open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hämeenlinnan vaakuna

**Hämeenlinnan vaakuna** on Hämeenlinnan kaupungin virallinen tunnus. 

Vaakunan heraldinen selitys: ”punaisessa kentässä alareunaltaan aaltokoroinen, kilven reunasta toiseen ulottuva muuri, josta nousee kaksi jyrkkäkattoista tornia ja näiden välissä rakennus; kaikki hopeaa, ikkuna-aukot ovat mustat ja linnan yläpuolella saatteena kultaiset auringonkasvot.”

Vaakuna perustuu 1600-luvun kaupunginsinettiin. Tunnus viittaa keskiajalla Vanajaveden äärelle rakennettuun Hämeen linnaan, jonka tuntumaan kaupunki vuonna 1639 perustettiin. Nykyisen vaakunan on vanhan, heraldisesti ongelmallisen vaakunan pohjalta suunnitellut Gustaf von Numers, ja se on vahvistettu 21. syyskuuta 1956. 

Olennaisin ero uuden ja vanhan vaakunan välillä on väritys. Vanhassa vaakunassa oli hopeisella kilvellä sinisen aaltokoroisen hirren (Vanajavesi) päällä punainen linna ja sen yläpuolella kultaiset (eräissä versioissa punaiset) auringonkasvot. Linnan väri viittasi suoraan Hämeen linnan rakennusmateriaaliin, joka on punatiili. Numers selkeytti vaakunaa ja vaihtoi linnan ja kilven värit toisin päin. Vanajavettä symboloi nyt alareunan aaltokoro, ja muurin kuvioinnin voi tulkita viittaavan linnan tiilirakenteeseen. 

## Galleria

Tiedosto:Hämeenlinna sinetti 1651.jpg|Piirros Hämeenlinnan vuoden 1651 sinetistä.
Tiedosto:Hämeenlinna sinetti 2.jpg|Hämeenlinnan vanha sinetti.
Tiedosto:Hämeenlinna sinetti 1.jpg|Hämeenlinnan vanha sinetti.
Tiedosto:Hämeenlinna sinetti.jpg|Väritetty piirros Hämeenlinnan vanhasta sinetistä.
Tiedosto:Hämeenlinna vaakuna 1861.jpg|Bernhard von Köhnen luonnos Hämeenlinnan vaakunasta vuodelta 1861.
Tiedosto:Von Koehne Hämeenlinna.jpg|Von Köhnen ehdotus Hämeenlinnan vaakunaksi vuodelta 1861. Kolkka viittaa Hämeenlinnan sijaintiin Hämeen läänissä.
Tiedosto:Hämeenlinna vaakuna 1892.jpg|George Granfeltin malli Hämeenlinnan vaakunasta vuodelta 1892.
Tiedosto:Hämeenlinna vaakuna 1900.jpg|Hämeenlinnan vaakuna *Finlands städers vapen* -postikorttikokoelmasta 1900-luvun alusta.
Tiedosto:Olof Eriksson Hämeenlinnan vaakuna.jpg|Heraldikko Olof Erikssonin Kansallisarkistolle lahjoittama malli Hämeenlinnan vaakunasta vuodelta 1952.


## Aiheesta muualla
;Kirjallisuutta venäjäksi
* Бойко Дм. А. *Геральдика Великого Княжества Финляндского*. – Запорожье, 2013.
Eskobar

**Eskobar** on Ruotsin Åkersbergasta kotoisin oleva indie rock -yhye. Yhtye perustettiin vuonna 1996 ja sen jäseniin kuuluvat Daniel Bellqvist (laulu), Frederik Zäll (kitara) ja Jocke Brunnberg (rummut).

Eskobar sai ensimmäisen levysopimuksensa lähetettyään kolme demoa V2 Music -levy-yhtiölle, joka aiemmin oli tuottanut mm. Mobyn ja The White Stripesin levyjä. Eskobarin ensimmäinen single, *On A Train*, julkaistiin marraskuussa 1999 ja albumi *'Til We're Dead* maaliskuussa 2000. Yhtyeen jäsenillä oli hankaluuksia keksiä yhtyeelle nimi ennen levyn julkaisua, kunnes eräs heidän ystävistään kysyi apua tuntemaltaan amerikkalaiselta managerilta ja tämä ehdotti nimeä Escobar. Yhtye muutti nimessä esiintyvän c-kirjaimen k:ksi, mutta otti sen lopulta käyttöönsä.

Vuodesta 2006 Eskobar on tuottanut albuminsa itse perustamallaan levy-yhtiöllä *Gibulchi Records*.

## Diskografia
### Albumit
**Til We're Dead* (2000)
**There's Only Now* (2001)
**A Thousand Last Chances* (2004)
**Eskobar* (2006)
**Death in Athens* (2008)
**Live* (2015)
**Magnetic* (2016)

### Singlet
* On a Train (1999)
* Good Day for Dying (2000)
* Tumbling Down (2000)
* Counterfeit EP (2000)
* Tumbling Down (Dead Mono Version) (2001)
* Into Space (2001)
* Tell Me I'm Wrong (2001)
* Someone New (Heather Novan kanssa) (2002)
* On the Ground (2002)
* Move On (2002)
* Love Strikes (2003)
* Bring the Action (2004)
* You Got Me (2004)
* Even If You Know Me (2005)
* Persona Gone Missing (2006)
* Devil Keeps Me Moving (2006)
* Whatever This Town (2006)
* As the World Turns (2008)
* Halleluja New World (2008)
* Untrap Yourself (2014)
* The Starlight EP (2015)
* You're My Choice (2016)
* Ask Yourself (2017)
* The Longest Journey (2017)
* The Break Up EP (2018)

## Aiheesta muualla
*Eskobarin viralliset sivut
Jason Gray-Stanford

**Jason Gray-Stanford** (s. 19. toukokuuta 1970  Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen näyttelijä. Hän on näytellyt lähinnä televisiosarjoissa, kuten Randy Disherin roolissa televisiosarjassa *[[Monk (televisiosarja)|Monk]]*.  Hän oli Donatellon äänenä vuosina 1997–1998 televisiosarjassa *[[Ninja Turtles: The Next Mutation]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Executive Committeen vuoristo

**Executive Committeen vuoristo** on viiden sammuneen tulivuoren muodostama, noin 80 kilometrin mittainen vuorijono Etelämantereen Tyynenmeren-puoleisessa osassa, Marie Byrdin maalla. Vuorijonon koordinaatit ovat . Vuorijonon löysi yhdysvaltalaisen Antarctic Servicen (USAS) retkikunta lentokoneesta käsin 15. joulukuuta 1940. Alue on erittäin syrjäinen ja kartoitettiin vasta vuosina 1958–1960.

Executive Committee -vuoristoon kuuluvat huiput ovat:

*Mount Cumming – Matala, lähes kokonaan jäätikön peittämä huippu suunnilleen puolivälissä Mount Hamptonin ja Mount Hartiganin välissä. Vuoren keskellä on säännöllisen pyöreä kraatteri. Varsinaisen huipun länsipuolella on Mount Cummingia nuorempi lumeton harjanne, Annexstad Peak (2&nbsp;610&nbsp;m).

*Mount Hampton – Vuorijonon pohjoisin huippu. Säännöllisen kartiomainen tulivuori, joka yltää 3&nbsp;325 metrin korkeuteen. Vuoren keskellä on jään täyttämä pyöreä kraatteri.

*Mount Hartigan – Laaja ja epäsäännöllisen muotoinen huippu, josta jäätikön yläpuolelle nousee vain joukko erillisiä harjanteita. Vuori sijaitsee välittömästi Mount Sidleyn pohjoispuolella ja kohoaa korkeimmillaan 2&nbsp;800 metriin.

*Mount Sidley – Etelämantereen suurin tulivuori, jolla on korkeutta 4&nbsp;285 metriä. Mount Sidleyn löysi amiraali Richard E. Byrd lentokoneesta vuonna 1934. Vuoren keskellä on näyttävä kaldera, jonka eteläreuna on romahtanut. Se on vuorista ainoa, jota ei ole nimetty USAS:n johtokunnan jäsenten mukaan.

*Mount Waesche – Vuorijonon eteläisin huippu, joka sijaitsee aivan Mount Sidleyn lounaispuolella. Se on tulivuori, jolla on korkeutta 3&nbsp;290 metriä. Mount Waeschen lähes 12 kilometriä leveä kraatteri on koko vuorijonon suurin, mutta jäätikön alta paljastuu vain kaksi aluetta kraatterin etelä- ja lounaisrinteestä sekä koilisreunan erillinen Chang Peak.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kartta vuorijonon eteläosasta
*USGS GNIS  
*Preliminary stratigraphy of volcanoes in the Executive Committee Range, central Marie Byrd Land
Renault 18

**Renault 18** on perheauto, jota Renault valmisti vuosina 1978–1993 sedanina ja farmarina (Break). Se korvasi Renault 12:n vuonna 1978. Euroopassa valmistus päättyi vuonna 1986 Renault 21:n tullessa markkinoille. Argentiinassa sen valmistus jatkui vuoteen 1993 saakka.

## Aiheesta muualla
George Grosz

**George Grosz** (26. heinäkuuta 1893 Berliini – 6. heinäkuuta 1959 Länsi-Berliini) oli saksalainen taidemaalari. Hän oli näkyvä hahmo Berliinin dadaskenessä ja *[[Uusasiallisuus|Neue Sachlichkeit]]* -liikkeessä.

Grosz sai syntyessään nimen Georg Ehrenfried Groß, mutta hän muutti sen nykyisin tunnettuun muotoon vuonna 1916. Hän sai vapautuksen palveluksesta kesken ensimmäistä maailmansotaa. Hän joutui sodan jälkeen kahnauksiin viranomaisten kanssa saksalaista yhteiskuntaa parodisoivilla maalauksillaan.

Grosz kuului kommunistipuolue KPD:hen vuosina 1919–1922. Hän lähti tammikuussa 1933 Saksasta ja asettui ihannoimiinsa Yhdysvaltoihin ja sai maan kansalaisuuden vuonna 1938. Hänen omaelämäkertansa *A Little Yes and a Big No* ilmestyi vuonna 1946. Hänet nimitettiin Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäseneksi vuonna 1954.

Grosz päätti 1950-luvun lopulla palata Saksaan ja asettui Länsi-Berliiniin, jossa hän kuoli tapaturmaisesti kaaduttuaan portaissa 65-vuotiaana.
Ball’s Pyramid

**Ball’s Pyramid** on noin 200 metriä leveä ja 562 metriä korkea jyrkkä kalliomuodostuma 16 kilometriä Lord Howen saaren kaakkoispuolella, Tasmaninmerellä. Saari kuuluu muiden Lord Howen saarten kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon.

Ball’s Pyramid on saanut nimensä brittiläisen luutnantti Henry Ballin mukaan, joka löysi saaren vuonna 1788. Ensimmäisenä saarelle rantautui kuitenkin geologi Henry Wilkinson vasta vuonna 1882. Basaltista muodostuva Ball’s Pyramid on jäänne seitsemän miljoonaa vuotta sitten paikalla sijainneen kilpitulivuoren kalderan reunasta. Pyramid ja sitä ympäröivät matalammat kalliomuodostelmat ovat tulivuoren ainoa yhä merenpinnan yläpuolelle nouseva osa. Saari on dramaattisen muotonsa vuoksi suosittu vuorikiipeilypaikka.

Lord Howen saarelle kulkeutuneiden rottien takia Lord Howen sauvasirkan (*Dryococelus australis*) uskottiin kuolleen sukupuuttoon 1930-luvulla, kunnes eräs Ball’s Pyramidin huipulle pyrkinyt vuorikiipeilijä onnistui ottamaan hyönteisestä kuvan vuonna 1964. Useiden epäonnistuneiden etsintäyritysten jälkeen Ball’s Pyramidilta löydettiin vuonna 2001 noin 30 yksilön suuruinen sauvasirkkapopulaatio.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Volcano World  
*World Mountain Encyclopedia
Renault 16

**Renault 16** on suurikokoinen, omana aikanaan epätavallisella hatchback-korilla varustettu perheauto, jota ranskalainen Renault valmisti vuosina 1965–1980 Le Havressa yhteensä 1&nbsp;845&nbsp;959 kappaletta. Eurooppalaisista autotoimittajista koostuva tuomaristo äänesti sen Euroopan Vuoden autoksi vuonna 1966.

Auto myi hyvin suurimmassa osassa Eurooppaa ja sai kehuja tilavista ja mukavista sisätiloistaan. Se kallisteli kaarteissa lähes pienempien Renaultien tapaan, mutta ajotuntuma oli erittäin hyvä. Erillis&shy;vääntösauva&shy;jousitus ja etupään kolmiotukivarret nielivät epätasaisuudet tehokkaasti, joten matkanopeudet olivat melko korkeita, erityisesti vuonna 1968 markkinoille tulleella TS-mallilla. Sen varustelu oli hintaan nähden hyvä. Aluksi Renault myi 16-mallia ainoastaan 1,5-litraisella alumiinilohkoisella bensiinimoottorilla GL-varustein. Vuonna 1970 tuli 1,6-litrainen TL. Vuonna 1969 Renault 16 -malli sai automaattivaihteiston, jonka huippunopeus oli 142 km/h (TA) tai 165 km/h (TS). Huippumalli oli TX, joka esiteltiin 1973 ja jossa oli viisivaihteinen tai vaihtoehtoisesti automaattinen vaihteisto. Varusteluun kuuluivat sähköikkunat ja keskuslukitus, molemmat ennennäkemättömiä varusteita eurooppalaisessa perheautossa.

Renault 16:n tuotanto jatkui vuoteen 1979 asti, jolloin sen korvasi heikommin menestynyt isompi Renault 20. Vielä silloinkin lähes 15 vuotta vanha automalli oli yhä yksi suosituimmista Euroopassa myydyistä perheautoista.

Renault 16:n tuotannon päättymisen aikaan useimmilla eurooppalaisilla valmistajilla oli vähintään yksi hatchback myynnissä. Samaan aikaan Renault'lla oli myynnissä kuusi hatchback-mallia: R4, R5, R6, R14, R20 ja R30.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ruotokalat

**Ruotokalat** (Albuliformes) eli **naiskalat** on viuhkaeväisten luokkaan kuuluva kalalahko, johon sisällytetään vain yksi heimo, ruotokalat (Albulidae), jossa on kolme sukua ja 13 lajia. Käsitykset lahkon laajuudesta kuitenkin vaihtelevat. On esitetty paluuta laajempaan lahkorajaukseen, jossa myös liskoankeriaat (Halosauridae) ja piikkiankeriaat (Notacanthidae) sisältyvät naiskaloihin eivätkä erilliseen piikkiankeriaskalojen lahkoonsa (Notacanthiformes).

Ruotokalojen läheisimpiä sukulaisia ovat tarponikalojen lahkon (Elopiformes) tarponit (Megalopidae) ja lady- eli hopeakalat (Elopidae). Tarponeista poiketen ruotokalojen suu avautuu selvästi kuonon alapuolelle, joten kuono ei ole tarponimaisesti ylös työntyvä. Naiskalat kykenevät ladykalojen ja tarponien tapaan hengittämään ilmaa uimarakkoonsa, minkä ansiosta ne voivat tulla toimeen vähähappisissakin vesissä. Samaan Elopomorpha-ylälahkoon kuuluvat myös ankeriaskalat. Kaikkien näiden elämänkiertoon kuuluu nauhamainen *leptocephalus*-toukka, joka ei lainkaan muistuta aikuista kalaa.

Ruotokalojen heimon lajit ovat vaelluskaloja. Niitä tavataan kaikkialta maailmasta lämpimistä valtamerten rannikkovesistä, murtovedet mukaan lukien. Kalat asuvat pääasiassa jokien suualueilla, mutta ne vaeltavat merelle kutemaan kuun kierron mukaisissa sykleissä. Ne käyttävät ravinnokseen matalahkojen rannikkovesien pohjassa eläviä matoja, nilviäisiä ja äyriäisiä. Naiskalojen havaitaan usein heilauttavan pyrstöään merenpinnan yläpuolella.

Ruotokalojen vartalo on hopeanhohtoinen ja solakka, ja niiden selkäpuoli on yleensä sinertävä tai vihertävä. Selkä- ja rintaevät ovat mustat. Aikuisten ruotokalojen pituus on yleensä 40–100&nbsp;cm, mutta jotkut lajit voivat kasvaa runsaan metrin mittaisiksikin. Kalojen paino on tavallisesti yhdestä kolmeen kiloa.

## Lähteet
Soile Yli-Mäyry

**Soile Siviä Johanna Yli-Mäyry** (s. 14. toukokuuta 1950 Kuortane) on suomalainen kuvataiteilija.

Pääteemana Yli-Mäyryn töissä on ihmisyys ja ihmisen vieraantuminen luonnosta.

## Ura
Yli-Mäyry kävi Vapaan taidekoulun vuosina 1971–1972, minkä jälkeen hän opiskeli Saksassa Stuttgartin taideakatemiassa vuosina 1972–1975. Hän jatkoi sittemmin opintoja Helsingin yliopistossa valmistuen valtiotieteiden kandidaatiksi vuonna 1987 ja lisensiaatiksi vuonna 1994. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 2011. Sosiologian väitöskirjassaan Yli-Mäyry tutki taiteilijan, taideteoksen ja taiteen vastaanottajan kohtaamisen kokemusta. Yli-Mäyry lähestyi aihettaan samalla kertaa sekä tutkijana että taiteilijana: hän analysoi omien teostensa vastaanottoa ja kulttuurisia erityispiirteitä eri maissa.

Yli-Mäyryn ensimmäinen taidenäyttely oli Lahden taidemuseon debytanttikilpailussa vuonna 1976. Sen jälkeen hän on pitänyt (elokuuhun 2012 mennessä) 270 yksityisnäyttelyä 25 maassa, muun muassa Japanissa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Vuodesta 1993 lähtien hän on pitänyt vuosittain kesänäyttelyn taidehallissaan, synnyinseudullaan Kuortaneen Mäyryssä. Samasta vuodesta alkaen hänellä on ollut pysyvä näyttely taidelinnassaan Orimattilassa. Kesällä 2016 Yli-Mäyryn töitä on nähtävillä Tampereella Viihdepalatsin Taidekesässä .

Yli-Mäyry on Taidemaalariliiton ja Lahden Taiteilijaseuran jäsen. Hän kuului Valtion kuvataidetoimikuntaan vuosina 2001–2003. Yli-Mäyry asuu puolisonsa kanssa Lahdessa.

## Palkinnot ja tunnustukset
*Stuttgartin taideakatemian kaksi opiskelijastipendiä vuosina 1973–1974
*Lahden taidemuseon debyyttikilpailun voitto 1976
*Lahden kaupungin vuoden taiteilija (taiteilijastipendi) 1989
*Suomen Kulttuurirahaston Etelä-Pohjanmaan rahaston tunnustuspalkinto 1995 ja 2005
*Artturi Leinosen kulttuurikilpi 2005
*Pro Finlandia -mitali 2024
Lähde

## Kirjallisuutta
*   
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Soile Yli-Mäyryn kotisivu
*  
*Viihdepalatsin Taidekesä 2016
Kirjotäpläkoi

**Kirjotäpläkoi** (*Ethmia quadrillella*) on täpläkoiden alaheimoon kuuluva perhoslaji. Kirjotäpläkoin siipiväli on 15&ndash;19 millimetriä. Lajin ravintokasveja ovat lemmikit, rohtoimikkä ja rohtoraunioyrtti. Lajia esiintyy Euraasiassa ja Suomen lajiston uhanalaisarvioinnissa 2010 se on luokiteltu vaarantuneeksi (VU)..

## Lähteet
Aioni

**Aioni** () tarkoittaa ajanjaksoa ja maailmankautta. Uudessa testamentissa ja alkukristillisyydessä esiintyy aionin ajattelu voimakkaana: Kristuksessa nimenomaan hänen ylösnousemuksessaan, on alkanut uusi pelastuksen ja elämän aioni, vaikka tämä maailma samanaikaisesti vielä kuuluu myös vanhan synnin ja kuoleman aioniin. Aionien jännitys "jo nyt – ei vielä" antaa selityksen moniin alkukristillistä eskatologiaa ja etiikkaa koskeviin ongelmiin. 

Hellenistisessä uskonnollisuudessa, erityisesti gnostilaisuudessa, aionilla on tarkoitettu erilaisia jumaluudesta lähteviä voimia.

## Katso myös
* Aion

## Lähteet
Seung Eun Kim

**Seung Eun Kim** on televisioanimaatioiden ohjaaja ja animaattori. Hän tuli tunnetuksi Batmanin myötä voitettuaan Daytime Emmyn vuonna 2006. Hän oli myös ohjaamassa Jackie Chan seikkailee jaksoja.

## Filmografia
*Jackie Chan seikkailee (*2003*)
*Hämähäkkimies (*2003*)
*Batman (*2004–2005*)
*The Boondocks (*2005–2008*)

## Aiheesta muualla
* 
* TV.com
Hufelandstraße

**Hufelandstraße** on katu Berliinissä, Prenzlauer Bergin kaupunginosassa Pankowin hallintoalueella. Se sijaitsee lähellä Volkspark Friedrichshainin puistoa ja Friedrichshain-Kreuzbergin hallintoalueen rajaa. Katu ulottuu Am Friedrichshain -kadulta kadulle Greifswalder Straße. Katu on noin yhden kilometrin pituinen, ja sen poikkikatuihin lukeutuvat Hans-Otto-Straße, Bötzowstraße ja Esmarchstraße. 

Katu on nimetty tunnetun saksalaisen lääkärin Christoph Wilhelm Hufelandin (1762–1836) mukaan vuonna 1904. Katua reunustavat rakennukset edustavat Gründerzeit-ajan arkkitehtuuria useine parvekkeineen ja erkkereineen. Rakennukset on rakennettu vuoden 1900 tienoilla. Ne selviytyivät suhteellisen hyvin toisen maailmansodan ilmapommituksista.

## Aiheesta muualla
* Tietoa Berliinin kadunnimistä: Hufelandstraße
Renault 20 ja 30

**Renault 20** ja **Renault 30** olivat Renault’n vuosina 1975–1984 valmistamia edustusautoja, jotka korvasivat suositun Renault 16:n. Ne olivat aikansa ylellisimmät ja kalleimmat Renaultit, ja pitkälti identtiset; 30 oli kalliimpi ja siinä oli suuremmat moottorit. Autot erottaa helposti erilaisista etuvaloistaan – Renault 20:ssä on kaksi kulmikasta umpiota, kun taas Renault 30:ssä on neljä pyöreää umpiota. Yli 622&nbsp;000 R20 ja R30-mallia valmistettiin Sandouvillessa, Le Havressa, Ranskassa. Vuonna 1984 mallit korvasi Renault 25.

## Renault 30
Renault 30:n moottori oli Renault’n, Peugeot’n ja Volvon yhdessä suunnittelema 2,7-litrainen V6 nimeltä PRV, jossa ei kuitenkaan käytetty bensiininsuihkutusta kuten Volvon 200-sarjassa. Edustuskäyttöön suunnattu 30 varustettiin pienempien Renault-mallien tapaan hatchback-takaluukulla. Se oli myös luokassaan poikkeuksellisen kevyt, omapainoltaan 1&nbsp;320 kiloa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pauli Siitonen

**Pauli Ensio Siitonen** (3. helmikuuta 1938 Simpele – 20. huhtikuuta 2024 Espoo) oli suomalainen maastohiihtäjä. Ammatiltaan hän oli poliisi ja hän edusti Helsingin Poliisi-Voimailijoita. Pitkän matkan hiihtoihin erikoistunut Siitonen voitti Vasaloppetin vuonna 1973, Finlandia-hiihdon vuosina 1976–1980 ja Saksassa käytävän König-Ludwig-Lauf-kilpailun vuosina 1974, 1976–1979 ja 1981.

Siitosta pidetään hiihdon luistelutyylin kehittäjänä. Hän oppi tyylin seuratoveriltaan Alpo Virtaselta Helsingin Poliisi-Voimailijoista. Kerran jäätyään kärjestä hän lepuutteli puutuneita jalkojaan ja otti hiihdossaan Virtasta matkien sivuaskelia – eli luisteli. Hän ällistyi vauhdista ja voitti kyseisen hiihdon. Siitonen kiersi 1970-luvulla paljon ultrapitkien matkojen hiihtokisoja Keski-Euroopassa ja niinpä saksaksi luistelutyyli tunnettiin pitkään nimellä *Siitonen-schritt*.

Pro Urheilu&nbsp;-palkinnon Siitonen sai vuonna 2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Muistokirjoitus, Helsingin Sanomat 4.5.2024
Renault Alliance

**Renault Alliance** on kompakti perheauto, jota valmisti ja myi Pohjois-Amerikassa American Motors Corporation (AMC) yhteistyössä omistajansa Renault’n kanssa vuodesta 1982 vuoteen 1987, jolloin Chrysler otti haltuunsa AMC:n. Alliance perustui Renault 9/11 -malliin, mutta sen muotoili AMC:n Richard Teague. Sitä valmistettiin kaksi- ja neliovisena sedanina ja cabrioletina. Alliancen rinnalle tuli mallivuodelle 1984 **Renault Encore** -niminen hatchback, jonka osista monet olivat yhteisiä Alliancen kanssa.

## Aiheesta muualla
Gabriel Agbonlahor

**Gabriel Agbonlahor** (s. 13. lokakuuta 1986 Erdington, Englanti) on englantilainen jalkapalloilija, joka edusti toistakymmentä vuotta Aston Villaa. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Aston Villan oma juniori Agbonlahor debytoi edustusjoukkueessa 18. maaliskuuta 2006 ottelussa Evertonia vastaan.  Kyseisessä debyyttiottelussa Agbonlahor teki myös joukkueensa ainoan maalin 4–1 tappioon päättyneessä ottelussa Goodison Parkilla.

Ennen kauden 2006–2007 alkua Agbonlahor teki vakuuttavaa jälkeä harjoitusotteluissa ja Villan manageri Martin O'Neill päätti laittaa hänet kauden alkaessa oikealle laidalle. Agbonlahorin kauden ensimmäinen maali tuli ottelussa Charlton Athleticia vastaan. Seuraavassa ottelussa Chelseaa vastaan 30. syyskuuta englantilainen teki toisen maalin peräkkäisessä ottelussa. Kauden aikana alle 21-vuotiaiden maajoukkueen pelaaja Agbonlahor yhdistettiin oikeastaan kaikkiin Englannin huippuseuroihin, viimeiseksi Manchester Unitediin, kun hän onnistui maalinteossa Old Traffordilla tammikuussa 2007. Kaudella 2006–2007 Agbonlahor viimeisteli yhteensä seitsemän valioliigamaalia.

Seuraavalla kaudella Agbonlahorin nimi alkoi löytyä jo maalipörssin alkupäästä, kun joulukuuhun mennessä maaleja oli kertynyt jo kuusi. Marraskuussa 2007 hänet nimettiin Valioliigan kuukauden pelaajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Profiili soccerbase.comissa
Renault 25

**Renault 25** on Renault'n vuodesta 1983 vuoteen 1992 valmistama edustusauto, joka korvasi mallit 20 ja 30. Se oli siihen mennessä ylellisin Renault’n malli ja sijoittui toiseksi valittaessa Vuoden autoa Euroopassa 1985. Autossa oli edelläkävijävarusteina muun muassa keskuslukitus kaukosäätimellä sekä isompimoottorisissa malleissa varoitusvaloja täydentävä puhesyntetisaattori.

Renault 25 myi hyvin kotimaassaan Ranskassa, mutta hävisi taistelun saksalaisten dominointia vastaan muiden Euroopan maiden markkinoilla. Renault 25 tunnettiin miellyttävästä matkustus- ja ajokokemuksestaan ja luotettavuudestaan. Se osoittautui myös korroosionkestävyydeltään aikakautensa parhaisiin kuuluvaksi. Sen ilmanvastus oli vieläkin pienempi kuin tärkeän kilpailijan Audi 100:n.

Mallivuodelle 1989 koria pyöristettiin edestä ja perään tulivat leveämmät takavalot. Istuimiin ja kojetauluun tehtiin muotoilu- ja verhoilu-uudistuksia.

Heuliez-koripaja valmisti mallista vuosina 1985–1986 kaikkiaan 832 kappaletta akseliväliltään 22,7 senttimetriä pidennettyä versiota, joka tarjosi takamatkustajille enemmän jalkatilaa. Nämä autot menivät pääasiassa Ranskan valtionhallinnon edustuskäyttöön.

Pidennettyä versiota lukuun ottamatta kaikki 780&nbsp;976 kappaletta 25-mallin autoa valmistettiin Le Havren lähellä Sandouvillessä, Ranskassa. Renault 25:n korvasi vuonna 1992 Renault Safrane.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dokumentti Pelle Haminast – Pelle Miljoona & Polla Rules Live

__NOTOC__
**Dokumentti Pelle Haminast – Pelle Miljoona & Polla Rules Live** on Pelle Miljoonan dokumentti-DVD, joka julkaistiin 25. lokakuuta 2007. Se sisältää kerrontaa Pellen nuoruudenajasta, dokumenttia Haminan historiasta sekä Pellen valmistautumisista muutaman vuoden takaisiin Haminan konsertteihin. DVD:llä on myös yli tunnin mittainen live-taltiointi Haminan Hovin konsertista (6. huhtikuuta 2007), jolla Pelle soittaa nuoruudenajan soittokavereidensa kanssa.

DVD tehtiin kaakkoissuomalaisin voimin, ja sen tuotti kotkalainen Mediaympyrä Oy. Projektiin osallistui yhteensä yli 60 henkilöä.

