open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Etyleenikarbonaatti

**Etyleenikarbonaatti** eli **glykolikarbonaatti** (C3H4O3) on glykolin ja hiilihapon esteri. Yhdistettä käytetään muun muassa liuottimena.

## Valmistus
Ensimmäinen tapa valmistaa yhdistettä oli fosgeenin ja glykolin välinen reaktio. Vuonna 1943 kehitettiin uusi menetelmä, jossa etyleenikarbonaattia valmistetaan etyleenioksidin ja hiilidioksidin välisellä reaktiolla. Katalyyttinä voidaan käyttää siirtymämetallikomplekseja, organometalliyhdisteitä, jodideja, kvaternaarisia ammoniumsuoloja tai fosfoniumsuoloja. Reaktio tapahtuu 160&ndash;200&nbsp;°C:n lämpötilassa.
:

Etyleenikarbonaattia voidaan valmistaa myös transesteröintireaktiolla muista karbonaattiestereistä, esimerkiksi dimetyylikarbonaatista, glykolin avulla.

## Käyttö
Etyleenikarbonaattia käytetään pääasiassa liuottimena. Se kykenee liuottamaan muun muassa selluloosaeettereitä ja -estereitä, polymeerejä, farmaseuttisia ja kosmeettisia tuotteita sekä epäorgaanisia suoloja. Sitä käytetään myös orgaanisessa synteesissä valmistettaessa muita karbonaattiestereitä transesteröintireaktiolla ja sen hydrolyysillä saadaan erittäin puhdasta etyleeniglykolia. Siitä voidaan valmistaa myös karbamaatteja ja käyttää etoksylointireaktioissa. Etyleenikarbonaattia käytetään myös elektrolyyttinä litiumioniakuissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Etyleenikarbonaatin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 29.1.2015.
Apu-trilogia

**Apu-trilogia** on kolmiosainen Satyajit Rayn ohjaama elokuvasarja. Elokuvat valmistuivat vuosina 1955–1959. Ne perustuivat  Bibhutibhushan Bandyopadhyayn kirjoittamiin romaaneihin *Pather Panchali* (1929) ja *Aparajito* (1932). Musiikin kaikkiin kolmeen elokuvaan teki Ravi Shankar.

Trilogiaan kuuluvat seuraavat elokuvat:
* *[[Tien laulu]]* (*Pather Panchali* 1955)
* *[[Voittamaton (vuoden 1957 elokuva)|Voittamaton]]* (*Aparajito* 1957)
* *[[Apun maailma]]* (*Apur sansar* 1959)
Sortavalan Palloseura

**Sortavalan Palloseura** perustettiin 1929, kun Sortavalan Virityksen palloilujäsenet erosivat emäseurasta. Vuonna 1930 seura sai paikallisen kilpailijan, kun perustettiin Sortavalan Palloilijat.

SPS osallistui pesäpallon SM-sarjaan 1930, jolloin se myös voitti alkulohkonsa ja selviytyi SM-lopputurnaukseen, jossa jäi kuitenkin neljänneksi hävittyään niukasti Helsingin Pallonlyöjille kolmannen sijan ratkaisseessa kamppailussa. Vuonna 1933 joukkue selvisi B-sarjan loppuotteluun, jossa hävisi Salo-Uskelalle, mutta nousi siitä huolimatta SM-sarjaan. Vuoden 1934 SM-sarjassa joukkue saavutti kymmenessä ottelussaan vain yhden tasapelin. 

Jääpallossa seura pelasi valtakunnallista B-sarjaa ja jalkapallossa Itä-Länsi -sarjaa voittaen molemmissa lajeissa useita piirinmestaruuksia pahimpina kilpailijoinaan Sortavalan Palloilijat ja ennen Joensuun piirin irtautumista joulukuussa 1938 Joensuun Palloseura. Vuosina 1941-44 pelasivat kaikki sortavalalaiset yhdessä seurassa SPS:ssä, mutta sotatilan takia toiminta oli melko hiljaista. Vuonna 1945 SPS ja SP yhdistyivät yhdeksi seuraksi ja muuttivat Kuopioon. Vuonna 1945 seuran ikämiehet voittivat alkuperäisellä nimellään SPL:n Savon piirin mestaruuden. Edustusjoukkue pyrki jalkapallon SM-cupkilpailuun, mutta karsinnoissa Joensuun Palloseura voitti jatkojalla 3–2. Seura jatkaa nykyisin toimintaansa nimellä Kalevan Pallo ja sen lajiksi on vakiintunut jääkiekko. Jalkapallo loppui KalPassa 1974, jolloin seura myös erosi Palloliitosta.

## Palkinnot ja huomionosoitukset
### [[Itä-Länsi-ottelu|Itä-Länsi-valinnat]]
* Kaarlo Böök (1933)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Toivo Ahjopalo: Me urheilimme Laatokan-Karjalassa ja Sortavalassa, 1966
* http://www.jukkajoutsi.com/sortavalafutis.html 
* Palloliiton Savon/Itä-Suomen Piirin mestarihistoria 
* Palloliiton toimintakertomus 1945 
* Palloliiton toimintakertomus 1974 
* Viipuri 2008 Sortavalan pesäpallo
O2 Arena (Praha)

**O2 Arena** on Prahassa, Tšekissä sijaitseva monitoimiareena, joka valmistui vuoden 2004 jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuihin. Siellä pelattiin MM-jääkiekkoa myös vuonna 2015. Vuonna 2008 areenalla pelattiin salibandyn maailmanmestaruuskilpailuja. Halli on HC Sparta Prahan toinen kotiareena. Aiemmin areenaa ovat käyttäneet HC Slavia Praha ja Lev Praha, joka pelasi siellä KHL-finaaleita 2014.

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto
Sortavalan Viritys

**Sortavalan Viritys** oli suomalainen urheiluseura. Se perustettiin jo vuonna 1911, mutta se toimi rekisteröitymättömänä aina marraskuun 12. päivään 1925 saakka. Seuran kotipaikka oli Sortavalan kaupunki.

Viritys osallistui pesäpallon SM-kilpailuihin vuosina 1927 ja 1929 karsiutuen kummallakin kerralla cup-muotoisesta kilpailusta heti ensimmäisessä ottelussaan. Myös jalkapallossa seura kävi kokeilemassa SM-kilpailujen tasoa vuosina 1923 ja 1927, mutta menestys ei ollut sen parempi. Kausi 1928 päättyi luovutukseen jo ensimmäisessä kamppailussa.

Virityksen palloilutoiminta siirtyi 1930-luvun alussa kahdelle erikoisseuralle, Sortavalan Palloseura perustettiin 1929 ja Sortavalan Palloilijat heti seuraavana vuonna.

Viimeiset kilpailunsa kotikaupungissaan Viritys järjesti niinkin myöhään kuin 28. toukokuuta 1944, jolloin Vakkosalmen kisapuistossa järjestettiin Maastojuoksun Suomen-mestaruuskilpailut.

Kohta tämän jälkeen Sortavala oli jätettävä ja seura siirtyi evakkoon Poriin, jossa se jatkoi toimintaansa ja järjesti joitakin kilpailujakin omissa nimissään. Viritys sulautui vähitellen Porin Tarmoon. Yhdistysrekisteristä seura poistettiin vuonna 1991.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Toivo Ahjopalo: Me urheilimme Laatokan-Karjalassa ja Sortavalassa, 1966
* Viipuri 2008 Sortavalan pesäpallo
Jalokotka

**Jalokotka** (*Nisaetus cirrhatus*) on haukkojen heimoon kuuluva lintu. Se on aiemmin kuulunut sukuun *[[Spizaetus]]*. Sitä tavataan Kaakkois- ja Etelä-Aasiassa Bangladeshssa, Bruneissa, Kambodžassa, Intiassa, Indonesiassa, Laosissa, Malesiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Filippiineillä, Singaporessa, Sri Lankassa, Thaimaassa ja Vietnamissa.

Sen elinpiiriä ovat subtrooppiset ja trooppiset kosteat alavat metsät, suot, kuivat savannit ja joet aina 1&nbsp;500 metrin korkeuteen saakka.


Tiedosto:Ch eagle.jpg|Nimialalaji, Bandipurin kansallispuistossa Intiassa.
Tiedosto:Changeable Hawk Eagle 3.jpg|Udawalawen kansallispuistossa Sri Lankassa.
Tiedosto:SpizaetusCirrhatusGould.jpg| John Gould & Henry C. Richterin lintukuva teoksesta Birds of Asia (1861–1866),



## Lähteet
Teatteri Vivates

**Teatteriyhdistys Vivates ry.** on Siilinjärvellä toimiva harrastajateatteri, joka on perustettu vuonna 1995. Teatteri Vivates on Suomen harrastajateatteriliiton jäsen.

## Toiminta
Teatteri valmistaa vuosittain ensi-iltaan yhdestä kahteen näytelmää huomioiden erilaiset yleisöt lapsista ikäihmisiin. Huoneteatterin lisäksi Vivates tuottaa myös kesäteatteriproduktioita. Lisäksi Vivates tekee tilauksesta ohjelmaa erinäisiin tilaisuuksiin, kuten pikkujouluihin.

## Aiheesta muualla
* Vivateksen facebook-sivut

## Lähteet
* http://www.vivates.tk/ 
* http://www.shtl.fi/teattereiden-ohjelmistoja/venueevents/229-teatteri-vivates/
Augustus Goessling

**Augustus M. Goessling** (17. marraskuuta 1878 Saint Louis &ndash; 22. elokuuta 1963 Saint Louis) oli yhdysvaltalainen vesipalloilija, uimari ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli saintlouisilainen Missouri AC. 

Goessling osallistui St. Louisin olympialaisiin 1904, joissa hän karsiutui uinnissa sekä 100 metrin selkäuinnissa että 200 metrin rintauinnissa ensimmäisellä kierroksella. Hän pelasi Missouri AC:n vesipallojoukkueessa, joka voitti turnauksessa pronssia. 

## Lähteet

* Goesslingin profiili sports-reference.com -sivustolla
Manfred Toeppen

**Manfred Kurt Washington Toeppen** (3. syyskuuta 1887 Saint Louis &ndash; 18. heinäkuuta 1968 Los Angeles) oli yhdysvaltalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli saintlouisilainen Missouri AC. Toeppen pelasi St. Louisin olympialaisissa 1904, joissa Missouri AC sijoittui kolmanneksi. 

Manfredin isä Hugo oli painija.

## Lähteet

* Toeppenin profiili sports-reference.com -sivustolla   

### Viitteet
Riian satama

**Riian satama** tai **Riian vapaasatama** (, , LOCODE: LV RIX) on Riiassa Väinäjoen (*Daugava*) suulla kaikkiaan noin 15 kilometrin matkalle sijoittunut Latvian suurin satama. Satama on rahtimäärältään myös yksi Baltian maiden suurimmista Tallinnan ja Klaipėdan sataman ohella.

Satama voi ottaa vastaan syväykseltään enintään 14,7-metrisiä aluksia. Satama-alueen laiturien kokonaismitta on 13,8 kilometriä.

**Riian matkustajasatama** on osa satamaa. Riiassa käyvien laivamatkustajien määrä on kasvanut viime vuosina. Kaksi Tallink-varustamon matkustajalaivaa (syksyllä 2012: M/S ''Romantika'' ja M/S ''Silja Festival'') liikennöi väliä Riika–Tukholma, ja alukset operoivat Latvian lipun alla. Lauttaliikenteen matkustajien määrä ylitti 700&nbsp; 000 vuonna 2011. Lisäksi satamassa vierailee lukuisia risteilyaluksia, jotka tuovat etenkin ruotsalaisia ja saksalaisia matkustajia. Risteilymatkustajien määrä on vaihdellut vuosittain 40 000 ja 85 000 välillä.

## Liikenteen määrä
Jopa 80 prosenttia Riian vapaasataman rahdista on kauttakulkuliikennettä, joka on matkalla johonkin tai lähtee jostain IVY-maasta. Myös näiden maiden ja Kiinan kansantasavallan välisen kaupan vilkastuminen näkyy satamassa. Satama-alueella operoi yli 30 ahtausyritystä ja yli 30 laiva-agenttia. Vuonna 2012 satama onnistui kasvattamaan rahtimääriään erityisesti hiilen (14,9 milj. t.) ja öljytuotteiden (7,7 milj. t.) kauttakuljetuksen lisääntymisen ansiosta. Rahtimäärien kasvua oli myös vuonna 2014.

**Riian sataman vuosittainen rahti- ja matkustajamäärä:**
Rahtimäärä voi vaihdella tilastosta toiseen jonkun verran. Matkustajamäärä sisältää sekä reitti- että risteilymatkustajat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Port of Riga cargo volumes grow 6.9 percent (2012-12-10)  (portnews.ru)
Pierre Ollivier

**Pierre Ollivier** (1890 &ndash; ?) oli belgialainen vapaapainija ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1924 alle 79 kilon sarjaan, josta hän voitti hopeaa. 

## Lähteet

* Ollivierin profiili sports-reference.com -sivustolla
FK Sortavala

**FK Sortavala** (ven.ФК Сортавала) on karjalainen jalkapalloseura jonka kotipaikka Sortavalan kaupungissa. Joukkue pelasi Suomen kansallisissa sarjoissa 1995-1998. Ensimmäisellä kaudellaan se voitti Itä-Suomen Nelosen mestaruuden ja nousi Kolmoseen. Karjalan mestaruuden joukkue on voittanut kaksi kertaa ja oli viimeksi pronssisijalla vuonna 2000.

## Aiheesta muualla
* http://www.palloliitto.fi/mestarihistoria-0 
* http://footclubs.ru/index/karelija/0-143
* http://www.k-agent.ru/?mod=obj&id=5555800
Moron islamilainen vapautusrintama

**Front Pembebasan Islam Moro** (myös **Moro Islamic Liberation Front**, **MILF**) on islamistinen kapinallisryhmä, joka toimii Filippiineillä. Ryhmä on osallistunut 40 vuotta kestäneeseen konfliktiin, joka on vaatinut yhteensä 120 000 uhria. Filippiinien hallitus pääsi presidentti Benigno Aquino III:n mukaan alustavaan rauhansopimukseen ryhmän kanssa lokakuussa 2012.

## Lähteet
IncrediMail

**IncrediMail** oli sähköpostialusta, johon liittyi työpöydällä käytettävä asiakasohjelma ja palvelin. Palvelu on suljettu 20. maaliskuuta 2020 eikä asiakasohjelma ole enää saatavilla.

## Lähteet
Pekka Käppi

**Pekka Käppi** () toimi Jyväskylän kaupungin koulutoimenjohtajana vuosina 1970–1993. Käppi oli merkittävä peruskoulu-uudistuksen toteuttaja. Hänellä oli useita luottamustoimia, esimerkiksi Akavan Erityisalojen Keskusliiton puheenjohtajuus vuosina 1973–1983. Käppi syntyi 15-lapsiseen perheeseen Sakkolassa, Karjalankannaksella ja kävi oppikoulun Suolahdessa. Hän valmistui ylioppilaaksi 1953, kansakoulunopettajaksi 1957, kasvatustieteen kandidaatiksi 1966 ja lisensiaatiksi 1970. Hän sai kouluneuvoksen arvon 1992.

Käppi oli virkamies, jolla oli 1960-luvun lopusta saakka selvä näkemys Suomen koulutuksen kehittämistarpeista. Hän halusi luoda peruskoulusta 1.−9. luokkien yhtenäiskouluja, joista lukiot irrotettaisiin osaksi toisen asteen koulutusta. Kouluille tuli saada riittävästi omaa päätösvaltaa, mutta niiden tuli olla myös yhteistyöhakuisia.

## Teoksia
* Jyväskylän kaupungin koulusuunnitelma 1969 / Pekka Käppi, Pentti Pihanen. Jyväskylän kaupunki 1969
* Koulutus ja hallittu yhteistyö : muutosprosesseja ja visioita : jyväskyläläinen kouluneuvos arkistojensa kimpussa. Gummerus Jyväskylä 2002 (303 s.) 
* Me teimme sen : koulunuudistus kunnissa ja kaupungeissa : matrikkeli kuntien kouluhallinnon johtohenkilöistä 1968-1997 = matrikel över kommunernas skoldirektörer och andra skolförvaltningstjänstemän 1968-1997 / [matrikkelitoimikunta: Pekka Käppi ... et al.]. Opsia Helsinki 1998. 336 s.  
* Lukiokoulutuksen kehittäminen Jyväskylässä : ikuisuuskysymys. Jyväskylä 1997. 
* Minusta tulee päärly : kertomus 1930-luvun Paanajärven tytön taipaleesta 1950-luvun terveyssisareksi. Jyväskylä 1996. 
* Vilho Hirvi, Pekka Käppi, Esa Ranta : Oppiiko oppilas? : kokemuksia peruskoulusta. Jyväskylä 1994. 

## Lähteet
Synnin puumerkki

**Synnin puumerkki** on Jorma Nortimon ohjaama suomalainen mustavalkoinen elokuva vuodelta 1942. Filmi perustuu Laura Sointeen kirjoittamaan romaaniin *[[Synnin puumerkki (kirja)|Synnin puumerkki]]* vuodelta 1928. Elokuvan pääparina näyttelevät Irma Seikkula ja Rauli Tuomi.

Elokuvan tapahtumat sijoittuvat 1900-luvun alkuun. Anniskelupaikan portaille jätetty löytölapsi Stiina varttuu naapurinpojan Vesan kanssa, ja ystävyys syventyy rakkaudeksi.

## Näyttelijät

## Arviot

Ohjaaja-käsikirjoittaja Jorma Nortimo sai moitteita käsikirjoituksesta mutta kiitosta sen sijaan ohjauksesta. Kritiikkiä tuli ainesten runsaudesta ja hajanaisuudesta. Irma Seikkulan näyttelijäsuoritusta pidettiin yksimielisesti elokuvan kantavana voimana.

Kriitikko Henri Waltter Rehnström sanoi vuonna 2014, että elokuvassa on ”samaa elokuvallista voimaa kuin Nortimon draamoissa aiemminkin”, mutta runsaus saa tarinankuljetuksen kompastelemaan, ja loppuratkaisu on naiivi.

## Lähteet
Pallohuhtasieni

**Pallohuhtasieni** (*Morchella esculenta*) on erinomainen ruokasieni. Se on Suomessa melko hankalasti löydettävissä.

## Galleria

Tiedosto:Morchella esculenta 1.jpg
Tiedosto:Morchella esculenta 3.jpg
Tiedosto:Morchella esculenta 5.jpg
Tiedosto:Morchella esculenta 6.jpg
Tiedosto:Old holiday shot of Morchella esculenta (GB= Morel mushroom, D= Speise-Morchel, NL= Gewone morielje) - panoramio.jpg
Tiedosto:Morchella esculenta 300405.jpg


## Lähteet
Jack Sullivan (haavipalloilija)

**John "Jack" Sullivan** (29. elokuuta 1870 Cobourg, Kanada &ndash; ?) oli yhdysvaltalainen haavipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli St. Louis AAA. Sullivan pelasi St. Louisin olympialaisissa 1904, joissa hän voitti joukkueensa kanssa hopeaa. 

## Lähteet

* Sullivanin profiili sports-reference.com -sivustolla
Jack Sullivan

**Jack Sullivan** voi viitata ainakin seuraaviin: 

* Jack Sullivan, yhdysvaltalainen haavipalloilija
* Jack Sullivan, yhdysvaltalainen apulaiselokuvaohjaaja
* Jack Sullivan, yhdysvaltalainen esseisti ja kirjailija
U-God

**U-God** (oik. **Lamont Jody Hawkins**, s. 11. marraskuuta 1970 New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen rap-muusikko. Hän varttui Brooklynissa ja Staten Islandissa. U-God on yksi hip hop -kollektiivi Wu-Tang Clanin jäsenistä.

## Diskografia

* *[[Golden Arms Redemption]]* (1999)
* *[[Mr. Xcitement]]* (2005)
* *Dopium* (2009)
* *[[The Keynote Speaker]]* (2013)
* *Venom* (2018)

## Lähteet
Flatlinerz

**Flatlinerz** on yhdysvaltalainen hip hop -ryhmä. Redrum, Gravedigger ja Tempest Da Undertaker se perustettiin vuonna 1993.

## Diskografia
### Albumit
* *[[U.S.A. (albumi)|U.S.A.]]* (1994)

### Singlet
**Satanic Verse* (1994)
**Live Evil* (1994)
Mikkelin lukio

**Mikkelin lukio** on Mikkelissä toimiva lukio. Mikkelin lukio (opiskelijoiden arkikielessä Miklu) on ollut Suomen viidenneksi suurin lukio. Miklussa opiskelee noin 800 lukiolaista. Lukio perustettiin 2010, kun Mikkelin Lyseon lukio ja Mikkelin Yhteiskoulun lukio yhdistettiin. 

## Historia
Mikkelin lukiot päätettiin yhdistää taloudellisista syistä. Yhdistäminen perustui Mikkelin kaupunginvaltuuston marraskuussa 2008 tekemään päätökseen. Päätöstä vastustettiin mm. mielenosoituksella, johon osallistui parisataa mikkeliläistä nuorta. Mikkelin kaupungin sivistysosasto pyysi nimiehdotuksia syyskuussa 2008. Nimiehdotuksissa olivat mukana Mikkelin Yhteislukio, Mikkeli-lukio, Mikkelin Yhteislyseo, Mikkelin Yhteislyseon lukio ja Mikkelin lukio, joka valittiin tulevan lukion nimeksi.

## Rehtorit
* Jari Tuomenpuro 2010–2023
* Marja Ukkonen 2024–

## Mikkelin lukion entisiä oppilaita
* Veera Svahn, Suomen Lukiolaisten Liiton entinen puheenjohtaja

## Lähteet
* http://www.lansi-savo.fi/Uutiset/11928241.html 
* http://www.lansi-savo.fi/Uutiset/tilat_riitt%C3%A4v%C3%A4t_mikkelin_lukiossa_10087160.html
* http://www.lansi-savo.fi/Uutiset/mikkelin_lukio_sai_nimen_9760191.html
* http://www.lansi-savo.fi/Mielipiteet/mikkelin_lukion_luomistuskaa_10005575.html
* http://www.miklu.fi/mikkelinlukio.pdf

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* http://www.mikkelinlukio.fi
Mathias Weckström

**Mathias (Matias) Weckström** (12. heinäkuuta 1803 Helsinki – 7. syyskuuta 1873 Helsinki) oli suomalainen keräilijä ja postiekspeditööri.
__NOTOC__
## Henkilöhistoria
Mathias Weckströmin vanhemmat olivat kamreeri Kaarle Kustaa Weckström ja Amalia Lizelles. Weckström tuli Turkuun ylioppilaaksi Porvoon lukiosta 1823. Hovioikeuden auskultantti hänestä tuli 1826 ja samana vuonna ylimääräinen kopisti senaattiin. Weckström nimitettiin postihallituksen reistraattoriksi 1831 ja postiekspeditööriksi Helsinkiin 1835, missä tehtävässä hän työskenteli vuoteen 1855. Weckströmillä oli merkittäviä raha- ja nimikirjoituskokoelmia, ja hän laati aihepiiristä useita julkaisuja. Hän perusti Pohjaan ja Kirkkonummelle kansankirjaston.

## Perhe
Weckströmin puoliso oli Aleksandra Uschakoff (1811–1836), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1829. Heidän poikansa oli arkkitehti N. M. Weckström.

## Julkaisuja
* *Anteckningar uti landtshushållningen uti alphapetisk order*, 1850
* *Geografiskt-statistiskt lexikon öfver Finland*, 1852 (sisältää Ahvenanmaan)
* *Myntbeskrifning eller underrättelser uti kunskapen om mynt I*, 1853 (jäi kesken)
* *Krinolin-boken 1–2*, 1858–1859
* *Anteckningar rörande teater i Finland*. Materialsamling, 1864
* *Samling af kartor öfver Helsingfors*, 1872

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
*
Weckström

**Weckström** on seuraavien henkilöiden sukunimi:

*Alexander Weckström (s. 1987), jalkapalloilija
*Antti Weckström (s. 1982), jääkiekkoilija
*Anu Nieminen o.s. Weckström (s. 1977), sulkapalloilija
*Björn Weckström (s. 1935), kuvanveistäjä ja korusuunnittelija
*Eino Weckström (1898–1965), näyttelijä, teatteriohjaaja ja teatterinjohtaja
*Henrik Weckström (1921–1987), yritysjohtaja, liikenneneuvos
*Hjalmar Weckström (1888–1957), kultaseppä
*John Weckström (s. 1980), jalkapalloilija
*Juha-Pekka Weckström (s. 1970), yritysjohtaja
*Kari Weckström (s. 1954), jääkiekkoilija ja valmentaja
*Karin Widnäs-Weckström (s. 1946), keraamikko
*Kim Weckström (s. 1952), kirjailija ja media-alan toimija
*Kristoffer Weckström (s. 1983), jalkapalloilija
*Kurt Weckström (1911–1983), jalkapalloilija
*Marjatta Weckström (1932–2017), kuvanveistäjä
*Mathias Weckström (1803–1873), keräilijä
*Matti Weckström (1959–2015), lääkäri, professori
*Miki Weckström (s. 1992), moottoriurheilija
*N. M. Weckström (1830–1863), suomalainen arkkitehti
*Nina Weckström (s. 1979), sulkapalloilija
*Nina Weckström (s. 1974), jalkapalloilija
*Pertti Weckström (1933–2010), näyttelijä ja lääkäri
*Sven Weckström (1893–1921), jääkärimajuri
*Tiina Weckström (s. 1956), näyttelijä
*Tor Weckström (1919–1968), kirjailija
*Väinö Weckström (s. 1983), näyttelijä ja ohjaaja.
Hugo Toeppen

**Hugo Anton Toeppen** (8. lokakuuta 1853 Udzikowo, Puola &ndash; 26. syyskuuta 1933 Riverside) oli yhdysvaltalainen vapaapainija. Hänen seuransa oli saintlouisilainen Concordia Turnverein. Toeppen osallistui 50-vuotiaana St. Louisin olympialaisissa 1904 alle 71,7 kilon sarjaan, joissa hän putosi puolivälierissä.
 
Hugon poika Manfred oli vesipalloilija.

## Lähteet

* Toeppenin profiili sports-reference.com -sivustolla   

### Viitteet
Sammy Kitwara

**Sammy Kirop Kitwara** (s. 26. marraskuuta 1986 Marakwet) on kenialainen kestävyysjuoksija. Häntä valmentaa Moses Kiptanui.

Puolimaratonin MM-kilpailuissa hän sijoittui kymmenenneksi Birminghamissa 2009 ja kolmanneksi Nanningissa 2010. Molemmilla kerroilla hän sai joukkuekilpailussa kultaa. Vuonna 2009 Kitwara voitti Kenian mestaruuden 10&nbsp;000 metrin juoksussa ja hänet valittiin Kenian kisajoukkueeseen Berliinin MM-kilpailuihin. Myöhemmin hänet kuitenkin pudotettiin joukkueesta hänen kilpailtuaan ulkomailla ilman Kenian yleisurheiluliiton lupaa. Syyskuussa 2009 hän voitti puolimaratonkilpailun Rotterdamissa ajalla 58.58 ja hänestä tuli kuudes 59 minuutin alittaja puolimaratonilla. Vuoden 2009 maailmantilastossa Kitwaran aika oli toiseksi paras.

Syyskuussa 2011 hän sijoittui puolimaratonkilpailussa Philadelphiassa toiseksi ajalla 58.48. Hän hävisi maanmiehelleen Mathew Kisoriolle kaksi sekuntia. Kisorion ja Kitwaran ajat olivat tuolloin kautta aikain neljänneksi ja viidenneksi parhaat. Vuonna 2013 Kitwara sijoittui kolmanneksi sekä Rotterdamin maratonilla että Chicagon maratonilla. Vuonna 2014 hän sijoittui kolmanneksi Tokion maratonilla ja toiseksi Chicagon maratonilla. Chicagossa hän juoksi ajan 2.04.28, joka oli tuon kauden maailmantilaston neljänneksi paras. Vuonna 2015 hän sijoittui kuudenneksi Lontoon maratonilla ja toiseksi Chicagossa. Vuonna 2016 hän sijoittui toiseksi Amsterdamin maratonilla ja joulukuussa 2016 hän voitti Taipein maratonin. Vuonna 2017 hän voitti Valencian maratonin.

Kitwara antoi positiivisen dopingnäytteen maaliskuussa 2019 ja sai 16 kuukauden kilpailukiellon. Kilpailukielto päättyy 16.7.2020.

## Henkilökohtaiset ennätykset
:Lähde: IAAF
*5 000 metrin ratajuoksu: 13.34,0 (2008)
*10 000 metrin ratajuoksu: 27.44,46 (2009)
* 10 kilometrin tiejuoksu: 27.11 (2010)
* Puolimaraton: 58.48 (2011)
* Maraton: 2.04.28 (2014)

## Lähteet
Carl Wegelius

**Carl Vredeby Berger Wegelius** (30. heinäkuuta 1905 Nokia – 18. heinäkuuta 1988 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen lääkäri ja professori. 

Wegeliuksen vanhemmat olivat Carl Jakob Wegelius ja Anna Helena Wrede ja puoliso vuodesta 1939 sairaanhoitaja Anita Arpalahti. Hän tuli ylioppilaaksi Ruotsalaisesta normaalilyseosta 1923 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1931. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Wegelius väitteli 1934.

Wegelius toimi Jyväskylässä ja sen ympäristökunnissa toimineen 30. sotasairaalan päällikkölääkärinä jatkosodan aikana. Wegelius oli Helsingin yliopiston röntgendiagnostiikan dosentti 1942–1951 ja työskenteli Helsingin yleisen sairaalan röntgenlääkärinä vuoteen 1948, jolloin hän muutti Ruotsiin. Hän toimi Tukholmassa röntgenylilääkärinä Norrtullin sairaalassa, tartuntatautien sairaalassa ja Tukholman Karoliinisen instituutin lastensairaalassa vuodesta 1950 sekä Wenner-Grenin lääketieteellisen tutkimuslaboratorion johtajana. Samanaikaisesti 1953–1960 hän oli Turun yliopiston röntgenologian professori.

Wegelius kehitti röntgenkuvausmenetelmiä ja dokumentoi vastasyntyneen ensimmäisen hengenvedon. Hän kehitti myös selkärangan ja sydän-verisuoni-järjestelmän diagnostiikkaa sekä röntgenkuvausta väestön terveystutkimusmenetelmänä. Hän oli perustamassa Turun yliopiston Sydäntutkimuskeskusta 1956. Hänen mukaansa on nimetty vuosittainen Carl Wegelius -luento, joka pidetään Sädeturvapäivillä. Luennoitsija saa myös Wegeliuksen mukaan nimetyn stipendin ja mitalin.

Wegelius toimi aktiivisesti pohjoismaisen yhteistyön parissa. Hänet valittiin kunniajäseneksi pohjoismaiseen ja eteläamerikkalaiseen röntgenologian järjestöihin. Sotilasarvoltaan Wegelius oli lääkintämajuri (1940).

Carl Wegeliuksen veli oli metsäteknologian professori Theodor Henrik August Wegelius.

## Lähteet
Jakob Wegelius

**Jakob Wegelius** (9. joulukuuta 1779 Vöyri – 8. tammikuuta 1861 Maalahti) oli suomalainen lääkäri ja pappi. Hän väitteli filosofian tohtoriksi 1802 ja lääketieteen tohtoriksi 1817. Teologian kunniatohtorin arvon hän sai 1857. Vuoden 1808–1809 sodassa hän toimi sotilaslääkärinä. Sen jälkeen hän toimi pappina useissa seurakunnissa ja oli vuodesta 1832 Maalahden seurakunnan kirkkoherra. Lankonsa Jonas Laguksen vaikutuksesta hän päätyi herännäisyys-herätysliikkeen piiriin ja toimi Pohjanmaan ruotsinkielisten herännäisten johdossa.

Wegelius pääsi ylioppilaaksi Turussa 1796. Hän palveli alkuun Tukholman serafiimilasaretissa. Hänet vihittiin papiksi Turun hiippakunnassa 1805. Wegelius toimi sitä ennen rokottajana Etelä-Pohjanmaalla Suomen talousseuran lähettämänä 1803. Oravaisten kappalaisen apulainen hän oli 1805 ja Vöyrin kirkkoherran (isänsä) apulainen 1807. Sotasairaalan lääkärinä Wegelius toimi  Alahärmässä 1808 ja seurasi armeijaa lääkärinä ja pappina Uumajaan eroten tästä työstä 1809. Oravaisten kappalainen s.v. sekä Sulvan kappalainen hän oli 1827. Rovastiksi Wegelius nimitettiin vuonna 1834 ja vt. lääninrovastiksi 1856.

Wegeliuksen vanhemmat olivat Vöyrin kirkkoherra Esaias Wegelius (k. 1821) ja Ulrika (o.s. Tunaeus).

Wegelius kuoli vuonna 1861. Hänet on haudattu Maalahdessa Maalahden vanhalle hautausmaalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  335 s.
Henrik Wegelius

**Henrik Wegelius** (3. lokakuuta 1735 Sodankylä – 17. huhtikuuta 1791 Vähäkyrö) oli suomalainen pappi ja kirjailija.

Wegeliuksen vanhemmat olivat Mikkelin kirkkoherra Henrik Wegelius (1707–1780) ja Maria Fellman. Hän pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1749 ja Turussa 1752. Wegelius valmistui filosofian maisteriksi 1757 ja hänet vihittiin papiksi 1755.

Wegelius oli Sodankylän kirkkoherrana toimineen isänsä apulaisena 1755, ja hänestä tuli samana vuonna Ylitornion Hietaniemen kappalainen. Wegelius oli Utsjoen ja Inarin kirkkoherrana vuodesta 1758 ja Vähänkyrön kirkkoherrana vuodesta 1765. Hän sai teologian professorin arvonimen ja rovastin arvon 1787. Wegelius oli myös valtiopäivämiehenä 1760–1762, 1771–1772 ja 1789, ehkä myös 1786. Valistusajan tapaan hän toimi taloudellisen edistyksen hyväksi ja harjoitti luonnotieteen tutkimusta ja myös kirjoitti aihepiiristä.

Wegelius oli naimisissa vuodesta 1765 Vähänkyrön kirkkoherran Henrik Wallenborgin (1709–1763) lesken Magdalena Kristina Falanderin kanssa. Wegeliuksen pojista Henrik Wegelius (1766−1839) toimi Oulun kirkkoherrana ja Jakob Wegelius (1768–1804) oli isänsä jälkeen Vähänkyrön kirkkoherrana.

## Julkaisuja
**Animadversiones nonnullae de oeconomia et moribus incolarum Lapponiae Kimiensis*, 1754
**Om möjeligheten och nyttan af beqvämare båtfart i Kimi elf*, 1754

## Lähteet
Hulluhovi

**Hulluhovi** () on taajama Leningradin alueen Hatsinan piirin Siiverskan kaupunkikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee peltoaukean keskellä 4,5 kilometriä Siiverskan asemalta etelään. Taajamassa on 1&nbsp;300 asukasta (vuonna 2012).

Hulluhovin kartano kuului 1800-luvun alusta lähtien vuoden 1812 sankarille Peter Wittgensteinille ja hänen perillisilleen, jotka perustivat sinne Venäjän isänmaalliselle sodalle omistetun museon. Vuonna 1917 kartanon maat kansallistettiin ja luovutettiin maatalouskommuunille, josta myöhemmin muodostui Lamppulan sovhoosi. Ennen toista maailmansotaa kartanorakennuksessa oli lepokoti. Sodan aikana Hulluhovissa sijaitsi saksalaisen armeijakunnan päämaja. Nykyään siellä toimivat Leningradin alueen psykiatrinen ja tuberkuloosisairaala sekä metsänhoitoalueen konttori.

Taajama koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä huviloista ja omakotitaloista sekä kunnallisista asuintaloista. Kartanosta on säilynyt puistoalue, arkkitehti Aleksandr Brjullovin vuonna 1832 rakentama katolinen hautakirkko sekä joukko talousrakennuksia. Koprinan luterilainen seurakunta käytti kirkkoa 1920–1930-luvuilla, nykyään se kuuluu Pyhän Katariinan kirkon katoliselle seurakunnalle. Taajaman pohjoislaidalla on saksalaisten teloittamien neuvostosotilaiden veljeshauta muistomerkkeineen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hulluhovi Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa
Polssova

**Polssova** () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Siiverskan kaupunkikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee peltoaukean keskellä 3,5 kilometriä Siiverskan asemalta etelään. Kylässä on 260 asukasta (vuonna 2012).

Polssovan kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Ruotsin vallan aikana 1600-luvulla sinne asettui inkerinsuomalaisia, jotka kuuluivat Koprinan luterilaiseen seurakuntaan. 1860-luvulle saakka Polssovan talonpojat olivat tilanomistajien maaorjia. Vuonna 1897 kylässä oli 631 asukasta, joista 487 oli ortodokseja ja loput luterilaisia.

Nykyään Polssova koostuu lähinnä puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista ja huviloista. Kylän pellot kuuluvat maatalousyritys Orlinskojelle. Länsipuolella on käytöstä poistettu pienkoneiden lentokenttä. Nähtävyyksiin kuuluu 1200–1300-lukujen kurgaanikivikehyshauta sekä vuonna 1888 rakennettu tsasouna.

## Lähteet
Pielilä

**Pielilä** () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Siiverskan kaupunkikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Ortesjoen rannalla 3,5 kilometriä Siiverskan asemalta itään. Kylässä on 2&nbsp;300 asukasta (vuonna 2012).

Paikkakunta on saanut alkunsa 1700-luvun lopulla rakennetusta Frantz Böllin aateliskartanosta, jota kutsuttiin aluksi nimellä *Gorka* ja myöhemmin perustajansa mukaan *Belogorka*. 1800-luvun lopulla seudulle syntyi huvila-asutusta. Vuonna 1912 Belogorkan päärakennuksen paikalle pystytettiin Jelisejevin kauppiasperheen tyttären jugendtyylinen kartano. 1920-luvulla sinne perustettiin maatalouden tutkimuslaitos.

Nykyään Pielilässä toimii Venäjän maatalousakatemian tutkimusinstituutti sekä meteorologinen tutkimuslaitos. Kylä koostuu etupäässä viisikerroksisista asuintaloista. Palveluihin kuuluvat lastentarha, alakoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja lääkintäasema. Pielilään on linja-autoyhteys Siiverskan asemalta.

Ortesjoella käytöstä poistetun voimalaitoksen lähellä on luonnonmuistomerkkinä suojeltu devonikauden kalafossiileja sisältävä kalliomuodostelma. Patoaltaan rannalla sijaitsee myös 1000–1300-luvun kurgaanihauta. Kylän rakennusmuistomerkkejä ovat 1990-luvulla raunioitunut Jelisejevan kartano (arkkitehti Vladimir Tavlinov) sekä restauroitu, mutta torninsa ja kupolinsa menettänyt Pyhän Nikolauksen kirkko (Stepan Ovsjannikov, 1904–1906).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pielilä Leningradin alueen kulttuuri -tietosanakirjassa
Pyhäiibikset

**Pyhäiibikset** (*Threskiornis*) on iibiksien heimoon kuuluva pelikaanilintusuku. Pyhäiibiksiä on BirdLife Suomen luokittelussa viisi lajia. Osa suvun lajeista on kuollut sukupuuttoon.

## Pyhäiibislajeja
* Aasianpyhäiibis (*Threskiornis melanocephalus*)
* Australianpyhäiibis (*Threskiornis molucca*)
* Madagaskarinpyhäiibis (*Threskiornis bernieri*)
* Poutaiibis (*Threskiornis spinicollis*)
* Pyhäiibis (*Threskiornis aethiopicus*)

## Lähteet
*
*ITIS: Threskiornis
RFA Appleleaf (A79)

**RFA Appleleaf** (viirinumero A79) oli Royal Fleet Auxiliaryn Leaf-luokan laivaston tankkeri, jollaisena sen tärkein tehtävä oli tankata muita laivaston aluksia merellä.

## Valmistus
Alus tilattiin Cammell Lairdilta Birkenheadistä. Se laskettiin vesille 24. heinäkuuta 1975 nimellä *Hudson Cavalier*. Alus makasi vesille laskun jälkeen ankkurissa Merseyssä. Se matkasi 10. joulukuuta 1978 ylös Tyne-jokea muutettavaksi RFA:n palvelukseen ottoa varten ja alus määrättiin palvelukseen otettavaksi helmikuussa 1979. Alus lunastettiin lontoolaiselta Matheson and Companyltä ja se nimettiin *RFA Appleleafiksi*.

## Palvelus
Alus myytiin 1989 ja se nimettiin *Westraliaksi*. Se myytiin uudelleen 2007 nimettynä *Shiraziksi*.

## Lähteet
*

### Viitteet
Erland Herkenrath

**Erland Franz Herkenrath** (24. syyskuuta 1912 Zürich &ndash; 17. heinäkuuta 2003 Weggis) oli sveitsiläinen käsipalloilija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla zürichiläistä Grasshopper Clubia. 

Herkenrathin isä tuli Kölnistä Saksasta ja äiti Norrköpingistä Ruotsista. He muuttivat Zürichiin 1910 ja asuivat siellä Erlandin syntyessä. Herkenrath opiskeli Zürichissä teknologiaa ja oli Grasshopperin käsipallojaoston perustajajäsen. Hän pelasi seurassa koko uransa ajan aina vuoteen 1956 saakka ja voitti sen kanssa yhteensä kuusi Sveitsin-mestaruutta. Herkenrath edusti myös Sveitsin maajoukkuetta ja oli voittamassa olympiapronssia Berliinistä 1936 sekä hopeaa ulkokäsipallon MM-kisoisoissa 1938. 

Herkenrath johti urheilu-uransa jälkeen aiemmin isänsä hallussa ollutta yritystä, joka valmisti sähköteknisiä laitteita ja oli aktiivinen 1980-luvun puoliväliin saakka. Eläkkeelle jäämisensä jälkeen hän muutti Luzernjärven lähelle Weggisiin, jossa hän myös kuoli.

## Lähteet

* Herkenrathin profiili sports-reference.com -sivustolla
Theodor Henrik August Wegelius

**Theodor Henrik August Wegelius** (30. marraskuuta 1908 Viipuri – 24. heinäkuuta 1970) oli Helsingin yliopiston metsäteknologian professori (ruotsinkielinen virka) vuosina 1948–1970.

Wegelius kirjoitti ylioppilaaksi 1928, valmistui metsänhoitajaksi 1932 ja väitteli maatalous- ja metsätieteiden tohtoriksi 1940. Hän työskenteli assistenttina Helsingin yliopiston metsänarvioimislaitoksessa 1934–1938 ja metsäteknologisessa laitoksessa 1938–1939, Metsäntutkimuslaitoksessa 1939–1948 sekä Teknillisen korkeakoulun paperiteknillisellä osastolla 1947–1948. Hän oli myös Helsingin yliopiston puuteknologian dosentti vuodesta 1942 ja Pihkatuote Oy:n toimitusjohtaja 1942–1944. Lisäksi Wegelius oli Yhtyneiden Paperitehtaiden hallintoneuvoston jäsen vuodesta 1952 ja Metsätyö Oy:n johtokunnan varapuheenjohtaja vuodesta 1951.

Professori Wegeliuksen isoisiä olivat senaattorit Theodor Wegelius ja R. A. Wrede. Hänen veljensä oli röntgenologian professori Carl Wegelius.

## Lähteet
Kurovitsa

**Kurovitsa** () on kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Siiverskan kaupunkikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee laajan peltoaukean keskellä 5,5 kilometriä Siiverskan asemalta koilliseen. Kylässä on reilut 700 asukasta (vuonna 2012).

Kylä mainitaan ensimmäisen kerran Novgorodin Vatjan viidenneksen verokirjassa vuonna 1499/1500. Venäjän vallattua Inkerin takaisin Ruotsilta Pietari I lahjoitti Kurovitsan kartanon kylät pojalleen Alekseille. 1860-luvulle saakka Kurovitsan asukkaat olivat tilanomistajien maaorjia. Vuonna 1897 kylässä oli 579 asukasta, joista 470 oli ortodokseja ja loput vanhauskoisia.

Nykyään Kurovitsa koostuu puutarhapalstojen ympäröimistä omakotitaloista, kunnallisista asuintaloista ja huviloista. Sen kautta kulkee Hatsinan ja Siiverskan välinen maantie sekä Pietarista etelään johtavat valtatiet yhdistävä Kemppaalan ja Hattulan välinen maantie R40. Kylässä sijaitseva karjatila on lopettanut toimintansa. Nähtävyyksiin kuuluu vanhalla suomalaisella hautausmaalla sijaitseva 1000–1200-luvun kurgaaniryhmä sekä vuonna 1873 rakennettu Kazanin Jumalanäidin tsasouna.

## Lähteet
Verneri Veistäjä

**Veijo Verneri Veistäjä** (vuoteen 1947 **Vesterdahl**; 12. helmikuuta 1913 Sortavala – 6. helmikuuta 1968 merellä Turun edustalla) oli suomalainen teatterihistorioitsija ja filosofian kandidaatti. Hän oli Teatterijärjestöjen keskusliiton toiminnanjohtaja 1949–1951, asiamies vuodesta 1955, *[[Teatteri (lehti)|Teatteri]]*-lehden päätoimittaja 1945–1951, Helsingin Kansanteatteri-Työväenteatterin pääjohtaja 1951–1955. Hän hoiti myös monia luottamustoimia.

Ollessaan matkalla Tukholmasta Turkuun Veistäjä katosi matkustajalaiva Ilmattarelta aamulla 6. helmikuuta 1968 hieman ennen Turun satamaan saapumista. Hänen ruumiinsa löydettiin merestä satama-alueelta jäälohkareiden seasta 29. maaliskuuta. Hänen todettiin kuolleen hukkumalla.

Veistäjän vanhemmat olivat Albert Verneri Vesterdahl ja Karin Teresia Rundqvist. Hänen veljensä oli kulttuuritoimittaja Olavi Veistäjä.

## Julkaisuja
* *Teatterimme ja nykyhetki III: Suomen näyttämötaiteen vuosikirja 1946–47* (toimite), Suomen teatterijärjestöjen keskusliiton julkaisuja 3, 1947 
* *Teatterin maailma: Maamme teatterit ja niiden taiteilijat*, Tammi 1950
* *Kasvot naamion takana: Kuvauksia näyttelijöistä omissa oloissaan*, Tammi 1953
* *Viipurin ja muun Suomen teatteri*, Tammi 1957
* *Kotkan teatterit ja näyttämöt*, Kotkan kaupunginteatteri 1958

## Lähteet
Ventspilsin satama

**Ventspilsin satama** tai **Ventspilsin vapaasatama** (, , LOCODE: LV VNT) on Ventspilsissä Latvian länsiosissa, Ventajoen suuaukolla sijaitseva maan toiseksi suurin satama.

Vapaasatama on liikennöitävissä vuoden ympäri; tämä Itämeren keskiosissa sijaitseva satama on vapaa jäästä miltei joka talvi. Satama voi ottaa vastaan syväykseltään enintään 15-metrisiä aluksia. Satama-alueen laiturien kokonaismitta on 11,0 kilometriä.

## Liikenteen määrä
### Ventspilsin vapaasataman vuosittainen rahtimäärä

Yli puolet vapaasataman rahdista liittyy raakaöljyn ja öljytuotteiden siirtämiseen (tammi-heinäkuussa 2012 osuus rahdista 53 %). Myös kivihiiltä kuljetetaan paljon (tammi-heinäkuussa 2012 osuus 27 % rahdista).


### Lauttaliikenne

Vuonna 2011 Ventspilsin sataman lauttaliikenne kuljetti yhteensä runsas 53 tuhatta matkustajaa. Satamaan liikennöi syksyllä 2012 kolme myös matkustajaliikennettä palvelevaa lauttalinjaa:
* Scandlines-varustamon alus *Scottish Viking* reitillä Ventspils–Nynäshamn (Ruotsi), viidesti viikossa
* Scandlinesin alus *URD* reitillä Travemünde (Saksa)–Ventspils, kahdesti viikossa
* Finnlines-varustamon alus *Transrussia* reitillä Lyypekki (Saksa)–Ventspils–Pietari (Venäjä), kahdesti viikossa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Baltic Coal Terminal throughput rises nearly 20 percent (2012-12-10)  (portnews.ru)
Carl Gustaf Weman

**Carl Gustaf Weman** (14. lokakuuta 1740 Liperi – 15. helmikuuta 1803 Kemiö) oli suomalainen pappi, kielentutkija ja runoilija. Hän kirjoitti runoja sekä suomeksi että ruotsiksi, viisi suomenkielistä hovirunoa vanhalla runomitalla ja kolme ruotsinkielistä. Hänen latinankielinen väitöskirjansa käsitteli suomen ja heprean kielten sukulaisuutta.

Wemanin vanhemmat olivat liperiläinen henkikirjuri Gustaf Adolf Weman (k. 1768) ja Anna Margareta Frese. Hän kävi Rantasalmen triviaalikoulua ja Porvoon lukiota ja pääsi ylioppilaaksi 1760. Weman opiskeli Turun akatemiassa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1766. Hänet vihittiin papiksi Uppsalan hiippakunnassa 1774.

Weman toimi Turun akatemian suomalaisen kirjallisuuden dosenttina 1768–1769 ja 1771–1772. Hän oli ylimääräisenä sotilaspappina Tukholmassa 1774 ja vuodesta 1775 alkaen hän toimi henkikaartin rykmentinpastorina ja samalla kuninkaallisten prinssien suomen kielen opettajana 1775–1776. Weman oli Tukholman suomalaisen seurakunnan vt. kappalaisena 1776, mutta jo samana vuonna hänestä tuli Kemiön kirkkoherra ja tätä tehtävää hän hoiti kuolemaansa saakka. Weman toimi saarnaajana pappeinkokouksessa Turussa 1791 ja hän oli edustajana Uppsalan yliopiston riemujuhlassa 1793. Weman nimitettiin lääninrovastiksi 1792.

## Teoksia
* *Aphorismi miscellanei ad ideam eruditi pertinentia tractantes, quos permittente ampliss. fac. phil. reg. acad. Aboensis censuræ publicæ submittunt Sigfridus Porthan philos. mag. & histor. litt. docens, et Carolus Gustavus Weman Wiburgensis, die Martii anni MDCCLXV. L. H. Q. A. M. C*. Aboæ, impressit Joh. Christoph. Frenckell, 1765
* *Riemu runo suomalainen, wirsi weisattu Turussa, koska Hänen Kuningaallinen Korkeudensa Ruotzin waldakunnan kruunu-printzi Gustavi andoi itzens awion lijttohon, Hänen Kuningaallisen Korkeudensa kruunu-printzessan Sophia Magdalenan canssa, Danmarkista, joka tapahtui Tukkihulmissa sijnä 4. päiwänä talwi kuussa, wuonna 1766, edestuotu nöyrimmässä alamaisudessa, ja ilo-puhesa julistettu, sijnä 15 päälle seurawaisena, Turun korkiassa koulußa* ; Carl Gustaf Wemannilda, karjalaiselda. phil. magist. Turusa, prändätty Johan Christoph. Frenckellildä 1766
* *Ilo-puhe, heidän kuningallisten majestäteinsä, kuningas Gustavi III:nen ja drottningi Sophia Magdalenan korkian kruunamisen ylitze, alammaisesza nöyrydeszä pidetty, Stockholmin kaupungin suuresza raastuwan-salisza, sinä 14 päiwänä kesäkuusza wuonua 1772*. Carl Gustaf Wemannilda. Stockholmisza, prändätty kuningallisesza suomalaisesza prändiszä, Joh. Arv. Carlbohmilda, 1772. *Fägne-tal öfwer deras kongl. majestäters konung Gustaf III och drottning Sophia Magdalenas : höga krönings-act, i djupaste underdånighet hållit, i Stockholms stads stora rådhussal, den 14 junii 1772, af Carl Gustaf Weman. Stockholm*, tryckt i kongl. finska boktryckeriet, hos Joh. Arv. Carlbohm, 1772.
* *Predikan, wid prästmötet i Åbo, den 3 september 1791*, hållen af Carl Gustaf Weman. Åbo, tryckt i Frenckellska boktryckeriet 1791

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Carl Gustaf Wemanin elämäkerta Kansallisbiografiassa
*Nordisk familjebok Runeberg.orgissa
Sanka

**Sanka Oy** oli Loviisaan vuonna 1950 perustettu muoviyritys, joka valmisti suihkukaappeja ja muita suihkutilakalusteita. 1950-luvulla Sanka tuli tunnetuksi akryylimuovisten design-valaisimien valmistajana, joiden suunnittelijoita olivat Yki Nummi, Lisa Johansson-Pape ja Svea Winkler.

Erkki Keckmanin perustama Sanka Oy aloitti valmistamalla muovisia silmälasinsankoja eli -kehyksiä, joista oli sotien jälkeen monen muun tavaran tavoin pulaa. Tästä yritys sai nimensäkin. 1950-luvulla Sanka teki muovista myös monia kirjoitus- ja toimistotarvikkeita, kuten viivaimia, paperiveitsiä ja täytekynien kuoria.

Keckman lähti Yki Nummen kanssa kokeilemaan akryylia valaisinmateriaalina 1950-luvun alkupuolella. Se ei tuntunut sopivan massatuotantoon kalleutensa ja valmistuksen hitauden vuoksi, mutta pieniin design-tuotteiden sarjoihin se oli omiaan. Se kestää myös valaisinten jatkuvaa 80—90&nbsp;°C lämpötilaa ja on työstettävissä leikkaamalla, poraamalla, jyrsimällä ja liimaamalla sekä paineilmaa muttei lainkaan muotteja käyttäen.

Sanka Oy:n tunnetuimpia valaisinmalleja olivat Yki Nummen *Lokki*-riippuvalaisimet ja *Modern Art* -pöytävalaisin, joita nykyisin valmistavat Keraplast ja Innojok.

Sanka laajensi tuotantoaan 1960-luvulla puistovalaisimiin ja kattokupuihin sekä lujitemuovitekniikkaan, jolla valmistettiin huonekalujen runkoja. Sanka Oy:n tuotteiden, suihkutilakalusteiden valmistus aloitettiin 1970 ja lopetettiin 2020.

Vuonna 1983 Keckmanin perhe myi Sanka Oy:n SLO-konsernille, Vuonna 1986 Nokian kaapeli –ja koneryhmä osti koko SLO-konsernin ja Sanka Oy siirtyi Nokian ja AEG:n yhdessä omistamalle Idman Oy:lle.

Enimmillään Sangan palveluksessa oli noin 60 työntekijää. Yhtiö toimi niin sanotulla Sanganmäellä Loviisan pohjoispuolella vuoteen 1989, jolloin se siirtyi uusiin tiloihin Loviisan uudelle teollisuusalueelle. Kun Idman päättikin keskittää valaisinvalmistuksensa Mäntsälään, Sangan liikevaihto putosi 40&nbsp;prosenttia.

Vuonna 1994 Tapani Myllys osti Sanka Oy:n koko osakekannan ja kiinteistön. Yhtiön vakavaraisuus ja kannattavuus paranivat, ja Sanka Oy sai noin 30 prosentin markkinaosuuden kylpytilakalustemarkkinoilla.

Syksyllä 2010 koko osakekanta myytiin pohjoismaiselle pääomasijoitusyhtiö CapManille, joka liitti Sanka Oy:n uuteen pohjoismaiseen kylpyhuonesisustukseen keskittyvään Vanna Group -konserniin, johon entuudestaan kuuluivat ruotsalaiset INR- ja Aspen-yhtiöt.

Yrityksen liikevaihto tilivuonna 2011/12 oli 4,3 miljoonaa euroa.

## Lähteet
Hjalmar von Wendt

**Hjalmar Alexander von Wendt** (23. maaliskuuta 1874 Somerniemi – 24. huhtikuuta 1948 Helsinki) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos.

Von Wendtin vanhemmat olivat tilanomistaja Konstantin von Wendt ja Ludovica Wilhelmina Hedenberg ja puolisot vuodesta 1900 Gerda Catharine Frey ja vuodesta 1914 Märta Fabritius. 

Von Wendt oli Finlaysonin toimitusjohtaja 1917–1934 ja sittemmin Finlayson-Forssaksi muuttuneen yhtiön toimitusjohtaja 1934–1947 eli yhteensä 30 vuotta ja aina 73-vuotiaaksi asti. Yrityksen palvelukseen hän oli tullut jo 1898. Von Wendt opiskeli kaupallista alaa Turussa ja työskenteli lasitehtaassa Miehikkälässä ennen tuloaan konttoristiksi Finlaysonille Tampereelle. Hän oli konttoristina vuoteen 1911 saakka, sitten prokuristina vuoteen 1915 ja apulaisjohtajana vuoteen 1917 saakka, jolloin hänestä tuli Finlaysonin toimitusjohtaja. Finlaysonin alkuvuosina von Wendt teki useita ulkomaan opintomatkoja toiminnan kehittämiseksi. Hänen johdossaan Finlaysonista kehittyikin merkittävä tekstiilialan yhtiö. 

Von Wendillä oli myös useita elinkeinoelämän luottamustehtäviä, esimerkiksi Suomen Kutomateollisuuden Työnantajain Liitossa. Von Wendt hankki jo 1919 Kangasalta Toosilan kartanon, jossa hän kasvatti muun muassa Ayrshire-lehmiä.

## Lähteet
Risto Jurva

**Risto Sakari Jurva** (1. heinäkuuta 1888 Vaasa – 8. joulukuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen tiedemies, joka toimi Merentutkimuslaitoksen johtajana 1947–1953.

Jurvan  vanhemmat olivat kamreeri Olof Kristian Jurva ja Anna Kristina Hällberg. Jurva toimi Ilmatieteellisessä keskuslaitoksessa assistenttina ja amanuenssina 1908–1911. Filosofian kandidaatiksi hän valmistui 1918 ja seuraavana vuonna hänestä tuli Merentutkimuslaitoksen assistentti. Laitoksen jääosaston vt. talassologina hän toimi useaan eri otteeseen 1924–1939. Jurva valmistui filosofian lisensiaatiksi 1937 ja väitteli tohtoriksi 1938 tutkielmalla *Über die Eisverhältnisse des Baltischen Meeres an der Küsten Finnlands*. Jääoaston vakinaiseksi talassologiksi hänet nimitettiin 1940 ja sitten koko Merentutkimuslaitoksen johtajaksi ja professoriksi 1947.

Jurvaa pidettiin Itämeren jääolojen asiantuntijana. Hän toimi Helsingin yliopiston seismisen aseman hoitajana ajoittain 1924–1928 ja vakinaisesti vuodesta 1929 sekä aseman valvojana vuodesta 1946. Jurva oli Helsingin yliopiston geofysiikan dosentti vuodesta 1938. Hän toimi 1926–1946 Geofyysillisen seuran ensimmäisenä sihteerinä ja puheenjohtajana vuodesta 1947. Vuodesta 1946 alkaen hän oli myös Maantieteellisen seuran sihteeri ja *Fennica*- ja *Acta Geographica* -sarjojen toimittaja sekä Terran päätoimittaja. Väitöskirjan ohella Jurva julkaisi useita muita tutkimuksia, jo vuonna 1912 meteorologian alaan kuuluvan tutkimuksen *Säätila hallaöinä Suomessa 1892–94*, joka oli ensimmäinen laatuaan Suomessa. Väitöskirjaansa täydentävän arvokkaan karttateoksen hän julkaisi 1937.   

Jurvan puoliso vuodesta 1949 oli Anni Maria Siimes, toimittaja Yrjö Kauhasen leski.  

## Lähteet
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
*
Kurovitsy

**Kurovitsy** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Kukkosi (ven. Kurovitsy), kylä Leningradin alueen Jaaman piirin Suuren-Lutskan kunnassa Venäjällä
* Kurovitsa (ven. Kurovitsy), kylä Leningradin alueen Hatsinan piirin Siiverskan kunnassa Venäjällä
Antti J. Kallio

**Antti J. Kallio** (s. 21. maaliskuuta 1963) on muotoilutuottaja ja toimitusjohtaja Design & Art Management Finland Oy:ssä (DAMF). Hän toimii muotoilijoiden ja taiteilijoiden asiainhoitajana.

Vuonna 2001 Kallio ohjasi, käsikirjoitti ja kuvasi Suomessa maailman ensimmäisen mobiilielokuvan kämmenmikron kamerakortilla. Mobiilileffa.netin ja Matila & Röhr Production Oy:n tuottama *Maitokärry* on viiden minuutin lyhytelokuva, jonka pääosissa ovat Kai Lehtinen ja Peter Franzén. Elokuvan ovat ohjanneet ja kuvanneet Antti J. Kallio ja Kai Lehtinen Kallion käsikirjoituksen pohjalta. Vuotta myöhemmin sama ryhmä tuotti kännykkämusiikkivideon, jolla Kallio esittää J. Karjalaisen säveltämän ja Timo Kiiskisen sanoittaman kappaleen *Valo*.

## Teoksia
* Nevaluoma, Kari-Otso & Kallio, Antti J.: *Suomalaisten mestareiden huonekalut*. Espoo: Paasilinna, 2011. .
* Kallio, Antti J.: *Sarvivaaran pojat*. NonStopNovels / BoD, 2018. 

## Lähteet
Ludvig Alexander Wennerström

**Ludvig Alexander Wennerström** (9. syyskuuta 1849 Turku – 3. lokakuuta 1909 Porvoo) oli suomalainen pappi, opettaja, toimittaja ja moninkertainen valtiopäivämies.

## Henkilöhistoria
Wennerströmin vanhemmat olivat räätäli Robert Wennerström ja Karolina Nyberg ja puolisot vuodesta 1871 Naemi Gustava Hedberg (k. 1904) ja vuodesta 1905 Katarina Elisa Wirzenius. Wennerströn tuli ylioppilaaksi 1868 ja suoritti teologian erotutkinnon ja vihittiin papiksi 1871. Hän sai rovastin arvonimen 1893. Wennerström toimi ensin pappina useissa eri seurakunnissa, Sulkavan kirkkoherra hän oli 1888–1903, Kangasniemen  1903–1907 ja Helsingin eteläisen ruotsalaisen seurakunnan vuodesta 1907. Savonlinnan tuomiokapitulin asessorina Wennerström toimi 1897–1903.  Hän oli   pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1888, 1891, 1894, 1897, 1899, 1900, 1904 ja 1905. Wennerström toimi myös uskonnonopettajana Porvoossa usean vuoden ajan, samoin kuin toimitti *Evangelisk Tidning* -lehteä 1873–1876, *Sändebudet*-lehteä 1876–1884 ja *Menniskovännen*-lehteä 1892–1903.

## Julkaisuja
* *Tilastollinen ja biografillinen Suomen evankelis-lutherilaisten seurakuntain ja papiston matrikkeli: piispa [[Anders Johan Hornborg|A. J. Hornborg]] vainajan v. 1873 kirjoittaman matrikkelin mukaan*, 1885
* *[[Fredrik Gabriel Hedberg]]in elämä ja vaikutus: elämäkerrallinen kuvaus*, 1897

## Lähteet