open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Zagklivéri

**Zagklivéri** (; myös transl. *Zaglivéri*) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Lagkadáksen kuntaan, Thessalonikin alueyksikköön ja Keski-Makedonian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Ζαγκλιβερίου, *Dimotikí Koinótita Zagkliveríou*). Kaupungin väkiluku on 2&nbsp;171 (vuonna 2011).

Zagklivérin pieni kaupunki sijaitsee Chalkidikín niemimaan pohjoisissa keskiosissa 45 kilometriä (linnuntietä noin 32 kilometriä) itään Thessalonikista. Kaupungin tärkeimmät kirkot on omistettu Pyhälle Georgiokselle (Pyhä Yrjö, *Ágios Geórgios*) sekä paikalliselle pyhälle uusmarttyyri Akylina Thessalonikalaiselle (*Agía Akylína*).

Aiemmin kaupunki kuului Kallíndoian kuntaan ja vuodesta 2011 lähtien Lagkadáksen kunnan Kallíndoian kunnallisyksikköön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mika Kalliomaa

**Mika Pekka Kalliomaa** (s. 5. syyskuuta 1966 Isokyrö) on suomalainen kenraalimajuri. Hän on toiminut Maanpuolustuskorkeakoulun rehtorina heinäkuusta 2021 lähtien. Vuosina 2018–2021 hän toimi Porin prikaatin komentajana.

Kalliomaa valmistui Kadettikoulusta vuonna 1990. Hän väitteli sotatieteiden tohtoriksi Maanpuolustuskorkeakoulussa 2003. Kalliomaa toimi Maanpuolustuskorkeakoulun apulaisjohtajana (2006–2009), pataljoonan komentajana Kaartin jääkärirykmentissä (2009–2012) ja Puolustusvoimien viestintäjohtajana Pääesikunnassa (2014–2015). Aikaisemmin hän on toiminut useissa joukko-osastoissa opetusupseerina ja opettajana.

Kalliomaa on naimisissa ja hänellä on kolme lasta.

## Lähteet
Pentti Pajari

**Pentti Pellervo Pajari** (19. lokakuuta 1914 Helsinki – 17. toukokuuta 1982 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja pääkonsuli, joka toimi kahvi- ja leipomoalalla.

## Elämäkerta
Pentti Pajarin vanhemmat olivat konsuli Toivo Kallio Pajari ja Magda Maria Lovisa Kock. Hän vietti lapsuutensa Helsingissä, jossa hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Normaalilyseosta. Hän opiskeli Helsingin kauppakorkeakoulussa ja valmistui ekonomiksi vuonna 1934 ja myöhemmin kauppatieteiden maisteriksi vuonna 1946. Pajari taisteli talvisodan aikana Taipaleella. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti.

Pajari teki elämäntyönsä perheyhtiö Colombia Oy:ssä. Hänen toimitusjohtaja-aikanaan vuosina 1936–1969 Colombia Oy:stä kasvoi merkittävä kotimainen kahvila- ja konditoriayhtiö, jolla oli parhaimmillaan 1 200 työntekijää, kaksi leipomoa Helsingissä, valtakunnallisia tuotemerkkejä sekä 36 *[[Café de Colombia]]* -kahvilaa, joista tunnetuin Helsingin Rautatalossa.

Hän työskenteli aktiivisesti myös toisen perheyhtiön, Oy Mediator Ab:n hallituksessa. Mediator harjoitti monipuolista maahantuontia ja toimi muun muassa kolumbialaisen kahvin agentuurina Suomessa. 

Oy Karl Fazer Ab osti suvulta Colombia Oy:n vuonna 1970, jonka jälkeen Pajari keskittyi työskentelemään oman kahviagentuurinsa parissa.

Pentti Pajari jatkoi isänsä konsuli Toivo Pajarin (1886–1935) luomia läheisiä yhteistyö- ja kauppasuhteita sekä Kolumbian valtion että Kolumbian kansallisen kahvintuottajien järjestön (Federación Nacional de Cafeteros de Colombia) kanssa. Hän toimi Kolumbian kunniakonsulina 1950–1961, pääkonsulina 1961– ja Suomen Konsulikunnan vanhimpana (*Doyen, Dean*) 1967–1979. Hänellä oli myös useita luottamustehtäviä Helsingin kauppakamarissa, yritysten hallintoneuvostoissa sekä leipomo- että hotelli- ja ravintola-alan etujärjestöissä.

## Yksityiselämä
Pajari oli naimisissa Helvi Mirjami Pajarin (o.s. Timonen) kanssa, ja perheessä oli viisi lasta. Pentti Pajari jäi leskeksi vuonna 1963 ja avioitui 1969 ''Tupla tai Kuitti'' -ohjelmasta tunnetun televisiojuontaja Kirsti Pajarin (ent. Rautiainen) kanssa.

Pajarin harrastuksiin kuului voimailu, nyrkkeily ja puutarhanhoito. Hän toimi Suomen Nyrkkeilyn Ystävät ry:n puheenjohtajana 1952–1959, Ringside Clubin puheenjohtajana ja hän oli II luokan nyrkkeilytuomari.

SOK:n laboratorioiden johtaja, kemisti ja väestönsuojelumies Kosti Pajari (1887–1955) oli hänen setänsä. Äitinsä puolelta hänen setiään oli puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja Aarne Kiira (1894–1972). Machinery Oy:n omistaja, kauppaneuvos Hugo Emil Timonen (1906–1986) oli hänen lankonsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Leiväntekijät: Helsingin Leipomotyöntekijäin ammattiosaston tarina 1888–2018.
* Järvi, Maikki: The distant coffee partners: Bilateral relationship between Finland and Colombia 1950–2018. Pro gradu. Helsingin yliopisto 2019.
Jarmo Peltola (kenraali)

**Jarmo Nestori Peltola** (s. 26. helmikuuta 1947 Marttila) on suomalainen kenraalimajuri evp.

Jarmo Peltola syntyi maanviljelijä Eino Peltolan ja Helmi Isotuvan perheeseen ja avioitui 1973 Marja-Liisa Sepposen kanssa. Peltola tuli ylioppilaaksi Hämeenlinnan yhteiskoulusta 1966 ja valmistui Kadettikoulusta 1971 ja Sotakorkeakoulusta 1983. Hän toimi  opetusupseerina Jääkäripatteristossa vuodesta 1971 ja opetusupseerina ja komppanian varapäällikkönä Reserviupseerikoulussa vuodesta 1972. Peltola oli UNMOGIP:in sotilastarkkailija Kashmirissa vuodesta 1976 ja toimi Keskussääaseman osastopäällikkönä ja apulaisjohtajana vuodesta 1983 sekä Suojelu- ja sääkoulun  apulaisjohtajana vuodesta 1985. Pääesikunnan suojelutoimiston päällikkö Peltola oli 1986–1988 ja 1991–1992. Hän toimi apulaissotilasasiamiehenä Yhdysvalloissa ja Kanadassa vuodesta 1988 ja Jääkäritykistörykmentin komentajana Panssariprikaatissa vuodesta 1992. Puolustusministeriön vanhempi osastoesiupseeri Peltolasta tuli 1995 ja pääesikunnan apulaisosastopäällikkö 1997. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1971, yliluutnantiksi 1974, kapteeniksi 1979, majuriksi 1984, everstiluutnantiksi 1991 ja everstiksi 1997. 

Kenraalimajuriksi Peltola yleni 2005, toimittuaan heinäkuusta 2001 pääesikunnan tiedustelupäällikkönä. Prikaatikenraaliksi hänet oli ylennetty kesäkuussa 2001.  

## Lähteet
Emilio Ramos

**Emilio Ramos Delgado** (s. 25. huhtikuuta 1935 Madrid) on espanjalainen jousiampuja. Hän edusti Espanjaa Münchenin kesäolympialaisten 1972 miesten yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 49. Ramos kilpaili myös kaksissa maailmanmestaruuskilpailuissa vuosina 1959 Tukholmassa ja 1975 Interlakenissa.

## Lähteet
Vanessa Kirby

**Vanessa Nuala Kirby** (s. 18. huhtikuuta 1988 Wimbledon, Lontoo, Englanti, Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt  prinsessa Margaretin roolin televisiosarjassa *[[The Crown (televisiosarja)|The Crown]]* (2016–2017). Hän sai suorituksestaan Baftan televisiopalkinnon parhaasta naissivuosasta. Hän on näytellyt myös elokuvissa *[[Oli aikakin]]* (2013), *[[Nouseva Jupiter]]* (2015) ja *[[Fast & Furious: Hobbs & Shaw]]* (2019). Hän on myös näytellyt **' -elokuvasarjassa Alanna Mitsopolisia elokuvasta **' (2018) alkaen sekä Marvel Cinematic Universen elokuvissa Sue Stormia / Näkymätöntä naista elokuvasta *[[The Fantastic Four: First Steps]]* (2025) alkaen.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Teatteri

### Musiikkivideot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Guron kieli

**Guron kieli** on Norsunluurannikon keskiosassa asuvien gurojen eli kwenien puhuma mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu 500&nbsp;000 henkeä.

Guroa puhutaan Bandamajoen laaksossa Sassandra-Marahouén ja Gôh-Djibouan piirikunnissa. Se kuuluu mandekielten kaakkoishaaran eteläryhmään. Lähin sukukieli on jaure. Osa guroista osaa ranskaa ja eräät heistä puhuvat djulaa. Guroa puhuvat toisena kielenään monet gbanit, wanit ja mwanit.

Guroksi on julkaistu uskonnollista ja oppikirjallisuutta latinalaisella kirjaimistolla. Varsinaista kirjakielen normia ei ole.

## Lähteet
John Snelling

**John W. Snelling** (s. 8. maaliskuuta 1946) on brittiläinen jousiampuja. Hän edusti Isoa-Britanniaa Münchenin kesäolympialaisten 1972 miesten yksilökilpailussa sijoittuen sijalle 26. Snelling kilpaili myös Grenoblen MM-kilpailuissa 1973, joissa hän sijoittui sijalle 28.

## Lähteet
Benita

**Benita** on naisen etunimi. Se on espanjalainen muunnelma latinalaisesta naisennimestä Benedicta, joka vastaa miehennimeä Benedictus ja merkitsee ’siunattua’. Suomessa Benita on kuulunut suomenruotsalaiseen almanakkaan vuodesta 1973 alkaen. Benitan nimipäivää vietetään 21.&nbsp;maaliskuuta.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on tilastoitu vuoteen 2020 mennessä noin 1&nbsp;730 Benita-nimistä naista. Heistä suurin osa on syntynyt 1940- tai 1950-luvulla. 

## Tunnettuja Benitoja
*Benita Ferrero-Waldner (s. 1948), itävaltalainen poliitikko
*Benita Fitzgerald-Brown (s. 1961), yhdysvaltalainen aitajuoksija ja olympiavoittaja
*Benita Heiskanen, suomalainen professori ja Yhdysvaltain politiikan tutkija
*Benita Valente (1934–2025), yhdysvaltalainen oopperalaulaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Benita (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Gbanin kieli

**Gban** on Norsunluurannikon keskiosassa asuvien gbanien puhuma mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu 55&nbsp;000 henkeä.

Gbania puhutaan Gôhin alueen Oumén departementissa. Se kuuluu mandekielten kaakkoishaaran eteläryhmään. Monet gbanit osaavat myös ranskaa tai djulaa. Gbaniksi on julkaistu muutamia uskonnollisia kirjasia latinalaisella kirjaimistolla.

## Lähteet
Radzyńin piirikunta

**Radzyńin piirikunta** () on yksi Lublinin voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 58&nbsp;858. Siihen kuuluvat kymmenen kuntaa ovat Borki, Czemierniki, Kąkolewnica, Komarówka Podlaska, Radzyń Podlaski, Ulan-Majorat ja Wohyń.

Radzyńin piirikunnan alueesta 20 prosenttia on metsien peitossa ja 72 prosenttia on maatalousmaata.

Vuoden 2019 lopussa Radzyńin piirikunnan asukkaista 50 prosenttia oli naispuolisia ja 50 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 19 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 60,4 prosenttia ja eläkeikäiset 20,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 41 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 623 lasta. Radzyńin piirikunnan väkiluvun ennakoidaan pienenevän 46&nbsp;299 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

## Lähteet
Jauren kieli

**Jauren kieli** on Norsunluurannikon keskiosassa asuvien jaurejen puhuma mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu 25&nbsp;000 henkeä.

Jaurea puhutaan Bandamajoen varrella Bouaflén aliprefektuurissa. Se kuuluu mandekielten kaakkoishaaran eteläryhmään. Lähin sukukieli on guro. Monet jauret osaavat guroa, baulea, djulaa tai ranskaa. Jaureksi on julkaistu aapinen, lukukirja ja Uuden testamentin käännöksiä latinalaisella kirjaimistolla.

## Lähteet
Platynaspis

**Platynaspis** on leppäpirkkojen heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Suvun lajimäärä vaihtelee eri lähteissä. Maailmanlaajuisesti sukuun kuuluu ainakin kuusi lajia. Suomessa suvun edustajia on tavattu yksi laji. Suomessa esiintyy vakiintuneena, mutta hyvin harvinaisena paistepirkko (*Platynaspis luteorubra*).

## Sukuun kuuluvia lajeja
**[[Platynaspis capicola]]*
**[[Platynaspis hainanensis]]*
**[[Platynaspis lewisii]]*
*Paistepirkko (*Platynaspis luteorubra*)
**[[Platynaspis maculosa]]*
**[[Platynaspis nigra]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*iNaturalist: Suku Platynaspis
*ITIS: Platynaspis 
*UniProt: Taxonomy -  Platynaspis 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Platynaspis
Englannin Valioliigan kausi 2020–2021

**Englannin Valioliigan kausi 2020–2021** on englantilaisen seurajalkapalloilun korkeimman sarjatason Valioliigan 29. kausi. Liverpool lähtee kauteen hallitsevana mestarina. Kausi alkaa 12. syyskuuta 2020.

## Joukkueet



## Valmentajavaihdokset

## Sarjataulukko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Wanin kieli

**Wan** on Norsunluurannikon keskiosassa puhuttu mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu 30&nbsp;000 henkeä.

Wania puhutaan Bérén alueen Kounahirin departementissa ja Gbêkên alueen Béoumin departementin länsiosassa. Se kuuluu mandekielten kaakkoishaaran eteläryhmään. Kieli jakautuu kemun ja miamun murteisiin. Waniksi on julkaistu aapinen latinalaisella kirjaimistolla, mutta sitä käytetään vain suullisen kanssakäymisen välineenä. Puhujat osaavat myös ranskaa, djulaa tai baulea ja vähemmässä määrin guroa tai mwania.

## Lähteet
Sukaskeltto

**Sukaskeltto** (*Crepis setosa*) on asterikasvien (Asteraceae) heimoon ja kelttojen (*Crepis*) sukuun kuuluva ruohovartinen kasvilaji. Yksi sukaskelton lajituntomerkeistä on sen varsissa, lehdissä sekä kehtosuomuissa oleva keltainen karvoitus.

Sukaskeltto on yksivuotinen ja voi kasvaa noin 60 cm korkeaksi. Sen varsi on kasvutavaltaan pysty sekä yleensä ainakin tyveltään monihaarainen. Lehdet ovat karheakarvaisia ja pariliuskaisia. Ylimmät lehdet ovat ruodittomia ja sepiviä, kun taas alemmat lehdet ovat ruodillisia. Sukaskelton kukat ovat kalvaankeltaisia ja sijaitsevat mykeröinä, jotka ovat noin 1 cm leveitä. Mykeröt sijaitsevat huiskilomaisesti. Kehtosuomut ovat varisen ja lehtien tapaan karvaisia. Ulommat kehtosuomut ovat sisempiä lyhyempiä sekä yleensä ulospäin siirottavia. Sukaskeltto kukkii heinäkuusta syyskuulle. Hedelmät ovat otakärkisiä ja valkean lenninhaivenen omaavia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Sukaskeltto (''Crepis setosa'')
* Kasviatlas 2021: Sukaskelton (''Crepis setosa'') levinneisyys Suomessa.
Levens

**Levens** on kunta Kaakkois-Ranskassa Alpes-Maritimesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee Var-joen varrella noin 25 kilometriä Nizzasta pohjoiseen.

Kunnan keskiaikainen keskusta sijaitsee korkean kukkulan laella. Kylä on kasvanut sitä suojaavan linnan ympärille. Linnasta on säilynyt joitain osia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yangel Herrera

**Yangel Clemente Herrera Ravelo** (s. 7. tammikuuta 1998 La Guaira, Venezuela) on venezuelalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Real Sociedadia ja on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja.

## Seurajoukkueura
Herrera aloitti uransa Monagas Sport Clubista, josta hän siirtyi Atlético Venezuelaan vuonna 2016.

31. tammikuuta 2017 Herrera teki sopimuksen englantilaisseura Manchester Cityn kanssa. Siirron toteuduttua hänet lainattiin New York Cityyn kaksivuotisella sopimuksella. Hän teki ensiesiintymisensä joukkueessa 12. maaliskuuta 2017 ottelussa D.C. Unitedia vastaan.

Vietettyään kaksi vuotta lainalla New York Cityssä, Herrera lainattiin Espanjan Primera Divisiónissa pelanneeseen Huescaan loppukauden kestävällä sopimuksella.

26. heinäkuuta 2019 Herrera siirtyi vuoden kestävällä lainasopimuksella Granadaan. 30. elokuuta 2020 lainaa jatkettiin kaudeksi 2020–2021. Kauden 2021–2022 Herrera pelasi lainalla Espanyolissa ja kauden 2022–2023 Gironassa. Heinäkuussa 2023 Herrera siirtyi Gironaan pysyvästi nelivuotisella sopimuksella. Vuosina 2022–2025 Herrera pelasi Gironassa 80 Primera Divisiónin ottelua, joissa hän teki 11 maalia ja antoi viiisi maalisyöttöä. Kaudella 2024–2025 hän pelasi viisi Mestarien liigan ottelua.

Syyskuun alussa 2025 Herrera siirtyi Gironasta saman sarjan Real Sociedadiin. Hän allekirjoitti Real Sociedadin kanssa viisivuotisen sopimuksen. 

## Maajoukkueura
Herrera teki ensiesiintymisensä Venezuelan maajoukkueessa 10. lokakuuta 2016 MM-karsintaottelussa Brasiliaa vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki 11. lokakuuta 2017 MM-karsintaottelussa Paraguayta vastaan. Herrera valittiin Venezuelan joukkueeseen vuoden 2016 Copa América Centenarioon, mutta ei saanut turnauksessa peliaikaa Copa Américassa 2019 Herrera pelasi kolme ottelua, Copa Américassa 2021 yhden ottelun ja Copa Américassa 2024 neljä ottelua. Hän on 18. lokakuuta 2025 mennessä pelannut 42 maaottelua, joista 38 avauskokoonpanossa, ja tehnyt niissä kolme maalia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yangel Herreran tilastot Soccerway-sivustolla
Bengin kieli

**Beng** on Norsunluurannikon itäosassa asuvien bengien puhuma mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu 28&nbsp;000 henkeä.

Bengiä puhutaan Iffoun alueen M’Bahiakron prefektuurissa. Se kuuluu mandekielten kaakkoishaaran eteläryhmään. Beng ja sen murteena aikaisemmin pidetty ngen ovat maantieteellisesti kaukana sukukielistään, ja baulen kieli on vaikuttanut niihin voimakkaasti. Bengiksi on julkaistu aapinen ja muutamia Raamatun katkelmia, mutta sitä käytetään ainoastaan yhteisön suullisen kanssakäymisen välineenä. Puhujat osaavat myös baulea, djulaa tai ranskaa.

## Lähteet
Malakanhännätönhekko

**Malakanhännätönhekko** (*Megaerops wetmorei*) on hedelmälepakkojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Se elää Indonesiassa, Malesiassa ja Filippiineillä. Viimeisellä sitä on tosin tavattu vain Mindanaon saarella ja tämä tällä hetkellä alalajiksi *M. w. wetmorei* erotettu populaatio saattaa olla oma lajinsa. Koko elinalueellaan malakanhännätönhekkoa uhkaa metsien häviäminen.

Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on malakanhännätönhekko.

## Ulkonäkö ja koko
Malakanhännätönhekko on pienikokoinen lepakko, sen pituus on 7,4-8,1&nbsp;cm, josta hännän osuus on 0,3-0,5&nbsp;cm. Se painaa 16-21 grammaa. Turkki on harmaa ja karvoissa on vaalean ruskeat kärjet, selkä ja pää ovat hieman muuta ruumista tummempia. Silmien ympärillä on tummat renkaat. Filippiinien populaatiota lukuun ottamatta aikuisilla koirailla on kaulansa sivuilla valkoiset karvatupsut.

## Lähteet
Louis Kentner

**Louis Kentner** CBE (19. heinäkuuta 1905 Karwin – 22. syyskuuta 1987 Lontoo) oli unkarilaissyntyinen, sittemmin Ison-Britannian kansalaisuuden saanut pianisti.

Kentner syntyi unkarilaisen isän ja itävaltalaisen äidin pojaksi. Hän opiskeli pianonsoittoa ja sävellystä Budapestin kuninkaallisessa musiikkiakatemiassa. Hänen opettajiaan olivat siellä Zoltán Kodály, Hans von Koessler, Arnold Székely ja Leó Weiner. Ensimmäisen julkisen esiintymisensä Kentner teki Budapestissa 13-vuotiaana, ja vuonna 1920 hän teki laajan Euroopan-kiertueen. 17-vuotiaana hän asettui Berliiniin, josta kuitenkin palasi Budapestiin äitinsä ja siskonsa tueksi. Vuonna 1933 Kentner soitti Béla Bartókin pyynnöstä solistina tämän toisen pianokonserton Unkarin-ensiesityksessä, jonka johti Otto Klemperer. Edellisenä vuonna hän oli sijoittunut viidenneksi Varsovan toisessa kansainvälisessä Frédéric Chopin -pianokilpailussa.

Kentner asettui Lontooseen vuonna 1935. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli pianisti Ilona Kabos; pariskunta erosi vuonna 1945. Toinen puoliso Griselda Gould oli Jehudi Menuhinin Diana-vaimon sisko. Kentner saavutti Lontoossa mainetta muun muassa Franz Lisztin teosten tulkitsijana ja piti myös lukuisia resitaaleja, jotka olivat tietyn yksittäisen säveltäjän musiikille omistettuja. Hän teki musiikillista yhteistyötä myös Jehudi Menuhinin kanssa ja esitti tämän kanssa esimerkiksi Ludwig van Beethovenin sonaatit Edinburghin kansainvälisellä festivaalilla. Kentner teki tunnetummiksi aikalaistensa teoksia. Hän kantaesitti esimerkiksi Kodályn, Arthur Blissin, Michael Tippettin, William Waltonin ja Alan Rawsthornen teoksia. Vuonna 1945 Kentner esiintyi solistina Bartókin kolmannen pianokonserton Euroopan-ensiesityksessä Adrian Boultin johdolla. 

Menuhinin kanssa Kentner kiersi Intiassa vuonna 1954, ja kaksikko esiintyi useissa Kaukoidän kohteissa vuonna 1956. Menuhin ja Kentner toimivat myös triossa sellisti Gaspar Cassadón kanssa. Ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa Kentner teki 28. marraskuuta 1956. Vuodesta 1974 hän opetti Surreyn Yehudi Menuhin Schoolissa, ja vuodesta 1965 kuolemaansa hän toimi Britannian Liszt-seuran puheenjohtajana. Kentner teki ensimmäiset kaupalliset levytyksensä jo Unkarissa. Soololevytyksiä hän teki esimerkiksi Lisztin, Frédéric Chopinin ja Johannes Brahmsin teoksista. Menuhinin kanssa hän teki levytyksiä Beethovenin ja Johann Sebastian Bachin teoksista. Kentner sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 1978.

## Lähteet
Korkeaoja (sukunimi)

**Korkeaoja** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Aapo Korkeaoja (s. 1978), performanssitaiteilija, Juha Korkeaojan poika
*Juha Korkeaoja (s. 1950), poliitikko, kansanedustaja ja maa- ja metsätalousministeri 2003–2007 (Keskusta)
Wan

**Wan** tai **WAN** voi tarkoittaa seuraavia:

* WAN, *Wide Area Network*, laajaverkko eli suuralueverkko
* WAN, *[[World Association of Newspapers]]*, kansainvälinen lehdistöjärjestö
* wanin kieli, Norsunluurannikolla puhuttava mandelainen kieli
* Wan-nimisiä henkilöitä:
** Aaron Wan-Bissaka (s. 1997), englantilainen jalkapalloilija
** Alfred Wan (1922–2006), suomalainen ilmavoimien upseeri
** James Wan (s. 1977), australialainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -käsikirjoittaja
** Khaw Boon Wan (s. 1952), singaporelainen poliitikko ja ministeri
** Wan Rong (1906–1946), Kiinan viimeinen keisarinna, keisari Pu Yun puoliso
** Wan Zack Haikal (s. 1991), malesialainen jalkapalloilija.
Mwanin kieli (Norsunluurannikko)

**Mwan** on Norsunluurannikon keskiosassa asuvien mwanien puhuma mandelainen kieli. Sen puhujamääräksi on arvioitu 20&nbsp;000 henkeä.

Mwania puhutaan Bérén alueen Kounahirin ja Mankonon departementeissa. Se kuuluu mandekielten kaakkoishaaran eteläryhmään. Lähimmät sukukielet ovat guro ja jaure. Mwaniin on vaikuttanut wanin kieli.

Äidinkielensä lisäksi mwanit puhuvat guroa, djulaa, wania tai ranskaa. Monet wanit osaavat myös mwania.

Mwaniksi on julkaistu lukukirja, kansanperinnekokoelma ja Uusi testamentti latinalaisella kirjaimistolla. Kieli toimii silti lähes yksinomaan suullisen kanssakäymisen välineenä.

## Lähteet
Cernusco sul Naviglio

**Cernusco sul Naviglio** on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on 13 kilometriä koilliseen. Cernusco kuuluu historialliseen Martesanan alueeseen. Se nimitettiin virallisesti kaupungiksi vuonna 1985.

## Maantiede ja ilmasto
Cernusco sul Naviglio sijaitsee Lombardian länsiosassa ja Milanon metropolikaupungin koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Monza e Brianzan maakuntaan, Monzan keskusta on kahdeksisen kilometriä Cernuscosta luoteeseen. Cernuscon halki virtaa Milanon kanaalijärjestelmään kuuluva 38-kilometrinen Naviglio della Martesana.

## Historia

Cernuscon nimi oli muinoin Cixinusculum. Nimen alkuperästä ei ole yksimielisyyttä, se saattaa olla joko etruskilaista tai roomalaista perua. Rooman valtakunnan aikana Cernuscon kautta kulki nykyisen Pohjois-Italian halki rakennettu historiallinen valtaväylä Via Gallica. Paljon myöhemmin, 1400- ja 1500-luvuilla, rakennettiin vesiväylä Naviglio della Martesana parantamaan liikenneyhteyksiä ja maatalouden edellytyksiä. Cernuscoa hallitsivat Milanon seudun mahtisuvut, kuten Viscontit ja Torrianit, keskiajalta pitkälle uuteen aikaan.

Cernuscon virallinen nimi oli Cernusco Asinario 1800-luvun puoleen väliin. 1700-luvun lopussa se oli lyhytikäiseksi jääneen Distretto di Cernusco Asinario -hallintoyksikön pääpaikka. Hallintoyksikkö oli osa Napoleonin vasallivaltiota Cisalppista tasavaltaa, joka oli pystyssä vain muutaman vuoden. Vuonna 1771 Cernuscon väkiluvuksi kirjattiin noin 1&nbsp;600 asukasta. Monien muiden Milanon ympäryskuntien tavoin Cernuscon väkiluku moninkertaistui 1900-luvun puolen välin jälkeen.

Cernuscon historiallisia rakennuksia ovat muun muassa keskiaikainen Santuario di Santa Maria Addolorata ja kirkko Santa Maria Assunta, joka vihittiin 1932. Cernuscossa sijaitsee myös rokokoohuvila Villa Alari (valmistunut 1725) ja Villa Biancani Greppi 1600-luvulta.

Cernuscon entisen nimen taustalla on Caio Asinio -niminen mies, jolle on omistettu katu kaupungin keskustassa.

## Liikenne
Cernusco on Milanon metroliikenteen piirissä. Moottoritie A51 kulkee Cernuscon länsipuolitse, A4 pohjoispuolitse ja A58 itäpuolitse. Kymmenisen kilometriä Cernuscosta etelään sijaitsee Linaten lentoasema, kauempana lännessä sijaitsee Malpensan kansainvälinen lentoasema.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Cernusco sul Naviglio, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Garbagnate Milanese

**Garbagnate Milanese** on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on noin 15 kilometriä luoteeseen.

## Maantiede
Garbagnate Milanese sijaitsee Lombardian länsiosassa ja tiheään asutun Milanon metropolikaupungin pohjoisosassa. Noin 80 neliökilometrin laajuinen luonnonpuisto Parco delle Groane ulottuu Garbagnaten alueelle. Vuonna 1890 valmistunut vesiväylä Canale Villoresi kulkee Garbagnaten kautta. Garbagnaten maaperä on savipitoista.

Garbagnaten frazionet ovat Bariana, Santa Maria Rossa ja Cascina Siolo.

## Historia
Rooman valtakunnan aikana Garbagnaten nimenä oli Garbaniatum, ja sen kautta oli rakennettu merkittävä maantie Via Mediolanum-Bilitio, joka yhdisti Milanon Bellinzonaan. Sydänkeskiaikana Garbagnatessa vallitsi Baggin suvun feodaalihallinto, ja myöhäiskeskiaikana Viscontin suku piti valtaa. Feodaalijärjestelmä esti Garbagnaten kehitystä uudella ajalla; sen väkiluku supistui vuosina 1573–1615 huomattavasti: noin 900:sta 550:een.

Paikkakunnan nimeksi virallistettiin Garbagnate Milanese 18. helmikuuta 1864. Teollisuus alkoi pikku hiljaa kehittyä ja paikkakunta liitettiin vuonna 1879 rautatieverkkoon. 1900-luvun alussa Garbagnatessa kukoisti mulperipuiden viljely, joka oli pohjana paikkakunnan sukka- ja sukkahousuteollisuudelle. Savipitoinen maaperä mahdollisti tiilenvalmistuksen. Garbagnaten väkiluku moninkertaistui 1950-luvulta 1980-luvulle, jonka jälkeen se on pysynyt melko muuttumattomana.

Garbagnaten kirkkoja on muun muassa Santuario della Beata Vergine Maria del Rosario 1600-luvun lopulta.

## Talous ja liikenne
Garbagnatessa on muun muassa kemianteollisuutta. Jälkiteollisten kaupunkien tavoin myös Garbagnaten elinkeinoelämä on palveluvaltaistunut. Garbagnatessa on kaksi rautatieasemaa, Stazione di Garbagnate Parco delle Groane ja Stazione di Garbagnate Milanese. Kumpikin sijaitsee 21-kilometrisen Milano–Saronno-radan varrella. Milanon kehämoottoritie kulkee Garbagnaten eteläpuolitse.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Garbagnate, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Paul Brason

**Paul Brason** (s. 1952) on brittiläinen taidemaalari. Hän opiskeli Camberwell College of Artissa. Hän on tunnettu varsinkin muotokuvataiteilijana, ja hänen töitään on ollut yhteis- ja yksityisnäyttelyissä National Portrait Galleryssa, the Royal Collection at Windsor Castlessa, the National Gallery of Scotlandissa, Goodwood Housessa, Eton College and the Bodleian Libraryssa, samoin monessa Cambrigden ja Oxfordin collegessa. Hänen malleinaan ovat olleet mm. prinssi Philip, HRH prinssi Michael of Kent, the Dukes of Westminster and Richmond, Sir Roy Strong, Sir Hugh Casson and Sir Michael Tippett: Lords Leverhulme, Wilson, Morris ja monta muuta. Brason voitti 1998 Ondaatje Award for portraituren. Tämän jälkeen hän on asettanut töitään vakituisesti esiin National Portrait Galleryyn, The Royal Academy Summer Exhibitioniin ja the Royal Society of Portrait Paintersiin. Hän elää ja työskentelee studiossaan Bathissa.

## Lähteet
Corsico

**Corsico** on kunta Lombardian alueella Pohjois-Italiassa. Se on osa Milanon metropolikaupunkia, etäisyys Milanon keskustasta on seitsemisen kilometriä lounaaseen. Corsicon historia ei erotu olennaisesti Milanon vaiheista. Paikkakunnan asukkaiden demonyymi on corsichesi.

## Maantiede
Pinta-alaltaan pieni ja tiheään asuttu Corsico sijaitsee Lombardian länsiosassa aivan Milanon kyljessä. Kaupunkirakenteellisesti Corsico ei erotu Milanosta. Sen etelä- ja länsipuolella sijaitsee laaja maatalousalue Parco Agcicolo Sud Milano.

Corsico on tasankoa. Sen halki virtaa Milanon kanaalijärjestelmään kuuluva Naviglio Grande.

## Historia

Corsico syntyi 1200-luvulla. Sen historia seuraa tiiviisti Milanon kohtaloita, joihin keskiaikana kuuluivat Torrianin ja Viscontin sukujen kiistat. Corsico oli osa Milanon herttuakuntaa, joka lakkautettiin 1797. Milanon myötä myös Corsico oli itävaltalaisten valtapiiriä 1700-luvun alusta 1850-luvulle lukuun ottamatta muutamaa vuotta ranskalaisten vallassa 1800-luvun alkuvuosina. Corsicoon kuului Lorenteggion frazione vuodesta 1841 vuoteen 1923, jolloin Lorenteggio liitettiin Milanoon.

1900-luvulla Corsico teollistui voimakkaasti, mikä johti väkiluvun moninkertaistumiseen. 1980-luvun alussa kaupungissa asui yli 40&nbsp;000 ihmistä, sen jälkeen väkiluku pieneni, kunnes 2010-luvulla se jälleen kasvoi jossain määrin.

Corsicon pääkirkko on 1800-luvun puolessavälissä rakennettu Chiesa parrocchiale dei Santi Pietro e Paolo.

## Talous ja liikenne
Corsicossa on runsaasti teollisia toimijoita (terästuotteet, kemianteollisuus, lasitavara). Kaupungin teollisuusalueilla on niin ikään useita tilaavievän kaupan erikoisliikkeitä. Corsicon rautatieasema, Stazione di Corsico, otettiin käyttöön 2009; se korvasi vuodesta 1870 käytössä olleen vanhan aseman. Stazione di Corsico sijaitsee Milanosta lounaaseen vievällä 44-kilometrisellä rataosuudella Milano–Mortara. Milanon kehämoottoritie kulkee Corsicon länsipuolitse.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Corsico, Lombardia, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Manon Lescaut (kirja)

**Manon Lescaut** ( on vuonna 1731 ilmestynyt abbé Prévost’n kirjoittama romaani. Romaani on suomennettu kolme kertaa, suomentajina Jalmari Hahl (1916), J. A. Hollo (1954) ja  Ulla Summala (1968).

*Manon Lescaut* on ainoa Prévost’n romaaneista, joka on jäänyt eloon. Alkujaan sensuuri esti sen julkaisun Ranskassa, mutta myöhemmin se on ollut suosittu ja sitä ovat hyödyntäneet niin kirjailijat kuin oopperasäveltäjätkin teoksissaan: Chateaubriandin *Atala*, Victor Hugon *Marion de Lorme*, Alexandre Dumas nuoremman *[[Kamelianainen]]*. Théodore Barrière ja Marc Fournier ovat käsitelleet aihetta näytelmässä, Jules Massenet ja Giacomo Puccini oopperassa, ja samaa aihetta käsittelee Carl Jonas Love Almqvistin *Colombine*. Tarinasta on tehty myös muutamia elokuvia, kuten Henri-Georges Clouzot’n käsikirjoittama ja ohjaama *[[Manon viettelijätär]]* (1948).

Kertomus on myöhempien intohimoromaanien esikuva. Se kertoo intohimojen valtaan joutuneesta aatelismiehestä, joka menettää moraalinsa ja itsekunnioituksensa.

Teos perustuu pääasiassa Prévost’n nuoruudenaikaiseen rakkaussuhteeseen lukuun ottamatta tarinan loppua, sillä Prévost ei lähtenyt rakastettunsa mukana laivalla Amerikkaan vaan päätyi tajuttomana tienpientareelle, mutta rakastettu jatkoi matkaansa, eikä Prévost nähnyt häntä enää koskaan. Tarinan päähenkilöt ovat kaunotar Manon ja nuori aatelismies des Grieux. Grieux rakastuu ensisilmäyksellä nähdessään naisen laskeutuvan postivaunuista. Grieux lähestyy naista, joka kertoo muka olevansa menossa luostariin vanhempiensa painostuksesta. Kun nuorukainen paljastaa tunteensa, naisen suunnitelmat peruuntuvat ja pariskunta pakenee mennäkseen naimisiin Pariisissa. Avioliittoa he eivät kuitenkaan solmi.

## Suomennettu teos
* Abbé Prévost: *Manon Lescaut: romaani*, suom. Jalmari Hahl. Hämeenlinna: Karisto 1916. Vapaasti luettavana verkossa
* Abbé Prévost: *Manon Lescaut* (*Histoire du Chevalier des Grieux et de Manon Lescaut*), suom. J. A. Hollo. Helsinki: Tammi 1954. Sarja: Elävä maailmankirjallisuus, 5.
* Abbé Prévost: *Manon Lescaut* (*Histoire du Chevalier des Grieux et de Manon Lescaut*), suom. Ulla Summala. Helsinki: Kirjayhtymä 1968. Sarja: Maailmankirjallisuuden mestareita. – 2. p. 1983 Helsinki: Kirjayhtymä 1983. Sarja: Maailmankirjallisuuden mestareita  


Manonlescaut2.jpg
Manonlescaut3.jpg
Manonlescaut4.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pajari Räsänen, Prévost, Luennot. Romantiikkaa ennen & jälkeen.
Rodeopyörä

**Rodeopyörä** on chopper-tyylisestä moottoripyörästä vaikutteita saanut polkupyörä, joka oli suosittu etenkin nuorten poikien keskuudessa 1960-luvulta 1970-luvulle. Rodeomallisen pyörän tunnistettavimpia osia ovat korkea ohjaustanko ja pienehköt pyörät (etupyörä joskus takapyörää pienempi) sekä pitkä, takapyörän ylle ulottuva pehmustettu speedway- eli ”banaanisatula”, johon mahtuu myös kyytiläinen. Satulan takaosasta nousee krominvärinen kaariputki, ”jappirauta”, joka toimii selkänojana.

Pitkän satulan ja korkean ohjaustangon ansiosta ajaja voi siirtää painopistettään taakse, mikä mahdollistaa helpon keulimisen eli ajon pelkän takapyörän varassa. Tämän takia pyörää kutsutaan englanniksi nimellä *wheelie bike*, ”keulimispyörä”.

Rodeopyörä kehitettiin Yhdysvalloissa 1960-luvun keskivaiheilla, ja Suomessa se oli suosituimmillaan 1970-luvulla. Suomessa yleisiä rodeopyöriä olivat Anttila-postimyyntitavaratalon markkinoima saksalainen Bonanza Rodeo Sport, Helkama Jopo Rodeo ja Tunturipyörän valmistama Tunturi Ralli, mutta muillakin merkeillä oli rodeomalleja. 

Liikenneturvallisuudesta huolestuneet pitivät lapsia temppuiluun innostavia rodeopyöriä vaarallisina. Vuonna 1977 Suomessa kehitettiin polkupyörien uudet turvallisuusnormit, joissa muun muassa pitkä satula yläkaarineen kiellettiin ja ohjaustanko sai olla enintään 70 cm leveä ja ulottua enintään 40 cm matalimman istuintason yläpuolelle. 

Vuonna 2013 Helkama toi vuosikymmenten jälkeen uudelleen markkinoille ”nostalgisen”, alkuperäistä pienemmän, 7–10-vuotiaille pojille suunnatun Jopo Rodeo -pyörän korkeine ohjaustankoineen ja pitkine satuloineen.

## Lähteet
Osmo Hyytiä

**Osmo Timo Kustaa Hyytiä** (18. heinäkuuta 1939 Helsinki – 2. lokakuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen filosofian tohtori ja historiantutkija.

## Teoksia
* *Puolueettomuuden ja rauhan linja: SDP:n suhtautuminen Suomen ulkopolitiikkaan ja turvallisuuskysymyksiin toukokuu 1918 - toukokuu 1922*, Helsingin yliopiston väitöskirja.  	Historiallisia tutkimuksia 137. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1987
* *Viron kohtalontie 1933... 1939... 1940*. Yliopistopaino, Helsinki 1992
* *Karjalais-Suomalainen neuvostotasavalta 1940-1956 - kansallinen tasavalta?*. Suomen historiallinen seura, Helsinki 1999
* *"Helmi Suomen maakuntien joukossa": suomalainen Itä-Karjala 1941-1944*. Edita, Helsinki 2008
* *Suomi ja Hitlerin Saksa 1933-1939*. Minerva, Helsinki 2012

## Lähteet
Julio Tello

**Julio César Tello** (11. huhtikuuta 1880 Peru – 3. heinäkuuta 1947 Lima, Peru) oli perulainen arkeologi. Häntä pidetään perulaisen arkeologian isänä ja hänet tunnetaan erityisesti Paracasin kulttuurin tutkimuksestaan. Tello oli ensimmäinen alkuperäiskansa-taustainen arkeologi.

Tello perusti kansallisen arkeologisen museon ja löysi Tellon obeliskiksi kutsutun Chavínin kulttuuriin kuuluvan steelan. Hän oli myös ensimmäinen tieteilijä joka tutki Nazcan linjoja, jotka liikennelentäjät olivat löytäneet lentäessään niiden yli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Sportivnajan metroasema

**Sportivnajan metroasema** tarkoittaa seuraavia asioita:

*Sportivnajan metroasema (Moskovan metro), Sokolnitšeskaja-linjan asema (Moskova).
*Sportivnajan metroasema (Pietarin metro)‎, Frunzen–Primorjen-linjan asema (Pietari).
*Sportivnajan metroasema (Samaran metro)‎, 1-linjan asema (Samara).
Nicolina

**Nicolina** on naisen etunimi. Se on Nicolauksen feminiininen vastine. Nimestä tunnetaan myös kirjoitusasu **Nikolina** (vrt. *Nikolaus*).

Suomessa Nicolina lisättiin suomenruotsalaiseen kalenteriin vuonna 2020. Nicolinan nimipäivää vietetään 6.&nbsp;joulukuuta eli Pyhän Nikolauksen muistopäivänä, joka on ruotsinkielisessä almanakassa myös Nilsin, Niklaksen, Nicon, Nicolaksen ja Nicolen nimipäivä.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on vuoteen 2023 mennessä tilastoitu noin 210–220 Nicolinaa. Harvinaisempi Nikolina-etunimi on ollut noin 60–70 naisella.

## Tunnettuja Nikolinoja
* Nikolina Štereva (s. 1955), bulgarialainen juoksija ja olympiamitalisti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Nicolina (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Tattari (ihminen)

**Tattari** () on vanha kiertolaista tai romania tarkoittava nimitys. Nimitystä on käytetty ainakin Ruotsissa ja Suomessa.

Ei ole selvää, keitä tattareiksi kutsutut kiertolaiset alun perin olivat: romaneita vai muita kiertelevän elämäntavan omaksuneita ihmisiä. Ensimmäiset tattarit tavattiin Ruotsissa vuonna 1521. Tuolloin Ruotsiin oli tullut noin 60-henkinen ryhmä, joka kiersi maasta toiseen. Tattereiden kerrottiin olevan kotoisin Vähästä Egyptistä. Joukko lienee saapunut Tanskaan muutamaa vuotta aiemmin Skotlannista. Tanskassa kiertolaisia kuvattiin pohjoissaksalaisilla sanoilla *tattare* ja *tartare*. Nämä termit vakiintuivat myös Ruotsissa.

Suomessa tattareita tavattiin ensi kertaa vuonna 1579 Ahvenanmaalla.

## Katso myös

* Manne
* Mustalainen

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tattarista romaaniksi
Eero Urpola

**Eero Elis Viljo Urpola** (12. syyskuuta 1911 Turku – 23. joulukuuta 1939 Muolaa) oli suomalainen arkkitehti. Hän suunnitteli vuonna 1937 peruuntuneita vuoden 1940 Helsingin olympialaisia varten funktionalistisen puisen myyntikioskin, joita ehti valmistua yksi vuonna 1939 Munkkiniemeen Laajalahden aukiolle. Kioskia siirrettiin myöhemmin noin 50 metrin päähän alkuperäisestä sijaintipaikasta, mutta se on edelleen kunnostettuna käytössä kesäkahvilana. Urpolan suunnittelema kioski oli mitoiltaan ja ulkonäöltään pienin erotuksin lähes samankaltainen kuin Helsingin kaupunginarkkitehti Gunnar Taucherin myöhemmin suunnittelema suorakaiteinen lipallinen myyntikioski. Taucherin suunnittelemia lippakioskeja rakennettiin useita kappaleita vuoden 1952 Helsingin olympialaisia varten ja näitä kioskeja on säilynyt 19 kappaletta.

Vänrikkinä JR 14:ssä palvellut Eero Urpola kaatui talvisodan aikana Muolaan Taaperniemessä 23. joulukuuta 1939.

## Lähteet
Joyride

**Joyride** on ruotsalaisen pop-yhtye Roxetten kolmas albumi. Se julkaistiin 28. maaliskuuta 1991. 

## Kappaleet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Gordon Crosse

**Gordon Crosse** (1. joulukuuta 1937 Bury – 21. marraskuuta 2021) oli brittiläinen säveltäjä.

Crosse valmistui Oxfordin yliopistosta vuonna 1961. Tämän jälkeen hän teki kaksi vuotta tutkimusta varhaisen 1400-luvun musiikista. Osan vuodesta 1962 hän vietti täydentämässä opintojaan Goffredo Petrassin johdolla Roomassa. Vuodesta 1964 Crossella oli useita nimityksiä Birminghamin ja Essexin yliopistoissa. Kahden vuoden ajan hänellä oli Cambridgen yliopiston King’s Collegen säveltäjäresidenssi. Vuonna 1976 Crosse sai Walter Willson Cobbett -mitalin. Samana vuonna hän palasi kotiinsa Suffolkiin omistautuakseen sävellystyölle. Vuonna 1977 hän kuitenkin toimi vierailevana sävellysprofessorina Kalifornian yliopistossa.

Moniin Crossen teoksiin heijastuu hänen kiinnostuksensa näyttämötaidetta ja kirjallisuutta kohtaan. Tämä tulee esiin sekä useista konserttiteoksista että neljästä oopperasta, joihin kuuluvat *The Story of Vasco* ja *Purgatory*. Crosse on tehnyt taiteellista yhteistyötä koreografien Kenneth MacMillanin ja David Bintleyn kanssa. Hänen konserttiteoksiinsna kuuluvat esimerkiksi toinen sinfoniaa, toinen viulukonsertto ja sellokonsertto. Tilaustöitä Crosse laati esimerkiksi Royal Philharmonic Orchestralle, Lontoon sinfoniaorkesterille, Edinburghin kansainväliseen festivaaliin ja Promsiin.

Varhaisista teoksistaan lähtien hän yhdisti tonaalisia aineksia korostuneiden melodisuuden ja harmonisuuden ohella sarjallisuuteen.

## Lähteet
Sidney Griller

**Sidney Aaron Griller** CBE (10. tammikuuta 1911 Lontoo – 20. marraskuuta 1993 Lontoo) oli brittiläinen viulisti.

## Elämä ja ura
### Varhaiset vuodet ja työ omassa kvartetissa
Griller syntyi juutalaismaahanmuuttajaperheeseen, ja isä osti hänelle ensimmäisen viulun. 13-vuotiaana Griller pääsi stipendillä Royal Academy of Musiciin, jossa häntä opettivat Hans Wessley ja Editha Knocker. Eniten musiikilliseen kehitykseen vaikutti kuitenkin alttoviulisti Lionel Tertis, joka valmensi vuonna 1928 perustettua Sidney Griller -kvartettia, jota Griller johti vuoteen 1963. Kvartetti sai kannustusta muiden muassa Myra Hessiltä ja Harriet Cohenilta. Vaikutusvaltaisia tukijoita olivat myös Robert Mayer, Samuel Courtauld ja J. B. Priestley. Vuonna 1931 kvartetti oli jo saavuttanut mainetta Euroopan tasolla, mutta suureksi läpimurroksi osoittautui tammikuun 1939 menestyksekäs New Yorkin kaupungintalossa pidetty esitys, jota seurasi sopimuksen solmiminen NBC:n kanssa.

Kvartetin ohjelmiston juuret olivat klassikkoteoksissa, mutta kvartetti antoi näkyvyyttä myös kasvavalle määrälle uusia teoksia. Se soitti muiden muassa Arnold Baxin, Arthur Blissin, Arnold Cooken, Gordon Jacobin, John Blackwood McEwenin, Darius Milhaud'n, Roger Sessionsin, Alan Rawsthornen, Arnold Schönbergin, Vaughan Williamsin ja Ernest Blochin teoksia. Vuosina 1940–1945 Griller palveli Royal Air Forcessa. Sen sisäisenä erikoisyksikkönä kvartetti kuitenkin piti yli kaksisataa vuosittaista konserttia. Vuonna 1949 Grillerin kvartertti sai Kalifornian yliopiston (Berkeley) residenssin. Kvartetin yhteistyökumppaneihin kuuluivat Pablo Casals, William Primrose, Clifford Curzon, Howard Ferguson, Louis Kentner, Hephzibah Menuhin, Frederick Thurston, Reginald Kell, Léon Goossens ja Dennis Brain.

### Kvartetin hajoaminen ja myöhempi ura
Griller sai Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan arvon vuonna 1951. Hänen kvartettinsa hajosi vuonna 1963. Hän palasi Lontooseen ja oli vierailevana professorina Dublinissa. Tämän jälkeen Royal Academy of Music kutsui hänet opettamaan kamarimusiikkia. Hänen opetustyönsä tuki useiden uusien kvartettien syntyä. Vuonna 1981 Yorkin yliopisto myönsi Grillerille kunniatohtorin arvon. Griller piti säännöllisiä kamarimusiikkitunteja myös Yehudi Menuhin Schoolissa. Hän jäi vuonna 1986 eläkkeelle Royal Academy of Musicissa, mutta tämän jälkeenkin muun muassa edusti maataan kansainvälisten kilpailujen tuomaristoissa ja piti mestarikursseja Manchesterin Royal Northern College of Musicissa.

Grillerin puoliso 1930-luvun alusta oli Honor Linton. Pariskunnalle syntyivät poika ja tytär.

## Lähteet
Raimo Narjus

**Raimo Narjus** (3. lokakuuta 1929 Piikkiö – 4. kesäkuuta 2011 Turku) oli suomalainen rakennusneuvos, seutukaavajohtaja ja arkkitehti.

Narjuksen vanhemmat olivat maanviljelijä Rudolf Johannes Narjus ja Jenny Hellä Inkeri Kaistaniemi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1949 Turun Suomalaisesta lyseosta ja valmistui arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1958. 

Narjus oli Turun kaupungin asemakaavaosaston ylimääräisenä arkkitehtinä 1956–1957, Lounais-Suomen aluesuunnitteluyhdistyksen toiminnanjohtajana 1957–1963, seutukaavaliiton toiminnanjohtajana 1963–1964 ja seutukaavajohtajana 1964–1972. Hän oli Varsinais-Suomen seutukaavaliiton johtajana vuodesta 1972 alkaen sekä toimi Turun yliopiston yhdyskunnallisen suunnittelun luennoitsijana vuodesta 1968 ja Turun teknillisen oppilaitoksen asemakaavaopin luennoitsijana vuodesta 1969 alkaen.

Narjus oli Seutusuunnittelun keskusliiton puheenjohtaja 1967–1972 ja liiton hallituksen varapuheenjohtaja vuodesta 1978 sekä valtioneuvoston aluepoliittisen neuvottelukunnan varapuheenjohtaja vuodesta 1976. Narjus teki muun muassa Raision, Uudenkaupungin ja Loimaan yleis- ja asemakaavat sekä muita asema- ja rakennuskaavoja. Hän suunnitteli myös rakennuksia. 

