open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jussi Halla-aho: Epävirallinen elämäkerta

**Jussi Halla-aho: Epävirallinen elämäkerta** on Iltalehden politiikantoimittajan Lauri Nurmen kirjoittama elämäkerta Perussuomalaisten entisestä puheenjohtajasta Jussi Halla-ahosta. Kirjan on julkaissut vuonna 2020 Into.

Kirjaa varten Nurmi haastatteli Halla-ahon hyvin tuntevia ihmisiä, kävi läpi arkistoja ja teki Halla-ahon kirjoitusten tekstianalyysiä. Halla-aho ei suostunut Nurmen haastatteluun kirjaa varten ja sanoi että ei aio lukea sitä.

Kirja jakautuu neljään pääosaan. Osa 1 "Lapsuus ja nuoruus" käy läpi taustan ja vaiheet ennen opiskelua. Osa 2 "Opintopolulta perheenisäksi" käsittelee nuoren aikuisen poliittista ja yksityiselämää ja miten yliopistoura hiipuu. Osa 3 "Kohti poiittista vaikuttajuutta" alkaa eduskuntavaaleista 2003, jolloin hän äänestää ensimmäisen kerran perussuomalaisia ja ääni menee Tony Halmeelle, jota hän kommentoi: "En oikein pitänyt Halmeen habituksesta." Osassa käydään läpi yksityiselämää ja politiikkaa. Osa 4 "Valtaannousun rakennuspalikat" sisältää Halla-ahon Scripta-blogin tekstianalyysiä ja vaiheet puheenjohtajuuteen.

Kirjassa Nurmi käy läpi Halla-ahon sukutaustan: molemmat vanhemmat ovat Etelä-Pohjanmaalta, isä talonpoikaissukua, äiti Bergrothien ruotsinkielistä pappis- ja virkamiessukua. Mutta kuten Unto Hämäläinen arviossaan kirjoittaa: "Varsinainen pihvi on Halla-ahon satojen blogikirjoitusten analysointi" ja: "[Halla-ahon t]ekstit ovat välillä hyytäviä." Avoin rasistisuus on vuosien mittaan saanut uusia muotoja. Aiemmin kirjoituksissa on toistunut kielteinen suhtautuminen juutalaisuuteen. Halla-aho kommentoi kysymystä juutalaisvastaisuudesta Politiikan toimittajien yhdistyksen tilaisuudessa: "Kyllähän tällaisia syytöksiä pitäisi jollain pystyä perustelemaan. Odotan, että hän [Nurmi] perustelee jollain näitä härskejä väitteitä."

## Arviot
Sarastus-verkkojulkaisun toimittaja/kirjailija Tero Tähtisen mukaan Nurmi kirjailijana pyrkii tuomaan teoksessa esiin oman mielipiteensä Halla-ahosta sen sijaan, että kertoisi tämän tarinan.

Veli-Pekka Leppänen kirjoittaa Kanava-lehden arviossaan, että on äärimmäisen harvinaista että Suomessa kutsuttaisiin kuolevaista ”Mestariksi” ja että ulkopuolista nimitys lähinnä huvittaa. Kirjaa hän pitää äärimmäisen skarppina mutta huomauttaa, että sukutausta korostuu liiaksi, sillä tohtoriksi pääsee nykyisin kuka tahansa.

## Lähteet
Costa Rican ravitsemuksen ja terveyden tutkimus- ja koulutuslaitos

**Costa Rican ravitsemuksen ja terveyden tutkimus- ja koulutuslaitos** (, lyhennys **INCIENSA**) on vuonna 1969 alkunsa saanut lääketieteellinen tutkimus- ja koulutuslaitos. Se toimii pääkaupunki San Josén metropolialueen itäisessä osassa, Cartagon maakunnan Tres Ríosissa. INCIENSA on Costa Rican terveysministeriön alainen tutkimuslaitos. Se edustaa kotimaataan esimerkiksi kansainvälisessä kansanterveyslaitosten järjestössä (IANPHI).

INCIENSA toimii maassaan eräänä asiantuntijatahona covid-19-pandemiaan liittyvissä asioissa.

## Katso myös
*Yhdysvaltain tautikeskus (CDC)
*Meksikon kansanterveyslaitos (INSP)
*Pedro Kourin trooppisen lääketieteen laitos (IPK)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*COVID-10 al día (koronapandemian tilanne)  (crhoy.com)
* WHO COVID-19 Dashboard: Costa Rica  (who.int)
Udayanraje Bhosale

**Udayanraje Bhosale** (s. 24. helmikuuta 1966 Satara) on intialainen poliitikko, joka valittiin vuonna 2020 Rajya Sabhaan edustamaan Maharashtran osavaltiota. Aikaisemmin hän toimi kolme peräkkäistä kautta Lok Sabhassa vuosina 2009–2019 Nationalist Congress Partyn (NCP) jäsenenä. Hänen kolmas kautensa päättyi eroon syyskuun 14. päivä 2019. Tuntien kuluttua erostaan hän ilmoitti vaihtaneensa puoluetta ja liittyneensä Intian kansanpuolueeseen (BJP).

Bhosale on 1600-luvulla eläneen soturikuningas Shivajin jälkeläinen. Hän kuului Intian kansanpuolueeseen jo 1990-luvun puolivälissä. BJP:n ja Shiv Senan muodostettua Maharashtran osavaltiohallituksen yhdessä hänestä tehtiin ministeri. Hänen kautensa osavaltioministerinä jäi lyhyeksi, koska hänet pidätettiin samana vuonna NCP:tä edustaneen Sharad Baban Leven murhasta epäiltynä. Leve kuoli kahdelta aamuyöllä 10. syyskuuta 1999 miekkahyökkäyksessä, jossa haavoittui kuusi muuta puolueen jäsentä. Vuonna 2001 hänet julistettiin syyttömäksi kaksi vuotta kestäneen oikeustaistelun jälkeen. Vuonna 2017 hän toimi NCP:n parlamentaarikkona ja joutui jälleen rikosepäilyn kohteeksi. Liikemies Rajkumar Jain syytti häntä murhasta ja kiristyksestä. Bhosalen antauduttua poliisille hänen kannattajansa alkoivat mellakoimaan ja sulkivat teitä, kauppoja ja kouluja. NCP:n Maharashtran lainsäätäjä Jitendra Awhad piti pidätystä salaliittona. Hakeutuessaan Rajya Sabhan jäseneksi vuonna 2020 Bhosale paljasti lomakkeella, että häntä on epäilty yli 30 rikostapauksessa, mutta häntä ei ole koskaan tuomittu.

Shivajin jälkeläisenä Bhosale on kritisoinut muun muassa Shiv Senaa () ja kehottanut puoluetta vaihtamaan nimensä Thackeray Senaksi. Hänen mukaansa kukaan poliittinen johtaja ei ole tarpeeksi suuri tullakseen vertailtavaksi Shivajin kanssa. Hän arvosteli kuinka Shiv Senan perustajan Bal Thackerayn kuva on Shivajin kuvan yläpuolella Shiv Senan puoluetoimistolla. Hän kritisoi myös BJP:n Jai Bhagwan Goyalia, joka vertaili pääministeri Narendra Modia Shivajiin kirjassaan *Aaj ke Shivaji: Narendra Modi*. 

## Lähteet
Edison (New Jersey)

**Edison** on kunta (*township*) New Jerseyn osavaltiossa Middlesexin piirikunnassa. Sen asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 99&nbsp;967.

## Maantiede

Edison sijaitsee New Jerseyn osavaltion koillisosassa Middlesexin piirikunnassa. Kaupungin vieressä virtaa Raritanjoki. Edisonista lounaaseen sijaitsee New Brunswickin kaupunki.

## Historia

Alueen varhaiset siirtolaiset saapuivat nykyisen kaupungin alueelle sen hedelmällisen viljelymaan ja purjehduskelpoisen Raritanjoen houkuttelemina 1600-luvulla. Aina 1900-luvun ensimmäiselle puoliskolle saakka alueella oli useita erillisiä pieniä kyliä, joita erottivat suuret maatilat. Nykyisen Edisonin aikaisempi nimi oli Raritan. Raritan muodostettiin vuonna 1870 osista Piscatawaytä ja Woodbridgeä vuonna 1870. Tuolloinen Raritan käsitti myös nykyisin erilliset Highland Parkin ja Metuchenin. Keksijä Thomas Edison asui Menlo Parkissa vuosien 1876 ja 1884 välillä. Raritan sai hänen mukaansa uuden nimen Edison vuonna 1951. Ensimmäisen maailmansodan aikana Raritan Arsenal ja Camp Kilmer. Kaupungin asukasluku kasvoi etenkin toisen maailmansodan jälkeen.

## Talous
Paikallisen teollisuuden tuotteita ovat esimerkiksi elektroniikka, atuonosat ja teollisuuskoneet. Raritan Center on Edisonissa sijaitseva yrityspuisto. Alueella on useiden eri yhtiöiden toimistoja, varastoja ja logistiikkakeskuksia.

Kotitalouksien keskimääräiset vuosittaiset ansiot Edisonissa aikavälillä 2014–2018 olivat 98&nbsp;687 USD ja henkeä kohden 42&nbsp;869 USD. 5,3&nbsp;% väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella.

## Väestö
Kaupungin asukasluku oli vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 99&nbsp;967 ja vuoden 2019 arvion mukaan 99&nbsp;758. Kaupungin asukkaista 36,8&nbsp;% oli taustaltaan valkoisia (latinot pois lukien 31,6&nbsp;%), 7,7&nbsp;% afroamerikkalaisia, 10,4&nbsp;% latinoja mistä tahansa rodusta ja 48,3&nbsp;% aasialaisia. 57,3&nbsp;% kaupungin asukkaista puhui kotonaan jotakin muuta kieltä, kuin englantia ja 46,5&nbsp;% kaupungin asukkaista oli syntynyt ulkomailla. 

Kaupungissa on huomattava määrä intialaisia ja kiinalaisia asukkaita. Oak Tree Road-tien seutu tunnetaan lempinimellä Little India. Intialainen yhteisö on kasvanut 1960-luvulta lähtien.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sven Raita

**Sven Raita** (22. maaliskuuta 1914 Turku – 27. marraskuuta 1984 Naantali) oli suomalainen valokuvaaja. Raita teki elämäntyönsä Porissa ilmestyvän *[[Satakunnan Kansa]]n* palveluksessa, jonka valokuvaajana hän työskenteli lähes 50 vuoden ajan. 

Raita aloitti uransa 1930-luvulla turkulaisen *[[Uusi Aura|Uuden Auran]]* valokuvaajana, mutta siirtyi pian *Satakunnan Kansan* valokuvaajaksi Poriin. 1950-luvulta lähtien hänellä oli myös oma valokuvaamo. Raita lahjoitti mittavan kuva-arkistonsa Satakunnan Museolle ja nykyään ne ovat digitoituna nähtävissä Finna-verkkopalvelussa.

Sven Raidan poika on liikemies Jali Raita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sven Raidan valokuvat Finna-verkkopalvelussa
Aleksandr Ilinski

**Aleksandr Aleksandrovitš Ilinski** (; 24. tammikuuta 1859 Tsarskoje Selo – 23. helmikuuta 1920) oli venäläinen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Ilinski valmistui vuonna 1885 Pietarin konservatoriosta. Lisäksi hän suoritti opintoja Berliinissä sävellyksessä Woldemar Bargielin ja pianonsoitossa Theodor Kullakin johdolla. Vuonna 1885 Ilinski liittyi Moskovan filharmonisen seuran musiikki- ja teatterikoulun henkilökuntaan, ja professori hänestä tuli yksitoista vuotta myöhemmin. Moskovan konservatorion henkilökuntaan Ilinski liittyi vuonna 1905 musiikin teorian, musiikkihistorian ja sävellyksen professorina.

Ilinski sävelsi myöhäisromanttista musiikkia, johon vaikuttivat vahvasti Aleksandr Borodin, Modest Musorgski ja Nikolai Rimski-Korsakov. Suurimmat menestyksensä säveltäjänä hän saavutti vuoden 1900 jälkeen. Hänen keskeinen teoksensa on ooppera *Bahtšisaraiski fontan*, joka perustuu Aleksandr Puškiniin ja kantaesitettiin Moskovassa vuonna 1911. Ilinskin muuhun tuotantoon kuuluu kuoro- ja orkesteriteoksia. Hän kirjoitti lukuisia musiikin alan oppikirjoja. Ilinskin sävellykset eivät säilyttäneet hänen kuoltuaan suosiota, jota ne olivat nauttineet säveltäjän eläessä.   

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Óscar Esplá

**Óscar Esplá y Triay** (5. elokuuta 1886 Alicante – 6. tammikuuta 1976 Madrid) oli espanjalainen säveltäjä.

Esplá aloitti jo lapsena musiikillisen koulutuksen, mutta isänsä toiveiden mukaisesti opiskeli sittemmin filosofiaa ja insinööritaitoa Barcelonan yliopistossa. Hän päätti omistautua kokonaisvaltaisesti musiikille saatuaan ensipalkinnon Wienissä vuonna 1911 järjestetyssä kansainvälisessä sävellyskilpailussa. Esplá oli tähän mennessä ollut lähes täysin itseoppinut säveltäjänä. Hän muutti Meiningeniin opiskelemaan sävellystä ja orkesterinjohtoa Max Regerin johdolla. Vuosi myöhemmin hän siirtyi Pariisissa Camille Saint-Saënsin johdolla suorittamiensa kontrapunkti- ja sävellysopintojen pariin. Esplá loi kansainvälisen uran, mutta jäi jossain määrin aikalaisensa Manuel de Fallan varjoon.

Esplá sai vuonna 1930 professorin aseman Madridin konservatoriossa. Vuonna 1931 hän sävelsi republikaanisen hymnin, joka toimi Espanjan toisen tasavallan kansallislaulun pohjana. Hän pakeni vuonna 1936 Belgiaan Espanjan sisällissodan välittömän uhan johdosta. Vuonna 1951 Esplá palasi Espanjaan. Alicantessa on nimetty keskeinen puistonkatu Esplán mukaan. Häneltä on nimensä saanut myös kaupungissa toimiva konservatorio, jota Esplá itse johti vuodesta 1958. Hän oli Ranskan instituutin ulkomaalaisjäsen ja johti ISCM:n Espanjan-jaosta. Vuonna 1956 Alicanten kaupunki alkoi myöntää kansainvälistä Óscar Esplá -sävellyspalkintoa. Vuonna 1986 julkaistiin Esplán musiikkiaiheisten kirjoitusten kokoelma *Escritos de Óscar Esplá*.

Esplá sävelsi oopperoita, baletteja, kuoroteoksia ja monia soittimellisia teoksia, jotka vaihtelevat pianokappaleista sinfoniaorkesterille laadittuihin teoksiin. 

## Lähteet
Tapio Rauma

**Tapio Eerik Rauma** (10. heinäkuuta 1948 Kaustinen – 3. syyskuuta 2019) oli suomalainen muusikko, joka tunnettiin parhaiten Kasevan kitaristina ja perustajajäsenenä. 

Rauman ura musiikin parissa alkoi vuosina 1966–1967 The Five Secrets -yhtyeessä, joka esiintyi television Ohimennen-ohjelmassa ja oli parhaimmillaan Suosikin listalla toisena. Vuonna 1967 Rauma oli voittamassa kitarayhtyeiden Suomen mestaruutta Brian Kottaraisen Lepakkomiehet -yhtyeen riveissä. Samana vuonna hän keikkaili Eino Grönin kesäshow'n mukana. Vuosina 1968–1973 Rauma soitti muun muassa Paula Koivuniemen, Unto Satorannan, Matti Hyvösen, Robinin ja Kristina Hautalan taustayhteissä. 

Vuonna 1974 perustetussa Kasevassa Rauma oli mukana heti yhtyeen ensimmäisestä albumista ''Silloin kun'' lähtien. Esimerkiksi "Pena"-kappaleen intro on Rauman säveltämä. Hänen äänensä kuuluu myös yhtyeen korkeissa laulustemmoissa. Rauma soitti Kasevassa aina sen vuonna 1982 tapahtuneeseen hajoamiseen asti ja uudelleen vuosina 2002–2007. Vuosina 1986–1996 Rauma soitti Jan Rohde & The New Adventurers -yhtyeessä.

Rauma oli ammatiltaan parkettimies. Hän asui tyttärensä ja vaimonsa kanssa Salossa.

## Lähteet
Higashine

**Higashine** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Tōhokun alueella Yamagatan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Yamagatan allaslaakson itäreunalla. Idässä kaupungin alue nousee Ōuvuorille ja rajautuu Miyagin prefektuuriin. Higashinessa on 47&nbsp;760 asukasta (lokakuussa 2020) ja sen pinta-ala on 206,94 neliökilometriä.

Nykyisen Higashinen kaupungin alue kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla osin Tokugawa-hallinnon, osin Yamagatan ja Nagatoron daimiokuntien vallassa. Alavia alueita raivattiin maatalouden käyttöön etenkin Meiji-kaudelta lähtien. Merkittäviä viljelystuotteita ovat riisi, virginiantupakka ja hedelmät, kuten kirsikat, omenat ja päärynät. Nykyisen alueensa Higashine saavutti vuonna 1954, kun Higashinen maaseutukaupunkiin liitettiin viisi kyläkuntaa, ja kaupunkioikeudet Higashinelle myönnettiin vuonna 1958. Sittemmin kaupunkiin on sijoittunut myös teollisuutta. Kaupungin läpi kulkevalle Yamagata Shinkansen -rautatieyhteydelle avattiin Sakuranbo-Higashinen rautatieasema vuonna 1999.

Higashinen nähtävyyksiin kuuluu esimerkiksi suuri idänselkovapuu (*Higashine no ōkeyaki*), jonka arvioidaan olevan yli 1&nbsp;500 vuoden ikäinen. Kaupungin vuoristoiset itäosat kuuluvat prefektuurin luonnonpuistoon. Higashinea palvelee JR Higashi-Nihonin Ōu-päälinja. Kaupungissa toimii myös Yamagatan lentoasema, jolta on säännöllisiä lentoyhteyksiä Tokioon, Osakaan, Nagoyaan ja Sapporoon.

## Kuvia

Tiedosto:Higashine city office.JPG|Higashinen kaupungintalo
Tiedosto:Sekiyama Otaki.JPG|Sekiyaman vesiputous
Tiedosto:Higashine City Omori Elementary School.jpg|Ōmorin ala-aste
Tiedosto:JGSDF Light Armoured Vehicle 20140420-01.jpg|Jinmachin sotilastukikohtaa
Tiedosto:Higashine city center area Aerial photograph.1976.jpg|Higashinen kantakaupunki vuoden 1976 ilmakuvassa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Akkitham Achuthan Namboothiri

**Akkitham Achuthan Namboothiri** (; 18. maaliskuuta 1926 Kumaranellur – 15. lokakuuta 2020 Thrissur) oli intialainen runoilija. Hän kirjoitti malajalamin kielellä ja tuli yleisesti tunnetuksi myös pelkällä nimellä Akkitham.

Akkitham työskenteli vuodesta 1946 lehdistä, sittemmin myös radioasemilla. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1985. Hän julkaisi malajalamiksi kymmeniä teoksia, joista merkittävimpiin lukeutuu *Irupatham Nootandinte Ithihasam*. Akkitham sai urallaan lukuisia palkintoja ja tunnustuksia. Näihin kuuluivat Padma Shri (2017) ja Jnanpith-palkinto (2019), joista jälkimmäisen Akkitham sai kuudentena malajalaminkielisenä kirjoittajana. Vaikka hän julkaisi myös proosaa, runous muodostaa enemmistön hänen tuotannostaan.

Akkitham oli naimisissa Sreedevi Antharjanamin kanssa, kunnes tämä kuoli 2019. Hän itse kuoli lokakuussa 2020 yksityissairaalassa, jossa oli saanut hoitoa iän mukanaan tuomiin terveysongelmiin. Häntä jäivät kaipaamaan tytär ja poika. Akkithamin veli on kuvataiteilija Akkitham Narayanan.

## Lähteet
Weber Cup

**Weber Cup** on vuosittain järjestettävä miesten keilailuturnaus Euroopan ja Yhdysvaltojen joukkueiden välillä. Kilpailu käydään viisimiehisin joukkuein. Turnaus on järjestetty vuodesta 2000 ja se on nimetty yhdysvaltalaisen keilaajan Dick Weberin mukaan.

## Tulokset

## Katso myös
* Mosconi Cup
* Ryder Cup

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Weber Cupin kotisivut
Villa Gesell

**Villa Gesell** (Rio de la Platan alueen espanjaksi [viʒaˈxesel]), jota kutsutaan arkisesti pelkällä nimellä **Gesell**, on samannimisen kunnan pääkaupunki. Se sijaitsee Buenos Airesin maakunnan itälaidalla, Argentiinan keskiosassa, Argentiinanmeren rannikolla. Villa Gesellin kunnassa oli vuoden 2022 väestölaskennan mukaan 38&nbsp;614 asukasta. . Villa Gesellin tärkeimmät elinkeinot liittyvät matkailupalveluihin. Kesäkauden lisäksi kaupunki ja sen pitkä hiekkaranta täyttyvät kotimaisista matkailijoista ja loma-asukkaista myös pääsiäisenä ja pitkinä viikonloppuina.

## Historia

Kaupungin historia alkoi vuonna 1931, kun Carlos Gesell hankki Atlantin rannikolta hiekkadyynien peittämää joutomaata, jossa laidunsi vain karannutta karjaa. Hän alkoi metsittää hiekkadyynejä pääasiassa männyillä ja akaasioilla. Hän nimesi paikkakunnan vähän aiemmin kuolleen isänsä Silvio Gesellin mukaan. Hänen tarkoituksenaan ei ollut koskaan luoda matkailukaupunkia, vaan ainostaan kasvattaa puuta perheyritys Casa Gesellin tarpeisiin eli lastenhuonekalujen valmistamiseen.

## Aikajana
* **1.7.1978:** Villa Gesell erotettiin omaksi kunnakseen (municipio) General Madariagasta.
* **6.6.1979:** perustaja Carlos Gesell kuoli 87-vuotiaana Buenos Airesin saksalaisessa sairaalassa.
* **23.5.1983:** lailla 9949 Villa Gesellistä tuli oma piirikuntansa (partido).
* **1995:** Carlos Gesellin talosta tehtiin kulttuurikeskus, museo ja kunnan historia-arkisto. 
* **18.11.1996:** määräyksellä 1487 perustettiin Faro Querandín suojeltu alue kunnan eteläosaan.
* **25.6.2013** Carlos Gesellin perheen ensimmäinen asuintalo julistettiin historialliseksi suojelukohteeksi asetuksella 784/2013.

## Ystävyyskaupungit
* Le Touquet, Ranska

## Liikenneyhteydet
* Nuevo Bus (paikallisbussiyhtiö)
* Villa Gesellin lentoasema

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Villa Gesellin kunnan verkkosivut
William Eggleston

**William Eggleston** (s. 27. heinäkuuta 1939 Memphis, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen taidevalokuvaaja. Hänet tunnetaan pioneerina, joka toi värivalokuvauksen taidemaailmaan. Egglestonin kuvien aiheita ovat arkipäiväiset esineet, tapahtumat ja näkymät.

## Elämä ja ura
Eggleston syntyi varakkaaseen perheeseen. Hän kuvasi ensin mustavalkoisia kuvia, joissa näkyivät Henri Cartier-Bressonin, Robert Frankin ja Walker Evansin vaikutus. 1960-luvun puolivälissä Eggleston alkoi ottaa värikuvia Yhdysvaltojen etelästä. Hänen vuoden 1976 näyttelynsä New Yorkin Modernin taiteen museossa oli sekä Egglestonin henkilökohtainen läpimurto että ensimmäinen kerta kun värivalokuvia esitettiin laajasti merkittävässä taidenäyttelyssä. 

Osa 1970-luvun kriitikoista piti Egglestonin tilannekuvia banaaleina, mutta kritiikki on hälventynyt vuosien varrella. Egglestonia pidetään nykyisin yhtenä keskeisistä taidevalokuvauksen kehittäjistä. Hän on vuosien varrella ottanut tuhansia kuvia ja julkaissut lukuisia valokuvakirjoja. Eggleston on kuvannut myös useita albuminkansia, esimerkiksi Big Starille ja Primal Screamille. Egglestonin kuvia on esimerkiksi New Yorkin Museum of Modern Artin ja San Franciscon Museum of Modern Artin kokoelmissa.
## Valikoituja palkintoja
* 1998: Hasselblad-palkinto.
* 2003: Kunniamitali ja kunniajäsenyys, Royal Photographic Society, Lontoo.
* 2004: Getty Images -palkinto elämäntyöstä, International Center of Photography (ICP).

## Valikoituja julkaisuja
* *William Eggleston's Guide*. New York: Museum of Modern Art, 1976. .
**Democratic Forest: Selected Works.* Göttingen: Steidl, 2016. .
* *Faulkner's Mississippi*. Birmingham: Oxmoor House, 1990. . 
* *Ancient and Modern*. New York: Random House, 1992. . 
* *Horses and Dogs.* Washington ja Lontoo: Smithsonian Institution, 1994. . 
* *The Hasselblad Award 1998: William Eggleston.* Zurich: Scalo; Goteborg: Hasselblad Center, 1999. . 
* *William Eggleston.* Göttingen: Steidl; Paris: Foundation Cartier, 2001. . 
* *Los Alamos Revisited*. Göttingen: Steidl, 2012. .
* *From Black & White to Color.* Göttingen: Steidl, 2014. . 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* William Egglestonin valokuvakirjoja verkossa
Tommaso Gherardi del Testa

**Tommaso (Thomaso) Gherardi del Testa** (1818 Terricciola – 1881 Pistoia, Italia) oli italialainen runoilija. Hän toimi asianajajana Firenzessä, kun vallankumous puhkesi 1848. Isänmaallisena hän osallistui itsekin taisteluihin. Hän joutui itävaltalaisten vangiksi mutta vapautui 1849 ja palasi Firenzeen. Hän on kirjoittanut kertomuksia, muun muassa *La povera e la ricca* (1858), joissa hän nousee Alessandro Manzonin rinnalle, ja hänestä tuli aikansa Italian luetuimpia kirjailijoita. Hänen varsinainen maineensa perustuu kuitenkin noin neljäänkymmeneen huvinäytelmään, jotka kuvaavat toscanalaista arkielämää. Niiden dialogi on soljuvaa, mutta syvempää omaperäisyyttä puuttuu. *Teatro comico* ilmestyi 1856–1858.

## Lähteet
Ahmed Adghirni

**Ahmed Adghirni** (; 5. toukokuuta 1947 – 19. lokakuuta 2020) oli marokkolainen poliitikko, asianajaja, kirjailija ja ihmisoikeusaktivisti. Hän oli berberien heimosta.

## Lähteet
Solomon Golomb

**Solomon Wolf Golomb** (30. toukokuuta 1932 Baltimore, Maryland – 1. toukokuuta 2016 La Cañada Flintridge, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen matemaatikko, jonka tutkimuskohteita olivat kryptografia, kombinatoriikka, lukuteoria ja matemaattinen peliteoria.

Solomon Golombin isä oli rabbi ja kielitieteen professori. Solomon opiskeli Johns Hopkinsin yliopistossa ja suoritti vuonna 1951 alemman tutkinnon. Hän suoritti omien sanojensa mukaan ”kaksi kertaa niin paljon kursseja kuin muut”. Hän jatkoi opintoja vuoden Hopkinsissa ja sen jälkeen Harvardissa. Harvardin aikanaan hän teki kesätöitä Baltimoren lähellä Glenn Martin -yhtiössä. Harvardin tieteellisen koulutuksen ja Glenn Martinin sovelletun työn yhdistelmä oli ensiarvoisen tärkeä hänen tulevalle uralleen. Kesätyöstä syntyivät hänen ensimmäiset siirtorekistereitä koskevat tuloksensa, jotka julkaistiin vuonna 1955 Glenn Martinin teknisenä raporttina.

Vuoden 1955–1956 Golomb vietti Fulbright-stipendiaattina Oslon yliopistossa tutkien alkulukupareja. Sinä aikana hän myös tapasi tulevan vaimonsa, tanskalaisen opiskelijan nimeltä Bo. Golomb valmistui tohtoriksi Harvardista vuonna 1957. Hänen väitöskirjansa *Problems in the Distribution of the Prime Numbers* käsitteli analyyttistä lukuteoriaa. Palattuaan Yhdysvaltoihin Golomb työskenteli Caltechin Jet Propulsion Laboratoryssä digitaalisen tiedonsiirron ja informaatioteorian parissa. Vuonna 1963 hän siirtyi professoriksi Etelä-Kalifornian yliopistoon, jossa hän sitten pysyi yli puoli vuosisataa.

Golombin tunnetuin työ liittyy siirtorekistereihin, joita käytetään muun muassa tutkassa, kryptografiassa ja tietoliikenteessä. Hänen mukaansa on nimetty Golomb-koodit, Golombin vakio ja Golombin viivaimet. Golomb oli myös hyvin aktiivinen viihdematematiikassa ja tutki muun muassa polyominoja, joista sai myöhemmin innoituksensa tietokonepeli Tetris (”tetromino tennis”). Golomb kirjoitti yli 200 tutkimusartikkelia ja seitsemän kirjaa. Hän itse sai yhden patentin, mutta yli kymmenessätuhannessa patentissa viitataan hänen töihinsä. Golomb sai lukuisia palkintoja ja tunnustuksia, muun muassa jäsenyyden kolmessa tiedeakatemiassa (Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia, National Academy of Engineering ja American Academy of Arts and Sciences), kaksi IEEE:n palkintoa ja Franklin-mitalin.

## Lähteet
Isojenantilliensirkku

**Isojenantilliensirkku** (*Melopyrrha violacea*) on tangaroihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Karibianmeren saarilta.

## Koko ja ulkonäkö

Isojenantilliensirkku voi kasvaa 14&ndash;18&nbsp;cm pitkäksi ja ruumiinrakenteeltaan se on tukevahko. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Isojenantilliensirkkukoiras on väriltään musta lukuun ottamatta ruskehtavan oransseja silmäkulmajuovia, kurkkua ja alaperää. Naaras on väritykseltään hieman harmahtavampi. Linnun nokka on kookas, kartionmuotoinen ja väriltään musta.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Isojenantilliensirkkua tavataan muun muassa Jamaikalta, Hispaniolan saarelta, Bahamalta, Caymansaarilta ja Turks- ja Caicossaarilta. Lajin elinympäristöä ovat monentyyppisten metsien tiheiköt ja pensaikot erityisesti vuoristoisilla alueilla. Isojenantilliensirkut syövät hedelmiä, siemeniä ja kukkien nuppuja. Linnun pesimäkausi on huhtikuulta kesäkuulle ja se tekee pesänsä kuolleen puun koloon.

