open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Virsikirja ja Hengellisiä lauluja

**Virsikirja ja hengellisiä lauluja** on esikoislestadiolaisuudessa käytetty laulukirja. Kirja on julkaistu 1992 ja se on neljäs esikoislestadiolaisuuden piirissä tehty virsikokoelma. Aikaisemmat on julkaistu 1945, 1955 ja 1980.  Vuoteen 1946 asti, ennen omien kirjojen julkaisua, käytettiin vuoden 1701 vanhaa virsikirjaa. Rauha olkoon teille 2007, sivu 24

Kirja sisältää Suomen evankelis-luterilaisen kirkon käyttämän virsikirjan 632 virren lisäksi 12 virttä vuoden 1701 virsikirjasta, 24 vuoden 1938/64 kirjasta ja 5 ruotsalaisesta vuoden 1937 virsikirjasta suomennettua virttä sekä 127 hengellistä laulua. Lauluista noin 60:n tiedetään muodostuneen lestadiolaisen herätysliikkeen piirissä, pääosin 1800-luvun loppupuolella. Tunnetuimpia runoilijoita ovat Gustaf Skinnari, Aatu Laitinen, Juho Evert Pietiläinen ja Leonard Typpö. Huomattava osa lauluista on tuntemattomiksi jääneiden sanoittajien tekemiä. Lestadiolaislaulujen lisäksi kirjassa on myös muita hengellisiä lauluja, kuten 1800-luvulla julkaistuja arkkivirsiä.

Useimpien lestadiolaisuuden alkuvuosikymmeninä syntyneiden laulujen sävelmät ovat toisintoja maallisista kansansävelmistä tai koraalitoisintoja. Esikoislestadiolaisten perinteestä, laulaa virret ilman säestystä korvakuulolta, johtuen sävelmät ovat jatkaneet muotoutumista pitkään. Monet sävelmät ovat vakiintuneet vasta vuoden 1992 Hengellisten laulujen myötä, johon ne on ensi kertaa nuotinnettu. Useissa lauluissa on vaihtoehtoisia sävelmiä. Osa lauluista on tehty tunnettujen virsien sävelmiin. Muutamille yksittäisille lauluille on sävelletty kokonaan oma sävelmänsä. Monet varhaiset lestadiolaislaulut ovat Frans Petter Krankin, vuonna 1888 lestadiolaisuuteen kääntyneen papin, säveltämiä.

## Lähteet
Rauha olkoon teille, Tampereen esikoislestadiolaisuuden vaiheita, Esikoislestadiolaiset Ry Tampereen paikallisosasto, 2007.

Virsikirja ja hengellisiä lauluja, Esikoislestadiolaiset ry. Lahti, 1992, 

### Viitteet
Hotter Than Hell

**Hotter Than Hell** on Kiss-yhtyeen toinen studioalbumi, joka ilmestyi lokakuussa 1974. Albumi saavutti kultarajan Yhdysvalloissa vuonna 1977. Levyn nimeksi oli tulossa aluksi *The Harder They Come*, mutta yhtye päätti ottaa mieluummin nimeksi *Hotter Than Hell*. Albumi julkaistiin remasteroituna 1997. 

Melko pian ensimmäisen levyn jälkeen vuonna 1974 ilmestyneellä levyllä soittivat yhtyeen alkuperäisjäsenet Paul Stanley, Gene Simmons, Ace Frehley ja Peter Criss. Levyltä ei noussut mainittavia hittejä, mutta klassikon aseman ovat saavuttaneet ainakin kappaleet ”Let Me Go, Rock ’n’ Roll”, ”Hotter Than Hell”, ”Got to Choose”, ”Watchin’ You” ja ”Parasite”.

## Kappaleet

## Kiertue

Hotter Than Hellin kiertueella soitettiin seuraavat kappaleet:

#Deuce
#Nothin’ to Lose
#She
#Firehouse
#Strutter
#100,000 Years
#Let Me Go, Rock'n'Roll
#Cold Gin
#Let Me Know
#Got to Choose
#Watchin’ You
#Black Diamond

## Kokoonpano
* Paul Stanley – komppikitara, laulu raidoilla 1, 4 ja 9
* Gene Simmons – bassokitara, laulu raidoilla 2-3 ja 5-7
* Ace Frehley – soolokitara
* Peter Criss – rummut, laulu raidoilla 8 ja 10

## Arvostelut
*Allmusic () 
*Pitchfork Media () 

## Lähteet
*Listasijoitukset Kissfaq.com.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Conmebol

**Conmebol** eli **CSF** (CONfederación sudaMEricana de FútBOL) on Etelä-Amerikan jalkapalloliitto. Se on perustettu vuonna 1916 perustajäseninään Argentiina, Brasilia, Chile ja Uruguay. Myöhemmin siihen ovat tulleet mukaan myös Paraguayn (1921), Perun (1925), Bolivian (1926), Ecuadorin (1927), Kolumbian (1936) ja Venezuelan (1952) jalkapalloliitot, joten se käsittää kymmenen eri liittoa. Etelä-Amerikkaan kuuluvat Suriname, Guyana ja Ranskan Guayana eivät puolestaan ole Conmebolin jäseniä. Päämajaansa Conmebol pitää Paraguayn pääkaupungissa Asunciónissa.

Tärkeimpiä Conmebolin järjestämiä kilpailuja ovat maajoukkueiden Copa América sekä seurajoukkueille järjestettävät Copa Libertadores de América (verrattavissa Mestarien liigaan) ja Copa Sudamericana (verrattavissa UEFA:n Eurooppa-liigaan).

## Jäsenet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Conmebol
Eric von Rettig

**Eric Walter von Rettig** (26. tammikuuta 1867 Gävle, Ruotsi – 20. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen poliitikko.

Von Rettigin vanhemmat olivat kauppaneuvos Fredric von Rettig ja Maria Sofia von Horn ja puolisot vuodesta 1889 Hildur Lindberg (k. 1904), professori Sextus Otto Lindbergin tytär, ja vuodesta 1912 Nanna Wilhelmina Ahlström (k. 1919). Von Rettig tuli ylioppilaaksi 1885 ja valmistui filosofian maisteriksi 1888. Hän oli Raadelman tilan hoitaja Piikkiössä 1889–1894, Spurilan tilan hoitaja Paimiossa 1894–1903, Lantmannabankenin johtaja 1913–1920, Svenska Finlands Lantmannabankin 1923–1924, 31-33, Ab Svenska småbruk och egna hemin johtaja 1909–1937 ja Lohjan taimiston johtaja 1910–1937.

Von Rettig oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900, 1904–1905 ja 1905–1906.
 
Von Rettig toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen (RKP) kansanedustajana 1917–1919. Hän oli puolueen järjestyksessä toinen puheenjohtaja vuosina 1917–1934, 17 vuoden ajan. 

RKP:n kunnallispoliitikko Margareta Aminoff oli Eric von Rettigin ja Nanna Wilhelmiina Ahlströmin tytär.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Ernst von Born

**Ernst Viktor Lorenz von Born** (24. elokuuta 1885 Pernaja – 7. heinäkuuta 1956 Loviisa) oli suomalainen poliitikko, vapaaherra ja varatuomari. Hän oli vapaaherra ja poliitikko Viktor Magnus von Bornin poika. Hän ehti toimia urallaan Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana, ministerinä sekä järjestyksessään kolmantena puheenjohtajana. RKP:n puheenjohtajana von Born oli vuosina 1934–1945 ja uudelleenvalittuna myöhemmin vuosina 1955–1956. Kansanedustajana von Born on yksi Suomen pitkäaikaisimmista; hän osallistui kaikkiaan 39 valtiopäiville vuosina 1919−1954.

## Varhaiset vuodet
Von Born valmistui ylioppilaaksi vuonna 1904 ja opiskeli oikeustiedettä suorittaen oikeustutkinnon sekä ylemmän hallintotutkinnon vuonna 1909. Valmistuttuaan von Born työskenteli asianajajana 1909–1913 ja oli Helsingin kaupungin vt. kunnallispormestarina 1913. Varatuomarin arvo hänelle myönnettiin 1912. Von Born oli vangittuna vuonna 1915 Pietarin Krestyn vankilassa yhdenvertaisuuslain vastustamisesta.

## Poliittinen ura
Von Born oli sisäministerinä Sunilan II hallituksessa 1931–1932 sekä myöhemmin Rytin I ja II hallituksessa 1939–1941 ja puoli vuotta Rangellin hallituksessa 1941, salkuttomana ministerinä Cajanderin III hallituksessa parin kuukauden ajan ennen talvisotaa.

Von Bornin toimiessa Sunilan hallituksen sisäasiainministerinä helmikuussa 1932 mäntsäläläiset Lapuanliikkeen kannattajat vaativat von Bornia ja Uudenmaan läänin maaherraa kenraali Bruno Jalanderia estämään sosialidemokraattien kansanedustajaa Mikko Erichiä puhumasta Ohkolan työväenyhdistyksen vuosijuhlassa. Kun von Born ei suostunut lapualaisten vaatimukseen, nämä keskeyttivät Ohkolan työväentalossa pidetyn tilaisuuden, mistä alkoi Mäntsälän kapina. Lapuanliikkeen johto lähetti presidentti P. E. Svinhufvudille sähkeen, jossa vaadittiin von Bornin eroa. Hallitus ei kuitenkaan taipunut ja lopullisesti kapina päättyi Svinhufvudin käskettyä kuuluisassa radiopuheessaan kapinallisia palaamaan koteihinsa.

Von Born erosi Rangellin hallituksesta, koska RKP:llä ja hänellä oli eri kanta Karjalan evakkoja koskevassa korvausmaakysymyksessä – RKP ei olisi halunnut suomenkielistä väestöä ruotsinkielisille alueille muuttamaan kielisuhteita.

Jatkosodan päättymisvaiheessa syksyllä 1944 von Born toimi oikeusministerinä Hackzellin ja Castrénin hallituksissa. Pääministeri Hackzellin sairastuttua Moskovassa von Born toimi vt. pääministerinä Castrénin hallituksen nimittämiseen asti.

Viimeisinä vuosinaan von Born osallistui enää harvoin poliittiseen keskusteluun. RKP:n puoluepäivillä toukokuussa 1956 hän luovutti puheenjohtajuuden Lars Erik Taxellille. Samalla von Bornille myönnettiin RKP:n myöntämä ensimmäinen Axel Lille -mitali. Vain kuusi viikkoa myöhemmin von Born kuoli.

## Yksityiselämä
Kotiseudullaan Pernajassa von Born oli tilanomistajana vuodesta 1913 ja hän toimi myös Pernajan ja Liljendalin maanjako-oikeuden puheenjohtajana 1913–1916. Hän testamenttasi Pernajassa omistamansa Sarvilahden kartanon Svenska Kulturfondenille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Yle Elävä arkisto: Oikeusministeri Ernst von Bornin puhe Moskovan välirauhansopimuksesta 1944
Adaptation. Minun versioni

**Adaptation. Minun versioni** eli **Adaptation – minun versioni** () on Charlie Kaufmanin käsikirjoittama ja Spike Jonzen ohjaama elokuva. Se on sekä elokuva käsikirjoittamisen vaikeuksista että sovitus Susan Orleanin kirjasta *[[The Orchid Thief]]*. Se perustuu sekä kirjan että tarinan kautta tositapahtumiin. Elokuvan pääosassa molempia Kaufmanin kaksosia näyttelee Nicolas Cage. Tärkeimmissä sivurooleissa ovat Meryl Streep ja Chris Cooper.

Elokuvassa Charlie Kaufman saa tehtäväkseen kirjoittaa *The Orchid Thiefin* pohjalta elokuvan, mutta se tuottaa Kaufmanille suuria vaikeuksia. Hänen kaksoispikkuveljensä Donald Kaufman käsikirjoittaa samaan aikaan omaa elokuvaansa, *The 3*. 

Elokuva sijoittuu Miamiin ja sitä on kuvattu loppukesällä ja syksyllä 2001.

## Näyttelijät

## Palkintoja
### [[Oscar]]it
*Paras miessivusosa: Chris Cooper
Ehdokkaana:
*Paras miespääosa: Nicolas Cage
*Paras naissivuosa: Meryl Streep
*Paras sovitettu käsikirjoitus: Charlie Kaufman, Donald Kaufman
### [[BAFTA]]t
*Paras sovitettu käsikirjoitus: Charlie Kaufman, Donald Kaufman
Ehdokkaana:
*Paras miespääosa: Nicolas Cage
*Paras miessivusosa: Chris Cooper
*Paras naissivuosa: Meryl Streep
### [[Golden Globe]]t
*Paras miessivusosa: Chris Cooper
*Paras naissivuosa: Meryl Streep
Ehdokkaana:
*Paras musikaali- tai komediaelokuva
*Paras miespääosa musikaali- tai komediaelokuvassa: Nicolas Cage
*Paras ohjaaja: Spike Jonze
*Paras käsikirjoitus: Charlie Kaufman, Donald Kaufman
## Muita tunnustuksia
*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat *Adaptationin* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta.

## Lähteet
Allan Vainola

**Allan Vainola** (vuoteen 1975 **Allan Annus**, s. 11. maaliskuuta 1965 Tartto) on virolainen kitaristi, laulaja ja säveltäjä. Vainola on soittanut monissa virolaisissa yhtyeissä, joista tunnetuin on Vennaskond. Vainola on myös laulaja Virossa isoa suosiota saavuttaneissa yhtyeissä Metro Luminal sekä Sõpruse Puiestee. Vainola on tehnyt myös teatterimusiikkia.

Vainola liittyi Vennaskondaan tammikuussa 1991 ja heti seuraavassa yhtye muutti Suomeen, jossa asuivat Turussa, Lahdessa, Vaasassa ja Oravaisissa lokakuuhun 1992 asti.
## Perhe

Allan Vainola avioitui runoilija ja lastenkirjailija Kätlin Vainolan (o.s. Kõlamets; kirjailijanimeltään Marie Myrk; s. 1978) kanssa 11. maaliskuuta 2002 Haapsalussa. Heillä on kaksi poikaa (s. 2004 ja 2010). Vainolan vanhin poika Hyrr-Innokent Vainola (s. 29. maaliskuuta 1991) on laulaja-kitaristi. Hyrr-Innokent oli aikanaan listattuna Viron oudoimpana nimenä, jossa muinaisskandinaavinen Hyrr yhdistyy Vainolan ihaileman venäläisen näyttelijän Innokenti Smoktunovskin nimeen.

## Vainolan yhtyeet
* Ajutine Valitus (1980–1981)
* Velikije Luki (1982–1983)
* Terendus (1984–1985)
* Ükskõik (1986–1988)
* Metro Luminal (1988–1996; 2013–)
* Vennaskond (1990–1995; 1998–2004; 2010–)
* Alumiinium
* Sinu Sädelev Sõber (1994–)
* Sõpruse Puiestee (2002–)
* The Flowers of Romance (2004–2008)
Vainolalla on myös vuodesta 2007 ollut kaksi muuta projektiyhtyettä Kelder sekä Unenäopüüdjad.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Allan Vainolan kotisivut
Axel Lille

**Axel Johan Lille** (28. maaliskuuta 1848 Helsinki – 28. kesäkuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. 

## Henkilöhistoria
Axel Lillen isä oli teologi ja kirkkohistorian professori Bengt Olof Lille. Lille perusti Ruotsalaisen kansanpuolueen vuonna 1906 ja toimi sen kansanedustajana ja ensimmäisenä puheenjohtajana 1906–1917. Lille kuului kansallisesti ajatteleviin suomenruotsalaisiin piireihin. Lille väitteli lakitieteen tohtoriksi vuonna 1882. Lille oli porvarissäädyssä Kokkolan edustaja valtiopäivillä 1885 ja 1888 ja Helsingin edustaja 1891, 1894, 1897, 1899 ja 1900.  Kansanedustaja hän oli 1917. Lille oli myös yksi Vikingen-sanomalehden perustajista vuonna 1870, ja vuonna 1873 hän toimi Wiborgs Tidning -sanomalehden päätoimittajana.Myöhemmin hän perusti uudelleen Bobrikovin ikuisiksi ajoiksi lakkauttaman Nya Pressenin ja oli sen päätoimittajana 1906–1914, Svenska Finlandin päätoimittaja 1914–1915, kuten myös niiden seuraajan Dagens Pressin. 

Lille on tiettävästi ensimmäinen, joka esitti julkisesti ajatuksen Suomen itsenäistymisestä, puhuessaan 9. huhtikuuta 1902 Nylands nationin juhlassa. Samana vuonna hän muutti Ruotsiin ja sai Ruotsin kansalaisuuden vuonna 1903.

Axel Lille -mitali on nykyisin korkein Ruotsalaisen kansanpuolueen myöntämä kunniamerkki.

## Julkaisuja
* *Försäkringsväsendet* (1882)
* *Ett halvår såsom Finlands pressrepresentant i Sverige* (1919)
* *Den svenska nationalitetens i Finlands samlingsrörelse* (1921)
* valtiollisia lentokirjasia ja näytelmiä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Venäjän hätätilaministeriö

**Venäjän hätätilaministeriö** (Министерство Российской Федерации по делам гражданской обороны, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий, yleensä МЧС России, MTšS) on liittovaltiotasoinen palo- ja pelastustointa sekä siviilikriisinhallintaa suorittava Venäjän federaation ministeriö.

Ministeriöllä on kuusi aluekeskusta, Iljušin Il-76 -kuljetuskoneita ja erityisvälineitä ja se osallistuu siviilikriisinhallintaan katastrofialueilla myös ulkomailla.

Yhteistyössä Euroopan avaruusjärjestön (ESA) kanssa se kykenee vastaanottamaan tietoja katastrofialueesta myös satelliittien välityksellä.

Ensimmäisenä hätätilaministerinä on ollut ministeriön perustamisesta, vuodesta 1994 lähtien Sergei Šoigu, joka johti jo vastaavaa edeltävää organisaatiota. Nykyään ministerinä on Alexandr Kurenkov.

## Historia
Sen alku on Venäjän sosialistisen federaation korkeimman neuvoston puhemiehistön päätöksessä 17. kesäkuuta 1990 pelastusjoukkojen perustamisesta.  27. joulukuuta 1990 joukko perustettiin. valtiokomitean arvoisena, mikä on samalla hätätilaministeriön vuosipäivä. 30. heinäkuuta 1991 joukosta tuli Venäjän sosialistisen federaation valtionkomitea (Государственный комитет РСФСР по чрезвычайным ситуациям (ГКЧС РСФСР)).

19. marraskuuta 1990 hätätilakomiteaan yhdistettiin siviilipuolustuksen esikunta, jolloin sen tehtävät laajenivat myös siviilipuolustukseen.

## Toiminta

Hätätilaministeriö osallistuu suurten onnettomuuksien pelastustoimintaan kaikkialla Venäjän federaatiossa sekä humanitaariseen siviilikriisinhallintaan ulkomailla.

*1991 hätätilakomitea osallistui Volgan varren, Burjatian ja Tšitinskin oblastin tulvien sekä Krasnodarin maanjäristyksen jälkihoitoon.

*1992 huhtikuussa hätätilakomitea osallistui Armenian pyynnöstä IVY:n seitsemännen armeijan tykistövarikon tulipalon sammuttamiseen Balaovitin (Балаовит) kylässä. Palo uhkasi Abovjanin (Абовян) kaupunkia ja Jerevanin kortteleita. Palon sammutuksessa käytettiin Iljušin Il-76TD -lentokonetta, jonka sammutuslaitteiston suihkuttama vesimassa oli 42&nbsp;000&nbsp;kg kerrallaan.

*1992 hätätilakomitea osallistui sotilaallisen kriisinhallinnan tukemiseen Georgian Etelä-Ossetiassa ja Moldovan Transdnestriassa humanitaarisena apuna.

*1993 6. huhtikuuta tapahtui siperialaisessa kemiantehtaassa (Tomsk-7) radioaktiivisen jätteen päästö, missä hätätilaministeriö osallistui väestönsuojelutehtäviin ja päästöjen lopettamiseen.

## Ministerit

## Aiheesta muualla

*Venäjän ääni hätätilaministeriöstä 
*Hätätilaministeriön virallinen sivusto
CONCACAF

**CONCACAF** () on Pohjois-Amerikan, Keski-Amerikan ja Karibian alueen jalkapalloliitto. Lisäksi liittoon kuuluvat Etelä-Amerikasta Suriname, Guyana ja Ranskan Guayana. Liitto perustettiin vuonna 1961 NACF:n ja CCCF:n fuusioituessa.

Tärkein CONCACAF:n järjestämä kilpailu on CONCACAF Gold Cup. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Concacaf.com
Anti Pathique

**Anti Pathique**, oikealta nimeltään Anti Nõmmsalu (s. 21. elokuuta 1966) on virolainen muusikko ja kirjailija. Pathique on soittanut kitaraa ja bassokitaraa muun muassa Vennaskondissa. Hän on myös kirjoittanut kirjoja yhdessä Tõnu Trubetskyn kanssa.
Lars Erik Taxell

**Lars Erik Taxell** (6. huhtikuuta 1913 Vaasa – 7. lokakuuta 2013  Turku) oli suomalainen poliitikko ja yksityisoikeuden ja yleisen oikeusopin professori. Hän oli Ruotsalaisen kansanpuolueen järjestyksessä viides puheenjohtaja vuosina 1956–1966. 

## Ura
Taxell suoritti ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1936 ja valmistui Helsingin yliopistosta lakitieteen kandidaatiksi vuonna 1938, sai varatuomarin arvon vuonna 1939 ja väitteli lakitieteen tohtoriksi vuonna 1946. Hän oli Åbo Akademin yksityisoikeuden opettaja ja Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden opettaja vuosina 1940–1946, Åbo Akademin yksityisoikeuden vt. professori vuosina 1946–1948 ja Åbo Akademin kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden vt. professori vuosina 1946–1976 sekä Åbo Akademin yksityisoikeuden ja yleisen oikeustieteen professori vuosina 1948–1976.  Taxell toimi yliopiston rehtorina 1950–1957 ja kanslerina 1982–1984.

Taxell oli Suomen evankelis-luterilaisen kirkon kirkolliskokouksen jäsen vuosina 1953, 1958, 1963, 1968 ja 1971 sekä vuosina 1974–1981. Vuodesta 1974 hän toimi kirkolliskokouksen varapuheenjohtajana. Hän oli valtakunnanoikeuden jäsen kaksi kautta vuosina 1978–1981 ja 1982–1985.

Lars Erik Taxell on ministeri Christoffer Taxellin isä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin majuri.

## Palkinnot ja tunnustukset

Taxellille myönnettiin Knut ja Alice Wallenbergin säätiön palkinto, joka annetaan ansioista oikeustieteen alalla. Palkinnon arvo on miljoona Ruotsin kruunua. Lisäksi hän oli oikeustieteen (Tukholman yliopisto 1975 ja Lundin yliopisto 1984), teologian (Helsingin yliopisto 1980) ja filosofian (Turun yliopisto 1981) kunniatohtori. Hän sai hopeisen Axel Lille -mitalin vuonna 1966 ja hopeisen Axel Olof Freudenthal -mitalin vuonna 1981. Vuonna 1955 hänet kutsuttiin Suomen Tiedeseuran jäseneksi ja vuonna 1988 sen kunniajäseneksi. Taxell oli myös Suomalaisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1973. 

