open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Green (albumi)

**Green** on R.E.M:n kuudes studioalbumi ja heidän ensimmäinen albuminsa suurelle Warner Bros. -levy-yhtiölle I.R.S. Records -pienlevy-yhtiövuosien jälkeen. Se julkaistiin Yhdysvalloissa vaalipäivänä vuonna 1988.

Green on levy, joka muutti yhtyeen college radio -yhtyeestä maailmanluokan ryhmäksi. "Stand" nousi Yhdysvaltojen singlelistalla kuudenneksi ja Green myi tuplaplatinaa. Levyn julkaisua seurasi tammi-marraskuun 1989 kestänyt Green-maailmankiertue. Green nousi Yhdysvaltojen listalla sijalle 12 ja Isossa-Britanniassa sijalle 27.

"World Leader Pretend" oli ensimmäinen R.E.M.-laulu, jonka sanat oli painettu levykanteen. Kannesta puuttuu albumin yhdestoista kappale. Se tunnetaan tavallisesti nimellä "(Untitled)" (tai "11th Untitled Song"). Green oli myös ensimmäinen R.E.M.-levy, jolla Peter Buck soitti mandoliinia. Levyn vinyyliversion kannessa sen nimessä on kirjain R korvattu numerolla 4 (G4EEN).

## Kappalelistaus

Kaikki laulut Berry, Buck, Mills ja Stipe.

# "Pop Song 89" &ndash; 3:04
# "Get Up" &ndash; 2:39
# "You Are the Everything" &ndash; 3:41
# "Stand" &ndash; 3:10
# "World Leader Pretend" &ndash; 4:17
# "The Wrong Child" &ndash; 3:36
# "Orange Crush" &ndash; 3:51
# "Turn You Inside-Out" &ndash; 4:16
# "Hairshirt" &ndash; 3:55
# "I Remember California" &ndash; 4:59
# (Untitled) &ndash; 3:10

## Singlet

## Soittajat

* Bill Berry &ndash; rummut
* Peter Buck &ndash; kitara, mandoliini
* Mike Mills &ndash; basso, taustalaulu
* Michael Stipe &ndash; laulu

* Jane Scarpantoni &ndash; sello kappaleessa "World Leader Pretend"
* Keith LeBlanc &ndash; lyömäsoittimet kappaleessa "Turn You Inside-Out"
* Bucky Baxter &ndash; pedaalikitara kappaleessa "World Leader Pretend"

## Lähteet
Baranavitšy

**Baranavitšy** (, , ) on kaupunki Valko-Venäjän Brestin alueella. Vuoden 2009 väestönlaskennassa Baranavitšyn väkiluku oli 168&nbsp;240, ja kaupunki oli Valko-Venäjän kahdeksanneksi suurin. Se on merkittävä rautateiden risteyspaikka, yliopisto- ja varuskuntakaupunki. Tärkeänä kaupunkina se oli hallinnollisesti suoraan maakuntahallinnon alainen.

Kaupungilla on useita ystävyyskaupunkeja, joihin kuuluu Heinola.
 
## Historia
Ensimmäinen maininta Baranowicze-nimisestä kylästä on vuodelta 1706. Tuolloin kylä oli puolalaisen Rozwadowskin suvun yksityisomaisuutta. Puolan jaoissa kaupunki siirtyi Venäjälle. Vuonna 1870 siitä tuli merkittävä Varsova−Moskova- ja Vilna−Lviv-ratojen välietappi. Väkiluku alkoi nopeasti kasvaa, vuonna 1883 asukkaita oli jo lähes 2&nbsp;000 ja 1897 jo 4&nbsp;600, joista noin puolet juutalaisia. Puolan–Neuvosto-Venäjän sodassa 1919−1921 kaupunki siirtyi takaisin Puolan haltuun, jolloin se sai myös kaupunkioikeudet. Vuonna 1921 asukasluku oli jo yli 11&nbsp;000, joista 67 prosenttia puolalaisia ja loput pääasiassa valkovenäläisiä, puolalaisia ja venäläisiä. Vuoteen 1939 mennessä asukasluku kasvoi lähes 30&nbsp;000:een.

Neuvostoliitto miehitti kaupungin 1939, ja alueelle tuli yli 3&nbsp;000 juutalaispakolaista Saksan miehittämiltä alueilta. Kesäkuussa 1941 Saksa miehitti alueen, ja saman vuoden elokuussa perustettiin ghetto yli 12&nbsp;000 juutalaiselle, joista suurin osa siirrettiin seuraavan vuoden aikana keskitys- ja tuhoamisleireille. Puna-armeija miehitti kaupungin 8. kesäkuuta 1944, ja koko alue siirtyi osaksi Neuvostoliittoon kuulunutta Valko-Venäjän sosialistista neuvostotasavaltaa. Tuolloin myös puolalainen nimi Baranowicze muutettiin nykyiseen venäläiseen asuunsa. Neuvostoaikana kaupunki teollistui huomattavasti. Vuonna 1991 siitä tuli osa itsenäistynyttä Valko-Venäjää.

Kaupungissa toimii Baranovitšin valtiollinen yliopisto.

## Liikenne
Kaupungissa on varsin kattava bussiverkosto.

Baranavitšy on merkittävä rautateiden risteysasema. Rautateitse kaupungista pääsee kuuteen suuntaan. Kaupungissa on kaksi keskeistä rautatieasemaa: Baranavitšyn keskusasema ja Baranavitšyn Polesian asema. Rautatiereiteistä tärkein on Minsk−Baranovitšy−Brest, jota pitkin kulkee junia Varsovasta ja Brestistä Moskovaan. Muita merkittäviä rautatieyhteyksiä ovat reitit Mahiljou−Asipovitšy−Slutsk−Baranavitšy ja etelästä pohjoiseen vievä Luninets−Baranavitšy−Lida−Vilna.

Tieyhteyksistä huomattavin on moottoritie M1 () Minsk−Baranavitšy−Brest, joka muodostaa samalla nopeimman valtatieyhteyden Minskistä ja Moskovasta Varsovaan.

Kaupungin eteläosissa on Baranavitšyn lentotukikohta, jonka kiitotie on 2,9 kilometriä pitkä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Lyhyt kaupunkikuvaus  (bycity.org)
*Kantakaupungin kartta  (bycity.org)
* WikiMapia karttalinkki, kohteiden selitykset pääosin  tai 
* Kaupungin virallinen portaali  
* Baranovichi State University (*2004)  ja 
* Eräs toinen Baranavitšiin keskittynyt portaali 
* Baranavitšin julkisesta liikenteestä  
* Baranovitšin historiaa   (tut.by)
* Valokuvia Baranovitšista  (tut.by)
* Baranovitšin Polesian asemasta, kaupungin päärautatieasema  (rw.by)
Kolmisoutu

**Kolmisoutu** eli **trieeri** () tai **trireemi** () oli antiikin aikana yleinen soudettava sotalaiva eli kaleeri. Kolmisoudussa oli airoja kolmessa rivissä kummallakin puolella. Neli- ja viisisouduissa oli oletettavasti myös kolme airoparia, mutta yhdessä airossa oli useampia soutajia. 

Kolmisoutuja käyttivät ensimmäisinä foinikialaiset. Myös antiikin kreikkalaiset ja roomalaiset käyttivät kolmisoutuja. Roomalaisessa kolmisoudussa oli molemmin puolin 60 soutajaa, jotka olivat pääasiassa orjia. Kannella oli keihäin aseistautuneita legioonalaisia. Puunilaissotien aikana nopeammat viisisoudut syrjäyttivät kolmisoudut.  

## Katso myös
*Olympias, trieerin rekonstruktio

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Il-kaanien valtakunta

**Il-kaanien** (il) **valtakunta** oli yksi Mongolivaltakunnan neljästä osasta, ja sen hajottua itsenäinen valtakunta. Se sijaitsi Persiassa (nyk. Iran), ja siihen kuului myös nykyinen Irak, Afganistan, Azerbaidžan ja läntinen Pakistan. 

Valtakunnan juuret ulottuvat Tšingis-kaanin valloituksiin vuosina 1219-1224, mutta sen varsinainen perustaja oli Tšingis-kaanin pojanpoika ja suurkaani Möngken ja Kublain veli Hülegü-kaani. Hän sai 1250-luvulla Möngkeltä tehtävän valloittaa muslimien alueet Egyptiin asti. Tuhoisa sotaretki, jonka yhteydessä muun muassa Bagdad hävitettiin täysin vuonna 1275, pysähtyi kuitenkin Palestiinaan Möngken kuoltua. 

Kublai-kaanin tultua valituksi suurkaaniksi, Hülegü palasi hallitsemaan maitaan. Il-kaani (il) tarkoittaa "alikaania", ja viittaa muodolliseen alistumiseen Kublai-kaanin Pekingissä sijainneelle Yuan-dynastian valtaistuimelle. Hülegün perilliset hallitsivat aluetta kahdeksan vuosikymmentä kääntyen lopulta islamiin. Il-kaanit jatkoivat sotimista mamelukkeja vastaan, mutta eivät saaneet heitä kunnolla lyödyksi ja joutuivat lopulta luopumaan valtapyrkimyksistään Syyriassa. Riita mamelukkien kanssa oli niin katkera, että il-kaanit pyrkivät vielä islamiin kääntymisen jälkeenkin liittoutumaan Euroopan kristittyjen kanssa mamelukkeja vastaan. Il-kaanien epäonnistumiseen Syyriassa vaikuttivat suuresti vihollisuudet pohjoisessa sijainneen toisen mongolivaltion Kultaisen ordan kanssa.

Il-kaanit olivat aluksi buddhalaisia, mutta kaanien käännyttyä islamiin alettiin alistaa buddhalaisia ja kristittyjä. Viimeisen kaanin kuoltua  vuonna 1335, valtakunta hajosi nopeasti ja jakautui useisiin seuraajavaltioihin. Viimeinen il-kaanin titteliä tavoitellut murhattiin vuonna 1353.

## Il-kaanien valtakunnan hallitsijat
*Hülëgü (1256–1265)
*Abaqa (1265–1282)
*Tekuder (1282–1284)
*Arghun (1284–1291)
*Gaykhatu (1291–1295)
*Baydu (1295)
*Mahmud Ghazan (1295–1304)
*Öljeitü (1304–1316)
*Abu Sa'id (1316–1335)
*Arpa Ke'un (1335–1336)
*Musa (1336–1337)
*Muhammad Khan (1337–1338)
Inkarnaatio

**Inkarnaatio**, sananmukaisesti ”lihaksi tuleminen”, tarkoittaa yleensä jumalallisen olennon ihmiseksi syntymistä. Kristillisessä teologiassa inkarnaatio merkitsee sitä, että Jumala tuli ihmiseksi Jeesuksessa (Joh. 1:14).

## Aiheesta muualla

* An Animation Based on Ten Incarnations of Hindu Lord Vishnu
Alex Tanguay

**Alexandre ”Alex” Tanguay** (s. 21. marraskuuta 1979 Sainte-Justine, Quebec, Kanada) on kanadalainen entinen jääkiekkohyökkääjä.

## Ura

Tanguay pelasi ennen NHL-uraansa Halifax Mooseheadsissa QMJHL-juniorisarjassa. Colorado Avalanche varasi hänet  ensimmäisen kierroksen kahdentenatoista pelaajana. Tanguay pelasi kuitenkin vielä kauden 1998–1999 QMJHL:ssä ja teki toivuttuaan aivotärähdyksestä 61 pistettä 30 ottelussa. Häntä pidettiin yhtenä NHL:n lupaavimmista pelaajista.

NHL:ään Tanguay nousi Coloradon joukkueeseen kaudella 1999–2000. Hän pelasi hyvän tulokaskauden ja vielä paremman toisen kauden. Toisella kaudellaan Tanguay oli mukana Coloradon Stanley Cupin voittaneessa joukkueessa. Hän oli merkittävässä roolissa Stanley Cup -voitossa, sillä hän teki mestaruuden ratkaisseessa seitsemännessä ottelussa New Jersey Devilsiä vastaan ottelun kaksi ensimmäistä maalia ja syötti Joe Sakicin viimeistelemän 3–0-maalin Coloradon 3–1-voittoon päättyneessä ottelussa. Kolmas kausi oli Tanguayn heikoin kolmen vuoden sopimuskaudestaan. Hän teki kuitenkin Coloradon kanssa sopimuksen myös kaudesta 2002–2003.

Seuraavat kaudet olivat jälleen Tanguaylta parannusta edelliseen. Kaudella 2003–2004 hän teki 69 pelissä pisteet 25+54 ja oli koko NHL:n pistepörssin kymmenes 79 pisteellään. Tanguay sai kauden jälkeen ison palkankorotuksen välimieskäsittelyn jälkeen.   peruuntui NHL:ssä työtaisteluiden takia. Tanguay pelasi Euroopassa Sveitsin pääsarjassa HC Luganossa kuusi ottelua. 

Tanguay palasi Coloradoon kaudeksi 2005–2006 ja oli joukkueensa toiseksi paras pistemies 78 pisteellään Joe Sakicin jälkeen.  edeltäneessä kaupankäynnissä Calgary Flames hankki Tanguayn pelaajaoikeudet vaihdossa Jordan Leopoldiin ja kahteen varausoikeuteen. Tanguay teki myöhemmin samana kesänä kolmen vuoden sopimuksen Calgaryn kanssa. Calgaryssä Tanguay pelasi loistavan ensimmäisen kauden tehden  81 pistettä 81 ottelussa. Hän oli kuitenkin vaikeuksissa kaudella 2007–2008. Tanguay jäi kaudella hänelle vaatimattomaan 18 maaliin ja 58 pisteeseen.

 Tanguay ja viidennen kierroksen varausvuoro myytiin Montrealiin, josta Calgary sai ensimmäisen ja toisen kierroksen varausvuorot. Syyskuussa 2009 Tanguay teki Tampa Bay Lightningin kanssa pelaajasopimuksen. Hän teki paluun Coloradoon kesäkuussa 2013, kun hänet ja toinen hyökkääjä Cory Sarich kaupattiin Coloradoon vaihdossa hyökkääjä David Jonesiin ja puolustaja Shane O’Brieniin.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Lenny White

**Lenny White** (oik. **Leonard White III**, s. 19. joulukuuta 1949, New York) on yhdysvaltalainen jazzia ja rockia soittava rumpali. 

Rumpalina itseoppinut White aloitti uransa New Yorkin paikallisissa yhtyeissä ja soitti usein esimerkiksi Jackie McLeanin kanssa 1960-luvun lopulla. Vuonna 1969 hän oli kohonnut muusikkopiireissä jo niin korkeaan asemaan, että pääsi mukaan Miles Davisin kuuluisalle *Bitches Brew* levylle. Vuosina 1973–1976 White oli mukana Chick Corean Return to Forever -fuusioyhtyeessä. Nämä Corean ja Davisin kanssa tehdyt levyt ovat levytykset, joista White parhaiten tunnetaan. Return to Foreverin riveissä White sävelsi myös muutamia kappaleita. Yhtyeen lopettamisen jälkeen vuonna 1976 White julkaisi kaksi soololevyä Atlantic -yhtiölle, joista etenkin *Venusian Summer* on saanut hyviä arvioita, joskin levyä on nykyään vaikea löytää.

Tämän jälkeen White on soittanut esimerkiksi yhtyeissä Twenniynine, Jamaica Boys, Echoes of the Era sekä Griffith Park. Vuosien varrella hän on työskennellyt esimerkiksi Freddie Hubbardin, Joe Hendersonin, Woody Shaw'n, Gato Barbierin, Gil Evansin, Stanley Clarken sekä Stan Getzin kanssa. Lenny White.jpg

## Diskografia
*1975: *Venusian Summer* (Nemperor)
*1976: *Big City* (Nemporer)
*1977: *The Adventures of Astral Pirates* (Elektra)
*1978: *Streamline* (Elektra)
*1979: *Best of Friends* (Elektra)
*1980: *29* (Elektra)
*1983: *Attitude* (Wounded Bird)
*1983: *In Clinic* (DCI)
*1995: *Present Tense* (Hip Bop/Koch)
*1996: *Renderers of Spirit* (Hip Bop Essence)
*1999: *Edge* (Hip Bop Essence)
*2002: *Collection* (Hip Bop)
*2004: *Tribute to Earth, Wind, and Fire* (Trauma)

## Aiheesta muualla
*Whiten kotisivut
Out of Time

**Out of Time** on R.E.M:n maaliskuussa 1991 julkaistu seitsemäs albumi.

Tammikuussa 1990 R.E.M. alkoi harjoitella kappaleita Out of Timelle. Albumi äänitettiin valmiiksi heinä-lokakuussa 1990 John Keanen ja Bearsvillen studioilla. Sen ensimmäinen single "Losing My Religion" julkaistiin helmikuussa 1991.

