open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Moonlight (yhtye)

__EISISLUETT__
**Moonlight** oli 1970-luvun lopulla toiminut turkulainen progressiivisen rockin yhtye, joka levytti yhden pitkäsoiton ja singlen Jorma Helianderin Tophits-FinnHits-levymerkille. Albumi jäi monien muiden ajan progejulkaisujen tapaan vähälle huomiolle. Rocket Records julkaisi yhtyeen ainoaksi jääneen pitkäsoiton CD-muodossa vuonna 2016. Samana vuonna saksalainen Shadoks Music teetti albumista 400 kappaleen vinyylipainoksen. Yhtyeen vaikutteisiin kuuluivat muun muassa Steely Dan, Procol Harum, Santana, Pink Floyd yhdessä Ian Duryn ja Blondien kaltaisten uuden aallon nimien kanssa.

Moonlightin kosketinsoittaja Kim Trapp soitti myöhemmin Fabricsissa.

## Kokoonpano
* Andy Winter – kitara, laulu
* Paul Kanerva – basso
* Bob Wasenius – rummut ja laulu
* Kim Trapp – koskettimet

## Diskografia
### Albumit
* *[[The Edge (Modern Dance In The Twilight Zone)]]* (1978, Tophits-FinnHits)

### Singlet
* "Little Miss Pretty / OMC" (1978, Tophits-FinnHits)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Moonlight Discogs.com-sivustolla
Iso Sikalampi

**Iso Sikalampi** () on noin 80 aarin laajuinen metsälampi luoteisessa Espoossa. Virallisen kaupunginosajaon mukaan se sijaitsee Nuuksiossa. Nuuksion Pitkäjärvi sijaitsee Ison Sikalammen länsipuolella ja Velskolan Pitkäjärvi koillispuolella. Bodominjärvi on muutaman kilometrin Isosta Sikalammesta kaakkoon. Suomen luontokeskus Haltia on puolestaan kolmisen kilometriä luoteeseen.

Ison Sikalammen pohjoispuolella, noin 200 metrin päässä, sijaitsee Pikku Sikalampi. Lammet muodostavat kokonaisuuden, jota kutsutaan nimellä Sikalammet (). Ne kuuluvat Nuuksion järviselänteeseen, ja niitä ympäröivä maasto kohoaa paikka paikoin 100 metriä merenpinnan yläpuolelle. Vesistösuhteiltaan lammet kuuluvat Mankinjoen valuma-alueeseen, joka on kolmannen jakovaiheen vesistöalue Suomenlahden rannikkoalueen päävesistössä.

## Aiheesta muualla
*Retkipaikka: Nuuksion Sikalammenluola ja komea kuru, Espoo

## Lähteet
Orange Caramelin diskografia

**[[Orange Caramel]]** on kolmihenkinen korealainen musiikkiyhtye. Yhtyeen jäsenet ovat Raina, Nana ja Lizzy. Raina, Nana ja Lizzy ovat myös yhtyeessä After School.
## Studioalbumit
* Lipstick (2012)
* Orange Caramel (2013)

## EP:t
* The First Mini Album (2010)
* The Second Mini Album (2010)

## Singlet
* Magic Girl (2010)
* A-ing (2010)
* Bangkok City (2011)
* Shanghai Romance (2011)
* Funny Hunny (2011)
* Cookie Cream & Mint (2011)
* Yasashii Akuma (2012)
* Lipstick (2012)
* Lipstick / Lamu no Love Song (2012)
* Dashing Through the Snow in High Heels (feat. NU'EST) (2012)
* Catallena (2014)
* My Copycat (2014)
* Abing Abing (2014)
* Tonight (2014)

## Musiikkivideot
* Magic Girl (2010)
* A-ing (2010)
* Bangkok City (2011)
* Shanghai Romance (2011)
* Funny Hunny (2011)
* Funny Hunny (Studioversio) (2011)
* My Sweet Devil (2012)
* Lipstick (2012)
* Lamu no Love Song (2012)
* Cookies, Cream & Mint (2013)
* Catallena (2014)
* Abing Abing (2014)
* My Copycat (2014)
* The Gangnam Avenue (2014)
Secretin diskografia

**[[Secret (yhtye)|Secret]]** () on vuonna 2009 perustettu eteläkorealainen yhtye, jonka levy-yhtiönä toimii TS Entertainment. Yhtyeeseen kuuluivat Hyosung, Hana, Jieun ja Sunhwa.

## Studioalbumit
* 
*  

## EP:t
* 
* 
*  
* 
* 
* 

## Singlealbumit
* 
* 
* 

## Singlet
* *I Want You Back* (2009)
* *Magic* (2010)
* *Madonna* (2010)
* *Shy Boy* (2011)
* *Starlight Moonlight* (2011)
* *Madonna* (2011) 
* *Love is Move* (2011)
* *So Much For Goodbye* (2012) 
* *Twinkle Twinkle* (2012) 
* *Poison* (2012)
* *Talk That* (2012)
* *YooHoo* (2013)
* *I Do I Do* (2013)
* *YooHoo* (2014) 
* *I'm in Love* (2014)

## Musiikkivideot
* I Want You Back (2009)
* 3 Years and 6 Months (2009)
* Magic (2010)
* Madonna (2010)
* Shy Boy (2011)
* Starlight Moonlight (2011)
* Love is Move (2011)
* Christmas Magic (2011)
* Poison (2012)
* Talk That (2012)
* Shy Boy (2012)
* So Much For Goodbye (2012)
* Twinkle Twinkle (2012)
* YooHoo (2013)
* I Do I Do (2013)
* I'm in Love (2014)
Moonlight (täsmennyssivu)

**Moonlight** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Moonlight, suomalainen progressiivisen rockin yhtye
* *[[Moonlight]]*, vuosina 2007–2008 esitetty yhdysvaltalainen televisiosarja
* *[[Moonlight (vuoden 2016 elokuva)|Moonlight]]*, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 2016.
Matvei Jelisejev

**Matvei Pavlovitš Jelisejev** (; s. 31. maaliskuuta 1993 Zelenograd) on venäläinen ampumahiihtäjä.

## Ura
Matvei Jelisejev on saavuttanut urallaan yhden nuorten maailmanmestaruuspronssin vuoden 2014 viestistä. Samana vuonna hän voitti myös kaksi pronssimitalia nuorten kesäampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuista. Lisäksi hän on Euroopan-mestari sekaviestistä vuodelta 2016 ja pikakilpailusta 2020 sekä hopeamitalisti takaa-ajosta vuodelta 2019.

Maailmancupissa Jelisejev debytoi vuonna 2015 Nové Městossa. Tuolloin hän sijoittui pikakilpailussa 17:nneksi ja takaa-ajossa 27:nneksi. Venäjän maailmancupin joukkueeseen hän sai kuitenkin vakiinnutettua paikkansa vasta kaudella 2016–2017. Tuolloin hän sijoittui kokonaiscupissa sijalle 35.

Jelisejev oli Anton Babikovin ohella ainoa venäläinen miesampumahiihtäjä, joka pääsi osallistumaan vuoden 2018 talviolympialaisiin neutraalin lipun alla. Tuolloin hän sijoittui pikakilpailun 83:nneksi ja normaalimatkan 28:nneksi. Hän myös kuului 9:nneksi sijoittuneeseen venäläisten olympiaurheilijoiden sekaviestijoukkueeseen. Kaudella 2017–2018 hän sijoittui maailmancupissa sijalle 38.

Kaudella 2018–2019 Jelisejev oli kokonaiscupin 29:s. Hän pääsi myös osallistumaan uransa ensimmäisiin maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän oli pikakilpailussa 51:nen ja takaa-ajossa 35:s. Lisäksi hän kuului Venäjän pronssia voittaneeseen viestijoukkueeseen, jossa hän vei avausosuutta tuoden joukkueensa ensimmäisenä vaihtoon. Pariviestissä hän sijoittui kuudenneksi Jevgenija Pavlovan kanssa. 

Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintokorokesijansa maailmancupissa Matvei Jelisejev saavutti vuonna 2019 Östersundin pikakilpailussa, jossa hän sijoittui kolmanneksi. Hän oli ennen sitä sijoittunut kolmesti Venäjän viestijoukkueen mukana kolmen parhaan joukkoon. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän oli pikakilpailussa kahdestoista. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti viestissä pronssia ja oli yhteislähdössä viidestoista.

## Lähteet
* Matvei Jelisejevin profiili kansainvälisen ampumahiihtoliiton tulospalvelussa
Vihiniemi

**Vihiniemi** on kylä Salon kaupungin Perniössä. Kylä sijaitsee Perniön koillislaidalla Kosken kyläkeskuksen eteläpuolella.

Vihiniemi sijaitsee Kiskonjoen länsi-pohjoisrannalla Saarenjärven alun paikkeilla. Kylän kyläalue ulottuu järveltä pohjoiseen Kaivosmäille. Kylän itärajana on Kiskonjoki, jonka vastarannalla on Raaseporin kunnan Kelkkala. Vihiniemi ulottuu lännessä kuivatulle Kyynäräjärvelle. Vihiniemen naapurikylät ovat Kelkkalan lisäksi Saari ja Koski. Vihiniemen eteläosat ovat peltoa, muutoin kyläalue on mäkistä ja osin kosteikkoista metsämaata.

Vihiniemi on asutettu keskiajalla. Kylässä on ollut neljä kantatilaa. Kylän pohjoisosaan perustettiin vuonna 1690 Vihiniemen kaivos, joka oli toiminnassa miltei 200 vuotta. Vihiniemi on ollut suurimmillaan 1900-luvun alussa, jolloin kylässä oli noin kaksikymmentä tilaa. Vihiniemen työväentalo rakennettiin 1920 ja se toimii edelleen Kosken alueen kylätalona. Kylä on sittemmin hiljentynyt, eikä kaikkia taloja asuteta enää ympärivuotisesti.

## Lähteet
Rolf Nummelin

**Rolf Reino Nummelin** (20. elokuuta 1937 Tammisaari – 7. marraskuuta 2019 Vaasa) oli suomenruotsalainen taidehistorioitsija, joka opetti Åbo Akademissa 1960-luvulta alkaen. Hän tutki muun muassa autonomian ajan taidetta.

Nummelin tuli ylioppilaaksi vuonna 1956 ja valmistui Åbo Akademista filosofian kandidaatiksi 1972 ja filosofian lisensiaatiksi 1981. Hän työskenteli opettajansa Lars-Ivar Ringbomin assistenttina vuodesta 1958, taidehistorian amanuenssina 1963–1981 ja hoiti oppiaineen lehtoraattia sijaisena vuodesta 1974 ja vakinaisena vuodesta 1981. Hän hoiti lukuisia luottamustehtäviä muun muassa Taidehistorian seurassa ja Ett Hem -museon intendenttinä.

Muiden julkaisujensa ohella Nummelin laati noin 50 artikkelia hakuteokseen *[[Nationalencyklopedin]]* ja 80 artikkelia hakuteokseen *Fogtdals konstlexikon*.

## Lähteet
Linn Gestblom

**Linn Gestblom** (o.s. **Persson**, s. 27. kesäkuuta 1994 Torsby) on ruotsalainen ampumahiihtäjä. Hän edustaa seuratasolla SK Borea.

## Ura
Linn Gestblom on voittanut nuorten MM-hopeaa viestissä vuonna 2012 Kontiolahdella. Henkilökohtaisilla matkoilla hän on nuorten sarjoissa parhaimmillaan sijoittunut viidenneksi vuoden 2015 pikakilpailussa. Samojen kisojen takaa-ajossa hän oli kuudes.

Maailmancupissa Gestblom debytoi kauden 2014–2015 finaalissa Hanty-Mansijskissa. Siellä hän oli pikakilpailun 58:s ja takaa-ajon 51:nen. Seuraavalla kaudella Gestblom vakiinnutti paikkansa Ruotsin maajoukkueessa. Hän oli kokonaiscupin 59:s ja debytoi myös MM-tasolla. Parhaimmillaan Oslon MM-kisoissa hän oli 34:s pikakilpailussa.

Vuoden 2018 talviolympialaisissa Gestblom oli normaalimatkan 11:s, takaa-ajon 21:nen, yhteislähdön 22:nen  ja pikakilpailun 37:s. Lisäksi hän oli Ruotsin hopeaa voittaneen viestijoukkueen avausosuuden viestinviejä. 

Vuoden 2019 MM-kilpailuissa Gestblom oli jälleen hopeaa voittaneen Ruotsin joukkueen avaaja. Lisäksi hän oli viidenneksi sijoittuneessa sekaviestijoukkueessa. Henkilökohtaisilla matkoilla hän sijoittui parhaimmillaan yhdeksänneksi yhteislähdössä. Kaudella 2018–2019 Gestblom myös saavutti uransa siihen asti parhaan henkilökohtaisen kilpailun sijoituksen. Se on viides sija Holmenkollenin takaa-ajosta. 

Maailmancupin kaudella 2019–2020 Gestblom sivusi uran parastaan sijoittumalla viidenneksi Östersundin pikakilpailussa. Ensimmäisen henkilökohtaisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Le Grand-Bornandin yhteislähdössä joulukuussa 2019. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 Gestblom oli mukana Ruotsin pronssimitalin saavuttaneessa sekaviestijoukkueessa. Yhteislähtökilpailussa hän sijoittui 11:nneksi.

Gestblom hiihti Pekingin olympialaisissa 2022 avausosuuden kultaa voittaneessa Ruotsin naisten viestijoukkueessa. Takaa-ajokilpailussa hän oli viides, pikakilpailussa kahdestoista, normaalimatkalla viidestoista ja yhteislähdössä 24:s.

Kaudella 2022–2023 hän sijoittui kolmanneksi Kontiolahden pikakilpailussa. Hän sijoittui toiseksi Le Grand-Bornardin pikakilpailussa. Oberhofin MM-kilpailussa 2023 Gestblom saavutti hopeaa normaalimatkalla sekä pronssia pikakilpailussa ja viestissä. Yhteislähdössä hän oli kahdeksas ja takaa-ajossa kymmenes. Nové Měston MM-kilpailuissa 2024 hän saavutti viestissä hopeaa ja sijoittui normaalimatkalla kymmenenneksi. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän voitti hopeaa viestistä. Henkilökohtaisissa kilpailuissa hän oli normaalimatkalla yhdeksäs, takaa-ajossa kymmenes ja pikakilpailussa 22:s.

Parhaimmillaan Gestblom on maailmancupin kokonaiskilpailussa sijoittunut 14:nneksi kaudella 2020–2021. Hän on ollut palkintokorokkeella maailmancupissa 28 kertaa. Niistä 21 on tullut naisten viesteistä, kolme sekaviestistä, yksi pariviestistä, kaksi pikakilpailusta ja yksi yhteislähtökilpailusta.

## Yksityiselämä
Gestblom meni naimisiin kesällä 2024.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Hjalmar Sebastian Nordenstreng

**Hjalmar Sebastian Nordenstreng** (24. lokakuuta 1826 Heinola – 28. helmikuuta 1890 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti, joka toimi 1870–1875 Hämeen läänin ja 1876–1883 Mikkelin läänin kuvernöörinä.

Nordenstrengin vanhemmat olivat hovineuvos Anders Kristoffer Nordenstreng ja Jakobina Elisabet Telén ja puolisot vuodesta 1857 Hedvig Elisabet Federley, senaattori Berndt Federleyn tytär,  ja vuodesta 1864 Helena Sofia Lovisa Jägerhorn af Spurila. Historioitsija Sigurd Nordenstreng, kirjailija Rolf Nordenstreng ja Hangon pormestari Arvid Nordenstreng olivat Hjalmar Sebastian Nordenstrengin poikia ja kenraalimajuri Ture Reinhold Nordenstreng hänen veljensä. Hjalmar Sebastian Nordenstreng tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1838 ja toimi valmistuttuaan vänrikkinä 4. ratsastavassa tykistöpatterissa elokuusta 1846. Kornetiksi ja samana vuonna luutnantiksi ylennettynä hän tuli kyrassieerirykmenttiin 1848. 

Nordenstreng suoritti Pietarin sota-akatemian 1848–1850, yleisesikuntaan hänet kommennettiin 1852 ja vanhempi adjutantti 4. jalkaväkiarmeijakunnan esikuntaan hänestä tuli myöhemmin samana vuonna. Alikapteeniksi 1854 ylennetty Nordenstreng osallistui Krimin sotaan, jossa hän haavoittui vakavasti. Vuonna 1855 hänet siirrettiin 22. jalkaväkidivisioonan majoitusmestariksi Suomeen. Hänet  ylennettiin kapteeniksi 1858, everstiluutnantiksi 1861 ja everstiksi 1864, jolloin hän toimi Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen jaoston päällikön apulaisena. Hämeen läänin vt. kuvernööriksi Nordenstreng nimitettiin 1870 ja vakinaistettiin virkaan kenraalimajurina 1872. Mikkelin läänin kuvernöörinä vuodesta 1876 oltuaan hän sai vuonna 1883 eron sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina.

## Lähteet
Sid Hille

**Sid Hille** (s. 14. toukokuuta 1961) on saksalais-suomalainen jazzpianisti ja -säveltäjä.

Hille on saksalaissyntyinen, mutta asui ennen muuttamistaan Suomeen vuonna 1994 myös Yhdysvalloissa ja Alankomaissa. Hän valmistui vuonna 1993 musiikin maisteriksi Utrechtin yliopistosta. Suomessa hän asettui aluksi Kokkolaan, jossa toimi Keski-Pohjanmaan konservatorion jazzlinjan johtajana sekä jazzpianon ja sävellyksen opettajana. Samalla hän johti konservatorion jazzorkesteria ja perusti vuonna 1997 kvartetin, joka myöhemmin nimettiin Platypus Ensembleksi. Kokoonpanon ohjelmistossa keskeisellä sijalla ovat olleet Hillen omat sävellykset. Lisäksi Platypus Ensemble on toteuttanut yhteisimprovisointia. Kokoonpanon aktiivinen toiminta jatkui vuoteen 2010. Vuonna 2014 ilmestyi jazzia ja nykytaidemusiikkia yhdistelevän uuden kokoonpanon, Sid Hille Contemporary Collectiven ensimmäinen levytys, *Outer Space* (2014).

Hille on asunut vuodesta 2002 Helsingissä ja keskittynyt säveltämiseen, yhtyeenjohtoon sekä opetustyöhön Espoon pop- ja jazzopisto Ebelissä. Vuonna 2002 hän sai Suomen Kulttuurirahaston apurahan "Frutas Maduras" -sävellykselleen, jonka teki pasuunasolistille ja UMO Jazz Orchestralle. Säveltäjänä Hille on saavuttanut eniten suosiota big band -sävellyksillä, kamariteoksilla ja elokuvamusiikilla. Musiikki Saara Cantellin elokuvaan *[[Kohtaamisia]]* toi Hillelle vuonna 2011 Jussi-ehdokkuuden. Vuonna 2008 Hille voitti ensipalkinnon Scrivere in Jazz -sävellyskilpailussa Italiassa big band -teoksellaan *Tango mòrbido y cìnico*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Johnny Savage and the Riders

__EISISLUETT__
**Johnny Savage and the The Riders** oli suomalainen 1950-luvun tyylistä musiikkia esittänyt yhtye, joka levytti Tophits-FinnHits-levymerkille yhden albumin ja singlen. Albumi koostuu pääasiassa klassisten rock-kappaleiden cover-versiosta, mutta sisältää myös kaksi yhtyeen omaa kappaletta. Yhtye esittää Visa Mäkisen elokuvassa *[[Voi juku – mikä lauantai|Voi joku – mikä lauantai]]* Bill Haleyn & His Cometsin kappaleen "Rockin' Through The Rye".

Rocket Records julkaisi Johnny Savage and the Ridersin pitkäsoiton osana vuonna 2017 ilmestynyttä kokoelma-albumia *Rockabilly Generation*, jolla esiintyvät myös Tex & Dixie Rebels ja Candy Kids.

## Jäsenet

* Jussi "Johnny Savage" Vihunen – laulu
* Hannu Vihunen – laulu ja kitara
* Jukka "Crisu" Ristseppä – kitara
* Hannu Lemola – rummut
* Tapio Niemelä – piano
* Jukka Hakoköngäs – saksofoni

## Diskografia

### Albumit

* *Night Bar Boogie* (1979, Tophits-FinnHits)

### Singlet

* "Rock'n Through The Rye" / "Johnny Savage!!!" (1979, Tophits-FinnHits)

### Kokoelmat

* *Rockabilly Generation* (yhdessä Candy Kidsin ja Tex & Dixie Rebelsin kanssa) (2017, Rocket Records)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Johnny Savage & The Riders Discogs-sivustolla
* Johnny Savage & The Riders Suomen rock'n'roll -tietokannassa
Liberaali aloite

**Liberaali aloite** (, lyh. **IL**) on portugalilainen liberaalinen puolue. 

## Historia
Yhdistys *Liberaali aloite* perustettiin vuonna 2016. Puolueen perustava kokous pidettiin Portossa 26. marraskuuta 2017, ja viralliseksi puolueeksi Liberaali aloite merkittiin 13. joulukuuta 2017 sen saatua perustuslakituomioistuimen hyväksynnän.

Euroopan liberaalidemokraattinen puolue hyväksyi Liberaalin aloitteen jäsenekseen marraskuussa 2017.

## Näkemyksiä
Liberaalin aloitteen yksi keskeisimmistä iskulauseista on *Menos estado, mais libertade!* ("vähemmän valtiota, enemmän vapautta") ja puolueen ihmiskuva on varsin individualistinen. Se haluaa tehdä politiikasta entistä läpinäkyvämpää ja kannustaa kansalaisia aktivoitumaan enemmän. 

Talouspoliittisilta näkemyksiltään puolue kannattaa tiettyjen valtionyhtiöiden, kuten TAP:n, yksityistämistä ja vapaampia työmarkkinoita. Tulojen verotuksessa tulisi siirtyä tasaveroon (15 %) sekä kuntakohtaiseen minimipalkkaan. Myös rahallisista puoluetuista tulisi luopua.   

Ulkopoliittisissa linjauksissaan puolue tuo esille haluavansa syventää integraatiota Euroopan unionissa nojaamalla unionin sisämarkkinoihin. Euroopan parlamentille halutaan enemmän valtaa ja koko unionin päätöksenteon tulisi paremmin heijastella sen kansalaisia mm. ylikansallisilla ehdokaslistoilla ja kansalaisten valitsemalla komissiolla.  Globalisaation tulisi ennen kaikkea palvella ihmisten välistä yhteistyötä ja kaupankäyntiä. Portugalin tulee olla aktiivinen toimija mm. EU:ssa, Natossa ja CPLP:ssä.

Vuoden 2022 parlamenttivaaleissa puolue kannatti vaaliohjelmansa mukaan mm.:

* 15 % suuruista tasaveroa
* Nopeiden junayhteyksien perustamista kaikista alueellisista pääkaupungeista joko Lissaboniin tai Portoon
* Kiristää rangaistuksia seksuaalirikoksia
* Uudistaa parlamenttivaaleissa käytettävää vaalijärjestelmää

## Vaalimenestys
Puolueen ensimmäiset vaalit olivat vuoden 2019 eurovaalit, joissa kannatus jäi kuitenkin liian pieneksi (0,88 %) eikä puolue saanut yhtään edustajaa. Samoin kävi Madeiran paikallisvaaleissa syyskuussa, jolloin kannatus oli vielä pienempi (0,53 %). 

Läpimurto tapahtui parlamenttivaaleissa 2019, kun puolue sai Lissabonissa 2,47 %:n kannatuksen (koko maassa 1,29 %) ja yhden ehdokkaan läpi. Ensimmäiseksi kansanedustajaksi valittiin João Cotrim de Figueiredo.

Vuonna 2020 puolue sai yhden edustajan läpi Azorien paikallisvaaleissa alueen omaan parlamenttiin. Vuonna 2021 Liberaali aloite osallistui presidentinvaaleihin ehdokkaanaan Tiago Mayan Gonçalves. Hän sai 3,23 % annetuista äänistä eikä selviytynyt toiselle kierrokselle.

Vuoden 2022 parlamenttivaaleissa puolue sai 8 edustajaa portugalin parlamenttiin, mikä teki siitä maan neljänneksi suurimman puolueen.

## Lähteet
Issa (Velikaja)

**Issa** () on Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Velikajan sivujoki.

## Joen kulku
Issan alkulähde sijaitsee Dedinon järvessä, joka sijaitsee Pihkovan alueen lounaispuolella Sebežin piirissä aivan Latvian rajalla. Sebežiin on 16 kilometriä matkaa. Aluksi joki virtaa kohti pohjoista metsäisellä ja asumattomalla seudulla. Metsässä kiertävä uoma käy pienessä lammessa, josta se jatkaa samaan ilmansuuntaan Zasitinoon asti. Siellä se alittaa rautatien ja valtatien M-9. Alituskohtien ympäristössä joen luonnollinen uoma on ohitettu oikaisemalla uoma suoraksi kanavaksi. Valtatien jälkeen uoma jatkaa kuitenkin kiemurtelevana. Ennen ja jälkeen Opotškan piirin rajaa joki kiertää suuret suot, joita rajaseudulla on muutama. Ennen täällä sijaitsevaa Aprosovon kylää (Апросово) joen uoma on alle 20 metriä leveä. Soiden jälkeen joki tekee hetken S-kirjaimen muotoista mutkaa koillisen suuntaan ja siihen yhtyy sen suurin sivujoki Vet. Ilmakuvista näkyy, että metsän reuna sijaitsee nyt kauempana joesta tulvaniittyjen ja entisten peltomaiden takana. Joen mutkat ovat nyt kasvaneet kaareviksi. Tämän jälkeen joki palaa pohjois-suuntaiselle reitilleen ja virtaa seuraavan suoalueen kautta. Joki tekee laajan mutkan Makušinon (Макушино) kohdalla. Kylän peltomaat täyttävät mutkan sisäosan ja paljon peltomaata sijaitsee myös muualla joen ympäristössä. Nyt joki saapuu Opotškan taajamaan ohittaen sen viiden kilometrin päässä lännessä. Se alittaa Opotška–Krasnogorodsk-maantien, jonka jälkeen uoman leveys ylittää jo 30 metriä. Opotška–Ostrovin valtatien jälkeen Puškinskije Goryn piirissä Issa yhtyy Velikajaan hieman Puškinskije Goryn yläpuolella ja toisen sivujoen Šestin alapuolella.

## Valuma-alue ja sivujoet
Issa sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi  Itämerellä Suomenlahteen. Velikajan sivujoen Issan valuma-alue sijaitsee Pihkovan alueella Sebežin-, Opotškan- ja Puškinskije Goryn piireissä. Valuma-alueen pinta-ala on 1&nbsp;580 neliökilometriä. Issan suurimpia sivujokia on esitelty alla taulukossa.

})
! pituus(km)
! valuma-alue(km²)
! lähde
|-
|  31|| Grainka || Граинка || 15 || ||1
|-
|  36|| Vneža || Внежа || 16 || ||1
|-
|  71|| Tšertenitsa || Чертеница || 24 || 83 ||1
|-
|  98|| Vet || Веть || 57 || 426 ||1
|-
|  135|| Losma || Лосьма || 25 || 162 ||1
|-
|  156|| Konopljastik || Коноплястик || 13 || ||1
|-
|  160|| Tšernyi || Черный || 8 || ||1
|-
|}
Lähteet: 1 = 

Joen valuma-alueella on joitakin järviä: Megrovo.

## Hallintoalue
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen vesistörekisterin numero on 01030000112102000027925 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Fuller House

**Fuller House** on yhdysvaltalainen televisiosarja, joka on spin-off sarjasta ''Full House''. *Fuller House* on Netflixin alkuperäissarja.

## Näyttelijät

## Lähteet
Mamadou Aw

**Mamadou Amadou Aw** (15. joulukuuta 1924 Ségou – 20. heinäkuuta 2012 Pariisi) oli malilainen insinööri ja hallintovirkailija.

Aw opiskeli Bamakon teknikkokoulussa ja suoritti julkisten töiden insinöörintutkinnon Pariisissa. Vuosina 1951–1957 hän työskenteli insinöörinä Dakarissa. Aw toimi julkisten töiden ministerinä Ranskan Sudanin ensimmäisessä hallituksessa vuodesta 1957. Hän jatkoi samassa tehtävässä Malin liittovaltion hallituksessa vuosina 1959–1960 sekä Malin tasavallan hallituksessa vuodesta 1961. Syyskuussa 1960 Aw johti Malin valtuuskuntaa YK:ssa, kun maa hyväksyttiin järjestön jäseneksi. Lähinnä teknokraatiksi luonnehdittu Aw toimi julkisten töiden ministerinä myös vuoden 1968 vallankaappauksen jälkeen aina syyskuuhun 1969.

Aw työskenteli YK:n Afrikan talouskomission asiantuntijana Addis Abebassa vuodesta 1972 ja Senegaljoen yhteistyöjärjestön päävaltuutettuna vuosina 1975–1979. Hän perusti sittemmin insinööritoimiston ja oli mukana lentöyhtiö Air Malin uudelleenjärjestelyssä. Aw toimi myös Malin jalkapalloliiton puheenjohtajana vuosina 1968–1971.

## Lähteet
Channa ninhbinhensis

**Channa ninhbinhensis** on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji, joka kuvattiin Vietnamista vuonna 2011.

## Ulkonäkö ja koko
Pisin tavattu yksilö oli 27,5 senttimetrin mittainen.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Laji on makean veden kala joka elää trooppisissa olosuhteissa. Se tunnetaan vain Vietnamista.

## Lähteet
Yleisluistelun Suomen-mestaruuskilpailut 1946

Suomen vuoden 1946 yleisluistelumestaruuksista kilpailtiin Helsingissä Helsingin olympiastadionilla 26.-27.tammikuuta. Ohjelmassa oli sekä miesten. Kilpailuun osallistui kaikkiaan 26 miesluistelijaa. Miesten yleiskilpailun ohessa ratkaistiin matkamestaruudet.

Naisten kilpailut järjestettiin 16.-17. helmikuuta. Osanottajia oli vain yksi eli Eevi Huttunen. Ajankohdan vahva naisluistelija Verné Lesche kilpaili kyseisenä talvena Norjassa ja Neuvostoliitossa eikä pystynyt osallistumaan SM-kisoihin.

### Miesten yleismestaruus







### Naisten yleismestaruus







## Lähteet
*  
* 
*
Mikk Langeproon

**Mikk Langeproon** (s. 4. heinäkuuta 1995) on virolainen harmonikkataiteilija ja muusikko. 

## Opinnot
Mikk Langeproon aloitti harmonikansoiton 8-vuotiaana Tallinnan Musiikkikoulussa opettajinaan Igor Jõeleht ja Kristel Laas. Tämän jälkeen hän jatkoi opintojaan Georg Ots´an Musiikkikoulussa Tiina Väljan harmonikkaluokalla. Hän suoritti samaan aikaan opintonsa Kadrioru Saksan lukiossa ja valmistui sieltä parhain mahdollisin arvosanoin. 

Mikk sai kandidaatin tutkinnon Sibelius-Akatemiasta (prof. Matti Rantanen). Hän osallistui myös vuosina 2017-2018 opiskelijoiden vaihto-ohjelmaan Grazin yliopistossa, Itävallassa (prof. Janne Rättyä). Vuonna 2019 Mikk Langeproon valmistui Sibelius-Akatemiasta.

## Saavutukset
Mikk Langeproon on toistuvasti voittanut palkintoja harmonikkakilpailuissa, muun muassa voittanut vanhempi ikäryhmä Viron nuorten harmonikkakilpailussa 2014. Mikk on onnistuneesti edustanut Viroa kansainvälisellä tasolla, muun muassa saanut toisen palkinnon arvostetussa Vilnan harmonikkakilpailussa vuonna 2013. Lisäksi hänet on nimitetty Tallinnan musiikkikoulun parhaaksi soittajaksi vuonna 2011 ja kolmena peräkkäisenä vuotena (2012-2014) G. Otsan Tallinnan musiikkikoulun harmonikkaosaston merkittävimmäksi opiskelijaksi. Vuonna 2016 Viimsi kunta myönsi Mikkille "Vuoden muusikko 2016" tittelin. Mainitsemisen arvoinen on myös vuoden 2014 Round Table kilpailun erikoispalkinto ja menestynyt esiintyminen televisiokilpailussa ”Classic Stars 2016”. Vuonna 2017 Mikk osallistui "Nuori säveltäjä" -kilpailuun, jossa hänen teoksensa pääsi finaaliin. 

## Esiintymiset
Mikk Langeproon on soittamassa harmonikalla Pigini Super Bayan Sirius Piano. Viron esiintymisten lisäksi hän on esiintynyt Suomessa, Norjassa, Liettuassa, Latviassa, Venäjällä, Saksassa, Itävallassa, Kroatiassa ja Kiinassa. Soolo-esiintymisten lisäksi Mikk toimii aktiivisesti kamarimuusikkona, on soittanut useiden yhtyeiden kanssa ja tehnyt yhteistyötä erilaisissa projekteissa. Hänen tunnetuimpia yhteistyökumppaneitaan ovat olleet Henri Zibo, Jakob Peäske, Sten Heinoja, Maano Männi, Pille Lill, Kristiina Rokashevich, Karl Johan Kullerkupp, Robin Apparailly, Viron Neidojenkuoro Leelo ja Viron kansallinen sinfoniaorkesteri . Huomionarvoista on myös esiintyminen solistina laulujuhlissa (2019), jolla juhlittiin laulujuhlien 150 vuoden traditiota. 

## Ura
Mikk Langeproon on osallistunut useiden haitarikilpailujen, kuten "Minä Soitan Harmonikka 2017" ja "Viron harmonikka tähdet 2017", tuomaristoon ja hän on pitänyt mestarikursseja harmonikalla. 

* 2017 - perusti yrityksen OÜ Langeproon Music  

* 2018 - aloitti työnsä Tallinnan musiikkikoulussa 

* 2019 - kuuluu Viron harmonikkayhdistyksen lautakuntaan.
Arnaut Danjuma

**Arnaut Danjuma Groeneveld** (s. 31. tammikuuta 1997 Lagos, Nigeria) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Valenciaa.

## Seurajoukkueura
Danjuma pelasi kotimaassaan PSV Eindhovenin junioreissa. Kesällä 2016 hän siirtyi NEC Nijmegeniin ja pelasi kaudella 2016–2017 Eredivisiessä 12 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Seuraavan kauden hän pelasi Nijmegenissa toisella sarjatasolla.

Kesällä 2018 Danjuma siirtyi belgialaisseura Club Bruggeen, jossa hän pelasi 21 liigaottelua ja teki niissä viisi maalia sekä kaksi Mestarien liigan ottelua, joissa teki yhden maalin.

Elokuussa 2019 Danjuma siirtyi englantilaisseura Bournemouthiin 15 miljoonan euron siirtosummalla. Hän aloitti valioliigauransa syyskuun lopulla toivuttuaan loukkaantumisesta. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 14 ottelua Valioliigassa. Seuraavalla kaudella hän teki 33 Englannin mestaruussarjan ottelussa 15 maalia.

Elokuussa 2021 Danjuma siirtyi Espanjaan Villarrealin joukkueeseen viisivuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin 25 miljoonaa euroa. Hän pelasi 1,5 kauden aikana Villarrealissa 33 liigaottelua ja teki niissä 12 maalia. Kauden 2021–2022 Mestarien liigassa hän pelasi 11 ottelua ja teki kuusi maalia Villarrealin yltäessä välieriin.

Danjuma siirtyi tammikuussa 2023 kauden loppuun kestäneellä lainasopimuksella Tottenhamiin, jossa hän pelasi yhdeksän ottelua Valioliigassa ja teki yhden maalin sekä yhden pelin Mestarien liigassa. Kauden 2023–2024 hän pelasi lainalla Valioliigan Evertonissa, jossa hän pelasi 14 valioliigaottelua ja teki maalin 2. syyskuuta 2023 ottelussa Sheffield Unitedia vastaan.

Danjuma aloitti kauden 2024–2025 Villarrealissa. Hän ehti elokuussa 2024 pelata Villarrealissa kolme La Ligan ottelua, joissa hän teki kaksi maalia. Elokuun lopussa hän siirtyi Villarrealista saman sarjan Gironaan loppukauden mittaisella lainasopimuksella. Danjuma pelasi lainakaudellaan Gironassa 25 La Ligan ottelua, joissa hän teki kaksi maalia: ensimmäisen 20. joulukuuta 2024 Real Valladolidia vastaan ja toisen 30. maaliskuuta 2025 Barcelonaa vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua ja teki maalin 29. tammikuuta 2025 ottelussa Arsenalia vastaan.

Elokuussa 2025 Danjuma siirtyi Villarrealista ilmaissiirrolla saman sarjan Valenciaan. Hän allekirjoitti Valencian kanssa kolmivuotisen sopimuksen.

## Maajoukkueura
Danjuma on pelannut Alankomaiden alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Hän pelasi Alankomaiden A-maajoukkueessa ensimmäisen kerran lokakuussa 2018 Kansojen liigan ottelussa Saksaa vastaan. Kolme päivää myöhemmin hän teki maalin ystävyysottelussa Belgiaa vastaan. Hän palasi maajoukkueeseen lokakuussa 2021 ja teki maalin MM-karsintaottelussa Gibraltaria vastaan. Hän on pelannut elokuun 23. päivään 2025 mennessä kuusi A-maaottelua, joista viimeisimmän maaliskuussa 2022.

## Lähteet
Chris Mepham

**Christopher James Mepham** (s. 5. marraskuuta 1997 Lontoo, Englanti) on walesilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Englannin Mestaruussarjassa pelaavaa West Bromwich Albionia.

Mepham nousi Brentfordin junioreista mestaruussarjassa pelanneeseen edustusjoukkueeseen pysyvästi kaudella 2017–2018 päästyään edellisenä kautena kentälle vain yhdessä FA Cupin ottelussa. Hän pelasi 1,5 kauden aikana mestaruussarjassa 43 ottelua ja teki niissä yhden maalin. Tammikuussa 2019 Mepham siirtyi Bournemouthiin, jossa hän pelasi loppukauden aikana 13 ottelua. Hän teki Valioliigassa ensimmäisen maalinsa kauden 2019–2020 avausottelussaan Sheffield Unitedia vastaan. Se olikin hänen ainoa maalinsa kauden 12 valioliigaottelussa. Kaudella 2020–2021 Bournemouth pelasi mestaruussarjassa, jossa Mephamille kertyi 24 ottelua ja yksi maali sekä lisäksi kaksi valioliigakarsintaottelua. Seuraavalla kaudella hän pelasi mestaruussarjassa 22 ottelua. Kaudella 2022–2023 Bournemouth pelasi jälleen Valioliigassa ja Mepham pelasi 26 valioliigaottelua, joista 24 ottelua avauskokoonpanossa. Kaudella 2023–2024 hän oli Valioliigassa avauskokoonpanossa kuudessa ottelussa ja tuli neljä kertaa vaihdosta kentälle. Kauden 2024–2025 hän pelasi lainalla Sunderlandissa, jossa pelasi 38 mestaruussarjaottelua, yhtä vaille kaikki avauskokoonpanossa ja kaksi nousukarsintaottelua. Hän siirtyi mestaruussarjan West Bromwichiin kesällä 2025.

Mepham pelasi Walesin maajoukkueessa ensimmäisen kerran maaliskuussa 2018 ystävyysottelussa Kiinaa vastaan. Hän on pelannut elokuun 2025 loppuun mennessä 49 maaottelua, joista 47 ottelua avauskokoonpanossa ja 43 ottelua alusta loppuun. Otteluista yksitoista on ollut Kansojen liigan otteluita, 14 EM-karsintaotteluita, kymmenen MM-karsintaotteluita, kolme kesän 2021 EM-kilpailujen otteluita ja kolme vuoden 2022 MM-kilpailujen otteluita.

## Lähteet
Raghunath Mohapatra

**Raghunath Mohapatra** (; 23. maaliskuuta 1943 – 9. toukokuuta 2021) oli intialainen arkkitehti, kuvanveistäjä ja parlamentaarikko Rajya Sabhassa.

Mohapatra syntyi odishalaiseen kuvanveistäjäperheeseen, jonka myötä hän sai varhain kosketuksen kuvanveistämiseen. Poikansa mukaan hän aloitti kuvanveistämisen ollessaan kahdeksanvuotias. Hän lopetti koulunkäynnin kolmannella luokalla omistautuen työllensä. Ollessaan 22-vuotias hänet palkittiin kansallisella arkkitehtuuripalkinnolla. Vuonna 1976 Intian presidentti myönsi hänelle Padma Shrin, jota seurasi vuonna 2001 Padma Bhushan. Vuonna 2013 hänelle myönnettiin maansa toiseksi korkein siviilikunniamerkki Padma Vibhushan.

Uransa aikana Mohapatra opetti kuvanveistoa yli 2000 oppilaalle. Hän oli erikoistunut perinteiseen hindulaiseen temppeliarkkitehtuuriin. Hänen luomansa auringonjumalaa esittävä patsas koristaa Intian parlamenttirakennusta. Teoksien luomisen lisäksi hän työskenteli säilyttääkseen vanhoja patsaita ja temppeleitä. Ladakhissa sijaitsevassa buddhalaisluostarissa on kolme Mohapatran luomaa Buddha-patsasta.

Presidentti Ram Nath Kovind nimitti Mohapatran parlamentin ylähuoneeseen vuonna 2018. Hän oli aikaisemmin vuonna 2014 yrittänyt Biju Janata Dal -puolueen tuella päästä sinne mutta oli hävinnyt kongressipuolueen Ranjib Biswalille. Mohapatra on kertonut elämäntavoitteensa olleen uuden Konarakin aurinkotemppelin rakentaminen. Hän osti valmiiksi sata eekkeriä maata Purin kaupungin läheltä. Vuonna 2018 hän pyrki saamaan pääministeri Narendra Modilta rahoitusta hankettansa varten. Alkuperäisen temppelin rakentajien väitetään olleen hänen esi-isiään. Mohapatra kuoli sairaalassa Bhubaneswarissa 9. toukokuuta 2021. Hän oli muutama päivää aikaisemmin saanut positiivisen tuloksen Covid-19-testistä.

## Lähteet
Lonestars

**Lonestars** oli vuosina 1980–1981 toiminut suomalainen rockabilly-yhtye, joka julkaisi yhden albumin ja kaksi singleä. Lonestarsia pidettiin suomirockabillyn superyhtyeenä, sillä sen jäseniksi tulivat aikaisemmin Teddy & The Tigersissa soittanut Teddy Guitar, Johnny & the Dodgersin Rock-Ola ja Buck Jones & His Rhythm Riders -yhtyeen kaksikko Buck Jones ja Farmer John. Musiikissaan Lonestars sulautti perinteiseen rockabillyyn muun muassa western swingiä, hillbillyä ja lopulta myös bluesia. Yhtye kuitenkin muutti nimensä vain hieman yli puolen vuoden jälkeen Falconsiksi ja muutti samalla tyyliään kohti rock'n'roll-musiikkia. Ilmoitus Lonestarsin lopettamisesta tapahtui yhtyeen lanseeraamisen tapaan *[[Suosikki]]*-lehden sivuilla.

## Kokoonpano
* Teddy Guitar (Aikka Hakala) – laulu, kitara, banjo, huuliharppu ja dobro
* Buck Jones (Jari Salminen) – laulu, kontrabasso ja kitara
* Rock-Ola (Olli Pihlajamaa) – laulu, rummut, kontrabasso ja kitara
* Farmer John (Mikko Linnanmäki) – kitara, mandoliini

## Diskografia
### Albumit
* *[[Bob & Roll|Bop & Roll]]* (1981, Rebel)

### Singlet
* "Turn My Back On You" / "Low Road" (1981, Rebel)
* "Are You From Dixie" / "Ugly And Slouchy" (1981, Rebel)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lonestars Discogs.com-sivustolla
* Lonestars Suomen rock'n'roll -tietokannassa
Adele Sauros

**Adele Sauros** (s. 1990) on suomalainen jazzmusiikin puhallinsoittaja ja säveltäjä. Hän soittaa saksofoniperheeseen kuuluvista soittimista sopraano- ja tenorisaksofoneja sekä sen ulkopuolelta huilua. Hänen isänsä on Yrjänä Sauros.

Sauros on opiskellut Pop- ja jazzkonservatoriossa, Metropoliassa ja Prinssi Clausin konservatoriossa Alankomaiden Groningenissa. Kokoonpanoja, joissa hän on toiminut, ovat olleet muiden muassa Adele Sauros Quartet, Katu Kaiku, Tea For Two, Berlin Nun, JAF Trio ja Olavi Louhivuori Superposition. Hän on esittänyt aktiivisesti omia sävellyksiään. Vuonna 2018 hän vieraili Aurora Hentunen Quartetissa ja Laura Annika Quartetissa.

Sauros on esiintynyt monilla jazzfestivaaleilla Euroopan eri maissa. Vuosina 2014–2016 hän emännöi omaa jazzklubiaan Bar Kapsäkissä (entinen Allotria). Vuonna 2014 hän sai Young Nordic Jazz Comets -soolopalkinnon ja vuonna 2015 toistamiseen Young Nordic Jazz Comets -palkinnon, tällä kertaa Katu Kaiku -yhtyeen kanssa. Vuonna 2017 Sauros sai Suomen Saksofoniseuran Åke Forsell -palkinnon ja hänen suomalais-tanskalainen JAF Trionsa We Jazz Rising Star -palkinnon. Vuonna 2012 perustetun Adele Sauros Quartetin debyyttialbumi julkaistiin vuonna 2014. Vuonna 2016 ilmestyi ensimmäinen Saurosin omalla nimellä julkaistu albumi, *My Spontaneous Mind*.

## Lähteet
Teemu Halmkrona

**Teemu Halmkrona** on Helsingissä asuva säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi. Hän on säveltänyt laaja-alaisesti sekä taidemusiikkia että rytmimusiikkia. 

Halmkrona on koulutukseltaan musiikin maisteri musiikinteorian pääaineella (UniArts/SibA). Lisäksi hän on opiskellut musiikkia mm. Metropoliassa, Stadiassa ja Pop&Jazz-konservatoriossa. Hän opettaa vakituisesti Länsi-Helsingin musiikkiopistossa sävellystä, musiikinteoriaa, pianonsoittoa ja vapaata säestystä. 

Halmkronan sävellyksiä ovat soittaneet hänen omien yhtyeidensä lisäksi mm. Subway Jazz Orchestra (De) UMO Jazz Orchestra (FI), Norrbotten BigBand (SE), Associazione Blue Note Orchestra (IT) ja Daryl McKenzie Jazz Orchestra (AU). Hän on myös luonut musiikkia ja äänitehosteita Tanel Pällin taideanimaatioihin. Sovituksia hän on tehnyt esimerkiksi Suomen Kansallisoopperalle, Heinolan kesäteatterille ja Länsi-Helsingin Musiikkiopistolle.

Vuonna 2014 Halmkrona voitti Sassarissa, Italiassa 13. Scrivere in Jazz -sävellyskilpailun parhaasta alkuperäisestä sävellyksestä teoksella *[https://soundcloud.com/teemuhalmkrona/the-parting-of-the-ways-070514?si=1ee9b8580b194d34ad12d20f02c6c859&utm_source=clipboard&utm_medium=text&utm_campaign=social_sharing The Parting of the Ways]*. Häntä ennen kilpailun olivat suomalaisista voittaneet Kari Ikonen ja Sid Hille. Samalla teoksella hän sai jaetun toisen palkinnon vuoden 2013 Esko Linnavalli -sävellyskilpailussa. Hän on osallistunut ja päässyt finaaliin sekä palkintosijoille E.Linnavalli -sävellyskilpailussa ja sitä seuranneessa HIBBCC-kilpailussa muinakin vuosina, viimeksi syksyllä 2023 teoksellaan *[https://streaming.umohelsinki.fi/event/650845d1c9e705ec0ea3cf15 Fleeting Memories]*.

Halmkrona on julkaissut kamarimusiikkia sekä nuotteina että äänitteinä. Syksyllä 2022 ilmestyi *Ikimetsän lumous – kuusi kappaletta pianolle* (Fennica Gehrmann) ja syksyllä 2024 *Seikkailuun! 12 kappaletta huiluryhmille ja pianolle* (Adecrea Oy). Äänitteinä hän on julkaissut digitaalisesti pianosinglejä, Hanna Tissarin soittaman huilusinglen ''The Journey to the Top of the Hill'' ja ''Seasonal Moods'' EP:n. Hänen, Tuomas Mettäsen ja Ilai Rämän muodostama ambient/krautrock-yhtye Siniaalto on julkaissut useita pitkäsoittoja.

## Lähteet
João Cotrim de Figueiredo

**João Cotrim de Figueiredo** (s. 24. kesäkuuta 1961) on portugalilainen liikemies ja poliitikko. Hänet valittiin maan parlamenttiin 6. lokakuuta 2019 Liberaalin aloitteen ensimmäisenä edustajana.    

## Tausta ja yksityiselämä
Nuorena Cotrim de Figueiredo myi isoisoisänsä perustaman yrityksen valmistamia henkareita ovelta ovelle, mikä herätti hänen kiinnostuksensa myyntiin ja yrittäjyyteen.

Vuosina 2013–2016 hän on ollut Portugalin turismiverkoston, johon kuuluu mm. visitportugal.com -sivusto, hallituksen puheenjohtajana. Cotrim de Figueiredo on opiskellut London School of Economics -yliopistossa. Tutkinnoltaan hän on MBA ja valmistui Lissabonin Uudesta Yliopistosta.

Vuonna 2015 Cotrim de Figueiredo erosi silloisesta vaimostaan Patríciasta, jonka kanssa hänellä on neljä lasta (kaksi tytärtä ja kaksi poikaa).

## Poliittinen ura
Liberaali aloite osallistui ensimmäisiin parlamenttivaaleihinsa vuonna 2019. Cotrim de Figueiredo oli puolueensa ainoa läpi mennyt ehdokas.

Vaalien jälkeen Cotrim de Figueiredo valittiin 8. joulukuuta 2019 pidetyssä puoluevaltuuston kokouksessa Liberaalin aloitteen uudeksi puheenjohtajaksi. Hän oli ainoa ehdokas ja sai 96% äänistä.

Cotrim de Figueiredo valittiin Euroopan parlamenttiin vuoden 2024 vaaleissa. Hän yritti Uudistuva Eurooppa -ryhmän johtoon, mutta vetäytyi myöhemmin kisasta.

Elokuussa 2025 Cotrim de Figueiredo ilmoitti lähtevänsä ehdolle vuoden 2026 presidentinvaaleissa.     

## Lähteet
Diego Rico

**Diego Rico Salguero** (s. 23. helmikuuta 1993 Burgos) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Getafea.

Rico aloitti liigauransa kotimaassaan Real Zaragozan joukkueessa. Hän pelasi Segunda Divisiónissa kausina 2013–2016 yhteensä 102 ottelua ja teki niissä neljä maalia. Kevään 2015 neljässä nousukarsintaottelussa hän teki yhden maalin. Elokuussa 2016 Rico siirtyi Espanjan pääsarjassa pelaavaan Leganésiin, jossa hän pelasi kahden kauden aikana 51 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia.

Rico siirtyi heinäkuussa 2018 englantilaisseura Bournemouthiin, jossa hän pelasi kaudella 2018–2019 Valioliigassa 12 ottelua. Kaudella 2019–2020 hän kuului suurimman osan kaudesta joukkueen vakiokokoonpanoon ja pelasi 27 valioliigaottelua, jotka kaikki avauskokoonpanossa. Kaudella 2020–2021 Rico jatkoi mestaruussarjaan pudonneessa Bournemouthissa ja pelasi pudotuspelit mukaan lukien 33 sarjaottelua, joissa hän teki yhden maalin.

Rico siirtyi kesällä 2021 espanjalaisseura Real Sociedadiin. Hän pelasi kaudella 2021–2022 Espanjan liigassa 20 ottelua oltuaan kauden alussa yli kaksi kuukautta sivussa lihasvamman vuoksi. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaksi ottelua.

## Lähteet
Leo Heinonen

__EISISLUETT__
**Leo Sven ”Leksa” Heinonen** (17. huhtikuuta 1920 Sortavala – 22. maaliskuuta 1987 Helsinki) oli suomalainen manageri ja musiikkitapahtumien tuottaja. Heinonen järjesti Suomeen muun muassa The Whon ja Jimi Hendrix Experiencen sekä tuotti The Rolling Stonesin konsertin Helsingin olympiastadionilla vuonna 1970. Heinonen vastasi The Renegadesin tuomisesta Suomeen.

## Ura
Heinosen ura tapahtumatuottajana käynnistyi 1940-luvun loppupuolella, jolloin hän alkoi pyörittää lahtelaisen Teivaalan tanssilavan ohjelmatoimintaa. Sosiaalisesti taitavana tunnettu Heinonen ystävystyi pian esimerkiksi Reino Helismaan, Toivo Kärjen ja Olavi Virran kanssa ja päätyi järjestämään kiertueita muun muassa Henry Theelille, Kärjelle, Matti Louhivuorelle ja Metro-Tytöille, jossa laulaneen Anna-Liisan kanssa hän myös avioitui.

1960-luvun alussa Heinonen muutti Helsinkiin ja perusti Mainosohjelma-nimisen ohjelmatoimiston. Hän tuotti Suomeen esiintymään muun muassa italialaisen lapsitähti Robertinon. Heinosen yhtiökumppaniksi tuli pian Jorma Weneskoski, ja yrityksen nimeksi vaihtui Mainosohjelma–Finnshow. Weneskosken ja Heinosen tiet kuitenkin erosivat riitaisasti, minkä myötä Heinonen jäi pyörittämään ohjelmatoimistoa nimellä Finnshow.  

Heinosen Finnshow'n huippuvuodet ajoittuvat 1960-luvulle ja 1970-luvun alkuun, jolloin hän toi Suomeen esimerkiksi The Whon, The Rolling Stonesin, Jimi Hendrix Experiencen ja The Tremeloesin ja Fleetwood Macin. 1960-luvun edetessä yritys saavutti ulkomaalaisen pop-musiikin tuomisessa Suomeen liki monopoliaseman. Kenties menestyksekkäin Heinosen projekti oli The Renegades, joka keikkaili ja levytti Suomessa runsaasti aiheuttaen liki beatlemanian veroista hysteriaa.

Heinonen järjesti The Rolling Stonesin esiintymään Suomeen syyskuussa 1970, mutta jo tällöin hän kärsi vakavista terveysongelmista. 1970-luvun alussa Heinonen järjesti tansseja Helsingin työväentalolla ja soitti levyjä Sturenkadulla sijainneessa Ravintola Duunarissa. Heinonen kuoli vuonna 1987.

## Muuta
Leo Heinosen poika Joni Heinonen toimi jo 1960-luvulla The Renegadesin kiertumanagerina ja tulkkina. Myöhemmin hän on työskennellyt muun muassa Bamboo- ja Hurriganes-yhtyeiden kanssa sekä avannut Lahteen Catacombi-diskon.

## Lähteet

* Esa Kuloniemi: *[[The Renegades – Luopiotarina]]*. Like, 2017. .

### Viitteet
Ira Vihreälehto

**Ira Vihreälehto** (s. 1. helmikuuta 1974) on suomalainen tietokirjailija ja historianopettaja.

Vihreälehto on kirjoittanut eritoten tuntemattoman venäläisen isoisänsä etsinnästä ja Neuvostoliiton sotavangeista Suomessa toisen maailmansodan aikaan. Hän työskentelee erityisasiantuntijana Suomen Kulttuuriperintökasvatuksen seurassa. Hän on ollut mukana kirjoittamassa myös Forum historia -oppikirjoja.

## Teokset

* 
* 

## Lähteet
Oleksi Hontšaruk

**Oleksi Valerijovytš Hontšaruk** (, s. 7. heinäkuuta 1984 Horodnja) on ukrainalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä elokuusta 2019 maaliskuuhun 2020. 

Hän ilmoitti erostaan tammikuussa 2020 loukattuaan presidenttiä. Presidentti antoi hänelle toisen mahdollisuuden, mutta maaliskuussa 2020 Hontšaruk erosi lopullisesti.

## Ura
Hontšaruk opiskeli vuosina 2001–2006 Alueidenvälisen henkilöstohallinta-akatemian oikeustieteellisessä instituutissa ja valmistui oikeustieteen maisteriksi. Hän on lisäksi valmistunut Kansallisesta julkishallintoakatemiasta sekä Kiovan Mohyla-akatemian kauppakorkeakoulusta, minkä lisäksi hän on väitellyt oikeustieteen tohtoriksi. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli lakimiehenä.

Vuoden 2014 parlamenttivaaleissa Hontšaruk oli ehdolla Ukrainan parlamenttiin Verh’ovna Radaan Ihmisten voima -puolueen () listan kärkiehdokkaana, muttei tullut valituksi. Hän toimi ekologia- ja luonnonvaraministerin avustajana sekä 1. varapääministerin ja talouskehitys- ja kauppaministerin Stepan Kubivin avustajana. Toukokuussa 2019 hänet nimitettiin Ukrainan presidentinhallinnon varajohtajaksi, ja kesäkuussa 2019 hänet nimitettiin Ukrainan presidentin varakansliapäälliköksi. Elokuussa 2019 Verh’ovna Rada valitsi Hontšarukin Ukrainan pääministeriksi 290 äänellä. Maaliskuussa 2020 Hontšaruk jätti eroanomuksensa, mink jälkeen Verh’ovna Rada erotti hänet pääministerin virasta 353 äänellä.

## Lähteet
Higgins

**Higgins** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Anthony Higgins (s. 1947), brittiläinen näyttelijä
* Billy Higgins (1936–2001), yhdysvaltalainen jazzrumpali
* Christopher Higgins (s. 1983), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
* Clare Higgins (s. 1955), englantilainen näyttelijä
* Damian Higgins, *Dieselboy* (s. 1972), yhdysvaltalainen drum and bass -DJ ja -tuottaja
* Jack Higgins, oik. *Henry Patterson* (1929–2022), brittiläinen jännityskirjailija
* Jarad Anthony Higgins, *Juice Wrld* (1998–2019), yhdysvaltalainen rap-artisti, laulaja ja lauluntekijä
* Jayden Higgins (s. 2002), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
* John Higgins (s. 1975), skotlantilainen snooker-ammattilainen
* John Higgins (s. 1949), brittiläinen sarjakuvapiirtäjä
* John Michael Higgins (s. 1963), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Kate Higgins (s. 1969), yhdysvaltalainen pianisti, laulaja ja ääninäyttelijä
* Mary Higgins Clark (1927–2020), yhdysvaltalainen jännityskirjailija
* Matt Higgins (s. 1977), kanadalainen jääkiekkoilija
* Michael Higgins (s. 2000), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
* Michael Higgins (s. 1967), yhdysvaltalainen koripalloilija
* Michael Higgins (1920–2008), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Michael D. Higgins (s. 1941), Irlannin presidentti 2011–2025
* Missy Higgins (s. 1983), australialainen laulaja, lauluntekijä, näyttelijä ja muusikko
* Polly Higgins (1968–2019), skotlantilainen asianajaja, kirjailija ja ympäristöaktivisti
* Rosalyn Higgins (s. 1937), brittiläinen juristi, Kansainvälisen tuomioistuimen puheenjohtaja
* Terence Higgins (1928–2025), brittiläinen konservatiivipoliitikko

## Nimen muita merkityksiä

* USS Higgins (DDG-76), Yhdysvaltain laivaston ohjushävittäjä
Hot Sox

__EISISLUETT__
**Hot Sox** oli helsinkiläinen vuosina 1980–1982 toiminut yhtye, joka julkaisi yhden albumin ja neljä singleä. Yhtyeen tyylillisiä vaikutteita olivat David Bowie, Brian Eno, Talking Heads ja Kraftwerk. Hot Sox liitettiin futuristisen rockin aaltoon ja esimerkiksi sellaisiin yhtyeisiin kuin Organ ja Argon, mutta yhtye pyrki monimutkaisempaan ilmaisuun ottamalla vaikutteita esimerkiksi progressiivisesta rockista.

Hot Sox julkaisi ensimmäisen singlensä vuonna 1980 Kräk-levymerkille, mutta yhtye piti singleä epäonnistuneena. Hot Soxin toinen single "Plastic Twist" / "Purple Haze" sai jonkin verran radiosoittoa, ja yhtyeen ensimmäinen albumi *[[Das Kapital (albumi)|Das Kapital]]* julkaistiinkin syyskuussa 1981. Sen saama vastaanotto oli kuitenkin vaisu. Esimerkiksi Soundin Pertti Ojala lyttäsi albumin perinpohjaisesti piti sen ilmaisua teennäisenä. Hot Sox hajosi vuonna 1982 yhden Saksassa julkaistun singlen jälkeen.

Yhteen neuvonantajana ja tuottajana toimi Upi Sorvali. Hot Soxin laulaja–kosketinsoittaja Teemu Näppilä ja basisti Tauno Railo ovat vaikuttaneet myöhemmin Jay & The Miracles -yhtyeessä. Railo on toiminut myös studiomusiikkona ja soittanut useilla Piirpaukeen levyillä.

## Jäsenet

* Teemu Näppilä – laulu, koskettimet ja kitara
* Tauno Railo – basso
* Tuomas Hämeen-Anttila – kitara
* Jari Tomperi – rummut, perkussiot

## Diskografia

### Albumit

* *Das Kapital* (1981, Q)

### Singlet

* "Isn't That Right" / "Bats" (1980, Kräk)
* "Plastic Twist" / "Purple Haze" (1981, Q)
* "Plaster Force" / "The Tube" (1982, Q)
* "Die Arbeit" / "Artificial Incitements" (1982, Autobahn Records)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hot Sox Discogs.com-sivustolla
* Hot Sox Finnmusic.com-sivustolla