Daytonin rauhansopimus

**Daytonin rauhansopimus** tai **Dayton-Pariisi-sopimus** on rauhansopimus, joka solmittiin marraskuussa 1995 Wright-Pattersonin tukikohdassa Yhdysvalloissa Ohiossa lähellä Daytonia ja allekirjoitettiin 14. joulukuuta 1995 Pariisissa. Sopimus päätti kolme ja puoli vuotta kestäneen Jugoslavian hajoamissotiin kuuluneen Bosnian sodan.

Vaikka Daytonin rauhansopimuksen pääkohdista oli keskusteltu jo vuodesta 1992 asti, neuvottelut käynnistyivät vasta sen jälkeen kun kroaatit ja bosniakit olivat toteuttaneet Operaatio Myrskyn, joka oli Euroopan suurin maahyökkäys siten toisen maailmansodan. Kroatialaiset joukot valtasivat nopeasti Krajinan. Se oli serbien ensimmäinen merkittävä tappio neljään vuoteen, ja se muutti alueen voimatasapainoa.

Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton halusi hyödyntää muuttunutta tilannetta ja lähetti turvallisuusneuvonantajan Anthony Laken ja valtiosihteerin Peter Tarnoffin esittelemään Eurooppaan rauhansuunnitelmaa.

CLinton päätti myös alkaa uhata serbejä ilmaiskuilla, jos nämä jatkaisivat Bosnian turva-alueiden uhkaaista eivätkä suostuisi neuvotteluihin. Nato iskikin elokuussa 1995 serbejä vastaan, kun Bosnian serbit olivat ensin hyökänneet Sarajevoon. Yhdysvaltain johtava neuvottelija Richard Holbrooke ilmoitti 1. syyskuuta kaikkien osapuolten aloittavan rauhanneuvottelut Genevessä. Bosnian serbien johtajat Radovan Karadžić ja Ratko Mladić suostuivat 14. syyskuuta lopettamaan Sarajevon piirityksen, mikä oli ensiasken lopullisille rauhanneuvotteluille.

Rauhanneuvotteluja käytiin Daytonin laitamilla Wright-Pattersonin tukikohdassa 1.–21. marraskuuta 1995. Syrjäinen neuvottelupaikka valittiin paitsi turvallisuussyistä, myös siksi että osallistujat neuvottelisivat neuvottelupöydässä eivätkä median välityksellä.

Niihin osallistuivat Jugoslavian liittotasavallan presidentti Slobodan Milošević, Kroatian presidentti Franjo Tuđman, Bosnia ja Hertsegovinan presidentti Alija Izetbegović ja ulkoministeri Muhamed Sacirbey sekä edustajia Yhdysvalloista, Britanniasta, Ranskasta, Saksasta, Italiasta, Venäjältä ja Euroopan unionista.

Rauhankonferenssin johtajana oli Yhdysvaltain ulkoministeri Warren Christopher, neuvottelijana Richard Holbrooke ja edustajina EU:n erityisedustaja Carl Bildt ja Venäjän varaulkoministeri Igor Ivanov. Konferenssiin osallistuivat myös tuolloinen Yhdysvaltain Euroopan joukkojen komentaja yhdysvaltalaiskenraali Wesley Clark ja brittieversti David Leakey.

Sopimus allekirjoitettiin muodollisesti 14. joulukuuta 1995 Pariisissa. Sen allekirjoittivat myös Ranskan presidentti Jacques Chirac, Yhdysvaltain presidentti Bill Clinton, Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri John Major, Saksan liittokansleri Helmut Kohl ja Venäjän pääministeri Viktor Tšernomyrdin.

Sopimuksessa määriteltiin, että Bosnia ja Hertsegovina, Kroatia ja Jugoslavian liittovaltio suostuisivat tunnustamaan toistensa suverniteetin ja sopimaan ristiriitatilanteista rauhanomaisesti. Samalla sodan osapuolten käskettiin kunnioittamaan ihmisoikeuksia sekä turvaamaan pakolaisten oikeuksia. Bosnian ja Hertsegovinan nykyisenen poliittinen jako ja sen hallitusmuoto määriteltiin perustuslailla. Olennaisin osa sopimusta oli maan jako kahteen poliittiseen kokonaisuuteen, Bosnia ja Hertsegovinan federaatioon ja Serbitasavaltaan.

Sopimuksen mukaan kansainvälisiä järjestöjä tulisi tarkkailemaan, valvomaan ja soveltamaan sopimuksen noudattamista. Nato-johtoiset IFOR-joukot asetettiin vastaamaan sopimuksen sotilaallisista kohdista. Joukot ottivat rauhanturvaamisvastuun YK-johtoisilta UNPROFOR-joukoilta 20. joulukuuta 1995.

## Kritiikkiä ja seurauksia
Rauhaa pidettiin Bosniassa laihana kompromissina ja ulkovaltojen saneluna. Bosniakit katsoivat rauhan vahvistaneen etnisen puhdistuksen. Elämä palautui Bosniassa normaaliksi, mutta etniset ryhmät pysyttelivät erillään. Bosniakkien, serbien ja kroaattien väliset avioliitot olivat harvinaisia. Lisäksi poliittinen yhteistyö kansanryhmien välillä oli hyvin takkuista ja vaikeaa. Siksi korruptio, nepotismi ja työttömyys leimasivat arkea ja politiikkaa. Serbien entiteetin johto on väläytellyt alueen irtautumista Bosniasta.

## Katso myös
*Washingtonin sopimus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*The General Framework Agreement for Peace in Bosnia and Herzegovina 
*Bosnia: a single country or an apple of discord? , Bosnian Institute
*Beyond Dayton: The Balkans and Euro-Atlantic Integration , U.S. Institute of Peace