open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Keski-Penikka

**Keski-Penikka** on osa Penikoiden vaarajonoa. Penikat kuuluvat osaksi Kivalot-vaaramuodostelmaa. Penikat sijaitsevat Martimoaavan soidensuojelualueella, joka sijaitsee Keminmaan ja Simon pohjoisosissa. Penikoihin kuuluu Yli-Penikka, Keski-Penikka ja Ala-Penikka vaarat.

Keski-Penikka sijaitsee Keminmaan pohjoisosassa noin kuusi kilometriä Puukkokummusta etelälounaaseen.

## Muodostuminen
Keski-Penikan rantakerrostuma syntyi mannerjäätikön reunan peräännyttyä noin 10 400 vuotta sitten. Keski-Penikan laki oli tuolloin yli 30 metrin syvyydessä. Maankohoamisen seurauksena vaaran laki paljastui noin 9 600 vuotta sitten. Siitä muodostui saari, joka oli alttiina myrskyjen synnyttämän aallokon huuhtomiselle, joka muodosti laajoja kalliopaljastumia ja rantakivikkoja vaaran laelle.

Maankohoamisen seurauksen vaaran rinteille syntyi sarja allekkaisia rantavalleja. Vaaran ylärinteillä rantakerrostumat koostuvat isoista kivistä ja lohkareista.

## Geologia
Rantakivikot koostuvat pääasiassa gabrosta. Muodostumassa on myös länsiluoteesta paikalle kuljettamaa kiviainesta, mm. kvartsiitteja. Peruskallio on pääosin gabroa, joka asteittain muuttuu anortosiitiksi ja kaakkoispuolella ultramafisiksi kiviksi. Vaaran itäpuolen kivikko on osin louhikkoa ja kauempana kalliosta pienikivistä lohkareikkoa. 90% itäpuolen kivikosta on ultramafista kiveä.

## Kasvillisuus
Kallioharjanteita peittävät sammal- ja jäkäläpatjat. Kvartsiittikivillä viihtyvät eri karttajäkälät. Graniittikiviä taasen peittävät pääosin karttajäkälät ja niiden väliin työntyy nystyjäkäliä. Paikoin kivien pinnoilla on myös napajäkäliä ja tinajäkäliä. Itärinteen kivikkoa reunustavat ultramafiset kalliojärkäleet, joiden raoissa kasvaa runsaasti kallioimarretta ja karvakiviyrttiä.

Itärinteellä kasvaa runsaasti pohjansinivalvattia ja hiirenporrasta, metsäkurjenpolvea ja metsäkortetta. Loivilla seinämillä on metsälauhaa. Jäkälistä kalliolla kasvaa kalliolaakajäkälää, pahtanystyjäkälää, sammallaakajäkälää, suomulimijäkälää. Varvikko koostuu mustikasta ja juolukasta.

## Metsät
Kallioiden välisissä notkelmissa kasvaa pihlajia ja haapoja.

Vaaraa läheisyydessä suurin osa metsistä on uutta kangaskuusikoita. Paikoin on pieniä lehtomaisia kangas alueita ja yksittäisiä lehtoja. Kallioiset metsät ovat enimmäkseen kitukasvuisia männiköitä. Itärinteellä on kuusivaltaisia lehtomaista kangasta tai lehtometsää. Laella on harvapuustoisia metsäpainanteita, joissa kasvaa käkkyräisten mäntyjen ohella hieskoivuja, haapoja ja pihlajia.

## Retkeily
Keski-Penikan laella sijaitsee 2009 vuonna rakennettu Kivalon-autiotupa sekä vanha palovartijan torni, joka toimii nykyään näköalatornina. Keski-Penikan laella ei ole vesipistettä, mutta puolentoista kilometrin päässä sijaitsee Kivalon Jääkärikämppä-päivätupa, jonka läheisyydessä on lähdepuro.

Keski-Penikalle kulkee lyhyt, mutta vaativa Keski-Penikan näkötornin-retkeilyreitti. Reitti alkaa Kivalon P-paikalta ja reitin pituus on noin kaksi kilometriä suuntaansa. Reitti on lyhyt, mutta vaativuutta lisää pirunpelto, jonka läpi reitti kulkee.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Kioton metro

**Kioton metro** () on Japanin Kioton kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Kioton kaupungin liikennelaitos (). Järjestelmään kuuluu kaksi linjaa, Karasuma-linja ja Tōzai-linja, joiden yhteispituus on 31,2 kilometriä ja joilla on 32 asemaa. Vuonna 2015 Kioton metro kuljetti noin 136 miljoonaa matkustajaa; päivässä matkustajia oli keskimäärin noin 372&nbsp;000.

## Historia
Kioton metron rakentaminen kaupungin julkisen liikenteen runkoverkoksi aloitettiin vuonna 1974, samalla kuin kaupungin raitioliikennettä ajettiin alas. Viimeinen raitiolinja lakkautettiin vuonna 1978. Metron Karasuma-linjan ensimmäisen, 6,6 kilometrin mittaisen osuuden rakennustyöt kestivät kuusi ja puoli vuotta ja se avattiin liikenteelle toukokuussa 1981. Sen jälkeen linjaa pidennettiin useaan otteeseen, viimeksi vuonna 1997, jolloin avattiin myös Tōzai-linjan ensimmäinen 12,7 kilometrin mittainen osuus. Tōzai-linjaa laajennettiin vuosina 2004 ja 2008, jolloin verkosto saavutti nykyiset mittansa.

## Linjat
Kioton metroon kuuluu kaksi linjaa. Karasuma-linja on pohjois–eteläsuuntainen linja, joka kulkee Kokusaikaikanin metroasemalta Kioton kansainväliseltä kokouskeskukselta kaupungin keskustan halki Kioton rautatieasemalle ja siitä etelään Takedaan, jossa se kohtaa Kintetsu-rautateiden Kioto-linjan. Tōzai-linja vuorostaan kulkee kaupungin keskustan halki lännestä itään, kääntyy etelään Yamashinan suuralueella ja jatkaa Rokujizōhon, jossa on vaihtoyhteys JR Nishi-Nihonin Nara-linjalle. Kaksi metrolinjaa risteävät toistensa kanssa Karasuma-Oiken metroasemalla.

Kioton metro harjoittaa vastavuoroista läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Karasuma-linjalta Kintetsun Kioto-linjalle Naran suuntaan ja Tōzai-linjalta Keihanin Keishin-linjalle Ōtsuun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kioton metro Kioton kaupungin liikennelaitoksen sivuilla
Taikaa

**Taikaa** on suomalaislaulaja Dannyn alkusyksystä 1997 julkaistu albumi. Sen kappale ”Läpi harmaan kiven” on tehty 80-vuotisen Suomen kunniaksi, ja Danny teki myös Läpi harmaan kiven -nimisen Enson työntekijöille suunnatun konserttikiertueen elo-syyskuussa. Levyn nimikappale ”Taikaa” muodostui radiohitiksi.

Albumi oli Dannyn viimeinen, josta julkaistiin C-kasettiversio.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Lähteet
Phil Brown

**Phil Brown** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Phil Brown (1916–2006), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Phil Brown (s. 1959), englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
* Phil Brown (s. 1962), brittiläinen pikajuoksija
* Phil Brown (s. 1991), kanadalainen alppihiihtäjä
Vadelmaketoni

**Vadelmaketoni** (C10H12O2) on aromaattinen fenoleihin ja ketoneihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään elintarvikkeissa aromiaineena ja hajusteissa.

## Ominaisuudet ja biosynteesi
Huoneenlämpötilassa vadelmaketoni on väritöntä kiteistä ainetta. Sillä on vadelmainen haju ja maku. Yhdiste liukenee vain vähäisessä määrin veteen, mutta liukenee orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin tai propyleeniglykoliin.

Vadelmaketonia esiintyy useiden kasvien hedelmissä, esimerkiksi vadelmassa, mansikassa ja ananaksessa. Se on yksi tärkeimpiä vadelman aromin komponenteista. Kasvit muodostavat vadelmaketonia malonyylikoentsyymi-A:sta ja p-kumaryylikoentsyymi-A:sta. Ensimmäisessä vaiheessa bentsaaliasetonisyntaasientsyymi kondensoi nämä lähtöaineet p-hydroksibentsaaliasetoniksi, jonka eräs reduktaasientsyymi pelkistää vadelmaketoniksi.

## Valmistus ja käyttö
Vadelmaketonia voidaan valmistaa p-hydroksibentsaldehydin ja asetonin välisellä aldolikondensaatioreaktiolla. Tätä reaktiota katalysoivat vahvat emäkset. Reaktiossa muodostuu p-hydroksibentsaaliasetonia, joka pelkistetään vedyttämällä vadelmaketoniksi. Yhdistettä voidaan valmistaa myös fenolin ja metyylivinyyliketonin välisellä Friedel–Crafts-alkylointireaktiolla.
:

Vadelmaketonia käytetään ainesosana hajusteissa ja aromiaineissa haluttaessa tuotteeseen vadelmankaltaista aromia tai tuoksua.

Yhdistettä esiintyy kukkien tuoksuissa ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Human Metabolome Database (HMDB): 4-(4-Hydroxyphenyl)-2-butanone 
*Food Component Database (FooDB): 4-(4-Hydroxyphenyl)-2-butanone 
*Pherobase: Floral Compound - raspberry ketone 
*Pherobase: Semiochemical - raspberry ketone
2,3-butaanidioli

**2,3-butaanidioli** (C4H10O2) on dioleihin eli kaksi hydroksyyliryhmää sisältäviin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään liuottimena ja orgaanisen kemian synteesien lähtöaineena.

## Ominaisuudet
2,3-butaanidioli on huoneenlämpötilassa väritöntä ja siirappimaista nestettä. Yhdisteellä on kolme stereoisomeeria, jotka ovat optisesti aktiiviset (+)- ja (-)-enantiomeerit sekä optisesti inaktiivinen mesoisomeeri. Aine liukenee erittäin hyvin veteen ja polaarisiin orgaanisiin liuottimiin, kuten etanoliin ja asetoniin. 2,3-butaanidioli voidaan hapettaa asetoiiniksi tai diasetyyliksi. Yhdiste reagoi karboksyylihappojen kanssa estereiksi ja aldehydien ja ketonien kanssa asetaaleiksi.

## Valmistus ja käyttö
2,3-butaanidiolia muodostuu sivutuotteena sokerien käymisessä ja tähän perustuivat varhaisimmat yhdisteen valmistusmenetelmät. Nykyään valmistus perustuu 2,3-buteenioksidin hydrolyysiin emäksisissä olosuhteissa. Reaktiossa muodostuu eri stereoisomeerien seos.

2,3-butaanidiolia käytetään väriaineiden, kumien ja hartsien liuottamiseen. Yhdistettä käytetään myös ristisitojana valmistettaessa eräitä polyuretaanimuoveja ja siitä valmistetaan myös polyestereitä, hartseja ja muovinpehmentimiä.

## Lähteet
Reisjärven seurakunta

**Reisjärven seurakunta** on Reisjärven kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Reisjärven seurakunta perustettiin 1600-luvulla Kalajoen seurakuntaan kuuluneeksi rukoushuonekunnaksi. Vuonna 1826 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja sellaisena se kuului vuodesta 1838 lähtien Haapajärven seurakuntaan. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1876.

## Herätysliikkeet
Reisjärven seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Reisjärvi kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Reisjärvellä on jossain määrin kannatusta myös herännäisyyden parissa.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Reisjärven seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat
* 1876–1881: Karl Adam Ottelin
* 1881–1897: Josef Fredrik Cajan
* 1898–1919: Kustaa Adolf Vuorela
* 1919–1928: Iisakki Eemil Peltonen
* 1928–1939: Pauli Eevert Kauppinen
* 1939–1947: V. A. Malkavaara
* 1949–1954: Juhana Kalervo Koskimies
* 1955–1959: Pentti Pyy
* 1959–1966: Erkki Vaaramo
* 1966–1973: Sakari Jussila
* 1973–1982: Väinö Heikki Reinilä
* 1982–1986: Arvo Repo
* 1986–1989: Vilho Vähäsarja
* 1990–2014: Jaakko Johannes Rantamäki
* 2015–2017: Janne Tapani Isomaa
* 2021– Sanna-Leena Lavanti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seurakunnan kotisivut
Bromoksiniili

**Bromoksiniili** tai **bromoksyniili** (C7H3NBr2O) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään maataloudessa rikkaruohomyrkkynä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa bromoksiniili on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee veteen vain vähäisessä määrin ja liukenee paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, asetoniin ja tetrahydrofuraaniin. Bromoksiniilin herbisidiset ominaisuudet perustuvat siihen, että se estää osana fotosynteesiä olevia auringonvalon aktivoimia hapetus–pelkistys- ja fosforylaatioreaktioita. Tämän lisäksi se estää hapettavaa fosforylaatiota. Yhdiste on lievästi myrkyllistä nisäkkäille, mutta hyvin myrkyllistä linnuille ja kaloille.

Bromoksiniiliä valmistetaan natriumhypobromiitin ja p-hydroksibentsonitriilin välisellä reaktiolla. Yhdistettä käytetään rikkaruohomyrkkynä muun muassa vilja-, sipuli-, valkosipuli- ja pellavapelloilla sekä nurmilla. Yhdiste levitetään jauheena tai liuoksena. Bromoksiniili on sallittu käytettäväksi rikkaruohomyrkkynä muun muassa Yhdysvalloissa ja Euroopan unionin alueella.

## Lähteet
Haapajärven seurakunta

**Haapajärven seurakunta** on Haapajärven kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Haapajärven seurakunta perustettiin Kalajoen seurakuntaan kuuluvana kappeliseurakuntana vuonna 1693. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muodostettiin vuonna 1838.

## Herätysliikkeet
Haapajärven seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Haapajärvi kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Alueella on voimakasta kannatusta myös uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan yhtenäiseen kannatusalueeseen. Haapajärvellä vaikuttaa jossain määrin myös herännäisyys.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Haapajärven seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat
* 1840–1847: Johan Lampén
* 1850–1855: Anders Helander
* 1859–1871: Anders Nils Holmström
* 1875–1883: Karl Vilhelm Silfvenius
* 1887–1893: Karl Isak Vilhelm Österbladh
* 1895–1908: Vilhelm Vaurio
* 1910–1939: Jalmari Heikinheimo
* 1940–1964: Kaarlo Jalmari Heikinheimo
* 1967–1974: Vilho O. J. Lauriala
* 1974–1999: Jussi Vihantola
* 1999→ Kari Tiirola

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seurakunnan kotisivut
Nivalan seurakunta

**Nivalan seurakunta** on Nivalan kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Nivalan seurakunta perustettiin Kalajoen seurakuntaan kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1682. Vuonna 1802 se muutettiin kappeliseurakunnaksi, ja vuodesta 1838 lähtien se kuului kappeliseurakuntana Haapajärven seurakuntaan. Itsenäiseksi seurakunnaksi se tuli vuonna 1868.

## Herätysliikkeet
Nivalan seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Nivala kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen voimakaaseen kannatusalueeseen. Paikkakunnalla vaikuttaa myös uudenheräyksen lestadiolainen suuntaus. Nivalassa on voimakasta kannatusta myös herännäisyyden parissa. Herännäisyyden historialliset juuret sijoittuvat Nivalaan.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Nivalan seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat
* 1876–1890: Gustaf Reinhold Petterson
* 1890–1893: vt. Josef Joakim Simelius
* 1893–1897: Erik Gustaf Julius Roschier
* 1898–1904: Klas Emil Hohenthal
* 1905–1923: Josef Fredrik Cajan
* 1925–1937: Lauri Mustakallio
* 1975–2004: Heikki Hurskainen
* 2005–2013: Martti Viljanen
* 2013–: Sanna Jukkola

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seurakunnan kotisivut
Miglitoli

**Miglitoli** (C8H17NO5) on aminosokereihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä diabeteksen hoitoon.

## Ominaisuudet ja käyttö
Miglitoli on puolisynteettinen deoksinojirimysiinin johdannainen. Huoneenlämpötilassa se on kiteistä ainetta. Miglitoli on α-glukosidaasientsyymin inhibiittori. Entsyymin toiminnan estymisen vuoksi polysakkaridien pilkkoutuminen esimerkiksi glukoosiksi hidastuu. Tämän seurauksena verensokeritason muutokset eivät ole yhtä suuria. Miglitolia voidaan käyttää ainoana kakkostyypin lääkehoitona, mutta tyypillisempää on, että sitä käytetään yhdessä muiden lääkeaineiden kanssa.

Tyypillisimpiä miglitolin aiheuttamia haittavaikutuksia ovat vatsavaivat kuten vatsakipu, turvotus, ripuli ja ilmavaivat. Haittavaikutukset ovat tyypillisimpiä hoidon alkaessa.

## Lähteet
Haapaveden seurakunta

**Haapaveden seurakunta** on Haapaveden kaupungissa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Haapaveden seurakunta perustettiin Pyhäjoen seurakuntaan kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1645. Silloin sen nimenä oli Haapajärvi. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1863, jolloin se samalla sai nykyisen nimensä.

## Herätysliikkeet
Haapaveden seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Haapavesi kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Haapavedellä on jossain määrin kannatusta uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan yhtenäiseen kannatusalueeseen.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Haapaveden seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat
* 1874–1884: Erik Vilhelm Snellman
* 1886–1906: Johan Pöyhönen
* 1909–1925: Hugo Hjalmar Molin
* 1927–1948: Aale Sariola
* 1978–2007: Teuvo Aho
* 2007→ Mauno Soronen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seurakunnan kotisivut
Kärsämäen seurakunta

**Kärsämäen seurakunta** on Kärsämäen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Kärsämäki perustettiin Pyhäjokeen kuuluneena kappeliseurakuntana vuonna 1774. Itsenäiseksi seurakunnaksi se tuli vuonna 1856.

## Herätysliikkeet
Kärsämäen seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Kärsämäki kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Kärsämäellä on jossain määrin kannatusta uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan yhtenäiseen kannatusalueeseen.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Kärsämäen seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat
* 1862–1887: Berndt Leonard Frosterus
* 1888–1898: Karl Gustaf Elfving
* 1899–1902: Otto Alfred Tenlén
* 1905–1911: Frans Ferdinand Alcenius
* 1913–1925: Albert Talasniemi
* 1929–1944: Väinö Oskari Torvela
* 1947–1958: Aaro Heikki Ahti
* 1958–1979: Torsten Werner Sweholm
* 1980–2004: Jorma Ossi Niinikoski
* 2005-2025 Heikki Valkama
* 2025-> Lauri Pietikäinen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seurakunnan kotisivut
Hailuodon seurakunta

**Hailuodon seurakunta** on Hailuodon kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Hailuodon seurakunta oli keskiajalla Saloisten seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta vuonna 1573 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Hailuodon seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat

* 1587–1603: Thomas Laurentii Paldanus
* 1604–1615: Ericus Henrici Frosterus
* 1616–1617: Henricus Erici Frosterus
* 1618–1625: Marcus Amundi
* 1625–1646: Sigfridus Canuti
* 1648–1672: Marcus Jacobi Salovius
* 1672–1698: Henricus Sigfridi Björnholm
* 1698–1707: Gustaf Forselius
* 1708–1717: Samuel Julenius
* 1718–1724: Alexander Kranck
* 1724–1735: Simon Solinius
* 1795–1804: Jonas Cajanus
* 1805–1809: Johan Pettersson
* 1812–1839: Erik Johan Frosterus
* 1840–1857: Kustaa Adolf Saxbäck
* 1858–1876: Karl Robert Heikel
* 1877–1883: Emil August Wichmann
* 1883–1895: Niilo Karilas
* 1896–1901: Johan Adolf Snellman
* 1903–1906: August Alfred Simola

* 1907–1909: Juho Abram Pietola
* 1909: Bror Gabriel Einar Borg
* 1910–1920: Eino Wirkkula
* 1920–1927: Juho Kustaa Saarento
* 1927–1928: vt. Frans Josef Bergh
* 1928–1930: Eero Juhani Ahola
* 1933–1936: Einari Hohti
* 1937–1938: vt. Toivo Aulis
* 1938–1944: Svante Tolonen
* 1944–1952: Antti Jalmari Pulkkinen
* 1953–1955: Jorma Kauko
* 1954–1956: vt. Esko Kotila
* 1956–1960: vt. Veikko Laitala
* 1960–1961: vt. Jouko Liehu
* 1961–1963: vt. Lasse Klemola
* 1963–1996: Lauri Henrikki Holmi
* 1997–2002: Jaakko Parikka
* 2003–2005: Jaakko Arppe
* 2011→ Timo Juntunen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seurakunnan kotisivut
Hämeenkyrön seurakunta

**Hämeenkyrön seurakunta** on seurakunta Pirkanmaalla, Hämeenkyrön kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Hämeenkyrön rovastikuntaa.

Vuoden 2025 lopussa Hämeenkyrön seurakunnalla oli 7&nbsp;093 jäsentä, mikä vastasi noin 69,1 prosenttia Hämeenkyrön väestöstä. Jäsenmäärä on ollut 2000-luvulla laskussa: vuoden 2000 lopussa jäseniä oli 8&nbsp;889, vuoden 2010 lopussa 8&nbsp;686 ja vuoden 2020 lopussa 7&nbsp;623.

Hämeenkyrö on keskiajalla todennäköisesti ollut Karkun seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta se mainitaan itsenäisenä seurakuntana jo 1300-luvulla.

## Papisto
### Kirkkoherrat
* 1994–2010: Sakari Virtanen

## Lähteet
Buteenidioli

**Buteenidioli** (C4H8O2) on tyydyttymättömiin dioleihin eli kaksi hydroksyyliryhmää sisältäviin alkoholeihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteesien lähtöaineena.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa buteenidioli on väritöntä tai hieman kellertävää viskoosia nestettä. Yhdisteellä esiintyy cis-trans-isomeriaa ja cis-isomeeri on tavanomaisempi. Yhdiste liukenee erittäin hyvin veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin, dietyylieetteriin ja asetoniin. Buteenidioli reagoi alkoholeille tyypillisillä tavoilla ja muodostaa esimerkiksi polyestereitä dikarboksyylihappojen kanssa reagoidessaan. Yhdisteen kaksoissidos voidaan pelkistää vedyttämällä. Yhdiste reagoi aldehydien kanssa muodostaen rengasrakenteisia asetaaleja, happojen kanssa muodostaen dihydrofuraania ja reaktiivisten dieenien kanssa Diels–Alder-reaktiolla.

## Valmistus ja käyttö
Buteenidiolia valmistetaan pelkistämällä butyynidiolia vedyttämällä. Katalyyttinä käytetään palladiumin ja sinkin seosta. Näin syntyy cis-isomeeria. Toinen tapa on etyylin ja formaldehydin välinen reaktio. Trans-buteenidiolia voidaan valmistaa hydrolysoimalla trans-1,4-dikloori-2-buteenia. Buteenidiolin cis-isomeeria käytetään muiden orgaanisten yhdisteiden valmistamiseen. Siitä valmistetaan muun muassa hyönteismyrkkynä käytettävää endosulfaania, B<sub>6</sub>-vitamiinia, hartseja ja muovinpehmentimiä. Trans-isomeerillä ei ole merkittäviä käyttökohteita.

## Lähteet
Lumijoen seurakunta

**Lumijoen seurakunta** on Lumijoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Limingan rovastikuntaan.

Lumijoki muodostettiin 1600-luvulla Limingan seurakuntaan kuuluneeksi kappeliseurakunnaksi. Itsenäiseksi seurakunnaksi se muutettiin vuonna 1917.

## Papisto
Seuraavat henkilöt ovat toimineet Lumijoen seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat
* 1919-1925: Matti Hiltula
* 1926–1931: Mauri Kokko
* 1932–1942. Hannu Koskimies
* 1943–1956: Aarre Nenye
* 1956–1963: Matti Salokannel
* 1965–1968: Esko Jaatinen
* 1970–1995: Matti Vainikainen
* 1995–2018: Markku Tölli
* 2019-2024: Erja Oikarinen
* 2024–: Olli Lohi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seurakunnan kotisivut
Sievin seurakunta

**Sievin seurakunta** on Sievin kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Sievin seurakunta perustettiin vuonna 1650 Kalajoen seurakuntaan kuuluneeksi rukoushuonekunnaksi. Vuonna 1702 se muutettiin kappeliseurakunnaksi ja vuonna 1862 itsenäiseksi seurakunnaksi.

## Herätysliikkeet
Sievin seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Sievi kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen voimakaaseen kannatusalueeseen. Sievissä on voimakasta kannatusta myös herännäisyyden parissa.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Sievin seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat
* 1868–1873: Karl Henrik Elfving
* 1874–1879: August Johan Frosterus
* 1880–1901: Johan Lagus
* 1903–1909: Josef Holmström
** 1907–1908: vt. Aale Sariola
* 1910–1919: Matti Hiltula
* 1921–1934: Vilhelm Korvenheimo
* 1936–1939: Einari Peura
* 1942–1968: Hannu Koskimies
* 1968–1972: Matti Pesonen
* 1972–1994: Martti Takala
* 1995–2006: Tapio Saunanen
* 2006–2020: Anita Leppälä
* 2020–2021: Ville Järvinen
* 2021– vt. Olli Luhtasela

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seurakunnan kotisivut
Pyhäjoen seurakunta

**Pyhäjoen seurakunta** on Pyhäjoen kunnassa Pohjois-Pohjanmaalla toimiva Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta. Se kuuluu Oulun hiippakuntaan ja Kalajoen rovastikuntaan.

Pyhäjoki kuului keskiajalla Saloisten historiaan, mutta vuonna 1573 se muodostettiin itsenäiseksi seurakunnaksi. Siitä ovat myöhemmin eronneet Pyhäjärven, Haapaveden, Oulaisten, Kärsämäen ja Merijärven seurakunnat.

## Herätysliikkeet
Pyhäjoen seurakunta kuuluu muun Kalajokilaakson tavoin herätysliikkeiden maantieteelliseen kohtaamisalueeseen. Pyhäjoki kuuluu vanhoillislestadiolaisuuden yhtenäiseen kannatusalueeseen. Pyhäjoella on myös voimakasta kannatusta uudenheräyksen parissa ja kuuluu suunnan keskeiseen kannatusalueeseen.

## Papisto
Muun muassa seuraavat henkilöt ovat toimineet Pyhäjoen seurakunnan kirkkoherroina:

### Kirkkoherrat

* 1573–1576: Henricus Erici Rödh
* 1576–1581: Ljungo Tuomaanpoika
* 1581–1591: Johannes Michaelis
* 1592–1613: Johannes Clementis Finne
* 1614–1620: Georgius Petri Hordelius
* 1622–1629: Georgius Johannis Wesilaxius
* 1631–1636: Ericus Georgii Montanus
* 1636–1651: Henricus Johannes Ahlholm
* 1652–1661: Johannes Matthiae Mathesius
* 1661–1674: Claudius Henrici Ahlholm
* 1676–1680: Johannes Laurentiis Carlander
* 1681–1688: Johannes Tavast
* 1689–1695: Johannes Laibeckius
* 1697–1714: Petrus Portinus
* 1716–1740: Nils Mathesius

* 1744–1772: Per Niklas Mathesius
* 1774–1804: Johan Vestzynthius
* 1807–1809: Isak Schroderus
* 1811–1830: Abraham Fellman
* 1833–1834: Gustaf Appelberg
* 1838–1846: Henrik Gabriel Alcenius
* 1850–1855: Gabriel Borg
* 1858–1870: Karl Aejmelaeus
* 1873–1880: Karl Henrik Elfving
* 1883–1886: Emil August Wichmann
* 1890–1906: Jonatan Gummerus
* 1907–1933: Yrjö Julius August Ask
* 1965–1998: Aaro Leipälä
* 1998–: Jukka Malinen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seurakunnan kotisivut
Jämijärven seurakunta

**Jämijärven seurakunta** on entinen Suomen evankelis-luterilaisen kirkon seurakunta, joka sijaitsi Satakunnan maakunnassa, Jämijärven kunnassa. Seurakunta kuului Tampereen hiippakunnassa Hämeenkyrön rovastikuntaa. Kirkkoherrana toimi Jorma Pitkänen. Jäseniä seurakunnassa vuonna 2017 oli 1 654, kirkkoon kuului 88,6 prosenttia kunnan väestöstä.

Jämijärven seurakunta perustettiin Ikaalisten seurakuntaan kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1852. Vuonna 1863 se muutettiin kappeliseurakunnaksi. Ensimmäiseksi kappalaiseksi valittiin Pirkkalan apulaispastori Wilhelm Carlsson, joka muutti paikkakunnalle vasta vuonna 1865. Päätös itsenäisen seurakunnan perustamisesta tehtiin vuonna 1899 mutta päätös astui voimaan vasta vuonna 1908.  Ensimmäisenä kirkkoherrana toimi Juho Vihtori Leppä.

Jämijärven seurakunta yhdistyi vuoden 2019 alkaessa Kankaanpään seurakuntaan. Jämijärveläiset vaihtoivat samalla myös hiippakuntaa Tampereen hiippakunnasta Turun arkkihiippakuntaan. Seurakuntaliitokseen ei liittynyt kuntaliitosta, vaan Jämijärvi jatkaa omana kuntanaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seurakunnan nettisivut internetin arkistossa
Ylöjärven seurakunta

**Ylöjärven seurakunta** on seurakunta Pirkanmaalla, Ylöjärven kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Hämeenkyrön rovastikuntaa. Kirkkoherrana toimii Ulla Ruusukallio.

Vuoden 2025 lopussa Ylöjärven seurakuntaan kuului 22&nbsp;219 jäsentä, mikä vastasi noin 66 prosenttia Ylöjärven väestöstä. 2000-luvulla jäsenmäärä kasvoi aina vuoteen 2015 saakka, jolloin jäseniä oli 24&nbsp;649, mutta sen jälkeen jäsenmäärä on laskenut joka vuosi.

Ylöjärven seurakunta perustettiin Pirkkalan seurakuntaan kuuluneena rukoushuonekuntana vuonna 1779. Vuonna 1841 se muutettiin kappeliseurakunnaksi ja vuonna 1899 itsenäiseksi seurakunnaksi. Ylöjärven seurakuntaan on liitetty Viljakkalan (2007) ja Kurun (2009) seurakunnat vastaavien kuntaliitosten yhteydessä.

## Lähteet
Nokian seurakunta

**Nokian seurakunta** on seurakunta Pirkanmaalla, Nokian kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Hämeenkyrön rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Ville Järvinen.

Vuoden 2025 lopussa Nokian seurakunnalla oli 22&nbsp;463 jäsentä, mikä vastasi noin 61,5 prosenttia Nokian väestöstä. 2000-luvulla jäsenmäärä kasvoi vuoteen 2009 saakka, jolloin jäseniä oli 24&nbsp;001, minkä jälkeen jäsenmäärä on ollut hienoisessa laskussa.

## Lähteet
Pälkäneen seurakunta

**Pälkäneen seurakunta** on seurakunta Pirkanmaalla, Pälkäneen kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Jari Kemppainen.

Vuoden 2025 lopussa Pälkäneen seurakunnalla oli 4&nbsp;331 jäsentä, mikä oli noin 70,5 prosenttia Pälkäneen asukkaista. Seurakunnan jäsenmäärä on ollut 2000-luvulla laskussa: vuoden 2000 lopussa jäseniä oli 6&nbsp;027, vuoden 2010 lopussa 5&nbsp;896 ja vuoden 2020 lopussa 4&nbsp;886.

Pälkäne on ollut itsenäinen seurakunta vuodesta 1445 lähtien. Sitä ennen se oli Kangasalan seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta.

Pälkäneen seurakuntaan kuuluu Luopioisten kappeliseurakunta, joka muodostettiin vuonna 2007, kun Pälkäneen ja Luopioisten kuntaliitoksen myötä myös seurakunnat yhdistyivät. 

## Lähteet
Kangasalan seurakunta

**Kangasalan seurakunta** on seurakunta Pirkanmaalla, Kangasalan kaupungissa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Markku Viitala.

Vuoden 2025 lopussa Kangasalan seurakunnalla oli 22&nbsp;968 jäsentä, mikä vastasi noin 66,8 prosenttia Kangasalan kaupungin väestöstä. 2000-luvulla jäsenluku kasvoi vuoteen 2009 saakka, jolloin jäseniä oli 24&nbsp;474, minkä jälkeen jäsenistö on pienentynyt lähes joka vuosi.

Kangasala on keskiajalla kuulunut Pirkkalan seurakuntaan, mutta se erotettiin itsenäiseksi seurakunnaksi jo vuonna 1366. Siitä on myöhemmin erotettu Kuhmalahden seurakunta.

## Kirkkoherrat

**Ensimmäinen, Liuksialan kirkko** –1766 
* Magister Rotcherus
* Olavi Finke
* Sigfrid
* Henrik
* Laurentinus Henrikinpoika
* Olavi Olavinpoika Björn
* Georgius Henrikinpoika
* Johannes Henrikinpoika Agricola
* Carolus Henrikinpoika Agricola
* Andreas Judas
* Henricus Georginpoika
* Henricus Arvidinpoika

**Toinen, Herttualan kirkko** 1645–1800
* Josefus Matinpoika Melartopaeus
* Magister Johannes Arvidinpoika Frisius
* Johannes Thuronius
* Abraham Johanneksenpoika Thuronius
* Elias Enckell
* Martinus Arvidinpoika Florinus
* Petrus Wijdbom
* Gustaf Allenius

**Kolmas, nykyinen kirkko (Prinssi Kustaan Kirkko)** 1767–
* Johan Tennberg (1786–1809)
* Abraham Liljenstrand (1810–1835)
* Edward Bergenheim (1840–1850)
* Henrik Tallqvist (1851–1854)
* Esaias Wegelius (1855–1875)
* Johan Adolf Colérus (1878–1889)
* Frans Frithiof Wallenius (1890–1909)
* Usko Äänis Ilmi Tuhkanen (1910–1941)
* Johannes (Hannes) Samuli Heribert Pihlamaa (1943–1961)
* Tuomas Eemil Ponsimaa (1961–1964)
* Mauri Eenok Malkavaara (1965–1972)
* Pentti Kaarlo Olavi Hytönen (1973–1992)
* Heikki Julius Olavi Nurmiranta ”Inssi” (1992–2003)
* Seppo Jarva (2003–2024)
* Markku Viitala (2024– )

## Katso myös
* Kangasalan kirkko

## Lähteet
Liimo

**Liimo** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Kari Liimo (s. 1944), koripalloilija ja koripallovalmentaja
* Martti Liimo (1941–1995), koripalloilija
Säilöönottoyksikkö

**Säilöönottoyksikkö** on Maahanmuuttoviraston alainen keskus, johon voidaan ottaa säilöön esimerkiksi kielteisen päätöksen saanut turvapaikanhakija, joka yrittää vaikeuttaa käännytystään. Suomessa on kaksi säilöönottoyksikköä, jotka sijaitsevat Helsingissä ja Joutsenossa.

## Katso myös
*Säilöönotto
*Vastaanottokeskus

## Lähteet
Lempäälän seurakunta

**Lempäälän seurakunta** on seurakunta Pirkanmaalla, Lempäälän kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Matti Vehviläinen.

Vuoden 2025 lopussa Lempäälän seurakuntaan kuului 16&nbsp;712 jäsentä, mikä vastasi noin 66,8 prosenttia kunnan asukkaista.

Lempäälä on keskiajalla ollut Vesilahden seurakuntaan kuulunut kappeliseurakunta, mutta se on mainittu itsenäisenä seurakuntana jo vuonna 1439.

## Papisto
### Kirkkoherrat
* 2010–2011: vs. Matti Vehviläinen

## Lähteet
Vesilahden seurakunta

**Vesilahden seurakunta** on seurakunta Pirkanmaalla, Vesilahden kunnassa. Seurakunta kuuluu Tampereen hiippakunnassa Kangasalan rovastikuntaan. Kirkkoherrana toimii Harri Henttinen.

Vuoden 2025 lopussa Vesilahden seurakuntaan kuului 3&nbsp;140 jäsentä, mikä oli noin 69,2 prosenttia Vesilahden asukkaista. 2000-luvulla seurakunnan jäsenmäärä kasvoi vuoteen 2009 saakka, minkä jälkeen se on ollut laskussa.

Vesilahti on keskiajalla kuulunut Pirkkalan seurakuntaan, mutta se on mainittu itsenäisenä seurakuntana jo vuonna 1346. Siitä ovat myöhemmin eronneet Lempäälän ja Tottijärven seurakunnat.

## Lähteet
Cole

**Cole** on englantilainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Alphaeus Philemon Cole (1876–1988), yhdysvaltalainen taiteilija
* Andrew Cole (s. 1971), brittiläinen jalkapalloilija
* Ashley Cole (s. 1980), englantilainen jalkapalloilija
* Brendan Cole (s. 1976), uusiseelantilainen tanssija
* Carlton Cole (s. 1983), englantilainen jalkapalloilija
* Cheryl Cole (s. 1983), englantilainen laulaja
* Cornelius Cole (1822–1924), yhdysvaltalainen poliitikko
* Duncan Cole (1958–2014), uusiseelantilainen jalkapalloilija
* Elizabeth Cole (s. 1939), *Elizabeth Ashley*, yhdysvaltalainen näyttelijä
* Ian Cole (s. 1989) yhdysvaltalainen jääkiekkoilija
* J. Cole (s. 1985), yhdysvaltalainen hip hop-artisti
* Kyla Cole (s. 1978), slovakialainen pornomalli
* Martin Cole, walesilainen näyttelijä
* Norris Cole (s. 1988), yhdysvaltalainen koripalloilija
* Syn Cole (s. 1988), virolainen DJ
* Toody Cole (s. 1948), yhdysvaltalainen basisti.

## Nimen muita merkityksiä
* 5635 Cole, päävyöhykkeen asteroidi
Hilkka Kuusela

**Hilkka Kuusela-Berghem** eli **Pogostan Hilkka** (18. marraskuuta 1932 Impilahti – 2. lokakuuta 1995) oli suomalainen toimittaja. Hän oli Ilomantsissa ilmestyvän ''Pogostan Sanomien'' päätoimittaja 1966–1984.

Kuuselan puoliso oli vuodesta 1991 Juhani Berghem. He keräsivät yhdessä ikoneja, ja Kuuselan kuoltua Berghem hankki niitä lisää. Kokoelma sai nimekseen *Pogostan Hilikan ja Juhani Berghemin Ikonikokoelma*. Berghem teki niiden perusteella samannimisen kirjan, jossa kerrotaan ikoneista yleisemminkin. Berghem lahjoitti kokoelman vuonna 2000 Joensuun taidemuseolle.

Kuuselasta on tehty dokumenttielokuva *Pogostan Hilkka* (1975), jonka on toteuttanut Juhani Tiikkainen.

## Teokset
* *Ortodoksisten nuorten liitto 1943–1983* toim. Risto Aikonen; toimituskunta: Hilkka Kuusela ym.; Kuopio: Ortodoksisten nuorten liitto, 1983. .
* *Pogostan Hilikan pakinoita*. Heinävesi: Valamon luostari, 1990 (Valamon luostarin julkaisuja 38, ISSN 0356-2085) .

## Lähteet
Simo Laurila

**Simo Heikki Laurila** (15. tammikuuta 1920 Kangasala – 24. elokuuta 1996 Georgia, Yhdysvallat) oli suomalainen fotogrammetrian professori. Hän toimi Havaijin yliopiston geologian ja geofysiikan osaston professorina.

Yhdysvalloissa oli 1960-luvulla kolmessa neljästä arvostetusta geodesian tutkimuslaitoksesta suomalainen johtaja, ja yksi heistä oli Laurila.

Laurilan vanhemmat olivat John H. Laurila ja Fanny E. Heikkilä. Puoliso oli Mary L. Laurila.

## Julkaisut
* *On the application of barometric air levelling and Decca radio position fixing in the formation of geodetic networks for small-scale maps*. Helsinki:[Tekijä, 1953. - Väitöskirja Helsinki : Teknillinen korkeakoulu.
* *Decca in off-shore survey*. Columbus, (Ohio): Graduate School: 1956. - (Publication of the Institute of Geodesy, Photogrammetry and Cartography ; 5.).
* *Electronic surveying and mapping*. Mikkeli: Graduate School : 1960. - (Publications of the Institute of Geodesy, Photogrammetry and Cartography ; 11.).
* *Electronic surveying and navigation*. Simo H. Laurila. New York: John Wiley: 1976. .
* *Electronic surveying in practice*. Simo H. Laurila ; with a contribution by David W. Harris. New York : Wiley, 1983. .

## Lähteet
RN Giuseppe Miraglia (1923)

**RN Giuseppe Miraglia** () oli Italian kuninkaallisen laivaston vesilentokoneiden emälaiva.

## Suunnittelu
Alukselle oli mahdollista sijoittaa jopa 17 vesilentokonetta (alun perin Macchi M.18 ja myöhemmin IMAM Ro.43). Se oli varustettu kahdella katapultilla.

## Valmistus
Aluksen köli laskettiin 5. maaliskuuta 1921 junalautta *Cittá di Messinana*, jonka suunniteltu käyttäjä oli Italian valtion rautatieyhtiö Ferrovie dello Stato Italiane. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1923. Laivasto lunasti aluksen pian tämän jälkeen. Muutostyöt vesilentokoneiden emälaivaksi aloitettiin välittömästi. Vuonna 1925 aluksen ollessa jo lähes valmis se kaatui myrskyssä. Umberto Pugliesen johtama ryhmä nosti hylyn, joka kunnostettiin. Alus otettiin palvelukseen 1. marraskuuta 1927.

## Palvelus
Alus osallistui toiseen Italian ja Etiopian väliseen sotaan ja Espanjan sisällissotaan. Toisessa maailmansodassa selvittyään Taranton taistelusta alus jatkoi palvelustaan Välimerellä. Italian antauduttua ja aselevon astuttua voimaan *Giuseppe Miraglia* siirtyi laivaston pääosan mukana Maltalle internoitavaksi.

Torstai iltana 2. joulukuuta 1943 Saksan ilmavoimat hyökkäsi Barin satamaan. Hyökkäysosastoon kuului 105 pommikonetta, joista 88 löysi satama-alueen. Hyökkäyksen alkuvaiheessa pommi osui ammuskuormassa olevaan SS *John L. Motleyyn*, jonka räjähtäessä syttyi kolme muuta alusta. Yksi näistä oli SS *John Harvey*, jonka lastina oli sinappikaasupommeja. Aluksen räjähtäessä kaasu levisi satama-alueelle. Hyökkäyksessä tuhoutui kaikkiaan 24 alusta, joiden mukana menetettiin 39&nbsp;000 tonnia rahtia. Aluksilta saatiin pelastettua kaikkiaan 7&nbsp;500 tonnia tarvikkeita. Näiden lisäksi hyökkäyksessä vaurioitui 12 alusta muun muassa korjauskelvottomaksi vaurioitunut Britannian kuninkaallisen laivaston torpedoveneiden emälaivan *[[HMS Vienna (929)|HMS Vienna]]*. Kuninkaallinen laivasto kiinnostui *Giuseppe Miragliasta* *Viennan* korvaajana.

Sotatoimien päätyttyä alus kuljetti italialaisia sotavankeja takaisin Italiaan, minkä jälkeen sitä käytettiin majoitusaluksena Tarantossa. Alus romutettiin 1950.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Katajalaakso

**Katajalaakso** on asuinalue Seinäjoella Alakylän kaupunginosassa. Alue sijaitsee noin viiden kilometrin päässä kaupungin keskustasta länteen päin. Katajalaaksossa on päiväkoti ja vuoteen 2022 asti oli yksi Seinäjoen seurakunnan toimipaikoista.

## Historia
Katajalaakson alue perustettiin 1970-luvulla. 1980-luvulla Katajalaakson kasvu oli jopa Kasperin lähiötä voimakkaampaa. Alueen väkiluku kaksinkertaistui vuosien 1980–1986 aikana. Vuoden 1993 kaavoitusohjelmassa kaavoitusta jatkettiin Katajalaakson ja Jouppilanvuoren välisellä alueella. 2000-luvulla asuinalue jatkoi laajentumistaan lännen ja etelän suuntaan.

## Lähteet
Euro Hockey Tour 2018–2019

**[[Euro Hockey Tour]]in kausi 2018–2019** on sarjan 23. kausi. Sarjassa pelaavat Suomen, Venäjän, Ruotsin ja Tšekin miesten jääkiekkomaajoukkueet.

## Kokonaispisteet

## Karjala-turnaus

## Channel One Cup

## Beijer Hockey Games

## Carlson Hockey Games
Metyylinaftaleeni

**Metyylinaftaleeni** viittaa kahteen saman aineen isomeeriin:
*1-metyylinaftaleeni
*2-metyylinaftaleeni
Volker Bruch

**Volker Bruch** (s. 9. maaliskuuta 1980 München, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan kansainvälisesti parhaiten rooleistaan historiallisissa draamasarjoissa *[[Sodan sukupolvi]]* (2013) ja *[[Babylon Berlin]]* (2017–). Bruch näyttelee myös syksyllä 2026 ensi-iltansa saavassa elokuvassa Lapin sota.

Näyttelijänuransa ohella Bruch on saavuttanut huomiota myös salaliittoteoreetikkona. Koronaviruspandemian aikana Bruch kampanjoi julkisuudessa aktiivisesti rajoitustoimia vastaan verraten muun muassa Saksaan asetettua kasvosuojaimen käyttövelvoitetta holokaustiin.

## Valikoitu filmografia
**[[Lukija (elokuva)|Lukija]]* (2008)
**[[Female Agents]]* (2008)
**[[Baader Meinhof Komplex]]* (2008)
**[[Punainen paroni (elokuva)|Punainen paroni]]* (2008)
**[[Young Goethe in Love]]* (2010)
**[[Nanga Parbat]]* (2010)
**[[Westwind]]* (2011)
**[[Treasure Guards]]* (2011)
**[[Sodan sukupolvi]]* (2013)
**[[Tour de Force]]* (2014)
**[[Babylon Berlin]]* (2017–)
**[[The Girl in the Spider's Web]]* (2018)

## Lähteet
Mether

**Mether** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Anders Johan Mether (1773–1837), Turun akatemian matematiikan professori ja rehtori
* Leo Mether (1927–2013), Savonlinnan kaupunginjohtaja

;Mether-Borgström:
*Ernst Mether-Borgström (1917–1996), suomalainen taidemaalari
*Helge Mether-Borgström (1913–1985), suomalainen mainosgraafikko
Dunblanen katedraali

**Dunblanen katedraali** on toinen Skotlannin kirkon kirkoista Dunblanessa, Keski-Skotlannissa.

Katedraali on rakennettu pääosin myöhäisellä 1200-luvulla. Keskilaivan katto romahti noin vuonna 1600. Restaurointiurakka on tehty Robert Rowand Andersonin johdolla vuonna 1889. Kirkkomaalla, jota kiertää matala kivimuuri 1800-luvulta, on Lennoxin suvun hautakivi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tulivuori (kirja)

**Tulivuori** on Reijo Mäen vuonna 2015 ilmestynyt 26. Vares-dekkari. 

Tulivuori sijoittuu Teneriffalle. Mäki sai kirjaan idean vaimonsa puhuttua tämän matkalle kyseiselle saarelle. Mäen tuotannolle tavanomainen lähtökohta on, että yksityisetsivä palkataan selvittämään rikosta, kun virallinen tutkinta ei etene. Kirjassa kuvataan saaren kultivoitunutta yläluokkaa mutta toisaalta suomalaisyhteisöä. Etnisiä vähemmistöjä edustavat baskit. Paikalla on myös entinen nelinkertainen olympiavoittaja ja nykyinen väsynyt juoppo, jonka alamäki on suistanut juorulehtihahmoksi. Myös taideväärentäminen on aiheena kuten teoksissa *Gekko* ja ''Kolmijalkainen mies''.    

## Vastaanotto

Teos oli neljänneksi myydyin kotimainen kaunokirja vuonna 2015. Helsingin Sanomien Esa Mäkinen piti alun maisemakuvausta pitkäveteisenä mutta totesi Mäen tarjoavan kovalla rutiinilla sen, minkä edellisissäkin osissa. Kansan Uutisten Kai Hirvasnoro pettyi yksityisetsivän työmoraaliin: Tehokasta tutkinta-aikaa kertyy tuskin täyttä työpäivää. Etsivä haahuilee ja juopottelee, ja ratkaisu löytyy lähinnä sattumalta, kuten tyypillistä. Huumorikin on typerää. 

## Lähteet
SMS Tegetthoff (1878)

**SMS Tegetthoff** oli Itävalta-Unkarin laivaston vuonna 1878 vesillelaskettu rannikkotaistelulaiva.

## Valmistus
Alus tilattiin Stabilimento Tecnico Triestinolta Triestestä, missä köli laskettiin 1. maaliskuuta 1875. Alus laskettiin vesille 15. lokakuuta 1878 ja valmistui 1889.

## Palvelus
Alus modernisoitiin 1893. Vuodesta 1906 alkaen alus oli rannikkopuolustusaluksena Pulassa. Alus nimettiin 1912 uudelleen *SMS Marsiksi*, jotta nimi vapautuisi valmistuvalle uudelle taistelulaivalle. Se siirrettiin 1917 koululaivaksi ja oli proomuna seuraavasta vuodesta alkaen. Alus romutettiin Italiassa vuodesta 1920 alkaen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Jussy (Sveitsi)

**Jussy** on kunta Sveitsissä Geneven kantonissa. Kunnassa on noin 1&nbsp;300 asukasta. 

## Maantiede
Jussy sijaitsee Genevenjärven itäpuolella, kymmenkunta kilometriä Genevestä koilliseen. Kunta rajoittuu idässä Ranskaan. Sen naapurikuntia ovat etelässä Presinge, lännessä Meinier ja pohjoisessa Gy. 

## Historia
Château-du-Crestin linna on kunnan nähtävyys.


Du Crest 2011-07-03 15 59 01 PICT3093.JPG|Château-du-Crestin linna.
Mairie-Jussy-1.jpg|Kunnantalo.


## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Nollaseteli

**Nollasetelit** ovat nimellisarvoltaan nollan euron arvoisia euroseteleitä, joissa on oikean setelin turvatekijät. Niitä painetaan turisteille sekä numismaattisiksi keräilykappaleiksi. Ne ovat nousseet paikoittain suositummiksi kuin esimerkiksi matkamuistoksi ostettavat postikortit. Nollaseteleitä on painettu vuodesta 2015 asti. Suomen ensimmäinen nollaseteli painettiin vuonna 2017.

Nollan euron seteleitä saavat painattaa pääsääntöisesti vain kulttuuri-instituutiot ja museot. Nollaseteleitä on kuitenkin painatettu myös Euroopan unionin ulkopuolelle huolimatta niiden euroon viittaavasta nimellisarvosta.

## Taustaa
Idea nollaseteleistä syntyi vuonna 2015 Ranskassa. Tarkoituksena oli edistää matkailua. Ajatus nollaseteleiden painamisesta on sittemmin levinnyt muualle Eurooppaan. Kaikkien nollaseteleiden kääntöpuolella on yhteisenä kuva-aiheena sommitelma eurooppalaisista muistomerkeistä.

Euroopan keskuspankki (EKP) on myöntänyt ranskalaiselle setelipajalle yksityisoikeuden painattaa nollaseteleitä oikean eurosetelin tavoin samalle paperille sekä samoilla turvatekijöillä. Nollaseteleissä on siten turvatekijöinään hologrammeja, turvalankoja, vesileimoja ja numerosarjoja. E-kirjain setelissä viittaa painopaikkaan Ranskan Oberthur-setelipainoon. Nollasetelien koko on hieman 20 euron seteliä suurempi eli 135x74 millimetriä. Väriltään nollasetelit ovat violetteja.

Vain kulttuuri-instituutiot ja museot saavat painattaa nollaseteleitä. Yrityksillä ei ole samanlaista vapautta. Poikkeuksena säännöstä on kuitenkin ollut Michelin, jonka rengasukko on painettu autourheilupuiston nollaseteliin.

Nollasetelit ovat alkaneet korvata postikortteja muistoina monissa matkakohteissa. Esimerkiksi kaupungit ja museot ovat painattaneet nollaseteleitä.

## Suomessa
Ensimmäinen suomalainen nollaseteli painettiin vuonna 2017, kun Hyvinkään kaupunki ja Suomen rautatiemuseo painattivat nollasetelin yhteistyössä. Suomeen nollasetelit toi Ulrich Hoefs.

Nollaseteleiden numeroinnin ensimmäinen kirjain kertoo tilaajamaan. Suomen nollasetelit tunnistaa kirjaimesta "L".

### Luettelo Suomen nollaseteleistä

## Euroopassa
Monen nollasetelin keräilyarvo Suomen ulkopuolella on noussut jo yli sataan euroon asti. Esimerkiksi vuoden 2016 Duisburgin stadionia kuvaava nollaseteli voi maksaa lähes tuhat euroa. Ensimmäinen halutuksi noussut virhepainatus on Ranskan Sarlat-la-Canédan hanhiaiheinen seteli, jossa on kolmen hanhen sijaan kuusi hanhea.

Pohjoismaista Suomi oli ensimmäinen, jossa nollaseteleitä on saatavilla.

## Aasiassa
Myös Euroopan ulkopuolelle on tuotettu nollaseteleitä. Esimerkiksi Kiinassa on ollut liikkeellä ainakin vuodesta 2018 lähtien nollan euron nimellisarvoisia seteleitä. Kiinassa on myös nollaseteleitä muistuttava uhrirahan perinne, ja nekin ovat siellä suosittu keräilykohde.

## Katso myös
*2 euron erikoisrahat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Nolla-euro seteleiden keräily 
* 
* 
* Billets-Touristiques.com – Kartta nollaseteleistä
Kōben metro

**Kōben metro** () on Japanin Kōben kaupunkia palveleva metrojärjestelmä. Sitä hallinnoi Kōben kaupungin liikennelaitos (). Järjestelmään kuuluu kaksi linjaa, Seishin-Yamate-linja ja Kaigan-linja, joiden yhteispituus on 30,6 kilometriä ja joilla on 26 asemaa. Vuonna 2015 Kōben metro kuljetti noin 112 miljoonaa matkustajaa; päivässä matkustajia oli Seishin-Yamate-linjalla keskimäärin noin 260&nbsp;000, Kaigan-linjalla 44&nbsp;000.

## Historia
Kōben raitioliikenne lakkautettiin autoistumisen myötä maaliskuussa 1971. Metro rakennettiin korvaamaan raitioliikennettä joukkoliikenteen runkoverkkona ja palvelemaan kaupungin nopeasti rakentuvia lähiöitä. Rakennustyöt alkoivat marraskuussa 1972 ja Seishin-Yamate-linjan ensimmäinen 5,7 kilometriä pitkä osuus avattiin liikenteelle maaliskuussa 1977. Linja saavutti nykyisen pituutensa vuonna 1987, ja sen jatke, Hokushin kyūkō -rautateiden Hokushin-linja, avattiin seuraavana vuonna. Kaigan-linjan rakennustyöt aloitettiin vuonna 1994 ja se valmistui heinäkuussa 2001. 

Metro uusii koko Seishin-Yamate-linjalla käytettävän kaluston vuosina 2018–2022.

## Linjat
Kōben metroon kuuluu kaksi linjaa. Seishin-Yamate-linja liittää kaupungin läntiset lähiöt keskustaan ja kulkee Sannomiyan kautta Shin-Kōben rautatieasemalle, josta on vaihtoyhteys San’yō Shinkansen -luotijunalinjaan. Pääteasemalta harjoitetaan vastavuoroista läpiajoliikennettä Hokushin kyūkō -rautateiden Hokushin-linjalle, joka jatkuu Shin-Kōbesta kaupungin pohjoisosiin ja tarjoaa siellä vaihtoyhteyden Kōbe-rautateiden Arima-linjalle.

Kaigan-linja (”rannikkolinja”) palvelee vuorostaan nimensä mukaisesti Osakanlahden ranta-alueita. Siltä on vaihtoyhteys Seishin-Yamate-linjalle Shin-Nagatassa ja se päättyy Sannomiya-Hanadokeimaen metroasemalle Sannomiyan rautatieaseman eteläpuolella. Kaigan-linjan junissa käytetään lineaarimoottoreita ja Seishin-Yamate-linjaa pienempiä junia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kōben metro Kōben kaupungin liikennelaitoksen sivuilla