open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dartmouth Time Sharing System

**Dartmouth Time Sharing System** (**DTSS**), oli ensimmäinen laajemmalle levinnyt, myös ei-teknisten käyttäjien käyttöön tarkoitettu tietokoneiden osituskäyttöjärjestelmä. Sen suunnittelivat matemaatikot John George Kemeny ja Thomas E. Kurtz Dartmouth Collegessa Yhdysvalloissa. Samalla suunniteltiin myös BASIC-ohjelmointikieli. 

Järjestelmää käytettiin General Electricin GE-235 tietokoneella sekä GE-635-suurtietokoneella. Ensimmäinen versio otettiin käyttöön vuonna 1964.

1970-luvun lopulla järjestelmää ajettiin Honeywell 66/40 -tietokoneilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dartmouth Time Sharing System reborn! 
* The Dartmouth Time-Sharing System - A Brief Description bitsavers.org -palvelussa
Tulkki (täsmennyssivu)

**Tulkki** voi tarkoittaa seuraavia:
* Tulkki, henkilö, joka tulkkaa kielten välillä. Erikoistapauksia tästä ovat:
** viittomakielen tulkki, henkilö, joka tulkkaa viitotun ja puhutun kielen välillä
** kirjoitustulkki, henkilö joka tulkkaa puhuttua kieltä kirjoitetuksi tekstiksi
* Ohjelmointikielen tulkki tietokoneohjelmoinnissa
* Tulkki, yksinkertainen laite, jolla valmistuksen laatua valvotaan "go/nogo" -tasolla. Tarkastettavan kappaleen tulee esim. mahtua toisen pään haarukkaan ja olla liian suuri tulkin toisen pään haarukkaan.
* Tulkki (*The Interpreter*), Sydney Pollackin ohjaama elokuva vuodelta 2005
* Tulkki (*Deutsches Haus*), Annette Hessin kirjoittama romaani
* Tulkki, suomenkielinen sukunimi. Nimen kantajia ovat muiden muassa:
** Aapo K. Tulkki (1911–2011), mainosalan yrittäjä
** Emmaliina Tulkki (s. 2000), jalkapalloilija
** Janne Tulkki (s. 1975), iskelmälaulaja

## Katso myös
* Tulkinta
*Kääntäjä
Difference

__NOTOC__
**Difference** on power metal -yhtye Dreamtalen kolmas studioalbumi, joka julkaistiin 23. helmikuuta 2005. Albumilla yhtyeen laulajan virkaa hoitaa Teräsbetonin Jarkko Ahola.

## Kappaleet

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Jarkko Ahola – laulu
* Rami Keränen – kitara
* Mikko Mattila – kitara
* Turkka Vuorinen – kosketinsoittimet
* Pasi Ristolainen – basso
* Pete Rosenbom – rummut

## Arvostelut
* Imperiumi: 7½/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Irma Urrila

**Irma Rauha Kristiina Urrila-Andersson** (o.s. **Urrila**; s. 29. tammikuuta 1943 Helsinki) on suomalainen laulaja (sopraano). Hän voitti Yleisradion järjestämän laulukilpailun 18-vuotiaana keväällä 1961. Ensikonserttinsa hän antoi Helsingin Konservatoriossa 26. marraskuuta 1962 Pentti Koskimiehen säestämänä. Urrila aloitti lauluopinnot tätinsä Aino Eleniuksen johdolla ja jatkoi niitä Sibelius-Akatemiassa Jolanda di Maria Petrisin opissa sekä myöhemmin Milanossa Carla Castellanin ja Tomaso Jappellin johdolla. 

Urrila voitti Lonigon laulukilpailun 1965 ja tuli toiseksi Parman Verdi-kilpailussa 1966. Suomen Kansallisoopperassa Urrilalla oli solistikiinnitys syksystä 1965 kevääseen 1967, jonka jälkeen hän siirtyi Tukholman kuninkaalliseen oopperaan.

Urrila avioitui Norjaan ja siirtyi vuonna 1970 Oslon oopperaan. Urrilan laulajanura kesti yli 30 vuotta ja käsitti yli 40 oopperaroolia, joista mainittakoon Pamina (*[[Taikahuilu]]*), Zerlina (*[[Don Giovanni]]*), Kreivitär (*[[Figaron häät]]*), Mimì (*[[La Bohème]]*), Liù (*[[Turandot]]*), Lauretta (*[[Gianni Schicchi]]*), Tatjana (*[[Jevgeni Onegin (ooppera)|Jevgeni Onegin]]*), Sophie (*[[Ruusuritari]]*) sekä Giacomo Puccinin *[[Madame Butterfly]]n* ja Richard Straussin *[[Arabella]]n* nimiosat. Oopperatyönsä ohella Irma Urrila on konsertoinut ahkerasti ja esiintynyt usein oratoriosolistina. Suomen, Ruotsin ja Norjan lisäksi hän on esiintynyt Tanskassa, Saksassa, Ranskassa, Brasiliassa ja Kreikassa. Laajempaan kansainväliseen tietoisuuteen Irma Urrila nousi Ingmar Bergmanin ohjaaman ''Taikahuilun'' elokuvaversion (1975) Paminana.

Veijo Murtomäki arvioi, että Urrila kuuluu Suomen sopraanohistorian ”yhden käden sormilla laskettaviin suuruuksiin”.

## Levytyksiä
* Irma Urrila: *Songs and Arias 1962–1982* (2 CD:tä). Finlandia Classics FINCLA 12 (2014).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Lahden seutukokeilu

**Lahden seutukokeilu** on osa sisäasiainministeriön valtakunnallista seutukokeilujärjestelmää, millä pyritään aikaansaamaan kuntien tuottamien palveluiden tuottaminen suuremmissa taloudellis-hallinnollisissa kokonaisuuksissa. Tarkoituksena on aikaansaada suurtalouden mittakaavaetuja ja vähentää tulevaisuudessa kuntien valtionavun tarvetta.

Lahden seutukokeilu alkoi 2002. Se laajenee 2007, kun 2002 alkaen mukana olleiden kuntien Asikkala, Hollola, Lahti, Nastola ja Orimattila lisäksi mukaan tulevat Heinola, Hämeenkoski, Kärkölä, Padasjoki ja Sysmä. Päijät-Hämeen kunnista Artjärvi ja Hartola jäävät edelleen seutukokeilun ulkopuolelle. Seutukokeilu mahdollistaa myös vaaleilla valitun valtuuston, jolle voidaan luovuttaa kunnanvaltuustojen päätäntävaltaa. Tähän ei ole kuitenkaan Lahden seutukokeilussa edetty pääasiassa siksi, että Lahden kaupungissa asuvien äänestäjien paino äänten kokonaismäärässä olisi niin suuri ja vaaleilla valittu seutukokeiluvaltuusto edustaisi näin lähinnä suurimman kunnan, Lahden kaupungin piirissä vallitsevia näkemyksiä.

Lahden kaupunkiseudun kunnat ovat sopineet ottavansa käyttöön yhteisen yleiskaavan, yhteisen linjaliikenteen liikennelupajärjestelmän. Lisäksi kunnat antavat yhdessä lausuntoja valtion viranomaisille sosiaali- ja terveystoimen sekä opetus- ja kulttuuritoimen investointien tärkeysjärjestyksestä valtion kunnille myöntämiä valtionapuja koskien. Myös osa kunnallista edunvalvontaa, yhdyskuntasuunnittelun kunnallistekniikan toteuttamisesta ja ylläpidosta sekä kunnallisten palvelutuotantojen yhteistyötä koordinoidaan Lahden kaupunkiseudulla.

Päijät-Hämeessä on useissa eri prosesseissa ja eri lakien perusteella tapahtuvia yhdentymispyrkimyksiä, joiden tavoitteena on Vellamoksi kutsuttu koko Päijät-Hämeen käsittävä kunta, minkä Päijät-Hämeen alueen keskiajalla käsittänyt Hollolan kunta on asettanut virallisesti tavoitteekseen.

Seutukokeilua pisimmälle mennyt paikallishallinnon yhdistämiskokeilu on Kainuun maakunta, jossa ainoana manner-Suomessa käytiin myös maakuntavaalit. Kainuun maakuntahallinnosta on pidemmälle vietynä yhdentymishankkeena kuitenkin säädetty erillinen laki, joka ei sisällys lakeihin seutukokeilusta.

Pisimmälle mennyt maakunnallinen hallinto on Ahvenanmaan autonomisessa maakunnassa, joka vahvistettiin 1900-luvun alussa Kansainliitossa ratkaistusta Suomen ja Ruotsin välisessä kiistasta siitä, pitäisikö Ahvenanmaan kuulua Ruotsiin.

## Lähteet
* Kunta-lehti http://www.kuntalehti.fi/?sc=3034&sa=81627 Lahden seutukokeilu laajenee viiteen uuteen kuntaan

## Aiheesta muualla
* HE 274 / 2006 http://www.finlex.fi/fi/esitykset/he/2006/20060274
* Laki seutuvaltuustokokeilusta http://www.hare.vn.fi/mHankePerusSelaus.asp?h_iId=8417 
* Etelä-Suomen Sanomat: http://www.etelasuomensanomat.fi/Article.jsp?article=123248&n=1  Seutukokeilu laajenee
HC Lugano

**HC Lugano** on sveitsiläinen jääkiekkoseura, joka pelaa Sveitsin pääsarjassa National Leaguessä. Joukkue on perustettu 1941 Luganossa. Joukkueen kotihalli on Cornèr Arena. HC Lugano pelasi European Champions Cupissa 2007.

## Joukkue kaudella 2025-2026

### Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Tomas Mitell 
* **Apuvalmentaja:** Stefan Hedlund 
* **Apu- & Videovalmentaja:** Paolo Morini 
* **Maalivahtivalmentaja:** Antti Ore 
* **Fysiikkavalmentaja:** Lassi Laakso 
* **Taitovalmentaja:** Flavien Conne 
* **Huoltopäällikkö:** Nicklas Karlsson 
* **Puheenjohtaja:** Vicky Mantegazza 
* **Varapuheenjohtaja:** Andy Näser 
* **Varapuheenjohtaja:** Gabriele Zanzi 
* **Toimitusjohtaja:** Janick Steinmann 
* **Jääkiekkotoiminnanjohtaja:** Jean-Jacques Aeschlimann 
* **Joukkueenjohtaja:** Mirko Bertoli 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seuran kotisivut
Partido Revolucionario Institucional

**Partido Revolucionario Institucional** (**PRI**, ) on meksikolainen puolue, joka hallitsi maata yhtämittaisesti 1929–2000. Nykyisin se on edelleen yksi suurimmista puolueista. Ideologialtaan PRI on sosiaalidemokraattinen. Se on sosialistisen internationaalin jäsen. Sen kannattajista käytetään nimeä *priistas*.

## Historia
PRI:n edeltäjän perusti Plutarco Elías Calles nimellä *Partido Nacional Revolucionario* () 4. maaliskuuta 1929 vakauttamaan maata ja normalisoimaan Meksikon vallankumouksen veteraanien välit. Vallanvaihdoista tuli väkivallattomia, vaikkei aina demokraattisia. Vuonna 1938 PRR hajosi ja sen tilalle perustettiin *Partido de la Revolución Mexicana* () Lázaro Cárdenasin johdolla. PRM hajosi ja PRI perustettiin Manuel Ávila Camachon johdolla 18. tammikuuta 1946.

Kolmella eri nimellä puolue piti valtaa 70 vuoden ajan. Vain harvoin kukaan ulkopuolinen tuli valituksi edustajainhuoneeseen tai senaattoriksi. Ensimmäinen PRI:n ulkopuolinen kuvernööri valittiin Baja Californian osavaltioon 1989 ja ensimmäinen ei-PRI:n presidentti oli Vicente Fox vuonna 2000.

Ensimmäisten tappioiden jälkeen PRI teki näyttävän paluun ja vuoden 2003 kongressivaaleissa se sai 224 paikkaa 500:sta edustajainhuoneessa. Vuonna 2006 PRI jäi 106 paikkaan edustajainhuoneessa ja sai 33 senaattoria.

## 2010 väijytys ja Ubisort-militia
Keskiviikkona 26. huhtikuuta 2010 asemiehet väijyttivät ihmisoikeusaktivistien kulkueen. Teosta syytetään PRI:n alaisuudessa toimivia puolisotilaallisia Ubisort-joukkoja. Kaksi aktivistia kuoli ja kaksitoista on kateissa. Toinen kuolleista oli suomalainen tarkkailija Jyri Jaakkola.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* http://www.pri.org.mx/
Risto Tuorila

**Risto Kalevi Tuorila** (s. 19. helmikuuta 1947 Oulu) on suomalainen näyttelijä, joka työskenteli pitkään Oulun kaupunginteatterissa. Hän jäi eläkkeelle vuonna 2010.

## Ura
Tuorila kävi Suomen Teatterikoulun 1974–1978. Hän on aikaisemmin ollut näyttelijänä Lappeenrannan kaupunginteatterissa (1969&ndash;74), Ryhmäteatterissa (1978–1980) ja Kemin kaupunginteatterissa (1980–1981). 

Risto Tuorila on naimisissa Oulun kaupunginteatterin lavastajan Maija Tuorilan kanssa. Hän harrastaa vapaa-ajallaan purjehdusta. 

Tuorila on näytellyt monissa teatteri- ja elokuvaproduktioissa. Hän näytteli Vilho Koskelaa Rauni Mollbergin elokuvassa *[[Tuntematon sotilas (vuoden 1985 elokuva)|Tuntematon sotilas]]* (1985) ja voitti siitä Parhaan miespääosan Jussi-palkinnon. Tuorila näytteli Jussi Koskelaa Timo Koivusalon ohjaamissa *[[Täällä Pohjantähden alla (vuoden 2009 elokuva)|Täällä Pohjantähden alla]]* ja *[[Täällä Pohjantähden alla II]]* -elokuvissa. Hän sai Oulun kaupungin kulttuuritunnustuspalkinnon vuonna 2004, perusteena pitkäaikainen ja ansiokas työ Oulun kaupunginteatterissa.

## Filmografia
### Elokuvat
*Tuntematon sotilas (1985) – Koskela
*Lain ulkopuolella (1987)
*Kotia päin (1989) – Kurkela
*Pilkkuja ja pikkuhousuja (1992) – Kustannuspäällikkö
*Esa ja Vesa – auringonlaskun ratsastajat (1994) – Komisario Saari
*Poika ja ilves (1998) – Jouko-eno
*Lapin kullan kimallus (1999) – Hermanni Kyrö
*Pahat pojat (2003) – Poliisipäällikkö Ensio Suutari
*Rock'n Roll Never Dies (2006) – Isä
*Täällä Pohjantähden alla (2009) – Jussi Koskela
*Täällä Pohjantähden alla II (2010) – Jussi Koskela
*Häät ennen hautajaisia (2022) – Pekka

### Televisioelokuvat
* Lompakko (1980) 
* Valkoinen nainen (1989) – Jukka Leimu
* Mennyt heinäkuu (1999) – Eeron isä
* Puhalluskukkapoika ja taivaankorjaaja (2002) – Poliisi
* Partanen (2003) – Partanen
* Postia marsalkalle (1991) – Vaski

### Televisiosarjat
* Lottovoittajien maa (1990) – Rotan pomo
* Tuntemattomalle jumalalle (1993) – Malcolm Jones
* Kovaa maata (1994–1997) – Pentti Viitala 
* Vuoroin vieraissa (1997) – Antti 
* Angela ja ajan tuulet (1999) – Gabriel Berggren 
* Kaverille ei jätetä (2001) – Pentti
* Kylmäverisesti sinun (2002) – Aarnio
* Taivaan tulet (2007) - Luottamusmies Niemipelto
* Mökki (2010) – Reino
* Sorjonen (2016) – Risto Karlsson
* Kaikki synnit (2019–2020) – Matti Mustapää
* Paratiisi (2020) – Aarne Mäntymäki

## Lähteet
Paimen (uskonto)

**[[Paimen]]ta** käytetään uskonnollisessa merkityksessä esimerkiksi kristinuskossa uskovien ihmisten kaitsijana. Tehtävät vastaavat lammaspaimenen tehtäviä ihmisten keskellä. Sanaa käytetään erityisesti Kristuksesta tai Jumalasta. Myös pappi tai muu uskonnollinen johtaja voi ohjeistaa johdettaviaan *paimenkirjeillä*. 

Raamatun Jeesus vertaa itseään paimeneen Johanneksen evankeliumissa.

## Lähteet
Risto Jalonen

**Risto Jalonen** (28. lokakuuta 1957 Vaasa – 22. elokuuta 2013) oli suomalainen kuva- ja sanataiteilija. Jalonen toimi muun muassa taidemaalarina ja valokuvaajana. Jalosen retrospektiivinen näyttely *Virran varrelta* oli esillä galleria Art Alexissa vuonna 2008. Samaan aikaan ilmestyi *Rajatapaus*, 50-vuotisjuhlajulkaisu. 

Jalonen toimitti kokoomateoksia pohjalaisesta taiteesta, kuten *Vaasa – kaupunki keskellä luontoa* (2002) ja *Avain – Risto Jalonen ja muita pohjalaisia elämän tulkkeja* (2005). *Yksin* -runokirjan ruotsinkielinen käännös oli mukana Yleisradion Tanssiva karhu -kisassa 2005. Jalosen esikoisteos oli omakustanne *Tuulee* vuonna 1986.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.vaasalaisia.info/vaasapedia/index.php/Risto_Jalonen
Sähköpaimen

**Sähköpaimen** on laite, joka antaa laitumen ympäri viritetylle metallijohdolle, sähköaidalle sähköimpulsseja. Sähköpaimenen tarkoitus on pitää eläimet aidatulla alueella. Sähköpaimenien tehoalue on 1,6–9 joulea. 

Suomen pitkäikaisin ja tunnetuin sähköpaimen vuodesta 1938 on Olli-merkkinen. Vuonna 2002 Olli-paimenten yhteenlaskettu myynti saavutti 350 000 kappaleen rajan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ollin oppivuodet (Maatilan Pirkka: Olli-sähköpaimenesta) 
* Ylen Elävä arkisto – Sähkö-Olli
Karjalan Heili

**Karjalan Heili** on Joensuussa ilmestyvä kaupunkilehti, jota jaetaan printtilehtenä ilmaisjakeluna ja sen sisältöä julkaistaan verkossa. Joensuun lisäksi lehteä jaetaan kaupungin ympäristökuntiin Liperiin, Kontiolahdelle ja Outokumpuun. Jakelu on noin 35 000 kappaletta.

Aiemmin Karjalan Heilin toimitilat olivat Isossa Myyssä Joensuun keskustassa. Nykyisin lehden toimitus on Karjalaisen toimituksen kanssa Joensuun Noljakassa.

Lehti on perustettu 1970, ja sen nykyisenä päätoimittajana toimii Esa Nevalainen (2024–). Aikaisempia päätoimittajia ovat olleet Markku Rouhiainen (1970–1985), Pekka Huittinen (1985), Pertti Hartikainen (1985–1986), Raimo Sepponen (1986), Pentti Kakkinen (1986–2002), Heikki Arppi (2002–2007), Petri Vähä (2007–2012), Arttu Käyhkö (2012–2015), Jentta Ilanmaa (2016–2019) ja Hanna Käyhkö (2020–2024).

Lehteä julkaisee mediakonserni Keskisuomalaiseen kuuluva Keskisuomalainen Media. Lehden omistus siirtyi Keskisuomalaiselle yrityskaupassa vuonna 2024. Aiemmin lehden omisti PunaMusta Media (nyk. Rebl Group), jonka suurin omistaja on Laakkosen suku. 

Viihdetaiteilija Jaakko Teppo sekä ohjaaja Markku Pölönen ovat kirjoittaneet kolumneja lehteen.

Kaupunkilehtien liitto on valinnut Karjalan Heilin vuoden kaupunkilehdeksi neljä kertaa: 1992, 1999 ja 2008 ja 2015.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Karjalan Heilin verkkolehti
Internet-kuvagalleria

**Internet-kuvagalleria** on internetsivusto, johon ihmiset voivat lisätä valokuvia katseltavaksi. Suosituimpia suomalaisia internet-kuvagallerioita ovat muun muassa ii2, IRC-Galleria, Kuvake.net, Rock-Galleria.fi ja aikuisille suunnatut galleriat nakuna.fi ja Alastonsuomi.com. Kuvagallerioissa kuvaaja saa itse päättää, antaako kuviaan käyttöön yleisesti vai ei.
Sitio de Calahonda

**Sitio de Calahonda** on kaupunki Etelä-Espanjassa Aurinkorannikolla. Sitio de Calahonda tunnetaan varakkaiden brittieläkeläisten loma-asuntokeitaana ja rauhallisesta elämänmenostaan. Calahondassa asuu myös melko paljon pohjoismaalaisia ja saksalaisia. Calahonda sijaitsee noin 50 kilometriä Málagasta lounaaseen Marbellan ja Fuengirolan välissä. Hallinnollisesti se kuuluu Mijasin kuntaan.

## Aiheesta muualla

* Calahonda
* Wikimapia
* Säätila
Kotiseutu-uutiset

**Kotiseutu-uutiset** on Liperissä ja Rääkkylässä ilmestyvä sitoutumaton, yksityisesti omistettu paikallislehti. Lehden perusti Esko Vähämäki. Lehti aloitti ilmestymisen Liperissä 9.12.1966 . Levikkialue laajeni Rääkkylään seuraavana vuonna. 
Lehden omistajaksi ja päätoimittajaksi tuli vuonna 1985 Tarmo Nenonen ja toiseksi omistajaksi vuonna 1994 Riitta Parkkinen. 1. huhtikuuta 2016 alkaen omistaja ja päätoimittaja on Jari Partanen. 
 
Lehden toimitus sijaitsee Liperin keskustassa Keskustiellä. Lehti ilmestyy kerran viikossa.

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
## Lähteet
Paimen (täsmennyssivu)

**Paimen** voi viitata seuraaviin:

* paimen, ammatti
* paimen, uskovien ihmisten kaitsija
* *[[Paimen (albumi)|Paimen]]*, Liekki-yhtyeen albumi
* Paimen, Markku Lehmuskallion ja Anastasia Lapsuin ohjaama elokuva vuodelta 2001
* *[[Hermaan Paimen]]*, myös *Paimen*, varhaiskristillinen kirjoitus
* sähköpaimen, laidunaluetta ympäröivään metallilankaan sähköimpulsseja syöttävä laite
* *Sähköpaimen*, Tarvo Laakson kolmas lp-levy vuodelta 1981.
Melanie Safka

**Melanie Anne Safka-Schekeryk** (3. helmikuuta 1947 Astoria, Queens, New York – 23. tammikuuta 2024) , tunnettu myös nimellä **Melanie**, oli yhdysvaltalainen pop- ja folk-laulaja ja -lauluntekijä. Hänet tunnetaan 1960-luvun lopun ja 1970-luvun alun hiteistään "Brand New Key", "Lay Down (Candles in the Rain)" ja "Look What They've Done To My Song, Ma'".

## Elämä ja ura
Melanie Safka syntyi Queensin Astoriassa New Yorkissa 1947. Hän opiskeli New York Academy of Fine Arts -koulussa. Hän aloitti uransa laulajana opiskellessaan collegessa ja esiintyen sen jälkeen Greenwich Villagen klubeilla. Hän sai levytyssopimuksen Columbia Recordsilta vuonna 1967 ja levytti ensimmäisen singlensä "Beautiful People" samana vuonna. Toisen singlen jälkeen hän jätti Columbian.

Melanie tapasi vuonna 1968 tuottaja Peter Schekerykin, josta tuli hänen managerinsa ja myöhemmin aviomiehensä. Levy-yhtiö Buddah Records julkaisi Melanien ensimmäisen albumin *Born to Be* saman vuoden lopulla. Melanie esiintyi Woodstockissa elokuussa 1969. Sen jälkeen hän julkaisi toisen albuminsa. Melanien kaupallinen läpimurto tapahtui Woodstockia muistelevalla kappaleella "Lay Down (Candles in the Rain)", joka nousi singlelistalla kuudenneksi. Myös albumi *Candles in the Rain* nousi top-20:een.

Melanie perusti oman levyyhtiönsä Neighborhood Records vuonna 1971. Single "Brand New Key" nousi Yhdysvaltain singlelistan kärkeen, ja Melanie oli vuoden 1971 menestyneimpiä artisteja. Albumi *Gather Me* myi kultaa ja nousi albumilistan sijalle 15.

*Garden in the City* nousi vielä listasijalle 19, mutta seuraavat albumit eivät enää menestyneet aiempien tavoin. Melanie keskittyi perheeseensä eikä levyttänyt vuosien 1977 ja 1982 välillä. Vuoden 1982 jälkeen hän jatkoi levyttämistä ja konsertointia, ja oli suosittu 1960-luvun nostalgiaesiintyjä.

## Diskografia
### Albumit

* *Born to Be* (1968)
* *Melanie* (1969)
* *Candles in the Rain* (1970)
* *Leftover Wine* (1970)
* *R.P.M. (Revolutions per Minute)* (1970)
* *The Good Book* (1971)
* *All the Right Noises* (1971)
* *Gather Me* (1971)
* *Stoneground Words* (1972)
* *The Four Sides of Melanie* (1972)
* *Garden In The City* (1972)
* *Melanie at Carnegie Hall* (1973)
* *Please Love Me* (1973)
* *Madrugada* (1974)
* *As I See It Now* (1975)
* *Sunset and Other Beginnings* (1975)
* *Photograph* (1976)

* *Phonogenic - Not Just Another Pretty Face* (1978)
* *Ballroom Streets* (1979)
* *Arabesque* (1982)
* *Seventh Wave* (1983)
* *Am I Real or What* (1985)
* *Cowabonga - Never Turn Your Back on a Wave* (1988)
* *Silence Is King* (1993)
* *Freedom Knows My Name* (1993)
* *Old Bitch Warrior* (1996)
* *Shine On - The Latest and Greatest* (2000)
* *These Nights* (2001)
* *Crazy Love* (2002)
* *Triple Treasures* (2002)
* *Moments from My Life* (2003)
* *Paled By Dimmer Light* (2004)
* *Ever Since You Never Heard of Me* (2010)
* *1984* (livealbumi, 2015)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen kotisivu 
* Melanie Music Society (Internet Archive 18.3.2008) 
* Focus on a folk heroine (Internet Archive 15.12.2007)
Dromornis planei

**Dromornis planei** on sukupuuttoon kuollut Dromornithidae-heimoon kuuluva lintulaji. Se luokiteltiin alun perin omaan sukuunsa **Bullockornis**, mutta nykyään se luokitellaan sukuun *[[Dromornis]]*. *Dromornis planei* eli Australian Pohjoisterritoriossa keskisellä mioseeniepookilla, noin 15–10 miljoonaa vuotta sitten. Bullock Creekista on löydetty runsaasti lajin fossiileja, ja osa niistä on erittäin hyvin säilyneitä.

Kuten kaikki Dromornithidae-heimon jäsenet, *Dromornis planei* oli lentotaidoton lintu. Reisiluun pohjalta sen painoksi on arvioitu 251–397 kilogrammaa, ja se kuului heimonsa suurimpiin lajeihin. *Dromornis planein* nokka oli erittäin suuri ja se oli suunniteltu leikkaamiseen, mikä viittaa siihen, että se saattoi olla lihansyöjä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Eino Siuruainen

**Eino Olavi Siuruainen** (s. 20. maaliskuuta 1943 Pudasjärvi) on suomalainen maantieteilijä, poliitikko ja virkamies. Väiteltyään filosofian tohtoriksi 1976 ja työskenneltyään vuoteen 1987 eri tehtävissä Oulun yliopistossa Siuruainen toimi vuosina 1987–1991 Suomen Keskustan kansanedustajana Oulun läänin vaalipiiristä ja vuosina 1991–2009 Oulun läänin maaherrana. 

Siuruainen menetti isänsä vuonna 1943 sodassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi 1964. Hän valmistui luonnontieteiden kandidaatiksi 1968, filosofian kandidaatiksi 1970, filosofian lisensiaatiksi 1973 ja filosofian tohtoriksi 1976. Hän on toiminut Oulun yliopiston Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen erikoistutkijana 1973–1980, Oulun yliopiston maantieteen apulaisprofessorina ja vs. professorina 1981–1983 ja Oulun yliopiston Pohjois-Suomen tutkimuslaitoksen vs. johtajana 1984–1987 ja kirjoittanut useita julkaisuja, joita on ilmestynyt noin 130 sekä Suomessa että ulkomailla. 

Siuruaisesta tuli Keskustapuolueen kansanedustaja vuonna 1987, ja hän toimi eduskunnassa vajaan kauden ennen siirtymistään maaherraksi 1991, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 2009. 1. syyskuuta 2003 Suomen kauppa- ja teollisuusministeriö teki päätöksen hänen nimittämisestään valtion teknologiarahoituksen alueellisen hyödyntämisen selvitysmieheksi.

Siuruainen on sotilasarvoltaan kapteeni. Hän sai Oulu- ja maanpuolustusmitalit 1995 sekä sotilasansiomitalin 1998. Hänellä on myös Suomen Valkoisen Ruusun Ritarikunnan komentajamerkki. Siuruainen on myös Tammenlehvän perinneliitto ry:n puheenjohtaja. Ansioistaan opiskelijoiden hyväksi tehdystä työstä Oulun yliopiston ylioppilaskunta kutsui hänet kunniajäsenekseen vuonna 2005.

## Kunnianosoitukset

*   Ystävyyden kunniamerkki (2008)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Genyornis

**Genyornis newtoni** on sukupuuttoon kuollut Dromornithidae-heimoon kuuluva suurikokoinen sorsalintu, joka eli Australiassa.

*Genyorniksen* elinympäristöä olivat mahdollisesti avoimet metsät ja savannitasangot, joilla se saattoi elää rinnakkain emun kanssa. Sen uskotaan munineen hiekkadyyneihin. Fossiilien järjestäytymisen perusteella *Genyornis* eli mahdollisesti parvina emun tapaan. Kuten kaikki Dromornithidae-heimon jäsenet, *Genyornis* oli lentotaidoton. Se oli heimon viimeinen laji, ja eli rinnakkain ensimmäisten aboriginaalien kanssa kuivilla ruohotasangoilla vielä noin 30&nbsp;000 vuotta sitten. Laji kuitenkin katosi melko pian sen jälkeen, kun nykyihminen oli levinnyt mantereelle.

Vaikka useat *Genyorniksen* sukulaiset olivat luultavasti saalistajia, tämän leukojen ja kynsien piirteet viittaavat siihen, että se saattoi olla kasvinsyöjä. Lisäksi luurankojen yhteydestä on löydetty gastroliittejä. *Genyornis* saattoi käyttää erittäin suurta nokkaansa pähkinöiden ja siementen rikkomiseen. Lintu oli noin 2–2,5 metriä pitkä ja se saattoi painaa 220–240 kiloa.

## Lähteet
* Tieteen Kuvalehti 12/2009, s. 48–53: *Hirmuliskojen jälkeen tulivat hirmulinnut*

### Viitteet
Dromornis stirtoni

***Dromornis stirtoni***, jota kutsutaan joskus suomalaisella nimellä **stirtoninukkoslintu**, oli *[[Dromornithidae]]*-heimoon kuulunut jättiläismäinen sorsalintu, joka eli mioseenikaudella Australian metsissä.

Laji kehittyi kuudesta kahdeksaan miljoonaa vuotta sitten. Kuten kaikki *Dromornithidae*-heimon jäsenet, *Dromornis stirtoni* oli suuri, lentokyvytön lintu. Se muistutti suurinta Australiassa nykyisin elävää lintua, emua, mutta oli paljon lihaksikkaampi ja suurempi.

*Dromornis stirtoni* oli nykytietämyksen mukaan suurin koskaan elänyt lintu: se oli kolme metriä pitkä ja painoi 500 kiloa. Sillä on suuri nokka, mikä viittaa siihen, että se saattoi olla lihansyöjä. Ei tiedetä varmasti, söikö se haaskoja vai saalistiko itse ravintonsa. Luultavasti se muistutti tältä osin hyeenoja, jotka ryhtyvät saalistamaan erityisen aktiivisesti silloin, kun eivät saa raadoista tarpeeksi ravintoa.

## Lähteet
* Tieteen Kuvalehti 12/2009, s. 48–53: *Hirmuliskojen jälkeen tulivat hirmulinnut*
Heli Astala

**Heli Hellevi Astala**, o.s. **Lehtisalo** (3. marraskuuta 1937 Salo – 7. toukokuuta 2018 Turku) oli suomalainen poliitikko, joka toimi kansanedustajana Suomen kansan demokraattisen liiton (1979–1990) ja Vasemmistoliiton (1990–1995) eduskuntaryhmissä. Astala oli Suomen naisten demokraattisen liiton pääsihteeri vuosina 1977–1980.

Astala kirjoitti ylioppilaaksi Turun tyttölyseosta 1956 ja valmistui humanististen tieteiden kandidaatiksi 1961. Hän meni vuonna 1961 naimisiin diplomikielenkääntäjä Alpo Astalan kanssa.

Astala vaikutti Turun kaupunginvaltuustossa vuosina 1969–1992, jonka jälkeen hän ei pyrkinyt jatkoon. Vuodet 1980–1987 Astala toimi n puheenjohtajana. Astala oli presidentin valitsijamies vuosina 1978, 1982 ja 1988.

Astala asui Turussa vakituisesti vuodesta 1951 lähtien. Hän kirjoitti eduskuntauransa jälkeen muun muassa runoja ja piti puheita kirkkoon kuulumattomien hautajaisissa kuten äitinsä Alli Lehtisalokin. Heli Astala oli Turun vapaa-ajattelijoiden jäsen ja sai vuonna 2008 Vapaa-ajattelijain liiton kultaisen ansiomerkin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Luettelo eduskuntaryhmää vaalikauden aikana vaihtaneista kansanedustajista

**Luettelo [[eduskuntaryhmä]]ä vaalikauden aikana vaihtaneista [[kansanedustaja|kansanedustajista]]** sisältää ryhmänvaihtajat aikajärjestyksessä. Vaalikauden aikana ryhmää vaihtaneet ovat ensimmäisessä listassa. Ne edustajat, jotka ovat siirtyneet vaalien jälkeen suoraan eri eduskuntaryhmään kuulumatta välillä siihen minkä puolueesta ovat tulleet valituiksi, on lueteltu alemmassa luettelossa. Edellisellä vaalikaudella eri ryhmään kuuluneet mutta vaaleissa toisen puolueen listoilta eduskuntaan valitut eivät ole tässä luettelossa.

## Ryhmää eduskunnassa vaihtaneet

## Suoraan vaalien jälkeen eri ryhmään siirtyneet
Luettelon jäsenet ovat tulleet valituksi toisen puolueen listoilta, mutta liittyneet eduskunnassa eri ryhmään kuin muut puolueen kansanedustajat kuulumatta välillä puolueen omaan eduskuntaryhmään.

Ahvenanmaan maakunnan vaalipiiristä valitut ovat yhdessä RKP:n kanssa muodostaneet Ruotsalaisen eduskuntaryhmän. Heitä ei ole lueteltu alla.

## Katso myös
* Loikkaus

## Lähteet
Lähteinä on käytetty pääasiassa eduskunnan kansanedustajamatrikkelia ja kansanedustajien hakupalvelua.

### Viitteet
Tapiolan kirjasto

**Tapiolan kirjasto** on Espoon kulttuurikeskuksen yhteydessä toimiva kirjasto. Tapiolan kirjasto on osa Espoon kaupunginkirjastoa ja HelMet-kirjastoa.

Tapiolan kirjasto on Tapiolan alueen aluekirjasto. Tapiolan alueeseen kuuluvat muut kirjastot ovat Haukilahden ja Laajalahden kirjastot. 

Kirjaston pinta-ala on 1 150 m². Rakennus saneerattiin 2006, ja uudistettu kirjasto avattiin muutaman kuukauden tauon jälkeen saman vuoden lokakuussa. Uudistusten yhteydessä kirjastosta tuli kaksikerroksinen. Kirjastossa on musiikkiosasto, lehtisali sekä mahdollisuus ilmaiseen internetin käyttöön. Vuonna 2008 kirjastoon saatiin myös langaton verkko.

Tapiolan kirjaston kokoelmissa oli vuonna 2006 aineistoa yhteensä 420 695 kappaletta, joista 
* 269 437 kirjaa
* 11 162 nuottia
* 70 478 musiikkiäänitettä
* 26 018 dvd:tä

Tapiolan kirjasto on maanlaajuisesti tunnettu lastenkirjastokokeiluistaan. Parikymmentä kirjastoammattilaista työllistävälle kirjastolle myönnettiin vuonna 1997 Espoossa vuosittain jaettava Hyvän työyhteisön palkinto.

## Historiaa

Tapiolan suomenkielinen piirikirjasto aloitti toimintansa 1958 Tapiolan kansakoulun aulassa, ruotsinkielinen puolestaan kirkkoherranviraston kansliassa. Kun kirjastot yhdistettiin 1963, Tapiolassa elettiin voimakasta rakentamisen aikaa. Uusi sivukirjasto sai tilansa (96 m²) Tapiontorin ostoskeskuksesta. Kirjoja oli n. 10&nbsp;000 ja kävijöitä 3&nbsp;000. 

Kirjasto kaksinkertaisti tilansa 1967, edelleen kuitenkin Tapiontorilla. Kirjasto oli sokkeloisessa paikassa, jossa oli seitsemän huonetta. Päätoimisen kirjastonhoitajan ja tuntiavun turvin kirjasto oli auki peräti kuutena päivänä viikossa. Kirjoja oli kolminkertainen määrä ja asiakkaita kuutisentuhatta. 

Tämä "lopullinen väliaikaisratkaisu" oli kuitenkin kestämätön lainauksen ja kävijöiden lisääntyessä huimasti ja kulttuurikeskusta odotellessa seuraavat tilat löytyivät Merituulentien toiselta puolelta Juva-talosta. Vuonna 1978 tilaa oli noin 800 m2, mutta tämäkään lisäys ei riittänyt. Kirjojen määrä oli noussut lähes sataantuhanteen, lainaukset kolmeensataantuhanteen ja lainaajia rekisteröitiin jo reilusti yli kymmenentuhatta. Kun kirjasto vihdoin pääsi muuttamaan 15.3.1989 uuteen kulttuurikeskukseen, lisääntyivät niin kävijämäärät kuin toiminnotkin edelleen. 

Seuraavan kerran remontoitiin koko kirjaston alakerta 2006 uusiksi asiakastiloiksi. Edelleenkään tila ei kuitenkaan tahdo riittää.

Tapiolan kirjaston vetäjinä ovat toimineet aikojen kuluessa Hilja Sederholm, Erik Dahla, Saga Rosen, Kari Turunen (ensimmäisenä päätoimisena kirjastonhoitajana), Tuula Niemelä, Elsbet Keto, Anneli Perälä, Kari Vaijärvi ja Outi Melen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* HelMet-kirjastojen kotisivu 
* Tapiolan kirjaston kotisivu
* Tapiolan kirjaston Facebook-sivu
*
Alexis Bledel

**Kimberly Alexis Bledel** (s. 16. syyskuuta 1981 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tunnetaan erityisesti Roryn roolista televisiosarjassa *[[Gilmoren tytöt]]*.

## Elämä
Bledel syntyi Houstonissa Texasissa. Hänen äitinsä Lupe on kotoisin Meksikosta ja isänsä Martin Argentiinasta, joten hänen äidinkielensä on espanja, ja hän oppi englantia vasta mennessään kouluun. Hänen isänsä vanhemmat olivat tanskalaisia maahanmuuttajia. Alexis on vanhin perheen kolmesta lapsesta. 

Alexis varttui Westburyssä, jossa hänen vanhempansa omistavat talon vielä nykyisinkin. Lapsena hän oli hyvin ujo. Siksi hän kävi 8-vuotiaana näyttelemisen kursseilla, jotta olisi voittanut ujoutensa.

