Lockheed F-80 Shooting Star

**Lockheed F-80 Shooting Star** oli ensimmäinen yhdysvaltalainen merkittäviä määriä valmistettu suihkuhävittäjä. F-80 oli ensimmäinen taistelussa käytetty yhdysvaltalainen suihkuhävittäjä, minkä lisäksi konetyyppi rikkoi kehityshistoriansa aikana useita nopeusennätyksiä. Konetyyppi oli kaikkein ensimmäisin yli 1&nbsp;000 km/t vaakalennossa ylittänyt lentokone, jonka suorituksen myös kansainvälinen ilmailuliitto (FAI) hyväksyi. Ennätyksen teki A. Boyd 19. kesäkuuta 1947. Uusi nopeusennätys oli tuolloin 1&nbsp;003,7 km/h.

Mallitunnus muuttui P-80:sta (*pursuit*) F-80:een (*fighter*) USAF:in toimesta vuonna 1948.

## Historia

Koneen suunnittelu alkoi vuonna 1943 brittiläisen de Havillandin Halford H.1B -suihkumoottorin ympärille. Moottori vaihdettiin General Electricin tai Allisonin valmistamaan kopioon. Konemallista tuli tavanomainen; kokometallinen, alatasoinen ja nokkapyörätelineellä varustettu. Koneen suunnitteluryhmää johti Clarence "Kelly" Johnson.

XP-80:ksi nimetty prototyyppi teki ensilentonsa 8. tammikuuta 1944. Sen moottorina oli de Havilland Vampire-hävittäjän prototyypistä otettu Halford H1 (myöhemmin 'Goblin') suihkumoottori. Lockheedin pääkoelentäjä Milo Burcham kuoli 20. lokakuuta 1944 lentäessään koneen toisella prototyypillä. Myös lentäjä-ässä Richard Bong kuoli koelentämänsä P-80:n maahansyöksyssä. Shooting Star tuli palveluskäyttöön vuoden 1945 alkupuolella ja 45 toimitettiin USAF:ille ennen sodan loppua.

Neljä P-80-konetta lähetettiin Eurooppaan esiteltäväksi, mutta yhden tuhouduttua esittelylennolla Englannissa moottorin sytyttyä palamaan, konetyyppi asetettiin lentokieltoon ja toinen maailmansota päättyi, ennen kuin konetta käytettiin taistelulennoilla. Sodan loputtua 5 000 koneen tilaus supistui 2 000 kappaleeseen. P-80A, P-80B ja P-80C malleja valmistettiin ennen tuotannon loppumista 1950 1 715 konetta, joista 798 oli P-80C mallia. Vuonna 1948 "P"-merkinnät (*Pursuit*) muutettiin "F"-alkuisiksi (*Fighter*, hävittäjä).

Lockheed otti tavoitteekseen brittiläisen Gloster Meteorin 991 km/h nopeudellaan asettaman vaakalennon ilmannopeusennätyksen rikkomisen. Ennätystä lähdettiin hakemaan riisutulla P-80R -ennätyskoneella, jonka aseistus oli korvattu lisäpolttoaineella, ja jonka ulkoista muotoilua oli virtaviivaistettu muun muassa imuaukkojen ja muiden ilmanvastusta tuottaneiden paikkojen osalta. Koneessa oli myös varustettu viritetyllä Allison J33-A-21 -suihkumoottorilla, joka kykeni tuottamaan 22,59 kilonewtonin työntövoiman vesi-alkoholiruiskutusjärjestelmän avulla.

Huomattavista muutostöistä huolimatta P-80R:n ensimmäinen ennätysyritys floppasi koneen jäädessä huomattavasti asetetusta tavoitenopeudesta. Toinen yritys tuotti kuitenkin tulosta. P-80R rikkoi samalla sekä Meteorin aiemmin asettaman kansainvälisen ilmailuliiton (FAI) kriteerit täyttävän nopeusennätyksen että 1&nbsp;000&nbsp;km/h rajapyykin saavutettuaan 1&nbsp;004&nbsp;km/h huippunopeuden vaakalennossa.

F-80 oli suunniteltu ensisijaisesti korkealla toimivaksi torjuntahävittäjäksi, mutta Korean sodassa F-86 Sabret korvasivat ne siinä tehtävässä. F-80C:tä käytettiin sen jälkeen hävittäjä-pommittajana, pääasiassa matalahyökkäyksiin raketein, pommein ja napalmilla. 8. marraskuuta 1950 lt. Russell J. Brown ampui alas F-80C-koneellaan MiG-15-koneen ensimmäisessä suihkukoneiden välillä käydyssä ilmataistelussa.

## T-33

Lockheed valmisti koneesta myös pidemmällä rungolla varustettua kaksipaikkaista T-33A "T-bird" harjoituskonetta, joka säilyi tuotannossa vuoteen 1959 ja jota valmistettiin lisenssillä myös Japanissa ja Kanadassa.  T-33 valmistettiin lähes 7 000 kappaletta ja sitä käytettiin 20 eri maassa.

## Lähteet
*MMM 1955; Mitä-Missä-Milloin - Kansalaisen Vuosikirja 1955: s. 202–203.
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* http://www.nationalmuseum.af.mil/factsheets/factsheet.asp?id=2292
* http://www.saunalahti.fi/~halle/planes/usa/f-80.htm