open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kanavanippu RTRS-1 (Venäjä)

**Kanavanippu RTRS-1 (Venäjä)** on Venäjän televisio- ja radiolähetinverkosto RTRS:n (Rossijskaja televizionnaja i radioveštšatelnaja set) operoima Venäjän maanpäällisen digitaalisen televisioverkon kanavanippu, jota välitetään DVB-T2 teknologialla UHF-taajuusalueen kanavilla. Kanavanippuun kuuluu kymmenen maksutonta tv-kanavaa ja kolme maksutonta radiokanavaa.

RTRS-1 kanavanipun lähettämisessä käytetään SFN-teknologiaa (Single Frequency Network), joka mahdollistaa saman lähetystaajuuden käyttämisen useamman lähekkäin olevan lähetysaseman kesken. Karjalan tasavallassa ja Leningradin alueella sijaitsevien lähetysasemien kautta kanavanipun lähetyksiä voi vastaanottaa paikoin myös Suomen puolella valtakunnanrajan läheisyydessä Etelä- ja Pohjois-Karjalassa sekä Kymenlaaksossa.

Tekniset tiedot:

* Lähetysjärjestelmä: DVB-T2 ja Multiple-PLP
* Pakkaustekniikka: MPEG-4 (AVC/H.264)
* Free-to-Air (FTA) - kanavat vapaasti katsottavissa

Etelä- ja Pohjois-Karjalan sekä Kymenlaakson vastaisella Suomen lähialueella sijaitsevat lähetysasemat:   

Karjalan tasavalta, Lahdenpohjan piiri

* Elisenvaara, UHF-kanava 22 (482 MHz)
* Lahdenpohja, UHF-kanava 22 (482 MHz)

Karjalan tasavalta, Sortavalan piiri

* Puikkola, Kaalamo, UHF-kanava 22 (482 MHz)
* Ruskeala, UHF-kanava 22 (482 MHz)
* Sortavala, UHF-kanava 22 (482 MHz)
* Värtsilä, UHF-kanava 52 (722 MHz)

Leningradin alue, Viipurin piiri

* Viipuri (Vyborg), UHF-kanava 24 (498 MHz)
* Enso (Svetogorsk), UHF-kanava 24 (498 MHz)
* Neuvola (Gorkovskoje), Uusikirkko (Poljany), UHF-kanava 35 (586 MHz)
* Kivennapa (Pervomaiskoje), UHF-kanava 35 (586 MHz)

Leningradin alue, Käkisalmen piiri

* Käkisalmi (Priozersk), UHF-kanava 24 (498 MHz)
* Valkeamäki (Traktornoje), Pyhäjärvi (Plodovoje), UHF-kanava 24 (498 MHz)
* Raasuli (Orehovo), Rautu (Sosnovo), UHF-kanava 35 (586 MHz)

## Kanavanipun kanavat
**Televisiokanavat** (kanavanumero, TV-kanava) 

* 01 Pervyi kanal
* 02 Rossija 1 / alueellinen tv-kanava; Karjalan tasavallassa Rossija 1 - Karelija (Karjalan TV), Pietarissa ja Leningradin alueella Rossija 1 - Sankt-Peterburg
* 03 Match TV
* 04 NTV
* 05 5 kanal
* 06 Rossija K (Telekanal Kultura)
* 07 Rossija 24 / alueellinen tv-kanava; Karjalan tasavallassa Rossija 24 - Karelija, Pietarissa ja Leningradin alueella Rossija 24 - Sankt-Peterburg
* 08 Karusel
* 09 OTR (Obštšestvennoje Televidenije Rossii) / alueellinen tv-kanava; Karjalan tasavallassa Sampo TV 360° , Pietarissa Telekanal Sankt-Peterburg sekä Leningradin alueella LenTV24 ja Telekanal Sankt-Peterburg.
* 10 TV Tsentr

**Radiokanavat**

* Vesti FM
* Radio Majak
* Radio Rossii / alueellinen radiokanava; Karjalan tasavallassa Radio Rossii - Karelija (Karjalan Radio), Pietarissa ja Leningradin alueella Radio Rossii - Sankt-Peterburg

## Katso myös
*Kanavanippu RTRS-2 (Venäjä)

## Lähteet
Permanto

**Permanto** on telinevoimistelulaji, jossa liikesarjat suoritetaan neliönmuotoisella, sivultaan 12 metrin kokoisella alueella. Alue on peitetty joustavalla kanveesilla ja aluetta ympäröi selvästi merkitty rajalinja. Permannossa suoritetaan koreografian mukainen liikesarja, jolle annetaan pisteitä sekä akrobaattisuuden että taiteellisuuden perusteella. 

Permanto on yksi naisten telinevoimistelun neljästä ja miesten voimistelun kuudesta lajista. Miesten ja naisten permantosarjat ovat päällisin puolin samanlaisia, mutta yksityiskohdissa on eroja. Naisilta edellytetään voltteja, hyppyjä ja tanssillisia liikkeitä kun taas miesten liikesarjoissa painotetaan enemmän voimaa. Miehet esittelevät voimiaan esimerkiksi tekemällä noja- ja seisontaliikkeitä.

Telinevoimistelu on ollut mukana olympilaisissa vuodesta 1896. Permantovoimistelu tuli miesten lajiksi vuonna 1936 ja naisten lajiksi vuonna 1952. Tunnettuja kansainvälisiä permantovoimistelijoita ovat kolme kertaa peräkkäin olympialaisisa voittanut Larisa Latynina sekä neuvostoliittolainen Nelli Kim.

## Liikesarjat
Naisvoimistelijat esittävät permannossa musiikin säestyksellä liikesarjan, jonka pituus on enintään 90 sekuntia. Miesvoimistelijoiden liikesarjojen pituus on enintään 70 sekuntia. Liikesarjoissa on oltava mukana kolme tai neljä volttisarjaa. Akrobaatisten taitojen lisäksi voimistelijoiden on esiteltävä voimaa (miehet) tai tanssillisia taitoja (naiset).

Voimistelijoiden on hyödynnettävä liikesarjassaan koko kanveesia, mutta he saavat pistevähennyksiä rajalinjan ylittämisestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hagood Hardy

**Hugh Hagood Hardy** CM (26. helmikuuta 1937 Angola, Indiana – 1. tammikuuta 1997 Hamilton, Ontario) oli kanadalainen säveltäjä, sovittaja, vibrafonisti, pianisti ja lyömäsoittaja. Hän loi menestyksekkään uran jazzin parissa ja sävelsi runsaasti elokuvia sekä televisiota varten. Hän myös teki kulta- ja platinalevytyksiä easy listening -artistina. Hän tuli ehkä parhaiten tunnetuksi hittisinglellään "The Homecoming", jonka hän alun perin kirjoitti televisiomainosta varten. Hän voitti kolmesti Juno-palkinnon ja sai useita muita Juno-ehdokkuuksia. Lisäksi hän voitti Gemini-palkinnon.

## Elämä
Hardy syntyi kanadalaiselle isälle ja yhdysvaltalaiselle äidille. Hänen isosetänsä Arthur Sturgis Hardy oli poliitikko. Kun Hardy oli pieni lapsi, hän muutti vanhempineen Brantfordiin, jossa hänen isoisänsä toimi tuomarina. Lopulta Hardy asettui perheineen Oakvilleen, jossa hän opiskeli pianonsoittoa Edna Lawrencen ja Ellen Scottin johdolla. Hän aloitti teini-ikäisenä myös vibrafonin soittamisen.
Early Years

Suorittaessaan Toronton yliopistossa *Bachelor of Arts* -oppiarvoa pääaineinaan yhteiskuntaoppi ja taloustiede Hardy opiskeli yksityisesti Gordon Delamontin johdolla. Hän johti omaa yhtyettään vuosina 1957–1961 ja lähti sitten Yhdysvaltoihin, jossa hänen yhteistyökumppaneitaan olivat Gigi Gryce, Herbie Mann, Martin Denny sekä George Shearing. Myöhemmin Hardy piti Shearingia keskeisenä häneen vaikuttaneena muusikkona. 

Hardy palasi Torontoon vuonna 1968. Hän perusti Hagood Hardy Productions -yhtiön, joka erikoistui jinglejen tekoon muun muassa Kelloggsille, General Motorsille, London Lifelle ja Canadian Pacificille. Samana vuonna Hardy perusti basisti Ian Henstridgen ja rumpali Ricky Marcusin kanssa jazztrion. Kun kokoonpanoon olivat liittyneet Stephanie Taylor ja Carrie Romano vuonna 1969, otti yhtye käyttöön nimen The Montage. Yhtye esiintyi Atlantin valtameren molemmilla puolilla ja toimi vuoteen 1974 saakka. Hitti "The Homecoming" oli alun perin Salada Tealle vuonna 1972 sävelletty jingle, josta Hardy sitten teki uuden, vuonna 1975 levyttämänsä version. 

1970-luvun puolestavälistä lähtien Hardy oli myös elokuvamusiikin säveltäjä. Hän lopetti jinglejen kirjoittamisen vuonna 1983. Hänestä tehtiin Kanadan ritarikunnan jäsen vuonna 1992. Hän toimi muun muassa Canadian Cystic Fibrosis Foundationin kunniapuheenjohtajana. Hän oli Kanadan liberaalipuolueen ehdokkaana Ontarion maakuntavaaleissa vuonna 1995, mutta hävisi Bob Raelle. Hän kuoli vatsasyöpään vuonna 1997. Samana vuonna hänen mukaansa nimettiin SOCANin jazzin ja instrumentaalisen musiikin palkinto.

## Lähteet
Marcus Adeney

**Marcus Adeney** (1. heinäkuuta 1900 Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta – 2. maaliskuuta 1998 Toronto, Ontario, Kanada) oli sellisti, säveltäjä kirjailija ja musiikkipedagogi. Hän opiskeli lapsena viulunsoittoa äitinsä Ethelwyn Davies Adeneyn johdolla; äiti oli musiikinopettaja ja Sir Walford Daviesin serkku. Adeney sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1904 ja aloitti sellonsoiton opintonsa Hamiltonissa J. Bartmannin johdolla. Hänen opettajinaan toimivat myöhemmin eri maissa Leo Smith, Boris Hambourg, Philip Abbas, Arnold Trowell, Wilhelm Jeral ja Percy Such.

Adeney soitti ssa vuosina 1952–1963. Hän muodosti Torontossa 1950-luvulla esiintyneen Marcus Adeney -jousikvartetin yhdessä Hyman Goodmanin, Berul Sugarmanin ja Eugene Hudsonin kanssa. Hän toimi Hambourg-konservatorion (1928–1951) ja Toronton yliopiston (1953–1963) henkilökunnan jäsenenä. Vuosina 1944–1985 hän opetti The Royal Conservatory of Musicissa.

## Teoksia
### Kirjallisuutta
* *Music in post-war Canada* (1945)
* *Music in Canada* (1955)
* *The extreme situation in music study and performance* (1973)

### Sävellyksiä
* *The Gallant's Song* (1932)
* *Three Irish Tunes* sellolle ja pianolle (1933)
* *From the Lake of Bays* soolosellolle (1948)

## Lähteet
Calvin Jackson

**Calvin Jackson** (26. toukokuuta 1919 Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat – 9. joulukuuta 1985 Encinitas, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin pianisti ja säveltäjä. Hänen äitinsä oli klassinen laulaja.

Jackson oli suosituimmillaan 1950-luvulla. Hänen pianonsoiton opintoihinsa kuuluivat jaksot Juilliard Schoolissa ja New Yorkin yliopistossa. Hän toimi uransa varhaisessa vaiheessa Frankie Fairfaxin kokoonpanossa ja vuosina 1943–1947 Hollywoodissa. Hän levytti vuonna 1947 Phil Mooren yhtyeen kanssa ja levytti useita pianosoolokokoelmia Discovery Recordsille mutta teki levytyksiä myös useille muille levy-yhtiöille.

Jackson soitti 1948 Mildred Baileyn kanssa. Hän asettui vuonna 1950 Torontoon, jossa hän esiintyi usein televisiossa ja radiossa. Hän muutti vuonna 1957 Los Angelesiin ja työskenteli studioissa, joissa sävelsi musiikkia elokuviin ja televisio-ohjelmiin.

## Lähteet
Sattmarkin silta

**Sattmarkin silta** on Paraisilla sijaitseva betonikaarisilta Kaarinasta Nauvoon ja Korppooseen kulkevalla seututie 180:lla. Silta ylittää Sattmarkssundet-nimisen salmen Ålön- ja Stortervolandet-saarten välillä noin yhdeksän kilometriä Paraisten keskustasta lounaaseen. Vuoden 1960 lopulla käyttöön otettu silta on kokonaispituudeltaan 113 metriä. Sillan alituskorkeus on 14 metriä.

Sillan lähellä sijaitsee monia vaellusreittejä, venesatama, kalansavustamo ja Sattmarkin kahvitupa.

## Lähteet
Sinclair Broadcast Group

**Sinclair Broadcast Group (SBG)** on yhdysvaltalainen perheomisteinen mediayhtiö. Marylandin Hunt Valleyssa kotipaikkaansa pitävä yhtiö on Yhdysvaltain toiseksi suurin paikallisten televisioasemien omistaja. Sen hallussa on 193 televisioasemaa, joista suurin osa sijaitsee Etelä-Yhdysvalloissa ja Keskilännessä.

Yhtiö on suurin Foxin, ABC:n ja The CW:n verkkoihin kuuluvien televisioasemien omistaja. Se omistaa myös maksullisia kaapelikanavia (Tennis Channel, Bally Sports Regional Networks) sekä striimauspalvelu Stirrin. Lisäksi yhtiö omistaa Ring of Honor -showpainiorganisaation ja sen striimauspalvelun Honor Clubin.

Sinclairin omistamien televisioasemien uutis- ja ajankohtaisohjelmia on usein kritisoitu republikaanipuolueen tukemisesta. Yhtiö on vastannut kritiikkiin kutsumalla sitä perusteettomaksi ja kiistämällä politikoinnin uutislähetyksissään.

## Historia
Sinclair Broadcast Group juontaa juurensa vuoteen 1958, jolloin sähköinsinööri Julian Sinclair Smith liikekumppaneineen perusti  Baltimoreen media-alan koulutusta tarjonneen ammattioppilaitoksen nimeltään Commercial Radio Institute. Commercial Radio Institute perusti vuonna 1960 FM-kaistan radioaseman WFMM-FM:n. Vuonna 1967 Smith sai toiminimellä Chesapeake Engineering Placement Service luvan perustaa Baltimoreen uuden televisioaseman. Chesapeake Engineering Placement Service vaihtoi nimekseen Chesapeake Television Corporation, ja käynnisti WBFF-nimisen televisioaseman 11. huhtikuuta 1971. Chesapeake perusti myöhemmin lisää televisioasemia, kuten WPTT:n Pittsburghiin vuonna 1978 ja WTTE:n Columbukseen vuonna 1984.

Chesapeake Television Corporation vaihtoi nimekseen Sinclair Broadcast Group vuonna 1985. Vuonna 1990 Smithin poika David D. Smith osti veljiensä kanssa yhtiön osakekannan vanhemmiltaan. David Smithin johdolla yhtiö aloitti nopean laajentumisen, ja siitä kasvoi yksi Yhdysvaltojen suurimmista paikallistelevisioasemia operoivista yhtiöistä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Yhtiön sivustot
Bamakon pyhän sydämen katedraali

**Bamakon pyhän sydämen katedraali** on katolinen kirkkorakennus Malin pääkaupungissa Bamakossa. Romaanista tyyliä edustava katedraali on pystytetty vuosina 1925–1936.

Malin katolisen kirkon Bamakon pyhän sydämen seurakunta on saanut alkunsa Katiin vuonna 1897 perustetusta lähetysasemasta. Bamakoon rakennettiin kappeli vuonna 1910 ja ensimmäinen seurakuntapappi nimitettiin vuonna 1923. Seurakunta tarvitsi kirkkorakennuksen, joka ”herättäisi huomiota, mutta ei muistuttaisi moskeijaa”. Sen peruskiven muurasi Bamakon ensimmäinen kirkkoherra Émile Sauvant marsalkka Philippe Pétainin läsnä ollessa helmikuussa 1925.

Kivestä rakennettu katedraali on 48 metriä pitkä ja 12 metriä leveä. Sen ulkoasua leimaavat romaaniseen tyyliin kuuluvat pylväät, holvikaaret ja kupolit. Ulkoseinät on kevyesti rapattu ja sisätilat koristeltu mosaiikein ja marmoripaneelein. Samaa tyyliä edustavat myös monet muut alueen kirkkorakennukset.

Katedraali oli vuoteen 1957 saakka Bamakon ainoa katolinen kirkkorakennus. Nykyään Bamakon arkkihiippakuntaan kuuluu useita kaupunkiseurakuntia.

## Lähteet
Anisalkoholi

**Anisalkoholi** eli **anisyylialkoholi** (C8H10O2) on aromaattisiin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään hajusteissa ja aromiaineena. Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

## Ominaisuudet
Anisalkoholi on huoneenlämpötilassa värittömiä tai hieman kellertäviä kiteitä tai väritöntä nestettä. Aineella on miellyttävä makea ja kukkaismainen tuoksu. Anisalkoholi liukenee vain vähäisessä määrin veteen ja paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin ja dietyylieetteriin. Luonnossa anisalkoholia tavataan muun muassa anisruohosta (*Pimpinella anisum*), tähtianiksista (*Illicium*) ja vaniljojen (*Vanilla*) suvun lajeista.

## Valmistus ja käyttö
Osa käytetystä anisalkoholista eristetään aniksesta, osa valmistetaan synteettisesti. Synteettinen valmistus perustuu anisaldehydin pelkistämiseen. Pelkistys voidaan suorittaa vedyttämällä Raney-nikkelin toimiessa katalyyttinä tai formaldehydin avulla niin kutsutulla Cannizzaro-reaktiolla. Muodostuva anisalkoholi puhdistetaan tislaamalla.

Anisalkoholia käytetään ainesosana hajusteissa ja aromiaineena. Siitä valmistetaan myös estereitä, esimerkiksi asetaatti- ja butyraattiestereitä, joita käytetään myös hajusteissa. Lisäksi yhdistettä voidaan käyttää lähtöaineena orgaanisen kemian synteeseissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Human Metabolome Database (HMDB): 4-Methoxybenzyl alcohol 
*Food Component Database (FooDB): 4-Methoxybenzyl alcohol 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Anisyl alcohol 
*Pherobase: Floral Compound – anis alcohol 
*Pherobase: Semiochemical – anis alcohol
Tuukka Heikkinen

**Tuukka Heikkinen** (s. 1981) on suomalainen Classic Bodybuilding -kilpailija ja valmentaja. Hän on kilpaillut vuodesta 2008 lähtien ja voittanut tämän jälkeen mm. kolme Suomen mestaruutta (2010, 2013, 2015) sekä Pohjoismaiden mestaruuden (2015). Hän voitti myös yleismestaruuden (overall) Suomessa vuonna 2013. Heikkinen on sijoittunut kahdesti finaalikuusikkoon Euroopan mestaruuskilpailuissa, ollen vuonna 2013 neljäs ja 2018 viides.

Vuonna 2022 hän voitti Lahdessa ensimmäisen kerran masters-ikäluokan Suomen mestaruuden. Tämän jälkeen tuli myös arvokisamenestystä mitalien muodossa Games Classic bodybuilding -sarjassa. Heikkinen sijoittui yleisessä sarjassa pronssille ja Masters 40-44v. luokassa hopealle. Syksyllä Heikkinen kilpaili lajin MM-kilpailuissa Espanjan Santa Susannassa ja sai MM-pronssia sarjassa Masters Games Classic bodybuilding 40-44v.
Louis Charbonneau

**Louis Charbonneau** (23./24. helmikuuta 1865 Montreal – 23. marraskuuta 1927 Québec) on kanadalainen sellisti ja pedagogi.

Charbonneau oli urkujenrakentaja Raymond Roger Charbonneaun poika. Hän aloitti viulunsoiton opiskelun 12-vuotiaana, mutta siirtyi selloon 20-vuotiaana ja opiskeli Bostonissa Alwin Schroederin johdolla. Hän oli vuosien ajan Montrealin sinfoniaorkesterin jäsenenä. 1890-luvulla hän toimi Frantz Jehin-Prumen ja Émery Lavignen kanssa Trio de Montréal -nimisen kokoonpanon sellistinä. Hän esiintyi myös muun muassa kvartetissa Alfred De Sèven, Émile Taranton ja Otto Zimmermanin kanssa. Hän myös teki yhteistyötä pianisti Wilfrid Pelletierin kanssa. Hänen oppilaidensa joukossa oli Rodolphe Plamondon. Vuonna 1917 Charbonneau perusti Quebecin muusikkoliiton, jonka puheenjohtajana hän toimi vuoteen 1920.

## Lähteet
Ibe

**Ilmari Johannes Kärki** (s. 29. tammikuuta 1999), taiteilijanimeltään **iBe**, on helsinkiläinen rap-artisti.

## Nuoruus
Kärki on kertonut aloittaneensa musiikin harrastamisen jo nuorena, kun hänen äitinsä vei hänet musiikkileikkikouluun jo kuuden viikon ikäisenä. Lapsena hän soitti myös musiikkiopistossa kitaraa, muttei erityisesti pitänyt siitä. Ensimmäistä kertaa Kärki muistaa kokeilleensa räppäämistä jo peruskoulun kolmannella tai neljännellä luokalla, eli noin 9–10 vuoden ikäisenä.

## Ura
Iben ensimmäinen virallinen single *Monologi* julkaistiin uudenvuodenpäivänä vuonna 2017 levy-yhtiö Skorpionin kautta. Läpimurtona voidaan pitää samana vuonna myöhemmin julkaistua *Eurovisioit*-singleä, jolla oli mukana rap-artisti Kube. Vuonna 2018 ibe oli mukana rap-duo JVG:n *[[Popkorni]]*-levyllä sekä Benjamin Peltosen singlellä "Naarmuja", joka sijoittui parhaimmillaan Suomen singlelistan kolmanneksi. Kärjen kolmas albumi *[[Ibelius]]* sijoittui parhaimmillaan Suomen virallisen listan toiselle sijalle helmikuussa 2019. Kärki oli ehdolla *vuoden tulokkaana* Emma-gaalassa vuonna 2019 sekä *vuoden rap/R&B* ja *vuoden miessolisti* -ehdokkaana vuonna 2020. Vuoden 2021 Emma-gaalassa *[[Perkele! (Iben albumi)|Perkele!]]*-albumi voitti vuoden rap-albumin palkinnon. Vuoden 2024 Emma-gaalassa ibe voitti Vuoden Rap -palkinnon. Toukokuussa 2024 hän kertoi julkisessa Instagram-tarinassaan peruvansa tulevan kiertueensa ja vuoden keikat. Ibe kertoi tarinassaan voineensa huonosti jo pitkään ja aikovansa hakea ammattiapua. 

Vuoden 2024 lokakuussa Ibe rikkoi hiljaiselonsa julkaisemalla kiertuedokumentin "Kai sitä joskus on töitäkin tehtävä" Youtube-kanavalleen. Marraskuun ensimmäisenä päivänä hän julkaisi kappaleen "Marraskuu". 

## Yksityiselämä
Kärki on valmistunut ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta syksyllä 2018. Hän on kertonut esikuvikseen muun muassa saksalaisen rap-artisti RINin sekä yhdysvaltalaisen Lil Uzi Vertin.

Kärki on aikaisemmin seurustellut näyttelijä Olga Heikkalan kanssa.

## Diskografia

### Albumit
* *[[Ibe_(albumi)|Ibe]]* (2017)
* *[[Nonsense (albumi)|Nonsense]]* (2018)
* *[[Ibelius]]* (2019)
* *[[Perkele! (Iben albumi)|Perkele!]]* (2020)
* *[[ViO]]* (2022)
* *[[Non2en2e]]* (2022)
* *[[Räppäri (albumi)|RÄPPÄRI]]* (2023)
* *[[X (Iben albumi)|X]]* (2025)

## Katso myös

* Luettelo Iben kappaleista

## Lähteet
Digimon Adventure 02: Revenge of Diaboromon

**Digimon Adventure 02: Revenge of Diaboromon** on 3. maaliskuuta 2001 julkaistu neljäs Digimon-elokuva. Elokuva on suora jatko-osa Digimon-elokuvalle, joka koostui kolmesta muusta lyhytelokuvasta. Elokuvan kesto on noin 29 minuuttia.

## Juoni
Kolme kuukautta BelialVamdemonin kukistumisen jälkeen Valitut lapset joutuvat taistelemaan uudestaan Diaboromonia vastaan, joka ei kuollutkaan aiemman kohtaamisen yhteydessä. Taichi ja Yamato matkaavat Omnimonin kanssa internettiin kohtaamaan Diaboromonin kun taas nuoremmat toisen kauden valitut lapset taistelevat Diaboromonin luomia Kuramoneja vastaan ihmisten maailmassa. Omnimon onnistuu Angewomonin ja Angemonin kukistamaan Diaboromonin, mutta tämä osoittautui ansaksi, sillä Diaboromonin tuhoutuminen salli useiden Kuramonien siirtymisen ihmisten maailmaan. Tämän seurauksena Omnimon, Angemon ja Angewomon jäivät internetin vangiksi. Myöhemmin ihmisten maailmassa miljoonat Kuramonit yhdistyvät Tokionlahden yllä valtavaksi Digimunaksi, josta kuoriutui Armageddemon, Diaboromonin voimakkaampi versio. Armageddemon oli niin voimakas etteivät edes Omnimon ja Imperialdramon kyenneet omillaan häntä kukistamaan. Imperialdramonin loukkaannuttua Armageddemonin hyökkäyksestä Omnimon antoi voimansa Imperialdramonille Omni Bladen muodossa, jolloin Imperialdramon muuntautui Paladin Modeen. Imperialdramon Paladin Mode iski Armegeddemonia Omni Bladella, mikä sai Armageddemonin hajoamaan miljooniksi Kuramoneiksi. Valitut lapset lähettävät Kuramonit takaisin digimaailmaan digiviciensa ja kännyköiden avulla.
Jonne Aaronin diskografia

Suomalaisen laulajan ja lauluntekijän **[[Jonne Aaron]]in** diskografia koostuu kolmesta studioalbumista, yhdestä EP:stä, 13 singlestä ja neljästä musiikkivideosta. Tämän lisäksi hän on vieraillut muiden artistien kappaleilla ja esiintynyt useilla eri julkaisuilla.

Jonne Aaron aloitti musiikkiuransa Negative-yhtyeessä vuonna 1997. Yhtye julkaisi viisi studioalbumi, ja sen levyjä on myyty Suomessa yhteensä yli 100 000 kappaletta. Vuonna 2003 Jonne Aaronin cover-versio Pelle Miljoona & 1980 -yhtyeen kappaleesta ”Tahdon rakastella sinua” julkaistiin singlenä *[[Jalometallia]]*-kokoelmalevyltä. Vuonna 2012 hänet nähtiin *[[Vain elämää (televisiosarja)|Vain elämää]]* -musiikkiohjelman ensimmäiselle tuotantokaudella. Jonne Aaronin ohjelmassa esittämät kappaleet julkaistiin EP:nä, ja niistä alun perin Kaija Koon levyttämä ”Kylmä ilman sua” nousi latauslistan kolmanneksi ja singlelistan kahdeksanneksi. 

Negative jäi tauolle alkuvuodesta 2013, jonka jälkeen Jonne Aaron siirtyi soolouralle. Hänen debyyttialbuminsa *[[Onnen vuodet]]* julkaistiin Warner Music Finlandin kautta 26. huhtikuuta 2013, ja se nousi Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Levyä on myyty yli 20 000 kappaletta eli platinaa. Albumilta julkaistiin kaksi singleä. Jonne Aaronin toinen studioalbumi *[[Risteyksessä (albumi)|Risteyksessä]]* julkaistiin 31. lokakuuta 2014, ja se nousi albumilistan sijalle neljä. Levy ylitti kultarajan, ja sitä on myyty yli 10 000 kappaletta. Albumilta julkaistiin neljä singleä. ”Yksin” ja ”Ota mut” nousivat radiosoittolistan ensimmäiselle ja kolmannelle sijalle, ja molemmat kappaleet ovat striimanneet kultaa. Myös ”Kirosanoja” nousi radiosoittolistan neljänneksi.

Jonne Aaronin kolmas studioalbumi *[[Tiikerin raidat]]* julkaistiin 10. toukokuuta 2019, ja se nousi albumilistan viidenneksi. Fyysisellä albumilistalla se nousi kolmanneksi. Levyltä julkaistiin viisi singleä, joista neljä nousi radiosoittolistalle. Loppuvuodesta 2019 Jonne Aaronin levytyssopimus Warner Musicin kanssa päättyi, jonka jälkeen hän solmi uuden sopimuksen Kaiku Entertainmentin kanssa. Jonne Aaron on sittemmin julkaissut neljä uutta singleä, joista ”Ota syliin ja suutele mua” nousi radiosoittolistan toiselle sijalle.

## Studioalbumit

## EP:t

## Singlet

### Vierailijana

### Muut listasijoitukset

## Musiikkivideot

## Muut julkaisut

## Katso myös
* Negativen diskografia

## Lähteet
Vetelin seurakunta

**Vetelin seurakunta** on Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Vetelin kunnan alueella.

## Historia
Vetelin alueesta tuli Yliveteli-niminen Kokkolan seurakunnan kappeliseurakunta vuonna 1639, missä yhteydessä se sai myös oman kirkon. Oman kappalaisen se sai vuonna 1643. Vuonna 1860 siitä tuli Kokkolan emäseurakunnasta itsenäinen, Veteli-niminen seurakunta. Siihen kuului kappeliseurakuntana Halsua, josta tuli itsenäinen Halsuan seurakunta vuonna 1906. Seurakuntaan liitettiin 1865 Perhon kappeliseurakunta, joka oli aiemmin kuulunut Kokkolaan. Siitä tuli itsenäinen Perhon seurakunta jo vuonna 1879.

## Kirkko ja toimitilat
Vetelin kirkon lisäksi Vetelin seurakunnalla on seuraavat toimitilat:

* Vetelin seurakuntatalo
* Nuoriso- ja päiväkerhotila Mäntyristi
* Kirkkoherranvirasto
* Lasten ja nuorten leirikeskus Aittaniemi.

## Herätysliikkeet
Vetelin seurakunta kuuluu muun Keski-Pohjanmaan tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Vetelissä vaikuttaa erityisesti evankelinen herätysliike, jonka pohjoiseen vaikutusalueeseen Veteli kuuluu.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Vetelin seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat
* 1873–1881: Karl August Snellman
* 1885–1903: Julius Bergroth
* 1904-1925: Oskar Vilhelm Oksanen
* 1927–1950: Aarre Viktor Lehtola
* 1953–1962: Veikko Kumpulainen
* 1963–1996: Eero Palola
* 1996: Risto Seppälä
* 1999–: Vesa Parpala
** 2017: vs. Raimo Aspfors

## Katso myös

* Uskonto Keski-Pohjanmaalla

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vetelin seurakunnan kotisivut
Perhon seurakunta

**Perhon seurakunta** on Oulun hiippakuntaan ja Kokkolan rovastikuntaan kuuluva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka toimii Perhon kunnan alueella. Perho on Suomen luterilaisin kunta. Seurakunnan kirkkona toimii Perhon kirkko.

## Historia
Vuonna 1780 alueelle perustettiin Kokkolan seurakunnan alainen Perhon saarnahuonekunta, jonka kirkko valmistui 1782, jolloin se sai myös oman saarnaajan. Kun Vetelin seurakunta itsenäistyi Kokkolasta 1860 tuli Perhosta Vetelin kappeli viisi vuotta myöhemmin, vuonna 1865. Vuotta aiemmin eli 1864 Perhoon oli liitetty Salamajärven kylä Kivijärven kappelin itsenäistyttyä omaksi seurakunnakseen. Vuonna 1879 Perho erotettiin omaksi seurakunnakseen ja itsenäiseksi kirkkoherrakunnaksi 1884.

## Herätysliikkeet
Perhon seurakunta kuuluu muun Pohjois-Pohjanmaan ja pohjoisen Keski-Suomen tavoin vahvaan ja yhtenäiseen vanhoillislestadiolaisuuden kannatusalueeseen.

## Papisto
### Kirkkoherrat
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Perhon seurakunnan kirkkoherroina:
* 1885–1891: Albert Ferdinant Leidenius
* 1892–1899: Akseli Edvard Ekroth
* 1900–1905: Henrik Fablan Kärki
* 1906–1912: Emil Oskar Ojala
* 1912–1927: Abel Raunio
* 1927–1937: Kaarle Sarvela
* 1937–1946: Lauri Kujanpää
* 1947–1953: Veikko Kumpulainen
* 1954–1967: Niilo Lilja
* 1968–1972: Aimo Sorvari
* 1972–1984: Ahti Riihimäki
* 1985–1991: Jouko Kiiski
* 1992–2010: Esko Heloneva
* 2010–2016: Juha Karhulahti
** vt. 2016–2017: Hannu Vapaavuori
** vt. 2017–2018: Raimo Kytölä
* 2018–2022: Eija Seppä
* 2022– Juha Aronen

## Katso myös

* Uskonto Keski-Pohjanmaalla

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Perhon seurakunnan kotisivut
Gina Haspel

**Gina Cheri Haspel** (o.s. **Walker**, s. 1. lokakuuta 1956 Ashland, Kentucky, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen virkamies, joka on tehnyt pitkän uran tiedustelupalvelu CIA:llä. Hän toimi CIA:n pääjohtajana vuosina 2018–2021. Hän oli ensimmäinen nainen, joka on toiminut virassa. Ennen pääjohtajuutta hän oli Mike Pompeon varapääjohtaja.

Hänestä tuli virkaatekevä pääjohtaja, kun Pompeo oli valittu ulkoministeriksi. Presidentti Donald Trump asetti Haspelin ehdolle CIA:n pääjohtajan virkaan. Senaatti vahvisti Haspelin nimityksen 17. toukokuuta 2018. Han astui virkaan 21. toukokuuta.

Haspel on herättänyt ristiriitaa, koska syyskuun 11. päivän terroritekojen jälkeen hän johti CIA:n salaista tutkintavankilaa Thaimaassa. Vankeja kidutettiin niin sanottujen "tehostettujen kuulustelumenetelmien", kuten vesikidutuksen ja nukkumisen estämisen avulla. Silloisen presidentin George W. Bushin hallinto katsoi, että menetelmät olivat laillisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Persia White

**Persia White** (s. 25. elokuuta 1972) on yhdysvaltalainen näyttelijä, laulaja ja muusikko. White on kenties parhaiten tunnettu roolistaan Lynn Searcyna tilannekomediasarjassa *[[Girlfriends (vuoden 2000 televisiosarja)|Girlfriends]]*, joka alun perin ilmestyi vuosina 2000–2008. White on myös teollisen rockyhtye XEO3:n jäsen ja soololaulaja, joka julkaisi debyyttialbumin *Mecca* vuonna 2009.

## Aiheesta muualla
* http://persia-white.com
*
Ágios Týchonas

**Ágios Týchonas** (, ) on kylä ja kyläyhdyskunta (*koinótita*) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011).

Ágios Týchonaksen kylä sijaitsee noin 10 kilometriä koilliseen Limassolin kaupungista. Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Amathuksen kaupunki. Kylä on saanut nimensä amathuslaisesta Pyhästä Tykhonista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Άγιος Τύχωνας - Agios Tychonas . Kylän verkkosivut.
Episkopí (Limassol)

**Episkopí** () on kylä ja kyläyhdyskunta (*koinótita*) Limassolin alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011).

Episkopí sijaitsee Kyproksen eteläosassa lähellä siitä nimensä saaneen Episkopínlahden rantaa sekä Ison-Britannian Akrotírin tukikohta-aluetta, noin 14 kilometriä länteen Limassolin kaupungista. Saaren brittiläisten alueiden hallinnollinen keskus, hieman lännempänä sijaitseva Episkopi Cantonment, on saanut nimensä kylästä. Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Kurionin kaupunki, ja sen arkeologinen alue on kylän tärkein nähtävyys. Kylän ”piispaan” viittaava nimi on peräisin siitä, että paikka toimi piispanistuimena frankkivallan aikana 1192–1489.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Episkopí (Páfos)

**Episkopí** () on kylä ja kyläyhdyskunta (*koinótita*) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011).

Episkopín kylä sijaitsee Kyproksen lounaisosassa noin 12 kilometriä koilliseen Páfoksen kaupungista ja noin 14 kilometrin päässä merestä. Kylän nähtävyyksiin kuuluu Pyhän Hilarionin (*Ágios Ilaríonas*) kirkko frankkivallan ajalta noin vuodelta 1192.

## Lähteet
My Little Bossings

**My Little Bossings** on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut filippiiniläinen tagaloginkielinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Marlon Rivera.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Karavostási (Nikosia)

**Karavostási** (, ) on kylä Kyproksen saarella. Se on *[[de facto]]* Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Lefken alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Kylän väkiluku on  (2011). 

Karavostási sijaitsee Kyproksen luoteisrannikolla Mórfounlahden rannalla. Kylässä toimii Lefken eurooppalainen yliopisto (*European University of Lefke*). Antiikin aikana nykyisen kylän lähellä sijaitsi Soloin kaupunki. Kylän nimi tarkoittaa ”Laivasatamaa”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mia Miliá

**Mia Miliá** (, ) on kylä Kyproksen saarella. Se on *[[de facto]]* Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Lefkoşan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Nikosian alueeseen. Kylän väkiluku on  (2011). 

Mia Miliá on nykyisin Nikosian turkkilaisen puolen esikaupunkialuetta ja sijaitsee linnuntietä noin viisi kilometriä koilliseen Nikosian keskustasta.

## Lähteet
Páno Aródes

**Páno Aródes** () on kylä ja kyläyhdyskunta (*koinótita*) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011). 

Páno Aródeen kylä sijaitsee Kyproksen länsiosassa Akámaksen niemimaalla Ávakaksen rotkon itäpäässä, noin 23 kilometriä pohjoiseen Páfoksen kaupungista. Kylä on rakennettu noin 590 metrin korkeuteen merenpinnasta laskettuna. Páno Aródes, ”Ylempi Aródes”, on nimensä mukaisesti Aródeen yläkylä ja heti sen vieressä sijaitsee Káto Aródes, ”Alempi Aródes”.

## Lähteet
Tremetousiá

**Tremetousiá** (, ) on kylä ja kyläyhdyskunta (*koinótita*) Kyproksen saarella. Se on *[[de facto]]* Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan hallussa, ja kuuluu sen hallinnossa Lefkoşan alueeseen. Kyproksen tasavallan pakolaishallinnossa se kuuluu Lárnakan alueeseen. Kylän väkiluku on 169 (2011). 

Tremetousiá sijaitsee Kyproksen kaakkoisissa sisäosissa linnuntietä noin 20 kilometriä pohjoiseen Lárnakan kaupungista. Kylä on yksi Lárnakan alueen neljästä Pohjois-Kyproksen puolella olevasta kylästä. Kylä on perinyt nimensä sen lähellä antiikin aikana sijainneelta Tremithuksen kaupungilta. Kylä oli Kyproksen ortodoksisen kirkon Trimythoúksen hiippakunnan piispanistuin, mutta vuoden 1974 turkkilaismiehityksestä lähtien piispanistuin toimii pakolaisuudessa Dálissa.

## Lähteet
Kissónerga

**Kissónerga** () on kylä ja kyläyhdyskunta (*koinótita*) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on  (2011). 

Kissónerga sijaitsee noin kuusi kilometriä pohjoiseen Páfoksen kaupungista. Se on kasvanut huomattavasti Páfoksen ympäristön turismin kasvaessa, ja kylän ranta-alueella on useita suuria hotelleja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eila Lindfors

**Eila Marjatta Lindfors** (s. 2. huhtikuuta 1963 Helsinki) on suomalainen kasvatustieteiden tohtori ja käsityökasvatuksen professori Turun yliopiston Rauman-yksikön opettajankoulutuslaitoksessa.

Lindfors valmistui ylioppilaaksi 1982 Hykkylän lukiosta Helsingistä, kasvatustieteiden kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1986 ja kasvatustieteiden lisensiaatiksi Joensuun yliopistosta 2001.

Lindfors on työskennellyt aikaisemmin Oulun yliopiston kasvatustieteen tiedekunnassa didaktiikan lehtorina. Hän teki siellä linsensiaattityönsä *Kuluttajan tekstiiliteknologinen tieto*. Hän väitteli Joensuun yliopistosta tohtoriksi 2002 aiheesta *Tekstiilituotteen teknologiset ominaisuudet. Tekstiilituotteen käyttö- ja hoito-ominaisuuksien tarkastelu kuluttajan näkökulmasta*.

## Julkaisuja
* Lindfors, Eila: *Pitsinnypläyksen salaisuus: Alkeisoppikirja*. Helsinki: Skriini, 1990. 
* Lindfors, Eila: *Pitsinnypläyksen opettajan opas: Pitsinnypläyksen didaktiikkaa aikuisasteelle*. Helsinki: Oppima, 1990. 
* Hyvönen, Leena – Lindfors, Eila (toim.): *Tehhään yhesä! Taide- ja taitokasvatuksen tulevaisuus: Oulun yliopistossa 23.–24.02.2001 pidetyn seminaarin esitelmät*. Oulun yliopiston kasvatustieteiden tiedekunnan selosteita ja katsauksia, 1. Oulu: Oulun yliopisto, 2001. . .
* Lindfors, Eila: *Tekstiilituotteen teknologiset ominaisuudet: Tekstiilituotteen käyttö- ja hoito-ominaisuuksien tarkastelu kuluttajan näkökulmasta*. Diss. Joensuun yliopiston kasvatustieteellisiä julkaisuja n:o 77. Joensuu: Joensuun yliopisto, 2002. . .
* Lindfors, Eila ym. (toim.): *Käsityön työturvallisuusopas: Perusopetuksen teknisen työn ja tekstiilityön opetukseen*.  Oppaat ja käsikirjat, 2011:15. Helsinki: Opetushallitus, 2011. . .
* Lindfors, Eila – Pullinen, Jouko (toim.): *Cygnaeuksen viitoittamalla tiellä: 90 vuotta opettajankoulutusta Hämeenlinnassa*. Hämeenlinna: Tampereen yliopiston opettajankoulutuslaitos 2010. .
* Marjanen, Päivi – Lindfors, Eila (toim.): *Lapsen ja nuoren hyvä arki*. Laurea-ammattikorkeakoulun julkaisusarja, 41. Vantaa: Laurea-ammattikorkeakoulu, 2011. . .
* Lindfors, Eila (toim.): *Kohti turvallisempaa oppilaitosta! Oppilaitosten turvallisuuden ja turvallisuuskasvatuksen tutkimus- ja kehittämishaasteita: OPTUKE-verkoston I tutkimus- ja kehittämissymposium Hämeenlinnassa 8.–9.2. 2011: Proceedings*. Tampere: Tampereen yliopisto, kasvatustieteiden yksikkö, 2012. .

## Lähteet
Annu Vertanen

**Annu Vertanen** (s. 1960 Imatra) on taiteen maisteri ja Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa taidegrafiikan professori 1. tammikuuta 2016 alkaneen viisivuotiskauden.

Vertanen on taidegraafikko. Hän on opiskellut Kankaanpään taidekoulussa 1980–1983, Lahden Muotoiluinstituutissa 1998–2000 ja Aalto-yliopistossa 2005–2013.

Vertanen on pitänyt näyttelyjä eri puolilla maailmaa ja Suomessa muun muassa 2015 yksityisnäyttelyn Aboa Vetus & Ars Nova -museossa Turussa. Hän on opettanut Tukholman kuninkaallisessa taidekorkeakoulussa, Yhdysvalloissa Virginian ja Wyomingin yliopistoissa, Kuvataideakatemiassa sekä Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulussa.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Kuvataiteen valtionpalkinto 2014
* Art in Print -lehden kansainvälisen Prix de print -kilpailun voitto teoksella *Breathing Touch – Hengittävä kosketus* 2014

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Annu Vertanen taiteilijamatrikkelissa
* Vertasen verkkosivut -
Káto Aródes

**Káto Aródes** () on kylä ja kyläyhdyskunta (*koinótita*) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 39 (2011). 

Káto Aródeen kylä sijaitsee Kyproksen länsiosassa Akámaksen niemimaalla Ávakaksen rotkon itäpäässä, noin 23 kilometriä pohjoiseen Páfoksen kaupungista. Káto Aródes, ”Alempi Aródes”, on nimensä mukaisesti Aródeen alakylä. Heti sen vieressä sijaitsee Páno Aródes, ”Ylempi Aródes”. Káto Aródes oli ennen vuotta 1974 pääosin kyprosenturkkilaisten asuttama, ja nykyisin se on suureksi osaksi hylätty.

## Lähteet
Negativen diskografia

Suomalaisen hard rock -yhtyeen **[[Negative]]n diskografia** koostuu viidestä studioalbumista, yhdestä kokoelmalevystä, 16 singlestä, yhdestä DVD:stä ja 14 musiikkivideosta.

Negative perustettiin Tampereella vuonna 1997. Yhtye solmi levytyssopimuksen GBFam Recordsin kanssa vuonna 2002, ja yhtyeen debyyttialbumi *[[War of Love]]* julkaistiin vuonna 2003. Levy nousi Suomen virallisen albumilistan viidennelle sijalle, ja se myi kultaa. Albumilta julkaistiin kolme singleä, joista ”The Moment of Our Love” nousi Suomen singlelistan kärkeen ja myi kultaa. Negativen toinen studioalbumi *[[Sweet & Deceitful]]* julkaistiin vuonna 2004, ja se nousi Suomen albumilistan kärkeen ja myi jälleen kultaa. Levyltä julkaistiin viisi singleä, joista kolme nousi singlelistan kärkeen. ”Frozen to Lose It All” -single ylitti myös kultarajan. *Sweet & Deceitful* julkaistiin muualla Euroopassa vuonna 2005 Roadrunner Recordsin kautta, ja se nousi Saksan albumilistan sijalle 55. Kaksi levyn singleä nousi myös Saksan singlelistalle.

Negativen kolmas studioalbumi *[[Anorectic]]* julkaistiin vuonna 2006, ja se nousi jälleen Suomen albumilistan kärkeen. Saksassa levy nousi listan sijalle 36. Albumilta julkaistiin kolme singleä, joista kaksi kapusi Suomen singlelistan kärkeen. ”Planet of the Sun” -single nousi myös listalle Saksassa. Vuonna 2007 Negative julkaisi coverin Queen-yhtyeen kappaleesta ”Too Much Love Will Kill You”, jolla vieraili Dead By Gun ja Jann Wilde. Vuonna 2008 julkaistiin DVD *In the Eye of the Hurricane*, joka myi kultaa, ja yhtyeen neljäs studioalbumi *[[Karma Killer]]*. Levy nousi Suomen albumilstan kolmanneksi, ja single ”Won't Let Go” myi kultaa. Vuonna 2009 yhtyeeltä julkaistiin kokoelmalevy *[[God Likes Your Style]]*, joka nousi Suomessa albumilistan kolmannelle sijalle. Yhtye solmi myös uuden kansainvälisen levytyssopimuksen Warner Music Groupin kanssa. Negativen viides albumi *[[Neon (albumi)|Neon]]* julkaistiin vuonna 2010, ja se kapusi Suomen albumilstan toiseksi. Levyltä julkaistiin kolme singleä, joista jokainen nousi Suomessa latauslistalle.

Kaikkiaan Negativen levyjä on myyty Suomessa yli 100 000 kappaletta.

## Studioalbumit

## Kokoelmat

## Singlet


**[[#ref A|↑]]** "The Moment of Our Love" julkaistiin uudelleen singlenä vuonna 2005 *Sweet & Deceitful* -albumin kansainvälisellä painoksella, jolloin se nousi Saksan singlelistalle. Suomen latauslistalle kappale nousi vuonna 2012 ja Suomen radiolistalle kappale nousi vuonna 2020.


## Videot

## Musiikkivideot
* ”The Moment of Our Love” (2003)
* ”Frozen to Lose It All” (2004)
* ”The Moment of Our Love” (2004 – ohj. Bernard Wedig ja Conchita Soares)
* ”In My Heaven” (2004)
* ”Frozen to Lose It All” (2005)
* ”Planet of the Sun” (2006)
* ”Sinners Night / Misty Morning” (2006)
* ”Too Much Love Will Kill You” (2007 – ohj. Petri Vilén)
* ”Won't Let Go” (2008)
* ”End of the Line” (2010)
* ”Jealous Sky” (2010)
* ”Believe” (2011)
* ”Fucking Worthless” (2012)
* ”Love That I Lost” (2012)

## Lähteet
Maarit Jänterä-Jareborg

**Maarit Jänterä-Jareborg** (o.s. **Jänterä**; s. 10. toukokuuta 1954 Helsinki) on ruotsinsuomalainen oikeustieteilijä ja professori.

Maarit Jänterä-Jareborg opiskeli oikeustiedettä Helsingin yliopistossa ja valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1977 ja lisensiaatiksi 1983. Varatuomarin arvon hän sai vuonna 1981. Hän jatkoi opintojaan Uppsalan yliopistossa ja väitteli siellä tohtoriksi 1989.

Jänterä-Jareborg on hoitanut Uppsalan yliopiston kansainvälisen yksityisoikeuden ja kansainvälisen prosessioikeuden professuuria vuodesta 1998 lähtien. Hän on arvostettu oikeustieteen tuntija, ja hän on ollut jäsenenä yhdeksässä ruotsalaisessa lainvalmistelukomissiossa. 

Jänterä-Jareborg on Oslon (2008), Helsingin (2010) ja Bergenin yliopiston (2012) kunniatohtori. Hän on vuodesta 2007 johtanut sosiologi Anders Bäckströmin kanssa tutkimushanketta, joka tarkastelee uskonnon ja yhteiskunnan suhdetta. Suomen Tiedeseuran jäsen Jänterä-Jareborg on ollut vuodesta 2007 ja Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2008. Ruotsin vanhimman tiedeakatemian, Uppsalan kuninkaallisen tiedeseuran (Kungliga Vetenskaps-Societeten i Uppsala) jäseneksi hän tuli vuonna 2011, kuninkaallisen humanististen tieteiden akatemian (Kungliga Vitterhets Historie och Antikvitets Akademien) jäseneksi 2014 ja Academia Europaean jäsen hän on ollut vuodesta 2019. Hänelle myönnettiin vuonna 2013 Söderbergin säätiön tiedepalkinto, suuruudeltaan miljoona kruunua.

Jänterä-Jareborgin puoliso on vuodesta 1980 ollut oikeustieteen professori Nils Jareborg (s. 1938).
__NOTOC__
## Julkaisuja
* 1984 – *Kansainväliset aviovarallisuussuhteet: Puolisoiden omaisuussuhteiden järjestely erityisesti Suomen kansainvälisen yksityisoikeuden kannalta*
* 1989 – *Partsautonomi och efterlevande makes rättsställning: En internationellt-privaträttslig studie* (väitöskirja)
* 1997 – *Svensk domstol och utländsk rätt: En internationellt privat- och processrättslig studie*
* 2016 – *The Child’s Interests in Conflict: The Intersections Between Society, Family, Faith and Culture* (toimite)

## Kirjallisuutta
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Maarit Jänterä-Jareborg. Upsalan yliopisto.
Pesco Sannita

**Pesco Sannita** on kunta Italiassa Campanian alueella Beneventon maakunnassa. 

Kunnan keskusta sijaitsee kallioisella kukkulalla. Kunnan läpi virtaava Tammarojoki laaksoneen tekee siitä hedelmällisen maatalousalueen. Kunnan nähtävyyksiä on kirkko, *Chiesa del Santissimo Salvatore*.


Tiedosto:Pesco_Sannita_-_Chiesa_del_Salvatore.jpg|Chiesa del Santissimo Salvatore


## Aiheesta muualla

## Lähteet
Ocean of Opportunity

**Ocean of Opportunity** on norjalaisen laulaja PelleK:n toinen studioalbumi, joka julkaistiin 10. toukokuuta 2013.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Cubana de Aviaciónin lento 972

**Cubana de Aviaciónin lento 972** oli kuubalaisen Cubana de Aviaciónin kotimaan reittilento Havannasta Holguíniin. Lennolla 18. toukokuuta 2018 käytetty Boeing 737-200 Adv. -kone syöksyi maahan Havannassa pian lentoonlähdön jälkeen. Onnettomuuslennolla oli 107 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä. Yksi matkustaja selvisi onnettomuudesta elossa, mutta loukkaantui vakavasti. Sen sijaan muut 112 koneessa ollutta kuolivat.

Onnettomuuskone oli meksikolaisen Global Airin omistuksessa ja vuokralla Cubana de Aviaciónille. Onnettomuuden jälkeen Meksikon siviili-ilmailuviranomainen DGAC alkoi tutkia Global Airin toimintaa ja ilmoitti 21. toukokuuta, että yhtiön toimilupa oli peruttu tutkinnan ajaksi. Global Airilla oli aiemminkin ollut ongelmia, joiden vuoksi yhtiön toimintaa oli tutkittu vuosina 2010 ja 2013. Onnettomuuden aikaan onnettomuuskoneelta oli kielletty pääsy Guyanan ilmatilaan guyanalaisten viranomaisten huomattua, että miehistö oli ottanut koneeseen vaarallisen ylikuorman matkatavaraa lennoilla Guyanasta Kuubaan.

Global Air julkaisi 17. heinäkuuta 2018 tiedotteen, jossa se ilmoitti onnettomuuskoneen mustien laatikoiden tutkimisen osoittaneen, että onnettomuuden aiheutti lentäjän virhe. Yhtiön mukaan lentäjät ohjasivat koneen liian jyrkkään nousukulmaan, jolloin se sakkasi ja syöksyi maahan. DGAC ilmoitti, ettei se tästä huolimatta palauta Global Airin toimintalupaa, sillä tutkintaa johtaneet kuubalaisviranomaiset eivät olleet julkaisseet vielä tutkinnan tuloksia. Meksikon lentäjäliitto ASPA sanoi yhtiön ajavan tiedotteella vain omia etujaan ja toimivan vastuuttomasti.

## Lähteet
Aermacchi MB-339

**Aermacchi MB-339** (*Veltro 2*) on italialais-valmisteinen suihkuharjoituskone. Konetyyppiä voidaan käyttää myös kevyenä hävittäjäkoneena. Siinä on Rolls-Royce Viper -tyyppinen suihkumoottori. Sen ensilento tapahtui 12. elokuuta 1976, tuotanto alkoi vuonna 1978, esittely tuli 1979 ja operatiivinen käyttöönotto 1981. Tätä tyyppiä on valmistettu 230 koneyksilön verran. Konetyypin edeltäjä on Aermacchi MB-326.

Aermacchi MB-339 oli ehdolla keskieurooppalaisen Dassault/Dornier Alpha Jetin, ruotsalaisen Saab 105:n ja tšekkiläisen Aero L-39 Albatrosin ohella Suomen uudeksi suihkukäyttöiseksi koulutuskoneeksi eli korvaamaan vanhentuneet Fouga CM.170 Magisterit vuonna 1977, konetoimitukset vuodesta 1979 alkaen. BAe Hawk tuli valituksi. Koska koneen kehitys oli vielä ilmeisesti vaiheissaan, niin se ei päässyt valituksi. Aermacchi-tehdas lähetti oman tarjouksensa, 1975 avatun varsinaisen tarjouskilpailun ulkopuolelta. Konetyyppi oli kuitenkin vakavasti ehdolla, sillä se oli ainut näiden neljän mainitun ohella ulkopuolinen. YE-päällikkö, kenraaliluutnantti Ermei Kannisen johtama harjoitushävittäjätoimikunta, jossa silloinen ilmavoimien komentaja, Kenraalimajuri Rauno Meriö oli mukana: otti MB-339:n tarkempia valintoja varten esille. Aermacchi MB-339 on edelleen aktiivikäytössä muun muassa Italian ilmavoimissa. Loivalla kulmalla rungosta siivenkärkiin kallistunutta, trapetsisen muotoilun omaavaa konetta myytiin noin 10 maahan. Näistä Argentiina käytti sitä Falklandin sodassa. Koneen etuna on sen lyhyt nousumatka kiitoteiltä lentoonlähdössä. Tuo matka eli kiitotievaatimus on vain 550 metriä.

*[[Frecce Tricolori]]* eli Italian ilmavoimain taitolentoryhmä on käyttänyt tätä konetyyppiä taitolentokoneenaan. Aermacchi MB-339:ään voidaan asentaa konekivääri- ja tykkipodeja sekä pudotettavaa aseistusta 1&nbsp;800 kg:n verran. Ohjukset ja raketit sekä ECM-podit (elektroniset vastatoimet) ovat pommien ja lisäpolttoainesäiliöiden ohella mahdollisia. Huippunopeus on 898 km/h ja lakikorkeus 14&nbsp;630 metriä. Suurin sallittu nopeus on Mach 0.82 tai 926 km/h. Kantama on noin 1&nbsp;760 km.

Konetyypille on sattunut ilmailuonnettomuuksia, joista vakavin oli Ramsteinin lentonäytösonnettomuus Saksassa 28. elokuuta 1988. Tuolloin 3 *Frecce Tricolori*n lentäjää menehtyi. Kuolleita oli kaikkiaan 70 henkeä, sillä 67 katselijaa sai myös surmansa. 

## Lähteet
**Mitä-Missä-Milloin 1978, Kansalaisen Vuosikirja*.  Helsinki Otava 1977.  (sid.),  (ks.). s.20, 198. (osio: *Puolustusvoimat*, artikkeli: *Harjoitushävittäjän hankinta*, s. 198-200.) 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Artturi Tiura

**Artturi Mikael Tiura** (28. syyskuuta 1908 Kuru – 24. joulukuuta 1991 Kuru) oli suomalainen linja-autoliikennöitsijä ja liikenneneuvos.

Tiuran vanhemmat olivat torppari ja seppä Kalle Tiura ja Vilhelmiina Vastamäki. Tiura aloitti liikennöitsijänä Kurussa 1930-luvulla. Hän harjoitti syöttöliikennettä Näsijärvellä liikennöineiden matkustajalaivojen Kurussa sijainneille poikkeamislaitureille ja alkoi myös liikennöidä suoraan Kurusta Tampereelle sen jälkeen kun teiden kunto oli parantunut.

Jo vuodesta 1928 lähtien, jolloin maanteitä ei vielä talvisin aurattu, Tiura hoiti hankkimallaan Buick-henkilöautolla liikennettä jäätietä pitkin Kurun kirkonkylästä Tampereen Mustanlahden satamaan. Ensimmäisen, Chevrolet-merkkisen käytetyn linja-autonsa Tiura osti vuonna 1934. Matka Kurun kirkonkylästä Näsijärven länsipuolitse Tampereelle kesti siihen aikaan kolme tuntia.

Tiura liikennöi Tampereelta Ylöjärven kautta Kuruun sekä edelleen Ruovedelle ja Virroille. Hänellä oli linjoja myös Kihniöön ja Parkanoon. Vuonna 1955 Tiura osti Ylöjärven Linja Oy:n, jolloin hänen liikennekenttänsä laajeni Viljakkalaan. Tiuran linja-autoliikenne oli laajimmillaan 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa, jolloin autoja oli 35. Maaltamuuton verottaessa matkustajia myös Tiura joutui karsimaan liikennettään 1970-luvulla. 

Kotiseudullaan Tiuralla oli useita luottamustehtäviä. Hän kuului muiden muassa Kurun kirkkovaltuustoon, moniin kunnallisiin lautakuntiin ja Kurun Säästöpankin hallitukseen sekä oli Kansallis-Osake-Pankin Kurun konttorin valvoja. Hänen harrastuksiaan olivat oman metsätilan hoito ja toiminta Kurun Lions Clubissa. Tiura sai liikenneneuvoksen arvon 1975, ja Kurun vuoden yrittäjäksi hänet valittiin 1977. Hän myi 30 auton yhtiönsä A. Tiura Oy:n Länsilinjoille vuonna 1979.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SKS Biografiakeskus : Suomen talouselämän vaikuttajat : Liikenneneuvos Artturi Tiura (1908–1991) 
* Bussidata : A. Tiura Oy