open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gustav Struve

**Gustav Struve** (alkujaan **von Struve**; 11. lokakuuta 1805 München, Baijeri – 21. elokuuta 1870 Wien, Itävalta-Unkari) oli saksalaisen vallankumouksellinen agitaattori, joka yritti vuoden 1848 vallankumouksen aikana useita kertoja nostattaa tasavaltaisen kansannousun Badenissa.

Struven isä oli Venäjän asiainhoitaja Badenin suurherttuakunnan pääkaupungissa Karlsruhessa. Struve työskenteli itse ensin asianajajana Mannheimissa, ja vuosina 1846–1848 hän toimitti itse perustamaansa *Deutscher Zuschauer* -nimistä radikaalia ja tasavaltalaista lehteä. Yhdessä Friedrich Heckerin kanssa hän laati syyskuussa 1847 julkaistun radikaalin poliittisen ohjelman, jonka otsikkona oli ”Badenin kansan kolmetoista vaatimusta”. Maaliskuun vallankumouksen jälkeen Struve osallistui keväällä 1848 Heckerin Badenissa johtamaan kansannousuun, jonka tavoitteena oli tasavallan perustaminen. Hankkeen kukistamisen jälkeen Struve pakeni Strasbourgiin, missä hän suunnitteli muiden pakolaisten kanssa uuden kansannousun nostattamista Badenissa. Struven johtama pieni vapaaehtoisjoukko yritti aloittaa uuden tasavaltalaisen kansannousun syyskuussa 1848, mutta kärsi nopeasti tappion Staufenin luona käydyssä yhteenotossa 25. syyskuuta. Struve oli sen jälkeen vangittuna, mutta hänet vapautettiin Badenin toukokuun 1849 vallankumousyrityksen yhteydessä. Tämänkin hankkeen epäonnistuttua hän pakeni Sveitsiin.

Vuosina 1851–1862 Struve asui New Yorkissa Yhdysvalloissa. Hän kirjoitti tuona aikana suuren maailmanhistorian *Allgemeine Weltgeschichte*, joka ilmestyi yhdeksässä niteessä vuosina 1853–1860. Hän palveli vuoden ajan Pohjoisvaltioiden armeijassa Yhdysvaltain sisällissodan aikana, kunnes palasi Eurooppaan. Hän kuoli vuonna 1870 Wienissä.

Struve julkaisi myös frenologiaa käsitelleitä tutkimuksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Dagmar Herzog: Gustav Struve as Jewish Rights Activist  Encyclopedia of 1848 Revolutions. Ohion yliopisto.
Kandidaattikeskus

**Kandidaattikeskus** (tuttavallisemmin **Kandilafka** tai **Otakaari 1**) on Espoon Otaniemessä sijaitseva arkkitehti Alvar Aallon suunnittelema rakennus, joka nykyään on osa Aalto-yliopiston kampusta. Aiemmin rakennus tunnettiin nimellä **Teknillisen korkeakoulun päärakennus** ja Aalto-yliopiston perustamisen jälkeen hetken myös **Kanditalona**.

Rakennuksesta järjestettiin avoin arkkitehtuurikilpailu, jonka Alvar ja Aino Aalto voittivat vuonna 1949. Päärakennuksen ensimmäinen osa valmistui Teknillisen korkeakoulun käyttöön vuonna 1965 ja auditorion käsittävä lisärakennus 1975. Otaniemeen siirrettiin Helsingin Hietalahdentorilla sijaitsevan vanhan päärakennuksen toiminnot.

Rakennuksen lisäsiiven suunnitteli Elissa Aalto. Sen hallintosiipi on sijoitettu samalle paikalle, jossa aikoinaan sijaitsi Otaniemen kartanon päärakennus. Vuonna 1969 sen viereen valmistui niin ikään Aallon suunnittelema kirjastorakennus. Rakennukset kuuluvat Otaniemen muun kampusalueen tavoin Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin. Rakennukset peruskorjattiin vuosina 2011–2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Struve

**Struve** on useiden henkilöiden sukunimi:

*Struve, saksalaisperäinen venäläinen tiedemiessuku, jossa on ollut paljon tähtitieteilijöitä
*Friedrich Georg Wilhelm von Struve (1793–1864), saksalaissyntyinen venäläinen tähtitieteilijä
*Gustav Struve (1805–1870), saksalainen vallankumousjohtaja
*Hermann Struve (1854–1920), venäläissyntyinen saksalainen tähtitieteilijä
*Ludwig Struve (1858–1920), venäläinen tähtitieteilijä
*Otto Struve (1897–1963), venäläissyntyinen yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
*Otto Wilhelm von Struve (1819–1905), venäläinen tähtitieteilijä
*Pjotr Struve (1870–1944), venäläinen taloustieteilijä ja poliittinen kirjailija

## Muita
*Struve 2398, kaksoistähti Lohikäärmeen tähdistössä
*Struve 3050, kolmoistähti Andromedan tähdistössä
*Struven ketju, 1800-luvulla rakennettu kolmiomittausketju maapallon koon ja muodon selvittämiseksi
Raivo (nimi)

**Raivo** on virolainen miehen etunimi. Sitä pidetään Virossa nimen Raimund ja Robert muunnoksena, mutta on myös esitetty, että sen taustalla olisi kuitenkin viron kielen sana *raev*, joka vastaa suomen kielen sanaa *[[raivo]]*. Suomessa nimeä Raivo on annettu erittäin vähän.

## Tunnettuja Raivoja
*Raivo Järvi (1954&ndash;2012), virolainen poliitikko, kuvittaja ja toimittaja
*Raivo Nõmmik (s. 1977), virolainen jalkapalloilija
*Raivo Puusepp (s. 1961), virolainen arkkitehti
*Raivo Roosna (s. 1963), virolainen ryöstäjä.

## Kuvitteellisia Raivoja
* Raivo, supersankari Marvel-kustantamon sarjakuvissa
* Raivo Vihkama, televisiosarjassa ''Salatut elämät''

## Lähteet
*Anne Saarikalle, Johanna Suomalainen: Suomalaiset etunimet Aadasta Yrjöön, Raivo-artikkeli.
Adrian Kempe

**Michael Adrian Kempe** (s. 13. syyskuuta 1996 Kramfors, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-joukkue Los Angeles Kingsissä. Kings varasi Kempen ensimmäisellä kierroksella 29. pelaajana vuonna . Hän on pelipaikaltaan keskushyökkääjä, mutta osaa pelata myös laidassa. Kempen vahvuuksiin kuuluvat voima, koko, työteliäisyys, aloitukset, maalineduspelaaminen ja laukaus.

## Ura
### Seuraura
Kempen kasvattajaseura on Kramfors-Alliansen. Hän siirtyi 15-vuotiaana Djurgårdens IF:ään kaudeksi 2011–2012, joka päättyi U16 SM:n mestaruuteen. Kaudeksi 2012–2013 Kempe siirtyi MODO Hockeyn paitaan. Hän pelasi suurimman osan kaudestaan seuran U20-junioreissa voittaen kauden päätteeksi J20 SuperElitin hopeaa, mutta Kempe vahvisti myös MODO:n U18-junioreita, joissa hän voitti J18 Elitin hopeaa.

OHL-joukkue Barrie Colts varasi Kempen 107. pelaajana , mutta hän ei siirtynyt Pohjois-Amerikkaan. Kaudella 2013–2014 17-vuotias Kempe nousi MODO:n SHL-joukkueeseen, jossa tulokaskausi toi 45 runkosarjaottelussa tehot 5+6=11 ja kahdessa playoff-ottelussa yhden syöttöpisteen. Hän teki SHL-debyyttinsä 19. syyskuuta 2013 Leksands IF:ää vastaan. Kempe pelasi ison osan kaudestaan myös MODO:n J20-junioreissa, jonka varakapteenina hän toimi. Kempe vahvisti myös seuran J18-junioreita, joiden paras pistemies ja maalintekijä hän oli kevään 2014 pudotuspeleissä tehoilla 5+3=8. Hän voitti kauden päätteeksi J18 Elitin mestaruuden. Kesäkuussa Kempe teki kaksivuotisen jatkosopimuksen MODO:n kanssa.
 
Los Angeles Kings varasi Kempen ensimmäisellä kierroksella 29. pelaajana . SHL-kauden 2014–2015 jälkeen, huhtikuussa 2015 hän teki kolmivuotisen tulokassopimuksen Kingsin kanssa ja siirtyi AHL-joukkue Manchester Monarchsin vahvuuteen. Kempe teki siellä kolmessa runkosarja- ja 17 playoff-ottelussa tehot 8+1=9 ja voitti kauden päätteeksi Calder Cupin. Kauden 2015–2016 Kempe aloitti Kingsin uudessa farmijoukkueessa, Ontario Reignissa.

Heinäkuussa 2022 Kempe teki Kingsin kanssa neljän vuoden mittaisen ja yhteensä 22 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen. 

Marraskuussa 2025 Kempe solmi Kingsin kanssa kahdeksanvuotisen ja yhteensä 85 miljoonan dollarin arvoisen jatkosopimuksen.

### Maajoukkueura

Kempe pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2015 ja 2016. Hän oli ensimmäisessä turnauksessa neljällä osumallaan Ruotsin paras maalintekijä Oskar Lindblomin ja Lucas Wallmarkin kanssa. Vuoden 2016 turnauksessa Kempe valittiin joukkueensa top-3-pelaajaksi.

Kempe pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014 ja Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2013. Hän pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa vuonna 2013.

Aikuisten MM-kilpailuissa Kempe oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 2018.

## Muuta
Kempen isoveli Mario pelaa SM-Liiga-joukkue Tapparassa. Veljesten isä Mikael on valmentanut Ruotsin alemmissa sarjoissa.

## Tilastot

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Okratoksiini A

**Okratoksiini A** on okratoksiinien aineryhmään kuuluva homesienten muodostama homemyrkky. Sitä voi esiintyä ainakin Aspergillus ochraceus, Aspergillus niger ja Penicillium viridicatum homesienten saastuttamassa viljassa, kahvissa, kaakaossa, oluessa ja viinissä. Okratoksiini A on karsinogeeninen eli syövälle altistava ja lievästi mutageeninen. Se voi estää proteiinisynteesiä sekä aiheuttaa lipidiperoksidaatiota eli rasvojen härskiintymistä. Okratoksiini A voi aiheuttaa esimerkiksi munuaisvaurion kuten Balkanin nefropatian.

Okratoksiini A:n kemiallinen kaava on C20H18ClNO6, moolimassa 403,81,23&nbsp;g/mol ja CAS-numero 303-47-9. Okratoksiini A liukenee hieman veteen eli 0,4246 mg/l (25 °C:n lämpötilassa). Se liukenee myös kohtalaisesti kloroformiin, etanoliin, metanoliin ja ksyleeniin.

## Aiheesta muualla
*Medicina.fi: Erkki Elonen: Sienimyrkytykset, sivu 1064  (pdf)
*Report on Carcinogens, Twelfth Edition (2011) Ochratoxin A, CAS No. 303-47-9, National Toxicology Program, Department of Health and Human Services (pdf) 
*PubChem: Ochratoxin A 
*Human Metabolome Database (HMDB): Ochratoxin A 
*Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Ochratoxin A 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Ochratoxin A 
*Aspergillus: Ochratoxin A
Like a G6

**Like a G6** on Far East Movementin kappale studioalbumilta ''Free Wired''. Kappaleella vierailevat The Cataracs sekä Dev, ja se julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 13. huhtikuuta 2010. Kaikki esittäjät olivat mukana kappaleen tekemisessä, ja sen tuotannosta vastasi The Cataracs. Kappaleen kertosäkeessä Dev samplettaa oman ”Booty Bounce” -singlensä kertosäettä, jonka sanoittamisesta sekä tuottamisesta vastasi myös The Cataracs.

”Like a G6” pääsi Yhdysvaltain Billboard Hot 100 -listan kärkeen kahdeksi viikoksi. Se on yksi niistä tähän mennessä kahdeksasta ainoasta singlestä, jotka ovat palanneet Billboardin listalla ensimmäiselle sijalle kahden tai useamman viikon tauon jälkeen. Kappale pääsi listan kärkeen myös Uudessa-Seelannissa ja Etelä-Koreassa sekä saavutti sijan kymmenen parhaan joukossa Isossa-Britanniassa, Kanadassa, Australiassa, Belgiassa, Alankomaissa, Thaimaassa, Ruotsissa, Sveitsissä ja Slovakiassa.

Booty Bouncessa ilmaistava sana ”G6”, jota sampletetaan kappaleessa ”Like a G6”, tuli kappaleen teossa esille, kun kappaleen tuottajat, The Cataracsin jäsenet yrittivät saada rimmaavaa samaa lauseelle ”Sippin’ sizzurp in my ride, like Three 6”. Tämä on viittaus vuonna 2000 julkaistuun Three 6 Mafian kappaleeseen ”Sippin’ on Some Syrup”. He päättivät käyttää nimeä ”G6”, viitaten hyperbolistisesti yksityiseen Gulfstream IV -lentokonemalliin, jolla taas viitataan ”G4”-sanaan. Sanaa ”G4” oli jo käytetty lukuisissa kappaleissa, kuten Draken vuonna 2009 julkaistussa kappaleessa ”Forever”. Heidän valitsemansa ”G6” oli Far East Movementin jäsenen, Kev Nishin mukaan ”ilmavampi kuin G4”. Kappaleen on virheellisesti arvioitu kuvaavan muita asioita, kuten Pontiac G6- automallia ja Suunnon G6-kompassia. On olemassa myös Gulfstreamin Gulfstream G650 -malli, joskaan tekijät eivät olleet tietoisia tästä kappaleen tekohetkellä.

## Lähteet
Sonic the Hedgehog 2 (8-Bit)

**Sonic the Hedgehog 2 (8-Bit)** on Segan julkaisema tasohyppelypeli, joka on käännös Sega Mega Drive -pelistä *[[Sonic the Hedgehog 2]]*. Toisin kuin edeltäjänsä Segan 8-bittisillä laitteilla, Sonic 2 julkaistiin ensin Master Systemillä ja myös Game Gearilla ennen Mega Driven versiota.

## Aiheesta muualla
*
Lappia-talo

**Lappia-talo** on Rovaniemellä sijaitseva arkkitehti Alvar Aallon suunnittelema teatteri- ja kongressikeskus. Yhdessä kaupungintalon ja kirjaston kanssa Lappia-talo muodostaa Rovaniemen hallinto- ja kulttuurikeskuksen, eli Aalto-korttelin. 

Rakennuksen ensimmäinen osa, joka käsitti muun muassa Yleisradion sekä Lapin musiikkiopiston tilat valmistui vuonna 1961, teatteri- ja kongressisalit puolestaan valmistuivat vuosina 1972 ja 1975. Talo on osa Rovaniemen hallinto- ja kulttuurikeskusta, johon kuuluvat myös Aallon suunnittelemat kaupunginkirjasto (1965) sekä kaupungintalo (1988). Rakennukset kuuluvat Museoviraston määrittelemiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Lappia-talossa on kolme salia; vinttinäyttämö Kero, kellariteatteri Saivo sekä suuri Tieva-sali. Kerolla on 70 paikkaa, Saivolla 150–200 paikkaa ja Tievalla 386 paikkaa. Rakennuksessa toimii Rovaniemen Teatteri.

Vuosina 2013–2015 Lappia-taloon toteutettiin laaja peruskorjaus ja laajennus, jonka yhteydessä saneerattiin teatterin ja musiikkiopiston tiloja ja rakennettiin uusi maanalainen laajennusosa, jonne tuli teatterin lavastamo. Remontti maksoi noin 20 miljoonaa euroa. Teatteria remontoitiin vielä vuonna 2018 mm. ilmastoinnin osalta, sillä varsinaisessa remontissa uusittu ilmanvaihtoa ei ollut mitoitettu tarpeeksi isoksi teatterin tarpeisiin nähden.

Lappia-talossa tiloja pitäneen Ylen Rovaniemen osasto uutisoi tammikuussa 2021 muuttavansa uusiin tiloihin. Helmikuussa 2022 Rovaniemen sivistyslautakunta päätti hyväksyä Rovaniemen kuvataidekoulun siirtymisestä Lappia-taloon entisiin Ylen tiloihin. Kuvataidekoulun on tarkoitus siirtyä tiloihin vuoden 2022 alussa korjaustöiden valmistuttua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lappia-talo Alvar Aalto Route -sivustolla
:* Rovaniemen kirjasto ja kaupungintalo Alvar Aalto Route -sivustolla

* Alvar Aallon suunnittelema Rovaniemen Lappia-talo on jälleen avoinna yleisölle, uutinen AlvarAalto.fi-sivustolla
Loca People

**Loca People** (tunnetaan myös nimellä "**Loca People (La Gente Está Muy Loca)**" tai "**Loca People (What the Fuck!)**") on espanjalaisen DJ-tuottaja Sak Noelin kappale. Alankomaalainen laulaja Esthera Sarita esittää kappaleen sanoitukset. Kappaleen julkaisi Blanco y Negro Music 9. helmikuuta 2011, samalla kun kappaleen musiikkivideo julkaistiin videopalvelu YouTubessa; Italiassa kappaleen julkaisi 3. maaliskuuta 2011 Do It Yourself ja monissa muissa maissa 24. heinäkuuta 2011. Isossa-Britanniassa se julkaistiin vasta 25. syyskuuta 2011. Kappale oli Britannian singlelistan ensimmäisellä sijalla 2. lokakuuta 2011, ja se oli Sak Noelin ensimmäinen kyseisellä listalla ensimmäisen sijan saavuttanut kappale. Tämän myötä "Loca People" oli ensimmäinen espanjankielinen single, mikä pääsi listan kärkeen Isossa-Britanniassa sitten vuonna 2002 julkaistun DJ Sammyn Heavenin.

## Lähteet
Friedrich von Gagern

**Friedrich von Gagern** (24. lokakuuta 1794 Weilburg, lähellä Mainzia – 20. huhtikuuta 1848 lähellä Kaldernia, Baden) oli saksalainen paroni ja kenraali, joka palveli pääosan urastaan Alankomaiden armeijassa. Hän kukisti huhtikuussa 1848 Badenissa niin sanotun Heckerin kansannousun, mutta sai itse surmansa ainoassa taistelussa.

Friedrich von Gagernin isä oli Napoleonin sotien ajan valtiomies Hans Christoph Ernst von Gagern ja hänen nuorempia veljiään olivat vallankumousvuoden 1848 näkyviin poliitikkoihin kuuluneet Heinrich ja Max von Gagern. Friedrich von Gagern palveli vuosina 1812–1814 Itävallan ja sen jälkeen Hollannin armeijassa taistellen Napoleonin joukkoja vastaan. Hän osallistui muun muassa Leipzigin ja Waterloon taisteluihin. Napoleonin sotien päätyttyä hän viimeisteli kesken jääneet opintonsa Heidelbergin yliopistossa ja liittyi Saksan yhdistymistä ajaneeseen *[[Burschenschaft]]*-opiskelijajärjestöön. Sen jälkeen hän palasi sotilasuralle Hollantiin. Gagernista tuli Hollannin armeijan esikuntapäällikkö, ja hän osallistui siinä ominaisuudessa vuosien 1830–1831 epäonnistuneeseen sotaretkeen Belgian takaisinvaltaamiseksi. Gagern toimi vuosina 1842–1844 Pohjois-Hollannin joukkojen komentajana, minkä jälkeen hänet lähetettiin tarkastusmatkalle Sundasaarille Hollannin Itä-Intiaan. Palattuaan maailman ympäri hänet nimitettiin 1847 Etelä-Hollannin joukkojen komentajaksi sekä Haagin kaupungin sotilaskuvernööriksi..

Vallankumouksen puhjettua keväällä 1848 Saksassa Gagern palasi kotimaahansa. Kysymättä lupaa Hollannin hallitukselta hän suostui huhtikuussa ryhtymään niin sanottua Heckerin kansannousua kukistamaan lähetettyjen Badenin armeijan joukkojen päälliköksi. Hän sai surmansa Kandernin lähellä käydyssä yhteenotossa yritettyään ensin suostutella Heckerin johtamat kapinalliset laskemaan vapaaehtoisesti aseensa. Gagernin joukot kuitenkin voittivat taistelun ja kansannousu päättyi siihen.

## Lähteet
Hans Christoph Ernst von Gagern

**Hans Christoph Ernst von Gagern** (25. tammikuuta 1766 Kleinniedesheim lähellä Wormsia – 22. lokakuuta 1852 Hornau, Hessen) oli saksalainen paroni ja valtiomies, joka vaikutti varsinkin Napoleonin sotien aikana.

Gagern toimi vuodesta 1786 Nassau-Weilburgin kreivikunnan palveluksessa ja hänestä tuli vuonna 1791 sen lähettiläs Saksan valtiopäivien luona ja myöhemmin Pariisissa. Pariisin-lähettiläänä hän onnistui varmistamaan, että Napoleonin vuonna 1806 perustamassa Reinin liitossa Nassau sai lisäalueita. Gagern oli kuitenkin tunnettu Napoleonin vastustaja ja jätettyään vuonna 1811 Nassaun hän siirtyi Itävallan arkkiherttua Juhanan palvelukseen. Hän oli vuonna 1812 mukana suunnitelmassa yrittää nostattaa ranskalaisvastainen kapina Tirolissa. Seuraavana vuonna Karl vom Stein kutsui Gagernin palvelemaan johtamassaan Napoleonilta takaisin vallattujen Preussin alueiden väliaikaishallinnossa. Vuonna 1814 Gagernin vastuulle annettiin Orania-Nassau-suvun hallitsemien ruhtinaskuntien hallinto. Orania-Nassaun suvun palveluksessa hänellä oli aktiivinen rooli Yhdistyneen Alankomaiden kuningaskunnan perustamisessa ja hän myös edusti kyseistä valtiota Wienin kongressissa vuonna 1815. Kongressissa Gagern epäonnistui pyrkimyksissään sitoa Hollanti tiiviimmin Saksaan ja palauttaa vuonna 1806 lakkautetu Pyhä saksalais-roomalainen keisarikunta.

Vuosina 1816–1818 Gagern oli Saksan liiton liittopäivillä samaisen Orania-Nassaun suvun hallitseman Luxemburgin suurherttuakunnan edustajana. Jäätyään vuonna 1820 eläkkeelle kyseisen hallitsijahuoneen palveluksesta hän toimi Hessenin maapäivien ja vuodesta 1829 Hessenin ylähuoneen jäsenenä sekä kirjoitti viisiosaiset muistelmat.

Hans Christoph Ernst von Gagernin poikia olivat kenraali Friedrich von Gagern sekä poliitikot Heinrich ja Max von Gagern, jotka tulivat kaikki tunnetuiksi varsinkin vallankumousvuoden 1848 aikana.

## Lähteet
Kaksi kaupunkia (vuoden 1911 elokuva)

**Kaksi kaupunkia** () on vuonna 1911 ensi-iltansa saanut William Humphreyn ohjaama yhdysvaltalainen lyhyt mykkäelokuva. Elokuva on genreltään historiallinen draama, joka sijoittuu 1790-luvulle. Elokuvan tuottajana toimi J. Stuart Blackton, ja elokuva perustuu Charles Dickensin samannimiseen romaaniin *[[Kaksi kaupunkia]]* vuodelta 1859. Romaanin pohjalta Eugene Mullin laati elokuvan käsikirjoituksen. Vitagraph Studios oli elokuvan tuotantoyhtiönä ja General Film Company levittäjäyhtiönä.

*Kahden kaupungin* pääosissa ovat Maurice Costello ja Florence Turner. *Kaksi kaupunkia* kuvattiin New Yorkin Brooklynissä Vitagraphin studioilla ja Coney Islandilla. *Kaksi kaupunkia* on yhteensä 30 minuutin mittainen, ja sitä esitettiin kymmenen minuutin verran kolmena päivänä. Ensimmäinen kela esitettiin ensimmäisen kerran 21. helmikuuta, toinen 24. helmikuuta ja kolmas 25. helmikuuta 1911. Elokuvauransa vasta aloittanut Norma Talmadge esiintyy elokuvassa Miminä, joka on matkalla giljotiiniin. Kun naispääosaa esittänyt Florence Turner sairastui elokuvan kuvauksien aikana, Talmadge toimi Turnerin sijaisena tämän roolissa. Talmadgen Turnerille tarkoitetut kohtaukset kuvattiin siten, että Talmadge oli selin kameraan. *Kaksi kaupunkia* on säilynyt nykypäivään asti, ja se on julkaistu Yhdysvalloissa VHS:lle ja DVD:lle. Vuoden 2007 DVD-julkaisussa elokuva on vain 21 minuuttia pitkä, koska elokuvasta puuttuu yksi kela.

## Juoni

Lakimies Sydney Caron rakastuu Lucie Manetteen, joka on ranskalaisylimystön uhrin tytär. Kun Caron puolustaa syytettyä Charles Darneyta menestyksekkäästi, Lucie rakastuu ja avioituu Darnayn kanssa. Cartonin rakkaus Lucieta kohtaan jää yksipuoliseksi. Kun vallankumoustuomioistuin tuomitsee Darnayn kuolemaan, Darnayn kohtalo lepää Cartonin käsillä.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''Kaksi kaupunkia'' Silent eran sivustolla
Vakka-Suomi (sanomalehti)

**Vakka-Suomi** oli Uudessakaupungissa vuosina 1908–1923 ilmestynyt sanomalehti.

Nuorsuomalainen *Vakka-Suomi* perustettiin vanhasuomalaisten ''Uudenkaupungin Sanomien'' kilpailijaksi. Sen julkaisija Iivari Partanen myi kilpailussa toiseksi jääneen lehden vuodenvaihteessa 1918–1919 maalaisliittolaisille. Partasen kirjapainon vuoden 1919 lopulla ostanut maalaisliittolainen Oy Maaseutu alkoi vuonna 1923 julkaista Turussa uutta *[[Turunmaa (sanomalehti)|Turunmaa]]*-lehteä ja lopetti *Vakka-Suomen* sen tieltä.

Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden päätoimittajina työskentelivät Iivari Partanen (1908–1919), Väinö Kivilinna (1919), Eero Heilä (1920–1921), A. H. Kokko (1921–1922) ja Iivari Kajanto (1922–1923).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vakka-Suomi digitoituna kansalliskirjastossa
Vaasan Lehti (1914–1915)

**Vaasan Lehti** oli Vaasassa vuosina 1914–1915 ilmestynyt sanomalehti.

A. F. Shützin toimittama *Vaasan Lehti* perustettiin yhdistämään vanhasuomalaisten kieliohjelmaa kannattaneita perustuslaillisia. Lehteä ei hyväksytty paikallisten nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisijana toimi C. A. Heinzen kirjapaino.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Vaasan Lehti'' digitoituna kansalliskirjastossa
Vaasan Lehti (1880–1893)

**Vaasan Lehti** oli Vaasassa vuosina 1880–1893 ilmestynyt sanomalehti.

Suomenmielisen *Vaasan Lehden* ja sen ruotsinkielisen sisarlehden *[[Wasa Tidning]]in* perustaja oli entinen ''Vaasan Sanomien'' toimittaja Waldemar Sandman. Sen myöhemmät toimittajat Niilo Kivinen ja Karl Alfred Lundqvist kuuluivat suomalaisuusliikkeen yhteiskunnallisesti radikaaliin siipeen. 1890-luvulla lehti hävisi kilpailun Ossian Ansaan paremmin toimitetulle ''Pohjalaiselle''.

Kahdesti viikossa ilmestyneen lehden levikki oli 1&nbsp;500 kappaletta vuonna 1891. Sen julkaisijana toimi Vaasan Painoyhtiö. Päätoimittajina työskentelivät Waldemar Sandman (1880–1888), Niilo Kivinen (1888–1889), Karl Alfred Lundqvist (1889–1891), Kaarlo E. Kahva (1891–1892) ja Kaarlo August Järvi (1892–1893).

## Katso myös
*Vaasan Lehti (1914–1915)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vaasan Lehti digitoituna kansalliskirjastossa
Vaasan Lehti

**Vaasan Lehti** -nimisiä lehtiä on kaksi:

* Vaasan Lehti, Vaasassa vuosina 1880–1893 ilmestynyt sanomalehti
* Vaasan Lehti, Vaasassa vuosina 1914–1915 ilmestynyt sanomalehti
Wiburgs Mancherley

**Wiburgs Mancherley** oli Viipurissa vuonna 1821 ilmestynyt kaupungin ensimmäinen sanomalehti.

Saksankielisen lehden julkaisija oli Viipuriin kirjapainon vuonna 1814 perustanut entinen Frenckellin kirjapainon faktori Anders Cedervaller. Sen kielivalinta oli ymmärrettävä, sillä saksalaiset, jotka vuonna 1812 muodostivat 13 prosenttia Viipurin asukkaista, olivat kaupungin vaikutusvaltaisin väestöryhmä. Lehden toimittajana työskenteli 77-vuotias eversti Carl Josef von Bell, joka aikaisemmin oli ollut Venäjän armeijan palveluksessa. Kerran kuukaudessa ilmestynyt *Wiburgs Mancherley* oli luonteeltaan enemmänkin aikakauslehti, jonka sisältö koostui muista lehdistä lainatuista sekalaisista kirjoituksista. Hengeltään se edusti valistuksen ja hyödyn oppeja. Uutisia tai paikallista aineistoa siinä ei ollut juuri lainkaan.

Pienikokoisen *Wiburgs Mancherleyn* vuosikerta käsitti 374 sivua ja 404 numeroitua kirjoitusta. Lehden levikki ei ole tiedossa, mutta ilmeisesti se ei ollut mikään kaupallinen menestys. Myöhemmin Cederwaller haki lupaa uudelle viikkolehdelle, joka alkoi ilmestyä vuoden 1823 alusta nimellä *[[Wiburgs Wochenblatt]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wiburgs Mancherley digitoituna kansalliskirjastossa
Suur-Karjala

**Suur-Karjala** oli Joensuussa vuosina 1919–1922 ilmestynyt sanomalehti.

Edistyspuolueen äänenkannattajana toiminut *Suur-Karjala* perustettiin sen jälkeen kun Joensuun molemmat porvarilehdet, *[[Karjalainen (sanomalehti)|Karjalainen]]* ja ''Karjalan Sanomat'' olivat vuonna 1918 joutuneet monarkistien haltuun. Lehti ei pärjännyt kilpailussa kokoomuksen *Karjalaisen* ja maalaisliiton *[[Karjalan Maa]]n* kanssa ja se lopetettiin tappiollisena.

Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisija oli Suur-Karjalan Kirjapaino Oy. Päätoimittajina työskentelivät Johannes Laine (vastaava toimittaja 1919), Aarne Alpo Rahunen (1919–1920), Aarne Ryynänen (1920–1921) ja Niilo Pärnänen (1921–1922).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Suur-Karjala'' digitoituna kansalliskirjastossa
Toyonaka

**Toyonaka** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Osakan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa aivan Osakan kaupungin pohjoispuolella ja rajautuu lännessä Hyōgon prefektuurin Amagasakin ja Itamin kaupunkeihin. Kaupungin etelärajalla virtaa Kanzakijoki. Toyonakassa on 394&nbsp;823 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 36,38 neliökilometriä. Se on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.

Vuonna 1889 Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä syntyi Toyonakan kyläkunta Toyoshiman piirikunnan viiden kyläkunnan liittyessä yhteen. Uudelle kunnalle annettiin nimi ”Toyonaka” (*naka* tarkoittaa ’keskellä’), koska se sijaitsi piirikunnan keskiosassa. Myöhemmin kyläkunnasta tehtiin maaseutukaupunki, ja kaupunkioikeudet Toyonaka sai vuonna 1936 maaseutukaupungin ja kolmen ympäröivän kyläkunnan kuntaliitoksen myötä. Kaupunki on kasvanut nopeasti Osakan nukkumalähiönä, esimerkiksi valtavan Senri New Town -aluerakentamishankkeen myötä. Osakan kansainvälinen lentoasema sijaitsee osittain Toyonakan alueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Toyonakan kaupungin internetsivut
Vuoksi (sanomalehti)

**Vuoksi** oli Käkisalmessa vuosina 1889–1901 ilmestynyt sanomalehti.

*Vuoksi* oli Käkisalmen ensimmäinen sanomalehti. Se oli nuorsuomalaisten äänenkannattaja, joka levisi Käkisalmen kihlakunnan alueelle sekä aluksi myös Kurkijoen ja Parikkalan suuntaan. Sortovuosina perustuslaillista linjaa ajanut lehti joutui viranomaisten lakkauttamaksi, minkä jälkeen sen kirjapainossa painettiin vielä useiden kuukausien ajan perustuslaillista maanalaista kirjallisuutta. Myöhemmin Käkisalmen nuorsuomalaisten äänenkannattajaksi muodostui vuonna 1896 perustettu, aluksi vanhasuomalainen ''Itä-Karjala''.

Lehti ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1893 lähtien kahdesti ja vuodesta 1898 kolmesti viikossa. Sen levikki oli 600 kappaletta vuonna 1900. Päätoimittajina työskentelivät Markus Lankinen (1890–1898) ja Pekka Komonen (1899–1901).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vuoksi digitoituna kansalliskirjastossa
Åland (1868)

**Åland** oli vuoden 1868 alussa ilmestynyt ahvenanmaalainen sanomalehti.

Finströmin kirkkoherran Frans Peter von Knorringin perustama *Åland* oli Ahvenanmaan ensimmäinen sanomalehti. Turussa painettua lehteä ilmestyi vain viisi numeroa. Yhteydet Turun ja Ahvenanmaan välillä olivat talvisaikaan huonot ja maakunnan sivistyneistö liian pieni kannattamaan omaa sanomalehteä. Uusi *[[Åland (lehti)|Åland]]*-lehti alkoi ilmestyä vasta vuonna 1891.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Åland digitoituna kansalliskirjastossa
Savotar

**Savotar** (kesäkuusta 1918 lähtien **Savon Jääkäri**) oli Kuopiossa vuosina 1906–1921 ilmestynyt sanomalehti.

Kauppaneuvos Herman Saastamoisen perustama ja kustantama *Savotar* oli Kuopion vanhasuomalaisten äänenkannattaja. Kauppaneuvoksen kuoltua lehden tukijana jatkoi hänen poikansa A. H. Saastamoinen. *Savottarella* oli läheiset suhteet jääkäriliikkeeseen ja vuonna 1917 se oli voimakas itsenäisyyden kannattaja. Sisällissodan jälkeen lehti kannatti monarkiaa ja Itä-Karjalan valloituspolitiikkaa.

Sen jälkeen kun ''Savo'' oli syksyllä 1918 joutunut monarkistien haltuun, kokoomuspuolueella oli Kuopiossa kaksi äänenkannattajaa. *Savon Jääkäri* ei pystynyt kilpailemaan kaupungin valtalehden kanssa, ja Itä-Karjalan kysymyksen menetettyä ajankohtaisuutensa Saastamoinen lopetti lehtensä.

Kolmesti viikossa ilmestyneen lehden julkaisijana toimi Kuopion Sanomalehti ja Kirjapaino Oy. Sen päätoimittajina työskentelivät Akseli Lipponen (1906–1907), Olli Nevalainen (1907–1910), B. W. Rauhamaa (1910–1911), Aarno Kemppainen (1911–1918), Emerik Olsoni (1918–1919) ja Aarne Rossander (1919–1921).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Savotar'' (1906–1918) digitoituna kansalliskirjastossa
* ''Savon Jääkäri'' (1918–1920) digitoituna kansalliskirjastossa
* Kuopion Kirjapaino ja Sanomalehti Oy Pörssitiedossa
Savonlinna (1883–1901)

**Savonlinna** oli Savonlinnassa vuosina 1883–1901 ilmestynyt sanomalehti.

Lehden perustaja oli edellisen ''Savonlinna''-lehden kirjapainon ostanut kaupunginvouti K. G. Ekman. Se oli linjaltaan suomenmielinen ja myöhemmin nuorsuomalainen. *Savonlinnan* Maria Ramstedt oli vuonna 1889 ''Sammon'' Ida Grönroosin ohella Suomen ensimmäinen naispuolinen päätoimittaja. Sortovuosina perustuslailliselle kannalle asettunut lehti arvosteli kärkevästi hallituksen toimia ja se lakkautettiin yhden varoituksen jälkeen ainiaaksi.

*Savonlinna* ilmestyi aluksi kerran, vuodesta 1894 lähtien kahdesti ja vuodesta 1899 kolmesti viikossa. Sen levikki oli enimmillään 1950 kappaletta vuonna 1899. Päätoimittajina työskentelivät Emil Collan (1883–1884), Aleksander Ramstedt (1885–1889), Maria Ramstedt (1889–1894), Juho Alhola (1894–1895), Juho Seppälä (Lappi-Seppälä, 1895–1898), A. B. Sarlin (1898–1900), Matti Pärnänen (1900) ja V. A. Marjanen (1900–1901).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Savonlinna digitoituna kansalliskirjastossa
Viimeinen elokuva

**Viimeinen elokuva** (*The Last Picture Show*) on yhdysvaltalainen mustavalkoinen draamaelokuva vuodelta 1971 ja ohjaajansa Peter Bogdanovichin tunnetuimpia teoksia. Sen käsikirjoitus perustuu Larry McMurtryn vuonna 1966 ilmestyneeseen romaaniin *The Last Picture Show*.

## Juoni
Elokuvan tarina sijoittuu texasilaiseen pikkukaupunkiin marraskuusta 1951 lokakuuhun 1952. Nuoret Sonny Crawford (Timothy Bottoms) ja Duane Jackson (Jeff Bridges) käyvät high schoolin viimeistä luokkaa. Duane seurustelee Jacy Farrow’n kanssa, joka on kaupungin rikkaimman perheen kuvankaunis tyttö (Cybill Shepherd esikoisroolissaan). Molemmat pojat toimivat kapteeneina koulunsa heikosti menestyvässä amerikkalaisen jalkapallon joukkueessa, eikä asioita tee helpommaksi se, että Sonny aloittaa suhteen joukkueen valmentajan vaimon kanssa.

Pikkukaupunki on tekemässä kuolemaa, kun sen väestö muuttaa työn perässä isompiin naapurikaupunkeihin. Sonny ja Duane elävät samaan aikaan nuoruutensa loppua erilaisine seikkailuineen, edessään vastuun ottaminen itsestään. Ainoat jäljellä olevat huvitukset kaupungissa ovat heidän ystävänsä Sam the Lionin pyörittämät elokuvateatteri, biljardisali ja kahvila. Sitten tulee aika, että elokuvanäytännötkin joudutaan lopettamaan katsojien puutteessa.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Ben Johnson sai roolistaan parhaan miessivuosan ja Cloris Leachman parhaan naissivuosan Oscar-palkinnot. Lisäksi elokuva oli Oscar-ehdokas useassa sarjassa: paras elokuva, ohjaus, sovitettu käsikirjoitus, kuvaus, ja Jeff Bridges ja Ellen Burstyn olivat sivuosa-Oscarien ehdokkaina.

*Viimeinen elokuva* valittiin vuonna 1998 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. *[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Jatko-osa ja ohjaajan versio
Vuonna 1990 Bogdanovich toi ensi-iltaan *Viimeisen elokuvan* jatko-osan *[[Texasville – unohduksen maa]]*, joka myös perustui McMurtryn tekstiin, vuonna 1987 julkaistuun romaaniin *Texasville*. *Viimeisen elokuvan* näyttelijöistä mukana ovat Jeff Bridges, Cybill Shepherd, Timothy Bottoms, Cloris Leachman, Eileen Brennan, Randy Quaid, Sharon Ullrick ja Barc Doyle.

Vuonna 1992 Bogdanovich teki elokuvasta ohjaajan leikkauksen, johon hän otti mukaan seitsemän minuuttia kohtauksia, jotka Columbia Pictures oli vuonna 1971 vaatinut poistamaan pitääkseen elokuvan alle kahden tunnin mittaisena.

Elokuvat esitetään viimeisinä Yle Teeman teemalauantain elokuvina 22. huhtikuuta 2017, ja *The Last Picture Show’sta* esitetään ohjaajan leikkaus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Last Picture Show eli Viimeinen elokuva Yle 21.11.2016
Vilma Kinnunen

**Vilma Irmeli Kinnunen** (s. 4. lokakuuta 1988 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, joka valmistui Taideyliopiston Teatterikorkeakoulusta kesällä 2022. Kinnunen on näytellyt uransa alussa televisiosarjoissa *[[Presidentin kanslia (televisiosarja)|Presidentin kanslia]]* ja *[[Villa Helena]]*. Myöhempiin töihin lukeutuu muun muassa vierailu *[[Paras vuosi ikinä]]* -komediasarjan toisella kaudella (2021) sekä Tellun rooli Markku Pölösen *[[Hamsterit (elokuva)|Hamsterit]]*-elokuvassa (2023). 

Vilma Kinnunen liittyi Lahden kaupunginteatterin ensembleen syksyllä 2024, jonka riveissä hänet on nähty kaudella 2024-2025 kantavissa rooleissa Tom Waitsin säveltämässä musikaalissa The Black Rider, Virginia Woolfin Orlandossa sekä Enda Walshin kahden hengen näytelmässä Disco Pigs.

Uransa alkupuolella Kinnunen esitti pääroolin Savoy-teatterissa 2013 esitetyssä näytelmässä *Tumma ja hehkuva veri*, joka perustui 1990-luvulla Yle TV2:lla esitettyyn televisiosarjaan. Kesällä 2014 hän näytteli Mustion linnan kesäteatterissa *Täydellinen tätini* -farssissa. Vuosina 2016–2018 Kinnunen näytteli Ylen *[[Uusi päivä (televisiosarja)|Uudessa päivässä]]* Terhin roolissa. Kinnunen nähtiin vuonna 2017  Espoon Kaupunginteatterin musiikkinäytelmässä *Äidin maa* Sofian roolissa sekä kesällä 2019 Joensuun Utran Uudessa Teatterissa teoksessa *Toivo Ryynäsen elämä ja teot*, jossa Kinnusella oli useita rooleja.

Vilma Kinnunen on ollut mukana myös Ylioppilasteatterin toiminnassa vuosina 2012–2016.

## Yksityiselämä
Kinnusen vanhemmat ovat näyttelijät Satu Silvo ja Heikki Kinnunen. Hänen veljensä Paavo ja velipuolensa Santeri ovat myös näyttelijöitä.

Ennen näyttelijän uraansa Kinnunen on valmistunut Ravintolakoulu Perhosta vuonna 2007.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
* 
*
Savonlinna (1876–1881)

**Savonlinna** oli Savonlinnassa vuosina 1876–1881 ilmestynyt sanomalehti.

Maltillisen suomenmielisen *Savonlinnan* toimittaja oli kansakoulunopettaja Aleksander Ramstedt, joka perusti kaupunkiin myös kirjapainon. Savonlinnan ja lähiympäristön lisäksi lehti levisi myös kauemmaksi Savoon ja Pohjois-Karjalaan. Kerran viikossa ilmestyneen *Savonlinnan* alkumenestys oli hyvä, mutta jatkossa lehden sisältö köyhtyi ja se lopetettiin taloudellisesti kannattamattomana. Lehden kirjapainon ostanut kaupunginvouti K. G. Ekman aloitti vuonna 1883 uuden *[[Savonlinna (1883–1901)|Savonlinna]]*-lehden.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Savonlinna digitoituna kansalliskirjastossa
W. Turunen

**Sulo Wieno Anders Turunen** (25. kesäkuuta 1880 Tampere – 8. helmikuuta 1954 Helsinki) oli suomalainen mekaanikko, joka kirjoitti nimellä **W. Turunen** useita sähköalan oppikirjoja.

Turusen vanhemmat olivat kansakoulunopettaja Antti Turunen ja Hilma Sofia Gabriella Jack. Vanhempien kuoltua hän muutti Tampereelle 1895. Turunen oli 1900-luvun alussa venäläisten viranomaisten järjestämiä asevelvollisuuskutsuntoja paossa Ruotsissa ja toimi Sundbybergissä Tukholman lähellä mekaanikkona Carl Richard Nybergin (1858–1939) omistamassa tehtaassa. Hän osallistui tällöin Nybergin kehittämän höyrykonetta voimanlähteenä käyttäneen *Flugan*-lentokoneen rakentamiseen.

Kansanedustaja Atte Pakkanen oli Turusen sisarenpoika.

## Teoksia
Nimellä *W. Turunen*:
* *Miten dynamokone lasketaan ja rakennetaan*. Tietoja sähköalalta; 1. Tekijä, Helsinki 1912, 2. korjattu painos WSOY 1921
* *Akkumulaattorit, niiden toiminta, hoito, vikojen korjaus, vaikutusasteen laskeminen y. m.*. Tietoja sähköalalta; 2. Otava 1913, 2. painos WSOY 1922
* *Sähkökoneet : viat, hoito, kytkeminen ja tehon laskeminen*. Tietoja sähköalalta; 3. Tekijä, Helsinki 1913, 2. painos WSOY 1920
* *Sarja- sivuvirtakoneitten kytkintaulu*. Ote kirjasta *Sähkökoneet*. Tekijä, Helsinki 1913, 2. painos WSOY 1919
* *Sähkön mittauskoneet ja kytkinopas*. Tietoja sähköalalta; 4. Tekijä, Helsinki 1915, WSOY 1922
* *Johtoverkko : ulko- ja sisäjohdot*. Tietoja sähköalalta; 5. WSOY 1919, 2. painos 1921
* *Taulut sähköjohdoille*. WSOY 1921
* *Maaseutu-sähkölaitokset*. Tietoja sähköalalta; 6. WSOY 1922
* *Maamiehen sähköopas*. Ammattienedistämislaitoksen ammattikirjoja n:o 10. Otava 1930
* *Kytkinlaitteet ja niissä käytettävät aineet sekä erikoismääräykset niille*. Tietoja sähköalalta; 7. WSOY 1930 
* *Sähkömoottorien kytkentäopas*. Turusen sähköliike, Helsinki 1948

## Lähteet
*  Suomen Sukuhistoriallisen Yhdistyksen Digi-Wiki : Hilma Sofia Gabriella Jack
* Erkki Härö : Höyrykoneiden avulla lentoon : Varhaisilmailun virstanpylväitä höyrytekniikan näkökulmasta. Suomen Höyrykoneyhdistys ry
* Sulo Wieno Anders Turusen kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 14.2.1954, HS Aikakone. Viitattu 23.4.2018.
Nishinomiya

**Nishinomiya** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Hyōgon prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin kaakkoisosassa Osakanlahden rannalla Kōben ja Osakan kaupunkien välimaastossa ja toimii niiden nukkumalähiönä. Idässä se rajautuu Mukojokeen ja sen takana Amagasakin kaupunkiin, koillisessa Itamin ja Takarazukan kaupunkeihin, lännessä Kōbeen ja Ashiyaan. Nishinomiyan eteläosat ovat alavaa ja tiheään asuttua maata, pohjoisosissa kohoavat vuoret luonnonalueineen. Kaupungissa on 487&nbsp;015 asukasta (vuonna 2014) ja sen pinta-ala on 99,96 neliökilometriä. Nishinomiya on valittu yhdeksi Japanin ydinkaupungeista.

Nishinomiya tarkoittaa ’läntistä pyhäkköä’, ja Heian-kaudella nimi viittasi (Kiotosta katsottuna) Hirotan pyhäkköön. Nykyisen kaupungin juuret ovat sen viereen syntyneessä pyhäköneduskaupungissa. Myöhemmin Edo-kaudella paikkakunta kehittyi Kiotosta Länsi-Japaniin johtaneen tien varren postiasemana. Japanin kunnallishallinnon perustamisen yhteydessä vuonna 1889 Nishinomiyasta tehtiin maaseutukaupunki. Kaupunkioikeudet se sai vuonna 1925, minkä jälkeen se on kasvanut kuntaliitosten kautta huomattavasti aiempaa suuremmaksi.

Nishinomiyassa sijaitsevat Hanshin Tigers -pesäpallojoukkueen kotiareena Kōshienin stadion ja Kansei gakuin -yliopisto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Nishinomiyan kaupungin internetsivut
Toiset tytöt

**Toiset tytöt** (työnimeltään *Other Girls*) on vuonna 2015 ensi-iltansa saanut Esa Illin ohjaama suomalainen draamaelokuva. Elokuvan pääosissa näyttelevät Sara Soulié, Ida Vakkuri, Misa Lommi sekä Bahar Tokat.

Elokuva kertoo neljästä 18-vuotiasta tytöstä Jessicasta, Ainosta, Tarusta sekä Jennystä, jotka ovat aikuisuuden kynnyksellä, mutta kohtaavat elämässään isoja haasteita joiden kautta he menettävät viattomuutensa ja hetkittäin uskonsa tulevaisuuteen. *Toiset tytöt* perustuu neljän helsinkiläisen 18-vuotiaan tytön pitämiin videopäiväkirjoihin vuoden ajalta.

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Elokuvan teaser YouTubessa
* Elokuvan virallinen traileri YouTubessa
* Elokuvan esittely tuotantoyhtiön sivuilla
Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

**Vuoden 1998 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen** karsintoihin osallistui 174 FIFA:n jäsenmaata, jotka kilpailivat 32 paikasta Ranskassa pelattuihin 1998 MM-kilpailuihin.

## Afrikan MM-karsinnat

Afrikan maanosaliitolla CAF:lla oli MM-kisoissa viisi paikkaa. Osallistuvia maita oli 32. Afrikan maista MM-kisoihin selviytyivät:

* 
* 
* 
* 
* 

## Aasian MM-karsinnat

Aasian maanosaliitolla AFC:llä oli MM-kisoissa kolme paikkaa, sekä yksi jaettu paikka Oseanian liiton kanssa. 36 Aasian maata osallistui karsintoihin. Aasian maista MM-kisoihin selviytyivät:

* 
* 
* 
* 

Aasian karsintojen neljäs Iran voitti liittojen välisessä karsintaottelussa Australian, ja selviytyi näin MM-kisoihin.

## Pohjois- ja Väli-Amerikan karsinnat

Pohjois- ja Väli-Amerikan maanosaliitolla CONCACAF:lla oli MM-kisoissa kolme paikkaa, joista kilpailu alueen 30 karsintoihin osallistuvaa maata. Alueen maista MM-kisoihin selviytyivät:

* 
* 
* 

## Euroopan karsinnat

Euroopan maanosaliitolla UEFA:lla oli MM-kisoissa yhteensä 15 paikkaa. Yksi paikoista meni automaattisesti isäntämaa Ranskalle. Yhteensä 49:stä osallistuvasta Euroopan maista MM-kisoihin selviytyivät:

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Etelä-Amerikan karsinnat

Etelä-Amerikan maanosaliitolla CONMEBOL:lla oli MM-kisoissa viisi paikkaa, karsintoihin osallistui yhdeksän maata. Yksi paikoista meni automaattisesti hallitsevalle maailmanmestarille Brasilialle. Etelä-Amerikasta MM-kisoihin selviytyivät:

* 
* 
* 
* 
* 

Etelä-Amerikan karsintojen viides Uruguay voitti Australian, liittojen välisessä karsinnassa ja selviytyi MM-kisoihin.

## Oseanian karsinnat

Oseanian maanosaliitolla OFC:lla oli MM-kisoissa yksi jaettu paikka Aasian liiton kanssa. Alueen maista karsintoihin osallistui kymmenen maata. Oseanian karsinnat voitti Australia, joka hävisi liittojen välisessä karsinnassa Iranille, eikä Oseaniasta selviytynyt näin ollen yhtään maata MM-kilpailuihin.

## Lähteet
Parhaat vuotemme

**Parhaat vuotemme** (*The Way We Were*) on Sydney Pollackin ohjaama romanttinen draamaelokuva vuodelta 1973. Sen pääosia esittävät Barbra Streisand ja Robert Redford.

## Juoni
Osittain Arthur Laurentsin oman elämän tapahtumiin perustuva elokuva on osin takaumina esitetty tarina marxilaisen Katie Moroskyn (Streisand) ja konservatiivisen Hubbell Gardinerin (Redford) keskinäisestä suhteesta 1930-luvulta 1950-luvulle. Jo yliopistossa Katie kiinnittää huomionsa huolettomaan ja poikamaiseen Hubbeliin, joka on lahjakas kirjoittaja. Miestä puolestaan kiehtoo Katien tulenpalava vakaumus sosiaalisen oikeudenmukaisuuden puolesta.

Heidän yhteytensä katkeaa valmistumiseen, mutta he tapaavat uudelleen toisen maailmansodan lopulla, kun Katie työskentelee radioasemalla ja Hubbell yrittää sopeutua siviilielämään palveltuaan upseerina Yhdysvaltain merivoimissa Tyynellämerellä. He rakastuvat, mutta pian Katieta alkaa närästää miehensä ja tämän ystävien poliittinen välinpitämättömyys. Kun Hubbell yrittää saada työtä Hollywood-elokuvien käsikirjoittajana, Katien mielestä hän tuhlaisi siinä työssä lahjojaan, jotka riittäisivät vakavampaankin kirjoittamiseen. He kuitenkin muuttavat Los Angelesiin, jossa mies alkaa menestyä ja vaurastua. McCarthyismin nousun koittaessa Hubbel joutuu Hollywoodissa vaikeuksiin vaimonsa vasemmistolaisen toiminnan takia ja aloittaa suhteen vanhan opiskelijatoverinsa Carol Annin kanssa. Hubbel ja Katie päättävät erota, vaikka Katie on raskaana.

He tapaavat sattumalta vuosia myöhemmin New Yorkin Plaza-hotellin edessä, jossa Katie on jakamassa poliittisia lentolehtisiä. Hubbel osuu paikalle tuntemattoman kaunottaren seurassa ja kertoo kirjoittavansa suosittua tilannekomediaa televisiolle yhtenä nimettömän kirjoittajaryhmän jäsenenä. Uusiin naimisiin mennyt Katie pyytää pariskuntaa kanssaan drinkille, mutta Hubbel kieltäytyy.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Säveltäjä Marvin Hamlisch palkittiin kahdella Oscarilla elokuvan musiikista. Toisen niistä hän jakoi sanoittajien Alan ja Marilyn Bergmanin kanssa kansainväliseksi hitiksi nousseesta elokuvan tunnuslaulusta ”The Way We Were”, jonka esittää Barbra Streisand. *Parhaat vuotemme* oli lisäksi ehdolla parhaan lavastuksen, puvustuksen ja kuvauksen sarjoissa ja Streisand parhaan naispääosan kategoriassa. Streisand oli ehdolla myös Bafta- ja Golden Globe -palkintojen saajaksi. Tarinan isä Arthur Laurents oli ehdolla Writers Guild of America -palkinnon saajaksi parhaasta alkuperäiskäsikirjoituksesta.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat *Parhaat vuotemme* vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Lähteet
WZB

**WZB** () on saksalainen yhteiskuntatieteiden tutkimuslaitos. Laitos tekee perustutkimusta, jonka painopiste on globalisoituvan maailman ajankohtaisissa yhteiskunnallisissa ongelmissa. WZB:ssä on noin 160 eri alojen tutkijaa.

WZB perustettiin vuonna 1969. Perustajina oli joukko saksalaisia parlamentaarikkoja kaikista puolueista. Tutkimuslaitoksen rahoittaa valtio ja Berliinin osavaltio.

WZB on ei-yliopistollinen tutkimuslaitos, joka kuuluu Leibniz-Gemeinschaftiin.

WZB:n rakennus sijaitsee Berliinissä, Potsdamer Platzin välittömässä läheisyydessä. Vanhassa rakennuksessa toimi vuoteen 1945 asti Reichsversicherungsamt. Vanha rakennus on kunnostettu ja sen yhteyteen on rakennettu postmoderni lisärakennuskompleksi. Kokonaisuuden suunnitteli brittiläinen arkkitehtiryhmä James Stirling, Michael Wilford & Associates.

## Lähteet
Rocky Carroll

**Roscoe Fulton ”Rocky” Carroll** (s. 8. heinäkuuta 1963 Cincinnati, Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on parhaiten tunnettu rooleistaan televisiosarjoissa *[[Chicagon lääkärit]]*, ** sekä *[[NCIS Rikostutkijat]]*. Näiden lisäksi hän on näytellyt elokuvissa *[[Syntynyt 4. heinäkuuta]]*, *[[Kaahari katkoviivalla]]*, *[[Purppuravyöhyke]]*, *[[Helvetillinen suunnitelma]]* ja *[[Naistenkaataja]]*.

Caroll opiskeli aikanaan Cincinnatissa Luovan ja Esittävän taiteen oppilaitoksessa () samaan aikaan Sarah Jessica Parkerin kanssa.

Caroll on ollut naimisissa Gabrielle Bullockin kanssa vuodesta 1996 ja heillä on yksi lapsi.

## Lähteet
*
Mikko Poussa

**Mikko Poussa** (s. 2. elokuuta 1975) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.

Tampereen NMKY:n kasvatti Poussa pelasi Tampereen Pyrinnössä/Pyrbasketissa miesten SM-sarjaa vuosina 1995–1997 ja 1998–1999. Kauden 1996–1997 Poussa pelasi uransa parhaalla, 3,3 pisteen keskiarvolla. Hänen SM-sarjauransa kolmen pisteen heittojen onnistumisprosentti oli 37,1.

## Lähteet
* Mikko Poussa – Suomen Koripalloliitto  baskethotel.fi

### Viitteet
Tommi Virta

**Tommi Virta** (s. 3. huhtikuuta 1975) on aktiiviuransa lopettanut suomalainen koripalloilija.

Raholan Pyrkivän kasvatti Virta pelasi Pyrbasketissa miesten SM-sarjaa vuosina 1996–1999. Kauden 1997–1998 Virta pelasi uransa parhaalla, 1,3 pisteen, keskiarvolla.

## Lähteet
* Tommi Virta – Suomen Koripalloliitto  baskethotel.fi

### Viitteet
Ernst Ludwig von Gerlach

**Ernst Ludwig von Gerlach** (7. maaliskuuta 1795 Berliini – 18. helmikuuta 1877 Berliini) oli merkittävä preussilainen konservatiivinen poliitikko. Hänen veljensä oli kenraali Leopold von Gerlach, jonka kanssa hän toimi yhteistyössä.

Leopold ja Ludwig von Gerlach olivat molemmat Napoleonin sotien veteraaneja ja jakoivat samat poliittiset käsitykset. Varsinaisen virkauransa Ludwig von Gerlach loi Preussin oikeuslaitoksessa. Vuodesta 1844 vuoteen 1874 hän toimi Magdeburgin vetoomustuomioistuimen ylituomarina. Hän myös avusti Friedrich Carl von Savignya 1840-luvulla suuren lakiuudistuksen suunnittelussa.

Gerlach muistetaan parhaiten siitä, että hän oli vuonna 1848 perustamassa *Neue preussische zeitung* -lehteä (tunnettiin paremmin nimellä *[[Kreuzzeitung]]*), joka toimi Preussin konservatiivisen puolueen äänitorvena. Hän myös levitti lehdessä omia näkemyksiään sekä vaikutti Preussin politiikkaan pääasiassa veljensä kautta. Gerlach oli vuodesta 1849 Preussin maapäivien alahuoneen jäsenenä ja kuului siellä jyrkimmän oikeiston johtajiin. 1860-luvulla hänestä tuli kansleri Otto von Bismarckin Saksan yhdistämiseen tähdänneen politiikan näkyvä vastustaja. 1870-luvun Kulturkampfin aikana Gerlach vastusti jyrkästi Bismarckin katolisen kirkon vastaista kirkkopolitiikkaa ja liittyi katoliseen Keskustapuolueeseen, vaikka olikin itse protestantti. Hänet erotettiin vuonna 1874 virastaan oikeuslaitoksessa hänen julkaistuaan hallitusta arvostelleen lentolehtisen. Gerlach vastusti myös Bismarckin pyrkimystä rakentaa Saksan keisarikunta Preussin hegemonisen aseman varaan. Gerlach valittiin edustajaksi Saksan valtiopäiville hieman ennen kuolemaansa vuonna 1877.

Ludwig ja Leopold von Gerlachin nuorempi veli Otto von Gerlach oli mainittava teologi.

## Lähteet