open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Keltakulta

**Keltakullaksi** kutsutaan kultaseosta, jossa kullan osuus on suurehko. 

Alkuaineen kulta puhdas muoto, hienokulta (Au 999,99/1&nbsp;000) on ominaisväriltään hyvin keltaista, esimerkiksi Suomessa käytettäviin kultakoruseoksiin verrattuna ”rihkamakorun” väristä. Puhdas kulta on hyvin pehmeää metallia, jota on mahdollista vuolla puukolla. Suomessa kultaa löytyy jonkin verran joista ja sitä tuotetaan teollisesti kultakaivoksissa (Kittilä, Jokisivu, Orivesi, Pahtavaara, Laivakangas).

Esimerkiksi koruissa käytettävän keltakullan kultapitoisuus ilmaistaan karaatteina. Yksi karaatti eli 1/24 on prosentteina ilmaistuna 4,1667 %. Hienokulta on liian pehmeää koruihin joten 24 karaatin (99,9 %, promilleja ilmaiseva jalometallileima: 999) sijaan yleisesti keltakultakorut tehdään pienemmän kultapitoisuuden kullasta. Ulkomailta saattaa löytää pitoisuuden 22K (91,6&nbsp;%) kultakoruja. Keltakultaseos voi tällöin koostua esimerkiksi seuraavasti: kulta 91,67&nbsp;%, hopea 5&nbsp;%, kupari 2&nbsp;% ja sinkki 1,33&nbsp;%. Suomessa keltakultaisena myytävät sormukset ja muut korut on nykyään tehty tätä edullisemmasta, matalamman kultapitoisuuden 18K (75,0 %) tai 14K (58,5 %) metalliseoksesta. Muista seosmetalleista tavallisimmat ovat hopea ja kupari.

Tiedosto:Gold1oz.jpg|Kultaharkot tehdään puhtaasta kullasta (pitoisuusmerkintä), ne eivät ole keltakullaksi kutsuttua metalliseosta.
Tiedosto:B011 18g.jpg|18 karaatin kullasta valmistettu rannerengas.
Tiedosto:Karat-Einprägung.jpg|14 karaatin keltakultaisen kultakellon pitoisuusmerkintä.
Tiedosto:Crown dentistry gold 03 lateral.jpg|Keltakultainen hammaspaikka (Au 76,5 %, Pt 1,0 %, Cu 10,0 %, Ag 9,0 %, Pd 3,0 % ) .
 
## Katso myös
* Punakulta
* Valkokulta
* Viherkulta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pitoisuusleimat  (tukes.fi)
* Pitoisuudet, juotteet ja pinnoitteet  (tukes.fi)
Palovamma

**Palovamma** on kudosvaurio, joka syntyy esimerkiksi lämmön, syövyttävän kemikaalin, ultraviolettisäteilyn tai sähkövirran vaikutuksesta.

## Vakavuusasteet ja laajuus

Palovamman aiheuttaman kudosvaurion syvyys riippuu lämpötilasta ja kontaktin kestosta. Palovammat voidaan jakaa vakavuuden perusteella kolmeen asteeseen.

Ensimmäisen asteen palovammassa iholla on kipua ja punoitusta. Rakkuloita ei synny, ja tunto säilyy ennallaan. Vamma paranee nopeasti eikä jätä jälkiä.

Toisen asteen palovammassa ihonalaiseen kerrokseen muodostuu kudosnesteestä rakkuloita. Iho punoittaa ja turpoaa, ja on erittäin kivulias. Parantuessaan ihon vaurioitunut pintakerros uusiutuu kokonaan.  Syvemmästä palovammasta saattaa jäädä arpi.

Kuvasarjassa 24-vuotiaan naisen kuumasta uunista saaman toisen asteen palovamman muuttuminen ajan myötä:

Burn 2nd degree 1.jpg|Palovamma muutaman minuutin päästä.
Burn 2nd degree 2.jpg|Palovamma yhden päivän päästä.
Burn 2nd degree 3.jpg|Palovamma kahden päivän päästä.


Kolmannen asteen palovammassa vamma-alueen iho tuhoutuu, ja vaurio ulottuu myös ihonalaisiin kudoksiin. Kipua ei juurikaan tunnu, koska hermopäätteet ovat vaurioituneet. Iholle jää aina arpi.

Palovamman laajuutta kuvataan yleensä prosenttiluvulla, joka osoittaa sen, kuinka suuri osa koko ihon pinnasta on vaurioitunut. Esimerkiksi yhden prosentin lukema vastaa kämmenen kokoista palovamma-aluetta, ja yhdeksän tai kymmenen prosentin lukema koko yläraajaa.

## Hoito
Palovammaa hoidetaan erottamalla uhri palovamman aiheuttajasta ja viilentämällä kuuma kudos huuhtelemalla sitä huoneenlämpöisellä vedellä 10–15 minuuttia. Mahdollinen syövyttävä aine poistetaan huuhtelemalla 30 minuutin ajan. Palovammaa huuhdellaan niin kauan, että kipu on kokonaan poissa. Koska kipu ei tunnu kylmässä vedessä, lapset yleensä sanovat kivun loppuneen. Kipu kuitenkin jatkuu, kun huuhtelu lopetetaan.

Alle yhden prosentin palovammat voidaan hoitaa kotona esimerkiksi kostean siteen tai liinan sekä parasetamolin avulla. Palovamman aiheuttamaa rakkulaa ei puhkaista, vaan sen annetaan parantua itsestään. Viilentämisen jälkeen palovammoja voidaan hoitaa paikallishoidoilla. Haavalle asetetaan rasva- tai silikonitaitos, hopeaa sisältävä tuote tai kuusenpihkavoide ja sen päälle runsas imevä sidos. Vamma erittää runsaasti seuraavien 48 tunnin kuluessa. Kolmantena päivänä siteet poistetaan tarvittaessa vedellä liottaen. Jos vamma on edelleen pinnallinen, jatketaan hoitoa kunnes haava on parantunut.

Lääkärille meno on tarpeellista silloin, kun palovamman pinta-ala on suurempi kuin kämmenen pinta-ala, tai kun kyseessä on kolmannen asteen palovamma. Laajimmat palovammat hoidetaan erityisillä palovammaosastoilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Suomen Palovammayhdistys ry iholiitto.fi
Spica

**Spica** (**Alfa Virginis**, α Virginis, α Vir) on Neitsyen tähtikuvion kirkkain tähti ja eräs tähtitaivaan kirkkaimmista tähdistä. Tämä tähti näkyy keväällä hyvin Suomessa.

Helppo tapa löytää Spica yölliseltä taivaalta on seurata Otavan kauhaa alaspäin; Arcturuksen jälkeen tulee Spica. Spica sijaitsee eläinradalla, ja sen takia kohtaa usein Auringon ja Kuun, harvemmin planeettoja.

Tämän sinertävän tähden kirkkaus vaihtelee välillä +0,92 – +1,04 4,0142 päivän jaksolla. Valonvaihtelu johtuu siitä, että tähti on lähekkäinen kaksoistähti, ns. ellipsoidimuuttuja. Toisaalta tähti on myös Beta Cephei -muuttuja.

## Numerotietoja
* Etäisyys Maasta: 262 valovuotta
* Spektriluokka: B1 V
* Säteisnopeus: 1&nbsp;km/s
* Näennäinen liike taivaalla: 0,053 kaarisekuntia/vuosi
* Näennäinen kirkkaus: 0,98
* Absoluuttinen kirkkaus: &minus;3,55

## Aiheesta muualla

*Spika, the first Slovene astronomical magazine, edited by Bojan Kambič and published since 1995 
*Bright Star Catalogue
Valkokulta

**Valkokulta** on metalliseos, jota käytetään pääasiassa koruissa ja kelloissa. Valkokultaseoksissa on kullan lisäksi yleensä useita muita metalleja, joista ainakin yhden täytyy olla ominaisuuksiltaan seosta valkaiseva. Yleisimmin valkaisevana metallina on palladium tai nikkeli. Kansainvälisesti koruissa käytetty valkokulta on tavallisesti kulta-palladium-hopea -seosta tai kulta-nikkeli-kupari-sinkki -seosta. Joskus seosmetallina voi olla myös kalliimpaa platinaa. Valkokullan työstöominaisuuksia voidaan säädellä seosmetallien valinnalla ja metallien pitoisuuksia vaihtelemalla. 

