open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sverker Sörlin

**Sverker Sörlin** (s. 1956) on ruotsalainen aatehistorioitsija, tietokirjailija ja ympäristöhistorian professori. Sörlin on kirjoittanut useita teoksia tieteenhistorian, ympäristö- ja metsähistorian, ihmisekologian, Euroopan historian, tiedepolitiikan, innovaatiotutkimuksen ja yliopistohistorian aloilta. Tämän ohella hän on vaikuttanut  esseistinä, tieteen popularisoijana, yhteiskunnallisena keskustelijana ja kulttuurikriitikkona.

Sörlin tuli professoriksi Uumajan yliopistoon vuonna 1993. Vuodesta 2007 hän on toiminut professorina Kuninkaallisen teknillisen korkeakoulun tieteen ja tekniikan historian osastolla Tukholmassa.

## Aiheesta muualla
*
*
Salon kaupungintalo

**Salon kaupungintalo** on Salon kaupungin hallintorakennus, joka sijaitsee aivan keskustassa. NCC toteutti kaupungintalon rakennustyöt. Rakentaminen alkoi maaliskuussa 2010 ja rakennus valmistui elokuun 2011 lopussa.

Vuonna 2016 kaupungintalossa todettiin sisäilmaongelmia, jotka johtuivat ensimmäisen kerroksen lattian kosteusongelmista. NCC maksoi kosteusongelmien korjaamisen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Rakennustyön edistyminen
Orvar Löfgren

**Orvar Löfgren** (s. 1943) on ruotsalainen kansatieteilijä ja kansatieteen emeritusprofessori. Hän toimi eurooppalaisen etnologian professorina Lundin yliopistossa vuosina 1991–2008.

Löfgren väitteli tohtoriksi eurooppalaisesta etnologiasta vuonna 1978. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut erityisesti arkielämän kulutuksen ja mediankäytön kulttuurinen analyysi.

Löfgren on ollut vierailevana professorina Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa vuosina 1983, 1986 ja 1997. Hänet promovoitiin Kööpenhaminan yliopiston kunniatohtoriksi vuonna 2008. Hän on Suomen Tiedeseuran ulkomainen jäsen vuodesta 1995.

## Lähteet
Carl Steenstrup

**Carl Steenstrup** (1934 Vaasa – 11. marraskuuta 2014 Berliini) oli tanskalainen kääntäjä ja kirjailija. Hän käänsi japanilaista kirjallisuutta tanskaksi. Steenstrup oli Japanin historian professori Münchenin yliopistossa. Hän kirjoitti lukuisia Japani-aiheisia kirjoja.

## Kirjoja
* Hôjô Shigetoki (1198-1261) and his Role in the History of Political and Ethical Ideas in Japan (1979)
* Of Japan and History (1980)
* Shintô (1982)
* Japan 1850–1980 (1982)
* A History of Law in Japan until 1868 (1996)

## Lähteet
Kääriäisvenhokas

**Kääriäisvenhokas**, aikaisemmalta nimeltään **kääriäisyökkönen**, (*Earias clorana*) on melko pieni, valkovihreä perhoslaji. Vanhassa kirjallisuudessa se tunnetaan viherkehrääjänä.

## Koko ja ulkonäkö
Etusiivet ovat vihreät ja ainoastaan etureunastaan leveästi valkeat, joskin vihreän sävy vaihtelee hieman yksilöittäin. Muuta kuviointia etusiivissä ei ole. Takasiivet ovat valkeat, kärkiosastaan yleensä vihertävät. Pää on valkoinen, keskiruumis vihreä ja takaruumis harmahtava. Tuntosarvet ovat ruosteenruskeat. Siipiväli on 19&ndash;23&nbsp;mm.

Kääriäisvenhokkaan voi sekoittaa lähinnä tammikääriäiseen (*Tortrix viridana*).

## Levinneisyys ja lentoaika
Kääriäisvenhokas on enimmäkseen eurooppalainen laji, jonka elinalue ulottuu Pohjois-Afrikasta ja Espanjasta Keski-Euroopan poikki Baltiaan ja edelleen Länsi-Siperiaan. Suomessa levinneisyys rajoittuu etelä- ja lounaisrannikolle, joskin jopa Vaasan korkeudelta tunnetaan vanhoja havaintoja. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena toukokuun lopulta heinäkuun alkuun.

## Elinympäristö ja elintavat
Kääriäisvenhokas on kosteiden ja pensaikkoisten metsänreunojen, soiden, rantojen ja kulttuuriympäristöjen asukki. Se on tyypillisesti laji, jonka tapaa helpommin toukkana kuin aikuisena, eikä sitä yleensä tavata varsinaisen elinympäristön ulkopuolella. Perhoset ovat lennossa muutamien tuntien ajan alkuillasta, etelämpänä usein jo iltapäivällä. Molemmat sukupuolet lentävät valolle, mutta harvakseltaan ja yleensä valolle tulee vain yksittäisiä yksilöitä ja naaraat tulevat koiraita harvemmin. Sen sijaan kääriäisvenhokas tulee mielellään makealle syötille. Saattaa olla, että perhoset syövät kirvojen erittämää mesikastetta kasvien lehdiltä.

Naaras munii usean päivän aikana 80&ndash;100 munaa, jotka se asettelee lehtien alapinnoille pensaiden latvuksiin. Toukat elävät erakkoina tai parin yksilön ryhminä ja piilottelevat yhteensitomiensa lehtien muodostamassa suojassa. Toukat ovat täysikasvuisia heinä-elokuun taitteessa ja rakentavat vaalean, venemäisen, noin 15&nbsp;mm pitkän kotelokopan oksan sivuun. Kotelo talvehtii.

## Ravintokasvi
Toukka syö eri pajulajien lehtiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Perhoset: Kääriäisvenhokas
* toukka 
* lepidoptera.pl 
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa
Japanin Grand Prix 2011

**Japanin Grand Prix** oli Formula 1 -kauden 2011 15. osakilpailu, joka käytiin 9. lokakuuta Suzuka Circuitilla. Sebastian Vettel lähti kilpailuun paalupaikalta, mutta voittoon ajoi Jenson Button, joka teki myös nopeimman kierroksen 1:36.568 (kierros 52). Toiseksi ajoi Fernando Alonso ja kolmanneksi Sebastian Vettel, joka varmisti sijoituksellaan uransa toisen maailmanmestaruuden. Michael Schumacher sai kilpailussa 1500:nnen MM-pisteensä.

## Tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Craig Smith

**Craig Smith** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

*Craig Smith, yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
*Craig Smith, yhdysvaltalainen koripalloilija
*Craig Smith, australialainen rugbypelaaja
*Craig Smith, skotlantilainen rugbypelaaja
Malossi

**Malossi** on Armando Malossin vuonna 1930 Bolognassa perustama italialainen moottorinosien valmistaja.  Malossi valmistaa sylintereitä, mäntiä, pakoputkia, variaattoreita ja kaasuttimia mopoihin, skoottereihin ja moottoripyöriin. Suomessa Malossia maahantuo Mopo Sport. Sen suurin kilpailija on Italialainen Polini.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Malossin kotisivu
Juvenes

**Juvenes Oy** (aik. Juvenes-Yhtiöt Oy) on suomalainen ravintolayritys, jonka omistaa Tampereen ylioppilaskunta. Yhtiön toimialoina ovat henkilöstö- ja opiskelijaravintolapalvelut, juhlapalvelu  ja kioskitoiminta. Aiemmin yhtiö on toiminut myös kirjakauppa- ja kirjapainoalalla. Juvenes Oy työllisti vuonna 2019 noin 270 henkilöä ja sen liikevaihto oli 22,7 miljoonaa euroa. 

## Lähteet
Kolari (kylä)

**Kolari** eli **Kolarin kirkonkylä** eli **Jokijalka** on Kolarin kunnan kuntakeskus ja suurin taajama. Se sijaitsee valtatien 21 ja seututien 943 risteyskohdassa Muonionjoen varrella lähellä Ruotsin valtakunnanrajaa.

Kuntakeskuksessa sijaitsevat muun muassa vuonna 1965 valmistunut Kolarin kirkko, kunnantalo ja kirjasto.

Vuoden 2021 lopussa taajaman väkiluku oli 1&nbsp;070 ja pinta-ala 3,63 neliökilometriä.

Suomen pohjoisin käytössä oleva rautatieasema sijaitsee Kolarissa.

## Lähteet
Kolarin kunnantalo

**Kolarin kunnantalo** on Kolarin kunnan kunnantalo, joka sijaitsee Kolarin kylässä. Talon huipulla olevat liekit kuvastavat kunnan vaakunaa. Kunnantalon vieressä on kunnankirjasto, poliisi ja Kela. Kunnantalossa on myös kahvilaravintola *Lounastupa*.

Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti-SAFA Kimmo Kuismanen, ja se valmistui joulukuussa 1980. Rakennuksen suunnittelussa tärkeä inspiraatio tuli Kolarin vanhasta kirkosta.

## Lähteet
Craig Smith (jääkiekkoilija)

**Craig Smith** (s. 5. syyskuuta 1989 Madison, Wisconsin, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Detroit Red Wingsissä. Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidalla. Smith pelaa oikealta. Hänen vahvuuksiinsa kuuluu monipuolisuus, hyökkäyspään pelaaminen ja pelinäkemys. Smithin heikkouksiin kuuluu ailahtelevaisuus. NHL:n työsulun aikana hän edusti kahdeksan ottelun verran SM-liigaseura KalPaa.

## Ura
### Seuraura
Smith kävi lukion kotikaupungissaan Madisonissa, jonka jälkeen hän pelasi vuodet 2006–2009 USHL-joukkue Waterloo Black Hawksissa. Siellä viimeisellä kaudellaan 2008–2009 Smith pelasi ssa ja jakoi tehopisteillä 28+48=76 liigan pistepörssin toisen sijan Mike Cichyn kanssa. Kauden päätteeksi Smith valittiin ensimmäiseen tähdistökentälliseen.

Nashville Predators varasi Smithin neljännellä kierroksella 98. pelaajana . Hän palasi kotikaupunkiinsa ja pelasi vuodet 2009–2011 Wisconsin-Madisonin yliopiston jääkiekkojoukkueessa. Smith valittiin ensimmäisen yliopistokautensa 2009–2010 päätteeksi WCHA:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Toisella kaudellaan hän oli tehopisteillä 19+24=43 joukkueensa paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Justin Schultzin jälkeen. Smith toimi myös Wisconsin-Madisonin kapteenina.

Heinäkuussa 2011 Smith teki kaksivuotisen tulokassopimuksen Nashvillen kanssa. Hän sai harjoitusleirin päätteeksi paikan joukkueesta ja teki NHL-uransa avausmaalin heti kauden ensimmäisessä ottelussa 7. lokakuuta 2011 Columbus Blue Jacketsia vastaan.

Lokakuussa 2020 Smith teki vapaana agenttina Boston Bruinsin kanssa kolmevuotisen ja yhteensä 9,3 miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Helmikuussa 2023 Bruins kauppasi Smithin Washington Capitalsiin. Hänen mukanaan Washingtoniin meni ensimmäisen kierroksen varausvuoro vuoden 2023 varaustilaisuudessa, toisen kierroksen varausvuoro vuoden 2025 varaustilaisuudessa ja kolmannen kierroksen varausvuoro vuoden 2024 varaustilaisuudessa. Vastaavasti Bostoniin matkasivat Garnet Hathaway ja Dmitri Orlov.

Heinäkuussa 2023 Smith teki vapaana agenttina Dallas Starsin kanssa yksivuotisen ja miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Heinäkuussa 2024 Smith teki vapaana agenttina Chicago Blackhawksin kanssa vuoden mittaisen ja miljoonan dollarin arvoisen sopimuksen.

Maaliskuussa 2025 Blackhawks kauppasi Smithin ja Petr Mrázekin Detroit Red Wingsiin vaihdossa Joe Velenoon.

### Maajoukkueura
Smith on edustanut Yhdysvaltoja miesten MM-kilpailuissa vuosina 2011, 2012 ja 2013, joista ensimmäisenä mainitussa turnauksessa hän oli tehopisteillä 3+3=6 joukkueen paras maalintekijä ja toiseksi paras pistemies Derek Stepanin jälkeen. Smith palkittiin Yhdysvaltojen top-3 -pelaajana.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Ávži

**Ávži** (, suomeksi joskus myös *Autsi*) on kylä Norjan Koutokeinossa Finnmarkin läänissä. Ávžin asukasluku on noin 80 asukasta.
Ávžiin johtaa Koutokeinon keskustasta tie nimeltä Ávžžiluodda. Ávži on noin 10 kilometrin etäisyydellä keskustasta.
Kolarinsaaren silta

**Kolarinsaaren silta** on silta Kolarin kylässä Kolarin kunnassa Suomessa. Se yhdistää Kolarin kylän ja Kolarinsaaren. Silta ylittää saaren itäpuolisen Muonionjoen haaran. Silta korvasi paikalla aikaisemmin olleen lossin. Silta valmistui 1980-luvun alussa.

## Lähteet
Vapaa kirjoittaminen

**Vapaa kirjoittaminen** on kirjoitustekniikka, jossa tekijä kirjoittaa jatkuvasti kiinnittämättä huomiota oikeinkirjoitukseen, kielioppiin tai aiheeseen. Vapaan kirjoittamisen tuloksena syntyy usein raakamateriaalia, joka ei ole käyttökelpoista, mutta joka auttaa kirjoittajia pääsemään yli itsekriittisyydestä. Vapaata kirjoittamista käyttävät pääasiassa kirjoitustaidon opettajat ja kaunokirjailijat. Tekniikan avulla voidaan myös koota alustavia ajatuksia ja ideoita kirjoituksen aiheesta. 

Toisin kuin aivoriihi-menetelmää käytettäessä, jolloin ideat listataan, vapaassa kirjoittamisessa kirjoitetaan lauseita, jotka muodostavat kappaleita, mistä tahansa mieleen tulevasta aiheesta.
Eldar Šengelaia

**Eldar Šengelaia** (, ; 26. tammikuuta 1933 Tbilisi – elokuu 2025) oli georgialainen elokuvaohjaaja ja poliitikko.

Eldar Šengelaia syntyi elokuvaohjaaja Nikoloz Šengelaian ja näyttelijä Nato Vakhnadzen perheeseen. Hän valmistui vuonna 1958 Neuvostoliiton elokuvainstituutin ohjaajalinjalta, jossa hän opiskeli Sergei Jutkevitšin johdolla. Šengelaia työskenteli aluksi Mosfilmilla, jossa hän ohjasi yhdessä Aleksei Saharovin kanssa satuelokuvat *Legenda o ledjanom serdtse* (”Taru jääsydämestä”, 1958) ja *Snežnaja skazka* (”Lumisatu”, 1960).

Vuodesta 1960 lähtien Šengelaia työskenteli Georgian elokuvastudion ohjaajana. Tamaz Meliavan kanssa ohjattu *Tetri karavani* (”Valkoinen karavaani”, 1964) kuvaa runollisesti Georgian maaseudun elämää. Vuonna 1965 Šengelaia ohjasi novellin *Mikela* Davit Kldiašvilin teosten pohjalta käsikirjoittamaansa elokuvaan *Ts’arsulis purtslebi* (”Menneisyyden sivuja”). Vuonna 1969 valmistunut *Aratšveulebrivi gamopena* (”Epätavallinen näyttely”) on Šengelaialle tyypillinen tragikomedia kuvanveistäjästä, joka on tuhlannut parhaat vuotensa hautamuistomerkkien suunnitteluun. ”Iloiset hupsut” (*Šerek’ilebi*, 1974) sisältää farssin aineksia, kun taas Kldiašvilin teokseen perustuva ”Samanišvilin äitipuoli” (*Samanišvilis dedinatsvali*, 1978) kuvaa surumielisen humoristisesti 1800-luvun georgialaista köyhää aatelistoa. Vuonna 1984 valmistunut ”Siniset vuoret” (*Tsisperi mtebi, anu daujerebeli ambavi*) ennakoi perestroikan ajan yhteiskuntakritiikkiä. ”Siniset vuoret” sai Neuvostoliiton valtionpalkinnon vuonna 1985 ja vuonna 1988 Šengelaialle myönnettiin Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimi.

Šengelaia oli NKP:n jäsen vuodesta 1965. 1980-luvun lopussa ohjaaja liittyi Georgian itsenäisyysliikkeeseen ja vuodesta 1990 lähtien hän toimi maansa parlamentin jäsenenä. Vuonna 1993 valmistunut georgialais-saksalainen absurdi komedia *Eksp'res-inpormatsia* jäi lähes kokonaan vaille kaupallista levitystä.

Šengelaia istui Georgian parlamentissa kuuden kauden ajan vuoteen 2008. Hän oli parlamentin varapuhemies vuosina 1995–2004. Šengelaia kuoli vuonna 2025.

## Ohjaustyöt
* *Legenda o ledjanom serdtse* (”Taru jääsydämestä”, Aleksei Saharovin kanssa, 1958)
* *Snežnaja skazka* (”Lumisatu”, Aleksei Saharovin kanssa, 1960)
* *Tetri karavani* (”Valkoinen karavaani”, Tamaz Meliavan kanssa, 1964; Yleisliittolaisen elokuvafestivaalin ja Georgian SNT:n nuorisoliiton palkinnot)
* *Mikela* (novelli elokuvassa *Ts’arsulis purtslebi* ”Menneisyyden sivuja”, 1965)
* *Aratšveulebrivi gamopena* (”Epätavallinen näyttely”, 1969)
* ”Iloiset hupsut” (*Šerek’ilebi*, 1974)
* ”Samanišvilin äitipuoli” (*Samanišvilis dedinatsvali*, 1978; Yleisliittolaisen elokuvafestivaalin pääpalkinto)
* ”Siniset vuoret” (*Tsisperi mtebi, anu daujerebeli ambavi*, 1984; Yleisliittolaisen elokuvafestivaalin pääpalkinto, Neuvostoliiton valtionpalkinto)
* *Eksp'res-inpormatsia* (Georgia–Saksa, 1993)
* *Dog Rose* (1996)

## Lähteet
Juutalaisasutus keisarillisessa Japanissa

Ennen toisen maailmansodan alkua ja sen aikana Japaniin ja sen miehittämille alueille Kiinassa asutettiin juutalaisia. Samaan aikaan Euroopassa juutalaisuusvastaisuus kasvoi ja johti lopulta holokaustiin.

Huolimatta siitä, että on vain vähän todistusaineistoa siitä, että japanilaiset missään vaiheessa suunnittelivat juutalaisvaltion tai autonomisen juutalaisalueen perustamista, rabbi Marvin Tokayer ja Mary Swartz laativat aiheesta osin fiktiivisen teoksen nimeltä "The Fugu Plan" vuonna 1979. Teoksessa Tokayer ja Swartz nimeävät Fugu-suunnitelmaksi joukon 1930-luvulla kirjoitettuja muistioita, joissa ehdotetaan saksalaisten vainoa pakenevien juutalaisten asuttamista japanilaisille alueille. Ajatuksen kannattajat pitivät suunnitelmaa riskialttiina, mutta arvioivat sen tarjoavan mahdollisia hyötyjä. Suunnitelma nimettiin japanilaisen Takifugu rubripes pallokalan mukaan. 

Tokayer ja Swartz perustavat väitteensä kapteeni Koreshiga Unuzikan antamiin lausuntoihin. Heidän mukaan suunnitelmaa hahmoteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1934 ja lopullisen muodon se sai vuonna 1938. Kolmen vallan sopimuksen allekirjoittaminen vuonna 1941 kuitenkin esti suunnitelman täydellisen toteuttamisen.

Jerusalemin heprealainen yliopiston professori Ben-Ami Shillonyn mukaan Tokyaerin ja Swartzin käyttämät väitteet on irrotettu asiayhteydestään ja heidän käyttämänsä käännökset olivat puutteellisia. Shillony kyseenalaistaa sen suunnittelivatko japanilaiset missään vaiheessa juutalaisvaltion tai autonomisen alueen perustamista.
Mikheil Gelovani

**Mikheil Gelovani** (, , 6. tammikuuta 1893 Kutaisin läänin Lasurian kylä – 21. joulukuuta 1956 Moskova) oli georgialaissyntyinen neuvostoliittolainen näyttelijä ja ohjaaja, joka tuli tunnetuksi Stalinin elokuvaroolien esittäjänä.

Mikheil Gelovani esiintyi vuodesta 1913 lähtien Tbilisin, Kutaisin ja Bakun teattereissa. Vuosina 1919–1920 hän opiskeli tbilisiläisessä teatteristudiossa. Vuodesta 1924 lähtien hän näytteli georgialaisissa elokuvissa ja ohjasi myöhemmin itsekin muutamia filmejä. Vuosina 1936–1939 hän työskenteli Rustavelille nimetyssä Georgian draamateatterissa ja vuosina 1942–1948 Moskovan taiteellisessa teatterissa.

1930-luvun lopulla Gelovani alkoi yhtenä ensimmäisistä näyttelijöistä esittää Stalinin roolia teatterissa ja elokuvissa. Hän näytteli Stalinia yhteensä 15 elokuvassa.

»Esittäessään I.V. Stalinia tämän toiminnan eri vaiheissa, Gelovani ei tyydy pelkän näköisyyden tavoittamiseen. Hän pyrkii välittämään johtajan viisauden, hänen erottamattoman yhteytensä kansaan, suuruuden ja yksinkertaisuuden, teräksisen vallankumouksellisen tahdon, poikkeuksellisen viehätysvoiman ja inhimillisyyden. Erityisen hyvin tämä on onnistunut elokuvissa ”Vala” ja ”Berliini kukistuu”.»

Gelovani palkittiin näyttelijäsuorituksistaan neljällä Stalinin palkinnolla sekä Työn punaisen lipun kunniamerkillä. Vuonna 1950 hän sai Neuvostoliiton kansantaiteilijan arvonimen.

## Lähteet
Budō kesäolympialaisissa 1964

**[[Budō]]** järjestettiin näytöslajina **[[kesäolympialaiset 1964|vuoden 1964 kesäolympialaisissa]]** 15. lokakuuta Nippon Budōkan Hallissa, Tokiossa, Japanissa. Tämä oli ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kerta kun laji oli mukana olympialaisten ohjelmassa. Budōlajeista mukana olivat kendō (miekkailu), kyūdō (jousiammunta) ja sumō (paini).

## Lähteet
Vaporisaattori

**Vaporisaattori** eli höyrystin on muun muassa hampun höyrystämiseen tarkoitettu laite. Markkinoilla on suuri määrä erilaisia vaporisaattoreita, kenties tunnetuimmat ovat saksalainen *Volcano Vaporizer* ja kotimainen *Venus Vaporisaattori*.

Höyrystintä käytettäessä kukinto lämmitetään 180–200 asteen lämpötilaan, jossa vaikuttavat aineet höyrystyvät, mutta kasviaines ei vielä syty palamaan. NORML-MAPSin tutkimuksessa *Volcano Vaporizer* -vaporisaattorimallin höyry sisälsi 95&nbsp;% tetrahydrokannabinolia (THC), hieman kannabinolia (CBN) ja loput noin 5&nbsp;% muita yhdisteitä. Itsetehtyjä höyrystimiä käytettäessä kannabis usein kuumenee hiiltymislämpötilaan asti, jolloin muodostuu myös tervaa.

## Lähteet
Antônio Possamai

**Antônio Possamai** (5. huhtikuuta 1929 – 27. lokakuuta 2018) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 8. joulukuuta 1957 ja nimitettiin Ji-Paranán hiippakunnan piispaksi 4. maaliskuuta 1983. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gregório Warmeling, jota avustivat Bonifácio Piccinini ja Tito Buss.

Possamai jäi eläkkeelle 78-vuotiaana 11. huhtikuuta 2007.

## Lähteet
Maasi

**Maasi** (, ) on kylä Norjan Koutokeinossa Finnmarkin läänissä. Maasi on Koutokeinon suurin asutuskeskus heti Koutokeinon keskustaajaman jälkeen.
Maasin asukasluku on noin 350 asukasta, joista 98 prosenttia on saamelaisia. Kylässä on kirkko sekä koulu.

## Katso myös

* Maasin luonnonpuisto
* Arvi Järventaus: *Satu-Ruijan maa*. Helsinki 1920.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tito Buss

**Tito Buss** (1. syyskuuta 1925 – 30. huhtikuuta 2013) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 8. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Rio do Sulin hiippakunnan piispaksi 12. maaliskuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Alfonso Niehues, jota avustivat Gregório Warmeling ja Wilson Laus Schmidt.

Buss jäi eläkkeelle 30. elokuuta 2000.

## Lähteet
Józef Michalik

**Józef Michalik** (s. 20. huhtikuuta 1941) on puolalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Łomżan hiippakuntaan Czeslaw Falkowski 23. toukokuuta 1964, ja hänet nimitettiin Gorzówin hiippakunnan piispaksi 1. lokakuuta 1986. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. lokakuuta. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Francisco Pironio ja Henryk Roman Gulbinowicz.

Michalik sai 17. huhtikuuta 1993 nimityksen Przemyślin arkkipiispaksi. Hän esiintyy usein Puolan katolilaisella Radio Maria -radiokanavalla sekä Friday-aikakauslehdessä.

Syksyllä 2013 Michalik herätti kohua katolista kirkkoa ravistelevassa pedofiliaskandaalissa. "Epävakaista oloista tulevat lapset hakevat hellyyttä, he voivat harhautua ja saavat sitten aikuisen osapuolen osalliseksi tekoon", Michalik sanoi.

## Lähteet
Rautanaamio

**Rautanaamio** eli **Rautanaamari** ( ’mies rautaisessa naamiossa’, syntymäaika tuntematon, kuoli 19. marraskuuta 1703) oli Ranskan eri vankiloissa Ludvig XIV:n valtakaudella pidetty vanki, jonka henkilöllisyys on sitovasti ratkaisematta. Rautanaamion arvoitusta ovat käsitelleet useat kirjailijat ja tutkijat. Aiheesta on tehty useita elokuvia.

Rautanaamio teljettiin aluksi Pignerolen linnoitukseen. Tuolloin hänestä käytettiin nimeä *Eustache Dauger*. Bastiljiin hänet siirrettiin vuonna 1698. Naamioidun vangin arvoitus kiehtoi kirjailijoita ja oppineita. Alexandre Dumas vanhempi on tunnetuimpia Rautanaamiota käsitelleitä kirjailijoita. Hän kirjoitti aiheesta romaanissa *Bragelonnen varakreivi eli muskettisoturien viimeiset urotyöt*. Rautanaamion on epäilty olleen esimerkiksi Ludvig XIV:n tuntematon kaksoisveli, jolloin syy vangitsemiseen olisi ollut yksiselitteisen kruununperimyksen turvaaminen. 

Simon Singh tarkastelee Rautanaamion arvoitusta kryptografian näkökulmasta. Vuonna 1890 löydettiin Ludvig XIV:n hallinnon salakirjoitettuja kirjeitä, joiden koodin - "Suuren salakirjoituksen" - Ranskan armeijan salakirjoitusasiantuntija Étienne Bazeries kykeni selvittämään. Eräs kirjeistä oli Ludvig XIV:n sotaministerin François Michel Louvois'n selonteko kenraali Vivien de Boulonden rikoksista Cuneon taistelussa yhdeksänvuotisen sodan aikana ja hänen vangitsemisestaan Pignerolen linnoitukseen. Eräs kirjeen yksityiskohta käsittelee vangin kasvojen peittämistä ulkoilun aikana rautaisella naamiolla.

Rautanaamio kuoli Bastiljissa 1703. Kasvot oli aina peitetty mustalla naamarilla. Muutama samanaikainen kertomus väittää hänen olleen ulkomainen aatelismies, joka olisi ollut Ludvig XlV:n oikea isä. Toiset ovat pitäneet häntä kuninkaan vanhempana tai kaksoisveljenä taikka hänen aviottomana poikanaan. Useat ovat arvelleet, että hän oli Mantovan herttuan ministeri Mattioli, joka 1678 oli luvannut hankkia muutaman linnan ranskalaisten haltuun, mutta rikkonut lupauksensa.
  
## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Armas J. Pulla : Kuka oli rautanaamio?, Helsingin Sanomat, 26.08.1934, nro 228, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Marattiaceae

**Marattiaceae** on trooppinen saniaisheimo, joka muodostaa lahkon **Marattiales** ja luokan **Marattiopsida**. Heimolla on hyvin pitkä evoluutiohistoria ja varhaisimmat sen fossiilit ovat kivihiilikaudelta. Nykyisiä lajeja Marattiaceae-heimossa on noin 130 tai noin 150. Levinneisyydeltään heimon lajit ovat pantrooppisia, ja lajirunsaus painottuu Oseaniaan.

## Tuntomerkit
Heimon lajit kasvavat usein huomattavan suurikokoisiksi. Kaikissa kasvinosissa on limatiehyitä. Juuret ovat kookkaita ja meheviä. Mehevät juurakot (ritsomit) ovat lyhyet ja pystyt tai matavat ja pitkänomaiset, joskus pallomaiset. Lehtien liittymäkohdissa on meheviä tai paperimaisia korvakemaisia ulokkeita. Samoissa kohdissa on myös usein jälkisilmuja, joista voi kasvaa uusia yksilöitä. Lehdet ovat tavallisesti kookkaita, meheviä tai nahkeita. Tavallisesti ne ovat useaan kertaan pari- tai sormilehdykkäisiä, harvoin ehyitä. Ruodissa on pulvinukset eli turvonneet nivelet ja korkkihuokosia (lentisellejä). Lehtilapa ja juurakot ovat kilpikarvojen peittämiä.

Itiöpesäkkeet ovat vaihtelevissa määrin kasvaneet yhteen pyöreiksi tai pitkänomaisiksi synangioiksi. Ne avautuvat raoilla tai huokosilla, ja sisältävät 1000–7000 itiötä. Itiöt ovat muodoltaan tavallisesti kaksikylkisiä tai soikeamaisia, ja niissä on yksi ituaukko. Suvullinen sukupolvi eli gametofyytti kasvaa maan pinnalla, ja on muodoltaan herttamainen, kookas ja lehtivihreällinen.

## Evoluutio
Ylähiilikaudelta tunnetaan fossiileja, joiden varren anatomia eli sisärakenne ja synangiot ovat selvästi Marattiaceae-heimolle tyypillisiä. Ryhmä on siten yksi vanhimmista vielä elossa olevista maakasviryhmistä. Nykyään eläviä sukuja tunnetaan varmuudella trias- ja jurakautisista kerrostumista, joiden syntyaikaan heimo oli levinnyt laajalti pohjoisella pallonpuoliskolla. Nykyään levinneisyyskeskukset sijoittuvat yhtäältä Pohjois-Andeille, toisaalta Etelä-Kiinaan. Mikään nykyisistä kasviryhmistä ei ole Marattiales-lahkon ja sen ainoan heimon läheinen sukulainen.

## Suvut
Uudemman systematiikan mukaan heimo jakautuu kahteen alaheimoon, kuuteen sukuun ja käsittää noin 135 lajia:
* Alaheimo Danaeoideae
** *[[Danaea]]* (n. 55 lajia)
* Alaheimo Marattioideae
** pirskosaniaiset *Angiopteris* (n. 30 lajia)
** *[[Christensenia]]* (1 laji: *Christensenia aesculifolia*)
** *[[Eupodium]]* (3 lajia)
** *[[Marattia]]* (n. 10 lajia)
** jyväsiivet *Ptisana* (n. 35 lajia)

Aiemmin tutkimuksen ”A classification for extant ferns” (2006) mukaan Marattiaceae-heimoon kuului neljä sukua. Muissa lähteissä sukuja on mahdollisesti esitetty enemmän.
* *Angiopteris*
* *Christensenia*
* *Danaea*
* *Marattia*

## Käyttö
Etelä-Aasiassa käytetään toisinaan ravinnoksi eräiden pirskosaniaisten (*Angiopteris*) lajien tärkkelyspitoisia juurakoita, Polynesiassa niillä maustetaan riisiä ja Intiassa niistä valmistetaan päihdyttävää juomaa. Havaijilla ja Uudessa-Seelannissa eräitä heimon lajeja on käytetty ja viljeltykin ravinnoksi.

## Lähteet
* Smith, A. R. et al 2006: A classification for extant ferns. *Taxon* 55(3): 705–731. pdf  
* The Plant List: Marattiaceae 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Marattiaceae
Harry Wahl

**Harry August Wahl** (17. heinäkuuta 1869 Hamina – 31. heinäkuuta 1940 Viipuri) oli suomalainen kilpapurjehduksen olympiamitalisti ja arvosoitinten keräilijä.

Harry Wahl oli viipurilaisen kauppaneuvos Paul Wahlin (1797–1872) pojanpoika. Perhe oli vaurastunut muun muassa Saimaan kanavan rakennustöihin liittyvällä liiketoiminnalla kauppahuoneensa Paul Wahl & Co avulla.

Harry Wahlin vanhemmat olivat kauppias, varakonsuli Carl August Wahl ja Bertha Paulina Holstius. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin yksityislyseosta 1890 ja hän harjoitti sitten kaupallisia opintoja Saksassa, Englannissa ja Ranskassa. Wahl tuli 1902 toiminimen Paul Wahl & Co:n johtajaksi ja kun tämä toiminimi oston kautta siirtyi A. Ahlström Oy:n haltuun, Wahl perusti vuonna 1916 veljensä kanssa Wahl & Co:n, joka omisti Lamposaaren sahan lähellä Lappeenrantaa.

## Kilpapurjehduksen olympiamitalisti
Wiborgs Läns Segelföreningiä edustanut Wahl kuului suomalaisen *Nina*-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmassa 1912. Seuraavana vuonna Wahl voitti Sinebrychoffin pokaalin *Aurora*-veneellä.

## Jousisoitinten keräilijä
Harry Wahl omisti 1930-luvulla yhden Euroopan merkittävimmistä soitinkokoelmista, johon kuului useita Stradivarius-, Guarneri- ja Amati-viuluja. Viulujen lisäksi kokoelmassa oli myös alttoviuluja ja selloja. Kokoelman arvo oli nykyrahassa mitaten jopa yli 50 miljoonaa euroa. Kun venäläiset valtasivat Viipurin, valtaosa Wahlin kokoelmasta jäi venäläisille. Wahlin suojatin, viulisti Onni Suhosen onnistui kuitenkin pelastaa 32 arvokkainta soitinta ensin pois Viipurista ja sitten Suomen puolelle.

Vuonna 2007 helsinkiläinen Maija-Stiina Roine löysi Wahlin testamentin omasta kirjahyllystään. Roineen isä, diplomi-insinööri Voitto Valdemar Kolho oli ollut Wahlin luottohenkilö viuluhankinnoissa. Testamentin soitinluettelosta selvisi, että venäläisten käsiin olivat arvosoittimista jääneet Santo Serafin -viulu 1700-luvulta sekä Lorenzo Storionin rakentama alttoviulu. 
Testamentista, joka luovutettiin Suomen Kulttuurirahastolle, selviää myös muut venäläisille joutuneet ja sitä kautta ympäri maailmaa kulkeutuneet soittimet. 
Harry Wahl kuoli 1940, ja valtaosa hänen omaisuudestaan oli viipurilaisissa kiinteistöissä, jotka jäivät rajan taakse. Wahlin perilliset joutuivat luopumaan alhaisin kauppahinnoin kaikista Suomeen pelastetuista arvosoittimistaan päästäkseen uuden elämän alkuun Suomessa. Testamenttiluettelon perusteella Maija-Stiina Roine on jäljittänyt kymmeniä niistä maailmalta ja julkaisi niistä vuonna 2008 omakustannekirjan *Harry Wahlin viulut*.

Wahlin perillisten hallussa ollut, irlantilaishistoriansa takia ”iiriläiseksi” kutsuttu Stradivarius on ainoa Suomessa nykyisin oleva Wahlin kokoelman soitin. Se kuuluu nykyisin OP-ryhmän taidesäätiölle, joka hankki sen lainattavien arvosoitintensa kokoelmaan Japanista 1986. Soitin on kiertänyt 2000-luvun vaihteen jälkeen Réka Szilvayn, Antti Tikkasen, Kasmir Uusituvan ja Rebecca Roozemanin käytössä noin kolmen vuoden jaksoissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Roine, Maija-Stiina: *Harry Wahlin viulut*. Maija-Stiina Roine 2008. ISBN 6418616183262.
*Harry Wahl Uppslagsverket Finlandissa
Gregório Warmeling

**Gregório Warmeling** (17. huhtikuuta 1918 – 3. tammikuuta 1997) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 5. syyskuuta 1943 ja nimitettiin Joinvillen hiippakunnan piispaksi 3. huhtikuuta 1957. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Joaquim Domingues de Oliveira, jota avustivat Anselmo Pietrulla ja Inácio Krause.

Warmeling osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän erosi tehtävistään piispana 9. maaliskuuta 1994.

## Lähteet
Hilário Moser

**Hilário Moser** (s. 2. joulukuuta 1931) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 15. elokuuta 1958 ja nimitettiin Olinda e Recifen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Casae Calanaen titulaaripiispaksi 17. elokuuta 1988. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Carlo Furno, jota avustivat José Cardoso Sobrinho ja Luciano Pedro Mendes de Almeida.

27. toukokuuta 1992 Moser sai nimityksen Tubarãon hiippakunnan piispaksi, jonka tehtävistä hän erosi 15. kesäkuuta 2004.

## Lähteet
Waldemar Björkstén

**Waldemar Björkstén** (12. elokuuta 1873 Viipuri – 31. toukokuuta 1933 Viipuri) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Wiborgs Läns Segelföreningiä.

Björkstén kuului suomalaisen *Nina*-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.

## Lähteet
* Waldemar Björkstén Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com
Terry Branstad

**Terry Edward Branstad** (s. 17. marraskuuta 1946) on yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko, joka toimi Iowan osavaltion kuvernöörinä vuosina 2011–2017 ja sitä ennen myös vuosina 1983–1999. Heinäkuusta 2017 hän on toiminut Yhdysvaltain Kiinan-suurlähettiläänä.

Branstad valittiin kuvernööriksi ensimmäisen kerran 35-vuotiaana vuonna 1982. Sitä ennen hän oli palvellut edellisen kuvernöörin Robert Rayn varakuvernöörinä. Branstad on Iowan sekä nuorin että pisimpään virassaan ollut kuvernööri. Neljän kauden jälkeen hän ei enää hakenut jatkoa. Vuosina 2003–2009 hän toimi Des Moinesin yliopiston rehtorina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bror Brenner

**Bror Benedictus Bernhard Brenner** (17. heinäkuuta 1855 Viipuri – 17. huhtikuuta 1923 Viipuri) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Wiborgs Läns Segelföreningiä.

Brenner kuului suomalaisen *Nina*-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.

## Lähteet
*
Anuar Battisti

**Anuar Battisti** (s. 19. helmikuuta 1953) on brasilialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Toledon hiippakuntaan Geraldo Majella Agnelo 8. joulukuuta 1980. Hänet nimitettiin Toledon piispaksi 15. huhtikuuta 1998, ja piispaksi vihkiminen seurasi 20. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Geraldo Majella Agnelo, jota avustivat Lúcio Ignácio Baumgaertner ja Armando Círio.

29. syyskuuta 2004 Battisti sai nimityksen Maringán arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 24. marraskuuta.

## Lähteet
José Haring

**José Haring** (20. joulukuuta 1940 – 24. joulukuuta 2023) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin fransiskaanien papiksi 22. heinäkuuta 1967 ja nimitettiin Limoeiro do Norten hiippakunnan piispaksi 19. tammikuuta 2000. Piispaksi vihkiminen seurasi 20. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Palmeira Lessa, jota avustivat Martinho Lammers ja João Maria Messi. Hän jäi eläkkeelle toukokuussa 2017.

## Lähteet
Allan Franck

**Allan Gunthard Franck** (17. syyskuuta 1888 Viipuri – 28. toukokuuta 1963 Emäsalo, Porvoon mlk) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti.

Franck kuului suomalaisen *Nina*-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.

## Lähteet
* Allan Franck Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com
Songwriters Hall of Fame

**Songwriters Hall of Fame** (suom. *lauluntekijöiden kunniagalleria*) on populaarimusiikin menestyneiden lauluntekijöiden kokoelma, jonka perusti sanoittaja Johnny Mercer kahden newyorkilaisen musiikkijulkaisijan kanssa vuonna 1969. Sen toimintaa ohjaa National Academy of Popular Music -järjestö, jonka valintakomitea valitsee joka vuosi kokoelmaan liitettävät lauluntekijät ja järjestää New Yorkissa palkintotilaisuuden ja siihen liittyvän illallisen.

Pitkään virtuaalimuseona toiminut galleria asetettiin ensimmäistä kertaa fyysisesti näytteille vuonna 2010, jolloin se sijoitettiin Los Angelesin Grammy-museon yhteyteen.

## Katso myös
* Luettelo Songwriters Hall of Fameen valituista lauluntekijöistä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Songwriters Hall of Famen viralliset sivut
Mario Zenari

**Mario Zenari** (s. 5. tammikuuta 1946) on italialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Veronan hiippakuntaan Giuseppe Carraro 5. heinäkuuta 1970. Hänet nimitettiin Iulium Carnicumin titulaariarkkipiispaksi ja apostoliseksi nuntiukseksi Norsunluurannikolle sekä Nigeriin 12. heinäkuuta ja Burkina Fasoon 24. heinäkuuta 1999. Piispaksi vihkiminen suoritettiin 25. syyskuuta 1999; pääkonsekraattorina toimi Angelo Sodano, jota avustivat Flavio Roberto Carraro ja Marcello Zago.

10. toukokuuta 2004 Zenari sai nimityksen apostoliseksi nuntiukseksi Sri Lankaan ja 30. joulukuuta 2008 Syyriaan.

## Lähteet
Emil Lindh

**Emil Alexander ”Nisse” Lindh** (15. huhtikuuta 1867 Helsinki – 3. syyskuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä, kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Purjehduksesa Lindh edusti seuratasolla Nyländska Jaktklubbenia.

Lindh kuului suomalaisen ”Lucky Girl” -veneen miehistöön sen voittaessa 8mR-luokan olympiapronssia Tukholmasta 1912. Hänen pojistaan Tor-Kristian Lindh kilpaili purjehduksessa Melbournen kesäolympialaisissa 1956 ja myös Nils Lindh ja Per Lindh kilpailivat purjehduksessa. Nils oli lisäksi nyrkkeilyn Suomen-mestari.

Emil Lindh oli 50 vuoden ajan näyttelijänä Ruotsalaisessa teatterissa ja hän kuului aikoinaan kolmeen otteeseen myös teatterinjohtaja August Fredrik Arppen oopperaseurueeseen. Hänen tunnettuihin näytelmärooleihinsa kuuluivat muun muassa ”Siltalan pehtoorin” kamreeri Svennberg, ”Setä Bräsig”, ”Swedenhjelmien” Eriksson ja ”Suuren maailmanteatterin” talonpoika. Lindh oli mukana Ruotsalaisen teatterin eläkekassan hallinnossa. Hän oli naimisissa näyttelijä Agnes Lindhin kanssa.

Emil Lindh näytteli kahdeksassa elokuvassa vuosina 1923–1932.

## Filmografia

## Lähteet
* Emil Lindh Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com 
* 
* 

### Viitteet
David Bradley (yhdysvaltalainen näyttelijä)

**David Bradley** (2. lokakuuta 1953 Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvanäyttelijä. Hän näytteli elokuvasarjassa *[[American Ninja]]* kolmessa osassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Newmarket

**Newmarket** tarkoittaa seuraavia asioita:

## Maantieteellisiä kohteita

* Newmarket, kaupunki Ontariossa, Kanadassa.
* Newmarket, kaupunki Corkin kunnassa, Irlannissa.
* Newmarket-on-Fergus, kaupunki Claren kunnassa, Irlannissa.
* Newmarket, kaupunki Suffolkissa, Britanniassa.
* Newmarket, kaupunki Derbyshiressä, Britanniassa.
* Newmarket, kaupunki Gloucestershiressä, Britanniassa.
* Newmarket, kylä Ulko-Hebrideillä, Skotlannissa.
* Newmarket, kylä New Hampshiressä, Yhdysvalloissa.

## Urheilu

* Newmarket Hurricanes, Kanadan Newmarketissa sijaitseva CCHL-jääkiekkojoukkue.
* Newmarket Saints, Kanadan Newmarketissa sijainnut AHL-jääkiekkojoukkue.

## Yrityksiä

* Newmarket Films, yhdysvaltalainen elokuvien tuotanto- ja jakeluyhtiö.
Aarne Pekkalainen

**Johan Anders ”Juho Aarne” Pekkalainen** (20. toukokuuta 1895 Viipuri – 19. maaliskuuta 1958 Turku) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Wiborgs Läns Segelföreningiä.

Pekkalainen kuului suomalaisen *Nina*-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmassa 1912.

## Lähteet
*
Kangana Ranaut

**Kangana Ranaut** (s. 23. maaliskuuta 1987 Bhambla, Himachal Pradesh, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hän on voittanut neljä National Film Awards -palkintoa ja neljä Filmfare Awards -palkintoa eri kategorioista. Intian valtio myönsi Ranautille Padma Shri -palkinnon vuonna 2020.

Ranautin ensimmäinen elokuva oli trilleri *[[Gangster (vuoden 2006 elokuva)|Gangster]]* (2006), josta hän voitti parhaan naistulokkaan Filmfare Awards -palkinnon. Hän voitti sekä National Film Awards -palkinnon että Filmfare Awards -palkinnon parhaasta naissivuosasta draamaelokuvasta *[[Fashion (elokuva)|Fashion]]* (2008), minkä jälkeen hän näytteli kaupallisesti menestyneissä elokuvissa kuten *[[Raaz – The Mystery Continues]]* (2009), *[[Once Upon a Time in Mumbaai]]* (2010), *[[Tanu Weds Manu]]* (2011) ja *[[Krrish 3]]* (2013).

Ranaut sai suurta ylistystä pääroolistaan menestyneessä draamakomediassa *[[Queen (elokuva)|Queen]]* (2014), josta hän voitti parhaan naispääosan National Film Awards- ja Filmfare Awards -palkinnot. Hän näytteli kaksoisroolia romanttisessa draamakomediassa *[[Tanu Weds Manu Returns]]* (2015), josta hän voitti parhaan naisnäyttelijän Filmfare Awards -kriitikkopalkinnon ja toisen peräkkäisen parhaan naispääosan National Film Awards -palkintonsa. Ranautin seuraavat elokuvat olivat kaupallisia pettymyksiä ennen *[[Manikarnika: The Queen of Jhansi]]a* (2019), jossa hän näytteli Rani Laxmibaita. Tästä ja roolistaan kabaddi-pelaajana urheiluelokuvassa *[[Panga (elokuva)|Panga]]* (2020) hän voitti neljännen National Film Awards -palkintonsa.

Ranaut tunnetaan myös tyylitajustaan sekä suorapuheisuudestaan. Hänen mielipiteensä ja ihmissuhteensa ovat aiheuttaneet kohuja.

## Yksityiselämä
Ranaut syntyi varakkaaseen rajputperheeseen Bhamblan kylässä Himachal Pradeshin osavaltiossa Intiassa. Hänen vanhempansa halusivat hänestä lääkärin, eivätkä alkuun hyväksyneet hänen uravalintaansa. Ranaut on uskonnoltaan hindu.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto  
* 
*
José Jovêncio Balestieri

**José Jovêncio Balestieri** (18. toukokuuta 1939 – 2. huhtikuuta 2023) oli brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 29. kesäkuuta 1968 ja nimitettiin Humaitán hiippakunnan piispaksi 6. maaliskuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Antônio Possamai, jota avustivat Hilário Moser ja Gregório Warmeling.

29. heinäkuuta 1998 Balestieri sai nimityksen Rio do Sulin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi. 30. elokuuta 2000 hänestä tuli Rio do Sulin piispa, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 19. maaliskuuta 2008.

## Lähteet
Józef Drzazga

**Józef Drzazga** (4. heinäkuuta 1914 – 12. syyskuuta 1978) oli puolalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Lublinin hiippakuntaan 3. lokakuuta 1938. Hänet nimitettiin Gnieznon vihkipiispaksi ja Siniandusin titulaaripiispaksi 5. toukokuuta 1958. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Stefan Wyszyński, jota avustivat Tomasz Wilczyński ja Piotr Kałwa.

25. toukokuuta 1967 Drzazga sai nimityksen Warmian vihkipiispaksi ja 28. kesäkuuta 1972 piispaksi, jona hän toimi loppuikänsä. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

## Lähteet
Jääpallon SM-sarjakausi 1988–1989

**Jääpallon Suomen mestaruus kaudella 1988–1989** ratkaistiin kaksinkertaisen sarjan päätteeksi pelatuilla play off -otteluilla. Helsinkiläinen Botnia voitti ensimmäisen mestaruutensa. Loppuottelu  Oulun Luistinseuraa vastaan oli yksi kaikkien aikojen jännittävimmistä. Kallion kentällä pelattu ottelu ratkesi vasta kolmannella jatkoajalla Botnian 5-4 voittoon. 

## Mestaruussarja
### Sarjataulukko

RoPS putosi sarjasta suoraan. Sarjaan nousi Porin Narukerä.
JPS säilytti sarjapaikkansa ilman karsintaa, sillä SaFa ja KemPa luopuivat karsinnoista.

### Runkosarjan parhaat maalintekijät

## Välierät
Välierät pelattiin kaksiosaisina ja ne aloitettiin runkosarjassa huonommin sijoittuneen kotikentällä. 

## Loppuottelu
12.3.1989 Helsinki

Ottelussa tarvittiin kolme jatkoaikaa.

## Lopulliset sijoitukset

## Suomen mestarit
**Botnia-69:** Tapio Tarvainen, Timo Niemi; Ari Kukkonen, Jari Hattunen, Mika Halonen, Kaj Peltonen; Martti Tervo, Pekka Kurki, Esko Korhonen, Jukka Korhonen, Jukka Vauhkonen, Petri Manninen, Petri Laakso, Jaakko Hyttinen; Iiro Järvitalo, Janne Hölttö, Juha Snellman, Jukka Salmivaara, Ari Hirvonen, Jarmo Kehusmaa, Petteri Pitkänen. Valmentaja: Antti Parviainen.

## Lähteet
* Siukonen-Ahola: Urheilu Jätti 1990, Sportti Kustannus Oy ()
Erik Lindh (kilpapurjehtija)

**Erik Aleksander Lindh** (1. toukokuuta 1865 Hämeenkoski – 1. joulukuuta 1914 Juva) oli suomalainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Wiborgs Läns Segelföreningiä.

Lindh kuului suomalaisen *Nina*-veneen miehistöön sen voittaessa 10mR-luokan olympiahopeaa Tukholmasta 1912.

## Lähteet
* Erik Lindh Biography and Olympic Results  Olympics at Sports-Reference.com
Sakkola (Käkisalmen piiri)

**Sakkola**  tai **Gromovo** () on maalaiskunta   Karjalankannaksella Leningradin alueen Käkisalmen piirissä. Kunnan keskuskylä Sakkola oli Suomen Viipurin läänin entisen Sakkolan kunnan kirkonkylä.

Kunta sijaitsee Käkisalmen piirin keskiosassa. Se rajoittuu idässä Laatokkaan, etelässä Metsäpirtin (Zaporožskoje) ja Petäjärven (Petrovskoje) kuntiin, lännessä  Kuninkaanristin kuntaan (Romaški), luoteessa Räisälään (Melnikovo) ja pohjoisessa Pyhäjärven (Plodovoje) ja Norsjoen (Larionovo) kuntiin. Laatokassa oleva Konevitsan luostarisaari kuuluu Sakkolan kuntaan. Kunnassa on runsaat 2&nbsp;500 asukasta.

Nykyinen Sakkolan kunta sijaitsee suurelta osin Suomen entisten Sakkolan ja Pyhäjärven (Vpl) kuntien alueilla ja käsittää myös kaistan Metsäpirttiä Taipaleenjoen pohjoispuolella. Keskustaama on Suvannonjärven pohjoisrannalla. Erillinen Sakkolan asema -niminen taajama sijaitsee Pietari–Hiitola-rautatien varrella, noin kymmenen kilometriä keskustaajamasta luoteeseen. Pietariin on  noin 100 kilometriä, Käkisalmeen 40&nbsp;km.

Keskustaajaman ja aseman välimailla on Venäjän ilmavoimien hävittäjälentokenttä, jonka toiminta on lakkautettu 2000-luvulla.

## Asutuskeskukset
Kunnassa on nykyisin 12 asutuskeskusta, jotka lähes kaikki ovat maaseututaajamia:
* Gretšuhino (Гречухино) – Musakanlahti
* Gromovo (Громово) – Sakkola – hallinnollinen keskus
* Gromovon asema  (Громово, посёлок при станции)
* Jablonovka (Яблоновка) – Saapru
* Konevitsa (Коневец, Konevets), saari
* Krasnoarmeiskoje – Tiitua
* Novinka (Новинка) – Sipilänmäki
* Portovoje (Портовое) – Haparainen, Kelja
* Priladožkoje (Приладожское) – Yläjärvi
* Solovjovo (Соловьёво) – Taipale
* Tšeremuhino (Черемухино) – (Ylläppää)
* Vladimirovka (Владимировка) – Sortanlahti

## Lähteet
*Gromovon kunnanhallinnon sivut
Tšernihivin rautatieasema

**Tšernihivin rautatieasema ** () on Ukrainan pohjoisosissa sijaitsevan Tšernihivin kaupungin rautatieasema. Asema kuuluu Ukrainan rautateiden asemaverkostoon ja on merkittävä pohjoisesta (muun muassa Pietarista tai Minskistä Homelin (Gomelin) kautta Kiovaan liikennöivien pikajunien kauttakulkuasema. 


File:ЖД Чернігів передній план.jpg|
File:ЖД Чернігів під дахом.jpg|


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaukoliikenteen junien haku Tšernihivin rautatieasemalle/-lta  (poezda.net)
* Kaukoliikenteen juna-aikatauluja Tšernihivin rautatieasemalle  (rasp.yandex.ru)
* Lähijunien aikatauluja Tšernihivin rautatieasemalle  (rasp.yandex.ru)
* Lähijunien aikataulu   (www.swrailway.gov.ua)
* Ukrainan rautateiden interaktiivinen, kullekin asemalle saapuvien ja lähtevien pikajunien sivusto, erityisesti EURO2012 jalkapalloa ajatellen  
* Ukrainan rataverkon kartta 
* Tšernihivin asemasta   (turistUA.com)
All Day Music

**All Day Music** on yhdysvaltalaisen War-yhtyeen kappale ja single vuodelta 1976. Sen toisen puolen on tuottanut Jerry Goldstein ja toisen Goldstein yhteistyössä Lonnie Jordanin ja Howard Scottin kanssa. Jälkimmäiset ovat War-yhtyeen jäseniä. Äänittäjä on Chris Huston.

Levy-yhtiö on United Artists Records ja kappaleiden julkaisija Far Out Music, Inc. ASCAP. Tuotantoyhtiöt ovat WAR Productions, Inc. ja Far Out Productions.

## Kappaleet
# 
# 

Vinyylisinglen etiketissä ei ole mainittu kumpi kappaleista on pääkappale.

Kummankin kappaleen tekijät ovat S. Allen, H. Brown, M. Dickerson, J. Goldstein, L. Jordan, C. Miller, L. Oskar ja H. Scott.

Kappale "All Day Music" esiintyy vielä Warin vuoden 1980 konserttiäänitteellä *War – The Music Band – Live* (MCA-5156).

## Kokoonpano

Kappaleiden tekijätietojen perusteella yhtyeen kokoonpano on ollut seuraavanlainen:

* Papa Dee Allen
* Harold Brown
* B.B. Dickerson
* Lonnie Jordan
* Charles  Miller
* Lee Oskar
* Howard Scott

## Lähteet

* War s. *All Day Music* (United Artists UA-XW-834-Y) 1976

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Musiikkipalvelu Spotifyn internet-sivustolla voi kuunnella War-yhtyeen kappaleen "All Day Music". (Viitattu 10.10.2011).
Davit Kldiašvili

**Davit Kldiašvili** (, ; 23. syyskuuta 1862 Kutaisin läänin Simonetin kylä – 24. huhtikuuta 1931) oli georgialainen kirjailija.

David Kldiašvili syntyi köyhään aatelisperheeseen. Hän opiskeli Kiovan ja Moskovan sotakouluissa vuosina 1872–1882 ja palveli sen jälkeen 26 vuoden ajan armeijassa. Vuosien 1905–1907 vallankumoustapahtumien jälkeen hän joutui eroamaan ”poliittisesti epäluotettavana”.

Kldiašvilin kirjallinen toiminta alkoi kääntäjänä vuonna 1885. Hänen pääteoksiaan ovat pienoisromaanit *Solomon Morbeladze* (1894), *Samanišvilis dedinatsvali* (”Samanišvilin äitipuoli”, 1897) ja *Kamušadzis gatširveba* (”Kamušadzen vastoinkäymiset”, 1897). Kldiašvili kirjoitti myös kertomuksia ja näytelmiä. Teoksissaan hän kuvaa Länsi-Georgian maaseudun elämää ja köyhtyneen aateliston rappiota. Realistista ihmiskuvausta pehmentää myötätuntoinen huumori.

Kldiašvilille myönnettiin Georgian kansankirjailijan arvonimi vuonna 1930. Hänet on haudattu Tbilisin Mtatsmindan pantheonille.

## Lähteet
Boren

**Boren** [ˈbuːrɛn] on järvi Ruotsissa Itä-Götanmaalla. Sen itäpuolella on Borensberg ja länsipuolella Motala. Boren on 73 metriä merenpinnan yläpuolella, ja sen pinta-ala on 28 neliökilometriä. Sen syvin kohta on 14 metriä syvä.

Boren on osa Götan kanavan ja Motalanvirran muodostamaa vesireittiä. Sen mukaan on saanut nimensä taajama Borensberg, joka on sen itäpäässä, ja Borenshult, jossa on Motalassa Borenshultin sulut. Borenin toisessa päässä on Birgittas udde ja Ulfåsa, pohjoisessa muun muassa Härseby, Kulla, Skrukarp ja Kristbergin kirkko. Vätternistä virtaava vesi laskee Boreniin. Talvella Boren on suosittu luistelupaikka. Järvessä elää uhanalainen kalalaji toutain.
Vihdoinkin hääyö...

**Vihdoinkin hääyö...** on Aarne Tarkaksen ohjaama suomalainen komediaelokuva vuodelta 1957. Elokuva perustuu Tarkaksen omaan ideaan, jonka pohjalta hän oli tehnyt käsikirjoituksen nimeltä *Nuoruuden unelma* jo vuonna 1954. Elokuvan katsojamäärät jäivät varsin vähäisiksi, ja Tarkas teki seuraavan elokuvansa Fennada-Filmille.

## Tarina
Pariskunta, hajamielinen säätieteilijä Pentti (Pentti Siimes) ja hänen vaimonsa Elina (Heidi Krohn), muistelee vaimon vuosien takaista kesäromanssia, jossa osapuolina ovat Elina ja huoltoaseman tyhmä työmies (Matti Oravisto).

## Arviot
Aikalaiskriitikoista Martti Savo ja Paula Talaskivi kehuvat elokuvaa, joka Talaskiven mukaan on Tarkaksen ehjin työ. Muuten elokuvaa pidettiin kritiikeissä heppoisena, jopa moraaliltaan epämääräisenä komediana. Myöhemmässä, televisioesitysten yhteydessä julkaistussa, kritiikissä todetaan, että jäntevän alun jälkeen elokuva sortuu lepsuiluun ja teatterinomaiseen näyttelemiseen, kuten Tarkaksen elokuvissa tämän kriitikon mukaan usein käy. Elokuvaa on luonnehdittu myös pikkukivaksi romanttiseksi komediaksi.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*