open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Siniharjarapu

**Siniharjarapu** (*Atya gabonensis*) on Länsi-Afrikasta ja Brasilian Atlantin puoleisista sisävesistä kotoisin oleva äyriäinen, jota pidetään myös akvaarioissa sukulaisensa juovaharjaravun tavoin. Siniharjarapu on katkarapu, jolla ei ole saksia, joten se sopii hyvin myös vähintään 100-litraiseen seura-akvaarioon. Saksien sijasta siniharjaravulla on eturaajoissa harjakset, joilla se pyydystää planktonia ja muita vedessä olevia pieneliöitä.

Siniharjaravulla on kova sininen kuori, joka yksilön vanhetessa muuttuu vähitellen ruskeaksi. Luotuaan uuden kuoren siniharjarapu syö vanhan kuorensa. Se saa siitä tarvittavia vitamiineja ja kalsiumia uuden kuoren kasvatukseen. Nahanluonnin jälkeen uusi kuori on jonkin aikaa väriltään vaaleahko. Laji kasvaa enintään 15&nbsp;cm:n pituiseksi. Siniharjarapu voi elää yksin tai parvena.  Lisääntyminen akvaariossa on harvinaista, ja poikaset saattavat tarvita murtovettä kehittyäkseen.

## Lähteet
Geert Adriaans Boomgaard

**Geert Adriaans Boomgaard** (21. syyskuuta 1788 – 3. helmikuuta 1899) oli alankomaalainen mies, jota useimmat tutkijat pitävät historian ensimmäisenä tunnettuna 110 vuoden iän saavuttaneena henkilönä.

Boomgaard syntyi ja kuoli Groningenissa. Hänen isänsä toimi laivan kapteenina ja säilyneiden tietojen mukaan Boomgaard oli samalla alalla. Joidenkin lähteiden mukaan hän oli sotilaana Napoléon Bonaparten armeijassa.

Boomgaard meni 4. maaliskuuta 1818 naimisiin Stijntje Busin ja 17. maaliskuuta 1831 Grietje Abels Jonkerin kanssa. Hän eli 110 vuotta ja 135 päivää.

Tutkijat julkaisivat vuosina 1976–1978 kolme tieteellistä artikkelia Boomgaardista, eikä hänen saavuttamaansa ikää ole asetettu kyseenalaiseksi. Thomas Petersin väitetään eläneen jo Boomgaardia aiemmin yli 110-vuotiaaksi, mutta yleisesti hyväksyttyjä todisteita ei ole. 

## Lähteet
Roger Bannister

**Roger Bannister** (23. maaliskuuta 1929 Harrow, Iso-Britannia – 3. maaliskuuta 2018 Oxford, Iso-Britannia) oli brittiläinen keskimatkojen juoksija ja neurologi. Hänet muistetaan parhaiten ensimmäisenä haamumailin juosseena miehenä.

## Juoksu-ura

Roger Bannister oli lahjakas juoksija, joka pääsi uransa alkuvaiheessa hyviin tuloksiin vähäisellä harjoittelulla. Opiskellessaan lääketiedettä Oxfordissa hän harjoitteli juoksua aluksi vain kerran viikossa eikä myöhemminkään enempää kuin puoli tuntia päivässä. Vuoden 1950 EM-kisoissa Bannister sai pronssia 800 metrillä ja Helsingin olympialaisissa hän sijoittui 1&nbsp;500 metrillä neljänneksi. Häntä pidettiin jopa ennakkosuosikkina, mutta alku- ja välierien rasitus taittoi parhaan terän Bannisterin pelätystä kirikyvystä.

Olympiavoiton jäätyä unelmaksi Bannister otti uuden tavoitteen: mailin juoksemisen alle neljän minuutin. 6. toukokuuta 1954 Bannister asettui lähtöviivalle Iffley Roadin kentällä Oxfordissa. Alkuperäisen suunnitelman mukaisesti Chris Brasher veti kaksi ensimmäistä kierrosta ja Chris Chataway kolmannen, jonka jälkeen Bannister siirtyi kärkeen ja ylitti maaliviivan ajassa 3.59,4. Melkein yhtä kuuluisa kuin itse ennätys on tiedotus, jolla tulos ilmoitettiin yleisölle. Tämän tiedotuksen kuulutti Norris McWhirter, entinen kuuluisa oxfordilaisurheilija ja myöhemmin englantilainen yleisurheiluselostaja, seuraavasti:

Bannister lupasi lahjoittaa solmion jokaiselle neljä minuuttia maililla aloittaneelle juoksijalle. Hän joutui kuitenkin luopumaan tästä lupauksesta alittajien määrän kasvaessa liian suureksi.

Bannisterin ennätys ei kuitenkaan kestänyt kauan, vaan Australian John Landy rikkoi sen vain 46 päivää myöhemmin Turussa. Elokuussa juoksijat kohtasivat toisensa Kansainyhteisön kisoissa Vancouverissa. Bannister osoittautui paremmaksi elämänsä parhaaksi jääneellä ajalla 3.58,8, mutta se ei riittänyt maailmanennätyksen takaisin saamiseen. Myöhemmin syksyllä Bannister voitti EM-kultaa Bernissä. Kilpailu oli hänen uransa viimeinen.

Bannister on todennut: ”Havaitsin pidemmät matkat ikävystyttäviksi. Maili oli juuri sopiva.” Hänestä kertova elämäkerta on nimeltään *The Four Minute Mile* (1955). Vuonna 1975 Bannister joutui auto-onnettomuuteen, jossa hän oli vähällä menettää henkensä. Häneltä katkesi seitsemän kylkiluuta ja hänen toinen nilkkansa vaurioitui niin pahoin, että hän joutui jättämään juoksuharrastuksensa.

## Ammattiura

Bannister oli koulutukseltaan lääkäri ja hänestä tuli huipputason neurologi. Hän käynnisti ohjelman anabolisten steroidien testaamiseksi urheilijoista. Bannister suhtautui lääkeaineiden käyttöön urheilussa erittäin kielteisesti. Hänellä oli useita luottamustehtäviä urheilun parissa. Hänet aateloitiin vuonna 1975.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 880 jaardia **1.50,7**
* 1 500 m **3.42,2**
* Maili **3.58,8**

## Lähteet
*  
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Nevala, Kai: Myyttisen mailin mestari. *Kaleva* 6.5.2004.
* Tuomioja, Erkki: Roger Bannister: The First Four Minutes. kesäkuu 2004.
Luonnonalue

**Luonnonalue** on alue, jota ei ole otettu tehokkaan tuotannon piiriin, kulttuurimaaksi tai rakennusmaaksi. Ihmisen toiminnan vuoksi monet luonnon itsensä luomat elinympäristöt katoaisivat ilman suojelua. Saman kohtalon ovat kokeneet vanhojen ja hylättyjen maankäyttömuotojen luomat maisematyypit. Siksi on perustettu säilyttämään tällaisia luonnonalueita mm. luonnonsuojelualueet: kansallispuistot, luonnonpuistot ja muut luonnonsuojelualueet.

## Lähteet
*
Suojametsä

**Suojametsä** on tarkoitettu suojaamaan joko asutuksia ja viljelyksiä luonnontuhoilta tai estämään pohjoisessa metsänrajan alenemista.

Suomessa tunnetuinta on valtion Pohjois-Suomeen perustama suojametsävyöhyke, jonka alarajat noudattivat lähinnä 300 metrin korkeuskäyrää, jonka yläpuolella metsien hakkuusta pidättäydyttiin. Nykyään varsinaisen suojametsän rauhoittamiselta on osittain luovuttu. Suojametsävyöhykealueilla on myös tehty kaistalehakkuita puunrajan alenemisen riskien vähentämiseksi.

## Lähteet
*
Lelystad

**Lelystad** on kunta ja kaupunki keskellä Alankomaita. Kaupunki on myös Flevolandin provinssin pääkaupunki. Kaupunki on perustettu vuonna 1967 IJsselmeer-järvestä kuivatulle maalle. Asukkaita kaupungissa on 77&nbsp;000. Nimensä kaupunki on saanut Cornelis Lelyltä, joka oli insinöörinä Afsluitdijkin padon rakennustöissä. Lelystad sijaitsee noin viisi metriä merenpinnan alapuolella.  

