisten paine pakotti kuitenkin paikalliset intiaanit siirtymään muualle. Kentin piirikunnan perusti William Penn vuonna 1683 ja vuonna 1697 paikalle rakennettiin oikeustalo. Varsinainen Doverin kaupunki alkoi kuitenkin muodostua vasta vuonna 1717. Nimensä se sai englantilaisen Doverin kaupungin mukaan. Delawaren pääkaupunki Doverista tuli vuonna 1777. Vuonna 1787 järjestetyssä kokouksessa Doverissa Delawaresta tuli ensimmäinen Yhdysvaltain perustuslain vahvistanut osavaltio. 7. joulukuuta on kokouksen mukaan Delaware Day -juhlapäivä.

Kentin piirikunta oli pitkään tärkeää maatalousaluetta. Vuonna 1856 Doveriin ulotettiin Delawaren rautatie ja paikalle kehittyi myös säilyketeollisuutta. Yhdysvaltain sisällissota jakoi Doverin asukkaat Pohjois- ja Etelävaltioiden kannattajiin. Liittovaltioin joukkojen oli valvottava paikallisia vaaleja väkivallan varalta vuosina 1862 ja 1864. Vuonna 1933 perustettiin Capitol Square ja nykyinen osavaltion hallinnollinen keskus.

## Talous

Dover on Delawaren keskiosan taloudellinen ja teollinen keskus. Paikallisen teollisuuden yrityksiin kuuluvat esimerkiksi muovi- ja elintarvikealan yritykset. Huomattava taloudellinen vaikutus on myös viereisellä ilmavoimien lentotukikohdalla Dover Air Force Base. Lentotukikohdan kautta kuljetetaan huomattavia määriä tavaraa Yhdysvaltain tukikohtiin Euroopassa ja Lähi-idässä. Myös turismilla on merkitystä paikalliselle taloudelle. Kaupungissa järjestetään esimerkiksi NASCAR-kilpailuja.

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Doverissa aikavälillä 2012–2016 olivat 46&nbsp;355 USD ja henkilöä kohden 22&nbsp;707 USD. 19,7&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Doverin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 36&nbsp;047 ja vuoden 2017 arvion mukaan 37&nbsp;538. Kaupungin asukkaista 45,9&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia, 43.5% afroamerikkalaisia, 2,7&nbsp;% aasialaisia ja 8,9&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta. 11,5&nbsp;% kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 7,7&nbsp;% kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla.

Paikallisiin oppilaitoksiin lukeutuvat Delaware State University (1891) ja Wesley College (1873).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Amrum

**Amrum** (friisiksi *Oomram*) on Saksalle kuuluva saari Pohjanmerellä. Se on osa Pohjoisfriiseinsaaria. Saaren pinta-ala on noin kaksikymmentä neliökilometriä. Asukkaat elävät viidessä kylässä, jotka ovat Wittdün, Nebel, Norddorf, Süddorf ja Steenodde. Hallinnollisesti saari on jaettu kolmeen kuntaan: Nebel, Norddorf auf Amrum ja Wittdün auf Amrum, joissa asui vuoden 2014 lopulla 2&nbsp;241 ihmistä. Amrum kuuluu Schleswig-Holsteinin osavaltion Nordfrieslandin piirikuntaan.

Noin kolmasosa saaren asukkaista puhuu vielä *öömrang*-nimistä pohjoisfriisin murretta.

Wittdünissä on Pohjois-Saksan korkein eli 63 m korkea majakka. Saari tunnetaan Kniepsandin hienosta 12 km pitkästä hiekkarannasta. Suuri osa saaresta on luonnonsuojelualuetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rügen

**Rügen** () on Itämerellä sijaitseva saari, joka kuuluu Saksan Mecklenburg-Etu-Pommerin osavaltioon. Rügen on kooltaan Saksan suurin saari, ja se muodostaa suurimman osan Rügenin piirikunnasta. Saaren pinta-ala on 935 neliökilometriä, ja sen asukasluku oli noin 73&nbsp;000 vuonna 2001.

Saaren yhdistää muuhun Saksaan Strelasundin salmen yli Stralsundin kaupunkiin kulkeva silta. Rügenin rannikolla sijaitsee useita pienikokoisempia saaria, kuten Hiddensee ja Ummanz. Saaren tärkeimmät kaupungit ovat Bergen auf Rügen, joka on piirikunnan pääkaupunki, Putbus, Sassnitz sekä Garz/Rügen. Matkailukohteita ovat muun muassa Prora ja perinteinen kylpyläpaikkakunta Binz.


File:Binz (2011-05-21) 03.JPG|Binz
File:Königsstuhl und Viktoria-Sicht.jpg|Nationalpark Jasmund
File:Prora - ehemaliges KdF-Seebad - geograph.org.uk - 8775.jpg|Proran rakennuksia vuonna 2008


## Prora
Rügen on Saksan merkittävimpiä matkailukohteita. Adolf Hitler suunnitteli saarelle 1930-luvulla jättikokoista terveyskylpylää Proraa, josta kaavailtiin maailman suurinta rantalomakohdetta. 4,5 kilometrin pituista rakennusta alettiin rakentaa vuonna 1936 ja se valmistui 1938, mutta hanke keskeytyi toisen maailmansodan syttymisen jälkeen. Talosta tuli sotasairaala, ja sodan päätyttyä se jäi Itä-Saksan puolelle. Itä-Saksan aikaan sitä yritettiin turhaan räjäyttää hajalle, ja sittemmin sitä on sanottu kahden diktatuurin, natsismin ja kommunismin, yhteiseksi muistomerkiksi. Rakennus on pääosin tyhjillään, joskin kesällä 2011 sinne avattiin retkeilymaja. Lisäksi siellä on museoita, kauppoja ja disko.

## Lähteet
Friiseinsaaret

**Friiseinsaaret** ovat saariryhmä Euroopan luoteisosassa, Pohjanmeren kaakkoisosassa. Saaret sijaitsevat Alankomaiden, Saksan ja Tanskan rannikoilla Friisinmaan edustalla. Friiseinsaaret jakautuvat kolmeen pienempään saariryhmään: Länsifriiseinsaariin, Itäfriiseinsaariin ja Pohjoisfriiseinsaariin.

Saariketju on noin 5–30 kilometrin päässä rannikolta, ja ne ulottuvat Alankomaiden Den Helderin kaupungin edustalta Elbejoen suulle ja siitä suoraan pohjoiseen Saksan Schleswig-Holsteinin ja Tanskan Jyllannin niemimaan rannikkoa pitkin. Saariryhmä on yhtenäinen ketju, vaikka se onkin perinteisesti jaettu kolmeen osaan.

Friiseinsaaret erottaa mantereesta matala Vattimeri, jossa on vuoroveden vaikutuksesta paikoin hiekkatasankoja sekä niin sanottuja vatteja. Matalan veden aikaan joiltain saarilta voi kävellä mantereelle tai saarelta toiselle. Kalastus ja maatalous ovat saarten tärkeimmät talouden alat. Matkailijoita saarille tulee hiekkarantojen ja lomakohteiden ansiosta.

## Lähteet
Pohjoisfriiseinsaaret

**Pohjoisfriiseinsaaret** (, ) on saariryhmä Pohjanmerellä, Jyllannin niemimaan länsirannikolla. Se muodostaa osan Friiseinsaarista ja kuuluu osin Saksalle, osin Tanskalle.

Pohjoisfriiseinsaariin kuuluvat muun muassa Sylt, Rømø, Fanø, Föhr, Amrum, Nordstrandischmoor ja Pellworm. Suurin saarista on Sylt, joka on pinta-alaltaan noin sata neliökilometriä. Lisäksi saariryhmään kuuluu useita pienempiä saaria ja luotoja. Aiemmin saariin kuului myös vuonna 1987 valmistuneen polderin avulla mantereeseen yhdistetty Nordstrand. 

Monet saarista ovat varakkaiden saksalaisten suosima lomakohde.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mozambique (täsmennyssivu)

**Mozambique** voi tarkoittaa seuraavia:

* Mozambique, kuubalaisen tanssimusiikin tyylilaji
*Mosambikin englanninkielinen nimi
*Mosambikin saari, saari Mosambikissa
*Mozambique Company, Mosambikissa toiminut portugalilainen valtionyhtiö
Risto Paananen

**Risto Juhani ”Rife” Paananen** (s. 1958) on Leevi and the Leavingsissa vaikuttanut muusikko. Hän soitti yhtyeessä muun muassa kitaraa ja bassoa. Paananen kuului Leevi and the Leavingsiin sen perustamisvuodesta 1978 aina vuoteen 2003 saakka, jolloin yhtyeen laulaja ja keulahahmo Gösta Sundqvist kuoli sydänkohtaukseen. Sundqvistin kuoltua Paananen ja Leavingsin muut jäsenet Juha Karastie ja Niklas Nylund päättivät lopettaa yhtyeen, sillä heidän mukaansa Sundqvistin mukana kuoli myös yhtyeen sielu. Paananen vältteli muiden Leevi and the Leavingsin jäsenten tavoin tietoisesti julkisuutta ja halusi pitää yksityiselämänsä täysin omana tietonaan. Vuonna 2011 Karastie, Nylund ja Paananen palasivat julkisuuteen Leavings-Orkesteri-nimisenä yhtyeenä ja julkaisivat *[[Arpapeliä]]*-albumin.

Ennen Leevi and the Leavingsia Paananen soitti muun muassa Let’s Mennään -nimisessä yhtyeessä. Hän julkaisi vuonna 1979 soolosinglen Rakastan/Police special, jonka molemmat kappaleet ovat Paanasen sävellyksiä. Paananen on soittanut myös komppikitaraa Aarne Tenkasen taustayhtyeessä Tempuntekijät.

## Lähteet
Länsifriiseinsaaret

**Länsifriiseinsaaret** on saariketju Pohjanmerellä. Saaret muodostavat osan Friiseinsaarista. Kaikki ryhmän saaret kuuluvat Alankomaihin. Saaret rajoittuvat idässä Saksalle kuuluviin Itäfriiseinsaariin.

Länsifriiseinsaaret koostuvat viidestä asutusta saarista:
*Texel
*Vlieland
*Terschelling
*Ameland
*Schiermonnikoog

Lisäksi asumattomat Rottumeroog, Rottumerplaat ja Zuiderduintjes kuuluvat Länsifriiseinsaariin.
Itäfriiseinsaaret

**Itäfriiseinsaaret** on Saksalle kuuluva saariketju Pohjanmerellä. Ne rajoittuvat lännessä Alankomaille kuuluviin Länsifriiseinsaariin.

Itäfriiseinsaarilla on seitsemän asuttua saarta. Ne ovat:
*Borkum
*Juist
*Norderney
*Baltrum
*Langeoog
*Spiekeroog
*Wangerooge.

Lisäksi saariketjussa on pienempiä, asumattomia saaria ja luotoja.
Tyrrhenanmeri

**Tyrrhenanmeri** () on Välimeren osa Manner-Italian länsipuolella eli Apenniinien niemimaan, Korsikan, Sardinian ja Sisilian ympäröimänä. Sen luoteispuolella oleva Välimeren osa on nimeltään Ligurianmeri.

Tyrrhenanmeri on saanut nimensä etruskien kreikankielisestä nimestä *tyrrhēnoi*.

Tyrrhenanmeren syvin kohta on 3&nbsp;785 metriä syvä. Tyrrhenanmeri sijaitsee Afrikan ja Euraasian mannerlaattojen rajalla, joten sen syvyyksissä on harjanteita ja aktiivisia tulivuoria. Maanjäristysalttiuden ja osin merenalaistenkin tulivuorten (mm. Marsili, Stromboli) vuoksi etenkin Tyrrhenanmeren eteläosissa on olemassa mahdollisuus paikallisiin tai alueellisiin tsunameihin.

Merellä voi olla haastavaa purjehtia, sillä monet paikallistuulet sotkevat sen tuulioloja:
* Sirocco ja Ostro etelästä
* Libreccio lounaasta

Tyrrhenanmerellä on useita saaria. Meren eteläosassa, Sisilian pohjoispuolella sijaitsee tuliperäinen Liparisaarten saariryhmä, joka on myös Unescon maailmanperintölistan kohde. Muinaiset kreikkalaiset uskoivat, että tuulten koti oli näillä saarilla, tuulten haltijan Aeoluksen hoivissa. 

## Lähteet
Johannes Kronstadtilainen

**Pyhä Johannes Kronstadtilainen**, oikealta nimeltään *Ioann Iljitš Sergijev* (19. lokakuuta 1829 Sura, Arkangelin lääni – 20. joulukuuta 1908 Kronstadt) oli Venäjällä vaikuttanut seurakuntapappi. 

