open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jääpallon SM-sarja 1940

**Vuonna 1940 jääpallon Suomen mestaruudesta** ei pelattu. Talvisota keskeytti Suomessa kaiken urheilutoiminnan. Sen sijaan Ruotsin aloitteesta pelattiin 11.helmikuuta 1940 Tukholmassa hyväntekeväisyysmaaottelu Ruotsi–Suomi. Pelaajat kutsuttiin rintamalta ottelua varten. Sota yhdisti suomalaisia ja maajoukkueeseen valittiin myös TUL:n joukkueissa pelanneita. Ottelun tulot lahjoitettiin sotaan joutuneiden suomalaisten hyväksi. Yleisöä oli paikalla 6 500 henkeä. Ottelua seurasivat myös kuningas Kustaa V ja kruununprinssi Kustaa VI Aadolf. Ottelun Ruotsi voitti 2-1, mutta suomalaispelaajat kannettiin juhlittuina sankareina kentältä. Kaksi päivää myöhemmin Suomi pelasi Oslossa ottelun Norjaa vastaan. Suomi voitti ottelun 2-1. Ottelua seurasi 11 000 katsojaa, mikä on edelleen Norjan jääpallo-otteluiden yleisöennätys.

Kaudella 1940 jääpallon SM-sarjassa oli tarkoitus pelata kaksilohkoinen sarja seuraavin lohkojaoin:

Alempi sarjataso Itä-Länsi-sarja oli tarkoitus pelata seuraavin lohkojaoin, mukana oli 29 joukkuetta:

## Lähteet
Yrjö Vesa

**Yrjö Waldemar Vesa** (12. huhtikuuta 1898 Helsinki – 4. joulukuuta 1967) oli suomalainen diplomi-insinööri ja yritysjohtaja. Hän sai vuorineuvoksen arvon 1947. 

Yrjö Vesa pääsi ylioppilaaksi 1917 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun koneenrakennusosastolta 1921. Vesa osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten puolella, oli puolustuslaitoksen palveluksessa 1921–1922 ja teki sitten opintomatkan Saksaan ja Yhdysvaltoihin työskennellen eri tehdaslaitoksissa näissä maissa. Vesa oli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n konepajainsinöörinä 1927–1932 ja sen jälkeen hän oli Kone- ja Silta Oy:n palveluksessa separaattoriosaston insinöörinä, teknillisenä johtajana ja vuodesta 1935 apulaisjohtajana.

Vesa oli Wärtsilä-yhtymä Oy Kone ja Sillan toimitusjohtaja 1937–1942, Wärtsilä-yhtymän apulaispääjohtaja 1942–1947, Valmet Oy:n pääjohtaja 1947–1954 sekä Teollisuuden Auto- ja vastuuvakuutuksen toimitusjohtaja 1954–1964. Suomen Työnantajain Keskusliiton hallituksen puheenjohtajana Vesa oli 1943–1947.

## Teoksia
* *Moottoripyörä ja sen hoito*. Teknillinen käsikirjasto 3. WSOY 1924
* *Ajatuksia teollisuusdemokratiasta : esitelmä*. Helsinki 1945

## Lähteet
Johannes Veski

**Johannes Voldemar Veski** (27. kesäkuuta 1873 Kudina, Tartumaa – 28. maaliskuuta 1968) oli virolainen kielitieteilijä, Tarton yliopiston viron kielen lehtori 1919–1944, dosentti 1944–1946 ja professori 1947–1956. Hän oli Viron merkittävimpiä kielitieteilijöitä ja kehitti nykyaikaista viron kirjakieltä. Kun Tarton yliopisto alkoi vuonna 1919 toimintansa vironkielisenä, Veskin johdolla perustettiin valiokunnat kehittämään eri aloille uutta sanastoa. Hän toimitti työn tuloksena noin 25 erityissanakirjaa.

## Lähteet
Myskiyrtti

**Myskiyrtti** (*Tetradenia riparia*) on afrikkalainen tuoksuva pensas tai pieni puu.

## Ulkonäkö ja koko
Myskiyrtti kasvaa noin kolme metriä korkeaksi. Sen nuoret versot ovat mehikasveja muistuttavia, lehvästö on tahmea ja tuoksuu miellyttävän aromaattiselta. Lehdet ovat kirkkaanvihreitä, kapean sydämenmuotoisia ja 35-80&nbsp;mm pitkiä. Niiden molempia puolia peittää ohut tummanpunainen nukka. Kukinnot ovat versojen päissä olevia haaraisia, isokokoisia terttuja. Halkaisijaltaan noin kolme millimetristen kukkien väri vaihtelee valkoisesta violettiin, myös vaaleanpunaisia kukkia tavataan.

## Levinneisyys
Myskiyrtti kasvaa joenvarsilla ja kukkuloiden rinteillä. Sitä tavataan Etelä-Afrikan itäosissa KwaZulu-Natalin, Mpumalangan ja Limpopon provinsseissa, Namibiassa, Angolassa ja Botswanassa sekä trooppisen Afrikan itäosassa.

## Käyttö
Myskiyrtti kuuluu Ruandan suosituimpiin rohdoskasveihin, ja sitä on käytetty koko esiintymisalueellaan yskän, malarian, ripulin, vatsatautien denguekuumeen, päänsäryn, hammassäryn ja joidenkin muidenkin vaivojen hoitoon. Rohdoksena käytetään tuoreita tai kuivattuja lehtiä ja nuoria versoja. Yrttiä kerätään yleensä tarpeen mukaan, sillä se mustuu herkästi ja kuivuu huonosti. Laboratoriotutkimuksissa on osoitettu, että yrtissä on ainesosia jotka todella torjuvat malariaa aiheuttavaa Plasmodium falciparum-loiseliötä kohtalaisesti. Lehdistä tehdyn uutteen on todettu estävän bakteerien kasvua.

## Lähteet
Königsberg-luokka (risteilijä, 1905)

**Königsberg-luokka** oli Saksan keisarikunnan laivaston ensimmäisessä maailmansodassa palvellut kevyt risteilijäluokka, johon kuului neljä alusta. Sodan aikana aluksista tuhoutui kaksi.

## Alukset

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Mikaela (Röpelinen)

**Igumenia Mikaela**, siviilinimeltään **Unelma Röpelinen** (s. 1945 Vaasa) oli Lintulan luostarin igumenia, luostarin johtajista järjestyksessä 12. Igumeniaksi valittaessa 26 vuotta Lintulan luostarissa elänyt nunna Mikaela toimi viimeksi luostarin varajohtajana. Hän on työskennellyt aiemmin myös opettajana. Igumenia Mikaela seurasi tehtävässään kesällä 2012 kuollutta igumenia Marinaa. Vuonna 2023 hän pyysi vapautusta tehtävästään terveydellisistä syistä, ja hänen seuraajakseen nimitettiin nunna Ksenia.

## Lähteet
Jalkapallon Karjalan mestaruussarjan kausi 2011

**Jalkapallon [[Karjalan tasavalta|Karjalan tasavallan]] mestaruussarjassa 2011** pelasi 11 joukkuetta. Joukkueet jaettiin kahteen alkulohkoon, pohjoinen ja etelä, ja kummassakin pelattiin kaksinkertainen sarja. Lohkojen kaksi parasta selviytyi mitalikamppailuihin.

## Mestaruussarja
### Pohjoislohko

### Etelälohko

## Mitaliottelut
### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Lopulliset sijoitukset

## Lähteet

* Footclubs.ru Karjalan mestaruussarjan taulukot
Aero the Acro-Bat

**Aero the Acro-Bat** on Iguana Entertainmentin kehittämä ja Sunsoftin vuonna 1993 julkaisema tasohyppelypeli. Se on julkaistu Super Nintendo Entertainment Systemille, Sega Mega Drivelle, Game Boy Advancelle ja Virtual Consolelle.

