open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Shin’ichi Hoshi

**Shin’ichi Hoshi** (, 1926–1997) oli japanilainen tieteiskirjailija. 

Hoshi alkoi julkaista novellejaan vuonna 1957 perustamassaan Japanin ensimmäisessä tieteislehdessä *Uchuujin* (Avaruuspölyä). Shin’ichi Hoshi oli hyvin tuottelias kirjoittaen yli tuhat novellia. Hoshi perusti Japanin science fiction -kirjailijoiden seuran ja oli sen ensimmäisen kauden puheenjohtaja. Hoshin kertomuksia on julkaistu myös useiden muiden maiden scifi-lehdissä. Erityisen suosittu hän oli Kiinassa. Hoshilta on suomennettu kokoelma *Avaruuden terveisiä*. 

## Aiheesta muualla
* Petri Hannini: Pieniä herkkupaloja. Kiiltomato.net 26.8.2001.
* Toni Jerrman: Terveisiä japanilaisesta tulevaisuudesta. *Helsingin Sanomat* 13.7.2001.
* Kirjailijan virallinen kotisivu . 
*
Aerope

**Aerope** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Kreetan kuninkaan Katreuksen tytär. Hänen sisaruksiaan olivat Klymene, Apemosyne ja Althaimenes.

Kun Katreus kuuli oraakkelilta, että yksi hänen omista lapsistaan surmaisi hänet, hän antoi Aeropen ja Klymenen Naupliokselle myytäväksi vieraaseen maahan; heidän veljensä oli tämän kuultuaan paennut Apemosynen kanssa jo aiemmin Rodokselle. Nauplios järjestikin Aeropen puolisoksi Pleistheneelle, Atreuksen pojalle. Suhteesta syntyi Agamemnon, Menelaos ja mahdollisesti myös Anaksibia, joka mainitaan veljesten sisareksi. Pleisthenes kuoli kuitenkin nuorena, jolloin Atreus nai Aeropen ja otti hänen poikansa omikseen.

Aerope ihastui Atreuksen veljeen Thyesteen ja petti miestänsä tämän kanssa. Kun Atreus oli löytänyt lammaslaumastaan kultataljaisen lampaan ja säilönyt taljan arkkuunsa huolimatta lupauksestaan uhrata parhaimman lampaansa Artemiille, Aerope antoi taljan Thyesteelle. Kun Mykeneen valittiin kuningasta, Thyestes sai Atreuksen lupaamaan, että valituksi tulisi se, jolla olisi kultainen lammas. Myöhemmin Atreuksesta tuli kuningas Zeuksen avustuksella.

## Lähteet
Nestevety

**Nestevety** on nestemäistä vetyä.

Sen yleisin käyttökohde on avaruustoiminta, jossa sitä käytetään rakettien polttoaineena. Nestevedystä käytetään lyhennettä **LH2** tai **LH<sub>2</sub>**. Lyhenne tulee siitä, että neste on englanniksi liquid ja vapaa vety on tavallisesti molekulaarisessa H2 muodossa mistä nimen H2-osa.

NTP-olosuhteissa vety on kaasuna, joten se tulee paineistaa ja jäähdyttää hyvin alhaiseen lämpötilaan, jotta se voidaan puristaa nesteeksi. 101,3325 kPa paineessa vety kiehuu 20,28&nbsp;K (−252,87 °C) lämpötilassa.

## Käyttö
### Raketti
Ennen nestevedyn polttamista jäähdytetään yleensä moottorin suutinta, tavallisesti nestehapella. Tuloksena oleva savukaasu on varsin puhdasta vettä, jossa on aavistus otsonia ja vetyperoksidia.

Vedyn massaenergiatiheys on käytettävissä olevista polttoaineista parhaimpia, 143 MJ/kg. Tämä on noin 40 prosenttia parempi kuin muilla rakettipolttoaineilla. Nestevedyn tiheys on 70,8 kg/m³ 20 K lämpötilassa.

Vedyn tilavuusenergiatiheys taas on varsin huono. Nestevedyn varastointi vie enemmän tilaa kuin vastaavan energian varastointi jollain muulla polttoaineella. Esimerkiksi yhden bensiinilitran energiamäärää vastaa neljä litraa nestevetyä.

Nestevedyn säilyttämiseen tarvitaan monimutkainen säilytysjärjestelmä matalan lämpötilan vuoksi. Vetyä on myös vaikea saada pysymään astiassa sillä se vuotaa seinämien läpi. Vety myös heikentää säiliön rakennetta niin kutsutun vetyhaurastumisen seurauksena. Tämän seurauksena ballistisissa ohjuksissa on siirrytty kiinteisiin polttoaineisiin, koska ne säilyvät jopa vuosia ampumavalmiina.
RP-1

**RP-1** () on tarkasti jalostettua kerosiinia, jota käytetään joissain rakettimoottoreissa polttoaineena. 

Se on kemiallisesti lentopetrolin kaltaista. Vaikka RP-1:n ominaisimpulssi on pienempi kuin nestevedyn, sillä on paljon muita etuja vetyyn verrattuna. RP-1 on halvempaa, sitä voidaan varastoida NTP-olosuhteissa, se on vähemmän räjähdysherkkää ja paljon tiheämpää. Erityisesti RP-1:n tilavuusenergiatiheys on paljon parempi kuin nestevedyn. Parempi energiatiheys mahdollistaa moottorille melkein kaksi kertaa vedyllä toimivaa moottoria paremman työntövoima-painosuhteen sekä myös huomattavan säästön rakettivaiheen polttoainesäiliön koossa ja painossa, joten se sopii erityisen hyvin raketin ensimmäiseen vaiheeseen, jossa suuri työntövoima ja halpa hinta ovat usein tärkeämpiä kuin hyvä ominaisimpulssi. Hydratsiiniin verrattuna se on huomattavasti vähemmän myrkyllistä ja karsinogeenistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* NASAn ajoainesivusto  
* Nestehappi/kerosiini-ajoaine
Paolo Soprani

**Paolo Soprani** (20. lokakuuta 1844 Recanati, Maccerata – 20. helmikuuta 1918 Castelfidardo, Italia) oli italialainen harmonikanvalmistaja, joka nosti harmonikkojen valmistuksen Italiassa ja eritoten Castelfidardossa merkittäväksi liiketoiminnaksi.

## Tausta
Itävaltalainen pyhiinvaeltaja oli yöpynyt Antonio ja Lucia Sopranin talossa Castelfidardon lähistöllä matkallaan Loretoon. Hänellä oli ollut mukanaan Cyrill Demianin valmistama *Akkordion* ja hän soitti sitä perheelle. Jollain tavalla nuori Paolo-poika oppi soittimen salaisuudet. Eräiden tarinoiden mukaan pyhiinvaeltaja lahjoitti soittimen hänelle kiitokseksi vieraanvaraisuudesta, toinen tarina kertoo Paolon ostaneen soittimen. Kolmas tarina kertoo Paolon nousseen yöllä ylös ja opiskelleen soittimen rakenteen muilta salaa.

## Ura

Paolo Soprani avasi veljiensä avustuksella pienen harmonikkatyöpajan kotonaan 1864 ja muutaman vuoden päästä hän muutti isompaan taloon ja palkkasi jopa työntekijöitä. Ensimmäiset *armoniche*t myytiin lähikaupunkien markkinoilla ja toreilla. Paolo kiersi esittelemässä harmonikkojaan ja hän kehittyi myös hyväksi soittajaksi. Vuonna 1872 hän muutti Castelfidardon keskustaan ja avasi harmonikkatehtaan Piazza Garibaldilla. Hänen soittimistaan tuli menestys maaseudulla, joissa talonpojat pitivät tanssilauluista. Suosio kasvoi ja hänen soittimiaan alettiin myydä muun muassa Ranskassa. Vuosisadan lopulla harmonikkoja alettiin viedä Yhdysvaltoihin italialaisten siirtolaisten myötä.

