open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Dog, palkkionmetsästäjä

**Dog, palkkionmetsästäjä** (*Dog the Bounty Hunter*) on yhdysvaltalainen tositelevisiosarja, jossa esitetään Duane ”Dog” Chapmanin ja hänen perheensä työtä palkkionmetsästäjänä. Sarjaa kuvattiin kahdeksan tuotantokautta 230 jakson verran vuosina 2004–2012. Sarjan tuotti A&E Network kanava yhdessä Chapmanin kanssa ja jaksot kuvattiin pääosin Havaijilla ja Coloradossa. Sarjassa esiintyivät Dogin lisäksi säännöllisesti hänen vaimonsa Beth, poikansa Leland, veljensä Tim ”Youngblood” Chapman, poikansa Duane Lee, tyttärensä ”Baby” Lyssa Chapman ja ystävä Justin Bihag. Sarjan tunnusmusiikin sävelsi Ozzy Osbourne.

Suomessa sarjaa esitettiin joulukuusta 2012 lähtien Kutosella arkisin kello 20:30. Aiemmin sarjaa esitettiin Subilla nimellä ***Mieheni on palkkionmetsästäjä***.

21. huhtikuuta 2012 A&E lopetti sarjan tekemisen kahdeksan tuotantokauden jälkeen sitaatilla: "Jokaisella koiralla on päivänsä".

## Lähteet
Open Water

**Open Water** (*Open Water*) on vuonna 2003 ensi-iltansa saanut Chris Kentisin ohjaama jännityselokuva pariskunnasta, joka joutuu selviytymään Australian Isolla valliriutalla kun sukellusyritys unohtaa heidät pois paluukuljetuksesta. Elokuva perustuu todelliseen tapaukseen.

## Lähteet
Human Traffic – viikonloppu on täällä

**Human Traffic - viikonloppu on täällä** (*Human Traffic*) on vuonna 1999 ensi-iltansa saanut walesiläisen Justin Kerriganin ohjaama brittiläinen independent-elokuva.

## Pääosat

Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Jääpallon Suomensarja 1969

**Jääpallon Suomensarja kaudella 1968–1969** pelattiin nelilohkoisena. Lohkovoittajat etenivät SM-sarjakarsintaan, jonka kaksi parasta nousivat SM-sarjaan seuraavaksi kaudeksi.

## Sarjataulukko
### Etelälohko

### Länsilohko

### Itälohko

### Pohjoislohko

### SM-sarjakarsinta

KUV ja JMP nousivat SM-sarjaan, josta putosivat Porvoon Akilles ja Imatran Pallo-Salamat

## Lähteet
* Suomen Palloliiton toimintakertomus 1969 
* Suomen Palloliiton toimintakertomus 1969 (jatkuu) 

### Viitteet
Pierre Auger -observatorio

**Pierre Auger -observatorio** on ultrakorkeaenergisiä kosmisia hiukkasia tutkiva kansainvälinen koe. Se sijaitsee Mendozassa, Argentiinassa ja on pinta-alaltaan suurin kosmisiä säteitä tutkiva koe.

Koe tutkii kosmisia hiukkasia, joilla on energiaa enemmän kuin 1018 eV mittaamalla hiukkasten vuota, saapumissuuntaa sekä massajakaumaa. 

Pierre Auger -projektin esittelivät Jim Cronin ja Alan Watson vuonna 1992. Datan keräys aloitettiin vuonna 2004, ja koelaitteisto saatiin rakennettua valmiiksi 2008.

## Koelaitteisto
Kokeeseen kuuluu noin 1660 Tserenkov-ilmaisinta sekä fluoresenssi-teleskooppeja. Kokeen Tserenkov-ilmaisimet sijaitsevat noin 1400 metriä merenpinnan yläpuolella ja ne muodostavat ilmaisinkokonaisuuden, joka on levitetty maan pinnalle noin 3000 m2 suuruiselle pinta-alalle. Fluoresenssi-teleskoopit on asetettu Tserenkovin-ilmaisimien ympärille. Korkeaenergisten kosmisten hiukkasten tutkimuksessa on syytäkin sijoittaa ilmaisimet hyvin laajalle pinta-alalle, sillä energian 1020 eV hiukkasia saapuu vain noin yksi kappale vuosisadassa neliökilometrin alueelle.

Tserenkovin-ilmaisimien tarkoitus on havaita ilmasuihkun myoneita, elektroneita ja positroneita ja fotoneita. Fluoresenssi-teleskoopeilla sen sijaan havaitaan fluoresenssivaloa, joka emittoituu ilmasuihkuhiukkasen virittämästä ilmakehän typpiatomista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Brasileirinho

**Brasileirinho** (*Brasileirinho - Grandes Encontros do Choro*) on vuonna 2005 ensi-iltansa saanut Mika Kaurismäen ohjaama suomalais-sveitsiläis-brasilialainen dokumenttielokuva brasilialaisesta choro-musiikista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Elokuvan sivusto
Kirsikan maku

**Kirsikan maku** (طعم گيلاس,*Ta’ame-gilas*) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Abbas Kiarostamin käsikirjoittama ja ohjaama iranilainen draamaelokuva. Se on tarina miehestä, joka ajelee ympäriinsä etsimässä ihmistä, joka isosta rahasummasta lupautuisi luomaan umpeen hänen valmiiksi kaivamansa haudan sen jälkeen kun hän ensin tekee itsemurhan. Teos on tyyliltään minimalistinen.

Elokuvassa mies tapaa matkansa varrella erilaisia ihmisiä: nuoren sotilaan, joka epäröi ja kieltäytyy, seminaarilaisen, joka ei suostu osallistumaan vakaumuksellisista syistä, sekä vanhemman museotyöntekijän, joka myöntyy auttamaan taloudellisista syistä, mutta tuo samalla esiin näkemyksiään elämän merkityksellisyydestä. Elokuva sijoittuu lähes kokonaan auton sisälle, painottuen dialogiin ja ulkopuolisten maisemien tarkasteluun, mikä korostaa päähenkilön yksinäisyyttä ja sisäistä ristiriitaa.

Elokuva voitti Kultainen palmu -palkinnon vuoden 1997 Cannesin elokuvajuhlilla. Bostonin elokuvakriitikkojen yhdistys palkitsi elokuvan parhaana ulkomaisena elokuvana vuonna 1998 ja elokuva oli ehdolla Chicagon elokuvakriitikkojen yhdistyksen palkinnolle vuonna 1999. *[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti *Kirsikan maun* kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

## Tuotanto
Elokuvan tuotti Abbas Kiarostami Productions yhteistyössä ranskalaisen CiBy 2000 -yhtiön kanssa. Se on kuvattu värillisenä 35 mm:n filmille Teheranissa ja sen lähialueilla. Elokuvan kesto vaihtelee hieman esitysmaan mukaan: Isossa-Britanniassa 99 minuuttia, Argentiinassa 96 minuuttia ja Iranissa sekä Yhdysvalloissa 95 minuuttia. Elokuvan ensiesitys oli Italiassa 10. lokakuuta 1997, ja Yhdysvalloissa se sai ensi-iltansa 20. maaliskuuta 1998. Puhuttu kieli on farsi, ja elokuvassa on englanninkieliset tekstitykset.

## Näyttelijät

Lähde: 

## Lähteet
Sikojen vallankumous

**Sikojen vallankumous** (*Sigade revolutsioon*) on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Jaak Kilmin ja René Reinumäen ohjaama virolainen elokuva.

## Tarina
Kesällä 1986 eletään Neuvosto-Viron lopun alkua. Sadat opiskelijat ovat kokoontuneet isoille festivaaleille, mutta ryhtyvät kapinaan liian tiukkoja sääntöjä vastaan. Päähenkilö on 16-vuotias Tanel, joka on aluksi kiinnostunut lähinnä menettämään neitsyytensä ja humaltumaan. Mutta kapina saa hänetkin ajattelemaan asioita syvemmin.

## Lähteet
Kilometrikorvaus

**Kilometrikorvaus** on työnantajan työntekijälle työhön liittyvistä matkoista maksava rahamäärä, jonka suuruus määräytyy kulloistenkin alan taksojen mukaan, ja siitä on olemassa valtioneuvoston ohjeet. Se ei yleensä koske matkoja kotoa työpaikalle. Myös yrittäjä voi merkitä itselleen kilometrikorvauksia. 

Valtiovarainministeriö ilmoitti elokuussa 2012 aikovansa leikata verottomia kilometrikorvauksia oman auton käytöstä. Verottomasti voisi maksaa enää 43 senttiä 15&nbsp;000 kilometriin asti ja sen jälkeen 25 senttiä kilometriltä aiemman 45 sentin sijaan. Leikkaussuunnitelmia ei kuitenkaan toteutettu. 

Asunnon ja työpaikan välistä matkaa ei lasketa verotuksessa työhön liittyväksi työmatkaksi.

## Kilometrikorvaus oman auton käytöstä työmatkalla

Jos teet työmatkan omalla autolla, työnantaja voi maksaa sinulle verottomasti kilometrikorvausta oman auton käytöstä. Korvauksen suuruus määritellään Verohallinnon vuosittain antamassa päätöksessä. 

Vuonna 2022 verovapaan kilometrikorvauksen määrä voi olla 46 senttiä kilometriltä.  

Kilometrikorvaukseen vaikuttaa muun muassa se, onko kyseessä oma auto vai työsuhdeauto ja onko kyydissä muita matkustajia.

Kilometrikorvauksen voi saada vaikkei omistaisikaan autoa: esimerkiksi ystävältä lainatulla autolla tehdystä työajosta voi täysin laillisesti saada kilometrikorvauksen. Olennaista on, että kysymyksessä ei ole korvauksia maksavan työnantajan luontoisetuna tai työnantajan muutoin käyttöön antama auto. 

Talouselämä-lehden laskelmien mukaan tämä tulevakin taso on liian korkea: juoksevat kulut polttoaineista, huollosta ja rengaskuluista ovat enintään 15 senttiä kilometriltä ja kilometri ei vähennä auton arvoa läheskään 10 sentillä. Arvonalenema johtuu lähinnä iästä, ei ajokilometreistä, ja myös ensimmäisten 15&nbsp;000 kilometrin 43 sentin korvaus on lehden mukaan hyvin korkea kuluihin nähden. Lehden mukaan 20 senttiä jokaiselta kilometriltä korvaisi kulut ja enempi on pois muilta veronmaksajilta. 

Kilometrikorvausta ei pidä sekoittaa verotuksessa tehtävään työmatkavähennykseen.

## Kilometrikorvausten määrä
Vuonna 2017 kilometrikorvauksia maksettiin 971 miljoonaa euroa 778&nbsp;233 henkilölle. Keskimääräinen korvaus oli 1248&nbsp;€ saajaa kohden.


## Aiheesta muualla

* Kilometrikorvauslaskuri - verovapaiden kilometrikorvausten määrä.

## Lähteet
Antennisiipisimppu

**Antennisiipisimppu** (*Pterois antennata*) on koralliriutoilla elävä myrkyllinen kala.

Antennisiipisimppu kasvaa 30–40 cm pitkäksi. Sen vartalo on litteä. Evissä on näkyvät ruodot: selkäevissä noin 12 molemmissa, peräevässä kolme kovaa ja kuusi pehmeää ja vatsaevässä 17 evää. Kalan väri on punertava ja siinä on tummia pystyraitoja. Selvin lajituntomerkki on vatsaevien verkkomainen räpylä, joka ulottuu vain noin puoleenväliin eväruotoja. Siinä on yksi tai useampia tummia silmäkuvioita. Jäykät eväruodot sisältävät myrkkyä, ja niiden pisto vastaa vaikutuksiltaan mehiläisen pistoa.

Antennisiipisimppuja tavataan indopasifisella merialueella. Se viihtyy laguuneissa ja merenpuoleisilla riutoilla. Se piileksii päivisin koloissa ja kivien alla ja saalistaa öiseen aikaan.

## Lähteet
Lakalaka

**Lakalaka** on alun perin 1800-luvulla kehittynyt tongalainen tanssin ja laulun perinne. Sitä pidetään usein Tongan kansallistanssina. Lakalaka-esitys kestää noin puoli tuntia, ja siihen voi osallistua jopa useita satoja esittäjiä. Osallistujat ovat riveissä, miehet yleisön näkökulmasta oikealla ja naiset vasemmalla. Miehet tanssivat nopein, energisin liikkein; naiset tekevät siroja tanssiaskelia, jotka on sovitettu yhteen käsien liikkeiden kanssa. Esitykseen kuuluvat tanssin lisäksi käsien taputukset ja polyfoninen laulu. Esitystä johtaa *punake*. Aiheet voivat liittyä esimerkiksi Tongan historiaan ja tongalaisiin taruihin. Lakalaka kuuluu Unescon Aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kidd

**Kidd** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Alexander Kidd, brittiläinen köydenvetäjä
* Brian Kidd (s. 1949), englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
* Isaac C. Kidd (1884–1941), yhdysvaltalainen kontra-amiraali
* Isaac C. Kidd Jr. (1919–1999), yhdysvaltalainen amiraali
* Jason Kidd (s. 1973), yhdysvaltalainen koripalloilija
* Johnny Kidd (1935–1966), brittiläinen laulaja
* Michael Kidd (1915–2007), yhdysvaltalainen koreografi
* Michael Kidd-Gilchrist (s. 1993), yhdysvaltalainen koripalloilija
* Trevor Kidd (s. 1972), kanadalainen jääkiekkomaalivahti
* William Kidd (1645–1701), skotlantilainen merirosvokapteeni
* Tyson Kidd, oik. *Theodor James Wilson* (s. 1980), kanadalainen showpainija

## Kirjailijanimi
* Rob Kidd, useiden kirjailijoiden yhteinen salanimi

## Kuvitteellisia henkilöitä
* Alex Kidd, pelihahmo Segan videopeleissä 1980-luvulta
* Joe Kidd, Clint Eastwoodin samannimisen lännenelokuvan päähenkilö

## Nimen muita merkityksiä

* Kidd-luokka, Yhdysvaltain laivaston 1980-luvulla valmistunut hävittäjäluokka
* USS Kidd, Yhdysvaltain laivaston Kidd-luokan hävittäjä
Antennivilkuttaja

**Antennivilkuttaja**  (*Paracheilinus filamentosus*) on huulikalojen heimoon kuuluva kala.

Antennivilkuttaja on pääosin punainen, vatsapuoleltaan valkoinen. Se kasvaa 12–15&nbsp;cm pitkäksi.

Antennivilkuttajia elää Indonesiassa, Malesiassa, Fiippiineillä, Papua-Uusi-Guinean pohjoisosassa ja Salomonsaarilla. Sitä on tavattu myös Isolla valliriutalla.  Antennivilkuttajat elävät suurissa ryhmissä yli kymmenen metrin syvyydessä koralliriuttojen ulkorinteillä, notkelmissa ja laguuneissa. Ne syövät eläinplanktonia ja muita avoveden selkärangattomia.

## Lähteet
Soulgrind

**Soulgrind** on suomalainen metalliyhtye, joka perustettiin vuonna 1992. Yhtye tunnetaan erityisesti gootti-, thrash- ja black metal -tyylien yhdistelmästään sekä tummasävyisestä, melodisesta tunnelmastaan. Soulgrindin perustaja on Lord Heikkinen.

Soulgrindin musiikki käsittelee usein teemoja, jotka liittyvät Suomen historian ja mielen pimeämpiin puoliin — intohimoon, sotaan ja ihmismielen varjoihin. Lyrikoissa heijastuu vahva yhteys suomalaiseen kulttuuriin ja historiaan. Samalla musiikissa on aina ollut myös valoisampi puoli, rakkauden ja vihan välinen klassinen taistelu.

Vaikka yhtyeen soundi on vuosien varrella kehittynyt, Soulgrind on säilyttänyt tunnistettavan ytimensä: metallin vapauden ja tumman, ilmavan tunnelman yhdistelmän. He ovat johdonmukaisesti karttaneet tiukkaa genrerajojen määrittelyä ja seuranneet omaa musiikillista tietään. Edesmennyt Agathon sanoi puolitosissaan Soulgrind musiikkia " Romanttiseksi Peer Gyntiksi"

Soulgrind tunnetaan omaperäisestä lähestymistavastaan metallimusiikkiin. Yhtye yhdistää melodisia ja synkkiä elementtejä ainutlaatuisella tavalla, joka on tehnyt siitä merkittävän ja pitkäikäisen vaikuttajan Suomen metal -kentälle jo 1990-luvun alusta lähtien.

### Jäsenet
* Whisper Lilith – laulu ( 1996 . )
* Lord Heikkinen – kitara (1992–)
* Micko Hell – kitara ( 2024 - )
* JP Immonen Varjag – basso ( 1998 - 2001 , 2024 - )
* Azhemin – kosketinsoitin, laulu ( 1999 - )
* Janne Ojala Rummut ( 2024 - )

### Entiset jäsenet
* Agathon the Beast – rummut
* Toni Näykki – kitara
* Roope Latvala – kitara
* Ceasar McLaunone – laulu
* Tapio Wilska Basso

## Diskografia
;Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

**EP:t**
* 
* 
* 

;Demot
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
King Island

**King Island** on Tasmanialle kuuluva saari Bassinsalmella, Australiassa. Se sijaitsee puolessavälissä matkaa Victoriasta Tasmanian pääsaarelle. King Island on pituudeltaan 64 kilometriä ja leveydeltään 26 kilometriä. Sillä on yli 145 kilometriä rantaviivaa, ja siellä on laaja ja epätavallinen valikoima merilintuja ja luonnonvaraisia eläimiä. Lisäksi saari tunnetaan elintarvikkeista, joita tuotetaan sen nautafarmeilla ja meijereissä.

King Islandin vakituisten asukkaiden määrä on noin 1&nbsp;600, ja näistä 700 asuu Curriessa saaren länsirannalla. Saaren muut kylät ovat Naracoopa ja Grassy. King Islandin lentoasemalta on päivittäiset yhteydet Victoriaan ja Tasmaniaan.

King Island on nimetty kuvernööri Philip Gidley Kingin mukaan. Saaren ympärillä sijaitsevat New Year Island, Christmas Island ja Councillor Island. Saari muodostaa kuntana oman paikallishallintoalueensa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tanya Kemppainen

**Tanya Kemppainen** on suomalainen laulaja. Hän tuli suuren kansan tietoisuuteen Lullacryn laulajana vuosina 1998–2002. Nykyään hän toimii goottimetalliyhtyeen Soulgrindin laulajana.

Kemppainen on toiminut myös yhtyeissä Gloomy Grim ja Silentium, sekä laulanut vuonna 2004 ilmestyneellä *[[Raskasta joulua (vuoden 2004 albumi)|Raskasta joulua]]* -albumilla kappaleen "Maa on niin kaunis".

## Diskografia
;Soulgrind
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

;Silentium
* 

;Gloomy Grim
* 
* 

;Lullacry
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* 
*
Kalottimaaottelu

**Kalottimaaotteluiksi** *(Kalottkamp)* kutsutaan urheilussa Suomen, Ruotsin ja Norjan pohjoisosien välisiä maaotteluita. Mukana on urheilijoita maiden Pohjoiskalotin alueella sijaitsevista maakunnista ja lääneistä. Suomesta on lisäksi edustettuna Pohjois-Pohjanmaa.

Kalottimaaotteluita on eri urheilulajeissa käyty jo vuosikymmenien ajan.  Viime vuosina on Kalottimaotteluita järjestetty ainakin tenniksessä, voimailulajeissa, yleisurheilussa sekä jalkapallon eri ikäluokissa.     

Mukana voi olla myös Murmanskin alue Venäjältä, jolloin maaotteluita kutsutaan nimellä *Barentskamp*. 

## Lähteet
Lallin asumus

**Lallin asumus** (myös *Lallin maja*) on talonpoika Lallin asuinpaikaksi väitetty muinaisjäännös Köyliön pohjoisosassa. Se sijaitsee Lootinnummella noin puolitoista kilometriä Kokemäen raviradan ja Ilmiinjärven länsipuolella. Läheiseltä maantieltä on paikalle matkaa kaksi kilometriä. Perimätiedon mukaan piispa Henrikin surmannut Lalli asui Lootinnummella paettuaan sinne veritekonsa jälkeen.

## Yleistä
Lallin asumus sijaitsee Koomankankaan laidalla rehevässä lehtosaarekkeessa, jonka läpi virtaa Lallin puroksi kutsuttu kapea uoma. Alueella on tarinoiden mukaan ollut jäänteitä jonkinlaisesta rakennuksesta, mutta nykyään se käsittää vain kivistä kootun ja kiukaaksi tulkitun röykkiön, opastaulun sekä paikalla olevaan suurehkoon kiveen 1970-luvulla kiinnitetyn muistolaatan. Lisäksi puron yli on rakennettu pieni silta. Parin kilometrin päässä kulkee Kokemäen ja Köyliön välinen yhdystie 2040, jolta kotiseutuyhdistys Köyliö-seura on järjestänyt paikalle viitoituksen. Paikalla ei ole tehty arkeologisia kaivauksia, joten todellista varmuutta mahdollisesta asumuksen laadusta tai muistakaan varmoista historiallisista seikoista ei ole.

## Tutkimukset asumuksella
Lallin asumuksella ei ole milloinkaan suoritettu tarkempia tutkimuksia, eikä siellä olevaa kiviröykkiötäkään ole ajoitettu. Se lienee kuitenkin peräisin historialliselta ajalta eikä ole esimerkiksi pronssi- tai rautakautinen hautaröykkiö. Asumuksen sijaintia ei mainita keskiaikaisissa lähteissä, joten käsitys paikasta Lallin asuinsijana on todennäköisesti myöhempää perua. Paikalla oleva suuri kivi saattaa olla vanha rajamerkki.

## Toinen väitetty Lallin asuinpaikka

Satakunnassa on myös toinen paikka, jonne Lalli perimätiedon mukaan pakeni surmatyönsä jälkeen. Se sijaitsee Harjavallan Hiirijärvellä noin 13 kilometrin päässä Köyliön asumuksesta. Tämä niin sanotun Lallin itkukiven lähellä ollut paikka mainitaan asiakirjoissa jo vuonna 1486 Lallis bostadh -nimisenä rajamerkkinä.

Mahdollista on, että molemmilla paikkakunnilla olevat asuinsijat on keksinyt katolinen kirkko 1400–1500-luvulla. Näin se olisi saanut oikeudet niitä ympäröiviin maa-alueisiin, koska Henrik-piispan surmanneen Lallin omaisuuden katsottiin kuuluvan kirkolle. 

## Lähteet
*Museovirasto, Kulttuuriympäristön rekisteriportaali 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Lallin asumus Maanmittauslaitoksen Karttapaikassa
Kaunosarvikala

**Kaunosarvikala** (*Naso elegans*) on välskärikaloihin kuuluva kalalaji.

Se voi kasvaa 35&nbsp;cm, joskus jopa 45&nbsp;cm pitkäksi. Sitä tavataan Intian valtameressä ja Punaisellamerellä, ja aiemmin sitä pidettiin silosarvikalan paikallisena värimuotona.

Nuoret yksilöt ovat vaaleanharmaita, ja niiden selkää pitkin kulkee keltainen raita. Vanhemmiten kalat tummenevat, niiden pyrstö muuttuu lyyramaiseksi ja sen tyveen muodostuu kaksi oranssinkeltaista pilkkua. Silmien ja huulien ympärille tulee tumma raita ja huulet muuttuvat keltaisiksi.

## Lähteet
McKeeva Bush

**William McKeeva Bush** on caymansaarelainen poliitikko ja nykyinen Caymansaarten pääministeri. Bush valittiin pääministeriksi vuonna 2009. Hän huolehtii samalla myös valtiovarainministerin ja turismiministerin tehtävistä.

## Lähteet
Lelio Orsi

**Lelio Orsi**(1511 Novellara, Reggio Emilia &ndash; 1587) oli italialainen manierismin taidemaalari.

Orsin tunnettuihin maalauksiin kuuluvat *Pyhän Katariinan marttyyrikuolema* ja *[[Pyhä Yrjö]]*.
Orsi sai vaikutteita Antonio da Correggiolta, Parmigianinolta ja Michelangelolta.

Orsi oli opissa Giovanni Giarolan luona, joka oli Correggion oppilas. Orsi teki 1554–1555 matkan Roomaan, missä hän luultavasti tutustui muun muassa Giulio Romanon ja Michelangelon teoksiin. Orsi maalasi paljon pieniä kabinettimaalauksia, ei niinkään suuria alttaritauluja. Hänen teoksistaan monet päätyivät ferraralaisten herttuoiden kokoelmiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luca Cambiaso

**Luca Cambiaso**, myös **Cambiasi** ja **Cangiagio** (18. marraskuuta 1527 Moneglia – 6. syyskuuta 1585) oli italialainen manierismin taidemaalari.

Cambiason isä oli taidemaalari Giovanni Cambiaso. Myös Cambiason poika Orazio Cambiaso oli taiteilija.

Varhaiskypsä Cambiaso avusti isäänsä viisitoistavuotiaana tilausten maalaamisessa. Vuonna 1583 Filip II kutsui hänet Espanjaan maalamaan freskoja El Escorialiin. Kirkon holveihin maalaamastaan suuresta paratiisiaiheisesta freskosta Cambiasolle maksettiin kaksi tuhatta dukaattia, joka oli luultavasti suurin siihen mennessä maksettu palkkio yksittäisestä maalauksesta. Filip toisen kerrotaan seuranneet Cambiason työskentelyä, kun hän muutti lapsen ilmeen parilla siveltimenvedolla nauravasta itkeväksi. Cambiaso maalasi toisinaan molemmilla käsillä yhtä aikaa.

Cambiason maalauksia on genovalaisissa kirkoissa. Hänet tunnetaan lisäksi nocturnemaalauksistaan, kuten *Madonna kynttilänvalossa*. Hän oli myös tuottelias piirtäjä. 1560-luvun puolivälissä hän alkoi piirtää pelkistettyä geometrista tyyliä käyttäen, inspiraationa olivat mahdollisesti toimineet Albrecht Dürerin ja muiden saksalaistaiteilijoiden samansuuntaiset teokset. Maalauksessa Cambiaso sai vaikutteita myös Correggiolta.


Tiedosto:Part16-22mAllFacciataLomellini4GenovaItaly.jpg|Palazzo Saluzzon maalauksia Genovassa, Via Lomellini 4, 1543–1544.
Tiedosto:Part14mMidFacciataLomellini4GenovaItaly.jpg|Pelkistettyjä hahmoja Palazzo Saluzzon seinässä.
Tiedosto:Luca Cambiaso - Holy Family with St John the Baptist - Google Art Project.jpg|*Pyhä perhe ja Johannes Kastaja kynttilänvalossa*, 1578.


## Aiheesta muualla

*Cambiaso  (pdf) Blanton museum of art
Pellegrino Tibaldi

**Pellegrino Tibaldi** tai vain **Pellegrino** (1527 Puria di Valsolda – 1596 Milano) oli italialainen manierismin taidemaalari, kuvanveistäjä ja arkkitehti.

Italiassa Tibaldi työskenteli Palazzo Poggissa Bolognassa, Roomassa, Anconassa ja Lombardiassa. Hän maalasi myös freskoja El Escorialissa Espanjassa.

## Lähteet


Tiedosto:EscorialBiblioteca.jpg|Tibaldin maalauksia El Escorialin kirjastossa.
Tiedosto:BibliotecaSalomonSaba.jpg|Salomon ja Saaban kuningatar El Escorialin kirjastossa, 1586.


## Aiheesta muualla
Varnhemin luostari

**Varnhemin luostari** on Ruotsissa nykyisen Skaran kunnan alueella sijainnut luostari. Se oli sistersiläisten käytössä ja on nykyään raunioina. Luostarin läheltä on arkeologisissa kaivauksissa löydetty 800-luvulta peräisin oleva kristillinen hautausmaa, jonka perusteella on päätelty kristinuskon levinneen alueelle sata vuotta aikaisemmin kuin oletettiin. Vuonna 1150 rakennettu Varnhemin luostarikirkko on edelleen käytössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Varnhem - Klosterstaden  
* Skövde Nyheter: Populärt med guidad klostertur
Vretan luostari

**Vretan luostari** on Ruotsissa Linköpingin kunnan alueella sijainnut luostari. Se toimi mahdollisesti benediktiläisenä nunnaluostarina. Nykyisin siitä on jäljellä vain rauniot ja luostarin kirkko, joka on edelleen käytössä. 

Kuningas Inge vanhempi ja kuningatar Helena lahjoittivat maata luostaria varten, ja koska kuningas kuoli vuonna 1110, on luostarin päätelty olevan  sistersiläisten perustamia vanhempi. Vretan luostari on mahdollisesti Ruotsin vanhin luostari ja perustettu jo sukupolven verran ennen Alvastran, Nydalan ja Varnhemin luostareita.

Arkeologisissa kaivauksissa on löydetty jäänteitä rakennuksista, jotka saattavat olla peräisin vielä vanhemmasta kuninkaankartanosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Historiska museet: Tygrester kastar nytt ljus på Vreta Kloster 
* Föreningen Klosterlivet i Vreta 
* Riksantikvarieämbetet: Vreta kloster  
* Svenska kyrkan: Svensk historia i Vreta
Lastenreuma

**Lastenreuma** eli **Stillin tauti** (*Arthritis rheumatoides juvenilis*) on tulehduksellinen niveltauti, johon sairastutaan yleensä alle 12-vuotiaana. Lastenreuma ei ole yksi ja yhtenäinen tauti, minkä vuoksi se luokitellaan tavallisesti seitsemään alatyyppiin. Kaikista näistä käytetään nimeä lastenreuma, juveniili idiopaattinen artriitti (JIA).

Tautiin sairastuu vuosittain Suomessa 150–200 lasta. Sen hoitona ovat yleensä metotreksaatti, nivelten paikallishoidot kortisoni-injektioilla ja fysioterapia, mutta kaikkein vaikeimpiin tapauksiin on viime vuosina tullut käyttöön tuumorinekroositekijää estävät aineet. Lasten ja aikuisten Stillin taudin pitkäaikaiseen hoitoon voidaan käyttää nykyisin anakinraa, joka kuuluu biologisten lääkkeiden ryhmään.

Tunnettu sairastunut on ruotsalainen NHL-maalivahti Anders Lindbäck, joka sairastui 19-vuotiaana mutta on pelikunnossa päivittäisen kortisoni-injektion ansiosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Reumaliitto: Lastenreuma
*Reumaliitto: Anakinra
Bretonsaari (Louisiana)

**Bretonsaari** on saari (tai joukko saaria) Yhdysvaltain rannikolla Meksikonlahdella. Se sijaitsee heti Chandeleursaarten eteläpuolella ja muodostaa niiden kanssa luonnonsuojelualue Breton National Wildlife Refugen.

Kuten Chandeleursaaretkin, Bretonsaari on matala hiekkasaari, jonka maantieteeseen Meksikonlahden myrskyt vaikuttavat. 1900-luvulla ainakin Hurrikaani Opal 1995 ja Hurrikaani Georges 1998 vuorollaan jakoivat yhtenäiseksi kasautuvaa saarta uudelleen kahteen tai kolmeen osaan. 1996 saari oli pienentynyt 125 eekkeriin (0,5 km²) vuoden 1869 820 eekkeristä ja 2000-luvun alussa arveltiin saaren pinnanylisten osien voivan hävitä kokonaan.

## Lähteet
Bretonsaari

Breton -nimisiä saaria:
*Bretonsaari (Louisiana), saari Meksikonlahdella
*Bretonsaari (Antarktis), saari Etelämantereen rannikolla
*Cape Breton Island, saari Nova Scotiassa, Kanadassa
Martti Issakainen

**Martti Issakainen** (s. 14. maaliskuuta 1943 Heinävesi) on suomalainen kirjailija ja kirjankustantaja. Hän on toiminut aiemmin myös luomuviljelijänä.

Issakainen on kirjoittanut romaaneita, matkakirjoja, radiokuunnelmia ja näytelmiä.

Vuonna 2008 Issakainen perusti Soisalo-kirjat nimisen kustantamon.

## Teoksia
* *Uusiku, nuolenampuja* : nuortenkirja. Suomen Lähetysseura, Helsinki 1969
* *Traktori suossa* : radiokuunnelma. 1970
* *Niin äkkiä on taas kevät* : radiokuunnelma. 1971
* *Laitapuolella leirin : tarina nuoruudesta, rakkaudesta, tuntureilla* : nuortenkirja. Kirjaneliö, Helsinki 1972
* *Tääll’ on sota, kilvoitus* : romaani. Weilin+Göös, Helsinki 1972
* *Daavidin ja Goljatin mailla* : matkakirja. Kuva ja Sana, Helsinki 1974
* *Kurkiaura : maamiehen vuosi kylvöstä kylvöön* : romaani. Weilin+Göös, Espoo 1977
* *Namibialaisia sydänääniä : ennen kuin valtakunta syntyy* : matkakirja. Weilin+Göös, Espoo 1978
* *Punainen tupa* : radiokuunnelma. Yleisradio 1978
* *Punainen tupa* : näytelmä. 1980
* Pekka Pantsu : *Kamtšatka : nuoren erämiehen muistoja* ; muistiin merkinnyt ja kertonut Martti Issakainen. Weilin+Göös, Espoo 1980
* *Talvensydän* : radiokuunnelma. Yleisradio 1980
* *Keskipäivän karhea veisu* : romaani. Kirjapaja, Helsinki 1992
* *Seppo ja sello*. Kirjapaja, Helsinki 1993
* *Toinen vyöttää sinut : [[Paul Saar]]in tie papiksi Viroon ja Inkerinmaalle*. Kirjaneliö, Helsinki 1994, 2. täydennetty painos nimellä *Jatkosodasta vankileirien saaristoon : Paul Saarin tie papiksi Viroon ja Inkerinmaalle*. Soisalo-kirjat, Heinävesi 2011
* *Hyvästi, hevoseni* : romaani. Kirjapaja, Helsinki 2000
* *Rakkauven korkee veisu : Laulujen laulu savon murteella*. Kirjapaja, Helsinki 2003
* *Kievarin kaunis Kaarina* : näytelmä. 2003
* *Ensin oli radio ja sitten tuli kuva*. Radio ja kuva, Heinävesi 2007
* *[[Pyhän Jaakobin pyhiinvaellusreitti|Jaakon tiellä]] : Santiagon vaeltajan päiväkirja* : matkakirja. Suomen Lähetysseura, Helsinki 2008
* *Heinävesi - nimien kirja : seikkailumatka nimien historiaan*. Soisalo-kirjat, Heinävesi 2008
* *Huumorin kotiseutu : Kerman Kallen kaskumailla ja luostarin puutarhassa*. Soisalo-kirjat, Heinävesi 2009
* *[[Onni Happonen|Happosen tapaus]] - Kyyditysten ja lapualaisajan kertomukset Heinävedellä*. Soisalo-kirjat, Heinävesi 2010
* *Happosen tapaus* : näytelmä. 2012

## Palkinnot
* Kirjakerhojen palkinto 1978
* Suomen Maakuntakirjailijoiden kirjallisuuspalkinto 1978
* Heinäveden kunnan taidepalkinto 1979 

## Lähteet
* 
* Taustatietoa : Martti Issakainen
Tapani Immonen

**Tapani Immonen** (30. marraskuuta 1945 Helsinki – 19. syyskuuta 2011) oli suomalainen Outokummussa asunut kansakoulunopettaja ja jännityskirjailija.

## Henkilöhistoria
Immosen vanhemmat olivat opettajat, kirjailijat Lauri Immonen ja Kyllikki Pellinen. Hän kävi kuusi luokkaa oppikoulua ja sitten opettajaseminaarin. Jatko-opintoja Immonen suoritti muun muassa Turun yliopistossa. Hän toimi kansakoulun ja peruskoulun opettajana. 

## Teoksia
* *Kissat ovat pimeässä harmaita* : jännitysromaani. Gummerus 1968
* *Kuolema kukkien aikaan : poliisiromaani idylliseltä 1920-luvulta*. Gummerus 1969
* *Kukkopilli ja kuolema*. Loimijoki-teos, Forssa 1973

## Lähteet
* 
* Riihimäki kaunokirjallisuudessa : Tapani Immonen - puutaloidylliä 1920-luvulta 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Tapani Immonen Kirjasampo.fi:ssä
Tieoikeus

**Tieoikeus** eli **yksityistieoikeus** tarkoittaa Suomessa pysyvää, rasitteen luontoista oikeutta tehdä toisen kiinteistön alueelle yksityistie sekä käyttää sitä ja pitää sitä kunnossa.

Se, jolla on tieoikeus, on tieosakas.

## Tieoikeus

Tieoikeuteen sisältyy oikeus tienpitoon eli tien tekemiseen ja tien kunnossapitoon, oikeus liikennöimiseen tiellä ja oikeus mm. puiden ja pensaiden sekä muiden tienpitoa haittaavien luonnonesteiden poistamiseen tiehen kuuluvalla alueella. Tiehen luetaan kuuluvaksi ajorata ja tarpeen mukaan jalkakäytävä ja polkupyörätie sekä niiden käyttämistä varten tarvittavat alueet kuten esimerkiksi piennar, luiska, oja ja kohtaamis- ja kääntöpaikka. 

Vakiintuneen käytännön mukaan tieoikeudet jaotellaan *perustieoikeuksiin* ja *lisätieoikeuksiin*. Perustieoikeus on uuden tien tekemistä varten annettu oikeus. Perustieoikeus tarkoittaa, että oikeus annetaan kiinteistölle siinä yhteydessä, kun perustetaan kokonaan uusi tie. Perustieoikeus voidaan perustaa vain viranomaisen tekemässä kiinteistötoimituksessa.

Lisätieoikeus tarkoittaa sitä, että uusi oikeus annetaan kiinteistölle ennestään olevaan tiehen, johon on jo aikaisemmin annettu jollekin kiinteistölle perustieoikeus. Lisätieoikeuden voi myöntää tiekunnan kokous. Tiekunta voi myöntää oikeuden oma-aloitteisesti tai uuden osakkaan hakemuksesta.

Tieoikeuksia syntyy maanmittaustoimituksissa muun muassa yksityistie-, lohkomis- ja halkomistoimituksissa. Viranomaisen tekemän kiinteistötoimituksen jälkeen tieoikeus näkyy asiakirjoissa ja kartoissa sekä kiinteistörekisterissä. Nykyään uudet tieoikeudet merkitään lisäksi kiinteistörekisterikarttaan käyttöoikeusyksikköinä, josta selviää tieoikeuden sijainti. Vanhat tieoikeudet joudutaan usein selvittämään arkistotutkimusten perusteella.

## Alue
Tieoikeus määrätään tietyn levyiseen *tiealueeseen*. Tiealueen leveys voi vaihdella tien eri osissa. Kaikki tierakenteet tulee sijoittaa tiealueelle mukaan lukien ojat, kaiteet ja liikennemerkit.

Tieoikeuteen voidaan liikenneturvallisuuden vuoksi määrätä *näkemalue* esimerkiksi liittymissä ja tasoristeyksissä.

Tieoikeuteen voidaan lisäksi määrätä *suoja-alue*. Suoja-alueen tarkoitus on suojata tienkäyttäjiä muun muassa suistumisissa korkeilla pengerosuuksilla ja yllättävissä kaarteissa. Suoja-alue voi ulottua enintään 12 metrin päähän tien keskilinjasta.

Tieoikeuden nojalla saa poistaa näkemää haittaavan kasvillisuuden tiealueelta, näkemäalueelta ja suoja-alueelta. Poisto-oikeus ei koske piha-aluetta.

## Katso myös
*Rasite

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Maanmittauslaitos http://www.maanmittauslaitos.fi/kiinteistot/maanmittaustoimitukset/yksityistietoimitus
Texas A&M University

**Texas A&M University** on julkinen yliopisto College Stationissa, Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1871, ja syksyllä 2012 siellä opiskeli yli 53&nbsp;000 opiskelijaa.

Texas A&M on Virginia Techin ohella maan ainoa julkinen yliopisto, jossa annetaan myös laajamittaista sotilaskoulutusta.

## Aiheesta muualla
*Virallinen kotisivu 
*Virallinen urheilusivu
Kitamonnit

**Kitamonnit**, aikaisemmalta nimeltään **piilomonnit** (Chacidae) on monnikaloihin kuuluva kalaheimo, jonka lajit luonnossa elävät Aasian eteläosien makeissa vesissä. Toisinaan eräitä kitamonnilajeja pidetään myös akvaarioissa.

## Lajit ja anatomia
Kitamonnien heimoon kuuluu vain yksi suku, jossa on kolme lajia: kitamonni (*Chaca chaca*), burmankitamonni (*C. burmensis*) ja pikkukitamonni (*C. bankanensis*). Kitamonnit ovat ruumiinrakenteeltaan litteitä kaloja, jotka kasvavat suurimmillaan noin 24 cm:n pituisiksi. Niille on tyypillistä hyvin leveä ja litteä, muodoltaan lähes suorakulmainen, pää sekä suuri suu. Silmät ovat pienet ja kuonossa on neljä paria viiksisäikeitä. Selkäevä on pienehkö ja rasvaevä on yhtynyt pyöreähkön pyrstöevän kanssa. 

## Levinneisyys ja elintavat
Kitamonnilajeja tavataan joista ja järvistä Etelä-Aasiasta. Kitamonni elää Intiassa ja Bangladeshissä, burmankitamonni Myanmarissa ja pikkukitamonni Sumatralla ja Borneolla. Kitamonnit viettävät aikaa makaamalla joen tai järven pohjassa ja huokuttelevat saaliskaloja luokseen heiluttelemalla päänsä viiksisäikeitä.

## Lähteet
Pohjois-Texasin yliopisto

**Pohjois-Texasin yliopisto** on julkinen yliopisto Dentonissa, Texasin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Yliopisto on perustettu vuonna 1890, ja vuonna 2017 siellä opiskeli yli 38&nbsp;000 opiskelijaa.

NCAA:n alaisessa yliopistourheilussa yliopistoa edustavat North Texas Mean Greenin nimellä kulkevat joukkueet. Kampukselle valmistui yli 30 000 katsomopaikan amerikkalaisen jalkapallon stadion, nimeltään DATCU Stadium vuonna 2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Winkel tripel -projektio

**Winkel tripel -projektio**  (**Winkel III**) on yksi Oswald Winkelin vuonna 1921 esittämistä kolmesta karttaprojektiosta. Projektio on tasavälisen lieriö­projektion ja Aitoffin projektion aritmeettinen keskiarvo. Sana *tripel* johtuu *kolmin­kertaista* tarkoittavasta saksan kielen sanasta ja viittaa siihen, että Winkelillä oli tarkoituksena minimoida kolme kartta­projektioissa esiintyvää vääristymää: pinta-alan, suunnan ja etäisyyden vääristymät.

## Matemaattinen määritelmä

Winkel tripel -projektiossa maan­pinnan piste, jonka leveysaste on \phi ja pituusaste \lambda, kuvautuu suora­kulmaisen koordi­naatiston pisteeseen, jonka koordinaatit ovat:

:x = \frac{1}{2}\left[\lambda \cos(\phi_1) + \frac{2 \cos(\phi)\sin\left(\frac{\lambda}{2}\right)}{\mathrm{sinc}(\alpha)}\right]

:y = \frac{1}{2}\left[\phi + \frac{\sin(\phi)}{\mathrm{sinc}(\alpha)}\right]

missä \phi_1 on vastaavan tasa­välisen lieriö­projektion perus­leveys­piiri, jonka kohdalla se on oikea­pituinen, ja  

:\alpha = \arccos\left[\cos(\phi) \cos\left(\frac{\lambda}{2}\right)\right]

Merkintä \mathrm{sinc}(\alpha) tarkoittaa funktiota 

:\mathrm{sinc}(\alpha) = \frac{\sin(\alpha)}{\alpha}, kun \alpha ≠ 0
:\mathrm{sinc}(\alpha) = 0, kun \alpha = 0.

Winkel ehdotti perus­leveys­piirinä \phi_1 käytettäväksi leveys­piiriä:

:\phi_1 = \arccos\left(\frac{2}{\pi}\right)\,

Näiden funktioiden käänteisfunktioita ei voida esittää matemaattisilla kaavoilla, ja niiden laskeminen numeerisestikin on melko mutkikasta.

## Käyttö
Vuonna 1998 yhdys­valtalainen National Geographic Society alkoi käyttää maailman­kartoissaan Winkel tripel -projektiota aikaisemmin käyttämänsä Robinsonin projektion sijasta. Monet oppi­laitokset ja oppikirjat seurasivat esi­merkkiä ja alkoivat käyttää samaa projektiota, jota useimmat niistä käyttävät edelleen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Table of common projections
Aune Hämäläinen

**Aune Hillervo Hämäläinen**, o.s. *Laakso* (26. elokuuta 1909 Kuopio – 13. maaliskuuta 1989 Helsinki) oli suomalainen kirjailija.

Aune Hämäläisen vanhemmat olivat metsänhoitaja August Oskar Laakso ja Ester Kianstén. Hän oli naimisissa 1945–1982 kirjakauppias Heikki Harald Hämäläisen kanssa.

Hämäläinen kävi Värtsilän keskikoulua ja työskenteli 1945–1965 libristinä Outokummussa.

## Teoksia
Nimellä *Aune Laakso*:
* *Pyy pivossa* : romaani. WSOY 1934
Nimellä *Aune Hämäläinen*:
* *Mihin, Tuula?* : romaani. Karisto 1948
* *Arvaapas uudestaan* : kolminäytöksinen huvinäytelmä. Gummeruksen näytelmiä 61. Gummerus 1952
* *Suuria tapahtumia* : koululaisromaani. Gummerus 1953
* *Kuinkas sitten kävikään* : näytelmä. 1958
* *Tänään, huomenna ja ikuisesti* : 3-näytöksinen näytelmä. 1958
* *Uusi opettaja* : 3-näytöksinen näytelmä. 1958 
* *Vilenin pojat ja Juvonen*. Nuorten toivekirjasto 134. WSOY 1960
* *Näpistelijä* : komedia. 1962 
* *Kipinöitä tuhkassa* : näytelmä. 1963
* *Tavoite* : komedia. 1963–1964
* *Kenttäsairaalan lotat : muistelmaromaani talvisodasta*. WSOY 1965
* *Suhteet* : 3-osainen komedia. 1966

## Palkinnot
* Nuorten kirjan palkinto 1961

## Lähteet
* 
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia : Aune Hämäläinen 
* Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli : Aune Hämäläinen 
* Kirjasampo.fi : Aune Hämäläinen
Toimitusinsinööri

**Toimitusinsinööri** on kiinteistötoimituksen (maanmittaustoimituksen) suorittamisesta vastaava kunnan tai valtion virkamies, joka tekee kiinteistötoimituksia joko yksin tai yhdessä uskottujen miesten kanssa.

Toimitusinsinöörin tulee olla Maanmittauslaitokseen tai kuntaan virkasuhteessa oleva maanmittausalan diplomi-insinööri, insinööri (amk) tai maanmittausteknikko. Diplomi-insinööri, maanmittausinsinööri (AMK) ja maanmittausteknikko voivat tehdä kaikki mahdolliset kiinteistötoimitukset.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jalkapallon Suomensarjan kausi 1950

**Suomensarjan kausi 1950** oli Suomen toiseksi korkein sarjataso Suomessa kaudella 1950. Sarjassa pelasivat Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton joukkueet yhdessä. Yhteistoiminta käsitti kaksi ylintä sarjatasoa sekä karsinnat Suomensarjaan.
Lohkovoittajat nousivat seuraavaksi kaudeksi mestaruussarjaan ja kummankin lohkon 2 viimeistä putosi maakuntasarjaan tai TUL:n suursarjaan.

## Suomensarjan sarjataulukot

### Itälohko

### Länsilohko

## Lähteet
* Suomen Palloliiton toimintakertomus 1950 
* Ottelutulokset 

### Viitteet
Volume 4

**Volume neljä**, **Volume Four**, **Volume 4** tai **Volume IV** voi tarkoittaa:

* All Hope Is Gone, Slipknotin neljäs studioalbumi, jota usein viitattiin nimellä "Vol. 4" ennen julkaisuaan
* Vol. 4, Black Sabbathin studioalbumi vuodelta 1972
* Vol. 4 (Pate Mustajärven albumi), Pate Mustajärven studioalbumi vuodelta 1994
* Vol. 4 (Lucio Battistin albumi), Lucio Battistins studioalbumi vuodelta 1971
* Volume 4 (Joe Jacksonin albumi), Joe Jacksonin albumi vuodelta 2003
* Vol. 4 (Lullacryn albumi), Lullacryn studioalbumi vuodelta 2005
* Volume IV: The Lions of Love, Two-Minute Miraclesin albumi vuodelta 2007
Toini Ikonen

**Toini Tellervo Tuulikki Ikonen** (o.s. **Pajari**, myöhemmin **Honkanen**; 10. lokakuuta 1908 Asikkala – 3. heinäkuuta 1988 Nurmes) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

Ikonen kävi keskikoulun ja Jyväskylän seminaarin vuonna 1928. Kansakoulunopettajana hän oli Pielisjärvellä, jossa asui vuosina 1938–1958. Ikonen toimi Pankajärven kyläosaston puheenjohtajana ja myös lottien Pielisjärven paikallisosaston puheenjohtajana, varapuheenjohtajana ja valistushuoltajana. 

Ikosen vanhemmat olivat Suomalaisen puolueen kansanedustaja ja kansakoulunopettaja Olli Pajari ja Maria Helena (o.s. Laatunen). Ikosen veli oli kenraalimajuri Aaro Pajari. Puoliso oli Juho Henrik Ikonen.

## Teoksia
* *Vaarat nousevat soista 1-2*. Painopalvelu, Tikkurila 1946
* *Yhdistys ja koti*. Helsinki 1949
* *Lauantai-illat kodille*. Marttaliitto, Helsinki 1954

## Lähteet
* 
* Pohjoiskarjalaisten nykykirjailijoiden matrikkeli : Toini Ikonen 

### Viitteet
Nydalan luostari

**Nydalan luostari** on Ruotsissa nykyisen Värnamon kunnan alueella sijaitseva entinen luostari. Ranskan Clairvauxista tulleiden munkkien vuonna 1143 perustama luostari on yksi Ruotsin vanhimmista sistersiläisluostareista. 1500-luvulla tanskalaiset tuhosivat luostarin osittain ja uskonpuhdistuksen aikaan luostarin maaomaisuutta siirtyi kuninkaan omistukseen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Nydala klosterträdgård 
* Länsstyrelsen i Jönköpings län: Nydala kloster
Montaukin hirviö

**Montaukin hirviöksi** kutsutaan tunnistamatonta nisäkkään raatoa, joka ajautui rantaan Montaukissa, Yhdysvaltain New Yorkin osavaltiossa heinäkuussa 2008. Tapahtuma herätti paljon mediajulkisuutta. Vaikka raato tunnistettiin pesukarhun raadoksi, siitä jäi elämään "kaupunkitarinoita".

## Lähteet
Luettelo suomalaisista kansansääennustajista

Tämä on **luettelo suomalaisista [[Kansansääennustaja|kansansääennustajista]]**.
* Aimo Arraste, Nastolan Okkerin ”sääprofeetta”
* Pentti Heinonen, Vilppulan ”sääprofeetta”
* Kalle Pakarinen, ”Kerman Kalle”, Kerman kanavan sulkumestari Heinävedeltä 
* Janne Koivuniemi, ”Koivuniemen Janne” (myös Rymättylän Janne), kalastaja Rymättylästä
* Juhani Luoma, Isokyrön ”sääprofeetta”
* Heikki ”Hessu” Malmström, ”sääprofeetta” Pohjan Kuovilasta
* Vilho Marttila, Torniolainen ”sääprofeetta”
* Tekla Ojastenmäki eli ”Lammin noita”, Lammi
* Matti Paasonen, Mäntyharjun kansansääennustaja
* Lauri Rajaoja, ”Rajaojan äijä”, maanviljelijä Kokemäeltä
* Ahti Rantanen, Orimattilan ”sääprofeetta”
* Unto Riihiluoma, Suupohjan ”sääprofeetta” Isojoelta
* Taisto Heikkinen, ”Sammakkoprofessori”, maanviljelijä Hyrynsalmelta
* Pentti Sjöblom, Porin Pihlavasta
* Tapio Kallenautio, Ylöjärveläinen ilmojen haistelija

## Lähteet
Merinahkiainen

**Merinahkiainen** (*Petromyzon marinus*) on nahkiaisten heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan satunnaisesti Suomessa.

## Ulkonäkö ja koko
Merinahkiaisen erottaa helposti tavallisesta nahkiaisesta harmahtavan vihreän selkäpuolen marmorikuvioinnin ansiosta, kun taas nahkiaisen selkä on tasavärinen. Merinahkiaisen suu on pyöreä imusuu ja alaleuka puuttuu kokonaan. Lajilta puuttuu selkäranka ja luuston tilalla on rustoa. Merinahkiainen erottuu muista kaloista myös siten, että siltä puuttuu kylkiviiva-aisti ja uimarakot. Sillä on kaksi selkäevää. Merinahkiainen kasvaa 55–120 senttimetrin pituiseksi ja voi painaa 1–2,5 kiloa, joten se on suurin nahkiaislaji.

## Kutu
Merinahkiaisten kutu tapahtuu touko-heinäkuussa joissa. Naaras munii 30&nbsp;000–100&nbsp;000 munaa uroksen kaivamaan pesään. Sekä uros että naaras kuolevat pian kutemisen jälkeen. Toukat kaivautuvat kuoriutumisensa jälkeen pohjan sedimenttikerrokseen ja ovat siellä 3–5 vuotta. Sinä aikana ne syövät orgaanisia hiukkasia vedessä. Kasvuvaihe meressä kestää noin kolme vuotta, jonka jälkeen ne palaavat jokiin kutemaan. Laji saavuttaa sukukypsyyden 3–5 vuoden iässä.

## Ravinto
Merinahkiainen saalistaa tarttumalla imusuullaan kalojen kylkeen. Tartuttuaan se imee ja järsii saalista. Merinahkiainen erittää saaliiseen veren hyytymistä estäviä aineita.

## Levinneisyys
Merinahkiainen elää Pohjoisen Atlantin vesissä. Sitä tavataan Itämeressä harvalukuisena ja Suomen alueella satunnaisena. Laji nousee kutemaan Britannian tai Länsi-Euroopan vesiin kaikkialle Välimeren ja Pohjanmeren välille.

