open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gunnar Calenius

**Gunnar Villehard Calenius** (14. marraskuuta 1896 Helsinki – 18. kesäkuuta 1964) oli suomalainen oopperalaulaja ja näyttelijä.

## Elämä ja ura
Gunnar Caleniuksen vanhemmat olivat puutarhuri Johan Calenius ja Olga Cavén. Kansakoulun jälkeen hän työskenteli toimistoalalla ja sai säveltaiteellista yksityisopetusta. Calenius esiintyi Helsingissä Kaivohuoneen Operettiteatterissa 1916 ja Apollo-teatterissa 1920–1921 ja sittemmin kiertueilla. Myöhemmin hänet kiinnitettiin Suomalaiseen Oopperaan, jossa hän oli esiintynyt ensi kerran helmikuussa 1921 kappaleessa *[[Taikahuilu]]*. Caleniuksen aktiivinen kausi Suomalaisessa Oopperassa kesti vuodesta 1926 vuoteen 1957.

1930-luvun taitteessa Calenius levytti kymmenkunta laulua. Hän näytteli muutaman sivuroolin suomalaisissa elokuvissa 1930- ja 1940-luvuilla.

## Rooleja
*Dancairo (*[[Carmen]]*, 1926)
*Eunukki (*Erämaan laulu*, 1945)
*Pritschitsch (*[[Iloinen leski]]*, 1948)
*Rey (*Kerjäläisylioppilas*, 1940)
*Bordeneau (*Kreivitär Dubarry*, 1932)
*Pali (*Mustalaisparooni*, 1927)
*Eerikki (*[[Nummisuutarit]]*, 1930, 1951)
*Silvio (*Pajazzo*, 1929)
*Paris (*[[Romeo ja Julia]]*, 1931)
*Majuri Vörös-Bácsi (*Ruhtinatar Jadja*, 1935)

## Filmografia
*Kajastus (1930)
*Kahden tanssin välillä (1930)
*Jääkärin morsian (1931)
*Tukkipojan morsian (1931)
*Runon kuningas ja muuttolintu (1940)
*Kirkastuva sävel (1946)

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*Encore.opera.fi (Suomen Kansallisoopperan esitystietokanta)
*Fono.fi
Risatauti

**Risatauti** eli **imusolmuketuberkuloosi** on tuberkuloosibakteerin aiheuttama krooninen rauhastulehdus. Varsinkin kaulan rauhaset turposivat ja puhkesivat. Risatautiset lapset olivat kalpeita ja laihoja. Nykyisin tautia ei enää esiinny.

J. L. Runeberg kärsi lapsuudessaan risataudista, ja se hidasti hänen kehitystään niin, että hän oppi kävelemään vasta 3–4-vuotiaana.

## Lähteet
Kommola

**Kommola** () on entinen kylä Leningradin alueen Lomonosovin piirin Kaprion kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Inkerin ylängöllä yhdeksän kilometriä Kapriosta etelään.

Kaprion kihlakunnan Kargalin pogostaan kuulunut kylä mainitaan nimellä *Kumolovo* Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1500. Ruotsalaisten 1600-luvun alussa laatimassa maakirjassa se esiintyy muodossa *Kumaloua*. Kantaväestön lisäksi kylässä asui muutamia uudisasukkaita Jääskestä.

Pietari I lahjoitti Kommolan lähikylineen arkkiatri Johann Blumentrostille, joka rakennutti sinne kartanon. Myöhemmin se siirtyi baltiansaksalaiselle Gersdorffin suvulle. 1800-luvulla tilalle pystytettiin juhlava päärakennus, jonka suunnittelijana pidetään Vincent Berettiä. Vuonna 1902 kartanon osti sisäasianministeriön kansliapäällikkö Konstantin Veimarn.

Peter von Köppenin mukaan vuonna 1848 Kommolan kartanossa asui venäläisten lisäksi 11 vatjalaista ja 16 savakkoa. Vuonna 1862 mainitaan myös Kommolan kylä, jossa oli 17 taloa. Kylässä oli 115 ja kartanossa 29 asukasta. Kartanon yhteydessä toimi viinatehdas.

Venäjän vallankumouksen jälkeen Kommolan kartanossa toimi maatalouskommuuni. Nykyään siitä on jäljellä päärakennuksen rauniot, muutamia sivurakennuksia ja puiston jäänteet.

Vuonna 1986 lakkautettu Kommolan kylä kuuluu nykyään Lommahan yhteyteen. Kaprion kunnan yleiskaavassa suunnitellaan kylän perustamista uudelleen. Lähistöllä sijaitsee harrastuskäytössä oleva epävirallinen Kommolan lentokenttä.

## Lähteet
Joint Expeditionary Force

**Joint Expeditionary Force** (**JEF**) on Yhdistyneen kuningaskunnan johtama kymmenen maan kansainvälinen kriisinhallintaan keskittynyt nopean toiminnan joukko. Yhdistynyt kuningaskunta aloitti joukkojen perustamisen vuonna 2012. Joukkoihin kuuluu sen lisäksi Tanska, Ruotsi, Suomi, Islanti, Viro, Latvia, Liettua, Norja ja Alankomaat. Joint Expeditionary Force on tarvittaessa koottava joukko, eikä sillä ole pysyvää yksikköä. Millään maista ei ole veto-oikeutta jota käyttämällä pystyisi estämään joukkojen toimintaa, vaan maat ilmoittavat mihin ne osallistuvat. Joukkoja koskeva yhteisymmärryspöytäkirja allekirjoitettiin kesäkuussa 2018, jonka jälkeen joukkojen käyttäminen on ollut mahdollista.

Helmikuussa 2017 Suomen puolustusministeri Jussi Niinistö kertoi Suomen olevan liittymässä joukkoihin mahdollisesti yhdessä Ruotsin kanssa. Suomi liittyi JEF-joukkoihin kesäkuun lopussa 2017. JEF:n päämaja on Northwoodissa, Lontoossa.

## JEF:n historia

JEF-liittouman historia alkaa 2010-luvulta.
* Syyskuussa 2014 Iso-Britannia perusti JEF-joukot yhdessä Alankomaiden, Latvian, Liettuan, Norjan, Tanskan ja Viron kanssa.
* Heinäkuussa 2017 Ruotsi ja Suomi liittyivät JEF-joukkoihin.
* Huhtikuussa 2021 Islanti liittyi JEF-joukkoihin.

JEF:n tavoitteena on kehittää sotilaallisia valmiuksia, ennaltaehkäistä kriisejä ja tehdä tarvittaessa yhteistyötä kriisitilanteissa. Sen pääasiallista toiminta-aluetta on Pohjois-Eurooppa ja Itämeren alue. Yhteistyöllä voidaan tukea esimerkiksi YK:n, Naton tai Euroopan unionin operaatiota.

## JEF-valtioiden asevoimat
 
*  Alankomaiden asevoimat
*  Tanskan puolustusvoimat
*  Viron puolustusvoimat
*  Suomen puolustusvoimat
*  Islannin rannikkovartiosto
*  Latvian asevoimat
*  Liettuan puolustusvoimat
*  Norjan puolustusvoimat
*  Ruotsin puolustusvoimat
*  Yhdistyneen kuningaskunnan asevoimat

## Lähteet
Viimeinen isku

**Viimeinen isku** (*The Set-Up*) on Robert Wisen ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1949. Nyrkkeilyaiheisen film noirin on käsikirjoittanut Art Cohn, ja se pohjautuu runoilija Joseph Moncure Marchin vuonna 1928 julkaisemaan runoelmaan. Elokuvan pääosia näyttelevät Robert Ryan, Audrey Totter, George Tobias, Alan Baxter ja Wallace Ford.

Elokuvassa uraansa päättävä nyrkkeilijä (Ryan) nousee vielä kerran kehään, muttei tiedä että mafia on maksanut hänen managerilleen ottelun häviämisestä. 72-minuuttisen, ottelua edeltäviin tapahtumiin ja itse otteluun keskittyvän elokuvan tapahtumat kulkevat ”reaaliajassa” ilman ajallisia siirtymiä.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat *Viimeisen iskun* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2017

**Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailut 2017** järjestettiin Jyväskylässä 18.–19. helmikuuta 2017. Kilpailut järjestettiin Hipposhallissa ja järjestävänä seurana oli Jyväskylän Kenttäurheilijat.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* Live-tulokset
* Tulokset (tilastopaja)

### Viitteet
Alexander Zitouni

**Alexander Zitouni** (s. 2. maaliskuuta 1992 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) on amerikkalais-ruotsalainen jääpalloilija. Hän muutti jo lapsuudessaan Ruotsiin, jolloin hän muutti äitinsä kanssa Härnösandiin. Jääpallossa hän on edustanut Ruotsin nuorten ikäkausimaajoukkueissa ja vuodesta 2017 Yhdysvaltain maajoukkuetta. Zitouni on pelannut Ruotsin Elitserieniä IFK Vänersborgin riveissä.

Jääpalloa Zitouni on pelannut nuoruudestaan asti, juniorina Härnösands AIK:ssa. Pääosan jääpallourastaan hän on pelannut  IFK Vänersborgin Elitserien-joukkueessa. 

Zitouni pelasi vuosina 2007-2015 Ruotsin U15-, U17-, U19- ja U23-jääpallomaajoukkueissa. Amerikkalaiset halusivat saada Zitounin joukkueeseensa jo aiemmin, koska hänellä syntymäpaikkansa perusteella oli mahdollisuus saada Yhdysvaltain kansalaisuus, mutta vasta vuoden 2017 kisoihin hän valitsi Yhdysvaltain joukkueen. Ensimmäisen maalinsa Yhdysvalloille Zitouni teki sijoitusottelussa Kazakstania vastaan.

## Lähteet
* Bandysidan - Alexander Zitouni 

### Viitteet
Venäläinen poliittinen neuvottelukunta

**Venäläinen poliittinen neuvottelukunta** (, ) oli vuonna 1919 Pariisissa toiminut venäläisten valkoisten emigranttien perustama elin, joka pyrki toimimaan Venäjän sisällissodan valkoisten hallitusten yhteisenä edustajana suhteessa ulkovaltoihin. Neuvottelukunnan perusti Vasili Maklakov, jonka Venäjän väliaikainen hallitus oli syksyllä 1917 nimittänyt viimeiseksi Pariisin-lähettilääkseen. Neuvottelukunnan muut johtavat jäsenet olivat entinen keisarikunnan aikainen ulkoministeri Sergei Sazonov, entinen väliaikaisen hallituksen pääministeri Georgi Lvov, valkoisten Arkangeliin perustaman ”Pohjois-Venäjän hallituksen” johtaja Nikolai Tšaikovski ja poliittinen aktivisti Boris Savinkov. Sazonov oli ryhmän johtava hahmo. Neuvottelukunta perustettiin eri tietojen mukaan joko vuoden 1918 lopulla tai tammikuussa 1919. Se edusti virallisesti kaikkia Venäjän valkoisia hallituksia ja piti yhteyttä muun muassa kenraali Anton Denikiniin Etelä-Venäjällä ja amiraali Aleksandr Koltšakiin Siperiassa, mutta toimi kuitenkin itsenäisesti.

Venäläisen poliittisen neuvottelukunnan päätavoitteena oli päästä edustamaan Venäjää Pariisin rauhankonferenssissa, mihin ympärysvallat eivät kuitenkaan sitä huolineet. Venäläinen poliittinen neuvottelukunta pyrki yhteistyöhön myös Suomen hallituksen kanssa, mutta kieltäytyi tunnustamasta Suomen itsenäisyyttä, koska sen mukaan vain perustuslakia säätävä kansalliskokous sai päättää valtakunnan jakamisesta. Lokakuussa 1919 neuvottelukunta taipui suosittamaan Suomen itsenäisyyden tunnustamista, jotta Suomi saataisiin tukemaan kenraali Nikolai Judenitšin hyökkäystä Pietariin, mutta valkoisten ”korkeimmaksi johtajaksi” julistettu amiraali Koltšak pysyi taipumattomana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Русское политическое совещание  Hrono.ru
R. S. Halonen

**Reino Sakari (R. S.) Halonen** (14. toukokuuta 1915 Sortavala – 2. heinäkuuta 1975 Aitoo) oli suomalainen tekniikan tohtori ja Teknillisen korkeakoulun ensimmäinen fotogrammetrian ja kaukokartoituksen professori.

Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan lyseosta 1935 ja aloitti samana vuonna opiskelun TKK:n maanmittausosastossa. Hän valmistui diplomi-insinööriksi 1941 ja väitteli tohtoriksi 1951. 

Fotogrammetriaan hän sai kosketuksen opiskeluaikanaan työskennellessään harjoittelijana Puolustusvoimien topografikunnassa. Diplomi-insinööriksi valmistuttuaan hän työskenteli  Puolustusvoimien pääesikunnan topografian laitoksen toimistoinsinöörinä sekä sivutoimisena fotogrammetrian ja maanmittausopin assistenttina Teknillisessä korkeakoulussa. Hän kehitti menetelmiä ilmakuvauksen hyödyntämiseksi maastokartoitusta tehtäessä. Hänen asiantuntemustaan käytettiin sodan aikana, ja menetelmät otettiin yleiseen käyttöön sodan jälkeen, kun Suomen peruskartoitus aloitettiin 1949.  

Vuosina 1947–1949 hän oli professori Bertil Hallertin tutkimusassistenttina Kuninkaallisessa teknillisessä korkeakoulussa Tukholmassa. Suomeen palattuaan hän toimi ensin lehtorina ja vuodesta 1956 dosenttina Teknillisessä korkeakoulussa. Vuonna 1960 Teknilliseen korkeakouluun perustettiin  fotogrammetrian professorin virka, jonka ensimmäiseksi haltijaksi hänet nimitettiin. Hän hoiti tätä virkaa kuolemaansa saakka.

Hän oli Teknillisen korkeakoulun maanmittausosaston johtajana kahteen otteeseen 1961–1968 ja 1973–1974. Vuosina 1970–1973 hän oli Teknillisen korkeakoulun vararehtori. 

Hänen useimmat julkaisunsa ovat fotogrammetrian alalta. Hän kirjoitti myös paljon opiskelija- ja koulutuspolitiikasta. Hän oli The Photogrammetric Journal of Finland -julkaisun päätoimittaja 1968–1975. 

Hän sai useita kunnia- ja ansiomerkkejä, muun muassa Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkin. Hänellä oli myös paljon luottamustehtäviä ja kunniajäsenyyksiä alan järjestöissä. Hänet muun muassa kutsuttiin Suomen fotogrammetrian ja kaukokartoituksen seuran kunniajäseneksi seuran täyttäessä 40 vuotta 1971.

Sotilasarvoltaan hän oli insinöörikapteeni.

Hän kuoli äkilliseen sairauskohtaukseen 60-vuotiaana kesämökillään Luopioisten Aitoossa. 

## Lähteet
Scala (Italia)

**Scala** on kunta Salernon maakunnassa, Campanian alueella Italiassa, noin 30&nbsp;km Napolista kaakkoon. Se sijaitsee Sorrenton niemimaalla, Salernonlahden pohjoisrannalla. Kunnassa on noin 1&nbsp;500 asukasta, ja sen pinta-ala on 13,86 neliökilometriä.

Scala on osa Amalfin rannikkoa (), joka on Unescon maailmanperintökohde. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Transeuropean Airlines

**Transeuropean Airlines** (; IATA: **UE**, ICAO: **TEP**, kutsukoodi: **TRANSEURLINE**) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1996 perustettu yhtiö lensi tilauslentoja ulkomaille vuokraten aluksi kalustonsa muilta yhtiöiltä tarpeen mukaan. Sen kotikenttä oli Šeremetjevon lentoasema Moskovassa.

Vuonna 1999 laivastoon kuului neljä Il-86:aa ja yksi Tu-154M. Yhtiöllä oli aikomuksena ostaa kaksi Il-96-300:aa, mutta sen sijaan se päätyi ostamaan uuden Tu-204-100:n ja tilasi toisen. Sitä ei kuitenkaan ehditty toimittaa, sillä yhtiö lopetti toimintansa kesäkuussa 2000.

## Laivasto
Transeuropean Airlines käytti toimintansa aikana seuraavia yhdeksää lentokonetta.

* 5 Iljušin Il-86
* 3 Tupolev Tu-154M
* 1 Tupolev Tu-204-100 (1 tilaus)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kemotrofi

**Kemotrofit** ovat eliöitä, jotka saavat energiansa hapetusreaktiossa ympäristönsä elektronien luovuttajilta. Nämä molekyylit voivat olla orgaanisia (kemo-organotrofit) tai epäorgaanisia (kemolitotrofit). Kemotrofin päämäärä on erilainen kuin fototrofin, joka hyödyntää auringon energiaa. Kemotrofit voivat olla joko autotrofeja tai heterotrofeja. Kemotrofeja löytyy yleensä merten pohjista, missä auringon valo ei tavoita niitä, koska ne eivät ole riippuvaisia auringon valosta. Meren pohjalla on usein vedenalaisia tulivuoria, jotka korvaavat auringon lämmön.

## Historia

Alun perin termi tarkoitti erilaista merkitystä, se otettiin nykyiseen käytäntöön Lwoffin ja yhteistyökumppaneiden toimesta (1946).

## Kemoautotrofi

Kemoautotrofit (tai kemotrofinen autotrofi) (kreikan kemo = kemiallinen, auto = itse, trofia = ravinto), sen lisäksi, että saavat energiaa kemiallisista reaktioista, synteyttävät kaikki tarvittavat orgaaniset yhdisteet hiilidioksidista. Kemoautotrofit käyttävät epäorgaanisia energian lähteitä, kuten rikkivetyä, elementillistä rikkiä, rautaioneja sekä myös molekyylimuotoista vetyä ja ammoniakkia. Suurin osa niistä on bakteereja ja arkeoneja, jotka elävät elinkelpoisissa ympäristöissä, kuten syvän meren venttiileissä ja ovat ensisijaisia tuottajia sellaisissa ekosysteemeissä. Kemoautotrofit kuuluvat yleensä muutamaan ryhmään: metanogeenit, halofiilit, rikin hapettajat ja pelkistäjät, typen hyödyntäjät anaerobisen ammoniumtypen hapettajat ja korkeassa lämpötilassa ja happamassa ympäristössä viihtyvät eliöt. Esimerkiksi yksi näistä yksisoluisista eliöistä on Sulfobodus. Kemolitotrofien lisääntyminen voi olla erittäin nopeaa, kuten *Thiomicrospira crunogena*, jonka tuplaantumisaika on noin tunti.

Termin *kemosynteesi* otti vuonna 1897 käyttöön saksalainen kasvitieteilijä Wilhelm Pfeffer. Hän tarkoitti termillä energian tuottamista epäorgaanisia aineita hapettamalla, yhdistettynä autotrofeihin - joita nykyisin kutsutaan nimellä *kemolitoautotrofi*. Myöhemmin termiin ovat sisältyneet myös kemo-organotrofit, jolloin kemosynteesi voidaan nähdä synonyyminä kemoautotrofille.

## Kemoheterotrofi

Kemoheterotrofit (tai kemotrofiset heterotrofit) (kreikan kemo = kemiallinen, hetero = toinen, trofia = ravinto) eivät voi muuntaa hiiltä muodostamaan niiden omia orgaanisia yhdisteitä. Kemoheterotrofit voivat olla kemolitoheterotrofeja, jotka hyödyntävät epäorgaanisia energian lähteitä, kuten rikkiä, tai kemo-organoheterotrofeja, jotka hyödyntävät orgaanisia energian lähteitä, kuten hiilihydraatteja, rasvoja ja proteiineja.
Pertti Vuolento

**Pertti Matti Juhani Vuolento** (s. 16. maaliskuuta 1939 Enso) on suomalainen upseeri, joka toimi  Kainuun prikaatin komentajana ja Taistelukoulun viimeisenä johtajana. 

Vuolento syntyi everstiluutnantti Eero Vuolennon ja Esteri Vesan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1962 on Raili Wilkki.

Vuolento tuli ylioppilaaksi Helsingin II lyseosta 1958 ja valmistui Kadettikoulusta 1961. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1973 ja Maanpuolustuskurssin 1987. Vuolento toimi opetusupseerina ja komppanianpäällikkönä Uudenmaan jääkäripataljoonassa 1961–1966, opetusupseerina Kadettikoulussa 1966–1971, taktiikan opettajana Taistelukoulussa 1973–1978 ja toimistopäällikkönä Itä-Uudenmaan sotilaspiirin esikunnassa  1978–1980.  Pataljoonan komentaja ja esikuntapäällikkö Karjalan prikaatissa Vuolento oli 1980–1982 ja osastopäällikkö Pääesikunnassa ensin 1982–1988 ja toiseen otteeseen 1990–1992. Kainuun prikaatia Vuolento komensi vuodesta 1988 vuoteen 1990 Antero Pärssisen jälkeen. Taistelulukoulun johtajana hän toimi 1992 ja sitten Maanpuolustuskorkeakoulussa vuodesta 1993 vuoteen 1994, jolloin hän erosi vakinaisesta palveluksesta.

Vuolento ylennettiin vänrikiksi 1959, luutnantiksi 1962, yliluutnantiksi 1965, kapteeniksi 1968, majuriksi 1973, everstiluutnantiksi 1980 ja everstiksi 1988.  

## Lähteet
Toyota C-HR

**Toyota C-HR** on Toyotan vuodesta 2016 lähtien valmistama crossover-tyyppinen henkilöautomalli. Nimi C-HR tulee sanoista *Coupé High-Rider*. 

## Toyota C-HR AX10/AX50 (2016-2023)

Ensimmäisen sukupolven C-HR esiteltiin Geneven autonäyttelyssä keväällä 2016. Mallin muotoilu perustuu Pariisin autonäyttelyssä 2014 näytteillä olleeseen konseptiautoon. Kiinassa mallia myydään myös nimellä Toyota Izoa.

Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä C-HR sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Moottorivalikoimassa oli neljä bensiinimoottoria: turboahdettu 1,2-litrainen (116&nbsp;hv), 1,5-litrainen, 1,8-litrainen hybridi (122&nbsp;hv) ja 2,0-litrainen. 1,5-litraista myytiin vain Indonesiassa, 2,0-litraista puolestaan Yhdysvalloissa. 1,2-litraisen yhteyteen oli saatavana neliveto. 

Syksyllä 2019 malli sai muun muassa LED-ajovalot ja -takavalot sekä uuden tietoviihdejärjestelmän. Puskurin etuhelma oli nyt korinvärinen. Uutena moottorivaihtoehtona tuli 2,0-litrainen hybridi, jossa bensiinimoottorin ja sähkömoottorin suurin yhteisteho on 184 hevosvoimaa.

Vuonna 2020 Kiinan markkinoille lanseerattiin C-HR:n täyssähköinen versio, C-HR EV, jonka keulan muotoilu poikkesi polttomoottorimallista.

## Toyota C-HR AX20 (2023-)
Vuonna 2023 esiteltiin C-HR:n uusi sukupolvi. Uusi C-HR on saatavilla vain hybridiversioina, eikä se ensimmäisen sukupolven tavoin ole myynnissä Pohjois-Amerikassa.

Mallia myydään Suomessa 1,8- ja 2,0-litraisilla moottoreilla itselataavana hybrideinä sekä 2,0-litraisella moottorina ladattavana hybridinä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tretyakovo Airlines

**Tretyakovo Airlines** (koko nimeltään **Tretyakovo Air Transport Company**, ; ICAO: **TKO**) oli venäläinen lentoyhtiö. Vuonna 1997 perustetun yhtiön solmukohdat olivat Moskovan Domodedovon ja Tretjakovon lentoasemat. Se kuljetti matkustajia ja rahtia tilauslennoilla.

Tretyakovo Airlinesin toimilupa peruttiin 30. tammikuuta 2003 edellisen vuoden lopulla sattuneen onnettomuuden vuoksi.

## Laivasto

Tretyakovo Airlines käytti toimintansa aikana seuraavia 11 lentokonetta ja helikopteria.

* 1 Iljušin Il-18D
* 1 Iljušin Il-18Gr
* 1 Iljušin Il-18V
* 3 Iljušin Il-62M
* 1 Iljušin Il-62MK
* 1 Mil Mi-8TV
* 1 Tupolev Tu-134A-3
* 2 Tupolev Tu-134AK

## Onnettomuudet
* 23. lokakuuta 2002: siirtolennolla Moskovasta Biškekiin olleen Iljušin Il-62M:n painopiste oli niin kaukana takana, että yritettäessä laskeutumista miehistö ei saanut laskettua koneen nokkaa maahan. Kone ajautui sivuun kiitotieltä, törmäsi esteeseen ja syttyi tuleen. Kaikki yhdeksän miehistön jäsentä selvisivät onnettomuudesta, mutta kone tuhoutui.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Klooripropaanihappo

**Klooripropaanihappo** viittaa kahteen saman aineen isomeeriin:
*2-klooripropaanihappo
*3-klooripropaanihappo
Filet-O-Fish

**Filet-O-Fish** on McDonald's-ravintoloissa saatavilla oleva kalahampurilainen. Suomessa sitä oli tarjolla aiemmin mutta ei enää.

Filet-O-Fishiin kuuluu hampurilaissämpylän välissä paneroitu kalapihvi, tartarkastiketta ja puolikas siivu amerikanjuustoa. Pihvissä käytetty kala on alaskanseitiä ja/tai hokia maasta riippuen: Isossa-Britanniassa pihvissä on molempia, Uudessa-Seelannissa hokia ja USA:ssa alaskanseitiä. 

Hampurilaisen lanseerasi McDonald'sin franchising-omistaja Lou Groen Cincinnatissa, Ohiossa vuonna 1962. Groen havaitsi hampurilaisten myynnin laskevan perjantaisin alueella, jossa oli paljon katolilaisia. Groen oli itsekin katolilainen eikä syönyt siksi lihaa perjantaisin. McDonald'sin omistaja Ray Kroc ehdotti lihattomaksi vaihtoehdoksi Hula Burgeria, jossa oli pihvin sijaan grillattu ananassiivu. Groen uskoi kalahampurilaisen myyvän paremmin ja sopi Krocin kanssa kilpailusta, jonka voittaja saisi jäädä myyntiin. Pitkänäperjantaina (20. huhtikuuta) 1962 Filet-O-Fish -hampurilaisia myytiin 350, kun taas Hula Burgeria vain kuusi. McDonald's otti hampurilaisen osaksi koko maan menua vuonna 1965.

## Lähteet
Anisidiini

**Anisidiini** voi viitata johonkin seuraavista orgaanisista yhdisteistä:
*m-anisidiini eli 3-metoksianiliini
*o-anisidiini eli 2-metoksianiliini
*p-anisidiini eli 4-metoksianiliini
Karl Hisinger

**Karl Hising**, aateloituna vuodesta 1784 **Hisinger** (20. marraskuuta 1738 Fagervik – 10. syyskuuta 1805 Vaasa) oli suomalainen Vaasan hovioikeuden varapresidentti.

Hisingerin vanhemmat olivat Fagervikin ruukinpatruuna, Kalmarin rykmentin kapteeni Johan Vilhelm Hising (k. 1751) ja Maria Kristina Licin. Hidingerin isä osti veljensä Mikael Hisingin kanssa Billnäsin ruukin vuonna 1723. Karl Hisinger pääsi ylioppilaaksi Turussa 1754 ja oli auskultanttina Turun hovioikeudessa ja Svean hovioikeudessa.

Hisinger oli Turun hovioikeudessa ylimääräisenä kanslistina vuodesta 1757 ja hän sai hovisihteerin arvonimen 1758. Hänestä tuli Turun hovioikeuden varanotaari 1759, kanslisti 1765, notaari 1770, kanneviskaali 1773 ja asessori 1775. Vuonna 1775 Hisingeristä tuli Vaasan hovioikeuden asessori ja hovioikeudenneuvos vuonna 1778. Hän toimi Ruotsin korkeimman oikeuden jäsenenä 1793–1796 ja oli Vaasan hovioikeuden varapresidentti vuodesta 1802 alkaen. Hisinger aateloitiin 1784 adoption kautta.

Karl Hisinger oli naimisissa 1767–1769 Anna Magdalena Bremerin (k. 1769) kanssa. Heidän poikansa oli senaattori, todellinen valtioneuvos ja Kymin laamannikunnan laamanni Jacob Wilhelm Hisinger. Karl Hisingerin veli oli hovimajoitusmestari Erik Vilhelm Hising (1722–1788).

## Lähteet
Nääjärvi (kuivatettu järvi)

**Nääjärvi**  on kuivatettu järvi Pirkanmaalla Lempäälän Lastusissa, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Vanajaveden–Pyhäjärven alueen Myllyojan valuma-alueeseen. Nääjärven vedenpintaa on laskettu ennen 1920-lukua ja lopullisesti se saatiin kokonaisuudessaa peltoviljelyyn 1950-luvulla ja sen jälkeen.

## Historiaa
Nääjärvi on toinen Lempäälän Lastusten kylän suurista kuivatetuista järvistä. Vuonna 1855--1856 julkaistuissa Kalmbergin kartastossa Nääjärven rantojen ympäristössä oli paljon raivattuja niittyjä ja niiden pohjoispuolella peltomaatakin. Nääjärven ja Tervajärven välissä sijaitsi Suojalan talo ja Nääjärven pohjoispuolella oli torppa. Kun tullaan 1900-luvulle, tiedetään, että järven omistava Lastusten kartano vuokrasi sitä ja Tervajärveä seudun asukkaille vesiheinän niittämistä varten. Talolliset hankkivat näin karjalle lisärehua järven kaislikosta. Sitä niitettiin vedessä seisoen ja heinä kerättiin veneillä talteen ja varastoitiin rannoille aumoiksi talvea varten. Järven laskemista yritettiin jo 1900-alkupuolella, koska Tampereen taloudellisessa kartassa järveä ei enää näy. Osa järvenpohjan maaperästä jäi niin kosteaksi, ettei sitä voitu viljellä.

Nääjärvi ja viereistä Tervajärveä yritettiin uudelleen kuivattaa samanaikaisesti jatkosodan jälkeen. Kuivattamisen motiivi oli tarjota Sakkolan karjalaisten asuttamiseksi maata seuduilla, joissa kaikki viljelyyn kelpaava maa oli jo raivattu. Sotien jälkeen Nääjärveen laskevat ojat ohjattiin järveä kiertävään uomaan, joka ohitti järven sen länsipuolelta. Vedet johdettiin Tervajärveä sen länsipuolella kiertävään ojaan. Nääjärven pohjalle kaivettiin keräilyoja, jonka vedet johdettiin alueen lounaiskulmaan, missä ne pumpattiin sähkökäyttöisillä vesipumpuilla aluetta kiertävään ojaan. Pumppun tehoksi on mainittu 15&nbsp;000 litraa minutissa.

Kuivatettu peltoalue lohkottiin kolmeksi tiloiksi, jotka kaksi perhettä ottivat vastaan. Järven pohja oli mutapohjaa, jonka viljeleminen oli erilaista kuin savimaiden viljely. Maiden pohja upotti aluksi, mutta se on vuosikymmeninä tiivistynyt ja järven pohja on painunut alkuperäisestä korkeudestaan yli metrin alemmaksi. Viljelymaan kunnossapito vaatii veden jatkuvaa poispumppaamista ja ojia joudutaan välillä kunnostamaan sortumien ja liettymisen varalta. Yhdessä sähkölaskun kanssa ne nostavat alueen käyttökuluja.

## Lähteet
Aleksandr Peršin

**Aleksandr Aleksejevitš Peršin** (, 5. maaliskuuta 1953 – 10. maaliskuuta 2019) oli venäläinen jääpalloilija. Hän oli kotoisin Krasnojarskin alueelta, mutta hän muutti asepalveluksen takia Habarovskiin vuonna 1972 ja liittyi paikallisen SKAn riveihin, missä hän pelasi kaikkiaan 18 kautta. Hän oli Neuvostoliiton maajoukkueessa mukana voittamassa kahta maailmanmestaruutta.

Neuvostoliiton taloudellisten olojen heiketessä 1980-luvun lopulla urheilijoita siirtyi Länsi-Eurooppaan. Niinpä Peršin siirtyi Suomeen ja pelasi kaudesta 1990 alkaen Porin Narukerän joukkueessa vuoteen 1997 asti. Ansioistaan Narukerässä hänet on valittu seuran jääpalloritareihin.

Peršinin nuorempi veli Juri Peršin oli myös huippujääpalloilija ja pelasi samaan aikaan Suomessa Narukerän joukkueessa.

## Saavutukset
**Seurajoukkueissa**  
* 3 Neuvostoliiton mestaruushopeaa: 1982, 1986 ja 1989 SKA-Habarovskin riveissä,
* 5 Neuvostoliiton mestaruuspronssia: 1979, 1981, 1984 , 1985 ja 1988 SKA-Habarovskin riveissä,

**Maajoukkueessa**
* 2 maailmanmestaruutta: 1977 ja 1979,
* 2 MM-hopeaa: 1981 ja 1983

## Lähteet
Aleksandrian kuvernementti

**Aleksandrian kuvernementti** () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta-ala on 2&nbsp;300,0&nbsp;km² ja väkiluku 4&nbsp;812&nbsp;186 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Aleksandria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rauno Velling

**Rauno Matti Velling** (5. helmikuuta 1937 Kirvu – 12. joulukuuta 1998 Helsinki) oli suomalainen kustannustoimittaja, kirjallinen johtaja, tiedotuspäällikkö ja suomentaja.

Vellingin vanhemmat olivat maanviljeljä Yrjö Velling ja Elvi Maire Mirjami Menna. Hän pääsi ylioppilaaksi 1955 ja valmistui filosofian kandidaatksi 1960.

Velling toimi sanomalehti Uuden Suomen kirjallisuusarvostelijana ja kulttuuritoimittajana 1960–1964, Werner Söderström Oy:n kustannusvirkailijana 1964–1965 sekä K. J. Gummerus Oy:n kirjallisena johtajana 1965–1966. Tämän jälkeen Velling oli WSOY:n käännöskirjaosaston päällikkönä vuodesta 1966 alkaen. Viimeksi hän toimi Helsingin yliopiston tiedotuspäällikkönä 1985–1996 ja yliopiston johdon erityisavustajana 1996–1998. 

Velling oli Helsingin yliopiston kotimaisen kirjallisuuden assistenttina 1964-1965, Kirjallisuudentutkijain seuran sihteerinä ja rahastonhoitajana 1962–1965 sekä Vantaan kirjoittajain puheenjohtajana 1973–1974. 

Rauno Velling oli naimisissa vuodesta 1960 humanististen tieteiden kandidaatti Sirpa Tellervo Honka-Vasaran kanssa. 

## Teoksia
* *[[Marko Tapio]]sta ja hänen tyylistään* : opinnäytetyö. Suomen kielen laitos, Helsingin yliopisto 1960 (Viite Heldassa)
* *Neitoperho Pernajan vesillä* : novelli, ilmestynyt teoksessa *Murha Suvikunnassa*. WSOY 1984 

## Suomennoksia
* Desmond Bagley : *Suomalainen nuorallatanssi* ; suom. Simo Mäenpää ja Rauno Velling. WSOY 1973, 5. painos 1984 (alkuteos *The tightrope men*)
* Otto Nordenskiöld : *Alikartano - Frugård* ; toim. ja kuvatekstit Martti Blåfield ; suom. Rauno Velling ja Martti Blåfield. Mäntsälän kunta, Mäntsälä 1984
* *Rakkaudesta yliopistoon* ; toimittaneet Veli-Matti Autio ym. ; suomennokset Rauno Velling ; toimitussihteeri Jukka Kyhäräinen ; kuvitus Paula Kankaanpää. Yliopistopaino, Helsinki 1990

## Lähteet
Dareun Naraeseo

**Dareun Naraeseo** (; kansainväliseltä nimeltään **In Another Country**) on vuonna 2012 ensi-iltansa saanut Hong Sang-soon ohjaama ja käsikirjoittama eteläkorealainen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Yu Jun-sang ja Jung Yu-mi. Elokuva sai ensi-iltansa vuoden 2012 Cannesin elokuvajuhlilla, missä se kilpaili Kultaisesta palmusta.

## Juoni

Elokuva sijoittuu eteläkorealaiseen Mohangin merenrantakaupunkiin ja koostuu kolmesta eri tarinasta, joista jokainen kertoo kolmesta eri Anne-nimisestä ranskalaisnaisesta (Isabelle Huppert). Ensimmäisessä osassa Anne on tunnettu ranskalaisohjaaja, joka saapuu Mohangiin korealaisen ohjaajatuttavansa Jong-soon (Kwon Hae-hyo) ja tämän raskaana olevan vaimon Geum-heen (Moon So-ri) kanssa. Toisessa osassa Anne on autonvalmistajayhtiön varatoimitusjohtajan vaimo, joka matkustaa salaa Mohangiin tapaamaan todellista rakkauttaan, korealaista Moon-soota (Moon Sung-keun). Kolmannessa osassa Anne lähtee huvittelemaan Mohangiin erottuaan aviomiehestään, joka oli jättänyt hänet korealaisnaisen takia.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Isabelle Huppert lupautui elokuvaan oitis, kun Hong Sang-soo kysyi häneltä haluaisiko tämä näytellä hänen tulevassa elokuvassaan. *Dareun Naraeseo* kuvattiin Etelä-Koreassa vuoden 2011 kesällä.

## Julkaisu ja vastaanotto
*Dareun Naraeseo* sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa 21. toukokuuta 2012. Etelä-Korean ensi-ilta oli 31. toukokuuta 2012. Elokuva tuotti maailmanlaajuisesti 1 051 926 dollarin lipputulot.

*Dareun Naraeseo* on saanut elokuvakriitikoilta hyvin myönteisen vastaanoton. Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 83% kriitikoista on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 6,7/10 keskiarvolla. Keräys perustuu 23 arviointiin. 2 057 käyttäjästä 48% on antanut elokuvalle positiivisen arvosanan 3,1/5 keskiarvolla. Metacritic-sivuston mukaan 13 arvostelun perusteella elokuva on saanut 69 pistettä sadasta mahdollisesta. Metacriticin kuusi käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 7,0/10. Internet Movie Databasen 2 273 käyttäjää on antanut elokuvalle keskiarvon 6,4/10.

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Dareun Naraeseon'' viralliset sivut 
* 
* 
* ''Dareun Naraeseo'' Korean Movie Databasessa 
* ''Dareun Naraeseo'' Rotten Tomatoes -sivustolla 
* ''Dareun Naraeseo'' Metacriticin sivuilla
Juri Šardakov

**Juri Leonidovitš Šardakov** (, s. 14. maaliskuuta 1990 Serov, Sverdlovskin alue Neuvostoliitto) on venäläinen puolustajana pelaava jääpalloilija, joka edustaa Habarovskin SKA-Neftjanikia. 

## Saavutukset
**Seurajoukkueissa**
* 4 Venäjän mestaruushopeaa 2007, 2008,  2010 ja 2013 Zorkin riveissä,
* 2 Venäjän mestaruuspronssia  2011 ja 2012 Zorkin riveissä,
* 3 Jääpallon Champions Cup voittoa: 2010, 2011 ja 2012 Zorkin riveissä,
* Jääpallon maailmancup voitto: 2012 Zorkin riveissä.

**Maajoukkueessa**
* 2 maailmanmestaruutta vuosina 2013 ja 2016
* Nuorten maailmanmestari 2006 ja 2007.

## Lähteet
* Šardakov Bandysidan-tietokannassa 
* Šardakov rusbandy.ru-tietokannassa 
* Šardakov Zorkin sivuilla
Läntisen alueen maaseutu

**Läntisen alueen maaseutupiirikunta** () on toinen Sierra Leonen Läntisen alueen piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Piirikunta rajoittuu etelässä ja lännessä Atlantin valtamereen, luoteessa pääkaupunki Freetowniin (eli Läntisen alueen kaupunkipiirikuntaan), idässä Port Lokon piirikuntaan ja kaakossa Moyamban piirikuntaan.

Välittömästi pääkaupunki Freetownin kaupunkirakenteen eteläpuolella jatkuvan Läntisen alueen maaseutupiirikunnan väkiluku on kasvanut voimakkaasti vuoden 1974 väestönlaskennan jälkeen: 67&nbsp;106 as. (1963), 40&nbsp;065 as. (1974), 84&nbsp;467 as. (1985), 174&nbsp;249 as. (2004) ja 442&nbsp;951 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Läntisen alueen maaseutupiirikunnassa asui 6,3 prosenttia Sierra Leonen väestöstä. Nimestään huolimatta suuri osa piirikunnan väestöstä asuu nyttemmin (VL2015) kaupungeissa tai kaupunkimaisissa taajamissa. Piirikunnan hallintokeskus on Waterloon kaupunki (34&nbsp;079 as., VL2004). Muista kaupungeista mainittakoon Benguema, Hastings, Leicester, Newton, Regent, Tombo ja York.

Piirikunnassa sijaitsee lähinnä kotimaan lentoihin käytetty asfalttipäällysteinen Hastingsin lentoasema, jonka kiitotie on kuitenkin verraten lyhyt.

Piirikunnan 544 neliökilometrin pinta-alasta suuren osan (pinta-ala lähteestä riippuen 176,88 tai 183,37 km2) kattaa vuonna 2013 perustettu Läntisen alueen niemimaan kansallispuisto. Kansallispuisto - joka sijoittuu maalle nimensä antaneen Leijonavuoriston alueelle - on nimetty Sierra Leonen aielistaan mahdollisena tulevina maailmanperintökohteena.  Kansallispuistossa toimii vangittujen apinoiden kotouttamiseen keskittynyt suojelualue. Piirikuntaan kuuluu myös matkailukohteena markkinoitu Banana Islands -saariryhmä viitisen kilometriä mantereen lounaispuolella. 

## Äänestysalueet
Piirikunta voidaan jakaa paikallishallinnossa neljään äänestysalueeseen (), jotka ovat:
 


Kuva:The Number 2 , Sierra Leone.jpg|Joki numero 2 (River #2) Läntisen alueen maaseutupiirikunnan Atlantinpuoleisella rannikolla.
Kuva:West African Chimpanzee.jpg| Tacugaman simpanssien suojelutila on osa Läntisen alueen niemimaan kansallispuistoa.
Kuva:Banana Islands (Sierra Leone).jpg| Banana Islands -saariryhmä mantereen rannalta nähtynä. Saariryhmä sijaitsee lähimmillään vajaa 5 kilometriä Läntisen alueen niemimaan lounaispuolella ja on osa Läntisen alueen maaseutupiirikuntaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sierra Leone: President Koroma Turns Sod for the Construction of 3 Ultra-Modern Hospitals (3.11.2016)  (allafrica.com)
Apollo (Timebellen kappale)

**Apollo** on sveitsiläisen bändin Timebellen esittämä kappale, jolla he edustivat Sveitsiä vuoden 2017 Euroviisuissa.

Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa 11. toukokuuta 2017,  jossa se sai 97 pistettä, jäi sijalle 12 eikä päässyt finaaliin.

## Lähteet
Beata Bladh

**Beata Bladh** (synt. **Liljelund**, 1697 – 2. kesäkuuta 1754 Vaasa) oli suomalainen kauppahuoneen omistaja ja laivanvarustaja. Hän oli parinkymmenen vuoden ajan Vaasan varakkain porvari. 

Beata Bladh oli vaasalaisen varakkaan terva- ja traaniporvari Hans Nilsinpoika Liljelundin tytär. Hän huolehti miehensä Johan Bladhin rinnalla tämän liiketoimista hänen kuolemaansa saakka vuonna 1737. Miehen kuollessa Beata Bladh oli vain 40-vuotias ja oli synnyttänyt 13 lasta. Lapsista eli aikuisiksi vain yksi tytär ja kolme poikaa. 

Leskivuosinaan hän oli Vaasan eniten kauppaveroja maksava asukas. Liiketoiminta koostui tervan, pien, kalan, humalan ja kimröökin viennistä Tukholmaan ja kauppahuone toi maahan suolaa, viljaa, rautaa, tupakkaa, hamppua, pellavaa, viinejä, mausteita ja rihkamaa. 

## Perhesuhteet
Vanhemmat porvari Hans Nilsinpoika ja Dorothea Lignipaeus. Puoliso kauppias Johan Bladh vanhempi (1682–1737). AIkuiseksi eläneet lapset: Kauppias Johan Bladh (1719–1783), Margareta von Helland (1720–1797), jonka puoliso oli kanslianeuvos Johan von Helland, kauppias Israel Bladh (1728–1774), jonka puoliso oli Anna Beata Blom ja kauppias Michel Bladh, jonka puoliso oli Katharina Töhlberg. 

## Lähteet
*
Konon piirikunta

**Konon piirikunta** () on yksi kolmesta Sierra Leonen Itäisen maakunnan piirikunnasta, aluehallinnon toisen tason alueesta. Se rajoittuu etelässä Kailahunin ja Keneman piirikuntiin, lännessä Tonkoilin ja pohjoisessa Koinadugun piirikuntaan. Idässä naapurina on Guinean Nzérékorén alue. Konon piirikunnan pinta-ala on 5&nbsp;641 neliökilometriä. Hallintokeskus on Koidun kaupunki (128&nbsp;074 as., 2015). Muista kaupungeista mainittakoon  Njagbwema, Njaiama (Jaiama Nimikoro), Motema, Sewafe (Njaiama Sewafe), Tombodu ja Yengema.

Piirikunnan väkiluku on kehittynyt seuraavasti: 167&nbsp;915 as. (1963), 328&nbsp;930 as. (1974), 389&nbsp;657 as. (1985), 335&nbsp;401 as. (2004) ja 505&nbsp;767 asukasta (VL2015). Vuonna 2015 Konon piirikunnassa asui 7,2 prosenttia Sierra Leonen väestöstä.  Köyhyysaste on erittäin korkea (61,3&nbsp;%, 2011 kartoituksen pohjalta) ja kroonisesta aliravitsemuksesta kärsi 31,5 prosenttia väestöstä. Lapsikuolleisuus on piirikunnassa erittäin korkea (9,8&nbsp;%), mutta alle maan vielä korkemman keskitason (12,0&nbsp;%, 2015).

Konon piirikunta on Sierra Leonen suurin timanttien tuotantoalue, jonka timanttiesiintymiä löydettiin jo 1930-luvulla. Kulta ja alluviaaliset timantit ovat tärkeitä toimeentulon lähteitä monille. Kansainväliset kaivosyritykset työllistävät monia paikallisia ja timantit ovat houkutelleet työntekijöitä myös maan muista osista, joten väestö on etniseltä taustaltaan monipuolista. Uskonnollisesti väestö on sekoitus muslimeja ja kristittyjä. Maataloudesta saa päätoimeentulonsa 29 prosenttia väestöstä. Tärkeimpiin viljelykasveihin kuuluvat riisi, kassava, maissi ja pavut. Jotkut kasvattavat myös kahvipensaita, kaakaopuuta tai öljypalmuja. 

Yli 1&nbsp;700 metrin korkeuteen nousevat, metsäreservaattina suojellut Tingivuoret sijaitsevat piirikunnan pohjoisrajalla.
 
## Päällikkökunnat
Piirikunta on jaettu paikallishallintoa varten 15 päällikkökuntaan () tai kaupunkialueeseen, jotka ovat: 


Sierra Leone diamond mining1.jpg|Timanttikaivos Konon piirikunnassa.
KoiduStreet.jpg| Näkymä Koidun pääkadulta.
KoiduMarket.jpg| Torikauppaa tien varrella Koidussa.
Second grade class in Koidu Sierra Leone.jpg|Yläasteen oppilaita.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sierra Leone's Diamonds Still A Source Of Contention (23.11.2012)  (npr.org)
*Ebola crisis: Sierra Leone bodies found piled up in Kono (11.12.2014)  (bbc.com)
Tupavuoren merikylpylä

**Tupavuoren merikylpylä** oli Naantalissa Naantalinsalmen rannalla sijainnut merikylpylä, joka toimi vuodesta 1918 1940-luvulle. Merikylpylässä oli paviljonki, ravintola, hiekkaranta ja vesiliukumäki jota pitkin laskettiin puukelkalla mereen.

Vapaaherra Kristian von Alfthan tuli Naantalin kylpylälaitoksen ylilääkäriksi vuonna 1893, jonka myötä alkoi voimakas kylpylätoiminnan kasvu, joka kuitenkin romahti ensimmäisen maailmansodan aikana. Alfthan kehitti kylpylälaitoksen toimintaa ja laati jo vuonna 1916 laajan suunnitelman modernin sanatorion ja uuden merikylpylän perustamisesta Naantaliin. Alfthan vuokrasi vielä samana vuonna Naantalin kaupungilta alueet Tupavuoresta ja Humalistosta. Alfthanin tammikuussa 1917 jättämän yhtiöjärjestyksen Senaatti hyväksyi 13. helmikuuta, jonka jälkeen aloitettiin heti tontilla olevien rakenteiden lunastus yhtiölle. Arkkitehti Uno Ullberg oli myös osakkaana hankkeessa ja hän laati sanatoriosta rakennussuunnitelman, joka hyväksyttiin marraskuussa 1917.

Merikylpylän rakentaminan alkoi kesällä 1917 ja käyttöön sen otettiin seuraavana vuonna. Turun kaupunginpuutarhuri Harald Söderberg teki kylpylän kaunistussuunnitelman. Kristian von Alfthan oli suunnitellut merikylpylään modernin 5-kerroksisen sanatorion 120 potilaalle, mutta hänen kuoltua vuonna 1919 laajamittaisesta sanatoriosuunnitelmasta luovuttiin. Merikylpylään johti aluksi rantaa myötäilevä puistokäytävä. Autotie valmistui vasta vuonna 1926. Myös höyrylaivat kuljettivat kylpylävieraita Tupavuoreen.

Naantalin ja kylpylälaitoksen esitteissä vuodelta 1936 ja 1937 Tupavuoren merikylpylää kuvataan seuraavasti:

Taloudellisesti merikylpylän toiminta ei ollut kannattavaa, ja tilannetta pahensi ravintolan tuhoutuminen tulipalossa vuonna 1926. Uusi ravintolarakennus valmistui kuitenkin jo seuraavaksi kevääksi arkkitehti Gunnar Wahlroosin suunnittelemana. Tupavuoren kävijämäärä alkoi pienentyä, kun Naantaliin perustettiin Nunnalahden merikylpylä vuonna 1931. Sota-aikana kävijämäärät olivat myös alhaisempia. Tupavuoren merikylpylän toiminta päättyi lopulta 1940-luvun alussa kannattamattomana, ja Huhtamäki-yhtymä osti merikylpylän vuonna 1942 kesäkodiksi henkilökunnalleen.

Vuonna 1943 Suomen valtio alkoi suunnittelemaan poltto- ja öljytuotteiden kalliovarastoa Tupavuoreen. Tupavuoreen oli suunniteltu jo pitkään nestemäisten poltto- ja voiteluaineiden säiliökeskusta, jollaisesta oli kova puute sodan jälkeisessä Suomessa. Kesällä 1944 Suomen valtio pakkolunasti 50 hehtaaria maata Tupavuorelta pakkolunastuksista sotilastarkoituksiin annetun lain perusteella. Tupavuoren säiliöalueen, silloiselta nimeltään Naantalin keskusvaraston, rakennustyöt aloitettiin 7. elokuuta 1944. Koska osa kesäkotialueesta ja sen rakennukset pakkolunastettiin, luovutti kauppaneuvos Heikki Huhtamäki kesäkodin viereisen huvila-alueensa rakennuksineen kesäkodin käyttöön toiminnan jatkamiseksi vuonna 1945. Näin loppui lopullisesti virkistystoiminta Tupavuoren merikylpylän alueella.

## Lähteet
Kuuntelija (televisiosarja)

**Kuuntelija** (*The Listener*) on kanadalainen draamasarja. Sen on luonut Michael Amo ja sen päähahmoa esittää Craig Olejnik. Kanadassa sarjaa esitettiin CTV-kanavalla 1. maaliskuuta 2009 alkaen.

Elokuussa 2014 CTV ilmoitti, että viides kausi jää sarjan viimeiseksi.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Shaftesbury Films ja CTV tuottivat yhdessä ensimmäiset neljä tuotantokautta. Space oli mukana kausilla 1–2 ja Fox International Channels kausilla 2–4.

Sarjan luoja on Michael Amo. Pilottijakson tuotti Clement Virgo. Kuuntelijan kuvaukset aloitettiin syksyllä 2008.

Ensimmäisen kauden heikot katsojamäärät viivästyttivät toisen kauden tekoa. Toiselle kaudelle vaihdettiin eri käsikirjoittajat; Michael Amo ja Dennis Heaton väistyivät Jason Shermanin ja Wil Zman tieltä.

## Crossover
Kolmannen kauden kahdeksannessa jaksossa Tarkka-ampujien Michelangelo "Spike" Scarlatti vierailee Kuuntelija-sarjassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Kuuntelija TV.comissa
Al-Qalyubiyya

**Al-Qalyubiyyan kuvernementti** () on yksi Egyptin kuvernementeista. Alueen pinta-ala on 1&nbsp;124,28&nbsp;km² ja väkiluku 5&nbsp;105&nbsp;972 (2015). Kuvernementin hallinnollinen keskus on Banha.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kuuntelija (täsmennyssivu)

**Kuuntelija** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

**[[Kuuntelija]]* (*Lyssnaren*), Tove Janssonin 1971 julkaistu novellikokoelma
*''Kuuntelija'' (*The Listener*), kanadalainen 2009–2014 esitetty televisiosarja
*''Kuuntelija'', Stellan vuoden 2014 esikoisalbumi
*kuuntelija-amatööri, radioamatöörien kuuntelua harrastava henkilö
Viitelaskenta

**Viitelaskenta** () on ohjelmointimenetelmä, jossa ohjelman varaaman muistin käyttöä seurataan viittauksien määrällä. Viittauksien määrän laskiessa nollaan (ei enää viittauksia) muisti voidaan vapauttaa ilman häiriötä ohjelman toiminnalle.

Viitelaskennan avulla viitatut kohteet voidaan vapauttaa heti kun niitä ei enää tarvita, toisin kuin jäljittävällä roskienkeräyksellä. Viitelaskenta on myös yksinkertainen tapa muistinhallinnan toteuttamiseen.

Ohjelmointikielet kuten C++ tarjoavat *standardikirjaston* avulla nk. *älyosoittimia* () eri tarkoituksiin, joista osa toteuttaa viitelaskennan (ks. C++11, `std::shared_ptr`).

LLVM/Clang kääntäjä tukee automaattista viitelaskentaa () mm. Objective-C kielen kanssa.

## Historia
Automaattiseen muistin vapauttamiseen ehdotettiin vuonna 1960 viitelaskentaa  ja jäljittämismenetelmää (*tracing*) Jäljittämiseen perustuvat menetelmät ovat olleet siitä lähtien yleisempiä kuin viitelaskentaan perustuvat. Tilanne on myöhemmin muuttunut muistin ja laskentakyvyn suhteellisen kustannuksen muutoksen myötä.

Vuonna 1985 esitetyn artikkelin mukaan Lisp-ohjelmat käyttävät muistia kunnes muisti on käytetty ja ohjelma pysähtyy keräämään roskia, joka turhauttaa ohjelmoijia ja tutkijoita. Suuret Lisp-ohjelmat käyttivät 10-30 prosenttia suoritusajastaan roskien keruuseen. Ensimmäinen vaihtoehto muistin vapauttamiseen on ohjelmoijan ylläpitämä vapauttaminen. Toiseksi vaihtoehdoksi esitettiin viitelaskentaa, jolloin ohjelmoijan vastuu muistin vapauttamisesta poistuu. Viitelaskenta käyttää yhtä lisäkenttää laskuria varten, joka on positiivinen kokonaisluku. Laskuri pitää yllä montako viitettä kohteeseen on ja sen pudotessa nollaan kohde vapautetaan.

## Katso myös
* Osoitin (ohjelmointi)

## Lähteet
Patricia Urquiola

**Patricia Urquiola** (s. 1961) on espanjalainen arkkitehti ja suunnittelija. Urquiola asuu Italiassa Milanossa ja teki siellä työtä vuodesta 1991 huonekaluyrityksessä De Padova. Vuosina 1996–2000 hän toimi Lissoni Associati Design Groupin johtajana. Hän perusti vuonna 2001 oman studion, jossa hän tekee tuotesuunnittelua ja työskentelee myös arkkitehtuurin parissa. Hän on suunnitellut esineitä Alessille ja Kartellille. Hänet on palkittu useita kertoja. Urquiolan Nub-pinnatuoleja on muun muassa Tallink-varustamon Viking Grace -laivassa, jonka sisustuksen suunnittelusta vastaa Dsign Vertti Kivi.

## Lähteet
Timebelle

**Timebelle** on sveitsiläinen pop-yhtye. Yhtyeen muodostavat laulaja Miruna Manescu, rumpalisti Samuel Forster, sekä saksofonisti, klarinetisti ja pianisti Emanuel Daniel Andriescu. Yhtyeen entiset jäsenet ovat harmonikansoittaja Rade Mijatović, kitaristi Christoph Siegrist, sekä basisti Sándor Török. Bändin oli tarkoitus olla viiden hengen poikabändi ja se muodostui samaan aikaan kun, sen jäsenet olivat vielä oppilaina Bernin yliopistossa. Vähän ajan päästä bändin tuottaja, romanialainen Mihai Alexandru lisäsi bändiin tyttöjäsenen: laulaja Miruna Manescun. Bändin nimi *Timebelle* on johdettu *Zytgloggen* kellotornista, joka on Bernin yksi päänähtävyyksistä.

Timebelle edusti Sveitsiä vuoden 2017 Eurovision laulukilpailussa kappaleella Apollo. Bändi yritti myös aiemmin edustaa Sveitsiä vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa kappaleella "Singing About Love", sijoittuen toiseksi.

## Nykyiset jäsenet
* Miruna Manescu (Kotoisin Romaniasta)
* Samuel Forster (Kotoisin Sveitsistä)
* Emanuel Daniel Andriescu (Kotoisin Romaniasta)

## Entiset jäsenet
* Rade Mijatović (Kotoisin Serbiasta)
* Christoph Siegrist (Kotoisin Sveitsistä)
* Sándor Török (Kotoisin Unkarista)

## Diskografia
**Singlet**
* *Singing About Love* (2015)
* *Desperado* (2015)
* *Are You Ready?* (2015)
* *[[Apollo (Timebellen kappale)|Apollo]]* (2017)

## Lähteet
Sana (tietotekniikka)

**Sana** () tietotekniikassa viittaa muistiyksikköön, joka varaa tietyn määrän tavuja.

Sana voi olla 8–128-bittinen binäärinen tietoalkio ja sen pituus vaihtelee alustan mukaan. Sana voi olla yhtä suuri kuin suorittimen *luonteva* kokonaisyksikkö, mutta pituus voi myös vaihdella.
Suorittimen lisäksi myös käyttöjärjestelmän ja kääntäjän muistimalli voi valita eri pituuden sanalle.  IBM S/360 vaikutti  tavun standardoimiseen kahdeksaksi bitiksi ja sen seurauksena sanan muodostumiseen kahdeksan bitin monikerroista.
Muun muassa IBM 1401:ssä sanan pituus oli vaihteleva (ei kiinteä).

Eräillä alustoilla sana voi olla yhtä suurin kuin suurin kerralla rekisteriin mahtuva kokonaisluku.

Konekielikäskyn koko voi olla sama kuin yhden sanan (kiinteä koko) tai se voi vaihdella: Intelin x86 suorittimissa käskyn pituus voi vaihdella yhdestä neljääntoista tavuun. Käskyssä on kuusi osaa, joista operaatiokoodi (*opcode*) on pakollinen (1–2 tavua) muiden osien ollessa valinnaisia. MIPS-arkkitehtuurissa käsky on kiinteästi 32-bittinen.

Eräissä tapauksissa *sana* `WORD`vastaa 16-bittistä *short integer* tietotyyppiä kun taas eräissä tapauksissa 16-bittiä vastaa `half word` -tietotyyppiä ja `word` 32-bittistä.

## Katso myös
* VLIW

## Lähteet
EBCDIC

**Extended Binary Coded Decimal Interchange Code** (lyh. **EBCDIC**) on kahdeksanbittinen merkistökoodaus, jota on käytössä pääasiassa IBM:n suurtietokoneissa ja minitietokoneissa.

Merkistö perustuu IBM:n aiemmin käyttämään järjestelmään ja sitä on käytetty IBM:n System/360 -suurtietokoneessa. System/360:n oli tarkoitus käyttää ASCII-merkistöä, mutta reikäkortti- ja tulostinlaitteet eivät olleet valmiita lähellä julkaisua.

EBCDIC ja ASCII eivät ole yhteensopivia. Lisäksi EBCDIC-merkistö järjestää pienen kirjaimen ennen isoa kirjainta, päinvastoin kuin ASCII-merkistö.

**UTF-EBCDIC** on Unicoden määrittelemä alalajike EBCDIC merkistön tuelle.

Merkistön edeltäjä on **BCDIC**.

## EBCDIC-merkit
Taulukko esittää EBCDIC-merkistön *Invariant character set* -osuutta. Nämä merkit ovat samat ja samoissa paikoissa eri kielille tarkoitetuissa merkistöissä. IBM:n termi eri kielille tarkoitetuista merkistöistä on "koodisivu".

## Katso myös
* ASCII
* Unicode

## Lähteet