Kihla- ja hääsormuksissa tavallinen 18 karaatin valkokulta sisältää 75 prosenttia kultaa. Metalliseoksessa voi olla kullan lisänä palladiumia (osuus 13–16 %) ja hopeaa (joskus platinaa) yhteensä 25 %; tämä kultaseos on ollut keltakultaa kalliimpaa. Eräässä valkokultaseoksessa (18K) suhteet ovat Au 75 %, Pt 17 %, Ag 4 % ja Cu 4 %. Vaatetukseen kiinnitettäviä ja muita valkokultaisia koruja kuten korva- ja kaulakoruja tai rannerenkaita valmistetaan myös alhaisemman kultapitoisuuden kuin 18 karaatin seossuhteella (kultaa esimerkiksi 14 tai 9 karaattia eli 58,5 tai 37,5 prosenttia).

Valkokullan väri ei ole koskaan puhtaan valkoinen, vaan seoksesta riippuen harmaaseen, keltaiseen tai ruskeaan vivahtava. Siksi useimmat valkokultaiset korut on tapana rodinoida eli päällystää ohuella kerroksella rodiumia. Rodium on platinaryhmän metalli. Rodinointi tehdään samaan tapaan, kuin esimerkiksi hopeointi tai galvanointi. Rodiumilla aikaansaatavan pinnan paksuus mitataan mikrometreissä eli metrin miljoonasosissa. Rodiumpinnoite antaa valkokullalle kirkkaan valkoisen, korkeakiiltoisen pinnan. Koska on kyse pintakäsittelystä, se kuluu ajan myötä ainakin sormuksista pois osittain tai kokonaan ja pinnan alta tulee näkyviin valkokullan oma väri.

EU:n jäsenmaissa nikkelin käyttöä valkokullan seosaineena on säädöksillä rajoitettu sen aiheuttaman allergian takia. Myös Yhdysvalloissa moni korunvalmistajista välttää nikkelipitoisen valkokullan käyttöä koruissa. Vanhemmissa koruissa ja erilaisissa rintaneuloissa tai sormuksissa nikkeliä on kuitenkin käytetty kestävyyden lisäämiseksi. Sekä nikkelin käyttö valkokullan seosaineena että nikkeliallergia ovat vähentyneet huomattavasti säädösten voimaantulon jälkeen. Pääosa suomalaisista korujen valmistajista käyttää nikkelittömiä valkokultaseoksia.

## Katso myös
*Keltakulta
*Punakulta
*Viherkulta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Termospullo

**Termospullo** on ympäristöstään mahdollisimman hyvin lämpöeristetty pullo, jolla on tarkoitus pitää sen sisällä oleva ruoka tai juoma alkuperäisessä lämpötilassaan. Lämpöeristys on moniosainen: ensinnäkin pulloja on kaksi sisäkkäin. Niiden välissä on tyhjiö, jonka vuoksi lämpöenergian siirtyminen johtumisen ja konvektion avulla on minimoitu. Lisäksi pullot koskettavat toisiaan vain erittäin pieneltä alueelta, jolloin kosketuspintojen kautta tapahtuva lämpötilan muutos on saatu mahdollisimman pieneksi. Lämpösäteilystä johtuva lämpöenergian siirtyminen on minimoitu pinnoittamalla ulomman pullon sisäpinta jollain heijastavalla aineella, esimerkiksi alumiinilla. Sisemmästä pullosta lähtevä lämpösäteily heijastuu näin takaisin. Valtaosa ajan myötä tapahtuvasta lämmön siirtymisestä johtuu pullon rakenteesta: termospullon suuaukon kohdalla tyhjiötä ei ole.

Aikaisemmin termospullon sisäosat olivat usein lasista valmistettuja. Nykyään helposti särkyvä lasi on termospulloissa korvattu toisinaan teräksellä.

## Historia
Termospullon keksi skotlantilainen kemisti ja fyysikko Sir James Dewar 1892. Sitä käytettiin aluksi vain laboratorioissa, eikä Dewar patentoinut keksintöään. Saksalainen lasinvalmistaja *Reinhold Burger* ymmärsi keksinnön mahdollisuudet ja haki sille vuonna 1903 patenttia Saksassa.
Ensimmäisen kaupallisen termospullon valmisti Burgerin perustama saksalainen Thermos GmbH vuonna 1904. Dewarin nimi on jäänyt käyttöön nestemäisten kaasujen säilytysastioissa, joita ei yleensä kutsuta termospulloiksi vaan **Dewar-astioiksi**, vaikka teknisesti kyse on samasta asiasta.

Sana ”termos” tulee tavaramerkistä ”thermos.” Kreikan kielen ”θερμός” tarkoittaa lämmintä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Neil Marshall

**Neil Marshall** (s. 25. toukokuuta 1970) on brittiläinen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.

2010-luvulla Marshall on keskittynyt ohjaamaan jaksoja televisiosarjoihin kuten *[[Game of Thrones]]*, *[[Constantine (televisiosarja)|Constantine]]*, *[[Black Sails]]* ja *[[Hannibal (televisiosarja)|Hannibal]]*. *Game of Thronesin* neljännelle tuotantokaudelle ohjaamastaan jaksosta ”Muurin vartijat” Marshall sai Emmy-ehdokkuuden.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
SKL

**SKL** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:
*Suomen Keilailuliitto
*Suomen Kennelliitto
*Suomen Kirjatyöntekijäin Liitto, ammattiliitto 1914–1997, myöhemmin *Viestintäalan ammattiliitto*
*Suomen Kirjeshakkiliitto
*Suomen Konepäällystöliitto, STTKn jäsenliitto
*Suomen Kristillinen Liitto (nykyään Suomen Kristillisdemokraatit), puolue
*Suomen Kuljetustyöläisten Liitto, ammattiliitto 1924–1930
*Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto, ammattiliitto 1912–1921
*Suomen Kuljetustyöntekijäin Liitto, ammattiliitto 1935–1957
*Suomen kunnantyöntekijäin liitto, ammattiliitto 1931–1958, myöhemmin *Kunta-alan ammattiliitto KTV*
*Suomen Kuntaliitto
*Suomen Kutomatyöväen Liitto, ammattiliitto 1906–1960
**Statens kriminaltekniska laboratorium*, Ruotsin oikeusministeriön rikostekninen laboratorio.
Ingressi

**Ingressi** eli **johdate** on tekstin, kuten esimerkiksi sanomalehtiartikkelin, alussa otsikon jälkeinen mutta varsinaista leipätekstiä edeltävä johdatteleva teksti. Ingressin tarkoitus on kertoa otsikkoa syvemmin, mitä juttu sisältää. Hyvä ingressi toimii yleiskuvauksena ja houkuttelee lukijan lukemaan kirjoituksen.

Ingressin ulkoasu muotoillaan yleensä siten, että se erottuu ulkoisesti muusta tekstistä, esimerkiksi käyttämällä suurempaa fonttia, lisäväriä tai lihavointia. Sisältö on ingressissä kuitenkin muotoilua oleellisempaa.

## Lähteet
Pappiskuningas Johannes

**Pappiskuningas Johannes** () on Aasiassa, myöhemmin Afrikassa asuvia kristittyjä hallitseva myyttinen kuningas, joka ilmaantui 1100-luvun puolivälissä eurooppalaiseen kirjallisuuteen. Hän esiintyy liittolaisena islaminuskoisia arabeja vastaan. 

Ensimmäisiä mainintoja seurasi 1160–1170 tienoilla Johannekselta Eurooppaan tullut kirje, jossa kirjoittaja kutsui itseään Kolmen Intian kuninkaaksi. Valtakunta kuvataan paratiisimaiseksi: siellä oli arvokkaita jalokiviä, ihmeellisiä eläimiä ja kasveja. Toisaalta Johanneksen valtakuntaan liittyi apokalyptisiä piirteitä. Kirjeeseen pyrittiin vastaamaan: paavi Aleksanteri III:n kerrotaan vastanneen Johanneksen kirjeeseen 1177. Seuraavalla vuosisadalla eurooppalaiset etsivät tarujen valtakuntaa mongolien keskuudesta, kuten monet säilyneet matkakertomukset kertovat.

1300-luvulta alkaen varsinkin italialaiset siirsivät taruston valtakunnan Afrikkaan. 1400-luvulla sitä etsittiin enää vain Afrikasta. Valtakunta alettiin yleisesti samastaa Etiopiaan, joka oli jo vanhoista ajoista ollut kristitty valtakunta mutta josta Euroopassa oli islamin nousun jälkeen ollut vain niukasti tietoja. Vielä 1600-luvulla Euroopassa kutsuttiin tuolloin jo tutummaksi tullutta Etiopian kuningasta arvonimellä pappiskuningas Johannes.

Pappiskuningas Johannesta käsiteltiin John Buchanin kirjassa *Prester John* (suom. *Afrikan viimeinen kuningas* ja kaksiosaisena: *Sinisen Antiloopin lähde* ja *Suuren Käärmeen luola*,molemmat  WSOY, 1962). Nykykaunokirjallisuudessa Johanneksen tarinaa käsittelee laajasti Umberto Eco romaanissaan *[[Baudolino]]*. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kirje lyhennettynä nykykielellä. 
* Kirje lyhennettynä nykykielellä . 
* John Buchan: ''Afrikan viimeinen kuningas'' Gutenberg-projektissa
Kiillegneissi

**Kiillegneissi** on eräs yleinen gneissin tyyppi. Gneissien mineraalikoostumus ratkaisee, mitä lisämääreitä gneissin nimeen tulee. Kiillegneissi on rakenteeltaan hiukan liuskeinen gneissi. Sen tummista mineraaleista pääosa on biotiittia eli tummaa kiillettä, jonka lisäksi mukana on maasälpää, kvartsia ja muskoviittia. Näiden mineraalien suhteet voivat vaihdella paljonkin. Kiillegneissin väri vaihtelee mineraalikoostumuksen mukaan harmaasta mustaan.

Kiillegneissi on syntytavaltaan metamorfista kiveä. Maankuorten liikkeiden yhteydessä on syntynyt kova paine ja lämpötila, jolloin sedimentti- ja magmakivilajit ovat muuttuneet rakenteeltaan liuskaiseksi. Alkuperäisenä, metamorfoosia edeltävänä kivilajina on savikivi. Kiilleliuske halkeaa yhdensuuntaisiksi laatoiksi. Kiillegneissiä onkin luonnehdittu rakenteeltaan heikoimmaksi gneissityypiksi.

Kiveä käytetään rakennusten pinnoissa ja pihalaattoina. Varsinkin 1950-luvulla rakennusten sokkelien pinnoittaminen liuskekivillä oli muodissa. 

Keski-Pohjanmaan maakuntakivi on gneissi ja maakunnan kallioperän yleisin gneissityyppi on kiillegneissi. Alueen kiillegneissi on tyypillisesti väriltään harmaa tai punertava, raitainen ja liuskeinen kivi. Siinä paksummat karkearakeiset kerrokset vuorottelevat ohuiden, hienorakeisten kerrosten kanssa. Punertavat graniittiset suonet ovat suhteellisen yleisiä. Kiillegneississä on voi olla sormenpään kokoisia, vaaleita, alumiinirikkaiden mineraalien muodostamia kyhmyjä.

Esimerkiksi Helsingin Roihuvuoressa toimi aikoinaan kiilleliuskelouhos.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yrjö Kähkönen: Luku 7: Svekofenniset liuskealueet - merestä kallioksi (pdf, sivut 199–227 teoksesta Suomen kallioperä)
Metamorfinen kivilaji

**Metamorfisiksi kivilajeiksi** kutsutaan alkujaan sedimentti- tai magmakivilajeja, joissa on tapahtunut muutoksia tyypillisesti kiderakenteessa tai kemiallisessa koostumuksessa. Metamorfoituneet kivilajit ovat Suomessa yleisiä.

Muutostapoja voidaan ryhmitellä eri perusteilla. *Aluemetamorfoosia* tapahtuu suuressa mittakaavassa mannerlaattojen reunavyöhykkeillä maan kuoressa tapahtuvassa toiminnassa, jossa kiviaines joutuu suureen paineeseen ja kuumuuteen. *Paikallismetamorfoosia* tapahtuu sulan kuuman kiven, magman, joutuessa kosketuksiin kiinteän kiven kanssa, jolloin magmaa ympäröivä kivi vaihtaa kiderakennettaan. Magma voi myös sisältää mineraaleja, jotka reagoivat ympäröivän kiviaineen kanssa kemiallisesti. Paikallisen metamorfoosin lajeja ovat *kontaktimetamorfoosi* (usein lämpömetamorfoosia), *kataklastinen metamorfoosi* eli kiven murtumiseen ja muovautumiseen liittyvä metamorfoosi sekä *shokki-* tai *impaktimetamorfoosi*, jota tavataan meteoriittitörmäyskraattereista.

Esimerkiksi graniitti muuttuu paineessa graniittigneissiksi ja savikivi aluksi fylliitiksi, metamorfoosin edetessä kiilleliuskeeksi ja edelleen kiillegneissiksi tai granuliitiksi tai magmatiitiksi.

## Katso myös
* Metamorfoosi (geologia)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* U.S. Geological Survey: Metamorphism
Antoine Fuqua

**Antoine Fuqua** (s. 19. tammikuuta 1966 Pittsburgh, Pennsylvania, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja.

Fuqua aloitti uransa ohjaamalla musiikkivideoita useille artisteille, kuten Prince, Stevie Wonder, Toni Braxton, Pras ja Usher.

Fuqua tuli tunnetuksi ohjattuaan vuonna 2001 ensi-iltansa saaneen elokuvan *[[Training Day]]*. Denzel Washington palkittiin elokuvasta parhaan miesnäyttelijän Oscarilla.

## Filmografia
* *[[The Replacement Killers]]* (1998)
* *[[Syötti (vuoden 2000 elokuva)|Syötti]]* (*Bait*, 2000)
* *[[Training Day]]* (2001)
* *[[Tears of the Sun]]* (2003)
* *[[Lightning in a Bottle]]* (2004)
* *[[Kuningas Arthur (elokuva)|Kuningas Arthur]]* (*King Arthur*, 2004)
* *[[Shooter]]* (2007) 
* *[[Brooklyn’s Finest]]* (2009)
* *[[Olympos on valloitettu]]* (2013)
* *[[The Equalizer: oikeuden puolustaja]]* (2014)
* *[[Southpaw]]* (2015)
* *[[The Equalizer 2]]* (2018)
* *[[Infinite (elokuva)|Infinite]]* (2021)
* *[[Syyllinen]]* (*The Guilty*, 2021)
* *[[Emancipation]]* (2022)
* *[[The Equalizer 3]]* (2023)

## Aiheesta muualla

*
Savikivi

**Savikivi** on sedimenttikivilaji, joka on syntynyt savikerroksen vähitellen puristuessa kiveksi. Savikivi muuttuu (metamorfoituu) kovan paineen alaisena kiilleliuskeeksi. Savikivi on sileää, eikä esiinny yleensä suurina lohkareina. Se voi olla punaista, vihreää tai (ruskean)harmaata, ja se murenee suhteellisen helposti.

Savikiven raekoko on alle 0,002&nbsp;mm ja se koostuu erilaisista savimineraaleista.

Suomessa sitä esiintyy muun muassa Taivalkoskella sekä Satakunnassa ja Muhoksella. Savikiveä muodostui Suomeen myöhäisprekambrisen jotunikauden aikana 1400–1200 miljoonaa vuotta sitten.

## Katso myös
* Mutakivi
* Hiekkakivi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Liuske

**Liuske** on yleisnimitys metamorfisille kivilajeille, jotka ovat hieno- tai keskirakeisia sekä voimakkaasti suuntautuneita. Kiven mineraaleista enemmän kuin 50 prosenttia on suuntautunut ja litistynyt maankuoren liikkeiden vaikutuksesta. Gneississä taas alle puolet mineraaleista on liuskostunut ja suuntautunut. 

Liuskeita ovat esimerkiksi alunaliuske, kiilleliuske ja saviliuske. Osa liuskekivistä halkeaa helposti laatoiksi. 

Liuskekiveä käytetään pihojen laatoitukseen, sokkelin, takan ja lattioiden verhoukseen sekä julkisivujen koristeluun.

Liuskekivien yleisimmät värisävyt ovat harmaa, valkoinen, vihreä, ruskea ja punertava. Liuskekiveä käytetään yleensä lohkopintaisena. Suomessa liuskekiveä on louhittu muun muassa Nilsiässä, jossa kvartsiittiliusketta on louhittu 1930-luvulta asti, ja Orivedellä. Myös joitakin valkoisia liuskeita louhitaan, Suomessa esimerkiksi Lokasta.

Liuskekivi oli Suomessa erityisen suosittua 1940−1950-luvuilla, jolloin sitä tuotiin myös Norjan Lapista.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Gneissi

**Gneissi** on yleinen metamorfinen kivilaji, joka on tyypillisesti keski- tai karkearakeinen, ja jossa on koostumusraitaisuutena ilmenevä suuntaus. Gneissi-nimitystä käytetään erityisesti maasälpä–kvartsi-pitoisista kivistä, mutta mineraalikoostumus ei ole olennainen osa gneissin määritelmää. Gneissiä syntyy korkean asteen (korkean lämpötilan) aluemetamorfoosissa.  

Kun graniitti metamorfoituu paineen alaisena, siitä tulee *graniittigneissiä*. Graniitti ja gneissi muodostuvat samoista mineraaleista: niissä on maasälpää, kiillettä ja kvartsia. Väriltään se on joko harmaa tai punertava, joskus myös melkein musta. 

Gneissejä voidaan myös nimetä mineraalikoostumuksensa mukaan, esimerkiksi *kiillegneissi*, joka sisältää hyvin runsaasti kiillettä. Kiillegneissin väri vaihtelee mustasta harmaaseen. Kiilteestä johtuen rakenne on usein liuskeinen. Magmakivistä syntyneistä gneisseistä käytetään myös nimitystä *ortogneissi*, sedimenttikivistä syntyneitä kutsutaan nimellä *paragneissi*. 
Seoskiviin eli migmatiitteihin kuuluvan *[[suonigneissi]]n* tunnistaa kerrosmaisesti vuorottelevista vaaleista ja tummista raidoista. 

Suomen maakuntakivistä gneissi on Keski-Pohjanmaan maakuntakivi.

Gneissiä käytetään rakennuskivenä.

## Katso myös
* Granuliitti

## Lähteet
Jyväskylän Sirius

**Jyväskylän Sirius ry** on Jyväskylän ja sen lähikuntien alueella toimiva tähtitieteellinen yhdistys, jonka tavoitteena on edistää alueensa tähtitieteen harrastusta.

Yhdistys perustettiin vuonna 1959. Yhdistyksen toiminta käsittää havaintotoimintaa, jäseniltoja, retkiä, kaukoputkenrakennusta ja julkaisutoimintaa. Jäsenistö koostuu kaikenikäisistä tähtiharrastajista. 

Siriuksella on kolme tähtitieteellistä observatoriota: Rihlaperän tähtitorni ja Nyrölän observatorio Jyväskylässä sekä Hankasalmella sijaitseva Murtoisten observatorio. Murtoisten tähtitorni on täysin etäkäytettävä. Rihlaperän tähtitornilla pidetään pääasiassa yleisönäytöksiä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Yhdistyksen kotisivut
Eetterit

**Eetterit** ovat orgaanisia yhdisteitä, joissa on happisilta eli -O- kahden tyydyttyneen hiilen välissä.

Eetterit ovat rasvaliukoisina yhdisteinä yleisesti käytettyjä uuttamisessa, koska ne eivät reagoi herkästi muiden aineiden kanssa. Kevyet eetterit ovat muihin samanpainoisiin yhdisteisiin verrattuna erityisen haihtuvia ja herkästi syttyviä, mistä niiden nimitys johtuu. Raskaammat polyeetterit ovat sen sijaan haihtumattomia ja niitä käytetään sen sijaan pesuaineina (tensideinä).

Primäärisiä eettereitä valmistetaan alkoholeista dehydratoimalla väkevällä rikkihapolla. Kaupallisesti tärkeimpiä eettereitä ovat dietyylieetteri sekä bensiinin lisäaine MTBE eli metyylitertiääributyylieetteri. Useita eettereitä valmistetaan myös nukleofiilisellä substituutiolla alkyylihalideista.

Eetterit ovat narkoottisia aineita, joten niitä käytettiin aiemmin laajasti nukutusaineina. Nykyisin tästä käytöstä on Suomessa luovuttu mahdollisten haittavaikutusten ja epämiellyttävän narkoosin takia. Eetterillä on tosin suuri *[[terapeuttinen indeksi|terapeuttinen leveys]]*, joten yliannostelun vaara on pieni. Hiilivetyeetterit ovat haihtuvia ja herkästi syttyviä aineita, joten niitä on korvattu fluorokloroeettereillä.

Monilla eettereillä on taipumus reagoida ilman hapen kanssa, jolloin muodostuu helposti räjähtäviä peroksideja, joissa eetterihapen kanssa geminaalisesti on kahden happiatomin silta. Eetteripulloon ilmestyneet kiteet ovat siis vaarallisia eetteriperoksideja. Poikkeuksena on metyyli- ja tert-butyylieetterit, kuten MTBE tai dimetyylieetteri.

Eetterit ovat Lewis-emäksiä, eli niiden happiatomin vapaa elektronipari voi sitoutua Lewis-happoon, kuten metalli-ioniin. Esimerkkinä tästä ovat heterosyklisiä eetteriryhmiä sisältävät kruunueetterit, jotka sitoutuvat metalli-ioneihin, joita ei tavallisiin orgaanisiin liuottimiin voi liuottaa.

Tioeetterit ovat yhdisteitä, jossa eetterihapen tilalla on rikki. Ne ovat usein haitallisia tai myrkyllisiä ja erittäin pahanhajuisia yhdisteitä.

Etyyliasetaattia on hieman harhaanjohtavasti kutsuttu nimellä "etikkaeetteri". Se ei kuulu lainkaan tämän ryhmän yhdisteisiin, vaan se on etanolin ja etikkahapon muodostama esteri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* IUPAC Gold Book: Ethers
Sedimenttikivilaji

**Sedimenttikivilajit** eli kerrostuneet kivilajit ovat jään, tuulen tai veden vaikutuksesta lajittunutta ja sedimentaatioaltaaseen kerrostunutta kivennäis- tai eloperäistä ainesta, joka sedimenttikerroksissa kasvavan paineen ja kohoavan lämpötilan johdosta aikojen kuluessa tiivistyy kiveksi. Savesta tulee savikiveä, hiekasta hiekkakiveä, kalkkiliejusta kerrostunutta kalkkikiveä ja turpeesta ja muusta kasvijätteestä kivihiiltä.

Sedimenttikivet muodostuvat sedimenttien eli irtaimien maalajien kovettuessa. Sedimenttejä syntyy, kun magmakivet, metamorfiset kivet tai vanhemmat sedimenttikivet rapautuvat ja kuluvat ja kun näin irronnut aines kulkeutuu ja kerrostuu uudelle paikalle. Sedimenttejä voi syntyä myös eloperäisen aineksen kerrostuessa sekä orgaanisen tai kemiallisen saostumisen tuloksena.

Öljy ja maakaasu ovat syntyneet meressä eläneiden kasvien ja eläinten muodostamasta sedimenttikivestä. Kasvi- ja eläinkudokset muuttuivat fysikaalisten ja kemiallisten prosessien seurauksena hiilivedyksi, josta raakaöljy ja maakaasu pääasiassa muodostuvat.

Sedimenttikivien kolme pääryhmää, joihin kuuluu 95 % kaikista sedimenttikivistä
* savikivet
* hiekkakivet ja konglomeraatit
* karbonaattikivet

Sedimenttikivet jaetaan materiaalin luonteen ja kerrostumisprosessien perusteella kolmeen ryhmään:
* Klastiset sedimentit
* Orgaaniset sedimentit, biogeeniset sedimentit ja biokemialliset sedimentit
* Kemialliset sedimentit

Sedimenttikivien rakenteet voidaan jakaa
* erosionaalisiin
* kerrostumisen aikaisiin
* kerrostumisen jälkeisiin
* biogeenisiin

Useat näistä piirteistä kertovat kuljetusprosesseista ja sedimentaatioympäristöistä.

Sedimentaatio on aineksen kulutusta, kuljetusta ja kerrostumista. Kulutusprosesseja ovat rapautuminen ja eroosio.

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Aino Kallio (radiokuuluttaja)

**Aino Lyydia Kallio** eli **Moskovan Tiltu** (s. 1903 Hämeenlinna) oli suomalaissyntyinen neuvostoliittolainen radiokuuluttaja, joka levitti talvi- ja jatkosodassa sotapropagandaa suomalaisille sotilaille. Hänestä tuli Suomessa kyseenalainen kuuluisuus. 

## Elämä
Kirjassaan *Suomi Neuvostoliiton radiossa* (1942) toimittaja Yrjö Kilpeläinen kuvasi Aino Kalliota. Kilpeläisen tietojen mukaan Kallio osallistui 1920-luvulla Suomen Kommunistisen Puolueen maanalaiseen toimintaan Viipurissa ja Hyvinkäällä. Viipurissa Kallio oli yhteistoiminnassa Saimi Virtasen eli myöhemmän ”Petroskoin Tiltun” kanssa. Vuonna 1929 Kallio pidätettiin ja tuomittiin maanpetoksellisesta toiminnasta yhden vuoden ja kolmen kuukauden vankeuteen. Kallio vapautui tammikuussa 1931 ja siirtyi Neuvostoliittoon vuoden 1932 alussa. Moskovassa Kallio suoritti Lenin-koulun kurssin vuosina 1932–1933.

Suvussa kulkeneiden tietojen mukaan Aino Kallio solmi avioliiton Lenin-koulussa opettajana toimineen tamperelaislähtöisen Lauri Gustafssonin kanssa ja sai kaksi tytärtä, jotka valmistuivat aikuistuttuaan lääkäreiksi. Aino Kallion serkku Meeri Kallio avioitui taidemaalari Yrjö Saarisen kanssa. Hänen toinen serkkunsa oli Hyvinkäällä vaikuttanut lehtimies ja kirjailija T. W. Paavonkallio.

Eräiden tietojen mukaan Aino Kallio kävi vaivihkaa Suomessa yhden kerran sotien jälkeen.

## ”Tiltu”
Pirjo Hämäläisen ja Simo Juntusen mukaan ”Tiltu” oli yhteinen vähättelevä kutsumanimi Neuvostoliitosta sota-aikana kuultujen suomenkielisten propagandalähetysten naisäänille. ”Moskovan Tiltun” ja ”Petroskoin Tiltun” lisäksi radioaalloilla esiintyi myös ”Leningradin Tiltu” eli Inkeri Lehtinen. Nimitys juontaa juurensa Pietarin radan rakentamisen aikaan 1870-luvulla Iitissä eläneestä, radan rakentajille seuraa pitäneestä naisesta. ”Iitin Tiltusta” kertovan kansanlaulun levytti Hiski Salomaa Yhdysvalloissa 1920-luvun lopulla huomattavasti alkuperäisestä siistityin sanoin. 

Venäläisiä rintamasotilaita uhkailtiin vakavilla rangaistuksilla suomalaisten propagandaradioiden kuuntelemisesta. Suomalaiset saivat kuitenkin kuunnella venäläisiä propagandaradioita, joista Moskovan Tiltu on ehkä kuuluisin. Suomalaiset usein pilailivat Tiltun kustannuksella, koska propaganda oli useasti hyvinkin ilmiselvää.

## Katso myös
*Lontoon Jenny
*7. osasto
*Venäjän Ääni
*Suomen vapausradio

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*

## Aiheesta muualla
* ”Moskovan Tiltu” puhuu Yle Elävä arkisto
* ”Moskovan Tiltun” ääninäyte Histdoc.fi
Heksaedri

**Heksaedri** eli *6-tahokas* tai *kuusitahokas* on monitahokas, jonka pinnan muodostaa kuusi monikulmiota eli *tahkoa*. Säännöllistä heksaedria kutsutaan kuutioksi. Kuutio on yksi Platonin kappaleista. Muita erityisiä heksaedreja ovat muun muassa kaksi kultaista romboedria.

## Luokittelu
Erään luokittelutavan mukaan kuperia heksaedreja on seitsemänlaisia. Luokittelu perustuu siihen, minkälaiset heksaedrin tahkot ovat. Luokittelun mukaan esimerkiksi kuutiot ja nelikulmiotahkoiset katkaistut kartiot kuuluvat samaan luokkaan. Alla on kuva jokaisen luokan esimerkkiheksaedrista. Esimerkiksi merkintä (5,3,3,3,3,3) tarkoittaa, että monitahokkaan yksi tahko on viisikulmio ja loput kuusi tahkoa ovat kolmioita.

Mikäli otetaan mukaan vielä koveratkin heksaedrit, luokkia tulee kolme lisää: 

## Esimerkkejä joistakin nelikulmiotahkoisista heksaedreistä

## Katso myös
* Monitahokas
* Kuutio
* Tetraedri
* Oktaedri
* Dodekaedri
* Ikosaedri

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Rihlaperän tähtitorni

**Rihlaperän tähtitorni** on Jyväskylän Siriuksen ylläpitämä harrastajaobservatorio Jyväskylässä, Kypärämäen kaupunginosan itäosassa Tähtitorninmäen päällä Rihlaperä-nimisen kadun lähellä. Tähtitorni otettiin käyttöön vuonna 1963.

Tähtitorni on kolmekerroksinen ja ylimmässä kerroksessa sijaitsee sen päähavaintoväline, 150 mm akromaattiobjektiivilla varustettu linssikaukoputki. 1980-luvulla tähtitornissa otettiin käyttöön sähköinen ohjauslaitteisto. Nykyään se on varustettu tietokoneohjatulla ohjauslaitteistolla, mikä mahdollistaa automatisoidun kohteiden etsinnän.

Rihlaperän tähtitornilla järjestetään tähtinäytäntöjä aina marraskuun alusta maaliskuun loppuun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* URSA / Sirius / Rihlaperän tähtitorni
Chicago (elokuva)

**Chicago** on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut Rob Marshallin ohjaama elokuvamusikaali, joka perustuu samannimiseen Broadway-musikaaliin 1970-luvulta. Elokuvan pääosissa ovat Renée Zellweger, Catherine Zeta-Jones, Richard Gere ja Queen Latifah.

Bill Condon laati elokuvan käsikirjoituksen Bob Fossen ja Fred Ebbin musikaalin pohjalta. Danny Elfman sävelsi elokuvaan musiikkia John Kanderin musikaalisävellysten täydennykseksi.

Elokuvan miespääosaroolia tarjottiin aluksi John Travoltalle, mutta tämä kieltäytyi.

## Juoni

Nuori, kirkassilmäinen Roxie Hart uneksii esittävänsä vielä jonakin päivänä pääosaa uljaassa vaudeville-tuotannossa. Roxie toivoo astelevansa valaistulle estradille kuin konsanaan suuri idolinsa Velma Kelly, kaupungin kaunein ja vaarallisin laulajatähtönen.

