open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aminokinoliini

**Aminokinoliinit** ovat kinoliinin aminojohdannaisia. Niiden tärkein käyttö on malarialääkkeinä. 

## 4-aminokinoliini
**4-aminokinoliini** on kinoliinin 4-aminojohdannainen. Sen johdannaisia käytetään ennen muuta malarialääkkeinä 
Näitä ovat amodiakiini, klorokiini ja hydroksiklorokiini. 
Näitä käytetään myös astman hoitoon, mikrobilääkkeinä bakteereja, viruksia ja sieniä vastaan, sekä tulehdusten rauhoittamiseen.

Image:Amodiaquine.svg|Amodiakiini
Image:Chloroquine.svg|Klorokiini
Image:Hydroxychloroquine.svg|Hydroksiklorokiini


## 8-aminokinoliini

**8-aminokinoliini** on kinoliinin 8-aminojohdannainen. Se on rakenteellisesti analoginen 8-hydroksikinoliinin kanssa. 8-aminokinoliinin typpiatomit sijaitsevat sopivasti metallikompleksien muodostamisen kannalta. Tämän takia 8-aminokinoliinin johdannaisia käytetään orgaanisessa synteesissä.

8-aminokinoliinin johdannaisista primakiinia, tafenokiinia ja pamakiinia käytetään tai on käytetty malarialääkkeinä.. 
Primakiinia käytetään maailmanlaajuisesti tiettyjen *[[Plasmodium vivax]]*- ja *[[Plasmodium ovale]]*-loisten aiheuttamien malariamuotojen hoitoon. Pamakiini on vähemmän tehokasta ja myrkyllisempää kuin primakiini, joten sen käyttöä ei enää suositella. Tafenokiini on 2018 otettu käyttöön yhdysvalloissa *Vivax*-malarian häätämiseen kerta-annoksella.


Image:Primaquine.svg|Primakiini
Image:Pamaquine.svg|Pamakiini
Image:Tafenoquine.svg|Tafenokiini


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Carl Hederstierna

**Carl Hederstierna** () oli ruotsalainen virkamies ja poliitikko.

Hederstierna oli Oikeistopuolueen (nyk. Maltillinen kokoomus) kansanedustajana kiinnostunut erityisesti ulkopolitiikasta ja maanpuolustuksesta. Hänellä oli vahva asema puolueessaan, mutta myös puolueesta riippumattomia mielipiteitä. Vuonna 1920 Hederstierna puolusti ainoana puolueensa valtiopäiväryhmässä Ruotsin liittymistä Kansainliittoon, koska katsoi, että se voisi tarjota suojaa Neuvosto-Venäjää vastaan. Hän nousi ministeriksi Ernst Tryggerin hallitukseen ja toimi Ruotsin ulkoministerinä 19. huhtikuuta – 11. marraskuuta 1923.

29. lokakuuta 1923 Hedestierna esitti lehtikustantajien illallisella, että Ruotsin tulisi solmia sotilasliitto Suomen kanssa. Hän korosti, että kertoi vain henkilökohtaisen näkemyksensä eikä aika ollut kypsä ajatuksen toteuttamiselle, mutta puheesta syntyi silti poliittinen kriisi. Hederstiernan ehdotus sai suurta huomiota ja herätti yleistä tyytyväisyyttä Suomessa, jossa puhe lisäsi maan pohjoismaisen suuntautumisen kannatusta. Ruotsissa oppositio aloitti puheen johdosta hallitusta kohtaan rajun lehdistökampanjan ja Hederstiernan ministerikollegat painostivat hänet eroamaan. Hederstierna erosi katkerana todeten, että on liian vanha mukautumaan ihmisiin, jotka eivät halua itse olla mitään mieltä, vaan odottavat lehdistön merkkejä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Izumi-Sano

**Izumi-Sano** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin lounaisosassa Osakanlahden rannikolla. Etelässä se ulottuu Izumivuorille ja rajautuu Wakayaman prefektuuriin. Kaupungista johtaa silta tekosaarelle rakennetulle Kansain kansainväliselle lentoasemalle, joka on vaikuttanut voimakkaasti sen kehitykseen. Kaupunkiin kuuluu myös osa lentoasemasaaresta. Izumi-Sanossa on 100&nbsp;339 asukasta (helmikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 56,51 neliökilometriä.

Kaupungin ydinaluetta on Sano, joka kehittyi keskiajalla Kumanoon johtavan Kumano-kaidō-tien varren markkinapaikkana. Myöhemmin Edo-kaudella se tunnettiin etenkin puuvillan, sokerin ja lannoitteena käytetyn kalan kaupasta. Meiji-restauraation jälkeen sinne syntyi tekstiiliteollisuutta, erityisesti pyyhkeiden tuotantoa, muuta valmistavaa teollisuutta ja 1960-luvulta lähtien myös suurimittakaavaista elintarviketeollisuutta. Maaseutumaisilla alueilla viljellään riisiä, vihanneksia ja hedelmiä. Kaupunkioikeudet Sanolle myönnettiin vuonna 1948, jolloin se muutti nimensä Izumi-Sanoksi. Kansain kansainvälisen lentoaseman ja sinne johtavien moottoritie- ja rautatieyhteyksien valmistuttua vuonna 1994 kaupunki on toiminut porttina lentoasemalta saapuvalle liikenteelle.

Izumi-Sanon rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Kinunakivuorelle rakennettu Shippōryū-jin temppeli, Hinen pyhäkkö ja Jigen-inin temppeli, jonka vuonna 1271 valmistunut päähalli on valittu yhdeksi Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteista ja *[[tahōtō]]*-pagodi kansallisaarteeksi. Izumi-Sanoa palvelevat JR Nishi-Nihonin Hanwa-linja ja Kansain lentoasemalinja sekä Nankai-rautateiden Nankai-päälinja ja Nankain lentoasemalinja.

## Kuvia

Tiedosto:Shipporyouji seiryudo1.jpg|Shippōryū-jin temppeliä
Tiedosto:Jigenin Izumisano05s3200.jpg|Jigen-in
Tiedosto:Rinku Gate Tower Building02s3200.jpg|Rinkū Gate Tower -pilvenpiirtäjä
Tiedosto:HineJinjaHonden.jpg|Hine-jinja
Tiedosto:Izumisano station east entrance from NE 2009-05-10.jpeg|Izumisanon rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Carl von Diederichs

**Carl Gustaf Adolf Johannes von Diederichs** (16. lokakuuta 1879 Hämeenlinna – 26. heinäkuuta 1952 Pori) oli suomalainen toimittaja ja kirjailija.

Carl von Diederichsin vanhemmat olivat postiekspeditööri Johan Fredrik Diederichs ja Maria Wilhelmina Grönroos. Hän kävi kuusi luokkaa oppikoulua ja opiskeli kaksi vuotta farmasiaa.

Diederichs työskenteli *[[Fredrikshamns Tidning]]in* toimittajana ja päätoimittajana vuosina 1903–1905, *[[Wiborgs Nyheter]]in* toimittajana vuonna 1905, *[[Östra Finland (1905–1910)|Östra Finlandin]]* päätoimittajana vuonna 1906 ja *[[Wasa-Posten]]in* päätoimittajana vuonna 1907. Vuodesta 1907 aina kuolemaansa saakka hän oli porilaisen *[[Björneborgs Tidning]]in* päätoimittaja. Työnsä ohella Diederichs toimi Porin Vanhan Säästöpankin tarkastajana ja prokuristina vuosina 1913–1943.

Diederichs osallistui aktiivisesti Porin yhdistys- ja kulttuurielämään. Hän oli muun muassa Ruotsalaisen kansanpuolueen paikallisosaston puheenjohtaja sekä Porin kaupunginkirjaston, Porin Näyttämön sekä Porin Taide- ja Taideteollisuusyhdistyksen johtokuntien jäsen. Diederichs kuului Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallitukseen vuosina 1921–1923.

Diederichs oli tunnettu juhla- ja tilapäisrunoilija. Hänen nimimerkkejään olivat Gallus ja Göran Svenske. Diederichs julkaisi yhden runokirjan ja muutamia historiikkeja.

## Teoksia
* *Ur spalterna: dikter*. Helsingfors: Söderström, 1921. 
* *Björneborgs gamla sparbank 1873-1933*. Björneborg: Björneborgs gamla sparbank, 1933. 
* *Porin vanha säästöpankki 1873-1933: katsaus pankin tähänastiseen toimintaan*. Pori: Porin vanha säästöpankki, 1933. 
* *Björneborgs sångarbröder: minnesskrift, 5 :1931-1946*. Björneborg, 1946. 

## Lähteet
Vuorirantaseppä

**Vuorirantaseppä** (*Hypnoidus consobrinus*) on seppien (Elateridae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Vuorirantaseppä muistuttaa hyvin paljon vähärantaseppää (*Hypnoidus rivularius*), vaikka onkin väritykseltään sitä hieman tummempi. Etuselkä on myös vähärantaseppää suurempi, samoin kuin peitinsiipien pituus verrattuna etuselkään. Vuorirantasepän levinneisyysalue kattaa alueita Keski-Euroopasta aina Ruotsin ja Norjan Lappiin asti. Suomesta lajia ei ole koskaan havaittu. Lajin elinympäristöjä ovat alankoalueet jokien läheisyydessä. Se menestyy sekä kuivassa että kosteassa ympäristössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Vuorirantaseppä (''Hypnoidus consobrinus'')
Alfred Worden

**Alfred Worden** (7. helmikuuta 1932 – 18. maaliskuuta 2020)  oli yhdysvaltalainen Nasan astronautti. Worden kuului Apollo 15:n miehistöön. 

## Lentohistoria

|}

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* https://www.nasa.gov/alworden
Bieliny Poduchowne

**Bieliny Poduchowne** on kylä Bielinyn kunnassa Kielcen piirikunnassa, Świętokrzyskien voivodikunnassa Puolassa. Kylä sijaitsee noin 3 kilometrin päässä Bielinyn kunnan hallintokeskuksesta, Bielinyn kylästä. Siellä asuu noin 1 000 henkilöä.
Bieliny (kylä Świętokrzyskien voivodikunnassa)

**Bieliny** on kylä Bielinyn kunnassa Kielcen piirikunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa Puolassa. Se on Bielinyn kunnan hallintokeskus. Kylässä asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 2&nbsp;569 henkilöä.

## Lähteet
Bizoręda

**Bizoręda** on kylä Sobkówin kunnassa Jędrzejówin piirikunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa Puolassa. Kylä sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Sobkówin kunnan hallintokeskuksesta, Sobkówin kylästä. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Bizorędassa asui 208 asukasta.

## Lähteet
Bolšoje Boldino

**Bolšoje Boldino** (ven. Большое Болдино) on kylä Nižni Novgorodin alueella Venäjällä. Kylän maat kuuluivat yli neljä vuosisataa Puškinien aatelissuvulle.

## Lähteet
Ravi Shankar (uskonnollinen johtaja)

**Ravi Shankar** (s. 13. toukokuuta 1956) on intialainen guru, joka tunnetaan meditaatiota edistävän Art of Living -säätiön perustajana. Hän on saavuttanut tunnustusta tekemästään rauhantyöstä. Hän on myös toiminut pääministeri Narendra Modin uskonnollisena neuvonantajana. Hänestä käytetään usein nimitystä Shri Shri Ravi Shankar, jossa on kahdesti kunnioitusta ilmaiseva shri-termi.

Shankar opiskeli nuoruudessaan vedalaisia kirjoituksia ja fysiikkaa. Hän perusti Art of Living -säätiön vuonna 1981. Osana rauhantyötään hän on muun muassa neuvotellut Sri Lankan tamilitiikerien johtajien kanssa vuonna 2009. Vuonna 2015 hän matkusti Kuubaan tapaamaan FARC-sissien johtajia ja opettamaan heille meditaatiota. Vuotta myöhemmin hän väitti yrittäneensä ottaa yhteyttä Isis-terroristijärjestöön, joka vastasi hänen yhteydenottoonsa lähettämällä valokuvan mestatusta ruumiista. Hän on läheisissä väleissä Narendra Modin kanssa. Shankar ilmoitti vuonna 2013, että hänen mielestään vuonna 2002 tapahtuneet Gujaratin mellakat, jotka tapahtuivat Modin ollessa osavaltion pääministeri tulisi unohtaa, koska Modi oli kokematon silloin. Modin ollessa pääministeri hän ilmaisi tukensa vuoden 2016 seteliuudistukselle. Hän on myös osallistunut Modin aloittamaan puhtauskampanjaan. 

## Tunnustuksia
Mongolia palkitsi hänet vuonna 2006 korkeimmalla kunniamerkillään Intian ja Mongolian välisen ystävyyden edistämisestä. Kolumbian myönsi hänelle maansa korkeimman siviilipalkinnon Orden de la Democracia Simon Bolivarin vuonna 2015 kiitoksena hänen rauhantyöstään. Samoihin aikoihin hänelle myönnettiin myös Perun korkein kunniamerkki Medalla de la Integracion en el Grado de Gran Oficial. 

Intian hallitus myönsi hänelle Padma Vibhushan -palkinnon tammikuussa 2016. Myöhemmin samana vuonna hän vastaanotti Simon Wiesenthal -keskuksen palkinnon uskontojen välisen suvaitsevaisuuden edistämisestä. Shankar on väittänyt, että hänelle on tarjottu Nobel-palkintoa, mutta hän kieltäytyi koska uskoo työhön eikä kunniamerkkeihin. Samassa yhteydessä hän aiheutti kohua kritisoimalla "16-vuotiaan tytön" Malala Yousafzain palkitsemista, mikä hänen mukaansa laski nobelin arvoa.

## Lähteet
Sobków

**Sobków** on kunta Jędrzejówin piirikunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa Puolassa. Sen hallintokeskus on Sobkówin kylä.

Vuoden 2019 arvion mukaan kunnassa asui 8&nbsp;466 asukasta. Kunnan asukkaista 18,8 prosenttia oli 0–17-vuotiaita, 64,2 prosenttia 18–64-vuotiaita ja 17,0 prosenttia yli 64-vuotiaita. Sobkówin pinta-ala on 144 neliökilometriä.

Sobkówin kunnan kylät ovat Bizoręda, Brzegi, Brzeźno, Choiny, Chomentów, Jawór, Karsy, Korytnica, Lipa, Miąsowa, Mokrsko Dolne, Mokrsko Górne, Mzurowa, Niziny, Nowe Kotlice, Osowa, Sobków, Sokołów Dolny, Sokołów Górny, Staniowice, Stare Kotlice, Szczepanów, Wierzbica, Wólka Kawęcka ja Żerniki.

## Lähteet
János Erdélyi

**János Erdélyi** (1814–1868) oli unkarilainen runoilija, prosaisti ja kriitikko.

Erdélyi suoritti 1841 asianajajatutkinnon, kirjoitti sanomalehtiin kirjallisuuskritiikkiä, tutki kansanrunoutta ja kokosi kansanlauluja. Hänet valittiin 1843 Kisfaludy-seuran sihteeriksi, jossa toimessa ollessaan hän – seuran avulla – käynnisti järjestelmällisen kansanrunouden keräämisen. Hän toimitti vapaustaistelun vuosina vallankumouksellista *Respublica*-lehteä. Hänet valittiin 1851 filosofian professoriksi Sárospatakin reformoituun korkeakouluun ja nimitettiin 1863 saman oppilaitoksen kirjastonhoitajaksi ja kirjallisuudenhistorian professoriksi.