Bledel aloitti mallin uransa 14-vuotiaana. Mallimanageri näki hänet ostoskeskuksessa ja palkkasi hänet toimistonsa listalle. Hän esiintyi uransa aikana mallinäytöksissä Yhdysvaltojen ohella muun muassa Tokiossa ja Milanossa. Bledel lopetti mallin työt aloittaessaan opiskelun New Yorkin yliopistossa. Hän valmistui Page Parkes Center of modeling and acting - ja St. Agnes Academy -kouluista.

## Ura

Vuonna 2000 Bledel sai osan *[[Gilmoren tytöt|Gilmoren tytöistä]]*. Hän oli ehtinyt tuolloin opiskella yliopistossa vasta vuoden. Gilmoren tytöistä tuli menestys ja Bledelistä tähti. Sarjan päätyttyä vuonna 2007 Bledel kuitenkin päätti, ettei hän vähään aikaan esiinny uudelleen tv-sarjassa, koska Gilmoren tytöt -sarjan tekeminen oli kuluttavaa työtä. Erityisesti sarjan hyvin nopeatempoinen dialogi oli hänestä haastavaa. 

Sittemmin Bledel on näytellyt lähinnä elokuvissa. Hän solmi vuonna 2009 sopimuksen IMG-mallitoimiston kanssa. Näyttelemisen ohessa hän toimii nykyisin mallina. Hänen viime vuosien merkittävimpiä elokuvaroolejaan on ollut pääosa 2011 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa *Violet and Daisy*. Bledel näyttelee filmissä nuorta salamurhaajaa, joka luulee saaneensa helpon toimeksiannon. 

## Yksityiselämä
Bledel seurusteli kolme ja puoli vuotta Milo Ventimiglian kanssa. Suhde päättyi 2006. Ventimiglia esitti Jessiä *Gilmoren tytöissä*.

Bledel avioitui Vincent Kartheiserin kanssa kesällä 2014. Parilla on syksyllä 2015 syntynyt poika. Bledel ja Kartheiser ilmoittivat erostaan elokuussa 2022 oltuaan kahdeksan vuotta naimisissa.

## Filmografia
### Elokuva

### Televisio

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*Alexis Bledelin fanisivut
*alexis-bledel.com (ilman introa)
Hakkōda

**Hakkōda** () on nukkuvista tulivuorista koostuva vuoristo Japanissa. Se sijaitsee Honshūn saaren pohjoisosassa, noin 20 kilometriä Aomorin kaupungista etelään. 

## Vuoristo
Hakkōda koostuu pohjoisesta *Kita Hakkōdasta* ja eteläisestä *Minami Hakkōdasta*. Eteläinen Hakkōda on vuoriston vanhempi osa. Tämän jälkeen sattunut valtava pyroklastinen purkaus synnytti Hakkōdan kalderan ja viimeisenä muodostui vuoriston pohjoinen osa.

Hakkōdan vuoristo koostuu yhteensä neljästätoista kerrostulivuoresta. Sen korkein vuori on Kita Hakkōdan Ōdake, jonka korkeus on 1&nbsp;585 metriä. Minami Hakkōdan puolella korkein huippu on *Kushi-ga-mine*. Muita Hakkōdan vuoria ovat muun muassa *Ido-dake*, *Tsurugi-dake* ja *Akakura-dake*.

## Vuoden 1902 sotaharjoitus
Pahin Hakkōdalla tapahtunut katastrofi on, myös "*kuoleman marssiksi*" kutsuttu, sotilaita Venäjän sotaan valmistellut sotaharjoitus vuonna 1902. Hakkōdalle kiivenneen Aomorin viidennen jalkaväkirykmentin tarkoitus oli harjoitella kylmissä oloissa toimimista sekä testata armeijan talvivarusteita. Vuoriston sää kuitenkin huononi nopeasti ja lumimyrskyn armoille jääneen rykmentin 210 jäsenestä menehtyi 199. Japanilainen kirjailija *Jirō Nitta* julkaisi myöhemmin turmasta kertovan kirjan.

Hakkōdan toinen ihmishenkiä vaatinut sotilasharjoitus tapahtui vuonna 1997. Kolme sotilasta menehtyi kun he, pudottuaan vuoren syvennykseen, joutuivat hengittämään tulivuoriperäistä kaasua.

## Liikenne ja matkailu
Hakkōdan läpi kulkee 26,455 kilometrin pituinen rautatietunneli. Hakkōdan tunneli rakennettiin Tōhoku Shinkansenin laajennukseksi ja se oli valmistuessaan maailman pisin tunneli. Uusi rautatielinja on tarkoitus ottaa käyttöön vuonna 2010.

Vuoriston ympäristössä sijaitsee useita kuumia lähteitä ja onseneita, kuten *Sukayu*. Hakkōdalla on köysirata, jonka avulla pääsee helposti näkemään alueen maisemia. Talvisin vuoristo on suosittua laskettelualuetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hakkōdan sijainti kartalla 
* Japan National Tourist Organization: Mt. Hakkoda-san 
* Hakkōdan eläimiä
Hikiä

**Hikiä** on kylä ja taajama Hausjärvellä. Asukasluku on noin 1&nbsp;100. Hausjärven kuntakeskukseen Oittiin on Hikiältä matkaa 9,5 kilometriä. Hausjärven kirkonkylä sijaitsee Hikiältä 2,7 kilometriä koilliseen. Lähin kaupunki on Riihimäki, jonne matkaa on 10 kilometriä. Hikiältä Hyvinkäälle puolestaan on noin 20 kilometriä. Hikiän sijainti onkin hyvä kahden kaupungin välissä ja kulkuyhteydet junalla sekä Lahden että Riihimäen suuntaan ovat kätevät. 

Hikiän keskustassa oli vuoteen 2018 asti Hikiän kyläkauppa. Vuonna 2010 Hikiälle valmistunut Eskon koulu korvasi Karhin, Hikiän, Kirkonkylän, Vanhantien ja Erkylän koulut. Hikiällä on myös Karhiin jatkuva harju.  

Huolimatta keskeisestä sijainnistaan Etelä-Suomessa Hikiää pidetään sanonnoissa perifeerisyyden ilmentymänä. Esimerkiksi termit *takahikiä* ja *perähikiä* viittaavat johonkin syrjäiseen paikkaan. 

Hikiällä sijaitsee myös sähköasema. Hikiän kautta rakennettiin myös 1920-luvulla kulkemaan 110 kilovoltin sähkölinja, nk. Rautarouva-linja. Imatran Voiman muuntoasema rakennettiin Hikiälle vuosina 1926–1927. Muuntoasemalta rakennettiin myös Rautarouva-linjasta sivulinja Helsinkiin. Talvisodan aikana muuntoasema naamioitiin puunrungoilla ja oksilla ja alueelle sijoitettiin myös ilmatorjuntakonekivääri.

## Historia
Hikiällä oli aikanaan rälssimaata ja siellä sijaitsi vuonna 1539 kuusi taloa, joita myöhemmin kutsuttiin nimillä Raivala, Brusila, Kartano, Hengetöin (Pakkala), Seppälä ja Isotalo. 

Vuosina 1867-1869 rakennettiin Hikiälle arkkitehti Knut Nylanderin rautatieasema Riihimäki-Pietari-radan ensimmäisenä valmistuneelle Riihimäen ja Lahden väliselle osuudelle. Asemarakennusta laajennettiin ensin vuonna 1873 Nylanderin suunnitelmin ja toisen kerran 1904 arkkitehti Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan.

Hikiän maaperä on aikanaan ollut hikevää hiekkamaata ja kylän nimi viitannee maaperän luonteeseen. Nimi esiintyy vuoden 1539 kartassa muodossa Hijkijs, vuoden 1633 kartassa Hikiä ja vuoden 1864 kartassa Hikie.

## Liikenneyhteydet
Hikiän rautatieasemalla pysähtyvät kerran tunnissa kulkevat lähiliikenteen G-junat. Hikiältä kulkee noin kahdeksan kilometrin pituinen yhdystie 2879 Riihimäelle. Yhdystien varrelle on rakennettu myös jalankulun ja pyöräilyn väylä. Hikiän halki kulkee myös seututie 290.

## Lähteet
Mommilan rautatieasema

**Mommilan rautatieasema** () on rautatieliikennepaikka Mommilan kylässä Hausjärven kunnassa Kanta-Hämeessä. Liikennepaikka sijaitsee -rataosalla, noin 20 kilometrin päässä Riihimäen rautatieasemalta ja noin 39 kilometrin päässä Lahden rautatieasemalta. 

Asemalla pysähtyvät Riihimäen ja Lahden väliset G-junat. Riihimäelle liikennöidään raiteelta 1 ja Lahteen raiteelta 2.

Mommila oli alkujaan seisake, jonka silloinen kartanon omistaja Alfred Kordelin vaati saadakseen tilansa maitoa markkinoille. Lammin puolella sijaitsevalle kartanolle oli seisakkeelta viitisen kilometriä. Myöhemmin Mommila toimi vilkkaana asemana, jossa sijaitsi myös kylän posti. Alkuperäinen liikennepaikkarakennus korvattiin uudella Thure Hellströmin suunnittelemalla rakennuksella 1920-luvulla. Nykyisin paikka on taas seisakkeena. Tavaraliikenne seisakkeella lopetettiin vuonna 1990 ja vaihteet purettiin vuonna 1997. Henkilöliikenne Mommilassa oli tarkoitus lopettaa vuonna 1993, mutta paikallisten asukkaiden toivomuksesta liikennepaikka on yhä käytössä. Asemarakennus ja alueen muita rakennuksia siirtyi Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007.

Mommilan aseman itäpuolella sijainnut Mommilanraitin tasoristeys korvattiin maantien ylikulkusillalla vuonna 2004. Seuraavana vuonna Mommilan asemalaitureita siirrettiin muutaman sadan metrin verran Lahden suuntaan sillan yhteyteen, minkä ansiosta myös entisellä asema-alueella sijainnut laituripolku voitiin poistaa käytöstä.

Mommilan asemalla sattui 5. toukokuuta 1977 onnettomuus, jossa sai surmansa veturinkuljettaja ja 20 henkilöä loukkaantui, kun erikoispikajuna Savonia ja tavarajuna törmäsivät.  

Mommilan asemalla toimi aikoinaan Pursijärven kansakoulu. jonka opettajina alusta asti toimi Viljo Saraja (s. 1900) ja Milia Aaltonen. Pian heidän jäätyään eläkkeelle 1960-luvulla koulu lopetettiin. Asemalla oli useita sivuraiteita ja Haminankylässä toimineen Saidanlahden sahan lastaussilta puruille ja sahatavaralle. Asemaa vastapäätä sijaitsi Sakkisen puusepäntehdas, joka vaurioitui tulipaloissa. Kylällä toimi kolme sekatavarakauppaa: Oitin osuusliikkeen sivumyymälä, Paasosen K-kauppa ja Unto Pullisen K-kauppa. Mommilan kartanosta tuotiin aikoinaan paljon maitoa junalla vietäväksi Pietariin ja myöhemmin Helsinkiin. Entisellä asemalla toimi myös postikonttori vielä 1970-luvulla.

## Lähteet
Herralan rautatieasema

**Herralan rautatieasema** () on rautatieliikennepaikka Herralan kylässä Hollolan kunnassa Päijät-Hämeessä. Liikennepaikka sijaitsee rataosalla , noin 44 kilometrin päässä Riihimäen rautatieasemalta ja noin 15 kilometrin päässä Lahden rautatieasemalta. 

Herralan asema sijoitettiin rautatien ja Hollolasta Mäntsälän ja Orimattilan suuntaan kulkevan maantien risteykseen lähes 20 kilometrin päähän Hollolan kirkosta. Alkuperäinen Riihimäen–Pietarin rautatien asema avattiin liikenteelle 1869, jolloin valmistui myös Knut Nylanderin laatimien IV luokan aseman tyyppipiirustusten mukainen asemarakennus. Vuonna 1904 asemanseudulle perustettiin tiilitehdas ja myöhemmin kaksi muutakin tiilitehdasta, joiden ansiosta Herralasta kasvoi asutuskeskus. Vanha puinen asemarakennus purettiin 1900-luvun puolessa välissä ja tilalle rakennettiin uusi. Asemarakennus on nykyisin yksityisomistuksessa. Asemalla pysähtyvät Riihimäen ja Lahden väliset G-junat. Riihimäelle liikennöidään raiteelta 1 ja Lahteen raiteelta 2.

Herralan taajama on 1960-luvulta lähtien menettänyt merkitystään Hollolan kunnan väestön keskittyessä voimakkaasti uuteen kuntakeskukseen Salpakankaalle Lahden rajan tuntumaan. Herralassa oli 1960-luvun alussa vielä yli 700 asukasta, mutta 2000-luvun vaihteessa enää runsaat 500. Viimeinen seudulla olleista tiilitehtaista lopetti toimintansa vuonna 1976. Tavaraliikenne Herralan asemalla lopetettiin vuonna 1990 ja vaihteet purettiin vuonna 1997.

Vuonna 2005 Herralan asemalaitureita siirrettiin länteen lähemmäksi maantien 2954 alikulkutunnelia ja tieltä rakennettiin jalankulun ja pyöräilyn kulkuyhteys asemalle. Muutoksen ansiosta laiturit sijaitsevat lähempänä Herralan keskustaa ja vanhalla paikalla ollut laituripolku voitiin purkaa käytöstä.

Vuonna 2006 liikenteelle avattu Lahden oikorata yhtyy Riihimäki–Lahti-rataan lähellä entistä Hakosillan seisaketta noin neljä kilometriä  Herralasta Lahden suuntaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vaunut.org: Kuva nykyiseltä rautatieasemalta
Sony Ericsson K750

**[[Sony Ericsson]] K750** on vuonna 2005 Sony Ericssonin julkaisema matkapuhelinmalli. K750 korvasi K700i-mallin. K750:n korvasi Sony Ericsson K800 toisella vuosineljänneksellä vuonna 2006
Hikiän rautatieasema

**Hikiän rautatieasema** () on rautatieliikennepaikka Hikiän kylässä Hausjärven kunnassa Kanta-Hämeessä. Liikennepaikka sijaitsee rataosan  varrella noin kahdeksan kilometrin päässä Riihimäen rautatieasemalta ja noin 51 kilometrin päässä Lahden rautatieasemalta. 

Hikiän asema sijoitettiin rautatien ja Nurmijärven ja Hausjärven välisen maantien risteykseen parin kilometrin päähän Hausjärven kirkosta. Asemarakennus on rakennettu vuosina 1867–1869 Knut Nylanderin laatimien IV luokan aseman tyyppipiirustusten mukaan ja sitä on laajennettu vuonna 1873 Nylanderin ja vuonna 1904 Bruno Granholmin suunnitelmien mukaan. Hikiälle muodostui asutus- ja teollisuuskeskus, joka kasvoi nopeasti kirkonkylää suuremmaksi. 1960-luvulla Hikiän asukasluku oli noin 700 henkeä, kirkonkylän vain reilut 200 henkeä. 

Hikiä muutettiin miehittämättömäksi liikennepaikaksi vuonna 1976 ja tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1991. Hikiän asemalaitureita siirrettiin kesällä 2005 noin sata metriä Lahden suuntaan seututien 290 ylikulkusillan yhteyteen, mikä mahdollisti vanhalla asema-alueella olleen laituripolun poistamisen käytöstä. Samalla suljettiin myös Asemantien ja Sepäntien välinen jalankulun ja pyöräilyn tasoristeys, joka sijaitsi nykyisten laiturien länsipäässä. Asemarakennus, tavarasuoja ja asema-alueen muut rakennukset siirtyivät Senaatti-kiinteistöille vuonna 2007.

Hikiällä pysähtyvät Riihimäen ja Lahden väliset G-junat. Riihimäelle liikennöidään raiteelta 1 ja Lahteen raiteelta 2. Aikanaan osa G-junia edeltävistä taajamajunista jatkoi Lahdesta edelleen Kouvolaan maaliskuuhun 2016 asti. Ennen oikorataa osa taajamajunista jatkoi Riihimäen päästä myös edelleen Helsinkiin.

## Lähteet
*Museovirasto, valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993 -luettelo
### Viitteet
Mommila

**Mommila** on Mommilan rautatieaseman ympärille muodostunut asemakylä, kulmakunta ja aiempi taajama Hausjärvellä. Sen nimi on johtuu Mommilan rautatieasemasta, joka on nimetty asemasta noin kahdeksan kilometriä pohjoiseen sijaitsevan Mommilan kartanon mukaan. 

## Mommilan kartano
 
Hausjärvellä Mommilan kartanon ja Mommilan aseman välisellä tiellä tapahtuivat vuonna 1917 Mommilan veriteot, joissa sai surmansa silloinen Suomen rikkain mies, Alfred Kordelin. Kordelin oli surmansa saadessaan matkalla Mommilan kartanosta kohti Mommilan asemaa. Kordelinin mukana matkasi muun muassa hänen asianajajansa Risto Ryti. Tämä oli Suomen sisällissodan alkuun voimakkaasti vaikuttaneita tapahtumia.

## Pursijärven kansakoulu

Mommilan asemalla on toiminut Pursijärven kansakoulu, jonka opettajina alusta asti toimivat Viljo Saraja ja Milia Aaltonen. Pian heidän jäätyään eläkkeelle 1960-luvulla koulu lopetettiin. 

## Saidan saha

Asemalla oli useita sivuraiteita ja Haminankylässä toimineen Saidan sahan lastaussilta puruille ja sahatavaralle. Asemaa vastapäätä sijaitsi Sakkisen puusepäntehdas, joka vaurioitui tulipaloissa. 

## Vähittäiskauppa

Kylällä toimi kolme sekatavarakauppaa: Oitin osuusliikkeen sivumyymälä, Paasosen K-kauppa ja Unto Pullisen K-kauppa. Mommilan kartanosta tuotiin aikoinaan paljon maitoa junalla vietäväksi Pietariin ja myöhemmin Helsinkiin. Entisellä asemalla toimi myös postikonttori vielä 1970-luvulla.

Toukokuusta syyskuuhun Mommilan kartanon rakennuksilla on toiminut ja toimii 1.5.-29.9.2024 kesäisin Mommilan kyläpuoti, mikä on elintarvikekauppa, mutta samalla myös vähittäiskauppamuseo. Kaupan alueella järjestetään kesäisin lukuisia kesätapahtumia.  Varsinaisen ympärivuotisen elintarvikeliikkeen pitäminen sen tiloissa lakkasi 2005. Mommilan kyläpuoti julkaisee vuosittain tiedotuslehden, mitä jaetaan Keski-Hämeessä ja Päijät-Hämeen eteläosissa, mm. Kärkölässä.

## Hietoinen

Nimeä Mommila käytetään myös vuoteen 2009 Lammin kuntaan kuuluneesta Hausjärven Hietoisten kylästä, jossa Mommilan rautatieasemalle nimensä antanut Mommilan kartano sekä Mommilan kirkko sijaitsevat. Historiallisessa kyläjaossa Mommilan asemakylä on osa Hausjärven Torholan kylää.

## Lähteet
Gaza

**Gaza** voi tarkoittaa:

* Gazan kaista, alue Levantissa
* Gaza, kaupunki Gazan kaistalla
* Gaza, muinainen kaupunki nykyisen Gazan paikalla
* Gaza Cityn kuvernementti, Palestiinalaishallinnon kuvernementti
* Wadi Gaza, Israelista Gazan alueelle johtava wadi
* Gaza, maakunta Mosambikissa
* Gazan kuningaskunta Afrikassa 1800-luvulla
* Gaza, sukunimenä:
** Theodoros Gaza (1398–1475), kreikkalainen filosofi ja humanisti.
TAME (lentoyhtiö)

**TAME EP Linea Aerea del Ecuador**  oli Ecuadorin kansallinen valtio-omisteinen lentoyhtiö. Sen tärkeimpiä solmukohtia olivat Mariscal Sucren kansainvälinen lentoasema Quitossa sekä José Joaquín de Olmedon kansainvälinen lentoasema Guayaquilissa.

Yhtiö perustettiin vuonna 1962. Sen nimi oli lyhenne sanoista *Transportes Aereos Militares Ecuatorianos*.

Tame liikennöi kotimaanlentojen ja Galápagossaarten lentojen lisäksi joitakin ulkomaanlentoja ainakin Yhdysvaltoihin ja Kolumbiaan.

Ecuadorin valtio päätti lakkauttaa Tamen vuonna 2020 osana Ecuadorin valtion säästöohjelmaa. Yhtiö oli ollut raskaasti tappiollinen jo pitkään. Ecuadorin presidentin Lenín Morenon mukaan lakkautuspäätös ei johtunut käynnissä olleesta koronaviruspandemiasta, mutta pandemia nopeutti lakkautuksen toteuttamista.

Tamen laivastoon kuului sen lakkautushetkellä yksi Airbus A320 -lentokone, yksi Airbus A319 -lentokone sekä kolme ATR 42 -potkurikonetta.

## Lähteet
Martti Wallén

**Martti Christian Wallén** (20. marraskuuta 1948 Helsinki – 29. kesäkuuta 2024 Mallorca, Espanja) oli suomalainen bassolaulaja. Hän valmistui kanttoriksi 1968 ja toimi Helsingin ortodoksisen seurakunnan kanttorina 1968–1972. Hänen asemapaikkansa oli Lohjan työkeskus. 

Wallén opiskeli Sibelius-Akatemiassa Pekka Salomaan oppilaana ja täydensi opintojaan Tukholmassa Torsten Föllingerin, sekä Roomassa Luigi Riccin ja Achille Braschin johdolla. Wallén sai ensimmäisen kiinnityksensä bassosolistiksi Suomen Kansallisoopperaan vuonna 1973 (vakinainen vierailija vuodesta 1975–) ja oli Tukholman kuninkaallisen oopperan solisti 1975–2000.

Wallénin tärkeimpiä rooleja uran varrella olivat muun muassa Sarastro, Leporello, Baron Ochs, Rocco, Pimen, Basilio, Gremin, Sparafucile, Daland, Pogner, Landgraf, Fasolt, Hunding, Paavo Ruotsalainen ja useita muita rooleja suomalaisissa oopperoissa.

TV-oopperoita joissa Wallén esiintyi olivat P M Daviesin *The Lighthouse* (SVT), Giuseppe Verdin *[[Don Carlos]]* (SVT) ja *[[Rigoletto]]* (YLE/Fuga), Leevi Madetojan  *[[Pohjalaisia (ooppera)|Pohjalaisia]]/*Vallesmanni (YLE), Aulis Sallisen *[[Ratsumies]]/*Tuomari (YLE) ja Einojuhani Rautavaaran *Tietäjien lahja/*Salomon (Arte).

Wallén levytti muun muassa Sallisen *Ratsumiehen*, Erik Bergmanin oopperan ''Det sjungande trädet'', Verdin *Don Carlosin*, suomalaisia joululauluja ja ortodoksista kirkkomusiikkia. 
  
Wallén vieraili muun muassa Tallinnan Estonia-teatterissa, Moskovan Bolšoi-teatterissa, Helsingin juhlaviikoilla, Savonlinnan oopperajuhlilla ja Suomen kansallisoopperassa. Hän teki konsertti- ja oratorioesiintymisiä kaikissa Pohjoismaissa ja Keski-Euroopassa. Wallén oli Sysmän Suvisoiton taiteellinen johtaja vuosina 1995–1999 ja Tukholmassa vuosina 1996–2000 toimineen Föreningen Finn Finsk Musik (FINNMUS) tapahtumanjohtaja. Hän muutti Espanjaan vuonna 2004.

Martti Wallénin kummatkin lapset – Herman Wallén (s. 1978), valmistunut Karlsruhen musiikkikorkeakoulusta ja Ida Wallén, valmistunut Münchenin musiikkikorkeakoulusta – ovat toimineet ammattilaulajina Saksassa. Vuodesta 2019 Ida Wallén on ollut kiinnitettynä Suomen kansallisoopperaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*