open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Brian Asawa

**Brian Laurence Asawa** (1. lokakuuta 1966 Fullerton, Kalifornia – 18. huhtikuuta 2016) oli yhdysvaltalainen laulaja, äänialaltaan kontratenori. Hän otti aluksi pääaineekseen pianonsoiton Kalifornian yliopistossa, Santa Cruzissa. Hän kuitenkin siirtyi laulamisen pariin ja vaihtoi opinahjon Kalifornian yliopistoon, Los Angelesiin, jossa häntä opettivat Virginia Fox ja Kari Windingstad. Alun perin hän oli tenori, mutta siirtyi kontratenoriksi ja keskittyi tämän jälkeen pääasiallisesti barokkimusiikkiin.  

Asawalla oli japanilaistaustaa. Hänen isänsä George oli kemisti ja äitinsä Fusako Yoshida kampaaja. Täti Ruth Asawa oli kuvanveistäjä. 

Vuonna 1989 Asawa aloitti maisteriopintonsa varhaisen musiikin tulkinnassa Kalifornian yliopistossa, Los Angelesissa, jossa hänen opettajanaan oli luutisti James Tyler. Jo ennen valmistumistaan, vuonna 1991, Asawa voitti ensimmäisenä kontratenorina Metropolitan-oopperan National Council Auditions -kilpailun. Seuraavat kaksi vuotta hän vietti ensimmäisenä kontratenorina Merolino-oopperaohjelmassa ja Adler-stipendillä opiskelemassa. Kaikkiaan hänet nähtiin kuudessa tuotannossa San Franciscon oopperan päänäyttämöllä vuosina 1991–2001.

Vuonna 1993 Asawa teki Euroopan-debyyttinsä Alankomaiden oopperassa Christoph Willibald Gluckin *[[Orfeo ed Euridice]]ssa*. Tätä esiintymistä seuraasivat debyytit Santa Fen oopperassa Georg Friedrich Händelin *[[Xerxes]]issä* ja Houston Grand Operassa Benjamin Brittenin *[[Kesäyön unelma (ooppera)|Kesäyön unelmassa]]*. 1990-luvun kuluessa Asawa pääsi päärooleihin muun muassa Metropolitan-oopperassa, Gran Teatre del Liceussa, Pariisin oopperassa, Sydneyn oopperassa ja Teatro dell'Opera di Romassa.

Konserttisolistina Asawa esiintyi muun muassa Mostly Mozart -festivaalissa ja Carnegie Hallissa. Hän teki sekä soololevytyksiä että esiintymisiä päärooleissa monille eri levy-yhtiöille. Asawa teki yhteistyötä Diana Tashin kanssa; yhdessä he tulkitsivat muiden muassa Händelin, Claudio Monteverdin, Henry Purcellin, Felix Mendelssohnin, Franz Schubertin ja Gioacchino Rossinin töitä. Asawan ohjelmistoon kuului myös nykymusiikkia, kuten Peter Maxwell Daviesin *Eight Songs for a Mad King*, ja hän tilasi useita teoksia itselleen muiden muassa Jake Heggieltä.

Asawa oli homoseksuaalinen ja väitti vuonna 1998 *[[The Advocate]]* -lehdelle, että heteromiehet eivät homomiehistä poiketen koe miellyttäväksi korkeimmassa äänialassa laulamista. Asawa oli naimisissa Keith Fisherin kanssa, mutta avioliitto päättyi eroon. Asawan kirkkokunta oli Yhdistynyt metodistikirkko. Hän kuoli 49-vuotiaana maksan vajaatoimintaan oltuaan pitkään sairaana.

## Lähteet
Silkkilaukka

**Silkkilaukka** (*Allium subvillosum*) on narsissikasvien heimoon kuuluva sipulikasvi. Silkkilaukkaa tavataan Afrikassa, Pohjois-Amerikassa sekä Euroopassa. Kasvi on runsaslukuisin Espanjassa, Portugalissa, Baleaareilla, Sisiliassa ja Pohjois-Afrikassa. Silkkilaukka kasvaa yleensä noin 10–30 senttimetrin mittaiseksi ja kukkii vaaleita kukkia.

## Kuvia

Tiedosto:Allium subvillosum 1.JPG
Tiedosto:Allium subvillosum.JPG


## Lähteet
Sokkelokilli

**Sokkelokilli** (*Cyprinodon elegans*) on hammaskillien (Cyprinodontidae) heimoon kuuluva kalalaji. Spencer Fullerton Baird ja Charles Frédéric Girard kuvasivat lajin tieteelle vuonna 1853.

## Ulkonäkö ja koko
Sokkelokillillä on pyöreäreunaiset, vaaleanharmaat evät. Lajilla on myös suhteellisen isot silmät. Tummanharmailla kyljillä on laajalti vaaleita pilkkuja. Sokkelokilli on tavallisesti noin 3,8 senttimetrin mittainen ja voi kasvaa jopa 6,2 senttimetrin mittaiseksi.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Sokkelokilliä on toistaiseksi tavattu vain Yhdysvalloista Teksasin alueella makeavetisistä virroista, joiden lämpötila vaihtelee 18–26 celsiusasteen välillä. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi.

## Lähteet
Aaltorummuttaja

**Aaltorummuttaja** (*Micropogonias undulatus*) on rummuttajien heimoon kuuluva kalalaji. Sen kuvasi tieteelle Carl von Linné vuonna 1766.

Aaltorummuttaja on pohjakala. Lajia tavataan Atlantin valtamerellä sekä Yhdysvaltojen ja Meksikon rannikoilla. Ravinnokseen se syö lieroja, äyriäisiä sekä pieniä kaloja.

## Lähteet
Suomen rahvaan historia

**Suomen rahvaan historia** on tietokirjailija Perttu Immosen teos vuodelta 2017. Se kuvaa kolmen suomalaisen suvun vaiheita 1450-luvulta 1800-luvun alkuun Tyrväällä, Kokkolassa ja Rantasalmella.

Rahvaalla tarkoitetaan teoksessa sitä kansanosaa, joka ei kuulunut aatelistoon, papistoon eikä porvaristoon. Sen elämä oli enimmältä osin varsin niukkaa. Useissa kohdissa teoksen päähuomio onkin kansan selviytymiskeinoissa katovuosina ja kulkutautien raivotessa. Valitut kolme eri sukua eroavat toisistaan: länsisuomalaisten viljelykset tuottivat satoa mutta olivat alttiita hallalle, savolaiset pärjäsivät hallaa vastaan työlään kaskiviljelyn avulla ja pohjalaisten vahvuuksia olivat karjatalous ja tervanpoltto. Historiantutkija Petri Karosen arvion mukaan Immonen pystyy aidosti yhdistämään yleisen tapahtumahistorian ja kolmen suvun vaiheet toisiinsa. Nykyaikainen tutkimus on toisaalta osoittanut, että kansalla oli enemmän vaikutusvaltaa asioihinsa kuin vanhastaan on esitetty, joten Immosen antama kuva rahvaasta on paikoin liiankin lohduton. Karonen kuitenkin kiittää Immosen osuvaa kuvausta ankarista 1630-, 1690- ja 1710-luvun oloista ja eri alueiden erilaisista kohtaloista vaikeuksien keskellä.

## Lähteet
Vispilä (täsmennyssivu)

**Vispilä** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* vispilä, keittiöväline
* vispilä, harjaksilla varustettu rumpukapula
* PW/S Vispilä, helsinkiläinen siipiratasalus
* Vispiläjoki, joki Jyväskylässä.

## Katso myös
* vispilänkauppa
Siniraitakilli

**Siniraitakilli** (*Fundulus heteroclitus*) on amerikankillien (Fundulidae) heimoon kuuluva kalalaji.

## Ulkonäkö ja koko
Siniraitakilli on melko pienikokoinen, yleensä noin yhdeksän senttimetrin mittainen. Suurin tavattu siniraitakilli oli 15-senttinen.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Lajia tavataan alkuperäisenä enimmäkseen Yhdysvaltain ja Kanadan Atlantin-rannikolla. Se sietää poikkeuksellisen vaihtelevia ympäristöoloja ja sitä tavataan niin meri-, murto- kuin makeassa vedessä. Se esiintyy myös vieraslajina Etelä-Euroopassa Atlantin ja Välimeren rannikoilla.

