open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ernesto Maria Piovella

**Ernesto Maria Piovella** (29. lokakuuta 1867 Milano – 18. helmikuuta 1949) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 11. kesäkuuta 1892 ja nimitettiin Algheron hiippakunnan johtoon 15. huhtikuuta 1907. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. toukokuuta.

Piovella sai 19. huhtikuuta 1914 nimityksen Oristanon ja 8. maaliskuuta 1920 Cagliarin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 29. elokuuta. Hän kuoli 81-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Jumièges

**Jumièges** on kunta Seine-Maritimen departementissa Normandian hallintoalueella Ranskassa. Kunta sijaitsee Seinen rannalla.

Kylän maisemaa hallitsee Jumiègesin luostarin (*Abbaye de Jumièges*) rauniot.

## Lähteet
Lorenzo Basoli

**Lorenzo Basoli** (1. joulukuuta 1895 Ozieri – 4. heinäkuuta 1970) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1918 ja nimitettiin Ogliastran hiippakunnan johtoon 28. lokakuuta 1936. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Igino Serci.

Basoli osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän kuoli 74-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Näsilinnankatu

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {},
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            23.75301539897919,
            61.5029090947351
          ],
          [
            23.753396272659305,
            61.50185714723483
          ],
          [
            23.75374495983124,
            61.50078468725
          ],
          [
            23.75373959541321,
            61.500815402608744
          ],
          [
            23.75393807888031,
            61.49994256268393
          ],
          [
            23.754431605339054,
            61.49866525425477
          ],
          [
            23.7547641992569,
            61.497561965685016
          ],
          [
            23.75476956367493,
            61.497472369768
          ],
          [
            23.75515043735504,
            61.49630247940094
          ],
          [
            23.755236268043518,
            61.49614376003235
          ],
          [
            23.755654692649845,
            61.494850935019656
          ],
          [
            23.756078481674198,
            61.49355549608005
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}
**Näsilinnankatu** on Finlaysonin, Tammerkosken ja Nalkalan kaupunginosien läpi kulkeva pohjois–etelä-suuntainen katu Tampereella. Kadun nimi viittaa Näsinpuistossa sijaitsevaan Näsilinnaan.

Kun Tampereen kaupunki perustettiin vuonna 1779, nykyinen Näsilinnankatu oli asemakaava-alueen länsirajana. Sen länsipuolella sijaitsivat kaupunkilaisten kasvitarhat, ”plantaasit”. Asutus laajeni jo Ruotsin vallan aikana kadun länsipuolelle, ja vuonna 1830 vahvistettiin C. L. Engelin laatima laajempi asemakaava. Siten Näsilinnankatu menetti asemansa rajalinjana, vaikka kestikin vielä vuosia, ennen kuin Engelin asemakaavaa päästiin toteuttamaan käytännössä.

Alkuperäisessä asemakaavassa kaduilla ei vielä ollut nimiä, mutta pohjoisesta etelään johtavia katuja alettiin pian kutsua ”pitkiksi kaduiksi” ja idästä länteen johtavia ”poikkikaduiksi”. Näsilinnankadun nimitys **Läntinen pitkäkatu** lyheni muotoon **Läntinenkatu**, joka oli käytössä 1880-luvulta 1930-luvulle. Marraskuussa 1935 kaupunginvaltuustossa käsiteltiin yli 50 kadun uudelleennimeämistä, ja äänestyksessä Läntinenkatu päätettiin nimetä Näsilinnankaduksi. Muutos astui voimaan 1936.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Jumiègesin luostari

**Jumiègesin luostari** () sijaitsee Jumiègesin kunnassa Seine-Maritimen departementissa Ylä-Normandian hallintoalueella Ranskassa. Luostari on nykyään raunioitunut.

Luostari on alun perin Pyhän Philibert Jumiegeslaisen vuonna 654 perustama benediktiiniluostari. Viikingit polttivat luostarin ja paikalle rakennettiin Saint-Pierren kirkko (*L’église Saint-Pierre*) 900-luvun puolivälissä. 1000-luvulla Saint-Pierren kirkon viereen rakennettiin Notre-Damen kirkko (*L’église abbatiale Notre-Dame*), joka vihittiin käyttöön vuonna 1067 Vilhelm Valloittajan läsnä ollessa. Notre-Damen kirkko on alkuperäiseltä tyyliltään romaaninen, ja siihen on tehty 1200-luvulla goottilaisia lisäyksiä.

Luostari laajeni satavuotiseen sotaan saakka ja sen jälkeen alkoi taantuma. Luostari tuhoutui 1600-luvulla valtaosin. Lopulta luostarissa oli vain seitsemän munkkia vuonna 1792 ja luostari ryöstettiin. Vuonna 1852 Lepel-Cointet’n suku aloitti luostarin entistämistyöt ja vuonna 1947 Jumiègesin luostari siirtyi valtion omistamaksi kansallismuistomerkiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Francesco Cogoni

**Francesco Cogoni** (31. heinäkuuta 1894 Quartu Sant'Elena – 14. tammikuuta 1980) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin  papiksi 7. huhtikuuta 1917 ja nimitettiin Ozierin hiippakunnan johtoon 3. maaliskuuta 1939. Piispaksi vihkiminen seurasi 23. huhtikuuta.

Cogoni osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja jäi eläkkeelle 25. huhtikuuta 1975.

## Lähteet
Giuseppe Melas

**Giuseppe Melas** (13. lokakuuta 1901 Guasila – 10. syyskuuta 1970) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. elokuuta 1926 ja nimitettiin Nuoron hiippakunnan johtoon 31. tammikuuta 1947. Piispaksi vihkiminen seurasi 13. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ernesto Maria Piovella, jota avustivat Lorenzo Basoli ja Francesco Cogoni. Melas osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 68-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Heikki Kantola

**Heikki Kantola** (s. 24. elokuuta 1939) on suomalainen valmentaja. Hän on toiminut muun muassa Suomen Olympiakomitean valmennuspäällikkönä vuosina 1992–2002, Suomen Hiihtoliiton valmennuspäällikkönä sekä valmennuksen ja koulutuksen johtajana, Suomen Kanoottiliiton päävalmentajana sekä Suomen urheiluopiston valmentajainstituutin ja valmennuskeskuksen johtajana.

Heikki Kantolalle myönnettiin liikuntaneuvoksen arvonimi kesäkuussa 2003.

## Lähteet
Ahlbom

**Ahlbom** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Ernst Ahlbom (1866–1934), suomalainen ruotsalaista syntyperää oleva teatterinjohtaja ja näyttelijä
* Yngve Ahlbom (1903–1958), ruotsalainen arkkitehti
* Onni Tuomi (ent. *Ahlbom*, 1875–1933), suomalainen päätoimittaja ja kansanedustaja.
Tyrskykalat

**Tyrskykalat** (Isonidae) on hopeakylkikaloihin kuuluva  indopasifisen merialueen kalaheimo, johon nykyisin luetaan yksi suku ***Iso*** ja siinä viisi lajia.

Tyrskykalat ovat pienikokoisia, korkeintaan viiden senttimetrin mittaisia kaloja. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat korkeahkoja ja litteähköjä. Rintaevät sijaitsevat poikkeuksellisen korkealla ja lähellä selkää. Selkäeväiä on kaksi. Pyrstöevä on haarautunut. Suomut ovat pienet ja väriltään hopeanhohtoiset.

