open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Schifflerin piste

**Schifflerin piste** on tasogeometriassa kolmioon liittyvä merkillinen piste. Kolmion kulmanpuolittajat leikkaavat toisensa pisteessä **I** (Kimberlingin luettelossa \scriptstyle X_{1}), joka ei kuulu Eulerin suoralle. Eulerin suorat kolmioille \scriptstyle \triangle ABC, \scriptstyle \triangle ABI, \scriptstyle \triangle CAI ja \scriptstyle \triangle BCI leikkaavat toisensa aina riippumatta referenssikolmion muodosta. Tätä pistettä on alettu kutsumaan Scifflerin pisteeksi (, , ) ja se on luetteloitu Kimberlingin luettelossa tunnuksella \scriptstyle X_{21}.

## Sijainti kolmiossa
Pisteen trilineaariset koordinaatit ovat 
:\frac{1}{\cos \beta + \cos \gamma} \, : \, \frac{1}{\cos \gamma + \cos \alpha} \, : \, \frac{1}{\cos \alpha + \cos \beta}
:= \frac{b+c-a}{b+c} \, : \, \frac{c+a-b}{c+a} \, : \, \frac{a+b-c}{a+b}, 
missä *a*, *b*, ja *c* ovat kolmion sivujen pituuksia ja \alpha, \beta ja \gamma ovat kolmion kulmia.

Pisteen barysentriset koordinaatit ovat
:\frac{a(s-a)}{b+c} \, : \, \frac{b(s-b)}{c+a} \, : \, \frac{c(s-c)}{a+b}
:= \frac{a}{\cos\beta+\cos\gamma} \, : \, \frac{b}{\cos\gamma+\cos\alpha} \, : \, \frac{c}{\cos\alpha+\cos\beta}. 

## Ominaisuuksia
Piste on isogonaalinen konjugaatti pisteelle \scriptstyle X_{65}.

Kun tarkastellaan konstruktiota, jossa kolmion viereen ja sisälle on piirretty ympyrät, muodostuu siihen kolme ceviaania, jotka leikkaavat toisensa Schifflein pisteessä. Ensin ulkokeskukset yhdistetään kolmion ympäri piirretyn ympyrän keskipisteeseen. Nämä janat leikkaavat kolmion sivuja kantapisteissä, johon kolmion kärjistä piirretyt ja Schifflerin pisteessä leikkaavat ceviaanit osuvat.

Edellisessä konstruktiossa piilee toinen tilanne, joka johtaa janojen kohtaamiseen Schifflein pisteessä. Kolmion viereen piirretty ympyrä sivuaa kolmion sivuja ja sen jatkeita kolmessa pisteessä. Kun sivun jatkeiden sivuamispisteet yhdistetään keskenään janalla, peilautuu kolmion sivun **BC** sivuamispiste **A**' sen yli pisteeksi **A"**. Kun näin toimitaan kahden muunkin vierusympyrän kanssa, saadaan kolme janaa **AA"**, **BB"** ja **CC"**, jotka leikkaavat Schifflein pisteessä.

## Historia
Amatöörigeometrikko Kurt Schiffler (1896−1986) esitti Eulerin suorien leikkauspisteen olemassaolon. Pisteen olemassaolo todistettiin 1986, kun Schiffler, K., Veldkamp, G. R. ja van der Spek, W. A. ratkaisivat sen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Poikamiesilta (elokuva)

**Poikamiesilta** () on Paddy Chayefskyn käsikirjoittama ja Delbert Mannin ohjaama yhdysvaltalainen draamaelokuva vuodelta 1957. Se perustuu Chayefskyn käsikirjoittamaan televisionäytelmään vuodelta 1953. Pääosaa elokuvassa näytteli Don Murray ja muita keskeisiä rooleja E. G. Marshall, Jack Warden ja Carolyn Jones. Jones sai roolistaan Parhaan naissivuosan Oscar-palkintoehdokkuuden.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Timorinmetsäkerttunen

**Timorinmetsäkerttunen** (*Locustella timorensis*) on kerttujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Timorinmetsäkerttusta tavataan vain Timorin saarella Indonesiassa. Laji tunnetaan kahdesta vuonna 1932 kerätystä näytteestä. Lisäksi siitä on tehty näköhavainto elokuussa 1972. Laji tunnetaan erittäin huonosti, eikä sen populaation kokoa tiedetä. Molemmat näytteet kerättiin ja näköhavainto tehtiin 1&nbsp;800 metrin korkeudelta.

## Lähteet
Täplämetsäkerttunen

**Täplämetsäkerttunen** (*Locustella thoracica*) eli aikaisemmalta nimeltään **täpläkerttunen** on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Täplämetsäkerttusta tavataan Bangladeshissa, Bhutanissa, Kiinassa, Intiassa, Myanmarissa ja Nepalissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Eino Partanen

**Eino Partanen** (7. heinäkuuta 1902 Jääski – 3. elokuuta 1962 Helsinki) oli suomalainen valokuvaaja ja valokuvausliike Helios Oy:n perustaja.

Partanen oli valokuvaajana itseoppinut, joskin hän suoritti myöhemmin joitain alan kursseja. Parhaiten Partanen tunnetaan 1930-luvulla ottamistaan Viipuri-aiheisista kuvista. Hän pelasti 431 lasinegatiivin kuvakokoelmansa Viipurista viikkoa ennen talvisodan päättymistä maaliskuussa 1940.

Partanen tuki jatkosodan aikana taloudellisesti Arvi Kalstan johtamaa Kansallissosialistien Järjestöä. Hän sijoitti talousvaikeuksissa olleeseen puolueeseen noin 70&nbsp;000 markkaa ja antoi keväällä 1943 puolueen käyttöön Keskuskatu 1:ssä sijainneen liikehuoneiston.

Partanen asetti itsenäisyyspäivänä 1947 Helsingin Mannerheimintie 10:ssä sijainneen Helios-valokuvausliikkeensä näyteikkunaan sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä tuomittujen suomalaisten poliitikkojen valokuvat sekä niiden yläpuolelle tekstin ”Sijaiskärsijämme”. Poliisi peitti näyteikkunan, ja Partasta vastaan nostettiin syyte viranomaisten halventamista ja ilkivallasta. Helsingin raastuvanoikeus hylkäsi kuitenkin syytteen tammikuussa 1948. 

## Teoksia
* *Hieman salamavalokuvauksesta*. Tekijä, Helsinki 1937 (nimellä *E. Partanen*)
* *Agfacolor-kuvaus : Hans Geisslerin mukaan*. Helios, Helsinki 1953
* *Kävelyretkiä 1930-luvun Viipurissa. Eino Partasen valokuvia*, toimittanut Petri Neuvonen. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran toimituksia 1280. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 2010

### Suomennoksia
* *Kehitä oikein!* ; viidennestä saksalaisesta painoksesta suomentanut E. Partanen. Valokuvaustarpeisto Helios oy, Viipuri 1934

## Lähteet
* Kaakkois-Suomen valokuvakeskus : Vanhaa ja uutta Viipuria-näyttely 12.-29.12.2012 
* Elämänmakuisia Viipuri-kuvia kulttuurikeskuksessa, Länsiväylä 2.12.2011 
* Sijaiskärsijämme! Pro Karelia 14.6.2006 
*Eino Partasen kuolinilmoitus (maksullinen artikkeli) Helsingin Sanomat 5.8.1962, HS Aikakone.

## Aiheesta muualla
*Eino Partanen Suomen valokuvataiteen museon tietokannassa
Velhokalat

**Velhokalat** (Synanceiidae) on ahvenkaloihin kuuluva heimo. Heimon lajeja tavataan lämpimistä vesistä Intian valtamerestä ja Tyynestämerestä. Toisinaan velhokalojen katsotaan kuuluvaksi skorpionisimppuihin (Scorpaenidae) alaheimona Synanceiinae.

## Lajit ja anatomia
Velhokalojen heimoon kuuluu 8&ndash;9 sukua ja noin 35 lajia. Ruumiinrakenteeltaan ne ovat lyhytruumiisia ja tukevahkoja kaloja. Suurimmat heimo kaloista voivat saavuttaa 60 cm:n pituuden, mutta yleensä lajit jäävät alle 15 cm pitkiksi. Tyypillisiä piirteitä ovat suuri pää ja ylöspäin vino suu, pienet silmät, jotka sijaitsevat lähellä selkää ja kookkaat rintaevät. Velhokalalajien eväruodot ovat yhteydessä myrkkyrauhaseen, jonka tuottama hermomyrkky voi olla tappavaa myös ihmiselle. Velhokaloilla ei ole suomuja ja monelta lajilta puuttuu uimarakko. Väriltään velhokalat ovat tyypillisesti ruskeankirjavia ja muistuttavat pohjalla oleskellessaan kiviä.

## Levinneisyys ja elintavat
Velhokalalajit ovat pääasiassa mereisiä, mutta eräitä lajeja tavataan myös joista. Ne elävät indopasifisen merialueen keskiosissa tyypillisesti matalissa vesissä. Niitä tavataan muun muassa koralliriutoilta ja kaivautuneena pehmeään merenpohjaan. 

## Lähteet
Sven B. Oksanen

**Sven Bernhard Oksanen** (1. toukokuuta 1915 – 27. syyskuuta 1960) oli suomalainen 1930- ja 1940-luvuilla vaikuttanut äärioikeistolainen toimittaja ja poliitikko.

Oksanen vaikutti 1930-luvulla Arvi Kalstan johtamassa kansallissosialistisessa Suomen Kansan Järjestössä. Kun puolue hajosi vuonna 1936, Oksanen oli perustamassa *[[Suomen Työrintama]]* -puoluetta yhdessä Yrjö Raikkaan ja Björn Smedsin kanssa. Oksanen oli työrintaman puoluesihteeri. Keväällä 1939 Oksanen lähti puolueesta ja perusti Suomalais-Kansallisen Työn Puolueen, joka julkaisi *Kansallinen Työ* -lehteä. Oksanen tuomittiin helmikuussa 1939 sakkoihin 19. joulukuuta 1938 ilmestyneessä *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* numerossa olleen jutun vuoksi. Lehden numero tuomittiin menetetyksi.

Oksanen toimi *[[Hakaristi (lehti)|Hakaristi]]*- ja *[[Herää Suomi! (lehti)|Herää Suomi!]]* -lehtien palkattomana avustajana 1933–1935. Hän oli päätoimittaja Suomen Työrintaman vuosina 1936–1939 julkaisemassa *Työrintama*-lehdessä ja toimitti myös 1939–1940 ilmestynyttä *Kansallinen Työ* -lehteä.

Vuonna 1942 Oksanen toimi kansallissosialistisen Suomen Valtakunnan Liiton johtajana. Jatkosodan päätyttyä syksyllä 1944 suomalaiset kansallissosialistit Teo Snellman, Yrjö Raikas, Vietti Nykänen, Sven B. Oksanen, Olavi Linnove ja Gunnar Lindqvist määrättiin sisäiseen karkotukseen maaseudulle.

Oksanen työskenteli sotavuosien jälkeen Yksityisyrittäjäin Kustannus Oy:n levikkipäällikkönä ja apulaisjohtajana sekä Vähittäiskauppaliiton ammattikasvatussäätiön asiamiehenä.

## Lähteet
* Jari Hanski, Juutalaisvastaisuus suomalaisissa aikakauslehdissä ja kirjallisuudessa 1918—1944, Kirja kerrallaan, Helsinki 2006 , Oksasesta s. 37–38 ja 183 
* Lauri Haataja: Kotinatsit luokkakuvassa Henrik Ekberg tutki suomalaiset johtajan varjot (Digilehden tilaajille) (Kirja-arvio teoksesta: Henrik Ekberg: Führerns trogna följeslagare. Den finländska nazismen 1932-1944. Schildts 1991.) Helsingin Sanomat 22.1.1992.

### Viitteet
Lutz Schwerin von Krosigk

**Johann Ludwig (Lutz) Schwerin von Krosigk** (22. elokuuta 1887 Rathmannsdorf, Anhaltin herttuakunta – 4. maaliskuuta 1977 Essen) oli saksalainen kreivi ja puolueisiin sitoutumaton virkamies, joka toimi Saksan valtiovarainministerinä vuosina 1932–1945, koko natsien valtakauden ajan. Toukokuussa 1945 hän oli myös lyhyen ajan vt. valtakunnankanslerina Dönitzin hallituksessa.

Schwerin von Krosigk oli koulutukseltaan juristi. Ensimmäisen maailmansodan aikana hän palveli luutnanttina Saksan armeijassa ja sai ansioistaan rautaristin. Weimarin tasavallan aikana hän työskenteli korkeana virkamiehenä Saksan valtiovarainministeriössä. Sitoutumattomana konservatiivina tunnettu Schwerin von Krosigk tuli kesäkuussa 1932 valtiovarainministeriksi Franz von Papenin hallitukseen ja valtakunnanpresidentti Paul von Hindenburgin toivomuksesta hän jatkoi tehtävässä myös Kurt von Schleicherin ja Adolf Hitlerin hallituksissa. Hän pysyi tehtävässä koko natsien vallan ja toisen maailmansodan ajan, mutta ei ollut koskaan näkyvä poliitikko.

Hieman ennen itsemurhaansa kirjoittamassaan poliittisessa testamentissa Hitler nimesi Schwerin von Krosigkin edelleen jatkamaan valtiovarainministerinä. Kun samassa yhteydessä valtakunnankansleriksi nimetty Joseph Goebbels teki pian myös itsemurhan, valtakunnanpresidentiksi tullut suuramiraali Karl Dönitz pyysi Schwerin von Krosigkia ryhtymään kansleriksi. Tämä kieltäytyi aluksi, mutta suostui lopulta ottamaan hallituksen johdon nimikkeellä ”johtava ministeri” (*Leitender Minister*) 2. toukokuuta 1945 alkaen. Flensburgin kaupungissa lähellä Tanskan rajaa toimineen hallituksen tehtäväksi jäi antautuminen liittoutuneille. Liittoutuneet hajottivat lopulta ”Flensburgin hallituksen” 23. toukokuuta ja pidättivät sen jäsenet.

Schwerin von Krosigk oli vuonna 1949 syytettynä Nürnbergin oikeudenkäyntien sarjaan kuuluneessa niin sanotussa Wilhelmstrassen oikeudenkäynnissä ja hänet tuomittiin syylliseksi todettuna kymmenen vuoden vankeuteen. Hän vapautui yleisellä armahduksella vuonna 1951 ja eli sen jälkeen Länsi-Saksassa.

## Aiheesta muualla
Molukkienmetsäkerttunen

**Molukkienmetsäkerttunen** (*Locustella castanea*) on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Molukkienmetsäkerttusta tavataan Indonesiassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
John Bernard McDowell

**John Bernard McDowell** (17. heinäkuuta 1921 New Castle, Pennsylvania – 25. helmikuuta 2010 Pittsburgh, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pittsburghin hiippakuntaan 4. marraskuuta 1945 ja nimitettiin sen vihkipiispaksi sekä Tamazucan titulaaripiispaksi 19. heinäkuuta 1966. Piispaksi vihkiminen seurasi 8. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi John Joseph Wright, jota avustivat William Graham Connare ja Vincent Martin Leonard.

McDowell jäi eläkkeelle 9. syyskuuta 1996.

## Lähteet
Jaavanmetsäkerttunen

**Jaavanmetsäkerttunen** (*Locustella montis*) on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Jaavanmetsäkerttusta tavataan Indonesiassa Jaavan keski- ja itäosissa sekä Balilla. Lajin kannan kokoa ei tiedetä, mutta sitä on kuvattu yleiseksi Jaavan itä- ja keskiosissa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
William Graham Connare

**William Graham Connare** (11. joulukuuta 1911 Pittsburgh – 12. kesäkuuta 1995) oli Pennsylvaniassa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pittsburghin hiippakuntaan 14. kesäkuuta 1936 ja nimitettiin Greensburgin hiippakunnan johtoon 23. helmikuuta 1960. Piispaksi konsekroinnin suoritti 4. toukokuuta Egidio Vagnozzi, jota avustivat John Francis Dearden ja Richard Henry Ackerman.

Connare osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. Hän jäi eläkkeelle 20. tammikuuta 1987.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Diocese of Greensburg: Bishop William G. Connare, Second Bishop of Greensburg (1960-87)
Sandy Cowan

**Alexander "Sandy" Cowan** (5. helmikuuta 1879 Chesley, Ontario – 8. tammikuuta 1915 Victoria, Brittiläinen Kolumbia) oli kanadalainen haavipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1904 kesäolympialaisissa Saint Louisissa ja kuului siellä lajissa kultaa voittaneeseen Winnipeg Shamrocks -joukkueeseen.

Vuodesta 2004 Cowan on kuulunut muiden olympiakultaa voittaneessa joukkueessa pelanneiden tavoin Manitoba Sports Hall of Fameen.

## Lähteet
Kongonmetsäkerttunen

**Kongonmetsäkerttunen** (*Bradypterus graueri*) on sirkkalintujen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Kongonmetsäkerttusta tavataan Burundissa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ruandassa ja Ugandassa. Lajin kannaksi arvioidaan 20&nbsp;000–49&nbsp;000 yksilöä ja se on paikallisesti yleinen. Sen levinneisyysalue on kuitenkin pieni ja esiintymät sirpaloituneet ja sitä uhkaa elinympäristöjen häviäminen, joten se on luokiteltu vaarantuneeksi.

## Lähteet
Dönitzin hallitus

**Dönitzin hallitus** (tunnetaan myös nimellä **Flensburgin hallitus**) oli Saksan valtakunnan ja natsi-Saksan viimeinen hallitus, joka toimi Adolf Hitlerin ja Joseph Goebbelsin itsemurhien jälkeen suuramiraali Karl Dönitzin johdolla 1.–23. toukokuuta 1945. Koska suurin osa Saksasta oli jo tuolloin liittoutuneiden armeijoiden hallussa, Dönitzin hallinto ja päämaja toimivat Flensburgin kaupungissa Schleswig-Holsteinissa lähellä Tanskan rajaa.

Hitler oli hieman ennen itsemurhaansa 30. huhtikuuta 1945 nimennyt poliittisessa testamentissaan Saksan tulevan hallituksen jäsenet. Uuden Führerin sijaan hän nimitti suuramiraali Dönitzin valtakunnanpresidentiksi ja propagandaministeri Goebbelsin valtakunnankansleriksi. Puna-armeijan saartamaan Berliiniin jäänyt Goebbels teki kuitenkin myös itsemurhan jo seuraavana päivänä, jolloin Dönitz joutui kokoamaan hallituksen ilman häntä ja pyysi valtiovarainministeri Lutz Schwerin von Krosigkia ryhtymään kansleriksi. Tämä kieltäytyi aluksi, mutta suostui 2. toukokuuta ottamaan vastaan nimikkeen ”johtava ministeri” (*Leitender Minister*). Schwerin von Krosigk toimi samalla myös ulkoministerinä. Dönitzin hallitus tajusi sodan jatkamisen olevan pian mahdotonta ja pyrki lähinnä varmistamaan, että mahdollisimman suuri osa Saksan armeijan joukoista pääsisi antautumaan ennemmin länsiliittoutuneille kuin puna-armeijalle. Dönitzin valtuutuksella Saksa antautui lopulta ehdoitta ja allekirjoitti aseleposopimuksen länsiliittoutuneiden kanssa kenraali Dwight Eisenhowerin päämajassa Reimsissa 7. toukokuuta ja neuvostoliittolaisten kanssa marsalkka Georgi Žukovin päämajassa Berliinissä seuraavana päivänä.

Antautumisen jälkeen Dönitzin hallitus toivoi voivansa jatkaa Saksan väliaikaisena hallituksena, mutta liittoutuneet eivät tunnustaneet sitä. Liittoutuneet hajottivat lopulta hallituksen ja pidättivät sen jäsenet 23. toukokuuta. Saksalle ei tämän jälkeen jäänyt lainkaan omaa hallitusta ja 5. kesäkuuta allekirjoitetulla julistuksella ilmoitettiin liittoutuneiden miehityshallinnon hallitsevan vastaisuudessa Saksaa rajoittamattomin valtuuksin.

## Jäsenet
John H. Wuorinen

**John Henry Wuorinen** (10. toukokuuta 1897 Vaasa – 10. huhtikuuta 1969 Gardner, Massachusetts, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen historioitsija. Hän oli New Yorkissa Columbian yliopiston apulaisprofessori 1935–1943, professori 1943–1964 ja historian osaston esimies 1949–1958. Hän oli myös valtiotieteen kunniatohtori Helsingin yliopistosta.

Wuorisen vanhemmat olivat John H. Wuorinen ja Sanna E. (o.s. Hautamäki). Puoliso oli Alfhild (o.s. Kalijärvi). Hänen poikansa oli säveltäjä Charles Wuorinen. Wuorinen valmistui Clark University yliopistosta ja suoritti tohtorin tutkinnon Columbian yliopistossa. Wuorinen palveli toisessa maailmansodassa Yhdysvaltojen Skandinavian-Baltian strategisten palveluiden päällikkönä. Wuorinen muutti Suomesta Yhdysvaltoihin vuonna 1916. 

## Julkaisuja
**Nationalism in Modern Finland*, Columbia University Press. New York, 1931 
**The Prohibition Experiment in Finland*, 1931
**Suomalaisuuden historia, suom. [[E. F. Rautela]]. WSOY, 1935 (alkuteos: *Nationalism in Modern Finland*)
**Finland - an Historical Survey, 1938
**The Finns on the Delaware*, 1938
**Finland and World War II*, 1948
**Finland Since 1918*, 1965
**A History of Finland*, New York: Columbia University Press, 1965
**Scandinavia*, Englewood Cliffs (New Jersey) : Prentice-Hall, 1965

## Lähteet
Pesäpallon suomensarja 1955

**Pesäpallon [[Suomensarja (pesäpallo)|suomensarja]]** pelattiin yhdennentoista kerran kaudella 1955. Sarjan mestaruuden voitti Ylihärmän Junkkarit. Muut nousijat olivat Rauman Urheilijat ja Helsingin Puna-Mustat. Sarjasta pudotettiin runsaasti joukkueita, koska seuraavaksi kaudeksi Suomensarja supistettiin nelilohkoiseksi.

## Runkosarja

### Itälohko

Siilinjärven Ponnistus säilyi sarjassa karsintojen jälkeen.

### Etelälohko

Keravan Toverit säilyi sarjassa karsintojen jälkeen.

### Länsilohko

Kauhajoen Karhu säilyi sarjassa karsintojen jälkeen.

### Kaakkoislohko

Kuusankosken Veto putosi karsintojen jälkeen.

### Lounaislohko

Lauttakylän Luja putosi karsintojen jälkeen.

### Sisä-Suomen lohko

Jyväskylän Kiri 2 putosi karsintojen jälkeen.

### Lapin lohko

Simon Kiri putosi karsintojen jälkeen.

### Pohjoislohko

Ristijärven Pyry säilyi sarjassa karsintojen jälkeen.

Oulun Pyrinnön ja Oulun Työväen Palloilijoiden pesäpalloilijat yhdistivät voimansa kauden jälkeen. Näin syntyi uusi pesäpalloseura, Oulun Lippo, joka peri Pyrinnön paikan suomensarjassa.

## Loppuottelut

Ensimmäisessä vaiheessa lohkovoittajat jaettiin kahteen ryhmään maantieteellistä jakoa noudattaen.

### Pohjoiset markkinat

Pelattiin Outokummussa 10.-11. syyskuuta.

### Eteläiset markkinat

Pelattiin Imatralla 10.-11. syyskuuta.

### Kakkosmarkkinat

Nousukarsinnan toinen vaihe pelattiin Ylihärmässä 17.-18. syyskuuta.

Ylihärmän Junkkarit ja Rauman Urheilijat nousivat suoraan mestaruussarjaan. Puna-Mustat SM-sarjakarsintaan.

### SM-sarjakarsinta

Pelattiin Hesperiassa Mukaan kelpuutettiin suomensarjan lopputurnauksen 3. sijoittunut Puna-Mustat sekä niiden lohkojen toiseksi sijoittuneet, joiden voittajat nousivat kakkosmarkkinoilta Mestaruussarjaan. Lisäksi karsintaan joutui Mestaruussarjassa viimeistä edelliseksi sijoittunut Pallo-Toverit.

Pallo-Toverit säilyi ja Puna-Mustat nousi kolmantena joukkueena Mestaruussarjaan kaudeksi 1956.

## Suomensarjan karsinta

### Karsinta itälohkoon

Pelattiin Punkaharjulla.

Siilinjärven Ponnistus säilyi ja Höytiäisen Urheilijat nousi.

### Karsinta etelälohkoon

Pelattiin Tervakoskella 8.-9. lokakuuta.

Keravan Toverit säilyi ja Tervakosken Pato nousi. Kuusankosken Veto putosi suomensarjasta.

## Lähteet

* http://www.mrasilainen.com/
* Matti Salminen: Pesäpallo 1955
* Höytiäisen Urheilijat 1955 JoMan historiasivuilla

### Viitteet
Runoilija ja muusa (elokuva)

**Runoilija ja muusa** on Jaakko Pakkasvirran ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1978. Epookkidraama tehtiin runoilija Eino Leinon satavuotisjuhlaelokuvaksi.

Elokuva kertoo runoilija Leinosta ja hänen elämänsä naisista: ristiriitojen täyttämästä avioliitosta Freya Schultzin kanssa sekä rakkaussuhteesta runoilija L. Onervaan.

Aikalaiskriitikot ylistivät runoilija Leinosta kertovaa draamaelokuvaa runsain kiitoksin. Eräs arvostelija kirjoitti: ”On saatu aikaan hyvin merkittävä ja onnistunut juhlaelokuva, innoittava ja toisia nuoria yrittäjiä kannustava, ja myös itse elokuvan tekeminen on tapahtunut vaivoja säästämättä.” Toinen kriitikko säesti: ”Jos *Runoilijan ja muusan* kirjallinen dramaturgia on korkealuokkainen, on sitä myös elokuvan visuaalinen hahmotus.” Jaakko Pakkasvirran ja kuvaaja Esa Vuorisen luomaa kuvamaailmaa kiiteltiin, samoin Otto Donnerin musiikkia. Pakkasvirran ohjauksen arvioitiin olevan ”kunnianhimoinen ja onnistunut”, jossa ansiolistalla olivat ”tyylikkyys, ajankuvan hallinta sekä tarpeettoman ’värikkyyden’ karttaminen”. Myös pääosanäyttelijät saivat suorituksistaan kiittävät arviot. Kriittisyys elokuvaan kasvoi 1980-luvulla televisioesitysten myötä.

Runoilija L. Onervaa näytellyt Elina Salo voitti vuonna 1979 roolistaan parhaan naispääosan Jussin. Lisäksi Esa Vuorinen palkittiin Jussilla parhaasta kuvauksesta ja Matti Marttila parhaasta lavastuksesta.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*”Matkalle kannattaa aina lähteä”, Peter von Bagh haastattelee Esko Salmista ja Elina Saloa elokuvan tiimoilta. *Filmihullu* 6/1978.

## Aiheesta muualla
*Elokuva katsottavissa kokonaan Elonetissä
Eino Wälikangas

**Eino Wälikangas** (sukunimi vuoteen 1906 *Buddén*; 11. lokakuuta 1889 Savonlinna – 4. maaliskuuta 1960) oli suomalainen diplomaatti ja filosofian maisteri. 

Wälikankaan vanhemmat olivat kouluneuvos Emil Johannes Buddén ja Johanna Augusta Granit. Hän pääsi ylioppilaaksi 1907 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1914.

Wälikangas oli Savolaisen osakunnan kuraattorina 1916–1918 ja opetti Helsingin yliopistossa sanskritin kieltä 1915 ja 1919. Hän oli ulkoasiain kanslian virkailijana Vaasassa 1918, ulkoasiain ministeriön arkistonhoitajana 1919–1922, vt. lähetetystösihteerinä Berliinissä 1920–1921, ulkoasiain ministeriön henkilöstö- ja hallinnollisen jaoston päällikkönä 1923–1927 sekä lähetystösihteerinä Lontoossa vuodesta 1927 ja Washingtonissa vuodesta 1933. Hän sai lähetystöneuvoksen arvon 1921.

Wälikangas toimi sitten lähettiläänä Buenos Airesissa 1934–1937 ja Santiagossa 1934–1937, Rio de Janeirossa 1937–1945 ja oli disponibiliteetissa 1945–1947 ja erikoistehtävissä 1947–1949. Hän oli ulkovaltojen lähettiläiden esittelijä 1949–1956.

Eino Wälikankaan veljiä olivat eläintieteilijä Ilmari Välikangas ja arkkitehti Martti Välikangas.

## Lähteet
Johannes Buddén

**Emil Johannes Buddén** (18. huhtikuuta 1855 Savonlinna – 11. kesäkuuta 1931 Helsinki) oli suomalainen rehtori ja kouluneuvos.

Buddénin vanhemmat olivat maaviskaali Erik Johan Buddén ja Augusta Emilia Böök. Hän pääsi ylioppilaaksi 1872 Kuopion kymnaasista ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1876.

Buddén oli opettajana vuodesta 1878 lähtien aluksi yksityisissä oppilaitoksissa, kuten Oulun yksityislyseossa, Porin yksityislyseossa 1880–1882 ja Tampereen yksityislyseossa 1882–1886, jolloin hän samalla 1885–1886 hoiti Tampereen yksityislyseon rehtorinvirkaa. Porissa ja Tampereella Buddén opetti myös sikäläisissä suomalaisissa tyttökouluissa ja hän oli yksi Tampereen tyttökoulun perustajistaa. Vuosian 1886–1889 Buddén oli matematiikan ja luonnonhistorian kolleegana Vaasan alkeiskoulussa. 

Buddén oli Savonlinnan lyseon luonnonhistorian ja maantiedon lehtori 1889–1918 ja rehtori 1891–1918, Kouluhallituksen apulaisylitarkastaja 1912–1918 ja luonnonhistoriaa ja maantiedettä edustava kouluneuvos 1918–1926. Hän perusti Savonlinnan lyseoon Suomen ensimmäisen kasvitieteellisen koulupuutarhan.

Buddén teki useita opintomatkoja ulkomaille. Hän oli 1907–1908 jäsenenä senaatin asettamassa oppikoulukomiteassa ja 1921–1929 jäsenenä ylioppilastutkintovaliokunnassa. Hän toimi myös Savonlinnan kaupunginvaltuuston puheenjohtajana 1893–1894. Tampereella Buddén kuului Tampereen tyttökoulun johtokuntaan ja Savonlinnassa ollessaan hän oli puheenjohtajana Savonlinnan tyttökoulun kouluneuvostossa ja käsityöläiskoulun johtokunnassa sekä kansakoulun johtokunnassa. 

Buddén oli naimisissa vuodesta 1883 Johanna Augusta Granitin kanssa. Heidän poikiaan olivat Ilmari Välikangas (1884–1959), Eino Välikangas (1889–1960) ja Martti Välikangas (1893–1973).

## Julkaisuja
Nimellä *E. J. Buddén*:
* *Koulukasvitarhoista ja niiden merkityksestä kasvitieteen opetukselle* teoksessa *Savonlinnan reaalilyseo. Kertomus lukuvuodesta 1904 - 1905*. Savonlinna 1905
* *Havaintoja luonnonhistorian opetuksen alalta*. Tekijä, Helsinki 1906
* *Savonlinnan reaalilyseo 1884-1909: silmäys oppilaitoksen 25-vuotiseen toimintaan*. Savonlinnan reaalilyseo, Savonlinna 1910

## Lähteet
John Joseph Wright

**John Joseph Wright** (18. heinäkuuta 1909 Boston, Massachusetts – 10. elokuuta 1979 Cambridge, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen kardinaali. Hän opiskeli muun muassa Paavillisessa gregoriaanisessa yliopistossa, Roomassa. Hänet vihki papiksi Roomassa Francesco Marchetti Selvaggiani 8. joulukuuta 1935.

10. toukokuuta 1947 Wright nimitettiin Bostonin vihkipiispaksi ja Egean titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 30. kesäkuuta Richard Cushing, jota avustivat Ralph Leo Hayes ja James Louis Connelly. 28. tammikuuta 1950 Wright sai siirron Worcesterin ja 23. tammikuuta 1959 Pittsburghin piispaksi. Hän osallistui 1960-luvulla Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen. 

23. huhtikuuta 1969 Wright nimitettiin Papiston kongregaation prefektiksi. Kardinaalipapiksi hänet ylennettiin 28. huhtikuuta 1969. Sairaus esti Wrightia osallistumasta vuoden 1978 ensimmäiseen konklaaviin, mutta toiseen hän osallistui. Vuonna 1978 Wright leikattiin harmaakaihin ja jalkojen neuromuskulaarisen häiriön takia, ja hän istui tämän jälkeen pyörätuolissa, kunnes kuoli sairaalassa polymyosiittiin. Wright on haudattu Holyhoodin hautausmaalle Massachusettsin Brooklineen.

## Lähteet
Paul Joseph Bradley

**Paul Joseph Bradley** (s. 18. lokakuuta 1945 McKeesport) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Pittsburghin hiippakuntaan Vincent Martin Leonard 1. toukokuuta 1971, ja hänet nimitettiin Pittsburghin vihkipiispaksi sekä Afufenian titulaaripiispaksi 16. joulukuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 2. helmikuuta 2005. Pääkonsekraattorina toimi Donald William Wuerl, jota avustivat Daniel Nicholas DiNardo ja David Allen Zubik.

6. huhtikuuta 2009 Bradley sai nimityksen Kalamazoon piispaksi Michiganiin, ja hänet asetettiin tähän virkaan 5. kesäkuuta.

## Lähteet
Saiturinpörssi

**Saiturinpörssi** on suomalainen kauppaketju, jolla on yhteensä kymmenen myymälää Helsingissä, Vantaalla ja Järvenpäässä. Saiturinpörssi on helsinkiläisen perheyritys Kar-Agent Oy:n aputoiminimi.

Saiturinpörssi myy muun muassa kodin taloustarvikkeita, elintarvikkeita, vaatteita ja asusteita. Se on osakkaana 13 itsenäisen kauppiaan hankintayhtiössä Rokomera Tukku Oy, joka hankkii tuotteita ympäri maailmaa ilman välikäsiä. Saiturinpörssi ostaa myös maahantuojien ja valmistajien loppu- ja poistoeriä sekä pakkaus- ja viivakoodivirheellisiä tuotteita, jotka eivät sovellu isojen kauppaketjujen logistisiin järjestelmiin.

Saiturinpörssi-toiminimen takana olevan Kar-Agent Oy:n liikevaihto vuonna 2019 oli 12,8 miljoonaa euroa ja henkilöstömäärä 64.

Markkinointi & Mainonta -lehden vuonna 2018 tekemässä kyselyssä Saiturinpörssi nousi seitsemän halpamyymäläbrändin joukosta kolmanneksi arvostetuimmaksi Tokmannin ja Puuilon jälkeen. Saiturinpörssillä oli myymälä myös Itäkeskuksessa, kunnes se lopetti. Nykyään sen paikalla on Puuilo.

## Myymälät

Ensimmäinen Saiturinpörssi avattiin 14. helmikuuta 1992 Helsingin Malmille, toinen 1996 Kontulaan. Muut myymälät sijaitsevat Helsingissä kauppakeskus Ristikossa, Citycenterissä, Redissä, Vuosaaressa, Kalliossa, Vantaan Koivukylässä ja Tikkurilassa sekä Järvenpäässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Saiturinpörssin kotisivut
Madagaskarinkerttunen

**Madagaskarinkerttunen** (*Nesillas typica*) on kerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Madagaskarinkerttusta tavataan Madagaskarissa ja Komoreilla. Lajia on kuvattu yleiseksi tai runsaaksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Kapinmetsäkerttunen

**Kapinmetsäkerttunen** (*Cryptillas victorini*) on afrikantöpökerttusten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Kapinmetsäkerttusta tavataan Etelä-Afrikan eteläosissa. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Viljo Ylöstalo

**Viljo Viktor Ylöstalo** (14. joulukuuta 1887 Orimattila – 25. huhtikuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen professori, sähkötekniikan tutkija ja diplomi-insinööri. 

## Työura ja henkilöhistoria
Ylöstalo tuli ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1907 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1913. Ylöstalo piskeli myös Darmstadtissa, Pariisissa ja Nancyssä 1922–1923. Hän toimi ennen yliopistouraansa Strömbergin palveluksessa ja valtion koskivoimakomiteassa ja opetti Tampereen teknillisessä oppilaitoksessa.  Ylöstalo oli Teknillisen korkeakoulun teoreettisen sähkötekniikan ja radiotekniikan professori 1924–1952. Hänen suunnitelmiensa mukaan rakennettiin vuonna 1928 Lahden ensimmäinen suuryleisradioasema. Ylöstalo oli Kansainvälisen yleisradioliiton (UIR) puheenjohtaja vuosina 1937–1939. Yleisradion johtokunnan jäsen hän oli 1926–1929 ja 1934–1941.

Viljo Ylöstalon vanhemmat olivat maanviljelijä Viktor Ylöstalo ja Maria Lindberg ja puoliso vuodesta 1915 Ester Ingrid Tidström. Heidän poikansa oli siviilioikeuden professori Matti Ylöstalo.

## Julkaisuja
* *Sähkötekniikan oppikirja*, 1932
* *Tiedonvälityksen historiaa*, 1932, julkaisussa *Tampereen puhelinlaitos v. 1882–1931*, J. K. Laurila, ss. 325–340
* *Radiotekniikan oppikirja*, 1936
* *Teoreettisen sähkötekniikan perusteet*, 1944

## Lähteet
Ylöstalo

**Ylöstalo** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Johanna Ylöstalo (s. 2005), pesäpalloilija
*Lydia Ylöstalo (1880–1961), SOK:n kirjanpitäjä
*Matti Ylöstalo (1917–2002), siviilioikeuden professori
*Mikael Ylöstalo (s. 1963), yleisurheilija
*Otto Ylöstalo (s. 1991), kymmenottelija 
*Pekka Ylöstalo (1934–2021), lääkäri ja apulaisprofessori, professorin arvonimi
*Viljo Ylöstalo (1887–1959), sähkötekniikan ja radiotekniikan professori

## Kuvitteellisia henkilöitä
*Kalle Ylöstalo, punakaartin komppanianpäällikkö Väinö Linnan teoksessa *Täällä Pohjantähden alla*

## Muuta
* Matti Ylöstalo -palkinto, Suomen Asianajajaliiton myöntämä palkinto
Ranskan avoin tennisturnaus 2013 – naisten kaksinpeli

Marija Šarapova oli turnauksen hallitseva mestari. Serena Williams voitti hänet tämän vuoden loppuottelussa.

## Sijoitetut pelaajat

#  *'[[Serena Williams]] (mestari)
#  [[Marija Šarapova]] *(loppuottelu)
#  Viktoryja Azarenka *(välierät)
#  [[Agnieszka Radwańska]] *(puolivälierät)
#  Sara Errani *(välierät)
#  [[Li Na]] *(2. kierros)
#  Petra Kvitová *(3. kierros)
#  [[Angelique Kerber]] *(4. kierros)
#  Samantha Stosur *(3. kierros)
#  [[Caroline Wozniacki]] *(2. kierros)
#  Nadja Petrova *(1. kierros)
#  [[Marija Kirilenko]] *(puolivälierät)
#  Marion Bartoli *(3. kierros)
#  [[Ana Ivanović]] *(4. kierros)
#  Roberta Vinci *(4. kierros)
#  [[Dominika Cibulková]] *(2. kierros)


 Sloane Stephens *(4. kierros)
<li> [[Jelena Janković]] *(puolivälierät)
 Anastasija Pavljutšenkova *(2. kierros)
<li> [[Carla Suárez Navarro]] *(4. kierros)
 Kirsten Flipkens *(2. kierros)
<li> [[Jekaterina Makarova]] *(1. kierros)
 Klára Zakopalová *(1. kierros)
<li> [[Julia Görges]] *(1. kierros)
 Lucie Šafářová *(1. kierros)
<li> [[Sorana Cîrstea]] *(3. kierros)
 Jaroslava Švedova *(2. kierros)
<li> [[Tamira Paszek]] *(1. kierros)
 Varvara Lepchenko *(3. kierros)
<li> [[Venus Williams]] *(1. kierros)
 Alizé Cornet *(3. kierros)
<li> [[Sabine Lisicki]] *(3. kierros)

## Kaavio

### Loppukierrokset

### Kaavion yläosa
#### Lohko 1

#### Lohko 2

#### Lohko 3

#### Lohko 4

### Kaavion alaosa
#### Lohko 5

#### Lohko 6

#### Lohko 7

#### Lohko 8

## Lähteet
* Main Draw
Ranskan avoin tennisturnaus 2013 – miesten kaksinpeli

Rafael Nadal oli kolminkertainen hallitseva mestari, ja voitti turnauksen nyt neljännen kerran peräkkäin. Yhteensä mestaruus oli hänelle kahdeksas.

## Sijoitetut pelaajat

# Novak Đoković *(välierät)
# [[Roger Federer]] *(puolivälierät)
# **[[Rafael Nadal]] (mestari)**
# David Ferrer *(loppuottelu)
# [[Tomáš Berdych]] *(1. kierros)
# Jo-Wilfried Tsonga *(välierät)
# [[Richard Gasquet]] *(4. kierros)
# Janko Tipsarević *(3. kierros)
# [[Stanislas Wawrinka]] *(puolivälierät)
# Marin Čilić *(3. kierros)
# [[Nicolás Almagro]] *(4. kierros)
# Tommy Haas *(puolivälierät)
# [[Kei Nishikori]] *(4. kierros)
# Milos Raonic *(3. kierros)
# [[Gilles Simon]] *(4. kierros)
# Philipp Kohlschreiber *(4. kierros)

<ol start="17">
<li> [[Juan Mónaco]] *(1. kierros)
 Sam Querrey *(3. kierros)
<li> [[John Isner]] *(3. kierros)
 Andreas Seppi *(3. kierros)
<li> [[Jerzy Janowicz]] *(3. kierros)
 Aleksandr Dolgopolov *(1. kierros)
<li> [[Kevin Anderson]] *(4. kierros)
 Benoît Paire *(3. kierros)
<li> [[Jérémy Chardy]] *(3. kierros)
 Grigor Dimitrov *(3. kierros)
<li> [[Fabio Fognini]] *(3. kierros)
 Florian Mayer *(1. kierros, keskeytys)
<li> [[Mihail Južnyi]] *(4. kierros)
 Julien Benneteau *(3. kierros)
<li> [[Marcel Granollers]] *(1. kierros)
 Tommy Robredo ''(puolivälierät)

## Kaavio

### Loppukierrokset

### Kaavion yläosa

#### Lohko 1

#### Lohko 2

#### Lohko 3

#### Lohko 4

### Kaavion alaosa

#### Lohko 5

#### Lohko 6
 

#### Lohko 7

#### Lohko 8

## Lähteet
* Main Draw

### Viitteet
George Arthur Sheltz

**George Arthur Sheltz** (20. huhtikuuta 1946 Houston, Texas – 21. joulukuuta 2021) oli yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Galveston-Houstonin hiippakuntaan John Louis Morkovsky 15. toukokuuta 1971. Myöhemmin Galveston-Houston korotettiin arkkihiippakunnaksi, ja Sheltz sai 21. helmikuuta 2012 nimityksen arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Hirinan titulaaripiispaksi. Piispaksi konsekroinnin suoritti 2. toukokuuta Daniel Nicholas DiNardo, jota avustivat Joseph Anthony Fiorenza ja Vincent Michael Rizzotto.

Sheltz syntyi George ja Margaret Sheltzille, ja hän oli kolmesta lapsesta ikäjärjestyksessä keskimmäinen. Hän varttui Houstonissa. Hänen isänsä oli diakoni, ja hänen Anton-veljensä sai pappisvihkimyksen 1976. Hänen setänsä/enonsa, monsignor Anton Frank oli ollut vuonna 1933 ensimmäinen hiippakuntaan papiksi vihitty syntyperäinen houstonilainen.

Sheltz valmistui Pyhän Tuomaksen yliopistosta Bachelor of Arts -arvolla filosofiassa ja Pyhän Marian seminaarista maisterinarvolla teologiassa. Hän sai vuonna 2000 monsignor-arvonimen.

## Lähteet
Herman Zetterberg

**Herman Zetterberg** (1904–1963) oli ruotsalainen juristi ja poliitikko. Hän oli lainvalmistelukunnan jäsen, oikeusministerinä hän oli 1945–1957 ja sen jälkeen Svean hovioikeuden presidentti kuolemaansa saakka. Hänellä oli merkittävä osuus 1940–1950-luvulla Ruotsissa tehdyissä lainsäädäntöuudistuksissa, ja hän vaikutti merkittävällä tavalla myös Pohjoismaiden neuvoston perustamiseen.

## Lähteet
Marco Aurélio Gubiotti

**Marco Aurélio Gubiotti** (s. 21. lokakuuta 1963 Ouro Fino) on brasilialainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Pouso Alegren arkkihiippakuntaan 14. joulukuuta 1989 ja nimitettiin Itabira-Fabricianon hiippakunnan johtoon 21. helmikuuta 2013. Piispaksi vihkiminen seurasi 26. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi José Francisco Rezende Dias, jota avustivat Ricardo Pedro Chaves Pinto Filho ja Darci José Nicioli.

## Lähteet
William Michael Mulvey

**William Michael Mulvey** (s. 23. elokuuta 1949 Houston, Texas) on yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Austinin hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1975 paavi Paavali VI. Hänet nimitettiin Corpus Christin hiippakunnan johtoon 18. tammikuuta 2010, ja piispaksi vihkiminen seurasi 25. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Daniel Nicholas DiNardo, jota avustivat Edmond Carmody ja Gregory Michael Aymond.

## Lähteet
Joseph Edward Strickland

**Joseph Edward Strickland** (s. 31. lokakuuta 1958 Fredericksburg) on yhdysvaltalainen entinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki Dallasin hiippakuntaan diakoniksi Michael Jarboe Sheehan 8. joulukuuta 1984 ja papiksi Thomas Ambrose Tschoepe 1. kesäkuuta 1985. Strickland inkardinoitiin Tylerin hiippakuntaan 24. helmikuuta 1987 ja nimitettiin sen johtoon 29. syyskuuta 2012. Piispaksi konsekroinnin suoritti 28. marraskuuta Daniel Nicholas DiNardo, jota avustivat Alvaro Corrada del Rio ja Michael Jarboe Sheehan. Paavi Franciscus erotti Stricklandin virasta 11. marraskuuta 2023 pyydettyään tätä eroamaan tuloksetta. Strickland oli piispana konservatiivi ja kritisoi usein paavin tekemiä uudistuksia. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Piispan henkilökohtaiset sivut
Hard as a Rock

**Hard as a Rock** on australialaisen hard rock -yhtye AC/DC:n kappale. Se on ensimmäisen kappale albumilla *[[Ballbreaker]]*, ja singlenä se julkaistiin vuonna 1995. Se on myös mukana vuonna 2012 julkaistussa elokuvassa *[[Battleship]]*.

Single julkaistiin CD:nä sekä rajoitettuna vinyylipainoksena.

## Kappaleet
;CD single
# 
# 

;7" single
# 
# 

## Kokoonpano
* Brian Johnson – laulu
* Angus Young – soolokitara
* Malcolm Young – kitara, taustalaulu
* Cliff Williams – basso, taustalaulu
* Phil Rudd – rummut, lyömäsoittimet

## Lähteet
Armas Yöntilä

**Armas Otto Rafael Yöntilä** (ent. *Lindstedt*; 26. huhtikuuta 1892 Helsinki – 1. heinäkuuta 1979 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti.

Yöntilä suoritti filosofian maisterin tutkinnon vuonna 1919 ja opiskeli muun muassa Jenassa 1914, Besaconissa 1922 ja Haagissa 1923. Hän toimi ulkoasiainhallinnon palveluksessa attaseana Pariisissa 1919–1921, ulkoministeriön toisena sihteerinä 1921–1922, ensimmäisenä sihteerinä 1922–1923, jaostosihteerinä 1923–1927 ja jaostopäällikkönä 1927–1928. Hän oli lähetystösihteerinä ja -neuvoksena Berliinissä 1929–1934 ja asiainhoitajana ja pääkonsulina Prahassa 1934–1937. Sen jälkeen hän oli ulkoministeriön Kansainliiton osaston osastopäällikkönä vuodet 1938–1940 ja jälleen diplomaattina: ensin pääkonsulina Brysselissä 1940, sitten Hampurissa 1940–1942. Hän siirtyi asiainhoitajaksi Zagrebiin vuosiksi 1942–1944. Ulkoministeriössä hän jaostopäällikkö 1946–1947,  apulaisosastopäällikkö 1947–1952, sen jälkeen asiainhoitaja ja pääkonsuli Pretoriassa 1952–1957 ja suurlähettiläs Kööpenhaminassa 1957–1959. Yöntilä toimi muun muassa Parlamenttien välisen liiton Suomen ryhmän sihteerinä vuosina 1921–1927 sekä vaalilautakunnan puheenjohtajana Saarin kansanäänestyksessä 1935.

Yöntilän tytär oli lehtitoimittaja Leila Kalliala.

## Teokset
* *Parlamenttien välinen liitto* – *ja maailmansodan jälkeen pidetyt eduskuntien väliset konferenssit.* Porvoo: WSOY, 1924.
* *La Législation finlandaise sur les minorités nationales et confessionelles*. 1924

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kuka kukin on 1954
Syntaksiohjattu kääntäminen

Tietokoneohjelmoinnissa **syntaksiohjattu kääntäminen** (syntax-directed translation) tarkoittaa määritelmää, jolla lähdekoodi käännetään kieliopin mukaisiksi produktioiksi ja kuinka produktioihin liitetään semanttiset toiminnot. 

Syntaksiohjatussa kääntämisessä semanttisten toimintojen liittäminen produktioihin jaetaan kahteen esitystapaan: *syntax-directed definition* ja *translation scheme*. Ensimmäisessä esitystavassa on korkeampi abstraktiotaso, kun taas jälkimmäisessä paljastetaan enemmän toteutusta. Toiminnallisesti kummassakin esitystavassa jäsennetään ensin lähdekoodista analysoidut tokenit jäsennyspuuksi, jonka jälkeen puu läpikäydään ja evaluoidaan tarpeen mukaan solmujen semanttiset toiminnot. Semanttiset toiminnot voivat olla esimerkiksi koodin generointia, tiedon tallentamista symbolitauluun tai virheilmoitusten esittämistä. 

## Katso myös
* Attribuuttikielioppi

## Lähteet
Operaatio München

**Operaatio München** () oli toisessa maailmansodassa Romanian kuningaskunnan asevoimien koodinimi Bessarabian ja Bukovinan valtaamiseksi. Operaatio alkoi 2. heinäkuuta 1941 romanialais-saksalaisten joukkojen ylittäessä Prut-joen ja vapauttaessa Bessarabian ja Bukovinan puna-armeijan hallinnasta 24. heinäkuuta mennessä. Operaatioon ottivat osaa Romanian 3. ja 4. armeija sekä Saksan 11. armeija. Myöhemmin taisteluihin liittyivät vielä Unkarin nopea armeijakunta sekä Saksan 17. armeija.

## Sotatoimet
Romanian kuninkaallinen armeija aloitti etenemisen 2. heinäkuuta. Pohjoisessa Romanian 3. armeijan tehtävänä oli vapauttaa Bukovina. Keskellä ja etelässä Romanian 4. armeijan ja Saksan 11. armeijan, johon kuuluivat Romanian 1. panssaridivisioona sekä 6., 8., 13., 14. ja 5. jalkaväkidivisioonat, tehtävänä oli vapauttaa Bessarabia.

### Bukovina
Romanian 3. armeijan vuoristoarmeijakunta hyökkäsi Siretin varrella olevaan Storojinetin kaupunkiin. Vuoristoarmeijakunnan 1. ja 4. vuoristoprikaati vastasivat hyökkäyksestä.

Toinen samanniminen operaatio pantiin täytäntöön Liettuassa maaliskuussa 1942 onnistuneesti.

## Aiheesta muualla
*Worldwar2.ro
Vrysoúles

**Vrysoúles** (, myös *Vrysoúlles*, Βρυσούλλες) on kylä Famagustan alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Se kuuluu Acherítoun kyläyhdyskuntaan ja sijaitsee noin 10 kilometriä Paralímnista luoteeseen. Kyproksen tasavallan ja Pohjois-Kyproksen turkkilaisen tasavallan erottava demarkaatiolinja kulkee Vrysoúlesin pohjoispuolelta. Vrysoúles sijaitsee noin 1,5 kilometrin päässä Ison-Britannian Ágios Nikólaoksen (Ayios Nikolaos) sotilastukikohdasta, joka on osa Dekéleian (Dhekelia) tukikohtaa.

## Lähteet
Henrik Johan Wilhelm Zilliacus

**Henrik Johan Wilhelm Zilliacus** (18. kesäkuuta 1857 Helsinki – 10. heinäkuuta 1919 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, sairaalanjohtaja ja sortokausien ajan aktivisti. 

Zilliacuksen vanhemmat olivat senaattori Henrik Wilhelm Johan Zilliacus ja Ida Charlotta Söderhjelm. Hän pääsi ylioppilaaksi 1874 Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1878, filosofian maisteriksi 1882, lääketieteen kandidaatiksi 1880, lääketieteen lisensiaatiksi 1885 ja lääketieteen tohtoriksi 1907. Hän erikoistui ensimmäisenä Suomessa nenä-, kurkku- ja korvatauteihin.

Zilliacus oli Helsingin yliopiston korva-, nenä- ja kurkkutautiopin dosentti vuodesta 1907 ja oli alan suomalaisia uranuurtajia sekä tieteelliseltä että käytännölliseltä kannalta. Hän oli perustamassa Eiran yksityissairaalaa ja toimi sen johtajana vuoteen 1917. Hän oli porvarissäädyssä Helsingin edustaja valtiopäivillä 1905–1906. Zilliacus oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1910. Routavuosien aikaan hän oli kagaalin johtokunnassa ja kuului passiivisen vastarinnan johtajiin. Hän oli mukana jääkäriliikkeen toiminnassa jo syksystä 1914 alkaen ja tuki jääkäriliikettä rahoittamalla sitä. Zilliacus vastasi myös itsenäisyysliikkeen raha-asioiden hoitamisesta.

Zilliacus oli naimisissa vuodesta 1889 Gertrud Charlotta Lönnbladin kanssa. Heidän poikiaan olivat kamreeri Henrik Fabian Zilliacus (s. 1891) ja jääkärieversti, Sotakorkeakoulun johtaja sekä suojeluskuntain ylipäällikkö Per Zilliacus.  Henrik Johan Wilhelm Zilliacuksen veli oli sortovuosien aktivistijohtaja Konni Zilliacus.

## Lähteet
Henrik Zilliacus

**Henrik Zilliacus** tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

*Johan Henrik Zilliacus (1908–1992), antiikintutkija (filologi)
*Henrik Johan Wilhelm Zilliacus (1857–1919), lääkäri, sairaalanjohtaja, aktivisti
*Henrik Wilhelm Johan Zilliacus (1823–1887), Helsingin pormestari, senaattori, porvarissäädyn puhemies
Tähystäjäneito

**Tähystäjäneito** on Anneli Kannon ja Terhi Rannelan fantasiaromaani vuodelta 2011, Kuparisarja-trilogian ensimmäinen osa.

## Juoni
Sarmatian tähystäjäneidoksi valittu Amaya lähtee Khalkoksen saarelle, tehtävänään osallistua kuninkaallisiin hautajaisiin. Amaya tutustuu Khalkokseen oppaanaan Miroslav, töykeä neujonantaja korkeasta hovista. Amaya saa selville että hänen sijaisäidillään, Sarmatian hallitsijalla on suunnitelmia että Amaya naisi Khalkoksen nuoren  prinssin, Samuelin, joka vielä leikkii nukeilla. Amaya ei enää pääse pois Khalkokselta, joten joutuu naimaan Samuelin, vaikka hän on rakastunut Miroslaviin.

## Lähteet
Guillermo Ranzahuer González

**Guillermo Ranzahuer González** (12. maaliskuuta 1928 Huatusco – 5. elokuuta 2008) oli meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 22. joulukuuta 1951 ja nimitettiin San Andrés Tuxtlan hiippakunnan johtoon 15. helmikuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Emilio Abascal y Salmerón, jota avustivat Manuel Pío López Estrada ja Arturo Antonio Szymanski Ramírez.

Ranzahuer González jäi eläkkeelle 12. kesäkuuta 2004.

## Lähteet
José Trinidad Zapata Ortiz

**José Trinidad Zapata Ortiz** (s. 24. toukokuuta 1959 Zacatecas) on meksikolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi San Andrés Tuxtlan hiippakuntaan 9. toukokuuta 1990 ja nimitettiin johtoon 12. kesäkuuta 2004. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Guillermo Ranzahuer González, jota avustivat Giuseppe Bertello ja Sergio Obeso Rivera.

## Lähteet
Carl Anders Zitting

**Carl Anders Zitting** (1826–1892) oli suomalainen maataloustieteilijä ja Mustialan maanviljelysopiston johtaja 1862–1891. Hän oli opiston alkuvaiheen organisoija. Alan ensimmäisenä asiantuntijana hänellä oli merkittävä vaikutus aikakauden maatalouspolitiikkaan hallitukselle antamiensa ohjeiden kautta.

Zitting oli maatalousalan toimija ja opettaja. Hän valmistui yliopplaaksi 1846 ja filosofian kandidaatiksi 1852. Hän oli vuodesta 1854 Mustialan maanviljelysopiston opettaja, vuodesta 1862 opiston v.t. johtaja ja 1865–1891 vakinainen johtaja. Maanviljeilysasioihin perehtyäkseen Zitting teki opintomatkoja Skandinavian maihin ja Keski-Eurooppaan ja suoritti 1858 oppijakson Baijerin Hohenheimin maanviljelysopistossa. Hän oli 1886 Itä-Suomen maatalousopetusta suunnittelevan komitean puheenjohtaja sekä 1889 Suomen maatalouskoulukomiteassa.

Zitting  oli Mustialan opiston varsinainen järjestäjä ja sen opetuksen vakiinnuttaja, mutta välillisesti hänen pitkä kokemuksensa ja ulkomaanmatkoilla hankkimansa tiedot koituivat myös yleensäkin Suomen koko maanviljelyksen hyväksi. Aikana, jolloin vielä ei ollut maanviljelyshallitusta, Zitting vaikutti alansa ensimmäisenä asiantuntijana hallitukselle antamillaan ohjeilla voimakkaasti silloiseen maatalouspolitiikkaan. 

## Lähteet
Henri Anspach

**Henri Anspach** (10. heinäkuuta 1882 – 29. maaliskuuta 1979) oli belgialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana voittamassa kultaa kalvan joukkuekilpailussa. Samoissa kisoissa hän osallistui myös floretin yksilökilpailuun, kalvan yksilökilpailuun ja säilän joukkuekilpailuun.

Miekkailija Paul Anspach oli Henrin serkku.

## Lähteet
Victor Willems

**Victor Willems** (19. helmikuuta 1877 – 1918) oli belgialainen miekkailija ja olympiavoittaja. Hän sai vuoden 1908 kesäolympialaisissa Lontoossa pronssia kalvan joukkuekilpailussa. Tukholman kesäolympialaisissa 1912 Willems osallistui floretin sekä kalvan yksilökilpailuihin ja kalvalla myös joukkuekilpailuun, jossa hän oli mukana voittamassa kultaa.

## Lähteet