Stone the Crows

**Stone the Crows** oli vuosina 1969–1973 toiminut skotlantilainen rock-yhtye.
Yhtye aloitti nimellä The Power kitaristi Leslie Harveyn johtamana. Yhtyeeseen liittyi vanhemman veljensä Alex Harveyn esittämänä mukaan soul- ja bluesvaikutteinen laulaja Maggie Bell, joka oli ollut erilaisissa klubiyhtyeissä päivätöiden ohella.

Muut jäsenet olivat John McGinnis - kosketinsoittimet, Colin Allen - rummut ja James (Jim) Dewar - basso. Yhtye kiersi Manner-Euroopassa klubeissa ja USAn sotilastukikohdissa.
1969 Led Zeppelin -yhtyeen manageri Peter Grant kiinnostui ja alkoi hoitaa heidän asioitaan keksien myös nimen Stone the Crows slangisanonnasta, joka ilmaisee yllätystä tai inhoa.

Tällä kokoonpanolla yhtye teki 1970 Polydor-levy-yhtiölle albumit *Stone the Crows* ja *Ode to John Law*.
Maggie Bellin tyyliä verrattiin Janis Jopliniin, ja häntä pidettiin yleisesti Britannian vahvimpana naispuolisena rock-laulajana. Vuonna 1972 hän voitti Top Girl Singer Awards -palkinnon. 
1971 Ronnie Leahy ja Steve Thompson korvasivat McGinnisin ja Dewarin, joka liittyi myöhemmin entisen Procol Harum -kitaristi Robin Trowerin Jude ja Robin Trower Group -kokoonpanoihin basisti/laulajaksi.
Stone the Crowsin uudelta kokoonpanolta ilmestyi 1972 albumi *Teenage Licks*.

Yhtye konsertoi tulevan **Ontinuous Performance'' -albumin äänitysten välillä Swansean yliopiston esittäytymisjuhlassa [[Wales]]issa toukokuussa 1972. Kappaletta kuuluttaessaan Leslie Harvey sai sähköiskun viallisen kitaravahvistimen johdettua verkkovirran kitaraan ja edelleen Harveyn ja käyttämänsä laulumikrofonin kautta maahan. Muut saivat iskuja irrotusyrityksissä, ja Harvey kuoli [[Elvytys|elvytyksestä]] huolimatta.

Yhtye jatkoi Maggie Bellin johdolla. Harveyn tilalle haluttiin [[John Mayall]]'s Bluesbreakers ja perustamastaan [[Fleetwood Mac]] -yhtyeistä tunnetuksi tullut kitaristi/laulaja [[Peter Green]]. Hän oli vetäytynyt musiikkielämästä syrjään mielenterveysongelmien vuoksi. Harjoituksissa hän totesi ettei pystyisi lavaesiintymisiin. Seuraavissa konserteissa tuuraajana toimi [[Yes]]-yhtyeen Steve Howe.

Uudeksi vakituiseksi kitaristiksi tuli aiemmin [[Thunderclap Newman]] -yhtyeessä soittanut [[Jimmy McCulloch]], jonka kanssa **Ontinuous Performance* viimeisteltiin. Albumi ilmestyi 1972 ja saavutti Britanniassa listasijan 33. 
Yhtyeen tunne ei silti palannut entiselleen traagisen tapauksen jälkeen, ja se hajosi 1973.

Maggie Bell keskittyi soolouraansa, ja McCulloch liittyi [[Paul McCartney]]n Wings-yhtyeeseen. Hän kuoli syyskuussa [[1979]] 26-vuotiaana.
Colin Allen liittyi hollantilaiseen [[Focus (yhtye)|Focus]]-yhtyeeseen ja Steve Thompson John Mayall's Bluesbreakersiin.
Yhtyeen nimeä kantava kokoelma ilmestyi [[1976]]. Sitä ei siis pidä sekoittaa em. albumiin.

Maggie Bell huomattiin myös Suomessa. Hän voitti Soundi-lehden 1974 ja 1975 lukijoiden vuosiäänestykset naislaulajien sarjassa ollen kolmas 1973.  Häntä ei tule sekoittaa amerikkalaiseen soul-laulaja Madeline Belliin.

==Diskografia==
===Studioalbumit===
**Stone the Crows* (1970)
**Ode to John Law* (1970)
**Teenage Licks* (1971)
**Ontinuous Performance* (1972)

===Livealbumit===
**The BBC Sessions - Volume 1 - 1969-1970* (1998)
**The BBC Sessions - Volume 2 - 1970-1971* (1998)
**Live Montreux 1972* (2002)
**Radio Sessions 1969-1972* (2009)
**BBC Sessions 1969-1972'' (2014)

## Lähteet