open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Väinö Samuli Lahtinen

**Väinö Samuli Lahtinen** (12. joulukuuta 1889 Hämeenkyrö – 31. elokuuta 1965 Helsinki) oli puuseppämestari. Hänen vanhempansa olivat suutari Taavetti Vihtori Lahtinen ja Emma Vilhelmiina Adamintytär. Puoliso Martta Lydia o.s. Malminen (s. 13. marraskuuta 1890, Suodenniemi - k. 25. syyskuuta 1976 Helsingissä).

Tampereen käsityökoulusta 1909 valmistunut puuseppä Väinö Lahtinen muutti Helsinkiin vuonna 1911 tarkoituksenaan perustaa oma puusepänliike. Tässä hän onnistui ensimmäisen maailmansodan jälkeen ja ryhtyi tuottamaan arkkitehtien piirustusten mukaisia uniikkikalusteita. Lahtinen käytti kalusteissaan useita, tarkkaan valittuja puulajeja ja hallitsi vaativan intarsiatyön.

Vuonna 1931 valmistuneen Eduskuntatalon sisustukseen tilattiin aikansa tunnettujen suunnittelijoiden ja taiteilijoiden töitä. Eino Kaurialta tilattiin lukuisien muiden töiden ohella suunnitelma Eduskunnan vieraskirjan kansioksi. Kauria suunnitteli kansiossa käytettäväksi koivua hankalimmissa muodoissaan: visaa ja tuohta. Visakoivuisiin kansiin tehtiin tuohinauhasta upotus ja kannet yhdistettiin visakoivuisin saranoin. Tuohiseen kanteen hopeaseppä pakotti hopealangasta Suomen kartan silloisine lääninrajoineen.

Kansio osallistui Pariisissa 1937 järjestettyyn käsityöalan maailmannäyttelyyn, jossa Kaurialle myönnettiin Grand Prix -palkinto ja valmistajille kultainen mitali (Medaille d'Or).

## Lähteet
*Helsingin Sanomat 17.9.1999
*Helsingin Sanomat 30.08.1938

## Aiheesta muualla
*Eino Kaurian kädenjälki Lasipalatsissa
Finanssipolitiikka

**Finanssipolitiikka** () on valtion harjoittamaa talouspolitiikkaa julkisen kulutuksen, julkisten investointien ja niiden rahoituksen osalta. Suomessa finanssipolitiikkaa johtaa valtioneuvosto. Julkisen talouden suunnitelma ja valtion talousarvio ovat finanssipolitiikan keskeiset välineet.

Finanssipolitiikka ja rahapolitiikka ovat yhteiskunnan kattavan talouden eli makrotalouden välineitä, joiden avulla maan hallitus pyrkii ohjaamaan talouden kehitystä, teoriassa lähinnä elvyttämään taloutta taantumissa ja hillitsemään taloutta huippusuhdanteissa tasaisemman kehityksen aikaansaamiseksi. Finanssipolitiikan keinona on julkisen vallan tulojen ja menojen säätely, jolla säädellään kokonaiskysyntää.

## Eri finanssipolitiikan suuntaukset

Elvyttävä finanssipolitiikka tarkoittaa julkisen talouden ylijäämän pienentämistä tai alijäämän, lainanoton kasvattamista. Se on käytännössä verojen alentamista ja/tai julkisten menojen kasvattamista (kuten julkisen sektorin investoinnit, kulutus ja tulonsiirrot). Julkisen sektorin kulutus sisältää esimerkiksi työvoiman koulutuksen ja työvoimasta eli ihmisistä huolen pitämisen sosiaalipalveluilla ja terveydenhuollolla. 

(Elvyttävä rahapolitiikka taas tarkoittaa lähinnä korkojen alentamista, jotta yritysten kannattaisi investoida.)

Elvyttävän talouspolitiikan eräänlaisena vastakohtana kurjistava finanssipolitiikka (engl. *Fiscal Austerity*) pyrkii rajoittamaan julkista kulutusta ja investointeja. Kurjistava talouspolitiikka ei välttämättä hyödynnä maan julkisen talouden liikkumavaraa, joka määrittelee kyvyn toteuttaa elvyttävää talouspolitiikkaa turvallisesti ja vastuullisesti.

## Historiallisia suuntauksia

* Monetaristinen taloustiede
* Keynesiläinen taloustiede
* Itävaltalainen taloustiede

## Katso myös
*Funktionaalinen finanssi
*Investointi
*Taloudellinen liikkumavara
*Julkisen talouden lainanhoitokulut
*Inhimillisen kehityksen indeksi
*Bruttokansantuote

## Lähteet
Herb Gardiner

**Herbert Martin Gardiner** (8. toukokuuta 1891 Winnipeg, Manitoba, Kanada – 11. tammikuuta 1972) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Gardiner pelasi Montreal Canadiensissa ja Chicago Blackhawksissa National Hockey League -liigassa. Hän ehti edustaa myös WCHL:n Calgary Tigers -seuraa.

## Saavutuksia
* Hart Trophy 1927 (paras pelaaja)
* Hockey Hall of Fameen 1958  

## Aiheesta muualla
*
Nukkalisäke

**Nukkalisäkkeet** eli villukset ovat ohutsuolen sisäpinnan limakalvon pieniä, sormimaisia lisäkkeitä. Nukkalisäkkeiden sisällä kulkee imusuonia ja hiussuonia. Niiden pinta koostuu pääosin enterosyyteiksi kutsutuista epiteelisoluista, joiden välissä on harvassa limaa erittäviä pikarisoluja. Enterosyyttien ulkopinnalla on pieniä ulokkeita, joita nimitetään mikrovilluksiksi. 

Nukkalisäkkeet ovat noin 0,5–1,5 millimetrin korkuisia. 

Ravintoaineet imeytyvät suolistosta nukkalisäkkeiden kautta verenkiertoon. Nukkalisäkkeet lisäävät ohutsuolen imeytymispinta-alan noin 30-kertaiseksi. Nukkalisäkkeiden välissä sijaitsee Lieberkühnin kryptiksi kutsuttuja ohutsuolen rauhasia, jotka erittävät ruoansulatusentsyymejä.

## Lähteet
* Koulun Biologia: Ihminen
Neoliittinen Anatolia

**Neoliittinen kausi Anatoliassa** on kulttuurin aikakausi, joka alkoi neoliittisen kauden määritelmän mukaan maanviljelyn levitessä Anatoliaan eli nykyisen Turkin alueelle noin 8000 eaa. alkaen. Eteläiseen Anatoliaan syntyi monia maanviljelyyn ja karjanhoitoon perustuvia kyliä, joissa oli savitiilistä rakennettuja taloja. Anatoliasta vietiin jo neoliittisella ajalla obsidiaania työkalujen raaka-aineeksi muualle Lähi-itään. 

Arkeologien tuntemia neoliittisen Anatolian löytöpaikkoja ovat muun muassa Göbekli Tepe, Nevali Cori, Catal Höyük, Hacilar, Can Hasan ,  Aşıklı Höyük, Pinarbasi, Köşk Höyük, Tepecik-Çiftlik ja Cayönu. Anatoliasta ei ole löytynyt varsinaisia linnoituksia varhaiselta neoliittiselta kaudelta, mutta talot rakennettiin vieri viereen jolloin ne muodostivat helposti puolustettavan rakenteen. Niissä ei ollut ovea, vaan sisään käytiin tikkailla katon kautta.

## Aikajako

## Katso myös
*Anatolian esihistoria
*Neoliittinen Eurooppa
*Neoliittinen Lähi-itä
*Neoliittinen Balkan
*Kykladinen kulttuuri
*Helladinen kulttuuri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Central anatolia Chronology 
*LES TRIALÉTIENS HATTIS
Hacilar

**Hacilar** oli kylä nuoremmalla kivikaudella Turkissa, joka sijaitsee Burdurin maakunnassa, 23 kilometriä Burdurista lounaaseen. Vanhin löydetty kerrostuma on vuodelta 7040 eaa. Kylä asutettiin ja hylättiin monta kertaa historiansa aikana. Se oli tuolle ajalle tyypillinen maatalouskylä. Hacilar on tunnettu parhaiten laadukkaasta keramiikastaan, joka sisältää saviastioita ja äitijumalatarpatsaita. Keramiikka ja äitijumalatarpatsaat muistuttavat Halafin kulttuuria. Kylä löydettiin uudestaan vuonna 1956.

Hacilarin talot olivat tasakattoisia, umpinaisia tai sisäpihan ympärille rakennettuja neliömäisiä taloja.  Kiviperustus. Rakennusaineena olivat mutatiilet ja puu. Myös vitsas-savirakennetta käytettiin. Kalkkikivilaastia. Keittiö, olohuone, viljavarastot jne. olivat erikseen. Hacilarin taloista ei ole löydetty ovia, joten sisäänkäynti oli luultavasti katolla. Seinämaalaukset olivat harvinaisia.

## Historia
Läntisen Etelä-Turkin Hacilar oli asuttu jo vuonna 7040 eaa. Silloin se oli esikeraaminen kylä.

Hacilarin kylässä oli noin 6000 eaa. temppeleitä, joiden on arvioitu olevan sen ajan talojen kokoisia.

Hacilar VI oli ajalta 5600 eaa.  Alueella viljeltiin ja sieltä on löydetty karjanhoitoon viittaavia vuohen, lampaan sekä sian ja myös koiran luita. Lisäksi alueelta on löydetty savisia jumalatarpatsaita.

Hacilar linnoitettiin kylän viimeisessä II vaiheessa noin 5400-5000 eaa. kivisellä muurilla. Muuri sulki sisäänsä noin 70x35 m alan.

Noin 5000 eaa kylän kulttuurin on arveltu muuttuneen uusien asukkaiden myötä. 

## Lähteet
Not of This Earth

**Not of This Earth** on kitaristi Joe Satrianin ensimmäinen albumi. Levy julkaistiin vuonna 1986.

## Kappalelista
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
*Joe Satriani – Kitarat, basso, koskettimet
*Jeff Campitelli – Rummut ja lyömäsoittimet
*John Cuniberti – lyömäsoittimet

*Säveltänyt, kirjoittanut ja sovittanut – Joe Satriani
*Tuottajat – Joe Satriani & John Cuniberti
*Kustantaja – Strange Beautiful Music/ASCAP
*Nauhoitettu – Hyde Street Studiolla, San Francisco, Kalifornia
*Engineering – John Cuniberti
*Masterointi – Bernie Grundman
*Maalaus – David Bett
*Valokuvaus – Glen la Ferman
Bifurkaatiojärvi

**Bifurkaatiojärvi** (lat. *bi-*, "kahtia", *furca*, "haarukka") on järvi, josta vedet laskevat kahteen eri suuntaan. Siellä, missä on bifurkaatiojärviä, vedenjakaja ei ole yksiselitteisesti määriteltävissä. Järvibifurkaatioiden ohella on olemassa myös jokibifurkaatioita, kun joen virtaus haarautuu kahtaalle.

## Bifurkaatiojärviä Suomessa

Tunnetuimpia ja samalla suurimpiin kuuluvia bifurkaatiojärviä Suomessa ovat Lummenne Keski-Suomen Kuhmoisissa ja Vesijako Päijät-Hämeen Padasjoella. Näistä kummastakin yksi laskujoki johtaa Päijänteeseen ja edelleen Kymijokea pitkin Suomenlahteen, toinen taas Hauhon reittiin ja lopulta Pyhäjärven ja Kokemäenjoen kautta Pohjanlahteen. Vesijaon ja Lummenen muodostamaan järvisysteemiin kuuluu kolmantena järvenä Vehkajärvi, johon sen yläpuolinen bifurkaatiojärvi Lummene laskee, ja joka puolestaan laskee bifurkaatiojärvi Vesijakoon.  

Huomattavia ja suuria bifurkaatiojärviä ovat myös Karvianjoen vesistöön kuuluvat Isojärvi ja  Inhottu Satakunnassa. Näillä kummallakin on kaksi lasku-uomaa, joista vedet lopulta päätyvät Selkämereen kolmena eri jokihaarana: Merikarvianjokena, Pohjajokena ja Eteläjokena. Aiemmin Karvianjoen vesistössä oli myös kolmas bifurkaatiojärvi, Torajärvi Noormarkussa sekä jokibifurkaatio Karvianjoesta Kynäsjärven yläpuolelta Leväsjokeen mutta vesistöjärjestelyjen myötä nämä bifurkaatiot ovat hävinneet.

Bifurkaatiojärvenä mainitaan ainakin vanhemmissa lähteissä myös Suomen, Ruotsin ja Norjan rajalla sijaitseva Koltajärvi. Sillä on pääasiallinen lasku-uoma Norjanmereen laskevan Singalanjoen kautta, mutta toinen pienempi lasku-uoma on mainittu olevan myös Kuohkimajärveen Suomen puolelle ja täältä edelleen Kilpisjärven kautta Tornionjoen vesistöön. Myös nykyisessä Suomen vesistöaluejaossa Koltajärvi on merkitty jakautumaan Tornionjoen vesistön ja Singalanjoen vesistön valuma-alueiden kesken.
 
Ennen myös Sotkamon Kalliojärvi Maanselällä oli bifurkaatiojärvi. Silloin vedet laskivat siitä sekä Oulujoen vesistön kautta Pohjanlahteen että Pielisen ja Vuoksen vesistön kautta Laatokkaan. Nykyisin vedet laskevat sieltä ainoastaan Oulujoen suuntaan.

Bifurkaatiovaiheita on geologisen historian aikana sisältynyt myös monien muitten, suurtenkin järvien kehityshistoriaan. Eräs tällainen on Ähtärinjärvi, joka muodosti bifurkaation 1&nbsp;700 vuoden ajan 3&nbsp;200–1&nbsp;500 vuotta sitten.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Domrémy-la-Pucelle

**Domrémy-la-Pucelle** on Ranskan kunta Grand Estin hallintoalueella Vosgesin departementissa Meusejoen varrella. Kunnassa on arviolta 126 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 8,99 neliökilometriä. 

Kylä on Jeanne d'Arcin syntymäpaikka, alkuperäiseltä nimeltään Domrémy. Se nimettiin uudelleen Domrémy-la-Pucelleksi Jeannen lempinimen, ”la pucelle d'Orléans” (”Orléansin neitsyt”), mukaan.

## Kuvia

Tiedosto:Basilique du Bois-Chenu ou basilique Sainte-Jeanne-d'Arc.jpg|Bois-Chenun basilika
Tiedosto:Jakobsweg by Niederkasseler France - Domremy-la-Pucelle - panoramio (2).jpg|Kylän pääkatu
Tiedosto:Pont sur la Meuse, Domremy-la-Pucelle 01 09.jpg|Meusejoen silta


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Reaaliaikaisuus

**Reaaliaikaisuus** voi tarkoittaa joko järjestelmän tilan olevan jatkuvasti ajan tasalla (tosiaikajärjestelmä) tai tapahtumiin reagointia oikea-aikaisesti.

Tosiaikainen järjestelmä voi olla esimerkiksi pankin tilijärjestelmä, jossa millä hetkellä tahansa voidaan tietää kunkin tilin sen hetkinen saldo. Myös varastojärjestelmä voi olla tässä mielessä tosiaikainen, eli milloin tahansa on kysyttävissä, miten paljon mitäkin tavaraa on varastossa, miten suuri on minkin tarvaran kysyntä ja milloin sitä pitää tilata lisää. Vaikka näissä järjestelmissä pyritään siihen, että tilanne vastaa koko ajan todellisuutta, pienet heitot tietojen päivittämisessä eivät tee järjestelmää käyttökelvottomaksi.

Teknisesti puhutaan reaaliaikaisuudesta silloin, kun jollekin tehtävälle on asetettu ensimmäinen ja viimeinen sallittu toteutumisaika. Tämä aika lasketaan tyypillisesti jostain tapahtumista, joka voi olla esimerkiksi viesti toiselta ohjelmalta tai tietokoneelta, oheislaitteen aiheuttama keskeytys, signaali, käyttäjän tekemä toimintapyyntö tai saavutettu kellonaika.

Usein reaaliaikaisuus ymmärretään niin, että reaktio tehdään niin pian kuin mahdollista, mutta on huomattava, että on tilanteita, joissa on odotettava, ennen kuin vaste saadaan antaa. Teknisesti tällaiset tilanteet pyritään muuttamaan "mahdollisimman nopeasti" -muotoon esimerkiksi kellon avulla. Aikaa, joka kuluu tapahtumasta vasteen antamiseen kutsutaan vasteajaksi. Reaaliaikajärjestelmille on tyypillistä, että tämä vasteaika tai itse asiassa sen vaihteluväli voidaan laskea etukäteen, sillä mikään järjestelmä ei ole niin tarkka, että vasteaika olisi vakio.

Reaaliaikaisuus voidaan jakaa kovaan ja pehmeään reaaliaikaan. Kova reaaliaika tarkoittaa, että annetut aikarajat (ensimmäinen ja viimeinen sallittu ajanhetki) ovat ehdottomia. Jos vaste tulee nopeammin tai hitaammin, järjestelmän katsotaan toimivan virheellisesti. Kovaa reaaliaikaa voisi kuvata myös niin, että jos vastetta ei saada tuotettua aikarajojen sisällä, sitä ei kannata tuottaa lainkaan. Pehmeissä reaaliaikajärjestelmissä aikarajojen noudattaminen on toivottavaa, mutta niiden rikkominen ei ole toimintavirhe, vaan myöhästynytkin toiminta tulee tehdä loppuun. Esimerkiksi rahan siirto tililtä toiselle on tehtävä, vaikka se tulisikin vastaanottajan tilille vasta eräpäivän jälkeen.

Erona reaaliaikaisuudelle voidaan käyttää termiä "pehmeä aika" (): rajoittamattomat viiveet aiheuttavat *epäjatkuvaa* aikaa erona reaaliaikaisuudesta.
Reaaliaikaisen järjestelmän tavoitteisiin kuuluu aikarajan deterministinen noudattaminen: järjestelmä käyttää vain tunnetun ja ennakoidun määrän aikaa.

## Katso myös
*Reaaliaikainen tietojenkäsittely (Real-time computing, RTC) 
*Reaaliaikainen käyttöjärjestelmä (Real-time operating system, RTOS) 

## Lähteet
Nuolikoski

**Nuolikoski** on asutusalue ja koski Tuupanjoessa Nurmeksen Valtimolla, n. 5 km:n päässä kirkonkylän pohjoispuolella valtatie 6:n varrella. Se sijaitsee Kajaanintien risteyksessä Koppelon tien alussa. Vähän idempänä kulkee Joensuu-Kontiomäki-rata, jolla oli Nuolikosken seisake. Henkilöliikenne radalla loppui 1993. Sodan jälkeen Nuolikosken asutusalueelle perustettiin karjalaisille siirtolaisille 11 tilaa. Seudulla on luode-kaakko -suuntaisia harjumuodostumia ja harjulampi. Nuolikoski Tuupanjoessa puhkaisee harjun. Kosken alla on suvanto. Valtatie 6 ylittää kosken.

Nuolikoski on myös esimerkki uiton takia peratusta ja rännitetystä koskesta. Se on perattu myös kauan aikaa uittojen jälkeenkin 1980-luvulla. Tällaisen perkauksen jäljiltä paljastuu aina kuiville kaloja ja Nuolikoskellakin löytyi mm. kirjolohia ja kivennuoliaisia, jotka olivat menettäneet piilonsa. Nuolikoskella on kasvatettu myös kirjolohia kosken alapuolisen suvannon viereisessä pikkulammessa. Tulvien aikaan niitä pääsi joskus myös jokeen nousevan veden mukana.
Altti Kuusamo

**Altti Kyösti Olavi Kuusamo** (s. 15. kesäkuuta 1951 Kitee) oli Turun yliopiston taidehistorian professori vuosina 2004–2017. Kuusamon tieteellisen tuotannon pääalueet ovat kuvataiteen tutkimuksen metodologia ja taideteoriat, nykytaiteen tutkimus, renessanssin tutkimus, taiteiden välisten suhteiden tutkimus, visuaalinen semiotiikka, arkipäivän kuvakulttuurin tutkimus, havaitsemisen ja kuvataidekritiikin tutkimus.

Altti Kuusamo valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1996 Helsingin yliopistosta. Hän on toiminut taidehistorian dosenttina vuodesta 2001 Helsingin yliopistossa ja mediatieteen dosenttina vuodesta 2002 Lapin yliopistossa. Kuusamo on ollut lisäksi tuntiopettajana ja pitänyt luentoja ja seminaareja kaikissa tärkeimmissä kuvataidetta opettavissa oppilaitoksissa Suomessa sekä Oslossa, Tallinnassa ja muualla.

Kuusamo on toiminut vastaväittäjänä taidehistorian, taideteollisen muotoilun, teoreettisen filosofian, tiedotusopin ja musiikkitieteen (semiotiikan) aloilla Helsingin, Tampereen ja Jyväskylän yliopistossa, Taideteollisessa korkeakoulussa ja Viron taideakatemiassa. Hän on pitänyt tieteellisiä esitelmiä ja luentoja kongresseissa ja symposiumeissa kotimaassa ja ulkomailla taidehistorian, taiteidentutkimuksen ja semiotiikan alalta. Kuusamo on viettänyt tutkimuskausia Roomassa (Institutum Romanum Finlandiae) 1980-luvulta alkaen.

Kuusamo on julkaissut kuvataidekritiikkiä ja muita yleistajuisia kirjoituksia (esseitä, kolumneja, artikkeleita) taiteen ja kulttuurin alueilta lukuisissa aikakausi- ja sanomalehdissä, näyttelyluetteloissa ynnä muissa julkaisuissa 1980-luvulta alkaen. *Synteesi*-lehden toimitussihteerinä Altti Kuusamo on toiminut vuodesta 1985 alkaen, toimitusneuvoston jäsenenä vuodesta 1986. Lisäksi hän on ollut toimitusneuvoston jäsen *Acta Semiotica Fennica*- ja *Estonian journal for Art History* -lehdessä.

Altti Kuusamo on ollut Suomen semiotiikan seuran hallituksen jäsen 1989 lähtien; International Association of Art Criticsin (AICA) hallituksen jäsen 1991–1996 ja 2000–2001; AICA-Finlandin puheenjohtaja 1991–1997; International Association for Semiotic Studiesin (IASS) toimeenpanevan komitean jäsen vuodesta 1999 alkaen.

Lisäksi Kuusamo on esiintynyt radio- ja TV-ohjelmissa, taidemuseoissa ja muissa taiteen, tieteen ja kulttuurin alan instituutioissa ja tapahtumissa kotimaassa ja ulkomailla. 

## Palkinnot ja tunnustukset
* Taidekritiikin Einari Vehmas -palkinto 1989.

## Juhlakirjat
* 
* 

## Lähteet
Kuula

__NOTOC__
**Kuula** voi tarkoittaa seuraavia:

* kuula, peli- ja urheiluväline:
** air-soft kuula
** kahvakuula
** kuulantyöntö
** petankki
** paintball
* ammus, esimerkiksi varhaisten tykkien tykinkuula
* kuula, matematiikassa pallopinnan rajoittama kappale, erotukseksi itse pinnasta
* kuula, metrisessä avaruudessa pisteen ympäristö
* Kuula, Ott Leplandin esittämä kappale

## Sukunimenä
* Aarne Kuula (1892–1966), jääkärimajuri
* Alma Kuula, o.s. Silventoinen (1884–1941), laulaja, Toivo Kuulan toinen vaimo
* Heikki Kuula (s. 1983), rap-artisti, -tuottaja ja graafikko
* J. V. Kuula (1888–1947), Keskinäinen Vakuutusyhtiö Varman toimitusjohtaja
* Jorma Kuula (1951–2015), taidemaalari
* Kari Kuula (s. 1963), tietokirjailija
* Kimmo Kuula (s. 1970), jalkapalloilija
* Maritta Kuula, laulaja ja laulunkirjoittaja
* Matti Kuula (1854–1921), sotilas ja herätyssaarnaaja
* Pentti Kuula (s. 1936), kirkkomuusikko
* Petri Kuula (s. 1967), jalkapalloilija
* Seppo Kuula (s. 1967), yritysjohtaja ja IT-alan vaikuttaja
* Sinikka Kuula (1917–1981), pianotaiteilija
* Sirkka Kuula (s. 1956), viulisti
* Tapio Kuula (1957–2017), Fortumin toimitusjohtaja
* Toivo Kuula (1883–1918), säveltäjä
* Ylermi Kuula (1928–2020), urkuri, kuoronjohtaja, musiikinopettaja ja kanttori

## Kuvitteellisia henkilöitä
* Sergei Kuula ja Helena Kuula, tv-sarjassa Salatut elämät

## Muut
* Marmiksen Kuula, urheiluseura
* Raision Kuula, urheiluseura
* Ylivieskan Kuula, urheiluseura

## Katso myös
* Kuulamoottori
Albula (joki)

**Albula** (saks. Albula, retorom. Alvra) on 39,9 kilometrin pituinen Hinterrheinin sivujoki ja Reinin alkujoki Sveitsissä, Graubündenin kantonissa. Albula yhdistyy Hinterrheiniin Thusisissa. Joki saa alkunsa Albulan Alpeilta Albulasolan länsipuolelta. Albulajoen suurimmat sivujoet ovat Landwasser, joka saa alkunsa Davosin alueelta, sekä Gelgia, jonka alkulähteet ovat St. Moritzin länsipuolella.

Joen mukaan on nimetty mm. sen halkaisema laakso, hallintoalue, 2&nbsp;312 metriä korkea sola (saks. Albulapass, retorom. Pass d'Alvra) sekä rautatie.

## Vesivoima

Albulajoen vesistössä on useita vesivoimaloita.  Suurimmat vesivoimalat ovat *Albula-Landwasser Kraftwerke AG*:n (**ALK**) omistama Filisurin 65 megawatin sekä Zürichin kaupungin sähkölaitoksen ()  omistama Tinizongin 63 megawatin vesivoimala.

## Lähteet
*
* 

### Viitteet
Tatu Ylönen

**Tatu Ylönen** (s. 1968) on Secure Shell -salausprotokollan kehittäjä. Lisäksi hänet tunnetaan SSH Communications Securityn perustajana sekä suuromistajana. Ylönen toimii perustamansa yhtiön hallituksen jäsenenä ja on toiminut kausittain myös yhtiön toimitusjohtajana.

Hän valmistui Teknillisestä korkeakoulusta diplomi-insinööriksi vuonna 1992. Ylönen jatkoi opintojaan tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1994.

## Yritykset

Jo opiskeluaikana Ylönen perusti New Generation Software -yhtiön, joka on nykyään osa Novo Groupia.

Ylönen kehitti Secure Shell -protokollan vuonna 1995 omaan käyttöönsä, mutta vielä samana vuonna hän perusti SSH Communications Securityn. Muutaman vuoden päästä yhtiön asiakkaaksi tuli Sun Microsystems, minkä jälkeen yhtiön maine levisi.

Uudempia hänen omistamiaan yrityksiä on Clausal Computing.

## Muu toiminta
Ylönen on monien IETF-standardien (RFC) kirjoittaja. Secure shell on nykyisin Internetin perusprotokollia.

Tatu Ylönen sai Suomalainen insinöörityö -palkinnon vuonna 2000. Vuonna 1992 hänen lopputyönsä voitti Tietojenkäsittelytieteiden Seuran Pro Gradu -palkinnon .

## Lähteet
Maanselkä (vedenjakaja)

**Maanselkä** on eri vesistöalueita erottava korkeahko vedenjakaja-alue. Tavallisimmin Maanselällä tarkoitetaan Pohjois-Suomen kautta kulkevaa vedenjakajaa, joka erottaa toisistaan Itämereen ja Jäämereen laskevat vesistöt. Tämä Maanselkä jatkuu Suomessa myös Kuusamon ja Kainuun alueella, jossa se erottaa Jäämeren lahteen, Vienanmereen laskevat vesistöt Oulujoen ja Pielisen valuma-alueeseen kuuluvista vesistöistä.

Koillis-Suomessa nimitystä *maanselkä* käytetään myös vedenjakajista yleensä. Niinpä maanseläksi voidaan kutsua myös esimerkiksi Vuoksen ja Oulujoen vesistöt erottavaa maanselkää Kainuun ja Pohjois-Karjalan välillä. Siellä on myös samanniminen Maanselän kylä. Pielisen ja Pohjois-Savon vesistöjä erottava pohjois-eteläsuuntainen vedenjakaja-alue on myös maanselkä. 

## Katso myös
*Suomenselkä

## Lähteet
Maanselkä

**Maanselkä** voi tarkoittaa seuraavia:

* Maanselkä, vaarasuomalainen kylä Sotkamon ja Nurmeksen rajalla
* Maanselkä, vedenjakaja, joka erottaa toisistaan Itämereen ja Jäämereen laskevat vesistöt
* maanselkä, varsinkin Koillis-Suomessa vedenjakajaa tarkoittava yleisnimitys
* Maanselkä, laaja vedenjakajaseutu Vaara-Suomessa
* Maanselän rautatieasema, rautatieliikennepaikka
* Maanselkä, sukunimenä:
** Asmo Maanselkä, Suomen Kristillisdemokraattien puoluesihteeri.

## Katso myös
* Maaselkä
Björnstorpin linna

**Björnstorpin linna** () on linna Gödelovin pitäjässä, Lundin kunnassa, Skånen maakunnassa, Ruotsissa. 

Päärakennus edustaa romanttista rokokoo-tyyliä. Kreivitär Christina Piper osti tilukset vuonna 1725. Hän alkoi muuttaa linnaa oikeaksi kartanoksi ja rakennutti uuden kaksikerroksisen tiilitalon, jonka suunnitteli arkkitehti Carl Hårleman. Linna valmistui vuonna 1752.  

Linnaa uudistettiin 1860- ja 1870-luvuilla. Nykyinen ulkoasu vuodelta 1868 on arkkitehti Helgo Zettervallin käsialaa. 

## Historia
Björnstorpin vanhin tunnettu omistaja oli Mikkel Pedersen Gönge, joka sai vuonna 1568 lahjoituksena "kruununtila Björnstrupin". Sen jälkeen Björnstorpin omistivat Beata Mikkelsdatter Gönge, Clara Mostsdatter Gere, Falck Lycke, Lauritz Galtung ja Barbara Grabow. Vuoden 1680 jälkeen Björnstorp, kuten Svenstorpkin, kuului Häckebergan rouva Mette Rosenkrantzille. Hänen tyttärensä Mette Sophie Krabben kautta kartano siirtyi tanskalaiselle valtioneuvos Johan Monradille, joka mainitaan omistajana vuonna 1700. 

Christina Piper omisti linnan vuodesta 1725 lähtien. Hänen tyttärensä Hedvig Maria Sture myi Björnstorpin vuonna 1754 Svenstorpin paroni Fredrik Gustav Gyllenkrokille. Vuonna 1779 Björnstorpista tuli sääntöperintö, ja se on siitä lähtien ollut Gyllenkrokin suvun omistuksessa. 

Björnstorpin vuonna 1779 asetettua sääntöperintöä on pitänyt yllä Nils Gyllenkrok vuodesta 2011 lähtien isänsä Thure-Gabriel Gyllenkrokin kuoltua. Vuoden 1963 selvitystilalain mukaan sääntöperintö lakkasi tuolloin, mutta vuonna 2006 hallitus päätti jatkaa sitä nykyisen pesänhoitajan kuolemaan asti. Vuonna 2023 Nils Gyllenkrok ja hänen poikansa Axel hakivat sääntöperinnön jatkamista. Päätös hylättiin syksyllä 2024, mikä tarkoitti, että säätiö puretaan Nils Gyllenkrokin kuoltua. 

## Lähteet
Helgo Zettervall

**Helgo Zettervall** (21. marraskuuta 1831 – 17. maaliskuuta 1907) oli ruotsalainen arkkitehti ja Ruotsin kuninkaallisen taideakatemian professori.

Zettervall tunnetaan varsinkin ruotsalaisten kirkkorakennusten rajujen uudistamistöiden suunnittelijana, ja rakennusten monet mielenkiintoiset erikoisuudet siten hävitettiin. Hänen kädenjälkensä on nähtävissä muun muassa Lundin, Linköpingin ja Uppsalan tuomiokirkossa, Malmön raatihuoneessa, Skaran tuomiokirkossa ja Kalmarin linnassa.

Myös Zettervallin poika Folke Zettervall oli arkkitehti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Zettervallin suunnittelemia rakennuksia
Ruotsin kuninkaallinen taideakatemia

**Ruotsin kuninkaallinen taideakatemia** (, *FrKA*, usein myös *Konstakademien*) on yksi Ruotsin kuninkaallisista akatemioista. Se sijaitsee Tukholmassa. Akatemian perusti kuningas Kustaa III vuonna 1773. Akatemiaa edelsi vuonna 1735 perustettu Kuninkaallinen Piirustusakatemia.  

Taideakatemia on itsenäinen järjestö, jonka tehtävänä on tukea maalaustaidetta, kuvanveistoa, arkkitehtuuria ja muita kuvataiteita. Taideakatemiassa on myös koulutettu linnoitusupseereita. Vuonna 1978 akatemiasta irrotettiin omaksi instituutiokseen Kuninkaallinen taidekorkeakoulu (*Kungliga konstghögskolan*). Taidekorkeakoulu on Ruotsin kulttuuriministeriön valvonnassa.

Ensimmäiset naiset tulivat kouluun ylimääräisinä opiskelijoina vuonna 1847.

Taideakatemia on toiminut vuodesta 1775 Tukholman Norrmalmilla samassa talossa. Rakennus tunnettiin alun perin Sparren palatsina, koska sen rakennutti ylikuvernööri Axel Sparre vuosina 1671–1672. Talon on suunnitellut Nicodemus Tessin vanhempi. Se jouduttiin rakentamaan uudelleen vuonna 1751 tapahtuneen tulipalon jälkeen. Talon omistanut valaja Gerhard Meyer lahjoitti sen 1775 taideakatemialle. Rakennusta muutettiin 1841–1847 Fredrik Blomin ja 1893–1897 Erik Lallerstedtin suunnitelmien mukaan. Viimeisimpien muutosten jälkeen rakennus sai nykyisen uusrenessanssityylisen ilmeensä.

## Agré

Taideakatemiassa opiskelleelle saatettiin myöntää agré (ranskan sanasta *agréer* ’valtuuttaa, hyväksyä’) vuoteen 1887 asti. Se oli taideakatemian jäsenyyttä arvossa seuraava arvonimi. Agrén myöntäminen tarkoitti, että opiskelija oli valmistunut taiteilijaksi ja sai mahdollisuuden opiskella ulkomailla akatemian tuella. Suomesta lähteneille agré myönnettiin ainakin Erik Cainbergille, R. W. Ekmanille ja Aleksander Lauréukselle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Ruotsin kuninkaallinen ooppera

**Ruotsin kuninkaallinen ooppera** () on oopperan kansallisnäyttämö Ruotsissa. Sen perusti kuningas Kustaa III, ja sen ensimmäinen esitys pidettiin 18. tammikuuta 1773. Oopperatalo sijaitsee Tukholman keskustassa Norrmalmilla, Norrströmin pohjoisrannalla ja Gustav Adolfs torgin itälaidalla. Kuninkaallisen oopperan esityksistä noin 60 prosenttia on varsinaista oopperaa, kun loput 40 prosenttia on balettia.

Carl Fredrik Adelcrantzin piirtämä alkuperäinen, niin sanottu kustavilainen oopperatalo rakennettiin 1777–1782. Se purettiin kuitenkin vuonna 1892, koska suurten oopperoiden esittämiseen tarvittiin väljemmät tilat. Arkkitehti Axel Anderberg oli voittanut suunnittelukilpailun uudesta oopperatalosta 1887 ja vanhan oopperatalon paikalle rakennettu uusi rakennus valmistui 1898. Uusbarokkia edustava oopperatalo avattiin virallisesti 19. syyskuuta 1898 Adolf Fredrik Lindbladin oopperalla *[[Frondörerna]]*.

Anderberg käytti rakennuksen esikuvina Euroopan suuria oopperataloja, erityisesti Pariisin oopperaa. Rakennuksen julkisivut sisältävät viittauksia myös Adelcrantzin ja Tessinin tyyliin. Oopperatalossa on kaikkiaan 1000 huonetta. Rakennuksen yhteydessä toimii perinteikäs ravintola Operakällaren sekä vuonna 1905 avattu Operabaren. Niiden tilat rakennettiin uusiksi 1955–1961. Tässä yhteydessä rakennusbudjetin moninkertainen ylittyminen aiheutti pienen skandaalin, jonka seurauksena Ruotsin valtiovarainministeriö rajoitti valtion varojen käyttöä julkisiin rakennushankkeisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Maavoimien esikunta

**Maavoimien esikunta** (lyhenne MAAVE) on vuoden 2008 alussa perustettu Suomen maavoimien komentajan johtamistoimintaa tukeva esikunta, joka jatkaa entiseen Pääesikunnan maavoimaesikuntaan liittyviä toimintoja Mikkelin Karkialammella. Se on ilmavoimien ja merivoimien esikuntien tapaan itsenäinen puolustushaaraesikunta. Maavoimien esikunnan henkilövahvuudeksi määriteltiin perustettaessa 242 henkilöä. Vuonna 2013 esikunnan vahvuus on noin 270 henkilöä. Maavoimien esikunnan yhteyteen on ilmoitettu tulevan Suomen Nato-esikunta. 

## Puolustusvoimien organisaatiouudistus
Maavoimien esikunnan perustaminen Mikkeliin oli osa valtionhallinnon hajasijoitusohjelmaan. Muita mahdollisia sijoituspaikkoja olivat Oulu tai Hämeenlinna. Oulussa ei kuitenkaan olisi ollut maavoimien esikunnalle valmiina riittävän suojattua infrastruktuuria, toisin kuin Hämeenlinnassa ja Mikkelissä, jossa vuoden 2006 loppuun toimi Savon Prikaati. Puolustusvoimien organisaatiouudistukseen saakka Karkialammilla oli myös Itäisen maanpuolustusalueen esikunta.

Itäisen maanpuolustusalueen esikuntaan perustettiin vuoden 2006 alussa uudeksi osastoksi Maavoimien esikunnan runko, jonka tehtävänä oli uuden Maavoimien esikunnan perustaminen. Uuden osaston päällikkönä oli prikaatikenraali Mika Peltonen.

## Organisaatio
### Esikuntapäälliköt
Maavoimien esikunnan esikuntapäälliköt:
* kenraalimajuri Jukka Jokinen 1.1.2023 –
* kenraalimajuri Kim Mattsson 1.8.2021–31.12.2022
* kenraalimajuri Markku Myllykangas 1.8.2017–31.7.2021
* kenraalimajuri Petri Hulkko 1.1.2017–31.7.2017
* kenraalimajuri Jorma Ala-Sankila 1.1.2015–31.12.2016
* prikaatikenraali Petri Hulkko 1.9.2014–31.12.2014 (oto)
* kenraalimajuri Juha-Pekka Liikola 1.2.2011–31.8.2014
* kenraalimajuri Juha Kilpiä 1.8.2009–31.1.2011
* kenraalimajuri Arto Räty 1.7.2008–31.7.2009
* kenraalimajuri Mika Peltonen 1.1.2008–30.6.2008

Esikuntapäällikön alaisuudessa toimivat henkilöstö-, operaatio- ja huoltopäällikkö, jotka ovat esikunnan kuuden osaston osastopäälliköiden esimiehiä.

### Osastot
* henkilöstöosasto
* operatiivinen osasto
* suunnitteluosasto
* johtamisjärjestelmäosasto
* huolto-osasto
* materiaaliosasto ja 
* kanslia

Näistä henkilöstöosasto on henkilöstöpäällikön, operatiivinen, suunnittelu- ja johtamisjärjestelmäosasto operaatiopäällikön sekä huolto- ja materiaaliosasto huoltopäällikön alainen. Kanslia toimii suoraan esikuntapäällikön alaisuudessa. Myös maavoimien ilmailutoiminnan päällikkö (1.3.2016 alkaen everstiluutnantti Jaro Kesänen) palvelee Maavoimien esikunnassa.

### Aselajitarkastajat
Maavoimien esikunnassa palvelevat seuraavat aselajitarkastajat:

* Ilmatorjunnan tarkastaja, eversti Mikko Mäntynen
* Jalkaväen tarkastaja, eversti Juhana Skyttä
* Tykistön tarkastaja (aik. kenttätykistön tarkastaja) eversti Pertti Holma
* Pioneeritarkastaja, eversti Jukka Aihtia
* Viestitarkastaja eversti Antti Tunkkari
* Huollon tarkastaja eversti Vesa Happonen

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Maavoimien esikunta Puolustusvoimien sivuilla
Late Goodbye

”**Late Goodbye**” on suomalaisen Poets of the Fall -yhtyeen kappale, jota käytettiin teemamusiikkina Remedy Entertainmentin vuonna 2003 julkaistussa videopelissä *[[Max Payne 2: The Fall of Max Payne]]*. Kappale on mukana myös Poets of the Fallin esikoisalbumilla *[[Signs of Life]]* (2005). ”Late Goodbye” on julkaistu lisäksi singlenä. Kappale perustuu *[[Max Payne]]n* käsikirjoittajan Sami Järven runoon.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 

## Aiheesta muualla
* Late Goodbye discogs.com -sivustolla
Karkialampi

**Karkialampi** on Mikkelin kaupungissa Karkialammen kaupunginosassa sijaitseva lampi. Se sijaitsee Jyväskylästä Mikkeliin johtavan valtatie 13:n pohjoispuolella, Karkialammentien itäpuolella ja Marssitien eteläpuolella. Karkialampi on pinta-alaltaan 3,8 hehtaaria ja se on pinnaltaan alin Siekkilänjokeen laskevista lammista. Sen länsipuolella on Keskilampi. Läntisimpänä kolmesta valtatien pohjoispuolella olevasta lammesta on Palolampi.

Lampi on runsaasti humuspitoinen, minkä vuoksi näkyvyys on vedessä alle metrin. Havaitusta limalevästä (*[[Gonyostomum semen]]*) huolimatta se on monenlaiseen virkistyskäyttöön sopiva.

## Katso myös
* Karkialammen varuskunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Maanmittauslaitos: Kansalaisen Karttapaikka: Lammen sijainti kartalla
Midsommarkransen

**Midsommarkransen** (lempinimi *Kransen*) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Tukholman eteläosassa, ja kuuluu Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Aspuddenin, Liljeholmenin, Västbergan ja Hägerstensåsenin kaupunginosat. Midsommarkransenin kaupunginosa muodostettiin vuonna 1926.

Midsommarkransenin vanhat talot rakennutti vuosina 1910–1912 Tellusborgs fastighets AB -niminen yritys sosiaalisesta asuntotuotannosta kiinnostuneen pankkiiri Olof Aschbergin aloitteesta. Tarkoituksena oli luoda uudenaikainen asuinalue, jossa olisi halpoja ja hyviä asuntoja työläisille. Nämä talot ovat kolmikerroksisia ja käsittävät enimmäkseen yksiöitä. Alueen asemakaavan suunnitteli arkkitehti Per Olof Hallman. Ericsson rakennutti 1930–1940-luvuilla kaupunginosaan suuren tehdasalueensa, jonka tiloissa toimii nykyään taidekoulu Konstfack. Ericssonin tehtaiden yhteyteen rakennettiin 1940-luvulla asuinalue, joka tunnetaan nimellä LM-staden. Lisäksi entisen tehdasalueen läheisyyteen on rakennettu 2000-luvulla opiskelija-asuntoja.

Midsommarkransenissa asuu noin 8 080 ihmistä, ja se on pinta-alaltaan 0,98 neliökilometrin suuruinen. Kaupunginosaan avattiin Tukholman metron asema 5. huhtikuuta 1964. Se kuuluu metron punaiseen linjaan, ja oli valmistuttuaan Tukholman 54. metroasema. Asema sijaitsee noin 17 metriä maanpinnan alapuolella.

## Lähteet
Södermalm (kaupunginosa-alue)

**Södermalm** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman 14 kaupunginosa-alueesta. Se sijaitsee Tukholman sisäkaupungissa (*[[innerstaden]]*) ja siellä on yli 114&nbsp;000 asukasta. Kaupunginosa-alueeseen kuuluvat seuraavat kaupunginosat: Gamla stan, Riddarholmen, Långholmen, Reimersholme, Södermalm ja Södra Hammarbyhamnen.

Kaupunginosa-alue Södermalm syntyi 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Katarina-Sofian ja Maria-Gamla stanin kaupunginosa-alueet yhdistyivät.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hägersten-Liljeholmen

**Hägersten-Liljeholmen** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman 14 kaupunginosa-alueesta. Se sijaitsee kunnan eteläosassa (*[[Söderort]]*) ja siellä asuu 65&nbsp;400 henkeä (vuonna 2007). Kaupunginosa-alue jakaantuu Aspuddenin, Axelsbergin, Fruängenin, Gröndalin, Hägerstenin, Hägerstensåsenin, Liljeholmenin, Midsommarkransenin, Mälarhöjdenin, Västbergan, Västertorpin, ja Årstadalin kaupunginosiin.

Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alue muodostettiin 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Hägerstenin ja Liljeholmenin kaupunginosa-alueet yhdistettiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Enskede-Årsta-Vantör

**Enskede-Årsta-Vantör** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosa-alueista. Se sijaitsee Tukholman eteläosassa (*[[Söderort]]*) ja siellä on noin 85&nbsp;000 asukasta. Kaupunginosa-alue jakaantuu edelleen seuraaviin kaupunginosiin: Bandhagen, Dalen, Enskedefältet, Enskede Gård, Gamla Enskede, Hagsätra, Högdalen, Johanneshov, Rågsved, Stureby, Årsta, Örby ja Östberga.

Enskede-Årsta-Vantör muodostettiin 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Enskede-Årstan ja Vantörin kaupunginosa-alueet yhdistyivät toisiinsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kinder-yllätysmuna

**Kinder-yllätysmuna** (myös **Kinder-muna** tai joskus pelkkä **Kinder**) on italialaisen Ferreron Kinder-tuoteperheeseen kuuluva suklaamuna, jossa on pieni lelu sisällä. Jotkut leluista ovat koottavia. Kinder-yllätysmunia on valmistettu vuodesta 1972 lähtien. Vaikka sana *Kinder* (’lapset’) on saksaa, Kinder-yllätysmunia valmistettiin alun perin Italiassa. Nykyään Kinder-suklaata myydään myös patukoina.

Kinder-yllätysmunia ei suositella alle kolmivuotiaille, sillä lapsi saattaa tukehtua lelujen pieniin osiin. Maailmanlaajuisesti ainakin seitsemän lasta on kuollut tukehduttuaan Kinder-leluun, ja kolmen Britanniassa kuolleen lapsen vanhemmat ovat kampanjoineet Kinder-yllätysmunien kieltämisen puolesta. Yhdysvalloissa Kinder-yllätysmunien ja muiden vastaavien tuotteiden myynti ja maahantuonti ei ole sallittua, sillä syötävien tuotteiden sisällä ei saa olla syömäkelvottomia osia. Kinder-yllätysmunien vieminen Yhdysvaltoihin on laitonta, ja siitä voi saada sakot. Vuodesta 2018 Yhdysvalloissa on kuitenkin saanut myydä *Kinder Joy* -karkkia, jossa yllätyslelu ja makeisosa ovat erillään.

Kindereissä on päällä foliota, ja munan päällimmäinen kerros on maitosuklaata ja sisäkerros vaaleampaa, maitoa sisältävää massaa, jonka usein mainitaan olevan valkosuklaata.
Tuoteselosteen mukaan aine ei kuitenkaan ole valkosuklaata.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kinderin virallinen sivusto 
* Kinderin virallinen sivusto
Frank Ferrer

**Frank Ferrer** (s. 25. maaliskuuta 1966) on yhdysvaltalainen muusikko. Hän aloitti Guns N’ Roses-yhtyeen rumpalina lokakuussa 2006 oltuaan Bryan Mantian sijaisena jo monissa edellisen kesän kiertueen konserteissa. Hän soittaa myös osuuksia Guns N’ Rosesin albumilla *[[Chinese Democracy]]* (2008). Ferrerin piti alun perin vain tuurata Mantiaa tämän isyysloman ajan, mutta on jäänyt yhtyeeseen pysyvästi. Ferrer soittaa myös yhtyeessä The Psychedelic Furs ja on aiemmin kuulunut yhtyeeseen Love Spit Love. Ferrer soittaa yhdysvaltalaisilla Pork Percussionin rummuilla.

## Lähteet
* Ferrerin profiili Discogs.com-sivustolla.
Rinkeby-Kista

**Rinkeby-Kista** on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosa-alueista. Se sijaitsee Tukholman länsiosassa (*[[västerort]]*). Rinkeby-Kistassa on yli 45&nbsp;000 asukasta. Kaupunginosa-alue jakaantuu edelleen seuraaviin kaupunginosiin: Rinkeby, Akalla, Husby, Kista ja Hansta.

Rinkeby-Kistan kaupunginosa-alue muodostettiin 1. tammikuuta vuonna 2007, kun Rinkebyn ja Kistan kaupunginosa-alueet yhdistyivät toisiinsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aspudden

**Aspudden** (lempinimeltään *Aspside*) on yksi Ruotsin pääkaupungin Tukholman kaupunginosista. Se sijaitsee Tukholman eteläosassa, ja kuuluu Hägersten-Liljeholmenin kaupunginosa-alueeseen. Kaupunginosaa rajaavat Gröndalin, Midsommarkransenin, Hägerstenin ja Liljeholmenin kaupunginosat. Kaupunginosa muodostettiin vuonna 1926.

Aspuddenissa asuu noin 7 900 ihmistä, ja se on pinta-alaltaan 1,17 neliökilometrin suuruinen. Kaupunginosa sai nykyisen nimensä vuonna 1934. Nimi on juontaa juurensa alueella sijainneesta samannimisestä torpasta. Kun Aspudden vuonna 1926 muodostettiin, se tunnettiin nimellä Vinterviken. 

## Aiheesta muualla
Aarno Aitamurto

**Aarno Kari Antero Aitamurto** (30. heinäkuuta 1936 Muhos – 22. lokakuuta 2008 Mäntyharju) oli suomalainen juristi, ammattiyhdistysjohtaja ja kommunistipoliitikko. Hän toimi Suomen Rakennustyöläisten Liiton puheenjohtajana (1970–1987), Suomen kommunistisen puolueen (SKP) pääsihteerinä (1984–1985) ja Suomen Ammattiliittojen Keskusjärjestön (SAK) toisena puheenjohtajana (1987–1991) sekä hallituksen varapuheenjohtajana (1991–1996).

Aitamurto suoritti ylioppilastutkinnon Oulun Lyseossa 1957 ja valmistui Helsingin yliopistosta lainopin kandidaatiksi 1962 sekä sai varatuomarin arvon 1965. Hän kuului opiskeluaikanaan Akateemiseen Sosialistiseuraan (ASS). Aitamurto liittyi vuonna 1961 SKP:hen ja aloitti Rakennustyöläisten liitossa juristina 1964. Vuonna 1970 hänet valittiin liiton puheenjohtajaksi Erkki Salomaan tilalle. Aitamurto lukeutui SKP:n uudistajiin ja hänen valintaansa vastustivat poliittisessa toimikunnassa puolueopposition Oiva Lehto, Markus Kainulainen ja Erkki Tuominen.

Aitamurto nousi SKP:n keskuskomiteaan 1972, poliittiseen toimikuntaan 1981, pääsihteeriksi 1984 ja varapuheenjohtajaksi 1985. Aitamurron lyhyen puoluesihteerikauden aikana taistolaisina tunnettu oppositio erotettiin puolueesta. Puolueen puheenjohtajaksi valittu Arvo Aalto oli pyytänyt Aitamurron auttamaan operaatiossa ja tämä toteutti sääntömuutokset, jotka mahdollistivat kokonaisten piirijärjestöjen erottamisen puolueesta. Kiisteltyä erottamispäätöstä puitiin myöhemmin vuosia eri oikeusasteissa.

Aitamurto osallistui vuosien varrella asiantuntijana useiden Tupo-sopimusten suunnitteluun. 1990-luvulla hän oli Vasemmistoliiton edustajana SAK:n johdossa ja otti kriittisen kannan Suomen EU-jäsenyyteen. Aitamurto jäi eläkkeelle vuonna 1996 toimittuaan edeltäneet viisi vuotta SAK:n hallituksen varapuheenjohtajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jarmo Jalarvo

**Jarmo Jalarvo** (s. 9. toukokuuta 1952 Tampere) on suomalainen entinen jääkiekkotuomari. Hän toimi sekä pää- että linjatuomarina. Jalarvo on valittu Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 151.

Jarmo Jalarvo oli SM-liigassa linjatuomarina vuosina 1975–1982 ja päätuomarina vuosina 1983–1988. Jalarvo tuomaroi myös maaotteluita. Hän osallistui linjatuomarina yksiin ja päätuomarina kaksiin MM-kisoihin. Vuoden 1986 MM-kisoissa hän oli päätuomarina kuudessa ja vuoden 1987 MM-kisoissa viidessä ottelussa; jälkimmäisessä turnauksessa hän tuomitsi mitalisarjan päätöskierroksella Neuvostoliiton ja Tšekkoslovakian välisen ottelun.

Erotuomariuran jälkeen Jalarvo on toiminut SM-liigassa, Suomen Jääkiekkoliitossa ja Kansainvälisessä Jääkiekkoliitossa monenlaisissa erotuomaritoiminnan vastuutehtävissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Jalarvon tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Polynomimatriisi

**Polynomimatriisi** eli **&lambda;-matriisi** on neliömatriisi, jonka alkiot ovat polynomeja. 
Esimerkiksi:

:\begin{bmatrix}
x & x^2 - 1 \\
0 & x^3 - 2x + 2 
\end{bmatrix}

on polynomimatriisi. Polynomimatriisien yhteen- ja kertolasku sekä kertominen polynomilla määritellään samalla tavalla kuin tavallisille lukumatriiseille ja n&times;n-polynomimatriisien joukko \mathcal{M}_n(K[\lambda]) muodostaakin renkaan ja jos mukaan otetaan myös skalaarilla (c \in K) kertominen, ne muodostavat K-algebran. Polynomimatriiseilla on merkittävä asema matriisilaskennan teoriassa.
Juhani Ikonen (lääkäri)

**Tauno Juhani Ikonen** (s. 24. kesäkuuta 1948 Valkeala) on suomalainen urheilulääkäri. Hänet aateloitiin Suomen Jääkiekkoleijonaksi numerolla 155 vuonna 2004.

Ikonen on toiminut TPS:n joukkueen lääkärinä vuodesta 1983 lähtien. Suomen 20-vuotiaiden maajoukkueessa Ikonen oli vuosina 1985–1988 ja A-maajoukkueessa vuosina 1988–2003. Hän on toiminut myös olympialaisissa kisajoukkueen lääkärinä.

## Aiheesta muualla
*Ikosen tiedot Jääkiekkomuseon sivulla
Heikki J. Koskinen

**Heikki J. Koskinen** (s. Helsinki) on suomalainen filosofi, joka työskentelee nykyisin Filosofisen valtakunnallisen tutkijakoulun koordinaattorina Tampereella. Hän valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta 1998 pääaineena teoreettinen filosofia. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 2004 W. V. Quinen naturalistisesta filosofiakäsityksestä. Koskista pidetään yleisesti yhtenä parhaista suomalaisista Quine-asiantuntijoista. Koskisen tutkimus on painottunut vahvasti metafysiikan, erityisesti naturalistisen ontologian ongelmakysymyksiin. 

Koskinen on opettanut muun muassa Helsingin yliopistossa, Kuopion yliopistossa, Sibelius-Akatemiassa, Tampereen yliopistossa sekä Teatterikorkeakoulussa. Hän on myös esitelmöinyt useissa kotimaisissa ja kansainvälisissä kokouksissa. Vuosina 1999–2002 Koskinen toimi tutkijana (Suomen Kulttuurirahasto) Helsingin yliopiston filosofian laitoksella. Vuodesta 2003 hän on ollut tutkijana Suomen Akatemian hankkeessa, jonka aiheet liittyvät filosofiseen naturalismiin. 

Koskisen tärkeimpiin julkaisuihin kuuluvat yhdessä Ilkka Niiniluodon kanssa toimitettu teos *Wienin piiri* (Gaudeamus, 2002) sekä Acta Philosophica Fennican niteenä 74 julkaistu väitöskirja *From a metaphilosophical point of view: A study of W. V. Quine’s naturalism* (2004).

## Lähteet
* 

## Julkaisuja

* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla

* Heikki J. Koskisen sivu Helsingin yliopiston sivustolla
* Heikki J. Koskinen's Quinology site
Iso-Vihtari

**Iso-Vihtari** on järvi Heinävedellä Pohjois-Karjalassa. Se laskee pohjoisosastaan Kermajärveen ja kuuluu Kermajärven vesistöalueeseen. Järven pinta-ala on 662 hehtaaria.

Iso-Vihtari on ns. vedenjakaja. Järvessä kasvaa ainakin siika, muikku, ahven, hauki, made, kuha, järvitaimen ja muutamia särkikaloja. Järven syvin kohta löytyy Piirolanlahdelta, jossa vettä on hieman yli 30 metriä. Erityisesti Piirolanlahti on suurhaukien kalastajien suosiossa, koska sieltä on saatu järven suurimmat hauet. Rapurutto vei järvestä ravut vuonna 2001.

## Lähteet
Metsuke

**Metsuke** () on japanilainen käsite, joka tarkoittaa katsetta. Budokäsitteenä se tarkoittaa vastustajan ja kaiken muun oleellisen näkemistä kokonaisuudesta, ilman että "näkijä" kiinnittää huomiotaan mihinkään yksityiskohtaan sinänsä. Itse asiassa yksityiskohtien herkeämätön tarkkailu on *metsuken* vastavaikuttaja ja sitoo sekä tietoisen että tiedostamattoman mielen yksityiskohtiin. Tällöin kokonaisuuden välitön havainnointi heikkenee ja esimerkiksi vastustajan *[[seme]]* tulee hyökkäyksen yhteydessä vaikeasti hallittavaksi tai vastustajan puolustuksessa avautuva tai siinä oleva aukkopaikka *[[suki]]* jää havaitsematta tai sitä ei havaita ajoissa. Metsuke mahdollistaa nykyisyyden mutta myös menneen ja tulevan intuitiivisen havainnoinnin.

## Enzan no Metsuke
*Enzan no Metsuke* tarkoittaa kirjaimellisesti kaukaisille vuorille katsomista. Ihannetilanne on, että tällöin havainnoidaan kaikkea, mitä tapahtuu tai on katsojan ja kaukaisuuden välissä. Edellä mainitun käsitteen on kiteyttänyt Itō Ittōsai (, 1560–1653?): 

## Kan-ken no metsuke
**Miyamoto Musashi** (, 1584 – 19. toukokuuta 1645) kirjoittaa kirjassaan *Go rin no sho* () budokäsitteestä *kan-ken no metsuke*. Tämä tarkoittaa miekkailijan kykyä ennakoida vastustajan toimia niin että se vaikuttaa vastustajan ajatustenluvulta. Varsinainen ajatustenluku ei luonnollisestikaan ole mahdollista. Kyseessä on taito, jossa budon harjoittelija katsetta *metsuke* harjoittaessaan hallitsee taidon havaita vastustajassa pienenkin muutoksen ja ennakoimalla ehtii nopeammankin vastustajan edelle. Samalla kun harjoittelija ei anna katseensa kiinnittyä mihinkään yksityiskohtaan, esimerkiksi vastustajan liikkeeseen, silmiin tai miekan kärkeen *kensen*iin ovat hänen aivonsa, hermostonsa ja lihaksensa valmiimpia toimimaan sekä nopeampia prosessoimaan, omaa fyysistä ja henkistä toimintaa, välittömästi tilanteen avautuessa. Tästä on kysymys kun puhutaan kamppailulajien harjoittelijoiden yliluonnollisuutta hipovista reaktio- ja toimintakyvystä.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet