open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jyrki Kangas

**Jyrki Olavi Kangas** (20. tammikuuta 1944 Pori – 27. helmikuuta 2020) oli suomalainen kulttuurialan vaikuttaja ja jazzmuusikko.

Kangas oli yksi Pori Jazzin perustajista ja toimi festivaalin taiteellisena johtajana vuoteen 2009 asti. Hän oli myös festivaalin taustayhdistyksen Pori Jazz 66:n toiminnanjohtaja vuosina 1971–1976 ja 1979–1990, hallituksen jäsen ja sen puheenjohtaja vuonna 1970 ja vuosina 1990–1993. Kangasta on myös kutsuttu lempinimellä ”Mr. Pori Jazz”.

Kangas toimi Radio Porin toimitusjohtajana vuonna 1985, Mainostoimisto JNE Image Oy:n toimitusjohtajana vuosina 1986–1989, Turkuhallin ohjelmajohtajana 1989–1998 ja Pori Marketing Office Oy:n toimitusjohtajana.

Kangas oli myös Helsingissä reilut puoli vuotta vuonna 2010 toimineen Seppo Koskisen omistaman Birdland-jazzravintolan taiteellinen johtaja. 

## Palkintoja ja tunnustuksia
* Säveltaiteen valtionpalkinto 1988
* Pori-palkinto 1995

## Katso myös
* Jyrki Kankaan muistomerkki Bass String Wings

## Lähteet
Lauri Häyhä

**Lauri Petteri Häyhä** (13. marraskuuta 1932 Värtsilä – 11. toukokuuta 2023 Pori) oli suomalainen jalkapalloilija.

Välihyökkääjänä pelannut Häyhä edusti urallaan Vaasan Palloseuraa 1951–1958, Rosenlewin Urheilijoita 1959–1963 ja Porin Karhuja 1964–1966. Hänen paras saavutuksensa on SM-hopea vuodelta 1959. Kaikkiaan Häyhä pelasi kahdeksan kauden aikana 99 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 23 maalia. 

Maajoukkueessa Häyhä pelasi yhden maaottelun vuonna 1958.

Lauri Häyhän veli oli Vaasan Palloseurassa SM-kultaa vuonna 1948 voittanut Martti Kalevi Häyhä (1931–2021).

Häyhä on haudattu Porin metsähautausmaalle.

## Lähteet
Janne Salli

**Janne Mikael Salli** (s. 14. joulukuuta 1977 Seinäjoki) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

## Jalkapalloura

Salli edusti viimeksi Kakkosessa pelannutta Ilvestä puolustajana sekä apuvalmentajana. Hän siirtyi Ilvekseen kaudeksi 2008 edustettuaan sitä ennen mm. Valkeakosken Hakaa, TP-Seinäjokea, Barnsleyta ja Tampereen Pallo-Veikkoja. Hän pelasi Veikkausliigassa 150 ottelua ja teki kymmenen maalia. Salli voitti Suomen mestaruuden neljästi ja Suomen Cupin kerran Hakan riveissä. Kaudella 1998 hän oli 22-vuotiaana nuorin mestarijoukkueen kapteenina toiminut pelaaja. Salli on toiminut myös Canal+ -kanavan jalkapalloasiantuntijana.

### Saavutukset
* Vuoden lupaava pelaaja 1995
* Suomen mestaruus 1998, 1999, 2000 ja 2004
** SM-hopea 2003
* Suomen Cup 2005

## Jalkapallouran jälkeen
Salli valmistui Tampereen yliopistosta kauppatieteiden maisteriksi vuonna 2007. Kauteen 2005 ammattilaisjalkapalloilijan uransa lopettanut Salli työskenteli PricewaterhouseCoopersilla tilintarkastustehtävissä vuosina 2006–2014. Vuonna 2011 hänet hyväksyttiin KHT-tilintarkastajaksi. Vuodesta 2014 lähtien Salli on työskennellyt johtavissa taloushallinnon tehtävissä Stora Ensolla.

## Lähteet
Timo Iivarinen

**Timo Ensio Iivarinen** (24. syyskuuta 1936 Kuopio – 7. heinäkuuta 1998) oli suomalainen jalkapalloilija.

Välihyökkääjänä pelannut Iivarinen edusti urallaan Kuopion Palloseuraa 1954–1959 ja 1963–1964 sekä Kiffeniä 1960–1962 . Hän voitti Suomen mestaruuden KuPS:ssa 1956 ja 1958. Kaikkiaan Iivarinen pelasi 11 kauden aikana 139 pääsarjatason ottelua, joissa hän teki 57 maalia. 

Maajoukkueessa Iivarinen pelasi yhden maaottelun vuonna 1956.

Iivarinen oli ammatiltaan kirjuri. Sotilasarvoltaan hän oli reservin luutnantti. Iivarinen harrasti nuorempana hiihtoa. Vanhempana hän oli kala- ja metsämies. Iivarisen kotikunta oli Kuopio.

## Lähteet
Harri Järvi

**Harri Ilmari Järvi** (20. elokuuta 1939 Viipuri – 21. helmikuuta 2019 Hämeenlinna) oli suomalainen jalkapalloilija ja jääkiekkoerotuomari.

Jalkapallossa laitahyökkääjänä pelannut Järvi edusti koko uransa ajan 1958–1969 Hämeenlinnan Pallokerhoa 1. divisioonassa ja 2. divisioonassa. Hän teki 1. divisioonassa seitsemän kauden aikana 57 maalia. Järvi valittiin Suomen maajoukkueeseen 1964 vaikka hän ei ollut pelannut kertaakaan mestaruussarjatasolla. Kaikkiaan Järvi pelasi vuoden aikana viisi maaottelua, joissa hän teki kolme maalia.

Järvi pelasi myös jääkiekkoa Hämeenlinnan Tarmossa.

Urheilu-uransa jälkeen Järvi toimi jääkiekkotuomarina. Hän vihelsi SM-sarjassa ja SM-liigassa yhteensä 288 ottelua. Kansainvälisellä tasolla hän toimi tuomarina MM-kilpailuissa 1976, kaksissa 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa ja useissa nuorempien ikäsarjojen EM-kilpailuissa.

## Lähteet
Ernst Loof

**Ernst Loof** (4. heinäkuuta 1907 Neindorf – 3. maaliskuuta 1956 Bonn) oli saksalainen F1-kuljettaja ja insinööri. Hän osallistui yhteen Formula 1 -osakilpailuun kaudella , Saksan GP:hen  Veritas-tallissa. Hän keskeytti kilpailussa polttoainepumppuongelman takia ajettuaan vain 2 metriä eteenpäin, eikä saavuttanut pisteitä. Ernst Loofin F1-uraa on epävirallisesti pidetty F1-historian lyhimpänä, vaikka virallisessa tilastossa "saavutus" on merkitty italialaiselle Marco Apicellalle.

Loof oli myös tunnettu moottoripyöräilijä ja suunnittelija. Hänestä tuli myöhemmin Veritas-tallin osaomistaja ja pääsuunnittelija. Hän kuoli aivokasvaimeen vuonna 1956.

## Lähteet
Henri Louveau

**Ernest Henri Louveau** (25. tammikuuta 1910 – 7. tammikuuta 1991) oli ranskalainen Formula 1 -kuljettaja. Hän osallistui kahteen F1-osakilpailuun kausilla –. Hän keskeytti molemmissa, eikä saavuttanut pisteitä.

Louveau oli toinen vuoden 1949 Le Mansin 24 tunnin kilpailussa.

## Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa
()

## Lähteet
Savignone

**Savignone** on kunta Italiassa Genovan metropolikaupungissa Ligurian alueella noin 15 kilometriä Genovasta pohjoiseen. Kunnassa oli vuoden 2015 lopussa 3&nbsp;205 asukasta. Sen pinta-ala on 21,8 km².

Kunnan nähtävyyksiä ovat Fieschin linna 1200-luvulta ja nykyisin hotellina toimiva Palazzo Fieschi noin 1500-luvulta sekä Bartolomeuksen kirkko, jossa on kaksi Luca Cambiason maalausta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Savignonen kunnan sivusto
Deryck Guyler

**Deryck Guyler** (29. huhtikuuta 1914 Wallasey &ndash; 7. lokakuuta 1999) oli brittiläinen näyttelijä, joka esiintyi pääasiassa radiossa ja televisiossa. Hän esiintyi muun muassa radiosarjoissa *[[It's That Man Again]]* ja *[[The Men from the Ministry]]*. Televisiossa hänellä oli rooleja muun muassa sarjoissa *Sykes* ja *Two's A Crowd*. Lisäksi Guyler toimi juontajana sadoissa dokumenttielokuvissa ja mainoksissa.

## Lähteet
Alessandro Puccini

**Alessandro Puccini** (28. elokuuta 1968 Cascina) on italialainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti vuoden 1996 olympialaisista. Puccini on 172&nbsp;cm pitkä ja edustaa *Centro Sportivo Carabinieri* -seuraa.

## Lähteet
Alexander Karjagin

**Alexander Karjagin** (18. joulukuuta 1896 – 9. maaliskuuta 1976) oli suomalainen jalkapalloilija.

Sivutukimiehenä pelannut Karjagin edusti urallaan Helsingin Palloseuraa 1931 asti. Hän voitti seurassa neljä Suomen mestaruutta vuosina 1921, 1922, 1926 ja 1927. Suomen maajoukkueessa Karjagin pelasi vuosina 1924–1925 yhteensä kahdeksan maaottelua.

Myös hänen pikkuveljensä Frans ja Leo olivat maajoukkuetason jalkapalloilijoita.

## Lähteet
Liivimesikko

**Liivimesikko** (*Phylidonyris pyrrhopterus*) on Australiassa tavattava mesikkoihin kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö

Kooltaan liivimesikko on 14&ndash;17&nbsp;cm. Koiras on päästään, selästään ja pyrstöstään väriltään tumman harmaa. Siivissä on suurehko keltainen laikku. Päässä on valkoinen kaartuva juova silmien yläpuolella. Kurkku on liivimesikkokoiraalla valkoinen sirppimäinen juova. Vatsa on vaalean harmaa ja pyrstössä on valkoisia ja keltaisia merkkejä. Naaras on pienikokoisempi ja yleisväriltään ruskeampi. Siipilaikku on oliivinvihertävä. Nuoret linnut muistuttavat aikuisia, mutta niiltä puuttuu rinnan juova.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Liivimesikkoa tavataan Australian kaakkoisosissa, Uuden Etelä-Walesin, Victorian ja Etelä-Australian osavaltioissa sekä Tasmaniassa ja Bassinsalmen saarilla ja Kengurusaarella. Lajin elinympäristöjä ovat rannikkojen nummet, kosteat metsät ja varsinkin teepensastiheiköt. Puolikuivilla alueilla lintu on harvinainen. Varsinkin syksyllä ja talvella liivimesikoita tavataan kaupunkien puistoissa ja puutarhoissa. Liivimesikko on monia muita mesikoita vaateliaampi sopivan elinympäristön suhteen, minkä vuoksi se esiintyy usein melko pienillä alueilla.

## Elintavat ja ravinto
Liivimesikot muodostavat pitkäaikaisia pareja ja sama pari elää yhdessä vuoden ympäri. Pari pesii yksin tai löysinä kolonioina. Naaras rakentaa pesän ja koiraan tehtävä on puolustaa pesimäaluetta. Tukeva kuppimainen pesä rakennetaan ruohoista, puunkuoresta ja tikuista ja sijoitetaan useimmiten pensaaseen.. Naaras munii yleensä kaksi tai kolme vaaleanpunaista punapilkullista munaa. Naaras hautoo munat yksin, mutta liivimesikkokoiras auttaa kuoriutuneiden poikasten ruokinnassa.

Liivimesikot ruokailevat pareittain tai pieninä ryhminä. Lajin ravinto koostuu pääasiassa kukkien medestä ja hyönteisistä. Ravintonsa lintu etsii pensaikosta. Liivimesikon pitkähkö ja kaareva nokka on sopeutuma paikallisten kasvien kuten eukalyptuksien ja *[[Banksia]]*- suvun kasvien kukkien meden imemiseen.

## Lähteet
Jabu Moleketi

**Jabu Moleketi** (s. 15. kesäkuuta 1957 Pimwille, Soweto, Etelä-Afrikka) on eteläafrikkalainen poliitikko. Hän oli apulaistalousministeri Thabo Mbekin hallituksessa 2004–2008. 

Ennen virkamiesuraansa Moleketi oli mukana ANC:n sotilaallisessa Umkhonto we Sizwe -siivessä (MK). Tultuaan nimitetyksi Gautengin provinssihallituksen virkamieheksi Moleketi hakeutui virkansa ohella opiskelemaan Lontoon yliopistoon ja myöhemmin Harvardiin. 

Moleketi oli mukana niiden hallitusten jäsenten ryhmässä, jotka erosivat seurauksena presidentti Mbekin eroamiselle 23. syyskuuta 2008. Tosin alkuun hän oli ilmoittanut aikomuksistaan pysyä virassa talousministeri Trevor Manuelin lailla. Marraskuussa 2008 uusi presidentti Kgalema Motlanthe nimitti Nhlanhla Nenen hänen tilalleen. Hänen vaimonsa Geraldine Fraser-Moleketi toimi samassa hallituksessa julkisen hallinnon ministerinä. Hänet korvasi Richard Baloyi 25. syyskuuta 2008. 

Moleketi harrastaa juoksua ja on osallistunut useisiin maratoneihin.  

## Lähteet
Lasse Karjalainen

**Lasse Karjalainen** (s. 22. lokakuuta 1974 Botkyrka, Ruotsi) on uransa lopettanut suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttä tai libero.

Karjalainen on Porin Pallo-Toverien kasvatti ja debytoi seuran edustusjoukkueessa kaudella 1991. Hän pelasi nimensä seuraavana vuonna FC Jazziksi muuttaneessa seurassa neljän kauden ajan. Vuonna 1995 Karjalainen siirtyi Valkeakosken Hakaan, jota hän edusti 11 kauden ajan lukuun ottamatta loppuvuodesta 1995 käytyä testijaksoa Tanskan Silkeborg IF:ssä. Karjalainen lopetti ammattilaisuransa kauteen 2005 ja palasi takaisin Poriin, jossa hän pelasi vielä yhden kauden Kakkosessa Porin Palloilijoissa. Karjalainen voitti urallaan yhden Suomen mestaruuden Jazzissa sekä viisi Suomen mestaruutta ja kolme Suomen Cupin mestaruutta Hakassa. Yhteensä Karjalainen pelasi 14 kauden aikana 302 pääsarjaottelua, joissa hän teki 11 maalia.

Maajoukkueessa Karjalainen pelasi vuosina 1994–2002 yhteensä 15 maaottelua.

## Saavutukset
* Suomen mestaruus 1993, 1995, 1998, 1999, 2000, 2004
** SM-hopea 2003
** SM-pronssi 1992, 2002
* Suomen Cup 1997, 2002, 2005
* Liigacup 1995

## Lähteet
Raymond Atteveld

**Raymond Atteveld**  (s. 8. syyskuuta 1966) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen puolustava keskikenttäpelaaja.

## Ura pelaajana

Atteveld aloitti peliuransa HFC Haarlemissa 1985. Neljän kauden jälkeen hän siirtyi Evertoniin debytoiden joulukuussa 1989 kotiottelussa Coventry Cityä vastaan. Ura Englannissa ei ottanut tulta alleen liiaksi vaan Atteveldille kertyi kolmen Everton-kauden aikana vain 51 ottelua.

