open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Brännässelet

**Brännässelet** on Ruotsissa Norrbottenissa Luulajan kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

## Maantietoa
Brännässelet on 1,8 kilometriä pitkä, 1,1 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 63 hehtaaria eli 0,63 neliökilometriä. Se sijaitsee Rånejoessa ja on pikemminkin sen suvantoa kuin järvi. Se alkaa Degervikenin yläpuolisesta kapeikosta, kiertää Långnäsetin niemen, jatkuu Ronningsuddenin ja Brännäsuddenin välistä ja päättyy Avanäsetin ja Uddenin välissä. Seuraava suvanto-osuus Prästholmsselet jatkuu heti moninkertaisesti laajempana. Järvessä on kolme saarta, joista Killingholmen on 300-metrisenä suurin. Muut saaret ovat pieniä luotoja. Järven rannat ovat kaikki viljeltyjä puolen kilometrin leveydeltä, mutta asutus on harvaa haja-asutusta. Kummallakin rannalla kulkee tie, joka alkaa Råneåsta ja ohittaa Meldersteinin ja Orrbynin joen seuraavassa ylimenokohdassa.

## Luontoarvoja
Järven lähialueella, jonka pinta-ala on 11,7&nbsp;km², on metsämaata (68,6&nbsp;%), kosteikkoa (26,9&nbsp;%), joutomaata (0,8&nbsp;%), viljelymaata (0,3&nbsp;%), asutusta ja tiestöä (0,1&nbsp;%) ja vesistöä (3,3&nbsp;%). Alueen maaperässä on esimerkiksi moreenia (52,5&nbsp;%), turvetta (35,7&nbsp;%), jäätikköjokimuodostumia (3,5&nbsp;%), silttiä, hiekkaa ja soraa (1,9&nbsp;%), multaa (0,2&nbsp;%) ja kalliota (2,9&nbsp;%).

## Vesistösuhteet
Brännässelet kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen pääuomaan   ja on jokensa läpivirtausjärvi. Järven valuma-alueen pinta-ala on 4&nbsp;158&nbsp;km² ja sen keskivirtaaman arvioidaan olevan 46,6 m³/s . Järven omaa lähialuetta on vain 11,7&nbsp;km², mutta siihen laskee muutama puro. Lounaisrantaan tulee Ronningsbäcken, jonka latvaveden sijaitsevat Stenmossabergetin ja Inreklappurnin välisessä laaksossa. Siellä sijaitsee suojärvi Högtjärnen, josta puro alkaa. Vastarantaan tulee metsästä kaksi puroa, joista Gravbäcken on suoraksi kaivettu oja. Rånejoki laskee 13 kilometrin päässä Perämereen Råneåssa Luulajassa.

## Lähteet
Pentti Nohynek

**Pentti Paul Waldemar ”Bubi” Nohynek** (8. tammikuuta 1931 Helsinki – 28. marraskuuta 2020 Espoo) oli suomalainen koripallotuomari, koripalloilija ja lajivaikuttaja. Hän pelasi myös käsipalloa voittaen kolme Suomen mestaruutta. Työuransa hän teki voimistelunopettajana Munkkiniemen yhteiskoulussa Helsingissä.

Helsingin Munkkiniemen alueen koripalloon vahvasti vaikuttanut ja liikunnanopettajana työskennellyt Nohynek pelasi miesten SM-sarjassa neljän kautta ja toimi tuomarina miesten pääsarjassa vuosina 1958–1969. Hän toimi tuomarina myös kansainvälisissä otteluissa, kuten vuoden 1965 EM-kilpailuissa ja Geneven olympiakarsinnoissa vuonna 1964.

## Elämä ja ura

Nohynek oli munkkiniemeläisen Kiri-Poikien (Kipo) kasvatti ja pelasi seurassa neljä kautta miesten SM-sarjaa vuosina 1952–1955. Kipon pudottua SM-sarjasta Nohynek pelasi seurassa vielä kauden 1956 suomensarjaa. Kipo yhdistyi ToPoon vuonna 1968, jolloin myös Nohynek vaihtoi seuraa.

Nohynek oli munkkiniemeläisen koripallon alkutaipaleen merkittävimpiä hahmoja 1940-luvun lopulla. Hän oli myös vuodesta 1961 kansainvälisen tason koripallotuomari, joka tuomitsi vuosina 1958–1969 yhteensä 147 miesten SM-sarjaottelua. Nohynek tuomitsi kansainvälisellä tasolla muun muassa maaotteluita Tbilisissä vuoden 1965 EM-kilpailuissa, vuoden 1965 akateemisissa MM-kilpailuissa Budapestissä ja vuonna 1964 Geneven olympiakarsinnoissa, joista Suomi eteni historiallisesti Tokion kesäolympialaisiin.

Nohynek pelasi myös viisi kautta käsipalloa Unionissa voittaen kolmesti Suomen mestaruuden. Hän pelasi käsipallossa myös Eurooppa-cupin ottelun Tanskassa.

Nohynek työskenteli vuodet 1956–1993 voimistelunopettajana Munkkiniemen yhteiskoulussa ja edisti koripallon asemaa myös koulumaailmassa. Hänet valittiin vuonna 2010 ”Vuoden munkkalaiseksi”. Nohynek toimi useissa luottamustehtävissä seuroissa, liittotasolla ja toimikunnissa. Hän kuoli Espoossa 89-vuotiaana 28. marraskuuta 2020.

## Lähteet
* Pentti Nohynek Suomen Koripalloliitto
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Pentti Nohynekin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Arokurjenherne

**Arokurjenherne** (*Astragalus danicus*) on monivuotinen kurjenherneisiin kuuluva hernekasvilaji.

Se kasvaa 5–20 senttimetriä korkeaksi ja kasvaa maanmyötäisesti tai kohenevasti. Lehdissä on 7–11 paria pehmeäkarvaisia lehdyköitä. Kukintona on lehtihankainen terttu, kukat ovat sinivioletteja paitsi tyvestään keltaisia. Hedelmänä on pitkänomainen musta palko.

Arokurjenherne esiintyy Keski- ja Itä-Euroopassa, paikoin Pohjoismaissa, Siperiassa ja Keski-Aasiassa. Pohjoismaissa se on Etelä-Ruotsissa ja Tanskassa harvinainen alkuperäiskasvi. Suomessa arokurjenherne on havaittu ensimmäisen kerran 2010-luvun puolivälissä Etelä-Hämeessä (EH). Laji arvioidaan satunnaiseksi uustulokkaaksi.

## Lähteet
Tuoksuasteri

**Tuoksuasteri** (*Symphyotrichum novae-angliae*, syn. *Aster novae-angliae*) on monivuotinen asterikasvilaji. Sitä käytetään koristekasvina.

Tuoksuasteri kasvaa 100–180 senttimetriä korkeaksi. Sen varsi haaroo yläosasta ja muodostaa sarjamaisen mykeröstön. Mykerön kehräkukat ovat kellertäviä, kielimäiset laitakukat ovat tummanpunaisia tai joskus purppuranpunaisia, violetteja tai valkoisia.

Tuoksuasteri esiintyy alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa, Yhdysvalloissa ja itäisessä Kanadassa. Se esiintyy myös tulokaslajina yli puolessa Euroopan maista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Tuoksuasteri – ''Symphyotrichum novae-angliae''
Kinuko Tanida

**Kinuko Tanida** (, myöh. **Idogawa**, 18. syyskuuta 1939 Osakan prefektuuri – 4. joulukuuta 2020 Osakan prefektuuri) oli japanilainen lentopalloilija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Tanida kuului Japanin naisten maajoukkueen kokoonpanoon sen voittaessa olympiakultaa Tokiossa 1964, maailmanmestaruuden Neuvostoliitossa 1962 ja MM-hopeaa Brasiliassa 1960. Tanida kuoli aivoverenvuotoon 81-vuotiaana 4. joulukuuta 2020.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Can Hasan

**Can Hasan** oli kivi-kuparikautinen kylä varhaisen maanviljelyn kaudella nykyisessä Turkissa. 

Kylä asutettiin viimeistään esikeraamisella neoliittikaudella noin 6500 eaa. Myöhemmältä ajalta on löydetty varhaisia kupariesineitä.

## Paikka
Can Hasan sijaitsee Karamanin maakunnassa nykyisen Karamanin lähellä siitä 13 km koilliseen. Nykyisin lähellä on Alaçatin kylä. Kylä sijaitsee paikassa, jossa on vuorilta tasangolle laskevan joen luoma hedelmällinen jokisuistoalue.

## Can Hasanin kummut

* I: 6-4 vuosituhat eaa pääasiallinen Can Hasanin kumpu, myöhäisneoliitti-kuparikausi Kummun läpimitta 115 m. Ehkä ajoittuu 6700 - 5000 eaa., myöhäiselle PPNB-kaudelle.

* II hellenistinen-Rooma-varhainen Bysantti

* III 7. vuosituhat eaa, n 6500 eaa. esikeraaminen neoliitti Ejoittuu tarkemmin noin 7600-6600 eaa.

## Lähteet
Teatteri Ulpu

**Teatteri Ulpu** on vuonna 1993 perustettu Ulvilassa toimiva harrastajateatteri. Toiminnan lähtökohtana oli herätellä kotikunnan väkeä teatteriharrastuksen pariin sekä tekijöinä että kokijoina. Ensimmäinen kesäteatterinäytelmä Lassilan Mimmi Paavaliina esitettiin kesällä 1995. Ympärivuotisessa toiminnassa on nykyisin mukana kaikenikäisiä teatterin harrastajia. Monet Ulpun nuorista aikuisista ovat olleet harrastajateatterilaisia lapsesta lähtien. Perinteisen ohjelmiston rinnalla on nähty myös kokeellisempia esityksiä. Ulpu on viime vuosina tuottanut niin lapsille ja nuorille kuin aikuisillekin useita produktioita vuodessa perinteisen kesäteatterinäytelmän lisäksi sekä tullut palkituksi esimerkiksi valtakunnallisilla harrastajateatteripäivillä. Ulpu valittiin vuoden harrastajateatteriksi vuonna 2008.

Ulpu oli pitkään tunnettu kesäteatteristaan Ulvilan Massilla. Toiminta kuitenkin loppui vuonna 2019 ja Ulpu päätti keskittyä sisäteatteriin. Ulpun viimeinen Massilla esitetty kesäteatteriesitys oli Kolme Muskettisoturia kesällä 2018. Ulpun sisänäyttämö sijaitsee Ulvilan kirjaston yhteydessä studionäyttämöllä. Studionäyttämöllä Ulpu on esittänyt useita kymmeniä näytelmiä Ella ja Paterockin kantaesityksestä aina Vadelmavenepakolaiseen asti.

## Lähteet
Kalliovillakko

**Kalliovillakko** (*Senecio sylvaticus*) yksivuotinen villakoihin eli kantavillakoihin kuuluva mykerökukkaiskasvilaji.

## Ulkonäkö
Kalliovillakko kasvaa 20–80 senttimetriä korkeaksi. Se muistuttaa peltovillakkoa ja voi risteytyä tämän lajin tai tahmavillakon kanssa. Kalliovillakon varsi on pystykasvuinen, uurteinen, haarova ja karvainen. Lehdet ovat epäsäännöllisen liuskaiset. Mykeröt ovat keltakukkaisia ja kapean kartiomaisia, hoikempia kuin peltovillakolla. Mykerön kehtosuomut ovat vaaleanvihreitä. Laitakukkien kielimäinen teriö on hyvin lyhyt ja rullalle kiertyvä. Hedelmänä on 2,5 millimetriä pitkä harvakarvainen lenninhaivenellinen pähkylä. Suomessa kalliovillakko kukkii heinä–syyskuussa. Se on myrkyllinen.

## Levinneisyys
Kalliovillakko esiintyy alkuperäisenä Euroopassa ja Kaukasiassa, tulokaslajina eri puolilla maailmaa, laajimmin Pohjois-Amerikassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa.

## Elinympäristö
Pohjoismaissa kalliovillakko kasvaa muun muassa merenrannoilla, kallioilla, hakkuuaukeilla, tienvarsilla ja joutomailla. Laji on typensuosija.

## Kalliovillakko Suomessa
Suomessa kalliovillakko kasvaa sekä alkuperäisenä että uustulokkaana. Sitä esiintyy Pohjois-Pohjanmaan korkeudelle. Laji on maan eteläosassa yleinen ja lounaassa Varsinais-Suomessa osin hyvin yleinen. Suomen uhanalaisuusluokituksessa kalliovillakko on elinvoimainen (LC).

## Lähteet
Vaitiolo

**Vaitiolo** voi tarkoittaa seuraavia:

* *[[Vaitiolo (romaani)|Vaitiolo]]*, Shūsaku Endōn vuoden 1966 romaani
* *[[Silence (elokuva)|Silence]]*, edelliseen perustuva vuoden 2016 elokuva
Tummakallioinen

**Tummakallioinen** (*Erigeron humilis*) on monivuotinen asterikasvilaji.

## Ulkonäkö
Tummakallioinen on lehtiruusukkeellinen ruohokasvi, joka kasvaa 5–15 senttimetriä korkeaksi. Varsi on haaraton, toisinaan kaareva, harmahtavasti hapsikarvainen ja usein punaruskea. Lehtilapa on tavallisesti pyöreä- tai lanttokärkinen. Kukintona on mykerö joita kasvaa aina yksi vanaa kohti. Mykerön kehtosuomut ovat samanpituisia, sinipunertavakarvaisia, ulommat usein vähän siirottavia. Mykerön laitakukkien kieli on valkoinen tai sinipunertava. Hedelmänä on litteä, yleensä kaksiharjuinen pähkylä, joka on tavallisesti karvainen, pappus on hapsihaiveninen.

## Levinneisyys
Tummakallioinen esiintyy Euroopan maista Norjassa, Ruotsissa, Suomessa, Islannissa ja Huippuvuorilla. Se kasvaa myös Koillis-Siperiassa, Grönlannissa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa Alaskassa ja Kalliovuorilla. Suomessa tummakallioinen kasvaa harvinaisena tunturikasvina Enontekiön Lapin luoteisosassa. Laji on Suomessa uhanalainen, vuonna 2019 se on arvioitu vaarantuneeksi (VU).

## Lähteet
Keçiören

**Keçiören** on piirikunta Turkin Ankaran maakunnassa ja Ankaran kaupungissa. Vuoden 2019 väestönlaskennassa Keçiörenin väkiluku oli 939&nbsp;161.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sädekallioinen

**Sädekallioinen** (*Erigeron annuus*) on kaksivuotinen asterikasvi. Sitä käytetään koristekasvina.

## Alalajit
Sädekallioinen on jaettu muutamaan alalajiin, joiden nimistö ei ole yksiselitteinen.
* pikkusädekallioinen tai isosädekallioinen (*E. annuus* subsp. *annuus*)
* isosädekallioinen (*E. annuus* subsp. *lilacinus*)
* *E. annuus* subsp. *septentrionalis* (lienee alemman alalajin / lajin synonyymi)
* piisädekallioinen tai pikkusädekallioinen (*E. annuus* subsp. *strigosus*), usein eri lajina *[[Erigeron strigosus]]*

## Ulkonäkö
Sädekallioisen nimialalaji *annuus* (pikku- tai isosädekallioinen lähteestä riippuen) kasvaa 40–90 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty ja yläosasta haarova. Kukinnot ovat 1,5–2,5 cm leveitä mykeröjä, joiden laitakukat ovat valkoisia tai sinertäviä.

## Levinneisyys
Sädekallioinen kasvaa alkuperäisenä Pohjois-Amerikassa, Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Se on levinnyt tulokkaana monille muille mantereille, mukaan lukien miltei koko Eurooppaan. Pohjoismaissa esiintyy useimmin alalajeja *annuus* ja *strigosus*. Suomessa sädekallioista ja lajin kolmea eri alalajia esiintyy vakiintuneena, enimmäkseen viljelyperäisenä uustulokkaana eteläosassa. Havainnot lajista ovat yleistyneet 2010-luvulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2020: sädekallioinen (''Erigeron annuus'') Suomessa.
Kultakutriasteri

**Kultakutriasteri** eli **kulta-asteri** (*Galatella linosyris*, syn. *Aster linosyris*, *Crinitaria linosyris*) on monivuotinen asterikasvi. Se kasvaa 10–40 senttimetriä korkeaksi. Varressa kasvaa lukuisia 1–3 millimetrin levyisiä kapeita, tasasoukkia lehtiä. Kukinnot ovat 8–12 millimetriä leveitä mykeröjä, kukissa on suppilomainen kullankeltainen teriö eikä mykerössä ole erilaistuneita laitakukkia. Hedelmä on lenninhaivenellinen pähkylä. Kultakutriasteri esiintyy suuressa osassa Eurooppaa, mutta Pohjoismaissa harvinaisena: alkuperäisenä vain Ruotsissa Öölannin ja Gotlannin alvareilla ja kalkkisoraikoilla. Suomessa lajista on yksittäinen havainto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Galatella linosyris''
Nohynek

**Nohýnek** tai **Nohynek** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

## Nohynek
*Hanna Nohynek (s. 1958), suomalainen lääkäri ja rokotetutkija
*Pentti Nohynek (1931–2020), suomalainen koripallotuomari ja kori- ja käsipalloilija

## Nohýnek
*Miroslav Nohýnek (1941–1997), tšekkiläinen näyttelijä ja ohjaaja
*Stanislav Nohýnek (s. 1983), tšekkiläinen jalkapalloilija
Soisalo (rahtialus)

**S/s Soisalo** oli Lehtoniemen telakalla Varkaudessa 14. kesäkuuta 1913 valmistunut rautainen rahtialus, jonka käyttövoimana oli höyrykone. Sen omistivat rakennusvaiheessa J. Junkkarinen 1/3, J. Peusa 2/3.  Aluksen pituus oli 31, leveys 7, syväys 2,7 metriä, kantavuus 300 btn ja koneen teho 100 hevosvoimaa. Soisalon rekisteri- ja kotipaikaksi mainitaan 1921–1940 Viipuri ja 1941-1944 Helsinki.  J. Junkkarinen (1870-1931) Leppävirralta toimi pitkään laivan päällikkönä. Huhtikuussa 1918 vapaussodan aikaan punaiset upottivat aluksen Turun satamassa Aurajokeen usean muun aluksen kanssa. Nosto- ja kunnostustoimien jälkeen se jatkoi rahdin kuljetusta. Se liikennöi Saimaan vesistöalueen  ja Suomenlahden Viipurin satamien alueella, joskus Tukholmaankin saakka.   Pääasiallinen kuljetettava tavara oli aluksi vilja. Myöhemmin se kuljetti myös muun muassa puutavaraa, halkoja, rautamalmia, kiveä, rautaa ja lannoitteita. Junkkarisen kuoltua laivan ostivat Tuoviset Muuruvedeltä.  Alus matkasi sotakorvauksena Neuvostoliittoon  1945.
Niuen parlamenttivaalit 2020

**Niuen vuoden 2020 parlamenttivaalit** pidettiin 30. toukokuuta. Vaaleissa valitaan 20 parlamentin jäsentä: 14 alueen vaalipiireistä ja kuusi koko alueen käsittävästä vaalipiiristä. Vaalitapa on molemmissa tapauksissa enemmistövaali.

Kaikki ehdolle asettuvat ja valittavat ehdokkaat ovat sitoutumattomia sillä poliittisia puolueita ei Niuella ole.

## Tulokset
Istuva pääministeri Toke Talagi hävisi vaalit vaalipiirissään (koko alue). Hän oli toiminut pääministerinä vuodesta 2008 alkaen..

Mutalaun vaalipiirissä ehdokkaat saivat saman verran ääniä, minkä johdosta voittaja ratkaistaan kolikkoa heittämällä. Voittajaksi valikoitui Makaseau Ioane.

## Lähteet
La Flèche Wallonne 2020

**La Flèche Wallonne 2020** oli järjestyksessään 84. maantiepyöräilyn miesten La Flèche Wallonne -kilpailu. Se järjestettiin 202 kilometrin reitillä Herve – Mur de Huy. Kilpailu oli alun perin tarkoitus järjestää 22. huhtikuuta, mutta koronaviruspandemian vuoksi se ajettiin vasta 30. syyskuuta 2020. Se kuului UCI World Touriin.

Marc Hirschi voitti ensimmäisen suuren klassikkokilpailunsa ohitettuaan Michael Woodsin noin 50 metriä ennen maalia. Benoît Cosnefroy nousi vielä Woodsin ohi toiseksi.

## Miesten kilpailun tulokset
Lähde: Pro Cycling Stats

## Osallistuneet joukkueet
Lähde: Pro Cycling Stats

## Naisten kilpailu

Samana päivänä ajettiin 23. kerran naisten La Flèche Wallonne -kilpailu. Se käytiin 124 kilometrin reitillä Huy – Mur de Huy. 

Anna van der Breggen voitti kilpailun kuudennen kerran peräkkäin. Demi Vollering kiihdytti vauhtia 350 metriä ennen maalia, mutta van der Breggen kykeni seuraamaan helposti, ja nousemaan lopulta voittoon. Myös Cecilie Uttrup Ludwig ehti ohittaa Volleringin.  

## Naisten tulokset
Lähde: Pro Cycling Stats

## Osallistuneet joukkueet
Lähde: Pro Cycling Stats

## Lähteet
John Ulric Nef (kemisti)

**John Ulric Nef** (alun perin **Johann Ulrich Nef**, 14. kesäkuuta 1862 Herisau, Sveitsi&nbsp;&ndash; 13. elokuuta 1915 Carmel-by-the-Sea, Kalifornia, Yhdysvallat) oli amerikansveitsiläinen kemisti. Hänet tunnetaan parhaiten Nef-reaktion ja Nef-synteesin keksijänä. Hän oli jäsenenä American Academy of Arts and Sciences &#8209;tiedeyhteisössä ja Yhdysvaltain kansallisessa tiedeakatemiassa.

## Varhaisvaiheet
Nefin vanhemmat muuttivat siirtolaisina Sveitsistä Yhdysvaltoihin. Hän opiskeli uudessa kotimaassa kemiaa Harvardin yliopistossa. Valmistuttuaan vuonna 1884 Nef alkoi työskennellä Adolf von Baeyerin kanssa Münchenin yliopistossa, mistä valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1887.

Nef työskenteli professorina Purduen yliopistossa vuosina 1887&ndash;1889 ja Clarkin yliopistossa 1889&ndash;1892. Sen jälkeen hän siirtyi kemian professoriksi vastaperustettuun Chicagon yliopistoon, missä työskenteli akateemisen uransa loppuun saakka.

## Työ
Nefin tärkeimpinä saavutuksina pidetään Nef-reaktion keksimistä ja tutkielmia divalenttisesta hiilestä (karbeeneista).

## Henkilökohtainen elämä
Nefin samanniminen poika (1899–1988) julkaisi useita teoksia toimiessaan taloustieteeseen erikoistuneena historioitsijana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* University of Chicago Library: Guide to the John Ulric Nef, Sr. Papers 1862-1915&nbsp;
TUL:n jalkapallomestaruuskilpailut 1933

**TUL:n jalkapallomestaruuskilpailu 1933** oli 14:ttä kertaa järjestetty Suomen Työväen Urheiluliiton jalkapallomestaruuskilpailu. Sen voitti viipurilainen Talikkalan Toverit, jolle saavutus oli toinen TUL:n mestaruus.

Uusittujen sääntöjen mukaan liitossa oli kuusi mestaruusluokan joukkuetta; Helsingin Kullervo, Kotkan Työväen Palloilijat, Talikkalan Toverit, Tampereen Pallo-Veikot, Turun Toverit ja Vaasan Toverit. Muilla oli mahdollisuus haastaa jokin mestaruusluokan joukkueista ja saada sen paikka mestaruuskilpailussa. Mikäli samalla joukkueella oli useampia haastajia, pelasivat ne aluksi keskenään. Jokaisessa TUL:n piirissä saattoi olla vain yksi mestaruusluokan joukkue. 

TPV oli ainoa kolmesta haastetusta joukkueesta, joka hävisi ottelunsa. Tampereella pelatussa loppuottelussa Talikkalan Toverit voitti Tampereen Kisatoverit maalein 2–1.

## Haasteottelut
### Tampere

### Länsi-Uusimaa/Kymenlaakso

### Helsinki
;1. kierros

;2. kierros

## Mestaruusottelut
TKT ja Vaasan Toverit arvottiin suoraan välieriin.

### Puolivälierät

### Välierät

;Uusintaottelu

### Loppuottelu

## Lähteet
Kalifornian taivaan alla

**Kalifornian taivaan alla** on Tilhet, pajut ja muut -suomalaisyhtyeen 20. maaliskuuta 2020 julkaistu kolmas studioalbumi.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Juho Hoikka.

## Arvostelut
* Ilkka-Pohjalainen: 
*Soundi: 

## Lähteet
Unkarin ja Yhdysvaltain suhteet

**Unkarin ja Yhdysvaltain suhteilla** tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Unkarin kahdenvälisiä suhteita. Yhdysvalloilla on suurlähetystö Budapestissa ja Unkarilla on Washington DC:ssä. Molemmat valtiot kuuluvat Yhdistyneisiin kansakuntiin, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestöön, Natoon, Kansainväliseen valuuttarahastoon, Maailmanpankkiin, Maailman kauppajärjestöön ja Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestöön.

Yhdysvallat tunnusti Itävalta-Unkarista eronneen Unkarin itsenäisyyden vuonna 1921. Yhdysvallat oli perustanut konsulaatin Pestiin jo vuonna 1869. Toisen maailmansodan aikana Saksan kanssa liittoutunut Unkari katkaisi suhteet Yhdysvaltain kanssa 11. joulukuuta 1941. Yhdysvallat julisti sodan Unkarille 5. kesäkuuta 1942. Unkari solmi rauhan liittotuneiden kanssa Moskovassa 20. tammikuuta 1945. Diplomaattiset suhteet palautettiin pian maiden välille. Kylmän sodan aikana Unkari kuului Varsovan liittoon. Vuoden 1989 jälkeen maiden suhteet ovat parantuneet huomattavasti.

Vuonna 2015 tehdyn U.S. Global Leadership -raportin mukaan 54 prosenttia unkarilaisista hyväksyi Yhdysvaltain globaalin johtajuuden. 16 prosenttia olivat sitä vastaan ja 30 prosenttia ei osannut sanoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Samsung Galaxy S20 FE

**Samsung Galaxy S20 FE** eli **Samsung Galaxy S20 Fan Edition** on Samsungin 23. syyskuuta 2020 julkistama ja 2. lokakuuta 2020 julkaisema älypuhelin. Se on Samsung Galaxy S20:n edullisempi versio. Galaxy S20 FE:stä on saatavana myös 5G-versio.

Samsung Galaxy S20 FE:ssä on kahdeksanydinprosessori ja 6,5 tuuman näyttö, joka tukee 120 hertsin virkistystaajuutta. Tallennustilaa on valittavana 128 tai 265 gigatavua ja keskusmuistia 6 tai 8 gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään yhden teratavun microSD-kortilla. Puhelimessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 12 megapikseliä, ultralaajakulmakameran 12 megapikseliä ja telekameran 8 megapikseliä. Telekamerassa on kolminkertainen optinen zoom. Etukameran tarkkuus on 32 megapikseliä. Puhelimessa on 4&nbsp;500 milliampeeritunnin akku, joka tukee 25 watin pikalatausta ja 15 watin langatonta latausta. Lisäksi puhelimessa on näytönalainen sormenjälkitunnistin ja Android 10 -käyttöjärjestelmä. Laite on vedenkestävä, ja sen IP-luokitus on 68.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Samsung Galaxy S20 FE Samsungin sivuilla
Karvaskallioinen

**Karvaskallioinen** (*Erigeron acris*) on kallioisten sukuun ja asterikasvien heimoon kuuluva laji. Se jaetaan useisiin alalajeihin. Karvaskallioinen on yleensä yksi- tai kaksivuotinen, harvoin monivuotinen ruoho, joka on korkeudeltaan 20–50 cm ja varreltaan pysty, kukintoon asti haaraton.

## Alalajeja
Karvaskallioisen alalajeja, joilla on suomenkielinen nimi.
* Kaljukallioinen (*Erigeron acris* subsp. *droebachiensis*)
* Kalvaskallioinen (*Erigeron acris* subsp. *decoloratus*)
* Ketokallioinen (*Erigeron acris* subsp. *acris*)
* Pohjankallioinen (*Erigeron acris* subsp. *politus*)
* Silokallioinen (*Erigeron acris* subsp. *brachycephalus*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Karvaskallioisen (''Erigeron acris'') levinneisyys Suomessa.
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Karvaskallioinen (''Erigeron acris'')
* LuontoPortti: Karvaskallioinen (''Erigeron acris'')
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Erigeron acris'' 
* Flora of China: ''Erigeron acris''
Gent–Wevelgem 2020

**Gent–Wevelgem 2020** oli järjestyksessään 82. maantiepyöräilyn miesten Gent–Wevelgem-kilpailu. Se käytiin 232,5 kilometrin reitillä Ieperistä Wevelgemiin. Kilpailu oli alun perin tarkoitus järjestää 29. maaliskuuta, mutta koronaviruspandemian vuoksi se käytiin vasta 11. lokakuuta 2020. Kilpailu kuului UCI World Touriin.

Alberto Bettiol, Matteo Trentin ja Florian Sénéchal karkasivat yhdeksän ajajan kärkiryhmästä noin kaksi kilometriä ennen maalia. Mads Pedersen tavoitti heidät viimeisellä kilometrillä ja voitti loppukirin ennen Sénéchalia ja Trentiniä.

## Miesten kilpailun tulokset

## Osallistuneet joukkueet
Lähde: Pro Cycling Stats

## Naisten kilpailu

Samana päivänä ajettiin myös seitsemäs naisten Gent–Wevelgem-kilpailu. Se käytiin 141,4 kilometrin matkalla, ja siinäkin Ieper oli lähtö- ja Wevelgem maalipaikkana. Kilpailu kuului naisten World Touriin. 

Kemmelbergin nousussa, noin 35 kilometriä maalista, muodostui 11 ajajan kärkiryhmä. Useiden ratkaisuyrityksen jälkeen Lotte Kopecky avasi loppukirin, mutta Jolien D'Hoore ohitti hänet juuri ennen maalia. Lisa Brennauer sijoittui kolmanneksi.

## Naisten kilpailun tulokset

## Osallistuneet joukkueet
Lähde: Pro Cycling Stats

## Lähteet
Aplu

**Aplu** tai **Apulu** on etruskien ukkosen ja salamoiden jumala. Aplun esikuvana on ollut kreikkalaisten Apollon.  Aplu kuvataan yleensä alastomaksi, lukuun ottamatta vaippaa tai viittaa, joka peittää osan hänen vartalostaan. Hänellä on laakeriseppele päässään ja kädessään laakeripuinen sauva. Aplu esiintyy useissa myyteissä, mutta hänen palvonnastaan ei ole tarkempaa tietoa.

## Lähteet
*Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987.
### Viitteet
Teidenpäivännouto

**Teidenpäivännouto** (*Helianthemum juliae*) on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, päivännoutojen (*Helianthemum*) sukuun kuuluva monivuotinen kasvilaji. Se on endeeminen laji Teneriffan saaren vuorenrinteillä ja samalla yksi Kanariansaarten seitsemästä endeemisestä päivännoutolajista. Teidenpäivännouto on äärimmäisen uhanalainen laji ja sitä on maailmanlaajuisesti jäljellä 868 yksilöä. Lajista tunnetaan vain kolme populaatiota, jotka kaikki kasvavat Kanariansaarilla Teiden kalderassa.

Se on noin 30 cm korkeaksi kasvava varpumainen kasvi, jossa on 5–40 kukkia muodostavaa vartta. Kukat ovat keltaisia. Kasvi alkaa kukkia kolmannesta tai neljännestä elinvuodestaan alkaen. Kasvin elinkierto on keskimäärin 14 vuotta. Yhdestä hedelmästä muodostuu keskimäärin 45 siementä.

## Lähteet
* Marrero-Goméz, M. V., Oostermeijer, J. G. B., Carqué-Álamo, E. & Bañares-Baudet, Á., 2007: Population viability of the narrow endemic *Helianthemum juliae* (CISTACEAE) in relation to climate variability, *Biological Conservation* 136:552–562 

## Aiheesta muualla
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Helianthemum juliae''
Thesan

**Thesan** on etruskien aamunkoiton jumalatar. Kreikkalaisten lähteiden mukaan häntä pidettiin myös synnytyksen jumalattarena. Thesan on lisäksi ennustamisen ja rakkauden jumalatar. Etruskien peilien selkämyksissä on usein jumalattaren kuva, jossa hänet kuvataan siivekkäänä olentona. Etruskit rinnastivat Thesanin kreikkalaisten aamunkoiton jumalattareen Eosiin.

## Lähteet
*Lurker, Manfred: A Dictionary of Gods and Goddesses, Devils and Demons. Routledge & Kegan Paul, 1987.
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Siekajärvi

**Siekajärvi** () on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön.

## Nimestä
*Sieka* on meänkieltä, mutta se on lainasana (*Siehká*) saamen kielestä. Sillä tarkoitetaan latoa tai suojaa, jossa kesäisin on nuotioilla muodostettu savua porojen suojaksi.

## Maantietoa
Siekajärvi on 1,5 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 114 hehtaaria eli 1,14 neliökilometriä. Se on muodostunut suoalueelle pohjoisen Kulujänkän ja eteläisen Siehkavuoman väliin. Rånejoelle on matkaa 1,8 kilometriä. Sen ympäristössä ei ole merkittäviä maankohoumia ja maasto on pääasiassa kosteikkoa. Järvessä sijaitseva saari on 330 metriä pitkä ja 120 metriä leveä. Etelärannassa sijaitsee jääne leveästä lahdesta, joka on kasvamassa umpeen. Järven keskisyvyys on noin puoli metriä ja syvin kohta 0,7 metriä. Ilmavalokuvissa näkyy vesikasvillisuutta kaikkialla järvessä. Järven itäpuolelle johtaa puomilla suljettu tie, jonka päässä on yksinäinen rakennus.

## Luontoarvoja
Järven lähialueella on metsämaata (37,8&nbsp;%), kosteikkoa (52,7&nbsp;%) ja vesistöä (9,5&nbsp;%). Alueen maaperässä on esimerkiksi moreenia (28,3&nbsp;%), turvetta (57,7&nbsp;%), jäätikköjokimuodostumia (2,2&nbsp;%) ja kalliota (2,3&nbsp;%).

## Vesistösuhteet
Siekajärvi kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Rånejoen sivujoen Siekajoen valuma-alueeseen . Siekajoki on pari kilometriä pitkä ja se yhtyy Rånejokeen viisi kilometriä Nattavaarasta etelään . Joen valuma-alueen pinta-ala on noin 48 neliökilometriä (km²), joka on noin 1,1&nbsp;% koko vesistön 4&nbsp;207 km² pinta-alasta, ja joen keskivirtaama (MQ) on sen joensuussa 0,57 m³/s . Järvi on lasku-uomansa lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 47 km². Jos tulkitaan järven kaakkoispäähän laskevaa Harrijokea () Siekajoen valuma-alueen pääuomaa, on tämä tulojoki runsasveteisin. Harrijoki laskee Siekajärveen neljän kilometrin päästä Venetjärveltä. Harrijoen pohjoisesta tuleva sivupuro on Paljasjärven lasku-uoma. Siekajärvi omaa lähialuetta on vain 12 km² ja sen piiriin voidaan lukea pienten suojärvien Kokkojärven ja Kenttäjärven valuma-alueet. Siekajoki alkaa Siekajärven luoteispään luusuasta ja virtaa pari kilometriä luoteeseen päin ennen kuin se yhtyy Rånejokeen. Rånejoki laskee noin 150 kilometrin  päässä Perämereen Råneåssa Luulajassa.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Famaranpäivännouto

**Famaranpäivännouto** (*Helianthemum gonzalezferreri*) on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon, päivännoutojen (*Helianthemum*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se on harvinainen ja Kanariansaarilla endeeminen kasvilaji, joka on kuvattu vuonna 1992 Lanzarotelta. Laji on myös uhanalainen.

Famaranpäivännouto kasvaa noin 20–30 cm korkeaksi ja muistuttaa muita samankokoisia pensasmaisia lajeja. Famaranpäivännoudon lehdet ovat kuitenkin alle 2 cm pituisia ja muodoltaan soikeita tai puikeita. Kukat ovat tiheissä 7–20 kukan kukinnoissa. Terälehdet ovat leveitä ja verholehdet kalvomaisia.

Famaranpäivännoudon tieteellisen nimen lajinimi (*gonzalezferreri*) viittaa tunnettuun Lanzaroten luonnontuntijaan ja -suojelijaan González Ferreriin.

## Lähteet
* Flora Vascular de Canarias: ''Helianthemum gonzalezferreri''
Henri Bosco

**Henri Bosco** (1888 Avignon, Ranska – 1976 Nizza, Ranska) oli ranskalainen kirjailija. Hän opetti italiaa Rabatissa ja Napolissa. Hänen katsotaan kuuluvan katolisen kirjallisuuden traditioon, mutta hän oli myös välimerellisen luonnon kuvaaja. Bosco kirjoitti sekä runoa että proosaa. Hän sai Renaudot-palkinnon romaanista *Le Mas Théotime*. Hän oli neljä kertaa Nobel-palkintoehdokkaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ina Boudier-Bakker

**Ina Boudier-Bakker** (1875 Amsterdam, Alankomaat – 1966 Utrecht, Alankomaat) oli alankomaalainen kirjailija. Hän oli naisliikkeen aktiivinen toimija. Hän kuvasi kirjoissaan keskiluokkaisten perheiden elämää.

## Suomennetut teokset
* *Oveen kolkutetaan: amsterdamilaisen perheen romaani* 1–2. (*De Klop op de Deur*), suom. Helmi Krohn. Otava 1938, 1939
* *Kuvastin: romaani* (*Het spiegeltje*), suom. Helvi Vasara, Helsinki: Otava 1945

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vääksyn jäähalli

**Vääksyn jäähalli** on Asikkalan Vääksyssä sijaitseva jäähalli. Halli on avattu vuonna 2001. Katsomoon mahtuu 500 henkeä, joista istumaan 360 henkeä. Pukuhuoneita suihkutiloilla on viisi ja kuivaushuoneita yhdeksän kappaletta.

Vääksyn jäähallin omistaa ja toimintoja pyörittää Asikkalan Tekojäärata Oy. Jäähalli on rakennettu käytännössä kokonaan talkootyönä eikä se työllistä yhtään vakituista työntekijää. 

Suurimpina käyttäjinä Vääksyn jäähallissa ovat paikallinen jääkiekkoseura Kanavan Pallo, Junior Pelicans ja Asikkala Hockey League. Lopun jääajan käyttävät eri harrastejoukkueet. Myös pääkaupunkiseudun ringette- ja jääkiekkojoukkueet leireilevät jäähallilla. Vääksyssä pelataan ahkerasti myös harrastekiekkoa: syyskuun alusta maaliskuun loppuun hallissa järjestetään Asikkala Hockey League -sarjaa (AHL). 

Jäähallia pidetään myös leikkimielisesti Suomen kylmimpänä jäähallina johtuen sen todella alhaisesta sisälämpötilasta.

Halli asetettiin käyttökieltoon 11.10.2023 kattoristikoiden liitoksien ongelmista johtuen, mutta hallin tulevaisuus on halliyhtiön toimimattoman johdon vuoksi epäselvä.

## Lähteet
Daniel Boulanger

**Daniel Boulanger**, kirjailijanimi ** Daniel Anger** (24. tammikuuta 1922 Compiègne, Ranska – 2014 Senlis, Ranska) oli ranskalainen kirjailija.

Boulangerin teosten pinnanalaisina aiheina ovat hulluus, mielikuvitus, ahdistus, banaalit toiveet ja halut. Hän teki myös elokuvakäsikirjoituksia ja näytteli pienissä rooleissa muun muassa elokuvassa *[[Ampukaa pianistia]]*. Boulanger sai Goncourt-palkinnon 1974 teoksesta *Fouette cocher!*

## Suomennetut novellit
* Jumalat, suom. Outi Nyytäjä, teoksessa *Vuoden novellit*, Tammi 1967
* novellit teoksessa *Varjo tai kevyt valo*, toim. ja suom. Mirja Bolgár. WSOY 1980 
** Ketunkuoppa
** Palvelustyttö

## Lähteet
Tehostelanka

**Tehostelanka** eli **koristelanka** eli **efektilanka** on yleisnimitys sellaisille kerratuille erikoislangoille, joissa on paksunnoksia, nyppyjä, silmukoita, sykkyröitä, kuitutupsuja, metallisäikeitä, värilaikkuja tai vastaavia poikkeavuuksia. Kerratussa langassa on kaksi tai useampia kuitusäikeitä kierretty yhteen, jolloin langan kuidut pysyvät paremmin yhdessä ja lisätään langan lujuutta ja joustavuutta.

Tehostelangat koostuvat usein erivärisistä rakenneosista, joilla valmiiseen kankaaseen tai neulokseen saadaan luotua värivaihtelua. Tehostelangoille ominaiset piirteet syntyvät erilaisia kehruu-, kertaamis- ja värjäysmenetelmiä käyttämällä. Valmistukseen käytetyissä erikoiskertauskoneissa voidaan säätää perusmateriaalina käytettävään pohjasäikeeseen liitettävien tehosteosien syöttöä ja nopeutta.

## Lähteet
Pikkurantanapsija

**Pikkurantanapsija** (*Stigmatura napensis*) ) on tyranneihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan Etelä-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö
Pikkurantanapsija voi kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Sukupuolet muistuttavat toisiaan ulkonäöltään. Pikkurantanapsijan päälaki, selkä ja siivet ovat ruskehtavan harmaat ja alalaji *S. n. bahiae* on nimialalajia ruskeampi. Silmäkulmajuova ja silmien ympärystä ovat väriltään vaalean kellertävät. Lajin siivissä on hyvin vaaleankeltaisia juovia. Pikkurantanapsijan pyrstö on pitkä ja pyrstösulat ovat mustat ja valkokärkiset. Linnun rinta ja vatsa ovat väritykseltään vaalean keltaiset.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Pikkurantanapsijan pääasiallinen levinneisyysalue on Amazonasin alueen jokien läheiset alueet Brasiliasta Kolumbiaan ja Peruun. Lisäksi sitä tavataan pieneltä alueelta Venezuelan lounaaisosasta.  Lajin elinympäristöä ovat pensaikot ja tiheiköt jokirannoilla ja erityisesti sitä tavataan jokien saarista. Lintu liikkuu pareittain tai yksin ja sen ravintoa ovat hyönteiset. 

## Lähteet
Salamanteri (mytologia)

**Mytologian salamanteri** oli pieni olento, mutta tappava. Legendan mukaan salamanteri voisi elää tulen sydämessä, sammuttaa liekit ihonsa kosketuksella ja tappaa ihmisen vain pisaralla sen myrkkyä.
## Tarun alkuperä
Kuvattu Plinius vanhemman kirjoituksissa.

Myytti yliluonnollisesta salamanterista alkoi todennäköisesti Euroopasta, jossa oikea eläin, tulisalamanteri, on edelleen yleinen. Tulisalamanterit lepäävät usein tukkien sisällä tai välissä. Kun tukit tuotiin sisälle poltettavaksi takassa, salamanteri tuli ulos. Legendat maagisesta olennosta kasvoivat siitä, että salamanteri näytti kävelevän ulos tulen sydämestä täysin vahingoittumattomana.

## Legenda
Salamanterin ihon sanottiin olevan niin kylmä, että se saattoi sammuttaa tulen vain kävelemällä liekkeihin. Salamanterin uskottiin myös elävän tulivuorien sivuilla virtaavassa laavassa.

Legendan mukaan salamanteri eritti maidollista nestettä suustaan ja ihostaan. Kun eläin kiipesi puuhun, sen myrkky myrkytti hedelmät tappaen kaikki niitä syöneet. Jos possu söisi salamanterin, possu pysyisi terveenä, mutta jos sen jälkeen possu syötäisiin, sen syöjät kuolisivat.

## Lähteet
Viisisopet

**Viisisopet** (*Penthorum*) on Penthoraceae-heimoon kuuluva kasvisuku ja samalla heimon ainoa suku. Suku on sijoitettu joskus myös maksaruohokasvien (Crassulaceae) heimoon.

## Lajeja
* *[[Penthorum chinense]]*
* *[[amerikanviisisoppi|Penthorum sedoides]]* – amerikanviisisoppi

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Viisisopet (''Penthorum'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Penthorum'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Penthorum'' 
* Flora of China: ''Penthorum'' 
* The Plant List: ''Penthorum''
Rovasenjärvi (järvi Ruotsissa)

**Rovasenjärvi** on Ruotsissa Norrbottenissa Jällivaaran kunnassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Rånejoen vesistöön. Järvi on lähdejärvi , joka laskee Råneträsketiin ja josta vuorostaan sitten Rånejoki alkaa.

## Maantietoa
Rovasenjärvi on 0,7 kilometriä pitkä, 0,5 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 28 hehtaaria eli 0,28 neliökilometriä (km²). Se sijaitsee Guossagåbbån ja Vasaratunturin välisellä suoalueella Nijehtsajávrren kanssa. Sen rannat ovat lähes puutonta suota, joka on autio jokaiseen ilmansuuntaan vähintään kolme kilometriä. Järven läheltä kahden kilometrin päästä kulkee Jällivaarasta Porjukseen johtava tie (E45).

## Luontoarvoja
Järvi sijaitsee aivan Stubban luonnonsuojelualueen (, 350,33 km²) itälaidalla ja suojelualueen raja seuraa järven itäistä rantaviivaa. Se muodostaa Mudduksen ja Sjaunjan kanssa suuren yhtenäisen suojellun alueen. Stubbassa sijaitsee osa Laponian maailmanperintökohteesta.

## Vesistösuhteet
Rovasenjärvi kuuluu Rånejoen vesistössä (päävesistötunnus 7) Hárrejåhkån valuma-alueeseen . Hárrejåhkå on tunturipuro, joka laskee Råneträsketiin ja josta Rånejoki sitten alkaa. Hárrejåhkkå on siinä mielessä eräs Rånejoen sivujoista, mutta sen sijaan se on valittu Rånejoen vesistön pääuoman vesireitillä sen ylimmäksi osuudeksi.

Järvi on lasku-uomansa lähdejärvi ja sen valuma-alueen pinta-ala on 33,9 km². Valuma-alueelta ei kuitenkaan tule puroja Rovasenjärveen. Laskuojan Hárrejåhkån alkutaipaleella siihen yhtyy Unna Gárddojávrren laskuoja. Lasku-uoma virtaa Harrijärven läpi ja siihen yhtyy ennen Ratnilompoloa Lumijoki ja muutama muu tunturipuro. Lopulta lasku-uoma laskee Råneträsketiin, josta vesistön pääuoma Rånejoki alkaa. Rånejoki laskee Rovasenjärveltä mitattuna 210 kilometrin  päässä Perämereen Råneåssa Luulajassa.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Emil Boyson

**Emil Boyson**, alkujaan: **Boysen** (1897 Bergen, Norja – 1979 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hänen 1927 ilmestynyt esikoisromaaninsa *Sommertørst* osoittaa psykologista tarkkanäköisyyttä. Samaa tyyppiä edustaa unen ja toden maailmassa liikkuva *Yngre herre på besøk* (1936). Paremmin lyyrikkona tunnettu Boyson on saanut vaikutteita ranskalaisesta symbolismista.

## Lähteet
Not Your Kind of People

**Not Your Kind of People** on yhdysvaltalaisen rockyhtye Garbagen viides studioalbumi, joka julkaistiin 11. toukokuussa 2012. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### Deluxe painoksen bonuskappaleet
#
#
#
#

### Japanin painoksen bonuskappaleet
#
#
#
#
#

## Lähteet
Lost Girls

**Lost Girls** on vuonna 2020 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen draamaelokuva, jonka on ohjannut Liz Garbus ja käsikirjoittanut Michael Werwie. Elokuva kertoo newyorkilaisesta perheenäidistä (Amy Ryan), joka yrittää selvittää tyttärensä katoamista. Etsinnät paljastavat sarjamurhaajan ruumiskätkön. Elokuva perustuu Robert Kolkerin teokseen *Lost Girls: An Unsolved American Mystery*, joka käsittelee todellista Shannan Gilbert -nimisen prostituoidun katoamista Long Islandilla vuonna 2010 ja tämän etsinnän aikana esille noussutta murhien sarjaa, joka tunnetaan nimellä Gilgo Beachin murhat.

*Lost Girls* sai ensi-iltansa 28. tammikuuta 2020 Sundancen elokuvajuhlilla. Se julkaistiin suoratoistopalvelu Netflixissä 13. maaliskuuta 2020. Elokuvan vastaanotto oli pääosin positiivinen. Elokuvalla on arvosteluja yhteen keräävällä Metacritic-sivustolla keskimääräinen arvosana 67/100.

## Lähteet
Antonov An-38

**Antonov An-38** on ukrainalaisen Antonov Design Bureaun 1990-luvulla suunnittelema päivitetty versio Antonovin aikaisemmasta An-28 -lentokoneesta. Kone suunniteltiin paikallisesti operoiville lentoyhtiöille matkustajien, postin ja rahdin kuljetukseen sekä tutkimuskäyttöön. Koneen An-38-100 -malli suunniteltiin 27 matkustajalle tai enintään 2&nbsp;500 kilogramman rahdille; koneen suurin lentonopeus 405 km/h ja lentomatka yli 900 kilometriä. Koneen on suunniteltu operoimaan -50... + 45°С lämpötiloissa pieniltä, myös päällystämättömiltä, jää- tai lumipintaisilta lentokentiltä.

Koneen ensilento tapahtui 23. kesäkuuta 1994. Antonov An-38-100 -mallin sarjatuotanto käynnistettiin Venäjän Novosibirskissä (Novosibirsk Aviation Production Association (NAPO) named after V. P. Chkalov) vuonna 1997. 24. huhtikuuta 1997 tämä konemalli sai tyyppikelpuutuksen ja 27. syyskuuta 1997 ensimmäinen sarjatuotantokone nousi lentoon. 

Antonov An-38-200 -mallin ensilento tapahtui 11. joulukuuta 2001. 

Lentokone käyttää kahta Honeywell TPE331-potkuriturbinimoottoria. Lentokonetta on valmistettu vain 11 kappaletta, joista 2 on käytössä. Ainoa lentokonetta käyttävä lentoyhtiö on kaivoskonserni Alrosan tytäryhtiö Alrosa. Sen laivastossa oli kesällä 2022 ainakin yksi tämän mallin lentokone.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oskar Braaten

**Oskar Braaten** (1881 Kristiania, Norja – 1939 Oslo, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hän käsittelee teoksissaan Itä-Oslon työläisten elämää. Hän on kirjoittanut romaaneja, novelleja ja näytelmiä.

Braaten kirjoitti esikoisteoksensa, novellikokoelman *Kring fabrikken* (1910) uusnorjaksi. Myöhemmät teokset hän kirjoitti enimmäkseen kirjanorjaksi, ja muutkin julkaistiin myös kirjanorjaksi.

## Suomennettu tuotanto
;Satuja
* teoksessa *Satumaa: Nooan arkki*, Helsinki: Tammi 1983 
** Hölmöläisjuttuja
** Hummerit
** Rasvasillit ja ankerias
* teoksessa: *Satumaa: Naurutalo*, Helsinki: Tammi 1983 
** Hölmöläiset sillalla
** Laivanpoikanen
** Hölmöläisjuttuja: Päätön mies
;Näytelmä
* *Rehti, kunnon Maren: 3-näytöksinen kansankomedia* (*Godvakker-Maren*); suom. Otto Al'Antila [i.a.] (Teatterikorkeakoulu, Viipurin näyttämö)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Joutsen (veturi)

**L** (kyrillisillä merkeillä Л), lempinimeltään *Lebed* eli **Joutsen**, on neuvostoliittolainen tavaraliikennekäyttöön tarkoitettujen, raskaiden höyryvetureiden sarja. Prototyyppi valmistui 1945 Kolomnan veturitehtaalla.
Nimettiin aluksi P-sarjaksi (*Pobeda*, 'voitto'), mutta nimettiin lopulta L-sarjaksi suunnittelijan L. S. Lebedjanskin kunniaksi. L-luokan vetureita pidetään edistyneimpinä entisessä Neuvostoliitossa rakennettuina höyryvetureina. Veturi oli varustettu mekaanisella hiilensyöttölaiteella eli stokerilla. 

Haapamäen höyryveturipuistoon tuotiin 1980-luvulla ystävyyskaupunkitoiminnan myötä näytille L-veturi. Siellä se ehti olla esillä vuoteen 2024 asti, jolloin se romutettiin osana epäselvissä olosuhteissa tapahtunutta kaluston hävittämisen sarjaa. Haapamäen veturi oli jossain vaiheessa muutettu öljypolttoiseksi. Kyseinen yksilö eli L-2196 oli ennen romutustaan Suomen suurin museoveturi.

Tyyppiä rakennettiin kaiken kaikkiaan 4&nbsp;200 kappaletta Kolomnan, Brjanskin ja Luganskin veturitehtailla vuosina 1945–1955. Veturi oli käytössä Venäjän rautateillä vuoteen 1975 asti. 

Veturin pyörästöjärjestys on 2-10-0 ja suurin sallittu nopeus 85&nbsp;km/h. Veturin massa on 170 tonnia.

## Lähteet
Taposiris Mikra

**Taposiris Mikra** ( eli , myös ; ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Libyan nomokseen.

Taposiris (Mikra), suomeksi ”(Pieni) Osiriksen hauta”, oli yksi monista kaupungeista, joka esitti olevansa Osiriksen tai jonkun tämän ruumiinosan hautapaikka. Se sijaitsi Egyptin pohjoisrannikolla eli Välimeren rannalla noin 13 kilometriä koilliseen Aleksandriasta. Kaupungin paikka on nykyisen Aleksandrian suurkaupunkialuetta. Taposiris Mikraa ei tule sekoittaa lännempänä sijainneeseen Taposiris Megaleen tai muihin Taposiris-nimisiin kaupunkeihin.

## Lähteet
Bradbury

**Bradbury** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

## Sukunimi
*Malcolm Bradbury (1932–2000), englantilainen kirjailija, kirjallisuudentutkija
*Neve Bradbury (s. 2002), australialainen maantiepyöräilijä
*Norris E. Bradbury (1909–1997), yhdysvaltalainen fyysikko
*Ray Bradbury (1920–2012), yhdysvaltalainen tieteis- ja fantasiakirjailija
*Steven Bradbury (s. 1973), australialainen kaukalopikaluistelija

## Muita
* Bradbury Brook, arkeologinen kohde Yhdysvalloissa Minnesotassa
* Bradbury Building, rakennus Los Angelesissa
* CGS Bradbury, 1915 vesille laskettu kanadalainen rannikkovartioston alus
* Fuck Me, Ray Bradbury, vuonna 2010 internetissä julkaistu musiikkivideo
Tou

**Tou** ( eli *Toou*, ) eli **Theodosiopolis** (, myös  tai ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Keski-Egyptissä eli Heptanomiissa ja kuului Hermopoliteen nomokseen.

Tou sijaitsi Niilin länsirannalla suunnilleen Hermopoliin ja Oksyrhynkhoksen puolessa välissä. Se sijoitetaan nykyiseen Taha el-Amidaan. Nimen *Theodosiopolis* kaupunki sai myöhäisantiikin aikana. Kaupungin nomos oli yleensä Hermopolites, mutta jossakin vaiheessa se mainitaan kuuluneeksi oman Theodosiopoliteen nomokseensa, joka ei kuitenkaan kuulunut Egyptin vakiintuneisiin nomoksiin.

## Lähteet
Graham Bellin saari

**Graham Bellin saari** on Frans Joosefin maan saariston itäisimpänä sijaitseva ja kolmanneksi suurin saari. Sillä on rantaviivaa noin 444,1 kilometriä. Graham Bellin saaren pohjoispäässä on pääasiassa jäätöntä tundraa, kun taas sen eteläpuoli on lähes kauttaaltaan jään peitossa. Pohjoiskärjessä sijaitsee Neuvostoliiton 1950-luvulla rakentama entinen lentotukikohta ”Greem Bell”. Saaren kartoitti ensimmäisenä E. B. Baldwin keväällä 1899. Se on nimetty keksijä Graham Bellin mukaan.

## Lähteet
Richard Lynch

**Richard Lynch** (12. helmikuuta 1940 Brooklyn, New York – 19. kesäkuuta 2012 Yucca Valley, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Lynchin tyypillinen roolihahmo oli konna tai lurjus, eli varsinaisten sankareiden paheellinen vastavoima. Hän näytteli muun muassa elokuvissa *Bad Dreams* ja *The Sword and the Sorcerer*.

## Ura
Lynch näytteli yli sadassa elokuva- ja televisiotuotannossa. Kesäkuussa 1967 hän kärsi vakavia palovammoja New Yorkin Central Parkissa tapahtuneessa onnettomuudessa. Hän jäi eloon vastoin odotuksia, mutta hänen kasvonsa arpeutuivat, jolloin hän sai pahisten rooliin soveltuvan ulkonäkönsä. Huumeiden osuus onnettomuuteen oli ratkaiseva, ja Lynch lopetti niiden käytön yksin tein.

Pitkän toipumisjakson jälkeen Lynch suuntautui näyttelijäksi: hän opiskeli alaa The Actors Studiossa ja HB Studiossa. Vuonna 1970 hän näytteli off-Broadway-tuotannossa *One Night Stands of a Noisy Passenger* yhdessä Robert De Niron, Sally Kirklandin ja Diane Laddin kanssa. Myöhemmin 1970-luvulla Lynch näytteli kolmessa off-Broadway-tuotannossa, joiden elinkaari jäi lyhyeksi. Vuonna 1977 hän näytteli Al Pacinon kanssa Broadway-tuotannossa *The Basic Training of Pavlo Hummel*.

Elokuvauransa Lynch aloitti 1973 tie-elokuvassa *[[Variksenpelätin (vuoden 1973 elokuva)|Variksenpelätin]]*. Sen jälkeen hän teki vuosittain vähintään yhden roolin aina kuolemaansa saakka. Hän näytteli muun muassa elokuvissa *The Seven-Ups* (1973), *Bad Dreams* (1988), *The Sword and the Sorcerer* (1982) ja *[[Kasvottomat vakoojat]]* (1988).

Lynch näytteli useissa televisiosarjoissa, kuten tieteissarjassa *[[Taisteluplaneetta Galactica (1978)|Taisteluplaneetta Galactica ]]* ja sen jatko-osassa *[[Taisteluplaneetta Galactica (1980)]]*, jossa hänellä on Xaviarin rooli. Lynchillä oli rooleja myös sarjoissa *[[Charlien enkelit]]* (1979), *[[Starsky ja Hutch]]* (1979), *[[Airwolf]]* (1985), *[[Murhasta tuli totta]]* (1992, 1994), *[[Highlander (televisiosarja)|Highlander]]* (1995) ja *[[Siskoni on noita]]* (2003).

Lynch oli myös muusikko. Hän soitti saksofonia, kitaraa, pianoa ja huilua.

Richard Lynchin veli Barry Lynch työskentelee niin ikään näyttelijänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Battlestarwiki: Richard Lynch