Tataari (termi)

**Tataari** () on historiallinen yleisnimitys, joka alkujaan viittasi muinaisturkkilaisiin- ja mongolilaisiin heimoihin, ja kenties tunnetuimmin Tšingis-kaanin sotureihin. Nykypäivänä sillä viitataan tiettyihin etnisiin ryhmiin, jotka käyttävät etnonyymiä *tataari*. Näiden kansojen nimenä se juontaa juurensa Kultaisen ordan (1242–1502) ajoille, jolloin sen asukkaita kutsuttiin tataareiksi. 

Tataarikielet kuuluvat turkkilaisten kielten kiptšakkilaiseen alaryhmään. Niiden sukulaiskieliin lukeutuu muun muassa baškiiri, kazakki, kirgiisi ja karatšai-balkaari. Tataarit ovat pääsääntöisesti uskonnoltaan sunnalaisia muslimeja. Historiallisesti tataareja sekoittui myös venäläisten kanssa ja täten monet venäläiset aateliset omaavat tataarijuuria. 

Enemmistö nykyisistä tataareista asuu Euraasian mantereella ja etenkin Venäjällä. Isoin alueellinen ryhmittymä tataareita ovat Volgan tataarit (Venäjä), ja heidän jälkeensä Krimin tataarit (Ukraina). Tataarivähemmistöjä asuu myös entisillä Neuvostoliiton alueilla sekä esimerkiksi Puolassa, Kiinassa ja Yhdysvalloissa. Myös Suomessa on oma tataariyhteisö.

Termillä on lopulta erittäin pitkä ja monimutkainen historia ja siihen liittyvä keskustelu jakaa mielipidettä edelleen. Venäjän keisarikunnassa siitä muodostui omanlainen haukkumanimitys, koska se yhdisti nimeä kantavat sen valtion "vanhoihin vihollisiin" eli mongolitataareihin. Nimitys myös ulottui lopulta muihinkin turkkilaisiin kansoihin, kuten azereihin ("Kaukasian tataarit"). Jotkut panturkkilaiset ajattelijat halusivat korvata yleisnimityksen *tataari* nimellä *turkkilainen*.

Neuvostoaikana "tataari" vakiintui Volga-Uralin turkkilaiskielisten omaksi etnonyymiksi (*tatarlar*). Krimin tataarit tunnetaan vielä myös tataareina, mutta yleensä aina etuliitteellä "Krimin" (*qırımtatarlar).*

## Historia

### Tausta
Alkuperäiset "tataarit" saattoivat olla turkkilaisiin kiptšak/kumaani -heimoihin kuuluneita ja kotoisin Luoteis-Kiinasta. Nimi käännettiin ensimmäisen kerran kiinalaisen Liu-Song-dynastian (v. 420–479) historiallisessa tekstissä "Sòng Shū" muotoon *大檀 Dàtán* sekä *檀檀 Tántán* (keskikiinaksi: *da<sup>H</sup>-dan ja dan-dan*)*.* Sillä viitattiin Rouranin kaanikunnan väestöön, jotka olivat polveutuneet proto-mongolialaisesta Donghu-heimosta.

Ensimmäinen tarkka puhtaaksikirjoitus nimestä löytyy muinaisturkkilaisella kielellä kirjoitettuna hallitsijoiden Kül Tiginin ja Bilge Qaghanin monumenteista: 𐰆𐱃𐰔⁚𐱃𐱃𐰺⁚𐰉𐰆𐰑𐰣, *Otuz Tatar Bodun* ('Kolmekymmentä tataaria -klaani'), 𐱃𐰸𐰔⁚𐱃𐱃𐰺, *Tuquz Tatar* ('Yhdeksän tataaria'). Nämä viittaavat Mongolian ylängön tataarikonfederaatioon ja todennäköisimmin proto-mongolilaisiin Shiwei-heimoihin.

1200-luvulle tultaessa Tšingis-kaanin sotureita kutsuttiin "tataareiksi". He olivat etnisyydeltään mongoleja ja turkinsukuisia. Kultaisen Ordan aikaan (1242–1502) *tataari* alkoi vähitellen merkitä etenkin kyseisen valtion kiptšakkiväestöä, johon mongolijohto ja muut kansat olivat sulautuneet.

### Nykyiset tataarit
Geneettisti Krimin-, Volgan- ja Siperian tataareilla ei pääsääntöisesti ole yhteisiä esi-isiä. He kuitenkin omaavat osittain samat "tataarilaiset" juuret ja täten ovat kielellisesti lähellä toisiaan.

#### Volgan tataarit

Volga-Uralin tataarien katsotaan olevan enimmäkseen Kultaisen ordan kiptšak-turkkilaisten jälkeläisiä, mutta myös sen edeltäjän, Volgan Bulgarian kulttuuri luetaan merkittäväksi. Aihe jakaa mielipidettä edelleen, ja historiallisesti on painotettu eri väestöjen asemaa heidän etnogeneesin lähteenä.

Venäjän keisarikunnassa tataarit eivät yleensä kutsuneet itseänsä *tataareiksi*. Kultaisen ordan aikaan sen feodaaliylhäisö oli käyttänyt väestöstä kyseistä nimitystä, ja lopulta myös venäläiset feodaalit ja tsaarin hallinto alkoivat kutsua heitä tällä nimellä. Venäläisten käyttämänä termistä muodostui omanlainen haukkumanimitys, jolla heidät yhdistettiin "Venäjän valtion vanhoihin vihollisiin", eli mongoleihin, ja etenkin Tšingis-kaanin sotureihin. Myös länsimaisten historioitsijoiden negatiivinen kuva tataareista on sanottu vaikuttaneen asiaan. Yksittäisten tataarien haastattelujen perusteella he tunsivat alemmuuden tunnetta *tataareina* ja täten välttivät nimitystä, kutsuen itseään mielummin "muslimeiksi", tai kuten Kazanin kaanikunnan aikaan, "kazanilainen".

Tataari-etnonyymin tunnetuimpia puolestapuhujia oli historioitsija-teologi Šihabetdin Mardžani (1818–1889). Mardžanin mukaan Volga-Uralin muslimit ovat yhtä lailla "tataareja" kuin Kultaisen ordan väestö; vaikka se asetettiin heidän nimeksi ulkopuolisten toimesta ja sisälsi negatiivisen konnotaation Venäjällä, sitä pitäisi siitä huolimatta käyttää ylpeästi. Myös venäläinen historioitsija, neo-eurasianismin edustaja Lev Gumiljov kutsui tataaria "ylpeäksi etnonyymiksi, jota ei pitäisi hävetä". Monet kuitenkin kokivat sopivammaksi tunnistautua bolgaareina ja täten vaalia Volgan Bulgarian islamilaista historiaa.

Neuvostoliiton alkuvuosina "tataristiset" historioitsijat edistivät omaa näkemystään ja painottivat Kultaisen ordan merkittävyyttä heidän kansan muodostumisessa. 1930-luvulta alkaen näitä näkemyksiä alettiin sensuroimaan, sillä kollektiivinen "Neuvosto-identiteetti" ei sopinut yhteen ordan tataareja ylistävien kirjoitusten ja Kazanin kaanikunnan valloituksen (1552) traagisuuden alleviivaamisen kanssa. Neuvostohistorioitsijat täten alkoivat luomaan uutta historiallista kuvaa, jossa Kazanin valloituksen lopputulos nähtiin lopulta sen väestöä ja venäläisiä yhdistävänä tekijänä "ulkopuolisia vihollisia" vastaan. Neuvostotataareilla ei kokonaisuudessaan soveltunut olla yhteyttä ordan tataareihin. Tunnetuimpia näistä historioitsijoista oli Alfred Halikov, joka painotti Volgan Bulgarian merkitystä tataarien etnogeneesissä.

Kaikessa ristiriitaisuudessaan vuonna 1920 perustetun Tataarien ASNT:n (nyk. Tatarstan) nimi pysyi sellaisenaan ja heidät tunnettiin väestölaskennassa *tataareina*. Sekaannusta loi myös se, että Venäjän keisarikunnasta alkaen monia muitakin maan turkkilaisia kansoja alettiin kutsua "tataareiksi". Esimerkkinä tästä muun muassa azerit, jotka tunnettiin "Kaukasian tataareina". Nykypäivänä vain hyvin pieni vähemmistö volgalaisista hylkää ordan tataarijuuret.  Volgan Bulgaria mielletään kuitenkin edelleen osaksi heidän kansallista historiaa; esimerkiksi sen väestön islamin omaksumista juhlitaan Bolgarin kaupungissa vuosittain.

##### Turkkilaisuus
Jo 1700–1800-luvuilla julkaistiin teoksia, mitkä pohtivat eri hallintojen alaisena elävien turkkilaisten väestöjen asemaa. Vuonna 1832 englantilainen kielitieteilijä Arthur Lumley Davids kirjoitti, että turkkilaisia kansoja pitäisi yksinkertaisesti kutsua *turkkilaisiksi*, eikä tataareiksi. Tultaessa 1900–luvulle, aiheesta tuli entistä enemmän ajankohtaista. Merkittävänä teoksena pidetään krimintataarilaisen intellektuellin İsmail Gasprinskin sanomalehteä *Tercüman*, joka esitti kaikkien turkkilaisten kansojen kuuluvan "samaan perheeseen". Tämä liikehdintä tunnetaan lopulta *[[Panturkkilaisuus|panturkkilaisuuden]]* nimellä.

Tataarit ovat turkkilaiskielisiä, ja täten heistä käytetään nykypäivänä myös nimitystä kuten *Tatar Türkleri*. Keskiaikaisissa islamilaisissa lähteissä mongolitataareista käytetään ajoittain *tataarin* synonyyminä *turkkilainen* (Turk). Bysanttilaisissa lähteissä puolestaan Kasaarien kaanikuntaa kutsutaan "Turkiksi" (Τουρκία, *Tourkia*). Tšingis-kaanin jälkeläinen, Abū'l-Ghāzī Bahadur kirjoitti 1600-luvulla tšagatain kielisen etnografisen tutkielman *Šajara-i Tarākima* (شجرهٔ تراکمه, "Turkmenistanin sukututkimus), joka esittää, että Tšingis-kaani olisi Jafetin pojan "Turkin" jälkeläinen. Osmanilainen historioitsija Mustafa Ali muun muassa esitti, että mongoleilla ja turkkilaisilla olisi sama alkuperä; "Osmanien dynastia ei ole erillinen mongolitataarien heimoista". 

Vuonna 1923 perustetulle Turkin tasavallalle kyseinen historiallinen nimitys jäi pysyvästi. Turkki lopulta toimi omanlaisena "turkkilaisen identiteetin kiinnekohtana" ja Volga-Uralin turkkilaiskielisiä muslimeja päätyi muuttamaan sinne. Sama ilmiö oli myös Suomen tataariyhteisön keskuudessa, jotka 1900-luvulla tunnistautuivat "turkkilaisina".  Tunnettuja Turkin tataareja ja baškiireja olivat muun muassa Reşit Rahmeti Arat ja Abdülkadir İnan. Arat oli "uranuurtaja vertailevan turkologian tutkimuksen perustamisessa Turkissa; hän tunsi parhaiten Turkin historialliset murteet ja nykypäivän murteet". İnan toimi Turkin kieliliiton pääasiantuntijana ja Mustafa Kemal nimitti hänet professoriksi.

##### Alaryhmät
Volga-Uralin tataarien kaksi pääryhmää ovat kazanilaiset (enemmistö) ja misäärit. Suomen tataariyhteisö polveutuu jälkimmäisistä. Tulkinnasta riippuen, muihin alaryhmiin voidaan luetella krjašenit (kristityt tataarit), teptjaarit, nagaibakit, Kasimovin tataarit, Astrahanin tataarit.

Kazanintataarit ja misääritataarit ovat käytännössä samaa kansaa, joiden merkittävin eroavaisuus on puhutun kielen murre. Perinteisesti kuitenkin katsotaan, että nämä omaavat ainakin osittain hieman toisistaan eroavan historian. Siinä missä kazanilaiset muodostivat Kazanin kaanikunnan (1438–1552), misäärit muodostivat Moskovan suuriruhtinaskuntaan liitetyn Kasimin kaanikunnan (1450–1681). Misäärien murre on "uskollisen lähellä" muinaista kiptšak-kieltä ja kazanilaisilla oletettavasti on enemmän bolgaarivaikutusta.

