open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viiriheloahven

**Viiriheloahven** (*Pseudanthias squamipinnis*) tai **viirikoruahven** on koralliriuttojen parvikala,   jota pidetään myös riutta-akvaarioissa.

## Koko ja ulkonäkö

Viiriheloahven kasvaa enimmillään 15 cm pitkäksi. Sukupuolten väritys poikkeaa toisistaan suuresti. Naaras on yleisväriltään keltainen tai oranssi, ja sen suomujen reunoissa on häivähdys purppuraa.  Koiras on violetti tai  purppuranpunainen, ja sen suomujen keskellä on pieni keltainen piste.  Koiraan selkäevän kolmas ruoto edestä laskien kasvaa pitkäksi lipputangoksi ("viiri"). Kummankin sukupuolen silmän alla kulkee oranssivalkoinen viiru.

## Alkuperä
Viiriheloahvenia tavataan Indopasifisella merialueella Punaiseltamereltä ja Afrikan eteläkärjestä Australiaan ja Japaniin asti. Ne elävät riuttojen ulkorinteillä ja kirkasvetisissä laguuneissa.

## Käyttäytyminen
Viiriheloahvenet muodostavat suuria parvia. Koiraat perustavat reviirin ja puolustavat sitä ja haaremiaan. Kala voi muuttaa sukupuoltansa niin, että jos reviiriä hallitseva koiras kuolee, voimakkaimmasta naarasyksilöstä tulee uusi koiras.

## Vesiolot ja ravinto
Viiriheloahven syö lähinnä eläinplanktonia. Luonnossa se pyydystää jatkuvasti vapaassa vedessä uiskentelevia planktoneliöitä. Akvaariossa sitä kannattaa ruokkia aluksi useita kertoja päivässä. Koska kala syö lähes jatkuvasti ja kuluttaa energiaa uidessaan paljon,  suuri parvi voi pilaata ulosteillaan akvaarioveden laatua, joten tehokas puhdistus on tarpeen.

## Lähteet
Eta Corvi

**Eta&nbsp;Corvi** (**Eta&nbsp;Crv** / **η&nbsp;Corvi** / **η&nbsp;Crv**) on Korpin tähdistön kuudenneksi kirkkain tähti. Se on kellanvalkea F2-tyypin pääsarjan tähti, joka on Aurinkoa kirkkaampi ja kuumempi. Eta Corvilta on havaittu kaksi pölykiekkoa.

## Pölykiekot

Eta Corvin pölykiekot koostuvat asteroideista irronneesta pölystä. Ulompi pölykiekko on suhteellisen viileä ja sijaitsee noin 100–150&nbsp;AU:n päässä tähdestä. Kiekon maksimiulkoraja on noin 180 AU:ta. Pölyn lämpötila keskimäärin 80 K eli -193 C, ja massa arviolta 60 % Maan Kuun massasta. Noin 100 AU:n sisäpuolella on suhteellisen pölytöntä lukuun ottamatta kuumaa pölykiekkoa alle 3,5 AU:n etäisyydellä tähdestä. Tutkijoiden mukaan kuuma pölykiekko syntyi, kun sisemmän pölykiekon pikkuplaneettoja siirtyi vaikkapa ohi kulkevan tähden aiheuttaman painovoimahäiriön takia lähemmäs Eta Corvia. Noin 1,1-1,7 miljardin vuoden ikäinen Eta Corvi olisi silloin ollut vaiheessa, joka vastaa Aurinkokunnan myöhäistä raskasta pommitusta, joka synnytti Kuun meret, jotka ovat valtavia laavalla täyttyneitä basalttitasankoja.

## Lähteet
Puremalihas

**Puremalihakset** () ovat pään lihaksia, jotka osallistuvat alaleukaluun liikuttamiseen eli ne vaikuttavat leukaniveleen. Puremalihaksiin lasketaan kuuluviksi ohimolihas, ulompi puremalihas, ulompi ja sisempi siipilihas sekä kaksirunkoinen alaleukalihas. Suun avaajina puremaliikkeen aikana toimii kaksirunkoinen alaleukalihas. Suun sulkijana toimivat puolestaan ulompi puremalihas ja ohimolihas, joiden toimintaa täydentävät ulompi ja sisempi siipilihas. Lisäksi ulompi siipilihas voi liikuttaa alaleukaa eteenpäin. Jauhamisliike syntyy, kun ulompi puremalihas supistuu toispuolisesti, jolloin alaleukaluu liikkuu sivusuunnassa supistuvan lihaksen suuntaan. Sama vaikutus esiintyy ulomman ja sisemmän siipilihaksen toimiessa toispuolisesti.

Leveä suunpohjalihas lasketaan usein kuuluvaksi puremalihaksiin, koska sitä hermottaa alaleukahermo, joka hermottaa muitakin puremalihaksia. Toiminnaltaan kuitenkin lihas kuuluu kielen lihaksiin, koska se liikuttaa kieliluuta ylös ja eteenpäin.
Tuomo Kerola

**Tuomo Juhani Kerola** (10. elokuuta 1957 Kokkola – 26. toukokuuta 2006 Oulu) oli suomalainen uimari. Hän oli vuosina 1972–1976 Suomen paras rintauimari.

”Tumppi” Kerola oli ainoa suomalaisuimari Montréalin 1976 kesäolympialaisissa, joissa hän karsiutui sekä 100:n että 200 metrin rintauinnin alkuerissä. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuissa hän saavutti 200 metrin rintauinnissa hopeaa vuonna 1973. Seuratasolla hän edusti Kokkolan Uimaseuraa ja voitti 11 Suomen mestaruutta vuosina 1972–1975. Hän paransi useita kertoja rintauintimatkojen Suomen ennätyksiä. Hänen parhaat aikansa 50 metrin radalla olivat 100 metrillä 1.08,76 (vuonna 1975) ja 200 metrillä 2.26,17 (vuonna 1976).

Tuomo Kerola kouluttautui patologian erikoislääkäriksi. Hän toimi Länsi-Pohjan keskussairaalan patologian ylilääkärinä vuodesta 1995 kuolemaansa saakka. Hän kuoli toukokuussa 2006 Oulussa äkilliseen sairauskohtaukseen ollessaan poistumassa uimaharjoituksista.

## Lähteet

* 
* 
*
Porvoon maalaiskunnan vaakuna

**Porvoon maalaiskunnan vaakuna** on saanut aiheensa Porvoon kihlakunnan vanhasta sinetistä. Sinetissä on kuvattuna kolme kalaa, jotka luultavasti ovat lohia muistutuksena kihlakunnan kruunulle tärkeistä lohijoista.

Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä kolme kultavaruksista hopealohta asetettuina hirsittäin alatusten”. Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 19. syyskuuta 1953. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1997 Porvoon maalaiskunnan liityttyä Porvoon kaupunkiin. Vaakunaa ehdotettiin Kansallisarkiston toimesta vuonna 1997 perustetun Itä-Uudenmaan maakunnan vaakunaksi. Maakunta kuitenkin otti käyttöön uuden vaakunan.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Aleksei Sudajev

**Aleksei Ivanovits Sudajev** (Алексей Иванович Судаев, 23. elokuuta 1912 –17. elokuuta 1946) oli neuvostoliittolainen aseinsinööri. Sudajevin merkittävimpänä työnä pidetään varmatoimista ja yksinkertaista PPS-43-konepistoolia, jonka hän suunnitteli vuosina 1942 ja 1943.
Martti Järventaus

**Martti Sakari Järventaus** (s. 16. joulukuuta 1960 Kotka) on entinen suomalainen uimari. Hän oli vuosina 1978–1986 Suomen paras rintauimari.

Järventaus edusti Suomea kaksissa kesäolympialaisissa. Moskovan 1980 olympialaisissa hän oli ainoa suomalaisuimari ja Los Angelesin 1984 olympialaisissa ainoa suomalainen miesuimari. Hän osallistui molemmissa kisoissa sekä 100:n että 200 metrin rintauintiin ja karsiutui jokaisella yrittämällä alkuerissä. EM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan 100 metrin rintauinnissa 11:nneksi Sofiassa 1985. Hän voitti Pohjoismaitten mestaruuden sekä 100:lla että 200 metrillä vuonna 1984.

Seuratasolla "Mara" Järventaus edusti Lappeenrannan Uimareita. Hän voitti kaikkiaan 41 Suomen mestaruutta, joista 29 henkilökohtaisilla rintauintimatkoilla, 11 viesteissä sekä yhden 200 metrin sekauinnissa. Hän paransi rintauintimatkojen Suomen ennätyksiä useita kertoja. Hän toimi myöhemmin uintivalmentajana ja hänen henkilökohtaisia valmennettaviaan olivat muun muassa Janne Blomqvist ja Riikka Ukkola.

Martti Järventauksen vaimo Terhi Airas-Järventaus on Suomen tunnetuimpia naiskoripalloilijoita.

## Lähteet

*
HD 113766

**HD 113766** on paljain silmin näkymätön kaksoistähti, joka on noin 424 valovuoden päässä Auringosta. Se on tähdeksi hyvin nuori, ja sen aurinkokunta lienee vielä osin syntyvaiheessaan. Siinä kiertää toisiaan kaksi tähteä, A ja B. B-tähti on melko kaukana A-tähdestä, noin 170 AU:n päässä. B-tähti on itse ahdas kaksoistähti. A-tähdellä on muutama sisäkkäinen pölykiekko. Niistä uloin vastaa Aurinkokunnan Kuiperin vyöhykettä, keskimmäinen ehkä asteroidivyöhykettä ja sisin muodostumassa olevaa planeettaa. A-tähdellä saattaa olla jo muodostuneita planeettojakin. B-tähti on niin kaukana A:sta, ettei se käytännössä vaikuta vetovoimallaan A:ta ympäröivään pölykiekkosysteemiin. Tähti muistuttaa toista moninkertaista pölykiekkotähteä HD 98800 ja Zeta Leporista, joilla on suhteellisen harvinainen voimakas sisempi pölykiekko.

## HD 113766 A:n pölykiekot

HD 113766A on F6V-spetriluokan pääsarjan tähti, jonka kirkkaus on 4,4 Aurinkoa. Sen ikä on noin 10–20 miljoonaa vuotta, eräs tarkempi arvio 16 miljoonaa vuotta. Tällöin tähti on niin nuori, että sen aurinkokunta on vasta muodostumisvaiheessa. HD 113766 A:lla on havaintojen mukaan ainakin kolme rengasmaista pölykiekkoa tai pölyvyötä. Sellaiset tulkitaan yleensä asteroidivöiksi tai komeettavyöhykkeiksi.

Tähden sisin pölyvyö on etäisyydellä 1,6–2,0 AU keskustähdestään. Siinä on kuumaa silikaattpitoista pölyä, joka muistuttaa spektriltään Aurinkokunnan S-tyypin asteroideja. Kaasua pölyn seassa on vain vähän. Pölystä on suurin osa silikaattikiteitä, amorfista hiiltä ja metallisulfideja. Pölyn koostumus on lähellä Auringon aineiden koostumusta eikä viittaa pölyn irroneen sulaneesta, suuresta lajittuneesta kappaleesta. Pölyn koostumus tuo mieleen sisemmän asteroidivyöhykkeen, jonka aine muistuttaa maankaltaisten planeettojen oletettua rakennusainetta. Pölyn uskotaan olevan melko pitkälle muokkautunutta ja irronneen suuremmista, asteroideja muistuttavista planetesimaaleista. Pöly on 290–440 K:n lämpötilassa.
Havaitun pölyn määrä 3 · 1020 kg vastaa noin 320 km läpimittaista S-tyypin asteroidia. Silikaattiainesta uskotaan olevan tähdellä enemmän: 0,5–1,5 Marsin massaa. Pölyn seassa on laskujen mukaan ainakin 10 m:n mutta alle 1 km:n läpimittaisia kappaleita. Toisen arvion mukaan tähdellä olisi 0,5–2,3 AU:n päässä lämmintä pölyä ja kylmempää pölyä 4–5 AU:n päässä.
4–9 AU:n etäisyydellä HD 113766 A:sta on vyöhyke, joka vastaa Aurinkokunnan asteroidivyötä ja jossa on jäisiä kappaleita. Sen lämpötila on noin 200 K.

30–80 AU:n etäisyydellä on kolmas jääpikkuplaneetta- tai komeettavyöhyke, joka vastaa Aurinkokunnan Kuiperin vyöhykettä. Se näkyy monena huippuna tähden infrapunaspektrissä. Tämä pöly on noin 75 K lämpötilassa..

## Lähteet
Jyväskylän maalaiskunnan vaakuna

**Jyväskylän maalaiskunnan vaakuna** oli Jyväskylän maalaiskunnan tunnus, ja se oli saanut aiheensa kunnan nimestä ja alueen teollisuudesta. Kunnan nimeen viitataan vaakunan tähkillä ja teollisuuteen hammaspyörän puolikkaalla.

Vaakunan selitys on ”punaisessa kentässä hammaspyörän puolikas, yläpuolella kolme tähkää, kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Tapio Vallioja, ja Jyväskylän maalaiskunnan kunnanvaltuusto hyväksyi sen kokouksessaan 8. joulukuuta 1953. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. heinäkuuta 1954.

Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2009 Jyväskylän maalaiskunnan liityttyä yhdessä Korpilahden kanssa Jyväskylän kaupunkiin.

## Lähteet
* 
*
Valjasheloahven

**Valjasheloahven** (*Pseudanthias huchtii*) tai **valjaskoruahven** on koralliriuttojen parvikala, jota pidetään myös riutta-akvaarioissa.

## Koko ja ulkonäkö

Valjasheloahven kasvaa enimmillään 12 cm pitkäksi. Sukupuolten väritys poikkeaa toisistaan suuresti. Naaras on yleisväriltään vihertävänkeltainen. Koiras on violetti tai  purppuranpunainen, sen evät ovat keltaiset ja silmän alla kulkee leveä oranssi juova.  Koiraan selkäevän kolmas ruoto edestä laskien kasvaa pitkäksi lipputangoksi. 

## Alkuperä
Valjasheloahventa tavataan Tyynenmeren länsiosan keskiosissa Australian Suurelta valliriutalta Filippiineille, Palaulle ja Mikronesiaan asti. Se elää riuttojen ulkorinteillä.

## Käyttäytyminen
Valjasheloahven muodostaa suuria parvia, joissa on paljon enemmän naaraita kuin koiraita. Se on yksi aggressiivisimmista meriahvenlajeista.

## Ravinto
Valjasheloahven syö lähinnä planktonia.

## Lähteet
Mesikaste

**Mesikaste** on eräiden hyönteislajien sokeripitoista ulostetta. Muurahaiset käyvät lypsämässä kirvoja eli niillä on symbioottinen suhde, josta molemmat hyötyvät. Mesikasteesta saattaa olla haittaa autoilijoille, joiden ajoneuvon voi puista tippuva hankalasti puhdistettava mesikaste sotkea.

## Koostumus
Mesikaste koostuu sokerista, alkoholeista, suoloista, orgaanisista hapoista ja auksiinista. Hiilihydraatit muodostavat sen kuiva-aineista suurimman osan. Monet hyönteiset, varsinkin muurahaiset, käyttävät mesikastetta ravintonaan.

## Muurahaiset ja tuottajat
Kirvat, kilpikirvat, sarvikaskaat ja joidenkin perhoslajien toukat (sinisiipiset, *Riodinidae*-suvun lajit) ovat pääasiallisia mesikasteen tuottajia. Muurahaiset elävät niiden kanssa yhteiselossa eli symbioosissa, ja käyvät säännöllisesti ”lypsämässä” kirvojaan, jotka palkaksi muurahaisten suomasta suojelusta lahjoittavat muurahaiselle makean ulostetipan. Lypsävä muurahainen kiertää kirvasta toiseen, kunnes sen takaruumis on täynnä mesikastetta. Muurahainen palaa pesään ja oksentaa osan mesikasteesta pesän muille asukkaille.

Muurahaisista riippuvaisille kirvoille on kehittynyt monia mesikasteen luovuttamiseen liittyviä toimintoja ja rakenteellisia ominaisuuksia. Ne ulostavat pisaran varovasti, jotta se ei hajoa eikä sotke niiden kehoa. Useille lajeille on kehittynyt karvoista korimainen uloke, johon pisara jää, ja josta muurahaisen on se helppo ottaa. Jos muurahainen ei jostain syystä otakaan pisaraa, kirva imaisee sen takaisin sisälleen ja voi luovuttaa sen myöhemmin. Kirvalajit, jotka eivät ole muurahaisista riippuvaisia, ruiskauttavat ulosteensa voimalla, jotta eivät sotke itseään.

## Ihmiset ja mesikaste
Myös ihmiset ovat hyödyntäneet mesikastetta. Arabit keräävät tamariskilla elävän kilpikirvan *Trabutina mannipara*n mesikastetta ja kutsuvat sitä nimellä *man*. Juutalaisten sukukronikassa Vanhassa testamentissa mainittu manna on todennäköisesti ollut samaa ainetta. Australian aboriginaalit käyttävät luteiden mesikastetta ravintona. Mehiläiset keräävät mesikastetta niin paljon, että suurin osa syömästämme hunajasta on peräisin mesikasteesta. Mesikasteen maailmanlaajuinen tuotanto on valtava, sillä yksi kirva voi tuottaa seitsemän pisaraa tunnissa.

### Haitat ihmisille
Mesikastetta tihkuvien puiden alla pinnat tulevat tahmeiksi. Suomessa mesikastetta esiintyy etenkin lehmuksissa keskikesällä. Lehmuksen alle pysäköidyn auton tai polkupyörän saa puhtaaksi kasviöljypohjaisella liuottimella.

Mesikaste voi muodostaa voihappoa, joka aiheuttaa härskiintyneen voin tai jopa oksennuksen kaltaista pahaa hajua.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Patrick Abada

**Patrick Abada** (s. 20. maaliskuuta 1954 Colombes, Hauts-de-Seine, Ranska) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.

Abada sijoittui seiväshypyssä Rooman EM-kilpailuissa 1974 yhdeksänneksi tuloksella 510&nbsp;cm. Kaksi vuotta myöhemmin Montréalin olympialaisissa hän ylsi uransa parhaimpaan ulkoratojen arvokisasaavutukseen sijoittuessaan neljänneksi tuloksella 545&nbsp;cm. Prahan EM-kilpailuissa 1978 hän oli yhdeksäs tuloksella 530&nbsp;cm. Helsingin MM-kilpailuissa 1983 hän sijoittui kuudenneksi tuloksella 550&nbsp;cm. 

Sisäratojen EM-kilpailuissa Abada saavutti kaksi pronssimitalia: Sindelfingenissä 1980 ja Budapestissa 1983, joissa molemmissa hän hyppäsi tuloksen 555&nbsp;cm. Ensimmäisissä sisäratojen MM-kilpailuissa Pariisissa 1985 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 550&nbsp;cm.

189-senttinen Abada voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuonna 1975 ja hallissa vuonna 1979. Kesäkuussa 1979 hän paransi Ranskan ennätyksen samassa kilpailussa Philippe Houvionin kanssa tulokseen 565&nbsp;cm. Uransa parhaan tuloksen 570&nbsp;cm hän hyppäsi vuonna 1983.

## Lähteet

* 
* 
* 
*
Kalajoen Junkkarit

**Kalajoen Junkkarit** on vuonna 1930 perustettu kalajokinen urheilun yleisseura, jolla on toimintaa muun muassa hiihdossa, painonnostossa, suunnistuksessa ja yleisurheilussa. Seuran lajeihin ovat aiemmin kuuluneet myös muun muassa jääkiekko, lentopallo ja pyöräily.

Kansallisella ja kansainvälisellä tasolla hyvin menestyneitä seuraa edustaneita urheilijoita ovat olleet muun muassa hiihtäjä Jussi Kurikkala, ampuja Lauri Kaarta, pituushyppääjä Mauri Myllymäki, aitajuoksija Antti Haapakoski, kelkkahiihtäjä Kari Joki-Erkkilä ja pikajuoksija Katri Mustola.

## Lähteet
François Tracanelli

**François Tracanelli** (s. 4. helmikuuta 1951 Udine, Italia) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.

Tracanelli voitti seiväshypyssä sisäratojen Euroopan-mestaruuden Wienissä 1970 tuloksella 530&nbsp;cm. Tuona vuonna hän myös voitti ulkoradoilla juniorien Euroopan-mestaruuden. Aikuisten ulkoratojen arvokisoihin hän osallistui kuudesti mutta ei saavuttanut suurta menestystä. EM-kilpailuissa hän jäi Ateenassa 1969 ja Helsingissä 1971 karsinnassa ilman tulosta. Rooman EM-kilpailuissa 1974 hän sijoittui 11:nneksi tuloksella 500&nbsp;cm ja Prahan EM-kilpailuissa 1978 seitsemänneksi tuloksella 530&nbsp;cm. Münchenin 1972 olympialaisissa hän oli kahdeksas tuloksella 510&nbsp;cm. Montréalin 1976 olympialaisissa hän jäi loppukilpailussa ilman tulosta. Universiadeissa Tracanelli voitti kultaa vuonna 1973 tuloksella 542&nbsp;cm ja vuonna 1975 tuloksella 520&nbsp;cm.

184-senttinen Tracanelli voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1969, 1974 ja 1976 sekä hallissa vuonna 1978. Hän paransi Ranskan ennätyksen vuonna 1970 tulokseen 540&nbsp;cm, joka oli myös juniorien Euroopan-ennätys, vuonna 1973 tulokseen 542&nbsp;cm sekä vuonna 1977 tulokseen 550&nbsp;cm. Uransa parhaan tuloksen 555&nbsp;cm hän hyppäsi vuonna 1981.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* Seiväshyppy: 555&nbsp;cm (1981)
* 110 metrin aitajuoksu: 14,3&nbsp;s (1970, hallissa)
* Kymmenottelu: 6006&nbsp;p (1969)

## Lähteet
* 
* 
* 
*
Mikko Ilkko

**Mikko Ilkko** (s. 19. kesäkuuta 1978 Raahe) on Suomen puolustusvoimien virallisen uutislehden Ruotuväen päätoimittaja. Ilkko on koulutukseltaan yhteiskuntatieteiden maisteri (kansainvälinen politiikka).

Sotilasarvoltaan Ilkko on kapteeni reservissä. Asevelvollisuuden hän on suorittanut Viestirykmentissä, Reserviupseerikoulussa ja Ruotuväessä vuosina 1998–1999.

Ilkko on toiminut ennen Ruotuväkeä Teknillisen korkeakoulun ylioppilaskunnan lehden Nyytiset-Uuheterin (nyk. Polyteekkari) päätoimittajana vuonna 2001, Kanadan suurlähetystössä poliittisena avustajana 2002–2004 sekä ulkoasiainministeriössä Itä-Euroopan osaston projektiavustajana 2005–2006. Ilkko on myös toiminut Euroopan sotilaslehtien järjestön varapuheenjohtajana lokakuusta 2015 lähtien. Ilkko on toiminut Aikakauslehtien päätoimittajayhdistyksen puheenjohtajana vuodesta 2018 alkaen.

## Lähteet
Kristian Antila

**Kristian Antila** (10. tammikuuta 1980 Vammala – 4. marraskuuta 2024) oli suomalainen jääkiekkomaalivahti. Hän edusti SM-liigassa Ilvestä ja Ässiä. Hänet varattiin NHL:ään Edmonton Oilersiin vuonna 1998, mutta ei kuitenkaan pelannut urallaan yhtään NHL-ottelua. Hän pelasi Pohjois-Amerikassa AHL- CHL- ja ECHL-farmiliigoissa. Antila pelasi viimeisen kautensa Ruotsin pääsarjassa Luulajassa vuonna 2005, kunnes joutui lopettamaan uransa nivusvaivojen vuoksi. Pelaajauransa jälkeen hän työskenteli juniorivalmentajana HIFK:ssa ja Kiekko-Espoossa. Antila kuoli 4. marraskuuta 2024 44-vuotiaana.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Antti Bruun

**Antti Bruun** (s. 9. marraskuuta 1979 Savonlinna) on suomalainen jääkiekkopuolustajaja, joka edustaa Suomi-sarjassa pelaavaa Nokian Pyryä. Bruun on pelannut monissa eri joukkueissa Ruotsin ja Suomen pääsarjoissa.

## Ura
Bruun on SaPKon kasvatti, joka siirtyi kaudeksi 1999–2000 Ilveksen liigajoukkueeseen. Seuraavalla kaudella Bruun teki yhdeksän maalia ja kaudella 2001–2002 hän sai jatkosopimuksen Ilvekseen. Bruun oli Ilveksen tehokkain puolustaja.

Bruun kaupattiin kesken kauden 2002–2003 Ilveksestä SaiPaan. Bruun teki myös jatkosopimuksen lappeenrantalaisjoukkueeseen, mutta vaihtoi jälleen joukkuetta seuraavalla kaudella, kun hän siirtyi SaiPasta Lukkoon, jonka kanssa teki samalla kaksivuotisen sopimuksen. Lukossa Bruun pelasi sopimuksensa loppuun ja siirtyi kauden 2005–2006 jälkeen Elitserieniin Moraan.

Morassa Bruun pelasi reilun kauden. Kauden 2007–2008 alussa Bruun pelasi vain viisi ottelua, ja lopulta hän siirtyi Allsvenskanin Malmöhön hakemaan lisää peliaikaa. Kauden 2008–2009 puolivälissä Bruun siirtyi Malmöstä pois ja pelasi loppukauden Slovakian Extraliigassa HKm Zvolenissa. Keväällä 2009 Bruun teki vuoden sopimuksen Ilveksen kanssa.

Toisella kaudellaan Ilveksessä Bruun teki 19 pistettä 43 ottelussa. Kahden Ilves-kauden jälkeen hän siirtyi Italian pääsarjan HC Bolzanoon. Bruun jätti Bolzanon 22 pelatun ottelun jälkeen tammikuussa 2012 henkilökohtaisten syiden takia. Bruun teki pian tämän jälkeen SaiPan kanssa loppukauden kattavan sopimuksen, jossa oli myös optio seuraavasta kaudesta. SaiPa käytti option ja Bruun vietti Lappeenrannassa myös kauden 2012–2013. Huhtikuussa 2013 HPK ilmoitti solmineensa kahden vuoden sopimuksen Bruunin kanssa.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Kitumaija

**Kitumaija** on korttipeli, jossa käytetään perinteistä 52 kortin pelikorttipakkaa. Jokereita ei oteta mukaan peliin. Pelin tarkoituksena on päästä eroon korteistaan mahdollisimman nopeasti. Peliin mahtuu korkeintaan kymmenen pelaajaa.

Risti on niin sanottu kova maa, joten sen päälle käy vain suurempi risti. Ruutu on valttia ja sen voi pelata kaikkien muiden maiden päälle paitsi ristin. Tosin jos kaadettava kortti on valtti, se kaatuu vain isommalla valtilla. Valtin päälle ei voi laittaa ristiä. Hertta ja pata ovat tavallisia maita ja ne voi kaataa isommalla samaa maata tai valtilla. Pata-akka eli maija on erikoiskortti, jonka takia seuraava pelaaja joutuu nostamaan avopakasta viisi päällimmäistä korttia, kun maija pelataan avopakkaan. Pata-akalla ei voi ottaa kiinni, sen voi pelata vain vapaavalintaisena korttina.

Jaossa kaikille pelaajille jaetaan viisi korttia ja yksi kortti laitetaan pakan viereen avopakan aloituskortiksi. Mikäli aloituskortiksi kääntyy pata-akka, se vaihdetaan laittamalla pata-akka takaisin pakkaan ja ottamalla sieltä uusi avopakan aloituskortti. Avopakasta saa näkyä vain päällimmäinen kortti.

Jokainen pelaaja pelaa vuorollaan kaksi korttia, kiinniottokortin ja vapaavalintaisen kortin. Jakajasta seuraava pelaaja aloittaa lyömällä ensin kiinniottokorttinsa aloituskortin päälle, mutta sen on oltava suurempi samaa maata tai valtti. Tämän jälkeen sama pelaaja lyö vapaavalintaisen kortin seuraavalle kiinniotettavaksi ja nostaa kortteja nostopakasta sen verran, kunnes hänellä on taas viisi korttia kädessään.

Mikäli seuraava ei pysty tai halua pelata kiinniottokorttia, hän voi koittaa onneaan pakasta nostamalla päällimmäisen kortin kiinniottokortiksi. Mikäli kortti sopii, pelaaja lyö vapaavalintaisen kortin, jonka voi myös kääntää pakasta. Jos pakasta käännetty kortti ei sovi, joutuu sen kääntänyt pelaaja nostamaan avopakasta kolme päällimmäistä korttia. Alimmaista korttia ei ole pakko nostaa, vaikka nostettujen korttien määrä jäisi vajaaksi. Jos pelaaja nostaa avopakan alimmaisenkin kortin, käännetään pakasta uusi aloituskortti. Se ei myöskään saa olla pata-akka. Kun nostava pelaaja on nostanut kolme tai viisi korttia pitää seuraavan pelaajan ottaa kiinni päällimmäiseksi jäänyt kortti, pelaamalla taas kiinniotto- ja vapaavalintaisen korttinsa.

Kun nostopakka loppuu pelaajat pelaavat käsikorttin-sa loppuun ja voittaja on se pelaaja, jonka kortit loppuvat ensin. Lopussa omien käsikorttien määrää ei ole pakko kertoa. Mikäli pelaajalla on vain yksi kortti kädessään, hän pelaa sen kiinniottokorttina ja se on samalla myös hänen vapaavalintainen korttinsa, ja hän pääsee pois pelistä. Peli jatkuu niin kauan kunnes vain yhdellä pelaajalla kortteja kädessään. Hänestä tulee niin sanottu kitumaija.
Trofobiontit

**Trofobiontit** ovat muurahaisten kanssa yhteiselossa eli symbioosissa eläviä hyönteisiä.

Trofobiontti on johdettu trofobioosista, joka on johdettu "ravitsevaa elämää" tarkoittavasta kreikankielisestä sanasta. Trofobiontit ovat kasvien nesteitä ravinnokseen käyttäviä hyönteisiä, joista tavallimpia ovat kirvat. Muita trofobiontteja ovat muun muassa kilpikirvat, sarvikaskaat ja eräiden perhoslajien toukat.

Trofobionttien yhteiselo muurahaisten kanssa perustuu vaihtokauppaan: muurahaiset suojelevat "karjaansa" petoja vastaan ja saavat palkaksi pisaran mesikastetta, jonka ne käyttävät ravinnokseen. Tavallisimpia trofobiontteja uhkaavia petoja ovat loisampiaiset ja loiskärpäset, jotka munivat kirvoihin. Saalistajia ovat muun muassa monet kovakuoriaiset ja harsokorennot, jotka syövät niitä. Muurahaisten suojeluksessa trofobionttipopulaatiot kasvavat ja voivat hyvin.

Eräät muurahaislajit voivat kantaa kirvoja pesiinsä ja hoitaa niitä siellä. Toiset säilyttävät kirvan munia pesässään talven yli ja kantavat ne keväällä kirvantoukkien ravintokasvien juurelle. Kun ravintokasvi kuolee kirvojen imettyä sen ravintonesteet, kantavat muurahaiset ne elävän kasvin juurelle.

