open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
V. E. Törmänen

**Vilho Edvard (V. E.) Törmänen** (sukunimi aik. **Kyrö**; 12. huhtikuuta 1886 Inari – 3. kesäkuuta 1967 Lohja) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

## Henkilötietoja
Törmänen valmistui opettajaksi Kajaanin seminaarista 1909 ja toimi kansakoulunopettajana ensin Rovaniemellä 1909–1910 sekä 1912–1918 ja sitten Vihdissä 1921–1930. Viimeksi hän oli opettajana Lohjalla 1930–1947. Törmänen oli myös päätoimittajana Keski-Pohjanmaa -lehdessä  1919–1921 ja Länsi-Uusimaa-lehdessä 1935–1937. Törmäsen ja hänen puolisonsa Liina Halvarin poika, pastori ja reservin vänrikki Onni Törmänen, kaatui talvisodassa maaliskuussa 1940 joukkueenjohtajana Turkinsaaressa.  

## Kirjailijan ura
Törmänen aloitti kirjoittamisen jo opiskellessaan Kajaanin seminaarissa. Hänen 1925 ilmestynyt esikoisromaaninsa *Mestarit* sijoittui lappilaiseen Juutuan kylään. Törmäsen tunnetuin teos, runokokoelma *Tunturilauluja* ilmestyi 1925 ja sai hyvän vastaanoton. Säveltäjä Yrjö Kilpinen sävelsi kokoelman runoista 12 kappaletta muun muassa runot *Jänkä*, *Vanha kirkko*, *Laululle* ja *Tunturille*. Runokokoelma käännettiin myös ruotsiksi ja saksaksi. 

Törmänen joutui kuitenkin tahtomattaan mukaan 1920-luvun kirjallisiin taisteluihin kun professori Edvin Flinck (Linkomies) kritisoi samaan aikaan ilmestyneitä Tulenkantajat-ryhmään kuuluneiden runoilijoiden runokokoelmia ja piti Törmäsen Tunturilauluja-kokoelmaa niitä parempana. Kun Törmäsen toinen runokokoelma *Elämän korpi* ilmestyi 1928, Tulenkantajiin kuulunut Lauri Viljanen kirjoitti siitä murskaavan arvostelun jossa hän vertasi kokoelman runoja viikkolehtien palstoilla julkaistuihin *"runollisiin rikkaruohoihin"*. Törmänen joutui tämän jälkeen julkaisemaan lähes kaikki teoksensa omakustanteina sillä kustantajat eivät halunneet niitä julkaista. Tätä tilannetta hän kuvasi itse 1956 ilmestyneessä omakustanteessa *Harkittu "murha"*. Törmänen joutui omasta mielestään Tulenkantajien *"klikkiterrorin kohteeksi"*.

## Teoksia
* *Mestarit, kertomus liikkuvan työväen elämästä Lapissa*.   Kirja 1924
* *Tunturilauluja*, runokokoelma.   Kirja 1925
* *Vihdin nuorisoseura, katsaus 30-vuotiseen toimintaan*.  1925
* *Elämän korpi*, runoja.   WSOY 1928
* *Villipeura, tunturilauluja 2*.   Tekijä 1932
* *Kartanoita ja alustalaisia*, romaani. Tekijä 1933
* *Jumalankieltäjät, hupainen kertomus herroista, työmiehistä ja talonpojista*.    Kustannusliike Kyrönheimo 1942
* *Tiilentekijän lauluja Egyptin orjuudessa*.   Kustannusliike Kyrönheimo  1944
* *Lohjan seudun osuusliike r.l. 1926-1946*.  1947
* *Alppiruusu, tunturilauluja 3*. Sisältää myös *Harkittu "murha". Teilatun miehen kohtalo. Hämmästyttäviä tosiasioita kirjallisesta elämästämme*.   Tekijä 1956
* *Oppilaskapina, kertomus suurlakon ajoilta*.   Tekijä 1961
* *Metsänlukijat*, romaani.   Tekijä 1963
* *Hymyilevä harju*, runoja.   Tekijä 1965
* *Karttakeppi ja punekynä, romaani korven sivistystaistelusta*.   Tekijä 1966 

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta
* Läntisen Uudenmaan kirjailijoita: V. E. Törmänen (Web Archive-linkki)

### Viitteet
Stevan Jovetić

**Stevan Jovetić** (, s. 2. marraskuuta 1989 Titograd, Montenegron stv, Jugoslavian sltv) on montenegrolainen jalkapalloilija. Hän pelaa hyökkääjänä Saksan Bundesliigan Hertha Berlinissä. Hän pelaa myös Montenegron maajoukkueessa, jossa hän on toiminut joukkueen kapteenina.

Jovetić on pelipaikaltaan hyökkääjä, mutta voi pelata myös keskikentällä hyökkäävässä roolissa.

Jovetić valittiin Montenegron parhaaksi jalkapalloilijaksi vuosina 2009 ja 2015.

Jovetić on yksi neljästä jalkapalloilijasta, joka on pelannut jokaisessa Euroopan viidessä suurimmassa sarjassa – Englannin Valioliigassa, Espanjan La Ligassa, Italian Serie A:ssa, Saksan Bundesliigassa ja Ranskan Ligue 1:ssä. Muut kolme kaikissa näissä sarjoissa pelannutta pelaajaa ovat romanialainen Florin Răducioiu**,** tanskalainen Christian Poulsen ja alankomaalainen Justin Kluivert.

Jovetić on Răducioiun ohella ainoa pelaaja, joka on tehnyt maalin näissä kaikissa viidessä sarjassa.

## Ura
Jovetićin kasvattajaseuroja ovat montenegrolainen Mladost ja serbialainen Partizan. Ammattilaisuransa hän aloitti edustamalla Partizania vuosina 2006–2008. Jovetić voitti Partizanin riveissä Serbian-mestaruuden ja Serbian cupin vuonna 2008. Hän siirtyi Fiorentinaan vuonna 2008 8 miljoonan euron siirtosummalla.

Vuonna 2013 Jovetić siirtyi Manchester Cityyn 25,8 miljoonan punnan eli lähes 30 miljoonan euron siirtosummalla. Kesällä 2015 hän siirtyi lainalle milanolaiseen Interiin. Siirryttyään Interin omistukseen Jovetić pelasi lainalla Espanjassa Sevillan joukkueessa. Hän siirtyi kesällä 2017 ranskalaisseura Monacoon, jossa hän pelasi neljä kautta.

## Maajoukkueura
Jovetić on ollut vakiopelaaja vuonna 2007 perustetussa Montenegron maajoukkueessa. Hän on pelannut myös alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Jovetić oli mukana Montenegron historian ensimmäisessä maaottelussa Unkaria vastaan 24. maaliskuuta 2007 tullen vaihdosta kentälle 84. peliminuutilla. Hän on pelannut syyskuun 24. päivään 2022 mennessä 64 A-maaottelua, joissa hän on tehnyt 31 maalia. Hän on eniten A-maaottelumaaleja Montenegrolle tehnyt pelaaja. Hän teki hattutempun eli kolme maalia kesäkuussa 2017 MM-karsintaottelussa Armeniaa vastaan. Kahden maalin otteluita hänellä on viisi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Jovetić AS Monacon sivustolla  
*Jovetić Montenegron jalkapalloliiton sivustolla
Rinspeed

**Rinspeed** on sveitsiläinen autonvalmistaja, jonka on perustanut Frank Rinderknecht vuonna 1979.

Yritys on jokavuotinen esittelijä Geneven autonäyttelyssä. Sen alaa ovat konseptiautot sekä muiden automerkkien kuten Lotuksen ja Porschen modifiointi ja "tuunaus". Yritys ei varsinaisesti pyri suurtuotantoon.

Erityisiä Rinspeedin luomuksia ovat *sQuba* ja *Splash*, jotka ovat amfibiomalleja, maakaasukäyttöinen "Swarowskin kristallein" koristeltu *Bedouin* sekä vuonna 2009 lanseerattu *iChange*-sähköauto, jossa on litiumioniakku ja jonka 150 kilowatin sähkömoottori lupaa huippunopeudeksi 220 kilometriä tunnissa.

## Aiheesta muualla
*Rinspeed Kotisivu
Belyin piiri

**Belyin piiri** () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen eteläosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2&nbsp;135 neliökilometriä. Asukkaita on 6&nbsp;600 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Belyin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:
* Budino (ven. Будино)
* Demjahi (ven. Демяхи)
* Jegorje (ven. Егорье)
* Kavelštšino (ven. Кавельщино)
* Prigorodnyi (ven. Пригородный)
* Verhovje (ven. Верховье)

Seudulla on metsä- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan tuotantoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Belyin piirin sivusto  
* Belyin piiri Tverin alue -tietosanakirjassa
Juudas Puustinen

**Albert Johannes Hämäläinen**, kirjailijanimi **Juudas (Juutas) Puustinen** (14. huhtikuuta 1874 Kuopio – 14. maaliskuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

Hämäläisen vanhemmat olivat merimies Fredrik Hämäläinen ja Henrika Hakkarainen. Hän valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1899. Hän oli opettajana ensin Kuopiossa, sitten Pylkönmäellä ja viimeksi Messukylän Vehmaisten koululla. Hämäläinen siirtyi terveydellisistä syistä eläkkeelle mutta toimi vielä muutaman vuoden sijaisopettajana.

Hämäläinen kirjoitti Juudas Puustisen salanimellä ensimmäisen suomalaisen hiihtoaiheisen pienoisromaanin *Hiihtokilpailu* vuonna 1917. Romaanissa kerrottiin Pihkasalmen kaupunkiin perustetun hiihtoseuran järjestämistä ”koko maata käsittävistä” hiihtokilpailuista ja niihin valmistautumisesta. Hiihtokilpailu tapahtuu Pihkajärven jäällä, ja kilpailun reitti koostuu kahdesta 15 kilometrin lenkistä. Kilpailun pääpalkintoina on suuria rahasummia. Romaanin päähenkilöinä ovat hiihtokilpailujen järjestäjä ja hiihtoseuran perustaja maisteri Teräs sekä hiihtokilpailuihin osallistuva työtön räätäli Heikki Kanerva.

## Teoksia
* *Veistoksia*, pakinoita. Tampereen sanomain Oy, Tampere 1909
* *Savolaisia murrejuttuja*, Huviohjelmain avuksi 43. Karisto 1916, 2. painos 1921, 3. painos 1927
* *Hiihtokilpailu*, humoreski. Karisto 1917, 2. painos nimellä *Leikillinen kertomus niistä suurista "koko maata käsittävistä", jotka aikoinaan toimeenpani Pihkasalmen hiihtoseura*.  Kirja, Helsinki 1929
* *Humoristisia esitelmiä*, Huviohjelmien avuksi 48. Karisto 1923
* *Savolaishumoreskeja*, Huviohjelmien avuksi 49. Karisto 1923
* *Savolaisia sutkauksia ja letkauksia*, kirjoittajat Juutas Puustinen ja Ernst Lampén. Savonseura, Kuopio 1929

## Lähteet
* Suomen kirjailijat -tietokanta
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia: Juudas Puustinen 
* Suomalaista hiihtoa suomalaisessa kaunokirjallisuudessa, s. 1–2 

## Viitteet
Sojuz T-10-1

**Sojuz T-10-1** oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento Saljut 7-avaruusasemalle. Laukaisu Baikonurista 26. syyskuuta 1983 epäonnistui - kantoraketti räjähti laukaisutelineeseen - miehistö pelastui pelastustornin avulla, joka on ainut onnistunut pelastautuminen tällaisesta tilanteesta . Pelastautumisjärjestelmä kuljetti kiinteäajoaineraketilla ja sitten laskuvarjolla miehistökapselin neljän kilometrin päähän laukaisutornista.

## Miehistö
*Vladimir Titov - päällikkö
*Gennadi Strekalov

## Lähteet
Winnenden

**Winnenden** on kaupunki eteläisessä Saksassa Baden-Württembergin osavaltiossa lähellä Stuttgartia. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 28&nbsp;985 asukasta. Kaupungin nimi juontuu keisari Fredrik I Barbarossan suosimasta aatelisesta nimeltä Gottfried von&nbsp;Schauenberg-Winnenden.

Kaupunkia yhdistää Stuttgartiin S-Bahn-linja. Myös Nürnbergin ja Stuttgartin välinen vanha Murr-jokea myötäilevä rautatie ”Murrbahn” johtaa Winnendenin läpi.

Ensimmäinen kirjallinen maininta Winnendenista on vuodelta 1181. Vuonna 1212 se sai markkinaoikeudet. Rautatieyhteys kaupunkiin saatiin 1876. Vuosina 1971–1972 Winnendeniin liitettiin Baach, Bürg, Breuningsweiler, Hanweiler, Hertmannsweiler ja Höfen. Vuonna 1974 kaupunkiin liitettiin vielä Birkmannsweiler.

Kaupungissa tapahtui 11. maaliskuuta 2009 kouluampumisvälikohtaus, jossa kuoli kuusitoista ihmistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivu
Aplicom

**Aplicom Oy** on suomalainen yritys, joka kehittää ja valmistaa paikannus- ja telematiikkalaitteita erityisesti ajoneuvoympäristöön.  Yrityksen pääkonttori sijaitsee Jyväskylässä, myynti- ja markkinointi Helsingissä
.

## Tausta
Aplicom syntyi Nokia Mobile Phones-yhtiön "Mobile Data Unit"-yksiköstä vuonna 1990. Osakeyhtiö siitä tuli vuonna 1995, kun sen toimiva johto osti yrityksen itselleen Computec Ltd-yritykseltä.   

1990-luvun alussa yhtiö kehitti radiomodeemeja autojen ajoneuvotietokoneisiin myyden laitteita mm. Ruotsin puolustusvoimille. 1990-luvulla Aplicom pääsi muun muassa DaimlerChryslerin toimittajaksi. 2000-luvun alussa se laajensi toimintaansa myös muuhun machine-to-machine-tietoliikenteeseen. Vuonna 2005 Aplicom otti haltuunsa Nokian machine-to-machine GSM-moduliliiketoiminnan.

## Liiketoiminta
Aplicom valmistaa IoT-laitteita ammattikäyttöön. Aplicom on telematiikkaratkaisujen toimittajien sekä kone- ja laitevalmistajien kumppani. Aplicom on tehnyt telematiikkaa jo yli 30 vuotta.  

Aplicomin tuotteita myydään palveluntarjoaja- ja järjestelmätoimittajaverkoston kautta yli 30 maassa. Aplicomin laitteita on käytössä esimerkiksi eri kuljetusyrityksillä, jätehuolto-, hälytys-, kaivos-, öljynkuljetus- ja kylmäkuljetusajoneuvoissa sekä lentokenttien huoltoajoneuvoissa, ja jopa lentokoneissa. 

