open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Virtual Sailor

**Virtual Sailor**, lyhenteenä *VS*, on edesmenneen Ilan Papinin tekemä meripurjehdus- ja laivasimulaattori. Ohjelma esiteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1999. Sen uusin versio tunnetaan nimellä **Virtual Sailor NG**. Peliä on räätälöity käyttäjien palautteen mukaan. Virtual Sailor on kehitetty täsmällisen tarkasti, ja vesi sekä alukset ovat realistisen näköisiä. Internetistä pystyy myös lataamaan peliin lisää materiaalia.

Ohjelman kehittäjä Ilan Papini menehtyi lento-onnettomuudessa 9. helmikuuta 2024.

## Pelaaminen

Pelissä on valmiiksi muutamia erilaisia aluksia sekä ympäristöjä. Pelaaja voi valita näistä itse mieleisensä, joita voi muuttaa vielä myöhemmin. Säätilan muutoksilla pystyy määräämään tuulen suunnan ja nopeuden, aallonkorkeuden, nousuveden, ajan, päiväyksen ja aaltojen suunnan. Voit myös määrätä sääennusteet haluamallesi ajalle. Peliin pystyy myös lisäämään erilaisia eläimiä kuten lokkeja, delfiinejä, meduusoja ja kaloja.

## Alusten ohjauspaneelit
Jokaisella aluksella on oma ohjauspaneeli, josta pystyy hiirellä tai näppäimistöllä kääntämään alusta, säätämään konetehon, säätämään automaattiohjauksen päälle tai pois, ankkuroimaan ja kiinnittämään aluksen laituriin sekä säätelemään perä- ja keulaohjauspotkureita. Purjeveneiden purjeille on myös oma erillinen paneeli, kuten myös sukellusveneelle.

## Navigointi
Navigointilaitteina on elektroninen karttanäyttö, tutka, GPS sekä kaikuluotain. 

## Verkkopeli
Virtual Sailoria voi pelata myös internetissä muita vastaan. Pelaajia voi enintään olla 24 ja pelaajat voivat esimerkiksi vierailla toistensa aluksilla.

## Omien satamien teko
VS Scenery Editor on ohjelma, jolla VS-käyttäjät voivat tehdä myös omia satamia.

## Omien laivojen teko

Alusten mallinnukseen käytetään yleensä Google Sketchupia. Alus pitää saada ensin x-tiedostomuotoon, jotta sillä voidaan ajaa. Lisää ohjeita Hangsimin sivuilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hangsimin VS-sivu
Suomi-sarja (jääpallo)

**Suomi-sarja** on miesten jääpallon toiseksi korkein sarjataso Suomessa. Sen järjestää Suomen Jääpalloliitto. Jääpallon toiseksi korkein sarjataso käynnistyi vuonna 1931 cup-muotoisena B-mestaruuskilpailuna.

## Historia
Suomi-sarja alkoi vuonna 1931, jolloin Suomen Palloliitto perusti uuden B-mestaruuskilpailun silloisen jääpallon mestaruussarjan alapuolelle. Ensimmäisen B-mestaruuskilpailun vuonna 1931 voitti Turun Palloseura kukistettuaan loppuottelussa Lappeenrannan Urheilu-Miehet 1–0. Näin Turun Palloseura nousi seuraavalle kaudelle mestaruussarjaan, josta B-mestaruuskilpailuun putosi Helsingin Palloseura.

B-mestaruuskilpailua pelattiin aluksi cup-muotoisena. Kaudella 1936 B-mestaruuskilpailua pelattiin seitsemässä alueellisessa alkusarjassa, joiden voittajat jatkoivat kaksilohkoiseen loppusarjaan. Loppusarjan lohkojen voittajat nousivat mestaruussarjaan. Työväen Urheiluliiton seurat tulivat mukaan Suomensarja-nimellä tunnettulle toiselle sarjatasolle kaudella 1956. Suomen Jääpalloliiton alaisuuteen siirryttyään Suomensarja tunnettiin aluksi nimellä II divisioona ja myöhemmin nimellä I divisioona. Nykymuotoisena Suomi-sarja käynnistyi kaudella 2008–2009.

Toiseksi korkeinta sarjatasoa on kutsuttu nimellä Divari kaudesta 2023-2024 alkaen.

## Mestarit
* 2019–2020: Lappeenrannan Pallo
* 2020–2021: *ei pelattu*
* 2021–2022: HIFK/2
* 2022-2023: HIFK/2
* 2023-2024: Narukerä

## Lähteet
Cress Williams

**Cress Williams** (s. 27. heinäkuuta 1968 Heidelberg, Baden-Württemberg Saksa) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa televisiosarjasta *[[Pako]]*, jossa hän näyttelee salamurhaaja Wyattia. Williams tunnetaan myös sarjoista *[[Greyn anatomia]]*, *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]*, *[[Kodinpuolustaja]]*, *[[Nash Bridges]]* ja *[[Beverly Hills 90210]]*. Vuodesta 2018 alkaen Williams on näytellyt televisiosarjassa *[[Black Lightning (televisiosarja)|Black Lightning]]* Mustaa Salamaa.
Hän oli naimisissa näyttelijä Simbi Khalin kanssa.

## Aiheesta muualla
* 
*'Hart of Dixie's' Cress Williams marries; costars celebrate too - Los Angeles Times
Miesten metsästäjä

**Miesten metsästäjä** () on vuonna 1933 valmistunut Sam Woodin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen romanttinen draamaelokuva, jonka pääosia esittävät Jean Harlow ja Clark Gable. 

Elokuvan käsikirjoittivat Anita Loos ja Howard Emmett Rogers Loosin tarinan pohjalta. *Miesten metsästäjän* pituus on 87 minuuttia. Ensi-iltansa *Miesten metsästäjä* sai Yhdysvalloissa 7. heinäkuuta vuonna 1933. New Yorkissa elokuva näytettiin jo 30. kesäkuuta. Elokuva on Metro-Goldwyn-Mayer -yhtiön tuottama. *Miesten metsästäjä* on kolmas kuudesta Gablen ja Harlowin yhteistyöstä ja oli suuri kassamenestys ilmestyessään: elokuva tuotti 1,1 miljoonaa dollaria.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Boraatti

**Boraatti** on kemiallinen yhdiste, joka sisältää jonkinlaisen boraatti-ionin. Alkuaine boori esiintyy luonnossa tavallisimmin juuri erilaisina boraatteina. Erilaisia boraattiyhdisteitä tunnetaan lukuisia erilaisia.

Boraatti-ionit ovat boorin ja hapen muodostamia erilaisia anioneja, joskin kaikki boraatti-ionit voidaan ajatella boorihapon (B(OH)3) erilaisiksi johdannaisiksi. Perusmuodossaan boraatti-ioneissa on keskusatomina boori, johon on liittynyt joko kolme tai neljä happiatomia. Boraatti-ionit voivat kuitenkin liittyä happiatomien välityksellä toisiinsa muodostaen erilaisia ketjumaisia tai rengasmaisia polyboraatti-ioneja. Yksinkertaisin boraatti-ioni on ortoboraatti-ioni (BO33−), jota esiintyy esimerkiksi kiinteässä olomuodossa trikalsiumdiboraatissa (Ca3(BO3)2). Polyboraatti-ioneja ovat esimerkiksi tetraboraatti-ioni, jota esiintyy muun muassa booraksissa, sekä diboraatti-ioni, jota esiintyy muun muassa suaniitissa (Mg2B2O5).

Erilaisia metalliboraattiyhdisteitä voidaan muodostaa metallioksidien sekä boorihapon tai erilaisten boraattien välisillä reaktioilla. Korvaamalla silikaatin silikaattiryhmät ([SiO4]4−) tetraedrisillä boraateilla ([BO4]5−), voidaan valmistaa borosilikaattilasia, joka tunnetaan yleisesti myös Pyrex-lasina.
Michael Rapaport

**Michael David Rapaport** (s. 20. maaliskuuta 1970 New York) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvasta *[[Zebrahead (elokuva)|Zebrahead]]* (1992) ja televisiosarjasta *[[Pako]]*, jonka neljännellä tuotantokaudella hän näytteli agentti Donald Selfiä. *Paon* lisäksi Rapaport on esiintynyt televisiosarjoissa *[[Perhe sotajalalla]]*, *[[Kovan onnen kundi]]*, *[[Käytäväpeliä]]* ja *[[Frendit]]*. Rapaport on palkittu Floridan elokuvajuhlien Enzian-palkinnolla vuonna 1994 ja hän on ollut Teen Choice Award -ehdokkaana vuonna 2006.

## Aiheesta muualla
*
Montauban

**Montauban** [mɔ̃tobɑ̃] on kaupunki Ranskassa. Se on Tarn-et-Garonnen departementin prefektuuri, eli pääkaupunki, Midi-Pyrénées'n alueella (*région*).

## Montaubanissa syntyneitä
*Jean Auguste Dominique Ingres, taidemaalari
*Daniel Cohn-Bendit, poliitikko ja europarlamentaarikko
*Olympe de Gouges, näytelmäkirjailija, journalisti ja feministi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mark Warner

**Mark Robert Warner** (s. 15. joulukuuta 1954 Indianapolis, Indiana) on yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko ja liikemies. Hän on ollut Virginian edustajana Yhdysvaltain senaatissa vuodesta 2009 lähtien. Aiemmin Warner on myös toiminut 69. Virginian kuvernöörinä 2002–2006.

Warner on National Democratic Instituten johtokunnan entinen jäsen. Hän on naimisissa Lisa Collisin kanssa ja on presbyteeri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Indiana Jones and the Infernal Machine

**Indiana Jones and the Infernal Machine** on LucasArtsin kehittämä ja julkaisema toimintaseikkailupeli, joka perustuu Steven Spielbergin ja George Lucasin luomaan Indiana Jones -hahmoon. Peli julkaistiin vuonna 1999 Microsoft Windowsille, Nintendo 64:lle ja Game Boy Colorille. Peli oli ensimmäinen kolmiulotteinen Indiana Jones -peli.

## Vastaanotto

Pelit-lehden arvostelussa peliä pidettiin viihdyttävänä *[[Tomb Raider]]* -kloonina, mutta toisaalta kiiteltiin onnistunutta tunnelmaa. Esineiden rajallisia käsittelymahdollisuuksia moitittiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Ely (Minnesota)

**Ely** (laus. ['iːli]) on yhdysvaltalainen pikkukaupunki St. Louisin piirikunnassa, Minnesotan osavaltiossa. Vuonna 2000 siellä oli 3&nbsp;724 asukasta. Se on saanut nimensä Englannin Elyn kaupungin mukaan. 

Ely sijaitsee rautamalmien alueella; kaupungissa on ollut useita pieniä rautakaivoksia. Nykyään siellä on kansainvälinen susien suojelu- ja tutkimuskeskus ja Pohjois-Amerikan karhujen suojelu- ja tutkimuskeskus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hohenzollern-Sigmaringen

**Hohenzollern-Sigmaringen** oli maa- ja ruhtinaskunta Etelä-Saksassa nykyisen Baden-Württembergin osavaltion alueella. Ruhtinaskuntaa hallitsi Hohenzollernien švaabilainen (katolinen) sukuhaara Hohenzollern-Sigmaringen. Ruhtinaskunta oli olemassa vuosina 1579–1850.

## Historia
Hohenzollern-Sigmaringenin kreivikunta luotiin vuonna 1576, kun Zollernin kreivikunta jaettiin kreivi Kaarle I:n kuoltua hänen kolmen poikansa kesken. Alueen oli lahjoittanut hänelle Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Samassa jaossa luotiin myös Hohenzollern-Haigerlochin ja Hohenzollern-Hechingenin kreivikunnat. Toisin kuin protestanttiseksi kääntynyt Brandenburgiin asettunut Hohenzollernien frankkilainen haara, eteläisiä kreivikuntia hallinnut Hohenzollernien svaabialainen haara pysyi katolilaisena. Hohenzollern-Sigmaringenin kreivikunta korotettiin vuonna 1623 ruhtinaskunnaksi. Se kuului vuosina 1806–1813 Reinin liittoon ja vuosina 1815–1850 Saksan liittoon. Euroopan hullun vuoden jälkeen Hohenzollern-Sigmaringenissa otettiin käyttöön demokratia. Preussi miehitti maan saman vuoden elokuussa, koska ruhtinaskunnassa oli puhjennut levottomuuksia monarkistien ja demokratiaa kannattaneiden välillä. Preussi liitti maan itseensä 1850. Maan viimeinen ruhtinas, Kaarle Anton (myöh. *Karl Anton von Hohenzollern*), palveli kruununsa menetettyään Preussin pääministerinä vuosina 1858–1862. 

Karl Antonin pojasta Karl Eitel Friedrich Hohenzollernista tuli Romanian ruhtinas (1866–1881) ja kuningas (1881–1914). Sukuhaara pysyi Romanian valtaistuimella vuoteen 1947 saakka.

## Hallitsijat
* Karl II 1576–1606
* Johann 1606–1623
* Johann 1623–1638
* Meinrad I 1638–1681
* Maximilian 1681–1689
* Meinrad II 1689–1715
* Joseph Franz Ernst 1715–1769
* Karl Friedrich 1769–1785
* Anton Aloys 1785–1831
* Karl 1831–1848
* Karl Anton 1848–1849

## Aiheesta muualla
* Hohenzollern-Sigmaringen suvun viralliset sivut
Ruso-orneerot

**Ruso-orneerot** (*Clibanornis*) on orneerojen heimoon kuuluva lintusuku. Sukuun kuuluu 5 lajia.

## Lajit
* Bambuorneero (*Clibanornis dendrocolaptoides*)
* Rusohuppuorneero (*Clibanornis erythrocephalus*)
* Ruso-orneero (*Clibanornis rectirostris*)
* Santamartanorneero (*Clibanornis rufipectus*)
* Tummaorneero (*Clibanornis rubiginosus*)

## Lähteet
Altiplano

**Altiplano**, myös: **puna** ja **páramos**, on ylätasanko Andien leveimmällä kohdalla. Se on maailman toiseksi laajin ylätasanko Tiibetin ylängön jälkeen.

Altiplano sijaitsee Bolivian länsiosassa ulottuen Perun eteläosiin. Se on laajuudeltaan noin 168&nbsp;350 neliökilometriä. Altiplano on keskimäärin 3&nbsp;660 metriä merenpinnan yläpuolella ja sitä reunustavat Andien haarat Cordillera Oriental ja Cordillera Occidental. Titicacajärvi sijaitsee Altiplanon matalimmalla kohdalla.

Kuivasta ja kylmästä ilmastosta huolimatta Altiplanolla asuu suhteellisen paljon ihmisiä. Alueella harrastetaan perunan ja ohran viljelyä sekä laamojen hoitoa. Altiplanon suurimmat kaupungit ovat La Paz ja Oruro.

Altiplanolla on mittavat luonnonvarat. Potosín kaivoksista louhittu hopeamalmi rahoitti Espanjaa vuosisatojen ajan. Tinaa kaivettiin 1900-luvun alkupuolella säilyketölkkiteollisuudelle, mikä oli merkittävässä asemassa etenkin ensimmäisessä maailmansodassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Helena Saarikoski

**Helena Maaria Saarikoski** (s. 1. lokakuuta 1958 Helsinki) on suomalainen folkloristiikan tutkija.

Saarikoski valmistui ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta 1977, filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1989 pääaineena suomalainen ja vertaileva kansanrunoudentutkimus sekä filosofian tohtoriksi 1995 tutkimuksella penkinpainajaisperinteestä. Tohtorintutkinnon jälkeinen tutkimus Nuorisotutkimusseuran projektissa käsitteli nuorten elämänhallintaa ja syrjäytymistä. Saarikosken myöhempiä tutkimusaiheita ovat olleet tyttö-, nuoriso- ja lastenkulttuurit sekä väkivallan kulttuuriset mallit, erityisesti koulu- ja työpaikkakiusaaminen. Hän on tutkinut muun muassa nuoria suomalaistyttöjä Spice Girls -yhtyeen faneina 1990-luvun lopulla.

Vuodesta 2001 Saarikoski on ollut folkloristiikan dosentti ja vuodesta 2010 folkloristiikan ja naistutkimuksen dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on työskennellyt vapaana tutkijana eri projekteissa, apurahoilla ja Suomen Akatemian akatemiatutkijana. Saarikoski johti Suomen Akatemian tutkimushanketta ”Sanoin ja teoin kerrottu sukupuoli” (2004–2006) Helsingin yliopiston kulttuurien tutkimuksen laitoksella. Vuosina 2008–2011 hän oli Suomen Akatemian tutkimushankkeen ”Sukupuolten tuottaminen lasten kulttuureissa” tieteellinen johtaja ja erikoistutkija Turun yliopiston naistutkimuksen oppiaineessa. Hän on ollut myös toimittajana Nuorisotutkimus-lehdessä 1991–2001 ja Elore-lehdessä 2005–2011.

Saarikosken vanhemmat ovat kirjailija Pentti Saarikoski ja toimittaja-kirjailija Tuula Saarikoski (o.s. Unkari). Hän oli avioliitossa näyttelijä Harri Hyttisen kanssa. Liitosta heille syntyi poika.

## Teoksia
* 1994. *Kouluajan kivoin päivä. Folkloristinen tutkimus penkinpainajaisperinteestä*. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura. (Väitöskirja.)
* 1997. *Nuorten elämänpolkuja lama-Suomessa*. Muut tekijät Helena Helve, Jaana Lähteenmaa, Tuija Päivärinta, Katja Päällysaho, Petri Virtanen. Helsinki: Nuorisotutkimusseura.
* 2000. *Ung i Norden, ett ungdomens konstevenemang. Evalueringsforskning*. Helsingfors: Ungdomsforskningssällskapet.
* 
* 
* 2005 Toim. *Leikkikentiltä. Lastenperinteen tutkimuksia 2000-luvulta*. Tietolipas 208. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kansakunnan perillinen Helena Saarikoski Yle Elävä arkisto.
* Helena Saarikoski Kulttuuriosuuskunta Patruunan sivuilla
Liikettä lapasiin

**Liikettä lapasiin** on suomalaisen Finn Trio -yhtyeen joululauluja sisältävä albumi. Se julkaistiin vuonna 1982.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
## Lähteet
* Albumi Suomen Äänitearkiston tietokannassa
Fondi

**Fondi** ( < , 'pohja', perustus') eli **liemipohja** tarkoittaa kokkien ammattisanastossa kastikkeen pohjaa. Se on melko sakeaa, maultaan vahvaa tiivistettyä lientä, jota valmistetaan sekä vaaleana että tummana. Kastikkeiden lisäksi fondia käytetään liemiin ja muihinkin ruokalajeihin maun antajaksi. Fondin ainesosina on kalaa, kasviksia, lihaa, riistaa tai äyriäisiä ja mausteena laakerinlehtiä, pippureita, yrttejä tai pilkottuja juureksia. Fondia keitetään usean tunnin ajan, ja lopuksi siitä siivilöidään kiinteä aines pois.

Fondi on ruuan maustamiseen käytettävä nestemäinen mausteseos, jota käytetään monipuolisesti liha-, keitto- ja pataruuissa sekä kastikkeissa. Ravintoloiden keittiöissä on kautta aikojen keitetty omat fondit luista, lihan leikkuujätteistä, juureksista ja mausteyrteistä.

Fondi-nimellä myydään myös yhä suositummiksi tulleita "nestemäisiä liemikuutioita", pieniin pulloihin pakattuja kastikkeen ja liharuuan maustajia. Fondien annostelua pidetään helpompana kuin perinteisten liemikuutioiden. Fondit ovat nousseet suosituksi erityisesti ammattikokkien keskuudessa.

Fondeissa on varsin vähän lisäaineita, esimerkiksi tuskin lainkaan arominvahvennetta, joita on paljon liemikuutioissa. Tumma lihafondi muistuttaa maultaan alkuperäistä englantilaista lihaliemitiivistettä, Bovrilia. Nykyään on fondeja saatavana lähes kaikista ruokakaupoista ja useita eri makuja, mm. vasikan-, härän-, kanan- ja kasvisfondi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*www.ruokasanastot.net
Hohenzollern-Hechingen

**Hohenzollern-Hechingen** oli kreivi- ja ruhtinaskunta Etelä-Saksassa nykyisessä Baden-Württembergin osavaltiossa. Ruhtinaskuntaa hallitsi Hohenzollernien švaabilainen (katolilainen) sukuhaara. Ruhtinaskunta oli olemassa vuosina 1576–1850.

## Historia
Hohenzollern-Hechingenin kreivikunta luotiin vuonna 1576, kun Zollernin kreivikunta jaettiin kreivi Kaarle I:n kuoltua hänen kolmen poikansa kesken. Alueen oli lahjoittanut hänelle Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta. Samassa jaossa luotiin myös Hohenzollern-Haigerlochin ja Hohenzollern-Sigmaringenin kreivikunnat. Švaabilaisen haaran Hohenzollernit pysyivät katolilaisina, kun taas pohjoisen frankkilaisen haaran Hohenzollernit kääntyivät luterilaiseen uskoon. Hohenzollern-Hechingen sai ruhtinaskunnan arvon vuonna 1623. Ruhtinaskunta kuului vuosina 1806–1813 Reinin liittoon ja vuosina 1815–1850 Saksan liittoon. Vallankumousvuoden 1848 myötä Hohenzollern-Hechingenissä otettiin käyttöön demokratia, joka tuli virallisesti voimaan 16. toukokuuta 1848. Jo saman vuoden elokuussa Preussi miehitti maan, koska herttuakunnassa oli puhjennut levottomuuksia monarkistien ja demokratiaa kannattaneiden välillä. Konstantin Hohenzollern-Hechingen myi maansa sukulaiselleen Preussin kuningas Fredrik Vilhelm IV:lle. 12. maaliskuuta 1850 Hohenzollern-Hechingen yhdistyi Hohenzollern-Sigmaringenin kanssa ja niistä muodostettiin Hohenzollernsche Landen provinssi.

## Hohenzollern-Hechingenin hallitsijat
* Eitel Fredrik IV (1576–1605)
* Juhana Yrjö (1605–1623)
* Eitel Fredrik V (1623–1661)
* Filip Kristofer Fredrik (1661–1671)
* Fredrik Vilhelm (1671–1735)
* Fredrik Ludvig (1735–1750)
* Joosef Fredrik Vilhelm (1750–1798)
* Hermann (1798–1810)
* Fredrik (1810–1838)
* Konstantin (1838–1850) 

## Aiheesta muualla
Adolf Bastian

**Adolf Bastian** (26. kesäkuuta 1826 – 2. helmikuuta 1905) oli saksalainen 1800-luvun yleisnero, joka tunnetaan erityisesti panoksestaan etnografian ja antropologian kehittymiseksi tieteiksi. Nykypsykologia on hänelle kiitollisuudenvelassa hänen teoriastaan *Elementargedanke*, jonka seurauksena Carl Jung kehitti teorian arkkityypeistä.

