open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Chocó

**Chocó** on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Quibdó, pinta-ala 46&nbsp;530&nbsp;km² ja asukasluku vuonna 2011 oli noin 480&nbsp;800.

Chocó sijaitsee maan luoteisosassa, ja sillä on rantaviivaa sekä Tyynenmeren että Karibianmeren puolella.

Chocóa pidetään usein yhtenä Kolumbian surkeimmista alueista, koska jo Espanjan siirtomaa-ajoilta lähtien Karibianmeren rannikkoa on kehitetty enemmän, sillä Atlantin valtameren läpi kulkee suora vesiyhteys Eurooppaan, joten luonnonvaroja saatiin kuljetettua nopeasti emämaahan. Alueelle on vaikeaa järjestää asutusta, koska suuri osa siitä on sademetsää ja jatkuvasti tulvivaa. Myös maanjäristyksistä kärsitään.

Terveydenhuollon, puhtaan veden ja tieyhteyksien puute vaikeuttaa myös alueella asumista, kuten myös väkivalta ja köyhyysraja, jonka alapuolella eli vuonna 2015 noin 66 prosenttia Chocón väestöstä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Heikki Säilä : Kahden suomalaisnuorukaisen retki Colombian erämaaseudun Chocon läpi, Helsingin Sanomat, 27.08.1939, nro 229, s. 29, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mallotus

**Mallotus** voi viitata johonkin näistä:
* *[[Villakuore|Mallotus]]*, kuorekaloihin kuuluva villakuoreen suku
* *[[Mallotus (kasvisuku)|Mallotus]]*, tyräkkikasveihin kuuluva kasvisuku
Kantatie 42

**Kantatie 42** oli Rauman ja Huittisten välinen tie ennen tieosuuden muuttamista valtatieksi 12.

## Historiaa

Alun perin kantatie 42 oli Rauman ja Huittisten välinen tie. Kantateiden numerointia jatkettiin 40-sarjan numeroalueelle vuonna 1970 Länsi-Suomessa, kun valtatien 9 uusi linjaus Turun ja Tampereen välillä valmistui. Tässä yhteydessä Auran ja Tampereen välinen vanha valtatie 9 sai kantatienumeron 41 ja Rauman ja Huittisten välinen tie numeron 42. Vuoden 1996 tienumerointiuudistuksessa Valtatie 12 numerointia jatkettiin Tampereelta Raumalle, ja kantatienumero 42 poistui käytöstä.
Córdoba (Kolumbia)

**Córdoba** on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Montería, pinta-ala 25&nbsp;020&nbsp;km² ja asukasluku vuonna 2011 oli noin 1,6 miljoonaa.

Córdoba on perustettu vuonna 1951. Se on saanut nimensä itsenäisyystaistelija José María Cordoban mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mega Man Battle Network 2

**Mega Man Battle Network 2** (Japanissa **Battle Network Rockman EXE 2** (バトルネットワーク ロックマンエグゼ2)) on Capcomin kehittämä ja Game Boy Advancelle julkaisema videopeli. Se on *Mega Man Battle Network*-sarjan toinen peli. Peli julkaistiin Japanissa 14. joulukuuta 2001 sekä Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa vuonna 2002. Pelin tarina jatkuu siitä mihin Mega Man Network Transmissionin tapahtumat jäivät.

## Lähteet
Guainía

**Guainía** on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Puerto Inírida, pinta-ala 72&nbsp;238&nbsp;km² ja asukasluku vuonna 2011 oli noin 38&nbsp;900.

Guainía sijaitsee maan itäosassa, Brasilian ja Venezuelan rajalla. Siellä on laajoja tasankoja, vuoria, kukkuloita ja jonkin verran sademetsää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
La Guajira

**La Guajira** on yksi Kolumbian 32 departementista. Sen pääkaupunki on Riohacha, pinta-ala 20&nbsp;848&nbsp;km² ja asukasluku vuonna 2011 oli noin 846&nbsp;600.

La Guajira sijaitsee maan koillisosassa. Se on kapea niemimaa, joka työntyy Karibianmereen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jalkapallon B-poikien SM-sarja

**Jalkapallon B-poikien SM-sarja** (myös **P17 SM** tai **U17 SM**) non Suomen Palloliiton alainen nuorten jalkapallosarja. Siihen ovat oikeutettuja osallistumaan alle 17-vuotiaat pelaajat.

## Mitalistit 1971–2025

## Mestaruudet seuroittain
*25 – HJK
*8 – KuPS
*4 – TPS
*3 – Reipas, KäPa, FC Honka
*2 – FC Kuusysi 
*1 – FC Jazz, FC Jokerit, Haka, OLS, OTP, TiPS, VJS

## Katso myös
*Jalkapallon A-poikien SM-sarja
*Kai Pahlman -turnaus

## Lähteet
*Suomen Palloliitto 
*Finland – List of youth champions

### Viitteet
Luodonkylä

**Luodonkylä** on kylä Eurajoella, entisen Luvian kunnan alueella, Satakunnassa. Vuoden 2005 lopussa kylässä oli yhteensä 
328 asukasta, joista 160 on naisia ja 168 miehiä.

## Lähteet
Sihl

**Sihl** on joki Keski-Sveitsissä. Sen pituus on 68,1&nbsp;km.

## Joen kulku
Sihl saa alkunsa Schwyzin kantonissa sijaisevalta Hoch-Ybrigin alueelta, Druesbergin pohjoispuolelta. Joki kulkee  Zürichin keskustassa päärautatieaseman laiturialueen alitse ja laskee Limmattiin aseman pohjoispuolella. Yläjuoksullaan Sihl virtaa Einsiedelniin rakennetun Sihlsee-nimisen patojärven kautta.

Sihl virtaa Schwyzin, Zugin ja Zürichin kantonien alueella. Merkittävimmät paikkakunnat joen varrella ovat Adliswil ja Zürich.

## Vesivoima
Sihlssä on neljä vesivoimalaa. Lisäksi osa joen vedestä ohjataan Sihlseestä suoraan Zürichjärveen, jonka rannalla Altendorfissa, lähes 500 metriä Sihlseetä alempana, on Etzelwerk AG:n omistama vesivoimalaitos. Voimalaitoksen vuosituotanto on keskimäärin noin 270 GWh.

## Virtaama
Sihl on Sihlseen avulla säännösteltävä joki. Sihl on suhteellisen pitkä, Sveitsin 13:nneksi pisin joki (68&nbsp;km). Toisaalta valuma-alue on vain 341&nbsp;km² eli valuma-alueen leveys on keskimäärin viisi kilometriä.

Sihlin virtaama vaihtelee vuosien 1938-2008 tietojen perusteella vuosittain melko vähän: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Sihlhölzlissä, Zürichissä - ennen joen yhdistymistä Limmattiin - on ollut 7 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1999 (10 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1989 (4 m³/s). Lyhyemmän jakson vaihtelu on merkittävää: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 2005 elokuussa (280 m³/s) sekä pienin vuoden 1950 tammikuussa (0,8 m³/s).

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Mega Man Battle Network 3

**Mega Man Battle Network 3** (Japanissa **Battle Network Rockman EXE 3** (バトルネットワーク ロックマンエグゼ3)) on Capcomin kehittämä ja Game Boy Advancelle julkaisema videopeli. Se on *Mega Man Battle Network*-sarjan kolmas osa ja se julkaistiin Japanissa vuonna 2002 sekä Pohjois-Amerikassa ja PAL-maissa vuonna 2003. Vaikka Pohjois-Amerikassa ja Euroopassa markkinoitiin samanaikaisesti kahta täydentävää versiota pelistä (**Blue** ja **White**), tätä ei tapahtunut Japanissa. Pelistä julkaistiin alkuperäinen versio Japanissa, mutta siitä julkaistiin muutamaa kuukautta myöhemmin **Black** (ブラック) versio, joka sisältää bugikorjauksia, uusia alueita, valinnaisia pomoja, sekä muita parannuksia.

## Lähteet
Vilho A. Pesola

**Vilho Aleksanteri Pesola** (20. marraskuuta 1892 Turku – 31. joulukuuta 1983) oli suomalainen kasvinjalostaja. Hän oli Maatalouden tutkimuskeskuksen kasvinjalostuslaitoksen johtaja ja professori 1930–1960. Hän kehitti useita jalosteita, muun muassa rukiin, vehnän ja herneen. Hänet tunnettiin myös toiminnastaan järjestötoiminnassa, erityisesti nuorisoseuraliikkeen johtotehtävissä.

Kun Maatalouden tutkimuskeskukseen oli perustettu 1926 varsinainen kasvinjalostusosasto ja siirretty Jokioisiin 1928, laitosta johti Pesola ja vastasi siellä vehnän jalostuksesta vuodesta 1929. Ansiokkainta hänen toimintansa oli 1940-luvun lopulla ja 1950-luvun alussa. Hänen jalosteistaan menestyksekkäimpiä ovat olleet Vakka-syysvehnä ja Apu-kevätvehnä. Pesolan jäätyä eläkkeelle 1960 vehnän jalostustyö hiipui.

Pesola oli Suomen Luonnonsuojeluliiton perustamiskutsun allekirjoittajia 1938.

Pesolan veli oli säveltäjä Väinö Pesola.

## Julkaisuja
* *Kenttäkoeopas: ohjeita vertailevia kasvinviljelyskokeita kentällä suoritettaessa*. WSOY, 1924.
* *Kevätvehnän keltaruosteenkestävyydestä*. Maatalouden tutkimuskeskus, 1927. - (Valtion maatalouskoetoiminnan julkaisuja, ISSN 0372-6282; n:o 8). (Väitöskirja, Helsingin yliopisto.)
* *Kotimaisen viljan laatua koskevia tutkimuksia*. 3, Ruis ja kaura. [Maatalouden tutkimuskeskus], 1931. - (Valtion maatalouskoetoiminnan julkaisuja, ISSN 0372-6282; n:o 39).
* *Vehnän jalostustyöstä ja sen tuloksista Maatalouskoelaitoksen kasvinjalostusosastolla*. [Maatalouden tutkimuskeskus], 1932. - (Valtion maatalouskoetoiminnan julkaisuja, ISSN 0372-6282; n:o 43).
* *Viljelyskasvit ja kotieläimet* & Rurik Pihkala. WSOY, 1932.
* *Suomen kasvinviljelysalueet*. Maatalouskoelaitos, 1941.
* *Kasvinviljelys*. Suomen Kirja, 1942. - (Joka talon opas; n:o 5).
* *Kaarlo Linkola: kirjeenvaihtokumppanin näkemänä*. WSOY, 1966

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuka kukin on 1954, (Runeberg.org)
* Vilho A. Pesola : Kuka häviää? Sodat ja ihmisrodut, Suomen Kuvalehti, 07.10.1939, nro 40, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Väinö Pesola

**Väinö Johannes Pesola** (28. toukokuuta 1886 Kaarina – 20. huhtikuuta 1966 Helsinki) oli suomalainen säveltäjä ja kuoronjohtaja. 

## Elämäkerta
Pesolan vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Matti Pesola ja Aleksandra (Sanni) Sofia Gestrin ja puoliso vuodesta 1920 voimistelunopettaja Alma Esteri Salminen. Teollisuusneuvos Matti Pesola oli heidän poikansa. Väinö Pesolan veli oli puolestaan kasvinjalostaja Vilho A. Pesola. Väinö Pesola valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1919 ja opiskeli kotimaan lisäksi Budapestissa, Wienissä ja Milanossa. Pesola opiskeli useita aineita Helsingin yliopistossa ja liittyi myös Ylioppilaskunnan Laulajiin, jossa laulajaveljet antoivat hänelle lempinimen Poloneesi. Musiikkiopintoja hän suoritti Erkki Melartinin ja Ilmari Krohnin johdolla ja myöhemmin hän oli myös Leo Funtekin sävellys- sekä kapellimestarioppilaana.

Pesola sai ensimmäiset kokemuksensa kuoronjohdosta turkulaisen Nuori Laulu -kuoron vetäjänä vuodesta 1909 alkaen. Kuoron muodostivat suurelta osin Varsinaissuomalaisen Osakunnan kuoron entiset laulajat. Pesolan tiedetään Turussa johtaneen myös epäsäännöllisesti konsertoinutta Turun koululaisorkesteria ainakin vuonna 1915, jolloin hän asui jo vakituisesti Helsingissä. Kymmenluvulla Pesola johti parin vuoden ajan Polyteknikkojen Kuoroa sekä ainakin yhtenä kesänä myös YL:n kesäkuoroa kotimaan kiertueella. Pesola jatkoi sävellysopintojaan 1920- ja 1930-luvulla Wienissä ja Budapestissä Hans von Koesslerin ja Carl von Prochaczkan johdolla. Hän toimi Helsingin työväen mieskuoron johtajana 1911–1938, Kilven kuoron johtajana 1926–1938 ja 1940–1950 sekä lyhyempiä aikoja muissa kuoroissa. Pesola oli myös monien laulujuhlien yleisjohtaja. Elämänsä loppuvuosina hänet kutsuttiin useiden kuorojen kunniajäseneksi tai -johtajaksi. Hän piti kymmenkunta sävellyskonserttia, johti pariasataa kuorokonserttia ja sai noin kaksikymmentä palkintoa sävellystyöstään.

Pesola toimi Valtion säveltaidetoimikunnan sihteerinä yli kahdenkymmenen vuoden ajan ja sivistysjärjestöjen kansankonsevatorion johtokunnassa tätäkin pidempään. Yleisradion ohjelma-ja hallintoneuvostossa Pesola työskenteli vuodesta 1936. Erityisesti häntä arvostettiin sillanrakentajana työväen ja porvarien kulttuuriklikkien välillä, ja hänelle myönnettiin viides Suomen Työväen Musiikki­liiton kultainen ansiomerkki. Pesola oli *[[Demari|Suomen Sosialidemokraatti]]* -lehden musiikkiarvostelija vuodesta 1918. Hänelle myönnettiin professorin arvonimi 1956.

## Sävellyksiä ja sovituksia
Pesolan sävellyksiin kuuluu muun muassa sinfonioita, orkesterisarjoja, ooppera *Ulkosaarelaisia*, jousikvartetto, kantaatteja sekä kuorolauluja: 
* Kaksi sinfoniaa
* Sinfoninen runo *Metsäkaikuja*
* Kuusi orkesterisarjaa
* Jousikvartetto
* Ooppera *Ulkosaarelaisia*
* Neljä kantaattia
* Noin 30 yksinlaulua ja naiskuorolaulua
* Noin 80 mieskuoro-, 70 sekakuorolaulua ja 30 koululaulua
* Kansanlaulusovituksia kuorolle ja yksinlaululle.

## Lähteet
* *Suomen Sosialidemokraatti* (arkisto).
* Koski, Mikko-Oskari: *Soi, laulumme! Kilven Kuoro 1913–2013.* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Urpo Pesonen

**Urpo Rafael Pesonen** (8. toukokuuta 1915 Helsinki – 22. tammikuuta 1994 Lahti) oli suomalainen viulutaiteilija, kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän opiskeli Saksassa, Itävallassa ja Yhdysvalloissa. Hän piti ensikonserttinsa viulistina vuonna 1940 ja johti jatkosodan aikana Uhtuan suunnan rintamaorkesteria. Sodan jälkeen Pesonen toimi Oulun kaupunginorkesterin johtajana 1944–1959, Oulun musiikkiopiston johtajana 1952–1959 sekä Lahden kaupungin musiikinjohtajana ja Lahden kaupunginorkesterin kapellimestarina 1959–1978. Hän vieraili kapellimestarina myös Ruotsissa ja Neuvostoliitossa.

Hänen isänsä oli herännäisyyden johtohenkilöihin kuulunut säveltäjä, kansanedustaja Matti Pesonen.

## Lähteet
Öiset leikit

**Öiset leikit** (*Nattlek*) on Mai Zetterlingin ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1966. Elokuva kuvaa miehen yritystä päästä eroon muistikuvista neuroottisesta äidistään. Elokuvassa lomittuvat kaksi tarinaa, jotka kertovat miehestä aikuisena ja 12-vuotiaana. 

## Rooleissa
* Ingrid Thulin – Irene, äiti
* Keve Hjelm – Jan aikuisena
* Jörgen Lindström – Jan 12-vuotiaana
* Lena Brundin – Mariana
* Naima Wifstrand – Astrid
* Monica Zetterlund	– Lotten
* Lauritz Falk – Bruno
* Rune Lindström – Albin
* Christian Bratt – Erland
* Lissi Alandh – Melissa
* Axel Fritz – Alex
* Willy Koblanck – tohtori
* Britt Marie Råberg – hoitajatar
* Georg Årlin – Dickson

## Vastaanotto
*Öiset leikit* oli Ruotsin virallinen edustaja Venetsian biennaalissa 1966. Elokuva herätti suurta huomiota insestiteemansa sekä julisteessa olleen yhdyntää esittävän Leonardo da Vincin piirustuksen takia. Elokuvan julkinen esitys peruutettiin ja vain yksi näytös arvostelijoille tuomareille ja toimittajille sallittiin. *Öisten leikkien* esittäminen sallittiin Italiassa ja Ranskassa vasta sensuurin toimenpiteiden jälkeen.

## Lähteet
Wilhelm Fritz von Roettig

**Wilhelm Fritz von Roettig** (25. heinäkuuta 1888 – 10. syyskuuta 1939) oli saksalainen kenraali. Hänen sotilasarvonsa oli SS-Brigadeführer ja hän palveli Waffen-SS-joukoissa Puolan offensiivin aikana. Von Roettig oli ensimmäinen toisessa maailmansodassa kaatunut kenraali. Hän kuoli 10. syyskuuta 1939 (klo 14.15:n aikoihin) Opocznon lähistöllä, kun konekiväärein aseistetut puolalaiset joukot hyökkäsivät hänen autosaattueensa kimppuun. Myöhemmin miehitetyssä Prahassa nimettiin katu von Roettigin muistoksi. 

## Lähteet
Šimozero

**Šimozero** (, vepsäksi *Šimgäŕv*) on järvi Vologdan alueen Vytegran piirin Oštan kunnassa. Sen pinta-ala on veden pinnan ollessa ylimmillään 8,2 neliökilometriä. Kuivana aikana järvi on puolta pienempi. Valuma-alueen laajuus on yli 100 neliökilometriä.

Vepsän ylängöllä sijaitsevan järven vedet laskevat karstimaassa olevan aukon kautta. Kalalajeja ovat särki, ahven ja salakka. Šimozero lähiympäristöineen muodostaa rauhoitusalueen.

Järven rannoilla on sijainnut samanniminen vepsäläiskylien ryhmä Šimozero. Nykyään alue on täysin asumaton.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Šimozero Venäjän vesistörekisterissä
Jääkiekko talviolympialaisissa 2006 – naisten kokoonpanot

## Lohko A
### 
* **Päävalmentaja:**  Melody Davidson

### 
* **Päävalmentaja:**  Peter Elander

### 
* **Päävalmentaja:**  Igor' Tuzik

### 
* **Päävalmentaja:**  Markus Sparer

## Lohko B
### 
* **Päävalmentaja:**  Ben Smith

### 
* **Päävalmentaja:**  Arto Sieppi

### 
* **Päävalmentaja:**  Aurelia Vonderstrass

### 
* **Päävalmentaja:**  René Kammerer

## Lähteet

* sports-reference.com - Canada  
* sports-reference.com - Italy  
* sports-reference.com - Russia  
* sports-reference.com - Sweden  
* sports-reference.com - Finland  
* sports-reference.com - Germany  
* sports-reference.com - USA  
* sports-reference.com - Switzerland
Uuno Pesonen

**Uuno Pesonen** (16. heinäkuuta 1892 Joensuu – 6. helmikuuta 1978) oli suomalainen geodeetti. Hän oli vanhempi valtiongeodeetti 1928–1959 ja professori vuodesta 1949. Hän oli Teknillisen korkeakoulun geodesian dosentti 1954–1959. Hän johti vuosina 1929, 1933, 1935 ja 1938 Itämeren ympärysmaissa Baltisen geodeettisen komission kansainvälisiä perusviivanmittausretkikuntia. Hän oli Suomen esperantoliiton puheenjohtaja vuosina 1938–1950.

## Lähteet
Metro (ravintola)

**Metro** oli Lahdessa vuoteen 2013 saakka toiminut olutravintola. Metron erikoisuutena voidaan pitää sitä, että se toimi Lahden Alatorin alla entisissä yleisen käymälän tiloissa, baaritiskin ollessa entisen käymälän lippukassan paikalla. Ravintola profiloitui rauhalliseksi laajan valikoiman erikoisolut- ja sahtiravintolaksi, joka sai huomiota sekä kotimaisten että ulkomaisten olutharrastajien keskuudessa  . Toimintaa pyöritti yrittäjä Kari Kaksonen .

## Historia
Ravintola Metro toimi Lahden alatorilla 1990-luvun alusta noin kahdenkymmenen vuoden ajan . Lahden alatorilla on sijainnut käymälä jo 1879 vuodesta lähtien toimien aluksi pienen arestihuoneen ulkorakennuksessa . Metron käytössä ollut entinen yleinen käymälähuoneisto valmistui vuonna 1952 ja se oli kaupunginarkkitehti Arvi Lepikön suunnittelema  . Metron toiminta kuitenkin loppui keväällä 2013. Alueella alkoivat arkeologiset kaivaukset, jotka liittyvät uuden toriparkin rakentamiseen. Kaivaukset ovat mittavimmat, joita alueella on tehty.    Lisäksi Hämeen ELY-keskus vaati Lahden kaupungilta, että alueella tehdään puhdistustöitä johtuen Alatorin ympäristössä vuosina 1930-1950 sijainneen huoltoaseman aiheuttamasta maaperän pilaantumisesta    . Arkeologisten kaivausten ja maanpuhdistustöiden johdosta entisen käymälän tilat purettiin ja näin ollen myös Metro-ravintolan toiminta loppui. Metron yrittäjä Kaksonen haki Lahden kaupungilta korvauksia vuokrasopimuksen oikeudettomasta irtisanomisesta, mutta Lahden kaupunginhallitus torjui korvausvaatimukset   . Yrittäjän mukaan vaihtoehtoisia keinoja maan puhdistamiseksi ilman ravintolatilojen hävittämistä ei selvitetty . Lahden kaupungin edustajien mukaan maan puhdistustoimet vaativat entisten käymälätilojen hävittämisen .

## Kansalaisliike Metron säilyttämisen puolesta
Metron toiminnan lopettaminen aiheutti paljon keskustelua sekä internetissä että Lahden alueen paikallislehdissä. Facebookissa toimi ryhmä, joka puolusti Metron toiminnan jatkamista.   Kansalaisliike yritti vedota lahtelaisiin päättäjiin myös jättämällä adressin Metron säilyttämisen puolesta joulukuussa 2012     . Kaupungin virkamiehet vakuuttivat aiemmin, ettei toriparkin rakentaminen vaikuta Metron toimintaan. Vaatimukset maaperän puhdistamisesta johtivat kuitenkin siihen, että Metron tilat purettiin.   Erityisesti Metron säilyttämistä puolustettiin sen kulttuurihistoriallisella merkityksellä lahtelaisten kannalta  . Jo entiset käymälätilat sinänsä olivat merkitykselliset, ja Lahden kaupunginmuseo ilmoittikin kiinnostuksensa irrottaa käymälään vievän käytävän liuskekivimuurit. Tarkoituksena oli sijoittaa muurin osat esimerkiksi johonkin Lahden puistoista. Kaupunginmuseon mukaan sekä käymälän portaat että niiden katokset ja liuskekivimuuri ovat tärkeä osa Alatorin puistokokonaisuutta. 

## Lähteet
Glyoksyylihappo

**Glyoksyylihappo** eli **oksoetikkahappo** (C2H2O3) on karboksyylihappoihin kuuluva yhdiste. Se sisältää karbonyyliryhmän lisäksi myös aldehydin funktionaalisen ryhmän. Glyoksyylihappoa käytetään orgaanisen kemian synteeseissä.

## Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet
Glyoksyylihappoa esiintyy raparperissa ja eräissä raaoissa hedelmissä ja marjoissa kuten greipissä ja karviaisissa ja monien kasvien lehdissä. Se on keskeisessä osassa niin kutsutussa glyoksyylihappokierrossa.
 
Kiteisenä ja liuoksessa glyoksyylihappo esiintyy monohydraattina tai dimeerinä. Yhdiste liukenee hyvin veteen, mutta vain huonosti orgaanisiin liuottimiin. Kuumennettaessa yhdiste disproportioituu glykoli- ja oksaalihapoiksi. Glyoksyylihappo reagoi aldehydeille ja karboksyylihapoille tyypillisesti. Tämän lisäksi se muodostaa useita kondensaatiotuotteita muun muassa urean kanssa muodostuu allantoiinia. Glyoksyylihappo muodostaa kompleksiyhdisteitä eräiden metalli-ionien kanssa.

## Valmistus ja käyttö
Glyoksyylihappoa voidaan valmistaa hydrolysoimalla dibromi- tai dikloorietikkahappoa tai kloraalia. Yhdistettä voidaan valmistaa myös hapettamalla glykolihappoa hapen avulla tai glyoksaalia typpihapon avulla, oksaalihapon elektrolyyttisellä pelkistyksellä tai maleiinihapon otsonolyysillä. 

Glyoksyylihappoa käytetään pääasiassa orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muita yhdisteitä. Glyoksyylihappo reagoi guajakolin kanssa muodostaen mantelihappojohdannaisen, jonka dekarboksyloivalla hapetuksella muodostuu vanilliinia. Lisäksi yhdisteestä valmistetaan muun muassa lääkeaineita ja hyönteismyrkkyjä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Human Metabolome Database (HMDB): Glyoxylic acid 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Glyoxylic acid 
*ChemBlink: Glyoxylic acid
Tylppäkulmainen kolmio

**Tylppäkulmainen kolmio** on  geometriassa kolmio, jolla on yksi kulmista yli 90° eli tylppä kulma, ja muut kaksi kulmaa teräviä kulmia.

Jos valitaan tasolta satunnaisesti kaksi pistettä ja oletetaan niiden muodostavan kolmion pisimmän sivun päätepisteet, voidaan niiden kautta piirtää ympyrä käyttäen pisintä sivua sen halkaisijana. Tällöin  tylppäkulmaisen kolmion kolmas piste sijaitsee tämän ympyrän sisäpuolella. Toisaalta, jos tylppäkulmaisen kolmion ympäri piirretään ympyrä, voidaan tähän ympyrään aina vetää halkaisija, jonka toiselle puolelle kolmio jää kokonaisuudessaan.

## Lähteet
*

### Viite
Ortokolmio

**Ortokolmioksi** kutsutaan geometriassa sellaista kolmiota, joka saadaan yhdistämällä referenssikolmion korkeusjanojen kantapisteet janoilla toisiinsa. Kolmion sivun kantapiste on se kohta, johon vastaisesta kulmasta vedetty korkeusjana, tai korkeusjanan jatke, osuu.

Ortokolmio, joka syntyy kolmion sivuilla olevista pisteistä, luokitellaan sisäkolmioksi. Tällainen ortokolmio on siten eräs kolmion sisäkolmio. Korkeusjanan kantapiste voi jäädä myös kolmion sivun jatkeelle eli kolmion ulkopuolelle, jolloin ortokolmio ei ole enää sisäkolmio. Kaikista sisäkolmioista ortokolmiolla on pienin piiri.

## Ominaisuuksia
Jos teräväkulmaisen referenssikolmion \scriptstyle \triangle ABC sivujen pituudet ovat a, \ b \ ja \ c ja sivujen vastaiset kulmat \alpha, \ \beta \ ja \ \gamma, ovat sen ortokolmion sivujen pituudet a^*, \ b^* \ ja \ c^*
:a^*=a|\cos \alpha|,
:b^*=b|\cos \beta| ja
:c^*=c|\cos \gamma|. 

Ortokolmion pinta-ala on 
:A_O = \frac{abc|\cos \alpha \cos \beta \cos \gamma|}{2R}, 
missä ***R*** on alkuperäisen kolmion \scriptstyle \triangle ABC ympäröivän ympyrän säde.

Referenssikolmion korkeusjanat, tai niiden jatkeet, ovat konkurrentit eli ne leikkaavat samassa pisteessä, jota kutsutaan ortokeskukseksi ***O***. Korkeusjanat lähtevät myös ortokolmion kärjistä puolittaen näiden kulmat. Referenssikolmion ortokeskus on siten ortokolmion kulmanpuolittajien leikkauspiste.

## Ympäri ja sisään piirretty ympyrä
Teräväkulmaisen kolmion korkeusjanat ovat ortokolmion kulmien kulmanpuolittajat. Ortokolmion sisään voidaan piirtää ympyrä siten, että ympyrä sivuaa kaikkia sen sivuja. Tämän ympyrän keskipiste sijaitsee alkuperäisen kolmion ortokeskuksessa ***O***. Ympyrän keskipiste kuuluu Eulerin suoralle. Sisään piirretyn ympyrän säde r_H on 
:r_H=2R|\cos \alpha \cos \beta \cos \gamma|, 
missä ***R*** on alkuperäisen kolmion ympäröivän ympyrän säde. Ortokolmion ympäri piirretyn ympyrän säde R_H on 
:R_H=\tfrac{1}{2}R. 

## Lähteet
*
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* University College Cork: Orthic Triangle  (matematiikan olympialaisten valmennusmateriaalia)
Alex Hepburn

**Alex Hepburn** (s. 25. joulukuuta 1986 Lontoo) on brittiläinen laulaja ja lauluntekijä. Kesäkuussa 2012 hän julkaisi omaa nimeään kantavan EP:n. Huhtikuussa 2013 hän julkaisi debyyttialbuminsa, *Together Alone*.

## Diskografia
### Albumit

### Singlet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Alex Hepburnin kotisivut
Volter af Petersén

**Volter af Petersén**, aiemmin **Petersen** (23. lokakuuta 1774 Dragsfjärd – 13. joulukuuta 1841 Dragsfjärd) oli suomalainen tehtailija ja vuorineuvos.

Petersénin vanhemmat olivat Taalintehtaan ja Björkbodan patruuna, vuorineuvos Johan Adam Petersen ja Fredrika Wittfooth ja puoliso vuodesta 1799 Charlotta Margareta Helena Hästesko (k. 1850), eversti Johan Henrik Hästeskon tytär.
Petersén oli ylioppilas Turussa 1786 ja Uppsalassa 1791. Hän oli Turun hovioikeuden auskultantti 1793 ja ylimääräinen notaari 1794. Taalintehtaan ja Björkbodan patruuna hänestä tuli isänsä jälkeen 1797. Petersén laajensi molempia omistukseensa tulleita tehtaita. Hänet aateloitiin ja hän sai vuorineuvoksen arvon 1810.

## Lähteet
Fredrik Julius Petersen

**Fredrik Julius Petersen** (4. huhtikuuta 1820 Tuulos – 8. joulukuuta 1883 Helsinki) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän oli Helsingin yliopiston ylimääräinen professori 1871–1881.

## Henkilöhistoria
Petersenin isä oli Tuuloksen kappalainen Frans Fredrik Petersen ja äiti Gustafva Elisabet Lalin. Ylioppilaaksi Petersen tuli 1838 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1845. Hänen väitöskirjansa hyväksyttiin 21.9.1870. Hän oli Helsingin yksityislyseon opettaja 1846–1848 ja 1849–1854, samalla Helsingin yläalkeiskoulun vt. rehtori 1848–1854, sitten vt. konrehtori 1854–1856. Porvoon lukion apulainen hänestä tuli 1853, virkaan hänet nimitettiin 1856. Hän oli Helsingin yliopiston vt. roomalaisen kirjallisuuden professori 1870–1883 ja saman oppiaineen ylimääräinen professori 1871–1881.

## Julkaisuja
**De Martiano Capella emendando*, 1870
**Lauseopillinen esimerkki-kokoelma Suomen vanhemmasta kansanrunoudesta kerätty*, 1885

## Lähteet
Kelvin (jalkapalloilija)

**Kelvin Mateus de Oliveira**, yleensä vain **Kelvin** (s. 1. kesäkuuta 1993 Curitiba, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Hän edustaa brasilialaista Palmeirasia ja on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttäpelaaja tai oikea laitahyökkääjä.

## Seurajoukkueura
Kelvin on Paraná Cluben kasvatti. Hän edusti seuraa kesään 2011 asti, jolloin hän teki sopimuksen Porton kanssa.

Yhdessä joukkuetoverinsa Christian Atsun kanssa Kelvin pelasi kauden 2011–2012 lainasopimuksella Rio Avessa. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 21. elokuuta 2011 ottelussa Académica de Coimbraa vastaan.

Palattuaan Portoon kaudeksi 2012–2013, hän vietti aikaa pääosin seuran reservijoukkueessa. 8. huhtikuuta 2013 hän teki kaksi ensimmäistä maaliaan joukkueessa ottelussa Bragaa vastaan.

## Aiheesta muualla
* Kelvinin esittely Footballzz-sivustolla
Krapina-Zagorje

**Krapina-Zagorje** on yksi Kroatian piirikunnista. Se sijaitsee maan pohjoisosassa. Krapina-Zagorjen pinta-ala on 1&nbsp;229 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 124&nbsp;786. Piirikunnan hallintokeskus on Krapina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bjelovar-Bilogora

**Bjelovar-Bilogora** on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 2&nbsp;640 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 107&nbsp;186. Piirikunnan hallintokeskus ja samalla suurin kaupunki on Bjelovar.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karlovac

**Karlovac** on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 3&nbsp;626 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 116&nbsp;166. Vuosina 2010–2018 Karlovacin väkiluku laski 9,5 prosenttia. Piirikunnan hallintokeskus on Karlovac.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Isokaalikärpänen

**Isokaalikärpänen** (*Delia floralis*) on noin 6–7,5&nbsp;mm pitkä, harmaa ja mustajalkainen kärpänen, jonka toukat tekevät tuhoaan ristikukkaisten viljelykasvien juuristossa. Ne ovat yhdessä lähilajin pikkukaalikärpäsen (*Delia radicum*) kanssa kaalin, lantun, retiisin ja nauriin tuholaisia. Isokaalikärpästä esiintyy ainakin Pohjoismaissa, Venäjällä ja Skotlannissa.

## Torjunta
Kemiallisesti isokaalikärpäsen pieniä toukkia voidaan torjua ruiskuttamalla dimetoaatilla noin viikon kuluttua munintahuipusta. Lentäviä aikuisia voi torjua pyretroideilla. Harsoilla ja houkutuskaistoilla voi myös pyrkiä torjumaan isokaalikärpäsen aiheuttamia tuhoja. Houkutuskaistakasvina voi käyttää kukkakaalikaistoja. Houkutuskaistat tulee tuhota 2–3 viikkoa munintahuipun jälkeen. Kaalikärpäsiä voi torjua myös viljelykierron avulla sijoittamalla kaali-, lanttu-, retiisi- tai nauris-viljelmät mahdollisimman kauas edellisvuoden viljelmästä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Maa- ja elintarviketalouden tutkimuskeskus (MTT), Kasper: Isokaalikärpänen (''Delia floralis'')
*Maria Björkman: Effects of Intercropping on the Life Cycle of the Turnip Root Fly (Delia floralis), Behaviour, Natural Enemies and Host Plant Quality, Doctoral thesis Swedish University of Agricultural Sciences Uppsala, 2007 (pdf) 
*AgroAtlas: Delia floralis 
*Plantwise: Turnip maggot (Delia floralis)
Lika-Senj

**Lika-Senj** on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 5&nbsp;353 neliökilometriä ja on täten Kroatian suurin piirikunta. Lika-Senjin väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 44&nbsp;834. Vuosina 2011–2018 Lika-Senjin väkiluku laski noin 12 prosenttia. Piirikunnan väestöntiheys on 8,3 asukasta neliökilometriä kohden, mikä tekee siitä Kroatian harvaan asutuimman piirikunnan. Lika-Senjin hallintokeskus on Gospić.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sisak-Moslavina

**Sisak-Moslavina** on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 4&nbsp;468 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 147&nbsp;216. Vuosina 2011–2018 piirikunnan väkiluku laski 14,6 prosenttia. Sisak-Moslavinan hallintokeskus on Sisak.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zadarin piirikunta

**Zadar** on yksi Kroatian piirikunnista. Sen pinta-ala on 3&nbsp;646 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 168&nbsp;031. Piirikunnan hallintokeskus on Zadar. Muita kaupunkeja ovat Benkovac ja Biograd na Moru.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Port Klang

**Port Klang** eli **Klangin satama** (, LOCODE MY PKG (Pelabuhan Klang), MY XPQ (lauttasatama)) on Malakansalmessa, Malesian pääkaupunki Kuala Lumpurin lounaispuolella Klangin satamakaupungissa sijaitseva suuri rahtiliikenteen satama. Sataman terminaalit sijaitsevat osin mantereella, osin läheisillä saarilla. Erityisen merkittävää on sataman konttiliikenne.

## Rahtiliikenne
Klangin sataman toiminnot jakautuvat useille alueille. Näistä merkittävimmät ovat: Northport (pohjoissatama, mantereella, muun muassa konttiterminaaleja), Westports Malaysia (Pulau Lumut -saarella, muun muassa konttiterminaaleja ja matkustaja-aluslaituri) ja South Point (mantereella).

