open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ossi V. Lindqvist

**Ossi Veikko Lindqvist** (s. 27. huhtikuuta 1939 Lappeenranta) on eläintieteilijä ja Kuopion yliopiston biotieteiden laitoksen soveltavan biotekniikan yksikön emeritusprofessori. Hän toimi Kuopion yliopiston rehtorina 1990–1998 ja Korkeakoulujen arviointineuvoston puheenjohtajana 2000–2007.

Lindqvist valmistui Turun yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1963 ja filosofian tohtoriksi 1968. Hän opiskeli 1960-luvulla myös Kalifornian yliopistossa, Berkeleyssä. 

Lindqvistin tutkijantyössä on huomattavaa erityisesti hänen rapututkimuksensa. Hänen rehtorikaudellaan Kuopion yliopisto kasvoi nopeasti ja panosti erityisesti biotekniikkaan. Soveltavan biotekniikan instituutti oli pitkälti hänen aikaansaannostaan. Lindqvist jäi eläkkeelle 2004, mutta on jatkanut tämän jälkeen aktiivisesti muun muassa kansainvälisten tehtävien parissa.

Lindqvist on Ruotsin Kuninkaallisen metsä- ja maatalousakatemian elinikäinen jäsen. Kuopion yliopiston ylioppilaskunta osoitti kunnioitustaan valitsemalla hänet vuonna 1995 uitettavaksi proffaksi.

## Kala- ja äyriäistutkimus
Lindqvist on taistellut tieteenalallaan täpläravun levittämistä vastaan jo 1970-luvulta alkaen. Hän myös ajoi ravun alamitan poistoa, mikä sitten toteutui. Hänestä lajin geneettinen kehitys on epäsuotuisaa, kun nopeakasvuisimmat ja geneettisesti vahvimmat yksilöt pyydystetään pois. Kalastusta hän on kritisoinut etenkin kilomääräisistä kiintiöistä. Luonnonvalinta ja geneetttiset sopeumat on tärkeä ottaa huomioon myös kalojen istutuksissa.

## Ura
* Apulaisprofessori, University of Dayton (Ohio), 1970–1972
* Kuopion korkeakoulu/yliopisto:
** Eläintieteen apulaisprofessori 1972–1984
** Soveltavan eläintieteen professori 1984–2004
** Rehtori 1990–1998
* Suomen yliopistojen rehtorien neuvoston puheenjohtaja 1993–1997
* Valtion tiede- ja teknologianeuvoston jäsen 1996–1999
* Soveltavan biotekniikan instituutin johtaja 1999–? 
* Jäi eläkkeelle 2004
* Korkeakoulujen arviointineuvoston puheenjohtaja 2000–2004 ja 2004–2007, kaksi peräkkäistä kautta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Ossi V. Lindqvist Kuopion yliopistolehdessä 
*Ossi V. Lindqvistin jäähyväisluento Kuopion yliopistossa, 22.03.2006 
*Vain muutos on pysyvää korkeakoulumaailmassa - Ossi V. Lindqvistin haastattelu (äänitallenne 2006)
Juha Korkeaoja

**Juha Sakari Korkeaoja** (s. 11. tammikuuta 1950 Kokemäki) on suomalainen keskustaa edustava poliitikko ja maanviljelijä. Korkeaoja toimi keskustan kansanedustajana vuosina 1991–2011 ja oli maa- ja metsätalousministeri vuosina 2003–2007.

## Koulutus ja ura
Korkeaoja kirjoitti ylioppilaaksi Kokemäen yhteiskoulusta 1969 ja valmistui agronomiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1976. Opiskeluaikanaan hän toimi muun muassa Keskustan opiskelijaliiton varapuheenjohtajana 1973 sekä istui Helsingin yliopiston ylioppilaskunnan edustajistossa 1971–1974. Valmistuttuaan Korkeaoja työskenteli Maataloustuottajain Satakunnan liiton järjestökonsulttina 1976–1979 ja toiminnanjohtajana 1979–1991. Hän on itse harjoittanut maanviljelystä vuodesta 1981.

Korkeaoja on toiminut kotikuntansa Kokemäen kaupunginvaltuutettuna 1993–2004. Eduskunnassa hän oli vuosina 2007–2011 puolustusvaliokunnan puheenjohtaja.

## Perhe
Korkeaoja on naimisissa Marja-Liisa Korkeaojan kanssa ja heillä on kolme poikaa, joista Aapo Korkeaoja tunnetaan performanssitaiteilijana ja Juho Korkeaoja pelikauppa Konsolinetin perustajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Leena Luhtanen

**Leena Marjatta Luhtanen** (o.s. **Nikulainen**, s. 12. helmikuuta 1941 Kuopio) on suomalainen poliitikko. Hän oli  Vanhasen I hallituksen oikeusministeri (liikenne- ja viestintäministeri syyskuun 2005 loppuun) ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1991–2007. Hän oli myös Jäätteenmäen hallituksen liikenne- ja viestintäministerinä. Koulutukseltaan Luhtanen on valtiotieteiden maisteri.

Yhtenä ensimmäisistä toimistaan hän palautti Kimmo Sasin vaihtaman VR:n hallituksen samojen tahojen edustamaksi kuin se oli ennen vaihdosta. Kysymys liittyi VR:n pääomarakenteeseen ja strategiaan Samuli Haapasalon yhdessä Tiina Kortteen kanssa laatiman *Tie auki taivasta myöden* -muistion sisältämästä ajatuksesta muuttaa VR:n luonnetta Pendolino-painotteisemmaksi Itä- ja Pohjois-Suomen teollisesta tavarankuljettajasta.

Luhtasen puoliso on diplomi-insinööri Oiva Juhani Luhtanen. 

Leena Luhtanen oli ennen kansanedustajauraansa opetusministeriön tiedesihteeri vuosina 1985–1991. Hänen kotikuntansa on Espoo, jonka kaupunginvaltuustossa hän on ollut vuodesta 1985. Luhtasesta tuli lainmuutoksen mahdollistamana Suomen ensimmäinen oikeusministeri, jolla ei ole ylempää yliopistollista oikeustutkintoa.

## Eduskuntavaalit 2007

Leena Luhtanen sai vuoden 2007 eduskuntavaaleissa 2&nbsp;440 ääntä, ja hänestä tuli ainoa Vanhasen hallituksen ministeri, jota ei enää valittu kansanedustajaksi.

## Väitteet pimeästi maksetuista palkkioista

Eduskuntavaalien 2007 alla Iltalehti julkaisi väitteen, jonka mukaan Luhtasen kunnallisvaalikampanjassa 2004 olisi vaalimainoksien suunnittelutyötä maksettu pimeästi noin tuhannella eurolla. Asiaa oli hoitanut Luhtasen mies. Luhtanen ilmoitti selvityttävänsä lakimiehillä, mihin toimiin voisi ryhtyä Iltalehden kirjoittelun johdosta.

Leenan mies Juhani Luhtanen oli pohjustanut maksutapahtumaa sähköpostiviestein. "Sen ilmoituksen laskun, jossa on mainittu SDP:n eduskuntaryhmä, voit tehdä verollisena. Mutta muut eli Nana ja Leena (4 x 100) sekä kaikki muut maksaisin käteisellä. Voisitko kertoa lopputuleman", Luhtanen kirjoitti yrittäjälle 29.10.2004. Hän palasi aiheeseen toisella sähköpostiviestillä 7.11.2004: "Sen 2&nbsp;×&nbsp;150 maksaa SDP:n e-ryhmä, joten siitä tulisi tehdä verollinen lasku. 4&nbsp;×&nbsp;100 menee kahden ehdokkaan kassasta, mutta uskon, että käteinen jossain sopivassa välissä on se tapa. Kaikki muut maksaisin mielelläni suoraan käteen ilman alvia." Vaali-ilmoitukset tehnyt yrittäjä maksoi laskuista oma-aloitteisesti arvonlisäveron, joka normaalisti peritään asiakkaalta. 

Luhtasen vaalirahoitusta paheksunut vihreiden kansanedustaja Heidi Hautala jäi ministerinä ollessaan itse kiinni verojen ja eläkemaksujen välttelemisestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sinikka Laisaari

**Taru Sinikka Laisaari** (ent. *Mönkäre*, o.s. *Toikka*, s. 6. maaliskuuta 1947 Sippola) on suomalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko ja Raha-automaattiyhdistyksen entinen toimitusjohtaja. Mönkäre on Suomen pisimpään eli 3&nbsp;817 päivää valtioneuvoston jäsenenä toiminut nainen. Viimeksi hän palveli Vanhasen hallituksessa sosiaali- ja terveysministerinä. Mönkäre on ollut SDP:n kansanedustajana vuosina 1987–1991 ja 1995–2006.

## Ura
Sinikka Mönkäre on koulutukseltaan lääketieteen ja kirurgian tohtori. Hän toimi Tiurun sairaalan osastonlääkärinä vuosina 1977–1991 ja Imatran kaupungin terveyskeskuksen apulaisylilääkärinä vuosina 1991–2003. Mönkäreen kotipaikka on Imatra, jonka kaupunginvaltuuston jäsen hän oli vuosina 1980–1995 ja 2005. Mönkäre luopui valtuustopaikastaan tultuaan valituksi RAY:n toimitusjohtajaksi marraskuussa 2005. Lisäksi Mönkäre oli Turun yliopiston hallituksen jäsen vuosina 2009–2011.

Eduskuntaan Mönkäre valittiin vuoden 1987 vaaleissa, mutta hän putosi jo seuraavissa vaaleissa vuonna 1991. Pudottuaan eduskunnasta Mönkäre palasi Imatran terveyskeskuksen apulaisylilääkäriksi. Vuoden 1995 vaaleissa Mönkäre palasi takaisin kansanedustajaksi, ja hänet nimitettiin heti Lipposen ensimmäisen hallituksen sosiaali- ja terveysministeriksi.

Mönkäre jatkoi myöhemmin työministerinä ja kauppa- ja teollisuusministerinä. 22. helmikuuta 2004 hänestä tuli Suomen pitkäaikaisin naisministeri.

Jäätyään eläkkeelle vuonna 2012 Mönkäre otti käyttöön miehensä sukunimen Laisaari.

### Rayn toimitusjohtajana
Mönkäre nimitettiin Raha-automaattiyhdistyksen toimitusjohtajaksi huhtikuussa 2006. Hänen seuraajakseen eduskuntaan nousi varasijalta Sirpa Paatero, joka aloitti kansanedustajana 1. helmikuuta 2006.

Sosiaali- ja terveysministerinä ollessaan Mönkäre tuki Suomen rahapelitoiminnan monopolin säilyttämistä. Mönkäreen mukaan järjestelmä ehkäisee rahapelien haittoja ja turvaa vastuullista pelitoimintaa.

Mönkäre torjui vuoden 2011 eduskuntavaalien jälkeisissä hallitusneuvotteluissa esiin nousseen ehdotuksen rahapeliorganisaatioiden yhdistämiseksi. Mönkäreen mukaan Fintoton, Rayn ja Veikkauksen yhdistäminen olisi perusteetonta ja pelitoiminnalle tulisi antaa työrauha toiminnan kehittämiseksi. Hän myös uskoi ettei yhdistymisellä saavutettaisi tavoiteltuja säästöjä. Yhdistyminen toteutettiin lopulta vuoden 2017 alussa, ja uuden rahapeliyrityksen nimeksi tuli Veikkaus Oy.

Mönkäreen määräaikainen nimitys RAY:n johdossa päättyi 1. huhtikuuta 2012, jolloin hänen seuraajanaan aloitti Velipekka Nummikoski. Mönkäre itse jäi samalla eläkkeelle.

## Kunnianosoitukset
Lappeenrannan teknillinen yliopisto promovoi Mönkäreen vuonna 2004 tekniikan kunniatohtoriksi.

Tasavallan presidentti Tarja Halonen myönsi Mönkäreelle ministerin arvonimen 30. marraskuuta 2007.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Captain Commando

**Captain Commando** oli Capcomin maskotti 1980-luvulla. Hahmon nimi kumpusi itse yhtiön nimestä. 

Alun perin hahmo nähtiin Capcom-pelien ohjekirjoissa, joissa hahmo useimmin kiitti pelaajaa Capcomin tuotteiden tukemisesta. 1990-luvun alussa hahmolle annettiin lopulta oma beat ’em up -peli, mutta se ei menestynyt.

Nykyään Capcomin maskotteina pidetään lähinnä *[[Mega Man]]ia* tai *[[Street Fighter 2]]* -pelin hahmokaartia.
Irkutskin kuvernementti

**Irkutskin kuvernementti** () oli Venäjän keisarikunnan ja sen jälkeen Venäjän SFNT:n hallintoalue Itä-Siperiassa, Baikaljärven länsipuolella Angaran ja Lenan yläjuoksun vesistöalueilla. Kuvernementin pääkaupunki oli Irkutsk (51&nbsp;473 as. vuonna 1897), ja asukasluku vuonna 1897 noin 514&nbsp;000. Aluehallinnollisesti tämä pinta-alaltaan suuri (yli kaksi kertaa Suomen kokoinen) kuvernementti oli jaettu viiteen aluepiiriin (okrug).

Väestö oli vuoteen 1897 mennessä venäläistynyt ja asukkaista noin 6&nbsp;% oli sinne karkotettuja. Kielelliseltä jakaumaltaan venäläisiä oli 73,1&nbsp;%, burjaatteja 21,&nbsp;2%, juutalaisia 1,4&nbsp;%, tataareja 1,4&nbsp;%, puolalaisia 0,8% ja ukrainalaisia 0,4&nbsp;%. Muut kielelliset ryhmät olivat pienempiä. Kaupunkiasukkaita oli tuolloin 12,2 prosenttia (62&nbsp;795 as.) kuvernementin asukkaista. Heistä 55&nbsp;620 kirjattiin väestönlaskennassa venäjänkielisiksi (venäjän, ukrainan tai valkovenäjän puhujat), juutalaisia oli 3&nbsp;686, puolalaisia 1&nbsp;236 ja tataareja 1&nbsp;020. Muilta kielialueita edusti pienempi osa kaupunkiväestöstä.

Kuvernementti perustettiin vuonna 1764. Se lakkautettiin 1926 ja liitettiin pääasiassa Itä-Siperian maakuntaan. Nykyisin entinen kuvernementin alue kuuluu pääosin Irkutskin alueeseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*
Virkavalta

**Virkavalta** tarkoittaa virkahenkilöstölle ja viranomaisille kuuluvaa valtaa. Suomen kielen arkikielessä virkavalta tarkoittaa poliisia.

Virkavalta ei säädä lakeja vaan toteuttaa niitä. Lakien ja säädösten toteuttamisessa on kuitenkin liikkumavaraa, joten virkavallalla on myös oikeus tehdä omia päätöksiään lakien puitteissa. Virkavalta on myös sellainen yhteiskuntamuoto, jossa virkamiehistö hallitsee. Yhteiskuntaa voidaan sanoa virkavaltaiseksi tai byrokraattiseksi, jos virkamiehistön rooli on korostunut siten, että on paljon säädöksiä, joiden toteutumista yleensä runsaslukuinen virkamiehistö vahtii. 

## Katso myös
* Byrokratia eli virkavaltaisuus
* Virkamieshallitus

## Lähteet
Liisa Hyssälä

**Liisa Marja Hyssälä** (o.s. **Liimatta**, s. 18. joulukuuta 1948 Ii) on suomalainen hammaslääketieteen tohtori, valtiotieteiden maisteri ja Suomen Keskustaa edustava poliitikko. 

Liisa Hyssälä työskenteli yksityishammaslääkärinä sekä kansanterveystieteen opettajana ja tutkijana Turun yliopistossa ennen politiikkaan lähtemistään. Hyssälä toimi kansanedustajana vuosina 1995–2010 sekä peruspalveluministerinä Jäätteenmäen hallituksessa ja Vanhasen I hallituksessa, ministeri työministeriössä ja sosiaali- ja terveysministerinä Vanhasen II hallituksessa. Hyssälä oli Kansaneläkelaitoksen pääjohtaja vuosina 2010–2016. 

Hyssälä on ollut Oulun yliopiston hallituksen jäsen vuosina 2016–2019. Vuodesta 2017 hän on toiminut Sitran vanhempana neuvonantajana.

## Koulutus ja akateeminen ura

Liisa Hyssälä syntyi ja kävi koulunsa Iissä ja valmistui ylioppilaaksi Iin lukiosta. Lukion jälkeen opinnot jatkuivat Turun yliopistossa, josta Hyssälä valmistui valtiotieteiden maisteriksi (pääaineena sosiaalipolitiikka) vuonna 1974 ja hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1978, hammashuollon erikoishammaslääkäriksi 1986 ja hammaslääketieteen tohtoriksi 1992. Vuonna 1993 Hyssälä sai erikoislääkärin hallinnon pätevyyden.

Hyssälän kansanterveystieteen alaan kuuluva väitöskirja tarkastettiin 24. huhtikuuta 1992 Turun yliopistossa. Väitöskirjan aiheena oli nuorperheen isien terveyskäyttäytyminen.. 

## Työ- ja luottamustehtäviä
Hyssälä nimitettiin keväällä 2010 Kansaneläkelaitoksen pääjohtajaksi. Nimitys astui voimaan lokakuussa. Hyssälä valittiin tehtävään poikkeuksellisesti ilman psykologisia sovelutuvuustestejä. . Hyssälän pesti pääjohtajana päättyi joulukuussa 2016. Hän on toiminut Oulun yliopiston hallituksen jäsenenä 2016–2019 ja Sitran vanhempana neuvonantajana vuodesta 2017.

## Tunnustuksia

* Turun yliopiston ja Turun Suomalaisen Yliopistoseuran Phoenix Universitatis Turkuensis -kunniamerkki 2003
* Sotainvalidien ansioristi 2003
* Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan komentajamerkki 2004
* Rintamanaisten Liiton ansioristi 2004
* Suomen Sotaveteraaniliiton ansiomitali 2004 
* Rintamaveteraaniliiton kunniaristi 2005
* Lääketieteen kunniatohtori – Oulun yliopisto 2020 
* Ministerin arvonimi 2020

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Uralskin alue

**Uralskin alue** () oli hallintoalue Venäjän keisarikunnassa ja Neuvosto-Venäjällä vuosina 1868–1920. Se kuului Orenburgin kenraalikuvernementtiin vuosina 1865–1881 ja Aron kenraalikuvernementtiin vuosina 1882–1917. Sen hallinnollinen keskus oli Uralskin kaupunki.

Uraljoen alajuoksulla ja Kaspianmeren ja Araljärven välisellä alueella, pääosin nykyisen Kazakstanin länsiosassa sijainnut alue rajoittui lännessä Astrahanin kuvernementtiin, pohjoisessa Samaran ja Orenburgin kuvernementteihin sekä idässä Turgain ja etelässä Taka-Kaspian alueisiin. Sen pinta-ala oli 323&nbsp;700 neliökilometriä. Siitä yli viidennes oli Uralin kasakkajoukon ja loput entiseen Orenburgin kirgiisien alueeseen kuulunutta Venäjän valtion maata, joka oli annettu kazakkien käytettäväksi. 

Alue jakautui hallinnollisesti Gurjevin, Emban, Kalmykovin ja Uralskin kihlakuntiin. Emban kihlakunta nimettiin vuonna 1891 Temirin kihlakunnaksi ja Kalmykovin kihlakunta muutettiin vuonna 1899 Lbištšenskin kihlakunnaksi.

Vuoden 1897 väestönlaskennan mukaan alueella oli 645&nbsp;100 asukasta, joista 71,3 prosenttia oli kazakkeja ja 24,9 prosenttia venäläisiä. Asukkaiden pääelinkeinot olivat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Rautatie Uralskiin valmistui vuonna 1894.

Bolševikkien toiminta alueella aktivoitui vuoden 1918 alussa. Maaliskuussa vallan ottivat kazakkien Alaş-puolueen tukemat kasakat, jotka muodostivat Uralin kasakkajoukon hallituksen. Puna-armeija valtasi suurimman osan alueesta alkuvuodesta 1919, ja taistelut Uralin valkoarmeijan kanssa jatkuivat vuoden 1920 alkuun saakka. Temirin kihlakunta siirrettiin heinäkuussa 1920 uuteen Orenburgin-Turgain kuvernementtiin.

Uralskin alue liitettiin elokuussa 1920 Kirgiisien autonomiseen neuvostotasavaltaan ja siitä muodostettiin lokakuussa Uralskin kuvernementti.

Nykyinen Länsi-Kazakstanin alue tunnettiin Uralskin alueena vuosina 1962–1992.

## Lähteet
Maija Rask

**Maija-Liisa (Maija) Rask** (s. 28. tammikuuta 1951 Turku) on suomalainen poliitikko. Rask oli Lipposen toisen hallituksen opetusministeri vuosina 1999–2003 ja SDP:n kansanedustaja vuosina 1991–2007. Hän putosi eduskunnasta vuoden 2007 vaaleissa.

Rask on valmistunut sairaanhoitajaksi vuonna 1974 ja terveydenhoitajaksi vuonna 1980. Hän työskenteli sairaanhoitajana Ulleråkersin sairaalassa Uppsalassa vuosina 1974–1977 ja Kemin kaupungin terveydenhoitajana vuosina 1979–1984, jonka jälkeen Rask siirtyi vuonna 1985 sairaanhoidon opettajaksi Kemin terveydenhuolto-oppilaitokseen (nykyinen 
 Lapin AMK, Terveydenhuoltoalana yksikkö. Rask valmistui vuonna 2006 kasvatustieteen maisteriksi ja vuonna 2012 kasvatustieteen tohtoriksi Lapin yliopistosta. Hänen kotikuntansa on Kemi, jonka kaupunginvaltuustossa hän on ollut vuodesta 1985.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Avaruusvoimala

**Avaruusvoimala** on NASAn jo 1970-luvun alussa esittelemä ehdotus ratkaisuksi öljykriisin aiheuttamaan sähköpulaan Yhdysvalloissa. Avaruusvoimala kiertäisi maapalloa tai olisi sijoitettu Kuuhun. Avaruuden tyhjiössä aurinkokennojen teho on maksimaalinen. Vaihtoehtoisesti avaruusvoimalassa voitaisiin auringon säteilyllä kaasuttaa nestemäistä vetyä erityisiä turbiineja ja edelleen sähkögeneraattoreita pyörittämään. Avaruuden kylmyydessä vety voidaan nesteyttää uudelleen. 

Laitoksen tuottama sähköenergia välitettäisiin maapallolle laseria, mikroaaltoja tai antimateriaa käyttäen. Ongelmina ovat säteilyn vaarat ja antimaterian toimittaminen maapallolle avaruusaluksilla: mahdollisessa onnettomuudessa tapahtuva räjähdys olisi atomipommin luokkaa. Antimaterian muuntaminen takaisin energiaksi onnistuu seuraavasti: esimerkiksi antivedyn ja vedyn yhdistäminen magneettisessa "pullossa" synnyttäisi suuren määrän lämpöenergiaa, jolla tuotettaisiin höyryä höyryturbiinia varten.

## Aiheesta muualla
* White Paper - History of SPS Developpements - International Union of Radio Science - 2007
@

**@** eli **ät-merkki** (vanh. **taksamerkki**) on englannin kielen prepositiota *at* tarkoittava lyhennemerkki. Varsinkin Yhdysvalloissa sitä käytetään yksikköhinnan merkkinä samaan tapaan kuin useimmissa Euroopan maissa ranskan à-prepositiota.  Nykyisin sen tunnetuin käyttöyhteys on kuitenkin sähköpostiosoitteissa, joissa se erottaa henkilönnimen postipalvelimen nimestä. Englannin kielen prepositio *at* ilmaisee jossakin paikassa olemista, tässä yhteydessä sananmukaisesti jossain koneessa. Tällöin osoite *pasi@wikipedia.org* kääntyy suomeksi muotoon ”Pasi wikipedia.orgissa”.

