open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Nousuvesi (televisiosarja)

**Nousuvesi** (ruots. *Springfloden*) on ruotsalainen Cilla ja Rolf Börjlindin rikosromaaneihin perustuva SVT:n rikosdraamasarja. Sarjan pääosissa näyttelevät Julia Ragnarsson ja Kjell Bergqvist. Bergqvist sai roolistaan parhaan miespääosan esittäjän Kristallen-palkinnon vuonna 2016.

Sarjan ensimmäinen tuotantokausi alkoi ruotsissa SVT1-kanavalla maaliskuussa 2016. Suomessa sarja alkoi Yle TV1 -kanavalla 11. syyskuuta 2016.

Sarjan toisen tuotantokauden esitys YLE TV1:llä alkoi 9. elokuuta 2021.

## Juoni
Nuori poliisiopiskelija Olivia Rönning (Julia Ragnarsson) saa kesäksi kotitehtäväksi tutustua vuonna 1990 tapahtuneeseen ratkaisemattomaksi jääneeksi rantamurhaan. Tapausta tutki aikoinaan Olivian edesmennyt isä. Olivia kiinnostuu jutusta ja alkaa tutkia murhaa. Olivia saa apua murhan tutkintaa aikoinaan johtaneelta rikoskomisario Tom Stiltonilta (Kjell Bergqvist), joka on nykyään raihnainen asunnoton.

Samaan aikaan nettiin julkaistaan videoita, joissa joukko naamioituneita nuoria miehiä pahoinpitelee asunnottomia. Kaupungin asunnottomat pelkäävät pian henkensä puolesta. Kun Stiltonin ystävätär tapetaan, hän alkaa kuntoilla ja tutkia pahoinpitelyjä.

## Rooleissa

## Jaksot

## Lähteet
American Karate

**American Karate** on yleisnimitys yhdysvalloissa harjoitetulle karatelle, jolla ei ole varsinaista ominaistyyliä. Useat American Karaten mestarit pohjauttivat tyylinsä sekoittaen perinteisiä itämaisia kamppailulajeja, kuten karatea, taekwondoa ja judoa.

## Perustajat
Virallista perustajaa ei ole, koska tyyli sekoitus useita eri tyyleja ja systeemejä. Kuitenkin seuraavat yksilöt ovat väittäneet olevansa oman American Karate -tyylin perustajia.

***Allen R. Steen** on 10. danin musta vyö, joka saavutti 1. danin mustan vyön 1961 taekwondossa Jhoon Rheen opissa. Steen perusti ensimmäisen karate koulun Texasissa 1962. Hän saavutti mainetta 1966 voitettuaan Chuck Norrisin ja Joe Lewisin samana päivänä Ed Parkerin Long Beach International Karate Championships turnauksessa.

***Joe Lewis** aloitti kamppailulajien harjoittelemisen 18-vuotiaana ollessaan Yhdysvaltain merivoimien myötä Okinawalla 1963. Hän saavutti mustan vyön Shōrin-ryū karatessa vain 7 kuukaudessa. Lewis kilpaili potkunyrkkeilyssä vuosina 1970–1983. Hänen tyylinsä tunnetaan Joe Lewis American Karate Systems nimellä.

***J. Pat Burleson** on 10. danin musta vyö, joka aloitti harjoittelemaan itämaisia kamppailulajeja Japanissa 1957. Hän saavutti 1. danin mustan vyön 1963 taekwondossa Allen Steenin opissa. Burleson oli samalla Steenin ensimmäinen oppilas, joka sai mustan vyön. Burleson perusti oman tyylisuuntansa 1960-luvulla, joka pohjautuu taekwondoon, Tang Soo Doon ja Wadō-ryūn. Hän väittää voittaneensa Yhdysvaltain ensimmäisen kansallisen karate turnauksen Washingtonissa 1964.

***Jim R. Harrison** on 9. danin musta vyö, joka saavutti 1. danin mustan vyön judossa ja jiu-jitsussa 1962 ja myös Tang Soo Dossa 1963, sekä Shōrin-ryūssa 1964. Hänen opettajinaan olivat Bob Kurth, Kim Soo Wong ja Jim Wax. Harrison perusti oman karate koulun Bushidokan dojon Kansas Cityyn.

***Ernest H. Lieb** oli 10. danin musta vyö, joka saavutti 1. danin mustan vyön 1961 jidokwanissa ja oli sitä ennen aloittanut kamppailulajien harjoittelemisen 1956 judolla ja myöhemmin karatella. Hän perusti American Karate systeemin 1973. Hän pohjautti tyylisuunnan jidokwaniin, karateen, judoon, jiu-jitsuun ja aikidoon.

***Edmund K. Parker Sr.** on American Kenpo Karaten perustaja, joka sai mustan vyön Kenpossa 1953 Williams Chow'n opissa. Hän pohjautti oman tyylinsä Chow'n kiinalaiseen kenpo karateen ja nimesi sen American Kenpoksi, jotta se olisi nimellisesti soveltavampi yhdysvaltalaisille.

***Keith D. Yates** on 10. danin musta vyö, joka saavutti 1. danin mustan vyön taekwondossa 1968 Allen Steenin opissa. Yates siirtyi kilpauran jälkeen opettajaksi ja kirjailijaksi. Hän on julkaissut kolmetoista kirjaa.

***John Worley** on 10. danin musta vyö, joka saavutti 1. danin mustan vyön 1969 karatessa, Charles Lovenin opissa. Worley harjoitteli myös taekwondoa Jhoon Rheen opissa Washingtonissa. Hän perusti karate kouluja Minnesotaan 1973 ja myöhemmin 1977 yhdessä Larry Carnahan kanssa Diamond Nationals Karate Championships turnauksen.

## Lähteet
Fenformiini

**Fenformiini** (C10H15N5) on biguanideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä on käytetty aikaisemmin lääketieteessä diabeteksen hoidossa, mutta se on vedetty markkinoilta vuonna 1977 sivuvaikutuksena ilmenevän vakavan maitohappoasidoosin vuoksi.

## Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa fenformiini on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja vesiliuos on lähes neutraali. Fenformiinin vaikutusmekanismi perustuu siihen, että molekyyli sitoutuu AMP-aktivoituihin proteiinikinaaseihin ja aktivoi ne. Tämän vuoksi elimistö tulkitsee insuliinitason olevan liian matala. Yhdiste myös estää glykogeenin pilkkoutumista maksassa ja nämä vaikutukset alentavat veren glukoositasoa. Fenformiini tuli markkinoille vuonna 1957 kakkostyypin diabeteksen hoitoon ja sitä käytettiin sen hydrokloridisuolana. 1960-luvulla alkoi ilmestyä raportteja, jotka esittivät potilaiden maitohappoasidoosin ja ketoosin sekä fenformiinin käytön välillä olevan yhteyden. Vuonna 1976 julkaistun tutkimuksen mukaan näillä oli selkeä yhteys ja lääkeaine vedettiin markkinoilta useassa maassa vuonna 1977. Kuolleisuus fenformiinin aiheuttamaan maitohappoasidoosiin oli jopa yli 50 %. Yhdysvaltain lääketurvallisuusviranomainen FDA on nimittänyt fenformiinia yleiselle terveydelle vaaralliseksi aineeksi.

## Valmistus
Fenformiinia voidaan syntetisoida fenyylietyyliamiinin ja disyandiamidin välisellä reaktiolla.
:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Human Metabolome Database (HMDB): Phenformin 
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Phenformin 
*ChemBlink: Phenformin 
* The Comparative Toxicogenomics Database (CTD): Phenformin
Niittomiehet

**Niittomiehet** on Pekka Halosen öljyvärimaalaus, joka valmistui vuonna 1891. Maalaus esittää maaseudulla työskenteleviä ihmisiä. Etualalla olevan miehen mallina toimi Pekka Halosen nuorempi veli Antti ja taka-alalla oleva mies muistuttaa huomattavasti Halosta itseään. Teoksen miljöönä toimii Halosen kotiseutu Lapinlahdella.

Halonen maalasi teoksen kotiseudullaan sen jälkeen, kun hän oli palannut Pariisin Académié Julianista.

*Niittomiehet* oli Haloselle tärkeä maalaus, sillä hän osoitti sen avulla osaavansa kuvata valoa ja luonnon ääressä olevia ihmisiä. Teos pääsi esille Ateneumin taidemuseoon jo julkaisuvuonnaan.

Taulu on kooltaan 91x64 senttimetriä ja se on nykyisin yksityisessä kokoelmassa.

## Lähteet
Tienraivaajia Karjalassa

**Tienraivaajia Karjalassa** on Pekka Halosen öljyvärimaalaus vuodelta 1900. Maalaus esittää kahta miesryhmää, joista toinen kaataa puuta ja toinen kampeaa kiveä.

Halonen sai inspiraation *Tienraivaajille* ilmeisesti Puvis de Chavannesin *[[Talvi (fresko)|Talvi]]*-freskosta (1893), jossa esiintyy samankaltainen ryhmä puunkaatajia. *Tienraivaajia Karjalassa* oli ensimmäisen kerran esillä Suomen Taiteilijain näyttelyssä Ateneumissa lokakuussa 1900..

Teoksen mitat ovat 237 × 200 senttimetriä. Nykyisin se on esillä Ateneumin taidemuseossa Helsingissä.

## Lähteet
Mariazell

**Mariazell** on Steiermarkin pohjoisin kunta Itävallan vuoristossa aivan Ala-Itävallan rajalla. Mariazell on Steiermarkin pinta-alaltaan suurin kunta ja koko Itävallan kolmanneksi suurin kunta Söldenin ja Wienin jälkeen. Mariazellin pinta-ala on 413 neliökilometriä. Vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 3&nbsp;722 asukasta.

Mariazellin basilika on Itävallan ylivoimaisesti merkittävin pyhiinvaelluskirkko ja tärkeä pyhiinvaelluskohde myös Itävallan itäisten naapurimaiden katolisten keskuudessa.  Itävallan uskonnollisessa keskuksessa on Benediktiinien munkkiluostari ja Fransiskaanien ja Karmeliittojen nunnaluostarit. Fransiskaaninunnat ylläpitävät Marienheim nimistä matkustajakotia , mutta luonnollisesti kylässä on monia muitakin hotelleja.

Kaiken uskonnollisen aktiviteetin lisäksi Mariazell on myös merkittävä talviurheilukeskus. Välittömässä läheisyydessä, mutta kuitenkin jo Ala-Itävallan puolella, sijaitsevat Annaberg-, Josefsberg- ja Gemeindeberg-laskettelukeskukset.

Idyllisessä Mariazellissä on 75 kulttuurihistoriallisesti rakennussuojeltua kohdetta.

Mariazellin idyllisissä kulisseissa ja vuoristoilmaston ansiosta yleensä kauniin lumiset jokavuotiset joulumarkkinat kestävät yleensä marraskuun lopusta joulunalusviikolle.

## Sijainti
Mariazell sijaitsee 868 metrin korkeudessa Steiermarkin pohjoisosassa, ja korkean sijainnin vuoksi siellä vallitsee viileä vuoristoilmasto, eli talvet ovat kylmiä ja lumisia ja kesät viileitä.

Mariazellissä risteävät useat Itävallan päätiet, ja se on keskeinen liikenteen solmukohta. Lisäksi Mariazelliin päättyy Mariazell-juna (Mariazellerbahn), Sankt Pöltenistä lähtevä kapearaiteinen rautatie, joka rakennettiin jo Itävalta-Unkarin aikana kuljettamaan pyhiinvaeltajia keisarikunnan suosituimpaan pyhiinvaelluskohteeseen.

Kunnan alueella on sijaitsee kolme mainittavan kokoista järveä: Erlaufsee, Hubertussee ja Walster.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* http://www.mariazell.at
* http://www.bergfex.com/mariazellerland/
* http://www.mariazell-info.at
* http://www.basilika-mariazell.at/site/en/home
* http://www.mariazeller-advent.at
Yleisradion julkaisusarja

**Yleisradion julkaisusarja** oli Yleisradion vuosina 1966–1986 julkaisema pääosin suomenkielinen kausijulkaisu, jonka kunkin numeron teemana oli yksi yhteiskunnallinen, tieteellinen tai kulttuuriin liittyvä aihe. Sitä käsiteltiin yhdessä tai useammassa artikkelissa, jotka olivat usein Ylen vastikään esittämien radioesitelmien tai muiden käsikirjoitettujen puheohjelmien tekstejä tai litterointeja. Julkaisusarja oli ulkoasultaan vaatimaton, noin A5-kokoisista mustavalkoisista, kuvattomista vihkosista muodostuva. Niteitä julkaistiin vuodesta 1966 vuoteen 1986 kaikkiaan 85 eli nelisen numeroa vuodessa.

## Lähteet
Mariazellin basilika

**Mariazellin basilika** on Itävallan tärkein pyhiinvaelluskohde ja yksi tärkeimmistä katolisista pyhiinvaelluskohteista Euroopassa. 1100-luvulla perustetussa pyhiinvaelluskohteessa osoitetaan kunnoitusta puiselle marianpatsaalle eli armonkuvalle. Tätä armonkuvaa kunnioitetaan Itävallan Suurena äitinä (Magna Mater Austriae), Unkarin Suurena valtiattarena (Magna Hungarorum Domina) ja slaavilaisten Suurenmoisena äitinä (Mater Gentium Slavorum) 

Basilika on pyhitetty Neitsyt Marian syntymän muistolle, ja legendan mukaan pyhiinvaelluskohde perustettiin 21. joulukuuta 1157. Mariazell mainitaan kirjallisesti ensimmäisen kerran vuonna 1243, ja yksi kirkon Marian alttareista vihittiin käyttöön vuonna 1266.

Mariazellin basilika kuuluu Fatiman, Lourdesin, Loreton, Altöttingin ja Częstochowan ohella Shrines of Europe -luetteloon, eli se on Eupoopan merkittävimpiä katolisia pyhiinvaelluskohteita. Siellä käy vuosittain lähes miljoona pyhiinvaeltajaa.

## Kuvia Mariazellin basilikasta

Tiedosto:Mariazell_innen.jpg|Kuva basilikan sisältä armonkappelin suuntaan.
Tiedosto:Basilika_Mariazell_Hochaltar_01.JPG|Pääalttari.
Tiedosto:Wallfahrtskirche Mariazell - Portal 1.JPG|Goottilainen pääsisäänkäynti.
Tiedosto:Mariazell Foto Reinhard Sock 15.jpg|Oven heloja kirkonpihalta.
Tiedosto:Portaldetail_Mariazell_4.jpg|Kuvaesitys unkarilaisten voitosta turkkilaisia vastaan.
Tiedosto:Mariazell_Marienstatue.jpg|Myöhäisgoottilainen Marian-patsas.
Tiedosto:Mariazell_gnadenkapelle.jpg|Armonkappeli.
Tiedosto:Mariazel_gnadenbild.jpg|Puinen *Magna Mater Austriæ* patsas.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Will Palmer

**William ”Will” Palmer** (s. 15. helmikuuta 1997 Horsham) on brittiläinen moottoriurheilija. Hänen isänsä on entinen Formula 1 -kuljettaja Jonathan Palmer ja myös hänen isoveljensä Jolyon Palmer on entinen F1-kuljettaja.

## Ura
Palmer aloitti uransa karting-sarjoista. Vuonna 2011 Palmer aloitti kilpauransa Ginetta Junior Championship -sarjassa sijoittuen sarjan 18:nneksi. Vuonna 2012 Palmer jatkoi sarjassa sijoittuen 12:nneksi. Samana vuonna hän sijoittui Ginetta Junior -talvisarjassa kolmanneksi. Vuonna 2012 Palmer jatkoi kolmannen kauden sarjassa ja sijoittui loppupisteissä kolmanneksi. Samana vuonna hän ajoi yksittäisiä kilpailuja BRDC Formula 4 -sarjassa. 

Vuonna 2014 Palmer ajoi täyden kauden BRDC F4 -sarjassa saavuttaen kaksi voittoa ja seitsemän palkintosijaa sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2015 Palmer jatkoi sarjassa saavuttaen 12 voittoa, kymmenen paalupaikkaa ja 15 palkintosijaa voittaen sarjan mestaruuden. Samana vuonna hän ajoi kolme kilpailua Eurocup Formula Renault -sarjassa vierailevana kuljettajana. Hän voitti vuoden aikana arvostetun McLaren Autosport BRDC Award -palkinnon. 

Vuonna 2016 Palmer kilpailee täyden kauden Eurocup-sarjassa. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi.

## GP3-tulokset

## Lähteet
Jukka Lehtinen (kasvatustieteilijä)

**Jukka Kalervo Lehtinen** (29. joulukuuta 1928 Perniö – 13. maaliskuuta 1999) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän oli Tampereen yliopiston kasvatustieteen professori 1975–1984. Hänen tutkimuskohteitaan olivat muun muassa jatkokoulutuksen ja koulutuspalvelujen alueellinen ryhmittyminen sekä koulutusrakenteen erilaistuminen.

## Lähteet
Uolevi Lehtinen

**Uolevi Valdemar Lehtinen** (s. 15. tammikuuta 1941 Jämsä) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on ollut Tampereen yliopiston yrityksen taloustieteen (markkinoinnin) professori 1980–2004 ja rehtori. Hänen tutkimuskohteitaan ovat kuluttajapolitiikka, ulko- ja kotimaankauppa, tuotesuunnittelu ja yritysorganisaatio.

Lehtinen toimi teollisuustalouden apulaisprofessorina Lappeenrannan teknillisessä korkeakoulussa vuosina 1976–1977, liiketaloustieteen dosenttina Helsingin kauppakorkeakoulussa vuodesta 1977, vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Yhdysvalloissa vuosina 1977–1978, markkinoinnin, hallinnon ja organisaation professorina Vaasan kauppakorkeakoulussa vuosina 1979–1980 sekä Tampereen yliopiston taloudellis-hallinnollisen tiedekunnan dekaanina vuosina 1983–1985. Lehtisellä on ollut lukuisia työhönsä liittyviä luottamustehtäviä.
## Lähteet
Jaakko Lehtonen

**Jaakko Pekka Juhani Lehtonen** (22. tammikuuta 1941 Keuruu – 15. toukokuuta 2022 Jyväskylä) oli suomalainen kielen ja puheviestinnän tutkija. Hän oli Jyväskylän yliopiston soveltavan kielitieteen ja puheentutkimuksen professori vuodesta 1984, myöhemmin yhteisöviestinnän professori, sekä yhteisö- ja keskinäisviestinnän dosentti Tampereen yliopistossa ja kulttuurienvälisen viestinnän ja yhteisöviestinnän dosentti Turun yliopistossa. Hänen tutkimuskohteitaan olivat suomen kielen fonetiikka, suomalaisten vieraan kielen käytön ongelmat, kielellinen prosessointi ja suomalainen puhekulttuuri.

## Väitöskirja
* Lehtonen, Jaakko (1970): *Aspects of quantity in standard Finnish*. Studia Philologica Jyväskyläensia VI, Jyväskylän yliopisto. 199 sivua.

## Lähteet
Marita Laukkanen

**Marita Laukkanen** on suomalainen taloustieteilijä. Hän työskentelee johtavana ekonomistina Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa ja on erikoistunut muun muassa ympäristöpolitiikan arviointiin ja energiakysymyksiin. Laukkanen on Helsingin yliopiston taloustieteen dosentti.

Laukkanen on koulutukseltaan taloustieteen tohtori. Hän väitteli tohtoriksi Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä vuonna 2001.

## Kannanottoja
Julkisuudessa Laukkanen on Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen edustajana vuonna 2016 kritisoinut Sipilän hallituksen lakiesitystä "Päästökaupasta johtuvien epäsuorien kustannusten kompensaatiosta".

Laukkanen on kritisoinut että Rinteen hallituksen syyskuussa 2019 julkistetusta ensimmäisestä budjetista puuttuu konkretia. Laukkasen näkemyksen mukaan hallitus ottaa  pieniä haparoivia askelia, vaikka "nyt pitäisi olla menossa jämerillä loikilla eteenpäin". Tavoite siitä että Suomi olisi hiilineutraali vuoteen 2035 mennessä, on hänen mukaansa hallituksen toimien perusteella kaukana. Laukkanen epäilee, että hallitus ei ole hahmottanut, miten kovan tavoitteen se on itselleen asettanut.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laukkasen tutkimukset IDEASissa
Anna-Maija Aalto

**Anna-Maija Aalto** (12. elokuuta 1918 Helsinki – 4. heinäkuuta 1978 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari. Hän suoritti ylioppilastutkinnon ja opiskeli taidealaa Helsingin yliopiston piirustussalissa ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1936–1941. Lisäoppia Aalto hankki ulkomaanmatkoillaan Tanskaan 1938 ja Saksaan 1939.

Aallon teoksia nähtiin ensi kerran omassa taidenäyttelyssä 1943 ja suomalaisissa jurynalaisissa yhteisnäyttelyissä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyissä 1942, 1943, 1945–1951 sekä Nuorten näyttelyssä 1945 ja 1946. Suomen taideakatemian kolmevuotisnäyttelyyn hän osallistui 1950. Aalto saavutti viidennen palkinnon valtakunnallisessa taidekilpailussa 1944 ja toisen palkinnon 1946. Hänet hyväksyttiin Taidemaalariliiton jäseneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
Eino Aaltonen

**Eino Niilo Aaltonen** (15. lokakuuta 1906 Turku – 19. elokuuta 1960 Turku) oli suomalainen taidemaalari. Hän kävi seitsemän luokkaa lyseota ja suoritti taideopintoja Turun Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1928–1930. Lisäoppia hän hankki tekemällä opintomatkan Tukholmaan 1930.

Aaltosen teoksia oli ensi kerran esillä taidenäyttelyssä 1929 Turussa ja 1940 Helsingissä. Suomalaisiin yhteisnäyttelyihin hän osallistui muun muassa vuoden 1940 Nuorten näyttelyyn ja ulkomailla järjestettyihin suomalaisen taiteen näyttelyihin Oslossa Norjassa 1940 sekä Ruotsissa Tukholmassa 1940 ja Göteborgissa 1940. Vuonna 1933 Aaltoselle myönnettiin Dahlströmin apuraha. Hänen teoksiaan on hyväksytty Ateneumin taidemuseon ja Turun taidemuseon kokoelmiin. Aaltonen oli Turun taiteilijaseuran jäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
* Suomen kuvataiteen bibliografia
Kaaban musta kivi

**Kaaban musta kivi** (, 'musta kivi') on Mekassa sijaitsevan Kaaban pyhäkön itäiseen seinään kiinnitetty, hopeisella kehyksellä koossa pidetty musta kivi. Kivi koostuu nykyisin kolmesta suuresta ja useasta pienestä palasta. Kaaban musta kivi on muslimeille tärkeä pyhiinvaelluskohde. Muslimin pyhiinvaellukseen kuuluu temppelin kiertäminen seitsemään kertaan ja mustan kiven suuteleminen tai koskettaminen mikäli mahdollista.

Perinteisen islamilaisen näkemyksen mukaan Aadam sai kiven jouduttuaan lähtemään paratiisista. Kivi on musta, mutta islamilaisen tarinan mukaan se oli alun perin valkoinen ja muuttui sitä suudelleiden pyhiinvaeltajien syntien vuoksi mustaksi.

Kivi on peräisin islamia edeltävältä ajalta. Alkuperältään se on ilmeisesti meteoriitti. Vaihtoehtoisena mahdollisuutena on esitetty, että kyseessä on Saudi-Arabian Rub al-Khaliin osuneen meteoriittitörmäyksen lasittamaa ainesta Wabarin (Al-Hadida) meteorikraatterista.

## Lähteet
Faye Wong

**Faye Wong** (, s. 8. elokuuta 1969) on kiinalainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä, joka tunnetaan länsimaissa rooleistaan Wong Kar-wain elokuvissa *[[Chungking Express]]* ja *[[2046 (elokuva)|2046]]*. Hänen viimeisin studioalbuminsa *To Love* vuodelta 2003 myi yli miljoona kappaletta Aasiassa ensimmäisen viikon aikana.

## Ura
Wong muutti vuonna 1987 perheensä kanssa Pekingistä Hongkongiin, jossa hän aloitti uransa mallina. Wongin ensimmäinen levy julkaistiin vuonna 1989 levy-yhtiön valitsemalla taiteilijanimellä Shirley Wong. Wong sai ensimmäisen hittinsä, kun kappale "Fragile Woman" (kiin. 容易受傷的女人) vuonna 1992 ilmestyneeltä toiselta studiolevyltä soitettiin suositussa hongkongilaisessa tv-sarjassa. Seuraavilla levyillään Wong siirtyi tyylillisesti kohti alternative rockia. Vuoden 1994 levy *Random Thoughts* sisältää kaksi coveria Cocteau Twinsin kappaleista.

Vuonna 1999 Wong esitti tunnuskappaleen ”Eyes on Me” videopelissä *[[Final Fantasy VIII]]*.

Wong lauloi uransa alussa kantoninkiinaksi, mutta hänen äidinkielensä on mandariinikiina. Vuonna 1993 julkaistulla albumilla *Random Thoughts* Wong siirtyi perinteisistä kantonilaisista rakkauslauluista alternative-tyyliseen suuntaan. Levyllä kuuluu länsimaisten artistien kuten Björkin ja The Cranberriesin vaikutus. Tyylinvaihdos onnistui hyvin, ja Wongista tuli yksi Aasian menestyneimmistä naislaulajista. Hän oli myös ehdolla Hong Kong Film Awardin saajaksi vuonna 1995 roolistaan *Chungking Expressissä*.

Wong ei esiintynyt julkisuudessa vuosina 2005–2009. Hänen paluukonserttinsa Kiinassa, Taiwanissa, Malesiassa ja Singaporessa vuosina 2010–2012 olivat suosittuja ja liput myytiin loppuun hetkessä. Tämän jälkeenkin Wong on pitänyt enimmäkseen taukoa esiintymisestä, eikä hän ole julkaissut uusia levyjä. Syyskuussa 2016 uutisoitiin, että seuraavan kerran Wong nähdään lavalla joulukuun lopulla Shanghaissa.

## Henkilökohtainen elämä
Faye Wongin ja muusikko Dou Wein tytär Leah Dou (s. 1997) on niin ikään palkittu indiemuusikko. Wongilla on myös vuonna 2006 syntynyt tytär.

## Lähteet
Pala juustoa, tilkka viiniä

**Pala juustoa, tilkka viiniä** on vuosina 2007–2009 Sub-kanavalla esitetty ruokaohjelma, jonka pääosassa on Jyrki Tsutsunen. Ohjelmassa Tsutsunen kertoo kaiken oleellisen viineistä ja juustoista, sekä paljastaa viinivinkkien lisäksi myös parhaimmat juustoreseptinsä. Ohjelmassa nähdään myös viikoittain vaihtuva vieras maistelemassa viinejä.

## Jaksot
### Ensimmäinen tuotantokausi

### Toinen tuotantokausi

## Aiheesta muualla
* Pala juustoa, tilkka viiniä Crea Televisionin sivuilla
Eino Rapp

**Eino Rafael Rapp** (26. tammikuuta 1902 Helsinki – 20. heinäkuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen taidemaalari, jonka erikoisalaa olivat henkilö- ja maisemamaalaukset. Hän toimi myös koristetaiteilijana.

Eino Rappin vanhemmat olivat taidemaalari Alex Rapp ja Anette Rapp omaa sukua Ollila. Hän kävi viisi luokkaa Helsingin uutta yhteiskoulua ja opiskeli taidetta Taideteollisen keskuskoulun koristemaalausosastolla 1921–1924 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1924–1926 sekä Helsingin yliopiston piirustussalissa 1944–1945. Lisäoppia Rapp hankki opintomatkoillaan Ruotsiin 1923, Viroon 1924, Latviaan 1924 ja Ranskaan 1929.

Rappin teoksia oli ensi kerran nähtävillä Helsingissä järjestetyssä taidenäyttelyssä 1923. Suomalaisissa yhteisnäyttelyissä hänen maalauksiaan oli esillä Suomen Taiteilijaseuran näyttelyssä 1923, 1926, 1928,1930, 1931, 1932, 1934, 1941, 1942, 1943, 1945, 1946 ja 1947. Hänen teoksiaan on valittu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin ja Helsingin kaupungin kokoelmaan. Taiteilijantyönsä ohessa Rapp opetti taidealaa Taideteollisessa keskuskoulussa 1948–1953. Hän oli Taidemaalariliiton, Suomen Taidepiirtäjien Liiton, Suomen Koristetaiteilijoiden Liitto Ornamon ja Helsingin Taiteilija-Aseveljien jäsen. Eino Rapp ja koristetaiteilija E. Fagerlund palkittiin kolmannella palkinnolla Eduskuntatalon seinämaalauskilpailussa 1930.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Suomalaisen kuvataiteen bibliografia
The Party: Nature Morte

**The Party: Nature Morte** (kirjoitusasuna myös *The Party – Nature Morte* tai pelkästään *Party*) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut Cynthia Beattin ohjaama ja käsikirjoittama saksalainen kokeellinen mustavalkoinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Tilda Swinton, Féodor Atkine ja Lutz Weidlich. *The Party: Nature Morte* kertoo juppipariskunnasta, jonka parisuhde joutuu kriisiin.

*The Party: Nature Morten* tuotantoyhtiöinä olivat Alert Film ja NFP. Elokuvan tuottajana oli Alfred Hürmer. *The Party: Nature Morte* sai ensi-iltansa Kanadassa Toronton elokuvajuhlilla 6. syyskuuta 1991. Saksassa elokuva sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla 14. helmikuuta 1992.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Yoshinori Ōsumi

**Yoshinori Ōsumi** (; s. 9. helmikuuta 1945 Fukuoka, Japani) on japanilainen solubiologi, joka on tutkinut melkein koko uransa hiivojen solubiologiaa. Hänen keskeisimmät löydöksensä liittyvät autofagosytoosin toimimiseen. Autofagosytoositutkimuksistaan Ōsumi palkittiin 2016 Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnolla. Hänen työnsä ansiosta tutkijat ovat ymmärtäneet autofagosytoosin merkityksen solujen kierrätyksessä.

## Syntymä ja opiskelu
Ōsumi syntyi Fukuokassa 1945. Hän aloitti 1963 opiskelut Tokion yliopistossa. Hän opiskeli ensin kemiaa, mutta siirtyi sitten molekyylibiologiaan. Ōsumi väitteli vuonna 1974 tohtoriksi, mutta hänen väitöskirjansa ei saanut hyvää arvosanaa eikä hän löytänyt valmistuttuaan töitä.

## Ura
### Koeputkihedelmöityksestä hiivojen vakuoleihin
Ōsumille ehdotettiin väitöskirjan jälkeisen tutkimustyön paikkaa Rockefeller-yliopistosta New Yorkista. Hän työskenteli Rockefeller-yliopistossa 1974–1977. Hän tutki ensin hiirten koeputkihedelmöitystä mutta siirtyi tutkimaan DNA:n replikaation aloittavaa mekanismia hiivoilla.

Ōsumi palasi 1977 Tokion yliopistoon, jossa hän sai paikan dosenttina. Siellä hän alkoi tutkimaan hiivojen vakuoleita. Ōsumi löysi vakuoleista muun muassa uudenlaisen protonipumpun, V-ATPaasin.

### Autofagosytoositutkimus
Ōsumista tuli vuonna 1988 apulaisprofessori, ja hän avasi myös oman pienen laboratorionsa. Hän päätti keskittyä siellä vakuoleissa tapahtuvaan proteiinien hajoamiseen. Ōsumi todisti, että hiivojen soluissa tapahtuu autofagosytoosia. Läpimurtotutkimus julkaistiin Journal of Cell Biology -lehdessä vuonna 1992. Ōsumi jatkoi seuraavaksi autofagosytoosiin liittyvien geenien tunnistamista, ja vuoden aikana hän löysi ensimmäiset autofagosytoosin keskeisimmät geenit. Hänen ryhmänsä tunnisti kaikkiaan 15 keskeistä geeniä.

Ōsumi siirtyi vuonna 1996 professoriksi Perusbiologian kansalliseen instituuttiin, missä hän jatkoi hiivatutkimustaan. Hän havaitsi, että autofagosytoosin proteiinit koostuivat kuudesta funktionaalisesta ryhmästä. Ōsumin laboratoriossa aloitettiin myös samaan aikaan nisäkkäiden autofagosytoositutkimukset, ja yksi hänen oppilaistaan tutki kasveja. Näiden avulla tutkijat pystyivät päättelemään, että autofagosytoosi on säilynyt kaikilla kehittyneimmillä aitotumaisilla eläimillä.

Ōsumista tuli 2009 Tokion teknillisen yliopiston professori. Siellä hän jatkoi soluelinten molekyylirakenteen tutkimusta autofagosytoosin aikana.

## Tunnustukset ja merkitys
Ōsumi on palkittu useasti uransa aikana. Japanissa hän on saanut muun muassa 2005 Fujihara-tiedeakatemian Fujihara-palkinnon, 2006 Japanin akatemian palkinnon, 2009 Asahi-palkinnon ja 2012 Kyoto-palkinnon.

Nobelin fysiologian tai lääketieteen palkinnon Ōsumi sai vuonna 2016 autofagosytoositutkimuksistaan. Nobel-komitean mukaan Ōsumin löydökset ovat auttaneet ymmärtämään, miten solut kierrättävät ja kuinka tärkeä osa autofagosytoosi on nälkiintymiselle sopeutumisessa ja infektioon vastaamisessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ohsumin laboratorioiden kotisivut
Theia (planeetta)

**Theia** on oletettu protoplaneetta, jonka arvellaan törmänneen Maahan noin 4,5 miljardia vuotta sitten ja synnyttäneen Kuun. Theia törmäsi Maahan 150 miljoonaa vuotta aurinkokunnan synnyn jälkeen. Ilman törmäystä Theiasta olisi todennäköisesti tullut yksi planeetta muiden joukkoon.

Theian arvellaan olleen suunnilleen Mars-planeetan kokoinen. Koostumukseltaan Theia ilmeisesti muistutti Maata, sillä ne muotoutuivat samalla alueella. Useimmissa malleissa Kuusta arvioidaan olevan Theiaa noin 70–90 prosenttia ja Maata 10–30 prosenttia.

Planeetta on nimetty Theian, kreikkalaisen mytologian titaanin mukaan.

## Katso myös
* Maan troijalainen

## Lähteet
Hannes Kettunen

**Hannes Kettunen** (27. marraskuuta 1898 – 11. marraskuuta 1961) oli suomalainen laulaja. Hän levytti 1920- ja 1930-lukujen vaihteessa Homocord-orkesterin ja Dallapén solistina muun muassa tangon *Me kahvilassa istuttihin*.

Kettunen opiskeli laulua Helsingissä ja hän kävi kanttori-urkurikoulun. Hän oli päätyökseen posti- ja lennätinlaitoksen palveluksessa ja hän toimi myös Oulunkylän kunnalliskodin kanttori-urkurina. Kettunen levytti Homocord-levymerkille iskelmiä muun muassa Dallapén solistina ja Columbia-levymerkille iskelmien lisäksi taidemusiikkia. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Äänitearkisto : Hannes Kettusen levytyksiä
My World 2.0

**My World 2.0** on kanadalaisen laulajan Justin Bieberin ensimmäinen studioalbumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2010. Se on Bieberin kaksiosaisen esikoisalbumin toinen puolisko. Bieberin esikoisalbumin ensimmäinen puolisko, EP-levy *[[My World (EP)|My World]]*, julkaistiin marraskuussa 2009. 

Albumi nousi listaykköseksi Yhdysvaltojen Billboard 200 -listalla ja teki 16-vuotiaasta Bieberistä nuorimman miespuolisen sooloartistin Billboard 200 -albumilistan kärjessä sitten Stevie Wonderin vuoden 1963 ennätyksen.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Metacritic: 68/100
* Allmusic: 
* Rolling Stone: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* My World 2.0 Discogsissa
Play Me Something

**Play Me Something** on vuonna 1989 ensi-iltansa saanut brittiläinen draamaelokuva, jonka on ohjannut Timothy Neat. Neat ja John Berger kirjoittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan pääosia näyttelevät Berger, Tilda Swinton ja Hamish Henderson.

*Play Me Somethingin* tuottajana oli Kate Swan ja tuotantoyhtiöinä olivat British Film Institute, Film Four International, Grampian Television ja Scottish Film Production Fund. Elokuva kuvattiin Barraigh’n saarella Skotlannissa ja Venetsiassa Italiassa syksyllä 1988. *Play Me Something* sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla 18. helmikuuta 1989. British Film Institute vastasi elokuvan teatterilevityksestä Isossa-Britanniassa vuonna 1989. *Play Me Something* voitti Barcelonassa Europa Prize -palkinnon vuonna 1989, ja elokuvaa pidetään nykyään mestariteoksena.

## Juoni

*Play Me Something* sijoittuu Skotlannissa sijaitsevan Barraigh’n saaren lentokentälle, missä pieni ryhmä yksittäisiä ihmisiä odottaa viivästynyttä lentoa Glasgow’hun. Yksi paikallisista matkustajista, nimetön muukalainen (John Berger), alkaa kertoa kanssamatkustajilleen pitkää tarinaa Bruno-nimisen pohjoisitalialaisen maanviljelijän (Charlie Barron) viikonloppumatkasta Venetsiaan, missä tämä rakastuu Mariettaan (Lucia Lanzarini). *Play Me Something* kertoo niin muukalaisen kertoman Bruno-tarinan kuin kanssamatkustajienkin tarinat ennen kuin viivästynyt lento viimeinkin lähtee.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''Play Me Something'' TCM Movie Databasessa
Kadonneet kirjaintyypit

**Kadonneet kirjain&shy;tyypit, Suoma&shy;lainen kirjain&shy;muotoilu 1920–1985** on Markus Itkosen väitös&shy;kirja suoma&shy;laisesta typo&shy;grafisesta suunnit&shy;telusta. Teos ilmestyi 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kjell Bergqvist

**Kjell Bergqvist** (s. 23. helmikuuta 1953) on ruotsalainen näyttelijä. Hän on käsikirjoittaja-ohjaaja Ulf Malmrosin luottonäyttelijä.

1990-luvulla Bergqvist näytteli useissa *[[Martin Beck|Beck]]*-rikoselokuvissa päähahmo Beckin työparia Lennart Kollbergia. 

Elokuvassa *[[Hääkuvaaja]]* Bergqvist näytteli Jonny Björkiä. Vuonna 1997 hän näytteli kaksoisroolia kauhusarjassa *Chock*. Vuonna 2001 Bergqvist sai Guldbagge-palkinnon pääroolistaan ruotsalais-tanskalaisessa komediasarjassa *A Summer Tale*. 

Vuonna 2016 alkaneessa rikosdraamasarjassa *[[Nousuvesi (televisiosarja)|Nousuvesi]]* Bergqvist näyttelee toista päähahmoa Tom Stiltonia. Hän voitti vuonna 2016 roolistaan parhaan miespääosan esittäjän Kristallen-palkinnon.

Vuonna 2025 Bergqvist sai kuninkaallisen Litteris et Artibus -mitalin.

## Valikoitu filmografia

Yhteensä Bergqvist on esiintynyt lähes 90 elokuvassa ja televisiosarjassa. Useimmat niistä ovat päärooleja.

*1977 - *[[Tabu (vuoden 1977 elokuva)|Tabu]]* - Kristoffer Lohman
*1979–1981 - *[[Tohtori Sykerö]]* - useita äänirooleja
*1979 - *Katitzi* - Paul Taikon
*1981 – *[[Babels hus]]* – Tony Bygren
*1988 - *Besökarna* - Frank Eriksson
*1993 – *[[Martin Beck|Beck]]: [[Roseanna]]* - Lennart Kollberg
*1993 – *[[Martin Beck|Beck]]: Brandbilen som försvann* - Lennart Kollberg
*1993 – *[[Martin Beck|Beck]]: [[Polis polis potatismos|Murha Savoyssa]]* - Lennart Kollberg
*1993 – *[[Martin Beck|Beck]]*: Mies parvekkeella* - Lennart Kollberg
*1994 – ** - Lennart Kollberg
*1994 – *Beck: Tukholman maraton* - Lennart Kollberg
*1996 - *Silvermannen* - John Christiansson
*1997 - *Chock* - tohtori Leif Tegnell / Mårten
*2000 - *Den bästa sommaren* - Yngve Johansson
*2001 - *Days Like This* - Leif
*2003 - *Pahuus* - asianajaja Ekengren
*2003 - *Levoton Sussie* - konstaapeli Billy Davidsson
*2004 - *Drowning Ghost* - Peder Weine
*2005 - *Unelma bändistä – Tjenare Kungen* - manageri
*2006 - *Göta kanal 2* - Slussvakt
*2009 - *Hääkuvaaja* - Jonny Björk
*2009 - *Morden* - rikoskomisario CG Ljung
*2013 - *Monica Z* - Monican isä
*2016 - *Nousuvesi'' - Tom Stilton

## Yksityiselämä
Bergqvist oli vuosina 1988–2000 naimisissa vuoden 1984 Miss Universumin Yvonne Rydingin kanssa. Heillä on kaksi lasta. Vuonna 2004 Kjell Bergqvist meni naimisiin Karin Bergqvistin kanssa. Heillä on vuonna 2007 syntynyt poika.

## Lähteet
Julia Ragnarsson

**Julia Ragnarsson** (s. 30. heinäkuuta 1992 Malmö, Ruotsi) on ruotsalainen näyttelijä. 

Ragnarsson on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[Ikuistetut hetket]]*, *Stockholm Stories*, *Tillbaka till Bromma* sekä **. Hänellä oli myös rooli suositussa *[[Silta (televisiosarja)|Silta]]*-sarjassa. Vuonna 2016 Ragnarsson näytteli toista pääosaa rikossarjassa *[[Nousuvesi (televisiosarja)|Nousuvesi]]*.

## Lähteet
Nelsonin patsas

**Nelsonin patsas** on William Railtonin suunnittelema monumentti Lontoon Trafalgar Squarella. Se koostuu Edward Hodges Baileyn amiraali Nelsonia esittävästä patsaasta, pylväästä ja jalustasta. Sen rakentaminen aloitettiin vuonna 1840 ja se valmistui kolme vuotta myöhemmin.

## Rakenne
Monumentin juurella on jalusta, jonka jokaisella sivulla on neliön muotoinen pronssinen reliefi, mitoiltaan 5,5&nbsp;×&nbsp;5,5 metriä. Ne ovat tehneet Musgrave Watson, William F. Woodington, John Ternouth ja John Edward Carew. Jalustan vierellä on neljä vuonna 1867 lisättyä pronssista leijonapatsasta, jotka on suunnitellut Sir Edwin Landseer. Graniittinen pylväs edustaa korinttilaista tyyliä. Itse patsas, jonka korkeus on 5,2 metriä, on hiekkakiveä. Sen on tehnyt Edward Hodges Bailey. Koko monumentin korkeus jalustan juuresta Nelsonin hattuun on 51,6 metriä.

## Kuvia

Kuva:Nelson's column - Battle of Cape St Vincent relief (Musgrave Watson).jpg|Musgrave Watsonin reliefi *The Battle of Cape St Vincent* jalustan länsisivustalla.
Kuva:Nelson's column - Battle of the Nile relief (Edward Carew, 1850).jpg|William F. Woodingtonin reliefi *The Battle of the Nile* jalustan pohjoissivustalla.
Kuva:Nelson's column - Battle of Copenhagen relief.jpg|John Ternouthin reliefi *The Battle of Copenhagen* jalustan itäsivustalla.
Kuva:Nelson's column - Death of Nelson at Trafalgar.JPG|John Ternouthin reliefi *The Death of Nelson at Trafalgar* jalustan eteläsivustalla.
Kuva:Bronze lion and church spire, Trafalgar Square - geograph.org.uk - 1600280.jpg|Yksi neljästä pronssileijonasta pylvään juurella.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Esko Miettinen (arkkitehti)

**Esko Juhani Miettinen** (16. syyskuuta 1940 Helsinki – 5. syyskuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti, graafinen suunnittelija ja tietokirjailija, joka tunnetaan rakennus- ja kaupunkisuunnittelutyönsä lisäksi opastejärjestelmien ja graafisen identiteetin kehittämisestä muun muassa Helsingin kaupungin liikennelaitokselle.

Miettinen opiskeli Teknillisessä korkeakoulussa ja valmistui arkkitehdiksi 1968. Hän kiinnostui graafisesta suunnittelusta vietettyään ensimmäisen opiskeluvuotensa jälkeisen kesän Sveitsin Zürichissä, jossa hän näki paljon sveitsiläisen tyylin käyttögrafiikkaa. 1960-luvulla Miettinen toimi arkkitehti Ola Laihon kanssa perustamassaan G4-suunnittelutoimistossa, jossa hänen suurin projektinsa oli jo vuonna 1968 – 14 vuotta ennen metroliikenteen alkamista – aloitettu Helsingin metron opastejärjestelmähanke. Sen ohella Miettinen suunnitteli HKL:n nuolikuvioisen liikemerkin (1974) ja laati HKL:n yrityskuvakäsikirjan eli opastejärjestelmän ja muun viestinnän graafisen ohjeistuksen (1986) ajoneuvo-ja pysäkkikilpineen.

Esko Miettisen 75-vuotispäivän kunniaksi hänen töistään pidettiin syyskuussa 2015 näyttely Helsingin Galleria Mondossa. Näyttelyssä oli esillä muun muassa HKL:n yrityskuvapaketti, kaupunkisuunnitteluprojekteja taustoineen, yksityistaloja eri maista sekä korjausrakentamista Suomesta, Saksasta ja Venäjältä.

Miettinen myös laati valmiiksi Espoon Matinkylän asemakaavan Simo Järvisen aiemman työn pohjalta.

## Kirjallisia teoksia
**Design integration : Design '81 final report*, toimitustyö, ICOGRADAn, ICSIDin ja IFIn Helsingissä 1981 pidetyn kongressin loppuraportti. Rakennuskirja, 1983. .
**Imago ja identiteetti = Image and identity*, näyttelyluettelo, toim. yhdessä Tapani Aartomaan kanssa. Helsingin yliopiston Lahden tutkimus- ja koulutuskeskus 1988. .
**COR-TEN-julkisivut*, toim. yhdessä Laila Luoto-Welinin kanssa, Rautaruukki Oyj, Rakennustieto, 2001. .
**Ruostumaton teräs arkkitehtuurissa*, yhdessä Kirsti Taivalantin kanssa, Teräsrakenneyhdistys, Rakennustieto, 2001. .
**Metallijulkisivut arkkitehtuurissa*. Teräsrakenneyhdistys : Rakennustieto, 2004. .

## Lähteet
Egomania – Insel ohne Hoffnung

**Egomania – Insel ohne Hoffnung** on vuonna 1986 ensi-iltansa saanut Christoph Schlingensiefin ohjaama ja käsikirjoittama saksalainen kokeellinen draamaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Udo Kier ja Tilda Swinton. Schlingensief tuotti elokuvan Wolfgang Schulten kanssa.

*Egomania – Insel ohne Hoffnung* kuvattiin Saksassa, Hampurin kaupungissa ja Schleswig-Holsteinin osavaltiossa, jossa elokuvaa kuvattiin Nordfrieslandin piirikunnan pienessä Langeneßin kunnassa. Hampurissa elokuvan kuvauspaikkana oli Speicherstadt. *Egomania – Insel ohne Hoffnung* sai ensi-iltansa Hofin elokuvajuhlilla Hofissa, silloisessa Länsi-Saksassa, 24. lokakuuta 1986. Elokuva sai laajemman teatteriensi-iltansa Länsi-Saksassa 20. toukokuuta 1987. Elokuva on julkaistu Saksassa DVD:lle 14. marraskuuta vuonna 2005.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Azerbaidžan kesäolympialaisissa 2016

**[[Azerbaidžan]]** osallistui vuoden 2016 Rio de Janeiron kesäolympialaisiin joukkueella, jonka 56 urheilijaa osallistuivat 18 eri lajiin. Maa saavutti kisoissa 18 mitalia, joista yksi oli kultainen, seitsemän hopeisia ja kymmenen pronssisia.

Lipunkantajana avajaisissa toimi Teymur Mammadov. Lipunkantajana  loppujuhlallisuuksissa toimi Haji Aliyev.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
The Protagonists

**The Protagonists** on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut italialainen rikosdraamaelokuva, jonka on ohjannut Luca Guadagnino. Elokuva on Guadagninon ensimmäinen sekä englanninkielinen että pitkä elokuva. Guadagnino myös käsikirjoitti elokuvan oman tarinansa pohjalta, ja Francesco Marcucci toimi sovittajana. Elokuvan tuottajina olivat Fulvio Colombo ja Massimo Vigliar. Dokumentaariseen tyyliin toteutetun *The Protagonistsin* pääosassa on Tilda Swinton rikosetsivänä, joka johtaa italialaista kuvausryhmää.

## Juoni

*The Protagonists* kertoo italialaisesta kuvausryhmästä, joka lähtee Lontooseen tekemään dokumenttielokuvaa murhatapauksesta, joka tapahtui King’s Crossin alueella vuonna 1994. Kuvausryhmää johtaa rikosetsivä (Tilda Swinton), joka yrittää selvittää kuvausryhmän kanssa kyseistä järjetöntä murhaa, missä tekijöillä ei ollut motiivia ja uhri oli murhaajilleen tuntematon. Rikosetsivä ja kuvausryhmä alkavat kasata tapausta pala palalta haastattelemalla poliisia, uhrin perhettä ja ystäviä yrittääkseen ymmärtää teon julmuutta.

## Näyttelijät

## Tuotanto
*The Protagonists* kuvattiin Lontoossa, ja sen tuotantoyhtiöinä olivat Surf Film, Medusa Film ja TELE+.

## Julkaisu ja vastaanotto
*The Protagonists* sai ensi-iltansa Italiassa Venetsian elokuvajuhlilla 8. syyskuuta 1999. Venetsian elokuvajuhlilla elokuva sai erikoismaininnan FEDIC-palkinnon ja voitti FEDIC-erikoispalkinnon. Elokuva sai laajemman teatteriensi-iltansa Italiassa 10. syyskuuta 1999. *The Protagonists* esitettiin myös Lontoon elokuvajuhlilla marraskuussa 1999. Elokuvan levityksestä vastasi Medusa Distribuzione. *The Protagonists* on julkaistu Isossa-Britanniassa DVD:lle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''The Protagonists'' TCM Movie Databasessa
Haapasalo Goes America

**Haapasalo Goes America** on vuonna 2014 Nelonen-kanavalla esitetty viihdeohjelma, jonka pääosassa on Ville Haapasalo. Ohjelmassa Haapasalo matkustaa Yhdysvaltoihin tutustumaan paikallisiin ihmisiin ja kulttuuriin.

## Jaksot

## Lähteet
Friendship’s Death

**Friendship’s Death** on vuonna 1987 ensi-iltansa saanut brittiläinen tieteisdraamaelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Peter Wollen. Rebecca O’Brien tuottaman elokuvan pääosissa ovat Tilda Swinton ja Bill Paterson.

*Friendship’s Death* -elokuvan kuvaukset alkoivat 1. joulukuuta 1986. Elokuvaa kuvattiin Ammanin kaupungissa Jordaniassa ja Englannissa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat British Film Institute, Channel Four Films ja Modelmark. *Friendship’s Death* sai ensi-iltansa Britanniassa 17. elokuuta 1987. Elokuvan Britannian teatterilevityksestä vastasi British Film Institute. *Friendship’s Death* esitettiin myös Toronton elokuvajuhlilla 16. syyskuuta 1987 ja Berliinin elokuvajuhlilla 14. helmikuuta 1988. Elokuva sai Yhdysvaltain ensi-iltansa New Yorkin uusien ohjaajien ja elokuvien elokuvajuhlilla 25. maaliskuuta 1988. Seuraavana vuonna elokuva pääsi Yhdysvalloissa rajoitettuun teatterilevitykseen, josta vastasi Gavin Films.

## Juoni

Vuonna 1970 naisandroidi (Tilda Swinton) lähetetään Maahan viestinviejäksi, jonka tehtävänä on vedota ihmiskunta elämään rauhassa. Hänet oli tarkoitus lähettää Yhdysvaltoihin Massachusetts Institute of Technologyn teknilliseen korkeakouluun Cambridgen kaupunkiin varoittamaan ihmiskuntaa sen tulevasta itsetuhosta, mutta hän joutuukin Ammanin kaupunkiin, keskelle Jordanian sisällissotaa. Lähellä oleva brittiläistoimittaja Sullivan (Bill Paterson) tulee tuntemattoman naisen avuksi, kun tämä löydetään harhailemasta keskellä taisteluvyöhykettä ilman henkilötodistusta tai passia. Sullivan vie naisen turvaan hotellihuoneeseensa, missä nainen kertoo Sullivanille olevansa Friendship-niminen robotti, joka on lähetetty kaukaiselta planeetalta hieromaan rauhaa ihmisten välille. Sullivan ei ole varma uskoako naisen tarinaa vai ei, mutta hän pitää Friendshipin erikoista maailmankatsomusta mielenkiintoisena. He alkavat tarkastella ja avata ihmisyyttä eri näkökulmista pitkien ja oivaltavien keskustelujen kautta.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Kadonnutta aikaa etsimässä (elokuva)

**Kadonnutta aikaa etsimässä** (; myös lyhemmin *Remembrance of Things Fast*) on vuonna 1994 ensi-iltansa saanut John Mayburyn ohjaama ja käsikirjoittama brittiläinen kokeellinen tragikoominen taide-elokuva, jonka pääosissa ovat Tilda Swinton ja Rupert Everett. *Kadonnutta aikaa etsimässä* tarkastelee homoseksuaalien elämäntapaa niin homo- kuin heteroseksuaalien näkökulmasta ja ivaa median vaikutusta nyky-yhteiskuntaan.

*Kadonnutta aikaa etsimässä* tehtiin noin 37 000 dollarin budjetilla, ja sen rahoittivat Arts Council of Great Britain ja Channel Four Films. Chiara Menage oli elokuvan tuottajana. *Kadonnutta aikaa etsimässä* sai ensi-iltansa Berliinin elokuvajuhlilla Saksassa helmikuussa 1994. Elokuva kiersi monia elokuvajuhlia, etenkin HLBT-elokuvajuhlia, muun muassa Lontoossa, New Yorkissa, Los Angelesissa ja Chicagossa. John Maybury voitti Berliinin elokuvajuhlilla Teddy-palkinnon ja Los Angeles Film Critics Associationin parhaan kokeellisen tai independent-elokuvan Douglas Edwards -palkinnon vuonna 1994.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Kadonnutta aikaa etsimässä'' TCM Movie Databasessa
Nioh

**Nioh** (, ) on Team Ninjan toimintaroolipeli, joka on julkaistu 7. helmikuuta 2017 PlayStation 4 -pelikonsolille, sekä tietokoneille.

Peli sijoittuu 1600-luvun Japaniin, ja sen tarinassa on yhdistetty Japanin historiaa, japanilaista perinnettä ja kansantarinoita. Pelissä pelataan William Adams -nimisellä englantilaisella merirosvolla, joka haaksirikkoutuu Japanin rannikoille, kouluttautuu siellä samurai-sotilaaksi ja alkaa taistella yokaiksi kutsuttuja demonivoimia vastaan.

E3 2018 -tapahtumassa paljastettiin seuraaja *[[Nioh 2]]*.

## Pelaaminen
Peliä on verrattu From Softwaren *[[Dark Souls]]* ja *[[Bloodborne]]* -peleihin kokemuspisteiden keräämisessä ja tason nollautumisessa. Lisäksi mainitaan pelin olevan riittävästi erilainen jotta se kantaa omillaan, mainiten muun muassa erilaiset *asennot* () taistelumekaniikan osana. Tämän lisäksi taistelumekaniikkaa monipuolistaa entisestään kattava asevalikoima ja niiden uniikit liikkeet ja liikesarjat.

## Kehitys
Pelin kehitys alkoi vuonna 2004 13 vuotta ennen julkaisua.

Pelin varhaisesta versiosta kerrottiin sen olevan nimellä *Oni* ja perustuvan Akira Kurosawan kesken jääneeseen käsikirjoitukseen.

Peli on ollut kehityksessä eri muodoissa eri osastoilla kunnes Team Ninja vastaanotti sen kehitystyön 3-4 vuotta ennen julkaisua.

## Myynti
Peli on myynyt yli miljoona yksikköä ja on Koei Tecmon menestynein tuote länsimarkkinoilla.

## Lisäosat
Pelin lisäosat:
* *Dragon of the North*
* *Defiant Honour*
* *Bloodshed's End*

## Vastaanotto

IGN antoi pelille 9.6/10 arvostelussa.

GameSpot antoi pelille 9/10 arvostelussa.

Pelit-lehden Niko Nirvi antoi pelin PS4-versiolle 88 pistettä sadasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Porin Saskiat

Porin Saskiat ry on vuonna 1959 perustettu yhdistys. Sen tavoitteena on edistää ja tukea kuvataiteita, kehittää jäseniensä taiteen tuntemusta ja tukea satakuntalaisia taiteilijoita. 2000-luvulla toiminnassa on painotettu nuorten taiteilijoiden tukemista vuosittain haettavalla näyttelystipendillä. Apurahoja jaetaan myös Satakunnassa pitkään vaikuttaneille taiteilijoille.

Yhdistys järjestää jäseniltoja, luentotilaisuuksia sekä taideretkiä. Vuodesta 1981 on järjestetty Akseli Gallen-Kallela -juhlaa. Tilaisuus on avoin yleisölle. Se on saskiavuoden päätapahtuma, jossa julkistetaan stipendien saajat. Juhlassa on myös asiantuntijan pitämä taide-esitelmä.

## Historia
Porin Saskia ry:n perustava kokous pidettiin 26.4.1959 Akseli Gallen-Kallelan syntymäpäivänä. Mallina käytettiin Helsingin Saskioilta saatuja sääntöjä. Porin Saskia oli järjestyksessä seitsemäs Saskia-yhdistys Suomessa (Helsingin Saskia perustettiin 1948, Tampereen 1954, Turun 1955, Hämeenlinnan 1957 ja Jyväskylän 1958). Yhdistys perustettiin tilanteessa, jossa Porin taidenäyttelytoiminta oli hiljentynyt ja näyttelytiloista oli puutetta. Porin Saskia asetti tehtäväkseen kuvaamataiteen harrastuksen edistämisen "järjestämällä ns. hyvän taiteen näyttelyitä siten ohjaamalla harrastusta oikeaan suuntaan" ja näyttelytilojen aikaansaamisen Poriin "pyrkimyksenä mahdollistaa sekä paikkakunnallisen että ulkopuolisen taiteen esittely". Kolmantena tavoitteena oli "Porin taiteilijaseuraan kuuluvien, vaikeuksiin joutuneiden taiteilijoiden ja heidän omaistensa tukeminen henkisesti ja aineellisesti". Vuonna 1962 sääntöjä muutettiin, ja taiteilijoiden tukitoiminta ulotettiin koskemaan Satakunnan alueen taiteilijoita ja heidän omaisiaan.

## Stipendiaatit
1980-luvun lopulta lähtien Porin Saskiat järjesti vuosittain Poriginal-galleriassa stipendiaattinäyttelyitä, jotka ovat esitelleet lahjakkaita nuoren polven taiteilijoita ja palkinneet vanhemman polven paikallisia taiteilijoita. 

### Stipendiaattinäyttelyt vuosittain
* 13.8.-30.8.1988 Anneli Hilli, Saija Hairo
* 2.9.-19.9.1989 Risto Keinonen
* 1.9.-18.9.1990 Taiteilijaryhmä Ekskonst, Arja Korja, Liisa Lindqvist, Terttu Suominen, Jorma Lahti, Markku Mäkelä
* 7.9.-24.9.1991 Hanna Tammi, Kristiina Lehtonen, Leena Nevanpää
* 5.9.-22.9.1992 Sievä Kauppinen
* 25.9.-29.10.1993 Länsi-Porin yläasteen ja lukion kuvaamataitopainotteiset ryhmät, 10-vuotisnäyttely
* 22.10.-8.11.1994 Eila Minkkinen, Tuula Solin
* 30.9.-17.10.1995 Ilkka Aronen
* 28.10.-15.11.1996 Marjo Heino, Pasi Vainionpää
* 27.9.-14.10.1997 Sinikka Santikko, Elina Rebers
* 26.9.-14.10.1998 Kirsi Backman, Maija Kantanen, Minna Soininen
* 25.9.-10.10.1999 Veli Granö
*29.9.-17.10.2000 Paula Salmela
* 29.9.-16.10.2001 Anna-Leena Haaramäki, Mari Syrén, Jaana Kirjonen
*28.09. - 15.10.2002 Eeva-Leena Eklund, Miia Rinne ja Tommi-Wihtori Roström
*27.09. - 14.10.2003 Kirsi Jaakkola, Elina Sillanpää, Jaana Liukkonen
*23.10. - 09.11.2004 Leena Kleemola, Kati Lehtonen 
*29.09. - 16.10.2007 Laura Lehenkari ja Sanna Pajunen
*06.09. - 23.09.2008 Nelli Lindholm, Minna Sulonen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Porin Saskiat ry:n kotisivut