Port Klang on maailman suurimpia rahtisatamia. Satama luetaan tilastoissa yleensä kokonaisrahtimäärältään maailman 30 suurimman sataman joukkoon ja konttisatamana maailman 20 suurimman joukkoon.

Amerikkalaisten satamaviranomaisten järjestön AAPA:n maailmantilaston mukaan Port Klangin kautta kulki vuonna 2011 yhteensä 193,7 miljoonaa tonnia rahtia, josta konttiliikenteen osuus oli 9&nbsp;435,4 kTEU konttia. Eurooppalaisen Rotterdamin sataman mukaan Port Kalangin kautta kulki vuonna 2011 yhteensä 9&nbsp;604 kTEU kontteja. Vuonna 2012 satama ilmoitti käsitelleensä jo yli 10&nbsp;000 kTEU kontteja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Port Klang Authority   (pka.gov.my)
*Port Klang - Port facilities   (pka.gov.my)
*Port Klang - Westports Malaysia   (westportsmalaysia.com)
*Port Klang - Northport   (northport.com.my)
Petrus Petrosa

**Petrus Petrosa** eli **Pietari Eerikinpoika** eli **Petrus Erici** (k. 1606) oli poliittinen seikkailija, kotoisin Pohjanmaalta. Hän kirjoittautui Braunsbergin jesuiittaseminaariin, opiskeli myös Vilnassa ja kävi Roomassa. Hän palasi 1604 Ruotsiin, ja meni palvelukseen Kaarle IX:n kansliaan. Hänet lähetettiin Prahaan keisari Rudolfin luokse valtion asioissa. Hän palasi Ruotsiin 1605, ja hänet mestattiin epäiltynä salahankkeista Ruotsia ja itse Kaarlea vastaan.

Johan Henrik Holmbergson on tehnyt etsauksen *Petrus Petrosa afskräckt från att begå mord på Carl IX*, joka sijaitsee Sinebrychoffin galleriassa.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Artturi Leinonen, "Petrus Petrosa" (novelli), Kootut teokset IX, WSOY, 1956

## Aiheesta muualla
*Petrus Erici, Svenskt biografiskt lexikon
Jukataninharakka

**Jukataninharakka** (*Cyanocorax yucatanicus*) on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Tuntomerkit
Jukataninharakka on noin 31–33&nbsp;cm pitkä. Aikuisella jukataninharakalla on musta pää, niska, vatsapuoli ja pyrstön alapuoli sekä sininen selkä, siivet ja pyrstön yläpuoli.

## Levinneisyys
Jukataninharakkaa esiintyy Jukatanin niemimaalla. Sitä tavataan Meksikossa, Belizessä ja Guatemalassa. Lajin populaatioksi arvioidaan 50 000–500 000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.

## Lisääntyminen
Jukataninharakka pesii alle 10 yksilön perhekunnittain, joissa nuoret yksilöt auttavat pesivää paria poikasten kasvattamisessa. Naaras munii 4–6 munaa, joita haudotaan 17 päivää.

## Ravinto
Jukataninharakka käyttää ravinnokseen siemeniä ja niveljalkaisia.

## Lähteet
Međimurje

**Međimurje** () on Kroatian pohjoisin piirikunta. Sen pinta-ala on 729 neliökilometriä ja väkiluku oli vuoden 2018 arvion mukaan 109&nbsp;537. Piirikunnan hallintokeskus on Čakovec.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Borin piirikunta

**Borin piirikunta** () on piirikunta Serbian itäosissa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 124 992.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Braničevo

**Braničevo** () on piirikunta Serbian itäosissa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 183 625.

## Lähteet
Zaječarin piirikunta

**Zaječarin piirikunta** () on piirikunta Serbiassa. Vuoden 2011 väestönlaskennassa sen asukasluku oli 119 967.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mangroveharakka

**Mangroveharakka** (*Cyanocorax sanblasianus*) on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Mangroveharakkaa tavataan Meksikon länsirannikolla Jaliscosta Guerreroon. Mangroveharakan populaatioksi arvioidaan 50000–500000 yksilöä ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi lajiksi.

## Lähteet
Töölönjärvi

**Töölönjärvi** () oli järvi Helsingissä Helsingin kaupungin, Pikku-Huopalahden (Lillhoplax) kylän ja Kumpulan kylän (Gumtäkt by) raja-alueella. Töölönjärvi kuivatettiin 1870-luvulla. Järvi sijaitsi Pasilan ratapihan paikalla nykyisessä Keski-Pasilassa.

## Töölönjoki
Töölönjoki () oli Töölönjärvestä Töölönlahteen johtanut pieni laskujoki. Se kuivui samalla, kun Töölönjärvi kuivattiin. Ratapenkereen, Vauhtitien ja Helsinginkadun rajaamassa puistikossa on jäljellä joen uomaa, ja lumien sulamisen aikaan siinä saattaa olla vettäkin. Töölönjoen suu on Helsinginkadun toisella puolella Eläintarhassa. Näkymä sen kohdalla on taustana Hugo Simbergin maalauksessa *[[Haavoittunut enkeli]]* (1903). Paikka on nimetty taiteilijan samalta paikalta tekemissä luonnoksissa, ja se on edelleen mahdollista tunnistaa maastossa.

### Kuvia Töölönjoesta

Tiedosto:Töölönjoki 1.JPG|Töölönjoen uomaa nähtynä ”alavirtaan”.
Kuva:Töölönlahden rantatie eläintarhassa.JPG|Töölönjoen suuta Eläintarhassa.
Kuva:The Wounded Angel - Hugo Simberg.jpg|Sama maisema on taustana Hugo Simbergin maalauksessa Haavoittunut enkeli vuodelta 1903.


## Katso myös
* Kluuvinlahti
* Sörnäisten järvi
## Huomioita

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* (Artikkiin sisältyy Ruotsin sota-arkiston kartta vuodelta 1776, jossa näkyy Töölönjärven vesistö.)
Coit Tower

**Coit Tower** (myös **Lillian Coit Memorial Tower**) on 64 metriä korkea näkötorni, joka valmistui vuonna 1933. San Franciscon Telegraph Hill -kukkulalla Yhdysvaltain Kaliforniassa sijaitseva torni valittiin San Francisco Designated Landmarks (San Franciscon maamerkit) -rekisteriin vuonna 1984 ja National Register of Historic Places -rekisteriin vuonna 2008.

Art deco -tyyliin rakennetun tornin suunnitteli amerikkalainen arkkitehti Arthur Brown, Jr. avustajanaan Henry Howard. Torni on betonirakenteinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Coit Tower Emporiksessa.
August Pettinen

**August Pettinen** (9. joulukuuta 1857 Ristiina – 5. maaliskuuta 1914) oli suomalainen lähetystyöntekijä, joka työskenteli Ambomaalla parikymmentä vuotta vuodesta 1887. Hän kehitti lähetyskouluja, kokeili puuvillan viljelyä Ambomaalla ja laati ndongankielisiä oppikirjoja. Hän keräsi kielitieteellistä ja kansatieteellistä aineistoa, jota on julkaistu aikakauskirjassa *[[Zeitschrift für Eingeborenensprachen]]* vuosina 1925–1927.

Pettisen vanhemmat olivat koulumestari Karl Pettinen ja Eeva Katarina Pettinen. Hän kävi Suomen lähetysseuran lähetyskoulun ja hänet vihittiin lähetyssaarnaajaksi 1886. Pettinen oli lähetyssaarnaajana Ambomaalla vuosina 1887-1896, 1899-1908 sekä 1911-1914. 

## Julkaisuja
* *Okaramata k'otango, ka ńolua*, [s.n.], 1898. Abc-bok på Ovambospråket. 
* *Okaramata kokuilonga 'kuleša*, [s.n.], 1902.
* *Ijäisyysmietelmiä*. 1 hiljaisina hetkinä mietiskeli Aug. Pettinen. Suomen lähetysseura, 1910.
* *Ijäisyysmietelmiä*. 2. hiljaisuushetkinä mietiskeli Aug. Pettinen. Suomen lähetysseura, 1911.
* *Okaramata k'elongo lj'uukriste*, Finska Missionssällskapet, 1913.
* *Gebete und Zaubersprühe der Aandonga ; Märchen der Aandonga ; Sagen und Mythen der Aandonga ; Lieder und Rätscl der Aandonga* Berlin, 1925-1927.

## Lähteet
Jarkko Immonen (täsmennyssivu)

**Jarkko Immonen** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

*Jarkko Immonen (s. 1982), suomalainen jääkiekkoilija ja lajin maailmanmestari vuodelta 2011
*Jarkko Immonen (s. 1984), suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä
Vallankumoustuomioistuin (Ranska)

**Vallankumoustuomioistuin** eli **vallankumoustribunaali** () oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana vuosina 1793–1795 Pariisissa toiminut tuomioistuin, jossa tuomittiin poliittisia rikollisia. Niin sanottuna terrorin aikana se langetti tuhansia kuolemantuomioita.

Vallankumoustuomioistuin toimi Palais de la Cité -rakennuksessa (nykyinen Pariisin oikeuspalatsi) ja syytetyt odottivat oikeudenkäyntiään palatsin yhteydessä olleessa Conciergerien vankilassa.

## Vaiheet
Kansalliskonventti päätti erityisen tuomioistuimen perustamisesta 10. maaliskuuta 1793 Georges Dantonin ehdotuksesta, ja se nimettiin vallankumoustuomioistuimeksi 29. lokakuuta samana vuonna. Konventti valitsi oikeuteen valamiehistön, yleisen syyttäjän ja kaksi sijaista. Oikeuden presidenttinä toimi M. J. A. Herman ja syyttäjänä Antoine Quentin Fouquier-Tinville. Syytettyjen nimilistat laati erityinen komissio ja ne hyväksyttiin tarkistamisen jälkeen yleisen turvallisuuden valiokunnan ja yhteishyvän valiokunnan yhteisistunnossa. Oikeuden toimivaltaan kuuluivat vastavallankumouksellinen toiminta sekä hyökkäykset vapautta, tasa-arvoa, tasavallan yhtenäisyyttä tai jakamattomuutta ja valtion sisäistä tai ulkoista turvallisuutta vastaan. Vallankumoustuomioistuimen päätöksistä ei voinut valittaa ja sen tuomiot pantiin täytäntöön vuorokauden sisällä. Vastaavia tuomioistuimia perustettiin myös maakuntiin. Keväällä 1794 Pariisin tuomioistuin sai kuitenkin yksinoikeuden vastavallankumouksellisten tuomitsemiseen ja syytetyt piti lähettää sinne myös maan muista osista.

Vallankumoustuomioistuin tuomitsi alkuun varsinkin vastavallankumouksellisia ja rojalisteja, mutta pian vallankumouksen johtajat alkoivat käyttää sitä keskinäisen valtataistelunsa välineenä. Varsinkin yhteishyvän valiokuntaa hallinnut Maximilien Robespierre käytti sitä hankkiutuessaan eroon kilpailijoistaan. Tuomituiksi joutui muun muassa runsaasti Dantonin kannattajia sekä girondisteja. Robespierren aloitteesta 10. kesäkuuta 1794 säädettiin vallankumoustuomioistuimen toimintaa koskenut niin sanottu prairialkuun 22. päivän laki, joka lakkautti syytettyjen kuulemisen, poisti heiltä oikeuden asianajajaan ja määräsi kuolemantuomion ainoaksi mahdolliseksi rangaistukseksi syyllisiksi todetuille. Sitä ennen tuomioistuin oli langettanut 13 kuukauden aikana 1&nbsp;220 kuolemantuomiota; uuden lain voimaanastumisen ja Robespierren kukistumisen välisten 49 päivän aikana se antoi 1&nbsp;376 kuolemantuomiota.

Kaikkiaan Pariisin vallankumoustuomioistuin antoi 2&nbsp;639 kuolemantuomiota, mikä oli 15,9 % terrorin ajan kaikista kuolemantuomioista Ranskassa. Vallankumoustuomioistuin lakkautettiin 31. toukokuuta 1795.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Santa Catarinan yliopisto

**Santa Catarinan yliopisto** (; UFSC) on Brasilian Santa Catarinan osavaltiossa toimiva yliopisto. Pääkampus on  Florianópolisin kaupungissa jonka lisäksi yliopistolla on kampus neljällä muull paikkakunnalla. Se on perustettu 18. joulukuuta 1960. 

Se on yksi Brasilian ja Latinalaisen Amerikan suurimmista korkeakouluista. Yliopistossa alempaa korkeakoulututkintoa suoritti yli 30&nbsp;000 opiskelijaa ja maisteri- tai tohtoriopintoja 7&nbsp;000 opiskelijaa. Lisäksi erikoistumisopintoja teki 3&nbsp;000 opiskelijaa ja yliopistolla oli yli 2&nbsp;000 etäopiskelijaa. Henkilökuntaan kuuluu yli 5&nbsp;600 ihmistä, joista noin 2&nbsp;500 on opetustehtävissä. 

Vuonna 2017 kansainvälinen Shanghain Jiao Tong -yliopiston ARWU-yliopistoranking luokitteli Santa Catarinan yliopiston ehdokaslistansa yliopistona sijaluokkaan 601.-700. maailmassa. Se oli vertailussa Brasilian 9.-10. korkeimmalle sijoittunut yliopisto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Levon hautausmaa

**Levon hautausmaa** on vuonna 1958 käyttöönotettu Lahden Kolavan kaupunginosassa sijaitseva hautausmaa. Hautausmaan pinta-ala on noin 43,6&nbsp;hehtaaria, josta käytössä on tällä hetkellä noin 25&nbsp;hehtaaria. Levon hautausmaa on Lahden kaupungin alueella sijaitsevista hautausmaista suurin.

## Rakennukset
Levon hautausmaan kappelirakennuksen ovat suunnitelleet Niilo Pulkka ja hänen vaimonsa Aili Pulkka. Kappelirakennus on valmistunut hautausmaan käyttöönottovuonna 1958. Kappeli on peruskorjattu vuonna 2007.

Levon hautausmaan alueella sijaitsee myös krematorio, joka on otettu käyttöön tammikuussa vuonna 2016. Krematoriossa on maakaasulla toimiva tuhkausuuni.

Aikaisempi krematorio oli vuodelta 1969. Siinä oli kaksi tuhkausuunia, jotka toimivat polttoöljyllä, toinen alkuperäinen ja toinen vuodelta 2001.

## Levon hautausmaalle haudattuja henkilöitä

### Mannerheimin-ristin ritarit
* Birger Ek
* Toivo Honkaniemi
* Pentti Iisalo
* Viljo Salminen

### Muita henkilöitä
* Olavi Kajala, kansanedustaja, kaupunginjohtaja
* Veikko Leppänen, suomalainen kuvanveistäjä
* Simo Pursiainen, suomalainen jääkärivänrikki

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Radanrakentajien hautausmaa (Lahti)

**Radanrakentajien hautausmaa** on Lahdessa Järvenpään kaupunginosassa sijaitseva hautausmaa, jolle on haudattu menehtyneitä Riihimäki–Pietari-radan rakentajia. Hautausmaa sijaitsee Lahti-Nastola maantien eli seututien 312 varrella Valtatie 12 risteyksen lähellä. Hautausmaalle on viitoitus seututieltä.

Pietarin radan rakentaminen alkoi vuonna 1868 ja Lahden seudulle saapui ihmisiä ulkopaikkakunnilta ratatöiden houkuttelemina. Työnetsijöiden ja kerjäläisten mukana Lahden ja Hollolan seudulle levisi tauteja, joista kohtalokkaimpana lavantauti. Myös paikallista väestöä vaivasi suuri kuolleisuus, ja tällöin päätettiin perustaa erillinen hautausmaa ulkopaikkakuntalaisille radanrakentajille. Ratatyöläisille tehtiin radanvarteen tilapäisiä hautausmaita, ja näistä yksi on Lahden radanrakentajien hautausmaa. On arvioitu, että Lahden radanrakentajien hautausmaalla on haudattuna noin 300 vainajaa. Radanrakentajien hautausmaat sijaitsevat myös Hausjärvellä, Hollolassa, Nastolassa ja Kärkölässä.

Hautausmaata ympäröivä aita on rakennettu rautatiekiskoista ja sisäänkäynnin yhteydessä on vuonna 1953 Lahden seurakunnan pystyttämä muistopatsas. Patsaassa on teksti ”Vuosien 1867–1868 suurina nälkävuosina haudattiin tähän paikkaan nälkään ja kulkutauteihin kuolleita Hollolan pitäjän Lahden ja Järvenpään kylistä sekä muualta kotoisin olleita Riihimäen – Pietarin radan rakentajia.”

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vampyyripäiväkirjat (5. tuotantokausi)

'''Vampyyripäiväkirjat'''**-televisiosarjan** 5. tuotantokausi alkoi Yhdysvalloissa 3. lokakuuta 2013 ja Suomessa Sub-kanavalla 3. kesäkuuta 2015.

## Jaksot

## Näyttelijäkokoonpano

**Päärooleissa**

**Sivurooleissa**

**Vierailevissa rooleissa**

## Aiheesta muualla
*
Yleisen turvallisuuden valiokunta

**Yleisen turvallisuuden valiokunta** () oli Ranskan suuren vallankumouksen aikana toiminut toimikunta, joka yhteishyvän valiokunnan ohella oli paljolti vastuussa niin sanotusta terrorin ajasta vuosina 1793–1794. Kansalliskonventti asetti yleisen turvallisuuden valiokunnan vuonna 1792. Sen tehtävänä oli ohjata valtiollista poliisia sekä vallankumoustuomioistuinta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Amin Affane

**Amin Tareq Affane** (s. 21. tammikuuta 1994 Angered, Ruotsi) on marokkolaistaustainen ruotsalainen jalkapalloilija, joka edustaa Ruotsin Allsvenskanin joukkuetta IFK Göteborg. Affane on pelipaikaltaan vasen laituri ja hänen pelinumeronsa on 11.

Affane siirtyi Ruotsista entisestä seurastaan Lärje-Angereds IF:stä Englantiin, Chelsean akatemiaan. Hän ei päässyt peliajalle A-joukkueessa, joten siirtyi kaudeksi 2011–2012 lainaan Roda JC:hen. Tämän jälkeen hän pelasi kaudet 2013-2015 Saksassa, kunnes palasi Ruotsiin.
Missourinsavikka

**Missourinsavikka** (*Chenopodium missouriense*) on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva kookaskasvuinen savikkalaji.

## Ulkonäkö ja koko
Missourinsavikka kasvaa 30–120 senttimetriä korkeaksi. Useimmiten kasvi on kookaskasvuinen. Kasvin nuoret osat ovat tavallisesti jauhoisia. Varsi on pysty, kova ja runsashaarainen. Väriltään varsi on vihreä- tai punaraitainen, lehtihangat ovat usein punaisia. Kierteisesti kasvavat lehdet ovat usein väriltään tummanvihreitä. Lehtilapa on kasvin keskiosissa pituudeltaan tavallisesti yli 6 cm ja muodoltaan vinoneliömäinen ja tavallisesti niukkahampainen. Hampaat ovat teräviä, tyvihampaat ovat muita isompia. Ylimmät varsilehdet ovat usein kapeita, muodoltaan suikeita tai kapeanpuikeita sekä ehytlaitaisia. Vihreä kukinto on lehdetön, kapean tähkämäinen ja pienisykeröinen. Suomessa missourinsavikka kukkii syys-lokakuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Siemen on noin 1,2 mm pitkä, ympärykseltään pyöreä, terävähköreunainen, kiiltävä ja pinnaltaan melkein sileä. Suomessa missourinsavikka elää levinneisyysalueensa pohjoisrajoilla ja tuottaa erittäin harvoin siemeniä.

Muista savikkalajeista missourinsavikka muistuttaa läheisesti ainakin jauhosavikkaa (*C. album*) ja soijasavikkaa (*C. probstii*).

## Levinneisyys
Missourinsavikka on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikasta, mutta on levinnyt tulokkaana muun muassa Eurooppaan. Suomessa lajia on tavattu harvinaisena maan etelä- ja länsiosista.

## Elinympäristö
Suomessa missourinsavikka on harvinainen uustulokas, jota voi kasvaa erilaisilla joutomailla kaatopaikoilla, myllyillä ja satamissa.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Kurtto & Arto, Lampinen, Raino & Piirainen, Mikko & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti & Väre, Henry. *Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen*. Lutukka 21/2005, s. 41–85.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Suuri Pohjolan kasvio*. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2020: Missourinsavikan levinneisyys Suomessa.
Soijasavikka

**Soijasavikka** (*Chenopodium probstii*) on Pohjois-Amerikan eteläosista kotoisin oleva kookaskasvuinen savikkalaji.

## Ulkonäkö ja koko
Soijasavikka kasvaa 80–150 cm korkeaksi. Kasvin nuoret osat ovat tavallisesti jauhoisia. Varsi on pysty, kova ja runsashaarainen, ja väriltään punainen. Kierteisesti olevat paksut, nahkeat lehdet ovat usein punareunaisia ja päältä kiiltäviä. Lehtilapa on kasvin keskiosissa pituudeltaan jopa 15 cm ja vaihtelee muodoltaan leveänpuikeasta vinoneliömäiseen. Lehtilapa on myös hieman kolmiliuskainen, tyvestä tavallisesti leveäntylppä, kärjestä tylpähkö. Laidalta lapa on isohampainen. Vihreä kukinto on lehdetön ja tähkämäinen. Suomessa soijasavikka kukkii vasta loka-marraskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Kiiltävänmusta siemen on yhden millimetrin pituinen. Suomessa soijasavikka kukkii harvoin eikä todennäköisesti tuota siemeniä.

Muista savikkalajeista soijasavikka muistuttaa läheisesti muun muassa jauhosavikkaa (*C. album*) ja missourinsavikkaa (*C. missouriense*).

## Levinneisyys
Soijasavikka on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikan eteläosista. Tulokkaana se on levinnyt tulokkaana muun muassa Eurooppaan. Suomessa lajia on tavattu harvinaisena maan eteläosissa sekä Raahen seudulta.

## Elinympäristö
Suomessa soijasavikka on harvinainen uustulokas, jota kasvaa kaatopaikoilla ja täyttömailla.

## Lähteet
* Hämet-Ahti, Leena, Kurtto & Arto, Lampinen, Raino & Piirainen, Mikko & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti & Väre, Henry. *Lisäyksiä ja korjauksia Retkeilykasvion neljänteen painokseen*. Lutukka 21/2005, s. 41–85.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Suuri Pohjolan kasvio*. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2020: Soijasavikan levinneisyys Suomessa.