Lost in Translation

**Lost in Translation** on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut draamaelokuva, jonka on ohjannut Sofia Coppola. Elokuva kertoo iäkkäästä näyttelijästä ja nuoresta naisesta, jotka tapaavat sattumalta tokiolaisessa hotellissa. Elokuvan päärooleja esittävät Bill Murray ja Scarlett Johansson, sivurooleissa ovat Giovanni Ribisi, Anna Faris ja Fumihiro Hayashi.

Elokuvan nimen taustalla on Frostin nimeen liitetty lause: "Poetry is what is lost in translation" ('mikä käännöksessä menetetään, on runous/ runollisuus'), mutta tosiasiassa lausetta ei löydy Frostin tuotannosta.

## Juoni

Bob Harris (Bill Murray) on ikääntyvä amerikkalainen elokuvatähti, joka saapuu Tokioon tekemään mainoksia Suntory-nimiselle viskille kahdesta miljoonasta dollarista. Charlotte (Scarlett Johansson) on nuori nainen, joka on vastikään valmistunut Yalen yliopistosta. Hän on saapunut Tokioon julkkiksia ammatikseen kuvaavan miehensä Johnin (Giovanni Ribisi) saaman työtehtävän vuoksi ja viettää suurimman osan ajastaan yksin pariskunnan hotellihuoneessa. Charlotte ei ole varma, onko hänen ja Johnin avioliitolla tulevaisuutta, sillä hän uskoo Johnin olevan paljon kiinnostuneempi kuuluisista malleista, eritoten nuoresta ja kuuluisasta amerikkalaisnäyttelijä Kellystä (Anna Faris). Samaan aikaan Bobin oma 25 vuotta kestänyt avioliitto on kulahtanut ja menettänyt romantiikkaansa Bobin kärsiessä keski-iän kriisistä.

Eräänä iltana pitkien mainoskuvausten jälkeen Bob vetäytyy hotellin baariin. Johnin ja tämän ystävien pöydässä istuva Charlotte huomaa Bobin ja pyytää tarjoilijaa viemään tälle omasta pöydästään kupillisen sakea. Myöhemmin Bob ja Charlotte tapaavat toisensa lyhyesti hotellin baarissa joka ilta, kunnes Charlotte kutsuu Bobin tapaamaan muutamia paikallisia ystäviään. Bob vastaa kutsuun myöntävästi ja saapuu myöhemmin Charlotten hotellihuoneeseen yllään nuorekas asu. Kaksikon välille syntyy ystävyys heidän seikkaillessaan Tokiossa ja kokiessa japanilaisten ja amerikkalaisten sekä omien sukupolviensa välisiä kulttuurieroja.

Viettäessään toiseksi viimeistä iltaansa Tokiossa Bob vetää puoleensa erään hotellissa vakinaisesti asuvan laulajan huomion. Seuraavana aamuna Bob löytää kyseisen naisen huoneestaan vietettyään tämän kanssa ilmeisesti yhteisen yön. Charlotte saapuu Bobin huoneeseen lähteäkseen Bobin kanssa aamiaiselle. Charlotte löytää laulajan Bobin huoneesta, minkä seurauksena hänen ja Bobin välille syntyy myöhemmin lounaalla melkoisesti kitkaa. Myöhemmin sinä yönä hotellin palohälytykset laukeavat, ja ollessaan ulkona yhdessä muiden hotellin asukkaiden kanssa Bob ja Charlotte tekevät sovinnon. He kertovat tulevansa kaipaamaan toisiaan lähtiessään vielä kerran hotellin baariin.

Seuraavana aamuna Bob valmistautuu palaamaan takaisin Yhdysvaltoihin. Hän hyvästelee Charlotten hotellin aulassa lyhyesti ja katselee surullisesti, miten Charlotte palaa takaisin hissiin. Ollessaan taksissa matkalla lentokentälle Bob näkee Charlotten ruuhkaisella tiellä. Bob astuu ulos taksista ja lähtee Charlotten perään. Bob ottaa Charlotten syliinsä ja kuiskaa jotain tämän korvaan (yleisön kuulematta). Pari suutelee toisiaan, minkä jälkeen he hyvästelevät toisensa ja Bob palaa takaisin taksiinsa.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Coppola ohjasi ja käsikirjoitti elokuvan. Elokuvan budjetti oli neljä miljoonaa dollaria. Se kuvattiin noin 27 päivän aikataulussa. Sofia Coppola suunnitteli kuvaustavan yhdessä kuvaaja Lance Acordin kanssa siten, että käytössä oli kevyt ja liikkuva kalusto sekä korkeamman ASA-yksikön filmi, mikä mahdollisti kuvaamisen vähäisessä valaistuksessa. Kohtauksia kuvattiin pienellä työryhmällä ilman virallisia lupia esimerkiksi Tokion julkisissa tiloissa. Coppolan tavoitteena oli tallentaa kaupunki sellaisena kuin se näyttäytyi hänelle henkilökohtaisesti.

Suurin osa työryhmästä oli japanilaisia, ja kielimuuri hidasti kuvauksia ja kulttuurierot aiheuttivat väärinymmärryksiä. Coppola on kertonut, että kuvauksiin sisältyi myös improvisaatiota, ja uusia elementtejä lisättiin tilanteiden mukaan kuvauspaikoilla. Coppola työskenteli musiikkisuunnittelija Brian Reitzellin kanssa ja sai mukaan Kevin Shieldsin, jonka musiikkityylin hän koki sopivan Tokion tunnelmaan.

Elokuvan pääosiin valittiin Bill Murray ja Scarlett Johansson. Murray oli Coppolan mielessä jo käsikirjoitusvaiheessa ja halusi rooliin vain hänet. Murray oli kuitenkin vaikeasti tavoiteltavissa ja hänen mukanaolo elokuvassa varmistui Coppolalle vasta kun hän tuli kuvauksiin Tokioon. Johansson oli kuvausten aikaan 17-vuotias. Coppola oli aluksi epävarma Johanssonin olevan liian nuori näytelläkseen yli 20-vuotiasta, mutta tavattuaan hänet piti tätä sopivana rooliin.

Coppola otti elokuvaan mukaan useita omaelämäkerrallisia asioita. Hän on kuvaillut elokuvaa henkilökohtaisimmaksi teoksekseen ja kertoi sen ammentavan omista kokemuksistaan, kuten hotellielämästä lapsuudessa sekä ajasta Tokiossa nuorena aikuisena.

## Vastaanotto
*Lost in Translation* oli arvostelumenestys, ja se sai neljä Oscar-ehdokkuutta. Coppola voitti parhaasta alkuperäisestä käsikirjoituksesta, minkä lisäksi se oli ehdolla parhaasta elokuvasta, miespääosasta ja ohjauksesta. 

Vuonna 2010 suomalaiskriitikot äänestivät elokuvan 2000-vuosikymmenen viidenneksi parhaaksi. Vuonna 2016 *Lost in Translation* äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 25 parhaan elokuvan joukkoon. Äänestäjinä oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut