open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Santeri Pohjanpalo

**Alfred Aleksander (Santeri) Pohjanpalo**, vuoteen 1906 **Friis** (31. maaliskuuta 1874 Kalajoki &ndash; 21. helmikuuta 1939 Helsinki) oli suomalainen konetekniikan diplomi-insinööri, yritysjohtaja ja ministeri.

## Henkilöhistoria
Santeri Pohjanpalon vanhemmat olivat tehtailija Jaakko Pohjanpalo, entinen Friis, ja Johanna Pahikkala. Hänen ensimmäinen puolisonsa vuodesta 1897 oli Ireene Montin ja toinen 1932–1935 hammaslääkäri Saima Amanda Mela, o.s. Jäättelä.  Ylioppilaaksi Pohjanpalo tuli Oulun lyseosta 1892, valmistui diplomi-koneinsinööriksi Polyteknillisestä opistosta 1896 ja harjoitti jatko-opintoja ulkomailla Charlottenburgin teknillisessä korkeakoulussa. Hän oli Björkbodan tehtaan isännöitsijä Kemiössä 1899–1902 ja Valtionrautateiden palveluksessa 1904–1917, Oulun varikon hoitajana, Pasilan konepajan johtajana ja viimeksi Vaasan piirihallinnon päällikkönä 1913–1917. J. Merivaaran tehtaan teknillisenä johtajana Helsingissä Pohjanpalo työskenteli 1917–1919 ja sitten useiden eri yritysten kuten Oy Hangon Vapaasataman, Oy Termon sekä Oy Inventorin ja Oy Prometan toimitusjohtajana. Hän toimitti *Konetyömies*-lehteä 1906–1909 ja *Koneteollisuus*-lehteä 1910–1918. Edistyspuoluetta edustanut Pohjanpalo toimi kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä Vennolan I hallituksessa 1919&ndash;1920.

## Teoksia
* *Käytännöllinen käsikirja metallien ja metalliseosten valamisessa, työkoneilla valmistamisessa ja galvanoplastillisissa töissä: uusimpien työtapojen ja etevimpien lähteitten mukaan. Metallien ja metalliseosten vormaus, valaminen ja metallivalimot, Nide 1*, 1901 (Alfred Aleksanteri Friis)
* *Kirja keksijöille: yli 500 ratkaistavaa tehtävää ; koottu eri aloilta ulkomaisten lähteitten mukaan ; muutamia huomautuksia keksijöille sekä asetukset patentista Suomen Suuriruhtinaanmaassa*, 1905 (Alfred Aleksanteri Friis)
* *Konetyömiehen käsikirja*, 1906
* *Konetyömiehen sanasto*, 1906
* *Keksintöjen kirja: I osa*, 1907, Peltonen, Vihtori, toimittaja ; Linnankoski, Johannes, toimittaja ; Rautell, Emil, kirjoittaja ; Bonsdorff, Väinö, kirjoittaja ; Pohjanpalo, Santeri, kirjoittaja ; Saarto, Hj, kirjoittaja
* *Keksintöjen kirja: II osa*, 1908, Peltonen, Vihtori, toimittaja ; Linnankoski, Johannes, toimittaja ; Pohjanpalo, Santeri, kirjoittaja ; Loimaranta, Lauri, kirjoittaja ; Rautell, Emil, kirjoittaja ; Airila, Eero, kirjoittaja ; Tappura, A., kirjoittaja
* *Westinghousen ilmajarrun käsikirja : sen rakenne, toimintahäiriöt, kunnossapito ja käsittely selostettuina kysymyksin ja vastauksin*, 1914
**Uusi äänestysmenetelmä eduskuntavaaleja varten*, 1933

## Lähteet
* Valtioneuvoston ministerikortisto 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Sotavankileireistä : havaintoja saksalaisiin sotavankileireihin tehdyltä tutkimusmatkalta. Kirjoittanut Santeri Pohjanpalo. Suomen Kuvalehti 10.05.1919, nro 19, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Mikko Luopajärvi

**Mikko Luopajärvi** (15. marraskuuta 1871 Jalasjärvi &ndash; 5. tammikuuta 1920 Jalasjärvi) oli suomalainen maanviljelijä joka toimi Maalaisliiton kansanedustajana 1914–1920 ja ministerinä 1919–1920. Luopajärven hoitamiin asioihin kuuluivat muun muassa Itä-Karjalan asiat, jossa pyrittiin itsenäisyys julistamalla hakeutumaan Suomen yhteyteen heimosotien aikana ennen Tarton rauhan sopimusta 1920-vuoden lopulla. Luopajärvi kuoli kesken vaalikauden ja hänen tilalleen eduskuntaan nousi Heikki Peura.

Luopajärven vanhemmat olivat talollinen *Gustaf Luopajärvi* ja *Susanna Serafia Tukeva*. Käytyään kansakoulun ja kansanopiston hän toimi maanviljelijänä Jalasjärvellä 1900–1920. Luopajärvi oli myös Ilkka-lehden taloudenhoitaja 1907–1910 ja toimi lehden väliaikaisena toimittajana.

Luopajärvi oli Maalaisliiton kansanedustajana Vaasan läänin eteläisestä vaalipiiristä 1914–1917 ja 1917–1920 ja itäisestä 1917–1919. Luopajärvi oli salkuttomana ministerinä Kaarlo Castrénin I hallituksessa ja  Vennolan I hallituksessa 1919–1920.

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Ministerihautaus Jalasjärvellä, Suomen Kuvalehti, 07.02.1920, nro 6, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kim Kaijalainen

**Kim Johan Matias Kaijalainen** (s. 3. joulukuuta 1981 Oulu) on entinen suomalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

## Katso myös
*Luettelo AC Oulussa pelanneista jalkapalloilijoista
*Luettelo FC OPA:ssa pelanneista jalkapalloilijoista

## Aiheesta muualla
* Kaijalainen Veikkausliigan sivuilla
Onni Talas

**Onni Eugen Aleksander Talas** (vuoteen 1895 **Gratschoff**; 15. kesäkuuta 1877 Lappeenranta – 3. toukokuuta 1958 Helsinki) oli suomalainen professori, nuorsuomalaisten ja kokoomuksen kansanedustaja, senaattori ja diplomaatti. Hän oli Svinhufvudin senaatin eli itsenäisyyssenaatin viimeinen elossa ollut jäsen.

## Elämä ja ura
Talaksen vanhemmat olivat kauppias Aleksander Tertullian Gratschoff ja Josefina Katharina Eugenia Wesander. Hän pääsi ylioppilaaksi 1895 ja suoritti lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1901, sai varatuomarin arvon 1903 ja suoritti lakitieteen lisensiaatin ja tohtorin tutkinnot 1905. Talas toimi aluksi asianajajana Lahdessa 1901–1904 ja sitten Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden apulaisena 1905–1923. Hän oli myöhemmin Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden vaihtuva professori 1925–1930 ja virkaylioikeuden jäsen 1926–1930.

Talas oli nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä vuosina 1909–1918. Kokoomuksen kansanedustajana hän oli 1918–1919 Kuopion läänin itäisestä vaalipiiristä ja 1927–1930 Viipurin läänin läntisestä vaalipiiristä. Talas oli senaatin oikeustoimituskunnan päällikkönä 1917–1918 Svinhufvudin itsenäisyyssenaatissa ja Paasikiven I hallituksessa. Talas toimi myös Hessenin prinssi Friedrich Karlia Suomen kuninkaaksi pyytämässä käyneen lähetyskunnan puheenjohtajana.

Diplomaatin uralla Talas toimi Suomen asiainhoitajana Madridissa ja Lissabonissa 1919–1921 sekä Suomen lähettiläänä Kööpenhaminassa, Tanskassa 1930–1934, Budapestissä, Unkarissa 1931–1940, Wienissä, Itävallassa 1933–1938, Ankarassa, Turkissa, Belgradissa, Jugoslaviassa ja Sofiassa, Bulgariassa 1934–1940, Roomassa, Italiassa 1940–1944 ja Itsenäisessä Kroatian valtiossa 1941–1942.

Talas ei hyväksynyt Väinö Tannerin teoksessaan *Kuinka se oikein tapahtui* esittämiä näkemyksiä vuoden 1918 tapahtumista ja kirjoitti sen vastineeksi vuonna 1949 teoksen *Ei se niin tapahtunut*. Hän paheksui jyrkästi myös Oskari Tokoin armahtamista sisällissodan jälkeen langetetusta kuolemantuomiosta. Talaksen muistelmateos ilmestyi hänen leskensä Lemmikki Talaksen toimittamana vuonna 1960.

## Teokset
**Laki maanvuokrasta maalla: kesäkuun 19 p:ltä 1902*. WSOY, 1903
**Kotipaikka-oikeus Suomen lain mukaan*. 1905
**Kunnan oikeus saada toiselta kunnalta korvausta antamastansa vaivaisavusta*. Yrjö Weilin, 1905
**Silmäys kotipaikka-oikeusteorioihin*. Yrjö Weilin, 1905
* *Kaupunkien kunnallishallintoa koskeva lainsäädäntö ulkomailla*. Suomen kunnallinen keskustoimisto, 1915
**Utländsk lagstiftning angående städernas kommunalförvaltning*. Kommunala centralbyrån i Finland, 1915
* *Kuningaslähetystön matkalta*. Tekijä 1918
**Suomen pakkolunastuslainsäädäntö, Osa 1*. WSOY, 1924
**Isä-Onni kertoo satuja*. Kuvittanut Martti Sonkamo. Helsingissä: Otava, 1946
**Ei se niin tapahtunut – vastaus Väinö Tannerille*. 1949
**Isä-Onnin uudet sadut*. Kuvittanut Etel Raivio. Hämeenlinna: Karisto, 1950
**Suomen itsenäistyminen ja Mannerheimin muistelmat*. 1953
**Muistelmia: Itsenäisyyssenaattorina ja lähettiläänä kymmenessä maassa*. WSOY, 1960

## Lähteet
* 
* 
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Ilja Fomitšov

**Ilja Vladimirovitš Fomitšov**, sukunimi usein muodossa *Fomitšev* (, s. 14. elokuuta 1982 Almaty, Kazakstanin SNT, Neuvostoliitto) on uransa lopettanut kazakstanilainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

Fomitšov siirtyi Kazakstaniin kaudeksi 2009–2010 edustaen maansa mestaruussarja FK Tarazia ja FK Zhetysua. Hän palasi AC Ouluun kaudeksi 2011. Vuonna 2012 Fomitšov siirtyi Uzbekistaniin.

Hän on ollut viisi kertaa Kazakstanin maajoukkueessa pääsemättä vielä kentälle.

## Aiheesta muualla
* Ilja Fomitšev AC Oulun sivustolla
Oxfordin ryhmäliike

**Oxfordin ryhmäliike** on yhdysvaltalaisen papin Frank Buchmanin 1921 perustama uskonnollis-siveellinen herätysliike, jonka nimeksi tuli myöhemmin Moraalinen varustautuminen. Suomeen liike levisi 1930-luvulla ja oli vaikutusvaltaisimmillaan ennen sotia ja vähän niiden jälkeen. Liike painotti alkuun käännytystyötä, mutta sen muuttuessa Moraaliseksi varustautumiseksi tulivat keskeiseksi ajatukseksi ehdottomat moraaliset periaatteet ja ajatus henkilökohtaisesta kääntymyksestä, jonka avulla uskottiin myös yhteiskunnallisten ongelmien ratkeavan.

Liikkeen tunnetuimpia julkisia edustajia on Suomessa ollut kansanedustaja Margit Borg-Sundman.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Grensted L. W., Mitä on Oxfordryhmäliike?, Otava, 1939
*Kivivuori, Janne, Psykokirkko, Gaudeamus, 1999
* Ekstrand, Sixten, Tro och moral : Oxfordgrupprörelsen och MRA i Finland 1932-1955, Åbo Akademi 1993 Väitöskirja

## Aiheesta muualla
*  Oxford-liike aikamme huomattavin herätysliike? Se pyrkii yksityisen ihmisen elämänuudistukseen. Liike jo nyt levinnyt eri puolille maapalloa, Helsingin Sanomat, 24.12.1934, nro 347, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* John Guise : Mitä on Oxfordin liike?, Helsingin Sanomat, 06.03.1938, nro 63, s. 18, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Paul Paavela

**Paul Paavela** (13. huhtikuuta 1931 Suojärvi – 19. toukokuuta 1980 Vihti) oli rautatiehallituksen pääjohtaja ja sosiaalidemokraattinen valtiovarainministeri 1970-luvulla.

## Ura
Paavela pääsi ylioppilaaksi 1951 ja suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon 1955, lainopin lisensiaatin tutkinnon 1957 sekä sai varatuomarin arvon 1959. Paavela toimi patentti- ja rekisterihallituksen osastosihteerinä 1956, puolustusministeriön kamreerina 1956–1958, kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeriön esittelijänä 1958–1961 ja nuorempana hallitussihteerinä 1961–1962. Valtioneuvoston kanslian kansliapäällikkönä Paavela oli 1967–1971, valtiovarainministeriön valtiosihteerinä 1969–1973 ja 1973–1974 sekä rautatiehallituksen pääjohtajana vuodesta 1973 lähtien.

Paavela oli valtiovarainministerinä Miettusen II hallituksessa 1975–1976 ja Sorsan II hallituksessa 1977–1979.

## Yksityiselämä
Paul Paavela oli viestintäneuvos Jaakko Paavelan isoveli.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
P. V. Heikkinen

**Petter Wilhelm (Pekka Ville, P. V.) Heikkinen** (24. huhtikuuta 1883 Nilsiä − 4. helmikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen maanviljelijä, joka toimi Maalaisliiton pitkäaikaisena puheenjohtajana, kansanedustajana ja ministerinä 1920- ja 1930-luvuilla sekä myöhemmin Kuopion läänin maaherrana.

## Henkilöhistoria
Heikkisen vanhemmat olivat Lars Samuel (Lauri Samuli) Heikkinen ja Eva Liisa (Eeva) Hyvärinen. Hänen ensimmäinen puolisonsa 1909–1918 oli Anni Heikkinen ja toinen vuodesta 1921 Elsa Halonen.  Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston ja teki opintomatkat Saksaan ja Viroon. Heikkinen viljeli tilaansa Muuruvedellä vuosina 1903–1959. 

Ministerikautensa jälkeen vuonna 1940 Heikkinen valittiin Kuopion läänin maaherraksi, jossa toimessa hän toimi vuoteen 1950 asti. Vuonna 1954 hänelle myönnettiin ministerin arvonimi. Heikkisellä oli myös useita yhteiskunnallisia ja liike-elämän luottamustoimia.

## Poliittinen ura
Heikkinen oli Maalaisliiton kansanedustajana Kuopion läänin läntisestä vaalipiiristä 1919–1921 ja 1924–1940. Hän toimi kauppa- ja teollisuusministerinä Sunilan I hallituksessa 1927–1928 ja Kallion III hallituksessa 1929–1930.  Hän oli apulaismaatalousministerinä Sunilan II hallituksessa 1931–1932 ja maatalousministerinä Kallion IV hallituksessa 1936–1937, Cajanderin III hallituksessa 1937–1939, Rytin I hallituksessa 1939–1940 ja Rytin II hallituksessa 1940.  Ministerinä hän oli seitsemässä hallituksessa yhteensä 2739 päivää.  

Heikkinen toimi Maalaisliiton puheenjohtajana vuosina 1919&ndash;1940, ja oli toimessa puolueen historian pitkäaikaisin.

Heikkinen oli presidentin valitsijamiehenä vuosien 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 presidentinvaaleissa.  Kunnallispolitiikassa hän oli mukana Muuruveden kuntakokouksen esimiehenä ja kunnanvaltuuston puheenjohtajana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Keskustahistoria
* 
* Maataloutta Moskovassa. "Mielenkiintoinen ja opettavainen matka." Ministeri Heikkinen Neuvostoliiton maatalousnäyttelystä, Helsingin Sanomat, 25.08.1939, nro 227, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Väinö Salovaara

**Väinö Veikko (Väinö V.) Salovaara** (vuoteen 1906 **Sillfors**; 26. helmikuuta 1888 Iitti – 29. lokakuuta 1964 Helsinki) oli sosiaalidemokraattinen kansanedustaja ja ministeri ja myöhemmin Helsingin apulaiskaupunginjohtaja. SDP:n puheenjohtajana hän toimi 1942–1944.

Salovaaran vanhemmat olivat värjäri *Aleksander Sillfors* ja *Amanda Vilander*. Hän kävi kansakoulun ja suoritti teknillisen koulun mekaanisen osaston 1907, sähköteknillisen osaston 1915, elektroteknillisen oppijakson 1911 ja metallien valmistus- ja käsittelykurssin 1924.

Salovaara työskenteli konepajoissa Suomessa ja Venäjällä 1903–1908. Hän oli Helsingin kaupungin sähkölaitoksen konemestarina 1909–1918. Vuonna 1918 Salovaara oli *Töölön työläisten kauppa oy*:n toimitusjohtajana ja sen jälkeen hän toimi Suomen metalliteollisuustyöntekijäin liiton sihteerinä ja taloudenhoitajana sekä Metallityöläinen-lehden päätoimittajana 1919–1924. Salovaara oli Helsingin kaupungin työlupien toimitusjohtaja 1923–1924, Osuusliike Elannon ylikonemestari 1924–1937 ja Helsingin kaupungin kiinteistötoimen apulaiskaupunginjohtaja 1942–1951.

Salovaara oli SDP:n kansanedustajana Uudenmaan läänin vaalipiiristä 1939–1945. Hän toimi Cajanderin III hallituksessa kulkulaitosten ja yleisten töiden apulaisministerinä 1937–1938 ja kulkulaitosten ja yleisten töiden ministerinä 1938–1939. Salovaara oli kulkulaitosten ja yleisten töiden ministeri myös Rytin I hallituksessa 1939–1940, Rytin II hallituksessa 1940–1941, Rangellin hallituksessa 1941–1943, Linkomiehen hallituksessa 1943–1944 sekä Hackzellin ja Urho Castrenin hallituksissa syksyllä 1944.

Kunnallispolitiikassa Salovaara oli mukana Helsingin kaupunginvaltuuston, rahatoimikamarin ja kaupunginhallituksen jäsenenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Heittolaji

**Heittolajeksi** lasketaan yleisurheilussa

*keihäänheitto
*kiekonheitto
*moukarinheitto
*kuulantyöntö
Italian ympäriajo 2007

Vuoden **2007 Italian ympäriajo** alkoi 12. toukokuuta Sardiniasta ja päättyi 3 viikkoa myöhemmin 3. kesäkuuta Milanoon. Kilpailussa 5 etapin maali oli vuoren huipulla ja yksi näistä oli henkilökohtainen aika-ajo. Kilpailun reitti vieraili myös Ranskassa ja Itävallassa. Italialainen Danilo Di Luca ajoi kilpailun voittoon ennen luxemburgilaista Andy Schleckiä ja italialaista Eddy Mazzoleniä. 

Ensimmäistä kertaa vuoden 1994 jälkeen kilpailussa nimettiin paras nuori ajaja, joka oli Schleck. Pistekilpailun voitti Alessandro Petacchi ja mäkikilpailun Leonardo Piepoli.

## Etapit

### 1. etappi - 12.05.2007: [[Caprera]] - [[La Maddalena]], 24&nbsp;km, joukkueaika-ajo

### 2. etappi - 13.05.2007: [[Tempio Pausania]] - [[Bosa]], 203&nbsp;km

### 3. etappi - 14.05.2007: [[Barumini]]-[[Cagliari]], 195&nbsp;km

### 4. etappi - 16.05.2007: [[Salerno]]- [[Montevergine di Mercogliano]], 158 km

### 5.etappi - 17.05.2007: [[Teano]]-[[Frascati]], 172 km

### 6. etappi - 18.05.2007: [[Tivoli (kaupunki)|Tivoli]]-[[Spoleto]], 181 km

### 7. etappi - 19.05.2007: [[Spoleto]]-[[Scarperia]], 254 km

### 8. etappi - 20.05.2007: [[Barberino di Mugello]]-[[Fiorano Modenese]], 194 km

### 9. etappi - 21.05.2007: [[Reggio nell'Emilia]]-[[Camaiore|Lido di Camaiore]], 182 km

### 10. etappi - 22.05.2007: [[Camaiore|Lido di Camaiore]]-[[Santuario di Nostra Signora della Guardia]], 230 km

### 11. etappi - 23.05.2007: [[Serravalle Scrivia]]-[[Pinerolo]], 198 km

### 12. etappi - 24.05.2007: [[Scalenghe]]-[[Briançon]], 163 km

### 13. etappi - 25.05.2007: [[Biella]]-[[Santuario di Oropa]], 13&nbsp;km (ITT)

### 14. etappi - 26.05.2007: [[Cantù]]-[[Bergamo]], 181&nbsp;km

### 15. etappi - 27.05.2007: [[Trento]]-[[Tre Cime di Lavaredo]], 190&nbsp;km

{|
### 16. etappi - 29.05.2007: [[Agordo]]-[[Lienz]], 196&nbsp;km

### 17. etappi - 30.05.2007: [[Lienz]]-[[Monte Zoncolan]], 146&nbsp;km

### 18. etappi - 31.05.2007: [[Udine]]-[[Riese Pio X]], 182&nbsp;km

### 19. etappi- 01.06.2007: [[Treviso]]-[[Comano Terme]], 178&nbsp;km

### 20. etappi - 02.06.2007: [[Bardolino]]-[[Verona]], 42&nbsp;km (ITT)

### 21. etappi - 03.06.2007: [[Vestone]]-[[Milano]], 181&nbsp;km

## Lopputulokset
### Kokonaiskilpalu

### Pistekilpailu

### Mäkikilpailu
 

### Nuorten (alle 25-v.) kilpailu

### Joukkuekilpailu (aika)

### Joukkuekilpailu (pisteet)

## Keskeyttämiset

## Osallistuvat tallit
Alla olevat UCI ProTour -sarjaan ja UCI Professional Contintental -sarjaan osallistuvat tallit saivat osallistumisoikeuden vuoden 2007 Italian ympäriajoon:
Jalo Aura

**Jalo Aura** (vuoteen 1906 **Gröndahl**, 20. elokuuta 1886 Kotka – 17. huhtikuuta 1947 Helsinki) oli suomalainen osuustoimintamies ja sosialidemokraattinen poliitikko, joka toimi Kulutusosuuskuntien Keskusliiton (KK) toimitusjohtajana vuosina 1926–1947 sekä ministerinä kansanhuoltoministeriössä vuosina 1943–1945.

Hän oli myös aktiivinen kymenlaaksolaisessa Eteenpäin-lehtiyhtiössä, jonka johtokunnan jäsen Aura oli vuosina 1921–1922 ja 1924.

Jalo Auran poika oli liberaaleja edustanut moninkertainen ministeri ja Helsingin kaupunginjohtaja Teuvo Aura, jonka poika Matti Aura toimi myös urallaan ministerinä edustaen kokoomusta.

Auralle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan komentajamerkki 10. marraskuuta 1944.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Gym Class Heroes

**Gym Class Heroes** on rap rock -yhtye Genevasta, New Yorkista, Yhdysvalloista. Fueled by Ramen -yhtiölle levyttävä yhtye tunnetaan Suomessa ehkä parhaiten ''Stereo Hearts'' -kappaleesta.

## Historia
Gym Class Heroesin tarina ulottuu vuoteen 1997, jolloin laulaja Travie McCoy ja rumpali Matt McGinley tutustuivat koulussa liikuntatunnilla. He perustivat Gym Class Heroesin yhdessä Ryan Geisen (basso) ja Milo Bonaccin (kitara) kanssa. He levyttivät levyt *Greasy Kid Stuff* (EP, 2000) ja *[[...For the Kids]]* (2001) sekä demoja omakustanteena. Vuonna 2001 kitaristiksi tuli Disashi Lumumba-Kasongo ja basistiksi Eric Roberts.

Seuraavat kaksi vuotta yhtye viihtyi paljon tien päällä. Fanijoukko kasvoi, ja uusia kappaleita syntyi. Gym Class Heroes sulkeutui neljäksi päiväksi studioon äänittämään seuraavaa albumiaan. Uusi albumi *[[The Papercut Chronicles]]* sai myös levy-yhtiöt kiinnostumaan, ja lopulta Fall Out Boyn basisti Pete Wentz kiinnitti ryhmän Fueled by Ramen -yhtiön Decaydance-levymerkille. "The Papercut Chronicles" julkaistiin vuonna 2005. Uuden sopimuksen myötä aukesi myös tie isommille lavoille, ja yhtye kiersi Yhdysvaltoja mm. Warped Tourilla ja Fall Out Boyn kanssa. 

Läpimurtoalbumi *[[As Cruel as School Children]]* julkaistiin vuonna 2006. Jo edelliseltä levyltä löytynyt "Cupid's Chokehold" julkaistiin albumilla uutena versiona, ja single nousi neljänneksi Billboardin Hot 100 -listalla. Kappaleella vierailee Fall Out Boyn Patrick Stump. Suomessa "As Cruel As School Children" julkaistiin syyskuussa 2006.

Vuonna 2008 Gym Classit julkaisivat albuminsa *[[The Quilt]]*. Levy ei kuitenkaan myynyt edeltäjänsä tavoin, vaikka se sisältääkin moniakin kuuluisia artisteja, kuten Estelle, The-Dream, Busta Rhymes ja Patrick Stump.

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* 
* 
* 

### Singlet
* ”Taxi Driver” (2004)
* ”Papercuts” (2005)
* ”Cupid's Chokehold” (2005)
* ”The Queen and I” (2006)
* ”New Friend Request” (2006)
* ”Shoot Down The Stars” (2007)
* ”Clothes Off!!” (2007)
* ”Peace Sign/Index Down” (2008)
* ”Cookie Jar” (2008)
* ”Guilty as Charged” (2008)
* ”Stereo Hearts” (2011)
* ”Ass Back Home” (2011)

### EP:t
* 
* 

### Demot
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen virallinen kotisivu 
* 
* Gym Class Heroes Fueled by Ramenin sivuilla
Kazuki Takahashi

**Kazuki Takahashi** (, 4. lokakuuta 1961 – heinäkuu 2022 Tokio, Japani) oli japanilainen mangaka, joka aloitti uransa vuonna 1982. Hän tuli tunnetuksi *[[Yu-Gi-Oh!]]* -mangastaan, josta tehtiin useita anime-sarjoja sekä video- ja korttipelejä.

## Töitä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Lambiek.net
Kópavogskirkja

**Kópavogskirkja** on kirkkorakennus Kópavogurissa, Islannin toiseksi suurimmassa kaupungissa. Se on Kópavogurin kirkoista vanhin. Kirkko sijaitsee Borgarholtin mäellä, josta näkyy Kópavogur ja sen lähiympäristö. Kirkon rakennustyöt aloitettiin vuonna 1958, ja se vihittiin käyttöön 16. joulukuuta 1963. 

Kirkon kuva on Kópavogurin kaupunginvaakunassa.

Kirkon ikkunoiden lasimaalaukset on suunnitellut Gerður Helgadóttir.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://www.kopavogskirkja.is/
Landakotskirkja

**Landakotskirkja**, muodollisemmin **Basilika Krists konungs**, on Islannin katolisen kirkon katedraali. Se sijaitsee pääkaupunki Reykjavíkin läntisessä osassa. Kirkko edustaa uusgoottilaista arkkitehtuuria. Sen on suunnitellut arkkitehti Guðjón Samúelsson. Kirkko vihittiin 23. heinäkuuta 1929, ja se oli tuolloin Islannin suurin kirkko.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
The School of Rock

**The School of Rock** on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Richard Linklaterin ohjaama komediaelokuva. Sen pääosassa nähdään Jack Black.

## Juoni
Ulos omasta yhtyeestään potkittu Dewey (Black) nappaa kämppikselleen tarkoitetun sijaisopettajan paikan. Dewey huomaa oppilaiden musiikinlahjat ja käännyttää heidät klassisesta rockiin ja alkaa valmistelemaan heitä rock-kilpailuun, josta voittaja kuittaisi 20&nbsp;000 dollaria. Dewey alkaakin opettaa oppilaille musiikkia ja kertoa heille rockin historiasta. Deweyn pitämillä tunneilla he soittelevat soittimia ja opettelevat soittamaan joitakin kuuluisia rock-kappaleita, kuten Black Sabbathin "Iron Man" ja Deep Purplen "Smoke on the Water". Tunti tunnilta Dewey tekee rock-musiikista lähes tietämättömistä oppilaista rocktähtiä.

## Musiikki
Elokuvassa kuullaan pätkiä tunnetuilta rock- ja heavy-yhtyeiltä kuten Ramonesilta, The Wholta, AC/DC:ltä, Creamiltä, Led Zeppeliniltä, Black Sabbathilta ja Deep Purplelta. Elokuvassa mainitaan myös rock-historian merkittäviä teoksia kuten Pink Floydin "The Dark Side of the Moon", jonka eräs oppilas saa opeteltavakseen kotiläksynä. Lisäksi elokuvassa mainitaan yhtyeet Yes, Blondie, The White Stripes, Sex Pistols ja Motörhead sekä muusikot Robert Plant, Jimmy Page, Kurt Cobain, Aretha Franklin, Meg White ja Jimi Hendrix. Näiden lisäksi elokuvassa harjoitellaan kappaleita mm. The Clashilta, Kissiltä ja The Doorsilta.
Kirsi Tiihonen

**Kirsi Johanna Tiihonen** (s. 19. elokuuta 1963 Rovaniemi) on suomalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano. 

Tiihonen opiskeli vuodesta 1985 Liisa Linko-Malmion johdolla Sibelius-Akatemiassa ja suoritti diplominsa vuonna 1993. Hän on voittanut useita kilpailuja, kuten Timo Mustakallio -laulukilpailun 1. sijan 1987, Lappeenrannan valtakunnallisten laulukilpailujen 1. sijan 1989 sekä Mirjam Helin -laulukilpailun 1. sijan 1994. Tiihonen menestyi Cardiffin kansainvälisessä laulukilpailussa 1995 voitettuaan siellä parhaan lied-tulkinnan palkinnon.

Tiihosella on ollut niin Suomen Kansallisoopperassa kuin ulkomaillakin lukuisia oopperarooleja muiden muassa Giuseppe Verdin, Wolfgang Amadeus Mozartin ja Richard Wagnerin teoksissa sekä Ludwig van Beethovenin *[[Fidelio]]ssa*. Hän on esiintynyt myös Savonlinnan oopperajuhlilla.

Oopperarooliensa lisäksi Tiihonen on esittänyt ja levyttänyt esimerkiksi Toivo Kuulan, Leevi Madetojan ja Jean Sibeliuksen yksinlauluja. 

## Lähteet
Bakuhashi senki Metal Walker

**Bakuhashi senki Metal Walker** (*爆走戦記　メタルウォーカー*) on Takao Aokin kirjoittama ja piirtämä manga, joka julkaistiin Coro Coro -lehdessä 28. heinäkuuta vuonna 2000.

Yhden numeron verran kestänyt manga perustui samannimiseen Game Boy -peliin. Mangan tarina kertoo Tetsuto Kuramasta, joka etsii kadonnutta isäänsä. Mukana hänen seikkailuissaan saarella on vahva robotti nimeltä Metaball, jonka kanssa Tetsuto taistelee salaperäisiä ja vallanhimoisia vihollisia vastaan.
Guðjón Samúelsson

**Guðjón Samúelsson** (16. huhtikuuta 1887 – 25. huhtikuuta 1950) oli islantilainen arkkitehti. Hän toimi Islannin valtionarkkitehtina. Hänen tunnetuimpiin töihinsä lukeutuvat Islannin yliopiston päärakennus, katolinen katedraali Landakotskirkja ja Akureyrin kirkko. Kaikista tunnetuin hänen töistään kuitenkin lienee Hallgrímskirkja, jonka hän sai suunniteltavakseen vuonna 1937. Guðjón pyrki käyttämään materiaaleja Islannin luonnosta, josta hänen kerrotaan saaneen myös inspiraatiota töihinsä.
Željko Joksimović

**Željko Joksimović** (kyrill. , s. 20. huhtikuuta 1972 Belgrad,  Serbian ST, Jugoslavia) on yksi Serbian suosituimmista kevyen musiikin laulajista. Hänet tunnetaan sen lisäksi hyvin Bosnia ja Hertsegovinassa ja muissa lähimaissa. Hän edusti Serbia ja Montenegroa vuoden 2004 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Lane moje”. Kappale sijoittui finaalissa toiseksi 263 pisteellä. Hän myös juonsi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailun yhdessä Jovana Jankovićin kanssa. Joksimović edusti Serbiaa jälleen vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa, kappaleella ”Nije ljubav stvar” sijoittuen finaalissa 214 pisteellään kolmanneksi.

## Yksityiselämä
Joksimović puhuu äidinkielensä serbian lisäksi sujuvasti englantia, kreikkaa, puolaa, ranskaa ja venäjää.

Joksimović hallitsee 11 eri musiikki-instrumenttia: hän soittaa muiden muassa harmonikkaa, kitaraa, pianoa ja rumpuja. Vuonna 2012 hän meni naimisiin Jovana Jankovićin kanssa, jonka kanssa hän juonsi vuoden 2008 Eurovision laulukilpailut.
Željko Joksimović on aikaisemmin eronnut ja tästä avioliitosta hänellä on yksi lapsi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Željko Joksimovićin virallinen sivusto
Heimaeyn sauvakirkko

**Heimaeyn sauvakirkko** on sauvakirkko Heimaeyn saarella, Islannin Vestmannasaarilla. Se valmistui 30. heinäkuuta 2000, ja se oli lahja Norjalta Islannille sen kunniaksi, että Islannin ensimmäisen kirkon rakentamisesta oli kulunut tuhat vuotta. Ensimmäisen kirkon oli rakennuttanut Norjan kuningas Olavi Tryggvenpoika. Sauvakirkon esikuvana toimi Holtålenin sauvakirkko vuodelta 1170. Heimaeyn sauvakirkko rakennettiin Norjan Lomissa, josta se kuljetettiin laivalla Islantiin.

Kirkko sijaitsee Heimaeyn satamassa maalla, joka muodostui vuoden 1973 tulivuorenpurkauksessa.

## Lähteet
Saša Kolić

**Saša Kolić** (s. 26. marraskuuta 1981, Split) on kroatialainen jalkapalloilija, joka pelaa NK Omisin riveissä. Kolić on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hänellä on pituutta 178 senttimetriä ja painoa 88 kilogrammaa. Kaudella 2006 hän pelasi Someron Voimassa. Hän on pelannut myös Kroatian pääsarjassa Pulan joukkueessa.

## Katso myös
* Luettelo AC Oulussa pelanneista jalkapalloilijoista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kolić AC Oulun sivustolla
Parents Music Resource Center

**Parents’ Music Resource Center** (PMRC) oli Yhdysvalloissa vuonna 1985 perustettu järjestö, jonka pääasiallinen toimiala oli rock-musiikin vastustaminen. Järjestön mukaan rockin seksuaaliset ja väkivaltaiset teemat aiheuttivat erilaisia yhteiskunnallisia ongelmia. Virallisesti PMRC katsoi harjoittavansa pelkkää valistus- ja tiedotustoimintaa, mutta käytännössä järjestö ajoi populaarimusiikin sensuuria.

## Historia

Yhdysvalloissa toiminut National Parent/Teacher Association alkoi 1980-luvun alussa vaatia sisältövaroituksia rock-levyihin, joiden sanoitukset käsittelivät seksiä. Erityisen suuri vaikutus oli Princen kappaleella ”Let’s Pretend We’re Married” (1982), jossa yksityiskohtaisesti kuvaillaan suuseksiä. Järjestöllä oli lähes 5,5 miljoonaa jäsentä, ja sen aktiivit alkoivat lähettää vaikutusvaltaisille henkilöille kirjeitä, joissa näitä pyydettiin puuttumaan asiaan.

Eräs vastaanottajista oli valtiovarainministeri James A. Baker III:n vaimo Susan Baker. Hän värväsi projektiin mukaan muita vaikutusvaltaisten poliitikkojen ja liikemiesten vaimoja: Peatsy Hollingsin, Ethelann Stuckeyn, Tipper Goren ja Pam Howarin. He perustivat Parents’ Music Resource Centerin toukokuussa 1985. Johtokuntaan värvättiin vielä 17 ”Washington-vaimoa” lisää. Virginialainen kirkonmies Jeff Ling pestattiin kirjoittamaan PMRC:lle järjestön agendaan sopivaa kirjallisuutta. Ling oli jo aiemmin profiloitunut väkivaltaisten tai irstaiden rock-sanoitusten vastustajana.

PMRC:n virallinen tavoite oli vanhempien valistaminen rockmusiikin pornografisesta sisällöstä. Järjestö vaati epäsiveellisyyttä koskevien lakien tiukempaa tulkintaa. Baker vetosi myös levy-yhtiöihin ja vaati näiden julkaisupolitiikalta ”itsekuria”. Bakerin mukaan rock-sanoitukset ihannoivat itsemurhia, raiskauksia ja sadomasokismia, mikä murensi Yhdysvaltain yhteiskunnan arvopohjaa. Niinpä rockmusiikki oli vastuussa lisääntyneistä raiskauksista, teini-ikäisten itsetuhoisuudesta, alaikäisten tyttöjen raskauksista ja muista yhteiskunnallisista ongelmista. PMRC esitti, että tarvittaessa musiikkijulkaisuihin merkittäisiin seuraavat varoitukset: V (väkivalta), X (seksuaalisuus), O (okkultismi) ja D/A (päihteet). Koska pornografian myyminen lapsille oli laitonta, Baker katsoi, ettei PMRC vaatinut sensuuria vaan pelkästään olemassaolevien lakien noudattamista.

## ”PMRC Filthy Fifteen”

PMRC julkisti kuuluisan luettelon viidestätoista kappaleesta (), jotka oli luokiteltu kaikkein loukkaavimmiksi ja haitallisimmiksi lapsille ja nuorille:

## Kritiikki

PMRC on saanut paljon julkista kritiikkiä erityisesti sen sensuroimilta artisteilta. Tämä kritiikki näkyy monissa kappaleissa, kuten thrash metal -yhtye Megadethin kappaleen ”Hook In Mouth” kertosäkeessä. Heavy metal -yhtye WASP on kritisoinut PMRC:tä yhtyeen konserteissa moneen otteeseen. Myös Eminem on ottanut Tipper Goren esille ainakin kappaleissa ”Without Me” ja ”White America”.

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*PMRC:n historia, Claude Chastagner
Nihon Budō Gakkai

**Nihon Budo Gakkai** (Japanin budoakatemia) on japanilainen tiedeyhteisö joka tekee tutkimusta budolajeista ja niihin liittyvistä ilmiöistä.

Budolajien tutkimus kattaa monia tieteenaloja. Nihon Budo Gakkain jäsenet tutkivat niin historiaa ja uskontotieteitä kuin fysiikkaa tai psykologiaakin.

Nihon Budo Gakkai julkaisee tieteellistä julkaisua nimeltä Nihon Budo Gakkai Gakujutsushi (Japanilaisten taistelulajien tieteellinen julkaisu).

## Tunnettuja Nihon Budo Gakkain jäseniä

* Shōji Yamada
* Kacem Zoughari
Roser Vives

**Roser Vives Moya** (s. 5. helmikuuta 1984 Palma de Mallorca) on espanjalainen uimari, joka osallistui kotimaansa riveissä kesäolympialaisiin 2004. Siellä hän sijoittui sijalle 19. 200 metrin naisten perhosuinnissa. 

Vives voitti EM-pronssia lyhyellä radalla 200 metrin perhosuinnissa Riesassa 2002.

## Lähteet
*El Mundo Luettu 15.4.2007
Tunturi Trial

**Tunturi Trial** oli Tunturi Super Sportin kanssa teknisesti samanlainen mopomalli. Trialin valmistus alkoi vuonna 1978. Ensimmäinen versio muistutti ulkonäöltään Super Sportia. Muun muassa etuhaarukka oli kuitenkin erilainen ja jalkatappien kiinnitys poikkesi Super Sportista. Trialissa ei myöskään ollut jarruvaloa eikä mittaristoa. Vuonna 1980 Trial sai muoviset katteet, jolloin se ei enää muistuttanut ulkonäöltään Super Sportia. Myös runko oli tässä vaiheessa jo täysin erilainen, runko oli esimerkiksi huomattavasti matalampi kuin Super Sport -mallissa käytetty. Trialin maavara oli suurempi kuin Super Sportissa, mm. jalkatappien erilaisen kiinnityksen takia. Trialin valmistus päättyi vuonna 1987. Tunturi Trial Special oli muovikatteisen Trialin kilpakäyttöön suunniteltu, harvinainen erikoisversio, jonka moottorissa oli erilaisen sylinterinkannen ansiosta 1,8 hevosvoimaa normaalin 1,5:n sijasta. Myös moottorin vääntömomentti oli suurempi.

Myös vuonna 1961 on valmistettu Tunturi Sportia vastaavaa mallia nimellä Tunturi Trial.

Trial on yksi Tunturin harvinaisimmista malleista vähäisen valmistusmäärän takia, varsinkaan vuosimallin 1978-1979 Trialeita ei ole säilynyt montakaan yksilöä. Jokainen alkuperäiskunnossa oleva Trial on säilyttämisen arvoinen harvinaisuus.

## Aiheesta muualla

*http://www.tunturi-trialit.net/ 

*http://picasaweb.google.fi/amary.ry/SuperSportit#
Matilda Joslyn Gage

**Matilda Electa Joslyn Gage** (1826 Cicero, New York – 1898 Chicago) oli yhdysvaltalainen suffragetti, ihmisoikeusaktivisti, vapaa-ajattelija ja kirjailija.

Gage oli yksi kuuluisimmista 1800-luvun naisten oikeuksia ajaneista henkilöistä. Hän toimi National Woman Suffrage Associationin, kansallisen naisten äänioikeuden yhdistyksen, eli NWSA:n puheenjohtajana vuosina 1875–1876 ja kirjoitti yhteistyössä Susan B. Anthonyn, Elizabeth Cady Stantonin ja Ida Husted Harperin kanssa lopulta kuusiosaiseksi muodostuneen kirjasarjan nimeltä *History of Woman Suffrage*. Kirjasarja kertoi naisten äänioikeuden historiasta. Gage osallistui myös Stantonin teoksen *The Woman’s Bible* kirjoitustyöhön, joskaan häntä ei virallisesti merkitty kirjan kirjoittajaksi.

Gage tunnetaan kenties parhaiten työstään naisten oikeuksien parissa, mutta hän toimi sen lisäksi muun muassa orjuutta vastustavissa ja intiaanien oikeuksia kannattavissa liikkeissä. Gage myös kritisoi kristinuskoa ja kannatti valtion ja kirkon eroa. Hän oli naimisissa Henry Hill Gagen kanssa, ja heillä oli yhteensä viisi lasta. Gagen tytär Maud oli naimisissa kirjasarja Ozin luojan L. Frank Baumin kanssa. Kuollessaan Gage asui Baumien luona Chicagossa. Hänet on haudattu Fayettevillen hautausmaalle New Yorkin Fayettevilleen. 

## Katso myös
* Matilda-ilmiö

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* The Matilda Joslyn Gage Foundation.
Kaku

**Kaku**-nimisiä ovat:

* Arson Kaku (s. 1980), mikronesialainen jalkapallomaalivahti
* Michio Kaku (s. 1947), japanilais-yhdysvaltalainen teoreettinen fyysikko.

## Kuvitteellisia henkilöitä

* Kaku, hahmo One Piece -nimisessä manga- ja animesarjasta.
The Very Best of Rainbow

**The Very Best of Rainbow** on rockyhtye Rainbow’n vuonna 1997 julkaistu kokoelma-albumi. Levyllä on materiaalia yhtyeen ensimmäiseltä, vuonna 1975 julkaistulta levyltä *[[Ritchie Blackmore’s Rainbow]]* aina heidän vuoden 1983 julkaisuunsa *[[Bent Out of Shape]]* asti. Lisäksi albumin sisälehti sisältää Rainbow’n tarinan ja sukupuun. Kokoelma sisältää myös *Can’t Happen Here* -singlen b-puolen ”Jealous Lover”.

## Kappaleet

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Tuotanto

* Steve Levenson – tuottaja
* Steve Fallone – remasterointi
* Mark Welch, Jerry Bloom – sisälehden tarina yhtyeestä
* Pete Frame – yhtyeen sukupuu
* Fin Costello – kannen valokuva, muut kuvat
* Anthony Loew – muut kuvat
* PolyGram Archives – muut kuvat

## Arvostelut
* Allmusic () 

## Lähteet
Miihkali (Prätkähiiret)

**Miihkali** (*Rimfire*) on kuvitteellinen hahmo Prätkähiiret-sarjassa. Rick Ungarin luoma hahmo esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1994 Prätkähiiret-animaatiosarjan jaksossa *Takaisin Marsiin, osa 1*.

## Hahmo
Miihkali on Moton rohkea ja seikkailunhaluinen siskonpoika, Marsin puolesta taistelijoiden uutta sukupolvea. Hänellä on sama palava halu taisteluun kuin enollaan ja edellä mainittu seikkailunhalu saakin hänet usein pulaan, josta joku kokeneempi hänet sitten pelastaa. Huolimatta siitä hän on älykäs, hiljainen ja hieman ujo kaikesta rohkeudesta huolimatta. Miihkalilla on kermanvärinen turkki ja ruskeat hiukset, joiden keskellä on oranssinvaalea raita. Vuoden 2006 sarjassa hänellä on ruskea turkki ja sama oranssi juova hiuksissaan. Miihkali on myös täydellinen herrasmies ja isoäitinsä ja Moton opettamien käytöstapojen ansiosta käyttää myös naisten nimissä sekä "neiti" että "rouva" etuliitettä puhuessaan heille.

Miihkali kasvoi sotaisissa olosuhteissa, kun plutolaiset olivat tulleet valtaamaan Marsia. Tämän myötä Miihkali halusi tulla enonsa tavoin vapaustaistelijaksi. Hän ei kuitenkaan aluksi saanut liittyä joukkoon mukaan nuoren ikänsä vuoksi, ollessaan vasta 16-vuotias. Se ei kuitenkaan estänyt Miihkalia menemästä mukaan taisteluun plutolaisia vastaan ja onnistuikin olemaan sankarina kahteen otteeseen, kun hän pelasti Moton ja muut vapaustaistelijat Stiltonin linnasta. Myöhemmin hän onnistui pelastamaan aivopestyn Rontin, joka yritti vahingoittaa Minniä ja muita Prätkähiiriä.

Jaksossa "Saalistajat" Miihkali pakeni Maahan saalistajaryhmää, jotka metsästivät häntä. Myöhemmin jaksossa "Vieraita Marsista" Miihkali vapautti Rontin plutolaisten vankilasta Marsissa ja pakeni hänen kanssaan Maahan heitä jahtaavia plutolaisia. Jaksoissa Miihkali on kuvattu 19-vuotiaana nuorukaisena.

Vuoden 2006 sarjassa Prätkähiirten palattua takaisin Maahan Miihkali jäi Marsiin harjoittelemaan sotataitoja. Minni päätti ylentää Turbon yhden tähden kenraaliksi ja käski häntä tämän myötä palaamaan takaisin Marsiin. Minni yritti korvata Turbon Miihkalilla, jonka oli määrä olla kolmas jäsen Prätkähiirissä. Miihkali kuitenkin epäonnistui vakuuttamaan kyvyillään ja palasi takaisin Marsiin Minnin kanssa. 

## Esiintymiset

### Vuoden 1993 sarja
**2. tuotantokausi**
* Takaisin Marsiin, osa 2
* Saalistajat

**3. tuotantokausi**
* Vieraita Marsista
* Olipa kerran Marsissa, osat 1–3

### Vuoden 2006 sarja
* Välirikko

## Lähteet
Mieszko Talarczyk

**Mieszko A. Talarczyk** (23. joulukuuta 1974 Puola – 26. joulukuuta 2004 Thaimaa) oli puolalaissyntyinen, Ruotsin Örebrosta kotoisin olevan grindcore-yhtye Nasumin laulaja ja kitaristi. Hän myös käynnisti *Scenkross* -nimisen fanzinen.

Talarczyk kuoli 26. joulukuuta muutamaa päivää sen jälkeen kun hän täytti 30 vuotta vuoden 2004 Intian valtameren maanjäristyksen aiheuttamaan tsunamiin ollessaan lomalla tyttöystävänsä kanssa. Hänen tyttöystävänsä selvisi, kuitenkin pahoin loukkaantuneena. Talarczykin ruumis löydettiin 16. helmikuuta 2005 ja hänet haudattiin 30. maaliskuuta 2005.

## Lähteet
Julian Hunte

**Julian Robert Hunte** (s. 14. maaliskuuta 1940 Castries) on diplomaatti ja poliitikko, ja Karibialla sijaitsevan Saint Lucian nykyinen Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs. Hän oli Saint Lucian ulkoministeri huhtikuusta 2001 aina lokakuuhun 2004 saakka, ja tämän ohella hän toimi 2003 Yhdistyneiden kansakuntien 58. yleiskokouksen puheenjohtajana.

## Elämäkerta

Julian Hunte opiskeli liiketaloutta ja laskentatoimea, ja hän on diplomaattisen ja poliittisen työnsä ohella myös talousvaikuttaja. Opiskeluaikoinaan hän pelasi maansa krikettimaajoukkueessa; aktiiviurheilukautensa jälkeen hän jatkoi lajin parissa toimitsijana ja edusti maansa krikettijärjestöä kansainvälisellä tasolla. 

Poliittisen uransa Hunte aloitti 1967 kaupunginvaltuutettuna ja ammattiyhdistysjohtajana. Sittemmin hän nousi ensin Saint Lucian pääkaupungin Castries'n pormestariksi ja tämän jälkeen valtiolliseen politiikkaan ennen kutsumistaan hallitukseen 2001. Sen ohella hän oli ammattiyhdistysten liiton puheenjohtaja ja johti vuosina 1984–2004 Saint Lucian työväenpuoluetta (Saint Lucia Labour Party, SLP). Puoluejohtaja valittiin parlamenttiin 1987. Hunte edusti maataan YK-suurlähettiläänä ensimmäistä kertaa 1998–2001. Vuonna 2003 hänet valittiin ensimmäisenä "kääpiövaltioiden" edustajana YK:n yleiskokouksen puheenjohtajaksi. Yhdistyneiden kansakuntien 58. yleiskokousta Julian Hunte johti 16. syyskuuta 2003 – 14. syyskuuta 2004. Lokakuussa samana vuonna häntä seurasi Saint Lucian ulkoministerinä Petrus Compton. Hunte on jälleen ollut maansa YK-suurlähettiläänä 7. joulukuuta 2004 lähtien.

Maaliskuusta 2006 lähtien Julian Hunte on toiminut Pienten saarivaltioiden liiton (AOSIS) puheenjohtajana. Hunte on naimisissa, hänen vaimonsa on Charlotte Elizabeth Jennifer Hunte (omaa sukua Clarke), ja hänellä on neljä lasta. Hänellä on oma yritys, Julian R. Hunte Group of Companies, joka toimii vakuutus- ja kiinteistöalalla. 

## Kunnianosoituksia

Hunte nimitettiin 1979 Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan arvoasteella (OBE). Välittömästi toimikautensa YK:n yleiskokouksen puheenjohtajana päätyttyä syksyllä 2004 nimitti paavi Johannes Paavali II Hunten, huolimatta hänen katolisen kirkon näkemysten vastaisesta tuestaan oikeuteen raskaudenkeskeytykseen, suurristin ritariksi Vatikaanin Pius-ritarikuntaan.

## Aiheesta muualla

* Esittely Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokouksen sivuilla
Stephen Perkins

**Stephen Perkins** on yhdysvaltalainen kuvanveistäjä. Hän opettaa Grand Central Academy of Artissa. Perkinsin töiden aiheet ovat figuratiivisia ja hän työskentelee aina elävästä mallista.
Lintulan urheilukeskus

**Lintulan urheilukeskus** on urheilukeskus Lintulan kaupunginosassa Oulussa.

## Yleistietoa
 
Lintulan urheilukeskuksessa voidaan harrastaa jalkapalloa, pesäpalloa, jääpalloa, jääkiekkoa, kaukalopalloa, taitoluistelua, tennistä, yleisurheilua ja rullalautailua. Kaikki harrastusmahdollisuudet ovat maksuttomia.

Lintulan urheilukeskuksen tekonurmen mitat ovat 103&nbsp;m × 67&nbsp;m. Jääkiekkokaukaloita löytyy kaksi kappaletta. Tenniskenttiä on kolme ja niiden pintamateriaalina on Plexipave. Pinnoite on uusittu vuonna 2002. Tenniskentille pitää tehdä varaus ja vain kaksi tuntia kerrallaan.

Korkeushyppypaikan ja juoksusuoran pintamateriaali on Novotan. Juoksusuoralla on kuusi rataa, jotka ovat 120 metriä pitkiä. Juoksusuoran vieressä on kivituhkapintainen kuulantyöntöpaikka ja -päädyssä on pituushyppypaikka. Lisäksi Lintulan urheilukeskusta ympäröi Lintulan kuntorata eli *Supen polku*, joka on 1,5 kilometriä pitkä. Talvella siinä on mahdollista hiihtää.

## Lähteet
* Oulun kaupunki: Lintulan urheilu­keskus
Joutsenon Kullervo

**Joutsenon Kullervo ry** (lyh. **JoKu**) on joutsenolainen urheiluseura, jolla on toimintaa hiihdossa, jalkapallossa, futsalissa, soudussa, salibandyssä, suunnistuksessa ja yleisurheilussa. 2021 perustettiin harrasteliikuntajaosto jonka puitteissa mukaan on tulossa uusia lajeja kuntourheilun muodossa.

Seura perustettiin vuonna 1914 Joutsenon vapaapalokunnan yhteyteen nimellä Joutsenon VPK:n Voimistelu- ja Urheiluseura Kullervo. Nimi Kullervo tuli *[[Kalevala]]n* samannimisestä henkilöstä. Seuran ensimmäinen puheenjohtaja oli Oskar Jauho.

Joutsenon Kullervon menestyneimpiä urheilijoita on vuoden 1958 maailmanmestaruuskilpailuissa kultaa voittanut yhdistetyn hiihtäjä Paavo Korhonen. August Kiuru edusti Kullervoa voittaessaan 4 × 10 kilometrin viestihiihdon hopeaa vuoden 1956 talviolympialaisissa.

Kullervo järjestää vuosittain Paavo Korhosen mukaan nimetyt MM-Paavon hiihto- ja mäkihyppykilpailut. Lisäksi seura on järjestänyt muun muassa vuoden 1998 hiihdon SM-kilpailut Myllymäen laskettelukeskuksen maastossa. Yleisurheilujaoston järjestämässä Kullervo-maratonissa on ratkaistu maratonin Suomen-mestaruus vuosina 1997, 2002 ja 2006. Suunnistuksen Jukolan viestin Kullervo järjesti Joutsenossa vuosina 1964 ja 1989.

Jalkapallossa seura on paremmin tunnettu nimellä Kultsu. Se toimii nykyisin junioriseurana. Edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan Ykkösessä. Vuonna 1999 tapahtuneen Ykkösestä putoamisen myötä seuran edustusjoukkuetoiminta kuitenkin lakkasi, minkä jälkeen korkeimmalla tasolla pelannut joutsenolaisseura oli FC Pantterit, joka vaihtoi vuonna 2006 nimekseen Kultsu FC. Kullervon jalkapallojaosto on järjestänyt junioreille tarkoitetun Rieska-cupin vuodesta 1989. Kultsun futsal-joukkue on toiminut nimellä Ryökäleet.

Kullervo vietti 100-vuotisjuhlavuottaan vuonna 2014. Se valittiin vuoden 2014 urheiluseuraksi Suomen urheilugaalassa tammikuussa 2015.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Joutsenon Kullervon sivusto
Teuvo Tahko

**Teuvo Tahko** (*Napoleon Brie*) on kuvitteellinen päävastustajahahmo Prätkähiiret-sarjassa, joka on Detroitia hallitseva plutolainen. Hän on pienikokoinen, ja hänen silmänsä ovat eriväriset. Teuvo Tahko ja Lalli Leipäjuusto ovat vihollisia keskenään. Nimensä Tahko on saanut samannimisestä juustosta sekä brie-juustosta (englanninkielisessä).

## Historia
Teuvo Tahko on Lalli Leipäjuuston pahin plutolainen kilpailija, ja heidän yhteinen historiansa alkoi jo kouluajoista. Detroitissa asuva Tahko on selkeästi menestyksekkäämpi pahis omassa kaupungissaan kuin Leipäjuusto Chicagossa. Siksi hän yrittääkin päästä Leipäjuustosta eroon, jotta saisi vallattua myös Chicagon itselleen. Pikkuruinen ja mielipuolinen Tahko on armoton ja erikoisen juonitteleva pahis, joka puhuu Looney Tunes -animaatiosta tutun Elmerin aksentilla. Lisäksi hän on todella egoistinen menestyksensä vuoksi. Suurin osa menestyksestä on hänen oikean käden miehensä Numero ykkösen ansiota, joka onkin selkeästi parempi apulainen kuin Rasvanahka Leipäjuustolle. Teuvo kohtasi muutamaan otteeseen Prätkähiiret, mutta koki heille karvaan tappion Leipäjuuston tavoin.

Vuoden 2006 sarjassa Tahko liittoutui vastahakoisesti Leipäjuuston kanssa saadakseen uudistajan haltuunsa, mutta hän joutui vangiksi Rami Palkin torniin, jossa Tahko ja Leipäjuusto muutettiin akvaariokaloiksi uudistajan avulla. Teuvo nähtiin viimeisen kerran akvaariossa yhdessä kalaksi muutetun Leipäjuuston kanssa todistamassa, kun Rasvanahka otti Palkin teollisuuden haltuunsa Palkin ja Kissatronien kukistumisen jälkeen.

## Esiintymiset

**2. tuotantokausi**
* Moottorikaupungin meininkiä
* Takaisin marsiin, osat 1–3
* Kaunis nainen

**3. tuotantokausi**
* Hanttapuliopisto
* Vielä kerran, Lalli!

**4. tuotantokausi**
* Olipa kerran Marsissa, osat 2–3

## Lähteet
Kellari

**Kellari** viittaa muun muassa seuraaviin:

## Varasto
* varastointiin tarkoitettu rakennuksen ensimmäisen kerroksen alle tai erilleen rakennettu tila, joka on kokonaan tai osittain maan alla  
** talouskellari, ruuan säilyttämiseen tarkoitettu tila
** viinikellari, viinin varastointiin tarkoitettu tila
** Suomenlinnan ruutikellarit, entisiä ruutivarastoja Suomenlinnassa
** Agroksenmäen holvikellari, entinen panimorakennus ja olutvarasto Helsingin Hermannissa

## Rakennuksen osa
* kellarikerros, rakennuksen alin kerros, joka on joko kokonaan tai osittain maan alla

## Vanhentunut merkitys
* vanhentuneessa kielenkäytössä kellarilla viitattiin ruokalaan, kapakkaan, krouviin tai oluttupaan; esiintyy nykyäänkin liikkeiden nimissä

## Muuta
* *[[Kellari (rikosromaani)|Kellari]]*, rikosromaani
* Konatun kellari, lohkareluola
* *[[Kellari (vuoden 2009 elokuva)|Kellari]]*, elokuva
Hevi-Hemmo

**Hevi-Hemmo** (engl. *Hard Rock*) on kuvitteellinen vastustajahahmo Prätkähiiret-sarjassa. Hevi-Hemmon aseena toimii tämän kitara, joka ampuu energiaiskuja. Hahmon loi Rick Ungar ja se esiintyi ensimmäisen (ja ainoan) kerran 1. tuotantokauden päätösjaksossa "Hevi-Hemmo" tammikuussa 1994. Hevi-Hemmo on ainoa Prätkähiirten entisistä vastustajista, joka on todella uudistunut ja myöhemmin ystävystynyt Prätkähiirten kanssa.

Hevi-Hemmo on vihreänvärinen humanoidi, joka pukeutuu 1980-luvun rock-tyyppiseen vaatteisiin. Hän oli aluksi ns. palkkasoturi ja tuhosi eri planeettoja, kuten puolet Marsista. Hevi-Hemmo ei itsekkään enää muista mitä planeettoja hän on tuhonnut. Sitä ennen kuitenkin hän teki tuhojaan ympäri galaksia, eikä kukaan voinut olla aliarvioimatta häntä laihan olemuksensa vuoksi, jolla ei ole edes minkäänlaisia lihaksia. Hevi-Hemmon aseena on erittäin tehokas kitara, joka ampuu energiasäteitä, kun sitä soittaa. Fredrik-mutantti on Hevi-Hemmon ihailija, ja omistaa kaikki tämän tekemät levyt. Hevi-Hemmon tavattua Tintin (engl. Darla), hän ei enää halunnut tehdä mitään palkkasoturille ominaisia tehtäviä ja halusikin vain viettää lopun elämäänsä rakastamansa naisen kanssa.

Kun Lalli Leipäjuusto palkkasi Hevi-Hemmon ryöstämään kullalla lastatun junan, kukaan ei kuitenkaan tiennyt, että Hevi-Hemmosta oli tullut kaikkien vuosien jälkeen rauhaa rakastava hemmo, kun hän tapasi Tintin ja päätti uudistua ja jättää entisen elämänsä taakseen. Vastustelusta huolimatta Hevi-Hemmo joutui tekemään työtä käskettyä Professori Nuikin vangittua Tintin ja Hevi-Hemmo matkasi kohti tehtäväänsä. Prätkähiiret kohdattuaan Hevi-Hemmon eivät kuitenkaan aluksi uskoneet häntä, mutta Santun suostuttelun myötä he luottivat Hevi-Hemmoon, joka ei pettänyt heidän luottamustaan. Kun Prätkähiiret onnistuivat pelastamaan Tintin, tämän myötä Hevi-Hemmo ystävystyi Prätkähiirten kanssa. Hevi-Hemmon ja Tintin lähdettyä Vinski vitsaili kysymällä onkohan Tintillä siskoa, mistä Santtu loukkaantui, mutta hän leppyi myöhemmin.

## Esiintymiset

**1. tuotantokausi**
* Hevi-Hemmo

## Triviaa
*Hevi-Hemmo on parodia rock-muusikko Alice Cooperista.