Adpositio

**Adpositio** (joskus myös **p-positio**) on yleisnimitys funktiosanoille, joilla ilmaistaan nominin tai nominilausekkeen semanttista roolia tai tehtävää lauseessa. Termi *adpositio* kattaa sekä nominilausekkeen jäljessä sijaitsevat postpositiot (kuten suomen *talon *'takana**)'' että nominilausekkeen edellä sijaitsevat [[prepositio|prepositiot]] (kuten [[Ruotsin kieli|ruotsin]] ***bakom*' huset* tai [[Englannin kieli|englannin]] ***behind** the house*). Samoin se kattaa muut harvinaisemmat sijaintityypit kuten *sirkumpositiot* (ne sijaitsevat täydennyksensä molemmin puolin) tai *ambipositiot* (ne voivat sijaita täydennyksensä jommallakummalla puolella, kuten esimerkiksi suomen *läpi: **läpi** metsän ~ metsän **läpi**)*.

== Yleistä ==
Adpositiot määritellään perinteisesti [[Sanaluokka|sanaluokaksi]], johon kuuluu itsenäisiä sanoja (näin adpositiot erotetaan esimerkiksi [[Sija|sijapäätteistä]], joilla voi olla samantapaisia tehtäviä). Ne liittyvät nominiin tai nominilausekkeeseen ja ilmaisevat sen kieliopillista tai merkityssuhdetta lauseen muihin jäseniin, usein [[Verbi|verbiin]] (niiden avulla voidaan ilmaista esimerkiksi tapahtumapaikkaa tai -aikaa: *lapset leikkivät talon **takana*** / *koulun **jälkeen***) mutta myös nomineihin (esimerkiksi omistajaa ilmaisevat adpositiot kuten englannin prepositio *of: the roof **of** the building* ’rakennuksen katto’*).*

Adpositioita sanaluokkana ei esiinny kaikissa maailman kielissä mutta kuitenkin useimmissa niistä. Täysin vailla adpositioita olevia kieliä tunnetaan etenkin Pohjois-Amerikasta ja Australiasta. Adpositioiden sijaintityypin on todettu korreloivan kielen sanajärjestyksen kanssa: kielissä, joissa [[Objekti (lauseenjäsen)|objekti]] tyypillisesti on verbin edellä, adpositiot ovat useammin postpositioita, kun taas kielissä, joissa objekti yleensä seuraa verbiä (esimerkiksi englanti tai ruotsi), käytetään yleensä prepositioita.

Adpositioiden määrä eri kielissä vaihtelee suuresti. Euroopan kielissä niitä on tyypillisesti joitakin kymmeniä, mutta useissa kielissä voidaan väittää adpositioiden olevan avoin luokka, sillä niitä syntyy jatkuvasti [[Kieliopillistuminen|kieliopillistumalla]]. Tunnettu esimerkki tästä on sijaintia ilmaisevien adpositioiden kieliopillistuminen ruumiinosien nimityksistä (esimerkiksi suomen *rinnalla,* [[Viron kieli|viron]] *kõrval* ’vieressä’, ”korvalla”). Adpositioiden raja on epäselvä myös [[Adverbi|adverbien]] suuntaan. Esimerkiksi suomessa monet adpositiot voivat toimia myös adverbeina (*paikka on **lähellä** koulua; ajaa vaarallisen **lähellä***).

== Adpositiot suomessa ja suomen sukukielissä ==
[[Uralilaiset kielet|Uralilaisten kielten]] adpositiot ovat yleensä postpositioita. Tästä poikkeuksena ovat vain [[Itämerensuomalaiset kielet|itämerensuomalaiset]] ja [[saamelaiskielet]], joissa postpositioiden lisäksi esiintyy myös prepositioita. Tämmöinen sekatyyppisyys on maailmanlaajuisessa vertailussa suhteellisen harvinaista. Prepositioita on adpositioista vähemmistö, ja ne eroavat postpositioista myös täydennyksensä muodon suhteen: itämerensuomalaisten kielten postpositioiden täydennys on yleensä [[Genetiivi|genetiivisijassa]] (*sodan jälkeen,* [[Viron kieli|vir]]. *sõja pärast* ’sodan takia’), prepositioiden yleensä [[Partitiivi|partitiivissa]] (*ennen sotaa,* vir. *pärast sõda* ’sodan jälkeen’).

Suomen kieliopissa adpositiot määritellään taipumattomiksi tai vaillinaisesti taipuviksi sanoiksi, joilla ilmaistaan olion tai asian suhdetta johonkin toiseen entiteettiin ja jonka täydennyksenä on tietyssä sijassa oleva nominilauseke. Adpositio ja sen täydennys muodostavat *'adpositiolausekkeen**, joka toimii lauseessa tyypillisesti [[Adverbiaali|adverbiaalina]]. Täydennys on yleensä genetiivissä tai partitiivissa, joskus myös [[Illatiivi|illatiivissa]] (esim. ''hintoi**hin** nähden),'' [[Allatiivi|allatiivissa]] ''(1900-luvu**lle** mennessä),'' [[Elatiivi|elatiivissa]] (''menestykse**stä** johtuen''), [[Ablatiivi|ablatiivissa]] (''juhannukse**lta** alkaen'') tai [[Nominatiivi|nominatiivissa]] (***hetki*' sitten*). Genetiivitäydennyksen voi korvata pelkkä [[possessiivisuffiksi]] (*tulen luokse**si**).*

Adpositiot täydentävät sijamuotojen ilmaisumahdollisuuksia esimerkiksi ilmaisemalla suhteellista sijaintia (***lähellä** asemaa, talojen **välissä**, makuuhuoneen **alapuolella***). Niillä voidaan myös monipuolisesti ilmaista esimerkiksi ajankohtaa (*hän tulee kuun **alussa** ~ **lopussa** ~ **puolivälissä**)*, välinettä (*apurahan **turvin**, kahvin **voimalla***), arvoa (*miljoonan markan **verran** ~ **edestä** ~ **arvosta***) tai syytä (*kuolla stressin **seurauksena**)*. 

Muodoltaan suomen adpositiot voidaan jakaa kolmeen tyyppiin: vaihtelemattomiin ja nykykielen kannalta taivuttamattomiin (esim. *ennen, kanssa, ohi*), yhtenä tiettynä taivutusmuotona adpositioksi kiteytyneisiin (esim. *nojalla, johtuen, mennessä*) sekä vaillinaisesti taipuviin. Vaillinaisesti taipuvilla on usein sarja [[Paikallissija|paikallissijaisia]] muotoja (esim. *päässä : päästä : päähän : päällä : päältä : päälle'').

## Lähteet