open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aavikkotylli

**Aavikkotylli** (*Charadrius leschenaultii*) on kurmitsoiden (Charadriidae) heimoon kuuluva pieni rantalintu. Se on nähty Suomessa ensimmäisen kerran 1964, 1970-luvulla kahdesti ja 1990-luvulla kahdesti. Vuosilta 2001 ja 2002 on jo kolme havaintoa. Lajin kuvaili ja nimesi René-Primevère Lesson vuonna 1826 ranskalaisen luonnontieteilijän Jean Baptiste Leschenault de la Tourin kunniaksi.
__toc__
## Koko ja ulkonäkö
Aavikkotyllillä on pitkät jalat ja ohut nokka. Se muistuttaa suuresti ylänkötylliä mutta on hieman suurempi ja raskastekoisempi ja seisoma-asennossa vartalo on enemmän vaakatasossa. Lajin pituus on noin 13–24 cm, siipien kärkiväli 45–60 cm ja paino 55–120 grammaa.

## Levinneisyys
Pesii Keski-Aasiassa ja paikoin Turkissa, Jordaniassa ja ehkä muuallakin Lähi-idässä. Maailman populaation koko on 190&nbsp;000–360&nbsp;000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Pääosa kannasta muuttaa Australaasiaan ja Intian valtameren rannikoille. Pieni osa Turkmenian ja ilmeisesti myös Punaisen meren kannasta on paikkalintuja.

## Elinympäristö
Lisääntymisaikana laji on alavien aavikoiden ja puoliaavikoiden lintu. Muuttomatkoilla ja talvehtimisalueilla se viihtyy lähes pelkästään merenrannikoilla.

## Lisääntyminen

Pesä on maassa, joko avoimesti tai lyhytkortisen ruohikon suojassa. Munia on 2–4, yleensä 3. Haudonta-aika on vähintään 24 päivää, molemmat emot hautovat. Poikaset kuoriutuvat samanaikaisesti ja ovat pesäpakoisia.

## Ravinto
Aavikkotylli syö enimmäkseen hyönteisiä ja etenkin kovakuoriaisia, myös äyriäisiä ja matoja.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Operaatio Kesä-95

**Operaatio Kesä-95** (, ) oli kroaattien hyökkäys Dinaarisilla Alpeilla Bosnia-hartsegovinan serbejä vastaan 25. - 30. heinäkuuta 1995 Kroatian sodan loppuvaiheessa.

Operaatio tapahtui Dinaaristen vuorten eteläosissa Shatorin seuduilla, Bosnia-Hertsegovinan läntisen serbialueen eteläosissa.
Kroaatit hyökkäsivät Hertsegovinasta pohjoiseen tarkoituksenaan heikentää serbialueen puolustusta.
Kroatian joukot valtasivat operaatiossa 1300 neliökilometriä. Kninin takamaastossa Bosnian puolella olevat kaupungit vapautettiin; 
Serbit tekivät kovaa vastarintaa vahvalla tukialueellaan 
Bosanska Grahovossa, joka antautui 28. heinäkuuta ankarassa, kroaateille suuria tappioita aiheuttaneissa taistelussa.

Serbikaupunki Glamoč kukistui 29. heinäkuuta, ja kroaatit olivat vallanneet myös Livnosta länteen olevia kyliä.
Operaatio "Kesä-95" teki Bosnian puolelle kiilaa Bosnian serbialueiden ja Kninin Krajinan välille. Eräs serbien huoltotie katkesi, ja kroatian serbialueen Krajinan pääkaupunki Knin joutui saarroksiin kolmelta suunnalta. Kroaattien pioneerit rakensivat teitä Dinaarisille vuorille tulevien hyökkäyksien huoltoa varten. Kesä-95 hyökkäys raivasi osaltaan tietä suurelle Operaatio Myrskylle, joka luhisti Krajinan serbialueen.
Pääskykahlaaja

**Pääskykahlaaja** *(Glareola pratincola)* on Suomessa harvoin vieraileva muuttolintu, entiseltä nimeltään **kahlaajapääsky**. Ensimmäinen havainto on vuodelta 1984, sen jälkeen havaintoja on vuosilta 1989, 1992 ja 1998. Lisäksi on havaintoja *Glareola*-lajeista, jotka ovat jääneet määrittämättä lajilleen.

## Koko ja ulkonäkö

Pääskykahlaajalla on harmaanruskea selkä ja pää, vaalea vatsa ja ruskeat siivet, joiden lenninsulat ovat tummemmat. Siiven alapinta on kastanjanruskea - tärkein ero aropääskykahlaajaan. Jalat ovat lyhyet, siivet pitkät ja pyrstö haarainen. Kahlaajaksi nokka on harvinaisen lyhyt. 
*Pituus: 22-27 cm
*Siipien kärkiväli: 50 cm
*Paino: 60-95 g 

## Levinneisyys
Välimeren ympäristöstä Pakistaniin, Afrikka. Nimirotu talvehtii eteläisessä Afrikassa, ja harhautuu joskus harvoin myös Suomeen.

## Elinympäristö
Tasaiset, kuivat avomaat, kuten arot ja viljelysmaat.

## Lisääntyminen
Pesii yhdyskunnissa, jotka kooltaan tavallisesti pieniä, alle 20 parin, mutta joskus jopa 100 paria. Tosinaan yhdyskunnissa pesii myös aropääskykahlaajia. Pesä on maassa, joko valmiissa maakolossa tai linnun itsensä raaputtamassa kolossa. Munii tavallisesti 3 munaa, joita molemmat puolisot hautovat yhteensä 18 vrk. Sukukypsä 1-vuotiaana.

## Ravinto
Vaikka pääskykahlaaja luetaan kahlaajiin, se sieppaa pääosan syömistään hyönteisistä lennosta. Syö etupäässä heinäsirkkoja, pistiäisiä, termiittejä y. isokokoisia hyönteisiä. Huonolla säällä se poimii hyönteisiä ja matoja myös rantasoran seasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hongell, Harri 1986: Kahlaajapääsky (Glareola pratincola) ja arokahlaajapääsky (Glareola nordmanni) - maistuis varmaan sullekin. - Lintumies 5.1986 s. 244-247. LYL.
*
Suomalainen vaara

**Suomalainen vaara** () tarkoittaa Norjassa ennen toista maailmansotaa vallinnutta uhkakuvaa, jonka mukaan Suomi voisi muodostua sotilaalliseksi vaaratekijäksi Pohjois-Norjalle.

Suomalaisen vaaran pelkoa provosoi ensin Suomen asema Venäjän suuriruhtinaskuntana, sitten Suur-Suomi-ajatuksen leviäminen itsenäisessä Suomessa ja kylmän sodan aikana Suomen läheiset suhteet Neuvostoliittoon. Suur-Suomea ajavat tahot sisällyttivät joissain tapauksissa tavoittelemansa Suur-Suomen alueeseen myös alueita Pohjois-Norjan Ruijasta. Muun muassa tämän vuoksi Norjan valtio ei ollut varma Pohjois-Norjassa asuvien suomalaistaustaisten ihmisten lojaalisuudesta Norjan valtiolle.

Suomalaista vaaraa käytettiin perusteena kveeneihin, Pohjois-Norjan suomenkieliseen vähemmistöön, kohdistuvalle syrjinnälle ja sulauttamispolitiikalle, jolla suomalaisuus pyrittiin kitkemään pois Norjasta. Samanlaista sulauttamispolitiikkaa kohdistettiin saamelaisiin. Mukana oli myös paljon ajan skandinavismille ja germanismille tyypillistä suomalaisiin kohdistuvaa rasismia. Suomalaisia ja saamelaisia pidettiin suomalais-ugrilaisten kieltensä vuoksi ”alemman” mongolidisen rodun edustajina.

”Suomalaisella vaaralla” oli myös konkreettisia vaikutuksia. Kveenin kielen käyttöä ja opetusta pyrittiin vähentämään. Valtio tilasi Pohjois-Norjassa asuville kveeniä puhuville ihmisille norjalaisia aikakauslehtiä. Myös useiden Suomeen johtavien teiden rakentaminen Pohjois-Norjassa keskeytettiin.

## Lähteet
* Eriksen, Knut Einar & Niemi, Einar 1981. Den finske fare. Sikkerhetsproblemer og minoritetspolitikk i nord 1860-1940. Oslo: Universitetsforlaget

### Viitteet
Mm

**Mm** tai *MM* tarkoittaa seuraavia:

* 
* 
* herrat, MM, ranskan sanasta *Messieurs*, puhuteltaessa käytettävä titteli
* maailmanmestaruus, MM, maailmanmestaruuskilpailuissa saavutettu voitto
* maustemitta, tunnus mm, mittalusikka, jonka tilavuus on yksi millilitra
* Media Molecule, brittiläinen videopeliyritys
* 
* Miekka-Miehet, M-M, suomalainen urheiluseura
* 
* MM-rasia (*Moving magnet*), levysoittimen äänirasiatyyppi
* muistomitali, mm., jonkin tapahtuman muistoksi lyöty mitali
* Muntra Musikanter, MM, suomalainen kuoro
* musculi, mm., lihaksia, latinankielinen lyhenne
* mutatis mutandis, m.m., asiakirjamerkintä
* , mm., suomenkielinen lyhenne
* 
* 

## Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:

* 
* .

## Lähteet
Häntäapinat

**Häntäapinat** eli vanhan maailman häntäapinat (Cercopithecidae) on apinaheimo. Se muodostaa nykyisen luokituksen mukaan oman **Cercopithecoidea**-yläheimonsa. Heimoon kuuluvat muun muassa marakatit, makakit ja paviaanit. 

Alaheimot, tribukset ja suvut:
* Marakattiapinat (Cercopithecinae)
** Cercopithecini
*** Suomarakatti (*Allenopithecus*) [1 laji]
*** *[[Allochrocebus]]* [3 lajia]
*** Marakatit (*Cercopithecus*) [19 lajia]
*** Vihermarakatit (*Chlorocebus*) [7 lajia]
*** Husaariapinat (*Erythrocebus*) [3 lajia]
*** Pikkumarakatit (*Miopithecus*) [2 lajia]
** Papionini
*** Mangabit (*Cercocebus*) [7 lajia]
*** Valkoposkimangabit (*Lophocebus*) [2 lajia]
*** Makakit (*Macaca*) [23 lajia]
*** Metsäpaviaanit (*Mandrillus*) [2 lajia]
*** Paviaanit (*Papio*) [6 lajia]
*** *[[Rungwecebus]]* [1 laji]
*** Tselada (*Theropithecus*) [1 laji]
* Lehtiapinat (Colobinae)
** Colobini
*** Gueretsat (*Colobus*) [6 lajia]
*** *[[Piliocolobus]]* [17 lajia]
*** Ruostegueretsat (*Procolobus*) [1 laji]
** Presbytini
*** Nenäapina (*Nasalis*) [1 laji]
*** Surelit (*Presbytis*) [19 lajia]
*** Pystynenäapinat (*Pygathrix*) [3 lajia]
*** *[[Rhinopithecus]]* [5 lajia]
*** Hanumaanit (*Semnopithecus*) [8 lajia]
*** Pystynenäapina (*Simias*) [1 laji]
*** Langurit (*Trachypithecus*) [22 lajia]

## Katso myös
* Luettelo kädellisistä

## Lähteet
Ericus Svenonius

**Ericus Svenonius** (n. 1480 – viim. 1541) oli 24. Suomen piispa ja Suomen ensimmäinen luterilainen piispa. Ericus toimi piispana vuosina 1523–1527,  reformaation aattona. Hän edisti reformaatiota maltillisesti. 

Paavi ei vahvistanut Ericuksen vaalia, mikä teki hänestä ensimmäisen ei-katolisen suomalaisen piispan. Svenonius oli Erasmus Rotterdamilaisen kannattaja.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Ebba Brahe

**Ebba Magnusdotter Brahe** (16. maaliskuuta 1596 Lerjeholm – 5. tammikuuta 1674 Tukholma) oli ruotsalainen aatelinen, kreivitär ja hovineiti. 

Hänen vanhempansa olivat Visingsborgin kreivi, valtaneuvos, valtakunnanmarski, drotsi Svean hovioikeuden ensimmäinen puheenjohtaja Magnus Brahe (1564–1633) ja Britta Stensdotter Leijonhuvud (k. 1611). Hänen isänisänsä oli kreivi, drotsi Per Brahe vanhempi.

Hän oli kuningas Kustaa II Aadolfin rakastettu tämän ollessa prinssi, mutta hänet kuitenkin naitettiin sotamarsalkka Jakob De la Gardielle, sillä kuningatar Kristiina ei pitänyt häntä tarpeeksi hienona puolisona prinssille.

Ebballe ja Jakobille syntyi 14 lasta, joista seitsemän kuoli jo pienenä. Kuuluisimmat lapsista olivat Axel Julius De la Gardie, Magnus Gabriel De la Gardie sekä kreivitär, suuriyrityksen omistaja, ruukinomistaja, hovimestarinna Maria Sofia De la Gardie (1627–1694), joka meni naimisiin Gustaf Gabrielsson Oxenstierna af Croneborgin kanssa. Kolmas nimeltä mainittu lapsi oli Christina Catharina,

Miehensä kuoleman jälkeen kreivitär Ebba Brahe jatkoi tämän keskeneräisiä töitä ja muun muassa perusti Pietarsaaren, jolle antoi nimen (*Jakobstad*) miehensä mukaan.

## Lähteet
Magnus Gabriel De la Gardie

**Magnus Gabriel De la Gardie** (15. lokakuuta 1622 – 26. huhtikuuta 1686) oli ruotsalainen kreivi, upseeri ja valtiomies.

## Suku ja avioliitto

Hän oli Jakob De la Gardien ja Ebba Brahen poika. Hän oli vuodesta 1647 naimisissa kuningas Kaarle X Kustaan sisaren Maria Eufrosynen kanssa. Hän oli kuninkaan läheinen avustaja.

## Ura

De la Gardie yleni sotilasuralla sotamarsalkaksi vuonna 1649 ja toimi valtamarsalkkana vuodesta 1651. On kuitenkin arvioitu, ettei hänellä ollut erityisiä sotilaallisia kykyjä. Hän siirtyikin siviiliuralle kamarikollegion presidentiksi ja valtiovarainhoitajaksi vuonna 1652. Hän oli Liivinmaan kenraalikuvernöörinä vuodesta 1655 ja valtiokanslerina vuodesta 1660. Kuningas Kaarle X Kustaan testamentin perusteella hän toimi alaikäisen Kaarle XI:n holhoojahallituksen ajoittain keskeisenäkin jäsenenä. Hän pyrki luomaan Ruotsin ja Ranskan liittosuhteen, jolloin olisi voitu välttää aatelistolle epäedullisen reduktion jatkuminen. Vuonna 1672 tämä liittosopimus saatiinkin aikaan, mutta sen seurauksena oli, että Ruotsin oli osallistuttava Ranskan 1670-luvun sotiin. 

De la Gardien asema alkoi horjua Kaarle XI:n tultua täysi-ikäiseksi 1672, vaikka hän saikin drotsin viran vuonna 1681. Hän menetti valtavan omaisuutensa holhoojahallitusta vastaan nostetuissa tuhlaussyytteissä ja isossa reduktiossa.

## Taiteiden suosija

De la Gardie oli Ruotsin historian merkittävimpiä mesenaatteja. Hän rakennutti Ruotsiin lukuisia palatseja ja palkkasi aikansa merkittäviä ulkomaisia taiteilijoita ja arkkitehteja työskentelemään Ruotsissa. Hän myös osti Codex Argenteuksen eli gootinkielisen Raamatun käsikirjoituksen ja lahjoitti sen Upsalan yliopistolle.

De la Gardie on kirjoittanut myös yhden virren.  Kuolemaanvalmistautumisvirtensä hän lienee kirjoittanut viimeisen elinvuotensa aikana ja se on julkaistu vuoden 1695 virsikirjassa. Ruotsin kirkon virsikirjoissa se on virsi 621 "O Jesus, när mitt liv släcks ut", Ruotsin kirkon virsikirjassa Pekka Kivekkään vuonna 1998 suomentamana  ”Kun täältä, Jeesus, erkanen” . Se on Suomen ev.- lut kirkon virsikirjassa virsi 605 ja Suomen kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa virsi 558.

## Katso myös

* De la Gardie-suku

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vanhan maailman apinat

**Vanhan maailman apinat** (Catarrhini) on apinoiden (Simiiformes) parvolahko. Siihen kuuluvat Afrikan ja Aasian apinoiden yläheimot:

* Vanhan maailman häntäapinat (Cercopithecoidea)
* Ihmisapinat (Hominoidea), mukaan lukien ihminen

Vanhan maailman häntäapinat ovat yli 20 suvullaan runsaslukuisempia kuin ihmisapinat, joita on vain 7 sukua. Miljoonia vuosia sitten ihmisapinoita oli kuitenkin huomattavasti nykyistä enemmän, kunnes Afrikan ekologian muutokset alkoivat suosia häntäapinoiden erilaistumista ja vähentää ihmisapinoiden sukujen määrää.

Vanhan maailman apinat ovat ainoa kädellisten kladi, jonka kaikilla lajeilla on trikromaattinen värinäkö. Useimmilla niistä on myös vastakkain asettuva peukalo. Lisäksi niiden sieraimet ovat lähempänä toisiaan kuin uuden maailman apinoilla, ja niillä on yleensä suuremmat kulmahampaat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*iNaturalist: Vanhan Maailman Häntäapinat (Parvolahko Catarrhini)
*UniProt: Taxonomy - Catarrhini 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Catarrhini, Old World monkeys and apes 
*National Center for Biotechnology Information (NCBI): Catarrhini
De la Gardie

**De la Gardie**, joskus **de la Gardie**, on ruotsalainen ranskalaisperäinen aatelissuku. Suvun yksi haara muutti Ruotsiin, ja suvun jäseniä on ollut Ruotsissa huomattavina valtiomiehinä ja sotapäällikköinä.

## Suvun jäseniä
* Pontus De la Gardie (1520–1585), sotapäällikkö. Tanskan armeijassa palvellessaan hän joutui vuonna 1565 Ruotsin sotavangiksi ja siirtyi Ruotsin palvelukseen. Pitkän vihan aikana hän toimi vuosina 1580–1585 Ruotsin joukkojen ylipäällikkönä ja valtasi Käkisalmen.
** Johan De la Gardie (1582–1640), käskynhaltija Turussa ja Hämeessä, Pontus De la Gardien poika
** Jakob De la Gardie (1583–1652), sotapäällikkö, Pontus De la Gardien poika. Taitava soturi ja valtiomies, joka valloitti lyhyeksi aikaa Moskovan.
*** Magnus Gabriel De la Gardie (1622–1686), valtiomies ja kulttuurihenkilö, Jakob De la Gradien poika. Vuodesta 1652 Ruotsin valtiovarain hoitaja, vuodesta 1655 Liivinmaan kenraalikuvernööri ja vuodesta 1660 Ruotsin valtakunnankansleri. 
*** Maria Sofia De la Gardie (1627–1694), ruotsalainen kreivitär, maanomistaja ja teollisuuspatruuna, Jakob De la Gardien tytär
*** Axel Julius De la Gardie (1637–1710), sotamarsalkka ja valtaneuvos, Jakob De la Gardien poika
* Hedvig Ulrika De la Gardie (1761–1832), Carl Julius De la Gardien tytär, Gustaf Mauritz Armfeltin puoliso
* Jacob Gustaf De la Gardie (1768–1842), maamarsalkka 1834–1835

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Jasmin

**Jasmin** on naisen etunimi, joka tarkoittaa jasmiinia. Nimestä on Suomessa käytössä useita muunnelmia, esimerkiksi Jasmine, Jasmi, Jasmina, Jasmiina, Yasmine tai Yasmin.

Jasmin viettää nimipäivää 9. heinäkuuta. Etunimi lisättiin nimipäiväkalenteriin vuonna 1995.

Digi- ja väestötietoviraston Nimipalvelun tilastojen mukaan Jasmin-nimi tuli Suomessa käyttöön aikaisintaan 1930-luvulla ja oli vielä sen jälkeen pitkään hyvin harvinainen. Kaiken kaikkiaan Suomessa on Jasmin-nimisiä naisia heinäkuuhun 2025 mennessä ollut yhteensä 9&nbsp;198 ja miehiä noin 80–100. Nimestä tuli suosittu vasta vuosisadan lopulla, jolloin se annettiin 1980-luvulla 640 ja 1990-luvulla jo 3934 lapselle. Vuosina 2000–2009 nimi annettiin noin 2&nbsp;370 ja vuosina 2010–2019 noin 1500 lapselle.

## Tunnettuja Jasmineja
* Jasmin Andreasen (s. 2002), suomalainen pesäpalloilija
* Jasmin Anoschkin (s. 1980), suomalainen kuvataiteilija
* Jasmin Beloued (s. 2000), suomalainen televisiotoimittaja ja -juontaja
* Jasmin Burić (s. 1987), bosnialainen jalkapalloilija
* Jasmin Eder (s. 1992), itävaltalainen jalkapalloilija
* Jasmin Fazlić, *Jala Brat* (s. 1986), bosnialainen rap-artisti ja tuottaja
* Jasmin Hamid (s. 1984), suomalainen näyttelijä ja kunnallispoliitikko
* Jasmin Handanovič (s. 1978), slovenialainen jalkapallomaalivahti
* Jasmin Hulanmäki (s. 1995), suomalainen jääkiekkoilija
* Jasmin Kiiski (s. 1997), suomalainen ringettepelaaja
* Jasmin Kurtić (s. 1989), slovenialainen jalkapalloilija
* Jasmin Kähärä (s. 2000), suomalainen maastohiihtäjä
* Jasmin Leppioja (s. 2000), suomalainen jalkapalloilija
* Jasmin Manninen (s. 1999), suomalainen taekwondoin
* Jasmin Mansaray (s. 2004), suomalainen jalkapalloilija
* Jasmin Ngo (s. 1993), suomalainen sosiaalisen median vaikuttaja ja sisällöntuottaja
* Jasmin Saario (s. 2000), suomalainen salibandyn pelaaja
* Jasmin Schwiers (s. 1982), saksalainen näyttelijä
* Jasmin Selberg (s. 1999), saksalais-virolainen malli, Miss International 2022
* Jasmin Showlah (s. 1989), suomalainen pikajuoksija
* Jasmin Stavros (1954–2023), kroatialainen pop-laulaja
* Jasmin Stowers (s. 1991), yhdysvaltalainen pika-aitajuoksija
* Jasmin Tabatabai (s. 1967), iranilaissyntyinen näyttelijä ja muusikko 
* Jasmin Voutilainen (1995–2023), suomalainen näyttelijä ja missi
* Jasmin Vähäkangas, o.s. *Mäntylä* (s. 1982), suomalainen malli, juontaja, laulaja ja kunnallispoliitikko
* Jasmin Wagner, *Blümchen* (s. 1980), saksalainen laulaja, malli ja juontaja
* Jasmin Weber (s. 1982), saksalainen näyttelijä  ja juontaja

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Eero Kiviniemi: Rakkaan lapsen monet nimet, Weiling+Göös 1982
* Kustaa Vilkuna: Etunimet, Otava 1990, tarkistettu painos
Pohjankiisla

**Pohjankiisla** *(Uria lomvia)* on Suomessa erittäin harvinainen lintu.

## Koko ja ulkonäkö
Musta pää ja selkä, valkea rinta, maissa pysty istuma-asento. Pohjankiisla on hiukan suurempi kuin etelänkiisla: Pituus on 40–44&nbsp;cm ja siipien kärkiväli 64–75&nbsp;cm.

## Levinneisyys
Pohjankiisla pesii luodoilla, saarilla ja rannikoilla kaukana pohjoisessa. Se siirtyy talveksi hiukan etelämmäksi jään rajaa seuraten. Suomessa laji on erittäin harvinainen. Ensimmäisen kerran laji tavattiin Korppoosta 1901. Vuonna 1902 Suomessa todettiin poikkeuksellinen pohjankiislojen massaesiintyminen. Jäämerellä riehunut talvimyrsky toi pohjankiisloja erityisesti Itä-Suomeen. Vuonna 1964 Suomesta löytyi kuollut pohjankiisla, 1986 elävä yksilö, joka kuitenkin kuoli seuraavana vuonna Korkeasaaressa. Viimeisin havainto on vuodelta 1988, kun löytyi kalaverkkoon kuollut yksilö.

## Lisääntyminen
Pohjankiisla tekee vain yhden munan kerrallaan.

## Ravinto
Pohjankiislat syövät enimmäkseen kalaa, mutta myös meren selkärangattomia.

## Lähteet
*Birdlife Suomen sivusto

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Pikkuruokki

**Pikkuruokki** (*Alle alle*) eli vanhalta nimeltään **jääkyyhky** on ruokkien heimoon kuuluva pohjoisten merialueiden lintu. Se on *Alle*-suvun ainoa laji. Suomessa pikkuruokkeja havaitaan vuosittain yksittäisiä lintuja.

## Koko ja ulkonäkö
Pikkuruokki on kooltaan puolet lunnista: 19–21&nbsp;cm pitkä ja siipien kärkiväli 34–38&nbsp;cm.

## Levinneisyys
Pikkuruokkeja pesii Pohjoisen jäämeren saarilla: Grönlannissa, Islannissa, Novaja Zemljalla, Huippuvuorilla ja Frans Joosefin maalla.

## Elinympäristö
Pikkuruokit elävät laajoissa yhdyskunnissa rannikon vuorenrinteillä, harvoissa tapauksissa myös tuntureilla.

## Lisääntyminen
Pikkuruokki pesii kallion kielekkeillä.

## Ravinto
Pikkuruokit syövät hankajalkaisia ja muita pieniä äyriäisiä. Pohjoisella jäämerellä pikkuruokkien tiedetään syövän lähes pelkästään *[[Calanus glacialis]]* -hankajalkaisen IV ja V toukka-asteita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*LuontoPortti: Pikkuruokki (''Alle alle'')
*ITIS: Alle alle
Henget

**Henget** on rap-artisti Stepan neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 24. helmikuuta 2017 Monsp Recordsin kautta. Albumin ensimmäinen musiikkivideo julkaistiin kappaleesta *Muksut* julkaistiin elokuussa 2016 ja seuraava kappaleesta *Kaunista ja Hyvää* tammikuussa vuonna 2017. Kappaleesta *Ystäviä aina* julkaistiin video toukokuussa ja kappaleesta *Oon 3 (ft. [[Are]] ja [[Nelli Milan]]* kesäkuussa.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Rumba: 7,2/10 

## Lähteet
Preeriaviklo

**Preeriaviklo** (*Tringa semipalmata*, aikaisemmin *Catoptrophorus semipalmatus*) on suurikokoinen amerikkalainen kahlaajalintu. Lajin nimesi saksalainen luonnontieteilijä Johann Friedrich Gmelin vuonna 1789.

## Koko ja ulkonäkö
Preeriaviklo on yleisväriltään harmaa, päältä tummempi kuin alapuolelta. Pyrstö on vaalea. Lennossa näkyy siipien leveä valkea raita. Jalat ovat harmaat, nokka musta tai siniharmaa, kärjestään tummempi. Nokka on paksu, pitkä ja suora. Linnun pituus on 33–41&nbsp;cm, siipien kärkiväli 70&nbsp;cm ja paino 200–330&nbsp;g, eli kooltaan se on kuirien luokkaa. Sukupuolet ovat samanvärisiä, kooltaan naaras on hieman koirasta suurempi.

## Levinneisyys
Preeriaviklon pesimäaluetta on Pohjois-Amerikka Nova Scotiasta Meksikonlahdelle (alalaji *semipalmatus*) sekä preeriat (alalaji *inornatus*). Maailmanpopulation koko on noin 250&nbsp;000 yksilöä, lajin populaatiot ovat nykyisin elinvoimaisia. Niitä metsästettiin ankarasti 1800-luvulla ja 1900-luvun alussa, mutta laji on vähitellen runsastunut. *Semipalmatuksen* talvehtimisaluetta on Atlantin rannikko sekä Etelä- että Pohjois-Amerikassa, *inornatus* talvehtii pääasiassa Tyynenmeren rannikolla Kaliforniasta Peruun ja Galápagossaarille.

Preeriaviklo on Yhdysvalloissakin pesimäalueiden ja muuttoreittien ulkopuolella todella harvinainen, Euroopassa se on havaittu vain muutamia kertoja. Lajia ei ole tavattu Suomessa hyväksytysti.

## Elinympäristö
Preeriaviklo pesii preerian suoalueilla ja rantaniityillä.

## Lisääntyminen
Pesii usein yhdyskuntina. Pesä on maassa kasvillisuuden kätköissä.

## Ravinto
Syövät mudassa eläviä hyönteisiä, nilviäisiä ja muita selkärangattomia sekä vähäisessä määrin kasvien osia.

## Lähteet

* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. 

### Viitteet
Rostov Veliki

**Rostov** () on noin 32&nbsp;000 asukkaan kaupunki Venäjän Jaroslavlin alueella, Nerojärven rannalla. Rostov on kaupungin virallinen nimi, mutta siitä käytetään yleensä nimeä **Rostov Veliki** (), *Mahtava Rostov*, erotuksena Donin Rostovista, joka on nykyään suurempi kaupunki. 

## Maantiede
Rostov sijaitsee noin 50 km:n päässä Jaroslavlista ja noin 200 km Moskovasta koilliseen, Arkangeliin johtavan M8-valtatien ja Siperian radan varrella, Nero-järven rannalla.

## Historia
Rostov on yksi Venäjän vanhimmista kaupungeista. Ensimmäinen maininta Rostovista on vuodelta 862. Piispanistuin sinne perustettiin vuonna 988. Rostovista tuli yksi merkittävimmistä venäläisistä ruhtinaskunnista. Se liitettiin Moskovan suuriruhtinaskuntaan vuonna 1474. 1500-luvulla siitä kehittyi merkittävä kauppapaikka Moskovan ja Vienanmeren välille. 

## Matkailu
Rostov on nykyään yksi kultaisen renkaan historiallisista matkailukaupungeista. Sen nähtävyyksiin kuuluvat Ylösnousemuksen katedraali vuodelta 1230, Teremin palatsi 1400-luvulta ja Valkea palatsi 1600-luvulta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Austr í Görðum: tulkintoja viikinkiajalta
*  
* Viikinkiaiheinen sivusto
* Gardariki
Vaasan rata

**Vaasan rata** on Suomen rataverkkoon kuuluva rataosuus, joka kulkee Seinäjoelta Vaasaan ja edelleen Vaskiluotoon. Rata liittyy Seinäjoella Suomen päärataan. Radan pituus on 78 kilometriä.

## Historia
Rataosa valmistui vuonna 1883 osana vanhaa Vaasan rataa Tampereelta Haapamäen kautta Vaasaan. Vaasan asemalta rataa jatkettiin Vaskiluodon ulkosatamaan vuonna 1900. Vaasan rata rakennettiin huomattavasti halvemmalla kuin vuonna 1862 avattu Helsinki–Hämeenlinna–rata, jonka kustannukset olivat paisuneet 1,5 miljoonalla hopearuplalla. Säästöjä saatiin muun muassa vaatimattomammilla asemilla, ohuemmilla sorakerroksilla ja puisilla ratasilloilla.

Radan sähköistäminen aloitettiin toukokuussa 2010 ja saatiin valmiiksi vuonna 2011. Radan sähköistys tarkoitti, että radalla voitiin alkaa ajaa Sm3-junilla.

## Liikennöinti
Radalla kulkee Helsingin ja Vaasan väliset kaukojunat. 1990-luvulla radalla kulki Wasalandian kautta laivajunia satamaan, mutta nyttemmin radan loppupää on hiljentynyt. Tavarajunia radalla kulkee muutamia viikossa. Henkilöjunat pysähtyvät rataosalla nykyisin ainoastaan Tervajoen asemalla. Ylistaron, Isonkyrön ja Laihian asemat lakkautettiin kesäkuussa 2016 vähäisten matkustajamäärien vuoksi. Näiden asemien kautta kulkee kuitenkin VR:n liityntäbussi korvaten junia.

### Matkustajamäärät
Henkilöliikenteen matkoja vuonna 2002 oli yhteensä 320&nbsp;000, sittemmin radan matkustajamäärät ovat olleet nousussa. Vuonna 2009 yksin Vaasan rautatieasemalta tehtiin noin 345&nbsp;000 matkaa. Tähän lisätään vielä väliasemien matkustajamäärät, niin päästään yli 400&nbsp;000 matkaan vuodessa. Keväällä 2013 Pohjalainen uutisoi radan matkustajamäärien kasvaneen kymmenyksellä sähköistyksen myötä. Vuonna 2013 matkustajamäärä oli 435&nbsp;000. Vuonna 2017 henkilöliikenteen matkoja rataosuudella tehtiin jo 485&nbsp;000. Vuonna 2009 radalla oli matkustajia vuorokaudessa 1&nbsp;030, vuonna 2013 1&nbsp;260 ja vuonna 2035 Liikennevirasto on ennustanut olevan 1&nbsp;510 vuorokaudessa.

## Radanparannustyöt
Rata on yksiraiteinen ja junakohtaamiset ovat mahdollisia Isonkyrön ja Laihian liikennepaikoilla. Radan sähköistystyöt alkoivat toukokuussa 2010. Sähköistys valmistui lokakuussa 2011, ja ajolankoihin kytkettiin jännite saman kuun lopussa.  Rata peruskorjattiin 1990-luvulla, joten se on teknisesti soveltuva suurille nopeuksille. Sähköistyksen myötä radalle odotettiin nopeampaa liikennettä, mutta lukuisten tasoristeysten vuoksi radalle on jouduttu asettamaan nopeusrajoitukseksi 120&nbsp;km/h.

Vuonna 2002 radalla oli 81 tasoristeystäja vuonna 2014 64 tasoristeystä. Vuoteen 2022 mennessä risteyksistä yhdeksän oli poistettu osana Väyläviraston tasoristeysten poisto- ja parantamishanketta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tampereen-Vaasan rautatien valmistumisesta 50 vuotta, Aamulehti, 28.09.1933, nro 260, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Ensimmäisenä veturinkuljettajana ja hiekkajunan konduktöörinä Vaasan-Tampereen rautatiellä, Aamulehti, 28.09.1933, nro 260, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Pappuksen–Guldinin lause

**Pappuksen–Guldinin lauseen** mukaan jos suljettu tasokäyrä pyörähtää sellaisen suoran ympäri, joka ei leikkaa käyrää, syntyneen kappaleen tilavuus saadaan siten, että käyrän rajoittaman kuvion ala kerrotaan kuvion painopisteen pyörähdyksessä kulkemalla matkalla. Lause esiintyi ensimmäistä kertaa Pappoksen Kokoelman kirjassa VII. Pappoksen kirjassa esiintyy myös tämän lauseen kanssa analoginen lause: suoran, joka ei leikkaa käyrää, ympäri pyörähtävän käyrän muodostaman pinnan ala saadaan kertomalla käyrän pituus käyrän painopisteen pyörähdyksessä kulkemalla matkalla.
Cathedral

**Cathedral** on doom metal -yhtye Englannista. Sen perusti Napalm Death -yhtyeen entinen laulaja Lee Dorrian. Yhtyeen tyyli on vuosien saatossa muuttunut alkuaikojen hitaasta doom metallista enemmän stoner rock -tyyliin.

## Jäsenet

* Lee Dorrian - laulu
* Garry 'Gaz' Jennings - kitara
* Leo Smee - basso
* Brian Dixon - rummut

## Diskografia

### Albumit
* *[[Forest of Equilibrium]]* (1991)
* *[[The Ethereal Mirror]]* (1993)
* *[[The Carnival Bizarre]]* (1995)
* *[[Supernatural Birth Machine]]* (1996)
* *[[Caravan Beyond Redemption]]* (1998)
* *[[Endtyme]]* (2001)
* *[[The VIIth Coming]]* (2003)
* *[[The Garden of Unearthly Delights]]* (2005)
* *[[The Guessing Game]]* (2010)
* *[[The Last Spire]]* (2013)

## Aiheesta muualla

* Cathedral Coven - viralliset sivut
Geneettinen materiaali

**Geneettinen materiaali** on ainetta, johon eliön geneettinen eli perinnöllinen informaatio on varastoitu. Kaikkien tunnettujen eliöiden geneettinen materiaali on deoksyribonukleiinihappoa eli DNA:ta tai ribonukleiinihappoa eli RNA:ta.

Joidenkin keinotekoisten elämänmuotojen geneettisenä materiaalina voidaan pitää tietokoneen muistia tai muuta digitaalista tiedonvarastointimuotoa.
Palatsiseurakunta

**Palatsiseurakunta** on Tampereella sijaitseva luterilaisen tunnustuksen pohjalla toimiva karismaattinen kaupunkiseurakunta. Seurakunnan johtaja on Jukka Hammarén. Seurakunnan ydintoimintaan kuuluvat jumalanpalvelusten lisäksi kotiryhmät ja tiimit. Seurakunta järjestää myös musiikkia ylistystilaisuuksia.

Seurakunta sai nimensä siitä, että se toimi alun perin entisen elokuvateatteri Kino-Palatsin tiloissa Hämeenkadulla.

## Oppi
Palatsiseurakunta ilmoittaa edistävänsä kristittyjen yhteyttä ja kertoo antavansa toimintamahdollisuuden maalikkoille ja pyrkii tavoittamaan ihmisiä, jotka ovat vailla seurakuntayhteyttä. Seurakunnan karismaattisuus ilmenee armolahjojen korostamisena ja ylistysmusiikkina.

## Katso myös
* Uskonto Tampereella

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* http://www.palatsi.net/
Mars Exploration Rover

**Mars Exploration Rover** (**MER**)-kulkijat ovat NASAn kaksi Mars-mönkijää, jotka laukaistiin 10. kesäkuuta ja 8. heinäkuuta 2003. Nämä kulkijat laskeutuivat Marsiin 4. ja 24. tammikuuta 2004. Kulkijoiden nimet ovat *[[Spirit (luotain)|Spirit]]* ja *[[Opportunity]]*. Ne tarkoittavat henkeä ja mahdollisuutta.

Maahan jätettiin kulkijoiden kaksoiskappale, jolla voidaan tehdä kokeita esim. hätätilanteissa. Sitä on kevennetty niin, että sen paino vastaa Marsissa olevien kulkijoiden painoa.

Kulkijoiden nimet ovat peräisin Yhdysvalloissa järjestetystä nimikisasta. Yli 10 000 ehdotuksen joukosta 9-vuotiaan Sofi Collisin nimiehdotukset voittivat.

Kulkijoiden alkuperäiseksi toiminta-ajaksi suunniteltiin 90 vuorokautta eli noin kolmea kuukautta, mutta ne ylittivät suunnitellun toiminta-aikansa moninkertaisesti. Spirit-kulkija on juuttui hiekkaan huhtikuun 29. päivä 2009, ja lopulta lakkasi toimimasta maaliskuun 22. päivä 2010. Opportunity puolestaan pysyi toiminnassa 10. kesäkuuta 2018 asti. Opportunityn Marsissa kulkema matka 45,16 kilometriä, on pisin minkä pyörillä kulkevan ajoneuvo on kulkenut maan ulkopuolella. 

26. marraskuuta 2011 NASA laukaisi onnistuneesti *Curiosity*-mönkijän kohti Marsia osana NASAn Mars Science Laboratory missiota.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*MER-kulkijoiden kotisivu  
*NASAn Mars-sivusto
Kadonneen kirjaston vartijat ja muita Don Rosan parhaita

**Kadonneen kirjaston vartijat ja muita Don Rosan parhaita** on vuonna 1995 julkaistu suomenkielinen kokoelma Don Rosan tekemiä Aku Ankka -sarjakuvia. Se oli ilmestyessään maailman ensimmäinen Rosan sarjoista koostettu kovakantinen kokoelma. Kirjan ovat toimittaneet Jukka Heiskanen ja Riku Perälä.

Kirja koostuu Don Rosan alkupuheesta, Jukka Lindforsin ”Don Rosan suuret ankkatarinat” -esittelystä sekä Rosan sarjakuvista, joista jokaiseen on liitetty Rosan omat kommentit kustakin tarinasta. Yhteensä kirjassa on 174 sivua.

Kirjan ensimmäisen oranssikantisen painoksen julkaisi Helsinki Media vuonna 1995. Se kuitenkin myytiin loppuun, ja suuren kysynnän vuoksi kirjasta julkaistiin uusi punakantinen painos. Yhteensä painoksia on toistaiseksi tullut kuusi. Ensijulkaisun yhteydessä julkaistiin myös sadan kappaleen nahkakantinen erikoispainos.

Kirjan tarinoista ainoastaan nimikkotarinaa *[[Kadonneen kirjaston vartijat]]* ei ollut aikaisemmin julkaistu Suomessa, mutta se on sen jälkeen julkaistu *[[Aku Ankka (lehti)|Aku Ankassa]]* 44/2003.

## Tarinat

## Aiheesta muualla
*Inducksin listaus kokoelmasta
Murhasta tuli totta

**Murhasta tuli totta** () on vuosina 1984–1996 esitetty yhdysvaltalainen etsiväsarja, jonka pääosassa oli J. B. Fletcheriä esittänyt Angela Lansbury. Sarjasta tehtiin myöhemmin televisioelokuvia vuoteen 2003 saakka. Suomessa sarjaa on esittänyt Kolmoskanava, Yle TV1 ja MTV3 Sarja.

## Sarja

Päähenkilö Jessica Fletcher on leski ja entinen opettaja, joka vanhoilla päivillään on alkanut kirjoittaa menestystä saaneita murhamysteeriromaaneja. Usein Jessica itse joutuu murhien ja salaperäisten tapahtumien keskelle, ja hänen on ratkaistava tapaukset joko poliisin avustamana tai itsenäisesti selvittäen. Jessican apuna ovat useissa jaksoissa hänen mainelaisessa kotikylässään Cabot Covessa asuvat ystävänsä, joihin kuuluvat muun muassa lääkäri Seth Hazlitt, seriffi Amos Tupper ja myöhemmin uudeksi seriffiksi saapunut Mort Metzger. Myös muita Jessican ystäviä ja sukulaisia on nähty sarjassa.

*Murhasta tuli totta* sai laajan yleisön ja oli useiden vuosien ajan yksi television pitkäaikaisemmista etsiväsarjoista. Sarjaa tuotettiin 264 jakson verran vuosina 1984–1996, ja lisäksi sen pohjalta on tehty neljä tv-elokuvaa vuosina 1997–2003. Sarjan monien kausien aikana siinä vieraili useita tunnettuja näyttelijöitä. 

Vaikka Angela Lansbury oli sarjan tähti, hän sai välillä irrottautua kuvauksista, jolloin Jessica Fletcherin sijasta joku hänen ystävistään toimi rikosten selvittäjänä. Yksi näistä hahmoista oli näyttelijä Jerry Orbachin esittämä yksityisetsivä Harry McGraw. Harryn hahmosta tuli niin suosittu, että hän sai oman lyhytaikaisen tv-sarjan *The Law & Harry McGraw*.

## Tuotanto
Murhasta tuli totta oli yksi Yhdysvaltain pitkäikäisimmistä ja omana aikanaan myös maan katsotuimpia draamasarjoja. CBS esitti sarjaa pitkään lauantai-illan prime time -aikaan, kunnes kanava päätti syksyllä 1995 siirtää sarjan ohjelmapaikan torstai-iltaan. Uudella ohjelmapaikalla sarjan piti kilpailla NBC-kanavan *[[Frendit|Frendien]]* kanssa, minkä seurauksena sarjan katsojaluvut tippuivat rajusti. Laskeneiden katsojalukujen lisäksi sarja ei onnistunut houkuttelemaan mainostajien suosimia nuoria katsojia, minkä vuoksi CBS päätti lopettaa sarjan tuotannon vuonna 1996.

2010-luvulla sarjasta suunniteltiin uudelleenfilmatisointia, jossa pääosaa olisi esittänyt Octavia Spencer. Angela Lansbury kuitenkin vastusti uudelleenfilmatisointisuunnitelmia avoimesti, ja lopulta suunnitelmista luovuttiin vuonna 2014.

## Henkilöt

## Televisioelokuvat
* ''Murhasta tuli totta: Kelttiläinen arvoitus''

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Epäviralliset kotisivut
*Murhasta tuli totta IMDb:n sivuilla
Gobintylli

**Gobintylli** (*Charadrius veredus*) on kurmitsojen heimoon kuuluva kahlaajalintu. Lajin nimesi John Gould vuonna 1848.

## Koko ja ulkonäkö
Gobintyllillä on valkea pää ja kaula, punaruskea rinta, hiekanruskeat siivet ja selkä.
Sen voi sekoittaa kaspiantylliin. Linnun pituus on 22–25&nbsp;cm ja paino 50&nbsp;g.

## Levinneisyys
Gobintylli pesii Gobin autiomaan laitamilla, Pohjois-Kiinan ja Mongolian aroilla ja talvehtii Luoteis-Australiassa syys-maaliskuussa. Maailman populaation kooksi arvioidaan 70&nbsp;000 yksilöä. Se on Suomessa ja koko Euroopassa äärimmäisen harvinainen. Suomen ja Länsi-Palearktisen alueen ensimmäinen yksilö nähtiin vuonna 2003 Ilmajoella.

## Elinympäristö
Pesii aroilla, suola-aavikoilla ja muilla kuivilla avomailla. Muuttoaikoina tavataan monenlaisilla avomailla ja rannoilla. Talvehtimisalueina suosii sisämaan tasaisia matalaruohoisia avomaita, esimerkiksi laitumia.

## Lisääntyminen
Pesintä huhti-kesäkuussa.

## Ravinto
Syö maasta kaivelemiaan hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia.

## Lähteet
* Takapihan lintuja 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Kaspiantylli

**Kaspiantylli** (*Charadrius asiaticus*) on kurmitsojen heimoon kuuluva kahlaajalintu. Lajin nimesi ja kuvaili Peter Simon Pallas 1773.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 18–20&nbsp;cm, siipien kärkiväli 55–61&nbsp;cm ja paino 59–91&nbsp;g. Kaspiantylli on vähän isompi kuin kotoinen tyllimme, ja muistuttaa aavikko- ja ylänkötylliä ulkonäöltään. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

## Levinneisyys
Kaspiantylli pesii Keski-Aasiassa Kaspianmeren pohjois- ja itäpuolella. Maailman populaation koko on 40&nbsp;000–55&nbsp;000 yksilöä. Lajin kanta on elinvoimainen. Se talvehtii itäisessä ja eteläisessä Afrikassa. Muuttomatkoillaan se joskus harhautuu Länsi-Eurooppaan. Suomessa kaspiantylli on havaittu kahdesti; Rovaniemellä lokakuussa 2005 ja Porissa maaliskuussa 2014.

## Elinympäristö
Kaspiantylli viihtyy avoimella ruohikkomaalla niin pesimä- kuin talvehtimisalueellaan.

## Lisääntyminen
Pesii yksittäisparein tai pienissä yhdyskunnissa, joissa on 10–25 paria. Kaspiantylli munii kolme munaa maahan rakennettuun pesään. Sekä naaras että koiras hautovat, ilmeisesti öisin vain naaras. Sukukypsä todennäköisesti 2-vuotiaana.

## Ravinto
Kaspiantylli on hyönteissyöjä, joka voi syödä myös muita pieniä selkärangattomia ja siemeniä.

## Lähteet
* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong. 
* Oiseaux

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Sammon salaisuus ja muita Don Rosan parhaita

**Sammon salaisuus ja muita Don Rosan parhaita** () on Helsinki Median (nykyinen Sanoma Magazines Finland) marraskuussa 1999 julkaisema Don Rosan Aku Ankka -sarjakuvien kokoelma.

Kokoelmassa on 192 sivua, ja se koostuu Don Rosan esipuheesta, varsinaisista tarinoista sekä Rosan kommenteista kuhunkin tarinaan. Sen ovat toimittaneet Jukka Heiskanen, Riku Perälä ja Elina Toppari. Kokoelman ensipainoksen yhteydessä julkaistiin sadan kappaleen nahkakantinen erikoispainos, jonka nimilehdellä on Don Rosan piirros &ndash; numeroissa 1&ndash;20 värillinen ja numeroissa 21&ndash;100 mustavalkoinen.

Kokoelma sai ilmestyessään runsaasti julkisuutta Kalevalaan liittyvän johtotarinan *[[Sammon salaisuus|Sammon salaisuuden]]* vuoksi. Tarinaan liittyi myös kirjan kansikuva, joka on Disney-hahmoilla höystetty versio Akseli Gallen-Kallelan *[[Sammon puolustus]]* -teoksesta. Kokoelmasta tuli myös myyntimenestys. Ensimmäinen 15&nbsp;000 kappaleen painos myytiin nopeasti loppuun, ja jouluun mennessä kokoelmaa oli myyty jo 40&nbsp;000 kappaletta. Syyskuuhun 2010 mennessä kokoelmasta oli julkaistu jo kymmenen painosta.

## Rosan vierailu Suomessa
Rosa kävi 10.–13. marraskuuta 1999 viidettä kertaa Suomessa juhlistamassa kokoelman julkaisua. Hän jakoi yhteensä tuhansia nimikirjoituksia kolmessa liikkeessä Tampereella, kahdessa Turussa, kuudessa Helsingissä ja yhdessä Vantaalla. Samalla hän antoi useita haastatteluja lehdissä, sekä televisio- ja radiokanavilla.

## Tarinat

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*Inducksin listaus kokoelmasta
*Don Rosan Kalevala-ankat, Don Rosan Aamu-TV:ssä antama haastattelu vuodelta 1999.
Jääkuikka

**Jääkuikka** *(Gavia adamsii)* on kuikista suurin. 

## Koko ja ulkonäkö
Jääkuikan väritys on musta-valkokirjava: pää on musta, vatsapuoli valkea ja vartalo mustan ja valkean kuvioima. Nokka on banaaninkeltainen. Lajin pituus on noin 77–90 cm, siipien kärkiväli 135–150 cm ja paino 5,8 kiloa.

## Levinneisyys
Jääkuikka pesii Siperiassa, Alaskassa ja Kanadassa ja talvehtii Norjan rannikolla, Japanin ja Kamtshatkan välisellä merialueella sekä Pohjois-Amerikan länsirannikolla. Venäjän Euroopan puoleisessa osassa pesii 50-100 paria. Suomessa jääkuikka on keväisin ja syksyisin erittäin vähälukuinen läpimuuttaja ja talvella hyvin harvinainen vieras. Vuosittain Suomessa tavataan joitain kymmeniä jääkuikkia, pääosin Suomenlahden ja Pohjanlahden rannikoilla huhti-toukokuussa.

Pohjois-Amerikan populaatio on kooltaan noin 16 000 yksilöä.

## Elinympäristö
Puuton tundra; sekä merenrannikoilla, isoilla järvillä että jokien suistoissa.

## Lisääntyminen
Pesä on maassa. Molemmat emot hautovat kahta munaa 4 viikkoa. Poikaset viipyvät pesässä 3 päivää, minkä jälkeen ne lähtevät emojen mukana uimaan. Emot ruokkivat poikasia 1½ kuukautta. Sukukypsä 4–5-vuotiaana.

## Ravinto
Jääkuikka syö kalaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pettay, Timo 1982: Kuikan ja jääkuikan sukellusten kestoajoista Jäämerellä. - Ornis Fennica 59:38-39.
Tundrakuikka

**Tundrakuikka** (*Gavia pacifica*) on pieni holarktinen kuikka.

## Koko ja ulkonäkö
Tundrakuikka on hyvin samankaltainen kuin tavallinen kuikka ja luokiteltiin aiemmin sen alalajiksi. Pää on sirompi, reidellä vähemmän valkeaa ja kurkussa erilainen sävy. Linnun pituus on 60–68&nbsp;cm ja siipiväli 95–115&nbsp;cm. Painoa on koiraalla 1&nbsp;135–2&nbsp;450 g ja naaraalla 990–2&nbsp;038&nbsp;g, joten se on hieman kaakkuria kookkaampi.

## Levinneisyys
Tundrakuikka pesii Alaskassa ja Pohjois-Kanadassa, idässä aina Baffininsaarelle asti, sekä Venäjällä Lenan itäpuolella ja talvehtii Tyynenmeren pohjoisilla rannikoilla.

Tundrakuikka on havaittu Suomessa vuoden 2023 loppuun mennessä hyväksytysti yhden kerran, 10.–11. marraskuuta 2010 Järvenpäässä Tuusulanjärvellä.

## Ravinto
Tundrakuikka syö kalaa.

## Lähteet
Amerikanvesipääsky

**Amerikanvesipääsky** (*Phalaropus tricolor*) on suurin vesipääskyistä. Suomessa se on suurharvinaisuus. Ensimmäinen havainto on vuodelta 1973, sen jälkeen neljä muuta havaintoa. Lajin nimesi Louis Jean Pierre Vieillot 1819 ja antoi sille englanninkielisen nimen *Wilson's Phalarope* Alexander Wilsonin kunniaksi.

## Koko ja ulkonäkö
Amerikanvesipääsky on noin 23&nbsp;cm pitkä, siipien kärkiväli on 39–43&nbsp;cm ja paino 30-70 g. Se on kooltaan 20&nbsp;% suurempi kuin vesipääsky ja höyhenpuvultaan eri värinen. Sukupuolet ovat kesäpuvussa erivärisiä, naaras on värikkäämpi ja suurempi.

## Levinneisyys
Amerikanvesipääsky pesii preerioilla Kanadan ja Yhdysvaltojen länsiosassa, ja talvehtii Etelä-Amerikassa Perusta Argentiinaan. Joskus se eksyy muuttomatkoillaan Eurooppaan. Maailman populaation koko on noin 1,5 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen.

## Elinympäristö
Amerikanvesipääsky pesii kosteilla niityillä, laitumilla ja heinäpelloilla sekä lampien ja järvien rantaniityillä. Muuttomatkoilla ja talvehtimisalueilla se viihtyy yleensä sisävesillä, mielellään suolajärvillä, joskus myös rannikoilla.

## Lisääntyminen
Naaras munii 3 tai 4 munaa maassa olevaan pesään. Koiras huolehtii hautomisesta ja poikueen hoidosta naaraan lähtiessä muuttomatkalle. Poikaset ovat pesäpakoisia ja ne etsivät itse ruokansa.

## Ravinto
Etsii ruokansa uimalla pientä ympyrää matalassa vedessä, jolloin syntyvä pyörre nostaa hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia pintaan.

## Lähteet
* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III. – Oxford University Press. Hong Kong.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Aunio, Hannu, Kormano, Hannu, Laiho, Heikki & Pajunen, Matti 1978: Amerikanvesipääsky *Phalaropus tricolor** Turussa. - Lintumies 1.1978 s. 21. LYL.
* Ryhtä, Matti 1976: Amerikanvesipääsky *Phalaropus tricolor** ensi kerran Suomessa. - Lintumies 1.1976 s. 27. SLY.
Isovesipääsky

**Isovesipääsky** (*Phalaropus fulicarius*) on arktisten alueiden kahlaajalintulaji. Suomessa sitä tavataan satunnaisesti, ei edes vuosittain. Se vaikuttaa usein pelottomalta ja päästää ihmisen varsin lähelle.

## Koko ja ulkonäkö
Nokka on suora ja paksumpi kuin vesipääskyllä. Naaras on isompi ja värikkäämpi kuin koiras.
Pituus on 20–23&nbsp;cm, siipien kärkiväli 35–40&nbsp;cm, paino 35–70&nbsp;g.

## Levinneisyys
Isovesipääsky pesii Euraasian ja Pohjois-Amerikan pohjoisimmissa osissa, Euroopassa Islannissa ja Huippuvuorilla. Maailman populaation koko on 1–1,9 miljoonaa yksilöä ja lajin kanta on elinvoimainen. Se muuttaa meriä pitkin trooppisille merialueille talveksi. Pääosa kannasta viettää talvensa planktonrikkailla vesillä Atlantilla Afrikan länsipuolella ja Tyynellämerellä Etelä-Amerikan länsipuolella.

## Elinympäristö
Isovesipääsky pesii rannikolla kostealla tundralla tai joskus myös kuivemmilla alueilla, mutta aina makean veden tai murtoveden läheisyydessä.

## Lisääntyminen
Isovesipääsky tekee pesänsä veden ympäröimään mättääseen. Lajin sukupuoliroolit ovat käänteiset. Kirkkaamman väriset naaraat kokoontuvat kosimaan koiraita, jotka ne jättävät munien munimisen jälkeen hautomaan ja hoitamaan poikaset.


File:Brednäbbad simsnäppa - Red phalarope - (Phalaropus fulicarius) - Ystad-2009.ogv|Isovesipääsky 2009 Ystad.
Tiedosto:Phalaropus fulicarius MHNT.ZOO.2010.11.119.14.jpg|Isovesipääskyn munia.


## Ravinto
Isovesipääskyn ravinto koostuu pääasiassa hyönteisplanktonista, poikkeuksellisesti myös siemenistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Crystal Blaze

**Crystal Blaze** oli suomalainen metalliyhtye, joka aloitti vuonna 1995 tavallisella power metalilla **Guardian Force** -nimen alla. Vuosien varrella yhtyeellä on ollut kokoonpanomuutoksia ja nykyinen kokoonpano alkoi muodostua vuonna 2001, kun Lauri Koskenniemi ja Lari Sorvo liittyivät perustajajäsenten Max Obstbaumin, Mikael Grönroosin ja Gustaf Standertskjöldin mukaan. Eerik Purdon liittyi yhtyeeseen vuonna 2004. Kun yhtye keikkaili ja levytti nimellä Crystal Blaze, myös musiikkityyli muuttui, sillä yhtye ei ujostellut musiikkilajien sekoittamista metallin kanssa. Crystal Blazen ensimmäinen demo, *Dreams*, julkaistiin vuonna 2004. Yhtyeen toinen demo, *The Punishment*, julkaistiin vuonna 2006. Alkuvuodesta 2007 yksi perustajajäsenistä, rumpali Gustaf Standertskjöld, erosi yhtyeestä. Kesällä 2007 Crystal Blaze voitti Wacken Metal Battlen Suomen osakilpailun ja pääsi esiintymään Wacken Open Air festivaalille Saksaan. Alkuvuodesta 2008 Crystal Blaze julkaisi kolmannen demonsa, joka kulkee nimellä *Beneath the Sands*. Samaan aikaan yhtye julkisti uuden rumpalinsa, Juhana Karlssonin, joka vaikuttaa myös Amoralissa. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2009. Grönroos, Koskenniemi, Karlsson ja Sorvo vaikuttavat nykypäivänä Shear -nimisessä yhtyeessä.
 
## Jäsenet
*Max Obstbaum - laulu
*Mikael Grönroos - kitara
*Lauri Koskenniemi - kitara
*Eerik Purdon - basso
*Juhana Karlsson - rummut
*Lari Sorvo - kosketinsoittimet

## Diskografia
* *Land of Magic* (2002) (nimen Guardian Force alla)
* *Dreams* (2004)
* *The Punishment* (2006)
* *Beneath the Sands* (2008)
Benedictus XI

Paavi **Benedictus XI** syntymänimeltään **Nicholas Boccasini**, (1240 – 7. heinäkuuta 1304) oli paavina 22. lokakuuta 1303 – 7. heinäkuuta 1304. Benedictus XI oli dominikaani.

Vaikka hän olikin kardinaalina ollessaan puolustanut edeltäjäänsä Bonifatius VIII:aa, hän vapautti Ranskan kuninkaan Filip IV:n pannasta. Hän kuitenkin julisti 7. kesäkuuta 1304 pannaan Filip IV:n kanslerin Guillaume de Nogaret'n sekä kaikki italialaiset, jotka olivat avustaneet Bonifatius VIII:n vangitsemisessa. Benedictus XI:n äkillisen kuoleman on epäilty olleen Nogaret'n järjestämä murha.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Arohyyppä

**Arohyyppä** *(Vanellus gregarius)* on  harvinainen kahlaajalintu, jonka kannaksi koko maailmassa arvioidaan 600–1&nbsp;800 yksilöä. Laji on luokiteltu äärimmäisen uhanalaiseksi. Sen tieteellisen nimen jälkiosa, *gregarius*, merkitsee seurallista. Lajin kuvaili ja nimesi saksalainen luonnontieteilijä Peter Simon Pallas vuonna 1771.

## Koko ja ulkonäkö
Vartalon yleisväri on hiekanruskea, mutta päälaki ja alavatsa ovat tiilenpunaiset. Jalat ovat pitkät ja mustat, nokka lyhyt ja musta. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Lajin pituus on noin 25–30 cm, siipien kärkiväli 68–75 cm ja paino 150–250 grammaa.

## Levinneisyys
Arohyyppä pesii Irakissa ja sen lähiseuduilla keskisessä Aasiassa. Se muuttaa talveksi Pakistaniin, Sri Lankaan, Arabian niemimaalle ja Itä-Afrikkaan. Eurooppaan se voi joutua muuttoharhailijana. Suomessa se on tavattu viisi kertaa vuoteen 2006 mennessä.

## Elinympäristö
Pesimäaikana arohyypän tapaa aroilla, suola-aavikoilla, kuivatuilla tulvaniityillä ja muilla avomailla. Pesimäajan ulkopuolella se viihtyy kynnetyillä pelloilla, mutarannoilla, ylätasangoilla, hirssipelloilla ja niin edelleen.

## Lisääntyminen

Arohyyppä on yhdyskuntapesijä, jonka pesä on maahan rapsutettu kuoppa. Se pesii vain kerran kesässä. Munia on yleensä neljä, joskus viisi tai kolme. Haudonta-aika kestää noin 25 päivää. Poikaset kuoriutuvat samanaikaisesti ja ovat pesäpakoisia. Ne oppivat lentämään 35–40 päivän ikäisinä.

## Ravinto
Arohyypän ravintoa ovat maassa elävät hyönteiset, etenkin kovakuoriaiset ja heinäsirkat. Myös kasvinosat kuuluvat sen ruokavalioon.

## Lähteet
* Cramp, Stanley (päätoim.) 1985: *Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. III.* – Oxford University Press. Hong Kong. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*