Bastian syntyi Bremenissä varakkaaseen saksalaiseen kauppiasperheeseen. Hän opiskeli oikeustiedettä Heidelbergin yliopistossa sekä biologiaa nykyisessä Berliinin Humboldtin yliopistossa, Jenan yliopistossa ja Würzburgin yliopistossa. Würzburgissa hän kuunteli Rudolf Virchowin luentoja ja kiinnostui silloin 'etnologiaksi' sanotusta tieteenalasta. Viimein hän päätyi opiskelemaan lääketiedettä ja valmistui Prahan Kaarlen yliopistosta 1850.

Bastian ryhtyi laivalääkäriksi ja lähti kahdeksanvuotiselle purjehdusmatkalle, joka vei häntä ympäri maailmaa. Tämä oli ensimmäinen hänen neljännesvuosisadan aikana tekemistään matkoista Saksan ulkopuolella. Hän palasi Saksaan 1859 ja kirjoitti suositun kertomuksen matkoistaan sekä kolmiosaisen teoksen *Der Mensch in der Geschichte*, jossa hän käsittelee ihmistä historian kuluessa ja josta tuli hänen tunnetuin teoksensa.

Vuonna 1861 hän lähti nelivuotiselle matkalle Kaakkois-Aasiaan, ja hänen kuvauksensa tuosta matkasta, *Die Völker des östlichen Asien*, kasvoi kuusiosaiseksi. Seuraavat kahdeksan vuotta hän oleskeli Pohjois-Saksassa ja perusti merkittäviä etnologisia laitoksia Berliiniin. Hän oli aina ollut innokas keräilijä, ja hänen panoksensa Berliinin kuninkaallisen museon (Museum für Völkerkunde, nyk. Ethnologisches Museum) kokoelmien luomiseksi oli niin runsas, että lähinnä hänen lahjoitustensa pohjalta perustettiin toinen museo, Kansantaiteen museo. Hänestä tuli Kuninkaallisen museon ensimmäinen johtaja.

1870-luvulla Bastian matkusteli laajasti Afrikassa ja Amerikan mantereella. Hän kuoli 1905 Port of Spainissa Trinidad ja Tobagossa yhdellä matkoistaan.

## Ihmiskunnan psyykkinen ykseys
Bastian otti ensimmäisenä käyttöön termin *Ihmiskunnan psyykkinen ykseys* (*the psychic unity of mankind*). Se tarkoittaa ihmislajin yhteisiä psykologisia ja kognitiivisia piirteitä, jotka ovat kulttuurista tai rodusta riippumattomia, esimerkiksi tunteet ja niihin liittyvät kasvonilmeet.

## Lähteet
Hōne Heke

**Hōne Wiremu Heke Pōkai** (? – 6. elokuuta 1850) oli maorien johtaja lipputankosodassa. Hän oli syntynyt Bay of Islandsissa Uuden-Seelannin Pohjoissaarella. Nuorena hän kävi lähetyssaarnaajien ylläpitämässä koulussa ja kääntyi kristinuskoon. Hänestä tuli oman heimonsa johtaja ja hän oli mukana allekirjoittamassa kiisteltyä Waitangin sopimusta. Kun Uuden-Seelannin pääkaupunki siirrettiin Aucklandiin, Bay of Islandsin maorit menettivät kauppatuloja, sillä laivat eivät enää poikenneet ostamassa tuotteita heidän kylistään. 

Kun erimielisyydet kasvoivat teki Hōne Heke kuuluisimman tekonsa eli kaatoi Kororarekassa lipputangon, jossa liehui Yhdistyneen kuningaskunnan lippu. Britit pitivät tätä kapinayrityksenä ja sota puhkesi osapuolten välillä. Puoli vuotta kestäneessä sodassa lipputanko pystytettiin ja kaadettiin kolme kertaa. Hōne Heke haavoittui taistelussa eikä osallistunut sodan loppuvaiheisiin. Rauha solmittiin ja britit esittivät sen heidän voittonaan, vaikka rauhansopimus solmittiinkin vain Hōne Heken ja brittiläismielisen maorijohtaja Tāmati Wāka Nenen välillä. Hōne Heke jäi eläkkeelle ja kuoli tuberkuloosiin 6. elokuuta 1850.

## Lähteet

*Dictionary of New Zealand: Heke Pokai, Hone Wiremu
Yhden miehen sota

**Yhden miehen sota** on Risto Jarvan ohjaama draamaelokuva vuodelta 1973. Se pohjautuu Jussi Kylätaskun aiheeseen, ja se on kuvaus vähävaraisesta maansiirtokoneenkuljettajasta, Erik Suomiehestä, joka toivoo pääsevänsä uuden, aiempaa helpomman elämän makuun oman yrityksen perustamisen myötä. Tavoitteensa toteuttamiseksi hän kuitenkin kieltää sukunsa ja luokkansa, vaikka joutuukin käyttämään niitä myös hyväkseen.

*Yhden miehen sodan* kuvasi Antti Peippo. Risto Jarvalle tyypillinen päähenkilön haaveiden ja todellisuuden välisen epäsuhdan vertailu tulee esille sateisten, kivikkojen ja hiekkakuoppien keskellä sijaitsevien työmaaparakkileirien kuvauksessa.

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Bello Romano kutsuu elokuvaa tunnelmaltaan apaattiseksi mutta hyväksi joskin vanhentuneeksi ajankuvaksi. Hän antaa *Yhden miehen sodalle* kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhden miehen sota Risto Jarva -seuran kotisivuilla .
* 
*
Apolipoproteiini E

**Apolipoproteiini E** (APOE) on apolipoproteiini, jota on kylomikronissa ja IDL:ssä, ja se sitoutuu maksasolujen ja perifeeristen solujen tiettyyn reseptoriin. Se on hyvin tärkeä triglyseriinipitoisen lipoproteiinin ainesosien normaalille hajottamiselle.

## ApoE4
ApoE4 on yhdistetty useisiin sairauksiin, kuten valtimonkovettumatautiin ja Alzheimerin tautiin. Se lisää Alzheimerin taudille ominaisten beta-amyloidiplakkien kertymistä aivoihin. Tutkimuksen mukaan ilmiö tapahtuu vain naisilla. Kun aivoissa on APOE4-proteiinia, beeta-amyloidia poistuu hitaammin kuin jos on muita ApoE-proteiineja.

Rochesterin yliopistossa Yhdysvalloissa tehdyssä tutkimuksessa on havaittu, että hiiren aivoissa oleva LPR1-molekyyli poistaa aivoista liian beeta-amyloidin. Kun hiiren aivoissa oli APOE4:ta, LPR1 ei toiminutkaan, vaan sen sijaan toimi paljon hitaampi yhdiste, VLDLR, jolloin amyloidia kertyi hiiren aivoihin moninkertaisesti nopeammin. APE4 takertuu beeta-amyloidiin, ja sen poistaminen ei käy yhtä helposti kuin vapaan beeta-amyloidin, ja yhdistelmä kertyy hermosolujen päälle.

## Lähteet
Kertomus Neuvostoliitosta

**Kertomus Neuvostoliitosta** (*The Soviet Story*) on 2008 valmistunut latvialainen dokumenttielokuva, jonka aiheena on neuvostoterrori, erityisesti Stalinin Neuvostoliiton ja natsi-Saksan osin salatut suhteet vuoteen 1941 asti. Sen on kirjoittanut ja ohjannut Edvīns Šnore, ja taloudellista tukea työ on saanut Euroopan parlamentin euroskeptiseltä Unioni kansakuntien Euroopan puolesta -oikeistoryhmältä.

## Aiheesta muualla
*  elokuvan kotisivu
*  
*
*
Uusi eurooppalainen vasemmistofoorumi

**Uusi eurooppalainen vasemmistofoorumi** () on vuonna 1991 perustettu eurooppalaisten vasemmistopuolueiden verkosto, joka kokoontuu kahdesti vuodessa. NELF ei tee sitovia päätöksiä eikä sillä ole pysyviä elimiä. 