Johanneksen isä Ilja oli ortodoksisen kirkon lukkari ja äiti Feodora kotiäiti Pohjois-Venäjällä Arkangelin läänissä nykyisen Pinegan piirin Surassa. Vuonna 1839 Johannes lähetettiin Arkangeliin seurakuntakouluun, josta hän siirtyi samassa kaupungissa sijainneeseen ortodoksiseen seminaariin.

Vuonna 1855 Johannes avioitui ja vihittiin papiksi, minkä jälkeen hän siirtyi papiksi apostoli Andreaksen kirkkoon Kronstadtiin, jossa hän toimi koko ikänsä saman seurakunnan palveluksessa. Ansiokkaan ja merkittävän toimintansa johdosta hän saavutti suurta kuuluisuutta jo eläessään ja oli suosittu puhuja eri puolilla laajaa Venäjää.

Vuonna 1902 Johannes nimitettiin Tarton yliopiston kunniajäseneksi, mutta hän luopui tästä asemasta, koska samaan aikaan myös Leo Tolstoi nimitettiin kunniajäseneksi.

Johannes Kronstadtilainen, jonka nimisenä hänet yleisesti tunnettiin koko valtakunnassa, kuoli vuonna 1908 kotonaan Kronstadtissa. Hänet on haudattu kuitenkin Pietariin pyhän Johannes Rilalaisen luostariin.

Venäjän pakolaiskirkko luki Johanneksen vuonna 1964 pyhien joukkoon kuuluvaksi, ja vuonna 1990 hänet kanonisoi myös Venäjän ortodoksinen kirkko. Tämä oli harvinainen poikkeus kirkon kanonisoimien pyhien joukossa, sillä Johannes oli tavallinen kaupungin seurakuntapappi, ei siis munkki eikä edes piispa.

## Aiheesta muualla

* Pyhä Johannes Kronstadtilainen / Ortodoksi.net

## Lähteet
Motu

**Motu** voi tarkoittaa:
* Papua-Uudessa-Guineassa puhuttavaa austronesialaista kieltä, katso motun kieli.
* erästä niuen kielen murretta, katso motun murre.
* Papua-Uudessa-Guineassa puhuttavaa hiri motun kieltä.

## Saaret
Motu tarkoittaa useissa polynesialaisissa kielissä pientä saarta ja sana esiintyy ainakin seuraavien saarten ja saariryhmien nimissä:
* Motufetau Tuvalussa
* Motu Iti Ranskan Polynesiassa 
* Motu Iti Pääsiäissaarella
* Motu Nao Marquesassaarilla Ranskan Polynesiassa
* Motu Nui Pääsiäissaarella
* Motu Oa Ranskan Polynesiassa
* Motu One Marquesassaarilla Ranskan Polynesiassa
* Motu One Seurasaarilla
* Motu Paahi
* Motukawao-saaret Uudessa-Seelannissa
* Motuloa (Pohjois-Nukufetau) Tuvalussa
* Motuloa (Etelä-Nukufetau) Tuvalussa
* Motuloa (Funafuti) Tuvalussa
* Motutapu Uudessa-Seelannissa
* Tuamotu, saaristo Ranskan Polynesiassa

## Muut paikat
Sanasta "motu" tulevat myös ainakin seuraavien paikkojen nimet:
* Motueka, kaupunki Uudessa-Seelannissa
* Motueka, joki Uudessa-Seelannissa
Motun kieli

**Motu** on Papua-Uudessa-Guineassa puhuttava austronesialainen kieli. Sitä puhuu äidinkielenään noin 14 000 ihmistä (1981). Motu jakautuu kahteen murteeseen: itä- ja länsimotuun. Motun läheisimpiä sukulaiskieliä ovat hula, keapara ja sinaugoro, joiden kanssa se muodostaa sinagoro-keapara-kielet.

Joskus motusta käytetään nimitystä **True Motu** tai **Pure Motu**. Tällä tehdään yleensä eroa hiri motuun. Hiri motu on yksi Papua-Uuden-Guinean virallisista kielistä ja sen on katsottu kehittyneen motusta kreolisaation kautta.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan motuksi ensimmäisen kerran vuonna 1959.