## Kappaleet
# Hullut unelmat
# Hän uskoi tuuleen
# Cecilia
# Pikkupoika ja pikitie
# Kuinka sä voit
# Mä vain pogoon
# Väkivalta ja päihdeongelma
# Olen kaunis
# Vapaus on suuri vankila
# Juokse villi lapsi
# Onnen hyrrässä
# Surupuu
# Mulla menee lujaa
# Gabriel
# Lasijauholaivakeikka
# Moottorite on kuuma
# Hyvää yötä maailma

## Kokoonpano
* Pelle Miljoona
* Liina Lång
* Jari Nenonen
* Patu Patanen
* Timo Töytäri – kuvaus, ohjaus, editointi

### Polla Rules -taustayhtye
* Timo Hyle – basso, laulu
* Harri Tyni – kitara, banjomandoliini, laulu
* Jari Lääti – kosketinsoittimet, viulu, mandoliini
* Jakke Junkkari – rummut

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet
Näkemiin – kuulemiin

**Näkemiin – kuulemiin** oli samannimisen kappaleen mukaan nimetty Hectorin vuonna 2007 suurilla areenoilla tekemä jäähyväiskonserttikiertue. Hector ilmoitti 60 vuotta täytettyään lopettavansa suurten areenoiden kiertämisen ja keskittyvänsä elämäkertansa kirjoittamiseen ja uuden musiikin tekemiseen. Pienimuotoista konsertointia hän ilmoitti kuitenkin jatkavansa.

Kiertue alkoi 16. lokakuuta Lahden Lahti Hallista ja päättyi 29. marraskuuta Helsingin  Hartwall Areenaan. Se keräsi Suomen suurimmille areenoille yli 40&nbsp;000 kuulijaa ja veti kaikkialla salit täyteen niin että lippujen kysyntää pidettiin historiallisena. Kiertueen päätöskonsertti on ainoa kotimaisen artistin konsertti, jossa artisti on yksin myynyt koko Hartwall Areenan 12&nbsp;000 paikkaa loppuun.

Kiertueella kuultiin sekä hittejä että myös tuntemattomampia lauluja yllätysnumeroina. Hectorin 18-vuotiaana levyttämä menestyskappale "Palkkasoturi" oli edelleen mukana ohjelmistossa. Kiertuetta varjostivat Hectorin ystävien Anki Lindqvistin, Juice Leskisen, Eeki Mantereen ja Kirkan kuolemat.

## Kiertueen konserttipaikat ja päivämäärät

## Kappalelistat

Eri paikoissa kuultiin hieman eri kappaleluettelot, mutta mukana olivat muun muassa seuraavat kappaleet:

## Katso myös
*Aikamatka 1966–2011
*Mestarit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Hectorin videohaastattelu kiertueen tiimoilta 45 minuuttia -ohjelmassa
*Mtv3.fi: Hectorin jäähyväiskiertue Näkemiin - kuulemiin
*Hector-fanit.net: Kuvia Näkemiin - kuulemiin -kiertueen päättäneestä Hartwall Areenan konsertista
Hakalanmäki

**Hakalanmäki** on Hyvinkään kaupunginosa. Hakalanmäelle alettiin 1970-luvulla rakentaa omakoti- ja rivitaloasuinaluetta. Se valmistui pääosin 1980-luvulla. Alue oli pitkään ilman palveluita ja kouluja tukeutuen pääosin lähellä olevien Aarnivan kioskin, Uuno Helvan kyläkaupan ja Raijan Baarin (myöhemmin Kruunubaari) palveluiden varaan.

Maasto, johon kaupunginosa rakentui, oli soista maastoa. Korkeana kohtana olivat Hakalanmäki, Savimäki ja nk. Pippurimäki. Kesäisin ja talvisin urheilua harrastettiin Kuokkalan kentällä. Alueen eteläpuolella oli laaja metsä- ja suoalue, joka asukkaiden suussa sai nimen Susimetsä. Kyseisellä alueella sijaitsee nykyisin Hakalan kaupunginosa asutuksineen ja palveluineen.

## Lähteet
* 
*
McMurdon kuivat laaksot

**McMurdon kuivat laaksot** on lumettomista laaksoista muodostuva alue Etelämantereella Victorianmaalla McMurdonsalmen rannalla. Laaksojen yhteenlaskettu pinta-ala on 4&nbsp;800 neliökilometriä, mikä vastaa noin kahta prosenttia Etelämantereen pinta-alasta, ja ne ovat mantereen suurin lumeton alue.

## Maantiede
Laaksot muodostuvat kolmesta isosta (merkitty seuraavassa i:llä) ja muutamasta pienemmästä itä-länsisuuntaisesta laaksosta. Laaksot ovat noin 5–10&nbsp;km leveitä ja 15–80&nbsp;km pitkiä. Pohjoisesta etelään lueteltuna kuivat laaksot ovat: 

*Barwickinlaakso 
*Victorianlaakso (i)
*Balhaminlaakso
*McKelveynlaakso
*Wrightinlaakso (i)
*Taylorinlaakso (i)

Jonkin matkaa laaksoista kaakkoon on lisäksi huonosti tutkittu Garwoodin-, Marshallin- ja Miersinlaaksoista muodostuva alue, joka ekologisesti muistuttanee enemmän tutkittuja laaksoja.

### Ilmasto
Laaksojen kuivuus johtuu katabaattisista tuulista. Laaksojen länsipuolella sijaitsevalta Itä-Antarktiksen jäätiköltä laskeutuva kylmä ja kuiva tuuli aiheuttaa vähäisenkin lumen sublimoitumisen ja estää näin jäätikön muodostumisen. Mannerjäätikkö itse ei pääse työntymään laaksoihin, sillä laaksojen länsipäässä oleva harjanne estää sen.

Vuoden keskilämpötila alueella on noin −20&nbsp;°C kuukausittaisen keskilämpötilan vaihdellessa −23,7&nbsp;°C ja +0,7&nbsp;°C välillä. Tuulennopeus laaksoissa on kesäisin 10–15&nbsp;km/h, mutta voi saavuttaa talvella jopa 320&nbsp;km/h. Tuuli on muokannut laaksoihin monia erikoisia kalliomuodostumia.

Täysin vedetön ei ympäristö laaksoissa kuitenkaan ole, sillä niissä on muutamia hypersuolaisia järviä, ja Etelämantereen kesän aikana alueella virtaa muutamia jokia. Niistä merkittävin on Wrightin laakson pohjalla virtaava mantereen pisin joki Onyx. Laaksot ovat tieteelliseltä kannalta hyvin mielenkiintoisia, sillä kylmyyden ja kuivuuden vuoksi ne muistuttavat Marsin pintaa maapallolla luultavasti eniten.

## Luonto
Ankarista oloista huolimatta alueella kasvaa jäkäliä, leviä sekä bakteereita ja arkeoneja. Laakson erikoisuus ovat endoliittiset mikrobikasvustot. Eläimistö muodostuu mikroskooppisista punkeista, rataseläimistä, karhukaisista, sukkulamadoista ja alkueliöistä. Läheiseltä rannikolta laaksoihin vaeltaneiden weddellinhylkeiden muumioituneita jäänteitä on Wrightin- ja Taylorinlaaksoissa.

## Tutkimus ja ihmisen toiminta alueella
Alueella on runsaasti tutkimustoimintaan liittyvää infrastruktuuria, mutta pysyviä tutkimusasemia siellä ei enää ole. Uudella-Seelannilla oli vuosina 1968–1995 Wrightinlaaksossa kesäaikaan toimiva tutkimusasema Vanda, mutta ympäristön suojelemiseksi asema purettiin. Lähimmän asutuksen muodostavat McMurdon ja Scottin tutkimusasemat noin sadan kilometrin päässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*  Kartta alueesta 
*Virtual tour 
*  McMurdo dry valleys region, transantarctic mountains
Glenn Shadix

**William Glenn Shadix** (15. huhtikuuta 1952 Bessemer, Alabama – 7. syyskuuta 2010 Birmingham, Alabama) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi elokuvan *[[Beetlejuice]]* myötä.

Shadix opiskeli kaksi vuotta Birmingham-Southern Collegessa, jonka jälkeen hän muutti 1970-luvun lopulla Hollywoodiin pyrkiäkseen näyttelijän uralle. Shadix kuitenkin esiintyi yhteensä 17 vuotta Broadwaylla ennen kuin esiintyi varsinaisesti televisiossa ensi kerran 1980-luvun lopulla. Elokuvan *[[Beetlejuice]]* jälkeen hän  esiintyi useissa elokuvissa tehden myös vierailevia rooleja televisiosarjoihin *[[Tyttökullat]]*, *[[Bel-Airin prinssi]]*, *Hercules* ja *[[Sabrina, teininoita]]*.

Shadix teki satunnaisia äänirooleja 1990-luvulta lähtien animaatiosarjoihin ja elokuviin, kuten *[[Tosi viilee haamujengi]]*, *[[Jackie Chan seikkailee]]*, *[[Batman (vuoden 2004 animaatiosarja)|Batman]]*, *[[Xiaolin Showdown]]*, *[[Justice League Unlimited]]* ja *[[Teen Titans]]*.

Shadix kuoli 7. syyskuuta 2010 kaaduttuaan kotonaan Birminghamissä.

## Lähteet
Oscar Wirkkala

**Oscar Wirkkala** (lokakuussa 1880 Kaustinen – 25. tammikuuta 1959 Naselle, Washington, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen metsuri ja keksijä. 

Hänen isänsä Abraham ja veljensä Andrew saapuivat Amerikkaan ensin ja työskentelivät sahalaitoksella Cosmopoliksessa, Washingtonissa säästääkseen rahaa muun perheen maahanmuuttoon. Oscar saapui seuraavana, vuonna 1898, ja häntä seurasivat nopeasti äiti, sisko ja kolme nuorempaa veljeä. Perhe asui Nasellessa ja Deep River-alueella Washingtonissa vuodesta 1899 vuoteen 1905, jonka aikana Oscar keksi ja kehitti High Lead -metodin tukiuitossa. Tämä parrumetodi, joka oli suunniteltu jyrkkiin maastoihin, mullisti alan. Hän keksi myös tärkeitä osia alan koneistosta, joita käytettiin 1900-luvun ensimmäisellä puoliskolla.

Hän sai ensimmäisen patenttinsa 1917. Se oli nelitelaiselle apukoneelle, jota käytettiin hänen High Lead -metodissaan. Seuraavina vuosina useita hänen patentoiduista laitteistaan tuotettiin Wirkkala-brändin alla South Bendissä. Muutamia hänen laitteistaan oli vielä tuotannossa 1900-luvun toisella puoliskolla. Wirkkala haastoi oman patenttiasianajajansa oikeuteen patenttirikkomuksesta erästä laitettaan kohtaan ja monien vuosien käräjöinnin jälkeen juttu päätettiin Wirkkalan hyväksi.

Uransa aikana hän patentoi ainakin 18 keksintöä. Wirkkala ei koskaan oppinut puhumaan tai kirjoittamaan englantia ja tarvitsikin useissa tilaisuuksissa tulkin.

Oscar Wirkkala meni naimisiin kahdesti. Hänen nuorin tyttärensä, Elizabeth, on yhä elossa (vuonna 2006). Wirkkala oli yksi alkuperäisestä viidestäkymmenestä henkilöstä, jotka pääsivät Washingtonin osavaltion Hall of Fameen.

## Aiheesta muualla
*The Washington State Centennial Hall of Honor 
*Sou'wester 1999 Winter
Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan lippu

**Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan lippu** oli Liettuan sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 15. heinäkuuta 1953. Kuten kaikissa neuvostotasavaltojen lipuissa, myös Liettuan lipussa oli kommunismin väri eli punainen, sirppi ja vasara, jotka kuvaavat maatyöläisiä ja tehdastyöläisiä, ja tähti, joka kuvaa edistystä. Lipun alalaidassa oli leveä vihreä raita ja sen päällä kapeampi valkoinen raita. Vihreä raita kuvasi Liettuan tammimetsien vihreyttä ja valkoinen rauhaa. Aiemmassa lipussa oli punainen väri ja keltaisella tekstillä kirjoitettu *LIETUVOS TSR*, jonka alapuolella oli sirppi ja vasara. Liettuan itsenäistyttyä maa otti käyttöön uuden lipun.
Kaivosonnettomuus

**Kaivosonnettomuus** on kaivoksessa tapahtunut onnettomuus, jossa ihmishenkiä on vaarassa tai ihmisiä saa surmansa. Onnettomuuksien syyt ovat yleensä suunnittelematon maa- ja kivimassojen romahdus tai kaasujen räjähtäminen (esimerkiksi metaani), jota yleensä seuraa romahdus. Vuosittain kuolee tuhansia kaivostyöläisiä erilaisissa kaivosonnettomuuksissa, suurin osa näistä tapahtuu kehitysmaissa hiili- ja timanttikaivoksissa huonon työturvallisuuden takia.

## Kaivosonnettomuuksia
* 29. elokuuta 1912 – Nunnanlahden kaivosonnettomuudessa menehtyi seitsemän henkeä ja yksi loukkaantui vuolukivi-avolouhoksen sortuessa.
* Lengeden kaivosonnettomuus 1963
* Chilen kaivosonnettomuus 2010

## Aiheesta muualla
Michael J. Adams

**Michael James Adams** (5. toukokuuta 1930 &ndash; 15. marraskuuta 1967) oli yhdysvaltalainen koelentäjä ja astronautti.

## Sotilasura
Adams astui Yhdysvaltain ilmavoimien palvelukseen 1950. Hän toimi Korean sodassa hävittäjälentäjänä.

## Koulutus ja lentokokemus
1958 Adams valmistui ilmailuinsinööriksi Oklahoman yliopistosta ja 18 kuukauden astronauttikoulutuksen jälkeen hänet valittiin 1962 kokeelliseen koelentäjäkouluun Edwardsin lentotukikohtaan Kaliforniaan. Hän oli luokkansa paras. Seuraavaksi Adams siirtyi ARPS:in (Aerospace Research Pilot School) ja valmistui sieltä 1963. Hän oli yksi neljästä, joka otti osaa NASAn viisikuukautiseen sarjaan kuuhunlaskeutumistestejä. 1965 hänet valittiin Yhdysvaltain ilmavoimien miehitetyn kiertävän laboratorion ohjelmaan. Kesäkuussa 1966 liittyi USAF:n ja NASAn yhteiseen X-15 ohjelmaan. Hän teki ensimmäisen lennon X-15:llä 6. lokakuuta 1966.

## Kuolema
Adamsin seitsemäs X-15-lento, lento 3-65-97, oli 15. marraskuuta 1967 koneella numero kolme. Ennen koneen hajoamista kone saavutti 81&nbsp;080 metrin korkeuden ja 5&nbsp;744 km/h nopeuden. Adamsille myönnettiin postuumisti Purple Heart.

Yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan avaruus alkaa 50 mailista (noin 80 km) ja Fédération Aéronautique Internationalen (FAI) mukaan 100 kilometristä. Adams onkin yksi niistä harvoista, joka on yhdysvaltalaisen määritelmän mukaan astronautti, mutta ei FAI:n määritelmän mukaan.

## Aiheesta muualla
*astronautix.com
Another Day Rising

**Another Day Rising** on The Giant Leap-yhtyeen ensimmäinen albumi. Se julkaistiin 31. lokakuuta 2007. Albumin ensimmäinen single ”All In My Head” julkaistiin kesällä 2007 ja toinen single ”Somebody Else” myöhemmin syksyllä 2007. Molemmat kappaleet soivat radiossa tiuhaan. Tammikuussa 2008 radioihin lähetettiin kolmas single ”Remember”, joka alkoi nopeasti soimaan useilla eri radiokanavilla. Ennen albumin julkaisua EMIn sivuilta pystyi lataamaan ilmaiseksi albumin päätösraidan ”Story of My Life”.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Rumba: *positiivinen*
* Soundi: 

## Lähteet
Sirkku Peltola

**Sirkka-Liisa "Sirkku" Peltola** (s. 18. joulukuuta 1960 Kangasala) on suomalainen näytelmäkirjailija, dramaturgi ja ohjaaja, koulutukseltaan filosofian maisteri ja arvonimeltään taiteen akateemikko.

## Ura
Sirkku Peltolan esikoisnäytelmä *Pikku jättiläinen* esitettiin Jyväskylän ylioppilasteatterissa vuonna 1985. Peltola pitää tätä merkittävimpänä teoksistaan, koska sen avulla hän löysi ”oman estetiikkansa”. Peltolan näytelmiä on sittemmin esitetty monissa eri teattereissa, muun muassa Kuopion kaupunginteatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa ja Helsingin kaupunginteatterissa. Peltolan hahmot ovat usein tragikoomisia antisankareita. Hänen näytelmänsä käsittelevät aiheita kuin yksinäisyys, vieraantuneisuus, työttömyys, kuolema ja köyhyys.

Peltola on saanut uransa aikana monia eri palkintoja ja tunnustuksia. Hänen näytelmiään on käännetty yli kymmenelle kielelle. Hän on myös toiminut Tampereen teatterikesän taiteellisena johtajana sekä Teatteriohjaajaliiton hallituksessa.

Peltolalle tärkeimpiä kirjailijoita ja heidän teoksiaan ovat Väinö Linnan ''Pohjantähti-trilogia'', Aleksis Kiven *[[Seitsemän veljestä]]* ja Hella Wuolijoen ''Niskavuori-sarja''.

## Palkintoja ja tunnustuksia
* Tampereen palkinto 2024
* Taiteen akateemikko 2023
* Pro Finlandia 2018
* Tampereen kaupungin kirjallisuuspalkinto 2009
* Tampereen kaupungin ensimmäisen luokan kultainen ansiomitali 2008
* Kalle Kaiharin kulttuuripalkinto 2007
* Suomi-palkinto 2005
* Olavi Veistäjä -palkinto 2005
* Pirkanmaan läänin taidepalkinto 2004
* Suomen näytelmäkirjailijaliiton Lea-palkinto 2002
* Ikiliikkujateatterin tunnustuspalkinto 1988
* Jyväskylän kaupungin taidepalkinto 1987

## Näytelmiä

## Yksityiselämä
Sirkku Peltola syntyi viisilapsiseen perheeseen Kangasalla. Hän asuu nykyään Lauri Viidan vanhassa talossa Tampereen Pispalassa yhdessä puolisonsa, muusikko Heikki Salon kanssa. Heillä on kaksi lasta.

Sirkku Peltolan veli on näyttelijä Sulevi Peltola.

## Kirjallisuutta
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seppälä, Aila: Heikki Salon ja Sirkku Peltolan liitto kestää. *Iltalehti* 10.12.2007.
* Miten minusta tuli minä, Sirkku Peltola. Ylen Elävä arkisto.
* Sirkku Peltola Tampereen kaupunginkirjaston sivuilla. (Arkistoitu sivu)
* Näytelmäkirjailija Sirkku Peltola kertoo tragikoomisia tarinoita ihmisistä yhteiskunnan reunamilla. *Helsingin Sanomat*.
* Voi sanoa, että on oppinut sen, ettei mitään opi, sanoo Sirkku Peltola, 60.
* Tamperelaiskirjailija Sirkku Peltola harkitsee jatkoa suositulle näytelmäsarjalle.
* Ilokiveltä maailmalle – Sirkku Peltola kertoo yhteiskunnasta pienen tarkasteluluukun läpi.
* Ohjaaja-kirjailija Sirkku Peltola: Tärkeintä on nauru.
Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan lippu

** Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan lippu** oli Kirgiisien sosialistisen neuvostotasavallan tunnus. Sen otti käyttöön Kirgiisien sosialistinen neuvostotasavalta 22. joulukuuta 1952. Lippu oli pohjaväriltään punainen, ja sen keskellä oli kahden sinisen raidan välissä valkea raita. Raitojen selitettiin virallisesti kuvaavan vuoristoisen maan vuorijonoja ja niiden lumihuippuja. Lipun yläkulmassa on sirppi ja vasara. Aikaisempi lippu oli punainen ja siinä luki kyrillisen kirjaimin: *КЫРГЫЗ ССР*.

## Katso myös

*Kirgisian lippu
Alph

**Alph** on noin 15 km:n pituinen joki Etelämantereen Victorianmaalla. Se on mantereen toiseksi suurin virtaavan veden esiintymä. Joen leveys vaihtelee 3–15 metrin ja syvyys 0,3–1 metrin välillä ja sen virtaama on noin 1 m³/s. Joen löysi ja nimesi Griffiths Taylor vuonna 1913.

Alph saa alkunsa Rossinmeren rannikolta, Koettlitzin jäätikön sulamisvesien muodostamasta Troughjärvestä (). Joki virtaa Koettlitzin jäätikön reunassa laaksoa pitkin pohjoiseen, ensin jään peittämään Walcotjärveen ja sitten niin ikään jään peittämään Howchinjärveen. Tämän jälkeen Alph kääntyy syvään 3,2 km:n pituiseen kanjoniin. Kanjoni päättyy Alphjärveen, josta joki muutaman jyrkän mutkan jälkeen katoaa Koettlitzin jäätikön sisään. Alph laskee Rossinmereen. Jään peittämien järvien kohdalla Alphiin liittyy useita sivujokia, jotka ovat peräisin läheisiltä jäätiköiltä.

Joessa esiintyy oransseja levämattoja.

Joki on nimetty Samuel Taylor Coleridgen runossa mainitun pyhän joen mukaan.

## Katso myös

* Onyx, Antarktiksen pisin joki

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Aqueous geochemistry of major constituents in the Alph River and tributaries in Walcott Bay, Victoria Land, Antarctica
* A comparison of two separate visits to the Alph River system with the Onyx River system
Batman (vuoden 2004 animaatiosarja) (3. tuotantokausi)

**[[Batman (vuoden 2004 animaatiosarja)|Batman]]in (2004) 3. tuotantokausi** alkoi Yhdysvalloissa 17. syyskuuta 2005 jaksolla *Batgirl Begins, Part One*, joka tunnetaan Suomessa nimellä Lepakkotytön synty, osa 1. 3. kausi käsittää kolmetoista jaksoa. Yhdysvalloissa kolmannen kauden esitys päättyi 13. toukokuuta 2006.

Suomessa 3. kausi käynnistyi 30. syyskuuta 2007 ja päättyi 23. joulukuuta 2007.

## Jaksoluettelo

### Lepakkotytön synty, osa 1 (''Batgirl Begins, Part One'')

### Lepakkotytön synty, osa 2 (''Batgirl Begins, Part Two'')

### Kourantäysi huopaa (''A Fistful of Felt'')

### Yön Ritarin unohdus (''A Dark Knight to Remember'')

### Vauhdin hurmaa (''RPM'')

### Lelujen kosto (''Cash for Toys'')

### Muskelimasa (''Brawn'')

### Nauravat kissat (''The Laughing Cats'')

### Pahuuden kukat (''Fleurs du Mal'')

### Oppipoika (''The Apprentice'')

### Ukkonen (''Thunder'')

### Jäinen syvyys (''The Icy Depths'')

### Rikosnerouden huippu (''Gotham's Ultimate Criminal Mastermind'')
Clodt von Jürgensburg

**Clodt von Jürgensburg** () oli venäläinen, alun perin baltiansaksalainen, vapaaherrallinen aatelissuku. Alun perin westfalenilaisen *Clodt*-suvun balttilaisen haaran kantaisä Roleff Clodt muutti Tallinnaan vuonna 1515. *Von Jürgensburg* viittaa Jürgensburgin linnaan  n. 80 km Riiasta itään. Roleffin poika Jodokus Clodt von Jürgensburg sai linnan kuningas Sigismundin kanslerilta Gotthard Kettleriltä vuonna 1561.

## Suvun jäseniä
* Gustav Adolf Clodt von Jürgensburg (1621–1681), maamarsalkka Liivinmaalla
* Johan Adolf Clodt von Jürgensburg (1658–1720), Riian komendantti Suuren Pohjan sodan aikana, vapaaherra vuodesta 1714.
*Karl Clodt von Jürgensburg (Karl-Gustav) (1765–1822), eversti, otti osaa vuoden 1812 isänmaalliseen sotaan
*Vladimir Clodt (1803–1882), matematiikan professori, kenraali, Venäjän armeijan esikunnan piirustusosaton päällikkö, Karlin poika
*Pjotr Clodt von Jürgensburg (Pjotr Karlovitš Clodt, 1805–1867), venäläinen kuvanveistäjä, Karlin poika
*Mihail Petrovitš Clodt von Jürgensburg (1835–1914), venäläinen taiteilija, peredvižnikkien jäsen; Pjotr Karlovitšin poika
*Konstantin Clodt (1807–1879), kenraalimajuri, puupiirtäjä, Karlin poika
*Mihail Konstantinovitš Clodt von Jürgensburg (1832–1902); realisti taidemaalari; Konstantinin poika
*Elisabeth Järnefelt (1839–1929), Konstantinin tytär, Alexander Järnefeltin puoliso, Arvid, Erik ja Armas Järnefeltin sekä Aino Sibeliuksen äiti
*Nikolai Clodt (1865–?) taidemaalari, Konstantinin pojanpoika
*Jevgeni Clodt (1866–1934), taidemaalari ja kultaseppä, Konstantinin pojanpoika
*Pjotr Mihailovitš Clodt (1903–1942) taidemaalari, Mihail Petrovitšin poika

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Клодт фон-Юренсбург (художники)
* All Russia Family Tree
Suomen Golfliitto

**Suomen Golfliitto** (lyh. **SGL**)  on golfin kattojärjestö Suomessa. Golfliitto on perustettu vuonna 1957. Liiton toiminnan tarkoituksena on toimia golfurheilun alalla toimivien seurojen toiminnallisena yhdyssiteenä ja keskuselimenä Suomessa. Golfliitto on kansallisesti Suomen Olympiakomitean jäsen. Kansainvälisesti Golfliitto vastaa yhteydenpidosta Kansainväliseen Golfliittoon (IGF), Euroopan Golfliittoon sekä golfin säännöistä päättäviin R&A:han Euroopassa ja Yhdysvaltojen golfliittoon.

Vuonna 2019 liitolla oli 129 jäsenseuraa, joissa on yhteensä noin 140&nbsp;000 jäsentä. Golfkenttiä oli 181, joilla pelattiin vuoden aikana 2,9 miljoonaa kierrosta.

Golfliiton toiminnanjohtaja on Juha Korhonen ja hallituksen puheenjohtaja on Antti Tiitola. Golfliitossa toimii eri tehtävissä noin 100 luottamushenkilöä.

## Historia

Suomen Golfliitto perustettiin vuonna 1957, jolloin pelattiin ensimmäisen kerran virallisesti Suomen mestaruudesta sekä miesten että naisten sarjoissa. Golfin profiili nousi Suomessa 1980-luvun alussa. Toinen täysimittainen kenttä rakennettiin Espooseen 1982. Vuosikymmenen lopulla golfkenttiä nousi eri puolille maata ja seurojen jäsenmäärä kasvoi. Kilpagolfin merkkitapaus oli Mikko Ilosen amatöörien British Openin voitto vuonna 2000. Naisten puolella tunnettuja golfin pelaajia ovat olleet Minea Blomqvist ja Riikka Hakkarainen.

## Toiminta

Vuonna 2019 liiton painopistealueet olivat:
* Talous- ja toimintaolosuhteet (mm. aktiivisen pelaajamäärän kasvattaminen)
* Juniorigolf (mm. kiinnostuksen lisääminen)
* Naisgolf (mm. naisgolfaajien määrän kasvattaminen)
* Kilpagolf (mm. olympialaisjoukkueen kasaaminen)
* Viestintä (mm. golfin näkyvyyden kasvattaminen)

## Talous

Golfliiton tulot koostuvat pääosin seurojen jäsenmaksuista, tapahtumien osallistumismaksuista, yhteistyötuotoista ja avustuksista. Liiton suurimmat menoerät ovat henkilöstökulut ja ostetut palvelut.

Suurin ulkoisen avustuksen lähde on valtion toiminta-avustukset, joka oli vuonna 2019 alle viidesosa liiton tuloista.

Suomen Golfliitto on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta liikuntaa edistävien järjestöjen toimintaan yhteensä noin 3&nbsp;190&nbsp;000 euroa. Vuosittainen tuki on ollut vuodesta 2023 lähtien 575&nbsp;000 euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Golfliitto
Răzvan Raț

**Răzvan Dincă Raț** (s. 26. toukokuuta 1981 Slatina, Romania) on romanialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Espanjan Segunda Divisióniin keväällä 2016 pudonnutta Rayo Vallecanoa ja lukeutuu myös Romanian maajoukkueen vakionimiin.

Raț on vuonna 1998 alkaneella ammattilaisurallaan edustanut kotimaassaan Rapid Bukarestia ja Bacăuta. Hän saavutti Rapid Bukarestin riveissä kaksi liigamestaruutta ja yhden cup-mestaruuden. Vuosina 2003–2013 hän pelasi Ukrainan jalkapalloliigassa Šah’tar Donetskin riveissä voittaen seitsemän liigamestaruutta ja viisi cup-mestaruutta. Hän siirtyi kesällä 2013 Englannin Valioliigan West Hamiin ja helmikuussa 2014 edelleen Primera Divisiónin Rayo Vallecanoon. Kesällä 2014 hän siirtyi Kreikan Superliigan PAOK:iin ja vuoden kuluttua takaisin Rayo Vallecanoon.

Romanian maajoukkueessa Raț debytoi vuonna 2002. Hän pelasi Romanian kaikki kolme ottelua EM-kilpailuissa 2008 ja kaksi ottelua EM-kilpailuissa 2016. Hän on pelannut 27. kesäkuuta 2016 mennessä kaikkiaan 113 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt kaksi maalia.

## Saavutukset
*Romanian-mestaruus 1999, 2003
*Romanian cupin voitto 2002
*Ukrainan-mestaruus 2005, 2006, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013
*Ukrainan cupin voitto 2004, 2008, 2011, 2012, 2013

## Lähteet
*
*Răzvan Raț national-football-teams.com-sivustolla 

## Aiheesta muualla
*Profiili Šah’tar Donetskin sivuilla 
*Profiili RomanianSoccerin sivuilla