open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hukkakaura

**Hukkakaura** (*Avena fatua*) on yksivuotinen heinäkasvi ja kuuluu samaan sukuun viljellyn kauran (*Avena sativa*) kanssa. Se on erittäin helposti leviävä rikkakasvi, joka haittaa varsinkin viljakasvien viljelyä. Sitä pidetään niin haitallisena, että sen torjunnasta on useissa maissa säädetty erityinen laki. Suomessa kasvin löytäjällä on ilmoitusvelvollisuus viranomaiselle. Hukkakauran saastuttama peltopinta-ala on Suomessa tällä hetkellä noin 17&nbsp;% koko peltoalasta eli runsas 384&nbsp;000 hehtaaria. Hukkakaura pärjää usein kevätviljan joukossa paremmin kuin syysviljassa. Hukkakaura täytyy hävittää kitkemällä tai kemiallisesti torjumalla. Kitketyt hukkakaurat täytyy hävittää polttamalla.

Hukkakauraa tavataan koko Euroopassa ja laajoilla alueilla Aasiassa. Se on levinnyt Pohjois-Amerikkaan ihmisen mukana, samoin kuin viljelty kaura. Suomessa hukkakaura on vieraslaji.

## Haitallisuus
Hukkakaura on erittäin haitallinen rikkakasvi, koska se kilpailee tehokkaasti varsinaisen viljelykasvin kanssa vedestä, ravinteista ja valosta. Koska sillä ei ole käytännössä lainkaan rehuarvoa, se aiheuttaa sadolle laadunmenetyksiä. Hukkakauran siemententuotto vaihtelee paljon riippuen kilpailusta muiden viljelykasvien kanssa. Yhdestä röyhystä tulee keskimäärin 80–90 siementä, mutta juurikasmaassa se voi tuottaa 800–900 siementä ja kaurapelloilla 50–200 siementä. ja osa siemenistä varisee maahan jo ennen sadonkorjuuta. Noin 5–10% siemenistä itää syksyllä, mutta ne eivät talvehdi. Hukkakauran siemenen elinikä maassa on yleensä alle kuusi vuotta. Hukkakaura leviää herkästi ympäristössään, jos sitä ei torjuta. Sen poistaminen lohkoilta vaatii huomattavasti lisätyötä viljelijältä; kitkentä hukkakauralohkoilla vaatii useita henkilöitä, jotka kitkevät kasveja juurineen. Lisäksi kustannuksia tulee sadon laadunmenetyksistä, viljelyrajoituksista, torjunta-aineista ja torjunnan jälkeisestä tarkkailusta, jota on tehtävä jatkuvasti, koska uusia taimettuu, minkä lisäksi myös puhtaita lohkoja on tarkkailtava mahdollisten esiintymien varalta.

## Hukkakauraa koskevat lait ja asetukset
* Laki hukkakauran torjunnasta (185/2002)
* Asetus hukkakauran torjunnasta (326/2002)
* Asetus hukkakaurasta kylvösiementuotannossa (43/2002, MMM:n määräyskokoelmassa) 
* Asetus hukkakauran torjunnasta aiheutuvien kustannusten korvaamisesta (32/2002, MMM:n määräyskokoelmassa).

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Hukkakaura (''Avena fatua'')
* Ruokavirasto: Hukkakaura
* 
* 
*
The Clash (albumi)

**The Clash** on punk-yhtye The Clashin debyyttialbumi, joka on julkaistu vuonna 1977. 

## Kappaleet
### UK (1977)

Kappaleiden tekijät ovat Strummer / Jones, ellei toisin mainittu. Kappaleen "What's My Name?" tekijätiedoissa esiintyy The Clashin kolmas kitaristi Keith Levine, joka jätti yhtyeen syksyllä 1976. LP-levyn ykköspuoli päättyy kappaleeseen "London's Burning".

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### USA (1978)

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Esiintyjät

* Mick Jones − kitara, laulu
* Joe Strummer − kitara, laulu
* Paul Simonon − basso
* Tory Crimes − rummut

## Lähteet
* LP *The Clash* (CBS 82000) 1977

### Viitteet
Rintje Ritsma

**Robert Rintje Ritsma** (s. 13. huhtikuuta 1970 Lemmer, Alankomaat) on alankomaalainen pikaluistelija.

Ritsma on voittanut yleisluistelijoiden maailmanmestaruuden neljästi (1995, 1996, 1999 ja 2001), saavuttanut kaksi hopeaa (1998 ja 2003) sekä kolme pronssia (1993, 1994 ja 2000). Euroopan mestaruuden hän on voittanut kuudesti (1994–1996 ja 1998–2000) sekä saavuttanut EM-kisoista kaksi hopeaa (1997 ja 2003) ja kaksi pronssia (1992 ja 1993).

Lillehammerin 1994 olympialaisissa Ritsma saavutti 1&nbsp;500 metrillä hopeaa ja 5&nbsp;000 metrillä pronssia. Naganossa 1998 hän oli 1&nbsp;500 ja 10&nbsp;000 metrillä pronssilla ja 5&nbsp;000 metrillä hopealla. Matkakohtaisissa MM-kisoissa hän saavutti vuonna 1997 kultaa 1&nbsp;500 ja 5&nbsp;000 metrillä ja hopeaa 10&nbsp;000 metrillä. 1998 hän oli 5&nbsp;000 metrillä hopealla ja 1999 1&nbsp;500 metrillä pronssilla. 

## Henkilökohtaiset ennätykset
*500 m: 35,90
*1 500 m: 1.45,86
*5 000 m: 6.20,66
*10 000 m: 13.28,19

## Lähteet
* SpeedSkatingNews: Ritnje Ritsma
AS Nancy-Lorraine

**AS Nancy-Lorraine** on koillisranskalaista Nancyn kaupunkia edustava jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1967. Joukkueen koko nimi on *Association Sportive Nancy-Lorraine*.

## Saavutukset
* Ranskan cup-mestaruudet: 1 (1978)
* Ranskan liigacup-mestaruudet: 1 (2006)
* Ligue 2-mestaruudet: 5 (1975, 1990, 1998, 2005, 2016)

## Entisiä pelaajia
* Guy N'dy Assembé
* Ali Boumnijel
* Tony Cascarino
* Mustapha Hadji
* Roger Lemerre
* Bruno Martini
* Michel Platini
* Tony Vairelles

## Entiset päävalmentajat

*  1967–1970 René Pleimelding
*  1970–1979 Antoine Redin (Coupe de France)
*  1979–1982 Georges Huart
*  1982–1984 Hervé Collot
*  1984–1987 Arsène Wenger
*  1987–1990 Robert Dewilder
*  1990–1991 Aimé Jacquet
*  6–10/1991 Marcel Husson
*  10/1991–1994 Olivier Rouyer
*  1994–2000 László Bölöni
*  2000–2002 Francis Smerecki
*  6–11/2002 Moussa Bezaz
*  11/2002–2011 Pablo Correa
*  2011–1/2013 Jean Fernandez
*  10/2013–8/2017 Pablo Correa
*  8/2017–1/2018 Vincent Hognon
*  1–5/2018 Patrick Gabriel
*  5–10/2018 Didier Tholot
*  10/2018–2019 Alain Perrin
*  2019–2021 Jean-Louis Garcia
*  5–9/2021 Daniel Stendel
*  9/2021–1/2022 Benoît Pedretti
*  1/2022–1/2023 Albert Cartier
*  1–11/2023 Benoît Pedretti

## Aiheesta muualla

* Joukkueen viralliset sivut 
* ASNLstory - historiaa ja tilastoja 
* Nancyfoot.com  
* Génération-ASNL
Markku Piri

**Markku Veli Martti Piri** (s. 23. tammikuuta 1955 Kauhava) on suomalainen tekstiilitaiteilija. Hän on myös suunnitellut astiastoja ja keraamisia laattoja, kristallikruunuja Turun Kristallille sekä tehnyt teatteripuvustuksia, muun muassa lavastuksen Kansallisbaletin tanssiteokseen *Maa*. Piri toimi Helsingin vuoden 1994 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailujen taiteellisena johtajana.

Piri kävi koulunsa Ruovedellä ja vietti lukioaikanaan vuoden vaihto-oppilaana Floridassa Yhdysvalloissa. Hän pääsi opiskelemaan Taideteolliseen korkeakouluun ensiyrittämällä. Seuraavana kesänä Armi Ratia pestasi Pirin suunnittelijaksi Marimekkoon, johon hänet vakinaistettiin vuonna 1979, vain hieman ennen Ratian kuolemaa. Vuonna 1981 Piri siirtyi asumaan ja työskentelemään New Yorkiin itsenäisenä taiteilijana. Saatuaan syöpädiagnoosin vuonna 1987 hän palasi Suomeen. 1990- ja 2000-luvuilla Piri asui ja työskenteli Karkussa ja Huittisissa. Myytyään Huittisista ostamansa vanhan pappilan vuonna 2012 Piri on asunut Hämeenlinnassa.

Piri on 2010-luvulla työskennellyt Italiassa. Hänen Muranossa työstämänsä lasiveistokset ovat herättäneet positiivista huomiota Italian taidepiireissä. Markku-liitto valitsi vuonna 2005 Pirin yhdeksänneksi ”vuoden Markuksi”. Hänelle myönnettiin vuonna 2017 Pro Finlandia -kunniamerkki.

Piri julkaisi syyskuussa 2020 muistelmateoksen *Muodoton elämä*, jossa hän käsittelee uransa ohella laajasti myös homoseksuaalisuuttaan.

## Lähteet
Pitkämö

**Pitkämö** on tekojärvi Kurikassa Etelä-Pohjanmaalla. Sen pinta-ala on suurimmillaan 100 hehtaaria ja pituus viisi kilometriä . Se kuuluu Kyrönjoen vesistöön. Tekojärvi on valmistunut vuonna 1970. Tekojärveen ohjataan kolmen joen vedet, joista Kyrönjoki ja Jalasjoki laskevat järveen kanavaa pitkin ja Pitkämönluoma suoraan järveen. Pitkämönjärvellä sijaitsee kaupungin omistama yleinen uimaranta.

Järven vedet laskevat Pitkämön voimalaitoksen kautta Jalasjokeen, joka yhtyy Kyrönjokeen jonkin matkaa voimalaitokselta. Niileksen voimalaitos sijaitsee järveen laskevassa kanavassa, joka ohjaa Jalasjoen vedet tekojärven kautta. Voimaloiden nimellisteho on yhteensä 7,4 MW.

## Lähteet
RC Strasbourg

**RC Strasbourg** on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu Strasbourgissa vuonna 1906. Joukkueen koko nimi on *Racing Club de Strasbourg*. 

## Saavutukset
* Liigamestaruudet: 1 (1979)
* Cup-mestaruudet: 3 (1951, 1966, 2001)
* Liigacup-mestaruudet: 3 (1997, 2005, 2019)
* Intertoto Cupin voitot: 1 (1995)
* Ligue 2-mestaruudet: 3 (1977, 1988, 2017)
* Nationalin mestaruudet: 1 (2016)

## Entisiä pelaajia

*  José Luis Chilavert
*  Arsene Wenger
*  Raymond Domenech
*  Karim Haggui

## Entisiä valmentajia

*  Gilbert Gress
*  Roger Lemerre
*  Robert Herbin
*  Henryk Kasperczak
*  Gérard Banide
*  Daniel Jeandupeux
*  Jacky Duguépéroux
*  René Girard
*  Pierre Mankowski
*  Claude LeRoy
*  Yvon Pouliquen
*  Ivan Hašek
*  Antoine Kombouaré
*  Jean-Pierre Papin
*  Jean-Marc Furlan
*  Pascal Janin
*  Laurent Fournier
*  Thierry Laurey
*  Julien Stéphan
*  Frédéric Antonetti
*  Patrick Vieira
*  Liam Rosenior

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Joukkueen viralliset sivut  
* Racingstub.com - epäviralliset sivut
Cosmobile

**Cosmobile** on helsinkiläinen indierockyhtye.

## Tarina

Cosmobilen esiaste, *from beyond*, perustettiin jo 1990-luvulla. Perustajajäseniä olivat Tuomas Palonen (kitara, laulu), Kimmo Kivistö (rummut) sekä Jonni Kullas (basso). Cosmobile-nimi otettiin käyttöön vuonna 2000. Yhtye osallistui 2001 Spoonriver Anthology -kokoelmalevylle ja julkaisi 2002 omakustanne-EP:n nimeltä Luna. Hetken hiljaiselon jälkeen yhtye sai uuden basistin, Olli Noroviidan, ja aktivoitui uudelleen. Debyyttialbumi *[[Travels]]* julkaistiin vuonna 2007, julkaisijanaan *[[Jukeboss Records]]*. Albumi ja keikat toivat esiin entistä popimman, mutta kokeellisemman yhtyeen. Albumilta irrotettu *[[Finger (single)|Finger]]*-single saavutti suosiota ja kehuja kotimaisessa mediassa. 

Vuonna 2009 Cosmobile teki levysopimuksen Fullsteam Recordsin kanssa ja kakkosalbumi Making Do ilmestyi lokakuussa 2009. Albumi oli arvostelumenestys Suomessa ja valittiin yhdeksi vuoden kotimaisista levyistä mm. Helsingin Sanomissa ja Soundissa.

Vuonna 2011 Cosmobile aloitti yhteistyön nigerialaissyntyisen perkussionisti-vokalisti *[[Ike Chime]]*n kanssa. He julkaisivat yhteistyön tuloksena digitaalisen ilmaisjakelu-EP:n, joka sisälsi neljä Cosmobilen ja Ike Chimen yhdessä kirjoittamaa kappaletta. Kappaleissa yhdisteltiin indierockia afrikkalaisiin rytmeihin afrobeatistä highlifeen. Cosmobile ja Ike Chime esiintyivät yhdessä myös keikoilla ympäri Suomea. Syksyllä 2011 Olli Noroviita ohjasi ja editoi EP:llä julkaistuun *Rough Riders* -kappaleeseen videon.  

Loppuvuodesta 2011 Cosmobile päätti vetäytyä määrittelemättömän pituiselle tauolle kiireistä ja muista suunnitelmista johtuen. Yhtyeen jäsenet ovat sanoneet keskittyvänsä tauon aikana muihin musiikkiprojekteihin. 

## Jäsenet

### Nykyiset
* Tuomas Palonen, kitara ja laulu
* Kimmo Kivistö, rummut
* Olli Noroviita, bassokitara

### Entiset
* Jonni Kullas, basso

## Julkaisut
* Demo (1997)
* Heartless EP (1998)
* Luna EP (2001)
* The Spoonriver Anthology -split (muut yhtyeet: The Prisondream, Galdean Ur) (2000)
* The Finger -single (2007)
* Travels (2007, Jukeboss Records)
* Making Do (2009, Fullsteam Records)
* Cosmobile & Ike Chime EP (2011, Fullsteam Records)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Bändin MySpace-sivut
FC Sochaux

**Football Club Sochaux-Montbéliard**, eli **FCSM** tai **Sochaux**, on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1928. Seura pelaa kotiottelunsa Montbéliardin kaupungissa. 

## Historia

Seura perustettiin 1928 Peugeot'n autotehtaan työntekijöiden seuraksi Jean-Pierre Peugeot'n johdolla. FC Sochaux on yksi ranskalaisen jalkapalloilun pioneeriseuroista ja oli mukana perustamassa Ranskan liigaa. Olympique de Marseillen, Stade Rennais'n ja OGC Nicen ohella se on ainoa seura, joka pelasi ensimmäisellä liigakaudella 1932–1933 ja on edelleen mukana pääsarjassa. Sochaux kehittyi nopeasti Ranskan ensimmäiseksi ammattilaisseuraksi ja voitti mestaruuden 1935 sekä 1938. 

Toisen maailmansodan jälkeen FC Sochaux putosi kehityksen kärjestä liigan keskikastin joukkueeksi. Se ei kyennyt budjetillaan taistelemaan suurseurojen kanssa ja tuli tunnetuksi lähinnä kasvattajaseurana. Se kuitenkin pysyi pääasiallisesti pääsarjatasolla ja pelannut maailmansodan jälkeen vain 10 kautta Division 2:ssa. Suuret meriitit ovat kuitenkin kiertäneet seuraa, joskin se voitti 2004 Coupe de la Liguen ja 2007 Coupe de Francen mestaruuden.

Kauden 2013–2014 päätteeksi Sochaux putosi pääsarjasta.

## Saavutukset
* Liigamestaruudet: 2 (1935, 1938)
* Cup-mestaruudet: 2 (1937, 2007)
* Liigacup-mestaruudet: 1 (2004)
* Ligue 2-mestaruudet: 2 (1947, 2001)

## Valmentajat kautta aikain

* 1928–1929  Maurice Bailly 
* 1929–1934  Victor Gibson
* 1934–1936  Conrad Ross
* 1936  André Abbeglen
* 1936–1939  Conrad Ross
* 1939–1944  Paul Wartel
* 1944–1946  Étienne Mattler
* 1946–1952  Paul Wartel
* 1952–1960  Gaby Dormois
* 1960  Paul Wartel
* 1960–1962  Louis Dupal
* 1962–1967  Roger Hug
* 1967  Georges Vuillaume
* 1967–1969  Dobrosav Krstić
* 1969–1975  Paul Barret
* 1975–1981  Jean Fauvergue
* 1981–1984  Pierre Mosca
* 1984–1985  Silvester Takać
* 1985–1987  Jean Fauvergue
* 1987  Paul Barret
* 1987–1994  Silvester Takać
* 1995  Jacques Santini
* 1995–1996  Didier Notheaux
* 1996–1998 ** Faruk Hadžibegić
* 1998–1999  Philippe Anziani
* 1999–2002  Jean Fernandez
* 2002–2005  Guy Lacombe
* 2005–2006  Dominique Bijotat
* 2006–2007  Alain Perrin
* 2007–12/2007  Frédéric Hantz
* 12/2007  Jean-Luc Ruty
* 1/2008–2011  Francis Gillot
* 2011–3/2012  Mehmed Baždarević
* 3/2012–9/2013  Éric Hély
* 9/2013–5/2014  Hervé Renard
* 7/2014–15/2015  Olivier Echouafni

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Joukkueen viralliset sivut 
* Planète Sochaux - epäviralliset sivut
Stade de Reims

**Stade de Reims** on ranskalainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1911. Se pelaa kaudella 2024–2025 maan korkeimmalla sarjatasolla. 1950-luvulla Stade de Reims oli Ranskan menestynein joukkue ja se pelasi vuosina 1956 ja 1959 Euroopan Cupin loppuottelussa. Seuran suurimpia tähtiä ovat olleet Just Fontaine ja Raymond Kopa.

Kaudella 2011–2012 Reims sijoittui Ligue 2:ssa toiseksi ja nousi 33 vuoden tauon jälkeen Ranskan korkeimmalle sarjatasolle. Seura pelasi pääsarjatasolla neljä kautta sijoittuen parhaimmillaan yhdenneksitoista. Kauden 2015–2016 päätteeksi Reims putosi takaisin Ligue 2:een. Joukkue pelasi alemmalla sarjatasolla kaksi kautta, kunnes voitti sarjan mestaruuden kaudella 2017–2018 ja nousi takaisin pääsarjatasolle.

## Saavutukset
* Liigamestaruudet: 6 (1949, 1953, 1955, 1958, 1960, 1962)
* Cup-mestaruudet: 2 (1950, 1958)
* Ligue 2:n mestaruudet: 2 (1966, 2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Joukkueen viralliset sivut
OGC Nice

**OGC Nice** (lyh. **OM**) on ranskalainen jalkapalloseura Nizzasta. Seura pelaa Ranskan korkeimmalla sarjatasolla Ligue 1:ssä. Seura on perustettu vuonna 1904. Seuran kotikenttä on Allianz Riviera.

OGC Nice on yksi Ranskan menestyneimmistä jalkapalloseuroista neljällä kansallisella mestaruudella ja kolmella Ranskan cupin voitolla. Lyhenne OGC tulee sanoista Olympique Gymnaste Club, joka juontaa juurensa seuran perustamisajoilta, jolloin seura tunnettiin nimellä Gymnaste Club de Nice.

## Historia
OGC Nice oli yksi Ranskan jalkapalloliigan 20 perustajajäsenestä, kun liiga perustettiin vuonna 1932.

Seuran valmentajana aloitti kesällä 2009 Didier Ollé-Nicolle, joka seurasi tehtävää pitkään hoitanutta Frédéric Antonettia. Menestys Ollé-Nicollen johdolla ei ollut järin mairittelevaa ja Nice vajosi putoamiskamppailuun. Seurajohto sai lopulta tarpeekseen ja erotti Ollé-Nicollen maaliskuun puolivälissä 2010. Seura majaili tuossa vaiheessa liigassa sijalla 17, vain viisi pistettä putoamisviivan yläpuolella. Seuran valmennusvastuun ottivat urheilutoimenjohtaja Éric Roy, nuorten akatemian johtaja René Marsiglia ja nuorten valmentaja Frédéric Gioria. Royn johdolla Nice säilytti paikkansa pääsarjassa. 

Kesällä 2012 Claude Puelista tuli Nicen päävalmentaja. Kokeneen Puelin johdolla Nice nappasi yhden historiansa parhaista sijoituksista liigassa ollen kaudella 2012–2013 neljäs. Sijoituksen myötä Nice pääsi Eurooppa-liigan pudotuspelikierrokselle.

## Saavutukset
* Liigamestaruudet: 4 (1951, 1952, 1956, 1959)
* Cup-mestaruudet: 3 (1952, 1954, 1997)

## Edustusjoukkue
*Päivitetty 5. elokuuta 2021.*

## Entisiä pelaajia

* Jacques Abardonado
* Dominique Aulanier
* Florent Balmont
* Eric Bauthéac
* Yoann Bigné
* Daniel Bravo
* José Cobos
* Didier Digard
* Olivier Echouafni
* Valentin Eysserick
* Just Fontaine
* Damien Grégorini
* David Hellebuyck
* Vincent Koziello
* Hugo Lloris
* Nampalys Mendy
* Anthony Mounier
* Manuel Nogueira
* Noé Pamarot
* Romain Pitau
* Alassane Pléa
* Loïc Rémy
* Cyril Rool
* Julien Sablé
* Thibault Scotto
* Frédéric Tatarian
* Bruno Valencony
* Cédric Varrault
* Wesley Sneijder
* Renato Civelli
* Ederson
* Habib Bamongo
* Éric Mouloungui
* Romain Genevois
* Bill Tchato
* David Ospina
* Drissa Diakité
* Cédric Kanté
* Mahamane Traoré
* Sammy Traoré
* Mohammed Chaouch
* Onyekachi Apam
* Didier Angan
* Kafoumba Coulibaly
* Emerse Faé
* Bakari Koné
* Jean Michaël Seri
* Nemanja Pejcinović
* Marama Vahirua
* Chaouki Ben Saada

## Entisiä päävalmentajia
* Lucien Favre
* Christophe Galtier
* Franck Haise
* Claude Puel
* René Marsiglia
* Éric Roy
* Didier Ollé-Nicolle
* Frédéric Antonetti
* Gernot Rohr
* Valter Salvioni
* Patrick Vieira

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joukkueen viralliset sivut
Lihaksia ja luoteja

**Lihaksia ja luoteja** on vuonna 1996 esitetty, koomikkoryhmä Kummelin tekemä kymmenosainen humoristinen poliisisarja. Sarjassa seurataan kuvitteellisen Päärynämäen kaupungin poliisilaitoksen etsivien seikkailuja.

Sarja sai hyvän vastaanoton Kummeli-huumorista pitävien keskuudessa, mutta osalle katsojakuntaa se oli liikaa. Kummeleihin vakituisesti liittynyttä Heikki Vihistä eivät kaikki sulattaneet.

Lihaksia ja luoteja julkaistiin DVD:nä 5. syyskuuta 2007 nimellä *Kummeli - Lihaksia ja luoteja, Vanaja-trilogia osa 1*.

Sarjan tuli aluksi olla 6-osainen, mutta syksyllä 1996 ryhmä teki vielä neljä lisäjaksoa. Tämän huomaa jaksojen 7-10 hyvin erilaisesta alkutunnuksesta, ja siitä että kuusi ensimmäista jaksoa on talvella kuvattu (neljä viimeistä taas kesällä/syksyllä). Myös kuudessa ensimmäisessä jaksossa hahmoilla on valuuttana Suomen markka, kun taas neljässä viimeisessä Amerikan Dollari.

*Helsingin Sanomien* Jarkko Jokelainen ymmärsi, että Kummeli-ryhmän comeback tarvitsi uudenlaista formaattia lyhyiden sketsien sijasta, mutta kaipasi silti runsaampaa henkilögalleriaa esimerkiksi ”luontaisesti hilpeiden” Heikki Silvennoisen ja Timo Kahilaisen tekeminä kaksoisrooleina. Myös aloitusjaksossa nähty Vesa Vierikon roisto sai kehuja, mutta Heikki Vihisen, Esko Roineen ja Mari Turusen poliisiroolit jättivät Jokelaisesta toivomisen varaa.

## Jaksoluettelo

## Näyttelijät

## Vierailijat

Sarjassa esiintyy myös poliisiryhmä *Kova Laki*, jota esittävät Heikki Silvennoinen, Timo Kahilainen ja Heikki Hela (7/96 ja 10/96).

## Tuotanto
* Käsikirjoitus: Heikki Vihinen ja Porkkana Ryhmä
* Ohjaus: Matti Grönberg
* Tuotanto: Porkkana Ryhmä ja YLE TV2 Viihdeohjelmat

## DVD-julkaisu

## Lähteet
Hännystakki

**Hännystakki** on frakin tai saketin takki, jossa on pitkät liepeet eli hännykset takana. Takin väri on yleensä musta, mutta saketin takki voi olla myös harmaa. Saketin takki on edestä kaarrettu ja siten pyöreälinjaisempi kuin frakin. 

Frakkiin kuuluvan hännystakin kauluskäänteet ovat silkkiset. Jos takin kanssa käytetään valkoista liiviä, takin rintataskuun taitetaan valkoinen nenäliina, mikäli kunniamerkkejä ei ole. Mustan liivin kanssa taskuliinaa ei kuitenkaan käytetä. Häissä sulhasella voi olla hännystakkinsa rintapielessä taskukukka, ja myös tällöin liina jää pois. Frakin kanssa käytetään yleensä taskukelloa, mutta sen voi jättää nykyisin myös pois. Pukeutumisetikettien mukaan rannekellon käyttö ei silti ole sopivaa taskukellon sijasta. 

## Lähteet
Keisari Vilhelmin muistokirkko

**Keisari Vilhelmin muistokirkko** () on Berliinin Breitscheidplatzilla sijaitseva rauniokirkko ja yksi kaupungin tunnetuimpia symboleja. 

Kirkko rakennettiin vuosina 1891–1895, ja sen rakennutti keisari Vilhelm II isoisänsä Vilhelm I:n muistoksi. Arkkitehti Franz Schwechtenin suunnittelema monumentaalinen kirkko edusti uusromaanista tyyliä, esikuvinaan Reininmaan romaaniset kirkot. Sisätilat koristettiin mosaiikeilla, jotka kuvastivat keisari Vilhelm I:n elämää ja tekoja.

Kirkko tuhoutui toisen maailmansodan ilmapommituksessa vuonna 1943. Sodan jälkeen tehtiin suunnitelma raunioiden hävittämiseksi ja uuden kirkon rakentamiseksi samalle paikalle, mutta sekä monet arkkitehdit että berliiniläiset asettuivat puolustamaan vanhan kirkon jäänteitä. Osaksi tämä johtui siitä, että kirkko jäi kaupungin jaon jälkeen Länsi-Berliinin puolelle, jossa ei juuri ollut historiallisia rakennuksia. Lopulta päädyttiin kompromissiin: Keisari Vilhelmin muistokirkon päätorni (alkuaan 113 metriä korkea) jätettiin pystyyn, muistomerkiksi sodan tuhoille. Sen viereen valmistui 1961 arkkitehti Egon Eiermannin suunnittelema uusi kirkko kellotapuleineen. 

Uusi kirkkorakennus on muodoltaan poikkeuksellinen: se on kahdeksankulmainen ja sen seinät on tehty kauttaaltaan himmeistä lasiruuduista. Uuteen kirkkoon on sijoitettu Venäjän ortodoksikirkon lahjoittama ikoniristi, saksalaisen luutnantin Kurt Reuberin 1942 itärintamalla maalaama *[[Stalingradin madonna]]*, sekä brittien lahjoittama Coventryn risti, joka on tehty saksalaisten ilmapommituksissa 1940 tuhoutuneen Coventryn katedraalin raunioista löytyneistä nauloista. Nämä taideteokset symboloivat ystävyyttä entisten vihollismaiden välillä. 

Keisari Vilhelmin muistokirkko sijaitsee Berliinin vilkkaimman liikekadun Kurfürstendammin alkupäässä viiden kadun risteyksessä, ja se on kaupungin läntisen osan tunnetuin maamerkki. Berliiniläiset kutsuvat rauniotornia lempinimellä ”Ontto hammas” (*der Hohle Zahn*).
Kaurat

**Kaurat** (*Avena*) on heinäkasvien suku, jonka lajeja esiintyy luonnonvaraisena Euroopassa, Aasiassa ja Luoteis-Afrikassa. Suvussa on noin 15–25 lajia. Viljelty kaura on heksaploidi, joka on syntynyt yhdestä tai useammasta villilajista.

Kauroilla on pysty korsi ja viuhkamainen tähkä, joka tunnetaan myös nimellä röyhy. Kukat ovat yleensä kaksittain. Lehdet ovat heinäkasveiksi leveät.

Tärkein lajeista on peltokaura (*Avena sativa*). Hukkakaura (*Avena fatua*) on rikkakasvi. Samoin kuin peltokauran, myös hukkakauran kromosomiluku 2n on 42, kun muilla lajeilla se on 14.

Kaurojen suvusta on nykyisin erotettu mäkikaurat (*Avenula*) ja kauriot (*Helictochloa*) omiksi suvuikseen.

## Lajeja
* *[[abessiniankaura|Avena abyssinica]]* – abessiniankaura
* *[[partakaura|Avena barbata]]* – partakaura
* *[[punakaura|Avena byzantina]]* – punakaura
* *[[Avena brevis]]*
* *[[kanariankaura|Avena canariensis]]* – kanariankaura
* *[[hukkakaura|Avena fatua]]* – hukkakaura
** ''Avena fatua'' subsp. ''fatua'' – rikkahukkakaura
** ''Avena fatua'' subsp. ''meridionalis'' – etelänhukkakaura
* *[[portugalinkaura|Avena lusitanica]]* – portugalinkaura
* *[[Avena maroccana]]*
* *[[Avena nuda]]*
* *[[Avena occidentalis]]*
* *[[mäkikaura|Avena pubescens]]* – mäkikaura (nykyisin eri suvussa nimellä *Avenula pubescens*, syn. *Helictotrichon pubescens*)
* *[[ahdekaura|Avena pratensis]]* – ahdekaura (nykyisin eri suvussa nimellä *Helictochloa pratensis*, syn. *Helictotrichon pratense*)
* *[[kaura|Avena sativa]]* – peltokaura eli kaura
* *[[koristekaura|Avena sterilis]]* – koristekaura eli susikaura eli korukaura
** ''Avena sterilis'' subsp. ''atherantha'' – sisiliankorukaura
** ''Avena sterilis'' subsp. ''sterilis'' – espanjankorukaura
* *[[Ukonkaura|Avena strigosa]]* – ukonkaura

Leikkokasveina ja yksivuotisina koristekasveina kasvatetaan hukka-, koriste- ja ukonkauraa (Räty ja Alanko 2004, s. 31).

## Katso myös
* heinäkaurat (*Arrhenatherum*)
* kaurakkeet (*Trisetum*)

## Lähteet
* Räty, E. & Alanko, P., 2004: *Viljelykasvien nimistö*. Puutarhaliiton julkaisuja 328. 200 s. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kaurat (''Avena'')
* Funet: Kaurat (''Avena'')
* ITIS: ''Avena'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Avena'' 
* Flora of China: ''Avena''
Kaasua, komisario Palmu!

**Kaasua, komisario Palmu!** on Matti Kassilan ohjaama vuonna 1961 ensi-iltansa saanut Komisario Palmu -elokuva. Se perustuu Mika Waltarin 1939 ilmestyneeseen romaaniin *[[Kuka murhasi rouva Skrofin?]]* Elokuvassa etsiväkolmikko (Joel Rinne, Matti Ranin ja Leo Jokela) selvittää rikkaan helsinkiläisen leskirouvan murhaa.

## Juoni

Rikas leskirouva löydetään asunnostaan Helsingistä kaasumyrkytykseen kuolleena. Tapahtumaa luullaan aluksi onnettomuudeksi, mutta komisario Palmu huomaa murhaajan tehneen virheen, ja niin Palmu, Kokki ja Virta aloittavat selvitystyön: kuka oli tullut asuntoon parvekkeen oven kautta ja avannut kaasuhanan rouva Skrofin nukkuessa?

Kirjan ja elokuvan loput poikkeavat hieman toisistaan. Kirjassa Palmu osoittaa murhaajalle tietävänsä, että tämä on murhan tekijä, ja tämä toteaa, ettei Palmu pysty koskaan todistamaan väitettä oikeaksi. Murhaaja lupaa kuitenkin tunnustaa tietyin ehdoin ja pyytää Palmua lukitsemaan huoneen oven. Avainta kääntäessään Palmu huomaa, että avain ei sovi lukkoon ja tajuaa sen olevan kadoksissa oleva parvekkeen oven avain. Samaan aikaan murhaaja heittäytyy alas parvekkeelta ja kuolee.

Elokuvassa murhaaja jää kiinni maalattuaan taulun rikospaikasta. Vain murhapaikalla ennen poliisien tuloa käynyt voi tietää, että hellalla oli puurokattila, joka oli kiehunut yli. Murhaaja yrittää hypätä alas kierreportaikosta, mutta etsivät Kokki ja Virta saavat hänestä viime hetkellä otteen.

## Tuotanto
Teos oli Palmu-romaaneista ensimmäinen, mutta filmatisoinneista toinen. Waltari oli voittanut vuonna 1939 Suomen osuuden pohjoismaisessa salapoliisiromaanikilpailussa romaanillaan *Kuka murhasi rouva Skrofin?* Hän jatkoi sarjaa vuonna 1940 kirjalla *[[Komisario Palmun erehdys]]*, jonka pohjalta Kassila ohjasi vuonna 1960 samannimisen elokuvan. 

Fennadan Mauno Mäkelä neuvotteli Waltarilta oikeudet teokseen, ja edellisen Palmu-elokuvan Suomen Filmiteollisuudelle ohjannut Kassila joutui tapahtuneen tosiasian eteen. Päähenkilöiden näyttelijöillä ei ollut muualle sitovia sopimuksia, joten samat näyttelijät saatiin pääosin mukaan. 

Kun edellinen Palmu oli epookkielokuva, tässä tapahtumat tuotiin elokuvan kuvausaikaan, 1960-luvun alkuun. Waltarin tarkoin kuvaamaa taloa esittää Merikatu 7:ssä oleva Runar Finnilän suunnittelema talo vuodelta 1926, mutta sen ympäristöä kuvattiin muualla. Waltarilla kaupunkikuvan luominen oli keskeinen osatekijä, ja myös Palmu-elokuvissa korostuu vanhan Helsingin merkitys. Sisätilat, kuten porraskäytävä ja rouva Skrofin koti, rakennettiin Fennadan Kulosaaren-studiolle.

## Arviot
Elokuvan näyttelijöiden yhteistyötä on kiitetty erinomaiseksi. Eräs kriitikko nostaa esiin Pentti Siimeksen ”huikean roolityön merkillisenä rappiotaiteilijana Kurt Kuurnana”, joka kriitikon mukaan muodostaa elokuvan selkärangan.

## Palkinnot
Elokuva sai kolme Jussi-palkintoa:
* Paras musiikki: Osmo Lindeman
* Paras käsikirjoitus: Matti Kassila ja Kaarlo Nuorvala
* Paras miessivuosa: Leo Jokela

## Näyttelijät

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Martti Savo: Martti Savo, Kaasua komisario Palmu. Kansan Uutiset 17.9.1961. (Archive.org)

* Yle Areena - Kaasua, komisario Palmu!
Tenji

**Tenji** (626–672) oli Japanin 38. keisari, joka käytti ennen valtaannousuaan nimeä  **Naka no Ōe**. 

Prinssinä ollessaan Naka no Ōe auttoi keisarillista perhettä vapautumaan Soga-klaanin lähes täydellisestä ylivallasta. Vuonna 644 hän murhautti Soga no Irukan, ja tämän isä ja edeltäjä Soga no Emishi teki itsemurhan. 

Naka no Ōe hallitsi Keisari Tenjinä vuodet 661–672. Vuonna 662 hän kirjoitutti Japanin ensimmäisen tunnetun lakikokoelman. Tenji jätti jälkeensä 14 lasta, mistä puhkesi vallanperimyskiistoja. Tenjiä seurasivat hänen poikansa Otomo (keisari Kobun) ja veljensä Oama (keisari Temmu).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Heikki Kytölä

**Heikki ”Kelju” Kytölä** on suomalainen rumpali, joka soittaa yhtyeessä nimeltä PMMP, My First Band ja Sara Nunes. Hänen nuoruuden harrastuksiinsa kuului rumpujen soiton ohella myös viulun soitto ja koripallo.
Anu Viheriäranta

**Anu Viheriäranta** (s. 1982) on suomalainen balettitanssija. Hänellä on kiinnitys Suomen Kansallisbalettiin (1999–) ja Hollannin Kansallisbalettiin (2005–). Viheriäranta on myös esiintynyt kahdessa suomalaisessa elokuvassa.

Viheriäranta opiskeli Helsingin Tanssikoulussa ja Lontoon Royal Ballet Schoolissa. Ylen Elävän Arkiston dokumentti "Minustako joutsen" kertoo tuolloin 22-vuotiaan Viheriärannan valmistautumisesta Joutsenlammen vaativaan Odette-Odilen päärooliin Suomen Kansallisbaletissa vuonna 2004.

## Solistitehtäviä
Suomen Kansallisbaletissa:
* Bajadeeri: Nikiya ja soolovarjo (Natalia Makarova/Petipa)
* Giselle: maalais-pas de deux ja 2 Wiliä (Sylvie Guillem/Coralli–Perrot–Petipa)
* Joutsenlampi: prinsessa, pas de quatre ja 3 joutsenta (Vladimir Bourmeister/Petipa–Ivanov)
* Romeo ja Julia: Julia (John Cranko)
* Kesäyön unelma: Helena (Heinz Spoerli)
* Tuonelan joutsen (Imre Eck)
* Forgotten Land (Jiří Kylián)
* Stepping Stones (Jiří Kylián)
* Prinsessa Ruusunen: Sininen lintu, haltijatar ja timantti (Rudolf Nurejev/Ivanov) 1999
* A Million Kisses to my Skin (David Dawson)
* Tuhkimo: Tuhkimo (Ben Stevenson) 2001
* Stravinsky Violin Concerto (George Balanchine) 2001
* Four Sections (Ted Brandsen) 2001
* Pähkinänsärkijä ja Hiirikuningas: Klaara (Wayne Eagling ja Toer van Schayk) 2002
* Serenade (George Balanchine) 2002
* Four Hands (Laszlo Berdo) 2002
* Metsänhaltija: Ekho (Xin-Peng Wang) 2002
* Raymonda: Henriette (Anna-Marie Holmes/Petipa) 2003
* Oracle (Glen Tetley) 2003
* Polacca (Anna Laerkesen) 2003
* Joutsenlampi: Odette–Odile (Rudi van Dantzig/Petipa–Ivanov) 2004
* Two Fast (Jorma Elo) 2004
* Tides of Mind (Dominique Dumais) 2004

## Palkinnot ja stipendit
* Pro Dance -stipendi 1997
* Pohjoismainen nuorten tanssijoiden kilpailu, Mora, 2. palkinto 1997
* Royal Ballet School, Dame Ninette de Valois -stipendi
* Nuorten tanssijoiden kilpailu, Lausanne, Vuoden lahjakkuus -palkinto 1998
* Tanssin kukan Nuppu-palkinto 2000

## Elokuvaesiintymiset

* Virtaset ja Kekkonen: Päivi tyttöiässä 1993
* Pelikaanimies: Helena ballerina 2004 

## Lähteet
Sirpaleliivi

**Sirpaleliivi** on suojaliivi, joka on tarkoitettu suojaamaan käyttäjänsä ylävartaloa esimerkiksi kranaatin sirpaleilta. Liivin suojaava materiaali voi olla kevlar, keraamiset levyt tms. Sirpaleliivi voi suojata myös pistoolin luodeilta, riippuen luodin nopeudesta. Esimerkiksi asepalvelustaan suorittavat käyttävät sirpaleliivejä ampuessaan kranaatinheittimellä. Sirpaleliiveissä voi olla myös varustetaskuja ja kiinnityskohta repulle tehtävän vaatimia varusteita varten.

Sirpaleliivin kehitti ensimmäisenä yhdysvaltalainen sotakirurgieversti (myöhemmin kenraalimajuri) Malcolm C. Grow yhdessä brittiläisen Wilkinson Sword -yrityksen kanssa toisen maailmansodan aikana. Se suunniteltiin suojaamaan Yhdistyneen kuningaskunnan ilmavoimien sotilaita saksalaisten ilmatorjunnan kranaattien aiheuttamilta sirpaleilta.

## Lähteet
Paul Keres

**Paul Keres** (7. tammikuuta 1916 Narva – 5. kesäkuuta 1975 Helsinki) oli virolainen shakin suurmestari ja shakkikirjailija.

## Ura
Keres singahti suuresta tuntemattomuudesta maailmanmaineeseen 1935 Varsovan shakkiolympialaisissa Viron ykköspöydässä. Hänen kotikaupungissaan Narvassa oli niukasti harjoittelumahdollisuuksia, mistä syystä Keres turvautui kirjeshakkiin. 

1937 oli Keresin varsinainen läpimurtovuosi. Hän saavutti menestystä Margaten, Oostenden ja Kemerin turnauksissa sekä Tukholman shakkiolympialaisissa. Neuvostoliiton mestaruuden Keres voitti kolme kertaa. Maailmanmestaruusottelu Aleksandr Aljehinia vastaan raukesi.

Paul Keres kuoli sydänkohtaukseen Helsingissä 59-vuotiaana ollessaan kotimatkalla Vancouverista. 

Keresin muotokuva oli painettu Viron viiden kruunun seteliin, joka julkaistiin 1992.

## Lehdet
Joose Norri: *90 vuotta Paul Keresin syntymästä* (Suomen Shakki 1/2006)

## Teoksia
**Malekool I-III* (1948–1955)
**Valitud partiid* (1961)

## Kirjallisuutta
*Fred Reinfeld: *Keres' Best Games of Chess* (1940)
*E. Ridala: *50 Paul Keresin loistopeliä* (1957)

## Aiheesta muualla

*
Seututie 847

**Seututie 847** (eli niin kutsuttu *[[Valtatie 4|vanha nelostie]]*) on Limingasta Kempeleen, Oulun ja Haukiputaan kautta Iin Räinänperälle johtava seututie. Pääosa tiestä on entistä valtatie 4:ää.

Tie alkaa Limingan keskustaajaman kaakkoispuolelta Haaransillan kiertoliittymästä, jossa kohtaavat valtatiet 4 ja 8. Tie kulkee seuraillen Pohjanmaan rataa aina Kempeleen Ristisuon kiertoliittymään, jossa kohtaavat Ylikylään johtava Ketolanperäntie sekä Ristisuon asuin- ja teollisuusalueelle johtava Kaartotie. Kiertoliittymästä tie kääntyy vasemmalle, ja jonkin matkan päässä se ylittää rautatien, ja kulkee Kempeleen keskustan lävitse. Tie jatkuu rautatien suuntaisena sen länsipuolella aina Oulun Limingantulliin saakka, jossa se sulautuu katuverkkoon.

Oulun pohjoispuolella tie jatkuu erikseen merkittynä Taskilan kaupunginosan pohjoispuolella, ja jatkuu entisen Haukiputaan kunnan alueelle, läpi Kellon kaupunginosan sekä Haukiputaan kirkonkylän. Kirkonkylän pohjoispuolella tie ylittää Kiiminkijoen, ja kulkee Martinniemen sivuitse aina Iin kunnanrajan yli Räinänperän kylän itäpuolelle, jossa se yhtyy nykyiselle Nelostielle.

Seututien 847:n osa tieosuuksista on Vehmaan ja Tornion välistä Pohjanlahden rantatie -matkailutietä.

## Historiaa
Suunnilleen nykyisen seututien 847 paikalla on kulkenut maantie jo hyvin pitkään. Vuoden 1938 tienumerointijärjestelmässä tie oli osa tuolloin Helsingistä Petsamoon kulkenutta valtatie 4:ää. Kaupungin ohittavan *Pohjantien* ensimmäisen, Perävainion ja Taskilan välisen osuuden, valmistuttua 1960-luvulla siirtyi valtatie 4 kulkemaan uutta reittiä. Vanhan nelostien Perävainion ja Limingantullin välinen osuus jäi kuitenkin osaksi valtatietä 8. Muilta osin vanha tie muutettiin kaduksi tai muuksi yleiseksi tieksi.

Kun Kempeleen ohittava Pohjantien osuus valmistui vuonna 1990, muutettiin vanha nelostie Kempeleen ja Limingantullin väliseltä osuudelta seututieksi 814. Haukiputaan ohitustien valmistuttua vuonna 1993 vanha nelostie muutettiin seututieksi 847 Oulun–Haukiputaan kunnanrajan ja Iin Räinänperän väliseltä osuudelta. 1990-luvun puolivälissä myös maantie 814 muutettiin osaksi seututietä 847, jota jatkettiin Haaransillalle saakka vuonna 2003, kun Pohjantien viimeisin osuus valmistui. Vuonna 2006 myös Linnanmaan ja Haukiputaan kunnanrajan välinen osuus muutettiin seututieksi 847. Vuonna 2021 Tupoksen taajamaan seututien 847, Vesikarintien ja yhdystien 8240 risteykseen rakennettiin liikennevalot.

## Kuvia

Tiedosto:Oulun kaupunginraja, seututie 847.JPG|Oulun kunnanraja seututiellä 847 Kempeleen suunnasta katsottuna
Tiedosto:Ristisuo Kempele.JPG|Ristisuon kiertoliittymä, jossa seututie 847 kääntyy Oulun suuntaan.
Tiedosto:Limingantie Oulu 20190721.jpg|Limingantien ja Poikkimaantien liikennevaloliittymä Äimäraution kohdalla
Tiedosto:Oulu municipal border sign 20190801.jpg|Oulun kuntarajakyltti Iin suunnasta katsottuna.
Tiedosto:Rantatie opastekyltti.JPG|Liikenneviraston määrittelemä Pohjanmaan Rantatie-matkailutien opastekyltti seututiellä 847 Kempeleen Riihivainiolla. Kyltti on sittemmin poistettu.


## Lähteet
Olga Medvedtseva

**Olga Valerjevna Medvedtseva** (, ent. **Pyljova** (), o.s. **Zamorozova** (), s. 7. heinäkuuta 1975 Borodino, Krasnojarskin aluepiiri) on aktiiviuransa jo lopettanut venäläinen ampumahiihdon olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Medvedtseva, tuolloin vielä Pyljova, nousi Venäjän maajoukkueeseen vuonna 2000 ja samana vuonna hän voitti ensimmäisen kaikkiaan viidestä MM-kisojen viestikullastaan. 2002 Salt Lake Cityn talviolympialaisissa hän voitti takaa-ajossa kultaa ja 2004 MM-kisoissa kultaa 15 kilometrillä. 

2006 Torinon olympialaisissa Pyljova hiihti 15 kilometrillä hopealle, mutta menetti mitalinsa jäätyään kiinni kielletyn karfedoni-piristeen käytöstä. Vancouverin olympialaisissa 2010 Medvedtseva oli mukana Venäjän kultaa voittaneessa viestijoukkueessa.

Maailmancupissa hän on voittanut kymmenen osakilpailua, ollut 16 kertaa toinen ja 11 kertaa kolmas (14.1.2010 mennessä). 

Medvedtseva loukkaantui vakavasti Venäjän keskiosissa sattuneessa auto-onnettomuudessa syyskuussa 2017. 

## Lähteet
*

### Viitteet
Hatuntekijä

**Hatuntekijä** () on Lewis Carrollin Liisan seikkailut ihmemaassa -kirjassa ja -elokuvissa esiintyvä kuvitteellinen hahmo. Carrollin kirjassa hahmon nimi on vain *Hatter*, ei *Mad Hatter*. Kirsi Kunnaksen ja Eeva-Liisa Mannerin suomennoksessa hahmon nimi on **Hatuntekijä**, Alice Martinin suomennoksessa *Alicen seikkailut ihmemaassa* hän on **hattumaakari**, ja Tuomas Nevanlinnan suomennoksessa *Liisa Ihmemaassa* hahmon nimi on **Hattu Hassinen**.

John Tennielin piirroskuvituksessa Hatuntekijällä on hurmioitunut ilme, iso rusetti kaulassa, iso silinterihattu päässä ja hän ryystää teetä.

Hatuntekijän esikuvana uskotaan olleen Theophilus Carter. Hän keksi vuoden 1851 Great Exhibition -näyttelyssä esillä olleen herätyskellosängyn, joka heitti nukkujan vuoteesta haluttuun aikaan. Myöhemmin hän omisti huonekalukaupan, ja hänet tunnettiin lempinimellä "Mad Hatter", koska hän seisoskeli puotinsa ovella silinterihattu päässään.

Sanonta *mad as a hatter* (hullu kuin hattumaakari) voi myös juontaa juurensa aikoihin, jolloin elohopeaa käytettiin huopahattujen muotoilussa höyryttämällä. Elohopeajäämät elimistössä aiheuttivat ajan myötä hermostollista vaurioita ja "hullua" käytöstä.

Hullu Hatuntekijä on myös Batman-sarjakuvan hahmo ja Batmanin vastustaja. Hahmo on alkuperäisen Hatuntekijän inspiroima. Hahmo esiintyi jo vuonna 1948 ensimmäisen kerran sarjakuvassa sekä 1960-luvun televisiosarjassa, jossa hahmoa esitti David Wayne.

## Suomennoksia

* Carrol, Lewis 1906: *Liisan seikkailut ihmemaailmassa.* Suomentanut Anni Swan. Kuvittanut John Tenniel. Helsinki, WSOY.
* Carroll, Lewis 1974: *Liisan seikkailut ihmemaassa ja Liisan seikkailut peilimaailmassa.* Suomentaneet Kirsi Kunnas ja Eeva-Liisa Manner. Kuvittanut John Tenniel. Jyväskylä, Gummerus. 
* Carroll, Lewis 1995: *Alicen seikkailut ihmemaassa.* Suomentanut Alice Martin. Kuvittanut John Tenniel. Helsinki, WSOY. 
* Carroll, Lewis 2000: *Liisa Ihmemaassa.* Suomentanut Tuomas Nevanlinna. Kuvittanut Helen Oxenbury. Helsinki, Otava.
Tellervo Maria Koivisto

**Tellervo Maria Koivisto** (o.s. *Heino*, 29. elokuuta 1927 Messukylä – 6. maaliskuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja ammattikoulunopettaja. Koivisto oli SDP:n kansanedustaja vaaleista 1970 alkaen kuolemaansa asti.

Koivisto valittiin eduskuntaan suurilla äänimäärillä Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä. Vaaleissa 1972 hän sai 11 003 ääntä. Hänet luettiin puolueensa vasemmistosiipeen eli niin sanottuun ”punaiseen tusinaan”. Hän oli presidentin valitsijamies vuosina 1978 ja 1982. Koivisto oli myös Suomen Kirjastoseuran, Arabikansojen ystävyysseuran ja Pohjois-Hämeen rauhantyön keskuksen puheenjohtaja sekä Suomen rauhanpuolustajien varapuheenjohtaja.

Koiviston vanhemmat olivat yrittäjä Eino Aleksanteri Heino ja Lyydia Maria (o.s. Ylinen). Vuosina 1949–1970 hän oli naimisissa Reino Nestori Koiviston kanssa. Koivisto oli valtiotieteiden kandidaatti (1962).

Koivisto kuoli 54-vuotiaana maaliskuussa 1982. Hän liukastui keskiviikkona 3. maaliskuuta 1982 eduskuntatalon Aurorankadun puoleisilla rappusilla ja oli sen jälkeen vuorokauden sairaalassa tarkkailtavana. Saman viikon perjantaina Koivisto hakeutui uudestaan sairaalaan, jossa hän kuoli seuraavana päivänä lauantaina 6. maaliskuuta 1982. Oikeuslääketieteellisen tutkimuksen mukaan Koivisto kuoli aivoverisuonen pullistuman aiheuttamaan sairauskohtaukseen. Tutkimuksen mukaan kuoleman aiheuttanut sairaus oli kehittynyt hänellä pitkän aikaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Falko Zandstra

**Falko Zandstra** (s. 27. joulukuuta 1971 Heerenveen, Alankomaat) on alankomaalainen entinen pikaluistelija.

Zandstra voitti juniorien maailmanmestaruuden vuosina 1990 ja 1991. Vuonna 1992 hän saavutti Albertvillen olympialaisissa 5&nbsp;000 metrillä hopeaa ja voitti Euroopan mestaruuden ja yleisluistelijoiden MM-kisoista hopeaa. Vuonna 1993 hän uusi Euroopan mestaruutensa ja voitti lisäksi MM-kultaa. Lillehammerin 1994 olympialaisista hän saavutti 1&nbsp;500 metrillä pronssia. Vielä 1995 hän saavutti EM-kisoista hopeaa, kun hän oli toiseksi nopein 1&nbsp;500 metrillä, 5&nbsp;000 metrillä sekä 10&nbsp;000 metrillä. EM-kisoissa 1997 hän voitti pronssia.

Vuonna 1993 aikavälillä 23. tammikuuta ja 13. maaliskuuta Zandstra oli niin sanotun aateliskalenterin ykkössijalla kaikkien aikojen tilastossa. Tuolloin hänen aikansa olivat 37,90,  1.52,17,  6.40,01 ja 13.46,96 sekä yhteispisteet 156,639. Samana vuonna hänelle myönnettiin myös Oscar-patsas.

## Henkilökohtaiset ennätykset

## Lähteet
Kansanetymologia

**Kansanetymologia** on etymologia eli sanan alkuperän selitys, joka ei perustu kielihistorialliseen tutkimukseen vaan jossa kahden äänneasultaan samankaltaisen mutta etymologisesti yhteenkuulumattoman sanan ymmärretään olevan samaa alkuperää. Perinteiset kansanetymologiat ovat osa tarustoa, niitä voidaan muiden kertomusten ohella välittää sukupolvelta toiselle. Toisaalta kansanetymologiat voivat myös olla moderneja ilmiöitä, kuten kaupunkitarinoita.

Monilla paikannimillä on kansanetymologinen selitys. Monissa kertomuksissa paikannimi käsitetään johdokseksi paikan myyttisen perustajan nimestä tai jostain ilmiöstä tai asiasta, joka vaikutti paikan perustamisen aikoihin. Esimerkiksi Norjan kerrotaan saaneen nimensä perustajansa Norr-kuninkaanpojan nimestä. Oulussa sijaitsevan *Kaijonharjun* nimen perustaksi on ehdotettu kaikua, jolloin Kaijonharju olisi paikka, jossa kaikuu hyvin.

Perinteiset, myyttiset kansanetymologiat eivät ole tieteilijöidenkään näkökannalta arvottomia, vaikka ne voivat selittää sanan alkuperän väärin, sillä ne ovat osa arvokasta tarustoa. Ne eivät välttämättä kerro siitä, miten sana on todellisuudessa saanut alkunsa, mutta ne kertovat pikemminkin ihmisestä, siitä millaisia selityksiä ihmiset ovat taipuvaisia antamaan asioille ja sanoille. Kansanetymologiat auttavat osaltaan ymmärtämään, miten ihmiset ennen uskoivat asutuksen, asioiden ja ilmiöiden saaneen alkunsa. Kansanetymologiset käsitykset ovat toisinaan olleet syynä myös sanojen merkityksen muutoksiin.

## Esimerkkejä suomen sanojen kansanetymologioista

* Suomen kielessä esiintyvä ruotsalais­peräinen lainasana *puulaaki* () tarkoittaa alkujaan yhtiötä yleensä, mutta koska sanan alkuosa on kansan­etymolo­gisesti yhdistetty suomen sanaan *[[puu]]*, sana on kansankielessä tavallisimmin erikoistunut tarkoittamaan nimenomaan puu­tavara­yhtiötä.

*Nykyajan kansanetymologian mukaan riisitauti on saanut nimensä siitä, että jotkut aasialaiset ovat saaneet tämän puutostaudin syötyään liian yksipuolisesti riisiä. Riisitautisen käyristyneitä luita on jopa verrattu keitettyihin riisijyviin. On totta, että erittäin riisipitoinen ruokavalio voi johtaa riisitautiin, mutta tällä ei ole mitään tekemistä sanan alkuperän kanssa. Todellisuudessa riisitautia merkitsevä sana riisi tunnettiin suomen kielessä paljon ennen riisi-viljakasvia, ja näiden täysin erilähtöisten sanojen taivutuksetkin poikkeavat toisistaan täysin. (Tautia tarkoittavan riisi-sanan genetiivi on *riiden* ja partitiivi *riittä*, viljaa tarkoittavalla sanalla vastaavat muodot ovat riisin ja riisiä.)

*Kansanetymologia väittää, että sana *[[peruna]]* on peräisin valtion nimestä *[[Peru]]*. Tämä ajatus perustuu siihen, että peruna on peräisin alun perin Etelä-Amerikasta, missä Peru-niminen valtio todellakin sijaitsee, mutta oikeasti sana *peruna* on samaa alkuperää kuin sana *[[päärynä]]* (suomenruots. *pärun*  *pöytäsalva*.

## Katso myös
* Bakronyymi

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
### Viitteet
Dale Begg-Smith

**Dale Begg-Smith** (s. 18. tammikuuta 1985 Vancouver, Kanada) on australialainen freestylehiihtäjä, lajinaan kumparelasku. Hän voitti kumparelaskun olympiakultaa 2006 Torinon olympialaisista.

Dale Begg-Smith johtaa veljensä Jasonin, joka myös on kumparelaskija, kanssa internet-yritystä, minkä myötä he ovat ansainneet miljoonaomaisuuden. Veljekset perustivat yhtiön alkujaan rahoittaakseen urheilu-uransa. 

Alkujaan Begg-Smith on kanadalainen, mutta hänellä meni Kanadan valmentajien kanssa sukset ristiin, joten 15-vuotiaana hän siirtyi veljensä kanssa Australiaan, missä hän kykeni toimimaan vapaammin oman mielensä mukaan ja sovittamaan harjoittamansa liiketoiminnan urheilu-uraan. Kolmen vuoden kuluttua hän sai maan kansalaisuuden ja tätä myötä edustusoikeuden.

Begg-Smith sai pronssia Rukan MM-kilpailujen kumparelaskussa 2005. Maailmancupissa hän voitti kaudella 2005–2006 yhteensä kuusi osakilpailua ja lähti olympiakisoihin ennakkosuosikkina voittaen kultamitalin. Madonna di Campiglion MM-kilpailuissa 2007 hän voitti kultaa parikumpareissa ja hopeaa kumparelaskussa. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sai kumparelaskussa hopeaa.  

Begg-Smith on voittanut kumparelaskun maailmancupin kausilla 2005–2006, 2006–2007 ja 2007–2008 sekä sijoittunut toiseksi kaudella 2004–2005. Parikumpareiden maailmancupin ja freestylehiihdon maailmancupin kokonaiskilpailun hän voitti kaudella 2006–2007. Osakilpailuvoittoja hänellä on yhteensä 18 (15.2.2010 mennessä).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Age: 'Spam man' wins gold (englanniksi)
DCPcrypt

**DCPcrypt** on David Bartonin tekemä avoimeen lähdekoodiin pohjautuva mm. Delphissä ja Lazaruksessa toimiva salaus- ja tiivistealgoritmikomponentti.  

Komponentissa on tarjolla seuraavat:
* Salausalgoritmit: Blowfish, Cast 128, Cast 256, DES eli Data Encryption Standard, 3-DES, Ice, Thin Ice, Ice2, IDEA, Mars, Misty1, RC2, RC4, RC5, RC6, Rijndael, Serpent, Tea ja  Twofish

* Tiivistealgoritmit: Haval, MD4, MD5, RipeMD-128, RipeMD-160, SHA-1, SHA-256, SHA-384, SHA-512 ja Tiger

## Aiheesta muualla

* DCPcrypt:n kotisivu .
* Ohjeet DCPcrypt:n käytöstä Lazaruksessa.
Dannebrog

**Dannebrog** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* Dannebrog, Tanskan lippu
* Dannebrogin ritarikunta, vuonna 1671 perustettu tanskalainen ritarikunta
* KDM Dannebrog, Tanskan laivaston aluksia, erityisesti:
** KDM Dannebrog (A540), Tanskan kuningattaren jahti
* Dannebrog, varustamo.
Knut Johannesen

**Knut Johannesen** (s. 6. marraskuuta 1933 Oslo) on entinen norjalainen pikaluistelija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.

Johannesen otti ensimmäisen arvokisamitalinsa Cortinan olympiakisoissa 1956 sijoittumalla toiseksi 10&nbsp;000 metrillä. Yleisluistelun MM-kisoissa 1957 hän voitti kultaa. Kolme vuotta myöhemmin Squaw Valleyssä Johannesen nappasi kaksi olympiamitalia. Hän voitti kultaa 10&nbsp;000 metrillä uudella maailmanennätysajalla 15.46,6. Johannesen rikkoi vanhan ennätyksen peräti 46 sekunnilla ja oli ensimmäinen luistelija, joka alitti 16 minuutin rajan 10&nbsp;000 metrillä. Hän sai Squaw Valleyssa hopeaa 5&nbsp;000 metrillä, jolla hän hävisi Neuvostoliiton Viktor Kositškinille 9,5 sekuntia.

Innsbruckin 1964 olympialaisissa Johannesen lisäsi palkintokaappiinsa kaksi olympiamitalia. Kultaa hän voitti tällä kertaa 5&nbsp;000 metrillä ja jäi 10&nbsp;000 metrillä pronssille.

Johannesen rikkoi uransa aikana useita maailmanennätyksiä. Hän teki 10&nbsp;000 metrin ennätyksen lisäksi uudet kärkiajat sekä 5&nbsp;000 että 3&nbsp;000 metrillä.

## Lähteet

* 

### Viitteet

 
## Aiheesta muualla
Ivan Lendl

**Ivan Lendl** (s. 7. maaliskuuta 1960 Ostrava, Tšekkoslovakia) on entinen tšekkiläinen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1978 ja lopetti 1994. Lendl sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1992.

Lendl voitti urallaan kahdeksan tenniksen Grand Slam -turnausta vuosina 1984–1990. Näistä kaksi oli Australian avoimen tennisturnauksen mestaruuksia vuosilta 1989–1990. Ranskan avoimet Lendl voitti urallaan kolmesti, vuosina 1984, 1986 ja 1987. Yhdysvaltain avoimet hän voitti vuosina 1985, 1986 ja 1987. Wimbledonin voittoa Lendl ei koskaan saavuttanut, mutta pelasi finaalissa vuosina 1986–1987. ATP-turnauksia Lendl voitti kaksinpelissä 94 ja nelinpelissä kuusi.

Lendl oli maailmanlistan ykkösenä 270 viikkoa rikkoen Jimmy Connorsin ennätyksen. Pidempään maailmanlistan ykkösenä ovat olleet vain Pete Sampras ja Roger Federer. Lendl oli myös junioreiden maailmanlistan ykkösenä. Hän on International Tennis Federationin maailmanmestari vuosilta 1985-1987 ja 1990.

Tennisharrastaja, kirjailija David Foster Wallace analysoi Lendlin pelityyliä kirjassaan *[[Tennisesseet]]* (1996). Hänestä komposiittimailalla pelannut Lendl oli nopeaan takakenttäpeliin perustuvan tyylin todellinen alkuunpanija, joka hyödynsi komposiittimailan erityisominaisuuksia. 

Wallace luonnehtii Lendliä jäykäksi, kylmäksi ja brutaaliksi, ja tämän peli oli hänen mielestään suurenmoista mutta ei kaunista.

## Turnaukset

### Voitetut finaalit (8)

### Hävityt finaalit (11)

## Lähteet