open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kanopos (kaupunki)

**Kanopos** (,  tai *Canobus*) eli **Pekuat** () tai **Genp** () oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa ja kuului Gynaikopoliteen nomokseen.

## Maantiede

Kanopoksen kaupunki sijaitsi Niilin läntisimmän suuhaaran suussa. Suuhaara sai tästä nimen Kanopoksen suuhaara. Lähellä sijaitsi myös Kanopoksen kanava. Aleksandrian perustamisen jälkeen Kanopos sijaitsi siitä noin 120 stadioninmittaa eli noin 21 kilometriä itään.

Antiikin aikaiset maantieteilijät sijoittivat Aasian ja Afrikan rajan Kanopoksen kohdalle, siinä missä nykyisin se sijoitetaan idemmäksi Suezin kanavan kohdalle.

## Historia

Kanopos oli aina Aleksandrian perustamiseen saakka Niilin suiston tärkein satama. Kreikkalaisessa mytologiassa kaupunki sai nimensä Menelaoksen perämiehestä Kanopoksesta, joka kuoli ja haudattiin kaupungin paikalle kreikkalaisten palatessa Troijan sodasta. Todennäköisemmin nimi oli kuitenkin peräisin egyptiläisestä Kanopos (Kanobos) -jumalasta.

Kanopos kuului Gynaikopoliteen nomokseen, tosin se mainitaan myös Meteliteen/Menelaiteen nomoksen pääkaupunkina. Satamakaupunkina Kanopoksessa oli paljon merimiehiä ja ulkomaalaisia, ja sen väestö oli sekoitus egyptiläisiä ja kreikkalaisia. Se tunnettiin lukuisista erilaisista uskonnollisista juhlistaan, löyhästä moraalistaan sekä punaisesta hennaväristään, joka oli suosittua itämaiden naisten parissa kynsien maalaamiseen. Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Kanōbitēs* ().

Kanopos taantui Aleksandrian perustamisen jälkeen, ja esiintyy historiassa vain harvoin enää kristillisen ajan koitettua. Se oli kuitenkin varhaisella kristillisellä kaudella Aleksandrian metropoliitan alainen piispanistuin. Nykyisin se on katolisen kirkon titulaaripiispan istuin (*Canopus*, *Canopitanus*).

## Rakennukset ja löydökset

Kanopoksesta on löydetty joitakin jäänteitä. Kirjallisten lähteiden perusteella kaupungissa oli Zeus-Kanopokselle omistettu temppeli, jota kunnioittivat yhtä lailla egyptiläiset kuin kreikkalaisetkin. Siellä oli myös Serapeion eli Serapiksen pyhäkkö, jossa toimi tämän oraakkeli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaisareion (Aleksandria)

**Kaisareion** (, ) eli **Sebasteion** (, ) oli antiikin aikainen Rooman keisarien kultille omistettu temppeli Aleksandriassa Egyptissä. Se oli roomalaisen Egyptin tärkein keisarikultin keskus.

## Historia

Kaisareionin rakennutti Kleopatra VII jumalaksi korotetun Julius Caesarin muistoksi noin vuonna 44–30 eaa. Kleopatra muisti sillä myöhemmin myös Marcus Antoniusta. Octavianus eli myöhempi Augustus saattoi rakennuksen valmiiksi ja omisti sen itselleen sen jälkeen kun oli vallannut Aleksandrian vuonna 30 eaa. ja halusi tuhota kaiken muiston Antoniuksesta tämän itsemurhan jälkeen. Kokonaisuus vaikuttaa olleen valmis viimeistään vuonna 13/12 eaa. Rakennuksen nimi *Kaisareion* tuli latinan sanasta *caesar*, ja nimi *Sebasteion* Augustuksen nimen kreikankielisestä käännöksestä *Sebastos*.

Kaisareion oli koko roomalaisen Egyptin suurin keisarikultille omistettu temppeli. Siellä uhratiin sekä kulloisellekin keisarille että edeltäville keisareille. Temppeli oli Rooman hallinnon pystyttämä, mutta sitä tukivat paikallisista valitut *neokoros*-virkamiehet eli ”temppelinvartijat”. Temppelistä tunnetaan kuvaus Filon Aleksandrialaiselta.

Temppeli säilyi alkuperäisessä käytössä 300-luvulle jaa., jolloin se muutettiin Aleksandrian katedraalikirkoksi. Se oli omistettu arkkienkeli Mikaelille. Filosofi Hypatia murhattiin sen portailla uskonriitojen aikaan vuonna 415. Kirkko tuhottiin vuonna 912. Nykyaikaan rakennuksesta ei ole säilynyt juuri mitään. Sen perustukset kuitenkin löydettiin vuonna 1874.

## Rakennus

Temppeli sijaitsi antiikin lähteiden mukaan lähellä kaupungin satamaa. Filonin mukaan se oli rakennettu ympäristöään korkeammalle paikalle, ja näkyi siksi hyvin. Ulkonäöltään temppeli muistutti Rooman julkisia rakennuksia. Rakennuskokonaisuuteen kuului varsinaisen temppelin lisäksi propylaion, ulkoilmahuoneita, kirjasto ja puutarha, ja se oli koristeltu rikkaasti kulta- ja hopeapatsain sekä maalauksin. Siihen liittyi myös suuri avoin tila, johon antiikin lähteet viittaavat nimillä Forum Julium, Forum Augusti ja Sebaste Agora.

Temppelin edustalla oli kolme suurta obeliskia, jotka oli siirretty Aleksandriaan muualta Egyptistä. Kaksi niistä, jotka tunnetaan ”Kleopatran neuloina”, olivat peräisin Heliopoliin Ran temppelistä. Ne ovat nykyisin Lontoossa ja New Yorkissa. Obeliskit olivat paikallaan Aleksandriassa 1800-luvulle saakka, joskin toinen oli tuossa vaiheessa jo kaatunut, ja merkitsivät näin temppelin paikkaa. Siksi sen sijainti tunnetaan paremmin kuin kaupungin useimpien muiden antiikin aikaisten kohteiden. Kolmas temppelistä peräisin oleva obeliski, niin kutsuttu Vatikaanin obeliski, on Roomassa Pietarinkirkon aukiolla.

## Lähteet
Nikopolis (Egypti)

**Nikopolis** (, ; ”Voiton kaupunki”), mahdollisesti myös **Iuliopolis** ( tai *Iouliopolis*, ), oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Ala-Egyptissä eli Niilin suistossa.

## Maantiede

Nikopolis sijaitsi noin 5,5 kilometriä itään Aleksandriasta ja hieman länteen Niilin varsinaisesta suistoalueesta. Kaupunki oli rakennettu Aleksandrian ja Kanopoksen välisen kanavan varrelle. Kaupungin paikka on nyky-Aleksandrian koillista esikaupunkialuetta.

## Historia

Nikopoliin perusti keisari Augustus vuonna 24 eaa. Se perustettiin paikalle, jossa hän voitti Marcus Antoniuksen viimeisen kerran, ja se kunnioitti kyseistä voittoa ja Aleksandrian antautumista nimellään. Tuohon aikaan Augustus oli vihoissaan aleksandrialaisille, ja pyrki horjuttamaan Aleksandrian poliittista ja kaupallista asemaa perustamalla aivan kaupungin läheisyyteen roomalaisen kaupungin.

Se, että Augustus oli suunnitellut kaupungille suurta tulevaisuutta, näkyy muun muassa sen asemakaavassa, jota ei kuitenkaan koskaan toteutettu loppuun saakka. Augustus rakennutti kaupunkiin muun muassa amfiteatterin ja diauloksen, ja perusti sinne Ludi Quinquennales -juhlat voittonsa kunniaksi. Kaupunki löi omaa rahaa, joiden kääntöpuolella oli kirjoitus  (*Nikopolis. Sebast. ktist.*, ”Nikopolis, Augustuksen perustama”). Kaupungin asukkaasta käytettiin etnonyymiä *Nikopolites* (), latinaksi *Nicopolitanus*.

Augustus suunnitteli pystyttävänsä Nikopoliihin myös useita temppeleitä siirtääkseen Aleksandrian tärkeimmät kultit sinne. Kaupunki osoittautui kuitenkin epäonnistumiseksi, sillä Aleksandria oli luontaisesti edullisemmalla paikalla. Näin roomalainen ”Voiton kaupunki” jäi pelkäksi kilpailijansa esikaupungiksi. Kaupunki katoaa historiasta alle sadan vuoden päästä perustamisestaan.

Ainoastaan Plinius vanhempi mainitsee Juliopolis-nimisen kaupungin Egyptissä. Hän kuvaa sen sijainneen saman kanavan varrella ja suunnilleen saman etäisyyden (20–30 stadioninmittaa) päässä Aleksandriasta, ja näin kyseessä vaikuttaisi olevan Nikopolis. Erään ehdotuksen mukaan nimi Juliopolis olisi kuitenkin viitannut Aleksandrian kaupunginosaan, josta Strabon käytti nimitystä Eleusis.

## Lähteet
Ptolemais (Ylä-Egypti)

**Ptolemais** (, , ) eli **Ptolemais Hermeiu** (, myös ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Thebaiksessa Ylä-Egyptissä ja kuului Thiniteen nomokseen.

## Maantiede

Ptolemais sijaitsi Niilin länsirannalla luoteeseen Abydoksesta ja noin 525 kilometriä etelään nykyisestä Kairosta. Strabon kuvasi kaupungin hänen aikansa Thebaiksen eli varsinaisen Ylä-Egyptin suurimmaksi ja saman kokoiseksi kuin Memfis.

## Historia

Ptolemaisin kaupunki perustettiin hellenistisen kauden alkupuolella. Sen perusti kuningas Ptolemaios I tai toisen lähteen mukaan Ptolemaios II, josta se sai nimensä. Ptolemais perustettiin kreikkalaisen poliksen mallin mukaiseksi kaupunkivaltioksi, ja näin sillä oli omat lakinsa ja itsenäinen asema muun hallinnon ulkopuolella Egyptin muiden polisten Aleksandrian ja Naukratiin ja myöhemmin Antinoopoliin ohella. Kaupunki korvasi paikalla olleen varhaisemman egyptiläisen Souitin kylän, joka jäi uuden kaupungin egyptiläiskortteliksi.

Ptolemais oli näin lähes puhdas kreikkalaiskaupunki keskellä muutoin täysin egyptiläistä aluetta. Se toimi koko Ylä-Egyptin keskuksena hellenistisellä kaudella. Papyrusten ja piirtokirjoitusten perusteella kaupungilla oli bule eli neuvosto ja ekklesia eli kansankokous sekä valitut virkamiehet ja tuomarit, ja sen kansa oli jaettu heimoihin ja demoksiin. Näin sen hallinto muistutti tyypillistä kreikkalaista demokratiaa. Kaupunki ei lyönyt omaa rahaa.

Ptolemais säilyi luonteeltaan kreikkalaiskaupunkina edelleen roomalaisella kaudella. Tähtitieteilijä ja maantieteilijä Klaudios Ptolemaios syntyi oletettavasti Ptolemaisissa noin vuonna 90.

## Rakennukset ja löydökset

Kaupungista on säilynyt vain joitakin rauniokasoja. Siellä tiedetään olleen kreikkalaisia temppeleitä, kuten Zeuksen ja Dionysoksen pyhäköt ja Isiksen temppeli. Kaupungissa oli myös Ptolemaioksille omistettu kultti. Piirtokirjoitusten perusteella kaupungissa on päätelty olleen teatteri.

## Lähteet
Antinoopolis

**Antinoopolis** ( eli  tai , joskus myös ,  tai ; ) oli antiikin aikainen kaupunki Egyptissä. Se sijaitsi Ylä-Egyptissä ja kuului Antinoiteen nomokseen.

## Maantiede

Antinoopolis sijaitsi Niilin itärannalla lähes vastapäätä Hermopolis Megalen kaupunkia, noin 286 kilometriä etelään nykyisestä Kairosta. Paikka oli joko sama, jossa sijaitsi aiemmin Bessan kylä tai kaupunki, jossa palvottiin Bes-jumalaa; tai Nefrusi, jossa palvottiin Hathor-jumalatarta.

## Historia

Antinoopoliin kaupunki perustettiin roomalaisella kaudella vuonna 130. Sen rakennutti keisari Hadrianus rakastettunsa Antinooksen muistoksi. Tämä oli kuollut hukkumalla Niiliin lähellä paikkaa, johon kaupunki perustettiin.

Kaupunki perustettiin kreikkalaisen poliksen eli kaupunkivaltion mallin mukaisesti, ja sinne asutettiin muista kaupungeista siirrettyjä kreikkalaisia. Näille annettiin oikeus mennä naimisiin egyptiläisten naisten kanssa ilman kreikkalaisten kansalaisoikeuksien menettämistä. Kaupunki tunnettiin historian aikana useilla nimillä, jo aiemmin mainittujen lisäksi myös nimillä *Antenon*, *Hadrianopolis* (*Hadrianupolis*) ja *Besantinopolis* sekä arabialaisissa lähteissä *Antina*. Kaupungin asukkaasta käytettiin muun muassa etnonyymiä *Antinoeus* ().

Antinoopolis kuului alun perin Heptanomiin alueeseen eli Keski-Egyptiin, mutta siirrettiin myöhemmin osaksi varsinaista Ylä-Egyptiä eli Thebaista. Sen ympärille perustettiin oma nomos, Antinoites, joka erotettiin Hermopoliteen nomoksesta (tai aiempi Hermopoliteen nomos nimettiin uudelleen). Kaupungissa oli neuvosto (*būlē*) sekä prytani-virkamies. Kaupungin väestö oli jaettu heimoihin tai piireihin (*[[fyle|fylē]]*), ja neuvoston jäsenet valittiin näiden jäsenistä. Yhden heimon nimi, *Athēnais* (), tunnetaan piirtokirjoituksista. Neuvoston päätökset eivät menneet, kuten yleensä oli tapana, nomarkin (*nomarkhēs*) vaan Thebaiksen prefektin (*epistratēgos*) tarkistettaviksi. Kaupungissa kunnioitettiin Antinoosta paikallisena jumalana, ja hänen kuolemansa muistolle vietettiin vuosittaisia kisoja.

Antinoopolis kukoisti edelleen keisari Diocletianuksen aikana 200-luvun lopulla, jolloin se toimi Thebaiksen pääkaupunkina. Keisari Valensin aikana 300-luvun jälkimmäisellä puoliskolla kaupungista tuli piispanistuin sekä yhdelle ortodoksipiispalle että yhdelle monofysiittipiispalle.

## Rakennukset ja löydökset

Antinoopolis oli rakennettu kreikkalais-roomalaisen mallin mukaan. Raunioiden perusteella kaupungin koko pituussuunnassa on ollut noin 2,5 kilometriä ja leveys noin 1,5 kilometriä, mikä tekee siitä jo varsin suurikokoisen kaupungin. Kaupungissa tiedetään olleen useita temppeleitä, teatteri, triumfikaari, circus ja hippodromi. Toinen kaupungin pääkaduista kulki pohjois-eteläsuunnassa, ja oli reunustettu pylväiköin jalankulkijoita varten. Toinen pääkatu kulki itä-länsisuunnassa. Rakennusten raunioita oli pystyssä vielä 1800-luvun alussa. Sittemmin rakennusten kiviä on käytetty uudelleen ja nykyisin paikalla on vain vähän raunioita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Zielona Góran piirikunta

**Zielona Góran piirikunta** () on Puolan piirikunta Lubuszin voivodikunnassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 75&nbsp;559. Piirikunta jakautuu yhdeksään maalaiskuntaan, jotka ovat Babimost, Bojadła, Czerwieńsk, Kargowa, Nowogród Bobrzański, Sulechów, Świdnica, Trzebiechów sekä Zabór. Hallinnollinen keskus Zielona Góra on piirikuntatason kaupunki eikä siten kuulu piirikuntaan.

Zielona Góran piirikunta menetti 1. tammikuuta 2015 huomattavan osan väkiluvustaan, kun sen hallintokeskus Zielona Góra sulautettiin yhteen aiemmin Zielona Góran piirikuntaan kuuluneen Zielona Góran maalaiskunnan kanssa.

Zielona Góran piirikunnan pinta-alasta 49,2 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018. Sillä on yhteistä rajaa Świebodzinin, Nowy Tomyślin, Wolsztynin, Nowa Sólin, Żagańin, Żaryn ja Krosnon piirikuntien kanssa. Oder-joki virtaa piirikunnan halki.

Zielona Góran piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 5,7 prosenttia.

Vuoden 2019 lopussa Zielona Góran piirikunnassa oli 75&nbsp;559 asukasta, joista 50,7 prosenttia naispuolisia ja 49,3 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 93&nbsp;375 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä kasvavan 96&nbsp;965 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden osuus piirikunnan väestöstä oli vuoden 2019 lopussa 18,3 prosenttia, työikäisten 61,7 prosenttia ja eläkeikäisten 20 prosenttia väestön keski-iän ollessa 40,8 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 694 lasta.

## Lähteet
Renata Zarazúa

**Renata Zarazúa** (s. 30. syyskuuta 1997 México) on meksikolainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 142 marraskuussa 2020 ja nelinpelissä sijalla 135 lokakuussa 2018.

Helmikuussa 2020 Zarazúa eteni välieriin Acapulcon WTA-turnauksessa voittamalla turnauksessa muun muassa maailmanlistan 50 joukossa olleen Sloane Stephensin. Hän pelasi grand slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2020 selvitettyään karsinnat. Hänestä tuli ensimmäinen meksikolainen naispelaaja grand slam -turnauksen pääsarjassa 20 vuoteen. Zarazúa voitti avauskierroksella Elsa Jacquemotin, mutta hävisi turnauksen toisella kierroksella kolmieräisen ottelun kolmanneksi sijoitetulle Ukrainan Elina Svitolinalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Mellin (aatelissuku)

**Mellin** on alkuaan pommerilainen aatelissuku, joka on otettu Ruotsin aateliin. Teodoricus de Mellene mainitaan 1233 Westfalenissa, josta suku saattaa olla kotoisin.

Suku immatrikuloitiin Suomen Ritarihuoneeseen 6.2.1818 vapaaherrallisena sukuna numero 4. Se sammui mieslinjalla 17.7.1964. 

Suvun varhaisin tunnettu polveutuminen:

*Hans Mellin, eli Pommerissa 1490.
*Christoffer Mellin, edellisen poika, muutti Viroon.
*Christoffer Mellin, edellisen poika,  astui Ruotsin palvelukseen ja yleni ratsumestariksi. Hän sai läänityksekseen Ala-Urpalan Virolahdelta. Christoffer Mellin kuoli ennen vuotta 1617.
*Bernt Mellin (1608-1690), edellisen poika, eversti ja Käkisalmen lääniin maaherra. Sai rälssiksi Kokkolan kylän Savitaipaleesta ja Kiesilän kylän Suomenniemeltä. Naturalisoitiin ruotsalaiseksi aatelismieheksi 1668. Kuoli 1690 Urpalassa ja haudattiin Viipurin tuomiokirkkoon. Hänen ensimmäinen vaimonsa Margareta oli vapaaherra Georg Paijkullin sisar, toinen vaimo Sofia Elisabet von Friesendorff ja kolmas vaimo kapteeni Otto von Schulmanin tytär Anna. Bernt Mellinillä oli seuraavat lapset, kaikki ensimmäisestä avioliitosta:
#Jürgen (1633-1713), kreivi ja sotamarsalkka, Ruotsin Pommerin kenraalikuvernööri ja Greifswaldin yliopiston kansleri
#Gustaf, everstiluutnantti
#Bernhard (1636-1682), Karjalan ratsuväkirykmentin eversti. Hänen neljä poikansa Lorentz, Bernhard, Gustaf ja Ernst Johan korotettiin vapaaherralliseen arvoon.
#Erik, ratsumestari
#Alexander, kaatui Lundin taistelussa
#Herman (k. 1701), vapaaherra, everstiluutnantti
#Gustaf Adolf (k. 1710), vapaaherra, Viipurin läänin jalkaväkirykmentin eversti

## Suvun jäseniä

* Axel Gustaf Mellin (1775–1856), suomalainen senaattori
* Axel Gustaf Mellin (1843–1884), suomalainen vapaaherra, maanviljelijä ja valtiopäivämies
* Berndt Gustaf Mellin (1804–1875), suomalainen vapaaherra, upseeri ja virka- ja valtiopäivämies
* Karl Gustaf Johan Mellin (1831–1865), suomalainen vapaaherra, juristi ja virka- ja valtiopäivämies, Berndt Gustaf Mellinin poika

## Lähteet
*Mellin nr 736 - Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor
*Grevliga ätten Mellin nr 43 - Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor
*Friherrliga ätten Mellin nr 92 - Gustaf Elgenstierna, Den introducerade svenska adelns ättartavlor

### Viitteet
Taposiris Megale

**Taposiris Megale** (, myös ; ) oli kaupunki muinaisessa Egyptissä. Se sijaitsi Niilin suiston länsipuolella kaupungista nimensä perineen nykyisen Abusirin lähellä, ja kuului Libyan nomokseen.

## Maantiede

Taposiris Megale, suomeksi ”Suuri Osiriksen hauta”, kuului Libyan nomokseen ja sijaitsi Egyptin pohjoisrannikolla eli Välimeren rannalla noin 50 kilometriä länsilounaaseen Aleksandriasta. Se oli rakennettu meren ja Mareotis (nyk. Mariout) -järven väliselle harjanteelle. Kaupunkia ei tule sekoittaa Egyptin muihin Taposiris (”Osiriksen hauta”) -nimisiin kaupunkeihin, joista tunnetuin on Taposiris Mikra.

## Historia

Taposiris Megale oli lisänimensä mukaisesti suurin ja merkittävin Taposiris-nimisistä kaupungeista. Se esitti olevansa yksi niistä paikoista, joihin paloitellun Osiriksen ruumiin osia oli haudattu. Samaa kunniaa tavoittelivat myös muut nomokset, ja siksi samannimisiä kaupunkeja oli monissa paikoissa. Strabon mainitsee, että kaupungissa vietettiin suuria juhlia Osiriksen kunniaksi.

Taposiris Megale kasvatti merkitystään hellenistisellä kaudella eli Ptolemaiosten aikana. Roomalaisella kaudella Aleksandrian prefekti järjesti kaupungissa Libyan nomoksen censukset. Löydösten perusteella Taposiris vaikuttaa olleen merkittävä satama ja toimineen tulli-asemana Aleksandriaan suuntautuneelle liikenteelle.

Kaupungin jäänteitä tutkittiin jo vuonna 1801 Napoleonin sotaretken aikana. Aluetta on tutkittu pitkään ja siellä ovat suorittaneet kaivauksia muun muassa ranskalaiset ja unkarilaiset arkeologit. Alueella on myös suoritettu entistystöitä.

## Rakennukset ja löydökset

Taposiriissa oli suuri Osirikselle omistettu temppeli, joka rakennettiin Ptolemaios II:n aikana. Siitä on säilynyt huomattavia raunioita. Pyhäkkoalueen koko on noin 100 × 85 metriä, ja sitä ympäröi muuri, jota on säilynyt edelleen noin kymmenen metrin korkeudelta. Itämuurissa olleesta porttirakennuksesta on säilynyt sen kaksi suurta pylonia. Pyhäkköalueen keskellä sijainnut varsinainen temppeli on suureksi osaksi tuhoutunut. Säilyneiden pylväänosien perusteella se on edustanut doorilaista tyyliä.

Temppelin alta on löydetty noin 1,3 kilometriä pitkä tunneli. Sen korkeus on noin kaksi metriä ja leveys noin metrin, ja se kulkee noin 13–20 metrin syvyydessä maan alla. Rakenteeltaan se muistuttaa Samoksen Eupalinoksen tunnelia.

Kaupungin muihin löytöihin lukeutuu sen nekropolis eli hauta-alue. Alueelta on löydetty muun muassa merkkihenkilöiden muumioita. Tällä perusteella alueelta on etsitty jopa kadoksissa olevaa Kleopatran hautaa, mutta turhaan.

Prokopioksen mukaan keisari Justinianus rakennutti kaupunkiin noin vuonna 527 jaa. kaupungintalon ja termit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Taposiris Magna et Plinthine. Institut Français d'Archéologie Orientale du Caire. 
* Mission Française des fouilles de Taposiris Magna
Livio Isotti

**Livio Isotti** (27. kesäkuuta 1927 Pesaro, Italia – 20. syyskuuta 1999 Hamilton, Ontario, Kanada) oli italialainen kilpapyöräilijä. Isotti edusti Italiaa vuoden 1948 kesäolympialaisissa maantiepyöräilyssä. Yksilökilpailussa Isotti sijoittui sijalle 20 ja joukkueessa sijalle neljä.

## Lähteet
Krapula (vuoden 1973 elokuva)

**Krapula** on Jörn Donnerin  ohjaama eroottinen komediaelokuva vuodelta 1973. Elokuva on ruotsinkielinen uusintaversio Donnerin aikaisemmasta elokuvasta Hellyys (1972). Elokuvassa krapulainen Lasse herää tuntemattoman naisen vierestä ja sormessaan olevan sormuksen perusteella päättelee menneensä hänen kanssaan naimisiin.

Hellyys ja Krapula -elokuvien ohella samasta elokuvasta on tehty myös kolmas versio 'Sexier Than Sex' (1978), jonka ohjaajia ovat Hans Dittmer ja David Gilbert. Sen tiedoissa Donnerille on annettu taiteilijanimi 'Björn Thunder'.

## Näyttelijät

## Lähteet
In the Bag

**In the Bag** on kornetisti Nat Adderley Sextetin albumi. 

## Kappaleet

#  
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Nat Adderley – kornetti
* Cannonball Adderley – tenorisaksofoni 
* Sam Jones – kontrabasso 
* James N. Black – rummut 
* Ellis Marsalis Jr. – piano 
* Nat Perrilliat – tenorisaksofoni

## Arviot
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''In the Bag'' discogs.com -sivustolla
George Cleve

**George Wolfgang Cleve** (8. heinäkuuta 1936 Wien – 27. elokuuta 2015 Berkeley) oli itävaltalaissyntyinen, yhdysvaltalaistunut kapellimestari.

Cleve varttui New Yorkissa, johon hänen perheensä pakeni natsihallintoa. Hän opiskeli Leonard Bernsteinin, George Szellin, Pierre Monteux'n ja Franco Ferraran johdolla. Cleve johti orkestereita Islannissa ja Winnipegissä ennen asettumistaan Berkeleyyn vuonna 1970. 

Cleve johti San Josen sinfoniaorkesteria vuosina 1972–1992 ja oli mukana perustamassa Midsummer Mozart Festivalia vuonna 1974. Vierailevana kapellimestarina hän johti muiden muassa Los Angelesin filharmonikkoja, New Yorkin filharmonikkoja, Philadelphian orkesteria ja Royal Philharmonic Orchestraa. Cleve tuli tunnetuksi erityisesti Wolfgang Amadeus Mozartin ohjelmiston johtamisesta. Hän juonsi klassisen musiikin show'ta KPFA-radioasemalla.

Vuonna 1978 Cleve sai vakavia palovammoja tulipalossa ja oli kuukausien ajan sairaalahoidossa. Hän meni vuonna 1986 naimisiin huilisti Maria Tamburrinon kanssa. Elokuussa 2015 hän kuoli 79-vuotiaana sairastettuaan maksasyöpää. Clevellä oli poika.

## Lähteet
Hietajärvi

**Hietajärvi** voi tarkoittaa seuraavia:

* Hietajärvi, järvi Hartolassa
* Hietajärvi, järvi Joutsassa
* Hietajärvi, järvi Juvalla
* Hietajärvi, järvi Jyväskylän Korospohjassa
* Hietajärvi, järvi Jämsässä
* Hietajärvi, järvi Kangasniemellä
* Hietajärvi, järvi Mikkelin Häkkilässä
* Hietajärvi, järvi Mikkelin Kalvitsassa
* Hietajärvi, pohjoisempi järvi Mikkelin Kalvitsassa
* Hietajärvi, järvi Pertunmaalla
* Hietajärvi, järvi Sallassa
* Hietajärvi, järvi Suomussalmella
* Hietajärvi, järvi Tammelassa
* Hietajärvi, järvi Tuusniemellä
* Hietajärvi, kylä Sallassa
* Hietajärvi, kylä Suomussalmella
* Iso Hietajärvi, järvi Posiolla.
Söderköpingsån

**Söderköpingsån** tai myös **Storån** on Ruotsissa Itä-Götanmaan läänissä virtaava 25 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Söderköpingsånin vesistössä sen 85 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 882 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Slätbakenin lahteen Norrköpingin ja Söderköpingin rajalla Söderköpingin keskustan itäpuolella.

## Historiaa
Joki on alkunperin alkanut Roxenista ja se on ollut vapaasti koskien läpi virtaava. Joki on kokenut suuria rakenteellisia muutoksia Götan kanavan rakentamisessa. Sen uoma otettiin monin paikoin kanavan pääuomaksi. Niitä osuuksia, jotka virtaavat vapaasti, kutsutaan nykyään nimellä Storån tai Lillån. Suurin virtaama on Storånilla sillä vesireitillä, joka alkaa Venasjönistä. Lillån alkaa edelleen Asplångenista .

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Vindån

**Vindån** on Ruotsissa Itä-Götanmaan läänissä virtaava 15 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Vindånin vesistössä sen pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 304 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen  Valdemarsvikin kunnassa.

## Vesivoimaa
Jokeen rakennettiin vuonna 2009 pieni vesivoimalaitos, jonka teho on 55 kilowattia ja vuosituotanto 0,20&nbsp;gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Anton Wilhelm von Schantz

**Anton Wilhelm von Schantz**  (21. huhtikuuta 1740 Raggebo, Ruotsi – 6. toukokuuta 1814 Palhon kartano) oli ruotsalaissyntyinen sotilas ja valtiopäivämies.

Von Schantzin vanhemmat olivat kamariherra Johan Eberhard von Schantz ja kreivitär Eva Catharina Leijonstedt ja puoliso vuodesta 1772 Catharina Elisabet de Carnall (k. 1833), vapaaherra Carl Constantin de Carnallin tytär. Hän oli kadetti 1754 ja vänrikki Porin rykmentissä 1756. Aliluutnantiksi hän yleni 1764 ja prinssi Fredrik Adolfin rykmentissä luutnantiksi 1771 ja kapteeniksi 1772. Von Schantz siirtyi Turun läänin rykmenttiin 1773, alimajuri Porin rykmentissä hänestä tuli 1777 ja everstiluutnantti 1787. Palveluksesta von Schantz erosi seuraavana vuonna. Hän oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809. 

## Lähteet
Henry Raudales

**Henry Raudales** (s. 1962) on guatemalalais-belgialainen viulisti ja kapellimestari.

Raudales syntyi musikaaliseen perheeseen ja aloitti viulunsoiton 4-vuotiaana isänsä Enrique Raudalesin opastuksella. Hän piti ensimmäisen julkisen konserttinsa Pohjois-Carolinan sinfoniaorkesterin kanssa 7-vuotiaana. Hän sai osakseen huomiota Jehudi Menuhinilta, joka suositteli hänelle stipendiä Lontooseen. Raudales opiskeli viulunsoittoa ja orkesterinjohtoa Guatemalassa, Guildhall School of Music and Dramassa sekä Antwerpenin kuninkaallisessa konservatoriossa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Erick Friedman ja Henryk Szeryng. Vuonna 1985 Raudales sai kolmannen palkinnon Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailussa. 

Raudales on tehnyt esiintymisiä muiden muassa Jehudi Menuhinin, Pierre Amoyalin ja Nigel Kennedyn kanssa. Vuonna 2001 hänet nimitettiin konserttimestariksi Münchenin radio-orkesteriin, jota hän on myös johtanut kapellimestarina. Lisäksi hän on toiminut konserttimestarina Vlaamse Operassa ja Brysselin filharmonikoissa. Raudales oli mukana perustamassa Enkabara-kamariorkesteria.

## Lähteet
Storån

**Storån** tai myös **Edsån** on Ruotsissa Kalmarin läänissä virtaava 42 kilometriä pitkä joki, joka kuuluu Storånin vesistössä sen 54 kilometriä pitkään pääuomaan. Joen valuma-alueen pinta-ala on 522 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Syrsanin lahdella Västervikin kunnassa.

## Vesivoimaa
Pääuoma alkaa Närenin säännöstelyltä järveltä (119 m mpy.) Sen viimeisellä osuudellaan sen nimi on Edsån.

Storån Västervikin pääuomassa on 6 vesivoimalaitosta: Edsbruk, Melby, Forsa ström nedre, Forsa ström övre, Åtvidaberg ja Kvarntorp. Voimaloiden yhteisteho on 3,4 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 6,2 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Antirrhodos

**Antirrhodos** tai *Antirhodos* (, ) oli pieni antiikin aikainen saari Aleksandriassa Egyptissä. Se on nykyisin peittynyt veden alle.

Antirrhodos sijaitsi antiikin Aleksandrian Suuren sataman lahdessa Ptolemaiosten kuninkaallisten palatsien edustalla. Aallonmurtajien ja siltojen kautta saarelta oli ilmeisesti yhteys mantereelle. Saaren itäpuolella sijaitsi Lokhiaksen niemi, joka oli osa palatsialuetta. Lokhiaksen ja Antirrhodoksen välissä eli myös saaren itäpuolella oli toinen niemi tai aallonmurtaja, jonka juuressa oli Poseidonille omistettu temppeli ja kärjessä Marcus Antoniuksen rakentama Timoneion (lat. *Timonium*). Vanhoissa kartoissa kyseinen niemi sijoitettiin usein Antirrhodoksen länsipuolelle.

Antirrhodoksen nimi tarkoittaa ”Vasta-Rhodosta”, ikään kuin se olisi ollut Rhodoksen haastaja. Strabonin mukaan myös Antirrhodoksella sijaitsi palatsi. Saari upposi mereen maanjäristysten ja muiden muutosten seurauksena myöhäisantiikin tai keskiajan aikana. Erityisesti kaupungin rantaa tuhosi vuoden 365 Kreetan maanjäristys.

Alueella on suoritettu meriarkeologisia tutkimuksia 1990-luvulta lähtien. Niissä on löydetty paljon pylväitä ja muita rakennusten osia, 30-metrisen kauppalaivan hylky sekä muun muassa veistoksia, keramiikkaa, koruja ja rahoja. Löytöjä on markkinoitu ”Kleopatran kadonneena palatsina".

## Lähteet
Kentiapalmut

**Kentiapalmut** (*Howea*) on palmukasvien heimoon kuuluva kasvisuku, johon kuuluu ainoastaan kaksi lajia. Italialainen Odoardo Beccari kuvasi kentiapalmut tieteelle vuonna 1877.

## Tuntomerkit

Kentiapalmut kasvavat 10–20 metriä korkeiksi.

## Levinneisyys
Kentiapalmuja tavataan luonnonvaraisena vain subtrooppisella Lord Howen saarella, joka sijaitsee 600 kilometriä itään Australian rannikolta kohti Uuden-Seelannin pohjoiskärkeä. Saarella ne  muodostavat palmumetsiä alavilta mailta 300 metrin korkeudelle saakka. Viljeltynä kentiapalmuja tavataan myös muualta subtropiikista.

## Lajit
Kentiapalmulmuihin kuuluu kaksi lajia, sirokentiapalmu (*H. belmorena*) ja pikkukentiapalmu (*H. forsteriana*). Molemmat lajit on luokiteltu vaarantuneiksi.

## Käyttö
Kentiapalmuista tuli nopeasti niiden löytämisen jälkeen suosittuja huonekasveja. Nykyään laittoman palmukaupan hillitsemiseksi kentiapalmujen kauppa on tarkoin säädeltyä. Luonnonvaraisista palmuista kerätään siemeniä idätettäviksi myyntiin. Lord Howen saarelta viedään vuosittain miljoonia palmuntaimia.

## Lähteet
* Väre, Henry: *Kentiapalmut*. Teoksessa *Luonnossa. Kasvit III*. Toim. Piirainen, Mikko. Weilin + Göös, Helsinki 2009, s. 241–242.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Howea''
Katti-Matti (vuoden 1984 piirrossarja)

**Katti-Matti** () on ranskalais-kanadalais-yhdysvaltalainen vuosina 1984–1985 valmistunut piirrossarja. Sarja perustui George Catelyn vuonna 1973 luomaan samannimiseen sarjakuvahahmoon. Piirrossarja on jatkoa vuonna 1980 valmistuneelle *[[Katti-Matti (vuoden 1980 piirrossarja)|Katti-Matti]]* -piirrossarjalle. 

Sarjaa tehtiin yhteensä kaksi tuotantokautta, joka koostui 86 jaksosta. Yhdessä jaksossa oli kaksi erillistä tarinaa.

Lisäksi vuonna 1986 valmistui Katti-Matti () -niminen elokuva, joka koostui muutamista piirrossarjan tarinoista.

Katti-Matin ääntä sarjan englanninkielisessä versiossa esittää Mel Blanc.

## Sarja Suomessa
Suomessa piirrossarjaa ei ole esitetty televisiossa. Sarjan jaksoja on julkaistu VHS-kasetteina ja DVD:nä 1990- ja 2000-vuosikymmenen aikana. Lisäksi vuonna 1986 ilmestynyt elokuva on julkaistu vuokratallenteena että kotitalouksille myytynä VHS-kasettina alkuperäisellä englanninkielisellä jälkiäänityksellä ja suomenkielisellä tekstityksellä sekä suomenkielisellä jälkiäänityksellä .

### Suomessa ilmestyneet julkaisut
**VHS-julkaisut**:
* Katti-Matti 1 (suomenkielinen puhe, dubbauksesta vastasi Golden Voice Oy)
* Katti-Matti 2 (suomenkielinen puhe, dubbauksesta vastasi Golden Voice Oy) 
* Katti-Matti 3 (suomenkielinen puhe, dubbauksesta vastasi Golden Voice Oy)
* Katti Matti - Roskiskummitus (suomenkielinen puhe, dubbauksesta vastasi PVP Voice Oy)
* Katti Matti - Bambusaari (suomenkielinen puhe, dubbauksesta vastasi PVP Voice Oy)
* Katti Matti - Kissanruokaa (suomenkielinen puhe, dubbauksesta vastasi PVP Voice Oy)

**DVD-julkaisu**:
* Katti-Matti 1 - Kalatarinoita

## Lähteet
Tarnów Opolski

**Tarnów Opolski** on maalaiskunta Opolen piirikunnassa Puolassa. Sen väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 9&nbsp;628.

Opolen piirikunnan asukkaista 7,2 prosenttia asuu Tarnów Opolskin kunnassa ja sen pinta-alasta 5,2 prosenttia kuuluu Tarnów Opolskin kuntaan. Kylät Tarnów Opolskin kunnassa ovat Kosorowice, Kąty Opolskie, Miedziana, Nakło, Przywory, Raszowa, Tarnów Opolski sekä Walidrogi.

Vuoden 2019 lopussa 51,8 prosenttia Tarnów Opolskin asukkaista oli naispuolisia ja 48,2 prosenttia miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 15,6 prosenttia kunnan väestöstä, työikäiset 64,9 prosenttia ja eläkeikäiset 19,6 prosenttia väestön keski-iän ollessa 42,4 vuotta. Vuonna 2019 Tarnów Opolskin kunnassa syntyi 84 lasta. Puolan vuoden 2011 väestönlaskennassa kunnan väestöstä 22,2 prosenttia oli saksalaisia, ja saksan kielellä on kunnassa virallisen avustavan kielen asema. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Gmina Wiejska Tarnów Opolski Opolen tilastokeskus.
Maria Gąsienica Bukowa-Kowalska

**Maria Gąsienica Bukowa-Kowalska** (2. tammikuuta 1936 – 27. joulukuuta 2020) oli puolalainen hiihtäjä.  Hän kilpaili naisten 10 km: n ja naisten 3 × 5 km: n viestitapahtumissa vuoden 1956 talviolympialaisissa.

## Lähteet
Skoböle

**Skoböle** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön sisäosissa Pitkäjärven itärannalla.

Skobölen naapurikylät ovat Kalkkila ja Viksgård. Skobölen kyläalue on ollut suurempi, mutta osa siitä on liitetty Viksgårdiin. Nykyinen kyläalue on pieni peltolaakso Pitkäjärven rannalla, jossa on vain muutama asuttu talo.

Skoböle mainitaan Viksgårdin torppana jo vuonna 1589, mistä se on kehittynyt yksinäistaloksi. Skobölen tila on sijainnut Kuupylyjärven rannalla. Tila on päätynyt vuonna 1900 Viikin kartanon omistukseen ja sen maat on liitetty osaksi kartanon maita. Kylän rajoja tarkastettiin vuonna 1913, jolloin merkittävä osa kylän alueesta liitettiin Viksgårdiin ja samalla perustettiin uusi Skobölen rajatalo. Ennen sotia kylään lohkottiin kaksi uutta tilaa, sekä tontti Kalkkilan kansakoululle. Sotien jälkeen toinen tiloista on hävinnyt, mutta kolme uutta on tullut tilalle.

## Lähteet
Carl Gustaf Lagermarck

**Carl Gustaf Lagermarck**  (20. lokakuuta 1770 Ulvila – 27. marraskuuta 1825 Pori) oli suomalainen sotilas ja valtiopäivämies.

Lagermarckin vanhemmat olivat  Johan Lagermarck ja Maria Elisabet Lebell ja puoliso vuodesta 1796 Ulrika Margareta Lode, maaherra Johan Herman Loden tytär. Lagermarck  oli vapaaehtoinen Porin rykmentissä 1779. Aliluutnantiksi hän yleni 1790, luutnantiksi 1793 ja alikapteeniksi 1799. Hän erosi rykmenttinsä palveluksesta 1804, oikeudella pysyä armeijan kapteenina. Lagermarck oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809. 

## Lähteet
Katti-Matti (täsmennyssivu)

**Katti-Matti** voi tarkoittaa seuraavia:
* Katti-Matti (),  George Gatelyn luoma sarjakuvahahmo:
* Katti-Matti, vuonna 1980 valmistunut piirrossarja
* Katti-Matti, vuosina 1984–1985 valmistunut piirrossarja
* Katti-Matti, vuonna 1986 valmistunut elokuva
* Kattimatti, Suomessa vuosina 1986–1991 ilmestynyt sarjakuvalehti
Botorpsströmmen

**Botorpsströmmen** on Ruotsissa Kalmarin läänissä virtaava lyhyt joki, joka kuuluu Botorpsströmmenin vesistössä sen 75 kilometriä pitkään pääuomaan.

## Joen kulku
Botorpsströmmenin pääuoma on monivaiheinen ja se virtaa monien järvien kautta. Etenkin alajuoksulla vesireitti on padottu ja säännöstelty, jolloin järvet ja niiden väliset uomat muodostavat Botorpsströmmenin vesireitin. Vaikka reitillä näkyy kartoissa Botorpsströmmenin nimi, on ilman vesistöviranomaisten tarkempaa määrittelyä kertoa, missä kohtaa tämä virtaa.

Joen valuma-alueen pinta-ala on 999 neliökilometriä ja se laskee Itämeren pääaltaaseen Västervikin kunnassa.

## Vesivoima
Botorpsströmmenin pääuomassa on 10 vesivoimalaitosta: Skaftet, Tovehult, Brunsö, Botorp, Svarteström, Ankarsrum, Odensvi, Havets kvarn, Tyllinge (Wattengropen) ja Totebo. Voimaloiden yhteisteho on 5,8 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 16,9 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Malcolm Frager

**Malcolm Frager** (15. tammikuuta 1935 Saint Louis, Missouri – 20. kesäkuuta 1991 Pittsfield, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen pianisti.

Frager aloitti pianonsoiton kuusivuotiaana ja esiintyi St. Louisin sinfoniaorkesterin kanssa ensimmäisen kerran kymmenen vuoden iässä. 14-vuotiaana hän muutti New Yorkiin ja aloitti opiskelun Carl Friedbergin johdolla. Hän suoritti myös venäjän kielen opinnot Columbian yliopistossa ja valmistui vuonna 1957. Frager sai kansainvälistä tunnustusta voitettuaan Leventritt-palkinnon vuonna 1959 ja Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun ensipalkinnon 1960. Hän teki konsertoinnin ohella historiallista tutkimustyötä piano-ohjelmistosta, erityisesti Robert Schumannin musiikista. Vuonna 1967 hän löysi uudelleen Schumannin pianokonserton alkuperäisversion käsikirjoituksen ja vuonna 1978 toisessa maailmansodassa kadonneeksi luullun 1700–1800-lukujen säveltäjien teosten käsikirjoituskokoelman.

Frager piti ensimmäisen konserttikiertueensa vuonna 1959. Ensimmäisen kerran hän esiintyi Neuvostoliitossa vuonna 1963. Hän tuli erityisen suosituksi siellä ja Euroopassa. Frager teki esiintymisiä myös Latinalaisessa Amerikassa, Kaukoidässä ja Australiassa. Schumannin ohella hänen ohjelmistoonsa kuului esimerkiksi Joseph Haydnin, Wolfgang Amadeus Mozartin, Ludwig van Beethovenin, Franz Schubertin, Frédéric Chopinin, Sergei Prokofjevin ja Béla Bartókin musiikkia. Hän tunsi kiinnostusta 1700-luvun fortepianoja kohtaan ja levytti niillä Haydnin sekä Mozartin sävellyksiä. Frager oli usein tuomarina musiikkikilpailuissa.

## Lähteet
Mareia

**Mareia** voi tarkoittaa seuraavia:

* Mareia, nyk. Mariout, järvi Egyptissä Niilin suiston länsipuolella
* Mareia, *Mariotis*, *Pa-Merit*, muinainen kaupunki Mariout-järven rannalla Egyptissä
Mariout

**Mariout** tai *Mariut* (), antiikin **Mareotis** tai **Mareia** ( tai ), on järvi Egyptissä. Se sijaitsee Egyptin pohjoisrannikon lähellä Niilin suiston länsipuolella ja heti Aleksandrian kaupungin eteläpuolella.

## Historia

Antiikin Mareotis-järvi oli nykyistä suurempi ja kulki pitkänomaisena rannikon suuntaisesti. Antiikin Aleksandria oli rakennettu sen ja meren väliselle kannakselle. Järven kokonaispituus oli noin 68 kilometriä, ja sen länsipää oli noin 42 kilometriä kaupungista lounaaseen. Järven rannalla sijaitsivat Aleksandrian lisäksi myös Mareia, josta järvi sai nimensä, sekä Taposiris Megale.

Ennen Aleksandrian perustamista järveen viitattiin ilmauksella ”Järvi Faroksen yläpuolella”. Antiikin aikana Aleksandrian Eunostoksen satamasta ja järveltä kulki kanava, joka johti Niilin läntisimpään suuhaaraan eli Kanobikos-suuhaaraan (Kanopoksen haaraan). Mareotiksen rannoilla oli varakkaiden maaseutuasuntoja ja tiloja, ja sinne oli istutettu oliivipuita ja viinitarhoja. Sen vesissä kasvoi papyrusta, jota hyödynnettiin kirjoitusmateriaalina. Järvessä oli kahdeksan saarta. Järven ympäristöä kutsuttiin joskus omaksi nomoksekseen, Mareoteen nomokseksi (), mutta se ei kuulunut faaraoiden ajan vakiintuneiden nomosten joukkoon.

Myöhäisantiikin aikana ja erityisesti arabivalloituksen jälkeen kanavat jäivät hoitamatta, ja järvi alkoi pienentyä ja sen vesi madaltua. Nykyisin järvi on paljolti kuivunut ja jakautunut useampaan osaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
LaMelo Ball

**LaMelo LaFrance Ball** (s. 22. elokuuta 2001 Anaheim, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen koripalloilija joka pelaa NBA:ssa. Charlotte Hornets valitsi hänet kolmantena pelaajana vuoden  Ball on pelipaikaltaan pelintekijä. Ballin veli, Lonzo Ball pelaa myös NBA:ssa. Ballin isä on LaVar Ball.

## Lähteet
Jonathan Harris

**Jonathan Harris** (6. marraskuuta 1914 Bronx, New York – 3. marraskuuta 2002 Encino, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänellä oli yli 500 televisio- ja elokuvaroolia, joiden lisäksi hän esiintyi kertojanäänenä ja ääninäyttelijänä. Hän näytteli myös puheteatterissa ja radiossa. Hän oli tyyppinäyttelijä perushahmonaan "pahikset", joissa on usein koominen ulottuvuus. Harris näytteli muun muassa 1960-luvun televisiosarjoissa *The Third Man* ja *Lost in Space*.

## Ura
Harris valmistui vuonna 1936 Fordhamin yliopistosta, jossa hän opiskeli farmakologiaa. Ennen näyttelijän uraansa hän työskenteli apteekeissa. Teatteriura urkeni 1942, jolloin hän sai pääroolin Broadway-tuotannossa *The Heart of a City*. Vuonna 1946 Harris teki roolin näytelmässä *A Flag is Born* Quentin Reynoldsia ja Marlon Brandoa vastaan.

Harrisin pitkä televisioura alkoi 1949 vierailijana sarjassa *The Chevrolet Tele-Theatre*. 1950-luvulla hän näytteli sivurooleja useissa sarjoissa, kuten *[[Westinghouse Studio One]]*, *[[The Adventures of Ozzie and Harriet]]* ja *[[Bonanza]]*. Vuosina 1959–1965 Harris näytteli toisen päärooleista televisiosarjassa *The Third Man*, jota tehtiin kaikkiaan 77 jaksoa. Vuosina 1963–1965 hänellä oli yksi päärooleista komediasarjassa *The Bill Dana Show*.

Televisiosarjassa *Lost in Space* Harris teki juonittelevan Zachary Smithin roolin. Sarjan edetessä Harris alkoi työstää roolinsa vuorosanoja oman näyttelijälaatunsa mukaisiksi, eli koomiseen suuntaan. Lopulta tohtori Smithin hahmo varasti koko shown.

1970-luvulla Harrisilla oli päärooli lapsille suunnatussa tieteissarjassa *Space Academy*. Lisäksi hän vieraili useissa televisiosarjoissa ja antoi äänensä Luciferin hahmolle sarjassa *[[Taisteluplaneetta Galactica (1978)|Taisteluplaneetta Galactica]]*.

Uransa myöhäisvaiheessa Harris teki useita äänirooleja, kuten lelutohtori Geri animaatioelokuvassa *[[Toy Story 2]]* (1999).

Jonathan Harris oli aviossa nuoruudenihastuksensa Gertrude Bregmanin kanssa vuodesta 1938 kuolemaansa saakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Battlestarwiki: Jonathan Harris
Erik Johan Örnhielm

**Erik Johan Örnhielm**  (1. huhtikuuta 1766 Adriansnäs, Ruotsi – 17. elokuuta 1836 Selkeen kartano) oli ruotsalaissyntyinen sotilas ja valtiopäivämies.

Örnhielmin vanhemmat olivat Claes Erik Örnhielm and Gertrud Catarina Johansdotter Olofsson. Örnhielmin puoliso oli  Kristina Fredrika Weissman. Örnhielm oli laivastossa kersantti 1782 ja vänrikki 1784. Örnhielm osallistui Kustaa III:n sotaan 1788–1790 ja yleni luutnantiksi kesäkuussa 1790. Palveltuaan luutnanttina aatelislippuerykmentissä vuodesta 1795 hän erosi sotapalveluksesta ratsumestarina 1802 ja asettui asumaan Suomeen.  Örnhielm oli edustaja aatelissäädyssä Porvoon valtiopäivillä 1809. 

## Lähteet
Rajatalo

**Rajatalo** on ollut maakirjatalo, joka on kuulunut säterikartanon alaisuuteen. Rajatalo on saattanut sijaita eri maarekisterikylässä kuin säterinsä, mutta nauttinut silti säterin etuoikeuksista.

## Lähteet
Pompeiuksen pylväs

**”Pompeiuksen pylväs”**, oikeammin **Diocletianuksen pylväs**, on antiikin aikainen pylväs Aleksandriassa Egyptissä. Se pystytettiin keisari Diocletianuksen kunniaksi vuonna 297. Nykyisin se on kaupungin harvoja edelleen pystyssä olevia muinaisjäänteitä.

## Historia

Pylväs pystytettiin siinä olevan kreikankielisen piirtokirjoituksen mukaan Diocletianuksen kunniaksi Rooman myöhemmällä keisarikaudella vuonna 297. Se kunnioitti Diocletianuksen voittoa Rooman valtaa vastaan nousseesta kapinasta ja kaupungin valtausta kahdeksan kuukautta kestäneen piirityksen jälkeen. Nimestään huolimatta pylväs ei siis liity Pompeius Suureen, jonka mukaan se on perinteisesti mutta virheellisesti nimetty. Piirtokirjoitus kutsuu Diocletianusta termillä *poliūkhos* (, ”kaupunginsuojelija”), millä viitattiin yleensä kaupunkia suojelevaan jumalaan:

Pylväs sai virheellisen nimityksensä keskiajalla, kun ristiretkeläiset luulivat, että sen huipulla sijaitsivat Pompeiuksen maalliset jäänteet. Arabit ovat kutsuneet pylvästä nimityksellä *Amood é sowari*, mikä viittaa mastoon.

Pylväs on koko Egyptin ainoa roomalaisaikainen edelleen vapaasti pystyssä seisova pylväs. Aleksandriassa se oli pitkään käytännössä kaupungin ainoa näkyvillä ollut antiikin aikainen jäänne ennen Kom el-Dikkan alueen kaivauksia vuonna 1960.

## Rakennelma

Pylväs sijaitsi antiikin Aleksandrian egyptiläiskaupunginosassa eli Rhakotiksessa lähellä Serapeionia. Nykyisin se sijaitsee nyky-Aleksandrian keskustan lounaisosassa olevalla arkeologisella alueella.

Pylvään korkeus jalusta ja kapiteeli mukaan lukien on noin 26,9 metriä. Pylväänvarren pituus on 20,8 metriä, ja sen halkaisija on 2,7 metriä juuressa ja 2,3 metriä huipulla. Pylvään huipulla oli Diocletianuksen patsas, joka ei ole säilynyt. Kapiteeli, varsi ja jalusta ovat eri aikakausilta, ja ainakin jalustassa on käytetty uudelleen varhaisempien muistomerkkien osia. Yhdessä osassa on faarao Seti I:n nimi, kun taas toinen osa on peräisin Thestorin Satyroksen pojan kuningatar Arsinoe II:lle pystyttämästä muistomerkistä. Varsi on selvästi parempaa tekoa kuin muut osat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kirjallisuusvuosi 1765

**Kirjallisuusvuosi 1765** käsittelee vuoden 1765 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia

* Anders Chydeniuksen pääteos *[[Kansallinen voitto]]* (alkukielellä *Den Nationnale Winsten*) ilmestyi heinäkuussa Tukholmassa. Se sisälsi vapaakaupan hyödyllisyydestä ajatuksia, jotka tulivat laajemman lukijakunnan tietoon kymmenen vuotta myöhemmin Adam Smithin teoksessa *The Wealth of Nations*.
* Ison-Britannian parlamentti hyväksyi leimaverolain (), jonka alkuperäisenä tarkoituksena oli verottaa siirtomaissa käytettävää paperia.
* Itävaltalainen kirjailija Joseph von Sonnenfels alkoi julkaista kirjallisuuslehteä *Der Mann ohne Vorurtheil*.
* Ranskalainen kirjailija Denis Diderot myi kirjastonsa Venäjän keisarinna Katariina Suurelle.

## Julkaisuja
* Dorothea Biehl &ndash; *Den listige Optrækkerske*
* Anders Chydenius &ndash; *Den Nationnale Winsten*
* Oliver Goldsmith &ndash; *The History of Little Goody Two-Shoes* (lastenkirja)
* Carlo Gozzi &ndash; *L'augellino bel verde* (näytelmä)
* James Macpherson &ndash; *The Poems of Ossian* (*Ossianin laulut*)
* Joseph Priestley &ndash; *Essay on a Course of Liberal Education for Civil and Active Life*
* Joseph Priestley &ndash; *A Chart of Biography*

## Palkintoja

## Lähteet
Plédéliac

**Plédéliac** (bretoniksi *Pledeliav*) on kunta läntisessä Ranskassa Côtes-d'Armorin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Arguenonjoen varrella noin 32 kilometriä Saint-Brieucin kaupungista itään.

pienoiskuva|vasen|Château de la Hunaudaye
Plédéliacin nähtävyyksiin kuuluu keskiaikainen linna *Château de la Hunaudaye*. Linna on rakennettu noin vuonna 1220 suojelemaan bretagnelaisen herttuakunnan Penthièvren itärajaa, jonka takana oli toinen bretagnen historiallinen alue Poudouvre. Linna tuhoutui Bretagnen perimyssodan aikana 1300-luvulla, mutta rakennettiin uudelleen 1400-luvulla. Linna on nykyään osittain raunioitunut, mutta siinä on yhä jäljellä muun muassa vallihauta, nostosilta, viisi puolustustornia, sisäpiha sekä useita huoneita.

  
## Lähteet

## Aiheesta muualla
LaVar Ball

**LaVar Christopher Ball** (s. 23 lokakuuta 1967 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen liikemies ja entinen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Urallaan LaVar pelasi New York Jetsissä, Carolina Panthersissa ja London Monarchsissa. LaVarin pelipaikka oli sisempi laitahyökkääjä. LaVarin kolmesta pojasta LaMelo ja Lonzo pelaavat koripalloa NBA:ssa. LaVar Ball on Big Baller Brandin perustaja.

## Lähteet
*
Pirre

**Pirre** on naisen etunimi. Se on kansanomainen muunnos suomalaisista nimistä Pirjo ja Pirkko, joiden lähtömuotona voidaan pitää Birgittaa.

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Pirre on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa virallisena etunimenä noin 130 naisella. Heistä suurin osa on syntynyt 1960- tai 1970-luvulla. 

Pirre-nimi ei ole mukana almanakassa, mutta se esiintyy Helsingin yliopiston almanakkatoimiston julkaisemissa koirien ja kissojen nimipäiväkalentereissa. Koirilla Pirren nimipäivä on 7.&nbsp;lokakuuta, kissoilla 9.&nbsp;elokuuta.

## Tunnettuja Pirrejä
* Pirre Alanen (s. 1965), Spede Pasasen tytär
* Pirre Karvinen (s. 1975), nyk. *Iiu Susiraja*, suomalainen valokuvataiteilija

## Kuvitteellisia Pirrejä
* Pirjo ”Pirre” Kaasinen, yksi päähenkilöistä *[[Fakta homma]]* -televisiosarjassa ja samannimisessä elokuvassa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Pirre (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Kent McCord

**Kent Franklin McWhirter** (s. 26. syyskuuta 1942 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan taiteilijanimellään Kent McCord. Hän näytteli lukuisissa toiminnallisissa televisiosarjoissa ja elokuvissa 1960-luvulta 2000-luvun alkuun. Hänen pitkäaikaisin roolinsa oli pääosa poliisisarjassa *Adam-12*.

## Ura
Kent McCordin näyttelijän ura alkoi tilannekomediasarjassa *The Adventures of Ozzie and Harriet* vuonna 1962. Hän ystävystyi sarjan vakiokaartiin kuuluneen Ricky Nelsonin kanssa ja oli seuraavina vuosina mukana kaikkiaan 44 jaksossa. McCord teki sivurooleja myös kolmessa Elvis Presley -elokuvassa. Ensimmäisen pääroolinsa McCord sai 1968 television poliisisarjassa *Adam-12* aisaparinaan Martin Milner. Sarja menestyi hyvin ja sitä esitettiin vuoteen 1975. McCordin seuraava päärooli oli Troy tieteissarjassa *[[Taisteluplaneetta Galactica (1980)]]* Barry Van Dyken rinnalla. McCordin televisionäyttelijän ura jatkui muun muassa sarjoissa *UNSUB* (1989) ja *Seaquest DSV*.

McCord näytteli useita kreditoimattomia rooleja teatterielokuvissa 1960-luvun puolessavälissä. Vuonna 1967 hän teki kreditoidun luutnantin roolin sotaelokuvassa *The Young Warriors*. McCordin elokuvauraa kesti 2000-luvun alkuun, hänen roolinsa olivat tyypillisesti sivurooleja toimintaelokuvissa, kuten *[[Hei, taas me lennetään!]]* (1982) ja *[[Predator 2 – Saalistaja]]* (1990). Vuonna 1993 McCordilla oli merkittävä rooli romanttisessa kauhuelokuvassa *Return of the Living Dead 3*.

McCord on näytellyt myös teatterissa, kuten John Kenleyn perustamassa kesäteatterissa Kenley Players.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Battlestarwiki: Kent McCord