open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pitsi

**Pitsi** on langasta tehty koristeellinen kangas, joka voidaan valmistaa usealla eri tekniikalla käsin tai koneellisesti.  Pitsi valmistetaan koristeeksi ja se on usein rakenteeltaan verkkoa, jossa erikokoiset silmukat tai pistot muodostavat kuvioita. Asusteena käytettäessä pitsi usein on nauhamaista ja kiinnitetään liinavaatteen tai vaatekappaleen reunaan, mutta voi olla myös itsenäinen esine (pitsiliina), vapaamuotoinen koriste esimerkiksi upotuksena, tai kangasmainen (esimerkiksi morsiushuntuna).

Pitsiä tehdään käsin muun muassa ommellen eli neulalla kirjontaa muistuttavalla tekniikalla, mutta myös irrallisena ilman pohjakangasta, virkkaamalla, nypläämällä, tai neulomalla. Muita tekniikoita ovat muun muassa käpypitsi eli frivolitee-pitsi ja battenbergin- eli renessassipitsin nimellä tunnettu nauhapitsi, jossa kapeaa nauhaa ommellaan koristeellisiin muotoihin. Myös kangaspuilla voi tehdä pitsipoimintaa. Sitä kudottaessa loimilankoja kierretään yhteen, jolloin kankaaseen muodostuu reikiä. Solmeilulla, kuten fransuilla ja makramee-tekniikalla, saa aikaan myös pitsimäisiä koristuksia.

Aluksi pitsiä tehtiin ommellen Italiassa, Ranskassa ja Flanderissa. Flanderissa kehittyi myös nypläys, jossa puisiin nypylöihin kiinnitettyjä lankoja solmitaan ja palmikoidaan yhteen. Nyplätty ja ommeltu pitsi luetaan niin kutsuttuihin aitopitseihin, joita pidetään pitseistä arvokkaimpina. Nykyään pitsiä valmistetaan pääasiassa koneellisesti. Suomen ensimmäisen koneellisen pitsin ja nauhojen kudontatehtaan perusti Pietarsaareen vuonna 1911 Anders Lassfolk.

Suomessa erityisen tunnettuja pitsejä ovat Rauman nyplätyt pitsit. Kansainvälisesti tunnettuja ovat Venetsian, Brysselin ja Ranskan pitsilaadut.

* frivolitee eli käpy- tai sukkulapitsi: solmuilla päällystetyistä lankalenkeistä muodostuva pitsi. Kävyllä eli pienellä sukkulalla solmimisen lisäksi frivoliteepitsiä voidaan valmistaa neulalla tai virkkuukoukulla.
* nyplätty pitsi: lukuiset langat solmitaan ja punotaan yhteen nuppineulojen avulla monimutkaisiin muotoihin.
* irlanninpitsi: irtonaiset virkatut pitsiaiheet kuten kukkaset ja lehdet sommitellaan kuvioiksi ja yhdistetään virkkaamalla niiden välille verkkoa.
* tyllipitsi: tyllipohjalle ommellaan tai virkataan kuvioita.
* nauhapitsi: kapeaa ohutta nauhaa sommitellaan ommellen lenkeiksi ja kiemuroiksi.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Koskennurmi-Sivonen, Ritva. (toim.) Lankatekniikoiden käsikirja. Helsinki: Tammi, 2013. (Käpypitsi s.186–193).

## Aiheesta muualla

* Rauman Pellava ja Pitsi .
* Raumanpitsi .
* Csetneki Magyar Csipke, Hungarian lace .
* Csetneki Magyar Csipke Galeria .
* Heinämaan pitsiperinne
Miekkavala

**Miekkavala** oli C. G. E. Mannerheimin Antrean asemalla 23. helmikuuta 1918 luettu päiväkäsky Vaasan senaatin johtamille Suomen virallisille joukoille.

Päiväkäskyssä Mannerheim lausui muun muassa seuraavaa:
:”En pane miekkaani tuppeen ennen kuin kaikki linnoitukset ovat meidän käsissämme, ennen kuin laillinen järjestys vallitsee maassa, ennen kuin viimeinen Leninin soturi ja huligaani on karkotettu niin hyvin Suomen kuin Vienan Karjalastakin...”

Mannerheim suunnitteli kansainvälisen retkikunnan kokoamista Pietarin vapauttamiseksi bolševikeistä. Hanke kuitenkin kaatui valtiollisen tuen puutteeseen. Miekkavala nostatti Suur-Suomi- ja heimoaatetta ja rohkaisi suomalaisia heimosotiin.

1920- ja 1930-luvuilla Mannerheim joutui lunastamatta jääneen lupauksensa vuoksi heimoaktivistien ja oikeistoradikaalien arvostelun kohteeksi. Varsinkin IKL:n kansanedustaja Elias Simojoki arvosteli Mannerheimia voimakkaasti.

Jatkosodan aikana vuonna 1941 antamassaan Miekantuppipäiväkäskyssä Mannerheim viittasi tähän puheeseensa. Tällä käskyllään hän halusi vastata arvosteluun ja lupasi toteuttaa Miekkavalassa antamansa lupauksen.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Miekkavala Tampereen yliopiston Suomen itsenäistymisestä käsittelevällä sivulla
Heta Gylling

**Heta Aleksandra Gylling** (o.s. *Lehtonen*, vuosina 1978–1999 **Häyry**, s. 22. toukokuuta 1955 Joensuu) on suomalainen filosofiantutkija, joka toimi käytännöllisen filosofian professorina Helsingin yliopistossa. Hän on erityisesti perehtynyt ihmisoikeus- ja sananvapauskysymyksiin. Erityisaloja ovat etiikka, yhteiskuntafilosofia, oikeusfilosofia, liberalismi, oikeudenmukaisuusteoriat ja soveltava filosofia. Hän on julkaissut filosofisia teoksia myös nimellä **Heta Häyry** silloisen aviomiehensä Matti Häyryn kanssa.

Gylling alkoi perehtyä soveltavan etiikan kysymyksiin professori Timo Airaksisen johdolla Helsingissä 1980-luvulla. Hänen tutkimuksensa suuntautui aluksi aborttiin, josta hän julkaisi 1980-luvulla muutamia tekstejä sekä väitöskirjan vuonna 1990. Sen jälkeen Gyllingin tutkimukset suuntautuivat lääketieteessä ja lääkärintoimessa esiintyvään paternalismiin, josta hän julkaisi Routledgen kustantamia teoksia. Gylling on yleisenä linjana päätynyt puolustamaan autonomiseen ja rationaaliseen ajatteluun kykenevän potilaan itsemääräämisoikeutta. Tämä näkyy myös hänen suhtautumisessaan aborttiin, jossa hän puolustaa naisen oikeutta tehdä abortti missä tilanteessa tahansa, jossa hän on tietoinen valintansa seurauksista. Hän ei näe sikiötä persoonana, jolla olisi ihmisen oikeudet, eikä usko, että pelkkä potentia kehittyä persoonaksi on ratkaiseva aborttikysymyksen kannalta.

Gyllingistä tuli Helsingin yliopiston soveltavan etiikan professori vuoden 2002 maaliskuussa.

Gylling meni naimisiin professori Timo Airaksisen kanssa vuonna 2013.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 
* 

### Toimittajana
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Eerik Maununpoika

**Eerik Maununpoika** oli seuraavien henkilöiden nimi:

* Eerik Maununpoika (1339–1359), Skånen herttua, Ruotsin kuningas 1356–1359
* Eerik Maununpoika (1282–1318), Södermanlandin herttua
* Eerik II Maununpoika (1268–1299), Norjan kuningas  1280–1299.
Katuhaukka

**Katuhaukka** (engl. *Street Hawk*) on yhdysvaltalainen ABC:n tuottama televisiosarja, jota tehtiin 13 jaksoa vuosina 1983–1984. ''Ritari Ässän'' suosion vanavedessä luodun sarjan esittäminen alkoi Yhdysvalloissa 4. tammikuuta 1985 ja päättyi 16. toukokuuta 1985. Sarja kertoi Jessie Mach (Rex Smith) -nimisestä poliisista, joka taisteli salaisen henkilöllisyyden turvin rikollisia vastaan erikoisvarustellulla moottoripyörällä. Jessien tukena oli Katuhaukka-projektin pääsuunnittelija, FBI:n agentti Norman Tuttle (Joe Regalbuto), joka opasti Los Angelesin kaduilla ajelevaa Jessietä komentokeskuksesta käsin. Komentokeskuksessa oli yhteys kaikkiin mahdollisiin poliisin tietopankkeihin ja hätäkanaviin, joiden ansiosta miehet pysyivät aina ajan tasalla, missäpäin rikos oli tapahtumassa.

Katuhaukka-moottoripyörässä oli useita erikoistoimintoja. Pilottijaksosta lähtien pyörän vakiovarusteena oli kyky pysähtyä täydestä vauhdista lähes silmänräpäyksessä, hyppytoiminto, joka nosti moottoripyörää paineilmalla useita metrejä ylöspäin, ja jonka ansiosta korkeidenkin esteiden yli pääsi vauhdissa, sekä komentokeskuksesta käsin aktivoitava tietokoneohjattu hyper-ajo, jolla saavutettiin 300 mailin (480 km/h) tuntinopeus. Moottoripyörässä oli myös tehtäviä helpottavia laitteita, esimerkiksi infrapunakamera ja kyky muuntautua nopeasti kaupunki- ja maastoajoon. Aseistuksena pyörässä oli aluksi vain pieni lasertykki, mutta sarjan edetessä Norman Tuttle asensi pyörään lisää aseita. Seuraksi tulivat lämpöhakuohjukset sekä pienoiskonekivääri.

Sarjan tunnusmusiikkina toimi Tangerine Dream -yhtyeen kappale ”Le Parc”.

## Sarjan jaksot
# Street Hawk (kahden tunnin pilottijakso)
# A Second Self
# The Adjuster
# Vegas Run
# Dog Eat Dog
# Fire on the Wing
# Chinatown Memories
# The Unsinkable 453
# Hot Target
# Murder is a Novel Idea
# The Arabian
# Female of the Species/The Assassin
# Follow the Yellow Gold Road

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Katuhaukan epävirallinen fanisivu 
*
Efraim

**Efraim** () oli Raamatun Joosefin ja Onin papin Poti-Feran tyttären Asenatin toinen poika. Efraim ja hänen isoveljensä Manasse syntyivät Egyptissä seitsemän hyvän vuoden aikana (1. Moos. 41:50-52). Isoisä Jaakob kuitenkin siunauksessaan nosti Efraimin esikoisasemaan.

Efraimin heimoalue sijaitsi Benjaminin maiden pohjoispuolella. Efraimin heimo taipui Samuelin kehotuksesta Daavidin kuninkuuteen, mutta myöhemmin vaikutti valtakunnan jakautumiseen.

Raamatussa on Efraimin mukaan nimetty metsä Jordanin itäpuolella (2 Sam. 18:6) ja eräs Jerusalemin kaupungin porteista (2. Kun. 14:3).

Efraim on symboloinut myös myöhemmin heimon asuttamalla alueella sijainnutta Samariaa.

## Lähteet
Eerik Maununpoika (herttua)

**Eerik Maununpoika** (1282–1318) oli Ruotsin kuningas Maunu Ladonlukon poika, Ruotsin herttua. Hän ja hänen veljensä Suomen herttua Valdemar vangitsivat veljensä Birger-kuninkaan Håtunassa ja pakottivat hänen luovuttamaan heille suuren osan valtakuntaa. Vuonna 1310 laaditussa Ruotsin valtakunnanjakosopimuksessa Eerikin hallinaan annettiin Länsi-Götanmaa, Värmlanti ja Möre. Eerik ja Valdemar vangittiin vuonna 1317 Nyköpingissä, ja he kuolivat nälkään.

Eerik Maununpojan puoliso oli Ingeborg Norjalainen. Heidän poikansa oli myöhemmin sekä Norjan että Ruotsin kuninkaaksi kohonnut Maunu Eerikinpoika. Eerikin toinen lapsi Eufemia Eerikintytär oli kuningas Albrekt Mecklenburgilaisen äiti.

## Lähteet
Snorri Sturluson

**Snorri Sturluson** (**Snorre Sturlasson**) (1179 Hvamm, Islannin vapaavaltio – 23. syyskuuta 1241 Skálholt, Islanti) oli Islannin kuuluisin historiankirjoittaja, runoilija ja poliitikko. Hänen kirjoittamansa Proosa-Edda ja Heimskringla ovat erittäin tärkeitä lähteitä Skandinavian varhaishistorian ja skandinaavisen muinaisuskonnon tutkijoille. 

Snorri oli yksi Islannin mahtavimmista päälliköistä 1200-luvulla.

## Elämäkerta

### Sukutausta
Snorri Sturlusonin esi-isä oli viikinkiajan skaldi Egill Skallagrímsson, josta Snorri laati saagan. Snorri kuului aristokraattiseen Sturlungar-sukuun. Suvun mukaan on nimetty Sturlungien aika, noin vuosina 1220&ndash;1264 vallinnut väkivaltaisuuksien ja levottomuuksien aikakausi. Se johti siihen, että Islanti menetti itsenäisyytensä Norjan kuninkaalle. Snorrilla oli kaksi vanhempaa veljeä: Þórður Sturluson (vanhempi) ja Sighvatur Sturluson. Hänen isänsä oli Sturla Þórðarson ja äitinsä Guðný Böðvarsdóttir.

### Politiikassa
Snorrin kasvatti kuitenkin suurta osaa eteläisestä Islantista hallinnut Jón Loptsson Oddaverjan suvusta. Suku oli tuon ajan Islannin mahtavin, ja sen luona asuessaan Snorrilla oli hyvät mahdollisuudet saada kirjallista koulutusta. Jónilta Snorri omaksui sekä islantilaisen perinteen syvällisen tuntemuksen että eurooppalaisen avarakatseisuuden. Vuonna 1199 Snorri meni naimisiin varakkaan perijättären kanssa, ja alkoi kerätä itselleen omaisuutta ja valtaa. Snorri oli vuosina 1215–1218 ja 1222–1231 Islannin parlamentin alltingin yleiskäräjien puhemiehenä.

Vuonna 1218 Norjan kuningas Haakon IV kutsui Snorrin Norjaan. Norjassa Snorri osallistui aktiivisesti politiikkaan ja vakuutti Haakonin siitä, että Snorri voisi nousta Islannin kuninkaaksi ja Haakonin vasalliksi. Snorri ystävystyi myös jaarli Skúli Bardarssonin kanssa ja pääsi osaksi hirdiä eli kuninkaallista korkea-arvoista seuruetta. Snorri palasi Islantiin vuonna 1220, mutta seuraavien vuosien aikana hän suhteensa kuningas Haakoniin heikkeni.

### Kuolema
Snorrin ystävä Skúli Bardarsson yritti kaapata vallan kuningas Haakonilta vuonna 1239, jolloin Snorriakin alettiin pitää petturina ja hän joutui kuninkaan epäsuosioon. Tästä syystä hänet tapettiin kotonaan Islannissa vuonna 1241 kuningas Haakonin käskystä.

## Teoksia
**[[Proosa-Edda]]*, skaldeille tarkoitettu runousopin ja mytologian käsikirja.
**[[Heimskringla]]*, esitys Norjan kuninkaiden historiasta. Suomennettu nimellä 
**Norjan Kuningastarinoita*. Otava, 1919
**[[Egillin, Kalju-Grimrinpojan saaga]]*.

## Lähteet
*Snorri Sturluson: *Edda*, 
*Snorrista englanniksi
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Vapaasti ladattavia Snorri Sturlusonin e-kirjoja Projekti Lönnrotilta sekä Project Gutenbergiltä
Lanny McDonald

**Lanny King McDonald** (s. 16. helmikuuta 1953, Craigmyle, Alberta) on kanadalainen pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

Ennen ammattilaisuraansa McDonald pelasi vuosina 1969–1971 Lethbridge Sugar Kingsissä Alberta Junior Hockey Leaguessa (AJHL) ja vuosina 1971–1973 Western Canada Junior Hockey Leaguessa (WCJHL), ensin kevään 1971 Calgary Centennialsissa ja myöhemmin Medicine Hat Tigersissa. Toronto Maple Leafs varasi McDonaldin NHL:ään numerolla neljä vuoden 1973 varaustilaisuudessa. Myös WHA-seura Cleveland Crusaders varasi McDonaldin samana vuonna, mutta hän valitsi WHA:n sijasta NHL:n.   

McDonaldin NHL-ura kesti vuodesta 1973 vuoteen 1989 ja hän pelasi Maple Leafsin lisäksi Colorado Rockiesissa ja Calgary Flamesissa. Hän toimi Rockiesissa ja Flamesissa kapteenina. Hän oli johdattamassa Flamesia Stanley Cupin voittoon vuonna 1989. Vuonna 1976 McDonald oli voittamassa Kanada Cupin mestaruutta.

McDonaldin siirto Maple Leafsista Colorado Rockiesiin joulukuussa 1979 herätti aikanaan paljon kritiikkiä Leafsin omistajaa Harold Ballardia kohtaan. Muita Ballardin kiisteltyjä siirtoja olivat mm. Darryl Sittlerin siirto Philadelphia Flyersiin vuonna 1982 ja Rick Vaiven siirto Chicago Blackhawksiin vuonna 1987. 

McDonald pelasi urallaan 1111 runkosarjaottelua, joissa hän teki 1006 pistettä (500 maalia ja 506 syöttöä). Pudotuspeliotteluita hänelle kertyi 117, joissa hän teki 84 pistettä (44 maalia ja 40 syöttöä). Pisteiden valossa parhaalla kaudellaan, 1982–1983, McDonald teki Flamesissa 98 pistettä (66 maalia ja 32 syöttöä). 

Vuonna 1983 hänet palkittiin Bill Masterton Memorial Trophyllä (omistautumisesta jääkiekolle) ja vuonna 1988 ensimmäistä kertaa jaetulla King Clancy Memorial Trophyllä (johtajuus kaukalossa ja sen ulkopuolella sekä humanitaarinen työ). Calgary Flames jäädytti McDonaldin pelinumeron #9 vuonna 1990. Hänet valittiin Hockey Hall of Fameen vuonna 1992. 

McDonald pitää hallussaan Calgaryn seuraennätyksiä eniten maaleja yhdellä kaudella tehneenä pelaajana (66) ja nopeimmin kaksi peräkkäistä maalia ottelussa tehneenä pelaajana (maalien välillä kuusi sekuntia ottelussa Detroit Red Wingsiä vastaan 22. maaliskuuta 1984).

## Tilastot

## Katso myös

* Luettelo Hockey Hall of Famen jäsenistä
* Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista
* Luettelo 500 NHL-maalia tehneistä pelaajista

## Lähteet
* Hockey Hall of Famen esittely
* Elite Prospects

## Aiheesta muualla
* McDonaldin haastattelu
Egill Skallagrímsson

**Egill Skallagrímsson** (n. 910 – n. 990) oli islantilainen skaldi eli viikinkiajan runoilija. Hän on kirjoittanut muun muassa ylistysrunoelman *Höfudlausn* (suom. 'Pään lunnaat'). Hänen elämäänsä kuvataan Snorri Sturlusonin kirjoittamassa *[[Egillin, Kalju-Grimrinpojan saaga]]ssa*.

## Lähteet
* Encyclopaedia Britannica: Egill Skallagrímsson

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Elegia

**Elegia** () on antiikkinen runoelma, joka on rakennettu elegisen distikonin eli elegiamitan mukaisista kaksoissäkeistä. Elegioita esitettiin aatelisten miesten pitojuhlissa ja säestettiin auloksella. Elegiat olivat Antiikin Kreikassa aiheeltaan yleensä rakkauslauluja, joskus myös valtiollisia ja filosofisia. Sana *eleginen* tarkoittaa suruvoittoista tai kaihomielistä. Elegialla ei antiikin Kreikassa kuitenkaan viitattu runon tunneviritykseen, vaan kyseessä oli oma runouden alalajinsa.

Tunnettuja muinaiskreikkalaisia elegiarunoilijoita olivat spartalainen Tyrtaios ja efesolainen Kallinos, jotka kirjoittivat taisteluelegioita 600-luvun eaa. puolivälissä. Elegioiden välityksellä esitti yhteiskunnallisia muutoksiaan myös Ateenan valtiomuodon uudistaja Solon (640–560 eaa.). Myös megaralainen, maanpakoon joutunut ylimys Theognis (580–520 eaa.) kirjoitti miete-elegioita, joissa hän esitteli poikarakastetulleen Kyrnokselle aatelisetiikkaa ja harvainvaltaista ideologiaansa. Tunnetuin antiikin Kreikan rakkauselegian edustaja oli puolestaan Mimnermos, (650–580 eaa.) joka käytti pitojuhlien ilmapiirissä virinneitä eroottisia tunteita inspiraationaan. Mimnermoksesta tuli roomalaisen, erotiikkaan keskittyneen elegian, merkittävin 
varhaiskreikkalainen esikuva.

Nykyään elegiaksi voi nimittää mitä tahansa tunteellista tai surumielistä runoa runomitan laadusta riippumatta. Elegia voi olla myös sävellys, jossa vallitsevana on suruvoittoisesti haaveileva, laulava melodia.
Elia

**Elia** voi viitata seuraaviin:

* Elia, *Vanhan testamentin* profeetta
* Elia, miehen etunimi
* Elia (Matti Wallgrén), Suomen ortodoksisen kirkon arkkipiispa (2024-)
* Eliá, kylä Chersónisoksen kunnassa Iraklionin alueyksikössä Kreetan saarella Kreikassa
* Eliá, kylä Nikosian alueella Kyproksella
* Eliá, saari Singitikóslahdessa Keski-Makedonian alueella Kreikassa
* Sukunimenä:
** Eljero Elia (s. 1987), alankomaalainen jalkapalloilija. 
** Jalmari Elia (1893–1949), suomalainen taidemaalari ja kuvanveistäjä
Elis

**Elis** () eli **Eliin alueyksikkö** (Περιφερειακή Ενότητα Ηλείας, *Perifereiakí Enótita Ileías*) on yksi Kreikan alueyksiköistä. Se sijaitsee Länsi-Kreikan alueella ja sen hallinnollinen keskus on Pýrgos. Alueyksikön pinta-ala on  neliökilometriä ja väkiluku  (2021).

Alueyksikkö sijaitsee Peloponnesoksen niemimaan luoteisosassa. Se vastaa paljolti historiallista Eliin maakuntaa ja antiikin Elistä.

## Maantiede

Eliin pohjois- ja koillispuolella sijaitsee Akhaian alueyksikkö, itäpuolella Arkadian alueyksikkö ja eteläpuolella Messenian alueyksikkö. Eliin alueella on paljon hedelmällistä tasankoa ja kukkulamaastoa. Itäosan vuoret ovat Arkadian vuorien jatkeita. Alueen tärkeimmät joet ovat Pineiós ja Alfeiós.

## Kunnat

Alueyksikkö jakaantuu seitsemään kuntaan seuraavasti:

## Historia
### Antiikki

Elis on yksi Kreikan historiallisista maakunnista. Antiikin aikana sen alue oli pääosin Eliin kaupunkivaltion vallassa. Varhaisina aikoina sen toinen merkittävä kaupunki oli Pisa. Elis tunnetaan ennen kaikkea Olympiasta, joka oli merkittävä Zeuksen kulttipaikka ja jossa järjestettiin kautta antiikin maailman kuulut Olympian kisat. Uskonnollisen merkittävyytensä vuoksi Elis kykeni pitkään pysymään erossa muiden alueiden välisistä sodista. 400-luvulla eaa. peloponnesolaissodan alussa elisläiset olivat Spartan liittolaisia. Myöhemmin he sotivat sekä Spartaa että 300-luvulla eaa. myös Arkadian liittoa vastaan.

### Myöhempi historia

Keskiajalla Elis oli muun Peloponnesoksen tavoin osa Bysantin valtakuntaa. Frankit valtasivat Eliin Bysantilta vuoden 1204 neljännen ristiretken jälkeen. Vilhelm Champlitte (Guillaume de Champlitte) otti tukikohdakseen Andravídan. Geoffroi de Villehardouin rakennutti sille Glarenzan (kreik. Glaréntza) sataman, josta tuli Peloponnesoksen länsirannikon tärkein satama, ja suojaksi Chlemoútsin linnan. Myöhemmin myös Glarenza linnoitettiin. Myös Santamérin linna rakennettiin samoihin aikoihin. Myöhemmin Elis päätyi venetsialaisille, jotka antoivat alueelle nimen Belvedere.

Nyky-Kreikan aiemmassa prefektuurijaossa Elis muodosti Eliin prefektuurin (Νομός Ηλείας, *Nomós Ileías*). Nykyinen Eliin alueyksikkö perustettiin vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman myötä, ja se korvasi tuolloin lakkautetun prefektuurin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elysion

**Elysion** tai **Elysionin kentät** (, ) on kreikkalaisen mytologian onnela, jossa jumalten suosikit elävät kuolemattomina ja ikuisesti nuorina. Homeroksen mukaan Elysionin kentät sijaitsivat kaukana lännessä Okeanos-valtameren äärellä. Myöhemmät kirjoittajat, esimerkiksi Vergilius, sijoittivat Elysionin Haadekseen.

Homeros kuvaa Elysionia onnelliseksi maaksi, jossa ei ole lunta, ei kylmää eikä sadetta, ja jossa aina puhaltavat Zefyroksen lempeät tuulet. Siellä onnen suosimat sankarit elävät onnellisina, koskaan kuolematta, viisaan Rhadamanthys-kuninkaan vallan alla. Hesiodoksen ja Pindaroksen Elysion sijaitsee Onnellisten saarilla läntisellä valtamerellä. Tämä taru usein yhdistetään onnelliseen Atlantiksen saareen. 

Pariisin pääkatu Champs-Élysées ja Élysée-palatsi on nimetty Elysionin kenttien mukaan.

## Katso myös
* Fiddler's Green
* Paratiisi
* Valhalla

## Lähteet
* 

### Viitteet
Liisa Salo-Lee

**Liisa Salo-Lee** (s. 1944 Nokia) on kulttuurienvälisen viestinnän emeritaprofessori Jyväskylän yliopistossa. Hän on Lissabonin Universidade Abertan kunniatohtori Portugalissa ja Kööpenhaminan NIAS (Nordic Institute of Asian Studies) Academic Associate.

Liisa Salo-Lee on kulttuurienvälisen viestinnän akateemisen opetuksen pioneereja Euroopassa ja toiminut professorina johtotehtävissä muun muassa Suomen ensimmäisissä kulttuurienvälisen viestinnän maisteri- ja tohtoriohjelmissa Jyväskylän yliopistossa. Hän on ollut SIETAR Europan (Society for Intercultural Education, Research and Training) puheenjohtaja ja Suomen Madridin kulttuuri-instituutin johtaja. Hänen tutkimusalueensa on kulttuurienvälinen dialogi erityisesti monikulttuurisissa työelämän konteksteissa. Kulttuurienvälinen dialogi liittyy olennaisesti myös Salo-Leen omaan tarinaan ja harrastuksiin (ChiJooga).

## Valikoidut julkaisut
* Salo-Lee, L. "Towards Integrative Intercultural Communication". Teoks. G. Rings & S. Rasinger (toim.) The Cambridge Handbook of Intercultural Communication. Cambridge: Cambridge University Press. (Ilmestyy 2020).
* Salo-Lee, L. & Crawford, B. 2017. "Intercultural Communication Study in Finland", teoks. Y.Y. Kim (toim.) The International Encyclopedia of Intercultural Communication 
* Salo-Lee, L. 2015. "Intercultural Communication as Intercultural Dialogue: Challenges and New Paths". Teoks. F. Jiang (toim.) China Intercultural Communication Annual. Beijing: China Social Sciences Press.
* Salo-Lee, L. 2009. "Seeing one´s own culture: A challenge for intercultural communication competence". Teoks. G.U. Bauer (toim.). Standpunkte und Sichtwechsel. München: IUDIUM Verlag GmbH.
* Salo-Lee, L. 2009. "Towards cultural literacy". Teoks. Kaivola, T. & Melén-Paaso (toim.). Tulevaisuus meissä. Kasvaminen maailmanlaajuiseen vastuuseen. Helsinki: Opetusministeriö.
* Salo-Lee, L. & Tamminen, T. 2006. "Ymmärtäminen ja inhimillinen vuorovaikutus". Teoks. Finnsight 2015. Tieteen, teknologian ja yhteiskunnan näkymät. Suomen Akatemia & Tekes.
* Salo-Lee, L. 2005. "Kohden kulttuurienvälistä kompetenssia". Teoks. T. Varis (toim.) Uusrenesanssiajattelu, digitaalinen osaaminen ja monikulttuurisuuteen kasvaminen. Helsinki: OSAKA-säätiö.
* Beltrán, L., Maestro, J. & Salo-Lee, L. (toim.) 2002. European Peripheries in Interaction. The Nordic Countries and the Iberian Peninsula. Alcala de Henares: Universidad de Alcalá.
* Vasko, V., Kjisik, H. & Salo-Lee, L. 1998. Culture in Finnish Development Cooperation. Helsinki: SAFA/Ministry for Foreign Affairs, Dept. of Development Cooperation.
* Salo-Lee, L., Malmberg, R. & Halinen, R. 1996/1998. Me ja Muut.   Kulttuurienvälinen viestintä. Helsinki: YLE Opetusohjelmat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Humanismin illat. Liisa Salo-Lee: Tämän päivän "suomalaisuus" (äänitallenne, 2007).
Oulunkaaren seutukunta

**Oulunkaaren seutukunta** (vuoteen 2003 Iin seutukunta) on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu neljä kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 173.  seutukunnassa oli  asukasta. 

Nimensä mukaisesti Oulunkaaren seutukunnan jäsenkunnat muodostavat ”kaaren” Oulun seutukunnan pohjois- ja koillispuolelle. Seutukunnan alue rajautuu pohjoisessa Lapin maakuntaan, idässä Koillismaan seutukuntaan, etelässä Kainuuseen ja Oulun seutukuntaan sekä lännessä Perämereen.

Oulunkaaren kuntayhtymään kuului seutukunnan kuntien lisäksi myös Simon kunta sosiaali- ja terveystoimen osalta vuosina 2011–2022. Järjestely päättyi hyvinvointialueiden perustamiseen vuonna 2023, jolloin Simo siirtyi Lapin hyvinvointialueeseen.

## Kunnat

## Historia

* 1. tammikuuta 2001 Pudasjärvi siirtyi Koillismaan seutukunnasta Iin seutukuntaan.
* 1. tammikuuta 2003 seutukunnan nimi vaihtui Iin seutukunnasta Oulunkaaren seutukunnaksi.
* 1. tammikuuta 2004 Pudasjärvi muuttui kaupungiksi.
* 1. tammikuuta 2007 Ii ja Kuivaniemi yhdistyivät Iin kunnaksi.
* 1. tammikuuta 2009 Ylikiiminki jätti seutukunnan liityttyään Oulun seutukuntaan kuuluvaan Oulun kaupunkiin.
* 1. tammikuuta 2013 Yli-Ii jätti seutukunnan liittyessään Oulun seutukuntaan kuuluvaan Oulun kaupunkiin.
* 1. tammikuuta 2016 Vaala siirtyi seutukuntaan Kajaanin seutukunnasta.

## Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Oulunkaaren seutukunnan kotisivut
** Iin kunnan kotisivut
** Pudasjärven kaupungin kotisivut
** Simon kunnan kotisivut
** Utajärven kunnan kotisivut
** Vaalan kunnan kotisivut
Raahen seutukunta

**Raahen seutukunta** on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kolme kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus&shy;järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 174.  seutukunnassa oli  asukasta.

## Kunnat

## Historia

* 1. tammikuuta 1994 Raahen seutukuntaan kuuluivat Raahen kaupunki sekä Pattijoen, Pyhäjoen, Ruukin, Siikajoen ja Vihannin kunnat.
* 1. tammikuuta 2003 Pattijoki ja Raahe yhdistyivät Raahen kaupungiksi.
* 1. tammikuuta 2007 Ruukki ja Siikajoki yhdistyivät Siikajoen kunnaksi.
* 1. tammikuuta 2013 Raahe ja Vihanti yhdistyivät Raahen kaupungiksi.

## Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Raahen seutukunnan kotisivut 
** Pyhäjoen kunnan kotisivut
** Raahen kaupungin kotisivut
** Siikajoen kunnan kotisivut
* Raahen seutukunnan kuvapankki
Haapaveden-Siikalatvan seutukunta

**Haapaveden-Siikalatvan seutukunta** on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kolme kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitus&shy;järjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 175.

## Kunnat

## Historia
* Seutukunta aloitti toimintansa vuonna 1994 nimellä Siikalatvan seutukunta. Siihen kuuluivat aluksi Kestilän, Piippolan, Pulkkilan ja Pyhännän kunnat.
*1. tammikuuta 2001 Haapavesi siirtyi Nivala–Haapajärven seutukunnasta ja Rantsila Lakeuden seutukunnasta Siikalatvan seutukuntaan.
* 1. tammikuuta 2009 Kestilä, Piippola, Pulkkila ja Rantsila yhdistyivät Siikalatvan kunnaksi.
* 1. tammikuuta 2010 seutukunnan nimi vaihtui Siikalatvan seutukunnasta Haapaveden-Siikalatvan seutukunnaksi.

## Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Haapaveden-Siikalatvan seutukunta
** Haapaveden kaupunki
** Pyhännän kunta
** Siikalatvan kunta
Ennius

**Quintus Ennius** (239 – n. 168 eaa.) oli roomalainen runoilija, näytelmäkirjailija ja satiirikko. Hänen sanotaan olleen aikansa vaikutusvaltaisin latinankielinen runoilija ja roomalaisen kirjallisuuden aloittaja. Hänen pääteoksensa oli eeppinen runoelma *Annaalit* (*Annales*), joista on jälkimaailmalle säilynyt vain 600 säettä.

Ennius oli syntyjään calabrialainen ja perehtyi kotiseudullaan hellenistiseen kulttuuriin. Hän liittyi Rooman sotaväkeen toisen puunilaissodan aikana ja palveli Sardiniassa centuriona. Siellä hänen lahjakkuutensa havaitsi Marcus Porcius Cato. Ennius muutti Roomaan ja ystävystyi Scipio Africanuksen kreikkalaisystävällisen ryhmän kanssa.

Roomassa Ennius ansaitsi elantonsa opettamalla yläluokkaisia nuoria. Hän oli pidetty opettaja ja tunnettu säästäväisyydestään. Hänelle myönnettiin Rooman kansalaisuus vuonna 184 eaa. 

Enniuksen tuotanto on heksametrimittaista. Hänen kirjoittamastaan *Annaalit*-teoksesta tuli Rooman kansalliseepoksen mittoihin noussut työ. Siitä on säilynyt noin 600 säettä, joista monet ovat hyvin paatoksellisia. Hänen säkeistään on muodostunut monia lentäviä lauseita, kuten “Hädässä ystävä tunnetaan”. Hänen tiedetään kirjoittaneen ainakin 20 tragediaa ja tehneen lisäksi latinankielisiä muunnelmia Euripideen näytelmistä, mutta ne eivät ole säilyneet. Satiireillaan Ennius aloitti Gaius Luciliuksen kanssa uuden, aidosti roomalaisen kirjallisuudenlajin, jolle ei ollut kreikkalaista esikuvaa. Antiikin satiireissa oli yleensä moraalisen opetuksen sävy, jota myöhemmät satiirit eivät sisällä.

## Lähteet
* Encyclopedia Britannica: Quintus Ennius
* Kamm, Anthony: The Romans, An intoroduction. Routledge, Lontoon, 1995 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Enniuksen lentäviä lauseita. Wikiquote
Ylivieskan seutukunta

**Ylivieskan seutukunta** on yksi Suomen seutukunnista. Se sijaitsee Oulun Eteläisessä, Pohjois-Pohjanmaan maakunnassa. Siihen kuuluu kuusi kuntaa, ja Euroopan unionin alueluokitusjärjestelmässä sen LAU 1 (NUTS 4) -numero on 177.

## Kunnat

## Historia
* 1. tammikuuta 2002 Kalajoki muuttui kaupungiksi.
* 1. tammikuuta 2010 Himanka Kokkolan seutukunnasta liittyi Kalajoen kaupunkiin.

## Väestönkehitys
Seuraavassa kuvaajassa on esitetty seutukunnan väestönkehitys viiden vuoden välein vuodesta 1980 lähtien. Käytetty aluejako on 1.1.2017 tilanteen mukainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylivieskan seutukunnan kotisivut 
** Alavieskan kunnan kotisivut
** Kalajoen kaupungin kotisivut
** Merijärven kunnan kotisivut
** Oulaisten kaupungin kotisivut
** Sievin kunnan kotisivut
** Ylivieskan kaupungin kotisivut
Energetiikka

**Energetiikka** on oppi energiasta ja sen muutoksista. Energetiikka on myös sama kuin energeettinen todellisuuskäsitys eli energiaa luonnon perustavana tai hallitsevana tekijänä pitävä filosofinen suuntaus. Energetiikka näkee niin elottoman kuin elollisenkin luonnon ilmiöissä ainoastaan energian muutoksia. Sen moraalin perussääntö on Wilhelm Ostwaldin ns. energeettinen imperatiivi: "älä tuhlaa energiaa".
German Gref

**German Oskarovitš Gref** (, s. 8. helmikuuta 1964, Panfilov, Pavlodarin alue, Kazahstanin sosialistinen neuvostotasavalta) on venäläinen poliitikko, joka oli Venäjän talous- ja ulkomaankauppaministeri toukokuusta 2000 syyskuuhun 2007. Hän vastasi osaltaan Venäjän henkilötulovero- ja yritystuloverouudistuksista samoin kuin myös ulkomaankauppaan vaikuttavista vientiveroista. 

Vuosina 2008–2016 hän oli Sberbankin toimitusjohtaja, ja vuodesta 2015 sen hallituksen puheenjohtaja.

## Elämä
Gref (saksalaisittain Hermann Gräf) syntyi Kazakstanissa sinne karkotettujen saksalaisvähemmistön yhteisössä. Gref palveli Neuvostoliiton armeijassa 1982–1984 ja suoritti Omskin valtionyliopistossa oikeustieteellisen tutkinnon vuonna 1990. Vuodesta 1991 maaliskuuhun 1992 hän työskenteli Pietarin Pietarhovin piirin omaisuuden ja taloudellisen kehityksen komiteassa. Marraskuusta 1992 lokakuuhun 1994 hän oli Pietarhovin piirin omaisuuskomitean puheenjohtaja.

Lokakuussa 1994 hänet nimitettiin Pietarin omaisuuskomitean apulaisjohtajaksi ja valtion omaisuuskomitean Pietarin kiinteistöosaston päälliköksi.

2. syyskuuta 1997 Gref nimitettiin varakuvernööriksi ja 18. elokuuta 1997 Pietarin omaisuuskomitean puheenjohtajan Mihail Manevitšin seuraajaksi Pietarin pormestari Vladimir Jakovlevin toivomuksesta. Gref nimitettiin myös Lenenergon hallituksen jäseneksi. Tammikuussa 1998 Grefistä tuli myös Venäjän federaation omaisuuskomitean jäsen. 12. elokuuta 1998 valtion omaisuudesta vastaava apulaisministeri. Hänet nimitettiin 30. joulukuuta 1998 Venäjän alueiden talouskysymysten koordinaationeuvoston jäseneksi.

Vuonna 1999 Gref oli edustajana Svjazinvestissä, Rosgostrahissa, FKCB:ssä ja AK Transneftissä sekä hallituksen jäsenenä Svjazinvestissä, Aeroflotissa ja Gazpromissa. Joulukuussa 1999 Grefistä tuli strategisen kehityksen neuvoston puheenjohtaja.

German Grefistä tuli 18. toukokuuta 2000 ministeri uuteen kaupan ja talouskehityksen ministeriöön, johon on koottu tehtäviä aikaisemmista Itsenäisten valtioiden yhteisön ministeriöstä, ulkomaankauppaministeriöstä, talousministeriöstä, pohjoisten alueiden valtionkomiteasta, ulkomaanmaksujen ja vientivalvonnan palvelusta sekä urheilukasvatuksen, urheilun- sekä turismin ministeriöstä.

Politiikassaan Gref pyrki esimerkiksi verotuksen alentamiseen. Ulkomaankauppaministerinä hänelle kuuluivat myös investointisuoja-asiat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ministry for Economic Development and Trade of the Russian Federation (Web Archive 2005).
Molodtsovin aakkoset

**Molodtsovin aakkoset** on komilaisen kielitieteilijän Vasili Molodtsovin vuonna 1918 luoma kirjoitusjärjestelmä, jota käytettiin komin- ja komipermjakinkielisen kirjallisuuden julkaisemiseen vuodesta 1920 lähtien. Se perustuu kyrilliseen kirjaimistoon, jonka merkkejä on muunneltu erilaisten ”häntien” (komiksi *böž*) avulla. Ylöspäin suuntautuvat hännät osoittavat palataalisia konsonantteja, alaspäin suuntautuvat affrikaattoja. Aakkostoon kuului myös latinalaisesta kirjaimistosta lainattuja merkkejä. Venäjän äänteitä osoittavat ф, х ja ц liitettiin kirjaimistoon 1920-luvun lopussa.

Molodtsovin aakkosto soveltui hyvin komin äännerakenteen merkitsemiseen, mutta kirjapainoteknisesti sen käyttö oli hankalaa. Myöhemmin sitä syytettiin nationalistiseksi. Kirjaimisto korvattiin vuosina 1930–1932 latinalaisella, mutta Komissa sitä käytettiin uudelleen vuosina 1936–1938. Vuonna 1938 komit ja komipermjakit siirtyivät venäjän aakkostoon pohjautuvaan kirjoitusjärjestelmään, johon on lisätty kirjaimet і ja ӧ.

## Unicode-tuki
Molodtsovin aakkostoon kuuluvat kirjaimet sisältyvät kaikki Unicodeen. Cyrillic-osio (0400–04FF) sisältää kirjaimet а, б, в, г, е, ж, і, ј, к, л, м, н, о, п, р, с, т, у, ф, х, ц, ч, ш, щ ja ы. Loput kirjaimet ԁ, ԃ, җ, ԅ, ԇ, ԉ, ԋ, ӧ, ԍ ja ԏ sisältyvät Cyrillic Supplementary -osioon (0500–052F).

## Aiheesta muualla
* Molodtsovski alfavit komi-zyrjanskogo jazyka
Ngai

**Ngai** (**Enkai, En-kai, Engai, Eng-ai, Mweai**) on itäisessä Afrikassa elävien kamba-, kikuju- ja masai-heimojen yksijumalaisten uskontojen ylijumala. 

Kikujut uskovat, että Ngai asuu Mount Kenya-vuorella, josta he käyttävät nimitystä *Kirinyaga*.
Loma

**Loma** on palkkatyöstä, opiskelusta, asepalveluksesta, vankeudesta tai vastaavasta pidettävä, useimmiten lähinnä lepoon ja virkistäytymiseen tarkoitettu arkivapaa, joka ei koske muuten normaalisti vapaina vietettäviä päiviä, kuten sunnuntaita, tai kirkollisia ja maallisia juhlapäiviä. 

## Lomat Suomessa

Suomessa kuten monessa muussakin maassa on voimassa vuosilomalaki, joka oikeuttaa työntekijän saamaan vuosiloman, jonka pituus määräytyy työhistorian mukaan (kukin työkuukausi kerryttää lomaa). Vuosilomat pyritään sijoittamaan ensisijaisesti kesäkauteen. Lisäksi työntekijälle useimmiten kuuluu pieni määrä lomapäiviä vuosittain muina vuodenaikoina.

Suomen kouluissa on nykyisin vuosittain seuraavat lomat:
* kesäloma, yleensä 10 tai 11 lomaviikkoa aikavälille 30.5.–5.6. osuvasta lauantaista seuraavasta viikosta lähtien
* syysloma muutamia päiviä tai viikko lokakuun puolivälissä tai lopulla
* joululoma, joka alkaa muutamia päiviä ennen jouluaattoa ja päättyy tavallisimmin loppiaisen jälkeen, mutta joskus ennenkin. Aikaisintaan 2.1.
* talvi- eli hiihtoloma, yksi viikko helmikuun lopulla tai maaliskuun alussa, vaihtelee alueittain

Vuonna 1893 Suomen kansa- ja oppikoulujen kesäloman pituudeksi määrättiin kolme kuukautta ja joululoman pituudeksi 25 päivää. Vuoteen 1970 saakka kansa-, oppi- ja kansalaiskoulujen kesäloma kesti yleensä kesäkuun alusta elokuun loppuun. Poikkeuksen muodostivat yksiopettajaiset, supistetut kansakoulut, joissa lukuvuosi alkoi jo elokuussa ja päättyi vasta kesäkuussa. Niiden lukuvuosi oli 225-päiväinen (muissa kansa- ja oppikouluissa ja myöhemmin kansalaiskouluissakin 200-päiväinen).. Vuonna 1971 alettiin lukuvuosi enimmäkseen aloittaa jo elokuussa, kun lauantait tulivat kouluissa vapaapäiviksi.

## Katso myös
* Pyhäpäivä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vuosilomalaki Finlexissä
Zakk Wylde

**Zakk Wylde** (oikealta nimeltään **Jeffrey Phillip Wiedlandt**, s. 14. tammikuuta 1967 Bayonne, New Jersey, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen kitaristi.

## Ura

Wylden kiinnostus musiikkiin alkoi hyvin nuorena ja hän soitti oboeta koulun orkesterissa ala-asteella. Pian häntä alkoi kiinnostaa kitaransoitto, joten hän osti akustisen kitaran, jonka soittaminen ei sittenkään jaksanut kauan kiinnostaa. 14-vuotiaana Wylde löysi kitaran uudelleen ja alkoi taas soittaa. Hän soitti klassista kitaraa ja kävi myös sekalaisilla kitarakursseilla.

## Sooloura

Zakk Wylden soolouran julkaisuihin kuuluu pääosin akustinen albumi *Book of Shadows*. Wylden ensimmäinen sooloprojekti kantoi nimeä Pride & Glory (1991–1994). Hän soittaa nykyään pääasiassa omassa Black Label Society -yhtyeessä (1998–) jossa hän soolokitaran lisäksi hoitaa myös yhtyeen laulusolistin tehtävät. Pitkäaikaisin yhteistyösuhde Wyldellä kuitenkin ollut Ozzy Osbournen kanssa, jonka yhtyeessä hän on soittanut1987–1992, 1995, 1998, 2001–2004, 2006–2009 ja vuodesta 2017 lähtien. 

Zakk Wylde soittaa pääasiassa Gibsonin hänelle tekemällä Custom Les Paulilla joissa on EMG-mikrofonit. Myös Epiphone ja Tokai ovat saaneet luvan valmistaa hänen custom-kitaroitaan.

Vuoden 2009 lopussa Ozzy Osbourne ilmoitti lopettavansa yhteistyön Zakk Wylden kanssa, Wylde kommentoi keskittyvänsä Black Label Societyyn. Ozzyn mukaan hänen musiikkinsa alkoi kuulostaa liian paljon Black Label Societylta ja Wylden silloisen alkoholiongelman nähtiin tuovan ongelmia.

Wylde oli mukana Ozzyn vuoden 2012 kiertuekokoonpanossa, joka esiintyi muun muassa Helsingissä 23.&nbsp;toukokuuta 2012. Hän oli mukana myös Ozzyn vuoden 2017 kiertueella ja sitä seuranneella *No More Tours II* -kiertueella.

14. heinäkuuta 2022 Wylden kerrottiin liittyneen yhteen palanneen Panteran kitaristiksi Dimebag Darrellin tilalle.

## Soittotyyli
Wylde kommentoi oman soittotyylinsä syntyä seuraavasti Nikki Sixxin podcastissa vuonna 2017:

## Lähteet
Grankulla IFK

**Grankulla IFK** eli **Idrottsföreningen Kamraterna, Grankulla** (lyh. **GrIFK**) on kauniaislainen urheilun yleisseura. Lajeina ovat jääkiekko, jalkapallo, käsipallo, salibandy, rullakiekko ja alppihiihto. Seura on perustettu vuonna 1925 ja on yksi läntisen Uudenmaan vanhimpia urheiluseuroja. Seuran puheenjohtaja on Anna Mäkelä.

## Seuran historiaa
Grankulla IFK perustettiin vuonna 1925.

## Alppihiihto
Kauniaisten laskettelurinne on Suomen ensimmäinen laskettelurinne. Kauniaisia voidaan kutsua Suomen alppihiihdon syntypaikaksi. Grankulla IFK Alpine on myös maailmancupissakin esiintyneen Marcus Sandellin edustama seura.

## Jalkapallo

Grankulla IFK:n miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2025 Kakkoksessa ja naisten edustusjoukkue Kolmosessa.

Seuralla on yli 800 rekisteröityä pelaajaa.

GrIFK pelaa ottelunsa keskuskentällä , Bembölentie 9, Kauniainen. Talvikaudella seuran joukkueet harjoittelevat omassa hallissaan GrIFK Arenalla.

GrIFK jalkapallon historia täältä.

## Jääkiekko

Jääkiekon edustusjoukkue pelaa II-divisioonassa Etelän lohkossa.

## Käsipallo
Käsipallossa GrIFK:lla on vahvaa tyttöjen ja poikien junioritoimintaa ja edustusjoukkueet sekä naisten SM-sarjassa ja miesten SM-liigassa. Vuosina 2003–2016 miesten edustusjoukkueena toimi HC West, jonka toiminta palasi GrIFK:n nimen alle omana toimintayksikkönään kaudesta 2016–2017 alkaen. 

Naisten joukkue on voittanut Suomen mestaruuden vuosina 2009 ja 2023–2025.

## Rullakiekko

GrIFK on pelannut rullakiekon SM-liigassa vuosina 2003&ndash;2005 sekä 2007. Vuonna 2003 saavutuksena oli SM-hopea. Lisäksi seura on tehnyt rullakiekossa pitkäjännitteistä juniorityötä, joka on poikinut useita junioreiden Suomen mestaruuksia. 

## Salibandy
Kaudella 2020–2021 seuran miesten edustusjoukkue pelaa Suomen kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla Suomisarjassa ja naisten edustusjoukkue neljänneksi korkeimmalla sarjatasolla III-divisioonassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seuran kotisivut
Hyvinkään Palloseura

**Hyvinkään Palloseura** (**HyPS**) on hyvinkääläinen jalkapalloseura. Se on perustettu vuonna 1947 ''Yhdistyneitten Villatehtaitten Palloilijoiden'' toiminnan jatkajaksi. Seurassa on toiminut omat jaostot keilailua ja curlinga varten, mutta nykyään ne toimivat erillisinä yksikköinä omien aktiiviensa varassa. Alkuaikoina toimintaa oli myös jääpallossa ja jääkiekossa. Kaudesta 2022 lähtien seuran miesten edustusjoukkue on pelaa Kolmosta eteläisessä lohkossa. Naisten edustus pelaa kaudella 2024 valtakunnallista Kakkosta.

## Jalkapallo
HyPS on rekisteröityjen pelaajien määrällä mitattuna Suomen 30 suurimman jalkapalloseuran joukossa. Vuonna 2021 HyPSiä edusti noin 1000 rekisteröityä jalkapalloilijaa. Lisäksi HyPSissä pelaa ja harjoittelee noin 600 pelaajaa tyttöjen ja poikien nappulajalkapalloa Euroliiga-nimisessä korttelijalkapallotoiminnassa. Seuran aikuis- kuin junioriedustusjoukkueissa harjoittelevien pelaajien määrä ollut nousujohteista usean vuoden ajan. 

Seuran edustusjoukkue pelasi vuosina 1995–2009 Kakkosessa. Korkeimmillaan se on ollut nykyistä Ykköstä vastaavassa Suomi-sarjassa neljänä kautena, joista viimeisin oli kausi 1965. Kausi 2009 päättyi pettymykseen, kun 15 Kakkosessa vietetyn kauden jälkeen seura putosi Kolmoseen. Joukkue sijoitettiin Uudenmaan kolmoslohkoon.

Edustusjoukkueen kaikkien aikojen maalikuningas on Pertti Jantunen, joka on tehnyt 174 maalia. Jantusen maalisaldo on syntynyt Kakkosen lisäksi Kolmosessa ja Nelosessa. Hän on pelannut HyPSin paidassa 327 ottelua, joka on myös seuran ennätys.

HyPS pelaa kotiottelunsa joko Urheilupuistossa tai Villa Parkilla.

## Naisten jalkapallo

HyPSin naisten edustusjoukkue on pelannut maan pääsarjassa kahteen otteeseen 80- ja 90-luvuilla. Kaudella 2007 naiset nousivat jälleen valtakunnalliseen sarjaan, kun kauden päätteeksi joukkue saavutti nousun Naisten Kakkoseen. Kaudella 2019 joukkue pelaa Helsingin ja Uudenmaan piirin Kolmosessa

Naisten reservijoukkue, HyPS 06, pelaa kaudella 2010 Nelosessa.

## Pässit
Pässit on Hyvinkään Palloseuran kannattajaryhmä, jonka tavoitteena on luoda kestävää kannattajakulttuuria maineikkaalle ja perinteikkäälle Hyvinkään Palloseuralle. Pässit aloitti järjestäytyneenä kannattajaryhmänä kaudella 2012.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
*Seuran sivut
*Pässien Facebook-sivut
Helsingin Ponnistus

**Helsingin Ponnistus** on Suomen toiseksi vanhin edelleen toimiva urheiluseura (vanhin Segelföreningen i Björneborg). Seuran perusti Viktor Damm vuonna 1887. Alkuaikoina Ponnistuksen urheilijat niittivät mainetta erityisesti voimistelussa ja yleisurheilussa, mutta 1903 lajivalikoimaan mukaan tullut jalkapallo nousi sittemmin seuran päälajiksi. Ponnistuksen pelaajat ovat käyttäneet vuodesta 1915 lähtien raitapaitaa. 

Ponnistus on pelannut neljä kautta Suomen miesten jalkapallon korkeimmalla sarjatasolla, viimeksi kaudella 1995. Kaudella 2024 Ponnistuksen miesten edustusjoukkue pelaa viidenneksi korkeimmalla sarjatasolla Kolmosessa, naisten edustusjoukkue pelaa Nelosessa. Seuralla on useita juniorijoukkueita eri ikäisille tytöille ja pojille. Seuran junioritoiminta on keskittynyt Sörnäisissä sijaitsevalle Haapaniemen kentälle. Miesten edustusjoukkue pelaa ottelunsa Brahenkentällä

Ponnistus järjesti Suomen ensimmäiset Urheilukuninkuuskilpailut vuonna 1902.

## Päävalmentajia

* Harry Hägg (1956–1959) 
* Esko Piipponen (1960-1968) 
* Hägg (1969–1970) 
* Jorma Kärkkäinen (1971–1973) 
* Reino Koskinen (1974–1976) 
* Olli Lehtinen (1977–1979) 
* Kalevi Jääskeläinen (1980)   
* Seppo Mahlman (1981)    
* Nils Suomalainen (1982–1983) 
* Hägg (1984–1985) 
* Tapio Virolainen (1986) 
* Jari-Pekka Keurulainen (1987–1989) 
* Jari Niini (1990–1995) 

* Anatoli Davydov (1995) 
* Ari Aho (1996–1997)
* Jarmo Matikainen (1998) 
* Petteri Salonen (1999–2000)  
* Juha Koskinen (2001–2002)
* Mauri Sandström (2003)
* Jukka Möttö (2004, 2017)
* Moshood Abdul´Aziz (2005)
* Ari Pasanen (2006)
* Jani Kurvinen (2007–2009)
* Matti Hartikainen 
* Markku Koskinen
* Pekka Riikonen
* Sami Koskinen 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seuran sivusto
Käpylän Pallo

**Käpylän Pallo** (**KäPa**) on Helsingin Käpylässä toimiva jalkapalloseura. Se perustettiin vuonna 1956. KäPan miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2024 toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Ykkösliigassa. 

Käpylän Pallo organisoi ensimmäisenä suomalaisena jalkapalloseurana ”nappulaliigat”. Liigajoukkueet saivat nimensä Englannin liigan seuroilta ja muutama joukkue jopa sai pelipaidat liigajoukkueilta lahjaksi.

## Nykypäivä

Seuran edustusjoukkue pelaa kaudella 2024 Ykkösliigassa. Ykkösessä se pelasi historiansa ensimmäisen kerran kaudella 2008. Edustusjoukkue pelaa kotiottelunsa Brahenkentällä Helsingin Kalliossa. 

Seuralla on juniorijoukkueita kaikissa ikäluokissa. Käpylän Pallo järjesti FC Hongan kanssa Helsinki Cupin vuodesta 1976 vuoteen 2011 saakka, jolloin KäPa luopui siitä ja tilalle tuli HJK. KäPa:n juniorien harjoitukset pidetään Käpylässä Sampsantien kentällä, Käpylän urheilupuiston nurmella ja Käpylän kuplahallin kentällä sekä Vallilanlaaksossa ja Oulunkylässä. Käpylän Pallo rakensi Käpylän liikuntapuistoon talvella 2006  kuplahallin junioreille.

KäPalla on oma valmennuslinjaus: *Kaikki pelaa – omalla tasollaan*. Nuoret pelaajat jaetaan seurassa pienempiin ryhmiin osaamisen ja kehittymisen mukaan. KäPa tunnetaan tätä nykyä erittäin laadukkaasta junioritoiminnasta ja on voittanut useina vuosina esim. Helsinki Cupin useassa ikäluokassa. Seura on myynyt pelaajia mm. Saksaan HSV:n (Anssi Suhonen, Juho Kilo ja Jesse Kilo) ja Eintracht Braunschweigin (Ville Räty) riveihin sekä tanskalaiseen Esbjerg fB:hen (Noah Nurmi).

Käpylän Pallon kasvateista miesten A-maajoukkueessa ovat pelanneet Simo Valakari, Leo Väisänen ja Onni Valakari. 

KäPan B-juniorit ovat voittaneet jalkapallon Suomen mestaruuden kolmesti (2016, 2019 ja 2021). Kaudella 2020 seura voitti B-nuorten SM-hopeaa ja kaudelle 2022 pronssia.

## Pelaajat ja valmentajat
### Nykyinen joukkue
*Tilanne 6. huhtikuuta 2025.*

### Valmennus ja taustat
***Päävalmentaja**: Lari Lummepuro
***Valmentaja**: Waltteri Piispanen
***Maalivahtivalmentaja**: Bigyan Dahal
***Fysioterapeutti**: Fabian Hanslian
***Huoltaja**: Tom Forsman
***Joukkueenjohtaja**: Nina Nokelainen

## Galleria

Kuva:Max_Westerberg_Areena_2008.jpg|Aiemmin Käpylän Pallo pelasi kotiottelunsa Max Westerberg -areenalla Käpylässä.
Kuva:Eero_Heinaluoma_KaPa-TP-47_2008.jpg|Eero Heinäluoma seuraamassa KäPan kotiottelua.
Kuva:KaPa-TP-47_2008-001.jpg|KäPa vastaan TP-47 Torniosta. Kuva kaudelta 2008.
Kuva:KaPa-TP-47_2008-002.jpg|KäPa vastaan TP-47 Torniosta.


## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
*Seuran sivut
*Seuran valmennuskeskuksen sivut
*Seuran kuplahallin sivut