open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hildur Larsson

**Hildur Augusta Sammallahti** (o.s. **Larsson**, 9. syyskuuta 1882 Nederkalix, Ruotsi – 3. toukokuuta 1952 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen valokuvaaja ja yksi varhaisista Suomen Lapin kuvaajista. Hän työskenteli pääasiassa studiovalokuvaajana Rovaniemellä ja Kemijärvellä, minkä lisäksi hän otti uutiskuvia ja matkusteli kuvaamassa Lapin maisemia. 

Metsäntarkastaja Nils Petter Larssonin ja Johanna Margreta Larssonin tyttäreksi Ruotsin Nederkalixissa eli Alakainuussa syntynyt Hildur sai oppia työskentelemällä Kemissä valokuvaaja Mia Greenin studiossa sekä valokuvaamoissa Ruotsin Haaparannalla ja etelämpänä Tukholman seudulla. Vuonna 1905 hän perusti Rovaniemen ensimmäisen valokuvausliikkeen, ja myöhemmin toisen Kemijärvelle. Rovaniemellä hänen oppilaansa oli Lyyli Autti (1898–1950). Isänsä kautta hän tunsi metsäpäällikkö Hugo Richard Sandbergin ja pääsi tämän avulla Kemi-yhtiön metsätöiden vakiokuvaajaksi.

Vuonna 1916 Hildur Larsson avioitui metsänhoitaja Eelis Sammallahden (1884–1956) kanssa. He muuttivat virkataloon Kolarin Sieppijärvelle, ja vaimo lopetti toimintansa valokuvaajana. Vuonna 1925 perhe muutti takaisin Rovaniemelle, ja viimeiset vuotensa Hildur Sammallahti asui Helsingissä. Hän kuoli vuonna 1952.

Sammallahden pariskunnalle syntyi Sieppijärvellä kolme lasta: Rakel (s. 1917), Hilkka (s. 1919) ja Lars (s. 1920). Larsin eli Lassen lapsia ovat valokuvaaja Pentti Sammallahti ja kielitieteilijä Pekka Sammallahti.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Juho Saloheimo

**Juho Ilmari Saloheimo**, sukunimi vuoteen 1906 *Berner* (7. toukokuuta 1882 Ilomantsi − 9. tammikuuta 1953 Mäntyharju) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.

Saloheimon vanhemmat olivat filosofian kandidaatti, Möhkön ruukin tehtaanisännöitsijä Akseli Berner (Saloheimo) (1853−1931) ja tämän ensimmäinen puoliso Hilma Maria Riikonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1900 Viipurin reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1904. Saloheimo sai varatuomarin arvon 1907.

Saloheimo oli oikeusneuvosmiehenä Joensuussa 1908−1913, Savonlinnan hiippakunnan tuomiokapitulin notaarina 1913−1914 ja sihteerinä 1914−1925, Oulun tuomiokunnan tuomarina 1925−1932 ja korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1932−1935 sekä Tyrvään tuomiokunnan tuomarina 1935−1947. Saloheimo oli kirkolliskokouksen jäsenenä 1913−1943 ja laajennetun piispainkokouksen jäsenenä 1944−1948.

Juho Saloheimo oli naimisissa vuodesta 1909 kansakoulunopettaja Hilja Sutisen kanssa.

## Lähteet
Atlant, kodinkonetehdas

**Atlant, kodinkonetehdas** () on valkovenäläinen kodintekniikkaa valmistava yritys joka valmistaa kodinkoneita omalla brändillään. Yrityksen pääkonttori on Minskissä, Valko-Venäjällä.

Tehdas perustettiin vuonna 1959 kun oli käynyt seväksi, että Neuvostoliitto tarvitsee kotimaisen jääkaappitehtaan. Ensimmäinen jääkaappi valmistui tehtaassa vuonna 1962. Tehdasta laajennettiin ja sen valmistama miljoonas jääkaappi valmistui vuonna 1971. Tuolloin jääkaappien tavaramerkkinä oli *Minsk*.

Neuvostoliitto hajosi vuonna 1991. Yritys ajautui vakavaan kriisiin menetettyään markkinansa. He ovat nousseet konkurssin partaalta ja Atlantin tuotteita myydään yhdeksässä Euroopan maassa, entisen Neuvostoliiton maissa ja Mongoliassa.
## Aiheesta muualla
*http://www.atlant.by/bt.atlant.by/news/detail.php?ID=165139&SECTION_ID=14184
Jani Uski (biljardinpelaaja)

**Jani Uski** (s. 18. maaliskuuta 1990) on suomalainen biljardinpelaaja. Hän on voittanut yhden Euroopan mestaruuden kasipallossa sekä useita Suomen mestaruuksia kasipallossa ja kymppipallossa.

## Lähteet
Teppo Paulasto

**Teppo Paulasto** (s. 1968) on suomalainen kirjailija. Hänen ammattinsa on psykiatrinen sairaanhoitaja. Paulaston tuotantoon kuuluu sekä runoutta että proosaa. Hän on voittanut Pirkanmaan kirjoituskilpailun runosarjan I palkinnon vuonna 2008 ja III vuonna 2012. Hänen novellinsa *Pöytään isketty puukko* on ilmestynyt antologiassa vuonna 2010. 

Paulaston esikoisromaani *Kolvi* ilmestyi vuonna 2014. Se kuvaa psykiatrisen sairaalan suljetun osaston arkea, siellä tehtävän hoitotyön raskautta. 

## Lähteet
Onni Heinonkoski

**Onni Johannes Heinonkoski**, sukunimi vuoteen 1906 *Lukander* (2. huhtikuuta 1883 Heinola – 18. syyskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.

Heinonkosken vanhemmat olivat kauppias Johan Oskar Ferdinand Lukander ja Anna Malvina Krook. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Tampereen reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1905 sekä valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1926. Heinonkoski sai varatuomarin arvon 1908.

Heinonkoski oli asianajajana Helsingissä 1909–1913, Helsingin kaupungin 2. viskaalina 1912–1913 ja Viipurin hovioikeudessa asessorina 1913–1917 ja 1917–1919 sekä notaarina 1917. Hän oli Mäntyharjun tuomiokunnan tuomarina 1919–1930, Rannan tuomiokunnan tuomarina 1930–1934 sekä korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena vuodesta 1934 alkaen. Heinonkoski oli myös sotaministeriön lainvalmistelukomitean jäsenenä 1918–1919, oikeudenkäyntilaitoksen uudistuskomitean jäsenenä 1919–1920, korkeimman oikeuden apujäsenenä 1928 ja kansanhuoltoministeriön lainopillisena neuvonantajana 1941–1943.

Onni Heinonkoski oli naimisissa vuodesta 1909 Emma Ellen Silfveniuksen kanssa.

## Julkaisuja
* *Lakikirja sisältävä Suomen Suuriruhtinaanmaassa voimassaolevat osat 1734:n vuoden valtiopäivillä hyväksyttyä ja noudatettavaksi otettua Ruotsin valtakunnan lakia sekä myöhemmin ilmestyneitä lakeja ja asetuksia* ; toimitustyön tehnyt Antti Tulenheimo ja Onni Heinonkoski. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 134. Helsinki 1914
* *Lait sotilasmajoituksesta ja sotilaskyydityksestä niihin liittyvine asetuksineen : selityksillä ja hakemistolla varustettuina*. Otavan asetuskokoelma 37. Otava 1920
* *Lakikirjan jatko : 1920–23 : sisältävä Suomen valtakunnassa vv. 1918–3/3 1923 annettuja lakeja ja asetuksia* ; A. E. Anderssonin v. 1920 ilmestyneen Lakikirjan täydennykseksi ja jatkoksi toim. Onni Heinonkoski. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 165. Helsinki 1923

## Suomennoksia
* *Laki varallisuusoikeudellisista oikeustoimista 13 päivältä kesäkuuta 1929 sekä sen yhteydessä julkaistut lait* ; selityksillä varustanut R. A. Wrede ; suom. Onni Heinonkoski. Söderström, Helsinki 1932, 2. painos 1947, 3. painos 1953
* A. W. Gadolin : *Suomen holhousoikeuden pääpiirteet*. Söderström, Helsinki 1936
* O. Hj. Granfelt : *Välimiesmenettely*. 3. täyd. painos 1941, 4. painos 1951
* R. A. Wrede : *Velvoiteoikeuden yleinen osa : luentojen mukaan* ; luennoitsijan oikeudenomistajien luvalla Lainopillisen ylioppilastiedekunnan puolesta toimittanut Lars Wasastjerna ; 4. painoksesta suomentanut Onni Heinonkoski. Lainopillisen tiedekunnan kustannusliike, Helsinki 1942, Söderström, Helsinki 1945

## Lähteet
Bolla

**Bolla** on Pajtim Statovcin kolmas romaani. Se käsittelee muun muassa rakkautta ja sotaa. Se julkaistiin vuoden 2019 elokuussa, ja se voitti vuonna 2019 Finlandia-palkinnon.  

## Lähteet
*
Sieluni kyyneleet

**Sieluni kyyneleet** (*The Tears of My Soul*) on Kim Hyun Heen vuonna 1994 julkaisema omaelämäkerta, jossa hän kertoo elämästään Pohjois-Koreassa. Kim kertoo muun muassa siitä, miten häntä koulutettiin vakoojaksi, jonka tehtäväksi tuli pommittaa 115 matkustajan lentokone.
Lambeosaurini

**Lambeosaurini**, aikaisemmalta nimeltä **Corythosaurini**, on yksi neljästä tribuksesta, joka kuuluu Hadrosauridae heimoon, Ornitopodit alalahkoon ja Lambeosaurinae alaheimoon. Se määrittää kaikki Lambeosaurinae alaheimon suvut, jotka ovat lähempänä itse Lambeosaurus lamberia kuin Parasaurolophus walkeria. Näille suvuille tyypillistä oli ontto harja päiden päällä. Lambeosaurinit elivät myöhäisliitukaudella Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa.

## Luokittelun historia
Termiä Corythosaurini (Lambeosaurini) käytti ensimmäisen kerran Brett-Surman vuonna 1989. Hän karakterisoi taksonia viittaamalla onttoon kypärämäiseen harjaan. Kladi määriteltiin kuten melkein aina fylogeneettisten analyysien avulla, jonka Evans ja Reisz tekivät vuonna 2007. Tämä vahvistettiin myöhemmin useilla muilla analyyseillä. Vuonna 2011 Sullivan et al. havaitsi, että heimon nimen pitäisi olla Lambeosaurini kuin Corythosaurini, koska se sisältää ylemmän taksonin Lambeosaurinaen.

## Fylogenia
Alla oleva kladogrammi perustuu Prieto-Marquezin analyysiin vuodelta 2013, josso näkyy kaikkien neljän tribuksen suvut.

Vaihtoehtoinen analyysi. Tämän kladogrammin on tehnyt Xing et al. vuonna 2017.

## Lähteet
Kaitakorvasieni

**Kaitakorvasieni** (*Gyromitra longipes*) on Suomessa kasvava sienilaji. Se on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. Kaitakorvasienen lakki on himmeäpintainen, loivapoimuinen ja hyvin tummanruskea. Sen jalka on pitkä suhteessa lakkiosaan. Kaitakorvasieni muistuttaa korvasientä (*Gyromitra esculenta*), ja on sen tavoin keittämisen jälkeen syötävä.

## Lähteet
Arida

**Arida** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Wakayaman prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin länsiosassa Kiin kanaalin rannikolla Wakayaman eteläpuolella. Kaupunki on rakentunut Aridajoen suun kapealle tasankoalueelle, jota rajaavat vuoret pohjoisessa ja etelässä. Aridassa on 27&nbsp;736 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 36,89 neliökilometriä.

Aridan maaseutukaupunki muodostettiin Minoshiman maaseutukaupungin ja kolmen muun kunnan kuntaliitoksella vuonna 1954. Vuonna 1956 Aridalle myönnettiin kaupunkioikeudet. Minoshima kehittyi historiallisesti *[[mikan]]*-mandariinien (*Citrus unshiu*) viljelyalueen vientisatamana. *Arida-mikan*-mandariinit ovat edelleenkin alueen tärkein viljelytuote, ja Aridassa tuotetaan eniten mandariineja Wakayaman prefektuurissa. Rautatien valmistumisen myötä 1920-luvulla mandariinien kuljetus siirtyi raiteille. Muita perinteisiä elinkeinoja ovat *[[katori senkō]]* -hyttyskierukoiden valmistus ja kalastus. Rannikolla Hatsushiman alueella toimii suuri öljynjalostamo.

Aridan rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat Jōmyō-jin temppeli, jonka päähalli ja *[[tahōtō]]*-pagodi on nimetty tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi, Kōri-jin temppeli ja Susan pyhäkkö. Kaupungin etelärannikko on osa prefektuurin luonnonpuistoa. Aridaa palvelee JR Nishi-Nihonin Kisei-päälinja eli Kinokuni-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Jomyoji Arida01n3200.jpg|Jōmyō-jin pagodi
Tiedosto:Susa-jinja (Arida) keidai.JPG|Susa-jinja
Tiedosto:JXTG wakayama petroleum refinery.jpg|Aridan öljynjalostamo


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Léon Daudet

**Alphonse Marie Léon Daudet** (16. marraskuuta 1867 Pariisi – 1. heinäkuuta 1942 Saint-Rémy-de-Provence) oli ranskalainen kirjailija, toimittaja ja poliitikko.

Daudet’n vanhemmat olivat kirjailijapariskunta Alphonse ja Julia Daudet. Daudet opiskeli lääketiedettä Pariisin yliopistossa vuosina 1885–1891, mutta alkoi sitten kirjoittaa *[[Le Figaro]]*- ja *[[Le Gaulois]]* -lehtiin. Ensimmäisen romaaninsa *L’Astre noir* hän julkaisi vuonna 1893. Daudet tunnettiin poleemisena, terävänä ja kitkeränä satiirikkona, joka loisti varsinkin lehtikirjoituksissaan sekä vuosina 1914–1921 ilmestyneissä kuusiosaisissa muistelmissaan *Souvenirs des milieux littéraires, politiques, artistiques, et médicaux*. Hänet valittiin vuonna 1897 Goncourt-akatemiaan.

Daudet tuki äärinationalistista, reaktionääristä ja monarkistista Action française -liikettä. Hän auttoi Charles Maurrasia muuttamaan liikkeen pää-äänenkannattajan, *Action françaisen* päivittäiseksi sanomalehdeksi vuonna 1908. Daudet toimi lehden päätoimittajana. Hän kirjoitti myös Édouard Drumontin julkaisemaan jyrkän antisemitistiseen *La Libre Paroleen* ja oli juutalaisvastaisuudessaan erityisen myrkyllinen. Daudet tuomitsi Ranskan tasavallan muun muassa teoksissaan *Le Pays des partementeurs* (1901) ja *Le Stupide XIXe Siècle* (1922). Ensimmäisen maailmansodan aikana hän kohdisti lehdessään häikäilemättömän ajojahdin sisäministeri Louis Malvyyn ja entiseen pääministeri Joseph Caillaux’hon, jotka saivat lopulta tuomiot maanpetoksesta. Daudet valittiin Ranskan edustajainkamariin vuonna 1919 Action françaisea edustaneelta Union Nationale -ehdokaslistalta. Hän oli kansanedustajana vuoteen 1924.

Daudet oli vuosina 1891–1895 siviiliavioliitossa kirjailija Victor Hugon pojantyttären Jeanne Hugon kanssa, mutta heidän liittonsa päättyi eroon. Myöhemmin Daudet kääntyi hartaaksi katolilaiseksi ja solmi kirkollisen avioliiton Marthe Allardin kanssa. Daudet’n 14-vuotias poika löydettiin vuonna 1923 kuolleena eräästä taksista, ja hän syytti Ranskan poliisia sekä taksinkuljettajaa murhasta. Saatuaan viiden kuukauden vankeustuomion kunnianloukkauksesta Daudet pakeni Belgiaan kolmeksi vuodeksi, kunnes hänet armahdettiin vuonna 1930.

Daudet kannatti vuodesta 1940 Vichyn hallitusta.

## Teoksia
**L’Astre noir* (1893)
**Les Morticoles* (1894)
**Le Voyage de Shakespeare* (1896)
**Le Pays des partementeurs* (1901)
**La France en alarme* (1904)
**Le lit de Procuste* (1912)
**L’Avant-Guerre* (1913)
**Souvenirs des milieux littéraires, politiques, artistiques, et médicaux* (1914–1921)
**Le Monde des images* (1919)
**Le Stupide XIXe Siècle* (1922)
**Au temps de Judas* (1933)
**Mes Idées esthétiques* (1939)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*[Léon Daudet](http://www2.assemblee-nationale.fr/sycomore/fiche/(num_dept)/2156)  Ranskan kansalliskokous
Akseli Andersson

**Akseli (Axel) Evert Andersson** (9. syyskuuta 1861 Viipurin maalaiskunta – 20. maaliskuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen juristi,  valtiopäivämies ja hovioikeudenneuvos.

## Henkilöhistoria
Anderssonin vanhemmat olivat kanavakasööri Anton Andersson ja Lovisa Eleonora Serlachius. Akseli Andersson oli naimisissa vuodesta 1891 Bertha Öhmannin kanssa. Hän pääsi ylioppilaaksi 1880 Mikkelin ruotsalaisesta lyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1884. Andersson sai varatuomarin arvon 1887.

Andersson oli Heinolan pormestarina 1891–1900, toimi asianajajana Tampereella 1900–1906 ja oli Viipurin hovioikeudessa apujäsenenä 1906–1910, viskaalina 1910 sekä asessorina 1910–1913. Hän menetti virkansa yhdenvertaisuuslain vastustajana ja oli 8 kuukautta vangittuna Krestyn vankilassa Pietarissa 1913. Andersson oli uudelleen Viipurin hovioikeudessa asessorina 1917 ja hovioikeudenneuvoksena 1917–1919. Hän oli viimeksi Kiteen tuomiokunnan tuomarina 1919–1927. Andersson oli myös Viipurin kaupungin rahatoimikamarin jäsen.

Andersson oli porvarissäädyssä Heinolan edustaja valtiopäivillä 1894. 

## Julkaisuja
* Yrjö Esaias Mäkelin : *Työväen vaaliopas* ; asiakirjain kaavat laatinut A. E. Andersson. M. W. Wuolukka, Tampere 1906
* *Suomen rikoslaki : annettu jouluk. 19 p:nä 1889, muutoksineen ja lisäyksineen* ; toimittanut A. E. Andersson. Suomalaisen Kirjallisuuden seura, Helsinki 1919
* *Lakikirja : sisältävä Suomen valtakunnassa voimassa olevat osat 1734 vuoden valtiopäivillä hyväksyttyä ja noudatettavaksi otettua Ruotsin valtakunnan lakia sekä liitteenä myöhemmin, ennen syysk. 1 p:ää 1920, ilmestyneitä lakeja ja asetuksia* ; toimittanut A. E. Andersson. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 165. Helsinki 1920

## Suomennoksia
* Samuel Rudolf Detlof ja Knut Olivecrona : *Kuolemarangaistuksesta* ; suom. lyhentäen A. E. A. Edlund, Helsinki 1886

## Lähteet
Teodor Kettunen

**Teodor Kettunen** (, 1907 Iisalmi – 15. marraskuuta 1937 Leningrad) oli neuvostoliitonsuomalainen näyttelijä ja teatterinjohtaja.

Kettunen syntyi torpparin perheeseen ja työskenteli metallityöläisenä. Hän siirtyi Neuvostoliittoon vuonna 1927 ja työskenteli kahden vuoden ajan tehtaassa Leningradissa. Kettunen hyväksyttiin NKP(b):n jäseneksi vuonna 1929. 

Kettunen työskenteli Leningradin suomalaisen teatterin näyttelijänä ja johtajana vuoteen 1936 saakka. Hän laati teatteria varten näytelmät *Oustroi* ja *Punainen kuormasto*.

Vuonna 1937 Kettunen työskenteli sorvarina Astrahanissa. Hänet pidätettiin maaliskuussa, tuomittiin kuolemaan vastavallankumouksellisesta toiminnasta ja ammuttiin.

## Lähteet
Saparomakaki

**Saparomakaki** (*Macaca nemestrina*) on Bruneisa, Malesiassa ja osissa Indonesiaa, Thaimaata ja Singaporea tavattava makaki. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen erittäin uhanalaiseksi lajiksi.

## Taksonomia

Saparomakaki kuuluu kädellisten lahkon makakien heimoon. Sen kaksiosaisen tieteellisen nimen *Macaca nemestrina* antoi Carl von Linné (Linnaeus) vuonna 1766. Laji *Macaca nemestrina* sisälsi aiemmin myös alalajin, jota kuitenkin nykyisin pidetään kokonaan omana lajinaan *[[Macaca leonina]]*. Vaikka *M. leonina* on oma lajinsa, se saattaa risteytyä saparomakakin kanssa.

## Koko ja ulkonäkö

Saparomakakien urokset ovat naaraita kookkaampia. Urokset painavat 6,2–14,5 kiloa ja ovat pituudeltaan 495–564 mm. Naaraat ovat painoltaan 4,7–10,9 kiloa ja pituudeltaan 467–564 mm. Uroksilla on lisäksi naaraita suuremmat kulmahampaat. Makakeilla on oliivinruskea turkki selkäpuolelta nha valkoinen vatsapuolelta. Päälaella on mustaa tai ruskeaa karvoitusta. Makakien häntä on lyhyt ja muistuttaa hieman lajin nimen mukaisesti porsaan saparoa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Saparomakakia tavataan Bruneissa, Malesiassa, Thaimaan eteläosissa ja Indonesiaan kuuluvilla Borneon, Sumatran ja Bangkan saarilla. Pieniä kantoja on myös Singaporessa ja Indonesian Natunasaarilla. Ennen saparomakakin alaljina pidetyn *M. leoninan* levinneisyysalue sijoittuu saparomakakin levinneisyysalueesta pohjoiseen, mutta kahden lajin esiintymisalueen tarkasta rajasta ei ole täyttä selvyyttä.

Saparomakakin tyypillisin elinympäristö pon alankojen tai kukkuloiden sademetsät. Ajoittain sitä tavataan myös soilla. Tiheimmillään kannat ovat koskemattomissa sademetsissä. Laji selviytyy kuitenkin myös maatalouskäytössä olevilla alueilla.

## Elintavat
Saparomakakit ovat pääosin päiväaktiivisia ja ne viettävät suuren osan ajastaan maassa. Saparomakait muodostavat 9–81 yksilön ryhmiä, jotka ravintoa etsiessään jakautuvat pienempiin alaryhmiin. Eri alaryhmät pitävät yhteyttä toisiinsa ääntelemällä. Päivittäin makakit liikkuvat ruuanhaussa 825–2964 metriä.

Noin 74% saparomakakien ruokavaliosta koostuu hedelmistä. Muihin ravinnonlähteisiin lukeutuvat esimerkiksi siemenet, lehdet, sienet ja hyönteiset. Saparomakakit ryöstelevät myös ihmisten viljelmiä käyttäen ravinnokseen esimerkiksi papaijoita, maissia ja maniokkia. Ryöstellessään viljelmiä makakit osaavat vältellä ihmisiä. Ne käyvät viljelmillä usein myrskyjen aikaan viljelijöiden ollessa sisätiloissa. Yksi makakeista toimii vartijana ja päästää hälytysäänen ihmisiä havaitessaan.

## Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt saparomakakin erittäin uhanalaiseksi lajiksi. Lajin kantojen uskotaan vähentyneen viime vuosikymmenten aikana etenkin metsästyksen ja elinympäristön tuhoutumisen takia. Elinympäristö on pienentynyt esimerkiksi palmuöljyplantaasien, metsähakkuiden ja maanviljelyn takia. Maanviljelijät myös ampuvat makakeja tuhoeläiminä.

## Lähteet
Kiinankobra

**Kiinankobra** (*Naja atra*) on osissa Laosia, Taiwania, Vietnamia ja Kiinaa tavattava kobra. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt sen vaarantuneeksi lajiksi.

## Koko ja ulkonäkö

Kiinankobra kasvaa tavallisesti 90–100 cm pituiseksi, mutta kookkaimmillaan ne voivat kasvaa jopa 165 cm. Väritykseltään käärme on yleensä tumma. Tarkempi väri voi vaihdella mustasta harmaaseen ja ruskeaan. Jotkin yksilöt voivat olla jopa kultaisia. Niskassaan sillä on nahkainen huppu, jonka se pystyy levittämään tarvittaessa. Levittämätön huppu näkyy löysänä nahkana. Hupun takapuolella saattaa olla valkoinen silmäkuvia, jota ei kuitenkaan ole jokaisella yksilöllä. Kiinankobralla on suurehko pää, lyhyt kuono ja sileät suomut.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Kiinankobraa tavataan Pohjois-Laosissa, Taiwanilla, Pohjois-Vietnamissa, sekä Kiinan Guizhoun, Hainanin, Hubein, Hunanin, Zhejiangin, Chongqingin, Jiangxiin, Anhuin, Guangdongin ja Guangxiin alueilla, sekä Hongkongin ja Macaon erityisalueilla.

Kiinankobraa tavataan useissa eri ympäristöissä tasangoilla, kukkuloilla ja matalilla vuoriseuduilla aina 1&nbsp;630 metrin korkeuksiin saakka. Se viihtyy usein maanviljelmien, teiden ja lampien lähistöllä. Harvinaisempi se on hyvin tiheissä varjoisissa metsissä tai vuoristoruohikoilla.

## Elintavat
Kiinankobra on päiväaktiivinen. Ravinnokseen se käyttää esimerkiksi sammakoita, käärmeitä, lintuja, rottia, liskoja ja kaloja. Usein käärme piilottelee eri esineiden alla. Uhattuna se nostaa yläruumiinsa pystyyn, levittää niskahuppunsa ja päästää sihisevää ääntä iskien päällä eteensä. Joidenkin vankeudessa eläneiden yksilöiden tiedetään sylkevän myrkkyään, mutta samaa ei ole havaittu luonnossa. 

Käärmeen myrkky sisältää postsynaptista hermomyrkkyä ja mahdollisesti kardiotoksisia aineita. Yhdessä puremassa myrkkyä on eri mittausten mukaan 80–200 milligrammaa. Purema saattaa olla ihmiselle kuolettava. Hoitamattomana pureman kuolleisuus on arviolta 1–10&nbsp;%. Myrkkyyn on olemassa vastamyrkky.

Kiinankobra munii kerrallaan 5–28 munaa kesäkuun ja elokuun välillä. Suuremmat naaraat munivat enemmän ja suurempikokoisia munia. Munat kuoriutuvat kahdessa kuukaudessa ja vastakuoriutuneilla poikasilla on mittaa 30 cm.

## Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on määritellyt kiinankobran vaarantuneeksi lajiksi. Sen kantojen Kiinassa on arvoitu vähentyneen 30&nbsp;% viimeisten 10 vuoden aikana. Kantoja uhkaavat etenkin metsästys ja maanviljelykseen liittyvistä kemikaaleista juontuvat saasteet.

## Lähteet
Lahja Kerppola

**Lahja Adolf Gabriel Kerppola** (11. lokakuuta 1883 Peräseinäjoki − 8. elokuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.

Kerppolan vanhemmat olivat rovasti, Kiikalan kirkkoherra Johan Adolf Kerppola (1854−1916) ja Maria Cecilia Martin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1903 Helsingin reaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1907. Kerppola sai varatuomarin arvon 1909.

Kerppola oli asianajajana Lahdessa 1907−1911 ja sen jälkeen Turun hovioikeudessa ylimääräisenä virkamiehenä 1911−1917, kanslistina 1917−1919, kanneviskaalina 1919−1920, sihteerinä 1920−1921, asessorina 1921−1933 ja hovioikeudeneuvoksena 1933−1934. Kerppola oli sitten korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1934−1936.

Lahja Kerppola oli naimisissa 1913−1914 Elin Sjöblomin kanssa ja vuodesta 1916 Hedvig Sjölundin kanssa.

## Lähteet
Hanjoki (joki Shaanxissa ja Hubeissa)

**Hanjoki** ( tai ) on Jangtsen pisin sivujoki. Se on  kilometriä pitkä ja yhtyy Jangtseen Wuhanin kaupungin kohdalla. Hankou, joka kuuluu nykyään Wuhaniin, sijaitsee Hanjoen pohjoispuolella, ja Hanyang sijaitsee eteläpuolella. Wuchang sijaitsee Jangtsen itäpuolella jokien liittymiskohdan kohdalla.

Hanjoki alkaa Shaanxin maakunnasta ja virtaa Hubein maakunnan halki luoteesta kaakkoon.

Han-dynastia sai nimensä Hanjoen varrella sijainneelta Hanzhongin läänitysalueelta, ja maailman suurin etninen ryhmä, han-kiinalaiset, sai nimensä Han-dynastialta.

## Lähteet
Carl Wilhelm Gadolin

**Carl Wilhelm Gadolin** (25. huhtikuuta 1824 Somero – 13. lokakuuta 1893 Pultava) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa  palvellut kenraaliluutnantti.

Gadolinin vanhemmat olivat  laivaston luutnantti, lasitehtailija ja tilanomistaja Wilhelm Gadolin ja Sofia Emerentia Lundström ja puoliso vuodesta 1854 Vera Petrovna Gubskaja. Ratsuväenkenraali Axel Gadolin oli hänen veljensä. Carl Wilhelm Gadolin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1839 ja määrättiin sieltä 1845 valmistuttuaan kornettina ensin Venäjän armeijan Ratsuväen mallirykmenttiin ja sitten 5. Liettuan ulaanirykmenttiin. Hän osallistui Unkarin vallankumouksen kukistamiseen 1849 ja ylennettiin taistelussa  osoitetun urheuden takia luutnantiksi elokuussa 1849. Gadolin osallistui Krimin sodan aikana 1854–855 Itämeren rannikkoalueen puolustustaisteluihin.

Gadolin ylennettiin ratsumestariksi 1860 ja siirrettiin kouluttajaksi Henkivartioväen rakuunarykmenttiin. Tehtävään seuraavana vuonna vakinaistettuna hänelle määrättiin alikapteenin arvo. Joukko-osastossaan Gadolin otti osaa Tammikuun kansannousun kukistamiseen 1862–1863. Ratsumestariksi hänet ylennettiin 1863 ja everstiksi 1868. Henkivartioväen rakuunarykmentin 1. eskadroonan päällikö Gadolinista tuli 1869 ja 3. Novorossijskin rakuunarykmentin komentaja 1873. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1878 ja määrättiin 9. ratsuväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi. Tässä tehtävässä hän toimi vuoteen 1885 saakka, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina. Gadolin asettui reservissä ollessaan Pultavaan ja tuli merkityksi Pultavan kuvernementin aatelismatrikkeliin 1893.

## Lähteet
Theodor Berger

**Theodor Berger** (18. toukokuuta 1905 Traismauer – 21. elokuuta 1992 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä. 

Berger opiskeli Franz Schmidtin johdolla. Hänen varhainen sävellystyylinsä oli myöhäisromanttinen ja hyvin kromaattinen. Teos *Malinconia* (1933) sai osakseen Richard Straussin ihailun. Bergerin musiikin aktiiviseksi tukijaksi tuli Wilhelm Furtwängler, ja hänen teoksensa *Rondino giocoso* (1941) esitettiin Berliinin vanhassa filharmoniasalissa ennen kuin rakennus tuhottiin pommituksessa. Myös Oswald Kabasta johti usein hänen teostensa esityksiä. Furtwängler jatkoi Bergerin teosten kantaesittämistä toisen maailmansodan jälkeen, ja hänen työtään tukivat muutkin kapellimestarit, kuten Karl Böhm, Herbert von Karajan, Carlos Kleiber, Josef Krips, Eugene Ormandy ja William Steinberg. Karajan johti Bergerin teoksen *Homerische Sinfonie* esityksen vuonna 1948 ja *Symphonia parabolican* (1957) esityksen Salzburgin festivaalilla. *Homerische Sinfonie*, joka on nimestään huolimatta baletti, toi säveltäjälle valtionpalkinnon vuonna 1951. Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluu myös viulukonsertto.

Toisen maailmansodan jälkeisinä vuosina Berger muovasi tyyliään; uusissa teoksissa ei enää ollut määritettyä sävellajia, ja niissä käytettiin onomatopoeettisia ideoita. 1960-luvulla Bergerin teosten esittäminen ja levyttäminen väheni, vaikka niitä yhä julkaistiin. Hän oli ollut merkittävän modernin säveltäjän maineessa, mutta suosio ei ollut kestävää. Bergerin musiikkia on kuitenkin julkaistu levytettynä Albany Records -levymerkillä.

## Lähteet
Ryväsorakas

**Ryväsorakas** (*Hydnum ellipsosporum*) on vahvero-orakkaiden sukuun kuuluva sienilaji. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi. Se on simaorakkaan (*Hydnum umbilicatum*) kanssa erotettu hiljattain rusko-orakkaasta (*Hydnum rufescens coll.*), mutta on kuitenkin rusko-orakkaan tavoin syötävä.

## Lähteet
AirPods

**Airpodit** ovat Applen luomat langattomat Bluetooth-nappikuulokkeet. Ne julkaistiin ensimmäisen kerran 13. joulukuuta 2016. Vuonna 2019 kuulokkeista julkaistiin uusi Airpods Pro -malli ja 2020 AirPods Max -malli. 

Äänentoiston lisäksi AirPodeissa on sisäänrakenettu mikrofoni. Mikrofoni eristää taustaääniä ja mahdollistaa puheluiden puhumisen sekä Applen digitaaliselle henkilökohtaiselle avustajalle, Sirille puhumisen.

## Suosio
Techradar arvioi Airpods Pro 2 -mallin kuudenneksi parhaaksi nappikuulokkeeksi vuonna 2023. Hän puolsi AirPodien ostamista erinomaisen äänenlaadun takia sekä helppoudesta yhdistää ne toisiin Applen laitteisiin. Kritiikkiä hän löysi akunkestosta.

On arvioitu, että vuoteen 2023 mennessä on myyty oli 150 miljoonaa kappaletta AirPodeja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Andrei Galitzin

**Andrei Galitzin** (25. marraskuuta 1855 Hamina – 1919 Kiova) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa  palvellut kenraalimajuri.

Andrei Galitzinin isä oli samanniminen haminalainen kauppias. Galitzin tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1869 ja ylennettiin sieltä valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin Henkivartioväen 3. krenatööriprikaatiin. Hän osallistui prikaatinsa mukana Turkin sotaan 1877–1878 ja siirrettiin jälkimmäisenä vuonna prikaatinsa tykistöpatteriin. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1882. Galitzin suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin Pietarissa 1884–1887, ylennettiin alikapteeniksi 1892, kapteeniksi 1895 ja everstiksi 1898, jolloin hänet määrättiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatin 5. patterin päälliköksi. Ensimmäisen maailmansodan alettua Galitzin ylennettiin kenraalimajuriksi 1914. Hän palveli vuoteen 1916 mainitun tykistöprikaatin komentajana ja sitten jalkaväkiarmeijakunnan tykistön tarkastajana kevääseen 1917. Hänen myöhemmistä vaiheistaan ei ole tarkempaa tietoa, mutta oletettavasti bolševikit surmasivat hänet Kiovassa 1919.

## Lähteet
Mór Ballagi

**Mór Ballagi**, vuoteen 1848: *Moritz Bloch*, (18. maaliskuuta 1815 Inocz − 1. syyskuuta 1891 Budapest, Unkari) oli unkarilainen teologinen kirjailija ja kielentutkija, vuodesta 1851 Kecskemétin reformoidun teologisen tiedekunnan ja vuosina 1855−1877 Budapestin reformoidun teologisen akatemian professori.

Ballagi syntyi juutalaisista vanhemmista, opiskeli aluksi juutalaista teologiaa, sittemmin Pariisissa insinööritieteitäkin. Kun juutalaiskysymys Unkarissa vuoden 1840 valtiopäivillä nousi keskeiseksi, Ballagi palasi kotimaahan ja antautui koko sielullaan ja henkisillä voimillaan ajamaan juutalaisten aseman parantamista ja unkarilaistuttamista. Täten monipuolisesti sivistyneestä Ballagista tuli sekä yhteiskunnallinen että uskonopillinen ja kielitieteellinenkin kirjailija. Valtiollis-yhteiskunnallisissa kirjoituksissaan Ballagi kehittelee ajatuksiaan Unkarin juutalaiskysymyksestä, kansanopetuksesta sekä, käännyttyään 1843 protestanttiseen uskoon, Unkarin reformoidun kirkon asemasta ja sen aineellisen tilan lujittamisesta. Uskonopin alaan kuuluvia julkaisuja ovat hänen erinomaisilla juutalais-teologisilla selityksillä varustettu Mooseksen kirjojen unkarinnoksensa (1840). Hän toimitti useita protestanttisia aikakauskirjoja.

Ballagin unkarin kielen oppimisen helpottamista tarkoittavia julkaisuja olivat muun muassa hänen useina painoksina julkaistut unkarilais-saksalaiset ja saksalais-unkarilaiset sanakirjansa, saksankielisiä varten kirjoitetut unkarin kielioppinsa ja lukukirjansa. Juuri näiden kielikirjojen kautta hänen nimensä tuli tunnetuksi laajalti Unkarin ulkopuolellakin. Ballagi harrasti innokkaasti unkarin kielen kehittämistä ja oli itsekin ahkera, joskin usein onnistumaton sanaseppä. Kielenuudistusta koskevista seikoista hän 1880-luvulla ajautui Gábor Szarvasin toimittaman *Magyar Nyelvör* -aikakauskirjan kanssa kiivaaseen riitaan. Ballagin kielitieteellisistä julkaisuista on merkittävä kaksiosainen *A magyar nyelv teljes szótára* (= 'Unkarin kielen täydellinen sanakirja', Budapest 1873), johon hän otti silloin tuntemansa sekä vanhemman että uudemman kirjakielen ynnä kansankielen sanat unkarinkielisine selityksineen.

Ballagin poika oli historioitsija Aladár Ballagi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elementaalit (sarjakuvat)

**Elementalit** on fiktiivinen järjestö Marvel Comicsin sarjakuvissa. Järjestö on esiintynyt *Supernatural Thrillers* -lehden numeroissa 8–15 elokuusta 1974 ja *Ms. Marvel* -lehden numeroissa 11–12 marraskuusta joulukuuhun 1977.

## Fiktiivinen historia
Elementaalit ovat neljä ulottuvuuksien välistä humanoidia, jotka muuttuivat kuolemattomiksi luonnonvoimia hallitseviksi olennoiksi, jotka hallitsivat Maata ennen alkuperäisen Atlantiksen perustamista. Elementaaleihin kuuluvat **Hydron**, vesien herra; **Magnum**, maan mestari; **Hellfire**, liekin kantaja; ja Zephyr, tuulten valtiatar. He pitivät orjanaan N’Kantua / Elävää Muumiota ja käyttivät tätä saadakseen Ahmet Abdolin / Elävän Monoliitin luovuttamaan heille Rubiiniskarabeen. Zephyr petti muut Elementaalit ja liittoutui N’Kantun kanssa. Elementaalit hyökkäsivät Zephyrin, N’Kantun ja näiden liittolaiste kimppuun saadakseen skarabeen takaisin. Mutta kun Elementaalit yrittivät vapauttaa energiansa skarabeen kautta, voima lennätti heidät pois Maasta.

Elementaalit palasivat myöhemmin Maahan jahtaamaan Zephyria ja Rubiiniskarabeetä, mutta Carol Danvers / Neiti Ihme pysäytti heidät yksitellen.

## Muissa medioissa
Eräs toinen ”Elementaaleiksi” kutsuttu ryhmä esiintyi elokuvassa *[[Spider-Man: Far From Home]]* (2019). Nämä eivät kuitenkaan liity mitenkään sarjakuvissa esiintyneeseen järjestöön, vaan muistuttavat enemmän Tuomion Elementaaleja. Ryhmä koostuu Maaelementaalista, Ilmaelementaalista, Vesielementaalista ja Tulilementaalista, joiden mallit suunniteltiin muistuttamaan Hiekkamiestä, Syklonia, Hydromiestä ja Sulanutta Miestä. Quentin Beck / Mysterio väitti niiden syntyneen mustasta aukosta ja tuhonneen vaihtoehtoisen Maa-833:n, jota väitti omaksi kotimaailmakseen. Hän kukisti Ixtencoon, Meksikoon, ilmestyneen Maaelementaalin sekä Marokkoon ilmestyneen Ilmaelementaalin ja lähti Venetsiaan taistelemaan Vesielementaalia vastaan. Nick Fury ja Maria Hill suostuttelivat Peter Parkerin auttamaan Beckiä pysäyttämään Prahaan hyökkäävän Tulielementaalin ja he onnistuvat siinä. Kahdesti elokuvan aikana yksi Peterin opettajista, Julius Dell, epäilee Elementaaleja noitien luomuksiksi. Mutta sekä Beckin aiempi kertomus että Dellin teoria paljastuvat vääräksi, Peter ja Michelle ”MJ” Jones löytävät hologrammiprojektoridroonin Ilmaelementaalista. Beck ja joukko muita Stark-yhtiöiden entisiä työntekijöitä olivat luoneet Elementaalit saadakseen Mysterion näyttämään Kostajien veroiselta sankarilta. Kun Beck saa tietää Peterin, MJ:n, Ned Leedsin ja Happy Hoganin tietävän totuuden ja että Betty Brant ja Flash Thompson olivat nähneet projektorin (vaikka eivät tienneet mikä se oli), Beck ja hänen kätyrinsä käyttivät Peteriltä huijaamaansa E.D.I.T.H.-tekoälyä (jolla pystyi ohjaamaan Starkin teknologiaa ja jonka Tony Stark oli testamentannut Peterille) luodakseen Elementaaliyhdistelmän hyökkäämään Lontooseen ja aiheuttamaan aidontuntuisia tuhoja. Hämähäkkivaistonsa avulla Peter onnistui selvittämään tiensä illuusioiden läpi ja deaktivoimaan droonit.

## Lähteet
MM-rallikausi 2020

**MM-rallikausi 2020** oli rallin maailmanmestaruussarjan 48. kausi. Kausi alkoi Monte Carlo -rallilla tammikuussa ja päättyi Monzan ralliin joulukuun alussa.

Kuljettajien maailmanmestaruuden voitti Toyotan Sébastien Ogier, jolle mestaruus oli uran seitsemäs kahdeksan vuoden sisällä (Ott Tänak katkaisi mestaruussarjan hetkeksi edellisellä kaudella). Hän ratkaisi mestaruuden kauden päätöskilpailussa Monzassa, kun sarjaa ennen viimeistä kilpailua johtanut Elfyn Evans ajoi ulos. Valmistajien mestaruuden voitti toista kertaa peräkkäin Hyundai.

## Kilpailukalenteri

Kauden 2020 kilpailukalenterissa oli alun perin 14 osakilpailua, mutta Chilen ralli peruttiin maan epävakaan poliittisen tilanteen vuoksi. Ruotsin ralli ajettiin huonon lumitilanteen vuoksi supistettuna. Meksikon ralli keskeytettiin 14. maaliskuuta koronaviruspandemian vuoksi. Meksikon rallista ehdittiin ajaa yli 75 prosenttia ja siten siitä myönnettiin täydet pisteet. Kausi jatkui lopulta vasta syyskuussa, kun suurin osa kauden ralleista joko peruttiin tai siirrettiin pandemian vuoksi. Peruttujen rallien tilalle kalenteriin tuli kolme uutta rallia, jotka olivat ensimmäistä kertaa mukana MM-sarjassa: Viron ralli, Ypresin ralli ja Monzan ralli. Näistäkin Ypresin ralli ehdittiin vielä perua Belgian koronatilanteen pahennuttua. Lopulta kaudella ajettiin seitsemän osakilpailua.

Seuraavat kilpailut olivat mukana joko kauden 2020 alkuperäisessä tai kauden aikana päivitetyssä kilpailukalenterissa, mutta ne peruttiin.

## Tallit ja kuljettajat

## Tulokset
### Osakilpailut

### Pistejärjestelmä

### Kuljettajat

* 1 2 3 4 5 – sijoitus Power Stage -erikoiskokeella

### Valmistajat
Kunkin valmistajan kaksi parasta sijoitusta jokaisesta rallista lasketaan mukaan valmistajien MM-pisteisiin.

## Lähteet
Homesick

**Homesick** on A Day to Rememberin kolmas albumi, joka julkaistiin 3. helmikuussa 2009.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Jeremy McKinnon – laulu
* Joshua Woodard – basso
* Tom Denney – kitara
* Alex Shelnutt – rummut
* Neil Westfall – rytmikitara
* Mike Hranica – laulu kappaleessa "I'm Made of Wax, Larry, What Are You Made Of?"
* Vincent Bennett – laulu kappaleessa "Welcome to the Family"
* Sierra Kusterbeck – laulu kappaleessa "If It Means a Lot to You"
* Dave Guynn – huuliharppu kappaleessa "If It Means a Lot to You"

## Aiheesta muualla
* Homesick Discogsissa 

## Lähteet
Raudanjärvi

**Raudanjärvi** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Raudanjärvi, järvi Kuhmossa
* Raudanjärvi, järvi Kuhmoisissa
* Raudanjärvi, järvi Muuramessa
* Raudanjärvi, järvi Pihtiputaalla.
Dean-Charles Chapman

**Dean-Charles Chapman** (s. 7. syyskuuta 1997 Lontoo) on englantilainen näyttelijä. Chapman tunnetaan Tommen Baratheonin roolista HBO-sarja *[[Game of Thrones]]in* neljännellä, viidennellä ja kuudennella tuotantokaudella, sekä roolistaan Sam Mendesin sotaelokuvassa *[[Taistelulähetit – 1917]]* (2019).

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisio

## Aiheesta muualla
*
Shelley

**Shelley** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Alex Shelley (s. 1983), yhdysvaltalainen showpainija
* Bruce Shelley (s. 1948), yhdysvaltalainen pelisuunnittelija
* George Ernest Shelley (1840–1910), englantilainen geologi ja ornitologi
* Howard Shelley (s. 1950), brittiläinen pianisti ja kapellimestari
* Jody Shelley (s. 1976), kanadalainen jääkiekkoilija
* Mary Shelley (1797–1851), englantilainen kirjailija
* Percy Bysshe Shelley (1792–1822), englantilainen runoilija
* Rachel Shelley (s. 1969), brittiläinen näyttelijä.
What Separates Me From You

**What Separates Me from You** on A Day to Rememberin neljäs albumi, joka julkaistiin 15. marraskuussa 2010.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Jeremy McKinnon – laulu
* Joshua Woodard – basso
* Kevin Skaff – kitara, taustalaulu
* Alex Shelnutt – rummut
* Neil Westfall – rytmikitara, taustalaulu

## Aiheesta muualla
* What Separates Me From You Discogsissa 

## Lähteet
Centrumin talo (Tampere)

**Centrumin talo** (tunnetaan myös nimillä *Tavaratalo Voima* ja *Toas Centrum*) on entinen tavaratalo- ja hotellirakennus, joka sijaitsee Tampereen ydinkeskustassa osoitteessa Hämeenkatu 11. Vuonna 1961 valmistuneen talon ovat suunnitelleet arkkitehdit Jouko Ylihannu ja Sakari Siitonen. Rakennuksessa on kahdeksan maanpäällistä ja kaksi maanalaista kerrosta.  Julkisivu on tehty siniharmaasta lasista, ja sitä verhoaa alumiininen ristikko.

Talossa on nykyisin Tampereen opiskelija-asuntosäätiö Toasin opiskelija-asuntoja sekä liiketiloja. Toas peruskorjasi rakennuksen vuonna 1999. Se omistaa kiinteistön yhdessä eläkevakuuttaja Kevan kanssa.

## Tavaratalo Voima, Centrum ja Kaupunginhotelli

Rakennuksessa toimi alun perin Osuusliike Voiman tavaratalo, joka myöhemmin tunnettiin nimellä Centrum. Tavaratalon myymälätilat sijoittuivat suuren keskushallin ympärille. Sisustamiseen oli käytetty arvokkaita materiaaleja, kuten graniittia, vuolukiveä ja padouk-nimistä jalopuuta. Talon yläkerroksissa palveli maineikas Kaupunginhotelli. 

Tavaratalosta pääsi 1960- ja 1970-luvuilla kulkemaan Hämeenkadun toiselle puolelle maanalaista käytävää pitkin. 33 metriä pitkä ja 6 metriä leveä tunneli yhdisti tavaratalon  Osuusliike Voiman pääkonttorirakennukseen eli Voiman taloon, jossa sijaitsi muun muassa suuri rautakauppa ja ravintola. Tunnelissa oli vitriinejä ja kahvibaari.

Hotelli lopetti toimintansa 1980-luvulla, ja Centrumin tavaratalo suljettiin vuonna 1992.

## Lähteet
Gunnar Nybergh

**Gunnar Freyvid Nybergh** (24. toukokuuta 1887 Viipuri − 14. kesäkuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.

Nyberghin vanhemmat olivat senaattori, korkeimman oikeuden presidentti August Nybergh ja Aina Sofia Augusta Schybergson. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 (Nya svenska läroverket) ja valmistui Helsingin yliopistosta molempien oikeuksien kandidaatiksi 1914. Nybergh sai varatuomarin arvon 1916.

Nybergh oli Helsingin raastuvanoikeuden nuorempana oikeusneuvosmiehenä 1927–1934 ja vanhempana oikeusneuvosmiehenä 1934–1944. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1944−1957. Nybergh toimi oikeusapulautakunnan puheenjohtajana ja oli Suomen lainopillisen yhdistyksen hallituksen jäsenenä 1945 ja varapuheenjohtajana 1951 sekä yhdistyksen aikakauskirjan päätoimittajana.

Gunnar Nybergh oli naimisissa vuodesta 1921 Ellen Fogelbergin kanssa. Heidän tyttärensä oli kirjailija Gun Nybergh.

## Julkaisuja
* *Förlagsrättsliga studier jämte kritiska betraktelser över lagberedningens förslag till förlagsavtal*. Söderström, Helsingfors 1939
* *Om pantsättning av förlagsrätt*. Helsingfors 1942
* Esitys Suomen tekijänoikeudesta (professori Kivimäen kanssa) Pinnerin ensyklopediassa *World Copyright*. 1952
 
## Lähteet
Hopea-asetaatti

**Hopea-asetaatti** (CH3COOAg) on hopea- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa hopea-asetaatti on väritöntä kiteistä ainetta, joka liukenee veteen. Valon vaikutuksesta sen väri tummenee ruskehtavaksi. Kiinteänä se esiintyy rakenteeltaan dimeerinä, jossa on hopeaionien välinen kovalenttinen sidos..

Yhdistettä valmistetaan hopeanitraatin ja asetaattisuolojen välisellä reaktiolla. Hopea-asetaattia käytetään katalyyttinä nukleofiilinen substituutioissa, kytkentäreaktioissa, syklisointireaktioissa, alkeenien dihydroksyloinneissa ja hapetuksissa. Näissä reaktioissa sitä voidaan käyttää yhdessä jodin, N‐bromiasetamidin tai palladiumkloridin kanssa. 1970-luvulla hopea-asetaattia käytettiin tupakoinnin lopettamiseen tarkoitetuissa valmisteissa, koska yhdessä tupakansavun kanssa se aiheuttaa suuhun erittäin epämiellyttävän maun.

## Lähteet
Heikki Tauleri

**Heikki Tauleri**, sukunimi aik. *Tauler* (10. syyskuuta 1886 Tampere − 13. marraskuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen juristi ja korkeimman oikeuden oikeusneuvos.

Taulerin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Henrik Gustaf Tauler (1856−1918) ja Natalia Karolina Rissanen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1905 Helsingin normaalilyseosta ja suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1910. Tauleri sai varatuomarin arvon 1912.  

Tauleri oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1946−1947 ja Helsingin kaupungin oikeuspormestarina 1947−1956.

Heikki Tauleri oli naimisissa vuodesta 1911 Aino Sofia Bergströmin kanssa.
 
## Lähteet
Étienne Baluze

**Étienne Baluze** (1630−1718) oli ranskalainen historioitsija. Hän tuli 1667 Colbertin kirjastonhoitajaksi, 1670 kanonisen oikeuden professoriksi Collège royaliin. Hän joutui Ludvig XIV:n epäsuosioon, ja hänet karkotettiin Pariisista 1710, koska hän oli liittänyt teokseensa *Histoire généalogique de la maison d’Auvergne* asiakirjoja, jotka tukivat La Tour d'Auvergnen suvun perintövaatimuksia Auvergnen kreivikuntaan. Hän sai 1713 luvan palata Pariisiin, mutta ei entiseen virkaansa. Baluze oli aikansa oppineimpia miehiä. Hän julkaisi arvokkaiden historiallisten teosten ohessa tärkeitä asiakirjakokoelmia, muun muassa *Capitularia regum francorum*. Hänen jälkeenjääneet muistiinpanonsa ovat olleet tyhjentymätön aarreaitta.

## Lähteet
Anniina Mikama

**Anniina Mikama** (s. 1977 Tampere) on suomalainen nuortenkirjailija ja kuvittaja.

Mikaman esikoisteos *Taikuri ja taskuvaras* (2018) sai Topelius-palkinnon vuonna 2019. Sen jatko-osa *Huijarin oppipoika* (2019) oli ilmestymisvuonnaan ehdolla lasten- ja nuortenkirjallisuuden Finlandia-palkinnon saajaksi. Trilogian päätösosa *Tinasotamiehet* ilmestyi keväällä 2020. Se oli Nuori Aleksis -palkintoehdokas vuonna 2021. Mikaman teos *Myrrys* sai Topelius-palkinnon vuonna 2022. Mikama sai teoksesta samana vuonna myös Laivakello-palkinnon.

Mikama on opiskellut kuvataidetta ja graafista suunnittelua Pekka Halosen akatemiassa sekä kirjoittamista Kriittisessä korkeakoulussa. Hän on tehnyt myös lasten tietokirjoja Carlos da Cruzin kanssa.

## Teokset

### Taikuri ja taskuvaras
# 
# 
# 

### Muut
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anniina Mikama WSOY:n sivuilla
* Luomiskertomus: Anniina Mikaman kirjassa metsänhaltijat ja taiat heräävät eloon. Teos on Topelius-palkintoehdokkaana Yle Areena. 11.12.2021.
Ähtävän kotiseutumuseo

**Ähtävän kotiseutumuseo** on Ähtävällä sijaitseva kotiseutumuseo. Museon talonpoikaistupa on peräisin Lappforsista vuodelta 1840. Tupa siirrettiin nykyiselle paikalleen ja avattiin vuonna 1957. Tuvassa on  kuisti, joka on todennäköisesti 1600-luvulta ja peräisin Bärklarsista Ala-Ähtävästä.

Museoalue oli aiemmin osa pappilaa. Tupa on sisustettu 1850-luvun tyyliin Ähtävän seudun esineillä. Talonpoikaistupaa ympäröivät useat 1700-1800 –luvuilta peräisin olevat piharakennukset, joissa on esillä työvälineitä, kotitekoisia koneita ja työkaluja. Eri kesätapahtumissa voi tutustua Ähtävän historiaan ja seudun asukkaisiin.

## Lähteet
Tuqu’

**Tuqu’** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla lähellä Betlehemin kaupunkia. Tuqu’ on liitetty Vanhan testamentin **Tekoaan**. Sen asukasluku oli vuoden 2016 arvion mukaan 11&nbsp;177.

## Maantiede

Tuqu’ sijaitsee Palestiinan Länsirannalla Betlehemin kuvernoraatissa noin 12 kilometriä Betlehemin kaupungista kaakkoon. Sen naapuripaikkakuntia ovat Jannatah pohjoisessa, Al Manshiya ja Marah Rabah lännessä, sekä Al Maniya ja Kisan etelässä. Kaupunki on Juudean autiomaan rajalla ja vieressä sijaitsee myös Tekoan israelilainen siirtokunta. Kaupungin korkeus merenpinnasta on 695 metriä.

Vuotuinen keskimääräinen sadanta Tuqu’ssa on 410 mm ja keskilämpötila 17°C.

## Historia

Nykyinen Tuqu’ on liitetty historialliseen Tekoan kaupunkiin. Tekoa mainitaan useampaan otteeseen Vanhassa testamentissa. Paikka tunnettiin etenkin profeetta Aamoksen syntymäpaikkana. Paikalla sijaitsi Aamokselle omistettu temppeli ja Bysantin valtakunnan kaudella paikalle rakennettiin kirkko. Vanhan kirkon rauniot ovat säilyneet näihin päiviin saakka. Eusebios mainitsi paikan sijaitsevan noin 19 kilometrin päässä Aeliasta. Ristiretkien aikaan kylä kuului läänityksenä Pyhän haudan kirkolle. Nykyinen Tuqu’ muodostettiin hallinnollisesti vuonna 1948 ja se sai oman kunnallisvaltuustonsa vuonna 1997.

## Talous
Tuqu’n työssäkäyvästä väestöstä noin 45&nbsp;prosenttia on työllistynyt Israelin työmarkkinoilla, 30&nbsp;prosenttia maataloudessa, 10&nbsp;prosenttia hallinnossa tai yksityisellä sektorilla, 10&nbsp;prosenttia kaupanalalla ja 5&nbsp;prosenttia palvelualalla.

## Väestö
Tuqu’n asukasluku oli Palestiinan tilastokeskuksen vuoden 2016 arvion mukaan 11&nbsp;177. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 8&nbsp;769 vuonna 1997 4&nbsp;890 ja vuonna 1967 1&nbsp;362.

## Lähteet
Centrumin talo

**Centrumin talo** voi tarkoittaa seuraavia rakennuksia:
* Centrumin talo, rakennus Lahdessa
* Centrumin talo, rakennus Oulussa
* Centrumin talo, rakennus Riihimäellä
* Centrumin talo, rakennus Tampereella
* Centrumin talo, rakennus Turussa.
Raija Jokinen

**Raija Jokinen** (s. 1960 Karkku) on suomalainen tekstiili-, paperi- ja kuvataiteilija. Jokinen on opiskellut Vihdin Kotiteollisuuskoulussa ja Taideteollisen korkeakoulun tekstiilitaiteen linjalla. Hän on valmistunut taiteen maisteriksi (1990). Hän työskentelee Helsingissä ja Sipoossa.

## Tyyli
Jokisen teoksissa sekoittuvat esittävä ja abstrakti ilmaisu fyysisistä ja emotionaalisista olotiloista. Usein teokset lähtevät liikkeelle hermostoa, verenkiertoa ja ihon rakenteita muistuttavista muodoista, jotka lomittuvat ja sulautuvat kasvillisuusverkostoiksi kuten juuristoiksi ja oksistoiksi. Materiaalina hän käyttää pääasiallisesti eri kuituja, joita ommellen hän luo omaperäsiä piirustus- ja veistosmaisia teoksia.

## Palkinnot ja näyttelyt
Jokinen on Vuoden tekstiilitaiteilija 2020. Hän sai muun muassa Uudenmaan taidepalkinnon vuonna 2015 ja Sipoon kunnan vuoden kulttuuripalkinnon vuonna 2019.

Jokisella on ollut lukuisia näyttelyitä sekä Suomessa että ulkomailla (esim. Ruotsissa, Ranskassa, Saksassa, Yhdysvalloissa ja Kiinassa).

Jokisen tekstiilejä löytyy myös useista julkisista tiloista, esimerkiksi Kuopion Oikeustalossa, Kotkan uudessa poliisitalossa ja Suomen käsityömuseossa. Hän on Northern Fiber- työpaja- ja näyttelytapahtuman perustajajäsen ja ensimmäisen Suomessa 1995 järjestetyn tapahtuman työryhmän puheenjohtaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Huomispäivän uutisia

**Huomispäivän uutisia** (News from Nowhere) on englantilaisen taiteilijan, kirjanpainajan, sosialistin ja yhteiskuntakriitikon, William Morrisin, vuonna 1890 kirjoittama kirja, joka on sekoitus utopistista sosialismia ja tieteiskirjallisuutta. Teoksen on julkaissut suomeksi Savukeidas-kustantamo vuonna 2008.

Teos sijoittuu 2000-luvun alun Lontooseen, ja se oli tarkoitettu viestiksi viktoriaanisen ajan ihmisille sekä tuleville sukupolville. Teknologinen konservatiivi ja nostalginen utopisti Morris kehittelee kirjassa ihanteellisen ekologis-sosialistisen utopian, jossa kapitalismin sairaudesta on parannuttu uudenlaiseen yhteisöllisyyteen.

## Lähteet