Predikatiivi

**Predikatiivi** on suomalaisessa kielioppiperinteessä nominaalinen lauseenjäsen (substantiivi tai adjektiivi), joka esiintyy lauseessa kopulaverbin (usein *olla*) kanssa ja kertoo (”predikoi”) jotakin subjektista. Predikatiivi on lauserakenteen kannalta kopulaverbin täydennys (tähän perustuu vanhoissa suomen kieliopeissa käytetty termi *predikaatintäyte* tai *maineentäyte*), mutta merkityksensä kannalta se ei ole kopulaverbin argumentti vaan osa lauseen predikaattia.

## Yleistä
Termiä ”predikatiivi” käytetään myös esimerkiksi ruotsalaisessa ja saksalaisessa kielioppiperinteessä. Englanninkielisessä kielitieteellisessä kirjallisuudessa puhutaan yleensä ”predikaattinomineista”, ”ei-verbaalisesta” tai ”nominaalipredikaatiosta” (*nonverbal predicate, predicate nominal, nonverbal predication*).

Predikatiivirakenne (nominaalipredikaatio) voidaan määritellä ei-elliptiseksi (täydelliseksi, ei-vajaaksi) lauseeksi, jossa se ominaisuuksia tai suhteita ilmaiseva aines, joka määrittää lauseen semanttiset roolit, ei ole verbi. Esimerkiksi englanninkielisessä lauseessa *A doctor entered the room* ’Lääkäri astui huoneeseen’ verbi *enter* määrittää, että kyseessä on tapahtuma, johon sisältyy jokin paikka ja jokin olio, joka siirtyy tähän paikkaan. Sitä vastoin lauseessa *John is a doctor* ’John on lääkäri’ substantiivi *doctor,* ei verbi *is,* määrittää ne ominaisuudet, joita Johnilla kuvataan olevan.

Nominaalipredikaation ilmaukset maailman kielissä voidaan jakaa neljään päätyyppiin:

* suomessa ja useissa muissakin Euroopan ja maailman kielissä esiintyvä kopularakenne, jossa predikaattinominin (predikatiivin) yhdistää subjektiin kopulaverbi (esim. ’olla’) tai jokin muu kopulana toimiva aines;
* kopulaton rinnastus *(juxtaposition),* jossa predikaattinomini liittyy subjektiin ilman mitään yhdistävää elementtiä (esim. unkarin *János orvos* ’János [on] lääkäri’); tämä tyyppi on varsin yleinen ja esiintyy mm. useimmissa uralilaisissa kielissä;
* predikaattinominin verbinkaltainen taivuttaminen, suhteellisen harvinainen tyyppi, joka esiintyy mm. mordvalaiskielissä (esim. ersämordvan *mon čumovtoman* ’minä [olen] syytön’, jossa yksikön 1. persoonan verbinpääte *-an* liittyy suoraan adjektiiviin *čumovtomo* ’syytön’);
* sekatyyppi, jossa yhdistyvät kopula ja predikaattinominin taivutus, esim. klassisen nahuatlin *ni-tēuctli ni-catca* ’minä olin ylimys’, jossa yksikön 1. persoonan tunnus *ni-* yhdistyy sekä sanaan ’ylimys’ *(tēuctli)* että kopulaverbiin *(catca).*

## Predikatiivi suomen kielessä
Predikatiivi esiintyy suomen kielessä useissa eri lausetyypeissä:

* perussubjektillisissa lauseissa, esim. *sinä olet *'aivan ihana**, sinä olet **ystäväni**;''
* tilalauseissa, esim. ''Keittiössä on **kuuma**;''
* tuloslauseissa, esim. ''Meistä tulee **kuuluisia**;''
* transitiivisissa tuloslauseissa, esim. ''Teen sinusta **kuuluisan.**''

Verbinä predikatiivirakenteissa on useimmiten ''olla'' tai ''tulla,'' transitiivisissa tuloslauseissa myös jokin transitiiviverbi kuten ''tehdä.''

Predikatiivina toimii useimmiten substantiivi- (ns. substantiivipredikatiivi) tai adjektiivilauseke (adjektiivipredikatiivi) tai adjektiivin tapaan käyttäytyvä [[Partisiippi|partisiippilauseke]] ''(peuranpyyntikuopat ovat **muinaismuistolain suojaamia**).'' Joskus predikatiivina voi toimia myös lause ''(ajatukseni on, **että nimitetään jokin kollegio**)'' tai ''kuin''-[[Konjunktio (kielitiede)|konjunktion]] aloittama jakso ''(Venäjän vallankumous oli **kuin sosiaalinen tilaus julistetaiteelle**).''

Predikatiivin sijana on yleensä [[nominatiivi]] tai [[partitiivi]]. Lisäksi predikatiivina voi toimia [[Genetiivi|genetiivimuotoinen]] nominilauseke: ''nämä kirjat ovat **minun**.'' Sijanvalinta voi heijastaa subjektin ominaisuuksia, etenkin sitä, kuvataanko se jaottomana (nominatiivi: ''tämä on **teekuppi**, nämä sakset ovat **tylsät**)'' vai jaollisena (partitiivi: ''tee on **kuumaa**, nuo ovat **outoja otuksia**).''

Perussubjektillisissa ''tulla''-lauseissa nominatiivi- tai partitiivimuotoinen predikatiivi (''se tulee ihan **kiva**, kala tuli **herkullista**)'' on harvinainen ja ilmeisesti alkuaan tyypillinen vain tietyille murteille.

Merkityksensä ja tehtävänsä puolesta lähellä predikatiiveja ovat ns. predikatiiviadverbiaalit, joiden sijana on [[essiivi]] (''pidän häntä **mukavana**),'' [[translatiivi]] ''(hän kasvoi **isoksi pojaksi**),'' [[ablatiivi]] tai [[allatiivi]] ''(leivos maistuu **hyvältä** ~ **hyvälle*').*

## Lähteet