Mutta kohtalon oikusta kumpikin nainen päätyy telkien taakse murhatuomio sirossa niskassaan. Vanginvartija "Mama" Mortonin avustuksella Roxie kuitenkin löytää itselleen sulavan lakimiehen, Billy Flynnin, joka saa sensaatiouutisen kärkkäästi haistavat lehdet kiinnostumaan nuoren laulajattaren tapauksesta...

## Näyttelijät

### Musikaalinumerot
# "Overture/All That Jazz" – Velma ja kuoro
# "Funny Honey" – Roxie
# "When You're Good to Mama" – Mama
# "Cell Block Tango" – Velma ja vangit
# "All I Care About" – Billy ja kuoro
# "We Both Reached for the Gun" – Billy, Roxie, Mary ja reportterit
# "Roxie" – Roxie ja kuoro
# "I Can't Do It Alone" – Velma
# "Mister Cellophane" – Amos
# "Razzle Dazzle" – Billy ja kuoro
# "Class" – Velma ja Mama (Poistettu kohtaus)
# "Nowadays" – Roxie
# "Nowadays/Hot Honey Rag" – Roxie jaVelma
# "I Move On" – Roxie and Velma (lopputekstit)
# "All That Jazz (repriisi)" – Velma ja kuoro

## Vastaanotto

### Palkinnot

#### [[Oscar]]it

##### Voitetut
* Paras elokuva
* Paras naissivuosa – Catherine Zeta-Jones
* Paras leikkaus – Walter Murch
* Paras lavastus – John Myhre
* Paras puvustus – Colleen Atwood
* Paras äänitys – Michael Minkler, Dominick Tavella ja David Lee

##### Ehdokkuudet
* Paras ohjaus – Rob Marshall
* Paras naispääosa – Renée Zellweger
* Paras miessivuosa – John C. Reilly
* Paras naissivuosa – Queen Latifah
* Paras kuvaus – Dion Beebe
* Paras musiikkikappale – John Kanderin ja Fred Ebbin *I Move On*
* Paras sovitettu käsikirjoitus – Bill Condon

#### Golden Globet
*Chicago* voitti kolme Golden Globe -palkintoa:
* Paras elokuva (musikaali tai komedia)
* Paras naispääosa musikaalissa tai komediassa – Renée Zellweger
* Paras miespääosa musikaalissa tai komediassa – Richard Gere

Lisäksi se oli ehdokkaana viidessä muussa kategoriassa:
* Paras ohjaus – Rob Marshall
* Paras naispääosa musikaalissa tai komediassa – Catherine Zeta-Jones
* Paras miessivuosa – John C. Reilly
* Paras naissivuosa – Queen Latifah
* Paras käsikirjoitus – Bill Condon

### Muut tunnustukset
*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat *Chicagon* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Lähteet
Lämmönjohtavuus

**Lämmönjohtavuus** (toisinaan myös *lämmönjohtavuuskyky*, tunnus **λ**) kuvaa, miten hyvin jokin materiaali johtaa lämpöä. Mitä suurempi lämmönjohtavuuslukema on, sitä paremmin lämpö johtuu. Lämmönjohtavuus ilmoittaa siirtyvän lämpötehon *P* poikkipinta-alaa *A* ja tiettyä materiaalissa vallitsevaa lämpötilagradienttia *dT/dx* kohti. SI-järjestelmän mukaisesti lämmönjohtavuudelle tulee yksiköksi watti / kelvin·metriä kohti eli *W/(K·m)*.  
:\lambda = \frac{P}{A\cdot (\frac{dT}{dx})}

Materiaalille ominaisen lämmönjohtavuuden avulla voidaan laskea jonkin kappaleen (poikkipinta-ala *A* ja pituus *l*) lämpöresistanssi *R<sub>th</sub>*:
:R_{th} = \frac{l}{\lambda \cdot A}

**Laskentaesimerkkejä liittyen [[piirilevy]]ihin:** 

*Lämpöresistanssi 100&nbsp;mm² kokoisen ja 1&nbsp;mm paksun piirilevypalasen läpi pinnasta vastapuolen pintaan (FR-4)
:*100&nbsp;mm² = 0,000100&nbsp;m²*
:*R<sub>th</sub> = l / (λ·A) = 0,001&nbsp;m / (0,5&nbsp;W/(K·m)·0,000100m²) = 20&nbsp;K/W*

*Lämpöresistanssi 10&nbsp;mm leveää ja 10&nbsp;mm pitkää ja 1&nbsp;mm paksua piirilevyn palasta pitkin reunasta vastakkaiseen reunaan (FR-4)
:*R<sub>th</sub> = l / (λ·A) = 0,010&nbsp;m / (0,5&nbsp;W/(K·m)·0,010&nbsp;m·0,001&nbsp;m) = noin 2000&nbsp;K/W*

*Lämpöresistanssi 10&nbsp;mm leveää ja 10&nbsp;mm pitkää piirilevyn kuparifoliota pitkin reunasta vastakkaiseen reunaan (paksuus 0,035&nbsp;mm)
:*R<sub>th</sub> = l / (λ·A) = 0,010&nbsp;m / (390&nbsp;W/(K·m)·0,010&nbsp;m·0,000035&nbsp;m) = noin 73&nbsp;K/W*

Käytännössä näistä arvoista voi päätellä, että lämpö kulkee piirilevyissä kohtuullisesti lasikuidun läpi vastapuolelle, mutta piirilevyllä lämpö leviää lähinnä vain folioiden vaikutuksesta. 

Toisinaan lämmönjohtavuudella tarkoitetaan myös *lämpökonduktanssia*, lämpöresistanssin käänteissuuretta, vaikka lämmönjohtavuus varsinaisesti on materiaalin ominaissuure.

## Katso myös
*Lämpöimpedanssi
*Lämmönläpäisykerroin

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nyrölän observatorio

**Nyrölän observatorio** on Jyväskylän Siriuksen moderni harrastajaobservatorio Jyväskylän Nyrölän kylässä. Sen korkeus merenpinnasta on noin 200 metriä.

Observatoriossa on kaksi optista kaukoputkea, 40 ja 25 cm pääpeileillä varustetut Meade-teleskoopit. Havainnot tehdään tähtitieteellisellä CCD-kameralla.

Nyrölässä on tehty useita merkittäviä tähtitieteellisiä havaintoja muun muassa eksoplaneetoista ja gammapurkauksista. Asteroidi 22978 on nimetty Nyröläksi tämän observatorion mukaan.

Suurta suosiota saanut Kallioplanetaario on louhittu observatorion alaiseen kallioon.

## Aiheesta muualla
* Jyväskylän Sirius ry – Nyrölän observatorio
Tiedemies

**Tiedemies** voi tarkoittaa ainakin:

* tiedemies eli tieteilijä; muita nimityksiä ovat muun muassa tieteentekijä, tieteenharjoittaja, tutkija
* Tiedemies, suomalainen rap-artisti.
Pianisti

**Pianisti** on henkilö, joka soittaa pianoa. Rajoitetummin ja painokkaammin termillä viitataan vakavasti pianonsoittoa harrastaviin sekä ammattilaisiin. Ammattimaiseksi pianistiksi harjaantuminen aloitetaan yleensä viimeistään kouluiässä. Suomessa pianistit saavat peruskoulutuksensa musiikkiopistoissa, joissa voi suorittaa perustason ja musiikkiopistotason opinnot. Tämän jälkeen on mahdollista jatkaa toisen asteen opinnoilla konservatoriossa, jossa voi suorittaa muusikon ammattitutkinnon, sekä kolmannen asteen opinnoilla ammattikorkeakoulussa tai Sibelius-Akatemiassa.

Pianistit työskentelevät joko itsenäisinä ammatinharjoittajina esiintyen soolo- tai yhtyekokoonpanoissa tai kiinnitettyinä orkesteriin. Useimmat oopperat ja baletit sekä monet kuorot käyttävät harjoituspianisteja, joiden tehtävänä on soittaa pianolla orkesterille kuuluva osuus harjoituksissa. Tällöin ammattinimike on korrepetiittori.