#### Krimin tataarit

Krimin tataarien monimutkainen etnogeneesi alkoi kun Krimille 1000-luvulla ilmestyneet kumaanit yhdistyi sen muihin kansoihin. Näihin lukeutuu muun muassa kreikkalaiset, italialaiset, armenialaiset, gootit, ja sarmaanit. 1400-luvun loppuun mennessä oli paljolti muotoutunut perusta itsenäiselle etniselle ryhmälle; islamin usko ja kiptšak-kumaanilainen kieli. Krimiläisten esi-isiä kuului Kultaiseen ordaan kunnes perustettiin Krimin kaanikunta (1449–1783).

Krimin tataarit myöskin tunnettiin *tataareina* Venäjän keisarikunnassa. 1900-luvulla vaikuttaneet krimiläiset historioitsijat kuten Halil İnalcık ja İlber Ortaylı välttivät volgalaisten tavoin termiä kokien sen luoden yhteyden mongolien tataarikonfederaatioon. He tunnistivat kansansa "krimiläisinä" tai "kumaaneina", viitaten ennen mongoli-invaasiota Pontiselle arolle asettuneisiin kumaani-kiptšakki -heimoihin.

İsmail Gaspıralı (Gasprinski; 1851–1914) oli maineikas krimitataari-intellektuelli, jonka ponnistelut loivat perustan muslimikulttuurin modernisoinnille (*[[jadidismi]]*) ja Krimin tataarien kansallisen identiteetin syntymiselle. Hänen vuosina 1883–1914 julkaisema kaksikielinen sanomalehti *Terciman-Perevodchik* toimi opetusvälineenä, jonka kautta kansallistietoisuus ja moderni ajattelu syntyi koko Venäjän valtakunnan turkinkielisessä väestössä.

Volgantataari ja krimintataari ovat kaksi eri kieltä, mutta kuuluvat molemmat turkkilaisten kielten kiptšakkilaisiin kieliin.

#### Siperian tataarit
Kolmas alueellinen pääryhmä tataareja ovat Siperian tataarit eli *[[sipiirit]]*. Vuonna 2010 Siperiassa laskettiin olevan 500&nbsp;000 "tataaria", mutta heidän koostuessa myös sinne muuttaneista Volgan tataareista sekä muista turkkilaisista on epäselvää kuinka suuri osa näistä on alkuperäisiä sipiirejä.

Sipiirien katsotaan olevan Siperian kaanikunnan jälkeläisiä. Maantieteellisesti Siperian tataarit on jaettu kolmeen pääryhmään. Siperian tataarien kieltä on pidetty kolmantena tataarimurteena, mutta myös erillisenä kielenä. Siperian tataarit muodosti osittain turkkilaiset ja mongolit, lähinnä kuitenkin eri siperialaiset heimot.

Nafigulla Aširov, sipiiritaustainen mufti toteaa: "Kultaisen ordan romahtamisen jälkeen osa tataarikansasta kehittyi pitkään eristyksissä toisistaan. Meillä kuitenkin on yhteinen suuri historia, jonka muistamme, ja jota kunnioitamme. On paljon ihmisiä, jotka haluaisivat pilata tämän historian jakamalla meidät moniin eri heimoihin ja kansoihin, vain koska käytämme eri murteita. Minä itse olen siperiantataari, kyllä, mutta ennen kaikkea, olen tataari!".

## Termi Euroopassa

Mantšurian, Siperian ja Keski-Aasian tuntemus Euroopassa ennen 1700-lukua oli rajallista. Koko alue tunnettiin yksinkertaisesti nimellä "Tartaria", ja sen asukkaat "tataareina". Varhaismodernina aikana maantieteen ymmärryksen lisääntyessä eurooppalaiset alkoivat jakaa alueen osiin etuliitteillä, jotka tarkoittivat hallitsevan vallan nimeä tai maantieteellistä sijaintia. Siperia oli siis "Suuri Tartaari" tai "Venäjän Tartaari", Krimin kaanikunta oli "Pikku Tartaari", Mantšuria "Kiinan Tartaari" ja Länsi-Keski-Aasia (ennen Venäjän Keski-Aasiata) tunnettiin "itsenäisenä Tartaarina". Kuitenkin 1700-luvulla, suurelta osin katolisten lähetystyökirjoitusten vaikutuksesta, sana "tataari" alkoi viitata mantšuihin ja heidän hallitsemiinsa maihin "tartaarina".

Eurooppalaiset mielipiteet alueesta olivat usein negatiivisia ja heijastivat tältä alueelta peräisin olevien mongolien hyökkäysten perintöä. Termi syntyi Mongoli-imperiumin levittämän laajan tuhon jälkeen. Ylimääräisen "r":n lisääminen "tatariin" (*Ta*'r*'tar*) viittasi Tartarokseen, kreikkalaisen mytologian helvetin kaltaiseen maailmaan. 1700-luvulla valistusajan kirjailijoiden käsitykset Siperiasta tai Tartariasta ja sen asukkaista "barbaareina" sidottiin nykyaikaisiin käsityksiin sivistyksestä, villyydestä ja rasismista.

#### Kirjoituksia tataareista
* "Tataarit eivät koskaan pyydä armoa ja jos heillä ei ole muita aseita, he puolustavat itseään kynsillään ja hampaillaan viimeiseen hengenvetoonsa asti". - Blaise de Vigenère, ranskalainen diplomaatti (1523–1596).
* "Tataarit miehittävät hyvin laajoja ja autioita alueita aina Kiinaan-, itäisen valtameren loistoisimpaan osavaltioon saakka". - Paolo Giovio, italialainen tiedemies (1483–1552)
* "Tataarisoturit ovat erittäin rohkeita. Heidän joukossaan on monia, jotka eivät sotilastaisteluissa arvosta elämää, eivät pelkää vaaraa, vaan ryntäävät eteenpäin ja lyövät epäröimättä vihollisiaan, niin että aratkin innostuvat ja muuttuvat rohkeiksi miehiksi. Heidän lempinimensä ["talubagater"] vaikuttaa minusta erittäin sopivalta, koska en voi kuvitella rohkeaa henkilöä, joka ei olisi hullu. Eikö sinun mielestäsi ole hullua, kun uskaltaa taistella neljää vastaan? Eikö ole hullua, kun joku yhdellä veitsellä on valmis taistelemaan useiden kanssa ja jopa miekkain aseistettuna?" - Josaphat Barbaro, venetsialainen diplomaatti (1254–1324).

## Tataariryhmät
* Volgan tataarit (misäärit, Suomen tataarit, Krjašenit, teptjaarit, Kasimovin tataarit, Astrakhanin tataarit)
* Krimin tataarit (tat-heimo, yalıboylu-heimo, noğay-heimo)
* Siperian tataarit (Siperian buharalaiset)
* Liettuan tataarit
* Tulvan tataarit ja baškiirit
* Kiinan tataarit
* Nagaibakit (voivat lukeutua myös volgalaisiin)
Myös Yhdysvalloista löytyy tataariyhteisö. Se muodostui tataareista, jotka muuttivat sinne Kiinasta, Japanista, Koreasta ja Turkista. He perustivat Kaliforniassa vuonna 1960 yhdistyksen ”The American Turko-Tatar Association”.

#### Entisiä tataariryhmiä
Venäjän keisarikunnan aikaan oli myös muita turkkilaisia kansoja, jotka oltiin nimetty "tataareiksi", mutta he eivät pääsääntöisesti kyseistä nimeä nykypäivänä käytä. Näihin kuului muun muassa *nogaitataarit* (nogait), *altaintataarit* (altailaiset) sekä *[[Kaukasian tataarit|Kaukasian tataarit / vuoristolaistataarit]]* (azerit, karatšait ja balkaarit).

## Tunnettuja tataareja
Tunnetut suomentataarit ovat lueteltu erikseen *[[Suomen tataarit|omassa artikkelissaan]]*. Tässä luettelossa on enimmäkseen Volgan tataareja.

* Vadim Abdrašitov, elokuvaohjaaja
*Dajan Ahmet, näyttelijä, teatteriohjaaja
*Ildus Ahmetzjanov, näyttelijä
*Fatixa Aitova, filantropisti, opettaja
*Yusuf Akçura, poliitikko, kirjailija
* Abdulla Aliş, runoilija, näytelmäkirjailija
* Alsou, poplaulaja
* Reşit Rahmeti Arat, filologi, professori, dosentti, kirjailija, julkaisija
* Sadri Maksudi Arsal, poliitikko, Idel-Uralin presidentti
* Sitdíq Aydarov, näyttelijä, laulaja
* Ğälimcan Barudi, teologi, imaami, mufti, opettaja, julkaisija
* Marat Bašarov, näyttelijä
* Abdullah Battal-Taymas, kirjailija, toimittaja, opettaja
* Rabit Batulla, kirjailija, teatteriohjaaja
* Simeon Bekbulatovitš, valtiomies, Venäjän kaani
* Xäydär Bigiçev, laulaja
* Musa Bigiev, teologi
* Zinetula Biljaletdinov, jääkiekkovalmentaja
* Gölsem Bolğarskaya, näyttelijä
* Fäwziyä Bäyrämova, poliitikko, aktivisti
* Saadet Çağatay, turkologi, professori, kirjailija
* Näcip Cihanov, säveltäjä
* Musa Cälil, runoilija
* Emil Cäläletdinov, laulaja
* Rinat Dasajev, jalkapalloilija
* Rinat Fahretdinov, vapaaottelija
* Husain Faizhanov, historioitsija, filologi, opettaja
* Ildar Fatkullin, mäkihyppääjä
* Lotfulla Fättaxov, taidemaalari
* Rizaetdin Fäxretdin, tutkija, johtaja, julkaisija
* Mirxäydär Fäyzi, näytelmäkirjailija
* Emil Galimov, jääkiekkoilija
* Aida Garifullina, oopperalaulaja
* İsmail Gaspıralı, toimittaja, kirjailija, panturkkilaisuuden edistäjä
* Ildar Gilmutdinov, poliitikko
* Säxipcamal Ğizzätullina-Volzhskaja, teatterinäyttelijätär- ja ohjaaja
* Sofija Gubaidulina, säveltäjä
* Qol Ğäli, runoilija
* Talgat Galiullin, kirjailija, professori
* Rawil Ğaynetdin, mufti
* Gabdeldžabbar Kandalyi, runoilija
* İsmäğil Ğäynetdinov, arkkitehti, professori
* Damir Hairetdinov, historioitsija, etnologi
* Alfred Halikov, historioitsija, arkeologi
* Hakimdžan Halikov, lastenrunoilija
* Tšulpan Hamatova
* Ilmir Hazetdinov, mäkihyppääjä
* Muhametžan Husainov, Venäjän ensimmäinen mufti
* Marat Husnullin, poliitikko
* Ğälimcan İbrahimov, kirjailija
* Mönäwär İbrahimov, tiedemies
* Alimcan Idris, islamin uskon teologi, opettaja
* Saniye İffet, näytelmäkirjailija, runoilija, opettaja
* Rafail Iljasov, laulaja 
* Ayaz İshaki, kirjailija, toimittaja, aktivisti
* Ramilja Iskander, näyttelijätär, malli
* Xälimä Iskändärova, teatteri- ja elokuvanäyttelijä
* Damir Islamov, yliluutnantti
* Äxmät İsxaq, runoilija, kääntäjä, toimittaja
* Näqi İsänbät, kirjailija, kielitieteilijä
* Marat Izmailov, jalkapalloilija
* Ildar Jagafarov, elokuvaohjaaja
* Guzel Jahina, kirjailija
* Nail Jakupov, jääkiekkoilija

* Jamala, laulaja
* Gaisa Jenikejev, poliitikko, opettaja, etnografi
* Rašid Kalimullin, säveltäjä
* Galiasgar Kamal, kirjailija
* Dmitri Karbyšev, upseeri, kenraali
* Gabdennasyr Kursavi, imaami, teologi, valistaja
* Kamil Kärimov, kirjailija, journalisti
* Robert Miñnullin, runoilija
* Tufan Miñnullin, näytelmäkirjailija
* Kamil Motıyği, kirjailija, toimittaja, laulaja
* Farid Muhametšin, poliitikko
* Saida Muhametzjanova, laulaja
* Alija Mustafina, telinevoimistelija
* Möxämmät-Ämin, Kazanin kaanikunnan kaani
* Elvira Nabiullina, poliitikko
* İlbaris Nadirov, folkloristi, tutkija
* Kavi Nadžmi, kirjailija
* Qayum Nasıyri, tiedemies, etnografi, kirjailija
* Rašid Nežmetdinov, shakinpelaaja
* Cemile Nisametdin, muusikko, näyttelijä, taiteilija
* Rudolf Nurejev, balettitanssija
* Rašid Nurgalijev, poliitikko
* Alimžan Orlov, historijoitsija
* Xämit Qolmämät, näyttelijä
* Ğädel Qutuy, kirjailija
* Sara Sadıyqova, laulaja, näyttelijä, säveltäjä
* Marat Safin, tennispelaaja
* Timur Safin, florettimiekkailija
* Fändäs Safiullin, poliitikko
* Luara Şakircanova, teatteriohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja
* İlham Şakirov, laulaja
* Emine Sartlan, teosofi, vapaamuurari
* Farid Seiful-Muljukov, toimittaja
* Salix Səydəşev, säveltäjä, orkesterinjohtaja
* Irina Shayk, malli
* Mirsaid Sultan-Galijev, bolševikkijohtaja
* Borhan Şähidi, kiinantataarilainen poliitikko
* Kamil Sämiğullin, Tatarstanin tasavallan mufti 
* Säxibgäräy Säyetğäliev, poliitikko, vallankumouksellinen
* Tälğat Tacetdin, Sheikki al-Islam
* Hadi Taqtaş, runoilija
* Kärim Tinçurin, näytelmäkirjailija, näyttelijä, ohjaaja
* Firdus Tjamajev, laulaja
* Refat Tšubarov, poliitikko
* Abdulla Tukay, kansallisrunoilija
* Baqıy Urmançe, maalaaja, kuvanveistäjä
* Əmirxan Yeniki, kirjailija, runoilija
* Färit Yärullin, säveltäjä
* Röstäm Yäxin, säveltäjä
* Zemfira, laulaja
* Eduard Vafin, virkamies
* Mullanur Vahitov, vallankumouksellinen
* Razil Valejev, runoilija, valtiomies
* Kamila Valijeva, taitoluistelija
* Räşit Wahapov, laulaja
* Ali Woronovicz, puolantataari-imaami, julkaisija
* Zölfät Xäkim, muusikko, säveltäjä, kirjailija
* Fatix Xösni, kirjailija
* Rifat Žemaletdinov, jalkapalloilija
* Sadıyq Äbelxanov, tykkimies, kersantti
* Fatix Ämirxan, kirjailija, toimittaja, julkaisija
* Marat Äxmätov, viulisti
* Ğabdelxäy Äxätov, kielitieteilijä

## Katso myös
* Suomen tataarit
* Volgan tataarit
* Volgan Bulgaria
* Wäisi
* Baškiirit
* Turkkilaiset kansat
* Tatariansalmi
* Tatarstan
* Idel-Ural
* Venäjän muslimien liitto
* Tattari (ihminen)
* Tartaria

## Lähteet
* Baibulat, Muazzez: Tampereen Islamilainen Seurakunta: juuret ja historia. Tampere: Tampereen islamilainen seurakunta, 2004. .
* Bedretdin, Kadriye: *Kirjoituksia Suomen Tataareista*. Tampere: Suomen Itämainen Seura, 2011. .

* Halikov, A. H. 1991: Tataarit, keitä te olette? Suomeksi tekijän täydentämänä toimittaneet Ymär Daher ja Lauri Kotiniemi. Abdulla Tukain Kulttuuriseura r.y.
* Leitzinger, Antero: *Mishäärit - Suomen vanha islamilainen yhteisö*. Kirja-Leitzinger, 1996. .

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Tataari-nimen ongelmallisuus 
* Tatar.Net , laaja tietokanta ja linkkikokoelma
* Historioitsija Damir Ishakov puhuu tataareista 
* Bulat Rahimzjanov: "Moskova ja tataarimaailma". Jevrazija, 2016. . (Nettiversio)
* To Be a Tatar or a Turk? Competing Identities in the Muslim Turkic World (Late 19th-Early 20th Centuries)