Ladino

**Ladino** (endonyymi: *לאדינו‎*, *ladino*; ’latinalainen’) eli **juutalaisespanja** (endonyymi: *גודיאו־איספאנייול‎‎*, *djudeoespanyol*) on Iberian niemimaalta 1400-luvun lopulla diasporaan levittäytyneiden sefardijuutalaisten puhuma romaaninen kieli. Kieli kehittyi Espanjassa kastilian myöhäiskeskiaikaisista kielimuodoista, joihin on yhdistynyt vaikutteita ennen kaikkea hepreasta ja arameasta sekä ajan saatossa myös arabiasta, turkista, kreikasta, ranskasta, bulgariasta ja italiasta. Ladinon kielessä on säilynyt monia espanjasta sittemmin kadonneita sanoja sekä kielioppirakenteita, ja myös äännejärjestelmään se on sukulaistaan konservatiivisempi.

1500–1700-luvuilla ladino levisi puhuttuna kielenä sefardijuutalaisten mukana laajalle alueelle ympäri Välimerta sekä Länsi-Eurooppaan ja Amerikan mantereen siirtokuntiin. Toisesta maailmansodasta lähtien ladinon puhujien määrä on kuitenkin ollut jyrkässä laskussa: holokausti ja sotaa seuranneet juutalaisten muuttoliikkeet Israeliin sekä Yhdysvaltoihin heikensivät kielen asemaa Euroopassa merkittävästi, ja tietyiltä alueilta se hävisi liki täysin. Seka-avioliittojen ja assimilaation myötä monet ladinonkieliset yhteisöt ovat omaksuneet asuinalueidensa paikallisia kieliä. Kielellä on nykyisin noin 160 000 sefardijuutalaistaustaista puhujaa, jotka asuvat lähinnä Israelissa sekä Balkanilla, Pohjois-Afrikassa, Kreikassa ja Turkissa. Unesco luokittelee ladinon vakavasti uhanalaiseksi kieleksi.

Historiallisesti ladinoa kirjoitettiin heprealaisilla kirjainmerkeillä, mutta etenkin 2000-luvulla latinalaisten aakkosten käyttö on yleistynyt.

## Kielen nimi
Erityisesti Israelissa kieltä kutsutaan nimellä *Ladino* (לאדינו) (muunnos sanasta *[[latina]]*) vaikka monet pitävät tätä nimeä "epäkorrektina". Muita nimiä ovat muun muassa juutalaisespanja, *judeo-espagnol*, *judeo-español*, *sefardi*, *djudio*, *dzhudezmo*, *judezmo*, ja *spanyol* tai *español sefardita*. Nimellä *haquitía*, joka tulee arabian sanasta *ħaka* حكى, "kertoa", viitataan Pohjois-Afrikassa (varsinkin Marokossa) puhuttuun murteeseen. Algerian Oranin maakunnassa puhuttua murretta kutsuttiin nimellä *tetuani*, Marokossa sijaitsevan Tétouanin kaupungin mukaan, sillä useat Oranin juutalaiset olivat kyseisestä kaupungista kotoisin.

## Historia
Kun kristityt valloittivat takaisin koko Iberian niemimaan arabeilta 1400-luvun lopussa, he vaativat kaikkia arabeja ja juutalaisia kääntymään kristinuskoon tai lähtemään Espanjasta. Pois muuttaneet juutalaiset puhuivat 1400-luvun espanjaa, josta ladino kehittyi. Ladino, juutalaiskieli kun on, on saanut runsaasti vaikutteita hepreasta (sekä muun muassa turkista, ranskasta, kreikasta ja italiasta), ja sitä kirjoitetaan käyttäen sekä latinalaista aakkostoa että heprean aakkostoa (jälkimmäistä lähinnä uskonnollisissa teksteissä).

Koska ladinon puhujat elävät juutalaisten diasporassa, ladinon kieli on jakautunut itäiseen ja läntiseen murteeseen sen perusteella, mistä kielistä se on lainannut sanastoa: itäiset ovat lainanneet muun muassa turkista ja kreikasta, läntiset espanjasta.

Nykyään on olemassa ladinonkielisiä sanomalehtiä ja radio-ohjelmia. Uusi testamentti käännettiin ladinoksi vuonna 2010. Ladinoa voi opiskella sekä Yhdysvalloissa (Pennsylvanian yliopistossa ja Tuftsin yliopistossa) että Israelissa (Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa).

Kuuluisia ladinoa äidinkielenään puhuvia henkilöitä ovat pianisti Murray Perahia ja saksaksi elämäntyönsä tehnyt nobelistikirjailija Elias Canetti.

*[[Ethnologue]]n* mukaan nimeä 'judezmo' käyttävät juutalaiset kielitieteilijät sekä Turkin ja Yhdysvaltain juutalaiset; nimeä 'Judaeo-Spanish' eli 'juutalaisespanja' taas käyttävät romaanisen filologian harrastajat; nimeä *ladino* maallikot, erityisesti Israelissa; nimeä *hakita* Marokon juutalaiset; nimeä *spanyol* muut.

Ennen 1400-luvun lopussa tapahtunutta arabien ja juutalaisten karkotusta ladino-sana tarkoitti "kirjaespanjaa", tai romaanisia kieliä yleensä. Karkotuksen jälkeen juutalaiset viittasivat sanalla Raamatun perinteiseen suulliseen käännökseen muinaisespanjan kielelle. Pian kyseistä muinaisespanjan kielellistä tyyliä alettiin kutsua *ladinoksi* ja tätä nimeä käytetään edelleen, erityisesti Israelissa, jossa kielestä huolehtii kansallinen organisaatio Autoridad Nasionala del Ladino. Termin käyttöä pidetään kuitenkin vääränä, sillä tarkkaan ottaen se tarkoittaa vain käännöstöissä käytettyä tyyliä.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Lähde:

## Kielen rakenne

Juutalaisespanjan kieliopillinen järjestelmä sekä pääsanasto (60 % sanoista) juontavat juurensa kastilian kieleen eli espanjaan. Konsonantit ja osa sanastoa muistuttavat kuitenkin joissakin suhteissa enemmän muinaisportugalia tai katalaania kuin nykyespanjaa, sillä kieli on säilyttänyt monia vanhoja iberoromaanisia ominaisuuksia, jotka espanjasta ovat hävinneet.

Ladinossa säilyneitä muinaisia ominaisuuksia ovat muun muassa:
* Nykyespanjan *z* (muodossa *c* ennen *e*:tä tai *i*:tä), joka ääntyy [s]:nä tai [θ]-äänteenä (kuten englannin kielen "**th**ink") murteesta riippuen, vastaa kahta eri foneemia muinaisespanjassa: *ç* (muodossa *c* ennen *e*:tä tai *i*:tä), joka ääntyi [ts], ja *z*, joka ääntyi [dz]. Ladinossa tämä ero on säilynyt ja nämä kaksi foneemia ääntyvät [s] ja [z].
* Nykyespanjan *j*, joka ääntyy soinnittomana velaarisena frikatiivina [x], vastaa kahta eri foneemia muinaisespanjassa: *x*, joka ääntyy suhuässänä [ʃ] (kuten sanassa **š**akki eli **sh**akki), ja *j*, joka ääntyy suhuässän soinnillisena vastineena ʒ] (kuten englannin kielen *lei*'s**ure''). Ladinossa ero on säilynyt.
* Nykyespanjassa ''b'' ja ''v'' ääntyvät molemmat samana [[bilabiaali]]sena foneemina, mutta ladinossa ero niiden välillä on säilynyt, ja ''v'' ääntyy yhä [[labiodentaali]]sena [v]:nä.

Ladino poikkeaa nykyespanjasta myös siinä, että [[Teitittely|toisen persoonan muodolliset pronominit]] "usted" (yksikkö) ja "ustedes" (monikko) puuttuvat kokonaan. Nämä pronominit tulivat espanjaan lyhenteinä sanonnasta "vuestra merced" (suom. Teidän armonne) vuoden 1492 karkotuksen jälkeen eli sefardijuutalaisten paettua jo Espanjasta. Ladinoksi [[Teitittely|teititellään]] sanoilla "vos" (yksikkö) ja "vozotros/vozotras" (monikko).

Ladinon kielelle ominaisia sanoja ovat muun muassa:
* **El Dio** / **El Dyo** (Jumala, espanjaksi ''Dios''; maskuliinin määräinen artikkeli ''"el"'' lisätty korostamaan juutalaisten uskonnon [[Monoteismi|yksijumalaisuutta]])
* **Alhát** (sunnuntai, esp. ''Domingo''; tarkoittaa arabiaksi "ensimmäistä päivää")
* **Ivrit** (heprea, esp. ''Hebreo''; laina heprean kielestä)
* **kal** ([[synagoga]], esp. ''sinagoga''; laina heprean kielestä)
* **alefbet** (aakkoset, esp. ''alfabeto''; johtuu heprean aakkoston ensimmäisten kahden kirjaimen nimistä)
* **aínda, aninda** (vielä, esp. ''todavia''; vrt. portugalin kielen ''"ainda"'')
* **trocar** (muuttaa, esp. ''cambiar''; vrt. portugalin kielen ''"trocar"'')
* **chapeo** (hattu, esp. ''sombrero''; vrt. portugalin kielen ''"chapéu"'')
* **chapines** (kengät, esp. ''zapatos''; vrt. katalaanin kielen ''"chapins"'')

Ladinossa ovat säilyneet myös espanjan joistain sanoista jo hävinneet [f] ja [g] äänteet, jotka ovat nykyespanjassa korvautuneet mykällä kirjaimella <h>: esim. ''fijo'' vs. ''hijo'' (poika) tai ''fablar'' vs. ''hablar'' (puhua).

== Morfologia ==

Ladinossa verbien [[suffiksi]]t poikkeavat vain vähän nykyespanjasta:

* monikon toisen persoonan [[indikatiivi]]n [[preesens]]in -ásh, -ésh, -ísh-päätteet;
* monikon toisen persoonan indikatiivin [[imperfekti]]n -ash-pääte;
* ensimmäisen taivutusmallin verbien yksikön ja monikon ensimmäisen persoonan indikatiivin [[preteriti]]n -í and -imos-päätteet;
* yksikön toisen persoonan indikatiivin preteritin -ates, -ites-päätteet;
* monikon toisen persoonan indikatiivin [[futuuri]]n -edesh-pääte;
* monikon toisen persoonan -s -pääte muuttui -sh:ksi ([ʃ] eli suhuässä).

=== Taivutustaulukkoja ===

Taivutus [[preesens]]issä:


Taivutus [[imperfekti]]ssä:


Taivutus [[preteriti]]ssä:


== Kirjoitusjärjestelmä ==

Nykyladinoa kirjoitetaan sekä latinalaisilla että heprealaisilla aakkosilla, mutta yleensä vain latinalaisilla.

=== Heprealainen aakkosto ===

Jo ennen vuoden 1492 karkotusta juutalaiset olivat alkaneet käyttää perinteistä aakkostoaan muinaisespanjan kirjoittamiseen. Itse asiassa juutalaiset ja [[maurit]] alkoivat kirjoittaa muinaisespanjaksi jo ennen kristittyjä, eikä vanhimpia säilyneitä espanjankielisiä asiakirjoja olekaan kirjoitettu latinalaisilla aakkosilla, vaan pikemminkin [[Arabialainen kirjaimisto|arabialaisilla]] tai [[Heprealainen kirjaimisto|heprealaisilla]].

Heprealainen aakkosto koostuu vain konsonanttimerkeistä, joista seuraavia sefardit päättivät käyttää vokaalien merkitsemiseen:


* Joissakin tapauksissa sekaannusten välttämiseksi [e] voidaan erottaa [i]:stä heprean kirjaimiston [[Nikkud|ẓere-merkillä]] (kirjaimen alla olevat kaksi pistettä).
* Joissakin ladinon murteissa painoton [o] ääntyy [u]:na, ja painoton [e] [i]:nä, kuten nykyportugalin kielessä. Ladinon kolmivokaalisen kirjoitusasun ansiosta eri murteiden puhujat pystyvät lukemaan minkä tahansa asiakirjan ladinoksi riippumatta omasta murteestaan.

Heprealaista aakkostoa käytettiin runsaasti noin vuoteen 1925 saakka. Latinalaisiin aakkosiin siirryttiin sen jälkeen, kun kyseinen aakkosto otettiin käyttöön Turkissa.

=== Latinalainen aakkosto ===

1800-luvulta lähtien maallisia (ei-uskonnollisia) ladinonkielisiä kirjoituksia on tehty useimmiten latinalaisilla aakkosilla.

Nykyajan oikeinkirjoitus perustuu foneettisiin periaatteisiin eikä ole täysin standardoitu. Se poikkeaa nykyespanjan [[Oikeinkirjoitus|ortografiasta]] esimerkiksi siinä, että [k]-ääntä merkitään vain yhdellä kirjaimella eli **k**:lla, kun taas espanjan kielessä samaa ääntä edustaa kolme eri kirjainta: **c**, **k** ja **q**. Muita esimerkkejä ovat mm. [s]:n merkitseminen kirjaimella **s** (espanjassa taas sitä merkitsee sekä **s** että **c**) sekä [[palataali]]sen [[nasaali]]n [ɲ]:n merkitseminen kirjainyhdistelmällä **ny** (espanjassa **ñ**).

Ladinon aakkoset ovat siis:


* **u** ääntyy [w] (kuten englannin ***w*'et*) [[Diftongi|diftongeissa]] ue, ua, jne. Esim. *'bueno** [bweno] ''hyvä'', **kuando** [kwando] ''kun''
* [[Soinniton velaarinen frikatiivi|[x]]] (merkitään h:lla) ääntyy samalla tavalla kuin saksan kielen <ch>
* Sanan lopussa **s** ääntyy [[Soinnillinen äänne|soinnillisena]] (eli [z]) kun seuraava sana alkaa vokaalilla tai soinnillisella konsonantilla. Esim. **los ojos** [loz oʒos] ''silmät'', **las noches** [laz notʃes] ''yöt''
* [m]:n edessä **z** ääntyy [ʒ]. Esim. **el mizmo** [el miʒmo] ''itsensä (mies)''

Myös näitä kirjainyhdistelmiä käytetään:
:**Ch**, **ch** ääntyy [tʃ] (kuten englannin ***ch*'est*)
:*'Dj**, **dj** ääntyy [dʒ] (kuten englannin ***j*'et*)
:*'Ny**, **ny** ääntyy [ɲ] (hieman kuin suomen [nj])
:**Sh**, **sh** ääntyy [ʃ] (kuten muun muassa sanassa ***š*'akki*)

== Kielinäyte ==


== Huomiot ==


== Lähteet ==


==Kirjallisuutta==
* Varol, Marie-Christine. 'Manual of Judeo-Spanish: Language and Culture (Studies and Texts in Jewish History and Culture)'. 1.7.2008. .

== Aiheesta muualla ==

* [http://www.sephardicstudies.org/komunita.html Ladinokomunita - Ladinoyhteisön sivusto] 
* [http://ladinokomunita.tallerdetinoco.org/ Keskeneräinen sanakirja]    
* [http://www.orbilat.com/Languages/Spanish-Ladino/index.html Orbilatin sivusto; sisältää tietoa kieliopista sekä sanaluettelon] 
* [http://groups.yahoo.com/group/Ladinokomunita/ Ladinokomunitan chat-ryhmä]  (edellyttää jäsenyyttä; saa kirjoittaa vain ladinoksi)
* [http://www.intkolisrael.com/ Kol International Israelin ladinonkielinen radiolähetys]  (keskimmäisessä rivissä ensimmäinen oikealta)
* Markova, Alla. 'Beginner's Ladino'. Hippocrene Books, 2008. . [http://www.amazon.com/Beginners-Ladino-Audio-Spanish-English/dp/0781812259#reader_0781812259]
* Socolovsky, Jerome. "Lost Language of Ladino Revived in Spain", *Morning Edition'', National Public Radio, 19.11.2007. http://www.npr.org/templates/story/story.php?storyId=8989551