open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sofia Bleckur

**Sofia Bleckur** (s. 3. heinäkuuta 1984 Rättvik) on ruotsalainen kilpauransa päättänyt maastohiihtäjä, joka edusti IFK Mora SK:ta.

Bleckur sai alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuissa hopeaa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2007. Hän sijoittui Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa 18:nneksi. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän hiihti avausosuuden hopeaa saaneessa Ruotsin viestijoukkueessa ja oli viides sekä 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa että 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. 

Bleckurin paras saavutus maailmancupissa oli viides sija, jonka hän saavutti Davosissa 13. joulukuuta 2014 perinteisen hiihtotavan 10 kilometrin kilpailussa.

Bleckur ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa motivaatiopuutteen vuoksi elokuussa 2015 ja siirtyvänsä työskentelemään sairaanhoitajana.

## Lähteet
Dead Space: Extraction

**Dead Space: Extraction** on vuonna  julkaistu ammuntapeli, joka on esiosa edeltävänä vuonna ilmestyneelle *[[Dead Space]]lle*. 

Peli on julkaistu Wiille ja PlayStation 3:lle. 

Pelin tapahtumat sijoittuvat samaan aikaan kuin *[[Dead Space: Downfall]]* ja ennen *Dead Spacen* alkua.

## Vastaanotto
Peli on saanut arvosanan 8,5/10 IGN:n arvostelussa.

## Ääninäyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Anna Wahlgren

**Anna Martha Sofia Wahlgren** (alun perin **Karlsson**, 6. lokakuuta 1942 Lund, Ruotsi – 7. lokakuuta 2022 Goa, Intia) oli ruotsalainen kirjailija, joka tunnetaan parhaiten ensimmäisen kerran vuonna 1983 ilmestyneestä *Lapsikirjastaan* (*Barnaboken*), josta tuli kansainvälinen myyntimenestys. *Lapsikirjassa* Wahlgren muiden muassa kuvaili eri-ikäisten lasten kehitystä ja heille ikätyypillistä käyttäytymistä. Sen lisäksi Wahlgren kirjoitti muitakin kasvatusalan oppaita, romaaneja, novellikokoelmia, lastenkirjan sekä kolmiosaisen omaelämäkerran.

Wahlgren syntyi Harry Karlssonin ja Marianne Wahlgrenin työväenluokkaiseen perheeseen. Hänen vanhempansa erosivat kuitenkin jo varhain. Wahlgrenin sisaruspuolia olivat rakennusmestari Sten-Harry Karlsson sekä valokuvaaja Stig T. Karlsson.

Wahlgren oli naimisissa seitsemän kertaa: Lars Daniuksen kanssa 1961, Carsten Feldtin kanssa 1966, Hamid el Khatibin kanssa 1974, Bo Söderbergin kanssa 1976, Pehr Iwar Sohlströmin kanssa kahdesti vuosina 1985 sekä 1987 sekä Stig Karlssonin kanssa vuonna 2001. Hänellä oli yhdeksän lasta, joista yksi kuoli ennen kouluikää. Kirjallisuustieteilijä ja professori Sara Danius syntyi Wahlgrenin ensimmäisestä ja kirjailija Felicia Feldt toisesta liitosta.

Yhteiskunnallisena keskustelijana Wahlgren kirjoitti kolumneja aikakaus- ja päivälehtiin sekä esiintyi radio- ja televisio-ohjelmissa.

Wahlgren kritisoi voimakkaasti lasten päivähoitoa.

## Näkymätön tytär
Vuonna 2012 Wahlgrenin kolmas, toisesta avioliitosta Carsten Feldtin kanssa syntynyt lapsi Felicia Feldt kirjoitti äidistään ja lapsuudestaan paljastuskirjan nimeltä *Näkymätön tytär* (alk. *Felicia försvann*), jossa hän syyttää äitiään muiden muassa monista aikuisiällä ilmenneistä itsetuntoon, ihmissuhteisiin ja omien lastensa kasvattamiseen liittyvistä ongelmista, joihin hän on hakenut apua psykoterapiasta. Feldtin mukaan hänen äitinsä julkisuuskuva kasvatusguruna on pelkkä median luoma kulissi, ja että todellisuudessa Wahlgren olisi ollut promiskuiteetissa elävä, lastensa hoitoa laiminlyövä ja heitä uhkaileva alkoholisti, jonka lukuisat miesystävät lisäksi ahdistelivat Feldtiä seksuaalisesti. Feldtin mukaan hän ja hänen samasta liitosta syntyneet sisaruksensa eivät ole olleet äitinsä kanssa tekemisissä enää vuosiin.

Wahlgren vastasi tyttärensä syytöksiin väittämällä tätä valehtelijaksi, joka oli särkenyt hänen perheensä. Wahlgren ihmetteli, miksi sellaisessa tapauksessa, jossa lapsi ja vanhempi ovat julkisuudessa vastakkain lapsi saa kaiken sympatian osakseen. Hänestä oli ”ollut hirveää lukea, kuinka lapseni on voinut huonosti ja ollut peloissaan ja jos voisin, tekisin asiat nyt toisin”. Wahlgren myös väitti rakastavansa edelleen kaikkia lapsiaan, vaikka tunne ei olisikaan molemminpuolinen.

## Suomennettua tuotantoa
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anna Wahlgrenin kotisivut 
* Myllyoja, Essi: Kasvatusguru Anna Wahlgrenin tytär: ”En itkisi, jos äitini kuolisi” *Me Naiset* 22.2.2013 (arkistoitu versio sivusta)
Augusta (nimi)

**Augusta** on naisen etunimi, feminiininen vastine miehennimelle August/Augustus (lat. kunnianarvoisa). Antiikin Roomassa *augusta* oli keisarien puolisoista ja sisarista käytetty arvonimitys.

Augustan nimipäivä oli ensimmäistä kertaa suomalaisessa nimipäiväkalenterissa 2. elokuuta 1794–1795, sitten 18. elokuuta 1796, 20. syyskuuta 1871–1928 ja 30. heinäkuuta 1950–1973 samana päivänä Astan kanssa. Haaparannan ja Luulajan suomenkielisissä kalentereissa Augustan päivä oli 9. syyskuuta 1831–1905 sekä Viipurin kalenterissa vuonna 1798. Pietarin kalenterissa Augustan päivä oli 8. kesäkuuta vuonna 1807. Nykyään Suomen ruotsinkielisessä kalenterissa Augusta jakaa saman nimipäivän Augustin kanssa eli 7. tammikuuta.

Digi- ja väestötietoviraston nimipalvelun mukaan vuoden 2024 loppuun mennessä Augusta-nimen on Suomessa saanut noin 5&nbsp;070 henkilöä, joista suuri osa on syntynyt ennen vuotta 1920.

Joissain maissa yleisemmin käytettyjä muotoja ovat *Augustina* ja *Augustine*. Roomalaiskatolinen pyhimysluettelo tuntee 17 Augustina-nimistä pyhimystä sekä 400-luvulla jaa. eläneen pyhän Augustan, joka legendan mukaan joutui isänsä surmaamaksi, koska tämä ei voinut hyväksyä tyttärensä kääntymistä kristinuskoon.

## Tunnettuja Augustoja
### Hallitsijasukujen jäseniä
* Augusta (1719–1772), Saksi-Gotha-Altenburgin prinsessa, Walesin prinsessa
* Augusta von Sachsen-Weimar-Eisenach (1811−1890), Saksan keisarinna ja Preussin kuningatar, keisari Vilhelm I:n puoliso
* Augusta Victoria (1858–1921), Saksan viimeinen keisarinna ja Preussin kuningatar, keisari Vilhelm II:n puoliso

### Muita
* Augusta Dabney (1918–2008), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Augusta Heurlin (1826–1888), suomalainen koulunjohtaja
* Augusta af Heurlin (1847–1918), suomalainen järjestöaktiivi
* Augusta Holmès (1847−1903), ranskalainen säveltäjä
* Augusta Holtz (1871–1986), saksalais-yhdysvaltalainen aikoinaan maailman vanhin elossa ollut henkilö
* Augusta Krook (1853–1941), suomalainen koulunjohtaja ja kansanedustaja
* Augusta Laine (1869–1949), suomalainen talousneuvos ja kansanedustaja
* Augusta Lindberg (1866–1943), ruotsalainen näyttelijä
* Augusta Lundahl (1811–1892), suomalainen runoilija
* Augusta Lönborg (1862–1900), ruotsalainen opettaja ja runoilija, virsien ja laulujen kirjoittaja
* Augusta Ohlsson, o.s. Tillander (1882–1967), suomalainen yritysjohtaja ja kauppaneuvos
* Augusta Olsson (1878–1954), suomalainen valokuvaaja
* Augusta Rundberg (1848–1921), suomalainen kelloseppä
* Augusta Savage (1892–1962), yhdysvaltalainen kuvanveistäjä
* Augusta Soldan (1826–1886), suomalainen taidemaalari ja piirustuksenopettaja
* Augusta Read Thomas (s. 1964), yhdysvaltalainen säveltäjä
* Augusta Vörlund (1807–1869), suomenruotsalainen runoilija

## Kuvitteellisia Augustoja

* Augusta Longbottom, Frank Longbottomin isoäiti Harry Potter -kirjasarjassa

## Lähteet
Olympiafanfaari (Merikanto)

**Olympiafanfaari** on Aarre Merikannon säveltämä juhlafanfaari, jolla hän voitti vuonna 1939 Helsingin olympiakisojen fanfaarisävellyskilpailun. *Olympiafanfaari* on sävelletty 4 trumpetille, 4 käyrätorvelle, 3 pasuunalle, tuuballe ja patarummuille, ja Merikanto laati sekä orkesteri- että pianopartituurin.

Vuoden 1940 kesäolympialaiset oli alun perin tarkoitus järjestää Japanissa ja sitten Helsingissä. Kun Japani oli luopunut kisojen järjestämisestä, Helsingin olympialaisten järjestelytoimikunnan musiikkijaosto kokoontui ensimmäisen kerran huhtikuussa 1939 pohtimaan kisojen fanfaarikysymystä. Toimikunnan puheenjohtajaksi valittiin Yrjö Kilpinen, ja fanfaaria varten päätettiin järjestää sävellyskilpailu. Merikanto osallistui sävellyskilpailuun nimimerkillä ”Teräs”, ja hänet valittiin voittajaksi.

Kisat peruuntuivat toisen maailmansodan takia. Merikannon fanfaari oli välillä kadoksissa, mutta käsikirjoitus löydettiin vuonna 1951 ja fanfaaria päätettiin käyttää Helsingin olympialaisissa 1952. Järjestelytoimikunnan pyynnöstä Merikanto lyhensi viisiminuuttista fanfaaria parin minuutin mittaiseksi.

Olympiastadionilla fanfaarin esitti soittokunta, ja radiossa, olympiatiedotuksissa ja urheiluselostuksissa käytettiin nauhoitettuja 10, 20 ja 30 sekunnin fanfaareja. Nauhoitukset tehtiin elokuussa 1951. *Olympiafanfaari* levytettiin vielä kisojen jälkeen vuonna 1953.

## Lähteet
*
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1944

**Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1944** pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1944 Ruotsin jääpallomestaruudesta.

Lohkovoittajiksi selviytyivät Skutskärs IF ja Västerås SK. Tukholmassa 20. helmikuuta pelatussa loppuottelussa Skutskärs IF voitti maalein 2–0.

## Division I

### Pohjoinen

### Etelä

VSK sai luovutusvoiton IF Götasta.

### Loppuottelu
20.2.1944 Tukholma, Yleisöä: 20 770 

## Lopulliset sijoitukset

## Lähteet
* Tabeller och matcher 1930-2001 VSK

### Viitteet
Lange

**Lange** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Algot Lange (1850–1904), ruotsalainen oopperalaulaja
* Anders Lange (1904–1974), norjalainen toimittaja ja poliitikko
* André Lange (s. 1973), saksalainen rattikelkkailija
* Antti Lange (s. 1941), suomalainen matemaatikko ja tilastotieteilijä
* Artie Lange (s. 1967), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Balthazar Lange (1854–1937), norjalainen arkkitehti
* Bernd Lange (s. 1955), saksalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
* Christian Lous Lange (1869–1938), norjalainen taideasiantuntija ja poliitikko, Nobelin rauhanpalkinnon saaja
* David Lange (1942–2005), uusiseelantilainen juristi ja poliitikko
* Dorothea Lange (1895–1965), yhdysvaltalainen valokuvaaja
* Esther de Lange (s. 1975), alankomaalainen poliitikko ja europarlamentaarikko
* Eva Lange (s. 1935), ruotsalainen kuvanveistäjä
* Friedrich Albert Lange (1828–1875), saksalainen teologi, pedagogi ja ekonomi
* Gunnar Lange (1909–1976), ruotsalainen poliitikko ja ministeri
* Günter Gerhard Lange (1921–2008), saksalainen kirjainmuotoilija, typografi ja opettaja
* Halvard Lange (1902–1970), norjalainen diplomaatti ja poliitikko, ulkoministeri 1946–1965
* Hilde Lange, *Hilde Benjamin* (1902–1989), saksalainen oikeustieteilijä, kommunistipoliitikko ja ministeri
* Ina Lange (1849–1930), suomenruotsalainen pianisti ja kirjailija
* Ira Lange, suomalainen yritys- ja ryhmävalmentaja, puhuja, kouluttaja ja tietokirjailija
* Jacob Dawid Lange (1758–1808), suomalainen everstiluutnantti ja maaherra
* Jacob Otto Lange (1833–1902), norjalainen poliitikko
* Jakob Lange (s. 1995), saksalainen yhdistetyn hiihtäjä
* Jakob Emanuel Lange (1864–1941), tanskalainen kasvitieteilijä
* Jessica Lange (s. 1949), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Joep Lange (1954–2014), alankomaalainen lääkäri ja kliininen tutkija
* Julius Lange (1838–1896), tanskalainen taidehistorioitsija
* Konrad von Lange (1855–1921), saksalainen taidehistorioitsija
* Marita Lange (1943–2025), itäsaksalainen kuulantyöntäjä
* Mathias Lange (s. 1985), itävaltalais-saksalainen jääkiekkomaalivahti
* Max Lange (1864–1899), saksalainen shakin suurmestari
* Monique Lange (1926–1996), ranskalainen kirjailija, käsikirjoittaja ja näyttelijä
* Morten Lange (1919–2003), tanskalainen sienitieteilijä ja poliitikko
* Noa Lange (s. 2002), suomalainen näyttelijä ja artisti
* Oskar R. Lange (1904–1965), puolalainen taloustieteilijä ja diplomaatti
* Paul Lange (1931–2016), saksalainen ratameloja
* Peter Lange-Müller (1850–1926), tanskalainen säveltäjä
* Robert John ”Mutt” Lange (s. 1948), brittiläinen äänitetuottaja ja lauluntekijä.
* Rudolf Lange (1910–1945), saksalainen SS-upseeri
* Santiago Lange (s. 1961), argentiinalainen kilpapurjehtija
* Sven Lange (1868–1930), tanskalainen kirjailija
* Ted Lange (s. 1948), yhdysvaltalainen näyttelijä
* Thomas Lange (s. 1964), saksalainen soutaja
* Vilhelm Lange (1893–1950), tanskalainen voimistelija.
A La Carte

__NOTOC__
**A La Carte** on saksalaisen progressiivisen rockin yhtyeen Triumviratin kuudes studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 1978. Albumi äänitettiin Kölnissä EMI:n Electrola Studio I:ssä Wolfgang Thierbachin johdolla. Laajat loppuäänitykset tehtiin Capitol Record Studiolla Hollywoodissa. Loppuäänityksissä oli mukana yhdysvaltalaisia orkesterimuusikoita.

