open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karaokelevy

**[[Karaoke]]<nowiki/>levy** tarkoittaa laserlevyä, jolle on tallennettu kappaleiden musiikki ilman laulua ja kappaleiden sanat visuaalisesti musiikkiin tahdistettuna. Yleisimmät karaokelevyformaatit ovat järjestyksessä VCD (Aasia), CDG ja DVD. Vuoteen 2000 asti karaokessa käytettiin myös isoja Laservision-kuvalevyjä, joiden tuotanto on nyt kokonaan lopetettu.

## Karaokelevyt Suomessa
Suomalaisia karaokelevyjä valmistetaan sekä ammatti- että kotikäyttöön. Painosten ero on, että vain ammattikäyttöön tarkoitettuja levyjä voi käyttää ansiotoiminnassa ja muussa julkisessa esittämisessä. Jokaisesta julkisesti järjestetystä karaokeillasta on lisäksi tilitettävä esityskorvausta Teostolle. Ammattikaraokelevyt ovat verrattain hintavia Suomen pienten ammattilevymarkkinoiden vuoksi (menekki maksimissaan 500 kappaletta) sekä kotilevyjä huomattavasti korkeampien Teosto maksujen vuoksi. Kotikäyttöön tarkoitettujen levyjen hinta on noin 15 euron luokkaa kappaleelta. Teosto on määritellyt omat tariffinsa näihin molempiin painostyyppeihin. Kaikki nykyisin painettavat levyt ovat DVD-levyjä. Vuoteen 2000 asti levyjä julkaistiin vielä LD-formaatissa ja sen jälkeen kahta eri levysarjaa VCD-formaatissa.

Ensimmäisen suomen kielisen karaokelevyn julkaisi Finnlevy-yhtiö. Finnlevy teki Vip Vision-tuotantoyhtiön kanssa sopimuksen karaokelevyjen tuottamisesta. Finnlevyn Timo Lindströmin vastuulla oli ääniittää uudet versiot valituista kappaleista. Kappaleiden taustalla näkyvistä videoista vastasivat Vip Visionin Jarmo Porola sekä Jouko Konttinen. Vuonna 1991 ilmestyneen Finnkaraoke 1-levyn budjetti oli 4000 markkaa, ja myi nopeasti loppuun.

Power Recordsin Powerkaraoke 1-levy julkaistiin vuonna 1992. Powerviihde-yhtiön perustaja Markku Hintsanen kuvasi kaikkien kappaleiden taustalle videot. Koska Powerviihde ei omistanut kaikkia tekijänoikeuksia kappaleisiin, joutui yhtiö maksamaan liikkuvaa kuvaa sisältävistä videoista synkronointikorvausta 50 penniä sekunnilta. 2000-luvulla Powerviihde oli pioneeri kotikäyttöön DVD:llä myytävien karaokelevyjen tuottajana.

### Suomalaisia karaokelevysarjoja

#### Tuotanto jatkuu

) Laserdiscien tuotanto lopetettu kokonaan vuonna 2000.

#### Tuotanto lopetettu tai keskeytetty

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Karaoke.fi - suomalainen karaokeportaali

### Karaokelevyjen valmistajien ja levysarjojen kotisivuja
*Warner Music Finland
*Melplay
*Power
*Magnum
*Hevikaraoke/HeavyKaraoke/Bandoke 
*Karaokepokkari 
*Karaoketähti 
*Metallikaraoke
* Satnight karaoke
*Kasino karaoke 
*Laulavakoira
*Karaokekeskus
*Poptori
*Be Pop
Carlos Valderrama

**Carlos Alberto Valderrama Palacio** (s. 2. syyskuuta 1961 Santa Marta, Kolumbia) on kolumbialainen entinen jalkapalloilija. Valderrama tunnettiin paksun oranssin hiuspehkonsa lisäksi myös taitavana syöttelijänä ja pallon suojaajana.

Valderramaa pidetään useasti Kolumbian kaikkien aikojen parhaimpana jalkapalloilijana. Hän olikin Kolumbian maajoukkueen kapteeni kolmissa eri MM-kilpailuissa (1990, 1994 ja 1998). Vuoden 1998 MM-kilpailujen jälkeen hän lopetti maajoukkueuransa, jonka aikana hän pelasi 111 ottelua tehden niissä 11 maalia.

Seurajoukkueessa Valderrama aloitti uransa 1981 Union Magdalenassa pelaten Kolumbiassa myös Millonariosin ja Deportivo Calin paidassa. Vuonna 1988 Valderrama siirtyi Eurooppaan Montpellier’hen, josta hän edelleen siirtyi Espanjaan Real Valladolidiin vuonna 1990. Vuonna 1992 Valderrama palasi Kolumbiaan, jossa hän edusti Independiente Medellíniä ja Atlético Junioria. 

Vuonna 1996 Valderrama siirtyi Yhdysvaltojen MLS-liigaan, jossa hän edusti Tampa Bay Mutinya, Miami Fusionia ja Colorado Rapidsia. Hän johtaa liigan kaikkien aikojen syöttötilastoa ja tämän lisäksi Valderrama on valittu sarjan kaikkien aikojen tähdistökentälliseen.

Uransa Valderrama lopetti vuonna 2004.

Maaliskuussa 2004 Pelé nimesi hänet FIFA 100:aan, eli luetteloon 125 parhaasta elävästä jalkapalloilijasta.

## Lähteet
Hudsoninlahti

**Hudsoninlahti** (, , ) on 1&nbsp;230&nbsp;000 neliökilometrin laajuinen merivesialue koillisessa Kanadassa. Vesialue rajoittuu pääosin alueelle 78°—95° läntistä pituutta ja 51°—70° pohjoista leveyttä.

Hudsoninlahteen virtaa useita jokia Ontarion, Québecin ja Manitoban provinsseista sekä Nunavutin territoriosta. Hudsoninlahden eteläosaan kuuluu myös Jamesinlahti. IHO:n luetteloissa Hudsoninlahti on Pohjoisen jäämeren lahti. Lahden suurin saari on Southamptoninsaari, joka on maailman 33. suurin saari. Belchersaarten saariryhmä lahden kaakkoisosassa käsittää kaikkiaan yli 1&nbsp;500 saarta.

Hudsoninlahti on yhteydessä Atlantin valtamereen koillisessa sijaitsevan Hudsoninsalmen kautta, ja Pohjoiseen jäämereen Foxe, Fury, ja Hecla -nimisten salmien kautta. Kaikki Hudsoninlahden ja Jamesinlahden saaret kuuluvat hallinnollisesti Nunavutin territorioon.

Hudsoninlahtea ympäröivät maa-alueet tunnetaan yleisesti nimellä *Hudsoninlahden alamaa* (), ja sen pinta-ala on noin 324&nbsp;000&nbsp;neliökilometriä. Lahden keskisyvyys on 125&nbsp;metriä ja alle 80&nbsp;metriä 20–100&nbsp;kilometrin etäisyydellä rannikosta. Tundramaisemaa halkovat lukuisat joet, ja alueen maannos tunnetaan yleisesti nimellä *[[muskeg]]*. Alue on muovautunut jäätiköiden laajetessa ja supistuessa vuosituhansien saatossa. Muinaisrantoja on jopa satojen kilometrien päässä nykyisestä rannikosta. Alueella on maailman suurin maankohoaminen, 13,1&nbsp;mm vuodessa. 

## Historia
Hudsoninlahti nimettiin aluetta vuonna 1610 *Discovery*-aluksella tutkineen Henry Hudsonin mukaan. Neljännellä matkallaan Hudson purjehti Grönlannin ympäri lahdelle, ja kartoitti suurimman osan sen itärannikosta. Talven tultua Hudsonin alus juuttui jäihin, mutta miehistö selviytyi maihin rakennetussa tukikohdassa Jamesinlahden eteläpäässä. Kun jää suli keväällä, Hudson halusi tutkia ja kartoittaa lahden länsiosaa, mutta *Discoveryn* miehistö nousi kapinaan 22. kesäkuuta 1611.