## Fonologia

### Vokaalit

Lisäksi motussa on kuusi diftongia: /ae/, /ai/, /ao/, /au/, /oi/ ja /oe/.

Lähde:

### Konsonantit

Lähde:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ethnologue
*Englanti&ndash;tok-pisin&ndash;motu -online-sanakirja
Motu Iti (Pääsiäissaari)

**Motu Iti** on Chilelle kuuluva saari Pääsiäissaaren vieressä, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee vain 20 metriä viereisestä Motu Nuin saaresta. Motu itin pinta-ala on 0,0015 km2. Saaren nimi tarkoittaa paikallisella kielellä "pientä saarta". Motu Itin vierellä sijaitsee myös Motu Nuin saari, jonka nimi tarkoittaa "isoa saarta". Motu Itillä ei ole ihmisasutusta. Se on osa Valparaíson aluetta. 

## Lähteet
Motu Iti (Ranskan Polynesia)

**Motu Iti**, eli **Hatu Iti**, on saari Ranskan Polynesiassa. Se on osa Marquesassaaria ja sijaitsee niiden pohjoisosassa. Saarella ei ole vakituista asutusta. Saaren nimi tarkoittaa paikallisilla kielillä "pientä saarta".

Ensimmäiset kirjalliset maininnat saaresta teki ranskalainen purjehtija Étienne Marchand vuonna 1791.

## Lähteet
Motu Iti

**Motu Iti** voi tarkoittaa seuraavia:

* Motu Iti, saari Ranskan Polynesiassa
* Motu Iti, Chilelle kuuluva saari Pääsiäissaaren vieressä.
Karsastus

**Karsastus** () on silmien virheasento, jossa silmät ovat kohdistuneet eri kohteisiin. Tällöin oikean ja vasemman silmän verkkokalvon keskikuoppaan tarkentuu eri alue näkökentästä.

Isoaivojen näkökuorialueen hermosolujen väliset yhteydet muotoutuvat ensimmäisten kahden–kolmen elinvuoden aikana. Yleensä toinen silmä on hallitseva. Ellei karsastusta korjata ajoissa, hermosto alkaa hyljeksiä ”heikommasta” silmästä tulevaa informaatiota. Tällöin näkökenttä kapenee ja stereonäkökyky voi kadota kokonaan. Karsastus voi kehittyä myös aikuisiällä, jolloin vaivana on kahtenanäkeminen.

Karsastusta voidaan hoitaa silmälihaksiin kohdistuvalla kirurgialla. Väliaikaista helpotusta voi saada valon tulosuuntaa muuttavilla silmälasien prismalinsseillä.

## Katso myös
*Valekarsastus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Motu Nui

**Motu Nui** on Chilelle kuuluva saari Pääsiäissaaren eteläpuolella, Tyynellä valtamerellä. Aiemmin Pääsiäissaaren asukkailla oli perinne, jossa Motu Nuilla järjestettiin eräs kilpailu, jossa kilpailijat etsivät saarelta nokitiiran munaa. Ensimmäinen, joka palasi takaisin, sai heimolleen oikeuden hallita saaren luonnonvaroja seuraavan vuoden ajan ja lisäksi voittajan klaanin päällikkö sai tittelin *[[Tangata manu]]* (*lintuihminen*). Perinne oli elossa vielä 1800-luvulla.

Saaren nimi tarkoittaa rapanuin kielellä "suurta luotoa". Motu Nuin vierellä sijaitsee myös kaksi muuta motua, Motu Kao Kao ja Motu Iti.

Motu Nuilla ei ole ihmisasutusta. Se on osa Valparaíson aluetta.

## Lähteet
Meritorjuntaohjus

**Meritorjuntaohjus** on pinta-alusten tuhoamiseen tarkoitettu ohjus. Useimmat meritorjuntaohjukset ovat lähellä merenpintaa lentäviä, nopeudeltaan alle äänennopeuden ja ovat inertia- ja tutkaohjautuvia. Meritorjuntaohjus voidaan laukaista lentokoneesta, laivasta, sukellusveneestä tai maalla sijaitsevasta laukaisualustasta. Ohjusvene on meritorjuntaohjuksin käytävään taisteluun kehitetty pieni 200–300 tonnin sota-alus.

Meritorjuntaohjuksia voidaan torjua ohjustentorjuntaohjuksilla, kuten Sea Sparrow ja Sea Wolf tai konetykkijärjestelmillä, kuten Phalanx CIWS sekä erilaisilla harhautusjärjestelmillä.
Motu Oa

**Motu Oa** on saari Ranskan Polynesiassa. Se sijaitsee kilometrin päässä Ua Pun saaresta kaakkoon. Motu Oa on osa pohjoisia Marquesassaaria. Saaren nimi tarkoittaa pohjoismarquesasin kielellä "Pitkä luoto". Saari on asumaton. 

## Lähteet
Lysosomi

**Lysosomit** ovat eläimissä ja sienissä esiintyviä yksinkertaisen fosfolipidikaksoiskalvon verhoamia pyöreitä soluelimiä, joiden halkaisija on noin 0,5 mikrometriä. Solussa sijaitseva Golgin laite eli Golgin alue vastaa niiden tuottamisesta. Lysosomit sisältävät noin 40 erilaista hajottavaa entsyymiä, jotka pilkkovat bakteereja ja vieraita hiukkasia, joita on tullut soluun endosytoosin avulla. Endosytoosirakkula (kalvorakkula) sulautuu yhteen lysosomin kanssa, ja lysosomin entsyymit pilkkovat rakkulan sisällön. Lysosomit tuhoavat samalla tavoin myös solun omia kuluneita ja vaurioituneita soluelimiä, jotka eivät enää toimi. Lysosomit ovat solujen yhdistetty ”puhtaanapitolaitos ja sulatusjärjestelmä”. Entsyymit eivät vahingoita solun omia rakenteita niin kauan kuin lysosomikalvo pysyy ehjänä. Kun solu kuolee, entsyymit vapautuvat lysosomeista ja solu hajoaa (autolyysi). Tämä on elimistön tapa päästä eroon kuolleista soluista.

Lysosomin entsyymit vaativat alhaisen pH:n, ja lysosomeiden sisältö onkin hapan, pH-arvoltaan noin 5. Hapan ympäristö luodaan, kun V-tyypin ATPaasit pumppaavat protoneita lysosomeihin. Tämä on myös varokeino; kun lysosomi hajoaa vahingossa, hajottavat entsyymit eivät toimi solulimassa, jonka pH on korkeampi. Kun on kyse apoptoosista eli ohjelmoidusta solukuolemasta, alennetaan soluliman pH:ta vastaavasti.

Kasvisoluissa on lysosomeihin liittyviä solunesterakkuloita, joita käytetään usein varastointiin.

## Aiheesta muualla
*Solunetti: Lysosomi
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Lysosome - Homo sapiens (human) 
*National Human Genome Research Institute (NHGRI): Lysosome 
*National Center for Biotechnology Information (NCBI): Lysosomes
Motukawaosaaret

**Motukawaosaaret** on saariryhmä Haurakilahden itäosassa Uudessa-Seelannissa. Saaret sijaitsevat muutamia kilometrejä Coromandelin niemimaan rannikolta,

Motukawaosaaret ovat tuliperäisiä, ja niiden rannikot ovat jyrkkäpiirteisiä. Asumattomien saarten pensaskasvillisuus ja muu luonto ovat säilyneet varsin hyvin luonnonmukaisena. Motukaramaramasaarella pesii noin 3&nbsp;500 australiansuulaparia.

## Lähteet
Nils Holgersson (täsmennyssivu)

**Nils Holgersson** voi tarkoittaa seuraavia asioita:
* hahmo kirjassa Peukaloisen retket villihanhien seurassa ja sen lyhennetyssä versiossa Nils Holgerssonin ihmeellinen matka
* M/S Nils Holgersson, vuonna 2001 valmistunut autolautta
* M/S Nils Holgersson, vuonna 1987 valmistunut autolautta, joka on myöhemmin nimetty nimelle M/S King Seaways
Võru

**Võru** (võroksi *Võro*, ) on Võrumaan pääkaupunki Viron kaakkoisosassa. Se sijaitsee Tamulajärven rannalla. Vuoden 2018 alussa kaupungissa oli 12&nbsp;242 asukasta.

## Historia
Kaupungin perusti Riian kenraalikuvernööri Venäjän keisarinnan Katariina II:n toivomuksesta 21. elokuuta 1784 entisen Võrun kartanon paikalle. Kaupungin varhaisilta vuosilta on säilynyt säännöllinen ruutukaava, puurakennuksia ja kaksi Katariinalle omistettua kirkkoa: luterilainen kirkko vuodelta 1793 ja ortodoksinen kirkko vuodelta 1804.

Võru on ollut yli 200 vuotta paikallishallinnon, yrittäjyyden, kulttuurin ja urheilun keskus. Alkuaikoina hallinnon edustajat olivat saksalaista syntyperää, mutta 1900-luvun alussa kaupunki sai ensimmäiset etnisesti virolaiset kaupunginvaltuutetut.

## Kulttuuri ja koulutus
Tunnetuin võrulainen on Viron kansalliseepoksen Kalevipoegin kirjoittaja Friedrich Reinhold Kreutzwald, joka asui kaupungissa vuosina 1833–1877 ja toimi kaupunginlääkärinä. Nykyään kaupungissa on hänelle omistettu museo ja patsas. 

Võru on historiansa aikana ollut myös tärkeä koulukaupunki. 1800-luvun loppupuolella kaupungissa oli seitsemän koulua, joissa työskenteli 31 opettajaa ja 317 oppilasta, vaikka Võrun asukasluku oli alle 3&nbsp;000. Vuonna 1914 perustettiin Võrun naisten käsityökoulu ja 1925 Võrun teollisuuskoulu. Vuosina 1921–1930 kaupungissa toimi opettajaseminaari.

Vuodesta 1995 Võrussa on toiminut valtiollinen tutkimus- ja kehityslaitos Võron instituutti, jonka tavoitteena on võron kielen ja kulttuurin kehittäminen ja tutkiminen.

## Talous
Võru yhdistettiin rautateillä Riikaan ja Pihkovaan vuonna 1889, ja vuonna 1915 kaupunki sai sähkön. Vuonna 1940 Võrussa oli 6&nbsp;600 asukasta. Neuvostoliittoon liittämisen jälkeen kaupunkiin perustettiin monia teollisuuslaitoksia, muun muassa huonekalutehdas, jalkinetehdas, meijeri ja rakennusyhtiöitä. Võruun rakennettiin uusia asuinalueita, kaupungin väkiluku ja pinta-ala kasvoivat. 

Suunnitelmatalouden romahdus toi Võruun aluksi taloudellisia ja sosiaalisia ongelmia, mutta ajan mittaan vanhojen yritysten toiminta on saatu vastaamaan markkinatalouden vaatimuksia ja kaupunkiin on syntynyt uusiakin yrityksiä.

## Väestö
Vuonna 2011 Võrun kaupungissa oli 12 667 asukasta, joista 11 652 (92,0 %) oli virolaisia, 804 (6,3 %) venäläisiä ja 201 (1,6 %) muita kansallisuuksia.


Võru Suurkannataja Ekaterina kirik 2013.JPG| Katariinan kirkko.
Võru pritsumaja.jpg| Entinen paloasema.
Roosisaare rippsild 2011 10.jpg| Roosisaaren riippusilta.
Võru I Põhikool.JPG| Võrun I peruskoulu.
Voru Estonia mälestusmärk Katariina kirik.JPG| Katariinan kirkko


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Võru Folkloorifestival
Sedisvakanssi

**Sedisvakanssi** (latinan sanoista *sedes* ’tuoli’ ja *vacans* ’tyhjänä oleva’) tarkoittaa ajanjaksoa, jolloin piispanistuin, varsinkin paavinistuin, on vailla haltijaa. Käytännössä kyseeseen tulee ajanjakso paavin kuoleman ja uuden paavin virkaanastumisen välillä.

Voimassa olevan kirkko-oikeuden määräykset sedisvakanssin suhteen ovat peräisin paavi Johannes Paavali II:n konstituutiosta *Universi Dominici Gregis* (UDG, 1996). UDG:n mukaan paavin toimi palautuu sedisvakanssin aikana kardinaalikollegiolle, joka vastaa tietyin rajoituksin kollektiivisesti paavin tehtävistä. Sedisvakanssi näkyy myös vaakunassa, jota käytetään esimerkiksi sedisvakanssin aikana lyödyissä Vatikaanivaltion eurokolikoissa. Tällöin vaakunasta puuttuu vaakunakilpi kokonaan, ja siihen on kuvattu vain ristikkäin olevat kultainen ja hopeinen avain, paavinvallan tunnukset, päivänvarjon alla.

