open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mozilla Corporation

**Mozilla Corporation** on  yhdysvaltalainen yhtiö, jonka omistaa Mozilla Foundation. Mozilla Foundation perusti sen 3. elokuuta 2005 vastaamaan käytännön työstä ohjelmistojen kehityksessä ja levittämisessä, sillä suuri osa Mozilla-projektissa mukana olevista on sen palkkalistoilla. Yhtiö vastaa myös julkaisemisesta ja markkinoinnista. Sen lisäksi se hoitaa yhteyksiä ulkopuolisiin yrityksiin, jotka tukevat Mozillaa rahallisesti. Vastapainona yleishyödylliselle säätiölle Mozilla Corporation on veronalainen yritys, mikä antaa suurempia vapauksia liiketoimiin.

Mozilla Corporationilla oli vuonna 2018 noin tuhat täyspäiväistä työntekijää. Vuoden 2020 aikana se on erottanut noin kolmanneksen työntekijöistään.

## Katso myös
* Mozilla Foundation

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tietoa Mozilla Corporationista
Coloretto

**Coloretto** on Michael Schachtin kehittämä ja Abacusspielen julkaisema korttipeli. 77 kortin pakka sisältää 63 värillistä korttia, 3 jokerikorttia, 10 "+2"-korttia sekä yhden lopetuskortin. Värikortteja on seitsemää eri väriä ja niissä on kameleontin kuva. Pelin tarkoituksena on hankkia pisteitä keräämällä mahdollisimman paljon kolmea väriä ja erikoiskortteja.

## Pelin kulku

### Valmistelut

Jokaiselle pelaajalle arvotaan yksi aloitusväri, joka ei saa olla sama kahdella pelaajalla. Aloituskortti ei myöskään voi olla "+2"-kortti tai jokeri. Pakka sekoitetaan ja asetetaan ylösalaisin pöydälle. Lopetuskortti laitetaan 15. alimmaiseksi pakkaan. Pöydälle asetetaan niin monta rivimerkkiä kuin on pelaajia.

### Kierros

Vuoron aikana pelaaja saa:
* nostaa kortin pakasta ja asettaa sen valitsemaansa riviin pöydällä
TAI
* nostaa yhden rivin pöydältä itselleen

Kun rivissä on kolme korttia, siihen ei saa enää lisätä kortteja. Kierros loppuu, kun jokainen pelaaja on nostanut yhden rivin. Seuraavan kierroksen aloittaa se pelaaja, joka edellisellä kierroksella nosti viimeisen rivin.

### Pelin päättyminen

Peli päättyy sen kierroksen loppuun, jonka aikana pakasta on vedetty lopetuskortti.

### Pisteenlasku

Pelaaja saa kolmesta väristä pluspisteitä ja jokaisesta lisäväristä miinuspisteitä, molempia alla olevan pistetaulukon mukaan. Jokerikortin voi laskea haluamakseen väriksi ja jokaisesta "+2"-kortista saa ylimääräiset kaksi pistettä. Pelaaja, jolla on eniten pisteitä, voittaa.

## Aiheesta muualla

* Lautapelaajat.net 
* Boardgamegeek
August Jacob Liebeskind

**August Jacob Liebeskind** (1758–1793) oli saksalainen pastori, kirjailija ja Johann Gottfried von Herderin lasten kotiopettaja. Hän nai 1788 Amalie Wielandin, Christoph Martin Wielandin nuorimman tyttären. Liebeskind kirjoitti monia satuja, joista osa julkaistiin Wielandin kokoelmassa Dschinnistan. Liebeskindin satu *Lulu, oder die Zauberflöte* () toimi joidenkin oopperoiden ja näytelmien pohjana:
**Das Sonnenfest der Braminen* (musiikki: Wenzel Müller, libretto: Karl Friedrich Hensler, kantaesitys: Wien, 1790)
**Kaspar, der Fagottist, oder: Die Zauberzither* (musiikki: Wenzel Müller, libretto: Joachim Perinet, kantaesitys: Wien, 11. heinäkuuta 1791)
**[[Die Zauberflöte]]* *([[Taikahuilu]])* (musiikki: Wolfgang Amadeus Mozart, libretto: Emanuel Schikaneder, kantaesitys: Wien, 30. syyskuuta 1791)

## Aiheesta muualla
* Kirjallisuusluettelo Saksan kansalliskirjaston sivuilla
Riste

**Riste** on Kokemäellä sijaitseva kylä. Kylässä toimi kevääseen 2018 koulu, jossa opetettiin peruskoulun 1–6 luokkia.

Ristellä toimii kylätoimikunta, Risten Praasu ry, sekä vapaaehtoinen palokunta. Siellä sijaitsevat myös JM-rata, motocrossrata ja Suomen Viljavan viljavarasto.

## Risten rautatieasema
Risten kautta kulkee Tampereen ja Porin välinen rautatie. Risten rautatieasema (lyhenne Rte) valmistui Oulun radan pysäkin tyyppipiirustusten mukaan junaliikenteen alkamisen aikaan vuonna 1895, samanlaisena kuin esimerkiksi Nokian, Siuron, Karkun ja Nakkilan asemat samalla rataosalla. Kansalaissodan aikana vuonna 1918 asemarakennus yritettiin polttaa, mutta silloisen asemapäällikön rouva sai aikeen estetyksi; samaan aikaan kuitenkin läheinen Pahakosken rautatiesilta räjäytettiin ja Peipohjan, Kokemäen ja Kyttälän asemarakennukset poltettiin. Risten asemalta rakennettiin sivuraiteet sorakuopalle pääradan rakentamisen aikoihin ja edelleen voimalaitokselle vuonna 1919 sekä viljavarastolle vuonna 1938. Asemarakennuksen ulkonäköä muutettiin vuosina 1947 ja 1952. Riste ja Peipohja esiintyivät 1900-luvun alkupuolella kaavailtuina vaihtoehtoisina risteysasemina, kun Helsingistä suunniteltiin uutta rautatietä Loimaan kautta Satakuntaan. 

Risten asema jäi vuonna 1966 valmistuneen rataoikaisun vuoksi sivuun uudesta ratalinjasta, jolla avattiin samanniminen seisake ja jolta rakennettiin viljavarastolle uusi pistoraide. Vanha asemarakennus purettiin 1970-luvun alussa, henkilöliikenne Risten seisakkeella lopetettiin vuonna 1983 ja liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1999. 

## Lähteet
Onotoa

**Onotoa** on Kiribatin Gilbertsaariin kuuluva atolli Tyynellä valtamerellä. Se kuuluu eteläisiin Gilbertsaariin.

Onotoa sijaitsee 65 kilometriä Tamanasta pohjoiseen.  Atollin pinta-ala on noin 16 km² ja asukasluku oli 1&nbsp;393 vuonna 2015.  Yleisimmän teorian mukaan brittiläiset löysivät Onotoan 1826. Samana vuonna atollin näki yhdysvaltalainen kapteeni Chase. 

Onotoalla on lentokenttä. 

## Lähteet
Purolan seisake

**Purolan seisake** (, ) on entinen Suomen rataverkon liikennepaikka Järvenpään Purolassa. Seisake avattiin 1. tammikuuta 1922, silloin varsin syrjäiselle seudulle, jonka kasvulle liikennepaikalla oli keskeinen merkitys. Paikalle rakennettiin vaatimaton puinen laiturirakennus. Vuonna 1978 Purolasta tuli miehittämätön seisake. Nykyiset laiturit rakennettiin vuonna 1998. Vuonna 2007 Purola lakkautettiin omana rautatieliikennepaikkana ja se yhdistettiin osaksi Järvenpään rautatieliikennepaikka.

Järvenpään neljästä seisakkeesta Purolan seisake oli vähiten käytetty. Se muodostuu kahdesta reunalaiturista. Henkilöliikenteen pysähdykset seisakkeella lopetettiin aamuyöllä 27. maaliskuuta 2016. Samaan aikaan lakkautetun Nuppulinnan seisakkeella järjestettiin mielenosoitus. Purolalaiset kokivat, että julkiset kulkuyhteydet Purolaan olivat jo valmiiksi huonot ja junayhteyden lakkauttaminen olisi ollut siksi kohtuutonta.Purolan seisakkeelta nousi vuonna 2004 noin 32&nbsp;000 junamatkustajaa, mikä oli noin 40&nbsp;% edellistä vuotta enemmän. Lokakuussa 2014 tehdyn laskelman mukaan Purolan seisaketta käytti 129 matkustajaa arkivuorokaudessa (nousijat ja poistujat yhteensä). Helsinkiin liikennöitiin raiteelta 1 ja Riihimäelle raiteelta 2.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vaunut.org: kuvia Purolasta
Tamana (Kiribati)

**Tamana** on pienin Kiribatin Gilbertsaarista Tyynellä valtamerellä. 

Tamanan pinta-ala on noin 4,8&nbsp;km² ja väkiluku oli 1&nbsp;104 vuonna 2015. Atolli sijaitsee eteläisillä Gilbertsaarilla, 70 kilometriä Onotoasta kaakkoon ja 86 kilometriä Aroraelta luoteeseen.

Tamanalla ei ole laguunia.

## Lähteet
Arotasku

**Arotasku** (*Oenanthe isabellina*) on kivitaskua muistuttava pieni varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 15–16,5 cm, siipien kärkiväli 27–31 cm ja paino 27–33 g. Ulkonäöltään se on kuin syyspukuinen kivitasku. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

## Levinneisyys
Arotasku elää Kaakkois-Euroopasta Keski-Aasiaan. Se talvehtii Afrikassa ja Intiassa. Suomessa lajin ensimmäinen varmistettu havainto on tehty 8. syyskuuta 1977 Siikajoen Tauvossa. Arotaskua tavataan Suomessa nykyisin vuosittain.

## Elinympäristö
Avoimet lyhytvartista ruohoa kasvavat arot ja puoliaavikot.

## Lisääntyminen

Pesä maakolossa, usein jyrsijän, joskus mehiläissyöjän vanhassa pesässä. Pesä on rakennettu kuivista korsista, juurista ja karvoista, vuorattu höyhenillä ja karvoilla. Munia on 5–6, joita naaras hautoo noin 12 päivää.

## Ravinto
Arotasku on hyönteissyöjä, ja sille maistuvat varsinkin muurahaiset ja muut pistiäiset.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Alanen, Markku, Tiussa, Jouko & Kapanen, Matti 1984: Arotasku *Oenanthe isabellina* Kontiolahdessa. – Lintumies 3.1984 s. 130–131. LYL.
* Haataja, Kari, Kaarto, Ilari & Tynjälä, Matti 1980: Arotasku *Oenanthe isabellina** ensi kertaa Suomessa. – Lintumies 4.1980 s. 175–176. LYL.
*
Hämeentie 38

**Hämeentie 38** on suomalaisen rockyhtyeen Jussi & The Boysin studioalbumi. Rhythm and blues- ja countrytyylisistä käännöskappaleista koostuvan albumin kaikki suomenkieliset sanoitukset on tehnyt Juice Leskinen. Albumin 15:stä kappaleesta peräti viisi on alun perin ”pub rockin kummisedäksi” kutsutun englantilaisen Mickey Juppin tuotantoa.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Eero Raittinen – laulu
* Jussi Raittinen – laulu, kitara, rytmikitara
* Nono Söderberg – kitara
* Jukka Hakoköngäs – kosketinsoittimet
* Måns Groundstroem – bassokitara
* Kalle Fält – saksofonit
* Hannu Lemola – rummut, lyömäsoittimet, rototomit
* Eero Lupari – kitara
* Juhani Aaltonen – tenorisaksofoni
* Kaj Westerlund – piano, moog, mersey-kitara, string-kitara
* Unto Torniainen – congat
* Timo Vakkilainen – kitara, mandoliini
* Olli Haavisto – kitara, steel-kitara
* Ahti Marja-aho – viulu, kitara, western-swing fiddle
* Teuvo Lampinen – piano
* Juha Tikka – bassokitara
* Markku Luukkanen – rummut
* Kaj Westerlund – ravintolaurku, Shadows-kitara, konserttopiano, moog, piano
* Pekka Tammilehto – kitara
* Antti Tammilehto – bassokitara, kitara
* Aimo Hakala – rummut, lyömäsoittimet, congat
* Kalle Lae – kitara

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rytmimusiikin Syke: Hämeentie 38
Carmenère

**Carmenère**-rypäle on alun perin kotoisin Médocin alueelta Ranskasta, jossa se oli paljon käytetty rypälelajike 1800-luvulla. Sitä pidettiin pitkään Merlot-lajikkeena, mutta nykyisin Carmenère on kuitenkin tunnistettu omaksi rypäleekseen, ja siitä tehnyt viinit myydään joko nimellä Carmenère tai Grande Vidure. Phylloxera–viinikirva hävitti lajikkeen Ranskasta täysin 1890-luvulla. Chile, jonne rypäle tuotiin 150 vuotta sitten, on ainoa maa maailmassa, missä lajike on säilynyt.

Carmenère ei täysin sovellu pitkään pullokypsytettävien viinien rypälelajikkeeksi. Parhaimmillaan siitä tehty viini on useimmiten 2–5 vuoden ikäisenä.

Parhaimpana Carmenère-alueena pidetään Colchaguan laaksoa, joka sijaitsee Chilessä noin 130&nbsp;km etelään Santiagosta. Rypäle viihtyy ja antaa parhaan sadon leudon välimerellisessä ilmastossa. Maaperän tulisi olla hedelmällistä savensekaista lietemaata. Myös savensekainen hiekkamaa käy.

Carmenère-viinin tuoksu on runsas, yrttinen ja rehevä, sekä aina voimakas. Kaikkia Carmenère-viinejä yhdistää runsas ja täyteläinen, lämmin, hieman mausteinen, pehmeä, mehevä, pitkä maku.

## Lähteet
MacBook

**MacBook** on Applen valmistama mallisto kannettavia Macintosh-tietokoneita. MacBook-mallisto julkaistiin 16. toukokuuta 2006. MacBook suunniteltiin korvaamaan iBook G4-mallisto.
 
MacBook on rakennettu Intel Core 2 Duo -suorittimen ympärille ja se on saatavilla kolmena eri kokoonpanona: 2.1 GHz ja 2.4 GHz malleina valkoisella kotelolla sekä mattamustana 2.4 GHz mallina. Jokainen kokoonpano on varustettu näytön yläreunassa sijaitsevalla iSight-kameralla ja magneettisella kannen lukolla. MacBook on suorituskykyisemmän MacBook Pro -malliston sisarmallisto. Toinen sisarmalli on MacBook Air. Näyttö on MacBookeissa 13,3 tuuman (33,8 cm) TFT-näyttö, jonka resoluutio on 1280 x 800 pikseliä.
Apple poisti MacBook White:n mallistostaan 27. toukokuuta 2009. 

## Mallisarjan vaiheet

Lokakuussa 2008 Apple uudisti 13-tuuman MacBook-mallin. Uusitun MacBookin runko on kaiverrettu alumiinista, ja siinä on LED-taustavalaistu näyttö.

Kesäkuussa 2009 Apple päivitti kannettavat tietokoneensa. Alumiininen 13,3 tuuman kannettava siirtyi Macbook Pro tuoteperheen sisälle ja tavallista Macbookia on saatavilla vain polykarbonaattikuorilla. Samalla malliston prosessoriin, näyttöön ja näppäimistöön tuli pieniä muutoksia.

Lokakuussa 2009 Apple päivitti polykarbonaattikuorisen MacBookin alumiinimallistosta tutulle Unibody-kuorelle, joka tosin edelleen on valmistettu polykarbonaatista. Samalla malli sai myös Pro-perheestä tutun uuden akun, jonka luvattu kestoaika on seitsemän tuntia.

Toukokuussa 2010 Apple päivitti MacBookia. 7 tuntia kestävä akku vaihtui 10 tuntia kestävään akkuun, prosessori 2.4 GHz Intel Core 2 Duo:hon. Myös näytönohjain vaihtui Nvidia GeForce 320M, jossa oli 256MB sisäistä muistia. Koneen mukana toimitettiin Mac OS X 10.6.3.
Sirpa Lane

**Sirpa Lane** (oik. **Salo**; 1952 Turku – 1999 Formentera) oli suomalaissyntyinen näyttelijä ja malli. 
Hänet löysi alun perin Ruotsissa ohjaaja ja valokuvaaja David Hamilton. Elokuvaura vaikutti alussa lupaavalta: Roger Vadim nimesi Salon ”uudeksi Brigitte Bardot’ksi”. Lanen tunnetuimpia rooleja ovat aatelisnainen Walerian Borowczykin elokuvassa *[[Pedon vallassa | La Bête]]* ja Roger Vadimin elokuvan *[[Charlotte (elokuva)|Charlotte]]* nimirooli.

Lane lähti ulkomaille jo nuorena ja saavutti kulttimainetta Ranskassa ja Italiassa, mutta jäi kotimaassaan varsin tuntemattomaksi elokuvasensuurin takia. Lanen elokuvia nähtiin Suomessa ensimmäistä kertaa valkokankaalla vasta Suomen elokuva-arkiston sarjassa syksyllä 2006. Vuonna 1982 Sirpa Lane esiintyi *[[Playboy]]*-lehden ranskalaisen painoksen elokuun numeron kansikuvassa. 

Lanen elokuva-uran hiipuessa 1980-luvulla alan varjopuolet synkensivät sekä hänen työ- että yksityiselämäänsä. Hän sairastui AIDSiin ja menehtyi 46-vuotiaana. Viimeisinä vuosinaan Lane antoi suomalaisille aikakauslehdille useita haastatteluja, joissa hän puhui avoimesti taudistaan.

## Filmografia
* *Fluff* (1974)
* *La jeune fille assassinée* aka. *Charlotte* (1974) 
* *[[Pedon vallassa]]* (1975)
* *[[Nazi Love Camp 27 – hakaristi kohdussa]]* (*Nazi Love Camp 27*, 1977)
* *Malabestia* (1978)
* *Papaya, Love Goddess of the Cannibals* (1978)
* *La bestia nello spazio* (1980)
* *Trois filles dans le vent* (1981)
* *The Secret Nights of Lucrezia Borgia* (1982)
* *Exciting Love Girls* (1983)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Walerian Borowczyk

**Walerian Borowczyk** (21. lokakuuta 1923 Kwilcz, Puola – 3. helmikuuta 2006 Pariisi) oli puolalainen elokuvaohjaaja. Hänen maineensa on vaihdellut eri aikoina melkoisesti. Hän aloitti työnsä animaation parissa ja eteni siitä erotiikkaan. Ohjaajalle ovat ominaisia suljetut todellisuudet, joissa esineilläkin tuntuu olevan sielu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Columbia Games

**Columbia Games Inc.** on kanadalainen rooli- ja strategiapelien julkaisija.

## Tuotantoa

*HârnMaster-roolipeli
*HârnWorld-pelimaailma
*Blockgames-strategiapelisarja

## Aiheesta muualla
*Columbia Gamesin kotisivu
*Hârn-keskustelufoorumi
Pico de Orizaba

**Pico de Orizaba** (tai **Citlaltépetl**) on Meksikon korkein ja Pohjois-Amerikassa kolmanneksi korkein vuori. 

Tulivuori on tällä hetkellä horrostilassa, muttei lopullisesti sammunut; viimeinen purkaus tapahtui vuonna 1846, sitä aiemmin vuosina 1687, 1613, 1569, 1566 ja 1545.

F. Maynard ja William F. Raynolds valloittivat vuoren vuonna 1848.

## Katso myös
* Luettelo suurimmista prominensseista
* Luettelo maiden korkeimmista kohdista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Dinant

**Dinant** on Belgian kunta Namurin provinssissa, Valloniassa. Se sijaitsee Maasjoen rannalla. 

1. tammikuuta 2006 Dinantin väkiluku oli 13&nbsp;012. Pinta-ala on 99,80 km², joten asukkaita on 130 neliökilometriä kohden.

Leffen panimo sijaitsee Dinantissa.

## Dinantilaisia henkilöitä
* Joachim Patenier, taidemaalari
* Georges Pire, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
* Adolphe Sax, saksofonin keksijä

## Ystävyyskaupungit
* Disneyland Paris, Ranska
* Dinan, Ranska
* Caldas da Rainha, Portugali
* Hoddesdon, Yhdistynyt kuningaskunta
* Chios, Kreikka
* Cagayan de Oro, Filippiinit

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut , , 

## Lähteet
Sampo (lehti)

**Sampo** on Saarijärvellä ilmestyvä paikallislehti. Lehti ilmestyy kerran viikossa torstaisin. Sampo-lehden levikki oli 4&nbsp;872 vuonna 2016 ja sen levikkialue käsittää Saarijärven lisäksi Kannonkosken kunnan. 

Sampoa julkaisee Keskisuomalainen Media, ja sen vastaava päätoimittaja on Marja Tarvainen. Lehti on poliittisesti sitoutumaton. 

Sampo alkoi ilmestyä vuonna 1943. Kustantajina olivat Lanneveden Sampo-Nuorisoseura ja Lanneveden Työväen yhdistys. 

Perustamisen puuhamiehenä ja lehden vastaavana toimittajana oli Eeti Hänninen. Lehteä painettiin 350 kappaletta ja se jaettiin ilmaiseksi 8-sivuisena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sampolehti
Jani Sointula

**Jani Sointula** on suomalainen pokeriammattilainen.

Sointula voitti Monte Carlo Millions -turnauksen vuonna 2004 voitettuaan ystävänsä Juha Helpin lopun kaksinpelissä. Kolmanneksi sijoittui Phil Ivey. Sointula ansaitsi voitostaan 400&nbsp;000 dollaria.

World Poker Tourin Pariisin osakilpailussa kesäkuussa 2006 Sointula oli toinen tanskalaisen Christian Grundtvigin voittaessa, kolmanneksi sijoittui Suomen Thomas Wahlroos. Kakkostilastaan Sointula sai 356&nbsp;250  euroa eli 452&nbsp;438 dollaria.
European Poker Tourilla Sointula on ollut parhaimmillaan neljäs elokuussa 2011 Tallinnassa. 

Rob Hollinkin voittamassa Monte Carlon EPT-finaalissa maaliskuussa 2005. World Series of Pokerin pääturnauksessa 2005 Sointula oli rahasijoilla (198.). Vuonna 2012 hän oli WSOPE:n Majestic Super High Rollerissa kuudes.

Joulukuussa 2014 Sointula voitti Prahassa Prague Poker Festivalilla "€ 10,000 + 600 King's Casino Pot Limit Omaha - High Roller"-turnauksen voittaen 132&nbsp;300 euroa.

Syyskuussa 2018 Sointulan pokeriuran turnausansiot ylittivät 2,8 miljoonaa dollaria.

Internetissä Sointula on pelannut nimimerkillä Hellraiser.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Jani Sointula - pokeriturnausvoitot 
* Jani Sointulan videohaastattelu 24.10.2009
Rust (yhtye)

**RUST** on suomalainen vuosina 2001–2011 vaikuttanut vaihtoehtometalliyhtye Helsingistä. Heidän debyyttialbuminsa **Softly** julkaistiin elokuussa 2004 ja se saavutti vähäistä listamenestystä. YleX valitsi Softlyn viikon albumiksi elokuussa 2004. Laulaja/basisti Mikko Herranen on äänittänyt ja tuottanut kaikki yhtyeen levytykset mukaan lukien kolme albumia, kaksi EP:tä sekä viisi singleä.

## Jäsenet
* Mikko Herranen&nbsp;– laulu, basso
* Arto "Zenko" Kuronen&nbsp;– kitara, laulu
* Kimmo "kN" Nissinen&nbsp;– kitara, laulu
* Rainer "Raikku" Tuomikanto&nbsp;– rummut

## Entiset jäsenet
* Atte Sarkima&nbsp;– rummut
* Antti Leminen&nbsp;– rummut
* Risto Niinikoski&nbsp;– rummut
* Mikko Kaakkurinniemi&nbsp;– rummut
* Jura Sarlin&nbsp;– basso

## Diskografia

## Videografia

* *I Don't Belong* – Tuuliajolla 2006
* *Ordinary World* 2004
* *Hate Me* – Live @ Nosturi 2004
* *Down* 2003

## Aiheesta muualla
*RUST virallinen sivusto
*RUST Myspace
Manchesterin lentoasema

**Manchesterin lentoasema** () on Ison-Britannian neljänneksi suurin lentoasema ja suurin Lontoon ulkopuolella sijaitseva lentoasema. Se sijaitsee Cheshiren ja Suur-Manchesterin rajalla.

Lentoasema avattiin vuonna 1938, ja alun perin sen nimi oli *Ringway Airport*. Vuosina 1975–1986 lentoaseman nimi oli *Manchesterin kansainvälinen lentoasema*.

Lentoasema on bmin ja British Airwaysin Atlantin välisten lentojen tukikohta.

Lentoasemassa on kolme terminaalia. Terminaalit 1 ja 3 ovat samassa rakennuksessa, ja ovat yhdistetty käytävällä. Terminaalit 1 ja 2 on yhdistetty kävelysillalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Manchesterin lentoasema – Viralliset kotisivut
*Yhdistyneen kuningaskunnan ilmailukäsikirja  – Manchesterin lentoasema
Swiss Re

**Swiss Re** on jälleenvakuutusyhtiö, jolla on 180&nbsp;metriä korkea pilvenpiirtäjä 30&nbsp;St Mary Axe Lontoon Cityssä. Vuonna 1863 perustettu yhtiö toimii nykyään yli 30&nbsp;maassa.

## Katso myös
* Luettelo Sveitsin pörssissä noteeratuista yhtiöistä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Swiss Ren kotisivut
Hirvi, älä tule tielle

**Hirvi, älä tule tielle** on suomalaisen laulajan Jussi Raittisen vuonna 1984 ilmestynyt kuudes sooloalbumi. 

## Kappaleet
Kaikki sovitukset Eero Lupari.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Jussi Raittinen – laulu, taustalaulu ja kazoo
* Eero Lupari – sähkökitara, akustinen kitara, Yamaha DX7 ja taustalaulu
* Antero Jakoila – akustinen kitara, slide-kitara ja mandoliini
* Juha Tikka – bassokitara
* Tomi Parkkonen – rummut ja lyömäsoittimet

### Vierailevat muusikot
* Antti Hytti – kontrabasso
* Hillel Tokazier – piano
* Aaro Kurkela – harmonikka
* Heikki Jäntti – huuliharppu 
* Antero Priha – trumpetti 
* Mircea Stan – pasuuna
* Risto Pensola – klarinetti, alttosaksofoni
* Irina Milan – laulu, taustalaulu
* Esa Nieminen – taustalaulu
* Jokke Seppälä – taustalaulu

## Aiheesta muualla
* Rytmimusiikin Syke: Hirvi, älä tule tielle
Victoria Silvstedt

**Karin Victoria Silvstedt** (s. 19. syyskuuta 1974 Skellefteå) on ruotsalainen valokuvamalli, näyttelijä, laulaja ja julkisuuden henkilö.

## Elämäkerta
Silvstedt tuli vuonna 1993 toiseksi Fröken Sverige -kauneuskilpailussa. Hän oli joulukuun 1996 *[[Playboy]]*-lehden *Playmate of the Month* ja vuoden 1997 *[[Luettelo Playmate of the Year -voittajista|Playmate of the Year]]*.

Silvstedt on tehnyt menestyksekästä mallinuraa, hän on työskennellyt muun muassa Chanelille, Christian Diorille, Loris Azzarolille, Givenchylle, Valentinolle ja Giorgio Armanille.

Silvstedt on Guess-merkin keulahahmo ja esiintyi muun muassa Claudia Schifferin ja Anna Nicole Smithin kanssa.

Silvstedt esiintyi myös italialaisessa ja ranskalaisessa *[[Onnenpyörä]]*-ohjelmassa.

## Diskografia
### Albumit
* *Girl on the Run* (1999)

### Singlet
* *Hello Hey* (1999)
* *Rocksteady Love* (1999)
* *Party Line* (1999)
* *Saturday Night* (2010)

## Valikoitu filmografia
* *BASEketball* (1998)
* *Naken* (2000)
* *Ivans XTC* (2002)
* *[[Boat Trip – kuuma sinkkuristeily|Boat Trip]]* (2002)
* *Victoria Silvstedt: My Perfect life* (2008) (Victoria Silvstedtin täydellinen elämä)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Silvstedtin virallinen kotisivu  
* 
* Victoria Silvstedt ''Playboy.com:issa''
Vendit

**Vendit** on vanha germaanisperäinen nimitys läntisille slaaviheimoille, jotka levittäytyivät itäisen Saksan alueelle (Elbe- ja Oder-jokien väliselle alueelle) 600-luvulla. Vendien lukuisat heimoruhtinaskunnat alistettiin 1100-luvulla saksalaisten valtaan. Vuodesta 1110 vendien oli maksettava sakseille veroa ja vuonna 1111 heidän päälliköidensä oli autettava saksalaisia lääninherroja näiden hyökkäyksissä Rügenin saarella asuvia slaavilaisia merirosvoja vastaan. Tämän seurauksena vendiväestö vähitellen saksalaistui. Myös Tanskan historiaan kuuluvat 1100-luvulla tehdyt ristiretket merirosvoutta harjoittaneita, Itämeren lounaisrannikolla asuneita pakanallisia vendiheimoja vastaan. 

"Vendit"-nimityksen keksivät mahdollisesti Länsi-Euroopan varhaiskeskiaikaiset oppineet, jotka ilmeisesti samaistivat slaavit Tacituksen noin 100 jaa. mainitsemaan veneettien kansaan. Slaavilaisten maiden historiankirjoitus kutsuu vendejä yleensä **[[Polabi|polabeiksi]]**.

Muinaisten vendien muistona elää vielä pieni sorbivähemmistö Saksan itärajan tuntumassa. Ennen saksalaisvalloitusten alkua vendiläistä väestöä eli alueella, joka vastasi melko tarkkaan myöhemmän DDR:n valtioaluetta. Vuonna 810 slaavilaisalueen länsirajaksi muodostui *[[Limes Saxonicus]]* Lyypekin länsipuolella.

## Lähteet
Lassakuume

**Lassakuume** on arenaviruksen aiheuttama verenvuotokuume. Sen isäntänä on rotta, jonka virusta sisältävä virtsa leviää pölyn ja elintarvikkeiden välityksellä ihmiseen.

Lassakuume tarttuu myös sekundäärisesti ihmisestä ihmiseen.

Tautia esiintyy endeemisenä Länsi-Afrikassa. Tautiin ei ole rokotetta (tilanne 2018).

Lassakuumeen kuolleisuus on nykyään noin kaksi prosenttia.

## Etymologia
Nimensä lassakuume on saanut nigerialaisesta Lassan kaupungista, jonka ympäristössä diagnosoitiin taudin ensimmäiset tieteellisesti todennetut tapaukset vuonna 1969. 
 
## Esiintyvyys
Lassakuumetta esiintyy Länsi-Afrikassa arviolta 100 000–300 000 tartuntaa vuodessa. Arvioiden tekeminen tosin on hankalaa muun muassa tilastoinnin ja terveydenhuollon puutteellisuuksien takia. Esimerkiksi Nigerian tautikeskus pyrkii osaltaan seuraamaan tautia.

## Oireet
Taudin oireet ilmenevät 1–3 viikon kuluessa tartunnasta

* korkea kuume (yli 38,5 °C)
* kurkkukipu
* yskä
* selkäkipu
* vatsakipu
* veristä oksentelua
* veriripuli

## Hoito
Lassakuumeen diagnosointi on hankalaa, koska sen oireet ovat moninaiset ja epämääräiset. Ne muistuttavat ebola- ja marburg-virusinfektioita sekä malariaa.

Lääkityksenä on ribaviriini (Copegus, Rebetol) -antiviruslääke.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Lassa fever 
* World Health Organization (WHO): Lassa fever 
* Centers for Disease Control and Prevention (CDC): Lassa fever 
* Imported Lassa Fever
Derek!

**Derek!** on Aavikon debyyttialbumi, joka julkaistiin 1997. Se on julkaistu sekä CD:nä että vinyylinä.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

**Vinyylipainoksen bonusraidat**
#Ralliautokuski
#Hotelli Martinque

## Aiheesta muualla

* Derek! Discogs.comissa
Thure Sarnola

**Tuure Henrik Aksel ”Thure” Sarnola**  (alk. *Stråhl*, 30. huhtikuuta 1917 Kuopio – 15. maaliskuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen jalkapallomaalivahti ja myöhemmin jalkapallovalmentaja.

Sarnolasta olisi voinut tulla Suomen ensimmäinen jalkapalloammattilainen. Hän teki vaikutuksen englantilaislehdistöön maaottelussa Englantia vastaan vuonna 1949. Tuolloin hän oli kuitenkin liian vanha lähtemään. Hän oli siirtymässä jo vuonna 1939 Ruotsin Allsvenskaniin, mutta alkanut sota esti aikeet. Sota vaikutti myös pelattujen maaotteluiden määrään. Pitkästä maajoukkueurasta huolimatta hänen tililleen kertyi vain 25 maaottelua.

Sarnola oli vuonna 1937 nostamassa Kuopion Pallotovereita ensimmäisenä sisämaan seurana SM-sarjaan. Sitä ennen kaikki SM-sarjajoukkueet olivat rannikkokaupungeista.

Pelaajauran jälkeen hänestä tuli maalivahtikouluttaja ja -valmentaja. Hän opasti yli 30 vuoden aikana merkittäviä suomalaisia maalivahteja.

## Seurat

* 1934–1936 Kuopion Pallotoverit
* 1937 PK-37
* 1938–1940/41 Kuopion Pallotoverit
* 1941–1949 Helsingin Palloseura
* 1950 Tampereen Ilves-Kissat

## Saavutukset

### Pelaajana

* Suomen-mestaruus 1950
* 25 A-maaottelua 1939–1950
* Suomen vuoden jalkapalloilija 1948 (urheilutoimittajien valitsema)
* Valittu suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen 1993

### Valmentajana

* Naisten Suomen-mestaruus 1971 ja 1972 (HJK:n päävalmentajana)
* Miesten Suomen-mestaruus 1978 ja 1981 (HJK:n valmennusryhmässä)

## Lähteet
* Jalkapallon pikkujättiläinen (s. 383–384) (WSOY 2003) 

### Viitteet
Vauhtipiru

**Vauhtipiru** on Marvel-kustantamon luoma superroisto. Hahmo esiintyi ensimmäisen kerran *Avengers*-lehden numerossa 70. Vauhtipirun loivat Roy Thomas ja Sal Buscema. 

Suomessa Vauhtipiru esiintyi ensimmäisen kerran *Hämähäkkimies*-lehden numerossa 9 (1985). 

## Voimat ja varusteet

Vauhtipiru voi liikkua yli-inhimillisen nopeasti. Hän kykenee juoksemaan 71,5 metriä sekunnissa ja Vauhtipirun refleksit ovat noin neljä kertaa tavallista ihmistä nopeammat. Vauhtipiru on myös taitava karatemestari.
Eino Soinio

**Eino Aleksi Soinio** (alk. **Salin**, 12. marraskuuta 1894 – 7. joulukuuta 1973 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija ja urheilutoimittaja. Puolustuksessa keskustukimiehenä pelannut Soinio edusti urallaan Helsingin Jalkapalloklubia sekä Helsingin Palloseuraa. Urheilutoimittajana hän käytti nimimerkkiä M-o-n-i. 

Soinio oli Tukholman olympialaisissa vuonna 1912 Suomen paras pelaaja, vaikka oli joukkueen nuorin pelaaja. Hän pelasi ensimmäisen maaottelunsa juuri olympiakisojen alla Ruotsia vastaan, ollessaan 17 vuoden ja 228 päivän ikäinen. Soinion veli oli Suomen olympiajoukkueen johtaja Kaarlo Soinio.

Soiniota nuorempana Suomea on miesten A-maajoukkueessa edustanut vain Pasi Rautiainen. Olympiakisoissa Soinio teki tasoitusmaalin 2–2 Italiaa vastaan ja on edelleen nuorin Suomen maajoukkueessa maalin tehnyt pelaaja. Kisamenestyksestä muut pelaajat saivat palkkioksi raitiovaunulipun lisäksi kruunun päivärahan, mutta alaikäinen Soinio vain 50 äyriä.

Soinio voitti uransa aikana peräti yhdeksän Suomen mestaruutta, enemmän kuin kukaan muu miespelaaja. Elämänuransa Soinio teki Helsingin Sanomien urheilutoimittajana sekä urheilukirjailijana.

## Saavutukset
* Suomen mestaruus 1911, 1912, 1917, 1918, 1919, 1923, 1925, 1926 ja 1927
* 36 A-maaottelua
* 4. sija Tukholman olympiakisoissa 1912
* Valittiin olympiakisojen all stars -joukkueeseen
* Valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen 1993

## Teokset
**Gee-Bee – kehdosta ”Gardenin” kehään*, Helsingin uusi kirjapaino, Helsinki, 1938.
**Suomalaisia mestaripainijoita – Carl Allénista Väinö Kokkiseen*, Porvoo WSOY, 1939.
**Voimailumaailman mestareita – kuvauksia heidän elämästään ja kamppailuistaan*, Tammi, Helsinki, 1945.
**Kuningas jalkapallo*, Tammi, Helsinki, 1947.
**Urheiluareenoitten mestareita*, Tammi, Helsinki, 1950.
**Urheilun suurten voittajien tarina*, Otava, Helsinki, 1960. 
**Helsingin atleettiklubi 1891–1966*, Helsinki, 1967.

## Lähteet
* *Jalkapallon Pikkujättiläinen*, WSOY 2003 .
* Eino Soinio National Football Teams.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Eino A. Soinio:  Jalkapalloilu maailman suosituin joukkuepeli, Helsingin Sanomat, 23.9.1934, nro 256, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Max Viinioksa

**Max Viinioksa** (27. lokakuuta 1905 Helsinki &ndash; 1. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen jalkapalloilija. Hän pelasi oikeana sivutukena. Viinioksa oli vahvarakenteinen ja rajuotteinen pelaaja. Hän pelasi Suomen ensimmäisessä jääkiekkomaajoukkueessa vuonna 1928, mutta piti jalkapallon päälajinaan ja kuului vuosia Suomen jalkapallomaajoukkueeseen – hän oli ensimmäinen 50 jalkapallomaaottelua pelannut suomalainen. 

## Urheilu-uran jälkeinen toiminta urheilussa

Peliuran jälkeen hänestä tuli kansainvälinen jalkapallo- ja jääpalloerotuomari, valmentaja, kouluttaja ja useiden urheilujärjestöjen puheenjohtaja. Hän oli perustamassa Suomen koripalloliittoa vuonna 1939 HPS:n edustajana.

Keväällä 1960 Max Viinioksalle luovutettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi palloilulajien hyväksi tekemästään työstä.

## Saavutukset

### Jalkapallo
* Suomen mestaruus 1925, 1927, 1929, 1932, 1934 ja 1935
* 51 A-maaottelua 1926–1935
* Valittiin Suomalaisen jalkapalloilun Hall of Fameen vuonna 1993

### Jääpallo

* 10 vuotta Mestaruussarjassa
* Maajoukkueen valmentaja 1940-luvulla
* Legendaarisen talvisodan aikaisen vuoden 1940 jääpallomaajoukkueen valmentaja

### Jääkiekko
* Kolme SM-hopeaa

## Lähteet
* Jalkapallon Pikkujättiläinen (WSOY 2003) 
* 
* 

### Viitteet
Ultramariini (yhtye)

**Ultramariini** on Hämeenlinnasta kotoisin oleva popyhtye. Ultramariinin musiikissa on kuultavissa vaikutteita sekä brittipopista, elektronisesta musiikista että vaihtoehtorockista. Omaehtoisuudestaan tunnettu yhtye on tuottanut kaikki levynsä itse, ja ne on julkaistu pienellä M.dulor-levymerkillä.

## Historia
1990-luvun loppupuolella perustettu yhtye julkaisi ensimmäisen pitkäsoittonsa *[[Juuri ja juuri olemassa]]* 17. marraskuuta 2003, jota ennen yhtye oli julkaissut kaksi EP:tä: *[[Elohopeaa (Ultramariinin albumi)|Elohopeaa]]* (2000) ja *[[Empatiaa koneille]]* (2001). Toinen albumi *[[Kevään ja kesän tähtikuvioita]]* ilmestyi 13. huhtikuuta 2005, ja kuusi uutta kappaletta ja kuusi remiksausta sisältävä tupla-ep *[[Kauempana kuin kuu]]* 25. tammikuuta 2006. Vuonna 2010 ilmestyi kolmas pitkäsoitto *[[Ydin (albumi)|Ydin]]*.

1. kesäkuuta 2018, lähes kahdeksan vuoden hiljaiselon jälkeen, yhtye julkaisi uuden singlen ”Sointu” ja ilmoitti julkaisevansa uuden albumin *[[Lasimeri]]* 7. syyskuuta. Albumilta julkaistiin vielä toinen single ”Utopia” 16. elokuuta. Radio Helsingin haastattelussa laulaja-kitaristi Matti Johannes Koivu ja kosketinsoittaja Tuomas Ilmavirta kertoivat kitaristi Ville Aallon jättäneen yhtyeen.

## Jäsenet
* Tuomas Ilmavirta – koskettimet
* Juri Kaskela – rummut
* Matti Johannes Koivu – laulu, kitara
* Teemu Vilmunen – basso

### Entiset jäsenet
* Ville Aalto – kitara

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* 
* 

### EP:t
* 
* 
* 

### Singlet
* ”Kaupunginpuisto/Soma” (2004)
* ”Hän haluaa heijastuksen” (2010)
* ”Sointu” (2018)
* ”Utopia” (2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ultramariinin kotisivut.
* Levy-yhtiö M.dulorin kotisivut.
Cagliari Calcio

**Cagliari Calcio** on vuonna 1920 perustettu italialainen jalkapallojoukkue Cagliarista, Sardiniasta. Seura pelaa kaudella 2025–2026 Italian korkeimmalla sarjatasolla Serie A:ssa, jonne se nousi keväällä 2023 pelattuaan välillä yhden kauden Serie B:ssä. Edelliset kerrat joukkue oli Serie A:ssa yksitoista kautta vuosina 2004–2015 ja kuusi kautta vuosina 2016–2022. Cagliari Calcion lempinimiä ovat muun muassa *Rossoblu* (punasiniset), *Isolani* (saarelaiset) ja *Casteddu*.

Cagliari Calciolla on yksi *scudetto* eli Italian mestaruus. Se tuli kaudella 1969–1970, jolloin joukkueen vakiopelaajiin kuuluivat Enrico Albertosi, Comunardo Niccolai, Mario Martiradonna, Giulio Zignoli, Angelo Domenghini, Pierluigi Cera, Nené, Giuseppe Tomasini, Ricciotti Greatti, Luigi Riva, Sergio Gori ja Mario Brugnera.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Virallinen sivu
Mikkelä

**Mikkelä** on Muuralan kaupunginosaan kuuluva pientalo- ja pienteollisuusalue Espoossa. Alue sijoittuu rantaradan ja Kehä III:n väliin. Asutus on rivitalovaltaista. Teollinen toiminta on keskittynyt Kehä III:n varteen, ikään kuin matalaksi melumuuriksi.

Mikkelän palveluihin kuuluvat alakoulu, päiväkoti, ABC -huoltoasema, Snacky ja Burger King -pikaruokaravintolat ja Lidlin myymälä. Koulu, kirjasto ja muut kaupalliset palvelut löytyvät läheisestä Espoon keskuksesta.

Mikkelän kautta kulkevat arkisin Helsingin Seudun Liikenteen bussilinjat 

213 (Kamppi–Kauklahti). Alueen luoteisosaan on yhteys arkisin päiväsaikaan busseilla 241 (Espoon asema – Hirvisuo) ja 168 (Kauklahti – Espoontori, kulkee vain muutaman kerran päivässä, arkisin)e Mikkelää sivutekulkee n myös linja 243 (Espoon asema – Veikkola).

Mikkelän läpi Kauklahteen kulkevan Ison Maantien varrella sijaitsee historiallinen Muuralan hirttopaikka.
Takykardia

**Tiheälyöntisyys** eli **takykardia** tarkoittaa, että sydämen leposyke on terveellä aikuisella sata lyöntiä minuutissa tai enemmän. Vastakkainen käsite on bradykardia, joka merkitsee harvalyöntisyyttä (alle 60 lyöntiä/minuutti).

Tiheälyöntisyyden haitalliset vaikutukset voivat näkyä kahdella tapaa: Sen lisäksi, että sydän toimii tehottomasti lyödessään liian nopeasti, tämä nopeus lisää sydämen työtaakkaa. Tällöin hapen tarve sydämessä kasvaa, mutta veren virtaus sydänlihakseen vähenee, jolloin iskemian ja infarktin riskit kasvavat.

Tiheälyöntisyys on yleinen oirenimike, joka ei kerro tiheälyöntisyyden syytä. Sairaalloista tiheälyöntisyyttä saattavat aiheuttaa sairaudet tai mm. yliannostus, ja rytmihäiriön esiintyvyys kasvaa iän myötä. Esimerkiksi altistuminen ruumiilliselle rasitukselle kasvattaa sydämensykettä, mutta tällöin ei puhuta sairaalloisesta tiheälyöntisyydestä. 

## Tiheälyöntisyystyypit
### Eteistakykardia
Eteisvärinässä eteiset eivät supistu säännöllisesti, vaan eteisten eri kohdat supistelevat eri tahdissa. Jos eteistakykardian tiheys on yli 300 lyöntiä/min, sitä kutsutaan eteisvärinäksi eli flimmeri. Jos tiheys on alle 300 lyöntiä minuutissa, kyseessä on eteislepatus eli flutteri. Eteisvärinä heikentää sydämen pumppaustehoa jonkin verran.

Eteisperäiselle **supraventrikulaariselle takykardialle** (käytetään myös lyhennettä SVT) on ominaista ajoittain ilmaantuva hyvin tiheä syke, joka on tavallisesti 140–220 kertaa minuutissa. Tällöin sykettä ohjaavassa sähköisessä toiminnassa on häiriö. Sydämen eteisen jokin kohta alkaa tuottaa sähköimpulsseja tiheään tahtiin. Toinen mekanismi on kiertoaktivaatio, jolloin sähköimpulssi kiertää kehää eteisten ja kammioiden välillä.

### Kammiotakykardia

Kammioperäisessä tykytyksessä sydämen rytmi on tyypillisesti välillä 100–200 lyöntiä minuutissa. Useimmiten aiheuttajana on perinnöllinen alttius tai jokin sydänlihaksen sairaus, mutta tykytys voi alkaa myös terveessä sydämessä.

Kammiolepatuksen uskotaan olevan siirtymisvaihe kammiotakykardian ja kammiovärinän välillä. Kammioperäinen tykytys voi muuttua kammiovärinäksi, jossa sydämen pumppaustoiminta loppuu kokonaan. Kammiovärinän yleisin syy on kammiolihaksen verenkierron voimakas heikentyminen yleensä sydäninfarktin seurauksena.

## Lähteet
Multi Muysic

**Multi Muysic** on Aavikon toinen pitkäsoittoalbumi. Se julkaistiin vuonna 2000 sekä CD:nä että vinyylinä.

## Kappalelista

#"Synchro Start" – 1:05
#"New York-London-Siilinjärvi-Tokyo" – 3:10
#"Sports Criminal" – 2:50
#"Seoul'88" – 2:16
#"Omavastuualue" – 3:05
#"Slalom Tripmaster" – 3:13
#"Bermuda 3" – 3:47
#"Lazer Theme" – 2:29
#"Viitostie" – 4:52
#"Street Pilot" – 3:10
#"Fyysikot Tiedottavat" – 1:45
#"Torpedo Girls" – 4:00

## Aiheesta muualla

* Multi Muysic Discogs.comissa
Pingelap

**Pingelap** (**MacAskill**, **Musgrave**, **Pelelap**, **Pingerappu To**) on Pohnpein (Ponapen) osavaltioon kuuluva atolli Mikronesian liittovaltiossa. Sen kokonaispinta-ala on 1,75 neliökilometriä, josta laguunin koko on 1,2 neliökilometriä.

## Väestö
Saariryhmän kolmesta saaresta vain Pingelap on asutettu. Vuonna 2010 asukkaita oli 258.
Pingelapin tärkeimmät kielet ovat pingelap ja pohnpei. Pingelapin väestöstä huomattavan suuri osa kärsii värisokeudesta, jota pingelapin kielellä kutsutaan nimellä *maskun*.

## Lähteet
Ulithi

**Ulithi** (myös **Urushi**, **Mackenzie Island** ) on Mikronesian liittovaltioon kuuluva koralliatolli Tyynen valtameren Karoliineilla. Se sijaitsee 100 kilometriä Yapista itään, ja sitä hallitaan osana Yapin osavaltiota. 

Ulithi koostuu 40 saaresta, joiden yhteenlaskettu pinta-ala on 4,5 km². Sen laguuni (548 km²) on maailman neljänneksi suurin. Ulithin asukasluku vuonna 2010 oli 847. Saarista asuttuja ovat Falalop, Asor, Mogmog ja Fedarai. Falalopilla on muun muassa Ulithin lentokenttä ja yksi Yapin osavaltion kolmesta julkisesta high schoolista. 

Portugalilainen Diego da Rocha löysi Ulithin 1526. Britit saapuivat Ulithille vuonna 1791. Yhdysvaltain laivasto käytti atollia tukikohtanaan toisessa maailmansodassa. Ulithilla puhutaan ulithin kieltä. 

## Lähteet
Pingelapin kieli

**Pingelapin kieli** (omakielinen nimi: *Pingelap*) on mikronesialainen kieli, jota puhutaan pääasiassa Mikronesian liittovaltiossa, Pohnpein osavaltiossa. Kielellä on kaikkiaan noin 3&nbsp;000 puhujaa. Heistä 2&nbsp;500 asuu Mikronesian liittovaltiossa: noin 2&nbsp;000 Ponapella ja 500 Pingelapilla. Kielen ei katsota olevan välittömässä vaarassa. Sen lähimpiä sukulaiskieliä on muun muassa pohnpei, eikä pingelapilla ole tunnettuja murteita. 

Pingalap on yleisessä käytössä muun muassa kotona ja kirkossa, kun taas kouluissa ja hallinnon saralla käytetään pohnpeita tai englantia. Suurin osa pingelapin puhujista on kaksikielisiä. Kirjallista materiaali pingelapiksi on julkaistu vain vähän. Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Vain yksittäisiä osia Raamatusta on käännetty pingelapiksi. 

Pingelapin sanastosta 81 % on samaa alkuperää kuin pohnpeissa ja 79 % samaa alkuperää kuin mokilissa. Kielen käyttö on varsin aktiivista, mutta puhujat osaavat myös pohnpeita.

## Fonolofgia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Vaikki vokaalit voivat esiintyä sekä lyhyinä että pitkinä.

Lähde:

## Kielioppi ja sanasto
Reduplikaation lisäksi kielessä käytetään myös triplikaatiota, jossa sana toistetaan kolmesti uuden merkityksen luomiseksi. Mikäli nämä loisivat konsonanttiklusterin, konsonanttien väliin tulee vokaali:

Pingelapin lukusanat 1–9 riippuvat siitä, mitä lasketaan. Erilliset lukusanansa on esimerkiksi pitkille tai elollisille asioille.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Peippola (Kotka)

**Peippola** on kylä Kotkassa. Se sijaitsee Kotkan keskustaajaman pohjoispuolella seututien 357 varrella. Asukasluku on 522 (31.12.2012). Peippola kuului Kymin kuntaan vuoteen 1976 saakka. 

Peippola on pääosin toisen maailmansodan jälkeen rakennettua omakotitaloaluetta. Kylän kautta on tieyhteys Kymin lentokentälle. 

## Lähteet
Walter Houser Brattain

**Walter Houser Brattain** (10. helmikuuta 1902 &ndash; 13. lokakuuta 1987) oli yhdysvaltalainen fyysikko, joka työskenteli Bell Telephone Laboratoryssa. Hän kehitti transistorin yhdessä John Bardeenin kanssa. Hän sai 1956 Nobelin fysiikanpalkinnon yhdessä William B. Shockleyn ja John Bardeenin kanssa transistorin keksimisestä ja tutkimisesta.

Bell Labsissa Brattain ja John Bardeen keksivät kärkitransistorin, jota he esittelivät vuonna 1947.
Tämän jälkeen William Shockley kehitti liitostransistorin.
Shockley, Bardeen ja Brattain saivat Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1956 "tutkimuksesta puolijohteisiin ja transistori-ilmiöön".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nobelprize.org Walter H. Brattainin elämäkerta
Haistilan rautatieasema

**Haistilan rautatieasema** oli Haistilan kylässä sijainnut rautatieasema rataosalla , Nakkilan ja Friitalan välissä Ulvilan silloisessa pitäjässä. Haistilan pysäkki avattiin radan valmistumisen yhteydessä 1895. Asemaksi se laajennettiin vuonna 1900. Haistilan rautatieasema palveli lähinnä tavaraliikennettä ja Haistilan kylää. Lisäksi sen alaisuudessa toimi Friitalan seisake. 

Haistilan aseman merkitys rautatiehistoriassa on lähinnä sen toiminnassa radan alkuaikoina. Haistilan kohdalla rata kulkee noin sadan metrin päässä Kokemäenjoesta, välittömästi aseman yläpuolella se muuttuu purjehduskelvottomaksi Ruskilan kosken vuoksi. Ennen Mäntyluodon satamaan vievän radan valmistumista suurin osa sinne kulkeneesta rahdista siirrettiin junista jokilotjiin Haistilan asemalla. Ratapihan länsiosasta johti pistoraide jokirantaan.

Mäntyluodon radan valmistuttua vuonna 1900 Haistilan aseman merkitys väheni. Asema aleni lopulta miehittämättömäksi seisakkeeksi vuonna 1954. Tavaraliikenne asemalta lopetettiin vuonna 1956. Vaihteet ja pistoraiteet purettiin vielä samana vuonna. Lopullisesti Haistilan asema lakkautettiin vuonna 1973, kun henkilöliikenne lopetettiin.  

Asemarakennus on edelleen paikallaan. Se muutettiin asunnoiksi jo vuonna 1962. 

## Lähteet
*Jukkajoutsi.com
Ulvilan rautatieasema

**Ulvilan rautatieasema** sijaitsi  -radalla Ulvilan keskustaajamassa Friitalassa. Asema aloitti toimintansa seisakkeena, mutta se laajennettiin myöhemmin rautatieasemaksi. Teollisuusyritysten ja hyvien liikenneyhteyksien ansiosta Friitalasta kehittyi Ulvilan suurin taajama. 1. kesäkuuta 1932 asti aseman nimi oli *Friitalan rautatieasema*. Ulvilan rautatieasema palveli lähinnä ympäröivän kylän henkilöliikennettä. Liikennepaikka muutettiin miehittämättömäksi seisakevaihteeksi vuonna 1970, tavaraliikenne lopetettiin vuonna 1974, henkilöliikenne vuonna 1983 ja koko liikennepaikka lakkautettiin vuonna 1984. Tilausjunia paikalla pysähtyi satunnaisesti vielä 1990-luvulla. 

Asemalta rakennettiin 1930-luvulla teollisuusraide Friitala Oy:n tehtaalle. Teollisuusraide purettiin tehtaan toiminnan supistuttua 1990-luvulla. Suojeltavaksi määrätty huonokuntoinen asemarakennus paloi vuonna 2003. Rakennuksen oli suunnitellut arkkitehti Thure Hellström ja se oli siirretty paikalle Kontiolahden Jakokoskelta Joensuu–Kontiomäki-radan varrelta vuonna 1932. Nykyään asemasta on jäljellä asemapäällikön talo ja laiturin jäännökset.

## Lähteet
Lilla Teatern

**Lilla Teatern**  on helsinkiläinen, pääosin ruotsinkielinen teatteri, joka vuodesta 2005 on osa Helsingin kaupunginteatteria mutta joka aiemmin toimi itsenäisenä ammattiteatterina.

## Historia

Lilla Teaternin perustivat vuonna 1940 näyttelijät Eja ja Oscar Tengström. Teatterin pitkäaikainen omistaja oli Vivica Bandler (von Frenckell) vuosina 1955–1967, minkä jälkeen teatterin omistivat ja sitä johtivat Lasse Pöysti ja Birgitta Ulfsson vuoteen 1974. Asko Sarkola oli seuraava pitkäaikainen johtaja. Vapaan Lillanin viimeiseksi taiteelliseksi johtajaksi jäi Laura Jäntti.

Alkuaikoina teatteri toimi pikkuruisessa takahuoneessa ruotsinkielisen kauppakillan tiloissa sisäpihalla Kasarmikadulla. Näytelmävalikoima keskittyi enimmäkseen hupipuoleen, mutta nuorilla näyttelijöillä oli raikas ote ja usein odottamattomia ideoita, joten menestys oli turvattu. Bandlerin johdolla mukaan tuli myös vakavampaa, taiteellisesti korkeatasoista tuotantoa. Vuonna 1962 teatteri sai uudet, sille itselleen räätälöidyt tilat Tekniska Föreningenin (TFiF:n) uudessa talossa Yrjönkadun ja Eerikinkadun kulmassa.

Menestyksen runkona olivat muutaman vuoden välein esitetyt Benedict Zilliacuksen kirjoittamat ajankohtaiset revyyt, jotka sopivan pisteliäästi esittivät ajankohtaiset ja menneet tapahtumat Suomenmaassa pehmentävä pilke silmänkulmassa. Revyitä vauhdittivat pitkäaikaisen talomuusikon, Erna Tauron säveltämät ja pianolla soittamat sävelmät ja laulelmat.  Samaan aikaan vanhoissa tiloissa, nimellä Pikku-lillan, esitettiin vakavampaa aineistoa ”kapeammalle” yleisölle. Pyrittiin myös esittämään mahdollisimman paljon uusia suomenruotsalaisia näytelmiä ja käännöksiä suomen kielestä. Vakituiseen henkilöstöön kuului monia kaksikielisiä näyttelijöitä kuten Lasse Pöysti, Elina Salo ja Asko Sarkola, joten samojen näytelmien esittäminen myös suomeksi ei ollut vaikeaa. Teatteriin tuli myös alkujaan suomenkielisiä näyttelijöitä näyttelemään ruotsiksi, muun muassa Ritva Valkama ja Sinikka Sokka. Kaisa Korhonen oli jonkin aikaa mukana teatterin johdossa, minkä jälkeen tuli perinteeksi esittää ohjelmistoa molemmilla kielellä.

## 2000–
Lilla Teaternin taloudellinen tulevaisuus ratkaistiin liittämällä se Helsingin Kaupunginteatteriin elokuussa 2005. Teatterin johtajana on sittemmin toiminut Pekka Strang. Vuoden 2014 alusta uudeksi taiteelliseksi johtajaksi nimitettiin Raila Leppäkoski. Vuoden 2017 alusta taiteellisena johtajana toimi Marina Meinander ja marraskuusta 2019 tehtävässä aloitti Jakob Höglund.

## Näyttelijöitä
* Märta Laurent (1981–)
* Leif Lönnqvist (–1981)
* Johanna Ringbom (1981–)
* Johan Simberg (1981–)
* Birgitta Ulfsson (–1981)
* Tom Wentzel (1981–)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teatterin kotisivut.
*
Petsamon piiri

**Petsamon piiri** () on kunnallinen itsehallintoalue Murmanskin alueen luoteisosassa Venäjällä, Norjan rajalla. Piiri rajoittuu pohjoisessa Jäämereen, luoteessa Norjaan, lounaassa Suomen Inariin sekä etelässä ja idässä Murmanskin alueen Kuolan piiriin. Piirin hallintokeskus on Nikkelin kaupunkityyppinen taajama.

Vuoden 2024 alussa piirissä oli arviolta 29&nbsp;632 asukasta. Vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan asukkaita oli 38&nbsp;980.

Petsamon piiri sijaitsee pääosin Suomen 1940 ja 1944 Neuvostoliitolle luovuttamilla Petsamon kunnan alueilla. Kuitenkin piirin läntisin kohta, 1947 liitetty Jäniskosken–Niskakosken alue oli Suomeen kuuluessaan osa Inarin kuntaa. Titovkan rautatieaseman alue siirtyi Poljarnyin piiristä Petsamon piiriin 1959. Kun seuraavana vuonna lakkautettiin Poljarnyin piiri, siihen kuulunut Vaalesjoen länsipuolinen alue (lukuun ottamatta Vanhan Vaalesjoen asutuspaikkaa) mukanaan Keskisaarento ja Kalastajasaarento liitettiin Petsamon piiriin. Linjan Akmenjaur-Kontospää (Suomen raja) eteläpuolinen alue eli Svetlyin asutuspaikka siirrettiin Petsamon piirin Nikkelin kaupunkitaajamasta Kuolan piirin Ylä-Tuuloman kaupunkitaajamaan 1984.

## Hallinnollinen jako
Vuonna 2020 kaikki Petsamon piirin kunnat yhdistettiin yhdeksi hallintoalueeksi (), joka kattaa koko piirin alueen. Ennen uudistusta piiri koostui Zapoljarnyin, Nikkelin (*Nikel*) ja Petsamon (*Petšenga*) kaupunkikunnista sekä Korzunovon maalaiskunnasta.

Piirissä on 17 asutuskeskusta: 
*Nikkelin (*Nikel*) kaupunkityyppinen taajama, hallintokeskus
*Zapoljarnyin kaupunki
*Petsamon (*Petšenga*) kaupunkityyppinen taajama
*Kolttaköngäs (*Borisoglebski*)
*Korzunovo
*Liinahamari
*Luostari
*Luostarin asema
*Petsamon asema
*Priretšnyi
*Putevaja Usadba 9 km
*Rajakoski
*Salmijärvi (*Salmijarvi*)
*Sputnik
*Titovkan asema
*Tsypnavolok
*Vaitolahti (*Vaida-Guba*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Муниципальный район Печенгский район  Petsamon piiri Murmanskin alueen sivuilla. 
* Pechenga.ru Petsamon piirin epävirallinen portaali. 
* Администрация муниципального образования Печенгский район Petsamon piirin virallinen sivusto. 
* Topografinen kartta