open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Come What(ever) May

__NOTOC__
**Come What(Ever) May** on Stone Sourin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 1. elokuuta 2006.

Albumin kirjoittaminen alkoi jo vuonna 2003, jolloin laulaja Corey Taylor ja kitaristi James Root tekivät materiaalia heidän toiselle yhtyeelleen, Slipknotille. Tammikuussa 2006 Stone Sour aloitti albumin nauhoittamisen heidän debyyttialbuminsa *[[Stone Sour (albumi)|Stone Sour]]*in seuraajaksi, jonka aikana rumpali Joel Ekman jätti yhtyeen perheasioiden takia. Hänet lopulta korvattiin ex-Soulfly rumpalilla Roy Mayorgalla, joka soitti rumpuja albumilla lukuun ottamatta kahta kappaleista.

Julkaisun jälkeen Stone Sour lähti vuoden kestävälle kiertueelle, joka sisälsi keikkoja useilla alueilla, mukaan lukien Yhdysvallat, Kanada, Japani ja Eurooppa. Albumi sai yleisesti myönteisen arvion. Se sai kiitosta edistyneestä kappaleiden kirjoittamisesta ja musiikkityylistä. Albumi myi kultaa Yhdysvalloissa ja Kanadassa sekä single "30/30-150" oli ehdolla parhaaksi metallikappaaleksi vuoden 2007 Grammy-gaalassa. Kesäkuussa 2007 Stone Sour julkaisi albumista erityispainosversion, joka  sisälsi kuusi ennenjulkaisematonta kappaletta ja bonus-DVD:n, jolla oli kolme musiikkivideota ja täsypitkä live-esitys bändin Moskovan keikasta. Albumi on Stone Sourin myydyin albumi tähän mennessä, lähinnä menestyssinglen "Through Glass" ansiosta.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Corey Taylor — laulu, kitara kappaleissa: "Sillyword", "Through Glass" ja "Zzyzx Rd."
* James Root — kitara, rummut kappaleessa "The Day I Let Go"
* Josh Rand — rytmi- ja soolokitara
* Shawn Economaki — basso
* Roy Mayorga — rummut kappaleissa 2-12
* Shannon Larkin — rummut kappaleessa "30/30-150"
* Rami Jaffee — piano kappaleessa "Zzyzx Rd."
* Nick Raskulinecz — tuotanto

## Listasijoitukset
### Albumit

### Singlet

## Arvostelut
* Blabbermouth: 7.5/10
* Soundi: 

## Lähteet
Sam Taylor

**Sam "The Man" L. Taylor** (s. 12. heinäkuuta 1916) on yhdysvaltalainen tenorisaksofonisti. 

Taylor teki yhteistyötä mm. Scatman Crothersin, Cootie Williamsin, Lucky Millinderin, Cab Callowayn, Ray Charlesin, Buddy Johnsonin, Louis Jordanin ja Big Joe Turnerin kanssa. Hän johti 1960-luvulla viisihenkistä Blues Chasers -yhtyettään.

Taylor on kärsinyt sydänvaivoista ja joutunut kahteen sydänkirurgiseen toimeenpiteeseen. Hänen poikansa, Bobby Taylor (hänkin blues-muusikko) menehtyi sydänkohtaukseen 1997.

Taylor otettiin Long Island Music Hall of Fameen vuonna 2006.

## Aiheesta muualla
* All Music Guide: Sam Taylor
Pinetop Perkins

**Joe Willie ”Pinetop” Perkins** (13. heinäkuuta 1913 Belzoni, Mississippi &ndash; 21. maaliskuuta 2011 Austin, Texas) oli yhdysvaltalainen blues-muusikko. Hänet valittiin Blues Hall of Fameen vuonna 2003.

Perkins oli kotoisin vaatimattomista oloista ja työskenteli puuvillapelloilla jo seitsemänvuotiaana. Koulunkäynti jäi kolmeen luokkaan. Hän aloitti uransa kitaristina, mutta hänen vasen kätensä vammautui tappelussa Arkansas'ssa. Hän siirtyi pianoon ja teki 1950-luvulla yhteistyötä Earl Hookerin kanssa. Hookerin yhtyeen ohjelmistoon kuului ”Pinetop's Boogie Woogie”, josta hän sai lempinimensä.

Hän siirtyi Illinois'hin ja aloitti levytysuran uudelleen 1968.

Kun Otis Spann lähti Muddy Watersin yhtyeestä, Perkins tuli 1969 pianistiksi hänen tilalleen ja oli mukana 12 vuotta ja soitti kaikilla Watersin viimeisillä studiolevyillä.. Perkins levytti myös Legendary Blues Bandin kanssa. Oman ensilevyn hän teki vasta 1988 ja julkaisi yhteensä viitisentoista palkittua levyä. Hän esiintyi julkisesti vielä yli 90-vuotiaana. Hän loukkaantui liikenneonnettomuudessa vuonna 2004 mutta selvisi lievin vammoin.

Perkins asui Austinissa, Texasissa. Hänelle myönnettiin vuonna 2005 Grammy elinikäisistä saavutuksista musiikin alalla. Vuonna 2007 hän voitti Grammyn kaikkien aikojen vanhimpana esiintyvänä taiteilijana yhtenä *[[Last of the Great Mississippi Delta Bluesmen: Live in Dallas]]* -levyn esiintyjistä.

Perkinsille oli sovittu esiintyminen Rauma Bluesissa heinäkuussa 2011.

## Lähteet
Arvopaperi (lehti)

**Arvopaperi** on suomalainen, kuukausittain ilmestyvä sijoittamisen erikoislehti, jota julkaisee Alma Talent. Arvopaperin päätoimittajana toimii Ninni Myllyoja. Lehden levikki vuonna 2017 oli noin 18&nbsp;000.

Arvopaperi on julkaissut ainakin vuodesta 2001 lähtien vuosittaista Pörssirikkaat-listausta, jossa listataan Helsingin pörssissä noteerattujen omistusten perusteella rikkaimmat suomalaiset. Pörssirikkaiden ohella lehti julkaisee vuosittain Perherikkaat-selvityksen, jossa listataan rikkaimmat listaamattomia perheyhtiöitä omistavat suomalaiset.

## Historia
Arvopaperi-lehti aloitti keväällä 1981 muutamaa kuukautta aiemmin perustetun Osakesäästäjien Keskusliiton jäsenlehtenä. Lehteä julkaissut Suomen Arvopaperimediat Oy siirtyi Talentumin omistukseen 2004. Alma Media puolestaan osti Talentumin vuonna 2015.

Arvopaperilla oli aiemmin neljästi vuodessa ilmestyvä sisarjulkaisu, asumiseen ja asuntosijoittamiseen keskittyvä Arvoasunto-lehti.

### AP Areena
Arvopaperi-lehden palveluun on kesästä 1997 saakka kuulunut sijoitusaiheinen verkkokeskustelupalsta AP Areena. Se tuli 2000-luvulla tunnetuksi vilkkaasta ja räväkästä keskustelustaan, joka johti muun muassa Antti Piipon voittamaan kunnianloukkausjuttuun erästä AP Areenan kirjoittajaa vastaan. Toisaalta keskustelupalsta ansioitui nopeana tiedonvälittäjänä joulukuun 2004 tsunamien yhteydessä. Kirjailija Karo Hämäläinen koosti AP Areenan vuoden 2006 keskusteluista kirjan *Mitä mukissa – AP Areenan vuosikirja 2007* (Talentum 2007).

AP Areenan moderointia tehostettiin ja käyttöliittymää uudistettiin huhtikuussa 2012, minkä seurauksena monet palstan vakiokäyttäjät siirtyivät keskustelemaan perustamaansa Trooli.fi -palveluun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Arvopaperi
Augsburg Airways

**Augsburg Airways**  oli vuosina 1980-2013 toiminut saksalainen lentoyhtiö, joka oli keskittynyt syöttöliikenteeseen ja toimi tässä roolissa yhteistyössä Lufthansan kanssa. Alkujaan Augsburgiin sijoittunut yhtiö toimi sittemmin Münchenin lentoasemalta käsin, mutta yhtiön kotipaikka oli edelleen Augsburgissa.

## Historia

Augsburg Airwaysin edeltäjä oli Interot Airways, jonka perusti vuonna 1980 saksalainen metsäteollisuusyhtiö Haindl (joka siirtyi vuonna 2001 UPM-Kymmenen omistukseen). Aluksi lentoyhtiön päätehtävänä oli järjestää lentoyhteys Düsseldorfin ja Augsburgin välille Haindlin sisäisiä tarpeita täyttämään, mutta vuonna 1986 toimintaa laajennettiin kattamaan myös tavallisia liikennelentoja. Kalustona toimi aluksi metsäyhtiön Beechcraft King Air -konetyyppi, mutta toiminnan taloudellisen menestyksellisyyden myötä ja Saksan jälleenyhdistymisen laajentaessa kohdevalikoimaa, tilasi yhtiö suurempia de Havilland Canada DHC-8 -koneita.

Vuonna 1995 Interot liittyi IATA:n jäseneksi, ja yhtiön Augsburgin kotikenttä sai siten kansainvälisen lentokenttäkoodin AGB. Muutamaa kuukautta myöhemmin yhtiön nimi muuttui nykyiseen muotoonsa, ja yhteistyö Lufthansan kanssa alkoi. Osana yhteistyötä Augsburg Airways lensi lentonsa Lufthansa Regionalin (aiemmin Team Lufthansa) väreissä ja käytti Lufthansan LH-lentonumerotunnusta.

Lufthansa ilmoitti lopettavansa yhteistyösopimuksen Augsburg Airwaysin kanssa kesäkauden 2013 jälkeen. Yhtiö lopetti toimintansa 27. lokakuuta 2013.

## Kalusto

* 3 de Havilland Canada DHC-8-Q300
* 9 de Havilland Canada DHC-8-Q400
* 1 Embraer 190
* 5 Embraer 195

## Lähteet
Emil Aaltosen museo

**Emil Aaltosen museo** on Tampereen Pyynikinrinteellä sijaitseva museo, joka on avattu yleisölle 8. kesäkuuta 2004. Se esittelee teollistumisen kehitystä sekä vuorineuvos Emil Aaltosen elämäntyötä ja taidekokoelmaa. Museo toimii Pyynikinlinnassa, joka oli Aaltosen pitkäaikainen koti.

## Emil Aaltosen taidekokoelma
### Historia
Emil Aaltonen oli jo nuorena kiinnostunut kulttuurista, ja 1920-luvun nousukaudella hän alkoi kerätä taidetta aktiivisesti. Parin vuosikymmenen aikana kenkätehtailija hankki omistukseensa noin 250 teosta. Aaltonen uskoi, että taiteella oli hyviä vaikutuksia ihmisiin. Niinpä tauluja pidettiin esillä muun muassa hänen tehtaidensa konttoreissa. Aaltonen myös lahjoitti taidetta eteenpäin. Sotamuseolle hän antoi muotokuvasarjan, jonka Antti Favén oli maalannut valkoisten upseereista. Aaltosen kuoleman jälkeen kokoelman teoksia on lahjoitettu Tampereen Taideyhdistykselle.

### Taiteilijat
Emil Aaltosen kokoelmassa on pääasiassa vanhaa suomalaista taidetta. Aaltonen arvosti etenkin taiteilijoita, jotka olivat teknisesti taitavia, hallitsivat aiheensa ja osasivat välittää tunnelmia. Hyvä taide oli hänen mielestään esittävää ja ihannoivaa. Aaltosen lempitaiteilijoihin kuuluikin Albert Edelfelt, jonka maalauksissa yhdistyivät realismi ja romantiikka. Modernismista Aaltonen ei innostunut, mutta hän sisällytti silti kokoelmaansa Gabriel Engbergin värikkäitä ekspressionistisia töitä.

Kokoelman taiteilijoista Aleksander Lauréuksen ja Robert Wilhelm Ekmanin töissä näkyy romantiikan vaikutus ja ateljeemaalauksen pitkä perinne. Düsseldorfin koulukuntaa kokoelmassa edustavat Werner Holmberg, Victor Westerholm ja Fanny Churberg, jotka ottivat jo askelia ulkoilmamaalauksen suuntaan. Myöhempää suoranaisempaa naturalismia ja realismia seuranneita taiteilijoita kokoelmassa ovat Albert Edelfelt, Helene Schjerfbeck, Maria Wiik ja Fredrik Ahlstedt.

Aaltonen hankki myös esimerkiksi Adolf von Beckerin, Hjalmar Munsterhjelmin sekä von Wrightin veljesten teoksia. Suomalaisen taiteen lisäksi kokoelmassa on jonkin verran ulkomaista vanhempaa maalaustaidetta.

### Teoksia
Aaltosen taidekokoelmassa on muun muassa seuraavat teokset:
*Gunnar Berndtson, *Vanha laulu*, 1889
*Elin Danielson-Gambogi, *Aamupesu*, 1880-luku
*Albert Edelfelt, *Kirsikkatyttö*, 1878
*Albert Edelfelt, *Torpan tyttö*, 1898
*Albert Edelfelt, *Uusmaalainen merimies*, 1896
*Robert Wilhelm Ekman, *Talonpoikaistanssit*, 1845
*Pekka Halonen, *Kevättalvea Myllykylässä*, 1898
*Werner Holmberg, *Poppelikuja*, 1857	
*Alexander Lauréus, *Peliseura*, ajoittamaton
*Alexander Lauréus, *Viininviljelijän perhe*, 1822
*Helene Schjerfbeck, *Nuori tyttö*, ajoittamaton
*Hugo Simberg, *Lammastyttö*, 1913
*Johannes Takanen, *Tytön pää*, 1881
*Maria Wiik, *Nainen ja päivänvarjo*, 1886	 
*Ferdinand von Wright, *Nuolihaukkapari*, 1892.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Emil Aaltosen museo
Buckingham Fountain

**Buckingham Fountain** on suihkulähde Chicagossa, Illinois’n osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Grant Park -puistossa kaupungin keskustassa.
__notoc__
## Historia
Suihkulähteen lahjoitti Chicagolle veljensä muiston kunniaksi Kate Buckingham. Se vihittiin käyttöön 26. elokuuta 1927. Buckingham perusti myös *Buckingham Fountain Endowment Fund* -säätiön, jonka tarkoituksena on huolehtia suihkulähteen ylläpidosta, jotta chicagolaiset veronmaksajat eivät joutuisi osallistumaan suihkulähteen kustannuksiin.

## Suunnittelu
Monumentaalisen lähteen suunnittelusta vastasi yhdysvaltalainen arkkitehti Edward H. Bennett. Sen veistokset puolestaan ovat Marcel Loyaun käsialaa. Suihkulähteen esikuvana on ollut Versailles’n palatsin suihkulähde *Latona*. Suihkulähde on tehty vaaleanpunaisesta Georgian marmorista, tosin siinä on myös joitain graniittisia osia. Veistokset ovat pronssia.

Suihkulähteen alla on kaksikerroksinen maanalainen pumppuhuone. Sen kolme pumppua suihkuttavat vettä 133 suuttimesta. Kaikkiaan suihkulähteeseen mahtuu vettä 1,5 miljoonaa gallonaa (yli 5,5 miljoonaa litraa). Pumppuja ja kaikkiaan 820 valoa käyttivät alun perin manuaalisesti kaksi koneenkäyttäjää. Valonäytökset automatisoitiin vuonna 1968, minkä jälkeenkin pumppuja käytettiin edelleen manuaalisesti vuoteen 1980 asti, jolloin koko suihkulähde automatisoitiin.

## Toiminta
Suihkulähde on toiminnassa aamukahdeksasta iltayhteentoista joka päivä toukokuun alkupuolelta lokakuun puoliväliin saakka kuitenkin sään mukaan. Vesinäytöksen aikana suihkulähteen keskimmäinen suihku yltää noin 150&nbsp;jalan korkeuteen. Iltahämärässä vesinäytökseen yhtyvät myös valo- ja musiikkiefektit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Honeyboy Edwards

**David ”Honeyboy” Edwards** (28. kesäkuuta 1915 – 29. elokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen delta blues -laulaja ja -kitaristi Mississippin osavaltiosta.

Edwards oli Robert Johnsonin ystävä ja läsnä yönä, jona tämä kuoli juotuaan myrkytettyä viskiä. Hän julkaisi muusikonuransa ohessa kirjan *The World Don't Owe Me Nothin*' (1997).

Edwards otettiin Blues Hall of Fameen 1996. Hän kuoli 96-vuotiaana elokuussa 2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Honeyboy Edwardsin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
John Stamos

**John Phillip Stamos** (s. 19. elokuuta 1963 Cypress, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. 

## Ura

Stamos aloitti uransa yhdysvaltalaisesta saippuasarjasta *[[General Hospital]]*, jossa hän näytteli vuodet 1982–1984. Vuosina 1987–1995 hän näytteli tilannekomediasarjassa *[[Full House]]*, ja vuonna 2001 lyhytikäiseksi jääneessä televisiosarjassa *[[Ilmiantajat]]*. Vuosina 2006–2009 hän näytteli tohtori Tony Gatesia *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osastossa]]*. Lisäksi hän on urallaan toiminut tuottajana sekä vieraillut televisiosarjoissa (muun muassa *[[Frendit]]* ja *[[Glee]]*) ja näytellyt elokuvissa.

## Yksityiselämä

Stamos oli naimisissa näyttelijä Rebecca Romijnin kanssa vuosina 1998–2005.	 

## Aiheesta muualla
* John Stamosin virallinen kotisivu 
*
Herb Jeffries

**Herbert ”Herb” Jeffries** (24. syyskuuta 1913 Detroit, Michigan – 25. toukokuuta 2014 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko ja näyttelijä.

## Elämä ja ura
Jeffries syntyi amerikanirlantilaisen äidin ja italialais-afrikkalaisen isän poikana Michiganin osavaltion Detroitissa. Isä katosi perheen elämästä, ja äiti ansaitsi elantonsa pitämällä Detroitissa majataloa, jossa vieraili monia mustia muusikoita kiertueillaan. Jo ennen murrosikää Herb Jeffries keräsi rahaa laulamalla kadunkulmissa ja ravintoloissa. Hän jätti koulun kesken ja työskenteli ruokakaupassa. Vapaa-aikanaan hän vietti aikaa tanssiorkesterin muusikoiden kanssa ja katseli ihaillen mykkiä lännenelokuvia paikallisessa elokuvateatterissa.

Jeffries mainitsi Louis Armstrongin henkilönä, joka ensimmäisenä huomasi hänen kykynsä kuultuaan hänen lauluaan eräällä klubilla 1930-luvun alussa ja kirjoitti paperiseen lautasliinaan suosituskirjeen. Pian Jeffries saikin laulajan paikan chicagolaisen Erskine Taten Vendome-orkesterissa. Myöhemmin pianisti ja yhtyeenjohtaja Earl Hines palkkasi Jeffriesin, ja vuosina 1940–1942 Jeffries työskenteli Duke Ellingtonin orkesterissa.

Vapauduttuaan Yhdysvaltojen armeijasta vuonna 1946 Jeffries alkoi tehdä soolouraa matalaäänisenä jazzlaulajana. Hänen tunnuskappaleekseen muodostui ”Flamingo”, ja hän teki arvostettuja tulkintoja myös muun muassa jazzstandardeista ”Angel Eyes”, ”Satin Doll” ja ”Sophisticated Lady”.

Jeffries muutti Ranskaan 1950-luvun alussa, jossa hän avasi Flamingo-nimisen jazzklubin Pariisiin ja toisen Etelä-Ranskaan. Hän palasi elokuvatähdeksi näyttelemällä nimiroolin vuoden  1957 elokuvassa *Calypso Joe*, vastanäyttelijänään Angie Dickinson.

Kadonneeksi luultuja kopioita Jeffriesin lännenelokuvista löydettiin 1990-luvulla texasilaisesta varastosta, mikä herätti uutta kiinnostusta hänen elokuvauraansa. Hän näytteli elokuvissa *Harlem on the Prairie* (1937), *Two-Gun Man from Harlem* (1938), *Harlem Rides the Range* (1939) ja *The Bronze Buckaroo* (1939).

Jeffries julkaisi vielä vuonna 1995 albumin *The Bronze Buckaroo (Rides Again)*. Hän kuoli sydänongelmiin satavuotiaana toukokuussa 2014. Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän oli naimisissa viidesti.

## Lähteet
Vincent Sherman

**Vincent Sherman** (syntyjään **Abraham Orovitz**; 16. heinäkuuta 1906 Vienna, Georgia – 18. kesäkuuta 2006 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuviaan ovat *[[Naisen valta]]* (*Mr. Skeffington*, 1944), *[[Nora Prentiss]]* (1947) sekä *[[Mies Philadelphiasta]]* (*The Young Philadelphians*, 1959). 

Sherman työskenteli lisäksi television parissa ohjaten muun muassa sarjaa *[[Waltonin perhe]]*. Hänen keskeisimmät elokuvansa ovat 1940- ja 1950-luvuilta.

Sherman kuoli Los Angelesissa 99-vuotiaana, vain hieman ennen kuin olisi täyttänyt 100.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vincent Shermanin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
*
Pulisongit

**Pulisongeilla** eli **poskiparralla** tarkoitetaan korvien etupuolella kasvavaa ja hiusrajasta leuan takaosiin asti kasvavaa karvoitusta, jota esiintyy pääsääntöisesti miehillä. Viiksien tapaan pulisongeiksi sanotaan karvoitusta, jonka ympärillä kasvava karva on ajettu pois. Tämä antaa mahdollisuuden useisiin eri variaatioihin. Pulisongit olivat erittäin suosittuja varsinkin 1970-luvulla muun muassa Elvis Presleyn myötä. Pulisongit ovat olleet suosiossa myös rockabilly- ja rock and roll -muusikoiden piireissä aina 1950-luvulta lähtien.

Monet juutalaiset antavat pulisonkien kasvaa huomattavan pitkiksikin, näitä kutsutaan sanalla *payot*. 


Kaiser Wilhelm I. .JPG|Keisari Vilhelm I
Ambrose Everett Burnside.jpg|Kenraali Ambrose Burnside
Charles Darwin.jpg|Charles Darwin
Elvis Presley Publicity Photo for The Trouble with Girls 1968.jpg|Elvis Presley
Aarne_Tenkanen_-_Rakuunarock_2013_2.jpg|Laulava ratikkakuski Aarne Tenkanen
Young hasid.jpg|Hasidi-juutalaisen *payot*-pulisongit


## Katso myös

* Parta
* Viikset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hank Locklin

**Lawrence Hankins Locklin** eli **Hank Locklin** (15. helmikuuta 1918 McLellan, Florida &ndash; 8. maaliskuuta 2009 Brewton, Alabama) oli yhdysvaltalainen country-muusikko ja laulaja-lauluntekijä.

Locklin oli Grand Ole Opryn jäsen. Hänen tunnetuimpia hittejään ovat muiden muassa "Send Me the Pillow That You Dream On", "Geisha Girl" ja "Please Help Me I'm Falling", joka sijoittui Billboard Hot 100 -listalla kahdeksanneksi.

Locklin sai osakseen laajaa huomiota Euroopassa ja varsinkin Irlannissa – hän levyttikin vuonna 1963 albumin *Irish Songs Country Style*.

Locklin nähtiin vuonna 2006 Public Broadcasting Servicen *Country Pop Legends* -spesiaalissa, jossa hän esitti laulut "Send Me The Pillow That You Dream On" ja "Please Help Me I'm Falling".
Keikyū-rautatiet

**Keihin kyūkō -rautatiet** (), lyhyemmin **Keikyū-rautatiet** (), on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (*ōte-shitetsu*) joukkoon. Keikyūn linjat yhdistävät Tokion sen eteläpuolen kaupunkeihin, Kawasakiin, Jokohamaan ja Yokosukaan, sekä muihin paikkakuntiin Miuran niemimaalla. Yhtiön nimi *Keihin* (京浜) viittaa Tokioon (東京) ja Jokohamaan (横浜). Keikyūn rautatielinjojen yhteispituus on 87,0 kilometriä. Vuonna 2016 sen asemien yhteenlaskettu päivittäinen matkustajamäärä oli keskimäärin noin 2,58 miljoonaa. Keikyū on osa Keikyū Groupia, jonka muut yritykset toimivat muun muassa liikenteen, logistiikan, kiinteistönvälityksen ja vapaa-ajan palveluiden aloilla.

Yhtiöllä on 1&nbsp;856 työntekijää (vuonna 2017). Sen pääkonttori sijaitsee Tokion Minaton erillisalueen Takanawan kaupunginosassa. 

## Historia
Keikyū-rautateiden juuret ovat vuonna 1898 perustetussa Daishi-sähkörautatiessä (), joka aloitti liikennöinnin vuoden 1899 tammikuussa. Se oli siten Japanin kolmas ja Kantōn alueen ensimmäinen sähkörautatie. Jo saman vuoden huhtikuussa yritys muutti nimensä Keihin-sähkörautatieksi (). 

Toisen maailmansodan aikana yritys liitettiin Tōkyū-rautateihin yhdessä Odakyū-rautateiden kanssa, mutta sodan päättymisen jälkeen vuonna 1948 se sai takaisin itsenäisyytensä Keihin kyūkō -rautateinä.

## Linjat
Keikyū-rautateiden päälinja liittää Tokion Sengakujin ja Shinagawan rautatieasemat etelään Kawasakiin, Jokohamaan ja lopulta Uragaan Miuran niemimaalla. Muut linjat haarautuvat tästä päälinjasta.

Keikyūn lentoasemalinja liikennöi Hanedan lentoasemalle, ja pohjoisessa yhtiö harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion metroon Toein Asakusa-linjalle ja sen kautta Keisei-rautateiden verkostoon ja Hokusō-linjalle.

## Kalusto

Nykyinen:
* Keikyū 600, esitelty vuonna 1994.
* Keikyū N1000, esitelty vuonna 2002.
* Keikyū 1500, esitelty vuonna 1985.
* Keikyū 2100, esitelty vuonna 1998.
Entinen:
* Keikyū 230, esitelty vuonna 1930.
* Keikyū 400, esitelty vuonna 1965.
* Keikyū 500, esitelty vuonna 1951.
* Keikyū 700, esitelty vuonna 1956, muutettu 600-sarjaan vuosina 1966–1986.
* Keikyū 700, esitelty vuonna 1967.
* Keikyū 800, esitelty vuonna 1958, muutettu 1000-sarjaan.
* Keikyū 800, esitelty vuonna 1978.
* Keikyū 1000, esitelty vuonna 1959 ja romutettu kokonaan vuonna 2010.
* Keikyū 2000, esitelty vuonna 1982 ja romutettu kokonaan vuonna 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtiön internetsivut
Ž

**Ž** (**ž**) on latinalaiseen aakkostoon eräissä kielissä lisätty kirjain. Ž on muodostettu kirjaimesta z, jonka päälle on tarkkeeksi lisätty hattu. Kirjaimen nimi on suomen yleiskielessä *hattu-z*. Ž edustaa tyypillisesti soinnillista postalveolaarista frikatiivia eli niin sanotun suhuässän (š) soinnillista vastinetta. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa (ja monien sanakirjojen ääntämisohjeissa) tämän äänteen merkkinä on , mutta suomalais-ugrilaisessa tarkekirjoituksessa ja amerikkalaisessa foneettisessa aakkostossa käytetään merkintää [ž].

Ž-kirjainta vastaa kyrillisissä kirjaimissa Ж (ж), jota käytetään bulgariassa, makedoniassa, serbokroaatissa, ukrainassa ja venäjässä.

## Ž suomen kielessä
Ž-kirjain on lainattu suomen kieleen tšekistä vuonna 1907, jolloin annettiin ensimmäinen suositus sen käytöstä.

Ž-kirjaimella merkitään suomen kielessä soinnillista postalveolaarista frikatiivia . Kirjain esiintyy vain muutamassa lainasanassa (kuten brežneviläisyys, džonkki, fidži, maharadža). Lisäksi sitä käytetään nimissä (Azerbaidžan), etenkin translitteroitaessa nimiä, jotka alkukielessä kirjoitetaan kyrillisin aakkosin (esim. Ždanov, Žirinovski).

Aakkosjärjestyksen kannalta ž katsotaan suomessa z-kirjaimen muunnelmaksi, joten se aakkostetaan samalla tavalla kuin z.

## Ž muissa kielissä

Tšekin kielen lisäksi ž esiintyy useimmissa muissakin latinalaista kirjaimistoa käyttävissä slaavilaisissa kielissä, joihin lukeutuvat slovakki, sloveeni ja serbokroaatti. Sen sijaan puolan kielessä lähinnä vastaava kirjain on ż, jossa tarkkeena on hatun sijasta yläpuolinen piste, kuten alun perin tšekissäkin.

Kirjain on omaksuttu myös muun muassa latviaan ja liettuaan, turkmeeniin sekä lakota-intiaanien kieleen. Suomalais-ugrilaisista kielistä ž kuuluu viron, karjalan ja vepsän sekä pohjoissaamen, inarinsaamen ja koltansaamen oikeinkirjoitukseen.

## Tietokoneissa

Windows-käyttöjärjestelmässä kirjaimet voi kirjoittaa myös Merkistö-apuohjelman (charmap.exe) avulla.

## Katso myös

* Hattu (tarke)
* Š
* Ʒ
* Ż
* Ź

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirjaimet š ja ž suomen kielen oikeinkirjoituksessa
* Uusi suomalainen monikielinen näppäimistöasettelu
Rock’n’roll EP – Osa 1

**Rock'n'roll EP - Osa 1** on Moog Konttisen perustaman Moog in Bändi -yhtyeen neljän kappaleen EP. Se ilmestyi vuonna 1995.

Levy sai jatko-osan 21 vuotta myöhemmin, kun Moog in Bändin jäähyväislevy *[[Rock'n'roll EP - Osa II]]* julkaistiin heinäkuussa 2016.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 

## Muusikot
* Moog Konttinen – laulu
* Timo Huovinen – kitara
* Mikko Kostiainen – bassokitara
* Olli Salminen – rummut

+

* Ari Toikka – rummut (kappale "Kadonneet avaruusmiehet")
Luettelo eniten valmistetuista lentokoneista

Tämä on **luettelo eniten valmistetuista lentokoneista**. Listalla on mukana kaikki lentokonetyypit, joita on valmistettu yli 5&nbsp;000 kappaletta. 

## Yli 10 000 lentokonetta

## 5 000 – 10 000 lentokonetta

## Aiheesta muualla
* Aircraft production runs
Forssan kaupunginvaltuusto

**Forssan kaupunginvaltuusto** on Forssan ylin päättävä elin. Kaupunginvaltuustossa on 43 valtuutettua, ja se kokoontuu Forssan kaupungintalolla. Kaupunginvaltuuston puheenjohtajana toimii Lotta Saarenmaa, ensimmäisenä varapuheenjohtajana Kaisa Lepola, toisena varapuheenjohtajana Sirkka-Liisa Anttila ja kolmantena varapuheenjohtajana Suvi Aaltonen.

Vuoden 2025 vaaleissa äänestysprosentti oli 52,5&nbsp;%. Suurin puolue oli SDP (31,8&nbsp;%, 14 paikkaa). Muilta osin paikkoja kaupunginvaltuustoon saivat kokoomus (22,5&nbsp;%, 10 paikkaa), keskusta (18,6&nbsp;%, 8 paikkaa), vasemmistoliitto (10,7&nbsp;%, 5 paikkaa), perussuomalaiset (8,2&nbsp;%, 3 paikkaa), vihreät (5,1&nbsp;%, 2 paikkaa) ja kristillisdemokraatit (3,0&nbsp;%, 1 paikka).

## Lähteet
Hämeenlinnan kaupunginvaltuusto

**Hämeenlinnan kaupunginvaltuusto** on hallintoelin, joka vastaa Hämeenlinnan kaupungin toiminnasta ja taloudesta. Hämeenlinnan suurin puolue oli pitkään SDP, kunnes vuonna 2008 kokoomus kiri niukasti uuden suurkunnan suurimmaksi puolueeksi. Sekä kokoomuksella että SDP:lla oli tuolloin 20 paikkaa valtuuston 59 paikasta, joka oli tilapäisesti suurempi kokonaispaikkaluku kuntaliitosten vuoksi. Tasatilanne jatkui myös kolmien seuraavien vaalien ajan. Vuoden 2017 vaaleista lähtien valtuutettuja on valittu 51, joka on kuntalain vaatima minimi. Tasatilanne päättyi vuoden 2025 vaaleissa, joissa SDP palasi ykköspaikalle.

Valtuusto kokoontuu noin kerran kuussa Raatihuoneen valtuustosalissa. Kokoukset ovat seurattavissa verkossa.

## Paikkajako ja äänestysaktiivisuus vaaleittain

## Puheenjohtajat
*Pehr Adolf Brofelt (1874–1875, 1895–1897)
*August Magnus Liluis (1876–1879)
*Gustaf Robert Böök (1880–1882)
*Karl Ervast (1883–1884)
*Karl Johan Blomstedt (1885–1886)
*Carl Henrik Bartram (1887–1894 ja 1899)
*Anders Leonhard Peterson (1898)
*Kaarle Olavi Lindeqvist (1900–1903)
*Karl Johan von Fiandt (1904)
*Albert Theodor Böök (1905–1912)
*Kaarle Uno Chydenius (1913–1923)
*Onni Fredrik Tawaststjerna (1923–1928)
*Heikki Verneri Vartia (1928–1932)
*Aukusti Mauno Salo (1934–1940)
*Niilo Vihtori Avellan (1941–1945)
*Arvi Kivikari (1946–1950)
*Matti Alanko (1951–1958)
*Leo Kari (1959–1961 ja 1970–1972)
*Veikko Väliö (1962–1970)
*Risto Tirkkonen (1972–?)
*Martti Lähdesmäki (1987–1996)
*Harri Lintumäki (1997–2008)
*Iisakki Kiemunki (2008–2016 )
*Sari Myllykangas (2016–2021)
*Johannes Koskinen (2021–2025)
*Jari Koskinen (2025–)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Hämeenlinnan kaupunginvaltuusto
Riihimäen kaupunginvaltuusto

**Riihimäen kaupunginvaltuusto** on Riihimäen ylin päättävä elin. Kaupunginvaltuustossa on 43 valtuutettua, ja sen puheenjohtajana toimii Riku Bitter. Valtuuston ensimmäisenä varapuheenjohtajana toimii Aino-Kaisa Pekonen, toisena varapuheenjohtajana Silja Nurmi ja kolmantena varapuheenjohtajana Sari Jokinen. Valtuusto kokoontuu Uramon koululla.

Vuoden 2025 vaaleissa äänestysprosentti oli 50,6&nbsp;%. Suurin puolue oli SDP (30,9&nbsp;%, 14 paikkaa). Muilta osin paikkoja kaupunginvaltuustoon saivat kokoomus (25,1&nbsp;%, 11 paikkaa), vasemmistoliitto (17,5&nbsp;%, 7 paikkaa), kristillisdemokraatit (7,6&nbsp;%, 3 paikkaa), perussuomalaiset (7,2&nbsp;%, 3 paikkaa), vihreät (6,9&nbsp;%, 3 paikkaa) ja keskusta (4,5&nbsp;%, 2 paikkaa).

## Lähteet
Artjärven kunnanvaltuusto

**Artjärven kunnanvaltuusto** oli Artjärven kunnan korkein päättävä elin. Artjärvi liittyi Orimattilan kaupunkiin 1. tammikuuta 2011.

Orimattilan seudun kansanterveystyön kuntayhtymän valtuusto lakkautettiin ja sen toiminta siirtyi Päijät-Hämeen sosiaali- ja terveysyhtymälle 2007. Artjärven kunnanvaltuusto nimitti edustajansa Päijät-Hämeen sosiaali- ja terveysyhtymän valtuustoon ja Päijät-Hämeen liiton edustajainkokoukseen.

## Paikkajako ja äänestysaktiivisuus vaaleittain

## Muuta
Artjärven kunnanvaltuuston aikeisempi puheenjohtaja Raimo Kareinen teki kunta-aloitteen Artjärven kunnan liittämisestä Orimattilan kaupunkiin. Hankkeeseen liittyy Tero Mölsän kanssa allekirjoitettu luonnos. Aloitteesta virisi kansalaiskeskustelu.

Vuonna 2009 sosiaalidemokraattien, kristillisdemokraattien, kokoomuksen ja keskustan valtuustoryhmistä irtautuneet valtuutetut muodostivat teknisen vaaliliiton nimeltä Artjärvi-liike, myöhemmin Pro Artjärvi.. Liikettä johti Keskustan Päijät-Hämeen piirin entinen puheenjohtaja Ari Anttila.

## Lähteet
Kekkonen (EP)

**Kekkonen** on Moogetmoogs -yhtyeen vuonna 1993 julkaistu neljän kappaleen CD-EP. Se äänitettiin Harasoo Studiossa vuosina 1992–1993. Äänittäjänä ja miksaajana toimi Jani Viitanen. EP jäi Moogetmoogsin viimeiseksi levytykseksi. Nimikkokappale Kekkonen (- Victoria -) julkaistiin myös Rock-Festari, 16 kotimaista rockhittiä kokoelmalla.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Jorma Pelamo – bassokitara, laulu
* Moog Konttinen – keuhkot, äänihuulet ja kieli
* Juha "Mösä" Miettinen – kitara, laulu
* Jukka "Juke" Aronen – rummut
* Markku Mäkinen – kitara

### Vierailevat muusikot
* Hannu Pirttikangas – kosketinsoittimet
* Kikka Laitinen – taustalaulu (kappale 1)
* Jani Viitanen – kitara, musiikkiohjelmointi (kappale 4)

## Aiheesta muualla
* ''Kekkonen'' discogs.com -sivustolla
Eija Nousiainen

**Eija Nousiainen** (o.s. **Grönberg**, s. 25. lokakuuta 1944 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka on tehnyt pitkän uran Suomen Kansallisteatterissa.

Hänen puolisonsa Heikki Nousiainen, poikansa Mikko Nousiainen ja Mikon poika eli Eijan pojanpoika Niila, ovat myös näyttelijöitä. Hänen tyttärensä Miia Nousianen puolestaan työskentelee Ylessä ohjaajana, apulaistuottajana ja tuotantokoordinaattorina.

Nousiaiselle myönnettiin valtion ylimääräinen taiteilijaeläke vuonna 2016.

## Filmografia
* Saatanan radikaalit (1971) – haastateltava pankin kassanhoitaja
* Jäniksen vuosi (1977) – ulkomainen turisti
* Pekko ja unissakävelijä (1997) – sairaanhoitaja
* Going to Kansas City (1997) – Mikon äiti
* Tuliportaat (1998) – sairaanhoitaja
* Kulkuri ja joutsen (1999) – yöhoitaja
* Pikkusisar (1999) – Eeron äiti
* Hurmaava joukkoitsemurha (2000) – Lisbeth Korhonen
* Levottomat (2000) – Arin äiti
* Sibelius (2003) – Elisabeth Järnefelt

## Tv-elokuvat
*Lumikit – eli kohtauksia naisen elämästä (1986) – hoitaja
*Kummitäti (1987)
*Ilmalaiva Finlandia (2000)

## Tv-sarjat
*Oi kallis kaupunki (1975) – Riitta Saarinen
*Edessä lupaava tulevaisuus (1992)
*Tuntemattomalle Jumalalle (1993) – äiti
*Kotikatu (1996) – perushoitaja
*Ihmeidentekijät (1996) – potilas
*Hovimäki (1999–2000) – Lovisa Ceder
*Luottomies (2016) – mummeli
*Pientä laittoa (2019) – rouva
*Ei Haukku haavaa tee (2020) – iäkäs nainen
*Syke (2021) – Eila Viljamaa
*Maria Kallio (2023) – Sointu Annala

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Scott Grimes

**Scott Richard Grimes** (s. 9. heinäkuuta 1971 Lowell, Massachusetts) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa sarjoissa *[[Viiden juttu]]*, *[[Taistelutoverit]]* ja *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]*.

Grimes on pyrkinyt luomaan uraa myös laulajana. Hän on oli naimisissa Dawn Bailey-Grimesin kanssa vuodesta 1997 vuoteen 2007, ja parilla on kaksi lasta. Grimes oli naimisissa Megan Mooren kanssa 2011–2017. Tammikuussa 2019 Grimes kihlautui Adrianne Palickin kanssa. Pari meni naimisiin toukokuussa 2019. He erosivat 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Latuka

**Latuka** tai **lotuko** on yksi Etelä-Sudanin heimokansoista. Heimossa on noin 500 000 jäsentä.

Lotukon heimo puhuu otuhon kieltä. Lotukon mytologiassa pääjumalan nimi on Ajok.
Tadeusz Reichstein

**Tadeusz Reichstein** (20. heinäkuuta 1897 Włocławek – 1. elokuuta 1996 Basel) oli puolalais-sveitsiläinen Nobel-palkittu biokemisti. Juutalaiseen perheeseen syntynyt Reichstein toimi Baselin yliopiston professorina vuosina 1938–1967. Hänet tunnettiin etenkin C-vitamiinin ja hydrokortisonin valmistuksen keksijänä, sekä lisämunuaisen kuorikerroksen steroidihormonien tutkijana. Reichsteinille myönnettiin vuonna 1950 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinto, jonka hän jakoi Edward Kendallin ja Philip Henchin kanssa.

## Lähteet
Edvard Åström

**Edvard Åström** (12. joulukuuta 1856 Tornio – 30. marraskuuta 1927 Naantali) oli turkulainen monen eri alan tehtailija ja teollinen vaikuttaja. Hänelle myönnettiin kauppaneuvoksen arvonimi 1919.

Edvard Åström perusti Turussa vuonna 1881 sekä *Aktiebolaget Åströms Tekniska Fabrik Osakeyhtiön*, joka valmisti saippuaa ja muita teknokemiallisia tuotteita, että *Åström & C:o A.B. Borst- och Penselfabrikin*, joka valmisti harjoja ja siveltimiä. Yhtiöt fuusioitiin vuonna 1919, uusi yhtiö otti nimekseen *Aktibolaget Åströms Fabriker Osakeyhtiö*. Harjatuotanto myytiin vuonna 1924 Harjateollisuus Oy:lle, mistä muodostui Yhtyneet Harja- ja Sivellintehtaat. Teknokemiallinen tuotanto myytiin seuraavana vuonna Lever Brothers Ltd:lle, nykyiselle Unilever Finland Oy:lle. Aktibolaget Åströms Fabriker Osakeyhtiö lakkautettiin vuonna 1931.

Åström oli mukana perustamassa Paraisten Kalkkivuori Oy:tä ja myös Suomen Vientiyhdistystä,  josta tuli sittemmin Suomen Ulkomaankauppaliitto ja lopulta Finpro ry.

Edvard Åström sekä veljekset Karl Robert Åström ja Hemming Åström olivat serkuksia.

## Lähteet
Saksan vapaa nuoriso

**Saksan vapaa nuoriso** (, lyh. **FDJ**) on Saksan demokraattisessa tasavallassa 7. maaliskuuta 1946 perustettu laitavasemmistolainen nuorisojärjestö, joka toimi alun perin Itä-Saksan valtapuolueen SED:n nuorisojärjestönä. Nykyään FDJ toimii puolueista itsenäisenä järjestönä. Alun perin jäseneksi hyväksyttiin 14 vuotta täyttäneet. Saksan demokraattisessa tasavallassa FDJ:n jäsenyys oli teoriassa vapaaehtoinen, mutta ne, jotka kritisoivat FDJ:n toimintaa tai eivät liittyneet siihen, joutuivat vaikeuksiin.

FDJ:ssä oli 1980-luvun alussa 2,3 miljoonaa jäsentä. Sen lastenjärjestö oli Ernst Thälmann -pioneerijärjestö, johon kuului 1980-luvun alussa 1,6 miljoonaa koululaista. FDJ on ollut Demokraattisen nuorison maailmanliiton jäsen vuodesta 1948 lähtien. FDJ on ollut myös Kansainvälisen ylioppilasliiton jäsen vuodesta 1950 lähtien. FDJ on nykyään suhteellisen pieni ja poliittisesti merkityksetön järjestö, jolla oli vuonna 2003 enää vain n. 150 jäsentä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* FDJ:n kotisivut
* The History of the Free German Youth
Belaja Gora

**Belaja Gora** () eli **Ürüŋ Xaja** () on kaupunkimainen taajama ja Abyin ulusin  eli Abyin piirin hallinnollinen keskus Indigirkajoen varrella Sahan tasavallassa Venäjällä. 

Belaja Goran kylästä tuli piirin hallinnollinen keskus vuonna 1974; entinen keskus oli Družinan kylä.

Belaja Gorassa oli 2000-luvulle tultaessa ala- ja keskiasteen koulut, neljä lastentarhaa, kirjasto, kirjapaino ja televisioasema.

## Lähteet
Rydbergin vakio

**Rydbergin vakio** on ruotsalaisen fyysikon Johannes Rydbergin (1854–1919) mukaan nimetty luonnonvakio, joka on ominainen yksielektronisille atomille tai ioneille. Sen arvo on
:R = \frac{M}{M+m_e}\frac{m_e e^4}{8 \epsilon_0^2 h^3 c},
missä M on ytimen massa ja m_e on elektronin massa. Jos approksimoidaan M=\infty, saadaan
:R_\infty = \frac{m_e e^4}{8 \epsilon_0^2 h^3 c} = 1.0973731568525(73) \cdot 10^7 \,\mathrm{m}^{-1},
jota yleensä tarkoitetaan, jos puhutaan Rydbergin vakiosta määrittelemättä tarkemmin, mihin aineeseen viitataan. Vetyatomille, jonka ydin on protoni, saadaan
:R_H = \frac{m_p}{m_p+m_e}R_\infty = 1.0967758306 \cdot 10^7 \,\mathrm{m}^{-1}

Bohrin atomimallin avulla voidaan johtaa vetyatomille sen spektriviivojen aallonpituuksien kaava
:\frac{1}{\lambda}\ = R_H ( \frac{1}{n_1^2} - \frac{1}{n_2^2} ),
missä R_H on yllä mainittu Rydbergin vakio vetyatomille ja \lambda spektriviivan aallonpituus, joka syntyy, kun elektroni siirtyy n_2:neltä energiatilalta n_1:lle.

## Lähteet
* 
* 
*
Urjanhai

**Urjanhai** voi tarkoittaa seuraavia:

* Urjanhai, nykyisen Tuvan alueella sijainnut, vuonna 1911 muodostettu Ulko-Mongoliaan kuulunut alue, vuosina 1912–1914 itsenäinen tasavalta
* urjanhait, tuvalaisten aikaisempi nimitys
* urjanhai, tuvan kielen aikaisempi nimitys
* Altai Urjanhai, mongolien etninen alaryhmä
Jevgeni Onegin

**Jevgeni Onegin** ( []) on Aleksandr Puškinin runoteos, joka julkaistiin vuosina 1823–1831 ja kokonaisuudessaan ensi kerran vuonna 1833. Se on yksi Venäjän kirjallisuuden klassikoita.

Kirjan tarina on romanttinen kolmiodraama, joka huipentuu kaksintaistelutragediaan. Siitä on tehty useita elokuvasovituksia, joista kuuluisin lienee Martha Fiennesin ohjaama *Onegin* (1999), pääosassa Ralph Fiennes. Aiheesta on myös tehty baletti.

## Juoni

Tarina kertoo nuoresta naisesta nimeltä Tatjana. Hän on rakastunut kaiken maailman nähneeseen, ylimieliseen mieheen nimeltä Onegin. Miehelle tytön rakkaus on kuitenkin yhdentekevää. Tatjana kirjoittaa miehelle kirjeen, jossa kertoo tunteistaan. Hän ei kuitenkaan saa vastarakkautta ja Onegin repii kirjeen jättäen sen lopulta Tatjanan käsiin. 

Onegin flirttailee juhlissa ystävänsä Lenskin morsiamen Olgan, Tatjanan sisaren kanssa, ja aiheuttaa Lenskissä mustasukkaisuuskohtauksen. Lenski haastaa ystävänsä kaksintaisteluun. Onegin yrittää irrottautua siitä, mutta Lenski ei luovuta ja niin hän kuolee kaksintaistelussa. 

Onegin pakenee ulkomaille. Kun hän palaa sieltä vuosia myöhemmin, Tatjana on jo rakastunut vanhempaan ruhtinaaseen ja mennyt tämän kanssa naimisiin. Vasta silloin Onegin ymmärtää tehneensä virheen. Hänkin kirjoittaa Tatjanalle kirjeen, jossa kertoo tunteistaan. Osat vaihtuvat. Nyt Tatjana repii kirjeen Oneginin käsiin ja käskee häntä häipymään. Tragedia päättyy Oneginin poistumiseen Tatjanan elämästä. Tatjana siis elää rakkaudessa ja Onegin valitsi kylmän elämän.

## Päähenkilöt
* Jevgeni Onegin – rikas perijä, joka muuttaa maalle. Oneginia on pidetty tarpeettoman ihmisen tyyppihahmon esikuvana.
* Vladimir Lenski – naapuri, jonka kanssa Onegin ystävystyy
* Olga Larina – Lenskin kihlattu, johon Onegin ihastuu
* Tatjana Larina – Olgan sisar, joka rakastuu Oneginiin

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jevgeni Onegin.
Antarktiksen sopimus

**Antarktiksen sopimus** määrittelee valtioiden käyttäytymistä Etelämantereella. Sen avulla suljetaan pois Antarktiksen sotilaallinen käyttö ja varataan manner vain tieteellisiä ja rauhanomaisia tarkoitusperiä varten.

Antarktiksen sopimus allekirjoitettiin Washingtonissa 1. joulukuuta 1959 ja se astui voimaan 23. kesäkuuta 1961. Sen allekirjoitti 12 valtiota: Argentiina, Australia, Belgia, Chile, Etelä-Afrikka, Iso-Britannia, Japani, Neuvostoliitto, Norja, Ranska, Uusi-Seelanti ja Yhdysvallat. Tähän mennessä Antarktiksen sopimuksen on ratifioinut 50 valtiota.

## Sopimuksen ratifioineet ja allekirjoittaneet valtiot

## Lähteet
Eteläranta

**Eteläranta** () on katu Kaartinkaupungissa, Helsingin keskustassa, Eteläsataman länsipuolella. Noin 500 metriä pitkä katu alkaa Kauppatorilta ja päättyy Tähtitorninvuoren kupeeseen. Etelärannasta länteen haarautuvia katuja ovat Eteläesplanadi, Pohjoinen ja Eteläinen Makasiinikatu sekä Bernhardinkatu. Kaakkoon kohti Olympiaterminaalia haarautuu Laivasillankatu.

Etelärannan varrella ovat muun muassa Vanha kauppahalli sekä Hotelli Palace, jossa sijaitsevat Elinkeinoelämän keskusliiton toimitilat. Niihin viitataan usein kadunnimellä tai osoitteella (Eteläranta 10), etenkin työmarkkinakeskustelussa. Kadulla toimi pitkään myös ravintola G. W. Sundmans.

## Nimi
Etelärannan nimeksi vahvistettiin alun perin *Ostra Quain* vuonna 1820 ja *Wästra quain* vuonna 1836. Epävirallisina niminä tunnettiin *Vestra Kajen* ja Läntinen Kaji vuodesta 1866 alkaen. Nimeä Läntinen Rantakatu alettiin käyttää vuonna 1889, ja vuonna 1909 virallisiksi nimiksi vahvistettiin *Västra kajen* ja Läntinen rantakatu. Nykyiset nimet Eteläranta ja *Södra Kajen* vahvistettiin vuonna 1928.

## Lähteet
 

## Aiheesta muualla
Alkyyli

**Alkyyli** on radikaali hiilivety, joka muodostuu ainoastaan hiili- ja vetyatomeista. Alkyylimolekyylin yleinen kaava on CnH2n+1. Alkyyliryhmiä ovat esimerkiksi *[[metyyli]]* CH3**·**, *[[etyyli]]* C2H5**·** ja *butyyli* C4H9**·**. Alkyylejä ei ole tavallisesti luonnossa vapaana, vaan ne ovat osa isompaa orgaanista yhdistettä. "Puuttuvan" vetyatomin vuoksi ne ovat hyvin reaktiivisia.
Arno Allan Penzias

**Arno Allan Penzias** (26. huhtikuuta 1933 – 22. tammikuuta 2024) oli amerikansaksalainen fyysikko. Penziasille ja Robert Wilsonille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1978 kosmisen taustasäteilyn tutkimisesta.

Juutalaistaustainen Penzias syntyi Münchenissä ja muutti Yhdysvaltoihin kuusivuotiaana. Vuonna 1941 hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden, ja vuonna 1962 hän sai filosofian tohtorin arvon Columbian yliopistosta. Bell Labsissa Penzias työskenteli Wilsonin kanssa uudenlaisella antennilla. He löysivät outoa kohinaa, jota ei aluksi pystytty selittämään – he luulivat sitä jopa pulujen ulosteen aiheuttamaksi häiriöksi. Poistettuaan kaiken mahdollisen, joka saattaisi aiheuttaa kohinaa, he tulivat siihen lopputulokseen, että kyseessä on kosmisen taustasäteilyn aiheuttama kohina, joka on peräisin alkuräjähdyksestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Biografia Nobel-säätiön sivuilla
Robert Wilson

**Robert Wilson** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Robert Wilson (1941–2025), yhdysvaltalainen teatteriohjaaja, lavastaja, kirjailija ja arkkitehti
* Robert Wilson (s. 1935), kanadalainen soutaja
* Robert Anton Wilson (1932–2007), yhdysvaltalainen kirjailija, filosofi, psykologi ja futurologi
* Robert B. Wilson (s. 1937), yhdysvaltalainen ekonomisti, ns. Nobelin taloustieteen palkinnon saaja
* Robert Charles Wilson (s. 1953), yhdysvaltalainen tieteiskirjailija
* Robert McLiam Wilson (s. 1964), irlantilainen kirjailija
* Robert R. Wilson (1914–2000), yhdysvaltalainen fyysikko, kuvanveistäjä ja arkkitehti
* Robert Thomas Wilson (1777–1849), brittiläinen kenraali, poliitikko ja Gibraltarin kuvernööri
* Robert Woodrow Wilson (s. 1936), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä, kosmisen taustasäteilyn löytäjä, Nobelin fysiikanpalkinnon saaja
Lauha

**Lauha** tarkoittaa adjektiivina samaa kuin lauhkea, leuto, leppeä, lämpimähkö. Lisäksi se on seuraavia asioita:

* lauhat (*Deschampsia*), kasvisuku
* Lauha, naisen nimi
* Lauha, kylä Huittisissa
* Lauhanvuoren kansallispuisto, kansallispuisto Kauhajoen ja Isojoen rajalla
* Lauha, sukunimenä:
** Aarre Lauha (1907–1988), Helsingin hiippakunnan piispa
** Aila Lauha (s. 1951), suomalainen kirkkohistorioitsija ja professori.
Kai Siegbahn

**Kai Manne Börje Siegbahn** (20. huhtikuuta 1918 – 20. heinäkuuta 2007) oli ruotsalainen fyysikko. Siegbahnille, Arthur Schawlowille ja Nicolaas Bloembergenille myönnettiin Nobelin fysiikanpalkinto vuonna 1981 korkearesoluutioisen elektronispektroskopian kehittämisestä. Siegbahn työskenteli aktiivisesti Ångström-laboratoriossa, Uppsalan yliopistossa.

## Elämäkerta
Kai Siegbahn syntyi vuonna 1918 Lundissa, Ruotsissa. Hän oli Nobelin fysiikanpalkinnon voittaneen Karl Manne Siegbahnin sekä Karin Högbomin poika. Siegbahn kävi Uppsalan lukiota ja jatkoi opiskelua Uppsalan yliopistossa sekä Tukholman yliopistossa. Siegbahn väitteli Tukholman yliopistossa filosofian tohtoriksi vuonna 1944.

Siegbahn sai fysiikan professuurin Kuninkaallisesta teknillisestä korkeakoulusta vuonna 1951 ja kolme vuotta myöhemmin siirtyi Uppsalan yliopistoon, jossa hän toimi professorina vuonna 1984 tapahtuneeseen eläköitymiseensä asti. 

Siegbahn solmi avioliiton Anna Brita Rhedinin kanssa 23. toukokuuta vuonna 1944. Suhteeseen syntyi kolme poikaa: Per (1945), Hans (1947) ja Nils (1953).

## Tieteellinen ura
Nobel-palkitussa työssään Siegbahn luo pohjan niin sanotulle XPS-tekniikalle (käytetään myös lyhennystä ESCA) sekä kehitti tarvittavia hienostuneita instrumentteja käyttötarkoitusta varten. XPS perustuu pohjimmiltaan valosähköiseen ilmiöön, jossa elektroneja emitoituu, kun metalleihin kohdistetaan tarpeeksi suuri taajuista sähkömagneettista säteilyä. Siegbahnin saavutus oli se, että hän kehitti menetelmän, jonka avulla pystytään mittaamaan emitoituneiden elektronien energia, joka on kullekin alkuaineelle ominainen. XPS mahdollistaa vetyä ja heliumia lukuun ottamatta aineiden pintakerrosten alkuainejakauman analysoinnin 0,1 atomiprosentin pitoisuuksiin saakka. XPS ei vaurioita tutkittavaa näytettä ja se soveltuu johteiden, puolijohteiden sekä eristemateriaalien tutkimukseen. XPS:n avulla voidaan erottaa pinnan kemiallisen koostumuksen lisäksi myös pinnalla olevat yhdistemuodot, kuten esimerkiksi fluorin ioniset ja kovalenttiset sidokset.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Curriculum Vitae Nobel-säätiön sivuilla 
* Lyhyt elämäkerta Siegbahnista
Paul Maxfield

**Paul Maxfield** on englantilainen pokeriammattilainen. Maxfield siirtyi ammattilaiseksi tultuaan toiseksi Tuan Len voittamassa WPT Five-Star World Poker Classicin pääturnauksessa huhtikuussa 2005. WPT:n mestaruuskilpailuna käydyssä tapahtumassa oli 25&nbsp;000 dollarin osallistumismaksu ja pelimuotona no limit texas hold'em. Maxfield ansaitsi 1&nbsp;698&nbsp;390 dollaria ja jätti 25 vuotta jatkuneen työuransa lääketeollisuudessa.

Maxfield voitti Euro Finals of Pokerin € 5,000 European Holdem Championships -turnauksen Pariisissa helmikuussa 2004. Lopun kaksinpelissä kukistui Dave Colclough ja Maxfield ansaitsi 83&nbsp;600 euroa. World Series of Pokerissa (WSOP) Maxfield on saavuttanut neljä rahasijaa. Vuoden 2004 $ 2,500 Limit Hold'em -turnauksessa hän oli neljäs.

Syyskuussa 2007 Maxfieldin pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,0 miljoonaa dollaria. Hän asuu Stoke-on-Trentissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* BBC Stoke & Staffordshire: Paul Maxfield - Potteries' Poker millionaire (luettu 20. huhtikuuta 2007)
Kadonnut levy

__NOTOC__
**Kadonnut levy** on Moogetmoogsin ensimmäinen ja ainoaksi jäänyt albumi, joka julkaistiin 26. helmikuuta 1992. Levyn vanhimmat kappaleet on äänitetty jo vuonna 1988.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 24, ja pysyi listalla yhteensä kolme viikkoa. Kappale ”Kolmen minuutin muna” nousi singlelistan ykköseksi.

## Kappaleet

### A-puoli: Sekosmarketin Vihannesosasto
#
#
#
#
#
#
#
#

### B-puoli: Nestemäistä kengänkiilloketta
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Lammaszine: *erinomainen*

## Lähteet
Vanhatalo (Hollola)

**Vanhatalo** on läntisin valtatie 12:n eteläpuolella olevista Ala-Okeroistentien länsipuolella ja kantatie 54:n itäpuolella olevista Salpakankaan asuinalueista. Sen lännempänä ei ole asutusalueita valtatien eteläpuolella.

Alueella on peruskoulun erityisluokkien käytössä olevilla rakennuksia, joihin kuuluu myös aikaisemmin Hollolan pääkirjastona käytetty rakennus Hedelmätarhantien länsipuolella. Koulujen eteläpuolella on hiekkapäällysteinen urheilukenttä.

Hollolan lukion käyttämä rakennus oli alun perin kansalaiskoulun käytössä. Hollolan lukion käyttämä edellinen rakennus oli Salpakankaan yhteiskoulun käytössä. Sen pohjoispuolella oleva rakennus taas Salpausselän kansakoulu, joka rakennettiin helpottamaan Hälvälän kansakoulun ahtautta, kun Salpakankaan kehittymisen vuoksi tuli lisää oppilaita. Nykyään kahden rakennuksen muodostamassa Salpakankaan koulussa on erityisluokkia.

Valtatie 12:lle näkyvä Vanhatalon alueen tunnus on motelli. Vanhatalon alueen ja Valtatie 12:n väliin on rakennettu maasta meluvalli.
1 − 2 + 3 − 4 + · · ·

**1 − 2 + 3 − 4 + · · ·** on hajaantuva sarja. 

Sarja on tunnettu lähinnä Leonhard Eulerin 1700-luvulla esittämästä paradoksaaliselta näyttävästä yhtälöstä:  

1-2+3-4+\cdots=\frac{1}{4}.

Yhtälö on paradoksaalinen, sillä intuition mukaan sarja hajaantuu väistämättä: sen osasummat ovat jatkuvasti itseisarvoltaan suurenevia vuoroin positiivisia, vuoroin negatiivisia kokonaislukuja, joten sarja ei voi supeta mitään raja-arvoa kohti.
Fat Pipe

**Fat Pipe** on suomalaisen salibandymailoja valmistavan Power Stick Oy:n aputoiminimi, joka perustettiin vuonna 1996 Exelille myydyn ProStickin tilalle. Fat Pipen ensimmäinen täysin oma mallisto ilmestyi vuonna 1996. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fat Pipe Suomessa
* Fat Pipe Ruotsissa
Surveyor 5

**Surveyor 5** oli viides NASAn Surveyor-kuulaskeutujista. Se laukaistiin 8. syyskuuta 1967 ja laskeutui 11. syyskuuta 1967 Rauhallisuuden mereen. Luotain oli osa NASAn Apollo-ohjelmaan valmistautumista.

## Tietoja
*Laukaisuaika: 8. syyskuuta 1967, klo 07:57:00 UTC
*Laukaisuväline: Atlas-Centaur -raketti
*Laskeutumisaika: 11. syyskuuta 1967, 00:46:44 UTC
*Laskeutumisalue: Mare Tranquillitatis (Rauhallisuuden meri)
*Massa: 303 kg (laskeutumisen jälkeen)
*Lähetetyt valokuvat: 19&nbsp;049 kpl
*Viimeinen yhteydenotto: 17. joulukuuta 1967