Kari Sohlberg

**Kari Sohlberg** (s. 13. joulukuuta 1940 Helsinki) on suomalainen elokuvaaja.

Sohlbergin ura suomalaisen teatterielokuvan parissa alkoi 1966 Ere Kokkosen *[[Millipilleri]]n* myötä. Ura jatkui Spede Pasasen tuottamien elokuvien kuvaajana. Sohlbergin kuvaamia ovat muun muassa *[[Pähkähullu Suomi]]*, *[[Noin 7 veljestä]]*, *[[Leikkikalugangsteri]],* *[[Viu-hah hah-taja]]* ja kolme ensimmäistä *[[Uuno Turhapuro]]*-elokuvaa.

Myöhemmin Sohlberg kuvasi muiden muassa Jörn Donnerin, Pirjo Honkasalon ja Pekka Lehdon ohjauksessa. Hänen työsuhteensa Markku Pölösen, Matti Ijäksen ja Raimo O. Niemen kanssa muodostuivat erityisen läheisiksi ja jatkuivat kunkin kohdalla useiden elokuvien ajan.

Sohlberg on saanut toistaiseksi eniten parhaan kuvauksen Jussi-palkintoja, seitsemän. Ensimmäisen kuvaus-Jussinsa Sohlberg sai *Leikkikalugangsterista* vuonna 1970. Myöhemmät palkinnot tulivat elokuvista *[[Maa on syntinen laulu (elokuva)|Maa on syntinen laulu]]* (1974), *[[Tulipää]]* (1981), *[[Angelan sota]]* (1985), *[[Pohjanmaa (elokuva)|Pohjanmaa]]* (1989), *[[Badding (elokuva)|Badding]]* (2000) sekä *[[Koirankynnen leikkaaja (elokuva)|Koirankynnen leikkaaja]]* (2005). Ehdokkuudeksi ovat jääneet *[[Poika ja ilves]]* (1999), *[[Cyclomania]]* (2002) sekä *[[Haaveiden kehä]]* (2003).

Sohlbergin kuvaamia pitkiä teatterilevityksen elokuvia on yli 60. Hän on tehnyt muutamissa kotimaisissa elokuvissa myös pieniä rooleja.  

Kari Sohlberg jäi eläkkeelle vuonna 2011 ja hänen viimeiseksi elokuvakseen jäi Raimo O. Niemen ''Roskisprinssi''. 

Hänen poikansa Konsta Sohlberg on myös elokuvaaja ja hän on jatkanut isänsä yhteistyötä Markku Pölösen kanssa. 

## Uran alku

Kari Sohlberg työskenteli 1960-luvun alussa pääesikunnan piirtäjänä, opiskeli iltaisin Ateneumissa ja kävi katsomassa Suomen Elokuva-arkiston näytäntöjä. Kun puolustusvoimien kuvaosastolla avautui elokuvaajan paikka, Sohlberg sai sen ja alkoi opiskella elokuvaa käytännössä muun muassa Kullervo Karin ohjauksessa. Pian Sohlberg siirtyi kuvaamaan televisiomainoksia Scenaria-yhtiöön, josta hän lähti vuoden kuluttua 1962 Armand Lohikosken mukana Lii-Filmiin tekemään lyhytelokuvia. Siellä hän oppi lisää muun muassa leikkauksesta Alvar Hambergilta ja käsivarakuvauksesta Leo Hildeniltä.

Kun lyhytelokuvien kysyntä romahti veronalennuselokuvajärjestelmän lakattua, Sohlberg siirtyi kuvaajaksi Mainos-Television filmiryhmään. Se teki filmille muun muassa asiaohjelmien inserttejä ja MTV-teatterin televisionäytelmien ulkokohtauksia, kun taas sisäkohtaukset tehtiin studiossa videotekniikalla.

Ere Kokkosen *Millipillerin* myötä tarjoutui Sohlbergille mahdollisuus pitkien näytelmäelokuvien tekoon. Vuonna 1980 antamassaan haastattelussa Sohlberg piti parhaina siihenastisina töinään elokuvia *[[Marja pieni!]], [[Punahilkka (elokuva)|Punahilkka]]* ja *[[Maa on syntinen laulu (elokuva)|Maa on syntinen laulu]]*.

## Filmografia
### Elokuvat

## Tunnustuksia
Sohlberg sai vuonna 2004 Suomen Leijonan Pro Finlandia -mitalin. Samana vuonna hän sai Satakunnan viestintäalan kehittämissäätiön jakaman ensimmäisen elokuvataiteen Finlandia-palkinnon elokuvista *[[Koirankynnen leikkaaja (elokuva)|Koirankynnen leikkaaja]]* ja *[[Keisarikunta (elokuva)|Keisarikunta]]*. Palkinto on arvoltaan 10 000 euroa. Elokuvasta *[[Rakastunut rampa (elokuva)|Rakastunut rampa]]* (1975) Sohlberg sai valtion henkilökohtaisen elokuvataiteilijapalkinnon. Keväällä 2008 hän sai valtion taiteilijaeläkkeen.

Vuoden 2016 Jussi-gaalassa Sohlbergille myönnettiin Betoni-Jussi elämäntyöstä. Vuonna 2019 hän sai Matti Pellonpää -palkinnon.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Hytönen, Jukka (toim.): *Kamera käy! Elokuvaaja Kari Sohlberg*,. Helsinki: Like, 2004.
* Hytönen, Jukka: ”Näkökulmia kameran takaa”, Kari Sohlbergin haastattelu, *Filmihullu* 2/2004.

## Aiheesta muualla
*Sohlbergin kuvasuunnitelma Kiljusen herrasväen uusiin seikkailuihin.