NELF perustettiin sosialististen maiden romahdettua, kun vasemmisto etsi uusia yhteistyön muotoja. Monet toimintaan osallistuvat puolueet ovat sittemmin liittyneet myös Euroopan vasemmistopuolueeseen ja/tai GUE/NGL-ryhmittymään.

NELF:n yhteydessä toimii naisverkosto, josta 2007 muodostettiin NELF:n alaisuudessa toimiva työryhmä. Naisverkosto on järjestänyt myös omia erillisiä tapaamisia. NELF on tehnyt yhteistyötä nuorisojärjestöjen European Network of Democratic Young Left -yhteenliittymän (ENDYL) kanssa.

Foorumin jäsenpuolueet järjestävät tapaamiset vuorotellen. Ensimmäisen kerran vasemmistopuolueet kokoontuivat marraskuussa 1991 Madridissa; Espanjan Yhdistynyt vasemmisto oli keskeinen aloitteentekijä verkostoa perustettaessa. NELF:n suomalainen jäsenpuolue Vasemmistoliitto järjesti tapahtuman viimeksi vuonna 2007.

## Jäsenpuolueet

## Lähteet
Horisonttiongelma

**Horisonttiongelma** () on alkuräjähdysteoriassa käytettävän yleisen suhteellisuusteorian kenttäyhtälöiden tarkan ratkaisun ongelma, joka todettiin 1970-luvulla. Se osoittaa, että vaikka universumin eri alueet eivät ole "koskettaneet" toisiaan, niillä on silti sama lämpötila ja muut fysikaaliset ominaisuudet. Tämän ei yleisen suhteellisuusteorian mukaan pitäisi olla mahdollista, koska mikään informaatio ei voi kulkea valoa nopeammin. Toisin sanoen koska maailmankaikkeuden reunat ovat noin 27,4 miljardin valovuoden päässä toisistaan, mutta maailmankaikkeuden ikä on vain 13,7 miljardia vuotta vanha, ei horisonteilla teorian mukaan voi "olla tietoa" toisistaan. Amerikkalainen hiukkasfyysikko Alan Guth kuitenkin esitti ongelmalle ratkaisuksi inflaatioteorian.
Kirsikkaperhonen

**Kirsikkaperhonen** (*Nymphalis polychloros*) on täpläperhosten (*Nymphalidae*) heimoon kuuluva päiväperhonen.

## Koko ja ulkonäkö
Pohjaväriltään oranssinpunainen perhonen. Etusiiven etureunassa on kolme tummaa laikkua, joiden värit ovat aivan keltaista tai kellanvalkoista etureunaa lukuun ottamatta punaiset. Lisäksi siiven keskiosassa on neljä laajaa tummaa laikkua. Takasiivet ovat tyvestä saakka oranssinpunaiset ja niiden etureunassa on tumma täplä. Molempien siipien ulkoreunoissa on ohut, tumma reunus ja takasiivessä reunuksessa on sinisiä täpliä. Siipiväli 53&ndash;69&nbsp;mm.

Vaikka kirsikkaperhonen muistuttaa kuviointinsa puolesta nokkosperhosta, se on helppo tunnistaa selvästi suuremman kokonsa ja oranssimman värityksensä perusteella. Lisäksi takasiiven tyvi on oranssinpunainen, kun se nokkosperhosella on tumma. Samoin kirsikkaperhosen voi sekoittaa isonokkosperhoseen.

Nymphalis polychloros MHNT CUT 2013 3 13 Gratentour Male Dorsal.jpg|♂ 
Nymphalis polychloros MHNT CUT 2013 3 13 Gratentour Male Ventral.jpg|♂  △


## Levinneisyys ja lentoaika
Kirsikkaperhosen levinneisyysalue käsittää alueen Pohjois-Afrikasta ja Länsi-Euroopasta Venäjälle ja Vähän-Aasian kautta Himalajalle. Pohjois-Euroopassa lajia tavataan vakituisena vain Skandinavian eteläosissa.

Suomessa kirsikkaperhonen on erittäin harvinainen vaeltaja, jota on tavattu satunnaisesti etelärannikon tuntumassa. Sillä on kuitenkin saattanut olla vakituinen kanta Ahvenanmaalla ja Uudellamaalla 1930- ja 1940-luvuilla. Kaakkois-Suomessa on tavattu talvehtineita yksilöitä 1980-luvulla.

Lentoaika on kesä- ja heinäkuusta lähtien syksyyn yhtenä sukupolvena. Perhoset jatkavat lentoaan talvehtimisen jälkeen keväällä.

## Elinympäristö ja elintavat
Kirsikkaperhonen elää valoisassa metsämaastossa, puutarhoissa ja pihapiireissä. Laji talvehtii aikuisena.

## Ravintokasvi
Kirsikkaperhosen toukan ravintokasveja ovat pajut, metsähaapa, jalavat, kirsikat ja muut hedelmäpuut.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Perhoset: Kirsikkaperhonen
*UniProt, Taxonomy: Nymphalis polychloros
Vendredi

**Vendredi** () on ranskalainen viikkolehti, joka julkaisee internetistä keräämäänsä aineistoa. Sen päätoimittaja on Philippe Cohen. Toimittajakuntaan kuuluu Philippe Labarde, joka on ollut perustamassa talouslehti *[[La Tribune]]a* ja oli jonkin aikaa sen päätoimittaja, sekä Emmanuel des Moutis. Lehden perustaja on Jacques Rosselin.

Lehden ensimmäinen numero ilmestyi perjantaina 17. lokakuuta 2008.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* France Info: "Vendredi : un hebdo à contre courant" 
* Silicon.fr: "'Vendredi’, un nouvel hebdo qui regroupe le top de l’info du Web"
Pecorino sardo

**Pecorino sardo** on sardinialainen *Brabei Sarda* -lampaan kokomaidosta valmistettu juusto. Pecorino sardolla on ollut EU:n suojattu alkuperänimitys (SAN) vuodesta 1996 lähtien.

## Pecorino sardon kypsyysasteet
Juustoa tuotetaan myyntiin kahta eri kypsyysastetta: nuorempaa *pecorino sardo dolcea* ja vanhempaa *pecorino sardo maturoa*.

### Pecorino sardo dolce
*Pecorino sardo dolcea* kypsytetään 20–60 päivää. Se valmistetaan pienempään muottiin kuin *maturo*. Valmis juusto painaa 1,0–2,3&nbsp;kg. Juustomassa on valkeaa, joustavaa ja kiinteää. Kuori on ohut ja sileä, väriltään valkoinen tai oljenkeltainen. Juusto on maukasta pastassa.

### Pecorino sardo maturo
*Pecorino sardo maturoa* kypsytetään jopa vuosi. Se valmistetaan isompaan muottiin kuin *dolce*. Valmis juusto painaa 1,7–4,0&nbsp;kg. Juustomassa on kovaa ja jossain määrin rakeista. Maku on dolcea voimakkaampi ja mausteinen mutta pehmeä. Kuori muuttuu paksummaksi ja ruskeammaksi juuston kypsyessä. Pitkään kypsyttyään pecorino sardosta tulee riittävän kova raastettavaksi, mutta se soveltuu myös hyvin sellaisenaan syötäväksi. Pecorino sardo maturo voidaan savustaa kevyesti.

## Lähteet
* Disciplinare di produzione della Denominazione di origine del formaggio "Pecorino Sardo" 
* Istruzione Agraria online
Brukterit

**Brukterit** olivat suuri germaaniheimo, joka asui muinoin Ems- ja Lippe-jokien ympäristössä. Heidän pohjoispuolellaan asuivat khaukit ja koillispuolella angrivarit.