Yritys kasvoi ja Paolo avasi uuden 400 työntekijän tehtaan Castelfidardoon Luigi- ja Achille-poikiensa kanssa. Vuonna 1900 yritys sai paljon huomiota Pariisin maailmannäyttelyssä. Paolosta tuli Brysselin ja Pariisin keksijäakatemioiden jäsen ja hän tapasi jopa Ranskan presidentin. Paolo Soprani työskenteli 70-vuotiaaksi asti, ennen kuin hänen poikansa jatkoivat yrityksen johdossa. Hän kuoli kotonaan 73-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Paolo Soprani accordions -sivusto
*Sopranin kuva ja tarina Castelfidardon kunnan sivustolla
Alice Hoffman

**Alice Hoffman** (s. 16. maaliskuuta 1952 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija.

Monissa Hoffmanin teoksissa arkeen sekoittuu fantasiaa. Teoksissa on usein romantiikkaa ja ne käsittelevät omaleimaisesti ihmissuhteita. Hänen kuuluisin romaaninsa on *Noitasisaret* (1995). Romaanista on tehty myös elokuva *[[Lumotut sisaret]]* vuonna 1998, jonka pääosissa olivat Sandra Bullock ja Nicole Kidman. 

## Suomennetut teokset
* *Lyhtyjen yö* (1987)
* *Päivän korento* (1988)
* *Noitasisaret* (1995)
* *Kettumäki* (1997)
* *Punainen puutarha* (2012)
* *Aavikon kyyhkyset* . (The Dovekeepers, 2011). Suom. Raimo Salminen. Gummerus, 2014. .
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Eija Elo: Noitasisaret. Aikakone 28.2.1999.
Atlas V

**Atlas V** on Atlas-rakettiperheen kantoraketti, joka pohjautuu vanhempiin Atlas II- ja varsinkin Atlas III-raketteihin. Sitä valmisti aluksi Lockheed Martin ja sittemmin Lockheed Martinin ja Boeingin yhteisyritys United Launch Alliance.

Lockheed Martin käyttää kolminumeroista tunnusta raketin eri kokoonpanoista: ensimmäisenä on nokkakartion halkaisija metreinä (3, 4 tai 5), sitten kiinteäajoaineisten apurakettien määrä (0–5) ja viimeinen numero on toisen vaiheen RL-10-moottoreiden määrä (1 tai 2).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Pudasjärven välikohtaus

**Pudasjärven välikohtaus** oli toisen maailmansodan aikaan Lapin sodan alkuvaiheessa 28. syyskuuta 1944 tapahtunut lyhyt aseellinen taistelu Pohjois-Suomesta vetäytyvien saksalaisjoukkojen ja pohjoiseen etenevien suomalaisjoukkojen välillä. Pudasjärvellä joukot avasivat ensimmäistä kertaa tulen toisiaan vastaan.

## Taustaa

Suomi katkaisi suhteensa Saksaan 2. syyskuuta 1944. Neuvostoliiton kanssa tehtävän rauhansopimuksen ennakkoehdot edellyttivät suomalaisten vaativan saksalaisjoukkojen poistumista maasta 15. syyskuuta mennessä. Pohjois-Suomen rintamaosuutta hoitanut 200&nbsp;000 miehen vahvuinen saksalainen 20. Vuoristoarmeijakunta lähti ennalta laaditun suunnitelman, Operaatio Birken mukaisesti vetäytymään pohjoiseen uusiin puolustusasemiin heti syyskuun alussa. Uudet asemat oli linnoitettu valmiiksi Karesuvanto-Ivalo -linjalle eteläisemmästä Suomesta kohdistuvaa hyökkäystä vastaan. Asemat turvasivat idässä Petsamon nikkelituotannon saksalaisille, ja toisaalta suojasivat Käsivartta ja Norjan puoleista vetäytymistietä etelään.

Saksalaisten vetäytyminen oli tapahtunut ilman taisteluja sovussa suomalaisten kanssa salaisen vetäytymissopimuksen mukaisesti syyskuun puolivälistä lähtien. Valvontakomissio oli kuitenkin saanut asiasta vihiä ja painosti suomalaisia jyrkempään toimintaan. 27. syyskuuta suomalaisjoukkojen komentajana aloitti kenraalimajuri Hjalmar Siilasvuo.

Vielä saman päivän iltana Siilasvuo antoi Jääkäripataljoona 5:lle uuden käskyn edetä pikavauhtia suoraan Pudasjärvelle. Tätä ennen joukot olivat edenneet sovitun aikataulun mukaisesti. Saksalaisilla oli tarkoitus vetäytyä Pudasjärven eteläpuolelta 30. syyskuuta, kirkonkylästä vasta 2. lokakuuta.

## Lapin sodan ensimmäiset laukaukset
Aamulla 28. syyskuuta suomalaisjoukot kohtasivat saksalaisten jälkivarmistusjoukot vartiossa Sillankorvan maastossa 20 kilometriä Pudasjärveltä Ouluun päin. Osaston komentajana toimi eversti Krenzer. Saavuttuaan alueelle suomalaiset vaativat saksalaisia antautumaan, mihin saksalaiset eivät suostuneet. Tällöin suomalaiset avasivat tulen.

Saksalaiset pyrkivät neuvottelemaan, minkä suomalaiset torjuivat. Kuullessaan tästä 20. Vuoristoarmeijan komentaja kenraalieversti Lothar Rendulic antoi 7. Vuoristodivisioonan komentajalle kenraaliluutnantti August Krakaulle vapaat kädet toimia. Krakau toimitti suomalaisille kirjeen jossa hän kuvasi etenemisen mukanaan tuomia seurauksia. JP 5:n päällikkö majuri Lounila lupasi joukkojensa jäävän paikoilleen, kunnes saksalaiset olisivat poistuneet paikkakunnalta.

## Tappiot
Kaksi saksalaissotilasta menetti henkensä, neljä haavoittui ja kaksi joutui vangiksi. Suomalaiset ottivat sotasaaliiksi yhden kuorma-auton ja moottoripyörän.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Marion Power Shovel

**Marion Power Shovel** oli maanrakennuksessa käytettäviä koneita valmistanut yritys. Se sijaitsi Marionissa Ohiossa ja oli aikanaan 1900-1960 alansa merkittävimpiä toimijoita.

Marion Power Shovel rakensi Apollo-ohjelmassa käytetyn Crawler-transporterin.
Aero Spacelines

**Aero Spacelines** oli yhdysvaltalainen lentokonevalmistaja, joka muokkasi Boeingin B-377 lentokoneita **Guppy**-lentokoneiksi, joita käytettiin Apollo-ohjelmassa tarvittujen rakettien osien kuljettamiseen.

## Historia
Aero Spacelines perustettiin Nasan Saturn V -rakettimoottorien osien kuljettamiseksi  Kaliforniasta Floridaan. Osat olivat liian suuria junalla kuljetettaviksi ja laivaaminen taas kesti turhan pitkään. Lentoliikenteessä taas ei ollut tarpeeksi tilavaa lentokonetta.

Jack Conroy, entinen United States Air Forcen lentäjä ja Lee Mansdorf, lentokonemyyjä ja yrittäjä, muotoilivat Guppy-konseptin yhden päivällisen aikana.

Unexcelled Corporation valtasi Aero Spacelinesin vuonna 1967, sen taas valtasi Tracor Aviation.

