open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Janusz Kusociński

**Janusz Tadeusz "Kusy" Kusociński** (15. tammikuuta 1907 Varsova – 21. kesäkuuta 1940 Palmiry, lähellä Varsovaa) oli puolalainen kestävyysjuoksija.

Rautatietyöläisen perheeseen syntynyt Kusociński aloitti urheiluharrastuksensa koululaisena pelaamalla jalkapalloa varsovalaisissa joukkueissa. Hän liittyi vuonna 1928 Samata-urheiluseuraan ja aloitti yleisurheilun. Häntä valmensi kuuluisa virolainen kymmenottelija Aleksander Klumberg-Kolmpere, joka oli voittanut pronssia Pariisin olympialaisissa 1924.

Ensimmäisissä Puolan mestaruuskilpailuissa 1928 Kusociński voitti yllättäen 5 000 metrin juoksun ja maastojuoksun Puolan mestaruudet. Seuraavana vuonna hän ei päässyt kilpailuihin, sillä palveli Puolan armeijassa. Vuonna 1930 hän palasi mestaruuskisoihin ja voitti 1 500 metrin juoksun, 5&nbsp;000 metrin juoksun sekä maastojuoksun mestaruudet. Sama toistui seuraavan vuoden kisoissa. Vuonna 1932 hän voitti Puolan mestaruuden 800 metrin juoksussa.

Kesäkuussa 1932 Kusociński juoksi Antwerpenissä 3 000 metrin juoksun uuden maailmanennätyksen 8.18,8 vieden ennätyksen Paavo Nurmelta. Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 hän osallistui 10 000 metrin juoksuun ja voitti jännittävässä kilpailussa kultaa ennen Suomen Volmari Iso-Holloa ja Lasse Virtasta kaikkien aikojen toiseksi nopeimmalla ajalla 30.11,4. Samana vuonna hän juoksi vielä epävirallisen maailmanennätyksen neljän mailin juoksussa ajalla 19.02,6.

Ensimmäisissä EM-kilpailuissa Torinossa 1934 Kusociński saavutti hopeaa 5&nbsp;000 metrin juoksussa, minkä jälkeen hän päätti lopettaa urheilu-uransa. Hän teki vielä paluun vuonna 1939, jolloin voitti Puolan mestaruuden 10&nbsp;000 metrillä. Toisen maailmansodan syttyessä hän ilmoittautui vapaaehtoisesti armeijaan. Hän haavoittui kahdesti sodan aikana ja 26. maaliskuuta 1940 Gestapo pidätti hänet. Kusociński teloitettiin kolme kuukautta myöhemmin 21. kesäkuuta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eliot Ness

**Eliot Ness** (19. huhtikuuta 1903 – 16. toukokuuta 1957) oli Yhdysvaltain valtiovarainministeriön agentti, joka jahtasi viinatrokareita Chicagossa kieltolain aikaan. Hän perusti erikoisryhmän, jota tiedotusvälineissä alettiin kutsua nimellä ”Lahjomattomat” (*the Untouchables*), ja otti kohteekseen varsinkin chicagolaisen gangsterin Al Caponen, joka on saanut maineen hänen perivihollisenaan. Nessin pääosin fiktiivisistä muistelmista on tehty Yhdysvalloissa hänen kuolemansa jälkeen kaksi suosittua televisiosarjaa ja elokuva, joiden kaikkien nimenä on ”Lahjomattomat”.

Vaikka Ness virkansa puolesta valvoi kieltolain noudattamista, hän kannatti avoimesti lain kumoamista, koska näki sen ainoana keinona lopettaa gangsterivalta. Hallitus hyökkäsi Al Caponea vastaan kahdesta suunnasta: toisaalta alkoholikieltolain rikkomisen kautta ja toisaalta Caponen tiedetyn veronkierron kautta. Ness edusti linjaa, joka pyrki etsimään todisteet Caponea vastaan kieltolain rikkomisesta. Nimettömien ilmiantojen ja tarkan tutkimustyön ansiosta lahjomattomat tekivätkin useita onnistuneita ratsioita panimoihin. Suurin ratsia tuotti Caponelle lähes puolen miljoonan dollarin tappion. Ness kieltäytyi lahjuksien vastaanottamisesta ja ilmoitti sen Caponelle sanomalehden kautta, mistä erikoisryhmä saikin kutsumanimensä. Caponea ei kuitenkaan pystytty liittämään viinan myyntiin, mutta veronkierrosta hänet onnistuttiin tuomitsemaan pitkään vankeusrangaistukseen. 

Caponen pidätyksen jälkeen Lahjomattomat hajosi ja Ness työskenteli samanlaisten ryhmien johtajana ympäri Yhdysvaltoja kieltolain kumoamiseen asti. Kieltolain kaaduttua Ness siirtyi taistelemaan järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan Clevelandin kaupungin turvallisuuspäällikkönä eli korkeimpana poliisiviranomaisena. Eliot Nessillä oli kaikista viranomaisista ehkä useimpia alamaailman langettamia kuolemantuomioita, ja kaksi kertaa hänen autostaan löydettiin moottoriin asennettu räjähde. 

1940-luvulla Ness siirtyi liike-elämän palvelukseen, muttei erityisemmin menestynyt. Hän alkoholisoitui ja kuoli sydänkohtaukseen kotonaan toukokuussa 1957.

## Muistelmien elokuva- ja televisiosovitukset
Ness kirjoitti uransa jälkeen osittain sepitteellisen muistelmakirjan Lahjomattomat (*The Untouchables*). Kirja saavutti suuren suosion ilmestyessään vuonna 1957 hieman Nessin kuoleman jälkeen. Kirjasta tehtiin vuosina 1959–1963 suosittu samanniminen televisiosarja, josta tehtiin uusi versio vuosina 1993–1994 sekä Brian de Palman ohjaama elokuva *[[Lahjomattomat]]* vuonna 1987. Elokuvassa Nessiä näyttelee Kevin Costner. Sekä televisiosarjoja, elokuvaa että kirjaa on dramatisoitu huomattavasti ja yhtäläisyydet todellisuuden kanssa ovat vähäisiä. Kirjailija Oscar Fraley, joka avusti Nessiä tämän kirjoitustyössä, kirjoitti myöhemmin Nessin Clevelandin ajasta kirjan  *4 against the Mob* (suom. *Eliot Nessin Tuntemattomat*).  

Myös Nessin Chicagon-aikainen alainen Paul Robsky kirjoitti muistelmiaan yhteistyössä Fraleyn kanssa. Teos julkaistiin nimellä *Viimeinen Lahjomaton*. 

## Lähteet
Cuba Gooding Jr.

**Cuba Mark Gooding Jr.** (s. 2. tammikuuta 1968 Bronx, New York) on Oscar-palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä.

Gooding Jr.:n ensimmäinen merkittävä rooli oli John Singletonin elokuvassa *[[Boyz n the Hood – kulman kundit]]*, jonka menestys vei Gooding Jr.:n uraa eteenpäin. Hän saikin myöhemmin useita sekä pää- että sivuosarooleja. Gooding Jr. voitti roolityöstään elokuvassa *[[Jerry Maguire – elämä on peliä]]* parhaan miessivuosan Oscarin sekä SAG-palkinnon.

2000-luvun alussa Gooding Jr. esiintyi muutamassa menestyselokuvassa, kuten *[[Kunnian puolesta]]* ja *[[Pearl Harbor (elokuva)|Pearl Harbor]]*. Seuraavat roolit olivat kuitenkin pääosin kielteisiä arvosteluita saaneista komediaelokuvista. Gooding Jr. ilmoitti vuonna 2006, ettei enää jatkossa esiinny komedioissa.

Vuonna 2016 Gooding Jr. näytteli O. J. Simpsonia rikossarjassa *[[The People v. O.J. Simpson: American Crime Story]]*, josta hän sai parhaan miespääosan Emmy-ehdokkuuden.

## Yksityiselämä
Gooding Jr. oli naimisissa Sara Kapferin kanssa 1994–2014. Heillä on kolme lasta (s. 1994, 1996 ja 2005).

Gooding tuomittiin huhtikuussa 2022 seksuaalisesta häirinnästä. Hän suuteli väkisin yökerhon työntekijää yökerhossa New Yorkissa vuonna 2018. Hän ei kuitenkaan joudu vankilaan vaan hän teki sopimuksen, että käy hoidossa jossa kiinnitetään huomiota hänen alkoholinkäyttöönsä. Häntä kohtaan on muitakin syytteitä vireillä. Yhdessä tapauksessa häntä syytetään vuonna 2013 tapahtuneesta raiskauksesta.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1916

**Jalkapallon Etelä-Amerikan mestaruuskilpailut** pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1916. Pelipaikkana oli Argentiinan Buenos Aires. Turnausta alettiin kutsua nimellä Copa América vuonna 1975.

Turnaukseen osallistui neljä maata, Argentiina, Brasilia, Chile ja Uruguay. Ensimmäisen mestaruuden voitti Uruguay.

## Peliareenat

## Sarjataulukko

----

----

----

----

----

## Parhaat maalintekijät
**3 maalia**
* Isabelino Gradín

**2 maalia**
* Juan Domingo Brown
* Alberto Marcovecchio
* Alberto Ohaco
* José Piendibene

**1 maali**
* José Laguna
* Manoel Alencar Monte
* Demósthenes
* Friedenreich
* Telésforo Báez
* Hernando Salazar
* José Tognola

## Lähteet
Hans Grodotzki

**Hans Grodotzki** (s. 4. huhtikuuta 1936 Preußisch Holland, Itä-Preussi) on saksalainen entinen kestävyysjuoksija.

Grodotzki aloitti yleisurheiluharjoittelun vuonna 1954 työskennellessään kaivostyöläisenä. 20-vuotiaana 1956 suorittaessaan Itä-Saksan armeijassa asepalvelustaan hän sai mahdollisuuden harjoitella intensiivisesti. Puolentoista vuoden kuluttua hän osallistui jo Itä-Saksan mestaruuskilpailuihin.

Vuonna 1960 Grodotzki valittiin Saksojen yhteiseen joukkueeseen Rooman olympialaisiin. 27. elokuuta 1960 hän sijoittui toiseksi 10&nbsp;000 metrin juoksussa Neuvostoliiton Pjotr Bolotnikovin jälkeen ajalla 28.37,0. 2. syyskuuta hän saavutti jälleen hopeaa 5&nbsp;000 metrin juoksussa Uuden-Seelannin Murray Halbergin jälkeen ajalla 13.44,6. Grodotzki on edelleen ainoa saksalainen 10&nbsp;000 metrin juoksun olympiamitalisti.

Seuratasolla Grodotzki edusti ASK Vorwärts Berliniä. Hänen valmentajansa oli Curt Eins. Vuonna 1962 hänen akillesjänteensä repesi ja hän lopetti urheilu-uransa vuonna 1964. Vuoteen 1969 hän opiskeli Potsdamin pedagogisessa korkeakoulussa, jonka jälkeen hän alkoi valmentaa ASK Potsdamissa, jossa toimi vuoteen 1981 saakka. Tämän jälkeen hän työskenteli Itä-Saksan armeijassa siviilitoimihenkilönä. Saksojen yhdistymisen jälkeen hän toimi LAC Halenseessä. Grodotzki on naimisissa entisen voimistelijan Karin Jorcikin kanssa. Heillä on tytär (Cathrin) ja kaksi lastenlasta.

## Lähteet
Jääkiekon SM-liigakausi 1999–2000

**Kausi 1999–2000** oli **[[jääkiekon SM-liiga]]n** 25. kausi. Mestaruuden vei toisen kerran peräkkäin Turun Palloseura. 

## Runkosarja

### Runkosarjan pistepörssi

## Pudotuspelit

### Puolivälierät

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelut

## Lopputulos
# TPS
# Jokerit
# HPK
# HIFK
# Tappara
# Lukko
# Blues
# Ilves
# SaiPa
# JYP
# Ässät
# Pelicans

## Palkitut

## Liigakarsinta
Liigakarsinnassa olivat SM-liigan jumbojoukkue Pelicansin lisäksi mukana olivat I-divisioonan runkosarjan voittaja Oulun Kärpät, kakkonen Vaasan Sport ja kolmonen Diskos.

### Ensimmäinen kierros

### Toinen kierros

## Lähteet
*
Kalle Lohi

**Kalle Aukusti (K. A.) Lohi** (23. marraskuuta 1872 Pudasjärvi (Ranuan kylä) – 11. kesäkuuta 1948 Ranua) oli suomalainen maanviljelijä, maalaisliittolainen poliitikko ja vanhoillislestadiolaisten maallikkosaarnaaja. Hän sai kunnallisneuvoksen arvonimen vuonna 1943.

## Elämäkerta
Lohi oli kansanedustaja vuosina 1909–1945, salkuton ministeri 1925 ja sosiaaliministeri 1925–1926, 1927–1928 ja 1932, Maalaisliiton eduskuntaryhmän puheenjohtaja 1929–1932. Lohi istui eduskunnassa kaikkiaan 41 valtiopäivät, joten hän on Suomen kaikkein pitkäaikaisimpia kansanedustajia. Ministeripäiviä Lohelle kertyi 1&nbsp;051.

Lohi syntyi Ranualla Pudasjärven pitäjässä maanviljelijä Krister (Risto) Lohen ja Madlenan (o.s. Sarajärvi) perheeseen. Lohi avioitui 1896 Kaisa Reetta Sääskilahden kanssa. Heille syntyi 9 lasta.

K. A. Lohi ei ollut opiskellut kovin pitkälle, mutta esimerkiksi presidentti Paasikivi näyttää ajatelleen, että taito politiikassa ei ole koulutuskysymys. Hän nosti esille Lohen, vaikka tämän koulusivistys oli jäänyt muutamiin kuukausiin kirkollista kiertokoulua, mutta joka oli taitava poliitikko ja lahjakas puhuja.

Vuoden 1917 vaikeassa poliittisessa tilanteessa K. A. Lohi pyrki kansanedustajana toimimaan sekä kansanvallan että Suomen itsenäisyyden turvaamiseksi. Hän oli valmis antamaan tukensa sosialistien valtalaille, mutta sen kariuduttua hän muotoili maalaisliiton eduskuntaryhmän kokouksessa esityksen, jonka mukaan korkein valtiovalta siirrettäisiin eduskunnalle. Santeri Alkio ehdotti tämän ponnen eduskunnassa 15.11.1917 ja se hyväksyttiin.

Kansanedustaja Markus Lohi on Kalle Lohen pojan pojanpoika.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Kirjaston kissat

***Kirjaston kissat*** on Antti Hopian käsikirjoittama ja Nina Laakon piirtämä strippimuotoinen sarjakuva, joka kertoo Turussa kaupunginkirjaston ullakolla asuvien antropomorfisten kissojen elämästä. Sarjan päähahmot ovat Pariisissa nuoruutensa viettänyt filosofikissa Fransis, kirjaston kellarissa asuva maatiaiskissa Kolli sekä orvoksi jäänyt kissanpentu Ziu, jota vanhemmat kissat opastavat.

*Kirjaston kissat* ilmestyi ensimmäistä kertaa *[[Turun Sanomat|Turun Sanomissa]]* kesäkauden 2001 ajan kesäkuun 1. päivästä alkaen. Syyskuussa 2001 Kustannusosakeyhtiö Sammakko julkaisi sarjasta kovakantisen kokoelma-albumin *Pyhän kalan salaseura*. *Turun Sanomien* sivuille sarjakuva palasi toukokuussa 2002.

## Albumit

# 
# 
# 
# 
# 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirjaston kissat
Aaltopahvi

**Aaltopahvi** on kaksin- tai kolminkertainen pahvi, jonka keskimmäinen tai alempi kerros eli *fluting* on poimutettu. Tuotteiden kuljetuspakkauksiin eli pahvilaatikoihin käytettävät pahvit ovat lähes poikkeuksetta aaltopahveja. Flutingin eli aallotuskartongin toiselle tai molemmille puolille on kiinnitetty aaltopahvikoneella joko veden avulla tai kevyesti liimaten ohuempi kerros tavallista lujempaa paperia, *laineria* (). Pintakartongilla on hyvät lujuusominaisuudet, ja se tukee keskellä olevaa flutingia jotta se ei pääse vääntymään.

Koska aaltopahvi on valmistettu puukuidusta ja muista luonnonmateriaaleista, sen voi polttaa huoletta. Suositeltavampaa on kuitenkin kierrätys, johon aaltopahvi soveltuu myös hyvin.

Lähes puolet kaikesta aaltopahvista käytetään elintarvikkeiden kuljetuspakkauksiin. Niihin soveltuu yksi- tai useampiaaltoinen pahvi, jonka molemminpuoliset liner-kerrokset tekevät pahvista tarpeeksi jäykän. Yksiaaltoista pahvia, jossa liner on vain toisella puolella (ns. yksipuolinen aaltopahvi) käytetään taipuisuutensa vuoksi rullatavarana esimerkiksi remonttitöissä lattian suojaamiseen. Aaltopahvi voidaan jakaa eri tyyppeihin sen lujuuden, jäykkyyden, kerrosten lukumäärän jne.

## Aaltopahvien raaka-aineet
### Lainerit
Aaltopahvin lainerikartongissa on raa’asta sulfaattimassasta valmistettu runkokerros ja pidempään keitetystä massasta valmistettu sileä pintakerros painatusta varten. Lainereita valmistetaan ruskeana, valkopintaisena *pilvilainerina* josta ruskea pohja kuultaa läikittäisesti läpi, täysin valkopintaisena ja läpeensä valkoisena. Lainerit ovat neliömassaltaan 100–300 g/m².

### Flutingit eli aallotuskartongit
Flutingit valmistetaan yleensä puolikemiallisesta lehtipuumassasta, usein myös kierrätyskuiduista, ja ne kuuluvat tonnihinnaltaan halvimpiin paperilaatuihin. Flutingit ovat neliömassaltaan 100–200 g/m².

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Suomen aaltopahviyhdistys
FC Porto

**Futebol Clube do Porto** (usein lyhyemmin **FC Porto** tai vain **Porto**, puhekielessä  myös  () tai  () ) on portugalilainen jalkapalloseura, joka on perustettu vuonna 1893. Sen kotikaupunki on nimensä mukaisesti Porto. Joukkue pelaa Portugalin korkeimmalla sarjatasolla. Joukkue pelaa kotiottelunsa Estádio do Dragãolla.

## Historia
FC Porto perustettiin syyskuussa 1893 ja ensimmäisen ottelunsa se kävi FC Lissabonia vastaan. Porton värit, sininen ja valkoinen kuvastavat puhtautta, rauhallisuutta sekä mielentyyneyttä, samat värit kuin Portugalin silloisessa lipussa. Alkuperäisessä logossa oli jalkapallo, kun siihen kahdenkymmenen vuoden päästä liitettiin myös kilpi. 
Arsenal FCstä vuonna 1948 otetun 3–2-voiton jälkeen Portoa pidettiin maailman parhaana jalkapalloseurana.
1980-luku oli Porton kulta-aikaa, erityisesti vuodet 1985 sekä 1986, jolloin Porto voitti sekä oman maansa mestaruudet että Euroopan cupin sekä 1987 Intercontinental Cupin.
2000-luvulla Porto on pystynyt muun muassa voittamaan Mestarien liigan 2004, UEFA Cupin 2003 sekä Intercontinental Cupin 2004. Samoin Porto on 2000-luvulla voittanut yhdeksän kertaa maansa Superliigan, kahdeksan kertaa Portugalin supercupin ja seitsemän kertaa Portugalin cupin.

Keväällä 2008 tuli julkisuuteen tietoja, joiden mukaan FC Portoa syytetään ottelutulosten järjestelemisestä kaudella 2003–2004, jolloin seura voitti Portugalin mestaruuden ja Mestarien liigan.

## Saavutukset

* Portugalin pääsarjamestaruus: 30 (1935, 1939, 1940, 1956, 1959, 1978, 1979, 1985, 1986, 1988, 1990, 1992, 1993, 1995, 1996, 1997, 1998, 1999, 2003, 2004, 2006, 2007, 2008, 2009, 2011, 2012, 2013, 2018, 2020, 2022)
* Portugalin cup: 23 (1922, 1925, 1932, 1937, 1956, 1958, 1968, 1977, 1984, 1988, 1991, 1994, 1998, 2000, 2001, 2003, 2006, 2009, 2010, 2011, 2020, 2022, 2023)
* Portugalin supercup: 19 (1981, 1983, 1984, 1986, 1990, 1991, 1993, 1994, 1996, 1998, 1999, 2001, 2003, 2004, 2006, 2009, 2010, 2011, 2012) 
* Porto pääsarjamestaruus: 30
* Porto Cup: 14
* Porto Supercup: 32
* Liga Intercalar: 1 
* Euroopan cup: 1 (1987)
* Mestarien liiga: 1 (2004)
* UEFA-cup / Eurooppa-liiga: 2 (2003, 2011)
* UEFA-supercup: 1 (1987)
* Intercontinental Cup: 2 (1987, 2004)
* Iberica Cup: 1 (1935)

## Kuuluisia pelaajia

## Entisiä päävalmentajia

*  1963–1965 Otto Glória
*  1984–1987 Artur Jorge
*  1987–1988 Tomislav Ivić
*  1988–1991 Artur Jorge
*  1993–1994 Tomislav Ivić
*  1996–1998 Bobby Robson
*  1998–2001 Fernando Santos
*  2002 Octávio Machado
*  2002–2004 José Mourinho
*  2004 Luigi Del Neri
*  2004–2005 Víctor Fernández
*  2005–2006 Co Adriaanse
*  2006–2010 Jesualdo Ferreira 
*  2010–2011 André Villas-Boas
*  2011–2013 Vítor Pereira
*  2014–2016 Julen Lopetegui
*  2016 José Peseiro
*  2016–2017 Nuno Espírito Santo
*  2017–2024 Sérgio Conceição
*  2024–2025 Vítor Bruno
*  2025 Martín Anselmi

## Muu toiminta
FC Portolla on myös muuta urheilutoimintaa: 
* Yleisurheilu
* Koripallo
* Nyrkkeily 
* Käsipallo 
* Uinti

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Seuran virallinen sivusto
Ämpäripää

**Ämpäripää** on suomalaisessa yhteiskuntakriittisessä ajankohtaisohjelmassa esiintynyt hahmo. Ohjelman nimi oli *Ämpäripää kertoo asioita*, ja sitä esitettiin paikallisilla suomalaisilla tv-kanavilla. Hahmolla oli aina nimensä mukaisesti sininen ämpäri päässään. Ämpäriin oli puhkottu silmänreiät ja suuaukko, jotta hän näkisi eteensä ja ihmiset saisivat hänen puheestaan selvää. 

Hahmo esiintyi ensimmäistä kertaa Helsingin aluetelevisio ATV:lla vuonna 2001. Ämpäripää kuului kanavan katsotuimpiin ohjelmiin. ATV:n konkurssin jälkeen Ämpäripää esiintyi MoonTV:lla keväällä 2003. Diggarilla Ämpäripää nähtiin vuonna 2006. Nykyisin Ämpäripää jakaa näkemyksiään satunnaisesti sosiaalisessa mediassa. Hahmon näyttelijän nimeä ei ole kerrottu julkisuuteen. *[[Etelä-Suomen Sanomat]]* uutisoi vuonna 2003, että Ämpäripäätä olisi näytellyt juontaja Jussi Halli. Toisaalta Ämpäripää oli kilautuskaverina Hallin ollessa kilpailijana *[[Haluatko miljonääriksi?]]* -ohjelmassa vuonna 2003.

## Lord Buckethead
Britannian politiikassa vaikutti 1980- ja 1990-luvuilla *[[Lord Buckethead]]* -nimellä esiintynyt henkilö. Hän edusti perustamaansa Gremloid-puoluetta ja kampanjoi Margaret Thatcherin vaalipiirissä vuoden 1987 parlamenttivaaleissa sekä John Majorin vaalipiirissä vuonna 1992. Vaaliohjelmaan kuului muun muassa ilmaisten polkupyörien ja karkkien jakaminen lapsille. On epäselvää, onko Lord Buckethead toiminut inspiraation lähteenä suomalaiselle kaimalleen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ämpäripään Facebook-sivu 
* Ämpäripään "Frontside Saulie" YouTube-palvelussa
Badenweiler

**Badenweiler** on kunta Baden-Württembergin osavaltiossa Etelä-Saksassa. Tärkeimmät elinkeinot ovat kylpylätoiminta kuumien lähteiden ansiosta ja matkailu.

Kunnassa asui kesäkuun 2022 lopussa 4&nbsp;585 ihmistä. Kunnan pinta-ala on 13,02 km², ja siten asukastiheys oli kesäkuun 2022 lopussa 352 neliökilometrillä.

Badenweiler sijaitsee 28 kilometriä Schwarzwaldissa sijaitsevasta Baselista länteen. Badenweiler sijaitsee noin 10 kilometrin päässä Ranskan rajalta ja 28 kilometrin päässä Sveitsin rajalta. Sieltä on Freiburgiin matkaa noin 30 kilometriä ja Mulhouseen Ranskaan on 20 kilometriä.

Badenweilerissa vieraili 1900-luvun alussa vuosittain noin 5&nbsp;000 matkailijaa. Alueella on kuumia lähteitä, mihin perustuu kylpylätoimintakin. Badenweilerin historiallinen alue on Markgräflerland.

Nähtävyyksiin kuuluvat Hildegard von Bingenin muistoksi nimetty puisto ja Anton Tšehovin mukaan nimetty aukio Tschechow Platz sekä museo Tschechow Salon. Tšehov kuoli kaupungissa ollessaan siellä hoidattamassa sairastamaansa tuberkuloosia.

Badenweilerin ystävyyskaupunki Venäjällä on Tšehovin synnyinkaupunki Taganrog.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kunnan verkkosivut
Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1917

**Jalkapallon Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut 1917** olivat järjestyksessään toiset Etelä-Amerikan-mestaruuskilpailut. Turnaus pelattiin Montevideossa Uruguayssa.

Turnaukseen osallistuneet neljä maata olivat Argentiina, Brasilia, Chile ja Uruguay. Mestaruuden voitti isäntämaa Uruguay.

## Peliareena

## Sarjataulukko

----

----

----

----

----

## Maalintekijät
**4 maalia**
* Ángel Romano

**3 maalia**
* Carlos Scarone

**2 maalia**
* Alberto Ohaco
* Haroldo Domingues
* Manoel Nunes
* Héctor Scarone

**1 maali**
* Antonio Blanco
* Calomino
* Amílcar Barbuy
* Caetano Izzo
* Sylvio Lagreca
* José Tognola

**Oma maali**
* Luis García

## Lähteet
Roger B. Chaffee

**Roger Bruce Chaffee** (15. helmikuuta 1935 – 27. tammikuuta 1967) oli Yhdysvaltain laivaston pilotti, josta tuli astronautti Apollo-ohjelmaan. Hänet valittiin mukaan ensimmäiselle Apollo-lennolle, mutta hän kuoli Apollo 1 -aluksen tulipalossa Cape Canaveralissa, Floridassa.

Chaffeen opinnollinen saavutus oli Bachelor of Science -tutkinto ilmailuinsinöörinä Purduen Yliopistosta 1957. Hänellä oli vaimo ja kaksi lasta. Hänellä oli takana 2&nbsp;300 lentotuntia, joista 2&nbsp;000 suihkukoneella. Hänen sotilasarvonsa oli laivaston komentajakapteeni.

## Lähteet
American Life (kappale)

**American Life** on yhdysvaltalaisen poplaulaja Madonnan toinen singlejulkaisu ''American Life'' -albumilta, joka on Madonnan yhdeksäs studioalbumi. *American Life* -kappaleen ovat tuottaneet ja tehneet Madonna ja Mirwais Ahmadzaï. Huhtikuussa 2003 julkaistu kappale menestyi vaatimattomasti erityisesti Yhdysvalloissa, mutta nousi listaykköseksi muun muassa Japanissa, Italiassa ja Kanadassa. Britanniassa, Ruotsissa ja Australiassa kappale nousi top10:iin, ja Yhdysvalloissa neljänkymmenen myydyimmän joukkoon. Suomessa *American Lifen* paras sijoitus oli singlelistan sija kolme. Billboard Hot 100 -listalla single debytoi vasta sijalla 90 ja sitä myytiin vain 4 200 kappaletta, mutta nousi hetkellisesti sijalle 37. 

Kappaleen vaisuun menestykseen saattoivat vaikuttaa sen Irakin sotaa vastustavat sanat ja rap-osuus, joka erosi artistin aikaisemmasta tyylistä. Kappaleen sanoituksissa Madonna arvosteli amerikkalaisia huikentelevaisesta elämäntyylistä, intohimoista ja kuuluisuudentavoittelusta. 

Kappaleen musiikkivideo viittaa sanoituksia vahvemmin Irakin sotaan, ja se herätti suurta kohua. Musiikkivideon ohjasi [Jonas Åkerlund]] Los Angelesissa helmikuussa 2003. Video jatkaa Madonnan kahden aiemman videon ("What it Feels Like for a Girl" ja "Die Another Day") viitoittamaa väkivaltaista linjaa. Alkuperäisellä videolla nähdään muun muassa "Runway show" -tyylinen militarinen muotiesitys ja videon lopussa sotilasvaatteisiin pukeutunut Madonna aiheuttaa kaaoksen muotinäytökseen saapumalla paikalle  Mini Cooperilla ja suuntaa vesitykin kohti lehdistön edustajia. Videon lopussa hän heittää käsikranaatin George W. Bushin näköistä miestä kohti, mutta Bush ottaa kranaatin ilmasta kiinni ja sytyttää sillä sikarin täysin rauhallisena. Madonna päätyi melko pian videon julkistamisen jälkeen vetämään sen pois levityksestä, koska hän haluaa arvostaa amerikkalaissotilaiden aikaansaannoksia Irakissa. Toisaalta hänen on arveltu halunneen videon pois televisiokanavilta sen kielteisen vastaanoton vuoksi.
Vuonna 2004 The Re-Invention Tour -konserttikiertueensa aikana kappaleen lopussa oli kuvattu George W. Bush ja Saddam Hussein yhdessä sovussa.

Kappaleesta on olemassa 19 erilaista versiota. Billboard Hot Dance Music/Club Play -listalla "American Life" sijoittui parhaimmillaan listaykköseksi.
William Mills

**William ”Billy” Mills** (s. 30. kesäkuuta 1938 Pine Ridge, Etelä-Dakota) on yhdysvaltalainen lakota-intiaanikansaan kuuluva kestävyysjuoksija.

Mills kasvoi Pine Ridgen intiaanireservaatissa. Hän jäi orvoksi 12-vuotiaana. Hän alkoi harrastaa yleisurheilua opiskellessaan Haskell-instituutissa. Hän sai urheilustipendin ja pääsi opiskelemaan Kansasin yliopistoon. Opiskeluaikanaan hän voitti Big Eight -maastojuoksukilpailun vuonna 1960. Valmistumisensa jälkeen Millsistä tuli luutnantti Yhdysvaltojen merijalkaväkeen. Hän lopetti hetkeksi juoksemisen, mutta aloitti sen myöhemmin uudelleen. Hänet nimitettiin Yhdysvaltojen joukkueeseen Tokion kesäolympialaisten 10&nbsp;000 metrin juoksuun ja maratonjuoksuun.

Tokion 10&nbsp;000 metrin kilpailun ehdoton ennakkosuosikki oli Australian Ron Clarke, joka piti hallussaan matkan maailmanennätystä. Hänen haastajikseen povailtiin hallitsevaa mestaria, Neuvostoliiton Pjotr Bolotnikovia ja edellisten olympialaisten 5&nbsp;000 metrin juoksun olympiavoittajaa, Uuden-Seelannin Murray Halbergiä. Mills oli lähes tuntematon osallistuessaan kilpailuun.

Juoksu käynnistyikin Clarken komennossa. Puolimatkassa kärkiryhmässä oli enää neljä kilpailijaa Clarken lisäksi: Tunisian Mohammed Gammoudi, Etiopian Mamo Wolde, Japanin Kokichi Tsuburaya ja Mills. Tsuburaya ja Wolde putosivat kyydistä juoksun kuluessa, ja kaksi kierrosta ennen maalia vain Clarke, Gammoudi ja Mills taistelivat mitaleista. Clarke vaikutti varmalta voittajalta, sillä hänen ennätyksensä oli 28.15,6, kun taas Gammoudi tai Mills eivät kumpikaan olleet alittaneet 29 minuutin rajaa. Loppukiritaistelussa Mills kuitenkin ohitti molemmat kilpailijansa ja voitti olympiakultaa. Gammoudi juoksi toiseksi ja Clarke sai tyytyä pronssimitaliin. Millsin voittoaika 28.24,4 oli lähes 50 sekuntia parempi kuin hänen entinen ennätyksensä.

Olympialaisten jälkeen Mills teki Yhdysvaltojen ennätykset 10&nbsp;000 metrin juoksussa ja kolmen mailin juoksussa sekä teki maailmanennätyksen kuuden mailin juoksussa. Hänet nimitettiin vuonna 1976 Yhdysvaltojen yleisurheilun Hall of Fameen. Vuonna 1984 hänet nimitettiin Yhdysvaltojen olympia- Hall of Fameen ja samana vuonna ilmestyi hänestä kertova elokuva *[[Running Brave]]*, jossa pääosaa esitti Robby Benson.

## Lähteet
Joditabletti

__NOTOC__

**Joditabletit** ovat kaliumjodidia tai kaliumjodaattia sisältäviä tabletteja, joilla voidaan suojata kilpirauhasta radioaktiiviselta jodilta.

## Teoria
Radioaktiivista jodin isotooppia jodi-131 syntyy runsaasti uraanin hajotessa fissioreaktiossa. Niinpä isotooppia pääsee ympäristöön mahdollisen ydinlaitosonnettomuuden tai ydinaseen räjähdyksen yhteydessä. Jodi kulkeutuu hengityksen mukana keuhkoihin ja lopulta suurin osa jodista kerääntyy kilpirauhaseen. Joditablettien tehtävä on kyllästää kilpirauhanen ei-radioaktiivisella jodilla, jolloin radioaktiivinen jodi ei keräänny kilpirauhaseen ja aiheuta muun muassa kasvaimia tai rauhasen vajaatoimintaa.

## Käyttö
Ollakseen tehokkaita joditabletit on nautittava oikeaan aikaan ja vasta kun viranomainen on erikseen kehottanut ottamaan niitä. Joditablettia ei pidä ottaa, jos kilpirauhanen on poistettu tai jos sairastaa kilpirauhasen liikatoimintaa, ihokeliakiaa tai vaskuliittia. Joditabletit eivät suojaa ionisoivalta säteilyltä eivätkä muilta radioaktiivisilta aineilta kuin jodilta.

Jodidimuodossa tablettikoko on yleensä 130 milligrammaa, jodaattimuodossa 170 milligrammaa. Jälkimmäinen on WHO:n mukaan suositeltavampi vatsaystävällisempänä, mutta se on hieman kalliimpaa. Joditabletteja voi ostaa apteekista ilman reseptiä. Yli 12-vuotiaille sopiva annos sisältää 130 milligrammaa kaliumjodidia. 3–12-vuotiaille annos on 65 milligrammaa, 1 kk–3 vuoden ikäisille lapsille 32,5 milligrammaa ja alle yhden kuukauden ikäisille vauvoille 16,25 milligrammaa. Joditabletteja ei suositella yli 40-vuotiaille, koska heillä ei ole havaittu yhteyttä radioaktiiviselle jodille altistumisen ja kilpirauhassyövän välillä. Raskaana oleville tabletin ottaminen on kuitenkin tärkeää säteilyvaaratilanteessa, koska sikiön kilpirauhanen on herkkä säteilylle.

Joditabletin antama suoja säilyy noin vuorokauden. Jos päästö uusiutuu tai jatkuu pitkään, annetaan kehotus uudesta annoksesta radiossa tai televisiossa.

## Katso myös
*Säteilyturvallisuus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Säteilyturvakeskus (STUK): Joditabletit
Indoeurooppalainen kantakieli

**Indoeurooppalainen kantakieli** eli **kantaindoeurooppa** on oletettu eli hypoteettinen kantakieli, josta indoeurooppalaiset kielet ovat aikaa myöten eriytyneet. Indoeurooppalaisia kieliä tutkiva kielitieteen ala on indoeuropeistiikka. 

Indoeurooppalaista kantakieltä puhuttiin noin 6000 vuotta sitten. Puhujien kotiseudusta on erilaisia teorioita. Yleisimmin hyväksytty teoria on niin sanottu kurgaaniteoria, joka sijoittaa indoeurooppalaiset nykyisen Ukrainan ja eteläisen Venäjän aroille Mustanmeren pohjoispuolelle.

Indoeurooppalaisella kantakielellä uskotaan olleen murteita. Siitä on kyetty mallintamaan noin 1 500 leksikaalista osaa, mikä on kuitenkin vain murto-osa kielen koko sanastosta. Mallintamista alettiin tehdä 1850-luvulla.

## Päähaarat

Kantaindoeuroopasta polveutuvat kielet voidaan muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta jakaa kymmeneen päähaaraan:

# Anatolialaisiin kieliin (sammunut)
# Indoiranilaisiin kieliin
# Helleenisiin kieliin
# Itaalisiin kieliin
# Kelttiläisiin kieliin
# Germaanisiin kieliin
# Armenialaisiin kieliin
# Tokaarilaisiin kieliin (sammunut)
# Baltoslaavilaisiin kieliin
# Albanialaisiin kieliin

## Fonologia

### Konsonantit
Indoeurooppalaisen kantakielen äänneoppi on mallinnettu etupäässä vanhimpien indoeurooppalaisten kielten pohjalta, joissa arkaaiset piirteet ovat säilyneet parhaiten. Tällaisia ovat esimerkiksi sanskrit, avestan kieli, muinaiskreikka, latina, muinaiskirkkoslaavi, liettuan kieli, gootin kieli, heetin kieli, muinaisiiri, tokaari A ja B, klassinen armenian kieli sekä albanian kieli. Marginaalifoneemit on merkitty taulukoissa sulkeiden sisään.

#### Frikatiivit
Kantaindoeuroopan foneemilla *s oli allofoni *z, joka esiintyi ennen soinnillisia klusiileja.

#### Laryngaalit
Niin kutsuttujen *laryngaalien* tarkka foneettinen asu on kiistanalainen. Yhden näkemyksen mukaan *h₁ toteutui [h]-äänteenä*,* *h₂ toteutui [ħ]-äänteenä ja *h₃ toteutui [ʕ]-äänteenä.

### Vokaalit

Kielitypologiselta näkökannalta indoeurooppalaisen kantakielen vokaalijärjestelmä vaikutti varhaisessa vaiheessa olevan epätyypillinen, sillä on mahdollista, että vokaalifoneemeja oli vain kaksi: *e ja *o.

## Morfologia
### Nominit
Substantiiveilla oli kolme kieliopillista sukua: maskuliini, feminiini ja neutri.

Kieliopillisia lukuja oli kolme: yksikkö, kaksikko ja monikko.

Sijamuotoja oli kahdeksan: nominatiivi, genetiivi, datiivi, akkusatiivi, vokatiivi, lokatiivi, instrumentaali ja ablatiivi. Adjektiivit taipuivat samoin kuin substantiivit.

Sanan **h₂stḗr* 'tähti' rekonstruoitu taivutusparadigma Ringen (2006) mukaan:

Sanan **h₂wĺ̥h₁neh₂* 'villa' rekonstruoitu taivutusparadigma Ringen (2006) mukaan:

### Verbit
Verbejä on vaikeampi mallintaa kuin muita sanaluokkia, sillä varhaistenkin indoeurooppalaisten kielten verbijärjestelmät poikkeavat toisistaan.

Luvut olivat yksikkö, kaksikko ja monikko. Persoonat olivat ensimmäinen, toinen ja kolmas. Aspektit olivat preesens, aoristi ja perfekti. Pääluokat olivat aktiivi ja mediopassiivi. Tapaluokkia oli neljä: indikatiivi, imperatiivi, optatiivi ja subjunktiivi.

### Vokaalivaihtelu
Vokaalivaihtelut olivat tyypillisiä.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut 2005

Vuoden **[[2005]] [[jääkiekon maailmanmestaruuskilpailut]]** olivat järjestyksessään 69. maailmanmestaruuskilpailut ja ne pelattiin Wienissä ja Innsbruckissa, Itävallassa, 30. huhtikuuta – 15. toukokuuta 2005. 
Turnaukseen osallistui 16 maata, jotka jaettiin neljään alkulohkoon. Jokaisesta lohkosta välisarjavaiheeseen pääsi kolme joukkuetta. Tämän jälkeen lohkojen A ja D muodostivat lohkon E, sekä B ja C lohkon F. Alkusarjan lohkojen viimeiset muodostivat lohkon G.

Kisoissa oli käytössä kaksi hallia: Wiener Stadthalle, jonka yleisökapasiteetti on 10&nbsp;000 katsojaa, ja Olympiahalle Innsbruck, johon katsojia mahtuu 7&nbsp;800.

Turnauksen voittaja oli Tšekki, ja yllättäen 1. divisioonaan putoajat olivat Saksa ja Itävalta. Suomen sijoitus oli seitsemäs. Kisoja väritti , jonka vuoksi teoriassa kaikki NHL-pelaajat olivat vapaita osallistumaan turnaukseen.

## Ottelupaikat




## Joukkueet
Turnauksen lohkot määräytyivät arvonnan perusteella. 

;A-lohko
* 
*
*
*

;B-lohko
* 
*
*
*

;C-lohko
* 
*
*
*

;D-lohko
* 
*
*
*

## Alkusarja

### A-lohko

### B-lohko

### C-lohko

### D-lohko

## Välisarja

### E-lohko

 

### F-lohko

### G-lohko (putoamissarja)

 

## Pudotuspelit

### Puolivälierät

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Lopputulokset

**Pääsarja**

**[[Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005|1. divisioona]]**

**[[Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005|2. divisioona]]**

**[[Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005|3. divisioona]]**

## Palkinnot

### IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
****Paras maalivahti:**  Tomáš Vokoun
****Paras puolustaja:**  Wade Redden
****Paras hyökkääjä**  Aleksei Kovaljov
****Arvokkain pelaaja:**  Joe Thornton

### Median valitsema tähtijoukkue
***Maalivahti:**  Tomáš Vokoun
***Puolustajat:**  Marek Židlický,  Niklas Kronwall
***Hyökkääjät:**  Rick Nash,  Joe Thornton,  Jaromír Jágr

## Tilastot

### Turnauksen pistepörssi
*O = Ottelut; M = Maalit; S = Syötöt; P = Pisteet; RM = Rangaistusminuutit; PP = Pelipaikka*

### Maalivahtien torjuntatilastot
Maalivahdit, jotka ovat pelanneet 40 % joukkueensa peleistä.
*M = Minuutit; L = Laukaukset; PM = Päästetyt maalit; PMK = Päästettyjen maalien keskiarvo; % = Torjuntaprosentti*

## Katso myös

*Jääkiekon 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005
*Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005
*Jääkiekon 3. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2005

## Lähteet
* Turnaus IIHF:n tulospalvelussa 

## Aiheesta muualla

* Tulokset ja tilastot IIHF:n virallisilla sivuilla 
* Hockeyarchives - Championnats du monde 2005
S/S Leppävirta

**S/S Leppävirta** (entinen *S/S Leppävirta II*) on suomalainen Leppävirran Höyrylaiva Oy:n omistama sisävesimatkustajaliikenteeseen tarkoitettu höyryalus. Alus on rakennettu Varkaudessa vuonna 1904 ja viimeksi risteilyliikenteessä se oli Kuopion Roll Risteilyt Oy:n käytössä kesällä 2002. Tämän jälkeen alus upposi talvisäilytyksen aikana.

Alus oli korjattavana Laitaatsillan telakalla Savonlinnassa. Leppävirran kunta aloitti aluksen kunnostamisen, mutta luopui kalliina pitämästään aluksesta 2005 myymällä sen anjalankoskelaiselle Tuomo Saloselle, joka rekisteröi laivan uudelleen perustetun Leppävirran Höyrylaiva Osakeyhtiön nimiin. Salonen omistaa yhtiön  yhdessä poikiensa Juhan, Vesan ja Tuomaksen kanssa. Leppävirran Höyrylaiva Oy jatkoi aloitettua kunnostusta perinnelaivayhdistyksen telakalla Lappeenrannassa.

S/S Leppävirran kunnostus valmistui heinäkuun lopussa 2009. Runko on hiekkapuhallettu ja maalattu. Kaikki puuosat on uusittu laivapuuseppä Harri Kääriän johdolla, Kansien seinät ootrasi rakennusarkkitehti, erikoismaalari Kaisa Luukkainen. Aluksen kunnostuksen suunnitteli sisustusarkkitehti Timo Mikkonen historiaa ja höyrylaivojen perinteitä kunnioittaen. Sisustus ja kalustus uusittiin vanhanajan tunnelma säilyttäen. Suurin muutos on 0-tasolle, peräosaan, rakennettu saunaosasto. Höyrykone huoltokunnostettiin. Kattilahuone hiljennettiin purkamalla vanha aggregaatti ja sijoittamalla uusi 45 kVA agregaatti aivan laivan perään, potkuriakselin päälle.

S/S Leppävirta palasi liikenteeseen oopperalaulaja Matti Salmisen "Salminen Saimaalla" -kiertueella. S/S Leppävirta ja Salminen viivähtivät kuudella Saimaan tanssilavalla.

Kesä 2010 oli S/S Leppävirran ensimmäinen paluunjälkeinen risteilykausi. Tilausristeilyjä tehdään Lappeenrannasta.

## Aluksen tiedot

* **Aikaisemmat nimet:** S/S Leppävirta II
* **Rakennuspaikka:** Paul Wahl & Co., Varkauden konepaja, Varkaus
* **Rakennusvuosi:** 1904
* **Pituus:** 26,85 metriä
* **Leveys:** 6,7 m
* **Syväys:** 1,68 m (Suurin syväys 2,34 m)
* **Vetoisuus:** 161 brt
* **Bruttopaino:** 139 t
* **Nettopaino:** 124 t
* **Koneen tyyppi:** Compound-höyrykone
* **Koneen teho:** 95 kw, 129 ihv
* **Nopeus:** 9 solmua (16,7&nbsp;km/h)
* **Polttoaine:** Kevyt polttoöljy
* **Omistaja:** Leppävirran Höyrylaiva Oy, 2005–
* **Entiset omistajat:** Leppävirran kunta 1982–2005, Saimaan Laivamatkat Oy 1967–1982, Leppävirran Höyrylaiva Oy 1904–1967
* **Käyttäjä:** Leppävirran Höyrylaiva Oy
* **Kotisatama:** Leppävirta
* **Liikennöinti:** Yksityiskäytössä/ tilausristeilyjä. Ennen: Risteilyjä Kallavedellä, reittiliikenteessä Leppävirralta Savonlinnaan ja Varkauden kautta Kuopioon.
* **Liikennealue:** Kotimaa I (entinen sisäliikenne)
* **Matkustajia:** 80, joista yläkannella yhtä aikaa max. 40 henkilöä.
* **Minimimiehitys:** Päällikkö, konemies sekä kaksi kansimiestä (4 henkeä)

Alus ei kuulu perinnelaivarekisteriin

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Onnettomuustutkintakeskus: C 5/1997 M R 
* 
* Varustamoyhtiön historiaa
Soinilansalmi

**Soinilansalmi** on kylä Leppävirran kunnan itäosassa Soisalon saaressa. Kylä sijaitsee 27 kilometrin päässä Leppävirran keskustaajamasta seututien 534 varrella. Kylän asukasluku on noin 110.

Leppävirran Soinilansalmi valittiin vuoden kyläksi vuonna 2013.

Soinilansalmen kylätalo tunnetaan nimellä Salmitalo.
  
Urheilutapahtuma *Parkkolansaaren soutu* järjestetään vuosittain Soinilansalmessa heinäkuun ensimmäisenä sunnuntaina. Kilpailu on eräs Itä-Suomen Soutuklubin osakilpailuista.

Soinilansalmen lähistöllä sijaitsee noin 200 metriä pitkä Orinoron rotko ja sille tutustuttava noin 7 kilometrin patikointireitti.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Soinilansalmen kyläyhdistyksen verkkosivusto (soinilansalmi.net)
* Kaisu Lötjönen (13.12.2013) Tiernapojat-näytelmä taittuu myös savoksi – katso video  (yle.fi)
* Soinilansalmi - Leppävirta (kylaan.fi)
Sevendust

**Sevendust** on Atlantassa vuonna 1994 perustettu alternative metal -yhtye. Alun perin yhtyeen nimi oli Crawlspace, mutta tällä nimellä se ehti julkaista vain yhden kappaleen, kunnes selvisi, että nimi oli jo käytössä eräällä toisella yhtyeellä. Kyseisen kappaleen nimi on ”My Ruin”, ja se on mukana *[[Mortal Kombat (elokuva)|Mortal Kombat]]* -elokuvan soundtrackilla *Mortal Kombat: More Kombat*. Yhtyeellä oli pitkään vaikeuksia uuden nimen keksimisessä, mutta jäsenet päätyivät lopulta Sevendustiin, joka oli johdettu Sevindust-nimisestä hyönteismyrkystä. Sevendust on tehnyt showpainija Chris Jerichon entisen tunnusmusiikin.

## Jäsenet
* John Connolly – kitara, laulu
* Vincent Hornsby – basso
* Clint Lowery – kitara, laulu (1997–2004, 2008–)
* Morgan Rose – rummut, laulu
* Lajon Witherspoon – laulu

### Entiset jäsenet
* Sonny Mayo – kitara (2004–2008)

## Diskografia
### Studioalbumit
* *[[Sevendust (albumi)|Sevendust]]* (1997)
* *[[Home (Sevendust albumi)|Home]]* (1999)
* *[[Animosity (Sevendust albumi)|Animosity]]* (2001)
* *[[Seasons (Sevendust albumi)|Seasons]]* (2003)
* *[[Next (Sevendust albumi)|Next]]* (2005)
* *[[Alpha (Sevendust albumi)|Alpha]]* (2007)
* *[[Chapter VII: Hope & Sorrow]]* (2008)
* *[[Cold Day Memory]]* (2010)
* *[[Black Out the Sun]]* (2013)
* *[[Time Travelers & Bonfires]]*(2014)
* *[[Kill the Flaw]]* (2015)
* *[[All I See Is War]]* (2018)
* *[[Blood & Stone]]* (2020)
* *[[Truth Killer]]* (2023)

### Livealbumit
* *[[Southside Double-Wide: Acoustic Live]]* (2004)

### Kokoelmat
* *Best Of (Chapter One 1997–2004)* (2005)
* *Retrospective 2* (2007)

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Hakama

**Hakama** (, ) tarkoittaa perinteisiä japanilaisia housuja.
Housut omaksuttiin japanilaisen puvun osaksi todennäköisesti Kiinasta jo esihistoriallisella Yayoi-kaudella, mutta nykyaikaisia hakama-housuja muistuttava vaate syntyi Heian-kaudella (794–1192).

## Historia

Keskiajalla hakamaa käyttivät miehet, mutta myös aatelisnaiset. Miesten hakama-tyyppejä olivat lahkeensuista pussiksi kootut *sashinuki*- tai *kukuri-bakamat* ja seremonialliseen hovipukuun kuuluvat, kiinalaista mallia noudattelevat *uwa-bakamat*. Naisten hakamat valmistettiin punasävyisistä kankaista (*aka-no-hakama*), juni-hitoe -asuun kuuluivat *naga-bakamat*, joiden lahkeet olivat kaksi kertaa tavallisten mittaiset, niin että ne peittivät jalat ja laahasivat perässä naisen kävellessä. *Oguchi-hakamat* olivat nilkkapituiset ja niitä käytettiin ulkona ja silloin kun tehtävät vaativat runsaampaa liikkumista.

Naiset luopuivat hakamasta keskiajan lopulla, lukuun ottamatta shintolaisia seremonioita, joita suorittavat temppelineitsyet (miko), ja papittaret käyttävät keskiaikaisia housuja seremoniallisen asun osana. 
Hakama jäi miesten vaatetukseen. Samurait käyttivät yleensä leveää, laskostettua hakamaa *[[hitatare]]*- ja myöhemmin *kamishimo*-asujen osana. Seremoniallisimpaan tyyliin kuului miehilläkin laahustavat naga-bakamat.

## Käyttö

Hakama, kuten kimonokin ommellaan suorakulmaisista, kapeista kangaskaitaleista. Vaatteen liikkumavara ja muoto saadaan aikaan laskostamalla. Samurai-hakaman laskosten sanotaan symboloivan bushidon seitsemää hyvettä: 

# Gi – oikeamielisyys
# Yu – rohkeus
# Jin – myötätunto
# Rei – kohteliaisuus
# Makoto – vilpittömyys
# Meiyo – kunnia
# Chugi – uskollisuus

Nykyäänkin on käytössä erilaisia hakamatyyppejä eri tilaisuuksiin. Hakama kuuluu mm. shintolaisten pappien pukuun, hovin seremonioissa käytetään vieläkin Heian-kaudelta periytyvää pukua. *Iga*- tai *tattsuke*-hakama on hakama, jonka yläosa on laskostettu, mutta polvesta alaspäin alkavat säärenmuotoiset lahkeet. Se kuului työvaatteisiin ja nykyään iga-bakaman voi nähdä sumopainiottelujen avustajien päällä. 

Tavallisilla miehillä hakama kuuluu seremonialliseen pukeutumiseen. Sulhasen pukuun kuuluu musta, vaakunallinen kimono, musta vaakunallinen haori ja mustavalkoraidalliset silkkiripsihakamat. Naisten käytössä hakama tuli uudelleen muotiin Meiji-restauraation myötä. Naisille ryhdyttiin tarjoamaan koulutusta ja koulupuvun osaksi tuli hakama, joka helpotti kimonoasussa liikkumista. Nykyään naisten hakamaa käytetään yleensä koulujen valmistujaisjuhlissa. Nykyaikainen naisten hakama muistuttaa rakenteeltaan miesten hakamaa, mutta sen nauhat solmitaan eri tavalla. Materiaali on usein eurooppalaiseen tyyliin villakangasta ja väri kimonoon sopiva.

Eri materiaaleista, kuten tetron, puuvilla tai polyesteri, valmistettu hakama kuuluu joidenkin taistelulajien harjoitusasuun, esimerkiksi aikido, iaido, kyudo ja kendo. Yleisimmät värit ovat valkoinen, musta tai sininen.

## Aiheesta muualla

* Hanami Web - Hakama  
* Hakaman viikkausohjeet
Touko

**Touko** on suomalainen miehen etunimi. Touko on luontoaiheinen nimi; sana *touko* tarkoittaa ”keväisiä peltotöitä”, ”kasvamassa olevaa viljaa”.

Suomen almanakkaan nimi otettiin 1929, toukokuun 24. päivälle, mutta se poistettiin 1950, koska kielilautakunnan mielestä nimeä oli liian hankala taivuttaa. Touko kuitenkin palautettiin almanakkaan samalle päivälle 1973. Toukokuuhun 2025 mennessä Touko-nimen on Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan saanut 2228 miestä ja muutama nainen.

## Tunnettuja Toukoja
*Touko Aalto (s. 1984), poliitikko
*Touko Hujanen (s. 1986), valokuvaaja
*Touko Kosonen (1927–2014), oikeustieteen professori ja hovioikeuden presidentti
*Touko Laaksonen, *Tom of Finland* (1920–1991), kuvataiteilija ja sarjakuvapiirtäjä
*Touko Markkanen (1922–1974), sosiologi, psykometriikan asiantuntija ja Alkoholipoliittisen tutkimuslaitoksen tutkija
*Touko Neronen (1934–2015), arkkitehti
*Touko Perko (1941–2025), historiantutkija, professori ja journalisti
*Touko Saari (1928–2007), arkkitehti
*Touko Seppä (s. 2002), suunnistaja
*Touko Siltala (s. 1957), kirjankustantaja
*Touko Tahkokallio, pelisuunnittelija
*Touko Tarkki, rikollinen
*Touko Tumanto (s. 1982), jalkapalloilija
*Touko Voutilainen (1918–1991), rehtori ja päätoimittaja, luokattoman lukion kehittäjä
*Touko Yrttimaa (s. 1947), valokuvataiteilija ja graafinen suunnittelija

## Kuvitteellisia Toukoja
*Touko-Pouko, Jukka Rasilan esittämä roolihahmo *Studio Julmahuvi* -televisiosarjassa
*Touko-serkku, Roope Ankan serkku Disney-yhtiön sarjakuvissa

## Lähteet
*
* 

### Viitteet
Brokadi

**Brokadi** on hyvin koristeellinen kangastyyppi, jonka pintaan muodostetaan kutomalla erilaisilla sidoksilla ja ylimääräisillä loimi- ja kudejärjestelmillä monimutkaisia kuvioita. Brokadissa on yleensä mukana metallilankoja. Aidoiksi brokadeiksi kutsutaan joskus sellaisia kankaita, joissa on kuvioita aidoilla kulta- ja hopealangoilla. Nykyaikana brokadeita kudotaan tietokoneella ohjattavilla jacquardkoneilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Haniwa

**Haniwat** (, savirenkaat) ovat esihistoriallisella Kofun-kaudella (200-500 jaa.) hautalahjoina käytettyjä savipatsaita. Haniwat esittävät ihmisiä, rakennuksia tai eläimiä. Ne voivat olla hyvin tyyliteltyjä tai realistisin yksityikohdin varusteltuja. Useita Kofun-kauden sotilaskulttuurin piirteitä on tallentunut haniwa-patsaisiin.

Tärkeimmät Haniwat ovat löytyneet eteläiseltä Honshūlta, erityisesti Kansain alueelta Naran ympäristöstä, sekä pohjoiselta Kyūshūlta. 

## Lähteet
Elsa Tilkanen

**Elsa Vilhelmiina Tilkanen** (o.s. **Saarelainen**, 26. syyskuuta 1896 Pöytyä &ndash; 5. joulukuuta 2006 Pöytyä) oli ennen kuolemaansa Suomen vanhin elossa oleva asukas. Hän on Suomen historian kuudenneksi vanhimmaksi elänyt ihminen, jonka ikä on varmuudella todistettavissa. Pöytyällä, ennen kuntien yhdistymistä Karinaisissa, asuneesta 110-vuotiaasta Tilkasesta tuli Suomen vanhin asukas, kun sillä hetkellä vanhin, ahvenanmaalainen Anna Hagman kuoli 110 vuoden ikäisenä huhtikuussa 2006. 

Elsa o.s. Saarelainen avioitui vuonna 1919 karinaislaisen Vilho Tilkasen kanssa. Pariskunta sai neljä lasta. Vilho Tilkanen kuoli vuonna 1945.

Elsa Tilkanen kuoli 110-vuotiaana 5. joulukuuta 2006. Hänen kuoltuaan Suomen vanhimman asukkaan tittelin sai Aarne Arvonen (1897–2009).

## Lähteet
Uchikake

**Uchikake** () on japanilainen naisten päällyskaapu. Se on kimonon muotoinen ja laahustavahelmainen naisten päällysvaate, joka puetaan muun kimonoasun päälle sitomatta sitä vyöllä. Uchikake oli 1500-luvulla samurailuokan naisten juhlapuku. Edo-kaudella siitä tuli yleinen juhlapuku niille naisille, joilla oli siihen varaa.

Nykyaikana uchikakea käytetään pääasiallisesti vain perinteisen morsiuspuvun osana. Morsiuspuvun uchikakessa on roikkuvat *furisode*-hihat. Perinteisiä värejä ovat aasialaisissa hääpuvuissa yleinen punainen, monivärisillä maalauksilla tai kultakirjailuilla koristettuna, tai *shiromuku*, "puhtaan valkoinen". Valkoinen symboloi seremoniassa morsiamen puhtautta, eli valmiutta ottaa vastaan sulhasen suvun "värit".

## Katso myös
* Kosode
Sepelsieppo

**Sepelsieppo** (*Ficedula albicollis*) on pieni hyönteissyöjä, joka muistuttaa kirjosieppoa.

## Koko ja ulkonäkö

Pituus 12–13½&nbsp;cm, paino n. 13&nbsp;g.

Muistuttaa suuresti kirjosieppoa ja lähinnä vain keväiset koiraat voidaan tunnistaa maastossa. Mustavalkoinen pieni sieppo, jolla valkoinen kaularengas (kirjosiepolla selkäpuoli ja niska kokomusta). Naaras, nuori lintu ja syksyinen sulkasadon läpikäynyt koiras muistuttavat kirjosiepponaarasta, ja ne voidaan varmuudella erottaa ainoastaan erittäin hyvin nähtynä ja kuultuna tai kädessä tarkkailemalla.

Ääni on erilainen kuin kirjosiepolla: satakielimäinen korkea vihellys ”iiiip”. Laulu eroaa selvästi kirjosiepon laulusta.

Sepel- ja kirjosieppo voivat risteytyä keskenään. Risteymät muistuttavat sekä kirjo- että sepelsieppoa, ja lisäksi vielä paria muutakin sieppolajia. Risteymäkoiraat ovat usein lisääntymiskykyisiä, naaraat eivät ole.

Sepelsiepon kuvaili ja nimesi hollantilainen Coenraad Jacob Temminck.

## Levinneisyys

Keski- ja Itä-Eurooppa. Ruotsin itärannikolla Gotlannissa ja Öölannissa pesii vakaa kanta, josta säännöllisesti keväisin harhautuu meille joitakin yksilöitä. Ei pesi Suomessa.

## Elinympäristö

Lehtimetsät, puutarhat ja puistot.

## Lisääntyminen

Pesii puunkoloon tai linnunpönttöön. Vaaleansinisiä munia tavallisesti 6 kpl. Naaras hautoo n. 2 viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä lentokykyisinä n. 16 päivän ikäisinä.

## Ravinto
Sepelsieppo syö sekä lentäviä että maassa ja kasveilla liikkuvia hyönteisiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vepsäläinen, Kari, Järvinen, Olli, Keynäs, Kalevi & Salminen, Pekka 1975: Sepelsiepot *Ficedula* *albicollis* Hankoniemellä 1971-74. - Lintumies 4.1975 s. 118-122. SLY.
Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2006

**Jääkiekon 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2006** pelattiin Sofiassa, Bulgariassa 27. maaliskuuta – 2. huhtikuuta 2006 (ryhmä A) ja Aucklandissa, Uudessa-Seelannissa (ryhmä B) 3.–9. huhtikuuta 2006. Ryhmien voittajat, Romania ja Kiina, nousivat 1. divisioonan maailmanmestaruuskisoihin vuodeksi 2007. Ryhmien häviäjät, Etelä-Afrikka ja isäntämaa Uusi-Seelanti, putosivat 3. divisioonaan vuodeksi 2007.

## A-Lohkon turnaus

## B-Lohkon turnaus

## Lopulliset sijoitukset

## Lähteet
* IIHF: A-lohkon tulokset 
* IIHF: B-lohkon tulokset