Brukterit osallistuivat keruskien ja khattien kanssa Arminiuksen johtamaan germaaniliittoutumaan, joka vuonna 9 jaa tuhosi Teutoburgin taistelussa kolme roomalaislegioonaa. Tacituksen mukaan brukterit saivat haltuunsa yhden tuhottujen legioonien kotkista eli sotamerkeistä. Brukterit osallistuivat myös bataavien kapinaan vuosina 69–70. Myöhemmin brukterit sulautuivat frankkeihin.

## Lähteet
Tauno Satomaa

**Tauno Anto Matias Satomaa** (s. 29. joulukuuta 1936 Alavieska) on suomalainen kanttori-urkuri ja kuoronjohtaja. Hän on saanut director musices- sekä  musiikkineuvoksen arvonimen. Suomen Kuoronjohtajayhdistys valitsi hänet vuoden kuoronjohtajaksi vuonna 2002.

Tauno Satomaa opiskeli laulua ja urkujensoittoa Sibelius-Akatemiassa. Vuosina 1965–2001 Satomaa hoiti Espoon Olarin seurakunnan A-kanttorin virkaa. Espoon musiikkiopiston urkujen soiton opettajana hän toimi vuosina 1971–2001. 

Vuonna 1967 Satomaa perusti Candomino-kuoron, jota hän johti vuoteen 2005 saakka. 

## Lähteet
* Virtamo, Keijo (toim.): *Otavan musiikkitieto*. Helsinki: Otava, 1997.

### Viitteet
Keitetty muna

**Keitetty muna** on ruokalaji. Kyseessä ovat munat (yleensä kananmunat), jotka on keitetty kiehuvassa vedessä kuorineen. Ilman kuoria keitettyä kananmunaa kutsutaan uppomunaksi. Kovaksikeitettyjä munia keitetään kauemmin, jotta sekä keltuainen että valkuainen kiinteytyisivät, kun taas pehmeäksi keitetyn kananmunan keltuainen jätetään ainakin osaksi raa’aksi.

Munien keittämisessä voidaan käyttää apuna munakelloa tarkan keittoajan mittaamiseksi.

## Pehmeäksi keitetyt munat

Pehmeäksi keitetyt munat valmistetaan pistämällä ne kiehuvaan veteen hautumaan. Brittiläinen kokki Delia Smith suosittelee laittamaan munat jo kylmään veteen, minkä jälkeen vesi viedään liedelle kiehumaan. Kiehumisajat ovat 3 minuuttia erittäin pehmeälle munalle, 4 minuuttia kiinteälle valkuaiselle ja 5 minuuttia lähes-kiinteälle keltuaiselle.

Pehmeäksi keitettyjä munia ei suositella ihmisille, jotka ovat alttiita salmonellalle, kuten pienille lapsille, vanhuksille ja ihmisille, joilla on heikko immuunijärjestelmä.

Pehmeäksi keitetyt munat tarjoillaan yleensä munakupeista ja syödään teelusikalla puoliksi kuoritusta munasta.

## Kovaksikeitetyt munat

Kovaksikeitettyjä munia keitetään kauemmin kuin pehmeäksi keitettyjä, jotta keltuainen kiinteytyisi. Munat voidaan syödä lämpiminä tai kylminä. Kylmiä kovaksikeitettyjä munia voidaan käyttää monien ruokien, kuten munasalaatin raaka-aineena. Kovaksikeitetyt munat ovat suosittuja japanilaisen keittiön osia keittoruoissa, kuten udonissa ja ramenissa. Munat voidaan syödä myös munakupista.

Jos munia keitetään pitkään, ylikypsien munien keltuaisissa voi esiintyä ohut vihreä rikkikerros. Hauduttamalla munia kylmässä vedessä keittämisen jälkeen voidaan rajoittaa kerroksen muodostumista. Nopea jäähdyttäminen kylmässä vedessä helpottaa myös kuoren irtoamista.

Kovaksikeitettyjä munia voidaan säilyttää jääkaapissa syömäkelpoisena päiviä, ellei jopa viikkoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Boiling an Egg - Science Background
* Boiling of eggs for molecular gastronomers
Valkotäplänokkosperhonen

**Valkotäplänokkosperhonen** (*Nymphalis vaualbum*) on täpläperhosten heimoon kuuluva päiväperhonen. Se kuuluu Euroopan unionin luontodirektiivin toisessa liitteessä mainittuihin, unionin alueella erityistä suojelua vaativiin lajeihin.

## Koko ja ulkonäkö
Siivet ovat reunoiltaan liuskaiset. Etusiipien yläpinnat ovat kellanoranssit. Siiven etureunassa on kolme tummaa laikkua. Siiven reunuksen ja uloimman laikun väli on valkoinen. Siiven keskiosassa on muutamia tummia täpliä. Takasiivet ovat myös oranssit, mutta sävyltään ruskeammat. Takasiiven etureuna on tumma ja siinä on selvästi erottuva valkoinen laikku. Sekä etu- että takasiivessä on leveä, vaaleanruskea reunus. Siipien alapinnat ovat vaaleanruskeat ja siipien poikki kulkee vaaleampi, ulkoreunaltaan epäselvä juova. Takasiiven alapinnalla on valkoinen pilkku. Siipiväli 58&ndash;74&nbsp;mm.

## Levinneisyys ja lentoaika

Valkotäplänokkosperhosen levinneisyys ulottuu Euroopan itäosista Aasian lauhkeiden osien kautta Kiinaan ja Japaniin sekä Pohjois-Amerikassa Kanadan eteläosiin ja Yhdysvaltojen pohjoisosiin. Laji vaeltaa joinakin vuosina myös tavanomaisen levinneisyysalueensa ulkopuolelle.

Suomessa laji on erittäin harvinainen vaeltaja. Sitä on tavattu vain muutamia kertoja, pääasiassa maan itäosissa ja havaintojen välillä on useita vuosia. Suomesta lajia on tavattu lähinnä loppukesällä tai syksyllä; vain pari kertaa keväällä.

Laji lentää yhtenä sukupolvena heinäkuusta syyskuuhun sekä uudelleen talvehtimisen jälkeen keväällä.

## Elinympäristö ja elintavat

Valkotäplänokkosperhosen elinympäristöä ovat niityt, lehtimetsät ja niiden reunat sekä kulttuuriympäristöt. Laji talvehtii aikuisena.

## Ravintokasvi

Toukan ravintokasveja ovat pajut, haapa, pyökit, jalavat ja tyrni.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Perhoset: Valkotäplänokkosperhonen
*Perhosopas: Valkotäplänokkosperhonen (''Nymphalis vaualbum'') 
*UniProt, Taxonomy: Nymphalis vaualbum 
*ITIS: Nymphalis vaualbum 
*BugGuide.net
Anzion maihinnousu

**Anzion maihinnousu** (myös koodinimellä **operaatio Shingle**) oli liittoutuneiden ja Saksan välillä käyty taistelu toisessa maailmansodassa. Taistelu käytiin Etelä-Italiassa.

## Maihinnousu
Kenraali Mark W. Clarkin saatua Monte Cassinoon kohdistuneilla hyökkäyksillään siirrettyä saksalaisten reservit pois Roomasta teki kenraali John P. Lucasin komentama Yhdysvaltain VI armeijakunta maihinnousun Anzion ja Nettunon väliselle alueelle, mistä joukot etenivät Gustav-linjaa puolustaneiden saksalaisjoukkojen selustaan. Joukkojen tehtävänä oli katkaista yhteydet Rooman kaakkoispuolella Colli Lazialissa ja uhata Saksan XIV armeijakunnan selustaa.

Maihinnousuoperaatio Shingle alkoi 22. tammikuuta 1944 Yhdysvaltain VI armeijakunnan noustessa maihin. Anzioon, noin sata kilometriä Roomasta etelään, perustettiin sillanpääasema. Maihinnousun tukena olleet neljä kevyttä risteilijää sekä 24 hävittäjää vaiensivat rannikkopatterit, ja rantaa puolustaneet kaksi saksalaispataljoonaa lyötiin pois ranta-alueelta. Päivän loputtua oli Yhdysvaltain laivaston kontra-amiraali Frank Lowryn ja kuninkaallisen laivaston kontra-amiraali Thomas Troubridgen komentamasta laivasto-osastosta toimitettu maihin kaikkiaan 36&nbsp;034 sotilasta, 3&nbsp;069 ajoneuvoa ja 90 prosenttia armeijakunnan kalustosta. Armeijakunnan joukkoihin kuuluivat Britannian 1. jalkaväkidivisioona, Yhdysvaltain 3. jalkaväkidivisioona, rykmentti ja pataljoona maahanlaskujoukkoja, kolme pataljoonaa rangereita sekä kommandoprikaati. Tappioina liittoutuneet kärsivät 13 kaatunutta, 44 kadonnutta ja lähes sata haavoittunutta.

Huolimatta alkuvaiheen vastarinnan heikkoudesta liittoutuneiden varovainen armeijakunnan komentaja John P. Lucas katsoi tarpeelliseksi odottaa sillanpääaseman vahvistumista. Tämä tarjosi saksalaisille mahdollisuuden siirtää omia joukkoja alueelle, ja taistelusta tuli pitkä ja verinen. Liittoutuneet pystyivät murtamaan saksalaisten puolustuksen alueella vasta viiden kuukauden taistelujen jälkeen toukokuussa 1944.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gunnar Wahlroos

**Gunnar Achilles Hermansson Wahlroos** (7. helmikuuta 1890 Mouhijärvi – 24. elokuuta 1943) oli suomalainen arkkitehti. Tunnetuimmat Wahlroosin suunnittelemista rakennuksista ovat funkistyyliset Turun Martinkirkko ja Tampereen piispantalo.

Wahlroosin vanhemmat olivat nimismies Herman Alexander Wahlroos ja tämän 2. vaimo Selina Anna Adele Krook. Hän pääsi ylioppilaaksi 1910, opiskeli Ateneumissa 1912–1913 ja valmistui arkkitehdiksi 1916. Wahlroos oli  Oy Maatalousrakennuksen palveluksessa vuoteen 1921, Wilh. Schaumanin faneeritehdas Oy:n rakennusosaston johtajana 1922–1925, Turun ja Porin läänin lääninrakennuskonttorin vt. esimiehenä 1925–1934 sekä rakennushallituksen ylimääräisenä arkkitehtina 1934–1936 ja toimistoarkkitehtina 1936–1943.

## Töitä

*Soukanpohjan kartanon piharakennukset, Espoo (1920-luku)
*Schaumanin linna, Jyväskylä (1923)
*Jyväskylän harjun kiviportaat, Jyväskylä (1925)
*Jääkäriluutnantti Väinö Alasmaan hautamuistomerkki, Eura (1925)
*Crichton-Vulcanin rakennuksia, muun muassa 270 metriä pitkä köysitehdasrakennus ja toimistorakennus Valkoinen talo, Turku (1926–1936)
*Raadelman kartanon navetta, Piikkiö
*Linnakatu 33, Turku (1928)
*Porin suojeluskuntatalon alustava suunnitelma, Pori (1928)
*Kultarannan muutos- ja sisustustyöt, Naantali (1929–1930)
*Martinkirkko, Turku (Totti Soran kanssa, 1933)
*Tampereen piispantalo, Tampere (1936–1938)
*Oy Gasaccumulator Ab:n tehdasrakennukset, Tampere ja Viipuri (1936–1938)
*Ylitornion kirkko, Ylitornio (1940)

## Lähteet
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961

### Viitteet
Meistotekniikka

**Meistotekniikalla** tarkoitetaan tuotteiden valmistamista levystä tai nauhasta joko leikkaamalla tai muovaamalla. Meistotekniikkaa käyttämällä valmistetaan suuria kappalemääria. Meistotekniikan tärkeimmät työkalutyypit ovat leikkain (lävistin), meisti ja vedin.

## Katso myös
*Meisto

## Lähteet
*
Into Linturi

**Into Aimo Onni Linturi** (21. lokakuuta 1902 Köyliö – 7. elokuuta 1989 Turku) oli suomalainen taidemaalari.

Linturin vanhemmat olivat nimismies Kaarlo Lindroth ja postinhoitaja Ida Lindroth, o.s. Andrell. Hän opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa 1921–1924, Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1924–1926 sekä Vapaassa Taidekoulussa 1947. Linturi suoritti taiteilijan debyyttinsä osallistuessaan Suomen Taiteilijain näyttelyyn Helsingissä 1928 ja hän osallistui myöhemmin useisiin ryhmä- ja yksityisnäyttelyihin 1950-luvulta aina 1980-luvulle saakka. Ulkomailla hän piti näyttelyjä Saksassa vuonna 1971 ja Latviassa vuosina 1972 ja 1976. Linturi toimi kansalaisopiston kuvataiteen opettajana Vammalassa vuosina 1965–1970.  

Into Linturilla oli vuodesta 1930 ateljee lapsuudenkodissaan Köyliön Villa Linturissa. Hän asui Köyliössä 1950-luvun alkuun saakka jolloin hän muutti Tyrväälle Hätilän kylään. Linturi asui myöhemmin kesät Tyrväällä ja talvet Turussa. Linturin tuotantoon kuului satakuntalaisia maisemakuvia ja myös muotokuvia. Hänen töitään on esillä Emil Cedercreutzin museossa Harjavallassa. Lisäksi hänen maalauksiaan on Tampereen taidemuseon, Rauman taidemuseon, Porin taidemuseon ja Hiekan taidemuseon (Tampere), Kankaanpään, Vammalan, Porin ja Tampereen kaupunkien, Ruotsin Skövden ja Saksan Bremenin kaupunkien sekä eri yhteisöjen ja säätiöiden kokoelmissa.

Into Linturi on haudattu Köyliön hautausmaalle.

Hänen veljiään olivat muun muassa sisäministeri Arvo Linturi sekä yleisurheilija Oiva Linturi.

## Teoksia
* Porin suomalaisen yhteislyseon seinämaalaus Kokemäenjoki-triptyykki 1938
* Vammalan kaupungintalon (silloisen kauppalantalon) seinämaalaus 1956
* Köyliön vaakuna (nyk. Säkylän vaakuna, Yrjö Rintalan kanssa)

## Palkinnot
* Suomen Kulttuurirahaston Satakunnan rahaston tunnustuspalkinto 1969
* Tyrvään kunnan kulttuuripalkinto 1970
* Turun ja Porin läänin taidepalkinto 1974

## Lähteet
* Suomen kuvataiteilijat-verkkomatrikkeli
* Into Linturin taidetta vihdoin Köyliössäkin, Turun Sanomat 21.8.2000

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* Ritva Kava (toim.): *Into Linturi - Satakuntalainen*.  Emil Cedercreutz -museon julkaisuja 1992
Sydir Kovpak

**Sydir Artemovitš Kovpak** (; , myös **Sidor Kovpak**; 7. kesäkuuta 1887 – 11. joulukuuta 1967) oli merkittävä neuvostopartisaanijohtaja Ukrainassa toisen maailmansodan aikana. Hän oli sotilasarvoltaan kenraaliluutnantti.

Kovpak syntyi köyhään maalaisperheeseen lähellä Pultavaa. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän osallistui sotaan keskusvaltoja vastaan ja ansioidensa vuoksi keisari Nikolai II palkitsi hänet kahdesti Pyhän Yrjön ristillä. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Kovpak liittyi bolševikkeihin ja taisteli partisaanijoukoissa sekä saksalaisia että Anton Denikinin valkoista armeijaa vastaan. 

Sotien välisen ajan Kovpak toimi paikallishallinnon johtajana Putivlin kaupungissa. Stalinin vainot Kovpak vältti täpärästi pakenemalla kaupungista ja piileskelemällä metsissä.

Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon heinäkuussa 1941. Se eteni Ukrainaan, jossa Kovpak johti partisaaniyksiköitä, jotka kävivät rintaman takaista taistelua miehittäjiä vastaan aiheuttaen saksalaisille raskaita tappioita. Kovpak oli neuvokas sissitaktikko ja hänestä tuli elävä legenda Neuvostoliitossa jo sodan aikana. Hänet palkittiin kahdesti Neuvostoliiton sankarin arvolla ja vuonna 1943 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi.

Suuren isänmaallisen sodan jälkeen Kovpak toimi hallinnollisissa tehtävissä Ukrainassa.

## Kuvia

Tiedosto:2 grn Kovpak.jpg|Kovpakin muistoksi painettuja 2 grivnan muistokolikoita.
|Kovpakin joukkoihin kuuluneita naispartisaaneja.


## Aiheesta muualla
* «О присвоении звания Героя Советского Союза т. т. Ковпаку С. А., Копенкину И. И., Сабурову А. Н., Фёдорову А. Ф., особо отличившимся в партизанской борьбе в тылу против немецких захватчиков» от 18 мая 1942 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1942. — 5 июня (№ 20 (179)). — С. 1.
*Указ Президиума Верховного Совета СССР «О награждении Героев Советского Союза Ковпака Сидора Артемьевича и Фёдорова Александра Фёдоровича второй медалью «Золотая звезда»» от 4 января 1944 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1944. — 13 января (№ 2 (262)). — С. 1
Isonokkosperhonen

**Isonokkosperhonen** (*Nymphalis xanthomelas*) on täpläperhosten (*Nymphalidae*) heimoon kuuluva kookas päiväperhonen.

## Koko ja ulkonäkö

Isonokkosperhonen on kookas oranssinpunainen perhonen, jonka siipien tumma kuviointi muistuttaa monia läheistä sukua olevia lajeja. Siiven etureunan tummien täplien välit ovat aivan etureunan keltaista väriä lukuun ottamatta punaiset. Tummia täpliä on myös etusiiven keskiosassa. Takasiipi on reunusta ja etureunan tummaa täplää lukuun ottamatta oranssinpunainen. Sekä etu- että takasiipien ulkoreunat ovat mustat, mutta takasiiven reunuksessa on myös sinisiä täpliä. Keskeisenä tuntomerkkinä perhosen jalkojen karvoitus on kellertävänvalkoista. Siipiväli 57&ndash;71&nbsp;mm.

Erityisen samannäköinen laji on kirsikkaperhonen (*Nymphalis polychloros*) sekä huomattavasti pienempi ja sävyltään punaisempi nokkosperhonen (*Nymphalis urticae*).

## Levinneisyys ja lentoaika
Isonokkosperhosen levinneisyys on eurooppalaisittain itäinen. Levinneisyysalue ulottuu Kaakkois-Euroopasta Aasian keskiosien kautta Kiinaan, Japaniin ja Kamtšatkalle. Pohjois-Euroopassa lajia tavataan vain satunnaisena vaeltajana.

Suomessa laji on hyvin harvinainen vaeltaja, jota on tavattu pitkin etelärannikkoa, pääasiassa kaakkoisosissa. Kesällä 2012 perhosta tavattiin kuitenkin erittäin runsaasti Etelä- ja Keski-Suomessa, etenkin etelärannikon tuntumassa. Erillisiä havaintoja rekistöröitiin Luonnontieteellisen keskusmuseon tietokantaan tuolloin yli 300 ja ne koskivat yli 800 perhosyksilöä.

Laji lentää yhtenä sukupolvena heinäkuusta syyskuuhun sekä uudestaan talvehtimisen jälkeen keväällä. Suomen havainnot on tehty enimmäkseen loppukesästä.

## Elinympäristö ja elintavat
Isonokkosperhonen elää valoisassa metsämaastossa, puutarhoissa sekä pihapiireissä, joissa kasvaa pajuja. Laji talvehtii aikuisena.

## Ravintokasvi
Isonokkosperhosen toukan ravintokasveja ovat pajut (*Salix*), joskus myös muut lehtipuut.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Perhoset: Isonokkosperhonen
Sprinklerijärjestelmä

**Sprinklerijärjestelmä** (lyhenne **SPR**) on automaattinen palonsammutusjärjestelmä, joka aloittaa palon sammutuksen ruiskuttamalla vettä palokohteeseen ja välittää samalla palohälytyksen hätäkeskukseen (112). Sen toiminta perustuu siihen, että lämpötilan ylitettyä tietyn arvon sprinklerin kapseli rikkoutuu ja vesi pääsee virtaamaan sprinklerin läpi. Jotkin sprinklerit voidaan laukaista (tai laukeaminen estää) myös erillisen laukaisujärjestelmän avulla.  Sprinklerijärjestelmä soveltuu kohteisiin, joissa vesi on sopiva sammutusaine ja joissa kohteen paloympäristö edellyttää tehokasta ja automaattista sammutusjärjestelmää. Joissakin sprinklerijärjestelmissä käytetään veden sijaan muita palontorjunta-aineita. 

Sisäasianministeriön ohjeessa Suomen rakentamismäärämiskokoelman D4  "LVI-piirrosmerkit" vuodelta 1978 lyhenne "SPR" tarkoittaa sprinklervettä. Uusimmissa ohjeissa lyhenne tarkoittaa sprinkleriä tai sprinklersuunnittelua.   

## Historia
Ensimmäisen automaattisen sprinklerijärjestelmän patentoi Philip W. Pratt vuonna 1872. Ensimmäisen käyttökelpoisen sprinklerijärjestelmän kehittäjänä pidetään kuitenkin Henry S. Parmaleetä, joka paransi Prattin patenttia ja asensi toimivan järjestelmän pianoja valmistavaan tehtaaseensa. Ensimmäinen sprinklerilaitteisto Suomessa asennettiin Finlaysonin tehtaalle Tampereella vuonna 1892.

## Lähteet
Toronto Marlies

**Toronto Marlies** on vuonna 2005 perustettu kanadalainen jääkiekkojoukkue, joka pelaa AHL:ssä. Joukkue pelaa kotiottelunsa Torontossa Ricoh Coliseumilla. Joukkue on Toronto Maple Leafsin farmijoukkue.

## Joukkue kaudella 2025–2026

### Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** John Gruden 
* **Apuvalmentaja:** Mike Dyck 
* **Apuvalmentaja:** Steve Sullivan 
* **Maalivahtivalmentaja:** Hannu Toivonen 
* **Videovalmentaja:** Troy Paquette 
* **Fysiikkavalmentaja:** Alan Selby 
* **Apufysiikkavalmentaja:** Malik Carby-Corbett 
* **Huoltopäällikkö:** William Burns 
* **Puheenjohtaja:** Laurence Gilman 
* **Toimitusjohtaja:** Ryan Hardy 
* **Apulaistoimitusjohtaja:** Mike Dixon 

*Lähde: EliteProspects*

## Tilastot

*Ensimmäinen peli: 7. lokakuuta 2005. Rochester Americans 8, Marlies 5
*Ensimmäinen kotipeli ja -voitto: 12. lokakuuta 2005. Marlies 5, Syracuse Crunch 2.

### Yksittäinen kausi
:**Maalit:** 36  John Pohl (2005–06)
:**Syötöt:** 47  Bates Battaglia (2005–06)
:**Pisteet:** 75 John Pohl (2005–06)
:**Jäähyminuutit:** 215  Kris Newbury (2005–06)

## Lähteet
*Toronto Marlies Official Website 
*Marlies Booster Club 

### Viitteet

## Aiheesta muualla