## Pelaaminen

Pelin tasot ovat tyypillisiä 2D-tasohyppelykenttiä. Läpäistääkseen tason pelaajan täytyy suorittaa tiettyjä tehtäviä. Esimerkkitehtäviä ovat: vanteen läpi hyppiminen, ajaminen vuoristoradassa ja tason päällä hyppely, kunnes se katoaa. Pelissä on neljä maailmaa ja kaikissa on viisi kenttää. 

Aero voi hyökätä ampumalla tähtiä tai iskemällä ilmasta pääpuskulla.

## Juoni

Sonic the Hedgehogin innoittama Aero the Acro-Bat on punainen lepakko, joka elää ja työskentelee sirkuksessa. Hänen täytyy puolustaa sirkusta Edgar Ektorilta, joka on ilkeä ex-klovni, joka ennen työskenteli samassa sirkuksessa ja haluaa sulkea sen nyt lopullisesti. Aero joutuu myös työskentelemään hänen partnerinsa, Zero the Kamikaze Squirrelin kanssa.

## Vastaanotto

Hahmo Aero sai suosiota sen verran, että Sunsoft piti sitä maskottinaan. 

Electronic Gaming Monthly palkitsi Aero the Acro-Batin parhaaksi uudeksi hahmoksi vuonna 1993.
* Allgame - 3/5
* IGN - 7.9/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*''Aero the Acro-Bat'' SNES Play-through YouTubessa
Lanskata

**Lanskata** tai **Landskata** on Selkämereen työntyvä niemi Porin Ahlaisissa lähellä Merikarvian kunnan rajaa. Osa siitä kuuluu vuonna 2011 perustettuun Selkämeren kansallispuistoon.

Lanskatan koillispuolella on kapea Keikveden lahti, johon laskee noin kymmenen kilometrin pituinen Pohjajoki. Sen lounaispuolinen *Lanskatanlahti* erottaa Lanskatan niemen Saanteen eli Sandön niemestä. Niemen pohjoisinta kärkeä kutsutaan nimellä *Skataudden* tai *Skatannokka*.

Karulla ja louhikkoisella niemellä on lähinnä loma-asutusta sekä vuonna 1960 rakennettu Porin Metsänkävijöiden partiolippukunnan maja. 

1960-luvun alussa Lanskata ja Sandö olivat ehdolla Suomen ensimmäisen ydinvoimalan sijoituspaikaksi yhdessä Eurajoen Olkiluodon ja Pyhämaan Kettelin kanssa. Vuoden 1964 loppuun mennessä länsirannikko kuitenkin hylättiin voimalan paikkana ja ensimmäinen ydinvoimala päätettiin myöhemmin rakentaa Loviisaan. 

## Lähteet
BloodRayne (videopeli)

**BloodRayne** on Terminal Realityn kehittämä ja Majesco Entertainmentin julkaisema kolmannen persoonan toimintaseikkailupeli. Peli julkaistiin alun perin vuonna 2002, ja se on julkaistu usealle alustalle.

Peli sijoittuu vuosiin 1933–1938, aikaan juuri ennen toista maailmansotaa. Brimsone-ryhmän agenttina toimiva puolivampyyri Rayne lähetetään useisiin kohteisiin taistelemaan natsien armeijan yliluonnollisia olentoja vastaan. Pelin PlayStation 2 ja Nintendo GameCube -versiot ovat sensuroimattomia, mutta Xbox- ja Windows-versioissa kaikki natsisymbolit, kuten hakaristit, on poistettu.

Pelin jatko-osa on vuonna 2004 julkaistu *[[BloodRayne 2]]*.

## Aiheesta muualla
*
Jalkapalloseura Karjala

**Karjala** (, ) on jalkapalloseura Petroskoista, Karjalan tasavallasta. Joukkue pelaa Venäjän 2. divisioonassa. Vuonna 2011 se pelasi ottelunsa tilapäisesti Pietarissa Petrovsky Small Arenalla.

## Katso myös
* Karjala-Diskaveri (jalkapalloseura)
BloodRayne (elokuva)

**BloodRayne** on yhdysvaltalainen toimintaelokuva, joka perustuu vuoden 2002 videopeliin *[[BloodRayne (videopeli)|BloodRayne]]*. 
Elokuva julkaistiin Austin Film Festivalilla lokakuussa 2005, ja ensi-iltansa elokuva sai Yhdysvalloissa tammikuussa 2006. 

Elokuvan pääosissa esiintyvät Kristanna Loken ja Ben Kingsley. Elokuvan ohjasi Uwe Boll, joka on vastuussa myös useista muista videopeli elokuvaksi -projekteista kuten *[[House of the Dead]]ista* ja *[[Alone in the Dark (elokuva)|Alone in the Darkista]]*. Elokuva sai huonoja arvioita.

## Rooleissa

## Lähteet
BloodRayne 2: Deliverance

**BloodRayne 2: Deliverance** on yhdysvaltalainen toimintaelokuva, joka sai ensi-iltansa syyskuussa 2006. Elokuvan on edeltäjänsä *[[BloodRayne (elokuva)|BloodRaynen]]* tapaan ohjannut Uwe Boll. Elokuvan pääosassa on edellisen elokuvan Kristanna Lokenin sijaan Natassia Malthe. Elokuva julkaistiin suoraan videolle.

## Rooleissa
Aksel Valen-Sendstad

**Aksel Valen-Sendstad** (1932 Norja – 10. huhtikuuta 2011 Kristiansand, Norja) oli teologian professori ja alkuperäiseltä koulutukseltaan upseeri. Hän väitteli teologian tohtoriksi vuonna 1969 Oslon yliopistossa tutkimalla Martin Heideggerin eksistentiaalifilosofiaa Rudolf Bultmannin ilmoitusteologian fundamentaaliontologiana.

Hän on toiminut alkuun uskonnonopettajana ja Nottoddenin opettajainkoulutuslaitoksen lehtorina ja systemaattisen teologian professorina Stavangerin lähetyskorkeakoulussa vuodesta 1971 lähtien ja myöhemmin Seurakuntatiedekunnassa Århusissa, Tanskassa vuodesta 1987 eläkkeelle siirtymiseen asti vuonna 1997. Hän sai tieteellisistä ansioistaan Norjan kuninkaan kultamitalin. Aksel Valen-Sendstad toimi myös julistajana ja otti kantaa teologisiin ja kirkollisiin kysymyksiin. Hän oli klassisen kristinuskon edustaja, joka perusti näkemyksensä Raamattuun. Hän sai kokea myös vastustusta

## Sukulaisia
Hänen isänsä oli pastori, filosofian tohtori Olav Valen-Sendstad, jonka varaan hän on tietoisesti rakentanut paljon filosofisten ja teologisten katsomusten suhteen. Olav Valen-Sendstad oli omaksunut ensimmäisen maailmansodan jälkeen pasifistisen maailmankatsomuksen ja aseista kieltäytymisen. Se kuitenkin karisi Norjan joutuessa natsi-Saksan miehittämäksi ja sotaan 9.4.1940. Sen jälkeen Olav omaksui luterilaisen myönteisen käsityksen asepalveluksesta ja hyväksyi siten poikansa upseerin ammatin.

Valen-Sendstadilla on kolme poikaa, jotka kaikki ovat pappeja. Hänen setänsä Fartein Valen oli Norjan 1900-luvun huomattavin säveltäjä.

## Tuotanto
Valen-Sendstadin tuotantoon kuuluu kaksi tieteellistä uskonnonfilosofian esitystä, tieteenfilosofia, etiikan yleisesitys, kaksi dogmatiikan yleisesitystä sekä yleistajuisia kirjoja ylösnousemuksesta, Pyhästä Hengestä, uskon ja tiedon suhteesta, Israelista, julistamisesta sekä muutama muu hengellinen kirja.

Hänen kirjoittama dogmatiikan oppikirja on käännetty suomeksi vuonna 1985 nimellä *Kristillinen dogmatiikka*.

## Lähteet
* Raimo Mäkelä, Olav Valen-Sendstadin elämä, työ ja tuotanto: eksistentiaalisista kokemuksista rakentamiseen ja rajankäyntiin (artikkeli)

### Viitteet
Suomen tulvat 2012

**Suomen tulvat** lokakuun alussa 2012 saivat alkunsa usean päivän jatkuneista vesisateista. Joet tulvivat erityisesti Etelä-Pohjanmaalla ja Pohjois-Satakunnassa. Meteorologi Matti Huutosen mukaan vuorokauden aikana (5.–6. lokakuuta) satoi paikoin yhtä paljon vettä kuin normaalisti kuukaudessa. Myös tulva-alueen ulkopuolella, esimerkiksi Kokemäellä ja Porissa, mitattiin yli 30 millimetrin vuorokausisademääriä.

Ilmajoella jouduttiin sulkemaan kantatie 67 veden tulvittua tielle. Teitä suljettiin myös muualla Etelä-Pohjanmaalla. Myös Kankaanpäässä vesi nousi teille. Ilmajoella, Kauhajoella ja Lapväärtissä useita taloja joutui saarroksiin ja vettä meni kellareihin. Kauhajoella asukkaita jouduttiin siirtämään tilapäismajoituksiin.

MTV3 uutisoi 8. lokakuuta tulvatilanteen olevan jo hellittämään päin, mutta se lisäsi kestävän vielä ainakin viikon ennen kuin päästään ajankohdalle normaaleihin vedenkorkeuslukemiin. Sen sijaan Satakunnassa tulvatilanne jatkui pahana, sillä Yle uutisoi 15. lokakuuta, että sinne odotetaan vielä lisää sateita noin 20 millimetrin edestä.

Suomen ympäristökeskuksen johtavan hydrologin Bertel Vehviläisen mukaan Kyrönjoen tulva on suurin koskaan havaittu tulva Suomessa. Myös monet muut Etelä-Pohjanmaan joet nousivat ennätyskorkeuksiinsa.

## Kustannukset
Etelä-Pohjanmaan ELY-keskus arvioi tuhojen määräksi alueellaan noin kuusi miljoonaa euroa. Suurimmat vahingot sattuivat Kristiinankaupungissa ja Kauhajoella.

## Katso myös

* Suomen tulvat 2013

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle Elävä arkisto: Syystulva saartoi talot ja katkoi teitä Ilmajoella ja Kauhajoella
Königsberg-luokka

**Königsberg-luokka** voi viitata ainakin seuraaviin alusluokkiin:

*Königsberg-luokka (risteilijä, 1905), Saksan keisarikunnan laivaston kevyt risteilijäluokka
*Königsberg-luokka (risteilijä, 1915), Saksan keisarikunnan laivaston kevyt risteilijäluokka
*Königsberg-luokka (risteilijä, 1927), Reichsmarinen ja Kriegsmarinen kevyt risteilijäluokka
Tuovinen

**Tuovinen** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Arto Tuovinen (1933–1968), toimittaja, kääntäjä ja kirjailija
* Erkki Tuovinen (1927–2014), silmälääkäri ja professori
* Hannes Tuovinen (s. 1924), sotaveraani
* Harri Tuovinen (s. 1978), muusikko, pianonvirittäjä ja opettaja
* Jane Tuovinen (1937–2012), tietokirjailija
* Jouko Tuovinen (1941–2020), poliitikko, SDP:n kansanedustaja ja työläistarkastaja
* Jukka Tuovinen (1960–2024), saksofonisti, säveltäjä ja sovittaja
* Jukka Tuovinen (s. 1965), lentopallovalmentaja
* Jussi Tuovinen, yritysjohtaja ja sähkötekniikan dosentti
* Jyrki Tuovinen, muusikko, tuottaja, miksaaja ja äänittäjä
* Liisa Tuovinen (s. 1938), pappi ja perhetyön kouluttaja
* Matti Tuovinen (1922–2015), ulkoministeriön virkamies
* Matti Tuovinen (s. 1939), nuortenkirjailija
* Mika Tuovinen (s. 1972), pesäpalloilija
* Mirka Tuovinen (s. 1987), tietokirjailija, terveys- ja ruoka-alan vaikuttaja
* Olli Tuovinen (s. 1944), amerikansuomalainen biologian professori
* Paavo Tuovinen, *Paavo Tuominen* (1769–1827), kansanrunoilija
* Paula Tuovinen (s. 1961 tai 1964), tanssitaiteilija, Teatterikorkeakoulun ent. rehtori
* Pauli Tuovinen (1903–1965), lääkäri, professorin arvonimi
* Pirkko Tuovinen (1935–2002), nuortenkirjailija
* Tommy Tuovinen, oik. *Tuomas Tuovinen* (s. 1981), metallimusiikin laulaja
* Varpu Tuovinen (1936–2020), kuulantyöntäjä ja kiekonheittäjä.
HMS Hermione (F58)

**HMS Hermione** (viirinumero F58) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti.

## Valmistus

Alus tilattiin Alexander Stephen and Sonsilta Greenockista, missä köli laskettiin 6. joulukuuta 1965. Se laskettiin vesille 26. huhtikuuta 1967 ja valmistui 11. heinäkuuta 1969.

## Palvelus
Alus siirrettiin 1992 reserviin ja myytiin romutettavaksi 1997.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Helsingin Tarmo

**Helsingin Tarmo** on vuonna 1931 perustettu helsinkiläinen urheiluseura. Seura synntyi 1930-luvun alun TUL:n hajaannuksessa, kun Helsingin Jyryn toiminta kiellettiin. Jyryn entisiä urheiluaktiiveja perusti tämän seurauksena uuden TUL:n seuran, Helsingin Tarmon. Seuran alkuperäisen lajivalikoiman muodostivat jalkapallo, voimistelu, nyrkkeily, paini, pesäpallo ja yleisurheilu. Nykyisin lajeina ovat judo, nyrkkeily, paini, painonnosto, voimanosto ja yleisurheilu. Erityisen tunnettu Tarmo on judossa, painissa ja nyrkkeilyssä. Tunnettuja seuran riveissä urheilleita ja vaikuttaneita ovat Jorma Limmonen, Juha Salonen, Ilpo Seppälä ja Sasu Kaasinen.
1960-luvulla seura lentopalloili menestyksellä SM-sarjassa. Tunnettu Tarmon urheilujaostoista on myös judojaosto Chikara.

## Seura urheilupolitiikan pyörteissä
Helsingin Tarmo synty liittyi 1920-luvun lopun TUL:n tiukkoihin sisäisiin kiistoihin liittyen. Niissä olivat vastakkain sosiaalidemokraattien ja kommunistien kannattajat. Helsingin Jyryn siirtyessä kommunistien hallitsemaksi sosiaalidemokraattiset työläisurheilun kannattajat perustivat uuden seuran eli Helsingin Tarmon vuonna 1931.

Seuraavan kerran seura joutui urheilupoliittisten kiistojen kohteeksi 1950-luvulla. Sen seurauksena Tarmo siirtyi uuden keskusjärjestön Työväen Urheiluseurojen Keskusliiton (TUK) jäseneksi vuonna 1959. Sen puitteissa Tarmo liittyi SVUL:n alaisten lajiliittojen jäseneksi. Tämä ei olisi ollut mahdollista TUL:n puitteissa.

## Kolmen liiton lentopallomestari

1950-luvulla Tarmon miesten joukkue oli TUL:n parhaita lentopallojoukkueita saavuttaen liiton mestaruuskilpailuissa hopeaa 1953, pronssia 1955 ja viimein liiton mestaruuden 1956. Tultuaan urheilupoliittisista syistä erotetuksi Työväen Urheiluliitosta 8.11.1956 seuran jaostot liittyivät SVUL:n lajiliittoihin, muun muassa Koripallo- ja Lentopalloliittoon, jonka sisähallissa talvisarjana pelatun lentopallomestaruuden Tarmo voitti heti kaudella 1957 ja uudelleen 1959. Kun Suomen Lentopalloliitto perustettiin 1959 järjesti se seuraavasta kaudesta alkaen myös liiton mestaruuskilpailut. Tarmo voitti Lentopalloliiton mestaruuden kausilla 1960 ja 1961. Suomen mestaruutta ei Tarmo kuitenkaan onnistunut saavuttamaan, hopealla SM-sarjassa se oli 1957, 1958 ja 1959 sekä pronssilla 1960. Tarmo pelasi yhtäjaksoisesti SM-sarjassa kauteen 1967–1968 saakka, jolloin edessä oli putoaminen. Tämän jälkeen Tarmo ei ole SM-sarjatasolle palannut.

