Claudia Cardinale

**Claudia Cardinale**, oikealta nimeltään **Claude Joséphine Rose Cardin**, (15. huhtikuuta 1938 La Goulette, Tunisia – 23. syyskuuta 2025) oli tunisialais-italialainen näyttelijä. Hän näytteli muun muassa elokuvissa *[[8½]]* (1963) ja *[[Huuliharppukostaja]]* (1968).

## Nuoruus
Claudia Cardinale syntyi vuonna 1938 Tunisiassa La Gouletten esikaupunkialueella  Tunisin liepeillä. Hänen vanhemmillaan oli sisilialaiset sukujuuret, ja hän kasvoi Tunisin sisialaisyhteisössä. Hän oppi lapsuudessaan puhumaan sisiliaa, ranskaa ja tunisianarabiaa.

## Ura
Cardinale oli vielä koulussa, kun hänet ja muutama luokkatoverinsa valittiin ranskalaisen René Vautier’n lyhytelokuvaan *Anneaux d’or*. Cardinalen esikoispitkä oli Jacques Baratier’n ohjaama *[[Goha]]*, joka esitettiin Cannesin elokuvajuhlilla 1958. Cardinalella oli siinä pieni sivurooli.

Cardinale ehti saada kansainvälistä huomiota kuitenkin jo Venetsian elokuvajuhlilla 1957. Hän sai matkan palkinnoksi voitettuaan kilpailussa Tunisin kauneimman italialaisen naisen tittelin. Cardinale sai Italiassa useita tarjouksia Italian elokuva-alalta, mutta palasi Tunisiaan. Hän haaveili edelleen urasta opettajana, ja hän ei pitänyt myöskään kokemuksistaan Italiassa.

Cardinalen uran suunta kääntyi, kun hän tuli raskaaksi ja vuonna 1958 synnytti ensimmäisen lapsensa. Cardinale ei paljastanut koskaan lapsensa isää, joka oli raiskannut hänen. Cardinalella ja lapsen isällä oli on-off-suhde, jossa mies oli ajoittain myös väkivaltainen.

Cardinale oli raskaana, kun tuottaja Franco Cristaldi tarjosi hänelle seitsemän vuoden sopimusta, johon Cardinale myös suostui. Cristaldi kuitenkin vaati sitä, että raskaus pidettäisiin salassa. Cardinale työskenteli seitsemän kuukautta ja vetäytyi raskauden loppuajaksi Lontooseen synnyttämään. 

Cardinale työskenteli lopulta 18 vuoden ajan Cristaldin tuotantoyhtiölle, ja he menivät naimisiin myös vuonna 1966. Cardinalen ensimmäinen työ Cristaldin kanssa oli ryöstöelokuva *[[Suuri keikka Madonna-kadulla]]* (1958). Sitten hän oli Marcello Mastroiannin rakastajana elokuvassa *[[Kaunis Antonio]]* (1960) ja pääosissa neorealistisessa elokuvassa *[[Tyttö ja laukku]]* (1961), josta hänet palkittiin uransa ensimmäisellä David di Donatello -palkinnolla.

Cardinalesta tuli kansainvälisesti tunnettu, kun vuonna 1963 ilmestyivät sekä Federico Fellinin ohjaama *[[8½]]* ja Luchino Viscontin *[[Tiikerikissa (elokuva)|Tiikerikissa]]*, jossa hänen vastanäyttelijänään oli Burt Lancaster. Samana vuonna ilmestyi vielä *[[Vaaleanpunainen pantteri (vuoden 1963 elokuva)|Vaaleanpunainen pantteri]]* (1963).

*Vaaleanpunaisen pantterin* jälkeen Cardinale muutti joksikin aikaa Hollywoodiin. Siellä hän teki muun muassa elokuvat *[[Areenan hurjapäät]]* (1964), *[[Saalistajat (vuoden 1966 elokuva)|Saalistajat]]* (1966), *[[Älä nostata laineita]]* (1967) ja *[[Ilmojen salakuljettajat]]* (1968). Cardinalen tunnetuin englanninkielinen elokuva oli kuitenkin Sergeio Leonen italowestern *[[Huuliharppukostaja]]* (1968), jossa hän näytteli kiivasta entistä prostituoitua, joka taistelee maaoikeuksista rautatieyhtiötä vastaan.

Cardinalen toinen David di Donatello tuli komediasta *[[Bello, onesto, emigrato Australia sposerebbe compaesana illibata]]* (1971). Hän esiintyi 1970-luvun alussa myös elokuvissa *[[L’Udienza]]* (1972) *[[Intohimo ja väkivalta]]*(1974), jonka ohjasi Visconti. Cardinalen ura vaikeutui 1970-luvulla, kun hän erosi Cristaldista ja meni 1976 naimisiin elokuvantekijä Pasquale Squitierin kanssa. Cristaldi vaati muita italialaisia tuottajia hylkimään Cardinalea, joka jäi muun muassa ilman roolia Viscontin viimeiseen elokuvaan *[[Rakkaus Roomassa]]* (1976).

Cardinalen viimeinen kansainvälisesti merkittävä rooli oli Werner Herzogin elokuvassa *[[Fitzcarraldo]]* (1982). Hän jatkoi vielä uraansa kuitenkin pitkälle 2000-luvulle ja esiintyi vielä vuonna 2020 sveitsiläisessä televisiosarjassa *Bulle*.

Cardinale näytteli uransa aikana myös teatterissa. Lisäksi hän levytti 1970-luvulla diskokappaleita.

## Yksityiselämä
Cardinale oli vuosina 1966–1975 naimisissa italialaisen elokuvatuottajan Franco Cristaldin kanssa. Sittemmin hän seurusteli Pasquale Squitierin kanssa. Cardinalella ja Squitierilla on kaksi lasta. Toinen lapsista on Cardinalen aiemmasta suhteesta ja Squitierin myöhemmin adoptoima. Cardinale oli Unescon hyvän tahdon lähettiläs.

## Valikoitu filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*