open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olli Korhonen (päätoimittaja)

**Vilho Olavi (Olli) Korhonen** (19. heinäkuuta 1915 Kiuruvesi – 2. toukokuuta 1995) oli suomalainen päätoimittaja ja näytelmäkirjailija.

Korhosen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Kaarlo Vilhelm Korhonen ja Aino Kristiina Auvinen. Hän oli naimisissa Aino Maria Peltosen kanssa.

## Teoksia
* *Mestari Väisäsen onnenuni* : 2-näytöksinen hupailu. Näytelmäkirjasto 39. Satakunnan kirjateollisuus, Pori 1939
* *Aviomiestä etsitään* : 3-näytöksinen iloittelu. Käsikirjoitus 1939

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Irene Rajala

**Hilda Irene Rajala** (12. heinäkuuta 1907 Maaria – (kuoleman julkistamispäivä 15. tammikuuta 1985)) oli suomalainen radiokuunnelmia kirjoittanut kirjailija ja pakinoitsija.

Rajalan vanhemmat olivat maanviljelijä Oskari Tamminen ja Hilda Maria (o.s. Saarmäki). Rajalan puoliso oli Taito Rajala vuosina 1942–1964. Rajala työskenteli karjakkona ja suutarina. Hän oli myös perinteenkerääjä. 

## Teoksia
**Lahkosaarnaajan elämä ja kuolema* : radiokuunnelma. Julkaistu tekstimuodossa 1969.
* *Karjakko ja kartanon kummitus* : radiokuunnelma. Radioteatteri 1970, ilmestyi myös teoksessa *Kansan äänet : suomalaisa kansankuunnelmia* ; toim. Outi Nyytäjä, Yleisradio / Otava 1973
**Suutarinakka asuu* : radiokuunnelma. Julkaistu tekstimuodossa 1970. 
* *Mantereen perheen kohtalo vuosina 1917 ja 1918* : radiokuunnelma. Julkaistu tekstimuodossa 1972. Kirjoittaneet Irene Rajala ja Heljä Talvikki Ahonen.
**Leskiäidin perintö* : radiokuunnelma. Julkaistu tekstimuodossa 1972. Irene Rajalan käsikirjoituksesta Yleisradiolle muokannut Solja Kievari.

## Palkinnot
* Pohjoismainen kuunnelmapalkinto 1969-1970
* Turun kaupungin palkinto 1971 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Mirjam Kaaja

**Mirjam Matilda Kaaja** (14. maaliskuuta 1907 Tottijärvi – 9. marraskuuta 1997) oli suomalainen pakinoitsija.

Kaaja kävi kansakoulun ja toimi kotiäitinä.

Kaajan vanhemmat olivat toimistovirkailija ja kansanedustaja Nestori Telkkä ja Fanny Maria (o.s. Pohja). Puoliso oli Kalle Kaaja (1909–1978) vuodesta 1931. 

## Teoksia
* *Mää ja meiräm miäs* : kotiseutuaiheisia pakinoita ; kuv. Veikko Silen. Tampere-Seuran julkaisuja 28. Tampere-seura, Tampere 1966, 4. painos 1993 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Raili Autiala

**Katri Lyyli Maria Lahtinen**, o. s. *Kivimaa*, kirjailijanimi **Raili Autiala** (17. joulukuuta 1906 Hartola – 13. syyskuuta 1993) oli suomalainen nuortenkirjailija.

Lahtinen pääsi ylioppilaaksi 1925 Heinolan keskikoulusta ja valmistui 1927 ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän toimi pankkivirkailijana 1927–1942 ja kirjeenvaihtajana 1947–1955. Hänen veljensä oli kirjailija Arvi Kivimaa.

Lahtisen kolme salanimellä *Raili Autiala* kirjoittamaa nuorisoromaania pohjautuvat häneen omiin muistoihinsa kotipitäjästään Hartolasta ja koulukaupungistaan Heinolasta.

## Teoksia
* *Kesä yllättää* : tyttöromaani. Otava 1936
* *Viimeinen lukukausi* : tyttöromaani. Otava 1938
* *Kaksi tuntematonta* : nuorisoromaani. Karisto 1946

## Lähteet
* 
* Päijäthämäläisiä kirjailijoita : Raili Autiala 
* Hartolan kirjailijat 

## Viitteet
Fuglafjørður (kunta)

**Fuglafjørður** on kunta Färsaarilla. Se sijaitsee Eysturoyn saaren itälaidalla. Kunnan asukasluku on 1&nbsp;567. Kunnan keskus on Fuglafjørðurin taajama. Muut asutuskeskukset kunnan alueella ovat Kambsdalurin taajama keskustan yhteydessä sekä Hellurin kylä.

## Kylät
Fuglafjørður, Hellur

## Lähteet
Aino Salla

**Aino Matilda Viitainoja**, kirjailijanimi **Aino Salla** (25. joulukuuta 1904 Helsinki – 14. tammikuuta 1987) oli suomalainen kirjailija.

## Teoksia
Nimellä *Aino Salla*:
* *Sandy Hoopen perijätär* : romaani. Perjantai, Oulu 1937
* *Sota-ajan naisia : romaani neljän toveruksen elämästä*. Perjantai, Oulu 1942
* *Anri, tunturien tyttö* : romaani. Perjantai, Oulu 1945, 2. painos 1947
* *Seikkailujen sumussa*. Perjantai, Oulu 1950
Nimellä *Donna Monica*:
* *Haaskalintujen vankina* : romaani. Perjantai, Oulu 1946

## Lähteet
* 

## Viitteet
Valjakkovertaus

**Valjakkovertaus** eli **vaununajaja** on eräs Platonin käyttämistä allegorioista eli vertauskuvista. Se esiintyy Platonin dialogissa *[[Faidros (dialogi)|Faidros]]* (246a-254e), jossa tämä käyttää sitä selittääkseen näkemystään ihmissielusta. Vertaus esittää metaforan sielusta ja sen matkasta ideoiden maailmassa.

## Valjakko

Platon esittää vertauksen Sokrateen hahmon kautta. Sokrates käyttää sitä keskustelussa, joka käsittelee rakkautta "jumalallisena hulluutena". Platon maalaa lukijalle kuvan valjakonajajasta, joka ajaa kahden siivekkään hevosen vetämiä vaunuja:

Myöhemmin Platon palaa valjakon kuvaukseen:

Vertauksessa valjakonajaja edustaa järkeä tai sitä sielunosaa, jonka tulee ohjata sielua kohti ikuisia ideoita ja totuutta. Toinen, parempi hevonen edustaa rationaalisia tai moraalisia impulsseja, toisin sanoen sielun haluavan luonnon positiivista osaa; kun taas toinen, huonompi hevonen edustaa sielun irrationaalisia passioita ja haluja, jotka vetävät sitä poispäin ideoiden katselusta. Valjakonajaja ohjaa koko valjakkoa eli sielua, pyrkien estämään hevosten lähdön omille teilleen ja suuntaamaan sielun sen sijaan kohti totuutta. Huonomman hevosen kesyttäminen on filosofian kasvatuksellinen tehtävä.

Platonin mukaan järjen tehtävänä on siis ohjata sielun muita osia. Vertauksen sielunosat liittyvät Platonin *[[Valtio (Platon)|Valtiossa]]* esittämään sielun kolmijakoon: valjakonajaja edustaa järkisielua, parempi hevonen intosielua ja huonompi hevonen himosielua. Vertauksen kaksi hevosta esitetään joskus valkoisena ja mustana hevosena; Platon itse esittää he vaaleana ja tummana hevosena.

## Sielun matka

Platon kuvaa samassa yhteydessä myös sieluvaljakon siivillään tekemän matkan, "suuren kierroksen", jonka sielut tekevät seuraten jumalia. Valjakonajaja pyrkii ohjaamaan sielut yhä ylemmäs näkemään ideat. Ne harvat sielut jotka ovat kokonaan valistuneita, kykenevät näkemään ideoiden maailman kaikessa kirkkaudessaan. Joillakin sieluilla on vaikeuksia hallita mustaa hevosta, jopa valkoisen hevosen avulla. Ne saattavat putkahtaa ideoiden maailmaan hetkeksi, mutta toisina aikoina se pysyy kätkettynä heille. Jos musta hevonen saa ylivallan, sielu menettää siipensä ja vedetään takaisin alas maahan.

Mikäli näin tapahtuu, sielu tulee lihaksi yhdessä yhdeksästä henkilötyypistä, sen mukaan miten paljon totuutta se oli saanut nähdä. Nämä tyypit ovat alenevassa järjestyksessä suhteessa totuuteen: (1) filosofit; kauneuden rakastajat; oppineet; tai ne, jotka ovat omistautuneet rakkaudelle; (2) lakeja noudattavat kuninkaat ja hallitsijat; (3) poliitikot, taloudenhoitajat ja liikemiehet; (4) ne jotka ovat erikoistuneet ruumiin terveyteen; (5) tietäjät ja mysteerikulttien osanottajat; (6) runoilijat ja taiteilijat, joiden taide on jäljittelyä; (7) käsityöläiset ja maanviljelijät; (8) sofistit ja demagogit; ja (9) tyrannit.

## Lähteet

* Platon: *Faidros*. Teoksessa 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Plato: ''Phaedrus'' 264a-  
* Uebersax, John S.: Plato's Chariot Analogy - teksti ja kommentaari
EGR

**EGR** voi viitata johonkin seuraavista:

* EGR, *Exhaust Gas Recirculation*, pakokaasun takaisinkierrätys, polttomoottorin typenoksidipäästöjä vähentävä järjestelmä
* EGR, Eastern Goldfields Railway, rautatie Australiassa
* EGR, Euroopan globalisaatiorahasto
Keilaniemen tornit

**Keilaniemen tornit** ovat kolme pyöreää asuintornitaloa, joita on suunniteltu Espoon Keilaniemeen. Espoon valtuusto vahvisti talojen asemakaavan toukokuussa 2012, ja rakentaminen oli tarkoitus aloittaa vuoden 2014 alkupuolella, mutta hanke on sittemmin viivästynyt. Tornitalot on suunnitellut arkkitehtitoimisto SARC, ja niistä kaksi rakentaa SRV. Ensimmäisen tornin rakennuslupahakemus oli valmisteilla kesäkuussa 2022.

Korkeimmasta tornitalosta on tulossa 40-kerroksinen. Korkeutta merenpinnasta laskettuna olisi 127 metriä,valmistuttuaan se olisi Suomen korkein asuintalo. Kahdessa muussa talossa olisi 36 kerrosta ja matalimmassa 32 kerrosta. Alkuperäiseen neljään torniin kaavailtiin noin tuhatta asuntoa. Tämän lisäksi rakennusten kivijalkaan on suunniteltu noin 700 neliötä liiketilaa peruspalveluille. Suurimmat huoneistot ja yhteiskäytössä olevat sauna- ja kuntoilutilat tulevat tornien ylimpiin kerroksiin.

Kahden pohjoisemman asuintornin välissä on Keilaniemen metroasema, jolta on noin kymmenen minuutin metromatka Helsingin päärautatieasemalle. Suunnitelmaan alun perin kuulunut neljäs ja pohjoisin tornitalo muutettiin rakennuttaja NCC:n pyynnöstä muodoltaan perinteisemmäksi neliskulmaiseksi hybridirakennukseksi, josta osaan tulee toimistotiloja ja osaan asuntoja. Kolmannen pyöreän asuintornin rakentaja ei ollut kesäkuun 2022 tilanteessa selvillä.

Asuintornien kaava-alue sijaitsee Keilaniemen toimistokortteleiden ja Tapiolan kaupunginosan välissämaastossa. Betonitunnelissa kulkevan Kehä I:n kannen puisto on suoraan tornien juuressa, ja sen läpi kulkevat pyöräilyn pääyhteydet Leppävaaraan (Laajalahdenbaana) ja Meilahteen (Kuusisaarenbaana).

## Lähteet
Richard Demén-Willaume

**Richard Demén-Willaume** (s. 28. tammikuuta 1986 Kungsbacka, Ruotsi) on ruotsalainen uransa lopettanut jääkiekkopuolustaja. Isokokoinen Demén-Willaume oli pelityyliltään puolustava puolustaja, joka liikui kokoisekseen varsin hyvin. Hän pelasi myös laitahyökkääjänä vuosina 2007–2010.

## Ura
### Seuraura

Demén-Willaume on Hanhals IF:n kasvatti, mutta pelasi myöhemmät juniorivuotensa Frölunda HC:ssa, jossa hän voitti J20 SuperElitin mestaruuden vuosina 2003 ja 2005, J20 SuperElitin hopeaa vuonna 2006 sekä J18 Allsvenskanin mestaruuden vuosina 2002, 2003 ja 2004. Colorado Avalanche varasi Demén-Willaumen viidennellä kierroksella 154. pelaajana . Hän debytoi Elitserienissä kaudella 2004–2005, jolloin Demén-Willaume sai siellä tililleen kahdeksan runkosarja- ja yhden playoff-ottelua jääden niissä ilman tehopisteitä. Suurimman osan kaudestaan hän pelasi kuitenkin Frölundan J20-joukkueessa. Demén-Willaume voitti lukemalla +39 J20 SuperElitin tehopörssin.

Kausi 2005–2006 oli Demén-Willaumen varsinainen tulokaskausi Elitserienissä ja se toi hänelle 42 runkosarjaottelussa tehot 2+1=3. Hän voitti kauden päätteeksi Elitserien-hopeaa. Demén-Willaume pelasi kauden aikana myös kaksi ottelua Euroopan seurajoukkueiden mestaruusturnauksessa. Hän pelasi kevätkautensa kuitenkin lähinnä Frölundan hopeaa voittaneessa J20-joukkueessa. Syksyllä 2006 Demén-Willaume osallistui Colorado Avalanchen harjoitusleirille, mutta loukkaantui taklaustilanteessa. Marraskuussa 2006 hän teki sopimuksen CHL-liigan Arizona Sundogsin kanssa ja pelasi siellä kauden kaikki yhdeksän otteluaan.

Kaudeksi 2007–2008 Demén-Willaume palasi kotimaahansa ja siirtyi kaksivuotisella sopimuksella HockeyAllsvenskan-joukkue Rögle BK:n riveihin. Hän oli nostamassa joukkuetta Elitserieniin kaudeksi 2008–2009. Demén-Willaume jatkoi Röglessä vielä kaudella 2009–2010, mutta hän jätti joukkueen kuitenkin tammikuussa 2010 ja siirtyi kaksi päivää myöhemmin Allsvenskan-joukkue Malmö Redhawksiin. Kaudella 2010–2011 Demén-Willaume jatkoi samassa sarjassa vuoden mittaisella sopimuksella Borås HC:n riveissä. Hän pelasi samalla kaudella myös kuusi ottelua lainalla sarjatasoa ylempänä Frölundassa.

Demén-Willaume teki toukokuussa 2011 vuoden mittaisen sopimuksen ranskalaisjoukkue Rouen Hockey Élite 76:n kanssa. Hän voitti siellä sekä Ranskan-mestaruuden että Continental Cupin. Syyskuussa 2012 Demén-Willaume siirtyi vuoden mittaisella sopimuksella SM-liigajoukkue Saimaan Palloon. Sopimus sisälsi marraskuun Karjala-turnaukseen asti kestäneen try-outin. Demén-Willaume ei saanut sen päätteeksi jatkosopimusta pelattuaan 14 ottelua. Runsas viikko myöhemmin hän siirtyi kolmen ottelun mittaisella lainasopimuksella HockeyAllsvenskanin Tingsryds AIF:ään, Kahden siellä pelatun ottelun jälkeen Demén-Willaume siirtyi kuuden ottelun mittaiselle try-outille Timrå IK:hon.

### Maajoukkueura
Demén-Willaume pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2004.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Odal Stadius

**Odal Stadius** (18. tammikuuta 1903 Rönninge, Ruotsi – 22. heinäkuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen taloustieteilijä ja Svenska Handelshögskolanin professori vuodesta 1942 ja rehtori 1949–1958. Hän oli samanaikaisesti myös SOK:n johtaja.

Stadius kirjoitti ylioppilaaksi 1922, valmistui filosofian kandidaatiksi 1925 ja väitteli kansantaloustieteen tohtoriksi 1937. Hän aloitti SOK:n palveluksessa vuonna 1926 *Handelslaget*-lehden toimitussihteerinä. Hän oli vuodesta 1930 SOK:n tilasto-osaston päällikkö ja vuodesta 1950 johtokunnan jäsen. Hän oli myös Helsingin kauppakamarin jäsen vuodesta 1944.

Hugo E. Pipping oli Satdiuksen edeltäjä Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun kansantalouden professorina. Stadiuksen seuraaja Helsingin ruotsalaisen kauppakorkeakoulun kansantalouden professorina oli Gösta Mickwitz. 

## Julkaisuja
**Om regelbundenhet i konjukturväxlingarnas återkomst*, 1937

## Lähteet
Stenbock

**Stenbock** on sukunimi:

*Ebba Stenbock (k. 1614), ruotsalainen valtarouva
*Eric Gustafsson Stenbock (1538–1602), ruotsalainen valtaneuvos Gustaf Olofsson Stenbockin poika
*Eric Stenbock (1860–1895), saksalais-virolainen kirjailija
*Gustaf Olofsson Stenbock (k. 1571), ruotsalainen valtakunnanmarsalkka
*Gustaf Otto Stenbock (1614–1685), ruotsalainen sotamarsalkka
*Hedvig Eleonora Stenbock (myöh. *Creutz*, 1664–1729), suomalainen kreivitär ja ruukinpatrunessa
*Katariina Stenbock (1535–1621), Ruotsin kuningatar 1552–1560, Kustaa Vaasan kolmas puoliso
*Magnus Stenbock (n. 1663–1717), ruotsalainen sotamarsalkka, Gustaf Otto Stenbockin poika

## Katso myös
*Stenbockin palatsi, rakennus Tukholmassa
*Stenbockin talo, rakennus Tallinnassa
Edvard Stenij

**Sten Edvard Stenij** (26. huhtikuuta 1857 Valkeala – 20. kesäkuuta 1925 Turenki) oli suomalainen teologi ja Raamatun alkukielten apulainen Helsingin yliopistossa 1889–1902, Uuden testamentin eksegetiikan professori vuodesta 1902 vuoteen 1924. Hän oli *[[Teologinen Aikakauskirja|Teologisen aikakauskirjan]]* päätoimittaja 1916–1925.

Edvard Stenij’n vanhemmat olivat luutnantti, tilanomistaja Vilhelm Stenij ja Augusta Alexandra Bernhardina Hornborg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1874 Jyväskylän alkeisopistosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1882, filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1887 ja teologian kandidaatiksi 1888. Teologian lisensiaatiksi hän valmistui Uppsalan yliopistosta vuonna 1900 ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Stenij sai teologian kunniatohtorin arvon Helsingin yliopistosta vuonna 1907. Tätä ennen oli hän jo harjoittanut itämaisia ja eksegeettisiä opintoja Saksassa Leipzigin, Kielin, Hallen ja Berliinin yliopistoissa. Ylioppilasaikanaan Stenij oli kuusi vuotta Hämäläis-Osakunnan kuraattorina ja yhden lukukauden ylioppilaskunnan puheenjohtajana. Hänen maisterivihkiäisissään maisterikysymys ja vastaus siihen annettiin ensimmäisen kerran suomen kielellä.

Stenij oli 1884-1886 latinan kielen opettajana Helsingin suomalaisessa alkeiskoulussa. Vuonna 1886 hänet määrättiin hoitamaan silloin perustettua Helsingin yliopiston raamatun alkukielen opettajan virkaa. Viran vakinaiseksi haltijaksi hän tuli 1889 ja hän oli virassa vuoteen 1902 saakka, jolloin hänet nimitettiin Uuden testamentin selitysopin professoriksi. Stenij tuli raamatunkäännöskomitean jäseneksi 1888 ja sittemmin sen puheenjohtajaksi vuonna 1915. Hän kuului myös Suomalaisen tiedeakatemian perustajiin ja oli akatemian esimiehenä. Hän toimi myös Suomalaisessa teologisessa kirjallisuudenseurassa.

Stenij oli keskeisesti mukana Uuden testamentin uuden suomennoksen aikaansaamisessa. Hän osallistui raamatunkäännöskomitean toimintaan vuosina 1886–1925 (puheenjohtajana 1915–1925). Vuonna 1891 hän julkaisi *Genesiskirjan heprealais-suomalaisen sanaston*, 1899 *Hebreankielen kieliopin* sekä 1909 *Paavalin lähetysmatkat*. Teologisen Aikakauskirjan toimitukseen Stenij liittyi 1917 ja tuli sitten vastaavaksi toimittajaksi 1916.

Edvard Stenij oli naimisissa vuodesta 1892 Wava Naemi Gunilla Granfeltin kanssa. Hänen poikansa oli fyysikko Einar Stenij.

## Lähteet
Wladimir Goichman

**Wladimir Goichman** (7. joulukuuta 1903 Odessa – 3. kesäkuuta 2001 Turku) oli neuvostoliittolainen neurokirurgi, tutkimusmatkailija ja taidemaalari. Hän asui Suomessa vuodesta 1972 lähtien kuolemaansa asti. Goichman työskenteli toisen maailmansodan aikana aivokirurgina Neuvostoliitossa sotarintamalla. Hän osallistui sekä ennen sotaa että sen jälkeen useille arktisille tutkimusmatkoille, ja hänen etupäässä arktisia maisemia esittäviä maalauksiaan on ollut esitteillä useissa taidenäyttelyissä ja museoissa.

## Goichman-metodi

Goichman on suorittanut maailmassa eniten leikkauksia ja hän kehitti *Goichman-metodin*, joka on verenkiertoon liittyvä, halvausta estävä metodi. Goichman sai lääkärinoikeudet vuonna 1930 Leningradissa ja toimi rintamalääkärinä Pietarin piirityksessä lähes kolme vuotta. Goichman kehitti kallomurtumiin ja pään luuosien puuttumiseen vuosina 1941–1945 metodeja, joilla pelastettiin sotilaita heidän omilla kudoksillaan ja ohuilla sidoskankailla.

## Lähteet
Herman Spöring

**Herman Dietrich Spöring vanhempi** (19. lokakuuta 1701 Tukholma – 17. kesäkuuta 1747 Turku) oli Turun akatemian lääketieteen professori vuodesta 1728 ja akatemian rehtori vuosina 1737–1738 ja 1746–1747. Hän loi Suomessa perustan havaintoihin pohjautuvalle lääketieteelliselle tutkimukselle.

Spöring syntyi Tukholmassa saksalaiseen perheeseen. Hän aloitti opintonsa Upsalassa ja jatkoi niitä Tukholmassa, Leidenissä, Pariisissa ja Saksassa, ja valmistui lääkäriksi 1726 Hollannissa Harderwijkissa. Turussa lääketieteen professorina hän hankki oppilaille ulkomaisiin lähteisiin perustuvia oppikirjoja. Hän suositteli isorokkorokotuksen käyttöönottoa ensimmäisenä Suomessa. Rehtorina toimiessaan hän edisti opetuksen tehostumista varsinkin anatomian ja luonnontieteiden alalla.

Hänen poikansa oli tutkimusmatkailija Herman Spöring nuorempi.

## Lähteet
Telley Savalas Otieno

**Telley Savalas Otieno** (1978 – 5. helmikuuta 2022) oli kenialainen näyttelijä.

Hän työskenteli monipuolisesti elokuva-alalla ja teatterin parissa. Hän toimi tuottajana (mm. *Spruts of Blood*, 2002), käsikirjoittajana (mm. *Displaced Image*, 2002) ja näyttelijänä elokuvissa, kuten muun muassa vuonna 2012 valmistuneessa elokuvassa *[[Suomen marsalkka (elokuva)|Suomen marsalkka]]*, jossa hän esittää Carl Gustaf Emil Mannerheimia.

Lisäksi Otieno oli mukana useissa kansainvälisissä tuotannoissa, kuten sivurooleissa elokuvissa *[[Tomb Raider (vuoden 2001 elokuva)|Tomb Raider]]* ja *[[Jossain Afrikassa]]*. Otieno toimi myös valokuvamallina Italiassa ja tanssitaiteilijana. Kenialainen *[[The Standard (kenialainen sanomalehti)|The Standard]]* on luonnehtinut verkkolehdessään Otienoa yhdeksi Kenian parhaista näyttelijöistä.

Telley Savalas Otieno opiskeli teatteritiedettä ja kirjallisuutta Nairobin yliopistossa sekä teki vapaaehtoistyötä vankien ja katulasten kanssa. Otienon äiti nimesi hänet näyttelijä Telly Savalasin mukaan ja toivoi, että pojastakin tulisi näyttelijä.

Otieno voitti heinäkuussa 2014 kenialaisen Kalasha-palkinnon parhaasta pääosasta *Suomen marsalkassa*.

Otieno kuoli helmikuussa 2022 moottoripyöräonnettomuudessa saamiinsa vammoihin.

## Lähteet
Sanna Fransman

**Sanna Maaria Fransman** (s. 5. syyskuuta 1960 Tampere) suomalainen näyttelijä, joka on esiintynyt lukuisissa elokuvissa ja televisiosarjoissa. Viimeisimmät roolinsa Fransman on tehnyt 2000-luvun alussa, minkä jälkeen hän on työskennellyt lähihoitajana. Fransman on myös tehnyt teatteria erityisryhmille.

Sanna Fransmanin vanhemmat ovat näyttelijät Heidi Krohn ja Stig Fransman. Hänen velipuolensa on näyttelijä Kristo Salminen. Fransman oli vuosina 1980–1992 näyttelijä Kari Väänäsen kanssa avioliitossa, josta hänellä on vuonna 1984 syntynyt poika.

## Elokuvia
**[[Pyhä perhe (elokuva)|Pyhä perhe]]* (1976) 
**[[Pedon merkki]]* (1981)
**[[Toto (elokuva)|Toto]]* (1982)
**[[Jousiampuja (elokuva)|Jousiampuja]]* (1982)
**[[Jon (elokuva)|Jon]]* (1983)
**[[Viimeiset rotannahat]]* (1985)
**[[Calamari Union]]* (1985)
**[[Hamlet liikemaailmassa]]* (1987)
**[[Älä itke Iines]]* (1987)
**[[Cha Cha Cha (elokuva)|Cha Cha Cha]]* (1989)
**[[Boheemielämää (elokuva)|Boheemielämää]]* (1992)
**[[Routasydän (elokuva)|Routasydän]]* (1993)
**[[Harjunpää ja kiusantekijät (elokuva)|Harjunpää ja kiusantekijät]]* (1993)
**[[Anita (elokuva)|Anita]]* (1994)

## Televisiosarjoja ja -elokuvia
**Miten meitä on opetettu mielistelemään* (1978)
**Rajuilma* (1980)
**[[Kauhea murhamies Lalli]]* (1981)
**Apinanhännät* (1985)
**Perjantaipörssi* (1985)
**Arvoisa rouva Marie* (1985)
**[[Viemäri-TV]]* (1989)
**[[Hobitit (televisiosarja)|Hobitit]]* (1993)
**[[Viimeiset siemenperunat]]* (1993–1994)
**[[Tummien vesien tulkit]]* (2002)

## Lähteet
*Elonet
*Internet Movie Database

### Viitteet
Einar Stenij

**Sten Einar Stenij** (30. syyskuuta 1900 Helsinki – 2. syyskuuta 1985) oli suomalainen fyysikko ja Teknillisen korkeakoulun mekaniikan professori vuodesta 1938. Hän tutki erityisesti hydro- ja aeromekaniikkaa.

Stenij pääsi ylioppilaaksi 1918 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1922 ja filosofian tohtoriksi 1932. Hän oli Merentutkimuslaitoksella assistenttina vuodesta 1923, v.t. talassologina vuodesta 1930 ja vakinaisena talassologina vuodesta 1933. Helsingin yliopiston mekaniikan dosenttina Stenij oli vuodesta 1937 alkaen ja Teknillisen korkeakoulun mekaniikan professorina vuodesta 1938. Hän opiskeli Göttingenin yliopistossa ja julkaisi tutkielmia mekaniikan ja meritieteen aloilta. Stenij oli Teknillisessä korkeakoulussa professorina vuoteen 1968 saakka ja hän toimi myös korkeakoulun rehtorina 1965–1968. Hän sai tekniikan kunniatohtorin arvon 1974.

Hänen isänsä oli teologi Edvard Stenij.

## Lähteet
Vaikka tekee kipeää, ei haittaa

**Vaikka tekee kipeää, ei haittaa** on Yonan kolmas studioalbumi, joka julkaistiin Timmion Recordsin kautta syyskuussa 2012. Albumi nousi parhaimmillaan sijalle 14 Suomen virallisella albumilistalla.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Nuorgam: 87/100
* Soundi: 

## Lähteet
Per Stenius

**Per Anders Stenius** (21. marraskuuta 1922 Helsinki – 18. kesäkuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, taideteoreetikko ja runoilija. Hän opiskeli Vapaassa taidekoulussa 1945–1947.

## Steniuksen taiteesta
Stenius aloitti kubistina. Hän maalasi myös paljon Intiaan ja Lappiin liittyviä maisematöitä. Luonteenomaista niille on väriasteikon vaaleus, siniharmaus.

Maisemansa Stenius kuin kutoi kokoon viivoilla ja linjoilla. Esittävä kerros saa niissä usein päälleen lasia muistuttavan mosaiikkimaisen kerrosrakenteen, jonka läpi aihe  heijastuu. Hänellä oli tapana fasetoida aiheensa pohjalle huolellisesti. Hän pilkkoi maisemansa huolellisesti tasapainotetulla väriasteikolla – tapa, jonka on katsottu juontuvan Paul Cézannesta. Juonteen tarjoaa mahdollisesti myös ruotsalainen Carl Fredrik Hill, josta Stenius teki hiilipiirroksen vuonna 1955. Hill oli suuri maisemamaalari ja varhainen impressionisti.

Stenius teki litografioita, vesiväri-, lyijykynä-, tussi- ja öljyväritöitä.

## Historia
Stenius matkusteli laajasti, vuodesta 1948 alkaen Välimeren piirissä ja myöhemmin etenkin Intiassa. Hän oli intialaisen kulttuurin ja filosofian ystävä. Ensimmäisen kerran hän matkusti Intiaan vuonna 1953. Tämä tapahtui ennen kuin Intiasta tuli lännessä 1960-luvulla muoti-ilmiö. Stenius oli myös usein nähty vieras esimerkiksi Ester ja Jalo Sihtolan kodissa, joiden lahjoituskokoelmaan Ateneumille kuuluu yli 30 Steniuksen teosta. 

Useita Per Steniuksen teoksia on myös Amos Andersonin ja Saastamoisen säätiön kokoelmissa, sekä Imatran ja Joensuun taidemuseoissa. Stenius piti viimeisen näyttelynsä 84-vuotiaana Galleria Bulevardissa syksyllä 2006.

## Kirjallinen tuotanto
* *Dimdyning*. Runokokoelma. Söderström, Helsingfors 1958
* *Vägalös: Minnesbilder*. Söderström, Helsingfors 1961
Nimellä **Helmer Sande**:
* *Samtal med Indiens heliga och visa*. Urval och översättning Helmer Sande. Helsingfors 1964
* *Jesu Kristi misstolkade ord: Förklarade av Indiens andliga mästare*. Satya 1996

## Lähteet
* 

### Viitteet
Peter Stierncrantz

**Peter t. Petter Stierncrantz** (1681–1737) oli vapaaherra ja suomalainen maaherra. Hän oli upseeri (everstin arvo 1717), ennen kuin hänestä tuli Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra. Hän oli merkittävimpiä karoliinipietistejä ja maaherranakin edisti pietistisen uudistusohjelman toimeenpanoa kirkossa. Pietististen pyrkimystensä vuoksi hän ajautui ristiriitoihin puhdasoppisten pappien kanssa.

## Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherra
Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherraksi määrätty karoliinieversti ja vapaaherra Petter Stierncrantz saapui seurueineen Helsingin seudulle marraskuun loppupuolella 1721. Maaherran kiireellisimpiin tehtäviin kuuluivat Venäjältä vapautuneiden sotavankien huolto sekä hallintokoneiston uudelleen järjestäminen ja käynnistäminen venäläismiehityksen jälkeen. Stierncrantz käynnisti hallituksen hyväksymän tutkimuksen, jossa selvitettiin maatilojen kärsimät vahingot venäläismiehityksen aikana, jotta voitiin myöntää vapaavuosia verotuksesta olosuhteiden mukaisesti. Metsänhakkuut, tukkien uitto sekä palkkien veisto ja myynti sahoille muodostivat lyhyen aikaa kukoistaneen elinkeinon 1720-luvun lopussa ja 1730-luvun alussa. Tukkien uittamisessa syntyneet vahingot ja metsävarojen niukkuus aiheuttivat valituksia, jotka saivat maaherran keskusvallan linjaa noudattaen kieltämään palkkikaupan vuonna 1724. Sen sijaan vientisahojen toimintaa hallitus ja maaherra halusivat tukea, koska ne edustivat pidemmälle jalostetun puutavaran myyntiä. Luvattomien sahojen harjoittama puutavaran myynti kuitenkin työllisti virkavaltaa, mutta sitä katsottiin silti hieman läpi sormien. Vuonna 1737 Stierncrantzin kausi Uudenmaan ja Hämeen läänin maaherrana päättyi ja hänen tilalleen tuli vapaaherra Axel Erik Gyllenstierna.

## Lähteet
Johan Stiernschantz

**Johan Stiernschantz**, alk. *Wessman*, (1670 – n. 1729) oli suomalainen sotilas. Stiernschantz osallistui useihin pohjoismaisen sodan taisteluihin. Hän tuli 1704 majuriksi Viipurin kaksinnusrykmenttiin. Hän oli Käkisalmen komentaja ja puolusti 1710 linnaa, mutta 14-päiväisen pommituksen jälkeen joutui antautumaan mutta sai kuitenkin vapaasti poistua. Hänestä tuli Savon rykmentin päällikkö, ja hän teki partioretkiä vihollisen selustaan. Vuonna 1713 hän yritti turhaan Karjaan sillalla estää venäläisiä etenemästä Turun suuntaan. Tuotuaan vähää ennen Napuen taistelua Armfelttille lisäväkeä Savosta hän todennäköisesti riitautui Armfeltin kanssa eikä osallistunut Napuen taisteluun. Vuonna 1724 hän siirtyi Venäjän palvelukseen ja yleni kenraalimajuriksi. Hän osallistui Persian sotaretkeen, ja sen jälkeen hänestä tuli Astaran sotilaskuvernööri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kansallisbiografia (maksullinen)
Johan Abraham Stjernschantz

**Johan Abraham Stjernschantz** (1787–1864) oli suomalainen maaherra ja sotilas. Hän osallistui vuosien 1808–1809 sotaan ja myöhemmin Ruotsin joukoissa Napoleonia vastaan. Hän sai vuonna 1822 everstin arvoisena erin Ruotsin armeijasta, jolloin hän siirtyi Suomeen. Hänestä tuli 1826 Oulun ja Kajaanin läänin varamaaherra ja vuosina 1829–1834 hän oli läänin maaherra. Hän teki aloitteen Oulun läänin talousseuran perustamiseksi ja oli sen ensimmäinen esimies.

## Lähteet
María-Teresa Torró-Flor

**María-Teresa Torró-Flor** (s. 2. toukokuuta 1992 Villena) on espanjalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 47 toukokuussa 2014. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen kaksinpelissä ja yhden nelinpelissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Rainer Stenius (eläinlääkäri)

**Rainer Ensio Stenius** (15. lokakuuta 1892 Viipuri – 28. syyskuuta 1955 Pernaja) oli suomalainen eläinlääkäri. Hän väitteli eläinlääketieteen tohtoriksi 1916. Hän oli Maatalousministeriön eläintautitoimiston päällikkö 1930–1951, Eläinlääketieteellisen korkeakoulun toiminnanjohtaja 1945–1952. Hänen ansiotaan oli eläintuberkuloosin häviäminen Suomesta. Hän teki aiheesta tutkimuksia, samoin eläinlääkintölainsäädännöstä. Hänelle myönnettiin eläinlääkintöneuvoksen ja professorin arvonimet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Aleksi Kaatrasalo

**Aleksi Kaatrasalo** (s. 1990, Humppila) on suomalainen lentopalloilija, pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän on edustanut pääsarjaurallaan lentopallon Mestaruusliigassa Hurrikaani Loimaata vuodesta 2009 alkaen. Kaatrasalo voitti kaudella 2011–12 SM-hopeaa Hurrikaanin riveissä pelaten avausseitsikon keskitorjujana. Kaudelle 2014-2015 hän teki sopimuksen Pielaveden Sammon kanssa.

Vuonna 2012 Kaatrasalo valittiin maajoukkueeseen, ja hän pelasi kesällä 2012 ensimmäiset A-maaottelunsa maajoukkueessa. Maaotteluita Kaatrasalolle on toistaiseksi kertynyt yhteensä kuusi (elokuu 2012). Kaatrasalo valittiin kauden miestulokkaaksi Mestaruusliigassa kaudella 2011–12.

Kaatrasalo on edustanut urallaan myös Saarijärven Pullistusta 1-sarjassa sekä pelannut Kuortaneen urheilulukion joukkueessa 1- ja 2-sarjaa nuorten maajoukkueen riveissä. Kaatrasalo kuului vuosina 1989–1990 syntyneiden nuorten maajoukkueikäryhmään juniorivuosinaan.

## Lähteet
Maria João Koehler

**Maria João Koehler** (s. 8. lokakuuta 1992 Porto) on portugalilainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 102 helmikuussa 2013. Hän on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä ja neljä nelinpelissä.

Vuonna 2012 Koehler pelasi Australian avointen pääsarjassa, jossa hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Kim Clijstersille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Johan Fredrik Stichaeus

**Johan Fredrik Stichaeus** (22. helmikuuta 1778 Helsinki – 28. marraskuuta 1853 Askola) oli suomalainen virkamies ja maaherra.  

Stichaeuksen vanhemmat olivat varapormestari Aleksanteri Stichaeus ja Patentia Kristina Ignatius ja puoliso vuodesta 1799 Fredrika Eleonora Ekholm.

Stichaeus työskenteli lakimiehen uralle ryhdyttyään muun muassa sotakomissariaatissa,  Savon ja Karjalan lääninhallituksessa varalääninsiliteerinä, Helsingin kämnerinoikeudessa, Helsingin kaupunginnotaarina vuodesta 1801 ja sotatuomarina. Hän oli Porvoon valtiopäivillä 1809 porvarissäädyn sihteeri, nimitettiin hallituskonseljin finanssitoimituskunnan esittelijäsihteeriksi, määrättiin 1812 prokuraattorin sijaiseksi. Hän hoiti 1816–1828 yleisen esittelijäsihteerin tehtäviä. Stichaeus oli Hämeen läänin ensimmäinen maaherra 1831–1841. Hän julkaisi kokoelman senaatin ja sen toimituskuntien antamia säännöksiä vuosilta 1809–1820.

Stichaeus teki kenraalikuvernöörin määräyksestä maassa laajoja tarkastusmatkoja, joista hän antoi senaatille valaisevia kertomuksia. Hän hoiti useita luottamustoimia, oli muun muassa Suomen palovakuutuskonttorin johtokunnan puheenjohtajana sekä jäsenenä Viipurin läänin isonjaon ja veron järjestelykomiteassa. Hän julkaisi kokoelman senaatin ja sen toimituskuntien antamia säännöksiä vuosilta 1809–1820. Kokoelmaa jatkoi sittemmin Pehr Törnqvist.
 
## Lähteet
Lina Stančiūtė

**Lina Stančiūtė** (s. 7. helmikuuta 1986 Vilna) on liettualainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 197 syyskuussa 2009. Hän on voittanut urallaan neljä ITF-turnausta kaksinpelissä.

Fed Cupissa Stančiūtė on edustanut Liettuaa vuodesta 2000 lähtien.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
First National

**First National** oli vuonna 1917 perustettu itsenäisten teatteriomistajien muodostama yhdistys, joka alkuun näytti ja levitti elokuvia. Se alkoi kuitenkin myös tuottaa elokuvia nimellä **First National Pictures**. Vuonna 1928 Warner Bros. osti First Nationalin.

## Historia
First Nationalin taustalla oli Paramount Picturesin johtajan Adolph Zukorin yritys hallita elokuvamarkkinoita. Zukor osti satoja elokuvateattereita ympäri Yhdysvaltoja ja vaati, että ne näyttäisivät vain hänen elokuviaan tai ne jäisivät ilman Paramountin parhaimpia elokuvia. Zukor uskoi, että yleisöä kiinnostivat tähdet ja että ihmiset menisivät massoittain katsomaan elokuvia, joissa olisi heidän suosikkinäyttelijöitään. Paramountilla oli puolen tusinaa tunnetuimmista näyttelijöistä, muun muassa aikansa suurin tähti Mary Pickford. Zukor nosti hiljalleen elokuvien hintojaan ja antoi etuoikeuksia teattereille, jotka näyttivät vain ja ainoastaan hänen elokuviaan.

Teatteriomistajat alkoivat etsiä mahdollisuutta rikkoa Zukorin valtausyritykset. Teatterin Los Angelesiin vuonna 1902 perustanut Thomas L. Tally keksi idean esittäjien organisaatiosta, joka pyrki ostamaan, levittämään ja tekemään omia elokuvia. Tally esitti ajatuksensa länsivirginialaiselle James Dixon Williams, joka aloitti yhteistyön Tallyn kanssa. He nimesivät yrityksensä First National Exhibitors Circuitiksi, ja siihen liittyi pian muitakin teatterinomistajia. Uuden organisaation ensimmäinen kokous järjestettiin 25. huhtikuuta 1917, ja siihen kuului yli 20 elokuvien esittäjää.

First Nationalilla oli aluksi noin 100 teatteria 35 merkittävässä kaupungissa, mutta pian siihen kuuluneiden teattereiden määrä kasvoi yli 600:aan. First Nationalilla ei ollut aluksi omia tuotantotiloja, vaan se hankki oikeuksia tunnettujen tuottajien, D. W. Griffithin, Louis B. Mayerin ja Joseph Schenckin, elokuviin. Pian se alkoi hankkia palkkalistoilleen suuria elokuvanimiä, ja Charles Chaplinin kanssa se teki vuonna 1918 yli miljoonan dollarin sopimuksen.

First National laajeni vuonna 1924 myös tuottamaan elokuvia. Samalla yhtiön nimi muutettiin First National Picturesiksi. Se rakensi vuonna 1926 Burbankiin 0,25 neliökilometrin studioalueen.

Warner Bros.:in äänielokuva *[[Jazzlaulaja]]* oli suuri menestys, ja se osti vuonna 1928 siitä tienaamilla rahoillaan teatteriketju Stanley Companyn. Tämä aloitti lyhyen kilpailun Warnerin ja First Nationalin välillä. Stanley Company omisti kolmanneksen First Nationalista, ja Warner Bros. osti loputkin First Nationalista käytyään siitä tarjouskilpailun William Foxin kanssa. Warner sai 1930-luvun laman aikana luvan yhdistää yritykset, mutta Warnerin piti silti tehdä vuodessa kaksi elokuvaa First Nationalin nimellä. Tämä vaatimus päättyi vuonna 1938, mutta verotuksillisista syistä Warnerin elokuvia tuotettiin vielä kolmen vuosikymmenen ajan nimellä Warner Bros. – First National Picture.

## Lähteet
Koripallo kesäolympialaisissa 2004 – miesten turnaus

**Miesten koripalloturnaus** kesäolympialaisissa 2004 alkoi 15. elokuuta 2004 ja päättyi 28. elokuuta 2004. 

## Alkulohkot
### Lohko A

15. elokuuta 2004

17. elokuuta 2004

19. elokuuta 2004

21. elokuuta 2004

23. elokuuta 2004

### Lohko B

15. elokuuta 2004

17. elokuuta 2004

19. elokuuta 2004

21. elokuuta 2004

23. elokuuta 2004

## Ottelut sijoista 9-12

### 11-12
24. elokuuta 2004

### 9-10
24. elokuuta 2004

## Pudotuspelit

### Puolivälierät

26. elokuuta 2004

### Ottelut sijoista 5-8

#### 7-8
28. elokuuta 2004

#### 5-6
28. elokuuta 2004

### Välierät

27. elokuuta 2004

### Pronssiottelu
28. elokuuta 2004

### Loppuottelu
28. elokuuta 2004

## Lopputulokset

## Aiheesta muualla
* Miesten turnauksen tulokset
Koripallo kesäolympialaisissa 1996 – naisten turnaus

**Naisten koripalloturnaus** oli olympialaisten ohjelmassa kuudetta kertaa Atlantan olympialaisissa 1996. Olympiakultaa voitti Yhdysvallat.
## Alkulohkot
### Lohko A

### Lohko B

## Pudotuspelit

## Lopputulokset
Hannibal (romaani)

**Hannibal** () on Thomas Harrisin kolmas Hannibal Lecter -aiheinen teos, joka julkaistiin vuonna 1999 ja suomennettiin vuonna 2000. Kirjasta on tehty Ridley Scottin ohjaama samanniminen elokuva.

## Juoni

On kulunut seitsemän vuotta Hannibal Lecterin katoamisesta, kun Clarice Starling epäonnistuu huumeratsiassa ja tappaa lasta kantavan naisen itsepuolustukseksi. Tekonsa takia Starling joutuu mediamyllyn pyöritykseen.  Lecter, joka asuu Italian Firenzessä lähettää Starlingille kirjeen, jossa esittää pahoittelunsa tapahtuneesta ja pyynnön, että Starling kertoisi enemmän elämästään. Pian FBI haluaa hänen lähtevän jälleen sarjamurhaajan perään. Starling tapaa Baltimoren mielisairaalan johtajan, Barney Matthewsin, joka kertoo Claricelle lisätietoa Hannibal Lecteristä. Samanaikaisesti Hannibalin ainoa eloonjäänyt uhri, Mason Verger aikoo käyttää Starlingiä syöttinä kostaakseen Hannibalille.

### Henkilöitä
*Hannibal Lecter
*Clarice Starling
*Mason Verger: Hannibalin ainoa eloonjäänyt uhri, joka haluaa kostaa Lecterille.
*Margot Verger: Masonin sisar, joka työskentelee henkivartijana. Hän on myös kehonrakentaja.
*Rinaldo Pazzi: Italialainen poliisi, joka haluaa kiinniottaa Lecterin löytöpalkkion toivossa.
*Paul Krendler: Starlingin arkkivihollinen.
*Barney Matthews: Baltiomoren mielisairaalan johtaja, joka auttaa Mason Vergeriä.

## Vastaanotto
Romaani on saanut pääosin myönteistä palautetta. *Helsingin Sanomien* Maarit Piippoinen kuvasi teosta paikoittain kielellisen herkulliseksi. Kauhukirjailija Stephen King kuvasi teosta seuraavasti: 

## Lähteet
Dalvik-virtuaalikone

**Dalvik** on aiemmin käytetty Android-käyttöjärjestelmän virtuaalikoneena (VM).

Dalvikin ajoympäristön on Androidissa versiosta 5.0 korvannut Android Runtime (ART), mutta se käyttää edelleen Dalvikin DEX-muotoa. ART käyttää ajonaikaisen kääntämisen (, JIT) sijaan ennen ajoa tehtävää kääntämistä (), joka nopeuttaa ohjelmien käynnistymistä.

