Japaninpystykorva

**Japaninpystykorva** () on japanilainen pystykorvarotu, joka muistuttaa paljon pienikokoista samojedinkoiraa. Japaninpystykorvaa on pääasiassa pidetty seurakoirana, mutta se soveltuu myös moniin harrastuksiin. Rotu kuuluu FCI:n ryhmään 5 eli pystykorviin.

Rotu ei ihan yltänyt vuonna 2025 sadan suosituimman koirarodun joukkoon Suomessa. Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi noin sata japaninpystykorvaa.

## Ulkonäkö

Japaninpystykorva on kokonaisuudessaan kestävä, hyvin tasapainoinen, eloisa ja tyylikäs koira. Japaninpystykorvan kallo on kolmiomainen: se on takaosasta levein, kun kuono on kettumaisen terävä. Mantelinmuotoisissa, hiukan vinoissa ja tummissa silmissä on hyväntuulinen ja valpas katse. Korvat ovat pienet, korkealle sijoittuneet, pystyt ja kolmionmuotoiset. Kirsu, huulet ja silmänympärykset ovat mustat. Myös päkiöiden tulisi olla mustat. Kynnet ovat valkoisia tai tummia. Tuuhea häntä kaartuu selän päälle. Japaninpystykorvan liikkeet ovat nopeat ja kevyet. Säkäkorkeudeltaan urokset ovat 30–38 cm ja nartut 28–36 cm. Nartut painavat noin 6 kg ja urokset jopa 10 kg.

Japaninpystykorvan turkki on runsas ja väriltään aina puhtaanvalkoinen. Sen peitinkarva on suoraa ja pystyä, lyhyt pohjavilla pehmeää. Runsaimmin karvaa on kaulassa, lavoissa, rinnassa ja hännässä. Japaninpystykorva ei ole trimmattava rotu, mutta turkki vaatii säännöllistä harjausta pysyäkseen kunnossa. Koirilta lähtee yleensä kaksi kertaa vuodessa enemmän karvaa. Likaa hylkivä turkki on pestävä tarvittaessa, mutta jos turkkia harjataan usein ja perusteellisesti vähintään kerran viikossa, se pysyy kauniin valkoisena, eikä vaadi pesua kovinkaan usein.

## Luonne ja käyttäytyminen

Japaninpystykorva on perheeseensä syvästi kiintyvä, älykäs, hyväntuulinen ja valpas koira, joka seuraa terhakkaana mukana askareissa. Seurallinen japaninpystykorva onkin miellyttävä ja tottelevainen seurakoira, mutta myös omapäisyyttä saattaa löytyä. Rotu voi suhtautua vieraisiin ihmisiin ja koiriin hieman epäluuloisesti. Japaninpystykorva tarvitseekin pienestä koostaan huolimatta määrätietoisen kasvatuksen. Se on kuitenkin koulutettavissa ja vauhdikkaana koirana soveltuu moniin harrastuksiin, kuten tokoon ja agilityyn. Useimmat japaninpystykorvat ovat oikeita "ikiliikkujia".

## Alkuperä

Japaninpystykorvan sanotaan polveutuvan suurikokoisista valkoisista saksalaisista pystykorvista, joita tuotiin Japaniin vuoden 1920 tienoilla Siperian mantereen ja Koillis-Kiinan kautta, sekä siperialaisen nenetsien laikoista, jotka olivat valkoisia, pienikokoisia ja runsasturkkisia pystykorvia. Noin vuonna 1921 rotu esitettiin ensimmäistä kertaa koiranäyttelyssä Tokiossa. Myöhemmin, vuonna 1925, Kanadasta tuotiin kaksi paria valkoisia pystykorvia. Vuoteen 1936 mennessä koiria oli tuotu Kanadasta, Yhdysvalloista, Australiasta ja Kiinasta. Lopulta niiden jälkeläisiä risteytettiin keskenään, jotta saataisiin aikaan uusi, parempi rotu. Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1948 Japanin Kennelklubi laati yhdenmukaisen rotumääritelmän, joka on ollut pienin muutoksin voimassa tähän päivään saakka. FCI hyväksyi sen vuonna 1964.

Suomeen ensimmäiset japaninpystykorvat saapuivat 1970-luvulla ja niiden suosio oli huikeimmillaan 1990-luvulla. Nykyisin suosio on tasaantunut ja japaninpystykorvia rekisteröidään Suomessa vuosittain noin sata pentua vuosittain.

## Terveys

Japaninpystykorva elää usein sangen pitkäikäiseksi. Rodun keskimääräinen elinikä on noin 11 vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2011–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet, sekä sydänsairaudet. Japaninpystykorvan tyypillisimmät terveysongelmat ovat parodontiitti, purentavirheet ja hammaspuutokset, patellaluksaatio, muutamat silmäsairaudet ja sydämen läppävika.

Johtuen japaninpystykorvan pienestä koosta on rodulla alttius parodontiittiin eli hampaiden kiinnityskudoksen tulehdukselliseen sairauteen. Sairautta voi jonkun verran ennaltaehkäistä hampaiden harjaamisella. Rodulla esiintyy jonkun verran myös purentavirheitä ja hammaspuutoksia.

Eriasteista patellaluksaatiota esiintyy jopa noin 19 %:lla rodun edustajista, kun tarkastellaan vuosina 2015–2025 tutkittuja japaninpystykorvia. Patellaluksaatio saattaa vaatia leikkaushoitoa.  

Erilaisista silmäsairauksista rodulla esiintyy ylimääräisiä ripsiä (distichiasis) ja nuoruusiän kaihia.

Krooninen mitraaliläpän eli hiippaläpän myksomatoosi rappeuma on yleisimpiä koirien sydänsairauksia, joka kehittyy usein vanhemmalle koiralle. Tätä sairautta esiintyy yleensä pienikokoisilla koiraroduilla. Sydämen vajaatoiminta todetaan sydämen kuuntelun avulla, mutta tarkkaan diagnoosiin päästään sydämen ultraäänitutkimuksen avulla. Yksi japaninpystykorvien yleisimpiä kuolinsyitä on sydänsairaudet.

Japaninpystykorvat ovat yhtä sisäsiittoisia koirarotuja kuin muutkin. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoinen koirarotu oli sekarotuinen ja sen jälkeläisen sisäsiittoisuusluku oli 0,04. Serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 0,0625 ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on 0,25, mikä on melkein sama kuin keskimääräisellä rotukoiralla. Japaninpystykorvan jälkeläisen luku on 0,26. Yleisellä tasolla sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.

## Katso myös
* Samojedinkoira
* Amerikaneskimokoira
* Saksanpystykorva
* Volpino italiano

## Lähteet

* Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
* Suomen japaninpystykorvayhdistys ry
* KoiraNet-jalostustietojärjestelmä
### Viitteet