open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Balance Breach

**Balance Breach** on suomalainen, vuonna 2015 Mikkelissä perustettu metalliyhtye. Yhtyeen musiikki pohjautuu metalcoreen, mutta on ottanut vahvasti vaikutteita melodisesta metallista, djentistä ja hardcoresta. 

## Historia
Yhtye perustettiin 2015, kun aiemmin Damion nimellä toiminut yhtye vaihtoi nimensä Balance Breachiksi. Vankan esiintymis- ja soittotaustan Damionissa kerryttäneet rumpali Antti Halonen, kitaristit Terho Korhonen ja Saku Heimonen sekä basisti Joni Härkönen saivat tällöin myös uudeksi laulajakseen Aleksi Paasosen. Laulajavaihdoksen myötä yhtye alkoi kirjoittaa uutta materiaalia tulevaa omakustanteista EP:tä varten. EP ”Incarceration” julkaistiin marraskuussa 2015. Incarceration esitteli aiempaa modernimman uudestisyntyneen yhtyeen, jolla oli kova palo päästä esiintymislavoille. Tässä vaiheessa yhtyeen laulukieleksi vakiintui englanti, kun aiemmin englannin ohella oli käytetty myös suomea.

Incarceration myötä yhtye alkoi kiertää Suomen esiintymislavoja ja osallistui eri bändikilpailuihin. Keväällä 2017 yhtye pääsi esiintymään ensimmäistä kertaa ulkomailla Pietarissa Aurora Concert Hallissa . Elokuussa 2017 yhtye julkaisi Babylon-singlen ja samassa yhteydessä ensimmäisen musiikkivideonsa. Maaliskuussa 2018 julkaistiin muistisairautta käsittelevä Memento-single. Omakustanteinen Hypocrite-single julkaistiin tammikuussa 2019 ja on tähän mennessä yhtyeen menestynein yksittäinen kappale. Yhtye voitti kevään 2019 aikana järjestetyn Tuska-torstai bändikilpailun, jonka myötä he pääsivät esiintymään Tuska festivaalille.

Yhtyeen debyyttialbumi Dead End Diaries julkaistiin heinäkuussa 2020 saksalaisen Out of Line Music levy-yhtiön kautta. 

## Musiikkityyli ja sanoitukset
Sanoitukset perustuvat pääsääntöisesti yhtyeen jäsenten kokemuksiin, ajatuksiin ja tunteisiin. Yhtye ei mainitse selkeitä inspiraation lähteitä musiikilleen, mutta pyrkii ammentamaan vaikutteita mahdollisimman laaja-alaisesti. Yhtyeen esiintymisessä on paljon energiaa, positiivista henkeä sekä yhteenkuuluvuuden tunnetta.

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* 
### EP:t
* 

### Singlet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Musiikkivideot
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Balance Breach -kotisivut
* Balance Breach -yhtyeen Spotify
* Balance Breach -yhtyeen Facebook
* Balance Breach -yhtyeen Instagram
Tsuyama

**Tsuyama** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūgokun alueella Okayaman prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin koillisosassa Yoshiijoen yläjuoksulla. Kaupungin pohjoisosat nousevat Chūgokuvuorille, eteläosat kuuluvat Kibin ylänköön ja Tsuyaman altaaseen. Pohjoisessa kaupunki rajautuu Tottorin prefektuuriin. Tsuyamassa on 100&nbsp;666 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 506,33 neliökilometriä.

Tsuyama kehittyi historiallisesti liikenteen solmukohtana Izumoon johtaneen Izumo-kaidō-tien ja Yoshiijoen risteyspaikassa. Nara-kaudella 700-luvulla siitä tuli Mimasakan provinssin poliittinen keskus, kun sinne sijoitettiin provinssin pääkaupunki (*[[kokufu]]*) ja provinssitemppeli. Edo-kaudella 1600-luvun alusta lähtien se kasvoi linnanaluskaupunkina ensin Mori-klaanin ja myöhemmin Matsudaira-klaanin hallinnassa Meiji-restauraatioon saakka. Kaupunkioikeudet osana Japanin nykyistä kunnallishallintoa Tsuyama sai vuonna 1929. Sen jälkeen se on kasvanut useiden kuntaliitosten kautta, viimeksi vuonna 2005, kun siihen yhdistettiin Kamon, Kumen ja Shōbokun maaseutukaupungit sekä Aban kyläkunta. Se on Mimasakan seudun paikallinen keskuskaupunki, jonne on sijoittunut esimerkiksi elintarvike-, elektroniikka- ja tekstiiliteollisuutta. Maaseutualueilla viljellään muun muassa riisiä ja harjoitetaan karja- ja metsätaloutta.

Tsuyaman kulttuuriperintöön kuuluvat lukuisat historialliset muistomerkit, kuten Tsuyaman linnan rauniot, Mimasakan provinssitemppelin jäänteet ja useat *[[kofun]]*-hautakummut. Muita nähtävyyksiä ovat Mori Nagatsugun rakennuttama Shūraku-enin puutarha ja Tsuyaman vanha kaupunginosa sotilasluokan asuintaloineen. Kaupungissa toimii Mimasakan yliopisto. Sen pohjoisosat kuuluvat Hyōnosen-Ushiroyama-Nagisanin puolikansallispuistoon. Tsuyamaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Kishin-linja, Inbi-linja ja Tsuyama-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Joto Tsuyama Okayama06n4272.jpg|Katu Jōtōn kaupunginosassa
Tiedosto:Nakayama-jinja shaden.JPG|Nakayama-jinja
Tiedosto:Kakuzan-koen2126.JPG|Näkymä Tsuyamaan Kakuzanin puistosta
Tiedosto:Shurakuen Tsuyama05n4272.jpg|Shūraku-en


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Maksym Berezovskyi

**Maksym Berezovskyi**. ven. **Maksim Sozontovitš Berezovski** (; 27. lokakuuta 1745 Hluh’iv – 22. maaliskuuta 1777 Pietari) oli ukrainalainen säveltäjä.

Berezovski syntyi Ukrainan Hluh’ivissa. Hän opiskeli Kiovan Kiovan Mohyla-akatemiassa. Hän aloitti uransa laulajana ja osallistui vuodesta 1759 italialaisten oopperoiden esityksiin. Venäjän hovissa häntä opettivat siellä työskennelleet italialaiset, kuten laulaja N. Garani ja kapellimestari F. Zoppis. Vuonna 1763 Berezovski meni naimisiin hoviorkesterin käyrätorvensoittajan tyttären, Franzina Uberscherin kanssa. Hän sävelsi kuorokonserttotyylin musiikkia 1760-luvulla. Genreen vaikuttivat venäläinen a cappella -kirkkolaulu sekä italialaisten koulukuntien kuorotyylit. Vuonna 1771 Jakob Štelin luonnehti häntä jo kokeneeksi säveltäjäksi.

Vuonna 1769 pääsi Italiaan jatkamaan opiskelua Giovanni Battista Martinin johdolla, ja vuonna 1771 hänestä tuli Bolognan filharmonisen akatemian jäsen. Samaan aikaan Bolognassa opiskelivat Wolfgang Amadeus Mozart ja Josef Mysliveček. Bolognan lisäksi Berezovski vietti aikaansa muun muassa Venetsiassa. Hän sävelsi oopperan *Il Demofonte* Pietro Metastasion librettoon Livornossa järjestettyä talvikarnevaalia varten. Teoksen kantaesitys helmikuussa 1773 sai hyvän vastaanoton. Berezovskin säveltämä sonaatti viululle ja cembalolle on peräisin Pisasta.

Berezovski palasi Pietariin lokakuussa 1773. Elämäkertakirjoituksen mukaan hänen lahjakkuudelleen ei ollut Venäjällä kysyntää, mikä oli ennenaikaisen kuoleman suurin syy; arkistolöytöjen perusteella Berezovski kuitenkin toimi korkeassa asemassa Venäjän hovissa paluunsa jälkeenkin. Berezovskin kuolinolosuhteista ei ole varmuutta. Jevgeni Bolhovitinov, Berezovskin ensimmäisen elämäkerran kirjoittaja, esitti vuonna 1804 säveltäjän päätyneen itsemurhaan. Tutkija Marina Ritsarevan mukaan kuolinsyy oli kuitenkin todennäköisesti kuumetauti. Dokumentoitua tietoa Berezovskin elämästä on niin vähän, että 1800-luvulla kirjoitetut elämänhistoriat perustuvat enimmäkseen olettamuksiin. 1840-luvulla ilmestyi Nestor Kukolnikin kirjoittama pienoisromaani Berezovskin elämästä.

Berezovski sävelsi runsaasti hengellistä musiikkia, ja hän oli kirkkomusiikin ukrainalaisen tyylinb perustaja. 1900-luvulla löydettiin uudelleen säveltäjän maallisetkin teokset. Sinfonia C-duurissa (1770–1773) saattaa olla itsenäinen teos tai tarkoitettu johdannoksi oopperaan (mahdollisesti *Il Demofonteen*). Jälkimmäiseen viittaa se, että osat esitetään peräkkäin ilman taukoa. Teosta on kuitenkin pidetty ensimmäisenä venäläisenä sinfoniana. *Il Demofonte* -oopperasta on säilynyt vain neljä aariaa. Berezovskin tuotantoon kuuluu myös kosketinsoitinsonaatteja. Tunnetuin teos on kuitenkin hengellinen, neliääninen kuorokonsertto *Nje otverži menje vo vremja starosti* (*не отвергни меня во время старости*; ennen vuotta 1769). Tätä yksiteemaista sävellystä on esitetty myös soitinversioina. *Nje otverži menje vo vremja starosti* on vaikuttanut muiden muassa Dmitri Bortnjanskin ja Artemi Vedelin musiikkiin.

Andrei Tarkovski käytti Berezovskin musiikkia elokuvassa *[[Nostalgia (elokuva)|Nostalgia]]*.

## Lähteet
Gnetum cleistostachyum

***Gnetum cleistostachyum*** on luumioiden sukuun ja *Sessiles*-alasektioon kuuluva liaanilaji, joka on kuvattu Kaakkois-Yunnanista. Lajin nimi on edelleen pätemätön, ja eflorasin mukaan on suositeltavaa lykätä nimen hyväksymistä, kunnes täydellisemmät, etenkin siemenistä koostuvat kokoelmat on tutkittu.

## Kasvin stilbeenijohdannaiset
*Gnetum cleistostachyum* sisältää lukuisia stilbeenijohdannaisia; näihin lukeutuvat gnetukleistolit A, B ja C, gnetifoliini A, p-Kumaarihappo, pikeatannoli, resveratroli, bisisorhapontigeniini A, gnetuhainiini P, gnetuliini, stilbeeniolignaanit, gnetukleistoli F, gnetofuraani A, lehmbacholi D, gnetifoliini F ja gnetumontaniini, gnetukleistoli D (2-metoksioksiresveratroli), gnetukleistoli E (3-metoksi-isorhapontigeniini), rapontigeniini, isorhapontigeniini, 4-metoksiresveratroli ja pinosylviini.

## Lähteet
Vuoriluumio

**Vuoriluumio** (*Gnetum montanum*) on luumioiden sukuun kuuluva kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Himalajalta Etelä-Kiinaan ja Indokiinaan ulottuvalla alueella.

## Ulkonäkö ja koko
Vuoriluumio on ainavihanta puuvartinen köynnöskasvi, joka voi kasvaa yli kymmenen metrin korkuiseksi. Nahkeat lehdet ovat 10–25 senttimetriä pitkiä ja 4–11 senttimetriä leveitä. Lehtilapa on pitkänpyöreä tai toisinaan pitkänpyöreä-suikea tai soikea, leveän kiilatyvinen ja tylppä- tai teräväkärkinen. 8–15 millimetrin mittainen lehtiruoti on kalju.

Paljassiemenisenä vuoriluumio ei tuota hedelmiä, vaan paljaita siemeniä, joiden muoto vaihtelee soikeasta lieriömäiseen. Siemenet ovat ruskeanpunaisen siemenvaipan ympäröimiä ja pituudeltaan 12–15 millimetriä. Pölytys tapahtuu huhti-kesäkuussa ja siemenet kypsyvät elo-lokakuussa.

Vuoriluumion kromosomiluku on 2n = 44.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Vuoriluumio kasvaa ikivihreissä metsissä jopa 2&nbsp;700 metrin korkeudella merenpinnasta. Sitä esiintyy Intiassa, Bhutanissa, Myanmarissa, Thaimaassa, Laosissa ja Vietnamissa sekä Kiinassa Yunnanin provinssin eteläosissa ja Guangxissa.

## Lähteet
Johann Baptist Schenk

**Johann Baptist Schenk** (30. marraskuuta 1753 Wiener Neustadt – 29. joulukuuta 1836 Wien) oli itävaltalainen säveltäjä.

Schenk opiskeli Badenissa kuoromestarina toimineen Anton Stollin johdolla ja meni sitten Wieniin Georg Christoph Wagenseilin oppilaaksi. 1780-luvulla hän sävelsi singspielejä wieniläisille teattereille, kuten Emanuel Schikanederin Theater auf der Wiedenille. Myös hänen sinfoniansa olivat aikanaan menestyneitä. 1790-luvun puolessavälissä Schenk toimi kapellimestarina Auerspergin ruhtinaan hovissa ja sävelsi hoviteattereille. Erityistä suosiota saavutti hänen singspielinsä *Der Dorfbarbier* (1796). Vuoden 1802 jälkeen Schenk ei enää tehnyt uusia näyttämöteoksia. Sen sijaan hän keskittyi opettamaan sekä säveltämään vokaaliteoksia.

Vuonna 1793 Ludwig van Beethoven sai Schenkiltä opetusta kontrapunktissa ja sävellyksessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Luca Antonio Predieri

**Luca Antonio Predieri** (13. syyskuuta 1688 Bologna – 1767) oli italialainen säveltäjä.

Predieri sai opetusta sukulaisiltaan sekä Biniltä ja Vitalilta. Hän työskenteli viulistina ja alttoviulistina Bolognan San Petroniossa. Hänellä oli Bolognassa myös kuoromestarin asema. Vuonna 1737 hän muutti Wieniin ensin hovikapellin varajohtajana, vuodesta 1741 johtajana. Elämänsä viimeiset neljätoista vuotta hän vietti Bolognassa. Hän sävelsi oopperoita, oratorioita ja musiikkia liturgisiin teksteihin. Oopperoita hänen tuotantoonsa kuuluu kolmisenkymmentä; niitä esitettiin Bolognassa, muualla Italiassa ja Wienissä. Predierin oopperan *Partenope* esityksellä avattiin Marsigli–Rossin teatteri. Pietro Metastasion librettoon Predieri sävelsi esimerkiksi oopperan *Zenobia*, joka esitettiin Wienissä vuonna 1740.

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja

## Lähteet
Suur-Israel

**Suur-Israel** (hepr. ארץ ישראל השלמה) on sionistinen ideologia, jonka mukaan Israelin valtion kuuluisi laajentua kokonaan yhdeksi valtioksi yhdistämällä palestiinalaishallinto ja Israel toisiinsa. Suur-Israelin kannattajia ovat muun muassa aktivisti-rabbi Meir Kahane ja Likud-puolueen poliitikot Reuven Rivlin ja Tzipi Hotovely.

## Lähteet
Mortal Kombat (vuoden 2021 elokuva)

**Mortal Kombat** on vuonna 2021 ensi-iltansa saanut Midway Gamesin (nykyisin NetherRealm Studiosin) kehittämään videopelisarjaan perustuva elokuva. Tämä elokuva on elokuvasarjan uudelleenkäynnistys eli *reboot*. Tuotannosta vastaa aikaisemmista elokuvista vastannut New Line Cinema. Elokuva julkaistiin Yhdysvalloissa elokuvateattereihin sekä HBO Maxiin 23. huhtikuuta 2021.

## Näyttelijäkaarti

## Lähteet
Durga Vahini

**Durga Vahini** eli Durgan armeija on hindunationalistinen järjestö, joka toimii Vishva Hindu Parishadin naisjärjestönä. Järjestön perusti Sadhvi Rithambara vuonna 1991 Baburin moskeijaan liittyneen temppelikiistan yhteydessä. Vuonna 2019 järjestön jäsenmääräksi arvioitiin 35&nbsp;000 henkeä. Durga Vahini tunnetaan koulutusleireistään, joissa järjestön jäsenet opiskelevat historiaa sekä aseiden käyttöä. Järjestö korostaa opetuksessaan varsinkin sankaritarinoita intialaisista naisista, jotka vastustivat suuria osia Intiasta hallinneita muslimeita. Yhteisöissään Durga Vahinin jäsenet toimivat moraalinvartijoina, jotka pyrkivät puuttumaan eri uskonnollisten ryhmien välisiin avioliittoihin sekä naiselle sopimattomaksi kokemaansa käytökseen. 

Järjestö pitää tehtävänään naisten suojelemista ihmiskaupalta ja hyväksikäytöltä sekä dharman edistämistä. Durga Vahini pyrkii myös kouluttamaan hindulaisille naisille itsepuolustustaitoja samalla tavalla kuin toinen vastaava hindunationalistinen naisjärjestö nimeltä Rashtra Sevika Samiti. Durga Vahinin hyväntekeväisyystoimintaan sisältyy leskien auttamista, ammattikoulutuksen järjestämistä sekä verenluovutuspisteiden ylläpitoa.

Vuonna 2012 järjestö sai julkisuutta ''The World Before Her'' -dokumenttielokuvan kautta. Kyseinen dokumentti oli ensimmäinen kerta, kun Durga Vahini salli kuvausryhmän seurata leiriensä koulutustoimintaa. Dokumentti vertailee keskenään missikilpailuun valmistautuvan nuoren intialaisnaisen elämäntarinaa Durga Vahinin leiriläisten elämään. 

## Lähteet
Fuki

**Tenge Fuyuki** (, 9. kesäkuuta 1986), tunnettu myös taiteilijanimellä **Fuki**, on japanilainen laulaja yhtyeissä Doll$Boxx, Fuki Commune, Light Bringer ja Unlucky Morpheus sekä vieraillut yhtyeessä Dragon Guardian.

Hän on tehnyt musiikkia myös videopeleihin sekä julkaissut sooloalbumin *Million Scarlets* (2019).

## Diskografia
### Light Bringer

### Doll$Boxx

### Fuki Commune

### Unlucky Morpheus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* Fuyuki "Fuki" Tenge
Kawaii metal

**Kawaii metal** (myös **idol metal** ja **kawaiicore**) on Japanissa kehittynyt metallimusiikin tyylilaji. Lajityypin keksijäksi mainitaan Babymetal-yhtye.

Lajityypin sanotaan olevan yhdistelmä japanilaista pop-musiikkia (J-pop), power metal ja thrash metal -tyylilajeja. Muita lajityypin edustajia ovat Doll$Boxx, Band-Maid ja LadyBaby.

Nimi viittaa japanilaiseen söpöyttä tarkoittavaan sanaan kawaii.

## Lähteet
Gnetum latifolium

***Gnetum latifolium*** on luumioiden sukuun kuuluva ainavihanta kasvilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena kaikkialla Kaakkois-Aasiassa. Vaikka osa lajin erinympäristöistä on uhattuna hakkuiden ja metsien viljelysmaiksi muuttamisen takia, laajan levinneisyytensä vuoksi se on arvioitu IUCNin punaisessa listassa elinvoimaiseksi. Kasvi on kasvutavaltaan kiipeilevä ja esiintyy pääasiassa kosteassa trooppisessa biomissa.

## Muunnokset
*Gnetum latifolium*ista tunnetaan kuusi muunnosta:
* *Gnetum latifolium* var. *latifolium*: Levinneisyysalue ulottuu Assamista Uuteen-Guineaan.
* *Gnetum latifolium* var. *funiculare* Markgr.: Levinneisyysalue ulottuu Thaimaasta Malesian länsiosiin.
* *Gnetum latifolium* var. *laxifrutescens* (Elmer) Markgr.: Levinneisyysalue ulottuu Filippiineiltä Bismarckinsaarille.
* *Gnetum latifolium* var. *longipes* (Markgr.) T.H.Nguyên: Kotoisin Indokiinasta, Filippiineiltä ja Uudesta-Guineasta.
* *Gnetum latifolium* var. *macropodum* (Kurz) Markgr.: Kotoisin Andamaaneilta ja Nikobaareilta.
* *Gnetum latifolium* var. *minus* (Foxw.) Markgr.: Levinneisyysalue ulottuu Indokiinasta Malesian keskiosiin.

## Lähteet
Valtteri Kakkonen

**Valtteri Kakkonen** (s. 17. maaliskuuta 2000 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelasi viimeksi SM-liigajoukkue Helsingin IFK:ssa. Hän on pelityyliltään peruspuolustaja. Kakkonen laukoo oikealta.

## Ura
### Seuraura
Kakkonen on Diskoksen kasvatti. Hän siirtyi juniorina sittemmin JYPiin. Kakkonen oli kaudella 2014–2015 C-nuorten SM-sarjan runkosarjassa joukkueensa tehokkain puolustaja tehoilla 10+12=22. Kaudella 2015–2016 hän oli JYPin B-nuorten tehokkain puolustaja tehoilla 9+10=19. WHL-joukkue Kootenay Ice varasi Kakkosen 11. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2018–2019.

Kaudeksi 2019–2020 Kakkonen palasi kaksivuotisella SM-liigasopimuksella JYPiin. Syyskuussa 2019 seura lainasi hänet alustavasti koko kauden kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue KeuPa HT:hen. Kakkonen pelasi siellä suurimman osan kaudestaan tehden 39 runkosarjaottelussa tehot 5+14=19. Suomen Cupissa hän teki kahdessa ottelussa tehot 1+2=3. Kakkonen SM-liigadebyyttinsä JYPissä 18. tammikuuta 2020 Kalevan Palloa vastaan, kun joukkueen puolustuksesta oli sivussa Juuso Vainio, Mikko Kalteva ja Jaakko Jokinen. Hänet merkittiin JYPin kolmospuolustajapariin Roni Allénin viereen. Kakkonen sai ottelussa jääaikaa 14.11 minuuttia. Kakkonen keräsi myös teholukeman –1. Hän keräsi myös yhden kahden minuutin jäähyn kampituksesta. Liigauransa avausmaalin Kakkonen teki kymmenennessä ottelussaan 14. helmikuuta 2020 vieraissa Kalevan Palloa vastaan. Hän sai ottelussa myös syöttöpisteen Jarkko Immosen tekemään maaliin. Kakkonen keräsi ottelusta teholukeman +4, mikä oli JYPin pelaajista paras. Kaikkiaan hän pelasi kauden aikana SM-liigassa 12 runkosarjaottelua tehopistein 1+4=5. Kakkonen keräsi myös teholukeman +8, mikä oli liigan tulokkaista paras, vaikkakaan hän ei saanut täyteen täysimittaista tulokaskautta.

Huhtikuussa 2021 Kakkonen teki kaksivuotisen jatkosopimuksen JYPin kanssa. Varsinaisella SM-liigan tulokaskaudellaan 2020–2021 hän pelasi 53 runkosarjaottelua tehopistein 3+6=9. Kaudella 2021–2022 Kakkonen pelasi JYPin lisäksi myös kolme ottelua lainalla KeuPa HT:n Mestis-joukkueessa. Kaudella 2022–2023 hän pelasi yhteensä seitsemän Mestis-ottelua lainalla Joensuun Kiekko-Pojissa ja KeuPassa.

Syyskuussa 2023 Kakkonen siirtyi 5. marraskuuta asti kestävällä sopimuksella Mestis-joukkue Iisalmen Peli-Karhuihin. Joukkuetta valmentaa hänelle JYPistä tuttu Marko Tuomainen. Lyhyen sopimuksensa jälkeen Kakkosen sopimusta IPK:n kanssa jatkettiin kauden 2023–2024 loppuun. Hänen sopimuksensa sisälsi option SM-liigaan tai ulkomaille siirtymisestä. Kakkonen käytti sopimuksessaan olleen option tapaninpäivänä, kun hän siirtyi kuukauden mittaisella sopimuksella Helsingin IFK:hon paikkaamaan joukkueen puolustajavajetta.

### Maajoukkueura
Kakkonen on pelannut kuusi nuorten ja yhdeksän poikien maaottelua.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Nöjesfältet

**Nöjesfältet** oli Tukholman Djurgårdenissa sijainnut huvipuisto Ruotsissa. Huvipuisto vihittiin käyttöön vuonna 1923, ja se suljettiin vuonna 1957. Se sijaitsi Gröna Lundia vastapäätä Allmannä gränd -nimisen kujan pohjoispuolella. Teemapuiston vetäjänä toimi Johan Lindgren, joka oli jo aiemmin työskennellyt viihdemaailmassa.

Nöjesfältet oli alueellisesti Gröna Lundia suurempi ja se oli ainut huvipuisto josta oli vapaa näkymä merelle, kunnes Gröna Lund sai mahdollisuuden laajentua. Siellä oli myös Tukholman ensimmäinen vuoristorata.

Vuonna 1940 Johan Lindgren kuoli ja hänen poikansa John Lindgren otti huvipuiston haltuunsa. Hän avioitui Gröna Lundin perillisen Ninni Nilssonin kanssa vuonna 1942 ja he työskentelivät Nöjesfältetissä sen sulkemiseen asti vuoteen 1957. Sen jälkeen pariskunta päätyi kujan toiselle puolelle ja Lindgrenistä tuli Gröna Lundin toimitusjohtaja. Sulkemisen jälkeen Nöjesfältet purettiin ja nykyään alue on pääosin pysäköintialuetta, sekä vuoristoradan paikalla sijaitsee Aquaria-vesimuseo. 

John Lindgrenin ja Ninni Nilssonin tarinasta on tehty vuonna 2019 julkaistu elokuva nimeltä Eld & Lågor (eng. Swoon).
Bruna

**Bruna** voi tarkoittaa seuraavia:

;sukunimenä:
* Annika Bruna (s. 1956), ranskalainen kirjailija
* Dick Bruna (1927–2017), alankomaalainen kirjailija, kuvittaja ja graafinen suunnittelija
* František Brůna (1944–2017), tšekkiläinen jalkapalloilija
* Pablo Bruna (1611–1679), espanjalainen säveltäjä ja kirkon urkuri

;muita merkityksiä:
* 290 Bruna, päävyöhykkeen asteroidi.
Fredrik Adrian Elers

**Fredrik Adrian Elers** (30. heinäkuuta 1838 Eura – 24. tammikuuta 1912 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa  palvellut kenraalimajuri.

Elersin vanhemmat olivat Euran kappelin saarnaaja Gustav Elers ja Helena Juhontytär ja puoliso vuodesta 1868 Selma Albertina Elmgren.  Elers tuli vapaaehtoisena palvelukseen nuoremmaksi aliupseeriksi 1. Turun ruotujakoiseen tarkk’ampujapataljoonaan 1854. Hänet ylennettiin 1857 vanhemmaksi aliupseeriksi pataljoonan Paimion komppaniaan. Krimin sotaan Elers osallistui rannikkopuolustuksessa Suomessa. Hänet ylennettiin vänrikiksi 1858 ja siirrettiin Narvan jalkaväkirykmenttiin, minkä jälkeen hän palveli useissa eri joukko-osastoissa Venäjällä, osallistuen myös Turkin sotaan. Välillä armeijan jalkaväen reserviin siirrettynä Elers palasi aktiivipalvelukseen vuonna 1880. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1888 ja määrättiin sotilaskäskynhaltijaksi Itä-Preussiin. Everstiksi 1890 ylennettynä hänestä tuli sotilaskäskynhaltija Pohjois-Kaukasiaan, mistä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän erosi kenraalimajurina toukokuussa 1895.

## Lähteet
Otto Ferdinand Enckell

**Otto Ferdinand Enckell** (3. joulukuuta 1829 Askola – 8. joulukuuta 1907 Vladikavkaz, Venäjä) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa  palvellut kenraaliluutnantti.

Enckellin vanhemmat olivat kapteeni, tittelineuvos Magnus Vilhelm Enckell ja Margareta Lovisa von Kraemer. Enckell tuli vapaaehtoisena Venäjän armeijan palvelukseen vuonna 1846, suoritti upseeritutkinnon ja määrättiin vänrikkinä palvelukseen jalkaväen linjajoukkoihin 1852. Aliluutnantiksi seuraavana vuonna ylennettynä hän osallistui Krimin sotaan Pietarin rannikkopuolustuksessa. Luutnantiksi Enckell ylennettiin 1859, mutta hän erosi saman tien aktiivipalveluksesta, palaten siihen 1861. Alikapteeni hänestä tuli 1862 ja kapteeni 1864, jolloin hänet määrättiin 75. Sevastopolin jalkaväkirykmenttiin. Majuriksi Enckell ylennettiin 1868 ja everstiluutnantiksi 1873. Vuonna 1876 hänet nimitettiin 75. reservijalkaväkipataljoonan komentajaksi ja hän osallistui pataljoonansa kanssa Turkin sotaan 1877–1878. Everstiksi 1879 ylennettynä hänet siirrettiin vuonna 1880 pataljoonankomentajaksi 155. Kubanin jalkaväkirykmenttiin ja edelleen 16. Mingrelian, H.K.K. Suuriruhtinas Dmitri Konstantinovitšin krenatöörirykmentin komentajaksi vuonna 1881 ja sitten 79. Kubanin, H.K.K. Suuriruhtinas Pavel Aleksandrovitšin jalkaväkirykmentin komentajaksi vuonna 1888. Seuraavana vuonna hänestä tuli Vladikavkazin sotilassairaalan päällikkö. Enckell ylennettiin kenraalimajuriksi 1895 ja kenraaliluutnantiksi elokuussa 1900, jolloin hän myös erosi sotapalveluksesta.

## Lähteet
Karl Engman

**Karl Engman** (14. tammikuuta 1818 Viipuri – 13. helmikuuta 1894 Viipuri) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa  palvellut kenraaliluutnantti.

Karl Engmanin vanhemmat olivat tehtailija Lars Emanuel Engman ja Helena Amalia Jaenisch ja puoliso vuodesta 1849 Jenny Maria Thesleff. Engman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1834, valmistui kurssinsa priimuksena ja määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen jääkärirykmenttiin 1840. Hän osallistui sotaan kaukasialaisia vuoristoheimoja vastaan 1840–1844 ja ylennettiin sodan aikana  aliluutnantiksi 1842, luutnantiksi 1843 ja erityisen taisteluissa kunnostautumisen takia alikapteeniksi 1844. Kapteeniksi Engman ylennettiin vuonna 1848. Hänet siirrettiin everstiksi ylennettynä Henkivartioväen Volynian rykmenttiin Puolaan vuonna 1852. Krimin sodassa Engman osallistui Suomen rannikkoalueiden puolustukseen. Hänet määrättiin 4. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi vuonna 1858 ja Viipurin linnoitusrykmentin komentajaksi vuonna 1863. Kenraalimajuriksi ylennettynä Engman siirrettiin 35. jalkaväkidivisioonan komentajan apulaiseksi vuonna 1865. Hänestä tuli 3. tarkk’ampujaprikaatiin komentaja vuonna 1870 ja 2. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentaja vuonna 1873. Engman osallistui Turkin sotaan 1877–1878, minkä jälkeen hänet määrättiin 10. reservidivisioonan komentajaksi vuonna 1878 ja 28. jalkaväkidivisioonan komentajaksi vuonna 1879. Engman palveli vielä 1879–1880 Suomen sotilaspiirin viraston Suomen sotaväen jaoston esikunnassa. Kenraaliluutnantiksi ylennettynä hänet sijoitettiin reservijoukkoihin vuonna 1880, sotapalveluksesta hän erosi seuraavana vuonna.

## Lähteet
Mikko Kolehmainen (professori)

**Mikko Tapani Kolehmainen** (s. 29. syyskuuta 1962 Mikkeli) on suomalainen Itä-Suomen yliopiston ympäristöinformaatikan ja -mallinnuksen professori.  Hän on osallistunut useisiin monitieteellisiin hankkeisiin, joissa on kehitetty esimerkiksi ympäristötiedon esitystapaa helpommin hahmotettavaksi ja saatavuutta käyttäjäystävällisemmäksi. Monitieteellisestä yhteistyöstä ovat esimerkkeinä useat ilmanlaatuun, vesivaroihin tai uusiutuviin energiahankkeisiin liittyvät tutkimusartikkelit ja yhdessä Luonnonvarakeskuksen kanssa toteutettu Biomassa Atlas.

Kolehmainen kirjoitti ylioppilaaksi Mikkelin lyseon lukiosta (1981). Hän valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta (1987), filosofian maisteriksi Kuopion yliopistosta (2001) ja tekniikan tohtoriksi Teknillisestä korkeakoulusta (2004).  Kolehmaisen englanninkielinen väitöstutkimus (2004) oli rakenteeltaan artikkeliväitöskirja, joka oli otsikoitu *Data exploration with self-organizing maps in environmental informatics and bioinformatics*.
 
Työurallaan Kolehmainen on toiminut Tietosavo Oy:n systeemisuunnittelijana (1987–1991) ja kehityspäällikkönä (1991–1996), sitten Kuopion yliopiston tutkijana (1997–2001) ja tutkimusjohtajana (2002–2006). Hänet nimitettiin ympäristöinformatiikan professoriksi Kuopion yliopiston Luonnontieteiden ja ympäristötieteiden tiedekuntaan alkujaan viisivuotiskaudeksi (2006-2011). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mikko Kolehmaisen julkaisuja (Google Scholar -profiili)  (google.com)
Henrique (täsmennyssivu)

**Henrique** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Henrique (s. 1986, oik. Henrique Adriano Buss), brasilialainen jalkapalloilija
* Henrique (s. 1994, oik. Henrique Silva Milagres), brasilialainen jalkapalloilija
* Adam Henrique (s. 1990), kanadalainen jääkiekkoilija
* Bruno Henrique (s. 1990), brasilialainen jalkapalloilija
* Luís Henrique (s. 1998), brasilialainen jalkapalloilija
R800 (suoritin)

**R800** oli MSX Turbo R-mikrotietokoneessa käytetty RISC-mikroprosessori.

Suoritin perustui Zilog Z800 -suorittimeen ja oli yhteensopiva Zilog Z80A:n kanssa.

Suorittimen suunnittelun ja valmistuksen tekivät ASCII Corporation ja Mitsui.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Z80 and R800 Assembly/Machine Language Op-code Tables
Jaakko Suomalainen (pankinjohtaja)

**Jaakko Seppo Sakari Suomalainen** (19. tammikuuta 1885 Sortavala – 4. helmikuuta 1956) oli suomalainen oppikoulun opettaja ja pankinjohtaja.

Jaakko Suomalaisen vanhemmat olivat Sortavalan seminaarin lehtori Karl Gustaf Samuel (Samuli) Suomalainen ja Hilma Katri Charlotta Bähr. Hän pääsi ylioppilaaksi Sortavalan reaalilyseosta 1903 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908 ja maisteriksi 1910.

Suomalainen toimi aluksi Lapuan ja Iisalmen yhteiskoulujen johtajana sekä Kuopion tyttökoulun lehtorina 1914–1918. Hän siirtyi pankkialalle 1918 ja toimi Kansallis-Osake-Pankissa Kuopion konttorissa prokuristina 1918–1920, Sortavalan konttorin varajohtajana 1920–1922, Mikkelin konttorin esimiehenä 1922–1930 ja Kuopion konttorin johtajana vuodesta 1930 sekä myöhemmin Turun konttorin johtajana. 

Suomalainen oli Kuopion kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin sekä Kuopion suojeluskunnan esikunnan jäsenenä sekä oli Kuopion kauppakamarin puheenjohtajana. Hän toimi *Suomen jääkärit* -julkaisun päätoimittajana ja julkaisi äidinkielen oppikirjan.

## Teoksia
* *Muutamia tuutulauluja* teoksessa *Suomalaisen kansanrunousseminaarin julkaisuja I*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1909
* *Äidinkielen harjoituksia oppikoulujen alaluokille*. Gummerus 1916

## Toimitustöitä
* * Suomen jääkärit I–II – Elämä ja toiminta sanoin ja kuvin* ; toimituskunta Jaakko Suomalainen (päätoimittaja), Johannes Sundvall, Emerik Olsoni, Arno Jaatinen. Osakeyhtiö Sotakuva, Kuopio 1918–1920, 2. painos 1933, ilmestyi ruotsinkielisenä nimellä *Jägarbataljonen 27 : en historik i ord och bild I–II*. Söderström, Helsingfors 1919–1921

## Suomennoksia
* F. Ohrt : *Kalevala kansanrunoelmana ja kansalliseepoksena* ; suomentanut Jaakko Suomalainen ; suomalaisen laitoksen tarkastanut tekijä ja Kaarle Krohn. Kansanvalistusseura, Helsinki 1909
* Selma Lagerlöf : *Antikristuksen ihmetyöt*. WSOY 1910

## Lähteet
Viljo (saimaannorppa)

**Viljo** (k. joulukuu 2019) oli Saimaan Haukivedellä elänyt saimaannorppa, joka oli lajinsa suurimpia milloinkaan tavattuja yksilöitä, ja sitä kutsuttiin myös Saimaan tunnetuimmaksi norpaksi. Viljon tarkka ikä ei ole tiedossa, mutta se oli kuollessaan ainakin 20-vuotias. Tutkijat nimesivät Viljon tunnistamisen yhteydessä lähimpänä olleen nimipäivän mukaan.

Viljo oli poikkeuksellisen kookas yksilö, sillä se painoi noin 130 kiloa, kun aikuisen urosnorpan tavallinen paino on 60–80 kiloa. Kyseessä oli vasta toinen tavattu yli satakiloinen norppa. Viljo punnittiin keväällä, mutta syksyllä norpat painavat vielä huomattavasti enemmän. Suurin tunnettu naaras painoi punnitushetkellä 97 kiloa. Pituutta Viljolla oli yli 1,5 metriä, kun aikuiset urosnorpat ovat normaalisti noin 1,3 metriä pitkiä.  

Viljo poikkesi muista urosnorpista myös elintavoiltaan, sillä se liikkui pienellä noin kolme kilometriä suuntaansa olevalla alueella. Viljon arveltiin myös kuuluvan seksuaaliseen vähemmistöön.

## Tutkimus ja julkisuus
Itä-Suomen yliopisto teki ensimmäiset havainnot Viljosta vuonna 2009, jolloin siihen asennettiin myös radiolähetin. Tutkijoiden suorittamassa punnituksessa Viljon painoksi saatiin 124 kg, pituudeksi 154 cm ja ympärysmitaksi 150 cm. Myöhemmissä tutkimuksissa paino tarkentui 126 kiloon. Aluksi Viljon arveltiin noin 30-vuotias, mutta myöhemmin tutkijat ilmoittivat sen olevan hieman yli 20-vuotias. 

Valtakunnallisesti tunnetuksi Viljo tuli keväällä 2015, kun saimaannorppien kuvaamiseen erikoistunut luontokuvaaja Juha Taskinen tapasi sen ensimmäisen kerran. Hän oli jo aikaisemmin kuullut tarinoita Haukivedellä elävästä poikkeuksellisen kookkasta norpasta. Viljosta tehtiin useita lehtijuttuja, ja siitä kerrotaan myös Taskisen vuonna 2019 ilmestyneessä teoksessa *Jää hyvin saimaannorppa*.

## Kuolema
Viljo löydettiin kuolleena tammikuussa 2020 Rantasalmen Haukivedeltä. Norppa oli löydettäessä ollut kuolleena jo muutaman viikon ajan. Ruokavirastossa tehdyssä ruumiinavauksessa kuolinsyyksi paljastui suolitukos ja laajalle levinnyt tulehdus.

## Lähteet
Surif

**Surif** on kaupunki Palestiinan Länsirannalla. Sen asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 17&nbsp;650.

## Maantiede

Surif sijaitsee Palestiinan Länsirannan eteläosassa Hebronin kuvernoraatissa noin 18 kilometriä Hebronin kaupungista pohjoiseen. Sen naapuripaikkakuntia ovat Beit Ummar ja Safa idässä, Al Jab'a pohjoisessa ja Kharas etelässä. Kaupungin vieressä sijaitsee Israelin siirtokunta Kfar Etzion ja lännessä kulkee Länsirannan ja Israelin vastainen raja. Surifin korkeus merenpinnasta on 537 metriä.

Vuotuinen keskimääräinen sadanta Surifissa on 660,2 mm ja keskilämpötila 15,7°C.

## Historia
Surifin nimi on johdettu syyriankielisestä sanasta *Srifa*, joka suomeksi viittaa rahan lyömiseen. Surifin Palestiinalaishallinnon alainen kunnallisvaltuusto perustettiin vuonna 1997. Huomattavia osia kaupungin maista on liitetty Israelin hallitsemiin alueisiin Länsirannalla. Länsirannan turva-aitaa alettiin rakentamaan kaupungin pohjoispuolella 2004 ja sen taakse jäi osa Surifin maista.

## Talous
Vuonna 2007 Surifin työssäkäyvästä väestöstä 55&nbsp;% oli työllistynyt Israelin työmarkkinoilla, 20&nbsp;% maataloudessa, 10&nbsp;% kaupanalalla, 10&nbsp;% hallinnossa tai yksityisellä sektorilla, 3&nbsp;% teollisuudessa ja 2&nbsp;% palveluissa. Työttömyysaste oli 40&nbsp;%. Ympäröivällä maaseudulla kasvatetaan esimerkiksi oliiveja, vehnää ja ohraa.

## Väestö
Palestiinan tilastokeskuksen mukaan Bani Surifin asukasluku oli vuonna 2016 arviolta 17&nbsp;650. Vuonna 2007 vastaava lukema oli 13&nbsp;165. Surifin asukkaat ovat muslimeja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Harppuunasienet

**Harppuunasienet** (Microsporidia) on sienikaari, jonka lajit ovat yksisoluisia. Kaaren yli miljoonasta lajista ainoastaan 1&nbsp;500 on nimetty nykyään. Noin kymmenen prosenttia lajeista on selkärankaisten, kuten ihmisten, loisia. Harppuunasienten koko vaihtelee 1–40 mikrometrin välillä, joten ne ovat eräitä pienimpiä aitotumaisia.

## Lähteet
*Microsporidia *www.mycobank.org*

### Viitteet
Sinkkiglukonaatti

**Sinkkiglukonaatti** ((C6H11O7)2Zn) on sinkki- ja glukonaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään lisäravinteissa ja eläinten rehuissa sinkin lähteenä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa sinkkiglukonaatti on valkeaa tai lähes valkeaa kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee hyvin veteen ja hyvin vähän etanoliin, mutta ei muihin orgaanisiin liuottimiin. Se voi esiintyä kidevedellisenä aina trihydraattiin saakka riippuen valmistustavasta. Yhdistettä valmistetaan neutraloimalla muita sinkkiyhdisteitä glukonihapolla. Sinkkiglukonaattia käytetään ravintolisissä ja eläinten rehussa sinkin lähteenä, koska tässä muodossa sinkki on helposti imeytyvää.

## Käyttöturvallisuus
Sinkkiglukonaatin LD50-arvo on >5&nbsp;g/kg (rotille suun kautta annosteltuna). Sitä pidetään yleisesti turvallisena lisäravinteena ihmisille, tosin yhdessä tapauksessa kaksi vuotta jatkuneen käytön jälkeen nauttijalle kehittyi anemia ja neutropenia. Myös anosmiaa on raportoitu käytön seurauksena.

## Lähteet
Piiskasiimasienet

**Piiskasiimasienet** eli **kytridit** (Chytridiomycota) on sienikaari, johon kuuluu viisi luokkaa ja 16 lahkoa maailmanlaajuisesti. Kaaren nimi tulee kreikan kielen sanasta *chytridion*, joka tarkoittaa "pientä ruukkua". Sana "pieni ruukku" viittaa piiskasiimasienten parveiluitiöihin. Suurin osa lajeista on hajottajia tai kasvien ja eläinten loisia.

## Luokat
*Chytridiomycetes
*Mesochytriomycetes
*Monoblepharidomycetes
*Hyaloraphidiomycetes
*Sanchytriomycetes

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Laji.fi: Chytridiomycota
* ITIS: Chytridiomycota 
* John Webster, Roland Weber: Chytridiomycota, Cambridge University Press, 2007
Aleksandr Aljabjev

**Aleksandr Aleksandrovitš Aljabjev** (; 15. elokuuta 1787 Tobolsk – 6. maaliskuuta 1851 Moskova) oli venäläinen säveltäjä.

## Elämä ja ura
Aljabjevin isä oli varakuvernööri, joka toimi paikallisen teatterin ja orkesterin suojelijana. Tuleva säveltäjä sai opetusta jo kotonaan. Vuonna 1796 perhe muutti Pietariin, jossa Aljabjev 14-vuotiaana liittyi kaivosteollisuuden palvelukseen ja samalla opiskeli musiikkia I. G. Millerin johdolla. Vuodesta 1804 hän asui Moskovassa. Hänen ensimmäiset teoksensa julkaistiin vuonna 1810. Vuodelta 1815 on jousikvartetto E-duurissa.

Vuonna 1812 Aljabjev liittyi vapaaehtoisena husaarirykmenttiin. Hän sai useita tunnustuksia toiminnastaan tuon vuoden sodassa. Hän päätti sodan kapteenin arvossa ja vetäytyi vuonna 1823 everstiluutnantin arvossa.  Vuodesta 1823 hän asui jälleen Moskovassa, jonka teatterielämään osallistui aktiivisesti. Hän sävelsi muun muassa Aleksei Verstovskin ja F. E. Scholzin kanssa prologin Bolšoi-teatterin avajaisiin. Hän oli dekabristien ystävä.

Vuonna 1825 Aljabjev pidätettiin epäiltynä murhasta ja vaikka syytöksiä ei todistettu, hänet lähetettiin Siperiaan ja vuonna 1828 takaisin Tobolskiin. Siellä hän johti orkesteri- ja kuorokonsertteja sekä työskenteli pianistina. Aljabjev oli kiinnostunut eri kansojen musiikista. Hän asui vuosina 1832–1833 Kaukasuksella ja vuosina 1833–1834 Orenburgissa, sitten Moskovan kuvernementissa. Hän kirjoitti ylös Kaukasuksen, baškiirien, kirgiisien, turkmeenien ja tataarien kansanlauluja. Vuonna 1834 hän julkaisi kirjan ukrainalaisista kansanmelodioista.

Vuonna 1843 Aljabjev sai luvan asua taas Moskovassa, vaikkakin poliisin valvonnassa. Hän kirjoitti musiikkia draamatuotantoihin. Erityisen merkittäviä ovat kuitenkin laulut, joita Aljabjev sävelsi muiden muassa Anton Delvigin, Aleksandr Puškinin, Vasili Žukovskin, Nikolai Jazykovin, Ivan Kozlovin, Nikolai Ogarjovin ja Pierre-Jean de Bérangerin runoihin. Laulujen joukossa on esimerkiksi rakkausmonologeja. Venäläisessä romanssissa Aljabjev teki uudistuksia kehittämällä laulumelodian mahtipontisuutta, lisäämällä harmonian ja tekstuurin ilmaisullista arvoa sekä tekemällä piano-osuudesta itsenäisen. Maanlaajuista suosiota sai laulu "Satakieli" ("Solovei", 1826), jonka sanat olivat Delvigin. Säveltäjän tuotantoon kuuluu myös muun muassa kuusi oopperaa, baletti, 20 musiikkikomediaa, sinfonista musiikkia ja kamarimusiikkia. Teatterimusiikissa 1820-luvulta 1840-luvun alkuun Aljabjev käsitteli maailmankirjallisuuden, kuten William Shakespearen ja Puškinin aiheita. Aljabjev haudattiin Simonovskin luostariin Moskovassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Aurinkokeskeinen kiertorata

**Aurinkokeskeinen kiertorata** (myös **heliosentrinen kiertorata**, lyh. **HCO**) on Aurinkoa kiertävä kiertorata. Aurinkokeskeisillä radoilla ovat Aurinkokunnan neljä sisempää kiviplaneettaa, kun asteroidivyöhykkeen ulkopuolella olevat ulommat planeetat kiertävät Aurinkokunnan massakeskipisteessä sijaitsevaa barysentrista koordinaattia. Radalle laukaiseminen Maasta edellyttää Maan pakonopeuden ylittämistä.

Ensimmäinen keinotekoinen aurinkokeskeiselle radalle laukaistu esine oli vuonna 1959 laukaistu Luna 1 -luotain. Kuuhun törmäytettäväksi suunniteltu luotain väisti suunnitellun törmäyksensä väärin ajoitetun rakettivaiheen polton seurauksena. Heliosentrisiä ratoja on käytetty myös avaruusromun, kuten käytettyjä rakettivaiheiden hautakiertoratoina.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Peräsiimaiset

**Peräsiimaiset** (Opisthokonta) on suuri aitotumaisryhmä, johon kuuluvat eläimet ja sienet sekä useita yksisoluisia alkueliöitä. Sekä geneettiset että rakenteelliset tutkimukset osoittavat Opisthokonta-ryhmän olevan monofyleettinen.

## Historia
Eläinten ja sienten välisen sukulaissuhteen osoitti ensimmäisenä Thomas Cavalier-Smith vuonna 1987; hän kutsui ryhmää nimellä *Opisthokonta*. Myöhemmin 1990-luvulla tutkimukset vahvistivat sukulaisuussuhteen.

## Lähteet
Itäinen Tarvonsilta

**Itäinen Tarvonsilta** () on 150 metriä pitkä silta Lankiniemen ja Tarvo-nimisen saaren välissä Helsingin Munkkiniemessä. Tarvon länsipuolella sijaitsee Läntinen Tarvonsilta. Silta ylittää Itäisen Tarvonsalmen, joka yhdisti Laajalahden Isoon Huopalahteen ennen kuin 100 metriä sillasta pohjoiseen sijaitseva moottoritiepenger katkaisi salmen 1960-luvulla. Silta on tarkoitettu kävely- ja pyöräliikenteelle.  

 

Ensimmäiset sillat Tarvolle rakennettiin vuonna 1915 osana tykkitietä Laajalahden ja Munkkiniemen välille, joka oli osa venäläistä Krepost Sveaborg -linnoitusketjua. Ensimmäinen ponttonisilta rakennettiin vuonna 1998. Tämä silta asetettiin käyttökieltoon marraskuussa 2023 talvimyrskyn aiheutettua vahinkoa sillan rakenteelle. Uusi ponttonisilta rakennettiin syksyllä 2025.

## Lähteet
Artemi Vedel

**Artemi Vedel** ( ; 13. huhtikuuta 1767 Kiova – 26. heinäkuuta 1808 Kiova) oli ukrainalainen säveltäjä.

Vedel opiskeli Kiovan Mohyla-akatemiassa, minkä jälkeen hänet lähetettiin vuonna 1787 Moskovaan johtamaan kenraalikuvernööri P. Jeropkinin kuoroa. Vuonna 1792 hän palasi Kiovaan johtamaan kenraali Andrei Levanidovin komennuksessa ollutta sotilaskuoroa. Vuonna 1796 hän matkusti Levanidovin seurassa Harkovaan johtamaan korkeakoulun kuoroa. Suurin osa Vedelin kuorokonsertoista ja muista teoksista on peräisin vuosilta 1792–1797.

Vuonna 1797 tsaari Paavali I kielsi kuorokonserttojen ja muun liturgiaan kuulumattoman musiikin esittämisen kirkossa. Tämä kielto vahingoitti Ukrainan musiikkikulttuuria ja Vedelin uraa. Vuonna 1798 Paavali I poisti Levanidovin virasta, joten Vedel jäi vaille tukijaa. Hän palasi Kiovaan etsimään kuorotyötä ja liittyi lyhyesti Kiovan luolaluostariin, johon kuitenkin pettyi. Vuonna 1799 Vedel suljettiin mielisairaalaan, koska kirkon johto oli väittänyt asiattomia merkintöjä uskonnollisessa kirjassa hänen tekemikseen. Tämä päätti Vedelin luovan työn. Hänen teostensa julkaiseminen ja esittäminen oli kiellettyä sekä Paavali I:n että Aleksanteri I:n aikana. Oleksandr Košitš oli yksi ensimmäisistä kuoromestareista, jotka sisällyttivät Vedelin töitä kuoron ohjelmistoon.

Vedelin koko tuotanto koostuu hengellisestä a cappella -kuoromusiikista. Kuorokonserttoja häneltä tunnetaan 31. Tunnetuimpia teoksista ovat olleet kuorokonsertto *Na rekah Vavilonskih* ja trio *Pokajanija otverzi mi dveri*.

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Förby

**Förby** on Särkisalon suurin kylä. Se sijaitsee Isoluodon länsirannalla nykyisessä Salon kaupungissa Varsinais-Suomessa.

Förbyn asutus on hajallaan pitkin kylän aluetta. Kylän eräänlainen keskus on Förbyn satama, jonka yhteydessä sijaitsee kesäkahvila Vinssi ja uimaranta. Sataman pohjoispuolella on entinen kalkkitehdas ja lakkautettu Förbyn kaivos. Kaivos ja tehdas ovat leimanneet Förbytä koko 1900-luvun ajan ja kylästä löytyy vanhaa työväenasutusta.

Förbyn maasto on hyvin kallioista. Kylän alueella on louhittu kalkkia jo 1600-luvulta lähtien. Kylän eteläosassa mäkien väliin jäävät laaksot ovat peltoa. Förbyn kaakkoiskulmaan on syntynyt koivistolaisten rakentama Uudenkylän kulmakunta. Förbyn lounaiskulmalla on pitkä niemimaa Vähämaa. Kylän ranta-alueille on syntynyt paljon kesäasutusta samalla kun vanha vakituinen asutus on vähenemässä työpaikkojen vähetessä.

## Lähteet
High-tech-arkkitehtuuri

**High-tech-arkkitehtuuri** eli **strukturaalinen ekspressionismi** on myöhäismoderniin kuuluva arkkitehtoninen tyyli, joka ilmaantui 1970-luvulla. Se sisällyttää elementtejä high-tech-teollisuudesta ja -teknologiasta rakennusten suunnitteluun. High-tech erkani modernismista, hyödyntäen teknologian ja rakennusmateriaalien uusia edistysaskeleita. Se korostaa läpinäkyvyyttä suunnittelussa ja rakentamisessa, tuoden esille rakennuksen perusrakenteet ja funktion sekä sisätiloissa että julkisivussa. High-tech käyttää laajasti terästä, lasia ja sementtiä, sillä näitä materiaaleja kehitettiin eteenpäin ja ne tulivat saataville laajemmin eri muodoissa tyylin kehittymisen aikoihin.

High-tech keskittyy luomaan mukautuvia rakennuksia materiaalivalintojen, sisäisten rakenne-elementtien ja ohjelmallisen suunnittelun kautta. Se pyrkii välttämään yhteyksiä menneisyyteen ja hylkää vanhemmissa arkkitehtonisissa tyyleissä usein käytetyt rakennusmateriaalit. Yleisiä piirteitä ovat riippuvat tai ylitse ulottuvat kerrokset, sisätilojen kantavien tukiseinien puute ja tilojen muokattavuus. Joissakin rakennuksissa on huomiota herättävän kirkkaita värejä yrityksenä herättää vaikutelma piirroksesta tai kaaviosta.

Tyylin varhaisimmissa esimerkeissä käytetään paljon rakenneterästä. Kun ontot rakenneosat tulivat saataville 1970-luvun alussa, high-tech-arkkitehtuuri teki niillä paljon kokeiluja. High-tech hyödyntää tehdasestetiikkaa ja pienempien huoltoalueiden ympäröimiä suuria keskelle asetettuja tiloja luodakseen vaikutelman avoimuudesta, rehellisyydestä ja läpinäkyvyydestä. Tyylin tärkeimpiin edustajiin kuuluvat yhdysvaltalais-kolumbialainen Bruce Graham, yhdysvaltalais-bangladeshilainen Fazlur Rahman Khan, brittiläiset Norman Foster, Richard Rogers, Michael Hopkins, italialainen Renzo Piano, ja espanjalainen Santiago Calatrava, kaikki arkkitehtejä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Otto Laurila

**Otto Johannes Laurila** (23. syyskuuta 1886 Lempäälä − 21. syyskuuta 1973 Lempäälä) oli suomalainen korkeimman oikeuden oikeusneuvos.

Laurilan vanhemmat olivat Lempäälän Perälän kylässä Laurilan tilan omistanut maanviljelijä Juho Evert Laurila ja Amanda Arvonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta 1906 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1908, filosofian maisteriksi 1910 ja molempien oikeuksien kandidaatiksi 1913. Hän sai varatuomarin arvon 1916.

Laurila aloitti uransa Valtiokonttorin notaarina ja senaatin oikeusosaston ylimääräisenä kopistina. Hän oli vuodesta 1919 alkaen oikeusministeriön virkamiehenä ja toimi viimeksi esittelijäneuvoksena ja kansliapäällikkönä 1931−1932. Hän oli korkeimman oikeuden oikeusneuvoksena 1932−1956 jääden eläkkeelle 1956. Nuorempana hallitussihteerinä ollessaan Laurila oli esittelijänä kun Suomen hallitusmuoto vahvistettiin heinäkuussa 1919. 

Otto Laurila oli naimisissa vuodesta 1962 Maire Kaarina Linturin kanssa.

## Teoksia
Nimellä *O. J. Laurila*:
* *Kunnallisverolait* ; selityksillä varustaneet O. J. Laurila ja Eino J. Ahla. Otavan asetuskokoelma 40. Otava 1922, 3. uud. painos 1930
* *Vilpillisestä mainonnasta*. Mainosmiesten kerhon julkaisuja 2. Helsinki 1930
* *Oikea ja väärä ilmoitustilasto : prof. [[Brynolf Honkasalo]]n ja oikeusneuvos O. J. Laurilan asiantuntijalausunto Markkinatutkimus oy:n laatimasta ja Liiketaidon julkaisemasta ilmoitustilastosta joulukuussa 1950*. Aamulehti, Tampere 1951

## Lähteet
Täplälilja

**Täplälilja** (*Lilium hansonii*) on liljakasvien (Liliaceae) heimoon kuuluva liljojen (*Lilium*) suvun kasvilaji. Lajin kaksiosainen nimi *Lilium hansonii* on nimetty taidemaalari Peter Hansonin mukaan.

Täplälilja on kotoisin Japanista, Kiinasta sekä Koreasta ja on sittemmin levinnyt laajalle alueelle Itä-Aasiaan. Täpläliljaa ei juurikaan esiinny Euroopassa luonnonvaraisena mutta sitä viljellään koristekasvina ja puutarhakasvina monissa Euroopan valtioissa.

Täplälilja on noin 120 senttimetrin korkuinen lilja, joka kukkii heinäkuussa kellanoransseja kukkia. Varsi ja lehdet ovat vihreät; varsi on usein lehtiä tummempi. Kukat tuoksuvat voimakkailta.

## Kuvia

Tiedosto:Lilium hansonii (Kowal garden).jpg
Tiedosto:Lilium hansonii.jpg
Tiedosto:Lilium hansonii (seedpods).jpg
Tiedosto:Hanson's Lily Lilium hansonii Flower 1637px.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pierre van Maldere

**Pierre van Maldere** (16. lokakuuta 1729 Bryssel – 1. marraskuuta 1768 Bryssel) oli belgialainen säveltäjä. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa koomisia oopperoita ja nelisenkymmentä sinfoniaa.

Maldere opiskeli viulunsoittoa Jean-Joseph Fioccon ja Henri-Jacques de Croesin johdolla. Hän soitti usein kuninkaallisessa kappelissa Brysselissä ja oli Karl Alexander Lothringenin suosikki, joka sai nimityksen tämän konserttien johtajaksi. Maldere matkusti paljon, ja hänen oopperoitaan esitettiin Wienissä sekä Pariisissa. Hän toimi Brysselin suuren teatterin johtajana ja sävelsi tänä aikana kaksi koomista oopperaa sinne. Malderen sinfonioissa on klassinen kolmiosainen rakenne. Hänen viulusonaateissaan ja trioissaan kuuluu italialaisen barokkimusiikin vaikutus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Suru (täsmennyssivu)

**Suru** voi tarkoittaa seuraavia:

* suru, tunne
* Suru, kylä Kuusalussa Virossa
* Suru, kylä Būšehrin provinssissa Iranissa
* Suru, kylä Hormozgānin provinssissa Iranissa
* Suru, kylä Kermānin provinssissa Iranissa
* Suru, kaupunki Nigeriassa
Noro

**Noro** on virtavesi, joka on pienempi kuin puro.

## Määrittely
Noron ja puron ero on määritelty Suomen vesilaissa 2011. Noron valuma-alue on yleensä alle 10 neliökilometriä. Jos uomassa virtaa jatkuvasti vettä ja siellä liikkuu merkittävästi kalaa, kyseessä on puro, vaikka valuma-alue olisi pienempikin. Tärkein ero puroon on se, että noro jää kuivilleen säännöllisesti. Norossa myös virtaama on pienempi ja uoma vähäisempi. Eliölajisto on noroissa samantapaista kuin puroissa, mutta suuremmat eläimet kuten kalat ja ravut yleensä puuttuvat.

## Norot pienvesinä
Yhdessä purojen, lampien, lähteikköjen, fladojen ja kluuvien kanssa norot luetaan pienvesiin.

## Norot suhteessa vesistön määritelmään
Joki, puro ja noro ovat virtavesiä, mutta Suomen vesilain 2011 mukaan noro, toisin kuin puro ja joki, ei ole vesistö, vaikka se voikin olla vesilailla suojeltu vesiluontotyyppi.

## Lähteet
*

### Viitteet