open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sami Franssila

**Samuli Antero Sami Franssila** (s. 1959 Koski Tl) on Aalto-yliopiston kemiantekniikan korkeakoulun materiaalitieteen professori.

Hän toimii Teknillisen korkeakoulun (TKK) materiaalitieteen professorina 1. elokuuta 2009 lukien.

Franssila kirjoitti ylioppilaaksi 1978, valmistui filosofian kandidaatiksi 1986 Helsingin yliopistosta ja väitteli filosofian tohtoriksi TKK:ssa 1995. Franssila on toiminut TKK:n mikro- ja nanotekniikan laboratoriossa ryhmänjohtajana vuosina 2006–2009. Hän on myös kirjoittanut mikrovalmistekniikkaa käsittelevän oppikirjan Introduction to microfabrication.

Franssila tutkii mikroteknologian materiaalitiedettä ja valmistusmenetelmiä.

## Palkinnot ja tunnustukset

*Member of the Academy for Technical Sciences in Finland (2010)
*Teaching award based on student response: 1999 - 2002, 2004 - 2006, 2009 (2009)
*Textbook of the year award from Helsinki University of Technology (2004)

## Projektit

* N2PCON: Nanostructures and nanoelectromechanical devices for precise control of topological defects/matter in superfluid helium (2022–2024)
* GHz: Komposiittivaahdot GHz_taajuuksille (2021–2023)
* TUTL_RAS_T10304_ARMOR (2021–2022)
* BioHäive: Ultrakevyet häivemateriaalit luonnon raaka-aineista (2019–2021) 
* CONNECT WP4 (2019–2024)
* CONNECT WP3 (2019–2024)
* DiENT: Digital Entrepreneurial Education Portal - DiENT (2019)
* CONNECT WP7 (2019–2024)
* CONNECT: Connecting neural networks: Nervous-system-on-Chip Technology (2018–2024)
* GoldTail: Kultapitoisten rikastushiekkojen kestävä hyödyntäminen (2018–2021)
* Mikropumput yksisolutekniikoiden ja lääketieteen avuksi (2017–2018)
* Piisienet: mikrovalmistetut nesteitä hylkivät pinnat (2016–2020)
* Superwindows - a new look at the world through supertransparent windows (2016) 
* 3I-Innovative Induction Initiative (2014–2019)
* Programmable wetting - Ohjelmoitava vettyminen (2012–2016)

## Lähteet
Seiken densetsu: Friends of Mana

**Seiken densetsu: Friends of Mana** () on Square Enixin kehittämä mobiilipeli, joka on osa *[[Seiken densetsu]]* -sarjaa. Peli on toinen *[[Seiken densetsu#World of Mana|World of Mana]]* -hankkeeseen kuuluva matkapuhelinpeli *[[Mystic Quest]]in* matkapuhelinsovituksen ohella. Peli julkaistiin *Mystic Questin* tavoin kolmella matkapuhelinpalvelulla vuosina 2006-2007: Yahoo! Keitai (lokakuu 2006), iMode (huhtikuu 2007) ja Ezweb (marraskuu 2007). *Friends of Manassa* esiintyy useita *[[Seiken densetsu: Legend of Mana]]n* hahmoja ja alueita.

## Pelaaminen
Pelissä ohjataan pelaajan valitsemaa hahmoa, joka pystyy laulullaan ohjaamaan peliympäristössä olevia hirviöitä. Hirviökumppania voidaan käyttää esineiden keräämiseen ja taistelemiseen muita samankaltaisia olentoja vastaan. Pelaajan tavoitteena on edetä pelissä hankkimalla onnellisuuspisteitä, joita saadaan suorittamalla NPC-hahmojen antamia tehtäviä. Onnellisuuden kasvaessa myös tehtävät lisääntyvät. Pelaaja voi olla yhteydessä muihin *Friends of Manaa* pelaaviin henkilöihin lähettämällä näille viestejä ja kutsumalla nämä pelissä hankittuun taloon.

## Juoni
*Friends of Mana* alkaa kohtauksella, jossa Mana-puun henki pyytää päähenkilöä tekemään ihmisistä jälleen onnellisia. Pelimaailman onnellisuutta uhkaavat kaaosta aiheuttavat Thanatos-henget. Lieventääkseen vihollisten aiheuttamaa tuhoa päähenkilön on autettava pelimaailman asukkaita ja siten kasvattaa Mana-jumalattaren voimia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen ''Seiken densetsu: Friends of Mana'' -sivusto
Errol Zimmerman

**Errol Zimmerman** (s. 20. huhtikuuta 1986 Breda, Alankomaat) on alankomaalainen potkunyrkkeilijä.

## Ura
Zimmerman syntyi Bredassa, Alankomaissa, ja hänen vanhempansa ovat Curaçaolta ja Surinamesta. Zimmerman aloitti potkunyrkkeilyn kilpailemisen 15-vuotiaana ja voitti muun muassa vuonna 2008 K-1 World GP:n Amsterdamissa.

Potkunyrkkeily urallaan Zimmerman on otellut 89 kamppailussa voittaen niistä 71. Häviöitä hänellä on yhteensä 16, tasapelejä 1 ja päättämättömiä 1.

Hän on kokeillut myös kerran vapaaottelemista, mutta hävisi ottelunsa japanilaiselle Ikuhisa Minowalle 31. joulukuuta 2008.

## Saavutukset
*2008 K-1 World GP:n mestaruus
*2005 K-1 Kanarian finalisti
*2005 Hollannin potkunyrkkeilyn mestaruus

## Tilastot

## Potkunyrkkeilytilastot

## Lähteet
* Errol Zimmermanin profiili K-1 sivustolla  
* Errol Zimmermanin profiili FansOfK1.comissa  
* Errol Zimmermanin profiili K-1 Scandinaviassa 
* Errol Zimmermanin profiili MMAMadnessissa 
* Errol Zimmermanin profiili Golden Gloryssa  
* Errol Zimmerman Sherdog.comissa
Allan Visanen

**Allan Viljam Visanen** (26.1.1903 Turku – 6. syyskuuta 1936 Petroskoi) oli suomalainen kommunisti ja Neuvostoliitossa toiminut kirjailija.

Visanen syntyi työläisperheeseen. 14-vuotiaana poikasena hän liittyi punakaartiin ja osallistui Suomen sisällissotaan. Vuonna 1921 hänestä tuli Suomen kommunistisen puolueen työntekijä. Vuonna 1928 hänet pidätettiin ja tuomittiin kahdeksi ja puoleksi vuodeksi vankilaan.

Vapauduttuaan vankilasta Visanen muutti vuonna 1931 Neuvostoliittoon. Hän työskenteli Petroskoissa teknikumin opettajana, opiskeli ja kirjoitti artikkeleita, kertomuksia ja kuvauksia suomenkielisiin lehtiin. Erillisinä kirjoina ilmestyivät *Punaista elämää* (1933), *Antero* (1934), *Nuotio palaa* (1934) ja näytelmä *Teppojevin keksintö* (1934).

Visanen kuoli 33-vuotiaana tuberkuloosiin.

## Teoksia
* *Punaista elämää*. Leningrad: Kirja, 1933. (Ilmestynyt myös New Yorkissa 1934.)
* *Antero*. Petroskoi: Kirja, 1934.
* *Nuotio palaa*. Petroskoi: Kirja, 1934.
* *Teppojevin keksintö: proloogi ja kuusi kuvaelmaa: tapahtumapaikka Neuvosto-Karjala*. Petroskoi: Kirja, 1934.

## Lähteet
*
Otto Muikku

**Otto Evert Muikku** (7. heinäkuuta 1901 Pielisjärvi – 17. toukokuuta 1963 Lieksa) oli suomalainen sosialidemokraattien kansanedustajana toiminut vahtimestari.

Muikun vanhemmat olivat mäkitupalainen Aatami Muikku ja Kaisa Turunen. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten renkinä sekä uitto- ja metsätöissä, rakennustöissä ja konepuuseppänä vuoteen 1926 saakka. Muikku oli Lieksan työväentalon vahtimestarina ja Kansan Voima -lehden Lieksan konttorin hoitajana 1926–1945. Hän toimi myös Lieksan–Pielisjärven taajaväkisen yhdyskunnan palopäällikkönä ja järjestysmiehenä sekä Lieksan kauppalan ammattientarkastajana.

Muikku oli SDP:n kansanedustajana 1945–1958 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Kunnallispolitiikassa Muikku oli mukana Pielisjärven kunnanvaltuuston ja kunnallislautakunnan sekä Lieksan kauppalanvaltuuston ja kauppalanhallituksen jäsenenä. Hän oli myös Osuusliike Pielisen hallintoneuvoston puheenjohtaja ja oli jäsenenä Kansa-yhtiöiden ja Kulutusosuuskuntien keskusliiton hallintoneuvostoissa.

Otto Muikku oli naimisissa 1924–1950 Hanna Koistisen kanssa ja vuodesta 1957 Kerttu Tahvanaisen (ent. Härkönen) kanssa.

## Lähteet
*
Leander Sirola

**Juho Leander Sirola** (vuoteen 1906 **Selenius**, 23. huhtikuuta 1871 Mäntsälä – 9. helmikuuta 1960 Mäntsälä) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922, 1924–1927 ja 1929–1930. Sosialidemokraateista erottuaan Sirola vaikutti 1930-luvun alusta lähtien Suomen Pienviljelijäin Puolueessa sekä Pienviljelijäin ja Maalaiskansan Puolueessa.

## Elämä
Mäntsälän Kaukalammessa syntyneen Leander Sirolan vanhemmat olivat syytinkiläinen Johan Selenius (1824-1904) ja Orimattilan Mallusjoelta kotoisin ollut Anna Liisa Mattila (1831-1896). Käytyään pari vuotta kansakoulua ja lukuvuoden rakennuskoulua hän työskenteli muurarina Helsingissä. Isänsä kuoleman jälkeen Sirola viljeli synnyintilaansa, jonka ohella hän omisti toisen pientilan Levannon kylässä. 

Sirola liittyi SDP:n jäseneksi jo puolueen perustamisvuonna 1899 ja vaikutti Mäntsälän kunnalliselämässä 1910-luvun vaihteesta lähtien. Sisällissodan aikana Sirola valittiin punaisten kunnalliskokouksen muodostaman tutkijalautakunnan jäseneksi, mutta hän pysytteli erossa kapinasta. Sirolasta tuli kansanedustaja vuonna 1919, kun selvisi ettei Reinhold Svento ollutkaan vaalikelpoinen. Vuonna 1930 Sirola erosi sosialidemokraateista ja siirtyi Suomen Pienviljelijäin Puolueen riveihin. Syyksi hän mainitsi muun muassa puoluejohdon pienviljelijöitä kohtaan osoittaman piittaamattomuuden. Sirola väitti eronneensa jo keväällä ennen lokakuun eduskuntavaalien ehdokasasettelua, mutta piirijärjestön mukaan ero tapahtui vasta myöhemmin, kun häntä ei asetettu vaalilistan ensimmäiselle sijalle. Sirola jatkoi SPP:n edustajana Mäntsälän kunnanvaltuustossa ja oli ehdolla valtakunnallisissa vaaleissa. Vuonna 1936 Sirola oli perustamassa SPP:n seuraajaksi Pienviljelijäin ja Maalaiskansan Puoluetta, jonka ehdokkaana hän oli vuoden 1939 eduskuntavaaleissa. Sirola oli myös presidentin valitsijamiehenä 1925 ja toimi pitkään Mäntsälän kunnanvaltuuston puheenjohtajana. 

## Perhe
Leander Sirolan ensimmäinen puoliso oli Hilma Aurora Antintytär (1871-1899), jonka kanssa hän avioitui 1896. Heille syntyi yksi lapsi. Leskeksi jäätyään Sirola meni 1908 naimisiin Kuopion pitäjästä kotoisin olleen Eeva Sofia Holopaisen (1883-1972) kanssa. Perheessä oli kaksi lasta.

## Lähteet
Antti Lehikoinen

**Antti Lehikoinen** (2. tammikuuta 1886 Juuka – 14. kesäkuuta 1953 Juuka) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1924, 1927–1930 ja 1937–1939.

## Elämä
Juukan Larinsaaressa syntyneen Antti Lehikoisen vanhemmat olivat pienviljelijä Juho Lehikoinen (1853-1909) ja Anna Maria Martikainen (1857-1932). Kansakoulun ja käsityökoulun käytyään hän työskenteli 15-vuotiaasta lähtien kivityömiehenä Suomessa ja Venäjällä. Vuonna 1904 Lehikoinen liittyi Kajaanin työväenyhdistyksen ja sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi. Puuttteellista koulusivistystään hän paikkasi ahkeralla itseopiskelulla. 

Vuonna 1912 Lehikoinen osti Juuasta maatilan ja ryhtyi pienviljelijäksi. Hän toimi myös SDP:n kiertävänä luennoitsijana. Lehikoinen valittiin kansanedustajaksi kevään 1919 vaaleissa. Pudottuaan eduskunnassa hän työskenteli Pielisjärven Yleisen Osuusliikkeen Juukan myymälän hoitajana 1924-1927. Lehikoinen oli kansanedustajana jälleen 1927-1930, jonka jälkeen hän toimi rakennusurakoitsijana. Helmikuussa 1937 Lehikoisesta tuli kansanedustaja kolmannen kerran, kun hän nousi eduskuntaan varasijalta Matti Puittisen kuoltua. Lehikoinen oli presidentin valitsijamies vuosina 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943. Hän oli Juuan kunnanvaltuuston jäsen 1920-1947 ja toimi sen puheenjohtajana kymmenen vuoden ajan.

## Perhe
Antti Lehikoisen puoliso oli sotkamolainen Kaisa Lydia (Lyyli) Mustonen (1886-1966), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1907. Heillä oli yksi tytär.

## Lähteet
Matti Laukkonen

**Matti Laukkonen** (30. elokuuta 1883 Karstula – 20. toukokuuta 1946 Kannus) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922. Hän loikkasi myöhemmin äärioikeistolaisen IKL:n riveihin.

## Elämä
Matti Laukkosen vanhemmat olivat karstulalainen mylläri Kaarle Laukkonen (s. 1850) ja Lehtimäellä syntynyt Vilhelmiina Kaltiala (s. 1852). Perhe muutti Kannuksen kautta Ouluun, jossa Laukkonen meni maalarinoppiin. Hän oli Oulun maalarien ammattiosaston sihteeri ja vaikutti myös sosialidemokraattisen nuorisoliiton paikallisosastossa. Työskenneltyään jonkin aikaa Ruotsissa Laukkonen seurasi takaisin Kannukseen muuttanutta perhettään. Hän toimi muun muassa Kannuksen työväenyhdistyksen sihteerinä.

Vuonna 1912 Laukkonen lähti lyhyeksi aikaa siirtolaiseksi Yhdysvaltoihin, jossa hän asui Massachusettsin Fitchburgissa. Suomeen palattuaan Laukkonen asettui jälleen Kannukseen ja toimi vuodesta 1914 lähtien sosialidemokraattien kiertävänä puhujana, kunnes hänet valittiin 1916 Oulun läänin eteläisen vaalipiirin piirisihteeriksi. Laukkonen pysytteli erossa sisällissodan tapahtumista ja vuoden 1919 vaaleissa hänestä tuli kansanedustaja. Laukkonen äänesti pienviljelijöitä koskevissa kysymyksissä usein Maalaisliiton linjan mukaisesti, minkä johdosta hän joutui epäsuosioon puolueessaan. Laukkonen perusteli äänestyskäyttäytymistään vaalipiirinsä pienviljelijöiden edulla.