Keväällä 1992 hän pelasi lainalla West Hamissa, mutta pelasi lontoolaisseurassa vain yhden ottelun. Syksyn hän edusti Bristol Cityä kunnes palasi 1993 mantereelle. Hän edusti uransa loppuvuodet alankomaalaisseuroja lopettaen ammattilaispelaajana vuonna 2002 ADO Den Haagissa.

## Ura valmentajana

Atteveld aloitti valmennusuransa ADO Den Haagin apulaisvalmentajana vuonna 2003. Kahden ADO-kauden jälkeen hän siirtyi vuonna 2005 Huub Stevensin apulaisvalmentajaksi Rodaan. Stevensin jätettyä seuran helmikuussa 2007 Atteveld nousi seuran päävalmentajaksi. Ensimmäisellä täydellä kaudellaan päävalmentajana Atteveld johdatti Rodan Eredivisiessä yhdeksänneksi. Seuraava kausi alkoi kuitenkin kehnosti ja lokakuussa 2008 Atteveld sai potkut tehtävistään. 

Huhtikuussa 2009 hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen ADO Den Haagin kanssa.  Hän sai kuitenkin potkut jo maaliskuussa 2010 ADO:n vajottua Eredivisien puotamiskamppailuun. 

## Lähteet
Stefano Cerioni

**Stefano Cerioni** (24. tammikuuta 1964 Madrid, Espanja) on italialainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti. Los Angelesissa vuonna 1984 Cerioni sijoittui henkilökohtaisessa kilpailussa pronssille ja kuului Italian kultaa voittaneeseen florettijoukkueeseen. Vuonna 1988 Soulissa Cerioni voitti yksilökilpailussa kultaa. Cerioni on 191&nbsp;cm pitkä ja edustaa *FF OO Roma* -seuraa.

## Lähteet
David Kossoff

**David Kossof** (24. marraskuuta 1919 – 23. maaliskuuta 2005) oli brittiläinen näyttelijä. Hän esiintyi muun muassa elokuvissa *[[Hiiri joka murisi]]* (1959) ja *[[Freud – salatut intohimot]]* (1962). Televisiossa hän esitti 1950-luvun lopulla Alf Larkinia sarjassa *The Larkins*. Society of Film and Television Artsin (nykyinen Bafta) palkinnon hän sai 1956 roolistaan elokuvassa *[[Toiveitten laitakatu]]*.

David Kossofin poika oli kitaristi Paul Kossoff. Tämän kuoltua 25-vuotiaana sydänkohtaukseen huumeiden käytön seurauksena Kossof osallistui huumeidenvastaiseen työhön esiintymällä hyväntekeväisyysesityksissä.

## Lähteet
Mauro Numa

**Mauro Numa** (8. marraskuuta 1961 Mestre) on italialainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti. Los Angelesissa vuonna 1984 Numa voitti henkilökohtaisen florettikilpailun ja kuului myös Italian kultaa voittaneeseen florettijoukkueeseen. Numa on myös kaksinkertainen henkilökohtaisen ja kaksinkertainen joukkuefloretin maailmanmestari. Numa on 180&nbsp;cm pitkä ja edustaa *Circolo Scherma Mestre* -seuraa.

## Lähteet
Rebiya Kadeer

**Rebiya Kadeer** (, ääntämys: ; ; ; s. 15. marraskuuta 1946) on Kiinan uiguurivähemmistöön kuuluva merkittävä liikenainen ja poliittinen aktivisti Luoteis-Xinjiangista. Hän oli Maailman uiguurikongressin puheenjohtaja 2006–2017.

## Elämäkerta

Rebiya Kadeer syntyi Luoteis-Kiinan Xinjiangin alueella vuonna 1946. Hänen isänsä oli kullankaivaja ja Rebiya avioitui 15-vuotiaana. Hän auttoi elättämään kasvavaa perhettään kutomalla vaatteita ja kenkiä ja myymällä ne mustassa pörsissä. Kadeerin avioliitto päättyi eroon hänen ollessaan 28-vuotias. Eron jälkeen hän avasi ensin pesulan ja sulki sen myöhemmin siirtyen sijoittamaan kulutustuotteisiin. Vuonna 1978 hän avioitui Sidik Rouzin kanssa, joka oli ollut 1960-luvulla pidätettynä Kiinan vastaisen uiguuriliikkeen johtamisesta. Kader jatkoi sijoittamista ja siirtyi 1980-luvulla sijoittamaan kiinteistöihin. Vuonna 1987 hän avasi naisten bazaarin Ürümqissa, jota seurasi tavaratalo 1990-luvulla. Liiketoiminta laajeni entisestään ja Kadeer perusti kauppoja myös muualle Keski-Kiinaan nousten vuoteen 1993 mennessä Kiinan varakkaimmaksi naiseksi. Hänen miehensä lähti maanpakoon Yhdysvaltoihin poliittisista syistä vuonna 1996. Kadeer pidätettiin vuonna 1999, koska hän lähetti miehelleen lehtileikkeitä. Hän sai kahdeksan vuoden tuomion, josta vapauduttuaan hän lähti vuonna 2005 maanpakoon Yhdysvaltoihin. Rebiya Kadeer kiistää yhteytensä Kiinassa vuonna 2009 puhjenneisiin mellakoihin ja tuomitsi väkivallan. 

Vuonna 2004 Kadeer sai Thorolf Rafton muistopalkinnon, joka annetaan ihmisoikeustyöstä. Vuonna 2006 hän oli puolestaan yhtenä ehdokkaana Nobelin rauhanpalkinnon saajaksi. Jeff Daniels on tehnyt Kadeerista dokumenttielokuvan *[[Ten Conditions of Love]]* (2009), jonka mukaantulo Melbournen elokuvajuhlille aiheutti sen, että kiinalaiset vetäytyivät ohjelmasta. Kadeer osallistui kunniavieraana elokuvan ensi-iltaan Melbournen kaupungintalolla 8. elokuuta 2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Philippe Omnès

**Philippe Omnès** (s. 6. elokuuta 1960 Pariisi) on ranskalainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti vuoden 1992 olympialaisista. Omnès kuului myös Ranskan pronssille vuoden 1984 olympialaisissa sijoittuneeseen florettijoukkueeseen. Omnès on 182&nbsp;cm pitkä ja edustaa *Racing Club de France* -seuraa.

## Lähteet
Ilham Tohti

**Ilham Tohti** (, , s. 25. lokakuuta 1969 Atush, Xinjiang) on  kiinalainen taloustieteilijä, syntyperältään uiguuri. Hän oli Kiinan kansallisuuksien keskusyliopiston taloustieteen professori, ja häntä pidetään maltillisena uiguurien asioiden ajajana. Hän on ylläpitänyt suosittua uiguurien blogisivustoa.

## Pidätys ja elikautinen vankeus
Ilham pidätettiin tammikuussa 2014, kun hän oli arvostellut Kiinan hallituksen reagointia yli vuotta aiemmin Tiananmenin aukiolla sattuneesta väkivallan teosta. Autolla tehdyssä teossa kaksi ihmistä kuoli sekä lisäksi autossa olleet kolme ihmistä Pekingissä Kielletyn kaupungin portin lähellä. Hallitus väitti, että teon tekijät olisivat olleet uiguuriseparatisteja. Autossa olleet ihmiset olivat samaa uiguuriperhettä mutta tapahtumien taustoista ei tiedetä mitään varmaa.

Ilham rahoitti ja ylläpiti pidätyksensä aikaan *UighurOnline*-verkkosivustoa, joka suljettiin pidätyksen jälkeen. Hänen pidätyksensä jälkeen pidetyssä oikeudenkäynnissä syyttäjä väitti että hänen kirjoituksensa sivustolla osoittivat hänen olevan separatistisen rikollisjärjestön jäsen. Hänet tuomittiin elinkautiseen vankeuteen separatismista.

## Aiemmat pidätykset
Kiinan viranomaiset olivat pidättäneet Ilhamin jo aiemmin toistuvasti useita kertoja ja sulkeneet hänen verkkosivustonsa myös. He pidättivät taas Pekingissä heinäkuussa 2009 hänen arvosteltuaan hallituksen uiguureihin kohdistamaa politiikkaa Sinkiangissa. Häntä syytettiin tuolloinkin separatismista ja kuulusteltiin. Pidätys tapahtui pian sen jälkeen kun Ürümqin kaupungissa oli ollut yhteenottoja joissa kuoli ainakin 156 ihmistä.

## Palkinnot
Ilham sai Václav Havelin ihmisoikeuspalkinnon elokuussa 2019 yhdessä Tadžikistanin ihmisoikeusjuristin Buzurgmehr Yorovin ja ihmisoikeusaloitteen nuorten aloitteen "sovinnon edistäminen Balkanilla" kanssa. Hänelle myönnettiin saman vuoden lokakuussa myös Saharov-palkinto ihmisoikeuksien ja mielipiteenvapauden hyväksi tehdystä työstä maailmassa.

## Katso myös
* Uiguurien kansanmurha

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Jerzy Buzek

**Jerzy Karol Buzek** (s. 3. heinäkuuta 1940 Smilovice) on puolalainen Kansalaisfoorumi-puolueen poliitikko. Hän toimi Puolan pääministerinä vuosina 1997–2001. Hän on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2004 ja toimi parlamentin puhemiehenä vuosina 2009–2012.

Buzek valittiin Euroopan parlamentin puhemieheksi 14. heinäkuuta 2009 ja oli puhemiehenä tammikuuhun 2012 asti.

Buzek valittiin europarlamenttiin ensimmäisen kerran vuoden 2004 vaaleissa ja uudelleen vuosina 2009 ja 2014. Hän edustaa parlamentin oikeistolaista Euroopan kansanpuolueen ryhmää. Vuodesta 2014 Buzek on teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puheenjohtaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Markku Lehmuskallio

**Markku Lehmuskallio** (s. 31. joulukuuta 1938 Rauma) on yksi tunnetuimmista suomalaisista dokumentintekijöistä, joka on saanut tunnustusta myös ulkomailla.

Lehmuskallion vanhemmat olivat merenkulkuneuvos Osmo Lehmuskallio ja Kerttu Johanna Penttilä.

Lehmuskallio on kuvannut monissa elokuvissaan Siperian, Pohjois-Kanadan sekä Skandinavian alkuperäiskansojen elämää ja perinteitä, ja hänen tuotantonsa käsittää yhteensä 18 pitkää elokuvaa sekä sarjan lyhytelokuvia. Dokumenttien ohella Lehmuskallio on ohjannut myös fiktiivisiä elokuvia, kuten ensimmäisen nenetsikielisen näytelmäelokuvan Seitsemän laulua tundralta (2000), joka palkittiin muun muassa Suomessa vuoden elokuvan Jussi-patsaalla ja Pariisin elokuvajuhlilla lehdistön palkinnolla. Yhdessä nenetsikansaan kuuluvan Anastasia Lapsuin kanssa Lehmuskallio on tehnyt jo 11 elokuvaa.

## Uran alku
Lehmuskallio kouluttautui ja toimi usean vuoden nuoruudessaan metsäteknikkona. Alkusysäyksenä elokuva-alalle toimi oman asunnon ja irtaimiston tuhoutuminen tulipalossa. Lehmuskallio osti vakuutusrahoilla 16 millimetrin elokuvakameran ja alkoi opetella harrastuksekseen elokuvanteon eri vaiheita. Hän pysyi metsähallituksen palkkalistoilla, mutta teki päätyönsä ohella metsäaiheisia opetuselokuvia Yhdyspankille ja dokumenttielokuvia Yle TV2 -kanavalle. Vuonna 1969 hän sai paikan mainoselokuvaajana Filmitalo Oy:ssä ja siirtyi sieltä Aimo Jäderholmin yritykseen ja edelleen Filmisyndikaatti-nimiseen tuotantoyhtiöön, kunnes vuonna 1973 jättäytyi vapaaksi elokuvantekijäksi. 1970-luvulla hän toimi omien elokuvahankkeidensa ohella kuvaajana kolmessa pitkässä elokuvassa: Asko Tolosen *[[Kesän maku|Kesän maussa]]*, Heikki Partasen ym. *[[Antti Puuhaara (elokuva)|Antti Puuhaarassa]]* ja Mikko Niskasen *[[Pulakapina]]ssa*.

## Elokuvat
### Lyhytelokuvat (ohjaus)

### Pitkät elokuvat (ohjaus)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Toiviainen, Sakari: *Kadonnutta paratiisia etsimässä : Markku Lehmuskallion ja Anastasia Lapsuin elokuvat*, SKS 2009. .
* Markku Lehmuskallion ajatuksia teoksessa *Nyt vasta näen*, s. 72–87, Otava 2009, .
* Varjola, Markku: ”Elokuvallinen tutkimusmatkailija”, Markku Lehmuskallion haastattelu, *Filmihullu* 3/2009.
Illume

**Illume Oy** on vuonna 1987 perustettu dokumenttielokuvatuotantoon erikoistunut tuotantoyhtiö, jonka perustajia olivat ohjaaja Jouko Aaltonen, kuvaaja Pertti Veijalainen ja antropologi Heimo Lappalainen.

Yhtiö tuottaa dokumenttielokuvia, televisio-ohjelmia ja opetus- ja markkinointivideoita ja on osallistunut myös kansainvälisiin yhteistuotantoihin. Yhtiö on tuottanut noin 150 elokuvaa, joista monia on palkittu kotimaassa ja kansainvälisillä festivaaleilla. Illume on toiminut tuottajana muun muassa Jouko Aaltosen, Heikki Huttu-Hiltusen, Anastasia Lapsuin ja Markku Lehmuskallion elokuvissa.

2024 Illumen toimitusjohtajaksi valittiin Oona Saari.

## Valikoitu filmografia
* *Taigan kansalaisia -elokuvatrilogia* (1992)
* *Ooppiumista krysanteemeihin* (2000)
* *[[Kusum]]* (2000)
* *[[Henna leu’dd]]* (2001)
* *[[Blatnoi Mir]]* (2001)
* *Karjalainen kiirastuli - Karelian Terror* (2002)
* *[[Kenen joukoissa seisot (elokuva)|Kenen joukoissa seisot]] - Revolution* (2006)
* *Jaruzelski – Kenraalin kiirastuli* (2006)
* *Unelmana Karjala - Dream of Karelia* (2007)
* *[[Uhrit 1918]] - Victims 1918* (2008)
* *[[Punk – tauti joka ei tapa]] - Punksters & Youngsters* (2008)
* *[[Kivilaitumet]] - Stone Pastures* (2008)
* *[[Helsinki, ikuisesti]] - Helsinki, Forever* (2008)
* *[[Liikkumavara]] - Within Limits* (2009)
* *[[Jäävuoren varjoon]] - Iceberg Shadow* (2009)
* *[[Kongon Akseli]] - A Man from the Congo River* (2009)
* *[[Sukunsa viimeinen]] - Last of the Line* (2010)
* *[[Taistelu Turusta]] - Battle for the City* (2011)
* *[[Jäämarssi]] - Frozen Hell* (2011)
* *[[Häätanssi (dokumentti)|Häätanssi]]* (2012)
* *[[Rotuerottelun perintö]] - Dreams Deferred* (2012)
* *[[Virtuaalinen sota]] - Virtual War* (2012)
* *[[Muisteja (elokuva)|Muisteja – Pieni elokuva 1950-luvun Oulusta]]* (2013)
* *[[Monsterimies]] - Monsterman* (2014)
* *[[Tunteiden temppelit]]* (2015)
* *[[Ompelijatar (elokuva)|Ompelijatar]]* (2015)
* *[[Lauluja utopiasta]]* (2017)
* ''Nokia Mobile – Matkapuhelimen tarina'' (2017)
* ''Miten korjata maailma'' (2023)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* 
*
Pertti Veijalainen

**Pertti Veijalainen** (s. 1955) on suomalainen elokuvatuottaja. Veijalainen valmistui Taideteollisen korkeakoulun elokuva- ja tv-työn linjalta kuvaajaksi 1984. Hän on tuottanut yli kolmekymmentä elokuvaa. Hän on suorittanut kansainvälisen EAVE-tuottajatutkinnon ja toiminut tuotantoyhtiö Illumen toimitusjohtajana.

## Lähteet
Hirvenjäkälät

**Hirvenjäkälät** (*Cetraria*) on jäkäläsuku. Useita hirvenjäkäliä on käytetty ennen vanhaan villan värjäykseen. Joitain lajeja on käytetty garam masalan ainesosina. Lajeille yksi tunnusomainen piirre on karhea jäkälän laita. Hirvenjäkälät sisältävät rasvahappoja, depsidejä ja depsidoneja. Suvun fotobionttina on viherlevä.

## Hirvenjäkälälajeja

* *Cetraria aculeata* – hietaokajäkälä
* *Cetraria ericetorum* – pikkuhirvenjäkälä
* *Cetraria islandica*
** *Cetraria islandica* subsp. *crispiformis* – sirohirvenjäkälä
** *Cetraria islandica* subsp. *islandica* – isohirvenjäkälä eli islanninjäkälä
* *Cetraria muricata* – pikkuokajäkälä
* *Cetraria nigricans* – tunturihirvenjäkälä
* *Cetraria odontella* – okahirvenjäkälä
* *Cetraria sepincola* – pikkuröyhelö

## Katso myös
* Suohirvenjäkälät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Funet: Hirvenjäkälät (''Cetraria'')
* Laji.fi: Hirvenjäkälät (''Cetraria'')
*ITIS: ''Cetraria'' 
* UniProt: Taxonomy - ''Cetraria'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Cetraria'' 
* Consortium of Lichen Herbaria: ''Cetraria''
Retorsio

**Retorsio** ( < , kääntää takaisin) on kansainväliseen oikeuteen liittyvä vastatoimi, johon valtio ryhtyy toisen valtion epäystävällisen teon johdosta. Teko tai kansainvälisistä kohteliaisuussäännöistä piittaamattomuus on kuitenkin sellainen, ettei se riko kansainvälisen oikeuden sääntöjä. Retorsio voi olla millainen vastatoimi tahansa, kunhan se ei loukkaa kansainvälistä tapaoikeutta eikä valtiosopimuksin sovittuja velvoitteita. Retorsio voi olla esimerkiksi tullisota, rajojen sulkeminen loukkaajavaltion kansalaisilta, kauppa- tai diplomaattisten suhteiden katkaiseminen tai diplomaattien karkotus ja kotiinkutsuminen.

## Lähteet
Società Sportiva Basket Napoli

**Società Sportiva Basket Napoli** (lyhyemmin **Basket Napoli**) on italialainen koripalloseura Napolista. 

## Historia
Seura perustettiin vuonna 1946 Pozzuolissa. Vuonna 1999 seuran kotipaikaksi muutettiin Napoli. Kaudeksi 2002–2003 joukkue nousi Serie A:han. Vuonna 2006 seura voitti Italian Cupin. Kauden 2007–2008 päätteeksi seura pudotettiin Serie A:sta talousvaikeuksien takia.

## Entisiä pelaajia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen kotisivu 
*Legabasket  
*Eurobasket
Matkalla maineeseen

**Matkalla maineeseen** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* *[[Matkalla maineeseen (radio-ohjelma)|Matkalla maineeseen]]*, Yleisradion radio-ohjelma 1970-luvulla
* *[[Matkalla maineeseen (albumi)|Matkalla maineeseen]]*, SIG:n albumi vuodelta 1980
* *[[Matkalla maineeseen (vuoden 1982 elokuva)|Matkalla maineeseen]]* (isl. *Með allt á hreinu*), islantilainen elokuva vuodelta 1982
* *[[Matkalla maineeseen (vuoden 1987 elokuva)|Matkalla maineeseen]]* (engl. *Light of Day*), yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1987.
Tosiasiallinen julkinen valta

**Tosiasiallinen julkinen valta** tarkoittaa sitä, että viranomainen toteuttaa velvollisuutensa tai palauttaa asioiden tilan lainmukaiseksi voimakeinoja käyttämällä. Siinä puututaan esimerkiksi kansalaisen vapauteen tai omaisuuteen ja saatetaan käyttää voimatoimia, joista ei tehdä hallintopäätöstä. Yleensä tällaiseen toimintaan toimivaltainen viranomainen on poliisi. 

Poliisilla on oikeus vastarinnan murtamiseksi, henkilön paikalta poistamiseksi, kiinniottamisen toimittamiseksi, vapautensa menettäneen pakenemisen estämiseksi, esteen poistamiseksi taikka välittömästi uhkaavan rikoksen tai muun vaarallisen teon tai tapahtuman estämiseksi käyttää sellaisia tarpeellisia voimakeinoja, joita voidaan pitää puolustettavina. 

Tosiasiallisen julkisen vallan piiriin luetaan myös henkilöön tai omaisuuteen kohdistuvat hallinnolliset turvaamistoimet. Keskeisiä henkilöön kohdistuvia toimia ovat tahdosta riippumaton psykiatrinen sairaalahoito, huostaanotto, säilöönotto ja eristäminen.

Virkamies, joka ylittää valtuutensa tai jättää toteuttamatta velvollisuutensa tosiasiallisen julkisen vallan käytössä, syyllistyy virkavirheeseen.

## Lähteet
Georges Dillon-Kavanagh

**Georges Arthur Dillon-Kavanagh du Fertagh** (14. helmikuuta 1873 Nîmes – 4. elokuuta 1944 Laugnac) oli ranskalainen kalpa- ja florettimiekkailija ja floretin kultamitalisti Ateenan välikisoissa 1906. 

Ateenassa vuonna 1906 Dillon-Kavanagh voitti kultaa henkilökohtaisessa floretissa ja kalvan joukkuekilpailussa ja hopeaa kalvan henkilökohtaisessa kilpailussa. Henkilökohtaiseen florettikilpailun aikana italialainen Federico Cesarano oli tyytymätön tuomaritoimintaan ja hän vetäytyi ennen viimeistä otteluaan. Tuomaristo päätti mitätöidä kaikki Cesaranon otteluiden tulokset, minkä seurauksena Dillon-Kavanagh ohitti saksalaisen Gustav Casmirin ja päätyi kilpailun voittajaksi.

## Lähteet
Matkalla maineeseen (albumi)

**Matkalla maineeseen** on popyhtye SIG:n debyyttialbumi, joka julkaistiin lokakuussa 1980. Albumin kappaleista julkaistiin singlenä SIG-klassikoihin kuuluva ”Tiina menee naimisiin” (singlen toinen kappale oli ”Viipuri-pop”) ja ”Marianne”/”Uusi uljas maailma”. Kaikki albumin kappaleet on säveltänyt ja sanoittanut Matti Inkinen.

## Menestys

Jo syksyllä 1980 levyä myytiin 8 000 kappaletta. Yhteensä levyä on myyty noin 20 000 kappaletta.

*Matkalla maineeseen* nousi Suomen virallisella listalle syyskuussa 1980, kohoten eräässä vaiheessa sijalle 4 ja pysyi listalla 10 viikkoa  . *Mitä Suomi soittaa* -kirjan ja Suosikin mukaan albumin listasijoitus oli korkeimmillaan lokakuussa viides, ja kappale pysyi myyntilistoilla kaksi kuukautta.

Suosikin mukaan listasijoitus putosi marraskuussa -80 20. sijalle.

Soundi-lehden lukijaäänestyksen mukaan pitkäsoitto "Matkalla maineeseen" oli sijalla 13. Suosikki-lehden Grand Prix-äänetyksen mukaan Sigin Matkalla maineeseen oli sijalla 5.

