O

**O** (**o**) on latinalaisten ja myös suomen aakkosten 15. kirjain. O-kirjaimen nimi suomen kielessä on *oo* ja äännearvo .

Latinalaista *O*-kirjainta vastaa kreikkalaisessa kirjaimistossa kirjain omikron (O, o), kyrillisessä kirjaimistossa puolestaan kyrillinen О. Yhdennäköisyydestään huolimatta ne ovat Unicode-merkistössä eri merkkejä.

## Historiaa
Latinalainen *O* lainautui sellaisenaan etruskin kautta kreikan lyhyttä /o/-foneemia osoittaneesta *omikron*-kirjaimesta.

Omikronin edeltäjä oli foinikialainen `''ayin'', joka muodoltaan muistutti jo O:ta ja osoitti soinnillista faryngaalista frikatiivia [ʕ]. Sen edeltäjien muoto saattoi olla myös neliömäinen tai kolmiomainen. Tämä oli yksi foinikiassa kuten muissakin seemiläisissä kielissä esiintyneistä konsonanttifoneemeista, joita kreikassa ei esiintynyt, joten kreikkalaiset muuttivat sen vokaalin merkiksi. Muita vastaavia olivat *[[alfa]]* (kreikassa vokaali [a] < foinikiassa glottaaliklusiili [ʔ]), *[[epsilon]]* (kr. [ɛ] tai [e] < foin. [h]), *[[eeta]]* (kr. [eː] < foin. [ḥ]) ja *[[Ioota|joota]]* (kr. [i] ja [j] < foin. [j]). Samalla kirjaimiston tyyppi vaihtui abjadista aakkostoksi. 

Pitkälle *o*:lle kreikassa oli erillinen kirjain *[[oomega]]* (Ω, ω) todennäköisesti koska vokaaleja erotti paitsi kvantiteetti myös laatu: omikronin *Ο* otaksutaan olleen puolisuppea [o] ja oomegan *Ω* puoliväljä [ɔː]. Oomega oli kreikkalaisten lisäyksiä aakkostoon eli sille ei ole edeltäjää seemiläisissä kirjaimistoissa. Muita tällaisia olivat ypsilon, fii, khii ja psii. Kaikki sijoitettiin aakkosjärjestyksessä aivan loppuun.

## O suomen kielessä
O-kirjaimella merkitään suomen kielessä pyöreää välistä takavokaalia . 

## O muissa kielissä
Kaikissa latinalaista kirjaimistoa käyttävissä kielissä *O* vähintään alun perin on osoittanut pyöreää välistä (kielen mukaisesti puolisuppeaa tai puoliväljää)  takavokaalia, mutta äänteenmuutosten seurauksena kytkös on voinut horjua.

Niin romaanisissa, germaanisissa, kelttiläisissä, balttilaisissa, slaavilaisissa kuin latinalaista kirjaimistoa käyttävissä uralilaisissakin kielissä samoin kuin albaniassa, turkissa ja maltassa *O* on yleensä pyöreä puolisuppea tai puoliväljä takavokaali [o] tai [ɔ]; kesto vaihtelee kielittäin ja sanoittain. [u] on mahdollinen ääntämys portugalissa ja katalaanissa ja yleinen ruotsissa. Ruotsissa [o]:ta merkitään paitsi joskus *O*:lla myös *[[Å]]*-kirjaimella. Hollannissa ja afrikaansissa *O* on [ɔ] tai [oː], mutta digrafi *OE* osoittaa vokaali [u].

Englannissa O:n ääntyminen vaihtelee tavattomasti, esim. sanassa *hot* amerikanenglannissa yleisesti [ɑ], brittienglannissa [ɒ] tai [ɔ]; sanassa *core* [ɔː], sanassa *too* [uː], sanassa *foot* [ʊ], sanassa *women* [ɪ] jne.

## Muita esitystapoja

## O-kirjaimen merkityksiä
* O on hapen kemiallinen merkki.
* O:lla merkitään tietojenkäsittelytieteessä asymptoottista käyttäytymistä.
* O on lääketieteessä yksi ihmisen veriryhmä.

## Katso myös

*O&nbsp;ja pituusmerkki (Ō&nbsp;ō)
*Ruotsalainen&nbsp;o (Å&nbsp;å)
*Ö
*Ø, eräissä pohjoismaisissa kielissä esiintyvä kirjain
*Õ, mm. virossa esiintyvä kirjain
*omikron (Ο&nbsp;ο), kreikkalainen kirjain
*oomega (**&Omega;**&nbsp;**&omega;**), kreikkalainen kirjain
*О (О&nbsp;о), kyrillinen kirjain
*O (kana) (japanin tavumerkit お, オ, ぉ ja&nbsp;ォ)

## Lähteet

## Aiheesta muualla