Lelystad on pinta-alaltaan (765,39 km²) Alankomaiden suurin kunta. Suurin osa alueesta (531,26 km²) on vettä: Markermeeriä ja IJsselmeeriä. Kansainvälisestikin kuuluisa luonnonpuisto, Oostvaardersplassen sijaitsee kaupungissa.

## Matkailu
Vaikka Lelystadissa ei ole vanhaa kaupunkia tai historiallista keskustaa, siellä on turistihoukutuksia kuten vuonna 1628 rakennetun Batavia-purjelaivan jäljennös ja Kansallinen ilmailumuseo, Aviodrome.

Kaupungissa on monia yhden päivän tapahtumia, kuten lentonäytöksiä, vesifestivaaleja, kansallinen vanhanajanpäivä, speedwaykisoja, arkkitehtuuripäivä ja lukuisia urheilutapahtumia. Rannikon lukuisista pienvenesatamista voi vuokrata huvipurren, jolla voi osallistua esimerkiksi moniin purjehdustapahtumiin.

## Infrastruktuuri

Lelystadissa on hyvä infrastruktuuri. Kaupunkiin pääsee lentäen, vesitse ja maitse.
 
* Lentäen: Lelystadissa on pieni kansallinen lentokenttä. Kenttä on Alankomaiden päälentoaseman Schipholin alaisuudessa. 
* Vesitse: Kaupungissa on oma sisämaan satama, lukuisia pienvenesatamia ja kanavia 
* Junalla: Rautatie yhdistää Lelystadin keskustan Almereen, Amsterdamiin ja Utrechtiin. 
* Tietä pitkin: A6-moottoritie Amsterdamista pohjoiseen kulkee Lelystadin itäpuolella. Kaupungin läpi, lännestä itään kulkee N302 Hoorniin ja  Kootwijkiin. 

## Kuuluisia lelystadilaisia

* Thijs van Valkengoed (*1983), alankomaalainen uimari.

* Aron Winter, jalkapalloilija
* Ruben Schaken, jalkapalloilija
## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin kotisivut 
*Satelliittinäkymä kaupungista
*Lelystadin lentokenttä  
*Nature Reserve Oostvaardersplassen
Tuplatiimi

**Tuplatiimi** on ryhmätyöskentelytapa, jossa pyritään ryhmätyömenetelmin ratkaisemaan jokin ongelma keksimällä uusia ideoita ja ratkaisuja, ja valitsemalla näistä parhaimmat toteutettavaksi. Tuplatiimi on Innotiimi Oy:n rekisteröimä tavaramerkki, joka muistuttaa hiukan Nominal Group Technique nimellä kulkevaa kansainvälistä menetelmää, lisäten siihen kuitenkin Suomessa tärkeänä pidetyn parityöskentelyvaiheen. Tällä ryhmätyöskentelytavalla pyritään nopeuttamaan ja varmistamaan ideointia poistamalla henkisiä ja sosiaalisia esteitä. Sitä käytetään usein prosessienkehittämisessä, koska sen avulla saadaan aikaan uusia ideoita, että sitoutetaan ryhmän jäsenet hyväksymään ja toteuttamaan itse valitsemansa ratkaisut.  

## Tilaisuuden kulku
Tuplatiimi alkaa tilanteen kuvauksella. Tyypillisesti tilaisuuden vetäjä kuvailee ratkaistavaa ongelmaa, sen taustoja ja mahdollisesti saatavilla olevia tilanneanalyysejä. 
* Tilanteeseen liittyviä ongelmia mietitään ensin yksin. 
* Seuraavaksi valitaan pareittain tärkeimmät aiheet, jotka kirjoitetaan paperille (A4), esitellään muille lyhyesti ja kiinnitetään seinälle kaikkien nähtäväksi. 
* Esitetyt aiheet ryhmitellään, ja valitaan niistä tärkeimmät, useimmiten äänestämällä. Äänestys voi tapahtua siten, että jokainen osanottaja käy merkitsemässä tärkeimpinä pitämiinsä asioihin merkin. Eniten ääniä saaneet asiat otetaan tyypillisesti jatkokäsittelyyn, esimerkiksi uuden tuplatiimiosuuden avulla. 

## Tuplatiimin toimivuuden perusteet
Optimaalinen osallistujamäärä on 8-12 henkeä. Tuplatiimi perustuu peräkkäisiin vaiheisiin:

* Tilanteen tarkennukseen
* Aivoriiheen, minkä aikana luovuutta ja ideointia kannustetaan kieltämällä kritisointi.
* Arvosteluun, joka hoidetaan hienovaraisesti valitsemalla parhaat ideat, mutta edelleen välttäen heikoimpien ideoiden kritisointia.

Erityisen toimiva tuplatiimi on noin 10-15 ryhmissä, joissa on vaikea saada aikaan tehokasta ja tasapuolista keskustelua ryhmän koon takia. Menetelmä sopii myös tilanteisiin, joissa jäsenillä on erilaiset taustat, tai puhetyylit - sen avulla kaikki joutuvat ja pääsevät osallistumaan ryhmän toimintaan.

## Toimivuus
Tuplatiimi toimii kokemusten mukaan erittäin hyvin. Osittain tämä saattaa johtua siitä että ryhmäideoinnin tuottavuushuippu on parityöskentelyssä. 
Tutkimuksien tulokset viittaavat vahvasti ongelmanratkaisu- ja ryhmätyömenetelmien (muun muassa Tuplatiimin) tehokkuuteen .

## Katso myös
* Luovuustekniikka

## Lähteet

* Marsh, Laatutyökalut A:sta Ö:hön. Rastor, Helsinki. (Quality Toolkit, An A-Z of Tools and Techniques)
* Virkkala, 1994, Luova ongelmanratkaisu. Virkkala, Helsinki.
* Tuplatiimi Yhdistysnetti
* Toimiva tiimi -raportti  Työsuojelurahasto
* Menetelmäraportti (sis. Nominal Group Technique) A-klinikka (pdf)

### Viitteet
Ulkoilualue

**Ulkoilualue** on tarkoitettu palvelemaan ihmisten liikunnantarvetta varaamalla siihen jokin hoidettu alue ja luomalla kyseiselle alueelle liikuntamahdollisuuksia ulkoilupoluin ynnä muin rakentein. Ulkoilualuetta kutsutaan myös virkistysalueeksi.

Tunnettuja ovat muun muassa Helsingin, Espoon ja Vantaan ulkoilualueet, joita on oman kunnan ulkopuolellakin laajoissa metsissä tai rannoilla ja saarissa eri puolilla Uuttamaata. Uusmaalaisten kuntien yhteenliittymä Uudenmaan virkistysalueyhdistys ry. on myös hankkinut omistukseensa ulkoiluun soveltuvia, luonnonkauniita alueita eri puolilta Uuttamaata. Espoon ja Vihdin Nuuksion alueella oli aiemmin useitakin ulkoilualueita, joista osa kuuluu nykyään muodostettuun Nuuksion kansallispuistoon. Helsingin kaupunki on myös rakentanut ulkoilualueiden yhteyteen monia ulkoilumajoja palvelemaan retkeilijöitä. Helsingin kaupungin ulkoilumajoja ovat muun muassa Maunulan, Paloheinän, Luukkaan ja Salmen ulkoilumajat. Espoon kaupungilla on Nuuksion ulkoilumaja Brobackassa Nuuksionjärven eteläpuolella.

Metsähallituksella on vastaavia retkeilyalueiksi tai virkistysalueiksi nimitettyjä retkeilijöitä varten erotettuja alueita valtion mailla.

