Hilkka Helinä

**Hilkka Helinä Halttunen** (o.s. **Itkonen**; ) oli suomalainen näyttelijä. Hän teki 35&nbsp;vuoden mittaisen uran puhe­teatterissa, elo­kuvissa, Radioteatterissa ja televisiotuotannoissa. Hilkka Helinä oli yksi suomalaisen elokuvan kultakauden tähdistä. Hänen tunnetuimpia valko­kangas­osiaan ovat muun muassa nimi­osa *[[Elinan surma (elokuva)|Elinan surmassa]]* ja Kaisa-Reetan osa *[[Ryysyrannan Jooseppi (elokuva)|Ryysy­rannan Joosepissa]]*.

Erityisen paljon Hilkka Helinä tulkitsi hyvässä sosio­eko­nomisessa asemassa olevien naisten tuntoja, kuten pää­roolin elo­kuvassa *[[Kartanon naiset]]*. Hän näytteli niin ikään useissa Simo Penttilän teksteihin perustuvissa elo­kuvissa ja *[[Niskavuori]]*-elo­kuvissa. Teatteri­taiteilijana hän työskenteli Intimiteatterissa. Hänet palkittiin Pro Finlandia -kunnia­merkillä vuonna 1971.

## Lapsuus ja nuoruus

Hilkka Helinän vanhemmat olivat näyttelijä Aaro Itkonen ja puvuston­hoitaja Mimmi Grön­roos. Grönroos ja Itkonen eivät olleet avio­pari; heillä ei ollut taloudellisia edellytyksiä avioitua. He asuivat jonkin aikaa Oulussa, josta Itkonen muutti Viipuriin ja Grön­roos puolestaan Turkuun. Grönroos joutui matkaamaan Turusta Viipuriin synnyttämään tyttärensä pahojen puheiden välttämiseksi. Sen ajan Suomessa aviottoman lapsen synnyttäminen oli naiselle häpeällistä. Elämänsä ensi­vuodet Hilkka Helinä vietti viipurilaisessa sijais­perheessä. Myös Aaro Itkonen oli vahvasti mukana tyttärensä elämässä tämän alku­taipaleella. Hän avioitui erään viipurilaisen kauppiaan kanssa 1919 ja muutti Savonlinnaan. Sen jälkeen Mimmi Grönroos haki tyttärensä Turkuun.

Hilkka Helinä kävi kansakoulunsa Turussa. Teatterilavalla hän oli ensi kerran jo neli­vuotiaana kappaleessa *Kuningas Erik XIV*. Teatterin ohella Hilkka Helinä harrasti musiikkia. Hän opiskeli lähes ammatti­maiseksi pianistiksi Kosti Vehasen opastuksessa, mutta sävel­taiteilijan ura tyssäsi kun Vehanen muutti pois Suomesta. Kuuden tyttö­lyseo­vuoden jälkeen hänet otettiin harjoittelijaksi Turun Teatteriin. Parin näytäntö­vuoden kuluttua hän muutti Helsinkiin ja kirjautui opiskelijaksi Näyttämö­opistoon vuonna 1936. Opinnot kestivät kaksi vuotta.

## Ura
### Näyttämö

Hilkka Helinän ensimmäiset teatteri­kiinnitykset olivat Kotkan Näyttämö 1938–1939, Viipurin Kaupunginteatteri 1939–1940 ja Tampereen Teatteri 1940–1941. Teatteriuran alku oli kiireinen. Hän oli mukana kaikissa ensimmäisen näytäntö­kautensa kappaleissa. Hilkka Helinän ensimmäinen tehtävä oli Mirja Joros huvi­näytelmässä *Vaarallinen ikä*. Tampereen Teatterissa hän näytteli muun muassa teoksessa *Nais­diktaattori*, jossa hän teki Dyveken roolin. Hilkka Helinä sai erinomaista palautetta myös rooleistaan näytelmissä *[[Jääkärin morsian]]*, *Jää­meren kansaa* ja *Viktorian husaari*.

Vuosina 1951–1960 Hilkka Helinällä oli kiinnitys Radioteatteriin, jossa hän oli erittäin käytetty näyttelijä. Hänellä oli muun muassa Ronskilan Hilkan rooli kuunnelmasarjassa *[[Kankkulan kaivolla]]*. ”Täyttä tyydytystä ei radio­työ pysty näyttelijälle suomaan”, Hilkka Helinä analysoi radiossa näyttelemistä, jota hän toisaalta arvosti äänenkäytön kehittäjänä.

Radiosta Hilkka Helinä siirtyi Intimiteatteriin vuonna 1960, ja nousi pian teatterin johtavaksi nais­näyttelijäksi. Hän teki useita kiitettyjä suorituksia huvi­näytelmissä ja näytteli 25-vuotis­taiteilija­juhlassaan Janen roolin salonki­komediassa *Yllättävä kälyni*. Intimi­teatterissa Hilkka Helinä työskenteli täysi­päiväisesti kuolemaansa saakka. Uransa aikana hän teki vierailuja Helsingin Kansanteatteriin ja Suomen Kansallisteatteriin.

### Elokuvat

Valko­kangas­ura ei ollut Hilkka Helinän haaveena, kun Kalle Kaarna ehdotti hänelle roolia elo­kuvassa *Elinan surma* vuonna 1938. Hän opiskeli tuolloin vielä Näyttämö­opistossa. Elinan rooli oli kuitenkin kuulunut hänen toiveisiinsa, joten hän otti tehtävän vastaan. Kriitikot kehuivat Hilkka Helinän suoriutumista viattoman Elina Fincken osassa. Seuraava pää­rooli oli uskollisen Karoliinan osa Kaarnan elo­kuvassa *[[Isoviha (elokuva)|Iso­viha]]*, joka sai ensi-iltansa joulun alla 1939. Hilkka Helinän suoritusta pidettiin välittömänä ja ilmeikkäänä.

Talvisodan aikana Hilkka Helinä työskenteli Viipurissa lottana. Helsinkiin hän palasi viimeisten evakuoitavien matkassa. Välirauhan aikana Viipurin Kaupungin­teatterin näyttelijät esittivät Suomalaisen Oopperan estradilla näytelmän *Nainen valehtelee*. Yleisössä ollut Suomi-Filmin johtaja Risto Orko näki Hilkka Helinän ja tarjosi elo­kuva­sopimusta. Vuonna 1941 alkoi Hilkka Helinän yhdeksän­vuotinen kausi Suomi-Filmin palkka­listoilla. Tällöin hän palasi Tampereelta Helsinkiin ja siirtyi kokonaan elo­kuvan palvelukseen, omien sanojensa mukaan ”väestö­poliittisista syistä”. Hän piti elo­kuva­työtä teatteria haastavampana, mutta vähemmän sitovana.

Hilkka Helinän elo­kuva­osat käsittävät koko joukon erilaisia hahmoja: kilttejä maalais­tyttöjä, seura­piiri­neitoja ja sala­peräisiä sankarittaria. Simo Penttilän kirjoittamassa jännitys­elo­kuvassa *[[Kuollut mies rakastuu]]* (1942) hänen esittämänsä argentiinalainen seikkailijatar hurmaa Joel Rinteen näyttelemän itse­tietoisen sankarin. Vuonna 1944 tuli ensi-iltaan *Kartanon naiset*, jossa Hilkka Helinällä oli pää­rooli ylä­luokan naisena; *[[Aamulehti]]* arvioi hänen suorituksensa voitokkaaksi, vaikka itse elokuva jätti aikalais­kriitikot viileiksi.

Toisen maailman­sodan jälkeen Hilkka Helinä näytteli sivu­rooleja, joissa pääsi näyttämään ammatti­taitoaan. Näitä olivat Niska­vuoren ylpeän Hetan osa elo­kuvassa *[[Loviisa – Niskavuoren nuori emäntä]]* ja mieluisa Albinan osa Aleksis Kivi -elo­kuvassa *[[”Minä elän”]]*. Kriitikot kehuivat hänen rooli­tulkintojaan. Hänen muita *Niska­vuori*-tehtäviään olivat Esteri vuoden 1952 *[[Niskavuoren Heta]]ssa*, Miina vuoden 1954 *[[Niskavuoren Aarne]]ssa* ja keskeinen Martan rooli vuoden 1958 väri­filmatisoinnissa *[[Niskavuoren naiset]]*.

Hilkka Helinä teki haastavimman ja mieluisimman roolinsa Kaisa-Reeta Kenkkusena Roland af Hällströmin elo­kuvassa *[[Ryysyrannan Jooseppi (elokuva)|Ryysy­rannan Jooseppi]]* (1955). Korkeatasoiseksi salonki­kaunottareksi leimattu Hilkka Helinä sai loistaa muista elo­kuva­osistaan täysin poikkeavassa kansannaisen luonneroolissa. ”Ryysy­rannan kova­osaisen emännän, jolla on yksi ainoa hame eikä edes paitaa, muodonsi Hilkka Helinä tavalla, joka on suureksi kunniaksi tälle aikaisemmin pirteänä komediennena nimeä tehneelle näyttelijättärelle”, Elo­kuva-Aitan Valma Kivi­tie hehkutti.

1960-luvun puolella Hilkka Helinä oli mukana neljässä valko­kangas­elo­kuvassa. Kaksi niistä oli värielokuvia: *Nuoruus vauhdissa* ja *Ihana seikkailu*. Hänen viimeiset elo­kuva­roolinsa olivat sivu­osia nuorten näyttelijöiden hääriessä pää­tehtävissä. Kun elokuvatyöt tyrehtyivät Suomen elo­kuva­teollisuuden kriisin myötä, Hilkka Helinä sai rooli­töitä televisiosta. Hänen viimeiseksi roolikseen jäi Aino Sarpamaa suositussa televisio­sarjassa *[[Naapurilähiö]]* (1969–1973).

### Teatteritehtäviä

Hilkka Helinän näyttämö­tehtäviä:

* Anna Liisa (rooli: Pirkko)
* Elinan surma (Kirsti)
* Heinä­kuume (Judith)
* Jää­meren kansaa (Petra)
* Kypsyys­koe (Käthe Seidel)
* Nais­diktaattori (Dyveke)
* Olkaa kilttejä Mr Sloanelle (Kathy)
* Onni alkaa huomenna (Ola)
* Pastori Jussilainen (valles­manska)
* Rakkauden epä­säännöllinen verbi (Hedda Rankin)
* Sisarukset (Dolly)
* Tanssiaiset (Adela)
* Viisas avio­vaimo (Constance)
* Yllättävä kälyni (Jane)
* Ylös­nousemus (Fedosja)
* Ystävättäret (Deirdre)

## Yksityiselämä

Hilkka Helinän avio­puoliso oli näyttelijä Kaarlo Halttunen. Paris­kunta avioitui syksyllä 1939 Mikael Agricolan kirkossa Helsingissä. Molemmat olivat tuohon aikaan Viipurin Kaupungin­teatterin näyttelijöitä. Heille syntyivät lapset Pekka Kaarlo (1941–1985), Marjukka Hilkka (1942) ja Elina Johanna (1952). Marjukka Halttunen seurasi vanhempiensa jalanjälkiä teatteri­näyttämölle; Elina Halttusesta tuli käsi­kirjoittaja.

Jatko­sodan lopulla Hilkka Helinän ja Kaarlo Halttusen lapset lähetettiin turvaan Ruotsiin. Hilkka Helinä haki heidät takaisin Suomeen kevät­talvella 1945.

Hilkka Helinän elämää varjostivat sairaudet. Hän sai ensimmäisen sydän­kohtauksensa alle 40-vuotiaana. Tuolloin hänellä todettiin sepel­valtimo­taudin oireita. Lisäksi hänellä diagnosoitiin munuaissyöpä. Hilkka Helinä pyrki jatkamaan työtään normaalisti ja synnytti kuopuksensa syöpä­diagnoosin jälkeen. Hän kuoli 56-vuotiaana, ja hänet haudattiin Helsinkiin Hietaniemen hautausmaalle.

## Filmografia

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet