Hollannin fonologia

**[[Hollannin kieli|Hollannin]]** kielen fonologia on samantyyppinen kuin muiden germaaniseen kieliryhmään kuuluvien kielten, kuten friisin, englannin ja saksan.

## Konsonantit
Taulukossa on hollannin kielen konsonanttiäänteet.

### Obstruentit

* Glottaaliklusiili  äännetään sanojen sisällä vokaalialkusten tavujen eteen  :n ja :n jälkeen ja usein myös sanan alussa.
* :ää lukuun ottamatta kaikki alveolaarit ovat laminaalisia, ja voivat Belgiassa olla myös dentialveolaarisia.
*  ja  ovat täysin soinnillisia.
*  ei ole natiivi foneemi ja esiintyykin ainoastaan lainasanoissa ja :n assimiloituneena allofonina, esimerkiksi *zakdoek* .
* Pohjoisessa  ja  yhdistyvät äänteeksi, jota on kuvailtu
** Soinnittomaksi postvelaariseksi tremulanttifrikatiiviksi , joka etistyy ennen :tä :ksi;
** Soinnittomaksi postvelaariseksi  tai uvulaariseksi  frikatiiviksi.
* Etelässä  ja  ovat yleisesti velaarisia  tai postpalataalisia . Jotkin puhujat saattavat käyttää molempia ääntämistapoja riippuen edeltävän tai seuraavan takaisuudesta. Velaarista, postvelaarista ja uvulaarista ääntämystä kutsutaan nimellä *harde g* 'kova g', kun taas postpalataalinen ääntämys tunnetaan nimellä *zachte g* 'pehmeä g'. On myös ääntämys nimeltä *zwakke harde g* 'heikko vahva g', jossa  ja  ääntyvät glottaalifrikatiiveina . Tätä ääntämystä käytetään Zeelandissa ja Länsi-Flanderissa.
* Alankomaissa  voi langeta :n kanssa yhteen.
* Joissakin murteissa, kuten Amsterdamissa, myös  voi langeta yhteen :n kanssa.
* :n ja :n soinnittomina lausuvat saattavat hyperkorrektoida :n ja :n soinnittomaksi, esimerkiksi *concert*  yleisen ääntämyksen  sijaan.
* Jotkut puhujat ääntävät :n soinnittomana :na. Joissain murteissa, etenkin lounaassa, h-äänne jää kokonaan pois.
*  ja  assimiloituvat usein palataalisiksi , alveolopalataalisiksi  tai postalveolaarisiksi .
*  ääntyy ennen :tä .
* Vokaalien välissä ja :n jälkeen  ja  assimiloituvat :ksi muualla kuin painollisen tavun alussa.
* Postalveolaariset sibilantit  eivät ole natiiveja foneemeja ja esiintyvät lähinnä lainasanoissa. Ne voidaan lausua kuten assimiloidut .

### Sonorantit
* Nasaalit  assimiloituvat seuraavan äänteen mukaan:
** Molemmat ääntyvät  ennen bilabiaaleja  ja  ennen labiodentaaleja .
**  lankeaa :n kanssa yhteen ennen velaareja ; :n ääntämys taas riippuu seuraavan velaarifrikatiivin ääntämyksestä, esimerkiksi uvulaarinen  niillä puhujilla, joille  ovat uvulaarisia.
**  ääntyy  ennen :tä.
* Foneemin  ääntämys vaihtelee alueellisesti:
** Pohjoisessa  on ”kirkas” ennen vokaaleja ja ”tumma” ennen konsonantteja ja taukoja. Vokaalien välinen  on yleensä kirkas paitsi vokaalien  jälkeen. Jotkut puhujat käyttävät kuitenkin tummaa l:ää aina vokaalien välissä.
** Joissain murteissa, kuten Amsterdamissa ja Rotterdamissa,  on aina tumma. Toisaalta taas joissakin itäisissä ja belgialaisissa murteissa se on aina kirkas.
** Tumman :n ääntämys vaihtelee: pohjoisessa se on faryngalisoitu , mutta sanan lopussa monet puhujat ääntävät vahvasti faryngalisoidun vokoidin  ilman lateraalikontaktia. Belgiassa se on velarisoitu  tai postpalataalinen .
* Foneemin  ääntämys vaihtelee suuresti murteittain ja jopa murteiden sisällä.
** Historiallisesti alkuperäinen ääntämys on alveolaarinen tremulantti  tai yleisenä allofonina napausäänne .
** Keskisissä ja eteläisissä murteissa yleinen ääntämys on uvulaarinen tremulantti . Kaakossa se voi tavun lopussa ääntyä  saksan tapaan.
** Etelä-Hollannin rannikkomurteissa ääntämys on .
** Jotkin puhujat Alankomaissa, muttei Belgiassa, ääntävät foneemin tavun lopussa retrofleksinä .
* Myös foneemin ä ääntämys vaihtelee alueittain:
** Yleisin ääntämys on , joka esiintyy Keski- ja Pohjois-Alankomaissa.
** Etelä-Alankomaissa ja Belgiassa ääntämys on bilabiaalinen approksimantti .
** Surinamessa ja maahanmuuttajien puheessa yleinen ääntämys on .
* Likvidan  ja sananloppuisen konsonantin  välissä saatetaan ääntää švaa .

## Vokaalit
Hollannilla on laaja vokaalivarasto 13 tavallisella vokaalillaan ja ainakin kolmella diftongillaan. 
### Monoftongit

* Hollannin vokaalit voidaan luokitella hölliin ja tiukkoihin, pidäkkeisiin ja vapaisiin tai lyhyisiin ja pitkiin.
* Fonologisesti vokaalit  voivat olla suppeita tai puolisuppeita..
* Foneemia  on merkitty symboleilla ⟨ʏ⟩, ⟨ʉ⟩, ⟨ɵ⟩ ja ⟨œ⟩.
* :n foneeminen asema on epäselvä. Foneettisesti :n kaltainen vokaali esiintyy ennen nasaaleja :n allofonina (esim. *jong* ) ja myös joissain muissakin sanoissa, kuten *op* , joka muodostaa miltei miniparin sanan *mop*  kanssa. Tämä kaikki kuitenkin riippuu puhujasta ja maantieteellisestä vaihtelusta.
* Monille puhujille  ja  ovat sama foneemi, jonka painoton allofoni  on.
* Tiukat vokaalit  ovat pitkiä  painollisissa tavuissa ja muulloin lyhyitä .
* Standardihollannissa  on keskinen  tai etinen .
* Vierasperäiset vokaalit /iː yː uː ɛː œː ɔː ɑː/ esiintyvät ainoastaan painollisissa tavuissa, ja ne korvataan painottomissa tavuissa lähimmällä natiivilla vastineella.

### Diftongit

Hollannissa on useita diftongeja, mutta kiistatta foneemiset niistä ovat . 

* Diftongien alkupisteet ovat Belgiassa suppeampia  kuin pohjoisen . Lisäksi  ääntyy Belgiassa yleensä pyöreänä toisin kuin pohjoisessa. Diftongien  alkupisteitä on Belgiassa kuvailtu myös melko väljiksi .
* Konservatiivisessa pohjoismurteessa diftongien alkupisteet ovat puoliväljiä ja ainoastaan kaksi jälkimmäistä pyöreitä, .
* Polderinhollannissa diftongien alkupisteet ovat väljempiä: . Tämän myötä myös foneemit  ääntyvät .
* Pohjoishollannin :n alkupisteen pyöreyttä on kuvailtu heikoksi :ksi tai olemattomaksi :ksi. Laveaa varianttia esiintyy myös Leidenissa, Rotterdamissa ja paikoitellen Belgiassa.
* Foneettisesti diftongien päätepisteet ovat kardinaalivokaaleja  väljempiä ja keskisempiä, eli  tai jopa . Belgiassa päätepisteet ovat lyhyempiä kuin pohjoisessa.

Mainittujen kolmen diftongin lisäksi kaikissa murteissa esiintyvät foneettiset diftongit , jotka ovat foneemisesti konsonantti-vokaaliyhdistelmiä  tai monosyllabisia vokaalisekvenssejä .

Pohjoisessa diftongien  jälkimmäinen elementti voi olla labiodentaalinen, , erityisesti vokaalien välissä.

Pohjoisessa diftongien  puolisuppeat elementit voivat diftongisoitua  (:ssa voi esiintyä labiodentaali, ). Rotterdamissa  voi ääntyä .

## Lähteet