open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Risto Lehtonen

**Risto Lehtonen** (s. 1948 Jyväskylä) on suomalainen yhteiskuntatilastotieteilijä ja Helsingin yliopiston yhteiskuntatilastotieteen professori. 

## Uran alku

Lehtonen valmistui ylioppilaaksi 1967 Jyväskylän lyseosta. Sen jälkeen hän aloitti yliopisto-opinnot pääaineenaan tilastotiede. Hän valmistui 1976 filosofian maisteriksi ja lisensiaatiksi 1982 Jyväskylän yliopistosta. Tohtoriksi hän väitteli Jyväskylän yliopistossa 1991.

## Virkaura

Lehtonen on työskennellyt 1981-1995 Kansaneläkelaitoksessa tutkijana ja  tutkimuspäällikkönä.  Vuosina 1996-2001 hän toimi Tilastokeskuksessa tieteellisenä johtajana sekä Elinolot-tilastoyksikön tilastojohtajana. Sittemmin hän on toiminut osa-aikaisesti Kelan tutkimusprofessorina.

Virastojen lisäksi Risto Lehtonen on toiminut erilaisissa tehtävissä eri yliopistoissa. Hänet nimitettiin 1994 Jyväskylän yliopistoon tilastotieteen dosentiksi ja Helsingin yliopiston sosiaalipolitiikan dosentiksi. 

Lehtonen toimi 2001-2005 Jyväskylän yliopiston matematiikan ja tilastotieteen laitoksella survey-metodologian ja tilastotoimen määräaikaisena professorina. Vuosina 2008-2012 hän toimi yhteiskuntatilastotieteen määräaikaisena professorina Helsingin yliopistossa.

## Tutkimustyö

Tilastotieteilijänä Lehtosen erityisalueita ovat esimerkiksi pienalue-estimointi, survey-otanta sekä monimutkaisten survey-aineistojen analyysi. 

*Survey-metodologia* tarkoittaa erilaisia empiiris-kvantitatiivisen tutkimuksen menetelmiä, joita käytetään eri tieteenalojen tutkimuksessa. Lisäksi niitä voidaan soveltaa tilastotoimen alalla sekä suunnittelu- ja päätöksentekojärjestelmien apuna valtionhallinnossa, kuntasektorilla ja yritystoiminnassa. Lehtonen on tutkimuksessa erikoistunut survey-metodiikan tilastotieteellisen puoleen. Tilastotieteessä survey-metodologia kattaa osa-alueina mm. otantateorian, puuttuvien tietojen hallinnan menetelmiä, äärellisiä perusjoukkoja koskevat estimointimenetelmät sekä mutkikkaisiin tutkimus- ja otanta-asetelmiin perustuvien aineistojen erilaiset estimointi- ja analyysimenetelmät. Lehtosen aloittaessa professorina Jyväskylässä 2001 hän osallistui yhteistyössä Montrealin yliopiston ja Tilastokeskuksen kanssa toteutettuun survey-metodiikkaan liittyneeseen kansainväliseen tutkimusprojektiin, jossa tutkittiin, kuinka eri rekisterilähteistä saatava lisäinformaatio tuodaan mukaan arviointiprosessiin erilaisten tilastollisten menetelmien avulla. 

Otos-perusteista pienalue-estimointia Lehtonen tutki vuosina 2001-2004 EU:n 5. puiteohjelmaan sisältyneen Eurarea-projektin piirissä.   

Tutkimustoiminnan ohessa professori Lehtonen on osallistunut laajemminkin kansainväliseen tutkimusyhteistyöhön. Hän on toiminut survey-metodiin erikoistuneen balttilais-ukrainalais-pohjoismaisen tilastotieteellisen arviointikomitean jäsenenä. 

## Teokset
* R. Lehtonen, E. Pahkinen: Practical Methods for Design and Analysis of Complex Surveys, Wiley 2004 (1. painos 1996)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehtonen, Risto - SocStats - University of Helsinki Confluence 
* Universität Trier: Risto Lehtonen
* Professori Lehtosen tieteellisiä artikkeleita ResearchGate.net-palvelussa
John Moyer

**John Moyer** (s. 30. marraskuuta 1973) on yhdysvaltalainen basisti, joka soittaa alternative metal -yhtyeessä Disturbed. Moyer on lisäksi yhtyeen taustalaulaja. Hän tuli yhtyeeseen mukaan kolmannella studioalbumilla *[[Ten Thousand Fists]]*. Moyer korvasi yhtyeen edellisen basistin Steve ”Fuzz” Kmakin. Moyer on ollut mukana jo kolmella Disturbed-yhtyeen albumilla. Myös Adrenaline Mob on ilmoittanut kiinnittävänsä Moyerin kokoonpanoonsa.

### Historia
Moyer syntyi El Pasossa Teksasissa. Moyer soitti nuorempana Soak ja The Union Underground -nimisissä yhtyeissä. Hän opettaa Natural Ear Music -koulussa Austinin kaupungissa Teksasissa. Siellä hän työskentelee nuorien yhtyeiden kanssa. 

Aiemmin Moyerilla oli Trabenin kanssa endorsement-sopimus, mutta nykyään hän käyttää B. C. Richin bassoa ja Kustomin vahvistimia.

## Diskografia
### Soak
**[[Omniphonic Globalnova]]* (1995)
**Self-Titled* (1997) 
**[[Flywatt]]* (1998) 
**[[2179]]* (1999) 

### The Union Underground
**[[An Education in Rebellion]]* (2000)

### Disturbed
**[[Ten Thousand Fists]]* (2005)
**[[Indestructible]]* (2008)
**[[Asylum (Disturbedin albumi)|Asylum]]* (2010)
**[[The Lost Children]]* (2011)
Matti Joensuu (aikidoka)

**Matti Joensuu** (8. heinäkuuta 1957 – 27. kesäkuuta 2023) oli suomalainen budo-opettaja. Joensuu aloitti aikidon harjoittelun Meido-Kanin aikidojaoksessa kevään 1979 peruskurssilla. Joensuulle on myönnetty aikikai-aikidossa 7. dan.

## Lähteet
Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto

**Saksan valtiopäivätalon tuhopoltto** ( ) oli 27. helmikuuta 1933 tapahtunut tuhopoltto, joka vaurioitti pahasti Saksan valtiopäivätaloa Berliinissä. Tapahtuma oli historiallisesti merkittävä, sillä siitä tuli käännekohta Weimarin tasavallan poliittisen järjestelmän luhistumisessa natsi-Saksan diktatuurin tieltä. Vain kuukautta aiemmin Saksan hallitukseen Adolf Hitlerin johdolla nousseet natsit syyttivät tuhopoltosta valtiojärjestystä vastaan tähdättyä kommunistien salaliittoa ja kykenivät tämän varjolla aloittamaan aivan valtiopäivävaalien alla hyökkäyksen kommunistista puoluetta vastaan. Pian he saivat toteutetuksi lakiuudistuspaketin, joka johti kansalaisoikeuksien rajoituksiin, muiden puolueiden kieltämiseen ja lopulta täydellisen diktatuurin rakentamiseen.

Tuhopoltosta otettiin kiinni hollantilainen kommunisti Marinus van der Lubbe, joka myöhemmin todettiin syylliseksi, tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin. Muut vapautettiin. Yhä kiistellään siitä, sytyttikö hän tosiaan rakennuksen yksin. Van der Lubben oikeudenkäynnin yhteydessä syytettiin salaliitosta tuhopolttoon neljää muuta kommunistia, joista kolme oli bulgarialaisia – Georgi Dimitrov, Vasil Tanev ja Blagoi Popov –, mutta heidät todettiin todisteiden puutteessa syyttömiksi ja karkotettiin Neuvostoliittoon.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Kuka poltti Saksan valtiopäivätalon?, Suomen Kuvalehti, 21.10.1933, nro 43, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Huuhkajanpaasisammal

**Huuhkajanpaasisammal** (*Schistidium robustum*, (Nees & Hornsch.) H.H. Blom) on lehtisammallaji, joka kuuluu paasisammalten (*Schistidium*) sukuun ja kivisammalten heimoon (*Grimmiaceae*). Lajia tavataan maan pohjoisosan lauhkean ja viileän vyöhykkeen mereisillä alueilla. Suomessa laji on harvinainen ja elinvoimainen. Sen kasvupaikkoja tunnetaan 5–6 maakunnasta Varsinais-Suomesta Enontekiön Lappiin. Huuhkajanpaasisammal kasvaa kalkkipitoisilla kallioilla ja lohkareilla, rantakallioilla, metsien kallioilla ja kivillä, joskus myös betonilla.

## Lähteet
* Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. .
* Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2
### Viitteet
Piekananpaasisammal

**Piekananpaasisammal** (*Schistidium poeltii*) on lehtisammallaji, joka kuuluu paasisammalten (*Schistidium*) sukuun ja kivisammalten heimoon (*Grimmiaceae*). Lajia tavataan Euroopan, Grönlannin ja Koillis-Kanadan pohjoisilla mereisillä alueilla. Suomessa piekananpaasisammalta esiintyy harvinaisena Enontekiön luoteisosan tuntureilla, mistä se on löydetty ainakin kahdesta paikasta. Laji kasvaa tunturikankailla kivenlohkareilla. Aiemmin se on arvioitu puutteellisesti tunnetuksi, vuodesta 2010 uhanalaiseksi.

## Lähteet
* Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. .
* Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2

### Viitteet
Pärskesammal

**Pärskesammal** (*Eremonotus myriocarpus*, (Carrington) Pearson tai *Anastrophyllum myriocarpum*, (Carrington) R.M. Schust. ex Váňa) on maksasammallaji, joka kuuluu hopeasammalten heimoon (*Gymnomitriaceae*) tai korvasammalten heimoon (*Jungermanniaceae*).
 
## Ulkonäkö
Pärskesammal on hyvin pieni, punertavan tai ruskehtavan tummanvihreä. Se muistuttaa hopeasammalia. Sen kylkilehdet ovat vartta vasten painuneita ja sillä ei ole vatsalehtiä. Lehdet ovat pihtimäisiä ja niissä on kaksi teräväkärkistä liuskaa.

## Levinneisyys
Sen levinneisyysaluetta ovat vuoristot Euroopassa ja Japanissa. Euroopassa sitä kasvaa muun muassa Alpeilla, Pyreneillä ja Skandeilla. Suomessa laji on harvinainen ja on löydetty vain kahdesta paikasta Enontekiön Kilpisjärvellä.

## Elinympäristö
Pärskesammal kasvaa märillä kalkkikivikallioilla ja -kivillä virtaavien vesien ja vesiputousten pärskeisillä reunoilla. Pärskesammal on nykyisin erittäin uhanalainen Suomessa.

## Lähteet
* Ulvinen, Tauno, Syrjänen, Kimmo & Anttila, Susanna 2002: Suomen sammalet – levinneisyys, ekologia, uhanalaisuus. .
* Ulvinen, Tauno & Syrjänen, Kimmo: Suomen sammalten levinneisyys eliömaakunnissa 2
* The Plant List: ''Anastrophyllum myriocarpum''  (4.5.2012)

## Aiheesta muualla
*United States Department of Agriculture (USDA): Eremonotus myriocarpus
Chris Brunt

**Christopher Brunt** (s. 14. joulukuuta 1984 Belfast, Pohjois-Irlanti) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija, joka pelaa tällä hetkellä Englannin Valioliigan West Bromwich Albionissa ja on myös joukkueen kapteeni. Bruntin pelipaikka on tavallisesti vasen laitalinkki.

## Ura
Ammattilaisuransa Brunt aloitti Middlesbroughissa, jonka ykkösjoukkueeseen hän ei kuitenkaan onnistunut pääsemään. Kunnolla Bruntin ura pääsi vauhtiin vasta hänen siirryttyä Sheffield Wednesdayn riveihin keväällä 2004. Kolme vuotta myöhemmin hän siirtyi West Bromwichin joukkueeseen, jonka kapteeniksi Brunt nostettiin tammikuussa 2011.

Pohjois-Irlannin joukkueessa Brunt on pelannut 65 A-maaottelua ja tehnyt niissä kolme maalia.

## Lähteet
Corsier-sur-Vevey

**Corsier-sur-Vevey** on kunta Sveitsissä, Vaud’n kantonissa. Se on 6,75 neliökilometrin laajuinen, ja siellä oli 3&nbsp;249 asukasta vuonna 2010.

Kunnan tunnetuin nähtävyys on sen hautausmaa, jolle on haudattu Charlie Chaplin ja James Mason.

## Historia
Corsier-sur-Veveyn alkuperää ei tiedetä. Kylää kutsuttiin 1100-luvulla kuitenkin nimellä Corsiacum. Savoijin kuningashuone kiinnostui kylän kirkosta 1300- ja 1400-luvuilla, ja sitä muun muassa suurennettiin. Taloudellisten syiden takia Corsier-sur-Veveyn kunta myi 1800-luvun lopulla Genevejärven rannalla sijaineet alueensa Veveyn kunnalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kunnan kotisivut
Francisco Gil Hellín

**Francisco Gil Hellín** (2. heinäkuuta 1940 Murcia – 27. marraskuuta 2025) oli espanjalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 21. kesäkuuta 1964 ja nimitettiin Paavillisen perheneuvoston sihteeriksi sekä Citiumin titulaaripiispaksi 3. huhtikuuta 1996. Piispaksi konsekroinnin suoritti 1. kesäkuuta Alfonso López Trujillo, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Agustín García-Gasco y Vicente.

Gil Hellín sai 28. maaliskuuta 2002 nimityksen Burgosin arkkipiispaksi. Hän erosi tehtävästä vuonna 2019.

Gil Hellín sai tohtorinarvon teologiassa Navarran yliopistosta vuonna 1975.

## Lähteet
Joseph Amangi Nacua

**Joseph Amangi Nacua** (5. tammikuuta 1945 – 10. syyskuuta 2022) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänestä tuli kapusiinien jäsen 16. syyskuuta 1967, ja hän sai pappisvihkimyksensä 26. kesäkuuta 1971. Hänet nimitettiin Ilaganin hiippakunnan johtoon 10. kesäkuuta 2008. Piispaksi vihkiminen seurasi 19. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Diosdado Aenlle Talamayan, jota avustivat Romulo Geolina Valles ja Julius Sullan Tonel. Nacua asetettiin virkaansa 9. syyskuuta.

## Lähteet
Sebastian Kallupura

**Sebastian Kallupura** (s. 14. heinäkuuta 1953) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Patnan hiippakuntaan 14. toukokuuta 1984 ja nimitettiin Buxarin hiippakunnan johtoon 7. huhtikuuta 2009. Piispaksi konsekroinnin suoritti 21. kesäkuuta William D'Souza, jota avustivat Victor Henry Thakur ja Julius Marandi.

## Lähteet
Victor Henry Thakur

**Victor Henry Thakur** (s. 1. heinäkuuta 1954) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Muzaffarpurin hiippakuntaan 3. toukokuuta 1984 ja nimitettiin Bettiahin hiippakunnan johtoon 27. kesäkuuta 1998. Piispaksi vihkiminen seurasi 11. marraskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Telesphore Placidus Toppo, jota avustivat John Baptist Thakur ja Joseph Augustine Charanakunnel.

Thakur sai 3. heinäkuuta 2013 nimityksen Raipurin arkkipiispaksi.

## Lähteet
Joseph Augustine Charanakunnel

**Joseph Augustine Charanakunnel** (s. 6. kesäkuuta 1938) on intialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 15. toukokuuta 1975 ja nimitettiin Raipurin hiippakunnan johtoon 21. marraskuuta 1992. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. helmikuuta 1993. Pääkonsekraattorina toimi Eugene Louis D'Souza, jota avustivat Leobard D'Souza ja Joseph Pallikaparampil.

Charanakunnel sai 27. helmikuuta 2004 nimityksen Raipurin arkkipiispaksi. Hän jäi eläkkeelle 3. heinäkuuta 2013.

## Lähteet
John Baptist Thakur

**John Baptist Thakur** (s. 8. helmikuuta 1937) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin jesuiittojen papiksi 19. maaliskuuta 1966 ja nimitettiin Muzaffarpurin hiippakunnan johtoon 6. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 24. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Trevor Picachy, jota avustivat Pius Kerketta ja Benedict John Osta.

## Lähteet
Riccardo Ruotolo

**Riccardo Ruotolo** (15. marraskuuta 1928 Andria – 1. elokuuta 2012) oli italialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 15. heinäkuuta 1951 ja nimitettiin Manfredonia-Viesten arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Castulon titulaaripiispaksi 6. joulukuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1996. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Jorge María Mejía.

Manfredonia-Viesten arkkihiippakunnan nimi muutettiin 6. joulukuuta 2002 Manfredonia-Vieste-San Giovanni Rotondoksi. Ruotolo toimi sen vihkipiispana, kunnes jäi eläkkeelle 28. helmikuuta 2004.

## Lähteet
Friedel–Crafts-alkylointi

**Friedel–Crafts-alkylointi** on aromaattisen yhdisteen alkylointireaktio. Reaktio on saanut nimensä kehittäjiensä ranskalaisen kemistin Charles Friedelin ja yhdysvaltalaisen kaivosinsinöörin ja kemistin James Craftsin mukaan, jotka löysivät reaktion vuonna 1877.

## Mekanismi
Friedel–Crafts-alkylointi on tyypiltään elektrofiilinen aromaattinen substituutioreaktio. Reaktiossa aromaattisen nukleofiilisen renkaan vetyatomi korvautuu elektrofiilisella karbokationilla. Alkylointiin käytetään tyypillisimmin alkyylihalogenideja, erityisesti alkyyliklorideja, alkoholeja tai alkeeneja. Friedel–Crafts-alkylointi vaatii katalyytiksi Lewis-hapon ja usein käytetään alumiinikloridia. Myös muita Lewis-happoja, kuten rauta(III)kloridia, antimonipentafluoridia, tina(IV)kloridia, titaanitetrakloridia tai booritrifluoridia voidaan käyttää. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa katalyytti muodostaa alkyloivan yhdisteen kanssa kompleksin, joka hajoaa karbokationiksi. Karbokationi on elektrofiilinen ja liittyy aromaattiseen renkaaseen, jolloin muodostuu sykloheksadienyliumkationi. Hyvin heikkokin emäs voi poistaa kationista protonin, jolloin muodostuu alkyloitu tuote.
:

## Teollisia sovelluksia
Friedel–Crafts-alkylointia käytetään teollisuudessa muun muassa etyylibentseenin valmistamiseen bentseenistä ja eteenistä käyttäen katalyyttinä alumiinikloridia. Etyylibentseeniä käytetään paljon styreenin valmistukseen. Muita teollisesti merkittäviä alkylointeja ovat kumeenin valmistus propeenista ja bentseenistä ja resorsinolin valmistus propeenista ja m-di-isopropyylibentseenistä.

## Ongelmia
Friedel–Crafts-alkyloinnissa on muutamia ongelmia, jotka rajoittavat sen käytettävyyttä. Metaohjaavat, elektroneja puoleensa aromaattisesta renkaasta vetävät substituentit, kuten nitro- tai halogeeniryhmät alentavat aromaattisten yhdisteiden reaktiivisuutta. Esimerkiksi nitrobentseeni ei reagoi Friedel–Crafts-alkyloinnilla. Toinen ongelma on liiallinen substituutio. Alkyloidut tuotteet ovat reaktiivisempia kuin alkyloimattomat lähtöaineet ja tuotteeksi saadaan usein useasta kohdasta alkyloituja yhdisteitä. Tätä voidaan vähentää sekoituksella ja suorittamalla reaktio heterogeenisesti käyttäen samaa liuotinta sekä katalyytille että aromaattiselle hiilivedylle.

Kolmas ongelma on karbokationin toisiintuminen. Primäärisistä ja sekundäärisitä alkoholeista ja alkyylihalideista muodostuneet karbokationit toisiintuvat hyvin helposti stabiilimmiksi tertiäärisiksi karbokationeiksi, jolloin tuotteeksi muodostuu haarautuneita alkyyliryhmiä sisältäviä yhdisteitä.

## Katso myös
*Friedel–Crafts-asylointi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Etälukio: Bentseenin Friedel-Crafts alkylointi
Mann

**Mann** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Aimee Mann (s. 1960), yhdysvaltalainen laulaja
* Anna Murdoch Mann (1944–2026), skotlantilais-australialainen kirjailija
* Anthony Mann (1906–1967), yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja
* Barry Mann (s. 1939), yhdysvaltalainen lauluntekijä ja muusikko
* Byron Mann (s. 1967), hongkongilais-yhdysvaltalainen näyttelijä
* Carl Mann (1942–2020), yhdysvaltalainen rockabilly- ja countrylaulaja ja -pianisti
* Daniel Mann (1912–1991), yhdysvaltalainen teatteri- ja elokuvaohjaaja
* David S. Mann (s. 1939), yhdysvaltalainen demokraattipoliitikko
* Delbert Mann (1920–2007), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja
* Franceska Mann, oik. *Franceska Mannheimer-Rosenberg* (1917–1943), puolanjuutalainen ballerina
* Frido Mann (s. 1940), saksalainen psykologi ja kirjailija
* Gabriel Mann (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä ja malli
* Golo Mann, oik. *Angelus Gottfried Mann* (1909–1994), saksalainen kirjailija ja historioitsija, Thomas Mannin poika
* Heinrich Mann (1871–1950), saksalainen kirjailija
* Herbie Mann (1930–2003), yhdysvaltalainen jazzhuilisti
* Horace Mann (1796–1959), yhdysvaltalainen juristi, poliitikko ja julkisten koulujen perustaja
* Jonathan Mann (1947–1998), yhdysvaltalainen epidemiologi
* Jonathan Mann (s. 1960), kanadalainen toimittaja
* Jonathan Mann (s. 1982), yhdysvaltalainen muusikko
* Kevin Danell Mann, *Brotha Lynch Hung* (s. 1972), yhdysvaltalainen rap-artisti
* Klaus Mann (1906–1949), saksalainen kirjailija
* Leslie Mann (s. 1972), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Manfred Mann, oik. Manfred Lubowitz (s. 1940), englantilainen kosketinsoittaja
* Michael Mann (s. 1943), yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja 
* Michael Mann (s. 1965), yhdysvaltalainen ilmastontutkija 
* Michael Mann (s. 1942), brittiläinen sosiologian professori
* Nathan Mann, oik. *Natale Menchetti* (1915–1999), yhdysvaltalainen nyrkkeilijä
* Nicole Aunapu Mann (s. 1977), yhdysvaltalainen astronautti
* Ralph Mann (1949–2025), yhdysvaltalainen aitajuoksija
* Robert Mann (1920–2018), yhdysvaltalainen viulisti, säveltäjä ja kapellimestari
* Sally Mann (s. 1951), yhdysvaltalainen valokuvaaja
* Shelley Mann (1937–2005), yhdysvaltalainen uimari
* Simon Mann (s. 2001), brittiläis-yhdysvaltalainen moottoriurheilija
* Strauss Mann (s. 1998), yhdysvaltalainen jääkiekkomaalivahti
* Thomas Mann (1875–1955), saksalainen kirjailija, Nobelin kirjallisuuspalkinnon saaja
* Tor Mann (1894–1974), ruotsalainen kapellimestari
* William J. Mann (s. 1963), yhdysvaltalainen kirjailija, toimittaja ja elokuvahistorioitsija.

## Kuvitteellisia henkilöitä

* Otto Mann, koulubussien kuljettaja piirrossarjassa Simpsonit
Näkkileipäasetelma

**Näkkileipäasetelma** on taiteilija Olli Miettisen vuonna 1931 valmistunut öljyvärityö kankaalle, kooltaan 71 × 68 cm. Ateneumin taidemuseo osti teoksen kokoelmiinsa vuonna 1993.

”Pyrin pelkkiin väripintoihin – pois esineellisyydestä”, Miettinen luonnehti, kun hän maalasi opintomatkan tuliaisena muun muassa *Näkkileipäasetelman*. Hän teki nuorena taiteilijana Firenzeen ja Pariisiin opintomatkan, jolla hän näki muun muassa Georges Braquen näyttelyn. Kotiin tullessaan hän toi myös mukanaan La Piste -lehden sekä Musée du Luxembourgia ja Vincent van Goghin taidetta esittelevät kirjat. Seuraavissa maalauksissaan Miettinen yritti kertomansa mukaan toteuttaa sen, mintä oli opintomatkalla nähnyt.

*Näkkileipäasetelman* alkuperäinen nimi oli *Sommitelma* ja ”Näkkileipäasetelma” oli vain pilkkanimi, mutta Miettinen antoi sen myöhemmin olla teoksen nimenä.

## Lähteet
* Timo Huusko: ”Olli Miettinen: Näkkileipäasetelma”. Teoksessa *Ateneum-opas*. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 96.

## Aiheesta muualla
* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Näkkileipäasetelma. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FTeos_2F74E0D6-806B-4822-8A7C-736FEA0E07F2
Romulo Geolina Valles

**Romulo Geolina Valles** (s. 10. heinäkuuta 1951) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tagumin alueprelatuuriin 6. huhtikuuta 1976 ja nimitettiin Kidapawanin hiippakunnan johtoon 24. kesäkuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Philip Francis Smith ja Wilfredo D. Manlapaz.

Valles sai 13. marraskuuta 2006 nimityksen Zamboangan ja 11. helmikuuta 2012 Davaon arkkipiispaksi.

## Lähteet
George Beluso Rimando

**George Beluso Rimando** (s. 22. helmikuuta 1953) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Davaon arkkihiippakuntaan Joseph William Regan 22. huhtikuuta 1980. Hänet nimitettiin Davaon vihkipiispaksi ja Vadan titulaaripiispaksi 4. maaliskuuta 2006. Piispaksi vihkiminen seurasi 25. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Fernando R. Capalla, jota avustivat Romulo Geolina Valles ja Wilfredo D. Manlapaz.

## Lähteet
Luettelo Ainin kantoneista

Tämä on **luettelo [[Ain]]in kantoneista** arrondissementeittain. Departementissa on 43 kantonia.

## [[Belleyn arrondissementti|Belley]] (9 kantonia)
* Ambérieu-en-Bugey
* Belley
* Champagne-en-Valromey
* Hauteville-Lompnes
* Lagnieu
* Lhuis
* Saint-Rambert-en-Bugey
* Seyssel
* Virieu-le-Grand

## [[Bourg-en-Bressen arrondissementti|Bourg-en-Bresse]] (24 kantonia)
* Bâgé-le-Châtel
* Bourg-en-Bresse-Est
* Bourg-en-Bresse-Nord-Centre
* Bourg-en-Bresse-Sud
* Ceyzériat
* Chalamont
* Châtillon-sur-Chalaronne
* Coligny
* Meximieux
* Miribel
* Montluel
* Montrevel-en-Bresse
* Péronnas
* Pont-d'Ain
* Pont-de-Vaux
* Pont-de-Veyle
* Reyrieux
* Saint-Trivier-de-Courtes
* Saint-Trivier-sur-Moignans
* Thoissey
* Treffort-Cuisiat
* Trévoux
* Villars-les-Dombes
* Viriat

## [[Gexin arrondissementti|Gex]] (3 kantonia)
* Collonges
* Ferney-Voltaire
* Gex

## [[Nantuan arrondissementti|Nantua]] (7 kantonia)
* Bellegarde-sur-Valserine
* Brénod
* Izernore
* Nantua
* Oyonnax-Nord
* Oyonnax-Sud
* Poncin
Fernando R. Capalla

**Fernando R. Capalla** (1. marraskuuta 1934 – 6. tammikuuta 2024) oli filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihki papiksi Jaron arkkihiippakuntaan Juan Nicolasora Nilmar 18. maaliskuuta 1961, ja hänet nimitettiin Davaon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Grumentumin titulaaripiispaksi 2. huhtikuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 18. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bruno Torpigliani, jota avustivat Artemio G. Casas ja Jaime Lachica Sin.

Capalla sai 25. huhtikuuta 1977 nimityksen Iliganin prelaatiksi. Hän oli yhä Grumentumin titulaaripiispana, kunnes erosi tästä arvosta 18. helmikuuta 1978. Hänet nimitettiin 15. marraskuuta 1982 Iliganin piispaksi ja 28. kesäkuuta 1994 Davaon koadjuuttoriarkkipiispaksi. 6. marraskuuta 1996 hänestä tuli Davaon arkkipiispa, ja hän toimi tässä virassa, kunnes jäi eläkkeelle 11. helmikuuta 2012.

## Lähteet
Sota (maalaus)

**Sota** on taiteilija Helge Dahlmanin öljymaalaus kankaalle, 100 × 146 cm. Teos valmistui vuosina 1946–1948. Ateneumin taidemuseo osti sen kokoelmiinsa vuonna 1995.

*Sota* esittää kubismin ja osin surrealismin keinoin neljä ihmistä. Eniten haavoittunut on ahkiossa, vierellään sodan mieletön hengetär ja koneritari. Teoksen värimaailmaa ovat kirkkaat perusvärit.

Helge Dahlmanilla oli itsellään kokemusta sodassa haavoittumisesta, kun hän 17-vuotiaana haavoittui siellä ja hänen vasen kätensä amputoitiin. Hän opiskeli taiteilijaksi Suomen Taideakatemian koulussa Helsingissä vuosina 1942–1944.

## Lähteet
* Timo Huusko: Helge Dahlman: Sota. Teoksessa *Ateneum-opas*, toim. Timo Huusko. Helsinki: Ateneumin taidemuseo, 2007. . Sivu&nbsp;100

## Aiheesta muualla
* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Sota. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FTeos_C82261EB-BFF6-4FD3-8ABE-CD2C46D3C32D
Endre Kolár

**Endre Kolár** (27. helmikuuta 1950 Budapest − 15. huhtikuuta 2014) oli unkarilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja tai keskikenttäpelaaja.

Kolár edusti budapestilaista Újpesti Dózsaa vuosina 1972–1982. Hänen aikanaan Újpest selvisi Euroopan cupissa kahdeksan parhaan joukkoon vuonna 1973 ja seuraavalla kaudella välieriin. Vuoden 1974 välierässä joukkue hävisi cupin myöhemmin voittaneelle Bayern Münchenille. Keskikentällä ja puolustajana pelannut Kolár esiintyi Unkarin jalkapallomaajoukkueessa viidesti vuosina 1973–1975. 

Újpesti Dózsasta Kolár siirtyi Valkeakosken Hakaan vuonna 1982. Hän pelasi Hakassa yhteensä kuusi kautta, voittaen Suomen Cupin kahdesti. Pääsarjauransa lopetettuaan Kolár edusti Finnairin Palloilijoita sekä Hangö IK:ta I- ja II divisioonissa.

Pelaajauransa jälkeen Kolár valmensi Suomessa 1990- ja 2000-luvuilla muun muassa Finnairin Palloilijoita, Järvenpään Palloseuraa  sekä HJK:n juniorijoukkueita. Unkarissa viettämiensä vuosien jälkeen hän palasi Suomeen vuonna 2011 ja toimi kauden ajan Musan Salaman valmennusryhmässä.

Kolár kuoli sairauskohtauksen komplikaatiohin vuonna 2014.

## Saavutukset pelaajana
*Unkarin mestaruus: 1973, 1974, 1975, 1978, 1979
*Unkarin Cupin voitto: 1975
*Suomen Cupin voitto: 1982, 1985

## Lähteet
*Football Database

### Viitteet
Soittimia

**Soittimia** on ranskalaisen taiteilijan Fernand Légerin kubistinen maalaus vuodelta 1926, kooltaan 65×50 cm. Ateneumin taidemuseo sai sen kokoelmiinsa lahjoituksena vuonna 1938.

Légerin *Soittimia* on kubistinen maalaus, joka on puhtaasti geometrisia muotoja sisältävä asetelma aiheesta joka oli melko yleinen kubisteille. Maalaus kuuluu Légerin mekaanisen ja puristisen kauden teoksiin. Vaiheelle on ominaista muodon selkeys.

## Historiaa

**Soittimia** oli Artekin vuonna 1937 järjestämässä näyttelyssä Helsingissä, jossa oli monien kansainvälisten huipputaiteilijoiden töitä. Näyttelyssä oli muun muassa Matissen, Picasson, Braquen ja Chagallin maalauksia. Näyttelyssä oli mukana myös amerikkalaisen Alexander Calderin mobileja. Joukko suomalaisia taide-elämän vaikuttajia osti *Soittimia*-teoksen näyttelystä ja lahjoitti sen Ateneumin taidemuseolle kesällä 1938.

## Lähteet

Anja Olavinen: Fernand Léger: Soittimia. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.&nbsp;97. 

## Aiheesta muualla
*Léger, Fernand: Soittimia, 1926. Suomen Kansallisgalleria.
Otto Weininger

**Otto Weininger** (3. huhtikuuta 1880 Wien − 4. lokakuuta 1903 Wien) oli juutalaissyntyinen itävaltalainen filosofi, joka tunnetaan teoksestaan *Sukupuoli ja luonne* (1903) ja yltiöpäisistä teorioistaan. Hän teki itsemurhan vain 23-vuotiaana, mutta hänen maineensa levisi laajalti Euroopassa ja hänen teoksestaan tuli myyntimenestys.

## Elämä ja toiminta

Otto Weininger polveutui unkarinjuutalaisesta suvusta; hänen isänsä oli kultaseppä Lepold Weininger (1854–1922). Otto Weininger osoitti jo koululaisena huomattavaa kielellistä lahjakkuutta ja tutki muun muassa Homeroksen sanankäyttöä. Hän suoritti ylioppilastutkinnon vuonna 1898 ja kirjoittautui Wienin yliopistoon opiskelemaan filosofiaa ja psykologiaa, mutta kävi muidenkin tiedekuntien luennoilla. Hän valmistui tohtoriksi vuonna 1902 väitöskirjallaan *Eros und Psyche: Eine biologisch-psychologische Studie*.

Valmistumisensa jälkeen Weininger kääntyi juutalaisuudesta protestantiksi. Hän etsi väitöskirjalleen kustantajaa ja kääntyi muiden muassa Sigmund Freudin puoleen, mutta Freud suhtautui kirjaan kielteisesti.

Weininger ryhtyi valmistelemaan kirjaansa *Sukupuoli ja luonne: Periaatteellinen tutkimus* (), joka julkaistiin kesäkuussa 1903. Teos on väitöskirjan laajennettu versio. Weininger pyrkii saattamaan sukupuolten suhteet uuteen valoon ja esittää juutalaisvastaisia ja naisvihamielisiä käsityksiä. Hänen mukaansa juutalaiset ovat naisellisen olemuksensa takia ”alati himokkaita ja irstaita”, ”synnynnäisiä kommunisteja”, ”luonnostaan parittajia”. Lisäksi Weininger pitää ihmistä luonteeltaan biseksuaalina. Tämän ajatuksen hän oli kuullut ystävältään psykologi Hermann Swobodalta, joka oli Freudin potilas ja keskusteli aiheesta Freudin kanssa. Freud puolestaan tunsi ystävänsä Wilhelm Fliessin vastaavan teorian. Niinpä Fliess saattoi vuonna 1904 väittää, että Weininger oli Freudin ja Swobodan avustuksella varastanut hänen teoriansa (jonka hän julkaisi vasta 1906).

Weininger kärsi vakavista masennuspuuskista. Hän ampui itsensä Ludwig van Beethovenin kuolintalossa Wienissä. Itsemurhansa jälkeen Weiningerista tuli nopeasti kulttihahmo, hänen maineensa levisi ympäri Eurooppaa, ja *Sukupuolesta ja luonteesta* tuli myyntimenestys. Hänen kirjeitään, päiväkirjamerkintöjään ja mietelmiään julkaistiin postuumisti kokoelmassa *Perimmäisistä kysymyksistä* (saks. *Über die letzten Dinge*, 1904). Natsi-Saksan aikana hän alkoi kuitenkin jäädä unhoon, koska *Sukupuoli ja luonne* kiellettiin juutalaisen kirjoittamana.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 
*  
*  
* 

## Aiheesta muualla

* Geschlecht und Charakter — koko teos PDF-tiedostona 
* Simola, Matti: Otto Weininger (1880-1903). *Sarastus* 2.6.2014.
Kristus, Ristiinnaulittu

**Kristus, Ristiinnaulittu** on taiteilija Aimo Kanervan öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1947. Tämän 120×81,5 cm kokoisen maalauksen osti Ateneumin taidemuseo kokoelmiinsa vuonna 1968.

Aimo Kanerva oli ekspressionisti, jolle oli taiteilijana tärkeää sisäisen näkemyksen spontaani välittäminen. Maalaustekniikasta hän oppi paljon Eero Myntiltä, eritoten kun häntä ei hyväksytty Suomen Taideyhdistyksen koulun maalausluokalle.

Kanerva haavoittui vakavasti talvisodan loppuvaiheessa ja eräs tulkinta on, että Kristus, Ristiinnaulittu, alkujaan nimellä Katkelma, on omakohtaiseen kokemukseen perustuva vertauskuvallinen kuvaus itsensä uhraamisesta sodalle ja isänmaan asialle.

## Lähteet

Timo Huusko: Aimo Kanerva: Kristus, Ristiinnaulittu. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.&nbsp;101. 

## Aiheesta muualla

* Teos Suomen Kansallisgallerian sivuilla: Kokoelmat: Kristus, Ristiinnaulittu. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FTeos_E4AC02D7-73D5-408D-B4B8-3E500262D89F
Meren rannalla

**Meren rannalla** on japanilaisen taiteilijan Suzuki Harunobun 1760-luvulla maalaama puupiirros kooltaan 29&nbsp;×&nbsp;22 cm. Puupiirros kuuluu Ateneumin taidemuseon Antellin kokoelmiin, jonne se ostettiin vuonna 1908.

Harunobu Suzuki oli usealla laatalla painetun japanilaisen moniväripuupiirroksen ensimmäinen mestari. Suomessa näitä puupiirroksia nähtiin ensimmäisen kerran vuonna 1897.

## Historiaa

Keväällä 1908 Helsingin yliopiston lehtori Jean Poirot pyysi, että Leipzigissa oleva Adolf Weigelin antikvariaatti lähettäisi japanilaisia puupiirroksia Antellin valtuuskunnan nähtäväksi. Niitä tuli 700 kappaletta ja ne päätettiin ostaa kaikki. Ne talletettiin Ateneumin taidemuseoon. Ensimmäinen iso näyttely järjestettiin niistä kuitenkin vasta vuonna 1984.

Japanilaisilla puupiirroksilla on ollut vaikutuksensa länsimaiseen taiteeseen esimerkiksi pintavaikutelman korostumisena ja voimakkaiden värikontrastien yleistymisenä.

## Lähteet

Timo Huusko: Harunobu Suzuki: Meren rannalla. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s.&nbsp;70. 

## Aiheesta muualla

* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Meren rannalla. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&lang=fi&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FTeos_32C74067-94BA-401E-91D4-44885F7EB9D7
Wallander: Kuriiri

**Kuriiri** on Wallander-elokuvasarjan toisen tuotantokauden kolmas elokuva. Elokuva kertoo rikollisista moottoripyöräkerhoista ja huumeiden salakuljetuksesta Tanskasta Ruotsiin.

## Roolit

## Aiheesta muualla
*
Karl Koller (silmälääkäri)

**Karl (Carl) Koller** (3. joulukuuta 1857 Schüttenhofen, Böömi, Itävallan keisarikunta (nyk. Sušice, Tšekki) – 22. maaliskuuta 1944 New York, Yhdysvallat) oli juutalaissyntyinen itävaltalainen silmälääkäri, joka keksi paikallispuudutuksen.

## Elämäkerta

Karl Koller opiskeli lääketiedettä Wienin yliopistossa ja työskenteli sen jälkeen Wienin yliopistollisessa keskussairaalassa silmäsairauksien osastossa apulaislääkärinä. Tuohon aikaan silmäleikkaukset olivat kivuliaita ja vaikeita suorittaa, ja monien muiden lääkäreiden lailla Koller etsi ainetta, jolla kipua voitaisiin lievittää. Hänen ystävänsä ja kollegansa hermotautilääkäri Sigmund Freud oli julkaissut kesällä 1884 kirjasen *Kokaiinista* () ja maininnut siinä, että kokaiinimuriaatti vaikutti kudoksiin puuduttavasti, ja ennakoinut ”muitakin käyttötapoja, jotka perustuvat kokaiinin puudutusvaikutukseen”. Koller tuli ajatelleeksi, että kokaiiniliuosta voitaisiin käyttää silmän puuduttamiseen. Hän kokeili ainetta aluksi eläimiin ja lopulta omaan silmäänsä, ja tulokset olivat myönteiset. Koller julkisti tuloksensa silmälääkärien kongressissa syyskuussa 1884, ja uutinen levisi kulovalkean lailla ympäri maailman. Kokaiinia alettiin pian käyttää muussakin pikkukirurgiassa ja hammaslääketieteessä. Kokaiini säilyi ainoana puudutusaineena siihen saakka kunnes prokaiini keksittiin vuonna 1904.

Koller joutui vuonna 1885 sapelikaksintaisteluun erään kollegansa kanssa, joka oli solvannut häntä juutalaisuuden tähden; kollega sai kaksi syvää haavaa. Koska kaksintaistelut oli laissa kielletty, tapauksen johdosta aloitettiin esitutkinta. Vaikka rikossyytteistä luovuttiin, tapaus vahingoitti Kollerin mainetta eikä hänen uransa edennyt Itävallassa huolimatta maailmanlaajuisesta kuuluisuudesta. Hän muutti Wienistä ensin Utrechtiin (1885–1888), sitten Lontooseen ja lopulta toukokuussa 1888 Yhdysvaltoihin. Siellä hän menestyi silmälääkärinä ja sai useita huomionosoituksia. Hän oli myös toistuvasti ehdolla Nobelin lääketieteen palkinnon saajaksi.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Koller, C.: Vorläufige Mittheilung über locale Anästhesirung am Auge. *Beilageheft zu den Klinischen Wochenblättern für Augenheilkunde*, 1884 (22), s. 60–63.
* Koller, Carl: Nachträgliche Bemerkungen über die ersten Anfänge der Lokalanästhesie. *Wiener med. Wschr.* 1935 (85), s. 7–.
* Koller-Becker, Hortense: Carl Koller and cocaine. *Psychoanalytical Quarterly*  1963 (32), s. 309–373.
Wallander: Varas

**Varas** on Wallander-elokuvasarjan toisen tuotantokauden neljäs elokuva. Se sai ensi-iltansa vuonna 2009.

Ystadin omakotialueella tehdään useita murtoja. Poliisin tehottomuuteen kyllästyneet asukkaat turvautuvat omankädenoikeuteen ja perustavat oman vartiointiryhmän. Kun he havaitsevat alueella liikkuvan siirtolaisen, asiat karkaavat käsistä.

## Roolit

## Aiheesta muualla
*
Katu, Auvers-sur-Oise

**Katu, Auvers-sur-Oise** on hollantilaisen taiteilijan Vincent van Goghin maalaama öljyvärimaalaus kankaalle vuodelta 1890. Se on yksi Van Goghin viimeisistä maalauksista. Teos on ollut vuodesta 1903 Ateneumin taidemuseon kokoelmissa Suomessa osana Antellin kokoelmia. Kooltaan se on 73,5 × 92,5 cm.

Van Gogh maalasi teoksen pohjoisranskalaisessa Auvers-sur-Oisen pikkukaupungissa, reilut 30 kilometriä Pariisista luoteeseen, jossa hän sittemmin kuoli maalauksen valmistumisvuonna 1890. Van Gogh oli kaupungissa tohtori Gachet’n hoidettavana saadakseen hoitoa mieltänsä vaivanneisiin ongelmiin.

Maalauksesta pystyy helposti tunnistamaan Van Goghin kädenjäljen. Voimakkaat maanläheiset ja iloiset värit, kallistelevat rakennukset ja selvästi erottuvat pensselinjäljet ovat tuttuja myös hänen muista maalauksistaan.

## Maalauksen historiaa

Van Goghin kuoleman jälkeen taulu päätyi ensin hänen veljelleen ja sitten tämän leskelle, jolta sen osti ranskalainen taidekriitikko Julien Leclercq. Hän työskenteli *La Gazette* -lehdessä.

Leclercq osti leskeltä 11 Van Goghin teosta ja järjesti niistä näyttelyn Pariisissa vuonna 1901. Leclercqin vaimo oli suomalaisen kuvanveistäjä Hilda Flodinin sisar, pianisti Fanny Flodin. Fanny Flodin myi teoksen Antellin valtuuskunnalle vuonna 1903.

Antellin valtuuskunta maksoi teoksesta 2&nbsp;500 silloista markkaa. Nykyrahassa se vastaa noin 9&nbsp;500 euroa. Vincent van Goghin taiteen arvo ja arvostus nousivat huomattavasti 1900-luvulla.

Pitkään uskottiin Ateneumin taidemuseon olleen maailman ensimmäinen taidemuseo, jonka kokoelmissa oli Vincent van Goghin teos. Rotterdamilaisen Museum Boijmans van Beuningenin kokoelmiin kuitenkin hankittiin eräs van Goghin piirustus jo vuonna 1899, minkä lisäksi maalaus *Poppeleita Nuenenin lähellä* lahjoitettiin samaan museoon helmikuussa 1903 muutamia viikkoja ennen kuin Antellin valtuuskunta osti *Katu, Auvers-sur-Oisen*. Myös saksalaisen taiteenkeräilijän Karl Ernst Osthausin perustamalla yksityismuseolla saattoi olla hallussan van Goghin maalaus *Sadonkorjaaja* jo vuonna 1902. *Katu, Auvers-sur-Oise* lienee kuitenkin ensimmäinen van Goghin niin sanotun ranskalaisen kauden taideteos, joka päätyi julkiseen kansalliseen kokoelmaan.

## Lähteet
* Timo Huusko: Vincent van Gogh: Katu, Auvers-sur-Oise. Teoksessa Ateneum-opas. Toim. Timo Huusko, 2007, s. 71. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Yksityiselämän suoja

**Yksityiselämän suoja** kuuluu Suomen perustuslain 2. lukuun kirjattuihin perusoikeuksiin.

Suomen perustuslain 10&nbsp;§ yksityiselämän suojasta kuuluu seuraavasti:

Jokaisen yksityiselämä, kunnia ja kotirauha on turvattu. Henkilötietojen suojasta säädetään tarkemmin lailla.

Kirjeen, puhelun ja muun luottamuksellisen viestin salaisuus on loukkaamaton.

Lailla voidaan säätää perusoikeuksien turvaamiseksi tai rikosten selvittämiseksi välttämättömistä kotirauhan piiriin ulottuvista toimenpiteistä. Lailla voidaan säätää lisäksi välttämättömistä rajoituksista viestin salaisuuteen yksilön tai yhteiskunnan turvallisuutta taikka kotirauhaa vaarantavien rikosten tutkinnassa, oikeudenkäynnissä ja turvallisuustarkastuksessa sekä vapaudenmenetyksen aikana.

Yksityiselämän suojaa loukkaavia rikoksia ovat esimerkiksi kotirauhan ja viestintärauhan rikkominen, salakuuntelu, -katselu ja -kuvaaminen sekä niiden valmistelu, kunnianloukkaus ja yksityiselämää loukkaava tiedon levittäminen. Salakatselu ja -kuvaaminen on rangaistavaa nimenomaan henkilöön kohdistuvana.

## Katso myös
* Kotirauha
* Linnadoktriini

## Lähteet
Raoul af Hällström

**Gustav Torger Raoul af Hällström** (14. helmikuuta 1899 – 17. tammikuuta 1975) oli suomalainen teatteri- ja tanssikriitikko.

Raoul af Hällström oli af Hällströmin aatelissuvun jäsen. Hän oli arkkitehti Arthur af Hällströmin poika ja elokuvaohjaaja Roland af Hällströmin veli.   

Tanssia koskevissa kirjoituksissaan af Hällström keskittyi erityisesti balettiin. Toisen maailmansodan jälkeisenä ajanjaksona hänestä tuli ponnekas modernin tanssin vastustaja.

Af Hällström laati ensimmäiset esitykset suomalaisen taidetanssin historiasta. Hän oli myös kirjoittamassa Suomen kansallisbaletin historiaa, joka julkaistiin hänen kuolemansa jälkeen vuonna 1981. af Hällström myös laati käsikirjoituksen laulaja Jenny Spennertin elämäkertaan tämän kertomuksen perusteella. Lisäksi af Hällström suomensi useita näytelmiä.

Af Hällström toimi Tampereen teatterin johtajana vuosina 1942–1943.

## Lähteet

## Teokset
* *Tyttö ja omena* : romaani (Otava 1924, nimimerkillä *Lasse Enner*)
* *Siivekkäät jalat* (1945)
* *Suomen kansallisbaletti 1922–1972* (1981), Irma Vienola-Lindforsin kanssa
Petteri Paavola

**Petteri Paavola** (s. 19. kesäkuuta 1992 Järvenpää) on suomalainen näyttelijä. Hän näytteli Elias Vikstedtin roolia televisiosarjassa *[[Salatut elämät]]*, jossa hän oli mukana syksystä 2011 kevääseen 2015, syksystä 2015 syksyyn 2016 sekä keväällä 2017. Hän on esiintynyt myös sarjan spin-off-sarjoissa *[[Young Man, Cash Man]]* (2013), *[[Young Girl, Dream Girl]]* (2014) ja *[[Satula (Salatut elämät)|Satula]]* (2015).

Kesäkuusta 2016 alkaen hän on työskennellyt kiinteistönvälittäjänä. Paavola kihlautui huhtikuussa 2020 ja hänet vihittiin puolisonsa kanssa elokuussa 2022. 

## Filmografia
### Televisiosarjat ja nettisarjat

## Lähteet
Airut (täsmennyssivu)

**Airut** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

*''Airut'', näkövammaisten pistekirjoituslehti
*viestin tuoja tai lähetti, kuriiri, etenkin kuvaannollisessa merkityksessä
***', Tenhin albumi
***', Tenhin EP
Villa d’Adda

**Villa d’Adda** on kunta Italian Lombardiassa. Kunnan asukasluku on 4&nbsp;723 (31.12.2015) ja pinta-ala kuusi neliökilometriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sergio Lasam Utleg

**Sergio Lasam Utleg** (s. 11. syyskuuta 1943) on filippiiniläinen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tuguegaraon hiippakuntaan 30. maaliskuuta 1968 ja nimitettiin Ilaganin hiippakunnan koadjuuttoripiispaksi 10. helmikuuta 1997. Piispaksi konsekroinnin suoritti 17. maaliskuuta Gian Vincenzo Moreni, jota avustivat Diosdado Aenlle Talamayan ja Miguel Gatan Purugganan.

Utlegista tuli Ilaganin piispa 26. heinäkuuta 1999. Hänet nimitettiin 13. marraskuuta 2006 Laoagin piispaksi ja 15. kesäkuuta 2011 Tuguegaraon arkkipiispaksi.

## Lähteet
Francisco Clavel Gil

**Francisco Clavel Gil** (s. 3. joulukuuta 1935) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Méxicon arkkihiippakuntaan Miguel Darío Miranda y Gómez 29. kesäkuuta 1959. Hänet nimitettiin Méxicon vihkipiispaksi ja Macomadeksen titulaaripiispaksi 27. kesäkuuta 2001. Piispaksi vihkiminen seurasi 15. elokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Norberto Rivera Carrera, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Onésimo Cepeda Silva.

Clavel Gil jäi eläkkeelle 28. toukokuuta 2013.

## Lähteet
Vampyyripäiväkirjat (4. tuotantokausi)

Amerikkalaisen fantasia-kauhutelevisiosarjan ***[[Vampyyripäiväkirjat]]*** neljättä kautta alettiin esittää Yhdysvalloissa The CW -kanavalla 11. lokakuuta 2012. 

Tuotantokauden kahdeskymmenes jakso ”Klausin juuret vereslihalla” (*The Originals*) on myös *Vampyyripäiväkirjojen* spin-off -sarjan *[[Vampyyrien sukua]]* esinäytös.

## Jaksot

## Näyttelijäkokoonpano

(Suluissa esiintymismäärä kauden aikana)

**Pääroolit**

**Sivuosat**

## Huomioita
* Kauden alkaessa kaikki sarjan päähenkilöt ovat vampyyreitä paitsi Matt, Jeremy ja Bonnie.
* Kauden lopussa Elena, Matt, Caroline, Tyler ja Bonnie päättävät high schoolin.

## Lähteet
 
2. http://vampirediaries.wikia.com/wiki/Season_Four

3. http://mysticdiaries.net/
Ignatius Menezes

**Ignatius Menezes** (s. 3. tammikuuta 1936) on intialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 21. joulukuuta 1963 ja nimitettiin Ajmerin ja Jaipurin hiippakunnan johtoon 15. marraskuuta 1978. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. helmikuuta 1979. Pääkonsekraattorina toimi Leo D’Mello, jota avustivat Cecil DeSa ja Patrick Paul D’Souza. Menezesin johtaman hiippakunnan jakauduttua 20. heinäkuuta 2005 hän on jatkanut toimintaansa Ajmerin piispana.

Menezes syntyi Mangaloren hiippakunnan alueella.

## Lähteet
The Walking Dead (vuoden 1936 elokuva)

**The Walking Dead** on vuonna 1936 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Michael Curtiz ja jonka pääosaa näyttelee Boris Karloff. 

## Juoni

Karloff esittää vankilasta vapautunutta John Ellmania, josta tehdään syntipukki murhaan, jonka takana on salaliitto. Hänet tuomitaan väärin perustein. Murhan silminnäkijöinä on ollut kaksi lääketieteen opiskelijaa, jotka eivät kuitenkaan uskalla tulla todistamaan Ellmanin puolesta. Toinen todistajista kertoo kuitenkin tuomion jälkeen totuuden työnantajalleen tohtori Evan Beaumontille (Edmund Gwenn). He yrittävät saada kuvernöörille tiedon syyttömyydestä, jotta tämä kumoaisi tuomion, mutta Ellman ehditään teloittaa. Viranomaisten hyväksymänä Beaumont asentaa Ellmanille keinotekoisen sydämen, ja hänet saadaan palautettua henkiin. Hänen aivonsa ovat kuitenkin vaurioituneet, ja hänestä tulee zombi joka viihtyy hautausmalla, mutta hän pääsee kostamaan salaliittolaisille.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Airut (lehti)

**Näkövammaisten Airut** on vuodesta 1912 alkaen ilmestynyt Näkövammaisten liiton jäsenlehti, jota julkaisee Näkövammaisten liitto. Lehti on ilmestynyt nimellä *Näkövammaisten* *Airut* vuodesta 1980. Aiemmin se ilmestyi nimellä *Sokeain Airut*.

Lehti on luettavissa printtilehtenä, pistekirjoituksella, Daisy-äänilehtenä (cd ja Daisy-online), Luetus-julkaisuna, verkkolehtenä ja verkko-pdf:nä. 

## Lähteet
Iron Monkey (yhtye)

**Iron Monkey** oli sludge metal -yhtye Nottinghamista Englannista. Yhtye toimi vuosina 1994-1999 julkaisten kaksi studioalbumia, yhden kokoelma-, yhden split- ja yhden EP-albumin.

## Jäsenet
### Alkuperäinen kokoonpano
* Justin Greaves &ndash; rummut
* Johnny Morrow &ndash; laulu
* Jim Rushby &ndash; kitara
* Steve Watson &ndash; kitara
* Doug Dalziel &ndash; bassokitara

### Viimeinen kokoonpano
* Justin Greaves &ndash; rummut
* Johnny Morrow &ndash; laulu
* Stu O'Hara &ndash; kitara
* Dean Berry &ndash; kitara
* Doug Dalziel &ndash; bassokitara

## Diskografia

### Studioalbumit
* *Iron Monkey* (1996)
* *Our Problem* (1998)
* *9-13* (2017)
* *Spleen and Goad* (2024)

### Kokoelmat
* *Ruined by Idiots* (2002)

### Split-albumit
* *Iron Monkey/Church of Misery* (1999) (yhdessä Church of Miseryn kanssa).

### EP-levyt
* *We've Learned Nothing* (1999)

## Lähteet
Iron Monkey Discogs.com- sivustolla
Hämeen Heimoliitto

**Hämeen Heimoliitto r.y.** oli suomalainen järjestö, joka pyrki edistämään hämäläisyyttä koskevan tiedon tuottamista, tallentamista sekä hyödyntämistä. Toimialueena oli historiallinen Hämeen maakunta ja yhdistyksen kotipaikka Hämeenlinna. Yhdistyksen toiminta päättyi 2018 ja sen perinnettä jatkamaan perustettiin Hämeen Heimoliiton Säätiö sr.

Yhdistys perustettiin 1. maaliskuuta 1925 Hämeenlinnassa. Heimoliitto toimi yhteistyössä kaikkien Hämeestä ja hämäläisyydestä sekä sen historiasta, nykyisyydestä ja tulevaisuudesta kiinnostuneiden kanssa. Yhteistyökumppaneihin kuuluivat myös alueen kotiseutuyhdistykset, asukasyhdistykset, kunnat ja seurakunnat. Liitto oli jäsenenä Suomen Kotiseutuliitossa.

Heimoliitto tuotti julkaisuja Hämeestä ja hämäläisyydestä.

Vuosina 1928–2012 on julkaistiin noin 16&nbsp;000 sivua tekstiä Hämeestä ja hämäläisistä, esimerkiksi yhdeksänosainen *Hämeen historia* vuosina 1948–1985 sekä *Hämeenmaa*-sarja, jossa on ilmestynyt 20 erillistä osaa. 1930-luvulla on tehty aloite keräämällä nimiä adressiin historiallisen Hämeen linnan vapauttamiseksi vankilakäytöstä. Sen allekirjoitti 63 Hämeen kuntaa ja 1&nbsp;747 yksityishenkilöä. Liitto vauhditti yhdistysmuotoisen luonnonsuojelutyön kehittymistä Hämeessä, edisti kotiseutuyhdistysten syntymistä ja on myötävaikuttanut maakunnan museotoiminnan kehittymiseen museoneuvojien avulla muun muassa perustaminen, uudelleen järjestäminen ja luettelointi sekä museoretkeily.

## Lähteet
1. Hämeen Heimoliiton perustamiskokous, pöytäkirja

2. Hämeen Heimoliiton arkisto

## Aiheesta muualla
*Hämeen Heimoliitto. Facebook
Tapani Permiläinen

**Stefan Permiläinen**, toisinaan suomeksi myös **Tapani Permiläinen**, (, maalliselta nimeltä *Stepan Simeonovitš Hrap*, Степа́н Симеонович Храп, Veliki Ustjug 1340 – Moskova 1396) oli myöhemmin Permin piispaksi edennyt ja ortodoksisen kirkon pyhimykseksi kohotettu venäläinen lähetyssaarnaaja, joka loi 1370-luvulla komin kirjakielen ja muinaispermiläisen aakkoston, eli aburin, jolla sitä kirjoitettiin. Lisäksi hän käänsi komiksi ortodoksisen kirkon jumalanpalvelustekstejä ja osia Raamatusta. 

Stefan Permiläinen saapui vuonna 1379 nykyisen Komin tasavallan alueelle käännyttämään alueen asukkaita kristinuskon piiriin. Lähetystyönsä tukikohdaksi hän perusti kirkon Ust-Vymiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Pyhä Stefan Permiläinen (ortodoksi.net)
*Jazyki narodov Rossii v Internete  (peoples.org.ru)
The Walking Dead (EP)

**The Walking Dead** on Saint Vitus -yhtyeen EP-levy vuodelta 1985, jonka julkaisi SST Records. Levy julkaistiin alun perin vinyylilevynä, ja myöhemmin CD:nä vuonna 2010.

## Kappaleet
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Scott Reagers – laulu
* Dave Chandler – kitara
* Mark Adams – bassokitara
* Armando Acosta – rummut

## Arvostelut
* The Metal Observer: 7.5/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* The Walking Dead discogs.com -sivustolla