## Lentokoneet
Aero Spacelines valmisti kahdeksan Guppy-lentokonetta.

***[[Aero Spacelines Pregnant Guppy|Pregnant Guppy]]** (1962).  Aero Spacelinesin ensimmäinen lentokone ja täysin Apollo-ohjelman osinen kuljettamiseen suunniteltu. Käytti mäntämottoreita. Ainoa rakennettu romutettiin 1979.
***[[Aero Spacelines Super Guppy|Super Guppy]]**  (1965).  Tehostettu versio Pregnant Guppystä, missä on suurempi rahtikapasiteetti ja toimintasäde. Valmistettiin kahtena variaationa, Super Guppy ja Super Guppy Turbine (kummassakin käytettiin potkuriturbiinimoottoreita). Kaikkiaan niitä valmisteettiin viisi, yksi Super Guppy ja neljä Super Guppy Turbinea.
***[[Aero Spacelines Mini Guppy|Mini Guppy]]**  (1967).  Super Guppyn pienennetty versio, jota valmistettiin kahta variaatiota. Mini Guppyssä oli alkuperäinen mäntämoottori. Mini Guppy Turbinessa oli potkuriturbiinimoottorit. Kumpaakin variaatiota valmistettiin yksi kappale. Mini Guppy sijaitsee Tillamook Air Museumissa Tillamookissa Oreganissa. Mini Guppy Turbine tuhoutui testilennolla ja koko miehistö kuoli.
Sinikelta-ara

**Sinikelta-ara** eli **ararauna** (*Ara ararauna*) on arojen sukuun kuuluva papukaijalintu. Se on yksi suurimmista papukaijalajeista. Ararauna oli aikanaan lajin virallinen nimi, nykyään sinikelta-ara on lajin virallinen nimi.

## Koko ja ulkonäkö

Sinikelta-ara on maailman suurimpia lentäviä papukaijoja. Sen keskimääräinen pituus on 80–90&nbsp;cm (yleensä noin 86&nbsp;cm) ja siipien kärkiväli yli 100&nbsp;cm. Sinikelta-aran vatsa, siipien ja pyrstön alapuoli ovat keltaiset, selkä, pyrstön takaosa, siivet ja niska siniset, kaula musta, päälaki vihreä, silmien alue valkoinen ja silmän ympärillä on mustia juovia.

## Esiintyminen
Sinikelta-araa tavataan Panaman itäosista Bolivian pohjoisosiin ja Kaakkois-Brasiliaan. Laji on hävinnyt Trinidad ja Tobagosta, jossa sitä aikanaan tavattiin. Carl von Linné kuvaili lajin holotyypin Pernambucosta saadusta näytteestä.

## Elinympäristö
Sinikelta-ara elää vesialueita reunustavissa metsissä ja soisilla alueilla 500 metrin korkeuteen saakka.

## Lisääntyminen

Sinikelta-arat pesivät tavallisimmin katkenneiden palmujen koloissa ja munivat tavallisesti kaksi valkeaa munaa. Pesintä tunnetaan vankeudesta: vain naaras hautoo noin 25 päivää ja poikanen jättää pesän 13 viikon ikäisenä. Nuori lintu käy läpi sulkasadon ja puolivuotiaana sen erottaa aikuisesta arasta oikeastaan vain tummista silmistä.

## Ravinto
Sinikelta-ara syö erilaisia lehtiä, siemeniä, hedelmiä ja pähkinöitä. Manun kansallispuistossa Perussa sen on todettu syövän ainakin kahtakymmentä eri kasvia, joista monet sisältävät ihmiselle, mutta eivät ilmeisesti sille myrkyllisiä tai pahanmakuisia yhdisteitä. Lemmikkilintuna sille voi syöttää papukaijan siemenseosta, viherravintoa, hedelmiä ja pähkinöitä. Sinikelta-arat ja muut arat kerääntyvät usein syömään mineraalipitoista maata, mikä saattaa auttaa ravintokasvien vaarallisten yhdisteiden neutraloimisessa, mutta myös mineraalivarojen täydentämien on olennainen osa savirinteillä käyntejä.

## Uhat
Sinikelta-aran olemassaoloa uhkaavat elinympäristöjen tuhoutuminen ja runsas pyynti lemmikkikauppaa varten.

## Lemmikkinä
Sinikelta-ara lienee yleisin ara lemmikkinä, myös Suomessa. Siitä on jalostettu värimuotoja (esim. opaliini, sininen, lutino ja näiden yhdistelmät), mutta nämä ovat vielä erittäin harvinaisia. Lajia risteytetään lemmikkimarkkinoille muiden aralajien, kuten vihersiipi- ja puna-aran kanssa.

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet
* *Häkkilinnut* Gummerus

### Viitteet
Apollo Applications Program

**Apollo Applications Program** (**AAP**) oli NASAn ohjelma, jossa pyrittiin hyödyntämään Apollo-ohjelmassa kehitettyä laitteistoa tieteen tekemiseen pyrkivien miehitettyjen lentojen tekemisiseen. Sen perusti NASAn päämaja 1968.

Lukuisista suunnitelmista merkittävin toteunut oli Skylab-avaruusasema.

## Aiheesta muualla
*TR-67-600-1-1 Manned Venus Flyby study - Feb. 1, 1967 (PDF format)
* 
*
Wet workshop

**Wet workshop** on eräs avaruusaseman rakentamisen tapa, jossa käytetty kantoraketin rakettivaiheen ajoainesäiliö muutettaisiin avaruudessa avaruusasemaksi. 

Ideana on nestemäistä ajoainetta käyttävän raketin ajoainetankin käyttäminen laukaisun jälkeen avaruudessa. Ajoainetankki on suuri ilmatiivis rakenne ja oltuaan hapella, alkoholilla tai vedyllä täytetty ennen laukaisua, se on käytön lopussa puhdas. Rakentamalla polttoaine- tai hapetintankkiin tai molempiin tilat avaruuslentäjille saataisiin käyttämättömäksi jäävä kiertoradalle ammuttu rakettivaihe uudelleen käyttöön. Aseman rakennuslennot voitaisiin tehdä pienemmällä kantoraketilla kuin aseman perusrakenteen nosto vaatisi. Tällä tavalla ei ole rakennettu yhtään avaruusasemaa, sillä rakettivaiheen muokkaaminen ihmisasumiseen kelpaavaksi osoittautui jo Apollon kehityksen aikana liian kalliiksi ja vaikeaksi.

## Skylab - Dry Workshop

Wet Workshopia helpompi tapa luoda ajaoainetankista avaruusasema on dry workshop, jossa ison kantoraketin ylimmän rakettivaiheen ajoainetankki on maassa muutettu avaruusasemaksi, jota käytettiin NASAn Apollo Applications Programissa Skylab-avaruusaseman rakentamiseen. NASA toteutti Skylab-avaruusasemassa "Dry workshop" -rakennustavan. Siinä kantorakettina oli Saturn V:stä muokattu Saturn INT-21-raketti, jonka kolmannesta vaiheesta S-IVB oli tehty avaruusasema. Skylab vietiin kiertoradalle , missä se pysyi  saakka.
Pirjo Ståhlberg