Muutamien muurahaislajien kuningattaret ottavat leukoihinsa kilpikirvoja lähtiessään häälennolle. Kun ne ovat pariutuneet ja perustaneet uuden pesän, ovat trofobiontit jo valmiina tarjoamassa mesikastetta.

Malesiassa elävä *Dolichoderus cuspidatus* -muurahaislaji on vienyt trofobioosin pisimmälle. Niiden karjana on *Malaicoccus*-suvun kilpikirvoja, jotka syövät pensaiden ja puiden mahlaa. Muurahaistyöläiset kantavat kirvat ruokapaikoilleen ja niitä kohdellaan kuin perheenjäseniä. Työläiset muodostavat ruokailevan kirvan ympärille eräänlaisen pesän tarttumalla toisiaan raajoista, jolloin trofobiontti voi ruokailla suojassa. Kirvanaaraat synnyttävät eläviä poikasia ja elävät muurahaisten omien toukkien ja munien seassa turvassa. Yhdyskunnan muuttaessa kantavat muurahaiset kirvat mukanaan.

## Lähteet
* Hölldobler, Bert & Wilson, Edward O. 1996: Muurahaiset. Art House. Cosmoprint Oy, Helsinki. S. 157–169.
Jean-Michel Bellot

**Jean-Michel Bellot** (s. 6. joulukuuta 1953 Neuilly-sur-Seine, Hauts-de-Seine, Ranska) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.

Bellot sijoittui seiväshypyssä Montréalin 1976 olympialaisissa seitsemänneksi tuloksella 540&nbsp;cm. Moskovan 1980 olympialaisissa hän oli viides tuloksella 560&nbsp;cm. Ulkoratojen EM-kilpailuihin hän osallistui Helsingissä 1971 ja Ateenassa 1982 mutta ei selviytynyt kummallakaan kerralla loppukilpailuun.

Sisäratojen EM-kilpailuissa Bellot saavutti kaksi pronssimitalia: Rotterdamissa 1973 tuloksella 530&nbsp;cm ja Grenoblessa 1981 tuloksella 565&nbsp;cm.

180-senttinen Bellot voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden ulkoradoilla vuosina 1973, 1977 ja 1981 sekä hallissa vuosina 1972 ja 1975–1977. Toukokuussa 1976 hän hyppäsi Ranskan ennätyksen 546&nbsp;cm. Ennätys pysyi hänen nimissään seuraavan vuoden elokuuhun asti. Uransa parhaan tuloksen 575&nbsp;cm hän hyppäsi vuonna 1982.

## Lähteet
* 
*
Aasi (korttipeli)

**Aasi** tai **peukkuaasi** on korttipeli, jossa on tavoitteena saada käteen neljä samanarvoista korttia ja samalla yrittää huomata, onko joku muu pelaajista jo siinä onnistunut. Pelin toisessa versiossa yritetään saada käteen viisi korttia samaa maata.

## Pelin kulku
Korttipakan kaikki kortit jaetaan pelaajille, mutta jaon ei ole pakko mennä tasan. Kaikki pelaajat antavat samanaikaisesti vasemmalla puolella olevalle pelaajalle yhden kortin ja ottavat vastaavasti kortin oikealla puolella olevalta pelaajalta. Pelaaja, joka ensimmäisenä saa käteensä neljä samanarvoista korttia nostaa peukalonsa pystyyn. Tämän huomattuaan muut pelaajat tekevät samoin. Pelaaja, joka nostaa peukalonsa viimeisenä häviää pelin ja on "aasi".

Toisessa pelin versiossa jokaiselle pelaajalle jaetaan viisi korttia, ja jakaja itse ottaa kuudennen, jonka hän katsoo ja joko antaa eteenpäin tai vaihtaa sen toiseen korttiin kädessään ja antaa eteenpäin. Peliä pelataan kuten edellä, mutta tavoitteena on saada käteen viisi samaa maata olevaa korttia. Saatuaan käteen viisi samaa maata olevaa korttia pelaaja nostaa peukalonsa pystyyn. Voitto- ja häviöehdot ovat samat kuin edellä.

## Lähteet
Alain Legrain

**Alain-Pierre Legrain** (s. 26. heinäkuuta 1947) on ranskalainen seiväshyppääjä.

Legrain sijoittui Ateenan EM-kilpailuissa 1969 seiväshypyssä yhdeksänneksi tuloksella 480&nbsp;cm. Hänellä on pituutta 173 senttimetriä ja hän painoi kilpavuosinaan 75 kiloa.

## Lähteet

* 
*
Korbach

**Korbach** on Waldeck-Frankenbergin piirikunnan pääkaupunki, Kasselin hallintopiirissä, Hessenin osavaltiossa, Saksassa. Asukkaita Korbachissa oli 31. joulukuuta 2008 24&nbsp;113, joista naisia oli 12&nbsp;558 ja miehiä 11&nbsp;555. Kaupungin pinta-ala on 123,98 neliökilometriä ja väestötiheys 194 as./km² (31.12.2008). Korbachin pormestari on Klaus Friedrich.

Korbachin ystävyyskaupungit ovat Pyrzyce Puolassa, Avranches Ranskassa, Vysoké Mýto Tšekissä ja Waltershausen Thüringenin osavaltiossa.

Korbachissa on neljä evankelis-luterilaista ja kaksi katolista kirkkoa.

## Historia

Ensimmäinen maininta Korbachista on vuodelta 980. Vuonna 1188 Paderbornin ruhtinaspiispa antoi Korbachille kaupunkioikeudet. Vuodelta 1469 on peräisin tieto, jossa mainitaan Korbachin olleen hansakaupunki. Korbach oli Hessenin ainoa hansakaupunki. Vuonna 1664 ⅔-osaa kaupungin asuinrakennuksista tuhoutui suuressa tulipalossa. Korbachin rautatieasema perustettiin vuonna 1893. Vuonna 1942 kaupungista tuli Waldeckin piirikunnan pääkaupunki. Neljätoista lähellä sijainnutta kylää liittyi vuonna 1971 Korbachiin. Vuonna 1974 Korbachista tuli Waldeck-Frankenbergin piirikunnan pääkaupunki.

## Kaupunginosat

Korbachin kaupunginosat () ja niiden väkiluvut 31. joulukuuta 2009:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Viralliset kotisivut
New Town (albumi)

**New Town** on Koop Arposen esikoisalbumi, joka julkaistiin 18. maaliskuuta 2009. Albumi nousi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen albumilistan ensimmäiselle sijalle. Sitä myytiin julkaisuvuonnaan yli 20&nbsp;000 kappaletta, ylittäen siten kultalevyrajan.

Albumin ensimmäisenä singlenä julkaistiin Idols-voittokappale ”Insomnia”, toisena ”Every Song I Hear...” ja viimeisimpänä ”Innocent Eyes”.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Keskisuomalainen: *neutraali* 
* Rumba: *neutraali* 
* V2.fi:  

## Lähteet
Mad Shadows

**Mad Shadows** on Mott the Hooplen vuonna 1970 julkaistu toinen albumi.
Se oli sävyltään raskaampi kuin debyyttialbumi *[[Mott the Hoople (albumi)|Mott the Hoople]]*. Toisin kuin esikoisalbumilla, *Mad Shadowsilla* kaikki kappaleet ovat yhtyeen omaa käsialaa.

Alun perin albumin nimeksi oli tarkoitus *Sticky Fingers*, mutta tästä luovuttiin The Rolling Stonesin päätettyä käyttää nimeä omassa albumissaan, joka julkaistiin seuraavana vuonna. Lisäksi Mick Jagger toimii taustalaulajana kappaleessa ”Walkin' with a Mountain”. Suoraviivainen ”Walkin' with a Mountain” on myös albumin tunnetuin kappale, ja se pysyi yhtyeen settilistassa aina sen hajoamiseen asti. Solisti Ian Hunterin mukaan yhtye tarvitsi rock-kappaleen ja ”Walkin' with a Mountain” kirjoitettiin studiossa noin kymmenessä minuutissa. Hunter on myöhemmin ilmaissut tyytymättömyytensä omiin laulusuorituksiinsa joissain kappaleissa, koska rankka keikkailu oli kuluttanut hänen ääntään.

Albumin kiertueella yhtye esiintyi Atlantan popfestivaaleilla 400 000 katsojan edessä. Tämä oli Mott the Hooplen suurin konsertti koskaan.

## Kappaleet

#  
#  
# 
#  
# 
# 
# 

### Vuoden 2003 painoksen bonuskappaleet
# 
# 

## Kokoonpano
*Ian Hunter &ndash; piano, laulu
*Mick Ralphs &ndash; kitara, laulu
*Pete "Overend" Watts &ndash; bassokitara
*Verden Allen &ndash; urut
*Dale "Buffin" Griffin &ndash; rummut

## Lähteet
Vaakevandring (EP)

**Vaakevandring** on Vaakevandring-yhtyeen ensimmäinen EP, joka sisältää kappaleet heidän ensimmäiseltä demoltaan sekä bonuskappaleen "To Find The Eternal Peace".

Vaakevandringin tuotti Dimmu Borgirin Stian Aarstad.

Koskettimet ovat merkittävin instrumentti EP:llä, ja sillä on sinfonisia, eeppisiä, melodisia ja folk-vaikutteita. "Fader Vaar":in sanat ovat norjankielisestä Isä meidän-rukouksesta. "Og Sorgen Stilnet I Smertens Vann" on myös laulettu norjaksi.

## Kappalelista
#"Fader Vaar" - 6:39
#"Some Day" - 4:19 
#"Og Sorgen Stilnet I Smertens Vann" - 6:06
#"To Find Eternal Peace" - 4:03

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*Vaakevandring EP Encyclopaedia Metallum -sivustolla.
Tuliheloahven

**Tuliheloahven** (*Pseudanthias dispar*) tai **tulikoruahven** on  koralliriuttojen parvikala, jota pidetään myös riutta-akvaarioissa.

## Koko ja ulkonäkö

Tuliheloahven kasvaa enimmillään 10 cm pitkäksi. Sukupuolten väritys poikkeaa toisistaan suuresti. Naaras on ylhäältä oranssi, alhaalta sinisävyinen. Koiraalla on kirkkaanpunainen selkäevä.  

## Alkuperä
Tuliheloahvenia tavataan Tyynellämerellä ja Intian valtameren itäosassa.

## Käyttäytyminen
Tuliheloahvenet muodostavat parvia, joissa on sekä naaraita että koiraita.  Jos hallitseva koiras kuolee, vahvin naaras muuttuu koiraaksi.

## Vesiolot ja ravinto
Tuliheloahven syö lähinnä planktonia. Akvaariossa sitä on usein ruokittava useita kertoja päivässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Meerwasserlexicon 
*ITIS: Pseudanthias dispar
Jean-Pierre Colusso

**Jean-Pierre Colusso** (s. 16. huhtikuuta 1944 Carcassonne, Aude, Ranska) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.

Colusso sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 seiväshypyssä 15:nneksi tuloksella 440&nbsp;cm. Hän voitti Ranskan mestaruuden vuonna 1967. Ennätyksekseen 187-senttinen Colusso hyppäsi tasan viisi metriä vuonna 1967.

## Lähteet

* 
*
Nyrkkeily kesäolympialaisissa 2000

**[[Kesäolympialaiset 2000|Sydneyn kesäolympialaisten]] [[nyrkkeily]]kilpailut** kestivät 16 päivää. Lajissa kilpailtiin 12 painoluokassa, 28 nyrkkeilijää painoluokkaa kohti paitsi raskaassa ja superraskaassa sarjassa, joihin kumpaankin osallistui 16 nyrkkeilijää. Yhteensä kilpailuihin osallistui 312 nyrkkeilijää 74 maasta. Kilpailupaikkana toimi Sydney Convention and Exhibition Centre. Sarjoissa ei käyty erillisiä pronssiotteluita, vaan molemmille välierien häviäjille jaettiin pronssimitalit.

## Mitalistit
### Miehet

## Mitalitaulukko

## Suomen joukkue
**Höyhensarja (57 kg)**
* Joni Turunen
** 1.kierros:  Falk Huste **Tappio** 10–6
Hervé d’Encausse

**Hervé d'Encausse** (s. 27. syyskuuta 1943 Hanoi, Vietnam) on entinen ranskalainen seiväshyppääjä.

Hervé d'Encausse saavutti seiväshypyssä pronssia Budapestin EM-kilpailuissa 1966 tuloksella 500&nbsp;cm. Tokion 1964 olympialaisissa hän sijoittui 15:nneksi tuloksella 440&nbsp;cm. Méxicon 1968 olympialaisissa hän oli seitsemäs tuloksella 525&nbsp;cm. Münchenin 1972 olympialaisten loppukilpailussa hän jäi ilman tulosta. 

180-senttinen d'Encausse voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1965, 1966 ja 1968. Ranskan ennätystä hän paransi seitsemän kertaa. Kesäkuussa 1965 hän ylitti 490&nbsp;cm ja vei maansa ennätyksen Maurice Houvionilta. Hänestä tuli ensimmäinen ranskalainen viiden metrin ylittäjä 8. kesäkuuta 1966 Pariisissa. Hän ylitti 528&nbsp;cm syyskuussa 1967 ja 537&nbsp;cm kesäkuussa 1968, ja nämä olivat myös Euroopan ennätyksiä. Ranskan ennätys pysyi hänen hallussaan heinäkuuhun 1970, jolloin François Tracanelli ylitti 540&nbsp;cm.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 100 metrin juoksu: 10,5&nbsp;s (1968)
* 110 metrin aitajuoksu: 14,6&nbsp;s (1967)
* Seiväshyppy: 537&nbsp;cm (1968)
* Pituushyppy: 733&nbsp;cm (1968)
* Kymmenottelu: 6449&nbsp;p (1963)

## Lähteet
* 
* 
*
Punahiirot

**Punahiirot** (*Urocolius*) on hiirojen heimoon kuuluva lintusuku.

## Punahiirojen (''Urocolius'') sukuun kuuluvia lajeja
* Punanaamiohiiro (*Urocolius indicus*)
* Sininiskahiiro (*Urocolius macrourus*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
*ITIS: Urocolius
Bernard Balastre

**Bernard Balastre** (29. elokuuta 1937 Brest, Finistère, Ranska – 3. elokuuta 2018) oli ranskalainen seiväshyppääjä.

Balastre edusti Ranskaa kaksissa Euroopan-mestaruuskilpailuissa. Tukholmassa 1958 hän ei selviytynyt karsinnasta loppukilpailuun. Belgradissa 1962 hän sijoittui yhdeksänneksi tuloksella 450&nbsp;cm.

178-senttinen ja aktiivivuosinaan 78 kiloa painanut Balastre voitti seiväshypyssä Ranskan mestaruuden vuosina 1959, 1960 ja 1961. Hän paransi Ranskan ennätystä kahdesti: toukokuussa 1961 hän hyppäsi tuloksen 442&nbsp;cm ja vuotta myöhemmin tuloksen 448&nbsp;cm. Kahden kuukauden kuluttua hän menetti ennätyksen Maurice Houvionille. Uransa parhaan tuloksen 450&nbsp;cm Balastre hyppäsi myöhemmin vuonna 1962.

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
David Stockdale

**David Adam Stockdale** (s. 20. syyskuuta 1985) on englantilainen jalkapallonpelaaja, joka pelaa Fulhamissa maalivahtina. 

## Aiheesta muualla
*Fulhamin kotisivut 
*Soccerbase
Ahriman

**Ahriman** eli **Angra Mainyu** on zarathustralaisuuden pahuuden henkilöitymä. Hän juonittelee jatkuvasti hyvyyden henkilöitymää Ahura Mazdaa eli *Ormuzdia* vastaan. Kumpikin voima vaikuttaa maailmanhistoriassa, kunnes hyvä voittaa ja paha tuhoutuu. Viimeisinä päivinä hyvä voittaa, mutta sitä ennen ihmiset elävät hyvän ja pahan sekoittumisen aikaa.

Vastaavanlainen käsitys henkilöityneestä pahasta, paholaisesta, siirtyi akemenidien aikana zarathustralaisuudesta juutalaisuuteen ja siitä myöhemmin kristinuskoon, jossa siitä muodostettiin Jumalan vastustaja Saatana.

Nykyään Ahrimanin merkitys zarathustralaisuudessa on vähäisempi ja uskonto korostaa enimmäkseen Ahura Mazdan kaikkivoipaisuutta.

## Lähteet
Hiirot (suku)

**Hiirot** (*Colius*) on hiirojen heimoon kuuluva lintusuku.

## Hiirojen (''Colius'') sukuun kuuluvia lajeja
* Angolanhiiro (*Colius castanotus*)
* Täplähiiro (*Colius striatus*)
* Valkolakkihiiro (*Colius leucocephalus*)
* Valkoperähiiro (*Colius colius*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 3., uudistettu painos (2018)
*ITIS: Colius
Huijaus

**Huijaus** on teko, jossa saavutetaan aluksi uhrin luottamus tarkoituksena käyttää hänen luottamustaan sen jälkeen vilpillisesti hyväksi.

## Katso myös
* Luettelo huijauksista
* Sosiopatia
* Kuvamanipulaatio
* Romanssihuijaus
* Petos
* Kurjuuskirjallisuus
* Identiteettihuijaus

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Miten herkkäuskoisia ihmisiä petetään, Seura, 14.12.1938, nro 50, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Olof Strömsten

**Olof (Olle) Viking Strömsten** (12. tammikuuta 1909 – 11. lokakuuta 1959) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija.

Hyökkääjänä pelannut Strömsten aloitti jalkapallouransa Kronohagens IF:ssä (nykyisin Kiffen), mutta siirtyi HIFK:n riveihin Kiffenin pudottua Mestaruussarjasta kauden 1932 lopuksi. Hän voitti Mestaruussarjan maalikuninkuuden jo Kiffenissä kaudella 1930 ja teki sen uudestaan HIFK:ssa 1933 ja 1934. Yhteensä Strömsten teki vuosina 1930–1939 Mestaruussarjassa 102 maalia. HIFK:ssa Strömsten saavutti kaksi Suomenmestaruutta vuosina 1933 ja 1937, hopeaa vuosina 1934 ja 1935 sekä pronssia 1936.

Maajoukkueeseen Strömsten pääsi ensimmäisen kerran 1929. Hän pelasi kaikkiaan 7 A-maaottelussa, joissa hän teki 3 maalia. 

Strömsten pelasi myös jääpalloa HIFK:ssa vuosina 1929-45 kaikkiaan 72 SM-sarjaottelua tehden 80 maalia. Tänä aikana hän saavutti HIFK:ssa 5 SM-kultaa, 4 SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.  Jääpallomaajoukkueessa hän esiintyi kaikkiaan 5 A- ja 2 B-maaottelussa.

Strömstenille myönnettiin SPL:n kultainen ansiomerkki n:o 55. Strömsten oli joidenkin arvioiden mukaan hidas ja kankea, mutta hänellä oli käsittämätön taito laukoa maaleja. Kanuuna-Olle Strömstenin muistopalkintoa on jaettu vuosittain ansioituneelle henkilölle HIFK:n joukkueen eteen tehdystä työstä joko pelikentällä tai sen ulkopuolella.

## Lähteet
Rock and Roll Queen

**Rock and Roll Queen** on Mott the Hooplen vuonna 1972 julkaistu kokoelma-albumi. Vanha levy-yhtiö Island Records julkaisi sen rahastustarkoituksessa yhtyeen lyötyä läpi kappaleella "All the Young Dudes".

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#

## Lähteet
* Mott The Hoople LP/CD: "Rock and Roll Queen"

### Viitteet
Pernambucon vaakuna

**Pernambucon vaakuna** on lipun ohella Brasilian Pernambucon osavaltion symboli.

Vaakunan kilpeen on kuvattu meri ja Olindan majakka. Vaakunan yllä oleva leijona kuvaa Pernambucon asukkaiden rohkeutta, puuvillan ja sokeriruo'on oksat rikkauksia, aurinko päiväntasaajan kirkasta valoa ja tähdet osavaltion kuntia. Vaakunan alapuolella on nauha, johon on kirjoitettu osavaltiolle tärkeät vuosiluvut 1710, 1817, 1824 ja 1889.
Hanna Ojamo

**Hanna Maija Päivikki Ojamo** (s. 13. joulukuuta 1978 Helsinki) on helsinkiläinen kuva- ja mediataiteilija. 

## Henkilöhistoria
Hanna Ojamon vanhemmat ovat Matti Ojamo ja Maija-Leena Ahonen. Isä on ammattiyhdistys Ystea ry:n puheenjohtaja ja sosiaalipolitiikan tutkimuspäällikkö sekä tietokirjailija ja äiti koulutukseltaan kielitieteilijä. Ojamo on syntynyt Helsingissä ja kasvanut Järvenpäässä. Ojamo sai päästötodistuksen Keskisen Uudenmaan musiikkiopistosta 1994, ylioppilaaksi hän tuli 1997. Hän valmistui Kuvataideakatemiasta 2003 ja on opiskellut myös Staatliche Hochschule für Bildende Künst Staedelschulessa Frankfurtissa elokuvaa ja videotaidetta 2002-2003. Ojamo valmistui Sibelius-Akatemian Arts Management -ohjelmasta aiheenaan kulttuurialan rahoitus ja johtaminen talouskriisin 2008 jälkeen Suomessa ja USA:ssa vuonna 2013. Hän valmistelee sosiologian ja kulttuuripolitiikan alan tohtorinväitöstä VOS-uudistuksesta Taidejohtamisen ja yrittäjyyden aineryhmään Taideyliopistolle. Ojamo valittiin Suomen Taiteilijaseuran puheenjohtajaksi kausille 2010–2011 ja 2012—2013. Hän oli toiminut seuran hallituksen jäsenenä vuodesta 2008. Aiemmin Ojamo toimi taiteilijajärjestö Muu ry:n puheenjohtajana vuosina 2008–2010 sekä yhdistyksen hallituksen jäsenenä vuodesta 2004. Ojamo on toiminut myös mm. tuntiopettajana ja vierailevana luennoitsijana eri oppilaitoksissa ja korkeakouluissa vuodesta 2004 sekä kuraattorina, käsikirjoittajana ja tuottajana. Ojamo toimii 2017– Raaseporin tarkastuslautakunnan sekä HUS Länsi-Uudenmaan sairaanhoitopiirin lautakunnan jäsenenä 2018– ja oli ehdolla Kuntavaalissa 2017 Vasemmistoliiton listalta (Sit.).

## Taiteellinen tuotanto
Ojamon taiteellinen tuotanto käsittää lyhytelokuvia, videoita ja valokuvia. Hän pohtii teoksissaan yhteiskunnallisia aiheita usein kriittisesti. Ojamo piti ensimmäisen yksityisnäyttelynsä Helsingissä Kuvataideakatemian galleriassa vuonna 2001. Vuonna 2010 valmistunut *Archive Triptych* on kolmen arkistomateriaaliin perustuvan lyhytelokuvan sarja sekä DVD-kompilaatio, jossa Ojamo peilaa mm. sotahistoriaa ja urheilua sekä eurooppalaista teollistumista ja vapaa-ajanviettoa toisiinsa. Hänen teoksiaan on Suomessa Valtion taidekokoelmassa. Yksityisnäyttelyitä Ojamo on pitänyt mm. MMK Museum der Modern Kunst Frankfurtissa avoimien ovien päivänä 2003 ja ZendaiMoMa Himalayas Art Museumissa Shanghaissa, Kiinassa 2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Hanna Ojamon verkkosivut
Kurt Martin

**Kurt Henrik Martin** (13. maaliskuuta 1923 Vaasa – 1. marraskuuta 2006) oli suomalainen jalkapalloilija.

Martin edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta 36 A-maaottelussa vuosina 1945–1954. Hän oli varamiehenä Suomen olympiajoukkueessa Helsingissä 1952. Hän voitti Vasa IFK:n riveissä Suomen mestaruuden vuonna 1946 sekä Suomen Palloliiton mestaruuden vuosina 1944, 1946–1948 ja 1953. Hän edusti myös IF Drottia ja Pietarsaaren Jaroa. IF Drottin valmentajana hän voitti Suomen Cupin vuonna 1957. Hän on toiminut myös Suomen Palloliiton liittokouluttajana.