Yhtye oli kokenut monia miehistönmuutoksia vuosien aikana ja vain kosketinsoittaja/biisientekijä Fritz oli enää mukana alkuperäisestä kokoonpanosta. Edellisen kokoonpanon laulaja Barry Palmer oli eronnut yhtyeestä ja hänet korvasi Massage-yhtyeen solisti David Hanselmann. Werner Kopal oli tullut basistiksi ja Matthias Hofmann oli uusi rumpali.

Albumin tuotantokustannukset ylittivät reilusti budjetin ja sen julkaisu viivästyi, se ilmestyi vasta 20. joulukuuta 1978. Albumia myytiin 30.000 kappaletta.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#

### CD:n bonuskappaleet
#
#

## Kokoonpano
* Jürgen Fritz – kosketinsoittimet
* Matthias Hofmann – rummut
* Werner Kopal – basso
* David Hanselmann – laulu

## Arvostelut
* AllMusic: 

## Lähteet
Hjortspring-vene

**Hjortspring-vene** on muinainen vene, jonka maatyöläiset löysivät ja nostivat ylös 1880-luvulla turvesuosta Hjortspring Mosesta Alsin saarella, Jyllannin niemimaan itäpuolella. Vasta 1920-luvulla arkeologit saivat vihiä veneestä. Kanootti-tyyppinen vene on limilaidoitettu, ja sillä on ollut pituutta noin 19 metriä, mutta vain 14 metriä on säilynyt. Leveyttä sillä on 2 metriä. Veneessä oli mahdollisesti 22–24 hengen miehistö, jotka meloivat. Vene, jonka painoksi on arvioitu 550 kiloa, on tehty lehmuksesta. Radiohiilimittauksella vene on ajoitettu noin vuoteen 350 eaa. Sekä perässä että keulassa on kiinteä ohjausairo.

## Löytö
Turvesuosta löydetyistä palasista on koottu teräksisen tukirungon avulla vene, jota säilytetään Tanskan kansallismuseossa Kööpenhaminassa. Veneestä löydettiin aseita ja muita sotatarvikkeita, kuten 131 kelttiläistyyppistä neliskulmaista puukilpeä, 33 puusta leikattua kilven kupuraa, 138 rautaista keihäänkärkeä ja kymmenen miekkaa, pieni määrä kauriin sarven palasia ja jäänteitä rengashaarniskasta. Aseiden suuren määrän vuoksi ajatellaan, että vene on upotettu uhrina. Vene on hyvin samantyyppinen kuin pronssikauden skandinaavisissa kalliopiirroksissa kuvatut veneet. Vene on myös vanhin tunnettu limilaidoitettu alus. Laitalautoja on kaksi kappaletta, ja ne ovat koko veneen mittaiset. Laudat on sidottu yhteen niinisidoksilla ja punoksin laudoissa olevien reikien avulla. Mitään metalliosia ei ole käytetty. Saumat on tiivistetty tervatulla villalla. Kaaripuut on tehty joustavista mutta tukevista oksista, ja ne on kiinnitetty pohjalautaan. Laitoja yhdistivät ja rakennetta tukevoittivat kiinteät penkit. Laidat kohoavat noin 70 senttiä kölistä. Venetyyppi on helppo käsittää nopeakulkuiseksi ja ketteräksi sota-alukseksi, jolla vietiin iso joukko sotureita kohteeseen. Laivan kulkusuunta voidaan symmetrisen rakenteen vuoksi vaihtaa nopeasti melojien kääntyessä ympäri. Keulan ja perän kaksoispuurakennetta ei ole pystytty selittämään.

## Katso myös
*Brandskogin vene

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* The Guild of the Hjortspring Boat
* Foteviken: Hjortspring boat 
* Review of Crumlin's book, University College London
* Kansallismuseon sivu Hjotrspringin suolöydöstä 

* A history of pre-Viking Age Scandinavian ships (Ruotsinkielinen), tekijä Axel Nelson
François d’Orléans

**François Ferdinand Philippe Louis Marie d’Orléans, Joinvillen prinssi** (*de Joinville*; 14. elokuuta 1818 Neuilly-sur-Seine – 16. kesäkuuta 1900 Pariisi) oli ranskalainen prinssi ja vara-amiraali, joka toteutti monia uudistuksia Ranskan laivastossa. 

## Elämänvaiheet
De Joinvillen vanhemmat olivat Orléansin herttua, myöhempi Ranskan kuningas Ludvig Filip I sekä tämän puoliso Maria Amalia. De Joinville liittyi laivastoon vuonna 1831 ja sai luutnantin arvon vuonna 1836. Hän osallistui vuonna 1838 sotaretkeen Meksikon Veracruziin ja sai seuraavana vuonna ylennyksen kapteeniksi. Vuonna 1840 hän kuljetti keisari Napoleonin jäännökset Saint Helenan saarelta kotimaahan Ranskaan. Vuonna 1844 de Joinville ylennettiin vara-amiraaliksi. Hän aiheutti myöhemmin skandaalin vertaamalla aikakauslehti *[[Revue des deux mondes]]issa* julkaisemassaan artikkelissa maansa laivastoa Englannin laivastoon jälkimmäisen eduksi. Hän yllytti Ranskaa hankkimaan moderneja höyrylaivoja ja tuki Henri Dupuy de Lômea varhaisten höyrylaivojen suunnittelussa. Hän julkaisi 1850-luvulla Ranskan laivastoa käsitelleet teokset *Essais sur la marine française* ja *Études sur la marine*.

De Joinville siirtyi Englantiin, kun hänen isänsä syöstiin vallasta vuoden 1848 helmikuun vallankumouksessa. Yhdysvaltain sisällissodan puhjettua vuonna 1861 hän matkusti yhdessä poikansa ja kahden veljenpoikansa, Pariisin kreivi Philippen ja Chartresin herttua Robertin kanssa Yhdysvaltoihin, jossa he värväytyivät vapaaehtoisina Pohjoisvaltioiden armeijaan. De Joinville palveli merisotakoulussa.

Vuosien 1870–1871 Ranskan–Saksan sodan aikana de Joinville tarjoutui palvelemaan Ranskan armeijassa, mutta sekä keisarikunnan että myöhemmin tasavallan hallitus torjuivat ehdotuksen. Hän palasi Ranskaan sodan aikana salaa kahdesti, jälkimmäisellä kerralla salanimellä eversti Lutherod, mutta joutui kummallakin kerralla karkotetuksi. Jälkimmäisellä kerralla hän ehti osallistua väärällä nimellä taisteluihin kenraali Aurellen ja kenraali Chanzyn joukoissa ennen kuin hän paljastui ja sotaministeri Léon Gambetta karkotti hänet maasta tammikuussa 1871. Myöhemmin samana vuonna rojalistienemmistöinen kansalliskokous kumosi lain Orléansin suvun jäsenten karkotuksesta, joten de Joinville saattoi nyt palata luvallisesti maahan. Hänet valittiin vuonna 1871 Haute-Marnen edustajana kansalliskokoukseen, mutta hän vetäytyi politiikasta vuonna 1875.

De Joinville avioitui vuonna 1843 Brasilian prinsessa Franciscan, keisari Pedro I:n tyttären kanssa. Heille syntyi kaksi lasta: prinsessa Françoise Marie Amélie d’Orléans, joka avioitui serkkunsa Chartres’n herttua Robertin kanssa, ja Pierre Philippe Jean Marie d’Orléans, joka sai Penthièvren herttuan arvon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vares ja kaidan tien kulkijat

**Vares ja kaidan tien kulkijat** on seitsemäs Reijo Mäen kirjoittama Jussi Vares -kirja. Kirja ilmestyi vuonna 1992.

Anders Engströmin ohjaama romaaniin pohjautuva elokuva *[[Vares – Kaidan tien kulkijat]]* ilmestyi vuonna 2012. Vareksen roolin elokuvassa esittää Antti Reini. 

Mäki on kertonut kirjoittaneensa teoksen pastissiksi David Lynchin ''Twin Peaksille''.

## Juoni
Jussi Vareksen tämänkertainen toimeksianto vie hänet Pohjanmaalle, Kahdenvirranmaalle. Nuoren Annaliisa Vaaran ruumis on löytynyt hautausmaalta, eikä murhaajaa ole saatu selville. Vares ryhtyy selvittämään murhaa.

## Lähteet
* Kirjaesittely: Vares ja kaidan tien kulkijat Kirjaseuranta.fi (Archive.org)

### Viitteet
Pohjansavikka

**Pohjansavikka** eli **pohjanjauhosavikka** (*Chenopodium suecicum*) on revonhäntäkasveihin ja rikkasavikoihin kuuluva kasvilaji.

## Ulkonäkö ja koko
Yksivuotinen pohjansavikka kasvaa tavallisesti 20–80 cm korkeaksi. Kasvi on väriltään vaihtelevan vihreä ja sen nuoret osat ovat jauhoisia. Varsi on pysty, etenkin alaosasta niukkahaarainen, pehmeä, vaaleanvihreä ja vihreäraitainen, syksyisin joskus myös punaraitainen. Lehtihangat ovat vihreitä, mutta muuttuvat toisiaan syksyisin punasävyisiksi. Ohuet lehdet ovat varressa kierteisesti ja ne ovat vaalean- tai sinertävänvihreitä. Varren keskiosissa lehtilapa on kooltaan 2–7 cm. Muodoltaan lehtilapa vaihtelee vinoneliömäisestä leveänpuikeaan ja on usein matalaan kolmiliuskainen ja melko runsas- ja terävähampainen. Lavan tyviosan hampaat ovat melko isoja, toisinaan tyviosa on lähes ehytlaitainen. Myös ylimmät lehdet ovat hampaisia. Kukinto on usein ylös asti lehdekäs, kukinnon sykeröt ovat melko pieniä ja harsuja, yksittäisiä kukkia on runsaasti. Kukinnon kehälehtien selkä on kölimäinen. Heteitä on tavallisesti viisi kappaletta. Suomessa pohjanjauhosavikka kukkii heinä-elokuussa, joskus jo kesäkuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Musta siemen on vaaka-asennossa, 1,2–1,6 mm pitkä, ympärykseltään pyöreä, tylppäreunainen ja pinnaltaan matalakuoppainen.

Pohjansavikka muistuttaa suuresti jauhosavikkaa (*C. album*), ja sitä pidetään toisinaan myös tämän alalajina. Lajeja saattaa olla vaikea erottaa toisistaan. Parhaiten ne erottaa siemenistä.

## Levinneisyys
Euraasiassa pohjansavikkaa tavataan Fennoskandiasta, Britteinsaarilta, Itä-Ranskasta ja Pohjois-Italiasta itään läpi Euroopan ja Siperian aina Tyynelle valtamerelle saakka. Levinneisyysalue ulottuu myös Pohjois-Amerikan puolelle Alaskaan ja Länsi-Kanadaan. Suomessa pohjansavikkaa on tavataan yleisenä koko maassa. Runsain laji on Lounais-Suomessa. Suomessa laji on Etelä-Lappia myöten muinaistulokas, pohjoisempana vakiintunut uustulokas.

## Elinympäristö
Pohjansavikka on vanha kulttuurin seuralaiskasvi, jota tavataan muun muassa pelloilla, puutarhoissa, navetantakusilla, tienvarsilla, kaatopaikoilla ja joutomailla. Laji on hankala peltojen ja puutarhojen rikkakasvi.

## Käyttö
Lähisukulaisensa jauhosavikan tapaan myös pohjansavikka kelpaa ihmisravinnoksi.

## Lähteet
* *Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle.* Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Yliopistopaino, Helsinki 2005.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Ålands flora*. Toim. Hæggström, Carl-Adam & Hæggström, Eeva. Toinen laajennettu painos. Espoo 2010.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2020: Pohjansavikan levinneisyys Suomessa.
Kevin Giovesi

**Kevin Giovesi** (s. 8. marraskuuta 1993 Rho) on italialainen moottoriurheilija.

## Ura
Giovesi aloitti Karting-uransa vuonna 2005 ja kilpaili pääsäännöllisesti kotimaassaan Italiassa koko uransa ajan. Vuonna 2009 Giovesi siirtyi kilpailemaan Formula Lista Junior -sarjaan voittaen sarjan mestaruuden. Vuonna 2010 Giovesi ajoi Italian Formula 3:ssa sijoittuen loppupisteissä 15:nneksi. Vuonna 2011 Giovesi jatkoi sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen loppupisteissä seitsemänneksi. Vuonna 2012 Giovesi kilpaili European F3 Open -sarjassa voittaen sarjan Cope Class -luokan mestaruuden. Pääsarjassa hän sijoittui loppupisteissä kuudenneksi. Samana vuonna hän ajoi Italian F3-sarjassa, Eurocup Formula Renault ja Formula Renault NEC -sarjassa.

Vuonna 2013 Giovesi kilpaili GP2-sarjassa Venezuela GP Lazarus -tallissa. Hän ei saavuttanut pisteitä ja hänet korvattiin Fabrizio Crestanilla. Hän siirtyi loppukaudesta kilpailemaan Auto GP World Series -sarjaan, jossa hän sijoittui sarjan kuudenneksi. Vuonna 2014 Giovesi jatkoi Auto GP -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi kaksi kilpailua GP2:ssa saavuttamatta pisteitä.

## GP2-tulokset
Martti Alatalo

**Martti Ilmari Alatalo** (s. 1. maaliskuuta 1930 Oulu) on suomalainen kenraaliluutnantti. 

Alatalon vanhemmat olivat konemestari Lauri Alatalo ja Impi Jussila. Hänen puolisonsa vuodesta 1951 on Ilta Nikula.

Alatalo kävi  Oulun lyseota  vuoteen 1951 ja valmistui Kadettikoulusta 1954 ja Sotakorkeakoulusta 1963. Hän toimi  Pohjan prikaatissa joukkueenjohtajana 1951-1956 ja komppanianpäällikkönä 1956-1960. Pääesikunnan jalkaväen osaston teknisen toimiston toimistoupseerina Alatalo työskenteli 1960-1961 ja opetti Taistelukoulussa 1963-1968. Pataljoonan komentajana Karjalan prikaatissa hän toimi 1968-1970 ja Pääesikunnan operatiivisen osaston toimistopäällikkönä 1970-1974. Lapin jääkäripataljoonaa Alatalo komensi 1974-1976 ja Kainuun prikaatia 1976-1979. Ennen eroamistaan vakinaisesta palveluksesta 1989 hän toimi Keski-Suomen sotilasläänin esikuntapäällikkönä 1979-1981, Sisä-Suomen sotilasläänin komentajana 1981-1986 ja Pohjois-Suomen sotilasläänin komentajana 1986-1989. 

Alatalo ylennettiin vänrikiksi 1951, luutnantiksi 1954, yliluutnantiksi 1957, kapteeniksi 1960, majuriksi 1965, everstiluutnantiksi 1971, everstiksi 1976, kenraalimajuriksi 1981 ja kenraaliluutnantiksi 1987.

## Lähteet
No Age

**No Age** on yhdysvaltalainen punkduo, joka perustettiin Los Angelesissa vuonna 2005. Duon jäsenet ovat kitaristi Randy Randall ja rumpali/laulaja Dean Allen Spunt. 

## Diskografia

### Studioalbumit
**[[Weirdo Rippers]]* CD/12" (2007)
**[[Nouns (album)|Nouns]]* CD/12" (2008)
**[[Everything in Between]]* CD/12" (2010)
**[[An Object]]* CD/12" (Sub Pop, 2013)
**[[Snares Like a Haircut]]* (Drag City, 2018)
**[[Goons Be Gone]]* (Drag City, 2020)
**[[People Helping People]]* (Drag City, 2022)

### EP;t
**DVD-R No.&nbsp;1* (2006)
**Get Hurt* 12" (2007)
**Dead Plane* 12" (2007)
**Sick People Are Safe* 12" (2007)
**Flannel Graduate* CD-r (Zach Hillin kanssa) (2008)
**Goat Hurt* 10" (2008)
**Losing Feeling* 12" (2009)
**Collage Culture* 12" (2012)
**Barely Mixed, No Master* CD-r (2015)

### Singlet
*"Neck Escaper 7" (2007)
**PPM 7"* (2007)
**Liars / No Age* split 7" (2008)
*"Eraser 7" (2008)
*"Teen Creeps" (2008)
*"Glitter" 7"/12" (2010)
*"Fever Dreaming" (2010)
**Bored Fortress* split 7"  (Infinite Bodyin kanssa) (2010)
*"C'mon, Stimmung" (2013)
*"Separation b/w Serf To Serf" 7-inch (2016)
*"Turned to String" (2020)
*"Feeler" (2020)
*"War Dance" (2020)
*"Head Sport Full Face" (2020)
Saving Mr. Banks

**Saving Mr. Banks** on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut elämäkertaelokuva, joka kertoo vuoden 1964 menestyselokuvan Maija Poppanen tuotannosta. Pääosissa ovat Emma Thompson kirjailija P. L. Traversin roolissa ja Tom Hanks elokuvantekijä Walt Disneyn roolissa. Elokuvan on ohjannut John Lee Hancock ja käsikirjoittanut Kelly Marcel.

Elokuvan ensi-ilta oli Yhdysvalloissa 13. joulukuuta 2013 ja Suomessa ensi-ilta oli 14. maaliskuuta 2014.

Emma Thompson sai roolistaan parhaan naispääosan Golden Globe-, BAFTA- ja SAG-ehdokkuudet.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
### Arvostelut
Rotten Tomatoes -sivuston mukaan 221 arvostelun perusteella laskettuna kriitikoiden arvosteluista 80 prosenttia oli positiivisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
* 
* ''Saving Mr. Banks'' Box Office Mojossa 
* ''Saving Mr. Banks'' Rotten Tomatoesissa 
* ''Saving Mr. Banks'' Metacriticissä
Heikki Anttila

**Henrik "Heikki" Ilmari Anttila** (13. joulukuuta 1920 Helsinki – 3. huhtikuuta 2009 Helsinki) oli suomalainen kenraalimajuri. 

Anttila oli mukana suojeluskuntatoiminnassa, ja osallistui talvisotaan, minkä jälkeen hän suoritti RUK:n 50. kurssin. Jatkosodassa hän toimi nuorempana upseerina JR 13:ssa. Hän kävi 26. kadettikurssin jatkosodan aikana Maasotakoulussa 1941 ja 1942-1943. Tämän jälkeen hän oli kouluttajana RUK:ssa 1943-1944. Pääesikunnassa Anttila työskenteli toimistoupseerina 1946-1953. 5. prikaatin aliupseerikoulua hän johti 1955-1956. Pääesikunnassa toimistoesiupseerina hän oli 1956-1958. Puolustusvoimien komentajan adjutanttina hän palveli 1958-1960. Sotilas-, laivasto-, ja ilmailuasiamiehen apulaiseksi Washingtoniin ja Ottawaan hän oli sijoitettuna 1960-1963. Savon prikaatissa hän komensi pataljoonaa 1964-1965. Pääesikunnan tilastotoimiston päällikkönä Anttila palveli 1965-1967. Rannikkojääkäripataljoonaa hän komensi 1967-1970, jolloin 1969 hän komensi myös suomalaista YK-pataljoonaa Kyproksessa. Pääesikunnan ulkomaanosaston päällikkönä hän oli 1970 sekä 1974-1976. Sotilas-, laivasto-, ja ilmailuasiamiehenä Moskovassa hän oli 1970-1974. Tasavallan presidentin 1. adjutanttina hän palveli vuonna 1977. Pohjanmaan sotilaslääniä Anttila komensi 1977-1980. 

Ylennykset: vänrikki 1941, luutnantti 1942, kapteeni 1948, majuri 1958, everstiluutnantti 1964, eversti 1970, kenraalimajuri 1977. 

## Kunniamerkit
* 4. luokan Vapaudenristi miekkojen ja tammenlehvien kera
* Suomen Leijonan 1. luokan komentajamerkki
* Ruotsin Miekkaritarikunnan 1. luokan ritarimerkki
* Suomen Olympialainen ansiomitali

## Lähteet
* https://runeberg.org/kuka/1978/0052.html
* http://muistot.hs.fi/muistokirjoitus/2875/henrik-heikki-anttila
Yūki Itō

**Yūki Itō** (, s. 10. toukokuuta 1994 Shimokawa, Japani) on japanilainen mäkihyppääjä.

Itō on kilpaillut MM-kilpailuissa yhdeksän kertaa. Liberecissä 2009 hän oli 17:s, Oslossa 2011 15:s sekä Val di Fiemmessä 2013 20:s. Val di Fiemmen MM-kilpailuiden sekajoukkuemäestä Itō voitti kultaa yhdessä Japanin joukkueen kanssa. Falunissa 2015 hän saavutti normaalimäessä hopeaa ja sekajoukkuekisasta pronssia. Lahdessa 2017 hän saavutti samoin normaalimäessä hopeaa ja sekajoukkuekisassa pronssia. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli normaalimäessä 15:s ja naisten joukkuemäessä kuudes. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän oli normaalimäessä yhdestoista ja suurmäessä kolmastoista. Planican MM-kilpailuissa 2023 Itō sijoittui normaalimäessä kuudenneksi ja suurmäessä 11:nneksi. Trondheimissa 2025 hän oli sekä normaalimäessä että suurmäessä yhdeksäs. Olympialaisissa hän on ollut normaalimäessä seitsemäs Sotšissa 2014, yhdeksäs Pyeongchangissa 2018, kolmastoista Pekingissä 2022 ja seitsemästoista Milanon ja Cortinan kilpailuissa 2026 sekä suurmäessä neljästoista 2026.

Itōn ensimmäinen kilpailu Continental Cupissa oli 5. maaliskuuta 2007 Japanin Zaōssa, jossa hän oli 17:s. Itō on voittanut yhden Continental Cupin osakilpailun, myös Zaōssa 9. maaliskuuta 2011. Hänen ensimmäinen Maailmancup-kilpailunsa oli Hinzenbachissa 4. helmikuuta 2012, jossa hän sijoittui 19:nneksi. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan toinen Zaōssa 18. tammikuuta 2014. Hän sijoittui samalla kaudella lisäksi kaksi kertaa sekä toiseksi että kolmanneksi ja maailmancupin kokonaispisteissä kolmanneksi. Seuraavalla kaudella hän oli maailmancupin kokonaiskilpailussa viides. Kaudella 2015–2016 hän oli kerran toinen ja kolmas sekä maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas. Kaudella 2016–2017 hän saavutti Sapporossa 14. tammikuuta ensimmäisen osakilpailuvoittonsa. Lisäksi hän voitti kahdesti Zaōssa, kerran Pyeongchangissa ja Oslon päätösosakilpailun sekä sijoittui neljästi toiseksi ja kahdesti kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli toinen. Kaudella 2017–2018 hän oli toinen Zaōssa sekä kolmas Lillehammerissa ja Oslossa. Maailmancupin kokonaispisteissä hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 2021–2022 hän oli Oslossa kolmas ja maailmancupin kokonaiskilpailussa kahdeksas. Kaudella 2022–2023 hän voitti Willingenissä ja Lahdessa. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän sijoittui jälleen kahdeksanneksi. Kaudella 2023–2024 hän voitti Lillehammerin ensimmäisen ja Sapporon toisen kilpailun. Zaōssa hän sijoittui toiseksi ja Willingenissä kolmanneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli neljäs. Kaudella 2025–2026 hän voitti Oslon jälkimmäisen kilpailun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ahmad al-Mansur

**Aḥmad al-Manṣūr** (, 1549 Fès – 20. elokuuta 1603 Fès) oli Marokon sulttaani. Hän oli Saadi-dynastian kuudes hallitsija ja nosti sen huippuunsa keskittämällä valtaa itselleen ja diplomaattisin keinoin. Hän koulututti armeijaa osmanien avulla ja loi valtion virkamiehille keskitetyn järjestelmän, jossa keskusvaltaa palvelevat virkamiehet saivat verohelpotuksia ja maaomaisuutta.

## Elämäkerta

Ahmadin isä oli sulttaani Muhammad al-Shaikh. Hän toimi sotapäällikkönä isänsä palveluksessa. Muhammad al-Shaikhin kuoltua Ahmadin veljet Abd al-Malik ja Muhammad al-Mutawakkil kamppailivat vallasta. Sulttaaniksi noussut Abd al-Malik karkotti Muhammad al-Mutawakkilin Marokosta, jolloin tämä etsi tukea Portugalin Sebastian I:ltä.

Ahmad osallistui vuonna 1578 Ksar el-Kebirin taisteluun, jossa Sebastian ja Muhammad al-Mutawakkil saivat surmansa. Vakavasti sairas Abd al-Malik kuoli taistelun aikana, ja Ahmad julistettiin sulttaaniksi lisänimellä al-Mansur (’voittoisa’). Taistelussa otetuista vangeista saadut lunnaat rahoittivat Ahmad al-Mansurin uudistukset, ja monet vangeista jäivät sotilaiksi hänen armeijaansa.

Ahmad al-Mansur loi makhzen-nimisen hallintojärjestelmän, joka säilyi 1900-luvun alkuun saakka. Marokko jaettiin paššojen ja beyden hallitsemiin alueisiin, ja veroista vapautetut sotilaat järjestettiin turkkilaismalliseksi armeijaksi. Ahmad al-Mansur linnoitti Tazan, Fèsin ja Marrakechin kaupungit, murskasi suufilaisveljeskuntien ja heimoryhmien vastarinnan ja loi Marokkoon neljännesvuosisadan kestäneen rauhan kauden.

Ahmad al-Mansur oli taitava diplomaatti. Hän ehkäisi Algerin ottomaanikuvernöörin valtapyrkimykset, neuvotteli espanjalaisten kanssa ja liittoutui sitten Englannin Elisabet I:n kanssa Espanjan Filip II:sta vastaan. Kaupankäynnistä ja teollisuudesta tuli valtion monopoli, ja Englantiin vietiin suuria määriä sokeria ja salpietaria.

Etelässä Ahmad al-Mansur tavoitteli songhaivaltakunnan hallitsemia Taghazan suolakaivoksia. Hän neuvotteli songhaihallitsija Dawudin kanssa ja ryhtyi sitten sotatoimiin tämän seuraajaa Ishaq II:sta vastaan. Ahmad lähetti vuonna 1590 Nigerjoen keskijuoksulle Jawdar-paššan johtaman armeijan, joka valloitti tuliaseineen helposti Gaon ja Timbuktun. Songhaivaltakunnan kulta ja orjat antoivat Ahmadille hänen toisen lisänimensä al-Dhahabi (’kultainen’).

Ahmad al-Mansur tunnettiin myös taiteiden suosijana. Hän rakennutti pääkaupunkiinsa Marrakechiin valtavan palatsin ja tuki kirjailijoita, joista tunnetuin oli runoilija ja historioitsija Abd al-Aziz al-Fishtalli.

Ahmad al-Mansurin viimeisiä vuosia varjostivat hänen poikiensa valtataistelu sekä pääkaupungin väestön hävittänyt koleraepidemia. Saadi-dynastian suurin hallitsija on haudattu Marrakechiin hänen itseään ja perhettään varten rakennuttamaan mausoleumiin.

## Lähteet
Kapealehtisavikka

**Kapealehtisavikka** (*Chenopodium pratericola*) on Pohjois-Amerikasta kotoisin oleva savikkakasvi.

## Ulkonäkö ja koko
Yksivuotinen kapealehtisavikka kasvaa 30–70 senttimetriä korkeaksi. Kasvi on useimmiten harmaanvihreä ja hyvin jauhoinen. Varsi on pysty, kova, vihreäraitainen ja lehtihangoiltaan vihreä. Kierteisesti olevat lehdet ovat lyhytruotisia. Lehtilapa on kasvin keskiosissa kooltaan tavallisesti 2–4 cm, ehytlaitainen tai sen tyviosassa on joskus yksi tai kaksi isoa liuskamaista hammasta. Lehtilapa vaihtelee muodoltaan kapeanpuikeasta suikeaan ja tasasoukkaan, kärki on lyhytsuippuinen ja otainen. Vihreä kukinto on tavallisesti pitkälti lehdetön ja muodoltaan tavallisesti tähkämäinen. Kukinnon sykeröt ovat pieniä ja tiheitä. Suomessa kapealehtisavikka kukkii elo-syyskuussa. Pähkylä on kehän muodostaman hedelmäverhiön suojaama. Musta siemen on vaaka-asennossa, 1,2–1,6 mm pitkä, ympärykseltään pyöreä, tylppäreunainen sekä pinnaltaan matalakuoppainen.

Laji muistuttaa suuresti kapealehtisiä jauhosavikka-yksilöitä (*C. album*).

## Levinneisyys
Kapealehtisavikka on alkujaan kotoisin Pohjois-Amerikasta. Suomessa lajia on tavattu satunnaisesti eri puolilta maata Oulun korkeudelle saakka.

## Elinympäristö
Kapealehtisavikka on Suomessa uustulokas, jota on tavattu erilaisilla joutomailla kuten myllyillä, rautateillä, satamissa, kaatopaikoilla ja täytemailla.

## Käyttö
Muiden savikkalajien tapaan myös kapealehtisavikka sopii ihmisravinnoksi. Kapealehtisavikat ovat  ruskopikkumittarin (*Eupithecia sinuosaria*) ja  savikkamittarin (*Pelurga comitata*) ravintokasveja.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Kapealehtisavikan levinneisyys Suomessa.
* Suomen Lajitietokeskus: Kapealehtisavikka (''Chenopodium pratericola'')
* ITIS: ''Chenopodium pratericola'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Chenopodium pratericola'' 
* Flora of North America: ''Chenopodium pratericola''
Laurell

**Laurell** tai **Laurel** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

*Arnold Laurell, *A. Laurio* (1894–1972), suomalainen toimittaja, kirjailija ja suomentaja
*Axel Laurell (1715–1790) suomalainen pappi ja perunanviljelyksen uranuurtajia
*Axel Adolf Laurell (1801–1852), suomalainen teologian professori, filosofi ja pedagogi
*Bertel Laurell (1879–1954), suomalainen lääkäri
*Eemil Laurell (s. 2004), suomalainen jääkiekkoilija
*Emanuel Laurell (1878–1935), ruotsalainen pankinjohtaja, joka toimi Suomessa Suomen Finanssin, Ulkomaankauppapankin ja Bensowin toimitusjohtajana
*Gustaf Fredrik Laurell (1802–1885), suomalainen vuorihallituksen intendentti ja vuorineuvos
*José P. Laurel (1891–1959), Filippiinien presidentti Japanin miehityksen aikana
*Juan Tomás Ávila Laurel (s. 1966), päiväntasaajanguinealainen kirjailija
*Kaj Laurell (1920–1967), suomalainen SS-vapaaehtoinen
*Seppo Laurell (1937–2022), suomalainen merikapteeni, tietokirjailija ja majakkahistorioitsija
*Stan Laurel, oik. *Arthur Stanley Jefferson* (1890–1965), brittiläinen näyttelijä ja koomikko ("Ohukainen")
*Tuomas Laurell, aik. *Laurila* (1855–1925), suomalainen voinvientiä harjoittanut tukkukauppias ja kauppaneuvos.
Emmanuel Krontiris

**Emmanuel Krontiris** (s. 11. helmikuuta 1983) on saksalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saksan neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Germania Halberstadtia. Korkeimmalla tasolla Bundesliigassa Krontiris on pelannut kahdeksan ottelua.

## Tilastot
Päivitetty 24. tammikuuta 2014.

## Lähteet
Joel Napoleon Lang

**Joel Napoleon (J. N.) Lang** (13. marraskuuta 1847 Pieksämäki – 4. tammikuuta 1905 Helsinki) oli suomalainen juristi, Helsingin yliopiston taloudellisen lainopin ja taloustieteen professori 1882–1905. Suomen merioikeuden kannalta ovat olleet merkittäviä hänen julkaistut luentonsa *Finlands sjörätt*.

## Julkaisuja
* *Finlands sjörätt* (2 osaa, 1890, 1910 Weilin & Göös; 3. lisätty p. 1932, Juridiska studentfakulteten, sis. molemmat osat).
* *Professori J. N. Lang'in vesioikeuden-luennot.* Julkaistut professori Lang'in kuoleman jälkeen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1910. (Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia, 125.)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Bad Neuenahr-Ahrweiler

**Bad Neuenahr-Ahrweiler** on 27&nbsp;457 asukkaan kaupunki Rheinland-Pfalzin osavaltiossa Saksassa. Paikkakunta koostuu idässä sijaitsevasta kylpyläpaikka Bad Neuenahrista ja lännessä olevasta Ahrweilerista, jotka yhdistettiin 1969.

Bad Neuenahr-Ahrweiler tunnetaan muun muassa kivennäisvedestä, sillä vesiyritys Apollinaris ja Heppinger ovat lähtöisin sieltä. Kaupungista on kotoisin myös naisten jalkapallojoukkue SC 07 Bad Neuenahr, joka pelaa Bundesliigassa. Bad Neuenahr-Ahrweilerin ystävyyskaupunki on Brasschaat Belgiassa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sarvvik

**Sarvvik** () on kylä Kirkkonummella. Alueen asutus koostuu pääasiassa omakotitaloista. Sarvvikissä on myös Sarfvikin Golf, jossa on kahden kentän lisäksi ravintola.

Golfkentällä kuoli vuonna 2001 yksi Suomen tunnetuimmista viihdealan henkilöistä, Spede Pasanen.

## Lähteet
Maren Lundby

**Maren Olstad Lundby** (s. 7. syyskuuta 1994) on norjalainen, uransa vuonna 2023 lopettanut mäkihyppääjä, joka edusti norjalaista Kolbukameratene-seuraa.

## Arvokilpailut
Lundby osallistui maailmanmestaruuskilpailuihin kuusi kertaa. Liberecissä 2009 hän oli normaalimäen 22:s, Oslossa 2011 normaalimäen 11:s ja Val di Fiemmessä 2013 normaalimäen 25:s sekä sekajoukkuemäen neljäs yhdessä Norjan joukkueen kanssa. Falunissa 2015 hän oli normaalimäessä viidestoista ja saavutti sekajoukkuemäessä hopeaa. Lahdessa 2017 hän oli normaalimäen neljäs johdettuaan kisaa ensimmäisen kierroksen jälkeen. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän voitti normaalimäen maailmanmestaruuden ja oli mukana saavuttamassa pronssia ensimmäisessä naisten MM-joukkuemäessä sekä sekajoukkuemäessä. Oberstdorfin MM-kilpailuissa 2021 hän saavutti suurmäessä kultaa, normaalimäessä sekä sekajoukkuemäessä hopeaa ja joukkuemäessä pronssia. Planican MM-kilpailuissa 2023 Lundby saavutti suurmäessä hopeaa, joukkuemäessä pronssia ja sijoittui normaalimäessä seitsemänneksi. Lajin ensimmäisissä olympiakisoissa Sotšissa 2014 hän sijoittui normaalimäessä kahdeksanneksi. Pyeongchangissa 2018 hän voitti normaalimäessä olympiakultaa. 

## Maailmancup
Lundby osallistui ensimmäisen kerran Continental Cupiin 12. elokuuta 2007 Bischofsgrünissä, sijoittuen 56:nneksi. Hänen ensimmäinen maailmancup-kilpailunsa oli Lillehammerissa 3. joulukuuta 2011, jossa hän sijoittui 17:nneksi. Ensimmäisen osakilpailuvoittonsa Lundby saavutti Nižni Tagilissa 10. joulukuuta 2016. Lisäksi hän on voittanut Sapporossa 15. tammikuuta 2017, Râșnovissa 28. tammikuuta 2017, Ljubnossa 11. helmikuuta 2017, Lillehammerissa 1. joulukuuta 2017, Hinterzartenissa 17. joulukuuta 2017, Sapporossa 13. ja 14. tammikuuta 2018, Zaōssa 19. ja 21. tammikuuta 2018, Ljubnossa 27. tammikuuta 2018, Râşnovissa 4. maaliskuuta 2018, Oslossa 11. maaliskuuta 2018, Sapporossa 13. tammikuuta 2019, Yamagatassa 20. tammikuuta 2019, Râșnovissa 26. ja 27. tammikuuta 2019, Hinzenbachissa 2. ja 3. helmikuuta 2019, Ljubnossa 8. helmikuuta 2019, Oberstdorfissa 16. ja 17. helmikuuta 2019, Lillehammerissa 12. maaliskuuta 2019, Trondheimissä 14. maaliskuuta 2019, Tšaikovskissa 24. maaliskuuta 2019, Lillehammerissa 7. ja 8. joulukuuta 2019, Râșnovissa 26. tammikuuta 2020, Ljubnossa 23. helmikuuta 2020 sekä Lillehammerissa 10. maaliskuuta 2020. Lisäksi hän on sijoittunut toiseksi kaksikymmentä ja kolmanneksi kolmetoista kertaa (tilanne kauden 2019–2020 jälkeen). Maailmancup-kauden 2013–2014 kokonaispisteissä hän oli seitsemäs, kaudella 2015–2016 kuudes ja kaudella 2016–2017 kolmas. Kaudella 2017–2018 Lundby voitti maailmancupin kokonaiskilpailun. Hän varmisti maailmancupin voiton jo ennen kolmea viimeistä osakilpailua. Hän voitti maailmancupin kokonaiskilpailun myös kausilla 2018–2019 ja 2019–2020, joilla voitti myös Raw Airin kokonaiskilpailun. Kaudella 2020–2021 hän oli maailmancupissa kahdeksas.

Lundby on myös hypännyt Midtstubakkenin ensimmäisen hypyn 6. syyskuuta 2010. Hän hyppäsi 87 metriä.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Maren Lundby ladiesskijumping.com -sivustolla
Jerusalem (elokuva)

**Jerusalem** on Bille Augustin ohjaama elokuva vuodelta 1996 ja neliosainen television minisarja vuodelta 1997. Se perustuu Selma Lagerlöfin romaaniin vuosilta 1901–1902, joka puolestaan pohjautuu tositapahtumiin lahkosaarnaaja Olof Larssonin ympärillä 1800-luvun loppuvuosina.

Jerusalem kertoo Taalainmaalla sijaitsevasta kylästä uskonnollisen hurmosliikkeen vallassa. Maallikkosaarnaaja johdattaa osan kylästä Jerusalemiin, osa jää kotisijoilleen.

## Juoni
Pienestä Nåsin kunnasta Taalainmaalla lähtee vuonna 1896 nelisenkymmentä ihmistä kohti Palestiinaa, koska neljän vuoden päästä koittavan vuosisadan vaihteen tienoille ennustetaan maailmanloppua. Heidän johtajansa on Pohjois-Amerikasta kotiseudulle palannut maallikkosaarnaaja, ja perillä odottaa amerikkalaisnaisen perustama pakkotyöyhteisö.

## Rooleissa

## Tuotanto
Draamasarjan kuvaukset kestivät viisi kuukautta ja loppuivat helmikuun lopulla 1996, ja Bille August alkoi heti seuraavana päivänä kuvata seuraavaa elokuvaansa *[[Lumen taju (elokuva)|Lumen taju]]*. Budjetiltaan *Jerusalem* oli siihen asti kallein pohjoismainen yhteistuotanto.

## Vastaanotto
Elokuvaversio sai Suomessa ensi-iltansa Espoo Ciné -tapahtumassa elokuussa 1996, ja saman vuoden lokakuussa se tuli teattereihin. Neliosainen tv-sarja ensiesitettiin seuraavan vuoden jouluviikolla 22.–28. joulukuuta joka toisena iltana.

*Helsingin Sanomien* Helena Ylänen oli elokuvaversion suhteen melko varauksellinen ja piti henkilöhahmoja huonosti käsikirjoitettuina ja puisevasti näyteltyinä. ”August on perinyt [Selma Lagerlöfin] romaanista tietyn ulkokohtaisuuden. Runsaiden tapahtumien raportointi, luterilaisen totisesti luonnehditut mutta tosiasiassa hyvin melodramaattiset kohtalon iskut ja värisevät rakkaustarinat eivät oikein löydä muotoaan ja sijaansa samassa kudelmassa.” Saman lehden televisiokriitikko Jukka Kajava kirjoitti televisiosarjan esityksen alla tuntevansa kateutta ruotsalaisia kohtaan, jotka osaavat vuodesta toiseen käsikirjoittaa, ohjata ja roolittaa hienoja tv-eepoksia: ”Työ on hyvin viimeisteltyä ajankuvaan uskovine tyyppeineen ja päähenkilöihin keskittyminen hallittua. Juoni virittyy jäntevästi ihmisten välille, kuten hyvään draamaan kuuluukin. Ja nuo ihmiset ovat näyttelijöittensä harteilla mielenkiintoisia.”

## Lähteet
Vladimir Jengibarjan

**Vladimir Jengibarjan** (, , 24. huhtikuuta 1932 Jerevan, Transkaukasian SFNT – 1. helmikuuta 2013 Los Angeles, Yhdysvallat) oli Neuvostoliittoa urheilu-urallaan edustanut armenialainen nyrkkeilijä, olympiavoittaja ja Euroopan mestari.

Jengibarjan voitti sarjan 63,5 kg olympiakultaa Melbournen kesäolympialaisissa 1956. Rooman kesäolympialaisissa 1960 hän sijoittui viidenneksi ja Helsingissä 1952 hän ei kilpaillut loukkaantumisen vuoksi. Lisäksi hän voitti EM-kilpailuista kolme kulta- ja yhden pronssimitalin.

Jengibarjan muutti vuonna 1992 Los Angelesiin, Yhdysvaltoihin, missä hän kuoli 1. helmikuuta 2013, 80-vuotiaana.

## Lähteet

* Vladimir Engibaryan Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Leszek Drogosz

**Leszek Melchior "Lech" Drogosz** (6. tammikuuta 1933 Kielce – 7. syyskuuta 2012 Kielce) oli puolalainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja Euroopan mestari.

Drogosz voitti sarjan 67 kg olympiapronssia Rooman kesäolympialaisissa 1960. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 hän sijoittui viidenneksi ja Melbournen kesäolympialaisissa 1956 yhdeksänneksi. Lisäksi Drogosz voitti kolme Euroopan mestaruutta.

Drogosz näytteli kahdessa Andrzej Wajdan elokuvassa. Hän kuoli 7. syyskuuta 2012, 79-vuotiaana.

## Lähteet
* Lech Drogosz Bio, Stats and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Jääpallon Ruotsin 1.divisioonan kausi 1943

**Jääpallon Ruotsin Division I:n kausi 1943** pelattiin kahdessa kahdeksan joukkueen lohkossa, joiden voittajat pelasivat loppuottelun vuoden 1943 Ruotsin jääpallomestaruudesta.

Lohkovoittajiksi selviytyivät Bollnäs GIF ja Västerås SK. Tukholmassa 21. helmikuuta pelatussa loppuottelussa joukkueet pelasivat tasan 2–2. Uusintaottelua Bollnäs johti 1–0, mutta surkean jään takia ottelua ei saatu pelatuksi loppuun ja se jouduttiin jälleen uusimaan. 7. maaliskuuta pelatussa toisessa uusintaottelussa Västerås SK voitti lopulta mestaruuden maalein 3–0.

## Division I

### Pohjoinen

### Etelä

### Loppuottelut
21.2. Tukholma, 28.2. Bollnäs ja 7.3. Tukholma, Yleisöä Tukholman otteluissa: 15 769 ja 6 392 

## Lopulliset sijoitukset

## Lähteet
* Bandytipset kalenderbiteri
* VSK:n finaaliottelut kautta aikain

### Viitteet
Florian Kringe

**Florian Kringe** (s. 18. elokuuta 1982) on saksalainen jalkapalloilija. Hän edustaa 2. Bundesliigassa pelaavaa FC St. Paulia. Hän on voittanut Saksan-mestaruuden kolme kertaa ja Saksan cupin kerran.

## Tilastot
Päivitetty 25. helmikuuta 2013.

## Lähteet