## Uhat
Merinahkiaista uhkaavat vesistöjen rehevöityminen, patojen ja sulkujen rakentaminen jokiin ja kalastus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Levinneisyysalue
* Merinahkiainen saatu Helsingin läheltä, Aamulehti, 13.07.1934, nro 184, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nansen-palkinto

**Nansenin pakolaispalkinto** (engl. *Nansen Refugee Award*, ransk. *Nansen Refugee Award*) on jokavuotinen palkinto joka annetaan henkilölle tai järjestölle joka työskentelee pakolaisten hyväksi. Palkintoa on jaettu vuodesta 1954. Palkinnon myöntää Yhdistyneiden kansakuntien pakolaisjärjestö. Palkinto on nimetty Kansainliiton ensimmäisenä pakolaiskomisaarina toimineen norjalaisen tutkimusmatkailijan ja humanistin Fridtjof Nansen mukaan. 

Nansen loi pakolaisille oman henkilöstatuksen luomalla Nansenin passin, jolla pakolaiset voivat todistaa henkilöllisyyden. Nansen sai vuonna 1922 Nobelin rauhanpalkinnon.
Ensimmäinen rahapalkinto oli vuonna 1979, ja sen arvo oli 100&nbsp;000 dollaria. Sen antavat yhdessä Sveitsin ja Norjan hallituksen edustajat. 

## Palkinnon saajat

## Lähteet
Centro Sperimentale di Cinematografia

**Centro Sperimentale di Cinematografia** (**CSC**) on italialainen säätiö, jonka alaisuudessa toimivat Roomassa sijaitseva elokuvakoulu ja kansallinen elokuvainstituutti. Se perustettiin 1935, ja sen tehtävänä on edistää elokuvataidetta ja elokuvauksen tekniikkaa Italiassa.

## Tehtävä
Centro Sperimentale di Cinematografialla on kolme päätehtävää. Yksi sen tehtävistä on opettaa elokuva- ja audiovisuaalista taidetta sekä niihin liittyivä tekniikoita. Opetukseen liittyy tutkimustyötä, kokeiluja, tuotantoja ja harjoittelua. Toinen päätehtävä on elokuvaperinnön säilyttäminen, vahvistaminen jatkaminen sekä Italiassa että ulkomailla. Tässä tehtävässä Centro Sperimentale di Cinematografia tekee yhteistyötä muiden kulttuurisäätiöiden ja koulujen kanssa. Kolmas tehtävä on uusien metodien, tekniikoiden ja kuvakielen tutkiminen ja testaaminen.

## Organisaatio
Centro Sperimentale di Cinematografia on jaettu kahteen osastoon, Kansalliseen elokuvakouluun ja elokuva-arkistoon. Koulu tarjoaa opetusta sekä säätiön päämajassa Roomassa että sen sivutoimipisteissä L'Aquilassa, Milanossa, Torinossa ja Palermossa. Elokuva-arkisto puolestaan on säilönyt italialaista elokuvaperintöä, ja sen suojissa on noin 120&nbsp;000 elokuvaa. Arkistolla on toimipiste Rooman lisäksi Ivreassa.

## Historia
Idean kansallisesta elokuvakoulusta esitti ensimmäisenä ohjaaja Alessandro Blasetti vuonna 1930. Galeazzo Ciano perusti 1934 Direzione generale per il cineman -viraston, jonka johtoon asetettiin Luigi Freddi. Freddi koki, että nuorien elokuvientekijöiden kouluttuminen oli tarpeellista. Centro Sperimentale di Cinemtaografia ja kansallinen elokuvakoulu perustettiin 1935 erään keskikoulun kellarikerrokseen. Centron ensimmäiseksi johtajaksi valittiin Luigi Chiarini.

Centro syntyi tilanteeseen, jossa Italian elokuva oli kriisissä. Monet elokuvantekijät ja -teoreetikot sekä valtio halusi keskittää ja edistää elokuvausta ja taata Italian elokuvateollisuuden tulevaisuuden, sillä 1920-luvun lopulla Italiassa tuotettiin enää vain muutamia elokuvia vuodessa. Vaikka fasistihallinto olikin perustamassa elokuvakoulua, se sai toimia melko itsenäisesti eikä sillä ollut erityisiä poliittisia päämääriä.

Centro Sperimentale di Cinematografia alkoi 1937 julkaista omaa elokuvalehteä, Bianco e Neroa ja muutti 1940 sille rakennettuun rakennelmaan Cinecittàa vastapäätä. Uuden rakennuksen olivat suunnitelleet arkkitehdit Antonio Valente ja Pietro Aschieri.

Toisen maailmansodan aikana Centro oli jonkin aikaa toimimattomana, mutta sodan jälkeen sen toiminnot palasivat. Se otti 1949 haltuunsa myös Italian elokuva-arkiston. Centron Luigi Chiarnin mukaan nimetyn kirjaston tehtäviin lisättiin virallisesti 1965 jokaisen Italiassa tuotetun elokuvan käsikirjoituksen tallettaminen. Centro muutettiin säätiöksi 1997, ja sen nimi vaihdettiin Scuola Nazionale di Cinemaksi. Alkuperäinen nimi kuitenkin palautettiin protestien jälkeen vuonna 2004.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Centro Sperimentale di Cinematografian kotisivut
Tokelaun lippu

**Tokelaun lippu** hyväksyttiin Tokelaun parlamentissa toukokuussa 2008 alueen kansalliseksi tunnukseksi. Tätä lippua ei ole vielä käytetty usein virallisiin tarkoituksiin, mutta uuden lipun julkaisua suunniteltiin lokakuulle 2009. Kenraalikuvernööri esitteli lipun Ulu-o-Tokelaulle Tokelaun ensimmäisenä virallisena lippuna 7. syyskuuta 2009. Koska Tokelau on ei-itsehallinnollinen alue Uudessa-Seelannissa, käytetään Uuden-Seelannin lippua Tokelaun virallisena lippuna.

Tokelaun asemaa käsittelevä kansanäänestys vuonna 2006 epäonnistui (ei saanut tarpeellista enemmistöä), ja toinen äänestys lokakuussa 2007 jäi 16 ääntä vajaaksi.

## Vuoden 1989 ehdotus
Vaihtoehtoisesta ja epävirallisesta lipusta kerrottiin. Lipun kolme tähteä symboloivat kolmea atollia, joista muodostuvat Tokelaun saaret.

## Vuoden 2007 ehdotus
Kesäkuussa 2007 kansallinen parlamentti päätti Tokelaun tulevasta lipusta, kansallishymnistä ja kansallisesta symbolista. Lippuehdokkaassa kuvattiin tyylitelty polynesialainen kanootti ja neljä tähteä. Tähdet symboloivat kolmea pääsaarta ja myös Tokelaun havittelemaa Swains Islandia, jota hallitsee Yhdysvallat (Amerikan Samoa). Koska riittävää enemmistöä ei saatu vuoden 2007 kansanäänestyksessä, lippua ei virallisesti hyväksytty.

## Vuoden 2008 lopullinen ehdotus
Toukokuussa 2008 Tokelaun parlamentti hyväksyi Tokelaun kansallisten symbolien lopulliset versiot. Hyväksytyn lipun tyyli perustuu vuoden 2007 ehdotukseen sisältäen pieniä muutoksia tähtien asetteluun. Etelän Ristiä käytetään saarten maantieteellisen kuvauksen sijasta. Myös kansallinen symboli hyväksyttiin tällä kertaa.

## Vuoden 2009 kuninkaallinen hyväksyntä
Kenraalikuvernööri esitteli uuden lipun Ululle Tokelaun ensimmäisenä virallisena lippuna 7. syyskuuta 2009. Uuden lipun virallista julkaisua suunniteltiin lokakuulle 2009.


File:Flag of Tokelau (local).svg|1980-luvun lippuehdotus
File:Tokelau flag reconstruction.svg|Vuoden 2007 lipun entisöinti 


## Lähteet
Miika Niemelä

**Miika Niemelä** (s. 12. marraskuuta 1978) on suomalainen muusikko ja multi-instrumentalisti. Hänen tämänhetkisiä yhtyeitään ovat Soulgrind sekä Thy Serpent.

## Diskografia
;Soulgrind
* 
* 
* 
* 
* 

;Thy Serpent
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*