open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Charles de Freycinet

**Charles Louis de Saulces de Freycinet** (14. marraskuuta 1828 Foix – 15. toukokuuta 1923 Pariisi) oli ranskalainen insinööri ja poliitikko, joka toimi Ranskan pääministerinä neljä kertaa vuosina 1879–1880, 1882, 1886 ja 1890–1892.

Freycinet valmistui École Polytechniquesta ja työskenteli valtion kaivosinsinöörinä. Hänet nimitettiin vuonna 1883 valtion kaivostarkastajaksi. Kun Ranskan kolmas tasavalta perustettiin syyskuussa 1870, Léon Gambetta nimitti Freycinetin Tarn-et-Garonnen prefektiksi ja kuukautta myöhemmin hallituksen sotakabinetin päälliköksi. Tässä tehtävässä hänen organisointikykynsä auttoi hallitusta jatkamaan sotaa Saksaa vastaan.

Freycinet valittiin Ranskan senaattiin vuonna 1876. Seuraavana vuonna hänestä tuli Jules Dufauren hallituksen yleisten töiden ministeri ja hänen johdollaan laadittiin Freycinet’n ohjelmaksi kutsuttu suunnitelma, jossa valtio laajensi merkittävsäti rautatie- ja vesitieverkostoa. Pääministeriksi Freycinet tuli ensi kerran joulukuussa 1879, mutta hänen ensimmäinen hallituksensa kaatui pian uskonnollisten yhteisöjen asemaa koskeneeseen kiistaan. Tammikuusta elokuuhun 1882 hän oli samanaikaisesti pää- ja ulkoministerinä. Freycinet oli vuonna 1887 ehdolla presidentiksi, mutta hävisi vaalin Sadi Carnot’lle.

Kaikkiaan Freycinet oli ministerinä kahdessatoista hallituksessa. Vuonna 1888 hänestä tuli ensimmäinen siviili puolustusministerinä 40:en vuoteen. Vuosina 1888–1893 toimiessaan vuoroin puolustus- ja pääministerinä hän ajoi läpi suuren puolustuslaitoksen uudistusohjelman, johon kuului muun muassa kolmivuotisen palvelusajan asettaminen ja pääsesikunnan sekä korkeimman sotaneuvoston perustaminen. Freycinet joutui eroamaan puolustusministerin paikalta tammikuussa 1893 Panama-skandaalin seurauksena. Hän oli sen jälkeen vielä lyhytaikaisesti sotaministerinä vuonna 1899 sekä salkuttomana ministerinä vuosina 1915–1916.

Freycinet kuului Ranskan tiedeakatemiaan vuodesta 1882 ja Ranskan akatemiaan vuodesta 1890.

## Teokset
**Traité de mécanique rationnelle* (1858)
**De l'analyse infinitesimale* (1860 ; 1881)
**Des pentes économiques en chemin de fer* (1861)
**Emploi des eaux d'égout en agriculture* (1869)
**Principes de l'assainissement des villes* (1870)
**Traité d'assainissement industriel* (1870)
**La Guerre en Province pendant le siège de Paris, 1870–1871* (1871)
**Essai sur la philosophie des sciences* (1896)
**La Question d'Égypte* (1905)
**Souvenirs, 1848–1878* (1912)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Charles de Freycinet  Académie française
Runsauden periaate

**Runsauden periaate** on modaliteetteihin liittyvä periaate, jonka mukaan jokainen aito mahdollisuus toteutuu. Muodollisesti esitettynä: *jos [[väittämä]] P on mahdollinen, silloin P:n on joskus oltava totta*.

Periaatteen mukaan siis jos mahdollisuus ei koskaan toteudu, se ei ollut *aito* mahdollisuus; eikä sellaista mahdollisuutta ole, joka ei toteutuisi koskaan historian saatossa: kaikki mikä voi tapahtua tapahtuu. Periaatteen nimi viittaa siihen, että periaatteen pitäessä paikkansa kaikkeuden on oltava niin täysi kuin mahdollista, siinä merkityksessä että se sisältää niin monia erilaisia asioita kuin on mahdollista, ollakseen täydellinen. Seurauksena mahdollisia maailmoja on vain yksi.

## Historia

Runsauden periaate jäljitetään usein Aristoteleeseen. On kuitenkin epävarmaa, oliko hän omaksunut periaatteen, sillä hänen teoksistaan löytyy sekä sitä tukevia että vastustavia kohtia. Periaatteen tausta voidaan löytää kuitenkin myös Platonilta, joka kuvaa *[[Timaios (dialogi)|Timaioksessa]]*, kuinka demiurgi loi maailman täydelliseksi ja ”täydeksi”.

*Timaioksesta* periaate kulkeutui uusplatonikoille, jotka yhdistivät siihen aristoteelista ajattelua. Augustinus omaksui uusplatonilaisen ajattelun ja toi runsauden periaatteen kristilliseen teologiaan. Anselm Canterburylaisen ontologinen todistus käytti periaatetta hyväkseen väittäessään, että olemassaolo on perfektio samalla tavalla kuin täyteys.

Tuomas Akvinolaisella ajatus runsauden periaatteesta oli ristiriidassa sen kanssa, että hän uskoi, että Jumalalla  oli mahdollisuus olla luomatta asioita, jotka olisi mahdollista luoda. Tuomas valitsi aluksi periaatteen rajoitetun version ja myöhemmin kielsi periaatteen kokonaan. Duns Scotus kehitti voluntaristista ajattelua ja kielsi myös runsauden periaatteen. Simo Knuuttila on katsonut, että Duns Scotuksella kielto esiintyy ensimmäisen kerran selvänä, vaikkei välttämättä esiinnykään ensimmäisenä. Ajatus mahdollisista maailmoista voidaan johtaa Duns Scotukseen asti.

Gottfried Leibniz katsoi, että paras kaikista mahdollisista maailmoista toteuttaisi kaikki aidot mahdollisuudet. Immanuel Kant uskoi runsauden periaatteeseen, mutta ei sen empiiriseen verifioitavuuteen.

Aatehistorioitsija Arthur Lovejoy oli ensimmäinen, joka on käsitellyt runsauden periaatetta laajemmin, teoksessaan *The Great Chain of Being* (1936).

## Katso myös

* Kolmogorovin 0-1-laki
* Mahdolliset maailmat

## Lähteet

## Kirjallisuus

* Lovejoy, A. O.: *The Great Chain of Being*. Harvard University Press, 1936:  
** Chapter IV "The Principle of Plentitude and the New Cosmography", p. 99&ndash;143.
** Chapter V "Plenitude and Sufficient Reason in Leibniz and Spinoza" p. 144&ndash;182.
Khrysothemis

**Khrysothemis** () viittaa kreikkalaisessa mytologiassa useaan eri henkilöön.

## Khrysothemis, Agamemnonin tytär
**Khrysothemis** oli Agamemnonin ja Klytaimestran tytär, joka luetaan tantalideihin samoin kuin hänen sisaruksensakin Ifigeneia, Elektra ja Orestes.

Kun Elektra oli kuullut Oresteelta isänsä tulleen murhatuksi, hän pyysi Khrysothemista auttamaan kostamisessa. Khrysothemis ei kuitenkaan suostunut tähän, koska ei pitänyt Aigistoksen ja äitinsä surmaamista tarpeellisena.

## Khrysothemis, Apollonin rakastettu
**Khrysothemis** oli Apollonin rakastettu, ja heidän suhteestaan syntyi Parthenos. Khrysothemiin ja Apollonin tytär kuitenkin kuoli nuorena, ja Apollon asetti tämän taivaalle Neitsyen tähdistöksi.

Diodoros Sisilialainen puolestaan kertoo, että Khrysothemis olisi ollut Stafyloksen puoliso ja Parthenos yksi heidän lapsistaan. Apollon olisi tällöin maannut Rhoion, Parhenoksen sisaren, kanssa.

## Lähteet
Tommi Eronen

**Tommi Johannes Eronen** (s. 18. syyskuuta 1968 Kuopio) on suomalainen näyttelijä. 

Eronen on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[Sauna (vuoden 2008 elokuva)|Sauna]]* (2008) ja *[[Bad Luck Love]]* (2000), josta hän sai vuonna 2001 Jussi-palkinnon parhaasta miessivuosasta. Television puolella hänellä on ollut rooli muun muassa *[[Koukussa (televisiosarja)|Koukussa]]*-sarjan (2015) Oskari Autiona. Hän sai roolisuorituksesta parhaan miesnäyttelijän Kultaisen Venlan

Eronen oli naimisissa näyttelijä Ria Katajan kanssa, ja heillä on kaksi lasta. Pariskunta erosi vuonna 2012.

## Filmografia
### Elokuvat
* *Marja*, 1994 – Kapanen
* *Kesäyön unelma*, 1994 – Puhku
* *Yövuoro*, 1995 – Aleksi
* *[[Rukajärven tie (elokuva)|Rukajärven tie]]*, 1999 – sotamies Simo Karppinen
* *[[Bad Luck Love]]*, 2000 – Pulu
* ''Sano Oili vaan'', 2000 – Kuronen
* *Onnenpeli 2001*, 2001 – Toni
* *Haluatko ministeriksi?*, 2001
* *[[Emmauksen tiellä]]*, 2001 – Retu Perälä
* *Kahakka*, 2001
* *Jätkien ilta*, 2002
* *Risteys*, 2002 – ryöstäjä
* *[[Lapsia ja aikuisia]]*, 2004 – Rönkkö
* *Miehen sydän*, 2004 – Pusu
* *[[Jadesoturi]]*, 2006 – Kai/Sintai
* *[[Sauna (vuoden 2008 elokuva)|Sauna]]*, 2008 – Knut
* *[[Kolme viisasta miestä (elokuva)|Kolme viisasta miestä]]*, 2008 – Tero
* *[[Haarautuvan rakkauden talo]]*, 2009 – Pekka
* *[[Vares – Uhkapelimerkki]]*, 2012 – Keronimo
* *[[Kalevala – Uusi aika]]*, 2013
* ''Toivon tuolla puolen'', 2017 – huligaani bussipysäkillä
* *[[Napapiirin sankarit 3]]*, 2017 – Kittilän runkkari 1
* ''Suomen hauskin mies'', 2018 – Elo
* *[[Aika jonka sain]]*, 2020 – Jaanan isä
* *[[Vuosisadan häät]]*, 2021 – Jukka

### Televisiosarjat
* *Napaseutu*, 1994 – Palomies
* *Harjunpää ja heimolaiset* - Aleksi, 1995
* *Putkinotko*, 1998
* *[[Kylmäverisesti sinun]]*, 2002 – Aake Laitila
* *[[Rikospoliisi Maria Kallio]]*, 2003 – Markku Halttunen
* *[[Kumman kaa]]*, 2005 – Harri
* *[[Tahdon asia]]*, 2005 – Pete Minari
* *[[Taivaan tulet (televisiosarja)|Taivaan tulet]]*, 2007–2013 – Nilkki
* *[[Röyhkeä diplomaatti]]*, 2008 – Tulkki
* *Lopun alku*, 2009 – Ilari
* *Naisia kaupungilla*, 2010 – Lasse
* *[[Alamaailma-trilogia: Vanki]]*, 2010 – Vartija
* *Tonttu Toljanteri – Oikean joulun salaisuus*, 2010 – Konsulttitonttu/Kalle Konniainen
* *[[Alamaailma-trilogia: Kyttä]]*, 2011 – Vartija
* *[[Roba]]*, 2012 – Pasonen
* *[[Koukussa (televisiosarja)|Koukussa]]*, 2015–2019 – Oskari Autio
* *[[Sorjonen]]*, 2016 – Ilkka Miettinen
* *[[Heroes of the Baltic Sea]]*, 2016 – Perämies
* *[[Presidentti (televisiosarja)|Presidentti]]*, 2017 – Arto Rahkonen
* *[[Syke (televisiosarja)|Syke]]*, 2021 – Markku Puro
* *[[Paras vuosi ikinä]]*, 2021 – Pasi ”Pappa” Paatero
* **, 2021 – Keppi-Kartsa
* *[[Pohjolan laki]]*, 2023 – Esa Kataja
* *[[Eroja ja sovintoja]]*, 2023 – Johannan deitti
* *[[Queen of Fucking Everything]]*, 2025 – Heikki

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Anna Kozak

**Anna Kozak** (s. 22. kesäkuuta 1974) on valkovenäläinen 400 metrin juoksija.

Kozak karsiutui Edmontonin MM-kisoissa 2001 400 metrin välierissä ajalla 52,13. Kolme vuotta myöhemmin Budapestin sisäratojen MM-kisoissa hän oli mukana Valko-Venäjän joukkueessa, joka voitti 4 x 400 metrin viestijuoksussa MM-hopeaa. Kozak karsiutui Helsingin MM-kisoissa 2005 400 metrin välierissä, mutta oli seuraavana vuonna Moskovan sisäratojen MM-kisoissa mukana voittamassa viestissä MM-pronssia. Myöhemmin samana vuonna Göteborgin EM-kisoissa hän oli mukana Valko-Venäjän 4&nbsp;x&nbsp;400 metrin viestihopeaa voittaneessa joukkueessa. Valencian MM-hallikisoissa 2008 hän voitti hopeaa 4×400 metrin viestissä.

## Ennätykset
* 400 metrin juoksu: 51,36 (2005)

## Lähteet
Pinhead Gunpowder

**Pinhead Gunpowder** on yhdysvaltalainen vuonna 1991 perustettu punk rock-yhtye. Sen jäseniä ovat Billie Joe Armstrong (kitara, laulu, tullut paremmin tunnetuksi Green Day -yhtyeen keulahahmona),  Aaron Cometbus (rummut, sanoitukset),  Jason White (kitara, laulu, vaikuttaa myös jonkin verran Green Dayn epävirallisena jäsenenä) ja Bill Schneider (basso). Mike Kirsch oli myös yhtyeen jäsen, mutta erosi hänen ja Green Dayn henkilökohtaisten erimielisyyksien vuoksi. 

## Diskografia
* 1991: Tründle and Spring EP (No Reality Records)
* 1992: Fahizah 7" (Lookout! Records) 
* 1992: Trundle and Spring 7" (Take a Day Records) 
* 1994: Jump Salty (Lookout! Records) 
* 1995: Carry the Banner 7" (Lookout! Records) 
* 1997: Goodbye Ellston Avenue LP/CD (Lookout! Records) 
* 1999: Shoot the Moon 12"/CD (Adeline Records) 
* 2000: 8 Chords, 328 Words 7" (Lookout! Records) 
* 2000: 4 Songs 7" (THD Records) 
* 2000: split 7" with Dillinger Four (Adeline Records) 
* 2003: Compulsive Disclosure CD (Lookout! Records)
Elizabeth George

**Susan Elizabeth George** (s. 26. helmikuuta 1949 Ohio, Yhdysvallat) on yhdysvaltalaissyntyinen kirjailija, joka kirjoittaa Englantiin sijoittuvia rikosromaaneja. Georgen teosten päähenkilöinä ovat yleensä rikoskomisario Thomas Lynley ja ylikonstaapeli Barbara Havers.

Georgen ensimmäinen romaani *Kunnioitetun kansalaisen kuolema* ilmestyi vuonna 1988. Rikosarvoituksen lisäksi teokset kuvaavat englantilaista luokkayhteiskuntaa. Luokkajako vallitsee alun perin nimenomaan Lynleyn ja Haversin välillä, mutta myöhemmin se saa uusia piirteitä uusien henkilöiden myötä. 