## Menestyneitä tarmolaisia
Helsingin Tarmo urheilijat ovat olleet hyvin edustettuina olympialaisissa. Vuoden 1960 olympialaisissa nyrkkeilijä Jorma Limmonen otti pronssia. 1980-luvun olympialaisissa oli useita tarmolaisia olympiaedustajia. Painonnostaja Viktor Sirkiä ja judoka Jaakko Saari olivat mukana vuoden 1980 olympialaisissa sekä judoka Juha Salonen, nyrkkeilijä Hannu Vuorinen ja painija Ilpo Seppälä vuoden 1984 olympialaisissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seuran kotisivut
Melartin

**Melartin** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Erik Gabriel Melartin (1780-1847), Turun arkkipiispa
* Erkki Melartin (1875-1937), suomalainen säveltäjä
* Jyrki Melartin (s. 1954), suomalainen basisti
Kalle Ahonen

**Kalle Anselmi Ahonen** (12. joulukuuta 1906 Evijärvi – 29. elokuuta 1992) oli suomalainen maanviljelijä ja kirjailija.

## Teoksia
* *Kanniston talossa* : yksinäytöksinen näytelmä. Pellervo-seura, Helsinki 1944
* *Runoja ja riimejä : koti ja kontu : onnentoivotuksia : in memoriam*. Kalle Ahosen ystävät, Evijärvi-Helsinki 1976
* *Muistatko* ; toim. Martti Ahonen. EKE-tuote, Kaustinen 1996

## Lähteet
* 

### Viitteet
Mäkilitukka

**Mäkilitukka** (*Cardamine hirsuta*) on yksivuotinen ristikukkaiskasvi, ylitalvinen ruoho.

## Ulkonäkö ja koko
Mäkilitukka kasvaa 10–30 senttimetriä korkeaksi. Sen erottaa muista litukkalajeista tiheän ruusukkeen ja usein monien varsien avulla. Varsi on yleensä kalju, tyveltä haarova ja miltei suora. Kasvi kasvattaa tiheän tyviruusukkeen, joka säilyy. Sen lehdet, 1–4 pariset, ruodit ovat jonkin verran karvaisia, lehdykät pyöreähköjä ja päätölehdykkä munuaismainen. Varsilehtiä on tavallisesti 1–4 ja ne ovat ruusukelehtiä pienempiä ja kapeampilehdykkäisiä. Pienet valkoiset kukat, joissa neljä verholehteä. Terälehdet ovat 2,5–3 mm pitkiä, n. 0,5 cm leveitä ja valkoisia. Heteitä on yleensä 4. Emiö on yhdislehtinen, 1-vartaloinen, 1-luottinen.

Hedelmä ja siemen: Monisiemeninen, pitkittäin aukeava, hoikka, litteä, 15–25 mm pitkä, yleensä peränsä suuntainen karvaton litu, ne ovat äkillisesti avautuvia, kärjessä pieni, usein epäselvä, enintään 0,5 mm pitkä ota. Jotka ovat kukkia alemmaksi ulottuvia. Lituperä ¼-⅓ lidun pituudesta, pystyhkö. Siemenet vaaleanruskeita, soikeahkoja tai soikeankulmikkaita, 0,9–1,3 mm pitkiä, 6–0,9 mm leveitä, litteähköjä.

## Levinneisyys
Mäkilitukkaa tavataan Länsi- ja Etelä-Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa. Se on levinnyt paikoin myös Pohjois-Amerikkaan. Liikenteen myötä laji on levinnyt myös Etelä-Amerikkaan ja Meksikoon. Suomessa se on yleinen Ahvenanmaalla ja Lounais-Suomessa, harvinaistuu nopeasti kohti itää ja pohjoista.

## Elinympäristö
Mäkilitukan kasvupaikkoja ovat kuivat rinteet, katajakedot, laidunmetsiköt, joutomaat, louhikot ja kalliot, joskus sitä on rikkaruohona puutarhoissa tai nurmikoilla, ja usein kasvihuoneissa.

## Kuvagalleria

Tiedosto:Cardamine hirsuta whole plant 001.JPG
Tiedosto:Cardamine hirsuta in ground 002.JPG
Tiedosto:Cardamine hirsuta2pl.jpg
File:Mäkilitukka.png
Tiedosto:Cress Cardamine hirsuta.jpg
Tiedosto:Kleine veldkers Cardamine hirsuta plant.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta 1.jpg
Tiedosto:Kleine veldkers Cardamine hirsuta paarse plant.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta Habitus 2011-3-20 SierraMadrona.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta 3.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta5pl.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta sl1.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta sl2.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta NRM.jpg
Tiedosto:Kleine veldkers bloem Cardamine hirsuta flower.jpg
Tiedosto:Kleine veldkers 04-04-2006 17.32.44.JPG
Tiedosto:Cardamine hirsuta sl3.jpg
Tiedosto:Cardamine.impatiens.pods.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta route-ailly-sur-meuse 55 09042007 1.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta6pl.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta7pl.jpg
Tiedosto:Kleine veldkers hauw (Cardamine hirsuta seedpods).jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta silique, kleine veldkers hauw.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta sl4.jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta seeds, kleine veldkers zaden (1).jpg
Tiedosto:Cardamine hirsuta sl5.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Mäkilitukka (''Cardamine pratensis'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Cardamine hirsuta'' - mäkilitukka
*ITIS: (''Cardamine hirsuta'')
*Flora of North America: (''Cardamine hirsuta'') 
*Funet.fi ''Cardamine'' L.
Isovahakukka

**Isovahakukka** (*Cerinthe major*) on lemmikkikasveihin kuuluva ruohovartinen kasvi. Se on kotoisin Välimeren alueelta. Puutarhoissa viljellään ’Purpurascens’-lajiketta.

Isovahakukka kasvaa 30-50 cm korkeaksi. Sillä on soikeat, nahkeat sinivihreät lehdet joissa on valkoisia pilkkuja. Näyttävät kukat roikkuvat alaspäin. Niiden teriön väri vaihtelee vaaleankeltaisesta kirkkaankeltaiseen ja sitä reunustaa suklaanruskea kanta.

Puutarhoissa suosittu ’Purpurascens’-lajike on sinikukkainen. Sen kukkaa ympäröivät lehdet muuttuvat sinivioleteiksi.

## Lähteet
Sébastien Chardonnet

**Sébastien Chardonnet** (s. 17. lokakuuta 1988) on ranskalainen ralliautoilija. Hän aloitti uransa kartingissa 11-vuotiaana. Hän kilpaili myös Formula Renault-sarjoissa ennen kuin hän vaihtoi ralliin vuonna 2009. Chardonnet ajoi ensimmäisen kilpailunsa rallin MM-sarjassa vuonna 2012 Monacon rallissa Renault Cliolla. Portugalin rallista eteenpäin hän kilpaili Citroenilla. Chardonnet saavutti ensimmäiset WRC-pisteensä Ranskan rallissa sijoittumalla kymmenenneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Chardonnet at eWRC-results.com
* World Rally Archive
Rock Champions

**Rock Champions** on Black Sabbath-yhtyeen kokoelma, joka keskittyy yhtyeen I.R.S. Recordsin ja laulaja Tony Martinin aikakausiin. Kappaleet on otettu kolmelta albumilta (*[[Headless Cross]]* (1989), *[[Tyr (albumi)|Tyr]]* (1990) ja *[[Forbidden (albumi)|Forbidden]]* (1995)). Albumi ei kuulu yhtyeen viralliseen diskografiaan. 

Albumin julkaisi EMI, jolla oli oikeudet yhtyeen I.R.S. Recordsin (1989-1995) materiaaleihin. Tosin albumeilta *[[Dehumanizer]]* (1992), *[[Cross Purposes]]* (1994) ja *[[Cross Purposes Live]]* (1995) ei ole otettu yhtään kappaletta tähän kokoelmaan. Lisäksi kannessa on kuva vuosien 1993-1994 kokoonpanosta Martin, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja rumpali Bobby Rondinelli, vaikka Butler ja Rondinelli eivät albumilla esiinny. 

## Kappaleet

#Heaven In Black  
#Anno Mundi  
#The Illusion Of Power  
#Shaking Off The Chains  
#Kill In The Spirit World  
#Guilty As Hell  
#The Law Maker  
#Get A Grip  
#Jerusalem  
#The Gates Of Hell  
#Call Of The Wild  
#The Battle Of TYR  
#I Wont Cry For You  
#Black Moon  

## Muusikot

*Tony Iommi - kitara
*Cozy Powell - rummut
*Tony Martin - laulu
*Geoff Nicholls - kosketinsoittimet
*Neil Murray - basso (kaikki paitsi 5, 10, 11 ja 14)
*Laurence Cottle - basso (kpl. 5, 10, 11 ja 14)

## Julkaisuhistoria

*lokakuu 2001: EMI, 90402, CD digipack, EU
HMS Jupiter (F60)

**HMS Jupiter** (viirinumero F60) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Leander-luokan fregatti.

## Valmistus

Alus tilattiin Yarrow Shipbuildersilta Scotstounista, missä köli laskettiin 3. lokakuuta 1966. Se laskettiin vesille 4. syyskuuta 1967 ja valmistui 9. elokuuta 1969.

## Palvelus
Alus siirrettiin 1991 reserviin ja myytiin romutettavaksi 1997.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Erik A. Alftan

**Erik Alfons Alftan** (2. tammikuuta 1908 Viipuri – 22. maaliskuuta 1995 Tampere) oli suomenruotsalainen tekstiiliteollisuuden palveluksessa työskennellyt insinööri ja kirjailija. Hänen poikansa oli kirjailija Robert Alftan.

Alftan tuli ylioppilaaksi Nya svenska samskolanista, valmistui diplomi-insinööriksi 1931 ja jatkoi opintojaan stipendin turvin Saksassa ja Englannissa. Hän toimi Porin Puuvillan kutomonjohtajana, vuosina 1945–1950 Sörforsan pellavatehtaan teknillisenä johtajana Ruotsissa ja 1950–1961 Finlaysonin tehtaiden teknillisenä johtajana Tampereella. Myöhemmin hän oli yli vuosikymmenen ajan YK:n tehtävissä tekstiiliteollisuuden asiantuntijana useissa Aasian ja Afrikan kehitysmaissa, kuten Sri Lankassa, Iranissa, Egyptissä ja Tansaniassa.

## Teoksia
* *Mördande konkurrens: Kriminalroman.* Schildt, Helsingfors 1945
* *Murhaava kilpailu: Salapoliisiromaani.* Mantere, Helsinki 1948.
* *Testamentet: Detektivberättelse för ungdom*. Schildt, Helsingfors 1947
* *Expert i tredje världen*.  ETA, Ekenäs 1977

## Lähteet
* *Suomen kirjailijat.*
* ''Svenskt författarlexikon 2: 1941–1950'', s. 19. (Projekt Runeberg.)
* Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta. 
* Alftan, Maija: Kuolleita: Diplomi-insinööri Erik Alftan. (Maksullinen artikkeli.) *Helsingin Sanomat* 31.3.1995.
RFA Appleleaf

**RFA Appleleaf** on ollut kolmen Britannian kuninkaallisen laivaston Royal Fleet Auxiliaryn aluksen nimenä.

*RFA Appleleaf (1916), Leaf-luokan tankkeri 1916 - 1947
*RFA Appleleaf (A83), Leaf-luokan tankkeri, -1970 ex-*George Lyras*
*RFA Appleleaf (A79), Leaf-luokan tankkeri, ex-*Hudson Cavalier*, Australian laivastolle 1989 nimellä *HMAS Westralia*
Maria Jaatinen

**Maria Jaatinen** (o.s. **Piipponen**; 17. tammikuuta 1907 Tuupovaara – 4. heinäkuuta 1995) oli suomalainen mielisairaanhoitaja ja runoilija.

Jaatinen kävi kansakoulun. Mielisairaanhoitajakurssin hän suoritti vuonna 1927. Mielisairaanhoitajana hän toimi Tyrväällä, Seinäjoella, Halikossa, ja Sipoossa (Nikkilä) vuosina 1927–1958.

Jaatisen vanhemmat olivat maanviljelijä Kustaa Piipponen ja Olga (o.s. Huohvanainen). Puoliso oli taidemaalari, kuvittaja ja pilapiirtäjä Eeli David Jaatinen (1905–1970) vuodesta 1958.

## Teoksia
* *Seuloen*. Akateeminen kustannuliike, Helsinki 1974
* *Päivä ei ehdi*. Karisto 1974
* *Sinistä vihreää*. Karisto 1976
* *Huominen on tyhjä*. Karisto 1977
* *Mitä kaikesta jää* : runoja. Karisto 1979
* *Hiljaisesti palaen*. Karisto 1980
* *Valittuja runoja* : runoja kokoelmista *Seuloen*, *Päivä ei ehdi*, *Sinistä vihreää*, *Huominen on tyhjää*, *Mitä kaikesta jää*, *Hiljaisesti palaen* sekä uusia runoja. Karisto 1982
* *Kyynel ja kiitos*. Karisto 1985
* *Maininkeja*. Karisto 1986
* *Istu iltani tulille I*  äänitteellä tekijä esittää Karjala-aiheista tuotantoaan. AV-apu, Helsinki 1987

## Lähteet
* 
* Kirjasampo.fi : Maria Jaatinen

### Viitteet
The Devil Cried

**The Devil Cried** on Black Sabbathin kappale ja single-julkaisu *[[The Dio Years]]*-kokoelmalta vuodelta 2007. Se on yksi kolmesta uudesta kappaleesta, jotka tehtiin kokoelmaa varten. Kokoelman julkaisun myötä vuosien 1980-1982 ja 1990-1992 kokoonpano (laulaja Ronnie James Dio, kitaristi Tony Iommi, basisti Geezer Butler ja rumpali Vinny Appice) teki comebackin, tosin nimen Heaven and Hell alla. 

Kappale on yhtyeelle tyypillisesti raskastempoinen. Laulaja Dion mukaan lyriikka kertoo mahdollisuudesta "nousta helvetistä taivaaseen, jos saa Saatanan itkemään". Kappaleen ovat säveltäneet Butler, Dio ja Iommi. Se julkaistiin digitaalisessa muodossa. 

## Kokoonpano
* Ronnie James Dio – laulu
* Tony Iommi – kitara
* Geezer Butler – basso
* Vinny Appice – rummut

## Lähteet
Henrique Capriles

**Henrique Capriles Radonski** (s. 11. heinäkuuta 1972) on venezuelalainen poliitikko ja asianajaja. Hänet valittiin Mirandan osavaltion kuvernööriksi marraskuussa 2008. Capriles oli opposition ehdokkaana vuoden 2012 presidentinvaalissa. Capriles keräsi vaaliviranomaisten mukaan hieman alle 45 prosentin äänisaaliin. Istuva presidentti Hugo Chávez sai runsaat 54 prosenttia äänistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
John Gurdon

**John Bertrand Gurdon** (2. lokakuuta 1933 – 2025) oli brittiläinen kehitysbiologi ja solubiologian professori. Gurdon toimi nimeään kantavassa instituutissa Cambridgen yliopistossa. Gurdon sai vuoden 2012 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon yhdessä Shinya Yamanakan kanssa. He ovat tutkineet solujen kehittymistä ja erityisesti sitä, kuinka erilaistuneet solut voidaan ohjelmoida uudelleen kantasoluiksi.

## Opiskelu ja uran alku
Gurdon opiskeli Eton Collegen sisäoppilaitoksessa antiikintutkimusta, jota hän suunnitteli jatkavansa Oxfordin yliopiston Christ Churchissa. Hän ei kuitenkaan päässyt sisään ja hakikin sen sijaan lukemaan eläintiedettä.

Gurdon suoritti 1956 alemman korkeakoulututkinnon eläintieteestä, ja samana vuonna hän aloitti jatko-opinnot embryologi Michail Fischbergin laboratoriossa. Hän teki tumansiirtotutkimuksia afrikankynsisammakolla ja sai aikaan kloonattuja nuijapäitä. Gurdon esitteli löydöksensä 1958. Hän väitti, että munasolussa jo erilaistuneesta tumasta normaalin alkion. Löytö otettiin vastaan skeptisesti, sillä Robert Briggs ja Thomas King olivat aiemmin havainneet, ettei sammakkolajin *[[Rana pipiens]]* syntynyt normaaleja alkioita siirtämällä tumia osittain erilaistuneista soluista.

Gurdon väitteli Oxfordin yliopistossa vuonna 1960 ja teki post doc -opintoja Caltechissa Kaliforniassa. Hän tutki vuoden post doc -opintojensa aikana bakteriofagien geenejä. Hän palasi Oxfordiin eläintieteen lehtoriksi vuonna 1962 ja jatkoi siellä solujen erilaistumisessa tapahtuvia tumamuutoksia.

## Professoriksi ja tunnustukset uralta
Gurdon siirtyi vuonna 1972 Cambridgen yliopistoon solubiologian professoriksi ja työskenteli yliopiston molekyylibiologian laboratoriossa. Hän aloitti 1979 laboratorion solubiologian osaston johtajana.  Gurdon jatkoi tutkimuksiaan tuman uudelleenerilaistumiseen liittyvien molekyylien parissa. Hän alkoi samaan aikaan saada myös tunnustusta aiemmista tutkimuksistaan, kun muut tieteilijät alkoivat havaita samoja ilmiöitä. Gurdon siirtyi 1989 syöpätutkimusinstituuttiin, joka nimettiin 2004 hänen mukaansa Cancer Research UK Gurdon Instituteksi. Hän johti instituuttia vuoteen 2001 ja keskittyi sen jälkeen täysipäiväisesti vain tutkimustyöhön.

Gurdon sai 2012 Nobelin lääketieteen palkinnon työstään solujen erilaistumisen parissa. Ennen hänen tutkimuksiaan tieteilijät uskoivat, että erilaistumista ei pysty enää purkamaan. Gurdonin tutkimustulokset ovat olleet modernin kantasolubiologian ja regeneratiivisen lääketieteen pohjalla. Hän jakoi Nobelin Shinya Yamanakan kanssa. Gurdon sai urallaan lisäksi monia muita palkintoja, Royal Societyn Royal Medalin 1985, Copley-mitalin 2003 ja Albert Lasker -palkinon lääketieteellisestä perustutkimustyöstä 2009.
Gurdon kuului vuodesta 1971 Royal Societyyn, vuodesta 1980 ulkomaalaisena jäsenenä Yhdysvaltain kansalliseen tiedeakatemiaan ja vuodesta 1991 Academia Europæaan.

## Lähteet
Pustantulikukka

**Pustantulikukka** (*Verbascum speciosum*) on kaksivuotinen tulikukkalaji, jota esiintyy Kaakkois-Euroopasta Lounais-Aasiaan. Se kasvaa puolesta metristä kahteen metriin korkeaksi. Varsi on tiheästi lyhytkarvainen ja melko karheakarvainen. Aluslehdillä ja alimmilla varsilehdillä lapa on ehytlaitainen, suippokärkinen, muodoltaan suikeasta kapean vastapuikeaan. Kukinto koostuu runsaista pitkistä haaroista, jotka ovat melko pystyjä tai ylöskaartuvia. Kukan lähes säteittäinen teriö on keltainen, kahdesta kolmeen senttimetriä leveä ja alapinnalta tähtikarvainen. Heteiden palhot ja osittain myös ponnet ovat valkokarvaisia. Lajin voi sekoittaa käentulikukkaan (*Verbascum lychnitis*).

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Kurtto, Arto, Lampinen, Raino, Piirainen, Mikko, Suominen, Juha, Ulvinen, Tauno, Uotila, Pertti & Väre, Henry. 2005. Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen. Lutukka 21:70.

## Aiheesta muualla
*Luontoportti: Pustantulikukka (''Verbascum speciosum'')
*Pohjolan kasvien pauloissa: ''Verbascum speciosum'' – pustantulikukka
*ITIS: ''Verbascum speciosum'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Verbascum speciosum''
Pihtihanhio

**Pihtihanhio** eli **kaksiliuskahanhikki** (*Sibbaldianthe bifurca*) on ruusukasvien heimoon ja hanhioiden eli kaksiliuskahanhikkien sukuun kuuluva kasvilaji, jota esiintyy luonnonvaraisena Itä-Euroopassa ja Aasiassa. Aiemmin laji on luokiteltu hanhikkien (*Potentilla*) sukuun.

Pihtihanhion alalajiksi on kuvattu idänpihtihanhio (*Sibbaldianthe bifurca* subsp. *orientalis*, syn. *S. orientalis*), jota voidaan pitää myös eri lajina.

## Ulkonäkö ja koko
Pihtihanhio on 20–40 senttimetrin korkuiseksi kasvava monivuotinen ruohokasvi, jonka tyviosa on puutunut. Sen lehdissä on kolmesta viiteen paria lehdyköitä ja päätölehdykkä. Lehdykät ovat suikeita, ehyitä tai kaksiliuskaisia, päätölehdykkä on kolmiliuskainen. Kukinto on monikukkainen, harsu huiskilo. Keltaiset terälehdet ovat hieman verholehtiä pitempiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Pihtihanhio – ''Sibbaldianthe bifurca''
SFML

**SFML** (*Simple and Fast Multimedia Library*, suom. *Yksinkertainen ja nopea multimediakirjasto*) on helppokäyttöinen ja monialustainen ohjelmointirajapinta multimediaohjelmointiin. SFML on kirjoitettu C++:lla, mutta sitä voi käyttää muidenkin ohjelmointikielten kanssa, kuten C, C#, D, Euphoria, Go, Haskell, Java(kehitys keskeytetty), OCaml, Pascal, Python, Ruby, Rust, ja Visual Basic. SFML voidaan sanoa oliopohjaiseksi vaihtoehdoksi SDL-kirjastolle.

SFML tarjoaa laitteistokiihdytetyn tuen 2D-grafiikalle käyttäen OpenGL:ää sekä useita moduuleita helpottamaan erityisesti pelien ja multimedian ohjelmointia. SFML-piirtokontekstit ovat aina OpenGL-konteksteja, joten niihin voidaan piirtää SFML:n omien funktioiden lisäksi myös suoraan myös OpenGL-komennoilla.

Kirjasto on saatavilla Linuxille, macOS:lle ja Windowsille 32- ja 64-bittisille versioille.

SFML on lisensoitu avoimen lähdekoodin zlib/png-lisenssillä.

## Moduulit

Tällä hetkellä saatavilla olevat moduulit ovat:

* **Järjestelmämoduuli** (System) Vastaa ohjelman ajan ja koodin rungon toiminnasta.
* **Ikkunamoduuli** (Window) Vastaa ikkunoista ja käyttäjän vuorovaikutuksesta.
* **Grafiikkamoduuli** (Graphics) Helpottaa yksinkertaisten muotojen ja kuvien esittämistä.
* **Audiomoduuli** (Audio) Tarjoaa käyttöliittymän äänien ja musiikkien hallintaan.
* **Verkkomoduuli** (Network) Käsittelee verkko-operaatiot

Kaikkia moduuleita voidaan käyttää itsenäisenä, paitsi grafiikkamoduulia joka tarvitsee ikkunamoduulin toimiakseen, sekä kaikki moduulit jotka tarvitsevat toimiakseen järjestelmämoduulia.

## Esimerkkiohjelma
Luodaan uusi ikkuna johon piirretään vihreä ympyrä.


```cpp
#include <SFML/Graphics.hpp>

int main()
{
    sf::RenderWindow window(sf::VideoMode(800, 800), "Ensimmäinen SFML-ohjelmani");
    sf::CircleShape shape(100.f);
    shape.setFillColor(sf::Color::Green);

    while (window.isOpen())
    {
        sf::Event event;
        while (window.pollEvent(event))
        {
            if (event.type == sf::Event::Closed)
                window.close();
        }

        window.clear();
        window.draw(shape);
        window.display();
    }

    return 0;
}
```


## Katso myös
* Simple DirectMedia Layer
* Allegro (ohjelmointi)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Viralliset websivut
Liepājan satama

**Liepājan satama** (, , LOCODE:   LV LPX) on Latvian länsirannikolla Liepājan kaupungissa sijaitseva maan kolmanneksi suurin satama.

## Erityistalousalueen ja vapaasataman asema
Satama on kaupunkiin perustetun 39,8 neliökilometrin laajuisen (lähes 2/3 kaupungin pinta-alasta) erityistalousalueen keskeinen toimija ja nauttii tavanomaista matalampaa veroastetta. Sataman osuus erityistalousalueesta on 11,8 km2. Osalla alueesta on vapaasataman tai vapaavaraston asema (vapaa-aluetta yhteensä 20 km2). Nämä alueet on erotettu muusta satama- ja logistiikka-alueesta ja katsotaan kansallisen tulliverotuksen ulkopuoliseksi alueeksi. Myös kaupungin kansainvälinen lentokenttä kuuluu erityistalousalueeseen.

## Liepājan sataman vuosittainen rahtimäärä

Liepājan sataman oman raportonnin mukaan vuoden 2012 tammi-elokuun kuukauden aikana sen kautta kulki 4,6 miljoonaa tonnia rahtia ja 20,9 tuhatta matkustajaa. Molemmat luvut merkitsevät roimaa kasvua edellisvuoteen ja ennakoivat satamalle määrällisesti parasta vuotta vuosikymmeneen.

## Satamasta liikennöivät laivat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Liepaja special economic zone  (ja osin 
*Liepajan ja sataman historiaa 
*Liepajan sataman suurimman operaattorin sivusto  (liepajaport.lv) , ,
Amsterdamin metro

**Amsterdamin metro** on Amsterdamissa toimiva GVB:n ylläpitämä metrojärjestelmä. Metro avattiin vuonna 1977. Metrojärjestelmään kuuluu 58 asemaa ja viisi linjaa. Viides linja avattiin heinäkuussa 2018 viidentoista vuoden rakennustöiden jälkeen.

## Linjat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kalervo Siikala

**Jorma Veli Kalervo Siikala** (23. marraskuuta 1932 Kemi – 10. lokakuuta 2009 Lohja) oli suomalainen keskustapoliitikko ja opetusministeriön kansainvälisten asioiden ylijohtaja.

Siikala pääsi ylioppilaaksi 1951 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1956. Hän aloitti uransa Suomen Unesco-toimikunnan pääsihteerinä 1957, tuli opetusministeriön kansainvälisten asiain osaston päälliköksi 1966 ja oli eläkkeelle jäädessään 1997 opetusministeriön kansainvälisten asioiden ylijohtaja. Siikala sai pääkonsulin arvonimen 1990.

Siikala oli taiteen keskustoimikunnan, valtion kirjallisuustoimikunnan ja Hanasaaren kulttuurikeskuksen johtokunnan puheenjohtajana. Hän oli myös Lontoon ja Pariisin Suomi-instituuttien, Suomi–Neuvostoliitto-Seuran sekä Paasikivi-seuran johtokunnan jäsen.

Siikala oli Keskustapuolueen puoluevaltuuskunnan jäsen ja puolueen Helsingin piirin puheenjohtaja. Hän oli 1960-luvun alussa pääministerin sihteerinä V. J. Sukselaisen hallituksessa. Rohkaistakseen silloista Maalaisliittoa uudistumaan Siikala osallistui 1960-luvun alussa Suomen Keskustapuolueen perustamiseen, minkä ajoi hänet erimielisyyksiin Maalaisliiton K-linjan kanssa.

Kalervo Siikalan veli on toimittaja Tapio Siikala.

## Teoksia
* *Tasavallan presidentin asema ja tehtävät*. Maaseudun nuorten liitto, Helsinki 1955
* *Kansallinen realismi: Suomen ongelmasta suurpolitiikan puristuksessa*. Gummerus 1960
* *Pelon ja toivon vuodet: Kansainvälisen politiikan kysymyksiä ja suuntamerkkejä*. Gummerus 1962
* *Maailmanpolitiikan kasvot*. Kirjoittaneet Pentti Huovinen ja Kalervo Siikala. Weilin + Göös, Helsinki 1963
* *Maailmanparantajan matkakirja: Näkökohtia ja kommentteja nykyisten aikojen menosta*. Kirjayhtymä, Helsinki 1966
* *Maalaisliiton perilliset*. Kirjayhtymä, Helsinki 1972
* *Suomen kansainväliset kulttuurisuhteet*. Kirjayhtymä, Helsinki 1976
* *Suomi Kekkosen jälkeen: Tulevaisuuden odotuksia, pelkoja ja toiveita*. Kirjoittaneet Kalervo Siikala ja Keijo Immonen. Kirjayhtymä, Helsinki 1978
* *Heijastuksia Suomesta: Tilaa, aikaa, esineitä*. Kirjayhtymä, Helsinki 1981
* *Kanssakäymisen muodot: Suomen kansainvälisten suhteiden muotoja ja rakenteita*. Valtion koulutuskeskuksen julkaisusarja A 4. Helsinki 1985
* *Lotta Svärd ja Alli Paasikivi*. Kirjoittaneet Iiris Arajoki-Siikala ja Kalervo Siikala. Gummerus 2002
* *Tulinummi Valkeaviita: Muistikirjojen lehtiä*. Gummerus 2002

## Suomennoksia
* Sundström, Erland (toim.): *Unesco yli kaikkien rajojen*. Tammi 1963

## Lähteet
* Yhteiskunnallisia vaikuttajia: Kalervo Siikala. Kemin lyseon lukio.
* 
*
Häntänokkonen

**Häntänokkonen** (*Urtica membranacea*) on Välimeren seudulta kotoisin oleva yksivuotinen nokkoslaji.

Baleaareilla ei kasva lainkaan tavallista isonokkosta, joten häntänokkonen on siellä yleisin nokkoslaji.

Nokkosen ravintoarvo on suuri, sitä voi valmistaa ruoaksi samaan tapaan kuin pinaattia. Se suojaa anemialta ja sisältää A-, C- ja E-vitamiinia. Siinä olevat tanniinit suojaavat ripulilta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* iNaturalist: ''Urtica membranacea''
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Urtica membranacea''
Lantto

**Lantto** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Ilkka Lantto (s. 1943), ekonomi, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos, Viljo Lanton poika
* Ivar Lantto (1862–1938), poliitikko
* Pirkko Lantto (1926–2008), taidemaalari
* Reijo Lantto (s. 1949), yritysjohtaja
* Vilho Lantto (1941–2024), sähkötekniikan professori
* Viljo Lantto (1906–1985), kauppias, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
Tecmo

**Tecmo Inc.** () on japanilainen videopeliyhtiö, joka on perustettu vuonna 1967. Yhtiö on perustettu nimellä **Tehkan** ja se on nimetty uudelleen vuonna 1986.

Vuonna 2009 se fuusioitui japanilaisen Koein kanssa muodostaen holdingyhtiön Tecmo Koei Holdings. 

## Pelit
Yritys tunnetaan parhaiten videopelisarjoista Star Force, Dead or Alive, Ninja Gaiden, Deception, Monster Rancher, Rygar, Tecmo Bowl ja Fatal Frame.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Profiili MobyGamesissä
Okakrotit

**Okakrotit** (Brachionichthyidae) on krottikaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan Etelä-Australian läheisyydestä.

## Lajit ja anatomia
Varhaisimmat okakrottien heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu eoseenikaudelle. Nykyään heimoon katsotaan kuuluvan lähteestä riippuen 2&ndash;5 sukua ja 4&ndash;14 lajia. Lajeja ovat muun muassa tasmanianokakrotti (*Brachionichthys hirsutus*) ja tuliokakrotti (*Brachionichthys*/*Sympterichthys* /*Thymichthys* *politus*). Ne ovat pienehköjä kaloja, jotka saavuttavat korkeintaan noin 15 cm:n pituuden. Okakrottien ensimmäinen selkäruoto on rihmamainen ja lyhyehkö ja toinen ja kolmas selkäevän ruoto ovat yhteydessä toisiinsa kalvon välityksellä ja muodostavat purjemaisen ensimmäisen selkäevän ja toinen selkäruoto on piikkimäinen. Taaempi selkäevä on pidempi. Rinta- ja vatsaevät sijaitsevat pienen varren päässä ja muistuttavat muodoltaan kättä. Kuoriutuessaan munista nuoret okakrotit muistuttavat ulkonäöltään aikuisia kaloja. Heimon kalojen iho voi olla suomuton, jolloin siinä usein on nystyröitä ja osittain suomupeitteinen.

## Levinneisyys ja elintavat
Okakrottilajeja tavataan eteläisen Australian läheisyydessä ja erityisesti Tasmaniasta. Ne elävät matalista vesistä aina 60&ndash;280 metrin syvyyteen. Heimon kalat käyttävät vatsa- ja rintaeviään pohjalla liikkumiseen ja näyttävät pikemminkin kävelevän kuin uivan. Okakrottilajien naaraat kutevat syys-lokakuussa ja munat ovat suurikokoisia, kapseloituja ja yhteydessä toisiinsa säikeiden välityksellä.

## Lähteet
Midianilaiset

**Midianilaiset** olivat muinainen seemiläinen kansa. He asuivat todennäköisesti Jordan-virran itäpuolella ja entisellä "Siinain niemimaalla", eli nykyisellä Arabian niemimaalla. (Gal. 4:25) Raamatun mukaan midianilaiset olivat usein sodassa Israelin heimoja vastaan.

## Maininnat Raamatussa

Midianilaisten kantaisänä pidetään Midiania, joka Ensimmäisen Mooseksen kirjan mukaan oli Abrahamin ja hänen vanhoilla päivillään ottamansa uuden vaimon, Keturahin poika.

Kansana tai heimona midianilaiset mainitaan Raamatussa ensimmäisen kerran 1. Mooseksen kirjan 37. luvussa. Sen mukaan Joosefin veljet myivät hänet midianilaisille kauppiaille heidän kulkiessaan ohi, ja nämä kuljettivat hänet Egyptiin.

Kun faarao määräsi Mooseksen teloitettavaksi, tämä pakeni Midianin maahan. Siellä hän tapasi midianilaisen papin, Jetron, jota hän palveli lammaspaimenena, kunnes myöhemmin palasi Egyptiin. Midianissa ollessaan hän otti vaimokseen Jetron tyttären.

Neljännen Mooseksen kirjan mukaan midianilaiset ahdistelivat israelilaisia heidän palatessaan Egyptistä Kanaanin maahan, minkä vuoksi Jahve käski israelilaisten tuhota heidät. Israelilaiset ryhtyivätkin sotaan heitä vastaan, jolloin Mooses käski surmata sotavangeiksi saadut midianilaiset miehet mutta jättää naimattomat naiset henkiin.

Tuomarien kirjan mukaan israelilaiset joutuivat vuoden 1100 eaa. aikoihin seitsemäksi vuodeksi midianilaisten valtaan. Joka kerta kun israelilaiset olivat kylväneet, midianilaiset ja amalekilaiset hyökkäsivät heitä vastaan ja ryöstivät sadon. Näin jatkui, kunnes israelilaiset olivat Gideonin johdolla voittaneet midianilaiset.

## Lähteet
*

### Viitteet
Christian von Steven

**Christian von Steven** (; 30. tammikuuta 1781 Hamina – 30. huhtikuuta 1863 Simferopol) oli suomalaissyntyinen kasvitieteilijä ja entomologi, joka teki elämäntyönsä Etelä-Venäjällä ja Krimillä. 

Steven syntyi tuolloin Venäjän Viipurin kuvernementtiin kuuluneessa Haminassa. Hänen vanhempansa olivat Haminan tullitirehtööri, kollegineuvos Christian Daniel Stewen ja tämän ensimmäinen vaimo Anna Wulffert. Steven aloitti opiskelun Turun Akatemiassa ja jatkoi Pietarissa ja Jenassa. Vuonna 1799 hän valmistui Pietarissa lääkäriksi. Hän osallistui luonnontieteellisiin tutkimusretkiin Etelä-Venäjällä ja Ukrainassa ja sai sen jälkeen tehtäväkseen perustaa Nikitan kasvitieteellisen puutarhan Krimille Jaltan läheisyyteen. Hän toimi tämän merkittävän puutarhan johtajana 1812–1827. Vuosina 1826–1841 hän toimi Venäjän silkintuotannon ylitarkastajana, vuosina 1841–1851 Etelä-Venäjän koko maatalouden ylitarkastajana ja jäi sitten eläkkeelle. Venäläisen aatelisarvon Steven sai vuonna 1817. Hänet kutsuttiin vuonna 1840 Suomen Tiedeseuran jäseneksi. Samana vuonna hänet vihittiin  Helsingin yliopiston kunniatohtoriksi.

Steven kirjoitti kasveista, hyönteisistä ja silkintuotannosta kaikkiaan 72 artikkelia ja kirjaa, joista merkittävin lienee 1856–1857 julkaistu 400-sivuinen Krimin luonnonvaraisten kasvien kasvio *Verzeichnis der auf der taurischen Halbinsel wildwachsenden Pflanzen*. Hän kuvasi myös kymmeniä uusia kasvilajeja sekä keräsi suuren herbaarion, jonka hän lahjoitti Helsingin yliopistolle vuonna 1860. Tämä 60&nbsp;000 – 120&nbsp;000 kasvinäytettä käsittävä kokoelma muodostaa Helsingin kasvimuseon kansainvälisen putkilokasvikokoelman perustan ja on yhä sen arvokkain osa.

Stevenin mukaan on nimetty lukuisia kasvilajeja sekä kaksi sukua, ristikukkaisiin kuuluva *[[Stevenia]]* ja kämmekkäsuku *[[Steveniella]]*.

Stevenin veli oli kenraaliluutnantti Alexander Stewen-Steinheil ja velipuoli Viipurin läänin kuvernööri Fredrik Stewen. Stevenin poika Aleksandr Steven oli Venäjän valtakunnanneuvoston jäsen ja vaikuttaja Krimillä.

## Teoksia
* *Monographia Pedicularis*, 1822
* *Verzeichnis der auf der taurischen Halbinsel wildwachsenden Pflanzen*, 1856–1857
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Alexander von Nordmann (1865)  Christian Steven, der Nestor der Botaniker. *Bulletin de la Société impériale des naturalistes de Moscou* B. XXXVIII, 1-2, S. 100-.
Kenraali kirjastossa

**Kenraali kirjastossa** () on vuonna 1993 ilmestynyt Italo Calvinon novellikokoelma. Valikoiman toimitti Calvinon argentiinalainen leski Esther Singer Calvino, ja se sisältää tekstejä vuosilta 1943–1984. Osa kertomuksista on julkaistu aikaisemmin aikakauslehdissä. Teos ilmestyi suomeksi Tammen Keltaisessa kirjastossa vuonna 2012 Helinä Kankaan suomentamana. Kertomukset on jaettu kahteen osaan, ”faabeleihin ja tarinoihin 1943–1958” sekä ”kertomuksiin ja dialogeihin 1968–1984”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Otto Lappalainen: Sormi fantasianäppäimellä . Parnasso 5/2012.
* Hannu Niklander: Kenraali kirjastossa . Savoin sanomat 8.10.2012.