open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Samsung Galaxy A21

**Samsung Galaxy A21** on Samsungin 29. kesäkuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.

## Tekniset tiedot
### Muotoilu
Samsung Galaxy A21 -älypuhelimessa on 6,5-tuumainen näyttö HD 20:9 -resoluutiolla.

### Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,3 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 3 gigatavua keskusmuistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.

#### Kamerat ja multimedia
Laitteessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 16 megapikseliä, toisen kameran 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera), kolmannen kameran 2 megapikseliä (makrokamera) ja neljännen kameran 2 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 13 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30fps.

### Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.

## Lähteet
* PhoneArena: Samsung Galaxy A21
Kaikki loppuu aina

**Kaikki loppuu aina** on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Costeen 7. elokuuta 2020 julkaistu toinen studioalbumi.

Albumin kappaleiden kirjoittaminen aloitettiin pian Costeen esikoislevyn jälkeen. Kappaleiden teemaksi muodostui parisuhteen loppuminen, sillä samoihin aikoihin kirjoitusprosessin aloituksen kanssa artistin oma parisuhde päättyi.

## Kappaleet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Costee ammentaa lauluihin omasta elämästä | Ylen Aamu | Yle Areena
Samsung Galaxy A50s

**Samsung Galaxy A50s** on Samsungin lokakuussa 2019 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.

## Tekniset tiedot
### Muotoilu
Samsung Galaxy A50s -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö FullHD 19,5:9 -resoluutiolla.

### Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,3 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 6 gigatavua keskusmuistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.

#### Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kolme takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toisen kameran 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera), kolmannen kameran 5 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 32 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) ja 1080p (Full HD) -resoluutioilla 30fps sekä 720p (HD) -resoluutiolla 240fps (hidastettu videokuva).

### Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 9.0 (Pie) Samsungin One UI-käyttöliittymällä.

## Lähteet
* PhoneArena: Samsung Galaxy A50s
Jud Buechler

**Judson Donald ”Jud” Buechler** (s. 19. kesäkuuta 1968 San Diego, Kalifornia) on yhdysvaltalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän voitti pelaajaurallaan Chicago Bullsissa kolme NBA:n mestaruutta.

## Ura

Buechler pelasi Arizonan yliopistossa vuodet 1986–1990. Seattle SuperSonics varasi hänet NBA:han  38. vuorolla. Buechler pelasi NBA:ssa vuosina 1990–2002 edustaen useita seuroja. Hänen pisin ja menestyksekkäin jaksonsa samassa joukkueessa oli vuosina 1994–1998 Chicago Bullsissa, joka voitti Michael Jordanin paluun avittamana 1990-luvun toisen kolmen mestaruuden putkensa.

Pelaajauransa jälkeen Buechler on työskennellyt koripallovalmentajana. Hän on toiminut NBA:ssa Los Angeles Lakersin ja New York Knicksin apuvalmentajana.

## Lähteet
* Pelaajaprofiili, NBA Basketball-Reference.com 
* Valmentajaprofiili, NBA Basketball-Reference.com 
* Jud Buechler College Stats College Basketball at Basketball-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Pelaajaprofiili NBA
Nagareyama

**Nagareyama** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Shimōsan ylängöllä. Kaupunki on rakentunut Edojoen itärannalle. Lännessä se rajautuu Saitaman prefektuuriin. Nagareyamassa on 197&nbsp;881 asukasta (heinäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 35,32 neliökilometriä.

Nagareyaman seutu oli Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla suoraan Tokugawa-bakufun hallinnassa ja se tunnettiin hevosten laidunmaana. Kauden puolivälistä lähtien Nagareyama kehittyi myös Edojoen satamana. Perinteisiä elinkeinoja ovat riisin viljely ja *[[mirin]]in* valmistus. Alueella viljellään myös vihanneksia, kuten pinaattia ja pillisipulia. Kaupunkioikeudet Nagareyamalle myönnettiin vuonna 1967. Sen jälkeen kaupunki on kasvanut ja teollistunut nopeasti yhtenä Tokion esikaupungeista.

Nagareyaman nähtävyyksiä ovat esimerkiksi Tonen kanavaa ympäröivä puistoalue ja Shinsengumi-joukkoihin kuuluneen Kondō Isamin käyttämän hallintorakennuksen (*[[jin’ya]]*) jäänteet. Nagareyamaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Musashino-linja, Ryūtetsun Nagareyama-linja, Tōbu-rautateiden Noda-linja ja Tsukuba Express.

## Kuvia

Tiedosto:イタリアンレストラン丁字屋 - panoramio.jpg|Vanhoja rakennuksia Nagareyamassa
Tiedosto:Nagareyama-Otakanomori S C.JPG|Nagareyama-Ōtakanomori S.C:n kauppakeskus
Tiedosto:東福寺 - panoramio - くろふね (1).jpg|Tōfuku-jin portti
Tiedosto:流山おおたかの森駅 - panoramio.jpg|Nagareyama-Ōtakanomorin rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Viaton

**Viaton** on suomalaisartistien Costeen ja Tipan 29. toukokuuta 2020 yhdessä julkaisema EP. Artistit päätyivät tekemään yhdessä musiikkia, kun he molemmat eristäytyivät koronarajoitusten vuoksi Turkuun. Kappaleet on äänitetty Costeen vanhempien autotallissa.

## Kappaleet

## Lähteet
André Jousseaume

**André René Jousseaume** (27. heinäkuuta 1894 Yvré-l'Évêque – 26. toukokuuta 1960 Chantilly) oli ranskalainen kouluratsastuksen olympiavoittaja, joka kilpaili myös kenttäratsastuksessa.

Jousseaume voitti kouluratsastuksessa joukkuekilpailun olympiakultaa Los Angelesissa 1932 ja Lontoossa 1948 sekä olympiahopeaa Berliinissä 1936. Yksilökilpailussa hän saavutti Lontoossa olympiahopeaa ja Helsingissä 1952 olympiapronssia. Lontoossa Jousseaume kilpaili myös kenttäratsastuksessa. Lisäksi Jousseaume sijoittui olympiatasolla yksilökilpailussa viidenneksi vuosina 1932, 1936 ja Tukholmassa 1956 sekä joukkuekilpailussa neljänneksi vuonna 1952 ja kuudenneksi vuonna 1956.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Animal Crossing (pelisarja)

**Animal Crossing** (alkujaan ) on Nintendon kehittämä ja julkaisema elämäsimulaatiopelisarja.
Ensimmäinen länsimaissa julkaistu peli *[[Animal Crossing]]* on muokattu versio japanilaisesta julkaisusta.

## Pelit
* *Dōbutsu no Mori* (2001), Nintendo 64
* *Dōbutsu no Mori +* (2001), Nintendo GameCube
* *[[Animal Crossing]]* (2002), Nintendo GameCube
* *Dōbutsu no Mori e+* (2003), Nintendo GameCube
* *[[Animal Crossing: Wild World]]* (2005), Nintendo DS
* *[[Animal Crossing: Let’s Go to the City]]* (myös nimellä *Animal Crossing: City Folk*) (2008), Nintendo Wii
* *[[Animal Crossing: New Leaf]]* (2012), Nintendo 3DS
* *[[Animal Crossing Plaza]]* (2013), Nintendo Wii U
* *[[Animal Crossing: New Horizons]]* (2020), Nintendo Switch

### Spin-off-pelit
* *Animal Crossing: Happy Home Designer* (2015), Nintendo 3DS
* *Animal Crossing: Amiibo Festival* (2015), Nintendo Wii U
* *Animal Crossing: Pocket Camp* (2017), Android, iOS

## Muut sovellukset
* *Animal Crossing Plaza*, sosiaalisen median sovellus
* *Animal Crossing Clock*, kellosovellus

## Muu media
Pelisarjaan perustuu myös *[[Animal Crossing (elokuva)|Animal Crossing]]* -anime-elokuva.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Animal Crossing MobyGamesissä
Marcel Pérès

**Marcel Pérès** (s. 15. heinäkuuta 1956 Oran, Algeria) on ranskalainen urkuri, tenori, kuoronjohtaja, säveltäjä ja musikologi.

Pérès vietti lapsuutensa Nizzassa ja opiskeli urkujensoittoa sekä sävellystä Nizzan aluekonservatoriossa. Hän jatkoi opintojaan Englannin Royal School of Church Musicissa ja Kanadan Studio de musique ancienne de Montréalissa. Palattuaan Ranskaan vuonna 1979 Pérès erikoistui keskiajan musiikkiin. Vuonna 1982 hän perusti Ensemble Organum -kokoonpanon ja vuonna 1984 Royaumontin apottiluostarissa Keskiajan musiikin tulkinnan eurooppalaisen tutkimuskeskuksen (CERIMM), jota johti vuoteen 1999. Ensemble Organum on hyödyntänyt esiintymisessään keskuksen tekemän tutkimuksen tuottamia tuloksia. Vuonna 2001 Pérès perusti Moissacissa Vanhan musiikin kiertävän tutkimuskeskuksen (CIRMA). 

Vuonna 2013 – Notre Damen 850-vuotisjuhlavuonna – siunattiin käyttöön sen Marcel-kello, joka rakennettiin vuonna 2012 ja nimettiin Pérèsin mukaan. Vuonna 1996 Pérès sai Ordre des Arts et des Lettres'n ritarin ja vuonna 2013 upseerin arvon. Useat Pérèsin kymmenistä levytyksistä Ensemble Organumin kanssa ovat saaneet merkittäviä palkintoja, joiden joukossa ovat olleet Diapason d'Or ja *[[Le Monde de la musique]]n* Choc. Pérèsin ohjelmisto Ensemble Organumin kanssa ulottuu vanhimmista kirkkolaulun perinteistä 1400-luvun musiikkiin ja koostuu pitkälti liturgiseen käyttöön tarkoitetusta musiikista.

Pérèsin omien sävellysten joukossa ovat *Mysteria Apocalypsis* (2000), *La Crépuscule transfiguré* (2011) ja *Missa ex tempore* (2015).

## Lähteet
Spagettijäätelö

**Spagettijäätelö** (saksaksi **Spaghettieis**) on saksalainen jäätelöannos joka valmistetaan spagettiannoksen näköiseksi. Annos valmistetaan puristamalla vaniljajäätelöä Spätzle-puristimen tai perunapuristimen läpi, jolloin se muistuttaa spagettia. Jäätelö asetetaan tämän jälkeen kermavaahdon päälle ja kuorrutetaan mansikkakastikkeella (joka näyttää tomaattikastikkeelta) ja joko kookospähkinän, mantelin tai valkoisen suklaan hiutaleilla, jotka näyttävät parmesaanijuustolta. Perusversion lisäksi on olemassa versioita joissa käytetään tummaa suklaajäätelöä ja pähkinöitä, jolloin annos näyttää carbonaralta bolognesen sijaan.

Spagettijäätelön keksi Dario Fontanella 1960-luvun lopussa Mannheimissa, Saksassa. Fontanellan mukaan kun hän tarjosi innovatiivista luomustaan lapsille nämä purskahtivat itkuun koska olisivat halunneet jäätelöä eivätkä spagettia. Hän sai Mannheimin kaupungin myöntämän "Bloomaulorden"-mitalin vuonna 2014.

Vuosien ajan tätä annosta ei paljoa tunnettu Saksan ulkopuolella ja sitä sai vain joistain gelaterioista ja jäätelöbaareista, erikoistapahtumista ja hotelleista ja ravintoloista ympäri maailmaa. Nykyisin spagettijäätelöä on alkanut saamaan erikoisena annoksena useammasta ravintolasta ja se on saanut huomiota sosiaalisessa mediassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Spagettijäätelö Wikibooks-sivustolla
* Spagettijäätelö Wikimedia Commons -sivustolla
Narashino

**Narashino** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee Tokionlahden rannikolla prefektuurin luoteisosassa Chiban länsipuolella. Kaupungin pohjoisosat nousevat Shimōsan ylängölle. Narashinossa on 174&nbsp;340 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 20,97 neliökilometriä.

Narashinon kaupungin keskustan muodostaa Tsudanuman kaupunginosa, joka kehittyi Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla markkinapaikkana ja Chibaan johtaneen tien postiasemana. Meiji-restauraation jälkeen sinne perustettiin keisarillisen Japanin armeijan harjoitusalue ja armeijan rautatierykmentin tukikohta. Toisen maailmansodan päätyttyä sotilaskäytössä olleille alueille sijoitettiin sairaala- ja yliopistorakennuksia. Vuonna 1954 Tsudanuman maaseutukaupungille myönnettiin kaupunkioikeudet, ja se muutti samalla nimensä Narashinoksi. Sittemmin kaupunki on kasvanut voimakkaasti yhtenä Tokion esikaupungeista. Kaupungin itäosissa on metalli- ja koneteollisuutta, jäljellä olevilla maaseutumaisilla alueilla viljellään vihanneksia.

Kaupungin eteläosassa on säilynyt vesilintujen elinalueena tärkeä Yatsu-higatan vuorovesitasanne, joka on suojeltu 1990-luvun alkupuolella. Kaupallisia palveluita on keskittynyt vilkkaan Tsudanuman rautatieaseman ympäristöön. Narashinoa palvelevat JR Higashi-Nihonin Keiyō-linja ja Sōbu-päälinja, Keisei-rautateiden Keisei-päälinja ja Chiba-linja sekä Shin-Keisei-rautateiden Shin-Keisei-linja. Tōkyō metron Tōzai-linjalta harjoitetaan läpiajoliikennettä Sōbu-päälinjalle Tsudanumaan saakka.

## Kuvia

Tiedosto:Chiba Institute of Technology.jpg|Chiban teknillinen yliopisto
Tiedosto:MimomiHongo Park,Tokita-house.JPG|Entinen Tokita-suvun asuintalo
Tiedosto:Yatsu-Higata.jpg|Yatsu-higatan vuorovesitasanne
Tiedosto:Yatsu Station building - Sep 2 2019 15 38 26 386000.jpeg|Yatsun rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Pantsu

**Pantsu** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

*Juha-Pekka Pantsu (s. 1978), futsalpelaaja
*Pekka Pantsu (1896–1984), teurastamon johtaja ja eräkirjailija
*Piia Pantsu (s. 1971), kenttä- ja esteratsastaja
Urho Sipponen

**Urho Aatto Sipponen** (10. joulukuuta 1915 Terijoki – 30. elokuuta 1991 Turku) oli suomalainen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja. Hän oli director musices ja vuodesta 1974 Suomen ensimmäinen musiikkineuvos.

Sipposen opettajiin kuuluivat Selim Palmgren ja Leo Funtek. Hänen aloitteestaan perustettiin Turun kansankonservatorio, jonka nimeksi vaihdettiin vuonna 1979 Varsinais-Suomen musiikkioppilaitos. Hän toimi itse oppilaitoksen rehtorina vuosina 1964–1986. Sipponen työskenteli kapellimestarina ja kuoronjohtajana esimerkiksi Suomen Nuoriso-orkesterissa. Hän perusti Varsinais-Suomen Säveltäjät ry:n ja toimi sen puheenjohtajana vuodesta 1963.

Sipponen sävelsi oopperat *Aslak Jauri* (1939), *Kurjat* (1943) ja *Hakkapeliitat* (1984). Hänen tuotantoonsa kuuluu myös yksitoista operettia, elokuvamusiikkia, neljätoista kantaattia ja orkesterimusiikkia, kuten kaksi pianokonserttoa sekä trumpetti- ja kantelekonsertot. Hän julkaisi kirjan *Musiikkikaskuja* (1963). Sipponen oli musiikkipedagogi Erkki Sipposen veli.

## Lähteet
Martin Sturfält

**Martin Sturfält** (s. 1979) on ruotsalainen pianisti. 

Sturfält aloitti pianonsoiton neljän ikävuoden paikkeilla. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa ja Lontoon Guildhall School of Music & Dramassa. Hänen ensisijaiset opettajansa Tukholmassa olivat Esther Bodin-Karpe ja Stefan Bojsten sekä Lontoossa Paul Roberts ja Ronan O'Hora. Sturfält on esiintynyt varhaisesta teini-iästä laajalti pitkin Skandinaviaa, muualla Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa. Soolo- ja kamarimusiikkiresitaalien pitämisen ohella hän on esiintynyt orkesterien solistina muiden muassa Mark Elderin, Andrew Manzen, Vasili Sinaiskin ja Aleksandr Vedernikovin johdolla. 

Sturfältin ohjelmistoon kuuluu vanhojen klassikkojen ohella uutta musiikkia ja vähän tunnettuja teoksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Guy Lefrant

**Guy Robert Marie Joseph Lefrant** (26. helmikuuta 1923 Muille-Villette – 31. joulukuuta 1993 Rueil-Malmaison) oli ranskalainen kenttä- ja esteratsastuksen olympiamitalisti.

Lefrant saavutti joukkuekilpailussa olympiahopeaa esteratsastuksessa Tokiossa 1964 ja olympiapronssia kenttäratsastuksessa Roomassa 1960. Helsingissä 1952 hän saavutti olympiahopeaa kenttäratsastuksen yksilökilpailussa.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
OnePlus Nord

**OnePlus Nord** on kiinalaisen OnePlus-yhtiön 4. elokuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Oxygen OS -käyttöliittymällä.

## Tekniset tiedot
### Muotoilu
OnePlus Nord -älypuhelimessa on 6,4-tuumainen näyttö FullHD 20:9 -resoluutiolla. Laite tukee 5G-verkkoja.

### Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 2,4 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 8 gigatavua keskusmuistia ja 128 gigatavua sisäistä muistia.

#### Kamerat ja multimedia
Laitteessa on neljä takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 48 megapikseliä, toisen kameran 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera), kolmannen kameran 2 megapikseliä (makrokamera) ja neljännen kameran 5 megapikseliä (syvyystietokamera). Laitteessa on myös kaksi etukameraa. Pääkameran tarkkuus on 32 megapikseliä ja toisen kameran 8 megapikseliä (ultralaajakulmakamera).

Videokuvaus voidaan tehdä 2160p (4K) -resoluutiolla 30fps, 1080p (Full HD) -resoluutiolla 240fps.

### Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Oxygen OS-käyttöliittymällä.

### Hinta
Julkaisuhetkellä OnePlus Nordin edullisemman mallin hinta oli Suomessa 399 euroa, kalliimman (12 Gt / 256 Gt) mallin maksaessa 499 euroa.

## Lähteet
* PhoneArena: OnePlus Nord

### Viitteet
Kijevskajan metroasema (Filjovskaja)

**Kijevskaja** () on Moskovan metron Filjovskaja-linjan asema. Asema avattiin 20. maaliskuuta 1937. Asemalta on vaihtomahdollisuus Koltsevaja-linjan Kijevskaja-asemalle ja Arbatsko-Pokrovskaja-linjan Kijevskaja-asemalle. 

## Lähteet
Kijevskajan metroasema

**Kijevskajan metroasema** tarkoittaa seuraavia asioita:

*Kijevskajan metroasema (Arbatsko-Pokrovskaja), Arbatsko-Pokrovskaja-linjan asema.
*Kijevskajan metroasema (Filjovskaja), Filjovskaja-linjan asema.
*Kijevskajan metroasema (Koltsevaja), Koltsevaja-linjan asema.
Peter Lange-Müller

**Peter Erasmus Lange-Müller** (1. joulukuuta 1850 Frederiksberg – 26. helmikuuta 1926 Kööpenhamina) oli tanskalainen säveltäjä.

Lange-Müller sai varhaista pianonsoiton opetusta Gottfred Matthison-Hansenilta. Sittemmin hän opiskeli pianonsoittoa Edmund Neupertin johdolla Kööpenhaminan konservatoriossa, mutta hän joutui terveyssyistä keskeyttämään opintonsa. Lange-Müller pysyikin pitkälti itseoppineena. Hän kärsi koko elämänsä ajan päänsäryistä. Vuosina 1879–1883 Lange-Müller toimi Koncertforeningin kapellimestarina. Hän oli myös mukana sen perustamisessa.

Lange-Müller sai tuotantoonsa vahvoja vaikutteita Robert Schumannilta, mutta kehitti oman myöhäisromanttisen tyylinsä. Suuri osa hänen teoksistaan on lauluja, joita hän sävelsi noin 250. Teosten joukossa on myös piano-, kamari-, orkesteri-, kuoro- ja näyttämömusiikkia. Lange-Müllerin teatteria varten säveltämiä teoksia ovat *Det var engang* (Holger Drachmann, 1877), *Fulvia* (H. V. Kaalund, 1881) ja *Gildet på Solhoug* (Henrik Ibsen, 1888). Lange-Müller sävelsi myös oopperat *Tove* (1878), *Spanske studenter* (1883), *Fru Jeanna* (1886) ja *Vikingeblod* (1900). Kunnianhimoisen *Vikingeblod*-oopperan vähäiseksi jäänyt suosio vaikutti Lange-Müllerin aktiivisuuden hiipumiseen säveltäjänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Pakubuwono X

**Pakubuwono X** (1866 &ndash; 20. helmikuuta 1939) oli Surakartan sulttaanikunnan hallitsija vuodesta 1893 kuolemaansa saakka. Häntä pidetään usein Surakartan suurimpana hallitsijana.

Hallituskautensa aikana Pakubuwono X antoi määräykset muun muassa valtakunnan jaon selkeyttämisestä palatsin vaakunalla varustetuin valkoisin portein, koulun avaamisesta sukunsa lapsille, museon ja huvipuiston perustamisesta ja sähkövalojen asentamisesta kuninkaalliseen palatsiin eli *kratoniin*.

Useimmista muista Surakartan hallitsijoista poiketen Pakubuwono X lihoi huomattavasti hallituskautensa aikana. Hänen kuoltuaan tapana oli, että hänen haudalleen tuotiin hovin puolesta tavallista enemmän uhrilahjoja.

Perinteisestä uskomuksesta, jonka mukaan sulttaani oli myyttisen Nyai Roro Kidulin hahmon aviomies, luovuttiin Pakubuwono X:n noustessa valtaan. Tarinan mukaan Pakubuwono X oli kiipeämässä torniin meditoimaan ja kohtaamaan Nyai Roro Kidulin, mutta hänen jalkansa lipesi, jolloin näkymättömät kädet pelastivat hänet ja kuului huudahdus *”Adhuh, anakku nggèr!”* (). Pakubuwono X tunnisti äänen Nyai Roro Kidulin ääneksi ja kysyi tältä tämän sanavalinnasta, jolloin kuului vastaus, että sulttaani olisi tästä lähin Nyai Roro Kidulin poika, ei aviomies.

## Perhe

Pakubuwono X avioitui Yogyakartan sulttaanikunnan hallitsijan Hamenkubuwono VII:n tyttären kanssa. Hänellä oli vuoteen 1929 mennessä 45 lasta, mutta vaimonsa kanssa hän sai vain yhden tyttären &ndash; kaikki muut olivat jalkavaimojen kanssa saatuja.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Pakubuwono IX

**Pakubuwono IX** (1830&ndash;1893) oli Surakartan sulttaanikunnan hallitsija vuodesta 1861 kuolemaansa saakka.

Pakubuwono IX:n isä oli sulttaani Pakubuwono VI, joka karkotettiin Ambonille vuonna 1830. Pakubuwono IX syntyi hieman tämän jälkeen Surakartassa, jonne hänen äitinsä oli jäänyt.

Surakartan ensimmäisen rautatieaseman rakennustyöt aloitettiin Pakubuwono IX:n valtakaudella 1866 hänen annettuaan Alankomaiden Itä-Intian rautatieyhtiölle luvan rakentaa sulttaanikunnan maille. Samana vuonna syntyi myös hänen poikansa ja perijänsä Pakubuwono X.

Pakubuwono IX:ttä pidettiin luonteeltaan eksentrikkona ja eristäytyvänä. Hän rakennutti käyttöönsä noin viiden kilometrin päähän Surakartasta Langenharjan kylään oman lepopaikkansa (*pesanggrahan*), missä pyrki kohtaamaan myyttisen Nyai Roro Kidulin jumalatarhahmon, joka perinteisesti oli sulttaanin aviopuoliso toisesta maailmasta.

## Lähteet
* 
* 
### Viitteet
Judit Reigl

**Judit Reigl** (alun perin *Némedy*; 1. toukokuuta 1923 Kapuvár – 7. elokuuta 2020 Marcoussis) oli unkarilais-ranskalainen taidemaalari.

Reigl opiskeli maalaustaidetta Unkarin kuvataideakatemiassa Budapestissa István Szőnyin johdolla. Hän pääsi stipendillä opiskelemaan vuosiksi 1946–1948 Italiaan. Lokakuussa 1948 Reigl palasi Unkariin, josta kuitenkin päätti lähteä. Useiden epäonnistuneiden loikkausyritysten jälkeen hän pääsi vuonna 1950 Itävallan, Sveitsin, Saksan ja Belgian kautta Pariisiin. Reiglin varhaiset työt Pariisin-ajoilta ovat tyyliltään lähinnä surrealistisia, mutta hän teki sekä figuratiivista että abstraktia taidetta. Toukokuussa 1954 taiteilija Simon Hantaï vei André Bretonin Reiglin studiolle. Breton tarjosi tälle soolonäyttelymahdollisuutta, josta hän aluksi kieltäytyi. Marraskuussa 1954 hän kuitenkin suostui hankkeeseen. Tässä näyttelyssä oli esillä vielä myös figuratiivisia töitä, mutta näyttelyn jälkeen Reigl omaksui selkeästi abstraktin tyylin.

Vuonna 1963 Reigl muutti Pariisista Marcoussisiin. 1960-luvulta alkaen hänen erääksi innoituksen lähteekseen tuli taas ihmishahmo. Reiglin teosten soolonäyttelyitä on järjestetty Unkarissa, Ranskassa, Saksassa, Itävallassa, Belgiassa, Alankomaissa ja Yhdysvalloissa. Teoksia on julkisissa kokoelmissa esimerkiksi Metropolitan Museum of Artissa, New Yorkin Museum of Modern Artissa, Solomon R. Guggenheim -museossa, Lontoon Tate Modernissa ja Pariisin Pompidou-keskuksessa. Reiglin saamien palkintojen joukossa olivat Guggenheim International Award (1964), Carnegie Prize (1967–1968) ja Kossuth-palkinto (2016). Vuonna 2008 Reigl sai Unkarin ansioritarikunnan ristin, ja vuonna 2016 hänestä tehtiin Ordre des Arts et des Lettres'n komentaja.

## Lähteet
Atli Heimir Sveinsson

**Atli Heimir Sveinsson** (21. syyskuuta 1938 Reykjavík – kuolema ilmoitettu 21. huhtikuuta 2019) oli islantilainen säveltäjä ja musiikkipedagogi.

Atli syntyi musikaaliseen perheeseen. Hänet lähetettiin 9-vuotiaana Heinz Edelsteinin johtamaan musiikkikouluun. Atli opiskeli sitten Reykjavíkin musiikkiopistossa pianonsoittoa Rögnvaldur Sigurjónssonin johdolla ja sai diplominsa vuonna 1957. Hän jatkoi opintojaan vuodesta 1959 Kölnin musiikki- ja tanssiyliopistossa. Hänen opettajiaan olivat Günter Raphael, Rudolf Petzold, Bernd Alois Zimmermann, Wolfgang von der Nahmer, Karl Hermann Pillney ja Hans Otto Schmidt-Neuhaus. Diplominsa sävellyksessä ja musiikin teoriassa Atli sai vuonna 1963. Samana vuonna hän osallistui Darmstadtin kesäkurssille, jolla tapasi Olivier Messiaenin, Pierre Boulez'n, György Ligetin ja Bruno Madernan.

Atli suoritti vielä vuonna 1964 opintoja Karlheinz Stockhausenin ja vuonna 1965 Alankomaissa Gottfried Michael Koenigin johdolla. Jälkimmäisen opastuksella hän perehtyi elektroniseen musiikkiin. Atli palasi Islantiin, perusti Reykjavíkin musiikkiopistoon sävellysluokan ja työskenteli vapaana tuottajana Islannin radioyhtiö Ríkisútvarpiðissa. Atlin johdolla opiskelivat muiden muassa Atli Ingólfsson, Haukur Tómasson, Þorsteinn Hauksson ja Kjartan Ólafsson. Atli järjesti ISCM:n festivaalin ja yleiskokouksen Islannissa vuonna 1973. Hän toimi Pohjoismaisen säveltäjäneuvoston puheenjohtajana vuosina 1974–1976 ja organisoi Pohjoismaiset musiikkipäivät Reykjavíkissa vuonna 1976. Atlille myönnettiin vuonna 1976 Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinto ensimmäisenä islantilaisena. Palkinnon hänelle tuonut teos oli huilukonsertto. Vuonna 1980 Atli perusti islantilaisen nykymusiikkifestivaali Myrkir músíkdagarin. Vuonna 1992 hän sai Alltingiltä elinikäisen kunniapalkan. Vuonna 1993 hänet valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.

Atlin tuotantoon kuuluu esimerkiksi kuusi sinfoniaa, yhdeksän konserttoa sekä oopperoita, kuten *Damask Drum* ja *Vikivaki*. Balettioratorion *Tíminn og vatnið* Atli sävelsi Steinn Steinarrin runoteokseen.

## Lähteet
Gottfried Michael Koenig

**Gottfried Michael Koenig** (5. lokakuuta 1926 Magdeburg, Saksa – 30. joulukuuta 2021 Culemborg, Alankomaat) oli saksalainen säveltäjä.

Koenig opiskeli kirkkomusiikkia Braunschweigissä sekä sävellystä, pianonsoittoa, analyysiä ja akustiikkaa Detmoldissa. Musiikki- ja tietokonetekniikan opintoja hän suoritti Kölnissä ja Bonnissa. Koenig osallistui monina vuosina Darmstadtin kesäkursseille ja toimi niillä myöhemmin itse luennoitsijana. Vuosina 1954–1964 hän työskenteli elektronisen musiikin studiolla Länsi-Saksan radiossa Kölnissä. Tänä aikana hän avusti muita säveltäjiä (Stockhausen, Kagel, Evangelisti, Ligeti, Brün) ja teki omia elektronisia sävellyksiä, joihin kuuluivat *Klangfiguren*, *Essay* ja *Terminus 1*. Elektronisen musiikin ohella Koenig sävelsi orkesteri- ja kamarimusiikkiteoksia.

Vuonna 1958 Koenig pääsi assistentiksi Kölnin musiikkiakatemiaan, jossa hän vuodesta 1962 opetti elektronista musiikkia, sävellystä ja analyysiä. Vuonna 1964 hän muutti Alankomaihin. Vuoteen 1986 saakka hän johti Sonologian instituuttia Utrechtin yliopistossa. Hän luennoi kansainvälisesti ja kehitti musiikillisiksi apuvälineiksi tietokoneohjelmat *Project 1*, *Project 2* sekä *SSP*. Koenig jatkoi elektronisten teosten (*Terminus 2*, *Funktionen*-sarja) tuottamista ja hyödynsi tietokoneohjelmiaan myös piano-, kamari- ja orkesteriteosten luomisessa. Vuonna 1986 Sonologian instituutti siirtyi Haagin kuninkaalliseen konservatorioon. Vaikka Koenig ei enää johtanut instituuttia vuoden 1986 jälkeen, hän jatkoi säveltämistä, tietokonegrafiikan tuottamista ja musiikkisysteemien kehittämistä ammattikäyttöön. Hän julkaisi monia teoreettisia kirjoituksia vuodesta 1991 lähtien.

Koenig sai monia palkintoja, kuten Amsterdamin Matthijs Vermeulen -palkinnon vuonna 1987 ja Karlsruhen Taide- ja mediakeskuksen (ZKM) Giga–Hertz-palkinnon vuonna 2010. Vuonna 2002 Koenig sai Saarbrückenin yliopiston filosofisesta tiedekunnasta kunniatohtorin arvon. Vuosina 2002–2003 hän toimi Berliinin teknillisen yliopiston vierailevana professorina, ja vuonna 2016 hänet valittiin Berliinin taiteiden akatemian jäseneksi.

Koenig kuoli 95-vuotiaana Culemborgissa Alankomaissa 30. joulukuuta 2021.

## Lähteet
Otalammen rautatieasema

**Otalammen rautatieasema** () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Hanko-Hyvinkää-radalla Vihdissä Otalammen taajamassa. Se avattiin laiturina 8. lokakuuta 1873, kun Hangon ja Hyvinkään välinen yksityisrata otettiin käyttöön. Otalampi kohotettiin laiturista asemaksi 1897. Asemarakennus rakennettiin vuosina 1898–1899 Bruno Granholmin suunnittelemana, ja sitä laajennettiin vuonna 1908. Rakennuksen ulkoasu on pysynyt laajennuksesta lähtien lähes muuttumattomana. Asemarakennuksen lisäksi Otalammelle rakennettiin 1908 asemapäällikön talo ja 1910 kaksoisvahtitupa. Asema-alueella on vielä näiden lisäksi tavaramakasiini, yleisökäymälä, sauna-leivintupa, talousrakennuksia sekä vuonna 1934 valmistunut tavarasuoja.

Otalammen merkitys alkoi vähentyä 1940-luvun jälkeen. Henkilöliikenne lakkautettiin 25. syyskuuta 1983 ja tavaraliikenne vuonna 1993. Ratapiha purettiin 1990-luvun puolivälissä. Liikennepaikka lakkautettiin lopullisesti 13. joulukuuta 2009.

Museovirasto on luokitellut Otalammen asema-alueen valtakunnallisesti merkittäväksi rakennetuksi kulttuuriympäristöksi.

## Lähteet
Vihersuppilohapero

**Vihersuppilohapero** (*Russula chloroides*) on haperolaji.

Sienen lakki on 7–20 senttimetriä leveä ja muodoltaan suppilomainen. Lakin yläpinta on likaisen valkoinen tai ruskehtava. Heltat ovat tiheät, johteiset ja väriltään vaaleat tai hieman vihertävät. Itiöpöly on valkoista, ja malto on valkoista ja kovaa. Sienen jalka on valkoinen ja 2–5 senttimetriä pitkä. Maku on mieto, mutta heltat ovat kirpeitä. Sieni on syötävä. Vihersuppilohaperoa tavataan yleisenä koko Suomessa lehdoissa, kuusikoissa, niityillä ja poluilla. Kasvuaika on heinäkuusta syyskuuhun. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Vihersuppilohapero muistuttaa suppilohaperoa ja lehtorouskua. Suppilohapero on Suomessa vihersuppilohaperoa harvinaisempi ja se on levinneisyydeltään eteläisempi. Lehtorouskulla sen sijaan on rouskuille tyypillistä maitiaisnestettä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Vihersuppilohapero (''Russula chloroides'')
Hans Matthison-Hansen

**Hans Matthison-Hansen** (1807–1890) oli tanskalainen urkuri ja säveltäjä.

Matthison-Hansen opiskeli aluksi Tanskan kuninkaallisessa taideakatemiassa maalaamista, mutta siirtyi sitten musiikin pariin. Hän työskenteli Roskilden tuomiokirkon urkurina vuosina 1832–1890. Matthison-Hansen tuli tunnetuksi improvisointitaidoillaan ja esiintyi myös ulkomailla. Hänen tuotantoonsa kuuluu sinfonia, urkuteoksia (kuten kuusi urkusinfoniaa ja kuusi fantasiaa uruille), jousikvartettoja, kantaatteja ja lauluja. Urkuri-säveltäjät Gottfred Matthison-Hansen ja Waage Matthison-Hansen olivat hänen poikiaan. Urkuri-säveltäjä Frederik Matthison-Hansen oli hänen lapsenlapsensa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Karl Philipp Moritz

**Karl Philipp Moritz** (15. syyskuuta 1756 Hameln, Hannoverin herttuakunta – 26. kesäkuuta 1793 Berliini, Preussin kuningaskunta) oli saksalainen kirjailija, Sturm und Drang -kauden erikoisimpia henkilöitä ja Goethen ystävä. 

Moritzin perhe oli hyvin köyhä, ja hän oli hatuntekijän oppipoikana, mutta mesenaatit auttoivat hänet kouluun opiskelemaan teologiaa. Hänen levoton ja onneton luonteensa johti siihen, että hän hylkäsi teologian ja yritti näyttelijän uraa. Tämä yritys kuitenkin epäonnistui, ja opintojensa päätyttyä hän opetti Dessaussa ja Potsdamissa ja lopulta Berliinin lukiossa, jossa hän toimi lyhyen aikaa *Vossische Zeitung* -lehden toimittajana, johon myös Gotthold Ephraim Lessing oli ollut yhteydessä. Vuonna 1786 hän matkusti Italiaan, missä hän tapasi Goethen, jota hän myöhemmin neuvoi taideteoriassa. 

Palattuaan Berliiniin vuonna 1789 hänestä tuli estetiikan ja arkeologian professori Preussin taideakatemiassa.

Moritzin tieteellisistä teoksista ovat merkittävimmät *Über die bildende Nachahmung des Schönen* (1788) ja *Götterlehre* (1791), kaunokirjallisista on kuuluisin omaelämäkerrallinen romaani *Anton Reiser* (1785–1790), psykologinen ja kulttuurihistoriallinen kuvaus nuorukaisesta, jonka Sturm und Drang -kauden kuohuvat liikkeet ovat vallanneet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kalle Hyvärinen

**Kalle Hyvärinen** (19. maaliskuuta 1885 Suonenjoki – 20. joulukuuta 1953 Helsinki) oli suomalainen osuusliikejohtaja.

Työläisperheeseen syntynyt Hyvärinen joutui lähtemään jo varhain ansiotöihin ja suoritti kansakoulun vasta 21-vuotiaana sahatyömiehenä. Hän valmistui Kotkan kauppakoulusta vuonna 1909 ja täydensi tietojaan itseopiskelun avulla.

Hyvärinen työskenteli osuuskauppojen myyjänä ja konttoriapulaisena Leppävirralla ja Helsingissä vuosina 1909–1912 sekä johtajana Auran Osuuskaupassa, Osuusliike Työkansassa ja Osuustukkukaupan Kuopion konttorissa vuosina 1913–1921. Hän hoiti Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) neuvontosastoa vuosina 1922–1926 ja toimi Viipurin Osuusliikkeen toimitusjohtajana vuosina 1926–1944. Hyvärisen aikana Viipurin Osuusliikkeestä kehittyi Elannon jälkeen Suomen toiseksi suurin osuuskauppa. Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli KK:n eri tehtävissä, kuului sen johtokuntaan ja hallintoneuvostoon sekä vakuutusyhtiö Kansan hallintoneuvostoon.

Hyvärinen työskenteli *[[Savon Työmies (1920–1921)|Savon Työmies]]* -lehden päätoimittajana vuonna 1920, toimitti *Työtoveri*-lehteä vuosina 1924–1926 ja oli *Osuusliike*-lehden päätoimittaja vuosina 1925–1926. Hän toimi KK:n osuuskauppakoulun ja Työväen Akatemian opettajana vuosina 1922–1926.

Hyvärinen liittyi Suomen Sosialidemokraattiseen Puolueeseen ennen vuoden 1905 suurlakkoa. Hän oli Viipurin kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsen, hoiti erilaisia luottamustehtäviä sekä osallistui teatteri- ja radiotoimintaan.

## Lähteet
Tiikerin lapsi

**Tiikerin lapsi** on psykologi ja erityisopettaja Torey Haydenin kirjoittama todellisiin tapahtumiin pohjautuva kirja joka ilmestyi suomenkielisenä vuonna 1996. Kirjassa on yhdistetty kaksi alun perin erillisenä ilmestynyttä kirjaa: *One Child* (1980) ja sen jatko-osaan *The Tiger’s Child* (1995). Se kertoo 6-vuotiaasta Sheilasta joka on vanhempiensa hylkäämä ja kaltoin kohtelema jonka seurauksena hänestä on kehittynyt henkisesti häiriintynyt, väkivaltainen lapsi jota kaikki pelkäävät. Hänet sijoitetaan Haydenin erityislasten luokalle odottamaan laitospaikkaa.

## Juoni
Kirja kertoo siitä mitä yksikin välittävä ihminen voi saada aikaan. Sheila on 6-vuotias jonka hänen äitinsä on hylännyt moottoritielle ja jonka isä on tytärtään pahoinpitelevä alkoholisti. Hänestä on lyhyen elämänsä aikana kehittynyt henkisesti häiriintynyt, väkivaltainen lapsi jota kaikki pelkäävät. Hän ei koskaan itkenyt ja vihasi kaikkia. Hänen toista  lasta kohtaan tekemänsä väkivaltaisen teon vuoksi hänet on päätetty sijoittaa suljettuun hoitopaikkaan. Sitä odottaessaan hänet laitetaan Torey Haydenin luokalle jolla on häiriintyneitä ja ongelmallisia lapsia. Hayden huomaa että Sheila on poikkeuksellisen lahjakas lapsi ja ohjaa Sheilaa vaikeaa tietä kohti aikuisuutta.

## Kirjoittaminen ja julkaisu
Hayden kirjoitti ensimmäisen osan *One Child* vuonna 1979. Hänen tarkoituksenaan ei alun perin ollut kirjoittaa kirjaa. Hän halusi kirjoittaa vaan itselleen muistiinpanoiksi ajasta jolloin hän opetti kirjan päähenkilöä Sheilaa. Hän kirjoitti sen nopeasti kahdeksassa päivässä ja alkoi sitten ajattelemaan että sen voisi julkaista ja alkoi etsimään kustantajaa sille.

Hayden lähetti kolmelle kustantajalle jotka olivat julkaisseet saman kaltaisia kirjoja kirjeen jossa tiedusteli että olivatko he kiinnostuneita hänen kirjastaan. Kustantaja G. P. Putnam's Sons lähetti hänelle vastauksen melko pian, ja he pyysivät kirjan kolme ensimmäistä lukua nähtäväkseen, jonka jälkeen he halusivat nähdä loput kirjasta.

Kirjan *One Child* pohjalta on tehty elokuva *Untamed Love* joka julkaistiin vuonna 1994.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Julius Mosen

**Julius Mosen** (1803 Marieney – 1867) oli saksalainen runoilija. Hän opiskeli Jenassa lakitiedettä, kävi opiskeluaikana Italiassa ja työskenteli sitten erään asianajajan luona. Hän asettui 1834 asianajajaksi Dresdeniin, missä hän saavutti pian kirjallista mainetta. Hän vastaanotti 1844 Oldenburgin hoviteatterin dramaturgin toimen, josta hän erosi jo 1848 parantumattoman taudin vuoksi.

Mosenin esikoisteokset ovat sävyltään filosofiset eepokset *Das Lied vom Ritter Wohn* (1831) ja *Ahasver* (1838). Mosenin runoissa, *Gedichte* (1836), kaikuu usein raikas kansanomainen sävel, ja monet balladinomaiset runot ovat siirtyneet kansan huulille. Hänen suorasanaisista teoksistaan on merkittävin pirteä ja tunnelmallinen novellikokoelma *Bilder im Moose* (1846). Mosenin monissa draamoissa vallitsee häiritsevänä abstrakti retoriikka. Merkittävimpiä niistä ovat muun muassa *Heinrich der Finkler* (1836), *Cola Rienzi*. *Kaiser Otto III*. *Herzog Bernhard*. Kootut teokset ilmestyi 1863.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Mosen Julius, Deutsche Biographie 
*  1885
Johann Michael Moscherosch

**Johann Michael Moscherosch**, salanimi: **Philander von Sittewald, Der Träumende**, (1601 Willstädt (lähellä Strassburgia) – 1669) oli saksalainen satiirikko. Hän syntyi perheestä, joka oli aragonialaista sukua.

Moscheroschin pääteos on nimeltään *Wunderliche und wahrhaftige Gesichte Philanders von Sittewalt* (1640), jossa tämä sodan aikoihin paljon maita kiertänyt ja kokenut mies näkyjen muodossa antaa järkyttävän kuvan sorronalaisen isänmaansa tilasta, varsinkin raa’asta sotilaselämästä. Moscheroschin esikuvana oli espanjalaisen Francisco de Quevedon teos *Sueños*. Kuvaava Moscheroschin ajalle on hänen kielensä, johon on sekoitettu ranskan, italian ja espanjan sanoja ja puheenparsia sekä runosäkeitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
BMW Z4 (G29)

**BMW G29** oli BMW Z4:n kolmannen sukupolven malli, jota valmistettiin vuosina 2018–2026. Se korvasi edeltäneen E89-mallin.

## BMW Z4 (G29) 2018–

BMW G29 esiteltiin Pebble Beach Concours d’Elegancessa elokuussa 2018, tämän jälkeen suurelle yleisölle saman vuoden lokakuussa järjestetyssä Pariisin autonäyttelyssä. Edeltäjästään poiketen avattava katto on kangasta. Auto perustuu BMW:n modulaariselle CLAR-pohjalevylle, ja vuonna 2019 esitelty Toyota Supra on sille teknisesti hyvin läheistä sukua.

Vuoden 2019 Euro NCAP -kolaritestistä G29 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Loppuvuodesta 2025 BMW ilmoitti lopettavansa mallin tuotannon maaliskuussa 2026. BMW on kertonut valmistavansa erän Final Edition -erikoismallia tuotannon loppuvaiheessa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Samsung Galaxy M01

**Samsung Galaxy M01** on Samsungin 2. kesäkuuta 2020 julkaisema älypuhelin, jossa on esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.

## Tekniset tiedot
### Muotoilu
Samsung Galaxy M01 -älypuhelimessa on 5,7-tuumainen näyttö HD 19:9 -resoluutiolla.

### Fyysiset osat
Laitteesta löytyy 1,95 gigahertsin kahdeksanydinprosessori. Laitteessa on 3 gigatavua keskusmuistia ja 32 gigatavua sisäistä muistia. Puhelimen muisti on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSD-kortilla.

#### Kamerat ja multimedia
Laitteessa on kaksi takakameraa. Pääkameran tarkkuus on 13 megapikseliä ja toisen kameran 2 megapikseliä (syvyystietokamera). Etukameran tarkkuus on 5 megapikseliä.

Videokuvaus voidaan tehdä 1080p (Full HD) -resoluutiolla 30fps.

### Ohjelmisto
Julkaisuhetkellä laitteessa oli esiasennettuna Android 10 Samsungin One UI-käyttöliittymällä.

## Lähteet
* PhoneArena: Samsung Galaxy M01
Pakubuwono VI

**Pakubuwono VI** (1807 &ndash; kesäkuu 1849) oli Surakartan sulttaani syyskuusta 1823 kesäkuuhun 1830 asti. Hänet vangittiin Jaavan sodan jälkimainingeissa epäillyistä sympatioistaan Hollannin Itä-Intiaa vastaan taistellutta kapinajohtaja Diponegoroa kohtaan ja karkotettiin Ambonin saarelle, missä hän kuoli.

## Elämäkerta

Pakubuwono VI:n vanhemmat olivat sulttaani Pakubuwono V ja tämän vähäisempi vaimo. Hänestä tuli sulttaani 16-vuotiaana hänen isänsä kuollessa yllättäen, mahdollisesti osittain suurvisiiri Sasradiningrat II:n ansiosta.

Pakubuwono VI nautti kalastuksesta ja metsästyksestä ja pukeutui usein länsimaalaistyylisiin vaatteisiin. Hän myös luki paljon ja oppi tuntemaan Jaavan historiaa.

Surakartan naapurisulttaanikunnan Yogyakartan prinssi Diponegoro aloitti kapinan alankomaalaisten valtaa vastaan heinäkuussa 1825, jolloin Pakubuwono VI oli 18-vuotias. Hän esitti ulkoisesti olevansa alankomaalaisten puolella, mutta tiettävästi osoitti sympatiaa Diponegoron liikkeelle ja mahdollisesti myös tuki sitä.

Diponegoron kapina kukistui viiden vuoden jälkeen keväällä 1830 sen jälkeen kun tämä oli yrittänyt neuvotella alankomaalaisten kanssa ja joutunut näiden vangiksi. Hänet karkotettiin ensin Menadoon ja sitten Makassariin. Kapinan kukistuttua alankomaalaiset liittivät sekä Surakartan että Yogyakartan sulttaanikunnista niiden reuna-alueita Alankomaiden Itä-Intiaan, mitä vastaan Pakubuwono VI protestoi vetäytymällä esi-isiensä hautoihin ja seansseihin myyttisen ja maagisen puolisonsa Nyai Roro Kidulin kanssa. Hän oli todennäköisesti valmistelemassa omaa aseellista kapinaansa, kun hänet pidätettiin Jaavan etelärannikolla kesäkuussa 1830 ja karkotettiin Jaavalta Ambonin saarelle. Häntä seurasivat sinne hänen suosikkivaimonsa Ratu Anom, hänen tyttärensä Gusti Radèn Ayu Timur ja pieni ryhmä uskollisia tukijoita.

Alankomaalaiset eivät sallineet Pakubuwono VI:lle paluuta Surakartaan, ja hän kuoli Ambonissa kesäkuussa 1849. Hänen mukanaan Ambonille lähteneiden sallittiin palata heinäkuussa 1850.

Pakubuwono VI:n seuraaja Surakartan sulttaanina oli hänen setänsä Purbaya, joka oli alankomaalaisten suosiossa ja joka otti hallitsijanimen Pakubuwono VII. Hänen oma poikansa nousi 31 vuotta myöhemmin vuonna 1861 sulttaaniksi nimellä Pakubuwono IX.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Palettikilliahven

**Palettikilliahven** (*Cyprichromis coloratus*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Sen tieteellinen lajinimi *coloratus* tulee latinan kielestä ja viittaa lajin koiraiden värikkääsiin eviin.

Palettikilliahvenkoiras voi kasvaa korkeintaan 10,3 senttimetrin mittaiseksi ja naaras 9,2 senttimetrin mittaiseksi. Laji elää endeemisenä eli kotoperäisenä Tanganjikajärvellä Sambiassa. Se elää satojen, jopa tuhansien, yksilöiden parvissa, jotka koostuvat täysikasvuisista naaraista ja nuorista koiraista. Täysikasvuiset koiraat valtaavat kutureviirin. Kalan ravintoa ovat pienet äyriäiset, kuten hankajalkaiset. Palettikilliahven elää yleensä noin 15–35 metrin syvyydessä, vähintään viiden metrin syvyydessä ja korkeintaan 60 metrin syvyydessä.

Palettikilliahventa voidaan pitää akvaarioissa.

## Lähteet
Narita

**Narita** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Shimōsan ylängöllä. Lännessä kaupunki rajautuu Inbajärveen, pohjoisessa Tonejokeen ja Ibarakin prefektuuriin. Naritassa on 132&nbsp;878 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 213,84 neliökilometriä. Kaupungissa toimii Suur-Tokiota palveleva Naritan kansainvälinen lentoasema, yksi Japanin vilkkaimmista.

Narita kehittyi historiallisesti Narita-san Shinshō-jin buddhalaisen temppelin portineduskaupunkina. Edo-kaudella 1600–1800-luvuilla alue oli muun muassa Sakuran daimiokunnan ja suoraan Tokugawa-bakufun hallinnassa. Kaupunkioikeudet Narita sai vuonna 1954, kun Naritan maaseutukaupunkiin liitettiin kuusi kyläkuntaa. Kaupungin luonne on muuttunut huomattavasti sen jälkeen, kun Naritan kansainvälinen lentoasema avattiin sen kaakkoisosaan vuonna 1978: sinne on rakennettu teollisuutta, asuinlähiöitä ja hotelleja. Se on saanut suosiota myös kansainvälisten turistien keskuudessa. Kaupunkia ympäröivillä maaseutualueilla tuotetaan esimerkiksi riisiä ja vihanneksia. Narita laajeni huomattavasti vuonna 2006, kun siihen yhdistettiin Shimofusan ja Taiein maaseutukaupungit.

Naritan pääasiallinen nähtävyys on yli tuhat vuotta vanha Narita-san Shinshō-jin temppeli, jonka rakennuksista useita on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Temppelille johtavaa Omotesandō-katua reunustavat vanhat rakennukset majataloineen, ravintoloineen ja paikallisia tuotteita myyvine kauppoineen. Kaupungin kulttuuriperintöön kuuluvat myös Namekawa-Kannon eli Ryūshō-inin buddhalainen temppeli, Sakura Sōgorōlle omistettu Sōgo-reidō eli Tōshō-jin buddhalainen temppeli ja Bōsō no mura -ulkomuseo historiallisine rakennuksineen. Heinäkuisin kaupungissa järjestetään Naritan Gion-festivaali. Naritaa palvelevat JR Higashi-Nihonin Narita-linja sekä Keisei-rautateiden Keisei-päälinja ja Naritan lentoasemalinja.

## Kuvia

Tiedosto:Narita Altstadt 4.jpg|Naritan vanhaakaupunkia
Tiedosto:JR Narita Station 2016,Narita city,Japan.jpg|Naritan rautatieasema
Tiedosto:UNITED Airlines B747-400 landing at Tokyo Narita Airport.jpg|Sakuranoyaman puisto Naritan lentoaseman vieressä
Tiedosto:Narita-gion-festival-1,Narita-city,Japan.jpg|Naritan Gion-festivaali


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Bill Wennington

**William Percey ”Bill” Wennington** (s. 26. huhtikuuta 1963 Montréal) on kanadalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija. Hän voitti pelaajaurallaan Chicago Bullsissa kolme NBA:n mestaruutta ja Virtus Bolognassa yhden Italian mestaruuden. Wennington edusti myös Kanadan maajoukkuetta.

## Ura

Wennington pelasi yhdysvaltalaisessa St. Johnin yliopistossa vuodet 1981–1985. Dallas Mavericks varasi hänet NBA:han  16. vuorolla. Wennington pelasi NBA:ssa vuosina 1985–2000 edustaen neljää eri seuraa poikkeuksena vuodet 1991–1993, jolloin hän pelasi italialaisessa Virtus Bolognassa. Vuonna 1993 Wennington voitti Bolognassa Italian mestaruuden. Vuosina 1993–1999 Wennington pelasi NBA-seura Chicago Bullsissa, joka voitti Michael Jordanin paluun avittamana 1990-luvun toisen kolmen mestaruuden putkensa.

Wennington pelasi myös Kanadan miesten maajoukkueessa. Hän kuului maajoukkueen kokoonpanoon muun muassa Kolumbian MM-kilpailuissa 1982, missä Kanada sijoittui kuudenneksi, ja Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984, missä maa oli neljäs. Vuonna 1983 Wennington voitti universiadeissa kultaa.

## Lähteet
* Pelaajaprofiili Basketball-Reference.com 
* Bill Wennington College Stats College Basketball at Basketball-Reference.com 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Air India Expressin lento 1344

**Air India Expressin lento 1344** oli Air India Expressin reittilento Dubaista Kozhikodeen, Intiaan. Lennolla 7. elokuuta 2020 käytetyn Boeing 737-8HG:n laskukiito meni pitkäksi sen yrittäessä laskeutua huonossa säässä Kozhikoden Calicutin kansainväliselle lentoasemalle. Kone putosi kiitotien päässä olevaan rotkoon ja hajosi osiin. Onnettomuuslennolla oli 184 matkustajaa ja kuusi miehistön jäsentä. Onnettomuudessa kuoli 18 matkustajaa sekä koneen molemmat lentäjät. Lisäksi yli 140 loukkaantui, osa vakavasti.

## Lähteet
Baldwinella

**Baldwinella** on heloahventen (Anthiadidae) heimoon kuuluva Atlantin valtameren länsiosista tavattava kalasuku. Sen tieteellinen nimi kunnioittaa National Museum of Natural Historyn Carole C. Baldwinia. Suvun tyyppilaji on *[[Baldwinella aureorubens]]*. *Baldwinella*-lajeilla on kylkiviivallaan 36–53 suomua. Sukuun luetaan seuraavat kaksi lajia:
**[[Baldwinella aureorubens]]* (Longley, 1935)
**[[Baldwinella vivanus]]* (Jordan & Swain, 1885)

## Lähteet
* Taksonomian lähde alaheimon sukuun asti: 
### Viitteet
Variskirjoahven

**Variskirjoahven** (*Caquetaia kraussii*) on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji, jota pidetään myös akvaariossa. Lajilla on pieni taloudellinen merkitys ruokakalana.

Variskirjoahven voi kasvaa korkeintaan 26 senttimetrin mittaiseksi. Sillä on selkäevässään 10–15 piikkiruotoa sekä 5–6 pehmeää ruotoa ja peräevässä 8–10 pehmeää ruotoa. Variskirjoahventa tavataan Kolumbiasta ja Venezuelasta. Laji elää pohjakalana joissa ja luhdissa, joissa kasvaa runsaasti vesikasveja. Sopiva lämpötila sille on noin 26–31 astetta ja pH-arvo korkeintaan 8,2.

## Lähteet