open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Korvat auki

**Korvat auki r.y.** on vuonna 1977 perustettu suomalainen kulttuuriyhdistys, jonka tarkoituksena on edistää ja tehdä tunnetuksi uutta suomalaista musiikkia ja joka on merkittävästi vahvistanut modernin taidemusiikin asemaa Suomessa. Yhdistyksen perustajiin kuuluvat muun muassa Kaija Saariaho, Jouni Kaipainen, Magnus Lindberg, Olli Kortekangas, Jukka Tiensuu, Eero Hämeenniemi ja Esa-Pekka Salonen, ja sen ”henkisenä isänä” toimi säveltäjä Erik Bergman. 

Korvat auki -yhdistys toimii Helsingissä ja järjestää konsertteja ja seminaareja. Yhdistyksen säveltäjien teosten esittämistä varten perustettiin Toimii-yhtye, joka kantaesitti useitten jäsenten sävellyksiä, muun muassa Magnus Lindbergin teokset *Action – Situation – Signification* (1982) ja *Kraft* (1982–85). Nykyään Korvat auki -yhdistyksen yhteydessä toimii Korvat Auki Ensemble.

Korvat auki -yhdistys toimii edelleen aktiivisesti uuden musiikin ja nuorten säveltäjien esiintuojana. Yhdistys muun muassa juhli 30-vuotista toimintaansa järjestämällä 24.11.–1.12.2007 juhlafestivaalin, johon kuului neljä tapahtumaa. Korvat auki on oman konserttitoimintansa ohella ollut näkyvästi esillä muun muassa Musica nova Helsinki - ja Viitasaaren Musiikin aika -festivaaleilla sekä Runokuu-festivaalilla Helsingin Juhlaviikoilla. Yhdistyksen konserttitoiminta on myös levinnyt pääkaupunkiseudun ulkopuolelle, muun muassa Turkuun. Korvat auki -yhdistyksen yhteistyökumppaneihin ovat kuuluneet NYKY Ensemble ja Ensemble Offspring.

## Puheenjohtajat

* Eero Hämeenniemi (1977–1979; 1981-1982)
* Kaija Saariaho (1979–1980)
* Esa-Pekka Salonen (1980–1981)
* Markus Castrén (1982–1983)
* Olli Koskelin (1983–1984)
* Olli Pohjola (1984–1985)
* Juhani Nuorvala (1985–1986)
* Kimmo Hakola, Jyrki Linjama, Veli-Matti Puumala (1986–1987)
* Veli-Matti Puumala (1987–1988)
* Hannu Pohjannoro (1987–1991)

* Markus Fagerudd (1991–1992)
* Jovanka Trbojević (1992–1993)
* Seppo Pohjola (1993–1994)
* Juha T. Koskinen (1994–1995)
* Johan Tallgren (1995–1996)
* Lotta Wennäkoski (1996–1998)
* Perttu Haapanen (1998–2000)
* Lauri Kilpiö (2000–2003)
* Ville Raasakka (2004–2006)
* Maija Hynninen (2006–2008)

* Markku Klami (2008–2011)
* Matei Gheorghiu (2011–2015)
* Niilo Tarnanen (2015–2018)
* Janne Kivistö (2018–2020)
* Finn Shields (2020–2021)
* Robert Ruohola (2021–2022)
* Leevi Räsänen (2022–2023)
* Mathias Waenerberg (2023–2024)
* Pauli Uusitalo (2024–)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Korvat auki -yhdistyksen nykyiset kotisivut.
* Korvat auki -aktiivijäsenten blogikirjoituksia Amfion-verkkojulkaisussa.
* Sininen laulu, osa 11: Kosketuspintoja todellisuuteen 1972–1982. Korvat auki -yhdistys. Yleisradio. 
* Korvat auki -nostalgiasivut. (Arkistoitu Internet Archiveen 28.9.2007.)
*
CEN

**CEN**, ( tai ) on yksityinen voittoa tavoittelematon järjestö, jonka päätehtävinä on edistää eurooppalaista standardisointia.

EEC ja EFTA-maiden standardisointijärjestöt perustivat CEN:n vuonna 1961. Järjestön kansalliset jäsenet tuottavat yhteistyössä vapaaehtoisia eurooppalaisia *EN-standardeja*. CENin vastuualueeseen kuuluvat elektroniikkaa (Cenelec) ja tietoliikennettä (ETSI) lukuun ottamatta kaikki standardit.

CENiin kuuluvat tällä hetkellä Alankomaat, Belgia, Bulgaria, Espanja, Islanti, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Kypros, Latvia, Liettua, Luxemburg, Pohjois-Makedonia, Malta, Norja, Puola, Portugali, Ranska, Romania, Ruotsi, Slovakia, Saksa, Slovenia, Suomi, Sveitsi, Tšekki, Tanska, Turkki, Unkari, Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta. Suomea CENissä edustaa Suomen Standardisoimisliitto SFS. CENin standardit vahvistetaan Suomessa SFS-EN-standardeiksi. 

Kansainvälisen standardoimisjärjestön ISO:n kanssa CEN on tehnyt Wienin sopimuksen.

## Muutamia EN-standardeja

### EN 1 - 9999
* EN 1: Nestemäiset öljyuunit, joissa on höyrystyspolttimia
* EN 2: Paloluokitus
* EN 3: Kannettavat sammuttimet
* EN 71: Lelujen turvallisuus
* EN 81: Hissien turvallisuus
* EN 115: Liukuportaiden ja liikkuvien käytävien turvallisuus
* EN 166: Henkilökohtainen silmäsuojaus. tekniset tiedot
* EN 206:  Betoni. Määrittely, ominaisuudet, valmistus ja vaatimustenmukaisuus
* EN 1177: Iskuja vaimentavien leikkikenttien pinta. Turvallisuusvaatimukset ja testimenetelmät
* EN 1325-1: Arvohallinnan sanasto, arvon arviointi ja toiminnallinen analyysi
* EN 1337: Rakennelaakerit
* EN 1399: Joustavat lattiat. Palaneen ja palaneen savukkeen kestävyyden määrittäminen
* EN 1990…1999: Eurokoodit
* EN 2366:2019: Ilmailu- ja avaruussarja - Levyt ja liuskat - Lämpökestävät seokset - Kylmävalssatut - Paksuus ≤ 3 mm - Mitat

### EN 10000 - 39999
* EN 10002: Metallimateriaalit - vetokokeet
* EN 13000: Nosturi - Autonosturi
* EN 13670: Betonirakenteiden toteuttaminen

### EN 40000 - 69999
* EN 45004: Yleiset kriteerit tarkastustoimintaa suorittavien erityyppisten laitosten toiminnalle (Peruutettu ja korvattu standardilla EN ISO/IEC 17020)
* EN 45020: Standardointi ja siihen liittyvät toiminnot - Yleinen sanasto
* EN 60065: Audio-, video- ja vastaavat elektroniset laitteet - Turvallisuusvaatimukset.
* EN 60073: Merkkivalolaitteiden ja toimilaitteiden koodaus lisävärillä ja -välineillä;
* EN 60447: Ihmisen ja koneen käyttöliittymä: toimintaperiaatteet;
* EN 60950-1: Tietotekniikkalaitteet - Turvallisuus - Osa 1: Yleiset vaatimukset

## Aiheesta muualla
* CEN kotisivut
Avanti! (orkesteri)

**Avanti!** () on suomalainen kamariorkesteri, joka perustettiin Esa-Pekka Salosen, Olli Pohjolan ja Jukka-Pekka Sarasteen aloitteesta vuonna 1983. Orkesterin kokoonpano vaihtelee jousikvartetin ja sinfoniaorkesterin välillä tilanteesta riippuen, lähtökohtana on itse musiikki eikä orkesterin kokoonpano. Avanti! syntyi tarpeesta korkealaatuiseen yhteismusisointiin innostuneiden ja taitavien muusikoiden kesken, sekä tietoisuudesta siitä, että suuri osa nykymusiikista ja muusta harvoin kuullusta ohjelmistosta saattaisi muutoin jäädä soittamatta.

Avantin taiteellisena johtajana aloitti syyskuussa 2024 pianisti Joonas Ahonen. Sopimus on kolmivuotinen ja se sisältää option kahteen lisävuoteen. 

Orkesteri on esiintynyt ulkomailla muun muassa Salzburgin, Edinburghin ja Lockenhausin musiikkijuhlilla.

Avanti on tehnyt yhteistyötä tanssiryhmä Tero Saarinen Companyn kanssa, koreografi Tero Saarisen George Crumbin *Valaan ääniä* -sävellykseen perustuvassa teoksessa *Vox Balaenae* (2011).  

Avantin toiminnanjohtajana on toiminut elokuusta 2017 alkaen Annika Mustonen. Aiempia toiminnanjohtajia ovat muun muassa Maati Rehor sekä hänen edeltäjänsä Maija Kylkilahti. 

Orkesterin toimintaa hallinnoi Pro Avanti! ry. Vuonna 2018 selvisi, että aiempi Avanti! ry oli saanut orkesterin ylläpitoa varten opetus- ja kulttuuriministeriöltä 20 vuoden ajan valtionosuutta enemmän kuin olisi kuulunut. Ministeriö vaati yhdistystä palauttamaan liikaa maksetusta tuesta puoli miljoonaa euroa. Toiminta siirrettiin uudelle yhdistykselle, jolle ministeriö alkoi maksaa valtionosuutta. Vanha Avanti! ry muutti nimensä Salmisaaren kamariorkesteri ry:ksi ja hakeutui konkurssiin vuonna 2020. 

## Suvisoitto
Vuodesta 1986 orkesteri on järjestänyt Porvoossa Suvisoitto-festivaalia. Ensimmäisen kolmipäiväisen festivaalin organisoivat professori Ilkka Oramo, Esa-Pekka Salonen ja Jukka-Pekka Saraste. Nimensä festivaali sai Usko Meriläisen sävellyksestä.

Suvisoiton musiikillinen aikahaarukka ulottuu barokista kantaesityksiin. Kokoonpanot voivat vaihdella konserttiohjelmassa yhdestä soittajasta 70:ään ja genret klassisesta musiikista tangoon. Suvisoitolla on ollut keskeinen rooli uusien tulkintaperinteiden ja musiikin esitystapojen välittäjänä.

Suvisoiton ohjelmaa kutsutaan vuosittain suunnittelemaan yksi tai useampi taiteellinen suunnittelija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Avantin kotisivut
* Ylen Elävä arkisto: HumppAvanti!
Espanja talviolympialaisissa 2006

**[[Espanja]]** osallistui **[[Talviolympialaiset 2006|Torinon talviolympialaisiin 2006]]** 16 urheilijan voimin. Joukkueen edustaja kisojen avajaisissa oli alppihiihtäjä María José Rienda.

## Joukkue
### [[Alppihiihto 2006 talviolympialaisissa|Alppihiihto]]
Andrea Casanovas
* Naisten alppiyhdistetty
: 1. pujottelulasku – luovutti ennen kilpailua
* Naisten syöksylasku
: Finaali – 2.06,73 (38. sija)
Leyre Morlans
* Naisten syöksylasku
: Finaali – keskeytti
* Naisten supersuurpujottelu
: Finaali – 1.38,53 (49. sija)
María José Rienda
* Naisten suurpujottelu
: 1. lasku – 1.02,28
: 2. lasku – 1.09,85
: Yhteisaika – 2.12,13 (13. sija)
* Naisten supersuurpujottelu
: Finaali –  1.36,03 (37. sija)
Carolina Ruiz Castillo
* Naisten alppiyhdistetty
: 1. pujottelulasku – 41,74
: 2. pujottelulasku – 46,47
: Syöksylasku – 1.32,72
: Yhteisaika – 3.00,93 (25. sija)
* Naisten syöksylasku
: Finaali – 2.01,09 (30. sija)
* Naisten suurpujottelu
: 1. lasku – 1.03,18
: 2. lasku – 1.10,36
: Yhteisaika – 2.13,54 (20. sija)
* Naisten supersuurpujottelu
: Finaali – 1.35,20 (30. sija)

### [[Ampumahiihto 2006 talviolympialaisissa|Ampumahiihto]]
Luis Alberto Hernando
* Miesten 10 km – 32.26,0 (84. sija)
* Miesten 20 km – 1.06.54,4 (81. sija)

### [[Freestyle-hiihto 2006 talviolympialaisissa|Freestyle-hiihto]]
Nuria Montané
* Naisten kumpareet
: Karsintakierros – 11,76 pistettä (ei selvinnyt jatkoon)

### [[Lumilautailu 2006 talviolympialaisissa|Lumilautailu]]
Jordi Font
* Miesten lumilautakrossi
: 1. karsintakierros – 1.22,35
: 2. karsintakierros – 1.21,18
: Kahdeksasosafinaali, 2. erä – 2. sija
: Neljännesfinaali, 1. erä – 2. sija
: Semifinaali, 1. erä – 2. sija
: Finaali – 4. sija
Ibón Idigoras
* Miesten lumilautakrossi
: 1. karsintakierros – 1.23,80
: 2. karsintakierros – 1.23,56 (ei selvinnyt jatkoon)
Iker Fernández
* Miesten lumikouru
: 1. karsintakierros – 27,0 pistettä
: 2. karsintakierros – 27,0 pistettä (ei selvinnyt jatkoon)
Queralt Castellet
* Naisten lumikouru
: 1. karsintakierros – 20,5 pistettä
: 2. karsintakierros – 18,3 pistettä (ei selvinnyt jatkoon)
Clara Villoslada
* Naisten lumikouru
: 1. karsintakierros – 10,3 pistettä
: 2. karsintakierros – 11,4 pistettä (ei selvinnyt jatkoon)

### [[Pohjoismaiset hiihtolajit 2006 talviolympialaisissa|Pohjoismaiset hiihtolajit]]
Laia Aubert Torrents
* Naisten 10 km perinteinen – 33.29,4 (64. sija)
* Naisten 15 km takaa-ajo (7,5 km perinteinen + 7,5 km vapaa) – 50.41,3 (61. sija)
Juan Jesús Gutiérrez
* Miesten 50 km vapaa, yhteislähtö – 2.06.43,3 (22. sija)
Laura Orgue
* Naisten 10 km perinteinen – 33.18,6 (63. sija)
* Naisten 15 km takaa-ajo (7,5 km perinteinen + 7,5 km vapaa) – 51.16,5 (63. sija)
Diego Ruiz
* Miesten 15 km perinteinen – 41.37,9 (47. sija)
* Miesten 30 km takaa-ajo (15 km perinteinen + 15 km vapaa) – 1.24.05,5 (55. sija)
* Miesten 50 km vapaa, yhteislähtö – 2.06.51,6 (23. sija)
Vicenç Vilarrubla
* Miesten 15 km perinteinen – 43.47,2 (66. sija)
* Miesten 30 km takaa-ajo (15 km perinteinen + 15 km vapaa) – 1.19.39,8 (32. sija)
* Miesten 50 km vapaa, yhteislähtö – 2.09.03,1 (42. sija)

## Aiheesta muualla
*Espanjan olympiakomitean Torino 2006 -sivusto
Dracula – vanha vampyyri

**Dracula – vanha vampyyri** () on Tod Browningin ohjaama kauhuelokuva vuodelta 1931. Garrett Fortin käsikirjoitus perustuu Bram Stoker romaaniin *[[Dracula (romaani)|Dracula]]* (1897) sekä Hamilton Deanen ja John L. Balderstonin romaanin pohjalta kirjoittamaan näytelmään (1927). Karpaateille sijoittuva elokuvan alkuosa seuraa enemmän Stokerin romaania, kun taas Englantiin sijoittuvat kohtaukset seuraavat näytelmää.

Draculaa esitti Bela Lugosi, joka oli näytellyt saman roolin myös näytelmäsovituksessa. Lugosin Dracula on ollut esikuvina lukuisille myöhemmille Draculan esittäjille.

## Rooleissa

## Tuotanto
Elokuvan leikkauksessa on mahdollisesti tapahtunut virhe, sillä useassa kohdassa on näkyvillä pöytälampun edessä valosuojaksi asetettu pahvi. Monet tosin uskovat pahvin olleen tarkoituksellinen, sillä elokuvan käsikirjoituksessa mainitaan ohimennen ”lampun varjostimesta”, joka saattaa viitata pahviin.

## Sovitukset
### Espanjankielinen rinnakkaisversio (1931)
Elokuvasta kuvattiin samanaikaisesti myös espanjankielinen versio *Drácula* (1931). Kun Browning oli saanut englanninkieliset kohtaukset kuvattua päivällä, George Melford ja Enrique Tovar Avalos kuvasivat öisin samoissa lavasteissa espanjankielistä versiota.  Sen pääosissa olivat:

### Muut Universalin Dracula-elokuvat

## Myöhempi arvostus

*Dracula – vanha vampyyri* valittiin vuonna 2000 Yhdysvaltojen kongressin kirjaston National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia. *[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat sen vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Lähteet
* 
* 
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 

* Glödstaf, Kari: Dracula (1931). *Filmgoer* 2002. (arvostelu)
Per Nørgård

**Per Nørgård** (13. heinäkuuta 1932 Gentofte – 28. toukokuuta 2025) oli tanskalainen säveltäjä. Hän aloitti musiikinopintonsa Kööpenhaminassa Vagn Holmboen johdolla ja jatkoi niitä myöhemmin Pariisissa opettajanaan Nadia Boulanger. Nørgård sai erityisesti uransa alkuvaiheissa vaikutteita Vagn Holmboelta, Carl Nielseniltä ja Jean Sibeliukselta. Myöhemmin sveitsiläinen taiteilija Adolf Wölfli toimi inspiraation lähteenä monille Nørgårdin teoksille. 

Nørgårdin tuotantoon kuului muun muassa kuusi oopperaa, kaksi balettia, kahdeksan sinfoniaa ja konserttoja. Hän julkaisi myös useita musiikkiin liittyviä kirjoituksia.

Per Nørgårdille myönnettiin Wihurin kansainvälisten palkintojen rahaston Sibelius-palkinto vuonna 2006. Oopperasta *Gilgamesh* Nørgård sai Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon vuonna 1974.

## Lähteet
Xian Xinghai

**Xian Xinghai** (13. kesäkuuta 1905 – 30. lokakuuta 1945) oli kiinalainen säveltäjä. 

Xian Xinghai syntyi Macaossa vuonna 1905. Hän aloitti klarinetinsoiton vuonna 1918. Myöhemmin hän opiskeli myös pianon- ja viulunsoittoa. Vuonna 1929 Xian Xinghai siirtyi Pariisiin. Vuodesta 1931 lähtien hän opiskeli Pariisin konservatoriossa sävellystä Vincent d’Indyn ja Paul Dukasin johdolla. Xian Xinghai palasi Kiinaan vuonna 1935. Vuonna 1940 hän kuitenkin muutti Neuvostoliittoon, jossa hän kuoli tuberkuloosiin vuonna 1945. 

Xian Xinghai sävelsi yli kolmesataa teosta. Niihin kuuluu muun muassa *[[Keltainenjoki]]* -kantaatti.
Karhu 1

**Karhu 1** oli Karhumäen veljesten ensimmäinen omatekoinen ja yksi koko Suomen ensimmäisistä omatekoisista lentokoneista. Kone rakennettiin 1920-luvun puolessa välissä alkaen syksystä 1924 omassa verstaassa saksalaisen lentokonerakennekirjan pohjalta.

Kone oli yksipaikkainen, puinen ylätaso ja se oli varsin matala. Sitä on pidetty lähinnä moottoroituna liitokoneena. Siipi oli vapaastikantava, sillä ainoastaan yksi tuki yhdisti kummankin siiven laskutelineeseen. Kone oli kokonaan käsityötä, esimerkiksi vaneri oli hiottu millimetrin verran ohuemmaksi. Runko oli tehty haapavanerista ja se oli poikkileikkaukseltaan munan muotoinen. Siivet oli rakennettu pääsalon ja apusalon varaan. Koneessa  ei ollut lainkaan siivekkeitä, vaan siiven jättöreunat taipuivat tarpeen mukaan ohjaussauvaa liikuttamalla. Siipikangas oli vernissamaalilla maalattua liimasiveltyä sertinkiä. Kone oli suunniteltu pelkästään talvikäyttöön, joten se oli vain suksilla varustettu. Potkuri oli itsesuunniteltu. Ensimmäinen noin neljän hevosvoiman venemoottori ei jaksanut nostaa konetta ilmaan edes auratulta jäältä, vaikka lähtöpaikalla oli torni, josta putoava paino kiihdytti koneen lentoonlähtöä. Vasta kevättalvella 1926 suoritettu lento parannetulla Harley-Davidsonin HD 24 FE -moottorilla toi tulosta 25. maaliskuuta 1926.

Karhu 1 -koneella suoritettiin useita kymmeniä lentoja. Suurimmat ongelmat olivat moottorin heikkotehoisuus ja itsesuunniteltu potkuri. Kone ei loppujen lopuksi täyttänyt Karhumäen veljesten asettamia vaatimuksia ja veljekset ryhtyivät suunnittelemaan parempaa lentokonetta. Karhu 1 luovutettiin syksyllä 1926 Keljon lentokerholle.

## Katso myös
* Karhu 2
* Karhu 3
* Tiira

## Lähteet
* 
*
Blaž Arnič

**Blaž Arnič** (31. tammikuuta 1901 Luče &ndash; 1. helmikuuta 1970 Ljubljana) oli slovenialainen säveltäjä ja urkuri. 

Arnič siirtyi 19-vuotiaana Ljubljanaan, missä hän aloitti musiikkiopintonsa. Myöhemmin hän opiskeli musiikkia myös Wienissä. Säveltäjän tuotantoon kuuluu muun muassa yhdeksän sinfoniaa, sinfonisia runoelmia ja kantaatti.

## Aiheesta muualla
*Tietoa Blaž Arničista
Marianne Alopaeus

**Marianne Alopaeus** (o.s. **[[Rosenbröijer]]**; 9. lokakuuta 1918 Tammisaari – 10. marraskuuta 2014 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, joka muutti Ruotsiin 1973. Hänen esikoisromaaninsa oli *Lähtö* (*Uppbrott*, 1945), joka käsitteli naisen itsenäisyyttä. Hänen tunnetuin teoksensa on vuonna 1965 ilmestynyt *[[Pimeyden ydin]]* (*Mörkrets kärna*), jossa on voimakkaita vaikutteita Simone de Beauvoirin eksistentialistisesta tyylistä. Ruotsalaisuutta ja Ruotsin valtiota ruotinut keskustelukirja *Ruotsin pauloissa* (*Drabbad av Sverige*) vuodelta 1983 puhuttaa Ruotsissa edelleen. Teos oli ehdokkaana Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi.

Tuva Korsström toteaa, että Alopaeus on monelle 1960-luvun kulttikirjailija, yhden kirjan kirjailija, "tai ehkä hän on kahden kirjan kirjailija niille, jotka yhä muistavat 80-luvulla teoksen *Ruotsin pauloissa* ympärillä käydyn polemiikin". Kritiikki suhtautui kuitenkin myönteisesti jo hänen esikoisromaaniinsa *Lähtö*, ja teos sai ruotsalaisen *[[Svenska Dagbladet]]in* kulttuuripalkinnon 1946.

Hän käänsi Eeva Joenpeltoa ruotsiksi.

## Tunnustuksia
Alopaeus sai useita merkittäviä palkintoja sekä Suomessa että Ruotsissa.
* Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinto: 1945
* Valtion kirjallisuuspalkinto: 1966
* Längmanin palkinto: 1960
* Kiitos kirjasta -mitali: 1967
* Kaarlen palkinto: 1973
* Alf Henrikson -palkinto: 1988

## Yksityiselämä
Alopaeuksen ensimmäinen puoliso oli vuodesta 1940 Karl-Gustaf Alopaeus. Avioliitosta syntyi kaksi lasta; puolisot erosivat vuonna 1963. Vuonna 1974 Alopaeus avioitui tuomari ja kirjailija Jan Gehlinin (1922–2010) kanssa. Paitsi Suomessa ja Ruotsissa Alopaeus asui myös Ranskassa ja Yhdysvalloissa. 

Marianne Alopaeus asui Ruotsissa vuoteen 2014 saakka. Viikkoa ennen kuolemaa hänet siirrettiin omasta pyynnöstä ”kotiin” Suomeen, ja hän kuoli Helsingissä Eiran sairaalassa 10. päivänä marraskuuta 2014.

## Teoksia
* *Lähtö* (*Uppbrott*), 1945 
* *Eikä uni pääty* (*Dröm utan slut*), 1950 
* *Utanför*, 1953 
* *Jäähyväiset elokuussa* (*Avsked i Augusti*), 1959 
* *[[Pimeyden ydin]]* (*Mörkrets kärna*), 1965 
* *Rajankäyntiä* (*Betraktelser kring en gräns*), 1971, esseekokoelma 
* *Ruotsin pauloissa* (*Drabbad av Sverige*), 1983, esseekokoelma

## Lähteet
* Korsström, Tuva: *Från Lexå till Glitterscenen.* Schildts & Söderströms, 2013. 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* 
* Mazzarella, Merete: "Marianne Alopaeus: Kvinna eller mänska", *Från Fredrika Runeberg till Märta Tikkanen*, 1985.
* Söderling, Trygve: *Drag på parnassen: två sextiotalsstudier.* 2008.

## Aiheesta muualla
* Marianne Alopaeuksen muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
*
Sananlasku

**Sananlaskut** ovat lyhyitä, usein vertauskuvalliseen muotoon puettuja mietelauseita ja elämänohjeita, jotka leviävät suullisesti kansan keskuudessa. Sananlasku on usein muodoltaan rytmikäs ja sisällöltään kuvaannollinen.

Valtaosa sananlaskujen luojista on tuntemattomia, koska sananlaskut edustavat kansanperinnettä. Sananlaskun vastine kirjallisuudessa on aforismi.

Sananlaskuissa korostetaan yleensä perinteisiä hyveitä, kuten oikeudenmukaisuutta, maltillisuutta, rehellisyyttä ja järkeä.

## Tunnettuja sananlaskuja
* Aika parantaa haavat.
* Ei kahta ilman kolmatta.
* Ei luutonta lihaa, ei päätöntä kalaa.
* Ei nimi miestä pahenna, ellei mies nimeä.
* Ei oppi ojaan kaada.
* Ei savua ilman tulta.
* Itku pitkästä ilosta.
* Joka kuuseen kurkottaa se katajaan kapsahtaa.
* Kätketyllä kullalla ei ole hintaa.
* Ei auta itkut markkinoilla.
* Minkä taakseen jättää, sen edestään löytää.
* Niin makaa kuin petaa.
* Niin metsä vastaa kuin sinne huudetaan.
* Oma maa mansikka, muu maa mustikka.
* Omena päivässä pitää lääkärin loitolla.
* Oppia ikä kaikki.
* Parempi pyy pivossa kuin kymmenen oksalla.
* Pata kattilaa soimaa, musta kylki kummallakin.
* Rohkea rokan syö.
* Se koira älähtää, johon kalikka kalahtaa.
* Se parhaiten nauraa, joka viimeksi nauraa.
* Sitä kuusta kuuleminen, jonka juurella asunto.
* Tyhjä säkki ei pystyssä pysy.
* Yksi hullu kysyy enemmän kuin kymmenen viisasta ehtii vastata.
* Yksi mätä omena pilaa koko korin.

## Katso myös

* Lentävä lause
* Aforismi
* Matti Kuusi

## Lähteet
* 
* 
* 
* Koskimies, A. V.: *Kokoelma Suomen kansan sanalaskuja* (1906)
* Raamatun Sananlaskujen kirja
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Suomalaisia sananlaskuja Wikisitaateissa
* Wiki-projektien laajin suomalaisten sananlaskujen luettelo löytyy Eesti-Wikisitaateista (Soome vanasõnad), myös Ingeri, Kymenlaakso, Päris-Soome ja Uusimaa vanasõnad
* Matti Kuusi (M6) kansainvälinen sananlaskutietokanta
Vltava

[
{
  "type": "ExternalData",
  "service": "geoline",
  "ids": "Q131574",
  "properties": {
      "stroke": "#00BFFF",
      "stroke-width": 3, 
    "stroke-opacity": 1 }
}
]

**Vltava**  () on Elben () sivujoki ja Tšekin pisin joki. Se alkaa Böhmerwaldilta ja virtaa muun muassa Prahan läpi.

Vltava tulvi elokuussa 2002 runsaasti. Tulvissa kuoli useita ihmisiä ja syntyi valtavia tuhoja.

Tšekkiläissäveltäjä Bedřich Smetana omisti joelle tunnetuimman osan sävelrunoelmastaan *[[Má vlast]]* (*Isänmaani*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mesías Maiguashca

**Mesías Maiguashca** (s. 24. joulukuuta 1938, Quito) on ecuadorilainen säveltäjä. Hän syntyi ja aloitti pianonsoiton ja sävellyksen opiskelunsa Quitossa. Myöhemmin hän jatkoi opintojaan New Yorkissa ja Buenos Airesissa. Säveltäjä on asunut vuodesta 1965 lähtien Saksassa. Hän on erikoistunut elektroniseen musiikin.
Askøy

**Askøy** on kunta ja saari Norjassa. Se sijaitsee Midhordlandin seutukunnassa, Vestlandin läänissä. Varsinaiseen kuntaan kuuluu Askøyn lisäksi eräitä muita saaria. Vuoden 2022 alussa kunnassa oli 29&nbsp;816 asukasta.

Kunnan pinta-ala on noin 100 km². Kunnan asukasluku on yksi Norjan nopeimmin kasvavia. Kunnan kasvu alkoi 1992, kun saareen rakennettiin 1&nbsp;057 metriä pitkä silta Norjan toiseksi suurimmasta kaupungista Bergenistä. Kunnan hallinnollinen keskus on Kleppestø, josta ajaa autolla Bergeniin noin 20 minuutissa.

Heinäkuussa 2019 tuhannet asukkaat Askøyssä sairastuivat ja kymmeniä joutui sairaalahoitoon saastuneen hanaveden vuoksi. Vedestä havaittiin kampylobakteereja. Bakteerin epäiltiin aiheuttaneen kaksi kuolemaa.

## Tunnettuja henkilöitä
* Olaf Hillestad (1923–1974), pappi ja virsirunoilija
* Ingrid Espelid Hovig (1924–2018), kotitalousopettaja, televisiokokki ja keittokirjailija
* Konrad Nordahl (1897–1975), ammattiyhdistysjohtaja
* Eyvind Skeie (s. 1947), pappi, kirjailija ja virsirunoilija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mohammed Mourhit

**Mohammed Mourhit** (s. 10. lokakuuta 1970 Khouribga, Marokko) on belgialainen kestävyysjuoksija.

Mourhit voitti maastojuoksun maailmanmestaruuden pitkällä matkalla 2000 Vilamourassa ja 2001 Oostendessa. Vuoden 1999 yleisurheilun MM-kisoissa Sevillassa hän oli 5&nbsp;000 metrillä kolmas ja vuoden 2001 sisäratojen MM-kisoissa Lissabonissa 3&nbsp;000 metrillä toinen.

Mourhit sai Belgian kansalaisuuden avioliiton myötä vuonna 1997. Hän oli kilpailukiellossa kesäkuusta 2002 kesäkuuhun 2004 kiellettyjen lääkeaineiden käytön takia. Hän on 164 senttimetriä pitkä ja painaa 55 kilogrammaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sandro Mazzola

**Alessandro (Sandro) Mazzola** (s. 8. marraskuuta 1942 Torino, Italia) on italialainen jalkapalloilija.

Mazzola edusti koko uransa ajan milanolaista Interiä. Hän pelasi ensi kerran Serie A:ssa ottelussa Juventusta vastaan 10. kesäkuuta 1961. Inter hävisi ottelun 9-1. Hän voitti seurajoukkueurallaan neljä kertaa Italian mestaruuden, eli Serie A:n, vuosina 1963, 1965, 1966 ja 1971. Vuosina 1964 ja 1965 hän voitti lisäksi Euroopan Cupin ja Inter-Continental Cupin. Kaudella 1964/65 Mazzola oli myös liigan maalikuningas. Yhteensä hän teki Interissä 116 pääsarjamaalia.

Italian maajoukkueessa Mazzola pelasi 70 ottelua, joissa hän teki 22 maalia. Hän pelasi ensi kerran maajoukkueessa 12. toukokuuta 1963 ottelussa Brasiliaa vastaan vain 20-vuotiaana. Mazzola edusti Italiaa kolmissa MM-kisoissa, 1966, 1970 ja 1974. Maajoukkueessa hänen paras saavutuksensa oli vuoden 1968 EM-kisojen voitto.

Myös Mazzolan isä Valentino oli kuuluisa jalkapalloilija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tietoja Mazzolasta  
* Mazzolan tilastoja
Planet Hollywood Resort & Casino

**Planet Hollywood Resort & Casino** on Hollywood-teeman mukaan rakennettu ja sisustettu hotelli ja kasino Las Vegasissa. Se sijaitsee kuuluisan Las Vegas Stripin varrella. Planet Hollywood avattiin vuonna 1963 nimellä Aladdin Casino & Resort, ja nykyään siellä on 2&nbsp;567 huonetta, pelikasino, teatteri ja 44&nbsp;000 neliömetrin ostoskeskus nimeltä Miracle Mile Shops.
Bellagio (hotelli)

**Bellagio** on Clarkin piirikunnassa, Nevadassa, Las Vegas Stripin varrella sijaitseva hotelli ja kasino. Sen omistaa MGM Resorts International. Bellagio on varsin uusi hotelli: se avattiin vuonna 1998.

Bellagion suunnitteluun vaikutti Italian Comojärven rannalla sijaitseva Bellagion kunta. Bellagio on kuuluisa eleganssistaan, ja se on yksi näyttävimpiä hotelleja ja kasinoita maailmassa. Yksi suosituimmista nähtävyyksistä on hotellin edessä oleva yli kolmen hehtaarin kokoinen tekojärvi ja järvelle rakennettu vesisuihkujärjestelmä. Bellagion sisätiloissa on Dale Chihulyn *Fiori di Como*, yli 2&nbsp;000 käsin puhallettua lasikukkasteosta, jotka on ripustettu hotellin aulan kattoon.

Bellagion tilalla oli aikaisemmin tunnettu Dunes-hotelli. Steve Wynnin omistama Mirage Resorts Inc. osti Dunesin, purki sen ja rakennutti tilalle Bellagion. Bellagion ovat suunnitelleet Marnell Corrao Associates ja Jon Jerde.

Bellagiolla on ollut useita elokuvarooleja (mm. elokuvassa *[[Ocean’s Eleven – korkeat panokset|Ocean’s Eleven]]*), ja se toimii kotipaikkana Cirque du Soleil’n kuuluisalle produktiolle *O.*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bellagion viralliset kotisivut
ZIS-5

**ZIS-5** () -kuorma-auto oli Neuvostoliiton tärkein kuljetusajoneuvo toisessa maailmansodassa. ZIS-5 perustuu yhdysvaltalaiseen Autocar-kuorma-autoon. Vuonna 1931 neljä kuorma-autoa laitettiin kokeeseen, jossa testattiin ajoneuvojen kestävyyttä ja luotettavuutta: kuorma-autot purettiin osiksi ja jokainen osa tutkittiin tarkasti. Uusi kuorma-auto, ZIS-5, todettiin erittäin kestäväksi. ZIS-5 kulki huonoimmallakin polttoainelaadulla ja kesti huoltajien laiminlyöntiäkin. Myöhemmin ZIS-5:stä tehtiin monia muunnoksia. Auto varustettiin esimerkiksi ”Stalinin urkuina” tunnetulla BM-13-raketinheitinjärjestelmällä.

ZIS-5 oli ensimmäinen Neuvostoliiton ulkomaille myymä automalli; vuonna 1934 sata autoa myytiin Turkkiin.

## Tekniset tiedot
* Paino (tyhjänä): 3&nbsp;100&nbsp;kg
* Pituus: 6,06&nbsp;m
* Leveys: 2,235&nbsp;m
* Korkeus: 2,16&nbsp;m
* Akseliväli: 3,81&nbsp;m
* Nopeus enimmäiskuormalla: 60&nbsp;km/h
* Polttoaineen kulutus / 100&nbsp;km: 32&nbsp;l
 
## Aiheesta muualla
*www.battlefield.ru
*www.autogallery.org.ru
Curtis Davies

**Curtis Davies** (s. 15. maaliskuuta 1985 Lontoossa, Englannissa) on englantilainen jalkapalloilija, joka pelaa keskuspuolustajana Hull Cityssä.

Davies aloitti ammattilaisuransa Lutonissa vuonna 2003. Elokuussa 2005 hän siirtyi Valioliigan West Bromwichiin kolmen miljoonan punnan siirtosummalla. Tammikuusta 2011 kevääseen 2014 hän pelasi Birmingham Cityn joukkueessa. Davies debytoi Englannin alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa 28. helmikuuta 2006 ottelussa Norjaa vastaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Player profile (avfc.co.uk)
Taksikuljetus

**Taksikuljetus Oy** oli vuonna 1954 perustettu helsinkiläinen taksi- ja linja-autoliikennettä harjoittava yritys. Sen päätoimipaikka sijaitsi Malmilla. Linjaliikennettä yhtiöllä oli eri puolilla pääkaupunkiseutua. Yhtiö liikennöi lähinnä matkustajamääriltään tavallista hiljaisempia linjoja, joita ajetaan yleensä pikkubusseilla. Taksikuljetus Oy:n työntekijämäärä oli vuonna 2024 75 ja liikevaihto noin 5,4&nbsp;miljoonaa&nbsp;euroa.

Huhtikuussa 2025 työeläkevakuutusyhtiö Varma jätti Taksikuljetus Oy:tä koskevan konkurssihakemuksen Helsingin käräjäoikeuteen. Toukokuussa 2025 Taksikuljetus Oy jätti yrityssaneeraushakemuksen Helsingin käräjäoikeuteen. Helsingin käräjäoikeus asetti Taksikuljetus Oy:n konkurssiin 28.7.2025.

Yhtiön perustaja Reino Virtanen sai taksiluvan vuonna 1944, ja Taksikuljetus Oy perustettiin heinäkuussa 1954. Kaksi vuotta myöhemmin yrityksen toiminta laajeni liikuntarajoitteisten kuljetuksiin. Aloite tähän tuli Helsingin kaupungilta, jolla oli vammaiskuljetusten tarve mutta ei ratkaisua ongelmaan. Ensimmäiset invataksit rakennettiin pakettiautoista, joihin asennettiin sivuoven kohdalle vanerilevy pyörätuolin nostamista varten. Kun vammaisten huoltolaitoksia ja erityiskouluja perustettiin eri puolille pääkaupunkiseutua, Taksikuljetus sai hoidettavikseen niiden kuljetukset. Vuonna 1995 Taksikuljetuksella oli 37 linja-autoa, joista osa täysikokoisia, sekä 13 henkilöauto- ja tilatakseja. Autoista invavarusteisia oli 16.

Taksikuljetus laajensi yritystoimintaansa autokoulualalle vuonna 1964 ostaessaan Autokoulu Risteys Oy:n. Vuonna 1969 yhtiön tytäryhtiöksi perustettiin matkatoimisto TK-Tours. Vuonna 1984 Taksikuljetus osti Linjaliikenne P.-O. Grönberg Oy:n. Vuonna 1995 yhtiön toimitusjohtajana toimi Reino Virtasen poika Kalevi Virtanen, yhtiössä oli 60 työntekijää ja sen liikevaihto oli 13,5 miljoonaa markkaa. Vuodesta 2010 Taksikuljetuksen toimitusjohtajana työskenteli Kalevi Virtasen poika Hannu Virtanen. Yrityksen perustaja Reino Virtanen kuoli vuonna 2012.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Taksikuljetus Oy
Tomaž Svete

**Tomaž Svete** (s. 29. tammikuuta 1956, Ljubljana) on slovenialainen säveltäjä ja kapellimestari. 

Svete syntyi Ljubljanassa ja aloitti siellä musiikinopintonsa. Myöhemmin hän opiskeli sävellystä Wienissä Friedrich Cerhan johdolla. Sveten tuotantoon kuuluu muun muassa oopperoita.
Raimundo Orsi

**Raimundo Bibiani "Mumo" Orsi** (2. joulukuuta 1901 Avellaneda, Argentiina – 6. huhtikuuta 1986 Santiago de Chile, Chile) oli jalkapalloilija, joka edusti uransa aikana sekä Argentiinaa että Italiaa maajoukkuetasolla.

Orsi aloitti uransa Independienten joukkueessa vuonna 1920. Vuonna 1928 hän siirtyi Italiaan, Juventuksen riveihin. Siellä hän saavutti suurimmat seuratason voittonsa, kirkkaimpina viisi peräkkäistä Serie A:n voittoa vuosina 1931–1935. Hän jätti Italian heti viidennen mestaruuden jälkeen ja edusti vielä muutamia eteläamerikkalaisseuroja, joista tunnetuimpia ovat hänen kasvattajaseuransa Independiente, Peñarol ja Flamengo.

Maajoukkuetasolla Orsi debytoi 10. elokuuta 1924 ottelussa Argentiina – Uruguay. Seuraavien 12 vuoden aikana hän pelasi Argentiinan paidassa 13 maaottelua, joissa teki kolme maalia. Vuosina 1929–1935, jotka hän pelasi Italiassa, hän edusti Argentiinan sijaan Italian maajoukkuetta, mikä olisi nykysääntöjen mukaan täysin mahdotonta. Italian joukkueessa Orsi pelasi 35 ottelua ja teki niissä 13 maalia. Tämän jälkeen hän pelasi vielä joitakin otteluita Argentiinaa edustaen.

Maajoukkueuralla hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1934 Italian paidassa ja olympiakultaa 1928 Argentiinan joukkueessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Raimundo Orsi Kansainvälinen olympiakomitea.
Marij Kogoj

**Marij Kogoj** (20. syyskuuta 1892 Trieste – 25. helmikuuta 1956 Ljubljana) oli slovenialainen säveltäjä. Hän opiskeli sävellystä muun muassa Wienissä Franz Schrekerin johdolla. Kogoj sävelsi uransa aikana muun muassa pianokappaleita, sinfonista musiikkia sekä sloveeninkielisen oopperan *Črne maske*, joka sai ensiesityksensä Ljubljanassa vuonna 1929.

## Aiheesta muualla
Marek Jankulovski

**Marek Jankulovski** (s. 9. toukokuuta 1977 Ostrava, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitalinkki. Hän pelasi pitkään Italiassa Napolin, Udinesen ja Milanin joukkueissa.

Jankulovski pelasi vuosina 1994—2000 Banik Ostravassa, 2000—2002 Napolissa ja 2002—2005 Udinesessa ennen siirtymistään Milaniin. Jankulovski kuului Tšekin maajoukkueen vakiopelaajiin ja pelasi joukkueessa sekä vuoden 2000 että 2004 EM-turnauksessa. Hän pelasi maajoukkueessa myös Saksan MM-kisoissa 2006. Kaikkiaan hän pelasi 78 maaottelua ja teki niissä 11 maalia.

## Lähteet
Alojz Ajdič

**Alojz Ajdič** (s. 6. syyskuuta 1939 Fojnica) on slovenialainen säveltäjä.

Ajdič syntyi Fojnicassa, Bosnia-Hertsegovinassa, lähellä Sarajevoa. Hän siirtyi toisen maailmansodan aikana vanhempineen Kroatiaan ja sittemmin Sloveniaan. Ajdič opiskeli Ljubljanassa klarinetinsoittoa ja valmistui vuonna 1968. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa sinfonioita ja kantaatti. Ajdič asuu tällä hetkellä Kranjissa.
Karvion kanava

**Karvion kanava** on yksisulkuinen kanava Pohjois-Karjalassa Heinävedellä Karvion kylässä. Kanava yhdistää Kermajärven Karvionjärveen. Karvionjärveltä on yhteys Suvasveteen, jota pääsee Kuopioon asti. 

Kanava on 300 metriä pitkä, rakennettu 1895–1896, ja se on Heinäveden vanhin kanava. Kanavassa menee varsinkin kesäaikaan paljon laivoja, ja on Heinäveden reitin vilkkaimpia kanavia. Kanavan vierestä menee Karvionkoski, joka on suosittu kalastuskoski. Kanavan ja kosken ympärillä on Karvion kylän keskus, jossa on palveluja, vierassatama ja Karvio Camping-retkeilyalue. 

Kanavaan mahtuvat 31,2 metrin pituiset, 7,1 metrin levyiset ja 1,8 metrin syvyydessä kulkevat laivat. Kanavan ja kosken yli kulkevan valtatie 23:n sillan alituskorkeus on 11 metriä. Pudotuskorkeutta kanavalla on 1,8 metriä.

## Rakentaminen
Talvella 1892 alettiin perata Suvasveden ja Kermajärven välistä kulkuväylää Kärängänvirran ja Rusinvirran kautta Varisveteen ja siitä Karvioon. Kuitenkin huomattiin väylän olevan paikoin liian kapea, alle 30 jalkaa. Näin päätettiin tehdä esitys väylän oikaisemisesta.

Karvionkosken viereen oli seuraavaksi rakennettava kanava, joka ratkaisi kuljetuspulmat Heinävedeltä Kuopioon. Kanavan rakennustyöt aloitettiin 1895 heinäkuun alussa. 31. elokuuta 1896 kanava oli sulkuportteineen valmis ja kanavahenkilökunnan asunnot valmiita. Rakentaminen maksoi kunnalle 120&nbsp;206 markkaa. Sulku avattiin liikenteelle 10.9.1896. 

Kanavalle tuli pituutta 175 metriä, pohjaleveydeksi 9 metriä. Sen sululle tuli pituutta 35,5 metriä, syvyyttä 2,1 metriä ja leveyttä 7,5 metriä. Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään puurakenteisia salpausportteja tyhjennys- ja täyttöluukuilla. Tekniikaltaan ne ovat nykyään sähkömekaanisia. 

Kanava on osa historiallista, kansallismaisemaksi valittua Heinäveden reittiä. Heinäveden reitti on yksi Suomen suosituimmista venereiteistä.

Kanava on nykyään itsepalvelusulku, eikä siellä ole enää omaa miehitystä. Kanavan etävalvonta suoritetaan läheiseltä Varistaipaleen kanavalta. Heinäveden reitin sekä Varistaipaleen ja Taivallahden kanavien käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana Arctia Meritaito Oy.

## Kuvia

Tiedosto:Heinävesi-map canals 4.png|Karvion kanava
Tiedosto:Heinävesi-map Karvio.jpg|Karvio Heinäveden kartalla


## Lähteet

## Aiheesta muualla
ZiL

**ZiL** (ЗиЛ) eli **<u>Z</u>avod <u>i</u>meni I. A. <u>L</u>ihatšova** (Завод имени И. А. Лихачёва), suom. **I. A. Lihatšovin mukaan nimetty tehdas** on suuri venäläinen kuorma-autojen ja raskaiden ajoneuvojen valmistaja. Yhtiö on valmistanut panssaroituja autoja useimmille neuvostojohtajille, samoin kuin myös käsityönä tehtyjä limousiinejä ja korkealaatuisia luksusautoja pienissä määrissä, enimmäkseen Venäjän hallitukselle. ZiLin henkilöautot vastaavat hinnoiltaan Maybachin ja Rolls-Roycen tuotteita, mutta ovat suhteellisen tuntemattomia entisen Neuvostoliiton ulkopuolella ja niitä valmistetaan vuosittain vain tusinan verran.

*Avtomobilnoje Moskovskoje Obštšestvo* (AMO) perustettiin 1916. Ensimmäinen kuorma-auto tuli tuotantoon 1924. Vuonna 1931 tehtaan nimeksi tuli **1. J. V. Stalinin mukaan nimetty valtion automobiilitehdas** (1-й государственный автомобильный завод имени И. В. Сталина) eli ZiS (ЗиС). Tehdasta vuosina 1926–1939 ja 1940–1950 johtanut Ivan Aleksejevitš Lihatšov kuoli vuonna 1956, jolloin tehdas päätettiin nimetä uudelleen hänen mukaansa. Uudeksi nimeksi tuli *Zavod imeni I. A. Lihatšova* eli ZiL.

Neuvostojohtajien suosiossa olleen Zil-loistoautojen tuotannon uudelleenaloittamista on harkittu Venäjällä. Moskovan kaiku -radioaseman mukaan presidentti Dmitri Medvedev on antanut määräyksen tutkia, voitaisiinko edustusautoiksi hankkia Zilejä.

## Mallit
### Limusiinit

* ZIS-101 (1936)
* ZIS-110 (1942)
* ZIS-115
* ZIL-111 (1958)
* ZIL-114
* ZIL-117
* ZIL-4104
* ZIL-41047
* ZIL-4112R

### Kuorma-autot

* AMO-F-15 (1924)
* AMO-3 (1931)
* ZIS-5, ZIS-6 (1934)
* ZIS-22, ZIS-42 (1941?)
* ZIS-128
* ZIS-150 (1947)
* ZIS-151 (1948)
* ZIL-164 (1957)
* ZIL-157 (1958)
* ZIL-130 (1964)
* ZIL-131 (1967)
* ZIL-133 (1975)
* ZIL-5301 "Bytšok" (1992)
* ZIL-6404 (1996)
* ZIL-6309 (1999)
* ZIL-6409 (1999)
* ZIL-433180 (2003)
* ZIL-432930 (2003)
* ZIL-4327 (2004?)
* ZIL-4334 (2004)

### Bussit
* ZIS-8
* ZIS-16 (1941?)
* ZIS-154
* ZIS-155
* ZIS-127 (1955)
* ZIL-158 (1957)
* ZIL-118 "Junost" (1967)
* ZIL-119 
* ZIL-3250 (1998)

## Urheilu- ja kilpailuautot
* ZIS-101 Sport (1939)
* ZIS-112/4 (1958)
* ZIL-112 Sports  (1960-62)
* ZIL-412 S (1962)

### Muut
* ZIL-135 (kahdeksanpyöräinen sotilasajoneuvo, jota käytettiin ohjusalustana)
* ZIS-152 (panssaroitu henkilönkuljetusajoneuvo)
* ZIS-458 (amfibinen ajoneuvo)
* ZIL-4906 (amfibinen ajoneuvo)
* ZIL-41047 (limusiini)
* ZIL-41041

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ZIL:n virallinen kotisivu   
* ZIL:n historia 
* [Autosovietin lista](http://digilander.libero.it/cuoccimix/ENGLISH-automotorusse9-G(Zil).htm)
Willemstad

**Willemstad** on Alankomaiden kuningaskuntaan kuuluvan Curaçaon autonomisen alueen pääkaupunki. Se oli aikaisemmin myös lokakuussa 2010 hajotetun Alankomaiden Antillien pääkaupunki. Sen väkiluku on 135&nbsp;000. Kaupungin jakaa kahteen osaan: Pundaan ja Otrobandaan, jotka erottaa St. Annan lahti, joka muodostaa luonnonsataman nimeltä Schottegat.

Pundan perustivat 1634 hollantilaiset, jotka valtasivat saaren espanjalaisilta. Nimi oli alun perin *De Punt*. Otrobanda perustettiin 1707. Sen nimi tulee papiamentun sanoista *otro banda*, toisella puolella. Pundan ja Otrobandan yhdistää ponttonisilta. Willemstadin keskus on Otrobandan puolella. Kaupungissa on runsaasti siirtomaa-ajan arkkitehtuuria, ja sen eurooppalaisen tyylin vuoksi sitä pidetään koko Länsi-Intian eurooppalaistyylisimpänä. Kaupungin keskusta on UNESCOn maailmanperintökohde.

Kaupunki on matkailukohde ja sitä palvelee Haton kansainvälinen lentoasema.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Milan Baroš

**Milan Baroš** (s. 28. lokakuuta 1981 Vigantice, Tšekkoslovakia) on tšekkiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi Tšekin maajoukkueessa 93 maaottelua ja teki niissä 41 maalia. Seuratasolla hän on pelannut muun muassa Englannissa Liverpoolin, Aston Villan ja Portsmouthin joukkueissa sekä Turkissa Galatasarayn ja Antalyasporin joukkueissa.

## Ura
Baroš aloitti uransa Baník Ostravassa. Hyvät esitykset kotimaan kentillä herättivät kiinnostusta ulkomailla ja kesällä 2002 Liverpool FC hankki hyökkääjän 3,2 miljoonan punnan siirtosummalla. Peliaika seurassa oli vaihtelevaa eivätkä peliesitykset vastanneet sitä, mitä hän oli esittänyt Tšekin maajoukkueessa kesän 2004 EM-kilpailuissa, missä hän oli turnauksen paras maalintekijä viidellä osumallaan. Liverpoolissa Baroš voitti vuonna 2005 Mestarien liigan ja 2003 Liigacupin. Baroš kärsi myös pahasta loukkaantumisesta, joka piti hänet sivussa pitkään kaudella 2003–2004. Hän siirtyi elokuussa 2005 Aston Villaan 6,5 miljoonalla punnalla. 

Barošin seurajoukkueura eteni repaleisena, peliaikaa tuli niukasti eikä hyökkääjä onnistunut lunastamaan maalinteko-odotuksia uusissa seuroissaan. Hän edusti Lyonia ja Portsmouthia, kunnes siirtyi kesällä 2008 Turkin Superliigaan Galatasarayn joukkueeseen. Debyyttikausi 2008–2009 oli Barošin uran paras, kun hän tehtaili 20 maalia ja voitti liigan maalikuninkuuden. Paha loukkaantuminen syksyllä 2009 pilasi Barošin hyvin alkaneen kauden ja hän oli pitkään sivussa pelikentiltä. Sittemmin peliaika jäi vähäiseksi ja helmikuussa 2013 hän siirtyi FK Baník Ostravaan.

Syksyllä 2014 Baroš teki paluun pelikentille Baník Ostravassa. Kauden jälkeen hän siirtyi FK Mladá Boleslaviin kaksivuotisella sopimuksella.

Baroš valittiin Tšekin maajoukkueeseen Saksan MM-kilpailuihin 2006, mutta loukkaantumisen vuoksi hän pystyi pelaamaan ainoastaan yhdessä ottelussa.

## Saavutukset

*Englannin Liigacup: 2003
*Mestarien liiga: 2005

## Lähteet

*Milan Baroš Transfermarkt-sivustolla 
*Milan Baroš National Football Teams -sivustolla 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Milan Barošin virallinen sivusto 
* Milan Baroš Football Database -sivustolla
Matarenki

**Matarenki** (, ) on Ruotsin Ylitornion kunnan keskustaajama. Taajama sijaitsee Ruotsin ja Suomen rajan tuntumassa Tornionjoen länsirannalla. Suomen puolella on Aavasaksan kylä; Suomen Ylitornion keskustaajama on noin 5 km etelämpänä. Taajaman väkiluku on 1&nbsp;965, ja sen pinta-ala on 268&nbsp;hehtaaria.

Taajama sijaitsee Tornionjokilaaksossa Särkivaaran ja Isovaaran välisellä alueella, tien 98 sekä tien 99 risteyskohdassa. 

## Tunnettuja matarenkilaisia
* Gerda Antti, kirjailija
* Markus Fagervall, taiteilija
* Lars Gulliksson, muusikko, saksofonisti
* Johan Harju, jääkiekkoilija
* Daniel Henriksson, jääkiekkoilija
* Linus Omark, jääkiekkoilija

## Väestönkehitys

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vanhoja kuvia Matarengistä 
* Matarengin webcam
Amadeo Roldán

**Amadeo Roldán** (12. kesäkuuta 1900 Pariisi – 7. maaliskuuta 1939 Havanna) oli säveltäjä ja viulisti, joka syntyi Ranskassa kuubalaiseen perheeseen. Hän opiskeli Euroopassa. Roldán käytti useissa teoksissaan afrokuubalaisia lyömäsoittimia. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa baletti *La Rebambaramba* sekä *Ritmicás* -sarja.
Gjumri

**Gjumri** tai **Kumairi** (, , ) on kaupunki Širakin maakunnassa Armeniassa lähellä Turkin rajaa. Kaupungin nimi oli **Aleksandropol** 1840–1924, sitten **Leninakan** 1924–1990. Väkiluku oli 121&nbsp;976 (väestönlaskenta 2011), mikä tekee siitä Armenian toiseksi suurimman kaupungin.

Kaupungissa on Venäjän Armeniassa olevien sotajoukkojen päämaja. Sotilastukikohdan vuokrasopimus on voimassa vuoteen 2044 asti.  

## Maantiede
Gjumri sijaitsee 126 kilometriä Armenian pääkaupungista Jerevanista pohjoiseen Shirakin tasangon keskiosassa. Sen korkeus on noin 1 500 metriä merenpinnan yläpuolella.

## Historia
Gjumrin paikalla on muinaisten kreikkalaisten kaupunki 400-luvulla eaa., mutta se ei ollut jatkuvasti asutettuna. Venäläiset rakensivat sinne linnoituksen vuonna 1837.

Linnoituksen ympärille kasvanut kaupunki nimettiin 1840 Aleksandropoliksi Venäjän keisari Nikolai I:n puolison Aleksandra Fjodorovnan mukaan. Se oli tärkeä Venäjän sotilastukikohta Kaukasiassa. Venäjän-Turkin sotien aikana sinne pakeni armeeneja Osmanien valtakunnasta. Nykyisestä Armenian pääkaupunki Jerevanista tuli tärkeämpi vasta itsenäistä Armenian tasavaltaa 1918 ja Armenian neuvostotasavaltaa 1920 perustettaessa. Vuonna 1924 kaupunki nimettiin uudelleen Leninakaniksi Leninin kuoleman muistoksi. Se oli neuvostotasavallan tärkeä teollisuuskeskus.

Vuonna 1988 maanjäristys tuhosi suuren osan kaupunkia ja tappoi 24&nbsp;000 asukasta.

## Liikenne
Gjumri on merkittävä rautateiden risteyspaikkakunta Armeniassa. Sinne saapuu Georgian Tbilisistä Armenian länsiosien läpi kulkeva päärata Tbilisi–Armenian raja–Ajrum–Gjumri(risteysasema)–Armavir–Masis (risteysasema). Gjumrista erkanee länteen, Turkin puolelle (Kars–...) johtava ratayhteys sekä pistorata kaakkoon Maralikiin. Kaupungissa on myös lentoasema.

## Tunnettuja gjumrilaisia
Serkukset, syntyivät entisessä Aleksandropolin kaupungissa, nykyisessä Gjumrissa.
*Mystikko ja henkinen opettaja G. I. Gurdjieff (1866-1949).
*Kuvanveistäjä Sergei Merkurov (1881-1952). 

## Gjumrin nähtävyydet

Gjumrin kaupungissa on paljon nähtävyyksia. Gjumrissa on paljon vanhoja kirkkoja, joista monia on kunnostettu. Kaupungissa on paljon patsaita muun muassa Äiti Armenian patsas. Gjumrissa on useita museoita, teattereita ja taidegallerioita. Kaupungissa on myös säilynyt muutamia historiallisia rakennuksia. 


View over Gyumri rooftops to Mount Aragats.jpg|Näkymä Aragats-vuorelle (Armenian korkein vuori, kaupungista kaakkoon).
Gyumri general view from the central square.jpg| Keskusaukio, oikealla kaupungintalo.
The Holy Saviour Church of Gyumri.jpg| Jumalanäidin katedraali.
Surb Nshan Church.jpg|Gurdjieffille omistettu kirkko.
Mother Armenia, Gyumri.JPG|Äiti Armenian patsas.
Shirak Airport (exterior).jpg|Kansainvälinen lentoasema.
Gyumri, Progress University.jpg| Progress-yliopisto Itsenäisyyden aukion laidalla.
Gyumri city stadium after renovation.jpg|Stadion.
Gyumri Dzitoghtsyan museum.jpg|Dzitoghtskan museo



## Lähteet

## Aiheesta muualla
Goran Gavrančić

**Goran Gavrančić** (, s. 2. elokuuta 1978 Belgrad) on serbialainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja.

Gavrančić aloitti uransa Belgradin Punaisen Tähden juniorijoukkueessa, mutta hänen ensimmäinen seuransa aikuistasolla oli FK Cukaricki Stankom. Hän vakuutti otteillaan valmentajalegenda Valeri Lobanovskin, joka hankki hänet Kiovan Dynamoon. Siellä Gavrančić pelasi vuosia ja oli joukkueen tärkeimpiä pelaajia. Hän teki paljon maaleja pelipaikkaansa nähden, 107 ottelussa 20 maalia.

Gavrančić kuului maansa maajoukkueen kuuluisaan puolustusnelikkoon, jonka ansiosta Serbia ja Montenegro päästi vuoden 2006 MM-kisojen karsinnoissa taakseen vain yhden maalin. Muut puolustajat ovat Ivica Dragutinović, Mladen Krstajić ja Nemanja Vidić. MM-kisoissa Gavrančić pelasi joukkueensa kaikki kolme ottelua alusta loppuun mutta ne kaikki päättyivät tappioon ja päästettyjä maalejakin oli yhteensä kymmenen.

## Lähteet
Ligne claire

**Ligne claire** (ranskaa, ’selkeä viiva’) on sarjakuvan piirrostyyli, jonka ensimmäisenä edustajana pidetään Tintin luojaa Hergéä. Termin keksi Jooste Swarte vuonna 1977. Tyylissä viiva on selkeä ja paksuudeltaan sama. Varjostusta joko ei käytetä ollenkaan tai vain hyvin vähän. Värit ovat kirkkaita. Vaikka taustat ovat realistisia, hahmot voivat olla tyyliteltyjä tai humoristisia.

Hergé piirsi aluksi yhdysvaltalaisia 1920–1930-luvun sanomalehtisarjakuvia muistuttavalla tavalla, kunnes hänen tyylinsä kehittyi toisen maailmansodan jälkeen ligne claireksi. Viivan lisäksi myös tarinoiden juonet olivat suoraviivaisen selkeitä.

Suuri osa ”Brysselin koulukuntaa” alkoi käyttää tätä tyyliä, kuten Edgar P. Jacobs, Bob De Moor, Roger Leloup ja Jacques Martin, joista monet myös tekivät töitä *[[Tintin (lehti)|Tintin]]*-lehdelle.

Ligne claire oli huipussaan 1950-luvulla, mutta sen vaikutus alkoi heiketä seuraavalla vuosikymmenellä ja monet uuden sukupolven sarjakuvantekijät pitivät sitä vanhanaikaisena. 1970-luvun lopulla ligne claire tuli kuitenkin jälleen muotiin, suurelta osin hollantilaisten piirtäjien Joost Swarten ja Theo van den Boogartin sekä ranskalaisen Jacques Tardin ansiosta.

Nykyään ligne claire on usein itseironista. Van den Boogart käyttää selkeää tyyliä vastakohtana hahmojensa moraalittomuudelle. Tardi taasen loi sillä Adèle-sarjaansa nostalgisen tunnelman, jolle juoni luo kontrastin.

Ligne claire ei ole rajoittunut ranskalaisbelgialaisiin sarjakuviin. Brittiläinen Martin Handford ja yhdysvaltalainen Geof Darrow ovat myös käyttäneet tätä tyyliä.

## Esimerkkejä ligne claire -sarjakuvista

* Hergé: *[[Tintti]]*
* Jacques Martin: *[[Alix (sarjakuva)|Alix]]*
* Bob de Moor: *[[Barelli]]*
* Edgar P. Jacobs: *[[Blake ja Mortimer]]*
* Roger Leloup: *[[Yoko Tsuno]]*