Toinen puutarhasilta

**Toinen puutarhasilta** () on Moikajoen ylittävä silta Pietarin keskustassa Venäjällä. Silta yhdistää Ensimmäisen Admiralteiskin ja Spasskin saaren, kuten tekee myös yläjuoksulla sijaitseva [Ensimmäinen puutarhasiltan]. 

Silta on käytössä oleva maantiesilta. Aivan sillan lähistöillä on Pietarin keskustalle harvinainen ranta-alue, jota kehystää matala graniittireuna ja jossa nurmikko laskeutuu suoraan veteen. Ranta on rantautumispaikka pienille retkeilyveneille, jotka eivät ole tarpeeksi isoja kilpailemaan kaupungin päälaitureista.

== Sijainti ==
Toinen puutarhasilta sijaitsee lähellä Mihailovskin puistoa (Mihailovin puutarhaa), jonka palatsissa toimii nykyään [Venäläisen taiteen museo. Hieman mutkainen polku läpi puiston johtaa Verikirkolle ja sen viereiseen kappeliin avattuun Kivimuseoon. Siltaa pitkin voi kulkea istutuksin somistetulle ja Moikan rantakatuihin rajoittuvalle Mars-kentälle ja Kesäpuistoon tai vuonna 2016 jääkiekon MM-kisojen fanialueena toimineelle Talliaukiolle. Alajuoksulla Gribojedovin kanavan ja Moikan yhdistymiskohdassa sijaitsee Pietarin keskustan nähtävyyden, Konjušennaja-aukion mukaan nimetty silta Malo-Konjušennyi most, joka kuuluu Kolmoissilta (*Troinoi most*) –nimiseen kolmikkoon.

; Lähimpiä metroasemia
* Nevski prospekt ….. 699 m
* Gostinyi Dvor ….. 866 m
* Tšernyiševskaja ….. 1700 m

; Lähimpiä jokisiltoja
* Malo-Konjušennyi most (silta) ….. 110 m
* Ensimmäinen puutarhasilta ….. 350 m
* Troitski most ….. 1100 m
* Palatsisilta ….. 1300 m
* Sininen silta ….. 1600 m
* Pörssisilta ….. 1700 m

; Lähimpiä nähtävyyksiä
* Talliaukio taikka Kivimuseo ….. 200 m
* Vallankumoustaistelijoiden muistomerkki (Mars-kentällä) ….. 210 m
* Verikirkko ….. 300 m 
* Pietari I:n kesäpalatsi (Kesäpuistossa) ….. 1000 m
* Gostinyi Dvor ….. 1200 m
* Mikaelinlinna ….. 1700 m 

## Sillan historiaa
Siltapaikalle valmistui alun perin 1700-luvun puolivälissä puinen silta, joka nimettiin Teatterisillaksi Mars-kentän lounaisnurkkaan vuonna 1770 perustetun ”Vapaan venäläisen teatterin” mukaan.

Mars-kentän tienoille 1800-luvun alussa tehtyjen uudelleenjärjestelyjen yhteydessä arkkitehti Carlo Rossi suunnitteli muuttuneeseen ympäristöön luontevampaa sulautumista myös Moikajoen ylityksien osalta. Uusien suunnitelmien mukaisesti puinen Teatterisilta purettiin vuonna 1828, koska Kolmoissilta rakennettiin lähistölle.

Paikalle rakennettiin 1876 valurautainen yksisaukkoinen paalusilta, johon asennettiin kiskot hevosraitiotietä varten. Silta nimettiin viereisen Mihailovskin puiston mukaan Toiseksi puutarhasillaksi. 
Verikirkon takana sijaitsevalle Konjušennaja aukiolle saakka ulottuvaa raitiovaunulinjaa varten yksiaukkoisen sillan paikalle rakennettiin vuonna 1933 kolmiaukkoinen puinen silta.

Vuosina 1960-1961 ikääntyneiden puisten kaiteiden tilalle asennettiin valurautainen taidevalettu kaide. Sitä pidettiin Narvan riemukaaren luona Tarakanovka jokea 1830-luvulla ylittäneen kivisillan Vasili Stasovin piirustuksien mukaisesti toteutetun koristelun kopiona. Uusimistyöt onnistuivat M. I. Kalinin nimisen raitiovaunuvarikon valimomestareiden ansiosta, insinöörinä toimi P. Stepanov, arkkitehteina-restauroijina A. Poljakov, I. Benois ja kuvanveistäjänä G. Tsygankov.

Valurautasilta korvattiin 1966–1967 yksiaukkoisella sillalla, jossa pääkannatin oli teräsbetonia ja tuet graniitilla verhottuja. Sillan päätyihin kiinnitettiin valaisinpylväät ja samanlaiset kuusitahkoiset pylväslyhdyt kuin Ensimmäisellä puutarhasillalla. Insinööri E. Boltunovan ja arkkitehti L. Noskovin työllä palautettiin sillan klassistinen tyyli.

Vuonna 1970 sillan arkkitehtuurisia yksityiskohtia kullattiin ja 1985 parannettiin graniittireunakiveystä.

Sillan kunto huononi ja vuosina 1998–1999 silta restauroitiin uudelleen. Sen raitiovaunukiskojen alle betonipintaan oli kulunut kokonaisia reikiä. Tuolloin parannettiin siltafasadeja, vahvistettiin palkkien ja jänteiden välit, korvattiin kansilevyjä ja vedeneristystä, taidekoristelua ja kuviollisia rautakaiteita. Raitiorata purettiin, koska raitiovaunuliikennettä pidettiin liian meluisana, hitaana ja sen aiheuttamaa tärinää haitalliseksi sekä sillalle että lähistöllä oleville historiallisille rakennuksille. Arkkitehteina toimivat S. Suponitskji, D. Guzevitš ja N. Kozlovskaja. Silta avattiin käyttöön 23. lokakuuta 1999.

## Lähteet

## Aiheesta muualla