open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Linajärv (Jõuga)

**Linajärv** (myös *Jõugu järv, 3. Jõuküla järv*) on Virossa Itä-Virumaalla Alutagusen kunnan Jõugan kylässä sijaitseva järvi. Se on umpijärvi, joka on yksi Jõugajärvistä.

## Maantietoa
Järvi on 200 metriä pitkä, 70 metriä leveä, ja sen pinta-ala on 1,1 hehtaaria. Se muodostaa kahden muun järven kanssa järviryhmän, joka sijaitsee Iisakun kautta kulkevalla harjujaksolla (). Vaikka järvet sijaitsevat lähekkäin, niiden välillä ei ole ojia tai puroja.
Järven ympärillä kohoavat kymmenmetriset jyrkät rinteet. Myös järven rannat ovat jyrkkiä ja järven syvyys on  5 metriä. Se on saareton ja autio, vaikka sen eteläpäähän tuleekin metsätie. Jõugasta Kuremäelle johtava maantie ohittaa järven sen luoteispuolelta.

## Luontoarvoja ja luokittelu
Järvi on Vesipolitiikan puitedirektiivin (VPD) () luokituksen (VRD 5) mukaan veden kovuuden osalta pehmeävetinen järvi, jonka vedenväri on vaalea (). Järvi luokitellaan limnologisesti oligotrofiseksi järveksi, jolla tarkoitetaan ravinnetasoltaan karua järveä (, OL). Silloin järven vedessä on vähän ravinteita ja siksi vedessä elävien bakteerien ja levien yhteinen biomassa jää myös pieneksi. Koko ravintoketju, joka on riippuvainen järven perustuotannon tarjonnasta, kärsii ravinnon vähyydestä ja silloin hyönteisten ja kalojen sekä laji- että yksilömäärät jäävät vähäisiksi.

Jõugan järviryhmässä ovat myös Pesujärv ja Liivjärv. Ne ovat kaikki syntyneet viime jääkauden jälkeen Pesujärven yhteydessä esitetyllä tavalla. Järvet sijaitsevat vierekkäin, mutta niiden välillä ei ole ojia. Ne ovat siis umpijärviä. Järven vesi tulee sadannasta ja pohjavedestä. Koska sen vesi ei vaihdu, jäävät järveen joutuneet ravinteet sinne. Järvet ovat olleet oligotrofisia, mutta ihmisten käyttäytymisen vuoksi ne ovat hitaasti rehevöitymässä. Järvessä elää vain ruutana eikä muita kalalajeja ei ole tavattu. Järvissä on paksu mutapohja, mutta ovat silti vielä yli 5–9 metriä syviä. Kesäisin järvissä korostuu vihreä vedenväri, mikä johtuu levien (Gonyostomum semen) suuresta määrästä. Mainittu levä ja järvessä elävät harvasukasmadot ja äyriäiset ovat reliktejä viime jääkaudelta.

Järvi sisältyy Alutagusen kansanpuistoon ().

## Vesistösuhteita
Linajärv katsotaan kuuluvan Alajõen valuma-alueeseen, vaikka sillä ei olekaan laskuojaa. Alajõgi laskee Peipsijärven pohjoisosan länsirantaan. Peipsijärven alue muodostaa Narvanjoen vesistöalueen keskiosan. Peipsijärven pohjoispäästä alkava laskujoki Narvanjoki jatkaa vesireittiä pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Suomenlahteen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Kefoditsiimi

**Kefoditsiimi** (C20H20S4N6O7) on kefalosporiineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.

## Ominaisuudet ja käyttö
Kefoditsiimi on optisesti aktiivista ja sen ominaiskiertokyky on -55,9. Kefoditsiimi on niin sanottu kolmannen sukupolven kefalosporiini ja sen antibioottiset ominaisuudet perustuvat bakteerin soluseinän synteesin estämiseen. Lääkeaine on suhteellisen laajakirjoinen ja sen teho on samankaltainen kefotaksiimin kanssa tai hieman sitä heikompi. Kefoditsiimillä on muista kefalosporiineista poiketen immuunipuolustusta muuntelevia ominaisuuksia. Se esimerkiksi aktivoi fagosyyttejä ja vähentää sytokiinien tuotantoa. Tosin vaikutukset ovat osin kiistanalaisia. Aine annostellaan ruiskeena lihakseen tai suoneen. Sitä voidaan käyttää hengitysteiden infektioiden ja virtsatulehdusten hoidossa.

## Haittavaikutukset
Kefoditsiini on useimmiten hyvin siedetty lääkeaine. Mahdollisia haittavaikutuksia voivat olla pistokohdan kipu, ihottuma ja ruuansulatuselimistön oireet.

## Lähteet
Damiano Caruso

**Damiano Caruso** (s. 12. lokakuuta 1987 Ragusa) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän on menestynyt ennen kaikkea etappikilpailuissa.

Caruso aloitti ammattilaisuransa LPR Brakes Farnese Vini -joukkueessa heinäkuussa 2009. Hän edusti De Rosa - Stac Plastic -tallia 2010, Liquigasta / Cannondalea 2011–2014 ja BMC Racing Teamia 2015–2018. Vuodesta 2019 hän on ajanut Bahrain-Merida / Bahrain-McLaren / Team Bahrain Victorious -joukkueessa.

Caruso sijoittui toiseksi Sveitsin ympäriajossa 2017. Hän hävisi kilpailun voittaneelle Simon Špilakille 48 sekuntia. Seuraavana vuonna hän oli toinen Tirreno–Adriaticossa 24 sekuntia Michał Kwiatkowskille jääneenä.

Caruso sijoittui toiseksi Italian ympäriajossa 2021 minuutin ja 29 sekuntia Egan Bernalille hävinneenä. Hän voitti lisäksi Valle Splugan päättyneen 20. etapin. Saman vuoden Espanjan ympäriajossa hän voitti yhdeksännen etapin.

Italian olympiakomitea CONI määräsi helmikuussa 2012 Carusolle takautuvasti vuoden kilpailukiellon hänen osallisuudestaan yritykseen hankkia kiellettyjä aineita vuonna 2007. Hänen tuloksena hylättiin ajalta 6. lokakuuta 2010 – 5. lokakuuta 2011.

## Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
;2005
:Tre Ciclistica Internazionale Bresciana, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
;2007
:Giro della Toscana, nuorten kilpailun voitto
;2008
:Maantieajon alle 23-v. Italian-mestaruus
;2009
:Giro Ciclistico d'Italia, 2. etapin voitto
;2012
:Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
;2013
:Settimana Internazionale Coppi e Bartali, 5. etapin voitto
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s, 18. etapilla (aika-ajo) kolmas
:Tour of Beijing, mäkikirikilpailun voitto
;2014
:Itävallan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kolmas
:Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa yhdeksäs
;2015
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa kahdekas
;2016
:Vuelta a Andalucia, mäkikirikilpailun voitto
;2017
:Sveitsin ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 11:s
:2018
:Tirreno–Adriatico, kokonaiskilpailussa toinen
:Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa viides
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 20:s
:MM-kilpailut, joukkueaika-ajossa pronssia
;2019
:Italian ympäriajo, mäkikirikilpailussa kolmas, 12. etapilla toinen
;2020
:Circuito de Getxo, voitto
:Ranskan ympäriajo, kokonaiskilpailussa kymmenes
:MM-kilpailut, maantieajossa kymmenes
;2021
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa toinen, mäkikirikilpailussa kolmas, 20. etapin voitto, 16. etapilla kolmas
:Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s, 9. etapin voitto
;2022
:Giro di Sicilia, kokonais- ja pistekilpailun sekä 2. ja 4. etapin voitto
:Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kuudes
:Critérium du Dauphiné, kokonaiskilpailussa neljäs
;2023
:Tour de Romandie, kokonaiskilpailussa kolmas
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa neljäs
:Espanjan ympäriajo, kokonaiskilpailussa 19:s, 18. etapilla toinen
;2024
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa 17:s
;2025
:Italian ympäriajo, kokonaiskilpailussa viides
:Vuelta a Burgos, 4. etapin voitto

## Lähteet
Jaakko Paavela

**Jaakko Paavela** (s. 17. kesäkuuta 1939 Suojärvi) on suomalainen varatuomari, joka työskenteli erityisesti matkailun ja viestinnän alalla, pisimpään MTV:n varatoimitusjohtajana 1972–1999. Hän oli 1980-luvulla luomassa MTV:n uutisia, suomalaista paikallisradiotoimintaa, television Kolmoskanavaa, vuoden 1993 tv-kanavauudistusta sekä Aamulehti-yhtymän ja MTV:n fuusiota 1998. Hän toimi fuusiosta syntyneen Alma Median hallintojohtajana ja viestintäasiantuntija vuoteen 2000. Paavela sai viestintäneuvoksen arvonimen 1995.

Jaakko Paavela syntyi Laatokan Karjalan Suojärvellä ja kävi koulunsa Helsingissä. Hän tuli ylioppilaaksi 1958 ja valmistui lainopin kandidaatiksi 1958. Hän työskenteli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön eri tehtävissä vuoteen 1967.

Paavela nimitettiin vuonna 1967 ensimmäiseksi matkailuasioihin keskittyväksi kauppa- ja teollisuusministeriön ylitarkastajaksi. Pian perustettiin matkailuneuvosto, jonka puheenjohtaja Paavela oli 1969–1972. Vuonna 1971 hänet nimitettiin KTM:n matkailutoimiston toimistopäälliköksi. Keväällä 1972 Paavela siirtyi matkailualalta viestintäalalle, kun hänet nimitettiin Mainostelevision varatoimitusjohtajaksi. 

Paavela oli Karjalan Liiton hallituksen jäsen vuosina 1988–1996 ja 2000–2015.  Suomen Ladun puheenjohtajana hän toimi vuosina 1983–1995 ja nimettiin järjestön kunniapuheenjohtajaksi. Hänen nimeään kantavan rahaston stipendi myönnetään vuosittain yhdelle Suomen Ladun jäsenyhdistykselle. 

Jaakko Paavelan isoveli oli rautatiehallituksen pääjohtaja ja 1970-luvun loppupuolen valtiovarainministeri Paul Paavela.

## Lähteet
Peter John Stevens

**Peter John Stevens** (s. 1. kesäkuuta 1995) on slovenialainen rintauinnin EM- ja MM-mitalisti. Hän edustaa PK Triglav Kranj -seuraa ja hänen valmentajansa on Luka Berdajs.

Stevens saavutti 50 metrin rintauinnissa vuonna 2013 nuorten maailmanmestaruuden Dubaissa ajalla 27,98 ja nuorten EM-hopeaa Poznańissa ajalla 28,06 sekä sijoittui viidenneksi Herningin lyhyen radan EM-kilpailuissa. Kazanin pitkän radan MM-kilpailuissa 2015 hän karsiutui saman matkan välierissä.

Stevens saavutti Lontoon pitkän radan EM-kilpailussa 2016 hopeaa 50 metrin rintauinnissa ajalla 27,09. Saman vuoden Windsorin lyhyen radan MM-kilpailuissa hän sijoittui 50 metrin rintauinnissa niin ikään toiseksi ajalla 25,85. Budapestin pitkän radan MM-kilpailuissa 2017 hän karsiutui saman matkan välierissä. Kööpenhaminan lyhyen radan EM-kilpailuissa hän oli 50 metrin rintauinnissa kuudes.

Stevens saavutti 50 metrin rintauinnissa 2018 pronssia sekä Tarragonan Välimeren kilpailuissa ajalla 27,32 että Glasgow'n pitkän EM-kilpailuissa ajalla 27,06. Seuraavan vuoden lyhyen radan EM-kilpailuissa Glasgw'ssa hän oli 50 metrin rintauinnissa kahdeksas.

Stevensin ennätys 50 metrin rintauinnissa on pitkällä radalla (50 m) 27,06 ja lyhyellä radalla (25 m) 25,85. 100 metrin rintauinnissa hänen ennätyksensä ovat pitkällä radalla 1.01,27 ja lyhyellä radalla 57,96.

Stevens on opiskellut liiketaloutta Tennesseen yliopistossa. Hänen isänsä on britti ja äitinsä slovenialainen.

## Lähteet
Emil Tahirovič

**Emil Tahirovič** (s. 30. joulukuuta 1979 Krka) on slovenialainen rintauinnin EM-mitalisti. Hän edusti PK Triglav Kranj -seuraa.

Tahirovič sijoittui vuoden 2003 Barcelonan pitkän radan MM-kilpailuissa 50 metrin rintauinnissa seitsemänneksi ja karsiutui 100 metrillä välierissä. Saman vuoden Dublinin lyhyen radan EM-kilpailuissa hän oli 100 metrin rintauinnissa kuudes. Madridin pitkän radan EM-kilpailuissa 2004 hän sijoittui 50 ja 100 metrin rintauinnissa kahdeksanneksi ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä kuudenneksi. Ateenan olympialaisissa hän karsiutui alkuerissä 100 ja 200 metrin rintauinnissa sekä 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä.

Tahirovič saavutti Wienin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2004 pronssia 50 metrin rintauinnissa ajalla 27,17 ja sijoittui 100 metrin rintauinnissa neljänneksi. Montrealin pitkän radan MM-kilpailuissa 2005 hän oli seitsemäs 50 metrin rintauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä sekä kahdeksas 100 metrin rintauinnissa. Saman vuoden Almerian Välimeren kilpailuissa hän saavutti kultaa 50 metrin rintauinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä sekä pronssia 100 metrin rintauinnissa. Kauden päätteeksi hän oli Triesten lyhyen radan EM-kilpailuissa 50 metrin rintauinnissa neljäs ja 100 metrillä viides.

Tahirovič sijoittui 50 metrin rintauinnissa viidenneksi Helsingin lyhyen radan EM-kilpailuissa 2006. Hän karsiutui saman matkan välierissä Melbournen pitkän radan MM-kilpailuissa 2007. Hän saavutti 50 metrin rintauinnissa pronssia Rijekan lyhyen radan EM-kilpailuissa 2008 ajalla 26,66. Rooman pitkän radan MM-kilpailuissa 2009 hän sijoittui 50 metrin rintauinnissa seitsemänneksi. Saman vuoden Pescaran Välimeren kilpailuissa hän saavutti 50 metrin rintauinnissa hopeaa.

Tahirovič sijoittui 50 metrin rintauinnin EM-kilpailuissa vuonna 2010 kuudenneksi pitkällä radalla Budapestissa ja viidenneksi lyhyellä radalla Eindhovenissa. Viimeisissä arvokilpailuissaan,  Istanbulin lyhyen radan MM-kilpailuissa 2012, hän karsiutui 50 metrin rintauinnin välierissä.

Tahirovič ennätys 50 metrin rintauinnissa on pitkällä radalla (50 m) 27,19 ja lyhyellä radalla (25 m) 26,53 sekä 100 metrin rintauinnissa pitkällä radalla 1.00,84 ja lyhyellä radalla 58,73.

## Lähteet
Joseph Christoph Kessler

**Joseph Christoph Kessler** (26. elokuuta 1800 Augsburg – 14. tammikuuta 1872 Wien) oli saksalainen pianisti, musiikkipedagogi ja säveltäjä.

Kessler opiskeli Wienissä ja opetti vuosina 1820–1826 pianonsoittoa Łańcutissa sekä Lvivissä. Hän asettui vuonna 1829 Varsovaan. Vuosina 1835–1855 hän asui ja työskenteli Lvivissä. Kesslerin tuotantoon kuuluu monia pianokappaleita, kuten nocturneja, etydejä ja kaksikymmentäneljä Frédéric Chopinille omistettua preludia (op. 31). Chopin itse omisti Kesslerille opuksen 28 preludinsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Mihály Tompa

**Mihály Tompa** (1817–1868) oli unkarilainen runoilija. Hän opiskeli Sárospatakin reformoidussa korkeakoulussa, jossa hän opiskeli sekä teologiaa että oikeustiedettä. Hänet kutsuttiin Gömörin komitaatin Bejen seurakunnan papiksi. Hän osallistui sotapappina Unkarin vapaussotaan 1848–1849. Hänet kutsuttiin 1849 Kelemérin ja vihdoin 1852 Hanvan kirkkoherraksi.

Tompa muodosti yhdessä aikalaistensa János Aranyn ja Sándor Petőfin kanssa loistavan runoilijakolmikon, joka uudisti unkarilaisen runouden asettaen sen kansanomaiselle ja kansalliselle pohjalle ja joka surujen ja koettelemuksien raskaina vuosina ylläpiti kansassa valoisan tulevaisuuden toiveita. Arany kertoi kansalleen loistavia tarinoita sen muinaisuudesta, Petöfi runoili rakkaudesta, vapaudesta ja isänmaasta, Tompa kirjoitti runoja tunteista, ihmiskohtaloista, synnyinmaasta ja luonnosta. Tompan runoilijaluonteelle ovat ominaisia syvämietteisyys, herkkätunteisuus, mielikuvitus ja lämminsydämisyys. Hänen sanontansa on omintakeinen ja kansanomainen.

Tompa pukee mielellään ajatuksensa vertauskuviin, niin kuin kuvatessaan isänmaansa kovaosaisuutta (esimerkiksi "Haikaralle") tai *Virágregékissä*, (1854, 1856, 1868) ihmiskohtaloita. Hän kirjoitti myös iloisia tunnelmia, varsinkin eräissä humoristisissa kertomarunoissa (*Szuhay Mátyás*, 1846). Hän julkaisi eläessään runokokoelmia, useimmat vuosina 1846–1867. Hänen ystävänsä Arany, Pál Gyulai, József Lévay ja Károly Szász julkaisivat postuumisti 1870 hänen kuusiosaiset kootut runoelmansa. Hän julkaisi myös saarnakokoelmia ja muuta hengellistä kirjallisuutta. 

Antologiassa *[[Unkarin lyyra|Unkarin lyyra: unkarilaista lyriikkaa keskiajalta nykyaikaan]]* on kaksi Toivo Lyyn suomentamaa Tompan runoa, Haikaralle ja Kuistillani.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
San Juan Copala

**San Juan Copala** on kylä Santiago Juxtlahuacan kunnassa Oaxacan osavaltiossa Meksikossa. Kylästä uutisointiin kansainvälisesti vuonna 2010 , jolloin ihmisoikeusaktivistit Jyri Jaakkola ja Alberta Cariño murhattiin paikallisen puolisotilaallisen Ubisort-joukkojen väijytyksessä. 

San Juan Copala asuu yksinomaisesti triqui-alkuperäiskansaa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomalainen kuoli iskussa Meksikossa
Rolling Stones Mobile Studio

**Rolling Stones Mobile Studio** on englantilaisen rockyhtye Rolling Stonesin omistama liikkuva äänitysstudio. Studio rakennettiin rekan takaosaan, jotta yhtye voisi mahdollisimman vaivattomasti äänittää monenlaisissa paikoissa. Studiorekan ylläpitokustannukset osoittautuivat varsin korkeiksi, joten Rolling Stones alkoi vuokrata sitä myös muille yhtyeille.

Rolling Stones Mobile Studion avulla äänitettiin mm. Deep Purplen kappale ”Smoke on the Water” (1972). Studiorekka jopa mainitaan kappaleen sanoituksessa.

## Lähteet
Honor 6C

**Honor 6C** on Huawein huhtikuussa 2017 julkaisema matkapuhelin, joka kuuluu Honor-tuoteperheeseen.

## Ominaisuudet

### Näyttö
Puhelimessa on viiden tuuman näyttö, jonka resoluutio on 1 280 × 720 pikseliä. Näytössä on noin kuusitoista miljoonaa väriä. 

### Akku
Lisäksi siinä on 3 020 milliampeeritunnin akku, joka ei ole käyttäjän helposti vaihdettavissa.

### Kamerat
Puhelimessa on kaksi kameraa: yksi takana ja yksi edessä. Takakamerassa on kolmetoista megapikseliä ja sen valotusaukko on F2.2. Sillä voi ottaa videoita, joiden resoluutio voi olla maksimissaan 1 920 × 1 080 pikseliä. Etukamerassa on viisi megapikseliä. 

### Muisti
Puhelimessa on kolme gigatavua RAM-muistia ja 32 gigatavua flash-muistia. Siinä on microSDXC-muistikorttipaikka maksimissaan 128 gigatavua muistikortille.

### Muuta
Puhelin on tehty alumiinista, siinä on sormenjälkilukija ja 3,5 millimetrin kuulokeliitäntä. Se on saatavilla kullan, harmaan tai hopeanvärisenä. 

## Lähteet

¨
Johan Teodor Durchman

**Johan Teodor (Teja) Durchman** (13. heinäkuuta 1852 Helsinki – 3. tammikuuta 1927 Tampere) oli suomalainen insinööri, yritysjohtaja ja valtiopäivämies. 

Theodor Durchmanin vanhemmat olivat  lääninrovasti Josef Wilhelm Durchman ja Emma Charlotta Reuter ja puoliso vuodesta 1881 Sigrid Aminoff. Durchman tuli ylioppilaaksi 1872 ja valmistui insinööriksi 1877, minkä jälkeen hän opiskeli vielä siltarakennusta Stuttgartissa 1878–1880. Opintomatkoja hän teki useisiin eri maihin vielä myöhemminkin. Durchman toimi Tampereen pellavatehtaan teknillisenä johtajana 1882–1907, Leppäkosken paperitehtaan isännöitsijänä 1907–1909 ja Killinkosken tehtaitten toimitusjohtajana vuodesta 1909. Tampereen kaupunginvaltuuston jäsen hän oli 1885–1890 ja 1892. Durchman oli  porvarissäädyssä Tampereen edustaja valtiopäivillä 1904–1905. 

Lääkäri Nils Durchman oli Johan Teodor Durchmanin veli.

## Lähteet
Lsjbot

**Lsjbot** on Internet-tietosanakirja Wikipediaa muokkaava automaattinen ohjelmisto eli botti, jonka avulla voidaan tuottaa lyhyitä tietosanakirja-artikkeleita. Botin on kehittänyt alun perin Sverker Johansson ruotsinkielistä Wikipediaa varten. Botti loi artikkeleita pääasiassa eliöistä sekä maantieteellisistä kohteista, kuten joista, padoista ja vuorista.

Ruotsinkielisen Wikipedian käyttäjäsivunsa mukaan Lsjbot toimi aiemmin ruotsin-, warayn- ja cebuanonkielisissä Wikipedioissa. Lsjbotin luomia artikkeleita on 80–99 prosenttia kyseisten kieliversioiden kokonaisartikkelimäärästä.

## Historia

Botti on vuoden 2014 heinäkuuhun mennessä luonut 2,7 miljoonaa artikkelia, joista kaksi kolmasosaa on cebuanonkielisessä (Johanssonin vaimon äidinkieli) Wikipediassa ja yksi kolmasosa on ruotsinkielisessä Wikipediassa. Botti voi luoda jopa 10 000 artikkelia päivässä.

Kesäkuun 15. päivä vuonna 2013 ruotsinkielinen Wikipedia ylitti järjestyksessä kahdeksantena kieliversiona miljoonan artikkelin rajan. Miljoonas artikkeli oli Lsjbotin luoma, ja kyseisen botin luomia artikkeleita oli 454 000: lähes puolet ruotsinkielisen Wikipedian artikkeleista. Lsjbotin ansiosta ruotsinkielisestä Wikipediasta tuli myös toinen kahden miljoonan artikkelin rajan saavuttanut kieliversio. Ainoastaan englanninkielisessä Wikipediassa oli sillä hetkellä enemmän artikkeleita.

Helmikuussa 2020 *[[Vice Media|Vice]]*-verkkojulkaisussa kerrottiin Lsjbotin olevan vastuussa yli 24 miljoonasta kaikista cebuanonkieliseen Wikipediaan tehdyistä 29,5 miljoonasta muokkauskerrasta. Cebuanonkielisen Wikipedian 35 aktiivisimmasta muokkaajasta ainoastaan viisi oli ihmisiä, eikä ihmisiä ollut ollenkaan kymmenen aktiivisimman muokkaajan joukossa. Lsjbot ei kuitenkaan enää tee uusia artikkeleita cebuanon-, ruotsin-, eikä waraynkielisiin Wikipedioihin. Sverker Johanssonin mukaan lopettamispäätös johtui "mielipideilmapiirin muuttumisesta" ruotsinkielisen Wikipedian yhteisössä sekä siitä, että waraynkielisen Wikipedian muokkaajat eivät päässeet yhteisymmärrykseen automaattisesti luotujen artikkeleiden mielekkyydestä.

## Mediassa
Kriitikoiden mukaan botin luomista artikkeleissa ei ole mielekästä sisältöä ja niistä puuttuu inhimillinen kädenjälki. *[[Sydney Morning Herald]]* -sanomalehdessä bottia verrattiin Phil Parkeriin, väitetysti historian tuottoisimpaan kirjailijaan, joka on julkaissut yli 85&nbsp;000 kirjaa, joista jokainen on kirjoitettu tietokoneiden avustuksella alle tunnissa. *[[Popular Science]]* -julkaisussa bottia verrattiin Associated Press -uutistoimiston heinäkuussa 2014 esittelemään hankkeeseen uutisartikkeleiden kirjoittamisesta bottien avulla. Johansson vastasi kritiikkiin toteamalla, että jos artikkeleita ei luoda botilla, niitä kirjoittavat pääasiassa "nuoret, valkoihoiset ja miespuoliset nörtit" ja ne käsittelevät asioita miesten näkökulmasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lsjbotin lähdekoodi
* Lsjbotin käyttäjäsivu ruotsinkielisessä Wikipediassa
Brooklyn Borough Hall

**Brooklyn Borough Hall** on rakennus New Yorkin borough Brooklynissä. Rakennus toimi Brooklynin kaupungintalona vuodesta 1848 vuoteen 1896, jolloin Brooklyn liitettiin New Yorkin kaupunkiin.

## Historia

Brooklynistä tuli hallinnollisesti oma kaupunkinsa vuonna 1834 ja kaupungintalon suunnittelu alkoi vuonna 1835. Rakennuksen suunnitelmasta käydyn kisan voitti arkkitehti Calvin Pollard uuskreikkalaisella rakennuksellaan. Rakennustöitä hidasti kaupungin tukala taloudellinen tila vuoden 1837 paniikin johdosta. Rakennustyöt aloitettiin vuonna 1836, mutta ne jouduttiin keskyttämään rakennuksen perustusten valmistumisen jälkeen.

Rakennustyöt jatkuivat vasta 1840-luvun alussa. Arkkitehti Gamaliel King oli palkattu laatimaan rakennuksen uusi suunnitelma New Yorkin osavaltion rahoitettua hanketta vuonna 1845. Kingin suunnitelma oli yksinkertaistettu versio Pollardin aikaisemmasta rakennuksesta. Siihen kuului kuitenkin sittemmin tunnetuksi tulleet portiikki ja puinen kupoli. Rakennus tehtiin marmorista. Rakennus avattiin vuonna 1848.

Kupoli ja osa rakennuksen sisätiloista tuhoutuivat tulipalossa vuonna 1895. Kupolin tilalle tehtiin uusi Vincent Griffithin suunnittelema valurautainen kupoli vuonna 1898. Samana vuonna Brooklynin kaupunki liitettiin New Yorkin kaupunkiin. Entisestä kaupungintalosta tuli uuden New Yorkin Brooklynin borough’n talo. Entinen kaupunginvaltuuston sali muutettiin oikeussaliksi, jonka uusbarokkiset tilat laati arkkitehti Axel Hedman vuonna 1902. Conklin Rossant teki sittemmin restaurointityöt, jotka valmistuivat vuonna 1989.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jaakko Ilvessalo

**Jaakko Ilmari Ilvessalo** (s. 16. tammikuuta 1929) on suomalainen valtiotieteen tohtori ja kaupallinen neuvos.

Jaakko Ilvessalon vanhemmat olivat professori, Suomen Akatemian jäsen Yrjö Ilvessalo ja Lyyli Metsäpelto. Hän pääsi ylioppilaaksi 1948 ja valmistui valtiotieteen kandidaatiksi 1951, lisensiaatiksi 1954 ja tohtoriksi 1961. Ilvessalo opiskeli ulkomailla muun muassa College of Europessa Belgiassa 1952–1953, Institut für europäische Geschichtessä Mainzissa Saksan liittotasavallassa 1957 sekä Yhdysvalloissa New Yorkin ja Stanfordin yliopistoissa 1959–1960.

Ilvessalo toimi Suomen YK-liiton pääsihteerinä 1961–1963 ja New Yorkissa YK:n projektivirkailijana 1964–1965. Hän oli kauppa- ja teollisuusministeriössä vt. kaupallisena neuvoksena 1966–1970 ja vakinaisena kaupallisena neuvoksena vuodesta 1970 lähtien. Hän toimi Helsingin yliopistossa yleisen valtio-opin dosenttina vuodesta 1972 alkaen ja oli yleisen valtio-opin vt. professorina 1976–1977. Ilvessalo oli myös avustajana Yleisradion ajankohtaisohjelmissa 1961-1964.

Ilvessalo oli Suomen valtuuskunnan jäsenenä YK:n yleiskokouksen istunnoissa 1960, 1962, 1963, 1967 sekä YK:n kauppa- ja kehityskonferenssin (UNCTAD) kokouksissa New Delhissä 1968 ja Santiago de Chilessä 1972. Hän oli EFTA:n kauppa-asiantuntijakomitean jäsenenä 1966–1973 ja toimi komitean varapuheenjohtajana 1967–1968 ja 1972–1973 sekä puheenjohtajana 1968–1969.

## Julkaisuja
* *Suomi ja Weimarin Saksa*, Helsingin yliopiston väitöskirja. Porvoo 1959
* *Yhdistyneiden kansakuntien näköaloja: esitelmä Valtiotieteellisessä yhdistyksessä 10.5.1963*. Helsinki 1963
* *Poliittinen YK: Kaksi ja puoli muuttumisen ja mukautumisen vuosikymmentä*. Tammi 1971
* *Voimapolitiikasta rauhanpolitiikkaan: ydinaseaikakauden rauhan ongelman ja siihen kohdistuvan tutkimuksen taustaa*. Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin laitoksen tutkimuksia 29. Helsinki 1973
* *Aasian kansainvälinen järjestelmä*. Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin laitoksen tutkimuksia 38. Helsinki 1976
* *Kiinalainen näkökulma: Kiinan kansantasavallan asemaa kansainvälisessä järjestelmässä käsittelevä tutkimus*. Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin laitoksen tutkimuksia, Sarja B 8. Helsinki 1976
* *Välimeren alueet kansainvälisessä järjestelmässä*. Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin laitoksen tutkimuksia, Sarja N 44. Helsinki 1976
* *Espanjan sisällissodan poliittinen tausta: ensimmäinen kansanrintaman nousu... ja tuhon taival 1936-1939*. Helsingin yliopiston yleisen valtio-opin laitoksen tutkimuksia, Sarja B 18. Helsinki 1985
* *Metsäkonduktööristä akateemikoksi. Yrjö Ilvessalo: Erään metsämiehen muistelmia*; toim. Jaakko Ilvessalo ja Yrjö Sevola. Helsingin yliopiston metsätieteiden laitoksen julkaisuja 6/2014

## Lähteet
Paavo Kesäniemi

**Paavo Kesäniemi**, sukunimi aik. *Kiljander* (31. heinäkuuta 1879 Nilsiä – 3. heinäkuuta 1940 Jyväskylä) oli suomalainen voimistelunopettaja ja kirjallisuuden suomentaja.

Kesäniemen vanhemmat olivat seminaarinlehtori Ludvig Gabriel Kiljander (Kesäniemi) ja Alma Constance Bergholm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1901 Jyväskylän lyseosta ja suoritti voimistelunopettajatutkinnon 1905.

Kesäniemi oli voimistelunopettajana Oulun suomalaisessa yhteiskoulussa 1906–1911 ja Joensuun yhteiskoulussa 1911–1917. Viimeksi hän oli Jyväskylän lyseon voimistelun ja terveysopin nuorempana lehtorina 1917–1940.

Paavo Kesäniemi oli naimisissa 1918–1937 Elin Alexandra Salomaan (k. 1937) kanssa.

## Suomennoksia
Nimimerkillä *P. K.*:
* Stewart Edward White : *Arizonan öitä*. Gummerus 1926
* Charles Alden Seltzer : *Aseeton kaksintaistelu: romaani Suuresta Lännestä*. Gummerus 1926
* Stewart Edward White : *Uittomiehiä ja kullankaivajia*. Gummerus 1927
* Rafael Sabatini : *Kuninkaan miekkamies : romaani Englannista Cromwellin ajoilta*. Gummerus 1927
* Rafael Sabatini : *Kapteeni Bloodin vaiheet*. Gummerus 1928
* Cyrus Townsend Brady : *Sankaritytön rakkaus*. Gummerus 1929
* Andrew Balfour : *Miekan sivalluksella*. Gummerus 1931
* S. S. van Dine : *Greenen perheen salaisuus*. Gummerus 1931 (alkuteos *The Greene murder case*)

## Lähteet
SMS Erzherzog Ferdinand Max (1865)

**SMS Erzherzog Ferdinand Max** oli Itävallan keisarikunnan ja myöhemmin Itävalta-Unkarin laivaston Erzherzog Ferdinand Max -luokan ironclad. Sisaraluksensa tavoin sen suunnittelussa oli otettu mallia Ranskan laivaston *[[FS Gloire (1859)|Gloiresta]]*. Se oli 1866 amiraali Wilhelm von Tegetthoffin lippulaivana Lissan taistelussa, jossa se upotti törmäämällä Regia Marinan RN ''Re d’Italian''.

## Valmistus
Aluksen suunnitteli Joseph von Romako. Se tilattiin Stabilimento Tecnico Triestinolta ja otettiin palvelukseen 1865. Käyttövoimana aluksessa oli yhdyskoneistolla varustettu moottori, joka pyöritti yhtä potkuria ja jonka valmistaja oli rijekalainen Robert Whiteheadin johtama Stabilimento Tecnico Fiume. Aluksella oli painoa noin 5&nbsp;100 tonnia. Aluksen nimi oli kunnianosoitus arkkiherttua Ferdinand Maximilian Josefille, joka komensi Itävallan laivastoa 1854&ndash;1864 ja josta myöhemmin tuli Meksikon keisari.

## Palvelus
Alukseen oli tarkoitus asentaa kaksi Kruppin kahdeksan tuuman tykkiä, mutta Preussin–Itävallan sodan alettua Preussi esti kaupat suojatakseen liittolaismaataan Italiaa. Amiraali Wilhelm von Tegetthoff määräsi siksi *Erzherzog Ferdinand Maxin* varustettavaksi kuudellatoista rihlaamattomalla 48 naulan tykillä.

Alus osallistui 20. heinäkuuta 1866 von Tegetthoffin lippulaivana Lissan taisteluun. Sen päällikkönä oli Maximilian Daublebsky von Sterneck. Ennen taistelun alkua von Tegetthoff oli kehottanut upseereitaan käyttämään hyväkseen kaikki tilaisuudet törmätä vihollisaluksiin. Noin kello 11:40 *Erzherzog Ferdinand Max* törmäsi Regia Marinan *[[RN Re d’Italia]]an*, joka upposi törmäyksen jälkeen kahdessa minuutissa. Taistelu käytännössä päättyi tähän.

Lissassa kärsimiensä vaurioiden korjaamiseksi alus käytettiin brittiläisellä telakalla Maltalla. Sille asennettiin suunnitellut kahdeksan tuuman tykit 1869. Se oli palveluksessa vuoteen 1886, jolloin se muunnettiin proomuksi koululaivalle. Se romutettiin 1916.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Harkovan raitioliikenne

**Harkovan raitioliikenne** () on osa Ukrainan toiseksi suurimman kaupungin Harkovan  joukkoliikennejärjestelmää. Raitiotiejärjestelmän raideleveytenä on tyypillinen venäläinen 1&nbsp;524 mm. Raitiotiet on rakennettu lähes kokonaan kaupungin kadulle, joten järjestelmä on perinteinen. Verkosto on lähes kokonaan kaksiraiteinen. Suurin osa raideosuuksista on erillään muusta liikenteestä, mutta joissakin paikoissa samaa kaistaa käyttävät myös autot ja bussit.

Lokakuussa 2016 monet raideosuudet olivat huonossa, jopa vaarallisessa kunnossa. Ratapölkyt olivat mädäntyneet, pultteja oli irronnut, kiskoja oli katkennut, osa raiteista oli uponnut jopa 8 cm tienpinnan alle ja virransyöttö ei ollut säännöllistä. Ajonopeudet olivat pieniä.

Lokakuussa 2018 "Lastenpuiston" takana kulkeva rata oli otettu takaisin käyttöön, mutta raiteet, etenkin päätepysäkkien kääntösilmukat, olivat huonossa kunnossa. Keskustan läpi kulkevalla radalla oli nyt säännöllistä liikennettä (toisin kuin aiemmin poikkeustilanteita lukuun ottamatta), mutta Lastenpuiston läheinen hautausmaan ohi ja alas laaksoon kulkeva rata ei ollut käytössä. Asemalle kulkeva rata oli huonossa kunnossa. Aseman ja joen välinen osuus oli jälleenrakennettu, mutta siltä ei ollut raideyhteyksiä entisiin vaunuhalleihin tai korjaamoihin.

## Linjat

## Kalusto
Alla olevassa taulukossa on Harkovan raitioliikenteessä (linjaliikenteessä) tällä hetkellä käytettävät raitiovaunutyypit.

## Katso myös

* Tatra T3
* Tatra T6B5
* Tatra T6A5
* Kiovan raitioliikenne

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jevgeni Golubev

**Jevgeni Kirillovitš Golubev** (; 1910–1988) oli neuvostoliittolainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Golubev opiskeli Nikolai Mjaskovskin johdolla. Hän itse opetti Moskovan konservatoriossa vuodesta 1937, professorina vuodesta 1947. Hän sai vuonna 1966 Venäjän sosialistisen federatiivisen neuvostotasavallan kansantaiteilijan arvonimen. Golubevin tuotantoon kuuluu esimerkiksi baletti *Odissei* (1965), oratorioita, konserttoja, seitsemän sinfoniaa (1937–1972), 24 jousikvartettoa (1932–1986) ja kymmenen pianosonaattia (1930–1977).

Golubevin johdolla opiskelivat muiden muassa Tatjana Nikolajeva, Alfred Schnittke ja Andrei Ešpai.

## Lähteet
Monitoimityökalu

**Monitoimityökalu** on työkalu, jossa yhdistyy useita toimintoja samaan kokonaisuuteen. Pienimmät monitoimityökalut ovat avaimen tai luottokortin kokoisia ja muotoisia, jolloin niitä voidaan pitää lompakossa tai avaimenperässä. Isommat mallit on tarkoitettu kannettaviksi taskussa tai vyöhön kiinnitetyssä kotelossa.

Monitoimityökaluja ei saa viedä lentokoneen matkustamoon, vaan ne on pakattava ruumaan meneviin tavaroihin.

## Historia

Yhteen liitettyjen työkalujen yhdistelmän idea on vanha. Mahdollisesti syömiseen tarkoitettu "monitoimityökalu", jossa on lusikka, haarukka, lasta,  piikki ja veitsi tunnetaan ajalta 200–300 vuotta jaa.

Herman Melville kuvaili vuonna 1851 ilmestyneessä romaanissaan Moby Dick valaanpyyntialus *Pequodin* kirvesmiehen kätevyyttä ikään kuin mies olisi tavallista paksumpi linkkuveitsi, jossa on erikokoisten terien lisäksi myös "ruuvitalttoja, korkkiruuveja, pinsettejä, naskaleita, kyniä, viivaimia, kynsiviiloja ja upotusporia".

Sveitsin armeija päätti 1880-luvun lopulla hankkia taskuveitsiä, joiden tuli kelvata säilykepurkkien avaamiseen sekä Schmidt-Rubin-kiväärin purkamiseen ja kokoamiseen. Modell 1890 -veitsen ominaisuudet hyväksyttiin virallisesti tammikuussa 1891.

## Linkkuveitset
Linkkuveitsenä toteutettujen monitoimityökalujen varhaisimpia versioita olivat Victorinoxin ja Wengerin valmistamat "Sveitsin armeijan linkkuveitset". Nykyään valmistajia on lukuisia. Varsinainen Sveitsin armeijalle toimitettu Modell 1890 -määrittelyn mukainen malli sisälsi veitsenterän, kalvaimen sekä tölkinavaajan ja ruuvitaltan yhdistelmän.

## Taittuvat monitoimityökalut
Tim Leatherman toi markkinoille ensimmäisen *Pocket Survival Toolin* vuonna 1983. Pihtien rakenteeseen perustuvan ja linkkuveitsiä isomman *selviytymistyökalun* kaavailtuja kohderyhmiä olivat survivalistit ja keräilijät.

Suomen puolustusvoimat käyttää Victorinox Swisstool Military Fin -mallista pihteihin pohjautuvaa monitoimityökalua.

Työkaluihin saattaa kuulua esimerkiksi kynsiviila, atulat, kokoonmenevät sakset ja suurennuslasi sekä ruuvitaltan vaihtokärkiä. On myös erityisiä versioita urheilun ja ulkoilun eri lajeja, kuten golfia, ratsastusta, metsästystä tai kalastusta varten.
Pyöräilijöille tarkoitetuissa työkaluissa voi olla työkaluja kuusiokoloavaimesta ketjunkatkaisijaan.

## Lusikkahaarukka

Lusikkahaarukka on ruokailuun tarkoitettu monitoimityökalu, joka sisältää toisiinsa nivelletyt tai yhden työkalun eri päissä sijaitsevat lusikan ja haarukan.

Kellokosken tehdas Oy:n vuonna 1941 Suomen puolustusvoimille valmistaman lusikka-haarukkayhdistelmän mitat olivat seuraavat: Lusikan pituus 15,5 cm, haarukan pituus 14 cm, yhdistelmän pituus avattuna 23,5 cm, lusikan pesän koko 8 x 4,5 cm, haarukan piikkien pituus 4,5 cm ja 
varsien leveys 1,7 cm.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Georg Walls

**Georg Hjalmar Walls** (19. syyskuuta 1933 Helsinki – 25. syyskuuta 2020 Espoo) oli suomenruotsalainen sosiologi ja professori.

Walls tuli ylioppilaaksi Kotka Svenska Samskolasta vuonna 1952, opiskeli valtiotieteitä Helsingin yliopistossa ja valmistui maisteriksi vuonna 1959. Hän väitteli yhteiskuntatieteiden tohtoriksi Tampereen yliopistossa vuonna 1968 tutkielmalla *Elinkeinollinen uudistuminen maaseudun kehityskuvassa*. Hän hoiti 1970-luvulla sosiologian professuureja Åbo Akademissa, Tampereen yliopistossa ja Jyväskylän yliopistossa sekä sosiaalipolitiikan, erityisesti sosiaalityön apulaisprofessuuria Svenska social- och kommunalhögskolanissa 1981–1988 ja sosiaalipolitiikan ruotsinkielistä professuuria Helsingin yliopistossa 1988–1998. Hän hoiti luottamustehtäviä yliopistoissa ja järjestöissä, kuten Mannerheimin lastensuojeluliitossa ja Westermarck-seurassa. Hän vaikutti merkittävästi suomalaisen sosiaalityön kehitykseen.

Georg Wallsin tytär on professori Mari Walls.

## Julkaisuja
* 1968 – *Elinkeinollinen uudistuminen maaseudun kehityskuvassa*
* 1970 – *Sosiaalihuolto ja oikeusturva*
* 1972 – *Huolto-organisaatio ja työmotivaatiot*
* 1982 – *Arvostus, vaikuttaminen ja tunnustuksen saaminen Suomen sosiaalihuollossa*
* 1982 – *Health care and social welfare in cooperation*
* 1992 – *Rationalitet och språkspel i socialt arbete*
* 2005 – *Från socionom till doktor: En studie i kunskapsutveckling*
* 2007 – *Albumet och engelska expressen*

## Lähteet
Pennsylvanian hiilikaivostyöläisten lakko 1902

**Pennsylvanian hiilikaivostyöläisten lakko** vuonna 1902 oli itäisen Pennsylvanian kaivosalueilla järjestetty lakko, jossa työläiset vaativat parempaa palkkaa ja työoloja sekä lyhyempää työaikaa ja ammattiliiton tunnustamista neuvotteluosapuoleksi. Lakon järjesti United Mine Workers of America&nbsp;-&NoBreak;liitto. Lakko kesti 163 päivää toukokuusta lokakuuhun, ja siihen osallistui yli  työläistä. Lakko olisi pitempään jatkuessaan voinut tyrehdyttää lämmityspolttoaineena käytetyn antrasiitin toimitukset Yhdysvaltain suurkaupunkeihin, mutta presidentti Theodore Rooseveltin hallinto teki sovintoesityksen, jolla palkkoja nostettiin ja työaikaa lyhennettiin kymmenestä tunnista yhdeksään tuntiin. Roosevelt harkitsi kaivosten kansallistamista, jolloin niiden toiminta olisi otettu Yhdysvaltain armeijan valvontaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pennsylvania anthracite coal workers strike for better wages and working conditions, 1902 Swarthmore College
Janhvi Kapoor

**Janhvi Kapoor** (s. 6. maaliskuuta 1997 Mumbai, Maharashtra, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee hindinkielisessä elokuvateollisuudessa. Opiskeltuaan näyttelemistä Lee Strasberg Theatre and Film Institutessa Kaliforniassa, hän teki elokuvadebyyttinsä kaupallisesti menestyneessä romanttisessa draamassa *[[Dhadak]]* vuonna 2018. Seuraavaksi hän näytteli Netflix-elokuvissa *[[Ghost Stories (vuoden 2020 elokuva)|Ghost Stories]]* ja *[[Gunjan Saxena: The Kargil Girl]]* (2020), joista jälkimmäisestä hän sai hyviä arvosteluja ja ensimmäisen parhaan naispääosan Filmfare Awards -ehdokkuutensa.

## Perhe
Janhvi Kapoor on näyttelijä Sridevin ja elokuvatuottaja Boney Kapoorin vanhempi tytär. Hänellä on nuorempi sisar, näyttelijä Khushi Kapoor sekä velipuoli, näyttelijä Arjun Kapoor ja sisarpuoli Anshula Kapoor isänsä ensimmäisestä avioliitosta. Näyttelijät Anil Kapoor ja Sanjay Kapoor ovat hänen setiään.

## Filmografia

## Palkinnot ja ehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Herman Sätherberg

**Karl Herman Sätherberg** (19. kesäkuuta 1812 Tumba, Södermanland, Ruotsi – 9. tammikuuta 1897 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen lääkäri ja runoilija.

Suoritettuaan tutkinnon Uppsalassa Sätherberg aloitti Tukholman varuskuntasairaalassa, ja siellä työskennellessään hän opiskeli Karoliinisessa instituutissa ja myöhemmin Lundin yliopistossa, josta hän valmistui 1843 lääketieteen tohtoriksi. Välillä hän oli vuosina 1841–1842 ollut Tukholmassa apulaislääkärinä professori Nils Åkermanin ortopedisessa instituutissa ja 1842 stipendiaattina sotilaslääkärikunnassa. Hän palveli talousvastaavana lääkärinä korvetti *[[HMS Carlskrona (1841)|Carlskronalla]]* sen tutkimusmatkalla Välimerellä 1844–1845. Hän suoritti 1847 Karoliinisessa instituutissa kirurgian maisteritutkinnon ja otti samana vuonna vastuulleen ortopedisen instituutin. Hän otti käyttöön lääketieteeseen perustuvan fysioterapian ja kehitti sitä. Sätherberg teki opintomatkoja. Hän erosi 1879 instituutin johdosta. 

Elämäntyönsä ohella Sätherberg omistautui kirjailijantyölle. Jo opiskeluaikana hän sai suosiota nimettömästi julkaisemallaan kokoelmalla *Skogsharpan* (1836). Pian seurasi uusia kokoelmia: *Jägarens hvila* (1838) ja *Blommorna vid vägen* (1841–1846, joka sisältää lyyrisiä runoja. Yhtä merkittäviä eivät ole kaksi huvinäytelmää *Bellman* (1846) ja *Hvita frun på Drottningholm* (esitetty 1847). Vaiettuaan jonkin aikaa Sätherberg julkaisi matkakertomuksia *Alprosor. Minnen från en sommarfärd i Schweitz* (1855), jota seurasi kaksi kokoelmaa *Dikter, äldre ja nyare* (1862 ja 1863), niiden välissä ilmestyi *Bellman*. Merkittävimmät runoteoksensa Sätherberg julkaisi myöhempinä vuosinaan: draamarunoelman *Naima* (1870), runosarjan *Blomsterkonungen, bilder ur Linnés lif* (1879, historiallisen näytelmän *Ur förtryckets natt* (esitetty 1882, painettu 1886) ja runosarjan *Khalifens äfventyr* (1888).

Sätherbergin parasta tuotantoa, jossa hänen oli vaikea irtautua monisanaisuudesta ja yksitoikkoisuudesta, ovat metsästyslaulut, joissa muita tekijöitä ei juuri ollut, ja luonnonkuvaukset, joista muutamia on sävelletty: Längtan till landet, Glad såsom fågeln, romanttinen Astralia ja Sjung om studentens lyckliga dag. Talis Qualisin ohella hän oli opiskeluaikana käytetyimpiä nuoria runoilijoita, jonka tekstejä Otto Lindblad sävelsi. Sätherbergin melodinen ja raikas lyriikka ei kuitenkaan ajan myötä kehittynyt, vaan hän toisti itseään ja piti kiinni perinteestä. Sätherberg sai 1870 kilpailun ulkopuolelle Ruotsin akatemian pienen kultamitalin ja 1879 Ruotsin akatemian kuninkaallisen palkinnon runosta "Blomsterkonungen". Sätherberg palkittiin Pariisin maailmannäyttelyssä 1855, Brysselin maailmannäyttelyssä 1876 hän sai hopeamitalin ja sai työstään muitakin huomionosoituksia.

Sätherberg julkaisi 1896 muistelmansa *Lefnadsminnen*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Jägarens hvila (digitoitu) Litteraturbanken.se
Starachowicen piirikunta

**Starachowicen piirikunta** () on yksi Świętokrzyskien voivodikunnan piirikunnista. Sen arvioitu väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 89&nbsp;576. Piirikunnan ainoa kaupunkikunta on hallintokeskus Starachowice. Neljä maalaiskuntaa ovat Brody, Mirzec, Pawłów sekä Wąchock ja niissä on kylien lisäksi yksi kaupunki; Wąchock.

Starachowicen piirikunnan pinta-alasta arviolta 45,1 prosenttia oli metsän peitossa vuonna 2018.

Starachowicen piirikunnan työttömyysaste oli vuoden 2018 lopussa 8,1 prosenttia.

Vuoden 2019 lopussa Starachowicen piirikunnassa arvioitiin olevan 89&nbsp;576 asukasta, joista 51,5 prosenttia naispuolisia ja 48,5 prosenttia miespuolisia. Puolan väestönlaskennassa 2011 väkiluvun laskettiin olevan 79&nbsp;470 ja sen ennakoidaan vuoteen 2050 mennessä pienenevän 67&nbsp;496 asukkaaseen. Alle 18-vuotiaiden arvioitiin vuoden 2019 lopussa muodostaneen 15,9 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäisten 58,9 prosenttia ja eläkeikäisten 25,3 prosenttia väestön keski-iän ollessa 44 vuotta. Elävänä syntyneiden määrä oli vuonna 2019 yhteensä 683 lasta.

## Lähteet
Karat (suku)

**Karat** (*Trematocara*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva kalasuku. Siihen kuuluu yhdeksän lajia, joita tavataan Afrikasta:

* *[[Trematocara caparti]]* Poll, 1948 – Planktonkara
* *[[Trematocara kufferathi]]* Poll, 1948
* *[[Trematocara macrostoma]]* Poll, 1952
* *[[Trematocara marginatum]]* Boulenger, 1899
* *[[Trematocara nigrifrons]]* Boulenger, 1906 – Syvännekara

* *[[Trematocara stigmaticum]]* Poll, 1943
* *[[Trematocara unimaculatum]]* Boulenger, 1901 – Täpläkara
* *[[Trematocara variabile]]* Poll, 1952
* *[[Trematocara zebra]]* De Vos, Nshombo & Thys van den Audenaerde, 1996 – Seeprakara

## Lähteet
Gustaf Magnus Schwartz

**Gustaf Magnus Schwartz** (21. elokuuta 1783 Helsinki – 25. maaliskuuta 1858 Tukholma) oli suomalaissyntyinen Ruotsin metalliteosten tarkastuslaitoksen tirehtööri, Ruotsin tiedeakatemian professori ja Tukholman teknologisen instituutin ylitirehtööri. Hänet tunnettiin myös keksijänä ja frenologian harrastajana.

Schwartzin vanhemmat olivat helsinkiläinen kauppias, raatimies Petter Schwartz (k. 1793) ja hänen toinen puolisonsa Margareta Vilhelmina Philpp. Hän kävi Helsingin triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1799. Schwartz suoritti Turun akatemiassa vuoritutkinnon 1801 ja hän oli sitten vuorikollegion auskultanttina. Schwartz teki tieteellisiä opintomatkoja Saksaan, Ranskaan, Englantiin, Venäjälle, Tanskaan ja Itävaltaan.

Schwartz oli Ruotsin metalliteosten tarkastuslaitoksessa kanslistina vuodesta 1805, 1. kontrollöörinä vuodesta 1811 ja ylitirehtöörinä 1816–1833. Hän toimi samalla Ruotsin tiedeakatemian fysiikan ja teknologian professorina vuodesta 1809 ja teknologisen instituutin ylitirehtöörinä 1826–1845. Schwartzista tuli Ruotsin tiedeakatemian jäsen vuonna 1812. Hän teki useita maatalouskoneisiin liittyneitä keksintöjä ja perusti myös frenologisen museon.

Schwartz oli naimisissa 1806–1817 Maria Sofia Brandin (k. 1817) kanssa ja vuodesta 1818 Caroline Corbin-Durdantin kanssa, liitto päättyi asumuseroon. Hän eli vuodesta 1843 alkaen avoliitossa kirjailijatar Marie Sophie Birathin kanssa, koska ei saanut avioeroa toisesta puolisostaan.

## Julkaisuja
* *Handbok i oryktognosien*. 1803
* *Handbok i mineralogi*. 1804

## Lähteet
Sirkka Stormbom

**Sirkka Stormbom** (o.s. **Timoska**, 1. elokuuta 1940) on Yle TV1 -kanavan pitkäaikainen televisiokuuluttaja. Uransa alussa hän näytteli naispääosaa Erkko Kivikosken komediaelokuvassa *[[Käyntikorttini...]]* (1964).

Timoska ”löydettiin” tv-kuuluttajan työhön hänen edustettuaan mannekiinin ammattia Niilo Tarvajärven *Palapeli*-ohjelman kilpailussa, jossa arvuuteltiin vieraiden ammatteja. Hän teki ykköskanavan kuuluttajana yli 40 vuoden uran, kunnes jäi eläkkeelle 2005.

Sirkka Timoska valmistui keväällä 1964 merkonomiksi Helsingin Liikemiesten Kauppaopistosta. Samoihin aikoihin hän avioitui Lapin Kulta -oluen markkinointipäällikön ja torniolaispanimon omistajasukuun kuuluvan Arno Stormbomin kanssa. Hänen toiseksi työkseen tuli toimia miehensä sihteerinä.

Sirkka Stormbomin veli oli jääpalloilija Tauno Timoska.

## Lähteet
Bolarskogin kartano

**Bolarskogin kartano** (ruots. *Bolarskog gård*) sijaitsee Latokasken kaakkoisosassa eteläisessä Espoossa.

Bolarskog oli vuonna 1540 kolmen talon maalaiskylä. 1600-luvun alussa jäljellä oli kaksi taloa: Malmbacka eli Lillbolå ja Västergård eli Storbolå, joka on nykyisen Bolarskogin kantatila. Storbolå kohotettiin ratsutilaksi 1600-luvun alkuvuosina; Lillbolåsta tehtiin sen augmentti. Storbolå ja Lillbolå liitettiin toisiinsa 1849.

Storbolån varhaisin nimeltä tunnettu omistaja on Anders Knutsson 1540-luvulta.

Bolarskogin harjakattoisen, puurakenteisen päärakennuksen runko on 1800-luvun alusta. Se oli alkuaan vanhan, vuonna 1905 tuhoutuneen päärakennuksen syytinkihuvila. Nykyilmeensä rakennus sai vuosina 1908 ja 1921. Rakennusta ympäröivät 1900-luvun jälkipuoliskon rivi- ja omakotitalot, joten vanhoja kulttuurikerroksia, kuten viljamakasiini, on säilynyt vain aivan pihapiirissä.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Puolarmaari.fi: Puolarmaarin ryhmäpuutarha
Hans Henrik Estlander

**Hans Henrik Estlander** (17. maaliskuuta 1869 Helsinki – 7. maaliskuuta 1921 Vaasa) oli suomalainen juristi, pankinjohtaja ja valtiopäivämies. 

Estlanderin  vanhemmat olivat professori Carl Gustaf Estlander ja Helena Aurora Federley ja puoliso vuodesta 1894 Emma Sofia Hildegard Blomberg. Estlander tuli ylioppilaaksi 1887 ja suoritti oikeustutkinnon 1892, minkä jälkeen hän vielä opiskeli Lontoossa ja Wienissä. Estlander toimi Pohjoismaiden Osakepankin Kristiinankaupungin konttorin johtajana 1896–1905, Suomen Luotonantajayhdistyksen johtajana Helsingissä 1906–1916 ja Helsingin Osakepankin pääjohtajana vuodesta 1916. Asianajajana Kristiinankaupungissa hän työskenteli 1897–1905 ja oli Kristiinankaupungin valtuuston jäsen 1898–1905. Estlander oli aateliston edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906. Hän kuoli virkamatkalla Vaasassa.

## Lähteet
Lilla Ådholmen

**Lilla Ådholmen** on kalliosaari Espoon itäsaaristossa. Se sijaitsee nelisen kilometriä Matinkylän Nuottaniemen venesatamasta itäkaakkoon. Espoon virallisessa kaupunginosajaossa Lilla Ådholmen kuuluu Matinkylään; saaren ja Matinkylän manneralueen välinen etäisyys on runsaat kolme kilometriä. Etäisyys Lauttasaareen on nelisen kilometriä.

Lilla Ådholmenin pinta-ala on noin 2,7 hehtaaria. Saaren koillispuolella sijaitsee Stora Ådholmen. Saaret ovat maankohoamisen seurauksena kasvaneet lähes kiinni toisiinsa.

Lilla Ådholmenin läheisyydessä on useita saaria ja luotoja, lähimpänä lounaassa on Haraholmen ja lännessä Miessaari.

Lilla Ådholmenin keskellä sijaitsee jugendhenkinen suurehko puuhuvila, johon kuuluu korkea torniosa. Merikapteeni Holmberg rakennutti sen itselleen 1910-luvun alkupuoliskolla. Sekä Lilla että Stora Ådholmen kuuluivat Holmbergin pariskunnalle, ja merikapteenin lesken kuoleman jälkeen isompi Ådholmen myytiin. Pienemmän Ådholmenin osti kalastaja Engman.

Holmbergin huvilan eteläpuolella levittäytyy varsin paljas rantakallio, muissa ilmansuunnissa on jonkin verran puustoa. Holmberg rakennutti myös Stora Ådholmenille huvilan.

Myös Kirkkonummella Porkkalanniemen itärannan läheisyydessä on saari nimeltään Lilla Ådholmen.

## Lähteet
*
### Viitteet

 

## Aiheesta muualla
*Tiedostopalvelu.maanmittauslaitos.fi
Walls

**Walls** on muu muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

*Edward Walls (s. 1994), suomalais-norsunluurannikkolainen vapaaottelija
*Georg Walls (1933–2020), suomalainen sosiologi ja professori
*Mari Walls (s. 1961), suomalainen professori ja rehtori, Georg Wallsin tytär
*Nancy Carell, o.s. *Walls* (s. 1966), yhdysvaltalainen näyttelijä, koomikko ja kirjailija, .

## Muita merkityksiä
* Walls, Kings of Leonin albumi
Leppävaaran kartano

**Leppävaaran kartano** () sijaitsee Karakalliossa itäisessä Espoossa lähellä Vantaan rajaa. 1910-luvulla alkunsa saanut kartano muodostaa talousrakennuksineen ja viljelyksineen yhtenäisen ja avaran maatalousmaisemakokonaisuuden.

Leppävaaran kartano syntyi 1913, kun Albergan kartano jaettiin Albergaan ja Leppävaaraan. Nimestään huolimatta Leppävaaran kartano sijaitsee Karakallion kaupunginosassa, Alberga puolestaan Leppävaarassa aivan Karakallion kaakkoispuolella.

Vielä 1700-luvun puolenvälin tienoilla nykyinen Leppävaaran kartanon alue oli asumatonta ja sen pohjoisosassa sijaitsi suo nimeltään Swartholmsrå. Seuraavan vuosisadan puolivälissä suon reunalle lienee raivattu ainakin yksi Albergan kartanoon kuulunut torppa. Kyseisen torpan rakennuksia on edelleen Leppävaaran kartanon alueella.

Leppävaaran kartanon ensimmäinen omistaja oli pankinjohtaja Lauri af Heurlin, joka rakennutti pääosan kartanon nykyisistä taloista. Nykyinen päärakennus valmistui 1947, sitä edelsi 1913 valmistunut puinen päärakennus.

Leppävaaran kartanon mailla toimii myös Leppävaaran ratsastuskoulu.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Hagerlund.net: Espoon kartanot ja huvilat: Leppävaaran kartano