## Lähteet

* 
*
Pikku Piko

**Pikku Piko** (*Le Petit Spirou*) on belgialainen sarjakuva, jonka ensimmäinen osa julkaistiin suomeksi vuonna 1991. Sarjakuvassa seikkailee Piko ja Fantasio -kirjoista tuttu Piko pienenä.

Sarjakuvan ovat luoneet Tome ja Janry vuonna 1987. Sarja kehittyi vuonna 1987 julkaistusta Piko ja Fantasio -albumista *La Jeunesse de Spirou*, jossa sarjan silloiset kirjoittajat kuvittelivat Pikon nuoruuden. Vähän myöhemmin tästä muodostui spin-off-sarja, johon Tome ja Janry ovat keskittyneet viimeisen Piko ja Fantasio -albuminsa *Kone joka näki unia* julkaisun jälkeen.

Sarja keskittyy nuoren ala-asteikäisen pojan edesottamuksiin, joista suuri osa käsittelee tämän kiinnostusta tyttöihin. Sarjan poikahahmojen tapoihin kuuluu esimerkiksi erilaisten tapojen keksiminen tyttöjen suihkutilojen ja pukuhuoneen vakoilemiseksi. Muita yleisiä aiheita ovat uskonto ja aikuisuuden omituisuudet. On yleisesti myönnetty, että Pikku Pikolla on erittäin vähän yhteneväisyyksiä hänen aikuisikäänsä käsitteleviin sarjakuviin.

Aiheesta on tehty myös samanniminen animaatiosarja.

## Hahmot
* **Piko** - Päähenkilö, Piko pienenä.
* **Pehko** - Etunimi Antti, Pikon paras ystävä.
* **Sussu** - Oikea nimi Susanna Nisunen, Pikon tyttöystävä.
* **Punkero** - Niko, tunnetaan myös rasvapallona.
* **Herra Jämä** - Liikunnan opettaja. Juo, polttaa, juo, polttaa.
* **Isä Angelossi** - Sielujen valpas vartija.
* **Isoisä** - Pikon pappa.

## Suomessa julkaistut Pikku Piko albumit
* Minä olen Pikku Piko - (Nro: 1) - 1991 / Semic -- (44 s. väri) 
* Kielletyt leikit - (Nro: 2) - 1993 / Semic -- (44 s. väri) 
* Rakkautta ja rangaistuksia - (Nro: 3) - 1994 / Semic -- (44 s. väri) 
* Kaksin aina kaunihimpi - (Nro: 4) - 1994 / Semic -- (44 s. väri) 
* Kasvukipujen kourissa - (Nro: 5) - 1996 / Semic -- (44 s. väri) 
* Sano päivää tädille! - (Nro: 6) - 1997 / Semic -- (44 s. väri) 
* Pappia kyydissä - (Nro: 7) - 1999 / Egmont -- (44 s. väri) 
* Ei ku pidättele vaan! - (Nro: 8) - 2000 / Egmont -- (44 s. väri) 
* Luvattomat lukuhetket - (Nro: 9) - 2000 / Egmont -- (44 s. väri) 
* Ymmärrät sitten isona! - (Nro: 10) - 2001 / Egmont -- (44 s. väri) 
* Aikuistumatta paras - (Nro: 11) - 2003 / Egmont -- (44 s. väri) 
* Onpa nätti! - (Nro: 12) - 2005 / Egmont -- (44 s. väri)
* Kauniita unosia! - (Nro: 13) - 2007 / Egmont -- (44 s. väri) 
* Siitäs sait! - (Nro: 14) - 2009 / Egmont -- (48 s. väri)
* Mitä ihmisetkin sanovat! - (Nro: 15) - 2017 / Zoom Teufel -- (49 s. väri)
* Selkä suoraksi! - (Nro: 16) - 2018 / Zoom Teufel -- (49 s. väri)
* Paisuttelua! - (Nro: 17) - 2018 / Zoom Teufel -- (46 s. väri)

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu . 
* Suomennetut Pikko Piko -albumit. Kimmo Lakoman sarjakuvasivut.
* Otto Sinisalo: Aikuistumatta paras . Katuoja 1.7.2003.
Tapio Pylkkönen

**Tapio Taavetti Pylkkönen** (6. helmikuuta 1923 Helsinki – 22. elokuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän oli tukimies.

Pylkkönen edusti Suomen jalkapallomaajoukkuetta 25 A-maaottelussa vuosina 1948–1952. Hän oli varamiehenä Suomen olympiajoukkueessa Helsingissä 1952. Hän kilpaili myös jääpallossa ja keilailussa. Hän edusti Helsingin Ponnistusta, Helsingin Kullervoa ja Arabian Keilakerhoa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Åke Pettersson

**Åke Aarne Pettersson** (20. maaliskuuta 1926 Kotka – 21. marraskuuta 2000 Kotka) oli suomalainen jalkapalloilija.

Åke Pettersson edusti hyökkääjänä Suomen jalkapallomaajoukkuetta kolmessa A-maaottelussa ja seitsemässä B-maaottelussa. Hän oli varamiehenä Suomen olympiajoukkueessa Helsingissä 1952. Hän edusti Kotkan Jäntevää, jonka perustajajäseniin hän kuului, ja saavutti SM-sarjassa hopeaa vuonna 1953. Mestaruussarjapeleissä hän oli mukana vuosina 1952–1954. Hän pelasi myös SPL:n mestaruussarjassa kaudella 1947/1948. Pettersson on saanut SPL:n hopeisen ansiomerkin.

Pettersson kuoli vuonna 2000. Hänet on haudattu Kotkassa Kotkan Vanhalle hautausmaalle.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Histoire(s) du cinéma

**Histoire(s) du cinéma** on ranskalaisen ohjaaja Jean-Luc Godardin 1980-luvun lopulla aloittama ja vuonna 1998 päättämä videoprojekti. Teoksen nimi kirjoitetaan aina ranskaksi sen sisältämän sanaleikin takia: *histoire* tarkoittaa niin ”historiaa” kuin ”tarinaakin”, ja ääntymätön *s* sulkumerkeissä viittaa monikkomuodon mahdollisuuteen. 

## Aiheesta muualla
* 

## Kirjallisuus
* Scemama-Heard, Celine, *Histoire(s) du cinéma de Jean-Luc Godard. La force faible d’un art*, L’Harmattan, Paris, 2006.
Greatest Hits (Mott the Hooplen albumi)

**Greatest Hits** on Mott the Hooplen vuonna 1976 julkaistu kokoelma-albumi.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
# 
#
#

### Bonuskappaleet CD-version Yhdysvaltain-painoksella
#
#

## Lähteet
Kiinalainen mytologia

**Kiinalainen mytologia** on kokoelma Kiinan kulttuurihistoriaa, kansantaruja ja uskontoja. Kiinalaiset myytit ja legendat ovat kulkeneet tuhansia vuosia suullisena perinteenä. Ensimmäiset kirjalliset mytologiset tarinat ovat ajalta ennen ajanlaskua alkua, esimerkiksi *[[Shanhaijing]]* ("Vuorten ja merten klassikko"). Toiset myytit kulkivat teatterinäytöksinä ja lauluina, jotka myöhemmin kirjoitettiin ylös sellaisiin teoksiin kuin *[[Fengshen yanyi]]*.

## Katso myös
* Uskonto Kiinassa