## Katso myös
*Luettelo pianisteista
Siirtokunta

**Siirtokunta** eli **kolonia** voi tarkoittaa toiseen maahan asettuneiden vierasmaalaisten yhteisöä tai jonkin kansan oman kotimaansa ulkopuolelle perustamaa kauppapaikkaa. Antiikin aikana oli tavallista, että Välimeren alueella asuneet kansat perustivat siirtokuntia toisiin maihin. Esimerkiksi kreikkalaiset perustivat useita siirtokuntia Italiaan.

## Katso myös
* Juutalaissiirtokunta
* Siirtomaa
* Taiteilijasiirtokunta

## Lähteet
Dominoiva ominaisuus

Perinnöllisyystieteessä **dominoiva** eli **vallitseva ominaisuus** tarkoittaa ominaisuutta, joka tulee näkyviin sekä homotsygoottisena että heterotsygoottisena. Vaikka yksilöllä on aina kaksi alleelia samasta geenistä, jo yksi dominoiva alleeli riittää siihen, että ominaisuus tulee näkyviin yksilön fenotyypissä eli ilmiasussa. Samasta syystä dominoiva ominaisuus ei voi resessiivisen tavoin periytyä huomaamatta sukupolvien yli, vaan kaikki dominoivan alleelin kantajat ilmentävät ominaisuutta myös fenotyypissään.

Dominoivaa alleelia kuvataan oikealla olevassa esimerkissä isolla kirjaimella *T*, kun taas vastaavasti resessiivistä pienellä. Dominoiva ominaisuus tulee esille sekä homotsygoottisena (*TT*), että heterotsygoottisena (*Tt*). Vain homotsygoottisena, tapauksessa *tt*, resessiivinen ominaisuus voi tulla näkyville.

## Katso myös
* Resessiivinen ominaisuus
* Polygeeninen ominaisuus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Homo

**Homo** voi tarkoittaa:

* *Homo* (latinaa; ) eli ihmiset, ihmisapinoiden suku, johon myös nykyihminen kuuluu
* (yleensä miespuolinen) homoseksuaali, puhekielessä homo, naispuolisesta myös lesbo
* homo- (, *samankaltainen*), ”samaa” tarkoittava etuliite sivistyssanoissa kuten homonyymi tai homogeeninen
*HOMO (, ), kemiassa yhdisteen suurienergisin molekyyliorbitaali, jossa on elektronipari
*HOMO!, Pirkko Saision näytelmä
*HomO, Ruotsin valtion entinen viranomainen seksuaalista syrjintää vastaan.
Tappisolu

**Tappisolut** ovat silmän verkkokalvolla sijaitsevia valon aistimiseen erikoistuneita soluja. Silmän valoherkät solut on nimetty sauvasoluiksi ja tappisoluiksi, joista tappisoluilla on värihavainnoissa tärkeä osa.

Tappisoluissa on kussakin yhtä pigmenttiä, jonka mukaan solut ovat herkkiä eri aallonpituusalueille.  Värierottelukyky perustuu solujen sisältämien pigmenttien energiatiloihin. Valon absorptio materiaaliin riippuu siitä kuinka hyvin sen fotonien energia vastaa materiaalin energiatilojen välisiä eroja.  Pitkäaaltoisen (punaisen) valon fotonien energia on pienempi kuin lyhytaaltoisen (sinisen) valon energia ja siten solun pigmenttien kemiallinen koostumus vaikuttaa siihen, minkä väriselle valolle ne ovat herkkiä. Lyhyelle aallonpituudelle (sinistä lähellä oleville värisävyille) herkkiä tappisoluja on vähiten, keskipitkän alueen soluja 20-kertaisesti ja pitkään aallonpituusalueeseen keskittyneistä soluja noin 40-kertaisesti lyhyeen alueeseen erikoistuneiden solujen määrä.

Tappisolut ovat jakautuneet epäsäännöllisesti koko silmän takaosaan, mutta niitä on eniten foveaksi kutsutussa verkkokalvon keskiosassa.   Ihmisen silmässä tappisoluja on 5–6 miljoonaa. Niiden halkaisija on 2–8 mikrometriä.

## Väriaisti

Tappisolut aistivat valon aallonpituuden eivätkä ole niin valoherkkiä kuin sauvasolut. Tappisolut tarvitsevat suuremman energiamäärän kuin sauvasolut ja hämärässä värinäkö katoaa kokonaan.

Ihmisellä tappisoluja on yleensä kolmea eri tyyppiä, jotka ovat herkistyneet valon eri aallonpituuksille. Kukin tappisolu on herkkä tietyllä aallonpituusvälillä (punaiseksi kutsuttu solutyyppi on herkin oranssinkeltaisen valon aallonpituudella). Siniselle alueelle herkkää pigmenttiä sisältävät solut ovat herkimmillään valolle, jonka aallonpituus on noin 445 nm, eivätkä pysty havainnoimaan aallonpituudeltaan 520 nm ylittävää valoa. Kahta muuta pigmenttiä sisältävät solut pystyvät sen sijaan havainnoimaan kaikkia valon aallonpituuksia. Vihreiksi kutsuttujen solujen herkkyyshuippu on aallonpituuden 535 nm ja punaisiksi kutsuttujen, pitkään aallonpituusalueeseen keskittyneiden solujen 575 nm kohdalla.

## Katso myös
*Näkeminen
*Näkyvän valon spektri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gnaeus Julius Agricola

**Gnaeus Julius Agricola** (13. kesäkuuta 40 – 23. elokuuta 93) oli roomalainen sotapäällikkö.

Agricola syntyi Gallia Narbonensiksessa (nyk. Etelä-Ranskassa) ja meni naimisiin Domitia Decidianan kanssa. He saivat yhden tyttären, joka meni naimisiin historioitsija Tacituksen kanssa. Tacitus oli yksi hänen suurimmista kannattajistaan ja hän kirjoitti Agricolan elämäkerran *De vita et moribus Julii Agricolæ*. Kirjassa Tacitus kuvaa erityisesti Agricolan toimintaa Britanniassa.

Agricolan ura alkoi sotilastribuunina Britanniassa vuosina 58–62 kuvernööri Gaius Suetonius Paullinuksen alaisena. Tämän jälkeen Agricola toimi muun muassa legioonan komentajana ja Gallia Aquitanian provinssin kuvernöörinä. Samalla hänestä tehtiin myös patriisi. Kun yksi konsuleista kuoli vuonna 77, valittiin Agricola hänen tilalleen. Seuraavana vuonna hänet valittiin Britannian kuvernööriksi. Britanniassa Agricola kukisti walesilaiset ja kaledonialaiset Mons Graupiuksen taistelussa. 

Vuonna 84 hänet kutsuttiin takaisin Roomaan, ehkä siksi että keisari Domitianus pelkäsi Agricolan saamaa suosiota. Agricola kuoli perintötilallaan Gallia Narbonensiksessa vuonna 93. Huhut kertoivat, että hänet olisi myrkytetty, mutta asiasta ei ole näyttöä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla
Habilitaatio

**Habilitaatio** on käsite, jota käytetään useissa Euroopan maissa  kuvaamaan väitöskirjan jälkeistä tutkintoa, tutkintoon johtavaa prosessia tai habilitaatiotutkielmaa, joka on kirjoitettu osana kyseistä prosessia. Habilitaatio antaa elinikäisen oikeuden antaa opetusta yliopistossa, jossa habilitaatio on suoritettu. Useissa yliopistoissa habilitaation suorittaneelle henkilölle annetaan joko nimike *Dr. habil.* tai *Privat-Dozent*. Habilitaatio vastaakin tarkoitukseltaan Suomessa dosentilta vaadittavaa väitöskirjan jälkeistä lisätutkimusta.

Habilitaatiotutkielman tulee olla tieteellisesti korkeatasoinen, väitöskirjaa laaja-alaisempi ja uutta tieteellistä tietoa tuottava tutkimus, joka osoittaa syvällistä tieteellistä menetelmien hallintaa ja kykyä edistää kyseistä tieteenalaa. Habilitaatiotutkielma voi olla *kumulatiivinen*, pohjautuen aikaisempaan tutkimustyöhön (”artikkelikokoelma”) tai julkaisemattomaan *erikoistutkielmaan* (ns. monografia), joka yleensä on pituudeltaan mittava. Kumulatiivinen habilitaatio on vallitseva käytäntö esimerkiksi lääketieteessä ja yleisemminkin luonnontieteissä mutta harvinainen esimerkiksi oikeustieteen, historian tai  ylipäätään humanististen tieteenalojen kohdalla.
Datafuusio

**Datafuusio** () on muodollisesti määritelty kehys, jossa kuvataan eri lähteistä peräisin olevan tiedon yhteyden luomisen menetelmät ja työkalut ja jonka tarkoituksena on löytää informaatiolle suurempi arvo. Tätä muodikasta termiä kuitenkin käytetään melko vapaasti moninaisista asioista, ja sen määritelmä ei ole kovin tarkka. 

Datafuusio on epistemologisesti integroiva prosessi, jossa suuri määrä alempaa tietoa yhdistetään tiedon seuraavalle tasolle yhdeksi kokonaisuudeksi. Esimerkkinä siitä on useiden tutkien useiden havaintojen yhdistäminen useista maaleista kunkin maalin yhdeksi seurannaksi. Tällä tavalla voidaan saada parhaimmillaan "kaunis" seuranta häivelentokoneista (F-117, B-2), jotka on tehty periaatteessa tutkassa vaikeasti havaittavaksi ja yhden tutkan osalta lähes näkymättömäksi.

Toinen esimerkki, joka oli koekäytössä jo Persianlahden sodassa 1991, on Yhdyvaltojen ASAS-tiedustelujärjestelmän signaalitiedustelun tekoälyohjelma. Siinä signaalitiedustelun raakadata, muun muassa radioliikennemäärä, radioiden suunnitut paikat, radioiden tyypit ja radioverkkojen rakenteet, syötettiin malliin Irakin johtamis- ja viestijärjestelmän rakenteesta. Ulos saatiin ehdotuksia esikuntien ja joukkojen sijainnista ja tyypeistä. Yhdyvaltalaisten mielestä tekoälyohjelma oli merkittävin syy irakilaisten johtamisjärjestelmän romahduttamiseen järjestelmänä. Tekoälyohjelma teki siis ihmiselle käsittämättömästä määrästä raakatietoa ihmisille merkityksellistä tietoa.

Datafuusion merkityksen nousun takana voidaan nähdä:
* matematiikka
* tiedonkäsittelyn suorituskyvyn radikaali kasvu
* raakadatan määrän kasvu ja siitä johtuva tarve ihmiselle merkityksellisen tiedon jatkojalostamiseen raakadatasta.

## Lähteet

* Pääesikunnan sotatalousosaston julkisessa kirjassa "http://www.mil.fi./paaesikunta/materiaaliosasto/liitteet/stae_2020_osa1.pdf", Osa 1, s. 85–88
GATS

**GATS** (*General Agreement in Trade on Services*) on yksi Maailman Kauppajärjestön, WTO:n, sopimuksista, joilla tähdätään kaupan vapauttamiseen. Sen alueena on palvelukauppa, mikä tarkoittaa kaikkia niitä aloja, joilla tarjotaan erilaisia palveluja, koskien sekä julkista että yksityistä sektoria. GATS tähtää kaikkien palvelujen kaupan vapauttamiseen, mutta ensimmäisiin sopimusteksteihin sisältyy monia varauksia, joilla maat voivat pitää joitain omia palvelusektoreitaan suljettuina, esimerkiksi vesihuoltosektorin.

GATSin sopimusteksti sisältää yli tuhat sivua tekstiä, joten se on toistaiseksi yksi WTO:n monimutkaisimmista sopimusteksteistä. GATS-neuvottelut perustuvat bilateraalisiin sopimuksiin, joissa eri neuvottelujen osapuolet (jäsenmaat) vaativat toinen toisiltaan jonkin palvelusektorin kaupan vapauttamista, ja tarjoavat tilalle saman tai jonkun muun sektorin avaamista omassa maassaan.

## Kritiikki

GATS-sopimus on kokonaisuutena herättänyt laajaa kritiikkiä sekä asiantuntijoiden että kansalaisjärjestöjen edustajien keskuudessa. Tämän kritiikin mukaan sopimuksesta hyötyvät vain teollisuusmaiden suuryritykset, ja suurimpia häviäjiä ovat kehitysmaat. Näyttääkin jopa todennäköiseltä, että kehitysmaat jättäytyvät jossain vaiheessa pois koko sopimuksesta, sillä niillä ei ole paljoakaan voitettavanaan ja hyvin paljon hävittävää.

Toronton yliopiston johtamisen laitoksen professori ja kansainvälisyystutkija Jane Knight on kirjoittanut GATS - sopimuksesta raportin, jossa hän tarkastelee, miten vapaakaupan laajeneminen koulutussektorilla sisältää riskejä. Tällaisia riskejä ovat:

* korkeakoulutuksen laadun heikkeneminen ja valvonnan ulkopuolella olevien toimijoiden lisääntyminen,
* julkisen rahoituksen väheneminen jos ulkomaiset toimijat tarjoavat laajempaa saatavuutta,
* kestämätöntä ulkomaista rahoitusta, jos voittomarginaalit ovat heikkoja,
* kotimaiset työnantajat ja koulutusinstituutiot eivät tunnusta ulkomaisia kvalifikaatioita,
* elitismin nousu niiden joukossa, joilla on varaa rajat ylittävään koulutukseen,
* englannin kielen ylikäyttö opetuksen kielenä ja;
* kansallisen korkeakoulupolitiikan tavoitteita ei saavuteta.

## Aiheesta muualla
GATS ja koulutusvienti

## Lähteet
Dynamiikka

**Dynamiikka** (< , *[[dynamis]]*) on mekaniikan osa, joka tutkii voimien vaikutusta kappaleiden liikkumiseen. 

Mekaniikka on perinteisesti jaoteltu osa-alueisiin kahdella eri tavalla, joissa erityisesti dynamiikan suhde statiikkaan ja kinematiikkaan määritellään eri tavoin. Erityisesti fysiikan koulutuksessa mekaniikka jaetaan usein kinematiikkaan ja dynamiikkaan, joista ensimmäinen tutkii liikettä geometrisesti välittämättä liikkeen syistä. Dynamiikka sen sijaan tutkii voimien vaikutusta liikkumiseen. Tässä jaottelussa statiikka ymmärretään dynamiikan erikoistapauksena jossa kappaleeseen vaikuttavat voimat ja momentit kumoavat toisensa, samoin kuin lepo voidaan ymmärtää liikkeen erikoistapauksena. Tässä merkityksessä dynamiikka on yleistermi, joka käsittää kaikki mekaniikan alaan kuuluvat ilmiöt. 

Moniin fysiikan aloihin viitataan dynamiikka-loppuisella nimellä: esimerkiksi termodynamiikka, kvanttisähködynamiikka. Erityisesti englanninkielisessä kirjallisuudesta sähköopille käytetään nimeä klassinen sähködynamiikka. Tässä dynamiikka ymmärretään yllä annetussa merkityksessä, jolloin se sisältää myös staattiset ilmiöt.

Soveltavan fysiikan koulutuksessa sen sijaan on perinteisesti jaoteltu mekaniikka siten että statiikka ja dynamiikka erotetaan toisistaan. Dynamiikka puolestaan jaetaan kinematiikkaan ja kinetiikkaan, missä kinematiikka ymmärretään samoin kuin yllä. Kinetiikassa taas tutkitaan systeemiin vaikuttavien voimien ja niiden aiheuttamien liikkeiden välisiä suhteita. Kinetiikka ja dynamiikka ovat siis pitkälti toistensa synonyymeja.

## Katso myös
*Aerodynamiikka
*Ballistiikka
*Hydrodynamiikka
*Termodynamiikka
*Virtausdynamiikka

## Lähteet
*
### Viitteet

## Aiheesta muualla

## Kirjallisuutta
*
*