open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lasten saari (elokuva)

**Lasten saari** (*Barnens ö*) on ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 1980. Elokuvan on ohjannut Kay Pollak, joka teki siihen myös käsikirjoituksen P. C. Jersildin samannimisen romaanin pohjalta yhdessä Ola Olssonin ja Carl-Johan Sethin kanssa. *Lasten saari* kertoo yksinhuoltajaäidin Reine-pojasta, jonka pitäisi lähteä kesäsiirtolaan, mutta joka päättääkin jää yksin Tukholmaan äidin lähdettyä omalle lomalleen.

## Juoni
11-vuotias Reine Larsson on huolissaan huolettoman lapsuutensa loppumisesta ja pelkää murrosiän alkamista, kun on huomannut seksiasioiden sekoittavan aikuisten päät. Äiti on lähdössä omalle lomamatkalleen ja on hankkinut Reinelle paikan kesäleiriltä Lasten saarella. Äiti saattaa Reinen metrojunaan, mutta Reine jääkin seikkailemaan Tukholman keskustaan ja palaa aina yöksi tyhjään kotiinsa. Näin Reine viettää koko kuuman kesän yksin Tukholmassa, tapaa monenlaisia ihmisiä ja miettii elämää. Voisiko hänen isänsä olla formulakuljettaja Ronnie Petterson? Onko Jumala olemassa? Entä helvetti? Kun Reine saa tietää, ettei äiti olekaan matkoilla vaan viettää aikaansa miesystävänsä Stigin kanssa, Reine karkaa omille teilleen tulematta enää yöksikään kotiinsa. Kun hän vähitellen päättää palata, hän on maksanut hinnan hankkimistaan vastauksista elämän kysymyksiin ja alkaa hyväksyä aikuistumisensa.

## Vastaanotto
Ruotsin elokuvakriitikkojen liitto valitsi *Lasten saaren* vuoden 1980 parhaaksi ruotsalaiselokuvaksi. Elokuva palkittiin vuoden 1981 Guldbagge-palkintogaalassa Svenska Filminstitutetin laatupalkinnolla. Lisäksi Pollak palkittiin parhaasta ohjauksesta ja Stigiä näyttelevä Ingvar Hirdwall parhaana näyttelijänä. Kay Pollak sai myös *Chaplin*-elokuvalehden palkinnon.

Elokuvan saavuttua Suomen teattereihin syksyllä 1981 *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomain]]* Mikael Fränti kiitti elokuvan syvällistä, eksistentiaalista näkemystä: ”Mutta ilmaisullisesti *Lasten saari* etenee päivänpoliittisia pohdintoja pitemmälle, kaartaa ihmisen sielun maisemaan, olemassaolon ongelmiin, ihmisyyden maastoihin.” *Iltalehden* Aune Kämäräinen piti *Lasten saarta* harvinaisen raikkaana, rehellisenä ja omaperäisenä varttumiskuvauksena, joka näyttää moralisoimatta niin nuorten kuin aikuistenkin itsekkyyden ja piittaamattomuuden.

Vuonna 2009 elokuva pääsi mukaan kirjaan *Tusen svenska klassiker*, johon koottiin tuhat ruotsinkielisten kirjojen, elokuvien, äänilevyjen ja TV-ohjelmien klassikkoa.

Vuonna 2014 elokuva kiellettiin Australiassa, koska sen tulkittiin sisältävän lapsipornoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Elokuva katseltavissa Internet Archivessa
*
*
*
Pyhän Jaakobin kirkko (Paimio)

**Pyhän Jaakobin kirkko** (ruots. *Sankt Jakobs kyrka*) on samannimisen seurakuntayhdistyksen omistama kirkko Paimiossa Varsinais-Suomessa. Se on toinen Paimion alueella olevista kirkoista, Hevonpäähän 1926–1928 harmaakivestä tehdylle jalustalle rakennettu punatiilinen pitkäkirkko. Toinen on Pyhän Mikaelin kirkko Vistan kylässä. 

Arkkitehti Lars Sonck laati palaneen kirkon tilalle jo 1912 piirustukset jugendtyylistä puista pitkäkirkkoa varten, mutta suunnitelma hylättiin. Myös sittemmin rakennettu kirkko on hänen suunnittelemansa. Kirkon kolmilaivaisen runkohuoneen pitkiltä sivuilta ulkonevat pohjoispäädyssä sakasti ja vastakkainen kylkiäinen. Pohjoispäädyn satulakatolta nousee piikkiin päättyvä kattoratsastaja. Pitkien sivujen ikkunat ovat segmenttikaaripäätteiset ja väriltään vaalean kellertävät. Keskilaivan sisäkatto on lautainen paraabeliholvi, sivulaivoissa on tasakatot. Kirkon sisäkoristelun teki Oskari Niemi, se uusittiin 1960. Myös alttarin mosaiikkiteos *Kristuksen pää* on Niemen tekemä, vuodelta 1928. Istumapaikkoja kirkossa on 200. Kirkon 7-äänikertaiset urut on valmistanut Edwin Ilmarinen 1979. Erillisen puisen kellotapulin rakensi Joonas Wrigstadius 1734, sen kellot ovat vuosilta 1744 ja 1875. Kirkon kuori on rakennuksen pohjoispäädyssä ja saarnatuoli on alttarin takana, rakennettu sen kanssa yhteen. 

## Rehbinderin hautakappeli
Viksbergin kartanon kirkkoa varten lahjoittamalla maa-alueella on kartanon omistajiin kuuluneen Rehbinder -suvun 1824 rakennuttama hautakappeli.  Sinne on haudattu majuri, vapaaherra Reinhold Johan Rehbinder puolisoineen sekä heidän poikansa, kartanon 1811–1841 omistanut ministerivaltiosihteeri ja kreivi Robert Henrik Rehbinder puolisoineen. Muodoltaan puolipyöreän kappelin on suunnitellut Carl Ludvig Engel.

## Lähteet
Tuupovaaran kirkko

**Tuupovaaran kirkko** on Joensuun Tuupovaarassa sijaitseva puinen päätytornillinen pitkäkirkko, joka rakennettiin 1902 J. V. Mäkisen suunnitelman mukaan. Runkohuoneesta ulkonee kuoripäädyssä matala suorakulmainen sakasti. Tornin ja runkohuoneen kulmauksissa on pienet aumakattoiset ulokkeet. Tornin yläosa on monikulmainen ja päättyy korkeaan pyramidihuippuun, kello on vuodelta 1901. Kirkon ikkunat ovat korkeat, räystäiden alapuolta kiertää koristelista. Kirkkoa on korjattu 1930 ja 1968. Istumapaikkoja kirkossa on 800. Kirkon 13-äänikertaiset urut rakensi 1878 Jens Zachariassen, ne lahjoitti 1952 talousneuvos Julius Ernvall Paimiosta. Veikko Virtanen uudisti urut 1970. Kirkon alttaritaulun *Ylösnousemus* on maalannut Eino J. Härkönen 1942.

## Lähteet
Arja Pessa

**Arja Pessa** oik. *Arja Eeva-Liisa Jurkka* (8. helmikuuta 1943 Helsinki – 4. maaliskuuta 2015 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä ja koreografi. Pessa oli näyttelijä Jussi Jurkan puoliso.

Pessa menehtyi 72-vuotiaana syöpään Töölön sairaalassa Helsingissä. Pessa on haudattu Maunulan uurnalehtoon Helsinkiin.