Tyrskykalalajit elävät lämpimissä vesissä Tyynellämerellä ja Intian valtamerellä Etelä-Afrikasta Japaniin, Australiaan ja Havaijille ulottuvalla alueella.

Tyrskykalojen ryhmästä on hiljattain erotettu tyrskyhopeakylki omaan heimoonsa Notocheiridae; aiemmin Notocheiridae-heimonimi viittasi koko tyrskykalojen ryhmään.

## Lähteet
Åströminpuisto

**Åströminpuisto** on puisto Myllytullin kaupunginosassa Oulussa. Puistoa rajaavat Mannenkatu pohjoisessa, Isokatu idässä, Myllytullin koulu etelässä ja Kallisenvirta lännessä.

Ennen puiston rakentamista paikalla sijaitsi 1730–luvulla perustettu prunni- eli kaivohuone. Kaivohuoneen vettä käytettiin terveyslähteenä, jonka uskottiin parantavan monia sairauksia. Kaivohuoneen loistokausi ulottui 1700–luvun loppupuolelle, kunnes Oulun hautausmaan siirtäminen nykyiselle paikalleen sai ihmiset pelkäämään hautausmaan vesien sekoittuvan terveyslähteen vesiin. Kaivohuoneen rakennukset purettiin huonokuntoisina 1800–luvun puolivälissä. Hemming Åström laitatti Prunnihaan kuntoon valtiopäivämiehenä saamillaan palkkioilla 1880–luvulla ja lahjoitti työt kaupungille.

Puiston poikki, Kirkkokadulta Kasarmintielle, kulkenut ajotie muutettiin Åströminpolku-nimiseksi jalankulun ja pyöräilyn väyläksi 1992. Oulu-seura ja Oulun Dante-seura pystyttivät puistoon tutkimusmatkailija Giuseppe Acerbin muistomerkin vuonna 1996.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Francisco José Castro y Ramírez

**Francisco José Castro y Ramírez** (4. lokakuuta 1901 San Salvador – 29. toukokuuta 1974) oli elsalvadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Salvadorin arkkihiippakuntaan 19. joulukuuta 1925 ja nimitettiin Santiago de Marían hiippakunnan johtoon 15. marraskuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi 27. tammikuuta 1957. Pääkonsekraattorina toimi Luis Chávez y González, jota avustivat Miguel Angel Machado y Escobar ja Pedro Arnoldo Aparicio y Quintanilla. 

Castro y Ramírez osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 72-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Neljä vapautta

**Neljä vapautta** () olivat neljä Yhdysvaltain presidentti Franklin D. Rooseveltin vuonna 1941 esittelemää vapautta, jotka hänen mukaansa kuuluivat kaikille maailman ihmisille. Roosevelt esitteli vapaudet 6. tammikuuta 1941 Kansakunnan tila -puheessaan Yhdysvaltain kongressille. Vapaudet ovat:
# Sananvapaus (Freedom of speech and expression)
# Uskonnonvapaus (Freedom of worship)
# Oikeus riittävään elintasoon (Freedom from want)
# Oikeus elää ilman pelkoa (Freedom from fear)

Rooseveltin esittelemät neljä vapautta toimivat osaltaan innoittajina Rooseveltin vaimon Eleanor Rooseveltin ajamalle Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistukselle.

## Alkuperäinen puhe
Roosevelt puhui Neljästä vapaudesta ensimmäisen kerran Kansakunnan tila -puheessaan seuraavasti:

## Lähteet
* FDR's "Four Freedoms" Speech: Freedom by the Fireside  
* The "Four Freedoms" - Franklin D. Roosevelt's Address to Congress 

## Aiheesta muualla
Adam Scott

**Adam Derek Scott** (s. 16. heinäkuuta 1980 Adelaide, Australia) on australialainen ammattilaisgolfaaja, joka on pelannut ammattilaisena vuodesta 2000 lähtien. Hän on urallaan voittanut 18 ammattilaisturnausta, ja ollut maailmanlistalla parhaimmillaan kolmantena.

Scottin mailapoikana toimii Tiger Woodsin kanssa aiemmin toiminut Steve Williams.

## Tulokset major-turnauksissa



DNP = ei pelannut
CUT = ei selviytynyt kahdelle viimeiselle kierrokselle
"T" = jaettu sijoitus
Top 10 -sijoitukset keltaisella taustalla

### Yhteensä
*Pelattuja turnauksia: 46
*Voittoja: 0
*Top 10 -sijoituksia: 8
*Top 25 -sjoituksia: 18
*Eniten karsiutumisia jatkokierroksilta peräkkäin: 15
*Eniten peräkkäisiä jatkoon selviytymisiä: 11

## Lähteet
Biała Podlaska

**Biała Podlaska** on kaupunki Lublinin voivodikunnassa Itä-Puolassa. Kaupungissa asui vuoden 2019 arvion mukaan 57&nbsp;170 asukasta. Kaupunki sijaitsee valtatie E30:n (Madrid–Pariisi–Berliini–Varsova–Moskova) ja rautatie E-20:n (Pariisi–Moskova) varressa.

## Historia

Ensimmäiset maininnat kaupungista löytyvät vuodelta 1481. Jerzy Illinicz perusti 1500-luvun alussayksityisen kaupungin nimeltään Biała (Biały = valkoinen) markkinapaikalle. Keskiajan perinteiden mukaisesti markkinapaikalle rakennettiin pian kirkko.

Vuonna 1569 pienen kaupungin valtaan astui Radziwiłłin suku. Suvun johdolla kaupunki kasvoi ja kehittyi 250 vuotta. Kaupunkia kutsuttiin noihin aikoihin myös nimillä: Herttuan Biała ja Radziwiłłin Biała. Vuonna 1622 Aleksander Ludwik Radziwiłł rakennutti kaupungin suojaksi linnoituksen ja linnan. Vuonna 1628 Krzysztof Ciborowicz Wilski perusti Bialskan akatemian, joka vuosia myöhemmin kuului osaksi Jagiollonian yliopistoa (tuolloin nimenä oli Krakówan akatemia). Samoihin aikoihin kaupunkiin rakennettiin useita kirkkoja sekä sairaala. Nousukausi pysähtyi pohjan sotaan, Ruotsin hyökätessä alueelle vuonna 1655. Hyökkäyksissä kaupunki tuhoutui pahoin. Vuonna 1670 Michał Kazimierz Radziwiłł antoi Biała:lle kaupungin oikeudet sekä vaakunan, missä arkkienkeli Mikael seisoo lohikäärmeen päällä. Kaupunki ja sen linnoitus tuhottiin 1700-luvulla useita kertoja ja jokaisen kerran se rakennettiin uudelleen. Viimein linna jäi raunioksi ja hävitettiin vuonna 1883.

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen kaupunkiin syntyi paljon teollisuutta. Toinen maailmansota lopetti kaupungin kasvun ajan, Saksan miehittäessä kaupungin 13. syyskuuta 1939. Saksalaiset vetäytyivät kaupungista 26. syyskuuta Molotov–Ribbentrop-sopimuksen mukaisesti ja puna-armeija marssi kaupunkiin. 28. syyskuuta tehdyn lisäsopimuksen myötä kaupunki siirtyi takaisin saksalaisille 10. lokakuuta, lyhyessä ajassa Neuvostoliiton joukot olivat tyhjentäneet kaikki mahdolliset koneet ja laitteet, joten saksalaiset saivat takaisin vain tyhjät rakennukset.

Sodan jälkeen kaupungin infrastruktuuri on kehittynyt, mutta varsinkin vanhakaupunki on säilyttänyt vanhan puolalaisen rakennustyylin. Vuosina 1975–1998 Biała Podlaska oli Biała Podlaskan voivodikunnan pääkaupunki.

## Urheilu
Kaupungissa pelaa jalkapallojoukkue AZS PWSZ Biała Podlaska Puolan pääsarjassa Ekstraklasa. Kaudella 2010 sen sijoitus oli neljäs.

## Ystävyyskaupungit
* Brest, Valko-Venäjä
* Baranavitšy, Valko-Venäjä
* Niort, Ranska
* Smolensk, Venäjä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin viralliset nettisivut (puolaksi)
* Biała Podlaska - Valokuvia
Luis Chávez y González

**Luis Chávez y González** (24. huhtikuuta 1901 – 27. maaliskuuta 1987) oli elsalvadorilainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San Salvadorin arkkihiippakuntaan 16. marraskuuta 1924 ja nimitettiin sen johtoon 1. syyskuuta 1938. Piispaksi vihkiminen seurasi 12. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Juan Antonio Dueñas y Argumedo. 

Chávez y González osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja toimi arkkihiippakuntansa johdossa, kunnes erosi tehtävistään 3. helmikuuta 1977.

## Lähteet
Irja Lautia

**Irja Lautia**, oik. **Irja Irja Elisabeth Elstelä**, o.s. **Lautiainen**; 4. maaliskuuta 1904 – 1. lokakuuta 1976) oli suomalainen näyttelijä. Puhe- ja laulunäyttämön ohella Lautia näytteli parissakymmenessä suomalaisessa elokuvassa.

## Elämä ja ura
Irja Lautia työskenteli näyttelijänä muun muassa revyyteatteri Punaisessa Myllyssä. Hänet tunnettiin eritoten operettien diivana. Näyttelijänura jäi taka-alalle, kun hän keskittyi kotiäidin työhönsä.

Elokuvanäyttelijänä Lautia oli aktiivisimmillaan vuosina 1937–1944. Hänen sivurooleihin ja avustajatasoisiin rooleihin painottuneen elokuvauransa tähtihetkiä oli keskeinen Martan osa Valentin Vaalan Hella Wuolijoki -filmatisoinnissa *[[Niskavuoren naiset]]*. Hän näytteli myös useissa Vaalan ohjaamissa komediaelokuvissa, kuten *[[Dynamiittityttö|Dynamiittitytössä]]*, jossa hän oli sisäkkö. Niin ikään Toivo Särkkä käytti Lautiaa useaan otteeseen. Särkän ja Yrjö Nortan epookkidraamassa *[[Runon kuningas ja muuttolintu]]* Lautialla oli Tilda Runebergin rooli. Hänen viimeinen elokuvaroolinsa oli isoäidin rooli vuonna 1964 valmistuneessa teoksessa *[[Onnelliset leikit]]*, jossa oli mukana lukuisia Elstelän suvun jäseniä.

Lautia avioitui näyttelijä-ohjaaja Ossi Elstelän kanssa vuonna 1926. Pariskunnalle syntyi lapset Kaarlo Esko Oskar (1931–2007), Riitta Marja-Leena (1940) ja kuopuksena Anna Kristiina (1943–2016). Perhe eli Helsingin Käpylässä. Ossi Elstelä oli Punaisen Myllyn perustaja ja johtaja.

## Filmografia
*Juurakon Hulda (1937)
*Poikamiesten holhokki (1938)
*Niskavuoren naiset (1938)
*Pikku pelimanni (1939)
*Jumalan tuomio (1939)
*Helmikuun manifesti (1939)
*Eteenpäin – elämään (1939)
*Tavaratalo Lapatossu & Vinski (1940)
*Suotorpan tyttö (1940)
*Runon kuningas ja muuttolintu (1940)
*Onni pyörii (1942)
*Suomisen taiteilijat (1943)
*Hevoshuijari (1943)
*Dynamiittityttö (1944)
*Ballaadi (1944)
*Pimeänpirtin hävitys (1947)
*Pikku pelimannista viulun kuninkaaksi (1949)
*Sillankorvan emäntä (1953)
*Yhteinen vaimomme (1956)
*Tikku (1964) (sisältyy teokseen *Onnelliset leikit*)
*Onnelliset leikit (1964)

## Lähteet

*Otavan Suuri Ensyklopedia 11, Kustannusosakeyhtiö Otava, 1982, 
*Punainen Mylly - tuo pahennusta herättävä teatteri, Multikustannus Oy, Helsinki 2008, , lk. 77.157 (www.multikustannus.fi)
*Suomen kansallisbiografia 2, 
*Elonet *Irja Elstelä*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Mikko Rantalahti

**Mikko Rantalahti** (s. 7. elokuuta 1980 Evijärvi) on suomalainen pesäpalloilija, joka edusti  Superpesiksessä pelaavaa Vimpelin Vetoa. Monipuolisena taitolyöjänä tunnetun Rantalahden rooli on vaihtaja- ja kotiuttajajokeri.

## Tilastot
### Superpesis-ura

## Saavutukset
### Pelaajana
* 3 SM-hopeaa: 2013, 2014, 2015
* 1 Itä-Länsi-ottelu: 2010
* Ykköspesiksen kuukauden pelaaja: syyskuu 2009 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
César Antonio Cáneva

**César Antonio Cáneva** (27. maaliskuuta 1874 Carlazzo – 25. toukokuuta 1953) oli italialaissyntyinen Argentiinassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1901 ja nimitettiin Azulin hiippakunnan johtoon 13. syyskuuta 1934. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. helmikuuta 1935. Pääkonsekraattorina toimi Santiago Luis Copello, jota avustivat Fortunado Devoto ja Augstín Barrere. Cáneva kuoli 79-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Miguel Angel Morán Aquino

**Miguel Angel Morán Aquino** (s. 25. toukokuuta 1955 Esquipulas) on elsalvadorilainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Santa Anan hiippakuntaan 5. joulukuuta 1981 ja nimitettiin San Miguelin hiippakunnan johtoon 19. heinäkuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giacinto Berloco, jota avustivat Fernando Sáenz Lacalle ja José Adolfo Mojica Morales.

## Lähteet
USS Hawaii (SSN-776)

**USS Hawaii** (runkonumero SSN-776) on Yhdysvaltain laivaston Virginia-luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 27. elokuuta 2004. Se laskettiin vesille 17. kesäkuuta 2006 ja liitettiin laivastoon 5. toukokuuta 2007 ensimmäisenä päällikkönään David A. Solms.

## Palvelus
Alus on palveluksessa Pearl Harborin laivastotukikohdassa Havaijilla.

## Lähteet
USS North Carolina (SSN-777)

**USS North Carolina** (runkonumero SSN-777) on Yhdysvaltain laivaston Virginia-luokan ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin Northrop Grumman Shipbuildingilta Newport Newsistä Virginiasta, missä rakentaminen aloitettiin 22. toukokuuta 2004. Se laskettiin vesille 21. huhtikuuta 2007 kumminaan amiraali Frank Bowmanin leski Linda Bowman ja liitettiin laivastoon 3. toukokuuta 2008 ensimmäisenä päällikkönään Mark E. Davis.

## Palvelus
Alus lähti 6. helmikuuta 2013 Point Lomasta korjausten päätyttyä.

## Lähteet
Crusellinsilta

**Crusellinsilta** () on Helsingin Länsisataman kaupunginosassa oleva silta, joka ylittää noin 125 metriä leveän Ruoholahti-nimisen merenlahden ja yhdistää Ruoholahden ja Jätkäsaaren osa-alueet. Silta on 173,5 metriä pitkä vinoköysisilta, jota käyttävät jalankulku, pyöräliikenne, moottoriliikenne ja raitiolinja 8. Sillan vihki käyttöön 14. kesäkuuta 2011 Helsingin kaupunginjohtaja Jussi Pajunen. Crusellinsilta on nimetty suomalaisen säveltäjän ja klarinetistin Bernhard Henrik Crusellin mukaan.

## Mitat ja rakenne
Crusellinsilta on epäsymmetrinen 2-aukkoinen vinoköysisilta. Sen kokonaispituus on 173,5 metriä, pääjänne on 92 metriä, Jätkäsaaren puoleinen jänne 51,5 metriä ja sillan leveys on 24,8 metriä. Sillalla on jalankulun ja pyöräilyn väylät molemmin puolin, kaksi ajokaistaa ja lisäksi keskellä on raitiokiskot molempiin suuntiin. Pyloni on teräsrakenteinen ja kallistettu ja sen huippu on noin 49 metrin korkeudella vedenpinnasta. Sillan kannen kantava rakenne on jännitetty betonipalkki, sivusuunnassa kansi on liittorakenne. Sillassa on erikoisvalaistus. Ulkonäössä on pyritty ilmavuuteen ja keveyteen.

Sillan suunnitteli WSP Finland pääsuunnittelijana Pekka Pulkkinen. Sen urakoi Skanska Infra, urakkasumma oli noin 17,7 miljoonaa euroa.

Crusellinsilta nimettiin kuuluisan suomalaisen säveltäjän Bernhard Henrik Crusellin mukaan. Sillan lähellä Jätkäsaaressa on suomalaisten säveltäjien mukaan nimettyjä katuja, ja sillan nimi seuraa alueen nimiteemaa. Teeman valinnan alkulähteenä on Ruoholahdessa toimiva Helsingin konservatorio. Samaa nimiteemaa jatkaa 1. elokuuta 2025 aloittanut uusi yhtenäinen peruskoulu, Crusellin peruskoulu, joka toimii sekä Ruoholahdessa että tulevaisuudessa myös Jätkäsaaressa.

## Suunnittelukilpailu
Sillan rakentamiseksi järjestettiin kansainvälinen suunnittelukilpailu, joka ratkaistiin toukokuussa 2002 ja jonka voitti brittiläisen Ian P. T. Firthin suunnittelema ehdotus ”Mäkihyppääjä”. Suunnitelman toteuttamista ei kuitenkaan pidetty realistisena lähinnä taloussyistä. Jatkosuunnitteluun valittiin kahden suomalaisen suunnittelutoimiston kolme ehdotusta. Näistä valittiin lopulta toteutettavaksi SuunnitteluKorteksen nimimerkillä ”Merimiekat” kilpailuun osallistunut ehdotus. WSP Group osti SuunnitteluKorteksen vuonna 2004.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karhukangas (Haapavesi)

**Karhukangas** on Haapaveden kaupungissa sijaitseva kylä. 

Kylä sijaitsee kantatien 88 sekä yhdysteiden 8080 ja 7970 risteyskohdassa. Matkaa Haapaveden keskustaajamasta on noin 30 kilometriä. Kylältä lähtee tieyhteydet Rantsilaan ja Vihannin Lumimetsään.

Kylällä toimii vuonna 1999 perustettu kylätoimikunta. Kylällä toiminut ala-aste Karhukankaan koulu lakkautettiin vuonna 2006. 

## Lähteet
José Mora y del Río

**José Mora y del Rio** (24. helmikuuta 1854 – 22. huhtikuuta 1928) oli meksikolainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Méxicon arkkihiippakuntaan 22. joulukuuta 1879 ja nimitettiin Tehuantepecin hiippakunnan johtoon 19. tammikuuta 1893. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Eulogio Gregorio Clemente Gillow y Zavalza.

Mora y del Rio sai 23. marraskuuta 1901 nimityksen Tulancingon piispaksi ja 15. syyskuuta 1907 Leónin piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. marraskuuta. 2. joulukuuta 1908 Mora y del Rio nimitettiin Méxicon arkkipiispaksi, ja tähän virkaan hänet asetettiin 12. helmikuuta 1909. Hän kuoli 74-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Miguel Nóvoa Fuente

**Miguel Nóvoa Fuente** (3. joulukuuta 1901 Santa Maria de Rendar – 20. toukokuuta 1966) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. huhtikuuta 1924 ja nimitettiin Santiago de Compostelan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Chytrin titulaaripiispaksi 9. huhtikuuta 1956. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta; pääkonsekraattorina toimi Fernando Quiroga y Palacios, jota avustivat José Souto Vizoso ja Francisco Aldegunde Dorrego. Nóvoa Fuenta osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen ja kuoli 64-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Francisco do Rêgo Maia

**Francisco do Rêgo Maia** (29. syyskuuta 1849 Apipucos – 4. helmikuuta 1928) oli brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin 1. lokakuuta 1871 diakoniksi ja 4. helmikuuta 1872 papiksi Olindan hiippakuntaan. Hänet nimitettiin Niteróin hiippakunnan johtoon 12. syyskuuta 1893, ja piispaksi vihkiminen seurasi 26. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lucido Maria Parocchi, jota avusti Antonio Maria Grasselli. Do Rêgo Maia asetettiin virkaansa 25. helmikuuta 1894.

Do Rêgo Maia sai 27. marraskuuta 1901 nimityksen Belém do Parán piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 25. maaliskuuta 1902. Hän erosi tehtävistään hiippakuntansa johdossa 15. maaliskuuta(?) 1906 ja sai 23. huhtikuuta 1906 nimityksen Nicopolis ad Nestumin titulaariarkkipiispaksi.

## Lähteet
Sano Oili vaan

**Sano Oili vaan** on Veli-Matti Saikkosen ohjaama ja Veijo Meren käsikirjoittama televisioelokuva, jonka ensiesitys oli vuonna 2000 Yle TV1 -kanavalla. Elokuva on yritysmaailmaan sijoittuva komedia parisuhteesta. Elokuvassa pääosia esittävät Kari Hietalahti ja Mari Rantasila.

## Rooleissa

## Lähteet
* Ylen Elävä arkisto
* 
* Yle Areena: Sano Oili vaan
Fun Factory (yritys)

**Fun Factory GmbH** on saksalainen seksivälineiden tuottaja, joka on erikoistunut dildoihin, vibraattoreihin ja Ben Wa -palloihin. Yritys perustettiin vuonna 1996, ja sen pääpaikka on Bremen. Yrityksen liikevaihto oli 13,5 miljoonaa euroa vuonna 2006. Fun Factorylla on myös tytäryhtiö Yhdysvalloissa. 

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Blake Harper

**Blake Harper** (s. 19. lokakuuta 1968 Windsor, Ontario) on kanadalainen homopornonäyttelijä. Hän esiintyi elokuvissa vuosina 1998–2005, ja hän on esiintyessään käyttänyt myös nimeä Bud White. Hän on 183-senttinen. Harper on esiintyjänä versatile. Hänelle on myönnetty lukuisia palkintoja, kuten useita Grabby-palkintoja.

## Valikoidut palkinnot
* GayVN Awards 2000: Paras näyttelijä ()

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Grant Feasel

**Grant Earl Feasel** (28. kesäkuuta 1960 Barstow, Kalifornia – 15. heinäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän pelasi sentterinä. Hänet varattiin National Football Leagueen vuonna 1983, ja hänen NFL-seuroinaan olivat Baltimore/Indianapolis Colts (1983–1984), Minnesota Vikings (1984–1986) ja Seattle Seahawks (1987–1992).

## Lähteet
Dil To Pagal Hai

**Dil To Pagal Hai** on Yash Chopran ohjaama Bollywood-elokuva vuodelta 1997. Päärooleja näyttelevät Shah Rukh Khan, Madhuri Dixit ja Karisma Kapoor.

*Dil To Pagal Hai* oli vuoden toiseksi tuottoisin Bollywood-elokuva ja se kuuluu 1990-luvun merkittävien menestyselokuvien joukkoon. Se voitti monia palkintoja, kuten kolme National Film Awards -palkintoa ja seitsemän Filmfare Awards -palkintoa.

## Näyttelijät

## Palkintoja
* National Film Awards
** Paras populaarielokuva
** Paras naissivuosa – Karisma Kapoor
** Paras koreografia – Shiamak Davar

* Filmfare Awards
** Paras elokuva
** Paras miespääosa – Shah Rukh Khan
** Paras naispääosa – Madhuri Dixit
** Paras naissivuosa – Karisma Kapoor
** Paras lavastus – Sharmishta Roy
** Paras dialogi – Aditya Chopra
** Paras musiikinohjaus – Uttam Singh

* Zee Cine Awards
** Paras elokuva
** Paras miespääosa – Shah Rukh Khan
** Paras naispääosa – Madhuri Dixit
** Paras naissivuosa – Karisma Kapoor
** Paras dialogi – Aditya Chopra
** Paras musiikinohjaus – Uttam Singh
** Paras lavastus – Sharmishta Roy
** Paras naistaustalaulaja – Lata Mangeshkar
** Paras kuvaus – Manmohan Singh
** Parhaat erikoistehosteet – Sai Prasad (EFX)
** Paras koreografia – Shiamak Davar

* Screen Awards
** Paras koreografia – Shiamak Davar
** Paras lavastus – Sharmishta Roy

## Soundtrack

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kyle Brandon

**Kyle Brandon** (s. 22. lokakuuta 1967 Buffalo, New York) on yhdysvaltalainen homopornonäyttelijä. Hän esiintyi elokuvissa vuosina 1992–2004 ja käytti esiintyessään myös nimiä Chad Slater ja Phil Navarone. Hän myös ohjasi. Hän on 185-senttinen. Brandon voitti muun muassa Grabbyn.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
José Souto Vizoso

**José Souto Vizoso** (4. helmikuuta 1893 – 2. elokuuta 1973) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 17. kesäkuuta 1916 ja nimitettiin Santiago de Compostelan arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Elusan titulaaripiispaksi 3. helmikuuta 1945. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. huhtikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gaetano Cicognani, jota avustivat Rafael Balanzá y Navarro ja Benjamín de Arriba y Castro.

Souto Vizoso sai 11. heinäkuuta 1949 nimityksen Palencian piispaksi, jona hän toimi, kunnes jäi eläkkeelle 31. maaliskuuta 1970. Eläkkeelle jäädessään hän sai nimityksen Illicin titulaaripiispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi titulaarihiippakunnan johtajan arvosta 11. joulukuuta 1970. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen, ja Palencian emerituspiispa kuoli 80 vuoden iässä.

## Lähteet
Hawa Abdi

**Hawa Abdi Dhiblawe** (; 17. toukokuuta 1947 Mogadishu, Somalia &ndash; 5. elokuuta 2020 Mogadishu, Somalia) oli somalialainen ihmisoikeusaktivisti ja gynekologi. Hän perusti DHAF-säätiön asuttamaan sodan jaloista lähteneitä siirtosomaleita löytämään uuden asuin­paikan omasta maastaan.

## Henkilöhistoria
Hawa syntyi Mogadishussa 17. toukokuuta 1947. Hänen äitinsä kuoli synnytykseen tytön ollessa 12-vuotias. Hawan isä auttoi tytärtään toteuttamaan unelmansa ja opiskelemaan lääkäriksi. Seitsemäntoistavuotiaana Hawa sai stipendin ja pääsi opiskelemaan Kiovaan, Ukrainaan. Vuonna 1983 hän avasi Mogadishun ulkopuolella oman vastaan­oton, jossa hän auttoi varsinkin maaseudulta tulevia potilaita.

## Tunnustukset
Vuonna 2010 *Glamour* nimesi Hawan ja hänen tyttärensä tittelillä  "Women of the Year" kutsuen perheen naisia Äiti Teresan veroisiksi "Somalian pyhimyksiksi"  ja "ramboiksi".

## Lähteet
*Profile

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*''New York Timesin'' artikkeli
*Profile
Kuisma ja Helinä

**Kuisma ja Helinä** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:

**[[Kuisma ja Helinä (runoelma)|Kuisma ja Helinä]]* Larin-Kyöstin runoelma vuodelta 1902 
**[[Kuisma ja Helinä (vuoden 1931 näytelmä)|Kuisma ja Helinä]]*, Väinö Syvänteen näytelmä vuodelta 1931
**[[Kuisma ja Helinä (vuoden 2005 näytelmä)|Kuisma ja Helinä]]*, Antero Siljon näytelmä vuodelta 2005
**[[Kuisma ja Helinä (vuoden 1932 elokuva)|Kuisma ja Helinä]]*, Kalle Kaarnan ohjaama elokuva vuodelta 1932
**[[Kuisma ja Helinä (vuoden 1951 elokuva)|Kuisma ja Helinä]]*, Ilmari Unhon ohjaama elokuva vuodelta 1951.
Kuisma ja Helinä (vuoden 1951 elokuva)

**Kuisma ja Helinä** on Ilmari Unhon käsikirjoittama ja ohjaama elokuva vuodelta 1951. Se perustuu Larin-Kyöstin kertovaan runoelmaan *[[Kuisma ja Helinä (runoelma)|Kuisma ja Helinä]]* (1902) ja Väinö Syvänteen samannimiseen näytelmään (1931). Kalle Kaarna ohjasi niistä ensimmäisen elokuvasovituksen jo vuonna 1932. 

## Juoni
Kolmiodraamassa Kuisma ihastuu talon palvelustyttöön Helinään, jota talon renki Isma on suunnitellut vaimoksi itselleen. Myös Helinä rakastuu Kuismaan. Elokuvan lopussa Helinä hukkuu, Isma kuolee Kuisman ampumiin luoteihin ja Kuisma lähtee kasakoineen tiehensä.

## Näyttelijät

## Arviot
Arvioissa elokuvaa pidettiin pettymyksenä. Alkuperäisestä runollisesta tarinasta on tehty realistinen, mutta ”koko juttu muuttui perin banaaliksi ja paljastui auttamattomasti peräti vanhettuneeksi ja avuttomaksi”, johon Kuisman runolliset vuorosanat eivät istu, kirjoittaa Olavi Veistäjä (*Aamulehti*). Kiitosta sai Eino Heinon kuvaus niin Veistäjältä kuin Paula Talaskiveltäkin (*Helsingin Sanomat*). Modest Savtschenko (*Työkansan Sanomat*) paheksui elokuvan antamaa kuvaa kasakoista. Syytökset olisi tullut suunnata keisarinvaltaan ja sortotoimien todellisiin syyllisiin. 2000-luvulla televisioesityksen yhteydessä Arto Pajukallio toteaa ohjauksen väkinäiseksi. 

## Lähteet
Dopamiinireseptori

**Dopamiinireseptorit** ovat merkittävä ryhmä metabotrooppisia G-proteiinikytkentäisiä reseptoreja selkärankaisten keskushermostossa. Välittäjäaine dopamiini on dopamiinireseptorejen ensisijainen endogeeninen ligandi.

Dopamiinireseptorit ovat vuorovaikutuksessa monissa neurologisissa prosesseissa, mukaan lukien motivaatiossa, mielihyvässä, kognitiossa, muistamisessa, oppimisessa ja liikkeiden hienosäädössä, kuten myös neuroumpieritysjärjestelmäviestinnän moduloinnissa. Epänormaali dopamiinireseptorien viestintä ja dopaminergisten hermojen toiminta on yhteydessä useisiin neuropsykiatrisiin häiriöihin. Tästä syystä dopamiinireseptorit ovat yleinen neurologisten lääkkeiden vaikutuskohde; antipsykootit ovat usein dopamiinireseptori antagonisteja ja psykostimulantit ovat tyypillisesti välillisiä dopamiinireseptori agonisteja.

## Dopamiinireseptorien alatyypit
Tunnetaan ainakin viisi dopamiinireseptorien alatyyppiä D1, D2, D3, D4 ja D5. Näistä D1 ja D5 kuuluvat D1-kaltaiseen reseptoriperheeseen, kun taas D2, D3 ja D4 kuuluvat D2-kaltaiseen reseptoriperheeseen. On olemassa viitteitä D6 ja D7 dopamiinireseptorejen olemassaolosta, mutta niitä ei ole vielä lopullisesti tunnistettu.

Globaalilla tasolla D1-reseptoreita on laajalti ilmaistuna kautta aivojen. Lisäksi D1−2 alityyppejä löytyy 10-100 kertaa tiheämmin kuin D3−5 alityyppejä.

## Dopamiinireseptorien rooli keskushermostossa
Dopamiinireseptorit kontrolloivat hermoston viestintää, joka moduloi useita tärkeitä käyttäytymisen osa-alueita, kuten spatiaalityömuistia. Vaikka dopamiinireseptoreita on levinnyt varsin laajalle, on aivojen eri alueilla eri reseptorityyppejä eri määrä, todennäköisesti heijastaen eri toiminnallisia rooleja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aamusydämellä

**Aamusydämellä** on suomalainen television keskusteluohjelma.

Ohjelma lähetetään sunnuntaisin Yle TV1:llä klo 9.05 ja uusinta keskiviikkoisin klo 11.40. Sen toimittavat ja juontavat vuoroviikoin Hilla Blomberg ja Kimmo Saares. Ohjelmassa on aina kaksi vierasta, joita yhdistää jokin samantyyppinen kokemus. Usein kyseessä on ns. selviytymistarina. Vieraat eivät yleensä ole julkisuuden henkilöitä, vaan tavallisia kansalaisia.

Ohjelman kesto on 35 minuuttia. Ensimmäinen Aamusydämellä –ohjelma lähetettiin 14. tammikuuta 2007.

## Aiheesta muualla
* Aamusydämellä Yle Areenassa 
* Aamusydämellä Facebookissa
Rafael Balanzá y Navarro

**Rafael Balanzá y Navarro** (19. tammikuuta 1880 Valenza – 29. syyskuuta 1960) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 27. helmikuuta 1904 ja nimitettiin Toledon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Chersonesus in Cretan titulaaripiispaksi 13. elokuuta 1923. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. tammikuuta 1924. Pääkonsekraattorina toimi Enrique Reig y Casanova, jota avustivat Prudencio Melo y Alcalde ja Rigoberto Domenech y Valls.

Balanzá y Navarro sai 2. maaliskuuta 1928 nimityksen Lugon piispaksi, jona hän toimi, kunnes kuoli 80-vuotiaana virassa. Lisäksi hän toimi Mondoñedon apostolisena hallitsijana vuosina 1931–1935.

## Lähteet
Antonio Provana

**Antonio Provana** (1578? Torino – 25. heinäkuuta 1640) oli italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet nimitettiin Durrësin (Durazzo) arkkihiippakunnan johtoon 21. heinäkuuta 1622 ja Torinon arkkipiispaksi 19. tammikuuta 1632. Hän kuoli jälkimmäisessä virassa.

## Lähteet
Beetakarboliini

**β-Karboliini** (9H-pyrido[3,4-b]indoli) joka tunnetaan myös nimellä **norharmaani** on typpeä sisältävä heterosyklinen yhdiste. Se on myös prototyyppi ryhmälle yhdisteitä, jotka tunnetaan nimellä β-karboliinit.

## Farmakologia
β-Karboliini alkaloideja löytyy laajalti kasveista ja eläimistä, useimmiten ne vaikuttavat monoamiinioksidaasi inhibiittoreina (MAOI). Kasvikunnan β-karboliinit toimivat palautuvana, kilpailevana ja epäselektiivisenä monoamiinioksidaasi inhibiittorina. β-Karboliineja löytyy luontaisesti myös ihmisestä, joista merkittävimmät ovat tryptoliini ja pinoliini. Useat β-karboliinit sitoutuvat bentsodiatsepiinireseptoriin toimien käänteisagonistina; Tämä voi lisätä kouristelutaipumusta ja ahdistuneisuutta, mutta toisaalta myös parantaa muistia. Farmakologisesti β-karboliinit ovat varsin laaja ryhmä. Yhdisteestä riippuen ne estävät serotoniinin takaisinottoa, estävät epäselektiivisesti Na+-riippuvaista kuljetinta tai sitoutuvat bentsodiatsepiini-, opiaatti- ja dopamiinireseptoreihin.

## Kemia

β-Karboliinit kuuluvat indoli alkaloidien ryhmään ja koostuvat pyridiinirenkaasta joka on yhdistynyt indolirankaan. β-Karboliinien rakenne on samankaltainen tryptamiinin kanssa, paitsi etyyliamiini ketju on yhdistynyt takaisin indolirenkaaseen yhden ylimääräisen hiiliatomin kautta, muodostaen kolmirenkaisen rakenteen. β-Karboliinien biosynteesin uskotaan tapahtuvan samaa reittiä kuin vastaavan tryptamiinin. Pyridiinirengas mahdollistaa yhdisteille eri saturaatiotasoja. Näitä mahdollisia kaksoissidoksia ilmentää oikealla olevassa kuvassa punainen ja sininen viiva. Jotkin β-karboliinit fluoresoivat kun niitä pidetään ultraviolettivalossa.

## Esiintyminen luonnossa

Yleisimpiä kasvikunnasta löytyviä β-karboliineja ovat harmiini, harmaliini ja tetrahydroharmiini. Tunnetuimmat kasvikunnan lähteet lienevät kahvi ja tupakka. On tutkittu, että tupakoitsijoilla MAO-A toimii 30 % teholla ja MAO-B 40 % teholla. Tällä hetkellä tunnetaan 64 eri β-karboliini alkaloidia hajaantuneena ainakin kahdeksaan eri kasviheimoon.

Skorpionien kuoren sarveiskerros sisältää β-karboliineja, tehden niiden ihosta fluoresoivan kun sitä altistetaan tietyn aallonpituiselle ultraviolettivalolle, tämä onnistuu esimerkiksi blacklightin valolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*PubChem: Norharman 
*Human Metabolome Database: Beta-Carboline 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): beta-Carboline 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Beta-Carboline
Benoît-Théophile de Chevron Villette

**Benoît-Théophile de Chevron Villette** (8. toukokuuta 1587 Torino – 16. kesäkuuta 1658) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi François de Sales 14. maaliskuuta 1615. Hänet nimitettiin Tarentaisen arkkipiispaksi 20. syyskuuta 1632, ja piispaksi vihkiminen seurasi 16. tammikuuta 1633. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Provana, jota avustivat Giacomo Marenco ja Giovanni Francesco Gandolfo. De Chevron Villette kuoli 71-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Fortunato Zoppas

**Fortunato Zoppas** (3. maaliskuuta 1903 Scomigo – 5. elokuuta 1969) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 25. heinäkuuta 1927 ja nimitettiin Nocera de' Paganin hiippakunnan johtoon 26. huhtikuuta 1952. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. kesäkuuta.

Zoppas erosi tehtävistään Nocera de' Paganin piispana 25. marraskuuta 1964, jolloin hänet nimitettiin Siccennan titulaaripiispaksi. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

## Lähteet
Charles Bobba de Montferrat

**Charles Bobba de Montferrat** (1577 – 10. helmikuuta 1636) oli ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet nimitettiin Saint-Jean-de-Mauriennen hiippakunnan johtoon 13. toukokuuta 1619, ja piisaksi vihkiminen seurasi 15. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Philibert François Milliet de Faverges. Bobba de Montferrat kuoli virassa.

## Lähteet
Heli Tolkkinen

**Heli Susanna Nieminen** (o.s. **Tolkkinen**, s. 3. elokuuta 1973) on suomalainen keihäänheittäjä, joka sijoittui pronssille alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa 1992 tuloksella 60,12.

Heli Tolkkinen edusti Pudasjärven Urheilijoita ja häntä valmensi Aaro Tolkkinen. Hänen paras tuloksensa vanhan mallin keihäällä on 64,58, jonka hän heitti hallissa keihäänheiton talvi-SM-kilpailuissa Kajaanissa vuonna 1995. Hän sijoittui pronssille keihäänheitossa tuloksella 55,64 Mikkelissä 1993 järjestetyissä Kalevan Kisoissa. Tolkkisen ennätys ulkona oli vuonna 1993 heitetty 61,26.

Vuoden 1995 jälkeen Tolkkinen ei kilpaillut kertaakaan olkapäävamman vuoksi ja lopulta keväällä 1997 hän lopetti uransa.

Tolkkisen tytär on pituushypyn maaotteluedustaja Oona Nieminen ja setä on maailmancup-tasolla kilpaillut mäkihyppääjä Pekka Tolkkinen.

## Lähteet
*

### Viitteet
Juhani Huhtinen

**Erkki Juhani Huhtinen** (s. 2. huhtikuuta 1951 Vihti) on suomalainen estejuoksija, joka edusti urallaan Vihtijärven Uhkaa, Mäntsälän Urheilijoita ja Hyvinkään Tahkoa. Hän saavutti hopeaa 2&nbsp;000 metrin esteissä alle 20-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1970. SM-kilpailuissa hän saavutti estejuoksussa hopeaa 1974 ja 4 × 1 500 metrin viestissä pronssia samana vuonna. Hänen ennätyksensä 3&nbsp;000 metrin estejuoksussa on 8.35,0.

## Lähteet
*

### Viitteet
Kuisma ja Helinä (runoelma)

**Kuisma ja Helinä** on vuonna 1902 julkaistu Larin-Kyöstin kertova runoelma. Se koostuu yhdestätoista laulusta ja on kuvaus kolmiodraamasta, kun kasakkajoukko majoittuu 1880-luvulla hämäläiseen taloon.

Larin-Kyösti oli leinolainen uusromantikko. Tähän kuten moneen muuhunkin teokseensa hän sai innoituksen rakkaudestaan menneeseen maailmaan ja runomuotoon.

Runoelman tapahtumaympäristönä on hämäläinen maalaisympäristö ja aiheena tuhoisa ja mustasukkainen lemmentarina.

## Lähteet
Ippolito Franconi

**Ippolito Franconi** (1593? Agnone – 1653) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 28. lokakuuta 1631 ja nimitettiin Nocera de' Paganin hiippakunnan johtoon 19. tammikuuta 1632. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. tammikuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Barberini, jota avustivat Antonio Provana ja Giovanni Francesco Passionei.

Franconi kuoli virassa.

## Lähteet
Onorio de Verme

**Onorio de Verme** (1588? – 1637) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet nimitettiin Ravello-Scalan hiippakunnan johtoon 29. heinäkuuta 1624, ja piisaksi vihkiminen seurasi 11. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Giovanni Garzia Millini, jota avustivat Antonio Provana ja Charles Bobba de Montferrat.

De Verme kuoli virassa.

## Lähteet
Diego de Zambrana de Villalobos y Cordero

**Diego de Zambrana de Villalobos y Cordero** (1577 Extremadura – 13. marraskuuta 1653) oli espanjalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi vuonna 1608 ja nimitettiin Concepciónin hiippakunnan johtoon Chileen 14. maaliskuuta 1633. Piispaksi vihkiminen seurasi vuonna 1636; pääkonsekraattorina toimi Feliciano de la Vega Padilla. De Zambrana de Villalobos y Cordero asetettiin virkaansa 15. maaliskuuta 1638.

De Zambrana de Villalobos y Cordero sai 17. maaliskuuta 1653 nimityksen Santiago de Chilen piispaksi. Hän kuoli samana vuonna virassa.

## Lähteet
Tadaksahakin kieli

**Tadaksahakin kieli** on Malin Gaon alueen Ménakan ja Ansongon piireissä asuvien idaksahakien puhuma pohjoinen songhaikieli. Sen lähimmät sukukielet ovat tagdal, tasawaq ja korandje. Tadaksahakin puhujia arvioidaan olevan 31&nbsp;800 henkeä (vuonna 2005).

Tuaregi on vaikuttanut hyvin voimakkaasti tadaksahakin sanastoon ja kielioppiin, ja eräät tutkijat ovat pitäneet sitä songhain ja tuaregin sekakielenä. Sen äännejärjestelmälle ovat ominaisia faryngaaliset konsonantit sekä faryngalisoituneet alveolaarit. Sanastossa on vain noin 300 songhaista peräisin olevaa lekseemiä, joiden taivutusjärjestelmä on usein erilainen kuin tuaregiperäisillä sanoilla. Ehkäpä erikoisin piirre on se, että verbejä johdettaessa songhaiperäiset sanat korvataan vastaavilla tuaregin verbeillä, esim. *ŋa* ’syödä’ – *ʃ-íkʃa* ’ruokkia’, *bíibi* ’olla musta’ – *s-ǝkwǝl* ’tehdä mustaksi’, *kár* ’lyödä’ – *nǝ-mm-aŋɣa* ’lyödä/tappaa toinen toisensa’. 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Operaatio Edelweiss

**Operaatio Edelweiss** () oli toisessa maailmansodassa Saksan suunnitelma valloittaa Kaukasus ja ottaa haltuun Bakun öljykentät Azerbaidžanissa. Operaatio pantiin alulle 23. heinäkuuta 1942, jolloin Adolf Hitler hyväksyi sen. Hyökkäystä olivat tukemassa Wilhelm Listin johtama armeijaryhmä A, Ewald von Kleistin johtama 1. panssariarmeija, Hermann Hothin johtama 4. panssariarmeija, Richard Ruoffin 17. armeija, Wolfram von Richthofenin ilmavoimien 4. lentodivisioona ja Petre Dumitrescun Romanian 3. armeija. Myöhemmin Fedor von Bockin armeijaryhmä B liittyi mukaan avustamaan armeijaryhmä A:ta. 21. elokuuta mennessä saksalaiset olivat edenneet Elbrusille asti ja nostaneet Saksan lipun vuoren korkeimmalle kohdalle. Saksan tappiot Stalingradin ja Kurskin taisteluissa pakottivat heidät vetäytymään Kaukasukselta, jolloin operaatio epäonnistui. Saksalaiset eivät koskaan edenneet Bakuun asti.
Räystäskouru

**Räystäskouru** on rakennuksen ulkokaton reunassa eli räystäässä kiinni oleva lähes vaakasuora kouru, jonka kautta katolle satanut vesi ohjataan edelleen vesiränniin. Kourun tarkoitus on suojata rakennusta keräämällä katolta valuva vesi hallitusti pois, jottei se pääsisi vaurioittamaan rakenteita tai maalipintaa. Nykyiset räystäskourut on valmistettu yleensä joko pinnoitetusta metallista taikka muovista.
Mordecai Richler

**Mordecai Richler** (27. tammikuuta 1931 Montreal, Kanada – 3. heinäkuuta 2001 Montreal, Kanada) oli kanadalainen kirjailija lastenkirjailija ja käsikirjoittaja.

Mordecai Richler syntyi 1931 Montrealin juutalaisalueella. Hän sai ortodoksijuutalaisen kasvatuksen, mutta tunsi itsensä jo 12-vuotiaana ateistiksi, mikä raivustutti hänen perheensä. Richler opiskeli hetken Montrealin Sir George Williamsin yliopistossa pääaineen englanti. Hän halusi kuitenkin jo tuolloin kirjailijaksi ja jätti koulun kesken. Richler asui 1951–1952 Pariisissa, missä sai vaikutteita eksistentialistikirjailijoilta. Hän palasi 1952 Kanadaan ja julkaisi 1954 ensimmäisen romaaninsa, *The Acrobats*. Pian Richler muutti Lontooseen, missä asui 1970-luvulle saakka.

Richlerin ensimmäiset Britanniassa tehdyt romaaninsa, *Son of a Smaller Hero* (1955) ja *A Choice of Enemies* (1957) käsittelivät hänen nuorena kärimäänsä köyhyyttä ja antisemitismiä. Richler julkaisi 1959 romaanin *The Apprenticeship of Duddy Kravitz*, joka oli kasvutarina kunnianhimoisesta nuoresta miehestä, joka yhdistää materiaalisen omistuksen henkilökohtaiseen menestykseen. Romaani sai laajempaa huomiota vasta 1974, kun siitä tehtiin elokuvaversio, jota Richler itse oli käsikirjoittamassa. Käsikirjoitus oli Oscar-ehdokkaana.

Richler palkittiin vuoden 1968 romaanista *Cocksure* Kenraalikuvernöörin kirjallisuuspalkinnolla. Kirja aiheutti kuitenkin myös ristiriitaisia arvosteluja rohkean seksin kuvaamisen ja kielenkäytön takia. Sitä kutsuttiin muun muassa ”likaiseksi”, minkä takia brittiläinen W H Smith -ketju ei ottanut sitä myyntiin. Richler sai 1971 toistamiseen Kenraalikuvernöörin palkinnon, tällä kertaa romaanista *St. Urbain’s Horseman*. Hän muutti 1972 takaisin Kanadaan.

Romaanien lisäksi Richler kirjoitti myös muita teoksia. Hän julkaisi 1970-luvulla humoristisen esseekokoelman *Notes on an Endangered Species and Others* (1974) ja ensimmäisen osan lastenkirjasarjastaan, jossa pääosassa oli Jaakko Kakkonen. Hänen myöhempiä romaanejaan olivat *Joshua Then and Now* (1980), *Solomon Gursky Was Here* (1989) ja *Harvey’s Version* (1998).

Richler oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen avioliittonsa oli lyhyt, mutta 1960 hän nai kanadalaisen mallin Florence Woodin. He saivat viisi lasta ja olivat naimisissa Richlerin kuolemaan asti. Richler kuoli 2001 montrealilaisessa sairaalassa munuaissyövän aiheuttamiin komplikaatioihin.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Kenraalikuvernöörin palkinto 1968, 1971
* Kansainyhteisön kirjailijapalkinto 1990

## Suomennetut teokset
* *Jaakko Kakkonen kohtaa Hirveän Irvihampaan* (*Jacob Two-Two meets the Hooded Fang*), suom. Kersti Juva, Helsinki:  Otava 1979 ISBN 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mordecai Richler Canadian Encyclopediassa . 
*
NHL-kausi 1977–1978

**NHL-kausi 1977–1978** oli National Hockey Leaguen historian 61. kausi. Sen aikana 18 NHL-joukkuetta  pelasi kukin 80 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Scotty Bowmanin valmentama Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Boston Bruinsin otteluvoitoin 4–2. Kyseessä oli Montreal Canadiensin kolmas peräkkäinen mestaruus. Kaiken kaikkiaan se oli NHL:n olemassaolon aikana Canadiensin 20. ja seuran koko historian 21. Stanley Cup -mestaruus.

Runkosarjan pistepörssin, maalipörssin ja plus/miinus-tilaston voitti Canadiens-hyökkääjä Guy Lafleur, joka keräsi kauden aikana kaikkiaan 132 tehopistettä pelaamissaan 78 ottelussa. Hänen tekemiensä maalien määrä oli 60. NHL-palkinnoista Lafleurille myönnettiin Art Ross Trophyn ohella Hart Memorial Trophy ja Lester B. Pearson Award. Lisäksi hänet valittiin liigan . Lafleur voitti myös pudotuspelien pistepörssin. Hän teki 15 pudotuspeliottelussa yhteensä 21 tehopistettä, joista 10 oli maaleja ja 11 syöttöpisteitä. Pudotuspelien arvokkaimmaksi pelaajaksi valittiin ja Conn Smythe Trophyllä palkittiin Lafleurin tavoin Canadiensia edustanut puolustaja Larry Robinson. 

Kauden päätteeksi jaettiin ensimmäisen kerran liigan parhaalle puolustavalle hyökkääjälle myönnettävä Frank J. Selke Trophy. Ensimmäisen Selke-palkinnon sai Canadiensin Bob Gainey. 

## Runkosarja

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.* 

### Prince of Wales -konferenssi

### Clarence Campbell -konferenssi

### Runkosarjan pistepörssi
*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## Pudotuspelit

### Pudotuspelien pistepörssi
*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## NHL-palkinnot

### Tähdistökentälliset

## Lähteet