"Losing My Religion" oli välittömästi suuri hitti ympäri maailman, eikä vähiten Tarsem Singhin ohjaaman videon ansiosta. Siitä tuli klassinen radiohitti ja yksi 1990-luvun tunnetuimmista pop-kappaleista. Muun muassa sen ansiosta albumi *Out of Time* nousi listaykköseksi sekä Yhdysvalloissa että Isossa-Britanniassa. *Out of Timea* promotoitiin ainoastaan pienellä akustisella kiertueella, johon sisältyi "MTV Unplugged" -sessio huhtikuussa 1991. Albumi palkittiin vuonna 1991 Grammy-palkinnolla parhaana vaihtoehtomusiikin levytyksenä.

Albumilla vieraili kaksi laulusolistia: "Shiny Happy Peoplessa" The B-52's:n Kate Pierson ja "Radio Songilla" rap-artisti KRS-One. Kappaleet "Near Wild Heaven" ja "Texarkana" Michael Stipen sijaan laulaa basisti Mike Mills.

## Kappalelistaus
Kaikki kappaleet Berry, Buck, Mills ja Stipe.
# "Radio Song" &ndash; 4:13
# "Losing My Religion" &ndash; 4:26 
# "Low" &ndash; 4:55 
# "Near Wild Heaven" &ndash; 3:17 
# "Endgame" &ndash; 3:48 
# "Shiny Happy People" &ndash; 3:45
# "Belong" &ndash; 4:05
# "Half a World Away" &ndash; 3:26 
# "Texarkana" &ndash; 3:37
# "Country Feedback" &ndash; 4:07 
# "Me in Honey" &ndash; 4:06

## Singlet

## Soittajat
### Yhtyeen jäsenet
* Bill Berry - rummut, lyömäsoittimet, congat, taustalaulu
* Peter Buck - kitarat, mandoliini
* Mike Mills - basso, urut, cembalo, piano, laulu
* Michael Stipe - laulu, melodika

### Sessiomuusikot
* Peter Holsapple - basso (#1, #3), akustinen kitara (#2, #6, #9), sähkökitara (#7)
* KRS-One - laulu "Radio Songilla"
* Kate Pierson - laulu (#6, #10, #11)
* Dave Kempers – viulu
* David Braitberg – viulu
* David Arenz – viulu
* Ellie Arenz – viulu
* Paul Murphy – alttoviulu 
* Reid Harris – alttoviulu
* Andrew Cox – sello
* Elizabeth Murphy – sello
* Ralph Jones – kontrabasso
* Kidd Jordan - saksofonit (baritonis. #1, #4, tenoris. #1, #5 ja alttos. #1) ja bassoklarinetti (#3, #5)
* Cecil Welch - flyygelitorvi (#5)
* Scott Litt - echo-loop feed (#1)
* John Keane - pedaalikitara (#9, #10)
Jousisovituksista kappaleissa #1, #3, #4, #5, #6, #8 ja #9 vastasi Mark Bingham.

## Myynti

## Lähteet
Lintulan luostarin kirkko

**Lintulan Pyhän Kolminaisuuden kirkko** on ortodoksinen kirkkorakennus Lintulan nunnaluostarin yhteydessä Heinävedellä.  Kirkon suunnitteli Vilho Suonmaa ja se rakennettiin kevyistä lohkotiilistä. Kirkko valmistui vuonna 1973. Kirkko on pyhitetty Pyhälle Kolminaisuudelle samoin kuin Kivennavalla  ennen sotia sijainnut Lintulan luostarin alkuperäinen kirkko. Arkkipiispa Paavali vihki kirkon käyttöön.

Kirkko on tasakattoinen ja lähes neliön muotoinen. Etuoven yllä on avonainen kellotorni, jossa on seitsemän kelloa. Eteisestä laskeutuu portaat alemmas kirkkosaliin. Kirkkosalin katolla on kupoli, jonka ikkunoista lankeaa valoa saliin.

Ikonostaasissa ja muualla kirkossa on monia kirkkoa varten maalattuja ikoneja sekä vanhempia ikoneja, kuten Jerusalemin Jumalanäidin ikoni Kivennavalla sijainneesta kirkosta. Kuuluisa ikonimaalari Petros Sasaki, joka on haudattu luostarin hautausmaalle, on maalannut osan ikonostaasin ikoneista sekä alttarilla olevan suuren ikonin.

## Katso myös
*Luettelo Suomen ortodoksisista kirkoista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Lintulan luostarin kotisivut (lintulanluostari.fi)
Suomen maakuntatunnukset

**Suomen maakunnilla** on useita erilaisia maakuntatunnuksia. Yleisimmin maakunnilla on vaakuna, nimikkolintu, -kala, -kasvi ja -kivi. Vuonna 2011 valittiin jokaiselle Suomen maakunnalle myös maakuntajärvi. Myös vanhat isännänviirit voidaan katsoa maakunnallisiksi tunnuksiksi. Maakunnalla voi myös olla lippu. Maakuntatunnuksiin rinnastuvat myös maakuntalaulut.

Kolmella maakunnalla ei ole nimikkoeläintä: Kainuu, Keski-Pohjanmaa ja Päijät-Häme.

## Taulukko

### Entiset maakunnat

## Maakuntalinnut

Maakuntalinnut valittiin vuonna 1985 Lintutieteellisten yhdistysten liiton (nykyisin BirdLife Suomi) järjestämässä yleisöäänestyksessä, johon osallistui 5500 vastaajaa. Laulujoutsen oli valittu kansallislinnuksi jo 1981.

## Maakuntakivet

Suomen Matkailuliitto ja Geologian tutkimuskeskus järjestivät vuonna 1989 äänestyksen Suomen maakuntakivistä. Ääniä tuli yhteensä yli 20&nbsp;000 kpl. Vuosien mittaan maakuntakivet ovat hivenen muuttuneet muun muassa maakuntien uudelleennimeämisen takia. Suomen kansalliskivi on graniitti.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Ilmari Pimiä

**Ilmari Eino Pimiä** (19. kesäkuuta 1897 Kivennapa – 22. marraskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, kuvataiteilija ja piirustuksenopettaja.

## Elämä ja ura
Ilmari Pimiän vanhemmat olivat Kivennavan suntio ja koulumestari Mikko Pimiä ja Anni Veijalainen. Pimiä kirjoitti ylioppilaaksi Terijoen yhteiskoulusta 1916 ja suoritti piirustuksenopettajan tutkinnon Taideteollisessa keskuskoulussa 1926. Hän toimi 1920-luvulta lähtien piirustuksenopettajana muun muassa Tampereen tyttökoulussa ja Tampereen klassillisessa lukiossa 1926–1927, Viipurin klassillisessa lyseossa ja Viipurin uudessa yhteiskoulussa vuosina 1927–1940 sekä Helsingin Kirkkopuiston tyttökoulussa 1940–1965. Rajavartijana Kannaksen rajavartiostossa Pimiä työskenteli 1922–1923. Hänen opettajanuransa jatkui 1960-luvun puoliväliin saakka. *Karjalan Aamun* toimittajana hän oli 1942–1950.

## Kirjallinen tuotanto
Pimiä oli Olavi Paavolaisen lapsuudenystävä ja eli väkevästi mukana Tulenkantajien vaiheissa. Pimiän kirjallinen ura alkoi yhteiskokoelmista *Nuoret runoilijat* (1924) ja *Hurmioituneet kasvot* (1925). Hänen oma esikoiskokoelmansa *Näkinkenkä* ilmestyi 1926. Hän kirjoitti runotekstit Karjalan Liiton muistojulkaisuun *Rakas entinen Karjala*, joka ilmestyi 1942, ja toimi muutenkin teoksen avustajana. Teoksen toimitti Olavi Paavolainen. Sodan jälkeen Pimiä tuli tunnetuksi karjalaisrunoilijana, joka tulkitsi kotinsa menettäneiden evakkojen tuntoja. Hänen viimeinen julkaistu teoksensa *Jäivät seudut rakkahimmat* (1980) sisältää muistoja Karjalasta.

## Teokset
* *Nuoret runoilijat*. Runoantologiassa mukana Kaarina Vaher, Katri Vala, Onni Halla, Yrjö Jylhä, Arvi Kivimaa, Olavi Lauri (Olavi Paavolainen), Johan Edvard Leppäkoski, P. Mustapää (Martti Haavio) ja Ilmari Pimiä. WSOY 1924
* *Näkinkenkä* (runoja, 1926)
* *Taivaan polku* (runoja, 1929)
* *Viimeinen porras* (uskonnollisaiheisia runoja, 1936)
* *Unen maa* (runoja Karjalalle, 1942)
* *Rakas entinen Karjala. Karjalan liiton muistojulkaisu 2*. (toimittanut Olavi Paavolainen, runotekstit Ilmari Pimiä, 1942)
* *Valitut runot* (1948)
* *Jäivät seudut rakkahimmat* (runoja ja muisteluita, 1980)

## Lähteet
* *Kirjailijat puhuvat: Tulenkantajat.* Toimittanut Ritva Haavikko. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1976.
* Lappeenranta / Pimiä Ilmari

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Volta

**Volta** voi viitata seuraaviin:

## Sukunimi
* Alessandro Volta (1745–1827), italialainen fyysikko
* Giovanni Volta (1928–2012), italialainen katolinen piispa

## Maantiede
* Volta, joki Länsi-Afrikassa
* Volta, järvi Ghanassa
* Volta, Ghanan hallintoalue
* Ylä-Volta, Burkina Fason entinen nimi

## Laivat
* Ranskan laivaston aluksia
** FS Volta (1867), Limier-luokan aviso ja risteilijä
** FS Volta (1936), Mogador-luokan hävittäjä
** Volta (Q79), vuosina 1912–1922 käytössä ollut sukellusvene
* RN Volta (1921), alk. *RN Marco Polo (1892)*, Italian laivaston panssarilaiva

## Muut
* Volta, Electroluxin pölynimurimerkki
* Volta, Tallinnassa toiminut sähkömoottoritehdas
* The Mars Volta, yhdysvaltalainen rockyhtye
* *[[Volta (albumi)|Volta]]*, Björkin kuudes studioalbumi
* volta, myöhäisrenessanssiaikainen tanssi
* 8208 Volta, päävyöhykkeen asteroidi
Jean Moulin

**Jean Moulin** (20. kesäkuuta 1899 Béziers, Ranska – 8. heinäkuuta 1943 Metz, Ranska) oli yksi Ranskan vastarintaliikkeen tunnetuimmista johtajista toisen maailmansodan aikana. Ranskassa häntä pidetään kansallissankarina. Gestapon vankina kuollut Moulin haudattiin myöhemmin Pariisin Panthéoniin, jonne on haudattu myös monia muita kuuluisia ranskalaisia.

Moulin värvättiin Ranskan armeijaan vuonna 1918, mutta ensimmäinen maailmansota loppui juuri ennen kuin hän ehti osallistua taisteluihin. Sodan jälkeen Moulinista tuli pian maan nuorin prefekti.

Saksan armeijan valloitettua Ranskan kesällä 1940 Moulin kieltäytyi yhteistyöstä saksalaisten kanssa. Gestapo pidätti Moulinin ja kidutti häntä, minkä jälkeen hän yritti sellissään itsemurhaa leikkaamalla kurkkunsa. Sen jälkeen hän piti aina kaulassaan arven peittona huivia. Moulinin toivuttua hänet vapautettiin.

Vuonna 1940 Vichyn hallitus määräsi prefektinä toimivan Moulinin erottamaan kaikki vasemmistoon kuuluvat kaupunginjohtajat. Moulin kieltäytyi ja hänet erotettiin. Sen jälkeen hän alkoi liittoutua muiden ranskalaisten kanssa, jotka halusivat syrjäyttää Vichyn hallituksen ja ajaa saksalaiset ulos Ranskasta. Vuonna 1941 Moulin kävi Lontoossa ja tapasi siellä Charles de Gaullen ja muita Vapaan Ranskan johtajia. Moulin teki vaikutuksen de Gaulleen, joka päätti tehdä hänestä Ranskan vastarintaliikkeen johtajan tehtävänään yhdistää Ranskan vastarintaliike. Moulin palasi Ranskaan 1. tammikuuta 1942 ja onnistui tehtävässään. Hänellä oli useita vääriä henkilöllisyyksiä ja hänen pseudonyymejään olivat REX ja MAX.

Gestapo pidätti 7. kesäkuuta 1943 Ranskan vastarintaliikkeen tärkeän hahmon René Hardyn, jota kuulusteltiin kiduttamalla. Gestapo ja Klaus Barbie saivat tarpeeksi tietoa pidättääkseen myös Moulinin. Barbie kidutti raa’asti Moulinia, mutta hän ei kertonut mitään. Ranskan vastarintaliike alkoi pelätä turvallisuutensa puolesta ja alkoi suunnitella Moulinin pakoa. Saksalaiset lähettivät hänet junalla Berliiniin, mutta hän kuoli kidutuksen aiheuttamaan sydänkohtaukseen Metzissä 8. heinäkuuta 1943.
Volta (järvi)

**Volta** () on järvi Ghanassa. Se on maailman suurin patojärvi, jonka pinta-ala on 8 502 km². Järveen laskevat Voltajoen kaksi haaraa, Musta Volta ja Valkoinen Volta, sekä Oti.

Järvi syntyi vuonna 1966, kun Akosombon padon rakennustyöt saatiin valmiiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tithraustes

**Tithraustes** oli Sardiin satraappi 300-luvun eaa. alkupuolella. Lähteiden puuttuessa tiedämme hänestä hyvin vähän. Persian kuningas tuomitsi Tithrausteen edeltäjän Tissaferneen kuolemaan. Kun Tithraustes pääsi Sardiiseen vuonna 395 eaa. antoi hän vangita ja teloittaa Tissaferneen. Tithraustes sai Persiaa vastaan hyökänneet spartalaiset hyökkäämään pohjoiseen oman kilpailijansa satraappi Farnabazoksen alueelle lahjomalla spartalaisten johtajan Agesilaoksen. 

Ksenofonin mukaan Tithraustes lähetti Timokrates Rhodoslaisen Kreikkaan yllyttämään kreikkalaisia sotaan Spartaa vastaan.
Valamon luostarin talvikirkko (Heinävesi)

**Valamon luostari talvikirkko** Heinävedellä sijaitsee Valamon luostarin pääkirkon yhteydessä. Se on pyhitetty Valamon luostarin pyhittäjäisien Sergei ja Herman Valamolaisen muistolle. Valamon luostarin pääkirkko ja talvikirkko noudattavat pohjoisvenäläisen ortodoksiluostarin arkkitehtuuria. Luostarissa on tyylin mukaisesti  erillinen talvikirkko.

Luostarin pääkirkon ja talvikirkon on suunnitellut arkkitehti Ivan Kudrjavzev.

Talvikirkon ikonostaasi mukailee 1500- ja 1600-lukujen tyyliä. Osa sen ikoneista on peräisin Laatokan Valamosta ja osa on uudempia. Kirkon ulkoseinällä on mosaiikkityö, joka kuvaa Sergeitä ja Hermania,ja sen katolla on pieni sipulikupoli.

## Katso myös
* Luettelo Suomen ortodoksisista kirkoista

## Lähteet
Annika Idström

**Ilse Annika Idström** (12. marraskuuta 1947 Helsinki – 20. syyskuuta 2011 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, suomentaja ja dramaturgi. Hän tuli suomenruotsalaisesta perheestä, mutta kirjoitti suomeksi.

## Elämä ja ura
Idström kirjoitti ylioppilaaksi yksityisestä Laguska skolanista 1968, minkä jälkeen hän suoritti kieliopintoja Ranskassa 1968 ja 1971–1972. Hän opiskeli Taideteollisessa korkeakoulussa kamerataiteen osastolla 1968–1973 ja kirjallisuutta Helsingin ja Jyväskylän yliopistoissa 1970–1974.

Vuonna 1975 Idström käsikirjoitti kuunnelman Minna Canthista. Hänen esikoisromaaninsa *Sinitaivas* ilmestyi vuonna 1980 ja toinen romaani *Isäni, rakkaani* seuraavana vuonna. Idströmin läpimurtoteos oli romaani *Veljeni Sebastian* (1985), joka oli myös Finlandia-palkintoehdokkaana. Teos kuvaa aikuisten maailmaa koulupojan näkökulmasta ja saavutti mainetta myös useina käännöksinä. Vuonna 1989 ilmestyi seuraava romaani, perhesuhteita käsittelevä *Kirjeitä Trinidadiin*, joka oli myös Finlandia-ehdokas. Idströmin viimeiseksi jäänyt romaani, *Luonnollinen ravinto*, ilmestyi vuonna 1994.

Idström työskenteli freelancer-ohjaajana ja -dramaturgina 1973–1980 ja Nuoren Voiman Liiton toiminnanjohtajana 1976–1977. Hän jäi vapaaksi kirjailijaksi 1981. Idström myös opetti suomen kieltä ja kirjallisuutta Minnesotan yliopistossa 1984–1986 ja toimi kirjoittamisen ohjaajana Kriittisessä korkeakoulussa 1995–2001.

Idströmin äiti oli Yleisradion pitkäaikainen musiikkitoimittaja Cay Idström ja sisar käsikirjoittaja ja dramaturgi Tove Idström. Idström eli avoliitossa Jotaarkka Pennasen kanssa 1968–1975 ja heille syntyi vuonna 1972 tytär, toimittaja Tyyne Pennanen. 

Idström kuoli haimasyöpään Helsingin Terhokodissa 63-vuotiaana 2011.

## Tuotanto
* *Nuori Minna Canth* (radiokuunnelma, 1975)
* 
* 
* 
* 
* *Muistoja Caprilta* (tv-näytelmä, 1993)
* 

### Suomennoksia
* Bjørg Vik: *Tyttäret* (kuunnelma, 1983)
* Vita Andersen: *Turvallisuusnarkomaanit: runoja* (1983)
* Astrid Saalbach: *Jäljet hiekassa* (kuunnelma, 1983)
* Suzanne Brøgger: *Tone* (näytelmä, Kemin kaupunginteatteri, 1985)
* Cecilie Løveid: *Imu* (proosarunoja, 1987)
* Synnøve Søe: *Isä!* (romaani, 1991)
* Marguerite Duras: *Kirjoitan* (2005)

## Palkinnot ja tunnustukset
* Kalevi Jäntin palkinto (1981)
* Valtion kirjallisuuspalkinto (1985)
* Uudenmaan läänin taidepalkinto (1990)
* Pro Finlandia (1994)
* Finlandia-palkintoehdokkuus (1985 ja 1989)
* Valtion viisivuotinen kirjailija-apuraha (1998)
Lähde

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Annika Idström kirjoitti, koska ei muuta osannut.
* Sanojen ajan artikkeli Annika Idströmistä Kirjasampo.fi:ssä.
Timokrates Rhodoslainen

**Timokrates Rhodoslainen** (, 300-luku eaa.) oli Rhodokselta kotoisin ollut kreikkalainen, jonka persialainen satraappi Farnabazos lähetti yllyttämään kreikkalaiset sotaan Spartaa vastaan vuonna 396 tai 395 eaa. Timokrates vieraili Ateenassa, Thebassa, Korintissa ja Argoksessa. Kaupungit aloittivatkin niin sanotun Korintin sodan Spartaa vastaan.

Timokrateen tehtävän päätarkoitus oli saada Agesilaoksen johtama spartalainen armeija palaamaan Vähästä-Aasiasta Kreikkaan. Plutarkhos kirjoittaa että ”tuhat persialaista jousimiestä ajoi Agesilaoksen pois Aasiasta”, viitaten siihen, että persialaisissa rahoissa oli jousiampujan kuva. 

## Lähteet
Lilian Thuram

**Lilian Thuram** (oik. **Ruddy Lilian Thuram-Ulien**, s. 1. tammikuuta 1972 Pointe-à-Pitre, Guadeloupe) on ranskalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Ennen jalkapallouransa alkamista hän aikoi kouluttautua katoliseksi papiksi. 

Thuramin ammattilaisura alkoi AS Monacossa vuonna 1991. Vuosina 1996–2001 hän pelasi Parman joukkueessa Italian Serie A:ssa. Parman vuosien jälkeen Thuram pelasi Juventuksessa, josta hän siirtyi vuonna 2006 sopupeliskandaalin takia Barcelonaan. Espanjalaislehdistön mukaan kauppasumma olisi ollut 5 miljoonaa euroa. Edustettuaan Barcelonaa kahden kauden ajan Thuramin piti palata kesällä 2008 vapaalla siirrolla kotimaahansa Paris Saint-Germainin joukkueeseen, mutta lääkärintarkastuksessa ilmennyt sydänvika aiheutti siirron kariutumisen viime hetkellä.

 

Ranskan maajoukkueessa Thuram pelasi 142 ottelua, mikä on toiseksi eniten kaikista ranskalaisista miesjalkapalloilijoista. Maajoukkueurallaan hän teki kaksi maalia, jotka molemmat syntyivät vuoden 1998 MM-kilpailuiden välieräottelussa Kroatiaa vastaan. Hän pelasi myös vuosien 2002 ja 2006 MM-kilpailuissa, sekä vuosien 1996, 2000, 2004 ja 2008 EM-kilpailuissa. Saavutuksina näistä Thuramilla on maailmanmestaruus vuodelta 1998, Euroopan mestaruus vuodelta 2000 ja MM-hopea vuodelta 2006. Hän lopetti maajoukkueessa Ranskan jäätyä alkulohkoon EM-kisoissa 2008  ja noin kuukautta myöhemmin hän ilmoitti lopettavansa koko pelaajauransa. 

Thuram on useaan otteeseen kommentoinut Ranskan poliittisia tapahtumia muun muassa siirtolaisuuteen liittyen. Hän arvosteli sisäministeri Nicolas Sarkozyn politiikkaa Ranskan lähiömellakoiden aikana sanoen, että ennen turvallisuudesta puhumista pitäisi puhua sosiaalisesta tasa-arvosta ja että puheet lähiöiden puhdistamisesta loukkaavat häntä henkilökohtaisesti. 

Hänen poikansa Marcus Thuram on myös maajoukkuetason pelaaja ja edustaa seuratasolla Italian Serie A:n Interiä.

## Seurat

* AS Monaco (1991–1996)
** Ranskan cupin voitto vuonna 1991
* Parma (1996–2001)
** UEFA cupin voitto 1999
** Italian cupin voitto 1999
** Italian supercupin voitto 1999
* Juventus (2001–2006)
** Serie A:n voitto 2002 ja 2003
** Italian supercupin voitto 2002 ja 2003
* Barcelona (2006–2008)

## Lähteet
* Thuram Football Databasen sivuilla 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Variskan yhtenäiskoulu

**Variskan yhtenäiskoulu** on yksi Vaasan yhtenäiskouluista. Se sijaitsee Ristinummen suuralueella Haapaniemen kaupunginosassa, jonne on keskustasta matkaa noin 7 kilometriä. Variskan koulun on suunnitellut Asko Halme ja se valmistui vuonna 1990. Vuonna 2022 koulua laajennettiin ala-asteen luokille tarkoitetulla lisäsiivellä.

Nimi Variska tulee sanoista Vanha Vaasa, Ristinummi ja Kappelinmäki. Koulussa oli keväällä 2006 31 opettajaa ja noin 430 oppilasta. Luokat sijaitsevat useassa eri siivessä, mikä johtuu koulun historian aikana tehdyistä laajennusremonteista. Samassa rakennuksessa toimii myös Variskan kirjasto.

Koulun liikuntasali toimii koripallossa Vaasan Salaman ja lentopallossa Vaasan Kiiston kotikenttänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Variskan yhtenäiskoulun kotisivut
Lesley-Anne Down

**Lesley-Anne Down** (s. 17. maaliskuuta 1954 Lontoo) on brittiläinen näyttelijä. Hän näytteli sarjassa *[[Kahden kerroksen väkeä]]* vuosina 1973–1975 sekä elokuvissa *[[Vaaleanpunainen pantteri iskee jälleen]]* (1976) ja *[[Muistojen katu]]* (1979). 1990-luvulla hän näytteli *[[Dallas (televisiosarja)|Dallasissa]]*. Saippuasarjassa *[[Sunset Beach]]* Down näytteli Olivia Richardsia vuosina 1997–1999. Lesley on nykyisin tunnettu sarjasta *[[Kauniit ja rohkeat]]*, jossa hän näytteli Jacqueline Maronea vuosina 2003–2012. Yksi hänen tunnetuimmista roolisuorituksistaan on Madeleine Mainin rooli televisiosarjassa *[[Jaettu maa]]* vuodelta 1994. Sarjassa hänen vastanäyttelijänään oli Patrick Swayze.

## Filmografia
Ousmane Issoufi Maïga

**Ousmane Issoufi Maïga** (s. 1945 tai 1946 Gaon alue) on malilainen taloustieteilijä ja hallintovirkailija. Hän toimi maan pääministerinä vuosina 2004–2007.

Maïga valmistui taloustieteilijäksi Kiovan yliopistosta vuonna 1970 ja suoritti pankkialan tutkinnon Washingtonin American Universityssä. Hän on työskennellyt Maailmanpankissa sekä Ranskan ja Malin valtiovarainministeriöissä.

Vuonna 2002 Maïga toimi nuoriso- ja urheiluministerinä, joka oli vastuussa jalkapallon Afrikan-mestaruuskilpailujen järjestämisestä Malissa. Kesäkuussa 2002 hänestä tuli talous- ja valtiovarainministeri ja lokakuussa liikenne- ja infrastruktuuriministeri. Maïga ei ollut minkään puolueen jäsen vaan piti itseään virkamiehenä.

Presidentti Amadou Toumani Touré nimitti Maïgan pääministeriksi Ahmed Mohamed ag Hamanin tilalle huhtikuussa 2004. Hän erosi tehtävästä vaalien jälkeen syyskuussa 2007. Uudeksi pääministeriksi tuli Modibo Sidibé.

## Lähteet
A7V

**Sturmpanzerwagen A7V** (**A**llgemeines Kriegsdepartement, **7**. Abteilung, **V**erkehrswesen) on saksalaisten ensimmäisessä maailmansodassa käyttämä panssarivaunu. Sen kehittely alkoi Daimler-Motoren-Gesellschaftilla saksalaisten huomattua brittiläisten panssarivaunujen vaikutuksen omaan jalkaväkeensä. Tämä tapahtui kuitenkin aivan liian myöhään, jotta sillä olisi ollut vaikutusta sodan kulkuun.

A7V oli suurikokoinen ja epäkäytännöllinen. Vaunu oli aseistettu belgialaisilta ja myöhemmin venäläisiltä sotasaaliiksi saaduilla brittiläisvalmisteisilla 57 mm Maxim Nordenfeld -tykeillä ja vähintään kuudella 7,92 mm Maxim MG 08/15 -konekiväärillä. Vaunun omat panssarit eivät olleet karaistua terästä, joten ne saattoi läpäistä millä tahansa konekivääriä järeämmällä aseella. Vaunu ei kuitenkaan ollut tasavertainen kohdatessaan englantilaiset Mark V -panssarivaunut. Miehistö koostui kahdesta upseerista ja 16:sta sotilaasta (vaunun johtaja, ajaja, mekaanikko, mekaanikko/viestittäjä, kuusi konekivääriampujaa, kuusi konekiväärilataajaa ja kaksi tykkimiestä).

Ensimmäisen kerran A7V:tä käytettiin taistelussa 21. maaliskuuta 1918, jolloin ne avustivat brittien pienimuotoisen läpimurron pysäyttämistä St Quentin kanavan pohjoispuolella. Historian ensimmäinen panssarivaunujen välinen taistelu tapahtui 24. huhtikuuta 1918, jolloin kolme saksalaista A7V:tä kohtasi kolme brittiläistä Mark IV:stä. Brittien johtovaunu kykeni tekemään yhden A7V:n toimintakyvyttömäksi kuusinaulaisella tykillään. Toinen A7V (”*Nixe*”) sai kolme osumaa, mutta menetti pelin vasta kaaduttuaan epätasaisella alustalla.

A7V:n suurin valtti oli sen nopeus. Vaikka 15 km/h ei kuulosta suurelta, oli se siihen aikaan huima nopeus 32,5 tonnia painavalle kolossille. Vaunu oli kuitenkin epävakaa ja sen pitkä etuylitys, telaston rakenne ja vaatimaton maavara (40mm) heikensi sen kykyä ylittää juoksuhautoja ja edetä mutaisessa maastossa.

Osittain A7V:n tuntemattomuus johtuu sen vähäisestä valmistusmäärästä. Vain 22 kappaletta tilatusta sadasta vaunusta ehdittiin valmistaa ennen sodan päättymistä. Kaikki valmistuneet vaunut nimettiin (*Isolde*, *Mephisto*, *Nixe*, *Wotan*, jne.).

Suurin osa A7V vaunuista romutettiin ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Ainoa säilynyt A7V *Mephisto* on näytteillä Queenslandin museossa Australiassa. Siihen perustuen on rakennettu Munsterin panssarimuseossa näytteillä oleva ”Wotan”-jäljitelmä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tanks and AFV:s of the Great War 
*A7V Achtung Panzer! -sivustolla
Bernard Williams (yleisurheilija)

**Bernard Rollen Williams III** (s. 19. tammikuuta 1978 Baltimore, Maryland) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka voitti olympiakultaa 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä. 

2001 maailmanmestaruuskilpailuissa Edmontonissa Williams oli kolmas 100 metrin juoksussa häviten Maurice Greenelle ja Tim Montgomerylle ajallaan 9.94. Myöhemmin Williams nousi hopealle Montgomeryn dopingkäryn ja hylkäämisen takia. 4 × 100 metrillä Yhdysvallat voitti Edmontonissa maailmanmestaruuden, mutta Montgomeryn käryn vuoksi Yhdysvaltain joukkue hylättiin ja voittajaksi nousi Etelä-Afrikan joukkue.

Vuoden 2003 maailmanmestaruuskilpailuissa Williams oli viides 100 metrin juoksussa.

Vuoden 2004 olympialaisissa Williams oli toinen 200 metrillä.

Hän on myös tunnettu koomikkona ja näyttelee usein radalla hupaisasti.

## Lähteet
Doug Shedden

**Douglas Arthur ”Doug” Shedden** (s. 29. huhtikuuta 1961 Wallaceburg, Ontario) on kanadalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija ja nykyinen jääkiekkovalmentaja. Hän toimi Suomen jääkiekkomaajoukkueen päävalmentajana kaudella 2007–2008. Hän johdatti Suomen Euro Hockey Tourilla hopealle ja MM-kilpailuissa pronssille.

Pelaajaurallaan Shedden pelasi 416 ottelua NHL-liigassa Pittsburghin, Detroitin, Quebecin ja Toronton joukkueissa. Keskushyökkääjänä pelannut Shedden teki NHL-urallaan 139 maalia ja antoi 186 maalisyöttöä kooten yhteensä 325 tehopistettä. Parhaimmat kautensa pelaajana Shedden pelasi Pittsburghissa Mario Lemieuxin kanssa samassa ketjussa.

Shedden on valmentanut Pohjois-Amerikassa CHL-, ECHL-, UHL- ja AHL-sarjoissa. Seuroina olivat Wichita Thunder (CHL), Louisiana IceGators (ECHL), Flint Generals (UHL), Memphis RiverKings (CHL) ja St. John's Maple Leafs (AHL). Suomeen hän tuli kaudeksi 2005–2006 HIFK:n päävalmentajaksi. Shedden johdatti HIFK:n runkosarjassa toiseksi ja pudotuspeleissä välieriin asti. Kaudeksi 2006–2007 hän siirtyi Jokerien päävalmentajaksi. Shedden johdatti myös Jokerit runkosarjan toiseksi, mutta pudotuspeleissä Jokerit hävisi runkosarjavoittajalle Kärpille finaalissa ja jäi hopealle. Seuraavalla kaudella Shedden johdatti Jokerit kauden päätteeksi neljänneksi.

15. marraskuuta 2006 Shedden nimitettiin Suomen maajoukkueen päävalmentajaksi kaudelle 2007–2008.Hänen pestinsä päättyi Kanadan MM-kilpailuihin 2008, jolloin hän johdatti joukkueen pronssille.

Shedden valmensi Sveitsin NLA-joukkue EV Zugia vuosina 2008–2014. Lokakuussa 2014 hän aloitti KHL-joukkue Medveščak Zagrebin päävalmentajana.

## Lähteet
*
### Viitteet
Raimond Valgre

**Raimond Valgre** (vuoteen 1937 **Raimond Tiisel**, 7. lokakuuta 1913 Riisipere, Vironmaan kuvernementti – 31. joulukuuta 1949 Tallinna, Eestin SNT) oli virolainen säveltäjä ja muusikko. Valgren tunnetuin sävellys on ”Saarenmaan valssi”. Hänen tekemiään lauluja on säilynyt kuutisenkymmentä.

Raplassa lapsuutensa asunut Valgre aloitti soittamisen kuusivuotiaana. Hän opiskeli Tallinnassa rakentamista teknillisessä lukiossa. Hänen vanhempiensa erottua äiti ja sisar muuttivat hänen kanssaan Tallinnaan. Valgre esiintyi Tallinnan kahviloissa ja sai oman harmonikan, minkä lisäksi kotona oli piano. Vuosina 1933–1935 kirjoittamistaan 12 laulusta hän kokosi vihon nimeltä *15 minuutit Deddyga* (”15 minuuttia Deddyn kanssa”), jonka nimessä mainittu Deddy oli hänen silloinen tyttöystävänsä Deddy Åkesson. Vuonna 1937 hän vaihtoi sukunimensä Tiiselistä Valgreksi. Toisen maailmansodan syttyessä vuonna 1939 Valgre johti omaa orkesteriaan Pärnussa sijaitsevassa rantaravintolassa. Pärnussa hän tutustui ruotsalais-ranskalais-venäläiseen Alice Feilletiin, joka teki englanninkieliset sanat Valgren lauluun ”Muinaslugu muusikas” (englanniksi ”I hear a little story in the music”). Valgre lähetti laulun Englantiin Melody Makerin iskelmäkilpailuun, mutta se ei menestynyt (kilpailun voitti Toivo Kärjen ”Things happen that way”).

Kesäkuussa 1941 Valgre pakko-otettiin Puna-armeijan palvelukseen. Hän joutui metsätöihin koviin olosuhteisiin Arkangeliin ja Tšerbakuliin ja oli välillä huonossa kunnossa. Maaliskuussa 1942 hänet määrättiin Puna-armeijan 8. virolainen armeijakuntaan ja sen soittokuntaan soittamaan harmonikkaa ja kirjoittamaan lauluja. Vuonna 1944 hänet valittiin armeijakunnan Narvassa perustettuun suureen jazzorkesteriin. Rintamalla armeijakunnan joukot joutuivat taistelemaan saksalaisten puolella olleita virolaisia vastaan. Sodan aikana Valgre alkoi käyttää runsaasti alkoholia, ja tarinan mukaan hänen lyhyt avioliittonsa Evi Hannuksen kanssa alkoi kapakassa lyödystä vedosta.

Sodan jälkeen Valgre jatkoi soittamista Arkangelista tuttujen ”Soittajasoturien” sekä armeijakunnan orkesterin kanssa. Kotona ei ollut enää pianoa, joten soittoharjoittelu oli vaikeaa. Hän jatkoi kuitenkin laulujen tekemistä ja yksi tuotoksista oli ”Saarenmaan valssi”, jonka hän joutui ylemmältä taholta tulleen määräyksen vuoksi muokkaamaan kansanmusiikin tapaiseksi, vähemmän länsimaiseksi. Valgre kuoli alkoholisoituneena vuoden 1949 lopussa.

Raimond Valgren elämästä on tehty musikaali *Valge tee kutse* (*Valkean tien kutsu*) sekä elokuvia.

## Lähteet

*
Kanneltalo

**Kanneltalo** () on yksi Helsingin kulttuurikeskuksen toimipaikoista. Se sijaitsee Helsingin Kannelmäessä, Kannelmäen rautatieaseman vieressä. 

## Historia

Kannelmäkeen rakennettu Kanneltalo otettiin käyttöön elokuussa 1992. Talon konsertti- ja näyttelytiloista vastasi Helsingin kaupungin kulttuuriasiainkeskus ja ensimmäisenä toiminnanjohtajana aloitti Irmeli Niemi. Talossa toimi myös nuorisotalo, kirjasto sekä suomen- ja ruotsinkielinen työväenopisto.

Vuonna 1999 Kanneltalo toivoi lisätilojen rakentamista. Taloon haluttiin neuvottelutiloja ja sosiaalitiloja tekniselle henkilöstölle sekä enemmän varastotilaa.

Kanneltalon konserttitalo remontoitiin alkuvuonna 2010. Käyttöön se otettiin elokuussa Taiteiden yönä.

## Rakennus
Kanneltalon edessä oleva aukio tunnetaan nimellä *Sitratori*. Talossa toimivat kulttuurikeskuksen lisäksi Kannelmäen kirjasto, Läntinen työväenopisto, Kannelmäen nuorisotalo, ja lounaskahvila Pöytäliina. Kanneltalossa on galleria ja 235-paikkainen konserttisali, jossa järjestetään musiikki-, tanssi- ja teatteriesityksiä. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Pekka Salminen.

Konserttisalin katossa on Sakari Marilan 24 metriä pitkä lasitaideteos *Viva!*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kanneltalon kotisivu
Franck Montagny

**Franck Montagny** (s. 5. tammikuuta 1978 Fleurs, Ranska) on ranskalainen kilpa-autoilija ja entinen F1-kuljettaja. Nykyään hän ajaa Formula E -sarjassa Andretti Autosportin tallissa. Montagny asuu Oxfordissa Englannissa.

## Ura
Montagny aloitti uransa karting-sarjoissa 1990-luvun alkuvuosina, voitti 14-vuotiaana luokkansa Ranskan mestaruuden ja siirtyi vähitellen nopeampiin autoihin. Hänen uransa oli vähällä katketa 1996, kun hän loukkaantui vakavasti Formula Renault -sarjan osakilpailussa. Hän kuitenkin toipui ja palasi radoille, ajoi kauden loppuun ja siirtyi Ranskan F3-sarjaan, jossa hän poimi 12 osakilpailuvoittoa kahden seuraavan vuoden aikana ja sijoittui parhaimmillaan loppupisteissä kakkoseksi. Seuraavana oli vuorossa Formula Nissan World Series -sarja, jonka Montagny voitti vuonna 2001 ja 2003. Häntä pidettiin suurena lupauksena, ja vuonna 2003 hänet pestattiin Renault'n F1-tiimiin testikuljettajaksi. Hän toimi tässä tehtävässä vuodet 2004 ja 2005.

Kauden  alussa Montagny toimi Super Aguri -tallin varakuljettajana. Hän sai mahdollisuuden ajaa tallissaan, kun hänet nimettiin japanilaiskuski Yūji Iden tilalle kauden 2006 viidenteen kisaan Nürburgringillä Saksassa 7. toukokuuta. Montagny jatkoi Super Agurin toisena kilpakuljettajana kaikkiaan seitsemän GP:n ajan kotikilpailuunsa Ranskan GP:hen saakka. Tämän jälkeen hän siirtyi jälleen tallin kolmanneksi kuljettajaksi, kun kilpakuljettajaksi Takuma Satōn työpariksi pestattiin japanilainen Sakon Yamamoto. Montagnyn paras osakilpailusijoitus oli 16:s (Monaco ja Ranska).

Kaudella  Montagny toimi Toyota-tallin testikuljettajana. Montagny yritti paluuta F1-sarjaan Renault ja USF1-talleissa kaudella , mutta ei saanut kuljettajan paikkaa.

Formuloiden jälkeen Montagny edusti ranskaa A1 Grand Prix sarjassa neljän kilpailun ajan kaudella 2007-08. Vuosina 2008-09 Montagny kilpaili yksittäisissä IndyCar-kilpailuissa. Vuonna 2010 Montagny edusti Bordeaux'n joukkuetta Superleague Formula sarjassa. Montagny on kilpaillut Le Mansin 24 tunnin ajossa vuodesta 1998 lähtien ollen kahdesti toinen vuosina 2006 ja 2009.

Andretti Autosportilla Formula E -sarjassa ajanut Montagny kärähti kokaiinin käytöstä Malesian GP:n jälkeisessä dopingtestissä. Hän ei kieltänyt tulosta.

## Tulokset
### Formula 1 -tulokset

### Formula 3000 -tulokset

### A1 Grand Prix -tulokset

### Formula E -tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Franck Montagnyn kotisivut 
* Pitpass.com / Montagny
Bertel Liljequist

**Bertel Karl Liljequist** (1. heinäkuuta 1885 Vaasa – 17. kesäkuuta 1954) oli suomalainen arkkitehti, joka on tullut tunnetuksi erityisesti kirkkojen suunnittelijana. Liljequist suunnitteli myös useita merkittäviä teollisuuskohteita, asuin- ja kerrostaloja, pankkeja, elokuvateattereita, kouluja ja seurataloja sekä kokonaisia asuinalueita. Liljequist oli opiskeluaikanaan kiinnostunut antiikin ja keskiajan arkkitehtuurista, ja monissa hänen töissään näkyykin vaikutteita klassismista. Hänen suunnittelutyönsä ajoittui 1920–1950-luvuille.

## Töitä
### Kirkot ja kappelit
* Rovaniemen kirkko (1950)
* Outokummun kirkko (1955) rapatusta tiilestä
* Täktomin kappeli Armas Lindgrenin kanssa Hangossa (1919–1920, uudelleen 1943) tiilestä
* Paavalinkirkko Helsingissä (1930–1931) tiilestä
* Degerbyn kirkko Inkoossa (1931–1932) rapatusta tiilestä
* Kemijärven kirkko (1949–1950) rapatusta tiilestä
* Kiuruveden kirkko (1940) tiilestä
* Kuusamon kirkko (1951) tiilestä
* Säynätsalon kirkko Armas Lindgrenin kanssa (1926) rapatusta tiilestä
* Valkealan kirkko Armas Lindgrenin kanssa (1926) rapatusta tiilestä
* Kuusankosken kirkko Armas Lindgrenin kanssa (1929) 
* Ähtärin kirkko (1935–1937) rapatusta tiilestä
* Nurmeksen siunauskappeli (1952) rapatusta tiilestä (?)
* Metropoliitan ortodoksinen kotikappeli (1937) kivitalossa

### Muut rakennukset

* Naukion ja Myllykallion asuinalueet, Kuusankoski (1920-luku)
* Pilkan koulu, Kuusankoski (1922)
* Kuusankosken vanha kunnalliskoti, yhdessä Armas Lindgrenin kanssa (1922)
* Kuusankosken pappila yhdessä rakennusmestari W. Forsbergin kanssa (1922)
* Kouvolan Kivi- ja Kirjapainon lisärakennus (1928)
* Kone- ja Silta Oy:n työläisten asuintalo, Helsinki, yhdessä Armas Lindgrenin kanssa (1929)
* Entinen elokuvateatteri Iltatähti, Kuusankoski (1932), toiminut squash-hallina vuodesta 1982 alkaen
* Helsingin kaupungin teurastuslaitos (1933; nykyään ravintola-alue Teurastamo)
* Useita rakennuksia Kymintehtaan tehdasalueella: muun muassa höyryvoimalaitos (1932–1935) tiilestä ja vanha pääkonttori, nykyinen Griffin House (1933)
* Voikkaan seuratalo (1934)
* Kymen Lukko eli Kymenlaakson Suojeluskuntapiirin esikuntarakennus, Kouvola (1936)
* Kuusankosken Yhdyspankin talo (1936), muutettu asuintaloksi 1960-luvun puolivälissä
* Kuusankosken Vanha virkamiestalo (1936) yhdessä Arne Helanderin kanssa
* Keltin voimalaitos, Kuusankoski (1939–1940)
* Useita rakennuksia Voikkaan tehdasalueella


Kuva:Vihkimistilaisuus Kiuruveden kirkossa.JPG|Vihkimistilaisuus Kiuruveden kirkossa.
Kuva:ChurchOfSaynatsalo1.jpg|Säynätsalon kirkko edestä.
Kuva:ChurchOfSaynatsalo3.jpg|Säynätsalon kirkko sivulta.
Kuva:Workers’ Housing for Kone & Silta Ltd, Helsinki.jpg|Kone- & Silta Oy:n työläisten asuintalo.


## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Speedrun

**Speedrun** eli **pikapelaaminen** on videopelin tai sen osan läpi suorittaminen mahdollisimman nopeasti. Tämä edellyttää yleensä tarkkaa harjoittelua ja suunnittelua.

Speedruneja on käytännössä kahta tyyppiä: normaalit speedrunit, joissa tarkoituksena on pelata taitavasti käyttäen vain pelin sallimia toimintoja (esimerkiksi pelin tallentamista tietyissä paikoissa), ja työkaluavusteiset speedrunit, jotka käyttävät hyväksi emulaattorien erikoisominaisuuksia, kuten hidastusta ja tilanteen tallentamista missä hyvänsä. Usein normaalien speedrunien ideana on esitellä pelitaitoja, kun taas työkaluavusteisien speedrunien ideana on lähinnä viihdyttää katsojaa tekemällä speedrunista mahdollisimman näyttävä.

Monet speedrunit käyttävät hyväkseen peleissä olevia glitchejä eli ohjelmointivirheitä, joilla pelaajat pystyvät tekemään asioita, joita pelin tekijät eivät tarkoittaneet mahdollisiksi. Näiden avulla jotkut pelit on mahdollista pelata äärimmäisen nopeasti läpi. Glitchit voivat sisältää lukuisia erilaisia temppuja seinien läpi kävelemisestä aina lähes koko pelin ohjelmoinnin ”rikkomiseen”. Glitchien hyväksikäyttö ei varsinaisesti ole huijaamista, koska ne ovat alkuperäisissä peleissä olevia ”ominaisuuksia”, joita pelaajat vain hyväksikäyttävät. Speedrunien tekijät voivat siten itse päättää haluavatko he käyttää speedruneissaan glitchejä hyväkseen vai pelata ne läpi ”rehellisesti”.

Speedrunien tekemisen kulttuuri nousi *[[Doom]]*-pelin myötä, ja saman kehittäjän *[[Quake]]* on yksi tärkeimmistä peleistä, josta edelleen tehdään speedruneja. Tähän vaikutti se, että nämä pelit mahdollistavat pelien nauhoittamisen ”demoksi”, jonka sitten voi itse pelin avulla toistaa uudelleen. Nykyisin sama ominaisuus löytyy myös monista emulaattoreista. Muita tärkeitä pelejä, joista on tehty useita speedruneja, ovat muun muassa *[[Metroid (pelisarja)|Metroid]]*-sarjan pelit, *[[Super Mario Bros.]]* (ennätysaika on 4 min 54 s 798 ms) jatko-osineen, ja *[[Mega Man (pelisarja)|Mega Man]]* -sarjan pelit.

Speedruneja levitetään runsaasti myös Internetissä, usein joko demo- tai emulaattorinauhoituksina, tai videotiedostoina erilaisissa verkkopalveluissa, kuten esimerkiksi YouTube-sivustolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Speed Demos Archive – suurin speedrun-yhteisö 
*TASvideos.org – yhteisö joka on koonnut runsaasti tool-assisted speedrun-videoita 
*Speedrun.com – suurin speedrun-ennätyksiä listaava sivusto