open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Minä sinua vaan

”**Minä sinua vaan**” on kappale Jenni Vartiaisen kolmannelta, *[[Terra (Jenni Vartiaisen albumi)|Terra]]*-nimiseltä studioalbumilta. Se julkaistiin albumin kuudentena singlenä marraskuussa 2014. Kappaleen ovat säveltäneet Vartiainen ja Jukka Immonen, ja se on sanoittanut Mariska. 

## Taustaa ja julkaisu
”Minä sinua vaan” sisältyy 4. lokakuuta 2013 julkaistulle Vartiaisen *Terra*-albumille. Kappale valmistui albumille vasta aivan viime tipassa; se tehtiin loppuun keskellä yötä. Vartiainen on kertonut, ettei ollut tyytyväinen kappaleen alkuperäisiin sanoihin, vaan joutui pyytämään Mariskaa kirjoittamaan sanat uudelleen. Uusi sanoitus valmistui vasta juuri ennen määräaikaa. Vartiainen rupesi itkemään luettuaan koskettavat sanat. Kappaleen minä välttelee *rakkaus*-sanan käyttöä, koska pelkää sen voiman muuten vähenevän. Vartiainen on sanonut kappaleen olevan rakkauslaulu niille, joiden sanavarastoon ei kuulu sana *rakastan*. 

Kappaleen akustinen versio on mukana *Terran* 3. lokakuuta 2014 julkaistulla platinapainoksella. Kappaleesta lähetettiin lyhyempi versio radiokanaville marraskuussa 2014, kun kappale valittiin albumin seuraavaksi singleksi. Kappaleen radioversioon tehtiin myös musiikkivideo, joka julkaistiin Warner Music Finlandin ylläpitämällä YouTube-kanavalla 23. joulukuuta 2014. Videolla esiintyvät artistin lisäksi muun muassa näyttelijät Taneli Mäkelä ja Jonna Järnefelt.

## Vastaanotto
Kappale sai *Terra*-albumin ilmestyessä pääosin positiivisen vastaanoton. Rumban kriitikko sanoi, että ”Minä sinua vaan” on levyn vaikuttavin kappale. Staran arvostelussa kappaletta kuvattiin ”eleettömyydessään vaikuttavaksi”. Me Naiset -lehden kriitikko valitsi sen albumin parhaiden kappaleiden joukkoon. Radiokanava Voicen toimituspäällikkö Mikko Räsänen kuvaili kertosäettä todella tarttuvaksi ja sanoi kappaleen muutenkin kuulostavan "hemmetin hyvältä". Nuorgamin arvostelussa kappale sai kuitenkin kriittisemmän vastaanoton; kappaleen idean sanottiin olevan sellainen, "johon tekee mieli huutaa äänekkäästi vastaan".  

”Minä sinua vaan” nousi *Terran* ilmestyessä lokakuussa 2014 latauslistan sijalle 14, mutta putosi jo seuraavalla viikolla pois listalta. Kappale nousi uudestaan latauslistalle tammikuussa 2015, kun kappale valittiin albumin seuraavaksi singleksi. Parhaimmillaan kappale nousi listan 18:nneksi. Tammikuussa 2015 kappale nousi myös Suomen radioiden soitetuimmaksi kappaleeksi ja oli siten ennätyksellisesti viides *Terralta* julkaistu radiolistan ykkönen.

## Kappaleet

## Listasijoitukset

## Lähteet
Michael Duff

**Michael James Duff** (s. 11. tammikuuta 1978 Belfast) on pohjoisirlantilainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja. Hän edusti pelaajana Cheltenham Townia vuosina 1996–2004 ja Burnleyä vuosina 2004–2016. Jälkimmäisessä hän pelasi kaksi kautta Valioliigassa. Hän pelasi 24 ottelua Pohjois-Irlannin maajoukkueessa. Oikeajalkainen Duff oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Pelaajauransa jälkeen hän on toiminut valmentajana ja on toukokuusta 2024 alkaen ollut Huddersfield Townin päävalmentaja.

## Seurajoukkueura
Duffin ensimmäinen seura oli Cheltenham Town, jota hän edusti vuodet 1996–2004. Otteluita Duffille seuran paidassa kertyi 300 ja maaleja 15. Parhaimmillaan seura pelasi Englannin kolmanneksi korkeimmalla sarjatasolla. Vuosina 1996–1997 Duff oli lainalla Cirencester Townissa.

Heinäkuussa 2004 Duff siirtyi tuolloin Englannin mestaruussarjassa pelanneeseen Burnley FC:hen. Duff oli tärkeä pelaaja joukkueelleen, kunnes hän loukkaantui vakavasti Mestaruussarjan ottelussa Crystal Palace FC:tä vastaan kaudella 2007–2008. Polvivamma piti hänet sivussa kauan ja hän palasi kentille vasta joulukuussa 2009 Burnleyn noustua Valioliigaan. Hän pelasi kaudella 2009–2010 Valioliigassa 11 ottelua. Seura kuitenkin putosi kauden 2009–2010 jälkeen takaisin Mestaruussarjaan ja Duff jatkoi joukkueen avainpelaajana loukkaantumisen jälkeenkin. Burnley palasi Valioliigaan kaudeksi 2014–2015 ja seuran kanssa uuden sopimuksen tehnyt Duff oli ainoana pelaajana kauden 2009–2010 Burnleyn valioliigajoukkueesta vielä mukana. Valioliigassa Duff pelasi tuolla kaudella 21 ottelua. Hän pelasi vielä kaudella 2015–2016 mestaruussarjassa ja lopetti sitten pelaajauransa.

## Maajoukkueura
Duff debytoi Pohjois-Irlannin A-maajoukkueessa helmikuussa 2002. Hän pelasi kymmenen vuoden aikana 24 maaottelua, joissa hän oli 15 kertaa avauskokoonpanossa. Otteluista kolme kuului vuoden 2006 MM-kilpailujen karsintaan ja kahdeksan vuoden 2008 EM-kilpailujen karsintaan.

## Valmennusura
Loukkannuttuaan vuonna 2008 Duff aloitti valmennusopinnot ja suoritti vuonna 2014 arvostetun UEFA Pro Licencen.

Duff valmensi kesästä 2017 syyskuuhun 2018 Burnleyn alle 21-vuotiaiden joukkuetta. Ykkösjoukkueiden päävalmentajana hän on ollut Cheltenham Townissa syyskuusta 2018 kesään 2022, Barnsleyssa kauden 2022–2023, Swansea Cityssä heinäkuusta 2023 saman vuoden joulukuuhun ja Huddersfield Townissa toukokuusta 2024 alkaen.

## Lähteet
* 
* http://www.national-football-teams.com/player/4882/Mike_Duff.html
* http://www.iltasanomat.fi/valioliiga/art-1421992597496.html 

### Viitteet
Tyrnipunavarpunen

**Tyrnipunavarpunen** (*Carpodacus rubicilloides*) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Tyrnipunavarpusta tavataan Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa ja Nepalissa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi tai paikallisesti yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Täydellinen elämä

”**Täydellinen elämä**” on Suvi Teräsniskan kappale hänen kuudennelta studioalbumilta *[[Pohjantuuli]]*. Kappale julkaistiin albumin ensimmäisenä singlenä 6. syyskuuta 2013. Kappaleen on säveltänyt Petri Somer ja sen on sanoittanut Sana Mustonen. Kappaleen tuotannosta puolestaan vastaavat Leri Leskinen ja Sampo Haapaniemi.

Sanoittaja Sana Mustonen on kertonut kappaleen kertovan hänen omasta elämästään. Kappaleen on sanottu olevan ”oodi elämälle, joka valoineen ja varjoineen on täydellinen ja täynnä laulun aiheita”.

Teräsniska voitti kappaleella Syksyn sävel -kilpailun lokakuussa 2013. Hän sai puhelinäänestyksessä yli kolmasosan kaikista annetuista äänistä. Kappale valittiin myös vuoden 2013 parhaaksi iskelmäksi Iskelmä Gaalassa.

Kappale oli kolmenkymmenen ostetuimman kappaleen joukossa latauslistalla yhteensä yhdeksän viikkoa. Sen paras sijoitus oli seitsemäs (45/2013). Radiolistalla ”Täydellinen elämä” saavutti parhaan sijoituksensa helmikuussa 2014, kun se nousi toiseksi soitetuimmaksi radiokappaleeksi.

## Kappaleet
#

## Listasijoitukset

## Lähteet
Kino Juha

**Kino Juha** on vuonna 1958 rakennettu elokuvateatteri Nurmijärven Kirkonkylällä ja ainoa kunnan alueella toimiva elokuvateatteri. 

Elokuvateatterissa on 139 uutta istuinta ja neljä paikkaa pyörätuoleille. Salissa on esiintymislava ja äänentoistolaitteet, joten Kino Juhassa voidaan pitää myös pienimuotoisia konsertteja ja kokouksia.

Teatteri on saanut Suomen elokuvasäätiöltä useana vuonna toimintatukea. Vuonna 2012 tehdyn rakennuksen kunnostustyön on suunnitellut arkkitehtitoimisto Arkkitehdit Mustonen.

## Historia
Elokuvateatterin rakensivat kirkonkylän keskustaan Sirkka ja Veikko Säilä kirkonmiesten vastustuksesta huolimatta. He kun pitivät "elävien kuvien teatteria" synnillisenä ja mahdollisesti jopa nurmijärveläisten sukupuolisiveyttä vaarantavana laitoksena.
Säilän tytär Ulla Luukkonen perheineen jatkoi toimintaa 1980-luvun loppupuolelle asti.
Vuodesta 1997 alkaen teatteria pyöritti seuraavat 21 vuotta Pentti Niemelä aina Kino Juhan 60-vuotispäiviin asti vuonna 2018.

Vuoden 2019 alussa Kino Juha siirtyi elokuvaohjaaja Taavi Vartian yhtiön omistukseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kino Juhan kotisivut
Tiibetinpunavarpunen

**Tiibetinpunavarpunen** (*Carpodacus roborowskii*) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Tiibetinpunavarpusta tavataan Tiibetin ylängöllä. Lajia on kuvattu harvinaiseksi ja huonosti tunnetuksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Lukáš Fiala

**Lukáš Fiala** (s. 23. toukokuuta 1988) on tšekkiläinen alamäkiluistelija. Fiala on sijoittunut kahdesti kolmen parhaan joukkoon alamäkiluistelun MM-sarjan yhteispisteissä. Vuonna 2005 hän oli toinen ja vuonna 2009 kolmas. Ensimmäisen kilpailunsa Fiala kilpaili Prahassa vuonna 2005, 17-vuotiaana, ollen heti toinen. Vuoden 2011 MM-sarjassa Fiala oli kuudes sijoituttuaan Münchenin osakilpailussa kolmanneksi. Fiala on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 82 kilogrammaa.

Hän pelaa jääkiekkoa HC Letnanyssä Tšekin nelostasolla.

## Lähteet
* http://www.redbull.ca/cs/Satellite/en_CA/Profile/Lukas-Fiala-021242904026020
* http://www.eliteprospects.com/player.php?player=184683
Eva Stenbäck

**Eva Sofia Elisabet Stenbäck** () oli opettaja ja tietokirjailija. 

Stenbäckin vanhemmat olivat kirkkoherra Gustaf Leonard Stenbäck ja Ulrika Eleonora Sucksdorff. Monista muista pohjalaisen Stenbäck-suvun suomalaisuusaatteen sisäistäneistä jäsenistä poiketen Eva Stenbäck kasvoi Uudellamaalla ja opiskeli, opetti ja kirjoitti ruotsiksi. Hänen isänsä oli tullut Loviisaan triviaalikoulun rehtoriksi, mutta 1844 isästä tuli kaupungin kirkkoherra. Stenbäck kävi ensin tyttökoulun ja opiskeli sitten muun muassa saksaa ja ranskaa Forsblomin neitien pensionaatissa Haminassa. 1865-1870 hän toimi valtion kustantaman Loviisan ala-alkeiskoulun apuopettajana ja uuden määräyksen apuopettajaksi hän sai vielä 1870. Stenbäck siirtyi kuitenkin 1873-1882 Loviisan yksityisen tyttökoulun johtajattareksi aina koulun lakkauttamiseen saakka. Musiikkia muun muassa Abraham Ojanperän johdolla opiskellut Stenbäck sai 1874 luvan toimia reaalikoulujen laulun- ja piirustuksenopettajana. Käytännöllisen opettajankokeen Helsingin ruotsalaisessa normaalikoulussa suoritettuaan hänestä tuli 1878 kotikaupunkinsa reaalikoulun musiikinopettaja. 1882 hän siirtyi Helsinkiin Nya svenska läröverketiin, jossa hän opetti laulua, kaunokirjoitusta, uskontoa ja ruotsia vuoteen 1916 saakka. 

Stenbäck julkaisi nimimerkillä E.S. alaltaan oppimateriaalia, *Flerestämmiga sånger för skolan och hemmet* eli *Kolmiäänisiä lauluja kotia ja kouluja varten* ilmestyi jo 1891. Hän julkaisi myös uskonnollista oppimateriaalia. 

## Lähteet
Georg Stolpe

**Georg Stolpe** () oli Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoherra. 

Stolpen vanhemmat olivat kirjanpainaja Carl Stolpe ja Sara Wacklin, Laihian kirkkoherran tytär. Hän opiskeli Vaasan triviaalikoulussa ja Turun akatemiassa, josta hän valmistui maisteriksi 1802. Tukholman suomalaisen seurakunnan apulaiseksi hän tuli 1807, seurakunnan kirkkoherraksi hänet nimitettiin 1812. Seurakunnan lopettamista harkittiin, kun Suomi oli menetetty Venäjälle, mutta 1810 asetettu komitea ehdotti Gabriel Poppiuksen aloitteesta, että seurakunta säilytettäisiin toistaiseksi. Stolpen johdolla seurakunta toimi aina vuoteen 1835 saakka, jolloin hän siirtyi Nyköpingin kirkkoherraksi. Seurakunta jäi apulaisten hoidettavaksi ja sen toiminta supistui. 

Stolpe oli jäsenenä vuoden 1811 virsikomiteassa. Hänet valittiin siihen tosin vasta vuoden 1818 lopulla, kun komitean valmistelema virsikirja hyväksyttiin 1819. Yksi hänen muokkaamansa virsi on Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa, virsi 546 "*O Jesus Krist, du nådens brunn*"  

Stolpen puoliso vuodesta 1878 oli Anna Kristina Slöör. 

## Lähteet
Etelä-Molukkien tasavalta

**Etelä-Molukkien tasavalta** (, *RMS*) oli Indonesiaan kuuluneiden Molukkien saariryhmän eteläisillä saarilla vuodesta 1950 alkaen toiminut separatistinen hallitus ja tunnustamaton valtio, joka vaati saarille itsenäisyyttä. Toiminta keskittyi lähinnä Ambonin saarelle. Indonesian hallitus palautti kaikki saaret takaisin valtaansa 1960-luvun alkuun mennessä, minkä jälkeen Etelä-Molukkien tasavallan hallitus on jatkanut toimintaansa pakolaishallituksena Hollannista käsin.

Separatismin juuret liittyivät siihen, että osa Molukkien kristityistä asukkaista vastusti kuulumista islamilaiseen Indonesiaan. Huomattava osa varsinkin Ambonin asukkaista oli siirtomaa-aikana 1800-luvulla omaksunut siirtomaaisänniltään kristinuskon sekä hollannin kielen ja saavuttanut siten etuoikeutetun aseman muihin indonesialaisiin nähden. Muutamaa vuotta Indonesian itsenäistymisen jälkeen ambonilaiset julistivat perustetuksi Etelä-Molukkien tasavallan. Itsenäisyysjulistus annettiin 25. huhtikuuta 1950. Separatistihallitus sai tukea Ambonin kristityiltä, kun taas saaren muslimit tukivat Indonesian hallitusta. Yhdysvaltojen on epäilty tukeneen salaa separatisteja, koska he vastustivat samalla Indonesian presidentti Sukarnoa, joka taas teki yhteistyötä kommunistien kanssa.

Indonesian joukot valtasivat Ambonin saaren takaisin jo marraskuussa 1950, mutta Etelä-Molukkien tasavallan hallitus siirtyi jatkamaan toimintaansa läheiselle Seramin saarelle. Indonesia kukisti Etelä-Molukkien tasavallan vuonna 1955 ja sen kiinni saadut johtajat tuomittiin pitkiin vankeusrangaistuksiin. Tärkein separatistijohtaja, Etelä-Molukkien tasavallan presidentti Chris Soumokil vangittiin joulukuussa 1963 ja teloitettiin vuonna 1966. Pakolaishallitus aloitti sen jälkeen toimintansa Hollannissa J. A. Manusaman johdolla. Etelä-Molukkien tasavallan kukistumisen jälkeen kymmeniätuhansia ambonilaisia pakeni Hollantiin. Eräät ”molukkilaisista” ryhtyivät 1970-luvulla tekemään Hollannissa terrori-iskuja, jotka herättivät paljon huomiota.

Etelä-Molukkien tasavallan pakolaishallitus toimii edelleen Hollannissa. Se kuuluu Edustamattomien valtioiden ja kansojen yhteisöön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Etelä-Molukkien tasavallan pakolaishallituksen viralliset sivut  ja 
* Molukit vaativat itsenäisyyttä Ylen Elävä arkisto
Avdija Vršajević

**Avdija Vršajević** (s. 6. maaliskuuta 1986 Tešanj) on bosniahertsegovinalainen jalkapalloilija, joka edustaa turkkilaista Akhisar Belediyesporia. Oikeajalkainen Vršajević on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja. Hän pelaa myös Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa.

## Ura
### Seurajoukkueura
Vršajevićin ensimmäinen seura oli hänen kotikaupunkinsa TOŠK Tešanj, jota hän edusti vuodet 2003–2004.

Vuonna 2004 Vršajević siirtyi kotimaansa pääsarjan Željezničar Sarajevoon, jossa hän pelasi 24 ottelua ja teki yhden maalin vuosina 2004–2005.

Seuraavaksi Vršajević siirtyi kotimaansa pääsarjan Čelik Zenicaan tammikuussa 2006. Hän edusti seuraa vuoteen 2007 asti pelaten 18 ottelua, joissa syntyi kolme osumaa.

Zenicasta hän siirtyi Tšekin Gambrinus ligan AC Sparta Prahaan heinäkuussa 2007. Jo saman vuoden elokuussa Vršajević lähetettiin kauden 2007–2008 mittaiselle lainalle Gambrinus ligan SK Kladnoon, jossa hän pelasi kauden 2007–2008 aikana 11 ottelua. Syyskuussa 2008 Vršajević siirtyi ilman ensimmäistäkään peliä Sparta Prahassa Slovakian pääsarjan Tatran Prešoviin ensin lainasopimuksella ja tammikuusta 2009 pysyvällä sopimuksella. Vršajević pelasi slovakialaisseurassa vuosien 2008–2011 aikana 60 peliä ja teki kolme osumaa.

Elokuussa 2011 Vršajević palasi takaisin vanhaan seuraansa Čelik Zenicaan, jota hän edusti kauden 2011–2012 aikana 21 pelissä. Noissa otteluissa Vršajević osui kolmesti.

Heinäkuussa 2012 Vršajević siirtyi Kroatian pääsarjan 1. HNL:in HNK Hajduk Splitiin. Pääosin oikeana laitapakkina pelaava Vršajević sai seurassa vastuuta myös vasempana laitapakkina ja oikeana laitahyökkääjänä.

### Maajoukkueura
Vršajević pelasi vuonna 2006 Bosnia ja Hertsegovinan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa yhden ottelun, jossa hän teki yhden maalin. Bosnia ja Hertsegovinan jalkapallomaajoukkueessa Vršajević debytoi syyskuussa 2012 MM-karsintaottelussa Liechtensteiniä vastaan. Hän kuului päävalmentaja Safet Sušićin lopulliseen joukkueeseen vuoden 2014 MM-kilpailuissa. Turnauksessa Vršajević pelasi yhdessä ottelussa, Bosnia ja Hertsegovinan viimeisessä ottelussa, lohkovaiheen viimeisen kierroksen ottleussa Irania vastaan. Vršajević onnistui ottelussa myös maalinteossa, tehden maaottelu-uransa avausmaalin.

## Lähteet
* 
* http://www.national-football-teams.com/player/48628/Avdija_Vrsajevic.html
* https://archive.today/20150126021751/http://www.fifa.com/worldcup/players/player=359997/statistics.html
Suomen euroviisukarsinta 1996

**Suomen euroviisukarsinta 1996** oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1996 Eurovision laulukilpailuun. Karsinnan kilpailijat valittiin tavalla, jota ei ollut kokeiltu koskaan aiemmin: yhteistyössä levy-yhtiöiden kanssa käytiin neuvotteluja karsinnan finalisteista. Noin 70 ehdotetun kappaleen joukosta valittiin kymmenen kilpailijaa karsinnan finaaliin.

Finaali pidettiin lauantaina 3. helmikuuta Espoon kulttuurikeskuksen Tapiola-salissa ja televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 19.00–20.30 ja 21.25–22.50, lisäksi äänestystilanteesta kerrottiin lyhyesti kello 20.50. Kilpailu pidettiin samassa tilaisuudessa kuin kyseisen vuoden Emma-gaala: euroviisuehdokkaat esiintyivät ensin ja Emma-palkinnot jaettiin puhelinäänestyksen aikana. Kritiikkiä herätti se, että äänestyslinjat avattiin heti ensimmäisen kappaleen alettua, vaikka kappaleet esitettiin julkisesti ensimmäistä kertaa, ja se, että väliaikatietoja äänestyksestä julkistettiin kappaleiden esittämisen ollessa vielä kesken. Lähetyksessä oli lisäksi teknisiä häiriöitä eikä esimerkiksi Eija Kantolan esitys näkynyt televisiossa kokonaan. Äänestyksessä puhelinlinjat menivät lisäksi tukkoon eikä tulosta saatu julkistettua enää samana iltana. Finaalia seurasi 1&nbsp;201&nbsp;000 televisiokatsojaa.

Linjojen tukkeutumisen takia äänestysaikaa jatkettiin maanantaiaamuun asti ja tulokset oli tarkoitus julkistaa maanantai-iltana lähetettävässä erikoislähetyksessä kello 21.00–21.15. Tieto voittajasta levisi kuitenkin teksti-tv:ssä jo ennen tuloslähetystä.

## Tulos

## Pistetaulukko

## Lähteet
*http://www.viisukuppila.fi/muistathan-suomen-karsinnat-1996/

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Voittoesitys Ylen Elävässä arkistossa
*Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa
*
Suomen euroviisukarsinta 1998

**Suomen euroviisukarsinta 1998** oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 1998 Eurovision laulukilpailuun. Kilpailu pidettiin jälleen yhdistettynä kutsukilpailuna ja avoimena sävellyskilpailuna, suomalaissäveltäjiä kutsuttiin kilpailuun ja kuka tahansa saattoi lähettää oman kappaleensa avoimeen kilpailuun. Kappaleita saatiin 189, joista yhdeksän parasta valittiin karsinnan finaaliin. Niistä kuitenkin vain kaksi oli tullut avoimesta sävellyskilpailusta.

Finaali pidettiin lauantaina 14. helmikuuta Ylen tv-studiossa 2 ja televisioitiin suorana YLE TV1:ssä kello 21.30–23.00. Väliajalla esiintyi brittiläinen sopraano Sarah Brightman, jonka esityksen jälkeen käytiin äänestys. Äänestyksessä Suomen edustajaa valitsivat tasavahvasti puhelinäänestäjät, kansainvälinen asiantuntijaraati sekä kansainvälinen euroviisufaneista koottu raati, joista jokainen antoi äänet kappaleille kaavalla 10-8-7-6-5-4-3-2-1. Jokaisella raadilla oli kuitenkin oma suosikkinsa, puhelinäänestäjien suosikki oli Jari Sillanpää, asiantuntijaraadin Edea ja euroviisufanien Nylon Beat. Finaalia seurasi 1 207 000 televisiokatsojaa. Edellisenä vuonna oli tullut kansainvälisessä loppukilpailussa voimaan sääntö, jonka mukaan taustanauhaa saa käyttää ilman lavalla tapahtuvaa soiton imitointia, ja tänä vuonna Nylon Beatin "Umm ma ma" oli historian ensimmäinen Suomen karsintakappale, joka esitettiin täysin taustanauhan varassa ilman orkesterisäestystä. Lisäksi karsinnan voittokappaleessa "Aavassa" orkesteria käytettiin ainoastaan jousiosuuksia varten.

## Tulos

## Pistetaulukko

Kussakin sarakkeessa on kauttaviivan vasemmalla puolella raadin laululle antamat pisteet/puhelinäänet ja oikealla puolella sijoituspisteet.

## Lähteet
*http://www.viisukuppila.fi/muistathan-suomen-karsinnat-1998/

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Voittoesitys Ylen Elävässä arkistossa
*Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa
*
Sea Power

**Sea Power** (ent. **British Sea Power**) on brittiläinen indierockyhtye, joka julkaisi ensimmäisen albuminsa vuonna 2003 Rough Trade -levy-yhtiöllä. Yhtyeen perustajäsenet ovat Jan Scott Wilkinson (laulu, kitara), Martin Noble (kitara, koskettimet), Neil Hamilton Wilkinson (bassokitara, laulu, kitara) ja Matthew Wood (rummut). Lisäksi yhtyeeseen kuuluu tällä hetkellä Abi Fry (viulu, koskettimet) sekä Phil Sumner (kornetti, koskettimet, kitara). Toistaiseksi Sea Power on esiintynyt Suomessa vain kerran: 29. päivä huhtikuuta 2013 Tavastialla Helsingissä.

## Diskografia
### Studioalbumit
* *The Decline Of British Sea Power* (2003)
* *Open Season* (2005)
* *Do You Like Rock Music?* (2007)
* *Valhalla Dancehall* (2010)
* *Machineries Of Joy* (2013)
* *Sea of Brass* (2015)
* *Let the Dancers Inherit the Party* (2017)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen kotisivu
Katipunan

**Katipunan** (, ”Kansan poikien korkein ja arvostetuin seura”) oli filippiiniläisten nationalistien vuonna 1892 perustama kansallismielinen salaseura, jonka tavoitteena oli vapauttaa Filippiinit Espanjan siirtomaavallasta.

Kesällä 1892 kansallismielinen kirjailija José Rizal oli perustanut La Liga Filipina -nimisen järjestön, jonka tavoitteena oli koota filippiiniläiset yhteen vaatimaan poliittisia uudistuksia. Kun Rizal pidätettiin ja karkotettiin lähes välittömästi La Liga Filipinan perustamisen jälkeen, joukko järjestön jäseniä perusti salaa radikaalimman Katipunanin, jonka tarkoituksena oli järjestää aseellinen kapina. Keskeisin Katipunanin perustajajäsenistä oli Andrés Bonifacio. Katipunanin toiminta jäljitteli vapaamuurareita. Sen jäsenten oli vannottava uskollisuudenvala ja esiinnyttävä seuran kokouksissa naamiot kasvoillaan. Bonifacio ja Emilio Jacinto ehtivät julkaista maaliskuussa 1896 yhden numeron verran Katipunanin lehteä *Kalyaania* (”Vapaus”). Lehden julkaisemisen myötä seuran jäsenmäärän on sanottu kasvaneen hetkessä tuhannesta 20&nbsp;000:een.

Katipunan aloitti kesällä 1896 kapinan, joka tunnetaan Filippiinien vallankumouksena. Aseiden hankkiminen Japanista oli osoittautunut vaikeaksi, koska varakkaat filippiiniläiset eivät olleet halukkaita lahjoittamaan varojaan siihen tarkoitukseen. Kapina jouduttiin lisäksi aloittamaan ennenaikaisesti, koska Marino Gil -niminen augustiinolaismunkki kavalsi suunnitelmat espanjalaisille. Kapina johti aluksi epäonnistumiseen, jonka seurauksena muun muassa Rizal teloitettiin. Kapina kuitenkin muuttui menestyksekkääksi, kun Katipunaniin kuulunut Emilio Aguinaldo tuli kapinallisjoukkojen komentajaksi. Katipunan lakkasi toimimasta salaseurana, kun kapinan johtajat muodostivat vuonna 1897 uuden vallankumoushallinnon.

## Lähteet
Vedeeran taru

**Vedeeran taru** on Jarkko Tontin vuonna 2012 julkaistu fantasiaromaani. Teos sai valtakunnallisen LukuVarkaus -kirjallisuuspalkinnon vuonna 2013.

Itsenäinen jatko-osa *[[Vedeera vaarallisilla vesillä]]* ilmestyi syksyllä 2018. Vuonna 2022 ilmestyi kolmas Vedeera-romaani *[[Vedeera ja polttavan auringon maa]]*.

## Juoni
Haltijatyttö Vedeeran ja ihmispojan kielletty ystävyys joutuu koetukselle, kun Vedeera valitaan tärkeään tehtävään. Varo ihmisiä, pysy poissa heidän mailtaan, älä koskaan luota heihin. Näin Vaahterametsän haltijavaltakunnassa asuvalle Vedeeralle on opetettu niin kauan kuin hän muistaa. Lempipaikassaan joen rannassa hän kuitenkin tapaa ihmispoika Korilin, ja nuoret ystävystyvät. Haltijoiden ja ihmisten suhteita kiristää arvokas helmisimpukkalöytö. Se kenelle simpukkasaari rikkauksineen kuuluu, ratkaistaan kilpa juoksulla vuoren huipulle. Sekä haltijoiden että ihmisten keskuudesta arvotaan yksi nuori edustamaan omaa maataan. Haltijoiden kuningatar vetää esiin Vedeeran nimen, ja äkkiä tytön käsissä on haltijavaltakunnan tulevaisuus. Mutta kehen voi luottaa, ja kenen puolesta taistella? Uskaltaako Vedeera toimia vastoin oppimiaan sääntöjä, jos tuntee ne vääriksi?

## Vastaanotto
LukuVarkaus -palkintoraati arvioi kirjan seuraavasti: "Jarkko Tontin *Vedeeran tarua* raatilaiset kuvailijat juoneltaan monipuoliseksi kirjaksi, koska siinä oli mukana iloa, surua, rakkautta, rohkeutta ja toimintaa. Kirjan jännitystä ja huumoria kiiteltiin. Yksi raatilaisista totesi, että tätä kirjaa oli pakko lukea koko ajan. Toinen raatilaisista kiitti, että kirjaa lukiessa tuntui kuin olisi ollut yksi päähenkilöistä. Kolmas raatilainen totesi, että kirja oli paras ikinä. Neljäs raatilaisista suorastaan rakastui kirjaan ja toivoi, että mahdollisimman moni lukisi kirjan, ”ihana toiminnan täyteinen seikkailu”."

Elina Syrjänen kirjoitti teoksesta *Kouvolan Sanomissa* 12.12.2012: "Haltijoiden loisteliaasta historiasta paljastuu seikkoja, jotka pakottavat Vedeeran kyseenalaistamaan kaiken aiemmin oppimansa."

*Pohjalainen*-sanomalehden arvioitsijan Maaria Rousun mukaan (5.12.2012): "Vedeeran taru on klassinen fantasiasatu."

*Tähtivaeltaja*-lehden 1/2013 mukaan: "Itse teksti on mukavan soljuvaa ja maailmanrakennus hallinnassa. Hännälliset haltiat, stereotypiasta poikkeavat peikot ja nelisormiset quirenilaiset varmistavat, ettei kirja jää vain roolipelikampanjan julkiseksi sivutuotteeksi."

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teoksesta kirjailija sivuilla.
* Kirjailija kertoo teoksesta. Youtube-video.
* Miksi Jeppe juo verta? Yle Uutiset 2.8.2012.
PK (elokuva)

**PK** on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut intialainen satiirinen draamakomedia. Sen ohjasi Rajkumar Hirani, joka toimi myös elokuvan tuottajana Vidhu Vinod Chopran kanssa ja käsikirjoittajana Abhijat Joshin kanssa. Päärooleja näyttelevät Aamir Khan ja Anushka Sharma, ja sivurooleja näyttelevät Sushant Singh Rajput, Boman Irani, Saurabh Shukla ja Sanjay Dutt. Elokuva kertoo avaruusolennosta, joka tulee Maahan tutkimusmatkalle. Hän ystävystyy toimittajan kanssa ja kyseenalaistaa uskonnollista taikauskoa ja uskonkappaleita.

*PK:stä* tuli yli 6 miljardin rupian tuotollaan kaikkien aikojen eniten tuottanut intialainen elokuva.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Vastaanotto
Box Office India julisti *PK:n* ”kaikkien aikojen jymymenestykseksi”.

## Kohu
Elokuvaa vastaan protestoitiin, koska hindunationalistit katsoivat sen loukkaavan hinduyhteisön tunteita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Eeva Viitanen

**Eeva Liisa Viitanen** (ent. **Kyrönviita**; s. 30. huhtikuuta 1982) on Ikaalisten kaupunginjohtaja. Hän aloitti tehtävässä huhtikuussa 2022. Ikaalisten kaupunginvaltuusto valitsi helmikuussa 2022 Viitasen yksimielisesti Ikaalisten kaupunginjohtajaksi. 

Ennen Ikaalisiin siirtymistä Viitanen toimi Ruoveden kunnanjohtajana vuosina 2013–2022. Ruoveden kunnanvaltuusto äänesti hänet kunnanjohtajaksi vuonna 2013 äänin 21–6. Aikaisemmin hän toimi Ruoveden kunnan talousjohtajana ja vs. kunnanjohtajana. Hän on koulutukseltaan hallintotieteiden maisteri. Viitasella on neljä lasta.

## Lähteet
Jalle Stoor

**Jalle Stoor** (s. 1990 Espoo) on suomalainen frisbeegolfin pelaaja, joka voitti Suomen mestaruuden avoimessa sarjassa vuonna 2014. Tätä ennen hän oli sijoittunut kolmanneksi vuosina 2012&ndash;2013.

## Lähteet
Hääpuku

**Hääpuku** eli **morsiuspuku** on perinteinen asu, johon naiset pukeutuvat naimisiin mentäessä. Hääpuvun tyyli, väritys ja käyttötavat riippuvat kulttuurista.
Suomessa hääpuvun väri oli alkujaan musta. Valkoinen hääpuku yleistyi ensin ylempien säätyjen keskuudessa, ja tavallisen kansan parissa vasta 1900-luvun aikana. Valkoinen väri symboloi puhtautta, ja perinteisesti valkoiseen hääpukuun saivat pukeutua vain neitsyet.

Hääpuku oli pitkään naisten ainoa juhlapuku, jota käytettiin juhlassa kuin juhlassa niin kauan kuin nainen siihen mahtui. Kun mitat eivät enää riittäneet, puku annettiin ehkä lahjaksi tyttärelle. 

## Lähteet
* https://web.archive.org/web/20160304202159/http://www.naimakaupat.com/haaopas/haapari/morsiuspuku_hist.php
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Morsiamen pukeutuminen ennenwanhaan – (www.naimisiin.info)
Esko Kairesalo

**Esko Hannu Kairesalo** (s. 5. maaliskuuta 1957 Kangasala) on Mäntsälän entinen kunnanjohtaja.

Kairesalo kirjoitti ylioppilaaksi 1976 ja valmistui hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1982. Työuransa hän aloitti Hämeen lääninhallituksen läänin- ja piirihallintoviranomaisten neuvottelukunnan sihteerinä ja jatkoi tutkijana 1982–1983. Hän toimi Säkylän kunnansihteerina 1983–1989, Vihdin kunnan talousjohtajana 1989–1993, Vihdin perusturvajohtajana 1993–1994 ja Mäntsälän kunnanjohtajana hän on toiminut vuodesta 1994.

Mäntsälä on Suomen kunnista yhtiöittämispolitiikassaan pisimmällä. Kairesalo on pohtinut mahdollisuuksia myös vanhusten hoivapalvelujen, päiväkotien ja työterveyshuollon yhtiöittämiseen. Kairesalon puolue on kokoomus.

Kairesalo asuu vaimonsa kanssa Lahdessa. Heillä on vuonna 1984 syntynyt poika ja 1986 syntynyt tytär.

Vesistöekologian emeritusprofessori Timo Kairesalo on Esko Kairesalon veli.

## Lähteet
Pimeys (täsmennyssivu)

**Pimeys** voi viitata seuraaviin asioihin:

* pimeys, valon puuttuminen
* Pimeys (yhtye), suomalainen yhtye.
* Wallander – Pimeys, Wallander-elokuvasarjan neljäs osa.
Dylan Moriarity

**Dylan Moriarity** (s. 11. syyskuuta 1994 Quebec) on kanadalainen alamäkiluistelija. Hän debytoi lajin MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä vuonna 2013 Niagaran osakilpailussa. Moriarityn paras sijoitus yksittäisessä osakilpailussa on toinen sija, jonka hän saavutti kaudella 2015 Pohjois-Irlannin osakilpailusta. Tuolla kaudella hän sijoittui yhteispisteissä viidenneksi.

Moriarityn kaksoisveli Dean Moriarity on myös alamäkiluistelija, joka on saavuttanut Red Bull Crashed Icessä muutaman palkintosijan.

## Lähteet
* http://www.redbullcrashedice.com/fi_CA/athlete/dean-moriarity
Lautakkomäen rautatietunneli

**Lautakkomäki** on rautatietunneli Muuramessa Orivesi–Jyväskylä-radan Jyväskylän–Jämsänkosken rataosalla. Tunneli on valmistunut 1972, ja se on 383 metriä pitkä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Rautatietunnelit Suomessa, Resiina-lehti
Stéphane Lefebvre

**Stéphane Lefebvre** (s. 16. maaliskuuta 1992 Nœux-les-Mines) on ranskalainen ralliautoilija.

## Ura
JWRC-sarjassa Lefebvre on saavuttanut kolme osakilpailuvoittoa sekä mestaruuden kaudella 2014 ja WRC3-luokassa niin ikään kolme voittoa ja mestaruuden kaudella 2014. Hän kilpailee Citroënillä.

Lefebvre ajoi ensimmäisen osakilpailunsa rallin MM-sarjassa vuonna 2013 Ranskassa ollen yleiskilpailussa 20. Kaudella 2014 Lefebvre sijoittui parhaimmillaan yleiskilpailussa 19:nneksi, Saksan ja Puolan ralleissa. Kaudeksi 2015 Lefebvre siirtyi kilpailemaan pääosin WRC2-luokkaan. Ensimmäisen MM-pisteensä hän saavutti Saksan rallista 2015 sijoittuen kymmenenneksi, jolloin hän siirtyi ajaamaan WRC-luokkaan. Hän palasi WRC2-luokkaan kaudeksi 2018.

Lefebvren kartanlukijana on toiminut kaudesta 2016 alkaen ranskalainen Gabin Moreau.

Kaudella 2018 Lefebvre ajoi Citroënin tehtaan tuella WRC2-sarjassa sijoittuen kauden päätteeksi sarjassa 13. sijalle. Parhaat saavutukset olivat Portugalin rallin 3. ja Walesin rallin 5. sija WRC2-luokassa.

## Lähteet
* http://www.ewrc-results.com/profile.php?p=14246&sct=222

### Viitteet
Adam Green (alamäkiluistelija)

**Adam Green** (s. 23. elokuuta 1990 Cleveland) on yhdysvaltalainen alamäkiluistelija. Hän debytoi alamäkiluistelun MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä Münchenin kilpailussa vuonna 2010. Greenin paras sijoitus yksittäisessä kilpailussa on selviytyminen 16 parhaan joukkoon Saint Paulin osakilpailussa vuonna 2013. Green on pelannut nuorempana myös jääkiekkoa kolmentoista vuoden ajan.

## Lähteet
* http://www.redbull.ca/cs/Satellite/en_CA/Profile/Adam-Green-021242903991032
* http://www.redbullcrashedice.com/en_FI/athlete/adam-green
Jouko Mäkinen (kaupunginjohtaja)

**Jouko Mäkinen** on Hangon entinen kaupunginjohtaja. Hangon kaupunginvaltuuston valitessa kaupunginjohtajan helmikuussa 2009 hän voitti Hangon kansliapäällikön Jukka-Pekka Halmeen äänin 21-14. Aikaisemmin Mäkinen on työskennellyt Piikkiön ja Västanfjärdin kunnanjohtajana sekä Kaarinan apulaiskaupunginjohtajana. Vuonna 2011 hänet valittiin Länsi-Uusimaa ohjelman (Koheesio- ja kilpailukykyohjelma) toimintaryhmän johtajaksi. Mäkinen jäi eläkkeelle vuonna 2015.

## Lähteet
Capraia Isola

**Capraia Isola** on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Livornon maakunnassa. Se on myös samanniminen saari Toscanan saaristossa Ligurianmeren ja Tyrrhenanmeren raja-alueella. Saarelta on päivittäinen laivayhteys Livornoon.

## Historia
Capraia Isolalla on pitkä historia ja siellä on ollut asutusta jo 2500 eaa. Saarta ovat asuttaneet vuosisatojen saatossa etruskit, umbrit, kreikkalaiset ja karthagolaiset. Vuonna 67 eaa. määrättiin Toscanan saaristoa valvomaan Gnaeus Pompeius. Tästä alkoi pitkä rauhan aika, joka tunnetaan nimellä Pax Romana. 

800-luvulla saraseenien merirosvot tekivät jatkuvia ryöstöretkiä saarelle ja sen asukkaat hylkäsivät saaren kahdensadan vuoden ajaksi. Pisan valtakunnan onnistui torjumaan saraseenien hyökkäykset ja lupautuessaan linnoittamaan saaren, myös asukkaat uskalsivat palata saarelle. Genovalaiset ottivat saaren hallintaansa 1500-luvulla ja rakennuttivat puolustustornit Torre del porton ja Torre dello Zenobiton sekä Forte di San Giorgion linnoituksen. Vuonna 1767 korsikalainen Pasquale Paoli valtasi saaren. Tämän jälkeen valta saarella vuorotteli ranskalaisten, brittien ja genovalaisten välillä, kunnes vuosina 1814-1815 kokoontunut Wienin kongressi päätti saaren omistuksen Sardinian kuningaskunnalle. 

Italian yhdistymisen ja kuningaskunnan synnyn jälkeen vuonna 1873 sisäministeriö perusti saarelle rangaistussiirtolan. Se oli kooltaan kolmannes saaresta, ja se lakkautettiin vuonna 1986. 

## Maantiede
Capraia Isola on Toscanan saariston kolmanneksi suurin saari. Sen pinta-ala on noin 19 neliökilometriä, se on 8 kilometriä pitkä ja 4 kilometriä leveä. Saaren rantaviivan pituus 27 kilometriä ja korkein kohta on 445 metriä korkea Monte Castello. Saarelta on matkaa Korsikan saarelle 31 kilometriä ja Italian rannikolle 54 kilometriä. Capraia Isola on Toscanan saariston ainoa tuliperäinen saari.

## Talous
Saaren talous perustuu kalastukseen ja jonkin verran maatalouteen. Kesäaikaan myös matkailu lisääntyy saarelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tiisu

**Tiisu** on suomalainen rockmusiikkia soittava yhtye. Yhtye on tunnettu etenkin kappaleistaan ”Elämältä turpiin sain” sekä ”Tänään sä musta hullaannut”, jotka molemmat ovat nousseet suomalaisten radiokanavien viidentoista soitetuimman kappaleen joukkoon. Yhtyeen esikoisalbumi *[[Elämän koulu]]* julkaistiin 28. elokuuta 2015. Toinen albumi *[[Tänne ei jää kukaan]]* julkaistiin maaliskuussa 2017.

Somerolta alkujaan kotoisin oleva laulaja-kitaristi Henrik ”Tiisu” Illikainen perusti yhtyeen ja kokosi sen jäsenet Sibelius-lukion koulutovereistaan. Yhtye solmi vuonna 2014 levytyssopimuksen Sony Music Entertainment -levy-yhtiön kanssa, joka julkaisi myös yhtyeen ensimmäisen albumin.

## Jäsenet
* Henrik Illikainen – laulu & kitara
* Petteri Pulkkinen – kitara
* Väinö Karjalainen – basso
* Riku Sonkkanen – rummut
* Antti Vuorenmaa – koskettimet

## Entiset jäsenet
* Mikko Aaltio – kitara, puhaltimet, perkussiot

## Diskografia
### Albumit

### Singlet

### Musiikkivideot
* *Uusi aika* (2013 – ohj. Kalle Tulander)
* *Suomalaisen suurin riesa on sisu* (2014)
* *Elämältä turpiin sain* (2015 – ohj. Marek Sabogal ja Henrik Illikainen)
* *Tänään sä musta hullaannut* (2015 – ohj. Marek Sabogal ja Henrik Illikainen)
* *Virtaset* (2015 – ohj. Kalle Tulander ja Henrik Illikainen)
* *Mitä maailma multa odottaa* (2015 – ohj. Anton Baer)
* *Kuka sillä aasilla ratsastaa* (2016 – ohj. Anton Baer)
* *Suomi on poliisivaltio* (2017 – ohj. Jarno Elonen)
* *Kuollaan me kaikki* (2019)
* *On se kyllä vaikeeta* (2020)

## Lähteet
Dan Witty

**Dan Witty** (s. 15. marraskuuta 1984 New Prague) on yhdysvaltalainen alamäkiluistelija. Hän debytoi lajin MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä vuonna 2013 Saint Paulin osakilpailussa kotiosavaltiossaan Minnesotassa. Wittyn paras sijoitus MM-sarjan osakilpailussa on kolmas sija vuoden 2015 Saint Paulin osakilpailusta. Kaudella 2015 hän sijoittui sarjassa sijalle 10.

Myös Wittyn pikkuveli Tyler Witty on alamäkiluistelija ja on kilpaillut myös Red Bull Crashed Icessä.

## Lähteet
* http://www.redbullcrashedice.com/fi_FI/athlete/dan-witty
* http://thrivesports.com/2014/02/22/red-bull-crashed-ice-family-affair/ 
* http://www.redbullcrashedice.com/en_FI/results
Pekka Rajala

**Pekka Tapani Rajala** (s. 1963) on suomalainen virkamies, joka on toiminut vuodesta 2004 alkaen Limingan kunnanjohtajana. Vuonna 2004 Limingan kunnanhallitus päätti äänin 5–3 esittää hänen valitsemistaan kunnanjohtajaksi, ja Limingan kunnanvaltuuston valitessa kunnanjohtajaa hän voitti Eeva-Maija Mäntysen 22–5. Sitä ennen hän toimi Toholammin kunnanjohtajana vuodesta 1995 ja sitä ennen Toholammin hallintojohtajana vuodesta 1990. Ennen Liminkaan siirtymistään hän ei saanut hakemaansa Ilmajoen kunnanjohtajan virkaa. Syksyllä 2012 hän haki Kempeleen kunnanjohtajaksi mutta peruutti hakemuksensa.

Lokakuussa 2019 Yleisradion MOT-toimitus julkaisi dokumentin *Suomen komein jätesotku*, jossa haastateltiin myös Pekka Rajalaa. Haastattelussa kävi ilmi, että Rajala oli yrittänyt vaikuttaa ympäristölupa-asiassa Vaasan hallinto-oikeuteen soittamalla suoraan ympäristölupa-asiaa käsittelevälle tuomarille. Sitten Rajala oli lähettänyt kirjelmän kunnanhallituksen nimissä kysymättä kunnanhallituksen lupaa. Vaasan hallinto-oikeus ei kuitenkaan ollut kirjelmää pyytänyt. MOT-toimituksen haastattelema Itä-Suomen yliopiston kunnallisoikeuteen perehtynyt professori Asko Uoti katsoi, että Rajala ”asettuu ikäänkuin itse tuomarin rooliin”. Professorin mukaan näytti siltä, että Rajala oli yrittänyt vaikuttaa oikeuden päätökseen. Uoti katsoi, että kunnanjohtajan toiminta ei ollut lainmukaista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Michal Procházka

**Michal Procházka** (s. 31. lokakuuta 1992 Teplice) on tšekkiläinen alamäkiluistelija. Hän on kilpaillut lajin MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä vuoden 2009 Prahan kilpailusta saakka. Procházkan paras sijoitus maailmancupin yhteispisteissä on kauden 2011 kymmenes tila. Yksittäisessä osakilpailussa Procházka on sijoittunut parhaimmillaan sijalle kuusi vuoden 2011 Alankomaiden osakilpailussa Valkenburgissa. 

## Lähteet
* http://www.redbull.ca/cs/Satellite/en_CA/Profile/Michael-Prochazka-021242904049854
* http://www.redbullcrashedice.com/en_FI/results
Hrvoje Appelt

**Hrvoje Appelt** (s. 15. tammikuuta 1974 Zagreb, Jugoslavia) on uransa jo päättänyt kroatialainen alamäkiluistelija ja jääkiekkoilija. Appelt on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 75 kilogrammaa.

Appelt kilpaili alamäkiluistelun MM-sarjassa Red Bull Crashed Icessä vuosina 2000-2008. Vuonna 2003 hän sijoittui Duluthissa, Minnesotassa kolmanneksi ja parhaimmillaan seuraavana vuonna Moskovassa MM-sarjan toiseksi heti Ruotsin Jasper Felderin jälkeen. Uransa jälkeen Appelt on ajanut alamäkiluistelun asemaa Kroatiassa.

Jääkiekossa Appelt pelasi vuosina 1991-2001 Medveščak Zagrebin riveissä sekä Kroatian pääsarjassa että IEL-liigassa. Appelt pelasi myös Kroatian jääkiekkomaajoukkueessa 36 ottelua tehden tehot 10+13=23. Pelipaikaltaan Appelt oli oikea laitahyökkääjä.

## Lähteet
* http://www.eliteprospects.com/player.php?player=168829
* http://www.redbull.hr/cs/Satellite/hr_HR/Article/Hrvoje-Appelt-i-Red-Bull-Crashed-Ice-021242950178777
Taylor Henrich

**Taylor Henrich** (s. 1. marraskuuta 1995 Calgary) on kanadalainen mäkihyppääjä.

Arvokilpailuihin Henrich osallistui ensimmäisen kerran Oslon MM-kisoissa 2011, joissa hän oli normaalimäen 18:s. Val di Fiemmessä 2013 hän oli 43:s ja Sotšin olympialaisissa 2014 kolmastoista. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli viides. Lisäksi hän oli Innsbruckin nuorten olympialaisissa 2012 henkilökohtaisessa kilpailussa viides ja saavutti joukkuekilpailusta pronssia.

Maailmancupissa Henrich debytoi Lillehammerissa joulukuussa 2011. Ensimmäisen kerran hän sijoittui kymmenen parhaan joukkoon Lillehammerissa joulukuussa 2013, ollen kymmenes. Palkintokorokkeelle hän on sijoittunut kahdesti, kolmanneksi sekä tammikuussa 2015 Obertsdorfissa että maaliskuussa 2015 Oslossa. Continental Cupissa hän on saavuttanut yhden voiton.

## Lähteet
Ilmari Lavonsalo

**Ilmari Aleksander Lavonsalo**, vuoteen 1964 *Ivar Löfman* (6. tammikuuta 1920 Helsinki – 16. heinäkuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen pankinjohtaja, koulutukseltaan valtiotieteiden kandidaatti. Hän oli vuosina 1971–1982 Suomen Työväen Säästöpankin pääjohtaja.

Ilmari Lavonsalo tuli Helsingin Työväen Säästöpankin Lapinlahden konttorin hoitajaksi 1947. Vuosina 1952–1958 hän hoiti Erottajan konttoria, kunnes sai siirron pankin pääkonttoriin. Pankin toimitusjohtaja hänestä tuli 1967. 

Lavonsalolla oli merkittävä rooli viiden työväensäästöpankin yhdistymisessä Suomen Työväen Säästöpankiksi 1971. Hän toimi ensin lyhyesti STS:n toimitusjohtajana, sitten 1972–1982 pääjohtajana ja vielä kaksi vuotta sen jälkeen hallituksen jäsenenä. Hän istui myös muun muassa Säästöpankkiliiton hallituksessa, Säästöpankkien Keskus-Osake-Pankin hallintoneuvostossa, E-osuuskunta Ekan hallituksessa ja Neste Oy:n johtokunnassa. Vuosina 1982–1983 hän toimi osuusliike Elannon hallituksen puheenjohtajana.

## Lähteet
Kalukkipensaskasvit

**Kalukkipensaskasvit** (Calycanthaceae) on koppisiemenisten Laurales-lahkoon kuuluva kasviheimo.

## Tuntomerkit
Kalukkipensaskasveihin kuuluu kausi- tai ainavihantia pensaita ja puita, joiden silmut ovat suomullisia; toisinaan kärkisilmu kuolee. Varren kuoriosan (korteksin) johtojänteet voi nähdä suurennuslasilla katkaistusta varresta, ja ne voivat olla näkyvissä myös ulkoisesti neljänä vartta pitkin kulkevana kohojuovana. Lehdet ovat vastakkaisia, ehyitä, korvakkeettomia ja aromaattisentuoksuisia. Kukat ovat kookkaita, tavallisesti lehtihangoissa. Pohjus on maljamainen ja ulkopinnaltaan suomujen peittämä. Kehälehtiä on paljon ja ne sijaitsevat kierteisesti; sisimmät kehälehdet erittävät mettä tai muuta pölyttäjiä houkuttelevaa ainetta. Heteenponsissa on pidentyneet lokerositeet, myös mettä erittäviä joutoheteitä on. Hedelmät ovat enemmän tai vähemmän pähkylämäisiä ja kiinnittyvät melko kuivan pohjusmaljan sisäpinnalle.

## Levinneisyys
Kalukkipensaskasvien levinneisyys on hajanainen. Niitä kasvaa Itä-Aasiassa, kolmella erillisalueella Pohjois-Amerikassa ja Koillis-Australiassa.

## Luokittelu
Heimo koostuu viidestä suvusta, joissa on yhteensä 11 lajia. Ne jaetaan kahdeksi alaheimoksi.

1. **Idiospermoideae** Thorne. Alaheimossa on vain laji *[[Idiospermum australiense]]*, joka kasvaa Australian Queenslandissa. Sen heteet ovat lähes kehälehtimäisiä, paksuja ja melkein palhottomia. Erillisiä emejä on yhdestä viiteen, tavallisesti yksi tai kaksi. Ne ovat vartalottomia, ja luotti on tukeva ja mehevä. Hedelmissä on isot siemenet.

2. **Calycanthoideae** Burnett. Loput neljä sukua ja 10 lajia kuuluvat tähän alaheimoon, ja ne kasvavat Itä-Aasiassa ja Pohjois-Amerikassa. Niiden kukissa on 5–18 hedettä, joiden palhot ovat melko hoikkia. Emejä on useita.

### Suvut
* *[[rosettipensaat|Calycanthus]]* L. – rosettipensaat eli kalukkipensaat
* *[[talvenlahjat|Chimonanthus]]* Lindl. – talvenlahjat
* *[[Idiospermum australiense|Idiospermum]]* S.T.Blake
* *[[Sinocalycanthus chinensis|Sinocalycanthus]]* (W.C.Cheng & S.Y.Chang) W.C.Cheng & S.Y.Chang

## Kuvia

Chimonanthus praecox 002.JPG|Tuoksutalvenlahja (*Chimonanthus praecox*) kukkii aikaisin keväällä ennen lehtien puhkeamista.
Idiospermum flower-cut.jpg|*[[Idiospermum australiense]]* -lajin kukka
Sinocalycanthus chinensis.jpg|*[[Sinocalycanthus chinensis]]*


## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Calycanthaceae
* Suomen Lajitietokeskus: Calycanthaceae
National Cartoonists Society

**National Cartoonists Society** (**NCS**) on Yhdysvalloissa toimiva sarjakuva- ja pilapiirtäjien seura. Se myöntää vuosittain palkintoja, joista yksi on vuoden parhaalle piirtäjälle myönnettävä Reuben-palkinto (*Reuben Award*), viralliselta nimeltään *Outstanding Cartoonist of the Year* (vuoden huomattava sarjakuvapiirtäjä).

National Cartoonists Societyn perusti joukko piirtäjiä New Yorkissa maaliskuussa 1946. Ensimmäinen puheenjohtaja oli pilapiirtäjä Rube Goldberg. Seuran jäseniksi pääsevät vain ammattimaiset sarjakuva- ja pilapiirtäjät sekä poikkeustapauksissa ansioituneet henkilöt läheisiltä aloilta. Seuralla on nykyään yli 500 jäsentä ja se mainostaa olevansa maailman suurin ammattimaisten sarjakuvapiirtäjien järjestö. NCS ei periaatteessa toimi piirtäjien ammattiliittona tai etujärjestönä, mutta on toisinaan myös pyrkinyt puolustamaan jäsentensä etuja.

NCS jakaa vuosittain useita palkintoja. Palkintojen saajien ei tarvitse itse olla seuran jäseniä. Vuoden piirtäjä (*Cartoonist of the Year*) -palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1947. Palkinnon nimenä oli vuoteen 1953 asti *Billy DeBeck Memorial Award* sarjakuvapiirtäjä Billy DeBeckin mukaan. Vuodesta 1954 palkinnon nimi on ollut *Reuben Award* Rube Goldbergin oikean etunimen mukaan. Reubenia pidetään Yhdysvalloissa sarjakuva- ja pilapiirtäjien ammattikunnan korkeimpana ja arvostetuimpana palkintona. Muita NCS:n myöntämiä palkintoja ovat Milton Caniffin mukaan nimetty Milton Caniff -elämäntyöpalkinto (*Milton Caniff Lifetime Achievement Award*), *Gold Key* -palkinto, *Silver T-Square* -palkinto, 50 vuoden piiräjänurasta myönnettävä *Gold T-Square*, amatööripiirtäjille satunnaisesti myönnettävä *Ace Award* sekä lukuisat eri erikoisalojen palkinnot. Muun muassa mainospiirroksilla, animaatioilla, kirjankuvituksilla, aikakauslehtien kuvituksilla, sanomalehtien kuvituksilla, sarjakuvakirjoilla, pilapiirroksilla, sanomalehtisarjakuvilla, vitsisarjakuvilla, yksiruutuisilla sarjakuvilla ja onnittelukorteilla on omat palkintokategoriat. Aiemmin myönnettiin myös Elzie Segarin mukaan nimettyä *Elzie Segar Awardia* sekä urheilijoille suunnattua *No. 1 Awardia*, mutta niiden jakaminen on lopetettu. Palkintogaala pidetään vuosittain toukokuussa ja palkinnot myönnetään edeltävän vuoden saavutuksista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*National Cartoonists Societyn kotisivu
Reuben-palkinto

**Reuben-palkinto** (*Reuben Award*), viralliselta nimeltään *Outstanding Cartoonist of the Year* (vuoden huomattava piirtäjä) on yhdysvaltalaisen National Cartoonists Societyn vuosittain myöntämä sarjakuva- ja pilapiirtäjille suunnattu palkinto. Reubenia pidetään Yhdysvalloissa piirtäjien ammattikunnan korkeimpana ja arvostetuimpana palkintona. Se luovutetaan vuosittain toukokuussa järjestettävässä palkintojenjakogaalassa edellisen vuoden ansioista.

Palkinto on nimetty National Cartoonists Societyn ensimmäisen puheenjohtajan, pilapiirtäjä Rube Goldbergin oikean etunimen mukaan. *Cartoonist of the Year* -palkintoa on jaettu vuodesta 1947, mutta vuoteen 1953 asti sen nimenä oli *Billy DeBeck Memorial Award* sarjakuvapiirtäjä Billy DeBeckin mukaan. Nimi *Reuben Award* on ollut käytössä vuodesta 1954.

## Luettelo Reuben-palkinnon saajista
Suluissa vuosi, jolta palkinto on myönnetty. Palkinto luovutetaan seuraavana vuonna.

*Milton Caniff (1946)
*Al Capp (1947)
*Chic Young (1948)
*Alex Raymond (1949)
*Roy Crane (1950)
*Walt Kelly (1951)
*Hank Ketcham (1952)
*Mort Walker (1953)
*Willard Mullin (1954)
*Charles M. Schulz (1955)
*Herbert L. Block (1956)
*Hal Foster (1957)
*Frank King (1958)
*Chester Gould (1959)
*Ronald Searle (1960)
*Bill Mauldin (1961)
*Dik Browne (1962)
*Fred Lasswell (1963)
*Charles M. Schulz (1964)
*Leonard Starr (1965)
*Otto Soglow (1966)
*Rube Goldberg (1967)
*Johnny Hart ja Pat Oliphant (1968)
*Walter Berndt (1969)
*Alfred Andriola (1970)
*Milton Caniff (1971)
*Pat Oliphant (1972)

*Dik Browne (1973)
*Dick Moores (1974)
*Bob Dunn (1975)
*Ernie Bushmiller (1976)
*Chester Gould (1977)
*Jeff MacNelly (1978)
*Jeff MacNelly (1979)
*Charles Saxon (1980)
*Mell Lazarus (1981)
*Bil Keane (1982)
*Arnold Roth (1983)
*Brant Parker (1984)
*Lynn Johnston (1985)
*Bill Watterson (1986)
*Mort Drucker (1987)
*Bill Watterson (1988)
*Jim Davis (1989)
*Gary Larson (1990)
*Mike Peters (1991)
*Cathy Guisewite (1992)
*Jim Borgman (1993)
*Gary Larson (1994)
*Garry Trudeau (1995)
*Sergio Aragonés (1996)
*Scott Adams (1997)
*Will Eisner (1998)
*Patrick McDonnell (1999)

*Jack Davis (2000)
*Jerry Scott (2001)
*Matt Groening (2002)
*Greg Evans (2003)
*Pat Brady (2004)
*Mike Luckovich (2005)
*Bill Amend (2006)
*Al Jaffee (2007)
*Dave Coverly (2008)
*Dan Piraro (2009)
*Richard Thompson (2010)
*Tom Richmond (2011)
*Rick Kirkman ja Brian Crane (2012)
*Wiley Miller (2013)
*Roz Chast (2014)
*Michael Ramirez (2015)
*Ann Telnaes (2016)
*Glen Keane (2017)
*Stephan Pastis (2018)
*Lynda Barry (2019)
*Ray Billingsley (2020)
*Edward Sorel (2021)
*Bill Griffith (2022)
*Hilary Price (2023)
*Mark Parisi (2024)

Lähde:

## Lähteet