## Pääkaupungin ulkoilu- ja virkistysalueita

* **Espoon kaupungin omistamia ulkoilualueita:**
** Iso Vasikkasaari, Espoo
** Kattilajärven ulkoilualue, Espoo
** Kurkijärven ulkoilualue, Espoo
** Pentalan saari, Espoo
** Sorvalammen ulkoilualue, Espoo
** Stora Herrö, Espoo
** Väransbyn ulkoilualue, Kirkkonummi

* **Helsingin kaupungin omistamia ulkoilualueita:**
** Karjakaivon ulkoilualue, Espoo
** Kauhalan ulkoilualue, Kirkkonummi
** Kaunissaari, Sipoo
** Keskuspuisto, Helsinki
** Lähteelän ulkoilualue, Porkkala, Kirkkonummi
** Paloheinä, Helsinki
** Pihlajasaari, Helsinki
** Pirttimäen-Oittaan ulkoilualue, Espoo
** Luukkaan ulkoilualue, Espoo
** Salmen ulkoilualue, Vihti
** Uutelan ulkoilualue, Helsingin  Vuosaari
** Vaakkoin ulkoilualue, Espoo, Vihti
** Vasikkasaari, Helsinki

* **Vantaan kaupungin omistamia ulkoilualueita:**
** Kuusijärven ulkoilualue, Vantaa
** Ojangon ulkoilualue, Vantaa
** Rauhanimeen ulkoilualue, Vihti
** Vetokannas, Kirkkonummi

## Lähteet
* Haapanen A., Mikkola P., Tenovuo R.: *Luonto ja luonnonsuojelu*, s. 353. Otava, 1977. .
* *Liikuntapalvelut*. Helsingin kaupungin liikuntavirasto.
Maaperänsuojelu

**Maaperänsuojelu** on toimintaa, jolla pyritään torjumaan maan viljavuuden tai käyttökelpoisuuden alenemista ja ekologista toimintakykyä. Tavoitteena on myös arvokkaiden maisema-alueiden sekä geologisesti, kulttuurihistoriallisesti tai arkeologisesti tärkeiden kohteiden säilyminen. 

Maaperänsuojelun tarkoituksena on ehkäistä maaperän vaurioitumista, 
ylläpitää sen arvoja elinympäristönä, luonnonvarana ja kulttuuriperinnön säilyttäjänä, sekä kunnostaa jo vaurioituneita alueita ja estää haittojen leviäminen. Maaperänsuojelussa käytettäviä ohjauskeinoja ovat lainsäädäntö, kaavoitus, YVA-lain mukainen ympäristövaikutusten arviointi, lupakäsittely ja valvonta sekä eräät maksut ja verot.

Kansallisesti yleiset tavoitteet maaperänsuojelulle on määritelty Maaperänsuojelun tavoitteet –mietinnössä. Monet lait sivuavat maaperänsuojelua, kuten vesilain säädökset, erityisesti pohjavettä koskevat, laki maa-alueilla tapahtuvien öljyvahinkojen torjumisesta, torjunta-ainelaki ja säteilysuojalaki. Laki maa-alueilla tapahtuvien öljyvahinkojen torjumisesta pyrkii estämään ihmiselle ja luonnolle aiheutuvia haittoja, jotia öljyn joutuminen maaperään voi aiheuttaa. Rakennuslaissa ja terveydenhoitolaissa on säädöksiä mm. sorakuopista, katopaikoista, viemäröinnistä ym. EY:n Komissio hyväksyi ehdotuksen yhteisön teemakohtaiseksi maaperänsuojelustrategiaksi 22.9.2006.

## Katso myös
* Maaperän pilaantuminen

## Lähteet
* Haapanen A., Mikkola P., Tenovuo R.: *Luonto ja luonnonsuojelu*. Otava. 1977, s. 302-303, 352. .
* Ympäristöministeriö: Maaperänsuojelu
Henri Cartan

**Henri Cartan** (8. heinäkuuta 1904 Nancy &ndash; 13. elokuuta 2008 Pariisi) oli ranskalainen matemaatikko. Hänen isänsä Élie Cartan toimi samalla alalla.

Cartan tunnettiin varsinkin työstään, jonka hän teki algebrallisen topologian alueella. Hän osallistui aktiivisesti ”Nicolas Bourbaki” -ryhmän toimintaan.

Cartan sai urallaan lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, joista tärkeimpänä vuoden 1980 Wolfin palkinto. Hän oli vuodesta 1974 Ranskan tiedeakatemian jäsen. Hän oli myös ulkomaalaisjäsen useissa muiden maiden tiedeakatemioissa ja -seuroissa, kuten Royal Societyssä. Vuosina 1963–1966 Cartan toimi matemaatikkojen kansalaisjärjestön *[[International Mathematical Union]]in* (IMU) varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana vuosina 1967–1970.

## Lähteet
Pennitön ja suruton

**Pennitön ja suruton** () on vuonna 1947 ensi-iltansa saanut Disneyn animaatioelokuva. 

Elokuvassa on kaksi osaa. Ensimmäinen osa on nimeltään ”*Bongo*”, ja se perustuu Sinclair Lewisin tarinaan. Elokuvan toinen osa ”*Mikki ja pavunvarsi*” pohjautuu *Jaakko ja pavunvarsi* -satuun. Siinä Aku Ankka, Hessu Hopo ja Mikki Hiiri joutuvat nälissään myymään lehmänsä ja saavat tilalle kolme taikapapua, joista kasvaa yön aikana pavunvarsi.

Elokuvan jälkimmäistä puolta on levitetty myös erikseen. Irralisena versiona *Mikki ja pavunvarsi* -pätkästä on kaksi versiota, joista toisessa kertojana toimii Taavi Ankka. Elokuvan blu-ray-versio julkaistiin vuonna 2014.

Koko elokuva dubattiin suomeksi vuonna 2004 DVD-julkaisua varten.

## Näyttelijät
### Alkuperäiset ääninäyttelijät
* Cliff Edwards – Samu Sirkka 
* Dinah Shore – Kertoja (*Bongo*) 
* Walt Disney – Mikki Hiiri
* Clarence Nash – Aku Ankka
* Pinto Colvig – Hessu Hopo
* Billy Gilbert – Vili Jättiläinen
* Anita Gordon – Harppu
* The King's Men – Varikset

### Live-action -näyttelijät
* Edgar Bergen – Omana itsenään 
* Luana Patten – Omana itsenään 
### Suomenkieliset äänet
* Seppo Mäki - Samu Sirkka
* Ulla Renko - Kertoja (*Bongo*) 
* Veikko Honkanen - Edgar Bergen
* Thelma Romu - Luana Patten
* Antti Pääkkönen - Mikki Hiiri
* Jukka Rasila - Aku Ankka
* Petri Liski - Hessu Hopo
* Rauno Ahonen - Vili Jättiläinen 
* Päivi Ristimäki - Harppu

Suomenkielinen ohjaus: Annamari Metsävainio (dialogi), Ulla Renko (laulut). 

Suomenkielinen käännös: Annamari Metsävainio (dialogi), Ulla Renko (laulut).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Korvatorvi

**Korvatorvi** () yhdistää korvan nieluun. Korvatorven sisäpuolella on sileä ja kostea limakalvo.

## Toiminta
Korvatorven kautta välikorvassa oleva lima pääsee poistumaan. Korvatorvi toimii myös paineen tasaimena: Nielaistessa tai haukotellessa korvatorven alaosassa oleva aukko avautuu ja välikorvaan pääsee ilmaa, joka tasaa paineen yhtä korkeaksi tärykalvon molemmin puolin. Kitapurjeen jännittäjälihas () avaa korvatorven. Paineen muuttuessa äkisti tärykalvo saattaa painua sisään tai pullistua ulos aiheuttaen kipua. Tämä tila voi helpottua voimakkaalla nielemisellä tai käyttämällä ns. Valsalvan puhallusta, jossa puhalletaan ulospäin kaikki hengitystiet suljettuina.

## Korvatorven sairaudet
Nuhakuume saattaa tukkia korvatorvea, jolloin paineentasaus ei onnistu. Jos tässä tilassa joutuu alttiiksi suurille paineenmuutoksille, saattaa kehittyä ilmanpainevamma.

