open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Volkovon hautausmaa

**Volkovon hautausmaa** on Venäjällä, Pietarin kaupungissa Frunzen piirissä sijaitseva luterilainen hautausmaa. Hautausmaa perustettiin vuonna 1773 Katariina Suuren kiellettyä hautaukset kirkkoihin tai kirkon pihalle. Se sijaitsee *Volkovo*-joen varrella.

## Kirjallisuutta
* Wolkowo lutherischer Friedhof in St. Petersburg, 1998, Dr. Benedikt Böhm, 
* Wolkowo - Lutherischer Friedhof in St. Petersburg, Band 2, Benedikt Böhm, 2003
* Wolkowo - Lutherischer Friedhof in St. Petersburg, Band 3, Benedikt Böhm, 2004
* *Pietarin Volkovon luterilainen hautausmaa*, Monikansallinen Pietari -kirjasarja 

## Aiheesta muualla

*THE VOLKOV LUTHERAN CEMETERY IS 225 YEARS OLD  
*Volkovskoe Cemeteries
Volkov

**Volkov** () tai **Volkoff**, naisilla **Volkova** (Во́лкова) on yleisimpiä venäläisiä sukunimiä. Se perustuu henkilönimeen *Volk* (Волк), jonka merkitys on ’susi’. Nimi voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä tai asioita:

**Volkov**
* Aleksandr Aleksandrovitš Volkov (s. 1948), neuvostoliittolainen kosmonautti
* Aleksandr Nikolajevitš Volkov (s. 1953), venäläinen jääpalloilija
* Aleksandr Volkov (s. 1988), venäläinen vapaaottelija
* Aleksandr Volkov (s. 1997), venäläinen jääkiekkoilija
* Aleksandr Aleksandrovitš Volkov (1951–2017), Udmurtian ensimmäinen presidentti
* Aleksandr Lukitš Volkov (1928–2020), karjalainen runoilija
* Alexey Volkov (s. 1988), venäläinen ampumahiihtäjä 
* Fjodor Volkov (1729–1763), venäläinen näyttelijä
* Jaanika Volkov (s. 2005), virolainen jalkapalloilija
* Konstantin Volkov (s. 1960), venäläinen seiväshyppääjä
* Konstantin Volkov (s. 1997), venäläinen jääkiekkomaalivahti
* Leonid Volkov (1934–1995), neuvostoliittolais-venäläinen jääkiekkoilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari
* Leonid Volkov (s. 1990), venäläinen poliitikko
* Nikolai Volkoff (1947–2018), kroatialainen showpainija
* Oleksandr Volkov (s. 1964), ukrainalainen koripalloilija ja poliitikko
* Sergei Volkov (s. 1973), venäläinen kosmonautti
* Solomon Volkov (s. 1944), neuvostoliittolaissyntyinen yhdysvaltalainen musiikkitieteilijä
* Vladislav Volkov (1935–1971), neuvostoliittolainen kosmonautti

**Volkova**
* Ekaterina Volkova (s. 1997), suomalainen rytminen voimistelija
* Jekaterina Volkova (s. 1978), venäläinen juoksija
* Julija Volkova (s. 1985), venäläinen poptähti
* Lilija Volkova, kestävyysjuoksija Lilija Šobuhovan (s. 1977) tyttönimi
* Vera Volkova (1912–1975), venäläinen balettitanssija ja balettipedagogi
* Zinaida Volkova (1901–1933), venäläinen kommunisti, Lev Trotskin tytär

**Muita**
* Volkova derevnja, Pietarin kaupungin alueella sijaitsevan historiallisen Sutelan kylän venäjänkielinen nimi
* Volkovon hautausmaa, hautausmaa Sutelassa
Scott Rudin

**Scott Rudin** (s. 14. heinäkuuta 1958 New York) on yhdysvaltalainen elokuva- ja teatterituottaja. Hänen teostensa joukossa on kymmeniä maailmankuuluja elokuvia, kuten *[[The Truman Show]]* (1998), *[[School of Rock]]* (2003), *[[Steve Zissoun vedenalainen maailma]]* (2004), *[[Menetetty maa]]* (2007), *[[Doubt – Epäilys]]* (2008), Äärimmäisen lujaa ja uskomattoman läheltä (2011), *[[Captain Phillips]]* (2013) ja *[[Fences]]* (2016).

Useiden Tony-palkintojensa ohella Rudin on voittanut Grammyn, Emmyn ja Oscarin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  
* 
*
Infinitum Nihil

**Infinitum Nihil** on näyttelijä Johnny Deppin, Christi Dembrowskyn ja Sam Sarkarin kanssa yhdessä vuonna 2004 perustama losangelesilainen elokuvatuotantoyhtiö. Yhtiön sivukonttori sijaitsee Santa Monicassa, Kaliforniassa.

Depp omistaa ja toimii yhtiön pääjohtajana, Dembrowsky toimitusjohtajana ja Sarkar kehityssuunnittelijana.

Tuotantoyhtiön käynnissä olevista projekteista liikkuu aika ajoin epämääräisiä huhuja alkaen Hunter S. Thompsonin romaaniin perustuvasta "*The Rum Diary*":sta toistaiseksi nimeämättömään Alexander Litvinenko-projektiin.  

Vahvistetusti tuotannossa on Gregory David Robertsin samannimiseen romaaniin perustuva elokuva "*[[Shantaram]]*." 

## Lähteet
*Internet Movie Database
Mary Rosenblum

**Mary Rosenblum** (27. kesäkuuta 1952 Levittown, New York – 11. maaliskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen tieteiskirjailija. Häneltä on suomennettu romaani *Harhainvalta* (1993). Suomennettu teos voitti Tähtivaeltaja-palkinnon 1996. Mary Rosenblum asui Oregonissa. Hän opetti luovaa kirjoittamista. 

## Suomennettu romaani

* 

## Kirjallisuutta

* *Ulkomaisia tieteiskirjailijoita 2*. Toimittaneet Toni Jerrman ja Vesa Sisättö. BTJ Kirjastopalvelu, 2004.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut . 
* M. G. Soikkeli: Virtuaalisesti tatuoidut mielet. Finnzine 1995.
* Sauli Santikko: Harhainvalta. Aikakone 4/1995.
Simolin

**Simolin** on turkulainen kauppiassuku, jonka kaksi sukuhaaraa on aateloitu ja korotettu vapaaherralliseen arvoon Pyhässä saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa. Nämä sukuhaarat tunnetaan nimellä *von Simolin*. Nuoremmat polvet ovat omaksuneet yhdistelmänimiä perittyään myös muita paronin ja kreivin arvoja. Eräs sukuhaara sai vuonna 1852 oikeuden käyttää *[[Báthory]]*-hallitsijasuvun kreivillisiä arvoja ja nimeä. Tämä haara tunnetaan nimellä *von Simolin-Báthory*. Toinen haara käyttää nimeä *von Simolin-Wettberg*. Suvun mukaan on nimetty *von-Simolin-Straße* Seeshauptin kaupungissa Baijerissa Saksassa.

## Suvun jäseniä
* *Matts Martinpoika Simola*, turkulainen porvari
* *Mikael Jakobsson Simola* (k.viimeistään 1705), turkulainen porvari Matts Martinpoika Simolan vävy
* Matias Simolin (1684–1753), kirkkoherra Tallinnan ruotsalais-suomalaisessa seurakunnassa (St. Michaelis), Mikael Simolan poika
* Carl Gustav Alexander von Simolin (1715–1777), venäläinen diplomaatti, Matias Simolinin poika, aateloitiin 19. kesäkuuta 1754
* paroni *Alexander von Simolin* vanhempi (1766–1832), Carl Gustaw von S:n poika
* paroni Alexander Heinrich von Simolin (1800–1871), runoilija, sukututkija, Alexander von S. vanhemman poika, paronitar Luise Marie von Wettbergin puoliso
* paroni *Johann Georg Carl Alexander von Simolin-Wettberg* (1836–1897), Alexander Heinrich von S:n poika
* paronitar Olga Alexandrine von Simolin (1886–1912), Johann von Simolin-Wettbergin tytär, ruhtinas Leo Wladislaw Nikolaus Radziwillin puoliso
* Johann Mathias von Simolin (1720–1799), venäläinen diplomaatti, Matias Simolinin poika, aateloitiin 19. kesäkuuta 1754
* Albin Simolin (1875–1942), suomalainen kirkkohistorioitsija ja professori
* vapaaherra Rudolf von Simolin-Báthory, saksalainen taidekeräilijä 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Simolin, Alexander, Freiherr von: *[http://www.familysearch.org/Eng/Library/fhlcatalog/supermainframeset.asp?display=titledetails&titleno=90636&disp=Stammtafeln+des+edlen+Geschlechtes+der+B%20%20&columns=*,180,0 Stammtafeln des edlen Geschlechtes der Báthory von Simolin]* Berlin, 1855 
* Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften: Simolin
Inglis Fletcher

**Inglis Fletcher** (1879–1969) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän julkaisi lukuisia historiallisia romaaneja.

Fletcher syntyi Illinoisissa, mutta koska hänen sukutaustansa oli Pohjois-Carolinan osavaltiossa, hän paneutui työssään tämän alueen tapahtumiin. Hän hankki ennen kirjoitusprosessia runsaasti taustatietoa tutkimistaan asioista. 

Fletcherin teoksia on käännetty useille vieraille kielille. Hänelle myönnettiin vuonna 1964 Pohjois-Carolina-palkinto.

## Kirjat
* *The White Leopard* (1931) 
* *Red Jasmine* (1932)
* *Raleigh's Eden* (1940) 
* *Men of Albemarle* (1942) 
* *Lusty Wind for Carolina* (1944)
* *Toil of the Brave* (1946)
* *Roanoke Hundred* (1948)
* *Bennett's Welcome* (1950)
* *The Young Commissioner* (1951) 
* *Queen's Gift* (1952) 
* *The Scotswoman* (1954) 
* *Wind in the Forest* (1957) 
* *Cormorant's Brood* (1959)
* *Pay, Pack, and Follow: The Story of My Life* (1959)
* *Wicked Lady* (1962) 
* *Rogue's Harbor* (1964)
Christian Wörns

**Christian Wörns** (s. 10. toukokuuta 1972 Mannheim) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Wörns aloitti uransa Phöniz Mannheimin juniorijoukkueissa, mistä siirtyi vuonna 1983 Waldhof Mannheimiin. Waldhofin edustusjoukkueessa hän debytoi 17-vuotiaana kaudella 1989–1990. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa kahden kauden ajan ennen siirtymistään Bayer Leverkuseniin vuonna 1991 ja pelasi seurassa aina vuoteen 1998. Leverkusenissa hän voitti Saksan Cupin kaudella 1992–1993. Kauden 1998–1999 Wörns edusti ranskalaista Paris Saint-Germainia, mutta palasi takaisin Saksaan ja Borussia Dortmundin joukkueeseen, missä hän voitti vuonna 2002 Saksan mestaruuden. Wörns lopetti uransa kauden 2007–2008 päätteeksi jäätyään ilman jatkosopimusta Dortmundin kanssa.

Saksan maajoukkueessa Wörns pelasi 66 ottelua vuosina 1992–2005. Hän kuului hopeaa voittaneeseen joukkueeseen EM-kilpailuissa 1992. Hän oli mukana myös MM-kilpailuissa 1998 ja EM-kisoissa 2004.

## Saavutukset
* EM-hopea 1992
* UEFA Cupin kakkossija 2002 (Borussia Dormund)
* Saksan mestaruus 2002 (Borussia Dormund) 
* Saksan Cupin voitto 1993 (Bayer Leverkusen)
* Saksan Cupin kakkossija 2008 (Borussia Dormund)
* Saksan liigacupin kakkossija 2003 (Borussia Dormund) 

## Lähteet
* http://www.fussballdaten.de/spieler/woernschristian/

### Viitteet
NForce2

**nForce2**-piirisarja on Nvidian kehittämä emolevypiirisarja. Markkinoille se tuotiin nForcen jälkeen vuonna 2002. NForce2-piirisarja tukee AMD:n Socket A -liitäntäkantaisia prosessoreja ja DDR-muisteja. Piirisarjasta on myös tehty variaatioita, joihin on integroitu GeForce 4Mx -grafiikkasuoritin. 

## Ominaisuuksia
NForce2-emolevyissä on kaksi vaihtoehtoista eteläsiltapiiriä, MCP ja MCP-T. Aluksi ne tukivat vain ääni- ja verkkoliitäntöjä. Myöhemmin ethernet-liitännän nopeus nousi 100 megabittiin sekunnissa. Myös ääniominaisuudet nousivat: emolevyissä oli laitteistokiihdätetty 3D-ääni, ja ulos sai peräti 5.1-kanavaista Dolby Digital -ääntä.

NForce2-emolevyissä oli aikalaisiinsa verrattuna kehittyneet muistiominaisuudet. Siinä oli kaksi 64-bittistä muistiväylää yhden sijasta, mikä  kaksinkertaisti teoreettisen muistisuorituskyvyn. NForce2-emolevyt olivat myös hyviä ylikellottumaan. Niissä PCI- ja AGP-väylät pystyivät toimimaan asynkronisesti suoritinväylään nähden, jolloin niiden nopeus ei noussut liian suureksi suorittimen väylätaajuutta nostettaessa.
...ja me tehtiin rakkautta

**...ja me tehtiin rakkautta** on suomalaisen Se-yhtyeen debyyttialbumi. Se julkaistiin vuonna 1979. Levy on pääosin akustissävyinen, neljään kappaleeseen jaettu teema-albumi, kertomus suhteen päättymisestä.

Siboney uudelleenjulkaisi levyn vuonna 1990 osana CD:tä **...ja me tehtiin rakkautta ...ja musiikkia**. Vuonna 2017 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä. Mukana on Yarin tekemä uusi kansiteksti.

Absoluuttinen Nollapiste -yhtyeen laulaja-lauluntekijä Tommi Liimatta valitsi levyn kymmenen parhaan proge-levyn listalleen vuonna 2001.

## Kappaleet

Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari.

**A-puoli**
# "...ja sä tapaat sun ystäviä"
# "...sä odotat mua yössä"
**B-puoli**
# "...mä lupaan etten lyö"
# "...ja kun odotan, näen pimeässäkin"
**Bonukset CD:llä ...ja me tehtiin rakkatta ...ja musiikkia**
# "Mitä me tehdään?"
# "Nyt"
# "Kasvoton kuolema"
# "Mä haluan elää"
# "Kevyesti puoli viiteen"
# "Kari Peitsamo"
# "Postiauto"
# "Ilosanoma"
# "Surullinen tarina"
# "Tulitikkutyttö"
# "Joululaulu"
# "Eloise"
# "En sinuun lankee"
# "Lui"
# "No niin, no niin"

## Tekijät

### Kokoonpano levyllä
* Yari: laulu, kitara, piano
* Jukka Peurasaari: kitara
* P. A. Ulmanen: sähköpiano
* Erkki Okkonen: basso
* Roy Guerra: rummut
* Jack Toropainen: trumpetti

### Muut
* Kansi: Timo Aarniala
* Tuottaja: Atte Blom

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

* Albumi Yarin sivuilla
*
Ján Kocian

**Ján Kocian** (s. 13. maaliskuuta 1958) on slovakialainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustaja. Syyskuusta 2013 lähtien hän on toiminut puolalaisseura Pogoń Szczecinin päävalmentajana.

## Ura pelaajana

Kocian aloitti uransa ZŤS Martinissa, mutta vasta siirtyminen FK Dukla Banská Bystricaan 1979 antoi lähtölaukauksen hänen uralleen. Hän edusti seuraa yhdeksän kauden ajan ja pelasi 209 liigaottelua ja teki puolustajalle kunnioitettavat 20 maalia. Hän voitti seuran paidassa 1981 Slovakin Cupin, jossa kilpailivat Tšekkoslovakian slovakkiseurat.

1988 Kocian siirtyi FC St. Pauliin. Perinteikkässä hampurilaisseurassa Kocian pelasi viisi kautta ja 147 ottelua. Hän lopetti uransa 35-vuotiaana kauden 1992–93 jälkeen.

Tšekkoslovakian maajoukkueessa Kocianille kertyi 26 A-maaottelua. Hän kuului Jozef Venglošin ryhmään MM-kisoissa 1990, kun Tšekkoslovakia eteni puolivälieriin.

## Ura valmentajana

Kocian aloitti valmennusuransa Jozef Venglošin apuvalmentajana vastaitsenäistyneen Slovakian maajoukkuessa 1993. Päävalmentajana hän aloitti 1996 FK Dukla Banská Bystricassa, josta siirtyi kaudeksi 1997–98 tšekkiseura FK Drnoviceen. 1998 hän palasi Slovakiaan ja MFK Košiceen. Pesti jäi kuitenkin yhteen kauteen, kun kahdesti perättäin Slovakian mestaruuden vienyt seura ei onnistunut Kocianin johdolla viemään kolmatta perättäistä titteliä.

1999 Kocian siirtyi 1. FC Kölniin apulaisvalmentajaksi. Kolmen Köln-kauden jälkeen hän jatkoi apulaisena Eintracht Frankfurtissa. 2005 hän toimi lyhyen aikaa Rot-Weiss Essenin päävalmentajana siirtyen sitten Sportfreunde Siegenin peräsimeen. Marraskuussa 2006 hän palasi kotimaahansa ja korvasi Dušan Galisin Slovakian jalkapallomaajoukkueen päävalmentajana. Kocianin johdolla Slovakia jäi neljänneksi EM2008-karsinnoissa.

Kesäkuussa 2008 Kocian sai potkut Slovakian maajoukkuevalmentajan tehtävistä.  

Pian potkujensa jälkeen hän siirtyi Karel Brücknerin apulaisvalmentajaksi Itävallan maajoukkueeseen. Karsinnat alkoivat lupaavasti, mutta pian menestys taittui ja maaliskuussa 2009 Brückner ja Kocian saivat potkut tehtävistään. 

Joulukuussa 2010 Kocian allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Kiinan pääsarjaseura Jiangsu Guoxin Saintyn kanssa. Hän aloittaa seuran päävalmentajana kauden 2011 alussa.  Kocianin pesti Jiangsussa jäi lopulta lyhyeksi, sillä hän sai potkut jo toukokuussa 2011 seuran pudottua Kiinan cupista. 

Kesäkuussa 2011 Kocianista tuli hongkongilaisen South Chinan päävalmentaja.  Seura jäi Kocianin johdolla ilman pokaaleja kaudella 2011/12 ensimmäistä kertaa kuuteen vuoteen, eikä slovakialaisen sopimusta jatkettu. Syyskuussa 2013 Kocianista tuli Puolan liigassa pelaavan Ruch Chorzówin päävalmentaja. Oficjalnie: Jan Kocian trenerem Ruchu

## Lähteet
Bob Martin

**Bob Martin** (s. 11. marraskuuta 1897 – k. 1978) oli raskaansarjan nyrkkeilijä, joka voitti USA:n armeijan Eurooppaan sijoitettujen joukkojen raskaansarjan mestaruuden ensimmäisen maailmansodan aikana. Hän otteli tulevaa raskaansarjan mestaria Gene Tunneytä vastaan vuonna 1918, mutta hävisi neljännessä erässä.

## Lähteet
* Boxrec.com
Carroll Morgan

**Carroll Morgan** (3. lokakuuta 1947 Antigonish, Nova Scotia – 20. kesäkuuta 2018) oli raskaansarjan nyrkkeilijä Kanadasta. Hän edusti 1972 kesäolympialaisen isänmaatansa Münchenissä, Länsi-Saksassa. Siellä Ruotsia edustava pronssimitalisti Hasse Thomsén voitti hänet neljännesvälierissä.

Carroll Morgan koulutti ihmisiä kaupungissa, jossa hän asui. Vuoden 1972 olympiakisoissa hänet arvioitiin olympialaisten lopussa neljänneksi parhaaksi nyrkkeilijäksi.

## Lähteet
Koulutusrahasto

**Koulutusrahasto** oli työmarkkinaosapuolten (työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen) hallinnoima rahasto, jonka tehtävänä oli edistää työssä tarvittavia valmiuksia myöntämällä tukea ammatilliseen koulutukseen ja kehittymiseen. Koulutusrahaston toimintaa valvoi Finanssivalvonta (Fiva).

Rahaston etuuksia olivat palkansaajille ja yrittäjille maksettava opintovapaan aikainen aikuiskoulutustuki sekä ammatillisen tutkinnon suorittaneille maksettava ammattitutkintostipendi. Vuonna 2017 rahaston  maksamien etuuksien määrä oli yhteensä 198,2 miljoonaa euroa, josta aikuiskoulutustukea maksettiin 24 356 henkilölle yhteensä 188,3 miljoonaa euroa. Ammattitutkintostipendejä maksettiin 24 588 henkilölle yhteensä 9,9 miljoonaa euroa. 

Aikuiskoulutustuesta säädetään aikuiskoulutustuesta annetussa laissa (1276/2000) ja ammattitutkintostipendistä Koulutusrahastosta annetussa laissa (1306/2002).

Ammattitutkintostipendin, palkansaajan aikuiskoulutustuen ja Koulutusrahaston hallintokulujen rahoituksesta vastaa Työttömyysvakuutusrahasto, jonka toiminta rahoitetaan työnantajien ja työntekijöiden työttömyysvakuutusmaksutuloilla. Valtio vastaa yrittäjän aikuiskoulutustuen rahoituksesta sekä valtion palveluksessa olevien henkilöiden ammattitutkintostipendin rahoituksesta.

Rahaston toimisto sijaitsi Helsingin keskustassa ja sen palveluksessa oli yli 40 henkilöä.

Koulutusrahasto ja Työttömyysvakuutusrahasto TVR yhdistyivät Työllisyysrahastoksi 1.1.2019.

## Aiheesta muualla
*Työllisyysrahaston verkkosivut (entinen Koulutusrahasto)
Simola

**Simola** on suomenkielinen suku- ja paikannimi.

Tunnettuja Simola-nimisiä henkilöitä:

* Antti Simola (1942–2022), kenraaliluutnantti ja urheiluvaikuttaja
*Eevert Simola (1872–1941), maataloustieteilijä
*Emil Johannes Simola (1876–1954), Teknillisen korkeakoulun professori ja päätoimittaja
*Hannu Simola (s. 1950), sosiologi, kasvatustieteilijä ja professori
*Heikki Simola (1926–1997), varatuomari ja Sairaalaliiton johtaja
*Inkeri Simola-Isaksson (1930–2012), musiikkipedagogi, musiikinopettaja ja musiikkiliikunnan lehtori 
*Irja Simola (1911–1971), oopperalaulaja ja -ohjaaja
*Jari Simola (s. 1957), korkeushyppääjä
*Juho Anton Simola (1884–1958), diplomi-insinööri ja Tampereen kaupungin sähkölaitoksen johtaja
*Kaarina Simola (1917–2010), suomalainen kuvanveistäjä ja opettaja
*Liisa Simola (1938–2023), kasvitieteilijä
*Matti Simola (1926–1975), koripalloilija ja valmentaja
*Mika Simola (s. 1985), rata- ja maantiepyöräilijä
*Lauri Simola, *Simo Laurila* (1891–1953), kirjailija
*Paavo Simola (1902–1961), lääkäri ja biokemisti
*Pekka Simola (1920–2014), pituushyppääjä
*Raija Simola (1930–2017), telinevoimistelija
*Reino Simola (1946–1991), klarinetisti
*Seija Simola (1944–2017), iskelmälaulaja
*Seppo Simola (1936–2003), kuulantyöntäjä
*Seppo Simola (s. 1954), toimittaja
*Siina Simola (1881–1949), pikajuoksija
*Simo Simola (1923–1981), sotilas ja kirjailija 
*Tom Simola (s. 1968), päätoimittaja, yritysjohtaja ja Kemiönsaaren ent. kunnanjohtaja
*Yrjö Simola (1898–1974), metsänhoitaja ja yritysjohtaja, metsäneuvos.

Maantieteellisiä paikkoja:

*Simola, kylä Lappeenrannassa
*Simolan rautatieasema, entinen rautatieasema Simolan kylässä Lappeenrannassa, Vainikkalan radan varrella
*Simolan talo, Simolan tilan päärakennus Tampereella.

## Katso myös
*Simolin
Kertson Manswell

**Kertson Manswell** (s. 28. lokakuuta 1976 Charlotteville, Tobago) on raskaansarjan nyrkkeilijä Trinidad ja Tobagosta.

## Ura
### Amatööriura
Manswell nyrkkeili amatöörinä raskaassasarjassa (201 paunaa), jossa hän voitti hopeaa Kansainyhteisön kisoissa 2002 häviten kanadalaiselle Jason Douglasille.

Pan Amerikan kisoissa 2003 Manswell jäi jälleen hopealle. Hän voitti amerikkalaisen Devin Vargasin, mutta hävisi finaalissa kuubalaiselle supertähdelle Odlanier Solisille. Manswell hävisi Vargasille olympiakarsinnoissa, eikä päässyt Ateenan olympialaisiin.

### Ammattiura
Manswell siirtyi ammattilaiseksi 27-vuotiaana vuonna 2004. Syksyyn 2014 mennessä hän on voittanut 34 ottelusta 24, joista 18 tyrmäyksellä.

## Lähteet
Pahaa unta?

**Pahaa unta?** on suomalaisen Se-yhtyeen toinen albumi. Se julkaistiin vuonna 1980. Vuonna 2005 Soundin kriitikkoäänestyksessä levy valittiin kaikkien aikojen suomalaisten rocklevyjen listalla sijalle 41. 

Levyn CD-versio julkaistiin vuonna 1989. Samana vuonna ilmestyi myös uusi painos vinyylinä (sen keskietiketti on valkoinen alkuperäisen ollessa sinertävä). Vuonna 2018 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä.

## Kappaleet

Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari paitsi missä toisin mainitaan.

**A-puoli**
# "Pahaa unta?" - 3'31
# "Kyyneleet" - 3'40
# "Anna mun olla" - 4'24
# "Kun valot sammuu" - 2'42
# "Varjot" - 
**B-puoli**
# "Yö safarilla" - 4'33
# "Häpeä" - 3'06
# "Ei vielä" - 3'58
# "Viimeiseen hengenvetoon" - 2'46
# "Ollaan naurettu niin kauan" (Sov. Yari ja P. A. Ulmanen) - 3'50

## Tekijät

### Kokoonpano levyllä
* Yari (laulu, sähkökitara, kosketinsoittimet)
* Jukka Peurasaari (sähkökitara)
* P. A. Ulmanen (sähköpiano)
* Erkki Okkonen (basso)
* Ari Puolanen (rummut)

### Muut
* Tuottaja: Pekka Aarnio
* Kansi: Riipinen

## Lähteet

* Albumi Yarin sivuilla
* Albumi Finnmusic.netin tietokannassa
* Albumi Fono.fi:n tietokannassa

### Viitteet
The Audience’s Listening

**The Audience’s Listening** on yhdysvaltalaisen dj-turntablisti Cut Chemistin esikoisalbumi, joka julkaistiin 11. heinäkuuta 2006.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Metacritic: 79/100
* AllMusic: 
* The Guardian: 
* PopMatters: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Albumi Discogs-sivustolla
Kaanaa (Tampere)

**Kaanaa** on Pohjois-Tampereella sijaitseva kylä Velaatan kaupunginosassa, entisessä Teiskon kunnassa. Se on Teiskon pohjoisosassa lähellä Ruoveden rajaa, noin 48 kilometriä kaupungin keskustasta. Kaanaassa sijaitsee muun muassa Teiskon lentokenttä sekä Kaanaan moottoriurheilukeskus. Moottoriurheilukeskuksesta löytyy motocrossrata, kartingrata sekä rallicrossrata. 

Suunnistuksen Jukolan viesti on järjestetty Kaanaassa kaksi kertaa, vuosina 1986 ja 2008.

## Aiheesta muualla
* Kaanaan kyläyhdistys 
* Kaanaa Center
* Teiskon lentokenttä
Banaaniconga

**Banaaniconga** on suomalaisen Se-yhtyeen kolmas albumi. Se julkaistiin vuonna 1981. Albumi sai nimensä Hugo Prattin sarjakuvan mukaan.

Levystä ilmestyi remasteroitu CD-versio 7. maaliskuuta 2007. Vuonna 2019 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä.

## Kappaleet

Sävellykset ja sanoitukset Yari, sovitukset Se.

**A-puoli**
# "L" - 0'32
# "Toukokuun 1." - 2'42
# "Mme Tusseaud'n vahakabinetti" - 1'00
# "?&!" - 0'36
# "Meksiko Meksiko" - 2'35
# "Banaaniconga" - 0'42
# "Isä" - 4'03
# "Juhlat" - 5'04
**B-puoli**
# "GK (ja kaikki kaikessa)" - 0'40
# "Punaiset kengät (no 2)" - 3'31
# "Takaisin mereen" - 3'47
# "Kolme toivomusta & lumottu linna" - 3'56
# "XXX" - 1'08
# "Pitkät ja sekavat kirjeet" - 2'29
# "Onnellisten tähtien alla" - 3'43

## Tekijät

### Kokoonpano levyllä
* Eeva Koivusalo: basso
* Ari Puolanen: lyömäsoittimet
* Yari: laulu, kitara, banaani
* P. A. Ulmanen: kosketinsoittimet

### Muut
* Tuottaja: Pekka Aarnio
* Kansi: Antero Toikka

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Albumi Yarin sivuilla
Aarno Peromies

**Oskar Aarno Peromies** (sukunimi vuoteen 1936 **Peronius**; 28. syyskuuta 1926 Valkeakoski – 10. huhtikuuta 1978 Valkeakoski) oli suomalainen kääntäjä.

Peromies suomensi muun muassa Franz Kafkan, Hermann Hessen, Friedrich Nietzschen, Bertolt Brechtin, Günter Grassin, Alfred Döblinin, Bruno Schulzin ja Heinrich Böllin teoksia.

## Palkinnot
*  Mikael Agricola -palkinto 1968
*  Valtion kääntäjäpalkinto 1972

## Lähteet
Henrikki

**Henrikki** on suomalainen miehen etunimi, Henrik-nimen muunnelma. Saman nimen muunnelmia ovat myös  Henri ja Heikki. Henrikin nimipäivä on 19. tammikuuta. Tammikuuhun 2026 mennessä nimi Henrikki on annettu 10&nbsp;406 miehelle.

## Vastineita eri kielissä

* Henry (englanti)
* Henri (ranska)
* Heinrich (saksa)
* Hendrik (hollanti)
* Harri (wales)
* Enrico (italia)
* Enrique (espanja)
* Henrique (portugali)
* Henrik (ruotsi)
* Henryk (puola)
* Henriko (esperanto)

## Tunnettuja Henrikkejä

* Henrikki Heikkilä (s. 1966), tanssitaiteilija
* Henrikki Tikkanen (s. 1970), markkinoinnin professori

### Henrikki taiteilijanimenä

* Henrikki, oik. *[[Paavo Saikkonen]]* (s. 1982), rap-artisti

## Katso myös

* Henrik
* Henri

## Lähteet
Lauri Holopainen

**Lauri Holopainen** (18. heinäkuuta 1909 Liperi &ndash; 1. syyskuuta 1968 Nastola) oli suomalainen kirjailija.

Holopainen kävi kansakoulun ja suoritti myöhemmin juustomestarikoulun. Hän toimi metsätyömiehenä ja työnjohtajana, juustomestarina ja ylimeijeristinä sekä viljeli omistamaansa maatilaa Nastolassa.  

## Teoksia
* *Miesten mies Kasurisen kommellukset*.   Suomen kirja, Helsinki 1944
* *Jussi Muhosen inspiraatio ja Riihivalkaman ukot*.   Matkakirja, Helsinki 1946
* *Pojat ja Immonen, leikillinen romaani*.   Aura, Turku 1947
* *Väärtin Mikon perintö : kolmiosainen huvinäytelmä*.   Karisto 1948
* *Liian viisas piika : kaksiosainen huvinäytelmä*.   Karisto 1950
* *Puhemiehen rukiit*.   WSOY 1951 
* *Kuvakirja Konnunsuolta 1918-1968*, toimittaneet Lauri Holopainen ja Matti J. Kuronen.   Konnunsuo-seura 1968

## Lähteet
Kaarle Hyttinen

**Kaarle (Kalle) Hyttinen** (sukunimi aikaisemmin **Hydén** () oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä *Itikka*.

Hyttisen vanhemmat olivat maanviljelijä Josias Hyden ja Anna Regina Koistinen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista 1891. 

Hyttinen oli opettajana kaikkiaan 45 vuotta Viipurin kansakouluissa ja viime vuosina sijaisopettajana lyseossa ja yhteiskoulussa. "Karjalan satusetänä" tunnettu Hyttinen julkaisi kolme satukokoelmaa ja lisäksi hän kirjoitti satuja sanoma- ja aikakauslehtiin sekä esiintyi radiossa ja eri tilaisuuksissa.

## Teoksia
* *Sirkan satuja*, kirjoittanut Itikka.  Omakustanne 1881
* *Kummin kertomuksia*, kolmella puupiirroksella, kirjoittanut Itikka.  Omakustanne 1883
* *Lillukoita : kuvauksia ja kertomuksia kansalle*, kirjoittanut Itikka.    Lagerspetz, Viipuri 1891 

## Lähteet
K. J. Juuti

**Kustaa Jonatan (K. J.) Juuti** () oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija. Hän käytti nimimerkkiä *Koito*.

K. J. Juuti kävi Siitoisten kansakoulua Sortavalassa ja oli sitten pari vuotta kauppa-apulaisena Puhoksessa. Hän aloitti opinnot Jyväskylän seminaarissa 1873. Juuti toimi opettajana Hammaslahden koulussa 1877-1905. Erottuaan opettajan toimestaan Juuti asui Joensuussa. K. J. Juuti oli naimisissa Sanna Koljosen kanssa. Heidän poikiansa olivat Kauppalehden päätoimittaja Yrjö Juuti ja toimittaja, opettaja, kirjailija ja kääntäjä Toimi Juuti.

## Teoksia
* *Suomen maantiede: kansakouluja varten*.   Weilin & Göös 1881 
* *Lukukirja yleisessä historiassa, koulutoimen ylihallituksen vahvistamain mallikurssien johdolla kansakouluja varten*. Weilin & Göös 1884 
* *Karjalan kankahilta: Viiden veljen tyttäret, Pajarin tytär, Siirnitsa, Pyhäsaari, Kolinvuorelta*.  Gummerus 1884
* *Karjalan kankahilta, kertoelmia: Oppipojan kertomus, Mannisten kaupunki, Kaksi hirttoyritystä*.   Hagelberg, Tampere 1889 (nimimerkillä Koito)
* *Pappiparka*.   Matti Kurikka, Viipuri 1889 (nimimerkillä Koito)
* Nimimerkillä Koito useita kirjoituksia Matti Kurikan toimittamassa Elämä -lehdessä 1907.

## Aiheesta muualla

* Vapaasti ladattavia Koiton (Kustaa Juutin) e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta

## Lähteet
Höfn

**Höfn í Hornafirði** on kalastajakylä Islannin kaakkoisosassa Hornafjörðurin kunnassa. Sen asukasluku oli 1&nbsp;710 vuonna 2019. Höfnistä lähtee retkiä läheiselle Vatnajökull-jäätikölle.

Höfnin perusti Ottó Tulinius vuonna 1896. Kylä itsenäistyi Nesin kunnasta 1988, mutta Höfnin kunta liittettiin jo 1994 Nesin ja Mýrarin kanssa Hornafjarðarbærin kunnaksi. Hornafjarðarbær yhdistyi kolmen muun kunnan kanssa Hornafjörðurin kunnaksi 1998, jonka kunnalliskeskukseksi tuli Höfn.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Primorsko

**Primorsko** () on kaupunki Bulgariassa. Vuonna 2011 kaupungissa asui noin 5&nbsp;514 ihmistä. Kaupunki on suosittu matkakohde Mustanmeren rannalla. Primorsko sijaitsee 52 kilometrin päässä Burgasin kaupungista. Joet Ropotamo ja Djavolska laskevat mereen kaupungin lähistöllä.

Primorskon alue on ollut asutettu jo pitkään. Itse kaupunki on perustettu 1879 nimellä *Kjupria*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaksi!

**Kaksi!** on Hedningarnan toinen studioalbumi, joka julkaistiin 30. syyskuuta 1992. Tyyliltään se on modernia kansanmusiikkia, jossa on myös rock- ja elektronisia vaikutteita. Se on myös ensimmäinen albumi, jossa ovat mukana suomalaiset naisvokalistit.

## Kappaleet
# 
# 
# 
#  
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* AllMusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Albumi Discogs-sivustolla
Pierre Pelot

**Pierre Pelot** (s. 13. marraskuuta 1945 Saint-Maurice-sur-Moselle, Vosges eli **Pierre Grosdemange**, tunnetaan myös nimillä **Pierre Suragne** ja **Pierre Carbonari**), on ranskalainen tieteiskirjailija. Häneltä on suomennettu Tiikeri-sarjassa ilmestynyt nuortenkirja *Toinen maa* (*Une autre Terre*, 1972).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Official site
Toimi Juuti

**Toimi Ilmari Juuti** (19. heinäkuuta 1881 Pyhäselkä – 19. heinäkuuta 1943 Siilinjärvi)  oli suomalainen opettaja, toimittaja, kirjailija ja kääntäjä. Hän käytti nimimerkkejä  *T.J.* ja *T.J-i*.

Toimi Juutin vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Kustaa Jonathan Juuti ja Sanna Koljonen. Hän pääsi ylioppilaaksi 1899 Joensuun lyseosta ja suoritti kansakoulunopettajatutkinnon 1916.

Juuti toimi aluksi lehtimiehenä Turun Sanomissa, Porissa Kansalainen-lehdessä ja Keski-Savo-lehdessä Kuopiossa. Hän oli sittemmin kansakoulunopettajana Joutsassa, Ilomantsissa ja viimeksi vuodesta 1929 Haapajärvellä.

Toimi Juuti oli naimisissa vuodesta 1934 Anna Aliisa Erkkilän kanssa. Toimi Juutin veli oli Kauppalehden päätoimittaja Yrjö Juuti.

## Teoksia
* *Kannokossa: savolaiskuvia*.   Gust. Ronelius, Pori 1908

## Käännöksiä
* Erik Drake:  *Taistelussa vapauden ja oikeuden puolesta : kuvauksia vallankumous-liikkeestä Venäjällä*.  Otto Andersin, Pori 1906 (ilmestyi 26 vihkona)
* Mark Twain:  *Taivasko vai helvetti y. m. humoreskeja*.  Ronelius’en kirjakauppa, Pori 1907, 2. painos Isak Julin, Tampere 1911
* Nicholas Carter: *Nick Carterin seikkailut : salapoliisin kokemuksia*.  Gust. Ronelius, Pori 1907
* Emil Nervander:  *Matkakuvaelmia ja muistoja Lapin rajoilta*.   Gust. Ronelius, Pori 1908
* Silas K. Hocking:  *Äidin testamentti*.  Gust. Ronelius, Pori 1908
* Caroline Dale-Snedeker:   *Spartalainen : kertomus vanhasta Kreikasta*.   Aksel Andersin, Pori 1915
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vapaasti ladattavia Toimi Juutin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta
Rami Sarmasto

**Rami Sarmasto** (oikea nimi **Raimo Sulo Virtanen**; 24. elokuuta 1938 Sauvo &ndash; 13. helmikuuta 1965 Humppila) oli suomalainen näyttelijä ja muusikko. Liikenneonnettomuudessa kuollutta Sarmastoa luonnehdittiin aikoinaan "Suomen James Deaniksi". Liikanimestä huolimatta Sarmaston ura painottui elokuvien sijasta vahvasti teatteriin.

## Ura ja elämä
Sarmasto valmistui Suomen Teatterikoulusta vuonna 1958. Hän näytteli Turun kaupunginteatterissa, jossa hänen töihinsä lukeutui muun muassa pääosa William Shakespearen komediassa *[[Kesäyön unelma]]*. Syksyllä 1964 Sarmasto näytteli Bernardon roolin musikaalissa *[[West Side Story]]* vastanäyttelijänään Tamara Lund. Roolitehtävä nosti Sarmaston kansallista tunnettavuutta.

Sarmastolla oli kolme elokuvatehtävää, huomattavimpana Ramin osa Valentin Vaalan musiikkipitoisessa nuorisokuvauksessa *Nuoruus vauhdissa* vuonna 1961. Sarmasto nähtiin myös pienessä avustajantehtävässä häävieraana vuoden 1957 *[[Nummisuutarit (vuoden 1957 elokuva)|Nummisuutarit]]*-elokuvasovituksessa. Turun taiteilijaseuran Teatterikerho myönsi Sarmastolle Esko-patsaan vuosina 1962 sekä 1963. 

Sarmasto sävelsi kaksi iskelmää, *Sinun omasi* ja *Tyttö kaivolla*. Molemmat sanoitti Tamara Lund. *Sinun omasi* julkaistiin 16. maaliskuuta 1965 Lundin levyttämänä. Myöhemmin sävelmä on julkaistu lukuisilla kokoelmilla (muun muassa Valittujen Palojen *Niin paljon kuuluu rakkauteen* -kokoelma). Tamara Lundin ohella iskelmän ovat tulkinneet muun muassa Marjo Leinonen, Tapani Kansa, Taneli Mäkelä ja Eino Grön sekä Lundin tytär Maria Lund. Vähemmän tunnettu *Tyttö kaivolla* on Tamara Lundin ja Sarmaston duetto. Se jäi Sarmaston ainoaksi levytykseksi ja se julkaistiin *Tyttö kaivolla / Sinun omasi* -singlen a-puolena, mutta jäi pian b-puolen menestyksen varjoon. 

Sarmaston esittämistä lauluista on tallella myös *Portofino*, jonka hän esitti Yleisradion toimittajan haastatellessa häntä, kun Sarmasto suoritti varusmiespalveluaan Porin prikaatin aliupseerikoulussa vuonna 1963.

Sarmasto seurusteli laulaja Tamara Lundin kanssa, ja heidän oli määrä avioitua. Sarmasto kuitenkin kuoli auto-onnettomuudessa Humppilassa pari viikkoa ennen kaavailtuja häitä 26-vuotiaana. Lund ja Sarmasto olivat valtatie 2:lla matkalla esiintymään Harjavallan Hiittenharjulle, kun heidän autonsa törmäsi vastaantulleeseen ylileveään kuljetukseen. Sarmasto on haudattu Turun hautausmaalle.

## Filmografia
**[[Nummisuutarit (vuoden 1957 elokuva)|Nummisuutarit]]* (1957)
**[[Sotapojan heilat]]* (1958)
**[[Nuori mylläri]]* (1958)
**[[Nuoruus vauhdissa]]* (1961)

## Lähteet
*Turunsanomat.fi
*Pomus.net
*Harjavalta.fi
*Groups.msn.com

### Viitteet
Arvi Ravi

**Vihtori Hartikainen** (21. lokakuuta 1902 Joensuu – 23. maaliskuuta 1940 Pyhäselkä), joka käytti kirjailijanimeä **Arvi Ravi**, oli suomalainen kirjailija. Hän kirjoitti myös nimimerkillä *Matti*.

## Teoksia
* *Hölmöläkin valkenee: vuorokeskustelu lapsille*. 1935 (nimimerkillä Matti)
* *Ojasta allikkoon: yksinäytöksinen näytelmä*. Pellervo-seura, Helsinki 1938
* *Pistokoe: vuorokeskustelu*. Pellervo-seura, Helsinki 1939
* *Kädetön pitkäkynsi: seikkailukertomus*, Poikien seikkailukirjasto 89. Otava 1940

## Lähteet
Se (albumi)

**Se** on suomalaisen Se-yhtyeen kokoelmalevy. Se julkaistiin vuonna 1983.

Kokoelman sisältämät singlekappaleet julkaistiin CD-muodossa vuoden 1997 *[[Singlet]]*-levyllä.

## Kappaleet

**A-puoli**
# "Joku muu" - 2'40
# "Riitaa, riitaa, riitaa" - 1'38
# "Maria Maria" - 3'10
# "Voin odottaa" - 1'56
# "Onksunkoskaantehnytmieli" - 3'47
# "Hyvää yötä" - 4'19
**B-puoli**
# "Kadonneet" - 3'59
# "Punaiset kengät" - 2'57
# "Köyhän pikajuna" - 2'36
# "Pitkä marssi" - 3'57
# "Pienet lampaat" - 2'58
# "Missä on taksi joka ajaa ympyrää" - 2'47

## Aiheesta muualla

* Albumi Yarin sivuilla
Melissa Marr (kirjailija)

**Melissa Marr** (s. 25. heinäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kirjoittanut keijukaistarinan *Ilki ihana* (*Wicked Lovely*, 2007, suom. 2008). Marr on toiminut opettajana yliopistossa, ja hänen alaansa ovat kansanperinne ja sadut.  
Vuonna 2009 TokyoPop julkaisi hänen mangasarjansa. 

## Teokset
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Melissa Marrin verkkosivut 
* Pentti Pesä: [Ilki ihana](http://www.savonsanomat.fi/viihde/kirjat/tess-gerritsen---luutarha(221570).ece) . Savon sanomat 13.9.2008.
Lasi kirkasta vettä

**Lasi kirkasta vettä** on suomalaisen Se-yhtyeen neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1984. Vuonna 2021 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyylinä.

## Kappaleet
Sävellykset, sanoitukset ja sovitukset Yari, paitsi missä toisin mainitaan.

**A-puoli**
#
#
#
#
#

**B-puoli**
#
#
#
#
#

## Tekijät

### Kokoonpano levyllä
* Yari: laulu, kitara, koskettimet
* Eeva Koivusalo: basso
* Kari Hipponen: kitara
* Pentti Degerström: rummut
* P. A. Ulmanen: kosketinsoittimet
**lisäksi:**
* Esa Kotilainen: haitari ("Siltojen alla")
* Jimi Sumén: kitara ("Punainen hame"), tamburiini ("Pikku pojan sydän")

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Albumi Yarin sivuilla
Beachfutiksen Suomen-mestaruuskilpailut

**Rantafutiksen Suomen-mestaruuskilpailut** on Suomen Palloliiton alainen kilpailu, jossa ratkaistaan beachfutiksen Suomen-mestaruus.

Vuosina 2000–2005 turnauksen järjesti Kalajoen Pallo -92 Kalajoen Hiekkasärkillä. Vuoden 2005 turnaukseen otti osaa 64 miesten ja 24 naisten joukkuetta.

Vuoden 2005 lopulla Palloliitto laittoi turnauksen järjestelyoikeudet yleiseen hakuun, ja tapahtuma myönnettiin lopulta Porille vuosiksi 2006–2007. Otteluita pelattiin Yyterin rannoilla ja kauppatorille rakennetulla väliaikaisella 2&nbsp;000 katsojapaikan stadionilla, ja turnauksen järjestivät paikalliset jalkapalloseurat Porin Palloilijat ja FC Blackjack. Vuoden 2007 kilpailutapahtumia televisioitiin Urheilukanavalla.

Vuoden 2008 turnaus oli tarkoitus järjestää Helsingissä, mutta tapahtuma myönnettiin jälleen Porille, koska järjestävän seura HJK Juniorit vetäytyi hankkeesta. Turnakseen osallistui lähes 400 joukkuetta ja yli 7000 pelaajaa. Tapahtuma oli odotettua suurempi, ja se oli lajin historian suurin tapahtuma Suomessa. Miesten ja naisten kilpasarjojen lisäksi pelataan miesten ja naisten harrastesarjoissa sekä yrityssarjassa.

Tämän jälkeen turnausta pelattiin epävirallisena SM-turnauksena useamman vuoden ajan Kalajoella, kunnes vuonna 2019 lajista tuli jälleen virallinen osa jalkapalloperhettä ja SM-turnauksen virallinen titteli annettiin Kalajoki Beachfutikselle. Suomessa SM-turnauksen myöntämisestä ja seurajoukkuetoiminnan kehittämisestä vastaa Suomen rantajalkapallo ry.

## Voittajat

**Miehet**

* 2000: Kulkurit, Oulu
* 2001: Kulkurit, Oulu
* 2002: So Sexy, Kalajoki
* 2003: FC Galastelijat, Helsinki
* 2004: FC Galastelijat, Helsinki
* 2005: FC Nötkötti, Kauhajoki
* 2006: FC Nötkötti, Kauhajoki
* 2007: Mesikämmen BF, Pori
* 2008: Ryökäleet, Joutseno
* 2009: Real Ransu, Kemi / Oulu
* 2010: GFT Team Beach, Espoo
* 2011: FC Soho, Vaala
* 2012: FC Baggio, Helsinki 
* 2013: GFT / Gravity, Espoo
* 2014: FC Baggio, Helsinki
* 2015: ESA BFT, Etelä-Suomi 
* 2016: GFT / Gravity Beach, Espoo
* 2017: FC Baggio, Helsinki
* 2018: FC Baggio, Helsinki
*2019: GFT / Gravity Beach, Espoo
* 2020: GFT Beach, Espoo
* 2021: FC Baggio, Helsinki
* 2022: FC Baggio, Helsinki
* 2023: FC Baggio, Helsinki
* 2024: FC Hobby, Helsinki

**Naiset**

* 2000: GBK, Kokkola
* 2001: GBK, Kokkola
* 2002: IK Myran, Alaveteli
* 2003: FC Laulavat Sienet, Helsinki
* 2004: Sininen Unelma, Espoo
* 2005: Sininen Unelma, Espoo
* 2006: Manchester City Girls, Tampere
* 2007: DänDänDänDää, Tampere
* 2008: FC Gifu, ympäri Suomea
* 2009: B.Sr, Tampere
* 2010: FC Gifu, Espoo
* 2011: FC Hiki
* 2012: FC Meil on jatkot, Riihimäki/Kokkola 
* 2013: Team Kesäkassi, Etelä-Suomi
* 2014: FC Yallayalla, Espoo
* 2015: JK, Tampere
* 2016: Kylävainion Päälliköt, Espoo
* 2017: Kylävainion Päälliköt, Espoo
* 2018: Kylävainion Päälliköt, Espoo
* 2019: Uuden Uran Pelaajat, Helsinki
* 2020: Kylävainion Päälliköt, Espoo 
* 2021: Kylävainion Päälliköt, Espoo
* 2022: Ei pelattu
* 2023: Ei pelattu


## Lähteet
Tuhkalipeä

**Tuhkalipeä** on seos, jota valmistetaan sekoittamalla vettä puutuhkaan. Puun tuhkassa on huomattavasti enemmän kaliumia kuin natriumia, joten syntynyt neste on pääosin kaliumhydroksidia. Natriumhydroksidi liukenee veteen huonommin.

## Tuhkalipeän valmistus
Perinteisesti lipeä on valmistettu koivutuhkasta, mutta leppää lukuun ottamatta kaikkien puiden tuhka käy tähän. Tuhkasta seulotaan kaikki ylimääräinen, ja seossuhde on 1:10, jossa 1 osa on seulottua puutuhkaa ja 10 osaa vettä. Tämä sekoitetaan astiassa, esimerkiksi kattilassa. Helpoiten sekoittaminen onnistuu vähitellen sekoittaen. Tuhkasekoituksen annetaan kiehua 15–20 minuuttia, jonka jälkeen se jäähdytetään. Seuraavana päivänä jokseenkin kirkas neste  suodatetaan ja säilötään lasipulloihin. Liuoksen pH-pitoisuus on suunnilleen 11–14, eli kyseessä on emäksinen liuos, joka syövyttää voimakkaasti, joten työturvallisuuteen tulee kiinnittää erityistä huomiota.

Lipeää on perinteisesti käytetty saippuan valmistuksessa, kansanlääkinnässä ja kasvivärjäyksessä. Kasvivärjäyksessä se auttaa erityisesti värejä kiinnittymään kasvikuituihin.

## Valmistustapaesimerkki
"Koivupuun tuhkasta saadaan parasta lipeää, mutta muunkin puun, paitsi lepän, kelpaa. Tuhkasta seulotaan pois hiilet ja roskat. Nopeimmin saadaan lipeää, kun sangollinen tuhkaa pannaan saaviin ja 8–10 sangollista kuumaa vettä kaadetaan päälle. Sakkaa hämmennetään hetkinen, saavi peitetään ja kun sakka on laskeutunut, kaadetaan kirkas lipeä pinnalta. Tällaista lipeää käytetään noin yksi litra sangolliseen vettä. Tämä sopii vaatteiden liottamiseen ja siivouksiin sekä lehmien pesuun."

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasvien käyttö värjäyksessä
My Best Friend’s Birthday

**My Best Friend’s Birthday** on Quentin Tarantinon ohjaama ja tuottama lyhytelokuva, joka ei kuitenkaan koskaan valmistunut. Tarantino myös näyttelee elokuvassa. Elokuvaa tehtiin vuosina 1984–1987, mutta projekti jäi kesken kun iso osa elokuvasta tuhoutui leikkausvaiheessa. Tästä syystä *My Best Friend’s Birthdayta* ei yleensä lasketa Quentin Tarantinon filmografiaan.

Elokuvan tekemistä vaikeuttivat alusta lähtien tekijöiden kokemattomuus ja rahoitusvaikeudet. Lopullinen päätös elokuvanteon keskeyttämisestä syntyi, kun kolme tärkeää kohtausta tuhoutui sähkökatkoksen aikana filmiä kehitettäessä. 

Elokuvan tarkoitus oli esitellä elokuvan toisen käsikirjoittajan Craig Hamannin ja Tarantinon kykyjä näyttelijöinä ja auttaa heitä työnsaannissa Hollywoodissa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tony Schumacher

**Tony Schumacher** (s. 25. joulukuuta 1969 Kalifornia) on yhdysvaltalainen kiihdytysajaja, joka kilpailee tällä hetkellä NHRA Top Fuel -luokassa, missä hän on viisinkertainen maailmanmestari, voittaen neljä mestaruuksistaan peräkkäin vuosina 2003–2007. Hän oli ensimmäinen, joka saavutti 330 mailin tuntinopeuden (n. 530&nbsp;km/h) kilpailussa. Hänellä on myös ennätys 0,25 mailin nopeimmasta Top Fuel -ajosta, 337,58 mailia tunnissa (n. 540&nbsp;km/h). Hän ajaa Don Schumacher Racing -tallissa ja häntä sponsoroi Yhdysvaltain maavoimat.

## Aiheesta muualla
* NHRA-profiili
Sami Partanen (jääkiekkotuomari)

**Sami Partanen** (s. 4. huhtikuuta 1975 Puumala) on suomalainen jääkiekkoerotuomari. Partanen on ammatiltaan autonkuljettaja. Hän pelasi itse jääkiekkoa B-junioreihin asti Savonlinnassa ja Imatralla. Hänen tuomariseuransa on Hyvinkään Jääkiekkotuomarit.

Partanen aloitti tuomaroinnin Jääkiekon SM-liigassa kaudella 2003–2004, ja on tuominnut kauden 2007–2008 jälkeen yhteensä 102 liigaottelua. SM-liigatuomaroinnin lisäksi hän on viheltänyt otteluita Karjala-turnauksissa, MM-kilpailuissa ja nuorten maaotteluissa. Hän oli tuomarina vuoden 2010 alle 18-vuotiaiden MM-kilpailujen loppuottelussa. Hän päätti huippusarjatuomaroinnin vuoden 2011 MM-kisoihin.

Partasella on vaimo ja kaksi lasta. Vapaa-ajalla hän harrastaa hiihtoa ja lenkkeilyä.

## Katso myös
* Luettelo jääkiekon SM-liigan tuomareista

## Lähteet
* SM-liiga.fi: Erotuomarit 

### Viitteet
Saarimäki

**Saarimäki** on kylä Länsi-Halikossa ja on osa Hajalan taajamaa. Kylä keskittyy Saarimäen ympärille. Mäen ympäristö on viljeltyä. Kuninkaantie ja rantarata kulkevat kylän läpi.

Saarimäki sijaitsee Purilanjoenlaaksossa, joka on Halikon vanhinta asutusseutua. Saarimäen kylä on perustettu viimeistään 1200-luvulla, sillä se kuului ns. suomalaisen vero-oikeuden piiriin. Ensimmäinen asiakirjamaininta Saarimäestä on vuodelta 1538, ja kylässä oli vain yksi kantatila 1900-luvun alkuun asti.

Kylään perustettiin vuonna 1909 koulu, joka on edelleen toiminnassa. Saarimäki alkoi kasvaa Hajalan kehittyessä 1900-luvun alussa Halikon keskustaksi, ja kylään rakennettiin paljon omakotitaloja. Asutus sijoittui Kuninkaantien varrelle etenkin kylän länsiosaan, joka kasvoi yhteen Hajalan kanssa.

## Osuustoiminta
Kylään alkoi 1900-luvulla kehittyä paljon palveluita, ja halikkolaiset hyödynsivät ensimmäisten joukossa vuonna 1901 voimaan tullutta osuustoimintalakia. Kylään perustettiin Hajalan osuuskauppa 1903, Hajalan osuusmeijeri 1905 ja osuuskassa 1926, joka kehittyi Hajalan osuuspankiksi.

Meijeritoiminta jatkui vuoteen 1960 asti, jolloin se liitettiin Salon seudun osuusmeijeriin. Osuuskauppa laajeni ensin Vartsalaan ja Kokkilaan, mutta sekin myöhemmin liitettiin Salon seudun osuuskauppaan. Myös osuuspankki liitettiin Saloon suurempaan osuuskuntaan. Halikon kirkonkylän kehittyessä palvelut alkoivat siirtyä sinne, eikä nykyään Saarimäessä ole enää yksityisiä palveluita.

## Lähteet
*Turun maakuntamuseon SARAKUM-projekti: *Halikon kulttuuriympäristö ja arvot*
Melissa Marr

**Melissa M. Marr** (s. 1971 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen elokuvatuottaja. Hän on perustanut kaksi tuotantoyhtiötä, Blue Magic Pictures ja Elevation Filmworks, jotka tunnetaan erityisesti ohjaajakeskeisestä elokuvanteosta. Hän johtaa The Healing Project -järjestöä, joka tukee pitkäaikaissairaiden asumismahdollisuuksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Torsten May

**Torsten May** (s. 9. lokakuuta 1969 Glauchau, Saksi, Itä-Saksa) on uransa lopettanut saksalainen raskaan keskisarjan nyrkkeilijä. Hän kilpaili Saksan maajoukkueessa 1990-luvun alussa. Hänen saavutuksiaan ovat Barcelonan vuoden 1992  kesäolympialaisten mestari ja maailmanmestari. Vuosina 1993–2001 hän nyrkkeili raskaansarjan ammattilaisena voittaen mm. EBU:n Euroopan mestarin vyön. Lopetettuaan nyrkkeilyuransa hän on toiminut nyrkkeilyvalmentajana.

## Ura amatöörinä

Torsten May on Itä-Saksan nyrkkeilykoulun kasvatti. Amatöörinä hän taisteli 155 ottelua, joista hän voitti 120. Hän hävisi Sven Ottkelle useita kertoja. Hän voitti raskaan keskisarjan maailmanmestaruuden vuoden 1991 Sydneyn MM-kisoissa, kultamitalin Barcelonan olympialaisissa vuonna 1992 ja Saksan mestaruuden. MM-kisoissa hän voitti Kuuban Orestes Solanon, välierässä Turkin Mehmet Gurgenin ja loppuottelussa Neuvostoliiton Andrei Kurniavkan. Olympialaisissa kultamitali tuli voitoilla Pohjois-Korean Kim Gil-namin, Kanadan Dale Brownin, Yhdysvaltain Montell Griffinin, välierässä Puolan Wojciech Bartnikin ja loppuottelussa IVY:n ukrainalaisen Rostislav Zaulitšnin.  Vuonna 1993 May osallistui vielä Tampereen MM-kisoihin. Tie päättyi heti ensimmäiseen otteluun niukalla pistetappiolla Puolan Bartnikille.

## Ura ammatilaisena

Vuonna 1993 May siirtyi ammattilaisleirille ja debytoi Manfred Wolken johdolla. Lehdistö kutsui häntä jo Henry Masken seuraajaksi, koska molemmat urat olivat samanlaisia. Vuonna 1996 hän hävisi ensimmäistä kertaa ammattilaisuransa aikana IBF-liiton raskaansarjan maailmanmestaruusottelusta pisteillä amerikkalaiselle Adolpho Washingtonille. Seuraavana vuonna hän luopui ottelussa Stefan Angehrnia vastaan, jota hän oli hallinnut siihen asti, jotta se ei pahentaisi kasvovammaansa. Vuonna 1999 May saavutti IBF Intercontinental -mestaruuden voitolla aiemmasta vastustajastaan Washingtonista. Samana vuonna hänestä tuli myös raskaan keskisarjan Euroopan mestari voitettuaan. Vuonna 2001 toinen onnistunut EM-ottelu ukrainalaista Alexander Gurowia vastaan ​​olisi voinut antaa hänelle uuden mahdollisuuden uuteen MM-otteluun. Sen sijaan hän hävisi teknisellä tyrmäyksellä ja lopetti sen jälkeen ammattilaisuransa.

## Urheilu-uran jälkeinen aika

Torsten May on toiminut valmentajana Wilfried Sauerlandin nyrkkeilytallissa Kölnissä vuodesta 2001 ja huolehtii muun muassa veljestään Rüdiger Maysta. Hän on myös Ulli Wegenerin apuvalmentaja. Torsten May on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

## Lähteet
Oahunkiipijä

**Oahunkiipijä** (*Paroreomyza maculata*) on Havaijilla Oahun saarella elävä äärimmäisen uhanalainen varpuslintu.

Kooltaan oahunkiipijä on noin 11&nbsp;cm. Yleisväritykseltään lintu on keltainen ja oliivinvihreä. Oahunkiipijän siivet ja pyrstö ovat mustat. Lajilla on nokan tyvestä lähtevä kapea musta viiru, joka ulottuu yli silmäkulman. Ulkonäöltään oahunkiipijä muistuttaa oahunamakihiä (*Hemignathus flavus*) ja saarelle levinnyttä japaninrilliä (*Zosterops japonicus*). Lajin erottaa oahunamakihistä suoran nokan perusteella, japaninrillillä taasen on valkoiset renkaat silmien ympärillä. Lajin laulu on tuntematon, kutsuääni on *tsirk*.

Oahunkiipijän elinympäristöä ovat metsät 300–650 metrin korkeudessa. Ravintonaan linnut käyttävät pääasiassa kovakuoriaisia, jotka elävät puuaineksessa.

Oahunkiipijäkannan kooksi arvioidaan vain noin 10 yksilöä. Elinympäristön kaataminen esimerkiksi teiden tieltä ei täysin selitä lajin kannan romahtamista, sillä Oahulla on edelleen alkuperäisiä metsiä jäljellä. Suuri syy lajin vähenemiseen on saarelle levinneiden hyttysten levittämä malaria. Hyttyset ovat lisääntyneet erityisesti alangoilla .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Naturalis (sisältää kolmiulotteisia valokuvia täytetyistä yksilöistä
Geoffrey Jenkins

**Geoffrey Jenkins** (16. kesäkuuta 1920 Port Elizabeth – 7. marraskuuta 2001) oli eteläafrikkalainen romaanikirjailija. Hänen ensimmäinen romaaninsa *Luurankorannikko* (A Twist of Sand) julkaistiin 1959. Kirjasta tehtiin elokuva vuonna 1968, pääosissa Richard Johnson ja Honor Blackman.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut