open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Karhoturkkihekko

**Karhoturkkihekko** (*Penthetor lucasi*) on hedelmälepakoiden heimoon kuuluva Kaakkois-Aasialainen lepakkolaji. 

Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on karhoturkkihekko.

## Ulkonäkö ja koko

Karhoturkkihekko muistuttaa muita hedelmälepakoita, siltäkin puuttuu kaikuluotaukseen tarkoitetut kasvonpiirteet ja silmät ovat suuret. Turkki on karkea ja väriltään savunruskea, häntä on ohut. Ruumiin pituus on keskimäärin 114 mm ja hännän 8-10 mm, paino 30-55 grammaa. Lajilla on vain yksi pari alempia etuhampaita.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Laji esiintyy Länsi-Malesiassa sekä Borneon ja Sumatran saarilla, Brunein, Indonesian ja Malesian alueilla. Elinalueellaan se on harvinainen ja epäsäännöllisesti levittynyt, populaatiokoko on laskeva.

Karhoturkkihekko elää luonnontilaisissa tai metsähakkuun jälkeen kliimaksivaiheen saavuttaneissa alanko- ja rinnemetsissä. Lepakot lepäävät päivänsä kalkkikiviluolissa lähellä sisäänkäyntiä tai lohkareiden väleissä suurina, yli 100 yksilön ryhminä. Toisinaan viettää päivänsä pienempinä ryhminä tai yksin ontoissa puissa. Se ruokailee lähellä lepopaikkaansa, usein hedelmätarhoilla. Laji sietää jonkin verran häiriötä elinalueellaan. Suurimmat uhat ovat lepopaikkojen häirintä ja kalkkikiven louhinta, metsien hävittämisen vaikutusta ei tunneta.

## Lisääntyminen
Karhoturkkihekkon lisääntyminen on kausittaista ja ilmeisesti linkittynyt tiettyjen kasvilajien kukkimiseen ja hedelmien kypsymiseen. Parittelun jälkeen lajilla on ilmeisesti huomattavan viivästynyt sikiönkehitys, sitten sikiö kehittyy nopeasti heinäkuusta synnytykseen lokakuussa. Emo synnyttää yleensä yhden poikasen, jota se imettää 2-4 kuukautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Species of the World: Penthetor lucasi
Analog Devices

**Analog Devices** on yhdysvaltalainen yritys, joka suunnittelee, valmistaa ja myy digitaalisen signaalinkäsittelyn ratkaisuja mukaan lukien mikropiirejä ja ohjelmistoja.

Yhtiön perustivat Matthew Lorber ja Ray Stata vuonna 1965 Cambridgessä Yhdysvalloissa. Vuonna 1969 yhtiö liittyi puolijohdeteollisuuteen.

Yhtiö osti vuonna 2016 Linear Technology -yhtiön 14,8 miljardin dollarin hinnalla.

Heinäkuussa 2020 yhtiö ilmoitti kilpailevan Maxim Integrated -yhtiön ostamisesta 21 miljardin dollarin hinnalla. Tuloksena syntyvä yhtiö on arviolta 68 miljardin dollarin arvoinen. Maximin vahvuudet ovat autoteollisuuden ja datakeskusten tuotteissa kun taas Analogin ovat kommunikaatiolaitteissa ja terveydenhuollossa.

## Lähteet
Aada Aho

**Aada Aino Emilia Aho** (s. 3. tammikuuta 2003 Turku) on suomalainen pika- ja aitajuoksija. Hän edustaa Turun Urheiluliittoa. Vuoteen 2024 asti hän edusti Raision Kuulaa. Ahon valmentaja on Juha-Pekka Triipponen.

Kalevan kisoissa Aho on saavuttanut 400 metrin aitajuoksussa pronssia vuonna 2020 silloisella ennätyksellään 58,88 ja 2024 ajalla 57,27. Hän saavutti sisäratojen SM-kilpailuissa 2024 hopeaa 300 metrin aitajuoksussa. Viestijuoksun SM-kilpailuissa hän on saavuttanut 4&nbsp;×400&nbsp;metrin viestissä hopeaa 2025. Aikuisten maaottelussa hän kilpaili ensimmäisen kerran vuonna 2020.

Hän on edustanut Suomea 400 metrin aidoissa alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa vuosina 2021 ja 2022, selviytymättä jatkoon alkuerästä. Vuonna 2022 Aho oli lisäksi mukana neljänneksi sijoittuneessa Suomen 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestijoukkueessa. Hän edusti Suomea myös alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa Espoossa 2023. 400 metrin aidoissa Aho selvisi finaaliin, jossa sijoittui kahdeksanneksi. Tämän lisäksi hän oli mukana kuudenneksi sijoittuneessa Suomen pitkän viestin joukkueessa. Bergenin alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2025 hän juoksi välierissä ennätyksensä 56,00. Loppukilpailussa hän oli kuudes ajalla 56,13.

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 400 metrin aitajuoksu: 56,00 (18.7.2025 Bergen) 
* 400 metrin juoksu: 53,73 (28.6.2025 Turku)
* 200 metrin juoksu: 24,36 (21.6.2023 Turku)

## Lähteet
Jenna Bush Hager

**Jenna Bush Hager** (synt. **Jenna Welch Bush**, 25. marraskuuta 1981 Dallas, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen televisiojuontaja, kirjailija ja juontaja. Hän juontaa *Today with Hoda & Jenna* -keskusteluohjelmaa yhdessä Hoda Kotbin kanssa. Ohjelma on osa uutiskanava NBC:n *[[Today (NBC)|Today]]*-aamu-uutisohjelmaa. 

Bush Hager on presidentti George W. Bushin ja hänen vaimonsa Laura Bushin tytär. Hänellä on kaksoissisko Barbara. 

## Lähteet

   

## Aiheesta muualla
Bagrationovskajan metroasema

**Bagrationovskaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 13. lokakuuta 1961.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gallery

**Gallery** voi tarkoittaa seuraavia:
* *[[Gallery (kappale)|Gallery]]*, Mario Vazquezin single
* *[[Gallery (albumi)|Gallery]]*, Elaizan debyyttialbumi
* Gallery, yhdysvaltalainen rock-yhtye
* *[[The Gallery]]*, Dark Tranquillityn albumi

## Katso myös
* Galleria
Vilho Takkinen

**Vilho Antero Takkinen** (19. elokuuta 1902 Kemi – 19. lokakuuta 1975) oli suomalainen yleisurheilija. Vuosina 1922–1932 Takkinen saavutti kymmenen Työväen Urheiluliiton mestaruutta eri lajeissa, voittaen myös keihäänheiton ja kolmiloikan vuonna 1931 Wienin työläisolympialaisissa. Ammatiltaan hän oli kirjaltaja.

## Ura
Takkinen aloitti urheiluharrastuksensa kotikaupungissaan Kemissä 16-vuotiaana. Varsinaisen kilpaurheilun hän aloitti kuitenkin vasta vuonna 1922 suorittaessaan varusmiespalvelustaan Hämeenlinnassa. Vuonna 1925 Kemin Intoa edustanut Takkinen valittiin TUL:n joukkueeseen Frankfurt am Mainin työläisolympialaisiin, joissa hän sijoittui toiseksi kolmiloikassa ja kymmenottelussa. Vuonna 1927 Takkinen muutti pariksi vuodeksi Helsinkiin ja siirtyi Helsingin Kullervoon. Samana vuonna hän voitti ensimmäiset TUL:n mestaruutensa kolmiloikassa ja viisiottelussa. Vuotta myöhemmin Takkinen uusi mestaruutena viisiottelussa. Takkinen oli parhaassa tuloskunnossaan juuri kesällä 1928, jolloin hänen heittämänsä keihäskaari 63,73 oli 2,5 metriä parempi kuin Erkki Penttilän voittotulos Kalevan kisoissa. Pituudessa Takkinen hyppäsi 681, kun Suomen mestaruus voitettiin tuloksella 699.

Vuonna 1929 Takkinen palasi Kemin Innon jäseneksi ja voitti TUL:n mestaruudet keihäänheitossa ja viisiottelussa. Takkinen osallistui myös Nürnbergissä järjestettyihin Saksan työläisurheiluliiton ATSB:n avoimiin mestaruuskilpailuihin, joissa hän voitti kolmiloikan, keihäänheiton ja kuulantyönnön sekä sijoittui pituushypyssä ja kiekonheitossa toiseksi. Kommunistien johtama Into erotettiin TUL:sta syksyllä 1929, jonka jälkeen Takkinen siirtyi Oulun Jyryyn. Vuonna 1930 hän voitti TUL:n mestaruudet kolmiloikassa ja keihäässä. Seuraavaksi kaudeksi Takkinen siirtyi kemiläiseen Karihaaran Tenhoon, jonka edustajana hän voitti jälleen keihään ja viisiottelun. Wienin työläisolympialaisissa 1931 Takkinen voitti keihään ja kolmiloikan sekä sijoittui neljänneksi kuulantyönnössä. Kolmiloikkatulos 14,29 olisi vuotta myöhemmin Los Angelesin olympialaisissa riittänyt 10. sijaan juuri Onni Rajasaaren edelle.

Tammikuussa 1932 Takkinen oli perustamassa kommunistilakien nojalla lakkautetun Innon seuraajaksi perustettua Kemin Vetoa. Hänen viimeinen TUL:n mestaruutensa tuli viisiottelussa vuonna 1932. Takkinen jatkoi kilpailemista vielä muutaman vuoden ajan voittaen muun muassa Oslossa järjestettyjen työläisurheilukilpailuiden keihään- ja kiekonheiton vuonna 1933.

Vuonna 1953 Takkiselle myönnettiin Suomen urheilun hopeinen ansioristi ja 1962 kultainen ansioristi.

## Lähteet
Claes-Håkan Ahnsjö

**Claes-Håkan Ahnsjö** (s. 1. elokuuta 1942 Tukholma) on ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan tenori.

Suoritettuaan opettajakoulutuksen Ahnsjö opiskeli laulua Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa Erik Sædénin, Aksel Schiøtzin ja Max Lorenz johdolla. Hän teki debyyttinsä Ruotsin kuninkaallisessa oopperassa Taminon roolissa *[[Taikahuilu]]ssa* vuonna 1969. Samana vuonna hän aloitti säännöllisen esiintymisen Drottningholms Slottsteaterissa. Vuonna 1973 Ahnsjö kiinnitettiin Baijerin valtionoopperaan, jossa hän on esiintynyt muiden muassa Idamanten (*[[Idomeneo]]*), kreivi Almavivan (*[[Sevillan parturi]]*), Des Grieux'n (*[[Manon]]*), Davidin (*[[Nürnbergin mestarilaulajat]]*) ja Albert Herringin (*[[Albert Herring]]*) rooleissa. Sittemmin myös Ahnsjön vaimo, mezzosopraano Helena Jungwirth, sai paikan samasta oopperasta. Ahnsjölle myönnettiin Kammersänger-arvonimi vuonna 1977.

Yhdysvaltain-debyyttinsä Ahnsjö teki vuonna 1975 Kennedy Centerissä Antal Dorátin johtamassa Joseph Haydnin *[[Vuodenajat (oratorio)|Vuodenaikojen]]* esityksessä. Hän on esiintynyt myös liedresitalistina ja solistina orkesterien kanssa. Vuosina 2000–2001 Ahnsjö johti Ruotsin kuninkaallista oopperaa. Hän on tehnyt levytyksiä esimerkiksi Hugo Alfvénin teoksista BIS-levymerkille.

## Lähteet
NVDIMM

**NVDIMM** on tietokoneen muistimoduuli, joka pyrkii yhdistämään DRAM-muistin nopeuden ja Flash-muistin pysyvyyden (haihtumaton muisti). Moduulilla on kumpaakin muistipiirityyppiä.
Ratkaisuja on erilaisia:
* NVDIMM-N (standardoitu): DRAM-muisti on järjestelmälle käytettävissä, Flash-muisti ei ole
** virran katkeamishetkellä DRAM-muistin sisältö kopioidaan talteen Flash-muistiin, josta se palautetaan virran palatessa
* NVDIMM-F (valmistajakohtainen): Flash-muisti on järjestelmälle käytettävissä, DRAM-muisti ei ole
* NVDIMM-P (tuleva): sekä DRAM- että Flash-muisti on järjestelmälle käytettävissä

NAND Flash -muistin lisäksi on esitetty ratkaisuja, jotka käyttävät muun muassa Phase Change Memory (PCM) ja ReRAM -muistityyppejä.

## Lähteet
Hillevi Blylods

**Hillevi Blylods** (24. helmikuuta 1932 Ludvika – 19. lokakuuta 2024) oli ruotsalainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan sopraano.

Blylods opiskeli Tukholmassa Arne Sunnegårdhin ja Joel Berglundin sekä Saksan Essenissä Clemens Kaiser-Bremen johdolla. Hän lauloi Ruotsin kuninkaallisen oopperan kuorossa vuosina 1961–1965 ja oli kiinnitettynä sen solistiksi vuosina 1968–1985. Blylods debytoi kuninkaallisessa oopperassa solistina kreivittären roolissa *[[Figaron häät|Figaron häissä]]*. Blylods on tehnyt vierailevia esiintymisiä Edinburghissa, Moskovassa ja Kööpenhaminassa.

Kreivittären lisäksi Blylodsin oopperarooleihin kuuluivat muiden muassa Micaëla (*[[Carmen]]*), Eurydike (*[[Orfeus ja Eurydike]]*), Antonia (*[[Hoffmannin kertomukset]]*), Morgana (*[[Alcina]]*), Fiordiligi (*[[Così fan tutte]]*), Pamina (*[[Taikahuilu]]*) ja Sophie (*[[Ruusuritari]]*).

## Lähteet
Izmailovskajan metroasema

**Izmailovskaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 21. lokakuuta 1961.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Varpaisjärven terveysasema

**Varpaisjärven terveysasema** on Lapinlahden kunnan Varpaisjärven pitäjässä Pohjois-Savossa toimiva kunnallinen terveysasema. Se tarjoaa asiakkailleen kiireetöntä perusterveydenhoitoa ja on avoinna maanantaista torstaihin kello 8-15 ja perjaintaisin kello 8-13. 

Lääkäripäivystys ja akuuttihoito on tarjolla Lapinlahden terveyskeskuksen päivystyksessä arkisin kello 8-18 ja viikonloppuisin kello 8-16. Muulloin eli iltaisin ja öisin päivystyspalvelut ovat saatavilla Kuopion yliopistollisen sairaalan päivystyksestä (Puijonlaaksontie 2, Kuopio, C-ovi) tai Iisalmen sairaalan päivystyksestä (Riistakatu 23, Iisalmi).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Terveyspalvelut  (lapinlahti.fi)
One Way Mission

**One Way Mission** on suomalainen lähetysjärjestö. One Way Mission perustettiin vuonna 1983 Helsingin Vanhassa kirkossa Perjantai Kristukselle -tapahtuman yhteydessä. One Way Mission on yhteiskristillinen organisaatio, jonka nimi tulee Jeesuksen sanoista "Minä olen tie". 

Suomessa One Wayn työmuodot ovat omien One Way Seurakuntien istuttaminen, Perjantai Kristukselle -katutyö, Opetuslapseuskoulu ja mediatyö (One Way TV).

One Way Mission tuottaa *One Way*-ohjelmaa, jota lähetetään Radio Deissä.

## Lähetystyö
One Way toimii Suomen lisäksi 11 lähetyskentällä: Intiassa, Israelissa, Italiassa, Malawissa, Mosambikissa, Mongoliassa, Nepalissa, Ugandassa, Venäjällä ja Virossa.

One Way Mission on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.

## One Way Center
Järjestöllä on myös oma kurssi- ja majoituskeskus One Way Center Hauholla.

## One Way Seurakunta
**One Way Seurakunta** on One Way Mission-järjestön Suomessa toimiva seurakuntien verkosto.

Seurakuntia on seuraavilla paikkakunnilla: Espoo, Forssa, Haapajärvi, Hauho, Heinola, Helsinki, Hyvinkää, Hämeenlinna, Joensuu, Jyväskylä, Järvenpää, Kajaani, Kauhajoki, Kiikka, Kotka, Kouvola, Kuopio, Lahti, Lohja, Mikkeli, Oulu, Pieksämäki, Pori, Porvoo, Pieksämäki, Rovaniemi, Saarijärvi, Sastamala, Seinäjoki, Sipoo, Tampere, Turku, Vaasa, Vammala ja Vantaa.

Ensimmäinen One Way -seurakunnat perustettiin Helsinkiin vuonna 2003. Seurakunnan perustamisen tavoitteena oli antaa hengellistä ohjausta ja apua toiminnan piirissä olleille yksinäisille ja haavoittuneille ihmisille, jotka eivät ole olleet minkään seurakuntatoiminnan piirissä. One Way -seurakunta halusi tarjota vaihtoehdon seurakunnille, joissa esiintyi liberalismia tai erilaisia epäterveitä virtauksia.

## Kuvia

Tiedosto:Kattimattinen One Way Center Hauho.jpg|One Way Center, Hauho.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* One Way Missionin kotisivu
* One Way Seurakunnan kotisivu
Jouko Alasjärvi

**Jouko Armas ”Jokke” Alasjärvi** (21. joulukuuta 1944 Helsinki  – 9. syyskuuta 2018 Tuusula) oli suomalainen prikaatikenraali.

Alasjärven vanhemmat olivat liikkeenharjoittajat Armas Alasjärvi ja Maj-Lis Sarjakivi ja puoliso vuodesta 1972 Merja Asp. Alasjärvi tuli ylioppilaaksi Nurmijärven yhteiskoulusta 1966 ja valmistui Kadettikoulusta 1970 ja Sotakorkeakoulusta 1979. Hän toimi  Satakunnan tykistörykmentissä opetusupseerina 1970–1972 ja linjajohtajana 1975–1976, opetusupseerina Reserviupseerikoulussa hän työskenteli 1972–1975, tykistökoulussa 1979–1983 ja taistelukoulussa 1983–1984. Alasjärvi oli pääesikunnan toimistoupseeri 1984–1991 ja koulutusosaston johtaja 1991. Tykistökoulun johtajana hän toimi 1992–1995, uudelleen pääesikunnassa 1995 ja sitten aseosaston päällikkönä puolustusvoimien materiaalilaitoksen esikunnassa 1996–1997.  Tykistön tarkastaja hänestä tuli 1998. 

Alasjärvi ylennettiin vänrikiksi 1967, luutnantiksi 1970, yliluutnantiksi 1973, kapteeniksi 1977, majuriksi 1983, everstiluutnantiksi 1990 ja everstiksi 1997. Prikaatikenraaliksi hän yleni kesäkuussa 2002, ollessaan apulaismaavoimapäällikkönä. Sotavarustepäällikkö pääesikunnan materiaaliosastolle Alasjärvestä oli tullut toukokuussa 2001. Jäätyään eläkkeelle hän toimi Tykkimiehet ry:n puheenjohtajana vuosina 2004–2011.

## Lähteet
Fabio Nannarelli

**Fabio Nannarelli** (1825–1894) oli italialainen runoilija. Hän sai 1860 estetiikan professorin viran Milanon Accademia scientifico letterariassa ja 1870 kirjallisuuden historian professorin viran Rooman yliopistossa. Nannarellin runokokoelmia ovat *Poesie* (1853), *Nuove poesie* (1856), *Nuovi canti* (1875), *Nuove liriche* (1881). Nannarelli seuraa runoilijana roomalaisen koulukunnan klassisia perinteitä. Hänen tieteellisistä teoksistaan merkittävä on esimerkiksi *Studio comparativo sui canti popolari di Arlena* (1871).

## Lähteet
Constantin Negruzzi

**Constantin Negruzzi** (1806–1869) oli romanialainen kirjailija. Hän kirjoitti novelleja, näytelmiä ja eeppiset runoelmat *Aprodul Purice* ja *Lapusneanu*. Hän julkaisi yhdessä Mihail Kogălniceanun ja Vasile Alecsandrin kanssa aikakauskirjaa *Dacia literara*.

Negruzzin poika oli kirjailija Iacob Negruzzi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
RFA Brown Ranger

**RFA Brown Ranger** oli Royal Fleet Auxiliaryn Ranger-luokan tankkeri ().

## Valmistus
Alus tilattiin Harland and Wolffin Govanin telakalta, missä köli laskettiin 28. lokakuuta 1939. Alus laskettiin vesille 12. joulukuuta 1940 ja valmistui 10. huhtikuuta  1941.

## Palvelus
Alus oli Gibraltarille sijoitettuna Maltan saattueiden mukana kulkevana tankkerina, minkä jälkeen se osallistui Pohjois-Afrikan maihinnousuun. Alus oli Boneen ja Algeriin sijoitettuna, kunnes se siirrettiin Tyynenmeren laivaston huolto-osastoon () vesitankkerina Leytelle. Alus osallistui Hongkongin ja Shanghain uudelleen miehitykseen, minkä jälkeen se oli Japanissa joitakin kuukausia.

Rauhan tultua alus oli kuninkaallisen perheen Etelä-Afrikan matkan aikana *HMS Vanguardin* mukana. Alus oli myös sijoitettuna sekä Välimerelle ja Kotilaivastoon.

Alus läpäisi 26. toukokuuta 1974 Panaman kanavan matkatessaan Tuamoton niemimaalle Ranskan Polynesiaan, missä Ranskan hallitus oli tekemässä ydinkokeita Mururoan atollilla. Aluksen tehtävänä oli tukea *RFA Sir Percivalia*, joka lähti Callaosta Perusta toukokuun lopulla tekemään säteilymittauksia. Alukset kohtasivat kesäkuun alussa, jolloin ensimmäinen tankkaus toteuttiin. Tankkeri oli alueella heinäkuun puoliväliin, jolloin se lähti Fidžille propulsiojärjestelmän huoltoon.

Aluksen ollessa noin 50 merimailia etelään Pitcairnista Ranskan merivoimien fregatti *Commandant Bourdais* pysäytti *Brown Rangerin*. Aluksen päällikkö ja ensimmäinen upseeri siirrettiin fregattiin kuulusteltavaksi, miksi olivat alueella. Tuloksettoman kuulustelun jälkeen alus jatkoi matkaansa.

Alus myytiin 1975 Espanjaan, ja se saapui Gijoniin 28. toukokuuta romutettavaksi.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
HMS Triad

**HMS Triad** (viirinumerot 53T ja N53) oli Britannian kuninkaallisen laivaston vuonna 1939 vesillelaskettu T-luokan sukellusvene, joka tuhoutui toisessa maailmansodassa 15. lokakuuta 1940.

## Valmistus

Alus tilattiin 8. joulukuuta 1937 Vickers Armstrongilta Barrow-in-Furnessista, missä köli laskettiin 24. maaliskuuta 1938. Alus laskettiin vesille 5. toukokuuta 1939 ja otettiin palvelukseen 16. syyskuuta.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa sukellusvene liitettiin Rosythiin sijoitettuun 2. sukellusvenelaivueeseen, mihin se kuului sodan alkaessa. Ennen Norjan taisteluiden alkamista huhtikuussa 1940 alus partioi Pohjanmerellä sekä Norjan rannikolla. Alus upotti 11. huhtikuuta saksalaisen kuljetusalus *Ionian* Oslovuonon suulla ollessaan partiomatkalla Skagerrakissa.

Toukokuussa 1940 aluksen partiointialueeksi vaihdettiin Kanaalin itäosat. Myöhemmin alus sijoitettiin Välimerelle siirrettävään osastoon, joka liittyisi Maltalle sijoitettuun 1. sukellusvenelaivueeseen. Alus lähti 10. lokakuuta Maltalta Aleksandriaan.

Italian laivaston sukellusvene *[[R. Smg. Enrico Toti]]* havaitsi 15. lokakuuta 1940 kello 01.10 *Triadin*, jolloin italialaiset tulittivat konekiväärillä ja ampuivat kolme neljän tuuman kranaattia, joista kaksi osui. *Triadin* miehistö ampui myös saaden osuman italialaisaluksen torniin haavoittaen kahta miehistönjäsentä. *Triad* aloitti sukelluksen, mutta italialaisaluksen torpedo osui tuhoten pakenevan aluksen.

### Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
*Ronald McClellan Powning Jones 2. huhtikuuta 1939 – 27. helmikuuta 1940
*Eric Roland John Oddie 27. helmikuuta – 15. elokuuta 1940
*George Stevenson Salt 15. elokuuta – 15. lokakuuta 1940

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet
Ross (suku)

**Ross** on Skotlannista Suomeen 1600-luvun alkupuolella tullut suku. Suvun kantaisä William Ross oli porvari Vaasassa. Williamin pojantytär Catharina Ross oli kuuluisan Pietari Kalmin äiti.

## Suvun jäseniä
*Herman Ross, Vaasan pormestari, William Rossin poika
*Herman Ross, teologian professori, pormestari Herman Rossin poika
*Isak Ross, Turun akatemian rehtori, professori Herman Rossin poika
*Catharina Charlotta Ross, runoilija, rehtori Isak Rossin tytär
*Wilhelm Ross, tutkimusmatkailija, professori Herman Rossin poika

## Lähteet
* ''Ross (1100 - 1900)'' - Kansallisbiografia
* A. R. Cederberg: *Eräs Ross-sukua koskeva hautakirjoitus ja muutamia uusia tietoja suvun vanhimmista jäsenistä.* Suomen sukututkimusseuran vuosikirja vuosikirja I 1917, s. 23—26.
* Karl Hedman: *Ross*, Suomen Sukututkimusseuran vuosikirja V, 1921, s. 35-54
* Yrjö Blomstedt: *Ättartavlor för de på Finlands Riddarhus icke inskrivna efter 1809 i finskt adligt, friherrligt eller grevligt stånd upphöjda ätterna.* Suomen Sukututkimusseuran julkaisuja XXIII, 1960 s. 90-93.
* Penni Airas: ''Wilhelm Mansin ja Clan Aindreas''. Eteläpohjalaiset Juuret 1/2003,  s. 9-11
* Pentti Jukantupa: *William Rossista Cuhlbergin kautta Alajärven Nelimarkkaan*. Eteläpohjalaiset Juuret 2/2008, s. 46-53
* Markku Pihlajaniemi: *Wanhaa sukututkimusta*. Eteläpohjalaiset Juuret 4/2010, s. 50-51

## Aiheesta muualla
* Aatelissuvun Ross vaakuna Europeana heraldica, Kansallisarkisto
Józef Czapski

**Józef Czapski** (1896 Praha, Böömi – 1993 Maisons-Laffitte, Ranska) oli puolalainen taidemaalari, kriitikko, kirjailija ja sotilas.

Czapski joutui jo heti toisen maailmansodan alussa neuvostoliittolaiselle sotavankileirille. Vapauduttuaan hän sai tehtäväkseen tutkia NKVD:n pidättämien puolalaisten upseerien kohtaloa. Sittemmin paljastui, että heidät oli teloitettu. Hän julkaisi tutkimuksistaan kirjan *Na nieludzkiej ziemi* (1949, engl. *In an Inhuman Land*). Hän päätyi Ranskaan, jossa hän toimi emigranttiyhteisössä perusti yhdessä Jerzy Giedroycin ja Gustaw Herling-Grudzińskin kanssa kirjallisen instituutin Instytut Literacki. Hän toimi kuukausilehti *Kulturan* poliittisena kommentoijana ja julkaisi esseitä ja katkelmia päiväkirjastaan.

Sodan päätyttyä hän oli aktiivinen sekä taidemaalarina että kirjoittajana. Hänen taiteellinen tuotantonsa on epätasaista, ja se on melko tuntematonta, sillä työt ovat hajallaan. Hänen vankileirillä pitämänsä Proust-luennot on julkaistu kirjana *Proust contre la déchéance* ja käännetty englanniksi (*Lost time: lectures on Proust in a Soviet prison camp*, 2018). Luennoilla hän osoitti vankitovereilleen, että menneisyys on yhä läsnä, ja loi tulevaisuudentoivoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Iacob Negruzzi

**Iacob Negruzzi** (1843–1932) oli romanialainen kirjailija. Hän julkaisi vuodesta 1867 alkaen huomattavaa aikakauskirjaa *Convorhiri literare* sekä novelleja ja runoja.

Negruzzin isä oli kirjailija Constantin Negruzzi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Émile de Najac

**Émile de Najac** (1828–1889), kreivi, oli ranskalainen näytelmäkirjailija. Hän on tunnettu etenkin yhteistyöstä maansa kuuluisien huvinäytelmäkirjailijoiden kanssa. Tämän yhteistyön merkittävimpiä tuloksia ovat *La fille de trente ans* (1859, Eugène Scriben kanssa); *Gaëtana* (1862, Edmond About’n kanssa); *Nany* (1872, Henri Meilhacin kanssa); *Bébé* (1877, Alfred Hennequinin kanssa), *Niniche* (1878) ja *Nounou* (1879); *Les noces de Fernande* (1878, Victorien Sardoun kanssa) ja *Divorçons* (1880; esitetty suomeksi nimellä *Erotaan pois*).

## Lähteet
Wilma Neruda

**Wilma Neruda** (1838–1911) oli tšekkiläinen viulisti. Muutettuaan Lontooseen 1869 hän esiintyi siellä säännöllisesti. Nerudan ensimmäinen puoliso oli Ludvig Norman (1864–1869). Normanin kuoltua hän avioitui 1888 Charles Hallén kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viktor Alexander af Forselles

**Viktor Alexander af Forselles** (, kirjailijanimeltään **Firsov**, Фирсов; 1857 Pietari – 1913 Pietari) oli Venäjän armeijassa palvellut suomalaistaustainen upseeri sekä venäläinen kirjailija ja kääntäjä.

Forsellesin vanhemmat olivat kenraali ja senaattori Edvard Gustaf af Forselles ja Dünaburgissa syntynyt Olga von Brandt. Hän kavalsi nuorena kornettina ulaanirykmenttinsä kassan ja sai kolmen vuoden karkotustuomion Siperiaan. Forselles värväytyi vuonna 1883 aliupseeriksi Turkestanin tarkka-ampujapataljoonaan Taškentissa. Ansaittuaan upseerinarvonsa takaisin hän palasi Pietariin vuonna 1892.

Forselles kirjoitti venäjänkielisiä romaaneja ja näytelmiä salanimellä Firsov. Hän laati Ivan Merderin kanssa historiallisen tutkimuksen hevosista Venäjällä. Forselles toimi myös skandinaavisen ja suomalaisen kaunokirjallisuuden venäjäntäjänä.

## Lähteet
Pieni pala jumalaa

**Pieni pala Jumalaa** on vuonna 1999 esitetty neliosainen draamasarja, jonka on käsikirjoittanut ja ohjannut Peter Lindholm. Sarjan on tuottanut Yleisradio ja sitä esitettiin Yle TV1:n Kotikatsomossa. Sarjan pääroolia näyttelee Marjaana Maijala. 

Sarja on palkittu kahdella Venla-palkinnolla sekä Koura-palkinnolla vuonna 2000. Sarja on myös julkaistu kokonaisuudessaan DVD:llä.

Sarja seuraa itä-Helsingissä pappisuraansa aloittavaa Lilliä (Marjaana Maijala), joka kohtaa työssään vanhanaikaisia kollegoita, sukupuoleen perustuvaa syrjintää, työpaikkakiusaamista sekä muun muassa alkoholi- ja huumeongelmista kärsiviä asiakkaita.

Sarjan tunnusmusiikki on Mauri Suménin säveltämä.

## Palkintoja
* Venla-palkinto 1999: Paras naisnäyttelijä
* Venla-palkinto 1999: Paras draamasarja
* Koura-palkinto 1999: Paras fiktiosarja

## Lähteet
Profsojuznajan metroasema

**Profsojuznaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 13. lokakuuta 1962.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rusko-ohjassieppo

**Rusko-ohjassieppo** (*Anthipes solitaris*) on sieppoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Kaakkois-Aasiasta.

## Koko ja ulkonäkö
Rusko-ohjassieppo on pienikokoinen lintu ja voi kasvaa 12&ndash;13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Rusko-ohjassiepon päälaki ja selkä ovat väriltään oliivinruskeat. Otsa ja silmäkulmajuova ovat punaruskeat. Lajin kurkku on valkoinen ja sitä reunustaa katkonainen musta juova. Linnun rinta on ruskea ja vatsa vaalea.   

## Levinneisyys ja elinympäristö
Rusko-ohjassieppoa tavataan Thaimaasta, Vietnamista, Malesiasta ja Sumatran saarelta. Lajin elinympäristöä ovat ainavihannant vuoristojen bambumetsät. Se rakentaa pesänsä maahan tai törmään ja munii kahdesta kolmeen munaa. Pesimäkausi kestää helmikuulta heinäkuulle.

## Lähteet
Prospekt Vernadskogon metroasema (Sokolnitšeskaja)

**Prospekt Vernadskogo** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1963.

## Lähteet
Voikovskajan metroasema

**Voikovskaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1964.

Asema on nimetty Puolassa vuonna 1927 murhatun neuvostoliittolaisen diplomaatin Pjotr Voikovin mukaan. Voikov oli osallisena Venäjän entisen tsaariperheen murhaan vuonna 1918, minkä vuoksi muun muassa venäläiset ihmisoikeusaktivistit, Romanovin suku ja Venäjän ortodoksinen kirkko ovat pitkään vaatineet aseman nimen muuttamista. Moskovassa vuonna 2015 pidetyssä paikallisessa verkkoäänestyksessä 53&nbsp;% kannatti kuitenkin nimen säilyttämistä.

## Lähteet
Sliki & Hamuelos

**Sliki & Hamuelos** oli suomalainen rap-duo, joka esittää musiikkia suomen kielellä. Duon jäsenet ovat Jan ”Sliki” Vikman ja Samuel ”Hamuelos” Torttila.

Vuonna 2021 kaksikko päätti lopettaa esittämisen yhdessä ja lähteä erilleen.

## Diskografia

### Albumit
* *Memento*  (2018)
* *MOJO*  (2020)

### Singlet
* *Ikkunat huurus* (2017)
* *Koko painol * (2017)
* *All Inclusive * (2017)
* *Sielu* (2018)
* *Liika On Liikaa* (2019)
* *Loukku* (2019)
* * Myrkky* (mukana Turisti, 2019)

## Lähteet
* Sliki & Hamuelos vieraana YleX. 18.03.2019. Viitattu 17.08.2020.
* https://www.klangi.fi/uutiset/musiikki/sliki-hamuelos-kaksikon-osapuolet-lahtevat-omiin-suuntiinsa-molemmilta-on-tulossa-soolomateriaalia/
Marija Blagoveštšenskaja

**Marija Pavlovna Blagoveštšenskaja** (, 23. kesäkuuta 1863 Orenburg – vuoden 1953 jälkeen) oli venäläinen suomalaisen ja skandinaavisen kaunokirjallisuuden kääntäjä.

Marija Blagoveštšenskaja syntyi Orenburgin Nepljujevin kadettikoulun opettajan Pavel Aršaulovin perheeseen. Vuonna 1872 perhe muutti Helsinkiin, jossa Aršaulov sai paikan Aleksanterin kimnaasin rehtorina. Marija vietti nuoruutensa Suomessa, jossa hän opiskeli skandinaavisia kieliä ja suomea. Vuonna 1884 hän meni naimisiin venäjän kielen ja kirjallisuuden opettajan Vladimir Blagoveštšenskin kanssa.

Blagoveštšenskaja kirjoitti 1880-luvulta lähtien pieniä kertomuksia ja teki käännöksiä ruotsista. 1900-luvun alussa hän toimi kirjallisuuslehtien avustajana, toisinaan salanimellä A. I. Valborg. Blagoveštšenskaja oli myös kirjeenvaihdossa ruotsalaisten, norjalaisten, tanskalaisten ja suomalaisten kirjailijoiden kanssa.

Vuonna 1906 perhe muutti Pihkovasta Pietariin, jossa Blagoveštšenskaja tutustui Venäjän pääkaupungin kirjallisuuselämään ja suomalaiseen siirtokuntaan. Samana vuonna ilmestyi hänen ensimmäinen käännöksensä suomesta, Helmi Setälän *Surun lapsi*. Vuonna 1907 ilmestyi Topeliuksen *[[Välskärin kertomuksia]]*, vuonna 1908 Arvid Järnefeltin *Maaemon lapsia* ja vuonna 1910 Minna Canthin kertomus *Lapsenpiika*. 1910-luvulla Blagoveštšenskaja  venäjänsi myös Juhani Ahon, Johannes Linnankosken ja Bertel Gripenbergin kertomuksia. Hänen käännöksensä muodostivat huomattavan osan Maksim Gorkin toimittamasta suomalaisen kirjallisuuden antologiasta vuonna 1917.

Ruotsalaisista kirjailijoista Blagoveštšenskajan suosikki oli Selma Lagerlöf, jonka kaksitoistaosaiset kootut teokset ilmestyivät venäjäksi vuosina 1909–1911. Parhaiten hänet tunnetaan norjalaisen Knut Hamsunin teosten venäjäntäjänä. Blagoveštšenskaja vieraili Norjassa vuonna 1909 ja julkaisi seuraavana vuonna laatimansa Hamsunin elämäkerran. Hän käänsi myös tanskalaisia kirjailijoita ja osallistui Henrik Pontoppidanin venäjänkielisten koottujen teosten valmisteluun.

Blagoveštšenskajan myöhemmistä elämänvaiheista ei ole tarkkaa tietoa. Vuonna 1920 hänet mainitaan Tukholmassa käyneen Neuvosto-Venäjän kauppavaltuuskunnan tulkkina. Kerrotaan, että Blagoveštšenskaja koulutti skandinaavisten kielten kääntäjiä vielä toisen maailmansodan jälkeen lähes yhdeksänkymmenen vuoden ikäisenä.

## Lähteet
Nikke

**Nikke** on Suomessa käytetty miehen etunimi. Se on kansanomainen muoto Nikolauksesta sekä sen muunnelmista Niilosta ja Nikolaista.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Nikke on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä 343 miehellä. Nimi ei ole mukana almanakassa, mutta koirien ja kissojen nimipäiväkalentereissa Nikkejen nimipäivä on 6. joulukuuta.

## Tunnettuja Nikkejä
*Nikke Isomöttönen, musiikkipedagogi, kuoronjohtaja ja kapellimestari
*Vladimir ”Nikke” Nikamo, kitaristi ja balalaikan soittaja
*Nikke Pärmi (alk. *Nikolai Pärmini*), jääkärieverstiluutnantti ja suojeluskuntaupseeri

**Nikke taiteilijanimenä:**
* Nikke Ankara (oik. *Niiles Hiirola*), rap-artisti
* Nikke T (oik. *Niko Toiskallio*), rap-artisti

## Kuvitteellisia Nikkejä
* Nikke Knatterton (), sarjakuva- ja animaatiohahmo
* Pikku Nikke (), päähenkilö *Nikke*-lastenkirjoissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Nikke (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Lars Fykerud

**Lars Fykerud** (5. huhtikuuta 1860 Sauherad – 19. elokuuta 1902 Skien) oli norjalainen hardangerviulua soittanut pelimanni.

Fykerud syntyi musikaaliseen perheeseen, jossa isä Gamle-Hans oli pelimanni ja äiti Torbjørg soitti sjøfløyteä. Poika aloitti hardangerviulun soiton varhain kotoa sekä muilta Sauheradin ja Bøn muusikoilta saatujen esimerkkien pohjalta. Myöhemmin hän alkoi soittaa tinniläisen Knut Dalen perinteen mukaisesti. Hän voitti Bøn ensimmäisen musiikkikilpailun (*kappleik*) vuonna 1888. Vuonna 1890 Fykerud lähti Yhdysvaltoihin, jossa jatkoi Norjassa aloittamaansa esiintymistä. Hän kuitenkin joutui maassa pahoinpitelyn sekä ryöstön uhriksi ja palasi vuonna 1900 Norjaan heikentyneessä terveydentilassa.

Fykerud uudisti hardangerviulunsoiton perinteitä muun muassa soittoasennon osalta ja soitti instrumenttiaan viulun jousella. Hän oli Vossin Sjur Helgelandin tavoin edelläkävijä konsertti- ja tanssimusiikin esittämisessä hardangerviululla. Hän omaksui valssin, reinlenderin, polkan ja masurkan tutustuttuaan kaupunkien tanssimusiikkikulttuuriin. Konserttisoitto asetti eri vaatimuksia kuin tanssisalit; konserttikappaleiden musiikilliset aiheet olivat suurimuotoisempia ja kappaleissa erkaannuttiin välillä tanssirytmeistä. Kappaleita nimettiin kansanperinteiden ja -uskomusten pohjalta. Ohjelmallisemmat *tonestykket* jäivät vähemmälle suosiolle.  

Fykerud meni naimisiin Anne Tveitanin (s. 1851) kanssa. Hänellä oli monia oppilaita, joiden välityksellä hänen musiikillinen perintönsä kulkeutui eteenpäin. 

## Lähteet
Roger Eno

**Roger Eugene Eno** (s. 1959 Woodbridge, Englanti) tunnetaan ensisijaisesti ambient-säveltäjänä. 

Eno aloitti baritonitorviopinnot 12-vuotiaana ja musiikkiopinnot 16-vuotiaana Colchester Institutessa.  

Ensimmäisen levytyksensä hän teki vuonna 1983 veljensä Brian Enon ja kanadalaisen tuottajan ja muusikon Daniel Lanoisin kanssa Lanoisin Grant Avenue Studiossa Kanadassa tehdyllä albumilla *Apollo*. Hänen ensimmäinen sooloalbuminsa *Voices* julkaistiin vuonna 1985. 

Vaikka Enoa pidetään pääasiassa pianistina, hän on myös multi-instrumentalisti ja laulaja. Hän on työskennellyt veljensä lisäksi myös useiden muiden taiteilijoiden kanssa. Menestynein yhteistyö lienee Kate St Johnin kanssa tehty yhteisalbumi *The Familiar*. 

Eno esiintyy julkisesti satunnaisesti ja säveltää ääniraitoja elokuviin. Hänen musiikkiaan on käytetty useissa elokuvissa, mukaan lukien ''Dyyni'', *[[9½ viikkoa|9 ½ viikkoa]]* ja *[[Sidottu]]*. Hänen kappaleitaan on käytetty muun muassa Nissanin ja Japan Railwaysin mainoksissa. 

## Diskografia

* *[[ Apollo: Atmospheres and Soundtracks |Apollo]]* (Brian Enon ja Daniel Lanoisin kanssa) (Virgin) - 1983 
* *Voices* (EG Records, Virgin) - 1985 
* *Between Tides* (All Saints Records) - 1988 
* *[[Music for Films III]]* (Opal Records) - 1988 
* *Islands* (Laraajin kanssa) (Voiceprint Records, La Cooka Ratcha) - 1989 
* *In a Room* (Harmonia Ensemblen kanssa) - 1993 
* *The Familiar* (Kate St Johnin kanssa) (All Saints Records) - 1993 
* *Automatic* (osana Channel Light Vesseliä) (All Saints Records) - 1994 
* *Harmonia meets Zappa* (yhdessä Harmonia Ensemblen kanssa) (Materiali Sonori) - 1994 
* *Lost in Translation* (All Saints Records) - 1995 
* *The Night Garden* (Voiceprint Records, La Cooka Ratcha) - 1995 
* *Swimming* (All Saints Records) - 1996 
* *Excellent Spirits* (osana *Channel Light Vesseliä*) (All Saints Records) - 1996 
* *The Music of Neglected English Composers* (Voiceprint Records, Resurgence) - 1997 
* *The Flatlands* (All Saints Records) - 1998 
* *Damage* (Lol Hammondin kanssa ) (All Saints Records) - 1999 
* *The Appointed Hour* (Peter Hammillin kanssa) (FIE! Records) - 1999 
* *Classical Music for Those with No Memory* (Garosin, Pulitin, Odorin kanssa) - 2000 
* *The Long Walk* (Voiceprint Records, La Cooka Ratcha) - 2000 
* *Getting Warmer* (Burning Shed Records) - 2002 
* *18 Keyboard Studies By* *Hans Friedrich Micheelsen* (Opal Records) - 2002 
* *Fragile* (musiikki) (Burning Shed Records) - 2005 
* *At Lincoln Cathedral: Roger Eno (Live)* - 2005 
* *Transparencies* (Plumblinen kanssa) - 2006 
* *Anatomy* (Burning Shed Records) - 2008 
* *Flood* (Burning Shed Records) - 2008 
* *Lux* (Warp) - 2012 
* *Endless City / Concrete Garden* (Plumblinen kanssa) - 2013 
* *Rattle That Lock* (David Gilmour) *- Columbia Records* - 2015 
* *This Floating World* (Recital Records) - 2017 
* *Dust of Stars* (Painted World Music) - 2018 
* *Mixing Colours* (Brian Enon kanssa) - (Deutsche Grammophon) - 2020 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen nettisivu  
* Burning Shed Records
Piece by Piece (Kelly Clarksonin albumi)

**Piece by Piece** on yhdysvaltalaisen laulajan, Kelly Clarksonin seitsemäs studioalbumi. Albumi julkaistiin 27. helmikuuta 2015.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Leopardi (täsmennyssivu)

**Leopardi** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* leopardi, eläin
* *[[Leopardi – runoilijan elämä]]*, elokuva vuodelta 2014, aiheena Giacomo Leopardi

## Sukunimi
;Giacomo Leopardin sukulaisia
* Giacomo Leopardi (1798–1837), italialainen kirjailija
* Adelaide Antici Leopardi (1778–1857), Giacomon äiti
* Monaldo Leopardi (1776–1847), italialainen filosofi ja kirjailija, Giacomon isä
* Paolina Leopardi (1800–1869), Giacomon sisar

;Muita Leopardeja:
* Alessandro Leopardi (k. 1522 tai 1523), italialainen taiteilija
* Chauncey Leopardi (s. 1981), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Giacomo Leopardi (politician) (s. 1928), italialainen poliitikko 
* Marcello Leopardi (1750 ca.–1795), italialainen taidemaalari
* Orlando Leopardi (1902–19..), italialainen nyrkkeilijä
* Pier Silvestro Leopardi (1797–1870), italialainen poliitikko 
* Roberto Leopardi (s. 1933), uruguaylainen jalkapalloilija
Kåge Jehrlander

**Karl-Gustaf Adolf "Kåge" Jehrlander** (6. marraskuuta 1921 Söderhamn – 20. toukokuuta 2013) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan tenori.

Jehrlander teki debyyttinsä vuonna 1958 Passaussa Kustaa III:n roolissa *[[Naamiohuvit|Naamiohuveissa]]*. Vuosina 1962–1977 hän oli kiinnitettynä Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan, jossa teki ensiesiintymisensä Don Ottavion roolissa *[[Don Giovanni]]ssa*. Jehrlanderin muihin rooleihin kuuluivat muiden muassa Loge (*[[Reininkulta]]*), Herttua (*[[Rigoletto]]*), Tamino ja Monostatos (*[[Taikahuilu]]*) sekä Hoffmann (*[[Hoffmannin kertomukset]]*). Vuonna 1964 Jehrlander esiintyi Columbelin roolissa Lars Johan Werlen oopperan *[[Drömmen om Thérèse]]* kantaesityksessä. Hän teki vierailevia esiintymisiä Ranskassa ja Sveitsissä. Hän teki esiintymisen myös vuoden 1953 elokuvassa *[[Dumbom]]*.

Jehrlander esiintyi solistina vielä vuodenvaihteessa 2012–2013. Hän kuoli toukokuussa 2013 asuttuaan jonkin aikaa Karlshamnissa.

## Lähteet
Ura oja (Võhandu)

**Ura oja** tai **Üra oja** on Virossa Võrumaalla Rõugen- ja Võrun kunnissa virtaava 28 kilometriä pitkä joki, joka laskee Vagula järveen. Koska Võhandu jõgi virtaa järven läpi, voidaan Ura oja tulkita myös Võhandun valuma-alueen sivujoeksi.

## Joen kulku
Joki alkaa Kõvvõrjärvestä , joka sijaitsee Tsiamäen kylässä Haanjan kunnassa. Matkaa Haanjan taajamaan on 1,5 kilometriä. Järven ympäristö sijaitsee Haanjan ylängön pohjoisrinteillä, joita joki alkaa laskea alas. Alkuosuus on suoraksi kaivettu suo-oja, jonka varteen laskee etelästä tuleva Kurgjärven laskuoja. Koska maasto on kumpuilevaa, kiertää joki mäet mutkitellen. Ensimmäinen jyrkkä pudotus tulee Pedäjämäen pohjoispuolella. Kuudan kylässä joki virtaa Kuuda järven läpi. Sikamäen jälkeen jokeen yhtyy idästä Kaarataustan kylästä alkava lyhyt oja. Oja alittaa Rõugeen menevän tien, kun se sitten saapuu Püssän kylään. Tsutsussa se alittaa Verijärven kautta kulkevan Rõugeen vievän toisen tien. Joki on pudonnut alkuosuudellaan jo 75 metriä. Joki virtaa niittyjen ja soiden kautta ja sen uomaan on padottu pieniä lampia. Samalla sen kulku kääntyy kohti luodetta. Monet lammista ovat kartoissa nimettömiä, mutta suurin lampi on Liinamäe lump, jossa on suuri saarikin. Kun joki saapuu Nooskan ja Lompkan kylien peltoaukealle, se virtaa melkein kohti itää. Vana-Nursin kylän kohdalla se kuitenkin kääntyy kohti pohjoista ja alittaa Võrusta alkavan Latviaan johtavan maantien. Virvesillapalun metsässä joki kääntyy lähes itään päin ja alkaa meanderoida voimakkaasti. Samalla se kaartaa kohti koillista ja siihen yhtyy Reedo oja. Ura ojan kaartuminen jatkuu ja lopulta joki virtaa luoteeseen päin. Se ohittaa läheltä Kublitsan umpijärven ja Juba järven, jonka laskuoja yhtyy jokeen lännestä. Samaan paikkaan yhtyy kaakosta virtaava Tsiaoja. Pian Valga–Petseri-rautatien alittamisen jälkeen joki laskee Vagula järveen sen kaakkoisrannassa .

## Valuma-alue
Joen valuma-alueen pinta-ala on 52,5 neliökilometriä. Sillä on vain muutama merkittävä sivuoja ja sen muut sivuojat ovat lyhyitä. Kurgjärve oja toisaalta lyhyt, mutta se on myös Kurgjärven laskuoja. Järven kautta laskee myös Väikjärv. Valuma-alueella on varsinkin ylängöllä paljon padottuja lampia, joista otetaan talousvettä.

## Lähteet
Papiernia (Końskien piirikunta)

**Papiernia** on kylä Fałkówin kunnassa Puolassa. Papiernian väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 64. Asukkaista 51,6 prosenttia oli naispuolisia ja 48,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 9,4 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 73,4 prosenttia ja eläkeläiset 17,2 prosenttia. Fałkówin kunnan asukkaista 1,4 prosenttia asuu Papierniassa.

## Lähteet
Mikko Rantanen (teatteriohjaaja)

**Mikko Rantanen** (11. elokuuta 1975 Kaarina – 10. tammikuuta 2024 Uusikaupunki) oli suomalainen teatteriohjaaja ja dramaturgi. 

Rantanen suoritti Voionmaan kansanopistossa 1992-1993 teatteri-ilmaisun linjan perustutkinnon (mm. ilmaisuopintoja, valosuunnittelua, teatterin historiaa, akrobatiaa, improvisaatiota, performanssitaidetta, teatterikirjoittamista, maskeerausta ja muita teatterialan osa-alueita).

Mikko Rantanen näytteli uransa alkuaikoina eri tehtävissä Turun Kaupunginteatterissa, Samppalinnan kesäteatterissa, Turun taideakatemiassa ja Kaarina-Teatterissa.

Rantasella oli kokemusta teatteriteosten ohjaus- ja dramaturgisista töistä. Työhistoriasta häneltä löytyy tyylilajillisesti erilaisia ohjaushankkeita aina monologista koko illan oopperateoksiin asti. Ohjaustyön lisäksi Rantaselta löytyi kokemusta myös esityksen kokonaisvaltaisesta ja eri osa-alueiden suunnittelusta. Hän ideoi ja ohjasi urallaan monia kantaesitettyjä näyttämöteoksia. Mikko Rantanen ohjasi esityksiä harrastajateattereihin ja esittävän taiteen teoksia ammattimaisesti toimiviin teatteriryhmiin.

* Rantanen oli ohjaajana ja dramaturgina runoperformanssiesityksissä ja toimi ilmaisullisten runokurssien valmentajana.
* Hän toimi Kaarina-Teatterin hallituksen jäsenenä ja Turun Lausuntakerhon hallituksen jäsenenä.
* Hänelle myönnettiin Työväen Näyttämöiden Liiton hopeinen ansiomerkki ansiokkaasta toiminnasta teatterikulttuurin parissa vuonna 2008.
* Kaarina-mitali myönnettiin hänelle 2014 huomionosoituksena ansiokkaasta toiminnasta Kaarinan kaupungin hyväksi.
* Näytelmän ”Toivon ja tuhon tie” ohjaus- ja sovitustyöstä Rantanen sai vuonna 2018 Suomi 100 Valtioneuvoston kanslian kunniakirjan.
* Työväen Näyttämöiden Liiton Kultainen ansiomerkki myönnettiin hänelle vuonna 2018.

## Lähteet
Suuri filtteri

**Suuri filtteri** on Peter Wardin esittämä ajatus, että kaikkia maailmankaikkeuden teknisiä sivilisaatioita kohtaa ennemmin tai myöhemmin jokin ylitsepääsemätön este, jonka takia ne eivät voi kehittyä eteenpäin. Tämän ajatuksen mukaan maailmankaikkeuteen on ikään kuin sisäänrakennettu väistämätön mekanismi, joka estää eliöitä kehittymästä tasolle, jossa ne voisivat viestiä tai matkustaa läpi tähtienvälisen avaruuden. Este eli filtteri on todennäköisesti se, että pitkälle kehittyneet lajit tuhoavat vääjäämättä lopulta itsensä. 

Suuri filtteri on yksi vastaus Fermin paradoksiin eli siihen, miksi emme ole toistuvista yrityksistämme huolimatta havainneet maapallon ulkopuolista älyllistä elämää.

## Lähteet
Frans Alfrid Aejmelaeus

**Frans Alfrid Aejmelaeus** (30. tammikuuta 1847 Paltamo – 26. lokakuuta 1923 Helsinki) oli suomalainen tuomari, Jyväskylän pormestari ja valtiopäivämies.

Aejmelaeuksen vanhemmat olivat kirkkoherra, lääninrovasti Karl Aejmelaeus (1796–1870) ja Maria Karolina Thodén. Aejmelaeus oli naimisissa vuodesta 1879 Sigrid Fanny Elisabet Boije af Gennäsin kanssa.  Hän pääsi ylioppilaaksi 1869 Oulun ruotsalaisesta alkeisoppilaitoksesta ja suoritti tuomarintutkinnon Helsingin yliopistossa 1874. Aejmelaeus sai varatuomarin arvon 1877. Hän oli Jyväskylän pormestarina 1880–1901 ja Ruoveden tuomiokunnan tuomarina 1901–1911.

Aejmelaeus oli porvarissäädyssä Jyväskylän kaupungin edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899 ja 1900.

## Lähteet
Alexander Geschwendt

**Alexander Daniel Geschwendt** (, 2. marraskuuta 1833 Helsinki – 5. marraskuuta 1905 Pietari) oli suomalaissyntyinen Venäjällä työskennellyt arkkitehti.

Alexander Geschwendtin vanhemmat olivat Wesenbergissä syntynyt sotilasapteekkari Samuel Reinhold Geschwendt ja Lokalahdessa syntynyt Renata Lovisa Ehrenmalm. Hänen veljensä Johan Reinhold palveli Venäjän armeijassa ja toinen veli Mauritz Fredrik työskenteli rakennusinsinöörinä Kiovassa. Perhe muutti Pietariin vuonna 1846.

Geschwendt opiskeli Pietarin rakennuskoulussa (myöhemmässä siviili-insinööri-instituutissa), josta hän valmistui arkkitehdin oppilaaksi vuonna 1853. Hän työskenteli aluksi rautatiehallinnossa ja vuodesta 1857 Pietarin tie- ja rakennuslautakunnassa ja sai ylennyksen arkkitehdiksi vuonna 1859. Geschwendt toimi Pietarin kuvernementin arkkitehtina vuodesta 1873, mutta jatkoi myös kaupungin palveluksessa vuoteen 1881 saakka. Vuonna 1879 hänet määrättiin keisarillisten teatterien arkkitehdiksi ja vuodesta 1889 hän toimi muiden tehtäviensä ohella liikenneministeriön neuvoston varajäsenenä. Vuodesta 1892 lähtien Geschwendt työskenteli kuvernementin insinöörinä Pietarissa. Hän oli Pietarin kaupunginduuman jäsen vuodesta 1881 ja toimi muun muassa kansanopetuslautakunnan arkkitehtina.

Geschwendtin rakentajan ura alkoi Nicholas Benois’n apulaisena vuosina 1856–1861. Hän on suunnitellut Pietariin lukuisia liike- ja asuintaloja sekä koulu- ja tehdasrakennuksia.

Geschwendt oli Pietarin ruotsalaisen seurakunnan kirkkovaltuuston jäsen. Hänet on haudattu Smolenskin luterilaiselle hautausmaalle.

## Lähteet
Meta Seinemeyer

**Meta Seinemeyer** (5. syyskuuta 1895 Berliini – 19. elokuuta 1929 Dresden) oli saksalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Seinemeyer syntyi poliisin tyttärenä. Hän opiskeli laulamista Sternin konservatoriossa ja mahdollisesti Berliinissä. Hänen opettajiaan olivat Nikolaus Rothmühl ja Ernst Grenzebach. Koelaulun jälkeen Seinemeyer kiinnitettiin vuonna 1918 Deutsche Operiin. Kiinnitys kesti vuoteen 1925. Tänä aikana Seinemeyerin ääni kypsyi, ja hän alkoi esiintyä aiempaa dramaattisemmissa rooleissa.

Vuonna 1923 Seinemeyer teki ensiesiintymisensä New Yorkissa. Hän esiintyi Yhdysvalloissa useissa Richard Wagnerin rooleissa ja Carl Maria von Weberin *[[Taika-ampuja]]ssa*. Marraskuussa 1924 Seinemeyer esiintyi vierailijana Dresdenissä Margueriten roolissa (*[[Faust (Gounod’n ooppera)|Faust]]*). Hänet kiinnitettiin pysyvästi, ja hänestä tuli sellaisten laulajien kuin Tino Pattieran, Ivar Andresenin ja Robert Burgin kanssa tärkeä osa Dresdenissä 1920-luvulla käynnistynyttä Verdi-renessanssia. Pattieran kanssa Seinemeyer myös levytti useita duettoja. Kansainvälistä mainetta hän sai Leonoran roolilla *[[La forza del destino]]n* saksankielisessä versiossa, jonka tekijä oli Franz Werfel. Tämä versio kantaesitettiin Dresdenissä maaliskuussa 1926 Fritz Buschin johdolla. Seinemeyer tulkitsi rooleja myös esimerkiksi Giacomo Puccinin oopperoissa ja loi Parman herttuattaren roolin *[[Tohtori Faustus|Tohtori Faustuksen]]* kantaesityksessä vuonna 1925.

Seinemeyerin levy-yhtiö oli vuodesta 1925 Parlophone. Kesällä 1926 hän esiintyi Teatro Colónissa ja vuonna 1927 Wienin valtionoopperassa. Viimeisenä uutena roolinaan Dresdenissä hän omaksui *[[Patarouva]]n* Lisan roolin, jonka esitti ensimmäisen kerran tammikuussa 1929. Saman vuoden huhtikuussa hän teki viimeiset julkaistut levytyksensä, ja toukokuussa hän esiintyi Lontoon Royal Opera Housessa Wagnerin rooleissa. Viimeisen esiintymisensä Dresdenissä Seinemeyer teki tulkitsemalla Marschallinin roolin *[[Ruusuritari]]ssa*. Hän kuoli pian tämän jälkeen leukemiaan, mutta ehti mennä viimeisinä aikoinaan naimisiin kapellimestari Frieder Weissmannin kanssa.

## Lähteet
Kaapeliholkki

**Kaapeliholkki** on sähkötarvike joka suojelee monisäikeisen johtimen säikeitä ruuviliitoksen aiheuttamalta kuormitukselta ja estää säikeiden erkaantumista toisistaan. 

Holkki tekee johtimen paikoilleen asettamisesta liittimeen helpompaa.

Holkin puristaminen voidaan tehdä tarkoitukseen suunnitelluilla pihdeillä. Holkkeja on eristämättömiä ja eristettyjä, joissa väri ilmaisee koon, kuinka isolle johtimen poikkipinta-alalle osa on tarkoitettu. Eri valmistajilla väritykset voivat vaihdella.

## Katso myös
*Kaapeliliitin