Grönlannin kieli

**Grönlanti** (omakielinen nimi *kalaallisut*) on kieli, jota puhutaan Grönlannissa. Se kuuluu eskimo-aleuttilaisen kielikunnan eskimokielten ryhmään ja tämän inuittikielten alaryhmään.

Kieli jakautuu kolmeen päämurteeseen: pohjoiseen, läntiseen ja itäiseen. Läntistä grönlantia, murteista puhutuinta, jota kutsutaan nimellä kalaallisut, käytetään Grönlannin virallisena kielenä. Pohjoista murretta, inuktunia puhutaan Qaanaaqin (Thule) ympäristössä ja se on lähimpänä Kanadan inuktitutia. Grönlantia puhuu noin 57&nbsp;000 ihmistä eli sillä on puhujia enemmän kuin kaikilla muilla eskimo-aleuttilaisilla kielillä yhteensä. Glottolog sijoittaa länsigrönlannin uhanalaisten kielten joukkoon mutta Ethnologue katsoo sen kuuluvat parhaiten turvassa olevaan kieliryhmään, institutionalisoituihin kieliin.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan grönlanniksi vuonna 1900.

## Historia ja status
Grönlannin puhujien uskotaan saapuneen Grönlantiin jossain vaiheessa 1200-luvulla. Ensimmäiset kielenkuvaukset grönlannista ovat peräisin 1600-luvulta. Hans Egede ja Albert Top alkoivat tutkimaan grönlantia 1700-luvulla tavoitteenaan kääntää kirkollista kirjallisuutta kielelle ja levittääkseen kristinuskoa grönlantilaisten keskuudessa. Paul Edege julkaisi ensimmäisen sanakirjan vuonna 1750 ja ensimmäisen kieliopin 10 vuotta myöhemmin.

Vuonna 1845 Nuukiin perustetun seminaarin myötä grönlannin kielen standardointi alkoi pikkuhiljaa. Ensimmäinen grönlanninkielinen romaani, Mathias Storchin *Sinnattugaq*, julkaistiin vuonna 1914. Vuoteen 1973 asti kirjakieli perustui lähetyssaarnaaja Samuel Kleinschmidtin luomaan standardiin. Tämän jälkeen kirjakieltä uudistettiin vastaamaan paremmin puhuttua kieltä.

Grönlannin vuonna 1979 saadun itsehallinnon myötä viralliset tekstit ovat lähtökohtaisesti kaksikielisiä. Kieltä käytetään monilla elämän osa-alueilla kuten mediassa ja koulussa, ja asenteet kieltä kohtaan ovat puhujien keskuudessa kohentuneet. Huomionarvoista on se, että myös korkeakoulutetut grönlantilaiset käyttävät kieltään. Vuonna 2009 voimaan tulleen itsehallintolain mukaan grönlanti on Grönlannin ainoa virallinen kieli.

## Äännerakenne
### Vokaalit

Grönlannin eskimo-aleuttilaisille kielille tyypillinen vokaalijärjestelmä sisältää kolme vokaalia: ,  ja . Ainoa diftongi on , joka esiintyy vain sanan lopussa. Ennen uvulaarikonsonanttia   ääntyy  ja  ääntyy .  takaistuu :ksi samassa ympäristössä.  pyöristyy :ksi ennen labiaaleja.  edistyy :ksi koronaalien välissä.

:n ja :n allofoninen väljistyminen osoitetaan oikeinkirjoituksessa; esimerkiksi , 'aviomies', ääntyy , ja siitä johdettu , 'hänellä on aviomies', ääntyy  ja kirjoitetaan ⟨ueqarpoq⟩.

### Konsonantit

 esiintyy ainoastaan joissakin murteissa ja ääntyy muuten :nä.  ääntyy  ennen vokaalia . Soinnillisia klusiileja ei ole; tanskalaisten lainasanojen ⟨b d g⟩ pidetään oikeinkirjoituksessa sellaisinaan mutta äännetään soinnittomina.

Muut resonantit kuin nasaalit menettävät soinnillisuutensa geminaatoina. Geminaattaklusiilit ääntyvät hyvin vahvasti. Grönlannissa saattaakin olla meneillään äänteenmuutos kohti implossiiveja. 

### Fonotaksi
Grönlannin tavun rakenne on (K)(V)V(K), jossa K on konsonantti, V on vokaali ja V on kaksoisvokaali tai sananloppuinen . Omaperäiset sanat voivat alkaa ainoastaan vokaalilla tai konsonanteilla ; loppua ne taas voivat konsonantteihin  tai harvoin . Konsonanttiklustereita esiintyy ainoastaan sanansisäisesti tavurajan yli; tällöin kaikki konsonanttiklusterin konsonantit ovat soinnittomia nasaaleja lukuun ottamatta.

## Sanasto ja kielioppi
Grönlanti on polysynteettinen kieli. Yhdyssanoja ei juurikaan ole, vaan ilmaukset rakennetaan erilaisten johdinten avulla. Kielessä on kaksi produktiivista sanaluokkaa: substantiivit ja verbit. Kumpikin niistä jakautuu transitiiviseen ja intransitiiviseen luokkaan.

Lainasanoja grönlannin kieleen on tullut tanskasta, joita on sovitettu grönlannin kielen äänneopin mukaiseen muotoon: *kaffi* (kahvi) tai *januaar* (tammikuu). Lisäksi uusien konseptien myötä kieleen on kehitetty omia uudissanoja: qarasaasiaq (tietokone, "aivoja muistuttava muokkava juttu"). 

### Substantiivit
Substantiiveilla on kaksi lukua: yksikkö ja monikko. Toisin kuin inuktitutissa, länsigönlannissa duaalia ei ole. Monikon nominatiivin pääte on -t, mutta monikon tunnus vaihtelee sijan mukaan. Sijamuotoja on kahdeksan: absolutiivi, ergatiivi (jolla on myös genetiivin funktio), ekvatiivi, instrumentaali, lokatiivi, allatiivi, ablatiivi ja prolatiivi. Transitiivisilla substantiiveilla on possesiivinen taivutus.

### Verbit
Verbien pakolliset taivutuskategoriat ovat modus sekä subjekti- ja objektikongruenssi. Verbeillä on kahdeksan tapaluokkaa, joista edes indikatiivi ei ole nollamerkitty. Päälauseissa esiintyvät modukset ovat indikatiivi, imperatiivi ja optatiivi. Pelkästään sivulauseissa näistä esiintyvät partisipiaali, konditionaali, kausatiivi ja kontemporatiivi. Sivulauseidenkin moduksilla on kuitenkin persoonataivutus, joten niitä pidetään finiittisinä verbimuotoina eikä esim. konverbeinä. Partisipiaalimodus esiintyy relatiivi- ja komplementtilauseissa. Koska grönlannissa ei ole adjektiivien sanaluokkaa, vastaavat eurooppalaisten kielten substantiivia määrittäviä adjektiiveja partisipiaalimuotoiset verbit. Kontemporatiivi esiintyy päälauseen kanssa samaan aikaan tapahtuvissa adverbiaalilauseissa, kun taas kausatiivi esiintyy päälausetta edeltävissä adverbiaalilauseissa. Konditionaali esiintyy hypoteettisissa adverbiaalilauseissa.  

Kolmen normaalin persoonan lisäksi sivulauseiden moduksista on neljäs reflektiivinen persoona, joka viittaa päälauseen subjektiin. 

### Syntaksi
Grönlannin tunnusmerkitön sanajärjestys on SOV. 

## Kielinäyte

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Grønlands sprogsekretariat
* Grønlannin kielioppianalysaattori