open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lotus Esprit

**Lotus Esprit** on Lotus-automerkin malli, jota valmistettiin Britanniassa vuosina 1976&ndash;2004. Esprit oli teräsrungon varaan rakennettu kaksipaikkainen lasikuitukorinen urheiluauto, jossa oli pitkittäin sijoitettu keskimoottori ja viisivaihteinen käsivalintainen vaihteisto. Auton alkuperäinen muotoilija on Giorgetto Giugiaro; 1987 esitellyn, uudemman korimallin muotoili Peter Stevens. Useimmissa malleissa moottorina käytettiin Lotuksen omaa 4-sylinteristä twin cam -moottoria, jonka iskutilavuus vaihteli 2,0–2,2 litran välillä ja suurin teho versiosta riippuen oli 150–300 hevosvoimaa. Viimeisissä Esprit-versioissa käytettiin niin ikään Lotuksen itse suunnittelemaa ja valmistamaa V8-moottoria.

## Mallit

* ESPRIT S1 1976-1977
* ESPRIT S2 1978-1981
* ESPRIT JPS 1978-1979
* ESPRIT S2.2 1980-1981
* ESPRIT ESSEX 1980
* ESPRIT S3 1981-1987
* TURBO ESPRIT 1981-1986
* TURBO ESPRIT HC 1987
* ESPRIT TURBO 1987-1990
* ESPRIT 1987-1990
* ESPRIT SE 1989-1991
* ESPRIT S 1991
* ESPRIT X180R 1991-1992
* ESPRIT SE 1992-1993
* ESPRIT S4 1993-1996
* ESPRIT SPORT 300 1993
* ESPRIT S4s 1995-1996
* ESPRIT GT3 1996-1998
* ESPRIT V8 1996-98
* ESPRIT V8-GT 1998-01
* ESPRIT V8-SE 1998-01
* ESPRIT SPORT 350 1999
* ESPRIT 2002-03
* ESPRIT 2002-04

## Aiheesta muualla
Ping Pong (yhtye)

**Ping Pong** () on israelilainen popyhtye, joka edusti Israelia vuonna 2000 Euroviisuissa Tukholmassa laululla *Same'ach*. Laulun sanat viittasivat Damaskoksesta olevaan ystävään, joka tapaili israelilaista tyttöä. Kappaleen lopussa laulajat liehuttivat Israelin ja Syyrian lippuja. Laululla haluttiin viestittää Israelin ja Arabimaiden välistä rauhaa. Yhtyeen jäseniä ovat Guy Asif, Ahal Eden, Roy Arad ja Yifat Giladi, ja yhtye on julkaissut yhden albumin numeltään *Between Moral and Fashion* vuonna 2000.
Maapäivät

**Maapäivät** on nimitys erilaisista valtiollisista kokouksista, joihin osallistuu jonkin tietyn alueen edustajia käsittelemään alueen lainsäädäntöön ja hallintoon liittyviä asioita. Joissakin tapauksissa maapäivät-nimitystä on käytetty säännöllisesti kokoontuvista parlamenteista, toisissa tapauksissa maapäivät ovat kokoontuneet jonkin poikkeuksellisen tilanteen vuoksi. Suomessa on pidetty kolmet maapäivät, vuosina 1616, 1742 ja 1809.

## Etelä-Tiroli
Italian itsehallinnollisen alueen Etelä-Tirolin parlamenttia kutsutaan saksaksi maapäiviksi (saks. *Südtiroler Landtag*).

## Itävalta ja Saksa
Itävallan ja Saksan osavaltioparlamentteja kutsutaan maapäiviksi (saks. *landtag*).

## Liechtenstein
Liechtensteinin parlamentti on nimeltään landtag eli maapäivät.

## Suomessa pidetyt maapäivät

* Helsingin maapäivät, pidettiin Kustaa II Aadolfin kutsusta vuonna 1616.
* Turun maapäivät, pidettiin pikkuvihan aikana vuonna 1742.
* Porvoon valtiopäivät, joita toisinaan kutsutaan maapäiviksi, pidettiin Venäjän vallan alkaessa vuonna 1809.

## Katso myös
* Ruotsin maapäivät
* Valtiopäivät
Erwin Resch

**Erwin Resch** (s. 2. huhtikuuta 1957 Mariapfarr, Itävalta) on itävaltalainen uransa lopettanut alppihiihtäjä.

Resch saavutti pronssia syöksylaskusta Schladmingin maailmanmestaruuskilpailuissa 1982. 1984 Sarajevon olympialaisten syöksylaskussa, hän sijoittui yhdenneksitoista.

Maailmancupissa Resch pystyi kolmeen syöksylaskun osakilpailuvoittoon ja yhteensä 13 palkintokorokepaikkaan. Hän sijoittui syöksylaskun maailmancupissa toiseksi ja kokonaiskilpailussa kahdenneksitoista kaudella 1983–1984.

Resch lopetti uransa vuonna 1991.

## Osakilpailuvoitot

## Lähteet
*
*Resch Ski-databasen sivuilla
Wolfram Sievers

**Wolfram von Sievers** (10. heinäkuuta 1905 – 2. kesäkuuta 1948) oli saksalainen natsitohtori, joka toimi Ahnenerben pääsihteerinä vuosina 1935–1945. 

Sievers syntyi Hildesheimissä vuonna 1905 ja työskenteli jonkin aikaa kirjakauppiaana. Hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen vuonna 1929 ja työskenteli myöhemmin Dachaun keskitysleirillä August Hirtin kanssa ja siirtyi 1943 sijaisjohtajaksi valtakunnan tutkimustoimistoon. Sievers osallistui ja johti muun muassa altistumis- ja jäädytystutkimuksia keskitysleireillä. Kokeissa vankeja pidettiin jääkylmässä vedessä kunnes he menettivät tajuntansa tai kuolivat. Yhteensä noin 280–300 vankia kuoli näissä jäädytyskokeissa. Sieversiä kutsuttiin ”natsi-Siniparraksi” johtuen tavasta kerätä irtisahattuja juutalaisten päitä.

Sievers tuomittiin sodan jälkeen kuolemaan 20. elokuuta 1947 rikoksista ihmisyyttä vastaan 
lääkärioikeudenkäynnissä, ja hirtettiin 2. kesäkuuta 1948.
Jokioisten rautatiesilta

**Jokioisten rautatiesilta** eli **Loimijoen rautatiesilta** oli Jokioisten kunnan keskustaajamassa sijainnut Loimijoen ylittänyt rautatiesilta. Teräsrakenteinen rakennettiin yhtä aikaa Forssan ja Humppilan välille rakennetun kapearaiteisen Jokioisten rautatien kanssa.

Rakenteeltaan silta oli teräsrakenteinen pendelisilta. Se muodostui kahdesta 10,8 metrin pituisesta kiviholvisillasta joen molemmin puolin, sekä neljästä 13,0 metrin pituisesta teräspalkkijänteestä, joita kannattelivat kolme ylä- ja alapäistään nivelöityä pendelipylvästä. Pendelipylväät oli alapäästään nivelöity jokeen sijoitettuihin kivisiin silta-arkkuihin. Teräksiset jänteet ja pendelipylväät koottiin paikalleen niittaamalla. Sillan Humppilan puoleisen kiviholvin silta-aukosta johti sivuraide naulatehtaalle. Tämän kiviholvin ja terässillan välinen yhdyskohta oli kiinteä. Terässillan liukulaakerointi oli sillan eteläpäässä olevassa kiviholvissa.

Silta yritettiin räjäyttää 24. huhtikuuta 1918 Suomen sisällissodassa, mutta vauriot jäivät vähäisiksi.

Käyttöhistoriansa aikana sillan suurimmaksi ongelmaksi osoittautui sillan päissä olevien kiviholvien eli sillan maatukien kallistuminen jokeen päin. Vuonna 1934 tehtyjen tarkistusmittausten perusteella sillan maatukien välinen etäisyys oli lyhentynyt alkuperäisestä 21&nbsp;senttimetriä. Pahiten oli siirtynyt Humppilan puoleinen maatuki, josta johtuen sillan pendelipylväät olivat kalleellaan Forssaan päin. Sillan lyhentymisen vuoksi oli maatuista jouduttu poistamaan kiveä, jotta lämpölaajeneminen mahdollistuisi. Maatukien liikkeestä johtuva pylväiden asentovirhe korjattiin vasta vuonna 1940. Samalla kiviholveja vahvistettiin betonilla ja Humppilan puoleisen kiviholvin yläosa purettiin ja korvattiin levysillalla, joka oli saatu käytettynä entiseltä Järvensivun rautatiesillalta Tampereen–Haapamäen radalta. Samassa yhteydessä myös varsinaisen sillan kiinteä laakeri siirrettiin sillan Forssan puoleiseen päähän. Humppilan puoleista kiviholvia jouduttiin vahvistamaan vielä vuonna 1955.

Sillan viimeisessä tarkastuksessa keväällä 1972 itse silta todettiin hyväkuntoiseksi lukuun ottamatta sitä, että sillan tuet olivat painuneet neljästä viiteen senttiä vuoden 1954 tarkastuksen ja vaaituksen jälkeen. Sillan Forssan puoleisessa kiviholvissa todettiin kuitenkin vaarallisia halkeamia. Tilanteen vuoksi jarruttaminen  ja kiihdyttäminen sillalla kiellettiin, ja samalla kiellettiin junien hyötykuorman kasvattaminen. Tarkastusraportissaan rautatiehallituksen diplomi-insinööri Heino Ollila kirjoitti seuraavaa:

Jokioisten rautatie lakkautettiin vuonna 1974. Vuonna 1978 silta siirtyi Jokioisten Museorautatie Oy:n omistukseen osana Jokioisten ja Minkiön välistä rataa. Silta kuitenkin purettiin syksyllä 1981 osakeyhtiön toimeksiannosta. Purkutyön suoritti Kuusakoski.

Nykyisin sillasta on jäljellä enää sillan kiviset maatuet. Jokioisten museorautatietä on suunniteltu jatkettavaksi Jokioisten rautatieasemalta Loimijoen länsirannalle maatukien kohdalle.		

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kediri

**Kediri** on kaupunki Indonesiassa. Se sijaitsee lähellä Brantas-jokea Itä-Jaavan provinssissa, Jaavan saarella. Kaupunki on merkittävä kauppakeskus Indonesian sokeri- ja savuketeollisuudelle. Vuonna 2002 Kedirissä oli 240&nbsp;163 asukasta.

Kaupungissa toimii Indonesian jalkapalloliigan ylimmällä sarjatasolla pelaava Persik Kediri. Joukkue on voittanut ensimmäisen divisioonan kaksi kertaa. Viimeisin mestaruus tuli 2006. 

Vuonna 2007 tehdyt arkeologiset löydöt näyttäisivät viittaavan siihen, että Kediriä ympäröivällä alueella on saattanut sijaita 1000- ja 1200-luvuilla vaikuttanut hindulais-buddhalainen Kedirin kuningaskunta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*About Kediri Regency
Asikkalan kirkonkylä

**Asikkalan kirkonkylä** sijaitsee Asikkalassa noin kuusi kilometriä Vääksystä pohjoisluoteeseen. Kirkonkylän läpi kulkee Vääksyn ja Sysmän välinen seututie 314, jolla sijaitsee Asikkalan kirkonkylän pikavuoropysäkki.

Asikkalan kirkonkylällä sijaitsee Asikkalan kirkko. Nähtävyyksiin kuuluu kirkon lisäksi talomuseo. Alueella toimii Koulutuskeskus Salpauksen yksikkö.

Alueen asukasluku on noin 100 henkilöä, ja kirkonkylä on kokonaan maaseutua. Kirkonkylältä on noin kahdeksan kilometrin matka Pulkkilanharjulle.

Asikkalan kirkonkylä on luokiteltu Suomen valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin, koska se Museoviraston mukaan ilmentää hyvin suomalaisten kirkonkylien rakennustapaa ennen 1920–1930-luvuilla alkanutta uusiutumisvaihetta. Kirkonkylä on säilynyt varsin alkuperäisenä, koska Asikkalan kaupallinen keskusta on kasvanut Vääksyyn.

## Lähteet
August Hirt

**August Hirt** (28. huhtikuuta 1898 Mannheim &ndash; 2. kesäkuuta 1945 Schönenbach/Schwarzwald) oli SS-Hauptsturmführer (kapteeni), joka palveli valtakunnanyliopiston puheenjohtajana Strasbourgissa toisen maailmansodan aikana.
Hän työskenteli Ahnenerbe-divisioonassa yhdessä Wolfram Sieversin ja Bruno Begerin kanssa. He keräsivät Dachaun keskitysleirissa murhattujen vankien luurankoja ja lähettivät 79 juutalaismiestä, 30 juutalaisnaista, 2 puolalaista, ja 4 aasialaista  Natzweiler-Struthofin keskitysleiriin kaasutettaviksi. Ruumiit palautettiin natsitohtoreille tutkimusta varten.
Jotkut epäilevät että aasialaiset olivat neuvostovankeja. Hirt ilmeisesti tutki meskaliinin vaikutusta myrkkynä.
Sodan jälkeen hän tappoi itsensä Schönenbachissa.

## Aiheesta muualla
Waldemar Hoven

**Waldemar Hoven** (10. helmikuuta 1903 – 2. kesäkuuta 1948) oli päälääkärinä Buchenwaldin keskitysleirillä, jossa hän oli vastuussa vankien murhaamisesta injektiopistoksilla, jotka sisälsivät fenolia tai bensiiniä.

Hoven syntyi Freiburgissa, Saksassa. Opiskeltuaan lääketiedettä Yhdysvalloissa Hoven liittyi SS:ään 1934. Hänet ylennettiin SS-Hauptsturmführeriksi Waffen-SS:ään.

Hän oli myös vastuussa vangittujen entisten SS-upseerien tappamisesta myrkkypistoksilla. He olisivat voineet käynnistää tutkimukset Ilse Kochia vastaan, jonka kanssa Hovenilla huhuttiin olevan suhde.

SS toimitti Hovenin oikeuteen, jossa SS-tuomari Konrad Morgen todisti Hovenin syylliseksi murhiin syöttämällä samaa myrkkyä venäläisille sotavangeille, jotka kuolivat samoihin oireisiin kuin SS-upseerit. Hoven todettiin syylliseksi ja tuomittiin kuolemaan. Tosin hän vietti vain 18 kuukautta vangittuna Buchenwaldissa, ennen kuin natsit armahtivat hänet, lääkärien tarve alkoi olla suuri natsi-Saksassa.
Sodan jälkeen liittoutuneet vangitsivat Hovenin. Hän joutui lääkärioikeudenkäyntiin, jossa hänet todettiin syylliseksi sotarikoksiin ja rikoksiin ihmisyyttä vastaan sekä kuulumisesta rikollisjärjestöön. Hoven tuomittiin kuolemaan ja hirtettiin 2. kesäkuuta 1948 Landsbergin vankilassa.
Jarmo Punkkinen

**Jarmo Punkkinen**  (s. 19. maaliskuuta&nbsp;1951 Valkeala) on suomalainen hiihtovalmentaja. Hän on koulutukseltaan liikuntakasvatuksen kandidaatti. Punkkinen on toiminut ampumahiihtäjien Kaisa Mäkäräisen ja Olli Hiidensalon hiihtovalmentajana.

Punkkinen kilpaili aikoinaan suunnistuksessa (10. sija Jukolan viestissä 1974, Kouvolan Rasti) ja hiihdossa. Hän on toiminut Suomen Ampumahiihtoliiton huippu-urheiluvaliokunnan puheenjohtajana ja Yleisradion hiihto- ja ampumahiihtoasiantuntijana. 

Punkkinen oli Italian hiihtäjien päävalmentaja vuosina 1984–1990 ja toimi samanaikaisesti hiihtäjä Manuela Di Centan henkilökohtaisena valmentajana vuodet 1987–1991. Sinä aikana Punkkinen sai lempinimen Italian hiihtomaineen kummisetä. Hän oli Ruotsin naisten joukkueen valmentajana 1992–1994. Hän valmensi myös Slovenian maajoukkuetta 1999–2001. Hän on toiminut myös Suomen hiihtoliiton nuorisovalmentajana 1979–1982. Punkkinen oli ampumahiihdon lajipäällikkönä vuosina 2005–2007.

Italian poliisin suorittamissa kuulusteluissa hiihtäjät Antonio Confortola, Albert Walder ja Giulio Capitanio sanoivat käyttäneensä veritankkausta maajoukkuevalmentajan johdolla Punkkisen aikana. Silvano Barco kertoi, että Punkkinen suositteli hänelle veritankkausta.

## Lähteet
*Kari-Pekka Kyrön haastattelu City-lehdessä 8/2001

### Viitteet
Kalevan Lentopallo

**Kalevan Lentopallo** on 7. tammikuuta 1957 perustettu tamperelainen lentopallon erikoisseura. Seuran virallinen lyhenne on KaLe ja sen toiminta on junioripainotteista. Seurassa harjoittelee viikoittain noin 90 tyttöä ja poikaa E-junioreista A-junioreihin. Lisäksi seura toimii kilpa- ja veteraaniurheilun parissa. 

Kalevan lentopallo järjestää vuosittain veteraaneille tarkoitetun Pirkka-turnauksen. Turnauksen pelipaikka on Tampereen Messu- ja Urheilukeskus. Pirkka-turnauksia on järjestetty vuodesta 1986 lähtien. Tämän lisäksi seura järjestää loppukesästä junioreille tarkoitetun kansainvälisen Kolibri-turnauksen Tampereen Messu- ja Urheilukeskuksessa. Kolibri-turnauksia on järjestetty vuodesta 2007 alkaen.    

Kalevan Lentopallolle myönnettiin Nuori Suomi -sinettiseuran status vuonna 2006 tunnustuksena laadukkaasta junioritoiminnasta.

## KaLen joukkueet kaudella 2008-09

### Naisten joukkueet
* Naiset 1 
* Naiset 2 (A-tytöt)

### Miesten Joukkueet
* Miehet 1 

### Juniorijoukkueet
* B-pojat
* C-pojat
* C-tytöt ja B2-tytöt
* D-pojat 
* D-tytöt 
* E-F-tytöt 
* E-pojat 

### Veteraanijoukkueet
* Miehet50 
* Miehet55 
* Miehet60 
* Miehet65-70 
* Naiset40-55 

## Aiheesta muualla
*Seuran kotisivut
Tangerang

**Tangerang** on kaupunki Bantenin provinssissa Indonesiassa. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Jakartasta länteen. Tangerang on yksi Jabotabekin alueen suurimmista kaupungeista. Sen pinta-ala on 154 neliökilometriä, ja sen väkiluku oli vuoden 2015 väestönlaskennan mukaan 2&nbsp;043&nbsp;213.

Jaavan saarella sijaitseva Tangerang on merkittävä teollisuus- ja tuotantokeskittymä, ja sen alueella toimii yli 1&nbsp;000 tehdasta. Monilla kansainvälisillä suuryrityksillä on kaupungissa tuotantolaitoksia. Ilmastoltaan Tangerang on kuuma ja kostea. Tietyt alueet koostuvat soista. 

2000-luvun alkupuolella Jakartan laajentuminen on saavuttanut Tangerangin, minkä seurauksena monet kaupungin asukkaista matkustavat Jakartaan töihin ja päinvastoin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tangerangin kaupungin viralliset sivut
Hizenin provinssi

**Hizenin provinssi** () oli Japanin provinssi Kyūshūlla. Se rajautui Chikuzenin ja Chikugon provinsseihin ja kuului Saikaidōn alueeseen. Nykyisin Hizenin provinssin alue jakautuu Sagan ja Nagasakin prefektuurien kesken, mutta siihen ei kuulunut nykyisin Nagasakin prefektuuriin kuuluvia Tsushiman ja Ikin provinssien alueita. 

Provinssin vanha pääkaupunki sijaitsi nykyisen Yamaton kauppalan alueella. Toyotomi Hideyoshi ohjasi hyökkäyksiään Koreaan Hizenin Nagoyan kaupungista, ja Shimabaran kapina käytiin Hizenin alueella. Sengoku-kaudella alue jakautui useille daimiolle, joista rikkaimmilla oli linna Sagassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhä Gellért

**Pyhä Gellért** (lat. *Gerardus,* ital. *Gerardo*; n. 980 Italia – 1046 nyk. Budapest, Unkari), oli italialaissyntyinen pappi, jolla oli tärkeä rooli Unkarin kääntymisessä kristinuskoon. Hän oli Csanádin piispa ja toimi Unkarin ensimmäisen kristityn kuninkaan Tapanin pojan, prinssi Imren opettajana. Gellért oli myös Unkarin ensimmäinen nimeltä tunnettu kirkollisten tekstien kirjoittaja.
	
Gellért kärsi marttyyrikuoleman vuonna 1046 nykyisessä Budapestissa, myöhemmin hänen mukaansa nimetyllä kukkulalla. Hän sai surmansa pakanallisessa kapinaliikkeessä, kun Unkarissa käytiin Tapani I:n kuoleman (1038) jälkeistä valtataistelua. Kapinalliset tappoivat monia piispoja ja pappeja, kunnes Andreas I (vallassa 1046–1060) kukisti heidät. Legendan mukaan Gellért työnnettiin piikkitynnyriin ja vieritettiin jyrkältä vuorenrinteeltä alas Tonavaan, ja kesti seitsemän vuotta pestä kivet puhtaaksi hänen verestään. Vuori nimettiin myöhemmin Gellértinvuoreksi, ja nykyään se on yksi Budapestin tunnetuimpia näköalapaikkoja. Kukkulan rinteessä näkyvällä paikalla on myös Gellértin muistomerkki.

Gellért kanonisoitiin pyhimykseksi vuonna 1083 yhdessä Tapanin ja Imren kanssa, ja hän on yksi Unkarin suojeluspyhimyksistä. Hänet on haudattu Belvárosin seurakuntakirkkoon.

## Muistomerkki
Paikalle, missä Gellért luultavasti murhattiin, pystytettiin muistomerkki vuonna 1904. Muistomerkissä on veistos, suihkulähde ja puoliympyrän muotoinen pylväikkö. Veistos kuvaa pyhää Gellértiä, joka pitää ristiä koholla oikeassa kädessään ja jonka jalkojen juureen on polvistunut kristinuskoon kääntynyt unkarilainen. Veistoksen on suunnitellut Gyula Jankovits ja pylväikön Imre Francsek.

## Lähteet
*
*
*}
*

### Viitteet
Jason Schmidt

**Jason David Schmidt** (s. 29. tammikuuta 1973) on yhdysvaltalainen baseballpelaaja (aloittava syöttäjä). Hän solmi 6. joulukuuta 2006 47 miljoonan dollarin kolmivuotissopimuksen Los Angeles Dodgersin kanssa. 

Schmidtin aiempina ammattilaisjoukkueina olivat olleet Atlanta Braves (1995–1996), Pittsburgh Pirates (1996–2001) ja San Francisco Giants (2001–2006).

## Lähteet
Gaylord Perry

**Gaylord Jackson Perry** (15. syyskuuta 1938 – 1. joulukuuta 2022 Gaffney, Etelä-Carolina) oli yhdysvaltalainen baseballsyöttäjä, joka loi pitkän Major League -uran vuosina 1962–1983. Viisinkertainen All-Star-pelaaja voitti Cy Young -palkinnon vuosina 1972 ja 1978.

Perry kelpuutettiin Baseball Hall of Fameen vuonna 1991.

## Lähteet
Hermann Florstedt

**Hermann Florstedt** (8. helmikuuta 1895 &ndash; 1945) oli SS-upseeri ja Majdanekin keskitysleirin komendantti toisen maailmansodan aikana.

Florstedt syntyi Lothringenissa, kun hänen sotaväessä vääpelinä palvellut isänsä oli komennuksella Bitschin linnoituksessa. Hän liittyi itsekin vapaaehtoisena armeijaan ja taisteli ensimmäisessä maailmansodassa. Sodan jälkeen hän toimi muutaman vuoden ajan demokratiaa vastustaneissa puolisotilaallisissa Stahlhelm-joukoissa. Vuonna 1931 Florstedt liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen sekä sen SA-taistelujärjestöön. Vain kuukauden jälkeen Florstedt siirtyi kuitenkin puolueen rinnakkaisiin SS-joukkoihin. Florstedt oli mukana johtamassa SA:n ja SS:n suurhyökkäystä kotikaupunkinsa Eislebenin kommunisteja vastaan helmikuussa 1933, hyökkäyksessä sai surmansa neljä ihmistä ja kymmeniä loukkaantui vakavasti. Natsien noustua valtaan kuukautta myöhemmin Florstedt nimitettiin Eislebenin kaupunginvaltuuston johtoon vastuullaan toisinajattelijoiden väkivaltainen hiljentäminen. Huhtikuussa 1934 SS-kapteenin arvoon ylennettynä hänet siirrettiin Ansbachiin 73.&nbsp;SS-lippukunnan komentajaksi ja elokuussa 1935 edelleen Karlsruheen Reiter-SS:n 14.&nbsp;lippukunnan johtoon SS-everstiluutnanttina. Nopea urakehitys koki kuitenkin kolhun Florstedtin riehuttua humaltuneena poliisiasemalla ja pahoinpideltyään rautatievirkailijaa. Vähempiarvoisiin tehtäviin Kasseliin siirrettynä Florstedt ylennettiin kuitenkin SS-everstiksi huhtikuussa 1938.

Toisen maailmansodan sytyttyä Florstedt liittyi syyskuussa 1939 natsipuolueen asevoimien Waffen-SS:n palvelukseen ja lähetettiin Buchenwaldin keskitysleirille vartijajoukkojen komentajaksi, mutta ajautui pian riitoihin ja siirrettiin hallinnollisiin tehtäviin leirijohtajaksi. Heinäkuussa 1940 Florstedt siirrettiin vastaaviin tehtäviin Sachsenhausenin keskitysleirille mutta palasi takaisin Buchenwaldiin muutamaa kuukautta myöhemmin ja ylennettiin komendantin sijaiseksi. Kesäkuussa 1942 Florstadt siirrettiin Mauthausenin keskitysleirille ja saman vuoden marraskuussa hänet nimitettiin Majdanekin keskitysleirin komendantiksi.

Florstedt pidätettiin lokakuussa 1943 syytettynä kavalluksesta osana Karl Otto Kochiin kohdistunutta laajempaa korruptiotutkintaa, tapausta tutki SS-tuomari Konrad Morgen. Florstedtilla huhuttiin myös olleen suhde Kochin vaimoon Ilse Kochiin. Florstedt tuomittiin kuolemaan ja joidenkin lähteiden mukaan SS teloitti Florstedtin yhdessä Kochin kanssa huhtikuussa 1945 hieman ennen sodan päättymistä. Asiasta ei kuitenkaan ole asiakirjoihin tai silminnäkijähavaintoihin perustuvaa varmuutta ja on myös esitetty hänen selvinneen sodasta hengissä. Itäsaksalainen *Thüringer Tageblatt* -sanomalehti väitti vuonna 1962 Florstedtin työskennelleen sodan jälkeen rikospoliisina Mainzissa, Länsi-Saksassa.

## Lähteet
Jordan EJ15

**Jordan EJ15** oli brittiläisen John McQuilliamin suunnittelema ja Jordanin käyttämä auto kaudella 2005. Autoa ajoivat tulokaskuljettajat portugalilainen Tiago Monteiro ja intialainen Narain Karthikeyan.

Talli aloitti kauden 2005 Midland Groupin omistuksessa. Midland oli ostanut tallin jo tammikuussa, mutta talli sai kilpailla vielä Jordan Grand Prix -nimellä. Autoon moottorit valmisti japanilainen Toyota ja renkaat toimitti viime kauden tapaan Bridgestone.

Kauden alussa ilmeni jälleen se, että EJ15-auto ei ollut tarpeeksi nopea. Talli kamppaili pääasiassa häntäpään sijoituksista yhdessä Minardin kanssa. Toyota-moottoreiden luotettavuus oli kuitenkin hyvä, joten tallille kertyi koko kauden aikana vain kuusi keskeytystä.

Kauden kahdeksassa ensimmäisessä kilpailussa talli sijoittui kymmenen parhaan joukkoon vain kaksi kertaa, kun Monteiro ylsi kymmenenneksi Bahrainin ja Kanadan GP:ssä. Yhdysvaltain GP:ssä Michelinin renkaita käyttäneet kuljettajat joutuivat turvallisuussyistä johtuen vetäytymään kilpailusta, joten vain Bridgestonen renkaita käyttäneet tallit, joihin myös Jordan kuului, ajoivat keskenään kilpaa. Jordan saavutti historiansa viimeisen palkintopallisijoituksensa Monteiron ajettua kolmanneksi Ferrareiden perään. Karthikeyan täydensi päivän neljännellä sijallaan ennen Minardi-kaksikkoa Christijan Albers-Patrick Friesacher.

Talli toi Saksan GP:hen päivitysversion autostaan. EJ15B:ksi nimetyn auton piti alun perin debytoida Ranskan GP:ssä, mutta talli ei kerennyt saamaan autoaan valmiiksi ajoissa. Tulokset eivät kuitenkaan parantuneet uudella autolla kovinkaan merkittävästi, mutta sillä saavutettiin tallin viimeiseksi jäänyt pistesija, kun Belgian GP:ssä Monteiro saavutti kahdeksannen tilan ja yhden pisteen.

Talli sijoittui valmistajien MM-sarjassa toiseksi viimeiseksi sijalle yhdeksän. Taakse jäi ainoastaan Minardi. Pisteitä Jordan onnistui keräämään viimeisellä kaudellaan 12 kappaletta, joista 11 saavutettiin Yhdysvaltain GP:stä.

## Formula 1 -tulokset

## Aiheesta muualla

* Jordan EJ15 - The Formula One DataBase 
* Jordan EJ15 - ChicaneF1
*  Jordan EJ15 - F1Olivier
Guelph

**Guelph** on kaupunki Ontarion provinssissa Kanadassa. Se sijaitsee noin sata kilometriä Torontosta etelään valtateiden 6 ja 7 risteyksessä. Kaupungissa on asukkaita noin 127&nbsp;000 (2006). Guelph on Wellingtonin piirikunnan pääkaupunki, vaikka se on poliittisesti varsin itsenäinen suhteessa piirikuntaan.

Guelph perustettiin 23. huhtikuuta 1827 englantilaisen Canada Companyn keskuspaikaksi. Sille myönnettiin kaupunkioikeudet vuonna 1879. 

Guelphin yliopisto on perustettu vuonna 1964. Yliopistossa on noin 20&nbsp;000 opiskelijaa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hieivuori

**Hieivuori** () on yleisnimitys Japanin Kioton kaupungin koillispuolella sijaitsevalle pohjois-eteläsuuntaiselle vuorijonolle. Alueen keskiosassa kohoavat tärkeimmät kaksi huippua ovat 848 metrin korkuinen *Ōhiei* (大比叡) ja 839 metrin korkuinen *Shimeigadake* (四明岳). Kioton prefektuurin ja Shigan prefektuurin välinen raja kulkee vuorijonoa pitkin.

Hieivuori tunnetaan erityisesti Enryaku-jin buddhalaisesta temppelistä, Tendai-lahkon päätemppelistä, jonka Saichō perusti vuonna 788. Se on otettu Unescon maailmanperintöluetteloon ja se on historiansa aikana ollut yksi maan merkittävimmistä luostareista, jossa monet Japanin buddhalaisuuden keskeiset munkit ovat opiskelleet. Huippukautenaan Enryaku-ji käsitti jopa 3&nbsp;000 alatemppeliä ja sillä oli voimakas soturimunkkien armeija. Oda Nobunaga hyökkäsikin temppeliin vuonna 1571 tuhoten valtaosan sen rakennuksista ja asukkaista, minkä vuoksi nykyiset rakennukset ovat Edo-kauden alkupuolelta. Nykyisin temppeliin kuuluu yli sata rakennusta, jotka jakautuvat kolmelle alueelle vanhan ikimetsän keskellä.

Hieivuoren huipulta avautuu laaja panoraamanäkymä länteen Kiotoon ja itään Biwajärvelle mutta myös Suzuka- ja Tanbavuorille. Vuorelle pääsee sekä Kioton että Shigan puolelta funikulaareilla: Kiotosta Eizan-funikulaarilla ja köysiradalla, Shigasta Sakamoto-funikulaarilla. Temppelille asti johtaa maksullinen tie, jota pitkin huipulle pääsee myös linja-autolla. Temppelin alueella liikennöi sukkulabusseja. 

Runoudessa Hieivuorta on kutsuttu ”Kioton Fujiksi”, mikä viittaa myös paikan ainutlaatuisuuteen. Kuuluisa munkki Jien lausui Hieivuoresta: ”Maailmassa on paljon kaikenlaisia vuoria, mutta vain yksi Vuori, pyhä Hieivuori” (世の中に山てふ山は多かれど、山とは比叡の御山をぞいふ).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*奥比叡ドライブウェイ
Hiei

**Hiei** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

*Hieivuori, Kioton koillisosassa Japanissa
*Hiei (1877), keisarillisen Japanin laivaston Kongō-luokan panssarikorvetti
*Hiei (1912), keisarillisen Japanin laivaston Kongō-luokan taistelulaiva
*Hiei (DDH-142), Japanin meri-itsepuolustusvoimien Haruna-luokan helikopterihävittäjä
*Hiei (YuYu Hakusho), fiktiivinen anime- ja mangahahmo.
Saksan turkkilaiset

**Saksan turkkilaiset** ovat Saksassa asuvia turkkilaisia. Suurin osa heistä tuli 50 vuotta sitten Saksan talousnousun aikana työntekijöiksi paikallisiin tehtaisiin. Termiä käytetään usein koskemaan kaikkia Turkista tulleita ihmisiä. Turkkilaisia asuu Saksassa 2,7 miljoonaa ja kurdeja 800 000.

## Historia
Turkkilaisten laaja maahanmuutto Saksaan alkoi 1960-luvulla, kun Saksan ja Turkin välillä allekirjoitettiin vuonna 1961 työvoimasopimukset vierastyöläisten, niin sanottujen gastarbeitereiden vastaanottamisesta. Vuonna 1961 Saksaan muutti 7&nbsp;116 turkkilaista. Vuoden 1973 öljykriisiin mennessä Saksaan oli muuttanut yli 900&nbsp;000 turkkilaista. Tämän jälkeen Saksan talous lähti alamäkeen ja turkkilaisia muutti maahan parin seuraavan vuosikymmenen ajan lähinnä perheiden yhdistämisen kautta. Perheiden yhdistäminen loppui 1980-luvulla, mutta monet Saksan turkkilaiset hakevat edelleen puolisonsa Turkista. 

Suuri osa ensimmäisen polven Saksan turkkilaisista ei edelleenkään ole Saksan kansalaisia. Tämä johtuu siitä että Saksan kansalaisuuden saamiseksi pitää Turkin kansalaisuus mitätöidä, mitä monet turkkilaiset eivät halua tehdä. Saksassa ei ole kaksoiskansalaisuusjärjestelmää Turkin kanssa.

Turkkilaisten muutto Saksaan on 2000-luvulla vähentynyt, ja muuttovirta Turkkiin päin on Saksan tilastokeskuksen tietojen mukaan vuodesta 2006 alkaen ollut suurempi kuin Saksaan ja kasvanut vähitellen. Syynä pidetään Turkin talouden nopeaa kasvua. Muuttajat ovat usein nuoria,  jotka pitävät myös turkkilaisten imagoa Saksassa huonona, sen sijaan saksan kielen taito ja saksalainen koulutus ovat Turkissa etu, tosin monilla paluumuuttajilla turkin kielen taito on heikko ja sopeutuminen kulttuuriin vaikeaa.
## Kulttuuri
### Uskonto
Valtaosa Saksan turkkilaisista on muslimeja. Koko Saksan muslimiväestöstä he muodostivat vuonna 2009 noin 63%. Islamin on katsottu olevan Saksan turkkilaiset kaikkein selvimmin kantaväestöstä erottava kulttuurillinen piirre.

### Kieli
Turkin kieli on puhutuin vieras kieli Saksassa. Toisen ja kolmannen polven turkkilaiset puhuvat sitä usein saksalaisella korostuksella ja jopa paikallismurteen mukaisella korostuksella. Suurin osa turkkia puhuvista oppii sen kotonaan tai muiden turkkilaisten kautta. Monessa saksalaisessa koulussa on myös mahdollista opiskella turkkia vieraana kielenä.

### Sopeutuminen
Saksan turkkilaisia on pidetty tutkimuksissa maan huonoiten kotoutuneena maahanmuuttajaryhmänä. 30 % turkkilaisista ei valmistu peruskoulusta ja vain 14 % suorittaa ylioppilastutkinnon. Turkkilaiset menestyvät suurista siirtolaisryhmistä huonoiten myös työmarkkinoilla. Myös pelkästään sosiaalituella elävien perheiden osuus turkkilaisten keskuudessa on suurempi kuin muilla siirtolaisilla. Vuonna 2010 tehdyssä tutkimuksessa turkkilaiset muodostivat 3% Saksan väestöstä, mutta käyttivät 6% Saksan sosiaaliavustuksista.

## Katso myös
*Islam Saksassa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* German Turks 
* German citizenship for Muslim German Turks
* Integration of Turkish-Germans
Kelowna

**Kelowna** on kaupunki Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa. Sen asukasluku vuonna 2021 oli 144&nbsp;576.

## Maantiede

Kelowna sijaitsee Kanadan Brittiläisessä Kolumbiassa Okanaganjärven itärannalla. Pinta-alaa sen hallinnollisella alueella on 211,85&nbsp;km².

## Historia

Nykyisen Kelownan alueen alkuperäisasukkaita eli intiaaneja olivat sisämaan salisheihin kuuluneet okanaganit. Ensimmäinen eurooppalainen seudulla oli skotlantilainen turkiskauppias David Stuart vuonna 1811. Vuonna 1859 paikalle saapui lähetyssaarnaajia jotka perustivat lähetysaseman nimeltä Father Pandosy Mission. Hudson’s Bay Company perusti kauppa-aseman ja myllyn.

Kelownan kaupunkisuunnitelma laadittiin vuonna 1892. Sen nimeksi valittiin okanaganin kielen karhua tarkoittava sana. Kun kaupunki perustettiin hallinnollisesti vuonna 1905 sen asukkaita oli 600. Paikalla harjoitettiin sahatoimintaa, karjanpaimennusta ja maanviljelyä. Monet perustivat hedelmäpuutarhoja ja Kelowna sai lempinimen The Orchard City. Rautatie saapui kaupunkiin vuonna 1925. Asukasluku kasvoi voimakkaasti toisen maailmansodan jälkeen, kun sodan veteraaneja sijoitettiin asuntoihin valtion ohjelmalla. Vuonna 1961 kaupungissa oli 13&nbsp;000 asukasta ja vuosisadan lopussa jo yli 100&nbsp;000.

## Talous ja liikenne
Kelowna on oman alueensa kaupan, logistiikan ja terveydenhuollon keskus. Kaupungin alueella sijaitse useita hedelmäpuutarhoja ja viinitiloja.

Kaupunkiin kulkee Coquihalla Highway -maantie. Kelownan itäosasta lähtee William R. Bennett Bridge -ponttoonisilta. Kaupungissa sijaitse myös Kelownan kansainvälinen lentoasema.

## Väestö

Kelownan asukasluku oli Kanadan vuoden 2021 väestönlaskennan mukaan 144&nbsp;576. Vuonna 2016 vastaava lukema oli 127&nbsp;390. Väestöntiheys vuonna 2021 oli 682,4 as./km². Vuonna 2021 asukkaista 82,6&nbsp;% puhui äidinkielenään englantia ja 1,5&nbsp;% ranskaa. Suurin osa paikallisista on englantilaista, kanadalaista ja saksalaista alkuperää. 14&nbsp;% asukkaista kuului näkyviin vähemmistöihin. Suurimmat näkyvät vähemmistöt olivat eteläaasialaiset 14&nbsp;%, kiinalaiset 1,9&nbsp;%, filippiiniläiset 1,7&nbsp;% ja mustat 1,3&nbsp;%.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Carstens Borchgrevink

**Carstens Egeberg Borchgrevink** (1. joulukuuta 1864 Christiania (nykyisin Oslo), Norja – 21. huhtikuuta 1934 Oslo, Norja) oli norjalainen opettaja ja tutkimusmatkailija. Hän johti ensimmäistä Antarktiksella maalla talvehtinutta Southern Cross -tutkimusretkikuntaa.
Tämä vuonna 1899 Etelämantereelle Cape Adareen *Southern Cross* -nimisellä laivalla saapunut naparetkikunta pystytti jäättömään rannikon kohtaan mökin. Tätä ennen Borchgrevink oli osallistunut vuonna 1894 alkaneeseen valaanpyyntiretkeen Etelämantereelle.

Borchgrevink syntyi 1. joulukuuta 1864 Norjassa. Hänen isänsä oli lakimies Henrik Christian Borchgrevink ja hänen äitinsä oli Anne, o.s. Ridley. Hän opiskeli Tharandtissa, Saksassa lähellä Dresdeniä sijaitsevassa Royal Saxon Academy of Forestryssa luonnontieteitä. Hän palasi Norjaan vuonna 1888. Pian palaamisensa jälkeen hän muutti siirtolaiseksi Australiaan jossa työskenteli Queenslandissa ja New South Walesissa. Vuodet 1892–1894 hän opetti Cooerwull Academyissa Bowenfelsissä New South Walesissa luonnontieteitä ja kieliä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Alessandro Andrei

**Alessandro Andrei** (s. 3. tammikuuta 1959 Firenze, Toscana) on italialainen kuulantyöntäjä. 

Hän voitti olympiakultaa Los Angelesissa 1984 ja MM-hopeaa Roomassa 1987. Sisäratojen EM-kisoissa hän voitti pronssia vuonna 1984 Göteborgissa.

12. elokuuta 1987 Andrei työnsi Italian Viareggiossa uuden maailmanennätyksen 22,91 metriä. Hän työnsi kilpailussa jokaisella työnnöllään yli entisen ennätyksensä 22,17 ja paransi entistä Udo Beyerin maailmanennätystä (22,64 m) kolmesti. Andrein sarja kilpailussa oli 22,19–22,37–22,72–22,84–22,91–22,74. Vasta elokuussa 2020 toinen työntäjä, yhdysvaltalainen Ryan Crouser, teki sarjan, jossa kaikki kuusi työntöä olivat yli 22 metrin. Andrein ennätys säilyi Italian ennätyksenä toukokuuhun 2024 asti, jolloin sen rikkoi Leonardo Fabbri tuloksella 22,95.

## Lähteet
*

### Viitteet
Antti Korpi

**Antti Korpi** on fiktiivinen henkilö, joka esiintyy useissa Ilkka Remeksen kirjoissa. 

## Työ
Antti Korpi on ammatiltaan poliisi. Hän työskentelee etsivänä Euroopan unionin terrorismin vastaiseen työhön keskittyvässä rikostiedusteluyksikössä Brysselissä. Työnsä takia hän matkustelee usein ympäri Eurooppaa ja joutuu vaarallisiin tilanteisiin. Aiemmin Korpi on työskennellyt Suomessa Keskusrikospoliisissa ja SUPO:ssa. Hänet tunnetaan töissä rehellisyydestään ja rohkeudestaan. Korpi joutuu kuitenkin usein töissä kiistoihin ja vaikeuksiin itsepäisyytensä ja suorapuheisuutensa takia.

## Yksityiselämä
Antti Korpi asuu Brysselissä. Hänellä on murrosikäinen poika Aaro Korpi, joka on Remeksen nuortenkirjojen päähenkilö. Antin puoliso Soile Korpi työskentelee fyysikkona Cernin tutkimuslaitoksessa. Antti Korven äiti asuu Porvoossa, jossa Korpi käy usein häntä tapaamassa. Korven isä on entinen SUPO:n agentti.

## Kirjat
**[[Ikiyö]]* (2003)
**[[Piraatit (kirja)|Piraatit]]* (2003)
**[[Hiroshiman portti]]* (2004)
**[[Musta kobra]]* (2004)
**[[Nimessä ja veressä]]* (2005)
**[[6/12]]* (2006)
**[[Isku ytimeen]]* (2009)

## Aiheesta muualla
* Ilkka Remes
James Smith (nyrkkeilijä)

**James "Bonecrusher" Smith** (s. 4. maaliskuuta 1953 Magnolia) on uransa lopettanut yhdysvaltalainen ammattinyrkkeilijä. Smith oli myös hetken WBA-liiton hallitseva maailmanmestari (vuoden 1986 joulukuusta vuoden 1987 maaliskuuhun). Hän on myös ensimmäinen raskaansarjan maailmanmestari, jolla on yliopistotason tutkinto.

Pituudeltaan Smith on 193 cm ja painoi huippuvuosinaan 103&ndash;106 kiloa.

## Ammattilaisura
Smith siirtyi ammattilaiskehiin varsin myöhään, 28 -vuotiaana vuonna 1981. Siitä huolimatta hän kohtasi 18-vuotisen uransa aikana useita kansainvälisen tason ottelijoita. Hänen suurimpiin voittoihin eittämättä kuuluvat vuonna 1984 saavutettu tyrmäysvoitto 22-vuotiaasta, tuolloin voittamattomasta suurlupauksesta Frank Brunosta sekä ensimmäisessä erässä otettu tyrmäysvoitto Tim Witherspoonista WBA-liiton titteliottelussa vuonna 1986.

Näiden voittojen vastapainoksi Smith kärsi urallaan useita kirveleviä tappioita, joiden vaikutus oli erityisen negatiivinen henkisellä puolella. Hän hävisi hajaäänin nyrkkeilijäsuuruus Joe Frazierin pojalle Marvis Frazierille, siitäkin huolimatta, että mursi Frazierin leuan lyötyään hänet kanveesille ottelun viidennessä erässä. Kovanyrkkinen kanadalainen Donovan Ruddock taas tyrmäsi hänet seitsemännessa erässä vuonna 1989. Vuonna 1993 viikkoa ennen 40-vuotissyntymäpäiväänsä Smith hävisi 25-vuotiaalle, tulevalle WBA ja IBF -liittojen raskaansarjan maailmanmestarille Michael Moorerille yksimielisin tuomariäänin.

Ainoassa tittelinpuolustusottelussaan hän kohtasi urallaan hurjassa nousukiidossa olleen Mike Tysonin, joka oli edellisessä ottelussaan voittanut WBC-liiton maailmanmestaruuden. Kahden eri mestaruusvyön (WBA, WBC) otteluna se noteerattiin näkyvästi medioissa. Lupaavista lähtökohdista huolimatta ottelusta ei kuitenkaan syntynyt suurta spektaakkelia. Smith yritti lähinnä vain selviytyä täydet kaksitoista erää 13 vuotta nuoremman Tysonin kyydissä sitomalla ja välttämällä avointa iskujenvaihtoa. Tosin aivan ottelun viimeisillä sekunneilla Smith osui hyvin ajoitetulla ja voimalla ladatulla oikean käden lyönnillään Tysoniin, mutta tällä viime hetken aktiivisuudella ei juurikaan ollut vaikutusta ottelun lopputulokseen. Tyson voitti ottelun loppujen lopuksi huomattavan suurella pistemarginaalilla (120-106, 119-107, 119-107)

Smith kohtasi myös uransa aikana kahdesti legendaarisen Larry Holmesin. Ensimmäisen kerran miehet ottivat yhteen vuonna 1984 ja toisen kerran ikämiehinä vuonna 1999, joka oli samalla 46-vuotiaan Smithin uran viimeinen ammattilaisottelu. Molemmat ottelut päättyivät Smithin kesketystappioon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ammattinyrkkeilyottelut boxrec.comissa
Pijin

**Pijin** on Salomonsaarilla puhuttava englantiin perustuva kreolikieli. Pijiniä puhuu äidinkielenään noin 24&nbsp;000 ja toisena kielenään noin 300&nbsp;000 ihmistä. Vaikka pijin on salomonsaarelaisten käyttämä lingua franca, sillä ei ole maassa virallisen kielen asemaa. Maassa tavataan 70 kotoperäistä kieltä.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Raamattu käännettiin kokonaisuudessaan pijiniksi vuonna 2008.

## Kehittyminen
Pijinin kielen sanasto perustuu lähinnä englantiin, mutta kieliopissa on piirteitä paikallisista austronesialaisista kielistä. Pijin on erittäin läheistä sukua Vanuatulla puhuttavalle bislamalle ja Papua-Uudella-Guinealla puhuttavalle tok-pisinille. Pijinin katsotaan olevan elinvoimainen. 1900-luvulle tultaessa tok-pisin, pijin ja bislama alkoivat erityä toisistaan. Bislamaan lainattiin huomattava määrä sanastoa ranskan kielestä, mitä taasen ei tapahtunut tok-pisinin ja pijinin kohdalla.

1960-luvulle tultaessa pääsääntöisesti englanniksi koulunsa käynyt salomonsaarelainen intelligentsia kävi keskustelua pijinin tulevaisuudesta, mutta tästä huolimatta se kasvoi englannin rinnalle merkittäväksi toiseksi kieleksi. Tästä huolimatta pijin pysyi suurimmaksi osaksi suullisena kielenä. 

Uudessa-Seelannissa vietetään pijinin kielen viikkoa vuosittain marraskuussa.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Lähde:

## Kielioppi ja sanasto
Lukusanat 1–10 pijiniksi:

## Kielinäyte

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kansainvälinen ihmisoikeuksien julistus pijiniksi
Leslie Easterbrook

**Leslie Easterbrook** (s. 29. heinäkuuta 1949 Los Angeles, California) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

## Varhainen elämä

Leslie Easterbrook syntyi Los Angelesissa, mutta hänet adoptoitiin nebraskalaiseen maalaisperheeseen. Hänen isänsä oli Kearneyn yliopiston professori, joka valmensi Leslietä toimintarooleja varten ja opetti trumpetin soittoa.

## Ura

Easterbrook teki läpimurron sarjassa Laverne & Shirley, jossa hän näytteli naapuria Rhonda Leetä. Hänen tunnetuin roolinsa on suositun Poliisiopisto-elokuvasarjan  ylikomisario Debbie Callahan. Leslie on esiintynyt televisiosarjoissa *[[Murhasta tuli totta]]*, *[[Hangin’ with Mr. Cooper]]*, *[[Baywatch]]*, *[[Matlock (televisiosarja)|Matlock]]*, *[[Hunter (yhdysvaltalainen televisiosarja)|Hunter]]*, *[[The Dukes of Hazzard (televisiosarja)|The Dukes of Hazzard]]* ja *[[Ryan’s Hope]]*. Vuonna 2005 hän näytteli äiti Fireflytä Rob Zombien kauhuelokuvassa *[[The Devil’s Rejects]]* ja vuonna 2007 turvavartija Patty Frostia Rob Zombien *Halloweenissa*.

Easterbrook on laulanut Yhdysvaltain kansallislaulun amerikkalaisen jalkapallon loppuottelussa (Super Bowl XVII) ja esiintynyt musikaaleissa Broadwaylla.

Hän on tehnyt haulikkoampumisen opetusvideon *Real Beginner’s Guide to the Shotgun Sports*, jolla rohkaistaan ihmisiä ampumaharrastukseen. Easterbrook kuuluu *The National Law Enforcement Officers Memorial Fund* -järjestöön ja tukee lasten hyväntekeväisyysjärjestöjä, kuten *The Sunshine Kids* ja *Variety Children’s Charities*.

## Filmografia

* *[[Poliisiopisto (elokuva)|Poliisiopisto]]* (1984)
* *[[Poliisiopisto 3: Jatkokoulutuksessa]]* (1986)
* *[[Poliisiopisto 4: Korttelipoliisit]]* (1987)
* *[[Poliisiopisto 5: Tehtävä Miami Beach]]* (1988)
* *[[Poliisiopisto 6: Suuri rikosaalto]]* (1989)
* *[[Poliisiopisto 7: Moskovan keikka]]* (1994)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
RoboCop 2

**RoboCop 2** on vuoden 1990 satiirinen science fiction -toimintaelokuva, jonka ohjasi Irvin Kershner ja käsikirjoitti Frank Miller. Se on jatkoa vuoden 1987 *[[RoboCop]]*-elokuvalle, ja nimiroolissa näytteli viimeistä kertaa Peter Weller. Elokuva oli ehdokkaana kolmessa Saturn-palkinnon sarjassa: parhaasta science fiction -elokuvasta, erikoistehosteista ja nuoren näyttelijän suorituksesta.

## Juoni
RoboCopin menestyksekkään käyttöönoton jälkeen OCP näkee tavoitteensa kaupungin rikollisuuden vähentämiseksi olevan lähempänä, mutta pian uusi huumausaine "Nuke" valtaa Detroitin kadut. Ryhmää johtaa jumalaa houraileva Cain, jonka kasvava huumetoiminta aiheuttaa liikaa vastusta RoboCopille. OCP yrittää muodostaa uuden version RoboCopista, mutta kaikki prototyypit ovat epäonnistuneita itsemurhaongelmien vuoksi. Paikalle saapuu tohtori Faxx, joka ottaa haltuunsa RoboCop 2 -projektin ja käyttää myöhemmin pahasti loukkaantuneen Cainin aivoja robotin luomiseen. Tämä kuitenkin osoittautuu olevan edelleen sama murhaaja.

## Näyttelijät

## Sarjakuva
Sarjakuvistaankin tunnetun Frank Millerin ensimmäinen käsikirjoitusversiota oli tuottajien mielestä mahdotonta muuttaa elokuvaksi, ja siksi sitä jouduttiin karsimaan elokuvan tarpeisiin. Vuonna 2003 kuitenkin julkaistiin sarjakuvaromaani *[[RoboCop (sarjakuva)|Frank Miller's RoboCop]]*, joka perustui tarkasti Millerin laatimaan käsikirjoitukseen.

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Bello Romano pitää elokuvaa rahastuksen makuisena ja sarjakuvamaisuudessaan välillä yksioikoisena toimintaelokuvana ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

## Lähteet
S.E.M.T. Pielstick

**S.E.M.T. Pielstick** on ranskalainen dieselmoottoreiden valmistaja. Yrityksen kotipaikka sijaitsee Villepintessä. Yrityksellä on Ranskassa tuotantolaitokset Saint-Nazairessa ja Jouet Sur L’Auboisissa. S.E.M.T. Pielstick on MAN Dieselin omistuksessa.

## Lisenssit

Pielstickin moottoreita on tuotettu/tuotetaan monilla lisensseillä ja niitä tunnetaan monilla eri nimillä, kuten:
***Colt-Pielstick** – Fairbanks Morse – Yhdysvallat
***Crossley-Pielstick** – Rolls-Royce Power Engineering – Britannia
***Doosan-Pielstick**  Doosan Heavy Industries Construction Co (DHICO) &mdash; Etelä-Korea
***Hyundai-Pielstick** – Hyundai Heavy Industries – Etelä-Korea
***Kirloskar-Pielstick** – Kirloskar Oil Engines Ltd. – Intia
***Pielstick** – Shaanxi Diesel Engine Works – Kiina
***Wärtsilä-Pielstick** – Wärtsilä Turun tehdas – Suomi

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtiön kotisivut
Seongnam

**Seongnam**  eli **Sŏngnam** (, hanja 城南) on kaupunki Gyeonggin provinssissa, Korean tasavallassa. Seongnamin suotuisa sijainti lähellä pääkaupunki Soulia on johtanut siihen, että kaupunkiin on muodostunut runsaasti pääasiassa asumiseen käytettyjä alueita. 

Seongnamin pinta-ala on 141,7 km2, ja vuonna 2020  asukasluku oli noin 922&nbsp;000. Kaupungin tiheimmin asuttu alue on Bundangin kaupunginosa, jossa sijaitsee valtava määrä asuinkäyttöön tarkoitettuja pilvenpiirtäjäkomplekseja. Bundangin seutu toimii Seongnamin sydämenä ja palvelee koko kaupunkia Souliin saakka ulottuvan metrolinjansa ansiosta. 

Kaupungin historiallisiin nähtävyyksiin kuuluvat buddhalaiset temppelit, joista vanhimmat ovat Goryeo-dynastian ajalta, ja Namhansanin vuoristolinnoitus, joka oli tärkeä puolustuslinnoitus 1600-luvulla.

Seongnamissa toimii K-Leaguen menestynein jalkapallojoukkue Seongnam Ilhwa Chunma.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Seongnamin kaupungin viralliset sivut  /  /  /
Sesshō ja kanpaku

**Sesshō** () oli Japanissa joko lapsikeisaria ennen täysi-ikäisyyttään tai keisarinnaa avustamaan nimetyn henkilön arvonimi. **Kanpaku** () oli taas teoriassa tietynlainen keisarin pääneuvonantaja, mutta toimi käytännössä sekä aikuista keisaria avustavan sijaishallitsijan että ensimmäisen sihteerin tittelinä. Heian-kaudella sesshō ja kanpaku toimivat käytännössä Japanin hallitsijoina. Titteleiden välillä ei ollut juuri lainkaan käytännön eroa, ja useat henkilöt vain vaihtoivat titteliä keisarin saavuttaessa täysi-ikäisyyden, tai aikuisten keisarien kuollessa tai vetäytyessä valtaistuimelta. Arvominiä kutsuttiin kollektiivisesti nimellä **sekkan** (); sukuja, joilla oli titteleihin yksinoikeus, nimitettiin termillä *sekkan-ke*. Heian-kauden jälkeen valta siirtyi shōguneille. 

Eläkkeelle jäänyttä kanpakua kutsutaan nimellä *taikō* (), joka alkoi viitata yleisesti Toyotomi Hideyoshiin.

## Historia
Aikaisemmin vain keisarillisen perheen jäseniä voitiin nimittää sesshōiksi. *[[Kojiki]]n* mukaan keisari Ōjinia avusti hänen äitinsä keisarinna Jingū, mutta asian historiallisuus on epäselvä. Ensimmäinen historiallinen sesshō oli prinssi Shōtoku, joka avusti keisarinna Suikoa.

Fujiwara-klaani piti pääosin hallussaan kanpakun ja sesshōn titteleitä. Tarkemmin sanottuna arvonimet kuuluivat Fujiwara Hokkelle (pohjoiselle Fujiwara-suvulle) ja sen jälkeläisille, joihin lukeutui Fujiwara no Yoshifusa. 

Vuonna 844 Fujiwara no Yoshifusasta tuli sesshō. Hän oli ensimmäinen sesshō, joka ei kuulunut keisarisukuun. Vuonna 876 Fujiwara no Mototsune, Yoshifusan adoptoitu poika ja veljenpoika, nimitettiin vasta luotuun kanpakun asemaan. 

Fujiwara no Michinagan ja Fujiwara no Yorimichin jälkeläisillä oli yksinoikeus kahteen arvonimeen. 1100-luvulla Yorimichin jälkeläiset muodostivat viisi sukua, joita kutsuttiin termillä *sekke*: Konoe-suku, Kujō-suku, Ichijō-suku, Takatsukasa-suku ja Nijō-suku. Sekä Konoe- että Kujō-suvut saivat alkunsa Fujiwara no Tadamichistä, Yorimichin jälkeläisestä. Muut kolme sukua saivat alkunsa näistä kahdesta suvusta. Meiji-restauraatioon saakka vuonna 1868 viidellä perheellä oli yksinoikeus arvonimiin, lukuun ottamatta Toyotomi Hideyoshia ja hänen veljenpoikaansa Toyotomi Hidetsugua.

Käytännössä kanpakun virka ja titteli poistuivat käytöstä, kun ensimmäinen Japanin pääministeri nimitettiin virkaansa Meiji-restauraation aikana. Keisari Meiji lakkautti viran vuonna 1872. Nykyään *[[Kōshitsu tenpan]]* -lain mukaan sesshōn virka on rajoitettu keisarilliselle perheelle. Kruununprinssi Hirohito oli sesshō mielisairaudesta kärsivälle keisari Yoshihitolle vuosina 1921&ndash;1926, ennen nousuaan valtaistuimelle.

## Luettelo
Seuraava on luettelo arvonimien haltijoista aikajärjestyksessä.
Nahkiaiskalat

**Nahkiaiskalat** (Petromyzontiformes) ovat ympyräsuisiin kuuluva leuattomien kalojen lahko, johon kuuluu kolme nykyään elossa olevaa heimoa:
* Petromyzontidae - nahkiaiset
* Mordaciidae - etelännahkiaiset (vain suku *Mordacia*)
* Geotriidae - pussinahkiaiset (vain laji *Geotria australis*)

Muiden ympyräsuisten tavoin nahkiaiset kuuluvat selkärankaisiin. Kaikilla aikuisilla nahkiaiskaloilla on hampain varustettu pyöreä, suppilomainen imusuu. Tiettävästi lahkoon kuuluu yhteensä noin 41 lajia. Osa lajeista (yhteensä 18) loisii toisissa kaloissa imemällä niistä verta. Lajit, jotka eivät loisi, eivät syö aikuisina lainkaan. Isoin osa nahkiaiskaloista on makeanveden lajeja (32 lajia), mutta osa lajeista viettää aikaansa myös merissä palatakseen jokiin lisääntymään. Ulkoisesti ne muistuttavat ankeriaita pitkine, suomuttomine vartaloineen.

Nahkiaiskaloja on nautittu ravinnoksi ainakin keskiajalta lähtien ja ne ovat edelleen herkkua Lounais-Euroopassa (Espanja, Portugali ja Ranska) sekä Itämeren maissa, kuten Suomessa. Euroopan ulkopuolella niitä syödään ainakin Koreassa.

## Kehityshistoria

Nahkiaiskalojen alkuperä on ikivanha, mutta niiden yhteys viiksimpyräsuisiin (Myxini) ja leuallisiin selkärankaisiin (Gnathostomata) ei ole vielä selvä. Niiden kehityshistorian tutkimus kiinnostaa tutkijoita erityisesti siksi, että kaikki selkärankaiset ovat kehittyneet leuattomista kaloista. 

Nahkiaskalojen fossiileja on löydetty melko vähän, koska rustokudos ei säily yhtä hyvin kuin luusto. Myöhäiseltä devonikaudelta (Famenne-kaudelta) on löydetty hyvin nykyisen kaltainen nahkiaiskala, *Priscomyzon riniensis*, joka eli 360 miljoonaa vuotta sitten. Se todistaa niiden olevan eläviä fossiileja. 

Erityisen heikosti on säilynyt nahkiaiskalojen toukkien fossiileja, sillä ne ovat aikuisiakin hennompia. Vanhin tunnettu toukan fossiili on varhais-liitukaudelta, ainakin 125 miljoonan vuoden takaa. Se on löydetty samoista kerrostumista, joissa on säilynyt myös dinosaurusten höyheniä.

## Lähteet