open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olle Herold

**Olle Herold** (vuoteen 1923 **Asbukin**; 7. joulukuuta 1915 Pietari, Venäjän keisarikunta – 26. lokakuuta 1989 Nyon, Sveitsi) oli venäläissyntyinen suomalainen yritysjohtaja. 

Herold valmistui ekonomiksi Åbo Akademin kauppakorkeakoulusta 1937 ja toimi Helsingin kauppakamarin toimitusjohtajana 1948–1951, Suomen Messujen toimitusjohtajana 1951–1981. Uransa alkuvuosina Herold työskenteli lehtialalla sekä Lippupalvelun toimitusjohtajana. Hän oli kansainvälisten messujärjestöjen jäsen, muun muassa Kansainvälisten Messujen Liiton puheenjohtaja ja myöhemmin kunniapuheenjohtaja. Herold vaikutti kotimaassa myös Kotimaisen Työn Liitossa, Suomen Markkinointiliitossa ja Suomen Asuntomessuissa. Kansainvälistä ystavyysseuratoimintaa hän harjoitti Suomesta muun muassa Yhdysvaltoihin ja Belgiaan. 

Heroldin aikana valmistui uusi messukeskus Helsingin Pasilaan. Hän sai useita huomionosoituksia, muun muassa kauppaneuvoksen arvon vuonna 1967. 

## Lähteet
Minsk on sankarikaupunki

**Minsk on sankarikaupunki** (, ) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskissä sijaitseva, vuonna  26. heinäkuuta 1974 kaupungille myönnettyä sankarikaupungin asemaa juhlistava muistomerkki. Muistomerkki sijaitsee pienellä kummulla Minskin kantakaupungissa, suurkatujen praspekt Маšеrava ja praspekt Peramožtsau risteyksen vierellä. 

Minskin sankarikaupungin muistomerkkiin kuuluu 45 metriä korkea obeliski ja sen juurella seisova pronssinen, voittoa ja kunniaa symbolisoiva matalampi, 5,5 metriä korkea Synnyinmaa-äidin pronssiveistos. Obeliskin yläosassa on kultainen tähti ja alhaalla Leninin kunniamerkin kuva sekä sankarikaupungin arvon myöntämisestä kertovan Neuvostoliiton korkeimman neuvoston antaman asetuksen teksti. Muistomerkin suunnitteli kuvanveistäjä Valentin Zankovitš yhdessä arkkitehtien Viktar Kramarenka, Vjatšeslav Jevsejev ja Vjatšeslav Romanenko kanssa. Teos vihittiin vuonna 1985, kun oli kulunut 40 vuotta toisen maailmansodan päättymisestä ja fasistisen Saksan tappiosta. 

Valko-Venäjän itsenäisyyspäivän (3. heinäkuuta) ja Voitonpäivän (9. toukokuuta) paraati kulkee yleensä *Minsk on sankarikaupunki* -muistomerkin editse. Valtiojohdon aitio sijaitsee tavallisesti aivan muistomerkin tuntumassa. Myös virallisia ilotulituksia ammutaan tavallisesti monumentin lähistöltä. Muistomerkki on myös eräs niistä paikoista Minskissä, jonne vastavihityt avioparit tulevat jättämään kukkia ja ottamaan valokuvia. 

Muistomerkin taakse on rakennettu huhtikuusta 2010 lähtien uusia näyttelytiloja arkkitehti, professori Viktar Kramarenkan johdolla suunnitellun *[[Suuren isänmaallisen sodan valtionmuseo|Suuren isänmaallisen sodan valtionmuseon]]* uudisrakennukselle. Tämä jo 70-vuotias sotamuseo sijaitsee aiemmin Lokakuun aukion laidalla. Uudet museotilat oli alkujaan tarkoitus avata Voitonpäivänä 2014. Sittemmin avajaiset lykättiin Valko-Venäjän itsenäisyyspäivään heinäkuun 2014 alussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Obelisk "Minsk — Gorod-Geroi"  (inyourpocket.com)
*Velikoi Otetšestvennoi voiny: stroiteli zakantšivajut raboty nad fasadom i berutsja za otdelku zalov  (onliner.by)
*Itsenäisyyspäivän marssi 3.7.2013, joka kulkee muistomerkin vierestä, mukana Valko-Venäjän armeijan joukot, leikkuupuimurit, urheilijat,... (video)  (tvr.by)
Luettelo Kylie Minoguen konserttikiertueista

Tämä on **luettelo** australialaisen laulaja **[[Kylie Minogue]]n konserttikiertueista**.

## Kiertueet

## Lähteet
**Kylie: La La La*, William Baker, Kylie Minogue, Hodder and Stoughton, 2002.  

## Aiheesta muualla
*Kylie Minoguen virallinen sivusto
Varsinais-Suomen Kansanopisto

**Varsinais-Suomen Kansanopisto** (**VSKO**) on Paimion keskustassa sijaitseva kansanopisto. Vuonna 1899 perustettu opisto on ”grundtvigilainen” eli uskonnollisesti ja poliittisesti sitoutumaton ja painottunut nykyisin taideaineiden opetukseen. Opintolinjat sisältävät valmentavaa ja jatko-opintoihin tähtäävää koulusta taiteen eri aloilta. Lukuvuoden pituisten linjojen lisäksi opistolla järjestetään eri aiheisia lyhytkursseja. Opisto on aiemmin tarjonnut myös taidealan koulutusta kehitysvammaisille.

Kansanopiston taustayhteisönä on maakunnallisista järjestöistä koostuva Varsinais-Suomen Aikuiskoulutussäätiö. Opiston vanha tunnuslause on ”Elämän totuutta etsi”.

Opistossa toimii myös Kuninkaantien Kestikartano erilaisten yksityisten tilaisuuksien pitopaikkana. Se järjestää kokous-, majoitus- ja ruokapalveluita erityisesti kesäaikaan.

## Koulutus
Varsinais-Suomen Kansanopiston yleiset linjat olivat lukuvuonna 2018-2019 teatteri/maskeeraus, pop & rock, musiikkiteknologia ja elektroninen musiikki.

Lyhytkursseina opistolla on järjestetty treeniteatteria lapsille ja aikuisille, taideleiri kehitysvammaisille sekä sokraattisen dialogin, shiatsun ja taideterapian opintoja.

## Aforismipäivät
Vuosina 2004-2014 Varsinais-Suomen Kansanopistolla järjestettiin kesäisin valtakunnallisia Aforismipäiviä paimiolaisen, suomalaisen sananlaskun isänä pidetyn Henrik Florinuksen (1633–1705) hengessä. Tapahtuman luojana oli tuolloinen läänintaiteilija, runoilija Tommi Parkko. Ensimmäisen tapahtuman jälkeen perustettiin Suomen aforismiyhdistys. Vuosina 2005 ja 2008 pidettiin aforismikilpailu uusien kirjoittajien löytämiseksi. Tapahtumaan liittyvät myös aforismityöpajat ja -seminaarit. Suurelle yleisölle on tarjottu aforismien lausuntaa, kirjailijavierailuja ja paneelikeskusteluja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*VSKO Kansanopistot.fi-sivustolla 
*VSKO:n omat sivut
Mikael Rostedt

**Mikael Rostedt** (myös **Mickel** tai **Michael Rostedt**, 1790 Ulvila – 1839 Luvia) oli suomalainen seppä, kellonvalaja ja maallikkosaarnaaja. 

## Elämä
### Ura seppänä ja kellonvalajana
Rostedt toimi aluksi seppänä Leineperin ruukissa. Hän hankki maatilan Luvian Peränkylästä vuonna 1814 ja perusti sinne sepän pajan 1828. Aluksi Rostedt valmisti muun muassa lehmänkelloja sekä kulkusia, kunnes alkoi valamaan kirkonkelloja. Hänen valimonsa käsitti valamiseen tarkoitetun pajan lisäksi oman masuunin sekä kellojen viimeistelyyn tarkoitetun viilaushuoneen. Rostedt oli hakenut valamiseen oppia Tukholmasta, jossa hän työskenteli jonkin aikaa paikallisessa kellovalimossa. Rostedtin kuoltua vuonna 1839, toimintaa jatkoi vielä kahdenkymmenen vuoden ajan hänen oppipoikanaan ollut Carl Ludvig Färding. Valimo sijaitsi Uusi-Sepän (myöh. Pikku-Seppä) tilalla, jossa on nykyään sen toiminnasta kertova muistolaatta.

Tunnetuimmat Rostedin valamat kellot ovat 1830-luvulla valmistuneet Turun tuomiokirkon lyömäkellot, jotka muun muassa soivat päivittäin Yleisradion lähetyksessä. Lisäksi hänen kellojaan on ainakin Asikkalan, Eurajoen, Huittisten, Kalvolan ja Pulkkilan kirkoissa sekä Luvian kirkon kappelissa.

### Saarnamies
Mikael Rostedt toimi myös hyppyherätyksenä tunnetun herätysliikkeen yhtenä johtohahmona ja saarnaajana. Hän koki itse herätyksen 1820-luvun puolivälissä ja oli sen jälkeen hyppyherätyksen johtajiin kuuluneen Johan Dahlbergin opissa. Myöhemmin liikkeen perustajan Juho Uusikartanon jäätyä syrjään, oli sekä Dahlbergilla että Rostedtilla suuri vaikutus koko Satakunnan herännäisyyteen. Papit suhtautuivat hyppyherätykseen usein kriittisesti ja erityisesti Rostedtin johtamat hartausseurat aiheuttivat pahennusta.

## Lähteet
Aktiivi-Instituutti

**Aktiivi-Instituutti** on työelämän koulutus- ja kehittämiskeskus Helsingissä. Opisto toimii opetus- ja kulttuuriministeriön valvonnassa ja sen toimintaa säätelee laki vapaasta sivistystyöstä. 

Aktiivi-Instituutti kouluttaa luottamusmiehiä, työsuojeluvaltuutettuja ja -päälliköitä, järjestötoimijoita sekä muita työelämän asioista kiinnostuneita. 

Koulutukset suunnitellaan ammattiliittojen, työyhteisöjen, kansalaisjärjestöjen, yritysten ja julkisen sektorin organisaation henkilöstön tarpeisiin. 

Koulutuksissa etsitään ratkaisuja oman työpaikan työehtojen ja työolojen kehittämiseen sekä ajankohtaisiin edunvalvonnan kysymyksiin. 

## Koulutukset

* Ajankohtaispäivät
* Neuvottelu- ja vuorovaikutustaitojen koulutus
* Työhyvinvointikoulutus
* Työoikeuskoulutus
* Työsuojelukoulutus
* Työmarkkina- ja työsuojelukonsultin koulutus
* Tilauskoulutus
* Avoimen yliopiston opinnot

## Historia
Opiston toiminta alkoi vuonna 1972. Opiston ylläpitäjä on Toimihenkilöjärjestöjen Opintoliitto ry.

## Aiheesta muualla
* Aktiivi-Instituutin verkkosivu
Kankaanpään Opisto

**Kankaanpään Opisto** on Kankaanpäässä toimiva sitoutumaton ja aatetaustaltaan moniarvoisuutta korostava, vuonna 1909 perustettu kansanopisto.

Opiston koulutuslinjoja ovat arkkitehtuuri ja sisustus, kasvatus ja ohjaus, hyvinvointi ja terveyden edistäminen, johtaminen ja laatu, kädentaidot ja kulttuuri. Kankaanpään opistossa voi suorittaa käsi- ja taideteollisuusalan artesaanitutkinnon ja nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajan tutkinnon ammatillisena perustutkintona. Ammattitutkintoon tähtäävää koulutusta Kankaanpään Opisto tarjoaa sisustusalalla, koulun iltapäivätoiminnan ohjauksessa sekä lasten ja nuorten erityisohjauksessa. Opisto järjestää johtamisen erikoisammattitutkintoon tähtäävää koulutusta Porissa ja Tampereella. Kankaanpään Opisto on järjestänyt myös avoimen yliopiston opintoja yhteistyössä Jyväskylän ja Itä-Suomen yliopiston kanssa.

Kankaanpään Opistossa on noin 70 opiskelijapaikkaa. Rehtorina toimii Marja Kallioniemi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kankaanpään Opisto Kansanopistot.fi-sivustolla
Alperinin–Brauerin–Gorensteinin lause

Ryhmäteoriassa **Alperinin–Brauerin–Gorensteinin lause** karakterisoi äärelliset yksinkertaiset ryhmät, joiden Sylowin 2-aliryhmät ovat kvasihedraalisia tai seppeleisiä. Nämä ovat isomorfisia joko kolmiulotteisen projektiivisen erikoisen lineaarisen ryhmän tai projektiivisen erikoisen unitaarisen ryhmän äärellisen kunnan suhteen tai Mathieun ryhmän kanssa. Todistus on 261 sivua pitkä.
Keir Hardie

**James Keir Hardie** (15. elokuuta 1856 Legbrannock, Lanark – 26. syyskuuta 1915 Glasgow) oli skotlantilainen poliitikko ja yksi Britannian työväenliikkeen perustajista. Hänet valittiin ensimmäisenä työväenliikkeen edustajana Britannian parlamenttiin ja hän toimi nykyisen Työväenpuolueen ensimmäisenä johtajana vuosina 1906–1908.

## Elämäkerta

Hardie syntyi skotlantilaisen piian aviottomana poikana. Hänen äitinsä nai myöhemmin varhaisessa ammattiyhdistysliikkeessä toimineen laivapuusepän, ja perheeseen syntyi kahdeksan lasta lisää. Perhe eli vaatimattomissa oloissa Glasgow’ssa ja Lanarkshiren hiilikaivosalueella. Hardie joutui aloittamaan työnteon jo lapsena eikä koskaan käynyt kouluja. Hän työskenteli kymmenvuotiaasta alkaen hiilikaivoksessa. Yritettyään saada kaivostyöläisiä järjestäytymään ammatillisesti Hardie irtisanottiin vuonna 1879 ja hän joutui työnantajien mustalle listalle. Tämän jälkeen hän muutti Ayriin, jossa hänet valittiin paikallisen kaivostyöläisten ammattiliiton Lanarkshire Miners’ Unionin sihteeriksi. Vuodesta 1881 hän johti kaivostyöläisten ammattiyhdistysten perustamista ja elätti itsensä lehtimiehenä. Hardie toimitti vuosina 1887–1889 *The Miner*- ja vuodesta 1889 *Labour Leader* -nimisiä lehtiä, joissa hän toi esiin kristillistä sosialismia edustaneet näkemyksensä.

Hardie pyrki vuonna 1888 huonolla menestyksellä parlamentin alahuoneeseen ja perusti samana vuonna Skotlannin työväenpuolueen (*Scottish Labour Party*). Vuonna 1892 hänet valittiin alahuoneeseen itsenäisenä ehdokkaana ja ensimmäisenä työväen edustajana. Tammikuussa 1893 hän osallistui Bradfordissa Itsenäisen työväenpuolueen (Independent Labour Party, ILP) perustavaan kokoukseen. Heikosta organisaatiostaan huolimatta ILP:llä oli edellytykset vedota Englannin maltilliseen työväenluokkaan, sillä se ei ollut leimallisesti keskiluokkaisten älykköjen hallitsema kuten Fabian Society, mutta ei myöskään edustanut vierasmaista ja ateistista marxismia.

Hardie putosi parlamentista vuoden 1895 vaaleissa, minkä jälkeen hän keskittyi ajamaan työväenliikkeen kokoamista yhteen parlamenttipuolueeseen. Helmikuussa 1900 Lontoossa järjestetyssä kokouksessa perustettiin Työväen edustajakomitea (*Labour Representative Committee*), josta vuonna 1906 tuli varsinainen Työväenpuolue (*Labour Party*). Hardie palasi alahuoneeseen vuonna 1900 Merthyr Tydfilin edustajana. Hänet valittiin vuonna 1906 Työväenpuolueen parlamenttiryhmän ensimmäiseksi puheenjohtajaksi, mutta hän jätti tehtävän jo kahden vuoden kuluttua.

Työväenliikkeen johtamisen ohella Hardie toimi Emmeline Pankhurstin johtamien militanttien suffragettien neuvonantajana. Hardie oli myös pasifismin kannattaja ja yritti ensimmäisen maailmansodan lähestyessä saada toista internationaalia sitoutumaan kansainvälisen yleislakon julistamiseen sodan estämiseksi. Tämän hankkeen epäonnistuminen ja Työväenpuolueen johdon asettuminen tukemaan Britannian osallistumista sotaan muodostuivat hänelle katkeraksi pettymykseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lehtimäen erityiskansanopisto

**Lehtimäen erityiskansanopisto** on Lehtimäellä, Alajärven kaupungissa sijaitseva kehitysvammaisille tarkoitettu kansanopistomuotoinen oppilaitos. Opisto järjestää koulutusta pääasiassa vaikeavammaisille henkilöille. Opiston yhteydessä toimii terapiaosasto, joka vastaa avoterapioiden tuottamisesta ja sopeutumisvalmennuksesta sekä Suomen Ratsastajainliiton hyväksymä ratsastuskoulu.

## Opinnot
Opinnot Lehtimäen Opistossa jakautuvat kahteen 33 työviikkoa  kestävään opintolinjaan:
# Ammatilliseen koulutukseen ja jatko-opiskeluun valmentava opintolinja, jossa opintoja voidaan painottaa kotitalouteen, kädentaitoihin tekstiilityöhön tai tekniseen työhön tai hevostalouteen.
# Itsenäistymisen ja hyvinvoinnin opintolinja, jossa saa lisää valmiuksia muun muassa kodista irtaantumiseen, itsenäiseen asumiseen ja itsehoitoon.

Opintolinjoilla opiskelee vuosittain noin 80 opiskelijaa. Opistolla järjestetään pitkien opintolinjojen lisäksi myös erilaisia lyhytkursseja.

## Historiaa

Lehtimäen erityiskansanopisto perustettiin 1971. Kehitysvammaisille tarkoitettu kansanopisto piti alun perin perustaa Tampereelle, mutta ministeri Eino Uusitalo sai kannatusyhdistyksen taipumaan Lehtimäen kunnan ja siellä valtion keskikoulun tyhjäksi jääneiden tilojen kannalle. Ennen paikkakunnalle asettumista yhdistys piti kesäisin kokeilukursseja Karkussa, Jyväskylässä ja viitenä kesänä Etelä-Pohjanmaan Opistolla Ilmajoella.

Opiston rehtorina toimi Sisko Halonen perustamisvuodesta 1971 alkaen aina eläkkeelle jäämiseensä 2013 saakka. Hänen miehensä Esko Halonen toimi pitkään vararehtorina, ja heidän tyttärensä Satu Halonen on toiminut 1990-luvulta asti opistossa kuntoutuspsykologina ja ratsastusterapeuttina.

Lehtimäen opisto on vuosien varrella saanut merkittävää tukea Raha-automaattiyhdistykseltä, vuoden 2017 alusta lähtien uudelta Sosiaali- ja terveysjärjestöjen avustuskeskukselta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Opiston verkkosivusto 
*Lehtimäen Opisto Kansanopistot.fi-sivustolla
The Blessed Unrest

__NOTOC__
**The Blessed Unrest** on amerikkalaisen laulaja-lauluntekijä Sara Bareillesin kolmas studioalbumi. Albumin julkaisi Epic Records 12. heinäkuuta 2013. Albumin ensimmäinen single, "Brave" julkaistiin digitaalisesti ladattavana 23. huhtikuuta 2013. Albumia myytiin ensimmäisen viikon aikana Yhdysvalloissa yhteensä 68 000 kappaletta ja se pääsi Billboard 200-listalla toiselle sijalle, jättäen vain Jay-Z:n *[[Magna Carta... Holy Grail]]*-albumin sen edelle.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### iTunes bonuskappale
#

### Japanin & Target bonuskappaleet
#
#

### Ennakkotilaus bonuskappale
#

## Arvostelut
* Metacritic: 68/100
* Absolute Punk: 85%
* Allmusic: 
* Entertainment Weekly: B+
* Rolling Stone: 

## Lähteet
Säntis

**Säntis** on vuorenhuippu Koillis-Sveitsissä, Appenzell Innerrhodenin, Appenzell Ausserrhodenin ja Sankt Gallenin kantonien rajalla. Vuori kuuluu Appenzellin Alppeihin. Sen korkeus on 2&nbsp;502 metriä. 

Vuorta lähimmät isommat taajamat ovat Appenzell ja Urnäsch pohjoisessa, Nesslau lännessä ja Wildhaus etelässä. Vuorelle on köysirata luoteen suunnasta, Hundwilin kunnan Schwägalpin kylästä. Vuorella käy vuosittain noin 300&nbsp;000 matkailijaa. Vuoren huipulla on runsaasti rakennuksia ja rakennelmia, muun muassa ravintola, tietoliikennetorni ja tutkimuslaitteita.
 

Tiedosto:Schaefler to Saentis ( West).jpg|Säntikselle pääsee kävellen mm. koillisen suunnalta Schwendestä.
Tiedosto:Luftseilbahn Säntis.JPG|Köysirata Säntikselle kulkee luoteen suunnalta.
Tiedosto:Jona (SG) - Säntis - Holzbrücke 2012-02-18 16-37-34 (SX230).JPG|Säntis lännestä, Zürichjärveltä nähtynä.


## Lähteet
*
* 

## Aiheesta muualla
* 
*
Keski-Pohjanmaan kansanopisto

**Keski-Pohjanmaan kansanopisto** (aiemmin nimellä *Keski-Pohjanmaan Opisto*) on Kokkolan Kälviällä toimiva vuonna 1948 perustettu kansanopisto. Sen opetustoiminta on nyttemmin liitetty osaksi Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymän tarjontaa.

Keski-Pohjanmaan kansanopisto sijaitsee Kälviän kirkonkylän läheisyydessä Kälviänjoen kahdella puolella. Sen pihapiiriin kuuluvat opiskelija-asuntolat ja kurssihotelli.

## Koulutus

Keski-Pohjanmaan kansanopisto järjestää kansanopistolinjojen ohella koulutusta ammatillisiin perustutkintoihin, ammatti- ja erikoisammattitutkintoihin, leirejä, lyhytkursseja sekä erilaista lisä- ja täydennyskoulutusta.

Nuorille opisto tarjoaa humanistisen ja kasvatusalan opintoina nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajan sekä audiovisuaalisen viestinnän (media-assistentti) perustutkintokoulusta. Opistossa on myös laulu- ja musiikkiteatterilinjat. Liikunta-alaa edustaa tanssilinja.

Aikuislinjojen aihepiireinä ovat muiden muassa aistiohjaus, coaching, logoterapia, elämäntaitovalmennus, vammaisliikunta, viittomakieli ja valokuvaus. Sosiaali- ja terveysalan opintojen aiheisiin kuuluvat akupunktio, Alexander-tekniikka, autismi- ja dementiatyö, vyöhyketerapia, koululääketiede, ensiapu, psykoterapia, lymfaterapia, reiki, shindo, Horstmann-tekniikka, neurolingvistinen ohjelmointi, perhepäivähoito ja seksuaalineuvonta.

### Huuhaa-palkinto
Keski-Pohjanmaan kansanopisto sai Skepsis-yhdistyksen myöntämän Huuhaa-palkinnon vuonna 2016 "näennäistieteellisten kurssien sisällyttämisestä koulutusvalikoimaan". Skepsis suhtautuu kriittisesti näennäistieteellisten oppien kuten reikin, homeopatian ja kiinalaiseen hoitoperinteen rinnastamiseen tieteelliseen tietoon perustuvan lääketieteen kanssa.

## Historiaa
Keski-Pohjanmaan Opisto käynnistyi Kälviällä 25. lokakuuta 1948. Vuoteen 1956 asti se toimi Simukkalan pappilassa, kunnes se muutti nykyiseen paikkaansa Alavainiolle. Vuonna 1973 ja 1981 valmistuivat kaksi asuntolaa. Opisto laajeni toiselle puolelle jokea valmistuneeseen Ylävainion Auditorioon 1989, jota laajennettiin 2008.

Ensimmäisellä vuosikurssilla 1948 aloitti 27 nuorta rehtoripariskunnan Antti ja Liisa Tuomi-Nikulan ohjauksessa. Vuodesta 1974 vuoteen 1993 opistoa johti ”Kälviän Grundtvigiksi” kutsuttu Rauno Malviniemi. 1970–1980-luvuilla opiston pitkillä linjoilla oli parhaimmillaan 160 opiskelijaa. Malviniemen jälkeen rehtoreina ovat toimineet Olli Laurila (1993–1997), Tarja Hovila (1997–2003) ja Mervi Huttula (2003–). Keski-Pohjanmaan Opisto liittyi Keski-Pohjanmaan koulutusyhtymään 2002 ja nimeksi tuli *Keski-Pohjanmaan kulttuuriopisto*. Sittemmin nimi muuttui muotoon Keski-Pohjanmaan kansanopisto. 

Teatteri-ilmaisun ohjaajia alettiin kouluttaa 1993, kunnes koulutus siirtyi Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoululle 2000-luvun alkupuolella. Nuoriso- ja vapaa-ajanohjaajien koulutus alkoi 1998 ja media-assistenttien 2002.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Keski-Pohjanmaan kansanopisto
*Keski-Pohjanmaan kansanopisto Kansanopistot.fi-sivustolla
California 37

**California 37** on amerikkalaisyhtye Trainin kuudes studioalbumi. Sen julkaisi Columbia Records 13. huhtikuuta 2012. Albumin johdantosingle "Drive By" julkaistiin 10. tammikuuta 2012.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Metacritic: 53/100
* Allmusic: 
* Billboard: 75/100
* Rolling Stone: 

## Listasijoitukset

## Lähteet
Pohjois-Savon opisto

**Pohjois-Savon opisto** on Kuopion keskustan eteläpuolella Hiltulanlahden kaupunginosassa sijaitseva sitoutumaton kansanopisto, joka tarjoaa yleissivistävää ja ammatillista koulutusta. Vuonna 1895 perustetusta opistosta valmistuu nykyisin muun muassa viittomakielen ohjaajia ja Humanistisen ammattikorkeakoulun kouluttamia viittomakielen tulkkeja, yhteisöpedagogeja ja opettajia. Pohjois-Savon opistossa opetetaan lisäksi muun muassa eläintenkoulutusta, kuvataiteita ja sisustussuunnittelua.

Opisto perustettiin kauppaneuvos Gustaf Raninin lahjoittamille, omistamastaan Koivumäen kartanosta erotetuille maille. Opiston ensimmäinen ja pitkäaikainen johtaja oli Hjalmar Mikander.

Vuonna 2015 opisto ohjeisti naisopiskelijoitaan pukeutumaan peittävämmin turvapaikanhakijoiden vuoksi, mikä aiheutti hämminkiä ja uutisoitiin mediassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pohjois-Savon opisto Kansanopistot.fi-sivustolla 
*Koponen, Anneli: *Pohjois-Savon kansanopisto 1895–1985.* 1984.
*Mikander, Hj. *Kolmekymmentä vuotta Pohjois-Savon Kansanopistossa 1895–1925.* Kuopio 1925.
Peräpohjolan Opisto

**Peräpohjolan Opisto** on vuonna 1901 perustettu sitoutumaton kansanopisto Tornion Kivirannalla.

Opisto antaa eriasteista ammatillista koulutusta, aikuisten perusopetusta sekä ammatillista lisäkoulutusta kasvatus- ja ohjausalalla.

Opistossa voi suorittaa kasvatus- ja ohjausalan perustutkinnosta nuoriso- ja yhteisöohjaajan tai lastenohjaajan tutkinnon.Tietoa ammatillisesta perustutkinnosta. 

Peräpohjolan Opisto tarjoaa myös seuraavia koulutuksia: kalevalainen jäsenkorjaus, hyvinvointivalmentaja ja seksuaalineuvoja. Lisäksi opistossa voi opiskella avoimen yliopiston opintoja. 

Opiston pihapiirissä toimii myös hotelli Joentalo. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Peräpohjolan Opisto Kansanopistot.fi-sivustolla 
*Peräpohjolan opiston verkkosivut
Jana Gereková

**Jana Gereková** (s. 27. marraskuuta 1984) on slovakialainen ampumahiihtäjä.

Hän on osallistunut Torinon 2006, Vancouverin 2010 ja Sotšin 2014 talviolympialaisiin sekä seitsemiin ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailuihin. Hän sijoittui Hanti-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 takaa-ajossa kahdeksanneksi ja Nové Městossa 2013 yhteislähtökilpailussa kymmenenneksi.

Gereková on sijoittunut ampumahiihdon maailmancupin osakilpailussa parhaimmillaan neljänneksi Antholz-Anterselvan pikakilpailussa kaudella 2014–2015 ja cupin kokonaistilanteessa sijalle 23 kaudella 2012–2013.

Hän on saavuttanut rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa pronssia pikakilpailussa 2011 sekä sekaviestissä 2009, 2010 ja 2011.

## Lähteet
Voiton aukio

**Voiton aukio** (, ) on Valko-Venäjän pääkaupunki Minskin valtaväyliin kuuluvan, keskustasta koilliseen johtavan  Itsenäisyyden valtakadun () keskivaiheilla sijaitseva, nähtävyytenäkin tunnettu aukio. 

Voiton aukion näkyvin symboli on 38-metrinen Voiton monumentti, jonka huipulle on sommiteltu Neuvostoliiton korkein toisen maailmansodan sotilasansiomerkki, Voiton ritarikunnan kunniamerkki. Arkkitehtien G. Zaborski (1909–1999) ja V. Korol (1912–1980) suunnittelema monumentti vihittiin vuonna 1954, kun oli kulunut 10 vuotta kaupungin vapautumisesta fasistisen Saksan vallasta 2. maailmansodassa. Monumentin tyven neljällä sivustalla on kuvanveistäjien Z. Azgur, A. Benbel, A. Glebov ja S. Selihanov reliefiteokset. Muistomerkin juurella palaa *ikuinen tuli*, joka sytytettiin heinäkuussa 1961. 

Aukion muoto oli aiemmin ympyrämäisempi ja sitä reunustavat kaksi kaarevaa asuinrakennuksta rakennettiin vuosina 1936–39; rakennukset valmistuivat lopullisesti vasta vuonna 1947 arkkitehti R. Stollerin suunnitelman mukaan. Näiden kahden rakennuksen katolla lukee: *Kansan urotyöt eivät kuole* (). Aukion uudempi arkkitehtuurinen kokonaisuus pohjautui arkkitehtien N. Androsov ja N. Trahtenberg ja kumppaneiden yleissuunnitelmaan vuodelta 1946. Monumentin ja aukion kehittämisen ohella (1954) aukion laidalle valmistui vuosina 1950–56 asuinrakennuksia, joiden suunnittelijoina olivat arkkitehdit M. Barš sekä L. ja G. Aranauskas. 

Aukion nimenä oli aluksi sen aiemman muodon vuoksi **Ympyräaukio** (). Vielä 1948 julkaistussa postimerkissä käytetään tätä nimeä. Aukiota ryhdyttiin kuitenkin vuoden 1958 jälkeen kutsumaan virallisissa yhteyksissä Voiton aukioksi. 

Aukiolla on nykyään soikion muotoinen, valtatien ympäröimä keskusosa. Uusi muoto syntyi vuosien 1985 (sodan päättymisen 40-vuotisjuhla) ja 2003 uudelleenrakentamisen tuloksena. Voiton monumentin edustalla olevaa kadun rajaamaa keskusosaa jatkettiin ja uusia alikulkuja rakennettiin. Vuonna 1984 muistomerkin alle avattiin Minskin metron on Voiton aukion metroasema (Ploštša Peramohi) sisäänkäynteineen (arkkitehdit B. Larchenko, B. Shkolnikov, K. Viazchik). Aukion alla kulkevaan käytävään rakennettiin ympyränmuotoinen muistohalli toisen maailmansodan uhreille ja Valko-Venäjän 566 vapautustaistelusta palkitulle, sodassa menehtyneelle Neuvostoliiton sankarille. Neuvostoliiton 12 sankarikaupungista muistuttaa  graniittisen, kultaisella tähdellä koristeltujen nimilaattojen sommitelma. Voiton aukion muistomerkille pääsee valtatien alikulkuun käytettyjen ja metroasemalle johtavien alikulkukäytävien kautta.  

Voiton aukion lounaisreunasta pääsee Minskin suurimpiin puistoihin kuuluvaan Gorkin puistoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Victory square   (belarus.by)
*Suuri neuvostotietosanakirja (BSE): Zaborski, Georgi Vladimirovitš  (academic.ru)
Kateryna Baindl

**Kateryna Baindl** (o.s. **Kozlova**, s. 20. helmikuuta 1994 Mykolajiv) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 62 helmikuussa 2018 ja nelinpelissä sijalla 139 lokakuussa 2012. Hän on voittanut urallaan viisi ITF-turnausta kaksinpelissä ja 13 nelinpelissä. Lisäksi hänellä on yksi WTA 125k -turnauksen voitto kaksinpelissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Avomaat

**Avomaa** on rakentamatonta maa-aluetta, jossa ei kasva metsää tai pensaikkoa. Viljelykäytössä avomaita  ovat lähinnä peltoja, kasvimaita ja laitumia. Viljelyn ja laiduntamisen historialle olivat merkityksellisiä muutkin aukeat paikat, kuten niityt, rannat, hakkuuaukeat ja metsäpaloalueet. Näitä avomaaviljelyn historialle merkittäviä alueita on yhä luonnonvaraisina. Nämä alueet ovat myös lintujen suosimia alueita. Luonnonvaraiset niityt ja kosteikot ovat monien lintujen elinympäristöjä. Myös entisajan metsälaitumet, hakamaat ja lehdesniityt olivat monille linnuille hyviä elinympäristöjä.

## Historiaa
Kun ihminen oppi käyttämään tulta, alettiin pian sen avulla raivata avomaita, joilla oli helpompi havaita petoeläimet ja vieraat ihmisryhmät kuin metsän keskeltä. Avomaat olivat myös metsää suotuisampia elinympäristöjä laiduntaville riistaeläimille. Metsien polttamisen riistaeläinten laitumiksi on saattanut edeltää eläinten kesyttämistä ja siirtymistä karjan paimentamiseen.

Jääkauden jälkeen ilmasto lämpeni ja paljon riistaeläimiä siirtyi pohjoisemmaksi. Osa ihmisistä seurasi niitä pohjoiseen, mutta osa jäi etelään. Heille tuli riistaeläinten vähentyessä tarve löytää uusi elinkeino. Todennäköisesti tämä seikka johti maanviljelyksen alkuun Lähi-idässä noin 10&nbsp;000 vuotta sitten. Muita varhaisia maanviljelysalueita ovat Uusi-Guinea, Kiina ja nykyisen latinalaisen Amerikan alue.

Varhaisimmin viljeltyä viljaa olivat ohra ja vehnä. Viikunaa kasvatettiin kuitenkin jo 11&nbsp;400 vuotta sitten, mikä on noin tuhat vuotta ennen viljakasveja, hernekasveja tai hirssiä.

## Pellot
Peltoihin kuuluvia avomaita ovat viljapellot, puutarhat, kasvimaat, kesannot ja laitumet. Entisaikaan eläimet laidunsivat luonnonniityillä ja metsissä, mutta nykyisin ne laiduntavat maatilojen laitumilla.

Puutarhakasveista avomailla viljellään mansikkaa, vihanneksia ja juureksia. Monet puutarhakasvit kasvatetaan keväällä kasvihuoneessa ja istutetaan myöhemmin avomaalle. Avomaalla hallan uhka on suurempi kuin kasvihuoneessa. Tätä hallan uhkaa voidaan torjua käyttämällä kateharsoa.

## Katso myös
* Keto

## Lähteet
Optinen laitos

**Optinen Laitos**, lyhenne *OptL*, oli Suomen puolustusvoimiin kuulunut laitos, jonka toimialaan kuuluivat optisten laitteiden korjaus, kunnossapito ja valmistus. laitos valmisti sinkojen tähtäimiä ja linssejä, korjasi kiikareita, etäisyysmittareita, tähtäinkiikareita ja periskooppeja.

Optisella laitoksella myös suunniteltiin ja valmistettiin omia optisia laitteita puolustuslaitoksen käyttöön.

Laitos perustettiin vuonna 1940 nimellä Puolustuslaitoksen Optillinen Laitos, lyhenne Pl.O.L.

Laitos toimi mm. jatkosodan aikana Helsingin Katajanokalla Merikasarmilla, mutta kaupungin pommitusten vuoksi se siirrettiin länsirannikolle Kaskisiin. Katajanokan aikoina se toimi samassa rakennuksessa Huoltokoulu 1:n kanssa, jolla oli yhteyksiä Asekouluun yksiköitä yhdistävien tähtäimiin liittyvien korjaustoimien takia.

Optisen Laitoksen johtajana toimi 1955-1961 everstiluutnantti Erkki Vara laitoksen ollessa Asekoulun Optinen osasto. Itsenäisen laitoksen johtajaksi tuli hänen jälkeensä insinöörieverstiluutnantti Usko Järvinen 1961-1976. Laitoksen korjaamon johtajana toimi mm. sotilasteknikko, myöh. insinöörieverstiluutnantti, aseinsinööri Tapio Suihko.

## Lakkauttaminen
Laitoksen toiminnot yhdistettiin myöhemmin Lievestuoreen Varikkoon Laukaan Lievestuoreella.

## Aiheesta muualla
*Optinen laitos – Linnoitusperiskoopista valonvahvistimeen 1940-2000+ -niminen teos (tekijä: Aimo Nalli, , julkaisupaikka: Lievestuore, julkaistu: 2000)
Julija Džyma

**Julija Vаlentynivnа Džymа** (, s. 19. syyskuuta 1990) on ukrainalainen ampumahiihtäjä.

Hän oli mukana Ukrainan hopealle sijoittuneessa naisten viestijoukkueessa Nové Měston MM-kilpailuissa 2013. Normaalimatkalla hän sijoittui 13:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 Džymа oli mukana Ukrainan naisten olympiakultaa voittaneessa viestijoukkueessa.  Normaalimatkalla hän oli seitsemäs. Oslon MM-kilpailuissa 2016 hän sijoittui takaa-ajokilpailussa yhdeksänneksi. Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2017 hän hiihti toisen osuuden hopeaa saaneessa Ukrainan naisten viestijoukkueessa. Yhteislähdössä hän oli kuudes ja normaalimatkalla yhdeksäs. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia viestissä ja sijoittui normaalimatkalla 12:nneksi. Anterselvan MM-kilpailuissa 2020 hän voitti pronssia viestissä ja oli pikakilpailussa 22:s sekä takaa-ajossa 19:s. Pokljukan MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti pronssia viestissä. Pekingin olympialaisissa 2022 hän sijoittui yhteislähdössä seitsemänneksi, pikakilpailussa kahdeksanneksi, normaalimatkalla kymmenenneksi ja takaa-ajossa kolmanneksitoista. Oberhofin MM-kilpailussa 2023 hän oli takaa-ajossa neljästoista. Lenzerheiden MM-kilpailuissa 2025 hän sijoittui normaalimatkalla viidenneksi.

Džyma on saavuttanut EM-kilpailuissa naisten viestissä kultaa 2011, 2012 ja 2015. Vuoden 2017 EM-kilpailuissa Puolassa hän voitti kultaa pikamatkalla, hopeaa takaa-ajossa ja pronssia sekaviestissä. Sekaviestin Euroopan-mestaruuden hän voitti 2020. Hän on saavuttanut EM-kisoista lisäksi pikakilpailussa hopeaa ja viestissä pronssia 2013. Nuorten sarjassa hän sai normaalimatkalla pronssia 2009. Rulla-ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän sijoittui toiseksi sekaviestissä 2016, takaa-ajossa ja supersprintissä 2021 sekä kolmanneksi nuorten pikakilpailussa 2011 ja naisten takaa-ajossa 2015. 

Džyma on sijoittunut ampumahiihdon maailmancupin kokonaispisteissä parhaimmillaan kahdeksanneksi ja yhteislähtöcupissa neljänneksi kaudella 2016–2017. Normaalimatkan cupissa hän oli toinen kaudella 2017–2018 ja neljäs kaudella 2020–2021. Hochfilzenin maailmancupkilpailuissa 2013 hän sijoittui pikakilpailussa viidenneksi ja takaa-ajossa toiseksi, mikä oli hänen ensimmäinen palkintosijansa maailmancupissa. Kaudella 2017–2018 hän sijoittui Östersundin normaalimatkalla ja pikakilpailussa kolmanneksi. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Pokljukan normaalimatkalla kaudella 2018–2019. Seuraavalla kaudella hän sijoittui Östersundin normaalimatkalla toiseksi. Tammikuussa 2021 hän sijoittui Anterselvan normaalimatkan kilpailussa toiseksi. Maaliskuussa 2021 hän sijoittui toiseksi Nove Meston ensimmäisessä pikakilpailussa.

## Lähteet
*Julija Džymа IBU:n tietokannassa 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Tetjana Arefjeva

**Tetjana Arefjeva** (; s. 9. maaliskuuta 1991) on ukrainalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 241 maaliskuussa 2012 ja nelinpelissä sijalla 182 elokuussa 2011. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja kaksi nelinpelissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Mahaviran lause

**Mahaviran lause** on jännenelikulmioon liittyvä tulos Euklidisessa geometriassa. Jos jännenelikulmion sivujen pituudet ovat 
a,b,c ja
d sekä lävistäjien pituudet n ja m, on m^2=\frac{(ab+cd)(ac+bd)}{ad+bc} ja n^2=\frac{(ad+bc)(ac+bd)}{ab+cd}. Mahaviran lause seuraa Ptolemaioksen lauseesta.
## Lähteet
Gorkin puisto

**Gorkin puisto** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia asioita:

*Keskuspuistoa* (), jossa tavallisesti on jotain kulttuuritoimintoja:
* Gorkin puisto Moskovassa,
* Gorkin puisto Minskissä,
* Gorkin puisto Harkovassa,
* Gorkin puisto Odessassa,
* Gorkin puisto Permissä,
* jne.

Martin Cruz Smithin kirjoittama *rikosromaani* Gorkin puisto (1981) tai
kirjaan pohjautuva, Michael Aptedin ohjaama *elokuva* Gorkin puisto (1983).

Venäläistä rockyhtyettä Gorky Park (suom. Gorkin puisto).
Paavo Vihervä

**Paavo Sakari Vihervä** (24. marraskuuta 1903 Kiikala – 27. marraskuuta 1989 Turku) oli suomalainen radiokuunnelmien ja televisiosarjojen käsikirjoittaja, joka käytti nimimerkkiä *Pavi*.

Vihervä oli käsikirjoittajana vuonna 1958 radiossa alkaneessa kuunnelmasarjassa *[[Hilma ja Akseli]]*, jossa pääosia näyttelivät Senni Nieminen ja Hemmo Airamo. Sarja siirtyi vuonna 1961 televisioon ja jatkui Akselia näytelleen Airamon kuoltua *[[Hilma (televisiosarja)|Hilma]]*-nimisenä 1967–1970.

Vihervän vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Johan Alfred Vihervä ja Ida Ingeborg (o.s. Groundstroem). Vihervän puoliso oli Elli Maria (o.s. Hongisto) vuodesta 1941. Vihervä kävi viisi luokkaa yhteiskoulua. Hän toimi konttoripäällikkönä Valion Turun konttorissa. 

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
MuCEM

**MuCEM** (Musée des Civilisations de l'Europe et de la Méditerranée) on Välimeren alueen kulttuuria esittelevä museo. Museo sijaitsee Marseillen vanhassa satamassa Fort Saint-Jeanin linnoituksen vieressä. Museo valmistui vuonna 2013, jolloin Marseille oli Euroopan kulttuuripääkaupunkina. Pitsimäisen museorakennuksen on suunnitellut algerialaissyntyinen arkkitehti Rudy Ricciotti.

## Valokuvagalleria

Tiedosto:Mucem et Cathédrale Sainte-Marie-Majeure de Marseille.jpg|Museo ja Fort Saint-Jeanin linnoitus
Tiedosto:Mucem Marseille 03.jpg|Museon sisäarkkitehtuuria
Tiedosto:Mucem Marseille 01.jpg|


## Lähteet

## Aiheesta muualla
David McDuff

**David McDuff** (s. 1945 Sale, Cheshire) on brittiläinen kääntäjä, toimittaja ja kirjallisuuskriitikko.

## Elämäkerta

McDuff opiskeli Edinburghin yliopistossa venäjää ja saksaa. Hän asui joitakin aikoja Neuvostoliitossa, Tanskassa, Islannissa ja Yhdysvalloissa ja asettui sitten Britanniaan, jossa hän työskenteli useita vuosia kirjallisuuslehdessä *Stand* toimittajana ja kriitikkona. Hän muutti sitten Lontooseen, jossa hän aloitti uransa kirjallisuuden kääntäjänä. 

McDuff asuu nyt Kentissä. Hän on opiskellut suomea Lontoon ja Helsingin yliopistoissa.

McDuff on kääntänyt runoja ja proosaa, muun muassa Joseph Brodskyn ja Tomas Venclovan runoja sekä romaaneja, muun muassa Fjodor Dostojevskin teokset *[[Rikos ja rangaistus]]*, *[[Karamazovin veljekset]]* ja *[[Idiootti (romaani)|Idiootti]]*. Bloodaxe Books on julkaissut hänen käännöksen Edith Södergranin kootuista runoista nimellä *Complete Poems* (1984, 1992) ja Karin Boye kootuista runoista nimellä *Complete Poems* (1994).

Kirjallisuuspalkintojen lisäksi McDuff on saanut vuonna 1994 TLS/George Bernard Shaw -kääntäjäpalkinnon Gösta Ågrenin runojen käännöksestä *A Valley In The Midst of Violence*, jonka on julkaissut Bloodaxe, ja vuoden 2006 Suomenruotsalaisen kirjailijaliiton Stora Pris -palkinnon. 

Vuosina 2007–2010 McDuff työskenteli toimittajana ja kääntäjänä Prahassa toimivassa järjestössä Prague Watchdogissa, joka seuraa Tšetšenian ja Pohjois-Kaukasian ihmisoikeustilannetta.

Vuonna 2013 McDuff sai Suomen valtion ulkomaisen kääntäjäpalkinnon. Hän on kääntänyt Ågrenin ja Södergranin lisäksi myös viisi Bo Carpelanin teosta sekä Tua Forsströmin lyriikkaa. Äskettäin ilmestyi hänen käännöksensä Tuomas Kyrön romaanista *[[Kerjäläinen ja jänis]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* David McDuffin käännöksien luettelo 
* Tietokanta sivustolla Bloodaxe Books 
* Prague Watchdog: Tšetšeniaa käsittelevä kirjallisuusluettelo, jota David McDuff on ollut kokoamassa muiden ohella.
Anisimovo

**Anisimovo** () on maalaiskunta ja sen keskuskylä Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Tšagodajoen varrella 65 kilometriä Boksitogorskista kaakkoon. Kylässä on 493 ja kunnassa 580 asukasta (vuonna 2012).

## Maantiede ja asutus
Anisimovon kunnan pinta-ala on 499,9 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin piirin Borin, Samoilovon, Jefimovskin ja Klimovon kuntiin sekä Novgorodin alueen Ljubytinon ja Hvoinajan piireihin. Pinta-alasta 90,0 % on metsää, 6,7 % maatalousmaata ja 2,3 % vesistöjä.

Seutu on pinnanmuodostukseltaan Kaspianmeren ja Itämeren vedenjakajalla sijaitsevaa kumpuilevaa tasankoa. Tärkeimmät joet ovat Tšagoda ja Voložba ja suurimmat järvet Berezoradinskoje, Suhoje, Strugskoje, Ptšelino ja Peruša. Hyötykaivannaisiin kuuluvat turve, sapropeeli, mineraalivärit, kalkkikivi, hiekka ja sora.

Keskuskylän lisäksi kuntaan kuuluu 19 kylää: Bolšoi Dvor, Botšatino, Dudinskoje, Falilejevo, Fomkino, Gagrino, Gljadkovo, Golovkovo, Jolzovo, Kalinetskoje, Klimovo, Nekrasovo, Pronino, Spirovo, Strugi, Tarasovo, Tšasovnja, Tšerkasova Gorka ja Tšurilova Gora. Neljässä kylässä ei ole lainkaan vakituista asutusta.

## Historia
Keskiajalla Tšagoda ja Voložba -jokien välillä sijaitsi itään johtavan kauppareitin vetotaival. Kunnan alue kuului 1700-luvulle saakka Novgorodin Äänisen viidennekseen ja myöhemmin Novgorodin läänin Tihvinän kihlakuntaan. Anisimovon volosti liitettiin vuonna 1918 Tšerepovetsin lääniin ja vuosina 1927–1952 se kuului kyläneuvostona Leningradin alueen Jefimovskin piiriin.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Pikaljovon, Strugin ja Kolbekin välinen maantie. Strugin ja Pikaljovon välillä on linja-autoyhteys.

Paikallisia elinkeinoja ovat maatalous, hiekan ja soran louhinta sekä erilaiset palvelut. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät ja yksi lammastila. Kolmasosa työvoimasta työskentelee kaupungeissa.

Keskuskylän palveluihin kuuluvat peruskoulu, lastenkoti, kulttuuritalo, kirjasto, lääkintäasema ja kauppa.

## Nähtävyydet ja matkailu
Kunnan nähtävyyksiä Gagrinon, Kalinetskojen ja Tšerkasova Gorkan kylien tsasounat. Matkailupalveluja ei ole.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Anisimovon kunta Boksitogorskin piirin sivustolla
Somino

**Somino** () on kylä Leningradin alueen Boksitogorskin piirin Jefimovskin kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Tšagodan lisäjoen Sominkan varrella 25 kilometriä Jefimovskin taajamasta kaakkoon. Kylässä on 355 asukasta (vuonna 2010).

Sominon pogosta mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1583. 1800-luvulla kylä oli Novgorodin läänin Ustjužnan kihlakuntaan kuuluneen volostin keskus ja tärkeä Tihvinän kanavajärjestelmän tavarasatama. Pietarin ja Vologdan välisen rautatien valmistuttua 1900-luvun alussa se menetti taloudellisen merkityksensä, mutta säilyi pitkään kyläneuvoston keskuksena.

Sominon kautta kulkee Uuden Laatokankaupungin ja Vologdan välinen maantie A114, josta haarautuu tie Zaborjen kautta Olješiin. Kylästä on linja-autoyhteys Jefimovskiin muutaman kerran viikossa. Siellä toimii tielaitos, saha ja Pikaljovon sementtitehtaan lasten kesäleiri. Palveluihin kuuluvat alakoulu, koulun tiloissa toimivat kulttuuritalo ja kirjasto, lääkintäpiste, posti, neljä kauppaa ja kaksi huoltoasemaa kahviloineen. 

Kylän keskustassa on säilynyt vanhoja yksi- ja kaksikerroksisia rakennuksia. Rakennusmuistomerkkejä ovat vuonna 1841 rakennettu puinen Pietari-Paavalin kirkko ja 1800-luvun lopulla pystytetty kartanorakennus. Muita nähtävyyksiä ovat entiset hallinto- ja liikerakennukset sekä kanavasulkujen jäänteet. Lähistöllä sijaitsee kivikautisia arkeologisia kohteita sekä 900–1200-luvulta peräisin oleva kurgaanihauta.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Somino Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa
Alamaailma (täsmennyssivu)

**Alamaailma** voi tarkoittaa seuraavia:

* *[[Alamaailma]]* (engl. *Underworld*), mykkäelokuva vuodelta 1927
* *[[Alamaailma (romaani)|Alamaailma]]* (engl. *Underworld*), Don DeLillon romaani vuodelta 1997
* *[[Alamaailma-trilogia]]*, suomalainen kolmesta osuudesta koostuva televisiosarja
** 1. osa: *[[Alamaailma-trilogia: Vanki]]*
** 2. osa: *[[Alamaailma-trilogia: Kyttä]]*
** 3. osa: *[[Alamaailma-trilogia: Lakimies]]*
Zaborje

**Zaborje** () on maalaiskunta ja sen keskustaajama Leningradin alueen Boksitogorskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Lid-joen rannalla 177 kilometriä Boksitogorskista itään. Taajamassa on 1&nbsp;200 ja kunnassa 1&nbsp;800 asukasta (vuonna 2011).

## Maantiede ja asutus
Zaborjen kunnan pinta-ala on 716,4 neliökilometriä. Se rajoittuu Boksitogorskin piirin Radogoštšin ja Podborovjen kuntiin sekä Vologdan alueen Babajevon piiriin. Pinta-alasta 95,4 % on metsää ja 2,6 % maatalousmaata.

Pinnanmuodostukseltaan seutu on kumpuilevaa tasankoa, jolla virtaavat Tšagodan sivujoki Lid ja Sudan sivujoki Kolp. Suurimmat järvet ovat Olješskoje, Zaozerje ja Lobskoje. Hyötykaivannaisiin kuuluu turve.

Keskustaajaman lisäksi kuntaan kuuluu 18 kylää ja asutusta: Golovatšovo, Ivahnovo, Ivanovskoje, Korobištše, Kosoi Uhab, Kosterino, Krutoi Rutšei, Lesnoi, Lid, Listvenka, Lukinskoje, Netšajevskaja, Olješi, Peregoroda, Perun, Utišje, Veliki Dvor ja Vratšovo. Sadan–kahdensadan asukkaan keskuksia ovat Utišje ja Olješi.

## Historia
Zaborje on syntynyt 1900-luvun alussa perustetun rautatieaseman yhteyteen. Neuvostoaikana se oli huomattava metsäteollisuuskeskus. Toisen maailmansodan aikana seudulta alkoi piiritettyyn Leningradiin johtanut Elämän tie.

## Liikenne, talous ja palvelut
Kunnan läpi kulkee Sominon ja Olješin välinen maantie sekä Olhavan ja Vologdan välinen rautatie, jolla on Zaborjen ja Verhnevolskin asemat. Zaborjesta on linja-autoyhteys Jefimovskiin. Taajaman rautatieaseman kautta kulkee kaukojunia sekä paikallisjunia Pietariin, Olhavaan ja Babajevoon. Zaborjen ja Krasnyi Borin välillä on käyttämätön ja osittain purettu kapearaiteinen rautatie.

Talous perustuu puunhankintaan ja pienimuotoiseen puunjalostukseen. Tärkein yritys on Podborovjen metsätalous. Merkittäviä työnantajia ovat myös erilaiset julkiset palvelut. Maataloutta edustavat asukkaiden palstaviljelmät.

Keskustaajaman palveluihin kuuluvat lastentarha, keskikoulu, kulttuuritalo, kirjasto, paikallissairaala, apteekki, posti, kahvila ja joukko kauppoja. Eräitä palveluja on myös Utišjessa, Olješissa ja muissa kylissä. Zaborjessa on vuonna 2006 valmistunut puinen ortodoksikirkko.

## Nähtävyydet ja matkailu

Seudulta on löydetty kolme muinaista asuin- ja hautapaikkaa. Rakennusmuistomerkkehin kuuluvat Lidin ja Listvenkan kylien kirkot, joista jälkimmäinen on valtakunnallinen suojelukohde. Zaborjessa on toisen maailmansodan muistomerkki.

Matkailijoita houkuttelevat seudun luonto sekä kalastus- ja metsästysmahdollisuudet. Sennoje-järven rannalle suunnitellaan lomakylää. Kunnassa on piirin kaupunkilaisten kesäasutusta.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Zaborjen kunta Boksitogorskin piirin sivustolla  
* Zaborje Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa
Ritarinkannukset

**Ritarinkannukset** (*Delphinium*) on leinikkikasvien (Ranunculaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluvia lajeja on noin 350. Suvun lajeista on muodostettu koristekasvikäyttöön erilaisia risteymiä sekä lajiryhmiä, joista käytetään nimeä jaloritarinkannus (*Delphinium* Belladonna-, Elatum- ja Pacific-Ryhmät) tai ruusuritarinkannus (*Delphinium* Ruysii-Ryhmä). Ritarinkannukset ovat kaikilta osiltaan myrkyllisiä sisältäen alkaloideja, kuten delfiniiniä (C33H45NO9, CAS-numero 561-07-9) ja ajasiinia (*ajacine*, C34H48N2O9, CAS-numero 509-17-1).

## Ulkonäkö ja koko
Isoritarinkannus (*Delphinium elatum*) ja jaloritarinkannukset ovat noin 2 metriä korkeita. Kukinnot ovat sinisiä, valkoisia tai roosanvärisiä.

## Levinneisyys ja historia
Kiinanritarinkannusta (*Delphinium grandiflorum*) tavataan luonnonvaraisena Etelä-Siperiassa ja Länsi-Kiinassa. Sitä on myös viljelty ympäri Eurooppaa 1700-luvulta lähtien. Isoritarinkannus löydettiin Siperiasta 1600-luvulla. Jaloritarinkannusten ensimmäiset risteymät syntyivät Englannissa 1800-luvulla.

## Elinympäristö
Ritarinkannukset menestyvät auringossa. Ne tarvitsevat kuohkean, syvämultaisen ja hyvin ravitun maan.

## Lajeja
* aunenritarinkannus (*Delphinium triste*)
* idänkukonkannus (*Delphinium hispanicum*, syn. *Consolida orientalis*)
* intianritarinkannus (*Delphinium cashmerianum*)
* isoritarinkannus eli korkearitarinkannus (*Delphinium elatum*)
* karvasritarinkannus (*Delphinium staphisagria*, syn. *Staphisagria macrosperma*)
* kaunoritarinkannus (*Delphinium formosum*)
* kelloritarinkannus (*Delphinium brunonianum*)
* keltaritarinkannus (*Delphinium semibarbatum*)
* kiinanritarinkannus (*Delphinium grandiflorum*)
* kääpiöritarinkannus (*Delphinium tatsienense*)
* preeriaritarinkannus (*Delphinium virescens*)
* punaritarinkannus (*Delphinium nudicaule*)
* rikkakukonkannus (*Delphinium consolida*, syn. *Consolida regalis*)
* siloritarinkannus (*Delphinium giraldii*)
* siperianritarinkannus (*Delphinium cheilanthum*)
* tarhakukonkannus (*Delphinium ajacis*, syn. *Consolida ajacis*)
* tuliritarinkannus (*Delphinium cardinale*)
* virginianritarinkannus (*Delphinium exaltatum*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Ritarinkannukset (''Delphinium'')
* Suomen Lajitietokeskus: Ritarinkannukset – ''Delphinium''
* Funet: Ritarinkannukset (''Delphinium'')
* ITIS: ''Delphinium'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Delphinium'' 
* Flora of China: ''Delphinium'' 
* Poisonous Plants of North Carolina: ''Delphinium'' spp.
Velikije Lukin taistelu

**Velikije Lukin taistelu** oli toisessa maailmansodassa Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Velikije Lukin kaupungin hallinnasta. Saksalaiset olivat elokuussa 1941 vallanneet kaupungin, minkä jälkeen he olivat linnoittaneet sen. Kaupunki oli merkittävä rautatieliikennepaikkana ja Lovatin ylittävien siltojen takia. Saksalaiset olivat luoneet useita sillanpääasemia kaupungin etelä- ja pohjoispuolelle. Neuvostoliiton 3. isku-armeijan yrittäessä vallata kaupungin takaisin marraskuussa 1942, kaupunkia puolustavilta Saksan 83. jalkaväkidivisioonan, 3. ja 5. vuoristodivisioonan ja myöhemmin LIX armeijakunnan joukoilta. Saksalaiset onnistuivat torjumaan ensimmäisen hyökkäyksen joulukuuhun mennessä. Puna-armeija hyökkäsi uudelleen kaupunkiin 4. tammikuuta 1943 operaatio Totilassa, joka mursi saksalaisten puolustuksen ja kaupunki saatiin vallattua lopullisesti 16. tammikuuta 1943.
Marcus Heimonen

**Marcus Heimonen** (s. 11. lokakuuta 1993 Vantaa) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa PK-35 Vantaata. Hän on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja, mutta pystyy myös pelaamaan oikeana laitapuolustajana. 

Heimonen on Vantaan Jalkapalloseuran kasvatti. Hän siirtyi Honkaan kaudeksi 2013 pelattuaan edellisen kauden Ykköstä HIFK:ssa. Heimonen on pelannut kahdeksantoista liigaottelua. Hän palasi Vantaalle pelaamaan vuonna 2016, nyt PK-35 Vantaa -joukkueen riveihin.

Heimonen on edustanut Suomen alle 21-vuotiaiden jalkapallomaajoukkuetta.

## Lähteet
Love’s Not Made for My Kind

**Love’s Not Made for My Kind** on Tarotin toinen single, joka julkaistiin vuonna 1986.

## Kappaleet
;A-puoli
#

;B-puoli
#

## Aiheesta muualla
*
Jacob Young

**Jacob Wayne Young** (s. 10. syyskuuta 1979 Renton, Washington) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan lähinnä saippuasarjarooleista. 

## Ura
Young aloitti uransa vuonna 1997 sarjassa *[[Kauniit ja rohkeat]]*, jossa hän näytteli teini-ikäistä Rick Forresteria. Hän lähti sarjasta vuonna 1999. Vuosina 2000–2003 hän näytteli Lucky Spenceriä saippuasarjassa *[[General Hospital]]*. Rooli toi hänelle Daytime Emmy -palkinnon. Tämän jälkeen hän siirtyi näyttelemään JR Chandleria *[[All My Children]]iin*. Sarja lopetettiin vuonna 2011, jonka jälkeen Jacob Young palasi *Kauniisiin ja rohkeisiin* Rick Forresterin rooliin.

## Yksityiselämä
Jacob Young meni naimisiin Christen Stewardin kanssa vuonna 2007. Pariskunnalla on kolme lasta.