open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sergei Ryžikov (kosmonautti)

**Sergei Nikolajevitš Ryžikov** (), (s. 19. elokuuta 1974 Bugulma, Neuvostoliitto), on venäläinen kosmonautti. Ryžikov valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 2006 ja vuonna 2014 Sojuz MS-02 -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 49.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Robert Kimbrough

**Robert Shane Kimbrough** (s. 4. kesäkuuta 1967 Killeen, Texas, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen astronautti. Kimbrough valittiin astronauttikoulutukseen vuonna 2004 ja on osallistunut Nasan avaruussukkulalennolle STS-126. Vuonna 2014 hänet valittiin Sojuz MS-02 -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 49.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Miha Rinne

**Miha Rinne** (s. 1974) on suomalainen peligraafikko ja -suunnittelija.

## Sarjakuvia
*Matkailua pelialalla, 

## Furry Dragons
Rinne suunnitteli vuosina 2001–2002 Housemarquella työstetyn digitaalisen pelin, *Furry Dragonsin*. Peliä ei kuitenkaan koskaan julkaistu, koska se jäi ilman julkaisusopimusta. Rinteen mukaan *Furry Dragons* olisi julkaistu jollekin sen ajan konsolille. Rinne haki peliin vaikutteita muun muassa Jean-Pierre Jeunet’n elokuvista *[[Amélie]]* ja *[[Kadonneiden lasten kaupunki]]*, Hayao Miyazakin animaatioista, kuten *[[Prinsessa Mononoke]]*, ja *[[Space Harrier]]* -pelin bonuskentästä. Myöhemmin Rinne on julkaissut *Furry Dragonsin* pohjalta *[[Lopunperän tarinat]]* -nimistä sarjakuvaa.

Pelissä olisi ratsastettu lohikäärmeellä ja kerätty kolikoita 3D-maailmasta. *Furry Dragons* olisi myös sisältänyt tehtävien tekemistä eri tyyppisille olennoille, kuten maailmassa elävien lintujen keräämistä.

## Lähteet
4Pop

**4Pop** on vuosina 2003–2004 Nelonen-kanavalla esitetty populaarikulttuuria käsittelevä ajankohtaisohjelma, jota juonsi Mikko Silvennoinen.

## Jaksot
### Ensimmäinen tuotantokausi

### Toinen tuotantokausi

### Kolmas tuotantokausi

## Lähteet
Sergei Ryžikov

**Sergei Ryžikov** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Sergei Nikolajevitš Ryžikov (s. 1974), venäläinen kosmonautti
* Sergei Viktorovitš Ryžikov (s. 1980), venäläinen jalkapallomaalivahti.
Teratornithidae

**Teratornithidae** on sukupuuttoon kuollut petolintujen heimo. Ne elivät Amerikan mantereella mioseenikaudelta plioseenikaudelle. Teratornithidaeen kuului joitakin suurimmista koskaan eläneistä lentokykyisistä linnuista. Heimoon luokitellaan neljä sukua ja viisi lajia.

## Suvut ja lajit
* *[[Teratornis]]*
** *T. merriami*
** *T. woodburnensis*
* *[[Aiolornis]]
** *incredibilis*
* *Argentavis*
** *magnificens*

* *Cathartornis*
** *gracilis*
* *Oscaravis*
** *olsoni''
Jaakko Kaurinkoski

**Jaakko Erik Kaurinkoski** (25. heinäkuuta 1934 Koijärvi – 25. heinäkuuta 1998 Budapest) oli suomalainen diplomaatti ja sanomalehtimies. Hän työskenteli *[[Uusi Suomi|Uudessa Suomessa]]* vuodesta 1958 ja siirtyi lehtialalta ulkoasiainministeriöön 1977. Lokakuussa 1991 Kaurinkoskesta tuli Suomen ensimmäinen sodanjälkeinen suurlähettiläs Viroon. Vuonna 1996 hän siirtyi suurlähettilääksi Unkariin.

Kaurinkoski syntyi pappisperheeseen Koijärven kunnassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 1953 ja valmistui 1959 valtiotieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1959. Työskenneltyään vuoden verran Lehtikuvassa hän siirtyi vuonna 1958 *Uuteen Suomeen* ensin ulkomaantoimittajaksi ja sitten Moskovan-kirjeenvaihtajaksi vuosiksi 1963–1969. Helsinkiin palattuaan hän toimi lehtensä ulkomaanosaston päällikkönä 1970–1972.

Vuosina 1972–1977 Kaurinkoski työskenteli pohjoismaisten uutistoimistojen kirjeenvaihtajana Pekingissä, minkä jälkeen hän siirtyi lehdistöneuvokseksi ensin Tukholmaan ja vuonna 1982 Suomen Washingtonin-suurlähetystöön. Hänet nimitettiin Leningradin pääkonsuliksi 1985. Vuonna 1990 hän palasi neuvottelevaksi virkamieheksi ulkoministeriöön, kunnes aloitti suurlähettiläänä ensin Tallinnassa ja sitten Budapestissä.

Jaakko Kaurinkosken puoliso vuodesta 1967 alkaen oli tietokirjailija Kaarina Kaurinkoski, o.s. Rakkolainen (1944–2014). Myös Jaakko Kaurinkoski kirjoitti ja suomensi muutamia kirjoja.

## Teoksia
**Lohikäärmeen vuosi : taistelu Maon perinnöstä*. Kirjayhtymä 1977.
**Kiinalaista arkipäivää*, yhdessä Kaarina Kaurinkosken kanssa. Kirjayhtymä 1978.

## Lähteet
Volkswagen Polo I

**Volkswagen Polo I** (Typ 86) on Volkswagenin Polo-mallin ensimmäinen sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1975–1981. Se oli uudelleennimetty Audi 50, joka oli tullut markkinoille vuotta aikaisemmin. Polon sedan-versio tunnettiin Volkswagen Derbynä.

## Volkswagen Polo I (1975–1981)

Ensimmäisen sukupolven Volkswagen Polo esiteltiin keväällä 1975 sisarmallina vuotta aiemmin markkinoille tulleelle Audi 50:lle. Näistä kahdesta Polo oli pelkistetympi ja varustelultaan karumpi. Ylellisempi Audi 50 oli ostohinnaltaan jopa kalliimpi kuin suuremman kokoluokan Volkswagen Golf, mistä syystä se meni varsin huonosti kaupaksi ja valmistus lopetettiin jo vuonna 1978. Edullisempi Polo sen sijaan menestyi huomattavasti paremmin.

Poloon oli aluksi valittavissa vain 0,9-litrainen (40&nbsp;hv) nelisylinterinen moottori. Vuonna 1976 moottorivalikoimaa laajennettiin 1,1-litraisella (50/60&nbsp;hv). Varustelu oli hieman parempi kuin perusmallissa, esimerkiksi pääntuet ja kolmipisteturvavyöt olivat vakiona.

Vuonna 1977 1,1-litraisen moottorin 60-hevosvoimainen versio korvattiin samantehoisella 1,3-litraisella, joka oli aiempaa moottoria polttoainetaloudellisempi.

Polo sai vuonna 1979 muovipuskurit, uudenlaisen etusäleikön ja kojetaulun, jossa on säilytyslokero. Uusi malli oli 60-hevosvoimaisella moottorilla varustettu Polo GT, jonka ulkonäössä oli urheilullisia yksityiskohtia. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bahrain kesäparalympialaisissa 2012

**[[Bahrain]]** osallistui Lontoon kesäparalympialaisiin vuonna 2012 joukkueella, johon kuului kaksi yleisurheilijaa. Kyseessä oli maan kahdeksas esiintyminen paralympialaisissa, eikä se saavuttanut mitaleita.
Maan lipunkantajana avajaisissa toimi  Ahmed Meshaima.

## Joukkue
### Yleisurheilu
*Ahmed Meshaima - Miesten kiekonheitto ja kuulantyöntö (Luokka:F37/38)
*Fatema Nedham - Naisten kiekonheitto (Luokka:F51-53) ja keihäänheitto (Luokka:F52/53/33/34)

## Lähteet
Bahrain kesäparalympialaisissa 2008

**[[Bahrain]]** osallistui Pekingin kesäparalympialaisiin vuonna 2008 joukkueella, johon kuului kolme urheilijaa, jotka osallistuivat voimanostoon ja yleisurheiluun. Kyseessä oli maan seitsemäs esiintyminen paralympialaisissa, ja se jäi mitaleitta.

## Joukkue
### Voimanosto
*Hasan Alderazi - Miesten alle 67,5 kg 

### Yleisurheilu
*Ahmed Meshaima - Miesten kiekonheitto ja kuulantyöntö (Luokka:F37/38)
*Fatema Nedham - Naisten kiekonheitto (Luokka:F32-34/51-53)

## Lähteet
Bahrain kesäparalympialaisissa 2004

**[[Bahrain]]** osallistui Ateenan kesäparalympialaisiin vuonna 2004 joukkueella, johon kuului viisi urheilijaa, jotka osallistuivat voimanostoon ja yleisurheiluun. Kyseessä oli maan kuudes esiintyminen paralympialaisissa, ja maan yksi yleisurheiluedustajista, eli Ahmed Meshaima, saavutti hopeaa miesten kuulantyönnössä luokassa F37.

## Mitalistit
### Hopeaa
*Ahmed Meshaima - Miesten kuulantyöntö (Luokka:F37)

## Joukkue
### Voimanosto
*Sadeq Neama - Miesten alle 100 kg
*Husain Ali Mahdi - Miesten yli 100 kg

### Yleisurheilu
*Ahmed Kamal - Miesten keilan- ja kiekonheitto (Luokka:F32/51) ja kuulantyöntö (Luokka:F32)
*Ahmed Meshaima - Miesten kiekon- ja keihäänheitto ja kuulantyöntö (Luokka:F37)
*Ayman Al Heddi - Miesten keilan- ja kiekonheitto (Luokka:F32/51)

## Lähteet
Erkki Hirvelä

**Erkki Eljas Hirvelä** (17. kesäkuuta 1937 Jämsä – 16. kesäkuuta 2020 Jämsä) oli suomalainen taidemaalari.

Hirvelän vanhemmat olivat maanviljelijä Eljas Hirvelä ja sairaanhoitaja Aino Mäntyoja. Hänen ensimmäinen puolisonsa (1960–1984) oli Inger Sandholm ja toinen vuodesta 1990 oli Päivi Katriina Värelä.

Hirvelä kävi Suomen Taideakatemian koulun 1958–1961, ensimmäisen kerran hänen teoksiaan oli esillä näyttelyssä Jämsässä vuonna 1958. Hirvelä osallistui useisiin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin kotimaassa ja ulkomailla, samoin kuin piti yksityisnäyttelyitä. Hänen teoksiaan on muun muassa Amos Andersonin taidemuseossa, Porin taidemuseossa, Wäinö Aaltosen museossa, Oulun taidemuseossa ja Keski-Suomen museossa, samoin kuin eri kaupunkien, yritysten ja yksityisten taidekokoelmissa. Hirvelä toimi monissa alansa yhdistyksissä ja järjestöissä, hän oli muun muassa Valtion kuvataidetoimikunnan jäsen 1975–1977 ja Suomen Taidemaalariliiton puheenjohtaja 1986–1992.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Erkki Hirvelän muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Vitali Mutko

**Vitali Leontjevitš Mutko** (, s. 8. joulukuuta 1958) on venäläinen poliitikko ja urheiluvaikuttaja. Mutko oli Venäjän jalkapalloliiton puheenjohtaja, mutta hän vetäytyi tehtävästään joulusta 2017 Venäjän vuoden 2018 jalkapallon MM-kisojen alkuun saakka, eli noin puoleksi vuodeksi. Hän erosi tehtävästään 19. joulukuuta 2018.

## Tehtäviä
*Venäjän varapääministeri 2016–2020 (Medvedevin hallitus)
*Venäjän urheiluministeri 2012–2016 (Medvedevin hallitus)
*Venäjän urheilusta, turismista ja nuorisopolitiikasta vastaava ministeri 2008–2012 (Putinin II hallitus)
*Venäjän 2018 jalkapallon MM-kilpailujen hakukomitean ja paikallisen järjestelykomitean puheenjohtaja
*Kansainvälisen jalkapalloliiton hallituksen jäsen 2009–
*Venäjän jalkapalloliiton puheenjohtaja 2005–2009 ja 2015–2018
*Venäjän jalkapalloliigan puheenjohtaja 2001–2003

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bahrain kesäparalympialaisissa 2000

**[[Bahrain]]** osallistui Sydneyn kesäparalympialaisiin vuonna 2000 joukkueella, johon kuului kolme urheilijaa, jotka osallistuivat voimanostoon ja yleisurheiluun. Kyseessä oli maan viides esiintyminen paralympialaisissa, ja maa saavutti kisoissa yhden hopean ja yhden pronssin.

## Mitalistit
### Hopeaa
*Ayman Al Heddi - Miesten kiekonheitto (Luokka:F51)

### Pronssia
*Ahmed Kamal - Miesten keilanheitto (Luokka:F51)

## Joukkue
### Voimanosto
*Hassan Al Derazi - Miesten alle 67,5 kg

### Yleisurheilu
*Ayman Al Heddi - Miesten keilan- ja kiekonheitto (Luokka:F51)
*Ahmed Kamal - Miesten keilan- ja kiekonheitto (Luokka:F51)

## Lähteet
Klorendiinihappo

**Klorendiinihappo** (C9H4Cl6O4) on kloorattuihin rengasrakenteisiin dikarboksyylihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään polymeerien palonsuoja-aineena.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa klorendiinihappo on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hieman veteen ja paremmin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin. Kuumennettaessa yhdistettä voimakkaasti muodostuu klorendiinianhydridiä. Klorendiinihappo kuuluu niin sanottuihin reaktiivisiin palonsuoja-aineisiin. Klorendiinihappo saattaa olla karsinogeenista.

## Valmistus ja käyttö
Klorendiinihapon valmistuksen lähtöaineet ovat heksakloorisyklopentadieeni ja maleiinianhydridi. Nämä reagoivat Diels–Alder-reaktiolla muodostaen klorendiinianhydridiä, joka hydrolysoidaan emäksisissä olosuhteissa klorendiinihapoksi. Yhdiste puhdistetaan kiteyttämällä ja kuivataan.

Klorendiinihappoa käytetään suuria määriä palonsuoja-aineena. Erityisesti sitä käytetään tyydyttymättömien polyesterien valmistuksessa, koska sen karboksyylihapporyhmät voivat esteröityä. Näihin tuotteisiin lisätään ristisilloittavaksi reagenssiksi maleiinihappoa. Muita polymeerejä, joissa sitä käytetään palonsuoja-aineena ovat muun muassa alkydihartsit, epoksihartsit ja polyuretaanivaahdot. Yhdiste parantaa myös polymeerien korroosionkestävyyttä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Chlorendic acid 
*ChemBlink: Chlorendic acid
Alphonso Davies

**Alphonso Davies** (s. 2. marraskuuta 2000 Buduburam, Ghana) on kanadalainen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan Bundesliigassa pelaavaa Bayern Müncheniä. Hän siirtyi Saksaan MLS-liigan Vancouver Whitecapsista tammikuussa 2019.

Davies syntyi vuonna 2000 Buduburamin pakolaisleirillä Ghanassa liberialaisille vanhemmille. Vanhemmat olivat paenneet Liberian ensimmäistä sisällissotaa Ghanan pakolaisleirille. Kun Davies oli 5-vuotias, he muuttivat Ontarion provinssissa sijaitsevaan Windsoriin. Vuoden jälkeen he muuttivat edelleen Edmontoniin. Edmontonissa Davies pelasi pienissä paikallisissa seuroissa ennen siirtymistään Whitecapsin organisaatioon. 6. kesäkuuta 2017 Davies sai Kanadan kansalaisuuden.

## Seurajoukkueura
Davies pelasi Vancouver Whitecapsissa kolmen kauden aikana 65 MLS-ottelua, joissa teki kahdeksan ja syötti 12 maalia. Kahta maalisyöttöä lukuun ottamatta kaikki tehomerkinnät tulivat kaudella 2018, jolloin kannattajat valitsivat hänet Whitecapsin kauden pelaajaksi.

Siirryttyään Bayern Müncheniin kesken kauden 2018–2019 Davies pelasi loppukauden aikana kuusi liigaottelua ja teki niissä yhden maalin seuran voittaessa mestaruuden. Kaudella 2019–2020 hän pelasi Bundesliigassa 29 ottelua ja teki niissä kolme maalia, ja jälleen Bayern voitti Saksan-mestaruuden. Hän voitti 2020 myös Saksan cupin. Mestarien liigan voittajajoukkueessa hän pelasi kaudella 2019–2020 kahdeksan ottelua, joissa syötti neljä maalia. Davies pelasi kaudella 2020–2021 Bundesliigassa 23 ottelua, joissa hän teki yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua. Hän voitti Saksan-mestaruuden, UEFA Super Cupin ja seurajoukkueiden maailmanmestaruuden.

Davies pelasi kaudella 2021–2022 Bundesliigassa 22 ottelua Bayernin mestarijoukkueessa. Mestarien liigassa hän pelasi seitsemän ottelua. Seuraavalla kaudella Bayern voitti jälleen liigamestaruuden ja Davies teki pelaamissaan 26 ottelussa yhden maalin. Mestarien liigassa hän pelasi yhdeksän ottelua.

Helmikuussa 2025 Davies teki Bayernin kanssa kesäkuuhun 2030 ulottuvan jatkosopimuksen.

## Maajoukkueura
Davies pelasi ensimmäisen ottelunsa Kanadan maajoukkueessa Curaçaota vastaan kesäkuussa 2017. Saman vuoden heinäkuussa hän teki Gold Cupin neljässä ottelussa yhteensä kolme maalia, millä voitti turnauksen maalikuninkuuden. Myös Gold Cupissa 2019 hän pelasi Kanadan kaikissa neljässä ottelussa. Hän pelasi täyden ajan Kanadan kaikissa kolmessa ottelussa MM-kilpailuissa 2022 ja teki maalin ottelussa Kroatiaa vastaan.

## Pelaajaprofiili
Urheilusivusto GiveMeSportin mukaan Davies on jalkapallohistorian nopein pelaaja. Hänen huippunopeudekseen on mitattu 37,1 kilometriä tunnissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seppo Eurola

**Seppo Ilmari Eurola** (29. maaliskuuta 1930 Suojärvi – 27. elokuuta 2016 Jämsä) oli suomalainen kasvitieteilijä. Hän oli Oulun yliopiston Kasvitieteen laitoksen apulaisprofessori 1962–1993 ja Helsingin yliopiston kasvitieteen dosentti 1971–1993. Hänen tutkimuskohteensa oli suokasvillisuuden ja tunturikasvillisuuden luokittelu.

## Teokset
* *Über  die regionale Einteilung der südfinnischen Moore*, 1962 väitöskirja
* *Sata suotyyppiä*, 2015

## Palkinnot ja tunnustukset
* Suoseuran kunniajäsen 1999
* Vanamon hopeinen Kairamo-mitali 2001

## Lähteet
Pekka Ojonen

**Pekka Juhani Ojonen**  (20. maaliskuuta 1932 Riihimäki – 26. elokuuta 2016) oli suomalainen arkkitehti ja nuoruudessaan kansainvälisen tason telinevoimistelija.

Pekka Ojonen oli aktiivi telinevoimistelija vuosina 1947–1954. Sinä aikana hän oli Suomen joukkueen varamies Helsingin olympialaisissa 1952 ja Suomen joukkueen jäsen Rooman MM-kisoissa 1954, joissa Suomen joukkue sijoittui kuudenneksi. Maaotteluja kertyi hänen urallaan kaikkiaan neljä. Suomen mestaruuksia hän saavutti kaikkiaan 13, joista miesten sarjan Suomen mestaruuksia tuli kaksi kappaletta – vuonna 1952 hevosella ja rekillä. Uransa aikana hän edusti Porin Tarmoa ja Helsingin Voimistelijoita.

Valmistuttuaan ylioppilaaksi keväällä 1951 hän aloitti arkkitehtiopinnot Teknillisessä korkeakoulussa. Arkkitehdiksi hän valmistui  1959. Urallaan hän työskenteli Alvar Aallon, Einari Teräsvirran, Antero Pernajan, Veikko Malmion ja Toivo Korhosen arkkitehtitoimistoissa ensin harjoittelijana ja valmistuttuaan suunnittelijana vuosina 1952–1961. Vuodesta 1961 alkaen Pekka Ojosella oli oma arkkitehtitoimisto.

Ammattiin liittyen hän toimi Suomen Arkkitehtiliiton puheenjohtajana vuosina 1970–1974 ja sen jälkeen liiton liittovaltuustossa. Vuodesta 1975 alkaen hän toimi Tekniikan edistämissäätiön hallituksessa.

Nuoruuden telinevoimistelu-uran pohjalta hän aikuisiällä oli mukana urheilun järjestötoiminnassa. Ojonen oli Suomen Voimisteluliiton puheenjohtajana ja Suomen Olympiayhdistyksen valtuuskunnan jäsen 1976–1980.

## Töitä
* *Pro Teekkari* -veistos,  1966, Teknillisen opiston edusta, Kamppi, Helsinki
* Apu-yhtymän lehtitalo
* Rovaniemen hovioikeus, saneeraus 1995

## Lähteet
Metasequoia (ohjelma)

**Metasequoia** on 3D-mallinnusohjelma, jonka on kehittänyt japanilainen Osamu Mizuno. Ohjelmasta käytetään usein myös lyhennettä "Metaseq" tai "Meta". Viimeisin versio ohjelmasta on Metasequoia 4, joka on yhteensopiva 32bit ja 64bit Windowsin sekä OS X:n kanssa. Myös ohjelman vanhempi versio Metasequoia 3 on ladattavissa ja versio toimii Windows XP:llä, Vistalla, 7:llä ja 8:lla, mutta Windows 8.1 ja 10 eivät enää tue vanhempaa versiota.  

Metasequoian voi ladata ja asentaa ilmaiseksi, mutta ohjelman ilmaisversiossa joitakin ohjelman ominaisuuksien käyttöä on rajoitettu. Kaikki ohjelman ominaisuudet saa käyttöön hankkimalla siihen maksullisen lisenssin. Metasequoia-ohjelman oikeudet omistaa Tetraface Inc. Metasequoia 4 tarjoaa käyttäjilleen kaksi eriversiota, joista Standard Edition soveltuu hyvin aloittelijoille sekä 3D-mallinnuksen ammattilaisille. Toinen versio EX Edition sopii käyttäjille, jotka käyttävät ohjelman kanssa muuta 3DCG-ohjelmistoa tai 3D-tulostinta. 

## Ominaisuudet
Metasequoia sisältää kaikki 3D-mallinnuksen perustyökalut ja muokkaustoiminnot. Ohjelman viimeisimpään versioon on myös tehty parannuksia ja lisäyksiä, kuten reiän automaattinen täyttö, putkimaisen polygonin luonti kahden reiän välille sekä kulmien pyöristys. 

Reunojen lisääminen ja poistaminen ohjelmassa on helppoa ja **Armature**-ominaisuudella ohjelmassa voi luoda 3D-malleja keskiviivan mukaisesti. Objektin voi luoda myös määrittelemällä keskiviivan ja viivanleveyden, mikä säästää 3D-mallin luomiseen käytettyä aikaa. Luotua objektia voi myös muokata yksityiskohtaisemmin luomalla sille mallinnettuja valmiuksia. **Bone**-ominaisuudella 3D-mallille voi luoda rangan, joka mahdollistaa muun muassa animaatioiden lisäämisen hahmolle. **Morph**-ominaisuus puolestaan tarjoaa mahdollisuuden esimerkiksi ilmeiden luomiseen 3D-hahmolle. Ohjelman **UV**-ominaisuutta on myös parannettu ja se mahdollistaa automaattisen purkamisen, halkaisun ja kiinnittämisen. Määrittämällä objektin kärkipisteille tai linjoille oikean painon, UV-muokkaus ei vääristä mallin tekstuureja niin paljon. Ambient Occlusion -ominaisuudella ohjelmassa voidaan luoda 3D-mallille haluttu valaistusefekti. Metasequoia tukee myös RenderMan-ohjelmaa.

Ohjelma tukee myös useimpia muiden 3DCG-ohjelmien kanssa yhteensopivia tiedostoformaatteja, kuten DoGA CGA (.suf), AutoCAD (.dxf), LightWawe3D (.lwo), 3D Studio (.3ds), trueSpace (.cob), VRML 1.0 (.wrl), Direct3D (.x), Wawefront (.obj), Rokkaku-Daioh (.rok), POV-Ray (.pov), Autodesk FBX (.fbx), COLLADA 1.4 (.dae), Stereolithography (.stl), Stanford Polygon Library (.ply), three.jo JSON Model Format (.js), Additive Manufacturing File (.amf), Scalable Vector Graphics (.svg) ja MikuMikuDance (.pmd).

## Lähteet
* http://www.metaseq.net/en/
Ole Tarvonen

**Ole Heikki Tarvonen** (8. toukokuuta 1930 Sakkola – 12. joulukuuta 2015 Turku) oli suomalainen kirjapainofaktori ja sivutoiminen elokuvaaja ja lyhytelokuvien tekijä. Hänen palkittuja elokuviaan ovat *Episodi* (1972), *Apostoli* (1974), *Karoliina* (1977), *Vanha historiallinen Wien* (1977) sekä *Paanajärven poika* (1973), josta Tarvonen sai Marburgin filmifestivaaleilla kultamitalin vuonna 1974.

Ole Tarvosen aktiivivuosien tuotantoo kuuluu yli 200 lyhytelokuvaa: dokumentteja, animaatioita, näytelmäelokuvia sekä mainos- ja muita tilauselokuvia. Hän voitti elokuvillaan lukuisia kunniamainintoja ja mestaruuksia. Hän oli kaitaelokuvauksen moninkertainen Suomen mestari, kahdesti myös Pohjoismaiden mestari.

## Lähteet
École normale supérieure de Cachan

**École normale supérieure de Cachan** (tunnetaan myös nimillä **École normale supérieure Paris Saclay**, **ENS Cachan** tai **ENS Paris Saclay**) on arvostetuin Ranskan suurista kouluista, jotka antavat korkeakouluopetusta. Koulu sijaitsee Cachanissa. Koulun opetusalat ovat soveltava ja puhdas luonnontiede ja sosiologia, talous- ja hallintotiede.

Koulu on Université Paris-Saclayn jäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ENS Paris-Saclay kotisivut
Lensahn

**Lensahn** on kunta Pohjois-Saksassa Schleswig-Holsteinin osavaltiossa.

## Maantiede
Lensahn sijaitsee merellisen Ostholsteinin piirikunnan itäosassa Itämereen työntyvän niemen tyvessä. Kiel sijaitsee noin 60 kilometriä Lensahnista länteen. Etäisyys Hampuriin puolestaan on runsaat sata kilometriä. BAB 1 kulkee aivan Lensahnin keskustan itäpuolitse.

## Historia
Varhaisin asiakirjamaininta Lensahnista on kauppakirjassa vuodelta 1222 muodossa Linsane. Nimen alkuperä on slaavilainen ja saksaksi käännettynä se tarkoittaa "Bewohner des unbebauten Neulandes" (vapaasti käännettynä "neitseellisen maan asukit"). Tiiligoottista kyläkirkkoa alettiin rakentaa 1245. Aikakirjojen mukaan Lensahnia piinasivat lukuisat ruttoepidemiat. Kääntyminen luterilaiseen  uskoon tapahtui 1542. Kolmikymmenvuotisen sodan aikana Lensahnin riesana olivat Johann Tillyn joukot. Suuresta Pohjan sodasta 1700–1721 Lensahn selvisi vähemmin vaurioin.

Euroopan hulluna vuotena 1848 lensahnilaiset nousivat tanskalaista hallintoa vastaan, Preussin–Itävallan sodan seurauksena parikymmentä vuotta myöhemmin Lensahn liitettiin muun Schleswigin ja Holsteinin mukana Preussin kuningaskuntaan.

Toisen maailmansodan jälkeen WILAG-niminen yhtiö valmisti Lensahnissa radiovastaanottimia. Yhtiön menestys jäi lyhytaikaiseksi. WILAGin tiloissa valmistettiin sittemmin muun muassa savukkeita. 1960-luvun puolivälistä alkaen tiloissa on toiminut kertakäyttöisiä terveydenhuollon tarvikkeita valmistava yhtiö Codan.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Stock, Uwe: Lensahn – Geschichte eines Dorfes. Chronik der Gemeinde Lensahn. Lensahn 2003.

## Aiheesta muualla

*Kommunale Wappenrolle Schleswig-Holstein
Washingtonin ostoskeskusammuskelu 2016

**Washingtonin ostoskeskusammuskelu** tapahtui 23. syyskuuta 2016 Burlingtonin pikkukaupungissa Washingtonissa, Yhdysvalloissa. Viisi ihmistä kuoli asemiehen ampumiin luoteihin Cascaden ostoskeskuksessa, kun 20-vuotias Arcan Çetin surmasi viisi ihmistä pienoiskiväärillä. Hänet pidätettiin päivää myöhemmin.

## Lähteet
Homeros: Troijan sota ja Odysseuksen harharetket

**Homeros: Troijan sota ja Odysseuksen harharetket** on klassillisen filologian emeritusprofessori Paavo Castrénin proosamuotoinen suomennos Homeroksen kirjoittamaksi arvelluista *[[Odysseia|Odysseiasta]]* sekä *[[Ilias|Iliaan]]* monista lauluista. Kysymys teosten kirjoittajasta on niin sanottu homeerinen kysymys, jota on puitu vuosisatoja. 

Otto Manninen on suomentanut *Iliaan* 1919 ja *Odysseian* 1924 heksametrimuodossa. Castrénin kirjoittaa suomennoksensa esipuheessa, että vaikka käännökset ovat suurenmoinen saavutus, ne ovat kuitenkin nykylukijalle vaikeaselkoisia. Pentti Saarikosken suomennos *Odysseiasta* (1972) on myös proosamuotoinen. Se pohjautuu Victor Bérardin editioon, joka on neljänneksen lyhyempi kuin Mannisen ja Castrénin käyttämä alkuteksti. *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* kulttuuritoimittaja Jukka Petäjän mukaan se on "Valittujen Palojen tapaan tehty lyhennetty rekonstruktio klassikosta". Välttääkseen vaikutteet Castrén ei tietoisesti tutustunut Saarikosken käännökseen. Lyhyitä suomennoksia ovat tehneet myös Elias Lönnrot ja Kaarlo Forsman.

Castrén kirjoittaa, ettei hänen aikansa ja tarmonsa olisi riittänyt *Iliaan* suomentamiseen kokonaan, mutta hän on kuitenkin kääntänyt alkutekstin ja muiden käännösten pohjalta jotakin taustoittamaan *Odysseiaa*.

Teos jakautuu kolmeen osaan: ensin on tiivistelmä Troijan sodan taustoista ja tapahtumista (160 sivua). Sen jälkeen proosamuotoinen suomennos Odysseuksen harharetkistä (280 sivua). Loput 120 sivua ovat selityksiä ja karttoja. Teoksessa on hakemisto nimistä, jotka esiintyvät tekstissä useammin kuin kerran. Lisäksi teoksen alussa on kartta, jossa on sotapäälliköiden nimet ja kotipaikat.

## Arviot
Osmo Pekonen asettaa arviossaan rinnakkain säkeitä eri suomennoksista ja toteaa, että proosaan siirryttäessä osa teoksen hohdosta katoaa mutta tulee ymmärrettäväksi. Hän väittää, että "[s]adassa vuodessa suomen kieli on – – köyhtynyt ja suomalainen sivistys madaltunut niin paljon, että nykylukijan on vaikea saada selvää Mannisen runoilemasta antiikin jumalten maailmasta", ja suositteleekin siksi Castrénin suomennosta koulukäyttöön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Assyrologi Sanna Aron kirjoitus Castrénin suomennoksesta
Mikko Eronen

**Mikko Juhani Eronen** (29. syyskuuta 1946 Pori – 4. tammikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen ulkomaantoimittaja ja -kirjeenvaihtaja.

Eronen valmistui englannin kielen kääntäjäksi mutta siirtyi lehtialalle ja kävi Sanoman toimittajakoulun. Hän toimi Helsingin Sanomien ulkomaantoimittajana ja oli 1970-luvun puolivälistä alkaen lehden Tukholman kirjeenvaihtajana. Suomen paluun jälkeen Eronen toimi Helsingin Sanomien ulkomaantoimituksen apulaisuutispäällikkönä. 1980-luvulla Eronen oli lehden kirjeenvaihtajana Moskovassa ja selosti muun muassa ensimmäisenä suomalaistoimittajana Tšernobylin ydinvoimalaonnettomuuden seurauksia toukokuussa 1986.

Eronen siirtyi 1990-luvun alussa Yleisradion Venäjän pääkirjeenvaihtajaksi ja hän selosti muun muassa Mihail Gorbatšovin eroa, Neuvostoliiton lakkauttamista joulukuussa 1991 ja Venäjän perustuslaillista kriisiä syksyllä 1993. Hän sai tällöin raportoinnistaan arvostelua presidentti Mauno Koiviston taholta. Viimeksi ennen eläkkeelle jäämistään Eronen oli ulkomaihin keskittyneen ajankohtaisohjelman Atlaksen toimitussihteerinä.

## Lähteet
Kimmo Kaski

**Kimmo Kauko Kullervo Kaski** (s. 1950) on suomalainen laskennallisen tieteen tutkija. 

Kaski valmistui sähkötekniikan diplomi-insinööriksi vuonna 1973 ja tekniikan lisensiaatiksi vuonna 1977 Teknillisen korkeakoulussa, jonka jälkeen hän British Councilin Fellowship-stipendiaattina siirtyi Britanniaan Oxfordin yliopistoon ja väitteli filosofian tohtoriksi (DPhil) teoreettisesta fysiikasta vuonna 1981. Tämän jälkeen vuosina 1981–1984 hän toimi postdoc-tutkijana Geneven yliopistossa Sveitsissä, Kernforschungsanlage Julichissa Saksassa ja Temple Universityssä Yhdysvalloissa. Hän palasi Suomeen ja oli Tampereen teknillisen korkeakoulun fysiikan lehtori vuodesta 1984 ja sähkötekniikan professori vuodesta 1987. Vuosina 1985–1987 hän oli Yhdysvalloissa Temple Universityn vierailevana professorina. Hänen tutkimuskohteensa oli laskennallinen fysiikka, mikroelektroniikka ja rinnakkaisprosessointi. 

Sittemmin hän siirtyi Teknillisen korkeakouluun, nyttemmin Aalto-yliopiston Perustieteiden korkeakoulun lääketieteellisen tekniikan ja laskennallisen tieteen laitokselle. Hän on toiminut vuodesta 1996 laskennallisen tieteen professorina ja akatemiaprofessorina vuosina 1996–2005 ja vuosina 2000–2011 Suomen Akatemian Laskennallisten kompleksisten systeemien tutkimuksen huippuyksikön johtajana sekä Perustieteiden korkeakoulun varadekaanina (2011–2012) ja dekaanina (2013–2014), Wolfson College,  Supernumerary Fellowina Oxfordin yliopistossa vuodesta 2001, jäsenenä Complexity Science Hub Viennan External Facultyssä vuodesta 2017 ja  Visiting Fellowina The Alan Turing Institutessa vuodesta 2018.

Professori Kaski on ollut American Physical Societyn fellow vuodesta 1994, Teknistieteiden akatemian jäsen vuodesta 1997, Institute of Physics (UK) Fellow & Chartered Physicist vuodesta 1998, Academia Europæan jäsen vuodesta 2001, Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen vuodesta 2002 sekä sen varaesimies vuosina 2020–2021 ja esimies vuosina 2022–2023, ja Academia Mexicana de Ciencasin jäsen vuodesta 2018.

## Lähteet
Pirkko Pöntinen

**Pirkko Pöntinen** (s. n. 1959) on suomalainen toimittaja, joka on työskennellyt vuodesta 1988 Yleisradion ulkomaanosastolla, muun muassa Kiinan-kirjeenvaihtajana vuosina 2004–2006. Vuoden 2015 alusta 56-vuotias Pöntinen nimitettiin kahdeksi vuodeksi Ylen kirjeenvaihtajaksi Washingtoniin. Kausi päättyi heinäkuun lopussa 2017.

Pöntinen kertoo LinkedIn-sivullaan aloittaneensa toimittajauran itäsuomalaisen paikallisradion harjoittelijana. Hän opiskeli tiedotusoppia Tampereen yliopistossa 1980-luvun alussa ja teki opintoihin vaaditun työharjoittelun radiotyössä Tukholmassa. 1990-luvun lopulla Pöntinen sai stipendin jatko-opintoihin Harvardin yliopiston Weatherhead Center for International Affairs -yksikössä. Siellä hän erikoistui Aasian ja Yhdysvaltojen politiikkaan.

## Lähteet
Kerstin Kronvall

**Kerstin Kronvall** (s. 1958 Pernaja) on suomalainen toimittaja, joka on 2010-luvulla tullut tunnetuksi Ukrainan ja Venäjän tapahtumien raportoinnista sekä suomeksi että ruotsiksi. Syyskuusta 2015 syksyyn 2017 hän toimi Yleisradion kirjeenvaihtajana Moskovassa, mitä ennen hän toimi marraskuusta 2014 alkaen Ylen Ukrainan kriisin kirjeenvaihtajana Kiovassa.

Kronvall on toiminut Ylen ruotsinkielisen uutistoiminnan ulkomaantoimittajana ja Moskovan-kirjeenvaihtajana sekä lehdistöneuvoksena Suomen Moskovan suurlähetystössä. Hän on seurannut Venäjän ja entiseen Neuvostoliittoon kuuluneiden maiden asioita pitkään. Vuonna 2006 hän sai suomenruotsalaisen toimittajajärjestön Topeliuspriset-palkinnon ja vuonna 2022 Hugo Bergroth -palkinnon.

Vuonna 2018 Kronvall julkaisi tietokirjan *Rajakansaa: Kohtaamisia ja kohtaloita Imatralta Krimille*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kronvallin esittelysivu Svenska Ylen sivustolla 
* Kronvallin haastattelu ''Hufvudstadsbladetissa''
Toivo Heiskanen

**Toivo Heiskanen** (19. heinäkuuta 1928 Kuopio – 30. marraskuuta 2012 Espoo) oli suomalainen lehdistösihteeri ja ulkomaankirjeenvaihtaja.

Heiskanen pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1947 ja opiskeli sitten Helsingin yliopistossa lakia ja myöhemmin englannin kieltä. Hän meni Helsingin Sanomien palvelukseen toimittajaksi 1955. Heiskanen oli Helsingin Sanomien kirjeenvaihtajana Lontoossa 1956–1962 ja Bonnissa Länsi-Saksassa 1962–1966 asuen tällöin perheineen Bad Godesbergissä. Tämän jälkeen Heiskanen toimi Suomen Englannin suurlähetystöön lehdistötiedottajana Lontoossa 1966–1968 ja palattuaan Suomeen hän oli aluksi Yhdysvaltain Suomen suurlähetystön tiedottajana Helsingissä sekä vuonna 1969 Sauna-Seuran toiminnanjohtajana. Viimeksi Heiskanen toimi Suomen ulkoministeriön lehdistösihteerinä vuoteen 1988 saakka jolloin hän jäi eläkkeelle.

## Lähteet
Matti Pykälä

**Matti Untamo Pykälä** (4. maaliskuuta 1923 Nastola – 15. syyskuuta 1993) oli suomalainen ulkomaankirjeenvaihtaja. Hän oli Tiedonantajan kirjeenvaihtajana Moskovassa 1975–1988.

Pykälä kuoli vuonna 1993 ja hänet on haudattu Nastolan hautausmaalle Nastolaan.

## Teoksia
* *Neuvostoliiton yhteiskunta- ja valtiojärjestelmä* : APN:n toimittaman aineiston pohjalta laat. Matti Pykälä. Suomi-Neuvostoliitto-seuran Neuvostoliitto-sarja 1. Suomi-Neuvostoliitto -seura, Helsinki 1974
* *Neuvostoliiton maatalous* ; APN:n toimittaman aineiston pohjalta laat. Matti Pykälä. Suomi-Neuvostoliitto-seuran Neuvostoliitto-sarja 2. Suomi-Neuvostoliitto -seura, Helsinki 1977
* *Neuvostoliiton nuoriso* ; APN:n toimittaman aineiston pohjalta laat. Matti Pykälä. Suomen demokraattinen nuorisoliitto, Helsinki 1977

## Toimitustöitä
* *Neuvostoliitto : vastauksia suomalaisten kysymyksiin* ; toim. Oleg Kalintšuk ja Rudolf Hiltunen ; suomal. laitoksen toim. Matti Pykälä ; suom. Ulla-Liisa Heino ym. Suomi-Neuvostoliitto -seura, Helsinki 1973 (alkuteos *Sovetskij sojuz - otvetšaen na voprosy finnov*)

## Suomennoksia
* T. I. Oizerman : *Marxilaisuuden synty* ; ven. käsikirjoituksesta *Kogda i potšemy voznik marksizm* suom. Matti Pykälä. Ihminen ja yhteiskunta 3. Uutistoimisto Novosti (APN), Helsinki 1967
* Nikolai Mihailov : *Siperia : Suurten mahdollisuuksien maa* ; ven. käsikirjoituksesta *Putešeštvije po Sibiri* suom. Matti Pykälä, luvun *Suomalaiset Siperiassa* kirj. Heikki H. Herlin. Tammi, Helsinki 1967
* *25 vuotta toisen maailmansodan päättymisestä* ; kirj. G. Zhukov ja G. Horoshilov ; suomennos käsikirjoituksesta Matti Pykälä. *Miksi sotaa ei ehkäisty : Neuvostoliiton, Englannin ja Ranskan neuvottelut Moskovassa vuonna 1939* : dokumenttikatsaus ; kirj. M. Pankrašova ja V. Sipols ; suomennos käsikirjoituksesta Ulla-Liisa Heino. Ihminen ja yhteiskunta 25-26. Novosti, Helsinki 1970
* Leonid Jeremejev : *Ystävien ja vihollisten silmin : Neuvostoliiton fasistisesta Saksasta saavuttaman voiton johdosta* ; esipuhe M. V. Zaharov ; Käsikirjoituksesta suom. Matti Pykälä. *Länsi-Saksan idänpolitiikan uudet kasvot* ; Kirj. J. Rževski ; käsikirjoituksesta suom. Natalia Pienimäki. Ihminen ja yhteiskunta 27-28. Novosti, Helsinki 1970
* Ivan Koloskov : *Aseistuksen eskalaatio ja Euroopan kohtalot* ; ven. käsikirjoituksesta *Eskalatsija vooruženii i sudby jevropy* suom. Matti Pykälä. Kansankulttuuri, Helsinki 1972
* E. Beztšerevnyh : *Ihmisen olemisen salaisuus : kansantajuinen kuvaus materialistisesta historiankäsityksestä*. Kansankulttuuri, Helsinki 1973 (alkuteos *Taina bytija tšelovetšeskogo*)
* Nikolai Patolitšev : *Neuvostoliiton ulkomaankauppa*. Taskutieto 112. WSOY 1973 (alkuteos *Vnešnjaja torgovlja SSSR*)
* Igor Kon : *Sosiologit ja ylioppilaat*. Työväenliikkeen taskukirjoja, Taskusarja. Kansankulttuuri, Helsinki 1973 (alkuteos *Sotsiologi i studenti*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tiedonantajan kirjeenvaihtaja Matti Pykälä lähdössä Moskovaan, toinen oikealta toimittaja V. N. Zaitshikov. Kuvattu 6.1.1975 Helsingin rautatieasemalla. Kansan Arkisto, Tiedonantaja- lehden kokoelma (Finna)
Judaistiikka

**Judaistiikka** on tieteenala, jossa tutkitaan juutalaisuutta. Siihen kuuluu juutalaisen uskonnon ja kulttuurin tutkimus aina Raamatun ajoista nykypäivään. Judaistiikkaan läheisesti liittyvää Vanhaa testamenttia tutkitaan myös eksegetiikassa. Suomessa judaistiikkaa voi opiskella Åbo Akademissa ja Helsingin yliopistossa. 

Helsingin yliopistossa vuonna 2012 seemiläisten kielten ja kulttuurien oppiaine tuli osaksi Afrikan ja Lähi-idän tutkimuksen oppiaineryhmää nimellä Lähi-idän tutkimus. 

## Katso myös
* Eksegetiikka   

## Lähteet
Kirkkososiologia

**Kirkkososiologia** on käytännöllisen teologian osa-alue, jossa tutkitaan kirkon toimintaa, hallintoa ja ihmisten uskonnollista asennoitumista sekä kirkon ja yhteiskunnan välisiä suhteita. Kirkkososiologiassa tutkitaan uskonnollisia ilmiöitä yhteiskuntatieteisiin kuuluvan sosiologian menetelmin. Tutkimusaiheita ovat esimerkiksi maallistuminen, kaupungistumisen vaikutus ihmisten uskonnollisuuteen sekä uskonnon ja politiikan suhde. Kirkkososiologia vakiintui Suomessa yliopistolliseksi oppiaineeksi 1970-luvulla Helsingin yliopistossa. 

## Lähteet
Antti Katajamäki

**Antti Juha Katajamäki** (4. huhtikuuta 1938 Tampere – 9. huhtikuuta 2014) oli suomalainen arkkitehti. Hänen töilleen oli leimallista dynaamisuus ja venäläisesta avantgarde-arkkitehtuurista vaikutteita saanut konstruktivismi.

Katajamäki kirjoitti ylioppilaaksi Tampereen lyseon lukiosta 1959, valmistui insinööriksi Tampereen teknillisestä oppilaitoksesta 1965 ja arkkitehdiksi Teknillisestä korkeakoulusta 1970.

Päätyönään Antti Katajamäki työskenteli pitkään Valion palveluksessa. Hän oli yrityksen suunnittelijana ja koordinaattorina 1966–1975, virkaa toimittavana rakennusjaoston päällikkönä 1975–1977 ja pääarkkitehtina 1977–1984.

## Suunnittelutöitä
* Hyrylän varuskunnan lämpökeskus 1968, Jorma Pankakosken kanssa
* Valion tuotantolaitokset, 
** Jyväskylän meijeri 1976–1979, Matti K. Mäkisen kanssa, Vuoden teräsrakenne -palkinto 1980
** Maikkulan tehtaat, Oulu 1982, Matti K. Mäkisen kanssa, Vuoden teräsrakenne -palkinto 1983
** Valion atk-keskus, Helsinki 1985, Osmo Syrjäsen kanssa
* Kiinteistö Oy Hammareeni, Tampere, Marja Pesosen kanssa, Vuoden teräsrakenne -palkinto 1986
* Teiskon ilmailu- ja moottoriurheilukeskuksen ilmailuhalli, Vuoden teräsrakenne -palkinto 1986
*Peräseinäjoen kunnantalo, 1987
*VTT:n Tampereen toimitalo, 1989 ja 2002
*Rautaruukki Oyj:n kehityskeskus, Hämeenlinna 2001
*Tampereen yliopisto, 1993 ja 2004
*

## Palkintoja

* Teräsrakennepalkinto 
** vuosina 1980, 1983, 1986, 1987, kohteina
*** Valio Keski-Suomi, Jyväskylän meijeri
*** Valio Oulu, Maikkulan tuotantolaitokset
*** Kiinteistö Oy Hammareeni, toimistotalo
*** Teiskon ilmailu- ja moottoriurheilukeskus
***
* CECM Prix Européen de la Construction métallique
** vuosina 1980, 1987, 1989, kohteina
*** Valio Keski-Suomi, Jyväskylän meijeri
*** Teiskon ilmailu- ja moottoriurheilukeskus, ilmailurakennus
*** Bryggmaninkatu 4, Turku, teräspientalo
***
* Eurostructrpess award for architecture
** vuonna 1983, kohteena Valio Oulu, Maikkulan tuotantolaitokset
**
* Concours Européen cembureau *Le béton dans les batiments industriels d´aujourd´hui*
** vuonna 1985, kohteena Joensuun ympäristön osuusmeijeri, juustola
**
* Constructa-preis 1986 Europäischer preis für industriearchitektur
** kohteena Valio Oulu, Maikkulan tuotantolaitokset
**
* Vuorineuvos Paavo V. Suomisen rahaston palkinto (Tampereen teknillinen korkeakoulu)
** vuonna 1989, kohteena maailmanlaajuisen arvostuksen ja käytön saavuttaneiden jäähdyttämöjen ja niiden konekestusten rakennusjärjestelmät
**
* Suomen ympäristöministeriön, teknologian kehittämiskeskuksen ja Helsingin kaupungin järjestämän Miljöö 2000 -kilpailun palkinto
** vuonna 1991, kohteena Asunto Oy Helsingin Laivalahden portti 3

## Lähteet
*Eva-Liisa Nikula, Jukka Laukkanen: Ajan arkkitehti Antti Katajamäki

### Viitteet
Risto K. Tähtinen

**Risto K. Tähtinen** (15. toukokuuta 1949 – 29. toukokuuta 2025) oli suomalainen toimittaja, joka toimi 1980-luvulta alkaen *[[Turun Sanomat|Turun Sanomien]]* ja sitten seitsemän muunkin maakuntalehden kirjeenvaihtajana Berliinissä. Sitä ennen hän oli Suomi–Neuvostoliitto-seuran kustannusyhtiön Kansankulttuurin toimitusjohtajana vuodesta 1986 sekä päätoimittajana *[[Kansan Uutiset|Kansan Uutisten]]* lehdissä *Uusi Päivä* ja *[[Uusi Nainen]]* ja ennen päätoimittajan tehtäviä *Kansan Uutisten* Turun-toimittajana.

Tähtinen oli aktiivisesti mukana juutalaisen seurakunnan toiminnassa Berliinissä. Vuosina 1975–1977 Tähtinen toimi Suomessa Varusmiesliiton puheenjohtajana.

## Lähteet
Kapiteelinauha

**Kapiteelinauha** eli **päänauha** on useimmiten kovakantisissa kirjoissa käytetty osa, joka koostuu selän päätyyn kiinnitetystä pienestä nauhasta tai materiaalin kaistaleesta. Kapiteelinauha vahvistaa kirjan rakennetta ja toimii joissain tapauksissa myös koristeena.

Kapiteelinauha auttaa vastustamaan kirjaan kohdistuvaa rasitusta kirjan ollessa hyllyssä pystyssä selkä hyllyn ulkoreunaan päin, eritoten tyypillisesti koukistetulla sormella selän ylälaidasta tarraten kirjaa hyllystä vedettäessä. Kapiteelinauhat on tyypillisesti valmistettu pienestä palasta veliiniä, katgutia, tai silkillä päällystetystä kaapelista, joskin nykyisin käytetään pääasiassa erikseen nimenomaista tarkoitusta varten valmistettua nauhaa. Kapiteelinauha on ommeltu tiukasti kirjan muodostaviin arkkeihin, jolloin se kannattelee sivujen painoa. Kun kapiteelinauhaa käytetään ainoastaan koristeena, voi se olla ompelun sijasta liimattu sijoilleen, vahvistavasta vaikutuksesta tinkimisen kustannuksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gitte Lauströer

**Birgitte ”Gitte” Lauströer** (o.s. *Englund*, 10. kesäkuuta 1943 Helsinki – 2. huhtikuuta 2016 Berliini, Saksa) oli suomalainen ulkomaankirjeenvaihtaja.

Gitte Lauströerin vanhemmat olivat suomalaisissa elokuvissa äänittäjänä toiminut Evan Englund (1910–2007) ja Hilkka Englund. Päästyään ylioppilaaksi Gitte Lauströer opiskeli teatteritaidetta Kölnin yliopistossa kuuden vuoden ajan. Suomeen palattuaan hän valmistui filosofian kandidaatiksi ja työskenteli kääntäjänä ja Saksan radion freelance kirjeenvaihtajana Suomessa. Lauströer palasi 1970-luvun puolivälissä Saksaan, tällä kertaa Länsi-Berliiniin jossa hän toimi Hufvudstadsbladetin kulttuurikirjeenvaihtajana yli 30 vuoden ajan 1975–2012 avustaen myös muita suomalaisia ja ruotsalaisia lehtiä. 

Gitte Lauströer oli naimisissa Kölnissä asuessaan syyrialaisen radiotoimittajan Noël Adjourin kanssa ja Berliinissä tv-toimittaja Alfons Lauströerin kanssa. Ensimmäisestä avioliitosta hänellä oli poika ja toisesta tytär. Molemmat liitot päättyivät avioeroon. Lauströer kuoli Berliinissä keväällä 2016 pitkällisen sairauden jälkeen.

## Teoksia
* *Berlin – öppen stad*. Schildt, Helsingfors 1983, ilmestynyt Juha Siltasen suomentamana nimellä *Berliini – avoin kaupunki*. Kirjayhtymä, Helsinki 1984

## Lähteet
Pokémon: Mewtwon paluu

**Pokémon: Mewtwon paluu** () on Pokémon-animesarjan erikoisjakso. Jakso näytettiin ensimmäisen kerran Japanissa joulukuussa 2000, Yhdysvalloissa vuotta myöhemmin, ja Suomessa se julkaistiin VHS:nä ja DVD:nä huhtikuussa 2002. Jakso on jatkoa ensimmäiselle Pokémon-elokuvalle *[[Pokémon – Mewtwon vastaisku|Mewtwon vastaisku]]*. Tässä spesiaalissa Ash Ketchum kumppaneineen sekä Rakettiryhmä tapaavat jälleen Mewtwon, joka muistaa aiemmat tapahtumat tarkasti. Rakettiryhmän johtaja Giovanni, joka aikoinaan kloonasi Mewtwon Mew'n fossiilista tiedemiestensä avulla, on löytänyt Mewtwon salaisen olinpaikan Johto-alueella ja yrittää vangita tämän jälleen itselleen.

## Äänirooleissa
Toivo Katila

**Toivo Ensio Katila** (s. 1. elokuuta 1941 Eura) on suomalainen fyysikko ja emeritusprofessori. Hän oli vuosina 1990–2006 Teknillisen korkeakoulun teknillisen fysiikan professori. 

Katila valmistui teknillisen fysiikan diplomi-insinööriksi vuonna 1966 ja väitteli tekniikan tohtoriksi vuonna 1970. Häet nimitettiin teknillisen fysiikan apulaisprofessoriksi vuonna 1973. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet Mössbauerin ilmiö, biofysiikka ja soveltava lääketiede. Hän on ollut myös Teknillisen korkeakoulun vararehtori. Apulaisprofessorina ollessaan hän johti matalien lämpötilojen fysiikan laboratoriota. 

Katila oli Suomen fyysikkoseuran puheenjohtaja vuonna 1982. Hänet on vihitty  INSA Lyonin kunniatohtoriksi vuonna 2007 ja Oulun yliopiston lääketieteen kunniatohtoriksi vuonna 2009.

## Palkintoja ja tunnustuksia
* Suomalaisen tiedeakatemian jäsen 1991
* Teknillisten tieteiden akatemian ansiomitali 2007

## Lähteet
Antti Kauppila

**Antti Jaakko Ilmari Kauppila** (s. 25. tammikuuta 1932) on suomalainen lääkäri ja professori emeritus. 

Kauppilan vanhemmat olivat maanviljelijä Ilmari Johannes Kauppila ja Anna Elisabet Manninen. Hän avioitui vuonna 1955 Anna-Greta Yrjänheikin kanssa. Kauppila tuli ylioppilaaksi Oulaisten yhteiskoulusta 1952 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1959. Hän oli Oulun yliopiston synnytys- ja naistentautiopin professori vuodesta 1989. Hänen tutkimuskohteitaan olivat virtsaelinten taudit  ja gynekologisten kasvainten hormonaaliset riippuvuudet.

Kauppila sai työstään Seth Wichmannin mukaan nimetyn Seth Wichmann -palkinnon vuonna 1996.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Valo lisää hedelmällisyyttä, HS 13.1.1990 (Viitattu 26.10.2017)
Heikki Keinonen

**Heikki Juhani Keinonen** (s. 1945) on suomalainen oopperalaulaja. Hän on äänialaltaan baritoni. Hän aloitti laulajanuransa Lahden oopperayhdistyksessä. Suomen kansallisoopperassa hän aloitti 1977, ja vuodesta 1981 hän oli kiinnitettynä solistiksi. Perinteisten oopperaroolien lisäksi hän lauloi nykyoopperaa.

Keinonen tuli vuonna 1975 toiseksi Lappeenrannan valtakunnallisissa laulukilpailuissa.

Keinonen on kirjoittanut libreton yhdessä Tiina Puumalaisen kanssa Ilmajoen musiikkijuhlilla vuosina 2002–2004 esitettyyn oopperaan *Pohjanmaan kautta*. Hän on myös laulanut Ilmajoella usein. hopearahaa. Sittemmin hän on ollut taiteellisena neuvonantajana valittaessa sinne teoksia ja solisteja.

## Lähteet
Pisnesmies Mikko

**Pisnesmies Mikko** on kesällä 2015 MTV Katsomo-palvelussa julkaistu nettisarja. Sarjassa seurataan Maajussille morsian -ohjelmasta tutun Mikko Ylöstalon elämää työssä ja vapaa-ajalla.

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* MTV Katsomo - Pisnesmies Mikko
Jyrki Kauppinen

**Jyrki Kalervo Kauppinen** (s. 29. toukokuuta 1944) on suomalainen fyysikko. Hän oli Turun yliopiston fysiikan professori vuodesta 1986. Hänen tutkimuskohteensa oli molekyylispektroskopia. Hän perusti Gasera Oy:n yhdessä poikansa fysiikan tohtori Ismo Kauppisen kanssa vuonna 2004. Yhtiö syntyi Turun yliopiston spinoffina.

Kauppinen teki kollegansa Pekka Malmin kanssa laskelmia, joiden tuloksena hän kesäkuussa 2019 esitti, että ilmastonmuutos ei ole ihmisen aiheuttama. Tulosta kommentoitiin muun muassa yhdysvaltalaisessa Fox Newsissä ja venäläisessä RT:ssä. Kauppisen mukaan pilvipeite vähenee jostakin syystä, ja siksi maapallon lämpötila kohoaa, jolloin meristä vapautuu hiilidioksidia. Hiilidioksidipitoisuuden kasvu ei siten johtuisi ihmisen toiminnasta. Teorian on tyrmännyt muun muassa maailman siteeratuimpiin kuuluva ilmastotutkija Markku Kulmala. lmatieteen laitoksen erikoistutkija Svante Henrikssonin mukaan Kauppinen on sotkenut käsitteitä ja käyttänyt tutkimuksessaan vääriä lukuja.

Kauppisen toinen teesi on että himmeä nuori aurinko -paradoksia ei ole.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Biography
Abstraction-Création

**Abstraction-Création** oli Pariisissa 1931–1945 toiminut kansainvälinen taiteilijaryhmä, jonka jäsenet loivat abstraktia taidetta. Ryhmään pääsivät kaikki halukkaat abstraktia taidetta tekevät taiteilijat, mutta vallitsevana tyylinä oli geometrinen suuntaus, jota edustivat Theo van Doesburg ja muut De Stijl -ryhmän jäsenet. Abstraction-Création-ryhmä julkaisi taidealbumia, joka oli nimeltään *Abstraction-Création, art nonfiguratif*.

Ryhmään kuuluneita taiteilijoita olivat muun muassa
* Jean Arp
* Willy Baumeister
* Theo van Doesburg
* Naum Gabo
* Albert Gleizes
* Jean Hélion
* Auguste Herbin
* Wassily Kandinsky
* František Kupka
* El Lisitski
* Alberto Magnelli
* Piet Mondrian
* Marlow Moss
* Wolfgang Paalen
* Antoine Pevsner
* Georges Vantongerloo
* Paule Vézelay
* Friedrich Vordemberge-Gildewart

## Lähteet
American Scene

**American Scene** (engl.) oli Yhdysvalloissa 1920-luvun puolivälistä 1940-luvun alkupuolelle vaikuttanut maalaustaiteen suuntaus. Siinä pyrittiin kuvaamaan kohdetta tinkimättömän todenperäisesti ja vaalimaan perinteistä maalaustekniikkaa. Suuntaus syntyi modernismin vastavoimaksi ensimmäisen maailmansodan jälkeen. Yhteiskunnallisuuteen viittaavat aiheensa American Scene etsi yhdysvaltalaisista pikkukaupungeista ja maaseudulta.

## Katso myös
* Ashcan School

## Lähteet
Ashcan School

**Ashcan School** (engl. 'tuhka-astiasuuntaus') oli Yhdysvalloissa etenkin 1920-luvulla toiminut kuvataiteilijoiden ryhmä, jonka teokset kuvasivat usein arkista kaupunkielämää yksityiskohtaisesti. Ulkoista todellisuutta todenmukaisesti kuvanneen taiteilijaryhmän esikuvana oli 1907 perustettu The Eight -ryhmä.

Ashcan School -ryhmään kuuluivat muun muassa seuraavat taiteilijat:
* George Wesley Bellows
* William Glackens
* Robert Henri
* George Luks
* Everett Shinn
* John Sloan

## Katso myös
* American Scene

## Lähteet
Eeva Lennon

**Claude Eeva Maria Lennon** (o.s. **Karikoski**; s. 6. joulukuuta 1936 Helsinki) on Englannissa asuva suomalainen toimittaja, joka työskenteli Yleisradion freelance-kirjeenvaihtajana Pariisissa 1963–1964, *[[Uusi Suomi|Uuden Suomen]]* Pariisin-kirjeenvaihtajana 1965–1970 ja sen jälkeen Lontoossa mm. Yleisradion ja *[[Demokraatti (lehti)|Demari]]*-lehden sekä *[[Talouselämä (lehti)|Talouselämän]]* freelance-kirjeenvaihtajana. Hän on jäänyt eläkkeelle Yleisradiosta mutta työskentelee edelleen freelance-toimittajana.

Eeva Lennon oli vuodesta 1962 naimisissa irlantilaisen toimittajan Peter Lennonin (1930–2011) kanssa. Heillä on Pariisissa syntyneet tytär Suzanne ja poika Samuel jotka työskentelevät Englannissa media-alalla.

Eeva Lennon asuu Crouch Endissä Pohjois-Lontoossa.

Työskennellessään Pariisissa Eeva Lennon raportoi Suomeen muun muassa Pariisin opiskelijamellakoista keväällä 1968. Pariisin-vuosina Eeva ja Peter Lennonin ystäväpiiriin kuului irlantilainen Nobel-kirjailija Samuel Beckett.

Koulutukseltaan Eeva Lennon on lainopin kandidaatti (1960) ja valtiotieteiden maisteri (1963) Helsingin yliopistosta. Hänen isänsä oli eversti V. A. M. Karikoski.

## Julkaisuja
* 

## Lähteet
Leo Keinonen

**Leo Sakari Keinonen** (18. syyskuuta 1920 Viipurin maalaiskunta – 19. heinäkuuta 1986) oli suomalainen tekniikantutkija. Hän oli Oulun yliopiston maarakennusmekaniikan ja pohjarakennuksen professori 1964–1968, Tampereen teknillisen korkeakoulun pohjarakennus- ja maarakennustekniikan professori 1968–1983. Hänen tutkimuskohteitaan olivat maan routiminen ja arktinen rakentaminen. Hänen väitöskirjansa on nimeltään *On the Sensitivity of Water Laid Sediments in Finland* (1963).

## Lähteet