## Filmografia
* *[[Lentävä lääkäri, 1-näytöksinen farssi]]* (1965) Sabine, Lucilen serkku
* *[[Valtatiellä]]* (1965) Marja Jegorovna
* *[[Ruukku (elokuva)|Ruukku]]* (1965) Trisuzza ja maalaistyttö
* *[[Aamiainen motellissa]]* (1966) Maritza
* *[[Kulkurivalssi]]* (1966) navettatyttö Liisukka
* *[[Alaston kuningas]]* (1967) II hovinainen
* *[[Madame de ...]]* (1967) Espanjatar
* *[[Uhkapeli (elokuva)|Uhkapeli]]* (1968) rähinöitsijä
* *[[Veren häät (elokuva)|Veren häät]]* (1968) tyttö
* *[[Bernarda Alban talo (elokuva)|Bernarda Alban talo]]* (1968) Amelia
* *[[Lude (elokuva)|Lude]]* (1968)
* *[[Katsokaa tuomaria]]* (1969) kirjakaupan myyjä
* *[[Kahdeksas veljes]]* (1971) Jallia tuuraava matkatoimistovirkailija
* *[[Se tavallinen tarina (elokuva)|Se tavallinen tarina]]* (1972) Marjatta
* *[[Metrokortti]]* (1973) matkustaja
* *[[Polkkapari]]* (1973) Marjut
* *[[Kolme naista (vuoden 1975 elokuva)|Kolme naista]]* (1975) tytär
* *[[Naistentanssit]]* (1976) Hele
* *[[Onni (vuoden 1977 elokuva)|Onni]]* (1977) Bingo-rakastettu
* *[[Amerikan Antti]]* (1978) ilotyttö 
* *[[Rakas peto]]* (1979) Hannele Ruismaa
* *[[ Kaikkein tärkein]]* (1979) Poppea-Sabinai
* *[[Kerran kesällä]]* (1981)
* *[[Aidankaatajat eli heidän jälkeensä vedenpaisumus|Aidankaatajat]]* (1982) matam
* *[[Jäinen horisontti]]* (1984) kaunis nainen
* *[[Aleksis Kiven elämä]]* (2002) Annastina Stenvall

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Arja Pessan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (Internet Archive 24.9.2015)
Vinetto

**Vinetto** oli appelsiininkukkauutteella, kanelilla ja neilikalla maustettu väkevä viini, jota Alko valmisti ja myi vuosina 1932–2006. Vinetto oli väriltään ruskeanpunaista, tuoksui mausteiselta ja oli maultaan katkeraa muistuttaen glögiä. Vinetto-pullon alkuperäisessä etiketissä oli viinirypäleterttu.

## Lähteet
Garissan yliopiston isku

**Garissan yliopiston isku** tapahtui 2. huhtikuuta 2015, kun ryhmä aseistautuneita miehiä hyökkäsi Kenian pohjoisosassa lähellä Somalian rajaa sijaitsevassa Garissan kaupungissa yliopiston kampukselle. Iskun tekijäksi ilmoittautui al-Shabaab. Hyökkääjät ottivat opiskelijoita panttivangeiksi. Eloonjääneiden mukaan hyökkääjät erottelivat opiskelijoiden joukosta kristityt ja ampuivat heidät heti. Kenian asevoimat hyökkäsivät terroristeja vastaan. Panttivangeista ainakin 147 sai surmansa.

## Tapahtumat
Naamioituneet hyökkääjät saapuivat Garissan yliopiston kampusalueelle aamulla 2. huhtikuuta ja ampuivat kaksi yliopistolle palkattua vartijaa. Tämän jälkeen he etenivät kampukselle huutaen silminnäkijöiden mukaan olevansa al-Shababista ja surmasivat valikoiden kristittyjä opiskelijoita. Osa opiskelijoista yllätettiin näiden ollessa valmistautumassa kokeisiin luokkahuoneissa. Osa heistä pääsi pakoon kampusaluetta ympäröivän aidan läpi. Iskuun vastanneet Kenian turvallisuusjoukot piirittivät lopulta hyökkääjät kampusalueella sijaitsevaan naisten asuntolaan. Neljä hyökkääjistä kuoli, kun heidän räjähteillä varustetut itsemurhavyönsä räjähtivät. Hyökkäyksen jälkeen viranomaiset ilmoittivat pidättäneensä yhteensä viisi henkilöä.

## Tekijät
Somaliainen terroristijärjestö al-Shabab otti vastuun iskusta. Kenian viranomaiset nimesivät iskun suunittelijaksi al-Shababiin kuuluvan Mohamed Kunon. Kuno tunnetaan myös nimellä Mohamed Dulyadin ja hän on taustaltaan Kenian somali, joka siirtyi Somalian puolelle ja liittyi sittemmin al-Shababin riveihin. Hänen vangitsemisestaan on luvattu 215&nbsp;000 dollarin palkkio. Al-Shababin mukaan se on ollut sodassa Kenian kanssa lokakuusta 2011, jolloin Kenian armeija alkoi suorittaa operaatioita Somalian puolella al-Shababia vastaan. Al-Shabab oli tätä ennen ylittänyt Kenian ja Somalian vastaisen rajan useasti ja ottanut panttivankeja Kenian puolelta. Al-Shababin uskotaan värvänneet somalien lisäksi myös kenialaisia. Erään silminnäkijän mukaan hyökkääjät olivat puhuneet puhelimessa swahiliksi eli kielellä, jota ei juuri puhuta Somaliassa, mutta joka on Keniassa yleinen.

## Lähteet
Pukarojärvi

**Pukarojärvi**  eli **Pukaronjärvi** tai **Pukarajärvi**  on Kanta-Hämeessä Tammelassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Loimijoen valuma-alueella Pyhäjärven alueeseen. Järvi kuuluu Myllyjoen valuma-alueella Pehkijärveen laskevaan Teuronjoen valuma-alueeseen, jonka keskusjärven eli Rautijärven pohjoiseen Kuorijoen reittiin se kuuluu.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 85 hehtaaria ja sen pituus on 1,6 kilometriä ja leveys 900 metriä. Siihen laskee useita suo- ja metsäojia. Järven luusua sijaitsee järven lounaisrannalla, josta saa alkunsa 450 metriä pitkä laskuoja Sotkajärven Taipaleenlahteen.

Järven rantaviiva on 7,3 kilometriä pitkä ja sen ranta on pääosin moreenipohjaista metsämaastoa. Järven rannat ovat paikoin soistuneita. Järvellä on viisi saarta. Rannoille on rakennettu loma-asuntoja, joille johtaa tiet Tammelan Kuulammin ja Hattulan Myllykylän yhdistävältä tieltä.

## Lähteet
Prenocephale

**Prenocephale** on sukupuuttoon kuollut Pachycephalosauridae-heimoon kuuluva dinosaurussuku. Se eli liitukaudella Mongolian alueella. Se oli kasvinsyöjä ja noin 2,4 metriä pitkä. Sen nokka oli kapeampi kuin muiden samaan heimoon kuuluvien sukujen. Dinosauruslöydöt, joita on pidetty sukuina *Homalocephale* ja *Sphaerothus*, ovat ehkä *Prenocephaleen* poikasia tai nuoria. *[[Tylocephale]]*, joka kuului samaan heimoon *Prenocephaleen* kanssa, eli ehkä samoilla seuduilla.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* HowStuffWorks: Prenocephale
Pertti Oksa

**Pertti Oksa** (24. huhtikuuta 1957 Mikkeli – 4. maaliskuuta 2015 Mikkeli) oli suomalainen ravintolaketjun ja panimon perustaja. Hän laajensi äitinsä Mikkeliin perustamaa ravintolaketjua ja oli suomalaisen pienpanimotoiminnan uranuurtajia. 

Hän hankki vuonna 2002 omistukseen Saimaan Juomatehtaan, joka aloitti nimellä Saimaan Panimo vuonna 1999. Hän perusti 2006 Helsinkiin Bruuveri-panimoravintolan. Hän sai alan ammattilaisilta vuoden olutkrouvari-tittelin ja panimon oluet menestyivät testeissä. Hän toimi alojensa liitoissa ja yrittäjäjärjestöissä

Oksa vaikutti myös kunnallispolitiikassa kotikaupungissaan Mikkelissä.

## Lähteet
Sorbus (viini)

**Sorbus** oli pihjalanmarjoilla maustettu suomalainen väkevä viini, jonka valmistus lopetettiin vuonna 2010. Sana *sorbus* tarkoittaa pihlajapuiden sukua. Juomaa on myyty uutena, laimeana versiona, vuodesta 2019.

## Historiallinen Sorbus

Alko myi vuosina 1935–2010 Sorbus-nimistä aperitiiviksi tarkoitettua pihlajanmarjoilla maustettua väkevää viiniä, "pihlajanmarjaviiniä". Sen lempinimi oli ”soppa”. Juoma oli edullinen ja makea alkoholijuoma, joka oli – yhdessä Gambinan kanssa – erityisesti rappioalkoholistien suosiossa. Viimeiset Sorbus-pullot myytiin elokuussa 2010, kun merkki poistui Alkon valikoimista heikon kysynnän vuoksi.

## Lähteet
Pöytäviina

**Pöytäviina** on suomalainen alkoholimerkki, jota Alko valmisti ja myi huhtikuusta 1932 kesäkuuhun 2014. Pöytäviina oli väritöntä, ja sen alkoholipitoisuus oli 37 prosenttia. Nykymääritelmän mukaan Pöytäviina ei ollut värittömyydestään ja maustamattomuudestaan huolimatta votkaa, sillä votkan alkoholipitoisuuden alaraja on 37,5 prosenttia. Pöytäviinan nimi on saattanut juontua ajatuksesta, että se olisi alun perin tarkoitettu aterioiden yhteydessä nautittavaksi ruokaryypyksi. Altia ei kuitenkaan ole ottanut kantaa nimen alkuperään, joten sen todellista alkuperää ei tiedetä.

Pöytäviina oli ensimmäinen Alkon Rajamäen tehtailla pullotettu tuotemerkki, ja se pysyi Alkon myyntitilastojen kärjessä aina 1970-luvulle saakka. Alun perin Pöytäviinaa valmistettiin sulfiittispriistä erottamalla siitä myrkyllinen metanoli. Sulffiittisprii valmistettiin sulffiittiselluloosatehtailta ylijääneestä puun sokereista käyttämällä ja tislaamalla. Pöytäviinan tuotannossa siirryttiin ohraetanoliin 1995.

## Tikkuviina
Tikkuviina tuli Pöytäviinan nimitykseksi ehkä silloin, kun Alko valmisti Pöytäviinan sulfiittispriistä. Toinen nimen selitys on se, että sota-aikana Alko ei saanut enää Ranskasta korkkikapseleita, vaan korkkeja tehtiin koivusta ja puukorkkia kierrettäessä käsiin saattoi tulla tikkuja. Vaikka tämä selitys ei olisi oikea, se ainakin vahvisti tikkuviina-nimityksen käyttöä. Puukorkit eivät aina olleet täysin tiiviitä, ja sen vuoksi pullon etiketissä oli teksti "Säilytettävä pystyssä".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pöytäviina täyttää 80 vuotta, Suomen baarimestarien ja kannattajien kerho ry
Infiniti Q50

**Infiniti Q50** on Infinitin vuodesta 2013 lähtien valmistama ylemmän keskiluokan automalli. Se esiteltiin vuoden 2013 Detroitin autonäyttelyssä. Q50:n myynti alkoi Yhdysvalloissa samana vuonna. Japanissa mallia myydään '''Nissan Skyline''' -nimisenä. 

Vuoden 2013 Euro NCAP -kolaritestistä Q50 sai tulokseksi täydet viisi tähteä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Katri Pihlaja

**Katri Emilia Pihlaja** (1. syyskuuta 1893 Turku – 18. lokakuuta 1930 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

## Elämä ja ura
Katri Pihlajan vanhemmat olivat leipurimestari Johan Henrik Lähteinen ja Emma Kristina Leppänen. Pihlaja valmistui ylioppilaaksi 1911 ja voimistelun opettajaksi 1916. Hän aloitti näyttelijänuransa Turun Työväen Teatterista keväällä 1917 ja oli kiinnitettynä Turun Suomalaiseen Teatteriin 1918–1923 ja edelleen Viipurin Näyttämöön 1923–1924, Oulun Työväen Teatteriin 1924–1926, Kotkan Näyttämöön 1926–1929 ja Kansan Näyttämöön vuodesta 1929 kuolemaansa syksyllä 1930.

"Lupaavaksi, sympaattiseksi ja henkeväksi" luonnehditun Pihlajan  näyttämötehtäviä olivat muiden muassa Regina näytelmässä *Regina von Emmeritz*, Elina tragediassa *[[Elinan surma]]*, *Johanna Haarlan* *Kaksi kuningatarta*-näytelmässä, *Beata Kristina* näytelmässä *Juudas* ja Miinan osa Maria Jotunin draamassa *[[Miehen kylkiluu]]*. Hänen roolejaan olivat niin ikään Portia klassikkonäytelmässä *[[Venetsian kauppias]]* ja Katherine Victorien Sardoun komediassa *Rouva Suorasuu*.

Katri Pihlajan aviopuoliso oli näyttelijä Rafael Pihlaja (1893–1951). Pariskunnalla oli poika, Matti Pihlaja (1923–1973) ja tytär Marja Salonen os. Pihlaja (1921–1994). 

Katri Pihlaja sairastui keuhkotautiin ja kuoli lokakuussa 1930 tuberkuloosisairaalassa.

## Lähteet ja viitteet
**Kotimaisia näyttämötaiteilijoita sanoin ja kuvin*, Kustannusliike Opas, Viipuri 1930
Terhi Juurinen

**Terhi Juurinen**, o.s. *Lehto* (28. lokakuuta 1945 Helsinki – 16. helmikuuta 2015 Helsinki), oli suomalainen keraamikko. Hänet tunnetaan erityisesti yhtenä Seenat-keramiikkayrityksen perustajista vuonna 1976. Vuodesta 1999 hän toimi sen nimissä yksin. Hän sai vaikutteita japanilaisesta estetiikasta.

Juurinen sai taideteollisuuden valtionpalkinnon 1979 yhdessä Lea Klemolan ja Riitta Pensasen kanssa. Vuonna 2014 myönnetyn taiteilijaeläkkeen ansiosta hänen oli tarkoitus keskittyä uusiin ideoihin.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Valtion Taideteollisuuspalkinto 1979
* Teekannukilpailu, 1. palkinto, Oy Paulig Ab, Lappeenranta 1991
* Uudenmaan läänin taidepalkinto 1993
* Posio-kuppi suunnittelukilpailu: 2. palkinto 1996
* Uudenmaan Taito-käsityöyrittäjä 2006
* Jenny ja Antti Wihurin rahaston Käden taito -palkinto 2011
* Valtion taiteilijaeläke 2014
	
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seenat 
* Proarte utili 3, Elävä arkisto 
* Terhi Juurisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Reginaldo

**Reginaldo Manoel da Silva Junior** (eli **Reginaldo**, s. 8. heinäkuuta 1992) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edusti Suomessa kaudella 2015 Veikkausliigassa pelannutta FF Jaroa lainasopimuksella Fluminensestä. Fluminensen riveissä hän pelasi ensimmäisen kerran kaudella 2017. Reginaldon pelipaikka on keskuspuolustaja.

## Ura
Reginaldo on Fluminensen kasvatti. Hän ei ole pelannut seuran edustusjoukkueessa Série A:ssa vielä yhtään ottelua. Vuosina 2013-2014 Reginaldo oli lainassa Brasilian alasarjojen Resendessä, Esportivo Bento Gonçalvesissa ja Club Atlético Metropolitanossa. Yhteensä noissa seuroissa kertyi otteluita 12 ja maaleja kaksi. Vuonna 2014 Reginaldo palasi takaisin Fluminenseen, mutta ei tehnyt vieläkään debyyttiään seuran paidassa.

Helmikuussa 2015 Reginaldo meni testiin Suomen Veikkausliigan FF Jaroon. Jaro tekikin vielä saman kuun aikana hänen kanssaan yhden kauden mittaisen lainasopimuksen. Debyytti Veikkausliigassa ja pääsarjatasolla tapahtui huhtikuussa 2015 IFK Mariehamnia vastaan.

Kauden 2015 jälkeen Fluminense lainasi Reginaldon edelleen lainasopimuksella Goiásin FC Vila Novaa kaudeksi 2016. Kaudella 2017 Reginaldo pääsi vihdoin useiden lainakausien jälkeen pelaamaan Fluminensen riveissä.

## Lähteet
Infiniti Q70

**Infiniti Q70** on Infinitin vuodesta 2010 lähtien valmistama edustusluokan sedan. Japanissa Q70:tä markkinoidaan **Nissan Fuga** -nimisenä. Automallin nimi oli vuoteen 2014 asti **Infiniti M**. Auton muotoilu on saanut vaikutteita Infiniti Essence -konseptiautosta.
Pirunkellari (Viiala)

**Pirunkellari** eli *Varrasniemen luola* on Akaan Viialassa sijaitseva luola. Lähinnä L-kirjainta muodoltaan muistuttavaan luolaan johtaa kaksi erikokoista sisäänkäyntiä. Luolan pinta-ala on useita kymmeniä neliömetrejä ja luolan pohjalla on harvassa suuria kivenlohkareita. Luolassa on joitakin pienempiä sivukammioita.  

Pirunkellari nimisiä luolia on Suomessa myös Nilsiän Pisavuorella  ja Nurmijärvellä. Laukon kartanon pihassa Vesilahdella on pirunkellariksi kutsuttu kivinen kellari, joka on ollut osana 1400-luvulla paikalla sijainnutta kivilinnaa.

## Lähteet
Rachel Skarsten

**Rachel Skarsten** (s. 23. huhtikuuta 1985 Toronto) on kanadalainen näyttelijä, joka tunnetaan rooleistaan televisiosarjoissa *[[Batmanin tytär]]* (2002–2003), *[[Lost Girl]]* (2013–2015) ja *[[Valtiatar]]* (2015–2017). Vuonna 2015 hän esiintyi elokuvassa *[[Fifty Shades of Grey (elokuva)|Fifty Shades of Grey]]*.

Skarsten esiintyi televisiossa ensimmäisen kerran yhdeksänvuotiaana &ndash; laulaessaan äkisti syöpään kuolleen isänsä hautajaisissa. Eräs näyttelijäagentti huomasi Skarstenin esiintymisen ja ehdotti tälle näyttelemistä. Pian Skarsten sai ensimmäisen roolinsa Honeycombs-mainoksesta. Hänen varhaisia roolejaan olivat muun muassa esiintymiset televisiosarjassa *[[Little Men (televisiosarja)|Little Men]]* ja elokuvassa *[[Virginia's Run]]*. 17-vuotiaana hänet valittiin näyttelemään Mustaa Kanarialintua sarjakuviin perustuvassa televisiosarjassa *[[Batmanin tytär]]*. Los Angelesissa tapahtuneiden kuvausten yhdistäminen koulunkäyntiin Torontossa osoittautui kuitenkin raskaaksi, ja *Batmanin tyttären* päätyttyä yhden tuotantokauden jälkeen Skarsten päätti keskittyä täysipainoisesti yliopisto-opintoihin. Hän opiskeli Queen's Universityssä B.A.-tutkinnon historiasta ja kirjallisuudesta.

Valmistuttuaan yliopistosta Skarsten työskenteli muun muassa myymäläpäällikkönä Abercrombie & Fitchin liikkeessä. Hän ei kuitenkaan ollut erityisen tyytyväinen elämäänsä, ja äitinsä neuvosta hän päätti lopulta palata näyttelemisen pariin. Viiden vuoden poissaolon jälkeen Skarstenin ei ollut yhtä helppo saada rooleja kuin lapsinäyttelijänä, mutta pikkuhiljaa hän sai itselleen suurempia rooleja. Vuonna 2012 hän näytteli independent-elokuvassa *[[Two Hands to Mouth]]*, ja samana vuonna hän pääsi televisiosarjoihin *[[Lost Girl]]* ja *[[The L.A. Complex]]*.

Skarsten näytteli sivuroolissa Christianin avustajaa Andreaa vuonna 2015 ensi-iltansa saaneessa elokuvassa *[[Fifty Shades of Grey (elokuva)|Fifty Shades of Grey]]*. Maaliskuussa 2015 Skarsten valittiin Elisabet I:n rooliin televisiosarjassa *[[Valtiatar]]*. Hänet esiteltiin toisen tuotantokauden päätösjaksossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rachel Skarstenin viralliset kotisivut 
*
Niccolò Campriani

**Niccolò Campriani** (s. 6. marraskuuta 1987 Firenze) on italialainen kivääriampuja ja kolminkertainen olympiavoittaja. 177 senttimetriä pitkä ja 75 kilogrammaa painava Campriani edustaa CS Esercitoa.

## Ura
Campriani voitti olympiakultaa 50 metrin kiväärin asentokilpailusta vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Samoista kisoista hän saavutti myös hopeaa 10 metrin ilmakivääristä. Campriani oli mukana myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 Campriani voitti sekä 10 metrin ilmakiväärin että 50 metrin kiväärin asentokilpailun.

MM-kilpailuista Camprianilla on yksi kulta 50 metrin kiväärin asentokilpailusta vuodelta 2010 Münchenistä. EM-kilpailuista hänellä on aikuisten tasolta kaksi kultaa, yksi hopea ja yksi pronssi. Nuorten tasolta EM-kilpailuista hänellä on kolme hopeaa ja yksi pronssi. Campriani on voittanut ammunnan maailmancupin finaalin kerran, vuonna 2013 Münchenissä.

Hänen valmentajanaan toimii Gaby Bullmann.

## Lähteet
Viialan nahkatehdas

**Viialan nahkatehdas** oli Akaan Viialassa vuosina 1921–1995 toiminut nahkatehdas. Sen perusti vuonna 1921 Viialan kartanon samana vuonna ostanut tehtailija Hugo Sandbacka, ja vanhimmat tehdasrakennukset ovat peräisin tältä ajalta. Tehdas toimi aluksi nimellä *Viiala Läderfabrik, Hugo Sandbacka*, kunnes se vuonna 1925 muutettiin *Viialan Nahkatehdas Oy*-nimiseksi osakeyhtiöksi. Tehdas siirtyi kuitenkin samana vuonna 1925 Aaltosen Kenkätehdas Oy:n omistukseen ja liittyi osaksi Aaltosyhtymää. Nahkatehdasta laajennettiin vuosina 1934 ja 1937 sekä uudelleen 1950-luvulla. Viimeiset laajennukset tehtiin 1970- ja 1980-luvuilla. Viialan tehdas valmisti Aaltosyhtymään kuuluneille kenkätehtaille pohjanahkaa, reunoshihnaa ja vuodesta 1928 alkaen myös päällysnahkaa.

1960-luvun lopulla Viiala nousi Friitalan ja Satanahka Oy:n ohella yhdeksi Suomen suurimmista nahkatehtaista. Toiminta päättyi kuitenkin konkurssiin vuonna 1995. Tehtaalla työskennellyt Ismo Lumpiola osti tehdaskiinteistön konkurssipesältä vuonna 1996 ja perusti kiinteistöosakeyhtiön. Yhtiö jakoi tehdastilat osakehuoneistoiksi, joita myytiin paikallisille yrityksille ja toimijoille. Entisen nahkatehtaan tiloissa toimii yli 70 yritystä, harrastepajaa ja kulttuurialan laitosta. Jälkimmäisistä tunnettuja ovat Viialan teatteri ja Pyryn torvisoittokunta. Tehtaan tiilinen savupiippu kunnostettiin vuosina 2005–2008 Pirkanmaan ympäristökeskuksen avustuksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viialan nahkatehdas - Yritystalo Parkki
Raija Paananen

**Raija Paananen** (s. 1962 Iisalmen maalaiskunta) on suomalainen kirjailija ja sanataiteen opettaja.

Paanasen esikoisteos, *Maria Maattoman elämät* -romaani, ilmestyi 1999 WSOY:n julkaisemana. Hän on julkaissut myös runokokoelmat *Pimeä äiti* (2007) ja *Ankh* (2013). 

Paananen on suorittanut filosofian maisterin tutkinnon Oulun yliopistossa 1990 pääaineenaan yleinen kirjallisuustiede. Pro gradu -tutkielmassaan hän erikoistui 1700-luvun goottilaisen romaanin kehittäjän Ann Radcliffen tuotantoon. Valmistuttuaan hän työskenteli kirjallisuudentutkijana ja -opettajana Oulun yliopistossa ja sen jälkeen vuodesta 1994 alkaen sanataiteen opettajana Oriveden Opistossa. Vuodesta 2014 alkaen hän on ohjannut kirjailijuuteen valmentavaa Studio Orfeus -koulua yhdessä kirjailija Harri István Mäen kanssa.

Kirjoittajakoulutuksia varten Paananen on laatinut *Sanojen yömetsä* -nimisen proosakurssikirjan, jota on käytetty muun muassa Kansanvalistusseuran Etäopiston ja Oriveden Opiston kursseilla.