Georgen tuotanto on kronologialtaan haastava, sillä varsinaisten rikostarinoiden lisäksi paljastetaan kirja kirjalta enemmän myös päähenkilöiden menneisyydestä. Kirjat tulisi lukea oikeassa järjestyksessä. Lynleyn vanha ystävä Simon St. James sekä kummankin naisystävät, myöhemmät vaimot, saavat erisuuruisia rooleja. Esimerkiksi *Sovelias kosto* keskittyy enimmäkseen kuvaamaan Lynleyn nuoruutta. Taustalla hitaasti kehittyvän traagisen rakkaustarinan seuraaminen on joskus vaikeaa varsinkin suomenkieliselle lukijalle, sillä suomennokset eivät ole ilmestyneet alkuperäisessä järjestyksessä, sikäli kun niitä on ilmestynyt ollenkaan.

Romaaneihin pohjautuva televisiosarja Komisario Lynley on esitetty myös Suomessa useaan otteeseen. Sarjan pääosissa ovat Nathaniel Parker Lynleynä ja Sharon Small Haversina. Sarjan alkupään jaksot pohjautuvat kuitenkin Georgen romaaneihin vain suhteellisen pinnallisesti, ja loppupään jaksot eivät ollenkaan, vaan ovat käsikirjoittajien uusia luomuksia.

## Bibliografia
* 1988: *Kunnioitetun kansalaisen kuolema*, (*A Great Deliverance*;  suom. Pirkko  Biström, WSOY 1989)
* 1989: *Veri verta vaatii* (*Payment in Blood*;  suom. Pirkko Biström, WSOY 1991)
* 1990: *Viattomien kesken* (*Well-Schooled in Murder*; suom. Paula Herranen, WSOY 1994)
* 1991: *Sovelias kosto* (*A Suitable Vengeance*;  suom. Pirkko Biström, WSOY 1995)
* 1992: *Elenan tähden* (*For the Sake of Elena*; suom. Pirkko Biström, WSOY 1999)
* 1993: *Isän varjo* (*Missing Joseph*; suom. Pirkko Biström, WSOY 1997)
* 1995: *Playing for the Ashes* – 
* 1996: *Vihollinen  lähelläsi* (*In the Presence of the Enemy*; suom. Pirkko Biström WSOY 2000)
* 1997: *Mielessä petos* (*Deception on His Mind*; suom. Pirkko Biström, WSOY 2001). – 
* 1999: *Syntisen jäljillä* (*In Pursuit of the Proper Sinner*; suom. Pirkko Biström, WSOY 2002)
* 2001: *Petturin muisti* (*A Traitor to Memory*; suom. Pirkko Biström, WSOY 2003) – 
* 2001: *The Evidence Exposed* (novellikokoelma) – 
* 2002: *I, Richard* (novellikokoelma) – 
* 2003: *A Place of Hiding* – 
* 2004: *Write Away* (tietokirja) – 
* 2005: *With No One as Witness* – 
* 2006: *What Came before He Shot Her* – 
* 2008: *Careless in Red* – 
* 2010: *This Body of Death* – 
* 2012: *Believing The Lie* – 
* 2012: *The Edge of Nowhere* – 
* 2013: *Just One Evil Act* –  
* 2013: *The Edge of the Water*
* 2015: *A Banquet of Consequences* – 
* 2016: *The Edge of the Light*
* 2018: *The Punishment She Deserves*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu 
* Tornion kaupunginkirjasto - DekkariNetti
Pasi Riihelä

**Pasi Olavi Riihelä** (s. 6. huhtikuuta 1975 Nokia) on suomalainen koripallovalmentaja ja kilpauransa lopettanut koripalloilija. Hän on kolminkertainen SM-sarjan vuoden pelaaja, kaksinkertainen suomenmestari sekä nelinkertainen Suomen cup -voittaja. Pitkän uran Suomen pääsarjassa tehnyt Riihelä pelasi urallaan ammattilaisena myös Saksan, Ruotsin sekä Sveitsin pääsarjoissa. Miesten maaotteluita Riihelälle kertyi vuosien 1996–2004 aikana 66 kappaletta, joissa pisteitä syntyi yhteensä 334.

Riihelä ehti jo kertaalleen lopettaa koripalloilijan uransa kauden 2008–2009 jälkeen. Alkuvuodesta 2010 hän teki kuitenkin paluun liittymällä ottelukohtaisella sopimuksella Kouvojen Korisliiga-joukkueeseen.

## Pelaajaura
Riihelä aloitti koripalloilun 8-vuotiaana. Harrastus alkoi hänen kotikaupunkinsa Nokian paikallisessa joukkueessa, Kankaantaan Kisassa. Nokialla Riihelä pelasi aina vuoteen 1996 saakka. Kauden 1994–1995 päätteeksi Kankaantaan Kisa nousi SM-sarjaan ja Riihelä valittiin vuoden I-divisioonapelaajaksi. Sarjanousija sijoittui kaudella 1995–1996 SM-sarjassa neljänneksi. Riihelä teki tulokaskaudellaan koreja runkosarjassa 11,0 pisteen ja pudotuspeleissä peräti 13,3 pisteen keskiarvoilla. Hänet valittiinkin kauden päätteeksi SM-sarjan vuoden tulokkaaksi.

Tulokaskauden jälkeen Riihelä siirtyi Kouvoihin. Kouvoissa hän pelasi kaksi SM-sarjakautta, jotka molemmat päättyivät SM-hopeaan. Kaudella 1996–1997 Riihelä pelasi runkosarjassa 14,3 pisteen ja pudotuspeleissä 17,0 pisteen keskiarvoilla. Riihelä valittiin kauden päätteeksi SM-sarjan vuoden kehittyneimmäksi pelaajaksi. Jälkimmäisen kauden (1997–1998) Kouvoissa Riihelä pelasi runkosarjassa 14,5 pisteen ja pudotuspeleissä 12,1 pisteen keskiarvoilla. Uransa kolmannen SM-sarjakauden jälkeen hänet valittiin SM-sarjan vuoden pelaajaksi.

## Valmentajaura

Syyskuussa 2015 Riihelän uutisoitiin aloittavan I-divisioona B:ssä pelanneen Namika Lappeenrannan valmentajana.

## Saavutukset
### Henkilökohtaiset palkinnot
*Vuoden I-divisioonapelaaja: 1995
*SM-sarjan vuoden tulokas: 1996
*SM-sarjan kehittynein pelaaja: 1997
*3x SM-sarjan vuoden pelaaja: 1998, 2004, 2005
*IS-tähtikisan voittaja: 2004

### Joukkuesaavutukset
*2x SM-hopeaa: 1997, 1998
*2x Suomenmestaruus: 2005, 2006
*4x Suomen Cupin voitto: 2005, 2006, 2007, 2008
*SM-pronssia: 2008

## Muuta
Pasin veli Timo Riihelä (s. 1980 Nokia) oli myös pääsarjatason koripalloilija pelaten BC Nokiassa ja Lappeenrannan NMKY:ssä. Hän on koripallon Suomen mestari kaudelta 2004–05 Lappeenrannan NMKY:n riveistä. Pasi pyöritti Lappeenrannan kauppakeskus Iso-Kristiinassa Arnolds-yritystä parin vuoden ajan.

Riihelä työskentelee sähköalan yrittäjänä.

## Katso myös
* Luettelo 5 000 pistettä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
* Luettelo 2 000 levypalloa saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
* Luettelo 500 syöttöä saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
* Luettelo 500 pallonriistoa saavuttaneista Korisliiga-pelaajista
* Luettelo 200 torjuntaa saavuttaneista Korisliiga-pelaajista

## Lähteet

|-

|-

|-
Yrjö Selin

**Armas Yrjö Selin** (24. marraskuuta 1894 Vaasa – 19. tammikuuta 1965 Helsinki) oli suomalainen sellotaiteilija ja Sibelius-Akatemian professori. Yrjö Selin on konsertoinut kotimaassa, Skandinaviassa ja Pariisissa sekä toiminut kamarimuusikkona.

Yrjö Selin valmistui ylioppilaaksi vuonna 1914, minkä jälkeen hän opiskeli sellonsoittoa Helsingin musiikkiopistossa vuosina 1915–1916 (Ossian Fohström) sekä Pariisissa vuosina 1919–1921(Andre Hekking) ja 1925(Pablo Casals). Ensikonsertin Selin esitti vuonna 1919. Selin toimi vuosina 1914–1915 Vaasan orkesterin soolosellistinä, Helsingin Kaupunginorkesterin sellistinä 1915-1916, Turun orkesterin soolosellistinä 1916-1918 sekä opettajana ja konsertoivana sellistinä Norjassa 1922–1934. Sittemmin Selin tuli Helsingin kaupunginorkesterin soolosellistiksi ja Sibelius-Akatemian sellonsoiton opettajaksi 1935. Professoriksi hänet nimitettiin vuonna 1943.

Yrjö Selinin opetti lukuisia sellistejä. Hänen sellonsoiton oppilaitaan 1920- ja 30-lukujen vaihteessa ovat olleet muun muassa Pentti Rautawaara, Artto Granroth, Tauno Korhonen, Ilmari Haapalainen ja Unto Kunnas sekä norjalainen sellotaiteilija Rolf Störseth. Yrjö Selinin muista etevimmistä oppilaista voidaan mainita esim. Harry Sikström, Arno Nieminen, Vili Pullinen, Esko Valsta, Erkki Rautio, Eeva-Liisa Hirvonen, Seppo Laamanen, Varpu Siukonen ja Arto Noras.

Selinin hallussaan hänen eläessään oli kallisarvoinen Nicola Amatin v. 1677 rakentama sello, jonka hän v. 1927 hankki itselleen Saksasta.

Yrjö Selin levytti laaja-alaisesti. Yrjö Selinin esityksiä on taltioitu ainakin n. 30 suomalaista sellosävellystä ja suuri joukko ulkomaalaisia sellokappaleita vinyylilevyille sekä Yleisradion kantanauhoille.

Yrjö Selinin vanhemmat olivat kruununvouti Johan David Selin ja Hanna Cecilia Cannelin. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli Henriette Almlie (k. 1955) ja vuodesta 1956 eteenpäin Siiri Pietiläinen. Viulutaiteilija sekä kapellimestari Eero Selin (s. 11.7.1893) oli hänen veljensä. Selinit asuivat mm. Ikaalisissa (vuodesta 1903).

## Lähteet
*  s. 584-591

### Viitteet

## Aiheesta muualta
* Sellotaiteilija Yrjö Selin palasi eilen kotimaahan oltuaan 12 vuotta Norjassa. Pitänyt yli 1,000 konserttia ja soittanut radiossa toista sataa kertaa, Aamulehti, 22.04.1934, nro 107, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Wild Zero

**Wild Zero** on vuonna 2000 valmistunut japanilainen, camp-henkinen zombikauhukomediaelokuva, jonka pääosassa on japanilainen rock-yhtye Guitar Wolf.

## Juoni
Rock-tähdeksi haluava nuorukainen Ace on matkalla Guitar Wolfin konserttiin, kun ulkoavaruuden olennot hyökkäävät Maahan. Tämän seurauksena kuolleet heräävät eloon, ja Ace päättää pysäyttää heidät yhdessä Guitar Wolfin sekä muiden eloonjääneiden kanssa.

## Rooleissa
 

## Aiheesta muualla
* Arvostelu elokuvasta
Rain Dances

**Rain Dances** on Camel-yhtyeen vuonna 1977 julkaistu albumi. Levy on tyyliltään jazz-vaikutteisempi kuin aiemmat Camelin albumit. Albumilla soittaa Camelin kaksi uutta jäsentä. Toinen on Doug Fergusonin korvannut basisti Richard Sinclair, joka oli soittanut aikaisemmin Caravan-yhtyeessä. Toinen uusi jäsen on puhallinsoittaja Mel Collins, joka puolestaan oli entinen King Crimson -yhtyeen jäsen.

Albumilta julkaistiin syyskuussa 1977 singlenä kappale ”Highways of the Sun” B-puolenaan ”Tell Me”. Vuonna 2009 albumista julkaistiin remasteroitu CD-versio, joka sisältää seitsemän bonuskappaletta.

## Kappaleet
*Kaikki kappaleet kirjoittaneet Andrew Latimer ja Peter Bardens, ellei toisin mainita.

**A-puoli**
# 
# 
# 
# 
**B-puoli** 
# 
# 
# 
# 
# 
### Vuonna 1991 julkaistun CD-version bonuskappale
#

### Vuonna 2009 julkaistun CD-version bonuskappaleet
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
### Camel
*Andrew Latimer &ndash; kitara, huilu, laulu 
*Peter Bardens &ndash; kosketinsoittimet 
*Andy Ward &ndash; rummut, lyömäsoittimet 
*Richard Sinclair &ndash; bassokitara, laulu 
*Mel Collins &ndash; saksofonit, klarinetit, huilut

### Vierailijat

*Martin Drover &ndash; trumpetti kappaleessa ”One of These Days I'll Get an Early Night”, flyygelitorvi kappaleessa ”Skylines”
*Malcolm Griffiths &ndash; pasuuna kappaleissa ”One of These Days I'll Get an Early Night” ja ”Skylines”
*Brian Eno &ndash; minimoog, sähköpiano, piano
*Fiona Hibbert &ndash; huuliharppu kappaleessa ”Elke”

## Arvostelut
* Allmusic () 

## Lähteet
Juho Maununpoika

**Juho Maununpoika** (myös **Jöns Månsson**, *Månsinpoika*) oli sotapäällikkö, Kivennavan linnanvouti ja Viipurin linnoittaja, joka mainitaan asiakirjoissa vuosina 1554–1564. Hän kuoli noin vuonna 1570. Vaikka Juho Maununpojasta ei tiedetä paljon mitään, hän saavutti sotahistoriassa pysyvän aseman Joutselän taistelussa, jossa hän voitti lukumäärältään ylivoimaisen venäläisjoukon taitavalla taktisella johtamisellaan.

Juho Maunupojan on arveltu olleen suomalainen rälssimies, lähellä Kivennavan rajalinnoitusta sijainneen Kelkkalan tilan herra. Kustaa Vaasa nimitti hänet Kivennavan linnan linnanvoudiksi vuonna 1554 sodan Venäjän kanssa ollessa syttymäisillään. Kun venäläisten sotajoukko tuli maaliskuussa 1555 rajan yli, Juho Maununpoika löi heidät takaisin noin 500 miehen joukollaan Joutselässä käyttäen taitavasti hyväkseen olosuhteita, yllätystä ja suksimiesten liikkuvuutta. Tällaista tarkasti suunniteltua taktiikkaa ei tuohon aikaan käytetty, joten kyse oli Juho Maununpojan omasta kehitelmästä. 

Joutselän jälkeen Juho Maununpoika toimi Viipurin linnoitustöiden johtajana ja kaupungin hallinnollisena päämiehenä. 

## Lähteet
*
Mr. Oizo

**Mr. Oizo** (oik. **Quentin Dupieux**, s. 14. huhtikuuta 1974 Pariisi) on ranskalainen elektronisen musiikin artisti ja -tuottaja sekä elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja.

Dupieux tunnetaan parhaiten vuonna 1999 singlenä julkaistusta ”Flat Beat” -kappaleesta, josta tuli hitti ympäri Eurooppaa sen soitua Levi’s-yhtiön televisiomainoksissa. Dupieux vastasi myös kyseisten mainosten ohjauksesta. Mainoksien keskeinen hahmo oli päätään nyökyttelevä keltainen nukkehahmo Flat Eric, joka esiintyi myös ”Flat Beatin” musiikkivideolla. Mr. Oizon debyyttialbumi *[[Analog Worms Attack]]* julkaistiin myöhemmin samana vuonna. Seuraava pitkäsoittoalbumi *[[Moustache (Half a Scissor)]]* ilmestyi 2005.

Dupieuxin ensimmäinen pitkä elokuva *[[Steak (elokuva)|Steak]]* sai ensi-iltansa Ranskassa 20. kesäkuuta 2007. Mr. Oizo tuotti myös soundtrackin elokuvaan yhdessä SebastiAnin ja Sébastien Tellierin kanssa. Mr. Oizon kolmas albumi *[[Lambs Anger]]* julkaistiin Ed Banger Recordsilla marraskuussa 2008. Toinen Dupieux’n ohjaama pitkä elokuva *[[Rubber]]* sai ensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla vuoden 2010 toukokuussa. Dupieux teki elokuvan soundtrackin Justice-duosta tunnetun Gaspard Augén kanssa. Mr. Oizon neljäs täyspitkä albumi *[[Stade 2]]* julkaistiin 11. marraskuuta 2011.

Vuonna 2012 Dupieuxin elokuva *Wrong* sai ensi-iltansa Sundancen elokuvajuhlilla.

Dupieuxin toistaiseksi tuorein (heinäkuu 2013) ohjaustyö on Realitism Filmsin tuottama *[[Wrong Cops]]*.
Hänen seuraavan elokuvansa *[[Realite]]* on ajoitettu saavan ensi-iltansa vuoden 2013 aikana.

## Diskografia

### Albumit

* *[[Analog Worms Attack]]* (1999)
* *[[Moustache (Half a Scissor)]]* (2005)
* *[[Steak]]* (2007)
* *[[Lambs Anger]]* (2008)
* *[[Stade 2]]* (2011)
* *[[The Church (Mr. Oizon albumi)|The Church]]* (2014)
* *[[All Wet]]* (2016)

### Singlet / EP:t

* *#1* (1997)
* *M-Seq* (1997)
* *Flat Beat* (1999)
* *Monday Massacre* (1999)
* *Last Night A DJ Killed My Dog* (2000)
* *Stunt* (2004)
* *Nazis* (2006)
* *Transexual* (2007)
* *Positif* (2008)
* *Pourriture* (2009)
* *Stade 3* (EP, 2012)
* *unreleased unfinished unpleasant* (EP, 2012)
* *Amicalement* (2013)

## Filmografia

* *[[Nonfilm]]* (2002)
* *[[Steak]]* (2007)
* *[[Rubber]]* (2010)
* *[[Wrong]]* (2012)
* *Wrong Cops: Chapter 1* (lyhytelokuva, 2012)
* *[[Wrong Cops]]* (2012)
* *[[Realite]]* (2014)
* *[[Au poste!]]* (2018)
* *[[Deerstalker]]* (2019)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto 
* 
* Mr. Oizo Discogs.comissa
Jouni Virpiö

**Jouni Virpiö** (s. 21. huhtikuuta 1985 Jyväskylä) on suomalainen jääkiekkoilija.

Juniorivuosinaan Virpiö kuului Jypissä ikäluokkansa avainpelaajiin. Kaudella 2003–2004 Virpiö pelasi kaksi ottelua alle 20-vuotiaiden maajoukkuepeleissä. Kaudella 2004–2005 Virpiö oli Jypin A-juniorijoukkueen paras pistemies ja voitti A-juniorien SM-kultaa kaudella 2005–2006.

Vanhaan jyväskyläläiseen kiekkosukuun kuuluva Virpiö on pelannut SM-liigaa JYPin riveissä kausilla 2005–2006 ja 2008–2009. Vuonna 2006 Virpiö siirtyi Mestis-joukkue TuToon ykköskentän hyökkääjäksi. Mestis-debyyttikaudellaan 2006–2007 Virpiö valittiin toisen tähdistökentällisen oikeaksi laitahyökkääjäksi. Samalla kaudella Virpiö oli TuTon toiseksi paras pistemies, tehden 45 ottelussa tehopisteet 20+25=45. Virpiö siirtyi TuTosta kauden 2007–2008 jälkeen SM-liigaan Jypin miehistöön.

Kauden 2009–2010 Virpiö pelasi Mestiksen D Teamissä, lokakuun lopusta eteenpäin Virpiölle tuli peleihin lyhyehkö tauko aivotärähdyksestä johtuen, runkosarjassa hän pelasi loukkaantumisestaan huolimatta 29 ottelua tehopistein 14+20.

Kaudeksi 2010–2011 Virpiö siirtyi Tapparan riveihin ja pelasi kauden aikana 44 ottelua Tapparassa ja neljä lainalla Mestiksen LeKissä. Seuraavan kauden aikana hän ehti pelata Tapparassa vain kolme peliä, kunnes seura ilmoitti lainanneen hänet loppukaudeksi KooKoohon. KooKoossa Virpiä pelasi 30 runkosarja- ja 11 pudotuspeliottelua. Seuraavaksi kaudeksi hän teki sopimuksen Ranskan pääsarjan Gapiin.

Virpiön isä on JYPin ja maajoukkueen huoltaja Kari Virpiö.

## Virpiön ja saavutukset
* Joukkueen paras pistemies 2004–2005 (JYP A-juniorit)
* A-juniorien SM-kulta 2005–2006 (JYP)
* Mestiksen 1-All Stars -joukkueen oikea laitahyökkääjä 2006–07 ja 2007–08
* Mestiksen mestaruus TuTossa 2008

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 
* Suomen jääkiekkoliiton Mestis-palkintogaalatiedotus 2006–2007 
* TuTo Hockey: Kausikirja 2006–2007 (s.55)
* Jatkoajan pelaajaprofiili Virpiöstä 

### Viitteet
Aikojen täyteyden esikoisten kirkko

**Aikojen täyteyden esikoisten kirkko** (engl. *The Church of the Firstborn of the Fullness of Times*) on eräs myöhempien aikojen pyhien liikkeeseen kuuluva uskonnollinen yhteisö. Sen jäsenet harjoittavat moniavioisuutta. Ryhmään on enimmillään kuulunut noin 30 perhettä, jotka asuivat Utahissa ja "Los Molinos" -nimisessä kommuunissa Baja Californian niemimaalla.

Myöhempien aikojen pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkko luopui virallisesti moniavioisuuden harjoittamisesta vuoden 1890 Manifestillaan. Useat kirkon jäsenistä eivät kuitenkaan hyväksyneet tätä muutosta opetuksessa. Kun moniavioisuuden harjoittajia alettiin erottaa kirkosta 1900-luvun alussa, osa moniavioisuuden harjoittajista muutti asumaan pohjoiseen Meksikoon, jossa olot olivat vapaammat. Eräs muuttaneista oli Alma Dayer LeBaron, joka muutti 1924 lukuisine vaimoineen ja lapsineen Galeanaan, Chihuahuaan, jonne hän perusti oman kommuuninsa "Colonia LeBaronin".

Kun Alma kuoli 1951, häntä seurasi yhteisön johtajana hänen poikansa Joel LeBaron. Hän rekisteröi yhteisön virallisesti nimellä Aikojen täyteyden esikoisten kirkko. 

Joel LeBaronin nuorempi veli Ervil LeBaron oli ensin kirkon toiseksi korkein johtaja. Vuonna 1972 syntyi veljesten välille kuitenkin riita kirkon johtamisesta. Ervil erosi veljensä johtamasta kirkosta ja perusti San Diegossa omansa, jolle hän antoi nimen Jumalan Karitsan kirkko. 

Samana vuonna Ervil LeBaron määräsi erään kannattajansa murhaamaan veljensä Joelin. Tämän jälkeen Aikojen täyteyden esikoisten kirkon johtajaksi nousi Joelin nuorin velin Verlan. Muutama vuosi myöhemmin Ervil hyökkäsi kannattajineen Los Molinosin kommuuniin tarkoituksenaan surmata myös Verlan. Tämä ei kuitenkaan ollut kyseisenä yönä kotona, joten hän selvisi hyökkäyksestä. Kaksi miestä kuitenkin sai surmansa ja Los Molinos hävitettiin. Nykyään joitakin LeBaronin suvun jäseniä kuulunee vielä Aikojen täyteyden esikoisten kirkkoon.
Jari Kesti

**Jari Kesti** (s. 3. helmikuuta 1971 Forssa) on suomalainen jääkiekkoilija. Kestin vuodesta 1991 alkanut ura kattaa seitsemän eri joukkuetta sekä Suomessa että Norjassa. Kesti on pelannut sekä SM-liigaa HPK:ssa kauden 2000–2001 että Mestistä ja I-divisionaa. Kesti aloitti uransa Forssan Palloseurassa kaudella 1991–1992.

Kesti on pelannut urallaan viisi vuotta Norjassa. Ensimmäisellä Norjan kaudellaan Stavanger Oilersissa (Norjan kolmannella sarjatasolla) 2001–2002 Kesti teki 21 ottelussa tehot 116+110=226 pistettä, eli yli kymmenen pistettä per peli. Joukkue nousi seuraavaksi kaudeksi Norjan I. divisioonaan. I. divisioonassa Kesti teki 150 pistettä, ja Oilers nousi Norjan Elitserieniin. Kesti pelasi Elitserienissä kaudet 2003–2006 ja siirtyi tämän jälkeen TuToon.

Kestillä oli kauden 2007–2008 loppuun asti kestävä sopimus TuTon kanssa. Kesti oli samalla Mestiksen iäkkäin pelaaja Mestiksen nuorimmassa joukkueessa.

## Palkinnot ja saavutukset
* Norjan kakkosdivisioonan piste-ennätys, 116+110=226 pistettä 21 pelissä (Stavanger Oilers) 

## Lähteet
* 
* Jatkoajan pelaajaprofiili Kestistä
* TuTo Hockey: Kausikirja 2006–2007 (s.52)
* Jari Kestin haastattelu 13.9.2006: Jari Kesti - Stavangerista Turkuun.

### Viitteet
Kitumaa

**Kitumaa** on puuta tuotettaessa käytettävä tai käytettävissä oleva maa, jossa tuotto on heikkoa mutta ei olematonta.

Kitumaa tuottaa heikosti, joten sen merkitys metsätalouden kannalta on vähäinen. Kitumaata voivat olla esimerkiksi vahäpuustoiset ja väliaikaisesti puuttomat alueet (tuhoalueet, uudistusalat, taimikot), hietikot, laki- tai tunturimaat, turve- tai kalliomaat sekä kiviperäiset maat. Varsinaiset metsämaat ovat kitumaata parempia.

## Määritelmät
Tilastokeskus määrittelee kitumaaksi "puun tuottamiseen käytettävää tai käytettävissä olevaa maata, jolla puuston keskimääräinen vuotuinen kasvu suotuisimpien kasvuolojen vallitessa ja ohjekiertoaikaa käytettäessä on 0,10-0,99 m³/ha kuorineen." Kitumaaksi määritellään myös tietyt muussa käytössä olevat maat, joilla tuotto olisi vastaava, mutta ei tiealueita eikä taimitarhoja.

Facta 2001 määrittelee kitumaan vuosikasvuksi keskimäärin vähintään 0,1 m³/ha, mutta ei enempää kuin 0,9–1,0 m³/ha (kuori mukaan luettuna).

## Katso myös
* Maatalousmaa
* Metsätalousmaa
* Metsämaa
* Joutomaa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tilastokeskus: Kitumaa
Christine Cavanaugh

**Christine Cavanaugh** (16. elokuuta 1963 Utah, Yhdysvallat − 22. joulukuuta 2014 Utah, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen ääninäyttelijä. Hän on tehnyt muun muassa Dexterin ääniroolit animaatiosarjassa *[[Dexterin laboratorio]]* ja Jaskan ääniroolin animaatiossa *[[Ipanat]]*.

## Elämäkerta
Cavanaugh syntyi Utahissa, josta hän muutti Los Angelesiin tullakseen näyttelijäksi mutta päätyikin tekemään enemmän äänirooleja. 1980-luvulla hän oli Cathyn ääniroolissa CBS:n kolmessa eri erikoisanimaatiojaksossa. Cavanaughin ensimmäinen suuräänirooli oli vuonna 1991, jolloin hän ääninäytteli Mimosa Aivohanhea Disneyn animaatiossa *[[Varjoankka]]*. Samaan aikaan Cavanaugh oli Nickelodeonilla esitetyssä *Ipanat*-animaatiossa Jaskan äänenä. Myöhemmin 2000-luvulla hän teki Jaskan äänirooleja muutamiin videopeleihin.

Cavanaugh'n ensimmäinen elokuvarooli oli vuodelta 1995 elokuvassa *[[Babe – urhea possu]]*, jossa hän ääninäytteli elokuvan nimihahmoa. Cavanaugh ei kuitenkaan enää ollut elokuvan jatko-osassa *[[Babe suurkaupungissa]]*, jolloin Baben ääniroolin teki tutulle Elizabeth Daily. Elokuvan jälkeen Cavanaugh sai merkittävimmän ääniroolinsa animaatiossa *[[Dexterin laboratorio]]*, jossa hän toimi neron Dexter-pojan äänenä. Cavanaugh ehti olla hahmon äänenä kolme tuotantokautta, ja hän sai roolistaan vuonna 2000 Annie-palkinnon.

Cavanaugh teki vierailevia rooleja televisiosarjoissa, kuten *[[Wings (televisiosarja)|Wings]]*, *[[Salaiset kansiot]]*, *[[Kaikki rakastavat Raymondia]]* ja *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]*.

Cavanaugh lopetti uransa vuonna 2001 henkilökohtaisista syistä.

Cavanaugh oli 51-vuotias kuollessaan 22. joulukuuta 2014 kotonaan Cedar Cityssä Utahissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Argos

**Argos** (, ) voi viitata seuraaviin asioihin:

## Maantiede

* Argos, antiikin aikainen kaupunki Argoliin maakunnassa Peloponnesoksella Kreikassa
** Árgos, nykyinen kaupunki Argoliin alueyksikössä Peloponnesoksen alueella Kreikassa
* Argos eli Argolis, yksi antiikin Peloponnesoksen maakunnista Kreikassa
* Argos, Homeroksella nimitys koko Peloponnesoksen niemimaalle vastakohtanaan (varsinainen) Hellas

* Argos Amfilokhikon, antiikin aikainen kaupunki Amfilokhiassa Kreikassa
** Amfilochikó Árgos, nykyinen kylä Amfilochían kunnassa Aitolia-Akarnanian alueyksikössä Länsi-Kreikan alueella Kreikassa
* Argos Orestikon, antiikin aikainen kaupunki Makedoniassa
** Árgos Orestikó, nykyinen kaupunki Orestídan kunnassa Kastorián alueyksikössä Länsi-Makedonian alueella Kreikassa

## Kreikkalainen mytologia

* Argos, Zeuksen ja Nioben poika ja Argoksen myyttinen perustaja
* Argos Panoptes, satasilmäinen jättiläinen, joka vartioi Ioa
* Argos, Friksoksen ja Khalkiopen poika, joka rakensi Argo-laivan
* Argos, Odysseuksen uskollinen koira
* **Argos**, Fineuksen ja Danaen poika

## Laivoja
* Argos-luokka, Portugalin laivaston 1960-luvulla rakennettu partioalusluokka
** NRP ''Argos'' (P372), Portugalin laivaston Argos-luokan partioalus
* Argos-luokka, Portugalin laivaston 1990-luvulla rakennettu partioalusluokka
** NRP ''Argos'' (P1150), Portugalin laivaston Argos-luokan partioalus

## Katso myös

* Argoksen talo Helsingin keskustassa
* Argus

## Lähteet
Henri Palmroth

**Henri "Henkka" Palmroth** (s. 29. helmikuuta 1984 Turku) on suomalainen jääkiekkoilija. Palmroth pelasi ensimmäisen liigapelinsä Turun Palloseurassa kaudella 2003–2004, ja pelasi tämän jälkeen TPS:n riveissä kaudet 2004–2006, jonka jälkeen Palmroth siirtyi naapuriseura TuToon kausiksi 2006–2008.

Palmrothin tämänhetkinen sopimus TuTon kanssa päättyy keväällä 2009. Palmrothin pikkuveli Markus pelaa TPS:ssä ja Palmrothin toinen pikkuveli Peter pelaa TUTO:n A-junioreissa .

## Lähteet
* 
* TuTo Hockey: Kausikirja 2006–2007 (s. 38)
* Jatkoajan pelaajaprofiili Palmrothista
Kresfontes

**Kresfontes** (; ) oli kreikkalaisessa mytologiassa Aristomakhoksen poika ja yksi herakleideista, Herakleen lapsenlapsi neljännessä polvessa.

Herakleidit, Herakleen jälkeläiset, olivat yrittäneet paluuta Peloponnesokselle joka sukupolven ajan heille annetun ennustuksen perusteella, mutta kaikki yritykset olivat päättyneet surkeasti. Lopulta Kresfontes veljiensä Temenoksen ja Aristodemoksen kanssa kyseenalaistivat oraakkelin antaman ennustuksen, jolloin oraakkeli tarkensi heille sen merkityksiä. Näiden neuvojen perusteella Herakleidien paluu, joka tunnetaan nimellä doorilaisten invaasio, vihdoin onnistui, ja veljekset kukistivat taistelussa Teisamenoksen.

Seuranneessa jaossa Kresfontes sai hallittavakseen Messenian. Hän meni naimisiin Meropen kanssa, ja he saivat ainakin yhden pojan, Telefonin, tai Aipytoksen. Pian tämän jälkeen Kresfontes kuitenkin surmattiin; tämän tekivät joko kaksi hänen omaa poikaansa tai Polyfontes. Joka tapauksessa Polyfontes nousi valtaistuimelle, kunnes Kresfonteen poika vartuttuaan surmasi tämän ja otti vallan Messeniassa.

## Lähteet
Simon Gallup

**Simon Jonathon Gallup** (s. 1. kesäkuuta 1960 Surrey, Englanti) on englantilainen muusikko ja vuonna 1976 perustetun rockyhtye The Curen pitkäaikainen basisti. Gallup on soittanut myös yhtyeissä Lockjaw ja Fools Dance, joista jälkimmäisessä hän myös lauloi kappaleessa ”The Ring”.

Gallup on myös säveltänyt joitakin The Curen menestyskappaleita, kuten ”High’n” ja ”Mint Carin”.  

Simon Gallup muutti taaperoiässä Horley-nimiseen kaupunkiin vuonna 1961 ja kävi Horley Infant and Junior Schoolia vuosina 1965-1971. Gallup meni sen jälkeen Horley Balcombe Roadin yhteiskouluun vuonna 1971, jossa oli vain 5 vuotta ennen kuin jätti koulunsa kesken ja meni töihin muovitehtaalle, jossa työskenteli vuodesta 1976-1979.

Gallup liittyi The Cureen vuonna 1979 korvaten yhtyeen aikaisemman basistin, Michael Dempseyn. Hän soitti ensimmäistä kertaa yhtyeen albumeilla *[[Seventeen Seconds]]*, *[[Faith (The Curen albumi)|Faith]]* ja *[[Pornography]]*, joita usein kutsutaan yhtyeen ”Pimeäksi trilogiaksi”. Gallup kuitenkin riitaantui Robert Smithin kanssa yökerhossa *Pornography*-albumin julkaisua seuranneella *14 Explicit Moments Tour* -kiertueella. Kahden viikon päästä kiertueen viimeisessä esiintymisessä yhtye soitti viimeisenä kappaleen ”Forever”, mutta tällä kertaa Gallup oli kitarassa, Robert Smith rummuissa, Laurence Tolhurst bassossa ja yhtyeen silloinen roudari Gary Biddles lauloi. Biddles alkoi laulaa siitä, kuinka ”vain Gallup on jonkin arvoinen tässä bändissä” ja ”The Cure on kuollut!”. Vähän tämän jälkeen Gallup lähti yhtyeestä ja perusti Biddlesin kanssa Fools Dance -yhtyeen. 

Kuitenkin vuonna 1985 Smith pyysi Gallupia takaisin yhtyeeseen ja Gallup suostui. Tämän jälkeen he ovat olleet hyvissä väleissä ja Gallup oli jopa bestman Smithin häissä vuonna 1988. Gallup tosin jätti yhtyeen joksikin aikaa ennen *[[Wild Mood Swings]]* -albumin levyttämistä, mutta palasi kuitenkin takaisin.

Gallup on ollut The Curessa sen jäsenistä toiseksi kauimmin, ja hän on soittanut kaikilla The Curen albumeilla lukuun ottamatta albumeita *[[Three Imaginary Boys]]*, *[[Boys Don't Cry (The Cure)|Boys Don't Cry]]*, *[[Japanese Whispers]]*, *[[The Top]]* ja *[[Concert - The Cure live]]*.

## Lähteet
Luettelo televisiosarjan Johnny Bravo jaksoista

**Luettelo [[Johnny Bravo]]n jaksoista**. Jaksot ovat tuotantokausikohtaisessa luettelossa Yhdysvaltain alkuperäisessä esitysjärjestyksessä.

## Lyhytanimaatio

## Ensimmäinen tuotantokausi

## Toinen tuotantokausi

## Kolmas tuotantokausi

## Neljäs tuotantokausi

## Erikoisjaksot
Helsingin juutalainen seurakunta

**Helsingin juutalainen seurakunta** () on rekisteröity uskonnollinen yhdyskunta, joka on toiminut 1800-luvun lopulta. 

Seurakunnan keskuspaikka on Helsingin Malminkadulla, jossa on synagoga (valmistui 1906) ja seurakuntakeskus (valmistui 1961). Sen yhteydessä toimii juutalainen päiväkoti, koulu, kirjasto ja vanhainkoti. Seurakunta ylläpitää kahta juutalaista hautausmaata, joista uudempi on 1890-luvulla valmistunut Helsingin juutalainen hautausmaa. Seurakunnalla oli synagogan vieressä myös juutalainen ruokakauppa Zaafran & Co, jonka toiminta on sittemmin loppunut. Seurakunnan yhteydessä toimii kerhoja ja yhdistyksiä, muun muassa Hazamir-kuoro, ja seurakunta julkaisee viisi kertaa vuodessa ilmestyvää *[[HaKehila]]*-lehteä.

Seurakunnan puheenjohtajana kevääseen 2024 asti toimi Yaron Nadbornik. 

Seurakunnan katto-organisaationa toimii  Suomen Juutalaisten Seurakuntien Keskusneuvosto, johon kuuluu yhdeksän jäsentä, näistä kuusi Helsingin juutalaiseen seurakuntaan. Seurakunnan rabbina toimi marraskuun alkuun 2021 saakka suomalaissyntyinen Simon Livson. 

## Talous
Helsingin juutalainen seurakunta on saanut vuosina 2018–2023 Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustusta rekisteröityjen uskonnollisten yhdyskuntien toimintaan yhteensä noin 31&nbsp;580 euroa. Keskimääräinen vuosittainen tuki on ollut noin 7&nbsp;000 euroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Helsingin juutalainen seurakunta
Abdel Rahman Swar al-Dahab

**Abdel Rahman Swar al-Dahab** (; 1934 Omdurman  Anglo-egyptiläinen Sudan– 18. lokakuuta 2018 Riad Saudi-Arabia) oli Sudanin presidentti 6. huhtikuuta 1985 – 6. toukokuuta 1986. 
## Elämäkerta
Al-Dahab valmistui Sudanin sotilasakatemiasta ja hänestä tuli merkittävä poliittinen hahmo, kun presidentti Gaafar Nimeiry nimitti hänet kansliapäällikökseen ja sitten puolustusministeriksi ja lopulta vuonna 1984 armeijan ylipäälliköksi.

Huhtikuussa 1985 Sudanissa tapahtuneen vallankaappaukseen jälkeen al-Dahabista tuli väliaikaisen sotilasneuvoston puheenjohtaja ja näin ollen Sudanin valtionpäämies. Lupaustensa mukaisesti hän luovutti vallan vaaleilla valitulle hallitukselle vuonna 1986 ja presidentiksi nousi Sadiq al-Mahdi. Vuonna 1987 hänestä tuli Al-Da’wa al-Islamiyya&nbsp;-järjestön ("Islamin kutsu") puheenjohtaja. 

Al-Dahab sai Kuningas Faisalin kansainvälisen palkinnon vuonna 2004 palveluksesta islaminuskon hyväksi. Al-Dahab kuoli 18. lokakuuta 2018   Riadissa, Saudi-Arabiassa 

## Lähteet
Joni Lindlöf

**Joni Lindlöf** (s. 17. toukokuuta 1984 Tampere) on suomalainen jääkiekkoilija.

Lindlöf aloitti jääkiekon pelaamisen Tapparan kaupunginosajoukkueissa. Tapparassa Lindlöf pelasi A-junioreihin saakka. Kaudella 2001–2002 Lindlöf voitti A-junioreiden SM-liigan maalikuninkuuden. Kesällä 2002 Washington Capitals varasi Lindlöfin NHL:ään ja hän siirtyi Pohjois-Amerikkaan WHL-juniorisarjaan Kelowna Rocketsin joukkueeseen. Ensimmäisellä kaudellaan WHL:ssä Lindlöf voitti ensimmäisenä suomalaisena sarjan mestaruuden. Kesken toisen WHL-kautensa Lindlöf kaupattiin neljän pelaajan kaupassa Kelownasta Lethbridge Hurricanesiin, jossa pelasi kauden 2003–2004 loppuun.

Kaudeksi 2004–2005 Lindlöf palasi Suomeen. Hän teki koeajan jälkeen sopimuksen HPK:n kanssa. Lindlöf suoritti samaan aikaan Panssariprikaatissa varusmiespalvelustaan Hämeenlinnan lähellä. Lindlöf pelasi kauden aikana vain 11 ottelua HPK:n edustusjoukkueessa ja hän siirtyi seuraavaksi kaudeksi Mestis-joukkue Hermekseen. Heikon Hermes-kauden jälkeen Lindlöf vaihtoi kaudeksi 2006–2007 Mestikseen nousseeseen SaPKoon.

Savonlinnassa Lindlöf oli joukkueen tehokkaimpia pelaajia ja kaudeksi 2007–2008 hän siirtyi TuToon. TuTossa Lindlöf voitti Mestiksen mestaruuden ja pelasi muutenkin hyvän kauden. Keväällä 2008 Lindlöf teki sopimuksen kasvattajajoukkueensa Tapparan kanssa.

Lindlöf ei lopulta saanut kesän aikana pelipaikkaa Tapparasta ja siirtyi syksyllä 2008 Ruotsin Division 1:n Asplöveniin. Seuraavaksi kaudeksi Lindlöf siirtyi pelaamaan Ranskan pääsarjan Briançoniin. Hänellä piti olla sopimus Briançonin kanssa myös kaudesta 2010–2011, mutta talousongelmiin ajautunut joukkue joutui luopumaan monista pelaajistaan. Lindlöf siirtyi Briançonista Ruotsin Division 1:n IF Björklöveniin 2010. Kesällä 2011 Lindlöf siirtyi Kristianstadiin ja sieltä seuraavana vuonna Nyköpingiin. Kaudella 2013–2014 hän pelasi Wings HC Arlandassa ja Almtuna IS:ssä.

Lindlöf edusti Suomea 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa keväällä 2002. Yhteensä Lindlöf on pelannut 30 maaottelua 18-vuotiaiden tasolla.

## Palkinnot ja saavutukset
* NHL-varaus 2002 (Washington Capitals, 7. varauskierros, #209)
* WHL-liigan mestaruus (Kelowna Rockets 2002–2003)
* Mestiksen mestaruus (TuTo 2007–2008)
* Coupe de France mestaruus 2010.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Jatkoajan pelaajaprofiili Lindlöfistä
Aki Ulander

**Aki Ulander** (s. 29. joulukuuta 1981 Oulu) on suomalainen ammattilaisuransa lopettanut koripalloilija. 

Hän on pelipaikaltaan sentteri ja pituutta hänellä on 209 cm. Ulanderin kasvattajaseura on Tapiolan Honka. Hän on pelannut 14 nuorten ja 70 miesten maaottelua. Hän on edustanut Lappeenrannan lisäksi SM-sarjassa Espoon Honkaa, Vantaan Pussihukkia sekä Namika Lahtea. Ulander on vuoden 2003 Suomen mestari Espoon Hongan riveistä. Hän voitti Suomen cupin Lappeenrannan paidassa vuonna 2007. Hänellä on kokemusta myös Ruotsin ja Espanjan koripallokentiltä. Ulander voitti Basketliganin mestaruuden kaudella 2008–2009.

## Lähteet
Jo Byrns

**Joseph Wellington "Jo" Byrns, Sr.** (20. heinäkuuta 1869 lähellä Cedar Hilliä Tennesseessä – 4. kesäkuuta 1936 Washington, D.C.) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko ja lakimies.

Byrns istui Tennesseen osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1894–1901, osavaltionsenaatissa 1901–03 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuodesta 1909 kuolemaansa asti. Vuonna 1933 hänet valittiin enemmistöjohtajaksi ja 1935 edustajainhuoneen puhemieheksi. Byrns kuoli virassa ollessaan 4. kesäkuuta 1936.

Yksi Byrnsin lapsista oli Joseph Wellington Byrns, Jr., joka oli myös mukana politiikassa.

## Lähteet
Vesiviskuri

**Vesiviskuri** on höyryveturien vedentäyttölaite.

Yleisin käytössä ollut ja oleva vesiviskurityyppi on suoraan vesijohtoverkkoon liitetty. Vesi on tullut joko kunnallisesta vesijohtoverkosta tai rautateiden omasta vesijohdosta ja vesitornista. 

Rakenne on mahdollisimman yksinkertainen: se käsittää pystysuoran noin neljä metriä korkean noin 15–20 senttimetriä paksun nousuputken, jonka juuressa on käyttöventtili. Putken yläpäästä alkaa noin puolentoista metrin pituinen kääntyvä vaakaosa, jonka päässä on alaspäin suuntautuva putki, jonka päässä on reikäsäleikkö ja peltinen suppilo tai kumiletkun pätkä. Leveäraiteiden viskurit ovat korkeampia kuin kapearaiteiden suuremman veturikoon johdosta; tämän vuoksi moniin niistä liittyy erillinen tukirakenne pysty- ja vaakaputkien välisessä kulmassa. Joidenkin viskurien kärjessä oli opastinlyhty, joka näytti valkoista valoa silloin kun putki oli sivussa ja punaista sen ollessa täyttöasennossa .

Betoniperustukselle asennettujen viskurien toimivuus talvipakkasilla varmistettiin niin, että täyttöputki tyhjeni itsestään viemärikaivoon käyttöventtiilin sulkemisen jälkeen. Käyttöventtiilikaivoa voitiin myös lämmittää höyryllä tai muulla tavoin, jolloin lämmin ilma pääsi nousemaan pystyputken kääntöliitokseen asti.

Veturi ajetaan viskurin viereen niin että pystyputki osuu oikealle kohdalle; nyt lämmittäjä kääntää yläputken niin että kumiletku osuu vedentäyttöaukkoon ja hanat avataan. 

Veden virratessa säiliöön lisätään kattilakiven estokemikaali. 

Höyryveturien aika jätti Suomeen runsaasti viskureita; mm. Helsingin satamaradan muistomerkkinä on Katajanokalla oleva viskuri. Omalla vesitornilla varustettuja viskureita on säilynyt mm. Loimaan rautatieasemalla.

Jokioisten museorautatiellä on kolme aktiivikäytössä olevaa viskuria, Jokioisten, Humppilan ja Minkiön asemilla. Kovjoen museorautatiellä on yksi viskuri.

Nostalgialiikenteen aikakauden alettua ovat monet pitkään kuivillaan seisseet viskurit palautettu aktiivikäyttöön. Joitakin on välivuosina käytetty myös sepelikuormien kasteluun.

## Lähteet
* Mikko Ivalo: Höyryveturit ja niiden hoito
* Jarmo Oksanen: Opastimet, artikkelisarja Resiina-lehdissä 3/2005–3/2006

### Viitteet

## Aiheesta muualla