## Pitkät sedisvakanssikaudet
Vaikka konklaavit ja paavinvaalit päättyvät yleensä lyhyessä ajassa, on ollut useita jaksoja, jolloin paavin tuoli on ollut tyhjillään kuukausia tai jopa vuosia.

Seuraavassa taulukossa on kaikki yli vuoden kestäneet sedisvakanssit:

## Aiheesta muualla

* UDG
Talentti

**Talentti** (, ) oli muinainen massan yksikkö. Se on lähtöisin mahdollisesti Babyloniasta tai Sumerista ja se vastasi vedellä täytetyn amforan painoa. Talenttia käytettiin usein rahayksikkönä, jolloin se viittasi yleensä kultaan tai hopeaan.

## Painomittana
Antiikin kreikkalaisena painomittana talentti vastasi 60 minaa. Tunnettiin kuitenkin myös esimerkiksi 80 minaa vastannut talentti. Homeroksen aikoina talenteilla mitattiin aina kultaa, ja se vastasi härän arvoa kullassa. Talentin täsmällinen paino vaihteli eri kaupungeissa. Attikalainen (ateenalainen) talentti vastasi suunnilleen yhden keramionin eli kuutiojalallisen vettä painoa ja oli nykymitoissa noin 25,86 kg.

*[[Vanha testamentti|Vanhan testamentin]]* aikana talentti oli painomittana 60 minaa eli  sekeliä, eli noin 30–40&nbsp;kg. *[[Uusi testamentti|Uuden testamentin]]* aikana talentin paino oli suunnilleen saman verran, noin 35–40&nbsp;kg.

## Rahayksikkönä
Klassisen Kreikan aikana talentti oli paitsi painomitta myös rahayksikkö, joka vastasi talenttia kultaa tai hopeaa. Attikalainen talentti vastasi myös rahana 60 minaa sekä  drakhmaa. Aleksanteri Suuren aikoina hopeatalentti oli noin 26 kiloa hopeaa. Hellenistisen kauden lopulla kreikkalainen talentti oli 26,2 kiloa painava hopearaha. Tarkkoja arvioita talentin arvosta nykypäivänä on kuitenkin vaikea antaa muinaisten mittojen epämääräisyyden takia.

Roomalaisella kaudella talentti vastasi  denaaria. Työläisen päiväpalkka oli *Uuden testamentin* aikaan yksi denaari.

## Muuntotaulukko

Muuntotaulukko attikalaisen mittajärjestelmän mukaisesti:

## Lähteet
Corona

**Corona** oli antiikin Roomassa kunnianosoituksena käytetty seppele.

Coronoita:
**corona obsidionalis* tai *corona graminea*, ruohosta
**corona civica*, tammenlehvistä
**corona triumphalis*, laakerista triumfaattorille
**corona ovalis*, myrtistä ovation viettäjälle
**corona civica aurea*, kullasta
Motutapu

**Motutapu** on saari Haurakilahdella, Aucklandin kaupungista koilliseen, Uudessa-Seelannissa. Sen pinta-ala on 15,01 neliökilometriä. Saaren koko nimi on *Te Motutapu a Taikehu*, mutta lyhyempää nimeä käytetään useammin.

Motutapun länsipuolella on Rangitoton saari, joka muodostui tulivuorenpurkauksessa noin 600 vuotta sitten. Motutapu on kuitenkin paljon tätä vanhempi.

Motutapun alkuperäisistä metsistä ei ole paljon jäljellä, sillä niitä on raivattu 1800-luvulta lähtien. Kuitenkin 1990-luvulta alkaen saarelle on istutettu alkuperäisten lajien taimia. Saarella on tavattu yli 60 lintulajia ja useita liskolajeja. Ihmisen mukana saarelle on tullut useita vieraslajeja. Niitä on yritetty hävittää, ja esimerkiksi useita eläinlajeja on jo hävitetty.

Toisen maailmansodan aikana Motutapulle ja muille Haurakilahden saarille rakennettiin linnoitteita Aucklandin sataman puolustamiseksi. Vuosina 1936–1944 Motutapulle rakennettiin muun muassa kasarmeja, maanalaisia ammusvarastoja, teitä ja tykkipatteri. Osa rakennelmista on edelleen jäljellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla