open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Palaiópolin arkeologinen museo (Ándros)

**Palaiópolin arkeologinen museo** () eli *Palaiópolin arkeologinen kokoelma* (Αρχαιολογική Συλλογή Παλαιόπολης, *Archaiologikí Syllogí Palaiópolis*) on arkeologinen museo Palaiópolin kylässä Ándroksen saarella Kreikassa. Se esittelee kylästä antiikin Androksen kaupungin alueelta tehtyjä pääosin antiikin aikaisia löytöjä.

Museo on perustettu vuonna 2003 Goulandrísten säätiön tuella ja se toimii vuonna 1981 rakennetussa rakennuksessa Palaiópolin kylän laidalla. Ándroksella toimii myös Ándroksen arkeologinen museo, joka sijaitsee Ándroksen kaupungissa.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä Palaiópolista sekä muun muassa sen lähellä olevan Agía Eleoúsan antiikin aikaiselta hautausmaalta. Esineisiin kuuluu muun muassa veistoksia, reliefejä, rakennusten koristeosia ja piirtokirjoituksia klassiselta kaudelta roomalaiselle kaudelle saakka. Merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat muun muassa Pegasos-hevosta ja Bellerofonia esittävä veistos 500/400-luvulta eaa.; luonnollisen kokoinen leijonapatsas noin vuodelta 320 eaa.; Artemiin patsaan osa 200-luvulta eaa.; sekä Isikselle omistetun hymnin sisältävä piirtokirjoitus ensimmäiseltä vuosisadalta eaa.


Terracotta figurine 450-400 BC, Andr Pal M - MA Pi 1571 090649.jpg|Terrakottafiguriini, Agía Eleoúsa, n. 450–400 eaa.
Andr Pal M 090651.jpg|Attikalainen kyliks, Agía Eleoúsa, n. 400–375 eaa.
Inscripion of ephebes Eros marble , Andr Pal M - MA L 84 090695.jpg|Efebeihin liittyvä piirtokirjoitus gymnasionista, n. 300 eaa.–200 jaa.
Small torso of Artemis, marble, 2nd c BC, Andr Pal M, MP 209, 090674.jpg|Artemiin patsaan torso, 100-luku eaa.
Sarcophagus with relief of Eros, 160 AD, Andr Pal M, MP 103, 090685.jpg|Sarkofagin koristelua roomalaisajalta, n. 150–175 jaa.
Gold jewelry Roman age Andr Pal M 090657.jpg|Roomalaisaikaisia kultakoruja.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Palaiópolin arkeologinen museo (Korfu)

**Palaiópolin arkeologinen museo** () on arkeologinen museo, joka toimii Mon Repón palatsissa Korfun saarella Kreikassa. Se esittelee Palaiópolin alueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1999 sen jälkeen, kun palatsi tuli Korfun kunnan omistukseen vuonna 1991 ja avattiin yleisölle. Kunta luovutti sen kulttuuriministeriön käyttöön museotoimintaa varten. Museoesineet ovat pääosin peräisin Palaiópolin eli antiikin Korkyran kaupungin paikan arkeologisista kaivauksista. Arkeologinen alue sijaitsee palatsin ympärillä. Aiemmin suuri osa museon esineistä oli Korfun arkeologisessa museossa tai sen varastoissa. Esineet siirrettiin Mon Repóhon vuosina 2000–2001.

## Kokoelmat

Museon esineet ajoittuvat pääosin arkaaiselta kaudelta 700-luvultta eaa. roomalaiselle kaudelle ja varhaiskristilliselle ajalle 400-luvulle jaa. Museo esittelee antiikin Korkyran julkista ja yksityistä elämää sekä muun muassa kauppaa ja uskontoa. Näyttelyitä on kaikissa palatsin kolmessa kerroksessa. Museossa esitellään myös palatsin alkuperäistä käyttöä brittivallan ajalla 1800-luvulla.


20140418 corfu211.JPG|Museon kokoelmia.
20140418 corfu212.JPG|Museon kokoelmia.
20140418 corfu218.JPG|Museon kokoelmia.
20140418 corfu208.JPG|Kaivauksia esittelevä valokuvanäyttely.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Palaiópoli

**Palaiópoli** (; ; myös *Paleópoli(s)*, ”Vanha kaupunki”) voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

* Palaiópoli, kylä ja antiikin aikaisen Androksen kaupungin paikka Ándroksen saarella Etelä-Egean saarten alueella
* Palaiópoli, antiikin aikaisen Korkyran kaupungin paikka Korfun saarella Jooniansaarten alueella
* Palaiópoli, kylä ja antiikin aikaisen Skandeian kaupungin paikka Kytheran saarella Attikan alueella
* Palaiópoli, kylä ja antiikin aikaisen Samothraken kaupungin paikka Samothrákin saarella Itä-Makedonian ja Traakian alueella

## Katso myös

* Palaiópolin arkeologinen museo, useita museoita
Pároksen arkeologinen museo

**Pároksen arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Paroikián kaupungissa Pároksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta ja sen ympäristöstä löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu ja rakennettu 1950-luvulla. Museota on laajennettu vuosien varrella, ja sinne on koottu Pároksella sekä muun muassa Antíparoksella ja Despotikólla tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa löydettyä esineistöä. Museo sijaitsee Paroikián keskustan itäpuolella lähellä Panagía Ekatontapylianín kirkkoa.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä neoliittiselta kivikaudelta roomalaiselle kaudelle saakka erityisesti antiikin Paroksen kaupungista ja sen vallassa olleelta alueelta. Esineisiin kuuluu veistoksia, jotka on tehty tunnetusta paikallisesta paroslaisesta marmorista, sekä muun muassa keramiikkaa, lasiesineitä, lattiamosaiikkeja, rakennusten koristeosia ja sarkofageja.

Merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat muun muassa neoliittisen ajan naisfiguriini; Apollonin temppelin löydöt Despotikón saarelta; marmorinen gorgo 500-luvulta eaa.; Arkhilokheionin eli runoilija Arkhilokhoksen heroonin marmoriset reliefilaatat samoin 500-luvulta eaa.; marmoriset Artemiin patsaat Delionin Apollonin ja Artemiin pyhäköstä 400- ja 300-luvuilta eaa.; marmorinen Niken patsas noin vuodelta 470 eaa.; valtaistuimella istuvaa jumalatarta esittävä patsas; sekä niin kutsutun Paroslaisen kronikan osan sisältävä stele (*Marmor Parium*) 200-luvulta eaa.


Tiedosto:Cycladic Neolithic pottery, decor, 4th mill. BC, AM Paros, 143830.jpg|Astia neoliittiselta kaudelta, 3000-luku eaa.
Tiedosto:Paros M 075898.jpg|Varhaiskykladista keramiikkaa, n. 3200–2300 eaa.
Tiedosto:Cycladic figurine, female, Plastiras, 3000-2500 BC, AM Paros, 143855.jpg|Kykladinen idoli, n. 3000–2500 eaa.
Tiedosto:Pottery, Middle Cycladic pithos, decor, 2300-1600 BC, AM Paros, 143836.jpg|Keskikykladinen pithos, n. 2300–1600 eaa.
Tiedosto:Vessels late helladic AM Paros 075909.jpg|Mykeneläisen ajan keramiikkaa, n. 1300–1150 eaa.
Tiedosto:Various objects from Delion, 800-500 BC, AM Paros, 143966.jpg|Esinelöytöjä Delionista, n. 800–500 eaa.
Tiedosto:Rectangular vessel AM Paros 075923.jpg|Geometrisen kauden astia Delionista, n. 800–700 eaa.
Tiedosto:Gorgon statue 550 BC AM Paros A1284, 144023.jpg|Gorgo, n. 550 eaa.
Tiedosto:Relief Archilochos 500 BC AM Paros A758 075967.jpg|Arkhilokhos kuolinvuoteellaan, reliefi Arkhilokheionista, n. 500 eaa.
Tiedosto:Fragments big statue Artemis 485 BC AM Paros 080396.jpg|Suurikokoinen Artemiin patsas, n. 490–480 eaa.
Tiedosto:Parikia Archäologisches Museum Artemis 03.jpg|Artemiin patsas Delionista, n. 360 eaa.
Tiedosto:Parian Chronicle, marble, detail, 3rd c BC, AM Paros, A 26, 143947.jpg|Paroslaisen kronikan osan sisältävä stele, 200-luku eaa.
Tiedosto:Parikia Archäologisches Museum Mosaik 17.jpg|Roomalainen lattiamosaiikki, 200-luku jaa.
Tiedosto:Céramiques et verre antiques, vitrine8.JPG|Keramiikkaa ja lasiesineitä.
Tiedosto:Sarcophagus, AM Paros, 144090.jpg|Sarkofagi.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Péllan arkeologinen museo

**Péllan arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Péllan kaupungissa Kreikassa. Se esittelee antiikin aikaisen Pellan kaupungin alueelta tehtyjä löytöjä.

Museo on rakennettu vuosina 2006–2009. Museorakennus sijaitsee Pellan arkeologisen alueen yhteydessä nykyisen Péllan kaupungin länsilaidalla. Museon arkkitehtuuri jäljittelee antiikin Pellan rakennusten pohjakaavaa, jossa on keskellä peristyylipiha.

## Kokoelmat

Museo esittelee antiikin aikaisen Makedonian valtakunnan pääkaupungin Pellan arkeologisissa kaivauksissa tehtyjä löytöjä sekä kaupungin historiaa, kehitystä ja elämää. Museon kokoelmiin kuuluu esineitä pääosin pronssikaudelta hellenistiselle kaudelle. Monet merkittävimmät löydöt ajoittuvat Makedonian huippukaudelle 300-luvulle eaa. Kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, terrakottapatsaita, keramiikkaa, hautakiviä, rakennusten osia, lattiamosaiikkeja, seinämaalauksia, metalliesineitä, rahoja ja piirtokirjoituksia.

Merkittävimpiin museoesineisiin lukeutuvat muun muassa veistetty Aleksanteri Suuren pää sekä Aleksanteria Pan-jumalana esittävä veistos; niin kutsuttujen Dionysoksen ja Helenan talojen lattiamosaiikit, joista eräs esittää Aleksanteria surmaamassa leijonan ja toinen Dionysosta ratsastamassa gepardilla; sekä doorilaisella kreikalla kirjoitettu Pellan kiroustaulu (*katadesmos*).


Archaeological Museum, Pella (6929989848).jpg|Museon sisätiloja.
Archaeological Museum, Pella (6919226134).jpg|Museon sisätiloja.
20160518 247 pella.jpg|Museon kokoelmia.
20160518 225 pella.jpg|Museon kokoelmia.
20160518 229 pella.jpg|Museon kokoelmia.
Marble head of Alexander the Great (325-300 BC). Chance find from the area of Giannitsa, Archaeological Museum, Pella (6915004674).jpg|Aleksanteri Suuren pää, n. 325–300 eaa.
Marble statuette of Alexander-Pan, on this head are two small horns like Pan, late 4th - early 3rd century BC, Archaeological Museum, Pella (6915165034).jpg|Aleksanteri-Panin patsas, n. 350–250 eaa.
Votive offerings from the the santuary of the Mother of the Gods and Athrodite, late 4th - early 1st c. BC, Archaeological Museum, Pella (6929946866).jpg|Votiivilahjoja Jumalten äidin ja Afroditen pyhäköstä, n. 350–50 eaa.
Bronze statuette of Poseidon, hellenistic copy of a well know type, the model of which (in the Lateran museum) is attributed to Lysippus, Archaeological Museum, Pella (7065190231).jpg|Poseidonin pronssipatsas.
Macedonian Museums-40-Arx Pellas-177.jpg|Pitosalin seinämaalauksia.
Banqueting vessels of the late classical age, 4th century BC, Archaeological Museum, Pella (7061439651).jpg|Pitoastioita, 300-luku eaa.
Dionysos mosaic from Pella.jpg|Lattiamosaiikki, Dionysos ratsastaa gepardilla, 300-luvun loppu eaa.
20160518 283 pella.jpg|Lattiamosaiikki, Aleksanteri surmaa leijonan, 300-luvun loppu eaa.
Pella leaded tablet (katadesmos) 4th Century retouched.jpg|Pellan kiroustaulu, 300-luku eaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sámoksen arkeologinen museo

**Sámoksen arkeologinen museo** (myös *Vathýn arkeologinen museo*; ) on arkeologinen museo Sámoksen kaupungissa Sámoksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo toimii kahdessa rakennuksessa Sámoksen kaupungin keskustassa lähellä Sámoksen kunnantaloa ja Pyhän Spyridonin kirkkoa. Vanhempi museorakennus, joka tunnetaan nimellä *Pascháleio Archeiofylakeío*, on valmistunut vuonna 1912. Sitä vastapäätä sijaitseva uudempi rakennus, jossa ovat nykyisin merkittävimmät veistoslöydöt, valmistui vuonna 1987. Sámoksella toimii myös Pythagóreion arkeologinen museo.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä antiikin Samoksen kaupungin kaivauksilta ja erityisesti Heraionista, jonka vaiheiden kautta saaren historiaa pääosin esitellään. Löytöjä on myös muista paikoista eri puolelta saarta. Museoesineisiin lukeutuu muun muassa suuri määrä Heraioniin lahjoitettuja arkaaisen kauden veistoksia, sekä hauta- ja votiivireliefejä, pienoispatsaita, keramiikkaa, käyttöesineitä, aseita ja piirtokirjoituksia. Myöhäisimmät esineet ovat varhaiselta bysanttilaiselta kaudelta.

Merkittävimpiin esineisiin lukeutuvat muun muassa suurikokoinen Samoksen kuros eli 5,5 metriä korkea, Heraioniin johtaneelta pyhältä tieltä löydetty kuros-patsas noin ajalta 580–560 eaa.; Heraionista löydetty niin kutsuttu Geneleos-ryhmä, johon on alun perin kuulunut kuusi hahmoa, ajalta 560–540 eaa.; lakonialainen norsunluinen reliefi, joka esittää Perseusta ja Medusaa, 600-luvulta eaa.; naista esittävä marmoripatsas, joka on Kheramyeen votiivilahja Heralle, ajalta 570–560 eaa.; puinen alastonta naista esittävä figuriini noin 600–500-luvulta eaa.; ratsastajaa esittävä pronssiveistos ajalta 530–520 eaa.; hevosen pronssinen rintapanssari, jonka kuvitus esittää Heraklesta ja Kerberosta; sekä Chórasta löydetty alastonta nuorukaista esittävä reliefi 400-luvulta eaa.


Archaeological Museum of Samos old building 1.jpg|Museon vanha rakennus.
Kouros of Samos 1.jpg|Samoksen kuros, n. 580–560 eaa.
Second Kouros of Samos.jpg|Toisen kuroksen jäänteet, 500-luku eaa.
Geneleos group 1.jpg|Geneleos-ryhmä, n. 560–540 eaa.
Archaeological Museum of Samos collections 01.jpg|Arkaaisen kauden veistoksia.
Archaeological Museum of Samos collections 05.jpg|Hellenistisen ja roomalaisen kauden veistoksia.
Archaeological Museum of Samos collections 07.jpg|Hellenistisen ja roomalaisen kauden veistoksia.
Archaeological Museum of Samos collections 10.jpg|Keramiikkakokoelmaa.
Archaeological Museum of Samos collections 16.jpg|Votiiviesineiden kokoelmaa.
Archaeological Museum of Samos collections 18.jpg|Votiiviesineiden kokoelmaa.
Archaeological Museum of Samos - Samian crater, 7th century BC.jpg|Krateeri, 600-luku eaa.
Archaeological Museum of Samos - Fragments of a large dedicatory inscription, 6th century BC.jpg|Omistuskirjoituksen osa puisesta votiivilahjasta, 500-luku eaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sérresin arkeologinen museo

**Sérresin arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Sérresin kaupungissa Kreikassa. Se esittelee kaupungista ja sen lähialueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu vuonna 1970. Se toimii 1400-luvulla rakennetussa bedestenissä eli osmanivallan aikaisessa eräänlaisessa katetussa kauppiaiden ja käsityöläisten rakennuksessa Sérresin keskustassa. Rakennus on yksi lajissaan harvoja säilyneitä Kreikassa ja suojeltu.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä esihistorialliselta ajalta bysanttilaisella ajalle. Löydökset ovat peräisin arkeologisista kohteista eri puolilta Sérresin alueyksikön aluetta, mukaan lukien Promachónaksen myöhäisen neoliittisen kauden asutuksesta ajalta 5200–4500 eaa. sekä antiikin ajan kaupungeista Sirris (nykyinen Sérres), Berge (nykyinen Néos Skopós), Argilos, Terpne ja Trailos (Tragilos). Museossa on myös joitakin löytöjä Amfipoliista, mutta suurin osa sen löydöistä on Amfípolin arkeologisessa museossa. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, hautakiviä, votiivistelejä, piirtokirjoituksia, reliefejä, keramiikkaa, rahoja ja koruja. Bysanttilaiselta ajalta kokoelmiin kuuluu muun muassa marmorisia ikoneita.


Archaeological Museum Serres - Finds from cemetery of Argilos 1.JPG|Lekythoksia Argiloksesta, 400-luku eaa.
Serrès Musée 0035.JPG|Keramiikkaa.
Macedonian Tomb 1 (Argilos) Marble Door.JPG|Makedonialaisen haudan marmoriovi.
Macedonian Tomb 1 (Argilos) Marble Bier Detail.JPG|Osa makedonialaisen haudan ruumissängystä.
Serrès Musée 0034.JPG|Votiivireliefi, 154 jaa.
Macedonian Museums-22-Arx Serrvn-110.jpg|Naista esittävä patsas.
Macedonian Museums-22-Arx Serrvn-109.jpg|Marmorinen Kristus-ikoni.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sífnoksen arkeologinen museo

**Sífnoksen arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Kástron kylässä Sífnoksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo aloitti toimintansa vuonna 1986. Se toimii 1980-luvun alussa kunnostetussa kaksikerroksisessa rakennuksessa, joka on osa Sífnoksen venetsialaisaikaista linnoitusta eli Kástroa. Sífnoksella toimii myös toinen arkeologinen museo, Ágios Andréaksen arkeologinen museo.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu löytöjä esihistorialliselta ajalta aina antiikin ajan loppuun ja roomalaisajalle. Pääosin esineet ajoittuvat geometriselta ja arkaaiselta kaudelta hellenistiselle kaudelle. Esineet olivat alun perin pääosin löytöjä Kástrosta, joka oli saaren antiikin aikaisen kaupungin paikka, sekä sen ympäristöstä. Myöhemmin museoon on asetettu näytille myös Ágios Andréaksen mykeneläisaikaisen asutuksen löydöt. Esineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, hautakiviä, rakennusten koristeosia, keramiikkaa ja rahoja.


Archaeological Museum of Sifnos, interior, 15M6752.jpg|Museon sisätiloja.
Rooms with ancient statues and reliefs, AM Sifnos, 153465.jpg|Museon kokoelmia.
Early Cycladic kandila, marble, 3rd mil BC, AM Sifnos 163, 153444.jpg|Varhaiskykladinen lamppu, 2000-luku eaa.
Sherds of Corinthian vases, 7th-6th c BC, AM Sifnos, 153412.jpg|Korinttilaisten vaasien sirpaleita, 600–500 eaa.
Head of Kouros, Sifnos, 550 BC, AM Sifnos, 153433.jpg|Kuroksen pää, n. 550 eaa.
Roman age Glassware, AM Sifnos, 153428.jpg|Roomalaisaikaisia lasiesineitä, 1. vuosisata–200-luku jaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tínoksen arkeologinen museo

**Tínoksen arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Tínoksen kaupungissa Tínoksen saarella Kreikassa. Se esittelee saarelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu ja rakennettu 1960-luvun alkupuolella. Museorakennus sijaitsee Tínoksen kaupungin pohjoisosissa lähellä Panagía Evangelístrian kirkkoa.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä mykeneläiseltä ajalta hellenistiselle ja roomalaisajalle. Löydökset ovat peräisin eri puolilta saarta, muun muassa Poseidonin ja Amfitriten temppelin alueelta Kióniasta sekä Demeterin pyhäköltä Exómvourgo-vuorelta. Esineisiin lukeutuu muun muassa keramiikkaa, veistoksia, hautastelejä, rakennusten koristeosia, lattiamosaiikkeja, piirtokirjoituksia ja rahoja sekä Andronikos Kyrrhoslaisen ensimmäisellä vuosisadalla eaa. suunnittelema aurinkokello Poseidonin ja Amfitriten temppeliltä.


Tinos M 090752.jpg|Suurikokoista arkaaisen kauden keramiikkaa.
Pithos 090753.jpg|Orientalisoivalla tyylillä koristeltu pithos, n. 700–675 eaa.
Tinos M 090760.jpg|Astia geometriselta kaudelta.
Tinos M 090756.jpg|Terrakottareliefi, Exómvourgo, n. 550–500 eaa.
Tinos M 090769.jpg|Terrakottareliefi, Exómvourgo, n. 460–440 eaa.
Tions M 090767.jpg|Patsaan pää, mahdollisesti keisari Domitianuksen vaimo. Kiónia, 1. vuosisata jaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vóloksen arkeologinen museo

**Vóloksen arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Vóloksen kaupungissa Kreikassa. Se esittelee Thessalian alueelta löydettyä esihistoriallista ja antiikin aikaista esineistöä.

Museo on perustettu ja rakennettu vuonna 1909. Se suljettiin sodan ajaksi vuonna 1940, jolloin museoesineet kätkettiin turvalliseen paikkaan, ja avattiin uudelleen 1955–1956. Museota laajennettiin merkittävästi vuonna 2004. Museo toimii uusklassisessa rakennuksessa Vóloksen etelälaidalla. Museorakennuksessa on seitsemän näyttelysalia ja sen pinta-ala on 870 neliömetriä.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä paleoliittiselta ja neoliittiselta kivikaudelta roomalaisaikaan ja antiikin ajan lopulle saakka. Löydöt ovat peräisin eri puolilta Magnesiaa ja muuta Thessaliaa. Esineisiin lukeutuu muun muassa veistoksia, keramiikkaa, hautakiviä ja -lahjoja, kultakoruja ja rahoja. Merkittävimpiin museoesineisiin lukeutuvat muun muassa neoliittisen kauden terrakottafiguriinit noin ajalta 6500–4500 eaa.; samoin neoliittisen kauden maalattu keramiikka noin ajalta 5800–5300 eaa.; mykeneläinen keramiikka, korut ja pienoisesineet 1500–1200-luvuilta eaa.; protogeometrisen kauden hautalöydöt ajalta 1050–900 eaa.; Soróksesta löydetty panateenalainen amfora 300-luvulta eaa.; hellenistisen kauden maalatut hautakivet antiikin Demetriaan kaupungista 200-luvulta eaa.; sekä Omóliosta ja Pelinnaíosta löydetyt kultakorut 200-100-luvuilta eaa.


Archaelogical Museum of Volos.jpg|Neoliittisen kauden kokoelmia.
Archaelogical Museum of Volos 6.jpg|Löytöjä tholos-haudoista.
Archaelogical Museum of Volos 5.jpg|Rakennusten jäänteitä ja arkipäiväisiä esineitä.
Archaelogical Museum of Volos 4.jpg|Rakennusten jäänteitä yms.
Archaelogical Museum of Volos 3.jpg|Maalattuja hautakiviä yms.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Isak Wilhelm Fellman

**Isak Wilhelm Fellman** (27. maaliskuuta 1828 Oulu – 9. marraskuuta 1900 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja ja teollisuudenharjoittaja.

Fellmanin vanhemmat olivat oululainen kauppias ja laivuri Isak Esaiaksenpoika Fellman (1792–1863) ja englantilaissyntyinen Anna Narcissa Machell (1801–1881). Hän oli naimisissa vuodesta 1854 Anna Charlotta Heikelin (1831–1918) kanssa, jonka isä oli Rovaniemen kirkkoherra Petter Samuel Heikel (1784–1862).

Fellman osti vuonna 1862 Henrik Tornbergilta Toppilansalmessa sijainneen viinanpolttimon ja muutti sen sitten oluttehtaaksi. Hän rakensi oluttehtaalle myös uuden tehdasrakennuksen, joka valmistui 1864. Toppilansalmen oluttehdas valmisti oluen lisäksi sahtia ja portteria. Oluttehdas joutui vararikkoon 1867, ja sen osti huutokaupassa 1868 oululainen kauppaneuvos J. W. Snellman G:son. Fellman omisti 1860-luvun alussa jonkin aikaa myös Iissä sijainneen Nybyn lasitehtaan.

Konkurssin jälkeen Fellman perusti uuden pienemmän oluttehtaan 1869 Oulun Nuottasaareen. Tämä Nuottasaaren oluttehdas toimi vuoteen 1914 saakka. 

## Lähteet
Polýgyroksen arkeologinen museo

**Polýgyroksen arkeologinen museo** () on arkeologinen museo Polýgyroksen kaupungissa Makedoniassa Kreikassa. Se esittelee Chalkidikín niemimaan alueelta löydettyä pääosin antiikin aikaista esineistöä.

Museo avattiin vuonna 1970. Museorakennus sijaitsee kaupungin länsilaidalla. Pääsalin lisäksi sen näyttelyitä on erillisessä Lampropoúloksen kokoelman salissa sekä vestibyylissä ja ulkotiloissa. Museota kunnostettiin ja laajennettiin vuonna 2013. Polygýroksen kunnassa toimii myös Ólynthoksen arkeologinen museo.

## Kokoelmat

Museon kokoelmiin kuuluu esineitä eri puolilta Chalkidikín niemimaata, mukaan lukien antiikin Olynthos, Stratonike ja Torone; Androksen antiikin aikaiset siirtokunnat Akanthos, Sane ja Stageira; Zeus Ammonin pyhäkkö; sekä Ierissós ja Polýgyroksen antiikin aikainen hautausmaa. Museoesineet ajoittuvat esihistorialliselta ajalta antiikin ajan lopulle ja varhaisbysanttilaiselle ajalle. Museon kokoelmiin kuuluu muun muassa veistoksia, keramiikkaa ja savisia figuriineja, pronssiastioita, hautakiviä ja sarkofageja, kulta- ja hopeakoruja, arkipäiväisiä esineitä ja työkaluja, aseita, piirtokirjoituksia sekä rahoja.


Macedonian Museums-41-Arx Polygyrou-180.jpg|Museon kokoelmia.
Macedonian Museums-41-Arx Polygyrou-181.jpg|Museon kokoelmia.
Macedonian Museums-41-Arx Polygyrou-179.jpg|Veistos Stratonikesta.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kalibangan

**Kalibangān** on jo raunioina oleva muinainen Indus-kulttuurin asutuskeskus nykyisen Intian alueella. Paikka oli asuttu noin 3500–1750 eaa. Se sijaitsee Chaggar-Hakra-joen rannalla, joka saattaa olla sama kuin Saraswati. 
Kalibangan tunnetaan vanhimmasta auratusta pellosta ja tulialttareista. 

## Löytöjä

Kalibangan jakautui ylimystön kaupunkiin ja alakaupunkiin. Molemmat oli ympäröity muurein. Talojen ovet veivät 2–3 tielle. Taloissa oli sisäpiha ja 6–7 huonetta sisäpihan kolmella puolella. Monessa talossa oli kaivo. Poltetut tiilet yleensä 30 × 15 × 7,5 cm. Tämän kokoisista tiilistä tehtiin myös linnakkeen muuria toisessa rakennusvaiheessa.

## Tulialttarit?

Kalibanganista ei ole löydetty merkkejä muualla Indus-kulttuurissa yleisestä äitijumalattaren palvonnasta, mutta sieltä on löydetty mahdollisia tulialttareita. Nämä saattoivat kuulua dravidalaisen tulenjumalan, Murukanin palvontaan, mutta yhtä hyvin ne saattoivat olla keittopaikkoja tai savenpolttopaikkoja.
Tulialttarit olivat mutatiilistä tehtyjä korokkeita, joissa on soikeat tulikuopat. Pieniä tulialttareita löytyy myös alakaupungin taloista. Tulikuopista on löydetty hiiltä ja joistain eläinten luita. Tämä viittaa eläinpolttouhreihin.

## Lähteet
Banawali

**Banawali** (Devanagari: बन्वालि) on muinainen, raunioitunut Indus-kulttuurin asutuskeskus. Paikka sijaitsee nykyisessä Intiassa, Haryanan osavaltiossa 16&nbsp;km Fatehabadista. Paikka on kuivuneen Saraswati-joen varrella. Paikan ala on ainakin 10–16 ha. Kaupunki on jaettu muureille eliitin ja tavallisemman väen asuinalueisiin. Kaupunki muistuttaa paljon historialtaan Kalibangania. Kaupunki autioitui luultavasti melko äkkiä.

## Historia
*I - esiharappalainen 2500–2300 eaa., vastaa Kalibangan I:tä.
**IA ei puolustusmuureja, poltetuista tiilistä tehtyjä säännöllisiä taloja
**IB puolustusvaihe
**IC siirtymäkausi, esiharappalaista
*II kypsä harappalainen 2300–1700 eaa.: kaupungin jako muureilla kahteen osaan
*III Jälkiharappalainen/myöhäisharappalainen? 1700–1450 eaa. Banawali-Baran kulttuuri,
Baran kulttuuri

**Baran kulttuuri** oli pohjoisessa Intiassa ja Pakistanissa noin 2000 eaa. Indus-kulttuurin myöhäisvaiheessa noussut kulttuuri. Kulttuurin tärkeimmät löytöpaikat ovat Bara, Dher Majra ja Sanghol. Kulttuuri lienee kehittynyt Sothi-Siswalin ja Harappan kulttuureista.

Kulttuurin uskotaan kehittyneen Sothi-Siswalin ja Harapan keramiikasta.
Useimmat saviastiat eroavat huomattavasti Indus-kulttuurin keramiikasta. Keramiikan maalaus muistuttaa Belutsistanin keramiikkaa, ja jotkut aiheet ovat esiharappalaisen tyyppisiä. Baran kulttuurin talot oli tehty säännöllisistä kankar-kivistä tai mutatiilistä, joiden mitat olivat 1:2:4. Baran kulttuuriin saattoi liittyä sitrushedelmien viljely, joka oli leviämässä alueelle Koillis-Intiasta, Etelä-Kiinasta ja Kaakkois-Asian pohjoisosista.

Esiharappalaisesta perinteestä Jamuna- ja Sutlej-jokien varsille syntynyt perinne ulottui Punjabiin, Haryanaan ja läntiseen Uttar Pradeshiin. Joillakin alueilla kulttuuri vallitsi yhtä aikaa Indus-kulttuurin kanssa, esimerkiksi Kotla Nihang Khanissa.

## Aikajako
Baran kulttuurin aikajako pääpiirteittäin
*Varhainen (n. 2200–2000 eaa.) Mitathal 2
*Keskinen  (n. 2000–1500 eaa.)
**1 Mitathal 3 (2000–1800 eaa.) (Indus-kulttuurin kaupunkien hajoamien noin 1900–1800 eaa.)
**2 Bedwa (n. 1800–1700 eaa.)
*Myöhäinen (n. 1500–1300 eaa.)

## Lähteet
What’s the Pressure

**What’s the Pressure** () on belgialaislaulaja Laura Tesoron kappale, jolla hän edusti Belgiaa . Kappaleen ovat säveltäneet Sanne Putseys, Louis Favre ja Yannick Werther ja sanoittaneet Putseys ja Birsen Uçar.

Kappale kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksi 274 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 181 pistettä ja sijoittui kymmenenneksi.

## Lähteet
Vahojärvi (Ikaalinen)

**Vahojärvi**  on Pirkanmaalla Ikaalisten Luhalahdessa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Vahojärvi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.

## Maantietoa
Järven pituus on 1,5 kilometriä, leveys 1,2 kilometriä ja sen pinta-ala on 91 hehtaaria. Se sijaitsee Sipsiöjärven itäpuolella ja on Sipsiöjoen reitin seuraava yläpuolinen järvi. Vahojärveen laske kaksi suurempaa jokea: Sisättöjoki ja Hihkiönjoki. Sisättöjoen kautta tulevat pohjoisesta Juurijärven-Hulppojärven valuma-alueen vedet ja ne laskevat Vahojärven pohjoisimpaan lahdenpohjukkaan. Vahojärven itäpuoliseen Kortelahteen laskee Hihkiönjoki, joka muodostuu Liesijoen alueen ja Liesijärven valuma-alueen vesistä. Muut tulo-ojat ovat pieniä metsä- tai pelto-ojia sekä noin 100 metriä pitkä Noljasjärven laskuoja. Noljasjärven ja Vahojärven vedenpinnat ovat samassa tasossa. Järven laskujoki on Vahojoki, jonka luusua sijaitsee järven länsipäässä Kirkkolahdessa. Vahojärvellä on kolme erillistä järviallasta, joita erottuvat toisitaan kapeahkoissa salmissa. Kortelahti on 400 metriä pitkä ja 150 metriä leveä, mutta on voimakkaasti ruohottunut ja vain keskiosassa on avovettä. Hihkiönjoen delta on soistunutta lietettä, jossa joki haarautuu kahtia. Lahdella on joen edustalla saari ja lahdensuussa on pieni luoto. Lahden suu on vain 60 metriä leveä, mutta kasvillisuudesta johtuen se on vieläkin kapeampi. Länsipäässä sijaitsee Kirkkolahti, joka on yhteydessä Vahojärven selkään alle 30-metrisen salmen kautta. Kirkkolahti on 600 metriä pitkä ja 100 metriä leveä. Kirkkolahdessakin on kasvillisuutta paljon, mutta ei ilmeisesti niin paljon kuin Kortelahdessa. Järven selkä muodostaa pääosan Vahojärvestä ja se on 1,2 kilometriä pitkä ja 900 metriä leveä. Koillispäässä sijaitsee kaksi pientä luotoa ja 60 metriä pitkä saari. Rantaviivan pituus on 12 kilometriä. Yli puolet rannoista reunustaa pellot ja loppuja reunustavat metsämaat. Järven ympäristössä sijaitsee yhdeksän maatilaa ja rannoille on rakennettu 15 vapaa-ajan asuntoa. Niille johtaa tiet yhdystieltä 13284.

## Virkistys
Järvi sijaitsee opastetulla Sipsiöjoen melontareitillä Liesijärvi– Petäjäjärvi– Vuorijärvi– Vesajärvi– Kaukajärvi– Vahojärvi– Sipsiöjärvi– Ohistonlampi– Kyrösjärvi.

## Lähteet
Linja 5 (Brysselin metro)

**Linja 5** on Brysselin metron itä-länsisuuntainen linja, joka kulkee Erasmen asemalta Herrmann-Debroux’n asemalle. Nykymuodossaan se on ollut olemassa vuodesta 2009, jolloin linjaan 1A kuulunut osuus Beekkantista Roi Baudouiniin korvattiin linjaan 1B kuuluneella osuudella Beekkantista Erasmeen.

Linjan ensimmäiset osuudet rakennettiin 1960-luvun lopussa, jolloin niitä käyttivät raitiovaunut. Ensimmäinen metrojuna otettiin käyttöön 20. syyskuuta 1976.

## Asemat
* Erasme/Erasmus
* Eddy Merckx
* CERIA/COOVI
* La Roue/Het Rad
* Bizet
* Veeweyde/Veeweide
* Saint-Guidon/Sint-Guido
* Aumale
* Jacques Brel
* Gare de l’Ouest/Weststation
* Beekkant
* Étangs Noirs/Zvarte Vijvers
* Comte de Flandre/Graaf van Vlaanderen
* Sainte-Catherine/Sint-Katelijne
* De Brouckère
* Gare Centrale/Centraal Station
* Parc/Park
* Arts-Loi/Kunst-Wet
* Maelbeek/Maalbeek
* Schuman
* Merode
* Thieffry
* Pétillon
* Hankar
* Delta
* Beaulieu
* Demey
* Herrmann-Debroux

## Lähteet
Constantin Ion Parhon

**Constantin Ion Parhon** (15. lokakuuta 1874 Câmpulung – 9. elokuuta 1969 Bukarest) oli romanialainen poliitikko, joka toimi Romanian kansantasavallan ensimmäisenä valtionpäämiehenä eli kansalliskokouksen puhemiestön puheenjohtajana vuosina 1948–1952. Hän kuului kommunistiseen puolueeseen. Siviiliammatiltaan Parhon oli neuropsykologi.

Constantin Ion Parhon opiskeli lääketiedettä Bukarestin yliopistossa vuosina 1893-1900 ja saavutti vuonna 1900 lääketieteen tohtorin arvon. Valmistumisensa jälkeen hän työskenteli Bukarestin ulkopuolella. Vuosina 1913-1933 hän työskenteli Iasin yliopiston lääketieteellisessä tiedekunnassa ja Bukarestin ylopistossa. Vuonna 1939 hänestä tuli Romanian akatemian täysjäsen. Vuonna 1946 kuningas Mikael perusti endokrinologian instituutin nimellä "CI Parhon". 

Parhonin polittinen suuntautuminen kommunismiin alkoi jo vuonna 1919. Toisen maailmansodan loppuvaiheessa 1944 oli mukana protestoimassa Romanian liittoutumista natsi-Saksan sotaponnisteluihin. Vuodesta 1946 lähtien hän toimi Romanian parlamentin jäsenenä aina vuoteen 1961 asti. 

Romanian kansantasavaenä kesäkuhun 1952lan julistamisen jälkeen 30. joulukuuta 1947 Constantin Ion Parhon valittiin Romanian kansantasavallan väliaikaisen komitean puheenjohtajiston puheenjohtajaksi 30. joulukuuta 1947 - 13. huhtikuuta 1948. Romanian kansantasavallan perustuslaki hyväksyttiin 13. huhtikuuta 1948, jonka jälkeen Constantin Ion Parhon valittiin kansalliskokouksen puheenmiehistön puheenjohtajaksi, joka vastasi kansandemokratiassa valtionpäämiehen roolia tosiasiallisen vallan ollessa kuitenkin kommunistipuolueella. Ion Parhon toimi tehtävässä 2. kesäkuuta 1952 asti. Tällöin hän luopui poliittisesta toiminnasta keskittyen sen jälkeen tieteelliseen työhön. 

Hän oli Neuvostoliiton, Bulgarian ja Itä-Saksan akatemioiden, Unkarin tiedeakatemian sekä useiden ulkomaisten tiedeseurojen kunniajäsen. Vuonna 1948 hänelle myönnettiin Prahan yliopiston kunniatohtorin arvo. Vuonna 1959 hänelle myönnettin Neuvostoliitossa Leninin kunniamerkki.

Constantin Ion Parhon kuoli 9. elokuuta 1969 Bukarestissa 94 vuoden iässä. Hänet haudattiin Bukarestin Vapaudenpuistoon (alunperin Carol-puisto) "Kansan vapauden ja isänmaan, sosialismin sankarien monumentin" pyöreään saliin, mutta vuoden 1989 vallankumouksen jälkeen hänet haudattiin uudelleen toiselle bukarestilaishautausmaalle.

## Lähteet
Roccaraso

**Roccaraso** on kunta Keski-Italiassa Abruzzon hallintoalueella olevassa L’Aquilan maakunnassa. Se sijaitsee Apenniinien vuoristossa Cinquemiglian ylängöllä. Kunnan alueella on ollut aikanaan roomalaisia siirtokuntia. Roccaraso tuhoutui täysin toisessa maailmansodassa, mutta se rakennettiin uudelleen. Roccaraso on suosittu matkailu- ja talviurheilukeskus. Alkusysäyksen matkailulle antoi vuonna 1897 avattu Sulmonan-Carpinone rautatie, jonka avulla ylängölle matkustaminen helpottui.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Hockeytvåan

**Hockeytvåan** tai **Ruotsin jääkiekon II-divisioona** () on Ruotsin jääkiekon neljänneksi korkein sarjataso SHL:n, HockeyAllsvenskanin ja Hockeyettanin jälkeen. Sarja on aiemmin tunnettu pelkästään nimellä Division 2, jota käytetään usein edelleen eri tilastoissa. Hockeytvåan alueellinen ja se on jaettu neljään alueeseen: pohjoiseen, eteläiseen, itäiseen ja läntiseen. Alueilla on yhteensä 11 sarjaa. Hockeytvåanin neljän jatkosarjan parhaiten sijoittuneet joukkueet nousevat Hockeyettaniin, kun taas Hockeyettanin neljän alkusarjan viimeiseksi sijoittuneet joukkueet putoavat Hockeytvåaniin.

Kauden 2015–2016 lopulla Hockeytvåanissa oli pelaajia 23 maasta. Suomalaisista sarjassa kiekkoili muun muassa uransa jo kertaalleen päättänyt entinen NHL- ja maajoukkuekiekkoilija Hannes Hyvönen.	

## Katso myös
*SHL
*HockeyAllsvenskan
*Hockeyettan

## Lähteet
Villa d’Angleterre

**Villa d’Angleterre** on huvila Hangon Kylpyläpuiston huvila-alueella, joka sijaitsee Appelgrenintie 9:ssä Hangossa. Sen suunnittelivat arkkitehdit  R. Grönholm 1881 ja Hjalmar Åberg 1909.

## Lähteet

*http://www.nba.fi/rky1993/kohde831.htm
Hedelmänviljely

**Hedelmänviljely** tarkoittaa hedelmäpuiden kasvattamista tarkoituksena tuottaa ruokaa. Paikkaa, jossa niitä viljellään, kutsutaan hedelmätarhaksi. Kaupallisten hedelmätarhojen lisäksi hedelmiä kasvatetaan myös puutarhoissa.

Viljelmillä kasvit on istutettu järjestelmällisesti ruutuihin. Kasvien juurella maa pidetään paljaana tai ruoho leikataan lyhyeksi, jotta ylläpito ja sadonkorjuu on yksinkertaista ja tehokasta.

Hedelmätarhan puiden välimatka riippuu lajista. Luumupuita voidaan kasvattaa 3 metrin välein, omenapuiden perinteinen välimatka on 8-10 metriä, ja päärynäpuilla pidetään jopa 20 metrin välejä. Omenapuihin on kehitetty tavallista pienempiä kääpiörunkoja, joita voidaan istuttaa jopa kahden metrin välein.  Sitrushedelmien kuten appelsiinien normaalikokoisten puiden väli on 4-8 metriä, kääpiöpuiden 2-3 metriä. 

Taloudellisesti merkittävimpiä hedelmiä ovat omena, banaani, viinirypäle, appelsiini, mango, guava, papaija ja ananas. Kaikkien näiden yhteenlasketussa tuotantomäärässä Kiina on maailman suurin. Se on myös suurin omenien ja rypäleiden tuottaja, kun taas Intia on sitä suurempi mangon, guavan, banaanin ja papaijan tuottaja. Appelsiinien tuottajista Brasilia on suurin. Ananastuotannon kärjessä ovat hyvin tasaisilla osuuksilla Brasilia, Costa Rica, Filippiinit ja Thaimaa.

Suomen yleisin viljelty hedelmä on omena, jota kasvatetaan vuodessa noin viisi miljoonaa kiloa. Suomessa on  noin 300 ammattimaista omenatilaa, joilla omenaa viljellään 670 hehtaarilla. Pääosa näistä on Ahvenanmaalla, Lounais-Suomessa ja Länsi-Uudellamaalla, mutta viljelyalueita löytyy myös Hämeestä, Kaakkois-Suomesta ja Etelä-Savosta. Suomen ammattimainen omenanviljely keskittyi 1900-luvulla Salpausselän eteläpuolelle. Talvenkestävien lajikkeiden jalostuksen ja ilmastonmuutoken takia omenia voidaan viljellä kaupallisesti myös Kaakkois-Suomessa ja Etelä-Savossa, ja kotipuutarhoissa on omenapuita jopa Lapissa. 2000-luvulla on alettu kokeilla myös päärynän ammattimaista viljelyä. Myös luumujen ja kirsikoiden viljely yleistyy.


Kuva:AppleOrchard.jpg|Omenaviljelmä Kanadassa.
Kuva:Sad wiśniowy w Piasecznie.jpg|Kirsikkaviljelmä Puolassa.
Kuva:Coconut Tree Farm.JPG|Kookospalmuviljelmä Intiassa.


## Katso myös
* Viininviljely
* Tarhaomenapuu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marjapensas

**Marjapensas** tarkoittaa pensasta, johon muodostuu ihmisravinnoksi kelpaavia marjoja. Marjapensaita kasvatetaan usein puutarhoissa, mutta niitä kasvaa myös villinä metsissä.

Marjapensaita ovat esimerkiksi:
* mustaherukka eli mustaviinimarja
* punaherukka eli punaviinimarja
* valkoherukka eli valkoviinimarja
* viherherukka eli viherviinimarja
* karviainen
* pensasmustikka
* vadelma
* karhunvatukka
* kiiviköynnös eli kiivi
* mustaselja
* marja-aronia
* tyrni

## Katso myös
* luonnonmarjat
Henk Bouwman

**Henricus Nicolaas ”Henk” Bouwman** (30. kesäkuuta 1926 Amsterdam – 27. joulukuuta 1995 Baarn) oli alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.

Bouwman kuului Alankomaiden olympiapronssijoukkueeseen Lontoossa 1948. Hänen Roderick-poikansa pelasi myös maahockeya olympiatasolla.

## Lähteet
* Henk Bouwman Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Piet Bromberg

**Pieter Marie Johan ”Piet” Bromberg** (4. maaliskuuta 1917 Haag – 27. heinäkuuta 2001 Wassenaar) oli alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.

Bromberg kuului Alankomaiden olympiapronssijoukkueeseen Lontoossa 1948.

## Lähteet
* Piet Bromberg Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Jenne Langhout

**Jenne Langhout** (27. syyskuuta 1918 Batavia, Alankomaiden Itä-Intia – 29. maaliskuuta 2010 Hilversum) oli alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.

Langhout kuului Alankomaiden olympiapronssijoukkueeseen Lontoossa 1948.

## Lähteet
* Jenne Langhout Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Ton Richter

**Antonius Maria ”Ton” Richter** (16. marraskuuta 1919 Blaricum – 10. elokuuta 2009 Hilversum) oli alankomaalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.

Richter kuului Alankomaiden olympiapronssijoukkueeseen Lontoossa 1948.

## Lähteet
* Ton Richter Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Bryce Dejean-Jones

**Bryce Alexander Dejean-Jones** (21. elokuuta 1992 Los Angeles, Kalifornia – 28. toukokuuta 2016 Dallas, Texas) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.

Kolmea eri yliopistoa edustanut Dejean-Jones pelasi ensimmäisellä ja viimeisellä ammattilaiskaudellaan 2015–2016 aluksi D-liigajoukkue Idaho Stampedessa mutta nousi NBA-joukkue New Orleans Pelicansin kokoonpanoon vuoden 2016 alussa, kunnes loukkaantuminen päätti hänen kautensa. Hänet ammuttiin toukokuussa 2016 Dallasissa, kun hän luuli lapsensa äidin lukinneen hänet ulos ja murtautui vahingossa naapurihuoneistoon. Dejean-Jones oli kuollessaan 23-vuotias, ja hän oli tehnyt jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.

## Pelaajaura

Peräti kolmea eri yliopistoa edustanutta, heittävänä takamiehenä pelannutta Dejean-Jonesia ei varattu NBA:han . Hän pelasi kesällä 2015 NBA:n kesäliigaa New Orleans Pelicansin joukkueessa 12,8 pisteen keskiarvolla ja teki joukkueen kanssa sopimuksen elokuussa. Pelicans kuitenkin vapautti Dejean-Jonesin sopimuksestaan lokakuussa, ja tämä siirtyi joulukuussa D-liigajoukkue Idaho Stampedeen.

Tammikuussa 2016 Pelicans teki Dejean-Jonesin kanssa kymmenpäiväisen sopimuksen. Tyreke Evansin loukkaannuttua hän nousi Pelicansin avausviisikkoon ja jatkoi NBA:ssa toisella kymmenpäiväisellä sopimuksella. Hän pelasi NBA-uransa tehokkaimman ottelun Los Angeles Lakersia vastaan 4. helmikuuta heitettyään 17 pistettä ja otettuaan yhdeksän levypalloa. Helmikuun lopussa hän joutui kautensa päättäneeseen ranneleikkaukseen. Viikko aikaisemmin hän oli ehtinyt tehdä tiettävästi kolmivuotisen jatkosopimuksen Pelicansin kanssa.

## Kuolema

Dejean-Jones kuoli 28. toukokuuta 2016 Texasin Dallasissa. Entisen tyttöystävänsä luona tyttärensä 1-vuotissyntymäpäivää juhlistamassa ollut Dejean-Jones erehtyi oletettavasti asunnosta palattuaan kävelyltä, luuli lapsensa äidin lukinneen hänet ulos ja murtautui tietämättään samassa rakennuksessa sijainneeseen toiseen asuntoon. Dejean-Jonesin potkaistua vieraan asunnon makuuhuoneen oven auki huoneiston asukas ampui häntä vatsaan. Dejean-Jones löydettiin ulkoa jalkakäytävältä ja kuoli sairaalassa. Texasin lakien mukaan itsensä puolustaminen omassa kodissaan, vaikka murtautuja kuolisi, on sallittua.

Vain 23-vuotiaana kuollut Dejean-Jones oli ensimmäinen NBA:n kuollut aktiivipelaaja sitten vuonna 2007 liikenneonnettomuudessa kuolleen Eddie Griffinin.

## Lähteet
* Bryce Dejean-Jones NBA Stats Basketball-Reference.com 
* Bryce Dejean-Jones Stats College Basketball at Sports-Reference.com 
* Profiili  NBA 
* Profiili  UNLV Rebels 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Charline Van Snick

**Charline Van Snick** (s. 2. syyskuuta 1990 Liège) on belgialainen judon olympia- ja MM-mitalisti sekä Euroopan-mestari sarjasta 48&nbsp;kg.. 

Van Snick saavutti alle 20-vuotiaiden EM-kilpailujen 48&nbsp;kg:n painoluokassa pronssia 2008 ja kultaa 2009. Hän sai samassa sarjassa pronssia Wienin EM-kilpailuissa 2010 ja sijoittui viidenneksi Pariisin MM-kilpailuissa 2011. Tšeljabinskin EM-kilpailuissa 2012 hän sai hopeaa hävittyään loppuottelussa romanialaiselle Alina Dumitrulle.

Van Snick saavutti olympiapronssia 48&nbsp;kg:n sarjassa Lontoossa 2012. Hävittyään välieräottelussa brasilialaiselle Sarah Menezesille hän kukisti pronssiottelussa Argentiinan Paula Pareton. Budapestin EM-kilpailuissa 2013 hän saavutti hopeaa hävittyään finaalissa unkarilaiselle Éva Csernoviczkille. Saman vuoden Rio de Janeiron MM-kilpailuissa hän sai pronssia.

Van Snick voitti 48-kiloisissa kultaa Bakun Euroopan kisoissa 2015 kukistettuaan loppuottelussa Turkin Ebru Sahinin ja Kazanin EM-kilpailuissa 2016, jossa voitti finaalissa Éva Csernoviczkin.

Van Snick on kilpaillut alle 52 kg:n painoluokassa loppuvuodesta 2016 lähtien. Hän sijoittui sarjassa viidenneksi Bakun MM-kilpailuissa 2018.  Tokion MM-kilpailuissa 2019 hän oli seitsemäs. Hän saavutti pronssia Prahan EM-kilpailuissa 2020.

Van Snick on saavuttanut Masters-, Grand Slam- ja Grand Prix -kilpailuissa yhdeksän turnausvoittoa, kolme kakkossijaa ja neljätoista kolmossijaa. Maailmancupeissa/Continental Open -kilpailuissa hänellä on neljä turnausvoittoa.

## Lähteet
Halford Mackinder

**Halford Mackinder** (1861&ndash;1947) oli englantilainen maantieteilijä ja akateemikko. Häntä pidetään geopolitiikan perustajana, sillä sir Halford Mackinderin mallit historian maantieteellisestä ytimestä muodostivat tieteenalan pohjan.

Oxfordin yliopistossa toimineen Mackinderin vuosina 1904 ja 1919 julkaisemat teoriat eivät siinä mielessä ole geopolitiikkaa, sillä tekijä itse ei koskaan käyttänyt termiä geopolitiikka. Mackinder kuitenkin loi teorioillaan kuvan globaalista kilpailusta, jossa on olemassa maasta itsestään johdettavissa olevia, osin ihmistoiminnasta riippumattomia voimia. Hän laati niin kutsutun sydänmaateorian. Maailmanlaajuisessa mittakaavassa Euraasia on hänen mielestään globaalin vallan luonnollinen tyyssija, koska se sijaitsee sijaitsee keskellä, maailman keskipisteessä. Edullisin sijainti maalle on Mackinderin mukaan keskellä. Euraasia oli maavalta, jota vastaan merivalloilla ei olisi mahdollisuuksia kilpailla. Lisäksi Euraasiaa ympäröi Mackinderin mukaan alue, jonka valloittaminen tekee siitä koko maailmaa hallitsevan mahdin.

Mackinder jakoi maailman hierarkkiseen maantieteelliseen järjestykseen, joka koostui samankeskisistä ympyröistä, joiden ydin on lähes identtinen venäläisen valtakunnan alueen kanssa. Maailman keskipisteessä on hänen mukaansa Euraasian manner, jonka keskellä ovat Euraasian maat eli sydänmaa (engl. *pivot* *area*). Itä-Euroopan hallinta merkitsee sydänmaan hallintaa ja sydänmaan hallinta merkitsee maailmansaaren hallintaa. Maailmansaari koostuu kolmesta mantereesta: Afrikasta, Aasiasta ja Euroopasta. Mackinderin mielestä se, joka hallitsee maailmansaarta, hallitsee koko maailmaa.

## Lähteet
Racing Club Heemstede

**Racing Club Heemstede** eli usein lyhyesti **RCH** on alakomaalainen jalkapalloseura Heemsteden kaupungista. RCH on perustettu vuonna 1911. Seura on voittanut Alankomaiden mestaruuden kahdesti vuosina 1923 ja 1953. Alankomaiden cupin RCH on voittanut 1918 ja 1928.

## Lähteet
Surkotada

**Surkotada**  on Luoteis-Intiassa rannikolla sijaitseva muinainen Indus-kulttuurin satamakeskus. Paikka on nykyisessä Gujaratin osavaltiossa Kutchin piirikunnassa, 160 km Bhujista luoteeseen. Surkotada on pieni, sen ala on 1,4 hehtaaria. Kaupungin itäosa on suunnilleen neliömäinen 60x55 m tavallisen väen asutus, ja länsiosa 60x60 m linnoitus. Linnoituksen talot ovat suurempia kuin tavallisen väen asunnot. Surkotadasta on löydetty merkkejä hevosesta ajalta noin 2000 eaa. Kypsä Harappan kulttuuri päättyi täällä laajasti arvioiden välillä 2200-1700 kalenterivuotta eaa. Surkotadan kaltainen linnoitus voi viitata siihen, että Harappan kulttuuri oli feodaalivaltio, jossa paikallisilla linnanherroilla oli merkittävä asema.

## Aikajako
Surkotadasta on saatu monia radiohiiliajoituksia, joiden tulkinta riippuu käytetystä kalibraatiosta.
*Jakso 1A 2100-1950 eaa. Linnoitus rakennettu korokkeelle 1:2:4 tiilistä. Ajoitus puoliintumisjalalla 5558 vuotta 3890-3780±95 BP, puoliintumisajalla 5730 2055-1040 eaa., kalibroitu aika 2555-2105 eaa.. Hevosen jäänteet ajoitetaan suunnilleen aikaan 2000 eaa. Keramiikkatyylejä harappalainen  Reserve slipped ware, kermanvärisellä pinnoitettu keramiikka.

*Jakso 1B 1950-1800 eaa. Myöhäisharappalainen. Asutus jatkui, mutta uusia asukkaita tuli kauden alussa. He vahvistivat linnoituksen muureja. Harappan keramiikkaa aiempaa vähemmän. Karkea punainen keramiikka 70%, valkea ja musta maalattu monivärinen keramiikka. Kausi päättyi suureen tulipaloon, päätellen koko linnoituksen peittäneestä tuhkakerroksesta. Vastaa Rangpur II B ja C:tä ja Lothal VA:ta.

*Jakso 1C 1800-1700 eaa. Uusia ihmisiä saapui taas kauden alussa. Hyvin vähän harappalaista muistuttavaa valkoiseksi maalattua mustaa ja punaista keramiikkaa. Kypsän Harappan kulttuurin piirteet vielä 1700 eaa. Vastaa Rangpur III:a. Jakso IC ajoittuu 5558 vuoden puoliintumisjalla noin 3635±90 bp, ja 5730-puoliintumisajalla noin 1795±100 eaa. Kalibroitu aika noin 2000 cal. eaa..

## Hevoset
Hevosen luita on löydetty kaikista kerrostumista, ajalta 2100-1700 eaa.

## Katso myös
*Lothal
*Rangpur
*Dholavira

## Lähteet
Kakkurilampi (Ikaalinen, Sisättö)

**Kakkurilampi**  on Pirkanmaalla Ikaalisissa Sisätössä sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Kakkurilampi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.

## Maantietoa
Lammen pituus on 300 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 2,1 hehtaaria. Se sijaitsee noin kolme kilometriä pohjoiseen Sipsiöjärvestä Kivijärvenkulmalla. Lampea ympäröi ojitettu suo ja sitä ylittää sähkölinja. Lampeen laskee 12 suo-ojaa, joista ainakin yksi myös tuo vettä pois. Karttatiedon puuttuessa voidaan kuitenkin pitää todennäköisenä, että vedet virtaavat Sipsiöjärveen Markkolanlammen kautta. Rantaviivan pituus on 700 metriä. Rantaa reunustaa suo lukuun ottamatta pohjoista rantaa. Rantaan on rakennettu vapaa-ajan asunto, jonne johtaa yhdystieltä 2764 haarautuva Tampere-Seinäjoki-junarataa seuraava maantie.

## Lähteet
Markkolanlampi (Ikaalinen)

**Markkolanlampi**  on Pirkanmaalla Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Sipsiönjärven valuma-alueeseen. Markkolanlampi on osa Sipsiönjärven-Vahojärven aluetta.

## Maantietoa
Lammen pituus on 200 metriä, leveys 150 metriä ja sen pinta-ala on 1,3 hehtaaria. Se sijaitsee kilometrin verran pohjoiseen Sipsiönjärvestä peltoaukean eteläreunassa. Lampi on muodostunut usean mäen muodostamaan painanteeseen. Siihen laskee kaksi pelto-ojaa pohjoisesta ja kolmas etelästä. Laskuoja lähtee kaakkoisrannasta kapean lahden pohjukasta ja 1,3 kilometriä pitkällä matkallaan Sipsiöjärveen siihen yhtyy Raittilanlammen laskuoja. Laskuoja laskee samaan lahteen Vahojoen kanssa. Rantaviivan pituus on 450 metriä. Lammen ympäristössä sijaitsee kaksi maatilaa ja rannalle on rakennettu yksi vapaa-ajan asunto. Niille pääsee yhdystieltä 2764.

## Lähteet
HVV Den Haag

**Haagse Voetbal Vereniging** eli usein **HVV Den Haag** tai vain **HVV** on jalkapalloseura Haagin kaupungista. Seura on perustettu vuonna 1883 osana krikettiklubia. Seura pelaa kotiottelunsa De Diepputissa. HVV on voittanut Alankomaiden mestaruuden kymmenen kertaa: 1890–91, 1895–96, 1899–1900, 1900–01, 1901–02, 1902–03, 1904–05, 1906–07, 1909–10 ja 1913–14. Alankomaiden cupin HVV on voittanut vuonna 1903.

## Lähteet