Kuusikymmentä vuotta myöhemmin purjealus *Nonsuch* saapui lahdelle ja menestyksekkäästi harjoitti turkiskauppaa cree-intiaanien kanssa. Tämä johti Hudson's Bay Companyn perustamiseen, ja yhtiö on säilyttänyt nimensä aina näihin päiviin saakka. Britannian hallitsija myönsi yhtiölle yksinoikeuden kaupankäyntiin Hudsoninlahden valuma-alueella, Rupertinmaalla. Kyseessä olevan alueen koko oli noin 3&nbsp;900&nbsp;000&nbsp;neliökilometriä, ja se luovutettiin vuonna 1870 Kanadalle osaksi Luoteisterritorioita jolloin myös monopoli menetettiin.

## Asutuskeskuksia Hudsoninlahden rannalla
;Manitoba
* Churchill
* North River
* Port Nelson
* York Factory

;Nunavut
* Arviat
* Chesterfield Inlet
* Coral Harbour
* Rankin Inlet
* Naujaat
* Sanikiluaq
* Whale Cove

;Ontario
* Fort Severn
* Peawanuck

;Québec
* Akulivik
* Inukjuak
* Ivujivik
* Kuujjuarapik
* Povungnituk
* Umiujag

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Noureddine Morceli

**Noureddine Morceli** (, s. 28. helmikuuta 1970 Ténès, Algeria) on algerialainen entinen maileri, joka 1990-luvun puolivälissä hallitsi miesten 1 500 metrin juoksua. Morceli voitti matkalla yhden olympiakullan, sisäratojen maailmanmestaruuden ja kolme peräkkäistä ulkoratojen maailmanmestaruutta.

Morceli nousi juoksumaailman tietoisuuteen voitettuaan nuorten MM-hopeaa 1&nbsp;500 metrillä vuonna 1988. Vuonna 1991 hän juoksi Sevillassa matkan uuden sisäratojen maailmanennätyksen ja yhdeksän päivää myöhemmin MM-kisoissa samalla radalla hän voitti maailmanmestaruuden. Samana vuonna Tokion MM-kisoissa ulkoradoilla hän jälleen voitti kultamitalin.

Vuosina 1992–1996 Morceli juoksi 45 kilpailua 1&nbsp;500 metrillä ja maililla, ja voitti niistä kaikki. Tänä aikana hän teki kuusi maailmanennätystä (1&nbsp;500 m, maili, 2&nbsp;000 m, 3&nbsp;000 m ja sisäratojen 1&nbsp;000 m ja 1&nbsp;500 m). GP-kisasarjan hän voitti vuonna 1994. Tuona aikana hän voitti lisäksi kaksi ulkoratojen maailmanmestaruutta: 1993 Stuttgartissa ja 1995 Göteborgissa sekä olympiakultaa 1996 Atlantassa. Hänen valmentajanaan toimi isoveli Abderrahmane, joka vuonna 1977 juoksi 1&nbsp;500 metriä aikaan 3.36,26.

## Saavutuksia 1 500 metrillä
*Kesäolympialaiset 2000: välierässä 12. sija, 4.00,78  Sydney, 27. syyskuuta 2000
*MM-kilpailut 1999: välierässä 6. sija, 3.37,32, Sevilla, 22. elokuuta 1999
*MM-kilpailut 1997: 4. sija, 3.37,37, Ateena, 6. elokuuta 1997
*: 2. sija, 3.39,69, Milano, 7. syyskuuta 1996
*Kesäolympialaiset 1996: kultaa, 3.35,78, Atlanta, 3. elokuuta 1996
*: 1. sija, 3.28,37, Monaco, 9. syyskuuta 1995
*MM-kilpailut 1995: kultaa, 3.33,73, Göteborg 13. elokuuta 1995
*Yleisurheilun maailmancup 1994: 1. sija, 3.34,70, Lontoo, 10. syyskuuta 1994
*: 1. sija, 3.40,89, Pariisi, 3. syyskuuta 1994
*: 1. sija, 3.31,60, Lontoo, 10. syyskuuta 1993
*MM-kilpailut 1993: kultaa, 3.34,24, Stuttgart, 22. elokuuta 1993
*Kesäolympialaiset 1992: 7. sija, 3.41,70, Barcelona, 8. elokuuta 1992
*MM-kilpailut 1991: kultaa, 3.32,84, Tokio, 1. syyskuuta 1991
*Sisäratojen MM-kilpailut 1991: kultaa,  3.41,57, Sevilla, 9. maaliskuuta 1991
*Nuorten MM-kilpailut 1988: hopeaa, 3.46,93, Sudbury, 31. heinäkuuta 1988

## Henkilökohtaiset ennätykset
*800 m: 1.44,79, Annaba, 29. heinäkuuta 1991
*1&nbsp;000 m: 2.13,73, Villeneuve-d'Ascq, 2. heinäkuuta 1993
*1&nbsp;500 m: 3.27,37, Nizza, 12. heinäkuuta 1995
*maili: 3.44,39, Rieti, 5. syyskuuta 1993
*2&nbsp;000 m: 4.47,88, Pariisi, 4. heinäkuuta 1995
*3&nbsp;000 m: 7.25,11, Monaco, 1. elokuuta 1994
*5&nbsp;000 m: 13.03,85, Zürich, 17. elokuuta 1994

## Lähteet
*
My Kind of Christmas

**My Kind of Christmas** on yhdysvaltalaisen pop-laulaja Christina Aguileran vuonna 2000 julkaistu joulualbumi. 

## Kappalelista
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Esiintyjät

*Christina Aguilera - laulu, taustalaulu
*Alex Alessandroni - kosketinsoittimet
*BabyBoy - kosketinsoittimet
*Wayne Bergeron - trumpetti
*Chuck Berghofer - bassokitara
*Larry Bunker - lyömäsoittimet
*Celebrity Voices Choir
*Pete Christlieb - saksofoni
*Gene Cipriano - saksofoni, puupuhaltimet
*Vinnie Colaiuta - rummut
*Eric Dawkins - kosketinsoittimet, laulu, taustalaulu
*Mario de Leon - viulu
*Joel Derouin - viulu
*Dr. John - piano
*Assa Drori - viulu, konserttimestari
*Stephen Erdody - sello
*Peter Erskine - rummut
*Ron Fair - jouset, johtaja
*Kirstin Fife - viulu
*Jerry Folsom - käyrätorvi
*Steve Forman - lyömäsoittimet
*Gary Foster - puupuhaltimet
*Matt Funes - alttoviulu
*Armen Garabedian - viulu
*Galina Golovin - viulu
*Agnes Gottschewski - viulu
*John Goux - kitara
*Endre Granat - viulu
*Mimi Granat - alttoviulu
*Scott Haupert - alttoviulu
*Oscar Hidalgo - kontrabasso
*Dan Higgins - saksofoni, puupuhaltimet
*Lily Ho-Chen - viulu
*Ashley Ingram - kitara
*Judy Johnson - sello
*Kim Johnson - taustalaulu
*Marni Johnson - käyrätorvi
*Tiffany Ju - viulu
*Anne Karam - sello
*Roland Kato - alttoviulu
*Ray Kelley - sello
*Joe Ketendjian - viulu
*Renita Koven - alttoviulu
*Johana Krejci - viulu
*Gary Kuo - viulu
*L.A. Mass Choir
*Timothy Landauer - sello
*Natalie Leggett - viulu
*Kathleen Lenski - viulu
*Sal Lozano - saksofoni
*Norman Ludwin - kontrabasso
*Warren Luening - trumpetti
*Earl Madison - sello
*Andy Martin - pasuuna
*The Matrix - basso, kosketinsoittimet
*Alan Mautner - viulu
*Myron McKinley - urut
*Joe Meyer - käyrätorvi
*Miari - taustalaulu
*Frances Moore - viulu
*Jorge Moraga - alttoviulu
*Carole Mukogawa - alttoviulu
*Sammy Nestico - käyrätorvi, johtaja
*Jack Nimitz - puupuhaltimet
*Brian O'Connor - käyrätorvi
*Katia Popov - viulu
*Barbara Porter - alttoviulu
*Billy Preston - urut, piano
*Tom Ranier - piano
*Susan Ranney - kontrabasso
*Robin Ross - alttoviulu
*Bob Sanov - viulu
*Don Sebesky - johtaja
*Don Shelton - puupuhaltimet
*Sheridon Stokes - puupuhaltimet
*Phil Teele - trumpetti
*Raymond Tischer - alttoviulu
*Cecilia Tsan - sello
*Mike Watts - celesta
Vaarinkaktukset

**Vaarinkaktukset** (*Cephalocereus*) on meksikolainen kaktuskasvisuku, johon kuuluu viisi pylväsmäistä lajia. Suvun tieteellinen nimi viittaa kasvullisen verson sivulle kehittyvään pseudokefalioon, johon kukat kasvavat. Kasvit kukkivat öisin.

Vaarinkaktukset kuuluvat kaktuskasvien (Cactaceae) Cactoideae-alaheimon tribukseen Pachycereeae. Ne ovat pylväsmäisiä, pystykasvuisia, haaraisia tai haarattomia, noin kymmenmetrisiksi kasvavia kaktuksia, joiden varren läpimitta voi olla 40 cm. Varret ovat vaaleanvihreitä, ajan mittaan harmaantuvia, kärjestään tiheäpiikkisiä. Varsissa on vähintään 12 pitkittäissärmää, ja niissä on kahdenlaisia piikkiryhmiä eli areoleita. Kussakin niistä on paljon piikkejä, joista suurimmat saavuttavat neljän senttimetrin pituuden. Osa piikeistä on karvamaisia ja usein ne peittävät varren tiheästi. Kukat kehittyvät pseudokefalioihin, jotka ovat usein selvästi erottuvia verson osia varren sivulla. Kukat ovat piikittömiä, keskikokoisia, putkimaisia tai kellomaisia. Hedelmä on soikea, sen pinnalla on pieniä suomuja, villakarvaa ja kuihtuneet kehälehtien jäännökset. Siemenet ovat päärynämäisiä, sileitä ja mustia.

Vaarinkaktukset kasvavat usein tiheinä metsikköinä Meksikon Pueblassa, Oaxacassa, Hidalgossa, Chiapasissa ja Guanajuatossa.

## Vaarinkaktuslajit
# *Cephalocereus apicephalium*
# *Cephalocereus columna-trajani*
# *Cephalocereus nizandensis*
# *Cephalocereus senilis* – vaarinkaktus
# *Cephalocereus totolapensis*

## Lähteet
* Anderson, E. F. 2001: The Cactus Family. - Portland, Oregon.

### Viitteet
Dead Ringer

**Dead Ringer** on rock-artistin Meat Loafin (Marvin Lee Aday) toinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1981. Musiikki levyllä on pullollaan suurellisia sovituksia, kuoroja ja Meat Loafin tunneskaalaa edestakaisin surffaavaa tulkintaa. Jim Steinman aloitti työt *[[Bat Out of Hell]]in* seuraajaksi kaavaillun albumin *[[Bad for Good]]in* parissa 1979. Tänä aikana kiertue-elämä, huumeet ja uupumus veivät tilapäisesti Meat Loafin äänen. Laulajan ja hänen managerinsa David Sonenbergin tiet myös erosivat ja asian tiimoilta riideltiin. Meat Loaf julisti henkilökohtaisen konkurssin hieman myöhemmin. Levy-yhtiön painostamana ja laulajaa vailla, Steinman päätti laulaa levyllä itse ja kirjoittaa Meat Loafille kokonaan uuden levyn. Steinmanin kertomaa tästä ajasta: *"Käytin seitsemän kuukautta jatko-osan tekemiseen hänen kanssaan ja se oli yhtä helvettiä. Hän oli menettänyt äänensä ja talonsa ja oli menettämässä järkensä."*

Näyteltyään elokuvassa *[[Roadie (elokuva)|Roadie]]*, Meat Loaf sai äänensä takaisin ja 1980 palasi työskentelemään uuden albumin pariin. Steinman oli kirjoittanut viisi uutta kappaletta vanhan *[[More than you deserve]]n* lisäksi - tätä laulua Meat Loaf oli jo esittänyt Steinmanin samannimisessä musikaalissa.

Albumilta julkaistiin neljä singleä: pieneksi hitiksi noussut *Dead Ringer for Love* (jolla laulaa vierailevana vokalistina Cher), *I'm gonna love her for both of us*, *Read 'em and weep* ja *Peel out*.

## Kappaleet
#Peel out – 6.32
#I'm gonna love her for both of us – 7.08
#More than you deserve  &nbsp;- 6.57
#I'll kill you if you don't come back – 6.23
#Read 'em and weep – 5.27
#Nocturnal pleasure – 0.37
#Dead Ringer for Love – 4.22
#Everything is permitted – 4.40

Kaikki kappaleet Jim Steinmanin käsialaa. Kannen kuvan on piirtänyt Berni Wrightson.

## Tuotanto
*Tuottajat: Meat Loaf, Stephan Galfas, Jimmy Iovine ja Jim Steinman
*Miksaus: Bob Clearmountain ja Stephan Galfas
*Masterointi: Bob Ludwig
*Sovitus: Jim Steinman, Roy Bittan, Tom Malone, Alden Shuman, Roy Straigis

## Muusikot
*laulu - Meat Loaf, Leslie Loaf, Jim Steinman, Cher, Rory Dodd, Ted Neeley, Allan Nicholls, Eric Troyer, Rhonda Coullet
*kitarat - Davey Johnstone, Mick Ronson, Joe DeAngelis
*basso - Steve Buslowe
*piano ja koskettimet - Nicky Hopkins, Larry Fast, Roy Bittan
*rummut ja lyömäsoittimet - Max Weinberg, Liberty DeVitto, Jimmy Maelen
*puhaltimet - Alan Rubin, Lou Marani, Lou Delgatto, Tom Malone
Johnny Fontane

**Johnny Fontane** on kuvitteellinen italialaisamerikkalainen laulaja Mario Puzon romaanissa *[[Kummisetä]]* sekä Francis Ford Coppolan ohjaamissa elokuvissa *[[Kummisetä (elokuva)|Kummisetä]]* ja *[[Kummisetä osa III]]*. Elokuvissa Fontanen osaa näyttelee Al Martino. Yleisesti oletettiin Puzon käyttäneen Fontanen kuvaamiseen Frank Sinatran elämää.

Johnny Fontanesta tulee huippusuosittu laulaja 1930-luvulla, mutta hänellä on vaikeuksia päästä Hollywoodiin. Päästäkseen haluamaansa elokuvaan hän turvautuu kummisetänsä, Vito Corleonen apuun. Corleone tekeekin elokuvatuottajalle ”tarjouksen, josta ei voi kieltäytyä”.

Fontane on ollut useamman kerran naimisissa ja ollut jatkuvasti uskoton. Juhliminen ja vaihtuva naisseura hallitseekin hänen elämäänsä.

Samana vuonna Johnny Fontane laulaa Viton tyttären Connie Corleonen häissä. Hänellä on pyyntö kummisedälleen. Hänellä on taas sekä elokuvarooli näköpiirissä että vastahakoinen tuottaja. Corleone lähettää neuvonantajansa Tom Hagenin paikalle saman ohjeen kera. Vastahakoinen tuottaja ei suostu, ennen kuin löytää suosikkihevosensa pään vuoteestaan. 

Vito Corleonen seuraaja Michael Corleone pyytää 1950-luvulla Fontanea esiintymään perheen Las Vegasin hotelleissa niiden suosion kasvattamiseksi. Siellä ollessaan hänen äänihuulistaan löydetään kasvain, joka onnistuneesti leikataan ja hänen uransa voi jatkua.

Johnny Fontane esiintyy *Kummisetä osa III*:ssa laulamassa Michael Corleonen juhlissa, jotka järjestetään Corleonen paavilta saaman tunnustuksen takia.
Accident of Birth

__NOTOC__

**Accident of Birth** on metallimuusikko Bruce Dickinsonin kolmas sooloalbumi, joka julkaistiin vuonna 1997. Albumi on toinen Dickinsonin ja Roy Z:n yhdessä tekemistä levyistä (edellinen oli vuoden 1994 "Balls to Picasso"). Albumilla soittaa Iron Maidenista tuttu kitaristi Adrian Smith. 

Tyylillisesti albumi on harppaus Skunkworksin grunge-rockmaisesta äänimaailmasta metallisempaan suuntaan. Albumin kappaleet yhdistelevät perinteistä heavy-rockia sekä modernimpaa metallia, ja tästä hyvä esimerkki on albumin avausraita *Freak*.  Albumilta löytyy myös yksi täysin akustinen balladi *Arc of Space*.  

Albumin teko alkoi kun kitaristi Roy Z soitti puhelimen välityksellä Dickinsonille säveltämiään riffejä. Dickinson oli tuolloin harkinnut kokonaan vetäytyvänsä musiikkimaailmasta, sillä hänen edellisenä vuonna perustettu yhtye "Skunkworks" oli hajonnut vuoden sisällä ja hän oli aikeissa ruveta työskentelemään kokopäiväisenä lentokapteenina. Dickinson kuitenkin innostui Roy Z:n riffeistä ja päätti tehdä vielä yhden albumin ja pian kaksikko aloitti työstämään kappaleita levylle. Hieman myöhemmin Adrian Smith liittyi mukaan: alun perin hänen piti soittaa vain yhdellä raidalla, mutta lopulta hänestä tuli levyn toinen kitaristi. Albumi ei saavuttanut isoa kaupallista menestystä, johon vaikutti osaltaan levy-yhtiön päätös olla panostamatta levyn markkinointiin rahallisesti. "Accident of Birth" sai kuitenkin kriitikoilta tunnustusta, joka vaikutti myös Dickinsonin päätökseen jatkaa soolo-uraansa nykyisellä kokoonpanolla.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### Vuoden 2005 lisälevyllisen version bonuskappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Yhtyeen kokoonpano
*Bruce Dickinson – laulu
*Adrian Smith – kitara
*Roy Z – kitara, mellotroni ja piano
*Eddie Casillas – basso
*David Ingraham – rummut

### Muut muusikot
* Silvia Tsi – viulu (*Taking the Queen*, *Man of Sorrows*, *Arc of Space*)
* Rebecca Yeh  – sello (*Taking the Queen*, *Man of Sorrows*, *Arc of Space*)
* Richard Baker  – piano (*Man of Sorrows*)

## Lähteet
Popigai-kraatteri

**Popigai-kraatteri** on Venäjällä Pohjois-Siperiassa sijaitseva törmäyskraatteri. Sen ikä on 35,7 ± 0,2 miljoonaa vuotta ja halkaisija noin 90 kilometriä. Maahan törmänneen meteoriitin aiheuttama suuri paine ja korkea lämpötila synnyttivät kraatteriin valtavan timanttiesiintymän.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Siberian Times: Enough diamonds to keep the world glittering for 3,000 years
Pintakirkkaus

**Pintakirkkaus** on tähtitieteessä käytetty yksikkö, jolla kuvataan laajahkojen kohteiden kuten galaksien tai tähtisumujen kirkkautta.
Pintakirkkaus on laajan kohteen keskimääräinen magnitudi pinta-alan (oikeammin avaruuskulman) yksikköä kohti. Pintakirkkaus voi riippua esimerkiksi säteilevän kiinteän kappaleen lämpötilasta tai säteilevien pilvien hitusten määrästä.
Saila Susiluoto

**Saila Mira Milena Susiluoto** (s. 11. toukokuuta 1971 Helsinki) on suomalainen runoilija. Hänen runojaan on käännetty 15 kielelle.

## Elämä ja ura
Susiluoto valmistui ylioppilaaksi vuonna 1990. Hän opiskeli Oriveden Opistossa vuonna 1991 ja Kriittisen korkeakoulun kirjoittajalinjalla 1991–1993. Susiluoto opiskeli myös yleistä kirjallisuustiedettä, filosofiaa ja estetiikkaa Helsingin yliopistossa 1999–2001.

Susiluodon esikoisteos *Siivekkäät ja hännäkkäät* (2001) palkittiin Kalevi Jäntin palkinnolla. Hän sai Suomi-palkinnon vuonna 2005. Susiluoto on ollut ehdolla Tanssiva karhu -runopalkinnon saajaksi 2002, 2004, 2005, 2008 ja viimeksi teoksellaan *Ariadne* vuonna 2016. Vuonna 2012 hänen teoksensa *Carmen* oli Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkintoehdokas. Elokuussa 2016 Susiluodolle myönnettiin valtion viisivuotinen (2017–2021) kirjallisuuden taiteilijaprofessoriapuraha. Susiluodon runoteos *Huoneiden kirja* (2003) on perustana samannimiselle suurtaideteokselle, jota esitettiin Turussa elokuussa 2021.https://www.hs.fi/kulttuuri/art-2000010596849.html

Susiluodon yhdestoista runoteos *Akheron* (2024)  ei kriitikko Vesa Rantaman (HS) mukaan käsittele vain tämän ajan ongelmia, vaan hakee kaikupohjaa kaukaa, erityisesti kreikkalaisesta antiikista. Mytologian avulla Susiluoto tuo maailmaan takaisin sellaista lumousta, jota on kroonisen kärsimättömästä ajastamme yhä hankalampi löytää. Rantaman mukaan Susiluodon vahvuus onkin hänen vaivaton kykynsä yhdistää aikakausia, tehdä nykyisyydestä muinaista ja muinaisuudesta nykyistä. Rytmisesti hän kirjoittaa niin nautittavaa tekstiä, että sen ymmärtäminen tuntuu välillä sivuseikalta. Kriitikko Janne Löppösen (*[[Parnasso]]*) mukaan tutuista aineksista: antiikin myyteistä ja Välimeren maisemista, kuten *Ariadne* ja myös digitaalinen *Antikythera.* 

Susiluoto toimi Nuoren Voiman Liiton hallituksessa 2002–2006, josta puheenjohtajana 2004–2006. Hän on vaikuttanut myös Suomen Kirjailijaliiton hallituksessa 2009–2011 ja Kalevi Jäntin palkinnon palkintolautakunnassa vuodesta 2006.

Susiluodon isä oli kuvataiteilija ja runoilija Ahti Susiluoto (1940–2020) ja isänäiti lastenkirjailija Laura Susiluoto (1913–1992). Susiluodolla on neljä lasta.  Hän asuu puolisonsa kirjailija Markku Pääskysen kanssa Perniössä, Varsinais-Suomessa.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Antikythera*: runosovellus iPadille (2015), idea, konsepti & runot
* *Oratorio*: kuunneltava kaupunkirunoelma (2017). Runot Saila Susiluoto, äänet Antti Nykyri. Konsepti & suunnittelu Susiluoto & Nykyri.
*  ja 
* 
* 
* 
* 

## Palkinnot
* Kalevi Jäntin palkinto 2001
* Suomi-palkinto 2005
* Einari Vuorela -palkinto 2011

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Oratorio: kuunneltava kaupunkirunokokoelma
* Siro, Juho: Äiti kertoo sadun Kiiltomato.net. 7.11.2001. (Arvio teoksesta Siivekkäät ja hännäkkäät)
* Ahokas, Tiina: Astu tuulenpuhkomaan taloon Kiiltomato.net. 18.8.2003. (Arvio teoksesta Huoneiden kirja)
* Tuomi, Panu: Poeettinen pallokalalisenssi Kiiltomato.net. 6.4.2006. (Arvio teoksesta Auringonkierto)
Upinniemen varuskunta

**Upinniemen varuskunta** sijaitsee Kirkkonummella noin 11 kilometriä Kirkkonummen keskustaajaman eteläpuolella. Varuskunta on vahvuudeltaan Suomen suurimpiin kuuluvan joukko-osaston Rannikkoprikaatin ja sen edeltäjän Suomenlahden Meripuolustusalueen päätukikohta. Upinniemessä asuu jonkin verran myös siviilejä. Alue on ulkopuolisilta suljettua sotilasaluetta.

## Historia
Varuskunta perustettiin 1956 puna-armeijan Porkkalan vuokra-alueelle rakentaman sotasataman ympärille nimellä Porkkalan varuskunta. Alue vaati runsaasti rakennustyötä, ja valtaosa rakennuksista joko purettiin tai peruskorjattiin vuosina 1957–60. Lisäksi rakennettiin useita uusia kasarmirakennuksia ja henkilökunnan majoitusrakennuksia. Sotilaskoti, elokuvasali ja uimahalli valmistuivat vuonna 1961. Osa varuskunnan rakennuskannasta on edelleen neuvostoliittolaisten rakentamia.