## Julkaisuja
* Aktiebolagsstyrelsens kompetens att rättshandla (1946, väitöskirja)
* Panträtt i skuldebrev (1949)
* Om aktierätt vid bolagsstämma (1959)
* Aktieägarens rättsskydd (1961)
* Ansvar och ansvarsfördelning i aktiebolag (1963)
* Avtal och rättsskydd (1972)
* Rätt och demokrati (1976)
* Kyrkans rättsnormer – Kirkon oikeusnormit (1979)
* Aktiebolagets organisation (1983)
* Bolagsledningens ansvar (1983)
* Demokrati (1986)
* Avtalrättens normer (1987)
* Rätt – individ – samhälle (1989)
* Köplagen (1991)
* Skadestånd och avtalsbrott (1993)
* Avtalsrätt (1997)

## Lähteet

* Kuka kukin on 1986. Helsinki: Otava.

## Aiheesta muualla
* 
*Lars Erik Taxellin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Hans Hedtoft

**Hans Hedtoft** (21. huhtikuuta 1903 – 29. tammikuuta 1955) oli tanskalainen poliitikko, Tanskan sosiaalidemokraattisen puolueen puoluejohtaja 1939–1941, 1945–1955 ja pääministeri vuosina 1947–1950 ja 1953–1955. Hän organisoi merkittävästi vasta­rinta­liikettä, ja hän teki pääministerinä aloitteen Tanskan liittymisestä Natoon.

## Elämäkerta
Hedtoft oli ammatiltaan litografi. Hän liittyi nuorena sosiaalidemokraattiseen puolueeseen ja toimi sen eduskuntaryhmän sihteerinä vuodesta 1929 vuoteen 1935, jolloin hänet valittiin puoluesihteeriksi. Hedtoft tuli ensimmäisen kerran sosiaalidemokraattisen puolueen puoluejohtajaksi Thorvald Staunining tilalle vuonna 1939. Natsit pakottivat hänen eroamaan asemastaan vuonna 1941, koska hän oli liian kriittinen Saksan miehitystä kohtaan Tanskassa.

Toisen maailmansodan jälkeen Hedtotf palasi puolueen puheenjohtajaksi 1945. Hän toimi Tanskan työ- ja sosiaaliministerinä vuonna 1945 ja hänet valittiin maan pääministeriksi vuonna 1947. Hänen ensimmäinen toimensa oli progressiivisen verotuksen toteuttaminen. Pohjoismaiden puolustusliiton perustamisen epäonnistuttua hän teki pääministerinä aloitteen Tanskan liittymisestä Natoon vuonna 1949.

Lokakuussa 1950 hänen hallituksensa oli hävinnyt äänestyksessä voin hinnan nostamisesta, ja tämä häviö oli signaali hänen puolueensa tappiosta seuraavissa vaaleissa, joissa Erik Eriksenin Liberaalipuolueesta tuli yhdessä konservatiivipuolueen muodostettu hallitus 30. lokakuuta 1950.

Vuonna 1951 Hans Hedtoft ehdotti Pohjoismaiden kansanedustajien kokouksessa, että maiden parlamenteille ja hallituksille perustettaisiin pysyvä yhteistyöelin. Pohjoismaiden neuvosto perustettiin seuraavana vuonna.

Hans Hedtoft tuli ainoastaan sosiaalidemokraateista koostuvan hallituksen pääministeriksi 30. syyskuuta 1953. Hans Hedtoft kuoli sydänkohtaukseen Pohjoismaiden neuvoston kokouksen aikana Tukholmassa 29. tammikuuta 1955. Hänen seuraajansa pääministerinä oli ystävänsä H. C. Hansen.

## Julkaisuja

* Kristian Hvidt, ”Statsministre i Danmark fra 1913 til 1995” (1995)

## Lähteet
Stanisław Marcin Ulam

**Stanisław Marcin Ulam** (13. huhtikuuta 1909 – 13. toukokuuta 1984) oli puolalainen matemaatikko, jonka suurimmat saavutukset liittyvät Yhdysvaltojen ydinaseen kehittämiseen.

## Elämä

Ulam syntyi Lvivissä, joka silloin kuului Itävalta-Unkarin keisarikuntaan, nykyään Ukrainaan. Hän aloitti opintonsa Lvivin yliopistossa, mutta siirtyi 1938 Harvardiin ja sieltä Wisconsinin yliopistoon. Hänen ystävänsä John von Neumann kutsui hänet pian New Mexicoon salaiseen tehtävään, mikä käytännössä tarkoitti Los Alamosin ydinaseprojektia (Manhattan-projekti). 

Ulam ryhtyi soveltamaan monimutkaisia integraaleja ketjureaktioiden laskemiseen – tietämättä, että Enrico Fermi oli jo käyttänyt vastaavanlaista metodia. Hän osoitti unkarilaisen Edward Tellerin varhaisen vetypommimallin virheelliseksi. Teller vastusti aluksi, mutta ymmärsi pian asian itsekin, ja loppujen lopuksi Ulam ja Teller patentoivat vetypommin siitä huolimatta, että myös Andrei Saharov oli tullut itsenäisesti samoihin tuloksiin.

Ulamin pääideoihin kuuluu fuusion käynnistäminen plutoniumin fission ja sähkömagneettisen säteilyn avulla, jolloin protonimateriaali saadaan tarpeeksi kuumenemaan. Hän myös kehitti Los Alamosin vuosinaan nykymuotoisen Markovin ketjuja käyttävän Monte Carlo menetelmän. Hän kaavaili myös ydinpolttoaineen käyttöä avaruusaluksissa ja sukellusveneissä.

Ulam kuoli Santa Fessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Los Alamos National Security: Staff Biographies, Stan Ulam 
*Special Issue, Stanislaw Ulam 1909-1984, Los Alamos Science, NUMBER 15, 1987
Nile City 105,6

**Nile City 105,6** oli ruotsalaisen Killinggängetin tekemä televisiosarja. Sen ensimmäinen osa esitettiin Kanal 1 -kanavalla (nykyinen SVT1) 18. tammikuuta 1995.

Sarja kertoo Johan Rheborgin esittämästä Percy Nilegårdista, joka yrittää pyörittää radioasemaa erään paloaseman tiloissa. Paloasemaa johtaa Robert Gustafssonin esittämä transvestiittipalopäällikkö Greger. Henrik Schyffert esittää toimittaja Glenn Killingiä.
Antti Virmavirta

**Antti Juhani Virmavirta** (s. 7. maaliskuuta 1959 Harjavalta) on suomalainen näyttelijä, joka on Helsingin kaupunginteatterin ohella näytellyt muissakin pääkaupunkiseudun teattereissa sekä esiintynyt useissa elokuvissa ja televisio-ohjelmissa.

## Elämä
Virmavirta valmistui teatteritaiteen maisteriksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1985. Samana vuonna hän näytteli pääosaa Televisioteatterin näytelmässä *Oven ulkopuolella*, joka kertoi kirjailija Wolfgang Borchertin omista sotakokemuksista itäsaksalaisen Fritz Bornemannin ohjaamana Hänen muita teatteriroolejaan ovat Stanley Kowalskin rooli Veli-Matti Saikkosen ohjaamassa *[[Viettelyksen vaunu|Viettelysten vaunu]]ssa* (HKT, 1991), pääosa Jussi Parviaisen näytelmässä *Moniminä* (1994), Antonin Artaud’n esseeseen ”Korpit ja auringonkukka” perustuva monologinäytelmä *Kuka murhasi van Goghin?* (Tampereen teatterikesä 1996), Aleksanteri II Espoon kaupunginteatterin *Aurorassa* (2002), pääministeri Pekka Lahnanen Jari Tervon näytelmässä *[[Koljatti]]* (HKT, 2010) sekä Rauno de Tourvell Leea Klemolan ja Rosa-Maria Perän sovituksessa  Christopher Hamptonin näytelmästä *Vaarallisia suhteita* (HKT, 2022).

Virmavirran televisiotöihin kuuluu hänen ja Jari Salmen varaan rakennettu sketsisarja *[[Pulkkinen (televisiosarja)|Pulkkinen]]*, jota esitettiin Nelosella 1990- ja 2000-luvun vaihteessa kolmen tuotantokauden ja 35 jakson verran. Sen innoittamana tehtiin lyhytelokuva *[[Don’t Push the River|Pulkkinen – Don’t Push the River]]*, ja vuonna 2001 julkaistiin myös uusia sketsejä sekä musiikkia sisältänyt *Pulkkinen*-CD.

