open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Maaseudun Maisema ja Kulttuuriperinne

**Maaseudun Maisema ja Kulttuuriperinne Ry** on suomalainen yhdistys, jonka tarkoituksena on koota yhteen maaseudun maisemista, rakennuksista ja kulttuuriarvoista kiinnostuneet, ja niiden säilyttämisestä huolestuneet ihmiset edistämään näiden arvojen vapaaehtoista kunnioittamista.

Yhdistys on perustettu 15. maaliskuuta 1996 Tampereella ja on siitä asti pyrkinyt suojelemaan vanhoja rakennuksia sekä säilyttämään vanhan rakennustaidon. Yhdistys pyrkii myös mahdollisuuksien mukaan auttamaan entisöintiprojekteissa.

Yhdistys on järjestänyt esimerkiksi koulutusta punamultamaalien sekoituksesta sekä monesta muusta vanhaan rakentamiseen liittyvästä aiheesta.

## Katso myös
* Entisöinti
* Punamultamaali
* Rakennusperinteen ystävät

## Aiheesta muualla
*Maaseudun Maisema ja Kulttuuriperinne Ry - Viralliset sivut
Yllytyshullut

**Yllytyshullut** oli Nelosella syyskuusta 1998 lokakuuhun 2003 asti  esitetty television kilpailuohjelmasarja. Sitä juonsivat Teresa De Rita-Cavlek ja Arttu Harkki. Ennen De Rita-Cavlekia naisjuontajana toimi Anu Harkki. Turvapäällikkönä toimi pastori Reijo Kontio. Sarja on suomalainen versio alkuperäisestä *Who Dares Wins* -sarjasta, jota näytettiin ensimmäisen kerran Australiassa vuonna 1996. Suomalaisessa versiossa nähdään myös temppuja alkuperäisestä sarjasta.

Ohjelma jakautuu kahteen erilaiseen osioon. Toisessa kilpailuun tämän tietämättä ilmoitettu kilpailija joutuu suoriutumaan vaaralliselta tuntuvasta rohkeutta vaativasta tehtävästä. Jos se onnistuu, hän saa kaukomatkan. Tehtävät voivat vaatia esimerkiksi kiipeilyä korkeassa rakennuksessa. Jos kilpailija epäonnistuu, juontaja joutuu yrittämään samaa temppua. Jos hänkin epäonnistuu, saa samaa yrittänyt kilpailija kaukomatkan omasta epäonnistumisestaan huolimatta.

Toisessa osiossa juontajat yllyttävät ihmisiä kadulla pientä rahapalkkiota vastaan suoriutumaan annetusta tehtävästä, joka saattaa olla esimerkiksi vastenmieliseltä tuntuvan eläimen tai muun aineen syömistä.

Sarjan tuottamisesta vastasi Nordisk Film & TV.

## Parodioita
* Huuliveikot - viihdesarjassa esitetään parodisia sketsejä Yllytyshulluista, nimellä "Yllärihullut"
* Ansa ja Oiva -sarjan jaksoissa, joissa Ansa ja Oiva omistavat tv-aseman, yksi tuon tv-aseman ohjelmista on *Yllätyshullut*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yllytyshullut Jimin kotisivuilla
Kunnallisvaalit 1980

**Kunnallisvaalit** järjestettiin Suomessa 19.– 20. lokakuuta 1980. Vuoden 1976 kunnallisvaalien jälkeen kuntien lukumäärä oli vähentynyt kolmella ja nyt vaalit toimitettiin 445 kunnassa. Vuoden 1981 alussa Nummen ja Pusulan kunnat yhdistettiin uudeksi Nummi-Pusulan kunnaksi sekä Keikyän ja Kiikan kunnat uudeksi Äetsän kunnaksi, joten syksyn 1980 vaaleissa valittiin valtuutetut uusien kuntien valtuustoihin. Lisäksi samassa yhteydessä liitettiin Lokalahden kunta Uuteenkaupunkiin. Suuren yleisön keskuudessa synnytti monenlaisia mielipiteitä ehkä tunnetuimmaksi noussut vaalilause "Vain mäntti jättää äänestämättä", jolla haluttiin kannustaa varsinkin nuoria vaaliuurnille. Tietokoneiden lakkoilun vuoksi lopullista vaalitulosta jouduttiin odottamaan poikkeuksellisen kauan. Vaalien suurimmat voittajat olivat Kokoomus ja Suomen Maaseudun Puolue. Suurimmat häviäjät puolestaan olivat Liberaalinen Kansanpuolue, joka menetti lähes kolmanneksen valtuustopaikoistaan, ja Suomen Kansan Demokraattinen Liitto.

Edellisten vaalien tapaan Velkuan kunnassa vaalitoimitusta ei järjestetty koska ehdokkaita oli yhtä paljon kuin valittavia joten kaikki ehdokkaat tulivat valituiksi. 

## Tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Doria.fi − Kunnallisvaalit 1980 tilastokeskuksen julkaisu
Kupsila

**Kupsila** () on historiallinen kaupunginosa ja nykyinen Frunzen piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Pietarissa. Se rajoittuu pohjoisessa Sutelaan, idässä Obuhovoon, etelässä Suosaareen ja lännessä Moskovan piiriin.

## Maantiede
Kupsila sijaitsee Nevan länsipuolisella alankoalueella noin 10 kilometriä Pietarin ydinkeskustasta etelään. Alueen läpi virtaa Sutelanjoki, joka laskee Nevaan Sutelassa, Kupsilan pohjoispuolella. 1970-luvulla alkaneiden rakennustöiden yhteydessä Sutelanjoki siirrettiin virtaamaan Kupsilan kohdalla Sutelanjoen kanavaa pitkin, joka alkaa Kupsilan rautatieasemalta ja kulkee pitkin Pietari–Pauluskoi-radan vartta pohjoiseen aina Sutelaan asti. Alueen maaperä on savista ja paikoin soista. Tyypillistä kasvillisuutta ovat koivu- ja pihlajametsiköt.

## Historia
Kupsila oli alun perin kylä Sutelanjoen varrella nykyisen Ulitsa Tipanovan pohjoispuolella. Kylästä on ensimmäiset maininnat asiakirjoissa 1600-luvun alkupuolelta. Vuonna 1619 kylässä asui neljä verotettua, joista kolme oli ortodoksia inkerikkoja ja yksi puolalainen. Vuoteen 1643 mennessä talojen määrä oli kasvanut seitsemään. Uusia asukkaita muutti Tyröstä, Tuutarista ja Liissilästä. Ruptuurisodan (1656–1658) jälkeen talojen määrä putosi kolmeen, ja inkerikkoasutus alkoi väistyä suomalaisasutuksen tieltä. Ruotsin vallan päättyessä 1695 Kupsilassa oli neljä taloa.

Vuodesta 1702 lähtien Kupsila on ollut osa Venäjää. 1800-luvulle tultaessa Kupsilan pohjoispuolelle Sutelanjoen varrelle oli syntynyt Rylejevon kylä, jonka kanssa Kupsila aikojen myötä kehittyi nykyiseksi Kupsilan kaupunginosaksi. Kupsilassa oli kivikirkko, jonka rakentamisen olivat rahoittaneet paikalliset talonpojat. Se sijaitsi nykyisen Kuptšinon metroaseman kohdalla, mutta se tuhottiin neuvostohallinnon alkuaikoina. Kupsilasta tuli 1930-luvulla osa Pietarin kaupunkia, silloista Leningradia. Alueella käynnistyi 1960-luvulla mittavia projekteja asuntojen rakentamiseksi kasvavalle Pietarin väestölle.

## Muuta
Venäjän presidentti Dmitri Medvedev kasvoi Kuptšinossa. Muita tunnettuja paikkakuntalaisia ovat muun muassa Grigori Perelman ja Viktor Tsoi. 

## Lähteet
Enkelin kosketus

**Enkelin kosketus** (*Touched by an Angel*) oli yhdysvaltalainen John Masiuksen ja Martha Williamsonin luoma draamasarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa CBS-kanavalla 21. syyskuuta 1994 – 27. huhtikuuta 2003. Sen tarinat perustuivat vahvasti kristillisiin arvoihin, joskaan varsinaisia viittauksia kristinuskoon ei ollut Jumalan nimen käyttöä lukuun ottamatta. Sarjaa tehtiin kaikkiaan yhdeksän tuotantokautta ja 212 jaksoa.

*Enkelin kosketuksen* päähenkilöt Monica, Tess ja Andrew ovat kolme enkeliä, jotka on lähetetty maahan kertomaan masentuneille ja vaikeuksissa oleville ihmisille, että Jumala rakastaa heitä eikä ole heitä unohtanut. Neljäs enkeli Gloria tuli mukaan seitsemännellä tuotantokaudella.

*[[Luvattu maa (televisiosarja)|Luvattu maa]]* oli *Enkelin kosketuksen* spin-off-sarja, jota esitettiin Yhdysvalloissa vuosina 1996–1999.

Suomessa *Enkelin kosketusta* on esittänyt Yle TV2.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Haapaniemen voimalaitos

**Haapaniemen voimalaitos** on kaukolämpöä ja sähköä tuottava Kuopion Energian omistama lämpövoimalaitos Kuopion Haapaniemen kaupunginosassa. Voimala jakautuu kahteen yksikköön: Haapaniemi II ja III. Ensimmäinen yksikkö otettiin käyttöön 1972 ja se oli ensimmäinen jyrsinturvetta käyttävä lämmitysvoimala Suomessa. Vuonna 1982 otettiin käyttöön kakkosyksikkö. Voimalan kokonaissähköteho on noin 90 MW ja lämpöteho noin 205 MW. Laitokselle on rakennettu Haapaniemi I:n korvaava yksikkö, eli Haapaniemi III, joka otettiin virallisesti käyttöön vuoden 2013 alussa. Samalla ykkösyksikön höyryturbiini jäi lähinnä varakäyttöön ja niihin tilanteisiin, kun pitää tuottaa sähköä ilman lämpöä.

Turpeen lisäksi voimalassa käytetään metsähaketta ja biokaasua. Kulutuksesta noin puolet on biopolttoainetta.

## Katso myös

* Luettelo Suomen käytöstä poistetuista voimalaitoksista

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuopion energia
Hans Sachs

**Hans Sachs** (5. syyskuuta 1494 Nürnberg – 19. tammikuuta 1567 Nürnberg) oli saksalainen laulaja, runoilija ja näytelmäkirjailija. Hän on niin sanotun mestarilaulun kuuluisin nimi.

Ennen mestarilaulajaksi ryhtymistä Sachs kävi lapsena kotikaupunkinsa latinakoulua ja oli sen jälkeen 15-vuotiaana suutarinopissa. Eri ammattikuntien piirissä hän tapasi runoilumestareita eli mestarilaulajia, joita oli erityisesti Mainzissa, Augsburgissa ja Nürnbergissä. Vuonna 1511 Sachs lähti opintomatkalle eri puolille Saksaa ja sai tuolloin mestarilaulun opetusta. Vuonna 1516 hän esiintyi ensi kerran yleisölle. Kotikaupungissaan hän toimi sittemmin suutarimestarina. Samalla hän oli tuottelias näytelmien, opetusrunojen ja lauselmarunojen kirjoittaja. Aiheet olivat antiikista ja maailmankirjallisuudesta, mutta tyyli oli karkeaa ja tuotosten rakenne usein heikko.

Renessanssin ja barokin aikana Sachsin tuotanto painui unohduksiin, mutta romantiikan aikana hänet löydettiin uudelleen. Goethe yliarvioi hänen teostensa laadun. 
## Tuotantoa
*yli 4&nbsp;200 tunnettua mestarilaulua
*yli sata näytelmää
*1&nbsp;800 lauselmarunoa (Spruchgedichte)

## Suomennettuja runoja
* Munkki ja varastettu kananpaisti, suom. Yrjö Jylhä, teoksessa *[[Maailmankirjallisuuden kultainen kirja|Saksan kirjallisuuden kultainen kirja]]*, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930 
* Totuus, suom. Alpo Noponen, teoksessa *Lausunto-ohjelmaa kaunoluvun opetusta ja esitystä varten*, toim. Onni Savola, Porvoo: WSOY 1920

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Esittely Gutenberg-projektin sivuilla 
* Sachs, Hans, Tietosanakirja. Osa 8, palsta 482–483. Tietosanakirja-osakeyhtiö 1916
Kunnallisvaalit 1976

**[[Kunnallisvaalit]]** järjestettiin Suomen kunnissa 17.–18. lokakuuta 1976.

Vuoden 1972 vaalien jälkeen kuntien lukumäärä oli vähentynyt 19:llä, joten nyt valittiin valtuutetut 448 kunnan valtuustoihin. Toisaalta valtuustopaikkoja oli jaossa runsaat 1&nbsp;500 enemmän kuin vuonna 1972. Suurin voittaja oli Kokoomus, joka lisäsi paikkojaan koko maassa liki kolmanneksella. Eduskuntapuolueiden joukossa suurin kannatuksen romahdus – noin kaksi kolmannesta valtuustopaikoista – puolestaan tuli Suomen Maaseudun Puolueen osalle. Työväen ja Pienviljelijäin Sosialidemokraattisen Liiton seuraajaksi alkuvuonna 1973 perustettu Sosialistinen Työväenpuolue sai enää kaksi paikkaa, kun vuonna 1970 eduskunnasta pudonnut TPSL oli saanut vuonna 1972 vielä 30 valtuustopaikkaa. Uusina yrittäjinä vaaleihin osallistuivat Suomen Perustuslaillinen Kansanpuolue ja SMP:sta eronneen oppositioryhmän muodostama Suomen Kansan Yhtenäisyyden Puolue.

Vuoden 1977 alussa toteutui kaikkiaan kahdeksan kuntaliitosta, minkä lisäksi kaikki jäljellä olleet kauppalat muutettiin kunnallislain muutoksen myötä kaupungeiksi (lukuun ottamatta Karhulaa, joka liitettiin Kotkan kaupunkiin).

Velkuan kunnassa vaalitoimusta ei järjestetty koska ehdokkaita oli yhtä paljon kuin valittavia joten kaikki ehdokkaat tulivat valituiksi. 

## Tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Doria.fi − Kunnallisvaalit 1976 tilastokeskuksen julkaisu
Sami Pihlström

**Sami Johannes Pihlström** (s. 27. joulukuuta 1969 Helsinki) on suomalainen filosofi. Pihlströmin erikoisalueita ovat muun muassa pragmatismi, realismin ongelma, etiikka, metafilosofia ja uskonnonfilosofia.

Sami Pihlström on toiminut Helsingin yliopiston teologisen tiedekunnan uskonnonfilosofian professorina vuodesta 2014. Hän on myös teoreettisen filosofian dosentti Helsingin yliopistossa sekä filosofian dosentti Turun ja Itä-Suomen yliopistoissa.

## Koulutus ja työura
Sami Pihlström opiskeli Helsingin yliopistossa teoreettista filosofiaa ja yleistä kirjallisuustiedettä. Hän suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon vuonna 1993; filosofian lisensiaatiksihän valmistui vuonna 1994 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1996. Hänen väitöskirjansa *Structuring the world. The issue of realism and the nature of ontological problems in classical and contemporary pragmatism* kuuluu pragmatismin alaan.

Pihlström on toiminut työuransa aikana Helsingin yliopiston filosofian laitoksella tutkijana vuosina 1996–1998, Suomen Akatemian tutkijatohtorina vuosina 1999–2002 ja teoreettisen filosofian yliopistonlehtorina vuosina 2001–2005. Määräaikaisena filosofian professorina hän on toiminut Kuopion yliopistossa vuosina 1998–1999 ja Tampereen yliopistossa vuosina 2005–2007. Vakinaisena käytännöllisen filosofian professorina hän on työskennellyt Jyväskylän yliopistossa vuosina 2007–2009.  Vuonna 2009 hän aloitti Helsingin yliopiston tutkijakollegiumin johtajana, jona hän toimi heinäkuun loppuun 2015. 

Pihlström on julkaissut runsaasti artikkeleita, omia teoksia ja toimituksia. Hän on kuulunut lukion filosofian oppikirjasarjojen *Odysseia* ja *Minerva* tekijäryhmiin.

Pihlström on saanut Charles S. Peirce Societyn esseepalkinnon 1997, Odysseia-sarjasta Oy Edita Ab:n oppikirjapalkinnon 2000 sekä Suomen tietokirjailijat ry:n Oppikirjailijapalkinnon 2001.
Hänet kutsuttiin Academia Europæan jäseneksi vuonna 2015.

## Julkaisuja
### Teoksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Toimituksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sami Pihlström – Helsinki Collegium for Advanced Studies.
* Sami Pihlström - Tuhat-tutkimustietojärjestelmä 
* Belt, Jaakko: Pragmatisti sillanrakentajana – Sami Pihlströmin haastattelu *[[Paatos (lehti)|Paatos]]* 1/10 
* Sihvola, Juha: Uskonnon karikoista mediafilosofian hehkuun. *Helsingin Sanomat* 30.6.2001.
* Tukiainen, Arto: Realismin ongelma ja pragmatismi . *Niin & näin* 2/1997.

### Artikkeleita verkossa
* Putnamin episteemisestä totuuskäsityksestä . *Niin & näin* 2/1994.
* Tieteenfilosofian jättiläiset vastakkain . *Niin & näin* 3/1996.
* Jaakko Hintikka, Ludwig Wittgenstein ja vuosisatamme filosofian kahtiajako . *Niin & näin* 3/1998.
* Kun eurooppalainen filosofia amerikkalaistui . *Niin & näin* 2/1999.
* 
* Tiede ja edistyksen myytti . *Tieteessä tapahtuu* 1/2005. (PDF)
* Fysikalismin sokea piste . *Tieteessä tapahtuu* 2/2006. (PDF)
Mikko Kara

**Mikko Heikki Kara** (s. 28. tammikuuta 1952, Uskela) on professori ja entinen VTT:n toimialajohtaja. Hän on myös energiapoliittinen selvitysmies koskien sähköön liittyviä ratkaisuja.

Kara on kiinnittänyt huomiota päästökaupan Suomelle aiheuttaman lauhde-energian tuotannon vähentymiseen, Norjan siitä saamiin voittoihin sekä Fingridin kaksoisrooliin sähkönjakeluviranomaisena ja valtaosaltaan yksityisenä yhtiönä, mitä omistavat myös sähköntuottajat.

Toinen energiapoliittinen selvitysmies on Martti Purasjoki, jonka kauppa- ja teollisuusministeri Mauri Pekkarinen nimitti selvittämään sähkömarkkinoiden toimivuutta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*VTT:n Mikko Kara haluaisi purkaa Fingridin omistuksen  , Tekniikka ja Talous 5.5.2006 Pekka Virolainen
*Suurten sähköntuottajien pitäisi luopua kantaverkkoyhtiöstä  , Turun Sanomat 2.5.2006
*Selvitysmies Mikko Kara ei usko uusiin ydinvoimaloihin  , Tekniikka ja Talous 21.12.2005 Pekka Virolainen
*"Sähkömarkkinoiden toimintaa voidaan parantaa"  , Kauppa- ja teollisuusministeriö 21.12.2005 Mikko Kara
*Auh, aina vain sähköiskuja  , Talouselämä 16.12.2005 Esko Rantanen
*Norja kuppaa suomalaisilta 500 milj. euroa  , Metallitekniikka 5.12.2005 Juha-Pekka Kervinen
*Auh, aina vain sähköiskuja  , Talouselämä 4.8.2005 Mikko Laitila
Vöyri-Maksamaa

**Vöyri-Maksamaa** () on entinen Suomen kunta, joka sijaitsi Pohjanmaan maakunnassa. Kunnassa asui 4 498 ihmistä (30.11.2010), ja sen pinta-ala oli 1 222,94&nbsp;km², josta 4,83 &nbsp;km² oli sisävesistöjä. Väestötiheys oli 3,68 asukasta/km².

Vöyri-Maksamaan kunta perustettiin vuonna 2007, kun Vöyri ja Maksamaa liittyivät yhteen. Kunta jäi kuitenkin tuolla nimellä lyhytikäiseksi, kun vuoden 2011 alussa Vöyri-Maksamaa yhdistyi Oravaisten kanssa muodostaen uuden Vöyrin kunnan.

Vöyri-Maksamaan naapurikunnat ennen liitosta olivat Isokyrö, Kauhava (Alahärmä ja Ylihärmä vuoteen 2008), Mustasaari, Oravainen, Uusikaarlepyy ja Vähäkyrö. Vöyri-Maksamaa oli rukiin valtakuntaa eli sen pinta-alasta lähes kaikki alava maa-ala on peltoa. Alueella on paljon mäkiä, jotka ovat pääasiassa havupuiden peitossa.

Geologisesti Vöyri-Maksamaan alue on hyvin alavaa. Monesta seikasta on pääteltävissä, että Vöyri-Maksamaa on vanhaa saaristoa. Osassa maa-alaa on asuttu hyvinkin kauan, kun taas alavat maat ovat olleet meren peittämiä vielä muutama sata vuotta sitten. Vielä 1600-luvulla Rökiöön pääsi veneellä. 

Kunta oli kaksikielinen, 84,6 prosenttia asukkaista puhui äidinkielenään ruotsia ja 13,6 prosenttia suomea. Muuta kieltä puhui äidinkielenään 1,8 prosenttia. Vöyri-Maksamaan alueella on oma suomenruotsin murteensa.

## Kyliä

Antiala (Andiala), Bergby, Bertby, Brudsund, Djupsund, Jörala, Kalapää, Kaurajärvi, Kaitsor, Karvsor, Koskenkylä (Koskeby), Kovjoki, Kärklax, Kvimo, Lomby (Luomala), Lotlax, Lålax, Maksamaan kirkonkylä (Maxmo kyrkoby), Miemois, Myrbergsby, Mäkipää, Palvis, Rekipelto (Rejpelt), Rökiö, Särkimo, Tottesund, Tukkur (Tuckur), Petterinmäki (Pettersbacka), Västerö, Ölis, Österö

## Historia

Vöyrin kunta perustettiin vuonna 1868. Pitäjä mainitaan kirjoituksissa jo vuonna 1443 ja Vöyrin nimi vuonna 1367. Maksamaan juuret taas juontuvat vuoteen 1660, jolloin alueen omistaja Claes Tott antoi perustaa sinne säteritilan. Tilalla vietettiin myöhemmin mm. Jean Sibeliuksen häitä, ja kunnantoimisto toimi 1940-luvun jälkeen siellä.

## Nähtävyydet
*Suomen vanhin ympärivuotisessa käytössä oleva puukirkko
*Ehrsin puisto
*Verner Rasmuksen posliinimuseo
*Erik Hägglundin valokuvamuseo
*Fädernegården (talonpoikaismuseo) 
*Myrbergsgården, jossa on laaja tekstiilikokoelma. 
*Vitmossen, pronssikauden asuinpaikka
*Mikkelinsaaret

### Kuvia

Tiedosto:Fassgrund.jpg|Fassgrundin kalliorantaa Vöyri-Maksamaalla.
Tiedosto:Luontoasema Kummelskärillä.jpg|Luontoasema Kummelskärillä, Vöyri-Maksamaalla.
Tiedosto:Vitfågelskär.jpg|Hiekkarantaa Vitfågelskärillä, Vöyri-Maksamaalla. Saaren metsä kaadettiin ja pohja poltettiin 1950-luvun lopulla.



## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vöyrin kunnan kotisivu
Risto Volanen

**Risto Volanen** (s. 2. huhtikuuta 1944) on yhteiskuntatieteiden tohtori ja entinen poliittinen valtiosihteeri valtioneuvoston kansliassa, missä hän toimi pääministeri Matti Vanhasen kansliapäällikkönä. Volanen oli myös Järvenpään kaupunginvaltuutettu.

Volanen on toiminut 1970–1974 Keskustanuorten puheenjohtajana, Euroopan maataloustuottajien liitto Copan ja Euroopan osuuskuntien liitto Cogecan pääsihteerinä Brysselissä. Tätä ennen hän oli Pellervo-instituutin toimitusjohtaja ja Pellervo-Seuran osuustoimintajohtaja. Volanen on julkaissut useita kirjoja Suomen historiasta, mukaan lukien kolmisarjaisen teoksen autonomisen Suomen historian matkan itsenäistymiseen, joista yhden kirjoitti yhdessä Lasse Lehtisen kanssa.

## Julkaisut
* 
* 
* 
* 
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Risto Volasen kotisivut
Tekniikka&Talous

**Tekniikka&Talous** (vuoteen 1988 asti **Insinööriuutiset**) on Alma Median julkaisema teknis-taloudellinen lehti, joka käsittelee tekniikkaa ja innovaatioita. Lehden päätoimittaja on Mikko Virta. Lehdessä on kuuluisana kolumnistina nimimerkki ”Perusinsinööri Veijo Miettinen”, jonka taustalla olevia kirjoittajanimiä on arvailtu vuosien varrella.

*Tekniikka&Talous* julkaiseen päivittäin verkkopalvelussaan kymmeniä tekniikkaan, talouteen ja innovaatioihin liittyviä kirjoituksia. Printtilehti ilmestyy perjantaisin, yhteensä 41 kertaa vuodessa. Verkkopalvelua käyttää Fiamin mukaan viikoittain noin miljoona lukijaa. Vuonna 2024 painetun lehden lukijamäärä oli keskimäärin 80&nbsp;400 ja lehden kokonaistavoittavuus 546&nbsp;800 lukijaa. Tekniikka&Talous on lukijamäärällä mitattuna Suomen suurin tekniikkalehti. Lehden on tilannut muun muassa Tekniikan akateemiset TEK jäsenilleen (pääosin diplomi-insinöörejä). Lehti kertoo olevansa Suomessa eniten tekniikan asiantuntijoita tavoittava media.

## Historiaa
*Insinööriuutiset* ja sitä kustantanut Insinöörilehdet Oy perustettiin vuonna 1961.

Vuonna 1973 *Insinööriuutisten* päätoimittaja Heikki Ranssi kirjoitti Neuvostoliiton ihmisoikeusoloja arvostelleen pääkirjoituksen. Kirjoituksen aiheena oli neuvostoupseerien kuoliaaksi kiduttama asevelvollinen. Ranssi moitti kirjoituksessaan Suomen lehdistöä vaikenemisesta bambu- ja rautaesiripun takaisesta väkivallasta. Lehden kustantaja määräsi Ranssin pysäyttämään ja tuhoamaan jo matkaan lähteneen painoksen yhteistyössä Postin kanssa. Ranssi oli niin perusteellinen, ettei yhtään kappaletta löydy lehden arkistosta eikä Kansalliskirjastosta. Ranssi sai myös potkut tehtävästään.

1980-luvun keskivaiheilla Insinöörilehdet julkaisi myös lehtiä *I.D.E.A.* ja *[[Konepajamies]]*. Tuolloin *Insinööriuutiset* ilmestyi kolme kertaa viikossa ja oli ilmoitusten eli mainosten määrässä Suomen suurin aikakauslehti. Lehden ulkoasu oli tuolloinkin sanomalehtimäinen tabloidi.

*Insinööriuutisten* lukijoiksi tulivat vuoden 1988 alusta myös Suomen Ekonomiliiton jäsenet, ja lehden sisältö laajeni tekniikasta myös talousasioihin. Sen myötä lehden nimi vaihtui 31. lokakuuta 1988 *Tekniikka&Taloudeksi*.

Vuoden 2012 alusta *Tekniikka&Talouden* levikki romahti kerralla 40&nbsp;000 kappaleella, kun Uusi Insinööriliitto ei jatkanutkaan jäsentilausta, joka oli aikaisemman  Insinööriliiton aikana kestänyt koko lehden historian ajan.

## Päätoimittajia
*Pertti Jotuni 1961
*Tola Toivinen 1961–1966
*Lauri Hämäläinen 1966–1970
*Heikki Ranssi 1970–1973
*Ari Rautsara 1973–1974
*Seppo Santaholma 1974–1977
*Risto Tuomainen 1977–1991
*Heikki Vuonamo 1991–2002
*Timo Tolsa 2002–2011
*Terho Puustinen 2011–2012
*Jyrki Alkio 2012–2018
*Mikko Torikka 2018–2019
*Harri Junttila 2020–2024
*Mikko Virta 2024–

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tekniikka&Talouden verkkosivut
*Insinöörilehdet Oy:n osake- ja yhtiöhistoriaa porssitieto.fi
Nepalin kongressipuolue

**Nepalin kongressipuolue** () on nepalilainen uudistusmyönteinen keskusta-sosiaalidemokraattinen puolue. 

Puolueen puheenjohtaja on Khadga Prasad Sharma Oli.

Vuoden 1999 vaaleissa 1999 se oli kannatukseltaan maan suurin puolue ja 37,3 prosenttia äänistä. Silloin sitä johti Girija Prasad Koirala (G. P. Koirala). Se on sosialistisen internationaalin jäsen.

Kongressipuolueen edeltäjä Nepalin kansallinen kongressi perustettiin maanpaossa Kalkutassa 25. tammikuuta 1947, ja se johti pian koko maan laajuisia Rana-dynastian vastaisia mielenosoituksia. Vuonna 1950 Nepalin kansallinen kongressi ja Nepalin demokraattinen kongressi (perustettu 1948) yhdistyivät Kalkutassa ja julistivat aseellisen taistelun Ranoja vastaan. Aseellinen vallankumous Ranoja vastaan alkoi 1950 hyökkäyksellä Birgunjiin maanpaossa olleen kuningas Tribhuvanin tuella.

Kongressipuolue otti ohjelmakseen demokraattisen sosialismin 1956. Vuoden 1959 vaaleissa se sai murskavoiton ja pyrki yhteiskunnan uudistamiseen demokraattisin keinoin. Vuoden 1960 kuninkaallisen vallankaappauksen jälkeen puolueen johtaja Bishweshwar Prasad Koirala (B. P.) ja monet muut johtohenkilöt vangittiin tai he pakenivat Intiaan. B. P. Koirala vapautettiin vasta 1967, ja yleisen armahduksen turvin useat johtohenkilöistä palasivat maahan 1979.

Puolueet olivat kiellettyjä 1960–1963 ja panchayat-järjestelmän aikana, mutta Kongressipuolue jatkoi maanalaisena järjestönä ja oli oppositioryhmien ydin. Se pyrki feodaalijärjestelmän purkamiseen, ehdotti perusteollisuuden kansallistamista ja progressiivista verotusta maaomaisuudelle, kiinteistöille, palkoille, tuotoille ja ulkomaisille sijoituksille. Kongressipuolue järjesti kansannousuja vuorilla ja Terain tasangolla.

Vuoden 1980 kansanäänestyksessä se kannatti monipuoluejärjestelmää panchayatin sijaan. Kun vaatimus ei mennyt läpi, se boikotoi vaaleja 1981 eikä hyväksynyt uutta hallitusta. B. P. Koiralan kuolema 1982 heikensi puoluetta edelleen.

1980-luvulla Kongressipuolue hylkäsi kansallistamisvaatimukset ja alkoi tukea sekataloutta, yksityistämistä ja markkinataloutta tietyillä alueilla. Ulkopolitiikassa se kannattaa liittoutumattomuutta ja hyviä välejä Intian kanssa. Kongressipuolue boikotoi myös vuoden 1986 vaaleja mutta sai osallistua vuoden 1987 paikallisvaaleihin. Mielenosoituskieltoa uhmaten se järjesti joukkoprotesteja eri kommunistiryhmittymien kanssa tammikuussa 1990, mikä oli demokratialiikkeen alkupiste.

Kongressipuolueen koettua nöyryyttävän vaalitappion K.P. Bhattarain johdolla kommunisteille vuoden 1991 vaaleissa puoluejohtaja erosi ja veteraanipoliitikko G. P. Koirala valittiin sen parlamenttiryhmän johtoon. Pääministerinä hän muodosti ensimmäisen demokraattisen hallituksen kahteen vuosikymmeneen.

Vakava riita hätätilan jatkamisesta johti vuonna 2002 Nepalin kongressipuolueen (demokraattinen) eroon entisen pääministeri Sher Bahadur Deuban johdolla.
Nepalin kommunistinen puolue (yhdistynyt marxilais-leniniläinen)

**Nepalin kommunistinen puolue (yhdistynyt marxilais-leniniläinen)** ) on suurin Nepalissa vaikuttava kommunistinen puolue. Vuoden 2022 edustajainhuonevaalissa puolue voitti eniten paikkoja, mikä nosti puolueen edustajien kokonaismäärän 78:aan. Nepalin kommunistinen puolue on maan nykyisen koalitiohallituksen suurin puolue. Puolueen puhemiehenä on toiminut Khadga Prasad Oli vuodesta 2014.

Puolue pitää yllä sosialismin periaatteita ja tavoittelee tietä kansan monipuoluedemokratiaan, jota se pitää marxismin ja leninismin sovelluksena Nepalin tilanteessa. Puolue soveltaa demokraattista sentralismia. Sen ylin elin on viiden vuoden välein kokoontuva kansalliskongressi, joka valitsee keskuskomitean. 35 jäsenestä ja yhdeksästä varajäsenestä koostuva keskuskomitea valitsee pysyvän komitean. Puhemies on yhdistävä kunnioitettu asema ja pääsihteeri toimii toimeenpanevana johtajana.

Puolueessa on 73&nbsp;220 organisoitua ja 4&nbsp;000&nbsp;000 yleisjäsentä.

Puolue pitää itseään 22. huhtikuuta 1949 perustetun Nepalin kommunistisen puolueen seuraajana. Nykymuodossaan se syntyi 6. tammikuuta 1991 Nepalin kommunistisen puolueen (marxilainen) ja Nepalin kommunistisen puolueen (marxilais-leniniläinen) yhdistyessä.

Viidennessä puoluekokouksessa Kathmandussa tammikuussa 1993 (ensimmäisessä yhdistymisen jälkeen) puolue otti ohjelmaansa monipuoluedemokratian. Tuolloin Madan Bhandari valittiin puhemieheksi ja Man Mohan Adhikari pääsihteeriksi. Bhandari kuoli samana vuonna liikenneonnettomuudessa ja Madhav Kumar Nepal valittiin puhemieheksi.

Joulukuussa 1994 puolue muodosti vähemmistöhallituksen, jossa Man Mohan Adhikari toimi pääministerinä ja Madhav Kumar Nepal ulkoministerinä. Se hajosi vain kahdeksan kuukauden kuluttua. Vuonna 1997 se muodosti hallituksen oikeistolais-monarkistisen Rashtriya Prajatantra puolueen ja Nepalin hyväntahdon puolueen kanssa, josta se sai varapääministerin paikan.

Maaliskuussa 1998 puolue koki takaiskun kun Intian kanssa solmittua sopimusta vastustaneet jättivät puolueen Bam Dev Gautamin johdolla ja järjestäytyivät Nepalin kommunistiseksi puolueeksi (marxilais-leniniläinen). Adhikari kuoli 1999 jolloin Nepal nousi puolueen johtoon. Vuoden 1999 vaaleissa NKP (YM-L) sai 31,61&nbsp;% äänistä ja marxilais-leniniläinen faktio yhdistyi siihen jälleen 2002.

Kun kuningas hajotti 2003 parlamentin ja erotti pääministeri Sher Bahadur Deuban, NKP (YM-L) otti johtoaseman viiden puolueen protestiliikkeessä. Kun Deuba palautettiin pääministeriksi, puolue liittyi väliaikaishallitukseen. Vuonna 2006 se oli pääosassa seitsemän puolueen liitossa ja demokratialiikkeessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Puolueen virallinen sivusto
Sokerointi

**Sokerointi** on karvanpoistomenetelmä, jossa ihokarvoja poistetaan sokerimassan avulla samaan tapaan kuin vahalla. Sillä voidaan poistaa ihokarvoja joka paikasta samoin kuin vahauksella.

Vahaukseen nähden sen etuina ovat vesiliukoisuus: sillä voidaan poistaa lyhyempiä karvoja kuin vahauksella, ja se tarttuu ainoastaan itse karvaan ja kuolleeseen ihosolukkoon, jolloin iho ei ärsyynny niin helposti.

Sokerointimassa ei sisällä yleisesti allergisoivia aineita, ja se on hyvin siedetty, sillä se sopii myös kuivaihoisille, ja sen on kerrottu olevan kivuttomampaa kuin vahauksen. Yleisemmin massa sisältää sokeria, vettä ja sitruunamehua.

Sokeroinnin voi suorittaa kosmetologi tai muu koulutettu ammattilainen. Se onnistuu myös kotioloissa mutta ei ole suositeltavaa, sillä tekniikka on tarkka: napakka kiskaisu tehdään aina karvan kasvusuunnan myötäisesti, ei koskaan vastakarvaan. Väärä suunta aiheuttaa helposti sisäänkasvaneita karvoja, siksi kuorinta onkin tärkeää ennen käsittelyä ja myös sen jälkeen. Karvat myös katkeavat helposti, jos tekniikka on väärä.

Sokerointi on alun perin Lähi-idästä.

## Lähteet

*
*
*}
Sad But True

**Sad But True** on Metallican single, joka julkaistiin helmikuussa 1993 viidentenä ja viimeisenä singlenä yhtyeen vuoden 1991 studioalbumilta *[[Metallica (albumi)|Metallica]]*. Kappaleen musiikkivideo julkaistiin lokakuussa 1992.

Kappale on Metallica-yhtyeen tunnetuimpia kappaleita. Kappale on tunnettu hitaasta ja raskaasta tempostaan.

Kid Rock käyttää Sad But Truen riffiä kappaleessaan American Bad Ass.

Kappale on myös mukana Guitar Hero: Metallica -pelissä.

## Kappaleet
;US Single
#Sad but True
#So What

;Kansainvälinen single 1
#
#
#

;Kansainvälinen single 2
#
#
#
#

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Metallica - Sad But True (Official Music Video) YouTubessa 

## Lähteet
Teddy Riley

**Edward Theodore Riley** (s. 8. lokakuuta 1967), tunnetaan paremmin taiteilijanimellään **Teddy Riley**, on yhdysvaltalainen musiikkituottaja, muusikko ja lauluntekijä. Hänet tunnetaan omista Guy- ja BLACKstreet-yhtyeistään sekä lukuisista muille artisteille tuottamistaan hiteistä. Häntä pidetään myös *[[New jack swing|new jack swingiksi]]* kutsutun R&B:n alalajin alkuunpanijana.

Harlemissa, New York Cityssä syntynyt Riley soitti jo 8-vuotiaana useita instrumentteja, muun muassa pianoa ja trumpettia. Hän ehti tuottaa monia artisteja ennen ensimmäisen oman yhtyeensä, Guyn perustamista. Riley lauloi Guyssa ja tuotti sen albumit *[[Guy (albumi)|Guy]]* (1988) ja *[[The Future]]* (1990). Hän tuotti ja kirjoitti hittejä myös Keith Sweatille ja Bobby Brownille (muun muassa ”My Prerogative”).

Rileyn hittien tavaramerkki oli *new jack swingiksi* kutsuttu tyyli. Se oli sekoitus kaduilta kumpuavia hip hop -rytmejä ja R&B-laulua. Riley itse näki tyylin rajat häilyvinä: ”Nuorena soitin gospelia, funkia, hip hopia, R&B:tä ja popmusiikkia. Emme voineet kutsua sitä kaikilla noilla nimillä, joten keksimme yhden nimen kattamaan kaiken – new jack swing. Todellisuudessa se on kaikki musiikkityylit yhdessä.” Moni artisti omaksui Rileyn lanseeraaman tyylin, huomattavimpana ehkä Michael Jackson, joka pestasi Rileyn tuottajaksi *[[Dangerous (Michael Jacksonin albumi)|Dangerousille]]* (1991) ja sitä seuranneille albumeilleen. New jack swing -termin kehitti toimittaja Barry Michael Cooper, joka myöhemmin kirjoitti elokuvan ''New Jack City'' (1991). Rileyn Guy-yhtye esiintyi elokuvan soundtrackilla.

Riley perusti vuonna 1994 BLACKstreet-nimisen yhtyeen, jonka suurin hitti oli Grammy-palkinnonkin voittanut ”No Diggity” (1996). Sekä Guy että BLACKstreet olivat osa vuoden 2006 New Jack Reunion Tour -kiertuetta.

## Aiheesta muualla
* New jack swing -fanisivusto
Elisabeth Stenius-Aarneenkallio

**Augusta Elisabeth Stenius-Aarneenkallio** (o.s. Gripenberg; 18. joulukuuta 1847 Kurkijoki – 27. tammikuuta 1924 Inkeroinen) vaikutti 1800-luvun loppupuolen Kuopiossa naisasialiikkeen syntyyn. Hän oli Kuopion naisyhdistyksen puheenjohtaja 1888–1891 ja 1894–1916 sekä Kuopion talouskoulun johtokunnan ensimmäinen puheenjohtaja 1892–1893.

Elisabeth Gripenberg oli vapaaherra, senaattori J. U. S. Gripenbergin tytär. Sisar Aleksandra Gripenberg oli myös tunnettu suffragetti ja kirjoittaja sekä ensimmäisiä naiskansanedustajia. Elisabeth kävi Pietarissa Smolnan instituutin, jossa opiskeltiin ranskaksi ja venäjäksi. 

1873 Elisabeth Gripenberg avioitui pankinkassööri J. R. Steniuksen kanssa ja muutti Kuopioon, jossa hän toimi kieltenopettajana. Hän kuului miehensä kanssa suomenmieliseen ryhmään, jossa vaikuttivat myös Minna Canth, Selma Backlund ja Elisabeth Järnefelt. Elisabeth Stenius kirjoitti naisten asemasta ahkerasti sanoma- ja aikakauslehtiin sekä käänsi kirjallisuutta. 

## Kuopion naisyhdistys
Vuonna 1884 syntyi Helsingissä Suomen naisyhdistys, jonka ensimmäinen paikallisosasto perustettiin Kuopioon 1886. Yhdistys pyrki vaikuttamaan naisten taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen asemaan. Nainen ei isän tai aviomiehen holhouksen alaisena ollut taloudellisesti ja moraalisesti riippumaton, itsenäinen ja vastuullinen yksilö. Ratkaisuksi naisyhdistys näki koulutuksen ja työn järjestämisen naisille sekä yhteiskunnallisen tasa-arvon tavoittelemisen. Vuonna 1888 yhdistys perusti koulun, jossa palvelijattarille annettiin alkeisopetusta sunnuntaisin. Vuonna 1892 perustettiin Kuopion talouskoulu, jonka ylläpitäjänä naisyhdistys toimi, sekä Kuopion yhteiskoulu, joka on Suomen toiseksi vanhin suomenkielinen yhteiskoulu.

Kuopion naisyhdistyksen aloitteesta tehtiin porvarissäädyssä esitys yleisestä ja yhtäläisestä äänioikeudesta jo vuoden 1897 valtiopäivillä. Esitys toteutui 1906.

## Muistomerkki
Kuopiossa sijaitsevaan Aarneenkallion puistoon pystytettiin 1991 Anu Matilaisen veistämä Elisabeth Stenius-Aarneenkallion reliefi.

## Katso myös

* Stenius-suku

## Lähteet
* 

## Kirjallisuutta

* Virva Ohtonen: *Elisabeth Stenius-Aarneenkallio, Kuopiolainen naisasianainen*. 1987. Snellman-instituutti, B-sarja 10.

## Aiheesta muualla
* 
*Menneen Jäljillä: Elisabeth Stenius-Aarneenkallio (Kantti.net, MP3)
Mikko Kilpi

**Mikko Kustaa Kilpi** (7. marraskuuta 1928 Sippola – 6. syyskuuta 1991 Heinola) oli suomalainen runoilija ja kustannustoimittaja.

Kilpi toimi muun muassa WSOY:n kustannustoimittajana vuosina 1952–1965 sekä *[[Tekniikan Maailma]]n* kustannuspäällikkönä vuodet 1966–1969. Hän suomensi runsaasti muun muassa taidekirjallisuutta. Runoissa Lapin luonto oli hänelle tärkeä aihe. Monissa runoissaan hän viljeli sanailottelua ja lempeää ironiaa.

Kilpi oli naimisissa kirjailija Eeva Kilven kanssa vuodet 1949–1966. Avioliitosta on kolme poikaa.

## Osuus ''Tuntemattoman sotilaan'' julkaisuun
Kilpi sai WSOY:ssä ollessaan vuonna 1954 luettavakseen Väinö Linnan *[[Tuntematon sotilas|Tuntemattoman sotilaan]]* käsikirjoituksen. Hän arvioi, että ”siitä saattaisi saada omalla tavallaan järkyttävän dokumentaarisen sotakuvauksen, kunhan käsikirjoitusta vähän käsiteltäisiin”. Kilven mukaan jälkiviisautta ja vahingoniloa pitäisi karsia, murrerepliikkejä muuttaa kansanomaiseksi puhekieleksi, hölmöjen upseerien määrää vähentää, tyyppien karrikointia lieventää sekä loppupuolella ilmenevää katkeruutta häivyttää.

Kilpi piti *Tuntematonta sotilasta* ”ensimmäisenä todella painavana dokumenttiromaanina”. *Tuntemattoman sotilaan* kustannuspäätöksen teki WSOY:n pääjohtaja Yrjö A. Jäntti isänsä Jalmari Jäntin sekä Mikko Kilven lausuntojen pohjalta.

## Teoksia
* Askeleita (1952)
* Pedot (1953)
* Varjot (1955)
* Luopumisen aikaan (1958)
* Lapinmaa (1961)
* Hellyydestä (1972)
* Tanssiinkutsu (1975)

## Lähteet
SRGB

**sRGB** on väriskaala, joka perustuu ITU-R:n Rec.709-suositukseen. sRGB:n kehittivät Hewlett-Packard ja Microsoft vuonna 1996.
Se on ylivoimaisesti eniten käytetty väriprofiili, ja suurin osa etenkin halvemmista digitaalikameroista tallentaa kuvat sRGB-profiililla. Sitä myös suositellaan käytettäväksi verkkosivuilla käytettäviin kuviin. Ohjelmat, jotka eivät käytä värinhallintaa, toistavat värit yleensä sRGB:n mukaisesti.

sRGB on suppeampi kuin useimmat muut RGB-väriprofiilit kuten Adobe RGB. sRGB on periaatteessa väritoistoalaltaan suurempi kuin CMYK-väriprofiilit yleensä ovat, mutta CMYK-tulostimet pystyvät toistamaan joitain värejä, jotka menevät sRGB-toistoavaruuden ulkopuolelle (etenkin sinivihreän alueella), joten sRGB:n käyttö painettavissa kuvissa rajaa osan mahdollisista värisävyistä pois. 

## Lähteet
Serafiimiritarikunta

**Serafiimiritarikunta** () on Ruotsin korkea-arvoisin ritarikunta. Se perustettiin kuningas Fredrik I:n päätöksellä 23. helmikuuta 1748. Alkujaan ritarikunnan jäsenillä oli vastuu valvoa Ruotsin köyhiä, orpoja ja mielisairaita auttavia laitoksia. Jäsenet olivat tärkeitä vaikuttajia tällä saralla 1700- ja 1800-luvuilla, ja avun antajille myönnettiin kunnianosoitusta kiitoksena tästä. Kunniamerkki on valkoiseksi emaloitu kultainen Maltan risti, jonka sakaroiden välissä on tyylitellyt enkelikuviot. Merkkiä kannetaan vaaleansinisessä, rinnan yli oikealta vasemmalle kulkevassa nauhassa tai vaihtoehtoisesti koristeellisessa serafinpäistä ja patriarkanristeistä muodostuvassa ritarikuntaketjussa.

Ritarikunnan jäsenelle laaditaan aina vaakuna (mikäli sitä ei ennestään ole), joka hänen kuoltuaan ripustetaan Tukholman Riddarholmskyrkaniin. Ritarikunnan jäsenen hautajaispäivänä kirkossa kuullaan niin sanottu Serafim-soitto, jolloin Riddarholmskyrkanin kelloja soitetaan tauottomasti kello 12 ja 13 välillä. Tällä perinteellä kunnioitetaan korkea-arvoisen vainajan muistoa.

Ritarikunnan jäsenyyskriteerejä kiristettiin tuntuvasti vuonna 1975: ritarikunnan jäsenyyden voi saada Ruotsin kuningashuoneen jäsenen lisäksi vain ulkomainen valtionpäämies tai tähän rinnastettava henkilö valtiovierailujen yhteydessä. Ritarikunnan suurmestari on Ruotsin hallitseva kuningas tai kuningatar.

Ritarikunnassa on vain yksi luokka:

*  ritari

## Ritarikunnan jäseniä
Ritarikunnan tuoreimmat ruotsalaiset jäsenet ovat Länsi-Götanmaan herttua, prinssi Daniel, joka sai jäsenyyden avioituessaan kruununprinsessa Victorian kanssa 19. kesäkuuta 2010 sekä heidän tyttärensä prinsessa Estelle, joka sai jäsenyyden kastajaisissaan 22. toukokuuta 2012.

Suomalaisia ritareita ovat presidentit Carl Gustaf Emil Mannerheim (1919), Lauri Kristian Relander (1925), Pehr Evind Svinhufvud (1932), Kyösti Kallio (1938), Juho Paasikivi (1952), Urho Kekkonen (1956), Mauno Koivisto (1982), Martti Ahtisaari (1994), Tarja Halonen (2000), Sauli Niinistö (2012) ja Alexander Stubb (2024). Suomen presidenteille on aina heidän virkaanastumisensa jälkeen laadittu serafiimiritarikuntaa varten vaakuna ja tunnuslause. Aatelistaustaisilla Mannerheimilla ja Svinhufvudilla nämä olivat kuitenkin olemassa jo ennen presidenttiyttä. Suomalainen kreivi Gustaf Mauritz Armfelt lyötiin serafiimiritarikunnan ritariksi vuonna 1789.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Serafim-ritarikunta Ruotsin kuninkaallisen hovin kotisivuilla
Helismaan pikajuna

**Helismaan pikajuna** on vuonna 2001 ilmestynyt Hectorin albumi, jolla hän esittää Reino Helismaan sanoittamia kappaleita.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot
* Hector – laulut, selostus (12 - "dj")
* Jyrki Manninen – kitarat,  ukulele, banjo, ohjelmointi (2-5,8,9,11,12)
* Tomi Malm – ohjelmointi, koskettimet (2-5,8,9,11,12)
* Masa Maijanen – basso (11)
* Olli Harma – kitarat, koskettimet, ohjelmointi (1,7)
* Anssi Växby – basso (1,7)
* Mongo Aaltonen – lyömäsoittimet (1,7)
* Mikko Rintanen – koskettimet (1,7), kitara (10)
* Heikki Keskinen – saksofoni (9)
* Karl Sinkkonen – koskettimet, ohjelmointi (1,6,10)
* Pave Maijanen – taustalaulu (7)
* Mortti Koskelin – laulu (4,11)
* Sarita Harma – laulu (4,10,12 - "Mrs. Miller")
* Vesa-Matti Loiri – laulu (1 - "Hidalgo")
* Nylon Beat – laulu (1 - "vanhat piiat")

## Singlet
* ”Hullu syntikka”
* ”Meksikon pikajuna”

## Lähteet
Elefanttiritarikunta

**Elefanttiritarikunta** (), Tanskan vanhin ja arvokkain ansiomerkkiritarikunta, jonka Kristian V perusti 1. joulukuuta 1693. Alkujaan ritarikunnan jäsenten määrä oli rajattu 30 aatelismieheen sekä suurmestariin (kuningas) ja hänen poikiinsa.

## Kuvaus ja myöntämisperusteet
Tämän yksiluokkaisen ritarikunnan merkki on vaalea timantein koristeltu elefantti, jota kannetaan vaaleansinisessä nauhassa. Elefanttiritarikunnan suurmestari on Tanskan hallitsija ja sen jäseneksi nimitetään nykyään lähinnä valtionpäämiehiä ja kuninkaallisia. Myös muut näihin verrattavat henkilöt voidaan nimittää ritarikuntaan.

Ritarikunnan jäsen voi olla vain elossa oleva henkilö; tunnukset on palautettava ritarikunnalle kuoleman jälkeen. Marsalkka Mannerheim on ainoa poikkeus: Tanskan kuningashuone lahjoitti edesmenneen kuningas Fredrik VIII:n teettämän ns. matkakappaleen Elefanttiritarikunnan suurrististä nauhoineen sekä rintatähden museoitavaksi, koska Mannerheim oli ollut poikkeuksellisen merkittävä ritarikunnan jäsen. Tunnukset luovutti Tanskan prinssi Viggo ja ne ovat nykyään Helsingin Kaivopuistossa sijaitsevassa Mannerheim-museossa. Näistäkään kunniamerkeistä tärkein ei ole siis varsinainen jaettu kappale vaan entisen suurmestarin käyttökappale – Mannerheim-museon mukaan ainoa lajissaan.

Ritarikunnan nauha on vaaleansininen ja siinä on vain yksi luokka:

*  ritari

## Ritarikuntaan nimettyjä suomalaisia

Suomalaisia ritarikunnan nykyisiä jäseniä ovat presidentit Tarja Halonen, Sauli Niinistö ja Alexander Stubb. Carl Gustaf Emil Mannerheimista tuli ritarikunnan jäsen vuonna 1919 hänen tehdessään valtionhoitajana valtiovierailun Tanskaan. Suomalaisia edesmenneitä ritarikunnan jäseniä ovat lisäksi presidentit Lauri Kristian Relander, J. K. Paasikivi, Urho Kekkonen, Mauno Koivisto ja Martti Ahtisaari. Myös tunnettu kustaviaani, kreivi Gustaf Mauritz Armfelt oli ritarikunnan jäsen, kuten myös Suomen kansalaisista Venäjän viimeinen hoviministeri Woldemar Freedericksz.

## Galleria

Tiedosto:Order of the Elephant (heraldry).svg|Heraldinen ketju
Tiedosto:Badge of the Order of the Elephant (heraldry).svg|Ritarikunnan tunnuksena norsu
Tiedosto:Heiligenstedten, Grabmale Blome, Elefantenorden NIK 3270.JPG|Elefanttiritarikunnan tunnus Blome-suvun hautakivessä Heiligenstedtenissä.


## Lähteet
Miss Skandinavia

**Miss Skandinavia** oli Finnartist Oy:n  vuosittain järjestämä pohjoismainen kauneuskilpailu. Kilpailu järjestettiin viimeisen kerran itsenäisenä syksyllä 2004, jolloin valittiin Miss Skandinavia 2005. Tämän jälkeen kilpailu yhdistettiin Miss Baltic Sean kanssa ja yhdistetty Miss Skandinavia ja Miss Baltic Sea valittiin vielä kahdesti, kunnes tämäkin kilpailu lopetettiin.

## Tulokset
* 1971: Britt-Inger Johansson, Ruotsi
* 1972: Eila Kivistö, Suomi
* 1973: Anneli Björkling Suomi
* 1974: Monica Sundin, Ruotsi
* 1975: Lena Olin, Ruotsi
* 1976: ei järjestetty
* 1977: Bente Lihaug, Norja
* 1978: Birgitta Lindvall, Ruotsi
* 1979: Susanne Olsson, Ruotsi
* 1980: Käte Nyberg, Suomi
* 1981: Mona Olsen, Norja
* 1982: Eva-Lena Lundgren, Ruotsi
* 1983–1985: ei järjestetty
* 1986: Sif Sigfursdóttir, Islanti
* 1987: Hege Rasmussen, Norja
* 1988: Maria Valtonen, Suomi
* 1989: Helle Hansen, Norja
* 1990: Louise Drevenstam, Ruotsi
* 1991: Nina Björkfelt, Suomi
* 1992: Nina Autio, Suomi
* 1993: Thorunn Larusdóttir, Islanti
* 1994: Beatrice Magnusson, Ruotsi
* 1995: Birna Bragadóttir, Islanti
* 1996: Sandra Hjort, Ruotsi
* 1997: Lola Odusoga, Suomi
* 1998: Dagmar Íris Gylfadóttir, Islanti
* 1999: Jonna Kauppila, Suomi
* 2000: Saija Palin, Suomi
* 2001: Jenni Dahlman, Suomi
* 2002: Íris Björk Árnadóttir, Islanti
* 2003: Marna Haugen, Norja
* 2004: Piritta Hannula, Suomi
* 2005: Gitte Hanspal, Tanska
* 2006: ei järjestetty
* 2007: Dorota Gawron, Puola (Miss Skandinavia & Miss Baltic Sea)
* 2008: Fanney Lára Guðmundsdóttir, Islanti (Miss Skandinavia & Miss Baltic Sea)

## Katso myös
* Miss Universum
* Miss Maailma
* Miss International
* Miss Grand International
* Miss Earth
* Miss Baltic Sea
* Miss Eurooppa

## Lähteet
* Lempimissit. Beauty pageants Worldwide 

## Aiheesta muualla
* Finnartist Oy. 
* http://www.pageantopolis.com/Int_past/Scandinavia.htm
* http://www.pageantopolis.com/Int_past/baltic_sea.htm
* http://www.pageantopolis.com/Int_past/BalticScand.htm
Lehtoimikkä

**Lehtoimikkä** eli **imikkä** (*Pulmonaria obscura* syn. *Pulmonaria officinalis* subsp. *obscura*) on lemmikkikasveihin kuuluva eurooppalainen lehtokasvi. Aikaisemmin lehtoimikkää pidettiin rohtoimikän (*Pulmonaria officinalis*) alalajina.

## Ulkonäkö ja koko

Monivuotinen lehtoimikkä kasvaa 15–30 cm korkeaksi. Koko kasvi on karvainen. Lehtiä on kahdenlaisia. Keväällä kukkaverson lehdet ovat puikeita tai suikeita ja ruodittomia. Isot kesälehdet kasvavat vaakasuoran juurakon haaroissa ruusukkeena ja ovat pitkäruotisia, leveän herttamaisia ja suippoja. Kukinto on vähähaarainen kiemura. Ylimmät kukat ovat tukilehdettömiä. Kukat ovat suppilomaisia, viisihalkoisia ja muuttuvat punaisesta sinisiksi kukinnan aikana. Lehtoimikkä kukkii Suomessa touko-kesäkuussa.

## Levinneisyys
Lehtoimikkä on eurooppalainen laji, jota tavataan Tanskasta, Saksasta ja Alppien alueelta itään Venäjän keskiosiin saakka. Eteläisimmät esiintymät ovat Pohjois-Kreikassa ja Bulgariassa, pohjoisimmat Keski-Ruotsissa ja Etelä-Suomessa. Lehtoimikkä on ainoa imiköiden (*Pulmonaria*) suvun Suomessa luonnonvaraisena kasvava kasvi. Sitä tavataan paikoin yleisenä Etelä-Suomessa lähes Jyväskylän korkeudelle saakka, sekä Kaakkois- ja Itä-Suomessa Venäjän rajan tuntumassa Kiteen korkeudelle saakka.

## Elinympäristö
Lehtoimikkä kasvaa ravinteisissa lehdoissa tai lehtometsissä. Lehtoimikkä on myös yleinen puutarhakasvi mutta tavataan vain harvoin puutarhakarkulaisena.

## Käyttö
Lehtoimikkää on ainakin Ruotsissa käytetty aikaisemmin vihanneksena.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* Uusitalo, Anna: *Kylien kaunokit, soiden sarat. Keski-Suomen uhanalaiset kasvit*. Keski-Suomen ympäristökeskus, Jyväskylä 2007.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2020: Lehtoimikän levinneisyys Suomessa.
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Pulmonaria obscura'' - lehtoimikkä
* BBC Gardening, plant profiles: Pulmonaria 
* Puutarhaliitto, kasvivinkit: Imikkä 
* Prof. Dr. Otto Wilhelm Thomé: Flora von Deutschland Österreich und der Schweiz (1885, Gera, Deutschland): Pulmonaria officinalis (kuva) 
* Tony Avent: Pulmonaria
Nurse With Wound

**Nurse With Wound** (tunnetaan myös lyhenteellä *NWW*) on brittiläinen industrialyhtye, jonka perustivat *Steven Stapleton*, *John Fothergill* ja *Heman Pathak* vuonna 1978. Yhtyeen aikaisimmat levytykset olivat pikaisesti tehtyjä ja niitä pidettiin yleisesti industrial-musiikkina, mutta yhtye painotti musiikkinsa perustuvan vapaaseen improvisaatioon ja krautrockiin.

Vuoteen 1981 mennessä Stapleton oli ainoana jäljellä alkuperäisestä triosta ja siten pitää vuoden 1982 *Homotopy To Marie* -julkaisua ensimmäisenä aitona Nurse With Wound -levytyksenä. Stapletonin musiikki onkin hyvinkin äärimmilleen vietyä kokeilunhalua, dadaistiset äänimaailmat yhdistelevät useita musiikkisuuntauksia.

NWW on periaatteessa Stapletonin oma sooloprojektinsa, mutta sen parissa on työskennelleet lukemattomat muut artistit, kuten Current 93:n *David Tibet*, Coilin *John Balance*, Death in Junen *Douglas Pierce* ja Whitehousen *William Bennett*.

## Jäsenet
* Steven Stapleton

## Osittainen diskografia
* 1979 *Chance Meeting on a Dissecting Table of a Sewing Machine and an Umbrella* (uudelleenjulkaistu vuonna 2000)
* 1980 *To The Quiet Men From A Tiny Girl*
* 1980 *Merzbild Schwet*
* 1981 *Insect And Individual Silenced*
* 1981 *The 150 Murderous Passions* (Whitehousen kanssa)
* 1982 *Homotopy To Marie*
* 1984 *Brained By Falling Masonry*
* 1986 *Spiral Insana* (uudelleenjulkaistu vuonna 1997)
* 1988 *Soliloquy For Lilith* (uudelleenjulkaistu vuosina 1993 [2x CD], 2003 [3x CD] ja 2005 [3x CD])
* 1988 *The Sylvie and Babs Hi-Fi Companion* (uudelleenjulkaistu vuonna 1995)
* 1989 *Soliloquy For Lilith [Parts 5 and 6]*
* 1992 *Thunder Perfect Mind* (Rose McDowallin kanssa)
* 1993 *Crumb Duck* (with Stereolab) (uudelleenjulkaistu vuonna 1997)
* 1994 *Rock 'n Roll Station*
* 1996 *Who Can I Turn To Stereo*
* 1997 *Acts Of Senseless Beauty* (Aranosin kanssa)
* 1997 *Simple Headphone Mind* (Stereolabin kanssa)
* 1999 *An Awkward Pause*
* 2001 *Funeral Music For Perez Prado*
* 2002 *Man With The Woman Face*
* 2003 *Salt Marie Celeste*
* 2003 *She And Me Fall Together In Free Death*
* 2003 *The Musty Odour Of Pierced Rectums*
* 2003 *Chance Meeting Of A Defective Tape Machine And A Migraine*
* 2004 *Angry Eelectric Finger*
* 2004 *Shipwreck Radio Volume One*
* 2005 *Echo Poeme Sequence No. 2*
* 2005 *Shipwreck Radio Volume Two*
* 2006 *Soundpooling*
* 2006 *Stereo Wastelands*

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen viralliset kotisivut
Melankolia

**Melankolia** on nykymerkityksessään alakuloisuutta ja raskasmielisyyttä. Melankoliaa saatetaan pitää epämääräisenä masentuneisuutena, johon liittyy aloitekyvyttömyyttä ja haluttomuutta tehdä mitään, tai kyvyttömyyttä innostua asioista. Toisaalta melankolia tarkoittaa myös katkeransuloisuutta, jossa henkilö saa helpotusta kielteisistä asioista.

Sana melankolia tulee kreikan termistä *melaina kholee*, joka tarkoittaa mustaa (*melas*) sappea (*kholee*). Alkujaan melankolia oli nimitys mustan sapen aiheuttamalle mielisairaudelle: humoraaliopin mukaan melankolia johtui mustan sapen ylituotannosta. Nykyisin melankolia mielletään suruksi tai nostalgiseksi ikäväksi.

Taiteessa ja kirjallisuudessa melankolia on innoittanut muun muassa Albrecht Düreria ja J. W. Goethea.

## Katso myös
* Melankolinen masennus

## Aiheesta muualla
* Harju, Juhana Henrikki: Melankolian katse – alakulon toiveikas pohjasävy. *Särö* 20.3.2021.