Hän on kääntänyt suomeksi Kjell Sundstedtin käsikirjoitusoppaan *Att skriva för film* (*Kirjoita elokuvaksi*, KVS 2007).

## Tuotanto

### Romaanit
**Maria Maattoman elämät*, WSOY 1999.

### Runokokoelmat
**Pimeä äiti*, Rajalla 2007.
**Ankh*, Sanasato 2013.

### Elokuvakäsikirjoitukset
**Uljana - naisen tie*, 2008

### Muu tuotanto
**Hullu herttuatar ja muita naisia: Sukupuolen konstruointia naiskirjallisuudessa*, 1995.(Acta Universitatis Ouluensis. Series B, Humaniora, 18), Toim. Raija Paananen ja Nina Työlahti.
**Sanojen yömetsä. Proosan jatkokurssi*, KVS:n Etäopisto 2001. (Uudistettu laitos 2012).

## Lähteet
*Pirkanmaalaista kaunokirjallisuutta
*Raija Paananen. Kirjasampo.

### Viitteet
Jeesuksen kiusaukset

**Jeesuksen kiusaukset erämaassa** on evankeliumeista löytyvä tapahtuma, jossa Pyhä Henki vei Jeesuksen erämaahan ja Saatana kohtasi Jeesuksen kiusauksilla. Matteus nimittää Saatanaa Kiusaajaksi evankeliumissaan. Uusi testamentti mainitsee, että Jeesus oli kaikessa kiusattu, kuitenkin ilman syntiä.

## Uudessa testamentissa

Tunnetuimmat kiusaamiseen liittyvät tapahtumat Jeesuksen elämässä lienevät olleen neljänkymmenen päivän erämaavaelluksen aikana kokemat kiusaukset, jolloin Saatana kiusasi Jeesusta siteeraamalla itse Raamattua Jeesukselle.

### Neljäkymmentä päivää erämaassa

Evankeliumit kertovat, että Jeesuksen kasteen jälkeen Henki vei hänet erämaahan. Siellä hän oli neljäkymmentä vuorokautta Saatanan kiusattavana. Jeesus eli villieläinten keskellä ja enkelit pitivät hänestä huolta. 

Matteuksen evankeliumi kertoo Jeesuksen ja Saatanan keskustelun erämaassa. Jeesus oli paastonnut neljäkymmentä vuorokautta ja erämaassa hänen tuli nälkä, niin silloin kiusaaja tuli hänen luokseen ja sanoi hänelle: "Jos kerran olet Jumalan Poika, niin käske näiden kivien muuttua leiviksi." Mutta Jeesus vastasi: "On kirjoitettu: 'Ei ihminen elä ainoastaan leivästä, vaan jokaisesta sanasta, joka lähtee Jumalan suusta.' Sitten Saatana vei Jeesuksen pyhään kaupunkiin ja asetti hänet temppelimuurin harjalle. Hän sanoi Jeesukselle: "Jos kerran olet Jumalan Poika, niin heittäydy alas. Onhan kirjoitettu: 'Hän antaa enkeleilleen käskyn. He kantavat sinua käsillään, ettet loukkaa jalkaasi kiveen.' Jeesus vastasi hänelle: "On myös kirjoitettu: 'Älä kiusaa Herraa, Jumalaasi.'" Vielä Paholainen vei Jeesuksen hyvin korkealle vuorelle, näytti hänelle maailman kaikki valtakunnat ja niiden loiston ja sanoi: "Kaiken tämän minä annan sinulle, jos polvistut eteeni ja kumarrat minua." Silloin Jeesus sanoi hänelle: "Mene pois, Saatana! On kirjoitettu: 'Herraa, Jumalaasi, sinun tulee kunnioittaa ja ainoastaan häntä palvella.'  Silloin Saatana jätti Jeesuksen rauhaan, ja hänen luokseen tuli enkeleitä, jotka palvelivat häntä.

Kertomus Jeesuksen kiusauksista esiintyy myös Luukkaan evankeliumissa. Siinä kiusaukset kuitenkin mainitaan eri järjestyksessä kuin Matteuksella: maailman kaikkien valtakuntien näyttäminen korkealta vuorelta ennen tapausta pyhäkön harjalla.. Sen sijaan Markuksen evankeliumissa kiusaukset mainitaan vain lyhyesti.

Pastori Pentti Tepsan mukaan Raamatullisena aikana oli tapana mennä erämaahan etsimään hengellistä näkyä. Tepsan mukaan Jeesuksen neljänkymmenen päivän erämaajakso viittaa Israelin kansan erämaavaellukseen, joka kesti neljäkymmentä vuotta.

### Myöhemmät viittaukset kiusauksiin
Jeesuksen pilkkaaminen Raamatussa käsittelee pilkkaamisia laajemmin ja Kristuksen kärsimyskertomus kertoo Jeesuksen kokemasta väkivallasta, kiusauksista ja kärsimyksistä Juudaksen kavalluksesta lähtien ja ennen ristiinnaulitsemista.

Heprealaiskirjeessä viitataan Jeesuksen kiusaamisiin:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*
Satavuotias, joka karkasi ikkunasta ja katosi

**Satavuotias, joka karkasi ikkunasta ja katosi** () on vuonna 2013 ensi-iltansa saanut ruotsalainen Felix Herngrenin ohjaama komediaelokuva. Elokuvan käsikirjoittivat Herngren ja Hans Ingemansson. Sen päärooleissa näyttelevät Robert Gustafsson, Iwar Wiklander, Mia Skäringer ja David Wiberg. 

Elokuva perustuu Jonas Jonassonin samannimiseen romaaniin. Ruotsissa elokuva sai ensi-iltansa 25. joulukuuta 2013 ja Suomessa kahta päivää myöhemmin. Elokuva sai Suomen elokuvateattereissa lähes sata tuhatta katsojaa ja se onkin Suomessa 2000-luvun toiseksi katsotuin ruotsalainen elokuva *[[Solsidan (elokuva)|Solsidanin]]* (2017) jälkeen.

## Juoni

Elokuva kertoo satavuotiaasta, entisestä dynamiittiasiantuntijasta Allan Karlssonista (Robert Gustafsson), joka karkaa vanhainkodin ikkunasta ennen satavuotisjuhliaan. Allan on ikäänsä nähden vielä erittäin hyvässä kunnossa. Allan karkaa ikkunasta ja joutuu erikoiselle matkalle, jossa on mukana mm. rikolliskopla, murhaaja ja rahantäyteinen laukku. Allan muistelee matkan aikana elämäänsä tavatessaan uusia ystäviä, muun muassa Juliuksen (Iwar Wiklander), Gunillan (Mia Skäringer) ja Bennyn (David Wiberg). Tarinan aikana selviää, miten paljon Allan on vaikuttanut nykyiseen maailmaan muun muassa keksimällä atomipommin, pelastamalla Francisco Francon hengen, tutustumalla Yhdysvaltain presidentteihin, olemalla yksi maailman tunnetuimmista räjähdeasiantuntijoista ja ollen osasyyllinen Josif Stalinin kuolemaan.

## Näyttelijät

## Tuotanto
Elokuvan tuottivat Felix Herngren, Patrick Nebout, Malte Forsell ja Henrik Jansson-Schweizer. Sen tuotantoryhmään kuuluivat myös NICE Scripted Entertainment ja FLX. Elokuvan budjetti oli 63 miljoonaa Ruotsin kruunua. Vuonna 2016 ilmestyi elokuvan jatko-osa, nimeltään *[[Satayksivuotias, joka jätti laskun maksamatta ja katosi]]*.

## Vastaanotto
Elokuva sai hyvän vastaanoton. Sen lipputulot olivat 342 miljoonaa Ruotsin kruunua, eli voittoa on tehty lähes 280 miljoonaa. Elokuvaa on näytetty yli 40 maassa ja sen lipputulot tekevät siitä historian kolmanneksi eniten tuottaneen ruotsalaiselokuvan Stieg Larssonin kirjoihin perustuvien *[[Miehet jotka vihaavat naisia (elokuva)|Miehet jotka vihaavat naisia]]* ja *[[Tyttö joka leikki tulella]]* -elokuvien jälkeen. Elokuvaa on verrattu Oscar-palkittuun *[[Forrest Gump]]iin*, sillä molemmissa päähenkilöillä on ollut suuri vaikutus maailman tapahtumiin. 

Elokuva on saanut kuusi eri palkintoa. Lisäksi se oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi parhaasta maskeerauksesta.

Elokuva oli menestys Pohjoismaissa. Noin kolme kuukautta julkaisun jälkeen se oli kerännyt Ruotsissa yli 1,5 miljoonaa katsojaa, Norjassa 230&nbsp;000 katsojaa ja Tanskassa noin 140&nbsp;000 katsojaa. Suomessa elokuva sai 99&nbsp;608 katsojaa ja nousi 2000-luvun katsotuimmaksi ruotsalaiseksi elokuvaksi Suomessa, kunnes ennätyksen vei vuonna 2017 *[[Solsidan (elokuva)|Solsidan]]* 184&nbsp;636 katsojallaan.

## Lähteet
Into Ahonen

**Into Artturi Ahonen** (30. syyskuuta 1897 Turku – 30. tammikuuta 1968) oli Suomen Puolustusvoimien eversti.

Ahonen valmistui ylioppilaaksi 1917. Hän liittyi samana vuonna Tampereen suojeluskuntaan ja osallistui Suomen sisällissodan Suinulan ja Viipurin taisteluihin. Ahonen kävi Kadettikoulun 1921 sekä Sotakorkeakoulun 1929. Uransa alussa hän toimi nuorempana upseerina sekä patterin päällikkönä KTR 3:ssa. Vuosina 1929–1936 hän palveli yleisesikuntaupseerina 3. divisioonan, Jääkäriprikaatin sekä 2. divisioonan esikunnissa. Pataljoonan komentajana Savon Jääkärirykmentissä hän oli 1936–1938. Ennen talvisotaa 1938–1939 hän oli taktiikan opettajana Taistelukoulussa.

Talvisodassa Ahonen toimi esikuntapäällikkönä 9. divisioonassa, Lapin Ryhmässä, rannikkoryhmässä sekä 11. divisioonassa. Välirauhan aikana ja jatkosodan alussa hän komensi Petsamon erillisosastoa 1940-1941. 

Jatkosodassa Ahonen toimi aluksi Yhteysesikunta Roin esikuntapäällikkönä sen perustamisesta joulukuussa 1941 kesäkuuhun 1942. Sen jälkeen 1942–1943 Ahonen johti Sissipataljoona 3:a. Tämän jälkeen hän komensi pataljoonaa 15. prikaatissa vuonna 1943. Sodan jälkeen Ahonen oli toimistopäällikkönä pääesikunnassa 1945–1946. Hän toimi pääesikunnan sotatalousosaston päällikkönä 1947–1955 ja erikoistehtävissä 1955–1957. Ahonen oli myös eduskunnan puolustusasiainvaliokunnan sihteeri 1945–1947.

Ylennykset: vänrikki 1921, luutnantti 1922, kapteeni 1928, majuri 1936, everstiluutnantti 1941, eversti 1948.

## Lähteet
* https://runeberg.org/kuka/1954/0023.html
**Kadettiupseerit 1920–2010*, s. 27. Kadettikunta/Upseeriliitto, Helsinki 2010.

### Viitteet
Walter Moore

**Walter Andre Moore** (s. 1. syyskuuta 1984 Georgetown) on guyanalainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana Ykkösen FF Jarossa. Moore on pelannut Veikkausliigassa FF Jaron riveissä 29 ottelua. Lisäksi hän on pelannut Trinidad ja Tobagon liigassa, Guyanan liigassa sekä Kazakstanin liigassa.

Moore on pelannut Guyanan A-maajoukkueessa yhteensä 68 maaottelua. Hän päätti maajoukkueuransa vuonna 2016.

## Seurajoukkueet

Walter Mooren pelaajaura alkoi Trinidad ja Tobagon liigassa North East Starsin riveissä kaudella 2006. Moore siirtyi kaudeksi 2007 Trinidad ja Tobagon liigassa pelanneen Caledonian riveihin, jossa hän pelasi kauteen 2012–2013 saakka. Vuonna 2010 Moore oli lainalla Guyanan liigan Alpha Unitedissa ja kaudella 2011 Yhdysvaltojen kolmostasolla USL:n Charlotte Eaglesissa. Moore pelasi vuosina 2007–2013 Caledonian riveissä yli 100 sarjaottelua.

Moore siirtyi kaudeksi 2013 Kazakstanin liigassa pelanneeseen FC Vostokiin. Moore pelasi 31 liigaottelua ja oli sivussa vain yhdestä sarjapelistä. Vostok jäi sarjassa toiseksi viimeiseksi ja tippui kauden päätteeksi Kazakstanin liigasta. Kaudella 2014 Moore pelasi Kazakstanin kakkostasolla Astana-1964:n riveissä.

Moore siirtyi kaudeksi 2015 Veikkausliigassa pelanneen FF Jaron riveihin. Moore debytoi Veikkausliigassa 12. huhtikuuta 2015 ottelussa FF Jaro–IFK Mariehamn. Moore pelasi kaudella 2015 yhteensä 29 liigaottelua, joissa teki kolme maalia. Jaro jäi kaudella 2015 Veikkausliigassa viimeiseksi ja joukkue putosi Ykköseen. Moore jatkoi Jaron luottopelaajana Ykkösessä. Hän pelasi kausina 2016–2017 yhteensä 47 Ykkösen ottelua.

Kaudeksi 2018 Moore siirtyi Ykkösen AC Ouluun, jossa hän pelasi 26 Ykkösen ottelua. Moore palasi takaisin FF Jaron riveihin kaudeksi 2019.

## Maajoukkue

Walter Moore debytoi Guyanan A-maajoukkueessa vuonna 2004, ja hän kuului Guyanan maajoukkueeseen vuosina 2004–2016. Moore päätti maajoukkueuransa vuonna 2016. Hän pelasi yhteensä 68 maaottelua ja teki niissä neljä maalia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Walter Moore Palloliiton sivuilla 
* Walter Moore Veikkausliigan sivuilla
* Walter Moore Soccerwayn sivuilla
Pajarin hauta

**Pajarin hauta** on Kiteellä Pyhäjärven Pajarinselkään työntyvän pitkän ja kapean Pajarinniemen keskipaikkeilla sijaitseva kiviraunio. Sitä on paikallisessa kansanperinteessä pidetty Kiteen pahan pajarin hautapaikkana, johon pajari kivitettiin takaa-ajon jälkeen hevosineen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pekka Timonen : Pahan pajarin palkka. Kansan suussa säilynyt muinaistieto 1600-luvulta, Hakkapeliitta, 29.11.1932, nro 48, s. 20, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Joe Hill – kapinallinen

**Joe Hill – kapinallinen** (VHS-julkaisuna **Joe Hill – kapinallisesta legendaksi**, *Joe Hill* tai *The Ballad of Joe Hill*) on  Bo Widerbergin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalais-yhdysvaltalainen elokuva vuodelta 1971.  Elämäkertaelokuva kertoo Ruotsin Gävlestä Amerikkaan lähteneestä Joel Emanuel Hägglundista, josta tuli Yhdysvalloissa Industrial Workers of the World -ammattijärjestön aktiivi nimeltä Joe Hill. Hän joutui syytetyksi murhasta, puolusti itseään oikeudessa mutta sai teloitustuomion. Elokuva voitti tuomariston palkinnon Cannesin elokuvajuhlilla 1971.

Elokuvan tunnuslaulun esittää Joan Baez.

## Näyttelijät

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Markku Salmi piti elokuvaa sympaattisena mutta pinnallisena ja antoi sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Colindalen metroasema

**Colindale** on Lontoon metron asema Barnetissa, Lontoossa. Se on Northern-linjan Edgwaren haaralla, Oyster-vyöhykkeellä 4.

## Historia
Asema avattiin 18. elokuuta 1924 Colindale Avenuen pohjoispuolelle, silloisen Hampstead and Highgate -linjan ensimmäiselle laajennukselle. Klassistyylisen asemarakennuksen suunnitteli Stanley Heaps. Aseman avaaminen aloitti Colindalen alueen kehityksen.

T. E. Lawrence käytti asemaa säännöllisesti, kun hänen asemapaikkanaan oli läheinen Hendonin lentokenttä. Siitä on peräisin nimi ”Colin Dale”, jolla hän kirjoitti artikkeleita *[[The Spectator]]iin* vuosina 1927 ja 1928.

Colindalen metroasema kärsi pahoin Lontoon pommituksissa. 25. syyskuuta 1940 kello 20.45 asemaan osui suuri pommi. Asemalla oli kaksi junaa, joissa oli yhteensä 400 matkustajaa. Heistä 13 kuoli. Yhdeksän pelastusryhmää teki töitä läpi yön, ja seuraavana päivänä paikalla kävivät vierailemassa kuningas Yrjö VI ja kuningatar Elisabet.

Tuhoutuneen asemarakennuksen tilalle rakennettiin yksinkertainen puurakennus, joka oli käytössä pidempään kuin alkuperäinen asema: vasta vuonna 1962 tilalle rakennettiin uusi rakennus, jossa on myös myymälöitä.

## Kuvia

Colindale tube.JPG|Aseman sisäänkäynti Colindale Avenuen pohjoispuolella.
Colindale station northbound.JPG|Näkymä laiturisaarekkeelta pohjoiseen. Sillalla kulkee Colindale Avenue.
Colindale station southbound.JPG|Näkymä laiturisaarekkeelta etelään.
Colindale station roundel.JPG|Aseman tunnuskyltti.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* London Transport Museumin valokuvakokoelma
** Colindalen alue vuonna 1922 
** Aseman rakennustyöt vuonna 1923 
** Alkuperäinen asemarakennus viikkoa ennen avaamista, 11. elokuuta 1924 
** Lipunmyyntiaula vuonna 1928 
** Pommituksen jälkeen pystytetty väliaikainen asemarakennus vuonna 1940 
** Uusi asemarakennus vuonna 1963
Indy de Vroome

**Indy de Vroome** (s. 16. toukokuuta 1996 Cromvoirt) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 177 heinäkuussa 2014. Junioreiden maailmanlistalla hän oli sijalla seitsemän tammikuussa 2012. De Vroome on voittanut kolme ITF-turnausta kaksinpelissä.

Helmikuussa 2015 de Vroome voitti ensimmäisen ottelunsa WTA-tasolla, kun hän päihitti Antwerpenin turnauksen avauskierroksella Tsvetana Pironkovan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Thommy Berggren

**Thommy Berggren** (oik. *Tommy William Berggren*, s. 12. elokuuta 1937 Mölndal) on ruotsalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hänet tunnetaan kansainvälisesti monista elokuvarooleistaan erityisesti Bo Widerbergin ohjaamissa elokuvissa.

## Elämä ja ura
Thommy Berggren varttui Göteborgin lähellä, työskenteli pari vuotta merillä ja sitten tehtaassa. Hän opiskeli teatteria Göteborgin Pickwickklubbenin teatterikoulussa ja näytteli sitten Atelierteaternissa kunnes tuli hyväksytyksi Göteborgin kaupunginteatterin oppilaskouluun. Vuosina 1959–1963 hän näytteli Göteborgissa, kunnes sai kiinnityksen Tukholman Dramateniin. Samoihin aikoihin hän aloitti elokuvauransa Widerbergin elokuvissa. Hän näyttelee pääosaa myös muun muassa Roy Anderssonin elokuvassa *[[Giliap]]* (1975).

Teatteriohjaajana Berggren debytoi Dramatenissa vuonna 1993 Harold Pinterin näytelmällä *Hemkomsten*. Siitä lähtien hän on keskittynyt teatterityöhön ja ohjannut muun muassa Ibsenin, Strindbergin ja Beckettin tekstejä.

Berggrenillä on kolme lasta avopuolisonsa, tv-kokki Monika Ahlbergin kanssa. Esikoisen syntyessä Berggren oli jo yli 50-vuotias.

## Filmografia
*1961: *[[Helmiäinen (elokuva)|Helmiäinen]]* (Pärlemor)
*1963: *[[Lastenvaunut (elokuva)|Lastenvaunut]]* (Barnvagnen)
*1963: *[[Korppikortteli]]* (Kvarteret Korpen)
*1965: *[[Rakkaus 65]]* (Kärlek 65)
*1966: *[[Hei Roland!]]* (Heja Roland)
*1967: *[[Elvira Madigan (vuoden 1967 elokuva)|Elvira Madigan]]*
*1968: *Mustat palmupuut* (Mustat palmupuut)
*1969: *Fröken Julie* (tv) 
*1971: *[[Joe Hill – kapinallinen]]* (Joe Hill)
*1975: *[[Giliap]]*
*1979: *Kristoffers hus*
*1983: *Vuori kuun takana* (Berget på månens baksida)
*1985: *August Strindberg: Ett liv* (tv-sarja)
*1986: *Gösta Berlings saga* (tv-sarja)
*1987: *Hjärtat*
*1988: *En far*
*1992: *[[Sunnuntailapsi]]* (Söndagsbarn)
*1998: *[[Lasinpuhaltajan lapset]] (Glasblåsarns barn)
*1998: *Liv till varje pris*
*2002: *Muraren*, dokumentti Berggrenistä, ohj. [[Stefan Jarl]]
*2003: *Kontorstid''

## Lähteet
Hugo Sandbacka

**Hugo Gustav Sandbacka** (5. kesäkuuta 1885 Alaveteli – 12. elokuuta 1960 Tampere) oli suomalainen kauppaneuvos ja nahanvalmistuksen piirissä toiminut tehtailija.

Hugo Sandbackan vanhemmat olivat nahkuri, maanviljelijä Karl Johan Simonsbacka-Sandbacka (1858–1930) ja Maria Matilda Polo (1857–1931). Hän kävi kansakoulun ja kansanopiston. Sandbacka oli aluksi työssä isänsä liikkeessä, sitten *Oy Vuota- ja nahkakomppanian* palveluksessa Kokkolassa 1911–1916 ja sen jälkeen hän omisti Nakkilan nahkatehtaan 1916–1921. Hän perusti 1921 Viialan nahkatehtaan ja omisti sen vuoteen 1925 saakka jolloin tehdas myytiin Aaltosen Kenkätehdas Oy:lle. 

Sandbacka osti tämän jälkeen 1925 vuonna 1916 Tampereen Epilänharjun kaupunginosaan perustetun *Ab Krominahkatehdas Oy*:n jonka uudeksi nimeksi tuli *[[Epilän Nahkatehdas|Epilän Nahkatehdas Oy]]*. Epilän Nahkatehdas valmisti puku-, kenkä- ja käsinenahkaa ja lisäksi ainoana Suomessa kiiltonahkaa. Tehtaassa toimi sotien jälkeen myös rukkasneulomo. Sandbacka oli Epilän Nahkatehdas Oy:n toimitusjohtajana 1925–1960 ja hän omisti myös useita puuteollisuuden alalla toimineita yrityksiä. Sandbacka sai kauppaneuvoksen arvon 1951.

Sandbacka omisti Tampereen Kenkäteollisuus Oy:n osake-enemmistön ja vuonna 1928 hän osti Hämeenlinnasta Hämeen Hienonahkatehdas Oy:n. Kun se yritys siirtyi Suomen Turkistehdas Oy:lle oli Sandbacka siitä lähtien Suomen Turkistehdas Oy:n johtokunnan jäsen. Hän kuului myös Oy Vuota- ja Nahkakomppanian johtokuntaan ja Suomen Nahkateollisuusliiton johtokuntaan.

Sandbacka oli Nakkilan kunnanvaltuuston jäsenenä 1918–1921 ja Tampereen ruotsalaisen seurakunnan kirkkovaltuuston jäsenenä 1927–1960. Nakkilassa Sandbacka kuului suojeluskunnan esikuntaan ja Viialassa hän lahjoituksillaan tuki vastaperustetun Viialan seurakunnan toimintaa.

Hugo Sandbackan veli kauppaneuvos Eliel Sandbacka (1882–1953) oli 36 vuoden ajan 1917–1953 Kokkolassa toimineen vuotien ja turkisten vientiä harjoittaneen *Oy Vuota- ja Nahkakomppanian* toimitusjohtajana. Hän omisti myös Kokkolan Seurahuoneen.

