open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Portugali yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Portugali]]** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Maa on saavuttanut yhteensä 23 mitalia, ja parhaiten se on menestynyt keskipitkillä ja pitkillä juoksumatkoilla.

Maailmanmestaruuteen on yltänyt seitsemän portugalilaista. Rosa Mota voitti maratonin vuonna 1987, Manuela Machado maratonin vuonna 1995, Fernanda Ribeiro 10&nbsp;000 metrin juoksun vuonna 1995, Carla Sacramento 1&nbsp;500 metrin juoksun vuonna 1997 ja Inês Henriques 50 kilometrin kävelyn vuonna 2017. Portugalin ainoat miespuoliset maailmanmestarit ovat kolmiloikkaajia; Nelson Évora voitti kultaa 2007 ja kuubalaissyntyinen Pedro Pablo Pichardo 2022. Eniten mitaleja on Fernanda Ribeirolla ja Nelson Évoralla, molemmilla yhteensä neljä.

Daegussa 2011 viisi portugalilaisurheilijaa pääsi pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon. Moskovassa 2013 ainoat pistesijat tulivat kävelystä: João Vieira sijoittui miesten 20 kilometrillä alun perin neljänneksi, mutta nousi lopulta vuonna 2020 pronssille kun Aleksandr Ivanov hylättiin dopingin vuoksi, ja Ana Cabecinha naisten 20 kilometrillä sijoittui alun perin kahdeksanneksi, mutta nousi lopulta kuudenneksi kahden edelle sijoittuneen venäläiskävelijän dopinghylkäyksen jälkeen. Pekingissä 2015 Évora saavutti kolmiloikassa pronssia ja Cabecinha sijoittui 20 kilometrin kävelyssä neljänneksi. Lontoossa 2017 Inês Henriques voitti kultaa ensimmäistä kertaa kisaohjelmassa olleessa naisten 50 kilometrin kävelyssä. Lisäksi Évora saavutti pronssia kolmiloikassa ja Cabecinha sijoittui 20 kilometrin kävelyssä kuudenneksi. Dohassa 2019 João Vieira saavutti 50 kilometrin kävelyssä hopeaa, Pedro Pablo Pichardo sijoittui neljänneksi kolmiloikassa ja Patrícia Mamona kahdeksanneksi kolmiloikassa. Eugenessa 2022 Pedro Pablo Pichardon kultamitalin lisäksi Auriol Dongmo sijoittui kuulantyönnössä viidenneksi, Liliana Cá kiekonheitossa kuudenneksi ja Patrícia Mamona kolmiloikassa kahdeksanneksi. Budapestissä 2023 kuulantyöntäjä Auriol Dongmo sijoittui neljänneksi ja kiekonheittäjä Liliana Cá kahdeksanneksi.

## Portugalin MM-mitalit kisoittain

## Portugalin MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Erich Neumann

**Erich Neumann** (1892 – 1948 tai 1951) oli saksalainen kansallissosialistinen poliitikko ja yksi Wannseen konferenssin osallistujista. 

Hän syntyi Forstissa protestanttiseen perheeseen. Saatuaan korkeakouludiplominsa hän opiskeli lakia ja ekonomiaa Freiburgin, Leipzigin ja Hallen yliopistoissa. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa ja yleni yliluutnantiksi. 

Hän toimi Preussin talousministeriössä vuodesta 1923. 1927/1928 hänestä tuli aluepresidentti Freystadtiin (Ala-Sleesiaan), sitten hän palveli nuorempana avustavana valtiosihteerinä (Ministerialrat) taas Preussin talousministeriössä. Hän liittyi Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen 1933 eli verraten myöhään muihin natsien huippujohtajiin verraten. Neumann liittyi SS:ään 1934, yleni majuriksi (Sturmbannführer). Vuonna 1938 Neumann ylennettiin alivaltiosihteeriksi ja hän osallistui Hermann Göringin tapaamiseen Saksan talouden ”arjalaistamisesta”. Neumann edusti talous-, työ-, raha-, ruoka-, kuljetus ja ammustuotantoministeriöitä 1942 Wannseen konferenssissa. 

Liittoutuneet ottivat hänet vangiksi vuonna 1945. Hänet internoitiin ja hän kuoli huonon terveytensä seurauksena 1948 tai 1951.

Wannseen konferenssista kertovassa elokuvassa *[[Lopullinen ratkaisu (televisioelokuva)|Lopullinen ratkaisu]]* (2001) häntä esittää Jonathan Coy.

## Lähteet
Gregory Maguire

**Gregory Maguire** (s. 9. kesäkuuta 1954) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka on julkaissut romaanin *Noita: Lännen Ilkeän Noidan elämä ja teot*. Kirjaan perustuu Broadway-musikaali *[[Wicked]]*. Maguire on julkaissut myös muita romaaneja sekä lastenkirjoja. Hän on lasten kirjallisuusopetuksen asiantuntija ja on kirjoittanut arvosteluja *[[New York Times Book Review]]* -lehteen. Hän on kirjoittanut useita lastenkirjoja ja on mukana homo- ja lesbonuorille suunnatussa novellivalikoimassa *Am I Blue? Coming Out From the Silence* (1994) . 

## Suomennetut teokset
* 
* 

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Kotisivut .
The Prophecies

**The Prophecies** on KenZinerin toinen ja viimeinen studioalbumi vuodelta 1999. Debyyttilevytyksen teeman ollessa pääasiassa fantasiapainotteinen, on toinen levy enemmänkin faktoista kertova.

## Kappaleet
#Live Forever – 5:56
#The Razor's Edge – 4:37
#Through the Fire – 6:07
#Trail of Tears – 5:35
#Race with Time – 5:34
#Eternity – 6:16
#Dimensions – 4:42
#Like a Paradise – 6:57
#Lost in a Fantasy – 5:02
#The Prophecies – 10:07

## Kokoonpano
* Jarno Keskinen – kitarat, basso
* Stephen Fredrick – laulu
* Mikko Härkin – koskettimet
* Brian Harris – rummut

## Lähteet
* 
* Leviathan Records
Italia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Italia]]** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Kisojen järjestäjämaana se oli vuonna 1987, jolloin isäntäkaupunkina toimi Rooma. Maa on saavuttanut yhteensä 51 mitalia, ja parhaiten se on menestynyt kävelyssä ja kestävyysjuoksuissa. Heittolajeissa italialaiset ovat saavuttaneet vain kaksi mitalia.

Italian ainoat kaksinkertaiset maailmanmestarit ovat vuosina 1987 ja 1991 miesten 20 kilometrin kävelyn voittanut Maurizio Damilano ja naisten pituushypyn vuosien 1995 ja 2001 ykkönen Fiona May. Muut kultamitalistit ovat 10&nbsp;000 metrin juoksun vuonna 1983 voittanut Alberto Cova, vuoden 1987 kotikisoissa 3&nbsp;000 metrin estejuoksun voittanut Francesco Panetta, 20 kilometrin kävelyn vuonna 1995 voittanut Michele Didoni, vuonna 1997 10 kilometrillä voittoon kävellyt Annarita Sidoti, vuoden 1999 mestarit Fabrizio Mori (400 metrin aitajuoksu) ja venäläiskävelijän pari vuotta kisojen jälkeen tapahtuneen hylkäyksen seurauksena kultamitalin saanut Ivano Brugnetti (50 kilometrin kävely), vuonna 2003 seiväshypyn voittanut Giuseppe Gibilisco, 35 kilometrin kävelyn vuonna 2022 voittanut Massimo Stano sekä korkeushypyn vuonna 2023 voittanut Gianmarco Tamberi. Eniten mitaleja, neljä kappaletta, on Fiona Maylla.

Italia on kerran jäänyt MM-kilpailuissa ilman mitaleja. Pekingissä 2015 saaliina oli neljä pistesijaa. Berliinissä 2009 Italia jäi alun perin ilman mitalia, mutta dopinghylkäysten takia kävelijä Giorgio Rubino ja korkeushyppääjä Antonietta Di Martino nousivat vuosia myöhemmin pronssimitalisteiksi.

## Italian MM-mitalit kisoittain

## Italian MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Lusto (museo)

**Suomen Metsämuseo Lusto** on valtakunnallinen metsäalan ja metsäkulttuurin vastuumuseo Savonlinnan Punkaharjulla. Vuonna 1994 avatun museon taustalla toimii Suomen Metsämuseosäätiö, joka perustettiin vuonna 1988. Lusto on avoinna ympäri vuoden, ja vuosittain museossa vierailee 35&nbsp;000 – 40&nbsp;000 kävijää. Lusto on myös yksi Suomen suurimpia erikoismuseoita.

Lusto-rakennus on valittu näytteeksi suomalaisesta 1900-luvun modernista arkkitehtuurista, joten museo on rakennuksenakin merkittävä käyntikohde. Lehtikuusella verhoillun betonirunkoisen rakennuksen pääsuunnittelijat ovat arkkitehdit Rainer Mahlamäki ja Ilmari Lahdelma.

Luston laajennusosa Iso-Samperin halli on puurunkoinen ja verhoiltu puulla sisältä ja ulkoa. Hallin rakenteissa on käytetty uuden teknologian ja tuotekehityksen suomia mahdollisuuksia. Kantavat rakenteet on piilotettu verhoilun sisään, ja katon muotokieli tuo mieleen vanhan puukirkon.

## Kokoelmat
Valtakunnallisena metsäalan erikoismuseona Lusto tallentaa metsä- ja puutalouteen, metsän monikäyttöön ja metsäkulttuuriin liittyvää aineistoa.

Luston kokoelmat on perustettu vuonna 1991, ja niitä kartutetaan jatkuvasti. Esinekokoelmassa on noin 10&nbsp;000 esinettä. Merkittävimmän uuden kokoelman muodostavat isot metsäkoneet, joita on kerätty vuodesta 2000 alkaen. Lustossa on myös Suomen laajin metsätalouden ja metsien käytön historiaan liittyvä valokuvakokoelma, joka käsittää yli 250&nbsp;000 kuvaa ja negatiivia.

Valokuvia, esinekuvia sekä niihin liittyviä tietoja voi selata museotietokanta Kantapuussa.

## Näyttelyt

Luston näyttelyt kertovat ihmisen ja metsän välisestä vuorovaikutuksesta sekä metsän merkityksestä suomalaisten elämässä. Laaja perusnäyttely esittelee metsä- ja puutalouden lisäksi metsän muita käyttömuotoja ja niihin liittyviä perinteitä, metsätyötä, metsän antimia sekä Suomen ja maailman metsiä.

Luston laajennusosa, noin tuhannen neliömetrin kokoinen ”Iso-Samperin halli”, avattiin toukokuussa 2008. Näyttelyhalliin sijoittuu metsänkorjuun, metsätalouden ja -teollisuuden kehityksestä kertova Koneaika-näyttely, jossa on esillä suuria metsäkoneita ensimmäisistä harvestereista uusimpiin malleihin saakka. Esillä ovat muun muassa Kävelevä metsäkone Plusjack ja amfibiolentokone Republic RC-3 Seabee OH-EGA. Laajennuksen jälkeen Lustossa on näyttelytilaa noin 2&nbsp;500 neliömetriä. Vuosittain Lustossa on esillä useita erikoisnäyttelyitä, jotka kertovat monipuolisesti metsäkulttuurin eri osa-alueista.

## Tapahtumat
Lustossa järjestetään ympäri vuoden metsään ja metsäkulttuuriin liittyviä työnäytöksiä, teemapäiviä ja tapahtumia. Tapahtumissa vaalitaan perinteitä ja kuullaan ajankohtaisista uutuuksista sekä siirretään metsätietoa ja -taitoa eteenpäin. Keväällä järjestetään erityisiä työpajaviikkoja koululaisryhmille. Lustossa toimii myös museoravintola Nila ja museokauppa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Suomen Metsämuseo Lusto
*Kantapuu-museotietokanta
Georg Leibbrandt

**Georg Leibbrandt** (5. syyskuuta 1899 – 16. kesäkuuta 1982) oli virkamies natsi-Saksassa. Hän osallistui Wannseen konferenssiin. 

Leibbrandt syntyi saksalaisille vanhemmille Ukrainassa Tsebrikoven alueella Torosovossa (Hoffnungsfeld) lähellä Odessaa. Hän muutti nuorena Saksaan opiskelemaan filologiaa ja historiaa. Hänestä tuli filosofian tohtori vuonna 1928. Hän matkusteli 1926, 1928 ja 1929 Neuvostoliitossa. Hän esiintyi matkoillaan historian professorina Leipzigin yliopistossa, filosofian tohtorina ja ulkosaksalaisten tutkijana Stuttgartissa. Hän jatkoi opintoja Pariisissa ja Yhdysvalloissa 1931–1933 ja julkaisi tutkimustensa tuloksena kirjan Mustanmeren alueen saksalaisista. 

Leibbrandt palasi 1933 Alfred Rosenbergin pyynnöstä Saksaan ja liittyi samana vuonna Saksan kansallissosialistiseen työväenpuolueeseen. Hän työskenteli kansallissosialistisen puolueen ulkomaalaistoimiston itäisten alueiden osastossa, ja hänet sijoitettiin myös Neuvostoliiton vastaisen ja antikommunistisen propagandan tuottajaksi. Vuonna 1941 Rosenberg sijoitti hänet vallattujen Neuvostoliiton alueiden poliittiseen johtoon. Hänestä tuli Ukrainan, Kaukasian ja Venäjän yhteyshenkilö.

Leibbrandt ja Alfred Meyer osallistuivat Wannseen konferenssiin 1942 Ostministeriumin edustajina. Hän vapautui tuntemattomista syistä velvollisuuksistaan kesällä 1943 ja liittyi laivastoon.

Leibbrandt oli liittoutuneiden sotavankina 1945–1949. Hän joutui 1950 muodollisesti syytetyksi osallisena juutalaisten joukkotuhoon, mutta 10. elokuuta juttu hylättiin ja hänet vapautettiin. Sodan jälkeen hän jatkoi volgansaksalaisten tutkimista ja kehittyi alan asiantuntijaksi. Hän kuoli Bonnissa 16. kesäkuuta 1982.

Wannseen konferenssista kertovassa elokuvassa *[[Lopullinen ratkaisu (televisioelokuva)|Lopullinen ratkaisu]]* (2001) häntä esittää Ewan Stewart.
Kolmas tasavalta (romaani)

**Kolmas tasavalta** on nimimerkki Jaakko Sirpin satiirinen 1976 julkaistu romaani. Kirjan julkaisi Kirjayhtymä. Teos kuvaa sosialistista Suomea 1990-luvulla. Romaanin käsikirjoitus voitti Kirjayhtymän tieteisromaanikilpailun. Nimimerkin Jaakko Sirppi takaa paljastui myöhemmin satakuntalainen maanviljelijä Erkki Näsi (s. 1944).

## Lähteet
Michael Diamond (ampuja)

**Michael Diamond** (s. 20. toukokuuta 1972 Sydney) on australialainen haulikkoampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja.

Michael Diamond on voittanut olympialaisissa kaksi kultaa trapissa Atlantassa 1996 ja Sydneyssä 2000. Lisäksi hän on voittanut lukuisisa MM-mitaleita trapissa ja kaksoistrapissa aikuisten ja nuorten sarjoissa. Diamondilla on hallussa kaksoistrapin peruskilpailun maailmanennätys.

## Maailmanennätys

## Lähteet
*Profiili ISSF Newssissä
*ISSF:n tietokanta
Geguti

**Geguti** () on keskiaikainen kuninkaallinen palatsi samannimisessä kylässä seitsemän kilometriä Kutaisin kaupungista etelään Georgiassa. Nykyään palatsi on raunioina. 

Gegutin palatsikompleksin rauniot käsittävät yli 2&nbsp;000 neliömetrin suuruisen alueen Rioni-joen varrella. Vuosina 1953–1956 suoritetuissa laajoissa kenttätutkimuksissa tutkijat identifioivat Gegutin tärkeimmät arkeologiset kerrokset ja rekonstruoivat keskiaikaisten rakennusten arkkitehtuurin muodon ja koristelun. Valtaosa rakennuksista on peräisin 1100-luvulta, jolloin Geguti myös mainittiin ensimmäisen kerran georgialaisessa kronikassa. Vanhin rakennelma, yksinkertainen, yksihuoneinen rakennus suurine takkoineen, on peräisin 700–800-luvuilta. Kuninkaallisen kompleksin keskeisin osa, jonka rakennutti kuningas Giorgi III (hallitsi 1156–1184), on nelikerroksinen tiilirakennus, joka on rakennettu kolme metriä korkean kiviperustuksen päälle. Sen avaran, ristinmuotoisen keskihallin päällä lepäsi halkaisijaltaan 14 metrin levyinen kupoli. Koko rakennus on ympäröity muurilla ja linnoitettu massiivisin pilarein. Länsipuolella on muita rakennelmia ja palatsin kirkko myöhemmältä kaudelta 1200–1300-luvuilta.

Gegutin palatsin raunioiden merkitys korostuu niiden maallisessa luonteessa, sillä suurin osa Georgian keskiaikaisen arkkitehtuurin säilyneistä monumenteista on kirkkoja ja luostareita. Tallenteita keskiajan tuesta maalliselle taiteelle (pääosin palatseja, joissa on laajoja koristemaalauksia) on säilynyt georgialaisissa kirjallisissa lähteissä, mutta Gegutin raunioiden lisäksi vain linnojen kuoria on jäänyt jäljelle todisteiksi tehdyn työn laajuudesta. 

Gegutin kuninkaallisen palatsin päärakennukset valmistuivat keskiaikaisen Georgian niin sanottuna "kulta-aikana". Vaikka Georgian hovi liikkuikin suhteellisen paljon, mittakaavaltaan suuren kuninkaallisen palatsin perustaminen lähelle kuningaskunnan toista pääkaupunkia ja tärkeää kulttuurikeskusta voidaan ymmärtää haluna luoda pysyvämpi kuninkaallinen hovi ja kuninkaallinen byrokratia. Se saavuttikin pian huippunsa kuningatar Tamarin hallinnon aikana (hallitsi 1184–1213).

Gegutin palatsista kerrotaan useita kertoja georgialaisissa vuosikirjoissa Georgian kuninkaallisten rakastettuna lepopaikkana. Tamarin hallinnossa se oli myös paikka, jossa kapinalliset aateliset kruunasivat hänen entisen aviomiehensä prinssi Juri Bogoljubskin epäonnistuneessa vallankaappauksessaan kuningatarta vastaan vuonna 1191.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Geguti. Parliament of Georgia. 
*Geguti . Kutaisi Scientific Center, 2001. 
*Geguti . Deutsch-Georgisches Zentrum für Internationale Beziehungen.
Slovenia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Slovenia]]** on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 lähtien. Maa on saavuttanut MM-kilpailuissa seitsemän mitalia, joista kolme on tuonut moukarinheittäjä Primož Kozmus.

Slovenian ensimmäinen pisteille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt urheilija oli vuoden 1995 kisoissa kahdeksanneksi 100 metrin aitajuoksussa sijoittunut Brigita Bukovec. Kaksi vuotta myöhemmin hän oli jälleen maansa paras urheilija sijoittuessaan neljänneksi. Sevillassa 1999 maa saavutti ensimmäisen mitalinsa, kun Gregor Cankar sijoittui pituushypyssä pronssille. Edmontonissa 2001 ainoa pisteille yltänyt slovenialaisurheilija oli 200 metrin juoksussa viidenneksi sijoittunut Alenka Bikar. Pariisissa 2003 ainoan pistesijan toi moukarinheitossa viidenneksi sijoittunut Primož Kozmus. Helsingissä 2005 Slovenia jäi tyystin ilman pistesijoja.

Osakassa 2007 Primož Kozmus saavutti moukarinheitossa hopeaa ja Marija Šestak kolmiloikassa pronssia. Šestak sijoittui alun perin viidenneksi, mutta nousi lopulta vuonna 2017 pronssille kun edelle sijoittuneet Kreikan Hrisopigi Devetzi ja Venäjän Anna Pjatyh hylättiin dopingin takia. Osakassa lisäksi kolme muutakin urheilijaa pääsi pistesijoille: Brigita Langerholc oli 800 metrin juoksussa viides, Miroslav Vodovnik kuulantyönnössä viides ja Matic Osovnikar 100 metrin juoksussa toiseksi parhaana eurooppalaisena seitsemäs. Osakan kisajoukkueeseen kuului myös kiistatta tunnetuin Sloveniaa edustanut yleisurheilija, 47-vuotias jamaikalaissyntyinen pikajuoksija Merlene Ottey, joka tällä kertaa karsiutui jo ensimmäisissä alkuerissä.

Berliinissä 2009 Primož Kozmus voitti Slovenialle sen ensimmäisen yleisurheilun maailmanmestaruuden. Pistesijoille ylsi vain Miroslav Vodovnik sijoittumalla kuulantyönnössä lopulta kuudenneksi. Martina Ratej sijoittui naisten keihäänheitossa 11:nneksi. Daegussa 2011 Kozmus saavutti moukarinheitossa pronssia ja Ratej sijoittui keihäänheitossa kuudenneksi. Moskovassa 2013 pistesijoille pääsivät neljänneksi moukarinheitossa sijoittunut Kozmus ja kolmiloikassa lopulta kahdeksanneksi sijoittunut Snežana Rodic. Pekingissä 2015 Slovenian kahdeksanhenkisestä joukkueesta parhaiten sijoittui seiväshypyssä sijalle 13 päätynyt Robert Renner. Lontoossa 2017 Slovenian parhaana Martina Ratej sijoittui keihäänheitossa yhdeksänneksi ja Dohassa 2019 kymmenenneksi. Eugenessa 2022 Kristjan Čeh voitti kiekonheitossa kultaa. Lisäksi Tina Šutej sijoittui seiväshypyssä neljänneksi ja Anita Horvat 800 metrin juoksussa seitsemänneksi.

Budapestissä 2023 Kristjan Čeh sai kiekonheitossa hopeaa ja lisäksi Tina Šutej sijoittui seiväshypyssä neljänneksi ja Maruša Mišmaš Zrimšek estejuoksussa kuudenneksi.

## Slovenian MM-mitalit kisoittain

## Slovenian MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Sanat Jukka Virtanen

**Sanat Jukka Virtanen** on tribuuttialbumi, joka sisältää eri suomalaislaulajien tulkintoja Jukka Virtasen sanoituksista. Levy julkaistiin 23. heinäkuuta 2008.

## Kappaleet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* EMI Finlandin uutinen aiheesta
* Sanat Jukka Virtanen discogs.com -sivustolla
Giovanni Pellielo

**Giovanni Pellielo** (s. 11. tammikuuta 1970 Vercelli) on italialainen haulikkoampuja.

Giovanni Pellielo on menestynyt trap-ammunnassa. Hän on voittanut kyseisessä lajissa olympiahopeaa Ateenassa 2004, Pekingissä 2008, Riossa 2016 ja pronssia Sydneyssä 2000, sekä useita MM-mitaleita. Lisäksi Pellielolla on hallussaan trapin peruskilpailun ja joukkueen maailmanennätys.

## Maailmanennätykset

## Lähteet
*
*
*
Nokia N93i

**Nokia N93i** on Nokian valmistama matkapuhelin, Nokia N93:n seuraaja. Se julkaistiin tammikuussa 2007

## Aiheesta muualla
* Käyttöohjeet 
* Nokia N93i - Tuki

## Lähteet
Terapeuttinen rangaistusteoria

**Terapeuttisessa rangaistusteoriassa** eli **reformi-** tai **hoivateoriassa** rikollisuus nähdään yhteiskunnan sairautena. Teorian mukaan rangaistuksen tehtävä on ensi sijassa rikollisen parantaminen paremmaksi ihmiseksi. Teorian ihmiskäsitys on varsin ihanteellinen. Se näkee rikollisuuden yhteiskunnan syynä ja näin liu'uttaa varsinaiselta tekijältä vastuuta pois. Vankilaan pistämisen sijasta teoria ehdottaa rikollisen parantamista terveeksi muilla keinoilla.

## Lähteet
Kroatia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Kroatia]]** on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 lähtien. Maa on saavuttanut toistaiseksi neljä kultamitalia ja yhteensä kymmenen mitalia.

Kroatian ensimmäinen pisteille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltänyt urheilija oli vuoden 2001 kisoissa kahdeksanneksi moukarinheitossa sijoittunut Ivana Brkljačić. Kisojen paras kroatialainen oli viisi päivää myöhemmin korkeushypyssä kuudenneksi sijoittunut Blanka Vlašić. Pariisin kisoissa 2003 Vlašić oli maansa ainoa pisteurheilija sijoituttuaan korkeudessa seitsemänneksi. Helsingissä 2005 Kroatia ei saavuttanut yhtään pistesijaa, mutta Osakassa 2007 Vlašić voitti maalleen ensimmäisen maailmanmestaruuden ja Berliinissä 2009 toisen. Daegussa 2011 hän saavutti hopeaa. Moskovassa 2013 Sandra Perković voitti kultaa kiekonheitossa. Pekingissä 2015 sekä Vlašić että Perković saavuttivat hopeaa. Lontoossa 2017 Perković voitti kultaa ja Stipe Žunić saavutti pronssia kuulantyönnössä. Ennen Žunićin kuulamitalia ainoa pistesijoille yltänyt kroatialainen miesurheilija oli moukarinheitossa seitsemänneksi Berliinissä 2009 sijoittunut András Haklits. Dohassa 2019 Perković saavutti pronssia ja Eugenessa 2022 hopeaa. Budapestissä 2023 Kroatia jäi ilman mitaleita ja maan ainoat pistesijaurheilijat olivat viidenneksi sijoittunut Sandra Perković ja seitsemänneksi sijoittunut kuulantyöntäjä Filip Mihaljević.

## Kroatian MM-mitalit kisoittain

## Kroatian MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
OpenSkies

**OpenSkies**  on British Airwaysin tytäryhtiö, joka aloitti liikenteen kesäkuussa 2008 käyttäen emoyhtiöltään vapautuneita Boeing 757 -koneita. Yhtiö lentää New Yorkista Amsterdamiin ja Pariisiin. Suunnitelmissa on avata reitit myös Brysseliin, Dubliniin, Frankfurtiin, Madridiin ja Milanoon.

Yhtiön toiminta tuli mahdolliseksi, kun Euroopan unioni ja Yhdysvallat solmivat open skies -sopimuksen, jonka mukaan mikä tahansa eurooppalainen lentoyhtiö saattoi lentää mille tahansa yhdysvaltalaiselle lentoasemalle mistä tahansa Euroopan kentältä. Tätä ennen yhtiöt olivat saaneet lentää lentojaan vain kotikentiltään, British Airwaysin tapauksessa esimerkiksi Heathrow'n lentoasemalta Lontoosta.

British Airways osti vuonna 2008 ranskalaisen kaukolentoyhtiön L'Avionin (viralliselta nimeltään Elysair SAS) ja yhdisti sen seuraavana vuonna OpenSkies-yhtiöön.

## Laivasto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*OpenSkiesin virallinen sivusto
Odin Koskinen

**Odin Helmer Koskinen** (9. helmikuuta 1904 – 15. helmikuuta 1985) oli suomalainen keilailun maailmanmestari.

Koskinen voitti Helsingissä 1954 käydyissä keilailun MM-kilpailuissa kultaa parikilpailussa Osmo Koivusen kanssa ja hopeaa kahdeksan miehen joukkuekilpailussa. Essenin MM-kilpailuissa 1955 hän voitti maailmanmestaruuden kahdeksan miehen joukkuekilpailussa ja hopeaa viisimiehiskisassa.

## Lähteet

* 
* 
* 

### Viitteet
Farin Urlaub

**Jan Vetter**, taiteilijanimi: **Farin Urlaub** (s. 27. lokakuuta 1963 Länsi-Berliini, Saksa), on saksalainen rockmuusikko, joka tuli tunnetuksi saksalaisesta punkrock-yhtyeestä Die Ärzte ja on vuodesta 2001 lähtien tehnyt myös soolouraa Farin Urlaub Racing Team -yhtyeensä kanssa.

## Nuoruus
Ensimmäiset seitsemän vuotta elämästään Farin asui äitinsä kanssa Berliinissä Moabitin kaupunginosassa. Siitä seuraavat vuodet aina 18-vuotiaaksi asti hän kasvoi Berliinin laita-alueella Frohnaussa. Tuolloin hänen äitinsä soitti Farinille usein The Beatlesia, josta Farin sai jo aikaisin tuntumaa musiikkiin ja The Beatles onkin vaikuttanut Farinin myöhempään tuotantoon. Farin aloitti kitaransoiton jo yhdeksänvuotiaana. Näkyvin muutos punkkariksi tapahtui hänen ollessa 17-vuotias: Farin oli luokkansa kanssa luokkaretkellä Lontoossa, jolloin hän päätti leikata ja valkaista tukkansa ja palasi punkkarina takaisin Berliiniin.

## Musiikkiura
Vuonna 1980 Farin tutustui Dirk Felsenheimeriin (Bela B.) Ballhaus Spandau -yökerhossa. Farin liittyi kitaristiksi Belan punkyhtyeeseen Soilet Grün ja oli mukana aina sen vuoden 1982 hajoamiseen asti. Kun Soilet Grün hajosi, perusti Farin Urlaub yhdessä Bela B.:n ja basisti Sahnien kanssa Die Ärzten. Die Ärzte päätti lopettaa huipulla vuonna 1988 saatuaan ensimmäisen albuminsa Saksan virallisen albumilistan kärkeen.

Vuonna 1989 Farin perusti yhtyeen nimeltä King Køng, jonka rumpalina toimi Die Ärzten tuottaja Uwe Hoffmann. Yhtye ei menestynyt kovin hyvin ja sen toiminta sammui vuonna 1992. Farin perusti vuonna 1993 Die Ärzte uudelleen yhdessä Bela B.:n ja Belan vanhan yhtyeen kitaristin Rodrigo Gonzálezin kanssa. King Køngin Farin kuitenkin julisti lopettaneen vasta vuonna 1999.

Vuonna 2001 Farin aloitti soolouran albumillaan *[[Endlich Urlaub!]]*.

## Farin Urlaub Racing Team
Ensimmäissen sooloalbuminsa julkaisun jälkeen Urlaub perusti kiertuetta varten Farin Urlaub Racing Team -yhtyeen (lyhyesti FURT). Vuonna 2005 Urlaub julkaisi toisen sooloalbuminsa, *[[Am Ende der Sonne]]*. Urlaub konsertoi yhtyeensä kanssa ja julkaisi *[[Livealbum of Death]]* -livealbumin vuonna 2006. FURTin ensimmäinen studioalbumi, *[[Die Wahrheit übers Lügen]]* julkaistiin 31. lokakuuta 2008.

## Diskografia
### Albumit
**[[Endlich Urlaub!]]* (2001)
**[[Am Ende der Sonne]]* (2005)
**[[Livealbum of Death]]* (2006)
**[[Die Wahrheit übers Lügen]]* (julkaistaan 31. lokakuuta 2008)

### Singlet
**[[Glücklich]]* (2001)
**[[Sumisu]]* (2001)
**[[OK (Farin Urlaubin kappale)|OK]]* (2002)
**[[Phänomenal egal]]* (2002)
**[[Dusche]]* (2005)
**[[Porzellan]]* (2005)
**[[Sonne (Farin Urlaubin kappale)|Sonne]]* (2006)
**[[Zehn]]* (2006)
**[[Nichimgriff]]* (julkaistaan 17. lokakuuta 2008)
**[[Niemals]]* (9. tammikuuta 2009)

## Aiheesta muualla
*Viralliset kotisivut
Ranska yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Ranska]]** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Kisojen järjestäjämaana se oli vuonna 2003, jolloin isäntäkaupunkina toimi Pariisi. Maa on saavuttanut yhteensä 56 mitalia, ja parhaiten se on menestynyt pikajuoksuissa.

Ranskan ainoat henkilökohtaisten lajien kaksinkertaiset maailmanmestarit ovat 400 metrin juoksun vuosina 1991 ja 1995 voittanut Marie-José Perec, seitsenottelun vuonna 1999 ja pituushypyn vuonna 2003 voittanut Eunice Barber sekä kymmenottelun vuosina 2017 ja 2022 voittanut Kévin Mayer. Yhden henkilökohtaisen ja yhden viestimestaruuden ovat voittaneet Stéphane Diagana (400 metrin aitajuoksussa 1997 ja 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestijuoksussa 2003) ja Ladji Doucouré (110 metrin aitajuoksussa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa 2005). Henkilökohtaisia maailmanmestareita ovat lisäksi Moskovassa 2013 kolmiloikan voittanut Teddy Tamgho sekä Lontoossa 2017 kultaa voittaneet Pierre-Ambroise Bosse (800 m) ja Yohann Diniz (50 km kävely).

## Ranskan MM-mitalit kisoittain

## Ranskan MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Katsuren gusuku

**Katsuren gusuku** () on gusuku eli ryūkyūlainen linna Uruman kaupungissa Japanissa. Nykyisin raunioina oleva linna rakennettiin 1100-luvulla. Linnan kultakausi sijoittuu *Amawarin* hallintokaudelle, 1400-luvun lopulta 1500-luvun alkupuoliskolle. Linna liitettiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2000 osana gusukuista ja muista Ryūkyūn kuningaskunnan omistuksista koostuvaa ryhmää. Vuonna 2016 japanilaiset arkeologit kertoivat löytäneensä linnan raunioista Rooman valtakunnan kolikoita, joiden arvellaan kulkeutuneen Japaniin Kaakkois-Aasian kauppareittejä pitkin. Kyseessä on ensimmäinen Japanissa tehty roomalainen kolikkolöytö. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Wonder Okinawa: Katsuren gusuku
A Century of Love

**A Century of Love** on Geta Burlacun esittämä Moldovan edustuskappale vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa. Kappale esitettiin kokonaan englanniksi. Moldova jäi semifinaalissa 36 pisteellä sijalle 14 eikä edennyt finaaliin. Kyseessä oli vuoteen 2014 asti ainoa Moldovan karsiutuminen semifinaalissa.

Kappaleen on säveltänyt Oleg Baralyuk ja sanoittanut Victoriya Demich.

## Eurovision laulukilpailussa

Tammikuussa ennen vuoden 2008 Eurovision laulukilpailua toimitetussa arvonnassa Moldova arvottiin kilpailemaan 20. toukokuuta 2008 järjestettyyn ensimmäiseen semifinaaliin. Myöhemmin 17. maaliskuuta esiintymisjärjestyksen arvonnassa Moldovan edustuskappaleelle ”A Century of Love” arpoutui semifinaalin neljäs esiintymispaikka. Kappaletta edelsi Viron Kreisiraadio-ryhmä kappaleella ”Leto svet” ja seurasi San Marinon Miodio laululla ”Complice”.  Pääesittäjän Geta Burlacun lisäksi lavalla oli trumpetisti Petru Haruta.

Ensimmäisen semifinaalin tulosten paljastuksessa Moldovaa ei mainittu kymmenen jatkoon menevän maan joukossa, joten ”A Century of Love” karsiutui 24. toukokuuta 2008 järjestetystä laulukilpailun finaalista. Kappale sijoittui semifinaalissa yhdeksäntoista kappaleen joukossa 12. sijalle 36 pisteellä. Semifinaalissa myöhemmin esiintynyt Slovenia sai saman verran pisteitä, mutta sijoittui Moldovan edelle saatuaan pisteitä useammalta maalta kuin Moldova.

## Lähteet
Kauko Ahlström

**Kauko Kalervo Ahlström** (25. heinäkuuta 1914 Helsinki – 3. maaliskuuta 1983) oli suomalainen keilaaja ja kauppaneuvos.

## Urheilu-ura
Ahlström saavutti neljä mitalia Helsingissä 1954 käydyissä keilailun MM-kilpailuissa. Hän voitti hopeaa kahdeksan miehen joukkuekilpailussa sekä pronssia henkilökohtaisessa kilpailussa, parikilpailussa Onni Kydön parina ja viiden miehen joukkuekilpailussa.

Helsinkiläistä keilaseura Kehrää edustanut Ahlström voitti henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuosina 1944, 1946 ja 1956 – useampaan mestaruuteen on mieskeilaajista yltänyt vain Lasse Lintilä. Parikilpailun Suomen mestaruuden hän voitti J. M. Petäjän kanssa vuonna 1946 ja nelimiehisjoukkueiden Suomen mestaruuden vuosina 1944 ja 1956. Hän toimi Suomen Keilailuliiton puheenjohtajana vuosina 1940–1971 ja valittiin tämän jälkeen liiton kunniapuheenjohtajaksi. Hän toimi myös kansainvälisen keilailuliiton puheenjohtajana 1973–1977.

Ahlströmin ennätystulokset olivat yhdellä sarjalla 300 pistettä, johon hän ylsi kahdesti, kahdella sarjalla 499 pistettä, neljällä sarjalla 950 pistettä, viidellä sarjalla 1217 pistettä, kuudella sarjalla 1414 pistettä, seitsemällä sarjalla 1623 pistettä, kahdeksalla sarjalla 1880 pistettä, yhdeksällä sarjalla 2094 pistettä, kymmenellä sarjalla 2289 pistettä ja 12 sarjalla 2636 pistettä.

Ennen parhaita keilailuvuosiaan Ahlström harrasti yleisurheilua Helsingin Kisa-Veikkojen riveissä ja voitti Suomen mestaruuden vauhdittomassa kolmiloikassa vuonna 1935.

## Työura
Kauko Ahlström johti isänsä perustamaa yritysryvästä: ravintolatukku E. Ahlströmiä, valaisintehdas Turun Lamppua ja keittiövälinetehdas Opaa. Hän oli isänsä kuoltua suurin omistaja ja hallitusten jäsen muissakin perheen yrityksissä, jotka työllistivät vuonna 1963 yhteensä 761 työntekijää. Niistä suurimpia olivat valaisinvalmistaja ja sähköalan tukkuliike Idman Oy, Oy Peltiteos Ab (nyk. Opa Muurikka Oy), Keravan Puuteollisuus Oy, itäsaksalaisten Wartburg- ja Trabant-autojen maahantuoja Oy Rego Ab sekä ravintolatukuksi kehittynyt Oy E. Ahlström & Co Ab. Perheelle kuuluivat myös teknokemiantehtaat Kafatek Oy ja Kasvinsuojelu Oy, TV-vastaanottimien maahantuoja Telemarkkinointi Oy, Ravintoloitsijain Keskusvarasto Oy, itäsaksalaista valokuvausfilmiä maahantuonut Orwo Oy, kaihdinvalmistaja Averma Oy ja tuontiagentuuri Erino Oy. 

Ahlströmillä oli luottamustehtäviä myös muun muassa Oy Bowling Ab:ssa, Fenno-Filmissä, Fennada-Filmissä, Polttoaine-osuuskunnassa, Suomen Messuissa, kirjapaino Libriksessä, Metalli&shy;teollisuuden&shy;harjoittajain Keskus Oy:ssä sekä vakuutusyhtiöissä Yrittäjäin Vakuutus, Kalervo, Vakuutus Oy Imatra-Karjala ja Pohjola.

Koulutukseltaan Kauko Ahlström oli ekonomi. Hän sai vuonna 1964 kauppaneuvoksen arvonimen.

## Yksityiselämä
Myös Kauko Ahlströmin isä Einar Ahlström ja tytär Hilkka Ahlström olivat menestyneitä keilaajia ja pikajuoksijoita. Ahlströmin toinen puoliso vuodesta 1945 oli näyttelijä Liisa Tuomi. Ensimmäisestä avioliitosta syntynyt poika Antti Ahlström oli ravitsemustieteen professori.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
Estadio de la Cerámica

**Estadio de la Cerámica** on jalkapallostadion, joka sijaitsee Vila-realin kaupungissa, Valencian itsehallintoalueella, Espanjassa. Stadion toimii Villarrealin kotikenttänä. Stadion on rakennettu vuonna 1923 ja sen kapasiteetti on 25&nbsp;000. Lähes puolet Vila-realin kaupungin asukkaista, joita on noin 50&nbsp;000, mahtuu stadionille.

## Historia

Stadion avattiin 17. kesäkuuta 1923 ja ensimmäinen ottelu stadionilla käytiin CD Castellónin ja *Cervantesin* välillä. Se sai silloin nimekseen *Campo del Villarreal*, mutta se uudelleennimettiin kaksi vuotta myöhemmin *El Madrigaliksi*. Stadion sai myös lempinimen *Feudo Amarillo*, tämän sijainnin perusteella. Stadion sijaitsee viiden kilometrin päässä Välimerestä ja se on noin 50 metrin korkeudella vedenpinnan yläpuolella.

Ensimmäiset muutokset stadionille tehtiin vuonna 1952, jolloin kenttää suurennettiin alkuperäisestä 95 x 65 metristä 105 x 65 metriin. Uudet mitat täsmäsivät Helsingin Olympiastadionin kentän mittoja, joka toimi myös mallina stadionin kentän laajennuksessa.

1960-luvulla stadionille rakennutettiin pieni katettu katsomo. Kauden 1971–1972 aikana koko eteläinen katsomonosa saatiin katettua. Vuonna 1988 se kuitenkin purettiin ja tilalle rakennettiin uusi katsomo, joka avattiin Atlético Madridia vastaan käydyn ystävyysottelun yhteydessä 8. maaliskuuta 1989.

Seuran 75–vuotisjuhlan kunniaksi se päätti aloittaa stadionilla uudet remontoinnit. Eteläinen katsomonosa purettiin jälleen ja tilalle rakennettiin uusi katettu katsomo, johon tuli myös omat VIP-tilat. Stadionille rakennettiin vielä uusi pohjoinen katsomonosa, joka valmistui kaudella 1999–2000.

Vuonna 1973, stadionille rakennettiin uudet valaisulaitteet. Kaupungintalo oli lupautunut avustamaan valaisulaitteiden rakentamiskustannuksissa, joita rakennettiin yhteensä neljä tornia, jokaiseen kentän kulmaan.
 
Stadionin joukkueiden pukuhuoneiden sijainteja on muutettu useaan kertaan historian aikana. Kauteen 1935–1936 asti ne sijaitsivat stadionin kaakkoiskulmassa. Sen jälkeen pukuhuoneet sijaitsivat koilliskulmassa vuoteen 1989 asti, josta ne seuraavaksi siirtyivät lounaskulmaukseen. Nykyisten muutosten jälkeen pukuhuoneet sijaitsevat pääkatsomon alapuolella.

Stadion nimettiin uudelleen 8. tammikuuta 2017 ennen La Liga -ottelua Barcelonaa vastaan Estadio de la Cerámicaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Estadio de la Cerámica Villarrealin sivustolla  
* Kuvia Estadio de la Cerámicasta Worldstadia -sivustolla 
* Villarrealin suomalaisen kannattajayhdistyksen sivusto
Rodrigo González

**Rodrigo ”Rod” Andrés González Espíndola** (s. 19. toukokuuta 1968 Valparaíso, Chile) on saksalaisen Die Ärzte -yhtyeen basisti ja laulaja.

## Nuoruus
Rodrigon vanhemmat olivat chileläisen presidentin Pinochetin poliittisesti vainottuja, minkä vuoksi heidät otettiin turvaan Hampuriin. Perhe eli Hampurissa sotilaallissa oloissa siihen asti, kunnes Rodrigon isä löysi itselleen töitä. Rodrigolla on myös vanhempi sisko nimeltä Claudia, joka on myös muusikko.

## Die Erbenistä Die Ärzteen
Jo nuorena González oli mukana monessa yhtyeessä, joista ensimmäinen oli nimeltään Die Erben. Vuonna 1986 hän soitti banjoa hampurilaisessa punkyhtyeessä Die Goldenen Zitronen ja vuodesta 1988 vuoteen 1989 hän oli Rainbirds-yhtyeen kitaristi. 

González tutustui Die Ärzte -yhtyeen rumpaliin Bela B.:hen, kun molemmat vannoutuneina KISS-faneina lauleskelivat baarissa juovuksissaan KISS-yhtyeen kappaleita. Tuolloin González oli KISS Army -yhtyeen jäsen. Bela B. innostui Gonzálezin taidoista ja ottikin tämän kitaristiksi yhtyeeseensä S.U.M.P., jota myöhemmin kutsuttiin nimellä Depp Jones. Depp Jones joutui kuitenkin taloudellisiin vaikeuksiin ja hajosi lopulta vuonna 1992.

Gonzálezista tuli Die Ärzte -yhtyeen uusi basisti vuonna 1993, kun se perustettiin uudelleen. Toisin kuin Die Ärzten edellisestä basistista Hagen Lieblingistä, Gonzálezista tuli yhtyeen virallinen jäsen.

## Muut projektit
González työskentelee bänditoiminnan ohella myös tuottajana eri yhtyeille ja taiteilijoille, minkä lisäksi hänellä on yhteissopimus *Rodrec*-levyfirman kanssa. González on ollut myös saksalaisen Abwärts-punkyhtyeen kitaristi vuodesta 2004 asti.

## Aiheesta muualla
* Rod Army 
* RodRec
Kuka sä oot

**Kuka sä oot** on suomalaisen rap-artisti Cheekin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 21. toukokuuta 2008.

Albumi on ollut Cheekin parhaiten menestynyt noustuaan Suomen virallisella listalla viidennelle sijalle, kun edellinen ennätys oli *[[Käännän sivuu]]* -albumin 17. sija. Listaviikkoja se keräsi 21. Suosion pohjana on ollut albumin ensimmäinen single, "Liekeissä", joka nousi sekä Suomen virallisen single- että latauslistan kärkipaikalle ja voitti myös The Voicen järjestämän äänestyksen vuoden 2008 kesähitistä. Kultalevy myönnettiin vuonna 2009. Albumia on myyty yhteensä yli 16 000.

## Kappaleet

### Biitit
* MGI: 1, 4, 5, 7, 8, 9, 12
* MMEN: 2, 3, 11
* GoodWill & MGI: 6
* OP Beats: 10
* Sakke: 13

## Toinen poski - Kuka sä oot RMX
22. tammikuuta 2010 internetissä julkaistiin ilmaiseksi Seren remixaama versio *Kuka sä oot*-levystä nimeltä Toinen poski  - Kuka sä oot RMX. 

### Kappaleet
* Liekeissä
* Housut roikkuu 2 (mukana SP & Elastinen)
* Kanssa tai ilman (mukana Illi)
* Etsi joku toinen (mukana Johanna Försti)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Albumin arvostelu Tuoreet Platat -sivustolla
Danzig (albumi)

**Danzig** on myös Misfitsissä ennen toimineen laulaja Glenn Danzigin johtaman yhtyeen ensimmäinen pitkäsoitto.

Levy oli tuottaja Rick Rubinin ensimmäinen Def American -levy-yhtiön nimissä julkaistu äänite. Def Americanin seuraaja American Recordings uudelleenjulkaisi levyn USA:ssa ja Isossa-Britanniassa vuonna 1998.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Glenn Danzig, ellei toisin mainita.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Jäsenet
* Glenn Danzig – laulu
* Eerie Von – bassokitara
* John Christ – kitara 
* Chuck Biscuits – rummut
* James Hetfield – Taustalaulu (Kappaleissa Twist of cain ja Possession)

## Aiheesta muualla
* 
*
Tauno Nieminen

**Tauno Nieminen** (24. marraskuuta 1919 Turku – 2. huhtikuuta 1965) oli suomalainen keilailun maailman- ja Euroopan-mestari.

Tauno Nieminen oli vuonna 1962 Besançonissa järjestettyjen keilailun ensimmäisten EM-kilpailujen paras mieskeilaaja.  Hän voitti kultaa henkilökohtaisessa kilpailussa, parikilpailussa Matti Niemisen kanssa ja amerikkalaisittain keilatussa viisimiehiskilpailussa sekä hopeaa eurooppalaisittain kisatussa kuuden miehen joukkuekilpailussa. MM-kilpailuissa hän voitti kultaa viisimiehiskilpailussa ja hopeaa kahdeksanmiehiskilpailussa Helsingborgissa 1958 sekä Pentti Virtasen kanssa hopeaa parikilpailussa Méxicossa 1963.

Turun Ässiä ja helsinkiläistä keilaseura Jyrää edustanut Nieminen voitti henkilökohtaisen Suomen mestaruuden vuosina 1958 ja 1964.

## Lähteet

* 
*
Jordy Buijs

**Jordy Buijs** (28. joulukuuta 1988 Ridderkerk) on alankomaalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Vuonna 2012 hän edustaa Eredivisiessä pelaavaa NAC Bredaa, Buijs ei ole sukua Feyenoordissa pelaavalle Danny Buijsille. 

Buijs on pelannut junioritasolla Feyenoordin riveissä jo vuodesta 1995, ja siirtyi edustusjoukkueen riveihin vuonna 2007. Jo vuoden päästä hänet siirrettiin lainasopimuksella De Graafschapiin. 

Nuoresta iästään huolimatta Buijs on jo ehtinyt saada menestystä Alankomaiden juniorimaajoukkueista. Vuonna 2005 hän oli mukana joukkueessa, joka ylsi hopealle alle 17-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2005. Bruijs oli mukana myös nuoten maailmanmestaruuskilpailuissa Perussa. Kyseisissä kisoissa Alankomaat sijoittui kolmanneksi. 

## Lähteet
Siirtolaisuus Espanjaan

**[[Espanja]]** on perinteisesti ollut siirtolaisia luovuttava maa. Nykyään maasta on tullut kuitenkin suosittu maahanmuuttokohde.

## Yleistä

Espanjan laillinen ulkomaalaisväestö on moninkertaistunut 2000-luvulla noin miljoonasta pitkälti lähes yli kuuteen miljoonaan. Espanjan väkiluku onkin kasvanut nopeasti, vuonna 2003 peräti 2,1 %. Maassa on alhainen syntyvyys. Nopeasti kasvanut ulkomaalaisväestö on tuonut Espanjaan edullista työvoimaa, mutta luonut myös runsaasti sosiaalisia ongelmia. Espanjan suurimmat siirtolaisryhmät tulevat Marokosta, Ecuadorista, Romaniasta ja Kolumbiasta. Myös saksalaisia ja brittejä asuu maassa runsaasti.

2000-luvun lopussa Espanja otti määrältään toiseksi eniten siirtolaisia maailmassa Yhdysvaltojen jälkeen ja suhteessa väkilukuun maa otti EU-maista toiseksi eniten siirtolaisia Kyproksen jälkeen. Financial Timesin mukaan Espanja oli tuolloin suosituin maa länsieurooppalaisten keskuudessa kun harkitaan muuttoa omasta maasta pois muuhun EU-maahan. Vuonna 2008 iskenyt talouskriisi kumminkin tyrehdytti maahanmuuton ja nykyään monet siirtolaiset palaavat Espanjasta kotimaihinsa.

Laiton siirtolaisuus on merkittävä ongelma ja maassa arvioidaankin asuvan jopa miljoona ihmistä laittomasti, lähinnä Afrikasta ja Latinalaisesta Amerikasta.Kansainvälinen siirtolaisjärjestö ja YK:n Kansainvälinen yleissopimus siirtotyöläisten ja heidän perheenjäsentensä oikeuksista pyrkivät säätelemään ja tukemaan siirtolaisuutta hallitusten välisin sopimuksin.

## Pääsiirtolaisryhmät

***(lähde) [http://www.ine.es/jaxi/tabla.do?path=/t20/e245/p04/a2007/l0/&file=00000010.px&type=pcaxis&L=0]**
*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* www.workpermit.com
* ASESER Teranga: Asociación de Inmigrantes Senegaleses Residentes en A Coruña
Rude Awakening (Megadethin albumi)

__NOTOC__
**Rude Awakening** on Megadethin viimeinen albumi ennen sen ensimmäistä hajoamista vuonna 2002. Albumi oli tarkoitus levyttää Argentiinan konsertissa, mutta syyskuun 11. päivän iskujen takia bändi päätti nauhoittaa sen Yhdysvalloissa. Dave Mustaine omisti kappaleen *A Tout Le Monde* syyskuun 11. päivän uhreille, ja mainitsee tämän ennen kappaleen alkua.

## CD
### Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Dave Mustaine, ellei toisin mainittu.

### CD 1
#Dread and the Fugitive Mind – 4:12
#Kill the King – 3:50
#Wake Up Dead – 3:26
#In My Darkest Hour (Mustaine, David Ellefson) – 5:28
#Angry Again – 3:22
#She-Wolf – 8:17
#Reckoning Day (Mustaine, Marty Friedman, Ellefson) – 4:24
#Devil's Island – 5:06
#Train of Consequences – 4:30
#A Tout le Monde – 4:49
#Burning Bridges – 4:56
#Hangar 18 – 4:45
#Return to Hangar – 3:54
#Hook in Mouth (Mustaine, Ellefson) – 4:40

### CD 2
#Almost Honest (Mustaine, Friedman) – 3:57
#1000 Times Goodbye – 6:14
#The Mechanix – 4:36
#Tornado of Souls (Mustaine, Friedman) – 5:47
#Ashes in Your Mouth (Mustaine, Friedman, Ellefson, Nick Menza) – 6:04
#Sweating Bullets – 4:38
#Trust (Mustaine, Friedman) – 6:46
#Symphony of Destruction – 4:50
#Peace Sells – 5:22
#Holy Wars… the Punishment Due/Silent Scorn – 8:51

### Saavutukset

### RIAA:n sertifikaatit

## DVD

Albumin DVD-painos julkaistiin niin ikään vuonna 2002. Se on ylittänyt kultalevyrajan Yhdysvalloissa.

DVD debytoi Suomen virallisen DVD-listan kahdeksannella sijalla.

### Sisältö
# Dread and the Fugitive Mind
# Wake Up Dead
# In My Darkest Hour
# She-Wolf
# Reckoning Day
# Devil's Island
# Burning Bridges
# Hangar 18
# Return to Hangar
# Hook in Mouth
# 1000 Times Goodbye
# Mechanix
# Tornado of Souls
# Ashes in Your Mouth
# Sweating Bullets (kappale)
# Trust
# Symphony of Destruction
# Peace Sells
# Holy Wars
# Silent Scorn (tape)

#### Bonusmateriaali
* Megadeth yhtyeestä
* Paul Garganon kommentteja Megadethista (teksti)
* Bonusmateriaalia underground-liveshowsta:

# Kill the King
# Angry Again
# Almost Honest
# Train of Consequences
# À Tout le Monde

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Mansikka-ahon koulu

**Mansikka-ahon koulu** oli peruskoulu Kouvolan Pikku-Palomäellä. Se tarjosi vuosina 1972–2014 opetusta vuosiluokkien 1–9 oppilaille. Samassa koulurakennuksessa toimi sekä ala- että yläaste. Mansikka-Ahon kansakoulu toimi vuosina 1972–1975, ja sen jälkeen se nimettiin Huovihongan peruskoulun ala-asteeksi. Yläasteen nimi oli Mansikka-ahon peruskoulun yläaste. Koulun rehtorina toimivat mm. Urpo Haimi, Pekka Leinonen, Kalevi Räikkönen ja Pekka Lipiäinen sekä vararehtorina mm. Annamari Pakarinen. 

Vuonna 1972 valmistuneeseen koulurakennukseen kuului opetustilojen lisäksi erillisissä rakennuksissa toimivat Kouvolan keskuskeittiön ruokala sekä Mansikka-ahon urheiluhalli, jossa luokat pitivät liikuntatunnit, sekä kevät- ja joulujuhlat. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Olavi Soukka. Koulurakennus oli 76,6 metriä pitkä ja 54,7 metriä leveä halli, joka perustui 10,8 metrin x 10,8 metrin moduuliverkkoon sijoitettujen teräspilareiden kannattamiin ulkopuolisiin teräsristikoihin. Näin mahdollistettiin suuri joustavuus sisätilojen järjestelyssä. Koulurakennuksen arkkitehtuuri oli kuuluisa muun muassa siitä, että rakennuksen ikkunat sijaitsivat katolla, viistojen kolmiomaisten kattoelementtien tasaisella puolella. Tiheä kattoikkunaverkosto takasi valonsaannin. Erikoisen kattomuotonsa vuoksi rakennus kärsi lähes koko ajan vesikaton vuodoista.

Koulun kummeina toimivat Kouvolan koripallojoukkue Kouvot ja kouvolalainen rallikuski Toni Gardemeister, joka on myös käynyt Mansikka-ahon koulua. Mansikka-ahossa opetettiin myös A-ryhmiä eli autistisia lapsia.

Koulurakennuksen toiminta loppui vuonna 2014, kun uusi Mansikkamäen koulu avattiin Mansikka-ahon koulun viereen. Vanha rakennus purettiin kesällä 2014.

### Kouvolan keskuskeittiö
Vuonna 1976 Mansikkka-ahon koulun itäpuolelle valmistui Kouvolan keskuskeittiö, jonka suunnitteli arkkitehti Eeva Keppo. Sen lännenpuoleisessa julkisivussa on käytetty samoja materiaaleja, värejä ja muotokieltä kuin viereisessä koulussa. Rakennuksen länsipuolella sijaitsee ruokala, joka toimi sekä puretun Mansikka-ahon koulun että nyt uuden Mansikkamäen koulun käytössä. Keittiörakennuksen idänpuoleinen osa on teollisen oloinen teräsrakenteineen, katoksineen, lastauslaitureineen ja ovineen.

Tulevien vuosien aikana keskuskeittiö on tarkoitus purkaa ja rakentaa tilalle uusi ruokala uuden koulurakennuksen laajennusosana. Kouvolan uusi keskuskeittiö rakennetaan Katajaharjuun.

## Lähteet
Wildfell Hallin asukas

**Wildfell Hallin asukas** () on englantilaisen kirjailijan Anne Brontën kirjoittama romaani vuodelta 1848. Romaani kertoo naisesta, joka jättää vastuuttoman alkoholistimiehensä pelastaakseen itsensä ja pienen poikansa. *Wildfell Hallin asukas* oli Brontën toinen romaani, ja se menestyi paremmin kuin hänen esikoisteoksensa *[[Agnes kotiopettajatar]]*. Ensijulkaisunsa aikaan romaani kohtasi kritiikkiä muun muassa alkoholismin kuvauksestaan. Sitä kritisoitiin lisäksi naiskuvastaan, sillä romaanin nähtiin puolustavan naisen oikeutta jättää aviomiehensä. Useat myöhemmät kriitikot ovat pitäneet *Wildfell Hallin asukasta* yhtenä ensimmäisistä feministisistä romaaneista. Romaani jäi Anne Brontën viimeiseksi, sillä hän kuoli toukokuussa vuonna 1849 vajaa vuosi *Wildfell Hallin asukkaan* julkaisun jälkeen. Romaanin pohjalta on tehty kaksi televisioelokuvaa, joista ensimmäinen esitettiin vuonna 1968 ja toinen vuonna 1996.

Romaanin käänsi myöhemmin suomeksi Kyllikki Villa.

## Katso myös
**[[Poems by Currer, Ellis, and Acton Bell]]*
**[[Agnes kotiopettajatar]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Wildfell Hallin asukas projekti Gutenbergissä
Denis Matthews

**Denis James Matthews** CBE (27. helmikuuta 1919 – 25. joulukuuta 1988) oli brittiläinen pianisti, pianopedagogi, musiikintutkija ja musiikkikirjailija. Hän tulkitsi muiden muassa Ludwig van Beethovenia, josta hän myös kirjoitti sittemmin suomennetunkin elämäkertateoksen.

## Beethoven-elämäkerta
*
Emil Hirschfeld

**Emil Hirschfeld** (s. 31. heinäkuuta 1903 Danzig &ndash; 23. helmikuuta 1968 Itä-Berliini) oli saksalainen kuulantyöntäjä.

Hirschfeld työnsi urallaan kahdesti kuulantyönnön virallisen maailmanennätyksen sekä lisäksi useita ennätyksiä, joita ei kirjattu Kansainvälisen yleisurheiluliiton ennätyslistoille. Ensimmäisen kerran hänestä tuli virallinen ennätysmies, kun hän vei ennätyksen Ralph Roselta 6. toukokuuta 1928 tuloksellaan 15,79&nbsp;m. Noin 2,5 kuukautta myöhemmin John Kuck otti Amsterdamin olympialaisissa ennätyksen itselleen mutta samana vuonna 26. elokuuta Bochumissa Hirschfeld palasi maailmanennätysmieheksi työntämällä ensimmäisenä kuulantyöntäjänä virallisesti yli 16 metriä tuloksellaan 16,04&nbsp;m. Ennätys säilyi hänen nimissään kesäkuuhun 1932, jolloin Zygmunt Heljasz työnsi senttimetrin verran pidemmälle.

Hirschfeldin paras arvokisasaavutus oli olympiapronssi Amsterdamin 1928 kisoista. Siellä hänen tuloksensa oli 15,72&nbsp;m.

## Lähteet

* 
*
Dennis Brain

**Dennis Brain** (17. toukokuuta 1921 – 1. syyskuuta 1957) oli brittiläinen käyrätorvensoittaja. Hän julkaisi tunnettuja levytyksiä esimerkiksi Wolfgang Amadeus Mozartin konsertoista. 

Useat säveltäjät kirjoittivat Brainille teoksia, ja Francis Poulenc sävelsi hänen muistolleen elegian käyrätorvelle ja pianolle. 

Brain kuoli liikenneonnettomuudessa.