Walesinspringerspanieli

**Walesinspringerspanieli** (, ) on keskikokoinen ja väriltään punavalkoinen walesilainen lintukoira, jota nykyisin pidetään pääasiassa koti- ja harrastuskoirana. Se tunnetaan kymriksi myös nimellä *Llamgi Cymru* ("walesinspringer").

Rotu oli vuonna 2025 Suomen 50. eniten rekisteröity koirarotu. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin 200 walesinspringerspanielia.

## Ulkonäkö

Walesinspringerspanieli on keskikokoinen ja sopusuhtainen koira. Se on tiivisrakenteinen, ei korkearaajainen, rakenteeltaan hyvin kestävä ja rankkaan työskentelyyn soveltuva. Walesinspringerspanieli on nopea ja aktiivinen liikkuja, jonka liikkeissä on tehoa ja työntövoimaa.Uroksen säkäkorkeus keskimäärin 48 cm, nartun 46 cm. Väreinä hyväksytään ainoastaan syvänpunainen ja valkoinen. Silmät ovat ruskeat ja mantelin muotoiset. Turkki on tuuhea, suora ja silkkimäisen sileä. Melko pienet ja viinilehden muotoiset luppakorvat kiinnittyvät alas. 

## Luonne ja käyttäytyminen

Welshi on luonteeltaan vilkas, eloisa ja erittäin sosiaalinen. Se tulee yleensä hyvin toimeen muiden koirien ja lasten kanssa. Welshi haluaa viettää aikaa perheensä kanssa ja osallistua perheen toimiin. Welshi tarvitsee aktiivisen kodin, jossa liikutaan paljon luonnossa. Se sopii hyvin myös kerrostaloon, kunhan vain huolehditaan riittävästä liikunnasta ja aktiviteeteista.

Rotu ei ole yleensä kovinkaan herkkähaukkuinen, ja monipuolisuutensa ansiosta se soveltuu erittäin moneen toimintaan, erityisesti liikunnallisiin lajeihin, metsästykseen, mejään (metsästyskoirien jäljestyskoe), agilityyn ja näyttelyihin. Rotu soveltuu moniin palveluskoiralajeihinkin, mutta kilpailuoikeuksia sillä ei niissä ole. Spanielien metsästyskokeissa (SPME) walesinspringerspanieleita starttaa harvakseltaan. Käyttövalion tittelin on Suomessa saavuttanut aikojen kuluessa yhteensä 6 walesinspringerspanielia. 

Welshi on toiminnanhaluinen, miellyttämisenhaluinen ja nopeasti oppiva, mutta vilkkaana koirana sen keskittymiskyky ei ole paras mahdollinen. Sen kouluttaminen vaatii johdonmukaisuutta ja selkeitä rajoja pennusta alkaen. Welshi voi antaa itsestään joskus etäisen kuvan spanieille tyypillisellä surullisella ilmeellään, mutta se on aina valmis hauskanpitoon, juoksuun ja telmimiseen. Welshin ei tulisi koskaan olla hermostunut tai aggressiivinen. Rotu säilyttää usein vanhanakin leikkisyytensä.

## Alkuperä

Walesinspringerspanieli on vanha englantilainen rotu. Tiettävästi samoja rotupiirteistä tunnistettavia koiria on ollut Britteinsaarilla jo 1700-luvulla, jolloin niitä käytettiin ylösajavina ja noutavina lintukoirina. Virallisesti rotu tunnustettiin Englannin kennelliitossa vuonna 1902, mutta jo sitä ennen ensimmäiset walesinspringerspanielit olivat esiintyneet näyttelykehissä walesincockerspanieleina. Pian rodun tunnustamisen jälkeen perustettiin The Welsh Spaniel Club, mutta sen toiminta lakkasi ensimmäisen maailmansodan puhjetessa. Kiinnostusta rotua kohtaan oli kuitenkin runsaasti erityisesti Etelä-Walesin alueella, ja vuonna 1923 perustettiin The Welsh Springer Spaniel Club. Ensimmäiseen ensimmäisen maailmansodan jälkeen pidettyyn Cruftin näyttelyyn vuonna 1924 ilmoitettiin 19 welshiä. Toinen maailmansota keskeytti The Welsh Springer Spaniel Clubin toiminnan, mutta järjestö pysyi kuitenkin pystyssä.

Rodun laajamittainen jalostus alkoi vasta sotien jälkeen. Aluksi toiminnan painopiste oli käyttöominaisuuksissa, mutta vähitellen käyttökokeen suosio laski ja kokeita jouduttiin jopa peruuttamaan osallistujien vähyyden vuoksi. Pitkään aikaan kokeita ei järjestety lainkaan. Käyttöpuolen koirat menestyivät kuitenkin myös näyttelyissä, ja rotu soveltuukin yhä sekä näyttely- että metsästyskäyttöön. Käyttökokeen suosio on sittemmin kasvanut.

Welshien rekisteröintimäärä on Englannissa nykyisin keskimäärin 600 yksilöä vuodessa. Suomeen ensimmäiset walesinspringerspanielit tuotiin Ruotsista vuonna 1967, ja ensimmäiset pennut syntyivät 1968.

## Terveys

Walesinspringerspanieli elää usein sangen pitkäikäiseksi. Rodun keskimääräinen elinikä on noin 11 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet ja luuston ja nivelten sairaudet. Walesinspringerspanieli merkittävimmät terveysongelmat ovat muutamat silmäsairaudet, kilpirauhasen vajaatoiminta, selkäongelmat, atopia ja allergiat.

Noin 78 %:lla walesinspringerspanieleista on terveet lonkat (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla A tai B), kun taas kohtalaista tai vaikeaa lonkkaniveldysplasiaa esiintyy 7 %:lla rodun edustajista (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla D tai E). Eriasteista kyynärniveldysplasiaa esiintyy vain 3 %:lla rodun edustajista. Erilaisista silmäsairauksista rodulle tavallisimpia ovat ylimääräiset ripset (distichiasis) ja  glaukooma. Walesinspringerspanielin PEVISA-ohjelmassa on pakollinen lonkkakuvauslausunto ja silmälausunto.

Viime aikoina rodun selän terveys on alkanut herättää huomiota, sillä walesinspringerspanieli on kondrodystrofinen koirarotu. Retrogeeni 2-FGF4 (CDDY) aiheuttaa välilevyjen varhaista rappeutumista, mikä tekee niistä alttiita vaurioille. Pitkälle edennyt rappeutuminen johtaa välilevyjen kalkkeutumiseen, joita voidaan nähdä röntgenkuvista, sekä välilevyntyrään. Välilevyntyrä voi pahimmillaan johtaa halvaantumiseen ja eutanasiaan. Periytyminen on vallitsevaa, joten välilevysairauden riski kasvaa jo yhden geenikopion myötä. Valtaosa walesinspringerspanieleista on homotsygootteja eli kantaa kahta kopiota 12-FGF4 retrogeenistä.

Yksi rodun merkittävimmistä terveysongelmista on atopia ja ruoka-aineyliherkkyys. Molemmissa elimistön puolustusmekanismi reagoi normaalista poikkeavalla tavalla tavallisiin, useimmiten vaarattomiin asioihin eli allergeeneihin. Atopia ja ruoka-aineyliherkkyys ovat elinikäisiä vaivoja, jotka ovat usein kontrolloitavissa, mutta eivät parannettavissa. Oireina ovat usein ihon kutina ja punoitus ja usein koira nuolee tai raapii kutisevia alueita. Korvatulehdukset ovat yleisiä atopiasta kärsivillä koirilla sekä myös tassujen ihotulehduksia voi esiintyä.

Walesinspringerspanielit ovat yhtä sisäsiittoisia koirarotuja kuin muutkin. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,037. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25, mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Walesinspringerspanielin jälkeläisen luku oli 0,28. Sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.
## Katso myös
*Englanninspringerspanieli
*Cockerspanieli
*Amerikancockerspanieli

## Lähteet

* KoiraNet-jalostustietojärjestelmä
* Springerspanielit ry

### Viitteet

## Aiheesta muualla