Ajoneuvoihin ja muihin liikkuviin laitteisiin asennattavat Aplicom- laitteet välittävät tietoa kohteen sijainnista, nopeudesta ja kiihtyvyyksistä. Laitteet lukevat lisäksi dataa CAN-väylästä ja antureilta sekä esimerkiksi Bluetoothin avulla liitettävistä muista lähteistä. Aplicomin tarjonta pitää sisällään laitteet, laiteohjelmistot, tiedonsiirtoratkaisut. 

Aplicomin ajoneuvotietokoneen pohjana on reaaliaikakäyttöjärjestelmällä varustettu teollisuustietokone. Tyypillisesti tämä varustettu GPS-paikantimilla ja se kommunikoi GPRS-verkon välityksellä. Seurattavista ajoneuvoista voidaan kerätä tietoa esim. ajoneuvon sijainnista, suunnasta, nopeudesta, ajotyylistä ja ajoneuvon käyttäytymisestä. Ratkaisut mahdollistavat esimerkiksi lastin lämpötilan seurannan, automaattisen ajopäiväkirjan tuottamisen sekä kuljettajan ja toimiston välisen kommunikoinnin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Isoveli valvomaan autoilua? Satelliittipaikannin helppo vaientaa (mtv3.fi)
Uli Biaho

**Uli Biaho** () on Karakorum-vuoristossa Pakistanin Pohjoisilla alueilla sijaitseva vuorenhuippu. Huipun korkeus merenpinnan tasosta on 6&nbsp;109 metriä. Huipun lähistöllä sijaitsevat myös Trangon tornimaiset huiput (”Trango Towers”) sekä Baltoro-jäätikkö.

Huipulle kiipesivät ensimmäisinä John Roskelley, Kim Schimtz, Ron Kauk ja Bill Forrest. He nousivat vuoren itäpuolelta, ja kaikki neljä saavuttivat huipun 3. heinäkuuta 1979. Kyseinen kiipeäminen on dokumentoitu John Roskelleyn kirjan *[[Stories Off the Wall]]* luvussa ”Uli Biaho”. Kirjan on julkaissut Mountaineers Books vuonna 1993.
Kalininin piiri

**Kalininin piiri** voi viitata seuraaviin Mihail Kalininin mukaan nimettyihin hallintoalueisiin:

* Kalininin piiri Donetskin kaupungissa
* Kalininin piiri Krasnodarin aluepiirissä
* Kalininin piiri Novosibirskin kaupungissa
* Kalininin piiri Pietarin kaupungissa
* Kalininin piiri Tverin alueella
Anonyymit kotikiusatut

**Anonyymit kotikiusatut** oli vuosina 2002–2019 Yle Radio Suomessa lähetetty sketsisarja, jossa kotikiusatut Veijo (Tommi Reponen) ja Pauli (Jari Vesa) ruotivat omassa viikkokokouksessaan menneen viikon tapahtumia kotona ja maailmalla. Kokouksen päällimmäisenä ideana on purkaa toiselle oman vaimon ("martta") kiusaamisesta kotona. Veijo ja Pauli joutuvat tekemään kaiken kotona siivouksesta ja pyykkäämisestä alkaen "marttojen" ladellessa uusia vaatimuksiaan ja mielihalujaan. Ohjelman huumori perustuu Veijon ja Paulin tietämättömyyteen eri asioista, mikä johtaa yleensä väärinkäsityksiin.

Ohjelma alkoi yhteislaululla "Alistus Veijo, Alistus Pauli. AKK, kovempaa ei oo, AKK kovempaa ei oo, aalistuus!".

*Anonyymit kotikiusatut* -ohjelmaa tehtiin huhtikuusta 2002 vuonna 2019 kuultuun jaksoon "Ennenkuulumaton alistusmegahyperspektaakkeli".

## Palkinnot
Radio- ja TV-viihteen seura Studio Kymppi palkitsi *Anonyymit kotikiusatut* vuonna 2011 vuoden parhaana viihdeohjelmana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle Areena - Anonyymit kotikiusatut
Kalininin piiri (Tverin alue)

**Kalininin piiri** () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen kaakkoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 4&nbsp;163 neliökilometriä. Asukkaita on 48&nbsp;600 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Tverin kaupunki, joka ei kuuluu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Kalininin piiriin kuuluvat Oršan, Suhoverkovon ja Vasiljevski Mohin taajamat sekä 15 maalaiskuntaa:
* Avvakumovo (ven. Аввакумово)
* Buraševo (ven. Бурашево)
* Emmauss (ven. Эммаусс)
* Kablukovo (ven. Каблуково)
* Krasnaja Gora (ven. Красная Гора)
* Kulitskaja (ven. Кулицкая)
* Mednoje (ven. Медное)
* Mihailovskoje (ven. Михайловское)
* Nikulino (ven. Никулино)
* Slavnoje (ven. Славное)
* Štšerbinino (ven. Щербинино)
* Tšernogubovo (ven. Черногубово)
* Turginovo (ven. Тургиново)
* Verhnevolžskoje (ven. Верхневолжское; keskuspaikka Kvakšino, ven. Квакшино)
* Zavolžski (ven. Заволжский)

Piirin kautta kulkee Moskovan ja Pietarin välinen päärata sekä M 10 -valtatie. Suurimmat joet ovat Volga, Tvertsa ja Tmaka. Seutu on keskeistä maatalousaluetta. Piiri ei kuulu tverinkarjalaisten perinteiseen asuinalueeseen, mutta vuonna 1989 siellä oli 1&nbsp;172 karjalaista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kalininin piirin sivusto  
* Kalininin piiri Tverin alue -tietosanakirjassa
Biedermeier

**Biedermeier** oli Saksassa, Itävallassa ja Pohjoismaissa vuosina 1815–1848 vallinnut empiretyylin porvarillinen muunnos. Tyylisuuntaa kutsutaan joskus myöhäisempireksi.

Biedermeier-nimityksen taustalla oli müncheniläisessä *[[Fliegende Blätter]]* -lehdessä esiintynyt saksalainen mielikuvitushahmo Weiland Gottlieb Biedermaier, jonka avulla pilkattiin 1800-luvun pikkuporvarillisuutta. Hahmon nimen keksi runoilijanakin nimeä saanut lääketieteen professori Adolf Kußmaul, ja sitä alettiin käyttää vuosina 1815–1848 vallinneesta tyylikaudesta, lähinnä aikakauden huonekaluista ja sisustustyylistä sekä myös maalaustaiteesta.

Tyylisuuntaa on pidetty ensimmäisenä keskiluokan tyylinä, mutta tämä näkemys on kyseenalaistettu osittain, koska keskiluokalla harvemmin oli varaa kyseisiin huonekaluihin. Sen sijaan biedermeier-tyyli oli tapa hoveille erottautua napoleonisesta empiretyylistä erityisesti yksityiskodeissa. Tuona aikana yhteiskunnassa laajemmin hakeuduttiin yksityisyyteen, mikä oli ristiriidassa hovien edustuksellisten tehtävien kanssa.

## Piirteitä
Biedermeierissa on vaikutteita sekä romantiikasta että uusklassismista. Biedermeier-huonekaluissa korostuvat mukavuus, viihtyvyys ja käytännöllisyys. Tyylissä esiintyy empirestä poiketen pyöreitä S-kirjaimen muotoja kalusteiden jaloissa sekä selustoissa. Tuolien selkänojissa on englantilaisvaikutteinen siro ja koristeltu poikkilauta. Biedermeierissa käytetään runsaasti etenkin mahonkia, mikä vuoksi tyyliä on kutsuttu myös mahonkityyliksi. Saksalaisessa biedermeierissa on tyypillistä hillittyjen puu-upotusten käyttö. Päällisinä biedermeier-huonekaluissa käytetään nahkaa, jouhikangasta, yksiväristä tai raidallista villaa tai silkkiä.

Pienet koriste-esineet olivat suosittuja biedermeierajalla. Niitä sijoitettiin pöydille, uunin reunoille ja erityisiin hyllyköihin. Kristallikruunut katosivat muodista kun kruunut alettiin tehdä messingistä ja kristalleja käytettiin enää niiden koristeina.

Biedermeierin interiöörit olivat aiempaa tummempia. Kaksi- tai kolmivärisiin seinätapetteihin maalattiin kukkaornamentteja. Tekstiilejä käytettiin aiempaa enemmän, kuten runsaita mattoja, kookkaita pöytäliinoja, verhoasetelmia sekä sohvatyynyjä.

Biedermeierin kuvataiteelle oli ominaista pikkutarkka ja viimeistelty jälki.

## Katso myös
* Empiretyyli – Ranskassa samoihin aikoihin vallinnut tyylisuuntaus
* Regencytyyli – Isossa-Britanniassa samoihin aikoihin vallinnut tyylisuuntaus
* Vaatemuoti länsimaissa 1820-luvulla
* Vaatemuoti länsimaissa 1830-luvulla

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Dr. Mario & Germ Buster

**Dr. Mario & Germ Buster** (Pohjois-Amerikassa nimellä **Dr. Mario Online Rx**) on vuonna 2008 Wiille julkaistu Dr. Mario -pelisarjan peli. Tämä peli julkaistiin Japanissa 25. maaliskuuta, Euroopassa 20. toukokuuta ja Yhdysvalloissa 26. toukokuuta. Tätä peliä voi pelata yhteensä 1-4 pelaajaa.

## Aiheesta muualla

* Peli Super Mario Wikissä
Olenino

**Olenino** () on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Moskovan ja Riian välisen rautatien varrella (Oleninon asema) 178 kilometriä Tveristä lounaaseen. Taajama on Oleninon piirin keskus. Asukkaita on 4&nbsp;900 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on saanut alkunsa vuonna 1900 rakennetun rautatieaseman asutuksesta. Kaupunkimaisen taajaman statuksen se sai vuonna 1938. Nykyään siellä on mm. elintarviketeollisuutta ja pellavanjalostuslaitos.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Oleninon piirin sivusto
Joonas Hannikainen

**Joonas Hannikainen** (s. 15. toukokuuta 1978) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa Oulun Luistinseurassa puolustajana. Ennen OLS:aan siirtymistä Hannikainen pelasi kajaanilaisen staPapasin joukkueessa.

Hannikainen on pelannut uransa aikana 51 runkosarjaottelua salibandyliigassa.

## Aiheesta muualla
* Hannikainen OLS:n sivuilla
Jukka Lindgren

**Jukka Lindgren** (s. 10. kesäkuuta 1990) on suomalainen salibandyn pelaaja. Hän pelaa Loviisan Torissa puolustajana. Ennen Loviisaan siirtymistä Lindgren pelasi Oululaisessa OLS:ssa sekä Merikoski SBT:ssä.

Jukan veli Pekka Lindgren pelaa myös Loviisassa.

## Aiheesta muualla
* Lindgren OLS:n sivuilla
Roxann Dawson

**Roxann Dawson** (o.s. **Caballero**) (s. 11. syyskuuta 1958 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja ja tuottaja. Hän on näytellyt muun muassa B’Elanna Torresin roolissa televisiosarjassa *[[Star Trek: Voyager]]*.

## Ura
Roxann Dawson esiintyi 1980-luvun aikana Broadwaylla sekä muutamissa elokuvarooleissa ja pienissä televisiorooleissa (muun muassa *[[Matlock (televisiosarja)|Matlock]]* ja *[[Baywatch]]*). Vuonna 1994 hänet palkattiin *Star Trek: Voyager* -sarjaan B’Elanna Torresin rooliin, jota hän esitti vuoteen 2001 saakka. Hän i roolista kolmen ALMA--palkinnon ehdokkaana.

Dawson ohjasi *Star Trek: Voyagerin* jakson ”Riddles”, joka esitettiin Yhdysvalloissa ensimmäisen kerran syyskuussa 1999. Dawson ohjasi myös yhteensä kymmenen *[[Star Trek: Enterprise]]* -sarjan jaksoa vuosina 2001–2004. Hän on ohjannut jaksoja myös esimerkiksi televisiosarjoihin *[[Lost]]*, *[[O.C.]]*, *[[Todistettavasti syyllinen]]*, *[[Heroes (televisiosarja)|Heroes]]*, *[[Mentalist]]*, *[[Kosketus (televisiosarja)|Kosketus]]*, *[[S.H.I.E.L.D. Agentit]]* ja *[[Runaways (televisiosarja)|Runaways]]*. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Roxann Dawsonin kotisivut 
* 
* Roxann Dawson Memory Alphassa
Jan Rechberger

**Jan Markus ”Snoopy” Rechberger** (s. 13. kesäkuuta 1974) on suomalainen rumpali.

Rechberger tunnetaan Amorphis-yhtyeestä, jonka perustajäsen hän on. Hän soitti yhtyeessä alun perin vuosina 1990–1995 ja palasi vuonna 2002 seuraajansa Pekka Kasarin jätettyä yhtyeen. Amorphiksen debyyttialbumilla *[[The Karelian Isthmus]]* hän soitti myös koskettimia. Rechberger on soittanut myös Ajattarassa (salanimellä Malakias II), Violent Solutionissa, All Human Substitutesissa, Accussa ja The Junkmenissä.

Jan soittaa myös Andy McCoyn perustamassa kokoonpanossa Grease Helmet http://www.facebook.com/greasehelmet/info, jolta ilmestyi albumi syksyllä 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Jan Rechberger Amorphisin sivustolla
Oleninon piiri

**Oleninon piiri** () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen lounaisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 2&nbsp;675 neliökilometriä. Asukkaita on 13&nbsp;100 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Oleninon taajama. Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:
* Glazki (ven. Глазки)
* Grišino (ven. Гришино)
* Gusevo (ven. Гусево)
* Holmets (ven. Холмец)
* Molodoi Tud (ven. Молодой Туд)
* Mostovaja (ven. Мостовая; keskuspaikka Mirnyi, ven. Мирный)

Piirin kautta kulkee Moskovan ja Riian välinen rautatie sekä Moskovasta Latvian rajalle suuntautuva M9-valtatie.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Oleninon piirin sivusto 
* Oleninon piiri Tverin alue -tietosanakirjassa
Peno

**Peno** () on kaupunkimainen taajama Tverin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Peno-järven rannalla 242 kilometriä Tveristä länteen. Taajama on Penon piirin keskus. Sen kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie (Penon asema). Asukkaita on 4&nbsp;500 henkeä (vuonna 2009).

Taajama on saanut alkunsa 1900-luvun alussa perustetun rautatieaseman ympärille syntyneestä asutuksesta. Vuonna 1930 se sai kaupunkimaisen taajaman statuksen. Nykyään Penossa on metsä- ja elintarviketeollisuutta. Taajamassa toimii saksalaisten siellä teloittamalle naispartisaanille Liza Tšaikinalle omistettu museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Peno Tverin alue -tietosanakirjassa 
* Penon piirin sivusto
Eino Lindegren

**Eino Birger Lindegren** () oli suomalainen jääkärivänrikki. Hän oli sotilaskoulutuksensa ensimmäisen maailmansodan aikana Saksassa saanut jääkäri, joka sai tulikasteensa Saksan itärintamalla Misse-joella vuonna 1916. Myöhemmin hän osallistui Suomen sisällissotaan Valkoisen Armeijan riveissä joukkueenjohtajana, missä toimessa hän kaatui Viipurissa.  

## Perhe ja koulutus
Lindegrenin vanhemmat olivat käräjäkirjuri Selim Birger Lindegren ja Greta Kaisa Tegelberg. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta vuonna 1914 ja liittyi Karjalaiseen osakuntaan. Opintojaan hän jatkoi Helsingin yliopiston filosofisen tiedekunnan fyysis-matemaattisella osastolla vuosina 1914 - 1915. 

## Jääkärikausi
Lindegren liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavan jääkäripataljoona 27:n 1. konekiväärikomppaniaan 5. tammikuuta 1916. Hän otti osaa taisteluihin ensimmäisessä maailmansodassa Saksan itärintamalla Misse-joella, Riianlahdella ja Aa-joella. Pataljoonan rintamalta paluun jälkeen hänet siirrettiin 14. syyskuuta 1917 pataljoonan 2. konekiväärikomppaniaan.  

## Suomen sisällissota
Lindegren astui Suomen armeijan palvelukseen varavääpeliksi ylennettynä Saksassa 11. helmikuuta 1918 ja saapui Suomeen (Vaasaan) 25. helmikuuta 1918 jääkärien pääjoukon mukana. Hänet sijoitettiin Suomen valkoiseen armeijaan joukkueenjohtajaksi 1. Jääkärirykmentin 2. jääkäripataljoonan 3. komppaniaan. Hän otti osaa sisällissodan taisteluihin Lempäälässä ja Kämärällä sekä Viipurissa, missä hänen kohtalokseen tuli kaatua taistelussa 25. huhtikuuta 1918. Hänet haudattiin Kuopion sankarihautaan. 

## Lähteet
* Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938. 
*Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 . 

### Viitteet
Sojuz T-10

**Sojuz T-10** oli Neuvostoliiton miehitetty avaruuslento Saljut 7 -avaruusasemalle. Laukaisu tapahtui Baikonurista 8. helmikuuta 1984 ja aluksen paluu maahan tapahtui 11. huhtikuuta 1984.

## Miehistö
Laukaisu
*Leonid Kizim - päällikkö
*Vladimir Solovjov - tekninen asiantuntija
*Oleg Atkov - tutkijakosmonautti

Paluu
*Juri Malyšev - päällikkö
*Gennadi Strekalov
*Rakesh Sharma, Intian tutkijakosmonautti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rapture

**Rapture** tarkoittaa seuraavia asioita:

* *[[Rapture (Anita Bakerin albumi)|Rapture]]*, Anita Bakerin albumi
* *[[Rapture (Dragonlordin albumi)|Rapture]]*, Dragonlordin albumi
* *[[Rapture (Unholyn albumi)|Rapture]]*, Unholyn albumi
* *[[Rapture (Impaled Nazarenen albumi)|Rapture]]*, Impaled Nazarenen albumi
* *[[Rapture (Bradley Josephin album)|Rapture]]*, Bradley Josephin albumi
* *[[The Rapture (albumi)|The Rapture]]*, Siouxsie and the Bansheesin albumi
* ”Rapture”, Blondien kappale
* Rapture, suomalainen yhtye
* The Rapture, yhdysvaltalainen yhtye
* *[[Ekstaasi (elokuva)|Ekstaasi]]* (*The Rapture*), elokuva.
* ”Rapture”, rap-artisti Ghostemanen kappale
Penon piiri

**Penon piiri** () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen luoteisosassa Venäjällä. Vuonna 1930 perustetun piirin pinta-ala on 2&nbsp;385 neliökilometriä. Asukkaita on 7&nbsp;600 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Penon taajama. Lisäksi siihen kuuluu 6 maalaiskuntaa:
* Ohvat (ven. Охват)
* Runski (ven. Рунский)
* Serjodka (ven. Серёдка)
* Tšaikinskoje (ven. Чайкинское; keskuspaikka Zabelino, ven. Забелино)
* Vorošilovo (ven. Ворошилово)
* Zajovo (ven. Заёво)

Piiri sijaitsee Novgorodin alueen rajalla Valdain ylängön lounaisosassa. Koillisessa se rajoittuu Ostaškovin, kaakossa Seližarovon ja etelässä Andreapolin piireihin. Pinta-alasta 77,4 % on metsää, 7,5 % maatalousmaata ja 4,2 % vesistöjä. Länsiosasta saa alkunsa Väinäjoki ja koillisessa virtaa Volga. Seudulla on yli 130 järveä, joista suurimmat ovat Vselug, Peno ja Volgo. Suurin osa niistä on jääkauden synnyttämiä. 

Piirin kautta kulkee Bologojen ja Velikije Lukin välinen rautatie. Tärkeimpiä elinkeinoja ovat maa- ja metsätalous. Nähtävyyksiä ovat Vselugin rannalla sijaitseva Širkovon pogosta vuonna 1694 rakennettuine Johannes Kastajalle omistettuine puukirkkoineen, 1700-luvulla rakennettu Kolminaisuuden kirkko Otolovon kylässä, Neitsyt Marian syntymän kirkko Vselukissa ja 1800-luvun alussa rakennettu Jumalansynnyttäjän ennusmerkin kirkko Vetožetkan pogostalla. Luonnonmuistomerkkeihin kuuluu Novo-Solovetskin saari Vselug-järvellä, jonne vuonna 1701 perustettiin miesluostari.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Penon piirin sivusto  
* Penon piiri Tverin alue -tietosanakirjassa
Laillistettu kiinteistönvälittäjä

**Laillistettu kiinteistönvälittäjä** (lyhenne **LKV**) on henkilö, joka on Suomessa suorittanut Keskuskauppakamarin laillistetun kiinteistönvälittäjän tutkinnon.

## Tutkinto ja ammattipätevyys
Laillistetun kiinteistönvälittäjän tutkintoja järjestetään kaksi kertaa vuodessa Helsingissä, Oulussa ja Tampereella. Tutkinnon suorittaminen on edellytyksenä ammattimaisessa kiinteistönvälityksessä välitysliikkeen tai sen toimipisteen johtajalle. Kokeen läpäisee noin kolmasosa siihen osallistuneista.

## Välityspalkkiot
Vain laillistettu, aluehallintoviraston rekisteröimä ja valvoma kiinteistönvälitysyritys voi yritystoiminnassaan laskuttaa työstään välityspalkkion. Välityshinnoittelun ilmoittamista koskevat periaatteet sisältyvät hintamerkintäasetukseen 1359/1999. Asetuksen taustalla on EU:n direktiivi kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisesta, 98/6/EY. Suomessa kuluttaja voi halutessaan selvittää kiinteistönvälityshintoja ennen välittäjävalintaa internetin välityspalkkiovertailuista. Vaihtoehtoinen tapa hintojen selvittämiseksi on kysyä ne jokaiselta paikkakunnan välittäjältä erikseen.

## Lainsäädäntö
Kiinteistönvälittäjän ja muiden kiinteistönvälitysliikkeiden palveluksessa olevien toimintaan liittyvät keskeisesti laki kiinteistönvälitysliikkeistä ja vuokrahuoneiston välitysliikkeistä (1075/2000), laki kiinteistöjen ja vuokrahuoneistojen välityksestä 1074/2000 (kiinteistönvälityslaki), valtioneuvoston asetus kiinteistönvälitysliikkeistä ja vuokrahuoneiston välitysliikkeistä (143/2001), valtioneuvoston asetus asuntojen markkinoinnissa annettavista tiedoista (130/2001) sekä hyvä kiinteistönvälitystapa.

Välitysliikelain muutoksen (279/2013) mukaan tammikuusta 2016 alkaen vähintään puolella välitysliikkeen palveluksessa olevista ja jokaisessa toimipisteessä on oltava laillistetun kiinteistönvälittäjän pätevyys.

Kiinteistön kauppa on sopimusvapaudeltaan rajoitettua kauppaa, jossa on noudatettava laissa säädettyjä muotomääräyksiä, jotta kauppa olisi laillisesti pätevä, toisin kuin irtaimiston kaupassa, jossa pääsääntöisesti pätee sopimusvapaus.

## Lähteet

## Katso myös
* Kiinteistö
Olga Vuolle

**Olga Aleksandra Holmberg**, kirjailijanimi **Olga Vuolle** (13. maaliskuuta 1894 Tampere – 23. toukokuuta 1966 Kymi) oli suomalainen kirjailija.

## Teoksia
* *Hallin Janne*, romaani.  Otava 1923
* *Uusi päivä* : kolminäytöksinen näytelmä vuosilta 1916-1918 : ensimmäinen näytös kaksikuvaelmainen, Werner Söderström oy:n näytelmäsarja 121.   WSOY 1931 
* *Salakuljettaja*, kolminäytöksinen näytelmä, Seuranäytelmiä 418.   Karisto 1936 
* *Kauppaneuvoksen perintö*, näytelmä. 1958 
* *Koti*, näytelmä. 1958 
* *Tavallisia ihmisiä*, näytelmä. 1958 
* *Uusi rouva*, näytelmä. 1958 

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta
* Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta
Sylviane Telliez

**Sylviane Telliez** (o.s. **Marotel**, s. 20. lokakuuta 1942 Épinay-sur-Seine, Seine-Saint-Denis, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija, joka menestyi varsinkin hallikilpailuissa.

Sylvie Telliez saavutti sisäratojen EM-kilpailuissa kahdeksan mitalia vuosina 1968–1973. Madridissa 1968 hän voitti kultaa 50 metrillä ajalla 6,24&nbsp;s. Belgradissa 1969 hän voitti kultaa 4&nbsp;×&nbsp;1&nbsp;kierroksen viestissä ajassa 1.34,3 (kierroksen pituus oli 195 metriä) ja hopeaa 50 metrillä ajalla 6,5&nbsp;s. Wienissä 1970 hän voitti kultaa 1&nbsp;+&nbsp;2&nbsp;+&nbsp;3&nbsp;+&nbsp;4&nbsp;kierroksen viestissä ajalla 4.58,4 (kierroksen pituus oli 200 metriä) ja hopeaa 60 metrillä ajalla 7,5&nbsp;s. Sofiassa 1971 hän saavutti hopeaa 60 metrillä ajalla 7,4&nbsp;s, Grenoblessa 1972 pronssia 50 metrillä ajalla 6,31&nbsp;s sekä Rotterdamissa 1973 pronssia 60 metrillä ajalla 7,32&nbsp;s. Vielä Göteborgissa 1974 hän sijoittui 60 metrillä kahdeksanneksi ja Münchenissä 1976 viidenneksi.

Ulkoratojen arvokilpailuihin Telliez osallistui seitsemän kertaa. Kolmissa olympialaisissa vuosina 1968–1976 hänen paras saavutuksensa oli Méxicon 1968 olympialaisissa saavutettu 4 × 100 metrin viestijuoksun kahdeksas sija ajalla 44,2&nbsp;s. Neljissä EM-kilpailuissa vuosina 1966–1974 hänen paras henkilökohtainen saavutuksensa oli kahdeksas sija 100 metrin juoksussa Ateenassa 1969 ajalla 11,9&nbsp;s. Viestijuoksussa hän sijoittui kahdeksanneksi Budapestissa 1966 ajalla 45,7&nbsp;s, neljänneksi Ateenassa 1969 ajalla 44,6&nbsp;s sekä viidenneksi Roomassa 1974 ajalla 44,18&nbsp;s.

Telliez voitti Ranskan ulkoratojen mestaruuden 100 metrillä vuosina 1968–1975 sekä 200 metrillä vuosina 1967 ja 1969–1973. Sisäradoilla hän voitti Ranskan mestaruuden 50 metrillä vuonna 1972 sekä 60 metrillä vuosina 1973, 1975 ja 1976. Hän juoksi vuosina 1968–1972 Ranskan ennätyksen 100 metrillä neljä kertaa ja 200 metrillä kahdesti sekä vuonna 1974 sisäradoilla 60 metrillä kerran.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 50 metriä (hallissa): 6,31 (1972)
* 60 metriä (hallissa): 7,27 (1974), käsiajanotolla 7,1 (1973)
* 100 metriä: 11,32 (1976), käsiajanotolla 11,1 (1972)
* 200 metriä: 23,08 (1973), käsiajanotolla 23,0 (1972)
* 400 metriä: 53,7 (1969)
* 800 metriä: 2.16,8 (1969)

## Lähteet

* 
*
Affecto

**Affecto Oyj** oli suomalainen Helsingin pörssissä noteerattu informaatioteknologiayhtiö, joka toimittaa  yritysten tietojärjestelmäratkaisuja ja tarjoaa paikkatietopalveluja. Elokuussa 2017 kanadalainen IT-alan yritys CGI ilmoitti ostavansa Affecton. ja kaupankäynti yhtiön osakkeella lopetettiin 19.2.2018 .

## Toimipaikat, liikevaihto, henkilöstö
Affecton pääkonttori oli Helsingissä. Sillä oli toimipisteitä  Turussa, Raumalla, Tampereella, Jyväskylässä ja Joensuussa. Tytäryhtiöt yrityksellä oli Virossa, Liettuassa, Latviassa, Ruotsissa, Norjassa, Tanskassa ja Puolassa. Yrityksen toimitusjohtaja oli Juko Hakala.

Vuonna 2012 yhtiön liikevaihto oli 133 miljoonaa euroa ja joulukuussa 2012 sen palveluksessa oli 1100 henkilöä. Yhtiön markkina-arvo oli 63,3 miljoonaa euroa (31.12.2012).

## Lähteet
Sojuz TM-19

**Sojuz TM-19** oli Venäjän avaruusjärjestön miehitetty avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Aluksen laukaisu tapahtui 1. heinäkuuta 1994 ja se palasi maahan 4. marraskuuta 1994.

## Miehistö
Laukaistiin
* Juri Malentšenko – päällikkö
* Talgat Musabajev

Laskeutui:
* Juri Malentšenko – päällikkö
* Talgat Musabajev 
* Ulf Merbold (3) – ESAn saksalainen avaruuslentäjä

## Lähteet
Viron naisten jalkapallomaajoukkue

**Viron naisten jalkapallomaajoukkue** on jalkapallojoukkue, joka edustaa Viroa naisten kansainvälisissä otteluissa. Joukkuetta hallinnoi Viron jalkapalloliitto. Joukkue koostuu paikallisessa sarjassa pelaavista pelaajista. Viro ei ole koskaan selviytynyt naisten EM- tai MM-kilpailuihin. Se on maaliskuussa 2019 FIFA-rankingissa sijalla 99.

## Lähteet
Sojuz TM-18

**Sojuz TM-18** oli Venäjän miehitetty avaruuslento Mir-avaruusasemalle. Alus laukaistiin Baikonurista 8. tammikuuta 1994 ja se palasi maahan 9. heinäkuuta 1994. Kyseessä oli Mir-aseman 18. miehistö.

## Miehistö
Laukaisu
*Viktor Afanasjev
*Juri Usatšov
*Valeri Poljakov, palasi maahan vasta maaliskuussa 1995 vietettyään 437 päivää avaruudessa

Laskeutuivat
*Viktor Afanasjev
*Juri Usatšov

## Lähteet
Tuliharjakotinga

**Tuliharjakotinga** (*Rupicola peruvianus*) on Etelä-Amerikassa tavattava kotingoihin kuuluva varpuslintu. Monet pitävät lajia Perun kansallislajina.

## Koko ja ulkonäkö

Kooltaan tuliharjakotinga on noin 31&nbsp;cm. Koiraan pää, kaula, yläselkä ja vasa ovat väriltään kirkkaan oranssit, * P.r.sangiolentus*-alalajilla verenpunaiset. Koiraan päässä on tuuhea hieman sivuilta litistynyt töyhtö. Selkä on väritykseltään musta ja siivet mustat ja harmaat. Silmän iiris on valkoinen tai sininen. Naaras on väritykseltään pääosin oranssin ruskea. * P.r.sangiolentus*-alalajin höyhenpuku on huomattavasti punaisempi kuin muilla tuliharjakotingan alalajeilla.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Tuliharjakotingaa tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Tuliharjakotingat elävät metsissä usein jokien lähettyvillä ja soisilla alueilla. Yleensä laji pysyttelee metsän sisäosissa ja tulee harvoin avoimille alueille. Laji elää yleensä 500&ndash;2&nbsp;400 metrin korkeudella merenpinnasta.

## Ravinto
Tuliharjakotingat syövät pääasiassa hedelmiä, mutta myös hyönteisiä, joita ne voivat etsiä maasta pitkiäkin aikoja. Vankeudessa lajin kunnon on todettu huonontuvan nopeasti, mikäli lintu ei saa hyönteisiä syötäväkseen. Lintujen on todettu oppineen syömään kotiloita, joiden kuoret ne rikkovat hakkaamalla kotiloita kiviä vasten.

## Elintavat ja lisääntyminen
Tuliharjakotingat ovat varovaisia ja lentävät nopeasti tiehensä, mikäli tuntevat olonsa häirityksi. Lisääntymisaikana koiraat kokoontuvat perinteisille näytöspaikoilleen. Jopa 40 koiraslintua kokoontuu pienelle alueelle esiintymään naaraille. Koiraat esittelevät höyhenpukuaan, päästelevät ääniä ja nokkivat sekä jahtaavat toisiaan. Naaras valitsee itselleen mieluisen parittelukumppanin laskeutumalla tämän selkään ja lyömällä sen maahan ja lähtemällä tämän jälkeen välittömästi lentoon. Koiras seuraa naarasta hetken kuluttua.

Naaras rakentaa kuppimaisen pesän mudasta. Se sijaitsee usein kiven tai kallion juurella tai kallion kolossa tai pienessä luolassa. Naaras munii yleensä kaksi valkoista munaa. Koiraat eivät osallistu pesintään millään tavoin. Naaran pesiessä koiras taistelee kilpailijoidensa kanssa tai yrittää kiinnittää muiden naaraiden huomion.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ääntä, Äänen metadata Macaulay Library
Catherine Capdevielle

**Catherine Capdevielle** (s. 2. syyskuuta 1938 Agnos, Pyrénées-Atlantiques, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.

Capdeviellen juoksu-uran huippuhetki oli sijoittuminen 100 metrin juoksussa viidenneksi Rooman 1960 olympialaisissa. Hänen loppuaikansa oli 11,5&nbsp;s. Samoissa kisoissa hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 24,9&nbsp;s. Melbournen 1956 olympialaisissa hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä ajalla 12,4&nbsp;s – alkuerissä hän sivusi Ranskan ennätystä 11,7&nbsp;s – sekä 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä ajalla 46,3&nbsp;s. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän karsiutui 100 metrin juoksun välierissä ajalla 11,9&nbsp;s ja viestissä Ranskan joukkue hylättiin.

Capdevielle voitti Ranskan mestaruuden 100 metrin juoksussa vuosina 1955, 1956, 1958 ja 1960 sekä 200 metrillä vuonna 1960. Hän paransi vuosina 1955–1960 Ranskan ennätystä 100 metrillä neljä kertaa ja sivusi sitä seitsemän kertaa. Ensimmäinen ennätystulos oli kesäkuussa 1955 juostu 12,0&nbsp;s, jolla hän sivusi Jeanine Toulousen kuusi vuotta vanhaa ennätystä, ja viimeinen ennätysparannus tapahtui elokuussa 1960, kun Capdevielle juoksi ajan 11,4&nbsp;s, joka säilyi Ranskan ennätyksenä lähes yhdeksän vuotta. Lisäksi hän paransi 200 metrillä Ranskan ennätystä aikaan 24,0&nbsp;s kesäkuussa 1960 sekä aikaan 23,7&nbsp;s kaksi viikkoa myöhemmin. Jälkimmäinen säilyi Ranskan ennätyksenä yli kahdeksan vuotta. Capdevielle kuului neljästi myös 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksun Ranskan ennätyksen juosseeseen joukkueeseen.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 100 metriä: 11,4 (1960)
* 200 metriä: 23,7 (1960)

## Lähteet

*
Kaljazinin piiri

**Kaljazinin piiri** () on paikallinen itsehallintoalue Tverin alueen kaakkoisosassa Venäjällä. Vuonna 1929 perustetun piirin pinta-ala on 1&nbsp;671 neliökilometriä. Asukkaita on 21&nbsp;800 henkeä (vuonna 2009).

Piirin hallinnollinen keskus on Kaljazinin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 4 maalaiskuntaa:
* Alferovo (ven. Алферово)
* Nerl (ven. Нерль)
* Semendjajevo (ven. Семендяево)
* Starobislovo (ven. Старобислово)

Piirin kautta kulkee Moskovan, Sonkovon ja Pietarin välinen rautatie. Tärkein joki on Volga. Seudulla on koneenrakennus-, tekstiili- ja elintarviketeollisuutta. Maatalous on keskittynyt maidon ja lihan sekä pellavan tuotantoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaljazinin piirin sivusto 
* Kaljazinin piiri Tverin alue -tietosanakirjassa
Jeanine Toulouse

**Jeanine L. Salagoïty** (o.s. **Toulouse**, 16. toukokuuta 1923 Lesparre-Médoc, Gironde – 29. joulukuuta 2020) oli ranskalainen pikajuoksija. Hän voitti urallaan kymmenen naisten Ranskan mestaruutta ja kilpaili Lontoon kesäolympialaisissa 1948.

## Elämä ja urheilu-ura

Toulouse edusti Ranskaa Lontoon kesäolympialaisissa 1948. Hän karsiutui 80 metrin aitajuoksun välierissä sekä 4 × 100 metrin viestijuoksun alkuerissä.

Toulouse voitti Ranskan mestaruuden 60 metrin juoksussa vuosina 1939, 1946 ja 1949, 100 metrin juoksussa vuosina 1941, 1942, 1945 ja 1949 sekä 200 metrin juoksussa vuosina 1941, 1942 ja 1945. Elokuussa 1948 hän sivusi Léa Caurlan nimissä ollutta 100 metrin juoksun Ranskan ennätystä 12,1&nbsp;s ja heinäkuussa 1949 hän paransi ennätyksen aikaan 12,0&nbsp;s. Hän kuului kahdesti myös 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksun Ranskan ennätyksen juosseeseen joukkueeseen: Lontoon olympialaisissa ennätysaika oli 48,1&nbsp;s ja kahdeksan päivää myöhemmin Pariisissa 47,6&nbsp;s. Seuratasolla Toulouse edusti Bordeaux EC:tä.

Toulouse kuoli 97-vuotiaana 29. joulukuuta 2020.

### Henkilökohtaiset ennätykset

* 100 metriä: 12,0 (1949)
* 200 metriä: 26,2 (1941)
* 80 metrin aidat: 12,0 (1948)

## Lähteet
* 
* 
* Profiili Ranskan yleisurheiluliitto 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Merja Virolainen

**Merja Virolainen** (s. 7. toukokuuta 1962 Lapua) on suomalainen kirjailija ja kääntäjä. Hän on käsitellyt tuotannossaan muun muassa naiseutta, seksuaalisuutta ja halua runokokoelmissaan ja lyhytproosateoksessaan. Virolainen on myös kirjoittanut näytelmän *Täyttymyskomedia* (1993). Hän sai Tanssiva karhu -runopalkinnon 2004 teoksestaan *Olen tyttö, ihanaa!*. Teos oli myös Runeberg-palkintoehdokas.

Virolainen valmistui vuonna 1986 pukusuunnittelijaksi. Sen jälkeen hän työskenteli visuaalisena suunnittelijana muun muassa sirkuksessa ja nukketeatterissa, kunnes aloitti filosofian ja kirjallisuustieteen opinnot Helsingin yliopistossa vuonna 1988. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1998, pro gradu -työn aiheena oli inspiraation käsite. Virolainen on toiminut Kriittisen korkeakoulun opettajana.

Vuonna 2017 Virolaisella todettiin afasia, joka vaikuttaa puheen ymmärtämiseen ja tuottamiseen.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Merja Virolaisen runoja Electric Verses -verkkoantologiassa.
* Sanojen aika -artikkeli Merja Virolaisesta Kirjasampo.fi:ssä.
Keminpikkuängelmä

**Keminpikkuängelmä** eli **keminängelmä** (*Thalictrum minus* subsp. *elatum*) on monivuotinen leinikkikasvi, jota tavataan pohjoisessa Euraasiassa. Suomessa se on rauhoitettu. Keminängelmä on pikkuängelmän (*T. minus*) alalaji.

## Ulkonäkö ja koko
Keminängelmä kasvaa noin metrin korkuiseksi. Juurakko on lyhyt. Varsi on usein hieman nystykarvainen ja yläosasta haarova. Lehdet ovat korvakkeellisia. Lehtilapa on 10–25 senttimetriä pitkä, leveän kolmiomainen, pituutensa levyinen ja kolme kertaa parilehdykkäinen. Lehdykät ovat tavallisesti 15–25 millimetriä leveitä, 3–5-liuskaisia, muodoltaan usein melko pyöreitä tai puolitoista kertaa leveytensä pituisia. Liuskat ovat lyhytsuippuisia, isoissa lehdissä hieman ulospäisiä. Lehdyköitten ruodit ovat korvakkeettomia. Varren ja haarojen päissä oleva kukinto on kerrannaishuiskilo, joka on lyhyt, lehdekäs ja niukkakukkainen. Pystyhköt kukat ovat hyvin pitkäperäisiä. Varhain varisevia kehälehtiä on neljä tai viisi kappaletta. Väriltään ne vaihtelevat vihertävistä sinipunertaviin. Runsaslukuiset heteet ovat pystyjä ja keltaisia. Heteen palhot ovat 3–5,5 mm pitkiä, suipot ponnet 2–3,5 mm pitkiä. Suomessa keminängelmä kukkii heinä–elokuussa. Kukinnan jälkeen kehittyvät 2,5–5 mm pitkät pähkylät. Ne ovat perättömiä, 8-harjuisia, ja niiden ota ja luottipinta ovat 1–1,5 mm pitkät. Keminängelmä on myrkyllinen kasvilaji.

Keminängelmä muistuttaa suuresti toista alalajia, nimirotu niittypikkuängelmää (*T. minus* subsp. *minus*). Toisinaan keminängelmää on pidetty myös omana lajinaan (*T. kemense*).

## Levinneisyys
Keminängelmän pääesiintymisalue alkaa Vienanmeren ja Äänisen rannoilta jatkuen Kamtšatkan niemimaalle, Kuriileille ja Pohjois-Kiinaan saakka. Esiintymäalue on kuitenkin hyvin aukkoinen. Läntisimmät esiintymät ovat Ruijassa, Inarin Lapissa ja Keski-Lapissa. Vastoin nimeään keminängelmää ei tavata Kemijoen varressa, vaan esiintymät Pohjoismaissa ovat pääosin Tenojoen vesistöalueella. Suomesta esiintymispaikkoja tunnetaan puolensataa. Kasvustojen koko vaihtelee 10–50 yksilöön. Keski-Suomessa keminängelmää kasvaa muutamassa paikassa puutarhakarkulaisena.

## Elinympäristö
Keminängelmä on tyypillinen jokien tulvarantojen kasvi, jota kasvaa rantalehdoissa ja -pusikoissa. Se on myös harvinainen puutarhakasvi, jota toisinaan tavataan viljelykarkulaisena.

## Lähteet
* Laine, Unto: *Keminängelmä*. Teoksessa *Uhanalaiset kasvimme*. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 259.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Keminpikkuängelmän levinneisyys Suomessa.
Etuosto

**Etuosto** on kolmannen osapuolen sopimuksenvarainen oikeus lunastaa kohde, josta kauppa on tehty siten, että kohteen saa etuosto-oikeuden haltija eikä ostaja. Suomessa Suomen kunnilla on lainmukainen oikeus etuostaa kiinteistö, minkä vuoksi kaupanvahvistajan on ilmoitettava kiinteistön omistusoikeuden muutoksesta seitsemän vuorokauden kuluessa, jolloin kunta saa tiedon mahdollista etuosto-oikeuttaan varten.

Tunnettuja Suomessa etuosto-oikeudella lunastettuja kohteita on Yrjö Sirolan Säätiön Vanajanlinna, jonka Hämeenlinnan kaupunki osti sen tultua järjestöjen talousvaikeuksien myötä myyntiin.
Micheline Fluchot

**Micheline Julitte** (o.s. **Fluchot**, s. 1. marraskuuta 1934 Pariisi, Ranska) on entinen ranskalainen pikajuoksija.

Micheline Fluchot edusti Ranskaa kaksissa yleisurheilun arvokilpailuissa. Melbournen 1956 olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä niin 100:n ja 200 metrin juoksussa kuin myös 4 × 100 metrin viestijuoksussa. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän karsiutui 200 metrin juoksun välierissä ajalla 25,0&nbsp;s ja viestissä Ranskan joukkue hylättiin.

Fluchot voitti Ranskan mestaruuden 200 metrin juoksussa vuosina 1956–1958. Melbournen olympialaisissa hän sivusi Léa Caurlan nimissä ollutta 200 metrin juoksun Ranskan ennätystä 24,9&nbsp;s ja elokuussa 1958 Poitiersissa hän juoksi uuden ennätyksen 24,8&nbsp;s. Hän kuului myös 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksujoukkueeseen, joka elokuussa 1956 Dijonissa juoksi Ranskan ennätyksen 46,1&nbsp;s. Seuratasolla Fluchot edusti US Ivryä.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 100 metriä: 12,2 (1956)
* 200 metriä: 24,8 (1958)
* 400 metriä: 56,0 (1968)
* 800 metriä: 2.17,9 (1967)

## Lähteet

*