open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
GAZ

**GAZ** (, suom. *Gorkin autotehdas*) on autonvalmistaja, jonka tuotantolaitos on Gorkin autotehdas. Toisen maailmansodan jälkeen käynnistyi kohtalaisen nopeasti jo sotavuosina aloitetun suunnittelun tuloksena uuden, hyvin nykyaikaisen henkilöauton, GAZ M-20 Pobedan ja legendaarisen, 31 vuotta lähes muutoksitta tuotetun GAZ-51 -kuorma-auton valmistaminen. 

## Zim
Vuonna 1948 syntyivät ensimmäiset amerikkalaisvaikutteiset ZIM-12-mallin koesarjan autot, ja sarjatuotantoon tämä suuri automalli tuli vuonna 1950. Tavoitteena oli ollut hyödyntää mahdollisimman paljon jo tuotannossa olevia komponentteja. Kirja *Avtomobili Rossii i SSSR* kertoo, että Zimissä ja Pobedassa oli yhteisiä osia noin 50 prosenttia.

Kahdeksalle hengelle rekisteröidystä Zimistä tuli Suomessakin varsin suosittu muun muassa taksikäytössä sen jälkeen kun se oli ensiesitelty Helsingin autonäyttelyssä 1953. Zimissä oli 3,5 litran kuusisylinterinen sivuventtiilimoottori, joka kehitti 90 hevosvoimaa.

## Muita GAZ-malleja
Myös edustusauto Tšaika ja tunnettu maastoauto GAZ-69 tulevat GAZin tehtaalta Nižni Novgorodista. Osaltaan myös GAZin tekniikkaan perustuivat ensimmäiset UAZ:t. GAZ ilmoitti 8. joulukuuta 2005 lopettavansa Volga-henkilöautojen valmistuksen, joka oli alkanut vuonna 1956, keskittyäkseen vain pikkubusseihin ja kuorma-autoihin, mutta jälleenmyyjien toiveesta jatkoi tuotantoa jälleen syksyllä 2006.

GAZ-jeeppien kutsumanimi on alusta lähtien ollut "kozjol", pukki.

## Valmistetut mallit

## Katso myös
* UAZ

## Lähteet
* Esa Tuominen: Rakkaalla lapsella on monta nimeä, Venäjänaika nro 3, 2008
* L.M. Shugurov: Avtomobili Rossii i SSSR, Moskva 1993

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Commer

**Commer** oli brittiläinen ensisijaisesti kuorma- ja pakettiautojen valmistaja, joka oli liitetty Rootes-yhtymään vuonna 1934. Commerin pienimmät Commer Cob -pakettiautot olivat tekniikaltaan Hillmaneja, joskin varustukseltaan karumpia kuin henkilöautot. Commerin tehdas sijaitsi Lutonin kaupungissa Englannissa.
 
Yhdysvaltalainen Chrysler Corporation otti Rootes-yhtymän haltuunsa vuonna 1967, minkä jälkeen Commer-tavara-autot muuttuivat vähitellen Dodge-merkkisiksi. Commer-nimi jäi lopullisesti pois käytöstä vuonna 1976. Vuonna 1978 Chrysler myi kaikki Euroopan toimintonsa, mukaan lukien Britannian tehtaansa, ranskalaiselle PSA-yhtymälle. Uudella omistajalla ei ollut erityisempää kiinnostusta kuorma-autoalaa kohtaan, ja niinpä tehdas siirtyi edelleen vuonna 1981 Renaultille. Viimeiset entisellä Commerin tehtaalla tehdyt, alun perin Dodgen nimellä markkinoidut kuorma-autot valmistuivat lokakuussa 1989 Renault-Dodge -nimisinä.

## Käyttö Suomessa
Autola Oy solmi maahantuontisopimuksen Commerin kanssa vuonna 1937, mutta yhtäkään Commer-autoa ei tullut Suomeen ennen toista maailmansotaa. Ensimmäiset Commer-autot saatiin Suomeen vasta sodan jälkeen vuonna 1948. Autola Oy siirtyi Wihuri-yhtymän omistukseen vuonna 1961.

Sotien jälkeisinä vuosina Commer tuli Suomessa tutuksi hyötyajoneuvoina. Commer-linja-autoja, jotka näyttävät olleen kestävämpiä kuin muut tuonaikaiset englantilaiset linja-autot, oli vuonna 1956 rekisterissä 40 kappaletta (*Bussiammattilainen 4/2007*). Vuonna 1954 Commerin moottoriksi tuli rakenteeltaan erikoinen kaksitahtinen dieselmoottori, joka sopi mataluutensa ansiosta erityisen hyvin asennettavaksi ohjaamon alle, mutta käytössä se ei kuitenkaan ollut kovin kestävä. Wihuri-yhtymän toinen tytäryhtiö Teijon Tehtaat Oy kehitti Commerin suurimpiin kuorma-automalleihin omaperäisen teliakseliston; vastaavaa rakennetta käytettiin Vanaja-autoissa ja myöhemmin myös Sisuissa. 

Henkilöautoiksi rekisteröityjä Commer-autoja oli Suomen ajoneuvorekisterissä 1960-luvun alussa noin 40 kappaletta. Henkilöautojen tuontisäännöstelyn vuoksi henkilöautomaiset pakettiautot olivat vuonna 1960 niin kysyttyjä, ettei autoja maahantuonut Wihuri Oy Autola saanut niitä tarpeeksi myyntiin. Loppuvuodesta myyntiin tuli paranneltuja 51 hevosvoiman versioita. Autoja käytettiin myös pakettiautona, mm. Helsingin Puhelinyhdistys oli niiden suurkäyttäjä. 

Commer-kuorma-autoja myytiin 1970-luvulle saakka. 

Pertti Duncker kertoo kirjassaan *Purjevene nimeltään Merivuokko* irroittaneensa itse suunnittelemansa ja toteuttamansa purjeveneen alkuperäisen apumoottorin juuri romutettavasta Commer-autosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Carlos Filipe Ximenes Belo

**Carlos Filipe Ximenes Belo** (s. 3. helmikuuta 1948 Wailacama, Itä-Timor) on katolinen piispa, joka sai vuoden 1996 Nobelin rauhanpalkinnon yhdessä José Ramos Hortan kanssa työstään Itä-Timorin konfliktin rauhanomaisen ratkaisemisen hyväksi.

Belo opiskeli Portugalissa ja Roomassa, ja palasi Itä-Timoriin vuonna 1981. Hän työskenteli opettajana, kunnes 1983 hän siirtyi kirkon virkaan ja hänet siunattiin 1988 piispaksi. Hän kirjoitti kirjeitä Portugalin presidentille, paaville ja YK:n pääsihteerille ja pyrki saamaan kansainvälistä huomiota Itä-Timorin tilanteeseen.

Itä-Timorin saatua itsenäisyytensä Belon terveys alkoi horjua, ja hän lähti Portugaliin hoidettavaksi. Häntä pyydettiin asettumaan maansa presidenttiehdokkaaksi, mutta piispa sanoi jättävänsä politiikan poliitikoille. Sen sijaan hän lähti lähetystyöhön Mosambikiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Catholic-Hierarchy.org: Bishop Carlos Filipe Ximenes Belo, S.D.B.
Markus Paatelainen

**Markus Paatelainen** (s. 23. tammikuuta 1983 Valkeakoski) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Paatelainen pelasi kauden 2004 Veikkausliigassa FC KooTeePeessä lainasopimuksella AC Allianssista. Vuonna 2005 hän siirtyi skotlantilaisseuraan Aberdeen FC ja sieltä Skotlannin 3. divisioonan seuraan Cowdenbeath FC. Hänet valittiin Skotlannin 3. divisioonan parhaaksi pelaajaksi kaudella 2005–06, joka päättyi Cowdenbeathin nousuun kakkosdivisioonaan. Tammikuussa 2007 Paatelainen teki 1,5 vuoden sopimuksen Skotlannin pääsarjan Invernessin kanssa.

Hänen isänsä Matti Paatelainen sekä veljensä Mika-Matti ”Mixu” Paatelainen ja Mikko Paatelainen ovat myös tunnettuja jalkapalloilijoita.  
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Paatelaisen tilastot Soccerbasessa
5. miinalaivue

**5. miinalaivue** (**lyh. 5. MILV, aik. 5. MiLv**) oli merivoimien operatiivinen joukkoyksikkö. Laivue kuului Suomenlahden Meripuolustusalueeseen ja sen tukikohta oli 7. ohjuslaivueen tavoin Kirkkonummen Upinniemessä. Laivueen tehtävänä oli ylläpitää miinoitus- ja miinantorjuntavalmiutta Suomenlahdella. 5. miinalaivue lakkautettiin Suomenlahden meripuolustusalueen tavoin vuoden 2015 alussa puolustusvoimauudistuksen yhteydessä.

Miinoittamisen ohella laivueen tehtäviin kuului puolustusvoimien sukeltajakoulutus, joka toimeenpantiin raivaaja- ja taistelusukeltajalinjoilla. 

## Organisaatio
Laivueeseen kuuluivat:
* Esikunta, jolla oli käytössään Syöksy-luokan komentovene *Jymy*
* Miinaviirikkö, johon kuuluivat Pansio-luokan miinalautat *Porkkala* ja *Pyhäranta*, joiden päätehtävänä on miinoittaminen merialueilla sekä joukkojen kuljetukset.
* Sukeltajakoulu (ent. Sukeltajakurssi, SukK) koulutti merivoimien erikoisjoukkoja.
* Erikoistoimintaosasto.

## Alukset
5. miinalaivueeseen kuuluneet alukset olivat:
*Miinalaiva Pohjanmaa (säilytyksessä)
* Miinalaiva Hämeenmaa
*Miinalautta Porkkala 
*Miinalautta Pyhäranta 
*YFL Jymy

## Historia ja perinteet
Suomenlahden Laivaston Miinalaivue, joskus myös Suomenlahden Miinalaivue, perustettiin 1. heinäkuuta 1994 ja sen nimi muutettiin 9. heinäkuuta 1998 Suomenlahden Meripuolustusalueen 5. miinalaivueeksi merivoimien organisaatiouudistuksen myötä. Samalla laivueeseen liitettiin Merivoimien sukeltajakurssi. Sukeltajakurssin nimi muutettiin 1.1.2007 Sukeltajakouluksi. Sukeltajakoulu kouluttaa kaikki Suomen taistelusukeltajat.

Miinalaivueen komentajana ovat 2000-luvulla palvelleet komentajat Taisto Vanhamäki ja Petri Heilanen. Sukeltajakurssin tunnettuja johtajia ovat olleet 1990-luvulla kapteeniluutnantit  Jörgen Engroos, Veli-Petteri Valkamo ja Janne Paloheimo.

5. miinalaivue vaali miinalaiva Riilahden muistoa ja vietti perinnepäiväänsä 23. elokuuta, jolloin Riilahti upposi Tiiskerin majakan kaakkoispuolella vuonna 1943.

## Lähteet
* 
* Vedenalainen veljeskunta, Merivoimien sukeltajakoulutuksen historia, Anttila-Ellonen: Koala Kustannus 2013

### Viitteet
Ensimmäinen Intian–Pakistanin sota

**Ensimmäinen Intian–Pakistanin sota** (tunnetaan myös nimellä **ensimmäinen Kashmirin sota**) käytiin 1947–1948, ja oli ensimmäinen neljästä sodasta vastikään itsenäistyneiden Intian ja Pakistanin välillä.

Kashmirissa on kolme osaa: islamilaisenemmistöinen Kashmirin laakso, hinduenemmistöinen Jammu ja buddhalainen Ladakh. Kun itsenäistyvä Intia jaettiin hindulaiseksi Intiaksi ja islamilaiseksi Pakistaniksi,  Kashmirin asema jäi epäselväksi, sillä maharadža Hari Singh ei halunnut päättää asiasta hätiköidysti. Muslimit painostivat häntä liittymään Pakistaniin, ja osoittivat mieltään. Maharadžan joukot ampuivat mielenosottajia. Islamilaiset aloittivat sissisodan jota Pakistan tuki. Hari Singh pyysi apua Intiasta. 

Tammikuussa 1948 vetosi Intia Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvostoon vaatien Pakistania vetämään heimosotilaat Kashmirista. Pakistan vastasi väittämällä, että Kashmir oli liitetty Intiaan väkivalloin. Turvallisuusneuvosto päätti perustaa YK:n Intian ja Pakistanin komission (UNCIP) maiden välisen selkkauksen lopettamiseksi. Turvallisuusneuvosto ehdotti 13. elokuuta 1948 välitöntä tulitaukoa, Intian ja Pakistanin armeijoiden vetäytymistä sekä kansanäänestystä Yhdistyneiden kansakuntien valvomana. Intian ja Pakistanin hallitukset hyväksyivät päätöslauselman. Tammikuussa 1949 UNCIP:in alaisuuteen perustettiin YK:n sotilaallinen valvontaryhmä, jonka tehtävä oli valvoa 1.1.1949 aikaansaatua aselepoa. Sen jälkeenkin Kashmirissa on ollut äänestyksiä ja uusia taisteluita liki viidenkymmenen vuoden ajan. 
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kashmir War 1947 - 49  Pakistan Army
Sipola

__NOTOC__
**Sipola** voi viitata seuraaviin:

## Paikannimenä
* Sipola, alue Kempeleen Rajakorvessa
* Sipola, kylä Siikalatvalla
* Sipolankylä, kylä Sotkamossa
* Sipolankylä, kylä Utajärvellä
* Sipolanmäki, kylä Haminassa
* Sipolanperä, kylä Lumijoella.

## Suomalaisena sukunimenä
* Aku Sipola (s. 1989), näyttelijä
* Arja Sipola (s. 1956), vuoden 1987 tangokuningatar
* Arvi Sipola (1870–1959), opettaja ja virkamies, kouluneuvos
* Hilja Sipola (*Hilja Vartiainen*, 1890–1972), opettaja ja muistelmakirjailija
* Kalevi Sipola (s. 1946), kirjailija
* Lennart Sipola (1885–1931), konsuli ja Vaasan Puuvilla Oy:n toimitusjohtaja
* Mikko Sipola (s. 1978), laulaja, The Voice of Finlandin voittaja 2012
* Oskari Sipola (s. 1984), elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
* Saku Sipola (s. 1968), toimitusjohtaja
Illinsaari

**Illinsaari** on saari ja asutusalue Iijoen suistossa Iin kuntakeskuksessa valtatien 4 itäpuolella vain muutamia kilometrejä Perämereltä ylävirtaan. Illinsaaren etelärannat ovat muotoutumassa lähiötyyliseksi omakoti- ja rivitaloalueeksi, ja alkuperäiseen rakennuskantaan kuuluvia pieniä maatiloja on sekä saaren etelä- että pohjoisrannalla. Saarella on myös kuntorata, kota, hiihtomaja sekä vuonna 2017 avattu frisbeegolfrata.

Illinsaari on eroosion ja maannousun myötä kasvanut kiinni sen länsipuolella sijaitsevaan Hietapankin saareen sekä yhdistetty ajotielläKruununsaareen, jossa sijaitsee Iin hautausmaa.

## Lähteet
Rāmen

**Rāmen** (, joskus myös 拉麺) on japanilainen, alkuperältään kiinalainen nuudeliruoka. Ruoasta on useita eri versioita, sillä sen valmistamiseen voidaan käyttää useita eri aineksia, kuten sianlihaa, merilevää, narutomakia, sipulia tai jopa maissia. Lisäksi melkein jokaisessa Japanin prefektuurissa on oma variaationsa rāmenista.

Japanissa ramen-ravintolat ovat tyypillisesti pieniä, ja useissa on käytössä automaatti, johon ruoka maksetaan. Automaatista saatu kuitti annetaan tarjoilijalle, joka tuo annoksen pöytään.

Rāmen on tärkeässä osassa Jūzō Itamin elokuvassa ''Ja sitten syödään'' (1985). 

## Aiheesta muualla

* Millaista on omistaa Ramen-ravintola Japanissa Video. 10 min 57 s.
* How Ramen Changed in America New Yorker -lehden video ramen-kultuurista Yhdysvalloissa. 8 min 29 s.
* Is It Worth It Owning a Ramen Shop in Japan? Video ramen-ravintolan kustannuksista. 12 min 34 s.
They Only Come Out at Night

**They Only Come Out at Night** on suomalaisen Lordi-yhtyeen kappale, joka julkaistiin vuonna 2006 *[[The Arockalypse]]* -albumilla. Kappaleen lauluosuuksissa vierailee myös saksalainen heavy metal -laulaja Udo Dirkschneider. *They Only Come Out at Night* julkaistiin Saksassa promosinglenä keväällä 2006. Suomessa kappale julkaistiin singlenä 11. huhtikuuta 2007 ja se on viimeinen singlejulkaisu *The Arockalypseltä*.
Singlen kansi on sama kuva kuin Verenjanon takakansi.

Singlen kakkoskappaleena on cover-versio Accept-yhtyeen kappaleesta *Midnight Mover*. Kappale on äänitetty YleX:n *Pietarinkadun Oilers Go!* -radio-ohjelmassa 5. kesäkuuta 2003.

## Kappaleet
# 
# 

## Kokoonpano
### Kappaleella "They Only Come Out at Night"
* Mr. Lordi – laulu
* Amen – kitara
* Kalma – basso
* Awa – kosketinsoittimet
* Kita – rummut

#### Vierailija
* Udo Dirkschneider – laulu

### Kappaleella "Midnight Mover"
* Mr. Lordi – laulu
* Amen – kitara
* Kalma – basso
* Enary – kosketinsoittimet
* Kita – rummut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Formula 1 -kausi 1997

**Formula 1 -kausi 1997** alkoi Australian Grand Prix'lla 9. maaliskuuta 1997. Mukana oli alun perin 12 tallia ja 24 kuljettajaa, mutta koska Lola-talli ei päässyt osallistumaan yhteenkään kilpailuun, oli kilpailuissa vain 11 tallia. Rengasvalmistajina toimivat Bridgestone ja Goodyear. Mestaruuden voitti kanadalainen Jacques Villeneuve, joka ajoi Williamsilla. Williams saavutti myös valmistajien mestaruuden. Erikoisinta Villeneuven ja Michael Schumacherin välisessä mestaruustaistelussa oli se, että he eivät ajaneet kauden aikana kertaakaan samalle palkintokorokkeelle.

Kaudeksi 1997 tuli kolme uutta tallia: Prost (joka korvasi Ligierin), Stewart ja lisäksi Lola palasi MM-sarjaan. Lola karsiutui Australian Grand Prix'n aika-ajoissa ja vetäytyi F1-sarjasta ennen Brasilian Grand Prix’ta eikä näin osallistunut yhdenkään kilpailun starttiin. Lisäksi Footwork vaihtoi nimensä Arrowsiksi.

## Lyhenteet
 Bridgestone

 Goodyear

## Tallit ja kuljettajat
Seuraavat tallit ja kuljettajat kilpailivat Formula 1 -luokan maailmanmestaruudesta kaudella 1997.

## Kauden yhteenveto
### Kilpailut

### Valmistajien lopullinen järjestys

*Kaikki, paitsi [[Minardi]]n ja [[Tyrrell Racing|Tyrrell]]in moottorit olivat V10:jä*

### Kuljettajien lopullinen järjestys

; Huomioita

## Lähteet
Taisteluosasto Neito

**Taisteluosasto Neito** eli lyhennettunä Tst.Os. Neito perustettiin IV Armeijakunnan viivytysvaiheen (30.11.-11.12.1939) jälkeen 15.12.1939 annetulla käskyllä, jossa muodostettiin JR 38 komentajan eversti Olkkosen alaisuuteen Ryhmä Jousimies. Tämä taas muodosti osasta joukoistaan nyt kyseessä olevan Tst.Os. Neidon. 

Kyseessä oli IV Armeijakunnan alueella tyypillinen tilapäisorganisaatio armeijakunnan siirtyessä vastahyökkäykseen.

## Komentaja

*Eversti Pietari Autti

## Joukot

*E/JR 39
*Krk.K/JR 39
*II/JR 36
*II/JR 39
*III/JR 39

## Taistelut Joulukuussa 1939

Taisteluosasto perustettiin 15.12.1939 tehtävänään hyökätä Mitroon seuraavana päivänä. Perustamispäivän iltana taisteluosasto aloitti etenemisensä kohti tavoitettaan.

16.12.1939 taisteluosaston joukot hyökkäsivät suunnistusvirheen vuoksi kohti Ruhtinaanmäkeä. Vihollinen kuitenkin torjui hyökkäykset ja taisteluosaston joukot vetäytyivät iltapäivän aikana Katitsanlammen alueelle.

## Lähteet
*
Ruotu

**Ruotu** () on maaseudulla etenkin 1700- ja 1800-luvuilla käytetty 2–6 talon muodostama ryhmä, jolla oli yhteinen vastuu sotamiehen tai köyhäinhoidon järjestämisessä.

Ruotsissa läänit suostuivat ruodutukseen vuoteen 1688 mennessä, Suomessa pääosin vuoteen 1696 mennessä, Pohjanmaa vasta vuonna 1733.

Ruotujakolaitos kehitettiin kansaa voimakkaasti rasittavien väenottojen tilalle Ruotsin vallan aikana. 2-6 talonpoikaistalon muodostama ryhmä kustansi ja varusti yhden sotamiehen ja antoi hänen käyttöönsä alueen maata ja kustansi sille jonkinlaisen mökin. Tätä sanottiin sotilastorpaksi. Ruotusotamiehen perhe sai elantonsa tämän torpan maasta ja kotieläimistä.

## Köyhäinhoito
Huomattiin, että myös köyhäinhoito olisi tehokasta sotalaitoksen ruotujärjestelmästä saatujen kokemusten pohjalta. Kylän köyhät ruodutettiin: jos he asuivat omillaan, heille annettiin tietty määrä elintarvikkeita. Talosta taloon kiertävälle vaivaiselle puolestaan määrättiin hoitoaika kussakin paikassa. Ruotu vastasi kustannuksista.

## Ruotujakolaitoksen loppu
Suomessa Suomen sodan jälkeen 1809 Aleksanteri I suostui säätyjen pyyntöön että Suomi armeijan asettamisen sijaan maksaisi erityistä veroa. Ruotujakoarmeija hajotettiin, mutta sen upseerit ja aliupseerit saivat kuitenkin edelleen nauttia aikaisempia palkkaetujaan vähentämättöminä. Ruotsissa ruotujakolaitoksesta luovuttiin 1901.

Krimin sodan aikana 1853–1856 ryhdyttiin taas kokoamaan ruotujoukkoja siten, että kaksi ruotua yhdessä asetti yhden sotamiehen ja samalla ne vapautuivat vakanssimaksusta. Vuonna 1857 nämä ruotupataljoonat hajotettiin.

## Muita merkityksiä
*Laivastossa ruotu on viirikköä alempi organisaatiotaso. Ruodun rakenne riippuu täysin viirikön rakenteesta, mutta yleensä siihen kuuluu kaksi tai useampi samaa tyyppiä oleva alus.
*Ruotsin sotaväessä ruotu oli pienin osasto, jossa oli 12–20 sotamiestä. Ratsuväessä ruotuun kuului 16 miestä.

## Lähteet
*  
* 

### Viitteet

## Katso myös
* Ruotujakolaitos
II/JR 39 (talvisota)

**II/JR 39** eli Jalkaväkirykmentti 39:n toinen pataljoona perustettiin YH:n julistamisen (14.10.1939) jälkeen Kuopiossa.

## Varustaminen

II/JR 39 pyrittiin varustamaan määrävahvuuksien mukaan, mutta puolustusvoimien kalustopulasta johtuen määrävahvuuksia ei materiaalin osalta saavutettu.

## Yksiköt

*Komentaja + esikunta
*Esikuntakomppania
*4.(K)/JR 39 eli JR 39:n neljäs komppania
*5./JR 39
*6./JR 39
*2.KKK/JR 39

## Komentaja(t)

*Kapteeni Mauno Palmunen 20. joulukuuta 1939 asti 
*Kapteeni Matti Helle 

## Keskittäminen

II/JR 39 keskitettiin muun rykmentin ohessa Laatokan Karjalaan Leppäsyrjän alueelle 18.-20.10.1939 välisenä aikana.

## Talvisodan taisteluista

IV Armeijakunnan taistelualueelle tyypilliseen tapaan pataljoona kuului talvisodan aikana erilaisiin tilapäisorganisaatioihin.

### Joulukuu 1939

15.12.1939 II/JR 39 liitettiin osaksi Taisteluosasto Neitoa, joka taas oli osa Ryhmä Jousimiestä. Iltayöstä taisteluosasto aloitti etenemisensä kohti hyökkäystavoitettaan Mitroa.

16.12.1939 pataljoona hyökkäsi suunnistusvirheen seurauksena alkuperäistä tavoitettaan pohjoisempana kohti Ruhtinaanmäkeä. Vihollisen voimakas torjunta pysäytti kuitenkin hyökkäyksen ja pataljoona vetäytyi muun taisteluosaston mukana Katitsanlammen alueelle.

## Rauha 13. maaliskuuta 1940

Suomen ja Neuvostoliiton välisen talvisodan taistelut taukosivat 12. maaliskuuta tehdyn Moskovan rauhan perusteella seuraavana päivänä 13. maaliskuuta klo 11. 

Pataljoona vetäytyi koko muun IV Armeijakunnan mukana uudelle valtakunnanrajalle tehdyn rauhansopimuksen mukaisesti 15. maaliskuuta klo 10 ja 25. maaliskuuta klo 20 välisenä aikana. Rauhansopimuksessa vetäytymismatkaksi oli määritelty vähintään 7 kilometriä vuorokaudessa. 

Joukkojen kotiuttamista ei aloitettu vielä tämänkään jälkeen vaan asteittain siten, että ensin lomautettiin mm. maatalousväestöä lähestyvien kevättöiden vuoksi. Aluksi ei myöskään puhuttu kotiuttamisesta vaan lomauttamisesta, jotta miesten nopea uudelleen kutsuminen palvelukseen olisi ollut mahdollista. Lomauttamiset alkoivat vanhimmista ikäluokista 15. huhtikuuta ja päättyivät pääosin kesäkuun puoleenväliin mennessä. 

## Katso myös
* III/JR 39 (talvisota)

## Lähteet
*

### Viitteet
Pirunnyrkki-sormus

**Pirunnyrkkisormus** on neljästä, kuudesta, kahdeksasta tai kahdestatoista kultaisesta tai hopeisesta sisäkkäisestä renkaasta muodostuva sormus. Suomessa 6-osainen keltakultainen pirunnyrkkisormus on suosittu erityisesti rauhanturvaajien keskuudessa ja sitä kutsutaankin usein myös nimellä ”YK-sormus”.

Sormuksen alkuperäisestä suunnittelijasta ei ole olemassa varmaa tietoa. 

Eräs syntytarina: "Arabisoturi oli kovin mieltynyt yhteen naiseensa. Mustasukkaisena miehenä hän keksi oivan valvontakeinon, koottavan sormuksen, jonka vain hän osaa koota. Niinpä taistelu- ja valloitusmatkoille lähtiessään hän pujotti oman sormuksensa naiselleen sormeen. Ovelana arabina hän ei kertonut naiselleen, että irroitettuaan sormuksen sormesta, se hajoaisi osiin. Muutaman reissun jälkeen mies sai sormuksen takaisin alkuperäisessä kunnossa. Näin mies tiesi, että nainen oli ollut uskollinen retkien aikana.Yhden pitkän matkan aikana nainen ihastui erääseen toiseen mieheen. Hän ei voinut pettää miestään sormus sormessa. Niinpä hän otti sen pois sormestaan ja sormus meni palasiksi. Nainen ei osannut kasata sitä ja niinpä nainen joutui palauttamaan sen palasina miehelleen. Tästä mies tiesi, että nainen oli ollut uskoton."

Sormuksia on valmistettu ainakin kullasta, hopeasta, tummennetusta hopeasta ja messingistä.

## Aiheesta muualla
* 4-osaisen pirunsormuksen kokoamisohje Rauhanturvaajien ylläpitämällä sivustolla.
* 4-osaisen pirunnyrkkisormuksen kokoamisohje
* [6-osaisen pirunnyrkkisormuksen kokoamisohje](http://korutukku.net/image/6-osaisen%20kasaus%20(yk-malli).pdf)
Sojuz 39

**Sojuz 39** oli miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.

Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 22. maaliskuuta 1981 ja paluu noin 8 vuorokautta myöhemmin, 30. maaliskuuta 1981. Lennon radiokutsu oli Pamir (Памир).

## Miehistö
* Vladimir Džanibekov
* Žugderdemidijn Gurragtša (Mongolia)

## Lähteet
Spy vs Spy

**Spy vs Spy** on MAD-lehdessä vuodesta 1961 julkaistu tekstitön mustavalkoinen strippisarjakuva. Siinä valkoinen ja musta vakooja kilpailevat keskenään. Sarjakuvan loi kuubalainen Antonio Prohías, joka pakeni kotimaastaan Yhdysvaltoihin vuonna 1960 Fidel Castron noustua valtaan. *Spy vs Spy* oli kylmän sodan vertauskuva ja Prohíasin kommentti aseellisen kilpavarustelun turhuudesta. Mad-lehden sarjakuvissa *Spy vs Spy* oli ainutlaatuinen siinä, että se on jatkunut alkuperäisen tekijänsä kuoleman jälkeen. Prohíasin vetäydyttyä sitä ovat jatkaneet useat piirtäjät, kuten Duck Edwing. Vuodesta 1997 alkaen sitä on piirtänyt Peter Kuper.

*Spy vs Spy* on piirretty hyvin tyylitellysti ja sen hahmot ovat pitkänokkaisia ihmismäisiä olentoja. Sarjassa esiintyy kaksi identtistä vakoojaa, musta ja valkoinen, jotka keksivät mitä mielikuvituksellisimpia keinoja toistensa päänmenoksi. Tyypillisessä stripissä toinen vakoojaa virittää toiselle tappavan ansan. Joskus ansa toimii, mutta joskus toisella vakoojalla onkin loistava vastasuunnitelma ja hän selviää voittajana. Vitsi huipentuu joko jommankumman vakoojan kuolemaan tai lievempään vastoinkäymiseen. Muutamissa harvoissa vanhoissa sarjoissa molemmat lankeavat toistensa ansoihin ja tuloksena on tasapeli. Joissakin stripeissä esiintyy myös kolmas harmaa vakooja, joka on viehättävä nainen ja onnistuu poikkeuksetta päihittämään sekä mustan että valkoisen vakoojan. Näiden strippien otsikkona on ”Spy vs. Spy vs. Spy”.

Normaalin signeerauksen ohella Prohíasilla oli tapana kirjoittaa sanat ”By Prohias” Morse-aakkosilla jokaisen stripin alkuun, ensimmäisen ruudun alapuolelle.

1970-luvun alun suomalaisessa MAD-lehdessä sarjan nimi oli *X & Y* (musta oli X ja valkoinen Y). 1980-luvulla Mad-lehden alkaessa ilmestyä uudelleen Suomessa sarjakuvaa julkaistiin aluksi nimellä *Vakoojat*, mutta myöhemmin siirryttiin käyttämään englanninkielistä nimeä.
Sojuz 40

**Sojuz 40** oli viimeinen miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento ja Saljut 6 -avaruusasemalle.

Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 14. toukokuuta 1981 ja paluu noin 8 vuorokautta myöhemmin, 22. toukokuuta 1981. Lennon radiokutsu oli Dnepr (Днепр).

## Miehistö
* Leonid Popov
* Dumitru Prunariu, Romania

## Lähteet
Joonas Sarelius

**Joonas Sarelius** (s. 2. heinäkuuta 1979 Espoo) on entinen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Nykyään Sarelius toimii Helsingin Jalkapalloklubissa Naisten ja tyttöjen urheilutoimenjohtajana.

## Peliura
Sarelius on FC Hongan kasvatti, josta hän siirtyi USA:n yliopistosarjaan Georgia State Universityyn. Suomeen palattuaan Sarelius pelasi Kakkosta Sepsi-78:ssa, FC Espoossa ja LePassa sekä Ykköstä FC Hongassa. Tämän jälkeen Sarelius siirtyi Belgiaan KSK Tongereniin ja sieltä Ranskaan Lantoniin. 

Parhaiten Sarelius tuli tunnetuksi Viikinkien pelaajana. Viikingeissä hän pelasi kaudet 2004-2009. Sarelius teki 17 maalia Ykkösen kaudella 2006 joukkueen noustessa Veikkausliigaan. Hän oli sarjan kolmanneksi paras maalintekijä ja voitti myös Veikkauspörssin 23 pisteellä. Veikkausliigakaudella 2007 Sarelius pelasi Veikkausliigan Tähdistöottelussa. Maaleja hän teki kyseisellä kaudella neljä.

Pelaamisen ohessa Sarelius toimi myös Viikinkien markkinointipäällikkönä.

## Jalkapallon parissa
Sareliuksen aktiiviura päättyi kauteen 2009. Hän on toimi pitkään Helsingin piirin 90min-lehden sekä suositun jalkapallosivuston Kymppipaikka.fi:n päätoimittaja. Sarelius kirjoitti yhdessä Tuomas Peltosen kanssa vuonna 2012 Veikkausliigan tarinat ja sankarit -kirjan. Sen ensimmäinen painos myytiin loppuun jo muutamassa viikossa. Sareliuksen Kymppipaikka-sivu palkittiin vuonna 2015 Captains´Ball -gaalassa vuoden jalkapallotoimittajana.

Vuodesta 2015 eteenpäin Sarelius on toiminut HJK:n naisten ja tyttöjen valmennuspäällikkönä, ja myöhemmin (nykyisin) urheilutoimenjohtajana. Sarelius on palkittu työstään Palloliiton naisjalkapallon edistämisestä jaettavalla Kaijan Kannulla 2019.

Sareliuksella on olut valtava rooli HJK:n naisten ja tyttöjen toiminnan kehittämisessä. Hän on tullut tunnetuksi myös siitä, että on auttanut lukuisia suomalaispelaajia siirroissa ulkomaille. HJK naiset voitti Suomen mestaruuden 2024 sekä Suomen Cupin, ja pelaa kaudella 2025 Naisten Mestarien liigassa.

Sarelius toimi myös vuodet 2019-2022 Kansallisen Liigan puheenjohtajana.

Sarelius oli ansiokkaan työnsä ansiosta myös vieraana itsenäisyyspäivän Linnan juhlissa 2024.

## Valmentajana
HJK:ssa Sarelius valmensi työn ohella HJK:n 06-syntyneiden akatemiajoukkuetta, jota on pidetty tyttöjen jalkapallossa yhtenä parhaana joukkueena.

Sarelius voitti valmentaja Suomen mestaruuden T13, T15 ikäluokissa sekä kaksi kertaa T18 ikäluokassa. Kaudella 2024 hän luotsasi HJK Akatemian Kansallisen Ykkösen mestaruuteen, mutta sääntöjen mukaan joukkue ei saanut nousta Kansalliseen Liigaan.

Sarelius palkittiin vuonna 2023 Captain´s Ball -gaalassa vuoden tyttöjen valmentajana.

## Aiheesta muualla
*Sarelius FC Viikinkien kotisivuilla 
*https://www.hs.fi/urheilu/art-2000010725175.html
*https://www.hs.fi/paivanlehti/29092019/art-2000006254691.html
*https://www.kansallinenliiga.fi/news/joonas-sarelius-ja-mariet-louhento-jatkavat-kansallisen-liigan-puheenjohtajina/

## Lähteet
Kyproksen tasavallan vaakuna

**Kyproksen tasavallan vaakuna** on kreikkalaisenemmistöisen Kyproksen tasavallan tunnus lipun ja kansallislaulun ohella. Vaakunassa on kuvattu valkoinen kesykyyhky, joka pitää nokassaan rauhan symbolia, oliivinoksaa. Vuosiluku 1960 viittaa itsenäistymisvuoteen Britanniasta. Vaakunan ensimmäinen versio toimi esikuvana suunniteltaessa Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan vaakunaa.
Sojuz 38

**Sojuz 38** oli kuudeskymmenes miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento ja kolmastoista lento Saljut 6 -avaruusasemalle.

Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 18. syyskuuta 1980 ja paluu noin 8 vuorokautta myöhemmin, 26. syyskuuta 1980. Lennon radiokutsu oli "Taimur" (Таймыр).

## Miehistö
* Juri Romanenko
* Arnaldo Méndez, Kuuba

## Lähteet
Mogadishu Avenue

**Mogadishu Avenue** on vuonna 2006 MTV3:lla esitetty draamakomediasarja. Kahdeksanosainen Jari Tervon kirjoittama sarja kuvaa syntyperäisten suomalaisten ja maahanmuuttajien kohtaamisia vuokratalossa. Tapahtumien keskiössä on Somaliasta muuttanut mies, Muhammed Turakainen, joka päättää kotoutua perusteellisesti ja ripustaa seinälleen marsalkka Mannerheimin, presidentti Kekkosen ja luottopakki Jutilan muotokuvat. Pojastaan hän alkaa kouluttaa mustaa tangokuningasta.

Rooleissa ovat muun muassa Juha Veijonen, Petri Manninen, Minna Turunen, Kari Hietalahti, Pirkka-Pekka Petelius, Mateus Tembe, Matti Leino, Jouko Puolanto, Pirjo Lonka, Maija Junno ja Kari Ketonen.

Nimensä sarja on saanut Vuosaaressa sijaitsevan Meri-Rastilan tien lempinimestä. Sarjaa kuvattiin kuitenkin Espoon Suvelassa, jonka lempinimenä on *Espoon Mogadishu*.

Ohjelman lopputekstien aikana soi kansanlaulu ”Kotimaani ompi Suomi”.

## Juoni
Ensimmäisessä jaksossa tutustutaan lähinnä Rampe Turakaiseen ja muuhun lähiön kerrostalon väkeen. Toisessa jaksossa Muhammed Turakainen yrittää tehdä pojastaan tangokuningasta. Kolmannessa jaksossa Irina Totkunen yrittää ilotytön ammattia, kyllästyttyään siivoamaan lääkärin koulutuksella ostarin vessoja. Neljännessä jaksossa Ingvar Nenonen joutuu hankkimaan venäläisen ilotytön Suomeen vierailulle tulleelle firman amerikkalaiselle johtajalle. Viides jakso kertoo Elina Vaurasteesta, joka opettaa suomea maahanmuuttajille. Kuten jakson nimi kertoo, hän haluaa oikean miehen. Kuudes jakso kertoo Aleksei Ivanovitš Beljakovista, joka on lastentarhan opettaja Vesalassa, mutta muut talon asukkaat pitävät häntä itämafian jäsenenä.

## Näyttelijät

## Jaksoluettelo

## Lähteet
Hollikyyti

**Hollikyyti** tarkoittaa historiallista henkilöiden, alkuaan etenkin virkamiesten, kuljetuspalvelua, kyytilaitosta. Nimitys tulee ruotsin sanoista *hålla*, pitää (tässä: pitää tarjolla) ja *skjuts*, kyyti.

Hollikyytijärjestelmässä merkittävien teiden varsilla oli määrävälein kestikievareita eli majataloja, jotka pitivät matkustajia varten hevosia, kuskeja ja majoitustiloja. Kyytivuoro kiersi kylän talosta toiseen, joskin siitä oli mahdollista vapautua maksamalla toinen tilalleen. Kyytien järjestely kuului nimismiehelle, vauraalle talonpojalle, joka myös isännöi kestikievaria. **Holli** oli paikallinen kyyditsemään velvoitettu henkilö.

Hollikyyti merkitsi huomattavaa rasitusta talonpojille. Kyseessä oli talonpojan kannalta *kyyditsemisvelvollisuus*, matkustavan virkamiehen näkökulmasta *vapaakyyti*, josta kyyditsijä ei saanut korvausta. Pisin sallittu odotusaika oli kaksi tuntia jatkoyhteydelle.

Vieläkin tunnettu sanonta ”kylmä kuin hollitalli” kuvaa sitä, ettei hollikyytien käyttöön tarkoitettuja tiloja, kuten talleja ja hollitupia, suinkaan rakennettu ja pidetty kunnossa mielihyvin.

Koska oli mahdollista, että useita ajureita oli samaan aikaan odottelemassa kyyditettäviä, he kokoontuivat hollituvassa. Tästä on muodostunut suomalainen kansansanonta: ”Oli kuin hollituvassa” tarkoittaen lievää epäjärjestystä. Sanonta "tänne ei tulla kuin hollitupaan" taas viittaa siihen, että hollitupaan saattoi saapua vapaasti ilman kutsua.

1600-luvulla kyytilaitosta alettiin järjestää lainsäädännön avulla: Kaarle IX määräsi vuonna 1604 virkamiehet korvaamaan käyttämänsä kyydin, mutta tämä määräys ei toiminut käytännössä. Vuonna 1642 vapaakyydit poistettiin, mutta talonpoikien maksettavaksi tuli kyytilaitoksen kustannuksia kattamaan vuodesta 1649 lähtien uusi vero, *kyytiraha*.

1690-luvulla kyytilaitos saavutti varsinaisen hollikyydin muodon: kyyditysvelvollisesta talosta oli talon koon mukaan miehen tai useammankin sekä ajoneuvojen oltava kerrallaan 3–4 päivää ”hollilla”. Tämä merkitsi sekä miesten että hevosten poissaoloa talon töistä. ”Hollilla olo” ei kuitenkaan ollut pelkästään kielteinen asia: toisilta hollimiehiltä ja matkustavaisilta kuultiin tietoja ja uutisia oman elinpiirin ulkopuolelta.

1800-luvun lopulle saakka kyytilaitos säilytti vanhat muotonsa. Kestikievarien tasoa oli kohennettu ja yhtenäistetty niin, että säätyläistenkin sopi yhä enemmän turvautua niihin yksityismajoituksen sijasta. Vuodesta 1883 lähtien tuli mahdolliseksi kunnan päättää hollikyydistä luopumisesta. Kyydityspalvelut vuokrattiin huutokaupalla vähiten pyytävän hoidettavaksi viiden vuoden jaksoina. Näin hollikyydin aikakausi vähitellen 1900-luvulle tultaessa päättyi.

## Katso myös
* Kyytilaitos Suomessa

## Lähteet
* Suomen historia, osa 2, Weilin + Göös 1985 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Anjala-Seura ry: Kievari- ja kyytilaitos 
* Hollikyytejä koskevat asiakirjat ja niiden tutkiminen
Perustusten vahvistaminen

**Perustusten vahvistaminen** on rakennustekniikassa korjausrakentamiseen liittyviä toimenpiteitä, joilla parannetaan olemassa olevan perustuksen kantavuutta (esimerkiksi puupaalujen lahoaminen) tai estetään sen haitallisia liikkeitä. 

Tyypillinen tarve perustusten vahvistamiseen syntyy kun puiset paalut ovat lahonneet ja menettäneet kantavuuttaan, tai kun puiset koheesiopaalut ovat painumassa haitallisen paljon. Pientalojen perustuksia vahvistetaan usein siitä syystä, että maanvaraisesti perustettu talo painuu pehmeän savikerroksen kokoonpuristuessa, jolloin perustuksia voidaan muuttaa paalujen tai suihkuinjektointipylväiden varaan.

Tärkeimmät perustusten vahvistusmenetelmät ovat pienpaalutus eli mikropaalutus ja suihkuinjektointi. Pienpaalu eli mikropaalu on teräspaalu, halkaisijaltaan yleensä 60&ndash;200 mm. Pienpaaluja asennetaan eri menetelmillä, kuten lyömällä, puristamalla tai poraamalla. Vanhan perustuksen ja uusien paalujen välille rakennetaan yleensä ns. kuormansiirtorakenne, joka välittää kuormat esimerkiksi seinältä uusille paaluille. Kuormansiirtorakenne voidaan toteuttaa siten, että ylärakenne ei saa lainkaan lisäpainumaa tai siten, että ylärakenne voi painua vielä uusien paalujen kimmoisen kokoonpuristumisen verran, yleensä muutamia millimetrejä.

## Aiheesta muualla
* http://www.ismicropiles.org
International Fusion Materials Irradiation Facility

**International Fusion Material Irradiation Facility** eli **IFMIF** on suunnitteilla oleva kansainvälinen tutkimuslaitos, jossa voitaisiin testata fuusioreaktoriin soveltuvia materiaaleja. Tutkimusohjelmaan osallistuvat Japani, Euroopan unioni, Yhdysvallat sekä Venäjä ja sitä hallinnoi Kansainvälinen energiajärjestö. Tutkimuksissa käytetään hiukkaskiihdyttimiä luomaan neutroneita joilla on sama energia (noin 14 MeV) kuin fuusioreaktorissa ja erittäin suuri neutronivuo. Kohdistamalla tämä vuo tutkittavaan materiaaliin pystytään jäljittelemään olosuhteita, joihin fuusioreaktorin seinämä
tulee joutumaan.

IFMIF:n rakentamista valmistellaan, mutta rakentamispäätöstä ei ole vielä tehty.
Rakentamispäätöksen tultua kestää noin 10 vuotta ennen kuin laitos on valmis.
Hanke liittyy ITER-hankeeseen sikäli että molemmat edistävät
kaupallisen fuusiovoiman mahdollistumista. IFMIF:in antama tieto 
siitä miten materiaalit kestävät pitkäaikaista  14 MeV:in neutronisäteilyä,
on välttämätöntä jotta kaupallinen voimalaitos kyetään rakentamaan
pitkäaikaista käyttöä varten.