## Käyttö
Amerikassa siniraitakilli on paljon käytetty syöttikala urheilukalastuksessa. Sitä pidetään myös akvaariokalana. Se oli ensimmäinen kala joka lähetettiin avaruuslennolle.
Siniraitakillille sopivin veden lämpötila 10–24 celsiusastetta.

## Lähteet
Milka Maneva

**Milka Maneva** (s. 7. kesäkuuta 1985 Smolyan) on bulgarialainen painonnostaja ja olympiamitalisti. Maneva saavutti olympiahopeaa Lontoon olympialaisissa 2012 63 kg sarjassa. Alun perin Maneva sijoittui viidenneksi, mutta dopingrikkomusten myötä hän nousi toiseksi. Manevan piti kilpailla jo neljä vuotta aikaisemmin Pekingissä 2008, mutta hän oli yksi 11 bulgarialaisesta painonnostajasta, joka kärähti dopingin käytöstä. Bulgaria veti kaikki painonnostajat pois Pekingin olympialaisista. Maneva sai tästä neljän vuoden kilpailukiellon. Maneva kärähti uudestaan vuonna 2016, jolloin menetti oikeuden kilpailla Rio de Janeirossa 2016. Maneva tuomittiin stanotsololin käytöstä. Manevalla on yksi EM-kulta vuodelta 2013 ja yksi EM-hopea vuodelta 2014.

## Lähteet
Velhomonnit

**Velhomonnit** (*Loricaria*) on imumonnien heimoon kuuluva kalasuku. Se käsittää 17 lajia, joita kaikkia tavataan vain Etelä-Amerikan maanosassa. Velhomonnien suvun pienin laji on *[[Loricaria pumila]]*, joka on suurimmillaankin vain 8,1 senttimetrin mittainen. Velhomonnien suurin laji *[[Loricaria lentiginosa]]* voi kasvaa jopa 51,4 senttimetrin mittaiseksi.

Velhomonnien sukuun on löydetty 2000-luvulla seitsemän uutta lajia, viimeksi *[[Loricaria luciae]]* vuonna 2013.

## Lähteet
Irenji

**Irenji** () on kylä Nir Countyssa, Ardabīlin provinssissa Iranissa. Vuoden 2006 väestölaskennan mukaan Irenjissä asui tuolloin 373 ihmistä. Irenji käyttää UTC+03:30-aikavyöhykettä.

## Lähteet
Snail Bob

**Snail Bob** on yhdysvaltalainen videopelisarja. Tähän saakka on ilmestynyt 8 Snail Bob -peliä. Peleissä on tarkoitus auttaa Bob-etanaa pääsemään tasoja, joiden läpi pääseminen vaatii logiikkaa. Sarjassa esiintyy myös paljon vihollisia, kuten ampiaisia ja hämähäkkejä.

Neljän ensimmäisen Snail Bob -pelin jälkeen pelit uudistuivat kokonaan. Niihin lisättiin uusia vihollisia ja Bobin ulkonäköä muutettiin. Sarjan kolmannesta pelistä lähtien jokaisessa tasossa on ollut piilotettuna kolme tähteä, jotka täytyy etsiä. Lisäksi peleissä Snail Bob 5 ja Snail Bob 6 on minipelejä.

## Pelit
* Snail Bob
* Snail Bob 2
* Snail Bob 3 Egypt Journey
* Snail Bob 4 Space
* Snail Bob 5 Love Story
* Snail Bob 6 Winter Story
* Snail Bob 7 Fantasy Story
* Snail Bob 8 Island Story

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
Annaburg

**Annaburg** on kaupunki Saksi-Anhaltin osavaltiossa Saksassa.

## Väestö
Sen väkiluku 12. joulukuuta 2018 oli 6&nbsp;731 asukasta. Vuonna 2011 Annaburgin ikäjakauma oli: 12,6 prosenttia alle 17-vuotiaita, 62,9 prosenttia 18–64-vuotiaita ja 24,6 prosenttia yli 65-vuotiaita. Suurin ikäryhmä vuonna 2011 oli 50–59-vuotiaat, joita oli kaupungissa 1&nbsp;391 henkilöä. Annaburgin asukkaista 99 prosenttia oli vuonna 2011 Saksan kansalaisia ja 95 prosenttia asukkaista oli syntynyt Saksassa.

## Lähteet
Javor Janakiev

**Javor Dimitrov Janakiev** (, s. 3. kesäkuuta 1985 Stara Zagora) on bulgarialainen entinen kreikkalais-roomalainen painija, olympiamitalisti ja maailmanmestari. Janakiev saavutti pronssia vuonna 2008 Pekingin olympialaisissa 74 kg sarjassa. Janakiev voitti maailmanmestaruuden vuonna 2007 74 kg sarjassa. Hänellä on myös EM-pronssi vuodelta 2013 74 kg sarjasta.

## Lähteet
Ristihuulikarppi

**Ristihuulikarppi** (*Moxostoma lacerum*) oli imukarppien (Catostomidae) heimoon kuuluva kalalaji, jota esiintyi Yhdysvalloissa. Ristihuulikarpin suurin tavattu pituus oli 31,3 senttimetriä. Ristihuulikarppi luokitellaan hävinneeksi lajiksi eikä sitä ole tavattu elävänä vuoden 1893 jälkeen. Sen häviämisen syy oli todennäköisesti veden saastuminen.

## Lähteet
Tripelennamiini

**Tripelennamiini** (C16H21N3) on aromaattisiin amiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lääketieteessä ja eläinlääketieteessä antihistamiinina allergisten oireiden hoitamiseen.

## Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa tripelennamiini on keltaista nestettä. Sitä käytetään usein hydrokloridisuolanaan, joka on kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen. Tripelennamiini kuuluu niin kutsuttuihin ensimmäisen sukupolven antihistamiineihin ja se vaikuttaa estämällä H<sub>1</sub>-histamiinireseptorien toimintaa. Yhdistettä käytetään hyönteisten pistoksien, heinänuhan, nokkosihottuman ja muiden allergisten oireiden hoidossa. Sitä käytetään ihmisten lisäksi myös koirilla, kissoilla, karjalla ja hevosilla.

## Valmistus
Tripelennamiinin synteesin ensimmäisessä vaiheessa 2-aminopyridiinireagoi bentsaldehydin kanssa ja muodostuva imiini pelkistetään muurahaishapolla. Reaktio on tyypiltään pelkistävä aminointi. Tämän reaktion tuote 2-bentsyyliaminopyridiini reagoi emäksisissä olosuhteissa 2-dimetyyliaminoetyylikloridin kanssa muodostaen tripelennamiinia.
:

## Lähteet
Hannele Lampela

**Hannele Lampela** (s. 1982 Lohja) on suomalainen kirjailija ja toimittaja.

Lampela on valmistunut medianomiksi Haaga-Helia ammattikorkeakoulusta. Hän kirjoittaa Prinsessa Pikkiriikki -lastenkirjasarjaa, jota kuvittaa Ninka Reittu. Sarjan ensimmäinen osa *Prinsessa Pikkiriikki* ilmestyi Otavan kustantamana keväällä 2016 ja oli samana vuonna Arvid Lydecken -palkintoehdokkaana. Seuraavana vuonna ilmestyi *Prinsessa Pikkiriikin talvi*. Kirjoista on julkaistu myös yhteisteos *Prinsessa Pikkiriikin kootut tuhmuroinnit*. Vuonna 2018 ilmestyi *Prinsessa Pikkiriikin astetta paremmat iltasadut*, joka oli ilmestymisvuonnaan Arvid Lydecken -ehdokas. Kirjoja on käännetty tanskaksi, venäjäksi, norjaksi ja viroksi. Lampela sai Pikkiriikki-kirjoistaan Kaarina Helakisa -palkinnon vuonna 2019. Prinsessa Pikkiriikistä on tehty myös näytelmä, jonka ensiesitys oli Suomen Kansallisteatterissa syksyllä 2018. Rooleissa olivat Helmi-Leena Nummela ja Hanna Vahtikari ja ohjauksesta ja dramatisoinnista vastasi Lampelan teosten pohjalta Lija Fischer. Kirjoista on tehty myös Lauri Maijalan ohjaama samanniminiminen elokuva, joka sai ensi-iltansa maaliskuussa 2024.

Vuonna 2020 Lampelan teos *Talventaian tarinoita: Lumikuningattaren lumous* oli Arvid Lydecken -ehdokkaana.

## Tuotanto
;Prinsessa Pikkiriikki -sarja
* 
* 
*  (yhteisnide kirjoista Prinsessa Pikkiriikki ja Prinsessa Pikkiriikin talvi)
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

;Talventaian tarinoita -sarja
* 
* 

;Paavali Pattinen -sarja
* 
* 
* 

;Muut
*  
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hannele Lampelan kotisivut
* Hannele Lampela Otavan sivuilla
* Prinsessa Pikkiriikki -kuunnelma Yle Areenassa
Izidor Papo

**Izidor Papo** (31. joulukuuta 1913 Ljubuški – 14. lokakuuta 1996 Belgrad) oli jugoslavialainen kirurgi. Hän toimi yli 30 vuotta Military Medical Academyn johtajana. Papo on leikannut sydän- ja keuhkoelimiä. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1982 ja kuoli vuonna 1996 Belgradissa, Serbiassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ljubusaci.com
Raspimerikaali

**Raspimerikaali** (*Crambe strigosa*) on ristikukkaiskasvien heimoon kuuluvan merikaalien kasvisuvun laji. Sitä tavataan Kanariansaarilla Teneriffalla, La Palmalla ja La Gomeralla, joilla se on kotoperäinen eli endeeminen.

## Kuvaus
### Varsi ja lehdet
Raspimerikaali kasvaa noin 1–1,5 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat muihin suvun lajeihin verrattuna pieniä, noin 5–15 senttimetriä pitkiä, hyvin karkean tuntuisia pinnasta. Lehtilapa on pyöreähkön soikea ja lehtilaita on sahalaitainen.

### Kukat ja hedelmät
Kukinto on paljon haarautuva ja suurikokoinen. 

## Kasvupaikat ja levinneisyys
Raspimerikaalia kasvaa Kanariansaarilla Teneriffalla, La Palmalla ja La Gomeralla, joilla se on endeeminen. Sitä tavataan laurisilvametsistä kalliolta, polkujen varsilta ja aukeilta paikoilta. Se kasvaa vyöhykkeellä, joka ulottuu noin 500 metrin korkeudesta noin 1&nbsp;500 metriin.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Bulgarian Air Charter

**Bulgarian Air Charter**  on bulgarialainen tilauslentoyhtiö. Se lentää pääasiassa matkanjärjestäjien lentoja Keski-Euroopasta Bulgariaan.

## Historia
Bulgarian Air Charter perustettiin kesäkuussa 2000. Se aloitti lennot 14. joulukuuta 2000 Tupolev Tu-154M -koneilla, joita se hankki lopulta kaikkiaan yhdeksän. Vuonna 2004 Tupolevien tilalle hankittiin seitsemän MD-82-konetta. Niiden rinnalle hankittiin Airbus A320 -koneita vuodesta 2015 lähtien.

## Laivasto

Elokuussa 2019 Bulgarian Air Charterin laivastoon kuului 16 lentokonetta.

* 7 Airbus A320-200
* 9 McDonnell Douglas MD-82

## Lähteet
Eugène Bonnier

**Tite Pierre Marie Adolphe Eugène Bonnier** (4. tammikuuta 1856 Saint-Leu, Réunion – 15. tammikuuta 1894) oli ranskalainen sotilas, joka sai surmansa valloittaessaan Timbuktua.

Bonnier liittyi nuorena armeijaan ja palveli Tonkinissa. Vuonna 1893 hänet nimitettiin Louis Archinardin seuraajaksi Ranskan Sudanin sotilaskomentajana. Oltuaan Sudanissa vain pari viikkoa Bonnier valtasi Bougounin Samori Tourén joukoilta. Seuraavaksi kunnianhimoinen sotilas päätti valloittaa Timbuktun ennen kuin uusi siviilikuvernööri Albert Grodet ehtisi kieltää sotaretken.

Kenraaliluutnantti Bonnierin retkikunta lähti Ségousta 26. joulukuuta 1893. Hänellä oli mukanaan 13 upseeria, 9 eurooppalaista aliupseeria ja 204 afrikkalaissotilasta. Nigerjokea pitkin kulkeneiden kanoottien edellä oli kaksi luutnantti Gaston Boiteauxin johtamaa tykkivenettä. Majuri Joseph Joffren komentama toinen retkikunta lähti kohti Timbuktua maitse mukanaan 400 miestä, 700 kantajaa ja 200 hevosta ja muulia. Neljän päivän kuluttua Bonnier saapui Moptiin, jossa hän kuuli Boiteauxin lähteneen omin päin valloittamaan Timbuktua.

Boiteaux saapui Timbuktun satamaan Kabaraan 28. joulukuuta. Kun hän vieraili kaupungissa, tuaregit hyökkäsivät tykkiveneisiin ja tappoivat 17 miestä. Kuvernööri Grodet määräsi Bonnierin ja Joffren palaamaan takaisin, mutta kummatkin kieltäytyivät tottelemasta. Bonnierin veneet saapuivat Kabaraan 10. tammikuuta 1894. Hän marssi joukkoineen Timbuktuun, jossa Boiteaux määrättiin 30 päivän arestiin. Sen jälkeen Bonnier lähti Goundamiin, jossa hänen oli määrä tavata Joffre. Matkalla retkikunta takavarikoi tuaregeilta 500 lammasta ja leiriytyi sitten Goundamin lähelle Tacoubaoon. Tammikuun 15. päivän aamuna tuaregien kameliratsastajat yllättivät Bonnierin miehineen. Taistelussa sai surmansa Bonnierin lisäksi 11 upseeria, kaksi eurooppalaista aliupseeria ja 68 afrikkalaissotilasta.

Eloonjääneet palasivat Timbuktuun, josta he lähtivät Boiteauxin mukana jokea pitkin Goundamiin. Siellä he tapasivat Joffren retkikunnan, joka saapui Timbuktuun 12. helmikuuta 1894.

## Lähteet
Hanna Vahtikari

**Hanna Vahtikari** (s. 9. huhtikuuta 1980) on suomalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan pitkälti teatterinäyttelijänä muun muassa Oulun ja Lahden kaupunginteattereista, mutta hän on esiintynyt myös muun muassa elokuvissa *[[Miami (elokuva)|Miami]]*, *[[Rakkauden rasvaprosentti]]* ja *[[Enon opetukset]]*.

Vahtikari on valmistunut Teatterikorkeakoulusta vuonna 2005 ja hän on erikoistunut musiikkiteatteriin. Vuonna 2019 hän käsikirjoitti, ohjasi ja näytteli Kapsäkki-musiikkiteatterin teoksen *Kuin raivo äiti*, johon hänen puolisonsa Marzi Nyman sävelsi musiikin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hanna Vahtikari Suomen Näyttelijäliiton sivuilla
Sapën roomalaiskatolinen hiippakunta

**Sapën roomalaiskatolinen hiippakunta** () on katolinen hiippakunta Albaniassa. Sen keskuspaikka on Vau i Dejës. 

Hiippakunta on perustettu vuonna 1062.

Vuonna 2017 hiippakuntaan kuului 33 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 70 100 jäsentä. Nämä muodostivat 51,9% hiippakunnan alueen väestöstä.

## Lähteet

## Katso myös
*Katolinen kirkko Albaniassa
Pään siirtofunktio

**Pään siirtofunktio** (, **HRTF**) on 3D-äänentoistossa käytetty tilaäänen menetelmä. HRTF kuvaa, kuinka kuuntelijan keho muokkaa tietyssä pisteestä soitettua äänisignaalia ennen sen kuulemista. Kun äänisignaali saapuu kuuntelijalle, hänen päänsä, korvansa ja muut kehon ominaisuudet vahvistavat ja vaimentavat eri äänenkorkeuksia eri tavoin. Koska funktio on riippuvainen äänen tulosuunnasta, HRTF:iä käytetään erityisesti kuulokeaudiossa antamaan äänelle suuntavaikutelma.
Rrëshenin roomalaiskatolinen hiippakunta

**Rrëshenin roomalaiskatolinen hiippakunta** () on katolinen hiippakunta Albaniassa. Sen keskuspaikka on Rrëshen. 

Hiippakunta on perustettu 7. joulukuuta 1996.

Vuonna 2017 hiippakuntaan kuului 10 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 55 200 jäsentä. Nämä muodostivat 23,5% hiippakunnan alueen väestöstä.

## Lähteet

## Katso myös
*Katolinen kirkko Albaniassa
Valtteri Mattila

**Valtteri Mattila** (s. 16. kesäkuuta 1995 Äänekoski) on suomalainen korkeushyppääjä, joka edustaa Äänekosken Urheilijoita. Hänen valmentajansa on Juha Isolehto.

Mattila voitti vuoden 2019 Yleisurheilun sisäratojen Suomen-mestaruuskilpailuissa pronssia korkeushypyssä.

## Lähteet
Mico Ahonen

**Mico Ahonen** (s. 27. marraskuuta 2001 Lahti) on uransa vuonna 2025 lopettanut suomalainen mäkihyppääjä, joka edusti Lahden Hiihtoseuraa. Hänen valmentajansa oli Pasi Ahonen. Janne Ahonen on hänen isänsä.

Ahonen voitti mäkihypyn pienmäen SM-kilpailussa kultaa vuonna 2018.

## Lähteet
Rolf Klärich

**Rolf Johan Valdemar Klärich** (5. marraskuuta 1922 Oulu – 21. tammikuuta 2005 Kauniainen) oli Merijalin omistaja ja toimitusjohtaja ja konsuli, joka toimi ensimmäisenä suomalaisena Rotary International -järjestön korkeimmassa tehtävässä. 

Rolf Johan Valdemar Klärichin  vanhemmat olivat toimitusjohtaja Rolf Andreas Klärich ja Olga Helpi ja puoliso vuodesta 1950 Katarina Susanna Heimberg. Klärich tuli ylioppilaaksi  1942 ja valmistui diplomiekonomiksi Svenska handelshögskolanista 1947. Hän toimi Merijalin apulaisjohtajana 1950–1958 ja toimitusjohtajana 1958–1973, jolloin yhtiö myytiin. Merijalin  koko osakekannan Klärich oli ostanut yhtiökumppaninsa kanssa vuonna 1960. Klärich oli Englannin varakonsuli vuodesta 1958 ja konsuli vuodesta 1966. Hän sai Order of the British Empire -arvonimen vuonna 1976 kuningatar Elisabetin Suomen vierailun yhteydessä. Rotary International -järjestön   hallituksen jäsen Klärich oli 1970–1971, varapresidentti 1971–1972 ja presidentti 1980–1981. Sotilasarvoltaan rintamalla 19-vuotiaana vaikeasti haavoittunut Klärich oli reservin ylikersantti (1967).

## Lähteet
Paula Koivuniemi (albumi)

**Paula Koivuniemi** on samannimisen laulajan toinen studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1977. Se syntyi, kun jo uransa lopettamista kaavaillut artisti muutti Helsinkiin ja pääsi yhteistyöhön nuoren polven iskelmäntekijöiden, tuottaja Timo Lindströmin ja sovittaja Jori Sivosen kanssa. Lähes kaikki kappaleet ovat alun perin englanninkielisiä käännösiskelmiä.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet on sovittanut Jori Sivonen.

### A-puoli
#
#
#
#
#
#

### B-puoli
#
#
#
#
#

## Lähteet
Moneta (täsmennyssivu)

**Moneta** voi viitata seuraaviin:

* Moneta, Junon epiteetti
* Nordic Moneta, pohjoismainen keräilyrahoja ja -mitaleita markkinoiva yritys
* Ernesto Teodoro Moneta, italialainen toimittaja ja Nobelin rauhanpalkinnon saaja
Laragne-Montéglin

**Laragne-Montéglin** on kunta eteläisessä Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee noin 39 kilometriä Gapin kaupungista lounaaseen.

Laragne-Montéglinin kunta syntyi vuonna 1949 Laragnen ja Montéglinin kuntien yhdistymisen jälkeen. Kylän keskellä on 1600-luvulla rakennettu linna *Château de Laragne*. Linna kuuluu Ranskan historiallisten monumenttien luetteloon, vaikka se onkin jäänyt uudempien rakennusten taakse piiloon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vale-Greta

**Vale-Greta** () on ruotsalais-suomalainen komediaelokuva vuodelta 1934. Elokuvan ohjasivat John W. Brunius ja Pauline Brunius. Sen käsikirjoitti Oscar Hemberg.

## Juoni
Konekirjoittajatar Greta Gustafsson voittaa konekirjoituskilpailussa sievoisen summan ja matkustaa tasokkaaseen kylpylään kesälomaansa viettämään. Hieman hupsu, naisiin menevä parooni von Rexdorff iskee silmänsä Gretaan. Samaan aikaan lehdet kirjoittavat Greta Garbon saapuneen Ruotsiin viettämään lomaansa incognita jossain kylpylässä. Paroni luulee Gretaa Greta Garboksi. Gustafssonin Greta innostuu ja lähtee Vale-Gretana leikkiin mukaan. Hotelli saa vihiä, että Greta Garbo on saapumassa sinne. Seurauksena Gustafssonin Greta saa kuninkaallisen vastaanoton, koska häntä luullaan Garboksi. Ja mitä enemmän hän vakuuttelee olevansa tavallinen konekirjoittaja, sitä varmemmin hänen uskotaan olevan Garbo.

Kuvioihin ilmestyy liikemies Ove Häger; hän ja Greta rakastuvat toisiinsa. Kuultuaan että Gretaa pidetään Greta Garbona Ove alkaa epäillä Gretan olevan vain onnenonkija. Pakkaa tulee sekoittamaan Oven morsian, rouva Eva Bromée. Mustasukkaisuuksissaan Greta suostuu paroonin kosintaan - ainakin osittain. Rouva Bromée aikoo paljastaa Gretan henkilöllisyyden, mutta sitä ennen tämä ehtii lähteä kylpylästä. Ove puolestaan on päättänyt etsiä Gretan - ja lopulta löytää naisen. Loppu on onnellinen.

## Vastaanotto
*Vale-Greta* sai nuivan kriitikkovastaanoton. Elokuva-Aitta luonnehti teosta "sataprosenttiseksi mitättömyydeksi". Helsingin Sanomat oli suopeampi, ja piti teosta "aika hauskana". Suomen Sosialidemokraatti piti kokonaisuutta "pitkäveteisenä". Lehden mukaan aihe sinänsä oli otollinen komediaksi, kuvaaja oli hyvä ja näyttelijät kärkikaartia.

## Tuotanto ja esitykset
*Vale-Greta* oli osa turkulaisen Lahyn-Filmin suunnitelmaa, johon kuului kuusi kokoillan teatterielokuvaa. Suunnitelmasta toteutui vain *[[Hiljaisuuden talo]]* ja *Vale-Greta*. *Hiljaisuuden taloa* ei esitetty Suomessa lainkaan, *Vale-Greta* esitettiin Helsingissä helmikuussa 1934.

*Vale-Gretan* tapahtumat sijoittuvat Ruotsiin, mutta teos kuvattiin lähes kokonaan Suomessa.

*Vale-Gretan* pääosia näyttelivät ruotsalaiset näyttelijät. Sivuosissa oli suomalaisia näyttelijöitä, kuten Sven Relander, Agnes Lindh ja May Pihlgren. Gaby Ross ja  Sylvi Sakki esiintyivät elokuvassa kreditoimattomina.

*Vale-Greta* on kadonnut.

## Näyttelijät

## Lähteet
National Malaria Eradication Program

**National Malaria Eradication Program** (NMEP) oli Yhdysvaltain liittovaltion Communicable Disease Center -viraston ohjelma, jonka tavoite oli malarian hävittäminen Yhdysvalloista. Se perustettiin 1. heinäkuuta 1947 ja oli saanut malarian hävitettyä maasta vuoteen 1951 menneessä. Ohjelma lakkautettiin seuraavana vuonna.

NMEP:in hävitysmenetelmiin kuului esimerkiksi DDT-hyönteismyrkkyn käyttö ja hyttysten lisääntymispaikkojen kuivaaminen.

## Lähteet
Le Sauze-du-Lac

**Le Sauze-du-Lac** on kunta eteläisessä Ranskassa Hautes-Alpesin departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella. Se sijaitsee noin 40 kilometriä Gapin kaupungista itään.

Kunta on Lac de Serre-Ponçon -tekojärven rannalla. Järvi on suosittu vesiurheilupaikka, jossa käy niin purjehtijat, vesihiihtäjät kuin melojatkin käyvät harrastamassa. Kunnasta löytyy myös eläinpuisto *Parc Animalier de Serre-Ponçon*, joka esittelee Hautes-Alpesin villieläimiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ōkawa

**Ōkawa** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Sagan prefektuurin rajalla Chikugojoen suulla. Lähimmät suuremmat kaupungit ovat koillisessa Kurume, kaakossa Ōmuta ja luoteessa Saga. Lounaassa aukeaa Ariakenmeri. Ōkawassa on 34&nbsp;473 asukasta (vuonna 2018) ja sen pinta-ala on 33,62 neliökilometriä.

Ōkawan kaupunki perustettiin vuonna 1954, kun Ōkawan maaseutukaupunkiin liitettiin viisi muuta kuntaa. Joen suistossa Chikugon tasangolla sijaitsevan kaupungin aluetta halkoo yhteensä noin 300 kilometriä kanavia. Merkittävä elinkeino on puusepänteollisuus, joka tuottaa etenkin huonekaluja ja rakennusosia. Kaupungin alueella viljellään myös muun muassa riisiä, mansikoita ja merilevää. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Visions of the Blind

**Visions Of The Blind** on suomalaisen heavy metal -yhtye Agonizerin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 2016.
## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Kaaoszine: 7+/10
* Metalliluola: 9-/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Saint-Pons (Alpes-de-Haute-Provence)

**Saint-Pons** on kunta Ranskan kaakkoisosassa Alpes-de-Haute-Provencen departementissa Provence-Alpes-Côte d’Azurin alueella.

Saint-Pons sijaitsee Ubayen laaksossa, jonka vanhimpia kyliä se on. Kylän keskustassa oleva Saint-Ponsin kirkko on peräisin 1100-luvulta. Kunnan alueella on myös pienlentokenttä, joka on purjelentäjien tukikohta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ōmuta

**Ōmuta** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Fukuokan prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin eteläosassa Kumamoton prefektuurin rajalla Ariakenmeren rannalla. Ōmutassa on 114&nbsp;154 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 81,45 neliökilometriä.

Ōmuta sai kaupunkioikeudet jo vuonna 1917. Vielä ennen Meiji-kautta se oli pieni maataloudesta ja kalastuksesta elävä paikkakunta, mutta alkoi kehittyä nopeasti Miiken hiilikaivoksen avaamisen jälkeen vuonna 1873. Vuorovesi on paikalla liian voimakas, jotta se voisi toimia luonnonsatamana, mutta keinotekoisen Miiken sataman valmistuttua sulkuineen vuonna 1908 Ōmutasta tuli myös satamakaupunki ja ensimmäisen maailmansodan jälkeen se kehittyi prefektuurin eteläosan merkittävimpänä teollisuuspaikkakuntana. Kaupungin kemianteollisuuskombinaatti valmisti muun muassa lääkkeitä, väriaineita ja sinkkiä. Ōmutan hiilikaivos suljettiin lopulta vuonna 1997.

Miiken hiilikaivos ja satama lisättiin vuonna 2015 Unescon maailmanperintöluetteloon osana kohdetta ”Meiji-kauden Japanin teollisen vallankumouksen sijaintipaikat: rauta ja teräs, laivanrakennus ja kivihiili”.

Kaupunkia palvelevat JR Kyūshūn Kagoshima-päälinja, Nishitetsun Tenjin–Ōmuta-linja ja suurnopeusjunalinja Kyūshū Shinkansen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Sheila Nelson

**Sheila Nelson** (5. maaliskuuta 1936 – 16. marraskuuta 2020) oli brittiläinen musiikkipedagogi, viulisti ja säveltäjä.

Nelson soitti Englannin kamariorkesterin, Royal Philharmonic Orchestran ja Menuhin-orkesterin kanssa. Hän tuli parhaiten tunnetuksi pedagogina ja sävelsi paljon myös pedagogista musiikkia. Hän opiskeli Royal College of Musicissa ja sai musiikin kandidaatin arvon Lontoon yliopistosta. Hän suoritti lisää opintoja Birminghamin yliopistossa sekä Tanskassa ja oli Royal Academy of Musicin kunniajäsen (HonRAM). Nelson oli saanut mainetta opetustyöstään jo vuonna 1976, jolloin meni Churchill-stipendin turvin Yhdysvaltoihin opiskelemaan Paul Rollandin opetusmetodeja. Ennen tätä hän oli ollut Suzuki-menetelmän seuraaja. Palattuaan kotimaahansa hän sai Sisä-Lontoon opetustoimelta kutsun johtamaan jousiprojektia Lontoon Tower Hamletsiin. Sen yhteydessä opettajien ryhmät antoivat kokonaisille luokille jousiopetusta osana normaaleja koulun lukujärjestyksiä. Tämä ainutlaatuinen malli tuli kuvatuksi kuusiosaisessa dokumenttisarjassa ja sai kansainvälistä huomiota osakseen.

Nelson oli mukana kirjoittamassa *Essential String Method* -teosta, jossa opetetaan myös muusikkoutta teknisten taitojen ohella. Nelson laati kustantajalleen Boosey & Hawkesille paljon musiikkiohjeistus- ja -ohjelmistoteoksia. Hän matkusti maailmanlaajuisesti opettajana ja workshop-järjestäjänä.

## Lähteet
Barbara Monk Feldman

**Barbara Monk Feldman** (s. 1953 Québec) on kanadalainen säveltäjä. Hän sai musiikin maisterin arvon McGillin yliopistosta Montrealista ja filosofian tohtorin arvon musiikissa New Yorkin osavaltionyliopistosta (Buffalo), jossa hänen opettajanaan oli Morton Feldman. Monk meni Feldmanin kanssa myös naimisiin vuonna 1987. McGillin yliopistossa Monk sai opetusta Bengt Hambraeukselta.

Monk Feldman on vieraillut luennoitsijana omien teostensa esityksissä Darmstadtin Ferienkurse für Neue Musikissa vuosina 1988–1994. Hän luennoi myös Kanadan ja Yhdysvaltain yliopistoissa. Hänen teoksiaan on esitetty useissa paikoissa Euroopassa, Japanissa ja Pohjois-Amerikassa. Monk Feldman on tehnyt yhteistyötä muidenkin taiteenlajien tekijöiden, kuten Stan Brakhagen kanssa; Brakhagen käsin maalattu elokuva *Three Homerics* luotiin Monkin teosta *Infinite Other* varten. Monk Feldman perusti Time Shards Music Seriesin Santa Fen Georgia O'Keeffe -museossa vuonna 2001 ja toimi sen taiteellisena johtajana. Hän sävelsi oopperansa *Pyramus and Thisbe* (2010) itse laatimaansa librettoon.

Monk Feldmanin teosten esittäjiin ovat lukeutuneet Arditti-jousikvartetti, klarinetisti Roger Heaton, pianistit Yvar Mikhashoff, Ursula Oppens, Frederic Rzewski ja Aki Takahashi, lyömäsoittajat Steven Schick, Robyn Schulkowsky ja Jan Williams sekä sellisti Frances-Marie Uitti.

## Lähteet
Vuorikatu

**Vuorikatu** (ruots. *Berggatan*) on noin 500 metrin pituinen katu Helsingin keskustassa Kluuvin kaupunginosassa. Se johtaa Yliopistonkadulta, Porthanian ja uuden Heimolan talon välistä Kaisaniemen puiston eteläreunaan. Pohjoisesplanadilta Yliopistonkadulle johtava Kluuvikatu päättyy Yliopistonkadulle vain hieman länteen siitä kohdasta, mistä Vuorikatu alkaa.

Vuorikatu on saanut nimensä alueen mäkisen maaston mukaan. Nimi annettiin vuonna 1820, aluksi vain ruotsinkielisenä muodossa Berg Gatan. Myös suomenkielinen nimi oli käytössä jo 1800-luvulla mutta vahvistettiin virallisesti vasta vuonna 1909.

Kaisaniemenkadun risteysalue, siihen liittyvä Helsingin yliopiston metroasema sisäänkäynteineen sekä välittömästi risteyksen eteläpuolella jyrkkään kalliorinteeseen rakennettu portaikko jakavat Vuorikadun kahteen erilliseen osaan, joiden välillä ei enää ole suoraa ajoyhteyttä. Vuorikadun eteläosaan ja sieltä pois pääsee ajamaan ainoastaan Yliopistonkadun kautta. Tältä katuosuudelta Kaisaniemenkadulle johtavat vain portaikot metroaseman eteläisen sisäänkäynnin molemmin puolin. Metroasemalle johtaa myös Yliopistonkadulta Porthanian vierestä Opintoputkeksi nimetty käytävä, joka kulkee pääasiassa Vuorikadun alla. 

## Kadun varrella olevia kohteita
Vuorikadun eteläosan varrella on useita Helsingin yliopistolle kuuluvia rakennuksia. Porthanian pääovi on tosin Yliopistonkadun puolella, mutta viereisessä rakennuksessa osoitteessa Vuorikatu 5 toimii yliopiston teologinen tiedekunta. Samassa korttelissa Vuorikadun ja Kaisaniemenkadun risteyksessä on Helsingin yliopiston kirjaston Kaisa-talo.

Vuorikadun pohjoisosan varrella sijaitsevat muun muassa Hotel Arthur sekä entinen SOK:n pääkonttori. Aivan Kaisaniemen puiston laidassa sijaitsi Ilmatieteen laitoksen talo, Säätalo, joka on nyttemmin purettu.

## Historia
Vuorikadun varrella oli aikoinaan enimmäkseen empiretyylisiä puutaloja. Ne purettiin enimmäkseen 1900-luvun alkupuolella, jolloin paikalle rakennettiin nykyiset kerrostalot. Kadun alkupäähän osoitteeseen Vuorikatu 2 valmistui vuonna 1910 arkkitehti Onni Tarjanteen suunnittelema Heimolan talo, jossa eduskunta kokoontui vuosina 1911–1930. Talo purettiin vuonna 1969, ja sen tilalle rakennettiin nykyinen liiketalo.

Ennen Helsingin metron rakentamista Vuorikadulla välittömästi Kaisaniemenkadun eteläpuolella oli jyrkkärinteinen ramppimainen ajorata, jonka molemmin puolin jalkakäytävien kohdalla olivat kiviset portaikot. Liukkailla talvikeleillä ajo tässä rinteessä oli kuitenkin vaikeaa, ja katua pidettiin Helsingin pahimpiin kuuluvana pullonkaulana. Sen tasoittamista suunniteltiin useita kertoja ja mäkeä ehdotettiin myös puhkaistavaksi tunnelilla, jolloin katu sen yläpuolella olisi jäänyt kävelykaduksi.

Vuorikatua pidettiin varsinkin 1970-luvulla erityisen muodikkaana, koska sen varrella sijaitsivat farkkukauppa Mic Mac sekä Kaisaniemenkadun kulmatalossa ollut Teinitalo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hôpital Raymond-Poincaré

**Hôpital Raymond-Poincaré** () on garcheslainen sairaala. Osa *Assistance publique - Hôpitaux de Paris* ja Versailles’n yliopisto yliopiston opetuskeskuksesta.

Se on rakennettu vuonna 1936.

## Lähteet
Sumi Jo

**Sumi Jo** (), alkuperäiseltä nimeltään **Soo Kyong-jo** (s. 22. marraskuuta 1962 Soul), on eteläkorealainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän on yksi sukupolvensa kysytyimmistä sopraanoista. Hänet tunnetaan oopperaohjelmiston, etenkin bel canton keskeisten koloratuuriroolien virtuoosisena esittäjänä. Hänen asuinmaansa on Italia.  

Jo aloitti musiikin opiskelun nuorena ja meni Soulin kansallisen yliopiston musiikkikouluun, mutta lähti toisena opiskeluvuonnaan Accademia Nazionale di Santa Ceciliaan, Roomaan, jossa opiskeli vuodesta 1983 kosketinsoitin- ja vokaalimusiikkia. Valmistuttuaan vuonna 1985 hän sai kapellimestari Herbert von Karajanin huomion. Karajanin suosittamana hän esiintyi Salzburger Festspielessä vuonna 1986. Samana vuonna hän teki oopperadebyyttinsä Giuseppe Verdin *[[Rigoletto]]ssa* Gildan roolissa, ja vuonna 1988 hänet nähtiin Oscarin roolissa saman säveltäjän *[[Un ballo in maschera]]ssa*. Kapellimestarina toimi Karajan, jonka kanssa Jo myös levytti teoksen. 1980-luvun lopussa hän voitti useiden kansainvälisten kilpailujen ensipalkintoja.

Jon muiksi merkittäviksi rooleiksi muodostuivat Yön kuningatar, Lucia di Lammermoor, Sophia ja Zerbinetta. Vuonna 1992 Jo tulkitsi Haukan äänen roolin Grammy-palkinnon saaneella Wienin filharmonikkojen ja Georg Soltin levytyksellä Richard Straussin *[[Nainen vailla varjoa]]* -teoksesta. Hän on levyttänyt myös aariakokoelmia ja crossover-albumeita.

Jo nimettiin vuoden parhaaksi sopraanoksi kuudennessa Siola d'Orossa, Forlìssa 1993. Hänellä oli tässä vaiheessa suuri kysyntä johtavissa oopperayhtiöissä. Euroopassa hän esiintyi muun muassa La Scalassa, Covent Gardenissa ja Wienin valtionoopperassa sekä Yhdysvalloissa Metropolitan-oopperassa ja Chicagon lyyrisessä oopperassa. Hän teki esiintymisiä myös Etelä-Amerikassa, Australiassa ja Aasiassa.

Vuonna 2001 Jo sai suotuisia arvosteluja *Prayers*-levyllään, jossa oli uskonnollisia lauluja Franz Schubertin *[[Ave Maria]]sta* Amazing Graceen. Tätä oli edeltänyt toinen posiitivisen vastaanoton saanut levytys, *Only Love* (2000), joka koostui Broadway-musikaalien lauluista. Myöhemmissä levytyksissään Jo on jatkanut laajan musiikillisen kirjon tulkitsemista. Esimerkiksi *Baroque Journey* (2006) sisältää barokkiajan lauluja ja *Missing You* (2008) rakkauslauluja eri puolilta maailmaa. Jo on lisäksi vieraillut monien populaarimusiikin artistien levyillä, joihin kuului Kenny G:n *[[Rhythm and Romance (Kenny G:n albumi)|Rhythm and Romance]]* (2008). Jo on tehnyt esiintymisiä olympialaisissa, talviolympialaisissa ja paralympialaisissa. Hän on myös esiintynyt paaville ja itsenään Paolo Sorrentinon elokuvassa *[[Youth (vuoden 2015 elokuva)|Youth]]*. Hän on saanut Golden Globe - ja Oscar-palkintoehdokkuudet. Hän on Unescon rauhantaiteilija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
The Fellowship Foundation

**The Fellowship Foundation**, myös: **The Family**, **National Committee for Christian Leadership**, sittemmin **International Christian Leadership**, on vuonna 1935 perustettu yhdysvaltalainen verkosto, jossa sen ilmoituksen mukaan poliitikot ja elinkeinoelämän edustajat levittävät Jeesuksen oppeja. Se on kulisseissa toimiva kristillistä poliittista oikeistoa tukeva organisaatio, jolla on tiiviit yhteydet Yhdysvaltojen vallanpitäjiin. Tähän tarkoitukseen alettiin 1953 järjestää rukousaamiaisia, joiden käynnistämisessä oli mukana evankelista Billy Graham. Tapahtuma on organisaation ainoa näkyvä ilmentymä. 

Organisaation on perustanut Seattlessa amerikannorjalainen metodistipappi Abraham Vereide. Paikallisista liikemiehistä koostuneen The Fellowshipin alkuperäisenä tarkoituksena oli torjua sosialismia ja edistää vapaata laissez-faire -yhteiskuntaa. Monet sen jäsenistä vastustivat järjestäytynyttä ammattiyhdistysliikettä, kannattivat asevoimien kasvattamista ja yleensäkin konservatiivisia näkemyksiä. Jäseniä oli sekä republikaaneista ja demokraateista. Tehtäväänsä se piti Jumalalta saatuna. Vereiden seuraaja oli salaperäinen Douglas "Doug" Coe, joka muutti organisaatiota vähemmän näkyväksi ja kehotti jäseniä välttämään organisaatioon viittamista.

Organisaatiolla on jo Vereiden ajoista ollut läheiset suhteet moniin autoritäärisiin valtionjohtajiin kuten Haitin François (“Papa Doc”) Duvalieriin, Indonesian Suhartoon, Etelä-Korean Park Chung Heehen, ja Filippiinien Ferdinand Marcosin. Vuonna 2009 ugandalainen poliitikko, jolla oli yhteyksiä organisaation ja muihin yhdysvaltalaisiin uskonnollisiin yhteisöihin, oli mukana Ugandan tiukan homolain valmistelussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jack Seale, The Family: inside the sinister sect that has infected western democracy, The Guardian 15.8.2019
Telefe

**Telefe** on argentiinalainen televisiokanava, joka on perustettu vuonna 1989. Telefe on Grupo Televisión Litoralin omistuksessa.

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto
Anne Sverdrup-Thygeson

**Anne Sverdrup-Thygeson** (s. 4. syyskuuta 1966) on luonnonsuojelubiologian professori Norjan ympäristötieteen ja biologian yliopistossa ja Norjan luonnontieteellisen tutkimuslaitoksen () tieteellinen neuvonantaja.

## Opiskelu, työ ja tutkimus
Koulun ja lukion jälkeen hän vietti vuoden vapaassa taidekoulussa. Lähtiessään lukiosta hänen oli tarkoitus lukea yhteiskuntatieteitä. Hän oli erityisen kiinnostunut historiasta. Hän meni kuitenkin Georgian yliopistoon saatuaan Rotarien stipendin. Hän opiskeli siellä journalismia ja joukkoviestintää. Hänellä oli siellä myös paljon sivuaineita kreikkalaisista tragedioista sukellukseen.

Kun hän palasi Yhdysvalloista Norjaan, hänen oli tarkoitus jatkaa Oslon yliopistossa median ja viestinän opiskelulla. Se oli tuolloin kuitenkin uusi oppiaine siellä ja olisi alkanut vasta tammikuussa kun hän oli palannut syyskuussa. Sen sijaan hän alkoi opiskelemaan matematiikkaa. Hän kuitenkin vaihtoi sen myöhemmin biologiaan. Sverdrup-Thygeson on väitellyt luonnontieteiden tohtoriksi Oslon yliopistosta vuonna 1994. Tohtorikoulutuksensa aikana hän oli neljä kuukautta Australian kansallisessa yliopistossa syksyllä vuonna 1998.

Hän opettaa Norjan ympäristötieteen ja biologian yliopistossa metsän- ja luonnonhoitoa, luonnonsuojelubiologiaa sekä hyönteistiettä eli entomologiaa. Hän tekee myös tutkimusta ekosysteemistä ja ihmisen maankäytön vaikutuksesta metsien biologiseen monimuotoisuuteen. Erityisen kiinnostunut hän on vaikeasti tutkittavasta ja näkymättömästä lajien monimuotoisuudesta jota esimerkiksi hyönteiset ja sienet vanhoissa tai kuolleissa puissa edustavat sekä hyönteiseten ekologisesta roolista.

## Kirjoittaminen
Sverdrup-Thygesonin kirja *Insektenes planet* (suomenettu nimellä *Jos hyöteiset katoavat...*) julkaistiin Norjassa vuonna 2018 ja se oli siellä seitsemän viikkoa Bestseller-listalla.

Hän sai vuonna 2018 Brage-palkinnon kirjastaan *Insektenes planet* (suomenettu nimellä *Jos hyöteiset katoavat...*).

## Suomeksi julkaistut kirjat
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*  
*  
* 
* 
*
Shkodër-Pultin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta

**Shkodër-Pultin roomalaiskatolinen arkkihiippakunta** () on katolinen arkkihiippakunta Albaniassa. Sen keskuspaikka on Shkodër. 

Hiippakunta perustettiin Skodran eli Skutarin hiippakuntana vuonna 345. 14. maaliskuuta 1867 hiippakunta korotettiin Shkodërin arkkihiippakunnaksi. 25. tammikuuta 2005 siihen yhdistettiin Pultin hiippakunta, jolloin arkkihiippakunnan nimeksi muutettiin Shkodër-Pultin arkkihiippakunta.

Vuonna 2017 arkkihiippakuntaan kuului 43 seurakuntaa, joissa oli yhteensä 167 000 jäsentä. Nämä muodostivat 66,7% arkkihiippakunnan alueen väestöstä. Arkkihiippakunnan johtamaan kirkkoprovinssiin kuuluvat myös Lezhën hiippakunta ja Sapën hiippakunta.

## Lähteet

## Katso myös
*Katolinen kirkko Albaniassa

## Aiheesta muualla
*Arkkihiippakunnan kotisivut
William Jääskeläinen

**William Albert Jääskeläinen** (s. 25. heinäkuuta 1998 Bolton) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan maalivahti. Hän edustaa Englannin viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla National Leaguessa pelaavaa Wokingia.

## Pelaajaura
Jääskeläinen edusti juniorina Bolton Wanderersia. Hän teki seuran kanssa myös ammattilaissopimuksen, mutta ei päässyt kentälle ennen kuin sopimus päättyi kesällä 2017. Elokuussa 2017 Jääskeläinen teki sopimuksen Englannin kakkosliigassa pelaavan Crewe Alexandran kanssa. Jääskeläinen pääsi Crewessä ensimmäisen kerran kentälle huhtikuussa 2019. Tätä ennen hän pelasi lainapesteillä alemmilla sarjatasoilla Nantwich Townissa, Loughborough Dynamossa, Buxtonissa ja Chesterissä. Syyskuussa 2022 hän siirtyi Wimbledoniin, josta jatkoi matkaansa Wokingiin helmikuun alussa 2023.

Jääskeläinen on edustanut Suomea nuorten maajoukkeissa aina alle 21-vuotiaiden maajoukkueeseen asti.

## Yksityiselämä
Jääskeläisen isä on entinen maajoukkuemaalivahti Jussi Jääskeläinen. Myös hänen veljensä Emil ja Robin pelaavat jalkapalloa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Pipsa Pentti

**Pipsa Pentti** (s. 1976) on suomalainen lastenkirjailija. Hän on Haukiputaalta kotoisin oleva kuvittaja ja kuvataiteilija, joka asuu Helsingissä neljän lapsensa ja miehensä kanssa. Hänen esikoisteoksensa *Lyyli ja hurja Paperi-Hukka* ilmestyi Otavalta vuonna 2016. 
 
Pentti on valmistunut taiteen maisteriksi Lapin yliopistosta, lisäksi hän on opiskellut näyttämötaiteita Lahdessa ja taiteita Concordia-yliopistossa . 

## Kirjat

* Lyyli ja hurja Paperi-Hukka, Otava, 2016
*Lyyli ja karmea värinkäsitys, Otava, 2020

## Lähteet
*Pipsa Pentti, Otava

*Ehdokkaat Kuvittajat ry:n hallitukseen 2019-2020 

### Viitteet
Mehsana

**Mehsana** tai **Mahesana** on Intian Gujaratin osavaltiossa sijaitseva kaupunki, joka toimii Mehsanan piirikunnan hallintokeskuksena. Kaupungin nähtävyyksiin lukeutuu muun muassa Rajmahal-palatsi sekä vanha kaupunginportti. Lähellä sijaitsevassa kylässä nimeltä Modhera on Suryalle omistettu temppeli.

## Väestö
Mehsanan väestöstä noin 88 prosenttia on hindulaisia, muslimeita 9,26 prosenttia ja jainalaisia 1,62 prosenttia vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan. Lukutaitoisten osuus on noin 90 prosenttia väestöstä.

Kaupungin hallitseva väestönryhmä ovat varakkuudestaan tunnetut patelit. Mehsanassa syntyneistä lapsista vain 760 on tyttöjä tuhatta poikaa kohden, mikä on koko Intian alhaisin osuus. Paikallisten keskuudessa on tapana suosia poikia ja abortoida tyttöjä vaikka kaupunki on aloittanut valistustyön kyseistä laitonta käytäntöä vastaan. Patel-kastin nimi tarkoittaa maanomistajaa ja kyseinen kasti on historiansa aikana ollut vaikutusvaltainen. 2010-luvulla Mehsanassa on esiintynyt levottomuuksia patelien vaatiessa alhaiskastisille kuuluvia kiintiöpaikkoja.

## Lähteet
Filippiinienkiitäjä

**Filippiinienkiitäjä** (*Mearnsia picina*) on kiitäjiin kuuluva lintulaji. Sitä tavataan useilta Filippiinien saarilta.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan filippiinienkiitäjä on noin 14 cm pitkä. Sen ruumiin rakenne on kiitäjällä epätavanomainen, pää on suuri ja ruumis ja pyrstö suhteellisen lyhyet. Siivet ovat pitkät ja muodoltaan kapeat ja sirppimäiset. Filippiinienkiitäjän selkä, siipien yläpuoli, pää, vatsa ja siipien alapuolen reunat ovat mustat ja niissä on violetti tai vihreä kiilto. Kurkku on valkoinen ja siipien alapinnalla on suuret valkoiset laikut. Pyrstö on tasakärkinen ja pyrstössä on pieniä piikkejä.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Filippiinienkiitäjään tavataan Filippiineiltä Leyten, Negrosin, Cebun, Biliranin, Samarin, Mindanaon ja Tawitawin saarilta. Sen elinympäristöä ovat metsät alangoilta aina 1&ndash;100 metrin korkeuteen meren pinnasta. Ne elävät pieninä ryhminä.Ravintonsa laji pyydystää ilmasta. Maailman luonnonsuolojuliitto IUCN luokittelee Filippiinienkiitäjän silmälläpidettäväksi lajiksi. Lajin kantaa uhkaa elinympäristön häviäminen metsien hakkuun ja kaivostoiminnan vuoksi.

## Lähteet
Colt (lännenlukemisto)

**Colt** oli suomalainen kioskikirjallisuuteen lukeutuva lännenlukemisto, jota julkaistiin vuosina 1961–1991. Lehti ilmestyi kerran kuukaudessa, joskin vuonna 1961 ehti ilmestyä vain seitsemän numeroa. Colt oli Lännensarjan ohella suosituimpia ja tunnetuimpia suomalaisia lännenlukemistoja. Coltia ilmestyi yhteensä 367 numeroa. Jokainen lehti sisälsi yhden kokonaisen tarinan.

Coltissa ilmestyi lähinnä australialaisten ja saksalaisten kirjoittajien tekstejä. Esimerkkeinä kirjoittajista mainittakoon monilla eri salanimillä kirjoittaneet australialaiset Desmond Robert Dunn (salanimiä *Shad Denver*, *Gunn Halliday*, *Matt Cregan*, *Walt Renwick*, *Brett Iverson* ja *Adam Brady*) ja Paul Wheelahan (salanimiä *Emerson Dodge*, *Ben Jefferson* ja *Brett McKinley*).

Aluksi Coltia julkaisi Sarjakustannus Oy, loppuvuosina Kustannus Oy Semic.

## Lähteet
Jean Demozay

**Jean-Francois ("Moses" tai "Morlaix") Demozay** (21. maaliskuuta 1915 Nantes, Ranska – 19. joulukuuta 1945 Buc, Ranska) oli Britannian kuninkaallisissa ilmavoimissa palvellut ranskalainen sotilaslentäjä ja hävittäjä-ässä toisessa maailmansodassa. Demozay oli Brittiläisen Kansainyhteisön ulkopuolelta tulleista yksi eniten sodan alkupuolella ilmavoittoja kerännneistä taistelulentäjistä. Jotkin tiedot esittävät hänelle jopa 21 vihollisen lentokoneen pudotusta. Demozay toimi aluksi siviililentäjänä. Ennen sotaa hänet oli vapautettu asepalveluksesta tapaturmassa vammautumisen vuoksi, mutta sodan sytyttyä hän ilmoittautui vapaaehtoiseksi ja pääsi pian taistelulentäjäksi.

Demozay kunnostautui erityisesti Messerschmitt Me 109 -koneiden pudottajana ilmataisteluissa, jolloin kyseessä olivat lähinnä sen E *(Emil)*- sekä F *(Franz/Friedrich)*-versiot, joskin hän pudotti myös vähintään kolme Focke-Wulf Fw 190 -konetta. Hänen lopullinen ilmavoittojen määränsä oli 18 varmistettua ilmavoittoa sekä kaksi todennäköistä ja neljä vaurioitettua vastustajan lentokonetta. Demozayn sotilasarvo oli everstiluutnantti. Useimmat pudotuksensa Jean Demozay teki Supermarine Spitfire Mk V -hävittäjäkoneella. Sitä ennen muun muassa Dunkerquen evakuointioperatioon osallistunut Demozay oli lentänyt Hawker Hurricane Mk I- ja Mk II -hävittäjillä. Hän siirtyi muihin tehtäviin palveltuaan RAF:n Sqn. No.1:ssa ja No.91:ssa vuoden 1943 alun jälkeen.

Sodan jälkeen Demozay toimi koulutusyksikön apulaiskomentajana Ranskassa. Hän kuoli 30-vuotiaana lento-onnettomuudessa. Hän sai useita sotilaan tunnustuspalkintoja: kuten DSO:n sekä DFC:n soljella, Sotilasansiomitalin sekä Kunnialegioonan komentajan arvon. Sotilaallisia kunnianosoituksia eri tehtävissä sekä useilla rintamilla, myös tulkkina ja kouluttajana toimineelle Demozaylle kertyi Ranskan ja Britannian ohella myös Tšekkoslovakiasta, Belgiasta sekä Yhdysvalloista.

## Lähteet
* Price, Alfred & Holmes, Tony (toim.): *Spitfire Mark V Aces of 1941–45*, Osprey aircraft of the aces #16: s. 82–83. Reed Books, London.  
* Jean Demozay  
* Jean Demozay Cieldegloire.com  (Archive.org)
* Demozay, Jean-Francois Morlaix 

### Viitteet