open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gambrion

**Gambrion** (, myös *Gambreion*, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyisiä Bergamaa ja Kınıkiä.

Gambrionin historiasta ei tiedetä paljoakaan. Sen tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Poliksena kaupungin mainitsee muun muassa Ksenofon. Kaupunki oli suuren osan klassisesta kaudesta Persian vallan alla ja mahdollisesti osa Lyydian satraappikuntaa. Se oli vielä tuohon aikaan oletettavasti vain osittain kreikkalaistunut. Persian kuningas antoi kaupungin hallittavaksi Gongylos Eretrialaiselle 400-luvulla eaa., ja tämän jälkeläiset hallitsivat kaupungissa vielä seuraavalla vuosisadalla. Kaupunki löi omaa hopea- ja pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien.

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Gambreiōtēs* (). Gambrionin suhde Palaigambrioniin (”Vanha Gambrion”) on epäselvä.

## Lähteet
Palaigambrion

**Palaigambrion** (, myös *Palaigambreion*, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Sen sijaintia ei tunneta, mutta se on saattanut sijaita jossakin Gambrionin lähellä.

Palaigambrionin historiasta ei tiedetä paljoakaan. Sen tiedetään olleen olemassa poliksena suuren osan klassista kautta ja ainakin vielä hellenistisen kauden alussa vuonna 323 eaa. Poliksena kaupungin mainitsee Ksenofon. Palaigambrion oli suurimman osan klassista kautta Persian vallan alla. Sen suhde Gambrioniin on epäselvä.

## Lähteet
Hyporeiai

**Hyporeiai** () oli antiikin aikainen kaupunki ja oletettavasti myös kaupunkivaltio (*polis*) Akarnaniassa Kreikassa. Sen sijaintipaikkaa ei tunneta, mutta sen arvioidaan sijainneen Akarnanian itäosassa lähellä Aitolian rajaa.

Myöskään Hyporeiain historiasta ei tiedetä paljoakaan. Kaupunki oli olemassa poliksena ilmeisesti vasta myöhemmällä klassisella kaudella noin 400–323 eaa. Vaikka kaupunki on luetteloitu polikseksi eli itsenäiseksi kaupunkivaltioksi, sen todellinen asema tunnetaan kuitenkin huonosti. Mikäli kaupunki oli polis, se on saattanut olla 300-luvulla eaa. Akarnanian liiton jäsen. 

Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Hypōreatēs* ().

## Lähteet
Larissa (Aiolis)

**Larissa** (, myös *Larisa*,  tai *Larissa/Larisa Frikonis*, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Aioliissa nykyisen Turkin alueella. Se sijaitsi lähellä nykyistä Buruncukia.

## Maantiede

Larissa sijaitsi Aioliin rannikon lähellä, antiikin lähteiden mukaan noin 70 stadioninmittaa eli 13 kilometriä kaakkoon Kymestä. Kaupunkivaltion hallussa olleen alueen kokoa ei tunneta. Aioliin Larissaa ei tule sekoittaa toiseen Larissaan, joka sijaitsi Troaksen alueella.

## Historia

Larissan alkuperäiset asukkaat olivat pelasgeja. Strabon yhdisti kaupungin Larissaan, joka mainitaan Homeroksen *[[Ilias|Iliaassa]]*, Troaksen Larissan sijasta sopivamman sijainnin vuoksi. Aiolialaiset valtasivat kaupungin Troijan sodan jälkeen, ja siitä tuli yksi Aiolian liiton dodekapoliin kahdestatoista kaupungista. Arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. lähtien ja pääosan klassista kautta kaupunki oli Persian vallan alla. Kyyros II Suuri perusti kaupunkiin egyptiläisistä sotilaista koostuneen varus- ja siirtokunnan vuonna 546 eaa., ja siksi Strabon erotti kaupungin muista samannimisistä kutsumalla sitä ”egyptiläiseksi Larissaksi”.

400-luvulla eaa. kaupunki pyrki eroon Persian vallasta ja kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon. Larissan asukkaat olivat osaksi egyptiläisten jälkeläisiä vielä Ksenofonin aikaan 300-luvulla eaa., ja vain osaksi aiolialaisperäisiä kreikkalaisia. Kaupunkia pidettiin kuitenkin kreikkalaisena poliksena. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Larissaios* () tai *Larisaios* ().

Larissa löi omaa pronssirahaa 300-luvulta eaa. lähtien. Strabonin aikaan kaupunki oli autioitunut.

## Rakennukset ja löydökset

Larissan akropoliina eli linnavuorena toimi kukkula, joka sijaitsee heti nykyisen Buruncukin itäpuolella. Noin 3/4 sen alueesta on kaivettu, ja kukkulalta on löydetty linnoitteiden, mukaan lukien muurien ja tornien, sekä palatsin, temppeleiden, stoien eli pylväshallien ja muiden rakennusten raunioita sekä katujen jäänteitä. Kaupungissa on ollut suunniteltu asemakaava. Rakennukset on ajoitettu pääosin 500-luvulle eaa. ja muurit ja muut linnoitteet 400-luvulle eaa. Kaupunki sai vetensä vesijohtoja pitkin.

## Lähteet
Oiva Björkbacka

**Oiva Björkbacka** (s. 24. maaliskuuta 1934 Kontupohja, Karjalan ASNT, Neuvostoliitto) on entisen Suomen Kommunistisen Puolueen (SKP) pitkäaikainen järjestövaikuttaja.

Björkbacka syntyi Neuvosto-Karjalassa, johon hänen Reisjärveltä kotoisin olleet vanhempansa olivat muuttaneet Kanadasta vuonna 1931. Hänen isänsä oli kirvesmies. Perhe palasi Suomeen jo 1935 ja asettui Rajamäelle. Björkbacka ei päässyt käymään oppikoulua, mutta hän opiskeli Sirola-opistossa vuosina 1953–1954 ja 1956–1957 sekä Moskovan puoluekoulussa 1958–1961 ja Moskovan yhteiskuntatieteiden akatemiassa 1963–1967 pääaineenaan filosofia ja sen alle kuulunut sosiologia. Hän opiskeli Mokovassa pidempään kuin kukaan muu SKP:n lähettämä. Hän valmistui Moskovassa maisteriksi ja valmisteli sosiologian väitöskirjaa, joka jäi kesken kun hänet kutsuttiin takaisin Suomeen vuonna 1967. Björkbacka oli vuosina 1955–1963 opintojensa ohessa SDNL:n järjestöosaston toimitsijana, vuonna 1962 Suomen Festivaalitoimiston palveluksessa ja vuosina 1967–1991 SKP:n palkattuna työntekijänä eri tehtävissä. Vuonna 1967 hänestä tuli puolueen ensimmäinen tutkimussihteeri, joka järjesti puolueen yhteiskunnallista tutkimustoimintaa ja seminaareja.

SKP:n sisäisessä linjajaossa Björkbacka kuului enemmistöläisiin. Vähemmistön pää-äänenkannattaja *[[Tiedonantaja]]* julisti vuonna 1969 Björkbackan, Erkki Salomaan, Jorma Simpuran ja Pentti Kinhan puolueen pahimmaksi ”oikeistokoplaksi”.

Björkbacka oli  piirisihteeri vuosina 1971–1976 ja varmisti piirin pysymisen enemmistöläisten käsissä. Vuonna 1977 hän siirtyi SKP:n tiedotuspäälliköksi. Hän oli puolueen poliittisen toimikunnan (ns. politbyroon) jäsen vuosina 1972–1988. Björkbacka oli myös Kansan Sivistystyön Liiton (KSL) pääsihteerinä 1960- ja 1970-lukujen vaihteessa sekä myöhemmin *[[Kommunisti (suomalainen lehti)|Kommunisti]]*-lehden päätoimittajana. Hän on ollut myös Otto Wille ja Hertta Kuusisen Säätiön hallituksen jäsen vuodesta 1967 ja sen puheenjohtaja vuosina 1985–2014. Hän kuuluu myös UKK-Seuran hallitukseen.

Björkbacka on kirjoittanut teoreettisia artikkeleita ja kääntänyt RIA Novosti -uutispalvelun venäjänkielisiä uutisia. Eläkepäivillään hän on kirjoittanut Luoteis-Helsingissä ilmestyvään paikallislehti *[[Tanotorvi|Tanotorveen]]*. Hän on myös julkaissut omakustanteina kirjoituskokoelman *Mikä mättää maailmassa? Kolumneja, katsauksia, kirjallisuutta* (2002), runokokoelman *Raikuja, kaikuja, haikuja: Runoja pöytälaatikostani vuosilta 1953–2003* (2004) ja esseekokoelman *Oivalluksia: Alku ja loppu, Minun mittani ja muita* (2013). 

Oiva Björkbackan venäläissyntyinen puoliso Angelina Kazmina-Björkbacka (s. 2028 Volsk) on julkaissut muistelmateoksen *Venäläinen onni: Stalinin kauden perhekronikka* (2010). Tässä hän Stalingradissa kasvaneena kertoo saksalaismiehityksen ja piileskelyn kirjaimellisesti maan alla, kiinnijäännin ja junamatkan kohti keskitysleiriä, junasta paon Ukrainassa, josta tie johti sittemmin opiskelemaan Moskovaan. Angelina on saanut Suomen tasavallan presidentin myöntämän Valkoisen ruusun ritarikunnan 1. luokan kunniamerkin kultaristein.  

## Lähteet
Herman Tammilehto

**Herman Robert Tammilehto** (22. toukokuuta 1902 Seinäjoki – 27. lokakuuta 1954 Seinäjoki) oli Seinäjoen kauppalanjohtaja vuosina 1935–1954. 

Herman Tammilehdon vanhemmat olivat seppä Johan Akseli Tammilehto ja Sanna Raumann ja puoliso vuodesta 1937 Aili Katri Ojala. Tammilehto tuli ylioppilaaksi 1923 ja suoritti ylemmän oikeustutkinnon 1931, varatuomarin arvon hän sai vuonna 1936. Tammilehto toimi asianajajana Tampereella 1932–1933, oma asianajotoimisto hänellä oli Seinäjoella 1934–1935. Kauppalanjohtajan toimen ohella Tammilehdolla oli Seinäjoella useita luottamustehtäviä, kuten Seinäjoen orkesteriyhdistyksen puheenjohtajuus vuodesta 1936.

## Lähteet
Pihlgren ja Ritola

**Pihlgren ja Ritola Oy** on suomalainen vuonna 1930 perustettu yritys, joka valmistaa tapetteja. Se on toinen Suomen kahdesta yhä toimivasta tapettitehtaasta Sanduddin rinnalla. Molemmat yritykset toimivat Pirkanmaalla Akaan Toijalassa.

Pihlgren ja Ritola on erikoistunut palvelemaan entistäjiä ja erilaisten perinteisten sisustustyylien suosijoita. PR-paperitapettien valikoimaan kuuluu antiikki- ja tyylitapetteja sekä vanhoihin suomalaisiin perinneaiheisiin eri aikakausilta. Tapetit painetaan yhä lähes 200 vuotta vanhalla liimaväreihin perustuvalla rotaatiopainomenetelmällä. Tapetteja ovat suunnitelleet muiden muassa Erik Bruun, Rut Bryk, Lisa Johansson-Pape, Birger Kaipiainen, Ritva Koski,
Ritva Kronlund, Yki Nummi, Vuokko ja Antti Nurmesniemi, Jukka Pellinen, Annikki ja Ilmari Tapiovaara sekä Tapio Wirkkala ja Maaria Wirkkala.

Pihlgren ja Ritolan tapetit ovat myös lavastajien suosiossa. Yrityksen *Wiener Jugend* -tapetilla oli tapetoitu olohuone Meryl Streepin ja Hugh Grantin tähdittämässä elokuvassa ''Florence.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pihlgren ja Ritola Finnish Design Shopin sivustolla
Asterix ja taikajuoman salaisuus

**Asterix ja taikajuoman salaisuus** on vuonna 2018 valmistunut ranskalainen tietokoneanimaatioelokuva, joka perustuu René Goscinnyn ja Albert Uderzon Asterix-sarjakuviin. Elokuva sai ensi-iltansa Ranskassa 5. joulukuuta 2018. Se on järjestyksessä kymmenes animoitu Asterix-elokuva. Näyttelijä Christian Clavier palasi elokuvassa Asterixin rooliin tällä kertaa äänenä. Clavier näytteli hahmoa kahdessa ensimmäisessä näytelmäelokuvassa vuosina 1999–2002.

## Juoni

Eräänä sumuisena aamuna tietäjä Akvavitix on keräämässä taikajuoman aineksia korkealla puiden latvoissa, kunnes
yhtäkkiä oksa pettää tämän alta ja Akvavitix putoaa alas maahan murtaen samalla jalkansa. Tämän seurauksena Akvavitix
tulee siihen päätökseen, että hänen on alettava etsiä nuorta seuraajaa, jolle voisi opettaa taikajuoman salat.

## Ääniroolit
### Ranska

### Suomi
Guapira floribunda

***Guapira floribunda*** on ihmekukkakasveihin kuuluva jopa 15 metriä korkeaksi kasvava puulaji. Sitä kasvaa yleisenä Ecuadorille kuuluvilla Galápagossaarilla.

## Kuvaus
*Guapira floribunda* voi kasvaa 15 metriä korkeaksi. Sen lehdet ovat 3,5–8 senttimetriä pitkiä, soikeita tai pyöreähköjä, ja ne kasvavat usein vastakkaisesti. *Guapira floribunda* on kaksikotinen eli heteet ja emit ovat eri yksilöissä. Hedelmä on noin senttimetrin pituinen pähkylä.

## Levinneisyysalue ja elinympäristö
Sitä tavataan kuudella Galápagossaarella, ja lisäksi siitä on varmistamattomia havaintoja Ecuadorin Guayasin maakuntaan kuuluvalta Punásaarelta. Laji kasvaa Galápagossaarten *[[Scalesia]]*-vyöhykkeen kuivissa metsissä.

*Guapira floribunda* kasvaa yleisenä Galápagossaarilla, eikä sen esiintymisessä ole ollut havaittavissa taantumaa. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokitteleekin sen elinvoimaiseksi lajiksi.

## Lähteet
Allemond

**Allemond** on kunta itäisessä Ranskassa Isèren departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Kunta tunnetaan myös nimellä **Allemont**. Se sijaitsee noin 45 kilometriä Grenoblesta itään.

Kunnan alueella on mineraalivarantoja, ja niitä hyödyntämään sinne perustettiin 1700-luvulla kuninkaallinen valimo. Kunnan läpi virtaava joki Eau d'Olle padottiin 1970-luvulla Verneyn padolla, ja sen seurauksena sinne muodostui tekojärvi Lac du Verney.


Tiedosto:Allemond-Fonderie.jpg|Kuninkaallinen valimo
Tiedosto:Barrage_verney_01.jpg|Verneyn pato ja tekojärvi Lac du Verney


## Aiheesta muualla

## Lähteet
Solvang

**Solvang** on kaupunki Santa Barbaran piirikunnassa, Kalifornian osavaltiossa, Yhdysvalloissa. Se sijaitsee Santa Ynezin laaksossa. Kaupungin väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 5 245. Pormestarina toimii nykyisin Jim Richardson. 

Tanskalaiset uudisasukkaat perustivat Solvangin 1911 ja se sai kaupunkioikeudet toukokuussa 1985. Moni rakennus kaupungin keskustassa on rakennettu perinteiseen tanskalaiseen tyyliin. 

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Solvang mill.jpg|Tuulimylly Solvangissa.
Tiedosto:Solvang Bethania Lutheran Church.JPG|Luterilainen kirkko.
Tiedosto:Solvang, California.jpg|Solvang elokuussa 2015.
Tiedosto:Solvang Danish Mill Bakery.jpg|Tanskalainen leipomo.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tex Winter

**Morice Fredrick ”Tex” Winter** (25. helmikuuta 1922 Wellington, Texas – 10. lokakuuta 2018 Manhattan, Kansas) oli yhdysvaltalainen koripallovalmentaja, joka tuli tunnetuksi lajiin huomattavasti vaikuttaneen kolmiohyökkäyksen kehittäjänä. Winter toimi NBA:ssa 1970-luvulla kaksi kautta Houston Rocketsin päävalmentajana ja teki kymmenien kausien uran yliopistovalmentajana. Menestystä hän keräsi kahden NBA:n aikansa parhaan joukkueen, 1990-luvun Chicago Bullsin ja 2000-kymmenluvun alun Los Angeles Lakersin apuvalmentajana saavuttaen yhteensä yhdeksän NBA:n mestaruutta. Vuonna 2009 hän voitti kymmenennen NBA-mestaruutensa Lakersin konsulttina. Hänet on nimetty Basketball Hall of Fameen.

## Elämä ja ura

Winter valmensi yliopistojoukkueita vuosikymmenien ajan. Vuonna 1962 julkaistiin Winterin kolmiopelistä kertova kirja *The Triple-Post Offense*. Vuosina 1971–1973 Winter toimi NBA-joukkue Houston Rocketsin päävalmentajana. Vuosina 1985–1998 hän toimi Chicago Bullsin apuvalmentajana voittaen kuuluisassa dynastiassa kuusi NBA:n mestaruutta. Vuosina 1999–2008 Winter toimi apuvalmentajana Los Angeles Lakersissa jossa voitti kolme mestaruutta lisää. Jokaisella mestaruuskaudellaan Winterin joukkueen päävalmentajana toimi Phil Jackson. Kaudella 2008–2009 Winter saavutti vielä yhden mestaruuden Lakersin konsulttina. Vuonna 2011 Winter nimettiin Basketball Hall of Fameen.

Winter kuoli 96-vuotiaana Kansasin Manhattanilla 10. lokakuuta 2018.

## Lähteet
* Profiili  Basketball-Reference.com 
* Profiili College Basketball at Sports-Reference.com 
* Tex Winter The Naismith Memorial Basketball Hall of Fame 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Saint-Jean-d’Arves

**Saint-Jean-d’Arves** on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 26 kilometriä Saint-Jean-de-Mauriennen kaupungista lounaaseen. 

Kunnan alueella oleva hiihtokeskus on osa laajempaa Les Sybellesin hiihtokeskusaluetta. Kunnan nähtävyyksiä on 3&nbsp;514 metriä korkea vuori Aiguilles d’Arves.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Saint-Colomban-des-Villards

**Saint-Colomban-des-Villards** on kunta itäisessä Ranskassa Savoien departementissa Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Se sijaitsee noin 20 kilometriä Saint-Jean-de-Mauriennen kaupungista länteen.

Kunta sijaitsee Villardsin laaksossa, jonka kautta pääsee Les Sybellesin hiihtokeskusalueelle.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Jim Pembroke Band

**Jim Pembroke Band** oli Jim Pembroken yhtye, joka toimi vuosina 1979–1980. Yhtyeen kokoonpano vaihteli sen toiminnan aikana: sen ensisinglellä soittaa Pembroken lisäksi Ronnie Österberg, Hasse Walli, Antero Jakoila ja Make Lievonen, mutta albumilla kokoonpanossa soitti Pembroken ja Österbergin lisäksi Mats Huldén, Olli Haavisto, Timo Vakkilainen, ja Petteri Salminen. Heidän lisäkseen yhtyeessä ehtivät demovaiheessa soittaa ainakin Sakari Kukko, Pekka Nylund, Luumu Kaikkonen ja Jukka Syrenius. Yhtyeeltä julkaistiin sen olemassaolon aikana kaksi singleä ja albumi Flat Broke. Lisäksi kaksi yhtyeen livekappaletta julkaistiin kokoelmalevyillä: Otis Rush -coveri "All Your Love" albumilla Metropolis ja Randy Newman -coveri "It's Money That I Love" albumilla Provinssi-rock ’80 Live. 

## Diskografia
* Flat Broke (1980)

### Singlet
* "Hard Top Lincoln" / "Golden Days" (1979)
* "Money Is King" / "The Nashville Co-Writers' Plan" (1980)

## Lähteet
* 

### Viitteet
Akzidenz-Grotesk

**Akzidenz-Grotesk** on H. Bertholdin kirjasinvalimon vuonna 1898 julkaisema sans-serif tai groteski kirjaintyyppi. Kirjaintyypin nimi oli aluksi *Accidenz-Grotesk*, ja sen kirjainmuodot perustuvat Royal Grotesk -kirjaintyyppiin, jonka oli suunnitellut Ferdinand Theinhardt. Theinhardtin kirjapaino yhdistyi sittemmin Bertholdiin.

Bertholdin taiteellisen johtajan Günter Gerhard Langen johdolla Akzidenz-Grotesk laajeni 1950- ja 1960-luvuilla kokonaiseksi kirjainperheeksi. Kirjaintyypin merkistöä laajennettiin ja uudet leikkaukset AG Medium Italic, AG ExtraBold, AG Italic, AG ExtraBold Condensed & Italic ja AG Super suunniteltiin. 2000-luvulla Akzidenz-Groteskiin on lisätty vielä useita muitakin leikkauksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pekka Nylund

**Pekka Nylund** (s. 15. kesäkuuta 1957) on suomalainen kitaristi, jonka yhtyeitä ovat olleet muun muassa Piirpauke, Los Ustads, Pohjantahti, Jukka Gustavson Organ Fusion Band, Sahti, Suhkan Uhka ja Nefes. Lisäksi hän on soittanut useilla Jukka Gustavsonin soololevyillä. 2000-luvulla Nylund on soittanut BigJam-yhtyeessä, joka on käyttänyt myös nimeä Wigwam Revisited.

Hänelle myönnettiin taiteilijaeläke vuonna 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nylund Discogs-sivustolla
Hotdog (albumi)

**Hotdog** on rap-artisti Pyhimyksen ensimmäinen Lika-Aki -taiteilijanimellä julkaistu albumi. Se julkaistiin digijulkaisuna, lp-levynä ja c-kasetilla 3. maaliskuuta 2017. Aiemmin Lika-Aki -nimellä on julkaistu vain yhteislevy *[[Katuvisioita]]* Perhosveitsi-Heikin eli Heikki Kuulan kanssa.

## Kappaleet

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Visitors

**Visitors** tai **The Visitors** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* *[[The Visitors]]*, Abban studioalbumi vuodelta 1981
* ”Visitors”, Koto-yhtyeen musiikkikappale vuodelta 1985
* *[[Vierailijat]]* (*Visitors*), R. L. Stinen nuortenkirja
* *[[Vierailijat (elokuva)|Vierailijat]]* (*The Visitors*), Elia Kazanin ohjaama elokuva vuodelta 1972
* *[[Uhka merellä]]* (*The Visitors*), Richard Franklinin ohjaama elokuva vuodelta 2003.
Urpola

**Urpola** on Mikkelin 11. kaupunginosa, joka sijaitsee noin kilometri Mikkelin torilta etelään aivan Savon radan eteläpuolella. Kaupunginosan naapureina ovat pohjoisessa Nuijamiehen, idässä Kenkäveronniemen, etelässä Kattilansillan ja lännessä Pitkäjärven kaupunginosat.
 
Urpolassa sijaitsevat muun muassa Saimaanportin yhtenäiskoulu, Selännekadun silta, Urpolan kartano ja Urpolan luontokeskus. Urpolanlammen pohjoisosa uimarantoineen ja läheisine urheilukenttineen kuuluu Urpolaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Urpola-Pitkäjärvi (ulkoilureittikartta, pdf) (mikkeli.fi)
*Urpolan kartano (mikkeli.fi)
Rönö (täsmennyssivu)

**Rönö** voi viitata seuraaviin:

*Rönö, saari Kallavedessä, Kuopion Väinölänniemen edustalla.
*Rönö, Kuopion 18. kaupunginosa, jonka keskus on Rönön saari.
*Rönön linna, linna Ruotsissa, nykyisessä Norrköpingin kunnassa.
*Rönö, Ruotsin Norrköpingin kunnan piiri.
*Rönö, aiempi pitäjä Ruotsissa, nykyisin Ruotsin Norrköpingin kunnan piiri.
*Rönö () aiempi kihlakunta Ruotsin Södermanlandin kaakkoisosassa, nykyisen Nyköpingin kunnan pohjoisosissa ja osaksi myös Gnestan kunnassa
*Rønø, saari Tanskan lounaisosissa, Pohjanmeren rannikolla.
Crimson Day

**Crimson Day** on tamperelainen melodista heavy metalia soittava yhtye. Yhtye on perustettu vuonna 2013 ja on julkaissut sen jälkeen yhden EP:n ja kaksi studioalbumia.

## Historia

Crimson Day perustettiin Tampereella 2013. Yhtye oli ollut toiminnassa aiemmin eri nimellä, mutta nimeä päätettiin vaihtaa yhtyeessä tapahtuneiden kokoonpanomuutosten yhteydessä. Samalla yhtyeeseen liittyivät soolokitaristi Ari Balzar ja laulaja Valtteri Heiskanen. Yhtye äänitti ja julkaisi ensimmäisen EP:nsä samana vuonna. 

Vuonna 2014 yhtyeen kitaristi ja toinen lauluntekijä Jyri Murto erosi yhtyeestä ja tilalle tuli The Jasser Arafatsista Jesse Liukkonen. Yhtyeen esikoisalbumi *Order of the Shadows* julkaistiin loppuvuodesta 2015 saksalaisen levy-yhtiö Iron Shield Recordsin kautta.

Pian albumin julkaisun jälkeen Heiskanen erosi yhtyeestä. Heiskasen paikalle tuli väliaikaisesti Lassi Landström ja myöhemmin hänet kiinnitettiin yhtyeen viralliseksi laulajaksi. Yhtye alkoi säveltää uutta materiaalia ja julkaisi kaksi uutta singleä syksyllä 2016. 

Vuoden 2017 Crimson Day keikkaili ja nauhoitti uutta materiaalia. Toinen studioalbumi *At The Mountains Of Madness* julkaistiin omakustanteena tammikuussa 2018, minkä jälkeen yhtye lähti ensimmäiselle Suomen kiertueelleen. 

Loppuvuodesta 2019 Landström ja Liukkonen erosivat yhtyeesttä. Tammikuussa 2020 toiseksi kitaristiksi kiinnitettiin Janne Rantanen ja laulajaksi Lyon Maiden ja Nuclear Nightshift -yhtyeissä vaikuttanut Milka Uusitalo.

Uudella kokoonpanolla Crimson Day uudisti logon, sekä julkaisi kesällä kaksi singleä "Raising the Fury" ja "Black as the Heavens Above".

Tammikuussa 2021 Tuomas Lesonen jätti yhtyeen ja kolmannelle pitkäsoitolle löytyi sessiorumpali Juhani Ikonen, joka kiinnitettiin kuitenkin vakituiseksi jäseneksi kesken levyn teon.

## Jäsenet

* Milka Uusitalo – laulu
* Ari Balzar – kitara
* Janne Rantanen – kitara
* Jesse Kämäräinen – basso
* Janne Ollikainen – rummut

## Julkaisut

### Albumit

* *Order of the Shadows* (2015)
* *At The Mountains Of Madness* (2018)

### EP:t

* Crimson Day (2013)

### Singlet

* Sandstalker (2015)
* Beasts of Prey (2016)
* My Last Rites (2016)
* Nightwalker (2017)
* Raising the Fury (2020)
* Black as the Heavens Above (2020)
* Crimson Day (2022)
* Night to Forget (2022)
* The Mortal Undead (2022)
* Eternal Night of the Mind (2022)

## Aiheesta muualla

*Crimson Dayn kotisivu
*Crimson Dayn Facebook
Đông Sơnin pronssikulttuuri

**Đông Sơnin pronssikulttuuri** oli Kaakkois-Aasiassa 1000-luvulta eaa. noin 100-luvulla jaa. kukoistanut pronssikautinen kulttuuri, jonka ehkä tunnetuin ilmentymä olivat pronssista taidokkaasti valmistetut gongirummut ja muut pronssiesineet. Pronssiesineiden valmistus alkoi Mã-joen varrella ja myöhemmin kulttuuri levisi myös Punaisenjoen alueelle ja edelleen sieltä muualle Kaakkois-Aasiaan. Joitakin kulttuurin piirteitä, kuten gongirumpujen valmistus, on säilynyt Kaakkois-Aasian eri pienkulttuurien keskuudessa.

Đông Sơnin pronssikulttuuri sai nimensä Đông Sơnin löytöpaikan mukaan lähellä Vietnamin pääkaupunki Hanoita. Đông Sơn sijaitsee Mã-joen etelärannalla. Mã-joen ja läheisen Chu-joen yhtymäkohdan tasankoalueella alettiin valmistaa pronssiesineitä 1000-luvun ja 700-luvun ennen ajanlaskun alkua välisenä aikana. Alueen asukkaat käyttivät hiekkakivestä valmistettuja muotteja ja valupatoja esimerkiksi pronssisten kirveiden, nuolenkärkien, vasaroiden ja korujen tekoon. Erityisen tunnetuksi ovat tulleet kulttuurin noin metrin kokoiset taidokkaasti valmistetut gongirummut. 700-luvulle tultaessa Mã-joen ja Punaisenjoen alueet muodostivat yhtenäisen kulttuurialueen. Đông Sơn muodosti pronssiesineiden tuotannon keskittymisalueen, jota pidetään yhtenä tunnetuimmista esimerkeistä vallan keskittymisestä keskushallintojohtoiseksi esihistoriallisen Kaakkois-Aasian alueella. Đông Sơnin kulttuuri levisi 600-luvun eaa. ja 100-luvun jaa. välisenä aikana myös muualle Kaakkois-Aasiaan. Đông Sơnin kulttuurilla oli myös yhteyksiä Nykyisen Etelä-Kiinan Yunnanin alueella vallinneeseen Dianin pronssikulttuuriin, joka kukoisti ennen ajanlaskun alkua edeltäneinä vuosisatoina.

Đông Sơnin kulttuuri on liitetty Cổ Loan linnoitukseen Punaisenjoen jokitasangolla lähellä Hanoita ja linnoitus on puolestaan liitetty mahdollisesti ensimmäiseen alueen kotoperäiseen kuningaskuntaan. Riisinviljelystä tuli Đông Sơnin kulttuurin asukkaiden elinkeinojen kulmakivi ja kulttuuri tuotti neljää eri tyyppiä edustavia pronssisia auroja.

Joitakin Đông Sơnin kulttuurin piirteitä ylläpitäneitä pienkulttuureja on säilynyt nykypäiviin saakka. Kulttuurille tyypillisten gongirumpujen valmistus on säilynyt vuoristoheimojen, kuten karenien keskuudessa. Đông Sơnin ja Dianin kulttuurien vaikuttama arkkitehtuuriperinne on säilynyt puolestaan eri Vietnamin, Filippiinien, Malesian ja Indonesian alueen pienkulttuurien parissa.

Kulttuurin kuuluisien gongirumpujen käyttötarkoitus ei ole täysin selvä. Musiikki-instrumentteina niillä on saattanut olla maagis-rituaalinen merkitys. Rummun lyöntipinta koristeltiin tavallisesti tähti- tai aurinkokuviolla, joiden sisällä on sisäkkäisiä ympyrän kehiä tyyliteltyine ihmis- ja lintuhahmoineen. Jotkin koristeet kuvaavat paalujen varassa seisovia satulakattoisia taloja, jollaisia rakennetaan edelleen Sulawesilla ja Sumatralla. Gongirumpuja on löytynyt hyvin laajalta alueelta aina Uudesta-Guineasta asti. Tämä viitannee niiden levinneen meriteitse kulkeneita kauppareittejä pitkin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mangaaniheptoksidi

**Mangaaniheptoksidi** eli **mangaani(VII)oksidi** (Mn2O7) on mangaanin ja hapen muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste. Aine on suhteellisen pysymätöntä ja reagoi herkästi, jopa räjähdysmäisesti.

## Ominaisuudet ja valmistus
Huoneenlämpötilassa mangaaniheptoksidi on tummanviolettia tai ruskeaa nestettä, jolla on vihreä kiilto. Yhdisteellä on voimakas pistävä haju. Mangaaniheptoksidin rakenne koostuu kahdesta MnO4-tetraedristä, jotka jakavat yhden kärjen. Yhdiste reagoi veden kanssa muodostaen permangaanihappoa ja se on siis happoanhydridi. Aine liukenee tetrakloorimetaaniin. Mangaaniheptoksidi on erittäin voimakas hapetin ja reagoi orgaanisten yhdisteiden kanssa sytyttäen ne palamaan. Tällöin aine pelkistyy mangaanidioksidiksi. Reaktio voi olla jopa räjähdysmäinen. Kuumennettaessa mangaaniheptoksidia noin 95&nbsp;°C:n lämpötilaan se hajoaa räjähdysmäisesti mangaanidioksidiksi ja hapeksi.

Mangaaniheptoksidia voidaan valmistaa permanganaattisuolan esimerkiksi kaliumpermanganaatin ja rikkihapon välisellä reaktiolla.
::2 KMnO4 + 2 H2SO4 → Mn2O7 + H2O + 2 KHSO4

## Lähteet
Lastenkulttuuri

**Lastenkulttuurilla** tarkoitetaan ammattilaisten lapsille tuottamaa, lasten kanssa yhdessä tekemää kulttuuria. Lastenkulttuuria on myös lasten itsensä luoma kulttuuri, joka perustuu esimerkiksi leikkiin. Usein lastenkulttuurista puhuttaessa tarkoitetaan alle 18-vuotiaille suunnattua kulttuuritoimintaa. Näin ollen lastenkulttuurin käsite kattaa yleensä myös nuortenkulttuurin.

Lapsille suunnattu kulttuuri on hyvin laaja ja monitahoinen kokonaisuus. Lastenkulttuurin ammattilaiset, joihin voi kuulua niin tuottajat ja lastenkulttuurikeskusten henkilökunta kuin taiteilijat ja taidekasvattajat, operoivat yleensä monen taiteenlajin kentällä yhtäaikaisesti. Myös erilaiset erityisryhmät ja vähemmistöt näkyvät vahvasti lastenkulttuurin arjessa. Esimerkiksi koululuokalle järjestettävässä taidetyöpajassa huomioidaan nykyään niin erityistä tukea tarvitsevat lapset kuin kulttuuriset vähemmistötkin, ja vuosittaisen valtakunnallisen lastenkulttuurifoorumin teemana oli vuonna 2018 kulttuurinen diversiteetti lastenkulttuuripalveluissa.

## Lastenkulttuuripolitiikka
Lastenkulttuuripolitiikka on erityisesti opetus- ja kulttuuriministeriön painopiste. Sen tavoitteena on, että taide ja kulttuuri olisivat pysyvä osa lasten ja nuorten elämää lastenkulttuurikeskusten, taiteen perusopetuksen järjestäjien, taidelaitosten, museoiden, teattereiden, orkestereiden, kirjastojen, perinneyhdistysten ja muiden taide- ja kulttuuritoimijoiden työn kautta.

Lastenkulttuuripolitiikka liittyy lapsen oikeuksiin, joiden perustana on Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimus lapsen oikeuksista. Lapsen oikeuksien sopimus on kansainvälinen ihmisoikeussopimus, joka asettaa sopimusvaltioille velvoitteen kunnioittaa ja noudattaa siinä taattuja lapsen oikeuksia ja myös velvoitteen saattaa kansallisen lainsäädäntönsä vastaamaan sopimuksessa vahvistettuja oikeuksia. 

Suomessa lapsen oikeuksien toteutumista edistää mm. lapsiasiavaltuutettu yhteistyössä eri viranomaisten kanssa.

Järjestötasolla lasten kulttuuristen oikeuksien toteutumista edistää muun muassa Suomen lastenkulttuurikeskusten liitto, joka kokoaa yhteen lastenkulttuurin laatuperiaatteisiin sitoutuneet lastenkulttuurikeskukset.

## Katso myös
* Taiteen edistämiskeskus (lastenkulttuurin erityisavustukset)

## Lähteet
Saarijärvi (Kuopio, Rahusenkangas)

**Saarijärvi** on pieni, 5,4 hehtaarin suuruinen rehevä lampi Kuopiossa, noin 2,5 kilometriä kaupungin keskustan pohjoispuolella. Järvi sijaitsee miltei kokonaan Rahusenkankaan kaupunginosassa aivan Savon radan länsipuolella. Pieni osa järvestä jäi aikoinaan ratapenkereen koillispuolelle ja se näkyy uudemmassa ilmakuva-aineistossa jo kasvillisuuden peittämänä; vuoden 2014 esittelyssä järveä kuvataan matalan kannaksen kahtia jakamaksi lammeksi. Pieniä osia järven itälaidasta kuuluu Kelloniemeen.

Lammen kalastoon kuuluvat hauki, särki, ahven ja ruutana. Veden laatua on seurattu vuodesta 1984 alkaen. Laatua kuvataan huonoksi, talvella hapettomaksi ja kesällä vähähappiseksi. Järveen saapuu kaksi hulevesiviemäriä sekä ojat Ritosenlammesta ja Pitkälammesta. Valuma-alueen laajuus on 27,4 hehtaaria, kaukovaluma-alue 117,2 hehtaaria. Saarijärvestä johtaa purkuoja koilliseen Kettulanlahteen.

## Lähteet
Sadan vuoden yksinäisyys (kappale)

**Sadan vuoden yksinäisyys** oli Matti Inkisen Sig-yhtyeen vuonna 1984 tekemä kappale, joka nousi hitiksi. Kappale on sujuvaa poppia, jonka sanat ovat sentimentaalisen romanttis-traagiset.
Kappale nousi Hittimittarissa 3. sijalle. Se tuli mukaan "Unelmia" levylle. Kappale pohjautui alkujaan Inkisen vuonna 1974 tekemään Medaljonki-nimiseen kappaleeseen. "Sadan vuoden yksinäisyys" tuli kappaleen nimeksi, kun Inkisen tyttöystävä erosi tästä ja lähetti Matille Gabriel García Márquezin kirjan "Sadan vuoden yksinäisyys".

## Lähteet
* 

### Viitteet
Serifos (kaupunki)

**Serifos** (, ) oli antiikin aikainen kaupunki ja kaupunkivaltio (*polis*) Serifoksen saarella Kreikassa. Sen kaupunkikeskus sijaitsi nykyisen Chóran eli Sérifoksen kylän paikalla. 

## Maantiede

Serifoksen poliksen keskus sijaitsi nykyisen Chóran paikalla saaren itäosissa. Kaupunkivaltion valtaan kuului koko saari, eikä siellä ollut muita poliksia. Kaupungilla oli satama, joka sijaitsi oletettavasti nykyisen Livádin paikalla.

Strabon luki Serifoksen saaren Kykladeihin, mutta Stefanos Byzantionlainen Sporadeihin. Saarella harjoitettiin maataloutta, mutta se oli ilmeisesti resursseiltaan monia muita saaria köyhempi. Serifokselta on myöhempinä aikoina louhittu rauta- ja kuparimalmia, mutta on epäselvää, louhittiinko niitä jo antiikin aikana.

## Historia

Kreikkalaisessa mytologiassa Serifos esiintyy paikkana, johon Danaeta ja Perseusta kuljettanut arkku rantautui. Perseus myös varttui siellä  tämän jälkeen, ja siellä hän myös lopuksi muutti asukkaat kiviksi Medusan päätä käyttäen.

Antiikin aikana Serifos oli muiden pohjoisten Kykladien polisten tavoin Ateenasta tulleiden joonialaisten perustama siirtokunta. Kaupunki löi omaa hopearahaa arkaaiselta kaudelta 500-luvulta eaa. lähtien. Serifos oli yksi harvoista saariston kaupungeista, jotka eivät alistuneet persialaisten vaatimuksiin persialaissotien aikaan vuonna 490 eaa. Sodassa kaupunki osallistui Salamiin taisteluun vuonna 480 eaa. kreikkalaisten puolella yhdellä laivalla.

Klassisella kaudella 400-luvulla eaa. Serifos kuului Ateenan johtamaan Deloksen meriliittoon ja maksoi Ateenalle kahden talentin suuruista veroa. Se saattoi kuulua myös toiseen Ateenan liittoon seuraavalla vuosisadalla. Myöhempinä aikoina saari mainitaan antiikin lähteissä lähinnä köyhyytensä ja vähämerkityksellisyytensä vuoksi, ja tästä vaikuttaa tulleen antiikin kirjallisuudessa lähes sanonta. Kenties tästä syystä saarta käytettiin roomalaisella kaudella karkotuspaikkana valtiorikoksista.

Antiikin kirjailijat mainitsevat erikoisena yksityiskohtana, että Serifoksen sammakot olivat poikkeuksellisesti äänettömiä. Sammakko esiintyi myös kaupungin lyömissä rahoissa. Kaupungin kansalaisesta käytettiin etnonyymiä *Serifios* (). Kratinoksen tiedetään kirjoittaneen komedian nimeltä *Serifoslaiset* (*Serifioi*). 

## Rakennukset ja löydökset

Chórassa on säilynyt vain vähän antiikin aikaisia jäänteitä, sillä nykyinen kylä on kokonaan antiikin aikaisen kaupungin päällä. Joitakin antiikin aikaisten rakennusten osia on käytetty kylän myöhemmässä linnassa (*Kástro*). Pausaniaan mukaan kaupungissa oli Perseukselle omistettu pyhäkkö sekä Diktyksen ja Klymenen alttarit.

Saarelta tehtyjä esinelöytöjä on esillä pienessä Sérifoksen arkeologisessa museossa Chórassa.

## Lähteet
Läntinen Tarvonsilta

**Läntinen Tarvonsilta** () on 144 metriä pitkä ja 6 metriä leveä silta Pellavaniemen ja Tarvo-nimisen saaren välissä Espoossa. Tarvon itäpuolella sijaitsee Itäinen Tarvonsilta. Silta ylittää Läntisen Tarvonsalmen, joka yhdistää Laajalahden Isoon Huopalahteen. Silta on tarkoitettu kävely- ja pyöräliikenteelle, ja se on osa pääpyöräreittiä Leppävaarasta Helsingin keskustan suuntaan. 

Ensimmäiset sillat Tarvolle rakennettiin vuonna 1915 osana tykkitietä Laajalahden ja Munkkiniemen välille, joka oli osa venäläistä linnoitusketjua Krepost Sveaborg. Puusillan kansi poltettiin sisällissodassa kevällä 1918, mutta palossa säästyneiden siltapilarien päälle asetettiin kolme tukkia kulkuyhteyden muodostamiseksi salmen yli. Siltaa ei korjattu ja viranomaiset kielsivät kolmen tukin sillan käytön sakon uhalla 1930-luvun lopussa. Kävelijöille ja pyöräiljöille rakennettiin uusi puusilta vuonna 1964, kaksi vuotta Tarvon ylittävän moottoritiesillan valmistumisen jälkeen noin 100 metriä pohjoiseen. Jää tuhosi puusillan vuonna 1988 ja se korvattiin uudella ponttonisillalla vuonna 1989. Kun ponttonisilta oli tullut elämänkaarensa loppuun se korvattiin betonisillalla, joka otettiin käyttöön lokakuussa 2020.

## Lähteet
Eurostile

**Eurostile** on Aldo Novaresen vuonna 1962 suunnittelema kirjaintyyppi. Eurostilen julkaisi italialainen kirjasinvalimo Nebiolo, jonka aiemmin julkaistusta kirjaintyyppistä Microgrammasta Eurostile sai vaikutteita. Eurostile kuvastaa 1950- ja 1960-luvun eteenpäinsuuntautuvaa henkeä. Sen leveät muodot ja pyöristetyt kulmat muistuttavat tuon ajan televisioiden kuvaputkia tai lentokoneiden ikkunoita. Sen vuoksi Eurostile herättää lukijassa dynaamisen ja teknologisen vaikutelman. Kirjaintyyppi onkin ollut erittäin suosittu tieteiselokuvissa ja tv-sarjoissa, esimerkiksi Stanley Kubrickin 2001: Avaruusseikkailussa, Star Trekissä ja Duncan Jonesin Kuu-elokuvassa. Eurostileä on myös käytetty useissa logoissa sekä teknisten laitteiden teksteissä.

Eurostilestä julkaistiin alun perin kolme leikkausta: normaali, levennetty sekä lihava levennetty. Vuonna 1964 julkaistiin lihava leikkaus ja 1966 kavennettu leikkaus.

## Galleria

Logo CASIO.svg|Casion logo
Robotron-lausitz.jpg|Lausitz 2002 -radiovastaanotin
Carl Zeiss Jena Tessar f2,8 50 mm lens.jpg|Carl Zeissin 50 mm objektiivi


## Lähteet
Isabelle Huppertin filmografia ja teatteriesiintymiset

Tämä on **[[Isabelle Huppert]]in** filmografia ja teatteriesiintymiset.

## Elokuvat

## Televisioelokuvat

## Lyhytelokuvat

## Televisiosarjat

## Teatteri

### Näytelmät

### Lausuntaesitykset

Teatterissa Huppert on tehnyt lausunta­esityksiä, joissa hän on tulkinnut eri kirjailijoiden tekstejä.

## Lähteet

*  Viitattu 14.11.2022.
* Isabelle Huppert Les Archives du spectaclessa. Viitattu 14.11.2022.
* Isabelle Huppert TheatreOnlinessa. Viitattu 14.11.2022.
* Isabelle Huppert Internet Off-Broadway Databasessa. Viitattu 14.11.2022.
* Isabelle Huppert The Australian Live Performance Databasessa. Viitattu 14.11.2022.

## Aiheesta muualla

*
Andrzej Szczypiorski

**Andrzej Szczypiorski** (3. helmikuuta 1928 – 17. toukokuuta 2000) oli puolalainen toimittaja, kirjailija ja poliitikko.

Szczypiorski osallistui nuorena Varsovan kansannousuun, ja joutui sen kukistumisen jälkeen Sachsenhausenin keskitysleirille. Vapauduttuaan hän ryhtyi toimittajaksi vuonna 1946, ja julkaisi ensimmäisen kertomuskokoelmsansa vuonna 1955. Kaikkiaan hän julkaisi yli 20 teosta. Hn osallistui demokraattisen opposition toimintaan 1970-luvun lopulta, joutui eristetyksi vuosiksi 1981–1982, ja valittiin senaattoriksi 1989. Vuonna 1991 hän lopetti aktiivisen toiminnan politiikassa. Sen jälkeen hänestä tuli suosittu kolumnisti. 

Szczypiorskin teos *Alku* ilmestyi  Tammen Keltainen kirjasto -sarjassa vuonna 1994 Kirsti Sirasteen suomentamana.

## Lähteet
Zosimus Palestiinalainen

**Pyhä Zosimus Palestiinalainen** (myös **Zosimas**; 460–560) oli Theodosius II:n aikainen palestiinalainen erakko ja pappi sekä pyhän Egyptin Marian ystävä ja elämäkerturi. Hän eli luostarissa Jordanin rannoilla Israelin alueella ja kerrotaan saavuttaneen sadan vuoden iän. Pyhimys löysi sattumalta pyhän Egyptin Marian erakkomajan ja tämä kertoi miehelle elämäntarinansa. Mies kuvataan munkkina tuomassa eukaristiaa pyhälle Egyptin Marialle tai puhumassa hänelle Jordanjoella. Hänen muistopäiväänsä vietetään 4. huhtikuuta.

## Lähteet
Väinö Pajunen (filosofian tohtori)

**Väinö Pajunen** (3. helmikuuta 1906 Viipuri – 1. marraskuuta 1979 Hämeenlinna) oli suomalainen opettaja ja tietokirjailija. Hän kirjoitti yhdessä Lauri Elimäen kanssa kirjan: *Opin laskemaan. K 1, Kaupunkien ja niihin verrattavien asutuskeskusten kansakoulujen laskennon ja mittausopin oppikirja : III ja IV luokka*.

Pajunen tuli ylioppilaaksi 1925 ja filosofian maisteriksi 1931 ja tohtoriksi 1950. Hän toimi Sortavalan seminaarissa matematiikan ja luonnonopin lehtorina vuosina 1932–1940 ja 1942–1944. Itä-Suomen seminaarissa hän opetti 1944–1947 ja Hämeenlinnan seminaarissa 1947–1950. Vuodesta 1950 Pajunen toimi Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa. Opettajaneuvoston jäsen hän oli 1943–1946.

Pajusen vanhemmat olivat puuseppä Fredrik Pajunen ja Katri (o.s. Pitkänen). Puoliso oli Airi Annikki (o.s. Lehtoranta). 

## Julkaisut
* *Über die Kinetik der Cannizaroschen Reaktion beim Formaldehyd*. Helsinki : Suomalainen tiedeakatemia, 1950. – (Annales Academiae scientiarum Fennicae. ISSN 0066-1961 37) – Väitöskirja
* *Laskennon opetus*, WSOY, 1952. (Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun opetusoppeja 2) – 2. p. WSOY, 1956
* Väinö Pajunen, Lauri Elimäki, *Opin laskemaan*. Oppikirjasarja, useita painoksia, WSOY
* *Opas Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa opiskeleville* 1. Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun kasvatustieteen laitos, 1955
* *Opas Jyväskylän kasvatusopillisessa korkeakoulussa opiskeleville* 2. Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun kasvatustieteen laitos, 1955
* *Ohjelmoitu geometria* 1–2, WSOY, 1969
* *Geometrian omatoimikirja* 1–4, WSOY, 1971

## Lähteet
* Kuka kukin on (Aikalaiskirja) : Who's who in Finland 1954 sivu 611

### Viitteet
Vakhtang Balavadze

**Vakhtang Balavadze** (, , 20. marraskuuta 1927 Ganiri, Transkaukasian SFNT – 25. heinäkuuta 2018 Tbilisi, Georgia) oli Neuvostoliittoa edustanut vapaapainija, olympiamitalisti ja maailmanmestari.

73 kilogramman painoluokassa kilpaillut Balavadze saavutti vapaapainissa olympiapronssia Melbournessa 1956. Hän kilpaili myös Rooman kesäolympialaisissa 1960. Balavadze voitti painoluokkansa maailmanmestaruuden Tokiossa 1954 ja Istanbulissa 1957 sekä MM-hopeaa Teheranissa 1959.

Balavadze toimi painijanuransa jälkeen valmentajana Georgiassa. Hän kuoli Tbilisissä 90-vuotiaana 25. heinäkuuta 2018.

## Lähteet
* Vakht'ang Balavadze Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 
* Balawadze, Vachtang (URS) International Wrestling Database 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Tumucumaquen kansallispuisto

**Tumucumaquen kansallispuisto** on luonnonsuojelualue Brasiliassa, Amazonin sademetsässä. Se on maailman laajin trooppinen kansallispuisto, pinta-alaltaan yli 38&nbsp;800 neliökilometriä. Alueella on useita vesiputouksia ja metsän yläpuolelle kohoavia graniittikallioita. Siellä elää laiskiaisia, jaguaareja, kilpikonnia ja harpyijoita.

Puisto sijaitsee erittäin vaikeakulkuisella alueella,joten salametsästys ei ole niin suuri ongelma kuin monissa muissa kansallispuistoissa. Sen alueella ei elä Brasilian alkuperäisväestöä. Sieltä on kuitenkin löytynyt tinamalmia, ja hallitus yrittää lopettaa alueella toimivan pienimuotoisen kaivostoiminnan.

## Lähteet
Aleksandr Štšemerov

**Aleksandr Ivanovitš Štšemerov** (; s. 2. kesäkuuta 1997 Jekaterinburg, Venäjä) on venäläinen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa KHL-seura Torpedo Nižni Novgorodissa. Hän laukoo oikealta.

## Ura
### Seuraura
Štšemerovin kasvattajaseura on Junost Jekaterinburg. Hän aloitti MHL-junioriliigan Avto Jekaterinburgissa kaudella 2013–2014, jonka jälkeen Avtomobilist Jekaterinburg varasi Štšemerovin koko KHL:n varaustilaisuuden neljäntenä pelaajana kesällä . Hän oli varaustilaisuuden ensimmäisenä varattu puolustaja.

Kaudella 2015–2016 Štšemerov nousi Avtomobilist Jekaterinburgin KHL-joukkueeseen, jossa hänen tulokaskautensa toi 44 runkosarjaottelussa kaksi syöttöpistettä. Štšemerov edusti joukkuetta myös Spengler Cupissa, jossa hän pelasi yhden ottelun. Štšemerov teki KHL-debyyttinsä runkosarjan avauskierroksella 26. elokuuta 2015 vieraissa Traktor Tšeljabinskiä vastaan. Hän sai ottelussa jääaikaa 13.41 minuuttia. Kaudella 2016–2017 Štšemerov teki KHL:ssä 44 runkosarjaottelussa tehot 1+4=5. Hän teki KHL-uransa avausmaalin 7. lokakuuta 2016 Neftehimik Nižnekamskia vastaan. Štšemerovin osuma jäi Avtomobilistin 3–2-voittoon päättyneen ottelun ratkaisumaaliksi. Štšemerov pelasi kauden aikana miesten pelejä myös kolmen ottelun verran VHL-joukkue Sputnik Nižni Tagilissa. Kesäkuussa 2017 hän teki Avtomobilistin kanssa kaksivuotisen jatkosopimuksen.

Štšemerov pelasi kaudella 2017–2018 KHL:ssä 17 runkosarja- ja yhden playoff-ottelun tehden yhden maalin. Hän pelasi Avtomobilistin uudessa farmijoukkueessa, Gornjak Utšalyssa viisi ottelua. Suurimman osan kaudestaan Štšemerov pelasi kuitenkin Avto Jekaterinburgin MHL-joukkueessa. Kaudella 2018–2019 hän ehti pelasi Gornjak Utšalyssa 15 ottelua. Štšemerov valittiin 16. lokakuuta 2018 VHL:n viikon puolustajaksi. Seuraavana päivänä hän siirtyi korkeamman pelillisen tason perässä loppukauden kattavalla sopimuksella SM-liigajoukkue Pelicansiin. Syyskuussa 2019 Avtomobilist lainasi Štšemerovin Pelicansiin myös kaudeksi 2019–2020. Hänen kolme osumaansa riittivät joukkueen puolustajien sisäisen maalipörssin jaettuuaan voittoon Jarkko Pynnösen sekä kesken kauden Sveitsiin siirtyneen Topi Jaakolan kanssa.

### Maajoukkueura
Štšemerov pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2015. Hän pelasi myös alle 19-vuotiaiden World Junior A Challengessa vuonna 2014, jolloin Štšemerov voitti pronssia. Hän on pelannut myös kaksi ottelua Venäjän B-maajoukkueessa.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Skotlannin vapaakirkko (1843–1900)

**Skotlannin vapaakirkko** oli skotlantilainen kirkkokunta, joka perustettiin vuonna 1843 Skotlannin kirkossa tapahtuneen suuren hajaannuksen seurauksena. Vuonna 1900 sen suuri enemmistö yhdistyi Skotlannin yhdistyneen presbyteerikirkon kanssa muodostaen Skotlannin yhdistyneen vapaakirkon, jonka enemmistö puolestaan yhdistyi vuonna 1929 Skotlannin kirkon kanssa. Kuitenkin vähemmistö Skotlannin vapaakirkosta jatkoi olemassaoloaan itsenäisenä, käyttäen nimeä Skotlannin vapaakirkko.

## Vuoden 1843 hajaannus

Vuonna 1690 oli presbyteerisestä Skotlannin kirkosta tullut Skotlannin valtiokirkko. Jo 1700-luvulla siitä irtosi joitain pieniä ryhmittymiä, mutta vuoden 1843 irtautuminen oli näitä selkeästi merkittävämpi.Sen syyt juonsivat juurensa vuonna 1834 alkaneeseen riitaan oikeudesta nimittää papit seurakuntiin seurakuntien ja patronaattioikeuden haltijoiden välillä. Riita muodostui periaatteelliseksi kiistaksi valtiovallan ja kirkollisen vallan välillä. Valtio kumosi kaikki ne kirkolliset lait, jotka eivät olleet saaneet valtiollista vahvistusta ja antoivat rangaistuksia papeille, jotka kirkollisen hallinnon päätösten mukaisesti olivat vastustaneet valtion toimenpiteitä papinvirkojen täytössä. Toisaalta kirkon yleiskokous (*General assembly*) erotti viroistaan ne papit, jotka noudattivat valtion määräyksiä. Yritykset sovitella tilannetta osoittautuivat turhiksi, ja 18. toukokuuta 1843 Skotlannin kirkosta erosi 474 pastoria seurakuntiensa innokkaalla tuella. Eronneiden joukkoa johti Thomas Chalmers. Eronneet pastorit luonnollisesti menettivät virkansa ja tulonsa Skotlannin kirkossa.

## Toiminta
Kirkko joutui lähtemään liikkeelle vapaaehtoisen kannatuksen voimin. Sen kannattajat osoittautuivat kuitenkin hyvin uhraavaisiksi, sillä vuoden aikana rakennettiin yli 500 kirkkoa pappiloineen ja kouluineen sekä perustettiin oma seura pakanalähetystä varten. Sen tulot olivat jo seuraavana vuonna suuremmat kuin mitä olivat olleet jakamattomalla Skotlannin kirkolla. Toiminta jatkui myöhemminkin voimakkaana. Patronaattijärjestelmän epäkohtien poistaminen Skotlannin kirkosta eivät johtaneet välittömästi paluuseen sen yhteyteen, sillä uusi asema koettiin hyväksi.

## Yhdistyminen ja kiista kirkon omaisuudesta
Vuonna 1900 Skotlannin vapaakirkko yhdistyi kahden pienemmän vapaakirkon kanssa muodostaen Skotlannin yhdistyneen vapaakirkon (*United free church of Scotland*). Tämä uusi kirkko oli 1 620 seurakunnallaan miltei Skotlannin kirkon veroinen kooltaan. Kuitenkaan 27 pientä seurakuntaa pääosin Skotlannin Ylämailta ei hyväksynyt yhdistymistä, vaan julistautuivat Skotlannin vapaakirkon laillisiksi jatkajiksi ja vaativat itselleen koko sen omaisuutta. Englannin parlamentin ylähuone myönsikin heille oikeuden siihen. Uusi kirkko olisi näin joutunut jälleen aloittamaan tyhjän päältä, mutta päätöstä pidettiin siinä määrin kohtuuttomana, että vapaakirkon täytyi suostua jakoon, jossa se sai kuitenkin lähes puolet kyseisestä omaisuudesta. Kyseinen Skotlannin vapaakirkko toimii edelleen.

## Lähteet
Arne Thulé

__NOTOC__
**Berndt Arne Richard Thulé** (18. tammikuuta 1895 Tampere – 1968 Österåker) oli suomalainen arkkitehti ja laulaja. Hänen isoisänsä oli ruotsalaissyntyinen urkujenrakentaja Anders Thulé.

## Ura arkkitehtina

Thulé valmistui arkkitehdiksi Helsingin teknillisestä korkeakoulusta 1921 ja työskenteli vuodesta 1925 lähtien Helsingin kaupungin rakennustoimistossa. Tunnetuin hänen suunnittelemansa rakennus on Hämeenkyröön 1938 valmistunut Mannanmäen näkötorni. Lisäksi Thulé suunnitteli muun muassa seuratalo Koskilinnan Hämeenkyrön Kyröskoskelle. Hänen sisarensa oli Kyröskosken paperitehtaan omistajan vuorineuvos Gösta Sumeliuksen puoliso.

1950-luvulla Thulé muutti Ruotsiin, jossa hän asui Tukholman lähellä Rydbossa. Joidenkin tietojen mukaan Thulé toimi opettajana Härnösandin teknillisessä oppilaitoksessa.

### Töitä
*As Oy Montana, Turku, 1929
*Mannanmäen näkötorni, Hämeenkyrö, 1938
*Käpylän kirjasto, Helsinki, 1939
*Koskilinna, Hämeenkyrö, 1940

## Musiikki
Taidelaulua harrastaneen Thulén ääniala oli basso. Hän esiintyi Yleisradiolle äänityksiä tehneessä Kollegakvartetissa, jonka muita jäseniä olivat Erik Lindholm, Herrick Arvidson ja Waldemar Helen. Syyskuussa 1930 Thulé levytti Saksassa kymmenen laulua Columbia-levy-yhtiölle.

### Levytykset
**Elsi pien* / *Yksin valvoessa* (1930)
**Haapapellon polkka* / *Sukulaulu* (1930)
**Joulukuun ruusu* / *Omaksein tullos armas* (1930)
**Laulaos lohduksein* / *Tanssileikki* (1930)
**Sinivuolellani* / *Unelmissain* (1930)

## Lähteet
Ivan Cankar

**Ivan Cankar** (10. toukokuuta 1876 – 11. joulukuuta 1918) oli slovenialainen kirjailija. Yhdessä Oton Župančičin, Dragotin Ketten ja Josip Murnin kanssa hän aloitti modernismin slovenialaisessa kirjallisuudessa.  Cankarin teoksia on käännetty muille kielille slovenialaiskirjailijoista eniten. Häntä on verrattu Franz Kafkaan ja James Joyceen. 

Vrhnikan kaupunki oli Cankarille läheinen, ja hän kuvaa sitä monissa teoksissaan.

## Lähteet
Honkasaari

**Honkasaari** tai **Rönön Honkasaari** on Kuopion Rönön kaupunginosaan kuuluva saari Rönön saaren itäpuolella. Rönön Honkasaareen ei ole siltayhteyttä. Saari on osa joulukuussa 2017 perustettua Kuopion kansallista kaupunkipuistoa.

## Lähteet
Ritosenlampi

**Ritosenlampi** on pieni, noin hehtaarin laajuinen lampi Kuopion Rahusenkankaan kaupunginosassa, noin 2,5 kilometriä kaupungin keskustan pohjoispuolella. lammesta on purkuoja Saarijärveen.

## Lähteet