open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mini John Cooper Works WRC

**Mini John Cooper Works WRC** on Minin ralliauto, joka teki debyyttinsä kauden 2011 Sardinian MM-rallissa. Auto suunniteltiin vastaamaan MM-sarjan vuodeksi 2011 muuttuneita sääntöjä, ja se on Minin ensimmäinen ralliauto sitten merkille menestyksekkään 1960–luvun.

Minin suunnittelua ja rallitallin toimintaa valittiin johtamaan Prodrive, joka aiemmin vastasi Subarun rallitiimin toiminnasta. Kaudella 2012 tallin autoilla ajoivat muun muassa Daniel Sordo ja Chris Atkinson.

## Rallin MM-sarjan tulokset

## Galleria

File:Mini WRC.JPG|John Cooper Works WRC esittelyssä Pariisissa vuonna 2010
File:Armindo Araujo. Portugal 2011.jpg|Armindo Araújon Super 2000 -versio Portugalin rallissa 2011.
File:Dani Sordo - 2011 Rallye Deutschland.jpg|Daniel Sordo vuoden 2011 Saksan rallissa.
Bogdan von Knorring

**Gotthard Johann von Knorring** (; 11. marraskuuta 1744 Koeru, Viro – 17. joulukuuta 1825 Tartto, Viro) oli venäläinen kenraali, joka kuului baltiansaksalaiseen Knorring-sukuun. Hän oli venäläisten joukkojen päällikkönä Suomessa Suomen sodan aikana joulukuusta 1808 huhtikuuhun 1809 Friedrich Wilhelm von Buxhoevdenin jälkeen. Von Knorring valmisteli talvella 1809 Ruotsiin tehdyt hyökkäykset. Hän solmi maaliskuussa 1809 aselevon, jonka mukaan Venäjän joukot vetäytyivät Ruotsista Ahvenanmaalle. Hän osallistui Suomen hallinnollisten asioiden järjestelyyn.

Von Knorringin vanhemmat olivat Adam Friedrich von Knorring (a. Kaltenborn) ja Dorothea Elisabeth von Knorring os. von Zoege Manteuffel. Hänen puolisonsa oli Wilhelmine Christine von Liphart, ja heillä oli poika Karl Friedrich (Karl Bogdanovitš) von Knorring.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Harry Donner :  Venäläisen kenraalin Bogdan von Knorringin käsitys tapahtumista Suomessa v. 1808 I, Helsingin Sanomat, 24.10.1935, nro 287, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Harry Donner :  Venäläisen kenraalin Bogdan von Knorringin käsitys tapahtumista Suomessa v. 1808 II, Helsingin Sanomat, 25.10.1935, nro 288, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Volkswagen Polo R WRC

**Volkswagen Polo R WRC** on Volkswagen Motorsportin ralliauto, joka teki debyyttinsä kauden 2013 MM-sarjan avanneessa Monte Carlon MM-rallissa. Auto suunniteltiin vastaamaan MM-sarjan vuodeksi 2011 muuttuneita sääntöjä. Auto julkistettiin vuonna 2011 ja sen ensikilometrit ajoi Carlos Sainz, joka toimi myös tallin testikuljettajana ja kehitti autoa Sébastien Ogierin kanssa vuotta 2013 varten.

Merkin ykköstiimin kuljettajina toimivat kaudella 2013 Sébastien Ogier ja Jari-Matti Latvala, ja lisäksi tehdastallissa ajoi myös Andreas Mikkelsen. Ensimmäinen voitto uudella Pololla tuli jo avauskauden toisesta rallista, Ogierin vietyä lumella ajetun Ruotsin rallin voiton. Kauden päätteeksi Ogier voitti myös kuljettajien maailmanmestaruuden, ja Volkswagen ylivoimaisesti valmistajien mestaruuden. 

Kaudella 2014 Volkswagenit hallitsivat jälleen MM-sarjaa. Saksalaistalli voitti jälleen kuljettajien, sekä valmistajien mestaruuden.

## Rallin MM-sarjan tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
David Kimutai

**David Kimutai Rotich** (s. 19. elokuuta 1969 Rift Valley, Kenia) on kenialainen kävelijä. Hän kilpaili miesten 20 kilometrin kävelyssä kesäolympialaisissa 1996 (Atlanta), 2000 (Sydney) ja 2008 (Peking). Atlantassa hän sijoittui 23. sijalle ajalla 1.25.01, Sydneyssä 39. sijalle ajalla 1.28.45 ja Pekingissä 19. sijalle ajalla 1.22.21. Kimutain henkilökohtainen ennätysaika 20 kilometrin kävelyssä on 1.20.40 (1996).	

Kimutai on voittanut Afrikan kisoissa kultaa (1999) ja kahdesti hopeaa (1995, 2007). Hän on saanut pronssimitalin Kansainyhteisön kisoissa (2002). Yleisurheilun Afrikan-mestaruuskilpailuissa Kimutai on voittanut kahdesti kultaa (2006, 2012) ja saanut kaksi hopeaa (1996, 2010).

## Lähteet
Beniamino Gigli -palkinto

**Beniamino Gigli –palkinto** on suomalainen musiikkipalkinto, joka myönnetään  Beniamino Giglin hyväksi tehdystä työstä ansioituneelle henkilölle.  Suomen Beniamino Gigli -seura perusti palkinnon vuonna 1993 ja palkinnon saajan valitsee Suomen Beniamino Gigli –seuran hallitus. 
Palkinto on Marchelaisen firman Roberta Arti Grafichen suunnittelema  ja siinä on kuvattu Beniamino Gigli ja Recanatin kaupungin rakennuksia.  Palkinto jaetaan yleensä vuosittaisen Beniamino Gigli muistokonsertin yhteydessä. Palkinnon myöntämisen perusteena on suuren italialaisen tenorin Beniamino Giglin ooppera- ja konserttimusiikkitaiteen kunnioittaminen laulamalla tai toimimalla  muulla tavalla Beniamino Giglin muistoa ylläpitäen.

## Gigli-palkinnolla palkitut

## Lähteet
Francine Niyonizigiye

**Francine Niyonizigiye** (s. 26. syyskuuta 1988) on burundilainen kestävyysjuoksija. Hän kilpaili naisten 5 000 metrin juoksussa kesäolympialaisissa 2004 Ateenassa ja putosi ensimmäisellä kierroksella jäätyään erässään 19. sijalle. Hän osallistui myös kesäolympialaisiin 2008 Pekingissä ja putosi jälleen ensimmäisellä kierroksella jäätyään eränsä neljänneksitoista. Hän toimi Pekingin kisoissa maansa lipunkantajana.

Niyonizigiyen henkilökohtainen ennätysaika 5 000 metrin juoksussa on 16:55.32 (2004).

## Lähteet
Saila Kinni

**Saila Kinni** (s. 2. heinäkuuta 1987) on suomalainen suunnistaja. Hän on osallistunut seitsemän kertaa aikuisten MM-kilpailuihin ja on parhaimmillaan sijoittunut viestissä neljänneksi ja henkilökohtaisella matkalla viidenneksi.

Nuorten MM-kilpailuista Kinni voitti kolme pronssia. Vuosina 2005 ja 2006 hän voitti pronssia viestistä ja vuonna 2007 keskimatkalta. Ensimmäisiin aikuisten MM-kilpailuihinsa Kinni osallistui Savoiessa 2011 sijoittuen keskimatkalla 17:nneksi. Vuonna 2012 hän sijoittui Lausannessa keskimatkalla kymmenenneksi. Sotkamon MM-kilpailuissa 2013 hän sijoittui keskimatkalla 20:nneksi. Trentinon MM-kilpailuissa 2014 Kinni sijoittui viestissä viidenneksi, keskimatkalla seitsemänneksi ja pitkällä matkalla 11:nneksi. Invernessin MM-kilpailuissa 2015 hän oli viestissä neljäs ja keskimatkalla 20:s. Strömstadissa 2016 hän oli pitkällä matkalla viides ja keskimatkalla 21:s. Tarton MM-kilpailuissa 2017 hän pääsi suunnistamaan vain pitkän matkan, jolla hän sijoittui 19:nneksi. EM-kilpailuihin Kinni on osallistunut vuosina 2012, 2014 ja 2016, ja Jeseníkissä 2016 hän sijoittui kuudenneksi keskimatkalla ja viestissä.