Android-alustalle tehdyt työkalut (Jack) kääntävät Java-ohjelmat DEX-tavukoodiksi ().

Dalvik on Apache 2.0 -lisenssillä julkaistu avoimen lähdekoodin ohjelmisto. Alun perin ohjelmiston kirjoitti Dan Bornstein, joka nimesi sen Dalvik-kalastajakylän mukaan Eyjafjörðurissa, Islannissa, jossa hänen esi-isänsä asuivat.

## Arkkitehtuuri
Javan virtuaalikone perustuu pinopohjaiseen arkkitehtuuriin, Dalvik sen sijaan perustuu rekisteripohjaiseen arkkitehtuuriin. Tämän ratkaisun suorituskyvylliset hyödyt ja haitat ovat kiistelyn kohteena. Oraclen vuonna 2010 ARM-alustalla tekemät standardit ei-graafiset suorituskykytestit Android 2.2:n ja Java SE embedded ohjelmistojen välillä osoittivat Androidin olevan 2-3 kertaa hitaampi sulautettuihin järjestelmiin tarkoitettuun Java SE versioon nähden.

Androidin versiosta 2.2 alkaen Dalvik on tukenut ajonaikaista kääntämistä (JIT).

Dalvik on suunniteltu sallimaan useiden virtuaalikoneiden samanaikaisen suorittamisen tehokkaasti.

## Dalvik Androidin ulkopuolella
Vuonna 2011 ohjelmistotalo Myriad Group tiedotti Alien Dalvik -projektista, ohjelmistokäännöksestä muille käyttöjärjestelmille. Myriadin mukaan valtaosa Dalvik-virtuaalikoneelle tehdyistä Android-sovelluksista toimisi ilman muutoksia Alien Dalvikilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dalvikin projektisivu Google Codessa
Oma elämäkertani

**Oma elämäkertani** (*My Autobiography*) on Charles Chaplinin tekemä muistelmateos. Se ilmestyi 1964 Simon & Schusterin kustantamana.

Chaplin oli alkanut muistelmiensa kirjoittamisen saatuaan valmiiksi elokuvan *[[Kuningas New Yorkissa]]*. Hän kertoi 1960 Ian Flemingille, että hänellä oli jo 500 sivua valmiina eikä olisi enää kuin parisenkymmentä sivua kirjoittamatta. Kirjoitustyö vei kuitenkin vielä kolmen vuoden ajan. *Oma elämäkertani* ilmestyi 1964, ja sen ensimmäinen painos oli 80&nbsp;000 kappaletta. Chaplinin kerrotaan saaneen puoli miljoonaa ennakkona kirjan brittiläisistä ja yhdysvaltalaisista julkaisuoikeuksista. Neuvostoliittolainen Izvestija puolestaan lahjoitti hänelle neljä kiloa kaviaaria korvauksena siitä, että sai julkaista tuhat sanaa teoksesta.

Arvostelijat olivat lähes yksimielisiä Chaplin kirjasta. Se sai kehuja sen ensimmäisistä yhdestätoista luvusta. Lukuja oli kaikkiaan 31. Hänen kirjoitustyyliään pääsääntöisesti kehuttiin, ja hänen ilmaisunsa on eloisaa. Lapsuuden kertomuksien totuudenmukaisuutta tosin epäiltiin, sillä ne olivat joidenkin kriitikkojen mukaan dickensilaisen värikkäitä ja traagisia. Monet olivat kuitenkin pettyneitä kirjan loppuosaan, sillä Chaplin kuvasi niissä turhan paljon omaa seuraelämäänsä ja tuntemiaan kuuluisuuksia. Kriitikot olsiivat halunneet lukea enemmän hänen elokuvatyöstään.

*Oma elämäkertani* ja David Robinsonin kirjoittama *[[Chaplin – elämä ja elokuvat]]* olivat Richard Attenboroughin ohjaaman *[[Chaplin (elokuva)|Chaplin]]*-elokuvan pohjalla.

## Lähteet
*

### Viitteet
Jääpallon SM-kilpailu 1913

**Vuoden 1913 Suomen jääpallomestaruuskilpailuihin** osallistui neljä joukkuetta, Helsingin IFK, Kronohagens IF, Viipurin IFK ja juuri perustettu Wiipurin Bandy & Jalkapalloseura (VBJS), joka myöhemmin sai nimen Sudet. Uusi seura selviytyi heti ensimmäisenä kautetaan loppuotteluun voitettuaan Viipurin IFK:n välieräottelussa. Helsingin välierässä HIFK voitti KIF:n.

Loppuottelu pelattiin 23.3.1913 Viipurissa, Salakkalahdella. Ottelun ensimmäinen puoliaika oli maaliton. Tauon jälkeen VBJS meni jo 3–0 johtoon, mutta HIFK tuli tasoihin ja voitti ottelun ja Suomen mestaruuden maalein 3–4.

## Välierät
Ottelut pelattiin 9. helmikuuta

## Loppuottelu
Ottelu pelattiin 23. helmikuuta 1913 Viipurissa.

## Lopulliset sijoitukset

## Lähteet
Kevin Abbring

**Kevin Abbring** (s. 20. tammikuuta 1989 Eindhoven) on hollantilainen ralliautoilija. 

## Ura

Abbring aloitti uransa Rallycross-sarjoissa voittaen Hollannin Ford RST-sarjan mestaruuden vuosina 2005 ja 2006. Vuonna 2007 Abbring ajoi ensimmäisen kilpailun rallin MM-sarjassa Mitsubishilla Saksan rallissa, missä sijoitus oli 41. Vuosina 2008–10 Abbring ajoi yksittäisiä kilpailuja WRC-sarjassa Renault Cliolla parhaana tuloksenaan 11. sija vuoden 2009 Puolan rallista. Samoina vuosina hän kilpaili JWRC-sarjassa voittaen kaksi kilpailua.

Vuonna 2010 Abbring kilpaili IRC-sarjassa voittaen etuvetoisten luokan Ypresin rallissa ja Rally Zlínissä. Abbring myös osallistui kaudella viiteen MM-ralliin, voittaen Portugalin rallissa JWRC-luokan.

Vuonna 2011 Abbring kilpaili satunnaisia kilpailuja etuvetoisella Citroen DS3-autolla. Abbring sijoittui Walesin rallissa 12:nneksi yleiskilpailussa. Samana vuonna hän voitti Driver of the Academy -palkinnon.

Vuonna 2012 Abbring ajoi yksittäisiä rallikilpailuja Skodalla, hän oli Monte Carlon rallissa yleiskisan 12:s.

Vuonna 2013 Abbring ajoi Ranskan rallimestaruussarjaa R2-luokan Peugeotilla. 

Vuonna 2014 Abbring osallistui EM-sarjan osakilpailuihin, ollen toinen Azorien rallissa. Abbring sai kaudelle 2015 tallipaikan Hyundailta. 

Vuonna 2015 Abbring ajoi viisi MM-rallia Hyundai i20 WRC-autolla, ollen parhaimmillaan yleiskilpailun 11. Ruotsissa ja Saksassa. 

Vuonna 2016 Abbring ajoi neljä MM-rallia Hyundain WRC-autolla, ollen parhaimmillaan seitsemäs Katalonian rallissa. Abbring oli myös kehittämässä Hyundain R5-luokan ralliautoa, ja ajoi sillä kaksi MM-sarjan osakilpailua. 

Vuonna 2017 Abbring ajoi pääosin Belgian mestaruussarjaa Peugeotin R5-luokan autolla, ja oli lopputuloksissa sarjan kolmas. 

Vuonna 2018 Abbring ajoi satunnaisia ralleja Ford Fiesta R5 -autolla. 

Vuonna 2019 Abbring ajoi ainoastaan Belgian mestaruussarjaan kuuluneen Ypresin rallin ja 2020 ainoastaan Monzan MM-rallin.

## Perhe
Hänen isänsä Edwin Abbring on myös ralliautoilija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*http://www.ewrc-results.com/profile.php?profile=2083
Jääpallon SM-kilpailu 1915

**Vuonna 1915 Suomen jääpallomestaruuskilpailuihin** osallistui kahdeksan joukkuetta, neljä Helsingistä ja neljä Viipurista. Muista kaupungeista ei vielä osallistuttu kilpailuihin. Kilpailussa oli vakiintunut tapa, että viipurilaiset ratkaisivat keskinäisen paremmuutensa ja helsinkiläiset omansa. Tällöin ottelukaaviokin oli helppo luoda kahdeksalle joukkueelle. 

Loppuotteluun selvisivät edelliskauden tapaan HIFK ja VBJS, jotka voittivat selvästi paikallisvastustajansa alkuotteluissa. Loppuottelu pelattiin Viipurissa. VBJS voitti ottelun maalein 8-2.

## Alkuerät

## Välierät

## Loppuottelu

## Lopulliset sijoitukset

## Mestarijoukkue
**Susien mestarijoukkue:** Ilmari Ihalainen, Väinö Strömberg, Jussi Pelli, Aarne Nissinen, Edvard Kostamo, Toivo Kosunen, Kristian Poutiainen, Yrjö Penttilä, Lauri Mäkinen, Armas Ahnger, Toivo Pirhonen.

## Lähteet
Rooman moskeija

**Rooman moskeija** () on Rooman Pariolissa sijaitseva moskeija, joka avattiin 21. kesäkuuta 1995. Sen suunnittelivat arkkitehdit Paolo Portoghesi, Vittorio Gigliotti ja Sami Mousawi.

Moskeijan rakentaminen hyväksyttiin vuonna 1973, mutta kesti yli 20 vuotta ennen kuin rakennus valmistui. Työtä rahoitti Saudi-Arabian kuningas Faisal. Moskeijan minareetissa ei ole kovaäänisiä, joilla ihmisiä tavallisesti kutsutaan rukoukseen. Moskeijan korkeutta on rajoitettu niin, että se ei saavuttaisi Pietarinkirkon kupolin tasoa.

Moskeijassa on tilaa 12&nbsp;000 rukoilijalle. Se on Länsi-Euroopan suurimpia moskeijoita ja  Dagestanin Mahatškalan Suuren moskeijan jälkeen myös maantieteellisen Euroopan suurimpia. Moskeijan yhteydessä toimii laaja kirjasto, jossa on arviolta 10&nbsp;000 arabiankielistä kirjaa. Siellä myös järjestetään arabian kielen kursseja.

Vuonna 2003 Rooman moskeijan imaami erotettiin tämän vaadittua muun muassa ”islamin vihollisten tuhoamista”.
## Kuvia

Moschea - sala principale 3082-6.JPG|Sisänäkymä pääsaliin.
Rome Masjid.jpg|Sisäänkäynti.
Moschea 00497.JPG|Rooman moskeija.
Mosque of Rome.jpg|Sisäpihaa.
Moschea - minareto e cupola 00546.JPG|Moskeijan minareetti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* La Moschea – The Mosque  (romevacationtips.com)
* Francesca Pacifici: ROMA - Alla scoperta della moschea più grande d'Europa  (didaweb.net)
* Moschea di Roma  (lonelyplanet.com)
Flensburginvuono

**Flensburginvuono** (, ) on Itämeren Kielinlahdesta Jyllannin niemimaahan pistävä, noin 40 km pitkä epäsäännöllisen muotoinen lahti.

Vuonon keskellä kulkee Saksan ja Tanskan raja. Raja asetettiin tälle paikalle vuonna 1920 Versailles’n rauhaa seuranneiden kansanäänestysten jälkeen.

Vuonon suuosa on leveä. Sen pohjoispuolella on Tanskalle kuuluva Alsin saari ja Sønderborgin kaupunki. Sisempänä vuono on kapea ja mutkitteleva, ja vuonon pohjukassa on Saksalle kuuluva Flensburgin kaupunki.

Ankarina talvina vuono saattaa jäätyä kokonaan noin kahden kuukauden ajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Punainen lohikäärme (romaani)

**Punainen lohikäärme** () on ensimmäinen Hannibal Lecter -aiheinen teos, joka julkaistiin vuonna 1981 ja suomennettiin vuonna 1995. Kirjasta on tehty kaksi elokuvaa: *[[Psykopaatin jäljillä]]* ja *[[Punainen lohikäärme]]*.

## Juoni
Kirja sijoittuu 1980-luvulle. Sarjamurhaaja lempinimeltään ”Hammaskeiju” murhaa sattumalta valittuja perheitä täydenkuun aikana. Toisen perhemurhan jälkeen FBI-agentti Jack Crawford etsii Will Grahamia, profiloijaa, joka vangitsi Hannibal Lecterin kolme vuotta aikaisemmin mutta jäi eläkkeelle, kun Lecter melkein tappoi hänet. Lopulta hän löytää Grahamin ja saa tämän avukseen Hammaskeijun kiinnisaamisessa.
Hammaskeijuksi paljastuu Francis Dolarhyde -niminen mies, jolla on pakkomielle William Blaken maalaukseen Suuri punainen lohikäärme ja aurinkoon puettu nainen. Grahamin tutkiessa murhia myös Lecter liittyy mukaan tutkintaan.

## Lähteet
Maaseudun yleinen järjestyssääntö

**Maaseudun yleinen järjestyssääntö** oli Suomessa vuosina 1928–2003 voimassa ollut asetus, joka sisälsi määräyksiä järjestyssäännöistä maaseudulla. 

Asetus annettiin 1. kesäkuuta 1928, ja se kumottiin järjestyslain säätämisellä vuonna 2003.

Asetus sisälsi määräyksiä muun muassa yleisestä järjestyksestä ja turvallisuudesta, liikenteen turvaamisesta, kaupanteosta toreilla ja muilla yleisillä paikoilla sekä vieraspaikkakuntalaisiin kohdistuvasta valvonnasta. Lisäksi siinä oli rangaistussäännökset järjestyssääntöjen rikkomisesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Väinö Vilponiemi

**Väinö Antero Vilponiemi** (vuoteen 1935 **Nyäng**, 3. marraskuuta 1925 Noormarkku – 10. syyskuuta 2022) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1962–1975.

## Elämä
Vilponimen vanhemmat olivat työmies Juho Alfred Vilponiemi ja Maria Josefiina Ollinen. Kansakoulun käynyt Vilponiemi työskenteli vuosina 1946–1951 Porissa sahatyöläisenä Seikun sahalla ja korjausmiehenä Oy Ekwall Ab:n huonekalutehtaalla. Vuosina 1951–1952 Vilponiemi opiskeli Ammattiyhdistysopistossa ja 1952–1953 Työväen Akatemiassa, jonka jälkeen hän toimi 1953–1954 Vuokralaisten keskusliiton järjestösihteerinä ja 1954–1962 Satakunnan sosialidemokraattisen piirin piirisihteerinä. 

Vilponiemi valittiin eduskuntaan vuonna 1962. Vuosina 1964–1970 hän oli myös Sosialidemokraattisen nuorison keskusliiton puheenjohtaja. Presidentin valitsijamiehenä hän oli 1968. Jätettyään eduskunnan vuonna 1975 Vilponiemi työskenteli Porin kaupungin henkilöstöpäällikkönä vuoteen 1988 saakka. 

Kunnallispolitiikassa Vilponiemi oli Porin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1961–1975. Lisäksi hän oli muun muassa Porin työväenyhdistyksen puheenjohtaja 1965–1988. Asevelisosialisteihin lukeutunut Vilponiemi toimi myös pitkään Satakunnan sotaveteraanipiirin puheenjohtajana.

## Perhe
Vilponiemen poika on päätoimittaja Jukka Vilponiemi.

## Teokset
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Väinö Vilponiemen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa