open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anders Samuelsen

**Anders Samuelsen** (s. 1. elokuuta 1967 Horsens) on tanskalainen poliitikko, joka toimi Liberaalin allianssin puheenjohtajana vuosina 2009–2019 ja istui kansankäräjillä 2001–2004 sekä 2007–2019. Vuosina 2016–2019 hän oli Tanskan ulkoministeri.

Samuelsen istui kansankäräjillä aiemmin sijaisena vuosina 1998–2004 ja oli Euroopan parlamentin jäsenenä 2004–2007 edustaen Radikaalia Venstreä. Samuelsen jätti Radikaalin Venstren ja perusti uuden *Ny Alliance* -puolueen yhdessä Naser Khaderin ja Gitte Seebergin kanssa toukokuussa 2007. Samana vuonna pidetyissä vaaleissa Samuelsen valittiin kansankäräjille Ny Alliancen edustajana. Puolue muutti nimensä elokuussa 2008 *Liberal Allianceksi*.

Liberaalin allianssin puheenjohtaja Samuelsenista tuli vuonna 2009 Naser Khaderin jätettyä puolueen sisäisten erimielisyyksien vuoksi. Perustajiin kuulunut Gitte Seeberg oli jättänyt puolueen jo edellisenä vuonna. Samuelsenin johdolla Liberaali allianssi otti suuntansa enemmän kohti liberaaleja teemoja ja talousliberalismia.

Samuelsen erosi Liberaalin allianssin puheenjohtajan paikalta kesäkuun 2019 vaalien jälkeen, missä puolue kärsi vaalitappion sen pudotessa kansankäräjien pienimmäksi puolueeksi. Liberaali allianssi menetti yhdeksän sen 13:sta paikasta myös Samuelsenin pudotessa kansankäräjiltä.

Samuelsenin sisko Mette Bock oli Tanskan kulttuuri- ja kirkkoministeri vuosina 2016–2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Liberaali allianssin verkkosivusto 
*
Lars Barfoed

**Lars Barfoed** (s. 4. heinäkuuta 1957 Frederiksberg) on tanskalainen poliitikko, joka toimi Konservatiivisen kansanpuolueen puheenjohtajana vuosina 2011–2014. Hän oli puolueen edustajana kansankäräjillä vuosina 2001–2015. Barfoed toimi perhe- ja kuluttaja-asioista vastaavana ministerinä 2005–2006, liikenneministerinä 2008–2010 ja oikeusministerinä 2010–2011.

Barfoed valittiin Konservatiivisen kansanpuolueen johtoon tammikuussa 2011 edeltäjänsä Lene Espersenin jouduttua eroamaan tehtävästä. Espersen, joka toimi ulkoministerinä, oli vuoden 2010 Arktisen neuvoston kokouksen alla mennyt perhelomalle ja jättänyt väliin tapaamisen Yhdysvaltain ulkoministerin Hillary Clintonin kanssa. Barfoedin johdolla konservatiivit kärsivät vaalitappion vuoden 2011 vaaleissa. Barfoed kertoi yllättäen eroavansa puolueen johdosta elokuussa 2014. Hän perusteli päätöstä sillä, että puolue tarvitsi sukupolvenvaihdoksen.

Barfoed on valmistunut oikeustieteen kandidaatiksi Kööpenhaminan yliopistosta vuonna 1981.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lars Barfoedin kotisivut
Valtion sisäoppilaitos

**Valtion sisäoppilaitos** eli **Niinisalon internaatti** oli Kankaanpäässä Niinisalon varuskunnan tiloissa vuosina 1945–1947 toiminut sisäoppilaitos jossa sen toimintavuosina noin 4 000 kotiutettua sotilasta saattoi jatkaa sodan vuoksi keskeytynyttä lukiotaan. Aivan kaikki eivät suorittaneet ylioppilastutkintoa.

Oppilaitos aloitti toimintansa helmikuussa 1945 ja ensimmäiselle vuosiluokalle ilmoittautui virallisen tilaston mukaan 1&nbsp;145 oppilasta. Opetusohjelmaa oli tiivistetty niin että lukion kolme luokkaa voitiin käydä 9 kuukaudessa, ja valittavissa oli joko humanistinen tai matemaattinen linja. Yksi vuosiluokka kesti noin kolme kuukautta. Ylioppilastutkinnossa suoritettiin kolme ainetta, äidinkieli, vieras kieli ja joko matematiikka tai reaali. Oppilaat olivat 23–25-vuotiaita, ja vanhin heistä oli 36-vuotias. Ensimmäiset ylioppilaskirjoitukset internaatissa järjestettiin kesäkuun lopulla 1945, ja niihin osallistuneista 210 kokelaasta hyväksyttiin 149.

Internaatissa oli 66 eri puolilta Suomea tullutta opettajaa muun muassa Kalle Väänänen, Anna-Liisa Heikinheimo, Anna Leinonen ja Eino Arohonka. Internaatin rehtorina oli aluksi Johannes Varsila ja sitten matematiikkaa opettanut Väinö Alava. Internaatin perustamiseen vaikutti erityisesti kouluneuvos L. Arvi P. Poijärvi. 

Internaatissa järjestettiin ylioppilaskirjoitukset kaikkiaan kuusi kertaa, viimeisen kerran helmikuussa 1947, jolloin internaatin toiminta päättyi. Kaikilla kerroilla ylioppilastutkinnon läpäisseiden osuus kaikista kirjoituksiin osallistuneista oli internaatissa suurempi kuin koko maan oppikouluissa keskimäärin.

Joukko sisäoppilaitoksessa aikanaan opiskelleita kokoontui Niinisalon varuskunnassa syyskuun lopulla 1980, jolloin ns. lamellikasarmin pohjoispäädyn seinään kiinnitettiin muistolaatta kertomaan tästä vaiheesta varuskunnan historiassa.

Kankaanpään kaupunginmuseon varuskuntaosastolla esiteltiin Niinisalon sisäoppilaitoksen toimintaa kevääseen 2021 saakka, jolloin näyttelyosuus purettiin. 

## Sisäoppilaitoksessa opiskelleita
* Olli Aulanko, rehtori ja kansanedustaja, Mannerheim-ristin ritari
* Lauri Koho, kenraaliluutnantti 
* Allan Liuhala, lehtimies
* Kauko Maijala, vuorineuvos
* Pentti Papunen, kustannustoimittaja ja tietokirjailija 
* Mikko Pohtola, Suomen Kuvalehden päätoimittaja 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Laila Halonen : *Miesten internaatti : Valtion sisäoppilaitos Niinisalossa v. 1945-1947 ja Internaatin miehet Matrikkeli*. 1990
Kattoerkkeri

**Kattoerkkeri** on rakennuksen katolla oleva erkkeri. Se muodostuu siten, että sen kohdalla katto viettää alaspäin loivemmin kuin ympärillä tai viettää muuhun kattoon nähden sivuille päin. Sen tarkoituksena voi olla paitsi tilan, myös valon määrän lisääminen.

## Lähteet
Ojasenlampi

**Ojasenlampi**  on Keski-Suomessa Muuramessa Muuratsalon eteläosassa sijaitseva lampi.

## Maantietoa
Lammen pinta-ala on 4,6 hehtaaria, se on 450 metriä pitkä ja 150 metriä leveä. Se sijaitsee Ojasenkallion, Lullinvuoren, Penttilänvuoren ja Hakolanvuoren välisessä kainalossa. Laakso aukeaa itään, minne laskee myös järven laskupuro. Järvellä ei ole kartan mukaan saaria ja se on autio. Lammen rantaviivan pituus on 1,0 kilometriä ja sen rannat ovat metsämaata, joka on paikoin soistunutta. Lämmen läheltä kulkee metsäautotie, joka päättyy Ojasenkallion länsipuolelle. Jyväskylän ja Muuramen välinen kuntaraja jakaa saaren aivan lammen pohjoispuolelta.

## Luontoarvoja
Lammen laskupuron varressa on metsälehmuksen muodostama jalopuumetsikkö, josta on muodostettu vuonna 2003 yksityisenä luonnonsuojelualueena rauhoitettu Ojasenlammen laskupuron lehmusmetsikön luonnonsuojelualue.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Kymijoen vesistössä (vesistöaluetunnus 14) Suur-Päijänteen alueen (14.2) Ristiselän alueella (14.23), jonka Ristiselän–Murtoselän alueeseen (14.231) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 116,7 metriä mpy. Järveen laskee Iso-Sikosen laskuoja ja siihen valuu myös Pieni-Sikosen laskupuron vedet, vaikka sen puroa ei ole piirretty Ojasenlampeen asti. Lampi laskee pitkin puroa, jonka suu on Ojasen talon luona Muuratsalon itärannassa Päijänteen Ristiselän Hauhonselkään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Pienempi kuin kolme

**Pienempi kuin kolme** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* *[[Pienempi kuin kolme (Loost Koosin albumi)|Pienempi kuin kolme]]*, Loost Koos -rap-yhtyeen albumi vuodelta 2012
* *[[Pienempi kuin kolme (Sallan ja Miron matka maailman ympäri -yhtyeen albumi)|<3]]*, Sallan ja Miron matka maailman ympäri -pop-yhtyeen albumi vuodelta 2015.
Antto Laiho

**Antto Laiho** (29. toukokuuta 1870 Kankaanpää – 17. joulukuuta 1942 Forssa) oli suomalainen agronomi, jota pidetään yhtenä suomalaisen maatalousopetuksen uranuurtajista.

## Elämä
Maanviljelijäperheeseen syntynyt Laiho kirjoitti ylioppilaaksi Porin lyseosta, jonka jälkeen hän opiskeli maanmittausinsinööriksi Helsingin Polyteknillisessä opistossa ja valmistui myös agronomiksi Mustialan maanviljelyskoulusta vuonna 1896. Vuosina 1904–1907 Laiho toimi Kaarinassa Tuorlan maamieskoulun johtajana, josta hän siirtyi Mustialaan yhteiskunnallisten aineiden opettajaksi. Myöhemmin Laiho valittiin Mustialan maanviljelyskoulun johtajaksi vuonna 1929, jossa tehtävässä hän oli syksyyn 1937 saakka.

Laiho oli kiinnostunut erityisesti osuustoiminta-aatteesta sekä maatalouden historiasta. Mustialan maatalousmuseon hoitajana hän toimi vuodesta 1922 lähtien, jolloin sen perustaja Gösta Grotenfelt kuoli. Laihon aikana museon kokoelmat kasvoivat huomattavasti, lisäksi hänen ansiokseen voidaan lukea 1937 valmistunut uusi museorakennus. Laiho oli jo aikaisemmin 1910-luvulla tehnyt yhdessä Grotenfeltin kanssa useita maatalousesineiden keräysmatkoja eri puolille maata.

Antto Laiho asui Tammelassa vuodesta 1908 lähtien ja oli aktiivisesti mukana pitäjän kunnalliselämässä. Kunnallisneuvoksen arvonimen hän sai 1926. Laihon kirjallinen tuotanto käsittää muun muassa maanviljelijöille tarkoitettuja lakioppaita sekä historiikkeja. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1912 ilmestynyt *[[Wanhan kansan merkkipäivät]]*, josta on myöhemmin otettu lukuisia uusintapainoksia aina 2000-luvulle saakka.

## Teoksia
**Suomen maatalouden historia*, omakustanne, Tammela, 1910.
**Maamiehen lakikirja*, Kansa, Helsinki, 1912.
**[[Wanhan kansan merkkipäivät]]*, Karisto, Hämeenlinna, 1912.
**Juhannuksen vietto Kankaanpään Vihtiläjärvellä*, teoksessa *[[Satakunta-sarja|Satakunta – Kotiseutututkimuksia III]]*, Satakuntalainen Osakunta, Helsinki, 1914.
**Kunnallistaksoituksesta maalaiskunnissa: ohjeita taksoittajille ja verovelvollisille*, Karisto, Hämeenlinna, 1916.
**Kunnallismiehen lakikirja*, Karisto, Hämeenlinna, 1925.
**Mustialan opiston historia 1840-1908*, Mustialan maamiesopisto, Forssa, 1928.
**Tammelan osuuskauppa r.l. 1919-1929*, Tammelan Osuuskauppa, Forssa, 1929.
**Mustialan maamiesopisto 1908-33*, Mustialan maamiesopisto, Forssa, 1934.
**Tammelan osuuskauppa r.l. 1919-1934*, Tammelan Osuuskauppa, Forssa, 1934.

## Lähteet
Puistolan urheilukenttä

**Puistolan urheilukenttä** on urheilukenttä Kotkassa Katariinan kaupunginosassa. Kenttä on tunnettu ennen myös nimellä Katariinan kenttä.

## Historia
Puistolan kenttä rakennettiin vuonna 1913 talkootyönä soiseen ja kiviseen maastoon. Kentän avauskilpailuna pidetään 29. kesäkuuta 1914 järjestettyjä kilpailuja, joihin osallistui muun muassa Hannes Kolehmainen. Kentällä järjestettiin Kalevan kisat vuosina 1921 ja 1935. Hiekkakenttä muutettiin nurmipäällysteiseksi vuonna 1938. Yrjö Nikkanen heitti kentällä 16. lokakuuta 1938 keihästä 78,70 metriä. Tulos säilyi maailmanennätyksenä lähes 15 vuotta. Kenttää peruskorjattiin vuosina 1964–1966.

## Lähteet
Ensio Kytömaa

**Ensio Kullervo Kytömaa** (30. tammikuuta 1902 Mikkeli – 21. elokuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen juristi ja edistyspuolueen kansanedustaja. Hänet valittiin eduskuntaan vaalikaudeksi 1945–1948 Turun läänin pohjoisesta vaalipiiristä. 

Lainvalmistelukunnan jäsenenä hän oli yli 30 vuoden ajan vuosina 1936–1969. Vuodet 1947–1948 Kytömaa oli eduskunnan lakivaliokunnan puheenjohtaja. Sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä hän toimi entisen pääministerin Jukka Rangellin puolustusasianajajana. Kytömaa oli myös Haagan kauppalanjohtaja vuosina 1933–1937. Hänen muita luottamustehtäviään olivat muun muassa Helsingin yliopiston Satakuntalaisen Osakunnan inspehtoorin virka 1922–1924 sekä Itsenäisyyden Liiton puheenjohtajuus vuonna 1926.

Ensio Kytömaan isä oli toimittaja Kaarlo Kytömaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Aarno Malin

**Aarno Malin** (s. 1976/7) on suomalainen toimittaja ja tietokirjailija.

Malin on koulutukseltaan filosofian maisteri. Hän kiinnostui 1990-luvun puolessavälissä voimakkaasti huumausaineaiheista. Malin myi väärinkäyttöön levinnyttä Lyrica-lääkettä koskevan artikkelinsa *[[Suomen Kuvalehti|Suomen Kuvalehdelle]]*. Vuonna 2014 hän alkoi tutkia Tor-verkon huumekauppasivusto Silkkitietä. Hän kirjoitti myös tämän työnsä tiimoilta *Suomen Kuvalehteen*. Malin on erikoistunut pimeän verkon tutkimiseen ja julkaissut artikkelin myös Sipulimarketista, joka korvasi Silkkitien huumekauppana viranomaisten suljettua Silkkitien. 

Tor-verkon huumekauppaa tutkittuaan Malin päätti tutustua Tor-verkkoon myös muilta osin. Syksyllä 2016 hän löysi sivuston, joka keskittyi materiaaliin lasten kiduttamisesta ja raiskaamisesta eli hurtcoreen. Malin kirjoitti tästä materiaalista kesäkuussa 2018 *Suomen Kuvalehteen* laajan artikkelin "Sairaan ruma maailma". Hän joutui käsittelemään omia kokemuksiaan traumaterapiassa. Malinin ensimmäisenä kirjana ilmestyi vuonna 2022 Tor-verkon äärimmäisimpiä rikollisuuden muotoja käsittelevä *Pimeyden ytimeen*. Kesäkuussa 2023 ilmestyi häneltä kirja *Mies, jota ei uskottu*. Siinä hän käsitteli diagnoosin ja avun saamisen vaikeuttaan krooniseen kipuun ja muihin oireisiinsa, joiden taustalta oli lähes 20 vuoden viiveellä todettu muun muassa selkärankareuma.

Malin on kirjoittanut Tor-verkon rikollisuudesta eri lehtiin ja blogiin. Häntä on usein kuultu mediassa ja pidetty Tor-verkon rikollisuuden asiantuntijana. Hän on itse ollut yhteydessä verkkorikollisiin ja kertonut kokeneensa uhkailua sekä kiristystä työnsä takia. Malin toimi Keskusrikospoliisin asiantuntijana Vastaamon tietomurtoa koskeneessa tutkinnassa.

## Kirjat
* 
* 
* 

## Lähteet
Chrysalis

**Chrysalis** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* chrysalis, perhosen kotelo
* *[[Chrysalis (elokuva)|Chrysalis]]*, ranskalainen tieteiselokuva vuodelta 2007
* Chrysalis Records, brittiläinen levy-yhtiö.
Kalevi Virkkala

**Onni Kalevi Virkkala** (25. helmikuuta 1914 Humppila – 1. tammikuuta 2001 Helsinki) oli suomalainen geologi. Hän toimi Helsingin yliopiston geologian ja paleontologian dosenttina vuodet 1959–1980. Geologisessa tutkimuslaitoksessa Virkkala työskenteli vuosina 1945–1961 maalajigeologina, 1962–1969 valtiongeologina sekä 1969–1977 maaperäosaston johtajana ja professorina.

Virkkalan väitökirja *Glacial geology of the Suomussalmi area, East Finland* julkaistiin 1951. Hän on myös kirjoittanut muun muassa Huittisten, Jämsän, Rauman ja Ulvilan historiateoksia sekä lukuisia Satakunnan geologiaa käsitteleviä artikkeleita Satakuntalaisen Osakunnan julkaisemaan *[[Satakunta-sarja]]an*.

Virkkalalla oli monia luottamustoimia Suomen Geologisessa Seurassa ja hän toimi sen puheenjohtajana vuonna 1958.

## Teoksia
**Suur-Huittisten pitäjän historia vuoteen 1639*, yhdessä Aina Lähteenojan ja Sirkka Valjakan kanssa, Lauttakylän kirjakauppa, Vammala, 1949. 
**Glacial geology of the Suomussalmi area, East Finland*, Helsingin yliopisto, Helsinki, 1951.
**Suur-Jämsän historia 1*, Jämsän, Korpilahden, Petäjäveden, Muuramen, Säynätsalon, Jämsänkosken ja Koskenpään kunnat, Forssa, 1954.
**Rauman seudun historia 1*, yhdessä Pentti Papusen kanssa, Rauman seudun historiatoimikunta, Rauma, 1959.
**Suomen geologinen seura: 75-vuotisjuhlajulkaisu – Geologiska sällskapet i Finland: 75-års festskrift*, Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki, 1961.
**Tampereen seudun geologia*, yhdessä Arvo Matiston kanssa, Tampereen kaupungin tieteellinen rahasto, Tampere, 1964.
**Suur-Ulvilan historia 1*, yhdessä Aarne Kopiston ja Erkki Lehtisen kanssa, Porin maalaiskunta ja Ulvilan kunta, Pori, 1967. 
**Maaperäkartoituksen maasto-opas*, Geologian tutkimuskeskus, Espoo, 1972. 
**Geologian tutkimuskeskuksen 100-vuotishistoriikki 1886-1986*, Geologian tutkimuskeskus, Espoo, 1986.

## Lähteet
Aarre Tuompo

**Aarre Armas Aatos Tuompo** (11. toukokuuta 1908 Jaakkima – 30. elokuuta 1960 Mäntsälä) oli suomalainen psykologi, joka toimi Tampereella Yhteiskunnallisen korkeakoulun psykologian professorina 1957–1960 sekä psykologian dosenttina Turun yliopistossa vuodesta 1946 ja Helsingin yliopistossa vuodesta 1954 lähtien. Huittisissa sijaitsevan Länsi-Suomen opiston johtajana hän oli vuodet 1930–1955. 

Tuompo tutki muun muassa Rorschachin musteläiskätestin erilaisia käyttömahdollisuuksia ja teki aiheesta saksankielisen väitöskirjansa vuonna 1942.

## Teoksia
**Länsi-Suomen kansanopisto vv. 1892-1932*, yhdessä Väinö Ryöpyn kanssa, Länsi-Suomen kansanopisto, Vammala, 1932.
**Experimentelle und sozialpsychologische Untersuchungen bei der Landjugend*, Turun yliopisto, Turku, 1942.
**Rorschachin metodi ja suomalainen maalaisväestö sen tutkimuskohteena*, Turun yliopisto, Turku, 1948.
**Esimies ja alainen – Förmannen och hans underlydande*, Tilgmannin kirjapaino, Helsinki, 1951.
**Totuutta etsimässä : tutkielmia henkitieteiden alalta*, yhdessä Urpo Harvan kanssa, WSOY, Porvoo–Helsinki, 1951.
**Kokeellis- ja sosiaalipsykologisia tutkimuksia maalaisnuorisolla*, Turun yliopisto, Turku, 1952.
**Bemerkungen zur Rorschach-Methode*, Turun yliopisto, Turku, 1953.
**S-testi: ihmisen kuvan piirtäminen psykodiagnostisena menetelmänä 1*, yhdessä Väinö Heikkisen kanssa, Turun yliopisto, Turku, 1953.
**S-testi: ihmisen kuvan piirtäminen psykodiagnostisena menetelmänä 2*, yhdessä Väinö Heikkisen kanssa, Turun yliopisto, Turku, 1956.

## Lähteet
Pohjajoki

**Pohjajoki** () eli **Lampinjoki** on Karvianjoen vesistöön kuuluva joki Porin Ahlaisissa Satakunnassa. Se saa alkunsa Ahlaisten Lampinjärvestä. Lampinjärveen laskee osa Pomarkun Isojärven vesistä Salmusojan, Poosjärven ja Poosjoen kautta. Pohjajoen valuma-alue 57,3&nbsp;km2, ja joki laskee Keikveden lahteen Ahlaisissa. Joki virtaa yläjuoksullaan Ahlaisten Lampin kylän kautta ja sen alajuoksu kulkee Ahlaisten Ylikylän Pohjajoen kulmakunnan kautta.

Pohjajoki on yksi useita jokibifurkaatioita sisältävän Karvianjoen vesistön kolmesta lasku-uomasta. Kaksi muuta ovat Eteläjoki eli Ahlaistenjoki eli Noormarkunjoki Ahlaisissa ja Noormarkussa Porissa sekä Merikarvianjoki Merikarvialla ja Siikaisissa. Eteläjoki saa alkunsa Inhottujärvestä Noormarkussa ja Merikarvianjoki Isojärvestä Siikaisissa.

Onnenkosken kahvila sijaitsee valtatie 8:n varrella Pohjajoen yläjuoksulla.

## Lähteet
Benjamin Thorne

**Benjamin Gary Thorne** (s. 19. maaliskuuta 1993) on kanadalainen kilpakävelijä, joka kilpailee 20 kilometrin kävelyssä.

Thorne saavutti MM-pronssia 20 kilometriltä vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä Kanadan ennätyksellä 1.19.57. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa hän oli 20:s. Vuoden 2015 kesäuniversiadeista Gwangjusta Thorne saavutti hopeaa. 

Thorne opiskelee koneenrakennusta Brittiläisen Kolumbian yliopistossa Vancouverissa. Hän on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 57 kilogrammaa.

## Henkilökohtaiset ennätykset

## Lähteet
Dimedoni

**Dimedoni** (C8H12O2) on rengasrakenteinen diketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää reagenssina analyyttisessä kemiassa ja orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet

Dimedoni on huoneenlämpötilassa valkoista tai keltaista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja liukoisuus on suurempi lämpimään kuin viileään veteen. Lisäksi se liukenee moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, etikkahappoon, kloroformiin ja bentseeniin. Dimedonin vesiliuoksest hapettuvat hitaasti ilman hapen ja valon vaikutuksesta. Dimedoni on heikko happo ja sen pK<sub>a</sub>-arvo on 5,15.

Muiden 1,3-dikarbonyyliyhdisteiden tavoin dimedonilla esiintyy keto-enolitautomeriaa ja enolimuotoa stabilisoi resonanssi. Kloroformiliuoksessa noin 66 % dimedonimolekyyleistä esiintyy diketonina ja noin 33 % enolina. Kloroformi liuoksessa yhdiste esiintyy osittain dimeereinä, jotka ovat linkittyneet toisiinsa vetysidoksin. Kiinteänä yhdiste esiintyy enolina niin kutsutussa kirjekuorikonformaatiossa ja molekyylit ovat linkittyneet toisiinsa vetysidoksin ketjuksi.

## Valmistus ja käyttö
Dimedonia valmistetaan dietyylimalonaatin ja mesityylioksidin välisellä reaktiolla. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa tapahtuu Michael-additio dietyylimalonaatin enolaatin ja mesityylioksidin olefiinisen kaksoissidoksen välillä ja muodostuva välivaihe syklisoituu Claisen-kondensaatiolla muodostaen etyyli-5,5-dimetyyli-1,3-sykloheksaanidioni-4-karboksylaattia, joka hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa 5,5-dimetyyli-1,3-sykloheksaanidioni-4-karboksyylihapoksi. Tästä yhdisteestä eliminoituu hiilidioksidi happokäsittelyn seurauksena ja muodostuu dimedonia.

Dimedonia käytetään analyyttisessä kemiassa tunnistamaan aldehydejä ketoneista. Aldehydien kanssa dimedoni reagoi muodostaen liukenemattoman kiteisen yhdisteen, jota kutsutaan dimetoniksi. Ketonit eivät reagoi dimedonin kanssa samoin. Dimedonista ja ketonista muodostuva dimetoni voidaan muuttaa happokäsittelyn avulla heterosykliseksi dimetonianhydridiksi. Orgaanisissa synteeseissä dimedonia voidaan käyttää suojaamaan amiineja ja heterosyklisten yhdisteiden synteeseissä. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää syanidi-ionien spektrofotometriseen määritykseen. Dimedoni läpäisee solukalvon ja sen enolimuoto reagoi hapettuneiden proteiinien sulfeenihapporyhmien kanssa muodostaen konjugaatin. Näitä konjugaatteja voidaan käyttää proteiinien merkitsemiseen reversiibelisti, joko ennen tai jälkeen solujen hajottamisen. Dimedoniin voidaan myös liittää fluoresoiva ryhmä, jolloin dimedonin kanssa konjugaatin muodostaneet proteiinit voidaan tunnistaa fluoresenssin perusteella.

## Lähteet
Aulis Blinnikka

**Auvo Aulis Blinnikka** (2. syyskuuta 1927 Sortavala – 28. heinäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen päätoimittaja. Hän aloitti uransa Laatokka-lehden kirjeenvaihtajana vuonna 1950. Vuosina 1972–1992 hän toimi Lehdistön Sanomapalvelun päätoimittajana ja toimitusjohtajana.

Blinnikka eli lapsuutensa ja nuoruutensa Suistamon Jalovaarassa. Evakkotaival vei häntä eri puolille Suomea. Hän pääsi ylioppilaaksi Jyväskylästä ja jatkoi opintojaan Helsingissä, jossa valmistui yhteiskuntatieteiden maisteriksi. 

Blinnikan puoliso oli kirjastoalalla elämäntyönsä tehnyt Vuokko Blinnikka.

## Julkaisut
* Sanomalehdistömme kehitys. Hki, 1968.
* Valvontakomission aika. Porvoo; WS, 1969
* Lehdistön sanomapalvelu 40 vuotta: sanomalehtien yhteistyötä, Auli (!) Blinnikka. Helsinki: s.n., 1990
* Aulis Blinnikka, Leevi Blinnikka, Karjalasta Kanta-Suomeen. 2, Tietoja ja kuvia Blinnikan suvusta. Jokela: Blinnikan sukuseura, 1998 .
* Sortavalan lyseoseura 50 vuotta 1948-1998, toimittanut Aulis Blinnikka. Helsinki: Sortavalan lyseoseura, 1998 .
* Suistamolaisten joulukuu 1939, toimittanut Aulis Blinnikka. Järvenpää: Suistamon perinneseura, 1999 .
* Suistamolaisuus elää: Suistamon perinneseuran vuosikymmenet, toimittanut Aulis Blinnikka. Helsinki: Suistamon perinneseura, 2001 .
* Evakkoreppu: milloin minnekin Suistamolta, Aulis Blinnikka ; kuvat, piirrokset ja kartat: Aulis Blinnikka et al. Järvenpää: Suistamon perinneseura, 2003 .
* Sotavainajiamme rajan takaa: Suomen sodissa 1939-45 kentälle jääneiden etsinnät ja muiston vaaliminen, toimittanut Aulis Blinnikka. Helsinki, Sotavainajien muiston vaalimisyhdistys, 2004 .
* Aulis Blinnikka ja Asko Simanainen. Muistojen Suistamo kuvina: elämää ennen evakkoaikaa, Helsinki: Suistamon perinneseura, 2011 .

## Lähteet
Rusheen McDonald

**Rusheen McDonald** (s. 17. elokuuta 1992 Mandeville) on jamaikalainen pikajuoksija, joka kilpailee pääosin 400 metrin juoksussa. Hän on 175 senttimetriä pitkä. 

McDonald oli mukana vuoden 2012 kesäolympialaisissa, jossa hän jäi alkueriin. Vuoden 2013 MM-kilpailuista Moskovasta hän saavutti hopeaa pitkästä viestistä. Vuoden 2015 MM-kilpailuiden alkuerissä hän juoksi uuden Jamaikan ennätyksen 43,93, mutta karsiutui välierissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän karsiutui 400 metrin välierissä ja juoksi alkuerissä 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä, jonka loppukilpailussa Jamaika sai toisella kokoonpanolla hopeaa. Hän saavutti IAAF World Realays -kilpailuissa 2019 hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä. Dohan MM-kilpailuissa 2019 hän karsiutui 400 metrin alkuerissä. Hän saavutti Glasgow'n sisäratojen MM-kilpailuissa 2024 pronssia 400 metrillä sisäratojen ennätyksellään 45,65. Nanjingin MM-hallikilpailuissa 2025 hän sai 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin viestissä hopeaa ja karsiutui 400 metrin välierissä. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän sijoittui 400 metrillä neljänneksi.

McDonald on voittanut yhden Timanttiliigan osakilpailun 400 metrillä.

## Henkilökohtaiset ennätykset

## Lähteet ja huomautukset
Rafik Zekhnini

**Rafik Zekhnini** (s. 12. tammikuuta 1998 Skien) on marokkolaisia sukujuuria omaava norjalainen jalkapalloilija, joka edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Fiorentinaa. Oikeajalkainen Zekhnini on pelipaikaltaan laitahyökkääjä.

## Ura
### Seurajoukkueura
Zekhnini nousi Odds BK:n Tippeligaenissa pelaavaan edustusjoukkueeseen kaudeksi 2015 ja hän tekikin pääsarjadebyyttinsä saman vuoden heinäkuussa. Elokuussa 2015 Zekhnini pelasi erittäin hyvin Eurooppa-liigan karsintaottelussa Borussia Dortmundia vastaan ja näin monet suurseurat, mukaan lukien Manchester United, kiinnostuivat hänestä. Vuonna 2017 hän siirtyi italialaisseura Fiorentinaan.

### Maajoukkueura
Zekhnini debytoi Norjan alle 17-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2015.

## Lähteet
Tor-Magnus Enari

**Tor-Magnus Enari** (8. lokakuuta 1928 Turku – 6. lokakuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen kemisti ja Valtion teknillisen tutkimuslaitoksen (VTT) professori. Hän johti VTT:n biotekniikan laboratoriota, jossa sovellettiin geenitekniikkaa jo hyvin varhaisessa vaiheessa.

Enarin isä oli toimittaja Reino Enari (entinen Engman). Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Svenska Normallyceumista vuonna 1946, opiskeli biokemiaa, valmistui filosofian kandidaatiksi 1954 ja väitteli tohtoriksi 1958. Hän työskenteli Helsingin yliopiston biokemian laboratorion assistenttina 1954–1958, Oy Panimolaboratorion toimitusjohtajana 1958–1967, VTT:n bioteknillisen laboratorion johtajana 1967–1983 ja VTT:n prosessitekniikan tutkimusosaston tutkimusjohtajana professorin arvolla 1983–1994. Hän oli myös Helsingin yliopiston biokemian dosentti 1960–1991 ja Suomen akatemian tutkijaprofessori 1979–1983. Enari valittiin vuonna 1969 Suomen Tiedeseuran jäseneksi.Hän kuului myös  Teknillisten Tieteiden Akatemiaan.

## Lähteet
Reijo Ikäheimonen

**Reijo Juhani Ikäheimonen** (2. lokakuuta 1943 Savonlinna – 6. elokuuta 2015 Espoo) oli suomalainen ulkomainosalan toimija ja toimitusjohtaja.

Vuonna 2011 Ikäheimonen sai yhtenä 12 henkilöstä liikenneturvallisuusalan ansiomitalin pitkäjännitteisestä työstään liikenneturvallisuuden hyväksi.

## Julkaisut
* *Toistava ulkomainonta*, Weilin + Göös 1982. 
* *Perhonen lentää yli pimeän kentän : luovuuden monet kasvot* (1987) 
* *Marketposters : aikamme uusi idea* (1993) 
* *Luova äly : luovuuden monet kasvot : "pimeä kenttä ja perhonen"* (1997) 
* *TunneÄly - tervettä järkeä : tunne äly - älyä tunne* (1999) 
* *Strateginen äly : elämän hallinta* (2003) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Reijo Ikäheimosen muistokirjoitus HS Muistot -palvelussa
Maunu Knaapinen

**Maunu Kustaa Aadolf Knaapinen** (5. marraskuuta 1863 Perniö – 18. heinäkuuta 1954 Perniö) oli suomalainen kouluneuvos ja paikallishistorioiden kirjoittaja.

Knaapisen vanhemmat olivat tilanomistaja, lautamies Abraham Johansson ja Lovisa Gustava Herlin. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 Turun yksityislyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1890.

Knaapinen toimi Länsi-Suomen kansanopiston johtajana Huittisissa 1892–1904 ja hän oli sen jälkeen kansakouluntarkastajana Rauman ja Turun piireissä 1902–1929. Knaapinen sai kouluneuvoksen arvon vuonna 1944.

Knaapinen kirjoitti Kiskon, Perniön ja Piikkiön paikallishistoriasta sekä teki yhteisöhistoriikkejä. Hän oli myös perustamassa *Perniö Tunnetuksi*-yhdistystä ja toimi sen puheenjohtajana.

Knaapinen oli naimisissa 1895–1920 Laina Sofia Stenborgin (k. 1920) kanssa.

## Teoksia
* *Piispa Henrikin surmavirsi : viime vuosisadalla tehtyjä kirjaanpanoja* ; julkaissut sekä esipuheella ja muistutuksilla varustanut E. N. Setälä - *Länsisuomalaisia naima- ja häätapoja* ; koonnut sekä muutamien muiden suomalaisugrilaisten ja indogermaanisten kansojen häätapoihin verrannut Maunu A. Knaapinen. Länsi-Suomi - Västra Finland : tietoja Länsi-Suomesta 2. Länsisuomalainen osakunta, Helsinki 1890
* *Katsaus Länsi-Suomen kansanopiston syntyyn, alkuvaiheisiin ja kahteentoista ensimmäiseen toimintavuoteen* teoksessa *Länsi-Suomen 1. Huittisten kansanopiston kertomus lukuvuodelta 1904-05*. Pori 1905
* *Skandinavian kansansivistystyötä katsomassa*. Tekijä, Rauma 1913
* *Perniön pitäjä* ; esihistoriallisen osan kirjoittanut Helmer Salonen-Salmo ; historiallisen osan kirjoittanut M. A. Knaapinen. Yhdistys ”Perniö tunnetuksi”, Turku 1930
* *Kansansivistystyö Perniössä* ; lyhyin piirtein esitti M. A. Knaapinen. Perniön kunta, Turku 1922
* *Perniön maamiesseuran historiikki*. Perniön maamiesseura, Salo 1931
* *Länsi-Suomen kansanopiston perustoiminta ja toimihenkilöitä* teoksessa *Länsi-Suomen kansanopisto vv. 1892-1932* ; toim. Aarre Tuompo, Väinö Ryöppy. Länsi-Suomen kansanopisto, Vammala 1932
* *Piikkiön pitäjä : kotiseutukirja nykyisille ja entisille piikkiöläisille*. Turku 1935
* *Perniön museon opas*. Perniön museo, Turku 1936
* *Kiskon entisyyttä*. Kiskon kunta, Salo 1947

## Lähteet
Enno Littmann

**Enno Littmann** (1875–1956) oli saksalainen orientalisti. Hän oli professori Strasbourgissa, Göttingenissä, Bonnissa ja vuosina 1921–1951 Tübingenissä. Hän oli etiopialaisten kielten erikoistuntija. Hän julkaisi ensimmäisen täydellisen Tuhannen ja yhden yön käännöksen arabiasta saksaan, *Erzählungen aus den Tausendundein Nächten* (kuusi osaa 1921–1928, 2. p 1953–1954).

## Teoksia
*Zur Entzifferung der Safa-Inschriften (1901)
*Geschichte der äthiopischen Literatur (1907)
*Thamud und Safa (1940)
*Safaïtic Inscriptions (1948).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Enno Littmann; Lissan Magazine - Magazine for Ethiopian art, culture & lifestyle 
*Littmann, Enno; Deutsche Biographie
Paul Laband

**Paul Laband** (24. toukokuuta 1838 – 23. maaliskuuta 1918) oli saksalainen oikeustieteilijä, jonka tutkimusaloja olivat erityisesti yksityisoikeus, oikeushistoria ja myöhemmin julkisoikeus. Hän toimi professorina Königsbergissä vuodesta 1865 ja Strasbourgissa vuodesta 1872. Laband oli Carl Friedrich von Gerberin ohella saksalaisen valtio-oikeuden myöhäisperustuslaillisen koulukunnan perustajaisä, ja hänen pääteoksensa on *Das Staatsrecht des Deutschen Reichs*, jonka esipuhetta on pidetty edustavana esimerkkinä käsitelainopin ohjelmajulistuksesta julkisoikeudessa.  

Labandin mukaan positiivisen oikeuden tieteellisen oikeusdogmatiikan tehtävänä oli konstruoida oikeusinstituutioita, palauttaa yksittäiset oikeuslauseet yleisemmiksi käsitteiksi ja toisaalta johtaa niistä seuraavat johtopäätökset. Laband puolusti yksityisoikeuden käsitteiden käyttämistä valtio-oikeudessa. Hänen mukaansa kyseiset käsitteet eivät olleet olemukseltaan erityisesti yksityisoikeudellisia vaan yleisiä oikeuskäsitteitä. Koska yksityisoikeudellinen tutkimus oli saavuttanut muihin oikeudenaloihin nähden niin melkittävän etumatkan, opillinen ammentaminen tältä "kypsemmältä sisarelta" oli perusteltua. Tämän menetelmän arvostelijoita Laband syytti siitä, että he puolsivat usein luopumista valtio-oikeuden juridisesta tarkastelusta ja olivat taipuvaisia korvaamaan oikeuskäsitteet filosofisella tai poliittisella näkökulmalla. Laban myös esitti ensimmäisen selväpiirteisen oikeuslähdeopillisen subsumptiomallin, jossa oikeuslähteet olivat lakeina yleisiä normeja, joita tuomarit ainoina oikeuslähteinä syllogisesti soveltavat.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Broms

**Broms** (ruotsia, ) on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Anna Broms (1862–1890), suomalainen ylihoitaja ja sairaanhoitokoulutuksen uranuurtaja
* Arvid Broms (vuoteen 1933 *Arvi Autere*, 1910–1968), suomalainen taidemaalari
* Bengt Broms (1917–1989), suomalainen yli-intendentti, Finlandia-talon johtaja
* Bengt Broms (1929–2023), suomalainen professori ja oikeustieteilijä
* Carl Gustaf Broms (1756–1833), ruotsalainen valtiopäivämies
* Gustaf Emil Broms (1849–1903), ruotsalainen liikemies, yritysjohtaja ja mesenaatti
* Henri Broms (1927–2014), suomalainen runoilija, kirjastonjohtaja ja semiootikko
* Oskar Paarma (vuoteen 1935 *Broms*, 1905–1994), suomalainen pappi ja kirjailija.

## Katso myös
* Paarma
Vertaisohjaus

**Vertaisohjaus** eli *peer instruction* on näyttöön perustuva, interaktiivinen opetusmenetelmä, jonka on kehittänyt Harvardin yliopiston professori Eric Mazur 1990-luvun alussa. Alun perin menetelmää käytettiin parantamaan Harvardin yliopiston perustutkinto-opiskelijoiden fysiikan oppimista, mutta nykyisin vertausohjausta käytetään eri tieteenalojen ja instituutioiden opetuksessa ympäri maailmaa. Vertaisohjaus on opiskelijakeskeinen opetusmenetelmä, jossa sovelletaan käänteistä opetusmenetelmää, eli perinteisiä luentoja ei pidetä, vaan opiskelijat perehtyvät aiheeseen katsomalla videoita tai lukemalla kirjaa ennen luentoja. Luentoaika käytetään tiedon syventämiseen kysymysten avulla. Opiskelijat vastaavat kysymyksiin sähköisesti esimerkiksi älypuhelimillaan ja keskustelevat niistä toistensa ja opettajan kanssa. Hyvät kysymykset ovat avainasemassa: kysymysten on oltava kiinnostavia ja niiden täytyy pureutua opittavaan aiheeseen. 

Menetelmän perusajatus on, että opiskelija, joka tietää oikean vastauksen opettajan esittämään kysymykseen, osaa perustella vastauksensa vakuuttavammin kuin se opiskelija, jolla on väärän vastaus. Lisäksi opiskelija, joka on juuri äsken oppinut opittavan asian, pystyy useimmiten selittämään asian opiskelijatovereilleen paremmin kuin opettaja (joka ei kykene asettumaan opiskelijan tasolle). Peer instruction -työskentelyssä pyritään luomaan olosuhteet, jossa opiskelijat voivat ohjata toisiaan.

Tyypillinen vertaisohjausluennon rakenne voi olla esimerkiksi seuraava: Tyypillisesti alussa on aiheesta pieni alustus, jonka jälkeen äänestetään aiheeseen  liittyvästä kysymyksestä  itsenäisen  pohdinnan  jälkeen. Luento pohjautuu yleensä 4–6 kysymykseen (Concept Test), joihin opiskelijat vastaavat älypuhelimillaan (tai niin kutsutuilla klikkerillä eli palautelaitteilla, "äänestyskapuloilla").  Jos äänestyksestä havaitaan, että asia on hyvin hallinnassa, siirrytään seuraavaan aiheeseen. Muussa tapauksessa asian käsittelyä jatketaan oheisen kaavion mukaisesti. Seuraavassa vaiheessa voidaan kertoa äänestystulosten jakautuminen opiskelijoille, mutta oikeaa ratkaisua ei paljasteta vielä tässä vaiheessa. Äänestystulos auttaa opettajaa havaitsemaan opiskelijoiden harhakäsitykset opittavasta asiasta. Tämän jälkeen seuraa pienryhmäkeskustelu eli varsinainen vertaisohjaus. Keskustelun aikana opettaja kiertelee salissa, kuuntelee, kyselee ja osallistuu keskusteluihin. Keskustelun jälkeen äänestetään aiheesta uudelleen ja tässä vaiheessa tyypillisesti havaitaan opiskelijoiden vastausten siirtymä kohti oikeaa ratkaisua, joka saattaa olla jopa 30&nbsp;% eli jo muutaman minuutin vertaisohjaus voi selkiyttää aihetta suurelle osalle opiskelijoista. Lopuksi oikea ratkaisu paljastetaan ja aiheesta keskustellaan vielä tarvittaessa koko ryhmänä. Vertaisohjaus toimii parhaiten silloin, kun kysymys on sopivan vaikea. Liian helpolla kysymyksellä vertaisohjaus ei ole mielekästä eikä tarpeellista ja toisaalta liian vaikeaan kysymykseen ei löydy riittävästi opiskelijoita, jotka voisivat ohjata tovereitaan.

## Lähteet
Ashraf Amgad Elseify

**Ashrad Amgad Elseify** (, s. 20. helmikuuta 1995) on egyptiläinen Qataria edustava moukarinheittäjä. Elseify pitää hallussaan kuusikiloisen moukarin nuorten maailmanennätystä 85,57.

Elseify oli mukana vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa, jossa hän jäi karsintaan. Vuoden 2015 MM-kilpailuissa Pekingissä hän selviytyi finaaliin sijoittuen yhdeksänneksi. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän oli kuudes tuloksella 75,46. Hän karsiutui loppukilpailusta Lontoon MM-kilpailuissa 2017, oli yhdeksäs Dohan MM-kilpailuissa 2019 ja karsiutui loppukilpailusta vuonna 2021 järjestetyissä Tokion olympialaisissa.

Elseify voitti kultaa Aasian kisoissa 2018 tuloksella 76,88. Vuosien 2015 ja 2019 Aasian-mestaruuskilpailuista Elseify saavutti hopeaa ja vuoden 2013 Frankofonisista kisoista pronssia.

Elseifyllä on kaksi alle 20-vuotiaiden MM-kultaa vuosilta 2012 ja 2014. Vuoden 2012 MM-kilpailuissa hän heitti nykyisinkin voimassa olevan nuorten maailmanennätyksen. Hän voitti vuosina 2012 ja 2014 myös nuorten Aasian-mestaruuden. 

Elseify on syntynyt Egyptissä, ja hän voitti 15-vuotiaana maan nuorten mestaruuden. Hänet kutsuttiin sen jälkeen Qatariin harjoittelemaan, ja hän edusti maata ensimmäisen kerran vuonna 2012.

## Ennätykset

## Lähteet
Judith Leyster

**Judith Leyster** (1609–1660) oli alankomaalainen taidemaalari, joka maalasi laatukuvia, asetelmia ja henkilökuvia. Hän oli Frans Halsin oppilas, ja seurasi taidokkaasti tämän käsitys- ja maalaustapaa. Leyster oli naimisissa vuodesta 1636 taidemaalari J. M. Molinaerin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja 2015

Vuonna 2015 Baseballin Euroopan-mestaruuskilpailujen B-sarja pelattiin kahtena erillisenä turnauksena. Lohkojen voittajat Ruotsi ja Kroatia selvisivät pääsarjan turnaukseen 2016 ja vastaavasti lohkojen viimeiset Puola ja Slovenia putosivat C-sarjan turnaukseen kesäksi 2016. 

## Ryhmä Wien
Wien, Itävalta
### Alkusarja

### Loppuottelu
 -  5–8

## Ryhmä Karlovac
Karlovac, Kroatia
### Alkusarja

### Loppuottelu
 -  6–4

## Lähteet

* Ryhmä Wien 
* Ryhmä Karlovac
Martti Salmi

**Martti Jaakko Salmi** (24. syyskuuta 1908 Vähäkyrö – 9. joulukuuta 1997) oli suomalainen filosofian tohtori, professori ja valtiongeologi.

Salmen vanhemmat olivat herastuomari Jaakko Vilhelm Salmi ja Maria Serafina Härö. Hän pääsi ylioppilaaksi 1931 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1936, maisteriksi 1936 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1942. Hän teki tutkimusmatkoja useisiin Euroopan maihin sekä oli mukana Väinö Auerin johtamassa retkikunnassa jotka tutki Argentiinassa Patagonian soita ja kasvillisuutta vuosina 1937–1938.

Salmi toimi Helsingin yliopistossa tutkimusassistenttina 1939 ja 1940. Hän oli geologisella tutkimuslaitoksella ylimääräisenä geologina 1941–1948 ja toimi valtiongeologina vuodesta 1949 alkaen. Salmi oli myös Helsingin yliopiston maantieteen laitoksella assistenttina 1939 ja turvegeologian dosenttina 1951–1961 sekä geologian ja paleontologian dosenttina 1961–1972. Hän toimi sittemmin Turun yliopiston maaperägeologian professorina. Salmi oli Suomen geologisen seuran sihteerinä ja rahastonhoitajana 1942–1943, Suoseuran sihteerinä 1949–1950 sekä turveteollisuuden keskusvaliokunnan jäsenenä vuodesta 1942 ja varapuheenjohtajana vuodesta 1949. 

Salmi oli naimisissa vuodesta 1943 professori, toimitusjohtaja Eljas Sandelinin tyttären lääketieteen lisensiaatti Birgit Sandelinin kanssa.

## Teoksia
* *Ein von der Litorinatransgression überspültes Torflager in NE-Estland zwischen Narwa und Narwa-Joesuu*. Acta geographica 9, 4. Societas geographica Fenniae, Helsinki 1945 
* *Physical and chemical peat investigations on the Pinomäensuo bog, SW Finland*. Bulletin de la Commission géologique de Finlande, Tome 25, 145. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1949
* *Tanskan polttoturveteollisuudesta*. Geoteknillisiä julkaisuja 48. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1949
* *Suomen turvevarat ja niiden käyttö*. Geoteknillisiä julkaisuja 50. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1950
* *Turpeiden hivenaineista*. Geoteknillisiä julkaisuja 51. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1951
* *Additional information on the findings in the Mylodon cave at Ultima Esperanza*. Acta geographica 14, 19. Societas geographica Fenniae, Helsinki 1955
* *Pollen and spore types of Fuego-Patagonia* ; kirj. Väinö Auer, Martti Salmi, Kyllikki Salminen. Annales Academiae scientiarum Fennicae. Series A 3, Geologica-Geographica 43. Suomalainen tiedeakatemia, Helsinki 1955
* *Prospecting for bog-covered ore by means of peat investigations*. Bulletin de la Commission géologique de Finlande Tome 28, 169. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1955
* *Peat and bog plants as indicators of ore minerals in Vihanti ore field in Western Finland*. Bulletin de la Commission géologique de Finland Tome 28, 175. Geologinen tutkimuslaitos, Helsinki 1956

## Lähteet
Heikki Somersalo

**Heikki Antero Somersalo** (16. helmikuuta 1936 Helsinki – 27. heinäkuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hänen teoksiaan on muun muassa Kiasman ja Suomen valtion kokoelmissa. Hän toimi Taideteollisen Korkeakoulun opettajana 1973–2001.

Somersalon vanhemmat olivat agronomi Artturi Somersalo ja kuvaamataidonopettaja Margit o.s. Roos. Hänen puolisonsa oli taiteilija Helga Reinikainen. 

## Lähteet
Mäkitalo

**Mäkitalo** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Anni Mäkitalo (s. 1991), koripalloilija
* Ilkka Mäkitalo (s. 1964), muusikko, säveltäjä ja kapellimestari
* Janne Mäkitalo (s. 1967), eversti, sotatieteen tohtori ja maanpuolustuskorkeakoulun professori
* Jarmo Mäkitalo (s. 1960), jääkiekkoilija
* Kari Mäkitalo (s. 1959), jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
* Mika Mäkitalo (s. 1985), jalkapalloilija
* Miika Mäkitalo (s. 1977), virkamies, yritysjohtaja
* Raimo Mäkitalo (s. 1950), jääkiekkoilija
* Risto Mäkitalo (1929–2015), arkkitehti, professori
* Roope Mäkitalo (s. 1998), jääkiekkoilija, Kari Mäkitalon poika
* Tom Mäkitalo (s. 1995), ruotsalainen jääkiekkoilija
* Östen Mäkitalo (1938–2011), ruotsalainen sähkötekniikan insinööri
Risto Mäkitalo

**Risto Pekka Mäkitalo** (1. syyskuuta 1929 Tornio – 31. heinäkuuta 2015 Oulu) oli suomalainen arkkitehti. Hän oli Teknillisen korkeakoulun yhdyskuntasuunnittelun apulaisprofessori 1978–1996. Hänen suunnittelutöitään on Meltosjärven kirkko.

## Lähteet
Wojciech Nowicki

**Wojciech Nowicki** (s. 22. helmikuuta 1989 Białystok) on puolalainen moukarinheittäjä. Hän on olympiavoittaja, kolminkertainen Euroopan-mestari ja moninkertainen MM-mitalisti. 196 senttimetriä pitkä ja 112 kilogrammaa painava Nowicki edustaa KS Podlasie Białystokia.

Nowicki saavutti pronssia vuoden 2015 MM-kilpailuista Pekingistä tuloksella 78,55. Hän nousi pronssisijalle viimeisellä kierroksella ohitettuaan Krisztián Parsin. Tadžikistanin Dilšod Nazarov saavutti hopeaa samalla tuloksella Nowickin kanssa. Hän sai pronssia myös Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 tuloksella 77,53 ja Rio de Janeiron olympialaisissa viimeisen kierroksen heitollaan 77,73. Lontoon MM-kilpailuissa 2017 hän oli niin ikään kolmas kolmannen kierroksen heitollaan 78,03. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Berliinissä 2018 tuloksella 80,12. Dohan MM-kilpailuissa 2019 Nowicki oli kolmas tuloksella 77,69 m. Hän oli alun perin neljäs, mutta nousi jaetulle kolmannelle sijalle kun Puolan joukkue teki protestin kolmanneksi sijoittuneen Bence Halászin suorituksesta. Vuodelle 2021 siirretyissä Tokion olympialaisissa hän voitti kultaa ennätystuloksellaan 82,52. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hän saavutti hopeaa tuloksella 81,03 häviten maanmiehelleen Paweł Fajdekille 95 senttimetrillä. Münchenin EM-kilpailuissa 2022 Nowicki voitti EM-kultaa tuloksella 82,00 metriä. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän saavutti hopeaa tuloksella 81,02. Hän voitti Euroopan-mestaruuden Roomassa 2024 tuloksella 80,95. 

Puolan-mestaruuskilpailuissa Nowicki on saavuttanut kultaa vuosina 2017, 2018, 2020, 2022 ja 2023, hopeaa vuosina 2013, 2014, 2015, 2016, 2019 ja 2021, sekä pronssia vuosina 2011 ja 2012.

## Henkilökohtaiset ennätykset

## Lähteet
Hyvinkään Hangon radan rautatieasema

Hangon radan **Hyvinkään rautatieasema** (, ) oli yksityisen Hanko–Hyvinkää-radan pääteasema Hyvinkäällä lähellä Helsinki–Hämeenlinna-rataa. Asema avattiin 8. lokakuuta 1873. Asemalla oli Knut Nylanderin suunnittelema asemarakennus ja kuusipaikkainen veturitalli. Asema lakkautettiin 30.4.1875 radan jouduttua valtion omistukseen ja sen toiminnot yhdistettiin Valtionrautateiden Hyvinkään asemaan. Lakkautetun aseman tilat jäivät Valtionrautateiden muuhun käyttöön ja nykyään niissä toimii Suomen rautatiemuseo. 

Hyvinkään asemarakennus on yksi kolmesta Hyvinkää–Hanko-radan alkuperäisestä, nykypäiviin saakka säilyneestä asemarakennuksesta; muut ovat Mustion ja Tammisaaren asemat. Henkilöliikenne Hyvinkään ja Karjaan välisellä rataosalla lopetettiin vuonna 1983. 

Hyvinkään aseman läheisyydestä lähti myös yksityinen kapearaiteinen Hyvinkään–Karkkilan rautatie, joka lakkautettiin vuonna 1967. Hangon ja Karkkilan ratojen välissä oli suuri siirtokuormausalue, jossa tavarat siirrettiin Karkkilan junista VR:n juniin ja päinvastoin.

Rautatieaseman seinässä on Terho Sakin suunnittelema lehtimies T. W. Paavonkallion muistolaatta vuodelta 1974.

## Lähteet
Kalamaraton

**Kalamaraton** on Suomessa vuosittain järjestettävä kalastuskilpailu, jonka päämääränä on 2–3-henkisin joukkuein pyydystää mahdollisimman monta eri kalalajia vuorokauden aikana. Ensimmäinen Kalamaraton järjestettiin Helsingissä vuonna 2001. Helsingin lisäksi Kalamaratonia on järjestetty Kotkassa vuodesta 2008 alkaen, Joensuussa vuodesta 2012 alkaen ja Turussa vuodesta 2014 alkaen. Kilpailu järjestetään kerran vuodessa; Helsingin ja Kotkan kilpailut samanaikaisesti toukokuussa, Turun kilpailu viikko Helsingin kilpailun jälkeen ja Joensuun sisävesikilpailu kesäkuussa. Kilpailun järjestää Suomalaisen kalastusmatkailun edistämisseura ry, tuttavallisemmin SKES.

Käytetyin kalastusväline Kalamaratonissa on mato-onki. Lisäksi virveli ja pilkki kuuluvat monien joukkueiden vakiovälineistöön. Perhovälineilläkin ovat jotkut joukkueet kalastaneet. Käytettyjen välineiden tulee kilpailun yleissääntöjen mukaan olla nk. aktiivivälineitä, eli pyydykset eivät ole sallittuja, vaan kala on koukutettava suusta. Kilpailun aikana kalastetaan yleensä useissa eri paikoissa, koska useat kalalajit ovat kovin paikkasidonnaisia. Itse kalastuksen pitää tapahtua rannalta käsin, mutta kalapaikasta toiseen saa liikkua haluamallaan tavalla, vaikka veneellä niin halutessaan.

Saaliskalan koolla ei kilpailussa ole merkitystä, mutta kalojen alamittasäädöksiä on kuitenkin noudatettava. Esimerkiksi kolmen sentin pituinen liejutokko ja metrin pituinen hauki ovat kilpailussa samalla viivalla.

Kilpailun voittaa joukkue, joka vuorokauden aikana onnistuu pyytämään suurimman määrän eri kalalajeista saatavia lajipisteitä. Tasapistetilanteissa sijoitukset ratkaistaan sen mukaan, milloin joukkueen ensimmäiset kymmenen kalalajia (Joensuussa seitsemän) on käyty hyväksyttämässä tuomaristolla.

Tähän mennessä suurin Kalamaratonissa saavutettu lajipistemäärä on 32. Kyseiseen lajimäärään ylsi SKES-Taimentiimi Helsingin Kalamaratonissa vuonna 2014. Suomessa on tavattu 103 kalalajia, mutta useat näistä kaloista ovat hyvin harvinaisia tai eivät edes liiku siellä, missä Kalamaraton-kilpailuja järjestetään. 

**Sijoitukset Helsinki, suluissa saatujen lajien määrä**

**Sijoitukset Kotka, suluissa saatujen lajien määrä**

**Sijoitukset Joensuu, suluissa saatujen lajien määrä**

**Sijoitukset Turku, suluissa saatujen lajien määrä**

## Lähteet
Joe Broekhuizen

**Joseph "Joe" Broekhuizen** (s. 8. heinäkuuta 1991 Grand Rapids, Michigan) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa Vaasan Palloseuraa. Pelipaikaltaan Broekhuizen on hyökkääjä.

Broekhuizen edusti vuosina 2009-2012 yhdysvaltalaisen Calvinin yliopiston Knights-joukkuetta pelaten 66 ottelua, joissa syntyi 30 maalia. Vuodet 2013-2014 hän pelasi United Soccer Leaguen Dayton Dutch Lionsissa 36 ottelua tehden kaksi maalia.

Elokuussa 2015 Broekhuizen solmi loppukauden kattavan ja kaudesta 2016 option sisältävän sopimuksen Suomen Veikkausliigassa pelaavan Vaasan Palloseuran kanssa.

## Lähteet