Seuratasolla Kinni edustaa Tampereen Pyrintöä ja häntä valmentaa Kari Arponen. Vuonna 2010 hän voitti Venlojen viestin yhdessä Venla Niemen, Riina Kuuselon ja Anni-Maija Fincken kanssa. Tvåmilan Kinni voitti vuonna 2011 Heidi Haapasalon täydentäessä Venlojen viestin voittajajoukkuetta.

Kinni on opiskellut Tampereen teknillisessä yliopistossa tuotantotaloutta.

## Lähteet
NHL-kausi 1960–1961

**NHL-kausi 1960–1961** oli National Hockey Leaguen historian 44. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 70 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti Chicago Black Hawks, joka kukisti finaalisarjassa Detroit Red Wingsin otteluvoitoin 4–2. Kyseessä oli Black Hawksin seurahistorian kolmas Stanley Cup -mestaruus.

Runkosarjan pistepörssin, Art Ross Trophyn ja Hart Memorial Trophyn voitti Montreal Canadiensin oikea laitahyökkääjä Bernie Geoffrion. Geoffrion teki 64 ottelussa yhteensä 95 tehopistettä, joista 50 oli maaleja ja 45 syöttöpisteitä. Tämä oli toinen kerta NHL:n historiassa, kun pelaaja onnistui tekemään 50 maalia yhden kauden aikana. Edellisen kerran tähän saavutukseen oli yltänyt Maurice Richard kaudella 1944–1945, jolloin Richard oli tehnyt 50 maalia 50 ottelussa. 

Eräs merkittävä rajapyykki saavutettiin 27. marraskuuta 1960. Tuolloin Gordie Howesta tuli ensimmäinen NHL-pelaaja, joka on uransa aikana kerännyt 1&nbsp;000 pistettä runkosarjassa. Howen tuhannes tehopiste tuli hänen 938. ottelussaan. Koko NHL-uransa aikana hän teki lopulta 1&nbsp;850 pistettä.

Parhaalle puolustajalle annettava James Norris Memorial Trophy myönnettiin Montreal Canadiensia edustaneelle Doug Harveylle, jolle Norris-palkinto oli hänen uransa kuudes. Parhaan tulokkaan Calder Memorial Trophyn sai puolestaan Toronto Maple Leafsin Dave Keon. Pudotuspelien pistepörssin voitti Detroit Red Wingsin Gordie Howe. Hän teki 11 ottelussa 15 tehopistettä, joista 4 oli maaleja ja 11 maaliin johtaneita syöttöjä. Myös Chicago Black Hawks -puolustaja Pierre Pilote keräsi pudotuspeleissä 15 tehopistettä. Hänen tehonsa muodostuivat 3 maalista ja 12 maalin johtaneesta syötöstä.

## Runkosarja

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.* 

### Runkosarjan pistepörssi

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## Pudotuspelit

 
### Pudotuspelien pistepörssi
*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## NHL-palkinnot

### Tähdistökentälliset

## Lähteet
Sanna Immanen

**Sanna Immanen** (s. 30. huhtikuuta 1975 Kouvola) on suomalainen virkamies ja kääntäjä, joka suomentaa erityisesti virosta, mutta myös englannista ja ruotsista. Immanen on Viron asiantuntija, ja hän on suomentanut virolaista kirjallisuutta. Hän on työskennellyt lehdistövirkamiehenä Suomen Tallinnan-suurlähetystössä vuodesta 2020 alkaen. Immanen on työskennellyt myös Viro-instituutin Suomen edustuston toiminnanjohtajana.

Immanen on Suomen Viro-yhdistysten liiton hallituksen puheenjohtaja vuodesta 2012 alkaen.

## Ura
Immanen valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 2003. Hänen pääaineensa oli itämerensuomalaiset kielet (Viron kieli ja kulttuuri) ja sivuaineita folkloristiikka sekä Venäjän ja Itä-Euroopan tutkimus. Vuodesta 2001 Immanen on toiminut kääntäjänä omalla toiminimellään.

Vuosina 2000–2004 Immanen toimi Suomen Viro-yhdistysten liiton kulttuurisihteerinä, 2005–2008 liiton toiminnanjohtajana, 2009–2011 suomi vieraana kielenä -opettajana Lieksan kristillisessä opistossa ja 2011–2012 Tarton yliopiston edustajana Suomessa.

## Teokset
### Suomennokset
* *Länsi-Viron saaret : matkaopas*, Huma 2001. Teksti: Urve Kirss. .
* *Tallinn : pääkaupunki kalkkikivirannalla*, Oomen 2003. Teksti: Mart Aru. .
* *Läänemaa*, Oomen 2003. Teksti: Kaire Reiljan. .
* *Viron Suomen-suurlähetystö*, Viron Suomen-suurlähetystö, 2003. Toim. Kattri-Helina Raba, esipuhe: Matti Maasikas. .
* *Muhu, Saarenmaa, Hiidenmaa*, Oomen 2005. Teksti: Kadri Tüür, Bruno Pao, Anu Pallas. .
* *Kuressaare*, Oomen 2005. Teksti: Urve Kirss, Tiina Sepp. .
* *Pärnu : kesäpääkaupunki & maakunta*, Oomen 2008. Teksti: Hanna Miller. .
* *Leonhard Lapin : merkit ja tyhjyys = signs and void*, Hämeenlinnan taidemuseo 2009. Teksti: Leonhard Lapin. .
* *Viron historia kuvina*, Eesti Instituut 2009. Teksti: Priit Raudkivi ja Viro-instituutti. .
* *Kaiken takana oli pelko*, WSOY 2009. Toim. Imbi Paju ja Sofi Oksanen (3 artikkelisuomennosta). .
* *Viron kieli*, Eesti Instituut 2010. Teksti: Urmas Sutrop. .
* *Suomenlahden sisaret : kun katsoo toisen tuskaa*, Like 2011. Teksti: Imbi Paju. .
* *Sillamäen kärsimysnäytelmä*, Moreeni 2013. Teksti: Andrei Hvostov. .
* *Muotitalo*, Moreeni 2014. Teksti: Maimu Berg. .

### Toimittajana
* *Estofiilis! : kirja Virosta ja sen ystävistä*, Suomen Viro-yhdistysten liitto : Virolaisen kulttuurin ystävät Virkku, 2011. Toimittaja yhdessä Terhi Pääskylä-Malmströmin kanssa. .
* *[[Nippernaati]] 1*, © Kirjailijat, suomentajat ja Viro-instituutti, 2015. Päätoimittaja Sanna Immanen. ISSN 2343-1105, ISSN 2343-2527 (verkkojulkaisu)
* *Nippernaati 2,* (tekeillä, ilmestyy 2016). Päätoimittaja Sanna Immanen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sanna Immanen Kääntöpiirin sivuilla 
*
Beniamino Gigli -muistokonsertti

Suomen Beniamino Gigli -seura on järjestänyt Suomessa vuodesta 1987 alkaen konsertteja maailmankuulun italialaisen tenorin Beniamino Giglin muistoksi. 

Vuosina 1996–2018 muistokonsertteja on ollut 44 ja niissä on esiintynyt 146 laulajaa ja 20 pianistia. Puheenjohtaja Torsten Branderin suhteiden ansiosta konsertteihin on saatu 46 ulkomaista laulajaa. Muistokonsertteja on omistettu myös Rina Giglille, Licinio Francardille, Antonio Galiélle, Ernesto De Curtisille ja Peter Lindrooslle. 

## Konsertit
 

## Lähteet
Yoshihisa Yoshikawa

**Yoshihisa Yoshikawa** (; 4. syyskuuta 1936 Fukuokan prefektuuri – 12. lokakuuta 2019) oli japanilainen ampuja. Hän sai kesäolympialaisissa 1960 Roomassa ja kesäolympialaisissa 1964 Tokiossa pronssimitalit 50 metrin vapaapistoolissa. Hän jäi 50 metrin vapaapistoolissa 17. sijalle vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa ja 25. sijalle kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä.

## Lähteet
Eugen von Knorring

**Eugen Theodor von Knorring** (12. tammikuuta 1812 Kokemäki – 10. kesäkuuta 1874 Helsinki, Suomen suuriruhtinaskunta) oli suomalainen juristi ja virka- ja valtiopäivämies. 

Von Knorring oli vuodesta 1862 senaatin oikeusosaston jäsen, prokuraattori vuonna 1863, talousosaston siviilitoimikunnan apulaispäällikkö vuonna 1871 ja oikeusosaston varapuheenjohtaja vuodesta 1874. Hän edisti oikeus- ja vankilalaitoksen uudelleenorganisointia ja perusti vuonna 1869 Suomen Vankeusyhdistyksen, jonka ensimmäinen puheenjohtaja hän oli. Hän suhtautui myönteisesti suomen kieleen ja Suomen perustuslailliseen asemaan.

Von Knorring julkaisi vuonna 1858 Suomen ensimmäisen aateliskalenterin. Hän oli vapaaherra ja aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864, 1867 ja 1872. Eugen von Knorringin isä oli eversti, valtiopäivämies Henrik Gustaf von Knorring ja hänen äitinsä oli Renata Elisabet Blum "Blom", "Blume" (1771-1841), joka oli luutnantti Johan Petter Blomin (1733-1797), Yyterin säteriratsutilan omistajan ja Katarina Kristina Lebellin (1749-1821), jonka isä oli Porin ja Ulvilan kirkkoherra Mikael Kasimirsson Lebell, tytär.

Sisarusparveen kuului 14 lasta, joista puolet kuoli pikkulapsina. Hänen veljiään olivat kirkkoherra Frans Peter von Knorring, kapteeni Karl Henrik von Knorring, Gustaf von Knorring (1789-1839), Sebastian von Knorring (1795-1890), Georg Reinhold von Knorring (1801-1864) ja eversti Magnus Kasimir von Knorring (1806-1884).

Eugen von Knorringin ja Helena Catharina Schwenzonin (1822-1901) lapsia olivat: Agata Lovisa von Knorring Procopé (1844-1871), joka oli runoilija Hjalmar Procopén äiti; säveltäjä Vilhelmina (Minna) von Knorring (1846-1918); Eugen Carl Egenolf von Knorring (1848-1911); laamanni Anton Leonard von Knorring (1853-1926); Olga Elisabet Alexandrine von Knorring von Törne (1856-1946), joka oli säveltäjä Bengt von Törnen äiti ja diplomi-insinööri Frans Axel Herman von Knorring (1860-1904).

Insinööri, valtiopäivämies Frans Axel Herman von Knorring oli Eugen von Knorringin ja tämän puolison Helena Catharina Schwenzonin (1822-1901) poika. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Uppslagsverket Finland.
Kin

**Kin** voi tarkoittaa seuraavaa:

## Henkilöjä
### Etunimenä
* Kin Shriner (s. 1953), yhdysvaltalainen näyttelijä

### Sukunimenä
* Noah Kin (s. 1994), suomalainen nigerialaistaustainen rap-artisti
* Viktor Kin (1903–1937 tai 1938), venäläinen neuvostokirjailija ja lehtimies

## Paikkoja
* Kin, kunta Okinawassa Japanissa
* Kin, kylä Punjabissa Pakistanissa
* Kinshasa, Kongon demokraattisen tasavallan pääkaupunki
* Norman Manley International Airport, lentokenttä Kingstonissa, Jamaikalla (IATA-koodi **KIN**)

## Musiikissa
* ''Kin'', iamamiwhoamin esikoisalbumi vuodelta 2012
* Kina Chinese, soitin

## Teknologiassa
* Microsoft Kin, Microsoftin matkapuhelinmallisto
* Knowledge iN, korealaisen web-portaalin, Naverin, kehittämä online tiedonjakopalvelu

## Muita merkityksiä
* ''Kin'', Gary Frankin 6 numeron rajoitettu sarjakuva vuodelta 2000
* ''Kin'', vuoden 2000 brittiläis-eteläafrikkalainen elokuva jonka ohjasi Elaine Proctor
* ''Kin'', vuoden 2018 yhdysvaltalainen tieteiselokuva
* *[[The Kin]]*, suomalainen Lordin ideoima lyhytelokuva
* kin, japanilainen painon mitta (600g)
* k’in, vuorokausi mayojen kalenterissa, tarkoittaa myös aurinkoa
* Ah Kin, mayojen nimitys papeille
* ruandan kieli (oma nimi *kinyarwanda*), bantukieli (ISO 639-2: kin)

## Katso myös
*Kinn (täsmennyssivu)
Hotel International

**Hotel International** () on vuonna 1963 ensi-iltansa saanut Anthony Asquithin ohjaama brittiläinen draamaelokuva, jonka pääosissa nähdään Elizabeth Taylor ja Richard Burton. Muissa osissa ovat muun muassa Louis Jourdan, Maggie Smith, Orson Welles, Rod Taylor, Elsa Martinelli ja Margaret Rutherford. 

## Juoni
*Hotel International* kertoo matkustajista, jotka majoitetaan läheiseen hotelliin sumun vallatessa Heathrow’n lentoaseman. Hotellissa jokainen heistä taistelee elämänsä kriisissä odottaen samalla pääsevänsä matkaan kohti New Yorkia.

*Hotel International* on toinen yhdestätoista elokuvasta, jotka Elizabeth Taylor ja Richard Burton tekivät yhdessä. Ensimmäinen on samana vuonna 1963 ilmestynyt *[[Kleopatra (vuoden 1963 elokuva)|Kleopatra]]*.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Elokuvan tuotti Anatole de Grunwald ja käsikirjoituksen oli laatinut Terence Rattigan. Musiikin elokuvaan sävelsi Miklós Rózsa.

*Hotel Internationalin* kuvaukset alkoivat tammikuussa 1963 ja kestivät maaliskuuhun asti. Elokuva kuvattiin nimellä *International Affair* Lontoossa ja Hertfordshiren Borehamwoodissa sijaitsevilla Metro-Goldwyn-Mayerin studioilla 4 miljoonan dollarin budjetilla.

## Julkaisu ja vastaanotto
*Hotel International* sai ensi-iltansa toukokuussa vuonna 1963 Isossa-Britanniassa. Suomessa elokuva julkaistiin 1. syyskuuta samana vuonna. Yhdysvalloissa elokuva pääsi teatterilevitykseen 19. syyskuuta 1963. Elokuvan levittäjänä toimi tuotantoyhtiö Metro-Goldwyn-Mayer.

*Hotel International* tuotti ilmestymisvuonnaan 7,5 miljoonaa dollaria. Vuoteen 1974 mennessä *Hotel International* oli tuottanut 14 miljoonaa dollaria.

Vaikka elokuva sai osakseen köyhää kritiikkistä palautetta, se menestyi erittäin hyvin taloudellisesti. *Hotel Internationalin* taloudellista menestystä auttoi kesällä 1963 ilmestynyt Elizabeth Taylorin ja Richard Burtonin ensimmäinen yhteistyö eeppinen elokuva *[[Kleopatra (vuoden 1963 elokuva)|Kleopatra]]*, joka oli myös vuoden 1963 menestynein elokuva. *Hotel International* oli yksi kahdestatoista menestyneimmistä elokuvista Isossa-Britanniassa vuonna 1963.

Elokuva on julkaistu DVD:lle.

## Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Pimiä

**Pimiä** on suomenkielinen sukunimi. Pimiä-nimisiä henkilöitä:

* Ilmari Pimiä (1897–1989), suomalainen kirjailija, runoilija ja kuvataiteilija
* Juho-Matti Pimiä (s. 1984), suomalainen pituushyppääjä
* Kirsi Pimiä (s. 1963), suomalainen varatuomari ja yhdenvertaisuusvaltuutettu
* Lauri Pimiä (1911–1996), suomalainen matemaatikko ja apulaisprofessori
* Liisa Pimiä (s. 1960), suomalainen pianisti
* Vappu Pimiä (s. 1978), suomalainen radiotoimittaja ja juontaja
Helge von Knorring

**Helge von Knorring** (17. maaliskuuta 1897 Orivesi – 27. helmikuuta 1985 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti. Hän toimi asiainhoitajana Pretoriassa 1949–1952, lähettiläänä Pekingissä 1952–1953, Bernissä 1953–1956, ulkoministeriön protokollaosaston päällikkönä ja ulkovaltojen lähettiläiden esittelijänä hän toimi 1956–1959 ja lähettiläänä Lissabonissa ja Haagissa 1959–1964. Von Knorringille myönnettiin erikoislähettilään ja täysivaltaisen ministerin arvonimi vuonna 1957. Hän oli Sigrid Juséliuksen säätiön toimitusjohtaja vuosina 1965–1969.

Helge von Knorringin isä oli everstiluutnantti Carl Lennart von Knorring. Kuoronjohtaja Carl von Knorring oli hänen setänsä.

## Lähteet
Ulrich Lind

**Ulrich Lind** (s. 4. marraskuuta 1942 Heilbronn, Baden-Württemberg) on saksalainen entinen ampuja. Hän sai 597 pisteen tuloksella hopeaa 50 metrin pienoiskiväärin makuukilpailussa vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa. Hän kilpaili siinä myös vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja jäi kahdeksannelle sijalle.

Vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa Lind osallistui 50 metrin pienoiskiväärin asentokilpailuun ja jäi jaetulle 28. sijalle.

## Lähteet
Kurri (sukunimi)

**Kurri** on muun muassa seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi:

* Aapo Kurri (s. 2008), jääkiekkoilija
* Helén Kurri (o.s. *Karlsson*, s. 1962), päätoimittaja ja uutispäällikkö
* Jari Kurri (s. 1960), jääkiekkoilija, jääkiekkovalmentaja ja -johtaja
* Matti Kurri (1894–1966), jääkärikapteeni
* Sampsa Kurri (s. 1981), insinööri, yrittäjä ja interent-vaikuttaja, Muropaketti ja io-tech -verkkosivustojen perustaja
* Vanessa Kurri (o.s. *Forsman*, s. 1977), malli ja juontaja, Jari Kurrin puoliso.

## Katso myös
* Jari Kurri -palkinto
Roberto Ferraris

**Roberto Ferraris** (s. 16. tammikuuta 1952 Napoli) on italialainen entinen ampuja. Hän sai vuoden 1976 kesäolympialaisissa Montrealissa pronssia 25 metrin olympiapistoolissa pistemäärällä 595. Hän kilpaili 25 metrin olympiapistoolissa myös kesäolympialaisissa 1972 Münchenissä (49. sija) ja kesäolympialaisissa 1980 Moskovassa (viides sija). Moskovan olympialaisissa Ferraris osallistui lisäksi 50 metrin pistoolikilpailuun jääden 24. sijalle.

## Lähteet
GAIS Bandy

**GAIS Bandy** *(Göteborgs Atlet- och Idrottssällskap)* on göteborgilainen jääpalloseura. Seuran edustusjoukkue pelaa Ruotsin pääsarjassa Elitserienissä, mutta luopui hallipuutteen vuoksi Elitserienistä keväällä 2014.

## Historia
GAIS Bandy perustettiin huhtikuussa 2005, kun kaksi göteborgilaista jääpalloseuraa, GAIS ja SK Höjden yhdistyivät, tavoitteena muodostaa kaupunkiin yksi menestyvä jääpalloseura.

SK Höjden nousi kauden 2004-05 päätteeksi II-divisioonasta toiseksi korkeimmalle sarjatasolle I-divisioonaan, ja seuraavalla kaudella 2005-2006, GAIS peri sen sarjapaikan. 

GAIS nousi Ruotsin korkeimmalle sarjatasolle, kun se sijoittui ensimmäiseksi Allsvenskanin etelälohkossa kaudella 2010-2011. GAIS:n nousu oli historiallinen, sillä Göteborgista ei ollut aikaisemmin koskaan ollut seuraa jääpallon korkeimmalla sarjatasolla. Ensimmäisellä kaudellaan elitserienissä 2011-2012 se sijoittui yhdeksänneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
He Jianping

**He Jianping** (; s. 5. toukokuuta 1963) on kiinalainen entinen käsipalloilija. Hän kuului pronssia saaneeseen Kiinan naisten joukkueeseen vuoden 1984 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja teki yksitoista maalia. Hän kilpaili myös vuoden 1988 kesäolympialaisissa Soulissa ja sijoittui siellä joukkueineen kuudenneksi.

## Lähteet
Wilhelmus Bekkers

**Wilhelmus Johannes Bekkers** (21. elokuuta 1890 Arnhem – 13. marraskuuta 1957 Arnhem) oli alankomaalainen köydenvetäjä. Hän kilpaili vuoden 1920 kesäolympialaisissa Antwerpenissä ja kuului siellä maansa hopeaa saaneeseen joukkueeseen.

## Lähteet
Vihreän kullan kulttuuritie

**Vihreän kullan kulttuuritie** on autolla, polkupyörällä tai jalan kuljettava matkailutie, joka on Etelä-Savoon sijoittuva metsäteeman ympärille rakennettu reitti. Reitin nähtävyydet ovat maisema-, luonto- ja kulttuuriaiheisia. Kulttuuritien idea syntyi lähtökohdasta tehdä "maisemat markoiksi" ja idean toteutus valmistui vuonna 2000. Reitti esittelee kulttuurihistoriallisia kohteita, metsien moninaiskäyttöä, paikalliskulttuuria sekä paikallisia palveluita. Reitti kulkee itä-länsi-suuntaisesti ja alkaa Mäntyharjulta valtatie 5:ltä ja päättyy Parikkalan Särkisalmessa valtatie 6:lle, josta jatkuu Via Karelia matkailureitti. Vihreän kullan kulttuuritien reitti Mäntyharjusta kulkee Mikkelin Ristiinan, Puumalan, Sulkavan, Savonlinnan ja Punkaharjun kautta Parikkalan Särkisalmelle. Reitin pituus on noin 250 km. Tien numero on 420. Suuri osa reitistä kulkee alemmalla tieverkolla. Reitti sivuuttaa Vihreän kullan kulttuuritien kohteet Mikkelin Anttolassa ja Rantasalmella.

## Reitti
Alkaa valtatie 5 Karankamäen eritasoliittymästä
* Miekankoski
* Mäntyharju
* Kuomiokoski
* Ristiina
* Hurissalo
* Puumala
* Viljakansaari
* Partalansaari
* Sulkava
* Savonlinna
* Punkaharju
* Punkasalmi
* Putikko
Päättyy valtatie 6 Särkisalmen tasoliittymään.

## Nähtävyyksiä reitin varrella

Tiedosto:Taidekeskus Salmela 1 AB.jpg|Taidekeskus Salmela Mäntyharjulla.
Tiedosto:Mantyharju rectory.jpg|Iso-Pappilan museo Mäntyharjulla.
Tiedosto:Brahelinna.JPG|Brahelinnan rauniot Ristiinassa.
Tiedosto:Astuvansalmi tellervo.jpg|Astuvansalmen kalliomaalaukset Ristiinassa.
Tiedosto:Saimaa Bridge 2.jpg|Puumalansalmen silta Puumalassa.
Tiedosto:View from Linnavuori Sulkava Finland.jpg|Maisema Sulkavan linnavuorelta.
Tiedosto:Olavinlinna in Savonlinna.jpg|Olavinlinna
Tiedosto:Savonlinna Museo 1.JPG|Riihisaari - Savonlinnan museo
Tiedosto:Lusto 1 AB.jpg|Metsämuseo LustoPunkaharjulla.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*www.autoliitto.fi/Suomen matkailutiet
*Kotimaassa.fi Vihreän kullan kulttuuritie
Lukengu Ngalula

**Lukengu Ngalula** (s. 11. elokuuta 1971 Kinshasa) on kinshasankongolainen entinen koripalloilija. Hän kilpaili vuoden 1996 kesäolympialaisissa Atlantassa ja kuului siellä kahdenneksitoista sijoittuneeseen maansa naisten joukkueeseen. Ngalula myös toimi kisoissa maansa lipunkantajana.

## Lähteet
Maliskylä

**Maliskylä** on kylä ja taajama Nivalan kaupungissa. Kylä sijaitsee noin 10 kilometriä kaupungista koilliseen.

Maliskylän asuttivat savolaiset 1500-luvulla Malisjoen varteen. Kylän ensimmäinen talo, Laakkonen, valmistui vuonna 1578 ja sen isäntänä toimi Niku Malinen. Vuoteen 1607 mennessä taloja oli maakirjojen mukaan jo seitsemän uudistilaa, ja nykyään taloja on noin 270. 1800-luvulla Maliskylä oli huonossa maineessa siellä majaa pitäneiden mehtärosvojen, "puukkojokelaisten" vuoksi. Heistä kuuluisin lienee Tappura-Mikko, joka piti majaa Kukonahossa. Hänet karkoitettiin Siperiaan rötöstensä vuoksi, mutta hän karkasi ja palasi jalkapatikassa takaisin. Matkaan kului kaksi vuotta. Kirjailija Kirsti Mäenpää on kirjoittanut hänestä kirjan Mikko Tappura *(julkaistu 2015, kustantaja Kasuura Oy)* ja hänestä on tehty lyhytelokuva Tappuran Mikon paluu (*KJL-Studio 2015).*

Kylällä on oma koulu (Malilan koulu), jossa järjestetään perusopetusta ala-asteikäisille sekä pidetään esikoulua. Alkuperäinen hirsirakenteinen koulurakennus valmistui vuonna 1900. Viisikymmentä vuotta myöhemmin sitä laajennettiin toisella kerroksella ja se toimi alakouluna aina vuoteen 2004 saakka, jonka jälkeen rakennus purettiin uusien tilojen valmistuttua.

Maliskylällä sijaitseva Crazyland on valtakunnallisesti mainetta niittänyt elämyspuisto, jossa on näytillä taiteilija Pasi Keskisarjan valmistamia pienoismalleja, patsaita ja taideinstallaatioita. Keskisarjan tunnetuin teos on 14-metrinen puinen Eiffeltorni. Alueen yhteydessä on myös kesäisin palveleva Crazyland Grilli-Kahvio sekä itsepalvelukirpputori. Alueella on myös matkailuparkki sekä mökkimajoitusta.  

Kylällä on oma nuorisoseura. Sen perusti opettaja Maria Alhovaara (o.s. Alfthan) vuonna 1907 kylän irtaannuttua Nivalan nuorisoseurasta. Maliskylän nuorisoseura ry rekisteröitiin yhdistysrekisteriin 1945. Seura omistaa vuonna 1956 rakennetun nuorisoseurantalo Liittolan. Seuran historia on värikäs ja laaja. 1900-luvulla siellä järjestettiin näytelmiä ja runonlausuntaa, seuralla oli oma torvisoittokunta ja purppuripiiri. Kylällä kehitetty ja vuosien saatossa eri puolilla Suomea esitetty Maliskylän purppuri on muunnelma perinteisestä ranskalaislähtöisestä tanssista, *potpourrista*. Maliskylän nuorisoseura järjestää vuosittain erilaisia yleisötapahtumia sekä vuokraa seurantaloa eri tilaisuuksiin.

Kylällä sijaitsee vanha Maliskylän Mylly sekä tilauksesta avoinna oleva Sisko Kankaan käsityömyymälä Savipaja. Maliskylällä on myös oma kappeli ja sen yhteydessä hautausmaa. 

Maliskylällä toimii harrastelijatason kilpaileva driftingtalli MaliskyläMotorsport.

Kirjailija Varpu Vilkuna-Uusitalo eli Maliskylällä.

## Lähteet
Gustaf Ehrnrooth

**Ernst Gustaf Waldemar Ehrnrooth** (7. joulukuuta 1898 Helsinki – 16. syyskuuta 1983 Kirkkonummi) oli suomalainen ratsuväen kenraalimajuri, joka toimi sodassa Hämeen ratsurykmentin komentajana ja myöhemmin erityisesti sotilaallisten aluehallintojen komentajana. Hänen vanhempi veljensä oli everstiluutnantti Lars Ehrnrooth ja nuorempi veljensä oli jalkaväenkenraali Adolf Ehrnrooth. Veljesten isä oli oikeuslääketieteen professori Ernst Ehrnrooth.

Gustaf Ehrnrooth toimi myös kunniavartioston päällikkönä marsalkka Mannerheimin hautajaisissa. Helsingin vuoden 1952 olympialaisissa hän oli ratsastuskilpailuista vastaava johtaja.

## Sotilasura
Suomen sisällissodassa ryhmänjohtajana toiminut Gustaf Ehrnrooth opiskeli Suomen kadettikoulun ensimmäisellä kurssilla 28.1.1919–31.3.1920 sekä Sotakorkeakoulun viidennellä kurssilla 16.9.1928–18.8.1930 (ye-upseeri 1931). 1920-luvulla hän toimi Ratsuväkiprikaatissa sekä Uudenmaan rakuunarykmentissä muun muassa nuoremman upseerin ja eskadroonanpäällikön tehtävissä. Vuosina 1930–1938 hän toimi ye-upseerina Ratsuväkiprikaatissa ja Uudenmaan rakuunarykmentissä. 28.12.1938–12.10.1939 välisenä aikana hän oli 2. divisioonan esikuntapäällikkö. 

Talvisodan alettua hänestä tehtiin III armeijakunnan esikuntapäällikkö 12.10.1939–9.6.1941. Tämän jälkeen Ehrnrooth nimitettiin Hämeen ratsurykmentin komentajaksi, missä tehtävässä hän oli aina syksyyn 1944 asti, jolloin kenraalimajuri Erkki Raappana erotti hänet tehtävistään. Ehrnroothin tilalle HRR:n komentajaksi Raappana komensi majuri Siraman. 

Sodan jälkeen hän oli Porvoon sotilaspiirin komentajana 1944–1950. Vuoteen 1955 asti hän toimi Helsingin sotilaspiirin päällikkönä. Uudenmaan sotilasläänin komentajana ja Helsingin varuskunnan päällikkönä hän toimi vuodesta 1955 alkaen aina eläkkeelle siirtymiseensä asti vuonna 1958. 

## Lähteet
NHL-kausi 1959–1960

**NHL-kausi 1959–1960** oli National Hockey Leaguen historian 43. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 70 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti 
viidennen kerran peräkkäin Toe Blaken valmentama Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Toronto Maple Leafsin otteluvoitoin 4–0. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Canadiensin 11. ja seuran koko historian 12. Stanley Cup -mestaruus, ja sen myötä Maurice Richard juhli uransa kahdeksatta ja viimeistä Stanley Cupia. Ottelusarjan jälkeen Richardin koko urallaan Stanley Cup -finaaleissa tekemien maalien määrä oli 34, mikä on NHL:n ennätys.

Runkosarjan pistepörssin ja Art Ross Trophyn voitti Chicago Black Hawksin Bobby Hull. Hull teki 70 ottelussa kaikkiaan 81 tehopistettä, joista 39 oli maaleja ja 42 syöttöpisteitä. Hart Memorial Trophy puolestaan myönnettiin Detroit Red Wingsin Gordie Howelle.

Parhaalle puolustajalle annettavan James Norris Memorial Trophyn vei Montreal Canadiensin Doug Harvey, jolle Norris-palkinto oli hänen uransa viides. Parhaan tulokkaan Calder Memorial Trophyn puolestaan sai Chicago Black Hawksin Bill Hay. Pudotuspelien pistepörssin voitti Montreal Canadiensin Henri Richard. Hän teki kahdeksassa ottelussa 12 tehopistettä, joista kolme oli maaleja ja yhdeksän maaliin johtaneita syöttöjä. Myös Richardin tavoin Canadiensia edustanut Bernie Geoffrion keräsi pudotuspeleissä 12 tehopistettä. Geoffrionin tehot muodostuivat kahdesta maalista ja kymmenestä maalin johtaneesta syötöstä.

## Runkosarja

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.* 

### Runkosarjan pistepörssi

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## Pudotuspelit

 
### Pudotuspelien pistepörssi
*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## NHL-palkinnot

### Tähdistökentälliset

## Lähteet
Artificial Heart

**Articial Heart** on vuonna 2008 perustettu metalcore-yhtye. Yhtye on julkaissut kaksi EP:tä ja yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, *[[A Heart Once Lost]]*, julkaistiin 15. maaliskuuta 2013.

Artificial Heart menestyi Century Median järjestämässä Suomi Metal Star -kilpailussa ja pääsi finaaliin asti. Yhtye on lämmitellyt mm. August Burns Rediä sekä The Devil Wears Pradaa.

## Jäsenet
* Tuomas Blomberg – kitara (2008–)
* Max Malinen – kitara (2012–), bassokitara (2008–2012)
* Saku Vainio – laulu (2012-)
* Tomi Timonen – rummut (2008–)
* Samuli Vento - Bassokitara (2012-)

### Entiset jäsenet
* Oskari Ali-Melkkilä – kitara, puhdas laulu (2008–2012)
* Matias Jyläskoski – laulu (2009–2013)

## Diskografia
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen Facebook-sivusto
Previn

**Previn** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* André Previn alk. Priwin (1929–2019), saksalaissyntyinen pianisti, säveltäjä ja orkesterinjohtaja
* Charles Previn (1888–1973), elokuvasäveltäjä, musiikillinen johtaja ja kapellimestari 
* Dorothy "Dory" Previn o.s. *Langan* (1925–2012), yhdysvaltalainen kirjailija ja laulaja
NHL-kausi 1958–1959

**NHL-kausi 1958–1959** oli National Hockey Leaguen historian 42. kausi. Sen aikana kuusi NHL-joukkuetta pelasi kukin 70 runkosarjaottelua. Stanley Cupin voitti 
neljännen kerran peräkkäin Toe Blaken valmentama Montreal Canadiens, joka kukisti finaalisarjassa Toronto Maple Leafsin otteluvoitoin 4–1. Kyseessä oli NHL:n olemassaolon aikana Canadiensin 10. ja seuran koko historian 11. Stanley Cup -mestaruus. 

Runkosarjan pistepörssin ja Art Ross Trophyn voitti Montreal Canadiensin Dickie Moore. Hän keräsi 70 ottelussa kaikkiaan 96 tehopistettä, joista 41 oli maaleja ja 55 syöttöpisteitä. Moore sijoittui myös pudotuspelien pistepörssin ykköseksi. Hän teki 11 pudotuspeliottelussa 17 tehopistettä, joista 5 oli maaleja ja 12 maaliin johtaneita syöttöjä. 

Hart Trophyn sai New York Rangersin Andy Bathgate. Parhaalle puolustajalle annettava Norris-palkinto myönnettiin puolestaan Montreal Canadiensin Tom Johnsonille. Parhaan tulokkaan Calder Memorial Trophyn vei nimiinsä Johnsonin tavoin Canadiensia edustanut Ralph Backstrom. 

## Runkosarja

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, V = voitot, H = häviöt, T = tasapelit, Pist. = pisteet, + = tehdyt maalit, − = päästetyt maalit. Pudotuspeleihin päässeet joukkueet on lihavoitu.* 

### Runkosarjan pistepörssi

*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## Pudotuspelit

 
### Pudotuspelien pistepörssi
*Lyhenteiden selitys: O = pelatut ottelut, M = maalit, S = syötöt, Pist. = pisteet, RM = rangaistusminuutit*

## NHL-palkinnot

### Tähdistökentälliset

## Lähteet
Dmitri Malyško

**Dmitri Vladimirovitš Malyško** (, s. 19. maaliskuuta 1987 Leningradin alue) on venäläinen ampumahiihtäjä.

Malyško sai hopeaa EM-kilpailujen viestissä Otepäässä 2010. Hän sijoittui kymmenenneksi ensimmäisessä maailmancupkilpailussaan, Hochfilzenin sprintissä joulukuussa 2011. Ensimmäisen palkintosijansa hän sai oltuaan samalla kaudella kolmas Kontiolahden takaa-ajokilpailussa. Kaudella 2012–2013 hän oli toinen Hochfilzenin takaa-ajossa ja voitti Oberhofissa sekä sprinttikilpailun että takaa-ajon. Ruhpoldingin yhteislähtökilpailussa hän oli toinen. Nové Měston MM-kilpailuissa hän sijoittui sprintissä viidenneksi ja takaa-ajossa neljänneksi. Maailmancupin kokonaiskilpailussa hän oli kahdeksas. Kaudella 2014–2015 hän sijoittui Oberhofin yhteislähtökilpailussa kolmanneksi.

Malyško hiihti Sotšin olympialaisissa 2014 kolmannen osuuden kultaa voittaneessa Venäjän viestijoukkueessa. Hän sai Minskin EM-kilpailuissa 2019 kultaa parisekaviestissä ja pronssia pikakilpailussa. Östersundin MM-kilpailuissa 2019 hän saavutti pronssia viestissä, sijoittui takaa-ajossa 30:nneksi ja pikakilpailussa 33:nneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mari Lukkarinen

**Mari Lukkarinen** on suomalainen suunnistaja.

Nuorten MM-kilpailuissa 1990 Älvsbynissä Lukkarinen voitti pronssia henkilökohtaiselta matkalta. Vuotta myöhemmin Berliinissä hän voitti normaalimatkan sekä viestin nuorten maailmanmestaruuden. Samana vuonna hän edusti Suomea myös aikuisten MM-kilpailuissa, joissa hänen parhaaksi henkilökohtaiseksi sijoitukseksi jäi 18. sija normaalimatkalla. Viestissä Lukkarinen, Kirsi Tiira, Eija Koskivaara ja Marja Liisa Portin sijoittuivat viidenneksi.

Vuonna 1992 Lukkarinen osallistui maailmancupiin. Kokonaiskilpailussa hän sijoittui 18:nneksi. Syksyllä hän voitti pikamatkan Suomen mestaruuden.

Seuratasolla Lukkarinen edusti Oulun Suunnistajia.

## Lähteet
Lumoava kirous (elokuva)

**Lumoava kirous** () on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut romanttinen fantasiaelokuva, joka perustuu Kami Garcian ja Margaret Stohlin  vuoden 2009 nuortenromaaniin *[[Lumoava kirous]]*. Elokuvan on käsikirjoittanut ja ohjannut Richard LaGravenese ja sen pääosissa ovat Alice Englert ja Alden Ehrenreich. Elokuvan ensi-ilta oli Suomessa 1. maaliskuuta 2013.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
* 
* ''Lumoava kirous'' Box Office Majossa 
* ''Lumoava kirous'' Rotten Tomatoesissa 
* ''Lumoava kirous'' Metacriticissä
Näköala Haminalahdelta

**Näköala Haminalahdelta** on suomalaisen taiteilijan Ferdinand von Wrightin öljymaalaus kankaalle vuodelta 1853, kooltaan 88×131 cm. Teos kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin. Venäjän keisari Aleksanteri II lahjoitti teoksen Suomen Taideyhdistykselle vuonna 1854 poikansa Aleksanteri III:n nimissä. Maalaus esittää maisemaa Kuopion Haminalahdessa, jossa von Wrightin suku omisti kartanon.

*Näköala Haminalahdelta* -teos välittää ajatusta ihmisen ja luonnon yhteenkuulumisesta romantiikan ajan tapaan. Von Wright oli kiinnostunut luonnon ja arjen kuvaamisesta pikkutarkasti. Hän maalasi asiat luonnontieteellisinä dokumentteina, kuten myös tämän *Näköala Haminalahdelta* -maalauksen. Maalaus oli ensimmäisiä maalauksia Suomessa, joissa suomalainen järvinäkymä on kuvattu korkealta nähtynä.

Teos kuuluu niihin maalauksiin, jotka liittyvät isänmaallisen ajattelun muutoksen murrokseen Suomessa. Tähän asti Suomen sivistyneistö oli pitänyt suomalaista luontoa karuna ja rumana. Ferdinand ja hänen veljensä Magnus von Wright, joka myös oli luonnon kuvaamisesta kiinnostunut taiteilija, herättivät maalauksillaan noina aikoina suomalaisissa katsojissa kuitenkin vähitellen isänmaanrakkautta.

Kirjailija Zacharias Topelius innostui *Näköala Haminalahdelta* -taulusta niin, että sanoi sen lisäävän Maamme-lauluun uuden säkeistön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Näköala Haminalahdelta.  Suomen Kansallisgallerian kokoelmat
Ranskanbolonka

**Ranskanbolonka** () on nimestään huolimatta venäläinen, Itä-Saksassa eteenpäin jalostettu koirarotu, joka kuuluu bichon-rotutyyppiin. Se on toinen venäläisistä bolonka-roduista, ja eroaa venäjänbolonkasta ennen kaikkea väritykseltään.

## Ulkomuoto
Ranskanbolonka muistuttaa erittäin paljon bichon frisétä, mutta eroaa siitä muutamissa asioissa. Se on erittäin hoikka ja rakenteeltaan neliömäinen. Sen pää on pyöreä ja kuono lyhyt ja kapeneva. Korvat ovat pienet ja tiiviisti päänmyötäiset. Häntä kaartuu selän ylle. Karvapeite voi olla joko kiharaa tai aaltoilevaa, mutta sen tulee aina olla väriltään valkoinen. Säkäkorkeus on 20–26&nbsp;cm.

## Alkuperä
Renessanssin aikakaudelta lähtien bichonien ja bolognesejen tyyppiset sylikoirat olivat erittäin suosittuja kuninkaallisten keskuudessa. Koska Ranskan ja Venäjän kuninkaallisilla oli keskenään läheiset välit, ranskalaisten hienostonaisten sylikoira kulkeutui venäläisten tsaarien palatseihin. Esimerkiksi Katariina Suuri piti lemmikkinään juuri tätä rotua. Romanov-suvun valtakaudella sen edustajia oli talossa useampi kappale.

Vuoden 1917 vallankumouksen jälkeen maiden väliset kauppasuhteet katkesivat ja Venäjän koirakanta jäi eristyksiin ranskalaisista koirista. Tämän vuoksi paikallisten kasvattajien oli käytettävä jalostukseen ainoastaan jo maahantuotuja ranskalaisia koiria ja he joutuivat turvautumaan myös sisäsiitokseen.

Ranskanbolonkan maastavienti oli erittäin tiukasti rajoitettua, mutta siitä huolimatta muutama itäsaksalainen kasvattaja onnistui hankkimaan rodun edustajia itselleen diplomaattisten suhteiden avulla. 1980-luvulla ranskanbolonkoja alettiin viedä enemmän Itä-Saksaan, missä *Verband der Kleingärtner, Siedler und Kleintierzüchter* (VKSK) rekisteröi sen nimen *bolonka franzuska* alle. Se oli yksi Itä-Saksan suosituimmista kääpiökoiraroduista, ja yli 2&nbsp;500 pentua kirjattiin viralliseen rekisteriin.

Vuonna 1982 ensimmäinen rodunedustaja, venäläissyntyinen koira nimeltä Julia, vietiin Länsi-Saksaan ja rekisteröitiin siellä *Verbands Deutscher Kleinhundezüchter* (VK) -yhdistyksen kantakirjaan virallisesti bologneseksi. Alkuperäisten venäläisten tuontikirjojen mukaan se oli kuitenkin rodultaan ranskanbolonka.

BI-Lexicon Hunderassenin mukaan Itä-Saksassa vuonna 1985 suoritettu perusteellinen tutkimus osoitti, että ranskanbolonkan syntyyn on varmasti vaikuttanut bichon frisé. Näin ollen jäljelle jäi kaksi vaihtoehtoa: joko alkaa rekisteröidä näitä koiria bichon friséinä tai tunnustaa ne omaksi rodukseen. VKSK:hon rekisteröidyt koirat siirrettiin vuonna 1990 bolognese-rodun nimiin ja VK noudatti edelleen samaa linjaa. 

## Katso myös
*Bichon
*Bichon frisé
*Bolognese
*Bolonka
*Coton de tulear
*Havannankoira
*Löwchen
*Maltankoira

## Lähteet
Jalkaväen tarkastaja

**Jalkaväen tarkastaja** on yksi kuudesta Suomen maavoimien aselajitarkastajan tehtävästä. Jalkaväen tarkastaja on Puolustusvoimien jalkaväkiaselajin koulutuksen tasoa valvova sekä aselajien kehittämisestä vastaava upseeri. Tehtävässä on eversti Ari Mure.

Jalkaväen tarkastaja on sijoitettu Maavoimien esikuntaan Mikkeliin. Aikaisemmin tehtävä oli sijoitettuna Pääesikunnan maavoimaosastolle ja Yleisesikuntaan.

Muita aselajitarkastajien tehtäviä ovat ilmatorjunnan tarkastaja, huollon tarkastaja, pioneeritarkastaja, viestitarkastaja ja tykistön tarkastaja.

## Jalkaväen tarkastajat
* kenraaliluutnantti (1927 alk. jalkaväenkenraali) Ernst Löfström 1919–1928
* eversti (1930 kenraalimajuri ja 1935 kenraaliluutnantti) Hugo Österman 9.6.1928–1930, 1931–1933, 1941– 1944–1946
* jääkärikenraalimajuri Aarne Heikinheimo 3.9.1934–24.1.1938
* jääkärikenraalimajuri Erik Heinrichs 11.2.1938–16.10.1939
* kenraaliluutnantti (1948 jalkaväenkenraali) Taavetti Laatikainen 1.4.1947–27.7.1948
* kenraalimajuri Kustaa Tapola 28.7.–31.12.1948 Puolustusvoimain Pääesikunnassa, 1.1.1949–29.3.1955 Pääesikunnassa
* kenraaliluutnantti Sakari Simelius 30.3.1955–29.10.1959
* kenraaliluutnantti Arvi Kurenmaa 13.11.1959–17.11.1960
* kenraaliluutnantti Ali Koskimaa 18.11.1960–19.7.1966
* kenraalimajuri Otto Ylirisku 20.10.1966–1.4.1970
* kenraalimajuri Erkki Setälä 6.4.1970–5.7.1971
* kenraalimajuri Pentti Multanen 5.7.1971–1.12.1973
* kenraalimajuri Jukka Pajula 12.12.1973–9.4.1976
* kenraalimajuri Kalevi Sarva 12.4.1976–2.12.1979 
* kenraalimajuri Raimo Viita 2.12.1979–1.10.1980
* kenraalimajuri Raimo Katona 1.10.1980–10.12.1984
* kenraalimajuri Tuomo Tuominen 10.12.1984–1.2.1988
* kenraalimajuri Matti Kopra 1.2.1988–30.9.1990 
* kenraalimajuri Ilkka Ilmola 1.10.1990–31.12.1992
* eversti Antero Leirimaa 1993–1997
* eversti Osmo Kiiskinen 1997–1999
* eversti (2000 prikaatikenraali) Jaakko Koskela 1.8.1999–31.12.2000
** everstiluutnantti Eero Lauri (sijainen 1.1.–28.2.2001)
* eversti Hannu Toivonen 1.3.2001–30.11.2002
* eversti Mika Peltonen 1.12.2002–31.12.2004
** eversti Markku Lainevirta sijaisena 1.1.–31.7.2005
* eversti Seppo Toivonen 1.8.2005–31.7.2007
* eversti Ilkka Pitkänen 1.8.–31.12.2007 Pääesikunnassa, 1.1.2008–31.5.2009 MAAVE:ssa 
* eversti Kimmo Lehto 1.6.–31.7.2009
** everstiluutnantti Asko Muhonen sijaisena 1.8.–30.9.2009
* eversti Viljo Hyvärinen (Ville) 1.10.2009–31.12.2011
* eversti Jukka Valkeajärvi 1.1.2012–31.7.2016
* eversti Heikki Taavitsainen 1.8.2016–31.12.2017
* eversti Rainer Peltoniemi 1.1.2018 – 31.12.2021
* N.N. 1.1. – 28.2.2022
* eversti Juhana Skyttä 1.3.2022 – 31.3.2024
* eversti Ari Lehmuslehti 1.4.2024 – 30.9.2025
* eversti Ari Mure 1.10.2025 alkaen

## Muuta
Jalkaväen tarkastaja myöntää vuosittain Jalkaväen säätiön mitalin.

## Lähteet
Sorsia

**Sorsia** on suomalaisen taiteilijan Magnus von Wrightin öljyvärimaalaus kankaalle, 50,5×66 cm, vuodelta 1853. Maalaus kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

Magnus von Wright maalasi luonto- ja lintuaiheiset työnsä luonnontieteellisen tarkasti. Tämä *Sorsia*- maalaus on asetelmallinen maalaus, jossa etualan linnut eivät sulaudu maisemaan. Kuitenkin lintujen jokainen höyhen ja värisävy ovat kohdallaan. Ja tutkijat pystyvät tässäkin tapauksessa.

Wright maalasi *Sorsia*- maalauksen lapsuudenkodissaan Haminalahdella Savossa. Siellä he kasvattivat sorsia kesyiksi ankkojen tapaan. Magnus von Wright halusi maalata yleensä tuoreita lintuja ja siihen hänellä oli Haminalahdella mahdollisuus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Sorsia. http://kokoelmat.fng.fi/app?action=page&lang=fi&si=http%3A%2F%2Fwww.muusa.net%2FE42_Object_Identifier%2FA_IV_4299
Johan Jakob Nordström

**Johan Jakob Nordström** (20. joulukuuta 1801 Turku – 17. toukokuuta 1874 Tukholma) oli suomenruotsalainen juristi, professori ja arkistonhoitaja.  

Nordströmin vanhemmat olivat sorvari Matti Nordström ja Katariina Holmberg ja hänen puolisonsa vuodesta 1829 Anna Kristiana Synnerberg, valtioneuvos Erik Johan Synnerbergin tytär. Nordström kävi Turun katedraalikoulun, tuli ylioppilaaksi 1818, ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1822 ja filosofian tohtoriksi 1823. Tuomarin tutkinnon hän suoritti 1824 ja lainopin kandidaatin tutkinnon 1825. Seuraavana vuonna hänestä tuli ylimääräinen konsistorin amanuenssi ja auskultantti Turun hovioikeuteen. Vuonna 1827 hänestä tuli talous- ja kauppalain apulaisopettaja Helsingin yliopistoon ja 1828 kansain-, talous- ja valtio-oikeuden ja kansantalouden apulaisopettaja. Nordström hoiti kansantalouden professorin virkaa 1828–1829 ja 1832–1833. Lainopin lisensiaattitutkinnon hän suoritti 1829, lainopin tohtoriksi hänet vihittiin 1840 ja jo aiemmin hoitamaansa professorin tehtävään hänet nimitettiin 1834. Hän hoiti tätä tehtävää vuoteen 1846 asti, jolloin hän siirtyi Ruotsin valtionarkiston pääjohtajaksi. Tässä virassa Nordström oli kuolemaansa asti. Ruotsin valtiopäivien ensimmäisen kamarin jäsen hän oli 1867–1874.

Nordström kirjoitti vuonna 1834 *[[Helsingfors Morgonbland]]* -lehteen juttusarjan, joka julkaistiin myös erillisenä kirjasena ja oli tavallaan ensimmäinen Suomen asukkaille tarkoitettu Tallinnan-opas.

## Lähteet
Viktor Anufrijev

**Viktor Anufrijev** (ven. **Виктор Ануфриев**) (s. 1958) on venäläinen taidemaalari. Hän on tunnettu symbolismin edustajana. Viktor Anufrijevin lapsuus loi ne teemat, jotka ovat esillä hänen maalauksissaan ja ikoneissaan. Hän syntyi Volga-joen varrella Gorodetsissa, pienessä venäläiskaupungissa, joka on tunnettu taidehistoriastaan. 

Anufrijev on pääasiassa tunnettu figuratiivisista maalauksistaan ja ikoneistaan.

Anifrijev syntyi vuonna 1958. Hänen äitinsä työskenteli lääkärinä ja isä paikallisella tehtaalla insinöörinä. Vaikka hänen vanhempansa olivat toimihenkilöitä, heidän elantonsa oli vaatimatonta, mikä innoitti heidät aloittamaan turkisvaateliikkeen, joka voitolliseksi tultuaan tarjosi perheelle paremman elintason. Se myös sittemmin kustansi Viktorin opinnot taidekouluissa. Hänen kotikaupunkinsa on tunnettu omasta maalaustyylistään nimeltä Gorodets Lubok, joka altisti Viktorin taiteelle pienestä saakka.

Anufrijev sai peruskoulutuksensa graafisissa taiteissa Gorodetsin pedagogisessa lukiossa. Hän valmistui vuonna 1978, mitä seurasi kaksivuotinen kausi itseopiskelua Moskovan museoissa ja näyttelyissä. Tämä oli hänelle merkityksellistä aikaa koska hänen taiteensa muotoutui omanlaiseksi ekspressionistiseksi tyylikseen. Hänen sisäänpääsynsä vuonna 1982 Muhinen akatemian muotoilukouluun Pietarissa ja myöhemmin Monumentaalisen maalauksen kouluun olivat hänen koulutuksensa viimeiset vaiheet. Siinä missä venäläiset museot olivat avanneet taiteen maailman hänelle, Akatemia auttoi häntä kehittämään uusia tekniikoita. Hänestä tuli taiteilija ja siten hyväksytyksi jäseneksi Taiteilijoiden liittoon Venäjällä vuonna 1994.

Hänen maalauksissaan näkyy ikonimainen kuvasto, monimutkainen symboliikka ja toisinaan arvoitukselliset sensuellit sävyt.

Vuodesta 1997 Anufrijevin töitä on ollut esillä lukuisissa kansainvälisissä taidegallerioissa ympäri Eurooppaa ja Etelä-Amerikkaa. Nykyään hänen työnsä ovat yksityiskokoelmissa Venäjällä, Pohjoismaissa, Euroopassa, Etelä-Amerikassa ja Yhdysvalloissa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kerstin Alm

**Kerstin Alm** (s. 9. toukokuuta 1949 Saltvik) on ahvenanmaalainen poliitikko, joka edustaa Ahvenanmaan keskustaa. Hän toimi Ahvenanmaan maakuntahallituksen kauppa- ja teollisuusministerinä vuosina 2003–2005. Alm on myös ollut Saltvikin kunnanjohtaja. 

## Lähteet
Sune Eriksson

**Sune Eriksson** (s. 19. maaliskuuta 1939) on ahvenanmaalainen poliitikko. Hän edustaa liberaaleja. Eriksson oli Ahvenanmaan maakuntapäivien jäsen 1979–1999, tuona aikana hän oli myös maakuntahallituksen maaneuvoksena vuosina 1988–1991 ja maakuntapäivien puhemiehenä 1995–2000. Vuodet 2001–2003 hän toimi maakuntahallituksen sosiaali- ja terveysministerinä.