open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Herman Rarebell

**Herman Rarebell** (oikea nimi **Hermann Erbel**, s. 18. marraskuuta 1949 Saarbrücken) on saksalainen muusikko. Hän on ollut Scorpionsin rumpalina vuodesta 1977 vuoteen 1995, kahdeksalla studioalbumilla. Hän oli tärkeä säveltäjä yhtyeen historiassa ja on kirjoittanut kappaleita, muun muassa ”Another Piece of Meat”, ”Falling in Love”, *[[Savage Amusement]]in* toisen singlen ”Passion Rules the Game” sekä klassikot ”Rock You Like a Hurricane”, ”Make It Real”, ”Blackout”, ”Dynamite”, ”Arizona”, ”Bad Boys Running Wild” ja ”Don’t Stop at the Top”.

Vuonna 1982 Rarebell julkaisi ensimmäisen sooloalbuminsa *[[Nip in the Bud]]*. Hän oli Scorpionsin jäsenistä ensimmäinen, joka julkaisi sooloalbumin ollessaan edelleen yhtyeessä mukana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anton Salviander

**Anton Salviander** (10. heinäkuuta 1873 Kemiö – 21. joulukuuta 1939 Turku) oli Turussa vaikuttanut rakennusmestari, joka oli turkulaisen jugend-rakentamisen pioneereja ja joka suunnitteli Turkuun useita jugendtaloja. Salvianderin rakennuksia on säilynyt runsaasti Port Arthurin kaupunginosassa ja jonkun verran myös muualla Turussa.

Salviander valmistui Turun teollisuuskoulusta rakennusmestariksi vuonna 1896. Työskenneltyään aluksi Hangossa hän aloitti vuonna 1897 Turun kaupunginarkkitehti Arthur Kajanuksen toimistossa. Kajanuksen kuoltua Salviander jatkoi yksityisenä rakennussuunnittelijana ja urakoitsijana vuodesta 1904. Salviander otti aktiivisesti osaa yhteiskunnalliseen vaikuttamiseen. Hän oli sekä Turun kaupunginvaltuuston että kirkkovaltuuston jäsen.

## Rakennuksia

Salviander lähestyi jugendtyyliä jo vuonna 1899 valmistuneella Sairashuoneenkatu 1:ssä sijaitsevalla puutalolla, jota koristaa korkea jugendissa suosittu kulmatorni. Monet arkkitehdit alkoivat suosia näitä piirteitä vasta tämän jälkeen, joten Salvianderia voidaan hyvin pitää jugendin uranuurtajana. Kaiken kaikkiaan Salviander suunnitteli Port Arthuriin 18 puujugendtaloa.

Myös Turun itäisissä osissa on ollut runsaasti Salvianderin kaksikerroksisia jugendtaloja, joista suurin osa on kuitenkin purettu. Jäljelle ovat jääneet Sirkkalankatu 18:ssa sijaitseva puutalo vuodelta 1902, Sirkkalankatu 9:ssä sijaitseva kivi-puutalo vuodelta 1911 ja Uudenmaankatu 15:n kivirakennus vuodelta 1908. Viimeksi mainitun arvo on merkittävä, sillä se on ainoa jäljellä oleva Salvianderin suunnittelema kivirakennus.

Salviander kuoli vuonna 1939. Hänet on haudattu Turussa Turun hautausmaalle.

## Lähteet

*

### Viitteet
Jupiter (mopo)

**Jupiter** oli 1960-luvulla Suomessakin myyty, alun perin norjalainen mopomerkki. Siinä oli saksalaisvalmisteinen Sachs-moottori.

1960-luvun alun Jupiter-mopojen perusmalli oli Norjassa valmistettu, levyvahvisteisella putkirungolla varustettu Jupiter 50. Luksusmallissa Jupiter 219 oli länsisaksalainen levyrunko. Kevytmoottoripyöräksi luokiteltu Jupiter 220 (vaikkakin iskutilavuudeltaan vain 50 cm³) oli tarkoitettu kahdelle hengelle, ja neljäs malli Suomen markkinoilla oli Jupiter KTM -skootteri. Kaikkia näitä valmistettiin SOK:n Jupiter-tehtaassa Tampereen Messukylässä.

Jupiter-mopoja ja -polkupyöriä myivät Suomessa SOK:n osuuskaupat ja Sokos-tavaratalot.

## Lähteet
Gustav Badin

**Adolf Ludvig Gustaf Fredrik Albert Badin (Couschi)** (n. 1747 Tanskan Länsi-Intia – 1822 Tukholma) oli tummaihoinen lakeija, joka vuodesta 1761 lähtien oli Ruotsin kuningattaren Loviisa Ulriikan palveluksessa. Loviisa Ulriika sai Tanskan Länsi-Intiasta kotoisin olleen Badinin lahjana skoonelaiselta kartanonomistajalta vuonna 1757 ja testasi tämän ”jalon villin” kasvattamisessa Rousseaun ja Linnén teorioita. Badin on tullut kuuluisaksi Magnus Crusenstolpen romaanista *Morianen*, jossa hänestä kuitenkin kerrotaan paljon perätöntä. 

Badin palveli aluksi lakeijana ja sai sittemmin muun muassa hovisihteerin ja asessorin arvonimet sekä omistukseensa kaksi maatilaa. Nimensä (ransk. *veitikka, leikinlaskija*) hän sai hupaisien, joskin usein melko häpeämättömien temppujensa tähden. Hän oli uskollisesti kiintynyt kuningattareen ja hyvin perillä kuninkaallisen perheen salaisuuksista. Hän myös kirjoitti runoja, esiintyi teatterissa tanssijana ja näyttelijänä sekä keräsi itselleen laajan, pääasiassa ranskankielisen, kirjaston.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Svenskt biografiskt handlexikon 1906
Kvarkkiepookki

**Kvarkkiepookki** on kosmologiassa alkuräjähdyksen varhainen vaihe, jolloin kaikki neljä perusvuorovaikutusta eli sähkömagnetismi, heikko vuorovaikutus, vahva vuorovaikutus ja gravitaatio olivat jakautuneet nykyiseen muotoonsa. Se seurasi heti Sähköheikkoepookin jälkeen ja kesti aikavälin noin 10−12 – 10−6 sekuntia jälkeen alkuräjähdyksen. Kaikkeus oli riittävän energinen, jotta kvarkit eivät sitoutuneet yhteen hadroneiksi.

Kvarkkiepookki alkoi noin 10−12 sekuntia alkuräjähdyksen jälkeen, kun sähköheikko vuorovaikutus hajosi sähkömagnetismiksi ja heikoksi vuorovaikutukseksi. Kaikkeuden täytti kuuma ja tiheä kvarkeista, leptoneista ja näiden antihiukkasista koostuva kvarkki-gluoniplasma. Hiukkasten törmäykset olivat liian energisiä, jotta kvarkit olisivat muodostaneet mesoneita tai baryoneija.

Kvarkkiepookki päättyi noin hetkellä 10−6 sekuntia, kun hiukkasten keskimääräinen energia oli pudonnut alle hadronien sidosenergian. Seuraavana hadroniepookkina kvarkit sitten sitoutuivat hadroneiksi.

## Aiheesta muualla
* 
*''Physics 175: Stars and Galazies – The Big Bang, Matter and Energy''; Ithaca College, New York
Visionary Dream

**Visionary Dream** oli Georgian edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 2007. Kappaleen esitti Sopo Khalvaši. *Visionary Dream* oli myös Georgian ensimmäinen edustuskappale.

Khalvaši valittiin edustamaan maataan laulukilpailussa 12. joulukuuta 2006. Tällöin laulun nimi oli vielä *My Story*. Laulukilpailun semifinaalissa 10. toukokuuta 2007 kappale sijoittui 10 parhaan joukkoon ja näin Georgia pääsi ensimmäistä kertaa myös finaaliin, jossa lopputulos oli 12. sija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Khalvašin kotisivut
Sähköheikkoepookki

**Sähköheikkoepookki** on kosmologiassa alkuräjähdyksen varhainen vaihe. Se seurasi heti Inflatorisen epookin jälkeen ja kesti aikavälin 10-32-10-12 sekuntia jälkeen alkuräjähdyksen. Kaikkeus oli riittävän energinen (> 100 GeV), jotta sähkömagnetismi ja heikko vuorovaikutus pysyivät yhdessä muodostaen sähköheikon vuorovaikutuksen.

Sähköheikko epokki alkoi 10-32 sekuntia jälkeen alkuräjähdyksen, kun inflatonin potentiaalienergia vapautui muodostaen tieheän ja kuuman kvarkki-gluoniplasman. Energiaa riitti eksoottisten hiukkasten kuten W- ja Z -bosonien ja Higgsin bosonien syntymiseksi. Kun kaikkeus laajeni ja viileni noin hetkellä  10-12 sekuntia W- ja Z-bosonien syntyminen lakkasi ja jäljelle jääneet W- ja Z-bosonit hajosivat nopeasti sekä heikko vuorovaikutus muuttui lyhyen kantaman vuorovaikutukseksi, seurasi kvarkkiepookki.

Sähköheikkoepookki on aiempia vaiheita vähemmän spekulatiivinen, sillä sen tapahtumia voidaan jäljitellä hiukkaskiihdyttimillä. W- ja Z-bosonien olemassaolo on osoitettu, muita sähköheikon teorian ennustuksia on kokeellisesti varmennettu.

## Aiheesta muualla
* 
*
Ville Juntura

**Ville Juntura** (26. maaliskuuta 1988) on toisen polven suomalainen lentopalloilija, takavuosien huippulentopalloilija Matti Junturan poika. Kesällä 2014 Juntura teki ensiesiintymisensä miesten lentopallomaajoukkueessa ja kaikkiaan hän on pelannut 36 A-maaottelua. Juntura on pelannut Raision Loimun riveissä Mestaruusliigassa kaudesta 2014–2015 lähtien. Kauden 2016–2017 jälkeen hän on pelannut pääsarjassa 316 ottelua.

## Ura

Juntura aloitti lentopallouransa menestyksellisessä Perttelin Peikoissa isänsä innostamana. Junturan tie vei Kuortaneen Urheiluopistoon kaudeksi 2005-2006, jonne koottiin maan parhaimmat ikäluokan lentopalloilijat.

Vuoden Kuortaneella opiskelujen jälkeen 18-vuotias Juntura lähti takaisin kotiseuduilleen, Salon Piivolleyhin pelaamaan, SM-liigaan. Kuortaneella ollessaan Juntura oli pelannut lentopallon 1-sarjassa nuorten maajoukkueen mukana. Ensimmäisellä SM-liigakaudellaan Juntura oli kakkospassarina Viron maajoukkuepassarin Kert Toobalin hoitaessa ykköspassarin hommia. Kaudelta palkintokaappiin tarttui SM-pronssia ja Suomen Cupin toinen sija. SM-pronssipeleissä Piivolley kaatoi Isku-Volleyn, mutta Suomen cupin finaalissa joukkue hävisi Pielaveden Sampolle.

Juntura jatkoi Piivolleyn kokoonpanossa 2007–2008 kaudella myös. Paikkana oli kuitenkin jälleen kakkospassarin rooli, kun Saloon oli hankittu maajoukkuepassari Antti Esko. Esko kuitenkin pelasi välittäin ajoittain huonojakin pelejä, joten Juntura pääsi kentälle selvästi enemmän kuin ensimmäisellä kaudellaan. Kaudelta ei palkintokaappiin tarttunut SM-liigassa mitaleja, mutta Suomen cupista tuli jälleen hopeisen mitalit, kun Pielaveden Sampo oli jälleen parempi.

Kauden jälkeen Juntura teki sopimuksen SM-liigaan nousseen Keski-Savon Paterin kanssa. Hän jatkaa kaudella 2009–2010 Paterin sarjapaikan ottaneen Saimaa Volleyn joukkueessa. Seuraavan kauden Juntura haki vauhtia 1-sarjassa pelanneesta Enonkosken Pyrinnöstä palatakseen 2011-2012 -kaudeksi Saimaa Volleyn paitaan.

Kausi 2012-2013 oli Junturan uran paras tähän mennessä. Mies valittiinkin kauden päätteeksi myös Suomen miesten lentopallomaajoukkueen 22 pelaajan ryhmään.

Kesällä 2014 Juntura oli mukana Suomen miesten lentopallomaajoukkueessa kahdeksan ottelun verran Maailmanliigassa.

Kesällä 2014 Juntura siirtyi Raision Loimuun. Ennen kauden 2014-2015 päättymistä Juntura allekirjoitti kahden vuoden jatkosopimuksen Loimun kanssa. Sopimuksessa on ns. ulkomaanpykälä keväällä 2016.

## Nuorten maajoukkue

Juntura nousi nuorten maajoukkueeseen nopeasti, ja alkoi pelaamaan vuoden 1987-1988 syntyneiden maajoukkueryhmässä. Nuorten maajoukkueen kanssa hän opiskeli Kuortaneen Urheiluopistolla vuonna 2006, josta palasi takaisin Saloon vuoden jälkeen. Nuorten maaotteluita hänellä on kasassa kolmisenkymmentä.

## Muuta

Ville Junturan isä Matti Juntura oli yksi 1980–1990-lukujen menestyksekkäimmistä lentopalloilijoista. Matti Juntura pelasi A-maajoukkueessa 186 A-maaottelua.

## Saavutukset

* Suomen cupin hopea 2006, 2007
* SM-pronssia 2007

## Lähteet
Hadroniepookki

**Hadroniepookki** oli kosmologiassa alkuräjähdyksen varhainen vaihe, jolloin kaikkeuden massa koostui pääasiassa hadroneista. Se seurasi heti kvarkkiepookin jälkeen ja kesti aikavälin 10−6–1 sekuntia jälkeen alkuräjähdyksen.

Hadroniepookki alkoi noin 10−6 sekuntia alkuräjähdyksen jälkeen, kun lämpötila oli laskenut tasolle, jossa kvarkit saattoivat yhdistyä hadroneiksi. Lämpötila riitti kuitenkin synnyttämään hadroni-antihadroni -pareja, jotka pitivät aineen ja antiaineen lämpötasapainossa. Lämpötilan laskettua riittävästi parien muodostuminen loppui, jolloin hadronit ja antihadronit annihiloivat toisensa ja jäljelle jäi pieni ylijäämä hadroneita. Antihadronit loppuivat noin hetkellä 1 sekunti ja tällöin alkoi leptoniepookki.

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Bei Shizhang

**Bei Shizhang** (10. lokakuuta 1903 Zhenhai, Zhejiang, Kiina – 29. lokakuuta 2009 Peking, Kiina) oli kiinalainen biologi ja Kiinan tiedeakatemian jäsen. Häntä pidetään yhtenä kiinalaisen solubiologian, embryologian ja biofysiikan perustajista.

Saksalainen Tübingenin Eberhard Karls -yliopisto myönsi Beille tohtorin arvon vuonna 1928. Asteroidi 31065 Beishizhang nimettiin Bein mukaan hänen 100-vuotispäivänsä kunniaksi vuonna 2003.  

## Lähteet
Leptoniepookki

**Leptoniepookki** on kosmologiassa alkuräjähdyksen varhainen vaihe, jolloin leptonit muodostivat suurimman osan kaikkeuden massasta. Se seurasi heti hadroniepookin jälkeen ja kesti aikavälin 1–3 sekuntia jälkeen alkuräjähdyksen.

Leptoniepookki alkoi noin 1 sekunti alkuräjähdyksen jälkeen, kun suurin osa hadroneista ja antihadroneista oli annihiloinut toisensa. Epookin aikana lämpötila oli riittävän korkea leptoni-antileptoni -parien syntymiseksi, joten leptonit ja antileptonit olivat lämpötasapainossa.

Noin 3 sekuntia alkuräjähdyksen jälkeen lämpötila laski tasolle, jossa leptoni-antileptoni -parien syntyminen lakkasi. Useimmat leptonit ja antileptonit annihiloivat sitten toisensa ja jäljelle jäi pieni jäämä leptoneita. Tällöin fotonit muodostivat suurimman osan kaikkeuden energiasta ja alkoi fotoniepookki.

## Aiheesta muualla
*
Hudiksvall

**Hudiksvall** on Ruotsin entinen kaupunki ja nykyinen Hudiksvallin kunnan keskustaajama. Hudiksvall sijaitsee Ruotsin Norlannissa, jossa se kuuluu Gävleborgin lääniin ja historialliseen Hälsinglandin maakuntaan. Luonnonmaantieteellisesti ilmaistuna kaupunki sijaitsee Selkämeren länsirannalla. Hudiksvallin taajamassa oli 15 015 asukasta vuoden 2010 lopussa.

Kaupungin jalkapallojoukkue Hudiksvall FF pelaa Ruotsin neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla, kakkosdivisioonassa.

## Historiaa

Vuonna 1560 paikannimi kirjoitettiin muodossa *Hoffvidvickzvaldh*, johon sisältyi kylännimi *Hudik*, joka oli aiemmin muotoa *Huvudvik*, joka taas on nykyisen Lillfjärdenin vanha nimi. Loppuosa *vall* tarkoittaa ruohikkoa. Paikannimi Hudiksvall tarkoittaa siis "Hudikin osaa ruohikosta".

Hudiksvallin satamapaikan perusti Kustaa Vaasa, ja hänen poikansa Juhana III antoi sille kaupunkioikeudet vuonna 1582. Se sai tapulikaupungin oikeudet ja oli turkisten, raudan, kuparin ja puutavaran vientisatamana. Kaupunki on palanut maan tasalle kymmenisen kertaa, pahimmin vuonna 1721, kun venäläiset polttivat kirkkoa lukuun ottamatta kaikki rakennukset. Vuoden 1792 palon jälkeen Raatihuoneentorin itäpuolelle tehtiin ruutuasemakaava, jotta tuli ei leviäisi niin tuhoisasti.

## Väestönkehitys

## Maantiedettä
Ennen kuntauudistuksia Hudiksvallin kaupunkiin kuuluivat nykyinen taajama sekä saaret Agön, Drakön, Kråkön ja Bålsön. Alueen keskiosat ovat varsin jyrkkämaastoisia Hudiksvallsfjärdenin sisäosassa. Suurin osa alueesta on nykyään asemakaavoitettua.

Hudiksvallin entisen kaupungin alue vastaava pääosin Hudiksvallin taajamaa lukuun ottamatta Djupedin, Sandvallan, Sannan, Håstahöjdenin ja Håsta samt Visvallin kaupunginosia, jotka kuuluivat aiemmin Hälsingtunan kuntaan ja kuuluvat yhä samannimiseen seurakuntaan. Esikaupunkialue Idenor puolestaan sijaitsee entisen Idenorin kunnan alueella.

Kaupungin keskustan halki kulkee Eurooppatie E4 ja rautatie Ostkustbanan. Lisäksi Hudiksvallista on Dellenbanania pitkin rautatieyhteys Ljusdaliin.

## Media
Paikallislehti Hudiksvalls Tidning ilmestyy paperisena neljästi ja sähköisenä viidesti viikossa.

## Kuvia kaupungista

Kuva:Hudiksvall2010b.JPG|Ranta-aittoja Strömmingsundetissa.
Kuva:Suecia 2-066 ; Hudviksvall.jpg|Hudiksvall noin vuonna 1700. Kuva teoksesta Suecia antiqua et hodierna.
Kuva:Hudiksvall2010c.JPG|Vanhaa asutusta Hamngatanilla.
Kuva:Hudiksvall2010d.JPG|Työväentalo (*folkets hus*) Rådhustorgetin laidalla.
Kuva:HotellHudiksvall6.JPG|Kaupunginhotelli on esimerkki kasvusta 1800-luvulla. Hotellin alta kulkee Ostkustbananin rautatie.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hudiksvallin kunnan kotisivut 
* Hudiksvalls hembygdsförening  
* Kulturbyggnader i Söderhamn och Hudiksvall
Renault Espace

**Renault Espace** on Renault’n vuodesta 1984 lähtien valmistama tila-auto. Espace I:tä valmistettiin vuodesta 1984 vuoteen 1991. Espace II tuli vuonna 1991. Espace III (1996–2002) oli erittäin futuristisesti muotoiltu sisältä. Siinä oli muun muassa keskelle sijoitettu mittaristo. Espace IV on ollut markkinoilla vuodesta 2003 ja se on ensimmäinen Espace joka on kokonaan Renault'n suunnittelema ja rakentama. Kaikki edelliset Espacet rakensi Matra Romorantinin tehtaallaan. Espace IV:n radikaali muotoilu muistuttaa Renault Avantimea ja Vel Satista. Uusin vuonna 2015 tuleva Espace V esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä 2014. Se on edeltäjiänsä virtaviivaisempi, mutta autossa on edeltäjiinsä verrattaessa tuttu "junakeula", eikä siihen ole tehty liukuovia ilmeisesti painon pudottamiseksi. Aiemmista sukupolvista III ja IV on ollut myös pitkä Grand-versio (alla), mutta nykyisestä V-sukupolvesta sitä ei enää esitelty. Nykymallin pituus on sama, kuin Espace IV:n Grand-version. 

## Renault Espace I (1984–1991)

## Renault Espace II (1991–1996)

## Renault Espace III (1996–2002)

## Renault Espace IV (2002–2014)

## Renault Espace V (2015–)

Viidennen sukupolven Espace esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä lokakuussa 2014. 

Vuoden 2015 Euro NCAP -kolaritestistä Espace sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 

## Grand Espace

Espace III:sta ja IV:stä on myös pitempi, 7-paikkainen Grand Espace -malli.

Kuva:Renault Espace II RN.jpg|Renault Espace II
Kuva:EspaceIII2.2dt.jpg|Renault Espace III
Kuva:Renault_Espace_black_r.jpg|Renault Espace IV


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ram (panssarivaunu)

**Tank, Cruiser, Ram** oli toisen maailmansodan aikainen kanadalainen panssarivaunu, joka perustui yhdysvaltalaiseen M3 Lee -vaunuun. Vaunuja rakennettiin lähes 2000 kappaletta.

## Suunnittelu
Kanadan liittyessä toiseen maailmansotaan sillä ei ollut panssarijoukkoja, vaan ainoastaan joitain koulutuksessa käytettyjä ensimmäisen maailmansodan aikaisia panssarivaunuja.

Montrealin veturitehdas sai tilauksen aloittaa brittiläisten Valentine-vaunujen lisenssivalmistus.
Valentine oli kuitenkin tarkoitettu tukemaan jalkaväkeä ja Kanada halusi perustamaansa panssaridivisioonaa varten liikkuvampia panssaritaisteluihin tarkoitettuja vaunuja.
Kanadassa päätettiin valmistaa lisenssillä yhdysvaltalaista M3 Leetä, mutta vaunu oli suunniteltu väliaikaiseksi ratkaisu, ja sen päätykki oli huonolla paikalla panssarivaunun edessä (missä tykkiä voitiin kääntää vain 15 astetta kaikkiin suuntiin).

Alkuvuodesta 1941 päätettiin kehittää M3 Leen alustalle toimivampi ratkaisu jossa päätykki on pyörivässä tornissa. Päätykiksi piti tulla 75-millimetrinen yhdysvaltalainen tai brittiläinen 57-millinen kuusipaunainen panssarivaunukanuuna. Brittiläistä tykkiä pidettiin parempana sen paremman panssarinläpäisyn vuoksi. Niiden rajoitetun saatavuuden vuoksi pääaseeksi tuli kuitenkin aluksi vanhempi kaksipaunainen 40-millimetrinen tykki.
Runko oli valettu toisin kuin M3:n, jossa käytettiin niittausta ja hitsausta. Moottorina oli Wrightin 300-hevosvoimainen ilmajäähdytteinen lentokonemoottori R-975, jota käytettiin jo M3:ssa. Yhdysvaltalainen voimansiirto oli luotettava. Tuloksena oli **Ram Mk I**, jota valmistettiin vain 50 kappaletta.

Helmikuusta 1942 lähtien vaunut aseistettiin 57-millimetrisellä tykillä (**Ram Mk II**). Kesällä 1942 päätettiin standardoida brittiläinen ja kanadalainen kalusto M4A1 Sherman -vaunuun. Ramin tuotanto jatkui kuitenkin vielä yli vuoden, koska tuotantolinjoja ei haluttu pysäyttää.

Ram II -vaunuja laivattiin Isoon-Britanniaan, jossa Kanadan joukot olivat odottamassa maihinnousua Manner-Eurooppaan. Rameja käytettiin Kanadan panssaridivisioonien koulutuksessa.

Vaunuja muunnettiin muun muassa tornittomiksi **Ram Kangoroo** -miehistönkuljetusvaunuiksi ja **Sexton**-telatykeiksi 25-paunaisella haupitsilla Ramin rungolla.

## Lähteet
* https://www.militaryfactory.com/armor/detail.php?armor_id=264

## Aiheesta muualla
Amina Annabi

**Amina Annabi** (, s. 5. maaliskuuta 1962 Karthago) on tunisialais-ranskalainen laulaja ja näyttelijä. Hän edusti Ranskaa Eurovision laulukilpailussa 1991 kappaleella "C’est le dernier qui a parlé qui a raison" ja sijoittui toiseksi. Hän sai 146 pistettä, kuten myös voittaja, Ruotsin Carola Häggkvist. Häggkvist kuitenkin julistettiin laulukilpailun voittajaksi sillä sääntöperiaatteella, että hän oli illan aikana kerännyt useimmin täydet pisteet.
Konstantínos Mitsotákis

**Konstantínos Mitsotákis** (, 18. lokakuuta 1918 Chaniá, Kreeta – 29. toukokuuta 2017 Ateena) oli kreikkalainen poliitikko, joka toimi Kreikan pääministerinä vuosina 1990–1993.

## Elämä ja ura

Mitsotákis syntyi merkittävään poliitikkosukuun. Hänen isänsä ja isoisänsä olivat Kreikan parlamentin jäseniä. Setä Elefthérios Venizélos oli merkittävä poliittinen vaikuttaja ja toimi mm. useaan otteeseen Kreikan pääministerinä.

Mitsotákis luki lakia ja taloustieteitä Ateenan yliopistossa ja tuli valituksi parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 1946. Mitsotákis liittyi Geórgios Papandréoun Keskustaliittoon ja joutui sotilasjuntan pidättämäksi poliittiseen kaaokseen ajautuneessa Kreikassa vuonna 1967. Hän eli maanpaossa vuoteen 1974.

Mitsotákis pyrki vuonna 1974 epäonnistuneesti parlamenttiin sitoutumattomana. Vuonna 1977 hänet kuitenkin valittiin *Uusliberaalien puolueen* edustajana. Vuonna 1978 hän liittyi Konstantínos Karamanlíksen Uuteen demokratiaan. Hän toimi Kreikan taloussuunnitteluministerinä vuosina 1978–1980 sekä ulkoministerinä 1980–1981 ennen pääministeriyttään vuosina 1990–1993. 

Tammikuussa 2004 Mitsotákis ilmoitti päättävänsä pitkän poliittisen uransa; hän ei enää osallistunut uusiin parlamenttivaaleihin 7. maaliskuuta. Mitsotákisin pojasta Kyriákoksesta (s. 1968) tuli Uuden demokratian puheenjohtaja vuonna 2016 ja Kreikan pääministeri vuonna 2019. Tytär Ntóra Bakogiánni (s. 1954) on toiminut mm. Ateenan pormestarina ja vuosina 2006–2009 Kreikan ulkoministerinä. 

Mitsotákis toipui 7. tammikuuta 2007 Ateenassa suoritetusta sydänleikkauksesta.

## Lähteet
Fotoniepookki

**Fotoniepookki** on kosmologiassa alkuräjähdyksen varhainen vaihe, jolloin fotonit muodostivat suurimman osan kaikkeuden energiasta. Se seurasi heti leptoniepookin jälkeen ja kesti aikavälin 3 sekuntia  380&nbsp;000 vuotta jälkeen alkuräjähdyksen.

Fotoniepookki alkoi noin 3 sekuntia alkuräjähdyksen jälkeen, kun suurin osa leptoneista ja antileptoneista oli annihiloinut toisensa. Epookin aikana lämpötila oli riittävän korkea, jotta aine pysyi kuumana ja tiheänä protoneista, neutroneista, elektroneista, fotoneista ja myöhemmin myös atomiytimistä koostuvana plasmana.

Aikavälinä 100–300 sekuntia alkuräjähdyksen jälkeen lämpötila ja tiheys oli sopiva atomiydinten muodostumisella neutroneista ja protoneista alkuräjähdyksen ydinsynteesiksi kutsuttavassa tapahtumassa.

Noin 380&nbsp;000 vuotta alkuräjähdyksen jälkeen kaikkeus oli viilentynyt tasolle, jossa atomiytimet ja elektronit saattoivat yhtyä sähköisesti neutraaleiksi atomeiksi. Tällöin fotonien vuorovaikutus aineen kanssa väheni merkittävästi ja vapautui nykyisin havaittava jäännössäteily, josta käytetään nimitystä kosminen taustasäteily.

## Aiheesta muualla
*
Saunalahden Viina

**Saunalahden Viina** on suomalainen alkoholijuomamerkki. Juoman vahvuus on 38 prosenttia, ja sitä myydään Alkossa 0,5 litran sekä 0,7 litran pulloissa.

Saunalahden Viina on nähty eräänä kilpailijana perinteiselle suomalaiselle Koskenkorvalle. Ranskalaisen Pernod Ricardin valmistaman Saunalahden Viinan etanoli-alkoholi tuodaan kuitenkin Tanskasta, eli juoman alkoholi ei ole suomalaista perua. Vuonna 2014 Saunalahden viina oli Suomen 6. myydyin viina. Puolen litran pullo Saunalahden Viinaa sisältää 1&nbsp;050 kilokaloria energiaa.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Saunalahden Viina (Isokaato.com)
Kostuli

**Kostuli** on Kannaksen karjalaisen kansallispuvun kesäinen päällysvaate, pitkähihainen lyhyt takki, joka tehdään usein pellavasta, aikaisemmin myös liinasta eli hampusta. Se on edestä avoin niin, että rekkopaita ja liivin kirjailut näkyvät. Kostulin kaula-aukon ympäristö on usein koristeltu kirjailuin. Kostuli suljetaan nyöreillä, napeilla tai hakasilla

## Lähteet
Axel Haartman

**Axel August Haartman** (14. tammikuuta 1877 Turku – 15. lokakuuta 1969 Turku) oli suomalainen taidemaalari. Hän maalasi pastelli- ja öljyväritöitä sekä runsaasti muotokuvia ja on maalannut muun muassa Ylimarkun kirkon alttaritaulun 1933. 1910-luvulla hän oli turkulaisen modernismin merkittävimpiä nimiä ja ilmensi teoksissaan suomalaisen taiteen koloristista kautta.

## Elämä ja ura
Haartman opiskeli Turun piirustuskoulussa 12-vuotiaasta 1889–1892. Häntä auttoi maalarin uralla alkuun eno taidemaalari Casper Wrede, ja Turussa hän sai opetusta myös Victor Westerholmilta. Myöhemmin, 1894–1898, hän jatkoi opintoja Helsingissä Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa sekä ulkomailla Pariisissa 1906–1907 Jaques Emile Blance-Lucien Simon johdolla, Kööpenhamissa P. S. Kröyerin oppilaana ja 1920 Münchenissä, jossa hänen opettajansa oli Wassily Kandinsky. Suuren osan nuoruuttaan hän vietti ulkomailla ja rahoitti oleskelunsa kirjoittamalla artikkeleita kotimaisiin lehtiin.

Haartman myös opetti Turun piirustuskoulussa. Hänen oppilaitaan oli muun muassa Wäinö Aaltonen, jonka uraa hän tuki myöhemmin. Taiteilijanuran ohella hän toimitti Veckans Krönika -lehteä ja työskenteli Gösta Stenmanin taidesalongissa 1917–1920. Hän oli Turun taidemuseon intendentti 1923–1953. Professorin avonimi hänelle myönnettiin 1947.

Haartman asui vuodesta 1923 Naantalissa, jonne hän rakennutti arkkitehti Erik Bryggmanin suunnitteleman Haartmanin talon. Vuonna 2012 talosta löytyi inventointitöiden yhteydessä toistakymmentä aiemmin tuntematonta Haartmanin tekemää muotokuvaa ja luonnosta. Talo on museona, ja sitä ylläpiti Haartmanin puolison Hedvig Haartmanin mukaan nimensä saanut Hedvigs minne -yhdistys. Haartman kuului äitinsä puolelta Wreden sukuun.

Elokuussa 2017 ilmoitettiin, että Hedvigs minne rf lahjoittaa Casa Haartmanin, taide- ja esinekokoelman sekä sijoitussalkun Åbo Akademin säätiölle.

## Muuta
Leo Tavio tuotti 1957 lyhyen dokumenttielokuvan *Axel Haartman – Taiteilijan arkea*.

## Kirjallisuutta
* Haartman, Axel: *Taideaarteita: värin ja muodon mestareita Turun taidemuseon kokoelmista*. Suom. Helka Heinonen. Aura, 1945.
* *Till det gångna*. Turun taideyhdistyksen 50-vuotisjuhlajulkaisu. Turun taideyhdistys, 1941.

## Lähteet
* Pia Tervoja: Rakkauden ja taiteen talo, artikkeli, Kotiliesi 14/ 2007
* Kuvataiteilijamatrikkeli
* Turun taidemuseo 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
21 senttimetrin säteily

**21 senttimetrin säteily** on sähköisesti neutraalin vedyn energiatason muuttumisessa vapautuvaa sähkömagneettista säteilyä, jonka taajuus on noin  ja aallonpituus noin 21 senttimetriä. Säteilyä hyödynnetään runsaasti erityisesti radiotähtitieteessä, sillä se on radiosäteilyä.

## Säteilyn syntyminen
Sähköisesti neutraali vety koostuu yhdestä protonista, jota kiertää yksi elektroni. Kummallakin on spin-niminen ominaisuus. Spinin klassinen analogia on pyörimisliike (kuten Maan pyöriminen akselinsa ympäri sen kiertäessä Auringon ympäri) mutta koska kyseessä on hiukkasmaailman ilmiö, on spinin merkitys hieman toinen. Protonin ja elektronin spinit voivat saada kaksi arvoa analogiana myötä- ja vastapäivään tietyn akselin ympäri. Protonin ja elektronin spinit voivat olla saman- tai erisuuntaiset.

Hiukkasten magneettisten vuorovaikutusten vuoksi vetyatomilla, jonka protonin ja elektronin spinit ovat samansuuntaiset, on hiukan enemmän energiaa kuin atomissa, jossa spinit ovat vastakkain. Siirtymä pienemmälle energiatasolle on hyvin epätodennäköistä, 2,9&nbsp;·&nbsp;10&minus;15 s&minus;1. Tämän vuoksi sitä tuskin havaitaan laboratoriossa, mutta koska vetyatomeja on niin runsaasti avaruudessa, havaitaan säteily helposti radioteleskoopeilla. Lisäksi toisten atomien kanssa törmäämisen ja kosmisen taustasäteilyn vaikutuksesta tapahtuma nopeutuu.

## Säteilyn löytäminen
Hendrik van de Hulst ennusti vuonna 1944 kylmän tähtienvälisessä aineessa olevan atomaarisen vetykaasupilven emissioivan tietyn taajuista radioaaltoa. Ensimmäisen kerran Harold Irving Ewen ja Edward Mills Purcell havaitsivat säteilyn Harvardin yliopistossa vuonna 1951. Havainnon vahvistivat pian Jan Oort ja A. C. Müller. Löydön pohjalta pystyttiin myös päättelemään Linnunradan spiraalimainen muoto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The story of Ewen and Purcell's discovery of the 21 cm line 
* Ewen and Purcell's original paper in Nature 
*LOFAR experiment 
*Square Kilometer Array experiment
B in the Mix: The Remixes

**B in the Mix: The Remixes** on Britney Spearsin ensimmäinen remix-albumi. Se julkaistiin 28. marraskuuta 2005. Remix-albumia on myyty maailmanlaajuisesti 300&nbsp;000 kappaletta ja Yhdysvalloissa se myi 101&nbsp;000 kappaletta.

## Kappaleet
#”Toxic” [Peter Rauhofer Reconstruction Mix Edit] – 6.45
#”Me Against the Music” **(featuring [[Madonna]])** [Justice Remix] – 4.01
#”Touch of My Hand” [Bill Hamel Remix] – 5.19
#”Breathe on Me” [Jacques Lu Cont's Thin White Duke Mix] – 3.56
#”I’m a Slave 4 U” [Dave Audé Slave Driver Mix] – 5.52
#”And Then We Kiss” [Junkie XL Remix] – 4.27
#”Everytime” [Valentin Remix] – 3.24
#”Early Mornin’” [Jason Nevins Remix] – 3.38
#”Someday (I Will Understand)” [Hi-Bias Signature Radio Remix] – 3.46
#”…Baby One More Time” [Davidson Ospina 2005 Remix] – 4.37
#”Don’t Let Me Be the Last to Know” [Hex Hector Club Mix Edit] – 8.17
#”Stronger” **[UK and Japanese edition only]** [Mac Quayle Mixshow Edit] – 4.48
#”I’m Not a Girl, Not Yet a Woman” **[UK and Japanese edition only]** [Metro Mix] – 5.26
#”Someday (I Will Understand)” **[Japanese edition only] (featuring MCU)** [Gota Remix] – 4.42

## iTunes Deluxe Version Edition
*12. ”Touch Of My Hand” ** [Bill Hamend Dub]</small>- 7.17
*13. ”[[I’m a Slave 4 U]]” <small>** [Dave Audé Slave Driver Exdented Mix]- 7.05

## Singlet
*And Then We Kiss
Roger Byrne

**Roger William Byrne** (8. helmikuuta 1929 – 6. helmikuuta 1958) oli englantilainen jalkapalloilija ja Manchester Unitedin kapteeni.

Vuosien 1949 ja 1958 välillä Manchester Unitedia edustanut Byrne kuoli seitsemän muun United-pelaajan tavoin Münchenin lento-onnettomuudessa 6. helmikuuta 1958. Hän ehti edustaa Englannin maajoukkuetta 33 kertaa. Kausien 1953 ja 1958 välillä kapteenina toiminut Byrne oli pelipaikaltaan toppari mutta oli aiemmin urallaan pelannut vasempana laitahyökkääjänä. Hän juhli liigamestaruutta vuosina 1952, 1956 ja 1957.

## Lähteet
Dessau

**Dessau** oli kaupunki Saksan Saksi-Anhaltin osavaltiossa, jokien Mulde ja Elbe yhtymäkohdassa. Se oli niin kutsuttu piiritön kaupunki (*kreisfreie Stadt*), eli kaupunki, joka ei kuulunut mihinkään piirikuntaan. Dessaun taru itsenäisenä kaupunkina päättyi 1. heinäkuuta vuonna 2007. Siitä lähtien se on ollut osa Dessau-Roßlaun kaupunkia.

Varhaisin maininta Dessausta historiankirjoissa voidaan sijoittaa vuodelle 1213. Kaupungista tuli tärkeä keskus vuonna 1570, kun Anhaltin ruhtinaskunta perustettiin. Ruhtinaskunta lakkautettiin vuonna 1603, mutta Dessau säilyi vauraana Anhalt-Dessaun pääkaupunkina. Kun 1863 Anhalt muodostettiin uudelleen, tuli Dessausta jälleen sen pääkaupunki ja säilytti asemansa vuoteen 1918 asti.

Tunnettu Bauhausin taide- ja arkkitehtuurikoulu muutti Dessauhun vuonna 1925 Weimarista. Dessaussa se toimi vuoteen 1932 asti, jolloin se muutti Berliiniin. Dessauhun jäi kuitenkin useita merkittäviä Bauhaus-kohteita, joista osa kuuluu Unescon maailmanperintöluetteloon.

Ennen toista maailmansotaa Dessaussa oli lentokonetehdas, jokisatama ja lentokenttä. Sitä pommitettiin rajusti.

## Katso myös
* Junkersin lentokonetehdas

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seilin kirkko

**Seilin kirkko** () on Seilin saarella sijaitseva puukirkko, joka on rakennettu vuonna 1733 aiemman, Turusta vuonna 1624 siirretyn Pyhän Yrjänän puukirkon paikalle. Kirkko oli alun perin erillisellä neljän hehtaarin saarella Seilin itäpuolella, mutta maankohoamisen seurauksena se on ollut jo kauan osa pääsaarta. Sen rakennusmestariksi mainitaan kirkossa olevassa perustamistaulussa Merimaskusta kotoisin ollut Kaarle Killainen. Kirkon rakentamistyöt aloitettiin 1. kesäkuuta 1733, ja ne valmistuivat 23. elokuuta 1733. Kirkko vihittiin käyttöön kolme päivää myöhemmin. Sen jälkeen kirkon sisällä ei ole tehty suuria muutoksia. Kirkon ikkunoita on suurennettu vuonna 1906, jolloin tehtiin myös ulkovuoraus, joka sai punamultamaalin. Ulko-oven suojaksi rakennettiin katos. Seiniin lisättiin tukipalkit vuonna 1933. Kirkon lattiaa ja penkkejä on hieman korjailtu vuosien saatossa. Kirkon sisustus on pelkistetty; kaikki sisäpinnat saarnastuolia lukuun ottamatta ovat käsittelemättömiä, seinähirret piilukirveellä veistettyjä ja katto sahalautaa.

Kirkko on muodoltaan ristikirkko. Tynnyriholvin kattama runkohuone on itä–länsisuuntainen, ja sivusakarat ovat matalammat, kapeammat ja lyhyemmät. Sakaristo sijaitsee pohjoissakarassa ja alttari itäisessä. Kaide erottaa kirkon länsiosan, jossa istuivat ”tarttuvien tautien vaivaamat” eli spitaaliset. Sairaiden puolella on oma pieni alttari ja sisäänkäynti, joka nykyään on suljettu. 1730-luvulla valmistetun saarnastuolin maalaukset ja saarnastuolitaulun on tehnyt C. J. v. Holthusen (Holthausen). Taulu kuvaa naista sairasvuoteella ja enkeliä, joka pitelee kalkkia ja ristillä koristeltua öylättiä. Helge Sténin vuosina 1948–1949 maalaaman modernistisen alttaritaulun aihe on *Myrsky Genesaretinjärvellä.*

Kirkkopihalla on kellotapuli, joka on rakennettu vuonna 1960 vanhan tapulin piirustusten mukaan. Alkuperäiset kellot ovat peräisin 1600-luvulta, samoin risti, joka on pystytetty vuonna 1982 kaikkien 663:n Seilissä kuolleen spitaalisen muistoksi.

Seilin museokirkko on kesäisin avoinna matkailijoille.

Osin talkoovoimin tehty kunnostus valmistui syksyllä 2015. Siinä muun muassa ulkovuorausta on korjattu ja maalattu punamullalla.

## Lähteet
*Museovirasto restauroi – Seilin kirkko

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
* Seilin museokirkon blogi
Max Beerbohm

**Henry Maximilian Beerbohm** (24. elokuuta 1872 Lontoo, Englanti – 20. toukokuuta 1956 Rapallo, Italia), Sir, oli englantilainen karikatyristi ja satiirikko.

Beerbohm oli sukutaustaltaan liettualainen. Hän syntyi Lontoossa ja oli näyttelijä Herbert Beerbohm Treen nuorempi veli. Hän opiskeli  Oxfordin yliopiston Merton Collegessa. Hän aloitti siellä kirjoittamisen, ja hänen artikkelinsa "In Praise of Cosmetics" julkaistiin *Yellow Bookin* ensimmäisessä numerossa. Nuorena Beerbohm kiersi Yhdysvaltoja veljensä lehdistöagenttina.

Beerbohmin ensimmäinen kirja, *The Yellow Book* -lehdessä julkaistujen kirjoitusten kokoelma, *The Works of Max Beerbohm* ilmestyi vuonna 1896. Sen jatko *The Happy Hypocrite* ilmestyi seuraavana vuonna. Hänestä tuli *[[Saturday Review|Saturday Review’n]]* teatterikriitikko George Bernard Shaw’n jälkeen, ja hän työskenteli lehdessä vuoteen 1910. Hän teki aika ajoin vuodesta 1935 BBC:lle suosittuja radio-ohjelmia, joissa hän puhui autoista, kärryistä ja musichalleista. Hänen tunnetuimpia teoksiaan ovat *A Christmas Garland*, parodia Charles Dickensin Joulukertomuksesta ja *Seven Men*, joka sisältää *Enoch Soamesin*, kertomuksen runoilijasta, joka tekee sopimuksen paholaisen kanssa saadakseen tietää, muistavatko jälkipolvet hänet. Vuonna 1911 hän kirjoitti ainoan romaaninsa *Zuleika Dobsonin*.

Beerbohm avioitui vuonna 1910 näyttelijä Florence Kahnin kanssa ja myöhemmin entisen sihteerinsä kanssa. Hänet lyötiin ritariksi 1939. Hän kuoli 83-vuotiaana vuonna 1956 Italiassa Rapallossa.

## Teokset

### Suomennettu tuotanto
* Lähtö ulos kävelylle (Going out for a walk). Antologiassa: *Kävelyn ylistys: ja muita kirjoituksia kävelystä*, suom. Asmo Koste. Helsinki: Nastamuumio oy 2016 

### Teokset
* *The Works of Max Beerbohm* (1896)
* *More (1899)
* *Yet Again (1909)
* *Zuleika Dobson* (1911)
* *A Christmas Garland* (1912)
* *Seven Men* (1919)
* *Herbert Beerbohm Tree: Some Memories of Him and of His Art* (1920)
* *And Even Now* (1920)
* *A Peep into the Past* (1923)
* *Around Theatres* (1924)
* *A Variety of Things* (1928)
* *The Dreadful Dragon of Hay Hill* (1928)
* *Lytton Strachey* (1943)

### Kokoelmia ja karikatyyrejä
* *Caricatures of Twenty-Five Gentlemen* (1896)
* *The Poets' Corner* (1904)
* *A Book of Caricatures* (1907)
* *Cartoons: The Second Childhood of John Bull* (1911)
* *Fifty Caricatures* (1913)
* *A Survey* (1921)
* *Rossetti and His Circle* (1922)
* *Things New and Old* (1923)
* *Observations* (1925)
* *Heroes and Heroines of Bitter Sweet* (1931)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Max Beerbohm
Toni Tuominen

**Toni Tuominen** (19. maaliskuuta 1976) on suomalainen lentopalloilija, joka on pelannut pääsarjassa 445 ottelua.

## Ura

Tuominen on ollut kauan pelipaikaltaan passari, mutta rooli muuttui 2007 kaudella kun Tuominen päätti vaihtaa yleispelaajan rooliin. 

Hän on voittanut Suomen-mestaruuden 1997 Raision Loimun riveissä. Lisäksi Tuomisella on taskussaan yksi SM-hopea ja kaksi SM-pronssia. Hän on pelannut Loimun lisäksi myös Salon Piivolleyssa ja Hurrikaani-Loimaassa. Ulkomailla Tuominen on myös pelannut muutaman vuoden, muun muassa Itävallassa ja Portugalissa.

## Maajoukkue

Tuominen on esiintynyt myös Suomen A-maajoukkueessa. Hän on pelannut kahdeksan A-maaottelua Suomen paidassa vuosina 1996–1997.

## Beach Volley

Lentopallon lisäksi Tuominen on menestynyt beach volleyn puolella. Hän on voittanut neljä Suomen-mestaruutta. Kolme mestaruuksista Tuomiselle on tullut yhdessä parinsa Mikko Eskon kanssa. Esko on Suomen lentopallomaajoukkueen ykköspassari.

## Muuta

Toni Tuomisen veli Jari Tuominen on myös lentopalloilija, joka on pelannut muun muassa Vammalan Lentopallon joukkueessa.

## Lähteet
Gábor Jánosi

**Gábor Jánosi** (s. 14. joulukuuta 1976) on unkarilainen lentopalloilija, joka pelasi lentopallon SM-liigassa  Salon Piivolleyssa kaudella 2008–2009. Janosi kuului Unkarin A-maajoukkueeseen sekä on moninkertainen Unkarin liigan sekä SM-liigan mitalisti.

## Ura

Jánosi aloitti lentopallouransa syntymäkaupungissaan Kazincbarcikanissa juniorina. Nopeasti hän nousi kotikaupunginsa edustusjoukkueeseen ja näin Unkarin pääsarjaan. Janosi debytoi kotikaupunginsa pääsarjajoukkueessa jo 17-vuotiaana. Kazincbarcikan joukkueesta Janosi siirtyi  Szegedissan joukkueeseen jossa hän pelasi vuosina 1998-2001. Samalla hän nousi Unkarin A-maajoukkueeseen hyvien esitystensä ansiosta. Szegedista Janosi siirtyi takaisin kotikaupungiinsa kauden 2001 päätteeksi. Kazincbarcikan joukkueen riveissä hän voitti Unkarin Cup-mestaruuden kauden 2003 päätteeksi. Hänet valittiin myös Unkarin Cupin parhaimmaksi pelaajaksi samalla kaudella. Kaudella 2004 Janosi oli jälleen voittamassa synnyinkaupunginsa seurassa mestaruutta, kun joukkue voitti Unkarin mestaruuden.

Janosi siirtyi SM-liigaan kauden 2003 päätteeksi. Salon Piivolley hankki Unkarin maajoukkuemiehen riveihinsä, ja tulos oli myös sen mukainen. Piivolley voitti kolme SM-hopeaa peräkkäin kausilla 2004, 2005 sekä 2006. Lisäksi seura otti Suomen cupin hopeaa kausilla 2004, 2006 sekä 2007 Janosin komennossa. Lisäksi joukkueen palkintokaappiin tarttui SM-pronssia kaudelta 2007.

## A-maajoukkue

Unkarin A-maajoukkueessa Janosi on pelannut 30 A-maaottelua. A-maajoukkueessa lasketaan vain ottelut, joissa pelaaja on ollut kentällä lähes koko ottelun ajan. Janosilla olisi muuten huomattavasti enemmän A-maajoukkuepelejä takanaan.

## Saavutukset
### Henkilökohtaiset

* Paras laitahyökkääjä Unkarin Cupissa 2000
* Paras hyökkääjä Unkarin liigassa 2003, 2004

### Joukkueessa

* Unkarin mestaruus 2001, 2004
* Unkarin liigan hopeaa 1999
* Unkarin liigan pronssia 2000, 2001
* Unkarin Cupin voitto 2001, 2003
* Unkarin Cupin hopeaa 1999, 2000, 2003
* SM-hopeaa 2004, 2005, 2006
* SM-pronssia 2007
* Suomen Cupin hopeaa 2004, 2006, 2007
Atte Kyrölä

**Atte Kyrölä** (s. 26. heinäkuuta 1988) on suomalainen lentopalloilija. 

Kyrölän ensimmäinen kausi SM-liigassa oli vuonna 2006. SM-liigadebyyttinsä jo 17-vuotiaana tehnyt Kyrölä on yksi ikäluokkansa lahjakkaimmista lentopalloilijoista. Perttelin Peikkojen kasvatilla on mittaa 192 senttiä ja painoa 86 kiloa. Kyrölä voitti heti ensimmäisellä kaudellaan SM-liigassa hopeaa. Kyrölä pelasi samalla Piivolleyssa pelatessaan Vihdin lentopallon riveissä Lentopallon 1-sarjaa lainasopimuksella. Kaudella 2008 Kyrölä voitti Suomen Cupin hopeaa Piivolleyn riveissä. Kyrölä tunnetaan erittäin kovasta aloitussyötöstään.

## Joukkueet

* 2004–2005 Perttelin Peikot (1-sarja)
* 2005–2006 Piivolley (sm-liiga)/Perttelin Peikot (1-sarja)
* 2006–2008 Piivolley/ViLePa (1-sarja)
* 2008–2009 Pateri
* 2009–2010 Saimaa Volley
* 2010–2013 MuurLe
* 2013–2017 KyKy (1-sarja)
* 2017– Vantaa Ducks
Dessau-Roßlau

**Dessau-Roßlau** on kaupunki Saksan Saksi-Anhaltin osavaltiossa. Se on niin kutsuttu piiritön kaupunki (*kreisfreie Stadt*), eli kaupunki joka ei kuulu mihinkään piirikuntaan. Vuoden 2011 väestönlaskennassa siellä oli 86&nbsp;030 asukasta, Niinpä kaupunki on – Hallen ja Magdeburgin jälkeen – osavaltionsa kolmanneksi suurin kaupunki. Halle sijaitsee noin 40 kilometriä Dessau-Rosslausta lounaiseen ja Magdeburg noin 65 kilometriä pohjoiseen. Lisäksi Leipzigin suurkaupunki sijaitsee noin 40 kilometrin päässä kaupungista.

Dessau-Rosslaun kaupunki syntyi 1. heinäkuuta 2007, kun Dessaun kaupunki ja Roßlaun kaupunki yhdistettiin. Dessau-Rosslaulla on yhteistyötoimintaa Argenteuilin, Klagenfurt am Wötherseen, Ludwigshafenin, Gliwicen, Ibbenbürenin ja Roudnice nad Labemin kaupunkien kanssa.

Bauhaus toimi Dessaussa 1925-1933, ja se on nykyisin Unescon maailmanperintölistalla.

Ennen toista maailmansotaa Dessaussa oli lentokonetehdas, jokisatama ja lentokenttä. Sitä pommitettiin rajusti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Tides (Leveragen albumi)

**Tides** on Leveragen esikoisalbumi, joka julkaistiin 9. elokuuta 2006. Levy ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 27. Albumi on julkaistu Suomen lisäksi myös Japanissa. Samana vuonna julkaistiin single, joka sisälsi Tides -albumin kaksi kappaletta ”Fifteen Years” ja ”Marching to War”.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Tuomas Heikkinen, ellei toisin mainita.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

Japanissa julkaistun version bonusraidat:
# 
# 

## Kokoonpano
* Pekka Heino – laulu
* Tuomas Heikkinen – kitara
* Torsti Spoof – kitara
* Marko Niskala – koskettimet
* Pekka Lampinen – basso
* Valtteri Revonkorpi – rummut

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi.net: 9–/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kyösti Erämaa

**Kyösti Erämaa** (23. lokakuuta 1899 Taalintehdas, Dragsfjärd – 14. marraskuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Ennen näyttelijänuraansa Kyösti Erämaa toimi painijana. Hän piti yllä fyysistä kuntoaan ja aloitti operettisankarina, muun muassa Koiton Näyttämöllä. Erämaa siirtyi myöhemmin Oulun Työväen Näyttämön leipiin, ja siirtyi sieltä Helsinkiin, missä näytteli kuolemaansa saakka. Hän oli Mikkelin teatterin johtajana vuosina 1948–1949.

Kyösti Erämaa oli myös tunnettu elokuvanäyttelijänä. Hän näytteli noin kolmessakymmenessä filmiroolissa vuosien 1934–1960 aikana, lähinnä pieniä osia, kuten poliisin osa. Hänen tunnetuimpia rooleja oli muun muassa pääosa Aaprahammi Turkkana elokuvassa *[[Tukkijoella (vuoden 1937 elokuva)|Tukkijoella]]* (1937) sekä Ylitalon Urho elokuvassa *[[Unelma karjamajalla]]* (1940). Hän näytteli myös elokuvassa *[[Pekka ja Pätkä pahassa pulassa]]* (1955). Hänen viimeiseksi elokuvaroolikseen jäi pikkurooli elokuvassa *[[Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut]]* (1960).

## Filmografia
*Meidän poikamme ilmassa – me maassa (1934) (eversti)
*Kun isä tahtoo... (1935) (johtaja Lampaanpään sihteeri)
*VMV 6 (1936) (merivartioston piiripäällikkö)
*Onnenpotku (1936) (Suomen Laivaveistämö Oy:n johtaja)
*Mies Marseillesta (1937) (arkkitehti Martti Marras)
*Tukkijoella (1937) (tukkilainen Aaprahammi Turkka)
*Aktivistit (1939) (jääkäri)
*Halveksittu (1939) (osakas)
*Helmikuun manifesti (1939) (santarmiupseeri käräjätalossa)
*Unelma karjamajalla (1940) (Ylitalon Urho)
*Lapseni on minun (1940) (Antin työtoveri)
*Läpi usvan (1948) (konstaapeli)
*Keittiökavaljeerit (1949) (nimismies)
*Rikollinen nainen (1952) (komisario)
*Varsovan laulu (1953) (pidättävä poliisi)
*Mustasukkaisuus (1953) (rikostutkija)
*Opri (1954) (maanmittausinsinööri)
*Veteraanin voitto (1955) (tehtaan johtaja)
*Pekka ja Pätkä pahassa pulassa (1955) (päätön mies)
*Neiti talonmies (1955) (kauppalan yhteiskoulun rehtori)
*Kaunis Kaarina (1955) (1. isäntämies kievarissa)
*Rakas varkaani (1957) (herrasmies kadunkulmassa)
*Pekka ja Pätkä salapoliiseina (1957) (liikemies lentokoneessa)
*Herra sotaministeri (1957) (ulkolaisten suhteiden ministeri, vuorineuvos Evert Hackman, "Rahapuolue")
*1918 &ndash; mies ja hänen omatuntonsa (1957) (tuomiokapitulin jäsen)
*Pekka ja Pätkä miljonääreinä (1958) (yksi keilaajista)
*Verta käsissämme (1958 (herra ruumiin kätköpaikalla)
*Sven Tuuva (1958) (upseeri)
*Autuas eversti (1958) (hotellin portieeri)
*Kolmas laukaus (1959) (lautamies)
*Skandaali tyttökoulussa (1960) (Mathias Alexander, pormestari)
*Isaskar Keturin ihmeelliset seikkailut (1960) (finanssiasian valiokunnan jäseniä)

## Lähteet
Ronald Colman

**Ronald Colman** (9. helmikuuta 1891 Richmond, Englanti – 19. toukokuuta 1958 Santa Barbara, Kalifornia) oli englantilainen näyttelijä ja Oscar-voittaja.

Hän aloitti uransa jo 1910-luvun lopulla mykkäelokuvissa ja hän näytteli 1920-luvulla lukuisissa mykkäelokuvissa. Hänen uransa kulta-aikaa oli kuitenkin 1930- ja 1940-luku, jolloin ilmestyivät muun muassa elokuvat *Giljotiinin varjossa* (*A Tale for Two Cities*, 1935), *Sininen kuu* (*Lost Horizon*, 1937) ja *Kismet* (1944), jossa vastanäyttelijänä oli Marlene Dietrich, sekä *Kaksoiselämää* (*A Double Life*, 1947) josta hän sai parhaan miespääosan Oscar-palkinnon. 1950-luvulla hän loi jonkin verran uraa televisiossa. Hän on saanut urastaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle, toisen elokuvista ja toisen televisiosta.

Ronald Colman oli elämänsä aikana kaksi kertaa naimisissa ja toisesta avioliitosta oli yksi lapsi. Hän kuoli keuhkoinfektioon 67-vuotiaana.

## Aiheesta muualla

* 
* Ronald Colman NNDB:ssä
* Laaja Ronald Colman-sivusto
* Toinen laaja Ronald Colman-sivusto
Live at Donington

**Live at Donington** on brittiläisen metallimusiikkia esittävän Iron Maidenin neljäs livealbumi. Albumi on nauhoitettu Monsters of Rock-festivaalitapahtumassa Englannin Castle Doningtonissa 22. elokuuta vuonna 1992, ja se julkaistiin 8. maaliskuuta 1993. Albumi julkaistiin alun perin rajoitettuna painoksena, mutta yhtye julkaisi albumin remasteroituna painoksena vuonna 1998 muun tuotantonsa kanssa. *Live at Doningtonin* alkuperäistä painosta ei kuitenkaan julkaistu koskaan Pohjois-Amerikassa, minkä johdosta se on siellä edelleen hyvin harvinainen Iron Maiden-levytys.

Iron Maidenin vuonna 1990 jättänyt kitaristi Adrian Smith nousi yhtyeen konsertin aikana lavalle muun yhtyeen seuraksi ensimmäistä kertaa eronsa jälkeen kappaleen "Running Free" ajaksi. Samainen esiintyminen jäi myös Smithin viimeiseksi yhtyeen kanssa seitsemään vuoteen, kunnes hän teki paluun yhtyeeseen vuonna 1999.

Yhtye julkaisi esiintymisestään myös konserttivideon *[[Donington Live 1992]]*.

## Kappaleet
### Alkuperäinen versio
**Levy 1**
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  

**Levy 2**
#  
#  
#  
#  
#  
#  
#  
#  
#  
# 

### Vuoden 1998 remasteroitu versio
**CD 1**
#Be Quick or be Dead
#The Number of the Beast
#Wrathchild
#From Here to Eternity
#Can I Play with Madness
#Wasting Love
#Tailgunner
#The Evil That Men Do
#Afraid to Shoot Strangers
#Fear of the Dark
#Bring Your Daughter...to the Slaughter
#The Clairvoyant
#Heaven Can Wait
#Run to the Hills 

**CD 2**
#2 Minutes to Midnight
#Iron Maiden 
#Hallowed Be Thy Name
#The Trooper
#Sanctuary
#Running Free

## Kokoonpano
### Iron Maiden
* Bruce Dickinson &ndash; laulu
* Dave Murray &ndash; kitara
* Janick Gers &ndash; kitara
* Steve Harris &ndash; basso
* Nicko McBrain &ndash; rummut 

### Vierailijat
* Michael Kenney &ndash; kosketinsoittimet
* Adrian Smith &ndash; kitara kappaleessa "Running Free" 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Bob Forward

**Robert Forward** (s. 1958) on yhdysvaltalainen televisioanimaatiosarjojen käsikirjoittaja. Hän sai Leo Award -ehdokkuuden vuonna 2005 elokuvasta Dragons: Fire & Ice.

Hänet tunnetaan erityisesti käsikirjoittamistaan Marvelin animaatioista. Hän muun muassa käsikirjoitti eniten jaksoja Prätkähiiret-animaatioon, jotka olivat myös erittäin suosittuja jaksoja. Myös Forwardin sisar Eve Forward on televisioanimaatioiden käsikirjoittaja ja he käsikirjoittivatkin yhdessä muutamia jaksoja Prätkähiiret-animaatioon.

Robert Forwardin isä on Robert L. Forward, jonka vuoksi hän käyttää usein nimenään Bob Forward, jottei häntä sekoitettaisi isäänsä.

## Filmografia
### Elokuvat
* Bravestarr: The Legend (*1988*)
* Dragons: Fire & Ice (*2004*)

### Televisiosarjat
* The Legend Of Zelda Cartoon (*1980*)
* He-Man (*1983–1985*)
* She-Ra: Mahdin prinsessa (*1985*)
* BraveStarr (*1987–1988*)
* C.O.P.S. (*1988*)
* G.I. Joe (*1991*)
* Prätkähiiret (*1993–1996*)
* Adventures of Sonic the Hedgehog (*1993*)
* Hulk (*1996–1997*)
* Beast Wars: Transformers (*1996–1999*)
* X-Men: Evolution (*2000–2003*)
* Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (*2005*)
* Alien Racers (*2005*)
* Lohikäärmeen merkki (*2006*)
* Ihmeneloset (*2006–2007*)
* Wolverine and the X-Men (*2008*)

## Aiheesta muualla
*