**Pirjo Aulikki Ståhlberg** (o.s. **Vihonen**, s. 20. lokakuuta 1947 Liperi) on suomalainen keskimatkojen juoksija. Ståhlberg voitti 1&nbsp;500 metrin juoksussa ja 3&nbsp;000 metrin juoksussa yhteensä neljä Suomen mestaruutta. Maastojuoksun maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1974 hän saavutti joukkuekilpailussa pronssia. Ståhlberg edusti liperiläistä Leppälahden Uskallusta, Joensuun Katajaa ja Turun Urheiluliittoa. Hänen valmentajiaan ovat olleet Aarne Halonen ja Pauli Pakarinen. Hänen aviopuolisonsa on kuulantyöntäjä Reijo Ståhlberg.  Ammatiltaan Ståhlberg on ollut liikunnanohjaaja ja -opettaja. 
## Saavutukset
*1 500 metrin juoksu
**Suomen mestari: 1968, 1969, 1970
**SM-hopea: 1973
**SM-pronssi: 1971
*3 000 metrin juoksu
**Suomen mestari: 1973
**SM-hopea: 1972
**SM-pronssi: 1974, 1975
*800 metrin juoksu
**SM-hopea: 1969
**SM-pronssi: 1966, 1968, 1973

## Ennätykset
*800 metrin juoksu: 2.08,0 (1973)
*1 500 metrin juoksu: 4.13,38 (1973)
*3 000 metrin juoksu: 9.02,94 (1973)

## Lähteet
* 

### Viitteet
National Air and Space Museum

**National Air and Space Museum** (**NASM**, ) on yksi yhdysvaltalaisen Smithsonian-instituutin museoista ja niistä suosituimpia. Museossa säilytetään maailman suurinta lentokoneiden ja avaruusalusten kokoelmaa.

 
Museon päärakennus sijaitsee Yhdysvaltain pääkaupungissa Washingtonissa. Museon toinen osa - Steven F. Udvar-Hazy Center‎ - sijaitsee lähellä Washington-Dullesin kansainvälistä lentoasemaa Virginiassa.  Museo on kattavinen kokoelmineen myös tärkeä historian, tieteen, lento- ja avaruuslentojen sekä planeettatieteiden kuten geologian ja geofysiikan tutkimuskeskus. 

Vuonna 2019 museossa kävi noin 4,5 miljoonaa vierailijaa. Kokoelmiin kuuluu yli 68&nbsp;000 nimikettä. Lähes kaikki esilläolevat lentokoneet ja avaruusalukset ovat aitoja käytettyjä tai näiden käyttämättä jääneitä varakappaleita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Museon verkkosivut 
* Kuvagalleria
Korpraalikunta

**Korpraalikunta** () oli ennen vuotta 1915 keisarillisessa Saksassa sotilasyksikkö, joka koostui kahdesta ryhmästä.  Ryhmään kuului 1 jefreitteri ryhmänjohtajana ja 8 miestä. Joukkueeseen () kuului neljä korpraalikuntaa. Korpraalikuntaa johti aliupseeri, jonka varhaisempi nimitys Saksassa oli vuoteen 1856 asti korpraali ().

Englanninkielinen vastine termille oli *corporal's guard*, ”korpraalikaarti”.

## Lähteet
Tuhma

**Tuhma** oli vuosina 2003–2007 neljä kertaa vuodessa ilmestynyt suomalainen metallimusiikkiin keskittynyt lehti. Lehden päätoimittaja oli Tuija ”Tuisku” Hirvonen, ja sitä kustansi Eepinen Oy.

*Tuhma* oli ilmaisjakelulehti, jota tehtiin vapaaehtoisvoimin ja rahoitettiin ilmoitustuloilla. Lehden toukokuun numero painottui kesän festivaalien esittelyyn, ja muulloin sisältö koostui yhtyehaastatteluista, levyarvioista, konserttiraporteista ja kolumneista, joita julkaistiin myös lehden verkkosivustolla. Lehteä jaettiin levykaupoissa, baareissa, kirjastoissa ja festivaaleilla. Tavallisen numeron painos oli 25&nbsp;000 kappaletta ja festivaalinumeron 40&nbsp;000 kappaletta. Lehden ISSN-tunnus on 1795-8172.

Eeppinen Oy harjoitti myös levy-yhtiötoimintaa Tuhma Records -levymerkillä. Tuhma Recordsin kautta ilmestyi Defuse-yhtyeen esikoisalbumi vuonna 2006. Muuhun oheistoimintaan kuuluivat nimellä Tuhma-klubi järjestetyt konserttitapahtumat Helsingin Semifinalissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* www.tuhma.fi Internet archivessa
Jakelu

**Jakelu** voi tarkoittaa seuraavia
* Jakelu (logistiikka), toiminta, jossa tuote luovutetaan tai muuten toimitetaan kulutukseen tai myyntiin
* Jakelupaketti, ohjelmiston jakelu

## Katso myös
* Jakauma matematiikassa
Karhukirjeitä Karvoselle

**Karhukirjeitä Karvoselle** on Jukka Parkkisen kirjoittama satukuunnelma ja lastenkirja. Parkkinen on kirjoittanut tarinalle useita jatko-osia. *Karhukirjeitä Karvoselle* -kuunnelma esitettiin Yleisradiossa vuonna 2001. Radiokuunnelmat ohjasi Outi Valle. *Karhukirjeitä Karvoselle* -kirja ilmestyi vuonna 2002 WSOY:n kustantamana. Kirjasarjan on kuvittanut Pia Westerholm.

Sarjan päähenkilö on karhunpoikanen Otso, joka kirjoittaa ahkerasti kirjeitä ystävälleen Karvoselle. Otson isä on tiekarhu ja äiti verokarhu. Vanhempien ollessa työmatkoilla Otso pääsee Karhumäessä asuvan Amalia-tätinsä hoiviin. 

## Radiokuunnelmat
* Karhukirjeitä Karvoselle – 20-osainen satusarja (2001)
* Karhukirjeitä Karhumäestä – 20-osainen satusarja (2002)
* Karhukirjeitä kesäleiriltä – 20-osainen satusarja (2004)
* Karhukirjeitä kaamoksesta – 20-osainen satusarja (2005)

## Kirjasarja
* Karhukirjeitä Karvoselle (2002)
* Karhukirjeitä Karhumäestä (2002)
* Karhukirjeitä kesäleiriltä (2004)
* Karhukirjeitä kaamoksesta (2006)
* Karhukirjeitä kaukomailta (2007)
* Karhukirjeitä kotiväelle (2009)
* Karhukirjeitä kuntolomalta (2015)

## Lähteet
Raivoisa ajojahti

**Raivoisa ajojahti** (*Southern Comfort*) on Walter Hillin ohjaama draama- ja sotaelokuva vuodelta 1981. Sen pääosia näyttelevät Keith Carradine, Fred Ward ja Powers Boothe.

## Juoni

*Raivoisa ajojahti* kertoo joukosta Louisianan kansalliskaartilaisista joilla on meneillään viikonloppuharjoitukset. Ryhmä on hiukan myöhässä aikataulustaan ja rämeessä rämpiessään he löytävät paikallisten salametsästäjien majapaikan. Paikalla on myös vanhoja kanootteja, joukko päättää lainata kaanotteja päästäkseen harjoituksista pois aikaisemmin. Joella soutaessaan he huomaavat paikalliset rannalla ja yrittävät kertoa heille että heillä on kanootit vain väliaikaisessa lainassa. Kaartilaisilla on aseissa vain paukkupanoksia ja yksi ryhmän jäsenistä päättää pelotella paikallisia asukkaita ja rupeaa ammuskelemaan. Paikalliset pelästyvät ja alkavat ampua takaisin oikeilla aseilla. Tulitaistelussa ryhmän johtaja Poole ammutaan. Joukon rippeet pakenevat metsään jossa löytävät paikallisen yksikätisen metsästäjän ottaen tämän kiinni ja yksi ryhmän jäsenistä räjäyttää tämän majan kostoksi. Kaartilaisten perässä ovat kuitenkin vihaiset cajun-heimolaiset omine aseineen.

## Näyttelijät

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 *Raivoisa ajojahti* saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

## Lähteet
Isosukastapakulo

**Isosukastapakulo** (*Merulaxis stresemanni*) on äärimmäisen uhanalainen Brasiliassa elävä varpuslintu. Laji on nimetty Erwin Stresemannin kunniaksi.

Isosukastapakulo on kooltaan noin 20&nbsp;cm. Lajin selkä ja pyrstö ovat väriltään mustat. Lajin rinta ja pää on kiiltävän tummansininen. Lajilla on nokan tyvessä sininen tupsu. Isosukastapakulon alaperä on tumman ruskeanpunainen. Laji muistuttaa ulkonäöltään sukastapakuloa (*Merulaxis ater*). Myös lajin äänet ovat hyvin samankaltaisia vihellyksiä kuin sukastapakulolla. .

Lajin elintavoista ei tiedetä paljoakaan. Isosukastapakulot muistuttavat sukastapakuloa myös siinä, että ne elävät samanlaisissa metsissä. Isosukastapakulokannan kooksi arvioidaan 50–250 yksilöä. Lajin suurin uhka on metsien kaataminen kaakaoviljelmien tieltä.

## Lähteet
Liu Yadong

**Liu Yadong** (s. 14. lokakuuta 1977) on kiinalainen pistooliampuja.

Liu voitti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden 25 m isopistoolilla Zagrebissa 2006 ja oli myös mukana voittamassa joukkuemestaruuden 25 m vakiopistoolissa. 25 m vakiopistoolissa Liu on saavuttanut myös pronssia MM-kilpailuissa Lahdessa 2002.

## Lähteet
*Profiili ISSF Newssissä
*ISSF:n tietokanta
Charles Deenen

**Charles Deenen** (s. 15. tammikuuta 1970 Holthees, Pohjois-Brabant, Alankomaat) on alankomaalainen tietokonepelimusiikin tekijä ja säveltäjä. 1980-luvun jälkipuoliskolla hän toimi ohjelmoijana ja muusikkona muun muassa Scoop-demoryhmässä ja perusti Maniacs of Noise -musiikkiryhmän Jeroen Telin kanssa. Noihin aikoihin hänet tunnettiin muun muassa pseudonyymillä TMC (*The Mercenary Cracker*). Myöhemmin hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan, jossa toimii vuonna 2008 vanhempana audio-ohjaajana Electronic Arts -peliyhtiössä. Deenen on työskennellyt myös elokuvamusiikin parissa.

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut   
* Charles Deenen MobyGames-sivustolla 
* 
* The Commodore 64 Scene Database: Charles Deenen 
*
Zhang Penghui

**Zhang Penghui** (s. 9. tammikuuta 1978 Nanjing) on kiinalainen pistooliampuja ja maailmanmestari.

Zhang Penghui saavutti henkilökohtaisen ja joukkuemaailmanmestaruuden 25 m olympiapistoolilla Zagrebissa 2006. Kyseinen Kiinan joukkue saavutti samalla uuden joukkuemaailmanennätyksen 1743. Zhang on myös voittanut joukkuehopeaa MM-kilpailuissa kahdesti Lahdessa 2002 ja Barcelonassa 1998.

Olympialaisissa Pekingissä 2008 Zhang hylättiin 25 metrin olympiapistoolissa, koska hän rikkoi kolmesti 45 asteen sääntöä.

## Maailmanennätys

## Lähteet
*
*
*
*
Young@Heart

**Young@Heart** on yhdysvaltalainen vanhusten kuoro, joka on perustettu vuonna 1982 Northamptonissa, Massachusettsissa Walter Salvo Housen vanhusten asuntolassa. Tämän hetkinen kuoro muodostuu yli 70-vuotiaista jäsenistä. Kuoro tunnetaan erityisesti esittämistään kevyen musiikin, popin ja rokin klassikoista: ohjelmistoon on kuulunut muun muassa Radioheadin, Frank Sinatran, Jimi Hendrixin, Bob Dylanin ja Talking Headsin tunnetuksi tekemiä lauluja. Kuoro on kotimaansa lisäksi esiintynyt useita kertoja Euroopassa, Australiassa ja Kanadassa. Young@Heartin kuoronjohtajana on vuodesta 1982 toiminut Bob Cilman.

Stephen Walker ohjasi kuorosta kertovan dokumentin *Young at Heart* vuonna 2007. 

Suomalainen televisiosarja *[[K-70]]* perustui samantyyppiselle idealle kuin Young@Heart.

## Aiheesta muualla
* Kuoron kotisivut
*
Liu Guohui

**Liu Guohui** (s. 8. lokakuuta 1975 Huhehaote) on kiinalainen pistooliampuja.

Liu saavutti MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 henkilökohtaisen ja joukkuemestaruuden 25 m vakiopistoolissa, sekä joukkuemestaruuden 25 m olympiapistoolissa, uudella maailmanennätyksellä 1743. Liu saavutti Lahdessa 2002 MM-kilpailuissa kaksi joukkue mitalia, 25 m olympiapistoolissa ja 25 m vakiopistoolissa.

## Maailmanennätys

## Lähteet
*Profiili ISSF Newssissä 
*ISSF:n tietokanta
Tan Zongliang

**Tan Zongliang** (谭宗亮, s. 29. lokakuuta 1971 Weifang) on kiinalainen pistooliampuja ja maailmanmestari.

Tan Zongliang on voittanut kahdesti henkilökohtaisen maailmanmestaruuden 50 m pistoolilla Zagrebissa 2006 ja Lahdessa 2002. Lisäksi hän on voittanut useita joukkuemitaleita 10 m ilmapistoolissa ja 50 m pistoolissa.

Ateenan olympialaisissa Tan sijoittui 10 metrin ilmapistoolissa yhdeksänneksi ja 50 metrin pistoolikilpailussa kymmenenneksi. Neljä vuotta myöhemmin Pekingissä Tan jäi jälleen 10 metrin ilmapistoolikilpailussa karsintoihin sijoittuen yhdenneksitoista. Pistoolissa kuitenkin Tan nousi pronssille voittaen uransa ensimmäisen olympiamitalin. Kun toiseksi sijoittunut pohjoiskorealainen Kim Jong-su tuli hylätyksi dopingin takia, Tan nousi hopealle .

## Lähteet
*Profiili ISSF Newssissä
*ISSF:n tietokanta
### Viitteet
Daniele Barbaro

**Daniele Matteo Alvise Barbaro** (8. helmikuuta 1514 – 1570) oli venetsialainen aatelinen, joka tuli tunnetuksi Vitruviuksen kääntäjänä. Hän opiskeli Padovan yliopistossa filosofiaa, matematiikkaa ja optiikkaa sekä oli Englannissa Elisabet I:n hovissa suurlähettiläänä. Hän oli lisäksi katolisen kirkon kardinaali ja uudistaja.

Daniele Barbaro syntyi Venetsiassa Barbaron aatelissukuun. Hänen veljensä Marcantonio oli myös diplomaatti ja he rakensivat yhdessä Villa Barbaro -huvilan. Veljekset olivat arkkitehti Andrea Palladion ja taiteilija Paolo Veronesen suojelijoita. Veronese maalasi Daniele Barbarosta enemmän kuin yhden muotokuvan.

Daniele Barbaro yhdisti uransa diplomaattina ja katolisen kirkon kardinaalina. Tämä olisi saattanut laittaa hänet vaikeaan asemaan protestanttisessa Englannissa, mistä johtuen on epäilty, että Barbaro oli ensimmäinen *[[in pectore]]* -kardinaali. Vuodet 1550–1570 Barbaro toimi Aquileian hiippakunnan patriarkkana. Hänen statuksensa ansiosta sekä diplomaattina että kirkonmiehenä hän oli Venetsian edustaja Trenton kirkolliskokouksessa.

Barbaro tunnettiin kuitenkin erityisesti kirjallisista töistään. Hän julkaisi mm. uudet painokset isosetänsä Ermolao Barbaron kommentaarista Aristoteleen teokseen *[[Retoriikka (Aristoteles)|Retoriikka]]* ja tämän teoksesta *Compendium scientiae naturalis*. Hän käänsi italiaksi ja myöhemmin latinaksi Vitruviuksen teoksen *[[Arkkitehtuurista]]* (*De architectura*). Barbaron merkittävin oma teos lienee *La pratica della perspettiva*, jossa hän käsittelee maalaustaiteen tiedettä.
Colli Euganei

**Colli Euganei** on kukkula-alue Veneton alueella muutamia kilometrejä Padovasta etelään Italiassa.

Colli Euganei on tuliperäistä alkuperää. Ensimmäiset purkaukset basalttista magmaa tapahtuivat eoseenikaudella, jolloin alue nousi merenpinnan yläpuolelle. Myöhemmin oligoseenikaudella tahmeammat purkaukset, joissa tuli pinnalle ryoliittiä ja trakyyttiä, muodostivat vulkaanisia kartioita. Colli Euganei säilyi pienenä saaristona aina kvartäärikaudella asti, jolloin koko Pon laakson alue kohosi meren yläpuolelle.

Alueella on edelleen geotermistä toimintaa, joka ilmentyy kuumina lähteinä. Näitä lähteitä on etenkin Abano Termen ja Montegrotto Termen kylpyläkaupungeissa.

Colli Euganei on nykyään suojeltu luonnonpuistona.
Liu Zhongsheng

**Liu Zhongsheng** (s. 25. lokakuuta 1973) on kiinalainen pistooliampuja.

Liu saavutti MM-kilpailuissa Zagrebissa 2006 25 m olympiapistoolissa henkilökohtaisen hopean ja joukkuemestaruuden, uudella maailmanennätyksellä 1743.

Liu oli olympialaisissa Pekingissä 2008 10. 25 m olympiapistoolilla tuloksella 572. Hän sai ensimmäisellä osiolla kahden pisteen rangaistuksen rikkoessaan 45 asteen sääntöä. Liu jäi lopulta seitsemän pisteen päähän finaalipaikasta.

## Maailmanennätys

## Lähteet
*
*
*
*
Pohjoisten kansojen instituutti

**Pohjoisten kansojen instituutti** () oli Leningradissa sijainnut tutkimuslaitos, jonka tavoitteena oli Neuvostoliiton pohjoisvähemmistöjä koskevien aiheiden tutkiminen. Yksi tutkimuslaitoksen avainhahmoista oli Vladimir Bogoraz, joka oli tunnettu tšuktšien parissa tehdystä tutkimuksestaan.

Tutkimuslaitos perustettiin vuonna 1930, sillä neljä vuotta aikaisemmin oli syntynyt mahdollisuus opiskella pohjoisten vähemmistöjen kieliä Leningradin valtiollisen yliopiston Itämäisten opintojen instituutissa. Vuoden 1929 loppuun mennessä laitoksen opettajat olivat alkaneet toimia yhdessä yhdistetyn pohjoiskansojen aakkoston luomiseksi () Neuvostoliiton pohjoispuolella asuvia kielivähemmistöjä varten. Tässä versiossa aakkostossa oli 32 latinalaista kirjainta, joista muutamalla oli tarkkeita. Käytännöllisistä syistä aakkostosta haluttiin kärsiä pois tarkkeelliset grafeemit, joten vuosi myöhemmin uusi versio valmistui. 13. joulukuuta 1930 instituutin Tieteellisten tutkimusten seuran presidiumi esitti yhdistetyn pohjoiskansojen aakkoston Neuvostoliiton Uuden aakkoston keskuskomitean tieteelliselle osastolle (ven. Всесоюзного центрального комитета нового алфавита). Sama elin käsitteli ehdotettua aakkostoa uudestaan 18. joulukuuta ja hyväksyi sen 23. helmikuuta 1931. Valistusasiain kansankomissariaatin tieteellinen osasto hyväksyi ehdotuksen samana vuonna toukokuussa.

Aakkostossa oli 39 kirjainta: 29 konsonanttia ja 10 vokaalia. Peruskirjainten lisäksi olivat myös tarkkeelliset kirjaimet, jotka osoittivat liudennusta, pituutta ja aspiraatiota. Heti aakkoston hyväksymisen jälkeen laajamittainen ja järjestelmällinen julkaisukampanja käynnistettiin. Instituutissa noin 300 asiantuntijaa työskentelivät vuodesta 1939 vuoteen 1949.

*Lopulliset periaatteet oikeinkirjoitusten muodustamiseen* pohjoisille kansoille tehtiin ensimmäisessä pan-venäläisessä konferenssissa *Pohjoisten kansojen kielten ja kirjoittamisen kehitys*. Leningradin INS:ssa pidetetyn konferenssin osallistujat edustivat Narkomprosa, Komitet Severaa (Presidium VCIK), VSNTL:n CK Novogo Alfavita SSSR, ja kustantamo Učpedgiz. Itse konferenssin työhön osallistuivat kansallisten pohjoisten piirien, paikallisten pohjoisten lautakuntien, SK VLKSM:in, Neuvostoliiton Tiedeakademian, Leningradin historiallis-kielitieteellisen laitoksen, ja Herzenin pedagogisen instituutin pohjoisten kansojen osaston edustajat. Alustava työ tehtiin INS:ssä.

Konferenssi päätti tehdä oikeinkirjoituksia kaikkiaan 16:lle kielelle, ja hankkia niille kirjoja vallankumouksen 15-vuotispäivän kunniaksi:

* Uralilaiset kielet: *[[nenetsi]], [[selkupin kieli|selkuppi]], [[hantin kieli|hanti]], [[mansin kieli|mansi]] ja [[kiltinänsaame]]*
* Tunguusikielet: *[[evenkin kieli|evenki]], [[evenin kieli|even]], [[nanain kieli|nanai]] ja [[udehen kieli|udehe]]*

## Lähteet

* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Kaljuuna

**Kaljuuna**, myös **galleoni** on karakista ja karavelista kehitetty, kookas, monikantinen, puusta tehty purjelaiva. Kaljuunan esittelivät maailmalle espanjalaiset 1400- ja 1500-lukujen taitteessa. Oman aikansa laivatyypeistä kaljuuna soveltui hyvin valtameripurjehduksiin ja sitä käyttivätkin useat Euroopan maat 1500-luvulta aina 1700-luvun lopulle saakka. Kaljuunoita käytettiin linja-, kauppa- ja sotalaivoina sekä tutkimusmatkoilla. Sotalaivat oli yleensä aseistettu kanuunoin. Kaljuuna oli aiempia laivatyyppejä yleisesti ottaen pitempi, matalampi ja kapeampi. Kapeus ja mataluus vähensivät veden- ja ilmanvastusta edessä. Kaljuunat myös kyntivät aaltoja edeltäjiään tasaisemmin.

Kaljuuna kulki yksinomaan purjein, joita siinä oli 3–5 purjemastossa. Tyypillisesti fokkamastossa ja isomastossa oli raakapurjeet, kun taas mesaani- ja bonaventuramesaanimastoissa – jos sellainen oli takiloitu alukseen – latinalaispurjeet. Laivan profiilin kannalta oleellinen ero oli myös karakkien massiivinen keulakastelli, joka kaljuunoissa oli suhteellisen pieni, muun muassa sen aiheuttaman tuulen pyörteilyn vuoksi. Laidat levenivät alaspäin, koska muuten raskaat tykit olisivat tehneet aluksesta kiikkerän. Kaljuunojen peräkansi oli usein koristeellinen kaiverruksineen ja kultauksineen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
John Singleton Mosby

**John Singleton Mosby** (6. joulukuuta 1833 Powhatanin piirikunta, Virginia, Yhdysvallat – 30. toukokuuta 1916) tunnetaan myös nimellä "Harmaa Aave", oli etelävaltioiden sissijohtaja Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet muistetaan salamannopeista iskuistaan sekä kyvystään kadota ja harhauttaa Unionin takaa-ajajat.

Mosby meni vuonna 1849 Virginian yliopistoon. Hän ampui kolmantena opiskeluvuonna kaksintaistelussa George R. Turpinia niskaan ja oli päätyä hirteen. Sisällissodan alussa hän liittyi etelävaltioiden armeijaan ja palveli kenraali William "Grumble" Jonesin komentamissa kiväärimiehissä. Hän otti Virginian vapaaehtoisjoukoissa osaa ensimmäiseen Bull Runin taisteluun. Hänestä tuli yliluutnantti Jeb Stuartin ratsuväkitiedustelijoihin, ja hän suunnitteli Stuartin ratsastuksen McClellanin armeijan ympäri Virginian niemimaan taistelujen aikana 1862. Hän jäi Unionin vangiksi ja oli kymmenen päivää Old Capitolin vankilassa. Hän vakoili etelävaltioiden laskuun ja vankienvaihdon jälkeen vei tietonsa henkilökohtaisesti Robert E. Leelle. Tammikuussa 1863 Lee ja Stuart antoivat Mosbyn komentoon 43. Virginian ratsuväkipataljoonan partisaanijoukot. He saivat erityiset sissijoukkoja koskevat säännöt konfederaation hallinnolta, toteuttivat Greenbackin ryöstöretken ja hyökkäsivät Philip Sheridanin kärryvankkurien kimppuun.

Mosby tuli kuuluisaksi ryöstöretkestään kauas Fairfaxin piirikuntaan Unionin linjojen taakse maaliskuussa 1863. Hän vangitsi miehineen kolme korkea-arvoista upseeria, mukaan lukien prikaatinkenraali Edwin H. Stoughtonin, jonka tarinan mukaan herätti läimäyttämällä tätä takamuksille. Vangitsemisen jälkeen Grant käski Sheridania hirttämään Mosbyn kiinnisaadut miehet. George Armstrong Custer hirtätti kuusi Mosbyn miestä Front Royalissa Virginiassa. Tästä kostoksi Mosby antoi teloittaa seitsemän Unionin vankia 6. marraskuuta 1864 Rectortownissa Virginiassa. Vangeista kaksi onnistui karkaamaan. Kahta ammuttiin päähän, mutta nämä jäivät henkiin, ja lisäksi kolme vankia hirtettiin. 11. marraskuuta Mosby kirjoitti Sheridanille ja sopi vankien kohtelemisesta sotavankeina, eikä kenraali Grantin ja eversti Mosbyn päästyä sovintoon teloituksia pantu enempää toimeen.

Useita viikkoja sen jälkeen kun kenraali Lee oli antautunut, Mosby hajotti joukkonsa eikä suostunut antautumaan virallisesti.

Sodan jälkeen hän oli aktiivinen republikaani ja presidenttiehdokas Grantin kampanjapäällikkö. Virginiassa tämä herätti suuttumusta, ja Mosbyn koti poltettiin ja hänet yritettiin myös salamurhata kerran. Hän työskenteli Yhdysvaltojen konsulina Hongkongissa vuodesta 1878 vuoteen 1885, lakimiehenä, rautateillä ja sisäministeriön palveluksessa. Hän kuoli vuonna 1916.
Ariarathes V

**Ariarathes V Filopator** (kuoli 131/130 eaa.) oli Kappadokian kuningas noin 163 eaa.–131/130 eaa. Hänen vanhempansa olivat kuningas Ariarathes IV ja Antiokhis, joka oli Antiokhos III:n ja Laodike III:n tytär. 

Ariarathes V nousi Kappadokian valtaistuimelle isänsä kuollessa noin vuonna 163 eaa. Hallituskautensa aikana Ariarathes asetti Sofenen valtaistuimelle oman nukkehallitsijansa Mithrobuzaneen. Commagenen kuningas Ptolemaios yritti vallata Kappadokialle kuuluneen Melitenen mutta hänet lyötiin takaisin. Seleukidikuningas Demetrios I Soter ehdotti avioliittoa Ariaratheen ja oman siskonsa Laodice V:n välille, mutta Ariarathes ei suostunut. Demetrios kannatti vuonna 158 eaa. syttyneessä sisällissodassa Ariaratheen veljeä Orofernes II:a. Noin vuonna 156 eaa. Ariaratheen sisko Stratonike IV meni naimisiin Pergamonin kuninkaan Attalos II:n kanssa. Attaloksen avustuksella Ariarathes pääsi palaamaan Kappadokiaan. Vuonna 152 eaa. Ariarathes yhdessä Attaloksen, Rooman ja Ptolemaios VI:n kanssa kannattivat Aleksanteri I Balaksen yritystä kaapata vallan Demetrios I:ltä. Vuonna 133 Pergamonin kuningas Attalos III kuoli ja testamenttasi kuningaskuntansa Rooman valtakunnalle. Attalos II:n poika Aristonikos nousi kapinaan. Ariarathes V taisteli Aristonikosta vastaan, mutta kaatui taistelussa.

## Lähteet
*
William J. Hardee

**William Joseph Hardee** (12. lokakuuta 1815 – 6. marraskuuta 1873) oli Yhdysvaltain armeijan ammattisotilas ja etelävaltioiden kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa.

## Lapsuus ja nuoruus
Hän oli syntynyt Camden Countyssä Georgiassa. Hän valmistui West Pointista 1838 ja sai komennuksen vänrikiksi 2. rakuunarykmenttiin. Hän taisteli seminolesodissa Floridassa ja Meksikon-Amerikan sodassa. Hän oli Meksikossa Zachary Taylorin alainen, haavoittui kerran ja ylennettiin kahdesti. Sodan jälkeen hän palveli Teksasin rangereiden komentajana, taktiikkaopettajana ja kadettikomendanttina West Pointissa, ja majurina 2. ratsuväkirykmentissä ja 1. ratsuväkirykmentin everstiluutnanttina ennen sisällissotaa. Hän julkaisi nimellä "Hardeen taktiikat" tunnetun, sisällissodassa laajasti käytetyn ohjekirjan.

## Sisällissota
Sisällissodan alkaessa hän erosi Unionin armeijasta ja liittyi etelävaltioiden armeijaan majurina maaliskuussa 1861. Kesäkuussa hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi ja lokakuussa kenraalimajuriksi. Lokakuussa 1862 hänestä tuli yksi konfederaation ensimmäisistä kenraaliluutnanteista. Hänen miehensä tunsivat hänet lempinimellä "Old Reliable". Hän palveli Arkansasissa, jossa hänen piti koota prikaati Arkansasin rykmenteistä, ja sai siirron Albert Sidney Johnstonin armeijaan Shilohin taisteluun. 6. huhtikuuta 1862 hän haavoittui käteen, jonka jälkeen siirtyi miehineen Braxton Braggin Tennesseen armeijaan.

## Braggin armeijakunnan komentaja
Hän komensi Perryvillessä Braggin armeijan vasenta sivustaa syyskuussa 1862 ja sai uransa suurimman voiton Stones Riverissä yllätyshyökkäyksellä joka miltei aiheutti Unionin kenraalimajurin William S. Rosecransin tappion. Tullahoma-sotaretken jälkeen hän siirtyi lyhyesti komentamaan Mississippin ja Itä-Louisianan joukkoja Joseph E. Johnstonin alaisuuteen. Hän nai Mary Foreman Lewisin Alabamasta tammikuussa 1864.

## Braggin erottaminen ja loppusota
Hän siirtyi takaisin Braggin armeijaan, piiritti Unionin armeijaa Chattanoogassa, kunnes Unionin kenraalimajuri George H. Thomas hyökkäsi konfederaation vahvoihin asemiin Missionary Ridgellä marraskuussa 1863. Tämän jälkeen Hardee siirtyi Braggia vastustavaan upseerioppositioon ja taivutteli presidentti Jefferson Davisia vapauttamaan vanhan ystävänsä Braggin tehtävistään. Sodan lopussa Hardee komensi Etelä-Carolinan, Georgian ja Floridan joukkoja, vastusti Shermanin marssia merelle ja evakuoi Savannahin.
Hän otti osaa Bentonvillen taisteluun maaliskuussa 1865, missä hänen ainoa poikansa ensimmäisestä avioliitosta Elizabeth Dummettin kanssa kaatui. Hän antautui Shermanille Johnstonin kanssa huhtikuussa.

## Viimeiset vaiheet
Sodan jälkeen hän työskenteli farmarina Alabamassa, sekatavarakaupassa ja vakuutusbisneksessä. Hän kuoli Wythevillessä Virginiassa sairauteen ja on haudattu Live Oakin hautausmaahan.
Adi Hedman

**Adi Hedman** (oik. **Adiel Hietanen**, 23. elokuuta 1882 Suonenjoki – 30. maaliskuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen näytelmäkirjailija.

Adi Hedmanin vanhemmat olivat kirvesmies Juho Hedman (ent. Hietanen) ja Eeva Nenonen. Hän osallistui jo sortovuosien aikana aktivistiliikkeen toimintaan kotipitäjässään ja vaikutti myöhemmin Kuopion työväenliikkeessä. Hedman oli myös Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen sosialidemokraattien edustajana. 1920-luvun alussa Hedman muutti Helsinkiin, jonne hän perusti valokuvausliikkeen. Hedman toimi myös työväenlehtien avustajana. 

## Teoksia
* *Pastorin kansliassa: huvinäytelmä 1:ssä näytöksessä*.  Kansan lehti, Tampere 1908
* *"Kolmiyhteys": näytelmä 2:ssa näytöksessä*.   Savon työväen sanomalehtiosuuskunta, Kuopio 1909, 2. painos 1910, 3. painos 1917
* *Nolla: komedia 2:ssa näytöksessä*.  Savon työväen sanomalehtiosuuskunta, Kuopio 1909, 3. painos 1913, 4. painos 1917, 5. painos 1920
* *Natjunen naimisissa: komedia 2:ssa näytöksessä, jatkoa näytelmään "Nolla"*.  Savon työväen sanomalehtiosuuskunta, Kuopio 1913, 2. painos 1917, 3. painos 1921, 4. painos 1929
* *Pirun kelkassa : huvinäytelmä 1:ssä näytöksessä*.  Savon työväen sanomalehtiosuuskunta, Kuopio 1915, 2. painos 1919, 3. painos 1921
* *Maalaisliittolainen : yksinäytöksinen huvinäytelmä*.  Savon kansan kirjapaino, Kuopio 1922
* *Uusi emännöitsijä : kaksinäytöksinen näytelmä*, Maalaisliiton näytelmiä 1.  Maalaisliitto, Vaasa 1940  

## Lähteet
* Suomen kirjailijat-tietokanta 
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Adi Hedman 
### Viitteet
Oiva Timonen

**Oiva Timonen** (26. toukokuuta 1920 Evijärvi – 31. lokakuuta 1998 Nurmo) oli suomalainen vapaapainija.

Timonen edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa, jossa hän 52 kilon sarjassa jätti loukkaantumisen vuoksi urakkansa kesken ensimmäisen kierroksen jälkeen. Maaotteluissa hän paini kahdeksan kertaa.

Seuratasolla Timonen edusti Seinäjoen Urheilijoita ja Seinäjoen Paini-Miehiä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1950 ja 1952.

## Lähteet

*
Saturn INT-20

**Saturn INT-20** oli ehdotettu keskisuuri Saturn V -pohjainen kantorakettikonstruktio. Sen voi kuvata olleen Saturn V, jonka toinen vaihe S-II olisi korvattu väliosalla tai tehostettu Saturn IB, jossa olisi voimakkaampi S-IC ensimmäinen vaihe.

## Lähteet
*Final Report - Studies of Improved Saturn V Vehicles and Intermediate Payload Vehicles (PDF format), October 7th 1966
*Saturn INT-20 (Astronautix)
Tyson Patterson

**Tyson Patterson** (s. 17. syyskuuta 1978) on yhdysvaltalainen aktiiviuransa lopettanut koripalloilija, joka edusti kaudella 2009–2010 Korisliigassa pelannutta Forssan Koripoikia. Takamiehenä pelannut Patterson on Appalachian Staten yliopiston kasvatteja.

Patterson pelasi urallaan myös Ranskassa, Sveitsissä ja Islannissa. Kaikkissa näissä kolmessa maassa hänet valittiin sarjansa parhaaksi takamieheksi. Kauden 2006–2007 Patterson pelasi Islannin pääsarjassa, jossa voitti Islannin mestaruuden lisäksi sarjan syöttö- ja riistotilastot. Suomeen hän siirtyi kaudeksi 2007–2008 Torpan Poikien riveihin. Hän voitti Korisliigan runkosarjan syöttötilaston 5,2 koriin johtaneen syötön keskiarvolla sekä riistotilaston 3,0 pallonriiston keskiarvolla. Lisäksi pisteitä syntyi ottelua kohden 16,1.

## Lähteet
Simon Ings

**Simon David Ings** (s. heinäkuu 1965 Horndean) on englantilainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja. Simon Ings asuu Lontoossa.

Ingsin novelleja, esseitä ja artikkeleita on ilmestynyt useissa lehdissä sekä internetissä. Ings teki läpimurron jo esikoisromaanillaan *Kuuma pää* (1992), ja häntä mainostettiin kyberpunkin uudistajana ja uutena William Gibsonina. Aihetta jatkoi romaani *Kuumalinja* (1995). *Kuuma pää* voitti Suomessa vuoden parhaalle tieteisromaanille myönnettävän Tähtivaeltaja-palkinnon vuonna 1994. Palkintolautakunta totesi, että teos ei pyri miellyttämään lukijaa, vaan luomaan näyn rujosta tulevaisuudesta, jossa kaikki on epävarmaa. 

## Suomennetut romaanit

* *Kuuma pää* (1992)
* 
* *Kuumalinja* (1995)

## Suomennetut novellit

* ”Toiset kaupungit” (1990). Aikakone 1b/1995.
* ”Liikenne” (1993). Tähtivaeltaja 4/1995.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* Jerrman, Toni: ”Simon Ings – Pää kuumana?”. Tähtivaeltaja 1/1995. 

## Aiheesta muualla
* Simon Ingsin kotisivut 
* Novelli ”Toiset kaupungit” (1990). Aikakone 1b/1995.
* Satu Elo: Voiko tekoäly(yn) rakastua?  Ylioppilaslehti 20.9.1996.
* Simon Ings puhuu. Aikakone 1b/1995.
* Mikko Saari: Rautakalan kaupunki. Kirjavinkit 26.5.2007.