open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pykäverkkohämähäkit

**Pykäverkkohämähäkit** (Uloboridae) on hämähäkkeihin kuuluva heimo. Useimmat lajit ovat trooppisia tai subtrooppisia Luonnonvaraisena Suomessa heimoa edustaa ainoastaan sektorikki eli sektorihämähäkki (*Hypiotes paradoxus*). Toinen laji, ansarikolmikki (*[[Uloborus plumipes]]*), on tavattu kasvihuoneista Suomesta useita kertoja (esimerkiksi Lappeenrannassa 2007 ja Vaasassa sekä Jyväskylässä).

Pykäverkkohämähäkit ovat pieniä, vain 4–8 millimetrin pituisia. Silmiä on kahdeksan ja ne ovat asettuneet tavalla, joka erottaa heimon jäsenet muista hämähäkeistä. Takaruumis on usein kolmiomainen. Takimmaisessa jalkaparissa on kaarevista karvoista muodostuma kampamainen elin, *calamistrum*, joka eläin käyttää seitin kutomisessa. Heimoon kuuluvien hämähäkkien pinta on kauttaaltaan hienon karvoituksen peitossa. Osa karvoista on höyhenmäisesti haaroittuneita. Pykäverkkohämähäkit ovat sikäli erikoisia, ettei niillä ole lainkaan myrkkyrauhasia.

Myrkkyrauhasten puuttuessa hämähäkki ei pysty lamauttamaan saalistaan ennen ruokailua vaan ainoastaan sitoo sen tiukasti seittiin. Näillä, kuten muutamilla muillakin hämähäkeillä, on kehruurauhasten yhteydessä erityinen rakenne, kehruulevy (*cribellum*), kun seitti erittyy kehruurauhasista, jakaa levy sen hajanaiseksi kimpuksi erillisiä säikeitä. Tämä tekee seitistä villamaista. Tällainen seitti toimii tarranauhan tapaan ja saalishyönteinen takertuu siihen tehokkaasti. Hämähäkki edesauttaa takertumista vuoroin löysäten ja vuoroin kiristäen verkkoaan. Pyyntiverkon geometria vaihtelee, mutta eurooppalaiset lajit tekevät joko pyöreän, vaakatasossa sijaitsevan verkon (*Uloborus*) tai ympyrän sektorin muotoisen verkon (*Hypiotes*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Pykäverkkohämähäkit – Uloboridae
*Sektorihämähäkki - ''Hyptiotes paradoxus''. Eurooppalainen vuoden hämähäkki 2009 
* UniProt: Taxonomy - Uloboridae 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Uloboridae 
*BugGuide.net: Family Uloboridae - Cribellate Orb Weavers 
*Luettelo maailman pykäverkkohämähäkkilajeista
Ulpia Severina

**Ulpia Severina** oli roomalainen keisarinna ja keisari Aurelianuksen vaimo. Aurelianus otti Severinan vaimokseen vuonna 274, ja julisti hänet Augustaksi. Hänestä ei tiedetä paljoakaan, mutta numismaattiset lähteet viittaavat siihen, että hän hallitsi Roomaa Aurelianuksen kuoltua parin kuukauden ajan syys- tai lokakuusta marras- tai joulukuuhun 275, kunnes hän antoi vallan Tacitukselle. Ulpia Severinan valtakaudella hänen koko nimensä oli *Ulpia Severina Pia Felix Augusta*.

## Lähteet
*
Kozmodemjansk

**Kozmodemjansk** (, , ) on kaupunki Marin tasavallan Vuorimarin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan muodostaman Tšeboksaryn tekojärven oikealla eli etelärannalla, 104 kilometriä Joškar-Olasta lounaaseen. Kaupungin lähellä on Volgan sivujoki Vetlugan laskukohta.

Kaupunki muodostaa Marinmaan aluehallinnossa oman kaupunkipiirinsä ja se on samalla ympäröivän  Vuorimarin piirin keskus. Volgan ylittävä lauttayhteys yhdistää sen muuhun tasavaltaan. Kaupungin asukasluku oli Venäjän vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 21&nbsp;257; ympäröivässä Vuorimarin piirissä asui 25&nbsp;869 henkeä.

## Historia

Kaupunki on syntynyt vuonna 1583 rakennetun linnoituksen paikalle. Venäjänkielinen nimitys perustuu pyhille Kosmalle ja Damianille omistettuun kirkkoon, marinkielinen nimi juontuu linnoitusta ympäröineestä paaluaidasta. Vuosina 1670–1671 seudun asukkaat osallistuivat Stepan Razinin johtamaan talonpoikaiskapinaan. Vuonna 1781 Kozmodemjanskista tuli Kazanin kuvernementtiin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuosien 1694, 1758, 1833 ja 1872 tulipalot hävittivät kaupunkia. Asukkaat harjoittivat kauppaa, käsityöammatteja, puutarhaviljelyä ja toimittivat halkoja Volgan höyrylaivoille. Vuonna 1894 Kozmodemjanskin kihlakunnan väestöstä marit ja tšuvassit muodostivat 77 %, tataarit 13 % ja venäläiset 9 %. Kazanin kuvernementin 4&nbsp;610,7 neliövirstan laajuisessa Kozmodemjanskin kihlakunnassa asui vuonna 1897 yhteensä 105&nbsp;633 henkeä, joista Kozmodemjanskin kaupunkiin kirjattiin 5&nbsp;284 asukasta.

## Nykypäivä
Nykyään Kozmodemjanskissa toimii laitetehdas, elektroniikkatehdas ja ompelimo. Kaupunki on vuorimarien kulttuurielämän keskus. Aleksandr Grigorjeville nimetyn museon kokoelmissa on 1700–1900-lukujen venäläistä ja länsieurooppalaista maalaustaidetta. Kansatieteellinen ulkomuseo esittelee vuorimarien perinnekulttuuria. Uudelleenrakennetussa keskustassa on säilynyt vuosina 1696–1697 pystytetty tsasouna (ns. ”Streltsitorni”). 1980–1990-luvuilla on rakennettu neljä uutta kerrostalolähiötä.

## Triviaa

Vuodesta 1995 lähtien Kozmodemjanskissa järjestetään vuosittainen Benderiada-huumorifestivaali. Kaupunkia pidetään Ilfin ja Petrovin 12 tuolia -romaanissa esiintyvän Volgan rantakaupungin Vasjukin esikuvana (ylempänä Volgan varrella sijaitsevan Vasilsurskin asukkaiden mukaan kyseessä on heidän kaupunkinsa). Kozmodemjanskissa toimii romaanin sankarille Ostap Benderille omistettu museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kozmodemjanskille omistettu sivusto   (marsu.ru)
*
Antoninianus

**Antoninianus** (monikko *Antoniniani*) oli roomalainen hopearaha, jonka keisari Caracalla otti käyttöön vuonna 215. Hän nimesi sen *[[Roomalainen nimi|cognomeninsa]]* (Antoninus) mukaan. Raha oli arvoltaan kaksi denaaria. Vaikka sitä sanottiin hopearahaksi, niin 200-luvun puolivälille tultaessa inflaatio oli aiheuttanut sen, että rahan hopeapitoisuus oli vähentynyt merkittävästi, ja siinä oli enää vain hopeinen pintakerros. Keisari Gallienuksen aikana raha oli kokonaan pronssia ja se oli pienentynyt huomattavasti alkuperäisestä. Aurelianus suurensi rahan arvoa vuonna 274 ja sitä käytettiin vielä 300-luvun alkuun saakka, jonka jälkeen se poistui käytöstä.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Don McNeill

**Don McNeill** (23. joulukuuta 1907 Galena, Illinois – 7. toukokuuta 1996) oli yhdysvaltalainen radiotoimittaja, joka muistetaan parhaiten isännöimästään keskusteluohjelmasta *[[Don McNeill's Breakfast Club]]*.

McNeill valmistui Milwaukeessa sijaitsevasta Marquetten yliopistosta 1928, jonka jälkeen hän aloitti paikallisella WISN-radioasemalla. *Breakfast Club* -ohjelmaa hän isännöi 1933–1968.

Don McNeillillä on tähti Hollywood Walk of Famella.

## Lähteet
Vasilsursk

**Vasilsursk** (, vuorimariksi Шурдӹнг, *Šurdyng*) on kaupunkimainen taajama Nižni Novgorodin alueen Vorotynetsin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Volgan vasemmalla rannalla lähellä Surajoen suuta 152 kilometrin päässä Nižni Novgorodista itään. Vuonna 2002 taajamassa oli 1&nbsp;300 asukasta.

Surajoen suulle rakennettiin vuonna 1523 Vasili III:n mukaan nimetty *Vasilgorodin* linnoitus. Vuonna 1779 siitä tuli *Vasil*-niminen kaupunki ja Nižni Novgorodin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. Vuonna 1925 se menetti asemansa kaupunkina. Vuonna 1927 Vasilsursk sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Luonnonkauniilla seudulla ovat työskennelleet muiden muassa taidemaalarit Ivan Šiškin ja Isaak Levitan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vasilsurskin sivusto
Akordi (taloustiede)

**Akordi** on velallisen ja velkojien välinen sopimus, joka yleensä tarkoittaa velkojen osittaista tai täydellistä anteeksiantamista konkurssin uhatessa tai sen aikana. Velkojien enemmistö voi myös vaatia pakkoakordia.

## Lähteet
Tulenkantajat (lehti 1924–1930)

**Tulenkantajat** oli Nuoren Voiman Liiton kirjallisen harrastuspiirin julkaisema albumi, josta myös Tulenkantajien taiteilijaryhmittymä sai nimensä. Albumi ilmestyi vuodesta 1924 alkaen neljä kertaa ja sitä seurannut samanniminen aikakauslehti vuosina 1928–1930. 

Lehden näytenumero julkaistiin marraskuussa 1928. Päätoimittajana oli ensin Erkki Vala, myöhemmin Olavi Paavolainen. Lehteä julkaisi Tulenkantajain osakeyhtiö, jonka toiminta lakkasi huhtikuussa 1930. Sen jälkeen julkaisijana oli Oy Elävä taide, mutta syys-lokakuun 1930 kaksoisnumero jäi lehden viimeiseksi. Lehden perustajiin kuulunut Yrjö Jylhä omisti Tulenkantajat oy:ssä kaksi osaketta ja joutui yhtiön konkurssin jälkeen maksamaan 6&nbsp;500 markkaa sen velkoja omista varoistaan. Yhtiön jäämistön selvittäjänä toimi Urho Kekkonen.

Erkki Vala perusti lehden vuonna 1932 uudelleen samalla nimellä *[[Tulenkantajat (lehti 1932–1939)|Tulenkantajat]]*, ja se ilmestyi vuoteen 1939.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Tulenkantajat-lehden vuosikerrat 1924–1930 digitoituna Kansalliskirjastossa
Macrodactyla doreensis

***Macrodactyla doreensis*** on pitkälonkeroinen merivuokko. Se elää symbioosissa vuokkokalojen kanssa ja pärjää huolellisella hoidolla meriakvaariossakin.

## Ulkonäkö ja koko
*Macrodactyla doreensis* kasvaa halkaisijaltaan puolimetriseksi. Sen lonkerot ovat pitkät, kiharat ja suhteellisen harvassa. Lonkeroiden väri vaihtelee, mutta pohjalevy on punasävyinen.

## Levinneisyys ja elinympäristö
*Macrodactyla doreensis* on kotoisin Tyynenmeren länsiosista. Se elää hiekkapohjalla, missä sen keskuslevyn alapuolinen runko-osa on yleensä kokonaan hiekkaan kaivautuneena. Se elää luonnossa matalissa vesissä, alle viiden metrin syvyydessä. Akvaariossa se tarvitsee kymmenen senttiä paksun hiekkakerroksen.

## Elinkumppanit
Tämän vuokon kanssa tavattuja vuokkokalalajeja ovat seepravuokkokala, kiilavuokkokala, samettivuokkokala sekä kaulusvuokkokala (*Amphiprion perideraion*) ja satulavuokkokala (*Amphiprion polymnus*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*The Aquarium Wiki
Robert Cecil Beavan

**Robert Cecil Beavan** (1841 – 3. helmikuuta 1870) oli brittiläinen lintutieteilijä ja ammattisotilas, arvoltaan kapteeni.

Beavan palveli Bengalissa 10 vuotta. Lyhyeksi jääneen elämänsä aikana hän keräsi lintuja ja niiden munia. Hänen kokoelmansa sijoitettiin British Museumiin Arthur Hayn ja Godman-Salvinin kokoelmien yhteydessä. Beavan kirjoitti lintutieteellisiä artikkeleita *The Ibis*-lehteen ja *Proceedings of the Zoological Society of London* -julkaisuun. Hän työskenteli toisinaan yhdessä Allan Octavian Humen kanssa.

Vuonna 1864 Beavan työskenteli Barrackporessa, ja seuraavan talven hän vietti Maunbhoomin alueella, jota olivat aikaisemmin tutkineet Samuel Tickell ja Edward Blyth. Havainnoistaan hän kirjoitti *Ibikseen* artikkelin "Notes on various Indian Birds" (1865). Myöhemmin hän keräili Andamaaneilla ja Robert Christopher Tytlerin avustuksella kirjoitti aiheesta *Ibikseen* artikkelin "The Avifauna of the Andaman Islands" (1867). Beavan lähetettiin jo kerran kotiin hänen sairastuttuaan, mutta hän palasi Intiaan. Toisella kerralla hän kuoli merellä matkalla Englantiin.

Hänen veljensä Reginald C. Beavan oli myös ornitologi.

Beavan keräsi ensimmäisenä harlekiinitulkun (*Pyrrhula erythaca*). Hän kuvaili ja nimesi ensimmäisenä andamaanienkukaalin (*Centropus andamanensis*), andamaaniendrongon (*Dicrurus andamanensis*) ja andamaanienhaukkapöllön (*Ninox affinis*).

## Lähteet
* Natural History Museum
Reginald Beavan

**Reginald Beavan** (20. syyskuuta 1843 nyk. Uttarakhand, Intia – 12. toukokuuta 1927 Radnorshire, Wales) oli brittiläinen eläintieteilijä, joka tutki erityisesti kaloja ja julkaisi teoksen *Handbook of the freshwater fishes of India* vuonna 1877. Hänet sekoitetaan säännöllisesti veljeensä lintutieteilijä Robert Cecil Beavaniin, joka kuoli jo vuonna 1870. Myös Reginald tutki lintuja, ja hän keräsi useita lajeja, jotka Robert myöhemmin kuvaili.

## Lähteet
* Zoonomen/Collocalia esculenta affinis/Beavan

## Aiheesta muualla
* AMNH
Elokuvaneuvos

**Elokuvaneuvos** on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 8. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .

Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1967. Vuosien 1918–2015 aikana elokuvaneuvoksen arvonimi on myönnetty kahdeksalle henkilölle.&thinsp;

## Lähteet
Tätä elämätä

**Tätä elämätä** (VIP 83108) on Karma-yhtyeen vuonna 1983 ilmestynyt neljäs ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi.
## Kappaleet

**A-puoli:**

#"Tätä elämätä" - 2:19
#"Beatles-poika" - 4:02 (*Karma Chameleon*)
#"Tipparellulla taivaaseen" - 3:24
#"Aamuaurinko valaistusta luo" - 2:12
#"Tiina Lilla" - 3:33

**B-puoli:**

#"Rovaniemen markkinoilla" - 3:52
#"On elämä niin kummaa" - 2:38
#"Vanhaa koiraa ei saa istumaan" - 2:42
#"Tauno Tonni" - 3:41
#"Lemhellin sua" - 3:12
## Muusikot
*Timo Tervo - laulu, rummut
*Leif Kiviharju - basso, laulu
*Risto Pelli - kosketinsoittimet, laulu
*Ilpo Murtojärvi - kitara
*Jukka Virtanen - rummut, laulu (A1 ja A3)

### Muut tekijät
*Veijo Mäki - äänitys ja miksaus
Tornionjoen rautatiesilta

**Tornionjoen rautatiesilta** Torniossa on Suomen ja Ruotsin rajan Tornionjoessa ylittävä, kansainväliselle rautatieliikenteelle tarkoitettu silta. 410 metrin pituinen silta on valmistunut 1919, ja se rakennettiin Suomen ja Ruotsin rautatiehallitusten yhteistyönä. Sillassa on yksi harvoin käytetty avattava siltajänne, joka kääntyi vaakatasossa keskuspilarin ympäri. Kääntyvä jänne sijaitsee Ruotsin puolella, ja se muutettiin kiinteäksi 22. lokakuuta 1985.

Siltakannella oleva Suomen ja Ruotsin välinen rautatieosuus  on raideleveyseron vuoksi jouduttu toteuttamaan nelikiskoraiteena. Suomessa käytössä on leveäraiteinen 1&nbsp;524&nbsp;mm:n raideleveys, kun taas Ruotsissa on käytössä standardilevyinen 1&nbsp;435&nbsp;mm:n raideleveys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Raivo, Pitkä marssi

**Raivo, Pitkä marssi** on ensimmäinen osa Stephen Kingin julkaisemasta *[[Richard Bachman -kirjat]]* (*The Bachman Books*) -kokoelmasta, johon on koottu hänen varhaisia, Richard Bachmanin nimellä kirjoitettuja teoksia. Kirja sisältää seuraavat kaksi tarinaa: *Raivo* *(Rage, 1977)* ja *Pitkä marssi* *(The Long Walk, 1979)*.

Kirjan tarinoista *Raivo* omaa tätä nykyä hyvin kiistanalaisen maineen sen kouluammuskeluteemansa vuoksi, sillä teos yhdistettiin peräti viiteen Yhdysvalloissa tapahtuneeseen kouluampumiseen ja panttivankitilanteeseen vuosina 1988-1997, joista viimeisin, Heath High Schoolin ammuskelu Kentuckyssa vuonna 1997, vaikutti lopulta Kingin päätökseen poistaa tarina lopullisesti uudemmista kirjapainoksista.

*Pitkä marssi* oli Kingin mukaan hänen ensimmäinen kirjoittamansa romaani; hän aloitti sen työstämisen jo vuosina 1966–67 Mainen yliopiston fuksivuosinaan, noin kahdeksan vuotta ennen kuin hänen ensimmäinen julkaistu romaaninsa *[[Carrie (romaani)|Carrie]]* julkaistiin vuonna 1974. Teoksen pohjalta on tehty vuonna 2025 ilmestyvä elokuva *[[The Long Walk (elokuva)|The Long Walk]]*, jonka on ohjannut Francis Lawrence ja sen pääosissa näyttelevät Cooper Hoffman, David Jonsson ja Mark Hamill.

## Juonet
### Raivo
Placervillen lukiota käyvä Charlie on kokenut kovia, minkä takia hän on koulun ongelmatapauksia. Pian käykin niin, että Charlie sekoaa täysin, tappaa aseellaan luokan opettajat ja pitää oppilaita panttivankeinaan. Virkavallan piirittäessä koulua Charlie valottaa panttivangeilleen ongelmansa.

### Pitkä marssi
Garraty ja 99 muuta nuorukaista osallistuu vaaralliseen armeijan järjestämään kilpailuun, jossa tarkoituksena on kävellä halki osavaltioiden niin kauan, kunnes hidastelijat on ammuttu pois pelistä. Vain pisimpään hengissä pysynyt voi voittaa, eikä hopeasijaa jaeta kenellekään.

## Lähteet
Colin Murdock

**Colin Murdock** (s. 9. syyskuuta 1958 Calgary, Alberta) on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on tehnyt äänirooleja animaatioihin 1990-luvulta lähtien. Hänet tunnetaan kenties parhaiten ''Beast Wars: Transformersista'', ''Transformers: Energonista'' ja ''Storm Hawksista''. Murdock on tehnyt myös useita sivurooleja animaatioihin ''Gadget and the Gadgetinis'', ''Sabrina's Secret Life'' ja ''Baby Looney Tunes''.

## Lähteet
* Colin Murdock TV.comissa
Lappland-Kurier

**Lappland-Kurier**, täydellisemmin *Lappland-Kurier – Zeitung für die deutschen Soldaten in Nordfinnland* () oli toisen maailmansodan aikainen natsi-Saksan pohjoisimman rintaman eli Pohjois-Norjan ja Pohjois-Suomen sotilaille tarkoitettu rintamalehti. Lappland-Kurier ilmestyi kesästä 1941 syksyyn 1944, suurimman osan ajasta neljä kertaa viikossa ja nelisivuisena. Lehteä julkaisi Suomessa Saksan armeijan propagandayksikkö.

## Ilmestyminen
Ensimmäinen Lappland-Kurier ilmestyi 22. kesäkuuta 1941 eli samana päivänä kuin Saksa hyökkäsi Neuvostoliittoon. Aluksi lehti ilmestyi epäsäännöllisesti viisipalstaisena ja kaksipuoleisena monisteena, mutta syksyllä 1941 lehti muutti nelisivuiseksi, ja ajoittain sen mukana jaettiin vielä lisälehti. Joulukuussa lehden 62. numero sai uuden seitsemänpalstaisen taiton, ja sisältö alkoi saada vakiintuneemman muodon vakiopalstojen ja omien toimittajien nimellään kirjoittamien juttujen myötä. Sadatta numeroa, joka ilmestyi 20. helmikuuta 1942, juhlistettiin uudella ulkoasulla; lehti sai etusivun logoonsa hirsikämppää ja kelohonkaa kuvaavan maiseman Lapista. Sama ulkoasuformaatti pysyi ilmestymisen loppuun asti. Kesäkuusta 1942 Lappland-Kurier tehtiin kuusisivuisena, ja samalla ilmestymiskerrat harvennettiin viidestä neljään päivään viikossa. Lehden painos oli noin 16&nbsp;000 kappaletta.

## Toimitus
Lehteä julkaisi Saksan AOK Norwegenin yhteydessä toimiva propagandakomppania Propagandazug Norwegen. Vastaavia propagandakomppanioita oli Saksan armeijassa viitisenkymmentä. Suoraan armeijan päämajalle OKW:lle alistetun yksikön varsinainen toimipaikka oli Oslo. Komppanian kokonaisvahvuuteen kuului vajaat parisataa miestä: vajaat 50 rintamakirjeenvaihtajaa, 20-30 kuvaajaa, 20-30 radiotoimittajaa ja vajaat sata miestä teknistä henkilökuntaa. Lapplands-Kurieria toimitti komppaniasta Lapin rintamalle sijoitettu yksi joukkue. Päätoimittajana toimi ensimmäisen julkaisuvuoden sonderführer, tohtori H. J. Wurm, sen jälkeen luutnantti Wilm Fr. Droste.

Lehden toimitus oli Rovaniemellä, painopaikkana sen sijaan käytettiin tuntematonta oululaista sanomalehtipainoa. Painopaikka salattiin. Valokuvat teetettiin Kirjapaino Kalevan kuvalaattalaitoksessa.

Lehti lopetti ilmestymisensä Suomen sanoessa irti suhteensa Saksaan, ja viimeinen numero ilmestyi 2. syyskuuta 1944. Lehdessä ei asiasta tiedoitettu mitään. Lehti ehti ilmestyä 623 numeron verran.

## Katso myös
* Lapplandsender

## Lähteet
* 

### Viitteet
Whitefishin rautatieasema

**Whitefishin rautatieasema** (lyh. WFH) on rautatieasema Yhdysvalloissa Flatheadin piirikuntaan kuuluvassa Whitefishin kaupungissa Montanassa. Liikennepaikka sijaitsee BNSF Railwayn omistaman Hi Line- ja Kootenai River -rataosien yhtymäkohdassa noin 410 kilometriä Spokanesta itään.

Rautatieaseman rakensi Great Northern Railway ja se avattiin 1927 yhdistettynä rautatieasemana, tavaratoimistona ja aluehallintotoimistona. Nykyisin rakennuksen omistaa BNSF Railway, joka vuokraa rakennuksesta toimitilaa. 

Chicagon ja Seattlen välillä liikennöivän kansallisen matkustajajunayhtiö Amtrakin intercityjuna *[[Empire Builder]]* pysähtyy asemalla päivittäin. Käyttäjämäärillä mitattuna Whitefish on *Empire Builderin* reitin vilkkain väliasema heti Minneapolisissa sijaitsevan Midwayn rautatieaseman jälkeen.

Asemarakennus lisättiin kansalliseen historiallisten paikkojen rekisteriin vuonna 2002.

## Aiheesta muualla
* Amtrak: Whitefish station 
* Great American Stations: Whitefish
Don Brown

**Donald "Don" Brown** on kanadalainen ääninäyttelijä, joka on ääninäytellyt animaatioissa vuodesta 1990 lähtien. Hän toimi muun muassa Tom-kissan äänenä Tom and Jerry Talesissa. Useimmiten Brown tunnetaan dubbauksistaan animen parissa, jota hän on tehnyt vuodesta 1994. Dubbauksiin kuuluvat muun muassa Dragon Ball Z, Inuyasha,  ja Hamtaro.

## Lähteet
*CrystalAcids
Martsialnyje vody

**Martsialnyje vody** () on kylä ja parantola Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Petrovskin kunnassa, 50 kilometrin päässä Petroskoista luoteeseen. Martsialnyje vody on Venäjän ensimmäinen parantola. Se avattiin vuonna 1719 Pietari Suuren asetuksella. Rautapitoiset lähteet oli löydetty vuonna 1714. Hoidoissa käytetään rautapitoista vetykarbonaattisulfaattivettä ja mutaa. Työntekijöitä on 240. Vuodessa hoitoja saa noin 5 000 asiakasta. Parantolan alueella toimii Martsialnyje vodyn museo, johon kuuluu Apostoli Pietarin kirkko, kaksi paviljonkia, vartijan talo ja luonnonmuistomerkkejä.

## Lähteet
* Venäjän vanhin parantola vetää amerikkalaisiakin. Karjalainen 30.7.2008

## Aiheesta muualla
*Oleg Mošnikov, 2011: Luovuus sykkii kylpylätaajamassa (Carelia 2-2011)
*Pietari Suuri ja Karjala - Lyhyt historiallinen kuvaus (gov.karelia.ru)
*Martsialnyje vody-museo  (komart.karelia.ru)
Jorge Gurgel

**Jorge Valente Gurgel** (s. 25. tammikuuta 1977 Fortaleza, Brasilia) on brasilialais-amerikkalainen vapaaottelija ja brasilialaisen ju-jutsun (BJJ) ammattilainen. 

Gurgelin tilastot ovat 14-7-0 ja hän on otellut urallaan sekä UFC:n välisarjassa että Strikeforcen tapahtumissa. Gurgel oli yksi kilpailijoista UFC:n tuottaman *[[Ultimate Fighter]]* -televisiosarjan toisella tuotantokaudella, jossa hänen valmentajanaan toimi Rich Franklin.

## Kilpailulliset saavutukset
Gurgel on kuusinkertainen Brasilian-mestari, NAGA SuperFight -mestari ja ACC Light Weight -mestari. Hän on voittanut useita kertoja Gi/No Gi -tapahtuman.

## Ottelut
Vimma, Juokse tai kuole

**Vimma, Juokse tai kuole** on toinen osa Stephen Kingin julkaisemasta *[[Richard Bachman -kirjat]]* (*The Bachman Books*) -kokoelmasta, johon on koottu hänen varhaisia, Richard Bachmanin nimellä kirjoitettuja teoksia. Kirja sisältää seuraavat kaksi tarinaa: *Vimma* (*Roadwork*, 1981) ja *Juokse tai kuole* (*The Running Man*, 1982).

*Juokse tai kuole* -tarinasta on valmistunut vuonna 1987 elokuva *[[Juokse tai kuole]]*, joka perustuu tarinaan löyhästi. Elokuvan on ohjannut Michael Glaser ja pääosassa on Arnold Schwarzenegger. Ilmestyessään elokuva jakoi pääasiassa mielipiteitä hyvän ja keskitason välillä, tosin Stephen King on itse myöntänyt se kuuluvan yhteen hänen vähiten pitämiin filmaattisiin adaptioihin omista kirjoistaan, yhtenä syynä elokuvan ja kirjan välinen runsas eroavaisuus. Kyseisen elokuvan pohjalta on tehty myös Emerald Softwaren vuonna 1989 kehittämä samanniminen videopeli, joka on julkaistu muun muassa Amigalle ja Commodore 64:lle.

## Juonet
### Vimma
Bart Dawesilla on kovat ajat, kun tietyö uhkaa jyrätä hänen työpaikkansa ja hänen asuntonsa, joihin hän on kiintynyt. Kun Bart ottaa lopputilin ja vaimo ottaa eron, hän on äkkiä taistelemassa tietyötä vastaan yhdenhengen armeijana.

### Juokse tai kuole
Vuonna 2025 B-kansalainen, Ben Richards, liittyy mukaan "Juokse tai kuole" -televisio-ohjelmaan palkintorahojen toivossa, jotta saisi hankituksi sairaalle tyttärelleen parempia lääkkeitä. Hän joutuu ohjelmassa pakenemaan ympäri Amerikan mannerta, kun koko kansa ajaa häntä verenhimoisesti takaa.

## Lähteet
Alfred Saalwächter

**Alfred Saalwächter** (10. tammikuuta 1883 Neusalz an der Oder (nykyään Nowa Sól, Puola), Saksan keisarikunta – 6. joulukuuta 1945 Moskova, Neuvostoliitto) oli saksalainen sukellusvenekapteeni ensimmäisessä maailmansodassa ja kenraaliamiraali toisessa maailmansodassa.

Toisen maailmansodan alkaessa syyskuussa 1939 Saalwächter sai lännen laivastoryhmän komentajuuden. Hänen vastuualueeseensa kuuluivat Pohjanmerellä suoritetut operaatiot. Tehtävässään hän ajautui erimielisyyksiin laivueiden komentajien kanssa.

Tammikuussa 1940 Saalwächter ylennettiin kenraaliamiraaliksi. Yhdessä amiraali Rolf Carlsin kanssa hän vastasi operaatio Weserübungin laivaston taktiikasta. Kesästä 1940 alkaen hän johti saksalaisten pintaoperaatioita Pohjois-Atlantilla ja Englannin kanaalissa. Yksi näistä oli operaatio Kerberos, jossa kolme raskasta risteilijää tukialusten kera kulki helmikuussa 1942 Atlantilta kanaalin kautta Saksaan.

Saalwächter jäi eläkkeelle marraskuussa 1942. Etenevä puna-armeija vangitsi hänet kesäkuussa 1945 ja kuljetti Moskovaan sotaoikeuteen, jossa häntä vastaan esitettiin tekaistuja sotarikossyytteitä. Hänet teloitettiin 6. joulukuuta 1945 Moskovassa. Venäläinen tuomioistuin palautti hänen maineensa vuonna 1994.
Power Rangers: SPD (videopeli)

**Power Rangers S.P.D.** on Natsume Co., Ltd:n kehittämä ja THQ:n Game Boy Advancelle 6. syyskuuta 2005 julkaisema sivuttaisvierityspeli, jossa pelataan päihittäen vihollisia. Se oli THQ:n julkaisema kuudes Power Rangers -videopeli.

Pelattavana on kuusi erilaista rangeria, joilla jokaisella on omat ainutlaatuiset kykynsä. Punainen rangeri pystyy kävelemään vihollisten ja esteiden läpi, sininen rangeri luo voimakentän estääkseen hyökkäykset ja vihollisten lähestymisen, vihreä rangeri seuraa energiajälkiä löytääkseen kadonneita esineitä, keltainen rangeri luo itsestään kolme kopiota kolminkertaistaakseen hyökkäysvoimansa, pinkki rangeri muuttaa kätensä raudaksi lävistääkseen seinät tai eliminoidakseen pienen vihollisen yhdellä iskulla, ja lopuksi varjoranger luo energiamiekan, joka vahingoittaa useita vihollisia kerralla.

Kuusi rangeria taistelee pieniä vihollisia vastaan, kunnes he kohtaavat pääpomon. Pelissä on kilpa-ajotasoja, joissa ohjataan punaisia, keltaisia ​​tai vaaleanpunaisia ​​Delta Runnereita, tähtäyspeli (samanlainen kuin Space Invaders) vihreällä Delta Runnerilla, kilpa-ajotaso, jossa mukana on R.I.C. (Rangersin robottikoira), ja Megazord-taistelutasot.

## Arvostelut

Power Rangers S.P.D.:llä on 55 prosentin arvosana GameRankingsissa kahden arvostelun perusteella.

GameZonen Anise Hollingshead antoi pelille 7/10 ja kehui grafiikkaa, mutta kritisoi sen "tylsää" taustaa. Hollingshead kirjoitti: "Ohjaimet ovat luultavasti pelin paras osa, ja siinä suunnittelutiimi loisti. Päätasoilla ei ole törmäysten havaitsemista, ja hyppiminen on hoidettu erinomaisesti. Näin seinähypyn pitäisi olla jokaisessa pelissä." IGN:n Mark Bozon antoi pelille 4/10 ja kritisoi peruspelin kulkua, mutta kirjoitti: "Vaikka televisio-ohjelman elokuvamaisen luonteen vangitseminen Game Boy -kärryn ahtaaseen tilaan on erittäin vaikeaa, tämä on yksi alue, jossa Power Rangers SPD osoitti vahvuutta aiempiin Power Ranger -peleihin verrattuna."

## Bonuskappaleet
*Punainen Ranger saa erikoiskyvyn nukkuessaan leikkikentällä lasten laulaessa "I Love the Mountains".
*Sininen Ranger on ainoa, joka käyttää lyöntejä ja potkuja taistelussa. Hänen erikoiskykynsä on kyky kävellä seinien läpi.
*Vihreällä Rangerilla on erikoiskyky havaita energiasignaaleja.
*Keltaisella Rangerilla on erikoiskyky moninkertaistaa itsensä, mikä tekee hänen sinisen Rangerin hyökkäyksistään kolme kertaa voimakkaampia.
*Vaaleanpunaisella Rangerilla on erikoiskyky omata metallinen käsi, jonka avulla hän voi lyödä taisteluaseita, kun tytöt lyövät häntä, pojat taistelevat ja ajavat ajoneuvoja teräsovien läpi ja tuhoavat viholliset yhdellä iskulla.

## Lähteet
* Pelin virallinen sivusto
Keskijärvi (Joensuun kylä)

**Keskijärvi** on kylä Joensuussa Kiihtelysvaaran alueella. Se sijaitsee Joensuu−Ilomantsi-tien läheisyydessä. Joensuuhun on matkaa 30 kilometriä, Kiihtelysvaaraan alle 20 kilometriä. Kylässä on noin 60 taloutta. Kokoontumispaikkana on kylätalo. Lähin kauppa on Heinävaarassa. 

Kylän alueella on Hiidenvaaran luontopolku, uimaranta, laavuja sekä urheilukenttä. Kylässä toimii ProAgria Pohjois-Karjalan kalanviljelylaitos.

Kylä on Keskijärven ja Ylisen rannalla. Järvi on houkutellut kylän alueelle paljon kesäasukkaita.

Keskijärvellä ja sen naapurikylällä Röksällä on yhteinen kylätoimikunta.

Keskijärven koulu toimi 1990-luvun alkuun asti. Alakoululaiset ovat sen jälkeen käyneet Heinävaaran koulua. Yläkoululaiset kulkevat Kiihtelysvaarassa.

## Merkkihenkilöitä
Kylässä asui kansanedustaja ja puoluesihteeri Eino Poutiainen. Hänen  muistolaattansa paljastettiin Keskijärven kylätalolla 23. heinäkuuta 2005. Sen on suunnitellut kuvanveistäjä Reetta Gröhn-Soininen.
## Lähteet
Hellhound

**Hellhound** oli vuonna 1976 perustettu tamperelainen uuden aallon punkyhtye. Se julkaisi kaikkiaan kolme singleä ja yhden albumin ennen hajoamistaan 1980-luvun alussa.

Hellhoundin perustivat koulukaverit J-V "Väiski" Sappinen (laulu) ja Jyrki Mattila (kitara) yhdessä Jorma Peltosen (basso) ja Arto Lepistön (rummut) kanssa. Lepistön korvasi pian Sappisen ja Mattilan entinen koulukaveri Pekka Lehto, jota kuitenkin seurasi rumpalina ennen ensilevytystä Manu Ojanen. Hellhoundin ensimmäinen single oli 1978 julkaistu "Suomi 60"/"Kasvot". Levyllä Ojanen ei vielä soittanut rumpuja, vaikka sen kansikuvassa esiintyykin, vaan niistä vastasivat B-puolella Kollaa kestään Jyrki Siukonen ja A-puolella Alwari T:n Seppo Tammilehto. Toiseksi kitaristiksi tuli Jari Granholm. 

Toinen single "Pakoon neonarmeijaa" ilmestyi vuonna 1979 ja sen jälkeen ainoaksi jäänyt albumi *Soitetaan rock'n'rollia*. Toiselle paikkakunnalle opiskelemaan muuttaneen Jorma Peltosen korvasi bassossa ex-Tinneri Retsa Laine. Granholm ja Ojanen jättivät myös yhtyeen ja bassoon tuli ex-Popeda Ilpo Ainiala ja rumpuihin ex-Ducks Matti Palmutie. Tällä kokoonpanolla syntyi viimeiseksi jäänyt single "Auringonpilkkuja" vuonna 1980. Tämän jälkeen yhtye toimi vuoden verran ennen hajoamistaan. Hellhound on keikkaillut satunnaisesti alkuperäiskokoonpanolla 1980-luvun alkupuolella, vuonna 1993 Tullikamarilla "Isi, mitä oli punk" -tapahtumassa ja pari kertaa vuonna 2008. 

Hellhound oli mukana kahdella kappaleella vuonna 1979 ilmestyneellä *Pistä paremmaksi* -kokoelmalla. Samalla levyllä on myös Räime-yhtyeen kappaleet "Ottaa päähän" ja "Katala maailma". Räime oli käytännössä Hellhoundin sivuprojekti, jossa Hellhoundin soittajat esiintyivät salanimillä.

## Diskografia

### Singlet

* "Suomi 60"/"Kasvot" (Rokit, 1978)
* "Pakoon neonarmeijaa"/"Ota mut uudestaan" (Rokit, 1978)
* "Auringonpilkkuja"/"Hunningolla" (Rokit, 1980)

### Albumi

* 

Lisäksi kokoelmilla *Pistä paremmaksi* kappaleet "Ota mut uudestaan", "Olet mulle outo" ja "Elämä" sekä 2009 ilmestyneellä kattavalla suomipunkboxilla *Punk ja Yäk* kappalellaan "Pakoon neonarmeijaa".

## Aiheesta muualla

* Hellhound Myspacessa

## Lähteet

* Hellhound Finnmusic.netin tietokannassa
Huhtilampi

**Huhtilampi** on kylä Joensuun Kiihtelysvaarassa. Joensuun keskustaan on matkaa noin 50 kilometriä, Kiihtelysvaaran kirkonkylälle noin 10 kilometriä.

Huhtilammen kylä sai asukkaansa 1500-luvun lopulla. Vuoden 1590 maakirjan mukaan ensimmäiset huhtilampilaiset ovat olleet Simana Ahponpoika, Wasila ja Michifara Togloinen, Kuisma Timonpoika ja Olexie Ertonpoika, kaikki karjalaissukuisia ortodokseja. Vuonna 1618 kylässä oli 14 tilaa, ja vuonna 1631 - 22 (kaikki karjalaissukujen hallussa).
Ensimmäinen luterilainen kylän asukas mainitaan vuonna 1645 (populi Niilo Tahvanpoika). Jo 1630-luvulla ja etenkin ruptuurisodan aikana  alkoivat karjalaiset paeta Venäjän puolelle, Tveriin, Tihvinään ja Ilmajärven alueelle. Vuonna 1690 ei mainita enää lainkaan ortodoksisukuja kylässä.

1700-luvun alussa Huhtilammessa oli 11 taloa, vuosina 1810 ja 1855 - 32 taloa. Vuoden 1850 henkikirjan mukaan kylässä asui 589 ihmistä, niistä talolliset - 224, lampuodit - 74, torpparit - 62, käsityöläset - 3, palkolliset - 62, ja loiset - 164. Vuonna 1878 Huhtilammen väkiluvuksi saatiin 625 henkilöä. Vuoden 1938 henkikirjassa torppareiden ja lampuotien osuus on jyrkästi vähentynyt, loiset ovat muuttuneet positiivisemman termin mukaan työläisiksi. Koko kylän väkiluku oli silloin 787 henkeä.

Huhtilammessa avattiin koulu vuonna 1905. 1900-luvulla eri aikoina kylässä toimi 2-3 kauppaa, posti, puhelinkeskus, osuuskassa, työväenyhdistys, maamiesseura ja karjantarkkailuyhdistys. 

Kylän koulu loppui vuonna 2006, kauppa edellisenä vuonna.

Huhtilammen kyläsivujen mukaan "Huhtilammen kylä edustaa Vaara-Karjalassa järven rantaan syntynyttä asutusta viljelyksineen. Kaunis maisemakuva ja hyvin säilynyt perinteinen kylärakenne muodostavat kulttuurimaiseman keskeiset arvot. Lähistöltä löytyy myös monia ulkoilureittejä luontoon kaipaavalle."

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*Huhtilammen kyläsivut (arkistoitu)
*Huhtilampi. Kiihtelysvaaran eteläiset kylät ry
Torrie Wilson

**Torrie Anne Wilson** (s. 24. heinäkuuta 1975 Boise, Idaho) on yhdysvaltalainen entinen showpainija, fitness-kilpailija ja malli. Wilson lisättiin WWE Hall of Famen kunniagalleriaan vuonna 2019..

Wilsonia on kuvattu lehtiin kuten FHM ja Playboy, joista jälkimmäisen kannessa hän on esiintynyt kahdesti.

Kehonrakennuksessa hänen paras saavutuksensa on Miss Galaxy -kisan voitto 1998.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Official Torrie Wilson Fansite
Adolf Merckle

**Adolf Merckle** (18. maaliskuuta 1934 Dresden, Saksa – 5. tammikuuta 2009 Blaubeuren, Baden-Württemberg, Saksa) oli Saksan rikkaimpiin kuulunut liikemies.

Merckle syntyi varakkaaseen perheeseen. Hän peri vanhempiensa kemikaalitukun, joka tuolloin työllisti 80 työntekijää. Elämänsä aikana Merckle laajensi yritystoimintaa niin, että hänen kuolemansa aikaan hänen omistamat yritykset työllistivät noin 100&nbsp;000 työntekijää. Merckle oli vuonna 2008 Forbesin mukaan maailman 94. rikkain ihminen, mutta menetti loppuvuodesta 2008 satoja miljoonia virheellisten arvioiden vuoksi. Hänen omistuksiinsa kuului muun muassa lääketehdas Ratiopharm Group, 57 prosenttia Phoenix Pharmahandelista, ja perhe on suursijoittajana maailman suurimpiin sementinvalmistajiin kuuluvassa Heidelberg Cementissä. Varsinkin Volkswagenin osakkeella keinottelu aiheutti suuria tappioita Mercklen perheelle.

Merckle kuoli 5. tammikuuta 2009 tehtyään itsemurhan hyppäämällä junan alle. Syynä itsemurhaan olivat maailmanlaajuisen talouskriisin aiheuttamat vaikeudet, joihin Mercklen yritykset olivat ajautuneet. Merckle oli Suomessa syytteessä lääketukkuyritys Tamron omistukseen liittyvistä tiedotusrikkomuksista, mutta oikeuskäsittely ei vielä ollut käynnistynyt.

## Lähteet
*
Reeta Aarnio

__NOTOC__
**Reeta Aarnio** (s. 25. tammikuuta 1971 Helsinki) on suomalainen lasten- ja nuortenkirjailija.

Aarniolta on julkaistu fantasiaromaanit *[[Maan kätkemät]]* (Otava, 2008), *[[Veden vanki]]* (2009), *[[Virvatulen vartijat]]* (2010) ja *[[Tuulien taikuri]]* (2013). Teokset sisältävät aineksia suomalaisesta mytologiasta. Sarjan kolmas osa sai Lukuvarkaus-palkinnon vuonna 2011. Vuonna 2013 Aarniolle myönnettiin Kaarina Helakisa -palkinto.

## Teokset
*[[Maan kätkemät]]* aloittaa teossarjan, jossa Harry Potter -kirjojen tapaan yhdistyvät lasten arkielämän sekä fantasiamaailman kuvaukset.

Neljäsluokkaista Liinaa kiusataan uudessa koulussa, mutta hän löytää kirjastosta oven, joka johtaa toisenlaiseen maailmaan. Liina kuuluu ihmisiin, jolla on kyky nähdä asioita, joita toiset eivät näe. Hän saa huomata, että suomalaisen kansanperinteen olennot ovat todellisia. Eräät koulun oppilaat käyvät iltaisin ”taikatunneilla”, joilla he oppivat maahisten, tonttujen, veden väen ja muiden olentojen tuntemusta.

Teoksissa *[[Veden vanki]]*, *Virvatulen vartijat* ja *Tuulien taikuri* esiintyvät samat henkilöt, mutta tarinoina teokset ovat itsenäisiä. Sarja ottaa kantaa myös luonnonsuojeluun, esimerkiksi metsänväki joutuu pakenemaan metsäkoneita.

## Yksityiselämä
Aarnio valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1999. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineenaan kotimaista kirjallisuutta ja sivuaineina suomen kieltä, kasvatustiedettä ja folkloristiikkaa.  Ammatiltaan Aarnio on äidinkielen ja kirjallisuuden opettaja.

Hän asuu Helsingissä ja opettaa Aleksis Kiven koulussa. Aarniolla on kolme lasta, joille hän alun perin kirjoitti esikoisteoksensa iltalukemiseksi. Aarnio on yksi Otavan yläkoulun äidinkielen oppikirjan *Särmän* tekijöistä.

## Kirjat
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Sanojen aika – Reeta Aarnio. Helsingin kaupunginkirjasto. 
*
Andre Ware

**Frank André Ware** (s. elokuu 1965 Kalamazoo, Michigan) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on useimmiten esiintynyt toiminta- ja draamaelokuvissa, sekä televisiosarjoissa. Hänellä oli muun muassa pieni rooli elokuvassa *[[Die Hard – koston enkeli]]* ja oli pääosassa animaatioelokuvissa *[[Ultimate Avengers]]* ja *[[Ultimate Avengers 2]]*.

## Lähteet
* André Ware TV.comissa 
* Frank Andre Ware TV.comissa
Georg Lindemann

**Georg Lindemann** (8. maaliskuuta 1884 Osterburg – 25. syyskuuta 1963 Freudenstadt, Baden-Württemberg, Länsi-Saksa) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana. 

Lindemann liittyi  kadetiksi Saksan keisarilliseen armeijan 6. rakuunarykmenttiin vuonna 1903. Ensimmäisessä maailmansodassa hän toimi esikuntaupseerina sekä itä- että länsirintamalla.

Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen valtaannousun jälkeen vuonna 1933 Lindemann ylennettiin everstiksi. Seuraavana vuonna hänet nimitettiin Hannoverin sotakoulun johtajaksi. Lokakuusta 1936 lähtien Lindemann toimi Saksan 36. jalkaväkidivisioonan komentajana. 

Toinen maailmansota syttyi syyskuussa 1939, kun Saksa hyökkäsi Puolaan ilman sodanjulistusta. Kenraaliluutnantti Lindemannin divisioona oli tuolloin sijoitettuna länsivallille, Saksan ja Ranskan väliselle rajalle. Hän komensi yksikköä Ranskaan suunnatussa hyökkäyksessä kesällä 1940.

Lokakuussa 1940 Lindemann nimitettiin L. armeijakunnan komentajaksi. Tehtävää seurasi ylennys ratsuväenkenraaliksi. Armeijakunta osallistui Jugoslavian ja Kreikan valtaamiseen keväällä 1941. Kesällä se siirrettiin ottamaan osaa operaatio Barbarossaan. Tammikuussa 1942 Lindemann tuli Georg von Küchlerin tilalle 18. armeijan komentajaksi. Armeijan komentajana hän johti Leningradin piiritystä. 

Heinäkuussa 1942 Lindemann ylennettiin kenraalieverstiksi. Seuraavan vuoden elokuussa hänet mainittiin armeijan raportissa hänen torjuttua puna-armeijan hyökkäyksen Laatokan alueella. Myös Suomen puolustusvoimat palkitsi hänet 1. luokan vapaudenristillä. Maaliskuussa 1944 hänelle annettiin pohjoisen armeijaryhmän komento. Tehtävä oli lyhytikäinen, sillä heinäkuussa hänet vapautettiin komennosta ja siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin. Adolf Hitler oli tyytymätön Lindemannin suorituksiin ja sanoi tästä tulleen vanha ja heikko.

Tammikuun lopulla 1945 Lindemann pääsi takaisin palvelukseen. Hänet nimitettiin Wehrmachtin komentajaksi Tanskaan. Sodan viimeisinä päivinä hän siirsi Tanskassa olleet miehitysjoukot takaisin Saksaan. Hän antautui yhdysvaltalaisille joukoille ja vietti kaksi vuotta sotavankeudessa. Hänet vapautettiin kesällä 1947, mutta Tanskan armeija vangitsi hänet uudelleen syyskuussa, vapauttaen Lindemannin seuraavana keväänä. Lindemann kuoli Schwarzwaldin Freudenstadtissa 1963.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Generals.dk
Meridiaani (Perinteinen kiinalainen lääkintä)

**Meridiaani** (經絡; yksinkert.: 经络; pinyin: jīngluò - jing: läpikulku; luo: verkko; japani: keiraku; korea: kyungrak) on perinteisen kiinalaisen lääkinnän käsite. Kiinassa sitä kutsutaan myös kanavaksi (經脈; yksinkert. 经脉; pinyin: jīngmài - kulkuväylä) tai pulssiverkostoksi (絡脈; yksinkert. 络脉; pinyin: luòmài). Meridiaanit ovat kanavia, jotka kuljettavat qitä ja verta kaikkiin ihmisen ruumiinosiin.  Meridiaaneille sijoittuvat akupisteet.

Meridiaaneja katsotaan nykyään olevan 20:

* Päämeridiaanit eli 12 kanavaa (十二經脈; yksinkert. 十二经脉; pinyin: shíèr jīngmài) eli 12 oikeaa kanavaa (十二正經; yksinkert. 十二正经; pinyin: shíèr zhèngjīng), jotka kulkevat käsivarsiin ja alaraajoihin.

* Sivumeridiaanit eli "kahdeksan ihmeellistä kanavaa" (奇經八脈; yksikert. 奇经八脉; pinyin: qíjīng bāmài).

Meridiaanit jaetaan yin- ja yang -meridiaaneihin ja jokainen liitetään yhteen viidestä elementistä.

Meridiaanien olemassaoloa ei ole varmennettu länsimaisen lääketieteen menetelmin.

## Lähteet
Maailman ihanin tyttö

**Maailman ihanin tyttö** on vuodesta 1998 alkaen jatkunut yhteisöllinen valokuvahanke, jonka valokuvaaja, taide- ja sosiaalikasvattaja Miina Savolainen on toteuttanut yhteistyössä kymmenen Hyvösen lastenkodissa kasvaneen nuoren naisen kanssa. Eri vuosina otetut valokuvat tallentavat nuorten kasvua. Aiheesta julkaistiin valokuvakirja vuonna 2008. Satuhenkisissä kuvissa luonnon keskellä nuorilla on ollut tilaisuus nähdä itsensä vahvoina ja ehjinä. Esimerkiksi *Eeva*-lehden kuvauksen mukaan ”lumoavissa valokuvissa tytöt on puettu myyttisiksi metsänhengiksi, jotka kulkevat kuin usvaenkelit suomalaisessa luonnossa. Kuvien sanotaan lohduttavan särkyneitä sydämiä.” Tytöt valitsivat itse roolit, joissa heidät kuvataan. Maailman ihanin tyttö -projektista alkoi voimauttavan valokuvan menetelmän kehittäminen.

Samanniminen valokuvanäyttely on nähty eri puolilla Suomea sekä Barcelonassa, Napolissa ja Sarajevossa.

Hanke on palkittu muun muassa Lastenkulttuurin valtionpalkinnolla. Hanke on Miina Savolaisen taiteen maisterin lopputyö Taideteollisen korkeakoulun taidekasvatuksen osastolle. 

Suomen kirjataiteen komitea valitsi teoksen vuoden 2008 kauneimpien kirjojen joukkoon. Teos sai kiitosta myös käsintehdystä grafiikastaan, materiaalivalinnoistaan ja painojäljestään. Kirjassa on suomen- ja englanninkielinen teksti. 

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* voimauttavavalokuva.net.
* Kehon kuvia: Miina Savolainen ja maailman ihanin tyttö. Nono 19.12.2006.
* Tero Hautamäki: Valokuva voimauttaa ihanat tytöt. Ilkka 2.1.2009.
* Nina Riutta: Enemmän kuin tuhat sanaa . Vantaan Lauri 10.8.2006.
* Tiina Ruotsala: Kaikille maailman tytöille . Keskipohjanmaa.
* Hanna Säntti: Maailman ihanin bisnes. Talouselämä 15.12.2009.
* Seppo Toivonen: Miina Savolainen haastattelussa Kirjastokaista 2.10.2009
* Ylen Elävä arkisto: Hyvösen tytöt ja valokuvan parantava voima
* Miina Savolainen ja Valokuvan voimaa tv-ohjelmasarja
Cosenza

**Cosenza** on kaupunki Calabrian alueella Italian eteläosassa. Se on Cosenzan maakunnan pääkaupunki.

Cosenza sijaitsee rannikon vuoriston ja La Silan ylängön välisessä laaksossa, Busento- ja Crathisjokien yhtymäkohdassa, 238&nbsp;metrin korkeudella merenpinnasta. Cosenzan pinta-ala on 38&nbsp;km² ja asukasluku vajaat 70&nbsp;000. Vielä vuonna 1981 asukkaita oli yli 106&nbsp;000. Suurkaupunkialueella asuu yli 250&nbsp;000 ihmistä.

Cosenza on vanha kulttuurikeskus ja sitä kutsuttiinkin antiikin aikana Calabrian Ateenaksi. Vuonna 1511 perustettu *Accademia Cosentina* oli yksi Euroopan ensimmäisistä akatemioista. Kaupungissa on paljon kultturikohteita, kuten museoita, teattereita ja kirjastoja sekä Cosenzan yliopisto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto
Nauhapensas

**Nauhapensas** (*Homalocladium platycladum*) on Uuden-Guinean ja Salomonsaarten alueilta kotoisin oleva tatarkasvi, joka on yleistynyt eri puolille maailmaa tropiikin ja subtrooppisen vyöhykkeen koriste- ja pensaskasviksi. Euroopassa kasvia viljellään lähinnä ruukuissa sisätiloissa. Se tunnetaan kauppapuutarhoissa ainakin nimellä *twiggy*, joka viitannee samannimisen valokuvamallin hoikkuuteen. Yksi kasvin englanninkielisistä nimistä on ”tapeworm plant”, joka olisi suunnilleen käännettynä heisimatokasvi. Tämä kuvaa kasvin ulkonäköä. Sen vihreät varret ovat litteitä ja jaokkeellisia. Kasvin kukat ilmaantuvat jaokkeiden rajalle palloina, jotka kypsyvät ensin punaisiksi, sittemmin mustiksi siemeniksi. Lehtiä on vain nuorissa versoissa ja ne ovat pieniä. Kasvista voi tulla noin nelimetrinen.

Kasvihuoneissa nauhapensaan lehdet ovat vahingoittuneet toisinaan pihatattarenhärmä (*Erysiphe polygoni*) -härmästä.

## Lähteet
Luettelo epävirallisista merialueista

Tämä on luettelo epävirallisista merialueista, joita kutsutaan meriksi, mutta joita International Hydrographic Organization ei ole määritellyt "virallisiksi" merialueiksi. 

* Ahvenanmeri
* Amundseninmeri
* Argentiinanmeri
* Bellingshauseninmeri
* Bohainmeri
* Comotesinmeri
* Davisinmeri
* d'Urvillenmeri
* Eteläinen jäämeri
* Frohavet
* Frøyhavet
* Haakon VII:n meri
* Hebridienmeri
* Islanninmeri
* Koronmeri
* Kreetanmeri
* Lopphavet
* Mindanaonmeri (myös Boholinmeri)
* Myrtoonmeri
* Perämeri
* Petšoranmeri
* Rossinmeri
* Røsthavet
* Saaristomeri
* Samarinmeri
* Sargassomeri
* Selkämeri
* Scotianmeri
* Sibuyaninmeri
* Traakianmeri
* Vattimeri
* Visayaninmeri
* Väinameri
* Wandelinmeri (myös McKinleynmeri)
* Weddellinmeri
* Østhavet

## Järviä, joita kutsutaan meriksi
* Araljärvi on useilla kielillä meri
* Kaspianmeri
* Kuollutmeri
* Zuiderzee

## Lähteet
*
*
Curt Haase

**Curt Haase** (15. joulukuuta 1881 Honnef am Rhein, Saksa – 9. helmikuuta 1943 Grunewald, Berliini) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.

## Ensimmäinen maailmansota
Curt Haase liittyi kadetiksi keisarillisen Saksan armeijan württembergiläiseen 65. tykistörykmenttiin vuonna 1901. Ensimmäisen maailmansodan alussa hän komensi tykkipatteria rintamalla, kunnes 1915 siirtyi 51. jalkaväkiprikaatin esikuntaan. Sodan loppuun mennessä hän toimi esikuntaupseerina vielä kahdessa eri divisioonassa.

## Sotien väliset vuodet
Sodan jälkeen Haase toimi muun muassa kouluttajana jalkaväenkoulussa ja tykistön pataljoonankomentajana. Vuosina 1925–1930 hän oli sotaministeriön tykistön tarkastajan neuvonantaja. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan tammikuussa 1933 eversti Haase nimitettiin Jüterbogin tykistökoulun esikunnan komentajaksi. Maaliskuussa 1935 hänestä tuli 3. jalkaväkidivisioonan komentaja. Vuotta myöhemmin hänet siirrettiin samaan tehtävään 17. jalkaväkidivisioonaan. Marraskuusta 1938 Haase toimi III armeijakunnan ja sotilaspiiri III:n komentajana. Samaan aikaan Haase ylennettiin myös tykistönkenraaliksi.

## Toinen maailmansota
Haase komensi III armeijakuntaa Puolan offensiivin aikana 1939 ja myös taistelussa Ranskasta vuonna 1940. Ranskan antautumisen jälkeen hänet ylennettiin kenraalieverstiksi. Marraskuussa hänet siirrettiin Wehrmachtin komentajareserviin.

Tammikuussa 1941 Haasesta tuli vasta perustetun 15. armeijan ensimmäinen komentaja. Armeija toimi vartiointi- ja miehitystehtävässä Pohjois-Ranskassa Englannin kanaalin rannikolla. Hän toimi tehtävässä joulukuuhun 1942 saakka, jolloin hänet siirrettiin takaisin komentajareserviin. Haase ei saanut enää uusia komentajuuksia tai tehtäviä, ja hän kuoli sydänsairauteen helmikuussa 1943.

## Aiheesta muualla
Suzanne Todd

**Suzanne Todd** (s. 1965 Kalifornia) on yhdysvaltalainen Independent Spiritilla palkittu elokuvatuottaja, joka omistaa yhdessä nuoremman siskonsa Jennifer Toddin kanssa Team Todd -tuotantoyhtiön.

## Elokuvat
* Tuplamorsian (2008)
* Across the Universe (2007)
*  (2006)
* Oikeanlaista kemiaa (2005)
* Austin Powers ja kultamuna (2002)
* Hiljaiset seinät 2 (2000)
* Boiler Room (2000)
* Memento (2000)
* Austin Powers – agentti joka tuuppasi minua (1999)
* Levottomat kädet (1999)
* Sotilas Jane (1997)
* Austin Powers – kumma jätkä (1997)
* Nyt ja silloin (1995)
* Power Rangers (1995)
* Kalman johde (1992)
* Hudson Hawk – varkaista parhain (1991)
* Predator 2 (1990)
* Die Hard 2 – vain kuolleen ruumiini yli (1990)

## Lähteet
*
Stalker: Huviretki tienpientarelle

**Stalker: Huviretki tienpientarelle** () on Arkadi ja Boris Strugatskin kirjoittama tieteisromaani, joka kirjoitettiin 1971 ja julkaistiin 1972. Andrei Tarkovskin ohjaama elokuva *[[Stalker (elokuva)|Stalker]]* ja GSC Game Worldin kehittämä **-pelisarja perustuvat löyhästi romaaniin. Burger Gamesin vuonna 2008 julkaisema roolipeli *[[Stalker (roolipeli)|Stalker]]* (2008) on julkaistu lisenssillä. Tarinaan pohjautuen on tehty myös vuonna 2012 valmistunut suomalainen indie-elokuva *Vyöhyke*.

## Juoni
Avaruusoliot ovat vierailleet Maassa ja lähtiessään jättäneet jälkeensä suuren määrän erilaisia korkeaa teknologiaa edustavia esineitä, jotka uhmaavat tunnettuja fysiikan lakeja. Alueet, joilla oliot ovat vierailleet tunnetaan nimellä ”Vyöhyke”, ja ovat hengenvaarallisia erilaisten paikallisten ansamaisten ilmiöiden takia. Vyöhykkeen monesti näkymättömiä vaaranpaikkoja ovat muun muassa hyttyskaljut, lihamyllyt ja velhon hyytelöt. Mutta vyöhykkeellä on myös hyödyllisiä esineitä, kuten akkuja jotka tuottavat virtaa rajattomasti. Niinpä vaarallisella alueella käyvät laittomasti ”stalkerit” etsimässä hyödyllisiä esineitä myytäväksi. Vyöhykkeellä huhutaan olevan esine nimeltä ”Kultainen pallo”, jonka uskotaan toteuttavan ihmisen syvimmät toiveet.

Romaanin venäläinen nimi ”Huviretki tienpientareelle” juontuu metaforasta, jonka mukaan avaruusoliot olivat kuin piknikillä; lähdettyään ihmiset tulevat esiin piiloistaan kuin metsän eläimet ja löytävät kaikkea roskaa piknikin jäljiltä.

Romaani *Stalker* on Tarkovskin elokuvaa rennompi, laajempi ja todentuntuisempi.

## Lähteet