Sandbacka oli naimisissa vuodesta 1910 Aina Johanna Savelan (1883–1965) kanssa. Heidän poikansa Lars Gustaf Sandbacka (1911–1994) oli Epilän Nahkatehdas Oy:n toimitusjohtajana isänsä jälkeen. Epilän nahkatehdas lopetti toimintansa 1965.

Kauppaneuvos Eliel Sandbacka (1882–1943) oli Hugo Sandbackan veli.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Nicole Cherry

**Nicole Cherry**, oikealta nimeltään **Nicoleta Janina Ghinea** (s. 5. joulukuuta 1998), on romanialainen poplaulaja.

Cherry voitti vuonna 2014 *Zu Music Award* -palkinnon ”Paras läpimurto” -luokassa. Hänen vuonna 2013 julkaistu ”Memories”-kappaleensa soi paljon Romanian radioissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Bactrosaurus

**Bactrosaurus** oli liitukauden lopulla elänyt hadrosauri. Se oli kuusi metriä pitkä ja kaksi tonnia painava kasvinsyöjä. Se käveli kahdella jalalla. Sen raajoissa oli kolme varvasta ja sen nokka oli sarvimainen. Se eli Aasiassa. Se oli sukua *[[Hadrosaurus|Hadrosaurukselle]]* ja *[[Iguanodon]]ille*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* http://animals.howstuffworks.com/dinosaurs/bactrosaurus.htm
Reino Majala

**Reino Aleksanteri Majala** (s. 15. elokuuta 1934) on suomalainen taloustieteilijä. Hän on ollut Turun kauppakorkeakoulun liiketaloustieteen (laskentatoimen professori vuodesta 1983. Hänen tutkimusalaansa ovat olleet yritysten rahoitus ja rahoituskustannukset ja niiden yhteiskunnallisten vaikutusten miittaaminen ja raportointi. Hän oli myös korkeakoulun vararehtori. Hän jäi eläkkeelle 1999 täysinpalvelleena ja lopetti lakisääteisesti KHT-tilintarkastajan työt täyttäessään 70.

Majala oli kotoisin Tampereelta. Hän ei suorittanut ylioppilastutkintoa vaan pääsi kauppaopiston merkonomikoulutuksen kautta jatkamaan opintoja Turun kauppakorkeakouluun.

## Lähteet
Lineweaver–Burk-yhtälö

**Lineweaver–Burk-yhtälö** on lineaarinen muunnos Michaelis–Menten-yhtälöstä. Yhtälön kuvaajassa Lineweaver–Burk-esitetään entsyymin katalysoiman reaktion nopeuden käänteisluku substraattikonsentraation käänteisluvun funktiona. Yhtälö on saanut nimensä kehittäjiensä Hans Lineweaverin ja Dean Burkin, jotka julkaisivat sen vuonna 1934, mukaan. Lineweaver–Burk-yhtälöä ja sen kuvaajaa käytetään biokemiassa kuvaamaan entsyymikinetiikkaa.

## Lineweaver–Burk-yhtälön johto
Michaelis–Menten-yhtälön mukaan entsyymikatalysoidun reaktion reaktionopeus V on 
:V = \frac{V_{\max} [S]}{K_M + [S]} 

, missä Vmax on reaktion maksiminopeus, [S] on substraatin konsentraatio ja KM on Michaelis-vakio.

Kun, tästä otetaan käänteisluku, saadaan Lineweaver–Burk-yhtälö
:{1 \over V} = {{K_M + [S]} \over V_{\max}[S]} = {K_M \over V_\max} {1 \over [S]} + {1 \over V_\max}

Kun reaktionopeuden käänteisluku piirretään substraattikonsentraation käänteisluvun funktiona, saadaan suora, jonka y-akselin leikkauspiste on 1/Vmax ja x-akselin leikkauspiste on -1/KM.

Kilpailevan inhibiittorin länsäollessa Lineweaver–Burk-yhtälö saa muodon
:{1 \over V} = {K_M \over V_\max} {1 \over [S]} \cdot (1+ \frac{[I]}{K_i}) + {1 \over V_\max}

,missä [I] on inhibiittorin konsentraatio ja Ki on inhibiittorin sitoutumista entsyymiin kuvaava nopeusvakio

Ei-kilpailevan inhibiittorin läsnä ollessa Lineweaver–Burk-yhtälö on
:{1 \over V} = {K_M \over V_\max} {1 \over [S]} + {1 \over V_\max} \cdot (1+ \frac{[I]}{K_i})

## Lineweaver–Burk-yhtälön käyttö

Lineweaver–Burk-yhtälölle on tyypillistä, että pienillä substraattikonsentraatioille mitatuilla reaktionopeuksilla on suurempi tuloksia hieman vääristävä merkitys. Myös mittausvirheet aiheuttavat epävarmuutta tuloksiin. Nykyään sitä käytetäänkin lähinnä kineettisen datan havainnollistamiseen eikä kineettisten parametrien laskemiseen. Kineettisten parametrien määrittämiseen käytetään lineaarisista malleista joko Eadie–Hofstee-yhtälöä tai Hanes–Woolf-yhtälöä tai tietokoneilla laskettaessa epälineaarisia malleja.

Lineweaver–Burk-kuvaajaa voidaan käyttää tutkittaessa entsyymien inhibiittoreita. Riippuen siitä onko inhibiittori kilpaileva vai ei-kilpaileva on inhibiittorin vaikutus entsyymin toimintaan ja tämä näkyy eri laisina muutoksina Lineweaver–Burk-kuvaajissa. Kilpaileva inhibiittori kasvattaa entsyymin näennäistä KM-arvoa, mutta Vmax-arvo pysyy entisellään. Lineweaver–Burk-kuvaajissa tämä näkyy kulmakertoimen kasvuna. Ei-kilpaileva inhibiittorin tapauksessa KM-ei muutu, mutta Vmax-arvo pienenee. Ei-kilpailevan inhibiittorin tapauksessa Lineweaver–Burk-kuvaajan kulmakerroin on pienempi kuin inhiboimattoman entsyymin tapauksessa.

## Lähteet
I Crackle as I Grow

**I Crackle as I Grow** on vuonna 1997 ilmestynyt Moon Fog Prophetin EP, jonka yhtye julkaisi omalla Seeker-levymerkillään. Kaksi saman studiosession aikana äänitettyä kappaletta on myös mukana 1998 ilmestyneellä Metamorphos-yhtiön kokoelmalla *[[Metazoon]]*.

## Muusikot
*Mika Rättö – laulu, kosketinsoittimet
*Teemu Majaluoma – kitara, laulu
*Mikko I. Elo – basso
*Veli Nuorsaari – rummut
*Daniel Finley – rummut (A2)

## Kappaleet
;A-puoli
# *Puzzles & Knives*
# *Daisy*
;B-puoli
# *Garden of Shinai*
# *Lullaby for the Violet*

## Lähteet
*MOON FOG PROPHET: I CRACKLE AS I GROW Finnmusic.

### Viitteet
Vesa Majamaa

**Vesa Veikko Majamaa** (s. 1945) on suomalainen oikeustieteen tohtori, oikeustieteilijä ja Lapin yliopiston ympäristöoikeuden professori ja sittemmin Helsingin yliopiston professori. Hän on ollut Lapin yliopistossa vuodesta 1984 ja tutkinut kiinteistö- ja varallisuusoikeutta sekä kaavoitukseen ja rakentamiseen liittyviä kysymyksiä. Helsingin yliopistossa hän oli ympäristöoikeuden dosentti 1982–1986, hänellä oli vuodesta 1987 henkilökohtainen ylimääräinen professuuri. Hän toimi Helsingin yliopistossa vuoteen 2009. Majamaa on öljysuojarahaston hallituksen puheenjohtaja.

## Lähteet
Majamaa

**Majamaa** on suomalainen sukunimi esimerkiksi seuraavilla henkilöillä:

* Jarno Majamaa (s. 1989), futsalpelaaja
* Vesa Majamaa (s. 1945), oikeustieteilijä, professori
* Ville Majamaa (s. 1976), näyttelijä
* Yrjö Majamaa (s. 1957), kiekonheittäjä