Tuulihaukka

**Tuulihaukka** (*Falco tinnunculus*) on jalohaukkojen heimoon kuuluva pieni petolintu. Tuulihaukan lajinimi on aiemmin ollut myös tornihaukka.

## Koko ja ulkonäkö

Tuulihaukka on pienikokoinen haukka, jolla on pitkät siivet ja pitkä pyrstö. Pituus on 32–35 cm ja siipiväli 70–80 cm. Selkäpuoli on punaruskea ja vatsapuoli vaalea tihein tummin täplin. Koiraan pää on harmaa, naaraan vaalea. Nuori lintu muistuttaa naarasta. Tuulihaukan soidinääni on kimittävä kii-kii-kii...

Vanhin suomalainen rengastettu tuulihaukka on ollut 11 vuotta 2 kuukautta vanha. Euroopan vanhin on ollut tanskalainen 16 vuotta 5 kuukautta vanha yksilö.

## Levinneisyys

Levinneisyysalue on hyvin laaja, käsittäen lähes koko Euraasian. Euroopan unionin alueella on arvioitu pesivän 308&nbsp;000&nbsp;– 477&nbsp;000 paria, joista Ranskassa 86&nbsp;000&nbsp;– 100&nbsp;000. Parimäärä Suomessa on 6&nbsp;700&nbsp;– 7&nbsp;700, ja se on varpushaukan ohella Suomen runsaslukuisin päiväpetolintu. Tuulihaukka muuttaa Keski- ja Etelä-Eurooppaan ja Pohjois-Afrikkaan. Joitakin yksilöitä jää Suomeen talvehtimaan hyville myyräapajille. Lajista on tehty havaintoja Alaskassa ja Brittiläisessä Kolumbiassa. Tuulihaukka esiintyy lähes koko Suomessa. 

Kanta taantui suuresti ympäristömyrkkyjen takia 1950-luvulta alkaen. Lajin kannan elpymiselle on ollut elintärkeää pöntötys. Laji onkin nykyään elpymässä ja on jopa Suomen tavallisin viljelysalueiden haukkalaji. Laji on poistettu uhanalaisten lajien listalta.

## Elinympäristö ja elintavat

Tuulihaukka on viljelysmaiden lintu. Suomessa osa kannasta pesii avosoilla, hakkuuaukoissa, tuntureilla ja saaristossa.

Tuulihaukka saalistaa avomaiden yllä ja jää usein lekuttelemaan paikoilleen ilmaan kuin tiira. Lekuttelussa auttaakseen se kääntyy usein vähäistäkin tuulta kohden, mistä lajin suomenkielinen nimikin on peräisin.

## Lisääntyminen

Tuulihaukka pesii onttoon keloon, vanhaan variksen pesään tai erikoisvalmisteiseen pönttöön. Tuulihaukka saa vain yhden pesueen vuodessa. Se munii huhti–toukokuussa 3–7 punamustatäpläistä munaa. Niitä naaras hautoo 26–30 vrk, kun koiras pitää huolen ruokahuollosta. Poikaset viipyvät pesässään 27–33 vrk, jonka jälkeen poikue emoineen pysyy koossa vielä noin kuukauden ajan.

## Ravinto

Tuulihaukan pääravintoa ovat myyrät ja muut pienet jyrsijät. Myyräkatovuosina ravinto voi kuitenkin koostua suurelta osin sammakkoeläimistä, pikkulinnuista, madoista ja isoista hyönteisistä.

## Kuvagalleria

File:Faucon crécerelle MHNT.jpg
Image:Common-Kestrel-2.jpg|Tuulihaukka lekuttelemassa paikoillaan
Image:Common-Kestrel-4.jpg|Tuulihaukka lekuttelemassa paikoillaan
Image:Artiszoo_kestrel.jpg
Image:Falken(loz).jpg|Tuulihaukan pesä tehdasrakennuksessa, Saksassa
File:Turmfalke am Neusiedler See 3.jpg
File:Turmfalke am Neusiedler See 2.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hellstén, Hannu & Lindroos, Seppo 1976: Tuulihaukan Falco tinnunculus pönttöpesinnät Riihimäellä 1971-73. - Lintumies 4.1976 s. 124. SLY.
* Korpimäki, Erkki 1983: Tuulihaukkapönttökokeilun tuloksia. - Lintumies 3.1983 s. 132-137. LYL.
* Korpimäki, Erkki, Haapoja, Reima & Ikola, Sakari 1979: Kaksi tuulihaukan *Falco tinnunculus* lähekkäistä pesää. - Lintumies 1.1979 s. 35. LYL.
* Korpimäki, Erkki, Ikola, Sakari & Haapoja, Reima 1979: Tuulihaukan *Falco tinnunculus* ravinnontarpeesta ja pesäpoikasten painonkehityksestä. - Lintumies 2.1979 s. 49-53. LYL.
* Kuusela, Seppo 1989: Noin tunti tuulihaukan perhe-elämää. - Lintumies 3.1989 s. 134. LYL.
* Rikberg, Ralf 1979: Tornfalk *Falco tinnunculus* häckande i holk. - Lintumies 2.1979 s. 83. LYL.
*