Pudottuaan edukunnasta Laukkonen työskenteli 1922-1925 Oulussa ilmestyneen *[[Kansan Tahto|Kansan Tahdon]]* toimitussihteerinä, jonka jälkeen hän pyöritti omaa maalausliikettä Kannuksessa. Vuosina 1927-1928 Laukkonen oli sosialidemokraattien piirisihteerinä Porissa. Hän toimi Kannuksen työväenyhdistyksen puheenjohtajana 1929-1932 ja kuului Lestijokilaakson Osuusliikkeen perustajiin. Laukkonen oli myös Kannuksen kunnanvaltuuston jäsen. 1930-luvun puolivälissä hän ryhtyi IKL:n kannattajaksi ja oli puolueen ehdokkaana vuoden 1936 eduskuntavaaleissa.

## Perhe
Matti Laukkosen puoliso oli Toholammilla syntynyt Alma Aliina Luoma (1887-1930), jonka kanssa hän avioitui Yhdysvalloissa vuonna 1912. Pariskunnalla oli kolme lasta.

## Lähteet
Artikulaatio

**Artikulaatio** tarkoittaa fonetiikassa äänenmuodostamistapaa. Artikulaatiolla tarkoitetaan, miten ihminen ääniväylässään tuottaa puheäänteitä ja prosodiaa, tai toisin ilmaisten kaikkea sitä, ”mitä puhujan puhe-elimistössä puhetta tuotettaessa tapahtuu”.

Yleisesti artikulaatiosta kuvataan vain se osa, joka suoraan vaikuttaa viestinnän kulkuun, esimerkiksi erottaa sanojen merkityksiä. Fonetiikassa kiinnostuksen kohteina ovat kuitenkin periaatteessa kaikki ääniväylän seikat ja tapahtumat, myös sellaiset vain osin tahdonalaiset kuten hengittäminen tai lihaskontrolli.

Fonetiikan kannalta artikulaatio on puheäänen tuottamisen viimeinen vaihe:

# Ensin on **initiaatio** (”alkuunpano”), jolla ilmapatsas saatetaan liikkeelle. Koska ääni on kuultavissa oleva ilman liikettä, ensin ilma on saatettava liikkeelle. Puhutussa kielessä tavallisin initiaatiotapa on *pulmoninen egressiivinen ilmavirta* eli keuhkoista lähtevä uloshengitysilmavirta, mutta puhetta voi tuottaa myös pulmonisella *ingressiivisellä* ilmavirralla; esim. suomessa on varsin tavallista sanoa *Joo* tai muu lyhyt lausuma sisään hengittäen. Muita mahdollisuuksia ovat (egressiivinen) *glottaalinen initiaatio* (ingressiivinen on periaatteellinen mahdollisuus), jolla tuotetaan esimerkiksi mayakielissä esiintyviä ejektiivikonsonantteja, sekä *velaarinen initiaatio*, joko egressiivinen tai ingressiivinen, jolla tuotetaan eteläisen Afrikan kielissä esiintyviä maiskausäänteitä.
# Tämän jälkeen on mahdollisesti **fonaatio**, jossa ilmapatsas voidaan saattaa aaltoliikkeeseen. Tämä tapahtuu kurkunpäässä. Fonaation yleisimmät perustyypit ovat **[[Soinnillinen äänne|soinnillinen]]** (fonaatio tapahtuu) ja **[[Soinniton äänne|soinniton]]** (fonaatiota ei tapahdu), mutta muutkin tyypit ovat mahdollisia: **narina** eli vajaasointi, **kuiskaussointi** ja **henkäyssointi**. Kaikkia näitä saatetaan kielittäin käyttää. Fonaatio on kuitenkin puheäänen tuottamisessa vapaaehtoinen vaihe.
# Viimeiseksi tulee artikulaatio eli ääniväylän muodon muuttaminen, jossa puheääni saa lopullisen värinsä. Jonkin äänteen artikulaatiota kuvattaessa määritellään tavallisesti ääniväylän ahtaimman kapeikon sijainti ja muoto, koska sen katsotaan vaikuttavan äänenväriin eniten.

Joskus artikulaatio ja *ääntäminen* nähdään synonyymeiksi, jolloin artikulaatiota saatetaan kuvata arvottavin ilmauksin (”hyvä” – ”huono”) sen sijaan, että kuvattaisiin tieteen tavoin ainoastaan se, mitä ääniväylässä kullakin hetkellä tapahtuu. Esimerkiksi esiintyjiltä odotetaan yleensä ”hyvää artikulaatiota” eli *selkeää puhetta*. Vastaavasti epäselvää ja mumisevaa puhetta kutsutaan huonoksi artikuloinniksi.

## Katso myös
*Ääntöpaikka
*Ääntötapa
*Artikulaatiovirhe

## Lähteet

## Kirjallisuutta

*
Gottfrid Hampf

**Gottfrid Hampf** (; 12. heinäkuuta 1904 Turku – 16. tammikuuta 1938 Petroskoi) oli neuvostoliitonsuomalainen agronomi ja kirjailija.

Hampf muutti Neuvostoliittoon vuonna 1923. Hän valmistui maatalousteknikumista ja työskenteli agronomina Tunkuan piirin Lehdon kylässä. Hän kirjoitti runoja *[[Nuori kaarti (lehti)|Nuori kaarti]]* ja *[[Rintama (lehti)|Rintama]]* -lehtiin ja toimi *[[Soihtu (neuvostoliittolainen lehti)|Soihdun]]*, *[[Punakantele]]en* ja *Rintaman* taiteilijana. Vuonna 1931 ilmestyi Hampfin ja Einari Leinon yhteiskokoelma *Radan varrelta*. Hän laati myös karjanhoitoa käsitteleviä oppaita.

1930-luvun lopun suomalaisvainojen aikana Hampf pidätettiin, tuomittiin vakoilijana kuolemaan ja ammuttiin Petroskoin lähellä. Hänet todettiin syyttömäksi vuonna 1959.

## Teoksia
* Einari Leino, Gottfrid Hampf. *Radan varrelta: Runoja – lauluja*. Leningrad: Kirja, 1931.
* Runoja teoksessa *Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu: Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940*. Petroskoi: Karjala, 1976, s. 259–263.

## Lähteet
Tom Söderman

**Tom-Christian Leander Söderman** (3. huhtikuuta 1936 Helsinki – 14. huhtikuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti ja toimittaja.

Söderman oli vuosina 1956–1959 sekä 1960–1961 Suomen Tietotoimiston toimittaja ja 1961–1963 Yleisradion toimittaja. Hän siirtyi diplomaattiuralle ja toimi Tukholmassa 1963–1967 avustavana lehdistöattaseana ja 1971–1975 vastaavana lehdistöattaseana. Lehdistöneuvoksena Söderman toimi 1975–1977 Tukholmassa ja 1977–1984 Lontoossa. Tukholmassa hän pyrki kylmän sodan aikana esittämään mielipiteitä Suomen ulkopolitiikan tueksi. Söderman oli ulkoministeriön lehdistöpäällikkö 1985–1988, Göteborgin pääkonsuli 1988–1993 ja Reykjavikin suurlähettiläs 1993–2000.

Diplomaattiuransa jälkeen Söderman toimi vapaana kirjoittajana. Hän kirjoitti säännöllisesti kolumneja ruotsalaiseen Utrikesbloggeniin ja kulttuurireportaaseja Nya Argusiin. Yhdessä Camilla Lindbergin kanssa hän kirjoitti kirjan *Röster från Rosala* (Schildt, 2007). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tom Södermanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Nya Argus

**Nya Argus** on vuonna 1907 perustettu suomenruotsalainen aikakauslehti. Nya Argus ilmestyy kymmenen kertaa vuodessa ja käsittelee ajankohtaisia kulttuuriin ja yhteiskuntaan liittyviä ilmiöitä. Nya Argusin vastaava toimittaja on Trygve Söderling.

1900-luvun alussa suomenruotsalaisessa kirjallisuudessa vaikutti Euterpe-ryhmä, joka julkaisi Euterpe-lehteä 1900–1905. Sen työtä jatkoi Argus, jonka nimeksi tuli 1911 Nya Argus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ögonen Upp, Historik,  Nya Argus
* Nya Argusin sivusto
Nora Ikstena

**Nora Ikstena** (15. lokakuuta 1969 Riika – 4. tammikuuta 2026) oli latvialainen kirjailija.

Ikstena valmistui Latvian yliopistosta 1992 ja opiskeli jonkin aikaa Yhdysvalloissa Columbian yliopistossa. Hän oli toimittaja latvialaiseen kirjallisuuteen keskittävässä julkaisussa The Review of Contemporary Fiction.

Ikstenan ensimmäinen teos oli latvialaisen kirjailijan ja poliitikon Anna Rūmane-Ķeniņan elämäkerta. Sen jälkeen häneltä ilmestyi kaksi novellikokoelmaa. Romaaneista *Dzīves svinēšana* (1998) ja *Jaunavas mācība* (2001) hän sai Latvian kirjallisuuden vuosipalkinnon. Vuonna 2004 ilmestyi novellikokoelma *Dzīvesstāsti*, jossa hän irtautui aiemmasta koristeellisesta tyylistään. 2006 ilmestyi hänen yhteistyössä Imants Ziedonisin kanssa tekemänsä kaunokirjallis-elämäkerrallinen teos *Nenoteiktā bija*, jossa yritetään löytää Ziedonisin lapsuusmuistoja. Hän sai teoksesta useita palkintoja:  Baltian Seuran palkinnon, Latvian kirjallisuuden vuosipalkinnon ja Diena-sanomalehden  vuosittaisen kulttuuripalkinnon.

Ikstenan teos *Mātes piens* (2015) oli ehdolla Latvian kirjallisuuden vuosipalkintoon ja sai muun muassa median jakaman ”kulttuurin kilogramman”. Se on myös käännetty ainakin 25 kielelle.

## Teokset
### Suomennetut teokset
*Nora Ikstena: Danielan näytös. Novellikokoelmasta Rihkamaa ja huvituksia. Suomentanut Helena Johansson. Rozentāls-seura, vuosikirjat 1995 ja 1996, s. 109-113.

## Kuolema
Nora Ikstena kuoli 56-vuotiaana 4. tammikuuta 2026 vakavan sairauden jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Teoksen Dzīves svinēšana - Livets fest esittely
Valojuova

**Valojuova** on Lapin Ilmatorjuntarykmentin ja Lapin Ilmatorjuntakillan lehti. Sen päätoimittaja on  everstiluutnantti Teijo Oksanen.

Lehti oli alkujaan aliupseerikoulun kurssilehti, josta se on kehittynyt rykmentin viralliseksi tiedotuslehdeksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Linkit lehden pdf-numeroihin
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1929

**Vuoden 1929 [[painin Euroopan-mestaruuskilpailut]]** järjestettiin kreikkalais-roomalaisen painin osalta huhtikuussa Dortmundissa, Saksassa. Vapaapainissa kisattiin helmikuussa Pariisissa, Ranskassa.

Nämä EM-kilpailut olivat ensimmäiset, joissa kilpailtiin eri painityyleillä: kreikkalais-roomalainen paini sai nyt vierelleen vapaapainin, jossa painoluokkia oli näissä kisoissa seitsemän. Kreikkalais-roomalaisessa painissa oli yksi sarja vähemmän.

## Kreikkalais-roomalainen paini (Dortmund)
### Mitalistit

### Mitalitaulukko

## Vapaapaini (Pariisi)
### Mitalistit

### Mitalitaulukko

## Lähteet
*FILA:n tietokanta
Ludvig Kosonen

**Ludvig Kosonen**, myös: **L. Kosonen** (2. syyskuuta 1900 Pietari – 21. maaliskuuta 1933 Leningrad) oli suomalainen kommunisti ja Neuvostoliitossa toiminut kirjailija.

Kosonen syntyi pietarinsuomalaiseen työläisperheeseen. Vuonna 1918 perhe muutti Suomeen, jossa Ludvig suoritti loppuun kansakoulun ja toimi kauppa-apulaisena. Vuonna 1920 hän muutti Helsinkiin, jossa työskenteli Strömbergin tehtaalla. Syksyllä 1921 Kosonen liittyi Suomen kommunistiseen puolueeseen. Helmikuussa 1926 hänet pidätettiin Sosialistisen nuorisoliiton jutussa ja tuomittiin kolmeksi vuodeksi vankilaan.

Vuonna 1929 Kosonen vapautui vankilasta ja siirtyi seuraavana vuonna Neuvostoliittoon. Hän kirjoitti artikkeleita, runoja ja kertomuksia suomenkielisiin lehtiin ja toimi *[[Punakantele]]en* päätoimittajana. Vuonna 1932 julkaistiin kuvaus Suomen kommunistisen nuorisoliikkeen toiminnasta *Lippulaulu* ja runokokoelma *Marssimme eteenpäin*.

Kosonen kuoli tuberkuloosiin leningradilaisessa sairaalassa.

## Teokset
* *Lippulaulu: Kuvaus Suomen kommunistisen nuorisoaktiivin elämästä vuodelta 1929*. Leningrad: Kirja, 1932.
* *Marssimme eteenpäin: Runoja*. Leningrad: Kirja, 1932.
* "Kiellosta huolimatta!": luku tekeilläolevasta romaanista, teoksessa: *Nuorisotoverimme Suomessa: muutamia Suomen vasemmistolaista nuorisoliikettä kuvaavia kaunokirjallisia tuotteita*, toimittaneet Helka Ström ja Ludvig Kosonen, Leningrad: Kirja 1931
* Kurjet, runo, antologiassa *Rohkeesti, hehkuvin rinnoin...: Suomen luokkasodan veteraanit muistelevat*, koonnut Matti Mazajev; toimittajina Terttu Vikström ja Milja Hytti, Petroskoi: Karjala 1978
* Runoja teoksessa *Rakettu on raudalla, tulesta on tuotu: Neuvosto-Karjalan suomenkielistä runoutta vuosilta 1917–1940*. Petroskoi: Karjala, 1976, s. 273–281.
* Runoja teoksessa: *Nyt ylös kansa kaikkivalta: valikoima vanhan työväenliikkeen runoutta*, toim. Kalevi Kalemaa, Jyväskylä: Gummerus 1975 
** Taistelutoverille: Ole siunattu päivä
** Sotilasvyö: Yö yhteinen, työ yhteinen
** Tulkaa, tulkaa: Tulkaa, tulkaa taistelun päivät
** Sinipusero: Valonheittäjän edessä
** Elämänprobleemi: Elämänarvoitus on selvä

### Suomennokset
* *Intia: Intia: Intia*, Leningrad: Valtion kustannusliike Kirja 1931. Sarja: Kipinän kirjasto, n:o 11
* A. Novikov-Priboi, *Merimiehiä: viisi kertomusta*, suom. L. Kosonen, Leningrad: Kirja 1931
* L. Ovalov: *Punaista ja mustaa: kuvauksia viljanhankintakamppailusta v. 1929–30*, suomentanut Ludvig Kosonen, Leningrad: Kirja 1931 (Onko kirjoittaja Lev Ovalov?)

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla
Simo Lampinen

**Simo Lampinen** (s. 22. kesäkuuta 1943 Helsinki) on suomalainen ralliautoilija.

## Ura
Simo Lampisen isä oli Raine Lampinen ja äiti Doris Lampinen (o.s. Rosenqvist). Raine Lampinen oli yksi Suomen menestyneimmistä moottoripyöräkilpailijoista ja Porvoon Moottorikerhon perustaja. Hänen kilpailu-uransa kesti 34 vuotta. Simon isoisä Emil Lampinen oli myös kilpa-ajaja, ja hän perusti Porvoon Kerkkooseen Karhun suksitehtaan 1901 ja Lampisen suksitehtaan 1922. 

Simo Lampinen sairastui 13-vuotiaana polioon, jonka vuoksi hänen oli luovuttava ratamoottoripyöräilijän unelmastaan. Lampinen sai erikoisluvalla ajokortin 17-vuotiaana ja osallistui ensimmäiseen ralliinsa viikkoa 18-vuotispäivän jälkeen.

Simo Lampinen on Porvoon Moottorikerhon tunnetuimpia autokilpailijoita. Kilpailemisen lisäksi hän on ollut aktiivisesti mukana kerhon järjestötoiminnassa. Hän on toiminut kerhon puheenjohtajana 1983-1985 ja ottanut pitkään osaa kerhon kilpailujärjestelyihin. Kerhon arkistojen mukaan hän aloitti kilpailemisensa jäärata-ajoissa. Eräs hänen ensimmäisistä kilpailuistaan oli kerhon järjestämät jäärata–ajot 25. maaliskuuta 1962 Kokonniemen jäällä. Hän otti tuolloin osaa kaikkiin neljään luokkaan ja ajoi eri luokissa Saab- ja Jaguar-autoilla. Hän voitti kolme luokkaa ja oli toinen luokassa alle 1300 cm3 tavallisin renkain.

Lampinen aloitti ralliuransa 18-vuotiaana heti ajokortin saatuaan, ja kilpaura kesti vuoteen 1979 saakka. Hän on ajanut lukuisia kilpailuja sekä Suomessa että ulkomailla. Suurimmat kotimaiset voitot ovat neljä Suomen mestaruutta ja voitot Jyväskylän Suurajoissa 1963, 1964 ja 1972. Hän oli Jyväskylän Suurajoissa myös kolme kertaa toinen ja kerran kolmas. Hän sijoittui tässä kilpailussa 15 kertaa yleiskilpailun viiden parhaan joukkoon. Kansainvälisiä ykkössijoja hän saavutti RAC-rallissa 1968, Skotlannin rallissa 1969 ja Portugalin rallissa 1970. Vuonna 1965 hän voitti luokkansa Le Mansin 24 tunnin ajossa Triumph GT6 -autolla. Kilpauransa aikana hän ajoi 35 rallin MM-osakilpailua.

Autourheilun järjestöpuolella Lampinen on ollut muun muassa Suomen Autourheiluliiton puheenjohtaja ja pitkään Jyväskylän Suurajojen puheenjohtaja. Lisäksi hän on ollut kansainvälisen autourheiluliiton (FISA) rallivaliokunnan jäsen, MM-rallien tarkkailija sekä Alastaron formularataa hoitavan kiinteistöyhtiön puheenjohtaja. Suomen Leijonan Ritarikunnan 1. luokan ritarimerkin hän sai vuonna 1982. Kilpauransa aikana hän ajoi seuraavia kilpa-autoja: Saab 96, Lancia, Peugeot, Fiat ja Triumph. Simo Lampinen toimii edelleen toimitsijana rallikilpailuissa ympäri maailmaa.

## Lähteet
* Profiili Suomen Moottoriurheilumuseon sivuilla 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* eWRC-sivustolla
ASVEL Lyon-Villeurbanne

**ASVEL Lyon-Villeurbanne** tai **ASVEL Basket** ranskalainen koripalloseura, joka sijaitsee Villeurbannessa. Seura on kautta aikain Ranskan menestynein joukkue.

## Historia
Seura perustettiin vuonna 1948. Heti seuraavan vuonna joukkue voitti ensimmäisen Ranskan mestaruuden. Vuodesta 1949 alkoi ajanjakso vuoteen 1981 saakka, jolloin ASVEL voitti 15 Ranskan mestaruutta. Joukkueen paras sijoitus Euroliigassa oli vuonna 1997 saavutettu semifinaalipaikka. Voittojen teille Asvel palasi vuonna 2002, kun se kaatoi Ranskan liigan finaalissa arkkivihollisensa Pau Orthezin. Debyyttinsä ULEB Cupissa joukkue teki kaudella 2005–2006, jolloin se pääsi puolivälieriin saakka.

## Entisiä pelaajia
*  Nikola Radulović
*  Nikola Vujčić
*  Yann Bonato
*  Alain Digbeu

## Saavutukset
***17 [[Ligue Nationale de Basketball|Ranskan mestaruus]]**: 1949, 1950, 1952, 1955, 1956, 1957, 1964, 1966, 1968, 1969, 1971, 1972, 1975, 1977, 1981, 2002, 2009
***8 [[Koripallon Ranskan Cup|Ranskan Cup]]**: 1953, 1957, 1965, 1967, 1996, 1997, 2001, 2008

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu
Kissimmee

**Kissimmee** on kaupunki Floridassa, Yhdysvalloissa. Asukkaita kaupungissa on 62&nbsp;632 (2009).

Kissimmee sai kaupunkioikeudet vuonna 1883. Se on ollut maanviljely- ja karjatalousaluetta, mutta kun 1800-luvun loppupuolella Kissimmee-jokea ruopattiin läheisten peltoalueiden kuivattamiseksi, kaupungista tuli höyrylaivaliikenteen keskus. Samalla kaupunki sai höyrylaivatelakan. Vuonna 1916 valmistui maantieyhteys Floridasta muualle Yhdysvaltoihin, ja höyrylaivojen merkitys hiipui.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rozentāls-seura

**Rozentāls-seura** on vuonna 1990 perustettu Suomi–Latvia-ystävyysseura. Seuran tarkoituksena on toimia Suomen ja Latvian kulttuurisuhteiden ja muun yhteistyön kehittämiseksi sekä Latvian historian ja yhteiskunnallisen, taloudellisen ja sivistyksellisen elämän tuntemuksen levittämiseksi ja syventämiseksi Suomessa. Tarkoituksensa toteuttamiseksi seura järjestää esitelmätilaisuuksia, näyttelyjä ja erilaisia kulttuuri- ja muita tilaisuuksia, asiantuntijatapaamisia ja harrastustoimintaa, edistää latvian kielen opetusta ja opiskelua sekä harjoittaa julkaisu- ja tiedotustoimintaa. Seura toimii valtakunnallisesti koko Suomessa. Yhdistyksen jäsenmäärä on noin 250 jäsentä.

Seura on nimetty latvialaisen taidemaalarin ja kansallistaiteilijan Janis Rozentālsin mukaan, joka asui Suomessa yhdessä suomalaisen vaimonsa Elli Forssellin kanssa. Vuosina 1915–1916 Rozentāls asui vaimoineen Kulosaaressa Hopeasalmentie 2:n huvilassa, joka purettiin Itäväylää rakennettaessa. Huvilan muistolaatta paljastettiin Kulosaaressa 18. marraskuuta 2008. Se on kiinnitetty Kulosaarentielle lännestä tulevan luiskan kallioseinään. Rozentāls kuoli Kulosaaressa vuonna 1916. 

Rozentāls-seuran perustamiskokous pidettiin 17. toukokuuta 1990. Kokous valitsi seuran hallituksen ja hyväksyi varatuomari Kari Paason valmistelemat säännöt. Seuran ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Heikki Koski.

## Rahoitus

Opetus- ja kulttuuriministeriö myöntää valtakunnallisten ystävyysseurojen toimintaan yleisavustuksia eli vuotuiseen toimintaan tarkoitettuja toiminta-avustuksia. Ehtona on, että toiminta on vakiintunutta sekä yhteiskunnallisesti ja kulttuuripoliittisesti vaikuttavaa. Eduskunta päättää vuosittain, minkä enimmäissumman ministeriö käyttää avustuksiin. Vuosina 2012–2020 ministeriö on myöntänyt Rozentāls-seuralle yleisavustuksia valtakunnalliseen ystävyysseuratoimintaan seuraavasti:

## Lähteet
Togon alueet

**[[Togo]]** on jaettu hallinnollisesti viiteen **alueeseen** (*régions*, yksikössä *région*), jotka ovat luetteloituna alla eteläisimmästä pohjoisimpaan. Alueet on puolestaan jaettu 30:een prefektuuriin ja yhteen kuntaan (Lomé).

## Historia
Togon nykyinen jako muodostettiin vuonna 1955, kun siirtomaa-ajan hallintoalueet lakkautettiin ja muodostettiin neljä aluetta (Centrale, Maritime, Plateaux ja Savanes). Vuonna 1981 Centralen ja Savanes´n alueista lohkaistiin Karan alue.

## Katso myös
*Luettelo Togon prefektuureista

## Lähteet
*statoids.com
Savanes (Togo)

**Savanes** on Togon viidestä alueesta pohjoisin. Savanesin asukasluku on vuoden 2022 väestönlaskennan mukaan 1&nbsp;143&nbsp;520, ja sen pinta-ala on 8&nbsp;603 km². Alueen pääkaupunki on Dapaong.

Savanesin alue rajoittuu idässä Beniniin, lännessä Ghanaan, pohjoisessa Burkina Fasoon ja etelässä Karan alueeseen.

## Prefektuurit
Savanesin alue koostuu seitsemästä prefektuurista:
*Cinkassé
*Kpendjal
*Kpendjal-Ouest
*Oti
*Oti-Sud
*Tandjouaré
*Tône

## Lähteet
* statoids.com 

### Viitteet
Marie-Christine Cazier

**Marie-Christine Cazier** (ent. **Balo**, s. 23. elokuuta 1963 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.

## Ura
Cazier saavutti urallaan viisi arvokisamitalia, joista kaksi ulkoradoilla. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 hän sijoittui 200 metrin juoksussa kahdeksanneksi ajalla 23,08&nbsp;s ja saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa pronssia ajalla 42,69&nbsp;s. Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 hän saavutti 200 metrillä hopeaa uransa parhaalla ajalla 22,32&nbsp;s ja oli mukana viestijoukkueessa, joka sijoittui neljänneksi ajalla 43,11&nbsp;s. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän kilpaili 400 metrin aitajuoksussa mutta karsiutui jo alkuerissä. Soulin 1988 olympialaisissa Cazier ei menestynyt. Kaksissa MM-kilpailuissa hänen parhaat saavutuksensa olivat 200 metrin juoksun välieräpaikka Roomassa 1987 sekä 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestin seitsemäs sija Helsingissä 1983 ajalla 43,40&nbsp;s ja kahdeksas sija Roomassa 1987 ajalla 43,75&nbsp;s.

Sisäratojen MM-kilpailuissa Cazier saavutti Pariisissa 1985 hopeaa 200 metrillä ajalla 23,33&nbsp;s. Indianapolisissa 1987 hän karsiutui 200 metrin välierissä. Sevillassa 1991 hän sijoittui 4&nbsp;×&nbsp;400 metrillä viidenneksi ajalla 3.34,05.

Sisäratojen EM-kilpailuissa Cazier saavutti 200 metrillä hopeaa Göteborgissa 1984 ajalla 23,68&nbsp;s ja pronssia Liévinissä 1987 ajalla 23,40&nbsp;s. Vuosina 1982 ja 1990 hän karsiutui 200 metrin välierissä. Milanossa 1982 hän sijoittui 60 metrin juoksussa viidenneksi ajalla 7,35&nbsp;s ja vuotta myöhemmin Budapestissa hän oli samalla matkalla kuudes ajalla 7,38&nbsp;s.

Cazier voitti Ranskan ulkoratojen mestaruuden 100 metrillä vuonna 1985, 200 metrillä vuosina 1985–1988 sekä 400 metrin aidoissa vuosina 1990–1991. Sisäratojen mestaruuden hän voitti 60 metrillä vuonna 1982 sekä 200 metrillä vuosina 1984, 1985, 1987 ja 1990. Hän paransi 200 metrillä kolmasti Ranskan ennätystä vuonna 1986: heinäkuussa hän juoksi Épinalissa ajan 22,51&nbsp;s sekä elokuussa Stuttgartin EM-kilpailuissa ajat 22,45 ja 22,32&nbsp;s. Viimeksi mainitun ennätyksen alitti Marie-José Perec kesäkuussa 1991. Sisäradoilla Cazier juoksi 200 metrillä Ranskan ennätyksen 23,33&nbsp;s Pariisin MM-kilpailuissa 1985.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 60 metriä (hallissa): 7,28 (1982), käsiajanotolla 7,2 (1984)
* 100 metriä: 11,23 (1986), käsiajanotolla 10,9 (1985)
* 200 metriä: 22,32 (1986)
* 400 metriä: 53,85 (1990)
* 400 metrin aidat: 55,50 (1990)

## Lähteet

* 
*
Nino Vaccarella

**Nino Vaccarella** (4. maaliskuuta 1933 Palermo, Italia – 2021) oli italialainen autourheilija, joka voitti kolmesti sisialaisen Targa Florio -kilpailun ja kerran Le Mansin 24 tunnin ajon. Formula 1 -sarjassa hän osallistui viiteen osakilpailuun.

Vaccarella osallistui viiteen F1-osakilpailuun kausilla 1961–1962 ja 1965. Hän oli parhaimmillaan yhdeksäs Italian GP:ssä 1962. Hän osallistui myös useisiin MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin.

Vaccarella voitti vuoden 1964 Le Mansin 24 tunnin kilpailun. Hänestä tuli paikallinen sankari voittaessaan Targa Florion kilpailun vuonna 1965. Hän uusi voittonsa vuosina 1971 ja 1975.

## F1-kilpailut

## Lähteet
Liliane Gaschet

**Liliane Gaschet** (s. 16. maaliskuuta 1962 Fort-de-France, Martinique) on entinen ranskalainen pikajuoksija. Hän edusti Ranskaa kolmissa arvokisoissa vuosina 1982–1984.

Gaschet sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1982 seitsemänneksi 200 metrin juoksussa ajalla 22,97&nbsp;s ja saavutti 4 × 100 metrin viestijuoksussa pronssia ajalla 42,69&nbsp;s. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän karsiutui 200 metrin välierissä ajalla 23,37&nbsp;s ja sijoittui pikaviestissä seitsemänneksi ajalla 43,40&nbsp;s. Los Angelesin 1984 olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin välierissä ajalla 11,68&nbsp;s (alkuerissä hän juoksi ajan 11,42&nbsp;s) sekä sijoittui 200 metrillä kahdeksanneksi ajalla 22,86&nbsp;s (välierissä hän juoksi uransa parhaan ajan 22,73&nbsp;s) ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestissä neljänneksi ajalla 43,15&nbsp;s.

Liliane Gaschet voitti Ranskan mestaruuden 200 metrin juoksussa sisäradoilla vuonna 1983 ja ulkoradoilla vuonna 1984. Hän paransi Ranskan ennätystä 4&nbsp;×&nbsp;100 metrillä kerran ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrillä kahdesti.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 60 metriä (hallissa): 7,39 (1984)
* 100 metriä: 11,31 (1984)
* 200 metriä: 22,73 (1984)
* 400 metriä: 55,24 (1982)

## Lähteet

* 
*
Toni Ulmen

**Toni Ulmen** (25. tammikuuta 1906 – 4. marraskuuta 1976, Düsseldorf) oli saksalainen F1-kuljettaja.  Hän osallistui Veritas-Meteorin yksityistallin autolla kahteen F1-osakilpailuun kaudella 1952 ja oli parhaimmillaan kahdeksas Saksan GP:ssä 1952. 1940-1950-luvuilla Ulmen ajoi myös Saksan Formula 2 -sarjassa (mestaruus 1949) ja Formula 1:sten ulkopuolisissa kilpailuissa. Vuonna 1953 Ulmen osallistui Belgian 24 tunnin ajoon, jossa sijoittui kolmanneksi C-tyypin Jaguarilla.

Ulmen perusti 1900-luvun alussa autotalo Gebrüder Ulmenin (nyk. autotalo Ulmen) yhteistyössä veljiensä Peterin ja Andreaksen kanssa.

## Lähteet
Kätketty aarre

**Kätketty aarre** (*Moonfleet*) on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen seikkailuelokuva vuodelta 1955. Se pohjautuu J. Meade Falknerin romaaniin, ja elokuvan pääosissa ovat Stewart Granger, George Sanders, Joan Greenwood ja Viveca Lindfors

## Tuotanto ja vastaanotto
MGM oli hankkinut Falknerin romaanin filmatisointioikeudet ja tuottanut teoksesta elokuvakäsikirjoituksen vuonna 1952. Tämän jälkeen projekti jäi kuitenkin hetkeksi hyllylle, kunnes tuottaja John Houseman otti sen tuotantoon. Houseman valitsi Langin ohjaajaksi elokuussa 1954.

*Kätketyn aarteen* kuvaukset alkoivat elokuun puolessa välissä. Sen budjetti oli 1,9 miljoonaa dollaria. Kuvaukset saatiin päätökseen kahden kuukauden päästä. Ensi-iltansa elokuva sai kesäkuussa 1955. Se ei ollut Yhdysvalloissa menestys, mutta Euroopassa kriitikoiden arvostus oli selvästi parempi. Euroopan-levitykseen elokuva päätyi vasta muutama vuosi myöhemmin. Pariisissa *Kätketty aarre* oli ensi-illassa 1960. Ranskassa elokuva sai myös kriitikkopalkinnon ennen Robert Bressonin *[[Taskuvaras (vuoden 1959 elokuva)|Taskuvarasta]]* ja Ingmar Bergmanin *[[Kasvot (elokuva)|Kasvoja]]*.

## Näyttelijät

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Huulipunamurhaaja

**Huulipunamurhaaja** (*While the City Sleeps*) on Fritz Langin ohjaama yhdysvaltalainen film noir -elokuva vuodelta 1956. Se perustuu Charles Einsteinin kirjoittamaan romaaniin *The Bloody Spur* William Heirensin Chicagon alueella tekemistä murhista. Elokuvassa esiintyvät muun muassa Dana Andrews, Rhonda Fleming, George Sanders ja Howard Duff.

Elokuva kuvattiin nopeasti kesällä 1955. Ensi-iltansa se sai vajaa vuosi myöhemmin. *Huulipunamurhaaja* sai suhteellisen suotuisat arviot, ja sitä pidettiin hyvänä jännityselokuvana.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* Lourcelles, Jacques: ”Huulipunamurhaaja”, *Filmihullu* 6/2012.
Miikka Matikka

**Miikka Matikka** (s. 12. joulukuuta 1986 Imatra) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Ykköspesis-joukkue Jyväskylän Kiriä. Hänet valittiin vuonna 2007 Superpeiksen vuoden tulokkaaksi.

Matikka aloitti Superpesiksessä 2007 Hyvinkään Tahkossa. Hän voitti heti ensimmäisellä kaudellaan mestaruuden ja hänet valittiin vuoden tulokkaaksi. Ennen ensimmäisiä Superpesis-otteluitaan Matikka pelasi Riihi-Pesiksessä, Järvenpään Pesiksessä, Imatran Pallo-Veikoissa sekä Kouvolan Pallonlyöjissä. Matikka loukkaantui Hyvinkään joukkoampumisessa 26. toukokuuta 2012, jossa joukkuetoveri Topi Koistinen kuoli.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 1 SM-kulta: 2007
* 1 Itä-Länsi-ottelu: 2015
* Superpesiksen vuoden tulokas: 2007 
* Miesten Ykköspesiksen kärkilyöntikuningas 2023

## Tilastot
### Superpesis-ura

## Lähteet
*Matikan pelaajakortti Pesiksen Maailma -sivustolla

### Viitteet
Anomodontia

**Anomodontia** on sukupuuttoon kuollut terapsidien alalahko. Useimmat anomodontit olivat kasvinsyöjiä, ja niiden monimuotoisin ja menestynein ryhmä on Dicynodontia. Dikynodonteista *[[Lystrosaurus]]* oli menestynein. Se on laajimmalle levinnyt selkärankainen maaeläin maapallon historiassa. Anomodontit ilmestyivät permikauden keskivaiheilla noin 269 miljoonaa vuotta sitten ja hävisivät myöhäistriaskaudella noin 215 miljoonaa vuotta sitten. Saattaa kuitenkin olla että viimeiset alalahkoon kuuluneet lajit selvisivät varhaisliitukaudelle n. 110 miljoonaa vuotta sitten asti, mikäli eräs sirpaleinen löytö osoittautuu dikynodontiksi. Anomodontit olivat permikauden lopulla ja triaskaudella hallitsevia kasvinsyöjiä. Basaalisimmilla (”primitiivisimmillä”) Anomodontian jäsenillä on vielä kokonainen hampaisto, kuten *[[Biseridens]]in* erilaistuneet hampaat, mutta myöhemmiltä anomodonteilta kuten Dicynodontian edustajilta hampaat puuttuvat lähes kokonaan tai jopa täysin. Hampaiden sijasta niillä oli keratiinista muodostunut nokka.

## Luokittelu

*Kladi: Synapsida (synapsidit)
** Lahko Therapsida (terapsidit)
*** Alalahko: **Anomodontia**
**** Suku: *[[Biseridens]]*
**** Yläheimo: Anomocephaloidea
***** Suku: *[[Anomocephalus]]*
***** Suku: *[[Tiarajudens]]
**** Osalahko: [[Venyukovioidea]]
***** Heimo: [[Otsheridae]]
****** Suku: *Otsheria*
****** Suku: *Suminia*
*****Heimo: [[Venyukoviidae]]
****** Suku: *Ulemica*
****** Suku: *Venjukovia*
**** Kladi: [[Chainosauria]]
***** Suku: *Galechirus*
***** Suku: *Galeops*
***** Suku: *Galepus*
***** Suku: *Patranomodon
***** Osalahko: Dicynodontia (dikynodontit)

### Fylogenia
Tämä kladogrammi perustuu kallon ominaisuuksiin, sillä useimmat näistä terapsideista tunnetaan vain kallon perusteella. Jun Liu, Bruce Rubidge & Jinling Li (2009):

Rubidge & Sidor (2001):

## Lähteet
Index Ventures

**Index Ventures** on eurooppalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii venture capital -rahoittajana. Yhtiön päämaja on Genevessä, Sveitsissä. Se hallinnoi noin 1,5 miljardin euron sijoitusomaisuutta. Yhtiö on kerännyt perustamisensa jälkeen viisi venture-rahastoa ja yhden kasvurahaston.

Index Ventures sijoittaa pääasiassa tieto- ja viestintäteknologia- ja biotekniikkayrityksiin Euroopassa ja Israelissa. Sen menestyksekkäimmät sijoitukset ovat Betfair, Skype ja MySQL. 

Vuonna 2007 yrityksen osakas Daniel Rimer nimettiin Forbesin *Midas List* -rankingissa maailman 25 parhaan venture capital -kaupantekijän joukkoon. Hän on yksi Index Venturesia pyörittävästä Rimerin veljesnelikosta.

## Sijoituksia
*Betfair
*Joost
*Last.fm
*MySQL
*Skype
*Stardoll
*Trolltech/Qt Software
*Zend Technologies

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Index Ventures  
*Index Ventures Buys When Everyone Else Is Selling  ArcticStartup, 9.3.2009.
Christer Engelhardt

**Christer Engelhardt** (s. 1969) on ruotsalainen sosiaalidemokraattipuolueen poliitikko. Hän istui vuosina 2002–2015 valtiopäivillä, jossa hän edusti Gotlannin läänin vaalipiiriä. Hän on varsinaiselta ammatiltaan diakoni. 

Gotlannin saarella syntynyt ja kasvanut Engelhardt asuu Visbyssä vaimonsa ja kahden poikansa kanssa. Hän työskentelee diakonina Visbyn tuomiokirkkoseurakunnassa. Hän on paitsi valtiopäiväedustaja, myös Gotlannin kunnan kunnanvaltuuston jäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Christer Engelhardt Valtiopäivien sivuilla
Nanay

**Nanay** on yksi Amazonin sivujoista. Nanayn pituus on noin 300 kilometriä. Se kulkee Napojoen länsipuolella, Tigrejoen itäpuolella ja yhtyy Amazonin pääuomaan Perussa Iquitosin kaupungin luona. 

Jokivarressa kasvaa tulvametsiä, joiden suojelemiseksi on perustettu Allpahuayo-Mishanan suojelualue 23 kilometriä Iquatosista etelään. Nanayn veden laatu on hyvä. Akvaariokalojen kauppiaat käyttävät sitä kalojen kasvattamiseen, ja ilmeisesti kahden heille sattuneen onnettomuuden seurauksena jokeen on levinnyt värikäs kiekkokalakanta.

## Lähteet
Captain Olimar

**Captain Olimar** () on Shigeru Miyamoton luoma pelihahmo, joka seikkailee *[[Pikmin]]*-pelisarjassa. Hahmo esiintyy myös pelattavana hahmona *[[Super Smash Bros. Brawl]]issa*, *[[Super Smash Bros. for Nintendo 3DS & Wii U]]ssa* ja *[[Super Smash Bros. Ultimate]]ssa*.

## Lähteet
Juan Alberto Schiaffino

**Juan Alberto Schiaffino Villano** (28. heinäkuuta 1925 Montevideo, Uruguay – 13. marraskuuta 2002 Montevideo, Uruguay) oli uruguaylais-italialainen jalkapalloilija. Hän edusti urallaan sekä Uruguayta että Italiaa MM-tasolla. Seurajoukkueuransa aikana hän edusti uruguaylaista Peñarolia sekä italialaisia AC Milania ja AS Romaa. Hän voitti Uruguayn riveissä maailmanmestaruuden Brasilian MM-kisoissa 1950. Hän teki loppuottelussa Brasiliaa vastaan 1–1-tasoitusmaalin. Milanin riveissä Schiaffino voitti kolme Italian-mestaruutta.

## Lähteet
Diego Marani

**Diego Marani** (s. 1959 Tresigallo, Ferrara, Italia) on italialainen kirjailija ja kääntäjä Euroopan unionin neuvostossa Brysselissä.

Marani on kehittänyt 1996 alun perin huumorimielessä keinotekoisen europanto-kielen, joka on eräänlainen vapaa ja luova yhdistelmä Länsi-Euroopan kielistä, parodia esperanton ideasta sekä samalla kannanotto englannin kielen ylivaltaa vastaan. Marani on kirjoittanut europantoksi artikkeleita sekä novellikokoelman *Las adventures des inspector Cabillot*, joka ilmestyi Ranskassa 1998.

Vuonna 2000 Maranilta ilmestyi osittain Suomeen sijoittuva romaani *Nuova grammatica finlandese* (käännetty suomeksi nimellä *[[Sotilas ilman menneisyyttä]]* 2003). Romaani on saanut useita palkintoja, muun muassa yhden Italian arvostetuimmista kirjallisuuspalkinnoista, *Premio Grinzane Cavour*, vuonna 2001. Maranin toinen palkittu romaani on *L'ultimo dei vostiachi* (2001, suomennettuna *Viimeinen vostjakki* 2004), joka sai *Premio Campiello* -palkinnon 2002, ja Stresa-palkinto, 2002.

Marani kertoo opiskelleensa suomea voidakseen kääntää suomesta italiaksi ja innostuneensa suomen vaikeasta kieliopista monine sijamuotoineen. Niistä erityisen kiehtovana hän pitää abessiivia, jonkin puuttumista kuvaavaa muotoa, jossa hän näkee jotakin tyypillisen suomalaista. Sijamuodoista Marani on todennut: "Teillä on adessiivi, ablatiivi ja allatiivi. Miksi ihmeessä ette keksineet sellaista sijamuotoa kuin aperitiivi!"

## Romaaneja

* *Caprice des Dieux* (1994)
* *Zanzare* (1995)
* *Nuova grammatica finlandese* (2000, suomeksi *[[Sotilas ilman menneisyyttä]]* 2003)
* *L'ultimo dei vostiachi* (2001, suomeksi ) 
* *A Trieste con Svevo* (2003)
* *L'interprete* (2004)
* *Il compagno di scuola* (2005)
* *Enciclopedia tresigallese* (2006)
* *La bicicletta incantata* (2007)
* *L'amico delle donne* (2008)

## Lähteet
Konsulinsaari

**Konsulinsaari** on pieni saari Tampereen Jussinkylässä Tammerkosken yläjuoksulla.

## Saaren nimi
Saari sai nykyisen nimensä konsuli F. E. Wahlgrenista, joka oli Tampereen Pellava- ja Rautateollisuus Oy:n toimitusjohtajana 1869–1881 ja isännöi saarta osana yhtiön maita. Saarta kutsuttiin myös Wahlgrenin saareksi, mutta Konsulinsaaresta tuli uusi pysyvä nimi. Aiemmin saarella on ollut useita nimiä. Se on tunnettu nimillä Koivusaari, Marieholm, Koskensaari sekä Pikkusillan vieressä oleva saari.

## Saaren käyttö
Vuonna 1858 Konsulinsaaren kautta rakennettiin kapea, pelkästään kävelyyn tarkoitettu puinen Pikkusilta. Se oli aikanaan toinen Tammerkosken ylittävä silta. Tuolloin Hämeensillan paikalla ollutta siltaa kutsuttiin Isoksisillaksi.

Vuonna 1882 saareen rakennettiin kahvila-ravintola, joka toimi vuoteen 1897 saakka. Silloin alettiin rakentaa nykyistä Satakunnansiltaa, ja sillan valmistuttua vuonna 1900 kulkuyhteys saareen katkesi. Samalla suuri osa saaresta jäi sillan alle. Vuonna 1901 saareen vielä suunniteltiin uutta ravintolaa ja arkkitehti Birger Federleyltä tilattiin ravintolalle piirustukset, mutta suunnitelmasta luovuttiin. Tämän jälkeen saari on ollut käyttämättömänä.

Syksyllä 2016 saaressa tehtiin kunnostustöitä ja sinne sijoitettiin Matti Hauptin veistämä Kultakutri. Veistos on ollut aiemmin esillä Pyynikillä Joselinin niemellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stylophora

**Stylophora** on kivikorallien suku, johon kuuluu kahdeksan lajia. Joitakin niistä pidetään akvaariossa. Korallin haarojen päät ovat tylpän nuijamaiset ja lyhyiden tentakkeleiden peitossa. Väri on ruskehtava tai violetinsävyinen ja vaalenee usein haarojen kärkiä kohti. 

Suvun lajeja tavataan sekä koralliriuttojen rinteillä että tasangoilla ja laguuneissa. 

## Lajeja

* *Stylophora danae*
* *Stylophora kuehlmanni* 
* *Stylophora mamillata*
* *Stylophora madagascarensis*
* *Stylophora mordax*
* *Stylophora pistillata* 
* *Stylophora subseriata*
* *Stylophora wellsi* Scheer, 1964

## Lähteet
Sequoia Capital

**Sequoia Capital** on yhdysvaltalainen pääomasijoitusyhtiö, joka toimii venture capital -rahoittajana. Sequoiaa pidetään yhtenä tieto- ja viestintäteknologian alan ja Piilaakson maineikkaimmista venture capital -rahoittajista, koska se on alan pitkäikäisimpiä ja on toimintansa aikana rahoittanut suurta osaa alan kaikkein merkittävimmistä yrityksistä. Näihin kuuluvat muun muassa Apple, Atari, Cisco Systems, Electronic Arts, Flextronics, Google, NVIDIA, Oracle, PayPal, Yahoo! ja YouTube. Sequoia on yhtiön itsensä mukaan ollut ensimmäinen rahoittaja yrityksille, jotka muodostavat nykyisellään 10 prosenttia koko NASDAQ-teknologiapörssiin listautuneiden yritysten yhteenlasketusta markkina-arvosta.

Sequoialla on Menlo Parkissa, Kaliforniassa sijaitsevan pääkonttorin lisäksi viisi toimistoa, muun muassa Kiinassa, Intiassa ja Israelissa.

## Osakkaat
Don Valentine, Randy L. Ditzler, Greg McAdoo, Michael Moritz, Douglas Leone, Gaurav Garg, Michael Goguen, Mark Stevens, Jim Goetz, Roelof Botha ja Mark Kvamme.

Vuosina 2006 ja 2007 yrityksen osakas Michael Moritz nimettiin Forbesin maailman 25 parhaan venture capital -kultasormien *Midas List* -rankingissa ensimmäiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sequoia Capital  
*Newsmaker: Legendary venture capitalist looks ahead. CNET News, 27.11.2004. 
*Legendary VC enjoys living in the past. Gawker, 31.10.2008.