Eläkkeellä ollessaan Raimo Narjus oli mukana Toispual jokke-yhdistyksen, Turku-seuran ja Turun kauppakamarin keskustan kehittämisprojektin toiminnassa sekä veti Turun piha- ja ympäristökilpailua.

## Kirjallista tuotantoa
* *Sosiologian tehtävät seutusuunnittelussa*; kirj. Raimo Narjus, Olavi Riihinen, Paavo Seppänen, Juha Talvitie ja Paavo Uusitalo. Helsingin yliopiston sosiologian laitoksen tutkimuksia 80. Helsinki 1967
* *Varsinais-Suomen tulevaisuus: 40 vuotta seutusuunnittelua Varsinais-Suomessa*. Varsinais-Suomen seutukaavaliitto, Turku 1989
* *Kakskertaa kiertämässä eilen ja tänään*. Kakskerta-seura, Kakskerta 1995
* *Raision kulttuuriympäristö ja vanha rakennuskanta*; toim. Tapio Laaksonen ; artikkelit Raimo Narjus ym. Turun maakuntamuseo, Varsinais-Suomen liitto, Turku 1997
* *Turku nousi tuhkasta jälleen: sodan tuhot ja kaupungin jälleenrakentaminen*. Toispual jokke ry, Turku 1998
* *Turun pihojen kätköistä*. Turkuseuran julkaisuja n:o 26. Turku 2009

## Toimitustöitä
* *Turun kansallisseura 1918-1978*; toim. Raimo Narjus ym. Turun kansallisseura, Turku 1979
* *Kummottos: Turun murteen sanoja ja sanontoja*; toimituskunta Raimo Narjus ym. ; toim. Mauno Koski, Esa Laukkanen. Turkuseura, Turku 1989
* *Täällä työn ja tiedon puistot: Varsinais-Suomen kulttuuriympäristö* ; toimituskunta Raimo Narjus, puheenjohtaja ym. ; kirjoittajat Carl Jacob Gardberg ym. ; valokuvat Per-Olof Welin. Varsinais-Suomen seutukaavaliitto, Turun maakuntamuseo, Turku 1993

## Lähteet
Ágios Athanásios (Dráma)

**Ágios Athanásios** () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Doxáton kuntaan, Dráman alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Αγίου Αθανασίου, *Dimotikí Koinótita Agíou Athanasíou*). Kaupungin väkiluku on 3&nbsp;150 (vuonna 2011).

Ágios Athanásioksen pieni kaupunki sijaitsee noin kaksi kilometriä eteläkaakkoon Doxáton keskustasta ja noin 14 kilometriä kaakkoon Drámasta. Se on nimetty Pyhän Athanasioksen ja tälle omistetun kirkon mukaan.

## Lähteet
Orimattilan terveysasema

**Orimattilan terveysasema** on Orimattilan kaupungin keskustaajamassa toimiva julkisen palvelun terveysasema. 

Orimattila on Päijät-Hämeen hyvinvointiyhtymän osakas ja tämä yhtymä tuottaa Orimattilan sosiaali- ja terveyspalvelut. Kiireellistä hoitoa iltaisin, öisin ja viikonloppuisin tarjoaa Päijät-Hämeen keskussairaalan yhteydessä toimiva Akuutti24-yhteispäivystys (Keskussairaalankatu 7, Lahti).

## Lähteet
Choristí

**Choristí** () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Dráman kuntaan, Dráman alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Se muodostaa oman kaupunkiyhdyskuntansa (Δημοτική Κοινότητα Χωριστής, *Dimotikí Koinótita Choristís*). Kaupungin väkiluku on 2&nbsp;725 (vuonna 2011).

Choristín pieni kaupunki sijaitsee noin kuusi kilometriä itäkaakkoon Dráman kaupungin keskustasta. Asutuksen vanha nimi oli vuoteen 1927 saakka *Tsatáltza* (Τσατάλτζα).

## Lähteet
Echínos

**Echínos** () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Mýkin kuntaan, Xánthin alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 2&nbsp;486 (vuonna 2011).

Echínoksen pieni kaupunki sijaitsee Kompsátos-joen varrella linnuntietä noin 17 kilometriä pohjoiskoilliseen Xánthista. Echínos muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Εχίνου, *Dimotikí Koinótita Echínou*), johon kuuluu varsinaisen Echínoksen kaupungin lisäksi Melívoian kylä. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3&nbsp;074. Kaupungin vanha väestö on pomakkeja, ja se on Kreikan suurimpia pomakkiasutuksia eli ”pomakkikyliä” (*pomakochória*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kamariótissa

**Kamariótissa** () on Kreikan kylä, joka sijaitsee Samothrákin saarella. Se kuuluu hallinnollisesti Samothrákin kuntaan, Évroksen alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kylän väkiluku on 1&nbsp;069 (vuonna 2011).

Kamariótissan kylä sijaitsee Samothrákin saaren länsipäässä. Se on saaren pääsatama, ja sieltä on yhteys muun muassa Alexandroúpoliin ja Kaválaan mantereelle. Kylä on asukasluvultaan saaren suurin. Saaren pääkylä Samothrákin kylä eli Chóra sijaitsee siitä noin viisi kilometriä itään saaren sisäosiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kéntavros

**Kéntavros** (; myös transl. *Kéndavros*; ) on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Mýkin kuntaan, Xánthin alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Se on osa Mýkin kyläyhdyskuntaa. Kaupungin väkiluku on 2&nbsp;580 (vuonna 2011).

Kéntavroksen pieni kaupunki sijaitsee vuoristossa linnuntietä noin kolme kilometriä kaakkoon Mýkistä ja noin 12 kilometriä pohjoiskoilliseen Xánthista. Kaupungin vanha väestö on pomakkeja, ja se on Kreikan suurimpia pomakkiasutuksia eli ”pomakkikyliä” (*pomakochória*).

## Lähteet
Chlói

**Chlói** () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Kastorián kuntaan, Kastorián alueyksikköön ja Länsi-Makedonian alueeseen. Sen väkiluku on 3&nbsp;079 (vuonna 2011).

Chlói on Kastorián esikaupunki ja sijaitsee Orestiáda-järven rannalla noin kaksi kilometriä Kastorián keskustasta pohjoiseen. Kaupungin pääkirkko on omistettu Pyhälle Nikanorille (*Ágios Nikánoras*).

## Lähteet
Kimméria

**Kimméria** () on Kreikan kaupunki, joka kuuluu hallinnollisesti Xánthin kuntaan, Xánthin alueyksikköön ja Itä-Makedonian ja Traakian alueeseen. Kaupungin väkiluku on 3&nbsp;644 (vuonna 2011).

Kimmérian pieni kaupunki sijaitsee noin viisi kilometriä itään Xánthin kaupungin keskustasta, ja voidaan nykyisin nähdä Xánthin esikaupunkina. Kimméria muodostaa myös laajemman kaupunkiyhdyskunnan (Δημοτική Κοινότητα Κιμμερίων, *Dimotikí Koinótita Kimmeríon*), johon kuuluvat varsinaisen Kimmérian kaupungin lisäksi Traakian Demokritos-yliopiston Xánthin kampusalue Panepistimioúpoli sekä kylät Anthiró, Áskyra, Éranos, Ketíki, Livádi, Pelekitó, Pórta ja Prióni. Koko yhdyskunnan väkiluku on 3&nbsp;898.

## Lähteet
Kimmeria

**Kimmeria** (, ) voi viitata seuraaviin:

* Kimmeria, nykyinen Krimin niemimaa
* Kimmeroksen Bosporos tai Kimmerian Bosporos, nykyinen Kertšinsalmi
* kimmerialaiset, muinainen kansa
* Kimméria, kaupunki Xánthin kunnassa Xánthin alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella Kreikassa