IFMIF on osa EURATOM:in ja Japanin välistä Broader Approach -sopimusta, jolla on tarkoitus edistää ITER:iä ja etyisesti sen seuraajaa DEMO:a.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* IFMIF: kotisivu
Moottoritorpedovene

**Moottoritorpedovene** on pieni ja nopea torpedoin varustettu sota-alus. Se oli pituudeltaan noin 15–30 metriä ja nopeus oli 30–50 solmua (56–93 km/h). Aseistuksena oli 2–4 torpedoa kiinteissä torpedoputkissa ja useita konekivääreitä tai keveitä pikatykkejä.

## Historia

Moottoritorpedoveneiden kehitys alkoi moottoriveneiden ja torpedoiden kehityksestä. Euroopassa järjestettiin 1900-luvun alussa moottoriveneille kilpailuita, joiden ansiosta veneiden kehitys eteni nopeasti. Saksan keisarikunnan laivasto tilasi 1907 Daimler-Benziltä kymmenen 200 hevosvoiman moottoria, jotka oli tarkoitus sijoittaa jokipartiointiin soveltuviin aluksiin.

Ensimmäisessä maailmansodassa pääasiassa Italian ja Britannian laivastoilla oli moottoritorpedoveneitä. Keskusvalloilla ei vastaavaa kehitystä ollut, vaan ne keskittyivät moottoritorpedoveneuhan torjuntaan. Vuonna 1916 perustettiin ensimmäinen brittiläinen moottoritorpedoveneyksikkö, jonka avulla oli tarkoitus hyökätä Osteendeen ja Zeebrüggeen. Ensimmäiset kolme tilatuista 12 rannikkomoottoriveneestä  toimitettiin huhtikuussa 1916 laivastolle. Alukset olivat 12 metriä pitkiä ja niiden voimanlähteenä oli 250 hevosvoiman moottori, mikä mahdollisti 33 solmun huippunopeuden ja 250 kilometrin toimintamatkan. Alusten aseistuksena oli 457 millimetrin torpedo ja kaksi kaksipiippuista 7,7 millimetrin Lewis-pikakivääriä. Marraskuussa 1918 laivastolla oli käytössään 83 näiden kaltaista alusta.

Sociéta Veneziani Automobili Navali (SVAN) kehitti Italian kuninkaalliselle laivastolle moottoritorpedoveneen , joka oli suunniteltu sukellusveneidentorjuntaan. Näillä veneillä laivasto teki useita menestykkeitä hyökkäyksiä Itävalta-Unkarin laivaston aluksia vastaan.

Tammikuussa 1917 valmistui Saksan laivaston ensimmäinen moottoritorpedovene , joita valmistui kaikkiaan kuusi. Bensiinimoottoreiden turvallisuusongelmien vuoksi Lürssen keskittyi suunnittelemaan turvallisempaa dieselmoottoria, mikä kuitenkin keskeytyi sodan päättyessä. Rauhanehtojen rajoitukset mahdollistivat pienten alusten kehityksen, jolloin työ jatkui.

Saksan laivasto kehitti 1930-luvulla S-veneet, jotka oli varustettu dieselmoottoreilla. Ne hallitsivat Englannin kanaalia toisen maailmansodan alkuvuodet, kunnes Britannian kuninkaallinen laivasto sai Fairmile-veneiden dieselmoottorit luotettaviksi. Aiemmat pienet, vaneriset, bensiinimoottoreilla varustetut veneet eivät pärjänneet nopeudessa ja meriominaisuuksissa saksalaisille. Moottoritorpedoveneet pysyivät käyttökelpoisina 1940-loppuun.

Alusten nopeuden kasvu poisti torpedoveneiden nopeusedun suurempiin aluksiin nähden. Vielä suurempi muutos oli lentokoneiden laajeneva käyttö merimaaleja vastaan, jolloin moottoritorpedoveneet olivat itse maaleina ennen kuin edes ehtivät nähdä omia kohteitaan. Alustyyppi ei hävinnyt kokonaan, vaan laivastoilla on moottoritorpedoveneiden kokoisia merimaaliohjuksin varustettuja ohjusveneitä.

## Lähde
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Historynet.com: Naval Weaponry: Italy's MAS Torpedo Boats 
* Moottoritorpedovene tulevaisuuden rannikkohävittäjänä, Hakkapeliitta, 15.11.1938, nro 46, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Sojuz T-2

**Sojuz T-2** oli 58. miehitetty Neuvostoliiton Sojuz-lento Saljut 6 -avaruusasemalle.

Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 5. kesäkuuta 1980 ja paluu noin neljä vuorokautta myöhemmin, 9. kesäkuuta 1980. Lennon radiokutsu oli Jupiter (Юпитер).

## Miehistö
*Juri Malyšev
*Vladimir Aksjonov
Suomen talvisodassa saama sotasaalis

**Sotasaaliina** suomalaiset hankkivat talvisodan aikana runsaasti kipeästi kaipaamaansa kalustoa, muun muassa panssarintorjuntaan, jota ei lähtökohtaisesti oltu halukkaita luovuttamaan muiden yksiköiden tarpeisiin.

Virallisten tilastojen mukaan suomalaiset saivat talvisodan aikana sotasaaliikseen seuraavia määriä kalustoa:

*Kiväärejä 25&nbsp;248 kpl 
*Pikakiväärejä 1&nbsp;574 kpl 
*Konekiväärejä 954 kpl 
*Panssarintorjuntatykkejä 
** 37 mm:n aseita 2 kpl
** 45 mm:n aseita 123 kpl
*Kranaatinheittimiä 
** 50 mm:n aseita 31 kpl
** 82 mm:n aseita 63 kpl
*Kenttäkanuunoita 89 kpl (yleensä 76,2 mm)
*Kenttähaupitseja 35 kpl (yleensä 122 mm)
*Raskaita kenttähaupitseja 14 kpl (yleensä 152 mm)

Lisäksi osa heti käyttöön otetusta sotasaalismateriaalista tuhoutui tai katosi ja osa jopa ajautui henkilökohtaisena sotasaaliina kotialueelle, joten sotasaaliin määrä on ollut mainittuja lukuja suurempi.

Lisäksi esim. 1.Pans.K. sotapäiväkirjojen mukaan sotasaaliiksi saatiin muutamia vaurioituneita panssarivaunuja, torneja, tykinputkia, ammuksia, radioita ynnä muita tarvikkeita. Panssarivaunut lähetettiin korjattavaksi junalla muun muassa Varkauteen ja Viipuriin.

Sotasaaliin pääosa saatiin IV Armeijakunnan, Ryhmä Talvelan ja Pohjois-Suomen Ryhmän alueelta. Niin sanotut mottitaistelut tuottivat suuren osan saadusta saaliista. Esimerkiksi Ryhmä Talvelan vastahyökkäyksessä Tolvajärven–Ägläjärven taisteluissa saatiin runsas sotasaalis. Samoin Suomussalmen ja Raatteen tien taisteluissa eversti Hjalmar Siilasvuon johtamat joukot kuten 9. divisioona saivat suuren sotasaaliin.

## Laatokan Karjalan mottitaistelut

Laatokan Karjalassa IV Armeijakunnan vastahyökkäyksen seurauksena syntyi useita motteja, joiden kukistaminen liian vähäisen tykistökaluston ja panssarivaunujen puutteen vuoksi oli hankalaa ja suuria henkilöstömenetyksiä aiheuttavia.

### Luettelo Laatokan Karjalassa kukistetuista moteista

*Koposenselkä: kukistui 20. tammikuuta 1940
*Pieni-Kelivaara: kukistui 28. tammikuuta 1940
*Läntinen Lemetti (länsiosa): kukistui 2. helmikuuta 1940
*Läntinen Lemetti (loppuosa): kukistui 4. helmikuuta 1940
*Lemetin tienhaara: kukistui 8. helmikuuta 1940
*Lavajärvi: kukistui 16. helmikuuta 1940
*Rykmenttimotti: kukistui 18. helmikuuta 1940
*Konnunkylä: kukistui 21. helmikuuta 1940
*Saarijärvi: kukistui 22. helmikuuta 1940
*Itäinen Lemetti: kukistui 29. helmikuuta 1940 

## Lähteet
* 
*

### Viitteet
Craig R. Baxley

**Craig Redding Baxley** (s. lokakuussa 1949 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Baxley aloitti elokuvauransa 1970-luvulla sijaisnäyttelijänä ja myöhemmin toimi stunt-koordinaattorina. Hänen ensimmäinen elokuvaohjauksensa oli *Action Jackson - ässä hihassa* (1988). Hänen ohjaamiaan elokuvia ovat olleet muun muassa *Musta enkeli* (1990), *Syntynyt vaaralliseksi* (1991), *Tietokonemurha* (1996), *[[Pinna kireällä]]* (1997) ja *Tarkka-ampuja 2* (2002).

## Aiheesta muualla

* 
*
James Carter (aitajuoksija)

**James Carter** (s. 7. toukokuuta 1978, Baltimore) on yhdysvaltalainen 400 metrin aitajuoksija.

Carterin läpimurtokausi oli vuonna 2000, jolloin hän selviytyi Sydneyn olympialaisiin, joissa sijoittui neljänneksi ajalla 48,04. Seuraavana vuonna hän kilpaili Edmontonin MM-kisoissa, mutta karsiutui välierissä. 2002 hän voitti Yhdysvaltain mestaruuden, sijoittui kolmanneksi GP-finaalissa ja voitti yleisurheilun maailmancupin. Carter voitti 2004 Yhdysvaltain olympiakarsinnat ja juoksi Ateenan olympialaisissa neljänneksi ja myöhemmin samana vuonna  toiseksi. Hän voitti MM-hopeaa Helsingin MM-kisoissa 2005 omalla ennätyksellään 47,43. Myöhemmin samana vuonna hän oli  viides ja seuraavana vuonna  neljäs. Osakan MM-kisoissa 2007 hän oli neljäs.

## Ennätykset
* 400 metrin aitajuoksu: 47,43 (2005)

## Lähteet
Jouko Brade

**Jouko Henry Arthur Brade** (14. heinäkuuta 1929 Viipuri – 6. syyskuuta 2013 Helsinki) Helsinki oli menestynyt suomalainen pörssi- ja kiinteistösijoittaja.

Braden perheen omistama pankkiiriliike Lamy Oy toimi välittäjänä Helsingin pörssissä 1968–1990. Ryhmän toinen pankkiiriliike Helsinki Bankers oli myös muutaman vuoden välittäjänä 1980-luvulla. Yritysryhmään kuuluva Medical Investment Trust (MIT) oli jonkin aikaa pörssilistalla 1980-luvulla, samoin kiinteistösijoitusyhtiö Helsinki Investment Trust (HIT). Brade-yhtiöiden hallituksissa vaikutti muun muassa Max Jakobson. Brade toimi lääkeyhtiö Medican hallituksen puheenjohtajana sekä Huhtamäki-Yhtymän hallintoneuvoston jäsenenä.

Brade opiskeli ekonomiksi Helsingin kauppakorkeakoulussa ja täydensi opintojaan Yhdysvalloissa (1956–58) (MBA). Hänen isoveljensä Mauno Brade (1925–1986) toimi Lamy Oy:n varatoimitusjohtajana. Perinteisen pankkiiriliikkeen toiminnan ohessa he harjoittivat kiinteistöalan liiketoimintaa, rakennuttaen ja ostaen runsaasti asuinkiinteistöjä lähinnä pääkaupunkiseudulta.

Braden ja hänen yhtiöidensä kaksi tärkeintä sijoitusta olivat Orion ja Instrumentarium. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Medical Investment Trust Oy Pörssitiedon netissä
Raamatun ristiriidat

**Raamatun ristiriidoilla** tarkoitetaan samasta asiasta kertovien eri raamatunkohtien välillä olevia poikkeamia. 

Esimerkki Raamatun ristiriidasta on Juudaksen kuolema. Apostolien teoissa Juudas kuolee suistumalla alas, kun taas Matteuksen evankeliumissa hän  hirttäytyy viskattuaan hopearahat temppeliin. Kertomusten eroja on pyritty selittämään hirttoköyden katkeamisella.

## Eri suhtautumistapoja
Raamatun ristiriidoista on käyty keskustelua koko sen olemassaolon ajan. Jo 300-luvulla monet teologit pitivät Raamattua osin ristiriitaisena ja kannattivat sen vertauskuvallista tulkintaa. Varhainen Raamatun ristiriitaisuutta puoltava teos on Thomas Painen vuonna 1794 julkaistu teos *[[The Age of Reason]]*.

Jotkin juutalaisuuden ja kristinuskon suuntaukset pitävät Raamattua erehtymättömänä, kun taas toisten mielestä siinä on ristiriitoja tai muita epäselvyyksiä. Myös useimmat Raamatun virheettömyyttä kannattavat pitävät mahdollisena, että siinä on kopiointi- tai käännösvirheitä. Islaminuskon mukaan Raamattu sisältää jumalallista ilmoitusta, joka kuitenkin on osittain turmeltunut. 

Maailmalla on uskonnollisia liikkeitä, jotka perustuvat tiettyyn raamatunkäännökseen ja korostavat sen virheettömyyttä. Tunnetuin on niin sanottu King James Only -liike, joka pitää englanninkielistä Kuningas Jaakon käännöstä virheettömänä. Liikkeen kannattajista osa pitää tätä käännöstä jopa parempana kuin varhaisia kopiota alkuteksteistä.

Thomas Mannfred Carlssonin mielestä Raamatun luotettavuus niin historiallisten kuin hengellistenkin tietojen lähteenä muuttuu kyseenalaiseksi, jos Raamatussa on  ristiriitoja. Tällöin Raamattuun ja sen tarjoamaan tietoon Jumalasta tulisi suhtautua varauksellisesti. Emeritusprofessori Heikki Räisäsen mukaan myös fundamentalisti valikoi ja tulkitsee. Raamatun vaikutushistoria on niin laaja, että siihen on mahdotonta tarttua ilman minkäänlaista ennakkokäsitystä. Traditio on yleensä aina Raamatun lukemisessa mukana.

## Katso myös
* Raamatun historiallisuus

## Lähteet

## Kirjallisuutta

### Ristiriitaisuuden puolesta

* 

* 

* 

* 

### Ristiriidattomuuden puolesta

* 

* 

* 

* 

## Aiheesta muualla

### Ristiriitojen puolesta

* Thomas Mannfred Carlsson: Raamatun ristiriidat
* Paul Carlson: New Testament contradictions. Infidels.org. 
* Biblical Inconsistencies 
* Skeptic's Annotated Bible: Contradictions in the Bibl 
* The ”Holey” Bible 
* Dennis McKinsey's Biblical Errancy 
* Thomas Paine: The Age of Reason (1795) 

### Ristiriidattomuuden puolesta

* Vastine Thomas Mannfred Carlssonin raamattukritiikkiin 
* Onko Raamattu ristiriitainen - Teemaosio sivustolla www.jw.org (suomeksi)
* Biblical Inconsistencies Answered 
* Tektonics.org:in vastaus The ”Holey” Bibleen 
* Rational Christianity 
* Apologetic Press 
* Answering Islam — Vastauksia Raamatun ristiriitaväitteisiin muslimeille 
* Come Reason 
* Raamatun ristiriitojen tarkastelua 
* http://www.jw.org/fi/raamatun-opetukset/kysymyksi%C3%A4/onko-raamattu-ristiriitainen/