Vuonna 2003 Virmavirta näytteli televisiosarjassa *[[Rikospoliisi Maria Kallio]]* roolinaan Mikke Sjöberg. Syksyllä 2005 Virmavirta näytteli MTV3-kanavan *[[Firma (televisiosarja)|Firma]]*-sarjassa ja vuonna 2011 elokuvassa *[[Roskisprinssi (elokuva)|Roskisprinssi]]*. Vuonna 2008 tehdyssä historiallisessa draamasarjassa *[[Piru ja peijooni]]* Virmavirta esitti lähetystöneuvos Viktor Vladimirovia. Hänet nähtiin myös tv-sarjassa *[[Ihan sama]]* (2014) ja Ylen draamasarjassa *[[Presidentti (televisiosarja)|Presidentti]]* (2017).

Virmavirta on myös lukijana eri kustantajille äänikirjatuotannossa.

Virmavirta on naimisissa näyttelijä Minna Suurosen kanssa ja heillä on neljä lasta. Hänen setänsä oli professori ja entinen päätoimittaja Jarmo Virmavirta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Yle Elävä arkisto: Turkan lapset
* Antti Virmavirta Lukijana
Leo Rainio

**Kapteeni Leo Rainio** oli nimimerkki, jota Armas J. Pulla käytti sekä yksin että yhdessä Mika Waltarin kanssa. 

Pulla kirjoitti ensin yksin romaanin *Huimapää* (nimimerkillä **Leo Rainio** 1929) ja jatkokertomuksen *Aseveikot* (nimimerkillä **Kapteeni L. Rainio** 1931). Sitten Pulla ja Waltari kirjoittivat yhdessä nimimerkillä **Kapteeni Leo Rainio** seikkailuromaanit *Keisarin tekohampaat* (1931), *Punainen Madonna* (1932) ja *Älkää ampuko pianistia* (1932) sekä näytelmän *Isänmaan parhaat* (1932). Kun Waltari vetäytyi yhteistyöstä, Pulla kirjoitti vielä samalla nimimerkillä romaanit *Lempeä korvanleikkaaja* (1933) ja *Gangsterit ja seitsemän kääpiötä* (1945). 

## Lähteet
*
*
*

## Aiheesta muualla
* Juri Nummelin: Mika Waltarin ja Armas J. Pullan Kapteeni Leo Rainio -kirjat.
Carl Olof Tallgren

**Carl Olof Kristian Tallgren** (28. tammikuuta 1927 Turku – 16. kesäkuuta 2024 Turku) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Ruotsalaisen kansanpuolueen kansanedustajana ja järjestyksessään kahdeksantena puheenjohtajana vuosina 1974–1977 kolmen vuoden ajan. Tallgren toimi valtiovarainministerinä Ahti Karjalaisen toisen hallituksen toiminta-ajan 15. heinäkuuta 1970 – 29. lokakuuta 1971.

Tallgren kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1945 ja valmistui valtiotieteiden kandidaatiksi 1951. Hänestä tuli valtiotieteiden maisteri 1964. Åbo Akademi promovoi Tallgrenin filosofian kunniatohtoriksi 1988.

Tallgren toimi Turunmaan sairaalan talouspäällikkönä vuosina 1952–1961, Suomen Punaisen Ristin Turunmaan piirin toiminnanjohtajana vuosina 1957–1961 sekä Konstsamfundetin toimitusjohtajana vuosina 1973–1991. Tallgren nousi eduskuntaan toukokuussa 1961 kuolleen Ralf Törngrenin tilalle.

Tallgren valittiin RKP:n puheenjohtajaksi edeltäjänsä Kristian Gestrinin sairastuttua vuonna 1974, jolloin hän oli jo ilmoittanut jättävänsä eduskunnan seuraavissa vaaleissa. Konstsamfundetin toimitusjohtajana Tallgren johti Helsingin keskustassa sijaitsevan Forumin korttelin kehittämistä kauppakeskukseksi. Lisäksi Tallgren oli taustavaikuttajana Hanasaaren kulttuurikeskuksen ja Saaristomeren kansallispuiston perustamisessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Abur

**Abur** eli **muinaispermiläiset aakkoset** on suomalais-ugrilaisten komin ja komipermjakin kielten kirjoittamiseen käytetty muinainen aakkosto. Sen laati venäläinen lähetyssaarnaaja Stepan Hrap (fl. 1373–1395, myöh. Pyhä Tapani Permiläinen) 1300-luvulla. Aakkosto oli käytössä aina 1500- tai 1600-luvulle saakka, kunnes sen tilalle otettiin kyrillinen kirjaimisto. 

Abur-aakkoset muotoiltiin kyrillisten ja kreikkalaisten aakkosten mukaan, mutta monet kirjaimet muistuttavat myös komien uskonnollisia *[[tamga]]*-merkkejä. Tällä tavoin komien perinteinen kulttuuri ja uskonto liitettiin kristinuskoon. Aakkostossa on 38 kirjainta, joita ei erotella pieniksi ja isoiksi kirjaimiksi. Kirjoitusta luetaan vasemmalta oikealle. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Шрифт абур
O2Jam

**O2Jam** on e-Gamesin luoma tietokonepeli, joka kuuluu niin kutsuttuihin soittopeleihin. Peliä pelataan tietokoneen näppäimistöllä lukien näytöllä rullaavia nuotteja. Peli on ilmainen, mutta osa sisällöstä on maksullista.

Peliä pelataan E-Gamesin palvelimien välityksellä. Pelaaminen tapahtuu yleensä muiden pelaajien kanssa kilpaillen, mutta myös yksin pelaaminen on mahdollista. Pelaamista varten tietokoneelle asennetaan erillinen asiakasohjelma.

O2Jam tuo pelihahmot vahvasti esiin. Alussa luodaan pelipalvelimelle oma hahmo, jota kehitellään tasoittain. Pelissä on kahdenlaista rahaa: gemit ja e-pisteet. Gemejä saadaan pelaamalla peliä sekä menestymällä moninpelissä. E-pisteitä voi ostaa oikealla rahalla E-Gamesin verkkokaupasta. Itse pisteiden käyttö tapahtuu asiakasohjelman avulla. Pisteillä voi ostaa hahmolleen esimerkiksi vaatetusta ja hiustyylejä. Uusien pelattavien kappaleiden ostaminen on myös mahdollista.
Olli Huttunen

**Olavi “Olli” Huttunen** (s. 4. elokuuta 1960 Kajaani) on suomalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka päätti pelaajauransa kauden 1995 jälkeen. Pelipaikaltaan hän oli maalivahti.

Suomen Palloliitto valitsi Huttusen vuoden jalkapalloilijaksi 1982 sekä 1984, ja Urheilutoimittajain liitto 1984. Huttunen on valittu myös Palloliiton Gladiaattoriksi sekä Veikkausliigan Legendaksi.

## Seurajoukkueet
Huttunen aloitti pelaajauransa Kajaanin Palloilijoissa, mutta siirtyi Valkeakosken Hakaan kaudeksi 1978. Hän pelasi yhteensä 432 pääsarjaottelua Hakan riveissä. Huttusta enemmän pääsarjatason otteluita ovat pelanneet vain Rami Nieminen (459), Toni Huttunen (441) ja Ilkka Mäkelä (440).

Pelaajana Huttunen voitti Suomen mestaruuden 1995 ja Suomen Cupin 1982, 1985 ja 1988.

## Maajoukkue
Huttunen pelasi A-maajoukkueessa 60 ottelua.

## Valmentajana
Pelaajauransa jälkeen Huttunen liittyi Hakan valmennusryhmään ja vuosina 2002–2009 hän toimi seuran päävalmentajana. Elokuussa 2009 Haka tiedotti, että Huttusen ja seuran tiet tulevat eroamaan kauden jälkeen. Sopimus purettiin kuitenkin yllättäen jo syyskuun alussa. Pikapotkut aiheuttivat kohua, sillä Huttunen oli päätöksen aikaan Suomen maajoukkueen mukana Liechtensteinissä. Esimerkiksi entinen Haka-legenda Valeri Popovitš kritisoi seuran omistajan Sedu Koskisen toimintatapoja.

Valmentajana Huttunen on voittanut Suomen mestaruuden 1998, 1999, 2000 ja 2004 sekä Suomen Cupin 1997, 2002 ja 2005.

Huttunen toimi Hakassa myös urheilutoimenjohtajana 2010 ja toimitusjohtajana 2011.

Huttunen toimi myös A-maajoukkueen maalivahtivalmentajana vuodesta 2002 alkaen. Marraskuussa 2010 Huttunen toimi yhden ottelun ajan Suomen maajoukkueen päävalmentaja Palloliiton siirrettyä Stuart Baxterin sivuun tehtävästä.

Syksyllä 2011 Huttunen solmi kolmivuotisen valmennussopimuksen VPS:n kanssa. Hän solmi seuran kanssa kolmivuotisen jatkosopimuksen keväällä 2014. Huttunen erotettiin kesäkuussa 2015 VPS:n jäätyä sarjataulukon viimeiseksi heikon alkukauden jälkeen.

## Saavutukset
### Pelaajana
* Suomen mestaruus 1995
* Suomen Cup 1982, 1985, 1988
* Suomen vuoden jalkapalloilija 1982, 1984
* Urheilutoimittajain liiton vuoden jalkapalloilija 1984

### Valmentajana
* Suomen mestaruus 1998, 1999, 2000, 2004
* Suomen Cup 1997, 2002, 2005
* Vuoden jalkapallovalmentaja 2002

## Lähteet
Engels

**Engels** () on noin 200&nbsp;000 asukkaan kaupunki Volgan alajuoksulla Saratovin alueella Venäjällä. Kaupunki on osa noin 285&nbsp;000 asukkaan Engelsin piiriä. Samalla kohdalla Volgan länsipuolella on Saratov. Kaupungit yhdistävä silta valmistui 1965. 

## Asukasluvun kehitys
* 22 000 (1897) 
* 91 000 (1959) 
* 130 000 (1970) 
* 163 000 (1977)
* 181&nbsp;201 (213&nbsp;472 kaupunkipiiri) (1989)
* 193&nbsp;984 (229&nbsp;438 kaupunkipiiri) (2002)
* 202&nbsp;419 (2010)

## Historia
Kaupungin perustivat ukrainalaiset uudisasukkaat. Katariina Suuren aikana kaupunki saksalaistui. Kaupunki tunnettiin vuosina 1914–1931 nimellä *Pokrovsk* (). Vuonna 1924 siitä tuli Volgan saksalaisten autonomisen neuvostotasavallan pääkaupunki. Kaupunki oli volgansaksalaisten merkittävä kulttuurikaupunki, ja siellä toimi myös saksankielinen yliopisto. Vuonna 1941 Volgan saksalaisten ASNT lakkautettiin, sen väestö karkotettiin Keski-Aasiaan ja Engels liitettiin Saratovin alueeseen. 

Engelsiin perustettiin Neuvostoliiton ensimmäinen ilmavoimien hävittäjälentäjien koulu vuonna 1930. Juri Gagarin laskeutui ensimmäiseltä avaruuslennolta kaupungin lähistölle. Nykyisin kaupungin lähellä on Saratov-Engelsin lentotukikohta, jonne on sijoitettu Venäjän ilmavoimien merkittävimmät strategiset voimat, 37. ilma-armeijan 22. raskas pommittajadivisioona Tu-95 ja Tu-160 -konein.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupunkiin keskittynyt tiedotusportaali   (engels-me.ru)
*Kaupunkiin keskittynyt sivusto  (engels.me)
Hakka

**Hakka** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
* hakka-kiina, arviolta noin 30 miljoonan ihmisen kiinansukuinen kieli
* hakka-kansa tai sen edustaja, pohjoisesta Kiinasta alun perin tuleva Han-kiinalainen kansa
* Hakka, Oy Juho Jussilan valmistama puulelu
Balakovo

**Balakovo** () on kaupunki Volgan alajuoksun itärannalla Saratovin alueella Venäjällä 161 kilometriä Saratovista koilliseen. Kaupungissa on monipuolista teollisuutta. Siellä on myös jokisatama ja vesivoimalaitos. Kaupunkiin johtaa rautatie. Balakovon ydinvoimalaitos sijaitsee noin 15 kilometrin päästä kaupungista koilliseen.

Kaupunki on noin 220&nbsp;000 asukkaan Balakovon piirin keskus. Kaupungissa asui 199&nbsp;690 asukasta; lisäksi piirissä oli noin 20&nbsp;000 maaseutukylien asukasta. 

## Historia
Balakovo perustettiin 1762 ja kaupunki siitä tuli 1913.


Kuva:Усадьба Мальцева.jpg|Maltsevin palatsi.
Kuva:Саратовская ГЭС.jpg|Volgajoen Saratovin vesivoimalaa Balakovossa.
Kuva:BalakovoNPP3.jpg|Balakovon ydinvoimalaa.
Kuva:BalakovoNPP bv.jpg|Ydinvoimalaa ilmakuvassa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kristian Gestrin

**Lars Olof Kristian Gestrin** (10. huhtikuuta 1929 Helsinki – 7. huhtikuuta 1990 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, lakimies ja pankinjohtaja. Gestrin toimi RKP:n puheenjohtajana 1973–1974.

Gestrin valmistui ylioppilaaksi 1946 ja suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon 1952. Varatuomarin arvon hän sai 1956. Gestrin työskenteli avustajana Erik Österbergin asianajoliikkeessä 1952–1953 ja teki tämän jälkeen pitkän työuran Pankkiiriliike Ane Gyllenberg Oy:n palveluksessa lakimiehenä vuosina 1954–1965 ja johtokunnan jäsenenä 1958–1978. Gestrin toimi urallaan myös Borgåbladetin vt. päätoimittajana 1952 sekä aikakauslehti Vår tidin toimittajana 1955–1962 ja päätoimittajana 1961 ja 1962.

Poliittisen uransa Gestrin oli aloittanut toimimalla RKP:n nuorisojärjestön Svensk Ungdomin keskushallituksen sihteerinä ja toiminnanjohtajana 1948–1949. Kansanedustajana hän toimi edustaen Helsingin kaupungin vaalipiiriä vuosina 1962–1979. Ruotsalaista kansanpuoluetta Gestrin johti vuosina 1973–1974. Jätettyään kansanedustajan tehtävät Gestrin nimitettiin Helsingin säästöpankin pääjohtajaksi 1979.

Gestrinin tytär Christina Gestrin on toiminut myös RKP:n poliitikkona ja kansanedustajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Etelä-Savon vuoden kylä

**Etelä-Savon vuoden kylä** on tunnustus, jonka Etelä-Savon maakuntahallitus myöntää vuosittain jollekin ansioituneelle maakunnan kylälle. Nimeäminen tehdään yhteistyössä Etelä-Savon maakunnallisen kylätoimintayhdistyksen Järvi-Suomen kylät ry:n kanssa. Usein valintaperusteina on mainittu kyläyhdistyksen aktiivisuus ja kylän vireä toiminta. 

## Mikkelin läänin ja Etelä-Savon vuoden kyläksi valittuja kyliä
* 1989: Pyhäkoski (Mäntyharju)
* 1990: Hauhala (Anttola)
* 1991: Tiemassaari (Rantasalmi)
* 1992: Vitsiälä (Ristiina). Samana vuonna valtakunnalliseksi Vuoden kyläksi valittiin Putikko (Punkaharju) 
* 1993: Karvio-Lepikkomäki (Heinävesi)
* 1994: Koikkala (Juva)
* 1995: Harjuranta (Kangaslampi)
* 1996: Kalho (Hartola)
* 1997: Nojanmaa (Savonlinna)
* 1998: Väisälä (Hirvensalmi)
* 1999: Kutemajärvi (Kangasniemi)
* 2000: Tuusmäki (Rantasalmi)
* 2001: Venetmäki (Pieksämäen mlk)
* 2002: Osikonmäki (Rantasalmi)
* 2003: Simanala (Enonkoski)
* 2004: Varistaipale (Heinävesi)
* 2005: Hurissalo (Puumala)
* 2006: Hiukkajoki (Punkaharju)
* 2007: Ruokomäki (Kangasniemi)
* 2008: Siikamäki-Peiposjärvi (Pieksämäki), myös Suomen valtakunnallinen Vuoden kylä. 
* 2009: Rahula (Mikkeli)
* 2010: Rönkönvaara-Lapinlahti (Savonlinna)
* 2011: Hokka (Kangasniemi)
* 2012: Anttola (Kerimäki)
* 2013: Ihastjärvi (Mikkeli)
* 2014: Paltanen (Pieksämäki)
* 2015: Koikkala (Juva)
* 2016: Vitsiälä (Mikkeli)
* 2017: Karvion kylä, Heinävesi
* 2018: Lohilahti (Sulkava)
* 2019: Oravi, Savonlinna
* 2020: Oravi (Savonlinna)
* 2021 Tuukkala, Hirvensalmi 
* 2022 Koittilan seutu, Kangasniemi 
* 2023 Rahula, Mikkeli 
* 2024 Tuusmäki, Rantasalmi 
* 2025 Luusniemi, Kangasniemi

## Lähteet
*Järvi-Suomen kylät ry, Mikkelin läänin ja Etelä-Savon vuoden kylät 

### Viitteet
Dana Carvey

**Dana Thomas Carvey** (s. 2. kesäkuuta 1955 Missoula, Montana) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja koomikko. 

Carvey teki ensimmäisen elokuvaesiintymisensä vuonna 1981 elokuvassa *[[Halloween 2 – Tappajan paluu|Halloween II]]*, jossa hänellä oli pieni rooli. Vuonna 1982 hän näytteli lyhytikäiseksi jääneessä tilannekomediasarjassa *One of the Boys*, jonka muissa osissa nähtiin muun muassa Mickey Rooney, Nathan Lane ja Meg Ryan. Vuonna 1984 hän oli pienessä osassa miimikkona elokuvassa *[[Hei me rokataan!]]* (*This Is Spinal Tap*) ja samana vuonna hän esiintyi myös 11-osaiseksi jääneessä, elokuvaan *[[Sininen salama]]* (*Blue Thunder*) perustuvassa televisiosarjassa *Blue Thunder*.

Carvey nousi suuren yleisön tietoisuuteen vuonna 1986, jolloin hän alkoi esiintyä suositussa sketsiohjelmassa *[[Saturday Night Live]]*. Carvey imitoi sarjassa kymmeniä julkisuuden henkilöitä. Imitaatioista tunnetuin lienee hänen George H. W. Bush -imitaationsa. Vuonna 1992 Carvey ja Mike Myers esittivät pääosia elokuvassa *[[Wayne's World]]*, joka pohjautui *Saturday Night Live* -ohjelmasta tuttuun sketsiin. Carveyn roolihenkilö oli Garth Algar ja Myersin Wayne Campbell. Elokuva oli kaupallinen menestys ja sille tehtiin vuonna 1993 jatko-osa *[[Wayne’s World 2]]*. Carvey jätti *Saturday Night Liven* samana vuonna. Garth Algarin ohella muita ohjelmasta tuttuja Carveyn alkuperäishahmoja ovat muun muassa The Church Lady, Hans (sketsistä *Pumping Up with Hans & Franz*) ja Grumpy Old Man (*Weekend Update* -osiossa). 

Vuonna 1996 Carvey teki paluun sketsiviihteen pariin nimikkosarjassaan *The Dana Carvey Show*, jota esitettiin ABC-kanavalla. Sarja ei menestynyt erityisen hyvin ja sen esittäminen lopetettiin vain seitsemän jakson jälkeen. 

Vuonna 1997 Carveylle tehtiin avosydänleikkaus tukkeutuneen valtimon vuoksi. Lääkärit tekivät kuitenkin hoitovirheen ja leikkasivat väärän valtimon. Carvey haastoi myöhemmin virheen tehneet lääkärit oikeuteen ja hänelle myönnettiin 7,5 miljoonan Yhdysvaltain dollarin vahingonkorvaukset. Carvey on ollut sydänongelmiensa takia viidessä leikkauksessa. 

Vuonna 2004 Carvey oli sijalla 90 kaapelikanava Comedy Centralin kautta aikain sadan parhaan stand up -koomikon listalla.

Carvey on ollut vuodesta 1983 naimisissa Paula Carveyn kanssa. Heillä on kaksi yhteistä lasta. 

## Filmografia
* *[[Halloween 2 – Tappajan paluu]]* (*Halloween II*, 1981)
* *[[Hei me rokataan!]]* (*This Is Spinal Tap*, 1984)
* *Tästä alkaa elämä* (*Racing with Moon*, 1984)
* *Kovat kaverit* (*Tough Guys*, 1986)
* *Muutto* (*Moving*, 1988)
* *Cranium Command* (1989, lyhytelokuva)
* *Rikos kannattaa* (*Opportunity Knocks*, 1990)
* *[[Wayne’s World]]* (1992)
* *[[Wayne’s World 2]]* (1993)
* *Black Out* (*Clean Slate*, 1994)
* *The Road to Wellville* (1994)
* *Sumpussa* (*Trapped in Paradise*, 1994)
* *The Shot* (1996)
* *Little Nicky* (2000)
* *Valepukujen mestari* (*The Master of Disguise*, 2002)

## Aiheesta muualla
* danacarvey.net
*
The Dogs

**The Dogs** (aluksi nimellä **Pera & The Dogs**) oli suomalainen vuosina 1979–1980 toiminut lyhytikäinen rockyhtye. Yhtyeen keulakuvina toimivat Pera Kallio (laulu ja kitara) ja Ile Kallio (kitara ja laulu). The Dogs tähtäsi kansainvälisille markkinoille, mutta ei koskaan saavuttanut menestystä.

## Kokoonpano
### Pera & The Dogs (1979)
* Pera Kallio (laulu, kitara)
* Ile Kallio (kitara, laulu)
* Maukka Siirala (basso)
* Bill Carson (rummut)
### The Dogs (1980)
* Pera Kallio (laulu, kitara)
* Ile Kallio (kitara, laulu)
* Maukka Siirala (basso)
* Jyrtsä Rautakoura (rummut)

## Julkaisut
* Pera & The Dogs: *[[Dogfood]]* (1979)
* The Dogs: *[[Radiator]]* (1980)

## Lähteet
Tabriz

**Tabriz** eli **Täbriz** (; azer. تبریز, *Təbriz*; vanh. ) on noin 1,5 miljoonan asukkaan (2016) kaupunki Luoteis-Iranissa. Tabriz on Itä-Azerbaidžanin provinssin pääkaupunki ja Luoteis-Iranin tärkein keskus. Tabriz on Iranin viidenneksi suurin kaupunki Teheranin, Mašhadin, Esfahanin ja Karajin jälkeen. Kaupungin valtakieli on azerin kieli.

## Maantiede
Tabriz sijaitsee maan luoteiskolkassa, kukkuloiden ympäröimässä laaksossa noin 1300 metrin korkeudella merenpinnasta. Sen ilmasto on mantereinen, kesät ovat kuumat ja talvet kylmiä. Alueella on kuumia lähteitä. 

## Kulttuuri
Tabrizin syntyhistoria on hämärän peitossa. Jotkut lähteet väittävät, että kaupunki perustettiin sassanidien dynastian aikana (224–651). Toisissa lähteissä kerrotaan, että yksi Harun al-Rašidin vaimoista perusti kaupungin.

Tabriz sijaitsee muinaisen Silkkitien varrella. Se on tunnettu mm. kauniista ja laadukkaista matoistaan, jotka kuuluvat maailman arvostetuimpiin. Kaupungin historiallinen basaari on maailmanperintökohde. Yhä edelleen se on merkittävä teollisuus- ja kauppakaupunki.

Tabriz sijaitsee maanjäristyksille alttiilla alueella. Monet järistykset (mm. vuosina 858, 1041, 1721 ja 1927) ovat aiheuttaneet suuria tuhoja kaupungille ja niiden jäljiltä vain harvat historialliset rakennukset ovat säilyneet meidän päiviimme. Vanhimpia säilyneitä rakennuksia ovat Tabrizin linnoitus (Ark-e Tabriz) ja Tabrizin sininen moskeija (Masjed-e kabud, Masjed-e Moẓaffariya, valm. 1465).

## Väestö
Kaupungin väkiluku on kasvanut seuraavasti: 
* 289&nbsp;996 (1956), 
* 403&nbsp;413 (1966), 
* 597&nbsp;976 (1976), 
* 971&nbsp;482 (1986), 
* 1&nbsp;088&nbsp;985 (1991), 
* 1&nbsp;191&nbsp;043 (1996), 
* 1&nbsp;398&nbsp;060 (2006) ja 
*1&nbsp;494&nbsp;998 (2011)
* 1&nbsp;558&nbsp;693 (2016).

## Liikenne
Kaupunkia palvelee Tabrizin kansainvälinen lentoasema.
Tabrizin metro aloitti toimintansa vuonna 2015  
.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Haakon Sigurdinpoika

**Haakon Sigurdinpoika** eli **Haakon Jaarli** (**Håkon Sigurdsson Jarl)**; (n. 935–995) oli jaarli ja Norjan hallitsija vuosina 970–995. 

Hän oli jaarli Sigurd Haakonssonin ja Bergljot Toresdatterin poika.

Haakonista tuli jaarli sen jälkeen, kun Harald Harmaaturkin miehet olivat surmanneet hänen isänsä Laden jaarlin vuonna 961. Haakon pakeni Tanskaan, jossa hän alkoi juonitella Harald Sinihampaan kanssa Harald Harmaaturkkia vastaan. Harald Harmaaturkki surmattiin Tanskassa vuonna 970.

Tämän jälkeen Haakon hallitsi Norjan länsiosia aluksi Harald Sinihampaan vasallina. Haakonin ja Harald Sinihampaan liitto kuitenkin rikkoutui, kun Harald yritti käännyttää Haakonin ja koko Norjan kristityksi. Haakon ryhtyi kapinaan ja laajensi alueitaan Norjan läntisissä sekä pohjoisissa osissa. Haakon otti Norjan vanhat uskomukset suojelukseensa ja sai siten paljon tukijoita pakanallisten päälliköiden joukosta. Vanhemmiten hänestä tuli kuitenkin ylpeä ja hänen omat miehensä surmasivat hänet vuonna 995. Haakonin seuraajaksi nousi Olav Tryggvason, joka oli saapunut Norjaan aiemmin samana vuonna.

## Lähteet
Kukinto

**Kukinto** on kasvin osa, joka muodostuu monesta sen suvullisen lisääntymisen osasta eli kukasta ja niihin liittyvistä varren haaroista ja kukkaperistä. Kukinto on se verson osa, joka muodostaa kukkia. 

## Erityyppisiä kukintoja
Kukinnot jaetaan pitkä- ja lyhytlapakkoisiin kukintoihin sekä viuhkoihin. Pitkälapakkoisissa kukinnoissa kukat liittyvät pitkänomaiseen kukintovarteen, *[[kukintolapakko|lapakkoon]]*. Sellaisten eri tyyppejä ovat *[[tähkä]]*, *[[terttu (kukinto)|terttu]]*, *[[huiskilo]]* ja *[[norkko]]*.  Lyhytlapakkoisia kukintomuotoja ovat *[[sarja (kukinto)|sarja]]* ja *[[mykerö]]*. Mykerössä on suuri joukko pieniä kukkia kiinnittyneenä samaan kukkapohjukseen niin lähelle toisiaan, että kukinto muistuttaa usein erehdyttävästi yhtä kukkaa, mutta tarkemmin katsottuna jokaisessa pikkukukassa on erotettavissa kaikki normaalin kukan osat, kuten terälehdet, heteet ja emit. Viuhkossa kukkaperät eivät ole kiinnittyneet yhteiseen rankaan, vaan kukkarangat haarautuvat jatkoisella tavalla.


Tiedosto:Traube (inflorescence).svg|Terttu
Tiedosto:Inflorescences Spike Kwiatostan Kłos.svg|Tähkä
Tiedosto:Plantagomedia.JPG|Soikkoratamon (*Plantago media*) tähkä
Tiedosto:Schirmtraube (inflorescence).svg|Huiskilo
Tiedosto:Inflorescences Umbel Kwiatostan Baldach.svg|Sarja
Tiedosto:Inflorescences Umbel Kwiatostan BaldachZłożony.svg|Kerrannaissarja
Tiedosto:Koepfchen (inflorescence).svg|Pallomainen mykerö
Tiedosto:Chamomile@original size.jpg|Kamomillasaunion (*Matricaria recutita*) mykeröitä
Tiedosto:Kätzchen (inflorescence).svg|Norkkoja
Tiedosto:Alnus incana rugosa catkin.jpg|Harmaalepän (*Alnus incana*) norkko
Tiedosto:Schraubel (inflorescence).svg|Kiemura viuhko
Tiedosto:Doppelschraubel (inflorescence).svg|Kaksihaarainen viuhko
Tiedosto:Doppelwickel (inflorescence).svg|Kaksihaarainen viuhko


## Lähteet

## Aiheesta muualla
GoldSrc

**GoldSrc** tai **GoldSource** on Valve Corporationin kehittämä pelimoottori, joka on rankasti muokattu versio Quake-pelimoottorista. Pelimoottori kehitettiin *[[Half-Life]]ä* varten. Quakea varten kehitystä Worldcraft -kenttäeditorista kehitettiin GoldSrc-ympäristöön oma editori, Valve Hammer Editor.

Nimeä ei valittu erikseen, vaan se tulee Valven sisäisestä käytöstä: eräässä kehitysvaiheessa *Half-Lifen* pelimoottorin julkaistu versio siirrettiin ”GoldSrc”-hakemistoon, ja ”Src”-hakemistossa pidettiin työn alla olevaa kokeellisempaa versiota (josta myöhemmin kehittyi Source-pelimoottori). ”Gold” tulee termistä ”gone gold”, joka tarkoittaa pelin lähettämistä CD-valmistukseen, viitaten siis jo julkaistuun ohjelmaversioon.

## Lisensoidut pelit

* *[[Half-Life]]* (Valve Corporation, 1998) 
* *[[Half-Life: Opposing Force]] *(Gearbox Software, 1999) 
* *[[Team Fortress Classic]]* (Valve Corporation, 1999) 
* *[[Counter-Strike]]* (Valve Corporation, 2000) 
* *[[Gunman Chronicles]]* (Rewolf Software, 2000) 
* *[[Half-Life: Blue Shift]]* (Gearbox Software, 2001) 
* *[[James Bond 007: Nightfire]]* (Gearbox Software, 2002) 
* *[[Ricochet]]* (Valve Corporation, 2002) 
* *[[Deathmatch Classic]]* (Valve Corporation, 2002) 
* *[[Day of Defeat]]* (Valve Corporation, 2003) 
* *[[Counter-Strike: Condition Zero]]* (Valve Corporation, Ritual Entertainment, Rogue Entertainment, Turtle Rock Studios, 2004)
* *[[Counter-Strike: Online]]* (Nexon Corporation, 2008)
* *[[Counter-Strike Nexon: Zombies]]* (Nexon Corporation, 2014)

## Epäviralliset pelit ja modit

Lista ei ole täydellinen.

* Sven Co-op (Daniel "Viking" Fearon 1999)

* Zombie Panic (Zombie Panic Team 2004)

* Half-Life: Before (Andrii Vintsevych 2009)
* Cry of Fear (Team Psykskallar 2012)