## Historia
@-merkin alkuperästä on ollut erilaisia käsityksiä. On muun muassa arveltu sen tulevan latinan sanasta *ad* tai ranskalaisten ja saksalaisten kauppiaiden käyttämästä *à*-sanasta. Italialaisen tutkijan Giorgio Stabilen mukaan varhaisin @-merkin käyttö olisi vuodelta 1536 italialaisen kauppiaan kirjeessä, jossa sitä käytettiin mittayksikkönä.

ASCII-merkistöön @-merkki on kuulunut alusta lähtien, ja sen koodiarvo on 64 (heksadesimaalilukuna 40).

Nykyisin hyvin tunnetun merkityksen merkki sai, kun Ray Tomlinson (1941–2016)  keksi 1970-luvulla käyttää sitä erottamaan henkilönnimen postipalvelimen nimestä. Eräissä tietoteknisissä yhteyksissä sitä kuitenkin käytetään muihinkin tarkoituksiin. Esimerkiksi MS-DOS-käyttöjärjestelmän .bat-komentojonot suoritetaan siten, että tulostetaan ensin komento ja suoritetaan se sitten, mutta @-merkki komennon alussa poistaa komennon tulostuksen ennen suoritusta. OpenVMS-käyttöjärjestelmän DCL-komentokielessä @-merkki komentojonotiedoston nimen edessä tarkoittaa kyseisen komentojonon ajokäskyä.

## Lempinimiä
Koska merkin joutuu usein lausumaan sähköpostiosoitetta ääneen lukiessaan, sille on kertynyt useita lempinimiä, kuten *kissanhäntä*, *miukumauku* ja *kippurahäntä*. Nimet saattavat kuitenkin aiheuttaa sekannusta, jos kuulija ei ole tietoinen, että kyseisiä lempinimiä käytetään.

## Lähteet
Kalevi Hemilä

**Matti Kalevi Hemilä** (s. 21. syyskuuta 1952 Kärsämäki) on suomalainen elinkeinoelämän vaikuttaja ja poliitikko. Hän toimi Lipposen ensimmäisessä (1995–1999) ja toisessa hallituksessa (1999–2002) maa- ja metsätalousministerinä (ammattiministeri). 

Hemilä kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1971 ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1984. Hän työskenteli tutkijana Maatalouden taloudellisessa tutkimuslaitoksessa 1980–1986 ja toimi maatilahallituksen viimeisenä pääjohtajana 1986–1992. Virkaan nimitettäessä lokakuussa 1986 juuri 34 vuotta täyttänyt Hemilä oli itsenäisen Suomen toistaiseksi kaikkien aikojen nuorin keskusviraston pääjohtaja. Vuosina 1993–1995 hän oli maa- ja metsätalousasioiden erityisasiantuntijana Suomen EU-edustustossa Brysselissä ja ministerikautensa jälkeen 1999–2002 maa- ja metsätalousministeriön kansliapäällikkönä. Hemilä siirtyi 2002 Elintarviketeollisuusliiton toimitusjohtajaksi ja 2003 edelleen Teollisuuden ja Työnantajain Keskusliiton johtoon.

Hemilä sai rajun aivoverenvuodon 24. syyskuuta 2003, josta kuitenkin kuntoutui ja palasi työelämään. Huhtikuussa 2005 Hemilä aloitti Keskinäisen eläkevakuutusyhtiö Eteran varatoimitusjohtajana. Eteran toimitusjohtajana hän toimi 1. tammikuuta 2006 alkaen 16. joulukuuta 2009 asti, jolloin hän yllättäen erosi toimitusjohtajan tehtävistä. Aiemmin samana vuonna hän oli hakenut julkisesti Kuntien eläkevakuutuksen toimitusjohtajuutta, mutta ei tullut valituksi. Tasavallan presidentti myönsi Hemilälle ministerin arvonimen 30. marraskuuta 2007.

## Lähteet
* 
**Pääjohtajakunta*. SKS, Helsinki 2005.

### Viitteet
Mongolidinen rotu

**Mongolidinen rotu** eli **keltainen rotu** on historiallisessa ihmisrotujen luokituksessa käytetty, nykyisin vanhentunut nimitys ihmispopulaatiolle, johon katsottiin kuuluvaksi lähinnä Keski- ja Itä-Aasian kansat, ”mongolidit”. Lisäksi mongolidiseen rotuun luettiin usein kuuluviksi intiaanit. Nykyisin käsitettä pidetään vanhentuneisiin rotuteorioihin perustuvana ja halventavana.

Mongolidiseen rotuun luetuille kansoille tyypillisiä fyysisiä ominaisuuksia sanottiin olevan kellertävän ruskea iho, suora musta tukka ja silmän yläluomen mongolipoimu eli *epikantus*, huomattavat poskiluut sekä vähäkarvaisuus. 

1800-luvun lopulta ja 1900-luvun alkuun saakka myös suomalaiset luokiteltiin saksalaisen tieteen piirissä mongolidiseen rotuun kuuluviksi. Suomalaisen rotututkimuksen yhtenä tavoitteena 1900-luvun alussa oli kumota tämä väite. Saamelaiset luokiteltiin mongolideiksi, mutta suomalaisten katsottiin kuuluvan europidiseen itäbalttilaiseen rotuun.

## Lähteet
Kamtšatka

**Kamtšatka** voi tarkoittaa seuraavia maantieteellisiä kohteita:

* Kamtšatkan niemimaa Koillis-Aasiassa Venäjällä
* Kamtšatkan alue (*oblasti*) Kamtšatkan niemimaalla Venäjällä
Fluoriitti

**Fluoriitti** eli **fluorisälpä** (CaF<sub>2</sub>) on halogenidimineraali, jota tavataan usein hydrotermisissä juonissa sekä sedimenttikivissä. Fluoriitin kidejärjestelmä on kuutiollinen; sen asu on tavallisesti kiteinen, mutta joskus myös massiivinen tai rakeinen. Fluoriitti esiintyy useimmiten omamuotoisina, kuutiollisina kiteinä, mutta joskus tavataan myös kahdeksankulmaisia kiteitä. Fluoriitin kiteet ovat usein kaksostuneita.

Fluoriitin nimi on johdettu latinan sanasta *fluo*, joka tarkoittaa 'virrata'. Mineraalilla on varsin alhainen sulamispiste, noin 1&nbsp;360&nbsp;°C. Tämän vuoksi fluoriittia hyödynnetään esimerkiksi teräksen valmistuksessa. Alkuaine fluori löydettiin fluoriitista, jonka mukaan se on saanut nimensä.

Vihreää fluoriittia kutsutaan myös nimellä Afrikan smaragdi.

Fluoriitti on muodostunut kiteytymällä vesiliuoksista. Sitä esiintyy tavallisesti suurten syväkivimassojen juonissa sinkkivälkkeen, lyijyhohteen, baryytin ja kvartsin kanssa. Sitä saattaa esiintyä myös alkalikivissä.

## Lähteet
Alfred Jodl

**Alfred Josef Ferdinand Jodl** (10. toukokuuta 1890 Würzburg – 16. lokakuuta 1946 Nürnberg) oli saksalainen kenraalieversti toisessa maailmansodassa. Jodl toimi Wehrmachtin pääesikunnan eli OKW:n operaatiopäällikkönä ja Wilhelm Keitelin sijaisena. Jodl tapasi Adolf Hitlerin jo vuonna 1923 ja kuului myöhemmin tämän tärkeimpiin sotilasneuvonantajiin.

## Ensimmäinen maailmansota

Jodl valmistui 1910 Münchenin kadettikoulusta ja liittyi armeijaan tykistöupseerina. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän toimi tykistöpatteriupseerina ja palveli länsirintamalla 1914–1916 ja haavoittui kahdesti. Vuonna 1917 hän palveli lyhyen ajan itärintamalla, kunnes palasi länteen esikuntaupseeriksi. Sodan jälkeen Jodl pysyi asevoimissa liityttyään Versailles’n rauhansopimuksella rajoitettuun Reichswehriin.

## Hitlerin esikunnassa
Jodl ylennettiin 1935 kenraalimajuriksi. Anschlussin jälkeen 1938 Jodl komennettiin Wieniin 44. tykistörykmentin komentajaksi. Samana vuonna Jodlista tuli pääesikunnan eli OKW:n operatiivisen osaston päällikkö ja sodan aikana johtoesikunnanpäällikkö. Jodlin tehtäviä oli pitää Hitler sotilaallisen tilanteen tasalla. Hän neuvotteli päivittäin Hitlerin kanssa ja muunsi tämän suunnitelman konkreettisiksi strategioiksi. Hänestä tuli kansallissosialistisen puolueen kannattaja. Hitler ylensi Alfred Jodlin kenraalieverstiksi vuonna 1944.

## Oikeudenkäynti

Jodl allekirjoitti 7. toukokuuta 1945 Saksan ehdottoman antautumisen liittoutuneille. Hänet pidätettiin ja häntä syytettiin Nürnbergin oikeudenkäynnissä salaliitosta tarkoituksena tehdä rikoksia rauhaa vastaan, hyökkäyssodan suunnittelusta, käynnistämisestä ja käymisestä, sekä sotarikoksista ja rikoksista ihmisyyttä vastaan. Hyvin merkityksellinen todiste häntä vastaan oli Hitlerin kansainvälisen oikeuden vastaisen Kommando-käskyn kumoamatta jättäminen. Käsky määräsi kaikki Saksan alueella tavatut kommandot – ilman sotilaspukua tavatut vihollissotilaat ja vakoojat – teloitettavaksi siinäkin tapauksessa, että nämä antautuisivat.

## Kuolema ja syyttömäksi julistaminen
Jodl todettiin syylliseksi kaikkiin neljään syytekohtaan ja tuomittiin kuolemaan. Hänen pyyntöään saada kuolla ampumalla ei otettu huomioon, vaan hänet hirtettiin 16. lokakuuta 1946. Hän pyysi ja sai viimeiseksi asukseen saksalaisen jalkaväkisotilaan puvun ja saappaat. Viime töikseen hän itse äärimmäisen pikkutarkasti silitti pukunsa, kiillotti saappaansa ja siivosi vankisellinsä. Hän käveli sotilaallisesti marssien viimeisen matkansa hirttolavalle. Ennen kuolemantuomion täytäntöönpanoa hän lausui viimeisiksi sanoikseen: ”Ich grüße Dich, mein ewiges Deutschland” (”Tervehdin sinua, ikuinen Saksani”).

Müncheniläinen tuomioistuin kumosi 28. helmikuuta 1953 Jodlin kuolemantuomion ja julisti hänet syyttömäksi rikoksiin ihmiskuntaa vastaan. Hänen omaisuutensa, joka oli takavarikoitu vuonna 1945, palautettiin hänen leskelleen Luise Jodlille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Venäjän federaation valtionarkiston kuva: Alfred Jodl teloituksen jälkeen
Myrskylintu

**Myrskylintu** (*Fulmarus glacialis*) on Atlantin lintu, joka on tavattu Suomesta noin 30 kertaa, yleensä kuolleena tai siipirikkona. Se on huono kävelemään, mutta loistava lentäjä ja uimari.

## Koko ja ulkonäkö
Pituus on 45–50 cm, siipien kärkiväli 87–112 cm ja paino 550–750 g. Myrskylintu muistuttaa väritykseltään lähinnä lokkeja, käyttäytymiseltään liitäjiä ja on ruumiinmuodoltaan näistä poikkeava. Ruumis on sukkulamainen, pää on vahva ja nokka suuri. Siivet ovat melko lyhyet, suhteellisen tylpät ja siiveniskut matalat ja läpyttävät. Liitää taitavasti jäykin siivin. Muuntelu on suurta. Vaalea värimuoto on ruumiiltaan likaisenvalkoinen, silmän ympäristössä on mustaa, selkä ja siipien yläpinta vaalean liuskeenharmaat ja käsisiiven yläpinnalla vaaleat laikut. Tummalla värimuodolla ovat selkä ja siiven yläpinnat lyijynharmaat ja muu osa ruumiista harmaa. Välimuotoja tavataan useasti. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

Euroopan vanhin rengastettu myrskylintu on ollut brittiläinen vähintään 43 vuotta 10 kuukautta vanha.

## Levinneisyys
Lajia esiintyy Pohjois-Atlantilla Kanadasta Islantiin, paikoin Grönlannissa, Norjassa ja Huippuvuorilla sekä Pohjanmerellä Britteinsaarilla. Maailman populaation koko on 8–32 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Suomessa se on harvinainen harhailija, se on tavattu noin 30 kertaa vuoden 2010 helmikuuhun mennessä.  Suomeen päätyneet ja kuolleet linnut on useasti täytetty ja niitä voi nähdä kouluissa ja biologisissa museoissa.

## Elinympäristö ja lisääntyminen

Myrskylintu pesii jyrkänteillä, pikkusaarilla ja kallioilla. Pesimäajan ulkopuolella se kiertelee pohjoisen pallonpuoliskon valtamerillä.
Linnut pesivät valtavina yhdyskuntina kallionkielekkeillä ja saavat vain yhden valkoisen munan kerrallaan. Haudonta-aika on noin 55 päivää, molemmat puolisot hautovat. Poikanen oppii lentämään 7 viikon ikäisenä ja tulee sukukypsäksi 6-vuotiaana.

## Ravinto
Myrskylintu on lähes kaikkiruokainen. Se syö kalaa, äyriäisiä, nilviäisiä, raatoja ym. Seurailee mielellään laivoja.

## Lähteet
Nokiliitäjä

**Nokiliitäjä** (*Ardenna grisea*) on keskikokoinen tumma avomerilintu, joka on muutaman kerran harhaillut Suomeenkin.

## Koko ja ulkonäkö
Pituus on 40–50&nbsp;cm, siipien kärkiväli 95–110&nbsp;cm ja paino noin 800&nbsp;g.

## Levinneisyys
Nokiliitäjät pesivät eteläisen pallonpuoliskon pikkusaarilla pääasiassa Uuden-Seelannin, Falklandsaarten ja Tulimaan ympäristössä. Maailman populaatio on kooltaan noin 20 miljoonaa yksilöä. Ne ”talvehtivat” heinäkuussa muun muassa Norjassa. Niiden muuttomatkat kuuluvat maailman pisimpiin. Ne lähtevät muutolle pesinnän jälkeen maalis-toukokuussa ja lentävät Atlantin ja Tyynenmeren länsireunoja pohjoiseen, jossa ne subarktisille vesille päästyään kesä-heinäkuussa kääntyvät länteen ja palaavat etelään valtamerten itäreunoja pitkin syys-lokakuussa, ja saapuvat takaisin pesimäpaikoilleen marraskuussa. Ne muuttavat yksittäin, eivät parvissa. Laji on Suomessa havaittu hyväksytysti vuoden 2023 loppuun mennessä kolmesti: 28. marraskuuta 1985 Siilinjärvellä (kuolleena löytynyt yksilö), 1. tammikuuta 1988 Turussa ja 27. lokakuuta 1990 Asikkalassa.

## Elinympäristö
Nokiliitäjä elää valtameren saarilla ja avomerillä.

## Lisääntyminen
Pesä on maankolossa, johon naaras munii yhden valkoisen munan. Emot hautovat vuorotellen mutta käyvät pesällä vain öisin välttääkseen lokkien ja fregattilintujen ryöstelyt. Uuden-Seelannin maorien perinteeseen kuuluu nokiliitäjien poikasten kerääminen ruuaksi Stewartsaarilla (Rakiura).

## Ravinto
Nokiliitäjä syö kalaa, etupäässä anjovista, sekä mustekaloja ja äyriäisiä.

## Lähteet
Orgaaninen arkkitehtuuri

**Orgaaninen arkkitehtuuri** on eräs ryhmä modernin arkkitehtuurin tyylilajeja, joka kehittyi art nouveausta ja oli pohjana muun muassa funktionalismin synnylle. Orgaaninen arkkitehtuuri sisältää yleensä monenlaisia teemoja, joihin voi liittyä esimerkiksi tietty rakennuksen muoto ja koko. Viime vuosikymmeninä moderni arkkitehtuuri on jälleen ottanut käyttöön monia orgaanisen arkkitehtuurin keskeisiä periaatteita.

Tyylin lähtökohtana on usein elävä luonto, joka tarjoaa ideoita, esteettisiä muotoja ja rakenteellisia ratkaisuja rakennusten ulkoisten muotojen sekä sisäisten toimintojen tarkoituksenmukaiselle suunnittelulle. Myös ajatuksen siitä, että funktio (toiminto, käytännöllisyys) ohittaa muodon tärkeyden suunnittelussa, esittivät ensimmäisinä orgaanisen arkkitehtuurin edustajat, Louis Sullivan etunenässä, pohjustaen näin funktionalismin syntyä. 

## Merkittäviä edustajia
* Louis Sullivan
* Frank Lloyd Wright
* Antoni Gaudí
* Rudolf Steiner
* Erich Mendelsohn
* Reima Pietilä
* Friedensreich Hundertwasser

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Erkki Pirtola: Ulos kenkälaatikoista . Voima 7/2005.
Bibliofilia

**Bibliofiili** (kreikan sanoista *biblion* ’kirja’ ja *philos* ’ystävä’) tarkoittaa kirjojen ystävää, keräilijää tai tutkijaa. Bibliofiiliä ei välttämättä kiinnosta niinkään teoksen kaunokirjallinen arvo, vaan kirjan ulkoasu (painotapa, paperityyppi, sidonta), ikä, harvinaisuus (esimerkiksi pieni painosmäärä) tai jokin muu erityispiirre, joka vaikuttaa sen keräilyarvoon.

Bibliofiili saattaa keräillä kirjoja myös niiden aihepiirin (esimerkiksi jonkin kuuluisan henkilön elämäkerrat) vuoksi. Itse kirjojen lisäksi bibliofiili on myös usein kiinnostunut teosten alkuperäisistä käsikirjoituksista.

## Aiheeseen liittyviä käsitteitä
* *bibliopaatti* (synonyymi bibliomaanille)
* *bibliolatri* (synonyymi bibliomaanille)
* *biblioklasti* (kirjoja vihaava ja niitä tuhoava)

## Joitakin tunnettuja bibliofiilejä
* John Evelyn, englantilainen kirjailija 
* Geoffrey Keynes, englantilainen fyysikko
* Jean-Baptiste Colbert, ranskalainen poliitikko
* Johann Tinius, saksalainen kirkkoherra
* Eino Johannes Ellilä, kirjastoneuvos
* Matti Pohto, kiertelevä kirjankerääjä
* Kalevi Kuitunen, kirjailija
* Sir Thomas Phillipps

## Katso myös
* Bibliofiilien seura

## Lähteet
* 

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Kirjojen keräämisestä, Suomen Kuvalehti, 15.10.1927, nro 42, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Irkutsk

**Irkutsk** () on kaupunki Etelä-Siperiassa Venäjällä Baikaljärven länsipuolella lähellä Angaran ja sen sivujoen Irkutin yhtymäkohtaa. Se on Irkutskin alueen hallinnollinen keskus, jossa asui vuonna 2010 yhteensä 587&nbsp;891 henkeä.

## Historia
Ivan Pohabov perusti Irkutskin kasakkalinnoitukseksi vuonna 1661. Kaupunki siitä tuli 1686. Kaupungissa oli tuhoisa tulipalo 4.–6. heinäkuuta 1879, jolloin useita merkittäviä rakennuksia tuhoutui. Trans-Siperian radan  valmistuminen vuonna 1898 lisäsi kaupungin merkitystä. Se oli Irkutskin kuvernementin pääkaupunki vuoteen 1926 asti, jolloin kuvernementti lakkautettiin. Tämän jälkeen Irkutsk oli Itä-Siperian maakunnan hallinnollinen keskus.

### Asukasluvun kehitys

## Talous
Irkutskissa on rauta-, teräs-, kone- ja kevytmetalliteollisuutta. Kaupungissa valmistetaan muun muassa panssarivaunuja ja lentokoneita. Lisäksi on öljynjalostamoita ja vesivoimaloita. Sähköntuotannosta vastaa Irkutskenergo.

## Liikenne
Irkutskin rautatieasema on tärkeä Siperian rautatien asema, Krasnojarskin ja Ulan Uden välillä. Kaupungissa on myös jokisatama ja kansainvälinen lentoasema.

## Oppilaitokset
Irkutskissa on useita korkeakouluja, joista vanhin on Irkutskin valtionyliopisto (per. 1918). Lisäksi siellä on Baikalin talous- ja oikeustieteellinen valtionyliopisto, Irkutskin teknillinen valtionyliopisto, valtiollinen maatalousakatemia, kielitieteellinen valtionyliopisto, lääketieteellinen valtionyliopisto, kasvatustieteellinen valtionyliopisto sekä joukko yksityisiä korkeakouluja. 

## Urheilu
Jääpallo on Irkutskin seuratuin urheilulaji, kaupungin jääpalloseura Baikal-Energija pelaa Venäjän pääsarjassa. Ottelut vetävät parhaimmillaan 30&nbsp;000 katsojaa. Irkutskissa järjestettiin jääpallon maailmanmestaruuskilpailut 2014.

## Muuta
Irkutskissa on Inkerin kirkon Siperian rovastikuntaan kuuluva seurakunta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Irkut

**Irkut** () on joki Burjatiassa ja Irkutskin alueella Etelä-Siperiassa Venäjällä. Irkut on 488 km pitkä ja sen valuma-alue noin 15&nbsp;000 km². Se saa alkunsa Sajanvuorilta Burjatian länsiosasta läheltä Mongolian rajaa. Sieltä se virtaa lounaaseen ja itään. Irkutskin alueelle saavuttuaan Irkut kääntyy pohjoiseen ja laskee Irkutskin kaupungin luona vasemmalta Angaraan.
Alasenjärvi

**Alasenjärviä**:

* Alasenjärvi, järvi Lahdessa Ahtialan kaupunginosassa
* Alasenjärvi, järvi Kuhmossa
* Alasenjärvi, järvi Valtimolla
* Tampereen Niihamassa sijaitsevaa Alasjärveä kutsutaan usein Alasenjärveksi ja Alaseksi.

## Katso myös

* Alanen
Äänisjoki

**Äänisjoki** eli **Onegajoki** () on joki Arkangelin alueella Pohjois-Venäjällä Koillis-Euroopassa. Äänisjoki sijaitsee Äänisjärven koillis- ja itäpuolella ja on 416&nbsp;km pitkä, sen valuma-alue on 56 900 neliökilometriä. Monien koskien vuoksi joki ei sovellu laivaliikenteelle, mutta uittoväylänä sitä käytetään.

Äänisjoki alkaa Latšajärvestä Kargopolin kaupungin luota. Sieltä se virtaa halki soiden ja metsien aluksi pohjoiseen ja sitten luoteeseen. Äänisjoki laskee Vienanmeren Äänislahteen Onegan kaupungin luona. Merkittävimmät sivujoet ovat Vološka, Moša, Kena, Iksa ja Koza.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Brittain et al, 2009: Arctic rivers, Chapter 9. See section 9.6: The Onega river (pdf)   (notendur.hi.is)
* Suuren Neuvostotietosanakirjan (1978) artikkeli netissä  (dic.academic.ru)
* Reki Severa (Реки Севера)  (skitalets.ru)
Mezen

**Mezen** tarkoittaa seuraavia:

* Mezen, joki Arkangelin alueella ja Komissa Pohjois-Venäjällä
* Mezen, kaupunki Mezenjoen suulla Arkangelin alueella
* Mezenin piiri, piiri Arkangelin alueen koilliskulmassa.

## Katso myös
Aihepiiriin liittyy myös seuraava:

* Mezeninlahti, lahti Vienanmeressä.
Geddy Lee

**Geddy Lee** OC (oikealta nimeltään **Gary Lee Weinrib**, s. 29. heinäkuuta 1953 Toronto, Ontario) on kanadalainen muusikko, joka toimi Rush-yhtyeen laulajana, basistina ja kosketinsoittajana. Lee tunnetaan korkeasta lauluäänestään ja bassonsoitostaan. Hän on ollut esimerkiksi *Guitar Player Magazinen* paras rock-basisti kuudesti. Lee harrastaa viinien keräilyä sekä urheilua. Hänet tunnetaan innokkaana baseball-fanina.

Geddy Leetä muistetaan muun muassa YUP-yhtyeen kappaleessa ”Geddy Lee Sucks”. 

Geddy Lee käyttää tärkeimpänä bassona vuoden 1972 Fender Jazz Bassoa, jonka hän on omistanut jo 70-luvulta asti sekä monia muita Fenderin ja Rickenbackerin bassoja. 

## Aiheesta muualla
Mezenin piiri

**Mezenin piiri** () on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen koillisosassa Mezenjoen alajuoksulla sijaitsevan piirin pinta-ala on 34&nbsp;400 neliökilometriä. Myös Vienanmeren Mezeninlahdella sijaitseva Moržovets-saari kuuluu kunnallispiiriin.

Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan koko Mezenin kunnallispiirissä asui yhteensä 10&nbsp;330 henkeä, joista noin kolmannes (3&nbsp;575 asukasta) Mezenin kaupungissa.

Vuonna 1929 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Mezenin kaupunki (3&nbsp;575 as.). Lisäksi siihen kuuluu Kamenkan taajama ja 12 maalaiskuntaa:
* Bytšje (ven. Бычье)
* Dolgoštšelje (ven. Долгощелье)
* Dorogorskoje (ven. Дорогорское)
* Koida (ven. Койда)
* Kozmogorodskoje (ven. Козьмогородское)
* Mosejevo (ven. Мосеево)
* Rutšji (ven. Ручьи)
* Safonovo (ven. Сафоново)
* Sojana (ven. Сояна)
* Sovpolje (ven. Совполье; keskuspaikka Tšižgora, ven. Чижгора)
* Tselegora (ven. Целегора)
* Žerd (ven. Жердь)

Talous perustuu kalastukseen (neljä kalastuskolhoosia) ja metsäteollisuuteen (Kamenkan sahalaitos).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mezenin piirin sivusto 
* Mezenin piiri Arkangelin alueen sivustolla
Tšernomorskajan kuvernementti

**Tšernomorskajan kuvernementti** () eli **Mustanmeren kuvernementti** oli Venäjän keisarikunnan kuvernementti Mustanmeren koillisrannikolla Pohjois-Kaukasiassa vuosina 1896−1920. Nykyään sen alue kuuluu Krasnodarin aluepiiriin.

Kuvernementin hallintokeskus oli Novorossijsk. Alue oli 7&nbsp;346 neliökilometrin laajuinen ja väkiluku 57&nbsp;478, joten se oli sekä alaltaan että väestöltään Venäjän kuvernementeistä pienin. Se jakaantui Novorossijskin, Tuapsen ja Sotšin kihlakuntiin. Kihlakuntakaupungit olivat Novorossijsk (16&nbsp;897 as.), Tuapse (1&nbsp;392 as.) ja Sotši (1&nbsp;352 as.).  Suurimmat väestöryhmät olivat venäläiset (42,9&nbsp;%), ukrainalaiset (16,1&nbsp;%), armenialaiset (10,9&nbsp;%) ja kreikkalaiset (10,4&nbsp;%).

Ennen vuotta 1896 alue kuului osana Kubanin alueeseen (oblasti). Venäjän sisällissodan aikana ja sen jälkeen kuvernementti kuului lyhytikäisiin neuvostotasavaltoihin (esimerkiksi Mustanmeren neuvostotasavalta, Kubanin-Mustanmeren neuvostotasavalta). Vuonna 1922 alueesta tuli osa Pohjois-Kaukasian aluetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*
Merenpinnan lasku jääkaudella

**Merenpinnan lasku jääkaudella** on seurausta siitä, että mannerjäätiköihin sitoutuu vettä.  Viimeisimmällä jääkaudella (Veiksel-jääkaudella) merenpinta oli alimmillaan noin 20–80&nbsp;000 vuotta sitten noin 130 metriä alempana kuin nykyisin. Ylimmillään vedenpinta oli 125&nbsp;000 vuotta sitten noin kahdeksan metriä nykyistä ylempänä.

Merenpinnan ollessa alimmillaan monet mannerjalusta-alueet, esimerkiksi Beringinsalmi olivat kuivaa maata. Isosta-Britanniasta Manner-Eurooppaan oli maayhteys - Irlannista taas oli jään muodostama yhteys Isoon-Britanniaan.

Tästä ovat todisteena vuonomaiset jokien laskusuut - moni jokilaakso näyttää kaikuluotausten mukaan jatkuvan meren pohjalla. 

Jää alkoi sulaa ensin hitaasti, sitten hyvin nopeasti, ja lopulta taas hitaammin.

## Katso myös
* Merenpinnan taso
* Merenpinnan nousu
* Beringia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pleistocene Sea Level Maps Field Museum 2006
*Carlson, A. E. (2011)Ice Sheets and Sea Level in Earth's Past *Nature Education Knowledge 3(10):3*
Nanait

**Nanait** (nanaiksi: Нани, Xэдзэни; ; ; aikaisemmin myös **goldit**, ) ovat kansa Habarovskin aluepiirissä Venäjän Kaukoidässä Amurin alajuoksun ympäristössä Ohotanmeren rannalla. Heitä asuu myös Ussurin ja Girinin varsilla sekä Koillis-Kiinassa Sungarin varsilla. Vuoden 2002 tilaston mukaan nanaita oli Venäjällä 12&nbsp;160. Lisäksi Kiinan puolella asui vuoden 1990 väestönlaskennan mukaan 4&nbsp;245. Nanait puhuvat pohjois-tunguusilaisiin kieliin kuuluvaa nanain (eli goldin) kieltä. Nanait harjoittavat kalastusta ja metsästystä.

## Historia
 
Vanhimmissa kiinalaisissa historiallisissa lähteissä mainitaan *Sushen*-nimellä tunnettu kansa Amurin, Sungarin ja Ussurin alueella. Maininnat ovat ensimmäiseltä ja toiselta vuosituhannelta eaa. Nanaiden alueet kuuluivat sittemmin kiinalaisille ja mantšuille, kunnes niihin alettiin 1100- ja 1200-luvuilla viitata nimellä *Tzi-lya-mi* eli nivhien maana. Amurjoelta löydetyssä vuodelta 1413 peräisin olevassa kivessä sanotaan maan kuuluvan nivheille ja muille barbaareille. 1640-luvulla nanaiden alueelle alkoi saapua kasakoita. Venäläiset kuitenkin poistuivat alueelta vuonna 1689 Kiinan kanssa solmitun Nertšinskin sopimuksen nojalla. Tämän jälkeen Kiina yritti lisätä vaikutusvaltaansa alueella ja tuoda alueen tehokkaampaan hallintaan. Tässä onnistuttiinkin osittain alueilla, jonne muutti kiinalaisia maanviljelijöitä nanaiden keskuuteen. Vuonna 1858 Amurin vasen ranta ja Ussurin alueet liitettiin Venäjään, minkä jälkeen alueelle alkoi saapua runsaasti venäläisiä siirtolaisia. Nanait joutuivat tällöin luopumaan suuresta osasta perinteisiä kalastusalueitaan.

Neuvostoliiton aikana 1930-luvulla aloitettiin kollektivisointi ja nanait alkoivat keskittyä tiheämpiin asutuksiin. Tämä yhdisti aiemmin hajanaista kansaa. Nanaiden keskuuteen alkoi ilmestyä myös koulutettu yläluokka. Nanainainen Yevdokia Gaer valittiin aikoinaan Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon. Nanait ovat nykyisin pitkälle kaksikielisiä ja vuonna 1979 heistä 92% osasi venäjää ja 63% nanaita. Kiinan puolella puhuttava nanain kieli on vaarassa hävitä ja sillä on vain noin 50 puhujaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo Yhdysvaltain maavoimien yksiköistä

Yhdysvaltojen maavoimien yksiköitä:

## Armeijat
*3. armeija
*7. armeija
*8. armeija

## Armeijakunnat
*I armeijakunta
*II armeijakunta
*III armeijakunta
*IV armeijakunta
*V armeijakunta

## Divisioonat
### Aktiiviset divisioonat
*1. panssaridivisioona
*1. ratsuväkidivisioona
*1. jalkaväkidivisioona
*2. jalkaväkidivisioona
*3. jalkaväkidivisioona
*4. jalkaväkidivisioona
*10. vuoristodivisioona
*25. jalkaväkidivisioona
*82. maahanlaskudivisioona
*101. maahanlaskudivisioona

### Integroidut divisioonat
*7. jalkaväkidivisioona
*24. jalkaväkidivisioona

### Kansalliskaartin divisioonat
*28. jalkaväkidivisioona
*29. jalkaväkidivisioona
*34. jalkaväkidivisioona
*35. jalkaväkidivisioona
*38. jalkaväkidivisioona
*40. jalkaväkidivisioona
*42. jalkaväkidivisioona
*49. jalkaväkidivisioona

### Reservin koulutusdivisioonat
*75. divisioona
*78. divisioona
*80. divisioona
*84. divisioona
*85. divisioona
*87. divisioona
*89. divisioona
*91. divisioona
*95. divisioona
*98. divisioona
*100. divisioona
*104. divisioona
*108. divisioona

### Lakkautetut divisioonat
*23. jalkaväkidivisioona
*24. jalkaväkidivisioona
*27. jalkaväkidivisioona
*88. jalkaväkidivisioona
*11. maahanlaskudivisioona
*13. maahanlaskudivisioona
*17. maahanlaskudivisioona
*84. maahanlaskudivisioona
*100. maahanlaskudivisioona
*108. maahanlaskudivisioona

## Katso myös
* Buffalo soldier
Etiopianbanaanit

**Etiopianbanaanit** eli **pullobanaanit** (*Ensete*) on yksi kolmesta banaanikasvien (*Musaceae*) heimoon kuuluvasta suvusta.

## Historia
Etiopianbanaanien suvun on kuvannut alun perin Paul Fedorowitsch Horaninow (1796–1865) teoksessaan *Prodromus Monographiae Scitaminarum* vuonna 1862. Sukuun kuului tällöin yksi laji, *Ensete edule*, joka tunnetaan nykyisin nimellä etiopianbanaani (*Ensete ventricosum*). Suku ei kuitenkaan saanut yleistä hyväksyntää, ennen kuin E. E. Cheesman otti sen uudelleen käyttöön vuonna 1947 *Kew Bulletinissa* julkaistussa banaanikasvien taksonomiaa käsittelevässä artikkelissa. Etiopianbanaanit käsitti tällöin 25 lajia. Cheesman tosin myönsi, että kenttätutkimukset voivat osoittaa monen taksonin toistensa synonyymeiksi.

Simmonds julkaisi vuonna 1960 uuden etiopianbanaaneja käsittelevän luokittelun. Lajimäärä oli tällöin vähentynyt kuuteen. Hiljattain Flora of China on julkaissut uuden Yunnanista löydetyn lajin, jolle on annettu nimeksi *[[Ensete wilsonii]]*. Laji muistuttaa *[[Ensete glaucum]]ia* ja sen taksonominen asena on toistaiseksi vielä kiistanalainen. Myös Thaimaasta on löydetty mahdollisesti uusi laji, joka muistuttaa *[[Ensete superbum]]ia*, mutta sitä ei ole vielä virallisesti kuvattu. Näiden lisäksi Aasiasta voi vielä löytyä muitakin tieteelle uusia lajeja.

## Lajit
*Ensete*-suku sisältää 6–7 lajia:

* *[[Ensete gilletii]]* — Afrikka
* *[[Ensete glaucum]]* — Kaakkois-Aasia, Intiasta Papua-Uuteen-Guineaan
* *[[Ensete hornblei]]* — Afrikka
* *[[Ensete perrieri]]* — Madagaskar
* *[[Ensete superbum]]* — Intia
* *Ensete ventricosum* — etiopianbanaani, Afrikka
* *[[Ensete wilsonii]]* — Kiina, Yunnan, taksonominen asema kiistanalainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Ensete''
* Suomen Lajitietokeskus: Pullobanaanit – ''Ensete''
Pohjushedelmä

**Pohjushedelmä** on epähedelmä, jonka seinämään sisältyy kukkapohjusta. Pohjushedelmiä ovat esimerkiksi mansikoiden (*Fragaria*), banaanikasvien (Musaceae), kurkkukasvien (Cucurbitaceae), herukoiden (*Ribes*) sekä *[[Vaccinium]]*-suvun lajien hedelmät eli muun muassa puolukka, mustikka ja isokarpalo. Tarkemmin voidaan käyttää nimityksiä pohjusmarja ja pohjuspähkylä sen mukaan, mitä pohjushedelmä muistuttaa.
Vytšegda

**Vytšegda** (, ) on Vienanjoen suurin sivujoki Venäjällä Komin tasavallan eteläosassa ja Arkangelin alueen kaakkoisosassa. Sen pituus on 1&nbsp;130 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 121&nbsp;000 neliökilometriä. Keskimääräinen virtaama on Syktyvkarin luona 599 ja joen suussa 1&nbsp;100 kuutiometriä sekunnissa.

Vytšegda saa alkunsa Timanin selänteen eteläosasta, virtaa kohti länttä ja laskee Vienanjokeen Kotlasin kaupungin luona. Suurimmat sivujoet ovat oikealta puolelta Vol, Višera ja Vym sekä vasemmalta Nem, Severnaja Keltma, Loktšim, Sysola ja Viled.

Joki on merkittävä uittoväylä. Keväällä se on liikennöintikelpoinen 959 kilometrin matkalla Voldinoon saakka, kesällä ja syksyllä 693 kilometrin matkalla Ust-Kulomiin. Tärkeimmät satamat ovat Solvytšegodsk, Jarensk, Mežog, Aikino, Syktyvkar ja Ust-Kulom.

Vytšegdaa ja sen yläjuoksun kannaksia pitkin on kulkenut Kama-joelle ja Siperiaan johtanut muinainen kauppareitti. Vuosina 1785–1822 Vytšegdan sivujoen Severnaja Keltman ja Kaman sivujokeen Južnaja Keltmaan laskevan Džuritš-joen välille rakennettiin Katariinan kanava (ven. Severo-Jekaterininski kanal). Vähäisen käytön takia se suljettiin jo vuonna 1838.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ižma

**Ižma** (, ) on Petšoran sivujoki Komin tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 531 kilometriä, valuma-alueen laajuus 31&nbsp;000 neliökilometriä ja keskimääräinen virtaama 154 kilometrin päässä joen suusta 203 kuutiometriä sekunnissa.

Ižma saa alkunsa Timanin selänteen eteläosasta ja virtaa kohti pohjoista. Se on liikennöintikelpoinen Uhtajoen suuhun saakka. Suurimmat sivujoet ovat Uhta, Aijuva ja Sebys. Joen varrella sijaitsee Sosnogorskin kaupunki ja Ižman piirikeskus. Seudulla asuu Ižman komeja.

## Lähteet