open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kirjokyyhkyrääkkä

**Kirjokyyhkyrääkkä** (*Mesitornis variegatus* synonyymi *Mesitornis variegata*) on kyyhkyrääkkien heimoon (*Mesithornithidae*) kuuluva lintulaji.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 25&nbsp;cm. Rastaan kokoinen, päältä ruskea ja alapuolelta vaalea tummin täplin. Pyrstö on melko pitkä, nokka lähes suora ja lähes pään pituinen. Silmäkulmajuova on vaalea ja ulottuu pitkälle niskaan. Liikkuu maassa kyyhkymäisesti taapertaen enimmän osan ajastaan. Pelotettuna juoksee pakoon tai lennähtää lyhyen matkan. Äänivalikoima on laaja. Liikkuu tavallisesti pienessä 2–4 yksilön ryhmässä.

Kyyhkyrääkkiä on kolme lajia, ja ne ovat kaikki uhanalaisia.

## Esiintyminen
Laji esiintyy ainoastaan Madagaskarilla saaren länsi- ja pohjoisosissa viidellä erillisalueella. Laji on uhanalainen. Laji oli kadoksissa yli 50 vuotta, sillä vuoden 1931 jälkeen se havaittiin seuraavan kerran vasta vuonna 1986. Kirjokyyhkyrääkkää ei ole tavattu Suomessa.

## Elinympäristö
Asuu vanhoissa kuivissa lehtimetsissä. Metsien hakkuut ja kulotus ovat uhkana lajille, samoin metsästys ja villiintyneet rotat, koirat ja kissat.

## Lisääntyminen
Laji on yksiavioinen. Pesintä tapahtuu sadekauden aikana loka-huhtikuussa. Pesä on kyyhkymäinen risukasa matalalla puussa tai pensaassa. Munia on 1–3. Haudonnasta ja poikasten hoidosta on puutteellisesti tietoa. Poikaset pysyttelevät emojensa parissa noin vuoden ikäisiksi.

## Ravinto
Etsii selkärangattomia eläimiä maasta karikkeen seasta.

## Lähteet
* Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. 

### Viitteet
Heavy Weather

**Heavy Weather** on fuusiojazz-yhtye Weather Reportin seitsemäs albumi, joka julkaistiin vuonna 1977 Columbia Recordsilla. Se oli yhtyeen toinen albumi, jolla oli mukana basisti Jaco Pastorius. *[[Black Market]]* -albumilla hän soitti vain muutamalla kappaleella, mutta *Heavy Weatherilla* hän oli jo yhtyeen täysivaltainen jäsen ja myötävaikutti merkittävästi albumin suosioon lyöden samalla itsensä suuremman yleisön tietoisuuteen.

*Heavy Weather* on yksi Columbian parhaiten myyneistä jazz-levyistä, ja sitä pidetään yleensäkin virstanpylväänä 1970-luvun fuusiojazzissa. Albumin aloittava, singlenä julkaistu "Birdland" oli merkittävä kaupallinen menestys, mikä on harvinaista jazz-osaston levyille. *Heavy Weather* on ainoa yhtyeen levy, joka valittiin vuonna 2005 hakuteokseen *[[1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään]]*.

## Kappaleet

# "Birdland" &ndash; (Zawinul) 5:57
# "A Remark You Made" &ndash; (Zawinul) 6:51
# "Teen Town" &ndash; (Pastorius) 2:51
# "Harlequin" &ndash; (Shorter) 3:59
# "Rumba Mamá" &ndash; (Paderna-Acuna) 2:11
# "Palladium" &ndash; (Shorter) 4:46
# "The Juggler" &ndash; (Zawinul)  5:03
# "Havona" &ndash; (Pastorius) 6:01

## Kokoonpano

* Joe Zawinul &ndash; laulu, kitara, ARP 2600 -syntetisaattori, Rhodes-sähköpiano, piano, polyfoninen Oberheim-syntetisaattori, melodika, tablat
* Wayne Shorter &ndash; sopraano- ja tenorisaksofoni
* Jaco Pastorius &ndash; bassokitara, laulu, mandosello; rummut kappaleessa "Teen Town"
* Alex Acuna &ndash; congarummut, rummut, taputus, tom-tomit 
* Manolo Badrena &ndash; congarummut, laulu, lyömäsoittimet, tamburiini, timbaalit

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Weather Report Annotated Discography: Heavy Weather
Henrik I (Kastilia)

**Henrik I**  (esp. *Enrique I)*; (1204 – 6. kesäkuuta 1217, Palencia, Kastilia, Espanja) oli Kastilian ja Leónin kuningas vuosina 1214–1217.

## Elämänvaiheet
Hänen isänsä oli Alfonso VIII ja äitinsä Eleonor Englantilainen, joka oli Englannin kuningas Henrik II:n ja Eleonora Akvitanialaisen tytär. Henrik I nousi kuninkaaksi isänsä kuoltua vuonna 1214. 

Nuori kuningas naitettiin seuraavana vuonna Portugalin Sancho I:n tyttärelle Mafaldalle (1195/1196–1256), vaikka he olivat serkuksia ja heillä oli lähes 10 vuoden ikäero. Avioliiton syyt olivat poliittisia, ja sillä sinetöitiin Portugalin ja Kastilian ja Leónin liitto taistelussa maureja vastaan, koska maurit hallitsivat tuolloin suurta osaa Pyreneiden niemimaasta. Paavi Innocentius III julisti avioliiton pätemättömäksi liian läheisen verisukulaisuuden vuoksi vuonna 1216. 

Henrik I kuoli tapaturmaisesti 13-vuotiaana Palencian maakunnassa, kun katolta putosi tiili hänen päähänsä.

## Katso myös
*Reconquista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*''Our Family Tree'': Henry I of Castile + Mafalda of Portugal
Hannu Rautkallio

**Hannu Ilmari Rautkallio** (s. 31. toukokuuta 1944 Turku) on suomalainen dosentti, historiantutkija ja kirjailija. Koulutukseltaan hän on valtiotieteen tohtori (1977). Hän on tutkinut muun muassa sotasyyllisyysoikeudenkäyntiä, presidentti Urho Kekkosen idänpolitiikkaa ja juutalaisten jatkosodan aikaisia luovutuksia. Rautkallio on toiminut vapaana poliittisen historian tutkijana vuodesta 1986 ja poliittisen historian dosenttina Tampereen yliopistossa vuodesta 1989.

Rautkallion isä oli kansanedustaja Paavo Rautkallio.

Rautkallion tutkijantyötä on arvosteltu sen jälkeen kun hän Neuvostoliiton hajottua kävi tutkimassa tilapäisesti avautuneita neuvostoliittolaisia arkistoja ja julkaisi niihin perustuvia paljastuksia ja tulkintoja. Erityisen voimakasta kritiikkiä esitti Kekkos-tutkija Juhani Suomi, joka muun muassa lausui 2000-luvun alussa Otavan tiloissa, että suomalainen tiedeyhteisö olisi ”katsonut ulos” Rautkallion. Rautkallion tueksi asettuivat muun muassa professori Heikki Ylikangas ja dosentti Martti Häikiö, jonka mukaan Suomen väite ”ei pidä paikkaansa ja on siksi Hannu Rautkallion kunniaa loukkaava”. Lasse Lehtinen vaati vuonna 2024 *[[Kanava (lehti)|Kanava]]*-lehdessä Rautkalliolle kunnianpalautusta.

Juhani Suomen kritiikin kohteena oli muun muassa Rautkallion Moskovan arkistosta löytämä dokumentti, jonka mukaan Kekkonen sai kampanjaansa vuoden 1962 presidentinvaaleissa taloudellista tukea Neuvostoliitolta. Suomi ei omissa tutkimuksissaan ollut löytänyt Kekkosen arkistoita siihen viittaavaa tietoa, mihin Rautkallio oli ihmetellyt, että olisiko Kekkosen pitänyt tallettaa kuitit NKP:n rahasuorituksista elämäkerturiaan varten.

## Palkinnot
* P. E. Svinhufvudin muistosäätiön kirjallisuuspalkinto 2011 yhdessä Lasse Lehtisen kanssa teoksesta *Väinö Tanner, unohdetut päiväkirjat 1943–1944*

## Teokset
* 
* 
* 
*  (Martti Häikiön kanssa)
* 
* 
* 
**Finland and the holocaust: the rescue of Finland’s Jews*. Holocaust Library, New York 1987
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  (V. N. Tšernousin kanssa)
* 
*  (Panu Rajalan kanssa)
* 
* 
* 
*  (Pekka Hyvärisen kanssa)
* 
* 
*  (Lasse Lehtisen kanssa)
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Toimittanut
*  (Martti Häikiön kanssa)
* 
*  (Jukka Paastelan kanssa)
*  (Mihail Prozumenštšikovin ja Natalia G. Tomilinan kanssa)
* 
*  (Lasse Lehtisen kanssa)
* 
* 
* 

## Lähteet
Korvasiili

**Korvasiili** eli **pitkäkorvasiili** eli ”egyptiläinen pitkäkorvasiili” (*Hemiechinus auritus*) on pienikokoinen siililaji, jota pidetään myös lemmikkinä.

## Ulkonäkö ja koko
Korvasiili on täysikasvuisena 300–700 grammaa painava ja 10–20&nbsp;cm pitkä.

Huomiota herättävin piirre korvasiilissä on sen suuret suipot korvat. Toinen seikka, minkä huomaa nopeasti, on pitkät ja voimakkaat jalat. Eläin näyttääkin jokseenkin jäniksen, siilin ja ketun yhdistelmältä. Eläimen liikkumista seuratessa näyttäisi siltä kuin sen takajalat olisivat etujalkoja lyhyemmät. Siili liikkuu pyylevään ulkonäköönsä nähden hyvinkin nopeaa vauhtia. Tassut ovat suuret ja viisivarpaiset.

Kynnet ovat myös hyvin kehittyneet, ja ne soveltuvat erinomaisesti hiekkaisen maan kaivamiseen. Korvasiilin ”ilme” on hieman hymyilevä ja kuono kapea. Piikkien ja karvan väri vaihtelee eri yksilöillä tummasta ruskeasta harmahtavaan, mutta yleisin väritys lienee keskiruskea. Nelivarvassiilin tapaan korvasiililläkin on valkoinen vatsa. Kyljistä karvat ovat kuitenkin tummemmat, suunnilleen kermakahvin väriset. Piikit ovat nelivarvassiiliin verrattuna aavistuksen lyhyemmät ja tiheämmässä. Korvasiililtä puuttuu nelivarvassiilille tyypillinen piikistön jakaus otsalta.

## Levinneisyys
Korvasiili on kotoisin Keski-Aasiasta ja Pohjois-Afrikasta: Libya, Israel, Irak ja Pakistan ovat sen levinneisyysaluetta.

## Elintavat
Korvasiili rakentaa ruohosta pesän. Se vaipuu luonnossa talvihorrokseen lokakuun ja maaliskuun väliseksi ajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lemmikkisiilit.net: Egyptiläinen pitkäkorvasiili  (harrastajan sivu)
Hanski

**Hanski** oli Mainostelevision vuosina 1966–1973 esittämä 83-osainen komediasarja, joka luotiin pääosaa esittäneen näyttelijä Hannes Häyrisen ympärille. Sarjan käsikirjoitti Häyrisen puoliso Liisa Nevalainen, joka myös näytteli toista pääosaa. Sarjaa on esitetty myöhemmin uusintana syksyllä 1981 sekä kesällä 1992 kolmentoista jakson verran MTV:llä. Ensimmäinen jakso esitettiin 9. tammikuuta 1966. Vanhin arkistoissa säilynyt Hanski-jakso on kesäkuulta 1969.

Sarja perustui klassisiin väärinkäsityksiin ja vastakkainasetteluihin, joiden tarinat keskittyivät kauppias Hanskin osto- ja myyntiliikkeen tapahtumiin. Myöhemmin tarinat sijoittuivat ”Hanskin” vaimon ja hänen itsensä emännöimään kahvila-ravintola *Kultaiseen kukkoon*. Hanskin tunnusmusiikkina on brittiläisen The Piltdown Men -yhtyeen saksofonikappale ”Piltdown Rides Again”, jonka melodia perustuu Gioacchino Rossinin oopperan *[[Wilhelm Tell]]* alkusoittoon. 

*Hanski* oli 1960-luvun lopulla yksi katsotuimmista televisio-ohjelmista Suomessa. Esimerkiksi 28. huhtikuuta 1968 lähetetty jakso sai 2,37 miljoonaa katsojaa ja saavutti näin 63 prosenttia Suomen yli 12-vuotiaasta väestöstä. Syksyllä 1971 *Hanski* oli *[[Katso]]*-lehden lukijaäänestyksessä Suomen kymmenenneksi suosituin televisio-ohjelma, ja katsojia sillä oli tuolloinkin yli kaksi miljoonaa.

Sarjassa esiintyi myös Häyrisen pariskunnan koira. Sarjan keskeistä sivuroolia, siivooja Virtaskaa näytellyt Marita Nordberg muistelee Hanski-sarjan tekemistä ja Hannes Häyrisen persoonaa Jukka Annalan teoksessa *[[Toopelivisio]]*.

## Näyttelijät

Lisäksi lukuisia vierailijoita.

## Tuotanto
* Käsikirjoitus: Liisa Häyrinen
* Henkilöohjaaja: Hannes Häyrinen
* Televisio-ohjaaja: Peter Finnilä (1971–1973)

## Lähteet
Talk On Corners

**Talk on Corners** on vuonna 1997 julkaistu The Corrs -yhtyeen albumi.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Yhtyeen jäsenet
* Andrea Corr
* Sharon Corr 
* Caroline Corr 
* Jim Corr

## Lähteet

* CD-levy 7567-83051-2 (Atlantic, 1997)
Koiranheinä

**Koiranheinä** eli **niittykoiranheinä** (*Dactylis glomerata*) on yleinen tuulipölytteinen heinä.

## Ulkonäkö ja koko

Koiranheinä kasvaa 60–160 senttimetriä korkeaksi. Sen röyhy on kolmiomainen, kukat kasvavat siinä tiiviinä rykelminä. Röyhyn tähkylärykelmät ovat karkeita ja hieman pisteliäitä, koska kaleet ovat pitkä- ja teräväkärkisiä. Lyhyiden lehtien sinertävä vaaleus erottuu hyvin muiden heinien ja ruohojen vihreydestä. Kasvi on mätästävä, väriltään harmahtavan sinivihreä ja varressa olevat tupet ovat litteän puoleisia. Lehtiasento on kierteinen ja aluslehdet ovat tavallisesti kärjestä keulamaisia. Kukinto on röyhymäinen tähkärykelmä, joka on toispuoleinen. Tähkylät ovat litteitä ja niissä on 3-7 kukkaa. Kasvi kukkii heinäkuussa.

## Levinneisyys
Koiranheinää kasvaa Euroopassa Keski-Suomea myöten sekä viljeltynä Pohjois-Amerikassa. Se on heinäallergisille ongelma heinäkuussa.

Koiranheinä on levinnyt Suomeen ihmisen kuljettamana.

## Elinympäristö
Valtaosa kasvupaikoista on niittymäisiä, mutta koiranheinä kasvaa varjossakin, jos sille on riittävästi tilaa. Koiranheinä kasvaa myös savisessa maassa, jossa sitä viljellään rehuksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Koiranheinä (niittykoiranheinä) – ''Dactylis glomerata''
* Kasviatlas 2022: Koiranheinän eli niittykoiranheinän (''Dactylis glomerata'') levinneisyys Suomessa.
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Koiranheinä (''Dactylis glomerata'')
* Valokki – Nettikasvio: Koiranheinä (''Dactylis glomerata'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Dactylis glomerata'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Dactylis glomerata'' 
* Flora of China: ''Dactylis glomerata''
Yrjö Jahnssonin säätiö

**Yrjö Jahnssonin säätiö** on vuonna 1954 perustettu säätiö, joka tukee suomalaista taloustieteen, terveystaloustieteen ja lääketieteen tutkimusta. Säätiö jakaa vuosittain apurahoja tutkimukseen sekä jatko-opintoihin kotimaassa tai ulkomailla. Kansantaloustieteen professori Yrjö Jahnssonin nimeä kantavan säätiön perusti kouluneuvos Hilma Jahnsson puolisonsa kuoltua.

Säätiön johtokuntaan kuuluu muun muassa Suomen Pankin johtokunnan neuvonantaja Antti Suvanto, joka on toiminut myös säätiön tutkimusjohtajana. Säätiö on ainakin 1980-luvulta asti järjestänyt suljettuja seminaareja, joihin on osallistunut useita nk. Nobelin taloustieteen palkinnon saajia sekä uusklassisen taloustieteen edustajia kuten Robert J. Aumann

## Yrjö Jahnsson Award in Economics
Kansainvälisesti säätiö tunnetaan nuorille eurooppalaisille taloustieteen tutkijoille myönnettävästä Yrjö Jahnsson Award in Economics -palkinnosta. Palkinto jaetaan yhdessä European Economic Associationin kanssa joka toinen vuosi. 

Lista palkinnon saajista:

* 1993: Jean-Jacques Laffont ja Jean Tirole
* 1995: Richard Blundell
* 1997: Torsten Persson
* 1999: Nobuhiro Kiyotaki ja John Moore
* 2001: Philippe Aghion ja Guido Tabellini
* 2003: Mathias Dewatripont
* 2005: Timothy Besley ja Jordi Gali
* 2007: Gilles Saint-Paul
* 2009: John Van Reenen ja Fabrizio Zilibotti
* 2011: Armin Falk
* 2013: Helene Rey ja Thomas Piketty
* 2015: Botond Köszegi
* 2017: Ran Spiegler ja Michèle Tertilt
* 2019: Oriana Bandiera ja Imran Rasul
* 2021: Ricardo Reis ja Silvana Tenreyro
* 2023: Jan De Loecker ja Kalina Manova

## Yrjö Jahnsson Lectures
* 1963 Kenneth Arrow Aspects of the Theory of Risk-Bearing
* 1967 Assar Lindbeck Monetary-Fiscal Analysis and General Equilibrium
* 1968 L.R. Klein An Essay on the Theory of Economic Prediction
* 1970 Harry G. Johnson The Two-Sector Model of General Equilibrium
* 1973 John Hicks The Crisis in Keynesian Economics
* 1976 Edmond Malinvaud The Theory of Unemployment Reconsidered
* 1978 James Tobin Asset Accumulation and Economic Activity
* 1980 János Kornai Growth, Shortage and Efficiency
* 1983 Jacques H. Drèze Labour Management, Contracts and Capital Markets
* 1985 Robert E. Lucas Models of Business Cycles
* 1987 Amartya Sen Rational Behaviour
* 1990 A.B. Atkinson Poverty in Europe
* 1992 Bengt Holmström Models of the Firm
* 1996 Paul Krugman Economic Theory and the East Asia Miracle
* 1999 Hans-Werner Sinn The New Systems Competition
* 2002 Alvin E. Roth The Timing of Transactions: Strategic behavior, and market performance
* 2005 Ricardo Caballero Macroeconomics and Restructuring in the Global Economy
* 2007 Peter Diamond Thinking about Taxes
* 2010 Tim Besley, Torsten Persson Pillars of Prosperity: The political economics of state building
* 2012 John A. List Using Field Experiments in Economics
* 2015 Nicholas Bloom, John Van Reenen Management and the Wealth of Nations
* 2019 Daron Acemoglu The Future of Work
* 2023 Janet Currie Lasten terveys inhimillisenä pääomana sekä ympäristö ja lasten terveys

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
*
*

## Aiheesta muualla
* Yrjö Jahnssonin säätiö
Kari Kitunen

**Kari Olavi Kitunen** (s. 29. kesäkuuta 1948 Puumala) on suomalainen juristi, joka oli korkeimman oikeuden jäsen 19 vuoden ajan vuosina 1997-2016.

Kitunen valmistui 1971 oikeustieteen kandidaatiksi Helsingin yliopistosta. Hän sai varatuomarin arvon 1974.

Kitunen on toiminut lähes koko työuransa ajan tuomioistuinlaitoksen ja oikeusministeriön palveluksessa. Hän oli Itä-Suomen hovioikeudessa ja Helsingin hovioikeudessa esittelijänä vuoteen 1979 asti. Vuodesta 1981 Kitunen oli korkeimman oikeuden esittelijä ja esittelijäneuvos. Samaan aikaan hän oli myös sivutoiminen oikeusneuvosmies Helsingin raastuvanoikeudessa.

Kitunen toimi vuodesta 1985 lähtien oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena vastaten rikoslain uudistustyöstä.

Vuosina 1992–1997 Kitunen oli työtuomioistuimen jäsen. Vuonna 1993 hän toimi valtakunnanoikeuden sihteerinä sen käsitellessä Kauko Juhantalon ministerivastuulakiin perustunutta syytettä.

Kitunen nimitettiin korkeimman oikeuden jäseneksi 1. tammikuuta 1997. Eläkkeelle hän jäi vuonna 2016, hänen tilalleen korkeimman oikeuden jäseneksi nimitettiin 1.9.2016 alkaen Hyvinkään käräjäoikeuden laamanni Tatu Leppänen.

## Julkaisut
**Vahingonkorvaus väkivaltarikollisuudessa* (1971), Kriminologisen tutkimuslaitoksen julkaisusarja
**Tasinko-oikeuden rajoittamisesta muutoin kuin määräosaisesti* (1982), Tidskrift utgiven av Juridiska föreningen i Finland, sivut 364-371

## Lähteet
Turkiskauppa

**Turkiskauppa** on maailmanlaajuinen teollisuuden ala, johon kuuluu eläinten turkiksien keräys ja niiden myyminen. Ennen Pohjois-Amerikan asuttamista, Venäjä oli suurin turkiksien myyjä Länsi-Euroopassa ja Aasiassa. Suurin osa Venäjän viemistä turkiksista oli majavan, suden, ketun, oravan ja jäniksen turkkeja. Amerikan asuttamisen jälkeen majavannahoista tuli tärkeä vientituote, jota kuljetettiin Eurooppaan suuria määriä. Eurooppalaiset hankkivat majavannahkoja ostamalla ja vaihtamalla niitä intiaaneilta. Varsinkin kanadalaiset olivat aktiivisia tässä toiminnassa, ja esimerkiksi Quebec kasvoi juuri turkiskaupan keskukseksi. Majavan karvoista tehtiin huopahattuja, ja majavannahkakauppa kukoisti 1500-luvulta 1800-luvulle. Silloin majavat olivat vähentyneet ja silkkihatut tulleet muotiin.

Turkiskauppaa on käyty esihistorialliselta ajalta asti. Oravannahan sanotaan olleen suomalaisten ensimmäinen raha. Myöhemmin metsästäjät myivät myös näädän, ketun ja majavan nahkoja. Vuonna 1391 turkulaisporvari Peter van dem Berghellä oli Tallinnassa myynnissä 300&nbsp;000 suomalaista turkista.

Suomessa on tarhattu kettuja 1910-luvulta ja minkkejä 1930-luvulta asti. Suomalaiset turkikset menevät pääosin vientiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lyhyt turkiskaupan historiikki
Unbitrium

**Unbitrium** on väliaikainen nimi alkuaineiden jaksollisessa järjestelmässä yhdelle alkuaineista, joita ei ole vielä löydetty. Unbitriumin väliaikainen kemiallinen merkki on Ubt, ja sen järjestysluku on 123. Sen sijainti taulukossa, kuten myös sen ominaisuudet, on osittain määritelty laskennallisesti.

Unbitriumia ei vielä (2011) ole yritetty syntetisoida, mutta jos sen atomeja saataisiin aikaan, niiden isotoopin 326Ubt odotetaan olevan pysyvin.

## Lähteet

## Katso myös
*Alkuaineiden järjestelmällinen nimeämisjärjestelmä
Hyrrävoima

**Hyrrävoimaksi** nimitetään mekaniikan ilmiötä, jonka mukaan nopeasti pyörivä hyrrä pyrkii vastustamaan akselin 
asentoon kohdistuvia muutoksia. Esimerkiksi gyroskoopin toiminta perustuu juuri hyrrävoimaan.

Ilmiö on ehkä helpoin ymmärtää tarkastelemalla vauhdissa olevan polkupyörän pyörää ja kiinnittämällä sen kehältä jonkin pisteen. Kun piste on ylimmässä asennossaan ja siihen kohdistuu vaikkapa vasemmalle puolelle kallistava voima, niin sama voima vaikuttaa oikaisevasti silloin, kun sama piste siirtyy pyörän alimpaan asentoon. Ilmiö liittyy siten myös massan hitauteen.
Felix Bloch

**Felix Bloch** (23. lokakuuta 1905 – 10. syyskuuta 1983) oli sveitsiläis-yhdysvaltalainen fyysikko. Vuonna 1952 hänet ja Edward Mills Purcell palkittiin Nobelin fysiikanpalkinnolla tavasta mitata tarkasti ytimien magneettisten momentteja ja siihen liittyvistä löydöistä.

## Akateeminen koulutus
Bloch aloitti akateemiset opintonsa Zürichin teknillisessä korkeakoulussa, josta hän suunnitteli valmistuvansa diplomi-insinööriksi. Vuoden opiskelujen jälkeen hän siirtyi kuitenkin opiskelemaan matematiikkaa ja fysiikkaa vaihtaen osastoa instituutin sisällä. Opiskelujensa aikana hän kiinnostui teoreettisesta fysiikasta ja osallistui muun muassa Peter Debyen, Paul Scherrerin, Hermann Weylin, ja Erwin Schrödingerin luennoille. Vuoden 1927 syksystä hän jatkoi teoreettisen fysiikan opintoja Leipzigin yliopistossa Werner Heisenbergin johdolla ja sai filosofian tohtorin tutkintonsa valmiiksi kesällä 1928. Hänen kvanttimekaniikan alan tutkimuksensa käsitteli elektronien liikettä kiteissä ja erityisesti hän kehitti teorian metallien sähkönjohtavuudesta.

Assistenttuurien ja muiden akateemisten virkojen myötä Bloch työskenteli väittelynsä jälkeen teoreettisen fysiikan huippujen kanssa. Hän tutki kiinteän aineen teorioita Wolfgang Paulin, Heisenbergin, Niels Bohrin ja Enrico Fermin kanssa. Adolf Hitlerin valtaannousun myötä Bloch kuitenkin jätti Saksan 1933 ja siirtyi vuotta myöhemmin Stanfordin yliopistoon. Siellä hän ryhtyi kokeelliseen tutkimukseen neutronien parissa. Vuonna 1939 hän selvitti Berkeleyn syklotronilla yhdessä Luis Alvarezin kanssa neutronin magneettisen momentin yhden prosentin tarkkuudella. Vuonna 1940 Bloch meni naimisiin Saksasta paenneen Lore Mischin kanssa, fyysikko ja tohtori hänkin.

### Blochin mukaan nimettyjä käsitteitä
Tiiviin aineen fysiikassa Felix Bloch on jäänyt historiaan muun muassa seuraavissa käsitteissä:
* Bethen ja Blochin kaava ()
* Blochin aaltofunktio () ja Blochin teoreema ()
* Blochin seinämä ()
* Blochin yhtälö ()

## Ydinmagneettinen resonanssi
Toisen maailmansodan aikana Bloch osallistui Los Alamosissa ydinvoiman tuottamisen kehittelyyn ja myöhemmin Harvardin yliopistossa tutkien häirintään liittyvään työhön. Jälkimmäinen työ tuotti Blochille elektroniikan tuntemusta, mikä hyödytti häntä heti hänen muussa tutkimustyössään. Vuonna 1945 palattuaan Stanfordiin Bloch aloitti välittömästi William W. Hansenin ja Martin Packardin kanssa tutkimukset siitä, miten atomiytimiin voitaisiin vaikuttaa sähkömagneettisella induktiolla. Samaan aikaan Harvardissa Purcellin ryhmä täysin itsenäisesti keksi saman menetelmän, joka nyttemmin tunnetaan ydinmagneettisena resonanssina. Sittemmin ydinmagneettinen resonanssi on saavuttanut merkittävän aseman niin aineen rakenteen kuin lääketieteellisenkin tutkimuksen kannalta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nobelprize.org Felix Blochin elämäkerta
Just My Luck

**Satumainen onni** (*Just My Luck*) on vuonna 2006 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen romanttinen komediaelokuva, jonka on ohjannut Donald Petrie. Elokuvan pääosia esittävät Lindsay Lohan ja Chris Pine.

## Juoni

Ashley on onnekas nuori tyttö ja Jake huono-onninen mies, jolle tapahtuu jatkuvasti pahaa. Suudeltuaan Jakea naamiaisjuhlissa Ashley tajuaa hyvän onnensa vaihtuneen Jaken huono-onnisuuteen. Ashley ajautuu lukuisiin surkeisiin tapahtumiin, kun taas Jake saa upouuden asunnon ja levytyssopimuksen McFly-yhtyeelleen. Ashley yrittää löytää Jaken uudestaan ja suudella tätä palauttaakseen onnensa. Jake on kuitenkin naamioitunut eikä Ashley tiedä miltä hän näyttää, joten hän päätyy suutelemaan kaikkia juhlien miestanssijoita, jotka voisivat olla Jake. Hän kokeilee, onko mies se oikea raaputtamalla peliarpaa suutelun jälkeen. Hän löytää viimeisen miehen, jota ei ole suudellut, ja suutelee tätä esittäen miehen saaneen sydänkohtauksen ja antavansa tälle tekohengitystä. Kuinka hyvänsä, hän kaatuu mutakasaan, joka oli taidenäyttelyssä, ja joutuu jälleen raahatuksi putkaan. Luovutettuaan hän tapaa Jaken kahvilassa.

Ashleyn peityttyä mutaan ja hänen ollessaan rahaton ostamaan ruokaa, Jake tuntee myötätuntoa tyttöä kohtaan. Jake antaa Ashleylle vanhan työnsä. Jonkin ajan kuluttua Ashley tajuaa Jaken olleen juhlissa ja saa onnensa takaisin suutelemalla tätä uudestaan. Myöhemmin Jaken isännöimässä konsertissa asiat menevät pieleen, mikä johtuu Jaken takaisin saamasta huonosta onnesta. Ashley säälii Jakea ja suutelee tätä uudestaan. Ashleyllä on tunteita Jakea kohtaan, mutta ajattelee ettei suhde voisi toimia, koska heidän täytyisi suudella. Hän aikoo lähteä tapaamaan vanhempiaan joksikin aikaa.

Jake saapuu Grand Centralin asemalle saatuaan selville suudelmien ”siirtävän” onnea. Hän suostuttelee Ashleyn jäämään ja sanoo, että tämän kanssa oleminen on paljon arvokkaampaa kuin jatkuva onnekkuus. Lopulta he molemmat pussaavat Jaken nuorta serkkua (jolla on myös huonoa onnea) vastakkaisille poskille yhtä aikaa, siirtäen onnen tälle. Ashleylle ja Jakelle jää molemmille sekä hyvää että huonoa onnea.
  

## Näyttelijät
Vasemmistonaiset

**Vasemmistonaiset** on Vasemmistoliiton naisjärjestö. Vasemmistonaiset on avoin myös naisille ja ei-binääreille, jotka haluavat tehdä vasemmistofeminististä politiikkaa puolueeseen sitoutumatta.

## Historia
Vasemmistonaiset perustettiin lokakuussa 1990 Jyväskylässä Naisfoorumi 90 -tapahtuman yhteydessä kokouksessa, johon osallistui 491 naista. Vasemmistonaiset tekee Vasemmistoliiton nais- ja tasa-arvotyötä, mutta ei ole rekisteröity yhdistys vaan avoin verkosto.

## Toiminta

*Pippuri* on Vasemmistonaisten neljästi vuodessa ilmestyvä verkostolehti. Pippuri aloitti ilmestymisensä vuonna 1966 Suomen naisten demokraattisen liiton lehtenä. Vasemmistoliittoon kuulumattomat naiset voivat liittyä Vasemmistonaisiin tilaamalla lehden.

Vasemmistonaiset osallistuu Naisjärjestöt Yhteistyössä – Nytkis -yhdistyksen toimintaan. Vasemmistonaisten Outi Ojala oli Nytkiksen puheenjohtaja vuonna 1991 ja Katja Syvärinen vuonna 2000.

Vasemmistonaiset on jakanut vuosittain Pro feminismi -palkinnon tasa-arvotyössä ansioituneelle vasemmistoliittolaiselle miehelle. Tunnustuksen ovat saaneet 

* Kaarlo Julkunen ja Claes Andersson (2006), 
* Jorma Hentilä ja Teivo Teivainen (2008), 
* Kari Uotila (2009), 
* Jiri Nieminen (2010) ja 
* Juuso Aromaa (2011).

Myöhemmin palkintoa on jaettu muillekin:

* Suvi West (2022)
* Javiera Marchant Aedo (2023)
* Marja Jylhä (2024)

## Puheenjohtajat
Vasemmistonaisten hallituksella (Valtikka) on puheenjohtaja (puhenainen) ja kaksi varapuheenjohtajaa. Kaikki kolme puhenaista olivat samanarvoisia, kunnes vuonna 2007 siirryttiin yhteen puheenjohtajaan. Puheenjohtajien ja varapuheenjohtajien toimikausi kestää kolme vuotta. Valtikan sihteeri on Vasemmistoliiton tasa-arvopoliittinen asiantuntija.

### Puheenjohtajat
*Ulla-Leena Alppi 1990–1991
*Eini Pihlajamäki 1991–1997
* Katja Syvärinen 1997–2007
*Outi Ojala 1990–1997
*Minna Sirnö 1997–1999
*Inna Ilivitzky 1999–2007
*Mirja Ylitalo 1990–1995
*Suvi-Anne Siimes 1995–1999
*Nana Korpelainen 1999–2007
*Minna Sirnö 2007–2010
*Saila Ruuth 2010–2019
*Veronika Honkasalo 2019–

### Varapuheenjohtajat
*Kaarina Kailo, Saila Ruuth 2007–2010 
*Pirkko Kotila, Mervi Uusitalo 2010–2016
*Anni Järvinen, Sannamari Sala 2016–2019 
*Saana Simonen, Minna Sumelius 2019–2022
*Gashaw Bibani, Arja Tauria-Huttunen 2022–

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vasemmistonaiset
* Vanhat ohjelmat: 1998, 2002 (Pohtiva – poliittisten ohjelmien tietovaranto)
Asmo Kalpala

**Asmo Olavi Kalpala** (s. 24. toukokuuta 1950 Helsinki) on Tapiola-ryhmän entinen pääjohtaja. 
Kalpalan aikana Tapiola-ryhmä kasvoi keskisuureksi suomalaiseksi finanssiyritykseksi. Julkisuudessa Kalpala on käyttänyt lukuisia puheenvuoroja, joissa hän on korostanut elinkeinoelämän yhteiskunnallista ja yritysten eettistä vastuuta. Vuodesta 2004 Kalpala oli eurooppalaisten keskinäisten vakuutusyhtiöiden järjestön AISAMin varapuheenjohtaja ja toimi selvitysmiehenä AISAMin ja ACMEn toimintojen yhdistämiseksi (Helena Hirvikorpi, Asmo Kalpalan elämä, sivut 153-159). Syksyllä 2007 Brysselissä päätettiin perustaa uusi ” yksi ääni” eurooppalaisen keskinäisen ja osuustoimintamuotoisen vakuutustoiminnan edunvalvontaan. The Association of Mutual Insurers and Insurance Cooperatives in Europe - AMICE aloitti toimintansa tammikuussa 2008. Asmo Kalpalasta tuli sen ensimmäinen presidentti kahdeksi kolmivuotiskaudeksi ja hänet nimitettiin AMICEn elinikäiseksi kunniapresidentiksi kesällä 2013 hänen jäädessä eläkkeelle (www.amice.org) . Asmo Kalpala toimi keskinäisten ja osuustoiminnallisten vakuutusyhtiöiden edustajana ja asiantuntijana myös useilla muilla kansainvälisillä foorumeilla (CEIOPS, EIOPA, Insurance Europe, The Geneva Association), kun Eurooppaan luotiin 2007/2008 finanssikriisin jälkeistä viranomaisvalvontaa ja vakavaraisuusnormistoa (Helinä Hirvikorpi, Asmo Kalpalan elämä, sivu 214). Viimeisinä töinään hän kätilöi Tapiola- ja Lähivakuutus -ryhmien fuusion LähiTapiola-ryhmäksi. LähiTapiola-ryhmä oli syntyessään 2013 markkinajohtaja suomalaisessa, ”ryhmän ytimen”, muodostamassa vahinkovakuutuksessa (Helinä Hirvikorpi, Asmo Kalpalan elämä, sivut 171-181).  

Kalpala valmistui vuonna 1973 kauppatieteiden maisteriksi Helsingin kauppakorkeakoulusta. Hän toimi sen jälkeen tilintarkastajana ja suoritti KHT-tilintarkastajan tutkinnon 1978. Kalpala siirtyi 1979 Tapiolan edeltäjäyhtiön Auran sijoitustoiminnasta vastaavaksi johtajaksi. Vuosina 1984&ndash;1987 hän oli Metsäliiton ja Metsä-Serlan talousjohtaja.

Vuonna 1987 Kalpala valittiin Tapiola-yhtiöiden hallitusten puheenjohtajaksi  Pertti Paloheimon ja toimitusjohtajaksi Jukka Syrjäsen jälkeen, kun Tapiola-yhtiöissä siirryttiin yhden johtajan järjestelmään. Tapiola oli tuolloin kärsinyt huomattavia tappioita jälleenvakuutuksessa ja yhtiöryhmän johtoon haluttiin vahva talousjohtaja. Vuodesta 1994 lähtien hän toimi pääjohtaja-nimikkeellä ryhmän yhtiöiden hallitusten päätoimisena puheenjohtajana vuoden 2012 loppuun (Helinä Hirvikorpi, Asmo Kalpalan elämä, sivut 49 ja 211). 

Kalpala saavutti alppiyhdistetyssä SM-pronssia vuonna 1970. Kalpalan isä Osmo Kalpala ja setä Eino Kalpala olivat 1950-luvulla menestyksekkäitä alppihiihtäjiä ja autourheilijoita. Asmo Kalpalan tytär Katri Kalpala oli rytmisen voimistelun olympiaedustaja 1996.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Helinä Hirvikorpi: *Jos on valta, on myös vastuu. Asmo Kalpalan elämä.* WSOY 2013. .
*Talous ja moraali, Mikko Tolonen (toim.), Sami Pihlström (toim.), Sari Kivistö (toim.), Gaudeamus 2016. 

## Aiheesta muualla
* Asmo Kalpalan henkilötiedot Tapiola-ryhmän sivuilla
Viherhylia

**Viherhylia** (*Hylia prasina*) eli aiemmalta nimeltään **oliivikerttu** on pieni silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu. Viherhylia on *Hylia*-suvun ainut laji. Lajin kuvaili ja nimesi John Cassin 1855.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 11,5 cm ja paino 12–14 g. Se on kooltaan pajulinnun luokkaa, yleisväritykseltään oliivinvihreä kerttu. Sillä on vaalea silmäkulmanjuova. Nokka on lyhyt ja hieman alaspäin käyrä. Se liikkuu puiden lehvästössä, usein sekaparvissa muiden pikkulintujen seassa, vaikea havaittava. Sen ääniä ovat korkea vihellys "kii-kii" ja kuiva ritinä.

Viherhylian taksonomia on ollut epäselvä. Joskus se on luettu medestäjiin. Nykyinen käsitys on, että se kuuluu silkkikerttusten heimoon.

## Esiintyminen
Viherhyliann asuinaluetta on päiväntasaajan Afrikka, mutta levinneisyys tunnetaan huonosti. Suomessa lajia ei ole tavattu. Luokitellaan yleiseksi.

## Elinympäristö
Trooppiset metsät ja niiden alikasvos.

## Lisääntyminen
Viherhylia rakentaa uunimaisen pesän yleensä matalalle puun oksan kärkeen. Munia on vain 1–2, ja ne ovat valkoisia.

## Ravinto
Viherhylia syö puiden oksistosta selkärangattomia eläimiä. Sen nokka on erikoistunut kilpikirvojen löytämiseen. Se syö muurahaisia sekä maasta että puusta ja pyydystää lentäviä perhosia.

## Lähteet
* Perrins, Christopher M. (päätoim.) 1992: Otavan lintutieto - Maailman linnut. Otava. Italia. 
* ducksrus.bu
Oscar-gaala 2007

**Oscar-gaala 2007** oli 79. kertaa järjestetty palkintogaala, jossa Yhdysvaltain elokuva-akatemia jakoi vuotuiset Oscar-palkinnot vuoden 2006 parhaille elokuville. Gaala järjestettiin 25. helmikuuta 2007 Kodak-teatterissa Hollywoodissa, Kaliforniassa. Gaalan juonsi Ellen DeGeneres ensi kertaa.

## Voittajat ja ehdokkaat

## Useamman ehdokkuuden saaneet elokuvat

;Kahdeksan
**[[Dreamgirls (elokuva)|Dreamgirls]]*

;Seitsemän
**[[Babel (elokuva)|Babel]]* 

;Kuusi
**[[Pan's Labyrinth]]*
**[[The Queen]]*

;Viisi
**[[Blood Diamond – veritimantti]]*
**[[The Departed]]*

;Neljä
**[[Kirjeitä Iwo Jimalta]]*
**[[Little Miss Sunshine]]* 
**[[Paljastavat merkinnät]]*
**[[Pirates of the Caribbean: Kuolleen miehen kirstu]]*

;Kolme
**[[Apocalypto]]*
**[[Ihmisen pojat]]* 
**[[Little Children]]* 

;Kaksi
**[[Epämiellyttävä totuus]]* 
**[[Autot]]*
**[[Isiemme liput]]*
**[[Paholainen pukeutuu Pradaan]]*  
**[[The Prestige]]*
**[[United 93]]*

## Ehdokkaiden esittelijät

*Ben Affleck
*Gael Garcia Bernal
*Jessica Biel
*Jack Black
*Cate Blanchett
*Emily Blunt
*Abigail Breslin
*Steve Carell
*George Clooney
*Daniel Craig
*Tom Cruise
*Penélope Cruz
*Catherine Deneuve
*Cameron Diaz
*Leonardo DiCaprio
*Robert Downey Jr.

*Kirsten Dunst
*Will Ferrell
*Jodie Foster
*Al Gore
*Eva Green
*Maggie Gyllenhaal
*Tom Hanks
*Anne Hathaway
*Philip Seymour Hoffman
*Hugh Jackman
*Diane Keaton
*Nicole Kidman
*Greg Kinnear
*Queen Latifah
*Jennifer Lopez

*Tobey Maguire
*James McAvoy
*Helen Mirren
*Jack Nicholson
*Clive Owen
*Gwyneth Paltrow
*Jerry Seinfeld
*Jaden Smith
*Meryl Streep
*John Travolta
*Ken Watanabe
*Naomi Watts
*Rachel Weisz
*Kate Winslet
*Reese Witherspoon

## Esiintyjät

*Celine Dion
*Melissa Etheridge
*Jennifer Hudson
*Beyoncé Knowles
*Randy Newman
*Keith Robinson
*Anika Noni Rose 
*James Taylor

## Erikoispalkinnot
### [[Oscar-kunniapalkinto]]
*Ennio Morricone

### [[Jean Hersholtin humanitaarinen palkinto]]
*Sherry Lansing

## Lähteet
Nikkilän rautatieasema

**Nikkilän rautatieasema** (, ) on Porvoon rataan kuuluva liikennepaikka Sipoossa. Se sijaitsee Nikkilän kylässä noin kymmenen kilometrin päässä Keravan rautatieasemalta. Nikkilän asema avattiin liikenteelle vuonna 1874. Henkilöliikenne lakkautettiin vuonna 1981 ja tavaraliikenne vuonna 1990. Vaihteet ja sivuraiteet purettiin vuonna 1997.

Nykyään asemalla pysähtyvät Porvoon museorautatien lättähatut kesälauantaisin, muu liikenne on ohimenevää tavaraliikennettä. Asemarakennus on yksityisomistuksessa. Se on oletettavasti toiminut aikanaan ratavartijan vahtitupana. Asema-alueeseen kuului myös kolme muuta asuintaloa.

Tulevaisuudessa on mahdollista, että osa Helsingistä Keravalle kulkevista lähijunista jatkaisi Nikkilän asemalle asti. Matka Keravalta Nikkilään kestäisi 11 minuuttia. Suunnitellulla matkustajaliikenneosuudella olisi neljä asemaa: Kerava, Ahjo sekä Sipoon puolella Talma ja Nikkilä. Lisäksi Vaahteramäkeen suunnitellaan asemavarausta. Nikkilän uusi rautatieasema rakentuisi nykyisen eteläpuolelle omalle pistoraiteelleen. Asemavaraukset ja niitä ympäröivä maankäyttö on kirjattuna Sipoon yleiskaavassa 2025. Kerava–Nikkilä-radaksi kutsuttu hanke ei kuitenkaan yhdistyisi kaukojunille suunniteltuun uuteen Kerava–Porvoo–Kouvola-rataan eli itärataan.

## Lähteet
*  

### Viitteet
Paska

**Paska** tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* uloste, arkikielessä paska, peräaukosta poistuva ruoansulatuksen jäte
* *[[Suomen kielen kirosanat#paska|paska]]*, suomenkielinen kirosana
* Paskahousu tai *Paska*, suomalainen korttipeli
* Paska, Ari Peltosen yhtye
* *[[Paska (romaani)|Paska]]*, Irvine Welshin romaani
* Paska, kunta Saksassa
* paska, ukrainalainen pääsiäisleipä

## Sukunimenä
* Jaroslav Paška (1954–2021), slovakialainen poliitikko ja Euroopan parlamentin jäsen
* Pavel Paska, tšekkiläinen pelaaja-agentti
* Pavol Paška (1958–2018), Slovakian parlamentin puhemies
Blackfield

**Blackfield** on yhtye, jonka perustivat Porcupine Treestä tuttu laulaja Steven Wilson ja israelilainen rock-tähti Aviv Geffen.

Geffen, joka on Porcupine Treen ja Wilsonin fani, kutsui yhtyeen esiintymään Israeliin vuonna 2000. Hänestä ja Wilsonista tuli ystävykset, joka johti heidän yhteiseen hankkeeseensa. Alun perin vain EP:ksi tarkoitetusta, vuonna 2001 julkaistusta ensilevytyksestä muotoutui lopulta täyspitkä studioalbumi. Se ilmestyi Israelissa ja Euroopassa vuonna 2004, Yhdysvalloissa vuonna 2005.

Kahdeksan uuden laulun lisäksi yhtye myös soitti coverina kaksi Geffenin aiempaa laulua ("Scars" ja "Cloudy Now"), jotka Wilson käänsi englanniksi. Lisäksi mukana on Porcupine Treen "Feel So Low", jonka Geffen oli aiemmin äänittänyt hepreaksi.

Seuraava albumi *[[Blackfield II]]* julkaistiin Euroopassa helmikuussa 2007 ja Yhdysvalloissa maaliskuussa 2007.

## Jäsenet

### Nykyinen kokoonpano
* Steven Wilson – laulaja, kitara, sanoitukset
* Aviv Geffen – laulaja, kitara, akustinen kitara, sanoitukset
* Era Mitelman – taustalaulaja, piano, koskettimet
* Seffy Efrati – taustalaulaja, bassokitara
* Tomer Z – rummut, lyömäsoittimet

### Entiset jäsenet
* Gavin Harrison – studion rummut, lyömäsoittimet
* Chris Maitland – live rummut, lyömäsoittimet
* Daniel Salomon – taustalaulaja, piano, koskettimet

## Diskografia

### Studio- ja livealbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Singlet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### DVDt
* *Live in New York City* (2007)

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto 
*
Rosi Braidotti

**Rosi Braidotti** (s. 28. syyskuuta 1954) on filosofi ja feminismin teoreetikko. Hän syntyi Italiassa, vietti nuoruutensa Australiassa ja väitteli tohtoriksi Ranskassa. Nykyään hän on naistutkimuksen professori Utrechtin yliopistossa Alankomaissa.

Teoksissaan Braidotti on puolustanut Luce Irigarayn radikaalia sukupuolieron teoriaa ja yhdistänyt tähän Gilles Deleuzen filosofiaa. Hän on arvostellut angloamerikkalaisen feminismin, ennen kaikkea Judith Butlerin performatiivisen sukupuolikäsityksen hallitsevaa asemaa feministisessä teoriakeskustelussa.

Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 2014.

## Teokset
* 
* *Nomadic Subjects: Embodiment and Difference in Contemporary Feminist Theory*, 1994
* *Metamorphoses: Towards a Materialist Theory of Becoming*, 2002
* *Transpositions: On Nomadic Ethics*, 2006
* *Nomadic Theory*, 2011
* 

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Rosi Braidottin kotisivut. 
* Eeva Jokinen: Ajattelun intohimo. Helsingin Sanomat 24.4.1994.
* Tuija Parvikko: Naisfeministisen subjektin politiikkaan. (Arvio *Riitasointuja* -teoksesta) *niin & näin* 1/1994, 46–47.
* Marita Husso ja Marja Kaskisaari: Nomadisen subjektin jäljillä – filosofi Rosi Braidottin haastattelu. *niin & näin* 3/1996, 62–65.
* Markus Termonen, Miikka Pyykkönen, Tom Kettunen: Nomadisen vastarinnan lyhyt oppimäärä. Megafoni 7.2.2003.
Yonaguni

**Yonaguni** () on Japanin läntisin saari. Se sijaitsee Tyynenmeren Yaeyamasaarilla noin 510 kilometriä Nahasta lounaaseen. Saari kuuluu Okinawan prefektuurin Yaeyaman piirikuntaan. Hallinnollisesti se muodostaa Yonagunin maaseutukaupungin. Saaren pinta-ala on 28,84 neliökilometriä ja vuonna 2009 siellä oli 1&nbsp;567 asukasta.

Saari sijaitsee Taiwanin lähellä, ja historiallisesti kauppayhteydet Taiwanille ovatkin olleet vilkkaat. Kirkkalla säällä Taiwanin voi Yonagunilta jopa nähdä. Saarta ympäröivät koralliriutat. Sen keskiosat ovat hiekka- ja savikiveä; saaren korkein kohta Urabudake nousee 231 metriin. Merkittäviä elinkeinoja ovat kalastus sekä riisin ja sokeriruo’on viljely. Saarella tuotetaan myös esimerkiksi *[[awamori]]a*.

Yonaguni tunnetaan muun muassa sen lähistöllä olevista vedenalaisista kivimudostelmista, jotka paikallinen sukeltaja löysi vuonna 1986. Geologi Masaaki Kimura pitää niitä ihmisten rakentamina. Niiden muotoa on verrattu porraspyramideihin. Toisten, kuten geologi Robert Schochin mukaan rauniot ovat luonnon muovaamia. Yonagunilta on säännöllisiä lautta- ja lentoyhteyksiä Ishigakin saarelle.

## Ilmasto

## Kuvia

Tiedosto:Gunkan-iwa Sanninudai Yonaguni.jpg|Gunkan-iwa
Tiedosto:Irizaki-Lighthouse-2019.jpg|Irizakin majakka
Tiedosto:The-westernmost-monument-yomaguni.jpg|Japanin läntisin piste
Tiedosto:Yonaguni Monument DSC02867 (12737281133).jpg|Vedenalaisia kivimuodostelmia


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arvo Hautala

**Uuno Arvo Hautala** (22. huhtikuuta 1917 Evijärvi – 25. joulukuuta 1985) oli suomalainen ammattiyhdistysjohtaja ja poliitikko. Hautala toimi Suomen elintarviketyöläisten liiton puheenjohtajana (1953–1966), SAK:n II puheenjohtajana (1966–1976) ja asuntoministerinä (1976). Hautala oli Suomen kommunistisen puolueen poliittisen toimikunnan jäsen (1967–1978) ja Suomen kansan demokraattisen liiton kaupunginvaltuutettu Helsingissä (1957–1972).

Arvo Hautala syntyi seitsemäntenä lapsena evijärveläiseen perheeseen, jonka isä oli pienviljelijä ja käsityöläinen. Nuori Hautala aloitti poliittisen toimintansa kotikylänsä työväenyhdistyksessä ja työväentalolla, jonka ovet suljettiin 1930-luvun alussa Lapuan liikkeen painostuksen seurauksena.  Sota-aikana Hautala vietti rintamalla viisi vuotta.

Hautala liittyi SKP:hen joulukuussa 1945. Vuonna 1949 hän siirtyi SKP:n palkalliseksi toimitsijaksi jouduttuaan työnantajien mustalle listalle. Hautala suoritti Sirolan 1951, jonka jälkeen hän siirtyi sihteeriksi. Hautala kuului 1960-luvun alussa SKP:n vaikutusvaltaisimpiin ammattiyhdistyspoliitikoihin. SEL:n puheenjohtaja tunnettiin myös puolueen aktiivisena uudistajana ja stalinististen virtausten vastustajana. SEL:ssä Hautala ajoi ammattiyhdistysliikkeen suurempaa itsenäisyyttä puoluepolitiikasta. SAK:n johdossa Hautala oli hyväksymässä ensimmäistä tulopoliittista sopimusta (Liinamaa I) vuonna 1968.

Itsenäinen ja tupo-henkinen Hautala sai usein kovaa kritiikkiä SKP:n oppositiolta, joka piti tätä yhtenä pahimmista revisionisteista puoluejohdossa. Tilanne kärjistyi vuonna 1974, jolloin Hautala kritisoi julkisesti Taisto Sinisaloa puoluetovereita "herjaavien puheenvuorojen" käyttämisestä Kremlin neuvotteluissa. Hautala tuomittiin sanoistaan muun muassa Pravdassa.

Hautala julkaisi muistelmat *Kehuttiin lakkokenraaliksi* (WSOY 1977). Hän sai nimen lakkokenraali johdettuaan Arabian lakkoa vuonna 1948.

## Lähteet
* 

### Viitteet
August Raatikainen (Maalaisliitto)

**August Raatikainen** (23. syyskuuta 1874 Rautalampi – 26. lokakuuta 1937 Kuopio) oli suomalainen kansanedustaja, kunnallisneuvos ja maanviljelijä.

## Henkilöhistoria
Raatikainen syntyi maanviljelijäperheeseen Rautalammin Haapamäen kylässä. Hän kävi opiskeli yhden talven Pohjois-Savon kansanopistossa Joroisissa ja kävi maamieskurssin Orismalan maanviljelyskoulussa sekä täydensi teitojaan usean kuukauden opintomatkalla Tanskaan. Raatikainen osallistui jo ennen poliittista uraansa yhteistoiminnallisiin hankkeisiin, aina 1890-luvulta lähtien. Hän toimi Maalaisliiton kansanedustajana vuosina 1907–1908, 1909–1910, 1917, 1918–1922 ja 1924–1933. Raatikainen toimi myös maatalousministerinä 1930–1931. Raatikainen, jolle myönnettiin kunnallisneuvoksen arvonimi vuonna 1926, toimi useissa osuustoiminnallisissa ja muissa luottamustehtävissä sekä omassa maakunnassaan että valtakunnallisesti.

Raatikainen oli SOK:n hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1917 ja toimi myös hallintoneuvoston varapuheenjohtajana. Pellervo-Seurassa hän oli neuvottelukunnan jäsenenä 1917, valtuuskunnassa osuuskauppaväen edustajana 1918–1925, johtokunnassa 1926–1927 ja uudelleen valtuuskunnassa vuodesta 1928. Osuuskassojen Keskusliiton hallintoneuvoston jäsenenä hän oli vuodesta 1928 ja Metsäomistajain Metsäkeskus Oy:n hallintoneuvoston jäsenenä vuodesta 1922. Raatikainen toimi myös Hankkijan tilintarkastajana. Maataloustuottajain Keskusliiton valtuuskunnassa Raatikainen oli 1921–1922. Kunnallisneuvoksen arvonimen hän sai 1926.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Ampumahiihto talviolympialaisissa 1972

**[[Talviolympialaiset 1972|XI talviolympialaisissa]]** Sapporossa  vuonna 1972 **[[ampumahiihto]]** oli neljättä kertaa olympialaisten ohjelmassa. Ampumahiihdossa järjestettiin kaksi kilpailutapahtumaa: miesten 20 kilometrin kilpailu sekä 4&nbsp;×&nbsp;7,5 kilometrin viesti.

## Miehet
### 20 km






### 4 × 7,5 km viesti






## Lähteet
* 
*
Radikaali

**Radikaali** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

*radikalismin kannattaja, perinpohjaisia muutoksia vaativa taho
*radikaali, kemiassa atomi tai molekyyli, jolla on pariton määrä elekroneja uloimmalla kuorellaan.
*kiinan kirjoitusjärjestelmässä eräs merkkien osa
*juurilauseke
*kokonaisluvun radikaali, kokonaisluvun alkutekijöiden tulo
**Radikaali* (1948), Radikaalisen Kansanpuolueen äänenkannattaja
Karkunvuoren tunneli

**Karkunvuoren tunneli** on 180 metriä pitkä, graniittikallion läpi louhittu moottoritietunneli valtatiellä 9 Tampereella. Tunneli rakennettiin vuonna 1993 Tampereen itäisen ohikulkutien rakennustöiden yhteydessä. Se sijaitsee noin 2 kilometriä Lakalaivan eritasoliittymästä itään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viistokuva Karkunvuoren tunnelista, Fonecta
*Karkunvuoren tunnelin ilmakuva, Kansalaisen karttapaikka
Paakkuuntumisenestoaine

**Paakkuuntumisenestoaine** on lisäaine, jota käytetään kuiviin jauhemaisiin elintarvikkeisiin, jotta ne eivät paakkuuntuisi kosteutta saadessaan. 

Tyypillisiä elintarvikkeita, joihin käytetään paakkuuntumisenestoaineita, ovat suolat, pussikeitot, kastikejauheet, juomajauheet jne. 

Paakkuuntumisenestoaineina käytetään mm. natriumheksasyanoferraattia, piidioksidia, kalsiumsilikaattia, fosfaatteja, karbonaatteja, silikaatteja ja magnesiumoksidia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*E-koodit: Lisäaineluokka, Paakkuuntumisenestoaineet
Kauko Hjerppe

**Kauko Kustaa Hjerppe** (19. toukokuuta 1926 Savitaipale – 20. kesäkuuta 1996 Kuopio) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Suomen kansan demokraattisen liiton kansanedustajana (1966–1972 ja 1975–1978), Oulun kaupunginvaltuuston puheenjohtajana (1968 ja 1973–1974), Miettusen II hallituksen liikenneministerinä (1975–1976) ja Kuopion läänin maaherrana (1978–1993).

Hjerppe suoritti Sirola-opiston 1948–1949. Suomen demokraattisessa nuorisoliitossa uransa aloittanut Hjerppe toimi ennen eduskuntauraansa  (1954–1959) ja Suomen kommunistisen puolueen  (1959–1966). Hjerppe oli 1960-luvulla yksi SKP:n uudistajista ja hän arvosteli vanhaa puoluejohtoa avoimesti vuoden 1964 puoluekeskustelussa. Hjerpen johdolla SKP:n Oulun piirikomitea kannatti esimerkiksi SKP:n ja SKDL:n yhdistämistä.

Hjerppe kuului Oulun kaupunginvaltuustoon yli 25 vuotta (1951–1978). Hän oli myös kahdesti presidentin valitsijamies (1968 ja 1978).

Tasavallan presidentti Urho Kekkonen nimitti Hjerppen 26. toukokuuta 1978 Kuopion läänin maaherraksi. Hän aloitti virassa saman vuoden elokuun alussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Donna Haraway

**Donna Haraway** (s. 1944) on yhdysvaltalainen tekniikan tutkija ja feminismin teoreetikko. Hän väitteli tohtoriksi Yalen yliopiston biologian laitoksella vuonna 1972. Nykyisin Haraway toimii Kalifornian yliopistossa Santa Cruzissa tietoisuuden historian professorina sekä feministisen teorian ja teknotieteen professorina The European Graduate School -yliopistossa Saas-Feessä Sveitsissä. Aikaisemmin hän on opettanut naistutkimusta ja tieteen historiaa Havaijin yliopistossa (1971–1974), sekä Johns Hopkinsin yliopistossa (1974–1980). Vuonna 2002 Haraway palkittiin elämäntyöstään J. D. Bernal -palkinnolla.

Harawayn *Kyborgimanifestia* (*A Manifesto for Cyborgs. Science, Technology, and Socialist-Feminism in the Late Twentieth Century*, 1985) pidetään niin feministisen teorian kuin kyberkulttuurin klassikkona. Se on eräs kyberfeminismin keskeisimpiä tekstejä. Haraway hahmottelee kyborgimanifestissa ajatusta uudenlaisesta feministisestä ajattelusta, joka ei koe tekniikkaa itselleen vieraana vaan potentiaalisesti valtauttavana asiana. Kyborgin käsite viittaa Harawaylla ensisijaisesti mahdollisuuteen purkaa länsimaisen filosofian perinteisiä kaksijakoisuuksia kuten esimerkiksi ihminen ja kone, nainen ja mies sekä luonto ja kulttuuri. 

## Katso myös
* Postgenderismi
* Posthumanismi
* Postmodernismi

## Lähteet
* Weigel, Moira: Feminist cyborg scholar Donna Haraway: ‘The disorder of our era isn’t necessary’. *The Guardian* 20.6.2019. 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* 
* Haraway, Donna: Kyborgimanifesti. Teoksessa 
* 
* A Cyborg Manifesto: Science, Technology, and Socialist-Feminism in the Late Twentieth Century . 

## Aiheesta muualla
* Donna Haraway: Story Telling for Earthly Survival -Dokumenttielokuva (Aalto yliopistossa 2018).
* The European Graduate School: Haraway Biography .