Korvatorven tukkeutuminen saattaa johtaa välikorvatulehdukseen, joka heikentää kuuloa. Tämä sairaus on lapsilla aikuisia yleisempää johtuen lasten suuremmista kitarisoista. Lapsen korvatorvi on myös aikuisen korvatorvea lyhyempi ja suorempi joten bakteerit pääsevät sinne helpommin.

On olemassa avoimen korvatorven oireyhtymä. Tällöin korvatorvi ei sulkeudu ollenkaan jolloin oma puhe kaikuu korvissa ja tämä vaikeuttaa kuulemista ja häiritsee omaa puhumista. Syitä tälle oireyhtymälle ovat muun muassa äkillinen laihdutus, reumaperäiset sairaudet (nämä kaksi syytä aiheuttavat noin 2/3 osaa kaikista tapauksista) ja limakalvojen ohentuminen esimerkiksi hormonaalisista syistä.

On normaalia tuntea korvatorven ”lukkiutuvan” esimerkiksi lentokoneen nousuissa ja laskuissa. Jos tukkoisen korvatorven oireilu on jatkuvaa ja pitkäaikaista korvan lukkoisuutta tai paineen tunnetta korvassa, on kyseessä korvan paineentasausongelma, jota voidaan hoitaa korvatorven pallolaajennuksella. Korvatorven pallolaajennus tehdään yleensä lyhyessä nukutuksessa tähystysmenetelmällä pallokatetrilla, jolla laajennetaan korvatorven ahtaumia.  

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Solunetti: Korvatorvi eli tuba auditiva
Áššu

**Áššu** oli vuonna 1993 perustettu pohjoissaamenkielinen sanomalehti, jota julkaistiin kaksi kertaa viikossa: tiistaisin ja perjantaisin. Vaikka sitä julkaistiin Kautokeinossa, sitä jaettiin myös Norjassa, Ruotsissa ja Suomessa. Lehden julkaisija oli Aviisa AS, jonka omistavat Nordavis AS (35,0&nbsp;%), Norjan saamelaisyhdistys (32,5&nbsp;%) ja Norske Reindriftssamers Landsforbund (32,5 %). Áššu lakkautettiin ja yhdistettiin kaarasjokelaisen Min Áigin kanssa Ávvir-lehdeksi joka alkoi ilmestyä saamelaisten kansallispäivänä 6. helmikuuta vuonna 2008.

## Levikki
* 2002: 1129
* 2003: 1117
* 2004: 1084
* 2005: 1021

## Lähteet
*Aviissat Galdu

### Viitteet
TM 65 77

**TM 65 77** eli telamiina 65 77 on vuonna 1965 suunniteltu, painevaikutteinen panssarimiina, joka on käytössä vain Suomen puolustusvoimilla. Telamiinat valmistetaan Suomessa. Alkuperäisversio **TM 65**:ssä käytettiin US-65 -sytytintä, joka on myöhemmin vaihdettu vuosimallin 1977 painosytyttimeen. TM 65 77:n rakenne ja toiminta perustuu suurilta osin venäläisvalmisteiseen TM 62:een.

## Ominaisuudet ja käyttötarkoitus
TM 65 77 on pyöreä ja väriltään vihreä tai harmaa. Harjoituskappale on keltainen. Pintamateriaalina käytetään lasikuitukangasta, joka estää helposti lohkeilevaa TNT-valua murenemasta. TM 65 77 on erittäin halpa ja yksinkertainen joten niitä voidaan tarvittaessa valmistaa todella nopeasti ja halvalla suuria määriä. Toimintavarmuutensa se säilyttää Suomen maastossa sääolosuhteista riippumatta niin kauan kuin tarve vaatii. 
Telamiina voidaan asentaa lumeen, maahan tai matalaan veteen ja sen päätehtävänä on pysäyttää panssariajoneuvojen liike. Panssarivaunuista telamiina katkaisee telan ja vaurioittaa telapyörästöä, tehden ne liikuntakyvyttömäksi. Pyöräajoneuvot (kuljetusajoneuvot, henkilöautot jne.) se tuhoaa täysin.

### TM 65 77:n osat ja niiden toiminta

Telamiinassa 65 77 on viisi pääosaa, jotka yhdessä muodostavat laukaisukoneiston:
* **Kierretulppa:** Toimii sytytintilan korkkina ja estää veden pääsyn sisäosiin. Mahdollistaa veteen asentamisen ja pitkän säilyvyyden kaikissa sääolosuhteissa.
* **Laukaisukansi:** Murtuu 1&nbsp;500–3&nbsp;000 newtonin painosta ja päästää painon vaikuttamaan sytyttimeen.
* **Sytytin:** Painosytytin 77 (PS 77). Sytyttimen päässä oleva nalli räjähtää kun sytyttimeen kohdistuu laukaisukannen murruttua tarpeeksi suuri paino (150 kg).
* **Räjäytin:**  60&nbsp;g heksotolia. Sytyttimen nallin räjähtäessä räjähdys välittyy räjäyttimeen ja saa sen räjähtämään.
* **Panososa:**  9,5&nbsp;kg valettua TNT:tä. Räjäyttimen räjähtäessä räjähdys välittyy panososaan ja saa sen räjähtämään.

### Asentaminen ja poistaminen
Telamiina 65 77 on suunniteltu asennettavaksi maastoon, tielle, rantaveteen tai lumeen. Miinoitteissa telamiinojen on oltava vähintään viiden metrin etäisyydellä toisistaan, minkä tarkoituksena on estää telamiinoja räjäyttämästä toisiaan.

## Tekniset tiedot
Telamiinan 65 77 teknisiä tietoja:
* **Halkaisija:** 320&nbsp;mm
* **Korkeus:** 110&nbsp;mm
* **Massa:** 10&nbsp;kg
* **Räjähdysainetta:** 9,561&nbsp;kg (9,5&nbsp;kg valettua TNT:tä ja 61&nbsp;g heksotolia, josta 1&nbsp;g sytyttimessä ja 60&nbsp;g räjäyttimessä)
* **Laukaiseva kuormitus:** 1&nbsp;500–3&nbsp;000&nbsp;N

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Kasvutekijä (kasvitiede)

**Kasvutekijä** on sellainen fysikaalinen ja kemiallinen tekijä, joka vaikuttaa kasvien kasvuun ja satoon. Kasvutekijöitä ovat esimerkiksi ravinteet, happamuus, kosteus, valo, ilma, lämpötila, hiilidioksidi ja vesi.

Ympäristön jokin fysikaalinen tai kemiallinen kasvutekijä, ominaisuus on optimaalinen, kun eliö kasvaa ja lisääntyy siinä parhaiten.

## Kasvutekijöitä
* Valo: Kaikki lehtivihreälliset kasvit käyttävät energialähteenään valoa.
* Lämpö: Lämpö on tärkeimpiä kasvutekijöitä. Kun lämpöä ei ole tarpeeksi, ei kasvit pysty kasvamaan.
* Ilma: Kaikki kasvit eivät kuitenkaan tarvitse typpeä lannoitteesta, vaan sitovat sitä ilmakehästä symbioottisten juuristobakteerien avulla. Sellaisia ovat muun muassa apilat, herne ja leppä. Tällaisten kasvien yletön typpilannoitus voi olla niille jopa vahingollista.
* Hiilidioksidi. Orgaanisten aineiden sisältämä hiili on peräisin ilmakehästä, jonka hiilidioksidi on elintärkeä fotosynteesissä.
* Kivennäisaineet: Kivennäisaineista tärkeimpiä on muun muassa fosfori. 
* Vesi: Solujen elintoiminnot perustuvat vesiliuoksessa tapahtuviin reaktioihin.
* Happamuus: Eliöt vaativat kasvaakseen tietyn happamuustason. useimmat eliöt viihtyvät parhaiten neutraalissa (pH7) ympäristössä.

## Lähteet
* Haapanen A., Mikkola P., Tenovuo R.: *Luonto ja luonnonsuojelu*. Otava. 1977, s. 352. .

* Valste J. ym.: *Biologia: Toimiva eliömaailma; Perinnöllisyys ja evoluutio*. Wsoy. 1997, s. 119-126. .
Altyn Tepe

**Altyn Tepe** oli Turkmenistanissa Mianan kylän lähellä sijainnut asuinpaikka neoliittisella kaudella ja pronssikaudella. Paikalla on suoritettu arkeologisia kaivauksia vuodesta 1965 alkaen. Rauniot ovat 25 hehtaarin laajuiset ja 22 metrin korkuiset.

## Katso myös
*Neoliittinen Lähi-itä
*Neoliittinen Anatolia
*Anaun kulttuuri
*Namazga
*Elam
*Margianakulttuuri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*specialtyinterests.net: The restoration of ancient history
Bukittinggi

**Bukittinggi** on kaupunki Länsi-Sumatran provinssissa Indonesiassa. Kaupungin pinta-ala on 25,2 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2019 arvion mukaan 131&nbsp;953. Bukittinggi sijaitsee kahden tulivuoren, sammuneen Mount Singgalangin ja artiivisen Mount Marapin, lähellä Minangkabaun ylängöllä. Kaupungista on maanteitse noin 90 kilometriä Padangiin, Länsi-Sumatran pääkaupunkiin. 

Bukittinggin ilmasto on Köppenin ilmastoluokituksen mukaan trooppinen. Lämpötila pysyy tasaisena vuoden ympäri. Keskimääräinen lämpötila on 21,8&nbsp;°C. Kuivin kuukausi on heinäkuu, jolloin sataa keskimäärin noin 90 millimetriä. Sateisin kuukausi on huhtikuu, jolloin sataa keskimäärin noin 250 millimetriä. Vuosittainen sadanta on noin 2&nbsp;170 millimetriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Les Concerts en Chine

**Les Concerts en Chine** tai **The Concerts in China** on Jean Michel Jarren live-albumi, joka taltioitiin vuonna 1981 ja julkaistiin 1982 Disques Dreyfus-levymerkillä. Se nauhoitettiin Jarren Concerts in China -kiertueella syksyllä 1981, joka kattoi viisi esiintymistä Pekingissä ja Shanghaissa Kiinan kansantasavallassa. Tämä merkitsi ensimmäistä läntisen pop-artistin esiintymistä Kiinassa kulttuurivallankumouksen jälkeen.

Albumi on yhdistelmä aiempien Jarren albumien sävellyksiä ja uusia sävellyksiä, joihin Jarre sai inspiraationsa kiinalaisesta kulttuurista, mukana on myös Jarren sovitus kiinalaisesta perinteisestä musiikista ("Jonques de pêcheurs au crépuscule"). Musiikki on yhdistelmä live- ja studiosoittoa sekä taustaäänityksiä. Eniten live-osuuksia sisältävät raidat ovat Équinoxe ja Les Chants Magnétiques -levyjen kappaleita. Uusia Jarren esittämiä kappaleita ovat "Nuit à Shanghai", "Harpe Laser", "Arpégiateur", "Orient Express", "Souvenir de Chine" ja "Jonques de pêcheurs au crépuscule", joka esitettiin ja nauhoitettiin yhdessä Pekingin konservatorion sinfoniaorkesterin kanssa.

Albumin alkuperäinen ensijulkaisu oli tupla-LP, sittemmin julkaistiin myös tupla-CD. Konsertti on julkaistu CD-muodossa myös jaettuna kahteen erilliseen levyyn, joiden kansiväritys on normaalista poikkeava: sininen (Vol. 1) ja keltainen (Vol. 2). Vuonna 1997 julkaistiin remasteroitu yhden CD:n versio. Konsertin mahduttaminen yhdelle CD:lle oli mahdollista ylisoittotallennuksen ansiosta (80 minuutin CD normaalin 74 minuutin sijasta) sekä yhdistämällä "Jonques de pêcheurs au crépuscule" yhdeksi, lyhennetyksi raidaksi.

Albumi saavutti listasijoituksen #6 UK chartissa ja #1 Portugalissa.

## Kappaleet, alkuperäinen painos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kappaleet, englanninkielinen painos
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot ja instrumentit
* Jean Michel Jarre - Fairlight CMI, Eminent, Oberheim OB-Xa, Moog Taurus, EMS Synthi AKS, EMS VCS 3, Elka Synthex, LinnDrum, Electro-Harmonix Micro Synthesizer, Laser harp
* Frédéric Rousseau - MDB Polysequencer, RSF, Yamaha CS 60, Korg Rhythm, ARP 2600
* Dominique Perrier - Moog Liberation, Sequential Circuits Prophet-5, Eminent, Korg Polyphonique, RSF Kobol
* Roger Rizzitelli - Electronic percussion, Simmons electronic drum
* Pierre Mourey - Musical instrument coordinator

## Lähteet
Mick Tucker

**Michael Thomas "Mick" Tucker** (17. heinäkuuta 1947 Lontoo, Englanti, Britannia – 14. helmikuuta 2002 Welwyn Garden City, Hertfordshire, Englanti, Britannia) oli brittiläinen muusikko. Hän oli Sweet-yhtyeen rumpali perustamisvuodesta 1968 1990-luvun alkupuolelle asti. 

## Musiikkiuran alku
Tucker aloitti soittamisen teini-iässä ja kuului pariin kokoonpanoon, joista ensimmäinen oli nimettömäksi jäänyt koulupoikayhtye, joka esitti The Shadowsin instrumentaalista rautalankamusiikkia. Yhtyeeseen kuului myös tuleva alkuperäinen Sweet-kitaristi Frank Torpey. Jälkimmäiseen yhtyeeseen, Bluesologyyn, Tuckerin pyysi sen pianisti Reginald Dwight, joka myöhemmin tunnetaan nimellä Elton John. Bluesologyn solisti taas oli Long John Baldry, ja yhtye pääsi jopa julkaisemaan muutamia singlejä, tosin jatkuvista kokoonpanomuutoksista johtuen ei ole varmuutta, soittaako tuolloin taiteilijanimeä Mick Inkpen käyttänyt Tucker niissä. Tuckerin seuraava yhtye oli The Beatles -tyyppistä pop rockia esittänyt Fortune Tellers, joka pääsi soittamaan muutamalle keikalle, mutta ei yltänyt levytyssopimukseen asti. 

Koska Fortune Tellers ei päässyt levyttämään, Tucker siirtyi Wainwright's Gentlemen-yhtyeeseen, johon myös tuleva Sweet-laulaja Brian Connolly liittyi tulevan Deep Purple-solistin Ian Gillanin tilalle. Myöskään Wainwright's Gentlemen ei kuitenkaan onnistunut saamaan äänitteitä julkaistuksi, vaikka Tuckerin mukaan muutama kappale nauhoitettiinkin. Levytyssopimus jäi uupumaan. Lopulta Tucker erotettiin yhtyeestä, koska hän ei sen managerin mielestä sopinut yhtyeen vanhakantaiseen tyyliin. Samalla erosi yhtyeestä myös Brian Connolly osoittaakseen lojaalisuutta ystävälleen.

## Sweet
Tucker ja Connolly perustivat vuonna 1968 purukumipoppia esittäneen Sweetshop-yhtyeen basisti Steve Priestin ja kitaristi Frank Torpeyn kanssa. Pian nimi muutettiin Sweetiksi ja kun kitaristiksi tuli vuonna 1971 Andy Scott, oli kuuluisa kokoonpano valmis. Sweet nousi suureen suosioon vuosien 1971 ja 1972 aikana purkkahittien ansiosta mutta siirtyi kuitenkin pian tyylillisesti glam rockiin ja lopulta hard rockiin. Mick Tucker nousi arvostetuksi rumpaliksi, ja hänen rumpusoolonsa olivat tehosteineen konserttien kohokohtia. Tucker oli mukana yhtyeessä sen hajoamiseen eli vuoteen 1982 asti. Vuonna 1985 Tucker ja Scott kokosivat Sweetin uudelleen, ja Tucker oli mukana 1990-luvun alkupuolelle asti.

Tuckerilla todettiin leukemia vuodenvaihteessa 1996–1997 ja hän kuoli sairauteen vuonna 2002 Welwyn Garden Cityssä Hertfordshiressä. Vaikka viimeisinä hetkinä alkoi näkyä jo merkkejä paremmasta, 9. helmikuuta 2002, Brian Connollyn kuoleman viisivuotispäivänä, huonovointinen Tucker otettiin sisään sairaalaan, ja hän kuoli 14. helmikuuta. Hautajaispuheessaan hänen entinen yhtyekaverinsa Andy Scott kehui Tuckerin olleen 1970-luvun paras brittirumpali, jonka kanssa oli suuri kunnia soittaa samassa yhtyeessä. Myös entinen Sweet-basisti Steve Priest oli mukana hautajaisissa. Tucker oli naimisissa ja hänellä oli tytär.

Tucker oli nuoruudessaan opiskellut kokiksi, ja erityisesti Sweetin alkuaikoina hän usein myös valmisti kiertueilla yhtyeen ruoan.

## Lähteet
*

### Viitteet
Fritz Klein

**Fred "Fritz" Klein** (27. joulukuuta 1932 Wien, Itävalta – 24. toukokuuta 2006 San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen seksuaalisuuden tutkija, psykiatri ja biseksuaalisuusalan edelläkävijä. Hän kehitti "Klein Sexual Orientation Grid" -nimellä tunnetun Kinseyn asteikolle vaihtoehtoisen tavan mitata yksilön seksuaalista suuntautumista.

Klein syntyi Wienissä, Itävallassa juutalaiseen perheeseen, ja pakeni lapsena New Yorkiin. Hän opiskeli Yeshivan yliopistossa, Columbian yliopistossa ja Sveitsissä.

Klein toimi psykiatrina New Yorkissa 1970-luvulla. Hän oli biseksuaali ja yllättyi siitä saatavilla olevan tiedon vähyydestä. Hän julkaisi vuonna 1978 teoksen *The Bisexual Option: A Concept of One Hundred Percent Intimacy*, joka on yksi alan merkittävimmistä teoksista. 

Klein muutti vuonna 1982 San Diegoon ja perusti *[[Journal of Bisexuality]]* -julkaisun. Myös American Institute of Bisexuality on hänen aloittamansa. Vanhemmalla iällään Kleinilla todettiin syöpä, jonka vuoksi hän joutui leikkaukseen. Hän kuoli kotonaan sydänkohtaukseen vuonna 2006 ollessaan 73-vuotias.

## Lähteet
CircleMUD

**CircleMUD** on DikuMUDista kehitetty MUD-pelityyppi ja -ohjelmisto. Se on pääsääntöisesti pyrkinyt säilyttämään alkuperäisen Dikun tunnelman ja käyttöliittymän, mutta muuten siihen on lisätty erilaisia ominaisuuksia, pelimaailmaa on laajennettu, ja palvelinohjelman lähdekoodia on muutettu joustavammaksi ja selkeämmäksi, eli helpommin muokattavaksi. Ohjelmisto on saatavilla muun muassa monille Unix-varianteille, Microsoft Windowsille, OS/2:lle, joillekin Macintosh-järjestelmille, OpenVMS:lle ja Amiga-tietokoneille.

CircleMUDin viimeinen virallinen versio on vuonna 2002 julkaistu 3.1. Alkuperäistä CircleMUDia ei enää aktiivisesti kehitetä, vaan sen manttelijanperijänä jatkaa **tbaMUD**-projekti, joka perustuu vuonna 2006 julkaistuun epäviralliseen Circle-versioon 3.5. 

CircleMUDin ensimmäinen versio julkaistiin vuonna 1993, ja projektin alkuperäinen ja huomattavin kehittäjä oli yhdysvaltalainen **Jeremy Elson**, joka vuonna 2009 työskentelee tutkijana Microsoftilla.

## Katso myös
* Merc

## Aiheesta muualla

* CircleMUDin viralliset sivut 
* TbaMUDin viralliset sivut 
* Circle With Goodies -projekti  
* Microsoft: Jeremy Elsonin kotisivu
Raymond Barre

**Raymond Barre** O.Q. (12. huhtikuuta 1924 Saint-Denis de la Réunion, Réunion – 25. elokuuta 2007 Val-de-Grâce, Pariisi) oli ranskalainen taloustieteilijä ja keskustaoikeistolainen poliitikko. Hän oli maansa pääministerinä 1976–1981.

## Elämäkerta

Barre syntyi Réunionin saarella Intian valtamerellä ja opiskeli kotisaarellaan lakia, kunnes joutui armeijaan vuonna 1944. Hänet sijoitettiin tykistöyksikköön, joka ei kuitenkaan ennättänyt Madagaskaria pidemmälle ennen sodan päättymistä.

Myöhemmin Barre muutti Pariisiin, jossa opiskeli Sciences Possa. Hän väitteli tohtoriksi Pariisin yliopistolta 1950. Ennen politiikkaan lähtemistään hän opetti taloustieteen professorina. Hän kirjoitti 1950-luvulla poliittisesta taloustieteestä oppikirjan, joka on vieläkin yleisesti käytössä.

Barre aloitti poliittisen uransa 1959 teollisuusministeriössä entisen professorinsa alaisuudessa. Barre ei ikinä liittynyt puolueeseen, mutta hänet liitettiin UDF:aan. Barre oli Euroopan talousyhteisön komissaarina talous- ja rahoitusasioissa 1967–1973 ja komission yhtenä varapuheenjohtajana. Siellä hän kehitti tulevan Euroopan unionin talouspolitiikkaa.

Ranskaan hän sai nimityksen ulkomaankauppaministeriksi 1976, kun maailmansotaa seurannut kolmikymmenenvuotinen nousukausi oli hiipumassa. Seitsemän kuukautta myöhemmin presidentti Valéry Giscard d'Estaing nimesi ”Ranskan parhaana taloustieteilijänä” pitämänsä melko tuntemattoman Barren pääministeriksi ja hän piti samaan aikaan talousministerin paikkaa. Barren palatessa hän syrjäytti edellisen pääministeri Jacques Chiracin, mikä aloitti Ranskan oikeistoa 2000-luvulle asti jakaneen keskinäisen kilpailun. Barre luopui talousministerin salkusta 1978, mutta jatkoi pääministerinä Giscard d'Estaingin vaalitappioon asti.

1970-luvun talouskriisissä Barre otti käyttöön tiukkoja toimia inflaatiota vastaan ja julkisten menojen leikkaamiseksi, mikä johti tuhansiin irtisanomisiin.  Vastineeksi tälle Chirac ja joukko hänen kannattajiaan erosi ja perusti oman oikeistopuolueensa RPR:n, kun Barre pysyi lähellä UDF:aa ja oli sen presidenttiehdokas 1988, vastassaan Chirac. Mahdollisesti oikeiston hajoamisen vuoksi sosialisti François Mitterrand valittiin uudelleen presidentiksi.

Barre vaikutti parlamentissa, jossa hän äänesti usein vasemmisto-opposition mukana Chiracia ja RPR:ää vastaan tuskastuttaen konservatiiviliittolaisensa. Hän oli myös kuuluisa torkahteluistaan parlamentissa. Hänet valittiin Lyonin pormestariksi 1995 ja hän jätti politiikan 2002.

Myöhempinä vuosina Barrea syytettiin antisemitismista. Hänen sanottiin vähätelleen vuoden 1980 synagogan pommi-iskua Pariisissa. Hän puolusti myös entistä virkamiestä Maurice Paponia, joka tuomittiin yhteistyöstä natsien kanssa sodan aikana.

Barre kuoli Pariisissa 83-vuotiaana. 

## Lähteet
* Raymond Barre dies at 83; was French prime minister, International Herald Tribune
* French ex-PM Raymond Barre dies, BBC
* Raymond Barre, 83, Former French Premier, Dies, New York Times

### Viitteet
J. M. Barrie

**James Matthew Barrie**, kirjailijanimi **J. M. Barrie**, (9. toukokuuta 1860 Kirriemuir, Angus, Skotlanti – 19. kesäkuuta 1937 Lontoo, Britannia) oli skotlantilainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on lastennäytelmä *[[Peter Pan]]*, kertomus pojasta, joka ei halua kasvaa aikuiseksi. *Peter Panista* on tehty useita elokuvaversioita.

## Elämä
Barrie oli toiseksi nuorin kymmenen lapsen katraassa. Hän opiskeli Glasgow’ssa ja Edinburghin yliopistossa. Hän muutti Lontooseen ja kirjoitti ensin sanomalehtiin, mutta myöhemmin hän kirjoitti romaaneja, novellikokoelmia ja vuodesta 1897 alkaen lähinnä näytelmiä. Hänen nuoruudenteoksilleen on ominaista Skotlannin murre, leikkisä huumori ja tunteellisuus. Kriitikot eivät ole arvostaneet moniakaan hänen teoksistaan, parhaina pidetään näytelmiä *Quality Street* (1901), *The Admirable Crichton* (1902), *What Every Woman Knows* (1908), *The Twelve-Pound Look* (1910), *The Will* (1913) ja *Dear Brutus* (1917).

Näytelmä *Peter Pan or The Boy Who Would Not Grow Up* (1902) perustuu Barrien kertomukseen *The Little White Bird*. Näytelmästä hän laati kertomusversion *Peter and Wendy* (1911).

Barrien avioliitto näyttelijä Mary Ansellin kanssa päättyi eroon 1910 kestettyään 15 vuotta.

Barrie ystävystyi Llewelyn Daviesin perheen kanssa ja osallistui mielellään lasten leikkeihin. On ollut spekulaatioita, että Barrie olisi ollut mahdollisesti pedofiili.  Useat tutkijat ovat kuitenkin päätyneet aikalaistodistusten ja tutkimuksen perusteella arvioimaan Barrien aseksuaaliksi. Tätä tukee myös perheen nuorimman lapsen Nicholas Llewelyn Daviesin lausunto: "En usko Jim-sedän koskaan kokeneen intohimoa ketään kohtaan - miestä, naista tai lasta - hän oli viaton, ja siksi hän saattoi kirjoittaa Peter Panin." 

Barriesta itsestäänkin on tehty löyhästi tosiasioihin perustuva elokuva, vuonna 2004 ilmestynyt *[[Finding Neverland – tarinan lähteillä]]*, jossa häntä esittää Johnny Depp. Elokuva keskittyy suhteeseen, jonka Barrie loi Llewelyn Daviesin perheen lasten kanssa ja jota pidetään inspiraation lähteenä *Peter Panin* lapsihahmoille. Depp oli roolistaan parhaan miespääosan Oscar-ehdokkaana.

## Suomennetut teokset
* *Pekka Poikanen* (*Peter Pan*), suom. Tyyni Tuulio, Porvoo: WSOY 1922 – 2. uudistettu p. nimellä *Peter Pan*, kuvitus: Björn Landström, WSOY 1954 Sarja: Lasten oma kirjasto, 12
* *Peter Pan* (*Peter Pan and Wendy*), ; tekijän luvalla kert. May Byron; suom. Martta Eskelinen. Helsinki: Otava 1978 
*  (Ensimmäinen kokonaan suomennettu)
* *Peter Pan Kensingtonin puistossa* (*Peter Pan in Kensington Gardens*), Mikko Vuorinen, BTJ 2008 
* *Neiti Nikotiini: tutkielma tupakoinnista* (*My lady Nicotine*), suom. Ville-Juhani Sutinen, Savukeidas 2013 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* How bad was J.M. Barrie? The Telegraph
* The monster of Neverland: How JM Barrie did a 'Peter Pan' and stole another couple's children Daily Mail
* http://www.bookrags.com/studyguide-jm-barrie-the-lost-boys/
* Ganges-virran sillan rakentaja. Sanomalehtimies, novellisti ja dramaatikko. Vaatimaton ihminen ja lasten ystävä, Helsingin Sanomat, 10.12.1937, nro 333, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sepp Maier

**Sepp Maier** (s. 28. helmikuuta 1944 Metten, Saksa) on saksalainen uransa lopettanut jalkapallomaalivahti ja yksi kaikkien aikojen parhaita pelipaikallaan. Hän on maailmanmestari ja Euroopan mestari.

Maier pelasi koko ammattilaisuransa yhdessä seurajoukkueessa. Hän edusti Bayern Müncheniä vuodet 1965–1980 pelaten yhteensä 537 ottelua. Vuosien 1966 ja 1977 välisenä aikana Maier pelasi 422 perättäistä ottelua, joka on edelleen Saksan ennätys. Hän voitti Saksan bundesliigan mestaruuden neljästi ja Euroopan Cupin kolmasti. Maier valittiin myös Saksan liittotasavallan parhaaksi jalkapalloilijaksi kolme kertaa.

Maier edusti Saksan jalkapallomaajoukkuetta 95 ottelussa ja pelasi neljissä perättäisissä MM-kilpailuissa Englannin vuoden 1966 kisoista lähtien. Englannissa Maier oli vielä Hans Tilkowskin varamaalivahti, mutta neljä vuotta myöhemmin Meksikossa hän oli jo selvä ykkösvahti pelaten kaikki ottelut. Kotikisoissa 1974 Maier oli uransa huipulla ja torjui maansa maailmanmestaruuteen. Loppuottelussa Saksan liittotasavalta voitti Alankomaat 2–1. Maier torjui Saksan maalilla vielä 1978 Argentiinassa. Maailmanmestaruuden lisäksi Maier voitti Euroopan mestaruuden vuonna 1972 ja torjui Euroopan-mestaruuskisojen finaalissa vuonna 1976, jolloin Tšekkoslovakia otti mestaruuden.

Refleksiensä, ketteryytensä ja nopeutensa vuoksi Maier tunnettiin lempinimellä Anzingin kissa.

## Saavutukset
* Saksan mestaruus: 1969, 1972, 1973, 1974
* Saksan cupin voitto: 1966, 1967, 1969, 1971
* Euroopan Cupin voitto: 1974, 1975, 1976
* Cup-voittajien Cupin voitto: 1967
* Intercontinental Cupin voitto: 1976
* Maailmanmestaruus: 1974
* Euroopan mestaruus: 1972

Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi Maierin FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jouni J. Särkijärvi

**Jouni Juhani (Jouni J.) Särkijärvi** (s. 19. elokuuta 1948 Helsinki) on suomalainen, Kansallista Kokoomusta edustava poliitikko. Hän oli kansanedustajana 1981–1993.

Särkijärvi on koulutukseltaan arkkitehti, joksi hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1976. Vuodesta 1969 hän työskenteli suunnittelijana arkkitehti- ja insinööritoimisto Särkijärvi Oy:ssä. Helmikuussa 1981 Särkijärvi nousi varaedustajan paikalta eduskuntaan kesken vaalikauden kuolleen Irma Rihtniemi-Kosken tilalle. Hänet valittiin sittemmin jatkamaan kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä kolmissa seuraavissa eduskuntavaaleissa.

Toimiessaan kansanedustajana Särkijärvi ehti toimia varsinaisena jäsenenä kuudessa eri valiokunnassa. Vuodet 1981–1983 hän oli jäsenenä pankkivaliokunnassa ja suuressa valiokunnassa, vuodet 1983–1987 lakivaliokunnassa ja toisessa valiokunnassa, vuodet 1987–1993 ulkoasiainvaliokunnassa ja vuodet 1991–1993 ympäristövaliokunnassa. Varajäsenenä hän oli sivistysvaliokunnassa vuodesta 1981 vuoteen 1983 ja toisessa valiokunnassa vuosina 1987–1991. Särkijärvi oli myös kansliatoimikunnan jäsen vuosina 1987–1991, Euroopan neuvoston Suomen valtuuskunnan jäsen vuodet 1989–1993, Euroopan parlamentin yhteiskomitean jäsen vuosina 1992–1993 sekä ETYKin parlamentaarisen yleiskokouksen Suomen valtuuskunnan jäsen vuodet 1992–1993. Särkijärvi jätti eduskunnan heinäkuussa 1993, jolloin hän aloitti ympäristöministeriön asunto- ja rakentamisosaston ylijohtajan virassa.

Särkijärvi on toiminut poliittisella urallaan Espoon kaupunginvaltuustossa vuodesta 1973. Nykyisistä Espoon valtuutetuista hän on ollut kaupunginvaltuustossa kaikista pisimpään. Hän oli myös Kokoomuksen Nuorten Liiton varapuheenjohtaja vuonna 1976 ja Kansallisen Kokoomuksen varapuheenjohtaja vuodet 1985–1989. Presidentin valitsijamies hän oli presidentinvaalissa 1988. 

Särkijärvi on naimisissa ja hänellä on vaimonsa kanssa kaksi lasta, vuosina 1985 ja 1988 syntyneet pojat. 

Särkijärvelle myönnettiin yliarkkitehdin arvonimi toukokuussa 2023.

## Lähteet
*Jouni J. Särkijärven kotisivusto
* 

### Viitteet
Walter Novellino

**Walter Novellino** (s. 6. kesäkuuta 1953) on italialainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja.

## Ura

Pelaajaurallaan keskikentällä viihtynyt Novellino edusti Perugiaa, Ascolia ja AC Milania. Italian maajoukkueessa hän esiintyi kerran.

Novellino on valmentanut aiemmin Perugiaa, Gualdoa, Ravennaa, Veneziaa, Napolia ja Piacenzaa. Sampdorian päävalmentajana hän toimi viisi vuotta 2002–2007 ennen siirtymistään Torinon palvelukseen. Novellino ehti toimia Torinon valmentajana vajaan kauden, kunnes hänet erotettiin joukkueen huonon menetyksen takia huhtikuussa 2008. Novellinon korvasi Gianni De Biasi.

Kauan Novellino ei kuitenkaan Torinosta poissa ollut, sillä jo joulukuussa 2008 hänet palkattiin De Biasin seuraajaksi. Novellinon pesti Torinossa jäi kuitenkin lyhyeksi, sillä menestys ei ollut seurajohdon mielestä riittävää. Novellino sai potkut tehtävistään maaliskuun 2009 lopulla, kun Serie A:ta oli pelaamatta yhdeksän kierrosta.

Heinäkuussa 2009 Novellino siirtyi Serie B:hen pudonneen Reggina Calcion päävalmentajaksi. Regginan kausi Serie B:ssä sujui alavireisesti ja joukkue keräsi vain yhdeksän pistettä syyskauden 10 ottelustaan. Heikkojen tulosten myötä seura erotti Novellinon lokakuussa 2009.

Helmikuussa 2011 Novellinosta tuli AS Livorno Calcion päävalmentaja. Novellinon johdolla Livorno sijoittui Serie B:ssä seitsemänneksi ja jäi kahden pisteen päähän nousukarsinnoista. Kaudella 2011/12 Livorno romahti sarjan häntäpäähän ja seura purki Novellinon sopimuksen joulukuussa 2011. Maaliskuussa 2013 Novellinon ura jatkui Modenan päävalmentajana. Seura sijoittui hänen johdollaan kahdeksanneksi jääden nousukarsintojen ulkopuolelle. Kaudella 2013/14 Novellino luotsasi seuran viidenneksi, mutta nousu liigaan kariutui karsintatappioon AC Cesenalle. Helmikuussa 2015 Novellino sai potkut Serie B:n hännille juuttuneesta seurasta.

Maaliskuussa 2016 Novellinosta tuli US Città di Palermon kahdeksas päävalmentaja kauden 2015/16 aikana. Hänen pestinsä jäi neljän ottelun mittaiseksi ja tuloksena oli ainoastaan yksi tasapelipiste. Novellino sai potkut 11. huhtikuuta.

## Lähteet
Renvall

**Renvall** on ainakin kolmen suomalaisen suvun nimi. Näistä kahteen, suurella todennäköisyydellä yhteistä alkuperää olevaan sukuun on kuulunut paljon tiedemiehiä ja taiteilijoita. Osa on suomentanut nimensä muotoon **Reenkola** tai **Rista**.

Kaksi vanhempaa Renvall-sukua on Halikosta, aikoinaan yhteen kuuluneilta Ala-Knaapin ja Ylä-Knaapin ratsutiloilta, ja ne ovat todennäköisesti samaa alkuperää. Ala-Knaapin Renvallien kantaisä on vuonna 1811 kuollut ratsutilallinen Simo Simonpoika. Hänen poikansa Kustaa Simonpoika (Gustaf Renvall) otti opintielle lähdettyään käyttöön nimen *Renvall*, jota mahdollisesti oli käyttänyt jo aiemmin joku lähisukulainen. Samaten myös Ylä-Knaapin Renvallien kantaisän, isäntä Henrik Jaakonpojan poika, myöhempi Naantalin pormestari Henrik Henrikinpoika (1787–1831) otti opintielle lähdettyään nimen Renvall.

## Suvun jäseniä

### Ala-Knaapin Renvallit
*Gustaf Renvall (1781–1841), kielitieteilijä
*Robert Alfred Renvall (1829–1895), matrikkeleiden kirjoittaja, Gustaf Renvallin poika

### Ylä-Knaapin Renvallit
* Torsten Thure Renvall (1817–1898), arkkipiispa, Henrik Renvallin poika
* Carl August Renvall (1823–1853), opettaja, sanomalehtimies ja kääntäjä, Henrik Renvallin poika
* Thorsten Renvall (1868–1927), filosofian tohtori, lehtori, ornitologi, Torsten Renvallin poika
* Heikki Renvall (1872–1955), fennomaani, senaattori, kansanedustaja, Torsten Renvallin poika, Aino Acktén puoliso
* Marta A. Renvall (1873–1937), suomalainen johtaja, Turun NNKY:n sihteeri ja päätoimittaja, Torsten Thure Renvallin tytär
* Uno Mikael Renvall (1877–1918), kirkkoherra ja kirjailija, Torsten Renvallin poika
* Glory Leppänen (o.s. Renvall, 1901–1979), näyttelijä, elokuvaohjaaja ja kirjailija, Heikki Renvallin ja Aino Acktén tytär
* Mies Reenkola, vuoteen 1939 *Renvall* (1908–1988), gynekologi, Heikki Renvallin ja Aino Acktén poika
* Ben Renvall (1903–1979), kuvanveistäjä, Torsten Renvallin pojanpoika, 1. puoliso Essi Renvall, 2. puoliso Pirkko Lantto
* Pentti Renvall (1907–1974), historioitsija, professori, Uno Renvallin poika
* Simo Rista, ent. *Renvall* (1933–2021), taidevalokuvaaja, Ben ja Essi Renvallin poika, 1. puoliso Kirsti Rista, 2. puoliso Eeva Rista
* Kristiina Manninen, ent. *Renvall* (s. 1938), tekstiilitaiteilija, Ben ja Essi Renvallin tytär, Heikki Mannisen puoliso
* Tuomas Renvall, (s. 1937), kuvanveistäjä, Ben ja Essi Renvallin poika, Leena Renvallin puoliso
* Yrjö Juhani Renvall (s. 1946), Tampereen yliopiston professori
* Markus Renvall (1957–2023), mediataiteilija, Ben Renvallin poika
* Ilona Rista (s. 1959), puutaiteilija, Simo ja Kirsti Ristan tytär
* Seppo Renvall (s. 1963), valokuvaaja ja elokuvaaja, Ben Renvallin poika

## Muita Renvalleja ja Renwalleja

* Akseli Renvall (1868–1945), pappi, lähetysjohtaja ja päätoimittaja
* Christa Renwall, *Cee* (s. 1978), suomalainen laulaja ja vocal coach
* Viola Renvall (1909–1995), runoilija

Avioliiton kautta sukunimen Renvall saaneita ovat olleet muun muassa:
* Eeva Renvall (1917–2011), tekstiilitaiteilija
* Essi Renvall (1911–1979), kuvanveistäjä

## Lähteet