Kansanrunouden alalta Erdélyin julkaisuja ovat *Magyar nepköltési gyüjtemény. Népdalok és mondák* ('Unkarin kansanrunouskokoelma. Kansanlauluja ja tarinoita', 1846–1848), sananlaskukokoelma *Magyar közmondások könyve* (1851), kansansatukokoelma *Magyar népmesék* (1855), *A nepköltészet. Népdalok, népmesék és népmondások* ('Kansanrunous. Kansanlauluja, kansansatuja ja sananlaskuja', 1869). Julkaisuilla oli suuri vaikutus unkarilaisen taiderunouden kehitykseen. Kokoelmat *Erdélyi János kisebb prózái* (1863), *Aesthetikai tanulmányok* (1888) ja *Tanulmányok* (1890) sisältävät kirjallisuushistoriallisia, esteettisiä ja filosofisia kirjoituksia ja arvosteluja. Runokokoelma *Költemények* ilmestyi 1844, viisinäytöksinen näytelmä *Velencei hölgy* ('Venetsialainen nainen') 1851.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lehtoseppä

**Lehtoseppä** (*Athous vittatus*) on seppien (Elateridae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji. Lehtosepän tieteellinen lajinimi *vittatus* tulee sanasta *vittata*, joka merkitsee kuvaavasti juovikasta. Lehtoseppä voi kuitenkin olla myös yksivärisen tumma tai vaalea. Tummana lehtoseppä muistuttaa kovasti lounasseppää (*Athous haemorrhoidalis*), mutta on kuitenkin erotettavissa siitä sen tuntosarvien kahden ja kolmannen jaokkeen eripituisuudesta. Lounassepällä nämä ovat saman pituisia. Pituutta lehtosepällä on yleensä 10–14 millimetriä. Lajia on tavattu kaikista Pohjoismaista Suomea lukuun ottamatta ja Baltian maista. Lehtosepän elinympäristöjä ovat vanhat jalopuuta kasvavat lehdot.

## Kuvia

Tiedosto:Athous vittatus1.jpg|Vaalea lehtoseppä
Tiedosto:Athous-undetermined-03-fws.jpg|Tummempi lehtoseppä
Tiedosto:Athous-vittatus-03-fws.jpg|Tumman lehtosepän alapuoli


## Lähteet
Julius Eriksson

**Johan Julius Almanzor Eriksson** (22. lokakuuta 1884 Jomala – 14. tammikuuta 1961 Pietarsaari) oli suomalainen toimittaja.

Julius Erikssonin vanhemmat olivat merikapteeni, majakkamestari Johan Viktor Eriksson ja Amanda Eufrosyne Sundblom. Hän pääsi ylioppilaaksi Maarianhaminan reaalioppilaitoksen jatkoluokilta vuonna 1903 ja opiskeli Helsingin yliopistossa.
 
Eriksson työskenteli *[[Åland (lehti)|Åland]]*-lehden avustajana vuosina 1906–1908 ja oli päätoimittajana *[[Syd-Österbotten]]issa* vuosina 1909–1914, *[[Kotka Nyheter]]issä* vuosina 1914–1918 ja *[[Jakobstads Tidning]]issä* ja sen edeltäjässä vuosina 1918–1954. Hänen nimimerkkejään olivat Luffare ja J. E.

Eriksson toimi Kotkan Säästöpankin kamreerina vuosina 1917–1918 ja Pietarsaaren raastuvanoikeuden jäsenenä vuosina 1919–1953. Hän oli Pietarsaaren kaupunginvaltuuston varapuheenjohtaja vuosina 1946–1950 ja puheenjohtaja vuosina 1951–1952. Eriksson toimi ruotsalaisessa kansanpuolueen paikallis- ja piiriosaston puheenjohtajana ja oli suomenruotsalaisten kansankäräjien edustaja vuosina 1946–1952.

## Lähteet
Joshua Uzoigwe

**Joshua Uzoigwe** (1. heinäkuuta 1946 Umuagu, Abia – 15. lokakuuta 2005) oli nigerialainen säveltäjä ja etnomusikologi.

Uzoigwe soitti lapsena rumpuja ja igbokansan oja-huilua. Hän opiskeli Lagosissa ja Ibadanissa ennen musiikin diplomiin johtaneiden opintojensa (1970–1973) suorittamista Nigerian yliopistossa, Nsukkassa. Stipendin turvin hän pääsi tämän jälkeen Guildhall School of Music and Dramaan, jossa opiskeli vuosina 1973–1977. Valmistuessaan sieltä hän sai vuonna 1977 piano- ja sävellysdiplomit. Vuosina 1977–1981 Uzoigwe opiskeli Belfastin yliopistossa John Blackingin johdolla etnomusikologiaa ja sai taiteiden maisterin (1978) sekä filosofian tohtorin (1981) arvot.

Uzoigwe sai 1970-luvulla Guildhall School of Music and Draman sekä Kalifornian yliopiston (Los Angeles) African Studies Centerin sävellyspalkinnot. Vuosina 1979–1981 hän toimi luennoitsijana Alvan Ikoku Federal College of Educationissa, Owerrissa, ja tämän jälkeen vanhempana luennoitsijana Ifen yliopistossa. Hän työskenteli myös Nigerian yliopistossa, Nsukkassa, ja sai vuonna 1995 apulaisprofessorin sekä musiikin laitoksen johtajan paikan Uyon yliopistosta. 

Tutkijana Uzoigwe julkaisi kirjat *Akin Euba: an introduction to the life and music of a Nigerian composer* (1992) ja *Ukom: a study of African music craftsmanship* (1998) sekä artikkeleita eri lehdissä. Hänen tuotantoonsa kuuluu piano-, kamari- ja orkesteriteoksia. Hänen teoksistaan esitetyimpiä on *Four Igbo Songs*, jonka tulkitsijoihin on kuulunut Dawn Padmore. *Royal Procession for African and European instruments* (kantaesitetty Belfastissa 1980) oli merkittävä Uzoigwen afrikkalaisen taidemusiikkityylin kehittymisessä. Orkesteriteosten joukossa on *Lustra Variations* (kantaesitetty Lontoossa 1977). Useimmissa Uzoigwen teoksissa on igbojen ja naapurikansojen kulttuurin ja perinteiden aineksista johdettuja teemoja. 

Uzoigwe kuoli kärsittyään vaikeasta aivoverenkiertohäiriöstä 15. lokakuuta 2005. Hänet haudattiin Umuaguun 5. marraskuuta. Hänen mukaansa nimetty Joshua Uzoigwe African Spirit Award myönnetään afrikkalaisen kulttuurin edistäjille. Uzoigwe oli naimisissa Joanne McGuckinin kanssa vuodesta 1982 tämän kuolemaan (1990). Hänellä oli kolme lasta: Uzo, Nneka ja Ejike.

## Lähteet
Val-de-Ruz

**Val-de-Ruz** on kaupunki Luoteis-Sveitsissä Neuchâtelin kantonissa. Siellä on noin 17&nbsp;000 asukasta. Kaupungin keskuspaikka on Cernier.

## Historia
Kaupunki perustettiin vuoden 2013 alussa, kun 15 Ruzin laakson kuntaa (Boudevilliers, Cernier, Chézard-Saint-Martin, Coffrane, Dombresson, Engollon, Fenin-Vilars-Saules, Fontainemelon, Fontaines, Le Pâquier, Les Geneveys-sur-Coffrane, Les Hauts-Geneveys, Montmollin, Savagnier ja Villiers) yhdistettiin.

## Sijainti
Val-de-Ruz sijaitsee Neuchãtelinjärven pohjoispuolella ja Juravuorten kaakkoisrinteellä, Neuchâtelin kaupungin luoteispuolella ja La Chaux-de-Fondsin kaakkoispuolella.

## Liikenne
Valtatie 20 Neuchâtelista La Chaux-de-Fondsin ja Le Loclen kautta Ranskan rajalle kulkee Val-de-Ruzin kautta.

SBB:n rautatie Neuchâtelista Le Locleen ja Ranskaan kulkee kaupungin kautta.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Staniowice

**Staniowice** on kylä Sobkówin kunnassa Jędrzejówin piirikunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa Puolassa. Kylä sijaitsee noin kolmen kilometrin päässä Sobkówin kunnan hallintokeskuksesta, Sobkówin kylästä. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan Staniowicessa asui 453 asukasta.

## Lähteet
Talliumsulfidi

**Tallium(I)sulfidi** (Tl2S) on tallium- ja sulfidi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä voidaan käyttää fotosähköisten kennojen valmistukseen.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa talliumsulfidi on mustaa levymäisiä kiteitä muodostavaa ainetta, jolla on sinertävä kiilto. Yhdisteen alkeiskoppi on trigonaalinen ja tallium- ja sulfidi-ionit muodostavat kerroksia rakenteessa. Talliumsulfidi on veteen liukenematonta, mutta liukenee kuumiin väkeviin happoihin. Yhdiste hapettuu suhteellisen helposti talliumsulfaatiksi. Talliumsulfidin sähkönjohtavuus riippuu siihen kohdistetun säteilyn aallonpituudesta.

Talliumsulfidia voidaan valmistaa kuumentamalla talliumin ja rikin seosta. Toinen tapa on saostaa sitä veteen liukenevan talliumsuolan liuoksesta ammoniumsulfidin avulla. Yhdistettä käytetään fotosähköisissä kennoissa ja ne ovat tehokkaita seleenikennoihin verrattuna erityisesti säteilyn intensiteetin ollessa alhainen.

## Lähteet
Maurice F. C. Willson

**Maurice Frank Campbel Willson** (1884 Croydon, Surrey, Englanti – 16. marraskuuta 1944 Bedford, Bedfordshire, Englanti) oli englantilainen asianajaja ja virsirunoilija. 

Willson työskenteli asianajajana Belfastissa, Pohjois-Irlannissa ja hänellä oli läheiset suhteet Irlannin kirkkoon (Church of Ireland). Kirkon virsikirjan *Irish Church Hymnal* neljänteen painokseen otettiin mukaan Willsonin kirjoittama ehtoollisvirsi *"*Upon thy table, Lord we place". Virressä oli alkuaan seitsemän säkeistöä ja se tuli nopeasti suosituksi ehtoollisvirreksi. Se julkaistiin kolmesäkeistöisenä vuonna 1969 *Hymns Ancient & Modern* -kirjan lisäyksessä *Hymns for today.*

Virsi on suomeksi Ruotsin kirkon virsikirjassa virsi 397 *"*Nyt Herran kutsuun vastaten*".* Sen suomennoksen on tehnyt Pekka Turunen vuonna 1993 ja uudistanut Niilo Rauhala vuonna 1995. Virren sävelmänä on ruotsalainen kansansävelmä Siljansnäsistä.

## Lähteet
Mistelit

**Mistelit** (*Viscum*) on santelikasvien (Santalaceae) heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu ainakin noin 75 lajia. Niiden lisäksi sukuun on kuvattu myös 120 muutakin lajia, joiden taksonominen asema on kuitenkin toistaiseksi epäselvä. Aikaisemmin mistelit on luokiteltu mistelikasvien (Viscaceae) heimoon kuuluviksi.

Mistelien sukuun kuuluu muun muassa joulukoristeena käytettävä euroopanmisteli eli misteli (*Viscum album*).

## Lajeja
Lähde:
* misteli eli euroopanmisteli (*Viscum album*)
* *[[Viscum capense]]*
* *[[Viscum continuum]]*
* *[[Viscum gracile]]*
* *[[Viscum monoicum]]*
* *[[Viscum ovalifolium]]*
* *[[Viscum pauciflorum]]*
* *[[Viscum rotundifolium]]*
* *[[Viscum triflorum]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Viscum''
* Den virtuella floran: ''Viscum'' 
* ITIS: ''Viscum'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Viscum'' 
* Flora of China: ''Viscum''
Maksim Osipov

**Maksim Osipov** (s. 31. elokuuta 1993 Jaroslavl) on venäläinen jääkiekkoilija joka pelaa KHL-liigassa Avtomobilist Jekaterinburgin joukkueessa. Osipov pelaa puolustajana ja laukoo oikealta. Hän on pelannut KHL:ssä myös muiden joukkueiden paidoissa.

## Lähteet
Dürenin piirikunta

**Dürenin piirikunta** () on piirikunta Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa Saksassa. Piirikunnan pinta-ala on 941,49 km2, ja sen väkiluku oli 270&nbsp;833 vuoden 2022 lopussa.

Dürenin piirikunnan kuuluu 15 kuntaa, joista 5 on kaupunkeja. Kunnat ovat Aldenhoven, Hürtgenwald, Inden, Kreuzau, Langerwehe, Merzenich, Niederzier, Nörvenich, Titz ja Vettweiß. Piirikunnan kaupungit ovat Düren, Heimbach, Jülich, Linnich ja Nideggen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Piirikunnan verkkosivut
Mistelikasvit

**Mistelikasvit** (Viscaceae) on Santalales-lahkoon aiemmin kuulunut kasviheimo. Nykyisessä taksonomiassa mistelikasvit luokitellaan santelipuukasvien heimon tribukseen Visceae.

Mistelikasvien taksonominen luokittelu riippuu tarkasteltavasta lähteestä. Osa kasvitieteilijöistä tulkitsee mistelikasvit omaksi kasviheimokseen, osa on pitänyt niitä Loranthaceae-heimoon kuuluvina ja osa taas lukee ne santelipuukasvien (Santalaceae) heimon alaheimoksi. Mistelikasveihin kuuluu noin kymmenkunta sukua, joissa on yhteensä noin 450 lajia.

Mistelikasvit ovat monivuotisia ja yleensä vihreitä ruohoja tai pensaita, jotka kasvavat loisina puuvartisten kasvien maanpäällisissä osissa. Mistelikasvien varsi on tavallisesti runsaasti haaroittunut. Lehdet ovat ehytlaitaisia ja sijaitsevat vastakkaisesti. Mistelikasvien kukintona on joko tähkä tai viuhko ja hedelmänä on marja. Marjat ovat tavallisesti yksisiemenisiä, joskus kaksisiemenisiä. Monet mistelikasvilajit ovat myrkyllisiä.

## Lähteet
Hura-huh-hah-hei!

**Hura-huh-hah-hei! ** on suomalainen television viihdeohjelma. Se kertoo fiktiivisen tarinan pontikan eli korpikuusen kyyneleen keksimisestä, kehittämisestä ja markkinoinnista. Pontikan historiaa seurataan maailmalta, kunnes se lopulta löytää otollisen maaperän Suomesta. Viihdeohjelmassa myös sekoitetaan faktaa ja fiktiota. Mauno Mannakorvella oli pontikkatehdas jossain Suomen korvessa. Siellä hän opetti poikaansa ihmejuoman valmistuksen ja markkinoinnin saloihin. Mutta nimismies konstaapeliapulaisineen vaani lähistöllä. 

Hura-huh-hah-hei! rakentui Erkki Pohjanheimon idean pohjalle. Käsikirjoitus oli Jouni Lompolon ja musiikki Jaakko Salon. Laulujen tekstit kirjoitti Saukki.  Dramaturgiasta ja ohjauksesta vastasivat Anja-Maija Leppänen ja Erkki Pohjanheimo. Ohjelman tuotti TV1:n Viihdetoimitus.

Ohjelman nimi perustuu vanhaan kansansävelmään Mannakorven mailla. Äänilevyllä sen teki tunnetuksi Tapio Rautavaara. Televisio-ohjelman ensi-ilta oli TV1:ssä vapunaattona 30.4.1969 ja uusinta 14.8.1988. Sen kesto on 50’53”.

## Henkilöt
* Mauno Mannakorpi - Risto Mäkelä
* Alina Mannakorpi – Ragni Malmstén
* Mannakorpi Jr. - Erkki Liikanen
* Nimismies - Matti Nurminen
* Konstaapeli Reipas - Topi Reinikka
* Konstaapeli Yrmy - Pertti Roisko
* Pääministeri – Kauko Kokkonen
* Ministeri – Keijo Komppa
* Raittiusesitelmöitsijä – Eila Pehkonen
* Uutistenlukija - Kauko Saarentaus

## Lähteet
 

## Aiheesta muualla
* https://www.imdb.com/title/tt1456859/
Kadoma

**Kadoma** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa aivan Osakan koillispuolella. Kaupungin alue on hyvin alavaa Yodojoen alluviaalitasankoa. Kadomassa on 121&nbsp;429 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 12,30 neliökilometriä.

Kadoma oli pitkään maanviljelysaluetta. Taishō-kaudelta lähtien se tunnettiin etenkin lootuksenjuuren tuotannosta. Myöhemmin se on kuitenkin kaupungistunut voimakkaasti, eikä viljelyalueita ole juurikaan jäljellä. Vuonna 1933 sinne sijoittui Matsushita denkisangyō, nykyinen Panasonic, ja siitä kasvoi Japanin merkittävin viihde-elektroniikan valmistuskeskus. Kaupunkioikeudet Kadomalle myönnettiin vuonna 1963. 

Kadoman nähtävyyksiin kuuluu muun muassa Mitsushima-jinjan šintolainen pyhäkkö, jonka valtava, tuhatvuotiaaksi sanottu kamferipuu on nimetty luonnonmuistomerkiksi. Kadomaa palvelevat Keihan-rautateiden Keihan-päälinja, Osakan monorail ja Osakan metron Nagahori–Tsurumi-ryokuchi-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Osaka-monorail Kadoma Station platform - panoramio.jpg|Osakan monorail Kadoma-shin asemalla
Tiedosto:Keihan Furukawabashi Station - panoramio (1).jpg|Furukawabashin rautatieaseman edustaa
Tiedosto:Kadoma jinja.jpg|Kadoma-jinja
Tiedosto:NAMIHAYA DOME 2007 (2033060013).jpg|Osakan prefektuurin Kadoman urheilukeskus


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Eretismi

**Eretismi** (< , ’kiihotus’, ’ärsytys’) tarkoittaa liikakiihottumista, taudillisesti korostunutta kiihottuvaisuutta. Se on tila, jossa vähimmätkin, terveessä tilassa tehottomat kiihottimet saavat aikaan tuntuvia vaikutuksia. Se on lääketieteen historiassa luokiteltu erityiseksi lajiksi heikkohermoisuutta.

## Lähteet
Mount Mannering

**Mount Mannering** on Etelämantereella sijaitseva vuori. Se kuuluu Transantarktisiin vuoriin. Vuori nimettiin Guy Manneringin mukaan.

## Lähteet
Public Health England

**Public Health England** (PHE) oli huhtikuusta 2013 maaliskuuhun 2021 saakka toiminut, käytännössä vielä lokakuuhun 2021 asti jatkanut Englannin alueesta vastaava kansanterveyslaitos. Se pyrki edistämään kansan terveyttä ja hyvinvointia Englannissa sekä vähentämään terveyteen liittyvää epätasa-arvoa. PHE oli hallinnollisesti Ison-Britannian terveys- ja sosiaaliministeriön () alainen tutkimuslaitos ja terveysviranomainen. Huhtikuussa 2021 PHE korvattiin uudella kansanterveyslaitoksella (UK Health Security Agency, UKHSA).

PHE:n päätoimipiste sijaitsi Lontoossa, jonka ohella laitoksella oli kolme aluekeskusta – *North of England* (Leeds), *South of England* (Bristol) ja *Midlands and east of England* (Birmingham) – joiden kautta se toimi seitsemällä pääkaupungin ulkopuolisella paikkakunnalla. PHE:n henkilökuntaan kuului noin 5&nbsp;500 ihmistä (täysiksi henkilötyövuosiksi laskettuna). Laitosta johti Duncan Selbie.

PHE vastasi yhteistyössä Ison-Britannian terveys- ja sosiaaliministeriön kanssa esimerkiksi tartuntatautitilanteen (kuten koronaviruksen COVID-19) seuraamisesta, tähän liittyvästä ohjeistuksesta ja tiedottamisesta. PHE:n kansallista infektiopalvelua johti professori Sharon Peacock, joka on myös Cambridgen yliopiston kansanterveyden ja mikrobiologian professori. 

Paljolti PHE:n kaltainen kansanterveyslaitos Public Health Scotland aloitti Skotlannissa huhtikuussa 2020. Walesissa kansanterveystoiminnot (Public Health Wales) on puolestaan organisoitu paikallisen julkisen terveyspalvelun (NHS Wales) yhdeksi yksiköksi.

## Laitoksen uudelleenorganisointi vuonna 2021
Maaliskuussa 2021 Britannian terveyden ja sosiaalihuollon ministeriö ilmoitti Public Health Englandin toimintojen yhdistämisestä kansallisen terveyspalvelun testi- ja jäljitystoimintojen (NHS Test and Trace, myös mobiilisovellus) sekä neuvoa-antavan Joint Biosecurity Centren kanssa uudeksi kansanterveyslaitokseksi. Uusi, huhtikuussa 2021 käynnistynyt organisaatio sai nimekseen UK Health Security Agency (UKHSA). PHE:n toiminnot siirtyivät sen piiriin lokakuuhun 2021 mennessä. Lisäksi Britannian terveyden ja sosiaalihuollon ministeriöön perustetaan uusi terveyden edistämiseen keskittynyt yksikkö (Office for Health Promotion), jota johtaa hallituksen neuvonantajana toimiva terveysjohtaja (Chief Medical Officer).

## Katso myös
*Irlannin terveydensuojelun valvontakeskus (HPSC)
*Alankomaiden kansanterveys- ja ympäristöinstituutti (NIVM)
*Sciensano (Belgia)
*Ranskan kansanterveysvirasto (Santé Publique France)
*Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC)
*Yhdysvaltain tautikeskus (CDC)
*Intian tautienehkäisykeskus (NCDC)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Public Health England (kotisivusto)  (gov.uk)
* Number of coronavirus (COVID-19) cases and risk in the UK  (gov.uk)
* PHE: Total UK cases COVID-19 Cases Update (esiintymiskartta ja tilasto terveydenhoitoalueittain)  (gov.uk)
Sobków (kylä)

**Sobków** on kylä Sobkówin kunnassa Jędrzejówin piirikunnassa Świętokrzyskien voivodikunnassa Puolassa. Se on Sobkówin kunnan hallintokeskus. Siellä asui vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 1&nbsp;020 asukasta.

## Lähteet
Kaizuka

**Kaizuka** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Osakanlahden rannikolla. Pohjois–eteläsuunnassa pitkänomainen kaupunki ulottuu etelässä Izumivuorille saakka ja rajautuu Wakayaman prefektuuriin. Kaupungin läpi Osakanlahteen virtaa Kogijoki. Kaizukassa on 85&nbsp;589 asukasta (helmikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 43,93 neliökilometriä.

Kaizuka kehittyi 1500-luvun puolivälistä lähtien Gansen-jin temppelin aluskaupunkina. Edo-kaudella temppeli sai erioikeuksia Tokugawa Ieyasulta ja nousi vaikutusvaltaiseen asemaan. Alueelle syntyi puuvillan ja kampojen tuotantoa, joka kehittyi Meiji-restauraation jälkeen tekstiiliteollisuudeksi. Vuonna 1935 Kaizukaan sijoittui Dai-Nippon bōsekin eli nykyisen Unitikan kehräämö, toisen maailmansodan jälkeen myös metalliteollisuutta, etenkin vaijerien valmistusta. Maaseutumaisilla alueilla viljellään vihanneksia ja *[[mikan]]*-mandariineja. Kaupunkioikeudet Kaizuka sai vuonna 1943. 

Kaizukan nähtävyyksiä ovat Mizuma-deran temppeli ja Kōon-jin temppeli, jonka Kannon-halli on valittu yhdeksi Japanin kansallisaarteista. Osakanlahden rannikolla toimii Nishikin uimaranta. Kaupungin etelärajalla kohoavalla Izumi-Katsuragivuorella kasvaa japaninpyökkimetsä, joka on nimetty luonnonmuistomerkiksi. Kaizukaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Hanwa-linja, Nankai-rautateiden Nankai-päälinja ja Mizuma-rautatie.

## Kuvia

Tiedosto:Mizumadera Sanzyunotou.jpg|Mizuma-deran pagodi
Tiedosto:0km post of Mizuma Railway.jpg|Mizuma-rautatien juna
Tiedosto:海浜緑地見晴らしの丘.JPG|Nishikin rantapuistoa
Tiedosto:貝塚市立総合体育館 (48190348131).jpg|Kaizukan kaupungin urheiluhalli


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Youssef Chahed

**Youssef Chahed** (, s. 18. syyskuuta 1975) on tunisialainen poliitikko ja entinen Tunisian pääministeri.

## Opinnot ja työhistoria
Chahed opiskeli maatalousinsinööriksi Tunisian kansallisessa maatalousinstituutissa, josta hän valmistui vuonna 1998. Jatko-opintoja hän suoritti ranskalaisessa maatalousinstituutissa, Institut national agronomique Paris-Grignonissa. Sieltä hän valmistui vuonna 1999 maisteriksi aiheenaan ympäristötalous ja luonnonvarat, sekä vuonna 2003 tohtorintutkinnon maatalouteen liittyvästä taloustieteestä.

Tämän jälkeen hän opetti vuoteen 2009 saakka taloustiedettä Ranskan sekä muiden maiden maatalousinstituuteissa vierailevana professorina. Lisäksi hän on kirjoittanut monia tieteellisiä raportteja ja artikkeleita julkisesta maatalouspolitiikasta sekä maatalouden tuotantosektoreista Tunisiassa.

## Poliittinen toiminta
Chahedin poliittinen ura alkoi vuoden 2011 Tunisian vallankumouksen jälkeen. Tuolloin hän oli perustamassa Wifak Al Joumhouri -puoluetta. Vuonna 2012 puolueesta muodostettiin tasavaltalaispuolue Al Joumhouri. Chahed kuitenkin jätti puolueen seuraavana vuonna 2013 ja liittyi Nidaa Tounes -puolueeseen.

6. elokuuta 2016 hallitseva Tunisian pääministeri Habib Essid menetti asemansa parlamentin luottamusäänestyksessä. Nidaa Tounes -puolue nimitti Youssef Chahedin pääministeriehdokkaaksi, ja 26. elokuuta 2016 kansanedustajien edustajakokous hyväksyi hänen halituksensa ja Tunisian presidentti Beji Caid Essebsi nimesi hänet pääministeriksi.

Tunisian presidentti Beji Caid Essebsi kuoli vuonna 2019, jonka jälkeen Chahed ilmoitti osallistuvansa 15. syyskuuta 2019 järjestettäviin presidentinvaaleihin. Chahed oli liittynyt samana vuonna perustetun uuden Tahya Tounes -puolueen johtajaksi. Hän ei kuitenkaan tullut valituksi presidentiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Val-de-Travers

**Val-de-Travers** on kaupunki Luoteis-Sveitsissä Neuchâtelin kantonissa. Siellä on runsaat 10&nbsp;000 asukasta. Kaupungin keskuspaikka on Travers.

## Historia
Kaupunki perustettiin vuoden 2009 alussa, kun yhdeksän Traversin laakson kuntaa ( Boveresse, Buttes, Couvet, Fleurier, Les Bayards, Môtiers, Noiraigue, Saint-Sulpice ja Travers) yhdistettiin.

## Sijainti
Val-de-Travers sijaitsee Areusejoen laaksossa Neuchâtelinjärven luoteispuolella Juravuoristossa. Neuchâtel on kaupungin itäpuolella parinkymmenen kilometrin päässä.

## Liikenne
Valtatie 10 Neuchâtelista Ranskan puolelle Pontarlieriin kulkee Val-de-Traversin kautta.

SBB:n rautatie Neuchâtelista Pontarlieriin kulkee kaupungin kautta. Lisäksi Traversissa haarautuu Transports Régionaux Neuchâtelois -yhtiön (TRN) rautatie Traversin laakson perukkaan Buttesiin.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Atlantinpurjekala

**Atlantinpurjekala** (*Istiophorus albicans*) on purjekalojen (Istiophoridae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Pierre André Latreille vuonna 1804.

## Koko ja ulkonäkö
Atlantinpurjekala on suurikokoinen kala; se voi kasvaa 315 senttimetrin mittaiseksi ja painaa lähes 60 kilogrammaa. Laji on hopeakylkinen ja sillä on suuri, purjetta muistuttava piikikäs selkäevä. Atlantinpurjekalaa luullaan joskus sen sukulaiseksi purjekalaksi (*Istiophorus platypterus*).

## Levinneisyys ja elinympäristö
Atlantinpurjekalaa tavataan Atlantin valtamereltä ja Karibianmereltä. Se ui yleensä 200 metrin syvyydessä. Laji käyttää ravinnokseen pääasiassa äyriäisiä ja selkärangattomia, mutta joskus myös muita kaloja, kuten sardiineja, sardelleja ja makrilleja.

## Lähteet
Jiraun vesivoimalaitos

**Jiraun vesivoimalaitos** (,  ) on Amazonin sivujoen Madeiraan rakennettu vesivoimalaitos. Se sijaitsee Rondônian osavaltiossa Itä-Brasiliassa Amazonin vesistöaltaassa. Voimala on tyypiltään jokivoimalaitos, joka tuottaa vesivoimaa veden loivasta kaltevuudesta huolimatta hyödyntäen sen suurta virtaamaa. Sen omistaa Energia Sustentável do Brasil.

## Voimalaitokset
### Patorakennelma
Voimalaitoksen pato muodostuu betonipadon osuudesta ja maapadoista. Molemmat padot ovat gravitaatiopatoja. Patovalli on 62 metriä korkea ja sen sisus on asvalttia. Patovallin tilavuus on arviolta kaksi miljoonaa kuutiometriä. Patovallin keskellä on suora ja 1&nbsp;150 metriä pitkä betonirakenteinen voimalapato, jonka ylläreuna ylettyy 94 metriä merenpinnan yläpuolelle (mpy.). Siinä sijaitsee 18 ylijuoksutuskanavaa, joiden korkeus on 30,1 metriä, ja joiden yhteiskapasiteetti yltää 82&nbsp;587 kuutiometriin sekunnissa (m³/s). Betonipadon kummallakin sivulla sijaitsee omat voimalaitosrakennuksensa.

### Voimalat
Padon vasemmalla sivulla sijaitsee voimalarakennus, jossa toimii 22 vesiturbiinia, ja oikealla sivulla toinen, jossa toimii 28 turbiinia. Vesiturbiinit ovat putkiturbiineja, joita on yhteensä 50 ja niiden yksikköteho on 75 megawattia (MW). Kun kaikki turbiinit ovat toiminnassa, voimalaitos tuottaa vesivoimaa 3&nbsp;750 MW teholla.

## Ympäristö
### Maantietoa
Madeira on Amazonin vesistöalueen suurin ja tärkein sivujoki, jonka valuma-alue kattaa vesistöalueesta noin neljäsosan. Voimalaseudun vuosittainen keskilämpötila on 25,1&nbsp;°C ja sadanta on vuodessa 2&nbsp;174&nbsp;millimetriä. Sadannasta muodostuu 589&nbsp;000 miljoonaa kuutiometriä vettä, joka virtaa voimalan läpi. Laskennallinen virtaama on silloin 18&nbsp;677&nbsp;m³/s.

Madeiran latva-alueelle suunnitellaan neljää joen virtauksen katkaisevaa vesimimalaa. Niistä kaksi on jo tehty: Santo Antônion pato (vuonna 2012) ja Jiraun voimala (2016). Kaksi muuta ovat Abuná-Guayaramerínin ja Benin voimalat.

## Omistus
Voimalan omistaa Energia Sustentável do Brasil (ESBR), jonka omistavat (vuonna 2020) Engie (40%), Electrobras Electrosul (20%), Electrobras Companhia Hidroelétrica do São Francisco (20%) ja Mitsui (20%).

## Historiaa
Voimalan ensimmäinen generaattori alkoi tuottaa sähköenergiaa vuonna 2013 ja viimeinen vuonna 2016.

## Katso myös
* Luettelo maailman suurimmista vesivoimalaitoksista
* Luettelo maailman suurimmista jokivoimalaitoksista
* Santo Antônion pato sijaitsee 100 km alajuoksulla päin Porto Velhossa

## Huomautuksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jirau Hydroelectric Power Plant, Rondônia
* Brazil's hydroelectric dam boom is bringing tensions as well as energy, Guardian
* “Green Bond” Issue Risks Raising Finance for Destructive Dams
* Comments on the Jirau Dam
* Santo Antônio mega-dam on Brazil’s Madeira River disrupts local lives
* Location map of Jirau dam
* Limnological effects of a large Amazonian run-of-river dam on the main river and drowned tributary valleys
* Fact sheet: The Madeira Dam Complex
* Muddy waters
Minun musiikkini

**Minun musiikkini** on suomalainen musiikki- ja keskusteluohjelma, jota juonsi kirjailija Juha Itkonen. Jaksottain vaihtuvan artistin kanssa keskusteltiin musiikin tekemisestä sekä luovuudesta. Artistin musiikin kautta käsiteltiin hänen uransa ja elämänsä kiinne- ja käännekohtia. Artistit esittivät myös uusia versioita itselleen ja muille artisteille tekemistään kappaleista.

Ohjelma on kuvattu Villa Vikanissa Raaseporissa ja se tehtiin yhteistyössä musiikintekijöiden etujärjestön Suomen Musiikintekijöiden kanssa.

## Jaksot

### Ensimmäinen tuotantokausi

### Toinen tuotantokausi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* ''Minun musiikkini'' -ohjelma Yle Areenassa
Otto Henrik Moisio

**Otto Henrik (Heikki) Moisio** (10. joulukuuta 1866 Viitasaari – 9. tammikuuta 1923 Lappeenranta) oli suomalainen opettaja ja toimittaja.

Moision vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Moisio ja Maria Kaisa Kokkinen. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta vuonna 1888, opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1893. Moisio auskultoi Helsingin suomalaisessa normaalilyseossa ja suoritti kasvatustieteen tutkinnon vuonna 1897.

Moisio työskenteli Lappeenrannan yhteiskoulun venäjän kielen ja sittemmin suomen, historian ja filosofian opettajana vuodesta 1897 aina kuolemaansa saakka. Hän työskenteli myös *[[Etelä-Saimaa|Itä-Suomen Sanomien]]* aputoimittajana sekä päätoimittajana vuosina 1899–1900 ja 1902–1914, toimi Kansanvalistusseuran luennoitsijana, laati artikkeleita *[[Tietosanakirja (1909)|Tietosanakirjaan]]* ja suomensi eräitä Leo Tolstoin satuja. Nuorsuomalaisiin ja sittemmin kokoomuspuolueeseen kuulunut Moisio oli Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen ja toimi useita vuosia sen varapuheenjohtajana ja puheenjohtajana.

## Lähteet
Culex micolo

**Culex micolo** on kaksisiipisten (Diptera) lahkoon ja hyttysten (Culicidae) heimoon kuuluva hyönteislaji. Laji kuvattiin tieteelle ensimmäisen kerran vuonna 1998. Lajia tavataan São Tomésta. Sillä ei ole alalajeja.

## Lähteet
Hiirakkokauniainen

**Hiirakkokauniainen** (*Poecilonota variolosa*) on jalokuoriaisten (Buprestidae) heimoon kuuluva kovakuoriaislaji, jolle luokitellaan monia alalajeja. Hiirakkokauniaisen tieteellinen lajinimi *variolosa* tulee latinan kielestä ja merkitsee rokonarpista. Hiirakkokauniainen on 12–20 millimetrin mittainen ja muodoltaan leveä sekä litteä. Sen kuori on yläpuolelta pienen kuparinväristen ja mustien kuvioiden koristama ja hieman metallinhohtoinen. Alapuolelta se on vielä enemmän kuparinvärinen. Lajin levinneisyysalue ulottuu Portugalista ja Ranskasta aina Japaniin, Koreaan, Japaniin ja Pohjois-Afrikkaan asti. Suomessa se on melko yleinen ja suurin osa havainnoista on maan etelä- ja itäosasta. Hiirakkokauniaisen toukat kehittyvät puiden, yleensä paksujen haavan runkojen alaosissa. Ne kuoriutuvat puusta jättäen siihen soikean, noin kuuden millimetrin levyisen reiän.
## Kuvia

Tiedosto:Poecilonota variolosa detail.jpg|Kuoren yksityiskohta
Tiedosto:Poecilonota variolosa under.jpg|Hiirakkokauniaisen alapuoli
Tiedosto:Poecilonota variolosa side.jpg|Hiirakkokauniaisen kylki


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Hiirakkokauniainen (''Poecilonota variolosa'')
Habib Essid

**Habib Essid** (, s. 1. kesäkuuta 1949) on tunisialainen poliitikko ja entinen Tunisian pääministeri.

Essid oli Tunisian presidentti Ben Alin valtakaudella toiminut pitkäaikainen maatalouden virkamies. Vuoden 2011 Tunisian vallankumouksen jälkeisessä hallituksessa hän oli sisäministeri. Lisäksi hän oli turvallisuusneuvoja useissa hallituksissa. Alkuvuonna 2015 presidentti Beji Caid Essebsi nimitti hänet Tunisian pääministeriksi.

Toimintakaudellaan Essid sai tuta islamilaista valtiota kannattavien ääriryhmän väkivaltatekoja, joissa surmattiin yli 60 ihmistä. Ensimmäinen isku oli tehtiin Bardon kansallismuseoon, joka sijaitsee Tunisian pääkaupungissa Tunisissa. Toinen isku kohdistui Soussen lomakohteeseen. Hän vastasi iskuihin islamilaisen ääriliikkeen vastaisilla toimilla. Ne ulottuivat moskeijoihin, jotka olivat saarnanneet islamilaisen ääriliikkeen sanomaa.

Tunisia työttömyys oli myös lisääntynyt vuoden 2011 vallankumouksen jälkeen, ja yli kolmasosa Tunisian nuorista oli ilman työtä. Presidentti Beji Caid Essebsi puuttui myös hallituksen työskentelyyn, kehottaen hallitusta lopettamaan kuukausia kestäneen taloudellisen sekamelskan. Essid kieltäytyi eroamasta vetoamalla perustuslaillisen prosessin kunnioittamiseen, ja kehotti sen sijaan Tunisian parlamenttia päättämään kohtalostaan. Lopulta 6. elokuuta 2016 hän menetti asemansa parlamentin luottamusäänestyksessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Emil Gustafson

**Emil Gustafson** (12. heinäkuuta 1862 Kräcklinge, Närke, Ruotsi – 5. toukokuuta 1900) oli ruotsalainen saarnaaja, virsirunoilija ja mystikko.

## Elämänvaiheet ja työ
Gustafson kasvoi maalaiskodissa ja kävi maanviljelyskoulua Ulricehamnin lähellä. Jo nuorena hän oli uskonnollismielinen ja toimi jo 16-vuotiaana pyhäkoulunopettajana ja puhujana ruotsalaisessa vapaassa Pyhitysliike-yhteisössä (Helgelseförbudet). Jo 1870-luvulla hän sai vaikutteita uusevankelisesta liikkeestä ja löysi tiensä Pyhitysliikkeeseen. Pyhitysliike oli pieni baptistinen vapaakirkko ja sillä oli oma lähetyskoulu Götabrossa, Kumlan lähellä Närken maakunnassa. Liike toimi ennen muuta maaseudulla. Se sai alkunsa 1880-luvulla ja liittyi 1997 perustettuun useamman pienen vapaakirkon yhteiseen Evankeliseen vapaakirkkoon (Evangeliska Frikyrkan)

Hän joutui sairauden takia jättämään koulunsa kesken ja hän omistautui kokonaan kristilliseen toimintaan. Teologisesti Gustafson oli saanut vaikutteita anglosaksisesta evankekaalisesta liikkeestä.  Hän on julkaissut saarnojaan ja laulujaan kirjoina. Hänellä oli oma kustantamo Betlehemstjärnan ja hän julkaisi myös useita lehtiä. Hänen 1889 julkaisemastaan laulukokoelmasta ilmestyi useita laitoksia ja 1895 ilmestyneessä laitoksessa alaotsikkona oli *”*Eko från landsbygden*”* (Kaikuja maaseudulta). Siinä oli hänen omien laulujensa ohella muun muassa Joel Blomqvistin ja Carl Bobergin lauluja sekä lauluja Metodistikirkon ja Pelastusarmeijan laulukirjoista. Siten hänen laulunsa ja julistuksensa liittyi läheisesti anglosaksiseen evenkelikaaliseen perinteeseen.

Gustafson kärsi fyysisistä sairauksista ja se lienee vaikuttanut siihen, että hänen laulunsa keskittyvät laulajaan. Hän on laulujensa kautta tulkinnut fyysistä ja psyykkistä kärsimystä Jumalan johdatuksena, positiivisena voimana, joka vie ihmistä lähemmäksi Jumalaa ja siten hän saattoi löytää syyn kärsimykselle.

Gustafsonin kirjoittamia lauluja on suomeksi ''Hengellisessä laulukirjassa'' laulut 276 "Oi, syömmesi Herralle avaa" (O, öppna ditt hjärta för Herren), 332 "Ei nöyrää lapsenmieltä" (Ett stilla barnahjärta), 387 "Mä lähteellä elämän" (Vid levande källan jag vilar så nöjd) ja 413 "Onnellinen, jolla lapsen usko".

Ruotsin kirkon virsikirjassa, sen ekumeenisessa osassa on yksi hänen kirjoittamansa laulu, virsi 268 "Oi Herrani, töissäsi tutkimaton" ("Hur underligt är du i allt vad du gör", 1886, suomennos Anna-Maija Raittila 1999).

## Lähteet
Poecilonota

**Poecilonota** on jalokuoriaisten (Buprestidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sen ainoa Suomessakin tavattava laji on hiirakkokauniainen (*Poecilonota variolosa*).

## Lajit
Sukuun luokitellaan seuraavat lajit:
* *[[Poecilonota bridwelli]]* Van Dyke, 1918
* *[[Poecilonota californica]]* Chamberlin, 1922
* *[[Poecilonota cyanipes]]* (Say, 1823)
* *[[Poecilonota ferrea]]* (Melsheimer, 1845)
* *[[Poecilonota fraseri]]* Chamberlin, 1922
* *[[Poecilonota montana]]* Chamberlin, 1922
* *[[Poecilonota plebeja]]* (Fabricius, 1777)
* *[[Poecilonota salixi]]* Chamberlin, 1925
* *[[Poecilonota semenovi]]* Obenberger, 1934
* *[[Poecilonota thureura]]* (Say, 1832)
* *[[Poecilonota variolosa]]* (Paykull, 1799) – Hiirakkokauniainen
* *[[Poecilonota viridicyanea]]* Nelson, 1997

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Poecilonota
*ITIS: Poecilonota 
*Iowa State University, Bug Guide: Genus Poecilonota
Suomen seksikkäin mies -äänestys

**Suomen seksikkäin mies -äänestys** oli Eeva-lehden järjestämä lukijaäänestys vuosina 1995–2018. Äänestys päätettiin lopettaa, koska lehden toimitus ei kokenut tittelin kuvastavan sen merkitystä kuten oli tarkoitus.

## Palkitut

;2018 – Sami Kuronen

Vuonna 2018 tittelin sai radio- ja tv-juontaja Sami Kuronen. Kuronen kommentoi titteliään Puoli seitsemän haastattelussa ”En minä tuosta nyt ole mieltäni pahoittanut”. Hän sanoi ymmärtävänsä lehden toimituksen päätöksen lopettaa äänestys, vaikka ei itse kokenut titteliä kiusalliseksi.

;2017 – Samu Haber

Vuonna 2017 Eeva-lehden lukijat valitsivat seksikkäimmäksi suomalaiseksi mieheksi Samu Haberin. Haber on Sunrise Avenue -yhtyeen laulaja, kitaristi ja lauluntekijä. Eeva-lehden artikkelissa hänen kerrotaan olleen yllättynyt saanestaan positiivisesta palautteesta.
 
;2016 – Petteri Orpo

Silloinen valtiovarainministeri ja kokoomuksen puheenjohtaja Petteri Orpo palkittiin Suomen seksikkäimmäksi mieheksi vuonna 2016. Orpo kuvailee reaktiotaan Eeva-lehdelle: ”Onhan tämä titteli hieman hämmentävää saada. Voitto ei tullut mieleenikään. Mutta kyllähän se mukavaltakin tuntui. Mikäs siinä.”

;2015 – Waltteri Torikka

Vuonna 2015 Suomen seksikkäimmäksi mieheksi valittiin oopperalaulaja Waltteri Torikka. Torikka kommentoi Eeva-lehdelle tittelistään: ”Kiitoksia vain kunniasta! Hirveän vaikea on tosin omaa seksikkyyttään arvioida. Olen siviilissä enemmänkin pohdiskeleva tarkkailijatyyppi, mutta lavalla sisäinen petoni pääsee irti. Ehkä se on vaikuttanut ihmisiin.”

;2014 – Riku Rantala

Vuoden 2014 Suomen seksikkäin mies oli toimittaja Riku Rantala. Rantala kommentoi tulosta: ”Kyllä tämä tulos kieltämättä hivelee. Se tuo toivoa meille keskivartalolihaville sisäisesti kauniille suomalaismiehille.”

;2013 – Jare ”Cheek” Tiihonen
Rap-artisti Cheek valittiin Suomen seksikkäimmäksi mieheksi vuonna 2013. Cheek oli imarreltu, mutta halusi painottaa ulkonäön pinnallisuutta: ”On kivaa, jos lukijat diggailevat. Yritän kuitenkin keskittyä tekemääni musiikkiin, koska olen ennen kaikkea artisti ja muusikko. Ulkomusiikillisiin seikkoihin on välillä vaikeaa suhtautua ja ottaa kantaa, mutta tällainenkin huomio tuntuu imartelevalta.”

;2012 – Peter Franzen

Näyttelijä ja kirjailija Peter Franzén palkittiin Suomen seksikkäimmän miehen tittelillä. Mies kommentoi titteliä: ”Nämä ovat ihan hassuja juttuja! Minullahan on tällainen rotannaama.”

;2005 – Matti Vanhanen

Eeva-lehti palkitsi silloisen pääministerin Matti Vanhasen Suomen seksikkäimmäksi mieheksi. Myös brittiläislehti The Guardian kommentoi Vanhasen komeaa ulkonäköä.

;1995 – Jarmo Myllys
Ensimmäisen Suomen seksikkäin mies -tittelin sai jääkiekkomaalivahti Jarmo Myllys.

## Lähteet