open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kinofilmi

**Kinofilmi** on yleisin käytetty filmiformaatti sekä valo- että elokuvauksessa.

Kinofilmin leveys on 35&nbsp;mm ja valokuvauskäytössä käytetty formaattikoodi 135. Valokuvauskäytössä filmille tallentuvan kuvan koko on yleensä 24&nbsp;mm&nbsp;×&nbsp;36&nbsp;mm, elokuvauskäytössä käytetään noin 22&nbsp;mm leveää ruutukokoa filmin poikkisuunnassa, sillä filmi kulkee elokuvakamerassa pystysuunnassa. Filmin kummassakin reunassa on leveä rei’itetty alue. Yleisimmin käytetty kinofilmityyppi värivalokuvauksessa ja -elokuvauksessa on värinegatiivifilmi, josta tehdään valokuvauskäytössä yleensä 10&nbsp;cm&nbsp;×&nbsp;15&nbsp;cm:n kokoiset paperikuvat (ns. kymppikuvat). Toisaalta kinofilmiformaatti mahdollisti myös diafilmin käytön yleistymisen kuluttajakäyttöön niin, että kehitetyt filmiruudut kehystetään laboratoriossa tai itse kotona diakehyksiin ja katsellaan erityisellä diaprojektorilla.

35&nbsp;mm leveä filmi kehitettiin vuonna 1892 elokuvakäyttöön, mistä nimitys ”kinofilmi” tulee. Valokuvauskäyttöön kinofilmi valjastettiin 1913, kun Leica alkoi käyttää elokuvafilmiä tavallisen keskikoon korvaavassa kinofilmikamerassaan. Kinokoko alkoi yleistyä valokuvauksessa hitaasti 1930-luvulta alkaen, kun Ihagee-yhtiö toi markkinoille sitä käyttävän peiliheijastuskameran nimeltä Kine-Exakta ja Leica ja muut valmistajat kehittivät mittaetsinkameroitaan. Kun Ihageen alkuun panema yksisilmäinen peiliheijastuskamera 1950-luvun lopulla sai kuiluetsimen sijaan pentaprismaetsimen ja kehittyi kinokoon järjestelmäkameraksi (esim. Nikon F ja Asahi-Pentax), kinofilmistä tuli 1900-luvun loppupuolen suosituin filmiformaatti sekä ammatti- että amatöörikäytössä. Harrastajakuvaajat käyttivät sitä järjestelmäkameroiden sijaan enimmäkseen pienissä kompaktikameroissa. Kinofilmi teki myös valokuvien kehittämisestä ja suurentamisesta kotipimiössä suositun harrastuksen, joka myös alensi kuvauskustannuksia: kinofilmiä saattoi ostaa kymmenien metrien keloina ja ujuttaa sitä sitten käytettyihin filmikasetteihin täysin pimennetyssä huoneessa. Kinofilmikasettiin mahtuu filmiä korkeintaan 40 ruudun edestä, ja valmista filmiä myydään 24 ja 36 ruudun kasetteina.

Valokuvauksessa kinofilmin ja kinofilmikameroiden muita etuja suurempiin filmiformaatteihin verrattuna ovat pienempi koko, halvempi hinta kuvaa kohti, mahdollisuus kuvata mustavalkokuvia, väripaperikuvia tai dioja, järjestelmäkameroiden suuri lisävälinevalikoima lähikuvauksesta telekuvaukseen sekä kompaktikameroiden käytön helppous. Toisaalta pieni negatiivikoko ei riitä vaativimpiin ammattitehtäviin, ja kotikuvaajankin otokset on aina suurennettava kuvavalmistamossa, kotipimiön suurennuskoneella tai esitystilanteessa diaprojektorilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Jan-Eric Nyström: 35 mm ja sitä pienempien filmiformaattien historiallinen katselmus
Johan Beckman Institute

**Johan Beckman Institute** on Johan Bäckmanin Pietarissa vuonna 2000 perustama kirjankustantamo. Sen tehtäviksi on peruskirjassa mainittu tieteellinen julkaisu-, seminaari- ja apurahatoiminta. Julkaisutoiminnan tavoite on edistää tieteellisen tiedon välittymistä suomalaisten ja venäläisten tutkijoiden kesken. Kustantamon näkyvintä toimintaa on julkaisutoiminta, erityisesti Suomen ja Venäjän yhteistä sotahistoriaa koskevien teosten julkaiseminen. Julkaisuilla on pienimuotoisen myynnin ohella myös ilmaisjakelua. Kustantamo on myös järjestänyt erilaisia tilaisuuksia Suomessa ja Venäjällä.

## Kustantamon julkaisuja
* Baryshnikov, Nikolai: *Leningradin piiritys ja Suomi 1941-1944*. Suomentanut Aleksei Kettunen.  (2005)
* Hietanen, Leena: *Antifasistin päiväkirja 2009* (2010)
* Kuusinen, Otto Wille: *[[Suomi ilman naamiota]]* (uusintapainos 1944 ilmestyneestä teoksesta) 
* *Musta kirja – Todistusaineisto imperialismin ja äärioikeiston vaikutuksesta Suomen korkeakouluopetuksessa*  (Uusintapainos Sosialistisen opiskelijaliiton työvaliokunnan koulutus- ja tiedepoliittisen jaoston 1974 kokoamasta monisteesta)
* 
* 
* 
* 

## Uusi Ulkopolitiikka

Vuodesta 2004 instituutti julkaisi Venäjällä **Ulkopolitiikka** nimistä aikakausijulkaisua. Lehti luonnehti itseään "riippumattomaksi yhteiskuntapoliittiseksi kulttuuri- ja tiedelehdeksi", jonka tavoitteena oli "käsitellä Suomen ja Venäjän suhteita vaikeitakaan aiheita kaihtamatta". Lehdessä oli kirjoituksia suomen, englannin ja venäjän kielillä. Se ilmestyi kaksi kertaa vuodessa noin 200-sivuisena aikakauskirjana. Lehden päätoimittajana toimi Johan Bäckman. Lehdessä julkaistiin suomalaisten ja venäläisten tutkijoiden artikkeleita Suomen ja Neuvostoliiton sotahistoriasta.

### Keskustelua Suomessa
Lehti esiteltiin Ulkopoliittisen instituutin julkaiseman Ulkopolitiikka-lehden kilpailijaksi.  Helsingin Sanomissa on kommentoitu Vladimir Baryshnikovin Mainilan laukauksia käsittelevää artikkelia. Myös Vladimir Fjodorovin haastattelussa, jossa esiteltiin termi "Ahtisaaren-Lipposen linja", käsiteltiin Helsingin Sanomissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Johan Beckman Instituten julkaisuja Ruslania-kirjakauppa
Ilmakehän kiertoliike

**Ilmakehän kiertoliike**, joka tunnetaan myös nimellä **ilmakehän yleinen kiertoliike**, on ilmakehän virtausjärjestelmä, joka kattaa koko maapallon ja vaikuttaa lämmön jakautumiseen maapallolla. Eri alueiden ilmaston voidaan katsoa johtuvan juuri ilmakehän kiertoliikkeestä.

Ilmakehän kiertoliike esitetään joskus leveyspiirien suuntaisina kaaviomaisina tai suuntaa antavina  vyöhykkeinä. Vanhoissa maantieteen kirjoissa saattaa esiintyä termi "tuulivyöhykkeet". Viime vuosikymmeninä on ymmärretty, miten tärkeitä ovat vaihtelevat ja liikkuvat sääjärjestelmät, kuten keskileveysasteiden liikkuvat matalapaineet ja trooppiset hirmumyrskyt. Nämä ovat tärkeä osa itse kiertoliikettä, ja osallistuvat energian ja vesihöyryn siirtämiseen. Ilmakehän kiertoliike on vuorovaikutuksessa merivirtojen kanssa ja keskeinen tekijä veden kiertokulun jakautumiseen maapallolla. 

Kiertoliikemalli ei kuvaa hetkellistä tilaa eikä myöskään havaintojen pitkäaikaisia keskiarvoja; koska malliin kuuluvat rakenteet liikkuvat jatkuvasti, niiden rajat eivät näy selvinä keskiarvoissa. 

Ilmakehän kiertoliikettä ylläpitävä energianlähde on Aurinko. Sen lämmitys jakautuu maapallon pallomuodon takia epätasaisesti: päiväntasaajan seutu saa enemmän energiaa kuin napa-alueet. Lämpötilaero saa aikaan paine-eroja, ja paine-erovoima pitää ilman liikkeessä. Maapallon pyöriminen, mannerten ja merien jakauma sekä vuodenaikojen vaihtelu tuovat kuvioon omat sävynsä.

Tasoitettuna perusrakenteena ilmakehän kiertoliike muodostaa soluja, joissa ilma virtaa maanpinnan lähellä yhteen suuntaan, nousee solun reunassa ylös, palaa ylhäällä vastakkaiseen suuntaan ja laskeutuu taas alas. Ilmamassat vastaavat sijainniltaan suunnilleen näitä soluja. Solujen välissä on nousevan tai laskevan liikkeen vyöhykkeitä. Navalta navalle voidaan luetella:

* pohjoinen polaarisolu lähimpänä napoja
** nousuliikettä ja sateita polaaririntamassa
* pohjoinen Ferrelin solu keskileveysasteilla
** hepoasteet, laskuliikettä ja suuret aavikot kuten Sahara
* pohjoinen Hadleyn solu tropiikissa
** pasaatituulten kohtaamisvyöhyke ja sademetsät
* eteläinen Hadleyn solu tropiikissa
** hepoasteet, laskuliikettä ja suuret aavikot kuten Kalahari
* eteläinen Ferrelin solu keskileveysasteilla
** nousuliikettä ja sateita polaaririntamassa
* eteläinen polaarisolu lähimpänä napoja.

Solut liikkuvat vuodenajasta toiseen. Eteläisen ja pohjoisen Hadleyn solun välissä on *pasaatituulten kohtaamisvyöhyke*, jossa ilma nousee voimakkaasti ylöspäin, mikä aiheuttaa pilviä ja sadetta. Tämä vyöhyke näkyy esimerkiksi sääsatelliittikuvissa pilvien muodostamana helminauhana. Vyöhyke liikkuu etelään ja pohjoiseen auringon zeniittiaseman mukana niin, että se on eteläisimmässä kohdassaan talvipäivän seisauksen aikaan, pohjoisimpana kesäpäivän seisauksen aikaan ja päiväntasaajalla sekä kevät- että syyspäiväntasauksen aikaan. Tämän vyöhykkeen liikkeet selittävät tropiikin sadekaudet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lupaus

**Lupaus** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* lupaus, sitoumus
* *[[Lupaus (albumi)|Lupaus]]*, Kaija Kärkisen & Ile Kallion levy vuodelta 1996
* *[[Lupaus (elokuva)|Lupaus]]*, Ilkka Vanteen ohjaama elokuva vuodelta 2005
* lupaus, korttipeli.
Ylioppilaiden Raittiusyhdistys

**Ylioppilaiden Raittiusyhdistys** (1886–1993) oli Helsingissä toiminut, raittiusaatetta ajanut yhdistys. Yksi sen puheenjohtajista 1900-luvun alussa oli kansanedustaja Matti Helenius-Seppälä.

1970-luvulla Ylioppilaiden Raittiusyhdistys YRY markkinoi itseään tajunnan laajentajana. Se muutti *Raitis Ylioppilas* -lehtensä nimen *Valkolakiksi*. Yhdistyksen toiminta lakkasi, kun Sosiaali- ja terveysministeriö ja RAY yhdistivät raittiusjärjestöt. Suomen akateeminen raittiusliitto (SARL) sijoitettiin työväen raittiusyhdistysten kanssa Elämäntapaliittoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viinalakko jäi 80-luvulle (linkki kuollut 9.8.2013)  Ylioppilaslehti 1996
* Yhdistysrekisterimerkintä

## Kirjallisuutta
* 
*
PDS

**PDS** tarkoittaa seuraavia asioita:

* PDS eli polydioksanoni, polymeeri
* PDS, saksan sanoista *Partei des Demokratischen Sozialismus*, saksalaisen Die Linkspartei-puolueen edeltäjä
* PDS, englannin sanoista *Processor Direct Slot*, väylä Macintosh-tietokoneissa.
PSD

Lyhenne **PSD** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Partido Social Democrata, PSD, portugalilainen puolue
* Partido da Social Democracia Brasileira, PSD, brasilialainen puolue
* Partidul Social Democrat, PSD, romanialainen puolue
* PSD, Photoshop-ohjelmiston kuvatiedostomuoto.
Metsänneito

**Metsänneito** (myös **metsänneitsyt**, **metsänpiika**, **sinipiika**) on suomalainen taruolento, joka tunnettiin etenkin Länsi-Suomessa. Metsänneitsyt ilmaantui joskus metsässä liikkuville tai yöpyville miehille. Hän saattoi tulla tanssimaan nuotiolle tai kävellä vastaan. Metsänneitsyt oli edestäpäin ihastuttavan kaunis neito, harsopukuinen ja pitkähiuksinen, mutta olennon selkäpuoli oli ontto, tai takaa se oli vain puupökkelö. Tämän huomasi kauhukseen mies, jos hän yritti nähdä neidon selkäpuolen. Tällöin myös metsänneitsyt pelästyi ja lähti.

## Katso myös
*Huldra

## Lähteet
*Ilmar Talve: Suomen kansankulttuuri (uudistettu 1990)

## Aiheesta muualla
* Metsänhaltiat
Herra X

**Herra X** oli Suomen ensimmäinen radiotietokilpailu, jota Yleisradio lähetti vuosina 1941–1956. Kilpailun isä ja ideoija oli sittemmin elokuvaohjaajana tunnetuksi tullut Armand Lohikoski. Herra X:nä kilpailussa toimi Antero Manninen, jonka identiteetti tuli julki vasta toistakymmentä vuotta myöhemmin. 

## Lähteet
Bloomsburyn ryhmä

**Bloomsburyn ryhmä** oli taiteilijoiden ja oppineiden ryhmä, joka kokoontui noin vuodesta 1905 toiseen maailmansotaan asti.

Kirjailija Virginia Woolf muutti vanhempiensa kuoltua sisaruksiensa kanssa Lontoon Bloomsburyn kaupunginosaan. Tästä syntyi nimi vapaamieliselle kirjalliselle seurapiirille, joka myöhemmin kokoontui Woolfin ja tämän aviomiehen Leonard Woolfin kotona. 

Ryhmään kuuluivat aika ajoin taloustieteilijä John Maynard Keynes ja kirjailijat Lytton Strachey, T. S. Eliot, Christopher Isherwood ja Vita Sackville-West. Ryhmälle oli ominaista modernismi ja esteettisten arvojen korostus. Useat ryhmän jäsenet olivat Cambridgen yliopiston filosofin G. E. Mooren ajatusten kannattaja. 

## Katso myös
*Clive Bell
*Roger Fry

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Bloomsburyn ryhmä Tate-galleriassa 
* Charleston, Bloomsburyn ryhmän maaseutupaikka
Convair F-102 Delta Dagger

**Convair F-102 Delta Dagger** oli maailman ensimmäinen jokasään yliäänisuihkuhävittäjä ja Yhdysvaltain ilmavoimien ensimmäinen käyttöön otettu deltasiipinen lentokone. F-102 teki ensilentonsa 24. lokakuuta 1953 ja otettiin Air Defense Commandin käyttöön 1956. 1950-luvun lopulla kone oli käytössä 25:ssä ADC:n laivueessa. Convair rakensi 1 000 F-102:sta, joista 875 oli F-102A-torjuntahävittäjää ja 111 kaksipaikkaista TF-102-harjoittelukonetta. Lentäjien keskuudessa konetta ei tunnettu virallisella nimellään, vaan nimellä *Deuce* ja harjoituskone nimellä *Tub*.

Aseistuksena oli 24 2,75" FFAR-rakettia ja kuusi GAR-1 Falcon-ohjusta. Sotatilanteessa ohjukset ampui automaattisesti koneen elektroninen tulenjohtojärjestelmä F-102:n päästyä tutkansa avulla sopivaan asemaan. Myöhemmin koneet päivitettiin kantamaan kahta GAR-9 Nuclear Falcon -ohjusta.

1960-luvun alkupuolella koneen korvasivat F-101 Voodoo ja F-4 Phantom II. F-102:t siirrettiin kansalliskaartin ilmavoimiin, jossa ne olivat käytössä 1976 asti. Mm. presidentti George W. Bush lensi F-102-koneilla kansalliskaartissa.

F-102:een ei oltu täysin tyytyväisiä ja parannetusta mallista, joka tunnettiin aluksi nimellä F-102B, tuli F-106 Delta Dart, joka jäi Yhdysvaltain viimeiseksi erikoistuneeksi torjuntahävittäjäksi.

Vuodesta 1972 vuoteen 1982 mennessä yli 200 vanhentunutta F-102-konetta muunnettiin miehittämättömiksi harjoitusmaaleiksi General Dynamics/Sperry PQM-102 Delta Dagger *Pave Deuce* -ohjelmassa.

## Tekniset tiedot

## Kuvia


Kuva:Convair F-102 Delta Dagger 3-view line drawing.svg|Piirroskuvat
Kuva:Convair F-102A Delta Dagger USAF.jpg|F-102A
Kuva:Convair F-102 Delta Dagger wireframe.png|F-102
Kuva:Convair YF-102 53-1785 on ramp E-1563.jpg|Convair YF-102
Kuva:Convair F-102A-30-CO Delta Dagger 54-1374 (JF-102A) on ramp E-2551.jpg|F-102A


## Lähteet

* Mark Hewish: *Tietosarja – Lentokoneet*, Intercontinental Book Productions/Artko, 1977 (suom. Tuomo Huuhka) 
* http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=2309

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Hallen Hävittäjäsivut, Convair F-102 Delta Daggerista suomeksi: http://www.dlc.fi/~halle/planes/usa/f-102.htm
Viron perustuslaki (1938)

**Viron vuoden 1938 perustuslaki** oli Virossa Konstantin Pätsin autoritaarisen hallinnon aikana säädetty Viron tasavallan perustuslaki. 

Perustuslain hyväksyi helmikuussa 1937 kokoontunut vaaleilla valittu *perustuslakia säätävä kansalliskokous*. Päts oli 1934 poikkeustilan yhteydessä lakkauttanut muut kuin hallituksen kannattajapuolueen, eivätkä lakkautetut puolueet saaneet osallistua kansalliskokouksen vaaliin. Hallituksen tukemana laki hyväksyttiin heinäkuussa 1937, ja se astui voimaan vuonna 1938.

## Lain sisältö
Ylimmäksi toimeenpanovallan haltijaksi määrättiin kuudeksi vuodeksi valittava presidentti. Valinnan suoritti erillinen *vaalikamari*, jossa olivat edustettuina parlamentin () 40-jäseninen *ylähuone* (), 80-jäseninen *alahuone* () sekä kunnallisen itsehallinnon elimet. 

Parlamentin alahuone valittiin yleisillä enemmistövaaleilla yhden edustajan vaalipiireistä. Ylähuoneen valintaperiaate puolestaan olisi ollut korporatiivinen siten, että osan jäsenistä olisi nimittänyt presidentti, osa olisi kuulunut sinne virka-asemansa vuoksi ja loppuosa olisi valittu ammattijärjestöjen ja julkisten laitosten puolesta.

## Alahuoneen vaalit 1938

Alahuoneen (*riigivolikogu*) vaalit järjestettiin helmikuussa 1938. Vaaleissa ainoa sallittu vaaliorganisaatio oli Pätsin hallituksen Perustuslain toteuttamisen kansanrintama (). Alahuoneen 80 paikasta kansanrintama sai enemmistön, 54 paikkaa. Järjestäytymätön oppositio sai yhteensä 26 paikkaa. Myöhemmin opposition edustajista liittyi vielä kymmenen edustajaa kansanrintamaan. 

Alahuoneen puhemieheksi valittiin kansanrintaman Jüri Uluots. Opposition johtoon nousi liberaali Jaan Tõnisson.

## Presidentinvaalit 1938
24. huhtikuuta 1938 suoritettiin *vaalikamarin* edustajien keskuudessa presidentinvaali, jonka Päts voitti 219 äänellä 238 annetusta. Pätsistä tuli näin Viron ensimmäinen presidentti. Päts nimitti 9. toukokuuta pääministeriksi virkaa tekevänä pääministerinä toimineen Eenpalun.

Päts armahti keväällä 1938 poliittiset vangit kommunisteista vapseihin. 

Pätsin autoritäärisen hallinnon aikana hallitusrintamaa lukuun ottamatta kaikki poliittiset puolueet olivat kiellettyjä ja vangitsemiset olivat olleet tavanomaisia. Poliittisia vastustajia ei kuitenkaan teloitettu, kuten esimerkiksi kansallissosialistisessa Saksassa. Viron myöhempi presidentti Lennart Meri on kuvannut Pätsin hallintoa ''pehmeäksi diktatuuriksi''. 

Pätsin valtakausi päättyi Neuvostoliiton miehittäessä Viron vuonna 1940.
Set the World on Fire

**Set the World on Fire** on heavy metal -yhtye Annihilatorin albumi, joka julkaistiin vuonna 1993. Albumilla on kymmenen kappaletta ja se on yhtyeen tuotannossa melodisemmasta päästä. Usea kappale käsittelee jollain tavalla ihmisen eri tunnetiloja ja niiden vaihtelua. Muita aiheita ovat mm. diktaattorit, shakki, hullujenhuone ja alkoholi.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
Rajoitetun painoksen bonuskappale:


## Yhtyeen kokoonpano
*Aaron Randall – laulu
*Jeff Waters – kitara
*Neil Goldberg – kitara
*Wayne Darley – basso
*Mike Mangini – rummut

### Muut muusikot
*"Phoenix Rising" – Ray Hartmann (rummut), Rick Fedyk (rummut), Mark Lafrance (taustalaulu), David Steele (taustalaulu), John Webster (koskettimet)
*"Snake In The Grass" – Ray Hartmann (rummut)
*"Brain Dance" – Norm Gordon (taustalaulu), The Annihilettes (taustalaulu), Jeff Waters (omituiset äänet ja laulu)
*"Knight Jumps Queen" – The Annihilettes (taustalaulu)

## Tuotanto
*Kannen valokuva: Ursula Coyote
*Kannen malli: Rona Beil
*Valokuvat yhtyeestä: Carole Segal, paitsi Mike Manginin kuva Mark Leialoha
*Art Direction: Monte Conner
*Annihilator-logo: Len Rooney

## Aiheesta muualla
* 
*
Vambola

**Vambola** oli Viron laivaston hävittäjä. Alus oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston valtaama Neuvosto-Venäjän Itämeren laivaston Novik-luokan hävittäjä *Spartak* (). Alus luovutettiin 1919 Viron laivastolle *[[Lennuk (laiva)|Lennukin]]* kanssa.

## Valmistus

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi  *Kapitan Kingsbergeniksi* () nimetyn aluksen Pietarista Putilovin telakalta, missä köli laskettiin 23. lokakuuta 1914. Se laskettiin vesille 27. elokuuta 1915 *Kapitan 1-go ranga Mikluho-Maklaiksi* () nimettynä ja otettiin palvelukseen 1917.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Venäjän Itämeren laivastoon. Venäjän vallankumouksessa alus siirtyi Neuvosto-Venäjän Itämeren laivastoon, joka nimesi 18. joulukuuta 1918 aluksen *Spartakiksi*. Viron vapaussodassa kuninkaallisen laivaston Itämerelle lähetetty osasto valtasi aluksen 26. joulukuuta 1918 ja luovutti 4. tammikuuta 1919 aluksen tulevan *[[Lennuk (laiva)|Lennukin]]* kanssa virolaisille.

### Vambola
*Vambola* myytiin vuonna 1933 Peruun Viron laivaston sukellusveneiden *[[EML Kalev]]* ja *[[EML Lembit (1936)|EML Lembit]]* hankinnan rahoittamiseksi 1936. Perun laivastossa alus palveli *Villariksi* nimettynä, kunnes se romutettiin vuonna 1955.

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet
Lennuk (laiva)

**Lennuk** oli Viron laivaston hävittäjä, joka oli alun perin Britannian kuninkaallisen laivaston valtaama Neuvosto-Venäjän Itämeren laivaston Novik-luokan hävittäjä *Avtroil* (). Britannian kuninkaallinen laivasto luovutti aluksen sekä *[[Vambola (laiva)|Vambolan]]* Viron laivastolle 1919.

## Suunnittelu
Aluksen piirustukset oli tehty ranskalaisella Chantiers et Ateliers Augustin Normandin telakalla, joka auttoi lisäksi valmistuksessa toimittaen runsaasti osia. Aluksen aseistus muuttui useita kertoja suunnitteluvaiheen aikana.

Aluksen propulsiojärjestelmän kanssa tuli ongelmia Sveitsin aloitettua vientikiellon sotaakäyviin maihin.

## Valmistus
Venäjän keisarikunta tilasi aluksen vuoden 1912 laivasto-ohjelmassa Böcker & Langen telakalta Tallinnasta, missä köli laskettiin 27. lokakuuta 1913. Se laskettiin vesille 31. joulukuuta 1914 ja valmistui 30. heinäkuuta 1917.

## Palvelus
*Avtroil* liitettiin palvelukseen otettaessa Venäjän Itämeren laivaston 3. hävittäjälaivueeseen, josta se siirrettiin myöhemmin 13. hävittäjälaivueeseen.

Britannian kuninkaallisen laivaston osasto, jossa olivat komentaja Bertram Thesigerin komennossa risteilijät ''HMS Caradoc'' ja ''HMS Calypso'' sekä hävittäjät *[[HMS Vendetta]]*, ''HMS Vortigern'' ja ''HMS Wakeful'', valtasivat aluksen 27. joulukuuta 1919 Tallinnan edustalla ja luovuttivat aluksen virolaisille.

*Lennukiksi* nimetty alus otettiin Viron laivaston palvelukseen 27. joulukuuta 1918. Alus myytiin 1933 Perulle ja kauppakirja allekirjoitettiin 30. kesäkuuta Virossa. Alus lähti *Guiseksi* nimettynä Tallinnasta 2. syyskuuta. Kaupasta saadut varat käytettiin Viron laivaston sukellusveneiden *[[EML Kalev]]* ja *[[EML Lembit (1936)|EML Lembit]]* hankintaan 1936.

## Almirante Guise
Perun laivasto nimesi aluksen *Almirante Guiseksi*. Se poistettiin palveluksesta 1947.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Jaan Poska

**Jaan Poska** (24. tammikuuta (J: 12. tammikuuta) 1866 Laiuse – 7. maaliskuuta 1920 Tallinna) oli virolainen poliitikko, joka toimi Tallinnan kaupunginjohtajana 1913–1917 sekä Venäjän väliaikaisen hallituksen nimittämänä kuvernööriä vastaavana Viron kuvernementtikomissaarina huhtikuusta marraskuuhun 1917.

Valmistuttuaan Poska aloitti asianajajana Tallinnassa ja ajoi varsinkin talonpoikien asioita aatelia vastaan. Hänet valittiin 1905 virolaisten äänillä Tallinnan kaupunginpääksi. Hän  puolusti tehtävässä virolaisten kansallisia etuja. Vallankumouksen puhjettua Poska nimitettiin 1917 valtakunnankomissaariksi Viroon, ja hän liittyi sitten Viron itsenäisyyden ajajiin. Marraskuussa 1917 bolševikit syrjäyttivät hänet virasta. Saksalaisten valtauksen päätyttyä ja Viron julistauduttua itsenäiseksi Poska oli väliaikaisessa hallituksessa ulkoasiainministeri ja pääministerin sijainen. Hän oli myös Lontoossa ja Pariisissa käyneen lähetyskunnan johtaja. Hänet valittiin kansanpuolueen ehdokkaana kansalliskokoukseen, missä osallistui varsinkin perustuslain säätämiseen. Venäjän kanssa käydyissä rauhanneuvotteluissa hän johti neuvotteluja ja vaikutti virolaisten puolella Tarton rauhan solmimiseen helmikuussa 1920.

Poska järjesti maapäivien vaalit kesällä 1917 vasemmiston toimeenpanevien komiteoiden lykkäyspyrkimyksistä huolimatta. Myöhemmin Poska toimi vuonna 1920 Viron ja Neuvosto-Venäjän välisen Tarton rauhansopimuksen neuvotelleen virolaisen rauhanvaltuuskunnan puheenjohtajana sekä Viron ensimmäisenä ulkoministerinä. Hän kuoli kuukauden kuluttua Tarton rauhansopimuksen solmimisesta.

## Katso myös
*Viron autonominen kuvernementti

## Lähteet
Dmitri Markov

**Dmitri Markov** (, s. 14. maaliskuuta 1975 Vitsebsk, Valko-Venäjä) on entinen valkovenäläis-australialainen seiväshyppääjä.

Markov edusti Valko-Venäjää vuoteen 1998; vuonna 1999 hän sai Australian kansalaisuuden: Oseanian ennätys parani heti 595:een ja myöhemmin vielä 605:een, kun Markov voitti maailmanmestaruuden Edmontonissa 2001. Hänen paras sijoituksensa olympialaisissa on viides Sydneyssä vuonna 2000.

Markov lopetti uransa vuonna 2007 jalkavaivojen vuoksi.

## Saavutukset
*nuorten maailmanmestaruushopeaa 1994
*kultaa halli-EM-kisoissa 1996
*kuudes olympialaisissa 1996
*hopeaa MM-kisoissa 1999
*viides olympialaisissa 2000
*kultaa MM-kisoissa 2001
*neljäs MM-kisoissa 2003
*hopeaa kansainyhteisön kisoissa 2006

## Katso myös
* Luettelo kuusi metriä ylittäneistä seiväshyppääjistä

## Lähteet
Kalervo Rauhala

**Kalervo Juhani Rauhala** (19. lokakuuta 1930 Ylistaro – 21. syyskuuta 2016 Seinäjoki) oli suomalainen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja olympiamitalisti.

Rauhala saavutti kreikkalais-roomalaisella tyylillä olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja MM-pronssia Napolissa 1953. MM-mitalin puolustaminen Karlsruhessa 1955 päättyi lyhyeen, kun Rauhala joutui vetäytymään kisoista kylkivamman vuoksi yhden voittoisan ottelun jälkeen.

Suomen mestaruuksia Ylistaron Kilpa-Veljiä edustanut Kalervo Rauhala saavutti sekä kreikkalais-roomalaisella että vapaalla tyylillä. Hänen veljensä Veikko Rauhala on moninkertainen painin SM-mitalimies ja veljenpojat Jukka ja Pekka Rauhala vapaapainin arvokisamitalisteja.  Jatkosodan alussa onnettomuudessa kuollut välirauhan ajan menestynyt seiväshyppääjä Eero Lähdesmäki oli hänen serkkunsa. Kertomansa mukaan Lähdesmäki oli serkuilleen Kalervolle ja Veikolle suurin urheiluinnoituksen luoja ja esikuva hieman vanhempana ja menestyneenä urheilijana.

Opetusministeriö myönsi Rauhalalle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2002.

Rauhala oli siviiliammatiltaan poliisi.

## Saavutuksia

* Olympiahopeaa Helsinki 1952 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 79 kg)
* MM-pronssia Napoli 1953 (kreikkalais-roomalainen paini, sarja 79 kg)
* SM-kultaa kreikkalais-roomalaisessa painissa 1951, 1952, 1955 ja 1957
* SM-kultaa vapaapainissa 1953, 1954, 1955 ja 1958

## Lähteet

* 
* 
* Rauhala, Kalervo Juhani (FIN) iat.uni-leipzig.de 

### Viitteet
Darkcrowned

**Darkcrowned** on suomalainen death metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 2002 Oulussa.

## Nykyinen kokoonpano
* J. Aunola (laulu)
* H. Niemisalo (kitara)
* J. Perttunen (kitara)
* T. Söderlund (basso)
* J. Sauvola (koskettimet)
* M. Törmä (rummut)

## Entiset jäsenet
* J. Harju (koskettimet)
* V. Ruonala (sessiokoskettimet)

## Julkaisut
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
*Yhtyeen virallinen kotisivu
Katedralskolan i Åbo

**Katedralskolan i Åbo** on Turussa toimiva ruotsinkielinen lukio, joka on Suomen vanhin yhtäjaksoisesti toiminut koulu. Sen katsotaan olevan vuonna 1276 perustetun Turun katedraalikoulun seuraaja.

Nykyään toimiva koulu syntyi vuonna 1971, kun yhdistettiin Svenska klassiska lyceum i Åbo ja Åbo svenska flicklyceum. Neljä vuotta myöhemmin kouluun yhdistettiin vielä Svenska Samlyceum. Sen jälkeen Turussa on toiminut vain yksi ruotsinkielinen lukio. Koulussa on noin 260 oppilasta ja 24 opettajaa. Koulurakennus on rakennettu Turun palon jälkeen.

Vanhan Suurtorin varrella oleva koulurakennus muodostuu alkuaan kolmesta ennen vuoden 1827 Turun paloa rakennetusta talosta, joista entisen Turun hovioikeuden talon vanhimmat osat ovat 1500-luvulta, kellari mahdollisesti jopa 1300-luvulta. Palon jälkeen rakennus muutettiin arkkitehti Carl Ludvig Engelin suunnitelmien mukaan nykyiseen asuunsa, ja silloinen Turun kymnaasi aloitti toimintansa siinä vuonna 1830. Kymnaasi yhdistettiin vuonna 1872 viereisessä Tryggin talossa toimineen yläalkeiskoulun kanssa Svenska klassiska lyceumiksi. Vuonna 2018 uutisoitiin, että Katedralskolanin liikuntasalin peruskorjauksen yhteydessä lattian alta löytyi raunioita, joista vanhimmat ovat 1300-luvulta. Kaivauksia koulun alueella oli tehty noin kolme vuotta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Koulun sivusto
Miguel Indurain

**Miguel Induráin Larraya** (s. 16. heinäkuuta 1964  Atarrabia, Nafarroa, Baskimaa, Espanja) on espanjalainen entinen maantiekilpapyöräilijä. Hän oli ensimmäinen maantiekilpapyöräilijä, joka pystyi voittamaan Ranskan ympäriajon viisi kertaa peräkkäin (vuosina 1991–1995). Lempinimensä *Big Mig* hän sai suuren kokonsa johdosta (188 senttimetriä, 80 kilogrammaa). Indurainin lempinimiä olivat myös *Miguelon* ja *El Rey* (kuningas). Indurainia ennen viiteen Ranskan ympäriajon voittoon olivat ajaneet Jacques Anquetil, Eddy Merckx ja Bernard Hinault. Indurain voitti myös Italian ympäriajon kahdesti (vuosina 1992 ja 1993) ja hän oli ensimmäinen kilpapyöräilijä, joka voitti samana vuonna sekä Italian että Ranskan ympäriajot kahdesti peräkkäin.

Miguel Indurain oli suurten etappiajojen erikoismies. Vaikka hänen kilpailumenestyksensä perustui ennen kaikkea loistaviin aika-ajosuorituksiin, hän pystyi ajamaan kärjen mukana myös tasamaa- ja vuoristoetapeilla. Viidestä kokonaiskilpailuvoitostaan huolimatta hänellä on tilillään aika-ajoetappivoittojen lisäksi vain kaksi tavallisen etapin voittoa Ranskan ympäriajoista. Indurain oli vahva ja fyysinen pyöräilijä, mutta luonteeltaan hiljainen ja vaatimaton – suorastaan ujo. Indurainin joukkuetoverit vitsailivatkin, että hän puhuu lähinnä olkapäillään. Haastattelussa Indurain on todennut, ettei itse ole koskaan pitänyt itseään muita parempana pyöräilijänä.

Indurain ajoi uuden tunnin ajon maailmanennätyksen (53,040 kilometriä) vuonna 1994. Atlantan olympialaisissa 1996, jolloin ammattilaiset saivat ensimmäistä kertaa osallistua, hän voitti kultaa aika-ajokilpailussa.

Indurain lopetti kilpauransa olympialaisten jälkeen vuonna 1996.

## Suurimmat voitot

* Ranskan ympäriajo 
** kokonaiskilpailu 1991, 1992, 1993, 1994, 1995
** 12 etappivoittoa (1 x 1989, 1 x 1990, 2 x 1991, 3 x 1992, 2 x 1993, 1 x 1994, 2 x 1995)
* Italian ympäriajo 
** kokonaiskilpailu 1992, 1993 (lisäksi kolmas 1994)
** 4 etappivoittoa (2 x 1992, 2 x 1993)
* Espanjan ympäriajo
** kokonaiskilpailu toinen 1991
* MM-kilpailujen aika-ajo 1995
* Olympialaisten aika-ajo 1996
* Dauphiné Libéré 1995, 1996
* Pariisi-Nizza 1989, 1990 (lisäksi kolmas 1992)
* Clásica de San Sebastián 1990
* Critérium International 1989
* Grand prix du Midi Libre 1995
* Katalonian ympäriajo 1988, 1991, 1992
* Tour de l'Avenir 1986
* tunninajon maailmanennätysaika: 53,040 km 1994

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Clonk

**Clonk** on saksalaisen RedWolf Designin kehittämä tietokonepeli. Pelin kaikki versiot ovat saatavilla freewarena. Pelissä pelaaja luo ensimmäiseksi oman joukkueen, johon pelin aikana kertyy clonkeja (pelissä käytettyjä hahmoja), ja roolipelimäisesti clonkit kehittyvät kokemuspisteiden karttuessa.

Mitään Clonkin versioista ei enää kehitetä. Clonk Endeavouressa ja Ragessa on paremmat grafiikat, enemmän sisältöä ja paljon pienempiä parannuksia. Clonk Rage ja Endeavour ovat nykyään ilmaisia, ja ne voi ladata Clonkin omilta sivuilta. Pelistä oli tulossa 3D-versio Clonk Extreme, mutta sen kehitys keskeytettiin prototyyppitasolle. 

## Historia

* DOS-pelit
** 1994 - Clonk 1
** 1994 - Clonk 2 Debakel
** 1995 - Clonk A.P.E. (Advanced Player Edition)
** 1996 - Clonk 3 Radikal

* Windows-pelit
** 1998 - Clonk 4
** 1999 - Clonk Planet
** 2001 - Golden Wipf Edition (Clonk Planetin epävirallinen laajennus)
** 2004 - Clonk Endeavour

* Useat alustat (Windows XP, Vista, Linux, MacOS)
** 2007 - Clonk Rage
** 2009 - OpenClonk (avointa lähdekoodia)

* 3D-pelit
** tuntematon - Clonk Extreme (lopetettu)

## Muokattavuus
Pelin monipuolisuutta kasvattavat netistä ladattavat pelikentät, uudenlaiset clonk-hahmot ja esineet. Pelaaja voi myös itse luoda muun muassa omia tasoja, tavaroita ja sääntöjä. Sisäänrakennetulla kenttäeditorilla voi tehdä yksinkertaisia kenttiä, joihin voi lisätä objekteja. Kenttiä voi myös itse muokata tavallisella kuvankäsittelyohjelmalla.

## Laajennukset
Peliin on saataville erilaisia ilmaisia laajennuspaketteja. Pelaajat voivat tehdä näitä myös itse lisää.
* Knights (ritarit): Paketissa tulee keskiaikaan liittyviä tavaroita ja tasoja. Mukana esimerkiksi hevonen, miekat ja kilvet sekä linnarakennukset.
* Hazard: Tulevaisuuteen liittyvä laajennus, jossa clonkit taistelevat avaruuden muukalaisia vastaan erilaisten aseiden avulla.
* Far worlds (kaukomaat): Kolme erilaista teemaa: deep sea (meri), jungle (viidakko) ja arctic (jäätikkö) ja niihin liittyvät tavarat ja tasot.
* Golems: Clonk-taikurit voivat muuttaa itsensä erilaisiksi golemeiksi ja tällä lisätä tuhovoimaansa.
* Fantasy (fantasia): Lohikäärmeitä, kehittyneitä taikoja ja muuta fantasiamaailmaan liittyvää.

## Aiheesta muualla
* Clonkin kotisivut
* Avoimen lähdekoodin Clonk-projekti
Cocaine

**Cocaine** on J. J. Calen tunnetuimpia kappaleita, joka julkaistiin vuonna 1976. Eric Clapton teki soololevyllään *[[Slowhand]]* (1977) kappaleesta hitin. Kappaleesta on tehty useita cover-versioita. Muun muassa Nazareth-yhtye on tehnyt kappaleesta coverin livenä. Cale käyttää laulussaan kokaiinista naiseen viittaavaa she-muotoa.

Eric Clapton kuvailee laulua huumeiden vastaiseksi. Hän on nimittänyt laulua "varsin nokkelasti kokaiinin vastaiseksi", todeten: 

Laulun epämääräisestä viestistä johtuen Clapton ei ole esittänyt sitä monessakaan konserteistaan; vuosien saatossa Clapton on live-esityksissään lisännyt sanat 'that dirty cocaine' (tuo likainen kokaiini) korostaakseen laulun huumeiden vastaista viestiä.

Kari Peitsamo on kääntänyt ja levyttänyt "Cocaine"-laulun suomeksi nimellä "Ilpo".

## Lähteet
Billy Gibbons

**William Frederick "Billy" Gibbons** (s. 16. joulukuuta 1949 Houston, Texas) on yhdysvaltalaisen  ZZ Top -yhtyeen kitaristi ja laulaja.

## Nuoruus
Gibbons kiinnostui rock and roll -musiikista nähtyään Elvis Presleyn esiintyvän televisiossa. Hän perusti The Saints -nimisen yhtyeen 14-vuotiaana saatuaan joululahjaksi Gibson Melody Maker -sähkökitaran ja Fender Champ -vahvistimen. Sen jälkeen hän soitti The Coachmen -yhtyeessä, joka julkaisi levyn vuonna 1968 vaihdettuaan nimekseen The Moving Sidewalks.

## ZZ Top
The Moving Sidewalks lopetti vuonna 1969, ja Gibbons perusti boogieta ja bluesrockia soittavan ZZ Topin yhdessä basisti Dusty Hillin ja rumpali Frank Beardin kanssa. Yhtyeen suosio kasvoi tasaisesti 1970-luvun aikana. Suursuosioon se nousi vuoden 1983 *[[Eliminator]]*-albumillaan, jonka videot soivat ahkerasti uudella MTV-musiikkivideokanavalla. ZZ Top jatkaa toimintaansa edelleen.

## Sooloura
Gibbonsin ensimmäinen sooloalbumi oli *Perfectamundo* (2015), jolla kuullaan kuubalaisia vaikutteita. Kolme vuotta myöhemmin häneltä julkaistiin albumi *Big Bad Blues*.

## Projektit ZZ Topin ulkopuolella
Gibbons on vieraillut monien yhtyeiden ja artistien levyillä: 
*Def Leppard ja ex-Whitesnake-kitaristin Vivian Campbellin sooloalbumilla *Two Sides of It*. 
*Hän laulaa Nickelbackin vuonna 2005 ilmestyneellä levyllä *All The Right Reasons*
*Soittaa kitaraa Queens of the Stone Agen levyllä *Lullabies To Paralyze* kappaleissa ”Burn the Witch” ja ”Precious and Grace”.
*Soittaa kitaraa Gov't Mulen levyllä *By a Thread* kappaleessa "Broke Down On The Brazos".
*Esiintyy Angelan isänä tv-sarjassa Bones
*Soittaa kitaraa Supersonic Blues Machinen levyllä *West Of Flushing South Of Frisco* kappaleessa ”Running Whiskey” ja levyllä *Californisoul* kappaleessa ”Broken Heart”

## Kitarat
Kitaroinaan Gibbons käyttää muun muassa Gretschin G6199 "Billy Bo" Jupiter Thunderbird -mallista sähkökitaraa ja vuoden 1959 Gibson Les Paul -kitaraa nimeltään "Pearly Gates". Plektrana hän käyttää käsin tehtyä pesopick-plektraa.

## Yksityiselämä
Gibbons keräilee kitaroita ja afrikkalaista taidetta sekä maalaa. Hän meni naimisiin ensi kertaa vuonna 2005.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hunzan laakso

**Hunzan laakso** () on Pakistanin Gilgit-Baltistanin provinssin pohjoisin osa. Se sijaitsee samannimissä laaksossa, joka rajoittuu Kiinaan ja on pinta-alaltaan 10&nbsp;101 neliökilometriä. Vuoteen 1974 asti Hunza oli itsenäinen ruhtinaskunta, jota hallittiin Baltitin (nyk. Karimabadin) kaupungista. Se on sittemmin liitetty Pakistaniin ja sitä hallitaan Islamabadista käsin.

Karakoramin maantie, joka yhdistää Pakistanin Kiinaan Khunjerabin solan kautta kulkee Hunzan käpi. Hunzan laaksossa sijaitsee myös toinen vanha ruhtinaskunta, Nagar. Laaksoa reunustaa 7&nbsp;788 metriä korkea vuori Rakaposhi.
Karakorumin maantie

**Karakorumin maantie** (*Karakoramin maantie*) on maailman korkeimmalla sijaitseva kansainvälinen maantie. Se yhdistää Kiinan ja Pakistanin Karakorumin vuoristossa sijaitsevan Khunjerabin solan kautta, joka on 4&nbsp;693 metrin korkeudessa. Maantie kulkee 1&nbsp;200 kilometriä Kiinan Kašgarista Pakistanin Abbottabadin kaupunkiin. Karakorumin maantie on rakennettu kiistellyn Kashmirin alueen läpi ja sillä on merkittävä strateginen ja poliittinen merkitys.

Kiinan ja Pakistanin valtiot rakensivat maantien yhteisprojektina. Se valmistui vuonna 1978 yli kahdenkymmenen rakennusvuoden jälkeen. Rakennustöiden aikana useita satoja kiinalaisia ja pakistanilaisia työntekijöitä sai surmansa työmaalla.


Tiedosto:Karakouram highway start.jpg|Karakorumin maantien alkupiste Pakistanin puolella
Tiedosto:Karakouram highway blocked by rock slide.jpg|Karakorumin maantietä raivataan usein tapahtuvien maanvyörymien jälkeen
Välikieli

**Välikielellä** tarkoitetaan ohjelmointikieltä, jota käytetään apuna korkeamman tason ohjelmointikielten kääntäjien toteutuksessa. Korkean tason ohjelmointikielen kääntäjä ei tuota suoraan konekielistä koodia, vaan kääntää lähdekielisen ohjelman ensin tälle välikielelle. Välikielen kääntäjän ja linkittäjän avulla saadaan sitten tuotettua varsinainen suorituskelpoinen konekielinen ohjelma. Välikielitasoja voi myös olla useampia. Esimerkiksi alimpana välikielenä voi toimia assembly-kieli. Tämän yläpuolella voi olla jokin toinen välikieli ja vasta tämän yläpuolella varsinainen korkean tason kieli.

Välikielien käytön avulla korkean tason ohjelmointikielten kääntäjien toteuttaminen yksinkertaistuu ja tehostuu. Samalla kääntäjistä voidaan tehdä luotettavampia. Samaa välikieltä voidaan käyttää useiden eri korkean tason ohjelmointikielten kääntäjien toteuttamisessa, jolloin samaa koodia voidaan paremmin hyödyntää. Välikielinen koodi on suoraan luettavissa, joskin yleensä hiukan alkuperäistä korkean tason lähdekoodia kryptisempää.

Välikielenä voidaan käyttää myös jotakin melko korkean tason ohjelmointikieltä, kuten C++-, Java-, FORTRAN- tai BASIC-kieltä. Tätä korkeamman tason ohjelmointikielen kääntäjän voi toteuttaa sopivaa jäsennintä käyttäen.

Microsoft kutsuu .NET-ympäristön tavukoodia välikieleksi (Common Intermediate Language, CIL, ennen *Microsoft Intermediate Language*, MSIL).

## Katso myös
*Tavukoodi

## Lähteet
Vilho Ylönen

**Vilho Ilmari Ylönen** (31. toukokuuta 1918 Hankasalmi – 8. maaliskuuta 2000 Konnevesi) oli suomalainen ampuja ja olympiamitalisti. Ammunnan lisäksi hän kilpaili sotilaspartiohiihdossa ja ampumahiihdossa. Suomen vuoden urheilijaksi Ylönen valittiin vuonna 1958, ja samana vuonna hän oli myös suosituin suomalainen Viikkosanomien yleisöäänestyksessä.

Vilho Ylönen on ainut suomalainen urheilija, joka on saanut olympiamitalin sekä kesä- että talvilajissa, tosin talvikisojen mitali tuli Sankt Moritzissa 1948 näytöslajina olleesta sotilaspartiohiihdosta, eikä se näin ollen ole virallinen olympiamitali. Kaikkiaan Ylönen osallistui viisiin olympialaisiin.

Rooman kesäolympialaisten vapaakivääriammunnassa 1960 Ylönen ampui napakympin väärään tauluun ja putosi kakkostilalta neljänneksi.

Ammatiltaan Ylönen oli aliupseeri. Hänen työpaikkansa oli Hämeen lennosto Tikkakoskella. Sotilasuran jälkeen hän toimi Tikkakoski Oy:n asetehtaan edustajana. 

## Saavutuksia

* olympiahopeaa Helsinki 1952 (pienoiskivääri 3×40 ls.)
* olympiapronssia Melbourne 1956 (vapaakivääri 3×40 ls.)
* neljäs Rooma 1960 (vapaakivääri 3×40 ls.)
* MM-kultaa vapaakiväärillä polvelta 1952
* MM-kultaa vapaakiväärin täysottelussa ja pienoiskiväärillä polvelta 1958
* MM-kultaa pienoiskiväärin joukkuekilpailussa 1949
* MM-hopeaa vapakiväärillä pystystä ja makuulta 1958
* MM-pronssia 4 kertaa 1952–1954
* EM-kultaa vapaakiväärillä makuulta 1955
* maailmanennätys pienoiskiväärillä polvelta 1958 (391)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* YLOENEN, Vilho Ilmari. ISSF:n tietokanta.
* Kivääriampujien uudet takit. HS.fi. Valokuva vuoden 1960 olympiaedustajista.
Ilkka Innamaa

**Ilkka Innamaa** (16. maaliskuuta 1949 – 22. marraskuuta 2008) oli suomalaisen Liberaalit-puolueen puheenjohtaja 2005–2008.

Innamaa liittyi Liberaalien jäseneksi keväällä 2004. Hänet valittiin Liberaalien puoluesihteeriksi syksyllä 2004 ja puheenjohtajaksi vuotta myöhemmin.

Ilkka Innamaa valmistui ekonomiksi vuonna 1984 Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän toimi perustamansa 3angle Partners -neuvonantajayhteisön kehitystehtävissä ja neuvonantajana. Innamaa toimi myös Suomen Elektronisen Kaupankäynnin yhdistys ry:n puheenjohtajana viisi kautta.

Helsingin kauppakorkeakoulun alumnitoimintaan Innamaa osallistui HSE:n YrittäjäAlumnien johtokunnan jäsenenä ryhmän perustamisesta eli vuodesta 2004 lähtien. Syksyllä 2007 hänet valittiin Yrittäjäalumnien puheenjohtajaksi ja samalla HSE:n alumnihallitukseen. Lisäksi hän oli HSE:n Pienyrityskeskuksen valmentama ja valtuuttama Business Mentor.

## Lähteet
Turkestanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta

**Turkestanin autonominen sosialistinen neuvostotasavalta** () eli **Turkestanin ASNT** oli Venäjän sosialistiseen federatiiviseen neuvostotasavaltaan kuulunut hallintoalue Keski-Aasiassa vuosina 1918–1924.

Neuvostotasavalta muodostettiin Turkestanin kenraalikuvernementin tilalle alueen neuvostojen edustajainkokouksessa 30. huhtikuuta 1918. Sen nimenä oli aluksi Turkestanin federatiivinen neuvostotasavalta. Ensimmäinen perustuslaki hyväksyttiin lokakuussa 1918. Vuonna 1920 hyväksyttiin uusi perustuslaki, jonka mukaan nimeksi tuli Turkestanin ASNT.

Alueella oli yli 5,2 miljoonaa asukasta vuonna 1920. He olivat etupäässä uzbekkeja, kazakkeja, kirgiisejä, turkmeeneja, tadžikkeja, karakalpakkeja ja venäläisiä. Tasavallan pääkaupunkina toimi Taškent ja sitä hallitsi Turkestanin kommunistinen puolue.

Venäjän sisällissodassa kesällä 1918 Turkestanin ASNT joutui erilleen Neuvosto-Venäjästä. Tasavallassa muodostettiin vallankumous- ja sotilasneuvosto ja Turkestanin rintama, jonka joukot saivat voiton päävastustajistaan kevääseen 1920 mennessä. Turkestanin hallitus toteutti Neuvosto-Venäjän tuella bolševikkien politiikkaa.

Tasavalta lakkautettiin vuonna 1924 ja sen alue jaettiin eri neuvostotasavalloiksi kansallisuusrajojen mukaan. Samalla muodostettiin Uzbekistanin ja Turkmenistanin neuvostotasavallat, Tadžikistanin ASNT, Karakirgiisien ja Karakalpakkien autonomiset alueet ja osa liitettiin suoraan Kirgiisien ASNT:aan.

## Lähteet
Espoonkartano

**Espoonkartano** () on Espoon kaupunginosa, joka kuuluu Suur-Kauklahden suuralueeseen. Kaupunginosa sijaitsee Kehä III:n länsipuolella Espoon länsiosissa. Espoonkartanoon kuuluu myös Espoon kylä Järvikylä (). Espoonkartanossa oli 567 asukasta vuodenvaihteessa 2020-2021.

YIT-Yhtymä osti merkittävän maa-alueen Espoonkartanon alueelta Ramsayn suvulta vuonna 2002. Yhtymän tarkoituksena oli aloittaa "Suomen kiinnostavimman uuden asuinalueen" rakentaminen alueelle vuoden 2006 alussa. Suunnitelmat ovat edelleen kesken, ja asukkaat ovat valittaneet niistä. Alueen asemakaavan suunnittelu on osittain aloitettu uudestaan.

Alueella on myös kaksi mahdollisesti Suomen vanhinta käytössä olevaa siltaa, Espoonkartanonsillat.

Espoonkartanon luontoon kuuluu muun muassa Halujärvi ja Loojärvi Espoon ja Kirkkonummen rajalla.

## Nimi
Espoonkartanon nimi on peräisin Kustaa Vaasan Espobyn kylän maille perustaman kuninkaankartanon nimestä. Nimi mainitaan asiakirjoissa jo vuonna 1495. Kaupunginosa on keskeisiltä osiltaan kartanon maita. Nimipari Espoonkartano – Esbogård tuli kaupunginosan nimeksi 1970-luvulla.

## Historia
Suuri Rantatie eli Kuninkaantie oli keskiajalta lähtien tärkeä maantieyhteys, joka kulki Jorvaksesta Espoonkartanon kautta kohti Bemböleä. Espoonkartanon eteläpuolella kulkeva Kehä III rakentui vaiheittain vuosina 1963–1968. Väylä linjattiin kulkemaan Jorvaksesta Pitkäjärven pohjoispuolen kautta Vantaalle.

## Väestö
### Väkiluvun kehitys

## Kuvat

Kuva:Finns folkhögskola.JPG|Finns folkhögskola sijaitsee Espoonkartanossa.
Kuva:Espoonkartanon väestön ikäjakauma.png|Espoonkartanon väestön ikäjakauma vuoden 2005 alussa.


## Lähteet
Kirill Meretskov

**Kirill Afanasjevitš Meretskov** ( 7. kesäkuuta 1897 Nazarjevo, Venäjä – 30. joulukuuta 1968 Moskova, Neuvostoliitto) oli  neuvostoliittolainen sotilaskomentaja, Espanjan sisällissodan ja toisen maailmansodan aikainen armeijakenraali.

Meretskov syntyi venäläiseen talonpoikaisperheeseen vuonna 1897 Rjazanin kuvernementissa. Vuonna 1917 hän liittyi bolševikkipuolueen jäseneksi. Hän otti osaa Venäjän sisällissotaan punaisten puolella ja sai upseerikoulutuksen vuosien 1919 ja 1921 välillä.

Meretskov toimi Leningradin sotilaspiirin päällikkönä talvisodan alkaessa, jolloin kaikki Suomeen hyökänneet armeijat olivat hänen johdossaan. Huonon sotamenestyksen seurauksena sodan johto siirrettiin Leningradin sotilaspiiriltä STAVKAlle 9. joulukuuta 1939 ja Meretskov alennettiin Neuvostoliiton 7. armeijan komentajaksi. Meretskov toimi 7. armeijan komentajana talvisodan loppuun saakka. Talvisodan jälkeen hänet nimitettiin yleisesikunnan päälliköksi. Vuonna 1940 hän vastasi 90&nbsp;000 lisäneuvostosotilaan lähettämisestä Viroon jo aikaisemmin sovittujen 25&nbsp;000:n tukikohdissa olevan lisäksi. Tammikuussa 1941 Meretskov luovutti yleisesikunnan päällikön tehtävät Georgi Žukoville ja hänestä tuli apulaispuolustuskansankomissaari.

Saksan hyökkäyksen toisena päivänä perustettiin Neuvostoliiton asevoimien pääesikunta STAVKA, johon Meretskov nimitettiin. Syyskuussa Meretskov nimitettiin esikunnan yhteysupseeriksi koillisrintaman ja Karjalan rintaman esikuntiin sekä eteläiseen ja pohjoiseen ryhmään jakautuneen 7. erillisen armeijan komentajaksi Syvärijoelle. 17. joulukuuta 1941 Meretskov nimitettiin Olhavan rintaman komentajaksi. Hän palveli erilaisissa komentajatehtävissä Leningradin ja Karjalan rintamilla.

26. lokakuuta 1944 Meretskov nimitettiin Neuvostoliiton marsalkaksi.

Elokuussa 1945 Meretskov johti Neuvostoliiton hyökkäystä Japaniin. Toisen maailmansodan jälkeen Meretskov toimi Primorskin, Moskovan ja Vienanmeren sekä Pohjoisen sotilaspiirin komentajana sekä johti niin sanottuja ”Vystrel”-kursseja. 1955–1964 hän toimi Neuvostoliiton puolustusministerin sotilasopetuslaitoksiin liittyvänä avustajana sekä vuodesta 1964 tarkastajana. Meretskov oli vuosien 1939 ja 1956 välillä NKP:n keskuskomitean ehdokasjäsen. Hän kuului Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon vuodesta 1940 vuoteen 1961.

## Lähteet
*K. A. Zalesskij, 2000, Vetže, Moskva: Imperia Stalina, Biogliografitžeskij entsikloperitsekij slovar (Stalinin imperiumin elämäkertatietosanakirja)
Kim Kuusi

**Kim Olavi Kuusi** (s. 28. joulukuuta 1947 Helsinki) on suomalainen säveltäjä ja vuodesta 2011 Teoston hallituksen puheenjohtaja. Hän on koulutukseltaan kauppatieteiden maisteri.

Hän ja hänen yrityksensä Musicmakers Oy on erikoistunut mainosmusiikin tekemiseen. Yritys on alallaan Suomen suurimpia. Kuusi perusti yrityksen Esa Niemisen kanssa 1980. Musicmakersin Tähtitorni-levymerkille levyttivät 1980-luvulla muun muassa Maarit Hurmerinta, Paula Koivuniemi ja Jussi Raittinen. Julkaisuja jatkettiin uudelleen 2000-luvulla Plastinka-levymerkillä, jonka vetäjinä toimivat Kuusen lisäksi Kalle Chydenius, Leri Leskinen ja  Vellu Maurola (Slow). Plastinkan nimekkäimpiä artisteja ovat Rajaton, Kemopetrol ja Petteri Sariola.

Kuusi valmistui kauppatieteiden maisteriksi Helsingin Kauppakorkeakoulusta, jossa toimi myös opettajana vuoteen 1975. Opiskelun ohessa Kuusi oli mukana perustamassa Ryhmäteatteria, jonka säveltäjänä ja muusikkona hän toimi 1969–1973. Samaan aikaan hän toimi myös Pihasoittajat-yhtyeessä, jolle hän sävelsi muun muassa Suomea Euroviisuissa vuonna 1975 edustaneen kappaleen ”Viulu-ukko”.

Euroviisumenestyksen kannustamana Kuusi siirtyi aluksi freelance-musiikkituottajaksi Love Recordsiin ja vuosiksi 1978–1979 Finnlevyn kotimaisen tuotannon johtajaksi. Kuusi on toiminut *[[Idols]]*-ohjelman toisen tuotantokauden (2005) päätuomarina. Kuusi sai pitkästä urastaan Elämäntyöpalkinnon Musiikki & Media -tapahtumassa lokakuussa 2017.

Kim Kuusen vaimo on Kustannusosakeyhtiö Otavan  myynti- ja markkinointijohtaja Maija Kuusi. Kim Kuusi on vaimonsa kautta myös Laura Närhen isäpuoli. Hänen appensa oli levymoguli Mosse Vikstedt. Hänen veljiään ovat elokuvaohjaaja Janne Kuusi ja juristi Kai Kuusi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Nanotyrannus

**Nanotyrannus** ('pieni tyranni') on sukupuuttoon kuollut Nanotyrannidae-heimoon kuuluva lihansyöjädinosaurus, joka eli myöhäisliitukauden lopulla, noin 68–65 miljoonaa vuotta sitten. Sen nimesivät Williams ja Currie Bakker vuonna 1988. 

*Nanotyrannuksen* on vahvistettu olevan eri laji eikä keskenkasvuinen *[[Tyrannosaurus rex]]*. Aiheesta on kiistelty vuodesta 1965 lähtien. Asia ratkaistiin 2020-luvulla tietokonekerrokuvauksen ja erittäin hyvin säilyneen fossiilin sekä nikamien kasvun perusteella, joiden mukaan fossiili oli täysikasvuisen yksilön mutta eri lajin. Lisäksi tutkimuksen perusteella on kyseessä kaksi lajia, *N. lancensis* ja *N. lethaeus*, joka eivät kuulu *Tyrannosauridae*-heimoon.
*Nanotyrannuksella* oli enemmän hampaita kuin *Tyrannosaurus rexillä*, raajat olivat pidemmät mutta kevyemmät, hännässä oli vähemmän nikamia ja pääkallossa oli muita eroja.

## Koko

Vuonna 1988 julkaistun artikkelin mukaan *Nanotyrannus* oli noin viisi metriä pitkä (17 jalkaa) ja painaneen noin 450 kilogrammaa (tuhat paunaa).

## Fossiilit
*Nanotyrannuksen* fossiileita on löydetty Montanan osavaltiosta Yhdysvalloista.

## Nanotyrannus populaarikulttuurissa
*Nanotyrannus* esiintyy dokumenttisarjassa ''Jurassic Fight Club'', jossa se taisteli kahden nuoren *Tyrannosaurus rexin* kanssa.

## Katso myös
* Tyrannosaurus rex
* Dynamosaurus
* Tarbosaurus

## Lähteet