open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Turun Wiikko-Sanomat

**Turun Wiikko-Sanomat** oli Turussa vuosina 1820–1827 ja 1829–1831 ilmestynyt sanomalehti.

Reinhold von Becker perusti *Turun Wiikko-Sanomat* hyvän kielenkäytön malliksi *[[Mnemosyne (lehti)|Mnemosynessä]]* käydyn polemiikin innoittamana. Lehti oli alkuaikoinaan hyvin toimitettu ja sen levikki oli poikkeuksellisen suuri, ensimmäisenä vuonna jopa yli 1&nbsp;600 kappaletta. Kreikan vapaustaistelun kannattaminen johti helmikuussa 1822 uutisten julkaisukieltoon, ja Becker lopetti lehden toimittamisen. Vuoden 1824 alussa hän myi sen kirjapainonomistaja Christian Ludvig Hjeltille, minkä jälkeen *Turun Wiikko-Sanomien* taso laski ja lehdestä tuli lähes yksinomaan uskonnollinen lukemisto. Turun palon aiheuttaman keskeytyksen jälkeen ulkomaanuutiset palasivat lehden palstoille, mutta sisällöltään köyhänä se kuihtui kannatuksen puutteeseen.

Kerran viikossa ilmestyneen lehden toimittajina työskentelivät Beckerin jälkeen Karl Niklas Keckman (1822–1823), Karl Erik Hällfors (1823–1824) ja Engelbrekt Boijer (1825–1827 ja 1829–1831). Levikki painui alle 300 kappaleen vuonna 1826 ja oli viimeisenä vuonna enää alle sata.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Turun Wiikko-Sanomat digitoituna kansalliskirjastossa
* Agricola: Turun Viikko-Sanomat 1820 ja 1823
Valloni

**Valloni** (*walon*) on romaaninen kieli, jolla on noin 600&nbsp;000 puhujaa lähinnä Valloniassa, eteläisessä Belgiassa. Se kuuluu samaan *[[D’oïl-kielet|d’oïl]]* -kieliperheeseen kuin ranska, ja se lasketaan joskus ranskan murteeksi. Ranskankielisellä henkilöllä on tosin todennäköisesti suuria vaikeuksia ymmärtää kieltä ja erityisesti sen itäisiä murteita. Vallonia ei pidä sekoittaa Belgian ranskaan, joka poikkeaa Ranskassa puhutusta ranskasta vain hieman sanaston ja ääntämyksen osalta. 

## Historia

Vallonin kieli kehittyi pitkän ajan kuluessa 700-1200-luvuilla. Ensimmäisen kerran kielestä käytettiin nimitystä valloni vuonna 1510 tai 1511 Jean Lemaire de Belgesin kirjoittamassa tekstissä. 1900-luvun puolivälin jälkeen vallonin merkitys Etelä-Belgiassa on vähentynyt huomattavasti samalla kun ranskan kielen asema on vahvistunut. Useimpien vallonin puhujien äidinkieli on ranska. 1600-luvun alussa tulivat käyttöön ranskankieliset aakkoset.

Vuonna 1998 vallonilla oli arviolta 1 120 000 puhujaa, joista pieni osa oli yksikielisiä. Lisäksi kaikki puhujat eivät osaa sitä sujuvasti. Kielen puhujien määrä vähenee jatkuvasti ranskan kielen vallatessa alaa. Vuonna 1990 valloni tunnustettiin virallisesti alueellisena vähemmistökielenä Vallonian alueella. Valloniassa toimii vallonin kielen kulttuuri liike nimeltä *Union Culturelle Wallonne*, johon kuuluu useita kouluja, kirjailijoita ja yli 200 teatteria.

## Murteet
Vallonin kielellä on neljä murretta:
*keskimurretta puhutaan Namurin (Nameur), Dinantin ja Wavren (Åve) kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla.
*itämurretta puhutaan Liègen (Lidje), Verviersin (Vervî), Malmedyn (Måmdi), Huyn (Hu) ja Waremmen kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla. Itämurre on vallonin murteista kaikista etäänpänä ranskan kieltä.
*länsimurretta puhutaan Charleroin (Tchårlerwè), Nivellesin (Nivele) ja Philippevillen (Flipvile) kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla. Länsimurteisiin on vaikuttanut voimakkaasti picardin kieli.
*etelämurretta puhutaan Bastognen, Marche-en-Famennen (Måtche-el-Fåmene) ja Neufchâteaun (Li Tchestea) kaupungeissa ja niitä ympäröivillä alueilla.

## Kielinäyte

## Valloninkielinen kirjallisuus
Valloninkielistä kirjallisuutta on ollut 1600-luvulta lähtien. Liègeen perustettiin valloninkielinen teatteri, kun koomisen oopperan suosio alkoi kasvaa ja syntyi merkittäviä librettoja. Valloninkielistä kirjallisuutta alettiin julkaista runsaammin 1800-luvulla, kun runoilijoita ja muita murrekirjailijoita tuli enemmän. Ensimmäinen merkittävä lyyrikko oli Nicolas Defrêcheux. Murteille käännettiin myös klassikkoteoksia. Murteiden oikeinkirjoitusta ja kielioppia yhtenäistettiin 1900-luvulla. Kielen ja kirjallisuuden tukemiseksi perustettiin 1856 Société de Littérature Wallone.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Valloninkielinen Wikipedia
Siipi

**Siipi** on lintujen ja hyönteisten lenninelin. Lintujen siivet ovat eturaajoja. Hyönteisten siivet, joita on tavallisesti kaksi paria, kiinnittyvät keskiruumiiseen. Lepakoilla on eturaajoissa siipimäiset lenninräpylät.

## Linnut

Linnun siiven luut ovat keveitä, yleensä onttoja ja luupylväin vahvistettuja. Olkavarsi on lyhyt, ja siiven näkyvän tukirakenteen muodostavat kyynärvarsi ja kättä vastaavat luut. Siiven ulomman osan eli käsisiiven luusto muodostuu kahdesta ranneluusta ja kolmesta sormiluusta. Käden luut ovat sulautuneet yhteen, ja ne poikkeavat selvästi maanisäkkäiden vastaavista luista. Toiseen sormiluuhun kiinnittyy pikkusiipi, ja kolmas ja neljäs muodostavat siiven kärjen. Kyynärsiivessä on kyynärluu ja värttinäluu.

Linnun siivet ovat höyhenten ja sulkien peittämät. Linnun lentäessä kantavan pinnan muodostavat siipisulat, joita ovat käsisulat ja kyynärsulat. Monien lintujen peukalosulista muodostunut pikkusiipi vähentää pyörteiden syntymistä ja lisää siiven kantokykyä varsinkin liidossa.

Siiven alaspäin suuntautuvasta liikkeestä vastaa linnun suurin lihas, olkaluuhun kiinnittyvä iso rintalihas. Siipeä kohottaa sen takana sijaitseva pieni rintalihas.

## Hyönteiset
Selkärangattomista eläimistä vain hyönteisillä on siivet. Hyönteisistä alkeellisimmilla ei tosin ole ollut siipiä koskaan, kuten hyppyhäntäisillä, alkuhyönteisillä ja kaksi- ja kolmisukashäntäisillä. Joiltakin hyönteisiltä siivet taas ovat surkastuneet kehityksen aikana. Näitä ovat esimerkiksi kirput, täit, eräät kärpäset, muurahaistyöläiset, eräät koskikorennot ja suorasiipiset, jotkut kovakuoriaiset ja luteet sekä jotkut perhosnaaraat (halla- ja pakkasmittari). Useimmilla siivekkäillä hyönteisillä siipiä on kaksi paria. Kaksisiipisillä sekä joillakin päivänkorennoilla takasiivet ovat kehityksen aikana surkastuneet tai kokonaan hävinneet. Siivet ovat pingottuneina siipisuoniston avulla.

## Lähteet
Siivet

**Siivet** tarkoittaa seuraavia:

* siivet, lintujen ja hyönteisten lenninelimet
* Siivet, Teleks-yhtyeen albumi
* Siivet, yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1927
* Siivet, ilmailulehti
*Siivet, sarjakuvalehti
* Siivet, Martti Tarvaisen veistos Oulun Karjasillanpuistossa
*Siivet, Paula Koivuniemen musiikkikappale vuodelta 1988
Borovo Selo

**Borovo** (, tunnetaan myös nimellä **Borovo Selo**) on kylä ja samanniminen kunta Vukovar-Syrmian piirikunnassa Kroatiassa. Vuoden 2017 arvion mukaan siellä asui 4&nbsp;303 asukasta. Kylä on tunnettu siellä tapahtuneesta Borovo Selon välikohtauksesta.

## Lähteet
Harittu

**Harittu** on kaupunginosa ja lähiö Turun kaakkoisosassa noin kuusi kilometriä kaupungin keskustasta aivan Kaarinan rajalla. Vuonna 2016 Haritun väkiluku oli 3 553. Alueen väestöstä 18,2 % on alle 15-vuotiaita ja 11,3 % yli 65 vuotiaita. Suomea puhuu äidinkielenään 79,3 % väestöstä ja ruotsia 5,7 %. Muun kielisiä on 15,0 %. 

Alue koostuu pääasiallisesti 1990-luvulta lukien rakennetuista kerros- ja rivitaloista, mutta omakotitaloalueita löytyy myös useita. Useimmat talot ovat Puolimatkan, Heikki Sarainmaan tai Olli Vahteran arkkitehtitoimiston suunnittelemia.

Haritun ja sen pohjoispuolella sijaitsevan Koivulan erottaa toisistaan ainoastaan puinen kaarisilta. Haritun alueella ei ole peruskoulua lainkaan. Lähimmät ala-asteen koulut sijaitsevat Ilpoisissa ja Luolavuoressa. Harittu kuuluu aluekumppanuusprojektiin Turku74. Turku74-projekti kattaa alueet: Ilpoinen-Peltola-Koivula-Harittu-Katariina.

Harittuun on myös 2000-luvun alkupuolella rakennettu rivitaloja.

## Historia

Harittu oli yksi keskiajalla perustetuista rannikkokylistä. Kylä oli osa Rauvolanlahtea ympäröivää laajaa aukeaa. Se rajoittui Pisuvuoreen lännessä ja Vaarniemenkallioon idässä. Vuonna 1939 alueliitoksessa osa Kaarinasta siirtyi Turulle, jolloin Harittun läpi vedettiin keinotekoisesti raja. Tosin nykyinen Haritun kaupunginosa noudattaa melko lailla vanhoja kylärajoja.

Omakotitaloasutusta alkoi levittäytymään peltomaisemiin 1900-luvun puolivälistä lähtien. Seuraava rakennusaalto koettin 1970-1980 -luvuilla, jolloin paikalle rakennettiin kerros- ja pientaloja. Pellot oli rakennettu täyteen 1990-luvun loppupuolelle mentäessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Orvaskesi

**Orvaskesi** eli epidermi (*epidermis*) on selkärankaisten ihon uloin kerros.

## Orvaskeden tehtävä

Orvaskesi toimii ihmisen suojana ulkomaailmaa vastaan. Sen happamuus, solujen väliset liitokset (junktionaalinen kompleksi) ja normaalifloora suojaavat elimistöä pieneliöiltä. Lisäksi talirauhasten erittämä tali estää vesiliukoisia aineita tunkeutumasta epiteelin läpi. Orvaskeden kautta poistuu myös pieni määrä kuona-aineita esimerkiksi ihon hilseillessä ja ihon hikirauhasten kautta.

## Orvaskeden rakenne

Orvaskesi on paksuudeltaan 0,05–0,20&nbsp;mm. Se on kerrostunutta keratinisoitunutta levyepiteeliä, joka kestää hyvin kulutusta. Karvattomilla ja erityisesti kuluvilla ihoalueilla (kämmenet ja jalkapohjat) orvaskesi on paksumpi kuin alueilla, joilla on ihokarvoja. Orvaskedessä ei ole lainkaan verisuonia, vaan se saa ravintonsa diffuusion välityksellä runsassuonisen verinahan verisuonista. Samalla kun ravintoaineita siirtyy orvasketeen, kuona-aineita poistuu verisuoniin. 

Ihmisen orvaskeden uloin kerros muodostuu marraskedestä, joka koostuu kuolleista keratinosyyteistä. Marraskeden alla on eläviä soluja sisältävä nilvi- eli nilakerros joka koostuu neljästä kerroksesta: uloinna kirkassolukerros, sitten jyväiskerros, okasolukerros sekä tyvisolukerros. 

Tyvisolukerroksessa eli tyvikerroksessa on kantasoluja, joista muodostuu jatkuvasti uusia ihosoluja. Nämä ihosolut edelleen jakautuvat ja siirtyvät kohti ihon pintaa. Epiteeliä kohti kulkiessaan niihin kerääntyy rikkipitoista keratiini-proteiinia. Solut elävät noin kuukauden ja kuolevat pintaa lähestyessään. Kuolleet solut muodostavat ihon uloimman osan, sarveiskerroksen eli marraskeden, joka on eräänlainen ihon kulutuspinta. Sen pinnasta irtoaakin jatkuvasti soluja hilseenä samalla, kun uusia syntyy kantasoluista, joten koko orvaskesi uudistuu jatkuvasti. 

Ihonvärin määräävät orvaskeden alimmassa kerroksessa olevat pigmentti- eli värisolut, melanosyytit, jotka erittävät ihoon melaniinia. Tummaihoisten ihossa on enemmän melaniinia kuin vaaleaihoisten. Melanosyytit suojaavat elimistöä ultraviolettisäteilyltä erittämällä melaniinia. Melaniinia on myös silmän värikalvossa eli iiriksessä sekä silmän pohjan pigmenttiepiteelissä, joka estää valon heijastumista takaisin silmästä.

## Lähteet
Kärpäset

**Kärpäset** (Brachycera) ovat kaksisiipisiä hyönteisiä. Kärpäset ovat yleensä lyhyitä ja leveitä, ja niillä on lyhyemmät jalat kuin sääskillä. Suuret verkkosilmät miltei peittävät pään. Kärpäset ovat nopeita ja kestäviä lentäjiä. Huonekärpänen (*Musca domestica*), joka kuuluu varsinaisten eli sukaskärpästen heimoon, levittää monia tauteja. Se on noin 8 mm pitkä, mustan- ja harmaankirjava, koiraalla on kellertävät laikut takaruumiissa. Muita kärpäsheimoja ovat muun muassa kukkakärpäset, juurikärpäset, petokärpäset, paarmat, mahlakärpäset, täikärpäset ja raatokärpäset.

Suomessa on tavattu yli 4&nbsp;200 kärpäslajia.

## Katso myös
* Kärpästen torjunta

## Lähteet
Luuydin

**Luuydin** () on kudosta, joka täyttää pitkien luiden ja selkänikamien yhtenäiset ydinontelot. Luuydinontelo sijaitsee hohkaluukerroksen sisäpuolella. Punaisen luuytimen kantasolujen yksi solulinja johtaa kypsien punasolujen kehittymiseen, toinen granulosyyttien ja monosyyttien kehittymiseen ja kolmas imusolujen kehittymiseen. Verihiutaleet muodostuvat luuytimessä kuroutumalla irti luuytimen jättisoluista, megakaryosyyteistä. 

Keltainen luuydin on pääasiassa sidekudosta ja rasvaa. Vastasyntyneen luuydin on kokonaan verisoluja tuottavaa punaista ydintä, mutta kasvuvuosina punainen luuydin rasvoittuu suurelta osin keltaiseksi ytimeksi. Terveellä ja täysikokoisella henkilöllä on punaista luuydintä vain kylkiluissa ja muutamissa muissa lyhyissä litteissä luissa kuten lantiossa ja rintalastassa. Luissa ei ole hermoja vaan ne ovat luuta ympäröivässä luukalvossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Luuytimensiirto
Sokerijuurikas

**Sokerijuurikas** (*Beta vulgaris* var. *altissima*, syn. *Beta vulgaris* var. *saccarifera*) on juurikkaan muunnos, jota viljellään sokerin valmistamiseksi. Parhaiden lajikkeiden juurissa on sokeri­pitoisuus yli 20 %. Sokerijuurikkaan korjuussa saadaan sivutuotteena kasvin maanpäälliset osat eli naatit, joita voidaan käyttää rehuksi. Myös juurikasleike on  hyvää rehua. Sivutuotteena sokerinvalmistuksessa saadaan myös melassia, jota voidaan käyttää muun muassa alkoholiteollisuuden raaka-aineena.

## Historia
Saksalainen apteekkari Andreas Marggraf havaitsi vuonna 1747, että juurikkaasta voitiin uuttaa samanlaista sokeria, jota siihen saakka oli saatu ainoastaan sokeriruo’osta. Pian tämän jälkeen hänen oppilaansa Franz Karl Achard ryhtyi tutkimaan kasvin eri muunnoksia etsiäkseen kaikkein sokeripitoisimman kannan ja jalostamaan sitä. Suuremmassa mitassa sokerijuurikasta alettiin viljellä vasta sen jälkeen, kun kauppayhteydet Ranskan ja Karibian alueen välillä katkesivat 1800-luvun alussa Napoleonin sotien vuoksi.

## Sokerijuurikkaan viljely
Sokerijuurikas on kaksi­vuotinen kasvi. Ensimmäisenä vuonna siihen kehittyy vain lehti­ruusuke sekä vara­ravintoa sisältävä juuri. Jos se jätetään kasvamaan toiseksi vuodeksi, siihen muodostuu korkea kukinto­varsi ja lopulta siemeniä, mutta samalla juuri menettää vara­ravintonsa. Tämän vuoksi viljelyksillä juurikkaat korjataan jo ensimmäisen vuoden syksyllä. Joskus sokeri­juurikas saattaa kukkia jo ensimmäisenä vuotena, mikä pienentää satoa. Nykyisillä pitkälle jalostetuilla lajikkeilla näin kuitenkin käy hyvin harvoin.

Noin 40&nbsp;% maailmassa tuotetusta sokerista saadaan sokeri­juurikkaasta, 60&nbsp;% sokeri­ruo’osta. Sokerijuurikasta viljellään eniten Ukrainassa, Venäjällä, Ranskassa, Saksassa ja Yhdys­valloissa. Keski-Euroopassa se tuottaa parhaimmillaan 10 tonnia sokeria hehtaaria kohti, Suomessa yleensä 5–6 tonnia. Kaikista Suomessa viljellyistä kasveista sokeri­juurikas tuottaa eniten ravintoenergiaa viljeltyä pinta-alaa kohti.

## Viljely Suomessa

Ensimmäisenä sokerijuurikasta viljeli Suomessa Voipaalan kartanossa J. U. S. Gripenberg. Sokerijuurikkaan viljely alkoi Suomessa varsinaisesti vasta 1918. 

Sokerijuurikasta viljellään Etelä- ja Keski-Suomessa. Sokerijuurekkaan viljelyn kannattavuus Suomessa riippuu EU:n päätöksistä. Vuonna 2005 sen pelättiin loppuvan kokonaan. Suomen sokeriviljelyn tulevaisuuteen vaikuttaa myös se, että Cultor on myyty Tanskaan. 

Syksyllä 2007 maatalousministeriö lupasi tarvittaessa kompensoida EU:n päätöksiä nostamalla kansallista tukea, jotta sokerin viljely ei loppuisi Suomesta kokonaan. Suomesta ei kuitenkaan lakkautettu kaikkia jalostavia tehtaita. Vuonna 2008 Danisco myi sokeriliiketoimintansa Nordzuckerille.

Suomessa esiintyy sokerijuurikkaaseen kystoja muodostavina tuholaisina yleisimpänä valkojuurikasankeroinen (*Heterodera schachtii*) ja harvinaisempana keltajuurikasankeroinen (*Heterodera betae*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sokerijuurikkaan tutkimuskeskus
Kautsu

**Kautsu** eli **raakakumi** on koaguloitua lateksia. Luonnonkumin raaka-aineena käytettävää lateksia saadaan trooppisten kasvien maitiaisnesteestä, erityisesti brasilialaisesta kumipuusta (*Hevea brasiliensis*). 

Lateksi juoksutetaan kolotuista puista keruuastioihin. Kerätty maitiaisneste saostetaan esimerkiksi muurahaishapolla, jolloin saadaan raakakumia, kautsua, joka on juustoa muistuttavaa ainetta. Tämä raakakumi on lämpimänä tahmeaa, ja kylmänä jäykkää. Kemiallisesti kautsu on *[[cis-trans-isomeria|cis]]*-1-4-polyisopreenia, toisin sanoen polymeroitunutta isopreenia.

Kun raakakumi vulkanoidaan, saadaan kumia, joka on joustavaa ja säilyttää ominaisuutensa huolimatta lämpötilan vaihtelusta. Vulkanoinnissa polymeeriketjut silloitetaan useimmiten rikin avulla. Pääosa luonnonkumista käytetään moottoriajoneuvojen renkaisiin.

Suurimmat kumiviljelmät sijaitsevat Malesiassa ja Indonesiassa. Nämä kaksi aluetta tuottavat noin 67&nbsp;% koko maailman luonnonkumiin käytettävästä kautsusta.

Nykyään valmistetaan kautsua myös keinotekoisesti niin sanottuja synteettisiä kumeja varten. Kansallissosialistisessa Saksassa kautsun korvikkeena käytettiin nitriilikumia, erästä synteettistä kumia.

## Lähteet
Yleiskieli

**Yleiskieli** (myös **standardikieli**) on kaikille kielen puhujille yhteinen kielimuoto. Yleiskieli on normitettu, sanastoltaan yleispätevä ja perussävyltään neutraali kielimuoto, jota käytetään kirjallisesti ja suullisesti julkisissa yhteyksissä. Varsinkin silloin kun kyse on kirjoitetusta standardikielestä, käytetään myös nimitystä *kirjakieli*. Toisaalta kirjakieleksi voidaan myös kutsua kirjoitettua kieltä, jolloin sen alue on yleiskieltä laajempi.

## Normitettu kieli
Yleiskieli on kehitetty tietoisesti ja julkisesti, ja sen oikeasta käytöstä on tehty ohjeet. Se ei siis ole kehittynyt luonnollisesti, vaan se on kulttuurin tuote. Ohjeet tehdään tunnetuksi kouluopetuksen, kielioppien ja sanakirjojen avulla. Jotta ohjeita noudatettaisiin, niitä laativien ja ylläpitävien tahojen pitää olla yhteiskunnallisia ja kulttuurisia auktoriteetteja. Vaikka yleiskieli onkin normitettu, se ei voi olla täysin muuttumaton eikä yhtenäinen kielimuoto, sillä sitä on voitava käyttää eri aikoina ja eri tarkoituksiin. Yleiskielessä onkin historiallisista syistä eri-ikäisiä kerrostumia. Koska sitä käytetään myös puheessa, se saa vaikutteita myös elävästä puhekielestä.

Sosiolingvistiikan näkökulmasta yleiskieli on vain yksi kielen sosiaalinen murre. Muista kielen murteista se kuitenkin eroaa siinä, että sitä käytetään maantieteellisesti laajemmalla alueella, sillä on enemmän tehtäviä ja se on suhteellisen pysyvä. Toisin kuin murteet, yleiskieli toimii kieliyhteisön yhteisenä kielenä, joten käyttötarkoitukseltaan se on murteiden välinen lingua franca. Sosiaalisesti yleiskieli ei ole kuitenkaan neutraali, vaan se on kulttuurin valtamurre, joka nauttii arvostusta eli prestiisiä. Yleiskieli myös edustaa koko kieltä suhteessa toisiin kieliin esimerkiksi silloin, kun virallisia tekstejä käännetään kielestä toiseen.

Yleiskieli on väline, jonka avulla kulttuuri välittyy sukupolvelta toiselle. Varsinkin pienille kansakunnille se on myös tärkeä kansakunnan identiteetin ja yhtenäisyyden symboli.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Jukka Korpela: Onko yhtenäisyys tarpeen?
Kirjekyyhky

**Kirjekyyhky** on kirjeiden kuljettamiseen käytetty kesykyyhky. Kirjekyyhkyn hyvän suunnistuskyvyn uskotaan perustuvan Maan magneettikenttään. Jos kirjekyyhky viedään pois kotiseudultaan ja päästetään sitten irti, se lentää heti takaisin omaan kyyhkyslakkaansa eli pesäänsä. Kyyhkyset lentävät hyvin nopeasti, yli 60 kilometriä tunnissa. Egyptiläiset käyttivät jo kauan sitten kirjekyyhkyjä viestinviejinä. Pariisin piirityksen aikana 1870–1871 lähetettiin kirjekyyhkyjen avulla saarrettuun kaupunkiin yli miljoona tiedotusta. Kyyhky kantaa kirjettä kevyessä säiliössä, joka on kiinnitetty sen jalkaan.

Ensimmäisessä maailmansodassa Ranskan armeijan kirjekyyhky Vaillant lähetti vaikeassa tilanteessa viestin rintamalta päämajaan. Kyyhky lensi myrkyllisten taistelukaasupilvien läpi ja kuoli päästyään lakkaan. Ranskan valtio palkitsi Vaillantin kunnianosoituksin, ja se on nyt täytettynä nähtävillä sotamuseossa.

Animaatioelokuva *[[Valiant (elokuva)|Valiant]]* (2005) kuvaa brittiarmeijan kirjekyyhkyjen seikkailuja toisessa maailmansodassa.

## Kouluttaminen
Nuoret kirjekyyhkyt pitäisi pitää kyyhkyslakassa, kunnes ne ovat kuuden viikon ikäisiä, jotta paikka jäisi linnuille mieleen. Kyyhkyslakan on tärkeä olla mukava ja viihtyisä, jotta kyyhkyt palaisivat sinne. Nuorien kirjekyyhkyjen pitää aluksi antaa lennellä pihapiirissä vapaasti, jotta ne muistaisivat ympäristöä. Sitten niitä voi pikku hiljaa viedä kauemmas ja kauemmas ja antaa lentää takaisin kyyhkyslakkaan. Kun sitä on tehty tarpeeksi kauan ja monista eri paikoista, kirjekyyhky yleensä löytää takaisin satojenkin kilometrien päästä.

Jos kirjekyyhky halutaan käymään kahden paikan väliä edestakaisin, silloin kumpaankin paikkaan pitää rakentaa kyyhkyslakka. Niitä pitää myös ruokkia kummassakin paikassa säännöllisesti. Kun kirjekyyhkyllä halutaan lähettää viesti paikasta toiseen, niin kyyhkyä pitää lopettaa ruokkimasta, jolloin se lentää johonkin toiseen paikkaan, mistä ruokaa saa. Eli silloin se lentää määränpäähän, jossa viesti vastaanotetaan ja kyyhkystä pitää ruokkia. Jos kirjekyyhky halutaan lähettää takaisin, sen ruokkiminen pitää lopettaa taas.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Suomen Viestikyyhky-yhdistys ry
* Puolustuslaitoksemme höyhensarjaa, Suomen Kuvalehti, 16.9.1933, nro 38, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Ensimmäinen viestikyyhkysreportaashi Suomessa eilen Helsingin Sanomille. Viestikyyhkyset toivat tiedon merisuojeluskunnan taisteluharjoituksista, Helsingin Sanomat, 22.9.1935, nro 255, s. 11, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Suomen kevyimmät "ilmavoimat", Hakkapeliitta, 15.10.1935, nro 42, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Kyyhkynen valokuvaa, Kuva, 8.11.1939, nro 23, s. 27, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kauppakorkeakoulu

**Kauppakorkeakoulu** on itsenäinen korkeakoulu tai yliopiston tiedekunta, joka keskittyy pääasiassa kauppatieteiden, liiketaloustieteiden ja kansantaloustieteen opetukseen ja tutkimukseen. Kauppakorkeakoulujen perustutkintoja ovat kauppatieteiden kandidaatin (KTK) ja kauppatieteiden maisterin tutkinnot (KTM). Kauppatieteiden maisterille voidaan myöntää ekonomin arvo. Jatko-opintojen kautta opiskelija voi suorittaa kauppatieteiden lisensiaatin (KTL) ja tohtorin tutkinnon (KTT). 

Suomessa oli 2000-luvun alkuun saakka kaksi erillistä suomenkielistä kauppakorkeakoulua, Helsingin kauppakorkeakoulu ja Turun kauppakorkeakoulu. Helsingin kauppakorkeakoulu on nykyään osa Aalto-yliopistoa (Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulu) ja Turun kauppakorkeakoulu osa nykyään Turun yliopistoa. Vaasan kauppakorkeakoulu laajeni jo aiemmin monialaisemmaksi Vaasan yliopistoksi. Helsingissä toimii edelleen ruotsinkielinen kauppakorkeakoulu Svenska handelshögskolan, joka on Suomen ainoa itsenäinen kauppakorkeakoulu. Muut Suomen yhdeksän kauppakorkeakoulua toimivat osana monitieteistä yliopistoa. 

ESCP Europe perustettiin Ranskassa vuonna 1819 ja on näin ollen maailman vanhin kauppakorkeakoulu.

Lisäksi useimmissa yliopistoissa on kauppatieteellinen tiedekunta. Jyväskylän yliopiston kauppakorkeakoulu, Tampereen yliopiston johtamisen ja talouden tiedekunta ja Oulun yliopiston kauppakorkeakoulu ovat kehittyneet alusta lähtien osana suurta ja monialaista yliopistoa. Myös Åbo Akademin yhteydessä toimii ruotsinkielinen kauppakorkeakoulu. Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa on kahden teknillispainotteisen tiedekunnan lisäksi kauppakorkeakoulu.

Lisäksi kahden ulkomaisen yliopiston kauppakorkeakoulut tarjoavat opetusta Suomessa. Nämä ovat University of Readingin Henley Business School ja University of Northamptonin yhteistyökumppaninsa HELBUSin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Evoluutio (elokuva)

**Evoluutio** on Ivan Reitmanin ohjaama, vuonna 2001 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen tieteiskomediaelokuva.

## Juoni
Ira Kaine ja Harry Block löytävät maahan syöksyneestä asteroidista ulkoavaruudesta peräisin olevan organismin. Organismi kehittyy nopeasti mönjästä moninaisiksi olioiksi, jotka uhkaavat vallata hiljaisen Glen Canyonin kaupungin. Armeija saapuu paikalle Ira Kainen entisen tuttavuuden johdolla ja yrittää saada tilanteen hallintaan. He epäonnistuvat ja tilanne pahenee, ja lopulta tilanteen pelastaminen jää Kanen, Blockin ja heidän ystäviensä vastuulle.

Lopulta käy ilmi, että eräissä Head & Shoulders -shampoissa lisäaineena oleva seleeni on olioille myrkyllistä. Idea syntyi kuljettaessa alkuaineiden jaksollista järjestelmää kaksi askelta alas ja yksi oikealle olioiden perustana olevasta typestä. Päättely perustui siihen, että ihmisille, jotka ovat hiilipohjaisia, arseeni (kaksi askelta alas ja yksi oikealle hiilestä) on myrkyllinen.

## Näyttelijät

## Lähteet
Yksilö

**Yksilö** on sellainen entiteetti, jolla on ominaisuuksia ja relaatioita. Yksilön määritelmä ei vaadi että yksilöt olisivat elollisia. Yksilö voi olla oliona esimerkiksi henkilö, eliö tai yleisemmin jonkin joukon yksittäinen jäsen. Identiteetti tekee oliosta määriteltävän ja tunnistettavan, antamalla sille joitakin ominaisuuksia tai piirteitä, jotka mahdollistavat sen erottamisen muista olioista. Olion identiteetti siis tekee olioista samoja asioita tai eri asioita.

Tilastotieteessä yksilö on yksittäinen tutkimuskohde, jonka vastakohta on populaatio. Tilastotieteessä populaatiosta tehtyjä tutkimuksia ei voi yleistää yksilötasolle, mutta yksilöstä voi yleistää yleiseen. Yksilöitä koskevat yleistykset edellyttävät joidenkin yksittäisten asioiden tai ilmiöiden käsittämistä ryhmäksi, joukoksi tai luokaksi, jonka jäsenillä on samankaltaisia piirteitä.

Biologiassa yksilöt muodostavat yhteisöjä ja jotkin hyönteiset yhdyskuntia.

## Biologinen yksilö
Biologiassa yksilö on eliön yksittäinen, muista erillinen esiintymä. Se voi koostua yhdestä tai useammasta solusta, mutta sillä on vain yksi perimä.

Joissain tapauksissa yksilön määrittäminen on vaikeaa. Esimerkiksi neliökilometrienkin laajuudelle levittäytynyt sienirihmasto voi olla periaatteessa samaa yksilöä, jos rihmasto on yhtenäinen. Näennäinen rihmaston katkaisu näennäisesti myös jakaa tällaisen yksilön kahdeksi, vaikka rihmaston elämä jatkuisi täysin samanlaisena, ja rihmasto kasvaisi taas pian yhteen. 

Jotkut eliöt lisääntyvät jakaantumalla tai muulla tavoin siten, että jälkeläisillä on sama perimä kuin emolla. Mikäli jakaantumisen tuotteet toimivat erikseen, ne ovat ilman muuta yksilöitä. Joskus kuitenkin perimältään samat eliöt muodostavat yhteisön, jonka jäsenet ovat riippuvaisuussuhteessa toistensa kanssa. Jotkut tutkijat laskevat yhdeksi yksilöksi jopa muurahaisyhdyskunnan, jossa työläiset ovat lisääntymiskyvyttömiä, vaikka niillä onkin tarkalleen ottaen eri perimä kuningattaren kanssa.

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla

* Stanford Encyclopedia of Philosophy: The Biological Notion of Individual
Ricimer

**Ricimer** (noin 405 – 18. elokuuta 472) oli Länsi-Rooman todellinen hallitsija 400-luvulla. 

Ricimer oli areiolainen ja hänen äitinsä oli visigoottien kuninkaan tytär. Hän vietti nuoruutensa Valentinianus III:n hovissa ja kunnostautui palvellessaan Aëtiusta. Valentinianuksen kuoltua Petronius Maximus kaappasi vallan, mutta hän kuoli vandaalien hyökätessä Roomaan vuonna 455. Tämän jälkeen Avitus julistautui keisariksi ja nimitti Ricimerin Länsi-Rooman korkeimpaan sotilasvirkaan *[[magister militum]]iksi*. Vuonna 456 Ricimer kukisti vandaalit niin merellä kun maalla. Samana vuonna Ricimer kapinoi Majorianuksen kanssa Avitusta vastaan ja Ricimerin avulla Majorianuksesta tuli Länsi-Rooman keisari. Majorianus osoittautuikin kuitenkin odotettua paremmaksi keisariksi. Mutta kun Majorianus kärsi tappion vandaaleja vastaan Espanjassa vuonna 461 sai Ricimer armeijan kapinoimaan häntä vastaan. Ricimer pakotti Majorianuksen eroamaan ja antoi myös lopulta murhata hänet. Ricimer julisti nyt Libius Severuksen keisariksi. Severus oli täysin Ricimerin vallassa, mutta hän kuoli vuonna 465. 

Länsi-Roomassa ei ollut tämän jälkeen keisaria 18 kuukauteen. Lopulta Itä-Rooman keisari Leo I lähetti Anthemiuksen Länteen keisariksi. Saadakseen sovinnon aikaiseksi Ricimer nai Anthemiuksen tyttären. 

Yhteistyö jatkui muutaman vuoden ajan. Mutta lopulta Ricimer kapinoi Anthemiusta vastaan ja perusti oman tukikohtansa Milanoon. Vuonna 472 hän hyökkäsi ja valtasi Rooman. Hän antoi teloittaa Anthemiuksen ja julisti Olybriuksen keisariksi. Ricimer kuoli kuitenkin vain pari kuukautta tämän jälkeen. Hänen veljenpoikansa Gundobad peri hänen asemansa.
Tero Ojanperä

**Tero Ojanperä** (s. 1966) on entinen Nokia Oyj:n palveluliiketoiminnasta vastaava johtaja ja nykyinen Silo AI tekoäly-yrityksen ja Vision+ -rahaston hallituksen puheenjohtaja ja yksi niiden perustajista. Hän toimi TTY-säätiön hallituksen jäsenenä ja puheenjohtajana 2012–2017. Nykyään hän toimii DNA Oyj:n, Siili Solutions Oyj:n ja OP finanssiryhmän hallitusten jäsenenä. Ojanperä on toiminut Aalto-yliopiston hallituksen puheenjohtajana vuodesta 2025.

Tero Ojanperä valmistui diplomi-insinööriksi Oulun yliopistosta, ja hän on väitellyt tekniikan tohtoriksi Delftin teknillisessä yliopistossa Alankomaissa. Opiskeluaikoinaan Ojanperä osallistui Teekkaritoimintaan. Hän on Oulun tietotekniikan opiskelijoiden killan, Oulun Tietoteekkarit ry:n (OTiT), perustajajäsen ja kiltalehti Terminaalin ensimmäinen päätoimittaja.

Ojanperä oli Nokian palveluksessa vuodesta 1990 alkaen. Uransa aikana hän toimi Nokian teknologia- ja strategiajohtajana, Nokia Research Centerin vetäjänä ja Nokia Networksin johtajana sekä lukuisissa muissa tehtävissä. Elokuussa 2011 Ojanperä ilmoitti jättävänsä Nokian ja siirtyvänsä vastaamaan uudesta Vision+ -rahastosta.

Vuonna 2009 teknologiabisneksen erikoislehti Fast Company listasi liike-elämän sata luovinta; Ojanperä oli sijalla seitsemän listan ainoana suomalaisena.

Marraskuussa 2017 Ojanperä siirtyi uuden tekoälyratkaisuja kehittävän startup-yrityksen Silo AI:n johtoon..

## Kunnianosoituksia

* Suomen Leijonan komentajamerkki (2025)

## Teokset
* 
*  

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Päivölä (mytologia)

**Päivölä** on päivättärien ja päivän poikien koti suomalaisessa kansantarustossa. Päivölä esiintyy myös maanpäällisenä paikkana kertomuksessa Päivölän pidoista. Joissain kertomuksissa Päivölän tilalla on Pohjola. Näin on myös kansanrunoissa kootussa Kalevalassa.

Päivölän suuressa talossa pidetään suuret pidot eli juhlat, joissa tarjotaan ruokaa ja juomaa. Tappelupukarina tunnettua Lemminkäistä ei kuitenkaan ole kutsuttu. Lemminkäinen saa kuulla pidoista ja tulee paikalle. Hänelle tarjotaan matoinen olut, jonka hän juo otettuaan ensin madot pois. Lemminkäinen istuu isännän paikalle, jolloin hänen ja isännän välille tulee riitaa. Syntyneessä kaksintaistelussa Lemminkäinen surmaa Päivölän isännän ja pakenee sitten pidoista.
Chathamsaaret

**Chathamsaaret** (, ) ovat Uudelle-Seelannille kuuluva noin kymmenestä saaresta koostuva saariryhmä noin 800 kilometriä Eteläsaarella sijaitsevasta Christchurchin kaupungista itään. Saaret ovat kuuluneet virallisesti Uudelle-Seelannille vuodesta 1842 lähtien. Chathamsaarten pinta-ala yhteensä on 966 neliökilometriä. Kaikki asutus on ryhmän kahdella suurimmalla saarella, Chathamilla ja Pittillä. Saaret on nimetty ''HMS Chatham'' -laivan mukaan.

## Maantiede

Chathamsaaret ovat ilmestyneet merestä vasta noin 4&nbsp;000&nbsp;000 vuotta sitten. Chathamsaaren maaperä on pääasiassa kalkkikiveä, basalttia ja hiekkaa. Chathamsaarta ympäröi useita tuliperäisiä saaria, joiden yhteenlaskettu pinta-ala Chathamsaaren kanssa on noin 950 neliökilometriä. Saarten ilmasto on viileä ja kostea. Lämpötila ei juuri vaihtele vuodenaikojen mukana. Saarten endeeminen eliöstö on läheistä sukua Uuden-Seelannin ja lähimpien subantarktisten saarten eliöstöille. Ehkä tunnetuin saarilla kasvava endeeminen kasvi on *[[Myosotidium hortensia]]*. Endeemisistä eläimistä saarilla elää muun muassa makeanveden kala *[[Neochanna rekohua]]*, sekä useita lintu- ja hyönteislajeja.

## Historia
 
Chathamsaarten ensimmäisiä asukkaita olivat moriorit. Moriorien esi-isät saapuivat saarille Uudesta-Seelannista vuoden 1500 paikkeilla, vaikkakin heidän perimätietonsa mukaan saarella oli asukkaita jo ennen heitä. Enimmillään morioreita oli saarilla noin 2&nbsp;000. Marraskuussa 1791 brittiläinen alus *Chatham* joutui sivuun kurssiltaan ja ajautui Chathamsaarille. Luutnantti William Broughton julisti saaren kuuluvaksi Isolle-Britannialle ja nimesi saaret Chathamsaariksi. 1800-luvulta lähtien saarilla kävi valaanpyytäjiä, jotka toivat saarille tauteja. Vuonna 1835 saarille tuli noin 900 maoria, jotka alistivat paikalliset moriorit. Moriorien määrä hupeni nopeasti ja vuonna 1862 heitä oli enää 101. Vuonna 1870 maat jaettiin suureksi osaksi maoreille moriorien jäädessä ilman maata. Moriorit ovat sittemmin saaneet oikeuksia maihin Chathamsaarilla.

## Väestö
Chathamsaarilla asuu noin 600 asukasta, joista noin 30 Pitt-saarella. Saaren asukkaista 65,6 prosenttia kuului vuoden 2006 väestönlaskennan mukaan eurooppalaistaustaisiin etnisiin ryhmiin ja 64,2 prosenttia kuului maoreihin. Väestönlaskennoissa henkilöt saattoivat ilmoittaa kuuluvansa useampaan kuin yhteen etniseen ryhmään.  Moriorit luetaan kuuluviksi maoreihin. Saarella puhutut kielet ovat englanti ja maori.

## Lähteet
Gundobad

**Gundobad**, jota kutsuttiin myös nimellä **Gundibald**,  oli burgundien kuningas noin 474–516 ja sitä ennen Rooman patriisi ja *[[magister militum]]* (472–473). Hänen setänsä oli Ricimer, joka todellisuudessa oli hallinnut Länsi-Roomaa heikkojen keisareiden aikana. Kun Ricimer kuoli vuonna 472 kaappasi Gundobad tämän vallan itselleen ja teki Glyceriuksesta keisarin. Gundobadista tuli kuitenkin burgundien kuningas vuonna 473 kun hänen isänsä Gunderik kuoli. Hän joutui tosin jakamaan vallan kolmen veljensä Godegiselin, Kilperikin ja Godomarin kanssa. 

Vuonna 486 Gundobad tappoi veljensä Gundomarin. Vuonna 493 hän tappoi Kilperikin, hukutti tämän vaimon ja karkotti näiden kaksi tytärtä. Yksi tyttäristä, Klotilde, päätyi frankkien kuninkaan Klodvigin luokse. Klodvig pyysi Gundobadilta lupaa saada Klotilde vaimokseen, ja Gundobadin oli pakko suostua. 

Godegiselin kanssa Gundobad soti pitkään. Hän yritti saada frankit puolelleen, mutta Klodvig päättikin auttaa Godegiseliä. Lopulta Gundobadin oli antauduttava ja luvattava maksaa veroa frankeille. Hän kuitenkin perui myöhemmin lupauksensa ja alkoi piirittää Godegiseliä Viennessä. Vuonna 501 hän valtasi kaupungin ja tappoi veljensä.

Gundobad hallitsi burgundien kuninkaana kuolemaansa asti vuonna 516. Vaikka Gundobad oli virallisesti areiolainen, hän suhtautui salaa myönteisesti katolisia kohtaan ja piti yllä hyviä suhteita ortodoksiseen papistoon sekä yleensäkin roomalaisiin alamaisiinsa. Gundobadin merkittävin perintö olivat kaksi lakikokoelmaa, burgundeja koskeva *Lex Gundobada* ja roomalaisia alamaisia koskeva *Lex Romana Burgundionum*.  Gundobadin seuraaja oli hänen poikansa Sigismund.

## Lähteet
Vanatinai

**Vanatinai** on saari Papua-Uudessa-Guineassa. Se sijaitsee Louisiadesaarilla ja on saariston itäisistä saarista pinta-alaltaan suurin. Saaren pinta-ala on noin 800 neliökilometriä ja se sijaitsee noin 320 kilometriä Uuden-Guinean saaresta kaakkoon. Eurooppalaiset ovat tunteneet saaret myös nimillä *Sudest* ja *Tagula*. Vanatinai on paikallisten asukkaiden saarelle antama nimi.
Saksankielinen Wikipedia

**Saksankielinen Wikipedia** on Wikipedian saksankielinen versio. Saksankielisessä Wikipediassa on noin  artikkelia. Se on artikkelimäärältään kolmanneksi suurin englannin- ja cebuanonkielisten versioiden jälkeen. Saksankielinen Wikipedia perustettiin maaliskuussa 2001.

Saksankielisen Wikipedian tapa erottaa laadukkaat artikkelit tavallisista eroaa jonkin verran esimerkiksi suomenkielisen  -käytännöstä. Siellä parhaat artikkelit kuuluvat ryhmään exzellente Artikel (erinomaiset artikkelit) ja hyvät mutta vielä selvästi parantelun tarpeessa olevat artikkelit ryhmään lesenswerte Artikel (lukemisen arvoiset artikkelit). Ensin mainittuja oli yli 2&nbsp;700 ja jälkimmäisiä yli 4&nbsp;200 joulukuussa 2022.

## Historia

Saksankielinen Wikipedia aloitettiin 16. maaliskuuta 2001. Sen 250&nbsp;000. artikkeli kirjoitettiin 28. kesäkuuta 2005, 500&nbsp;000. artikkeli 23. marraskuuta 2006 ja miljoonas artikkeli 27. joulukuuta 2009. Saksankielinen Wikipedia oli toinen kieliversio, joka ylitti miljoonan artikkelin rajan. Kahden miljoonan artikkelin raja ylittyi 19. marraskuuta 2016.

Saksankielinen Wikipedia kasvatti alussa nopeasti osuuttaan kaikkien erikielisten Wikipedioiden yhteenlasketusta artikkelimäärästä, ja sen osuus oli parhaimmillaan yli 14&nbsp;prosenttia, eli useampi kuin joka seitsemäs Wikipediassa ollut artikkeli oli saksankielinen. Muunkielisten versioiden kasvattaessa osuuttaan kääntyi sen osuus laskuun. Osuus oli 9,5 prosenttia kesäkuussa 2006, 6,4 prosenttia kesäkuussa 2012 ja 4,6 prosenttia kesäkuussa 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tekijänoikeusrikkomukseen liittyvät sivut saksankielisessä Wikipediassa 
* Saksan Wikipediaan salakuljetettu DDR-peruisia tietosanakirjoja Ilta-Sanomat, 29.11.2005.
Yhdyskuntahyönteiset

**Yhdyskuntahyönteisiksi** nimitetään niitä pistiäisiä, jotka ovat järjestäytyneet yhdyskunniksi. Yhdyskuntahyönteisiä ovat muurahaiset, termiitit, kimalaiset, mehiläiset ja ampiaiset.

## Hierarkia ja lisääntyminen

Yhdyskuntahyönteisten hierarkiaan kuuluu vähintään kolme eri kastia. Seuraavassa on kuvaus muurahaisyhteiskunnan kasteista.

**Kuningatar* on lisääntymiskykyinen naaras, jonka jälkeläisiä kaikki muut yhdyskunnan jäsenet ovat. Joillain lajeilla voi olla useampia kuningattaria samassa pesässä.

**Koiraat* ovat haploideja. Ne syntyvät suvuttomasti kuningattaren jälkeläisinä. Koiraiden ainoa tarkoitus on hedelmöittää uudet kuningattaret. Niitä kutsutaan *kuhnureiksi*, ja ne kuolevat tehtävänsä jälkeen.

**Naaraat* ovat syntyneet suvullisesti kuningattaren ja tämän edesmenneen puolison liitosta. *Työläiset* ovat muuten tavallisia naaraita, mutta niitä on toukka-asteella ruokittu eri tavalla, jolloin niistä on tullut lisääntymiskyvyttömiä. Työläiset hoitavat kaikki pesän käytännön asiat.

Joillain muurahaisilla on työläiskasteja, jotka ovat erikoistuneet muun muassa taistelemiseen tai vartijoiksi.
Sukaspintaiset

**Sukaspintaiset** (Gastrotricha) on eläinkunnan pääjakso. Ne ovat pieniä vesiympäristössä eläviä eliöitä, joiden läpinäkyvää ruumista peittävät sukaset tai suomut. Sukaspintaisia tunnetaan noin 790 lajia, ja niitä tavataan maailmanlaajuisesti merissä ja makeissa vesistöissä. Suomessa tavataan 20 lajia.

## Lähteet
Seksismi

**Seksismi** tarkoittaa tekoja tai näkemyksiä, jotka väheksyvät, alistavat tai syrjivät henkilöä tämän sukupuolen, sukupuoli-identiteetin tai sukupuolen ilmaisun perusteella. 

Euroopan neuvoston vuonna 2019 julkaiseman määritelmän mukaan seksismi on tekoja, eleitä, puhetta, kuvia tai käytöstä, jotka perustuvat ajatukseen, että ihminen tai ihmisryhmä on vähempiarvoinen sukupuolensa perusteella. Seksismin tarkoitus on EN:n määritelmän mukaan loukata tai rajoittaa ihmisarvoa tai oikeuksia, aiheuttaa fyysistä, psyykkistä tai taloudellista haittaa, luoda uhkaava tai nöyryyttävä ilmapiiri tai ylläpitää ahtaita sukupuolistereotypioita. Seksismi voi kohdistua niin naisiin kuin miehiinkin. Seksismi voi kohdistua myös transsukupuolisiin ja muunsukupuolisiin. 

## Katso myös

* Feminismi
* Sukupuolisovinismi
* Misandria
* Misogynia
* Sukupuolineutraali kielenkäyttö
* Sukupuolittuneisuus suomen kielessä

## Lähteet
Pio Tuia

**Pio Tuia** (s. 1943) on Tokelaun hallituksen entinen johtaja, *Ulu o Tokelau*. Hän on toiminut Nukunonun atollin faipulena, neuvostonjohtajana, vuodesta 1996. Faipulen kausi kestää kerrallaan kolme vuotta. Tokelaun ulu valitaan vuosittain helmikuussa kolmen atollisaaren faipuleiden joukosta. Tuia on toiminut uluna viitenä kautena:
*1996–1997
*1999–2000
*2002–2003
*2005–2006
*2008–2009

## Lähteet
Haarniskaiset

**Haarniskaiset** (Loricifera) on eläinkunnan pääjakso. Haarniskaiset löydettiin vasta 1983 Ranskasta, jossa Reinhard Kristensen ne sattumoisin löysi. Haarniskaiset ovat monisoluisia meressä eläviä, jotka ovat vain parin mikrometrin pituisia. Niiden tärkeä tunnuspiirre on mutkikas leukarakenne. Nykyisin pääjakson lajeja on löydetty jo sata, vaikka tarkka kuvaus on saatu tehtyä vasta tusinasta. Lajituntomerkkien kirjaaminen on hidasta eläinten vaiheikkaan ja mutkikkaan elämänkulun vuoksi.

## Lähteet
Väkäkärsämadot

**Väkäkärsämadot** (Acanthocephala) on eläinkunnan pääjakso. Tunnetut tuhatkunta lajia elävät aikuisvaiheessaan loisina selkärankaisten suolistossa. Toukkavaiheen väli-isäntinä toimivat puolestaan niveljalkaiset (hyönteiset ja äyriäiset). 

Ruumiin etupäässä on ulos työnnettävä, sylinterinmuotoinen koukkupintainen kärsä eli *proboscis*, jolla mato tarrautuu isäntäeläimen suolistoon. Madolla itsellään ei ole ruoansulatuselimistöä, vaan ravinto imeytyy ihon läpi. Väkäkärsämadoista esimerkiksi *[[Echinorhynchus]]*-lajit elävät kaloissa, toiset suvut taas loisivat linnuissa, nisäkkäissä tai sammakkoeläimissä. Poikkeuksellisen suuri laji on sioissa loisiva 50&nbsp;cm pitkäksi kasvava jättiväkäkärsämato (*Macracanthorhynchus hirundinaceus*). Väkäkärsämadot eivät loisi ihmisessä.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Väkäkärsämadot (''Acanthocephala'')
*ITIS: Acanthocephala
Samoalaiset kielet

**Samoalaiset kielet** muodostavat yhden austronesialaisen kielikunnan kieliryhmistä. Ryhmä on saanut nimensä samoan kielestä. Muita samoalaisia kieliä samoan lisäksi ovat muun muassa tuvalu, kapingamarangi, nukuoro, niuafo'ou, pukapuka, tokelau, nukumanu, tikopia sekä hävinnyt niuatoputapu.

## Lähteet
Tikopia

**Tikopia** on saari Salomonsaarilla, Tyynellä valtamerellä. Se sijaitsee Santa Cruz -saarten ryhmässä, jonka eteläisin saari se on. Saari on osa Temotun provinssia.

Saaren pinta-ala on 5 neliökilometriä ja asukasluku 1&nbsp;060 (2019). Useimmat asukkaista ovat polynesialaisia ja puhuvat tikopian kieltä, joka kuuluu austronesialaisten kielten polynesialaiseen kieliryhmään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anuta

**Anuta** on saari Temotun provinssissa, Salomonsaarilla. Se sijaitsee noin viidensadan kilometrin päässä Nendon saarelta. Saaren pinta-ala on vain 37 hehtaaria. Anutan korkein kohta on 65 metriä merenpinnan yläpuolella. Saarella on alle 250 asukasta, joista valtaosa on polynesialaisia. Asukkaat puhuvat polynesialaisiin kieliin kuuluvaa anutaa.

Saaren asukkaat käännytettiin kristinuskoon 1916, kun anglikaaniset lähetyssaarnaajat saapuivat saarelle rahtilaivan mukana. Saaren asukasyhteisö on esimerkki siitä, miten ihminen voi onnistua elämään tasapainoisessa suhteessa luonnon kanssa. Päinvastainen esimerkki on Pääsiäissaari, jossa ihminen kulutti luonnonvarat ja yhteisö tuhoutui.

Tärkein elinkeino on kalastus, jota täydentää omatarvemaanviljely. Tuliperäisen saaren maaperässä kasvaa maniokkia, taaroa ja banaaneita, sokeriruokoa, papaijoita, kookoksia, maustekurkumaa ja leipäpuun hedelmiä. Syrjäisen saaren ekosysteemi on hyvin herkkä luonnonmullistuksille ja ulkopuolisille vaikutteille. Syrjäisyys on kuitenkin auttanut saaren luontoa ja kulttuuria säilyttämään ominaispiirteensä.

## Lähteet
Fatutaka

**Fatutaka** eli **Fatu Taka** on saari Temotun provinssissa Salomonsaarilla. Se on Salomonsaarten itäisin saari, ja sen pinta-ala on noin 0,18 neliökilometriä. Fatutakalla käy säännöllisesti kalastajia läheiseltä Anutalta. Heidän mukaansa Fatutakalle rantautuminen on vaikeaa. Rantaan pitää uida terävien kivien joukossa. Fatutakalle on 60 kilometriä Anutalta. 

## Lähteet
Hemlokit

**Hemlokit** (*Tsuga*) on suku mäntykasvien (Pinaceae) heimossa. Hemlokit ovat saaneet nimensä myrkkykatkon mukaan (), jonka tuoksu muistuttaa hemlokin tuoksua.

Hemlokkeja käytetään sahatavaran ja paperin tuotantoon. Niitä kasvatetaan myös koristekasveina.

## Lajit
Sukuun kuuluu yhdeksän lajia, joista neljä kasvaa Pohjois-Amerikassa ja viisi Aasiassa.

* kanadanhemlokki (*Tsuga canadensis*)
* rotkohemlokki eli karolinanhemlokki (*Tsuga caroliniana*)
* kiinanhemlokki (*Tsuga chinensis*)
* japaninhemlokki (*Tsuga diversifolia*)
* himalajanhemlokki (*Tsuga dumosa*)
* *[[Tsuga forrestii]]*
* lännenhemlokki (*Tsuga heterophylla*)
* vuorihemlokki (*Tsuga mertensiana*)
* mustahemlokki (*Tsuga sieboldii*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Hemlokit – ''Tsuga''
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Tsuga''
Tikopian kieli

**Tikopia** (omakielinen nimi: *Fakatikopia*) on Tikopiassa, Salomonsaarilla puhuttava austronesialainen kieli. Se kuuluu samoalaisiin kieliin ja on läheisintä sukua anutan kielelle. Tikopiaa puhuu äidinkielenään noin 3&nbsp;320 ihmistä (1999). Kielen tutkimus alkoi vuonna 1910, kun pastori W. J. Durrad kirjoitti kielestä ensimmäisen kerran, ja sittemmin sitä on tutkinut kielitieteilijä Raymond Firth.

Kielen ei katsota olevan uhanalainen eikä sillä ole tunnettuja murteita. Tikopian läheisiä sukulaiskieliä ovat muun muassa länsi-uvea ja emae.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin ensimmäisen kerran tikopiaksi vuonna 2025.

## Fonologia

### Vokaalit

Lähde:

### Konsonantit

Lähde:

## Lähteet

* 

### Viitteet
Temotu

**Temotu** on Salomoninsaarten itäisin provinssi. Provinssin pinta-ala on 865 km2. Vuoden 2009 väestönlaskennassa provinssissa oli 21&nbsp;362 asukasta.

Se muodostuu seuraavista saarista tai saariryhmistä:

*Anuta
*Fatutaka
*Duff-saaret ("Taumako")
*Fatutaka
*Santa Cruzin saaret
*Reef-saaret 
*Tikopia

Saarten asukkaat ovat pääosin melanesialaisia, mutta muun muassa Tikopian saarella valtaosa väestöstä on polynesialaisia. Provinssin pääkaupunki on Lata, joka sijaitsee Nendolla, Santa Cruz-saarten suurimmalla saarella. 

## Lähteet
Airbus A310

**Airbus A310** on laajarunkoinen, kaksimoottorinen, keskipitkän kantaman suihkukone, jonka on valmistanut Airbus. A310 on A300:sta kehitetty, rungoltaan hieman lyhyempi konetyyppi.

## Teknisiä tietoja

## Katso myös
* Airbus A300

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Air Transatin Airbus A310:n matkustamo
* TAP Air Portugalin Airbus A310:n ohjaamo
Luonnonvarat

**Luonnonvarat** tarkoittaa kaikkea luonnossa olevaa, mitä ihminen kykenee hyödyntämään omaksi edukseen. Luonnonvarat ovat kaikkien ihmisen valmistamien esineiden ja kaiken hänen kuluttamansa energian alkulähde.

Luonnonvarat jaotellaan pääasiassa uusiutuviin ja uusiutumattomiin luonnonvaroihin sen mukaan, onko niitä ihmisen kannalta käytettävissä rajallinen varanto, joka voi ehtyä, vai synnyttävätkö luonnolliset prosessit merkityksellisiä määriä lisää kyseistä luonnonvaraa. Toisinaan rajanveto on hankalaa, jos luonnonvara uusiutuu hitaasti kuten turpeen tapauksessa. Luonnonvarat jaetaan aineettomiin ja aineellisiin luonnonvaroihin.

## Uusiutuvat luonnonvarat

* Auringon säteily 
* Makea vesi
* Tuuli
* Aallot
* Metsät

## Uusiutumattomat luonnonvarat

* Fossiiliset polttoaineet
** Kivihiili
** Maakaasu
** Maaöljy
* Metallit
**Rauta
**Alumiini
**Kupari
**Uraani

## Lähteet

* WSOY Oppimateriaalit: Maapallo. Matkalle Eurooppaan

## Kirjallisuutta
* Rannikko, Pertti & Määttä Tapio (toim.): Luonnonvarojen hallinnan legitimiteetti, Vastapaino 2010, 

## Aiheesta muualla

* Tilastokeskus - Ymparistötilinpito - indikaattoreita luonnonvarojen käytöstä
Lännenhemlokki

**Lännenhemlokki** (*Tsuga heterophylla*) on mäntykasvien (*Pinaceae*) heimoon kuuluva havupuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan länsirannikolla. Lännenhemlokki on suurimmaksi kasvava laji hemlokkien suvussa ja voi saavuttaa 50–70 metrin pituuden ja 2,7 metrin rungonpaksuuden. Laji on Länsi-Kanadassa tärkeä metsätalouspuu.

Lännenhemlokkia on Suomessa koeviljelty arboretumeissa ja kasvitieteellisissä puutarhoissa. Mustilan arboretumissa Elimäellä on yli 60-vuotias ja 25 metriä korkea lännenhemlokkimetsä.

## Lähteet
Kaija Kärkinen & Ile Kallio

**Kaija Kärkinen & Ile Kallio** on vuonna 1991 perustettu suomalainen duo-yhtye. Laulaja Kaija Kärkisen ja kitaristi Ile Kallion lisäksi vakioyhtyeessä soittaa kolme muuta muusikkoa. Pariskunnan työnjako on *[[Lupaus (albumi)|Lupaus]]*-albumista lähtien ollut se, että Kaija sanoittaa ja laulaa ja Ile säveltää, soittaa kitaraa ja laulaa taustoja. Ile on joskus merkitty myös toiseksi sanoittajaksi. *[[Sade (albumi)|Sade]]*-levyllä oli vielä useita ulkopuolisten tekemiä sanoituksia ja pari coveria.

## Julkaisut

* *[[Mustaa vettä]]* (1991)
* *[[Sade (albumi)|Sade]]* (1995)
* *[[Lupaus (albumi)|Lupaus]]* (1996)
* *[[Suuri salaisuus (Kaija Kärkinen & Ile Kallio)|Suuri salaisuus]]* (1997)
* *[[Noitavoimaa]]* (1999)
* *[[Kaikki oikeudet]]* (2000)
* *[[En voi unohtaa]]* (2001) (kokoelma)
* *[[Kymmenen laulua]]* (2002)
* *[[Kuka saa kyyneleet]]* (2004)
* *[[Sodassa ja rakkaudessa (albumi)|Sodassa ja rakkaudessa]]* (2005)
* *[[Saman taivaan alla]]* (2008)
* *[[Köyhän naisen paratiisi]]* (2012)
* *[[Elävänä (Kaija Kärkisen albumi)|Elävänä]]* (2023) (live-albumi)

## Katso myös

* Luettelo Kaija Kärkisen & Ile Kallion kappaleista

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut

* Facebook