## Joukko-osastot ja -yksiköt
Rannikkoprikaatin joukkoyksiköistä Upinniemessä toimivat Suomenlinnan rannikkorykmentti, Porkkalan rannikkopataljoona ja Meritiedustelupataljoona. Lisäksi osa Rannikkolaivaston aluksista on sijoitettuna Upinniemeen.

Upinniemessä koulutetaan vuosittain noin 1 800 varusmiestä. Alokaskoulutus annetaan merikomppaniassa, viestikomppaniassa, meritiedustelukomppaniassa ja huoltokomppaniassa. Peruskoulutuskauden jälkeen erikoiskoulutusta annetaan tulipatterissa, merikomppaniassa, viestikomppaniassa, meritiedustelukomppaniassa, rannikko-ohjuskomppaniassa, huoltokomppaniassa, sotilaspoliisikomppaniassa ja kuljetuskomppaniassa. Lisäksi Upinniemessä toimii taistelusukeltajia ja raivaajasukeltajia kouluttava Sukeltajakoulu.

Vain pieni osa saapumiserästä suorittaa lyhyemmän kuuden kuukauden koulutuksen. Kuusi kuukautta Upinniemessä palvelevat muun muassa kirjurit, pioneerit, sotilaskeittäjät, jalkaväkimiehet, viestimiehet sekä täydennysmiehet. Yhdeksän kuukautta palvelevia ovat laivaston miehistöjoukot, sotilaspoliisit, merivalvojat, lääkintämiehet ja työkoneenkuljettajat. Vuoden palvelevat aliupseerit, reserviupseereiksi koulutettavat sekä sotilaskuljettajat.

Yhdysvaltojen kanssa vuonna 2023 solmitun DCA-sopimuksen mukaan Yhdysvallat saavat tarvittaessa käyttöönsä Upinniemen laivastotukikohdan ja varuskunta-alueen Kirkkonummella mukaan lukien Russarön.

## Muita toimijoita
*terveysasema ja painekammiokeskus
* varuskuntaravintola Ankkuri
* sotilaskoti
* Merikappeli

## Lähteet
Noah Ngeny

**Noah Ngeny** (s. 2. marraskuuta 1978 Kabenas, Kenia) on kenialainen entinen maileri, 1&nbsp;500 metrin juoksun olympiavoittaja ja MM-mitalisti.

Noah Ngeny pääsi ensimmäistä kertaa kovatasoisessa Kenian maajoukkueessa kansainvälisiin edustustehtäviin vasta 1999 Sevillan MM-kisoissa, joissa hän eteni 1&nbsp;500 metrillä loppukilpailuun ja sijoittui lopulta hopealle voiton mennessä Marokon Hicham el-Guerroujille. 

Vuosi Sevillan jälkeen, Sydneyn olympialaisissa, Ngeny ja el-Guerrouj kohtasivat jälleen. Marokkolainen Hicham el-Guerrouj, joka oli voittanut kaikki kilpailunsa sitten edellisten, 1996 Atlantan olympialaisten, oli ennakkosuosikki. 1&nbsp;500 metrin loppukilpailussa Ngeny ja Hicham el-Guerrouj johtivat kilpailua viimeiselle kierrokselle tultaessa. Marokkolainen piti kärkipaikkaa ja Ngeny peesasi iskuetäisyydellä, kunnes 100 metriä ennen maalia aloitti kirin, ja lopulta 15 metriä ennen maalilinjaa ohitti el-Guerroujin ja saavutti olympiakultaa.

2001 sisäratojen MM-kisoissa Lissabonissa Ngeny sijoittui pronssille. Sittemmin hän joutui auto-onnettomuuteen jossa mursi lonkkansa, eikä enää palannut entiselle tasolleen. Marraskuussa 2006 Ngeny ilmoitti lopettavansa uransa auto-onnettomuudessa syntyneen lonkkavaivan vuoksi. Hän ei päässyt puolustamaan olympiavoittoaan 2004 Ateenassa karsiuduttuaan Kenian kovatasoisissa olympiakarsinnoissa.

Vuonna 1999 Ngeny rikkoi lähes kaksi vuosikymmentä vanhan, Sebastian Coen nimissä olleen 1 000 metrin juoksun maailmanennätyksen ajalla 2.11,96, mikä on yhä voimassa. 7. heinäkuuta 1999 Lontoon Crystal Palacessa juostussa mailin juoksussa, jossa el-Guerrouj teki uuden maailmanennätyksen 3.43,13, juoksi myös Ngeny alle vanhan maailmanennätyksen aikaan 3.43,40, mikä on yhä maailmantilaston toiseksi paras aika.

Noah Ngenyn veli Philipp Kibitok on myös keskimatkojen juoksija, joka vuonna 1996 taittoi 800 metriä aikaan 1.43,55.

## Aiheesta muualla
*
Agnes Pihlava

**Agnieszka "Agnes" Karolina Pihlava** (alun perin *Agnieszka Ćwiklińska*; s. 19. maaliskuuta 1980 Leszno) on suomalais-puolalainen laulaja. Hän nousi julkisuuteen Suomen Idolsin toiselta tuotantokaudelta, jolla hän sijoittui neljänneksi.

Pihlava tuli Suomeen vuonna 2003 ja muutti Hartolaan miehensä Markku Pihlavan kanssa.

Agnes Pihlava osallistui Helsingin koelauluihin elokuussa 2005. Hänen tulkintansa Sonata Arctican kappaleesta "Tallulah" toi Pihlavalle 59 % äänistä kolmannessa semifinaalissa, ja hän eteni kilpailussa aina 4. joulukuuta 2005 järjestettyyn neljänteen finaaliin. Pihlavan versio Sonata Arctican ”Tallulahista” oli tammikuussa 2006 kolme viikkoa musiikkilataamo.fi:n myydyin kappale.

Pihlava solmi levytyssopimuksen Sony BMG:n kanssa. Esikoisalbumi *[[When the Night Falls]]* julkaistiin 27. syyskuuta 2006. 1980-lukuista hard rockia sisältävälle levylle sävelsivät kappaleita mm. Lordi-yhtyeen Mr. Lordi ("Danger in Love"), Europen Joey Tempest ("Change") ja Sonata Arctican Tony Kakko ("Closed the Gates"). Levyn ensimmäinen single "I Thought We Were Lovers" tuli radiosoittoon elokuussa 2006 ja kauppoihin kuukautta myöhemmin. Kappaleen tekivät Pihlavalle Leveragen Tuomas Heikkinen ja Kimmo Blom, joka on tunnettu muun muassa Dyecrestistä ja Urban Talesta. 

## Diskografia
### Albumit

**[[Idols 2005]]* (2005) (kappaleet *In the Shadows* ja *Tallulah*)
**[[When the Night Falls]]* (2006 - #8)
**[[Redemption (Agnesin albumi)|Redemption]]* (2009)

### Singlet

**[[I Thought We Were Lovers]]* (2006 - #2)
**[[Danger In Love]]* (2006)
**[[Change (Agnes Pihlavan kappale)|Change]]* (2007)
**[[This Moment]]* (2009)

Lisäksi Agnes on laulanut *[[Äideistä parhain (elokuva)|Äideistä parhain]]* -elokuvan soundtrackilla cover-kappaleen *Mama I'm Coming Home*.

Agnesin Idols-finaaleissa esittämät kappaleet:
*1. finaali: Europe: *Carrie*
*2. finaali: Whitesnake: *Here I Go Again*
*3. finaali: The Rasmus: *In the Shadows* ja Maija Vilkkumaa: *Satumaa-tango*
*4. finaali: Cher: *If I Could Turn Back Time* ja Tina Charles: *I Love to Love*

## Aiheesta muualla
*
Benny Törnroos

**Benny Törnroos** (s. 16. kesäkuuta 1950 Helsinki) on suomenruotsalainen laulaja ja näyttelijä.  Benny Törnroos on syntynyt Helsingissä. Lapsuuden kesät hän vietti Espoossa ja vuodesta 1986 kaupunki on ollut hänen kotinsa.

Yksi tunnetuimmista Törnroosin esittämistä kappaleista on *[[Muumilaakson tarinoita]]* -animaatiosarjan tunnuskappale, jonka hän esittää sekä suomen- että ruotsinkielisessä versiossa. Alkutunnusmusiikkina on laulu *[[Käy Muumilaaksoon]]* ja lopputunnusmusiikkina kappale *Hei Muumit*. Molemmat kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut (hollanniksi) Pierre Kartner. Ne on käännetty 56 eri kielelle ja levytetty 12 eri maassa Törnroosin äänen toimiessa esikuvana ulkomaisille versioille. Törnroos on esittänyt useita Muumi-aiheisia lauluja *Benny Törnroos & Muumit* -yhtyeensä kanssa. Muumilaulajaksi häntä pyydettiin suomenruotsalaisuuden perusteella – hän laulaa sujuvasti sekä suomeksi että ruotsiksi. Muumilauluja on laulettu jo lähes kaksikymmentä vuotta, eikä suosiolle näy loppua. Törnroos sai vuonna 1992 valmistuneesta muumilaululevystä kultalevyn vuonna 1993.

Törnroos on työskennellyt vuodesta 1977 Yleisradiolle, jolle hän on tehnyt radio- ja televisio-ohjelmia ruotsiksi. Lastenlevyjen lisäksi hän on laulanut musiikkia aikuisille. Hän on laulusolistina Country Express -kantriyhtyeessä joka teki paluun konserttilavoille vuonna 2008. Country Express sai vuonna 1978 esiintyä legendaarisessa Grand Old Opry Nashvillessä. Bändiltä ilmestyi yhteensä viisi levyä. 1980-luvulta lähtien Törnroos on esiintynyt myös yhtyeissä Society Fox Orchestra ja Brushane Big Band. Viime vuosina konsertit yhdessä Lasse Mårtensonin ja yhteislaulut Calle Petterssonin kanssa ovat osa ohjelmistoa.

## Diskografia
* Meistä ja muista (1984)
* Nu gäller det (1984)
* Fixu vekotin (1986) (alkup. ruotsalainen versio - Den Makalösa Manicken "evighetsmaskin")
* Hoppsan! (1991)
* Lasten ikioma Muumi (1992)
* Min egen Mumin (1992)
* Huller om buller (1993)
* Fixu vekotin / meistä ja muista (1997)
* Benny's 21 bästa (2004)
* Mysteriets port (2007)
* Från ö till ö (2013)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
* Eva-Maria Monthén: Benny Törnroos & Muumiorkesteri – Käy Muumilaaksoon: Tv-animaation musiikin historia ja medianäkyvyys 1991–2011 Opinnäytetyö, Metropolia Ammattikorkeakoulu 2011.
* www.bennytornroos.fi 
* www.facebook.com/benny.muumiorkesteri
Mari Rantasila

**Ritva Leena Mari Rantasila** (s. 7. tammikuuta 1963 Pori) on suomalainen Jussi-palkittu näyttelijä, ohjaaja ja laulaja.

## Ura

Rantasila opiskeli Teatteri­korkea­koulussa näyttelijän­työtä aikana, jolloin opettajana toimi Jouko Turkka. Hän valmistui 1987 teatteri­taiteen maisteriksi. Hän on näytellyt muun muassa televisio­sarjoissa *[[Raid (televisiosarja)|Raid]]* (2000) ja siihen perustuvassa elokuvassa (2003), jossa hän esitti nais­pääo­saa, ja *[[Kotikatu]]* (1995–2001, 2008–2009). Vuonna 2015 Rantasila näytteli Petri Kotwican elo­kuvassa *[[Henkesi edestä]]*.

Laulajana Rantasila tuli tunnetuksi vuonna 1989 Se-yhtyeen Yarin säveltämällä kappaleella ”Auringossa”. Vuonna 2000 hän lauloi *Raid*-televisio­sarjan tunnus­kappaleen ”Vain rakkaus”. Rantasila palkittiin vuoden nais­solistin Emma-palkinnolla vuonna 2000. Rantasila on toiminut myös laulun­tekijänä *[[Kaipuun kääntöpiiri]]* -levyn tekemisestä lähtien, tosin *[[Vain rakkaus]]* -levyn kappaleista viisi on Rantasilan sanoittamia ja *[[Kummallisia unia]]* sisältää cover-versioita Hectorin tuotannosta. Lisäksi Markku Kanerva on säveltänyt suurimman osan Rantasilan kappaleista.

Rantasila on ohjannut lyhyt­elo­kuvia ja kolme Risto Räppääjä -elo­kuvaa: *[[Risto Räppääjä (elokuva)|Risto Räppääjä]]* (2008) ja sen jatko-osat *[[Risto Räppääjä ja polkupyörävaras]]* (2010) sekä *[[Risto Räppääjä ja viileä Venla]]* (2012).

Rantasila sai parhaan nais­sivu­osan Jussin elo­kuvasta *Henkesi edestä* vuonna 2016.

## Yksityiselämä

Mari Rantasilan alku­peräinen nimi on Ritva Leena Rantasila. Etu­nimen Mari hän otti käyttöön 15-vuotiaana, ja viralliseksi nimekseen hän otti sen 1980-luvulla.

Rantasilan veli, asianajaja Juha Rantasila on kilpailu-uransa lopettanut maa­joukkue­tason jääkiekkoilija.

Mari Rantasila oli naimisissa näyttelijä Teijo Elorannan kanssa. Pari haki avio­eroa syys­kuussa 2017. Näyttelijä Tuulia Eloranta on pariskunnan tytär.

## Diskografia

;Studioalbumit

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Valikoitu filmografia

* *[[Risto Räppääjä (elokuva)|Risto Räppääjä]]* (2008)
* *[[Risto Räppääjä ja polkupyörävaras]]* (2010)
* *[[Risto Räppääjä ja viileä Venla]]* (2012)
* *[[Levoton Tuhkimo (elokuva)|Levoton Tuhkimo]]* (2024)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
*
Steariini

**Steariini** on yleisimmin kynttilöissä ja elintarvikkeissa käytetty valmistusaine. Sitä tehdään nauta- ja lammaseläinten rasvasta tai palmuöljystä.

Sana steariini juontaa juurensa kreikan sanasta *stear*, joka tarkoittaa talia. Kynttilöissä käytetty steariini on steariinihapon ja palmitiinihapon seosta, jonka sulamispiste on 72 celsiusastetta. Kynttilän sydämen lisäksi ympäröivä steariini taas leimahtaa palamaan 113 asteessa (verrattuna esimerkiksi tuikkukynttilän parafiinin 109 asteeseen).

Steariinin käytön kynttilöissä keksi 1800-luvulla ranskalainen kemisti Michel Eugène Chevreul, joka onnistui erottamaan steariinihapon eläinrasvan glyseriinistä.

Kemiassa steariinilla voidaan tarkoittaa myös steariinihapon glyseroliesteriä, joka on rasvaa. Mitä enemmän rasvassa on steariinia, sitä kiinteämpää sen koostumus on normaaleissa lämpötiloissa.

## Katso myös
* parafiini

## Lähteet
*Tietojätti tietosanakirja A-Ö, sivu 806. Kustantaja: Gummerus. 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kemiallinen joulukalenteri 1/24 - Mitä steariini oikein on  - Tiedetuubi.fi
End of an Era

**End of an Era** on Nightwishin Hartwall Areenalla Helsingissä 21. lokakuuta 2005 nauhoitettu ja 31. toukokuuta 2006 julkaistu livealbumi, joka on julkaistu CD:nä, DVD:nä ja Blu-raynä. Nightwishin ohella mukana oli myös John Two-Hawks, joka esitti oman laulunsa "Stone People", sekä yhtyeen kanssa kappaleen "Creek Mary's Blood". *End of an Era* oli yhtyeen viimeinen esiintyminen laulaja Tarja Turusen kanssa. *End of an Era* on myynyt platinaa Saksassa sekä Suomessa. DVD:stä tehtiin uudelleenjulkaisu vuonna 2018.

## Konsertin kappaleluettelo

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nightwish – Seireenin joutsenlaulu 
* Levyarvio Imperiumi.netissä
* 
*
Anniina Karjalainen

**Anniina Karjalainen** (s. 1983)  on suomalainen pop-laulaja. Hän oli Idols-kykyjenetsintäohjelman ensimmäisen tuotantokauden finalisti. Karjalainen on valmistunut Pop&Jazz Konservatoriosta muusikoksi ja tällä hetkellä hän opiskelee Metropoliassa laulupedagogiksi. Hän opettaa laulua mm. Järvenpään Rock-koulussa. Karjalainen on solistina Party Proof -yhtyeessä, joka keikkailee aktiivisesti.

Karjalainen on julkaissut kitararock-vaikutteisen albumin "Traces of Me" keväällä 2005. Kappaleiden tekijöinä olivat muun muassa Karjalainen itse (kolme raitaa oli kokonaan hänen käsialaansa), Juuso Rantasalo ja Mats Tärnfors. Albumilta julkaistiin kolme singleä, "Why (So Easily)", "Who's About to Cry Now" (josta tehtiin myös musiikkivideo) ja "Butterfly (In My Heart)". "Why (So Easily)" oli top 20 -singlelistalla neljä viikkoa yltäen parhaimmillaan sijalle 15, mutta albumi ei noussut listoille. 

Karjalainen on vuodesta 2013 ollut mukana Tomi Salesvuo East Funk Attack -kokoonpanossa laulajana, jonka single ”What Do You Need?” julkaistiin heinäkuussa 2014. Yhtyeen debyyttialbumi "EFA" julkaistiin syksyllä 2014. 

## Diskografia
### Albumit
* Traces of Me (6. huhtikuuta 2005)

### Singlet
* Why (So Easily) (2004)
* Who's About to Cry Now (2005)
* Butterfly (In My Heart) (promo) (2005)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Tomi Salesvuo East Funk Attack
Louis de Broglie

**Louis Victor Pierre Raymond de Broglie** [də ˈbʀœj] (15. elokuuta 1892 Dieppe, Ranska – 19. maaliskuuta 1987 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen fyysikko. Hänen suurin tieteellinen saavutuksensa oli hiukkasten aaltoluonteen keksiminen. Louis de Broglie vastaanotti Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1929 elektronien aaltoluonteen teoreettisesta ennustamisesta. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.

Louis de Broglie oli Ludvig XIV:n aateloiman de Broglien suvun 7. herttua. Hän peri aatelisen arvonimensä vanhemmalta veljeltään Maurice de Broglielta (6. herttua), joka kuoli ilman jälkeläisiä 1960. Louis de Broglie ei mennyt naimisiin, joten hänen kaukainen serkkunsa Victor-François de Broglie (8. herttua) peri herttuan arvon häneltä hänen kuollessaan.

Alun perin de Broglien kiinnostus oli historia, mutta myöhemmin hän kiinnostui matematiikasta ja teoreettisesta fysiikasta. Veli Maurice de Broglie oli kokeellinen fyysikko.

## Hiukkasten aaltoluonne

De Broglie esitti vuonna 1924 väitöskirjassaan *Recherches sur la théorie des quanta* (Kvanttiteorian tutkimus) hypoteesin: Sama aaltohiukkasdualismi, joka on todettu sähkömagneettisella säteilyllä, koskee myös hiukkasia. De Broglien lähtökohtana olivat seuraavat ajatukset:

# Luonto on yleensä johdonmukaisen symmetrinen. 
# Havaittava todellisuus koostuu aineesta ja sähkömagneettisesta säteilystä.
# Jos sähkömagneettisella säteilyllä on hiukkasluonne, niin hiukkasiinkin liittyy aaltoluonne.

Hän päätyi tulokseen, jonka mukaan liikkeessä oleva hiukkanen voidaan kuvata aaltona samaan tapaan kuin sähkömagneettinen säteily. De Broglien mukaan samat yhtälöt, jotka Planck ja Einstein olivat aikaisemmin esittäneet sähkömagneettiselle säteilylle, pätevät myös näille hiukkasiin liittyville aalloille. Niinpä hiukkasen aallonpituus on
:\lambda = h/p, 
missä h on Planckin vakio ja p on hiukkasen liikemäärä. Samoin vallitsee hiukkasen energian *E* ja aallon taajuuden *f* välillä yhteys
:E = hf.

Yhtenä perusteena tälle oletukselle oli myös atomin elektronien energian tunnettu kvantittuminen. Jo Bohrin atomimallissa vuodelta 1913 oletettiin, lähinnä alkuaineiden spektrien selittämiseksi, ettei elektroni voi asettua mille etäisyydelle ytimestä tahansa, vaan ainoastaan tietyt etäisyydet ovat mahdollisia. De Broglien mukaan tämä rajoitus johtuu siitä, että näillä etäisyyksillä kiertoradan pituus on jokin aallonpituuden kokonainen monikerta, joten elektronit voivat muodostaa seisovia aaltoja.

Aaltokuvassa hiukkasia kutsutaan de Broglien aalloiksi. Vuonna 1926 Schrödinger tarkensi oletusta esittämällä Schrödingerin yhtälön, joka kuvaa näiden aaltojen aaltofunktiota.

Myöhemmin osoittautui, että aaltofunktio kuvaa todennäköisyysjakaumaa, jolla hiukkasjoukon käyttäytymistä voidaan ennustaa. Hiukkasten aalto-ominaisuudet ilmenevät, kun hiukkasen aallonpituus on samaa kertaluokkaa kuin välimatka hilassa, josta se siroaa. Hiukkasten aaltoluonne voidaan osoittaa esimerkiksi kaksoisrakokokeella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Nobelprize.org Nobelin fysiikanpalkinto 1929
Jaakko Oksanen

**Jaakko Taneli Oksanen** (s. 17. toukokuuta 1948 Längelmäki) on suomalainen kenraalimajuri evp. Hän työskenteli puolustusvoimien jälkeen suomalaisessa konfliktinratkaisujärjestö Crisis Management Initiativessa (CMI). 

## Henkilöhistoria
Oksanen syntyi autonkuljettaja Niilo Oksasen ja Terttu Heinon perheeseen. Hän avioitui 1974 terveydenhoitaja Riitta-Leena Suikin kanssa. Heillä on kolme lasta.

Oksanen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1969, Kadettikoulusta vuonna 1974 ja suoritti Sotakorkeakoulun vuonna 1985. Tämän jälkeen hän toimi lukuisissa eri sotilastehtävissä, joista merkittävimpänä komentajuudet Lapin, Helsingin ja Etelä-Suomen sotilaslääneissä. Hän kävi sotilasuransa aikana poikkeuksellisen usein ulkomaankomennuksilla YK:n operaatioissa.

Oksanen aloitti Crisis Management Initiativessa työskentelyn jo sotilasuransa ohella. Elokuussa 2003 hän oli ensimmäistä kertaa mukana CMI:n operaatiossa, kun YK:n paikallinen päämaja pommitettiin Bagdadissa, Irakissa. Myöhemmin Oksanen oli keskeinen tekijä Acehin konfliktin rauhanneuvotteluissa ja toteutuman seurannassa Indonesiassa vuosina 2004-2012. 

Jäätyään eläkkeelle Puolustusvoimien palveluksesta Oksanen siirtyi Elisan turvallisuushankkeiden johtajaksi vuonna 2008. Sen työn ohella hän aloitti työn Ulkoministeriössä vuonna 2012, vastuualueenaan niin kutsutun salaviestijärjestelmän käyttöönotto. Oksasen ja Kalevi Halosen palkkauksista aloitettiin myöhemmin esitutkinta virkavelvollisuuden rikkomisesta, mutta syytteitä ei lopulta nostettu eikä Oksasta tai Halosta missään vaiheessa epäilty rikoksesta.

## Sotilasura
Oksasen sotilasuralla on ollut sekä kotimaisia että kansainvälisiä tehtäviä:
* Opetusupseeri, Savon Prikaati, Mikkeli 1974–1979
* UNTSO:n sotilastarkkailija Lähi-idässä 1982–1983, esikuntapäällikkö 1995–1997 ja komentajuus kesällä 1995
* Tampereen sotilaspiirin toimistoupseeri 1985–1987
* Pääesikunnan toimistoesiupseeri 1987–1990, vanhempi osastoesiupseeri 1991–1995, apulaisosastopäällikkö 1997–1998 ja osastopäällikkö 1999–2002 
* UNDOFin pataljoonaupseeri Golanilla 1990–1991
* Lapin sotilasläänin komentaja, Rovaniemi  2003–2005
* Acehin rauhansopimuksen valvontaoperaation apulaisjohtaja 2005–2006
* Helsingin sotilasläänin komentaja 2007–2008
* Etelä-Suomen sotilasläänin komentaja 2008

Kenraalimajuriksi Oksanen ylennettiin vuonna 2006.

## Lähteet
Tsa Tsa Tsaa

**Tsa Tsa Tsaa** on suomalainen vuosina 1993–1994 valmistunut sketsiviihdesarja. Sarjaa esitettiin MTV3-kanavalla. Näyttelijöinä toimivat Jukka Puotila ja Aake Kalliala, ohjaajana Jussi Parviainen ja tuottajana Spede Pasanen.  

Sarja perustui Jukka Puotilan julkisuuden henkilöistä tehtyihin imitaatioihin.  

Kesällä 1995 Parviainen, Puotila ja Kalliala tekivät 6-osaisen sketsisarjan *[[Uimakoulu (televisiosarja)|Uimakoulu]]*, joka oli sisällöltään samanlainen edeltäjänsä kanssa.

## Heikki Kahila -imitaatio

Sarjan kestohahmoksi vakiintui Puotilan esittämä Heikki Kahila -karikatyyri, joka kiteytyi sloganiin "Terve terve, tässä on todellakin Heikki!". Hokema ei ollut peräisin Kahilan omasta puheesta, vaan se oli Puotilan itse keksimä. 

Kahila itse on kertonut Jukka Annalan kirjassa *[[Toopelivisio]]*, että repliikki seuraa häntä "varmaan hautaan saakka". Sarjan ensiesityksen aikaan monet ihmiset halusivat Kahilan sanovan tuon lauseen. Jopa Kahilan silloisen kodin lähistöllä asuva nuoriso hoki sitä toisilleen.

Vuonna 1994 valmistuneessa elokuvassa *[[Vääpeli Körmy – taisteluni]]* hän itse esittää hokeman kohtauksessa, jossa hän ampuu Aake Kallialan esittämää ruotsalaista sotilasta.

## Lähteet
Nokia 9000 Communicator

**Nokia 9000 Communicator** on Nokian ensimmäisen älypuhelinsukupolven ensimmäinen Communicator -mallisarjan julkaisu. 
Nokia 9000 Communicatoria seurasi paranneltu 9000i jota seurasi Nokia 9110 Communicator.

## Historia
Kommunikaattorin kehitys alkoi vuonna 1993 huippusalaisena, vain kymmenen hengen kehitysprojektina, jota vetivät Reijo Paajanen sekä sovelluskehittäjäsuhteista vastannut Lauri Hirvonen. Taustalla oli yhteistyökumppanien näkemys siitä, mihin maailma oli menossa: sähköpostista oli tulossa tärkeä väline kannettavissa laitteissa ja tietokoneissa. Sparraajana ja kilpailijaverrokkina oli etenkin sen aikainen Psion 3 -kämmentietokone, jota pystyi käyttämään kahdella paristolla parhaimmillaan kuukauden. Verrokkeja olivat myös vuonna 1993 esitelty HP Omnibook ja nopeasti flopannut Applen Newton.

## Julkistus ja ominaisuudet
Puhelin julkaistiin 1996. Sen puhelinosa oli Nokia 2110:sta ja sen taskutietokoneosa perustui 25 MHz 80386-suorittimeen. Laite käytti PC-GEOS-käyttöliittymää. Alkuperäisen 9000-mallin ohjelmisto oli monella tapaa hyvin rajoitettu, ja siitä julkaistiin loppuvuodesta 1997 parannettu i-malli, jossa oli korjattu 9000-mallin ohjelmiston pahimpia puutteita. Parannuksiin kuuluivat muun muassa alikansiot, mahdollisuus pitää yhtä aikaa auki useampia saman napin takana olevia ohjelmia (esimerkiksi WWW-selain ja telnet-yhteysohjelma tai sähköposti ja selain), sekä soittoäänien vastaanottaminen ja lähettäminen tekstiviesteillä. Nokia ei kuitenkaan tarjonnut puhelimen omistajille mahdollisuutta päivittää puhelimen ohjelmistoa 9000-mallista 9000i-malliin, vaikka tämä olisi ollut teknisesti mahdollista. 9000:n PC-GEOS-käyttöliittymää ajetaan Datalight-yrityksen ROM-DOS-käyttöjärjestelmän päällä ja tälle on myös kehitetty komentorivi, joka käynnistetään yksinkertaisella Internetistä ladattavalla ohjelmalla.

Kommunikaattorissa oli puhelin- ja tietokoneosa erotettu toisistaan niin, että data kulki osien välillä lattakaapelia pitkin. Taustalla olivat virransäästösyyt sekä sen aikaiset viestintäalan määräykset, jotka eivät tunteneet ajatusta, että puhelimeen voisi asentaa sovelluksia.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nokia 9110/9000 ja DOS
*Ensimmäinen älypuhelin Nokia Communicator 20 vuotta – ”Kuka tällaisia asioita viitsii käyttää?”
Nokia 9110 Communicator

**Nokia 9110 Communicator** oli Nokian Communicator -sarjan toinen  älypuhelinjulkaisu 9000 / 9000i version jälkeen. Siitä tehtiin myös päivitetty Nokia 9110i -versio. Nokia 9110 Communicatoria seurasi Nokia 9210 Communicator.

Nokia 9110 oli huomattavasti edeltäjäänsä Nokia 9000 Communicatoria pienempi ja siinä oli myös selvästi pidemmät toiminta-ajat. Laitteistoltaan 9110 vastasi Nokia 6110 -puhelinta johon oli sisällytetty x86-prosessori. 9110:ssa oli myös näytön taustavalo, joka paransi laitteen käytettävyyttä.

Kämmenmikropuolen x86 -prosessorina oli AMDn valmistama 33 MHz 486SX (Élan SC450), ja käyttöjärjestelmänä GEOS.

9110i-versio eroaa perusversiosta ainoastaan ohjelmiston lisäominaisuuksilla. 9110i -mallissa on mukana mm. WAP-toiminnot valmiiksi asennettuna MMC-muistikortille. Perusmalli ja i-malli olivat siis laitteistotasolla täysin sama laite.

## Aiheesta muualla
*Nokia 9110/9000 ja DOS
## Lähteet
Nokia 9300

**Nokia 9300** älypuhelin on  Nokian Communicator -sarjan neljännen sukupolven Nokia 9500 Communicator:n kevennetty versio. Se on  isoveljeään pienikokoisempi ja siitä puuttuu kamera ja WLAN. Toiminnallisuudeltaan tuote on muilta osin identtinen 9500 Communicator:n kanssa. Nokia 9300:n prosessorina on RAE-6 TI OMAP 1510 ARM-925 (150 MHz).

Nokia 9300:sta on sittemmin julkaitu myös  9300i -malli, johon on lisätty 802.11g standardin mukainen WLAN.

## Tekniset tiedot

* Käyttöjärjestelmä: Symbian OS 7.0s + Series 80 2nd Edition
* 80 Mt sisäinen muisti + MMC korttipaikka
* XHTML/HTML-selain
* Java/Symbian-sovellukset
* Tuetut tiedostot: Word/PowerPoint/Excel
* GSM-taajuudet: 900/1800/1900 MHz 
* GPRS: luokka 10 
* EDGE (EGPRS): luokka 10 
* Bluetooth v1.1 
* Infrapuna 
* Näyttö: TFT, 65&nbsp;536 väriä, 640 × 200 pikseliä 
* Kansinäyttö: TFT, 65&nbsp;536 väriä, 128 × 128 pikseliä 
* Videosoitin ja musiikkisoitin: MP3, AAC, WAV
* HF-kaiutin
* MMS, sähköposti, FAX 
* Puheaika 3,5–8 tuntia
* Valmiusaika 130–190 tuntia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Käyttöohjeet 
* Nokia 9300 - Tuki