open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Shirley Scott

**Shirley Scott** (14. maaliskuuta 1934 Philadelphia, Pennsylvania – 10. maaliskuuta 2002 Philadelphia, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen jazzurkuri ja -pianisti.

Scott soitti alun perin pianoa, soitti välillä myös trumpettia ja eteni lopulta Hammond B-3 -urkuihin. 1950-luvun lopussa hän sai mainetta työskentelyllään Eddie ”Lockjaw” Davisin kanssa. Suosioon nousi esimerkiksi kaksikon hitti "In the Kitchen" (1958). Scott meni naimisiin Stanley Turrentinen kanssa ja levytti tämän kanssa usein 1960-luvulla. 1990-luvulla hän soitti eräillä Candid Recordsin levyillä pelkästään pianoa.

1990-luvun lopussa Scottin sydäntä vahingoitti fenfluramiinin ja fentermiinin muodostama lääkeyhdistelmä ("fen-phen"). Vuonna 2000 hän voitti oikeudenkäynnin lääkevalmistajaa kohtaan. Hän kuoli sydämen vajaatoimintaan sairaalassa maaliskuussa 2002.

## Lähteet
Nils Anders Gadolin

**Nils Anders Gadolin** (24. toukokuuta 1807 Turku – 25. toukokuuta 1897 Pohja) oli suomalainen meriupseeri, koulunjohtaja, maanviljelijä ja valtiopäivämies.

Gadolinin vanhemmat olivat professori Johan Gadolin ja Hedvig Magdalena Thileman ja puolisot vuodesta 1848 Amanda Sofia Krabbe (k. 1858) ja vuodesta 1859 Sofia Elisabet Schlüter (k. 1904). Gadolin tuli ylioppilaaksi Turussa 1825 ja Uppsalassa 1829. Hän oli majamestari 1. Suomen meriekipaasissa 1831, midshipman 1832, luutnantti 1836 ja erosi palveluksesta kapteeniluutnanttina 1842. Vaasan merenkulkukoulun johtajana Gadolin toimi 1842–1852. Gadolin oli tilanomistaja ensin Pohjan Dalkarbyssä ja sitten Inkoon Hagassa. Valtiopäiväedustaja talonpoikaissäädyssä hän oli Raaseporin tuomiokunnasta 1877–1878, jolloin hän kuului kultarahavaliokuntaan ja oli pankkivaliokunnan varajäsen.

Professori Jakob Algot Gadolin oli Nils Anders Gadolinin veli. Kenraalimajuri, kuvernööri Guido Gadolin oli hänen poikansa.

## Lähteet
Vasjuganin suo

**Vasjuganin suo** () on pohjoisen pallonpuoliskon suurin suoalue, joka sijaitsee Venäjällä Siperian lounaisosassa. Se on alueen tärkein makean veden lähde (400 kuutiokilometriä makeaa vettä), ja suoalue on Vasjugan-joen lähde. Suolla elää useita uhanalaisia lajeja.

Vasjuganin suo on yksi maailman suurimmista soista. Venäjä rauhoitti vuoden 2017 lopulla osan siitä, 614&nbsp;803 hehtaarin laajuisen alueen. Suota on ehdotettu myös Unescon maailmanperintökohteeksi.

## Sijainti

Suoalueen pinta-ala on 53&nbsp;000 neliökilometriä, mikä tekee siitä noin 20 prosenttia Sveitsiä suuremman. Siinä on yli miljardi tonnia turvetta, mikä on kaksi prosenttia kaikesta maailman turpeesta. Suo sijaitsee Novosibirskin, Omskin ja Tomskin alueilla Venäjällä Ob-joen länsirannalla, leveyspiirien 55°35' ja 58°40' ja pituuspiirien 74°30' ja 83°30' välillä. Suon laajuus lännestä itään on 573 kilometriä ja pohjoisesta etelään 320 kilometriä. Vasjuganin suossa on noin 800&nbsp;000 pientä järveä ja suuri määrä jokia. Tyypiltään se on pääasiassa keidassuota.

## Historia
Tutkijat uskovat suon syntyneen suunnilleen 10&nbsp;000 vuotta sitten, minkä jälkeen se on kasvanut jatkuvasti. 75 prosenttia Vasjuganin suon pinta-alasta on soistunut viimeisten 500 vuoden aikana.

## Ilmasto
Suo sijaitsee taigavyöhykkeellä ja sen alueella vallitsee mannerilmasto, johon kuuluvat pitkät ja kylmät talvet sekä lyhyet ja kuumat kesät.	Suo sijaitsee pienilehtisten metsien vyöhykkeen ja eteläisen taigan vyöhykkeen välisellä siirtymävyöhykkeellä.

## Kasvillisuus ja eläimistö
Suo on lajistoltaan runsas ja siellä esiintyy monia harvinaisia eläimiä, kuten peuroja, oravia, hirviä, soopeleita, minkkejä, saukkoja, karhuja, ilveksiä ja ahmoja. Yleisimpiä suolla kasvavia kasveja ovat karpalo, juolukka ja lakka. Linnustoon kuuluvat maa- ja merikotka, sääksi, isolepinkäinen, muuttohaukka, riekko, metso, pyy ja teeri. Kaikkiaan suolla on tavattu 195 lintulajia 15 eri lahkosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Whc.unesco.org
Lars Andersson

**Lars Andersson** (s. 1954 Karlskoga, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija, kääntäjä ja toimittaja. Hän on koulutukseltaan lääketieteen kandidaatti.

Anderssonin esikoisteos *Brandlyra* (1974) sai ilmestyessään runsaasti huomiota. Se on lajityypiltään psykologinen trilleri. Muistuttaessaan Aksel Sandemosen tuotantoa se sai osakseen epäilyksiä plagioinnista, mutta myöhemmin on ilmennyt, että vaikutteet ovat näennäistä syvällisempiä. *Lumen valo* (*Snöljus* 1979) kertoo ihmisen valmiudesta luonnontieteellisiin keksintöihin mutta niiden hallintakyky voi puuttua.

## Suomennettu teos
* *Lumen valo* (*Snöljus*, 1979); suom. Eila Kivikk'aho, Tammi 1983 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rolfsånin vesistö

**Rolfsånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 106) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Rolfsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 694 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Rolfsån ja pääuoman kokonaispituus on 85 kilometriä . Joki laskee mereen noin 0,4 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Rolfsånin vesistö sijaitsee Viskanin vesistön (tunnus 105) ja Götajoen vesistön (tunnus 108) välisessä taskussa, jossa on toinenkin päävesistö. Rolfsånin vesistö on siellä suurempi kuin Kungsbackaånin vesistö (tunnus 107). Ne laskevat samaan lahteen ja niillä on yhteinen vedenjakaja puoliväliin Rolfsånin vesistöä. Sen jälkeen Kungsbackaånin vesistö vaihtuu Götajoen vesistöksi, joka myös ulottuu tämän pohjoispuolelle. Viskanin vesistö ulottuu rannikkoalueelle asti, jossa sijaitsee mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita. Niiden yhteispinta-ala on lähes yhtä suuri kuin Kungsbackaånin vesistöllä.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (20,9&nbsp;%), turve (13,7&nbsp;%), kalliomaa (40,7&nbsp;%), hiekka ja sora (3,0&nbsp;%), multamaa (5,6&nbsp;%), savimaa (4,9&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (1,1&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,9&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (3,3&nbsp;%), viljelymaita (9,6&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (4,1&nbsp;%) sekä joutomaita (5,6&nbsp;%). Näiden lisäksi on 8,5&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Rolfsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 13,6&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 55,4&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,69&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 12&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 52&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 52&nbsp;m³/s on mitattu marraskuussa 2006 ja pienin 2,5&nbsp;m³/s elokuussa 1983. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. 

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Châtelaudren-Plouagat

**Châtelaudren-Plouagat** on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella.

Kunta muodostettiin 1.1.2019 jolloin kaksi kuntaa, Châtelaudren (bretoniksi *Kastellaodren*) ja Plouagat (bretoniksi *Plagad*) yhdistyivät. Uuden Châtelaudren-Plouagatin kunnan hallintopaikaksi valittiin Plouagat.

Châtelaudren sijaitsee Englannin kanaaliin laskevan Leffjoen varrella. Se on ollut tärkeä risteyskaupunki ja vilkas kauppapaikka. Siellä on ollut keskiajalla myös linna. Nykyään sen paikalla linnakukkulalla on 1300-luvulla rakennettu kirkko *Notre Dame du Tertre*. 1700-luvulla rakennetun Saint-Magloiren kirkon ympärillä on kapeita katuja ja lähekkäin olevia graniittitaloja. Tätä entistä työväenluokan aluetta kutsutaan latinalaiskortteliksi.

Leffjoella vesivoimalla on ollut suuri merkitys Châtelaudrenin kaupungin vaurastumiseen. Muotilehti Le Petit Echo de la Mode siirsi painotalonsa vuonna 1920 Châtelaudreniin hyödyntäen vesivoimaa. Suurimmillaan painotalolla oli 250 työtekijää. Lehtitalo oli toiminnassa vuoteen 1983 saakka.

## Kuvia

Tiedosto:Châtelaudren_Église_Notre-Dame_du_Tertre_032.jpg|Notre Dame du Tertre
Tiedosto:Châtelaudren_(22)_Église_01.JPG|Saint-Magloiren kirkko
Tiedosto:Le_Leff_à_Châtelaudren.jpg|Leffjoki
Tiedosto:Ancienne_imprimerie_du_Petit_Echo_de_la_Mode.jpg|Le Petit Echo de la Mode


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stafford (täsmennyssivu)

**Stafford** voi tarkoittaa seuraavia:

## Paikannimenä
* Stafford, englantilainen kaupunki ja hallintopiiri
* Staffordin piirikunta, piirikunta Virginiassa, Yhdysvalloissa

## Sukunimenä
* Drew Stafford (s. 1985), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
* Ed Stafford (s. 1975), englantilainen tutkimusmatkailija ja retkeilijä
* Garrett Stafford (s. 1980), yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
* Greg Stafford (1948–2018), yhdysvaltalainen pelisuunnittelija ja fantasiakirjailija
* Harry Stafford (1869–1940), englantilainen jalkapalloilija
* James Francis Stafford (s. 1932), yhdysvaltalainen kardinaali
* Jo Stafford (1917–2008), yhdysvaltalainen poplaulaja
* John Stafford (k. 1452), englantilainen valtiomies
* Matthew Stafford (s. 1988), yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
* Michelle Stafford (s. 1965), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Terell Stafford (s. 1966), yhdysvaltalainen jazztrumpetisti
* Thomas Stafford (1930–2024), yhdysvaltalainen astronautti.
Lotten

**Lotten** on naisen etunimi. Se on lyhentymä Charlottasta ja Charlottesta. 

Lotten on ollut Ruotsissa suosittu ristimänimi 1920-, 1960- ja 1970-luvuilla, mutta suomenruotsalaisilla se on ollut harvinainen nimi. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastoon on vuoteen 2025 mennessä kirjattu vain noin 50–60 tämännimistä naista.

Lottenilla on nimipäivä suomenruotsalaisessa almanakassa 12.&nbsp;toukokuuta. 

## Tunnettuja Lotteneja
* Lotten Dorsch (1849–1908), ruotsalainen näyttelijä
* Lotten Edholm (1839–1930), ruotsalainen hovinainen, Ruotsin Punaisen Ristin vaikuttaja ja säveltäjä
* Lotten von Kræmer (1828–1912), ruotsalainen kirjailija, naisasianainen ja mesenaatti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Lotten (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Arvo Pienimäki

**Arvo Pienimäki** (s. 20. helmikuuta 1955 Kurikka) on suomalainen iskelmälaulaja. Pienimäki on voittanut 1999 Iskelmän SM-kilpailun yli 30-vuotiaiden sarjan (senior singers), 2002 Toivo Kärki -laulukilpailun (Vihreät Niityt)  ja 2014 Tangoseniori-laulukilpailun. Vihreillä Niityillä hän oli usean vuoden mukana Toivo Kärki -konserttisarjassa   Pienimäki asuu Seinäjoella.

## Lähteet
Samuel Henrik Nordström

**Samuel Henrik Nordström** (12. joulukuuta 1808 Pyhtää – 27. marraskuuta 1896 Iitti) oli suomalainen pappi, opettaja ja valtiopäivämies. 

Nordströmin vanhemmat olivat kirkkoherra Samuel Nordström ja Helena Sofia Giösling ja puolisot vuodesta 1847 Matilda Vilhelmina Krogius (k. 1848) ja vuodesta 1855 Lovisa Margareta Stormbom (k. 1907). Nordström tuli ylioppilaaksi 1825, valmistui filosofian kandidaatiksi 1832  ja vihittiin papiksi 1833. Varapastorin arvon Nordström sai 1838. Hänestä tuli Pyhäjärven kirkkoherran apulainen 1833, Viipurin piirikoulun vt. opettajana hän toimi 1834–1835 ja pappina Uudellakirkolla, Elimäellä ja Valkjärvellä. Viipurin lukion roomalaisen kirjallisuuden vt. yliopettaja hänestä tuli 1838, Viaporin vt. vankilansaarnaaja 1841 ja samana vuonna Helsingin kappalaisen apulainen sekä Haminan vt. kappalainen, mihin tehtävään hänet vakinaistettiin 1843. Iitin kappalaiseksi Nordström tuli 1853, astuen virkaan 1854. Hän oli pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863.  

## Lähteet
Ruskosuoturpiaali

**Ruskosuoturpiaali** (*Pseudoleistes virescens*) on turpiaaleihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Ruskosuoturpiaali voi kasvaa 24&ndash;25 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Ruskosuoturpiaalin pää, rinta, selkä ja siivet ovat väriltään tumman oliivinruskeat tai lähes mustat. Siipien olkapäissä on hieman keltaista. Linnun vatsa on keltainen.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Ruskosuoturpiaalia tavataan Paraguaysta ja Brasilian eteläosista Argentiinaan. Lajin elinympäristöä ovat suot, kosteat ruohomaat ja laitumet. Linnut ruokailevat 20&ndash;30 yksilön parvissa. Ruskosuoturpiaalin pesimäkausi alkaa syys-lokakuussa ja laji rakentaa kuppimaisen pesän ruohoista mutaan tai lehmän ulosteeseen. Naaras munii 3&ndash;5 munaa.

## Lähteet
Keltaruosteet

**Keltaruosteet** (*Melampsora*) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 164 lajia.

## Lajeja
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi.
* jokipajunkeltaruoste (*Melampsora amygdalinae*)
* lehtikuusen-raidankeltaruoste (*Melampsora caprearum*)
* pajunkeltaruosteryhmä (*Melampsora epitea* coll.)
** rikon-vaivaispajunkeltaruoste (*Melampsora arctica*)
** pajunkeltaruoste (*Melampsora epitea*)
* lettorikonkeltaruoste (*Melampsora hirculi*)
* orvokin-pohjanpajunkeltaruoste (*Melampsora lapponum*)
* ahopellavankeltaruoste (*Melampsora lini*)
* pellavankeltaruoste (*Melampsora liniperda*)
* haavankeltaruosteryhmä (*Melampsora populnea* coll.)
** haavankeltaruoste (*Melampsora populnea*)
* papelorikonkeltaruoste (*Melampsora vernalis*)

## Lähteet
Kirjallisuusvuosi 1780

**Kirjallisuusvuosi 1780** käsittelee vuoden 1780 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Neue Zürcher Zeitung alkoi ilmestyä.

## Julkaisuja
* Jeremy Bentham &ndash; *Introduction to Principles of Morals and Legislation* (teos painettiin mutta se ei saanut julkaisulupaa)
* Jacob Jonas Björnståhl &ndash; *Resa till Frankrike, Italien, Schweiz, Tyskland, Holland, Ängland, Turkiet och Grekeland* (ensimmäinen osa)
* Giacomo Casanova &ndash; *Opuscoli miscellanei*
* Hannah Cowley &ndash; *The Belle's Stratagem*
* Herbert Croft &ndash; *Love and Madness*
* Gotthold Ephraim Lessing &ndash; *Die Erziehung des Menschengeschlechts* (koulutusta käsittelevä tietoteos)
* Karl Gottlieb von Windisch &ndash; *Betrachtung über den Tod Ihro Majestät Maria Theresia vor einer Versammlung*

## Palkintoja

## Lähteet
Nystyruosteet

**Nystyruosteet** (*Pucciniastrum*) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 77 lajia.

## Lajeja
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi.
* velholehdennystyruoste (*Pucciniastrum circaeae*)
* horsmannystyruoste (*Pucciniastrum epilobii*)
* talvikinnystyruoste (*Pucciniastrum pyrolae*)

## Lähteet
Fritz Englund (valokuvaaja)

**Fredrik (Fritz) Zefanias Englund** (15. toukokuuta 1870 – 23. maaliskuuta 1951 Helsinki) oli suomalainen harrastajavalokuvaaja, joka toimi Björkboda Bruk Ab:n ja Suomen Naulakonttorin johtajana.

Fritz Englund oli mukana 1889 perustetun ruotsinkielisen Amatörfotografklubben (AFK)-valokuvausyhdistyksen toiminnassa. Yhdistykseen kuuluneet Wladimir Schohin, Walter Jakobsson ja Fritz Englund pyrkivät kuvissaan piktorialismiin ja he käyttivät kuvien tuottamiseen jalopainomenetelmiä kuten bromiöljy-, hiili- tai kumipainomentelmiä halutun lopputuloksen saavuttamiseksi. Englund väritti ja retusoi valokuviaan sekä tarkensi käsin niiden yksityiskohtia piirtämällä ja maalaamalla. Hän kuvasi 1900-luvun alun helsinkiläisen porvariston elämää, pikkukaupunkeihin tehtyjä vierailuja sekä lomaelämää saaristossa. 

Suomen valokuvataiteen museo sai 3&nbsp;000 valokuvaa sisältävän Fritz Englundin kokoelman lahjoituksena vuonna 1991.

Englundin puoliso oli Anna Mikaela (o.s. Nyström) vuodesta 1896. Heidän tyttärensä oli taiteilija Iris Linnea af Björksten (1905–1985). Englund kuoli vuonna 1951. Hänet on haudattu Helsingissä Hietaniemen hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laura Sallas ja Sofia Lahti : Mitä on retusointi?, Suomen valokuvataiteen museo
Ruskaruosteet

**Ruskaruosteet** (*Melampsoridium*) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 13 lajia.

## Lajeja
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa.
* *[[Melampsoridium alni]]*
* koivunruskaruoste (*Melampsoridium betulinum*)
* lepänruskaruoste (*Melampsoridium hiratsukanum*)

## Lähteet
Martha Mödl

**Martha Mödl** (22. maaliskuuta 1912 Nürnberg – 16. joulukuuta 2001 Stuttgart) oli saksalainen oopperalaulaja. Hän keskittyi uransa alkuvaiheissa mezzosopraanolle suunnattuihin rooleihin, mutta siirtyi sitten sopraanorooleihin ja palasi lopulta mezzosopraanorooleihin.

Mödl opiskeli Nürnbergissä ja työskenteli ennen musiikkiuraansa kirjanpitäjänä sekä sihteerinä. Ensimmäisen esiintymisensä hän teki vuonna 1942 Remscheidissa *[[Hannu ja Kerttu (ooppera)|Hannun ja Kertun]]* esityksessä. Samana vuonna hän tulkitsi Remscheidissa myös Azucenan roolin *[[Trubaduuri (Verdin ooppera)|Trubaduuri]]*-oopperassa. Vuosina 1945–1949 Mödl oli kiinnitettynä Düsseldorfiin, jossa hänen rooleihinsa kuuluivat Dorabella (*[[Così fan tutte]]*), Klytemnestra (*[[Elektra (ooppera)|Elektra]]*), Marie (*[[Wozzeck]]*) ja Eboli (*[[Don Carlos]]*). Covent Gardenissa hän teki ensimmäisen esiintymisensä lokakuussa 1949 *[[Carmen]]in* nimiroolissa.

Mödl esiintyi Bayreuthin festivaalilla vuosina 1951–1967. Hän teki La Scalan -debyyttinsä vuonna 1950 ja esiintyi ensimmäisen kerran Metropolitan-oopperassa vuonna 1957. Lisäksi Mödl lauloi esimerkiksi Wienin valtionoopperassa, jossa hän tulkitsi Leonoren roolin *[[Fidelio]]ssa* oopperatalon uutta avaamista seuranneessa esityksessä.

Mödl osallistui Gottfried von Einemin, Péter Eötvösin, Wolfgang Fortnerin, Friedrich Cerhan, Giselher Kleben ja Aribert Reimannin teosten kantaesityksiin. Hän sai useita Kammersängerin-arvonimiä ja jatkoi uraansa kuolemaansa saakka.

## Lähteet
Pohjanruostenahikas

**Pohjanruostenahikas** (*Phaeomarasmius borealis*) on pienehkö yleisempää oksaruostenahikasta muistuttava ja siihen aiemmin yhdistetty sienilaji, jonka ruosteenruskean, hennosti pystysuomuisen lakin läpimitta on noin yksi senttimetri, jalka enemmän tai vähemmän keskeinen riippuen kasvupaikasta, lakkia vaaleampi. Itiöemät ilmaantuvat tyypillisesti syksyllä. Itiöitä on kuvattu kilpikonnakuvioiseksi. Laji kasvaa ainakin Suomessa, Ruotsissa ja Norjassa pohjoispainotteisesti, ja lienee elinvoimainen, mutta tutkimukset asiasta ovat kesken. Kasvupaikkoina ovat pensastot, pajujen, koivujen, männyn ja ruusujen laho-oksat, joten kuuluu selkeästi lahottajasieniin.

## Lähteet
20 suosikkia – Reissumies ja kissa

**20 suosikkia – Reissumies ja kissa** on Tapio Rautavaaran vuonna 1995 julkaistu kokoelmalevy, joka kuuluu ''20 suosikkia'' -sarjaan.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
New Orleansin tyyli

**New Orleansin tyyli** tarkoittaa musiikissa ryhmässä tapahtuvaa jazz-tyylistä improvisointia. Tyyli kehittyi 1900-luvun alussa. Vaikka tyylin nimi on New Orleansin tyyli, ei sitä soitettu ensin New Orleansissa, vaan Chicagossa, Los Angelesissä sekä Richmondissa. 

## Tyylille ominaista
Tyylille ominaista on painotus kollektiiviselle improvisoinnille, eli kaikki bändin jäsenet soittavat samanaikaisesti vastavuoroisia koristeita. Tätä tapahtui varsinkin ensimmäisissä levytyksissä. Soittajille jaettiin kuitenkin myös sooloja ja säestysvastuita. Yhdelle soittajista, kuten trumpetistille, saatettiin antaa ikään kuin melodia samalla, kun esim. pasuuna ja klarinetti soittivat pienempään osaan jäävää, mutta silti tärkeää säestystä. Samaan aikaan esim. piano ja banjo soittivat sointuja säestäen soolosoittajaa.

Monet journalistit käyttävät termiä New Orleansin tyyli kuvatakseen niitä mustia soittajia, jotka esiintyivät Chicagossa vuosina 1915-1930, sen jälkeen kun he olivat muuttaneet pois kotiseudultaan New Orleansista. Näitä soittajia olivat esimerkiksi trumpetisti Louis Armstrong ja klarinetisti Sidney Bechet. Varsinkin Armstrong ja Bechet auttoivat siirtämään painotuksen pois ryhmässä tapahtuvasta improvisaatiosta enemmän soolona tapahtuvaan improvisointiin. Tästä syntyi myöhemmin Dixieland-tyyli.

## Lähteet
Lars Ardelius

**Lars Ardelius** (1926 Falun, Ruotsi – 2012) oli ruotsalainen kirjailija. Hän oli koulutukseltaan filosofian kandidaatti. Hänen esikoisteoksensa *Dagligt allehanda* ilmestyi 1959. Sen jälkeen hän harrasti kokeilevaa kirjoittamista, esimerkiksi *Rök* (1964), jossa hän kokeili eri näkökulmia. Hän kirjoitti televisionäytelmiä, joissa hän käsitteli yhteiskunnallisia teemoja. Ruotsin historiaa vuodesta 1808 käsittelevä romaanisarja sisältää kolme teosta, joista kaksi on suomennettu: *Kuningas*  ja *Myrskyä ja tyventä*. Kolmas osa *Provryttare* käsittelee 1900-lukua. Hän kirjoitti myös useita muistelmakirjoja.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Aniara-palkinto 1979
* De Nion erikoispalkinto 2003
* Litteraturfrämjandetin suuri romaanipalkinto 1973

## Suomennetut teokset
* *Kruununprinssit* (*Kronprinsarna*), suom. Juhani Koskinen, Gummerus 1973 
* *Gösta Berglundin taru* (*Gösta Berglunds saga*), suom. Aarne T. K. Lahtinen, Gummerus 1975 
* *Kuningas* (*Och kungen var kung*), suom. Marja Alopaeus, Kirjayhtymä 1980 
* *Myrskyä ja tyventä* (*Tid och otid*), suom. Marja Alopaeus, Kirjayhtymä 1983 
* *Orjia Pohjolaan*: kuunnelma (*In i Norden*), Yleisradiolle suomentanut Jarmo Lavila [i.a.]

## Lähteet
Vanadiinioksidi

Alkuaineen vanadiinioksideja ovat ainakin:

* Vanadiini(II)oksidi (VO)
* Vanadiinidioksidi (VO2) eli vanadiini(IV)oksidi
* Vanadiinitrioksidi (V2O3) eli vanadiini(III)oksidi
* Divanadiinipentoksidi (V2O5) eli vanadiini(V)oksidi
Örekilsälvenin vesistö

**Örekilsälvenin vesistö** (, vesistöaluetunnus 110) muodostuu Pohjanmeren Skagerrakiin laskevan Örekilsälvenin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 1&nbsp;340 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Örekilsälven, jonka pituus on 90 kilometriä. Joki laskee Kattegatiin noin 0,7 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Örekilsälvenin vesistö jää yksin itäpuolella Götajoen vesistön (tunnus 108) ja länsipuolella Strömsånin vesistön (tunnus 111) väliseen taskuun. Örekilsälvenin vesistön lounaispuolelle ei ole pääveistöjä, sillä siellä sijaitsee mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (8,1&nbsp;%), turve (11,5&nbsp;%), kalliomaa (49,0&nbsp;%), hiekka ja sora (1,5&nbsp;%), multamaa (17,3&nbsp;%), savimaa (6,7&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (2&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,0&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (6,4&nbsp;%), viljelymaita (15,1&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,8&nbsp;%) sekä joutomaita (5,9&nbsp;%). Näiden lisäksi on 3,8&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Örekilsälvenin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 24,2&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 157&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,75&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 21,5&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 140&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 2,2&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 120,4&nbsp;m³/s on mitattu marraskuussa 2000 ja pienin 2,1&nbsp;m³/s elokuussa 1994. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.

## Vesivoimaa
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 58 patoa, joista 3,3&nbsp;% säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 24,9&nbsp;miljoonaa kuutiometriä.

Joessa on yksi Torpin vesivoimalaitos, joka tuottaa sähköä 0,8 megawattin teholla noin 2,5 gigawattituntia vuodessa.

Vesistön sivu-uomissa on vielä 10 voimalaa lisää: 
* Munkedalsälvenissa on Munkedal, 
* Valboånissa on Ellenö, Ödeborg, Dyrtorp, Edstena, Häreholm, Näsböle, Vången, Stigen Östra/mellan ja Stigen västra.
Voimaloiden yhteisteho on 4,9 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 19,5 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Nuijaruosteet

**Nuijaruosteet** (*Phragmidium*) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 129 lajia.

## Lajeja
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi.
* karjalanruusunruoste (*Phragmidium fusiforme*)
* idänruusunruoste (*Phragmidium kamtschatkae*)
* ruusunruoste (*Phragmidium mucronatum*)
* hanhikinruoste (*Phragmidium potentillae*)
* juhannusruusunruoste (*Phragmidium rosae-pimpinellifoliae*)
* rätvänänruoste (*Phragmidium tormentillae*)
* ruusunnuijaruoste (*Phragmidium tuberculatum*)

## Lähteet
Fabian Suomela

**Fabian Suomela** (11. maaliskuuta 1876 – 6. toukokuuta 1948) oli suomalainen Pohjois-Suomessa vaikuttanut valokuvaaja.

Suomela tuli valokuvausalalle jo 13-vuotiaana vuonna 1889 ja oman valokuvausliikkeen hän perusti Ouluun vuonna 1897. Liike laajeni niin että sivuliikkeet perustettiin Kokkolaan, Kemiin ja Raaheen. Suomela pyrki kasvattamaan ammattitaitoaan ja hän osallistui muun muassa Ruotsissa valokuva-alan kursseille ja kävi Saksassa teollisuudenharjoittajien stipendin turvin. Suomela oli Oulussa kaupunginvaltuuston jäsenenä ja hän osallistui myös suojeluskuntatoimintaan.

Suomela myi vuonna 1922 Oulun liikkeensä ja muutti Helsinkiin. Hän oli mukana perustamassa valokuvausvälineiden ja -tarvikkeiden maahantuontia harjoittanutta *Suomen Valokuvaajain Osakeyhtiötä* ja toimi yhtiön toimitusjohtajana. Vuonna 1942 Suomela palasi Ouluun ja toimi siellä valokuvaajana. 

Oulussa sijaitsevalla Pohjois-Pohjanmaan museolla on kokoelmissaan Fabian Suomelalta 390 henkilökuvaa ja 20 maisemakuvaa. 

## Lähteet
Bayangin taistelu

**Bayangin taistelu** (joskus myös **Bayan taistelu**) oli Yhdysvaltojen ja moro-kapinallisten välillä käyty yhteenotto Mindanaon saarella 2. – 3. toukokuuta 1902. Amerikkalaiset kukistivat taistelussa Bayangin sulttaanin joukot.

## Tausta

Yhdysvallat oli vallannut Filippiinit Espanjan vastaisessa sodassa ja soti sen jälkeen filippiiniläisiä kapinallisia vastaan. Sota Filippiineillä jakautui useiden eri ryhmien kapinointiin. Yksi tällaisista ryhmistä olivat islaminuskoiset morot, joita asui etenkin Mindanaon saarella. Alue oli espanjalaiskaudellakin ollut keskusvallan alainen lähinnä muodollisesti. Saaren morot kieltäytyivät nyt hyväksymästä myöskään amerikkalaisia hallitsijoinaan.

Amerikkalaiset pyrkivät aluksi hallitsemaan tilannetta diplomatian keinoin. Morojen sulttaaneille ja pienemmille heimopäälliköille (*datu*) myönnettiin rahallista avustusta. Morot tekivät kuitenkin ryöstöretkiä muille saarille ja ne kiihtyivät kun huomattiin, että amerikkalaiset yrittivät vastata niihin vain diplomaattisin protestein. Huomattava osa ryöstöretkistä tehtiin Mindanon Lanaojärven seudulta. Maaliskuussa 1902 joukko moroja väijytti joukon amerikkalaisia sotilaita, jotka olivat rakentamassa tietä Iliganin rannikkokaupungista kohti järveä. Kaksi amerikkalaista kuoli ja Filippiinien amerikkalainen sotilaskuvernööri kenraaliluutnantti Adna R. Chaffee päätti rankaisuretkikunnan toteuttamisesta järven alueelle.

## Taistelu

Chaffee kokosi 1&nbsp;200 miestä ja kaksi vuoritykkiä käsittäneen sotilasosaston, jonka johtoon asetettiin Frank Dwight Baldwin. Joukko lähti etenemään kohti Lanaojärveä, jossa hallitsevalta Bayangin sulttaanilta vaadittiin hyökkäyksestä vastuussa olevien morojen luovuttamista amerikkalaisille. Sulttaanin kieltäydyttyä amerikkalaiset hyökkäsivät 2. toukokuuta Bindayanissa Bayangin kylän länsipuolella sijainnutta morojen linnoitusta (*cotta*) vastaan. Tykkitulen tukemat amerikkalaiset valtasivat linnoitteet kahden tunnin taistelujen jälkeen.

Bindayanin eteläpuolella Pandapatanissa sijaitsi toinen morojen linnoitus, jota vastaan amerikkalaiset hyökkäsivät seuraten samaa taktiikkaa. Linnoituksia tulitettiin tykeillä yön laskeutumiseen saakka. Aamulla 3. toukokuuta puolustajat nostivat esiin valkoisen lipun. Amerikkalaiset tulkitsivat lipun olevan merkki antautumisesta ja he etenivät joukkoineen linnoituksille. Paikan päällä heidän kimppuunsa kävi joukko bolo- ja kris-veitsillä varustautuneita moroja. Heidän johdossaan oli Bayangin sulttaani ja hänen veljensä. Seurasi verinen yhteenotto ja käsikähmä, jonka amerikkalaiset lopulta voittivat.

## Seuraukset
Amerikkalaisten tappiot olivat 10 kaatunutta ja 40 haavoittunutta. Moroja oli kaatunut arviolta 300–400 ja muita oli haavoittunut. Kaatuneiden joukossa oli myös Bayangin sulttaani ja hänen veljensä. Bauangin lähelle perustettiin taistelun jälkeen Camp Vicarsin sotilasleiri, josta amerikkalaiset toteuttivat muita operaatioitaan alueella.

## Lähteet
Clarken piirikunta (Alabama)

**Clarken piirikunta** on Yhdysvaltojen Alabamassa sijaitseva 23&nbsp;622 asukkaan piirikunta. Väkiluku laski 8,6&nbsp;% vuosina 2010-2019. Piirikunta perustettiin 10. joulukuuta 1812 ja pääkaupungiksi päätettiin vuonna 1820 Clarksville ja se muutettiin vuonna 1831 Grove Hilliin, joka on nykyinen pääkaupunki.

## Väestö
Clarken piirikunnassa asui vuonna 2019 23&nbsp;622 asukasta ja siellä oli 9&nbsp;090 kotitaloutta. Yhdessä kotitaloudessa asuu keskimäärin 2,61 henkilöä. Piirikunnan asukkaista 0,2&nbsp;% on syntynyt ulkomailla. Piirikunnassa asuu 1&nbsp;174 veteraania. Näistä suuri osa oli Vietnamin sodassa.

## Lähteet
Strömsånin vesistö

**Strömsånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 111) muodostuu PohjanmerenSkagerrakiin laskevan Strömsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 256 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Strömsån, joka laskee mereen Strömstadissa. Joen kokonaispituus on 30 kilometriä ja se laskee Kattegatiin noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Strömsånin vesistö on kolmen päävesistön ympäröimä. Sen itäpuolella sijaitsee Örekilsälvenin vesistö (tunnus 110), jonka kanssa sillä on itäpuolella yhteinen vedenjakaja. Pohjoispuolella sijaitsee Haldenin vesistö () ja vähäisessä määrin Götajoen vesistö (tunnus 108). Merenrannikon edessä sijaitsee pieni Enningdalsälvenin vesistö (tunnus 112) yhdessä mereen laskevien ojien ja purojen pieneten valuma-alueiden kanssa. Pienten valuma-alueiden yhteispinta-ala on yhtä suuri kuin Strömsånin vesistölläkin.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (9,8&nbsp;%), turve (5,5&nbsp;%), kalliomaa (52,7&nbsp;%), hiekka ja sora (4,8&nbsp;%), multamaa (15,5&nbsp;%), savimaa (7,3&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (0,4&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (71,1&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (3,2&nbsp;%), kalliomaita (0,5&nbsp;%), viljelymaita (15,2&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,9&nbsp;%) sekä joutomaita (5,4&nbsp;%). Näiden lisäksi on 3,7&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Strömsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,26&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 27,8&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,28&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,8&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 27&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 25,5&nbsp;m³/s on mitattu marraskuussa 2000 ja pienin 0,1&nbsp;m³/s syyskuussa 1991. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Enningdalsälvenin vesistö

**Enningdalsälvenin vesistö** (, vesistöaluetunnus 112, ) muodostuu Pohjanmeren Skagerrakiin laskevan Enningdalsälvenin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 782 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alueesta kaksi kolmasosaa sijaitsee Ruotsissa ja loput Norjassa.

## Pääuoma
Vesistön pääuoman alaosana on sen nimikkojoki Enningdalsälven tai norjaksi Enningdalselva, jonka lähdejärvi on Norra Bullaresjön. Joen pituus on 13,8 kilometriä. Pääuoman vesireittiä voidaan seurata yläjuoksulta käsin. Sen lähdejärvi on Bufartjern, joka sijaitsee Norjassa ja on 236 metriä mpy. Reitti sisältää rajajärviä ja niiden välisiä uomia, jotka ovat lueteltuina Nordre Boksjø, Søndre Boksjø, Hallerudälven (Hallerødelva), Norra Kornsjön, Mellan-Kornsjön, Södra Kornsjön, Kynne älv, Södra Bullaresjön ja Norra Bullaresjön. Viimeinen osuus on Enningdalselva, joka laskee 25 kilometriä pitkään mutta hyvin kapeaan Idefjordeniin.

Vesistöalueen pinta-alasta kolmasosa sijaitsee Norjassa ja kaksi kolmasosaa Ruotsissa. Sen keskivirtaama (MQ) on 13 kuutiometriä sekunnissa, mikä tekee noin 0,41 kuutiokilometriä vettä vuodessa. Talven jälkeen huippuvirtaamien keskiarvo (MHQ) on 50 kuutiometriä sekunnissa.

## Vesistön valuma-alue
Enningdalsälvenin vesistö sijaitsee Skagerrakin merenrannalla ja sen itäpuolella yhteisen vedenjakajan jakaa Strömsånin vesistö (tunnus 111) ja sen pohjoispuolen Haldenin vesistö (). Vesistön lounaispuolelle jää mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita, joiden yhteispituus on tätä suurempi.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Clayn piirikunta (Alabama)

**Clayn piirikunta** on piirikunta Alabamassa, Yhdysvalloissa. Piirikunnassa asui 13&nbsp;235 asukasta vuonna 2019, ja vuosien 2010 ja 2019 välisenä aikana väkiluku laski viidellä prosentilla. Piirikunta perustettiin 7. joulukuuta 1866 ja se nimettiin Henry Clayn mukaan. Piirikunnan suurin kaupunki on Lineville ja pääkaupunki Ashland.

## Lähteet
Kirjallisuusvuosi 1779

**Kirjallisuusvuosi 1779** käsittelee vuoden 1779 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Japanilainen puupiirrostaiteilija Hokusai valmistui taiteilijaksi oppipoikakautensa päätteeksi.
* Ruotsin rikoslaista poistettiin maininnat noituudesta.

## Julkaisuja
* George Campbell &ndash; *The Happy Influence of Religion on Civil Society*
* George Campbell &ndash; *An Address to the People of Scotland upon the Alarms that Have Been Raised in Regard to Popery*
* Félicité Genlis &ndash; *Le théâtre d’éducation* (tietoteos teatterista)
* Friedrich Heinrich Jacobi &ndash; *Woldemar*
* Gotthold Ephraim Lessing &ndash; *Nathan der Weise* (näytelmä, suom. Nathan Viisas, 1919)
* Jean-Paul Marat &ndash; *Découvertes de M. Marat sur le feu, l'électricité et la lumière* (kirjoittajan havaintoja luonnonilmiöistä)
* Anthony C. Thiselton &ndash; *A Concise Encyclopedia of the Philosophy of Religion*

## Palkintoja

## Lähteet
Białowieża

**Białowieża** on maalaiskunta Białystokin piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 2&nbsp;191.

Białystokin piirikunnan asukkaista viisi prosenttia asuu Białowieżan kunnassa ja sen pinta-alasta 12,5 prosenttia kuuluu Białowieżan kuntaan. Kylät Białowieżan kunnassa ovat Białowieża, Budy, Pogorzelce sekä Teremiski.

Vuoden 2019 lopussa täsmälleen 50 prosenttia Białowieżan asukkaista oli naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 14,9 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 55,3 prosenttia ja eläkeikäiset 29,8 prosenttia väestön keski-iän ollessa 46,4 vuotta. Vuonna 2019 Białowieżan kunnassa syntyi 18 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 15,6 prosenttia oli valkovenäläisiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Gmina Wiejska Białowieża Białystokin tilastokeskus.
Haratinit

**Haratinit** on Saharan mustaihoisista asukkaista Algeriassa, Marokossa ja Mauritaniassa käytetty nimitys. Sillä tarkoitetaan keitaiden berberiä tai arabiaa puhuvia maanviljelijöitä tai Mauritaniassa orjia ja heidän jälkeläisiään.

Haratinien alkuperästä on esitetty erilaisia käsityksiä. He ovat joko Saharan eteläpuolelta tuotujen mustaihoisten orjien tai alueella vanhastaan eläneen mustan alkuperäisväestön jälkeläisiä. Haratinit poikkeavat antropologisesti sekä mustista afrikkalaisista että heidän sekoittuneista jälkeläisistään. Sosiaalisesti he ovat muodostaneet eräänlaisen alistetun kastiryhmän, jonka ammattina on ollut maanviljely keitaiden vuokraviljelmillä. Mauritaniassa haratinit ovat toimineet myös paimenina. Nykyään he hakeutuvat kaupunkeihin palkkatyöhön ja toimivat usein öljyteollisuudessa tai hallintotehtävissä.

Algerian ja Marokon haratinit ovat kansallisuudeltaan arabeja tai berbereitä, eikä heillä ole omaa kulttuuria. Mauritanian haratinit puhuvat hassaniyyaa, mutta ovat säilyttäneet myös omaa kulttuuriperinnettä. He ovat aktivoituneet myös poliittisesti. Orjuus lakkautettiin Mauritaniassa virallisesti vuonna 1980. Haratinit ovat maassa yhä syrjitty väestöryhmä, vaikka heitä on enemmän kuin ”valkoisia” maureja tai mustia afrikkalaisia.

## Katso myös
* bellat
* rimaibet

## Lähteet
Eero Raviniemi

**Eero Orvo Raviniemi** (9. maaliskuuta 1911 – 8. joulukuuta 1996) oli suomalainen valokuvaaja ja Kamera-lehden ensimmäinen päätoimittaja. Hän oli mukana helsinkiläisen Kameraseuran toiminnassa yhdessä vaimonsa Hilja (Hili) Raviniemen kanssa. 
__NOTOC__
## Valokuvateoksia
* *Helsinki valoa ja varjoja*; julkaisija Kameraseura, valokuvat Eero Troberg, Eero Raviniemi, Arvi Hanste, Heikki Kalima, Santeri Levas. WSOY 1950

## Toimitustöitä
* *Suomen kameraseurojen liitto ry 50 vuotta, 1932-1982*; työryhmä Tapani Kovanen, Eino Perälahti, Eero Raviniemi. Suomen kameraseurojen liitto, Helsinki 1982

## Suomennoksia
* Andreas Feininger: *Värivalokuvaaja*. Tammi 1958 (alkuteos *Successful color photography*)
* *Värivalokuvauksen taito*; valokuvat John Hedgecoe; teksti John Hedgecoe ja Jack Tresidder. Tammi 1979 (alkuteos *The art of colour photography*)

## Lähteet
Raviniemi

**Raviniemi** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Eero Raviniemi (1911–1996), valokuvaaja ja *Kamera*-lehden ensimmäinen päätoimittaja, Hilja Raviniemen puoliso
*Hilja Raviniemi (1915–1973), kemisti ja valokuvaaja, Eero Raviniemen puoliso
Hilde Zadek

**Hilde Zadek** (15. joulukuuta 1917 Bromberg – 21. helmikuuta 2019 Karlsruhe) oli saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Zadek varttui Stettinissä ja sai alun perin pediatrisen sairaanhoitajan koulutuksen Berliinissä. Hän emigroitui Palestiinaan vuonna 1935 ja suoritti musiikkiopinnot Jerusalemissa. Zadek teki vuosina 786 esiintymistä Wienin valtionoopperassa vuosina 1947–1971. Debyyttinsä siellä hän teki *[[Aida]]n* nimiroolissa 3. helmikuuta 1947. Hänen muihin rooleihinsa kuuluivat nimiroolit oopperoissa *[[Tosca]]* ja *[[Ariadne auf Naxos]]*. Päätettyään uransa laulajana vuonna 1971 Zadek opetti Itävallassa ja muualla. Vuoteen 1978 saakka hän johti Wienin kaupungin musiikki- ja taideyliopiston lauluopetuksen laitosta.

Zadekille myönnettiin Kammersängerin-arvonimi. Hän eli 101-vuotiaaksi.

## Lähteet
Tähti Optikko

**Tähti Optikko** oli suomalainen, Keskon omistama optikkoliikeketju, joka toimi vuosina 1998–2008. Keskon omistuksessa vuosina 1996–2009 ollut Kaukomarkkinat-yritys perusti Tähti Optikko -ketjun syksyllä 1998. Ketju kasvoi hyvin nopeasti Suomen suurimpien optikkoliikkeiden joukkoon: perustamisvuotensa 1998 lopussa ketjuun kuului jo runsaat sata liikettä, joista noin 70 oli
yhteistyökumppanien ja 30 Kaukomarkkinoiden omistuksessa.

Tähti Optikko myi yksinoikeudella Suomessa muun muassa Mario Conti- ja Jean-Paul Gaultier -merkin silmälaseja. Muiden Keskon liikkeiden tapaan Tähti Optikko kuului K-Plussa-kanta-asiakasjärjestelmään.

Englantilainen Specsavers-ketju osti Tähti Optikko Groupin keväällä 2008. Tuolloin ketjuun kuului 129 liikettä, joista 98 oli yrittäjävetoisia ja 31 Tähti Optikko Groupin omistamia. Tähti Optikko Groupin omistamat liikkeet siirtyivät tuolloin Specsaversille. Suurin osa ketjun yrittäjävetoisten liikkeiden omistajista kieltäytyi siirtymästä Specsavers-ketjuun, ja he jatkoivat pääosin toimintaansa uudessa Fenno Optiikka -ketjussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tähti Optikon kotisivut vuodelta 2004
Tavastrona

**Tavastrona** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön pohjoisosassa Halikonlahden rannalla.

Kylän nimi vaikuttaisi viittaavan hämäläisiin. Nimen loppuosa *-rona* on mahdollisesti perua suomenkielisestä sanasta *ruona*, joka tarkoittaa ojaa tai lahtea.

Tavastrona sijaitsee kallioiden ympäröimässä viljavassa laaksossa Tavastronanlahden rannalla. Tavastronanlahti avautuu Halikonlahden Tavastronanseläksi, jossa sijaitsee saaret Pikku-Antti ja Tavastronanholma. Tavastronan naapurikylät ovat Kiila idässä, Måsa lännessä ja Skäggböle ja Orrnäs etelässä. Kylän kantatilat Västergård ja Östergård muodostavat Tavastronan keskuksen. Niiden ympäristössä on muutama muu asuintila. Lisäksi kylässä on kesäasutusta.

Västergård ja Östergård mainitaan vuoden 1566 kymmenysluettelossa. Tiloista lohkottiin 1920-luvulla useampi pien- ja asuintila, osa Kiilan vastaiselle rajalle Ahvenkallion rinteelle.

## Lähteet
Albert Mangelsdorff

**Albert Mangelsdorff** (5. syyskuuta 1928 Frankfurt am Main – 25. heinäkuuta 2005 Frankfurt am Main) oli saksalainen jazzpasunisti.

Mangelsdorff harrasti jazzia saksofonistiveljensä Emil Mangelsdorffin kanssa sen ollessa Natsi-Saksassa kiellettyä. 1950-luvulla hän soitti saksalaisissa bopyhtyeissä ja johti frankfurtilaista radioyhtyettä. Ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa Mangelsdorff teki vuonna 1958. Hän omaksui free jazz -tyylin ja levytti vuonna 1964 Ravi Shankarin kanssa. Vuodesta 1967 1980-luvulle Mangelsdorff soitti pianisti Alexander von Schlippenbachin Globe Unity Orchestrassa. Hän teki usein yhteistyötä myös Wolfgang Daunerin ja tämän United Jazz & Rock Ensemblen kanssa. Hän toi virtuoosisia tekniikoita esiin etenkin säestyksettömissä sooloesityksissään, joista hänen albuminsa *Tromboneliness* (1976) koostuu. 

Vuonna 1994 aloitettiin vuosittaisen Albert Mangelsdorff -palkinnon myöntäminen.

## Lähteet
Alexander von Schlippenbach

**Alexander von Schlippenbach** (s. 7. huhtikuuta 1938 Berliini) on saksalainen free jazz -pianisti.

Schlippenbach aloitti pianotunneilla käymisen 8-vuotiaana. Häntä opettivat myöhemmin Kölnissä säveltäjät Bernd Alois Zimmermann ja Rudolf Petzold. Vuonna 1963 hän soitti Gunter Hampelin kanssa ja vuosina 1964–1967 Manfred Schoofin kvintetissä. Vuonna 1966 Schlippenbach perusti Globe Unity Orchestran, jossa hän toimi 1980-luvulle saakka. Hän perusti lisäksi vuonna 1970 trion Evan Parkerin ja Paul Lovensin kanssa. Parker ja Lovens olivat myös Peter Kowaldin kanssa jäseninä Schlippenbachin kvartetissa. Vuonna 1976 Schlippenbach ryhtyi duotyöskentelyyn Sven-Åke Johanssonin kanssa.

Schlippenbach perusti 1980-luvun jälkipuoliskolla Berlin Contemporary Jazz Orchestran. Hän on esiintynyt myös solistina. Hän on omaksunut tyyliinsä aikansa klassisen musiikin vaikutteita ja usein yhdistänyt kaksi kappalettaan toisiinsa soolo-osuuksilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Männynneulasruosteet

**Männynneulasruosteet** (*Coleosporium*) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 182 lajia. Ryhmälajia Männyn-leskenlehdenruoste *C. tussilaginis* pidetään tuhosienenä nuorille istutusmännyille, mutta siitä ei juuri ole metsissä haittaa toisen isäntäkasvin puuttuessa, ja on arveltu että laji voi vaihtaa väli-isäntää leskenlehden ohella maitikoihin, valvatteihin ja kellokukkiin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kultamaitiaiset

**Kultamaitiaiset** eli **kultakaunokit** (*Arnoseris*) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon kuuluva pieni kasvisuku. Sukuun luetaan kuuluvaksi nykyisin vain yksi laji: kultamaitiainen eli kultakaunokki (*Arnoseris minima*). Muut sukuun kuvatut lajit on joko siirretty toisiin sukuihin tai todettu samaksi lajiksi kuin kultamaitiainen eli kultakaunokki.

Kultamaitiaiset ovat yksivuotisia, matalakasvuisia ja kaljuja ruohoja. Niiden varret ovat lehdettömiä ja muutamaan kertaan haaroittuneita. Lehdet sijaitsevat ruusukkeena varren tyvellä ja ovat muodoltaan kapeanpuikeita, hammaslaitaisia ja karvareunaisia. Kukintoina olevat mykeröt ovat pieniä ja sijaitsevat yksittäin. Mykeröiden kehtosuomut ovat yhdessä rivissä ja kukat ovat keltaisia. Hedelmissä ei ole lenninhaivenia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Kultamaitiaiset (''Arnoseris'')
*iNaturalist: Kultamaitiaiset (Suku ''Arnoseris'')
*ITIS: Arnoseris 
*United States Department of Agriculture (USDA): Arnoseris 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Arnoseris
Sátántangó

**Sátántangó** on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut Béla Tarrin ohjaama eeppinen art house -draamaelokuva. Elokuva on mustavalkoinen ja kestoltaan yli seitsemän tuntia. Se perustuu László Krasznahorkain samannimiseen romaaniin.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
Outoruosteet

**Outoruosteet** (*Thekopsora*) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 7 lajia.

## Lajeja
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa.
* kuusen-tuomenruoste (*Thekopsora areolata*)
* pihdan-puolukanruoste (*Thekopsora goeppertiana*)
* *[[Thekopsora guttata]]*
* riekonmarjanruoste (*Thekopsora sparsa*)

Lajeja, joiden esiintymisestä Suomessa ei ole tietoa.
* *[[Thekopsora asteridis]]* Tranzschel
* *[[Thekopsora ericae]]* (A.Naumann) Tranzschel
* *[[Thekopsora fischeri]]* Cruchet
* *[[Thekopsora lanpingensis]]* Y.M.Liang & T.Yang, 2015
* *[[Thekopsora minima]]* (Arthur) P.Syd. & Syd, 1915
* *[[Thekopsora ostryae]]* Y.M.Liang & T.Yang, 2014
* *[[Thekopsora triangula]]* Y.M.Liang & T.Yang, 2015

## Lähteet
Makila

**Makila** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee kunnan keskiosissa Kemiön kirkonkylän pohjoispuolella.

Makila on rakennettu useiden pienten mäkien päälle kirkonkylältä Sauvoon vievän maantien länsipuolelle. Makilan kyläalue ulottuu Dalkarbybäckenilta länteen Gärdorna-nimiselle peltoalueelle. Alueella on kolme korkeaa mäkeä: Råberget, Bollberget ja Majberget. Makilan länsiosa on pääasiassa metsää peltojen sijoittuessa kylän eteläosan laajaan laaksoon.

Makilasta on löytynyt pronssikautisia hautaröykkiöitä, sekä rautakautisen asuinpaikan jäännökset. Rautakauden lopulla alueen asutus on luultavasti hävinnyt ja siirtynyt mantereelle. Makilan kylä lienee asutettu vasta historiallisella ajalla. Makilan neljä kantatilaa mainitaan vuoden 1540 maakirjassa. Kemiön kirkonkylältä tuleva maantie on kulkenut kylän läpi, mutta oikaistu kyläalueen itälaidalle 1960-luvulla.

## Lähteet
Rosoruosteet

**Rosoruosteet** (*Cronartium*) on ruostesieniin kuuluva sienisuku. Global Biodiversity Information Facilityn mukaan suvussa on 40 lajia.

## Lajeja
Sukuun kuuluvia lajeja, jotka esiintyvät Suomessa ja joilla on suomenkielinen nimi. Toisaalta joissain lähteissä männyn-maitikanrosoruostetta ja männynrosoruostetta pidetään yhtenä lajina.
* männyn-maitikanrosoruoste (*Cronartium flaccidum*)
* männynrosoruoste (*Cronartium pini*)
* sembran-herukanrosoruoste (*Cronartium ribicola*)

## Lähteet