open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Risto Kare

**Risto Ilmari Kare** (vuoteen 1927 Karén) (3. syyskuuta 1905 Hattula – 20. marraskuuta 1982 Hattula) oli suomalainen kenraalimajuri, joka toimi puolustusvoimissa erityisesti viestitehtävissä uransa ajan. 

Kare syntyi Hattulassa vuonna 1905. Hänen vanhempansa olivat agronomi Kustaa Adolf Karén ja Sigrid o.s. Karlsson. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1924 ja suoritti sitten varusmiespalveluksensa Kajaanin sissipataljoonassa 1924–1925. Kare kuului myös Hämeenlinnan suojeluskuntaan vuosina 1921–1924.

Kare valmistui kadettikoulusta 1927 ja sotakorkeakoulusta sodan jälkeen 1947 ja nimitettiin ye-upseeriksi 1949. Ennen talvisotaa hän toimi muun muassa reserviupseerikoulun viestilinjan johtajana 1935–1939. Talvisodan aikana hän työskenteli päämajan viestiosastolla toimistopäällikkönä. Jatkosodan aikana hän toimi 14. Divisioonan viestikomentajana Rukajärven rintamalla. Sodan jälkeen hän toimi hetken Viestikoulun johtajana ja 1946–1951 pääesikunnassa toimistopäällikkönä, minkä jälkeen hän palasi uudelleen Viestikoulun johtoon. Uransa päätteeksi hän toimi viestitarkastajana 1963–1965. 

## Muuta mainittavaa
Vuosina 1946–1948 Kare oli yli 14 kuukautta pidätettynä asekätkentäjutun tutkimusten yhteydessä.

Kareen poika oli nykyaikainen viisiottelija Tapio Kare.

## Ylennykset
* Vänrikki 1925
* luutnantti 1929
* kapteeni 1933
* majuri 1941
* everstiluutnantti 1944
* eversti 1954
* kenraalimajuri 1963. 

## Lähteet
Veikko Koppinen

**Veikko William Koppinen**, salanimi: *Viljami Korpi*, (31. maaliskuuta 1910 Multia – 15. huhtikuuta 1993) oli suomalainen kenraaliluutnantti, joka palveli myös rajavartiolaitoksessa ja oli sissitoiminnan asiantuntija. 

Koppinen valmistui kadettikoulusta 1932, kävi sodan jälkeen sotakorkeakoulun 1946 ja tuli nimitetyksi yleisesikuntaupseeriksi 1948. Koppisen sotilasuran alku sijoittui Karjalan kaartiin, jossa hän oli nuorempana upseerina 1932–1935. Vuodet 1935–1939 hän toimi yleisesikunnassa toimistoupseerina. Talvisodan alettua hänet sijoitettiin JR 33:een komppanianpäälliköksi. Välirauhan aikana hän työskenteli mm. 2. prikaatissa ja jatkosodan alettua JR 23:ssa. 11. divisioonan esikunnassa Koppinen työskenteli toimistopäällikkönä 1942–1943 sekä 1944 esikuntapäällikkönä.

Sodan jälkeen Koppinen toimi pääesikunnassa ja sotakorkeakoulun jälkeen hän myös opetti siellä 1947–1949. Vuosina 1949-1951 hän toimi pataljoonan komentajana JR 6:ssa. Lounais-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä hän työskenteli 1951–1952. Taistelukoulun johtajan apulaisena Koppinen toimi 1952–1957, ja vuodet 1957–1962 Sotakorkeakoulussa. Pääesikunnassa komentopäällikkönä hän työskenteli 1962–1965, mistä siirtyi rajavartiostojen päällikön apulaiseksi seuraavaan vuoteen asti. Vuonna 1966 hänet nimitettiin rajavartiostojen päälliköksi, mitä tehtävää hän hoiti vuoteen 1970 asti. 

Ylennykset: Vänrikki 1930, luutnantti 1934, kapteeni 1940, majuri 1942, everstiluutnantti 1952, eversti 1957, kenraalimajuri 1962, kenraaliluutnantti 1966.

Koppinen kirjoitti sissisodankäyntiä Suomessa kuvaavan fiktiivisen teoksen *[[Räjähtävä tyhjyys]]*, joka julkaistiin postuumisti vuonna 2012.

## Teokset
* *[[Räjähtävä tyhjyys]]*, Apali 2012 978-952-5877-17-5

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
Richard Bella

**Richard Felicié Bella** (s. 3. huhtikuuta 1964) on keskiafrikkalainen entinen koripalloilija. Hän kilpaili vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa, jossa hän kuului kymmenenneksi sijoittuneeseen Keski-Afrikan tasavallan miesten joukkueeseen. Bella opiskeli St. Francis Xavier -yliopistossa Kanadassa ja pääsi vuonna 2008 sen Sports Hall of Fameen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tapani Klöf

**Tapani Ensio Klöf** (16. maaliskuuta 1916 Ikaalinen –  9. marraskuuta 1983) oli suomalainen tykistössä palvellut kenraalimajuri. 

Tapani Klöf syntyi maaliskuussa 1916 Ikaalisissa. Hänen vanhempansa olivat liikkeenharjoittaja Toivo Daniel Klöf ja Tyyne Maria o.s. Salmio. Klöf toimi Messukylän suojeluskunnassa vuosina 1932-1935 ja kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen Klassillisesta Lyseosta vuonna 1935 ja suoritti sen jälkeen varusmiespalveluksensa Kenttätykistörykmentti 3:ssa suorittaen myös Reserviupseerikoulun. Varusmiespalveluksen jälkeen Klöf jatkoi Kadettikouluun ja valmistui 21. kadettikurssilta 1939. Täämn jälkeen hän toimi KTR3:ssa nuorempana upseerina (vänrikkinä). Talvisodan sytyttyä hän toimi Kenttätykistörykmentti 12:ssa patterin päällikkönä Kollaalla ja Uomaalla. Välirauhan aikana hän toimi patterin päällikkönä RUK:ssa vuosina 1939–1941. Jatkosodassa 1941-1944 hän toimi KTR4:n patteristoupseerina Syvärillä, Kannaksella ja Tornion rintamalla. Lapin sodassa 1945 hän toimi KTR1:n patterinpäällikkönä Kilpisjärvellä.

Klöd avioitui Kirsti Inkeri Ikosen (1913–2003) kanssa vuonna 1944 ja perheeseen syntyi kaksi lasta. Vuonna 1947 Klöf suoritti tykistön kapteenikurssin ja opiskeli 1948-1950 Sotakorkeakoulun aseteknillisellä linjalla. Sodan jälkeen Klöf toimi 1945–1946 patterinpäällikkönä KTR 1:ssa ja 1951–1959 opettajan ja upseeriosaston johtajana Tykistökoulussa. 1960-1962 Klöf toimi Tykistökoulun johtajana ja Karjalan tykistörykmentin komentajana 1963-1966. Seuraavaksi hänestä tehtiin kenttätykistön tarkastaja vuosiksi 1967-1973, minkä jälkeen hän toimi vielä sotavarustepäällikkönä.

Upseerin uransa ohessa Klöf kuului Upseeriliiton Helsingin osaston hallitukseen 1952, Kenttätykistön säätiön hallitukseen 1960–1973. Hän oli Suomen Sotatieteellisen seuran selostaja 1954–1958 ja yleissotatieteellisen jaoston arvostelulautakunnan jäsen 1962-1975. 

Ylennykset: Vänrikki 1939, luutnantti 1940, kapteeni 1942, majuri 1951, everstiluutnantti 1956, eversti 1961, kenraalimajuri 1973.

## Lähteet
* Tapani Klöfin hauta Hämeenlinnan Ahveniston hautausmaalla

### Viitteet
Denise Ouabangui

**Denise Ouabangui** (s. 8. kesäkuuta 1968) on keskiafrikkalainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa ja osallistui naisten 400 metrin juoksuun. Hän putosi ensimmäisellä kierroksella jäätyään seitsemännessä erässä seitsemännelle eli viimeiselle sijalle. Hänen aikansa oli 55,74.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Travis Smith (taiteilija)

**Travis Smith** (s. 26. helmikuuta 1970) on yhdysvaltalainen graafinen suunnittelija ja taiteilija. Hän on tehnyt heavy metal -albumeiden kansikuvia. Webzine *[[Chronicles of Chaos]]* on kutsunut Smithia metallimusiikin ylivoimaisesti lahjakkaimmaksi graafikoksi. 

Smith on työskennellyt useiden tunnettujen rock- ja metalliyhtyeiden kanssa, kuten Death, Devin Townsend, Katatonia, Nevermore, Opeth, Anathema, CKY, Soilwork, King Diamond, Novembre, Avenged Sevenfold, Amorphis, Barren Earth ja Strapping Young Lad.

Smithin työnkuvaan kuuluu ensisijaisesti metalliyhtyeiden albumien kansien suunnnittelu. Hänen kuvansa ovat tummasävyisiä ja introspektiivisiä. Ne perustuvat pääasiassa valokuviin, joihin on digitaalisesti sisällytetty muuta kuvaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seempieces, Smithin studio
Mira Bjedov

**Mira Bjedov(-Nikolić)** (s. 7. syyskuuta 1955 Mokro Polje, Kroatia) on Jugoslaviaa edustanut uransa lopettanut koripalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1980 kesäolympialaisissa Moskovassa ja kuului siellä Jugoslavian pronssia saaneeseen naisten joukkueeseen.

## Lähteet
Franka Magali

**Franka Magali** (s. 24. tammikuuta 1990 Lyon, Rhône, Ranska) on Kongon demokraattista tasavaltaa edustava pikajuoksija. Hän kilpaili naisten 100 metrin juoksussa vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä. Hän kuitenkin putosi ensimmäisellä kierroksella jäätyään erässään kahdeksannelle sijalle ajalla 12,57.

200 metrin juoksumatkalla Magalin henkilökohtainen ennätysaika on 25,30 (2005).

## Lähteet
Olof Lindeman

**Carl Olof Lindeman** (4. syyskuuta 1911 Helsinki – 26. lokakuuta 1990 Turku) oli suomalainen ratsuväkitaustainen upseeri ja kenraaliluutnantti, joka toimi erityisesti useissa sotilaallisen aluehallinnon tehtävissä. Hän toimi myös marsalkka C. G. E. Mannerheimin viimeisenä adjutanttina tämän eläkevuosina 1946–1951. 

Lindeman valmistui Kadettikoulusta 1933 ja kävi Sotakorkeakoulun vasta huomattavasti sodan jälkeen vuonna 1958. Vuosina 1933–1939 hän toimi Uudenmaan rakuunarykmentissä kouluttajana. Talvisodan aikana vuosina 1940–1941 hän oli eskadroonan päällikkönä. Jatkosodassa 1941–1944 Lindeman toimi Ryhmä Oinosen esikunnassa osasto- ja toimistopäällikkönä ja Jääkäripataljoona 6:n komentajana. 

Sodan jälkeen hän oli toimistopäällikkönä Kevyen prikaatin esikunnassa ja Suomen marsalkka Mannerheimin adjutanttina. Etelä-Uudenmaan sotilaspiirin päällikkönä Lindeman toimi 1953–1956. Uudenmaan Prikaatia hän komensi 1958–1965. Uudenmaan sotilaslääniä hän komensi 1965–1966 ja Lounais-Suomen sotilaslääniä 1966–1971. 

## Ylennykset

Kornetti 1933, luutnantti 1935, ratsumestari 1940, majuri 1942, everstiluutnantti 1950, eversti 1958, kenraalimajuri 1965, kenraaliluutnantti 1969.

## Lähteet
Claude Jameson

**Claude Stanley Jameson** (20. tammikuuta 1886 Missouri – 12. helmikuuta 1943 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jalkapalloilija. Hän pelasi keskushyökkääjänä St. Rose -joukkueessa, joka sai pronssia miesten jalkapallossa vuoden 1904 kesäolympialaisissa St. Louisissa. Hänen veljensä Henry Jameson oli hänen joukkuetoverinsa.

## Lähteet
Klaus Zähringer

**Klaus Zähringer** (17. lokakuuta 1939 Kaliningrad – 9. kesäkuuta 2024 Wiesbaden) oli Saksaa ja Länsi-Saksaa edustanut ampuja. Hän kilpaili kolmissa perättäisissä kesäolympialaisissa vuosina 1960–1968. Kesäolympialaisissa 1960 Roomassa hän sai 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailussa pronssia pistemäärällä 1139.

## Lähteet
Lajos Dunai

**Lajos Dunai** (29. marraskuuta 1942 Budapest – 18. joulukuuta 2000 Budapest) oli unkarilainen jalkapalloilija. Hän kilpaili vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja kuului siellä kultaa voittaneeseen Unkarin miesten joukkueeseen.

## Lähteet
Jack Dunn

**John Edward Powell ”Jack” Dunn** (28. maaliskuuta 1917 Royal Tunbridge Wells, Kent, Yhdistynyt kuningaskunta – 16. heinäkuuta 1938 Hollywood, Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli brittiläinen taitoluistelija. Hän kilpaili vuoden 1936 talviolympialaisissa Garmisch-Partenkirchenissä ja sijoittui siellä kuudenneksi miesten yksinluistelussa.

Dunn sai miesten yksinluistelussa hopeaa taitoluistelun maailmanmestaruuskilpailuissa vuonna 1935. Vuonna 1936 hän sijoittui neljänneksi. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Dunn saavutti vuonna 1934 kuudennen ja vuonna 1935 neljännen sijan.

## Lähteet
Clément Dupont

**Clément Dupont** (11. huhtikuuta 1899 Argelès-Gazost, Hautes-Pyrénées – 1. marraskuuta 1993 Mérignac, Gironde) oli ranskalainen rugby union -pelaaja. Hän kilpaili vuoden 1924 kesäolympialaisissa Pariisissa ja kuului siellä hopeaa saaneeseen Ranskan miesten joukkueeseen.

## Lähteet
Sisilian sotaretki

**Sisilian sotaretki** oli Ateenan tekemä sotaretki Sisiliaan peloponnesolaissodan aikana vuosina 415–413 eaa. Retken kohteena oli erityisesti saaren tärkein kaupunki Syrakusa. Sotaretki päättyi Ateenan raskaaseen tappioon.

Peloponnesolaissodassa olivat vastakkain Ateenan ja Spartan johtamat liittokunnat. Sodan ensimmäinen vaihe oli päättynyt 421 eaa. solmittuun rauhaan. Ateenan karismaattinen johtaja Alkibiades alkoi yllyttää Spartan liittolaisvaltioita kapinaan. Sodanlietsontaa vastusti toinen ateenalainen, Nikias.  Historioitsija Thukydides on kuvannut, miten Ateena varustautui sodan jatkamiseen hyökkäyksellä Syrakusaan. Syrakusa oli Sisilian voimakkain valtio. Hyökkäyksessä oli mukana 90 sotalaivaa ja 40 kuormalaivaa. Spartalaiset taas valitsivat Gylippoksen johtamaan Sisiliaan lähetettävää retkikuntaa, jonka tarkoitus oli auttaa Spartan sisilialaisia liittolaisia Ateenan lähettämää armeijaa vastaan.

Ateenan joukot piirittivät Syrakusaa kahden vuoden ajan 415–413 eaa., mutta tuloksetta. Sotaretki päättyi täydelliseen epäonnistumiseen: Ateena menetti suuren osan laivastostaan ja koko maa-armeijan. Nikias teloitettiin ja Alkibiades pakeni vastustajan puolelle Spartaan. Sotavangit joutuivat orjatyöhön Syrakusan kaivoksiin. Peloponnesolaissodan seuraava vaihe oli vuoden 406 meritaistelu Arginusaissa.

## Katso myös
* Syrakusan taistelu (413 eaa.)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Puhkupillit

**Jyväskylän yliopiston puhallinorkesteri Puhkupillit** on vuonna 1983 perustettu, Jyväskylän yliopiston yhteydessä toimiva puhallinorkesteri. Kokoonpanotyypiltään se on laskettavissa sinfonisten puhallinorkesterien joukkoon, vaikkei olekaan täysikokoinen lajityypin edustaja. Soittajisto koostuu Jyväskylän korkeakoulujen, pääosin Jyväskylän yliopiston, opiskelijoista. Orkesterin tunnusväreinä ovat keltainen ja musta. Puhkupillit soittaa tilaisuudesta riippuen taidemusiikkia, populaarimusiikkia, elokuvamusiikkia, lastenmusiikkia sekä tanssimusiikkia.

## Historia ja toiminta

Puhkupillit järjestäytyi rekisteröidyksi yhdistykseksi vuonna 1988. Samasta vuodesta lähtien orkesteri on julkaissut keskeytyksettä neljä kertaa vuodessa ilmestyvää *Puhkusika*-lehteä. Perinteistä marssiohjelmistoa oltiin tähän mennessä korvattu uudemmilla suomalaisilla puhallinsävellyksillä sekä popmusiikkisovituksilla. Useat jäsenet ovat myös säveltäneet teoksia orkesterille. Vuosien varrella orkesterin riveissä ovat soittaneet mm. Aki Sirkesalo, Antti Kleemola, Jukka Viitasaari, Nikke Isomöttönen ja Tuomas Eerola.

Puhkupillit soittaa pääosin Jyväskylässä sekä Keski-Suomen alueella. Vuosittain toistuvia perinteitä ovat olleet mm. Ravintola Popparin konsertti talvella, vappukonsertit Jyväskylässä, kevätkonsertti, osallistuminen opiskelijapuhallinorkesterifestivaali Puhallukseen sekä joulukonsertti. Orkesteri on myös tehnyt ulkomaankiertueita, viimeksi Puolassa keväällä 2012.

Vuonna 2014 Puhkupillit saavutti uuden virstanpylvään saatuaan A-sarjan SM-hopeaa puhallinorkesterien SM-kilpailuissa Pietarsaaressa.

Vuonna 2022 Puhkupillit saivat A-sarjassa myös SM-hopeaa puhallinorkestereiden SM-kilpailuissa Tampereella, ja saavuttivat SM-kultaa Turussa 2025 ensimmäistä kertaa Puhkupilli-historiassa.

## Diskografia
* *Vol. 1* (LP, 1989)
* *Vol. 2* (LP ja C-kas., 1991)
* *Kolme symbolia - Puhkupillit vol. 3* (1994)
* *Vol 4/4* (1997)
* *2+2=5* (EP, 1999)
* *Vol. 6: Symposium* (2002)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Puhkupillien kotisivu
* Puhkupillit Suomen Puhallinorkesteriliiton (SPOL) orkesterimatrikkelissa
Unto Valtanen

**Unto Aarne Valtanen** (29. toukokuuta 1929 Helsinki – 28. helmikuuta 1989 Las Palmas, Kanariansaaret) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Helsingin metrotoimiston toimitusjohtaja, jonka johdolla Helsingin metro rakennettiin. Hänet tuomittiin 1980-luvulla vankeuteen lahjusten ottamisesta niin sanotussa metrojupakassa.

Valtasen vanhemmat olivat linjatarkastaja, teknikko Aarne Nikolai Valtanen ja Aune Elisabeth Väänänen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1948 ja valmistui insinööriksi 1951 sekä diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta 1959.

Valtanen toimi Helsingin kaupungin liikennelaitoksen osastopäällikkönä 1959–1962 ja talousjohtajana 1963–1964. Hän oli kaupungin kanslian apulaistalousarvio-päällikkönä 1965–1967, metrosuunnittelutoimiston johtajana 1968–1969 sekä Helsingin metron rakentamista varten perustetun metrotoimiston toimitusjohtajana vuodesta 1969. Valtanen erotettiin virasta elokuussa 1982 lahjusepäilyiden takia.

Helsingin metrotoimikunta tilasi vuonna 1974 sarjajunan prototyypin ja antoi jatkotilauksesta takuun ohittaen kaupunginvaltuuston. Vuonna 1976 metrotoimikunta ja Strömbergin ja Valmetin perustama Metrovaunut-yhtiö allekirjoittivat sopimuksen 13 kuusivaunuisen metrojunan valmistamisesta. Kauppahinta oli 345 miljoonaa markkaa, ja kauppa tehtiin metrotoimikunnan päätöksellä ohi kaupunginvaltuuston, ilman tarjouskilpailua ja asiakirjat julistettiin salaisiksi. Helsingin kaupunginjohtaja Teuvo Aura myönsi Metrovaunut-yhtiölle lainan vaunuja varten, ja metrotoimiston johtaja Unto Valtanen lupasi metrotoimiston hoitavan korot, jolloin kaupunki maksoi ulkopuolisille myöntämänsä velan korkoja itselleen. Aura oli ylittänyt valtuutensa, mutta menettelystä ei myöhemmissä selvityksissä kuitenkaan nähty koituneen kaupungille varsinaista haittaa.

Lääninhallitus alkoi selvittää epäiltyjä toimivallan ylityksiä vuonna 1979. Poliisi ja kaupunginhallituksen asettama toimikunta selvittivät kaupunginjohtajan, kaupunginhallituksen, metrotoimikunnan sekä metrotoimiston johtajan osallisuutta päätöksiin ja rahankäyttöön liittyvissä epäselvyyksissä. Oikeudenkäyntisarjan lopputuloksena kaikki syytteet hylättiin. Metrotoimiston lahjusepäilyt johtivat erilliseen oikeuskäsittelyyn, jossa  korkein oikeus totesi vuonna 1985 useiden henkilöiden syyllistyneen lahjusten ottoon. Metrotoimiston johtajan virasta pidätetty Unto Valtanen tuomittiin tuomittiin 23. lokakuuta 1987 lahjusten ottamisesta vuoden ja yhdeksän kuukauden ehdottomaan vankeuteen hänen otettuaan Siemens AG:ltä lahjuksina 80 000 Saksan markkaa ja moottoriveneen. Muiden kohdalla syytökset hylättiin vanhentuneina.

Valtanen kuoli helmikuussa 1989 ilmeisesti ruokamyrkytykseen ollessaan lomamatkalla Kanariansaarilla.

## Lähteet
* ''Kuka kukin on 1978'', s. 1052. Projekt Runeberg.
* Louhivuori, Leena (toim.): *Juhlat. Metro 25 vuotta 2007*. Helsinki: Helsingin kaupungin liikennelaitos, 2007. .

### Viitteet
Pietarinkalat (heimo)

**Pietarinkalat** (Zeidae) on pietarinkalojen lahkoon kuuluva kalaheimo. Heimon lajeja tavataan kaikista valtameristä lämpimistä ja lauhkeista vesistä.

## Lajit ja anatomia
Varhaisimmat pietarinkalojen heimoon kuuluvien lajien fossiilit on ajoitettu oligoseenikaudelle. Nykyään heimoon kuuluu 2 sukua ja 5&ndash;6 lajia, muun muassa pietarinkala (*Zeus faber*), hopeapietarinkala (*Zenopsis conchifera*) ja peilipietarinkala (*Zenopsis nebulosus*). Aikaisemmin tähän heimoon kuuluneita sukuja ja lajeja on sittemmin siirretty kuuluvaksi muihin heimoihin. Pietarinkalalajit ovat keskikokoisia kaloja, jotka voivat kasvaa tyypillisesti 22&ndash;90 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat korkea ja litteä ruumis, suuret silmät ja suu ja piikikäs selkäevä. Heimon kalat ovat suomuttomia tai suomut ovat hyvin pienet ja alkeelliset. Väriltään pietarinkalalajit ovat usein hopeanharmaita tai punertavia.

## Levinneisyys ja elintavat
Pietarinkaloihin kuuluvia lajeja elää Atlantissa, Intian valtameressä ja Tyynessämeressä lämpimissä ja lauhkeissa vesissä lähellä pohjaa tyypillisesti 100&ndash;400 metrin syvyydessä. Heimon lajien ravinto koostuu muista kaloista, äyriäisistä ja mustekaloista. Monet pietarinkalalajeista ovat hyviä ruokakaloja.

## Lähteet
Ähtärin varikko

**Ähtärin Varikko** (lyhenne *ÄHTV*), entinen Ähtärin Asevarikko (ÄhtAseV), oli Puolustusvoimien itsenäinen varikko ja nykyinen Räjähdekeskuksen yksikkö Ähtärin Inhassa Etelä-Pohjanmaalla. Varikon päätehtävänä on hankkia, huoltaa, varastoida sekä jakaa räjähdemateriaalia. Varikko on nykyisin osa Puolustusvoimien Logistikkalaitokseen kuuluvaa Räjähdekeskusta tuotantotoiminnan ja 1. Logistiikkarykmenttiä varastoinnin osalta.

## Organisaatio
Varikosta tuli vuoden 2008 alussa Haapajärven Asevarikon sekä Parkanon ja Keuruun Pioneerivarikon tavoin Räjähdelaitoksen osasto . Räjähdelaitoksen esikunta sijoittui Inhaan.

Vuoden 2013 alusta lukien varikko on ollut osa uutta Räjähdekeskusta.

Varikkoon kuuluu myös Palolammen varastoalue ja sen yhteydessä toimiva massaräjäytysalue ammusten tuhoamiseksi.

## Henkilöstö ja johto
Varikko työllistää yli 130 henkeä. Varikon päällikkö vuonna 2013 on insinöörimajuri Pentti Rinne. Aikaisempia päälliköitä ovat olleet mm.

* vänrikki Arvo Rinta-Kanto 1940
* kapteeni Fredrik Weidenbach 1940
* majuri Martti Tammelin 1940–1944
* majuri Paavo Simola 1945–1959
* majuri Lauri Heimonen 1959–1961
* majuri Eino NIssinen 1962–1967
* majuri Raimo Ericsson 1967–1972
* majuri Reijo Tuononen 1972–1983
* everstiluutnantti Esa Hyyppä 1983–1991
* everstiluutnantti Seppo Vaajamo 1991–1993
* everstiluutnantti Kari Lehtelä 1993–2000
* everstiluutnantti Seppo Korkeila 2000–2004
* everstiluutnantti Kari Maijala 2004–2007
* everstiluutnantti Seppo Korkeila

## Historia
Varikko on perustettu 1.2.1940 nimellä Ampumatarvikevarikko 8 Ähtärin Inhan kylään, Myllymäelle menevän maantien ja Väliveden väliselle alueelle. Ensimmäisenä päällikkönä toimi sotilasvirkamies Arvo Rinta-Kanto

## Aikaisemmat nimet

Varikon aikaisemmat nimet ovat olleet:

* Ampumatarvikevarikko 8 (ATV8) 1940–1941
* Asevarikko 8 (AseV 8) 1941–1945
* (Inhan) Keskusvarikko 4 (KeskusV 4) 1945–1953
* Asevarikko 7 (AseV7) 1952–1992 ja
* Ähtärin Asevarikko vuoteen 2007

Keskusvarikko 4:n aikakautena varikkoon kuului Eläinlääkintävarikko, joka siirtyi Parkanoon 1949. Suurimmillaan 1945 varikon vahvuus oli yli 400 henkeä.

## Tehtävät
Varikon ensimmäinen tehtävä oli ampumatarvikkeiden varastointi ja huoltaminen.

Sodan jälkeen varikko teki myös asehuoltoja. Asehuoltola lakkautettiin 1976 ja varikon päätehtäväksi tulivat ampumatarvikkeiden huoltaminen ja tuotantotehtävät. Puolustusvoimien tarvitsemat savut tehtiin Inhassa vuosina 1969–1973. Varikosta muodostui koulutusampumatarvikkeiden jakotoiminnasta vastaava yksikkö.

Vuonna 1966 varikon alueeseen liitettiin Palolammen varastoalue, jonka käyttöönoton jälkeen varikon varastointikapasiteetti kasvoi huomattavasti. Patruunoiden ja muiden pienräjähteiden hävittämistä varten rakennettiin varikolle hävittämislaitos 1980-luvulla.

Puolustusvoimien Materiaalilaitoksen perustamisen 1993 jälkeen varikon päätehtäviksi muodostuivat edelleen koulutusampumatarvikkeiden jako joukoille, ampumatarvikkeiden huolto- ja tuotantotoiminta sekä räjähteiden hävittäminen. 

## Lähteet
Nicklas Grönholm

**Nicklas Grönholm** on laulaja-lauluntekijä. Grönholm perusti vuonna 2002 suomalaista ja ulkomaalaista pop/rockia soittavan ”cover”-yhtyeen. Vuonna 2010 ohjelmistoon tuli myös omat suomipop-kappaleet.

Grönholm on voittanut Radiotähti-laulukilpailun vuonna 2002. Lisäksi hänen säveltämänsä kappale *Kukkiva roudan maa* sijoittui kolmanneksi Seinäjoen Tangomarkkinoiden sävellys- ja sanoituskilpailussa vuonna 2002.

## Jäsenet
* Nicklas Grönholm - Laulu
* Matias Harju - Koskettimet
* Markku Martikainen - Kitara
* Pille Peltonen - Basso
* Kille Miettinen - Rummut

## Julkaisut
* Nicklas Grönholm: Nicklas Grönholm debyyttilevy, 2013; MUNCD 1301 / Mun Records / EAN: 6430039010529

### Muille artisteille
* Bablo, Taivas sinivalkoinen (albumi): taustalaulut Nicklas Grönholm, 2001
* Tony Montana: Yhdessä aina, 2011 (säv/san Nicklas Grönholm)
* Bablo: "Jos yhtään heikompi oisin", 2020 (säv/sov Nicklas Grönholm)

## Lähteet
NHL-kausi 1964–1965

**NHL-kausi 1964–1965** oli National Hockey Leaguen historian 48. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 70 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Toe Blaken valmentama Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Chicago Black Hawksin otteluvoitoin 4–3. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Canadiensin 12. ja seuran koko historian 13. Stanley Cup -mestaruus. 

Kaudella 1964–1965 pudotuspelien arvokkaimmalle pelaajalla myönnettävä Conn Smythe Trophy jaettiin ensimmäisen kerran, ja sen sai Canadiensin keskushyökkääjä Jean Béliveau. Pudotuspeleissä Béliveau teki 13 ottelussa 8 maalia ja antoi 8 maalin johtanutta syöttöä. Kyseessä oli ensimmäinen kerta, kun hän toimi joukkueensa kapteenina sen saavuttaessa Stanley Cup -mestaruuden.

Runkosarjan pistepörssin ja Art Ross Trophyn voitti Chicago Black Hawksin Stan Mikita. Hän keräsi 70 ottelussa yhteensä 87 tehopistettä, joista 28 oli maaleja ja 59 syöttöpisteitä. Hart Memorial Trophy puolestaan myönnettiin Mikitan tavoin Chicagoa edustaneelle Bobby Hullille. Pudotuspeleissä Hull sijoittui pistepörssin kärkipaikalle tehtyään 14 ottelussa 17 tehopistettä, joista 10 oli maaleja ja 7 maaliin johtaneita syöttöjä. Parhaan tulokkaan palkinnon Calder Memorial Trophyn sai Detroit Red Wings -maalivahti Roger Crozier.

## Runkosarja

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.* 

### Runkosarjan pistepörssi

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## Pudotuspelit

 
### Pudotuspelien pistepörssi
*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## NHL-palkinnot

### Tähdistökentälliset

## Katso myös
*

## Lähteet
NHL-kausi 1963–1964

**NHL-kausi 1963–1964** oli National Hockey Leaguen historian 47. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 70 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti kolmannen kerran peräkkäin Punch Imlachin valmentama Toronto Maple Leafs, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–3.

Runkosarjan pistepörssin ja Art Ross Trophyn voitti Chicago Black Hawksin Stan Mikita. Hän keräsi 70 ottelussa 89 tehopistettä, joista 39 oli maaleja ja 50 syöttöpisteitä. Hart Memorial Trophy puolestaan myönnettiin Montreal Canadiensia edustaneelle Jean Béliveaulle. Pudotuspelien pistepörssin ykkönen oli Detroit Red Wingsin Gordie Howe. Hän teki 14 pudotuspeliottelussa yhteensä 19 tehopistettä, joista 9 oli maaleja ja 10 maaliin johtaneita syöttöjä. 

Parhaaksi puolustajaksi ja James Norris Memorial Trophyn saajaksi arvostettiin Chicago Black Hawksin Pierre Pilote. Parhaan tulokkaan palkinnon Calder Memorial Trophyn sai puolestaan Canadiensin Jacques Laperrière. 

## Runkosarja

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.* 

### Runkosarjan pistepörssi

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## Pudotuspelit

 
### Pudotuspelien pistepörssi
*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## NHL-palkinnot

### Tähdistökentälliset

## Katso myös
*

## Lähteet
Clarke Scholtz

**Clarke Burton Scholtz** (12. helmikuuta 1912 Lobatse – 20. helmikuuta 1989 Pretoria) oli eteläafrikkalainen keskipitkän matkan juoksija. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja putosi ensimmäisellä kierroksella sekä miesten 800 metrin että 1 500 metrin juoksussa. Scholtz toimi olympialaisissa maansa lipunkantajana.

## Lähteet
Schalk Booysen

**Schalk David Booysen** (22. elokuuta 1927 Pretoria – 1. toukokuuta 2011 Pretoria) oli eteläafrikkalainen pikajuoksija. Hän kilpaili vuoden 1952 kesäolympialaisissa Helsingissä ja pääsi miesten 200 metrin juoksussa toiselle kierrokselle. 400 metrin juoksussa hän putosi ensimmäisessä kierroksessa. Booysen toimi Helsingin olympialaisissa maansa lipunkantajana. Hän kilpaili myös Brittiläisen imperiumin kisoissa 1950.

## Lähteet
Mickey Coll

**Miguel Ángel "Mickey" Coll Dulievre** (12. helmikuuta 1951 San Juan, Puerto Rico – 23. joulukuuta 1972 Barceloneta, Puerto Rico) oli puertoricolainen koripalloilija. Hän kuului hopeaa Pan-Amerikan kisoissa vuonna 1971 saaneeseen joukkueeseen. Hän kuului Puerto Ricon joukkueeseen myös vuoden 1972 kesäolympialaisissa Münchenissä.

## Lähteet
Mäntyvaaran ravirata

**Mäntyvaaran ravirata** sijaitsee Rovaniemellä noin viisi kilometriä kaupungin keskustan länsipuolella. Se on yksi Suomen 19 maakunnallisesta raviradasta. Mäntyvaara on kolmas Rovaniemellä toimiva ravirata ja se rakennettiin vuosina 1978–1979. Avajaiskilpailut järjestettiin maaliskuussa 1979.

Mäntyvaaran raviradan vuotuiset päätapahtumat olivat juhannuksena järjestettävät kaksipäiväiset ravit, jotka huipentuivat sunnuntaiseen Toto75-kierrokseen, nykyisin ei juota kuin yhtenä päivänä eikä edes joka vuosi sekä elokuussa juostava suomenhevosten suurkilpailu Kirppu-ajo. Vuodesta 2011 lähtien on Mäntyvaaran omistava Rovaniemen Ravirata Oy ollut mukana järjestämässä Levijärven jäällä juostuja jääraveja. Jääraveja ei ole pystytty järjestämään viime vuosina heikon jäätilanteen takia.

Mäntyvaaran raviradalla järjestetty kuninkuusravit vuosina 2004 ja 2018.

## Lähteet
*Mäntyvaaran raviradan kotisivut 
### Viitteet
Nabil Madi

**Nabil Madi** (; s. 9. kesäkuuta 1981) on algerialainen keskipitkän matkan juoksija. Hän putosi vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa miesten 800 metrin juoksussa ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä viidenneksi. Kesäolympialaisissa 2008 Pekingissä hän ylsi 800 metrin juoksussa seitsemänneksi ajalla 1:45.96. Hänen henkilökohtainen ennätyksensä siinä on 1:44.54 (2007).

Madi myös sijoittui 800 metrin juoksussa neljänneksi yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2006.

## Lähteet
Antti Jokela (jääkiekkoilija)

**Antti Jokela** (s. 7. toukokuuta 1981 Rauma) on entinen suomalainen jääkiekkomaalivahti. Jokela edusti urallaan SM-liigassa Rauman Lukkoa ja Porin Ässiä, Elitserienissä Timrå IK:ta ja Brynäs IF:ää. Jokela oli Carolina Hurricanesin 237. varaus vuoden 1999 varaustilaisuudessa, mutta hän ei koskaan pelannut seurassa.

## Lähteet
* Eliteprospects
Toivakan asevarikko

**Toivakan Asevarikko** (lyhenne *ToiAseV*) oli Puolustusvoimien itsenäinen varikko ja nykyinen varasto-osasto Toivakassa Keski-Suomessa. Varikon päätehtävänä on ampumatarvikkeiden huoltaminen ja varastointi.

Vuoden 2008 alusta lukien Taka-Toivakassa sijaitseva varikko on ollut osa Itä-Suomen Huoltorykmenttiä. Puolustusvoimien Materiaalilaitokseen se liitettiin 1. tammikuuta 1993.

## Henkilöstö ja johto
Varikon päällikkönä toimivat muun muassa

* insinöörieverstiluutnantti Pentti Kauppinen
* majuri Vesa Kouhia ja
* majuri (everstiluutnantti 1999) Olli-Matti Salminen 1997&ndash;

## Historia
Varikko perustettiin vuonna 1941 Nastolan Uuteenkylään. Tuolloin varikon kansanomainen nimitys oli Uudenkylän Asevarikko. Toivakkaan varikko siirtyi vuonna 1976.

## Aikaisemmat nimet
Varikon aikaisemmat nimet ovat olleet:

* Ampumatarvikevarikko 9 (ATV9) 1941&ndash;1945
* (Uudenkylän) Keskusvarikko 2 1945&ndash;1952
* Asevarikko 2 1952&ndash;1992

## Katso myös
* Uudenkylän asevarikon räjähdysonnettomuus (14. elokuuta 1965)

## Aiheesta muualla
* Toivakan asevarikosta kertova valokuvanäyttely
Terhi Holster

**Terhi Holster** (s. 29. toukokuuta 1971) on suomalainen suunnistaja ja hiihtosuunnistaja.

Hiihtosuunnistuksessa Holster osallistui ensimmäisiin aikuisten arvokisoihin Lillehammerin MM-kilpailuissa 1996. Hän saavutti parhaan henkilökohtaisen sijoituksensa normaalimatkalla sijoittuen viidenneksi. Viestissä hän saavutti pronssia. Holster hiihtosuunnisti aloitusosuuden, Virpi Juutilaisen toisen ja Arja Nuolioja ankkuriosuuden. Hinterstoderin MM-kilpailuissa 1998 Holster voitti viestikultaa. Mervi Anttila aloitti viestin, Holster hiihtosuunnisti toisen osuuden ja Liisa Anttila ankkuriosuuden.

Suunnistuksessa Holster edusti Suomea MM-kisoissa kerran, vuoden 2003 MM-kisoissa. Tällöin hän sijoittui pitkällä matkalla 13:nneksi.

Seuratasolla Holster on edustanut Ounasvaaran Hiihtoseuraa, Oulun Suunnistajia, Turun Suunnistajia ja Ikaalisten Nouseva Voimaa. Edustaessaan Turun Suunnistajia hän voitti Venlojen viestin vuonna 2002. Holsteria on valmentanut Erkki Knuutila.

## Lähteet
Carl Erik Knoellinger

**Carl Erik Knoellinger** (31. tammikuuta 1906 Turku – 29. toukokuuta 1983 Turku) oli suomalainen taloustieteilijä. Hän oli Åbo Akademin dosentti 1936–1941 ja professori vuodesta 1942 sekä Åbo Akademin kauppakorkeakoulun vt. professori useissa vaiheissa vuosina 1936–1959.

Knoellinger väitteli tohtoriksi 1935. Hänen merkittävä teoksensa *Fackföreningar och arbetsmarknad* (1959) on käännetty suomeksi ja englanniksi. Hänen oppilaitaan olivat muun muassa Mauno Koivisto ja Rolf Kullberg

## Julkaisuja
* *Jämförande studier rörande kreditväsendets organisation med särskild hänsyn till konkurrensen mellan sparbanker och äffärsbanker*, [Seelig], 1935 (väitöskirja, Åbo akademi)
* *Valutaregleringen*, Handelshögskolan vid Åbo akademi, 1941. Huomautus: Eripainos julkaisusta Ekonomiska samfundets tidskrift, ny serie, häfte 53.
* *Fackföreningar och arbetsmarknad*, Söderström, 1959
** *Labour in Finland*, Harvard University Press, 1960
** *Järjestösuhteet Suomen työmarkkinoilla*, suom. tekijän myötävaikutuksella Inkeri Helelä. WSOY, 1959.

## Lähteet
Carl von Knorring

**Carl Erik von Knorring** (23. marraskuuta 1861 Hämeenlinna – 6. joulukuuta 1931 Kööpenhamina, Tanska) oli suomalainen kuoronjohtaja, ammatiltaan rautatievirkamies. 

Von Knorring oli mieskuorotoimintojen merkkihenkilö. Hänen johtamiaan kuoroja olivat Akademiska Sångföreningen (1885–1892, 1894, 1899–1902), Kööpenhaminan kuoro (1901) ja Muntra Musikanter (1901–1903). Hän oli Helsingin Ruotsalaisen teatterin johtokunnan puheenjohtaja 1904–1916.

Von Knorring oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1891, 1894, 1897, 1899, 1900 ja 1905–1906.

## Lähteet
NHL-kausi 1962–1963

**NHL-kausi 1962–1963** oli National Hockey Leaguen historian 46. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 70 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti toisen kerran peräkkäin Toronto Maple Leafs, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–1.

Runkosarjan pistepörssin, Art Ross Trophyn ja Hart Memorial Trophyn voitti Detroit Red Wingsin Gordie Howe. Hän keräsi 70 ottelussa yhteensä 86 tehopistettä, joista 38 oli maaleja ja 48 syöttöpisteitä. Howe voitti myös pudotuspelien pistepörssin tehtyään 11 ottelussa 16 tehopistettä, joista 7 oli maaleja ja 9 maaliin johtaneita syöttöjä. Myös Howen tavoin Detroitia edustanut Norm Ullman keräsi pudotuspeleissä 16 tehopistettä. Ullmanin tehot muodostuivat 4 maalista ja 12 maalin johtaneesta syötöstä. 

Parhaaksi tulokkaaksi ja Calder Memorial Trophyn saajaksi arvostettiin Toronto Maple Leafsin Kent Douglas. Parhaalle puolustajalle annettava James Norris Memorial Trophy puolestaan myönnettiin Chicago Black Hawksin Pierre Pilotelle. 

## Runkosarja

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.* 

### Runkosarjan pistepörssi

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## Pudotuspelit

 
### Pudotuspelien pistepörssi
*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## NHL-palkinnot

### Tähdistökentälliset

## Lähteet
Daltonit (televisiosarja)

**Daltonit** (ranska. *Les Dalton*) on  ranskalainen animaatiosarja vuodelta 2010, jonka päähahmoina toimivat Morrisin ja René Goscinnyn *[[Lucky Luke]]*-sarjakuvissa esiintyvät Daltonin veljekset.

## Juoni
Sarja kertoo surkuhupaisista Daltonin veljeksistä Joesta, Jackistä, Williamista & Averellista, joiden ryöstöretket päätyvät aina vankilaan, mutta vapauden kaipuu on sammumaton. Luvassa on toinen toistaan ovelampia pakoyrityksiä, mutta aina joku tunaroi ratkaisevalla hetkellä. Mukana toiminnassa häärää vankilan vahtikoira Rantanplan, jolla ei ole hajuakaan, ketä pitäisi vahtia ja miksi.

Lucky Luke ei itse varsinaisesti esiinny sarjassa, mutta häneen viitataan parissa jaksossa.

## Jaksot

Ensimmäisellä tuotantokaudella sarjaa tehtiin 78 jaksoa ja toisella 113 jaksoa.

## Esitykset Suomessa
Suomessa sarjan ensimmäistä tuotantokautta esitettiin ensi kerran Sub Juniori -maksukanavalla vuosina 2009–2010. Jaksot esitettiin uusintoina MTV3 Juniorilla, MTV3:lla ja Subilla vuosina 2011–2015.

Toisen tuotantokauden jaksoja alettiin esittää MTV Juniorilla syyskuussa 2015.

## Äänirooleissa
**Alkuperäiset:**

**Suomenkieliset:**

Sarjan suomenkielisen tunnuslaulun esittää Joona Kortesmäki.

## Lähteet
* Ääninäyttelijät löytyvät sarjan kyseisen tuotantokauden ja kielen lopputeksteistä.
Neljäs avioliittoni

**Neljäs avioliittoni** () on vuonna 1964 julkaistu Jack Claytonin ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa ovat Anne Bancroft, Peter Finch ja James Mason. Elokuva perustuu Penelope Mortimerin samannimiseen romaaniin vuodelta 1962. Romaanin pohjalta Harold Pinter laati käsikirjoituksen.

*Neljäs avioliittoni* kuvattiin Englannin Lontoossa, Buckinghamshiren Turvillessa ja Surreyn Sheppertonissa sijaitsevilla studioilla. *Neljäs avioliittoni* sai ensi-iltansa 9. toukokuuta vuoden 1964 Cannesin elokuvajuhlilla Ranskassa. Britannian ensi-ilta oli saman vuoden kesäkuussa. Suomessa elokuva julkaistiin 16. lokakuuta 1964. Columbia Pictures ja Royal Films International ovat toimineet elokuvan jakelijoina.

*Neljäs avioliittoni* oli ehdolla ilmestymisensä aikaan kahteentoista elokuvapalkintoon, joista se voitti kuusi; muun muassa neljä BAFTA-palkintoa. *Neljäs avioliittoni* jäi Cedric Hardwicken viimeiseksi elokuvaksi.

## Näyttelijät

## Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Twizzlers

**Twizzlers** on Yhdysvalloissa ja Kanadassa markkinoitava makeinen. Twizzlersin on kehittänyt Pennsylvanian Lancasterissa toimiva *Y&S Candies.Inc.*, joka on nykyään The Hershey Companyn tytäryhtiö. 

## Historia

Y&S Candies, Twizzlersien kehittäjä, on yksi Yhdysvaltain vanhimmista makeisvalmistajista. Yritys vakiintui vuonna 1845 nimellä Young & Smylie, joka muutettiin Y&S:ksi vuonna 1870. Kansallinen lakritsiyritys perustettiin vuonna 1902 kolmen yrityksen yhdistymisen myötä, jotka olivat *Young & Smylie*, *S.V.&.L.P. Schudder* ja *H.W. Petherbridge*. Vuonna 1908 Montrealiin avattiin tehdas, ja vuonna 1929 Twizzlers-tuotemerkki vakiintui. Yritys vaihtoi nimensä Y&S Candies Inc.:ksi vuonna 1968, ja se liittyi osaksi Hershey Foodsia vuonna 1977.

Vuodesta 1999 lähtien Twizzlersejä on valmistettu Memphisissä, Tennesseessä Y&S:n tehtaassa, jossa valmistetaan myös purukumia sekä muita makeisia. 1970-luvulta vuoteen 1999 asti Twizzlersejä valmistettiin Farmingtonissa, New Mexicossa, mutta sen valmistus siirrettiin Memphisiin nousevien kuljetuskustannuksien takia. *[[Guinness World Records|Guinness World Recordsin]]* mukaan historian pisin, 370 metrin mittainen ja 45 kilogramman painoinen, lakritsipötkö valmistettiin Y&S:n tehtaalla Lancasterissä, Pennsylvaniassa. Tämä ennätyksen rikkonut lakritsipötkö kirjattiin *Guinness World Recordsiin* 19. heinäkuuta 1998.

## Lähteet
Pepero

**Pepero** (빼빼로) on suklaalla kuorrutettu keksitikku, jota on valmistanut Lotte Confectionery Etelä-Koreassa vuodesta 1983 lähtien. Pepero on saavuttanut Etelä-Koreassa niin suuren suosion, että siellä järjestetään vuosittain ystävänpäivän kanssa samankaltainen Peperonpäivä (*Pepero Day*) 11. marraskuuta.

## Makuvaihtoehdot

Vuonna 2007 Peperoa myytiin seuraavan makuisina:

* Tavallinen tai suklaa
* Mansikka
* Manteli
* Nude (suklaata keskellä)
* Nudesitruunajuusto
* Kaakao
* Pehmeä
* Juusto
* "Woman in White" ja "Man in Black"
* Suklaa viipurinrinkelitikuilla kuorrutettuna.

## Lähteet
Uumajan Kulttuurin yö

**Uumajan Kulttuurin yö** (*Kulturnatta*) oli vuosittainen ilmainen musiikki- ja kulttuurifestivaali Uumajassa Ruotsissa. Se järjestettiin joka toukokuu vuodesta 2005 lähtien vuoteen 2014 saakka Umeå C -yrityksen aloitteesta.
Ensimmäisessä Kulttuurin yössä järjestettiin yli 160 tapahtumaa 90 eri paikalla, enimmäkseen Uumajan Raatihuoneentorilla, Renmarkstorgetilla sekä Kungsgatanilla. Sittemmin tapahtuma kasvoi yli 300 kulttuuritapahtumaan, joissa kävi vuosittain noin 50 000 vierasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kulttuurin yön virallinen nettisivu
Disgaea 2: Cursed Memories

**Disgaea 2: Cursed Memories** on Nippon Ichi Softwaren kehittämä ja KOEIn julkaisema taktinen roolipeli. Peli on julkaistu vuonna  PlayStation 2:lle ja myöhemmin PlayStation 3:lle, PlayStation Portablelle ja Windowsille.
Peli on toinen osa *[[Disgaea]]*-sarjassa. Peli on julkaistu PlayStation Portablelle nimellä **Disgaea 2: Dark Hero Days**, sekä Windowsille nimellä *Disgaea 2 PC* tammikuussa 2017.

## Pelaaminen

Kuten sarjan ensimmäisessä osassa, pääpaino on taisteluissa joissa pelaaja ja tietokoneen ohjaama vihollinen ohjaavat omia hahmojaan vuorotellen. Taisteluiden välillä animaatiot ja keskustelut kuljettavat tarinaa eteenpäin.

## Juoni

*Disgaea 2* sijoittuu maailmaan nimeltä Veldime. Tarina alkaa kylästä nimeltä Holt, jossa nuorukainen Adell asuu. Veldimen maailman ylle on asetettu kirous, joka muuttaa vähitellen kaikki ihmiset hirviöiksi. Adell on ainoa henkilö, johon kirous ei näytä tehoavan. Kirouksesta vastuussa on ylivaltias Zenon, ja jos hänet tuhotaan, kirouksen pitäisi kadota myös.

Adell uskoo olevansa tarpeeksi vahva tappaakseen Zenonin ja siten pelastaakseen perheensä kiroukselta. Adellin äiti suorittaa seremonian, jossa Zenon siirretään paikalle jotta Adell voi taistella häntä vastaan. Jokin näyttää menevän pieleen, ja Zenonin sijaan paikalle ilmestyy Zenonin tytär Rozalin. Adell lupaa saattavansa Rozalinin takaisin kotiin, mutta aikoo silti tappaa Zenonin, mistä Rozalin ei ole kovin innoissaan. Rozalin juonii jopa tappavansa Adellin, mutta näiden kahden välit lämpenevät tarinan edetessä.

Tarinan aikana ryhmään liittyvät Rozalinin sammakoksi muuttunut lapsuudenystävä Tink, naispuolinen ninja Yukimaru, Adellin sisarukset Hanako ja Taro, sekä edellisestä pelistä tuttu Etna.

Pelin PSP-versio sisältää uuden sivutarinan, jonka päähahmona esiintyy päätarinassa sivuroolissa oleva Axel.

## Vastaanotto
Peli on saanut Pelit-lehden arvostelussa arvosanaksi 87/100.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Disgaea 2 - Pelin viralliset kotisivut 
* Disgaea 2 The Disgaea Wikissä - Pelin artikkeli pelisarjan wiki-sivustolla
NHL-kausi 1961–1962

**NHL-kausi 1961–1962** oli National Hockey Leaguen historian 45. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 70 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Toronto Maple Leafs, joka kukisti finaalisarjassa Chicago Black Hawksin otteluvoitoin 4–2.

Montreal Canadiensin maalivahti Jacques Plante sai sekä Hart Memorial Trophyn että Vezina Trophyn. Runkosarjan pistepörssin ja Art Ross Trophyn puolestaan voitti Chicago Black Hawksin Bobby Hull. Hull teki 70 ottelussa yhteensä 84 tehopistettä, joista 50 oli maaleja ja 34 syöttöpisteitä. Kyseessä oli kolmas kerta NHL:n historiassa, kun pelaaja onnistui tekemään 50 maalia yhden kauden kuluessa. Aiemmin tähän saavutukseen olivat yltäneet Maurice Richard kaudella 1944–1945 ja Bernie Geoffrion kaudella 1960–1961. Sekä Richard että Geoffrion olivat Hullin tavoin tehneet tasan 50 maalia kauden aikana.

Parhaalle puolustajalle annettava James Norris Memorial Trophy myönnettiin New York Rangersin pelaajavalmentajana toimineelle Doug Harveylle, jolle palkinto oli jo seitsemäs kahdeksan vuoden sisällä. Parhaan tulokkaan Calder Memorial Trophyn sai puolestaan Montreal Canadiensin Bobby Rousseau. Pudotuspelien pistepörssin voitti Chicago Black Hawksia edustanut Stan Mikita. Hän teki 12 ottelussa 21 tehopistettä, joista 6 oli maaleja ja 15 maaliin johtaneita syöttöjä.  

## Runkosarja

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.* 

### Runkosarjan pistepörssi

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## Pudotuspelit

 
### Pudotuspelien pistepörssi
*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## NHL-palkinnot

### Tähdistökentälliset

## Lähteet
Lievestuoreen varikko

**Lievestuoreen Varikko** (lyhenne *LieV*) oli Puolustusvoimien varikko ja  huoltorykmentin kunnossapitoyksikkö Laukaan Lievestuoreella Keski-Suomessa. Varikon päätehtävänä oli kenttätykkien ja optroniikkavälineistön sekä suojelualan materiaalin huoltaminen.

Vuodet 2008-2014 varikko oli osa Itä-Suomen Huoltorykmenttiä. Puolustusvoimien Materiaalilaitokseen se liitettiin 1.1.1993 ja samalla nimi tuli käyttöön.

Varikon toiminnot siirtyivät Millog Oy:n vastuulle vuoden 2009 alussa. Samalla varikon vartiosto lakkautettiin. Henkilöstölle tarjottiin mahollisuutta siirtyä muihin puolustusvoimien avoinna oleviin tehtäviin.

## Henkilöstö ja johto
Yksikön palveluksessa on yli 100 henkeä.

Varikon päällikkönä ovat toimineet mm. seuraavat henkilöt:

- majuri Pentti Korppinen 2007

- everstiluutnantti Pertti Kuokkanen 2006-2007

- komentaja Juha Juusela 2004-2005

- everstiluutnantti Juha Vanhanen 1999-2004

- insinöörieverstiluutnantti Jorma Jolanki 1992-1998

- everstiluutnantti Jouni Syvänperä 1988-1992

- everstiluutnantti Martti Tikkanen 1973-1988

- everstiluutnantti Juhani Kärki 1971-1972

- majuri Arvi Ilvonen 1957 - 1968

## Historia
Varikko on perustettu vuonna 1940.

Aikaisemmin itsenäinen Suojeluvarikko Vaajakoskella liitettiin varikon organisaatioon 1.1.2004. Sitä ennen varikkoon oli liitetty Optinen Laitos (OptL).

## Perinteet
Varikon vuosipäivää vietetään 1. helmikuuta.

## Aikaisemmat nimet
Varikon aikaisemmat nimet ovat olleet:

- Ampumatarvikevarikko 2 (ATV2) 1940-1941

- Asevarikko 2 (AseV 2) 1941-1943

- Ampumatarvikevarikko 2 1943-1944

- (Lievestuoreen) Keskusvarikko 5 1944-1952

- Asevarikko 4 (AseV 4) 1952-1992

## Lähteet
Uumajan vanha vankila

**Uumajan vanha vankila** ( tai *länscellfängelset*) on Uumajassa, Ruotsissa sijaitseva entinen vankila. Vankilan rakentaminen alkoi vuonna 1859 ja se valmistui vuonna 1862. Se on yksi harvoista rakennuksista, jotka eivät palaneet Uumajan tulipalossa vuonna 1888. Näin ollen se on yksi Uumajan vanhimmista jäljellä olevista rakennuksista. Vankilassa oli vankeja vuoteen 1981 saakka, kunnes Uumajaan tuli uusi vankila. Sen jälkeen se on toiminut teatterina sekä hotellina.

## Historia
Vankila on yksi 20 Ruotsin maakunnanvankilasta, jotka on suunniteltu Wilhelm Theodor Anckarsvärd piirustusten pohjalta. Vankilan rakenne perustui amerikkalaiseen Philadelphian vankilasysteemiin, jossa yhteisten sellien tilalla on yksityishuoneita. Kaiken kaikkiaan vankilaan mahtui yhteensä 24 selliä kahteen kerrokseen. Sellit sijaitsivat niin, että jokainen vanki sai päivänvaloa. Sellien lisäksi rakennuksessa oli toimisto- ja asuinhuoneistoja.

Uumajan vanha vankila on Uumajan vanhin näihin päiviin asti säilynyt kivirakennus sekä yksi parhaiten säilyneistä vankiloista koko maassa. Se on yksi harvoista Uumajan vuoden 1888 tulipalon lähettyvillä sijainneista rakennuksista, joka säilyi ehjänä. Se oli vankilakäytössä vuoteen 1981 asti, jolloin valmistui uusi vankilarakennus. Nykyään rakennuksen omistaa Ruotsin valtion kiinteistölaitos. Vuodesta 1992 rakennus on ollut kulttuuriperintörakennus.

## Teatteri
Vuodesta 1987 ja lähes koko 1990-luvun rakennus ja sen ulkoalue olivat amatööriteatteriryhmän, Grotteaternin, sekä itsenäisen Profilteatern-ryhmän käytössä. Tulipalosta sata vuotta jälkeenpäin vuonna 1998 Grotteatern teki teatterituotannon nimeltään *Spelet om den stora branden*, jonka se esitti vankilan ulkoalueella. Molemmat teatteriryhmät esittivät useita esityksiä vuosien ajan.

## Hotelli
Vuosien 2007 ja 2008 aikana rakennus muutettiin hotelliksi, jossa on 23 yhden hengen huonetta, kaksi perhehuonetta ja yksi kahden hengen huone sekä kokoushuone tapaamisia ja juhlimisia varten, johon mahtuu 35 ihmistä. Lisärakennuksessa sijaitsee kahvila.

## Galleria

File:Umeå gamla fängelse huvudbyggnad framsidan.jpg|Kuvassa näkyvät vankilan päärakennus sekä pääsisäänkäynti Storgatanille päin edestäpäin kuvattuna.
File:Umeå gamla fängelse tingssalen.jpg|Vanha oikeussali, jossa on nykyään *Café Göteborg*.
File:Umeå stadsarkiv-1888-stadsbrand-Umeå.jpg|Kuva vankilan katolta kuvattuna kohti luodetta palon jälkeen vuonna 1888.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Hotelli Gamla Fängelset 
*Café Göteborg
Immilä

**Immilä** on entisen Nastolan kunnan kylä. Alue oli jakautunut jakokuntien mukaisesti Aleskylään ja Ylä-Immilään. Immilä sijaitsee Sylvöjärven ja Ruuhijärven välisellä alueella ja sen poikki virtaa Immilänjoki.

Immilässä on ollut varhaista asutusta ja vesimyllyjä. Vuonna 1571 maakirjan mukaan Immilässä oli 13 taloa. Varmuus myllyjen olemassa olosta on selvinnyt verotustiedoista, koska vuonna 1586 myllyt pantiin verolle. Tuolloin kylässä oli kaksi ympärivuotista myllyä. Immilän mylly on vieläkin matkailunähtävävyys Immilänkoskessa, jonka ympärillä on kylätoimintaa. Nykyinen vesimylly on aivan 1900-luvun alusta. Sen tuottoisuutta kuvaava veroluku, manttaalimaksu, oli 0,5.

Kylässä on ollut myös sahaustoimintaa 1700-luvulta.

Immilässä ja Metsäkylässä toimii Immilä-Metsäkylän kyläyhdistys ry, ja Metsäkylän koulusta on muodostuinut kylätalo.

## Lähteet
Ford Fiesta WRC

**Ford Fiesta WRC** on Fordin ralliauto, joka teki debyyttinsä kauden 2017 avanneessa Monte Carlon MM-rallissa. Kaudella 2017 Sébastien Ogier voitti autolla kuljettajien ja M-Sport valmistajien mestaruuden.

Mallin edeltäjä on Ford Fiesta RS WRC.
Mallin seuraaja kaudella 2022 on Ford Puma Rally1.

## Aiheesta muualla