open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kribi

**Kribi** on kaupunki Kamerunissa. Se sijaitsee rannikolla noin 250 km Doualasta etelään. Kaupunki on rantakaupunki, jossa on jonkin verran paikallista turismia Doulasta. Kaupungissa on kalastussatama ja kalastus merestä on kohtalaisen iso elinkeino. Sinne rakennetaan syväsatamaa ja kaasuterminaalia. 

Kaupungissa on katolinen kirkko, joka on rakennettu 1800-luvulla sekä moskeija. Kribissä on n. 60 000 asukasta (arvio vuodelta 2005).

## Lähteet
Lionel Tertis

**Lionel Tertis** (29. joulukuuta 1876 – 22. helmikuuta 1975) oli englantilainen alttoviulisti. Hän kuului varhaisimpiin kansainvälistä mainetta niittäneisiin soittimensa taitajiin.

Tertis syntyi West Hartlepoolissa puolanjuutalaisille maahanmuuttajavanhemmille. Hän opiskeli alun perin viulunsoittoa, mutta siirtyi Alexander Mackenzien rohkaisemana alttoviuluun. Tertis kiersi solistina sekä Yhdysvalloissa että Euroopassa. Muiden muassa Arnold Bax, Frank Bridge ja William Walton omistivat teoksiaan hänelle.

Tertis soitti vuonna 1906 tilapäisesti *Böömiläisessä kvartetissa*. Hän sovitti Edward Elgarin sellokonserton alttoviululle ja perusti *Chamber Music Players* -kokoonpanon yhdessä William Murdochin, Albert Sammonsin ja Lauri Kennedyn kanssa. Hänen julkaisemaansa musiikkikirjallisuuteen lukeutuvat teokset *Cinderella No More* ja *My Viola and I*.

Tertis kuoli 98-vuotiaana Wimbledonissa.
Katri Rautio

**Katri Rautio**, oik. ja o.s. **Wendla (Vendla) Katrina Aaltola** entinen **Bengtsson** (10. helmikuuta 1864 Pietari − 31. maaliskuuta 1952) oli Suomalaisen teatterin (nykyisin Kansallisteatteri) näyttelijä. Hän teki monia merkittäviä roolitulkintoja suomalaisen teatterin alkutaipaleella. 

## Elämäkerta
Raution vanhemmat olivat mekaanikko Sven Bernhard Bengtsson ja Gustava Karolina Walin. 

Ennen teatteriin tuloaan Bengtson oli käynyt Pietarissa kirkkokoulua, Hämeenlinnan ruotsalaista tyttökoulua ja saanut yksityisopetusta. Näyttelijä Niilo Sala opetti Katrille suomen kieltä ja mitä todennäköisimmin tartutti hänen innostuksen näyttelemiseen ja antoi hänelle siihen perusopetusta.

Bengtsson oli vasta 17-vuotias, kun hän sai ensimmäisen kiinnityksensä Suomalaiseen teatteriin vuonna 1880, ja palkkaajana oli suomalaisen teatterin isäksi yleisesti tunnustettu teatterinjohtaja Kaarlo Bergbom. 

Bengtsson avioitui 1883 teatterin toisen näyttelijän Alex Raution (1857–1916) kanssa. Avioliitosta syntynyt poika, Markus Rautio eli Markus-setä, oli Yleisradion lastenohjelmien muun muassa Lastentunnin toimittaja.

Jäätyään kansallisteatterista 1917 eläkkeelle Katri Rautio toimi Kansallisteatterin oppilaskoulun ja Helsingin Ruotsalaisen teatterin oppilaskoulun johtajana ja esitti keskeisiä rooleja kolmessa mykkäkauden elokuvassa ja tuberkuloosin valistuselokuvassa..

Rautio oli Suomen näyttelijäliiton kunniajäsen vuodesta 1917. Tasavallan presidentti myönsi Rautiolle Pro Finlandia -mitalin vuonna 1948. 

## Elokuvat
* *[[Suursalon häät]]*, (1924) – Helena, Eeron äiti
* *[[Kajastus]]*, (1930) – rouva Cederström
* *[[Rovastin häämatkat]]*, (1931) – ruustinna Elli Jaakkola
* *[[Ne 45000]]*, (1933) – mummi

## Lähteet
* 
* Rafael Koskimies: Suomen Kansallisteatteri 1–2.

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Erkki Kivijärvi : Katri Rautio 75-vuotias, Helsingin Sanomat, 10.02.1939, nro 39, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pebble in the Sky

**Pebble In the Sky** on Isaac Asimovin kirjoittama tieteisromaani, joka sijoittuu kaukaiseen tulevaisuuteen, jossa ihmiskunta on levittäytynyt Linnunrataan asuttaen miljoonia maailmoja. Linnunradan kaikki asutut maailmat kuuluvat Galaktiseen Imperiumiin.

## Juoni

Tarina sijoittuu vuoteen 827 galaktista aikaa, jota lasketaan siitä lähtien, kun Galaktinen Imperiumi yhdisti koko Linnunradan Trantorin alaisuuteen. Tapahtumapaikkana on syrjäinen ja köyhä Maa-niminen planeetta Siriuksen sektorilla, jonka pinta on radioaktiivinen muutamia pieniä maa-alueita lukuun ottamatta.

Tarina alkaa kuitenkin vuodesta 1949, kun eläkkeellä oleva räätäli Joseph Schwartz on kävelyllä Chicagon kaduilla. Hän on juuri astumassa kadulla makaavan räsynuken yli, kun läheisessä rakennuksessa tapahtuu vahingossa outo ydinreaktio. Salaperäinen säde polttaa tiensä läpi seinän ja osuu suoraan Joseph Schwartziin.

Seuraavaksi olemme kymmenien tuhansien vuosien päässä tulevaisuudessa radioaktiivisen Maa-planeetan pinnalla, yhdellä sattumalta radioaktiivisuudelta säästyneellä alueella lähellä Chica-nimistä kaupunkia. Schwartz ilmestyy tyhjästä ilmasta sinne ja kauhukseen huomaa olevansa täysin oudossa paikassa, jossa kukaan ei ymmärrä hänen puhettaan. Schwartz löytää tiensä läheiselle farmille, jossa asuva pariskunta luulee hänen olevan kehitysvammainen. Koska Schwartz on näemmä täysin tuntematon ihminen, niin pariskunta tarjoaa häntä lisätienestien toivossa paikallisen tiedemiehen salaiseen ja laittomaan hengenvaaralliseen kokeeseen joka kiihdyttää nisäkkäiden aivotoimintaa. Kokeen ansiosta Schwartz oppii pian puhumaan ja ymmärtämään galaktista yleiskieltä.

Samaan aikaan Maahan saapuu Bel Arvardan -niminen kuuluisa arkeologi, jolla on naurettava teoria, että Maa olisi planeetta, jolla ihmiskunta syntyi ja lähti leviämään Linnunrataan. Hän haluaa suorittaa kaivauksia vaarallisessa radioaktiivisessa Maassa löytääkseen todisteita teorialleen.

Maa on syrjäinen ja unohdettu. Vaikka Imperiumi hallitseekin sitä Valtuutettunsa ja sotavoimiensa välityksellä, niin Maan ihmisiä todellisuudessa johtavat uskonnolliset fanaatikot, jotka eivät ole unohtaneet myyttistä aikaa kun Maa oli kaikkien maailmojen herra. He vihaavat Trantorin perustamaa Galaktista Imperiumia ja Maa on kapinoinut muutamaan otteeseen sitä vastaan huonolla menestyksellä. Nyt Maata johtavilla fanaatikoilla on kuitenkin uusi, kauhea suunnitelma, jolla he voivat tuhota Galaktisen Imperiumin kertaheitolla ja Maa nousisi fanaatikkojen mielestä oikeutettuun asemaan Linnunradan johtajana.
Tallard

**Tallard** on ranskalainen kylä ja kunta, joka sijaitsee Provence-Alpit-Rivieran alueella ja Hautes-Alpesin departementissa.

## Sijainti
Tallard sijaitsee 20 kilometriä etelään alueen suurimmasta kaupungista Gapista ja se sijoittuu Gapista Marseilleen vievän tien varrelle. Moottoritie 5r1 päättyy juuri ennen Tallardin kylää, sen eteläpuolella sijaitsevaan La Saulcen kylään. Tallardin kylä sijaitsee 21 kilometriä La Bâtie-Vieillestä ja siellä sijaitsee Gap-Tallardin lentokenttä.

## Asukkaat
Kylän asujaimistoa kutsutaan tallardialaisiksi (tallardien). Asukasluvun kehitys on ollut verkkaisaa, mutta kuitenkin kasvuvoittoista.

*1968 – 1 063
*1975 – 1 092
*1982 – 1 155
*1990 – 1 187
*1999 – 1 300
*2006 – 1 837

## Tour de France
Vuoden 2007 Tour de France valitsi Tallardin kylän toimimaan yhdeksännen etapin lähtöpaikkana. Kilpailu oli pituudeltaan 229,5 kilometriä ja se päättyi Marseilleen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tallard Ranskan Institut géographique national-sivustolla
* Tallard Ranskan tilastotoimiston sivuistolla 
* Tallard Quid-sivustossa 
* Tallardin sijainti Ranskan kartalla
* Tallard Tourd de Francen sivustossa
Sateen jälkeen (elokuva)

**Sateen jälkeen** () on Takashi Koizumin ohjaama ja Akira Kurosawan käsikirjoittama elokuva, joka sijoittuu 1700-luvun Japaniin. Elokuva perustuu Shugoro Yamamoton novelliin.

## Juoni

Elokuvan päähenkilö on samurai Ihei Misawa (*[[Akira Terao]]*), joka on isännätön (*[[rōnin]]*) japanilaisen miekkailun (*[[kenjutsu]]*) opettaja. Hän vaeltaa feodaaliajan Japanissa etsien alansa töitä yhdessä vaimonsa Tayo Misawan kanssa. Vaikka Ihei Misawa on taidokas miekkamies ja kuuluisan miekkakoulukunnan (*[[Mugai-ryū]]*) opetusluvan (*[[Menkyo kaiden]]*) ansainnut miekkailunopettaja, ei hän ole onnistunut saamaan pysyvää työpaikkaa. Hyväluontoinen ja rauhallinen samurai tuntuu ärsyttävän ylempiään ja huono onnikin tuntuu seuraavan tätä hyväsydämistä miestä paikasta toiseen. Vaelluksellaan antisankari Misawa tekee kuitenkin suuren vaikutuksen feodaali-herra Nagai Izumi no kami Shigeakiin (jota esittää japanilaisen näyttelijän Toshirō Mifunen  poika Shirō Mifune), joka haluaa tästä vaatimattomasta samuraista klaaninsa uuden miekkailunopettajan. Ajatus roninista klaanin miekkailunopettajana ei kuitenkaan miellytä kaikkia klaanin virkailijoita. Samalla Misawa on hankkinut itselleen vihamiehiä läheisen kaupungin miekkailukoulusta eli kenjutsu-dojolta voittamalla raha-ottelussa kaikki paikalliset miekkailuntaitajat.

## Palkinnot
### Nippon Akademī -palkinto
Vuodelta 2001 palkittu 
* Vuoden paras miesnäyttelijä, Akira Terao, *Ihei Misawa*
* Vuoden paras naissivuosa, Mieko Harada, *Okin*
* Paras filmi
* Paras käsikirjoitus
* Paras kuvaus
* Paras lavastus
* Paras valaistus
* Paras ääni

### Venetsian elokuvajuhlat
'CinemAvvenire' Award  1999

## Aiheesta muualla
*
Mirjam Salminen

**Mirjam Salminen** (ent. Joutsen, s. 1929, Sortavala) on suomalainen näyttelijä. Salminen toimi myös kuvaussihteerinä 1950-luvulta alkaen.

Elokuvarooleja Salmisella on harvakseen, mutta kuitenkin muutamia. Ensimmäinen elokuvarooli oli miehensä Ville Salmisen elokuvassa ''Evakko'' (1956) ja viimeinen kaksikymmentä vuotta myöhemmin elokuvissa ''Tapahtui kaukana'' (1949), *[[Rosvo-Roope]]* (1949), ''Köyhä laulaja'' (1950), ''Tapahtui kaukana'' (1950), ''Kaunis Veera eli Ballaadi Saimaalta'' (1950), *[[Rintamalotta]]* (1956), ''Anu ja Mikko'' (1956), ''Kuriton sukupolvi'' (1957), ''Taas tyttö kadoksissa!'' (1957), ''Vääpelin kauhu'' (1957), ''Kulkurin masurkka'' (1958),  *[[Asfalttilampaat]]* (1968), ''Näköradiomiehen ihmeelliset siekailut'' (1969), ''Kun taivas putoaa...'' (1972) ja ''Lottovoittaja UKK Turhapuro'' (1976).

Mirjam Salminen näytteli mm. pakolaisäitiä elokuvissa ''Täällä Pohjantähden alla'' (1968) ja ''Pohjantähti'' (1973).

Mirjam ja Ville Salmisen poika on elokuvaaja Timo Salminen. 

## Lähteet
Springfield (Manitoba)

**Springfield** on vuonna 1873 perustettu maalaiskunta Manitoban provinssissa Kanadassa, provinssin pääkaupunki Winnipegin läheisyydessä. Vuonna 2006 kunnassa oli 12&nbsp;990 asukasta.

Springfieldin tärkein elinkeino on maanviljely, mutta monet asukkaista käyvät töissä Winnipegissä. Winnipegin ja Springfieldin rajalta löytyy myös modernia teollisuusaluetta. Pääosin maakuntaa hallitsee maaseutu peltoineen, ja itärajalla vastassa on Agassizin metsä, joka on suojelualue.
Kunnan hallinnollinen keskus sijaitsee Oakbankin kylässä. Muita taajamia ovat Dugald, Anola, Cook's Creek ja Glass.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rural Municipality of Springfield kotisivut 
* Statistics Canadan tilastotietoa  , 
* Government of Canada, community profiles
We Are the Winners

**We Are the Winners** oli Liettuan edustuskappale vuoden 2006 Eurovision laulukilpailussa. Sen esitti kuusihenkinen yhtye LT United. Kappale oli semifinaalissa viides ja pääsi näin finaaliin, jossa se sijoittui kuudenneksi. Kappaleelle buuattiin yleisöstä niin semifinaalissa kuin finaalissakin. Buuausta kuultiin myös, kun selvisi, että kappale oli päässyt finaaliin ja silloin, kun se sai finaalissa korkeita pisteitä (esim. Irlannilta täydet 12 ja Latvialta 10). 

Kappaleessa hoetaan toistuvasti lauseita "We are the winners of Eurovision" ja "Vote for the winners". Kappaleessa kuullaan myös viulusoolo, jonka aikana Euroviisu-esityksessä eräs yhtyeen jäsenistä riehuu lavan etuosassa. Kappaleelle ei ennakoitu kummoisempaa menestystä, ja siitä tulikin yksi kisojen yllättäjistä.

## Lähteet
This Is Rock N' Roll

**This Is Rock N' Roll** on hard rock -yhtye The Quireboysin paluulevy vuodelta 2001. Se on yhtyeen kolmas studioalbumi. Levyn tuotti ja miksasi CJ Eiriksson, joka on työskennellyt myös mm. Brian Setzerin, Kelly Osbournen sekä laulaja Spiken sooloyhtyeen kanssa.

## Kappaleet

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Yhtye

*Spike – laulu
*Guy Griffin – kitara
*Luke Bossendorfer – kitara
*Nigel Mogg – basso
*Martin Henderson – rummut ja lyömäsoittimet
*Kevin Savigar – koskettimet
Lauri Haukkamaa

**Lauri Haukkamaa** (s. 1972) on suomalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja. Hän on toiminut myös elokuvatuottajana. Haukkamaa on ohjannut myös suomalaisten artistien ja yhtyeiden musiikkivideoita. 

## Elokuvat
* *[[Viimeistä kesää]]* (1998) (ohjaus/tuotanto)
* *[[Sankarit (vuoden 2002 elokuva)|Sankarit]]* (2002) (ohjaus/käsikirjoitus)
* *[[The Kin]]* (2004) (ohjaus/käsikirjoitus)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Get A Life – Get Alive

**Get A Life – Get Alive** oli Eric Papilayan esittämä Itävallan edustuskappale vuoden 2007 Eurovision laulukilpailussa. Kappale esitettiin semifinaalissa numerolla 27 eli toiseksi viimeisenä. Se myös sijoittui toiseksi viimeiseksi saatuaan vain neljä pistettä.

## Lähteet
Timo Hoivala

**Timo Olavi Hoivala** (s. 1963) on suomalainen urheilukommentaattori sekä entinen lentopallovalmentaja ja -pelaaja. Hoivala pelasi Oriveden Ponnistuksessa 1980-luvun puolivälissä ja sen jälkeen KuPS-Volleyssä. Hän niitti mainetta lyhyenä pelaajana, jolla oli valtava ponnistusvoima. 

Hoivala voitti vuonna 2004 päättyneen valmentajauransa aikana yhteensä seitsemän Suomen mestaruutta, joista kuusi peräkkäin vuosina 1991–1996 kuopiolaisen KuPS-Volleyn luotsina. Hoivala valmensi Suomen miesten lentopallomaajoukkuetta vuodet 1995–2004. Suomi pelasi Hoivalan alaisuudessa Hollannin EM-kisoissa vuonna 1997.

Hoivala aloitti valmennusuransa vuonna 1990, kun hänet palkattiin KuPS-Volleyn luotsiksi. Kuuden peräkkäisen Suomen mestaruuden lisäksi hän valmensi KuPS-Volleyn kuudesti Suomen Cupin ykköseksi. Menestyksekäs seuravalmentajaura vaihtui kuudennen peräkkäisen liigamestaruuden jälkeen Suomen miesten lentopallomaajoukkueen päävalmentajan pestiksi. Myöhemmin 2000-luvun alussa Hoivala palasi takaisin seuravalmentajaksi. Hän otti kesken lentopallokauden 2001–2002 Pielaveden Sammon ruoriinsa. Hän valmensi Sampoa ja A-maajoukkuetta samanaikaisesti aina Sammon mestaruuskevääseen 2004 asti. Mestaruus oli Sammon seurahistorian ensimmäinen. Sampo voitti Hoivalan opein kahdesti myös SM-pronssia (2002, 2003). 

Keväällä 2004 Hoivala ilmoitti lopettavansa lentopallovalmentajan uransa. Samalla hänen sopimuskautensa päättyi lentopallomaajoukkueen penkin päässä. Hoivalan pitkäaikaisen työn jatkajaksi lentopallomaajoukkueeseen palkattiin myöhemmin italialainen Mauro Berruto. Hoivala on toiminut Ylen lentopallokommentaattorina alkaen vuodesta 2007.

Myöhemmin Hoivala aloitti Veikkauksen Itä- ja Pohjois-Suomen myyntipäällikkönä ja hän on toiminut Pielaveden Sampon Osakeyhtiön omistajana sekä hallituksen jäsenenä. Hänen poikansa Atte Hoivala on jalkapalloilija. Hänen veljensä Seppo Hoivala oli lentopalloilijana Oriveden Ponnistuksessa ja sittemmin naisjoukkueiden valmentajana.

## Saavutukset valmentajana
* Suomen miesten maajoukkueen päävalmentajana 1995–2004
* Kauden lentopallovalmentaja 1996
* Lentopallokauden miestenvalmentaja 1991, 1993, 1994, 1996, 2004
* 2 SM-pronssia (2002, 2003)
* 7 Suomenmestaruutta (1991-1996, 2004)

## Lähteet
Kun ystävyyssuhteet solmitaan

**Kun ystävyyssuhteet solmitaan** on Wäinö Aaltosen suunnittelema Turun ja Göteborgin kaupunkien ystävyyspatsas. Ystävyyspatsaita on kaksi; alkuperäisteos Göteborgin Näckrosdammenilla ja kaksoiskappale Turussa Puutorilla osoitteessa Aninkaistenkatu 12.

Turun kaupunki tilasi veistoksen Aaltoselta lahjaksi Göteborgille kiitoksena sota-aikana Turkuun saadusta avusta. Veistokset valmistuivat vuonna 1948, ja ne paljastettiin 1955, ensin alkuperäinen patsas Göteborgissa 8. toukokuuta ja kaksoiskappale Turussa 21. toukokuuta. Turkuun sijoitetun kaksoiskappaleen lahjoitti kaupungille kauppaneuvos Leo Wainstein.

Teoksen vuonna 1941 valmistunut kipsiluonnos oli esillä Helsingin taidehallissa kesäolympialaisten 1952 kunniaksi järjestetyssä taidenäyttelyssä. 

Kun ystävyyssuhteet solmitaan -veistos on tehty pronssista ja sen korkeus on 2,95 metriä. Veistoksen jalusta on punaista graniittia ja sen korkeus on 1,7 metriä. Veistos esittää toisensa kohtaavia ja ystävystyviä mies- ja naisratsastajia, mikä symboloi kaupunkien välistä ystävyyttä.

## Lähteet
*Wäinö Aaltosen museon kotisivut 

### Viitteet
Seikkailupuisto

**Seikkailupuisto** on Turun Kupittaalla  sijaitseva, vuonna 1982 perustettu Turun kaupungin nuorisoasiainkeskuksen alainen lasten ja perheiden toimintakeskus. Puistossa on sekä leikkipuistomaisia leikkivälineitä että ohjattua toimintaa ja esityksiä. Puiston pääasiallisena kohderyhmänä ovat 3&ndash;10-vuotiaat lapset. Seikkailupuisto on toiminut koko historiansa ajan lastenkulttuurin tuottajana. Vaihtuvat teatteriesitykset, osallistavat tapahtumat sekä työskentely taidepajoissa ovat toiminnan kulmakiviä. 

Kesäisin puistoalueen kohteita ovat mm. Suihkusieni ja kahluuallas, puiston halki kiemurteleva puro ja liikennekaupunki sekä sittemmin puretun, lasten ideoiden pohjalta toteutetun Unelmien Leikkipaikan jättiläispatsaat. Talvikaudella sisätiloissa järjestetään ohjattua avointa toimintaa ja harrasteryhmiä, aloina teatteri, musiikki ja kädentaidot. Lapset ovat päässeet pöristelemään liikennekaupungissa polkuautoilla vuodesta 1958 lähtien.  

Seikkailupuiston teatterissa on lapsille suunnattua ohjelmistoa sekä Helmiteltan että Timantti-teatterin näyttämöillä.  

Kesäkuun puolivälissä Seikkailupuistossa järjestetään Lasten rockfestivaali Seikkisrock, jossa ovat vuosien varrella esiintyneet esimerkiksi Kengurumeininki, Herra Heinämäen Lato-orkesteri sekä Pommi ja Gommi.

## Historiaa
Vuonna 1903 Kupittaanpuistoon hankittiin lapsia varten keinulauta ja keinuja. Lasten liikennekaupunki avattiin 1958. 

Seikkailupuistohanke sai Turussa alkunsa vuonna 1972, kun yli 7&nbsp;000 turkulaista, mukana monet järjestöt ja Turun yliopistollisen keskussairaalan edustajat allekirjoittivat vetoomuksen lastenpuiston rakentamisesta Kupittaalta Espooseen muuttaneen ruotsinkielisen puutarhakoulun tiloihin. Asiaa ajamaan perustettu Seikkailupuistoyhdistys, jota johti kuntapoliitikko ja psykologi Eugen Parkatti. Yhdistys esitti kaupungille rakennussuunnitelman ja talousarvion kahteen otteeseen, mutta tuloksetta. Puutarhakoulu ehti palaa, ja sen paikalle nousi kerrostalo. Ruotsalainen puistoarkkitehti Marian Andersson laati suunnitelman ilmaiseksi, mutta kaupunki ei ottanut siihen kantaa. Vuonna 1977 kaupunki laaditutti seikkailupuistosta oman suunnitelmansa, ja vuosikymmenen lopulla sen ensimmäinen vaihe rakennettiin. Kesällä 1980 puistossa päästiin aloittamaan pienimuotoinen toiminta, jota kuitenkin haittasivat viereisen makkaratehtaan savukaasut arkipäivisin.

Ympärivuotinen toiminta Kupittaan Seikkailupuistossa pääsi alkuun kesällä 1982. Luovaan toimintaan haettiin mallia muassa Britanniasta ja Ruotsista, ja se sisälsi muun muassa maalausta, muovailua, teatteriesityksiä ja musiikkia. Puistoon kuului tuolloin muun muassa puro, leikkitroolari, liukurata, hirsinen linna, polkuautorata, kiipeilytelineitä sekä tuolloin harvinainen uutuus, trampoliini.

Vuosituhannen vaihteessa Seikkailupuisto sai 1,8 miljoonaa euroa EU-tukea, jonka turvin aluetta kunnostettiin ja rakennettiin tapahtumatalo Timantti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seikkailupuiston kotisivu
Heal Me

**”Heal Me”** on Sunrise Avenuen debyyttialbumin viides single. Kappaleesta on myös video.

## Kappaleet
# Heal Me (Radio Version)
# Heal Me (Acoustic Version)
# Heal Me (Live 2007)
# Heal Me (L.A.O.S Remix)
# Heal Me (Nightliner Remix)
# Heal Me (Album Version)

## Listasijoitukset

## Aiheesta muualla
*
Kylmä Metalli

**Kylmä Metalli** oli suomalainen sarjakuvalehti. Sen perustivat Jari (Jai) Mattila ja Janne Nevalainen vuonna 1984 Kuusankoskella, esikuvinaan lähinnä yhdysvaltalainen *[[Heavy Metal (lehti)|Heavy Metal]]* -sarjakuvalehti sekä siinä julkaistujen ranskalaisten ja italialaisten tekijöiden työt. Vaikutteita tuli myös underground-sarjakuvan puolelta.

Ensimmäinen omakustannenumero ilmestyi keväällä 1985, painos oli vain muutamia kymmeniä kappaleita, myöhemmin KM 1/85 painettiin lisää joitakin kymmeniä kappaleita. Ensimmäinen virallinen myyntipiste oli Kuusankoskella toiminut divari Halpa-Shop. Sisällöstä vastasivat lähinnä Mattila ja Nevalainen. Jai Mattila vastasi graafisesta suunnittelusta, ja Nevalainen keskittyi enemmän liiketoiminnan kehittämiseen.

Seuraavaa numeroa varten Mattila ja Nevalainen perustivat yrityksen Kylmä Metalli avoin yhtiö ja aloittivat yhteistyön Kuusaan Kirjapaino Ky:n kanssa. KM 2/85 painettiin jo kirjapainossa, painos oli 1&nbsp;100 kpl. Sisältöä tuottivat tähän numeroon muun muassa Hannu Mänttäri ja Johanna Sinisalo sekä Pekka A. Manninen. Jai Mattilalta julkaistiin myös edelleen hänen omia sarjakuviaan. Lisäksi Janne Nevalainen teki ainoan *KM:ssä* julkaistun itse kirjoittamansa sekä piirtämänsä sarjakuvan "Tuska" kynäruiskutekniikalla.

Loppuvuodesta 1985 Mattila ja Nevalainen alkoivat suunnitella täysverisen sarjakuvalehden julkaisua, ja he perustivat yhteistyössä Kuusaan Kirjapainon kanssa kustannusosakeyhtiön Fantasialehdet Oy. Samalla otettiin yhteyttä Dargaud Editeurin edustajaan, jonka kautta Fantasialehdet Oy sai oikeudet muun muassa Enki Bilalin, Cazan ja lukuisten muiden ulkomaisten huippunimien töihin.  

Rautakirja Oy otti *KM:n* maanlaajuiseen levitykseen. KM 1/86 oli ensimmäinen värillistä aineistoa sisältänyt numero. Se painettiin Hyvinkään Kirjapainossa, painos oli jo 11&nbsp;000 kpl. Tässä numerossa debytoi Jari Rasi värillisellä sarjakuvallaan. Suomalaisista tekijöistä oli mukana myös Pekka A. Manninen ja Mattila/Nevalainen omalla sarjakuvallaan.

Virkamieslakko 1986 huhti–toukokuussa aiheutti ylitsepääsemättömiä ongelmia lehden teknisessä julkaisussa ja viivästytti seuraavien numeroiden rahoitusta. Levikki asettui noin 3&nbsp;000 kpl paikkeille ja peitti kustannukset, mutta tekijöiden oli etsittävä muita töitä. Jai Mattila lähti opiskelemaan Taideteolliseen korkeakouluun, ja Nevalainen alkoi ajaa Fantasialehdet Oy:n liiketoimintaa alas. Tämän jälkeen hän siirtyi kirjapainoalalta tietotekniikan pariin yrittäjäksi. Jai Mattila työskentelee edelleen graafisena suunnittelijana. Janne Nevalainen on julkaissut musiikkia taiteilijanimellä NÖE ja on mukana myös COZHE-progerockyhtyeessä.

## Aiheesta muualla
* Kylmä metalli
Takeda Shingen

** Takeda Shingen ** ( 1. joulukuuta 1521 &ndash; 13. toukokuuta 1573) oli Shinanon  ja Kain provinssien (nykyisen Chūbun alueen Naganon ja Yamanashin prefektuurit) daimio ja kyvykäs sotapäällikkö Japanissa myöhäisellä Sengoku-kaudella () eli *taistelevien valtioiden aikakaudella*.

Akira Kurosawan elokuva *[[Kagemusha – varjokenraali]]* (1980) pohjautuu Takeda Shingenin elämäntarinaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mannerheimin patsas (Turku)

**Mannerheimin patsas** Turussa on kuvanveistäjä Veikko Leppäsen ja arkkitehti Aarne Ehojoen suunnittelema pronssinen rintakuvaveistos, joka esittää C. G. E. Mannerheimia. Se sijaitsee Mannerheiminpuistossa, VII kaupunginosassa. Teoksen virallinen nimi on *Marsalkka C. G. E. Mannerheimin muistomerkki*.

Rintakuva on Leppäsen tutkielma vuodelta 1959 Helsingin Mannerheimin ratsastajapatsasta varten. Patsaan jalustan ja sille johtavat kiviportaat suunnitteli arkkitehti Aarne Ehojoki. Patsas paljastettiin 4. elokuuta 1994, jolloin tuli kuluneeksi 50 vuotta Mannerheimin valitsemisesta tasavallan presidentiksi.

Rintakuva on korkeudeltaan 0,6 metriä ja Oulaisten ruskeasta graniitista valmistettu jalusta 1,4 metriä korkea.

## Katso myös
*Marsalkka Mannerheimille myönnetyt kunnianosoitukset

## Lähteet
* Wäinö Aaltosen museo, Veikko Leppänen (1918–1969) ja Aarne Ehojoki (1913–1998) Marsalkka C. G. E. Mannerheimin muistomerkki.  Viitattu 13.4.2008.

## Aiheesta muualla
* Kuvia Mannerheimin muistomerkeistä
Anna Mutanen

**Anna Mutanen** (oik. **Mutanen-Liedes**, aik. **Mutanen-Seppänen**; 8. elokuuta 1914 Joensuu – 22. heinäkuuta 2003 Helsinki) oli oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. Hän kävi Viipurin kirkkomusiikkiopiston vuosina 1930–1934 ja opiskeli laulua Sibelius-Akatemiassa Lahja Lingon johdolla vuosina 1935–1936 ja 1939–1940.

Anna Mutanen oli kiinnitettynä Suomen Kansallisoopperaan vuosina 1939–1961. Hän lopetti julkiset esiintymisensä vuonna 1965, mutta toimi sen jälkeen vielä laulunopettajana. Anna Mutanen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1955.

Anna Mutasen tekemien äänilevyjen määrä on varsin pieni, mutta niiden joukossa on kaksi tunnettua kappaletta: ”Karjalan kunnailla” (1959) ja ”Laps' olen Karjalan” (1965). Muita Mutasen levytyksiä ovat ”Sunnuntai” (1965), ”Oi äiti armas” (1959), ”Pieni koti” (1959), ”Tule” (1959), ”Kuuleppas sinä kullannuppu” (1965), ”Tuku tuku lampaitani” (1965), ”Tipu, tipu, kuuleppas” (1959) ja ”Marja-Liisa” (1965). Tässä mainitut laulut löytyvät Helmi-yhtiön albumilta *Unohtumattomat* vuodelta 1994. Sillä esiintyy myös baritoni Matti Lehtinen.

Anna Mutanen-Liedeksen puoliso, kalastusneuvos Lauri Liedes (1922–2013) oli Kalatalouden Keskusliiton toiminnanjohtaja. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anna Mutasen muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Radio Anima Amoris

**Radio Anima Amoris** on pietarilainen radioasema, joka aloitti toimintansa 24. kesäkuuta 1999. Aseman nimi oli tuolloin *radioasema Pilot*. 10. kesäkuuta 2002 radioasemasta tuli Radio Anima Amoris.

Koelähetykset suoritettiin taajuudella 93,45 MHz. 15. toukokuuta 2000 radioasema siirtyi taajuudelle 88,3 MHz. 24. kesäkuuta 1999 ja 31. maaliskuuta 2002 välillä se toimi 88,3 MHz, 89,3 MHz , 93,45 MHz, 100,0 MHz, 103,1 MHz, 103,4 MHz , 105,6 MHz sekä 107,4 MHz taajuuksilla. Marraskuussa 2002 asema siirtyi taajuudelle 105,6 MHz sekä 26. kesäkuuta 2003 taajuudelle 89,3 MHz. Marraskuussa 2003 asema palasi taajuudelle 105,6 MHz. 19. toukokuuta 2004 kokeiltiin taajuutta 95,2 MHz. Samalla kokeiltiin kaapeliradion järjestyksessään viidettä taajuutta.

9. toukokuuta Radio Anima julkaisi *Sogpasuha 1.75*-ohjelman radiokuuntelutulosten keräämisen helpottamiseksi.

26. maaliskuuta 2007 aloitettiin jatkuva lähettäminen kaapeliverkossa. Paikallisesti asema on kuultavissa maksutta SkyNet-, Dominanta-, RosKom-, PulNet- ja NetForce-verkoissa.

Radioasema avasi kolmannen studionsa 26. joulukuuta 2003. 1. helmikuuta 2004 aloitti radioasema tekstiviestien välityksen. 7. helmikuuta 2004 järjesti Radio Anima Amoris tapaamisen *Planetaariossa* kuulijoiden kanssa.

## Muuta

Radioasema toimii Kupsilassa.

## Lähdeviitteet
Ajan virta

**Ajan virta** on kuvanveistäjä Kain Tapperin suunnittelema Turun Vanhalla Suurtorilla sijaitseva ympäristötaideteos. Teos valmistui vuonna 2000.

Teos on matalahko 70 metriä pitkä rautamuuri, jonka harjalla virtaa vettä. Se kulkee paikalla, jossa sijaitsi torin reuna ennen vuoden 1827 Turun paloa. Teoksen materiaaleina ovat corten-teräs ja graniitti.

## Lähteet
Ylös pyhään pyörryttävään korkeuteen

**Ylös pyhään pyörryttävään korkeuteen** on Jussi Mäntysen suunnittelema, Turun Tuomiokirkonpuistossa sijaitseva veistos. Sen aiheena on ylös kohoava joutsenpari. Veistos on valmistettu pronssista, se on korkeudeltaan 1,25 metriä, sen punagraniittijalustan korkeus on 1,3 metriä ja veistos on paljastettu elokuussa 1970. Veistoksesta on tehty kaikkiaan kolme valosta.

Turun veistos on valettu vuonna 1963. Kuvanveistäjä Mäntynen ja hänen vaimonsa Aune Mäntynen lahjoittivat sen Turun kaupungille vuonna 1970. Mäntyset olivat alun perin suunnitelleet, että valos sijoitettaisiin heidän haudalleen, mutta päätyivät lahjoittamaan sen kaupungille sijoitettavaksi helpommin saavutettavaan paikkaan. 

## Aikaisemmat valokset
Tuomiokirkonpuiston valos on Mäntysen teoksen kolmas valos. Vuonna 1936 tehty veistoksen ensimmäinen valos sijaitsee Turun vanhalla hautausmaalla päätoimittaja Arvo Ketosen ja vuorineuvos Irja Ketosen sukuhaudalla ja toinen, vuonna 1938 tehty valos Kirjastonpuistossa Tampereella. Tampereella veistoksen nimenä on *[[Joutsenet (Jussi Mäntysen veistos, Tampere)|Joutsenet]]*.

## Lähteet
TimeSplitters (pelisarja)

**TimeSplitters** on Free Radical Designin kehittämä ensimmäisen persoonan ammuntapeli -tyyppinen videopelisarja. Jokaisessa pelisarjan pelissä pelaaja matkustaa ajassa menneisyyteen ja tulevaisuuteen aina villistä lännestä ihmisen asuttamaan Marsiin.

## Pelit
### TimeSplitters

Pelisarjan ensimmäinen osa, *[[TimeSplitters (videopeli)|TimeSplitters]]* julkaistiin vuonna 2000 PlayStation 2:lle Eidos Interactiven kautta. Pelin tarinamuodossa ei ollut vielä varsinaista juonta, mutta pelattavissa oli yhdeksän kenttää, kolmella eri vaikeustasolla ja sitä voi pelata joko yksin tai yhdessä toisen pelaajan kanssa. Tarinamuodon lisäksi pelissä oli pelattavissa Arcade Mode, jossa pystyi pelaamaan 1–4 henkilöä kuudessa eri pelimuodoissa.

### TimeSplitters 2
*[[TimeSplitters 2]]* julkaistiin vuonna 2002 PlayStation 2:lle, Nintendo GameCubelle Xboxille myös Eidos Interactiven kautta. Pelissä on pelattavana melkein kaksinkertainen määrä hahmoja verrattuna ensimmäiseen peliin ja 16 pelimuotoa, joista 12 avautuu pelin aikana. Pelin tarinamuodoissa pelattiin jo pelin päähenkilö Cortezin kanssa, joka oli pelisarjan ensimmäisessä osassa vain avattava hahmo.

### TimeSplitters Future Perfect
Pelisarjan kolmas osa, *[[TimeSplitters: Future Perfect]]*, julkaistiin vuonna 2005 samoille konsoleille kuin edeltäjänsä. Julkaisijana toimi EA Games. *Future Perfectissä* on pelattavana 150 hahmoa, joista 83 pitää avata tarinamuodossa, Challenge-muodossa tai Arcade League -muodossa. 

### TimeSplitters 4
Kesäkuussa 2007 Free Radical Design ilmoitti, että sarjan neljäs osa *[[TimeSplitters 4]]* julkaistaisiin PlayStation 3:lle ja Xbox 360:lle. Julkaisuajankohdasta ei ole tietoa. 

Vuonna 2009 Free Radical sanoi itsensä irti, koska oli joutunut oman *[[Haze (videopeli)|Haze]]*-pelinsä takia konkurssiin, jolloin yhtiön osti Crytek.
Free Radical nimettiin uudestaan Crytek UK:ksi.

## Sarjan oikeudet
Crytekin ostettu Free Radicalin myös pelisarjan oikeudet päätyivät Crytekille.

Vuonna 2018 THQ Nordic hankki sarjan oikeudet omistukseensa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pelisarja MobyGamesissä
Cerne Abbasin jättiläinen

**Cerne Abbasin jättiläinen** on rinteen kalkkikiveen kaiverrettu mieshahmo Cerne Abbasin kylän lähettyvillä Englannissa. Hahmoa on pidetty hedelmällisyyssymbolina. Nuijaa heiluttava ja alasti erektion kera oleva hahmo on 55 metriä pitkä ja 51 metriä leveä. Nuija on 36,5 metriä pitkä. Parhaiten kalkkikaiverrus näkyy ilmasta tai laakson vastakkaiselta rinteeltä. Kaiverrusjälki on noin 30 cm leveä ja syvä. Kaivanto ulottuu pinnan maa-aineksen alla olevaan kalkkikerrokseen asti.

Historioitsijat eivät ole varmoja kaiverruksen syntyajankohdasta tai sen tarkoituksesta. Teorioiden mukaan kaiverrus voi olla esihistoriallinen tai kelttiläinen hedelmällisyyssymboli, nuijaa heiluttava sankarihahmo Herkules tai 1600-luvulla tehty parodia Oliver Cromwellista, "Englannin Herkuleesta". Varhaisimmat kirjalliset maininnat jättiläisestä ovat 1600-luvun lopulta. 

## Lähteet
*Sacred Destinations: Cerne Abbas Giant 

## Aiheesta muualla

*YLE: Homer ja hedelmällisyyssymboli rinnakkain Britanniassa
Al Jarreau

**Alwyn Lopez ”Al” Jarreau** (12. maaliskuuta 1940 Milwaukee, Wisconsin – 12. helmikuuta 2017) oli yhdysvaltalainen laulaja ja seitsenkertainen Grammy-voittaja. Hän sai 6. maaliskuuta 2001 tähden Hollywood Walk of Famelle. 

## Albumit
* *The Masquerade Is Over* (Reprise Records, 1973)
* *We Got By* (Warner Bros. Records, 1975)
* *Glow* (Warner Bros. Records, 1976)
* *Look to the Rainbow* (Warner Bros. Records, 1977)
* *All Fly Home* (Warner Bros. Records, 1978)
* *This Time* (Warner Bros. Records, 1980)
* *Breakin' Away* (Warner Bros. Records, 1981)
* *Jarreau* (Warner Bros. Records, 1983)
* *High Crime* (Warner Bros. Records, 1984)
* *Live in London* (Warner Bros. Records, 1985) 
* *L Is For Lover* (Warner Bros. Records, 1986)
* *Heart's Horizon* (Warner Bros. Records, 1988)
* *Heaven and Earth* (Warner Bros. Records, 1992)
* *Tenderness* (Warner Bros. Records, 1994)
* *Best of Al Jarreau* (Warner Bros. Records, 1996)
* *Tomorrow Today* (GRP Records, 2000)
* *All I Got* (GRP Records, 2002)
* *Accentuate the Positive* (GRP Records, 2004)
* *Givin' It Up* (Concord Records, 2006)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut 
* Al Jarreaun muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Saavi

**Saavi** eli **korvo** on isohko kaksikorvainen, pyöreä- tai soikeapohjainen astia. Saavi on ämpäriä suurempi, ja sen tilavuus on tyypillisesti noin 100&ndash;200 litraa. Saaveissa säilytetään ja kuljetetaan tavaroita, elintarvikkeita ja nestettä. Saavin suuren tilavuuden takia sen kokonaispaino voi nousta suureksi. Usein saavia kantaakin kaksi ihmistä kantokahvoista molemmin puolin. Aikaisemmin saavit tehtiin enimmäkseen puusta tai pellistä, nykyisin muovista.

Saaviksi kutsutaan joskus myös soikeapohjaista pesusoikkoa, jonka muita nimiä ovat palju () tai amme. Myös kylpytynnyriä kutsutaan paljuksi. Pienempää pesuastiaa kutsutaan nimellä pesuvati.

## Lähteet
Valentine Lost

**Valentine Lost** () oli Islannin edustuskappale Eurovision laulukilpailussa 2007. Kappaleen on säveltänyt Sveinn Rúnar Sigurðsson ja sanoittanut Kristján Hreinsson. Kappale voitti Islannin alkukarsinnat 27. tammikuuta 2007 ja lopulta kansallisen finaalin 17. helmikuuta. Aiemminkin Euroviisuissa esiintynyt Eiríkur Hauksson esitti kappaleen Euroviisujen semifinaalissa, mutta jäi sijalle 13 eikä päässyt finaaliin asti.

## Lähteet
Cytinaceae

**Cytinaceae** on kaksi sukua ja yhteensä 7–11 lajia käsittävä loiskasviheimo. Ne ovat endoparasiittejä eli viettävät lähes koko elämänsä isäntäkasvin juuriston ja rungon sisällä sienirihmastoa muistuttavana kasvustona. Ainoastaan kukinnot kasvavat isännän ulkopuolelle.

Heimoon kuuluu kaksi maantieteellisesti täysin erillään olevaa sukua: *[[Bdallophyton]]* Keski-Amerikassa ja kistuksenloisiot (*Cytinus*) Välimeren alueella, Turkissa ja Etelä-Afrikassa. Kistuksenloisiot loisivat kistuksilla (*Cistus*) ja *Bdallophyton*-lajit tohtorinpuilla (*Bursera*).

Kaikki lajit ovat kukinta-aikaa lukuun ottamatta lehtivihreättömiä, varrettomia ja lehdettömiä kasveja. Kukinnot kasvavat joko yksittäin tai terttuina lyhyen varren päähän. Kukat ovat tavallisesti kirkkaan värisiä ja yksineuvoisia. Kukkavarressa on muutamia suomumaisia "lehtiä". Pölyttäjinä toimivat ilmeisesti mettä syövät linnut ja eteläafrikkalaisilla lajeilla muurahaiset. Hedemät ovat marjamaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* parasiticplants.siu.edu
Onnenhevonen

**Onnenhevonen** on Rafael Saifulinin suunnittelema vuonna 2005 valmistunut, Turun keskustassa Yliopistonkadulla sijaitseva veistos. Pronssisen veistoksen pinta on koristeltu eri maiden kolikoilla, mitaleilla ja kunniamerkeillä.

Veistos pystytettiin kävelykadulle ensimmäisen kerran vuonna 2006, mutta se vaurioitui ilkivallan seurauksena ja se jouduttiin poistamaan paikaltaan korjattavaksi. Patsasta vahvistettiin ja se palasi kadulle Nostokonepalvelu Oy:n lahjoituksena. Patsaan paljastustilaisuus järjestettiin 31. maaliskuuta 2007.

Veistos on toinen osa Saifulinin onniveistosten sarjaa. Sarjan ensimmäinen veistos sijaitsee Turun kristillisen opiston pihalla ja kolmas veistos Gmunden kaupungissa Itävallassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
G. A. Petreliuksen suihkukaivo

**G. A. Petreliuksen suihkukaivo** eli **Suihkukaivo Leijona** on Turussa Vähätorilla vanhan pääkirjaston edustalla sijaitseva suihkukaivo. Gunnar Finnen ja Armas Lindgrenin suunnitteleman suihkukaivon pystytti ja sen lahjoitti Turun kaupungille Gustav Albert Petreliuksen lahjoitusrahasto vuonna 1924.

Suihkukaivon huipulla oleva leijonaa esittävä veistos on valettu pronssista, ja se on metrin korkuinen. Suihkukaivon jalusta on punaista migmatiittia, ja se on korkeudeltaan kaksi metriä.

Suikukaivoon hankittiin valaistus vuonna 2010.

Suihkulähteen perustukset olivat painuneet, kaivo vuoti korjauksista huolimatta ja se oli siksi ollut viime vuosina poissa käytöstä. Suihkukaivon viereisen Vähätorin  rakentamisen myötä myös suihkukaivo kunnostettiin vuonna 2010. Kunnostaminen on osa Turun kaupungin *Ihmisille parempi keskusta* -hanketta.

## Lähteet
* Turun kaupunki, ulkoveistokset: Gunnar Finne ja Armas Lindgren: Suihkukaivo Leijona

### Viitteet
Harmonia (veistos)

**Harmonia** on Achim Kühnin suunnittelema suihkulähdeveistos. Se sijaitsee Aurajoessa Turussa. Veistos paljastettiin vuonna 1996.

Harmonia-veistos on korkeudeltaan 6,3 metriä ja se on valmistettu haponkestävästä teräksestä. Teos tunnetaan myös nimellä *Valaan pyrstö*.

## Lähteet
* Turku, Ulkoveistokset: Harmonia
Mohamed Zidan

**Mohamed Abdulla Zidan** (, s. 11. joulukuuta 1981 Port Said, Egypti) on egyptiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Saksan pääsarjaseura Mainzia.

## Ura
Zidan edusti junioritasolla kotimaassaan Egyptissä Al-Masrya vuosien 1989–1999 aikana, jonka jälkeen hän muutti perheensä kanssa Tanskaan. Uudessa maassa Zidan aloitti ammattilaisuransa vuonna 2000 Tanskan pääsarjajoukkue Akademisk Boldklubissa. Siellä hän pelasi 51 peliä tehden 12 maalia. Sen jälkeen vuonna 2003, toinen Tanskan pääsarjajoukkue, FC Midtjylland, tarjoutui ostamaan egyptiläisen. Zidan pelasi yhden kauden siellä tehden 19 maalia 30 ottelussa.

Zidan siirtyi vuonna 2004 saksalaisjoukkue Werder Bremeniin. Hän pelasi Bremenissä puolet kaudesta. Siellä hän teki kaksi maalia 10 ottelussa. Kauden 2004–2005 jälkeen Zidan siirtyi lainasopimuksella Saksaan FSV Mainz 05:iin. Siellä hän onnistui maalinteossa yhdeksän kertaa 26 ottelussa. Juuri ennen kauden loppua Bremen osti Zidanin takaisin. Hän ei enää ehtinyt pelata peliäkään Bremenissä kaudella 2005–2006. Kaudella 2006–2007 Zidan pääsi Bremenissä esiintymään viidessä pelissä ja onnistui vain kerran maalinteossa. Talvitauolla Mainz osti hänet ja tällä kertaa Zidan onnistui tekemään 13 maalia 15 pelissä. Zidan päätti kuitenkin vaihtaa seuraa Hamburger SV:hen, sillä Mainz putosi Saksan pääsarjasta.

Vuonna 2008 hän siirtyi entisen managerinsa, Mainzissa vaikuttaneen Jürgen Kloppin alaisuuteen Borussia Dortmundiin.

## Saavutukset
### Seurajoukkueissa
* Tanskan cup
**Hopeaa: 2005
* Dubai Challenge Cup: 2008
* Emirates Cup: 2008
* Saksan mestaruus: 2011
* DFL-Supercup
**Hopeaa: 2011

### Maajoukkueessa
* Afrikan mestaruus: 2008, 2010

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Zidanin profiili HSV:n sivuilla
Opiskelijaraha

**Opiskelijaraha** on Suomessa joidenkin kuntien noudattama käytäntö, jolla kirjansa kotipaikkakunnallaan säilyttävä opiskelija saa kotipaikkakunnaltaan rahallista tukea.

Opiskelijarahaa maksaviin kuntiin Suomessa kuuluvat ainakin Tervo (nimellä *opiskelija-avustus*) ja Kurikka (nimellä *opiskeluraha*).

## Katso myös
*Opintotuki

## Lähteet
Tauno Käyhkö

**Tauno Käyhkö** (s. 6. toukokuuta 1950 Rovaniemi) on uransa lopettanut suomalais-kanadalainen mäkihyppääjä, joka edusti arvokisoissa synnyinmaataan Suomea ja myöhemmin Kanadaa.

Tauno Käyhkön nousu arvokisamitalistiksi oli usein lähellä: MM-kisoissa 1970 hän sijoittui suurmäessä neljänneksi jäätyään 2,2 pisteen päähän pronssimitalista. Sapporon talviolympiakisoissa 1972 menestys oli vieläkin lähempänä, kun suurmäen pronssimitalisti Rainer Schmidt oli vain 0,1 pistettä ja voittaja Wojciech Fortunakin vain 0,7 pistettä edellä. Vielä Lahden MM-kisoissa 1978, joissa Kanadaan 1974 muuttanut Käyhkö edusti jo uutta kotimaataan, tuloksena oli suurmäen viides sija.

Ounasvaaran Hiihtoseuran mies voitti Salpausselän kisojen mäkihypyn 1973. Huippukuntoaan hän osoitti talvella 1971 voittamalla Sveitsin mäkiviikon kaikki neljä osakilpailua ja sijoittumalla Keski-Euroopan mäkiviikolla kokonaiskilpailun neljänneksi. Vuotta myöhemmin hän sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikolla kolmanneksi ja vuonna 1973 hän voitti toistamiseen Sveitsin mäkiviikon.

## Saavutuksia
* MM-kisoissa 1970 neljäs suurmäessä ja 14:s pienessä mäessä 
* olympiakisoissa 1972 neljäs suurmäessä ja 18:s pienessä mäessä 
* MM-kisoissa 1974 kuudes pienessä mäessä ja 57:s suurmäessä (vain yksi hyppy) 
* MM-kisoissa 1978 viides suurmäessä ja 16:s pienessä mäessä (edusti Kanadaa) 
* olympiakisoissa 1980 26:s suurmäessä ja 30:s pienessä mäessä (edusti Kanadaa) 
* Keski-Euroopan mäkiviikon kolmas 1972 ja neljäs 1971 
* Sveitsin mäkiviikon voitto 1971 ja 1973 
* Salpausselän mäkikilpailun voitto 1973 
* SM-kultaa normaalimäessä 1971 ja 1972, suurmäessä 1971 ja 1974 sekä 3 kertaa joukkuekilpailussa 

## Lähteet
Järvenpään Yhteiskoulu

**Järvenpään Yhteiskoulu** on vuosiluokat 1–9 käsittävä noin 850 oppilaan ja 110 henkilökunnan jäsenen yhtenäiskoulu lähellä Järvenpään keskustaa. Koulu sijaitsee Järvenpään kirkon ja urheilukentän vieressä. Koulun rehtorina toimii Pia Pohjanpalo.

## Historia
Koulu aloitti toimintansa vuonna 1928. Samassa rakennuksessa on toiminut ennen myös Järvenpään lukio, mutta vuodesta 2003 lähtien rakennuksessa on toiminut vain yläaste lukion siirryttyä uusiin tiloihin Lukionkadulle. Vanha yläkoulun rakennus purettiin 2024 kesällä. Yhteiskoulu yhdistettiin läheisen Keskustan koulun kanssa yhtenäiskouluksi vuonna 2009 ja 2019 yhteiskouluun yhdistettiin Juholan koulu. 

Vuonna 2023 valmistui uusi uudisrakennus, ja samalla kouluun tuli 300 lisää oppilasta, uudisrakennuksen rakennushankkeen investointibudjetti oli 20,2 miljoonaa euroa ja kokonaisuudessaan hankkeen budjetti on 41 miljoonaa euroa (sis. kalusteet, taide ym.).   

Myöhemmin Järvenpään kaupunginhallitus päätti, ettei rakennushanketta toteuteta suunnitellussa laajuudessa talousongelmien takia, vaan peruskorjauksessa vanhaa kansakoulua ei korjata niin laajasti kuin aiemmin suunniteltiin. Kajo-uudisrakennus laajennetaan kuitenkin lukuvuonna 2025-2026, ja laajennukseen tulee sijoittumaan mm. uusi musiikin- ja kotitalouden-luokka ja TOI-luokkatiloja. Peruskorjauksen ajankohtaa tai budjettia ei ole päätetty vielä tarkasti taikka lopullisesti.

Kun koko rakennushanke on valmis, koulun tilat on mitoitettu 1100 oppilaalle, ja noin 125 henkilökunnan jäsenelle. Juholan rakennus saatetaan puretaan hankkeen valmistuttua tai muuttaa muuhun tarkoitukseen. Kokonaisuudessaan rakennushanke on suunniteltu valmistuvan viimeistään 2028 lopulla. Uudisrakennuksen katolla on aurinkopaneelit. 

Kajo-rakennuksessa sijaitsee 1000m2  ja 9m korkea sisäliikuntasali, joka on Järvenpään suurin julkinen sisäliikuntasali. Salissa on mahdollista pelata sarjatasolla lentopalloa, koripalloa, käsipalloa, salibandya, futsalia sekä sulkapalloa, ja siellä on 6+2 pukuhuonetilaa. Salin yhteydessä on 350 paikkainen katsomo toisessa kerroksessa. 

## Koulun osat
* Uudisrakennus (Kajo) *(luokat 5-9, ruokala, kotitalous, käsityö, liikunta, hallinto ja yläkoulun luokkatiloja esim. historia, yhteiskuntaoppi, biologia, maantiede ja kielet)*
* Urheilukadun moduulikoulu (Venho) *(luokat 3-9, joustavan perusopetuksen luokkatiloja, ylä- ja alakoulun luokkatiloja)*
*Juholan yksikkö *(luokat 1-2, vaativan tuen- ja alakoulun luokkatiloja)*  
*Kyrölän yksikkö *(alkuluokat)*
## Lähteet
Samurai hämyisen illan

** Samurai hämyisen illan ** () on Oscar-ehdokkuuden saanut ja useita kansainvälisiä ja kansallisia palkintoja voittanut japanilainen elokuva 1800-luvun Japanin feodaalivallan murenemisesta. Elokuva perustuu Shuhei Fujisawan novellikokoelmaan.

## Palkinnot
### [[Oscar]]it
**Ehdokkuudet:**
*Paras vieraskielinen elokuva 2002

### Nippon Akademī -palkinto
Vuodelta 2001 palkittu Japanissa parhaana elokuvana 13 sarjassa.
* Vuoden paras miesnäyttelijä
* Vuoden paras naisnäyttelijä
* Vuoden paras miessivuosa
* Paras filmi
* Paras ohjaus
* Paras käsikirjoitus
* Paras kuvaus
* Paras leikkaus
* Paras lavastus
* Paras valaistus
* Paras ääni
* Paras ääniraita
* Paras tulokas (näyttelijä)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Satukallio

**Satukallio** on Järvenpään 20. kaupunginosa. Se sijaitsee noin kolme kilometriä Keskustasta itään ja se rajoittuu idässä Lahdenväylään ja oikorataan, etelässä Tuusulaan, lännessä Pohjoisväylään sekä pohjoisessa Vanhaan yhdystiehen ja Sipoontiehen. Vuoden 2014 lopussa kaupunginosan väkiluku oli 889. 

Satukallion voi jakaa karkeasti kahteen alueeseen; vanhaan Satukallioon, joka sijaitsee Sipoontien eteläpuolella ja Oinasmäkeen, joka taas on Sipoontien pohjoispuolella. Oinasmäen puolella sijaitsee myös K-Market Satukallio, Oinaskadun koulu sekä päiväkoti Lampaanpolska. Satukallion alueella on myös kaupungin lumenkaatopaikka, jossa paikalliset ihmiset käyvät muun muassa ulkoiluttamassa koiriaan. Satukalliossa on pääasiassa omakoti- ja rivitaloasuntoja.

Satukalliossa toimii kaupunginosan asukasyhdistys, joka pyrkii edistämään toiminta-alueensa asumisviihtyvyyttä, liikenne- ja asumisturvallisuutta sekä alueen asukkaiden yhteenkuuluvaisuuden tunnetta.

## Lähteet
Hilmar Oddsson

**Hilmar Oddsson** (s. 1957 Reykjavík) on islantilainen elokuvaohjaaja. 

Hilmar Oddson ei ole yhtä tunnettu elokuvaohjaaja Islannin ulkopuolella kuin hänen kollegansa Baltasar Kormakur ja Friðrik Þór Friðriksson, mutta heidän tavoin hänenkin elokuviaan on levitetty jonkin verran ulkomaille. Hänen ensimmäinen elokuvansa on *Eins Og Skepnan Deyr* (1986). Se on tarina nuoresta kirjailijasta, Helgistä, joka matkustaa tyttöystävänsä kanssa maalle kuvitellen voivansa siellä paremmin kirjoittaa. Lapsuuden traumat kuitenkin kummittelevat Helgin mielessä, ja pikkuhiljaa Helgi vajoaa yhä syvemmälle hulluuteen. Elokuvassa on vahvaa symboliikkaa, joka rinnastaa ihmiset ja pedot toisiinsa. 1980-luvulla elokuva oli videolevityksessä suomessa nimellä *Peto*.

Seuraavan elokuvan ohjaustyötä Hilmar saikin sitten odottaa yhdeksän vuotta. *Tár úr steini* (1995) eli "kiven kyyneleet" on elämäkertaelokuva säveltäjä Jón Leifsistä. Elokuva keskittyi erityisesti hänen ja hänen vaimonsa vaiheisiin natsiajan Saksassa. *Sporlaust* (1998) oli puolestaan mustaa huumoria hyväksi käyttävä elokuva nuoresta kilpauimarista, joka menestyneen kisan jälkeen päättää pitää pienet juhlat ystävilleen. Lopulta yksi juhlijoista löytyy kuolleena, ja ystävysten yrittäessä piilottaa ruumista ajautavat he vain yhä suurempiin vaikeuksiin. Elokuvaa on levitetty myös pienimuotoisesti Suomessa englanninkielisin tekstityksin ja englanninkielisellä nimellä *No Trace* (1998). 

Hilmarin tunnetuin elokuva *Kaldaljós* (2004) kertoo tarinan 40-vuotiaasta miehestä, joka *Pedon* Helgin tavoin on kokenut jotakin traumaattista lapsuudessaan. Tämä trauma on johtanut hänet emotionaaliseen eristykseen muusta maailmasta. Elokuvaa on esitetty muun muassa Canal+-kanavalla englanninkielisellä nimellä *Cold Light*. Elokuvan pääosaa esittää Ingvar Eggert Sigurðsson, joka on yksi tämän hetken tunnetuimmista islantilaisista näyttelijöistä. 

## Lähteet
*https://www.fixgalleria.net/release.php?id=3394
*https://web.archive.org/web/20061003201435/http://www.iceland.org/fi/suurlahetysto/tietoa-islannista/kulttuuri/elokuva/
*http://www.canalplus.fi/program.asp?guid=1E111076-443E-4E60-A7C8-CDF74646D810
Leena Salmenkylä-Mattila

**Leena Riitta Salmenkylä-Mattila** (o.s. **[[Salmenkylä (suku)|Salmenkylä]]**; s. 13. maaliskuuta 1958) on suomalainen suunnistuksen maailmanmestari.

Salmenkylä-Mattila edusti Suomea kaksissa suunnistuksen MM-kisoissa. Vuoden 1979 kotikisoissa neiti Salmenkylä juoksi hk. matkalla 16:nneksi ja pääsi toiseksi viestinviejäksi Suomen viestijoukkueeseen. Maailmanmestari Outi Borgenströmin loukkaannuttua kisatansseissa Suomen mestaruustoiveet kokivat kolauksen, mutta Salmenkylä piti joukkueen hyvin taistossa mukana ja saapui osuudeltaan vaihtoon kolmantena, 2.38 minuuttia Norjan ja 47 sekuntia Tšekkoslovakian takana. Ankkuri Liisa Veijalainen nostikin Suomen selvään voittoon ennen Norjaa ja Ruotsia. Vuoden 1983 MM-kisoissa rouva Salmenkylä-Mattila oli mukana vain viestissä, jossa Suomen oli tyytyminen kahdeksanteen sijaan.

Ainoan Suomen mestaruutensa Helsingin Suunnistajia edustanut Salmenkylä-Mattila voitti normaalimatkalla 1985. PM-kisoissa ainoa menestyksen hetki koitti nuorten sarjassa 1974, kun hän Leena Silvennoisen ja Outi Borgenströmin kanssa voitti tyttöjen viestin.

Leena Salmenkylä-Mattila on kasvanut urheiluperheeseen, sillä niin isä Juhani kuin äiti Pirkkokin olivat aikoinaan menestyneitä suunnistajia ja koripalloilijoita. Muutkin perheen sisarukset ovat kilpailleet suunnistajina mutta vaatimattomammalla menestyksellä.

## Lähteet