open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Hietakattara

**Hietakattara** (*Anisantha sterilis*, syn. *Bromus sterilis*) on viuhkakattaroiden sukuun kuuluva yksivuotinen heinäkasvi. Lajia esiintyy Euroopassa ja Länsi-Aasiassa.

Heinä kasvaa 25–80 senttimetriä korkeaksi. Sillä on pitkävihneiset, nuokkuvat tähkylät harsussa röyhyssä. Laji muistuttaa kattokattaraa (*Anisantha tectorum*). Hietakattara voi kasvaa rikkakasvina syysviljapelloilla, minkä vuoksi sitä pidetään haitallisena vieraslajina. Suomessa hietakattaraa on havaittu satunnaistulokkaana useissa paikoissa, yleensä rannikolla. Lajia on havaittu enimmäkseen 1900-luvun alkupuolella ja muutamia kertoja 2000-luvun aikana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Lajitietokeskus: Hietakattara (''Anisantha sterilis'')
*ITIS: ''Anisantha sterilis'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Bromus sterilis'' 
*Flora of China: ''Bromus sterilis'' 
*Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Bromus sterilis'' (barren brome)
Iranin presidentinvaalit 2017

**Iranin presidentinvaalit 2017** järjestettiin Iranissa 19. toukokuuta 2017. Vaalit ratkesivat ensimmäisellä kierroksella Hasan Ruhanin tullessa uudelleenvalituksi presidentiksi noin 57 prosentin ääniosuudella.Äänestysaktiivisuus oli 73,33 %.

## Ehdokkaat
Vaaleihin ehdolle ilmoittautuneista kuuden ehdokkuus hyväksyttiin. Iranin edellinen presidentti Hasan Ruhani asettui tavoittelemaan jatkokautta. Hän sai vastaansa viisi ehdokasta. Heistä merkittävin oli Iranin uskonnollisen johtajan Ajatollah Khamenein tukema Ebrahim Raisi. Muita ehdokkaita oli varapresidentti Eshaq Jahangiri, Teheranin pormestari Mohammad Bagher Ghalibaf, entinen ministeri Mostafa Hashemitaba ja konservatiivi Mostafa Mirsalim. Ghalibaf luopui ehdokkuudestaan 15. toukokuuta ja ilmoitti tukevansa Raisia. Varapresidentti Jahangiri luopui ehdokkuudestaan seuraavana päivänä ja ilmoitti tukevansa Ruhania.

## Tulokset
Taulukon äänimäärät ovat peräisin Iranin sisäministeriöltä: 

### Tuloskarttoja

Tiedosto:Iranian_presidential_election,_2017_by_province_(Pie_Chart).svg| Vaalien tulokset provinsseittain, ympyrädiagrammien koko kuvaa provinssien äänioikeutettujen määriä
Tiedosto:Rouhani.svg | Ruhanin kannatus provinsseittain ja piirikunnittain
Tiedosto:Raisi.svg | Raisin kannatus provinsseittain ja piirikunnittain
Tiedosto:Iranian_presidential_election,_2017_(Voter_Turnout).svg | Äänestysaktiivisuus provinsseittain
Tiedosto:Method-draw-image_(1).svg | Ulkomailla asuvien iranilaisten antamat äänet


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vaalien arkistoidut tulostiedot Iranin sisäministeriön sivuilta
Kinuyo Tanaka

**Kinuyo Tanaka** (28. marraskuuta 1910 Yamaguchi, Japani –21. maaliskuuta 1977 Japani) oli japanilainen näyttelijä ja ohjaaja. Hänen uransa kesti yli 50 vuotta, ja hän näytteli yli 250 elokuvassa, muun muassa Kenji Mizoguchin elokuvissa *[[O'Haru – naisen tie]]*, *[[Ugetsu – kalpean kuun tarinoita]]* sekä *[[Lääninherra Sansho]]*. Tanaka voitti parhaan naisnäyttelijän Hopeisen karhun Berliinin elokuvajuhlilla vuonna 1975 Kei Kumain ohjaamasta elokuvasta *[[Sandakan No. 8]]*.

Näyttelemisen lisäksi Tanaka ohjasi elokuvia. Häntä ennen Japanissa oli ollut vain yksi naispuolinen elokuvaohjaaja, Sakane Tazuko. Tanaka ohjasi muun muassa draamaelokuvan *Ruten no ouhi* (suom. ”Vaeltava prinsessa”), joka perustuu Hiro Sagan muistelmateokseen. Pääosaa siinä esitti Machiko Kyō.

## Filmografia

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Lombardian ympäriajo 2019

**Lombardian ympäriajo 2019** oli järjestyksessään 113. maantiepyöräilyn Lombardian ympäriajo. Se käytiin 243 kilometrin reitillä Bergamosta Comoon 12. lokakuuta 2019.

Bauke Mollema voitti kilpailun karattuaan kärkimiesten ryhmästä toiseksi viimeisessä nousussa Civigliossa 18 kilometriä ennen maalia. Seuraaville sijoille ajaneet Alejandro Valverde, Egan Bernal ja Jakob Fuglsang hävisivät hänelle 16 sekuntia.

## Tulokset
Lähde: Pro Cycling Stats

## Osallistuneet joukkueet
Lähde: Pro Cycling Stats

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Virallinen sivusto
François-Philippe Champagne

**François-Philippe Champagne** (s. 25. kesäkuuta 1970) on kanadalainen liberaalipuolueen poliitikko, joka on toiminut Kanadan ulkoministerinä marraskuusta 2019 alkaen. Hänet valittiin maan parlamentin edustajainhuoneeseen Quebecin Saint-Maurice—Champlainin äänestysalueelta vuoden 2015 vaaleissa. Hän on toiminut aiemmin Justin Trudeaun hallituksen ulkomaankauppaministerinä 2017–2018 ja infrastruktuuriministerinä 2018–2019.

Champagne varttui Quebecin Shawiniganissa ja opiskeli muun muassa Université de Montréalissa. Hän on koulutukseltaan lakimies ja toiminut aiemmin liike-elämässä, muun muassa kansainvälisen sähkötekniikkakonsernin ABB:n ylimmässä johdossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
UCI World Tour 2019

**UCI World Tour 2019** oli järjestyksessään yhdeksäs miesten maantiepyöräilyn UCI World Tour -kilpailusarjan kausi, joka muodostui 38 kilpailusta.

## Kilpailut

Lähde: UCI

## UCI World Ranking 2019
Lähde: Memoire du Cyclisme

## UCI World Tour -tallit 2019
Lähde: UCI

## Lähteet
Alexander von Brandenburg

**Alexander von Brandenburg** (1838 Pietari – 12. joulukuuta 1897 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Alexander von Brandenburgin vanhemmat olivat Säämingissä 1795 syntynyt hovineuvos Reinhold Joakim von Brandenburg ja Sofia Trofimova. Myös hänen veljensä Nikolai von Brandenburg yleni kenraaliksi Venäjän keisarillisessa armeijassa. Alexander von Brandenburg ylennettiin aliluutnantiksi 1862 ja määrättiin jalkaväkirykmenttiin Käkisalmelle, josta hänet siirrettiin seuraavana vuonna Henkikaartin Izmailovon rykmenttiin. Hänet ylennettiin everstiksi 1878. Vuonna 1886 von Brandenburgista tuli 26. reservijalkaväkipataljoonan komentaja, vuonna 1888 4. Varsovan linnoitusrykmentin komentaja ja vuonna 1889 138. Bolhovin jalkaväkirykmentin komentaja. Tästä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän sai eron kenraalimajurina heinäkuussa 1891.

## Lähteet
Juan Ruiz de Alarcón

**Juan Ruiz de Alarcón y Mendoza** (noin 1580 Meksiko − 1639) oli meksikolais-espanjalainen näytelmäkirjailija, joka asui vuodesta 1600 pääasiassa Espanjassa. Aikalaiset eivät arvostaneet häntä, mutta jälkimaailma on kunnioittanut. Hän on kirjoittanut luonnekomediat *La verdad sospechosa*, *Las paredes oyen*, *Don Domingo de Don Blas* ja sankarinäytelmät *Ganar amigos*, *El tejedor de Segovia*. Niiden luonteenkuvaus on miehekästä ja syvää.

Antologiassa *[[Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja|Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 7, Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja]]* (WSOY 1954) on Ruiz de Alarcónin tekstiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mart Nutt

**Mart Nutt** (21. maaliskuuta 1962 Tallinna – 2. kesäkuuta 2019) oli virolainen poliitikko ja historioitsija. Hän edusti Isänmaa-puoluetta jokaisessa parlamentissa Viron uudelleen itsenäistymisestä 1991 kuolemaansa asti. Hän oli vuonna 1989 yksi Res Publica -liikkeen perustajista. Nutt valmistui Tarton yliopistosta vuonna 1985 pääaineinaan historia ja etnografia. Vuonna 2011 hän väitteli tohtoriksi Tallinnan teknillisessä yliopistossa Viron parlamentin ulkosuhteiden kehityksestä.

## Lähteet
Gustaf d’Albedyhll

**Gustaf d’Albedyhll** (1758−1819) oli ruotsalainen valtiomies ja kirjailija. Palveltuaan ensin Pietarissa hän siirtyi Kööpenhaminaan Tanskan hoviin virkanimikkeellä *[[minister en second]]* ja nautti ensin Kustaa III:n suosiota, mutta 1789 suhde muuttui ja hänet kutsuttiin yllättäen pois virastaan, eikä hän sen jälkeen enää toiminut valtion virassa. Hän osallistui vuoden 1809 valtiopäiville, jolloin hän oli salaisen valiokunnan jäsen. D’Albedyhll on julkaissut useita teoksia, jotka sisältävät merkittäviä lisiä aikakauden diplomaattiseen historiaan: *Skrifter af blandadt, dock mest politiskt och historiskt innehåll* (2 osaa, 1799–1810).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gustaf d'Albedyhll, Svenskt biografiskt lexikon
Albumi

**Albumi** (< = 'valkea')  oli roomalaisilla valkea taulu julkisia tiedonantoja varten. Keskiajalla sillä tarkoitettiin pyhimys-, sotamies-, jäsen- ynnä muita luetteloita. Nykyään albumilla tarkoitetaan kirjaa, johon kirjoitetaan muistovärssyjä, kootaan nimikirjoituksia, valokuvia, postimerkkejä. Albumi tarkoittaa myös tilapäisjulkaisuja, jotka sisältävät kaunokirjallisuutta, kuvia ynnä muita.

Kirjallisesta albumista on aiemmin käytetty nimitystä kalenteri.  Usein albumilla viitataan lyhyesti musiikkialbumiin.

## Lähteet
Kalevi Härkönen

**Kalevi Härkönen** (24. huhtikuuta 1936, Uukuniemi – 9. maaliskuuta 2019, Nurmijärvi) oli suomalainen keihäsvalmentaja.

Härkönen aloitti valmennusuransa poikansa Arto Härkösen valmentajana. Arto Härkönen voitti olympiakultaa vuonna 1984 Los Angelesissa. Härkönen valmensi myös Tiina Lillakia, joka saavutti Härkösen valmennuksessa kultaa Helsingin maailmanmestaruuskilpailuissa 1983 ja hopeaa vuoden 1984 olympialaisissa Los Angelesissa.

Härkönen työskenteli rakennusalalla. Härkönen perusti Ilpo Kokkilan ja kolmen muun työkaverinsa kanssa oman yrityksen SRV Viitoset. Härkönen myi osakkeensa 1990-luvun alkupuolella.

Kalevi Härkösellä ja hänen Eira-vaimollaan on kolme poikaa, joista nuorin, Petri, on Keravan entinen kaupunginjohtaja. Kalevi Härkönen oli syntynyt Uukuniemellä, Härkälän kylässä, joka jouduttiin luovuttamaan Moskovan rauhassa 1940 Neuvostoliitolle. 

## Lähteet
Bucky Pizzarelli

**John Paul "Bucky" Pizzarelli** (9. tammikuuta 1926 Paterson, New Jersey – 1. huhtikuuta 2020) oli yhdysvaltalainen kitaristi, joka on nauttinut arvostusta varsinkin swingmuusikoiden keskuudessa.

Pizzarelli soitti ensimmäistä kertaa kitaraa noin 9-vuotiaana ja sai opetusta sukulaismiehiltään. Hän on toisen maailmansodan veteraani Ennen asepalvelustaan ja sen jälkeen hän kiersi Vaughn Monroen kanssa. Hän on seitsenkielisen kitaran soittamisen edelläkävijä. Pizzarelli liittyi vuonna 1952 NBC:n henkilökuntaan ja siirtyi kaksitoista vuotta myöhemmin ABC:lle. Hän työskenteli vuosina 1956–1957 The Three Soundsin kanssa ja kiersi useaan otteeseen Benny Goodmanin kanssa. Tammikuussa 1968 hän äänitti Miles Davisin kvintetin kanssa kappaleen "Fun". 1970-luvulla Pizzarelli toimi duona George Barnesin kanssa ja teki yhteistyötä myös Zoot Simsin, Bud Freemanin sekä Stéphane Grappellin kanssa. Hän on levyttänyt poikansa John Pizzarellin kanssa muun muassa albumeilla *Nirvana* (1995), *Solos & Duets* (1996), *Contrasts* (1999), *Passionate Guitars* (2001) ja *Generations* (2007). Hänen muut lapsensa ovat basisti Martin Pizzarelli ja klassinen kitaristi Mary Pizzarelli.

Pizzarellin muita yhteistyökumppaneita ovat olleet Frank Sinatra, Buddy Rich, Wes Montgomery, Les Paul, Johnny Carson, Tiny Tim, George Van Eps, Carl Kress, Dizzy Gillespie, Ray Charles, Dion DiMucci ja The Belmonts.

Pizzarelli on nimennyt suurimmiksi musiikillisiksi vaikutteikseen Django Reinhardtin ja Freddie Greenin. Greenille hän levytti vuonna 2007 tribuuttialbumin *5 for Freddie: Bucky's Tribute to Freddie Green* (Arbors Records, 2007). Pizzarelli aloitti soittamisen akustisella kitaralla, ja ensimmäinen, jolta hän kuuli sähkökitaran soittoa, oli Charlie Christian.

Pizzarelli kärsi aivoverenkiertohäiriöstä lokakuussa 2015. Hän oli kuntoutuessaan poissa 90-vuotispäiväjuhlatilaisuudestaan New Jerseyn Morristownin Bickford-teatterissa, jossa esiintyivät Ed Laub, Frank Vignola ja Martin Pizzarelli. Pizzarelli kuoli vuosien 2019–2020 koronaviruspandemiassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut 
*
Nikolai von Brandenburg

**Nikolai von Brandenburg** (8. elokuuta 1839 Pietari – 31. elokuuta 1903 Pietari) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut kenraaliluutnantti ja museonjohtaja.

Nikolai von Brandenburgin vanhemmat olivat Säämingissä 1795 syntynyt hovineuvos Reinhold Joakim von Brandenburg ja Sofia Trofimova ja puoliso Maria Petrovna Bassina. Myös hänen veljensä Alexander von Brandenburg yleni kenraaliksi Venäjän keisarillisessa armeijassa. Nikolai von Brandenburg kävi kymnaasin ja kadettikoulun, minkä jälkeen hänet ylennettiin luutnantiksi jalkaväkirykmentissä Käkisalmella 1858. Vuonna 1860 hän siirtyi 21. tykistöprikaatiin ja vuonna 1863 Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin. Alikapteeniksi von Brandenburg tuli 1867 ja kapteeniksi 1870. Hänet määrättiin 1872 palvelukseen tykistön keskushallintoon ja 1872 Pietarin tykistömuseoon, jonka johtajana hän toimi vuoteen 1896 saakka. Von Brandenburg ylennettiin everstiksi 1873 ja hän oli mukana Turkin sodassa 1877–1878. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin 1886 ja kenraaliluutnantiksi 1896.

Von Brandenburg julkaisi sotahistoriallisia, historiallis-arkeologisia ja sotilasarkeologisia tutkimuksia, kuten *Kurgany južnogo Priladožja* (1895) ja *Staraja Ladoga* (1896), samoin kuin sukututkimuksen *Rod knjazei Masalskih* (1892).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pietarin sotahistoriallinen museo: museon historia (engl.) (Viitattu 11.1.2020).
Mortimer Brofeldt

**Mortimer Brofeldt** (17. syyskuuta 1840 Kangasniemi – 23. joulukuuta 1890 Brest-Litovsk) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijan useissa eri esikuntatehtävissä palvellut kenraalimajuri.

Mortimer Brofeldtin vanhemmat olivat kruununnimismies Benjamin Brofeldt ja Anna Maria Antell. Hän tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1851 ja ylennettiin vuonna 1858 valmistuttuaan vänrikiksi ja määrättiin palvelukseen 6. kenttätykistöprikaatiin. Aliluutnanttina hän siirtyi Henkivartioväen krenatööritykistöprikaatiin 1860 ja seuraavana vuonna luutnanttina oppilaaksi yleisesikunta-akatemiaan. Akatemian kurssin suoritettuaan Brofeldt määrättiin alikapteenina palvelukseen yleisesikuntaan 1863, mutta siirrettiin jo seuraavana vuonna adjutantiksi Suomen sotilaspiirin paikallisjoukkojen esikuntaan. Kapteeniksi hänet ylennettiin  1866 ja siirrettiin 1868 Suomen sotilaspiirin esikuntaan. Everstiluutnanttina Brofeldt komennettiin Venäjän Tyynen valtameren rannikkoalueiden hallinnon palvelukseen vanhimmaksi adjutantiksi vuonna 1870 ja everstiksi 1873 ylennettynä Moskovan sotilaspiirin esikuntaan vuonna 1874. Hän palveli sittemmin sekä Harkovan sotilaspiirin että Varsovan sotilaspiirin esikunnassa, kunnes hänestä tuli 14. ratsuväkidivisioonan esikuntapäällikkö 1875, 6. jalkaväkidivisioonan esikuntapäällikkö 1876 ja Brest-Litovskin linnoituksen esikuntapäällikkö 1877. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1888. Vuonna 1890 Brofeldt määrättiin 5. armeijakunnan esikuntapäälliköksi, mutta hän ehti toimia tehtävässä vain noin kuukauden ajan.

## Lähteet
Lehtikuusennuljaska

**Lehtikuusennuljaska** (*Gomphidius maculatus*) on limanuljaskojen sukuun kuuluva ruokasieni. Lajia esiintyy Euroopassa sekä Pohjois-Amerikassa. Sienen lakki on korkeintaan 10&nbsp;cm leveä ja kuoppakeskustainen. Malto on valkeaa ja tummuu joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa. Heltat ovat aluksi valkeat, mutta harmaantuvat ajan kuluessa.

Laji on kelvollinen ruokasieni muiden nuljaskojen tapaan, ja valmistettaessa se tummuu voimakkaasti.

## Lähteet
* Boletales.com
* Laji.fi: Lehtikuusennuljaska (''Gomphidius maculatus'')

### Viitteet
Vasile Alecsandri

**Vasile Alecsandri** (1821−1890) oli romanialainen poliitikko ja runoilija. Hän oleskeli pitkään Ranskassa ja ajoi isänmaansa asiaa. Romanian kirjallisuudessa Alecsandrilla on suuri merkitys: hän on sekä julkaissut kokoelman kansanlauluja että itse kirjoittanut runoja, joukossa balladeja. Hänen sotalaulujaan laulettiin venäläis-turkkilaisen sodan aikana 1877−1878. Näytelmäkirjailijana hänen merkityksensä on ollut vähäisempi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Owen Teague

**Owen William Teague** (s. 8. joulukuuta 1998 Tampa, Florida) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleistaan televisiosarjoissa *[[Bloodline (televisiosarja)|Bloodline]]* (2015–2017) ja *[[Black Mirror]]* (2017), sekä elokuvissa *[[Se (vuoden 2017 elokuva)|Se]]* (2017) ja *[[Se – Toinen luku|Se: Toinen luku]]* (2019).

## Aiheesta muualla
*
No Grave But the Sea

**No Grave But the Sea** on skotlantilaisen power metal -yhtye Alestormin viides studioalbumi. Albumi julkaistiin 26. toukokuuta 2017 Napalm Recordsin kautta.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Christopher Bowes – laulu, kosketinsoittimet
* Máté Bodor – kitarat
* Gareth Murdock – basso
* Peter Alcorn  – rummut
* Elliot Vernon – koskettimet, laulu
* Tobias Hain – trumpetti
* Jan Philipp Jacobs – pasuuna
* Tobias Waslowski – viulu

## Arvostelut
* Imperiumi: 8/10
* Inferno: 
* Kaaoszine: 6/10
* Metalliluola: 7/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Jousiammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2019

**Jousiammunnan maailmanmestaruuskilpailut 2019** kilpailtiin ’s-Hertogenboschissa, Alankomaissa 10.–16. kesäkuuta. Nämä olivat jousiammunnan 50. maailmanmestaruuskilpailut. Lajeja oli kymmenen, joista viisi kilpailtiin tähtäinjousella ja viisi taljajousella. Molemmilla jousityypeillä ohjelmassa olivat miesten ja naisten henkilökohtainen kilpailu, miesten ja naisten joukkuekilpailu sekä sekaparien kilpailu.

Menestyneimmät maat olivat Etelä-Korea ja Taiwan, jotka molemmat saavuttivat kolme kultamitalia. Etelä-Korea sai yhteensä kahdeksan mitalia. Kaikkiaan mitaleille ylsi 14 maata.

Tähtäinjousella miesten henkilökohtaisen mestaruuden voitti Yhdysvaltain Brady Ellison ja naisten mestari oli Taiwanin Lei Chien-ying. Taljajousella henkilökohtaisiksi maailmanmestareiksi ampuivat Yhdysvaltain James Lutz ja Venäjän Natalija Avdejeva.

## Lähteet
Taistelulähetit – 1917

**Taistelulähetit – 1917** () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut sotaelokuva, jonka on ohjannut Sam Mendes. Sen pääosia esittävät George MacKay ja Dean-Charles Chapman. Sivuosia esittävät Mark Strong, Andrew Scott, Richard Madden, Claire Duburcq, Colin Firth ja Benedict Cumberbatch.

*Taistelulähetit – 1917* sai ensi-iltansa 4. joulukuuta 2019 Lontoossa, jonka jälkeen se sai teatteriensi-illan 25. joulukuuta 2019 Yhdysvalloissa, ja 10. tammikuuta 2020 Britanniassa. Se palkittiin kolmella Oscarilla vuoden 2020 gaalassa parhaasta kuvauksesta, äänityksestä ja parhaista erikoistehosteista. Lisäksi se palkittiin kahdella Golden Globella vuoden 2020 gaalassa parhaasta draamaelokuvasta ja ohjauksesta, sekä seitsemällä Baftalla vuoden 2020 gaalassa, mukaan lukien paras elokuva, ohjaus ja kuvaus.

## Asetelma
Ensimmäinen maailmansota on kuumimmillaan. Kaksi nuorta brittisotilasta, korpraalit Will Schofield (George MacKay) ja Tom Blake (Dean-Charles Chapman), saavat mahdottoman tehtävän. Heidän tulee päästä vihollislinjan läpi toiseen pataljoonaan ja viedä perille viesti, joka estää satoja sotilaita vastaan suunnitellun kuolettavan iskun. Iskun kohteena on myös Blaken veli, Joseph (Richard Madden).

## Näyttelijät

## Vastaanotto

Rotten Tomatoes -sivustolla sen saamasta 389 arvostelusta 89 prosenttia oli myönteisiä. Metacritic-sivustolla se sai 78/100 pistettä 57 arvostelun pohjalta.

### Palkinnot ja ehdokkuudet

## Soundtrack

Elokuvan soundtrack-albumi julkaistiin 20. joulukuuta 2019. Elokuvan musiikit on säveltänyt Thomas Newman.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
*
Eva Knardahl

**Eva Knardahl** (10. toukokuuta 1927 – 3. syyskuuta 2006 Oslo) oli norjalainen pianisti. Hän on tulkinnut Edvard Griegin teoksia ja levyttänyt säveltäjän koko pianotuotannon BIS Recordsille. Griegin ohella hänen ohjelmistoonsa kuului muiden muassa Isaac Albénizin, Samuel Barberin, Johannes Brahmsin, Franz Lisztin ja George Gershwinin teoksia.

Knardahl oli varhaiskypsä lahjakkuus. Hän esiintyi 12-vuotiaana Oslon filharmonikkojen kanssa konsertissa, jossa tulkitsi Johann Sebastian Bachin, Joseph Haydnin ja Carl Maria von Weberin teoksia pianolle ja orkesterille. Knardahl lähti Norjasta 19-vuotiaana ja sai pian paikan Minneapolisin sinfoniaorkesterin nimikkopianistina. Hän työskenteli ensin Antal Dorátin, sitten Stanisław Skrowaczewskin johdolla. Hän vietti ulkomailla kaikkiaan pari vuosikymmentä (joista 15 vuotta Minneapolisissa), mutta palasi Norjaan vuonna 1967. Kotimaassaan hän jatkoi uraansa pitämällä resitaaleja ja esiintymällä orkesterien kanssa. 

Knardahl aloitti Griegin soolopianoteosten levyttämisen BIS:lle vuonna 1977. Hanke ulottui kattamaan myös Griegin kahdelle pianolle säveltämät teokset ja pianokonserton. Vuonna 1987 BIS julkaisi kaikki nämä äänitykset kymmenen CD-levyn kokonaisuutena. Knardahl alkoi vuonna 1986 levyttää Simax Classics -levymerkille. Hän esiintyi myös televisiossa rock- ja populaariyhtyeiden kanssa. Knardahl sai Spellemannprisenit vuosina 1982 ja 1986. Hän työskenteli kamarimusiikin professorina Norjan valtiollisessa musiikkikorkeakoulussa. Knardahlin myöhempiä levytyksiä (Aurora-levymerkillä) on vuoden 2000 julkaisu, jolla hän soittaa Oslon filharmonikkojen kanssa Øistein Sommerfeldtin teoksen *Towards a Yearning*.

## Lähteet
Klaus Salmi

**Karl Klaus Salmi** (3. joulukuuta 1908 Helsinki – 10. heinäkuuta 1987 Kuopio) oli suomalainen pasunisti, laulaja ja lauluntekijä. Hän käytti myös salanimeä *Kaarlo Kurki*. Salmi johti vuosina 1931–1952 Ramblersia, jonka on katsottu ensimmäisenä suomalaisorkesterina varsinaisesti edustaneen jazzia. Hän toimi orkesterissa itse pasunistina. Hän oli ennen uraansa Ramblersissa soittanut vuodesta 1927 lähtien eri kokoonpanoissa trumpettia ja pasuunaa.

## Ura
### Varhaiset vaiheet
Salmi aloitti uransa Harry Bergströmin Black Birds -kokoonpanossa. Hän työskenteli tämän jälkeen Helsingin osakunnissa ja mykkäelokuvien Civis-teatterissa. Salmi työskenteli uransa varhaisina vuosina myös Pajazzo- ja Zamba-kokoonpanoissa. Zambassa soittivat Salmen kanssa muiden muassa Tommy Tuomikoski, Allu Kosonen ja Robert von Essen. Zamba esiintyi maan ensimmäisessä äänielokuvassa (*[[”Sano se suomeksi”]]*, 1931), joka kuitenkin on kadonnut. 

### Ramblers
Zamban pohjalta syntyi Ramblers, jossa Salmi toimi vaihtelevan kokoonpanon johtohahmona. Hänen johdollaan tehtiin vuonna 1931 sen ensimmäinen äänilevy. Siinä laulajana toimi Leo Adamson, ja kappaleet (”Muistan sua, Elaine”, ”Onnen maa”) olivat Allu Kososen sekä Matti Jurvan tekemiä. Vuodelta 1938 on merkittävä Tukholmassa tehty äänitys kappaleesta ”Unelmissain oot mun”, jossa harmonikkaa soittaa Toivo Kärki. Salmi tulkitsi vuonna 1945 Ramblersin kanssa laulajana kappaleet ”Dinah” ja ”Some of These Days”. Orkesterin viimeinen julkinen esiintyminen tehtiin vuonna 1952. Myöhemmin se kuitenkin säesti levytyksillä solisteja.

### Muu työ
Salmen tekemiä kappaleita levyttivät eri artistit. Useimmat hänen kappaleistaan julkaistiin salanimellä (Kaarlo Kurki), ja hänen kanssaan niitä oli tekemässä muiden muassa Lauri Jauhiainen. Salmelta levytettyjen kappaleiden joukossa ovat ”Ilta Linnanmäellä” (Kipparikvartetti, 1949), ”Kenen syy” (Jorma Ikävalko, 1950) ja ”Satu ruskeista silmistä” (Veikko Tuomi, 1950). Näiden levytysten tekemisen aikaan Salmi toimi sovittajana ja levytyspäällikkönä Niilo Saarikon Levytukussa. Hän asui vuodesta 1972 Kuopiossa, jossa teki opetustehtäviä. Hän palautti Ramblers-kokoonpanon toimintaan enää vain harrastusluonteisesti.

## Lähteet
Maalittaminen

**Maalittaminen** tarkoittaa seuraavia asioita:
* Maalittaminen, sodankäynnissä kohteiden määrittäminen tuhottavaksi
* Maalittaminen, henkilön mustamaalaaminen sosiaalisessa mediassa.
Sulkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2019

**Sulkapallon maailmanmestaruuskilpailut 2019** kilpailtiin  19.–25. elokuuta Baselissa, Sveitsissä. Kilpailupaikkana oli St. Jakobshalle. Ohjelmassa olivat miesten ja naisten kaksinpeli, miesten ja naisten nelinpeli sekä sekanelinpeli. Japani voitti kaksi kultamitalia ja yhteensä kuusi mitalia. Kaikkiaan mitaleille ylsi kuusi maata. Kaksinpelien mestarit olivat Japanin Kento Momota ja Intian P. V. Sindhu.

## Mitalistit

## Lähteet
FV-1

**FV-1** on Fuerteventuran saarella, Espanjassa sijaitseva päätie, joka saa alkunsa saaren pääkaupunki Puerto del Rosariosta ja päättyy La Olivan kunnassa sijaitsevaan Corralejon satamaan. Pituutta tiellä on noin 28 kilometriä. Vuonna 2019 tielle valmistui moottoritie osuus La Caldereta ja Corralejon välille. Uuden moottoritien rinnakkaistie on vanha valtatie, joka on saanut numeron FV-104.

## Reitti

* Puerto del Rosario (FV-3)
** Puerto Lajas (FV-214)
* La Oliva
** La Caleta (FV-104)
** La Caldereta (FV-102)
** Villaverde (FV-101, FV-109)
** Geafond
** Corralejo (FV-104)

## Lähteet
Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2019

**Soudun maailmanmestaruuskilpailut 2019** järjestettiin Ottensheimissa, Itävallassa 25. elokuuta – 1. syyskuuta. Nämä olivat 49. soudun maailmanmestaruuskilpailut. Ohjelmassa oli 29 lajia, joista yhdeksän oli paraluokkia. Mitaleille ylsi 23 maata. Uusi-Seelanti voitti neljä kultamitalia, jotka kaikki tulivat naisten lajeista. Italia, Kiina ja Saksa voittivat kukin kolme kultamitalia, joista kaksi miesten lajeista. Yleisten luokkien yksikköjen maailmanmestareiksi soutivat Saksan Oliver Zeidler ja Irlannin Sanita Pušpure.

Ottensheimin maailmanmestaruuskilpailujen perusteella jaettiin maille merkittävä määrä olympiapaikkoja seuraavan vuoden olympialaisiin.

Valkovenäläinen parasoutaja Dzmitry Ryshkevich kuoli veneessään sairauskohtaukseen kisapaikan harjoituksissa muutama päivä ennen kisojen alkua.

## Lähteet
Le Mans 66 – täydellä teholla

**Le Mans 66 – täydellä teholla** () on vuonna 2019 ensi-iltansa saanut autourheiluaiheinen draamaelokuva, jonka on ohjannut James Mangold. Sen pääosia esittävät Matt Damon ja Christian Bale.

*Le Mans 66* sai ensi-iltansa Telluriden elokuvajuhlilla 30. elokuuta 2019, jonka jälkeen se sai teatteriensi-illan 15. marraskuuta Yhdysvalloissa ja Suomessa. Elokuva voitti parhaan leikkauksen ja parhaiden äänitehosteiden Oscar-palkinnot vuoden 2020 gaalassa, oltuaan ehdolla myös parhaasta elokuvasta ja äänityksestä. Bale oli ehdolla parhaan miespääosan palkintoon Golden Globe 2020 -gaalassa.

## Asetelma
Elokuva kertoo amerikkalaisesta autosuunnittelija Carroll Shelbystä (Matt Damon) ja pelottomasta englantilaisesta kilpa-ajajasta Ken Milesistä (Christian Bale). He taistelevat yhdessä rakentaakseen mullistavan kilpa-auton Henry Fordille (Tracy Letts). Tähtäimessä on vallata kilpa-autoilun kuninkuus Enzo Ferrarilta (Remo Girone) Le Mansin 24 tunnin kisassa Ranskassa vuonna 1966.

## Näyttelijät

## Arvioita
* *[[Muropaketti]]*: 
* *[[Episodi (lehti)|Episodi]]*: 
* *[[V2.fi|V2]]*: 
* *[[MeNaiset]]*: 
* *[[Helsingin Sanomat]]*: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut 
* 
*
Sulfameratsiini

**Sulfameratsiini** (C11H12SN4O2) on sulfonamideihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antibioottina.

## Ominaisuudet ja käyttö
Sulfameratsiini on huoneenlämpötilassa väritöntä tai kellertävää kiteistä ainetta. Se liukenee hieman veteen ja eräisiin orgaanisiin liuottimiin kuten etanoliin ja asetoniin. Yhdiste liukenee sekä happoihin että emäksiin. Aine tehoaa grampositiivisia bakteereja vastaan. Sulfameratsiinia voidaan käyttää yhdessä muiden sulfonamidiantibioottien kanssa, mutta sen käyttö on harvinaista, koska se ei tarjoa etuja muihin sulfonamidiantibiootteihin nähden ja on suhteellisen myrkyllistä. Eläinlääketieteessä sulfameratsiinia käytetään esimerkiksi lampaiden ja lohikalojen antibioottina. 

## Haittavaikutukset
Sulfameratsiinin aiheuttamia haittavaikutuksia voivat olla huonovointisuus, oksentaminen, ripuli ja yliherkkyysreaktiot.

## Valmistus
Sulfameratsiinin valmistuksen ensimmäisessä vaiheessa etyyliasetoasetaatti kondensoituu guanidiinin kanssa ja muodostunut tuote kloorataan fosforyylikloridilla. Klooriatomi pelkistetään vedyttämällä, jolloin muodostuu 2-amino-4-metyylipyrimidiiniä. Se reagoi p-asetyyliaminobentseenisulfonyylikloridin kanssa sulfameratsiiniksi.
:

## Lähteet
Uudenseelanninlattana

**Uudenseelanninlattana** (*Arthurdendyus triangulatus*) on maalla elävä suurikokoinen lattanoiden lahkon laakamatolaji. Se on luokiteltu haitalliseksi vieraslajiksi koko Euroopan unionin alueella.

Uudenseelanninlattan on tavallisesti 5–20 senttimetrin mittainen. Sen väritys on päältä ruskea tai violetti ja reunukset ja vatsa ovat kellertäviä.

Uudenseelanninlattanan luonnollinen elinalue on Uudessa-Seelannissa, mutta se on levinnyt vahingossa ainakin Skotlantiin ja Irlantiin. Lajille optimaalinen elinlämpötila on 12–15 celsiusastetta.

Uudenseelanninlattanan ravintoa ovat lierot, joita ne saalistavat maanpinnan alapuolella. Sen munakotelot ovat 4–8 millimetrin mittaisia. Uudenseelanninlattana on hermafrodiitti.

## Lähteet
FV-2

**FV-2** on Fuerteventuran saarella, Espanjassa sijaitseva päätie, joka saa alkunsa saaren pääkaupunki Puerto del Rosariosta ja päättyy Pajaran kunnassa olevaan Morro Jablen turistikaupungin satamaan. Pituutta tiellä on noin 71 kilometriä. Tiellä on moottoritie osuus Puerto del Rosarion ja saaren lentoaseman välillä. Lisäksi tielle on 2010-luvulta alkaen rakennettu 22 kilometriä pitkää moottoritieosuutta La Lajita-Morro Jable.

## Reitti

* Puerto del Rosario (FV-20)
** Los Pozos (FV-3)
** Lentoasema
** El Matorral
* Antigua
** Caleta de Fuste (FV-413)
** Los Alares (FV-50, FV-420)
* Tuineje
** Tequitar (FV-4, FV-20)
** La Fuentita (FV-520, FV-521)
** Violante (FV-525)
** Marcos Sanchez (FV-56)
** Tarajalejo
* Pajara
**La Lajita (FV-56)
** Costa Calma (FV-603, FV-605)
** Esquinzo (FV-602)
**Morro Jable 

## Nähtävää

* Saaren pääkaupunki, Puerto del Rosario
* Suolamuseo Costa Caletassa
* Oasis Park La Lajitassa
* Morro Jablen majakka
*Jandian luonnonpuisto Jandian niemimaalla 

## Lähteet
How Do You Do It?

**How Do You Do It?** on brittiläisen yhtyeen Gerry & the Pacemakersin esikoissingle. Kappale sijoittui Britannian singlelistan ensimmäiselle sijalle, jossa se pysyi kolme viikkoa. Se pysyi listalla yhteensä 18 viikkoa.

## Lähteet
FV-3

**FV-3** on Fuerteventuran saarella, Espanjassa kulkeva päätie, joka toimii saaren pääkaupunki, Puerto del Rosarion kehätienä. Tiellä on pituutta noin 8 kilometriä ja se yhdistää pääkaupungista säteittäin lähtevät tiet; FV-1 (pohjoiseen), FV-10 (luoteeseen), FV-20 (lounaaseen) ja FV-2 (etelään ja lentoasemalle). Tie ei ole moottoritie vaan yksikaistainen eritasoliittymillä varustettu sekaliikennetie. 

## Lähteet
Welfin aarre

**Welfin aarre** () on yksi tärkeimmistä keskiaikaisen saksalaisen kirkkotaiteen kokoelmista, joka on nimetty Welfin aatelissuvun mukaan.

## Historia
Kokoelma on osa keskiajalla Braunschweigin katedraalissa olleita pyhäinjäännöksiä. Sieltä se päätyi Welfin aatelissuvun omistukseen vuonna 1671. Suku myi kokoelmasta 82 esinettä juutalaisten taidekauppiaiden yhteenliittymälle vuonna 1929. Taidekauppiaiden yhteenliittymä alkoi myydä seuraavana vuonna taideteoksia eteenpäin yksittäin, kunnes vuonna 1935 se myi loput 44 kullattua esineet Preussin valtiolle sen omaa kokoelmaa varten. Tuolloinen Preussin pääministeri ja Saksan ilmavoimien päällikkö Hermann Göring antoi kuitenkin esineet Hitlerille henkilökohtaisena lahjana. Nykyään 44 esinettä sisältävä Saksassa oleva kokoelma kuuluu laillisesti valtion tukemalle Preussin kulttuuriperinnön säätiölle (*Stiftung Preußischer Kulturbesitz*, SPK), joka hallinnoi Berliinin Kunstgewerbemuseumia, jossa esineitä pidetään. Tämän lisäksi kokoelman taideteoksia on Saksassa muissakin museoissa sekä museoissa Yhdysvalloissa ja Ruotsissa.

## Kiista kokoelmasta
Preussin kulttuuriperinnön säätiön hallinnoimaa 44 esinettä sisältävän kokoelman arvo on noin 250 miljoonaa euroa, ja sen omistuksesta käydään nykyään kiistaa. Kokoelman natsien hallitukselle vuonna 1935 myyneiden juutalaisten taidekauppiaiden perilliset vaativat kokoelmaa itselleen. He väittävät, että kauppa ei ollut vapaaehtoinen, vaan heidät oli pakotettu siihen. Riitaa puidaan yhdysvaltalaisessa tuomioistuimessa. Riippumattomien asiantuntijoiden mukaan natsien maksama hinta, 4,25 miljoonaa reichsmarkia, oli tuolloin kohtuullinen summa. Lisäksi taidekauppiaat olivat yrittäneet myydä teoksia Yhdysvalloissa ennen niiden tarjoamista natseille, mutta he eivät pystyneet saamaan haluamaansa hintaa.


Tiedosto:Reliquary_with_Tooth_of_Saint_John_the_Baptist,_rock_crystal_c._1000,_Egypt,_silver_gilt_metalwork_1375-1400,_Braunschweig,_Germany_-_Art_Institute_of_Chicago_-_DSC09666.JPG |Johannes kastajan hammas, reliikki noin vuodelta 1000 Egyptistä (Art Institute of Chicago)
Tiedosto:Portable_Altar_of_Countess_Gertrude,_shortly_after_1038,_from_the_Guelph_Treasure,_German,_Lower_Saxony,_gold,_enamel,_porphyry,_gems,_pearls,_niello_-_Cleveland_Museum_of_Art_-_DSC08528.JPG |Kannettava alttari 1000-luvun alusta (Clevelandin taidemuseo)
Tiedosto:Kuppelreliquiar_01_KGM.jpg|Tuomiokirkkoreliikki 1100-luvun lopulta (Kunstgewerbemuseum)
Tiedosto:Welfenkreuz_Vorderseite_detail_1_KGM.jpg|Welfinristi (Kunstgewerbemuseum)


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Haidi Hahm : Welfien aarre, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 16.11.1930, nro 46, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Grant Allen

**Charles Grant Blairfindie Allen** (1848 Kanada − 1899) oli englantilainen kirjailija. Hän oli kehitysopin kannattaja erityisesti Herbert Spencerin esittämässä muodossa. Hän kirjoitti luonnontieteiden tutkimustuloksista kansantajuisia teoksia, kuten *Physiological æsthetics*, *The evolutionist at large* ja *Force and energy: a theory of dynamics*. Lisäksi hän kirjoitti viihderomaaneja, joista kaksi on suomennettu.

## Suomennetut teokset
* *Valkoisen miehen jalka: seikkailukertomus*, suomentanut Saimi Järnefelt. Otava 1899
* *Elämään palautunut* (*Recalled to life*), Ahjo 1920 Sarja: Ahjon ajanviete-lukemisto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nikolai Anderson

**Nikolai Anderson** (1845 Viro − 1905) oli baltiansaksalainen kielentutkija ja Kazanin yliopiston professori. Hän julkaisi muun muassa teoksen *Studien zur vergleichung der ugrofinnischen und indogermanischen sprachen*, jossa käsitellään ensi kertaa vakavasti suomalais-ugrilaisten ja indoeurooppalaisten kansojen alkusukulaisuuskysymystä, ja Anderson asettuu sukulaisuusoletuksen puolelle. Suomalais-ugrilaista äännehistoriaa hän käsittelee teoksessa *Wandlungen der anlautenden dentalen spirans im ostjakischen*.

Andersonin työt kärsivät suurista metodisista heikkouksista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nikolai Anderson,  Eesti Biograafiline Leksikon, 1926-1929
Falling Inn Love

**Falling Inn Love** on yhdysvaltalainen, vuonna 2019 julkaistu romanttinen komedia. Elokuvan on ohjannut Roger Kumble ja käsikirjoittanut Hilary Galanoy. Elokuva on kuvattu Thamesissa, Uudessa-Seelannissa ja julkaistiin suoratoistopalvelu Netflixissä.

Elokuva kertoo sanfranciscolaisesta suunnittelijasta Gabriela Diazista (Christian Milian), joka voittaa matkakodin Uudesta-Seelannista ja päättää muuttaa sinne.

## Lähteet
Sergei Andrejevski

**Sergei Arkadjevitš Andrejevski** (; 1847−1918) oli venäläinen runoilija, kriitikko ja asianajaja. Hän erosi tuomarinvirasta, koska ei halunnut ajaa asiaa nihilisti Vera Zasulitšia vastaan. Pohjasävel Andrejevskin runoissa on surunvoittoinen ja pessimistinen. Hän oli paitsi runoilija, myös vaikutusvaltainen kriitikko. Hänen kritiikkikokoelmansa *Literaturnje otšerki* ilmestyi 1891. Laajemmin hänet kuitenkin aikanaan tunnettiin kaunopuheisena asianajajana. Hän ryhtyi tehtävään kieltäydyttyään 1878 toimimasta syyttäjänä Zasulitšia vastaan. Hänen 1891 ilmestyneet puolustuspuheensa julkaistiin viitenä painoksena.

Andrejevski aloitti 1890-luvulla teoksistaan merkittävimmän, muistelmateoksen 'Kuolemankirja' (ei suomennettu), kirjoittamisen ja kirjoitti sitä lähes elämänsä loppuun saakka. Se ilmestyi ulkomailla ja vasta neljä vuotta hänen kuolemansa jälkeen. Tosin ystäväpiirilleen hän luki valitsemiaan kirjoituksia käsikirjoituksesta ääneen.

## Lähteet
Erikssonia acraeina

**Erikssonia acraeina** on sinisiipisten (Lycaenidae) heimoon ja nopsasiipien (Theclinae) alaheimoon kuuluva perhoslaji. Sitä tavataan Kongon demokraattisessa tasavallassa, Etelä-Afrikassa ja Sambiassa.

## Lähteet
Avenue de la Grande-Armée

**Avenue de la Grande-Armée** on leveä puistokatu Ranskan pääkaupungissa Pariisissa. Se on saanut nimensä Napoleonin Grande Arméen (Suuri armeija) mukaan. Avenue de la Grande-Armée on yksi Place Charles de Gaullelta säteittäin lähtevistä 12 leveästä puistokadusta.

Kadun nimi oli aiemmin Avenue de Neuilly, mutta se sai nykyisen nimensä vuonna 1864 Napoleonin sotien suuren armeijan muistoksi.

Avenue de la Grande-Armée alkaa Place Charles de Gaullelta (entinen Place de l’Étoile), suuren Riemukaaren luota, ja johtaa sieltä päinvastaiseen suuntaan kuin Avenue des Champs-Élysées. Se päättyy Pariisin ja Neuilly-sur-Seinen rajalle, Porte Maillot'hon, jossa sijaitsi aikoinaan yksi Thiersin puolustusmuurin porteista. Avenue de la Grande-Armée on osa noin kahdeksan kilometriä pitkästä suorasta akselista, Axe historique, joka johtaa Louvren sisäpihalta La Défenselle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Warrior (Keshan albumi)

**Warrior** on yhdysvaltalaisen pop laulaja-lauluntekijä Keshan toinen albumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 30. marraskuuta 2012.

## Kappalelista
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Lähteet
Espanjan naisten salibandymaajoukkue

**Espanjan naisten salibandymaajoukkue** edustaa Espanjaa naisten kansainvälisissä salibandyotteluissa, muun muassa MM-kilpailuissa.

## Historia
Espanja pelasi ensimmäisen kansainvälisen salibandyottelunsa Singaporessa vuonna 2005, Malesiaa vastaan voittaen ottelun 6–4.
Marjaomenapuu

**Marjaomenapuu** (*Malus baccata*) on ruusukasvien heimoon ja omenapuiden sukuun kuuluva lehtipuulaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Aasiassa. Laji on kotoperäinen suurimmassa osassa Pohjois-Aasiaa, mutta sitä viljellään myös muualla koristepuuna, vartetun kasvin perusrunkona ja bonsaina. Kasvilla on runsaasti tuoksuvia valkoisia kukkia ja halkaisijaltaan noin senttimetrin mittainen, syömäkelpoinen punainen tai keltainen omena.

## Ulkonäkö ja koko

Marjaomenapuu on tavallisesti 10–14 metrin korkuiseksi kasvava kesävihanta puu, jolla on kaarevat tai ulkonevat punaruskeat oksat ja samanväriset silmut. Lehtikanta on 2–5 senttimetrin mittainen; siinä on muutamia rauhasia. Lehdet ovat soikeita tai munanmuotoisia, kooltaan (3–8) × (2–3.5) senttimetriä.

Kasvin kukkaperä on hoikka ja pituudeltaan 1,5–4 senttimetriä. Kukkaperistä kasvaa neljästä kuuteen tuoksuvaa, valkoista kukkaa, joiden halkaisija on 3–3,5 senttimetriä. Terälehdet ovat valkoisia ja munanmuotoisia, suunnilleen 2–2,5 senttimetrin pituisia. Kukasta kypsyvä pallomainen hedelmä on vaihtelee väriltään punaisesta keltaiseen ja muistuttaa kaukaa katsottuna kirsikkaa; vain noin senttimetrin mittaisia hedelmiä kasvaa useita yhdessä tiheässä ryppäässä. Kasvin kukinta tapahtuu keväällä, hedelmät kypsyvät syys-lokakuussa.

Marjaomenapuun kromosomiluku on 2n = 34.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Marjaomenapuu kasvaa luonnonvaraisena Venäjällä, Mongoliassa, Kiinassa, Koreassa, Bhutanissa, Intiassa ja Nepalissa, joissa se kasvaa yleisenä sekametsien mäkisillä rinteillä enintään 1500 metrin korkeudessa. Lajia kasvaa myös Japanissa, ja se on tuotu koristekasviksi Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan. Erityisesti Suurten järvien alueella ja Yhdysvaltain koillisosissa laji on levinnyt myös luontoon.

## Luokittelu
Marjaomenapuu kuuluu ruusukasvien heimoon ja omenapuiden sukuun. Lajilla on useita muunnoksia:
* *Malus baccata* var. *baccata*: Kasvaa 10–14 metrin korkuiseksi, esiintyy luonnonvaraisena Kiinassa, Koreassa, Venäjällä ja Mongoliassa.
* *Malus baccata* var. *daochengensis*
* *Malus baccata* var. *gracilis*: Kasvaa 4–6 metrin korkuiseksi, esiintyy luonnonvaraisena Kiinan Gansun ja Shaanxin maakunnissa.
* *Malus baccata* var. *himalaica*
* *Malus baccata* var. *jinxianensis*
* *Malus baccata* var. *mandshurica* (syn. *M. mandshurica*, mantsurianmarjaomenapuu *M. baccata* subsp. *mandshurica*): Kasvaa 5–10 metrin korkuiseksi.
* *Malus baccata* var. *xiaojinensis*

## Käyttö
Marjaomenapuuta käytetään koristekasvina sen kukkien ja hedelmien vuoksi; hedelmät ovat syömäkelpoisia ja niitä voi syödä sekä tuoreina että kuivattuina. Marjaomenapuu on sukunsa korkeimpia sekä kylmän- ja tuholaisenkestävimpiä lajeja, ja sitä käytetään siksi muiden villiomenapuiden sekä viljeltyjen omenalajien kokeelliseen jalostukseen sekä perusrunkona vartetuille oksille. Erityisesti pohjois- ja koilliskiinalaisille omenalajeille eevanomenapuulle (*Malus pumila*) ja *[[Malus asiatica]]* marjaomenapuu on yleinen geenilähde. Matalahkoa var. *mandshurica* -muunnosta käytetään myös bonsaina.

## Lähteet
Saksanhanhikki

**Saksanhanhikki** (*Potentilla thuringiaca*) on ruusukasvien heimoon ja sormihanhikkien sukuun kuuluva kasvilaji. Laji muistuttaa ulkonäöltään läheistä sukulaistaan pystyhanhikkia (*Potentilla recta*), josta laji eroaa kuitenkin pienemmällä koollaan, lehtiruusukkeellaan ja tummemmankeltaisilla kukillaan.

## Ulkonäkö ja koko
Saksanhanhikki on 25-30 senttimetrin korkuiseksi kasvava monivuotinen ruohokasvi, jolla on vankka ja haarova juurakko. Kasvin punertava varsi on koheneva tai pysty; varressa on tiheästi lyhyitä ja harvaan pitkiä karvoja. Saksanhanhikin ruodilliset, korvakkeelliset lehdet kasvavat tyviruusukkeesta tai varresta. Lehtilapa on sormilehdykkäinen; tyvilehdet ovat tavallisesti 7-lehdykkäisiä, varsilehdet 5-lehdykkäisiä. Lehdykät ovat suikeita, sahalaitaisia ja karvaisia, korvakkeet puolestaan suikeita ja pitkäsuippuisia.

Saksanhanhikki kukkii kesäkuusta elokuuhun; kukinto on muutamasta kirkkaankeltaisesta kukasta koostuva harsu huiskilo. Kukan 15-20 millimetrin levyinen teriö on säteittäinen; yhdessä kukassa on viisi lovikärkistä, 7-10 millimetrin pituista verholehtiä pidempää terälehteä. Verholehtiä on viisi. Yhdessä kukassa on tavallisesti 20 hedettä ja vähintään 10 erilehtistä emiä. Kukasta kypsyvä hedelmä on useista lyhytotaisista pähkylöistä koostuva kertohedelmä.

Saksanhanhikin kromosomiluku on 2n = 42.

## Levinneisyys
Saksanhanhikki on kotoisin Keski- ja Etelä-Euroopan vuoristoista, Itä-Euroopasta ja Kaukasiasta. Nimialalaji *subsp. thuringiaca* kasvaa luonnonvaraisena Saksassa (*thuringiaca* viittaa Saksan osavaltioon Thüringeniin), mutta ei Suomessa. Saksanhanhikki on levinnyt Suomeen idästä; ensimmäisen kerran laji löydettiin Mikkelistä vuonna 1883. Viime aikoina saksanhanhikki on levinnyt laajalle alueelle Etelä- ja Keski-Suomeen, mutta päälevinneisyysalue on edelleen idässä.

Suomeen saksanhanhikki on kulkeutunut etupäässä heinänsiemenen mukana, mutta myös Suomen sodan aikana venäläisjoukkojen huoltokuljetuksissa.

## Elinympäristö
Saksanhanhikki kasvaa nurmikoilla, niityillä, tienvarsilla, pientareilla, ratapihoilla, joutomailla ja lastauspaikoilla; joskus sitä voi tavata myös villiintyneenä koristekasvina.

## Lähteet
*LuontoPortti: Saksanhanhikki (''Potentilla thuringiaca'')
### Viitteet
Väärlä

**Väärlä** on kylä Salon kaupungin Perniössä. Väärlä sijaitsee Kiskontien varrella Perniön kaakkoiskulmalla.

Väärlä sijaitsee Kosken ruukkiyhdyskunnan pohjoispuolella. Koskelta tuleva Kiskontie kulkee Väärlän läpi länteen Korttilaan. Väärlän itarajalla Kiskontiestä haarautuu Lehtiniittuun vievä Kivilinnantie. Väärlän pohjoispuolella on Torkkila. Väärlän kyläalue ulottuu etelän Harmaamäeltä peltojen yli pohjoiseen Väärlänsuolle ja Torkkilansuolle. Kylän asutus sijoittuu Kiskontien varrelle.

Väärlä on ollut keskiajalla syntynyt yksinäistila. Kylän kantatila on jaettu kahtia isojaon yhteydessä vuonna 1786. Molemmilla taloilla oli tuolloin torppa. Kylän ilme muuttui suuresti 1800- ja 1900-lukujen taitteessa, kun kylän läpi rakennettiin Turku–Karjaa-rautatie. Rautatie myötäili aluksi Kiskontietä, mutta kulkee nykyään Harmaamäen tunnelin kautta kylän halki ja tien yli. Väärlään syntyi 1900-luvun alussa ja puolivälissä uutta pienasutusta, josta valtaosa on yhä jäljellä. Lähialueiden palvelut ovat siirtyneet Perniön keskustaan.

## Lähteet
Juho Takkinen

**Juho (Johan) Takkinen** (23. elokuuta 1838 Posio – 13. helmikuuta 1892 Kittilä) oli lestadiolainen saarnaaja. Hän teki saarnamatkoja Suomessa, Ruotsissa, Norjassa, Venäjällä ja Pohjois-Amerikassa. Ruotsin Lapin lestadiolaisseurakunta Juhani Raattamaan johdolla lähetti Takkisen ja Frans H. Nikan lähetysmatkalle Amerikkaan vuonna 1877. Seuraavana vuonna Takkinen muutti pysyvästi Amerikkaan. 

Takkinen nousi Calumetin lestadiolaisen seurakunnan johtoon 1878, ja harjoitti kovaa kirkkokuria mikä johti seurakunnan jakautumiseen kahtia. 

Hän julkaisi vuonna 1880 kirjan nimeltä Amerikan Suomalainen Aapinen. Takkinen matkusti Eurooppaan viimeisen kerran syksyllä 1891 ja kuoli tällä matkalla.

## Julkaisuja

* *Amerikan Suomalainen Aapinen* 1880.
* *Johan Takkinen. 100 kirjettä ajalta* 1874-1892. Esipuhe Lauri Koistinen ja Eero Mäkelä 1992.
* *Johan Takkinen. Brev och skrivelser* 2018. Redaktörer Lars-Erik Wikberg och Mauri Kinnunen. Biblioteca Laestadiana 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Johan Takkisen elämäkerta Amerikan Suomalaisessa Lehdessä 1892
Huhtahanhikki

**Huhtahanhikki** (*Potentilla intermedia*) on ruusukasvien heimoon ja sormihanhikkien sukuun kuuluva kasvilaji.

## Ulkonäkö ja koko
Huhtahanhikki on 25–40 senttimetrin korkuiseksi kasvava kaksivuotinen tai monivuotinen ruohokasvi, jolla saattaa olla useampia varsia. Karvainen, joskus punertava varsi on koheneva tai pysty. Huhtahanhikin korvakkeelliset lehdet sijaitsevat varressa kierteisesti; toisin kuin varsilehdet, tyvilehdet ovat pitkäruotisia. Sormilehdykkäisessä lehtilavassa on viisi kapeanpuikeaa, hammaslaitaista, harvakarvaista lehdykkää. Korvakkeet ovat ehyitä tai liuskaisia.

Huhtahanhikki kukkii kesä-elokuussa. Kasvin kukinto on monikukkainen huiskilo, jonka jokaisessa kukassa on viisi vaaleankeltaista, 4–5 millimetrin pituista terälehteä; teriö on säteittäinen ja noin senttimetrin levyinen. Terälehdet ovat hieman verhiötä lyhyempiä tai saman pituisia; verholehtiä on viisi ja kasvilla on myös ulkoverhiö. Kukassa on tavallisesti 20 hedettä ja useita erilehtisiä emejä. Kukasta kypsyvä hedelmä on vaaleanruskea, pyöreähkö ja sileäpintainen pähkylä, joita kasvaa useita yhdessä.

Kasvin kromosomiluku on 2n = 28, 42 tai 56.

## Levinneisyys
Huhtahanhikin levinneisyyden ydinaluetta on Savon ja Karjalan kaski- ja huhta-alue; tästä tulee myös kasvin suomenkielinen nimi. Myöhemmin laji on hitaasti levinnyt myös lännemmäksi alueille, joilla ei koskaan ole ollut käytössä kaskiviljelyä. Kaskialueen ulkopuolella kasvava huhtahanhikki on saattanut tulla myös painolastikasvina, junanvaunujen mukana tai Suomen sodan aikana venäläisen sotaväen huoltokuljetuksissa.

## Elinympäristö
Huhtahanhikki kasvaa ahoilla, kedoilla, pientareilla, tienvarsilla, ratapihoilla ja joutomailla aina ihmisasutuksen lähettyvillä, ei koskaan syrjäseuduilla.

## Alkuperä
Huhtahanhikki on syntynyt ilmeisesti Keski-Venäjällä hopeahanhikin (*Potentilla argentea*) ja peltohanhikin (*Potentilla norvegica*) risteytyessä; tästä tulee myös kasvin tieteellinen nimi (*intermedia* merkitsee "välimuotoinen"). Huhtahanhikki on nimensä mukaisesti ominaisuuksiltaan kummankin kantalajin välimuoto; myöhemmin risteymäalkuperä on varmistettu geneettisillä tutkimuksilla. Kumpaakin kantalajia esiintyy myös Suomessa, usein samoilla paikoilla huhtahanhikin kanssa.

## Lähteet
* LuontoPortti: Huhtahanhikki (''Potentilla intermedia'')

### Viitteet
Guido Buzzelli

**Guido Buzzelli** (1927 – 25. tammikuuta 1992 Rooma) oli italialainen sarjakuvataiteilija.

Buzzelli piirsi valtavirtasarjakuvaa Italiassa ja Isossa-Britanniassa kaksikymmentä vuotta ja maalasi, kunnes julkaisi poliittisen allegorian *Kurjien kapina* vuonna 1967 italialaisessa scifi-lehdessä. Georges Wolinski julkaisi sen ranskaksi Charlie-lehdessä vuonna 1970. Tyyli sopi yleiseurooppalaiseen sarjakuvan aikuistumisen aaltoon ja sarjakuvia sekä kuvituksia julkaistiin kymmenissä lehdissä.

Buzzellin omat albumit ovat tyyliltään groteskeja. Ajankohdan ilmapiiri näkyy usein surrealistisina painajaisina, joihin Buzzelli on sijoittanut omakuvansa. Toistuvia teemoja ovat korruptio, yksilön vaikeudet toteuttaa itseään yhteiskunnassa ja taiteilijan ahdistus kaupallisuuden paineissa. 

Elämänsä loppuvaiheessa Buzzelli teki lyhytelokuvia.

## Suomennetut julkaisut
Buzzellin tuotannosta on suomeksi julkaistu vuonna 2019 yhteisnide Trilogia, joka sisältää albumit *Kurjien kapina* (1967), *Labyrintit* (1970) ja *Zil Zelub* (1972). Katkelma Zil Zelub -albumista sisältyi vuonna 1982 julkaistuun Sarjakuvan maailmat -antologiaan. Tapiirissa 3/1984 julkaistiin sarjakuvanovelli "Häät" ja 3/85 Buzzellin piirtämä "Lomakin on seikkailu". Historian suuret seikkailut -sarjassa julkaistiin vuonna 1980 *Kristoffer Kolumbus: tie länteen* ja vuonna 1981 *Magalhães: ensimmäinen purjehdus maailman ympäri*, jotka Buzzelli piirsi. Buzzellin piirtämä Tex Suuri julkaistiin suomeksi Tex Willerin numeroissa 1–2/1996 ja albumina vuonna 2003.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Italiankielinen virallinen sivu, jossa luettelo julkaistuista teoksista