## Kappaleet
** A-puoli **
# 
# 
# 
# 
# 
# 
 
** B-puoli **
#
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Matti Inkinen – laulu
* Timo Kilpinen – kitara, taustalaulu
* Rauno Linja-aho – kitara
* Ari Hemmilä – basso
* Juha Oksanen – syntetisaattori, koskettimet, taustalaulu
* Matti Ranta – rummut

## Lähteet
* 

* Albumi Finnmusic.netin tietokannassa
* Albumi Fono.fi:n tietokannassa
*Lassila, Juha: Mitä Suomi soittaa? - Hittilistat 1954-87 (Jyväskylän yliopisto: nykykulttuurin tutkimusyksikkö, 1990)

### Viitteet
Isokynsisammal

**Isokynsisammal** (*Dicranum majus*) on pystykasvuinen, pitkäversoinen (3-12 cm) sammallaji. Isokynsisammal kuuluu *[[Dicranaceae]]* -heimoon ja kynsisammalten sukuun.   Isokynsisammal on hyvin tavallinen pohjakerroksissa.

## Ulkonäkö

Isokynsisammalen lehdet ovat hyvin pitkät (>1 cm) ja kapeat ja ne taipuvat samaan suuntaan. Sillä on 1&ndash;5 itiöpesäkettä verson latvassa. Itiöpesäke on ruskea, käyrä ja sivulle kaartunut. Pesäkkeenperä on pitkä ja ruskea. Lehdissä on vankka keskisuoni ja lehden kärjessä on pitkiä soluja.

## Levinneisyys
Isokynsisammal kasvaa yleisenä koko Suomessa.

## Elinympäristö
Isokynsisammal kasvaa tuoreissa ja lehtomaisissa kangasmetsissä ja korvissa. Se on keskiravinteisten paikkojen sammal.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Dicranum majus
Texasin sinetti

**Texasin sinetti** on Yhdysvaltain Texasin osavaltion tunnus. Sinetin käyttö on luvanvaraista.

Sinetti on ympyrän muotoinen ja väriltään sininen. Sen sisämpään kehään on kuvattu keltainen viisisakarainen tähti, jonka ympärillä on tammen ja oliivipuun oksat. Sinetin ulomassa kehässä lukee *The State of Texas*.

## Sinetin kääntöpuoli

Texasin sinetin kääntöpuolelle on kuvattu vaakunakilpi, jonka ylimpään kenttään on kuvattu Alamo. Alimpaan kenttään vasemmalla on kuvattu Alamon taistelun kanuuna. Alimpaan kenttään oikealla on kuvattu Vincen silta, jolla tärkeä rooli San Jacinton taistelussa, jossa texasilaiset torjuivat meksikolaiset huhtikuussa 1836. Kilven ympärillä on tammen ja oliivipuun oksat ja liehumattomat Ranskan kuningaskunnan, Espanjan kuningaskunnan, Meksikon, Texasin tasavallan, Konfederaation ja Yhdysvaltain liput. Kilven yläpuolella lukee Texasin motto "REMEMBER THE ALAMO" ja alapuolella toinen motto "TEXAS ONE AND INDIVISIBLE". Ylimpänä kuvassa on viisisakarainen tähti.

## Texasin hallituksen sinetit

File:Seal of the Governor of Texas.svg|Texasin kuvernöörin sinetti
File:Seal of Lt. Governor of Texas.svg|Texasin varakuvernöörin sinetti
File:Seal of State Senate of Texas.svg|Texasin senaatin sinetti
File:Seal of Texas House of Representatives.svg|Texasin edustajainhuoneen sinetti
File:Seal of Speaker of the House of Texas.svg|Texasin edustajainhuoneen puhemiehen sinetti 


## Lähteet
Émile Coste

**Émile Louis François Désiré Coste** (2. helmikuuta 1862 Toulon – 1927 Toulon) on ranskalainen florettimiekkailija ja lajin olympiakultamitalisti vuoden 1900 olympialaisista. Coste edusti *L’Ecole d'escrime de Joinville* -seuraa.

## Lähteet
Kansasin sinetti

**Kansasin sinetti** on Yhdysvaltain Kansasin osavaltion tunnus. Se hyväksyttiin 25. toukokuuta 1861.

Vaakunan on kuvattu seuraavat asiat:

* maisema, jonka ylle aurinko nousee
* joki ja höyrylaiva (symboloi kauppaa)
* uudisasukkaan mökki ja pellolla työskentelevä mies (symboloi maataloutta)
* länteen matkaava vankkurikaravaani (symboloi Amerikan laajentumista)
* biisoneita metsästävät intiaanit
* 34 tähden ryhmä sinetin yläosassa symboloiden Kansasin olevan 34 Yhdysvaltain liittovaltioon liittynyt osavaltio
* Osavaltion motto *Ad Astra par Aspera*, *Vaikeuksien kautta voittoon (tähtiin)*
Kalifornian sinetti

**Kalifornian sinetti** () on Yhdysvaltain Kalifornian osavaltion tunnus lipun ohella. Sen hyväksyi Kalifornian tunnukseksi *California Constitutional Convention* vuonna 1849 ja nykyiseen asuunsa se muokattiin 1937. 

Sinettiin on kuvattu roomalaisen mytologian viisauden jumalatar Minerva seuranaan osavaltion tunnuseläin ruskeakarhu. Viinirypäleet symboloivat osavaltion viinintuotantoa ja viljalyhde maataloutta, yhtä osavaltion tärkeintä talouden haaraa. Kaivosmies symboloi Kalifornian kultaryntäystä ja osavaltion kaivosteollisuutta, kun taas laivat symboloivat osavaltion taloudellista mahtia. Vaakunan taustan voidaan olettaa kuvaavan San Franciscon lahtea tai Sacramento-jokea ja Sierra Nevada -vuoristoa. Sinetin yläosassa oleva *[[Heureka (sana)|Eureka]]*, *Olen löytänyt (sen)!*, on osavaltion motto.

## Lähteet
The Virtanen Band

**The Virtanen Band** on DNA-puhelinoperaattorin mainoksessa esiintyvä yhtye.

DNA:n mainosta varten kasattu yhtye saavutti Teemu Brunilan säveltämällä singlellä "Change of Heart" viikon korkeimman uutuuden sijan Suomen virallisella latauslistalla viikolla 28, jolloin se oli toisella listasijalla. Mediassa ja eri keskustelupalstoilla on paljon pohdittu, onko yhtye oikeasti olemassa vai onko kyseessä vain mainosta varten kyhätystä kokoonpanosta. The Virtanen Band on myös esiintynyt suomalaisessa ''Big Brotherissa'' vuonna 2009.

## Jäsenet
* Ville – kitara, laulu
* Boas – basso, laulu
* Matias – koskettimet, laulu
* Dennis – rummut, laulu

## Julkaisut
### Singlet
* Change of Heart (2009)
* Christmas Heart (2009)
* Summer Heart
* Change of Heart 2

### Musiikkivideot
* Change of Heart

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Arkansas’n sinetti

**Arkansas’n sinetti** on Yhdysvaltoihin kuuluvan Arkansas’n osavaltion tunnus. Se hyväksyttiin vuonna 1864 ja nykyiseen muotoonsa se muokattiin 23. toukokuuta 1907. Sinetin ulommassa kehässä lukee ”Great Seal of the State of Arkansas”. Sisemmässä kehässä on valkopäämerikotka ympärillään Armon enkeli, oikeuden miekka ja Vapauden jumalatar. Kotka pitää suussaan sinistä nauhaa, johon on kirjoitettu osavaltion motto ”Regnat Populus” (”kansa hallitsee”). Kotkan päällä olevaan kilpeen on kuvattu höyrylaiva, aura, mehiläispesä ja viljalyhde, Arkansas’n teollisuuden ja maatalouden vaurautta.
Kalkkikynsisammal

**Kalkkikynsisammal** (*Dicranum brevifolium*) on harvinainen sammallaji. Kalkkikynsisammal kuuluu *[[Dicranaceae]]* -heimoon ja kynsisammalten sukuun. Kalkkikynsisammal on alueellisesti uhanalainen koko Suomessa
Ahvenanmaata, Lapin kolmiota, Koillismaata ja Tunturi-Lappia lukuun ottamatta. Näillä alueilla se on elinvoimainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ITIS: Dicranum brevifolium 
* United States Department of Agriculture (USDA): Dicranum brevifolium
On (albumi)

**On** on suomalaisen rockyhtye Bluesoundsin livealbumi. Se ilmestyi Johanna-levymerkin kautta loppuvuodesta 1980. Aiemmin samana vuonna yhtye oli julkaissut debyyttialbuminsa *[[Black (albumi)|Black]]*.

Levystä ilmestyi CD-versio vuonna 1996.

## Kappaleet

**A-puoli**
# 
# 
# 

**B-puoli**
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Dave Lindholm – laulu, kitara
* Ari Vaahtera – basso
* Zape Leppänen – rummut, taustalaulu, laulu kappaleessa "Take Me to the River"

### Muut
* Jouko Ahera – äänitys
* Markus Vikstedt – miksaus Soundtrack Studiolla
* Riipinen – kannen suunnittelu ja valokuvat

## Lähteet
* Albumi Finnmusic.netin tietokannassa
* Albumi Fono.fi:n tietokannassa
Altti Alarotu

**Altti Matti Ensio Alarotu** (30. syyskuuta 1945 Jämijärvi – 8. huhtikuuta 2005) oli suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti Suomea muun muassa olympiakisoissa ja hyppäsi epävirallisen sisäratojen Euroopan ennätyksen vuonna 1968.
Alarotu sijoittui Budapestin EM-kilpailuissa 1966 kolmanneksitoista, Méxicon 1968 olympiakisoissa neljänneksitoista sekä Helsingin EM-kilpailuissa 1971 kymmenenneksi. Prahan EM-hallikilpailuissa 1967 hän sijoittui neljänneksi tuloksella 480&nbsp;cm.

Jämijärveltä maatilalta kotoisin ollut Alarotu paransi viidesti Suomen ennätystä vuosina 1967–1970, parhaana tuloksenaan 531&nbsp;cm. Tänä aikana Suomen ennätystä paransivat myös kilpakumppanit Risto Ivanoff ja Erkki Mustakari. Vuonna 1968 hän hyppäsi epävirallisen sisäratojen Euroopan ennätyksen 518&nbsp;cm. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1967 ja 1971 sekä sisäratojen Suomen mestaruuden vuonna 1967.

Hän opiskeli vuodet 1967–1970 Yhdysvalloissa Utahin Provossa Brigham Youngin yliopistossa ja edusti myös yliopistonsa joukkuetta NCAA:n kilpailuissa. Parhaat saavutukset NCAA:n mestaruskisoissa olivat vuoden 1970 sisähallikisoissa 2. sija tuloksella 518 cm ja vuoden 1968 ulkona 3. sija tuloksella 498 cm. Samaan aikaan Brigham Young-yliopistossa opiskelivat pituushyppääjä-kolmiloikkaaja Pertti Pousi, aitajuoksija Jaakko Tuominen sekä koripalloilijat Kari Liimo ja Veikko Vainio. 

Uransa aikana Alarotu joutui vaikeuksiin niin edustamansa seuran Lahden Sammon kuin SUL:n kanssa. Edellisessä oli kysymys kieltäytyminen osallistumasta seuran kilpailuihin ja jälkimmäisessä SUL:n Reykjavikin kilpailumatkalta. Hän sai näissä molemmissa tapauksissa kilpailukieltoa, joiden kestoa kuitenkin lyhennettiin alkuperäisestä.

Lempinimellä ”Jämijärven Chaplin” tunnettu Alarotu suoritti Pajulahden urheiluopistossa liikunnanohjaajan tutkinnon. Hän työskenteli uransa jälkeen Kymenlaaksolaisen Elimäen liikuntasihteerinä ja oli vuodesta 2001 myös Elimäen kunnanvaltuuston jäsen. Hän kuoli alkoholismiin vuonna 2005.

Altti Alarodun veli Aaro Alarotu menestyi korkeushyppääjänä ja setä Martti Alarotu 1930-luvulla kuulantyöntäjänä.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Elämän syke

__NOTOC__
**Elämän syke** on Ratsian toinen studioalbumi, joka julkaistiin marraskuussa 1980 levymerkillä Johanna. Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 23, ja se pysyi listalla yhteensä kahdeksan viikkoa. Levyn uudelleenmasteroitu CD-painos julkaistiin vuonna 2009, ja vuonna 2011 Svart Records uudelleenjulkaisi levyn vinyyliformaatissa.

Albumilta julkaistiin singlenä kappale ”Täältä tulee yö”, jonka B-puolella on liveversio kappaleesta ”Uudet jumalat”. Yö-yhtye sisällytti oman versionsa ”Täältä tulee yö” -kappaleesta vuoden 1992 albumilleen *[[Tänä yönä]]* sekä vuoden 1993 livealbumilleen *[[Täältä tulee Yö...live]]*.

Albumin kannen suunnitteli Kari Riipinen.

## Kappaleet

### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Jyri Honkavaara – laulu, kitara
* Juha Aunola – kitara, taustalaulu
* Rudi Lukkarinen – basso, taustalaulu, laulu (kappaleet "Sä vain" ja "Rudi´s reggae")
* Pasi Kuusjärvi – rummut, taustalaulu, laulu (kappale "Nuku vaan")

### Vierailevat muusikot
* Brandy Ruokonen (oik. Visa Ruokonen) – piano (kappale ”Täältä tulee yö”), klarinetti ja polymoog (kappale ”Kun sä tanssit”)
* Jone Takamäki – saksofoni (kappale ”Täältä tulee yö”)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Albumi Fono.fi:n tietokannassa
Taisto Laitinen

**Taisto Raikas Laitinen** (17. syyskuuta 1933 Viipurin maalaiskunta – 20. joulukuuta 2022 Valkeakoski) oli suomalainen seiväshyppääjä.

Laitinen sijoittui Tokion 1964 olympialaisissa seiväshypyssä neljänneksitoista. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1963. Samana vuonna hän voitti Etelä-Afrikan mestaruuden.

Laitinen saavutti Kalevan kisoissa hopeaa vuosina 1963 ja 1964. Ennätyksensä 486&nbsp;cm hän hyppäsi vuonna 1964. Hän edusti seuratasolla Mouhijärven Urheilijoita, Jokelan Kiriä, Hyvinkään Tahkoa ja Valkeakosken Hakaa. Hänen valmentajansa oli Valto Olenius.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Risto Ankio

**Risto Antero Ankio** (s. 15. huhtikuuta 1937 Viiala) on suomalainen seiväshyppääjä. Hän edusti Suomea muun muassa olympialaisissa ja hyppäsi epävirallisen sisäratojen Euroopan-ennätyksen vuonna 1962. Hän on viimeinen terässeipäällä Suomen ennätyksen tehnyt hyppääjä, mutta menestyi myös lasikuituseipäällä.

Ankio sijoittui Belgradin EM-kilpailuissa 1962 kolmesta suomalaisesta heikoimpana neljänneksi. Tokion 1964 olympialaisissa hän oli kahdestoista. Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa hän saavutti hopeaa vuonna 1961 ja pronssia vuonna 1963.

Ankio paransi syyskuussa 1961 Suomen ja Pohjoismaiden ennätyksen tulokseen 458&nbsp;cm. Tämä jäi viimeiseksi terässeipäällä hypätyksi ennätykseksi. Maaliskuussa 1962 Ankio hyppäsi lasikuituseipäällä epävirallisen sisäratojen Euroopan-ennätyksen 476&nbsp;cm. 

Kesäkuussa 1962 hän voitti Helsingin olympiastadionilla käytyjen Marskin kisojen seiväskilpailun stadionin ennätyksellä 460&nbsp;cm; tuossa kisassa käytettiin ensimmäistä kertaa Suomessa alastulopaikalla Superlon-vaahtomuovipehmusteita. Kauhavan juhannuskisoissa 1962 Ankio sijoittui tuloksella 450&nbsp;cm toiseksi kilpailussa, jossa Pentti Nikula hyppäsi uuden maailmanennätyksen 494&nbsp;cm. Ennätyksensä 487&nbsp;cm Ankio hyppäsi vuonna 1964.

Ankio voitti Suomen mestaruuden vuonna 1961 sekä saavutti SM-pronssia vuosina 1963 ja 1964. Sisäradoilla hän saavutti SM-hopeaa vuonna 1962. Hän edusti seuratasolla Viialan Viriä ja Lauttasaaren Pyrintöä. Hänen valmentajansa oli Valto Olenius.

## Työura
Risto Ankio valmistui ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulusta 1960 ja työskenteli sitten pari vuotta Helsingin kaupungin tietokonekeskuksessa IBM 1401 -suurtietokoneen parissa. Hän opiskeli lisää tietotekniikkaa ASLA-Fulbright-stipendiaattina Kalifornian osavaltionyliopistossa Los Angelesissa (CSULA) 1964–1965 ja sitten kesän ajan General Electric -yhtiössä Arizonan Phoenixissa. Hän sai työpaikan Nokia-yhtiöstä ja teki työuransa pankkien automaattisen tietojenkäsittelyn parissa.

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Yrjö Helander

**Yrjö Anselm Helanterä** (alk. **Helander**, 23. huhtikuuta 1896 Hämeenlinna – 28. elokuuta 1969 Hämeenlinna) oli suomalainen seiväshyppääjä.

Yrjö Helander edusti Suomea Pariisin 1924 olympialaisissa. Hän jäi karsintaan tuloksella 340&nbsp;cm. Hän voitti maaotteluissa Ranskaa vastaan seiväskilpailun vuosina 1922 ja 1923. Vuonna 1919 hän teki Suomen ennätyksen 362&nbsp;cm. Seuratasolla hän edusti Hämeenlinnan Tarmoa ja Tampereen Pyrintöä. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1916, 1918, 1922 ja 1924. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1919, 1920, 1923 ja 1927 sekä SM-pronssia vuonna 1915.

Yrjö Helanderin veli Lauri Helanterä (alk. Helander) voitti pikaluistelun Suomen mestaruuksia sekä toimi lajin parissa valmentajana ja johtajana. Lauri Helanderin poika Aarne Helanterä oli myös pikaluistelun Suomen mestari.

## Lähteet
* 
*
Teema (tietotekniikka)

**Teema** () on tietokonemaailman käsitteenä sovelluksen ulkoasua muuttava lisäke. 
Teemoja on aiemmin kutsuttu myös englanniksi nimellä **skin** sekä suomeksi myös nimellä **kuosi** tai **olemus** .
Englannin kielen termejä *skin* ja *theme* käytetään toistensa synonyymeinä.

Teema voi muuttaa käyttöliittymää usein tavoin (väripaletti, kirjaintyyppi, taustakuva) ja voi sisältää visuaalisen ilmeen lisäksi myös äänivasteiden muutoksia. Teemat voivat sisältää erilaisia ikoneja sekä animaatioita ja muita asetuksia.

Ensimmäisiä suosittuja ohjelmia, johon oli mahdollista asentaa teemoja, oli Nullsoftin Winamp. Kuosittaminen on hyvin yleistä mediasoittimissa, pikaviestintäohjelmissa ja verkkoselaimissa. Firefox ja Opera ovat alustariippumattomina helposti käyttäjän muokattavissa.

X-ikkunointia hyödyntävissä ympäristöissä, kuten Unixeissa ja Linuxissa, voidaan käyttöjärjestelmän teema vaihtaa helposti toiseen. GTK-käyttöliittymäkirjastoon perustuva GNOME ja Qt-kirjastoon perustuva KDE ovat esimerkkejä toisilleen vaihtoehtoisista työpöytäympäristöistä. Windowsissa tähän voidaan käyttää *WindowBlinds*-ohjelmaa, ja Mac OS X:ssä *ShapeShifteriä*.

## Lähteet
Celebration

**Celebration** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

**Musiikissa**:
*"Celebration" (Kool & the Gangin kappale), Kool & The Gangin kappale, jonka on levyttänyt myös Kylie Minogue
*"Celebration" (Voices With Soulin kappale), tyttöyhtye Voices With Soulin debyyttisingle
*"Celebration", Krokusin kappale albumilta *[[Hardware (albumi)|Hardware]]*
*''Celebration'' (Simple Mindsin albumi), vuoden 1982 albumi
*''Celebration'' (Julian Lloyd Webberin albumi), vuoden 2001 albumi
*''Celebration'' (Madonnan albumi), vuoden 2009 albumi
**''Celebration'' (Madonnan kappale), albumin nimikappale
*''Celebration'' (Uriah Heepin albumi), vuoden 2009 albumi
*Celebration (yhtye), yhdysvaltalainen yhtye
**''Celebration'' (Celebrationin albumi), vuoden 2006 albumi
*"A Celebration", vuoden 1982 single U2:lta

**Muuta**:
*Onnellisten illallinen (), Harold Pinterin näytelmä
*''Celebration'', Carnival Cruise Lines -yhtiön risteilylaiva
*Celebration, kaupunki Floridassa
Pohjois-Carolinan sinetti

**Pohjois-Carolinan sinetti** on Yhdysvaltain Pohjois-Carolinan osavaltion tunnus. Se hyväksyttiin osavaltion tunnukseksi vuonna 1871. 

Sinetin keskellä on kaksi naista, joista vasemmanpuoleinen symboloi vapautta. Naisella on vasemmassa kädessään keppi, jonka päällä on fryygialaismyssy ja oikeassa pergamentti, johon on kirjoitettu *Constitution*. Oikeanpuoleisella naisella on kädessään kolme vehnäntähkää ja runsaudensarvi symboloiden osavaltion hedelmällisyyttä ja yltäkylläisyyttä. Sinetin taustalla on kolmimastoinen parkki, joka symboloi kauppaa. Sinetin yläosassa on päivämäärä May 20, 1775, joka viittaa Mecklenburgin piirikunnan itsenäisjulistukseen. Sinetin alaosassa on päivämäärä April 12, 1776, joka viittaa Halifaxin sopimukseen. Sinetin uloimmalle kehälle on kirjoitettu *The Great Seal of the State of North Carolina* ja osavaltion latinankielinen motto *esse quam videri*.
Jussi Ruoho

**Johannes (Jussi) Ruoho** (16. toukokuuta 1892 Töysä – 24. marraskuuta 1975 Helsinki) oli suomalainen seiväshyppääjä.

Jussi Ruoho sijoittui Antwerpenin 1920 olympialaisten seiväshypyssä kahdeksanneksi tuloksella 350&nbsp;cm. Samana vuonna hän voitti Berliinin kansainvälisissä kilpailuissa seiväshypyn tuloksella 360&nbsp;cm. Maaottelussa Ranskaa vastaan vuonna 1923 hän sijoittui toiseksi.

Seuratasolla Ruoho edusti Launosten Urheilijoita, Haapakosken Urheilijoita, jonka ensimmäinen puheenjohtaja hän oli ja joka muutti nimensä vuonna 1921 Vaajakosken Urheilijoiksi, Tampereen Pyrintöä sekä Helsingin Kisa-Veikkoja. Hän voitti Suomen mestaruuden vuosina 1917 ja 1920. Hän saavutti SM-hopeaa vuosina 1916, 1918 ja 1922 sekä SM-pronssia vuosina 1919 ja 1921. Hän voitti Suomen mestaruuden myös 4 × 100 metrin viestijuoksussa vuonna 1923 Helsingin Kisa-Veikkojen joukkueessa. Hän saavutti SM-hopeaa kolmiloikassa vuonna 1916 sekä pituushypyssä vuonna 1918.

## Lähteet
* 
*