## Lähteet
Canon EOS 800D

**Canon EOS 800D** on Canonin helmikuussa 2017 julkistama digitaalinen järjestelmäkamera. Kamerassa on 24 megapikselin APS-C-kokoinen CMOS-kenno. Sillä voi kuvata parhaimmillaan kuusi kuvaa sekunnissa ja videoida FullHD-laadulla 60 kuvaa sekunnissa. Kamerassa on kolmen tuuman kosketusnäyttö ja tuki Bluetoothille, NFC:lle ja Wi-Fi:lle. Kamera painaa akun kanssa 532 grammaa.

Pohjois-Amerikassa kamera tunnetaan nimellä Canon EOS Rebel T7i ja Japanissa nimellä Canon EOS Kiss X9i.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Canon EOS 800D Canonin sivuilla
Aurinko Jaffa

**Aurinko Jaffa** oli alkujaan Mallasjuoman, myöhemmin Hartwallin valmistama virvoitusjuomatuotesarja. 

Tuotesarja sai alkunsa, kun 1970-luvun puolivälissä Mallasjuoman tuotevalikoimaan tuli Aurinko-mehu, johon liitettiin myös sana Jaffa. Brändin menestyessä siihen liittyivät vähitellen kaikki Palma-virvoitusjuomasarjan maut. Esimerkiksi sitruunanmakuista Aurinko Palma -nimistä virvoitusjuomaa mainostettiin tuoteuutuutena vuonna 1981.

Aurinko Jaffa -tuotesarjan juomien valmistus siirtyi Hartwallille vuonna 1988 sen ostettua Mallasjuoman. Brändin suosio hiipui 1990-luvun alkupuoliskolla, jonka seurauksena tuotesarjan valmistus lopetettiin 1990-luvun loppupuoliskolla.

Suurin osa Aurinko Jaffa-tuotesarjan juomista oli sokerilla makeutettuja. Kuitenkin 1990-luvulla tuotesarjaan tuli myös keinotekoisesti makeutettuja juomia. Näiden tuotteiden etiketteihin ei kuitenkaan ollut merkitty kevytvirvoitusjuomien light-merkintää.

## Tuotesarjan makuja
* Aurinko Jaffa: appelsiini
* Aurinko Jaffa Italia: veriappelsiini
* Aurinko Jaffa Grape: greippi
* Aurinko Jaffa Palma: sitruuna 
* Aurinko Jaffa Sittis: sitruuna
* Aurinko Jaffa Lemon: sitruuna

## Muuta
Clifters levytti vuonna 1992 Aurinko Jaffan televisiomainokseen kappaleen "Aurinkoon". Kappale julkaistiin vinyylisinglenä. 

## Lähteet
Epinephelus lebretonianus

**Epinephelus lebretonianus** on meriahventen (Epinephelidae) heimoonkuuluva kalalaji. Se tunnetaan toistaiseksi vain yhdestä Hombronin ja Jacquinotin 1853 *L’Astrolabe*- ja *La Zélée*-aluksilla tekemillään tutkimusretkillä keräämästään holotyypistä, minkä vuoksi sitä kutsutaan monilla kielillä ”mysteerimeriahveneksi” (; ; ). Se on todennäköisesti kerätty indopasifiselta merialueelta useimpien muiden Hombronin ja Jacquinotin tuolloin keräämien tyyppien tapaan. Kyseinen yksilö oli 24,8 senttimetriä pitkä. Sillä oli kylkiviivallaan 73 suomua. Selkäevässä oli 11 piikkiruotoa ja 17 pehmeää ruotoa, peräevässä kolme piikkiruotoa ja kahdeksan pehmeää ruotoa ja rintaevässä 20 pehmeää ruotoa.

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: 
* Taksonomian lähde suvusta alaspäin: 

### Viitteet
Hjorthin talo

**Hjorthin talo** (käytössä myös kirjoitusasu *Hjortin talo*) on seitsenkerroksinen asuin- ja liikerakennus, joka sijaitsee Tampereen keskustassa Hämeenkadun ja Hämeenpuiston kulmauksessa. Funkistyylisen talon on suunnitellut arkkitehti Georg Henriksson, ja se on valmistunut vuonna 1937. Tampereen murteessa talosta on käytetty nimiä ”Juurtin talo” ja ”Hojoortin talo”.

Hjorthin talon vanhin osa valmistui Hämeenkatu&nbsp;31:een jo vuonna 1934. Kyseessä oli kaupunginarkkitehti Bertel Strömmerin suunnittelema kaksikerroksinen liikerakennus. Georg Henriksson suunnitteli nykyisen rakennuksen tämän liiketalon jatkeeksi. Strömmerin suunnittelema osa purettiin vuonna 2008, ja sen paikalle rakennettiin uusi seitsenkerroksinen asuin- ja liikerakennus (As.oy Tampereen Westend).

Hjorthin talon nimi viittaa kauppias Karl Hjorthiin. Talon on rakennuttanut hänen poikansa Ilmari Hjorth, joka johti perheyritys K. Hjorth Oy:tä vuosina 1919–1968. Rakennuksen liikesiivessä sijaitsi pitkään Hjorthin ase- ja urheiluvälinekauppa.

Hjorthin talo on suojeltu asemakaavalla vuonna 2004.

## Lähteet
Kaksiraitakirjoahven

**Kaksiraitakirjoahven** (*Caquetaia myersi*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji. Sen tieteellinen lajinimi *myersi* on nimetty iktyologi George S. Myersin mukaan.

Kaksiraitakirjoahven voi kasvaa korkeintaan 19 senttimetrin mittaiseksi. Lajia tavataan Amazon-joen altaalta Kolumbiasta ja Ecuadorista. Laji elää noin 200–400 metrin syvyydessä 22–30 asteen lämpöisissä vesissä. Sopiva pH-arvo sille on 6,5–7,5. Kaksiraitakirjoahven on nuorena kaikkiruokainen, ja täysikasvuisena se käyttää ravinnokseen muita kaloja. Laji munii yhden kudun aikana noin 1&nbsp;000 mätimunaa, joita sekä naaras että koiras vartioivat munien kuoriutumiseen asti. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut kaksiraitakirjoahvenen elinvoimaiseksi lajiksi.

## Lähteet
Reservijoukkue

**Reservijoukkue** on urheilujoukkue, joka sisältää pelaajia, jotka ovat seuran jäseniä, mutta eivät pelaa yleensä otteluita edustusjoukkueessa. Reservijoukkueet usein sisältävät vaihtopelaajia edustusjoukkueesta, nuoria pelaajia, jotka tarvitsevat peliaikaa harjoitellakseen taitoja, ja edustusjoukkueen jäseniä, jotka parantuvat jostain vammasta. Joissain maissa reservijoukkueet pelaavat kokonaan erillisissä sarjoissa edustusjoukkueista, mutta jotkut maat sallivat reservi- ja farmijoukkueiden  pelata samassa sarjajärjestelmässä kuin edustusjoukkueet, tosin lähes aina eri divisioonissa. Reservijoukkueet erotetaan edustusjoukkueista tarkenteella, kuten II, 2 tai B.
Portugalin kansallinen terveysinstituutti

**Portugalin kansallinen terveysinstituutti** (, lyhennys **INSA**, lyhyempi nimi *Instituto Ricardo Jorge*; ) on kansanterveys- ja elintarviketurvallisuustyötä tekevä, Portugalin terveysministeriön alaisuudessa toimiva valtiollinen keskuslaboratorio ja tutkimuslaitos. Se on nimetty portugalilaisen lääkärin ja humanistin Ricardo Jorgen (1858–1939) mukaan.  INSA edustaa kotimaataan esimerkiksi kansainvälisessä kansanterveyslaitosten järjestössä (IANPHI).

Tutkimuslaitoksen päätoimipiste sijaitsee Lissabonissa. Laitoksella on yksi tai kaksi sivutoimipistettä Portossa (Centro de Saúde Pública Doutor Gonçalves Ferreira, Medical Center of Genetics Jacinto Magalhães) ja yksi Águas de Mourassa (Centro de Estudos de Vectores e Doenças Infecciosas Doutor Francisco Cambournac). Laitoksessa työskentelee yli 600 ihmistä.

Covid-19-pandemian aikana Portugalin kansallinen terveysinstituutti on toiminut maansa referenssilaboratoriona, ja varmensi ensimmäiset tautitapaukset helmikuussa 2020. INSA kuuluu myös COVID-19-taudin hoitoa etsivään kansainväliseen kliiniseen tutkimusverkostioon.

## Katso myös
*Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC)
*Euroopan elintarviketurvallisuusvirasto (EFSA)
*Carlos III -terveysinstituutti (ISCIII)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* INSAn kotisivut   (insa.pt)
* Ponto de Situação Atual em Portugal (ajankohtainen tilannekuva Covid-19 -taudista Portugalissa)   (min-saude.pt)
* Relatório de Situação (päivittäiset tilannetiedot Covid-19 -taudista)   (min-saude.pt)
Keltakikla

**Keltakikla** (*Cichla orinocensis*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Keltakikla voi kasvaa korkeintaan 61,7 senttimetrin mittaiseksi ja painaa korkeintaan 6,2 kilogrammaa. Lajilla on kylkiviivalla noin 80 suomua. Kylkiviivan seudulla on kolme tummaa täplää, joilla on hopeainen reunus. Keltakikla voidaan sekoittaa sukulaiseensa *[[Cichla nigromaculata]]an*. Lajit voidaan kuitenkin erottaa toisistaan selän alueella olevista mustista täplistä, joita ei keltakiklalla ole.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Keltakiklaa tavataan Brasiliasta, Kolumbiasta ja Venezuelasta. Lajia on myös tuotu Singaporeen. Sen elinympäristöä ovat hitaasti virtaavat joet ja laguunit. Keltakikla käyttää ravinnokseen muita kaloja, useimmiten tetroja. Laji elää noin 27–29 asteen lämpöisissä vesissä. Sopiva pH-arvo sille on 5,5–6,5.

## Lähteet
Mustaeväkikla

**Mustaeväkikla** (*Cichla nigromaculata*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.

Mustaeväkikla voi kasvaa korkeintaan 26,3 senttimetrin mittaiseksi. Se voidaan sekoittaa sukulaiseensa keltakiklaan (*Cichla orinocensis*). Lajit voidaan kuitenkin erottaa toisistaan selän alueella olevista mustista täplistä, joita ei keltakiklalla ole. Lajia tavataan Rio Negro-, Orinoco- ja Casiquiare-joista Brasiliasta ja Venezuelasta. Sillä on kylkiviivalla 75–85 suomua.

## Lähteet
Orthochromis polyacanthus

**Orthochromis polyacanthus** on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa vesissä elävä kalalaji.

*Orthochromis polyacanthus* voi kasvaa korkeintaan 11,8 senttimetrin mittaiseksi. Selkäevässä on 18–19 piikkiruotoa ja yhdeksän pehmeää ruotoa, peräevässä kolme piikkiruotoa ja seitsemän pehmeää ruotoa.

*Orthochromis polyacanthus* -lajia tavataan ainoastaan Kongon demokraattisesta tasavallasta. Laji elää noin 25–26 asteen lämpöisissä vesissä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut sen elinvoimaiseksi lajiksi.

## Lähteet
Ranskan cup (kyokushin)

**Ranskan cup** on Pariisissa vuosittain Kyokushinin Ranskan mestaruudesta käytävä karateturnaus. Se järjestettiin ensimmäistä kertaa 1978. Historian menestynein ottelija on ollut Djema Belkhodja, joka on 12-kertainen mestari.

## Tulokset
### Superrassarja (+90 kg)

### Raskassarja (-90 kg)

### Keskisarja (-80 kg)

### Kevytsarja (-70 kg)

## Lähteet
Radikalisoituminen

**Radikalisoituminen** on prosessi, jossa yksilö omaksuu jyrkkiä eli ekstremistisiä, yhteisön normien vastaisia ajatuksia ja mielipiteitä. Jos hän myös motivoituu käyttämään väkivaltaa tavoitteidensa saavuttamiseksi, puhutaan väkivaltaisesta radikalisoitumisesta.

Väkivaltaisen radikalisoitumisen takana ovat yleensä olemassa oleva valmius väkivaltaan, väkivallan oikeuttavan ideologian omaksuminen sekä ajautuminen väkivaltaisiin piireihin. Väkivaltaiseen radikalisoitumiseen voi kulua aikaa muutamasta viikosta useisiin vuosiin. Henkilössä tapahtuneen muutoksen tunnistavat parhaiten hänelle läheisimmät ihmiset, mutta aina muutos ei näy ulospäin.

Radikalisoitumisen voi henkilöstä riippuen aiheuttaa moni tekijä, kuten kokemus epäkohdista, halu kostaa tai sosiaaliset suhteet. Henkilö voi myös haluta elämäänsä esimerkiksi merkityksellisyyden tunnetta, statusta tai jännitystä. Radikalisoitumisella ja syrjäytymisellä ei ole havaittu selvää yhteyttä.

Moni terroristi on radikalisoitunut vankilassa. Vankeusaika on voinut vaikuttaa henkilön elämänkatsomukseen, synnyttää hänessä katkeruutta, tai altistaa hänet radikaalien vankien vaikutukselle.

## Katso myös
* Wrightiläinen työväenliike
* Suomen sisällissota
** Punakaarti
** Suojeluskunta
* Niuvanniemen valtakunnallinen poliklinikka

## Lähteet
Tilanne-etiikka

**Tilanne-etiikka** on etiikan teoria, jossa teon oikeus tai vääryys arvioidaan tilanteen ja vallitsevien olosuhteiden mukaan. Sen mukaan kaikki tilanteet ovat ainutlaatuisia ja arvioitava erikseen. Tilanne-etiikassa yleisesti hyväksyttyjä normeja ei kumota kokonaan, mutta niitä voidaan soveltaa tilanteen vaatimalla tavalla.

## Lähteet
Sinisarvikala

**Sinisarvikala** (*Naso unicornis*) on välskärikalojen (Acanthuridae) heimoon ja Nasinae-alaheimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Sinisarvikala on tavallisesti noin 50 senttimetrin mittainen ja voi korkeintaan saavuttaa noin 70 senttimetrin pituuden. Ruumiin väritys vaihtelee vaaleasta oliivinvärisestä kellertävänvihreään. Huulten reunat ovat sinertävät. Pyrstöevä on väriltään kellertävän harmaa ja voimakkaasti haarautunut molempien lohkojen ollessa erittäin pitkät. Nuorilla yksilöillä pyrstön takareuna on vielä vain hieman kovera. Selkäevä on jatkuva ja loveton. Sen takareuna on sininen ja siinä on kuusi piikkiruotoa ja 27–30 nivelruotoa. Myös peräevän takareuna on sininen ja se koostuu kahdesta piikkiruodosta ja 27–30 nivelruodosta. Rintaevissä taas on yksi piikkiruoto ja kolme nivelruotoa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Punameriahventa tavataan alueella Punaiseltamereltä Etelä-Afrikkaan Natalin rannikolle ja Havajille sekä Tuamotulta ja Marquesassaarilta pohjoiseen Japaniin ja etelään Rapan ja Lord Howen saarille. Se elää tavallisesti rannikkovesissä koralliriutoilla tai kivisten pohjien yläpuolella. Koiras saavuttaa sukukypsyyden keskimäärin 4,5-vuotiaana ja 28,6-senttisenä, naaras keskimäärin 7,5-vuotiaana ja 37,8-senttisenä. Havaijilla sille on määritelty 35,6 senttimetrin pyyntimitta. Sinisarvikalan ravintoa ovat muun muassa sargassolevät. Se voi elää ainakin 58 vuoden ikäiseksi.

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: 
* Taksonomian lähde suvusta alaspäin: 

### Viitteet
Ivarsson

**Ivarsson** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Eirik Ivarsson (n. 1130–1213), norjalainen Nidarosin arkkipiispa
* Johan Ivarsson (s. 1995), ruotsalainen jääkiekkoilija
* Lars Ivarsson (s. 1963), ruotsalainen jääkiekkoilija ja jääkiekkovalmentaja
* Lars Ivarsson Fleming (k. 1562), ruotsalainen Viron käskynhaltija
* Maja Ivarsson (s. 1979), ruotsalainen laulaja ja sanoittaja.
Loco-motion

**Loco-motion** on suomalainen television viihdeohjelma. Sen käsikirjoitti ja ohjasi vuonna 1966 VEK-kolmikko, Jukka Virtanen, Aarre Elo ja Matti Kuusla. Ohjelman tuotti TV1:n ajanvietetoimitus. Ohjelma oli suunniteltu vuosittaista kansainvälistä television viihdeohjelmien kilpailua, Montreux’n Kultaista Ruusua varten. Edellisenä vuonna VEK oli voittanut Kultaisen Ruusun ohjelmallaan Lumilinna. Loco-motion ei sijoittunut palkinnoille. Loco-motion on musiikillinen ja visuaalinen kertomus tehtaan kuumeisesta työpäivästä. Ohjelman musiikki on Jaakko Salon. 

Loco-motion on kuvattu Tampereella Lokomon tehtaalla ja Näsijärven jäällä. Ohjelman kesto on 28 minuuttia. Sen ensiesitys oli Yle TV1:ssä 24.3.1966. 

## Esiintyjät
*Danny
*Sinikka Oksanen
*Four Cats (Esa Laukka, Pentti Lasanen, Kai Lind, Kai Ruohonen)
*The Renegades
*Matti Kuusla
*Aarre Elo 

## Tekijät
*Veikko Mård, kuvaus
*Reino Aaltonen, musiikin äänitys
*Kaarlo Nissilä, äänitys
*Kaija Ahopelto, leikkaus
*Aimo Pöyhönen, lavastus
*Eila Lehto, naamiointi
*Jaakko Salo, musiikki
*Kari Tuomisaari, laulujen sanat
*Tuula Luotola, kuvaussihteeri
*Aarre Elo, käsikirjoittaja – ohjaaja
*Matti Kuusla, käsikirjoittaja – ohjaaja
*Jukka Virtanen, käsikirjoittaja – ohjaaja 

## Ohjelmasta kirjoitettua
Jukka Kajava, Helsingin Sanomat 25.3.1966: ”Television järjestämässä ennakkokatselutilaisuudessa yleisö ulvoi naurusta VEKin Loco-motionille… Kyllä meidän televisiomme Montreux-ohjelma on korkealuokkainen show ja omaksi edukseen poikkeava tehdasmiljööseen sijoitettuna… Loco-motion ei ole pelkkä tyylikäs abstraktio, vaan konkreettinen, silti tyylikäs ihmisen jokapäiväistä elinympäristöä lähenevä ohjelma.”

## Lähteet
Testa

**Testa** voi tarkoittaa seuraavia:

* Frank Testa (1903–2000), yhdysvaltalainen ratapyöräilijä
* Irma Testa (s. 1997), italialainen nyrkkeilijä
* Maria Testa (1956–2009), italialainen jousiampuja
* Tommaso Gherardi del Testa (1818–1881), italialainen kirjailija
* 11667 Testa, pikkuplaneetta.
Pikkjärv (Kõnnu)

**Pikkjärv** (myös *Kõnnu järv, Kõnnu Pikkjärv*) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnan Ongassaaren kylässä sijaitseva järvi.

## Maantietoa
Järvi on 440 metriä pitkä, 80 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,9 hehtaaria. Se sijaitsee vieressä kulkevan harjujakson () kaakkoisrinteessä ja se on lounais-koillis-suuntainen. Sijaintinsa vuoksi järveä ja sen viereistä Ümmargune järveä voidaan epäillä suppajärviksi. Harjunpuoleiset rannat kohoavat 30–40 metriä järvenpintaa ylemmäksi. Muut rannat ovat matalampia. Järven rantoja kiertää kapea suovyöhyke ja järvellä on mutapohja. Järven koillisrantaan tulee pohjoisesta tie, mutta järvi on kuitenkin autio.

## Luontoarvoja
Järveen tulee Ümmargune järvestä oja ja järven pohjassa ja rannoilla on lisäksi lähteitä, jotka tuovat siihen lisää vettä viereisestä harjusta. Veden näkösyvyys on hyvä . Järvessä elää ainakin ahven, hauki, ruutana ja särki.

Järvet sijaitsevat Kõnnun ja Jõugan alueella, joka on sisällytetytty Alutagusen kansanpuistoon (). Alueella tavataan esimerkiksi mustahaikaraa, helmipöllöä ja metsänemää.

## Vesistösuhteita
Pikkjärv kuuluu Alajõen valuma-alueeseen, sillä se on Alajõen lähdejärvi. Järveen tulee kaksi ojaa, joista lounaispäähän laskeva on Ümmargune järven laskuoja. Ojalla on pudotusta 0,3 metriä. Pikkjärven laskuoja alkaa kaakkoisrannan puolivälistä. Se virtaa suoraan etelään, missä sitä on ruopattu tai kaivettu suoraksi ojaksi. Ojan nimi on Ongassaare oja, vaikka sitä kutsutaan alajuoksulla Alajõeksi. Alajõgi laskee Peipsijärven pohjoisrantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Alutaguse rahvuspark, Keskkonnaamet (PDF, )
Silas G. Pratt

**Silas Gamaliel Pratt** (4. elokuuta 1846 Addison, Vermont – 30. lokakuuta 1916 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen säveltäjä.

Pratt opiskeli pianonsoittoa Saksassa, mutta ranteen vioittuminen esti häneltä uran konserttipianistina. Palattuaan Yhdysvaltoihin hän työskenteli urkurina Chicagossa. Vuosina 1875–1877 hän oli jälleen Saksassa. Pratt palasi Chicagoon ja asui siellä, kunnes muutti vuonna 1888 New Yorkiin. Vuonna 1906 hän perusti Pittsburghissa Pratt Institute of Music and Artin, jota johti kuolemaansa saakka.

Pratt oli yksi varhaisimmista yhdysvaltalaisista oopperasäveltäjistä. Hän sai arvostusta osakseen Richard Wagnerilta, joka luonnehti häntä "Yhdysvaltain Wagneriksi". Pratt laati sävellystensä ohella Abraham Lincolnista anekdoottikirjan *Lincoln In Story: The Life Of The Martyr-President Told In Authenticated Anecdotes* (1901). Pratt aloitti ensimmäisen oopperansa, *Antonion*, säveltämisen vuonna 1870 ja nimesi sen myöhemmin uudelleen *Lucilleksi*. Hänen toinen oopperansa *Zenobia, Queen of Palmyra* esitettiin konserttiversiona kesäkuussa 1882 ja näyttämöllä maaliskuussa 1883. Kolmas ooppera, inka-aiheinen *Ollanta*, jäi esittämättömäksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Leonid Sobinov

**Leonid Vitaljevitš Sobinov** (; 26. toukokuuta 1872 Jaroslavl – 14. lokakuuta 1934) oli venäläinen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.

Sobinov kouluttautui juristiksi ja aloitti ammatinharjoituksen pakollisen asepalveluksen suoritettuaan. Samalla hän kuitenkin opiskeli laulamista, ja vuonna 1897 hän sai koelaulun myötä Bolšoi-teatterista paikan. La Scalan -debyyttinsä Sobinov teki vuonna 1904. Hän esiintyi lisäksi esimerkiksi Lontoossa ja Pariisissa. Hän hoiti myös hallinnollisia tehtäviä neuvostovallan alkamisen jälkeen. Sobinov sai monia arvonimiä ja tunnustuksia, kuten keisarillisen hovilaulajan (1910) ja Venäjän SFNT:n kansantaiteilijan (1923) arvot. Hän kuoli sydäninfarktiin.

Sobinov oli yksi varhaisimmista huomattavista muusikoista, jotka tekivät äänityksiä. Hänen levytyksiään tunnetaan jo vuosilta 1901–1904.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Opolen piirikunta

**Opolen piirikunta** on seuraavien kahden Puolan piirikunnan nimi:     
* Opolen piirikunta, Opolen voivodikunta
* Opolen piirikunta, Lublinin voivodikunta
Tomislav Mužek

**Tomislav Mužek** on kroatialainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan tenori.

Mužek opiskeli vuosina 1994–2000 Wienin musiikki- ja teatteriyliopistossa muiden muassa Helene Karusson ja Ernesto Palacion johdolla. Vuonna 1999 hän sai ensipalkinnon Ferruccio Tagliavini -kilpailussa Itävallassa. Vuosituhannen vaihteessa hänellä oli taiteilijaresidenssit Wienin valtionoopperassa ja Bremenin teatterissa. Mužek teki ensimmäisen esiintymisensä Baijerin valtionoopperassa marraskuussa 2002 Don Ottavion roolissa oopperassa *[[Don Giovanni]]*. Hän on tehnyt esiintymisiä myös esimerkiksi La Scalassa ja Bayreuthin musiikkijuhlilla.

## Lähteet
Jędrzejówin piirikunta

**Jędrzejówin piirikunta** () on yksi Świętokrzyskien voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 85&nbsp;379. Piirikunta on jaettu yhdeksään maalaiskuntaan, jotka ovat Imielno, Jędrzejów, Małogoszcz, Nagłowice, Oksa, Sędziszów, Słupia, Sobków sekä Wodzisław ja niissä on kylien lisäksi kolme kaupunkia; hallintokeskus Jędrzejów, Małogoszcz ja Sędziszów.

Jędrzejówin piirikunnan pinta-alasta arviolta 19,6 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Jędrzejówin piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 6,9 prosenttia.

Vuoden 2019 lopussa Jędrzejówin piirikunnassa arvioitiin olevan 85&nbsp;379 asukasta, joista 50,5 prosenttia naispuolisia ja 49,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 88&nbsp;751 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 69&nbsp;049 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 17,6 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 59,2 prosenttia ja eläkeikäisten 23,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,4 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 682 lasta.

## Lähteet
Just Mathias Thiele

**Just Mathias Thiele** (13. joulukuuta 1795 Kööpenhamina, Tanska – 9. marraskuuta 1874 Kööpenhamina, Tanska) oli tanskalainen kirjastonhoitaja, folkloristi, runoilija graafikko ja piirtäjä.

Thiele tuli ylioppilaaksi 1816 ja oli jo edellisenä vuonna saanut Jens Baggesenin tunnustuksen runomuotoisesta vastauksestaan tämän esittämään arvoitukseen ”Det evige sindbillede”. Thiele oli 1820–1835 Det Kongelige Bibliotekin sihteerinä ja oli vuodesta 1835 kuparipiirroskokoelman inspehtori sekä vuodesta 1861 johtaja. Hänen aikanaan kokoelma erotettiin kirjastosta ja saatiin mallikelpoiseen kuntoon. Hän oli lisäksi 1825–1871 Kunstakademietin sihteeri ja vuodesta 1839 kuninkaallisen käsikirjaston hoitaja.

Thiele julkaisi 1818–1823 kaksiosaisen *Danske folkesagn*, minkä lisäksi tuli 1860 kolmas osa, *Den danske almues overtroiske meninger*. Oleskellessaan Roomassa 1824 hän pääsi tekemisiin Bertel Thorvaldsenin kanssa ja julkaisi teoksen *Thorvaldsen og hans værker* (1831–1850, uusi painos 1842–1857, jossa 205 kuparipiirrosta) ja kirjoitti myöhemmin *Thorvaldsens biographie* (1851–1856). Hänen kirjansa *Vragstykker af et digterskib* (1848) sisältää muun muassa lyyrisiä runoja ja pari näytelmää. Kansansaduista on peräisin aineksia näytelmissä *Thyra Boløxe og herremanden* (1857) ja *Claus Rigmands skat* (1859) sekä kahdessa ”kansanrunodraamassa” (1864).

Thiele oli myös piirtäjä ja graafikko. Yksi hänen työnsä on Göteborgin historiallisessa museossa.

## Teokset
* *Danske folkesagn*, 1818–1823
* *Thorvaldsen og hans værker* (1831–1850, uusi painos 1842–1857, jossa 205 kuparipiirrosta)
* *Vragstykker af et digterskib* (1848)
* *Thorvaldsens biographie* (1851–1856)
* *Thyra Boløxe og herremanden* (1857)
* *Claus Rigmands skat* (1859)
* *Den danske almues overtroiske meninger* 1860
* *Kunstakademiet og heststatuen paa Amalienborg* (1860)
* *Erindringer fra Bakkehuset* (1869)
* *Af mit livs aarbøger 1795–1826* (1873)
* *Af mit livs aarbøger 1795–1874* (1917).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Just Mathias Thiele, Nomos
George Dreyfus

**George Dreyfus** AM (s. 22. heinäkuuta 1928 Wuppertal) on saksalaissyntyinen, australialaistunut säveltäjä.

Dreyfus muutti perheineen Berliiniin natsipuolueen noustua valtaan ja aloitti pianotunneilla käymisen. Vuonna 1939 hän pakeni vanhempiensa ja veljensä kanssa Australiaan, jossa jatkoi pianotunneilla käymistä ja lauloi synagogan kuorossa. Melbournessa lukiota käydessään Dreyfus johti kuoroa ja soitti koulun orkesterissa klarinettia. Varhaisella ammattiurallaan muusikkona hän toimi fagotistina muun muassa vuodesta 1953 Melbournen sinfoniaorkesterissa. Hän suoritti fagottiopintoja Wienissä Karl Öhlbergerin johdolla. Säveltämisen Dreyfus aloitti itseoppineena aikansa eurooppalaissäveltäjien esimerkkien pohjalta. Hänestä tuli Australian nykymusiikkikentän aktiivinen vaikuttaja kokoonpanojen perustajana, kapellimestarina ja organisoijana. Hän sävelsi näyttämö-, orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksia, mutta aloitti myös uran elokuva- ja televisiomusiikin parissa.

Dreyfus julkaisi vuonna 1984 omaelämäkerran ja vuonna 1998 esseekirjan. Hänestä tuli vuonna 1992 Order of Australian jäsen, ja vuonna 2002 hänelle myönnettiin ensimmäisen luokan Bundesverdienstkreuz. 1990-luvulla Saksassa kantaesitettiin Dreyfusin oopperat *Rathenau* (1993) ja *Die Marx Sisters* (1996). *The Takeover* -lastenoopperan Euroopan-ensiesitys pidettiin Saksassa vuonna 1997. Dreyfusin tuotantoon 2000-luvun ajalta kuuluvat muiden muassa saksofonikvartetto (2007) ja kolmas sinfonia (kantaesitetty 2012).

## Lähteet