open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Viimeinen taisto

**”Viimeinen taisto” : punaisen rintamapäällikön muistelmia v:lta 1918** on vuonna 1938 ilmestynyt näyttelijä ja teatterinjohtaja Jalmari Parikan muistelmateos, jossa hän kertoo Suomen sisällissodan aikaisesta toiminnastaan punaisten rintamapäällikkönä. Kyseessä on ensimmäinen suuren kustantamon julkaisema teos, joka käsittelee sotaa punaisten näkökulmasta. Samana vuonna ilmestyneen Emil Saarisen *[[Suomen punakaarti]]* -teoksen tavoin Parikan muistelmissa otetaan etäisyyttä 1920–1930-lukujen luokkasotakirjallisuuden vakiinnuttamaan näkemykseen punaisten sodankäynnin luonteesta.

Sisällissodan käynnistyessä Enson työväennäyttämön johtajana toiminut Parikka liittyi Vuoksenniskan punakaartiin, ja hieman myöhemmin hänestä tuli Joutsenon rintaman itäisen rintamalohkon päällikkö. Punaisten antautumisen jälkeen Tammisaaren vankileirillä Parikkaa kuulustellut valtiorikosoikeus ei juurikaan saanut selville tietoja hänen sodanaikaisesta toiminnastaan, vaan sen laajuus paljastui vasta muistelmateoksen myötä.

Aloite kirjaan tuli sodan voittaneelta valkoiselta osapuolelta. Parikan tekstiä ei kuitenkaan julkaistu sellaisenaan, vaan se on varustettu valkoisten riveissä taistelleen majuri U. V. Rauanheimon esipuheella ja reunahuomautuksilla. Kirjan julkaisu osoitti voittaneen osapuolen asenteiden lievenemisestä, jolloin myös punaisten annettiin tuoda esille oma näkemyksensä sodasta. Julkaisun syynä on pidetty myös lähestyneen suursodan uhkaa, jolloin porvaristo halusi korostaa kansallista yhtenäisyyttä myös työväestön suuntaan.

## Lähteet
Eräajo

**Eräajo** () on tietojenkäsittelyä tietokoneella vastakohtana vuorovaikutteiselle tietojenkäsittelylle.

Eräajossa ohjelma oli talletettava reikäkorteille, jotka vietiin tietokonekeskukseen ajettavaksi: vastaus saattoi tulla vuorokauden päästä. Virheen tapahtuessa käyttäjän oli otettava uusi reikäkortti tai kokonainen pino reikäkortteja ja syötettävä ohjelma uudelleen, sekä käytävä läpi sama odottelu uudelleen.

Eräajon ongelmia pyrittiin ratkomaan osituskäyttöön kehitetyillä järjestelmillä kuten Compatible Time-Sharing System (1961) ja Dartmouth Time Sharing System.

Suurtietokoneet olivat pääasiallisesti eräajotietokoneita.

Eräajon muotoa käytetään vielä nykyään esimerkiksi liikelaitosten vuorokauden päättyessä tehtäviin raportteihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ellis D. Kropotchev Silent Film &ndash; Stanfordin yliopiston opiskelijoiden mykkäfilmi eräajon käyttämisestä
Black Laden Crown

**Black Laden Crown** on Danzigin yhdestoista studioalbumi, ja se julkaistiin vuonna 2017. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Jäsenet
* Glenn Danzig - laulu, basso, kitara, kosketinsoittimet, rummut
* Tommy Victor – kitara, basso
* Johnny Kelly - rummut
* Joey Castillo - rummut
* Dirk Verbeuren - rummut
* Karl Rosqvist - rummut

## Arvostelut
* Keskisuomalainen: 
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Black Laden Crown discogs.comissa 
*
Valle d'Aosta Fromadzo

**Valle d'Aosta Fromadzo** on italialainen lehmänmaidosta valmistettava juusto.

Valle d'Aosta Fromadzo on peräisin nimensä mukaisesti Italian autonomiselta Aostanlaakson alueelta. Fromadzo on paikallisen murteen sana sanalle *formaggio* eli juusto. Pantaleone da Confienza kuvaili nykyisen kaltaista juustoa Aostanlaakson alueelta jo vuonna 1477 teoksessa *Summa lacticinorum*. Juusto sai italialaisen nimisuojan (*denominazione di origine controllata* eli DOC) vuonna 1995 ja DOP-statuksen (*denominazione di origine protetta*) vuonna 1996.

Suojellun statuksen takia juuston valmistustapoja valvotaan ja ne on määritelty tarkasti. Juuston pääraaka-aine on lehmänmaito, mutta juustoon voidaan käyttää myös pientä määrää vuohenmaitoa. Maito on joko vähärasvaista (20–35&nbsp;% rasvaa) tai hyvin vähärasvaista (alle 20&nbsp;%). Historiallisesti vähärasvaisuudella oli merkitystä säilyvyyden kannalta. Juustoa valmistettaessa maito kuumennetaan ja siihen lisätään juoksute. Valmistuva juustomassa pilkotaan, kuumennetaan ja asetellaan *féitchie*-nimisiin muotteihin. Juusto kypsyy vähintään 60 päivää, mutta jopa kymmenen kuukautta.

Valmiilla juustolla on keltainen kuori ja sen sisältö on norsunluunvalkoista. Juuston maku voimistuu kypsymisasteen mukaan. Hyvin kypsynyttä juustoa käytetään tavallisesti ruuanlaittoon, esimerkiksi keittoihin ja pastaan. Nuorta juustoa käytetään tavallisen pöytäjuuston tapaan.

## Lähteet
Valtellina Casera

**Valtellina Casera** on italialainen lehmänmaidosta valmistettava juusto.

Valtellina Casera-juustoa valmistetaan Italian Sondrion maakunnan alueella maan pohjoisosassa. Valtellina on paikallinen laakso ja *casera* viittaa juuston valmistus- tai kypsytyspaikkaan. Perinteisesti juustoa valmistettiin loppukesästä, jolloin karja tuotiin alemmaksi korkeilta laitumilta vuorilla. Nykyisin juustoa tehdään kuitenkin koko vuoden ajan.  

Juustoa valmistettaessa maito lämmitetään 40–45°C lämpötilaan, jolloin maitoon lisätään juoksute. Muodostuva juustomassa pilkotaan ja asetellaan muotteihin. Juusto puristetaan ja suolataan kuivana tai suolaliuoksessa. Juusto kypsyy vähintään 70 päivää. 

Valmiilla juustolla on kova ja ohut vaaleankeltainen tai norsunluun valkoinen kuori. Juustoa käytetään pöytäjuustona, tai ainesosana muussa ruuanlaitossa. Juustoa sisältäviä ruokalajeja ovat esimerkiksi *pizzoccheri*, *sciatt*, *tarozz*, *chisciöi* ja *polenta taragna*. 

## Lähteet
In Cauda Venenum

**In Cauda Venenum** on ruotsalaisen progressiivisen metallin yhtye Opethin kolmastoista studioalbumi, joka julkaistiin 27. syyskuuta 2019.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### Ruotsalainen versio
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Mikael Åkerfeldt – laulu, kitara
* Fredrik Åkesson – kitara, taustalaulu, pilli
* Martin Axenrot – rummut
* Martín Méndez – basso
* Joakim Svalberg – Kosketinsoitin, taustalaulu

## Arvostelut
* Imperiumi: 9/10
* Inferno: 
* Kaaoszine: 9+/10
* Soundi: 
* V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Daniel-Lesur

**Jean-Yves-Daniel Lesur** eli **Daniel-Lesur** (19. marraskuuta 1908 Pariisi – 2. heinäkuuta 2002 Pariisi) oli ranskalainen säveltäjä.

Daniel-Lesur syntyi musikaaliseen perheeseen. Hän pääsi 11-vuotiaana Pariisin konservatorioon, jossa opiskeli harmoniaa Jean Gallonin ja fuugaa Georges Caussaden johdolla. Hän tapasi kuitenkin oppilaitoksen ulkopuolella häneen vahvimmin vaikuttaneen opettajansa, Charles Tournemiren, jonka johdolla myös hänen äitinsä, säveltäjä Alice Thiboust aikoinaan opiskeli. 19-vuotiaana Daniel-Lesur aloitti toimintansa Sainte-Clotilden kirkon varaurkurina Pariisissa. Vuodesta 1935 hän opetti kontrapunktia Schola Cantorum de Parisissa, jota myöhemmin (1957–1962) myös johti. Daniel-Lesur perusti Yves Baudrierin, André Jolivetin ja Olivier Messiaenin kanssa *Jeune-France*-ryhmän, joka pyrki muun muassa palaamaan vanhan musiikin hengelliseen intoon ja hylkäsi uusklassismin.

Toisen maailmansodan jälkeen Daniel-Lesurilla oli virkoja Ranskan radiossa ja televisiossa, Pariisin oopperassa ja Ranskan kulttuuriministeriössä.

## Musiikki
Daniel-Lesur jakoi sekä tyylillisiä että elämäkerrallisia yhteneväisyyksiä Messiaenin kanssa. Hän tapasi Messiaenin 12-vuotiaana ja tuli myöhemmin tämän kanssa valituksi Ranskan taideakatemiaan. Tournemiren vaikutus molempiin säveltäjiin oli vahva. Heistä molemmilla myös hengellisyys nousi musiikissa näkyvään asemaan, urut saivat tietynlaisen luomisen laboratorion aseman ja monodinen plainchant otettiin modaalisuuden ihanteeksi.

Daniel-Lesurin tuotantoon kuuluu muun muassa oopperaa (*Andrea del Sarto*, *Ondine*, *La Reine morte*) sekä orkesteri-, kamari- ja vokaalimusiikkia. Yksittäisiä teoksia ovat muiden muassa hengellinen *Le Cantique des Cantiques* sekä sellolle ja orkesterille sävelletty *Fantaisie concertante*. Kirjallisuuden parista hän sai innoitusta Heinrich Heinen, Claude Royn, Henry de Montherlantin ja Messiaenin äidin Cécile Sauvagen töistä.

## Lähteet
Morgan City (Louisiana)

**Morgan City** on kaupunki Louisianan osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 12&nbsp;404. Morgan City on St. Maryn piirikunnan suurin kaupunki.

## Asukkaat
Kaupungin asukkaista 67,5 prosenttia on valkoisia, 20,1 prosenttia mustia ja 8,45 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 96,8 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 36,8 vuotta.

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:MorganCityFloodwallIoerror.jpg|Morgan Cityn tulvaseinät.
Tiedosto:Morgan City Hall.JPG|Kaupungintalo.


## Lähteet
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Interaktiivinen tietojenkäsittely

**Interaktiivinen tietojenkäsittely** tai **vuorovaikutteinen tietojenkäsittely** on ihmisen vuorovaikutteista toimintaa tietokoneella vastakohtana eräajolle.

Eräajossa ohjelma oli talletettava reikäkorteille, jotka vietiin tietokonekeskukseen ajettavaksi: vastaus saattoi tulla vuorokauden päästä. Virheen tapahtuessa sama odottelu oli käytävä läpi uudelleen.

Vuorovaikutteisessa tietojärjestelmässä tietokoneella oli yksi käyttäjä kerrallaan, varhainen henkilökohtainen tietokone. Esimerkiksi Bendix G-15, IBM 610 ja Librascope LGP-30  olivat varhaisia tietokoneita joissa oli vain yksi käyttäjä kerrallaan. Samaan aikaan suurtietokoneet olivat pääasiallisesti eräajotietokoneita.

Vuonna 1961 esitelty Digital Equipment Corporationin (DEC) PDP-1 oli varhainen yhdistelmä lähestymistapoja. Syntyyn vaikutti MIT:n tutkimusprojektit kuten Whirlwind I. Merkittäviä ominaisuuksia olivat kuvaputkinäyttö, valokynä tai valopistooli.
LINC on usein mainittu ensimmäisenä ensimmäisenä interaktiivisena henkilökohtaisena tietokoneena.

Merkittävä kehitysaskel oli Douglas Engelbartin vuonna 1968 esittelemä oN-Line System, jossa käytettiin muun muassa hiirtä kirjoituskonetyylisen näppäimistön ja "sointunäppäimistön" lisäksi, sekä graafista käyttöliittymää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Computer-aided display control Final report (PDF)
Bruce Dickinson: omaelämäkerta. What Does This Button Do?

**Bruce Dickinson: omaelämäkerta. What Does This Button Do?** on englantilaisen heavy metal -laulajan Bruce Dickinsonin omaelämäkerta, joka julkaistiin vuonna 2017. 

Dickinson kirjoitti muistelmiaan seitsemään A4- muistikirjaan Iron Maidenin 39 maata ja 117 konserttia käsittäneen The Book of Souls -maailmankiertueen aikana. Kirjassaan hän kertoo epätavallisesta brittiläisestä kasvatuksestaan, Iron Maidenin läpimurrosta sekä miekkailun filosofiasta, lentokoneiden kauneudesta ja sairastumisestaan syöpään.  Kirja alkaa Dickinsonin lapsuudesta ja etenee kronologisesti läpi eri elämänvaiheet. Dickinson avaa lukijalle nuoruusvuosien opiskelut miekkailuineen, siirtymisen musiikkimaailmaan, Samson -vuodet sekä Iron Maidenin tien menestyksen ja sen hiipumisen aikaan. Kirja etenee vaiheittain Dickinsonin lentoinnostukseen, soolouraan ja odotettuun paluuseen Iron Maideniin. Kirjan loppuosassa hän kertoo syöpätaistelun voittamisesta.

Omaelämäkertassaan laulaja kertoo julkisuudessa vähemmän tunnetuksi jäänyttä puoltaan lentokapteenina, miekkailijana sekä televisio- ja radio-ohjelmien isäntänä. Kirja ei kuitenkaan ole tyyliltään perinteinen historiikki, joka kuvailisi tarkasti kohteensa elämänvaiheet ja selittäisi kaikki tosiasiat tapahtumien takaa. Dickinson ei muun muassa kerro kirjassaan perhe-elämästään lapsuuden perhettä lukuun ottamatta. 

Kirjan julistamisen yhteydessä Bruce Dickinson järjesti ”What Does This Button Do” -kiertueen, jossa hän esiintyi ”spoken word”-henkisesti omaelämäkertansa tiimoilta. Kiertue saapui myös Suomeen joulukuussa 2017. 

## Lähteet
Daniel Ouezzin Coulibaly

**Daniel Ouezzin Coulibaly** (1909 Pouy, nykyinen Burkina Faso – 7. syyskuuta 1958 Pariisi) oli ylävoltalainen poliitikko.

Coulibaly kävi William Ponty -koulun vuosina 1925–1928 ja työskenteli sen jälkeen opettajana Ouagadougoussa ja Bobo-Dioulassossa sekä rehtorina Banforassa. Hän palasi William Ponty -koulun esimieheksi ja opettajaksi vuonna 1936.

Coulibaly oli yksi Rassemblement démocratique africain -puolueen perustajista. Hänet valittiin Ranskan kansalliskokouksen edustajaksi Norsunluurannikolta vuosina 1946 ja 1956 ja senaattoriksi vuonna 1953.

Vuosina 1956–1957 Coulibaly oli mukana perustamassa ylävoltalaista Parti démocratique unifié -puoluetta. Hänet valittiin maaliskuussa 1957 Ylä-Voltan aluekokouksen edustajaksi ja hän muodosti maan ensimmäisen afrikkalaisen hallituksen. Coulibalyn kuoltua hänen asemansa peri Maurice Yaméogo.

## Lähteet
I Loved You at Your Darkest

**I Loved You at Your Darkest** on puolalaisen blackened death metal -yhtye Behemothin yhdestoista studioalbumi, joka julkaistiin 5. lokakuuta 2018.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Imperiumi: 7/10
* Inferno: 
* Kaaoszine: 8½/10
* Metalliluola: 8½
* Soundi: 
* v2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Talvikki Eerola

**Talvikki Eerola** (s. 26. kesäkuuta 1988 Helsinki) on suomalainen näyttelijä, tanssija ja muusikko. Hänet tunnetaan muun muassa nuoren Pia Viheriävaaran roolista Kari Tapion elämästä kertovassa elokuvassa *[[Olen suomalainen (elokuva)|Olen suomalainen]]* (2019). Vuosina 2016–2017 Eerola oli kiinnitettynä näyttelijänä Kajaanin kaupunginteatterissa.

Eerola valmistui ylioppilaaksi Helsingin normaalilyseosta 2007, teatteri-ilmaisun ohjaajaksi Metropolia-ammattikorkeakoulusta vuonna 2012 ja teatteritaiteen maisteriksi Tampereen yliopistosta 2021.

Eerola on Todellisuuden tutkimuskeskus -kollektiivin jäsen vuodesta 2012 ja hallituksen jäsen vuonna 2023.

__NOTOC__
## Filmografia

### Elokuvat ja lyhytelokuvat

### Televisiosarjat

### Musiikkivideot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Talvikki Eerolan profiili Näyttelijäliiton sivuilla
* Talvikki Eerolan kotisivut
Mahan Esfahani

**Mahan Esfahani** (s. 1984 Teheran, Iran) on iranilais-yhdysvaltalainen cembalisti. Hän on omistautunut cembalon aseman valtavirtaistamispyrkimykselle konserttisoitinten joukossa.

Esfahani tutustui cembalomusiikkiin ensimmäistä kertaa tehtyään 9-vuotiaana vanhempiensa kanssa matkan Iraniin ja saatuaan sedältään kasetteja, joista yhdellä Karl Richter tulkitsi Johann Sebastian Bachin musiikkia cembalolla. Hän oli lähtenyt vanhempineen Iranista Yhdysvaltoihin viisi vuotta aiemmin. Esfahani asui vuosien ajan Milanossa sekä Lontoossa ja asettui sitten Prahaan. Hän opiskeli musiikkitiedettä ja historiaa Stanfordin yliopistossa sekä cembalonsoittoa Peter Watchornin johdolla Bostonissa. Hän jatkoi opintojaan Zuzana Růžičkován johdolla. Hänellä oli kolmen vuoden ajan Oxfordin New Collegen taiteilijaresidenssi kolmen vuoden ajan. Hän on toiminut Guildhall School of Music and Draman professorina Lontoossa. 

Esfahani sai ensimmäisenä cembalistina BBC:n *New Generation Artist* -tunnustuksen (2008–2010). Hän sai myös Borletti–Buitoni-palkinnon (2009) ja kolme Gramophonen *Artist of the Year* -ehdokkuutta (2014, 2015, 2017). Hän on pitänyt resitaaleja muun muassa Wigmore Hallissa (debyytti 2009), Barbican Centressä, Sydneyn oopperatalossa, Zürichin Tonhallessa, Shanghain konserttisalissa, Kielletyn kaupungin konserttisalissa (Peking), Edinburghin kansainvälisessä festivaalissa, Jerusalemin taidefestivaalilla, Leipzigin Bach-festivaalilla, Carnegie Hallissa ja Musikvereinissa. Esfahani on myös tehnyt esiintymisiä lukuisien orkestereiden, kuten Chicagon sinfoniaorkesterin, Seattlen sinfoniaorkesterin, BBC:n sinfoniaorkesterin, Maltan filharmonikkojen, Hampurin sinfoniaorkesterin, Britten Sinfonian ja Northern Sinfonian kanssa. Kamarimusiikin parissa hänen kanssaan on tehnyt yhteistyötä Michala Petri.

Esfahani on levyttänyt Hyperion Recordsille ja Deutsche Grammophonille. Hänen levytyksiinsä kuuluu tulkintoja Carl Philip Emmanuel Bachin, Jean-Philippe Rameaun, Johann Sebastian Bachin ja Henri Dutilleux'n teoksista. Hän on kantaesittänyt uusia teoksia George Lewisiltä ja Miroslav Srnkalta. Lisäksi hän piti Aasian-ensiesityksen Michael Nymanin cembalokonsertosta Tokiossa. Kommentaattorina ja juontajana radiossa Esfahani on käsitellyt sellaisia aiheita kuin afroamerikkalaisten säveltäjien historiaa ja orkesterimusiikin kehitystä Azerbaidžanissa.

## Lähteet
Yhdysvaltain Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs

**Yhdysvaltain Yhdistyneiden kansakuntien suurlähettiläs** () on Yhdysvaltain edustaja Yhdistyneissä kansakunnissa. Virka perustettiin 21. joulukuuta 1945. Nykyinen suurlähettiläs Michael Waltz aloitti virassaan 21. syyskuuta 2025.

Viranhaltijan kauden pituutta ei ole erikseen määritelty, vaan sen katsotaan jatkuvan nimityshetkestä toistaiseksi eli ns. presidentin tahdosta (). 

Vuonna 2018 presidentti Donald Trump päätti, ettei suurlähettiläs ole enää ministerin arvoinen virka maan hallituksessa. Hän ilmoitti asiasta Nikki Haleyn erotessa virasta. Joe Bidenin nimitettyä Linda Thomas-Greenfieldin virkaan helmikuussa 2021, suurlähettiläästä tehtiin jälleen ministerin arvoinen viranhaltija. 

## Luettelo suurlähettiläistä

## Lähteet
Zuzana Růžičková

**Zuzana Růžičková** (14. tammikuuta 1927 Plzeň – 27. syyskuuta 2017 Praha) oli tšekkiläinen cembalisti.

Růžičková syntyi varakkaaseen juutalaisperheeseen ja kärsi lapsuudessaan tuberkuloosista. Hänen ensimmäinen soittimensa lapsena oli piano. Hänellä oli tarkoituksenaan opiskella Wanda Landowskan johdolla, mutta natsimiehitys esti aikeen toteutumisen. Růžičková joutui viettämään aikaansa Theresienstadtissa, Auschwitzissä ja Bergen-Belsenissä, tekemään pakkotyötä Hampurissa ja toisen maailmansodan jälkeen vielä kommunistihallinnon antisemitismin uhriksi Tšekkoslovakiassa. Siirto Theresienstadtiin tapahtui kolme vuotta natsimiehityksen alkamisen (1939) jälkeen. Siellä tulevan cembalistin isovanhemmat ja isä kuolivat. Hän sairastui paiseruttoon Bergen-Belsenin tuhoamisleirillä, jonne joutui vuonna 1945. Häntä neuvottiin jättämään haaveet musiikkiuran suhteen, mutta hän jatkoi harjoittelua 12 tunnin ajan päivittäin korvatakseen menettämänsä ajan. 

Kansainvälisen läpimurtonsa Růžičková teki vuonna 1956, jolloin hän sai kansainvälisen ARD-musiikkikilpailun voiton Münchenissä. Vuosina 1965–1975 hän levytti ensimmäisenä soittajana Johann Sebastian Bachin kokonaistuotannon kosketinsoittimelle. Růžičková kertoi vielä vuonna 2016 olleensa kiitollinen Bachille, jonka katsoi suuresti edistäneen hänen toipumistaan sodanaikaisista kokemuksistaan. Růžičkován opiskelijoiden joukossa oli Mahan Esfahani.

Růžičková lopetti julkisen esiintymisen vuonna 2006. Samoihin aikoihin hän jäi leskeksi miehensä, säveltäjä Viktor Kalabisin kuoleman yhteydessä. Hän kaipasi myöhemminkin esiintymisiä, mutta vuonna 2016 hänen kätensä olivat huonossa kunnossa ja hän oli kärsinyt syöpätaudista, johon oli saanut kemoterapiaa. Bach-kokonaislevytykset kuitenkin julkaistiin uudelleen cembalistin 90-vuotisjuhlan kunniaksi, ja häntä koskeva dokumentti oli tällöin tulossa.

Růžičková kuoli keuhkokuumeeseen.

## Lähteet
Zalmay Khalilzad

**Zalmay Mamozy Khalilzad** (‎, s. 22. maaliskuuta 1951 Mazar-i-Sharif, Afganistan) on afganistanilais-yhdysvaltalainen diplomaatti, joka on toiminut Yhdysvaltain ulkoministeriön erikoislähettiläänä Afganistanissa 5. syyskuuta 2018 lähtien, jolloin presidentti Donald Trumpin ulkoministeri Mike Pompeo nimitti hänet tehtävään. Lokakuussa 2021 Khalilzad ilmoitti jättävänsä tehtävänsä Afganistanissa.

George W. Bushin hallinnossa hän toimi Yhdysvaltain YK-suurlähettiläänä huhtikuusta 2007 tammikuuhun 2009, jolloin Barack Obaman nimittämä Susan Rice korvasi hänet. Tätä ennen hän toimi suurlähettiläänä Afganistanissa vuosina 2003–2005 ja Irakissa 2005–2007. Vuonna 2017 Khalilzad oli yksi Donald Trumpin ulkoministeriehdokkaista. 

Khalilzad on republikaanipuolueen jäsen.

## Yksityiselämä
Khalilzad on sunni-muslimi ja etninen pataani. Hän puhuu viittä kieltä: paštoa, daria, arabiaa, englantia ja urdua. Khalilzad on naimisissa kirjailija ja analyytikko Chryl Benardin kanssa. Pariskunnalla on kaksi lasta; Alexander ja Maximilian.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Olof Mustelin

**Sven Olof Axel Mustelin** (27. huhtikuuta 1924 Turku – 14. helmikuuta 1999 Helsinki) oli ylikirjastonhoitaja, joka sai professorin arvonimen.
 
Olof Mustelinin vanhemmat olivat diplomi-insinööri Bruno Magnus Mustelin ja Edit Helsingius ja puoliso vuodesta 1958 Kerstin Elisabet Westerlund. Mustelin tuli ylioppilaaksi 1942 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1953. Filosofian tohtoreiksi hän väitteli 1959 tutkimuksella *Studier i finländsk historieforskning 1809–1865*. Mustelin oli Åbo Akademin kirjastovirkailija 1945–1955, amanuenssi 1955–1958, alikirjastonhoitaja 1951–1954, pohjoismaisen historin dosentti 1957–1966, aate- ja oppihistorian dosentti vuodesta 1966 ja kirjastotieteen ja informatiikan dosentti vuodesta 1980. Mustelin aloitti kirjastotieteen opetuksen Turussa. Korkeakoulun ylikirjastonhoitaja hän oli 1966–1980. Valtion humanistisen toimikunnan nuorempana tutkijana Mustelin toimi 1963–1966. Hän oli *[[Finsk Tidskrift]]* -aikakauskirjan päätoimittaja 1958–1968. Mustelin oli erittäin tuottelias kirjoittaja, joka julkaisi muun muassa useita elämäkertoja, kuten Nathanael Gerhard af Schulténista (1964), Hjalmar Neiglickistä (1966) ja Nils Ludvig Arppesta (1969), sekä historiikkeja. Hänen bibliografiansa 1942–1998 sisältää yhteensä 558 numeroa. Professorin arvonimen Mustelin sai vuonna 1982.

## Lähteet
Miroslav Srnka

**Miroslav Srnka** (s. 23. maaliskuuta 1975 Praha) on tšekkiläinen säveltäjä. Hän opiskeli vuosina 1993–1999 musiikkitiedettä Kaarlen yliopistossa, teki vuosina 1995–1996 opintomatkan Berliinin Humboldt-yliopistoon ja opiskeli vuosina 1998–2003 sävellystä Prahan esittävien taiteiden akatemiassa Milan Slavickýn johdolla. Hän sai Gideon Klein -palkinnon vuonna 2001 ja suoritti samana vuonna vielä opintoja Pariisin konservatoriossa. Vuonna 2009 Srnka sai Ernst von Siemens -säveltäjäpalkinnon ja Wilfried–Steinbrenner-säätiön palkinnon.

Srnkan kamariooppera *Make No Noise* kantaesitettiin Baijerin valtionoopperassa Münchenissä vuonna 2011. Samassa paikassa kantaesityksensä sai hänen oopperansa *South Pole. A dual opera in two parts* vuonna 2016. Sen supistettu versio kantaesitettiin tämän jälkeen Darmstadtin valtionteatterissa. Muita Srnkan teoksia ovat *moves 03* (kantaesittäjät: Nizzan filharmoninen orkesteri, Pierre-André Valade) ja pianokonsertto, jonka ensimmäisen esityksen Tšekissä pitivät Nicholas Hodges ja Tomáš Netopilin johtama Prahan radion sinfoniaorkesteri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Muji

**Ryōhin keikaku** () on japanilainen vähittäiskaupan yritys, joka toimii **Muji**- ja **Mujirushi ryōhin** () -brändien alla. Muji myy kodin sisustustavaroita, vaatteita ja elintarvikkeita. 

Kirjaimellisesti *mujirushi ryōhin* tarkoittaa ”merkittömiä laatutuotteita”. Yritys perustettiin vuonna 1979, ja sen alkuperäisenä ajatuksena oli suunnitella ja valmistaa merkittömiä, laadukkaita ja asiakkaalle hyödyllisiä tuotteita, erotuksena Japanin markkinoilla suosituista ulkomaisista luksustuotteista tai halvoista ja huonolaatuisista tavaroista. Yrityksen mukaan sen harkittu, viimeistelty minimalismi on läheisesti kytköksissä perinteiseen japanilaiseen, yksinkertaisuutta ja koristelemattomuutta arvostavaan estetiikkaan (). Tuotteita Mujilla on valikoimassaan noin 7&nbsp;000.

Yrityksellä on 458 liikettä Japanissa ja 517 ulkomailla, yhteensä 975 (tilanne helmikuussa 2019). Sillä on yli 19&nbsp;000 työntekijää. Mujin pääkonttori sijaitsee Tokion Toshiman erillisalueen Higashi-Ikebukuron kaupunginosassa.

Muji avasi ensimmäisen Suomen-myymälänsä Kampin kauppakeskuksen neljänteen kerrokseen marraskuussa 2019. Liike on Euroopan suurin, ja sen yhteyteen avattiin myös ravintola. Ennen myymälän avaamista Mujilla on ollut Suomessa neljä pop up -kauppaa.

Australian hallituksen rahoittaman Australian Strategic Policy Institute -ajatushautomon vuonna 2020 julkaiseman raportin mukaan Muji käyttää tuotteissaan pakkotyövoimalla Kiinassa Xinjiangin alueella kerättyä puuvillaa. Muji kiisti vastineessaan väitteet tuotantonsa epäeettisyydestä ja ilmoitti pyrkivänsä entisestään kasvattamaan toimintaansa Kiinassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ryōhin keikakun internetsivut 
* Mujin globaali internetsivu
Lo-Type

**Lo-Type** on Louis Oppenheimin suunnittelema kirjaintyyppi, jonka Bertholdin kirjasinvalimo julkaisi vuonna 1914. Sen nimi oli alun perin **Lo-Schrift**, ja sen muotokielessä on viitteitä jugendiin. Vuonna 1980 Erik Spiekermann piirsi Bertholdin taiteellisen johtajan Günter Gerhard Langen valvonnassa kirjaintyypin uudestaan vanhojen mallipiirrosten perusteella. Spiekermann lisäsi kirjainperheeseen myös normaalin leikkauksen. Spiekermannin piirtämät versiot digitoitiin ja muokattiin fonteiksi Bertholdin kehittämiin valoladontalaitteisiin. 

Suuri x-korkeus, omalaatuiset muodot ja rosoiset ääriviivat tekevät tästä kirjaintyypistä erikoislaatuisen ja huomiota herättävän. Se sopii hyvin mainoksiin ja julisteisiin.

## Lähteet
*Itkonen, Markus: Kirjaintyypit ja tyyli. RPS-yhtiöt 2015. 

### Viitteet
Facundo Campazzo

**Facundo Campazzo** (s. 23. maaliskuuta 1991 Córdoba) on argentiinalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän on pelannut urallaan kotimaassaan ja Espanjan pääsarjassa, pisimpään Real Madridissa ja on voittanut kummankin maan mestaruuksia ja lukuisia henkilökohtaisia palkintoja. Campazzo on myös pitkäaikainen Argentiinan maajoukkuepelaaja ja on saavuttanut maajoukkueessa muun muassa hopeaa Kiinan MM-kilpailuista 2019.

## Elämä ja ura
### Seurajoukkueet

Campazzo pelasi vuodet 2008–2014 kotimaansa Peñarolissa jossa voitti muun muassa Argentiinan mestaruuden vuosina 2010, 2011, 2012 ja 2014 ja Argentiinan cup-mestaruuden vuonna 2010. Hänet valittiin Argentiinan pääsarjan loppuottelujen arvokkaimmaksi pelaajaksi vuosina 2012 ja 2014.

Vuonna 2014 Campazzo siirtyi kolmivuotisella sopimuksella Espanjan pääsarjajoukkue Real Madridiin. Campazzon aikana Real Madrid on menestynyt muun muassa voittamalla Espanjan mestaruuden vuosina 2015, 2018 ja 2019, Espanjan cup-mestaruuden vuonna 2015 ja Espanjan supercupin mestaruuden vuosina 2014 ja 2018. Vuonna 2019 Campazzo valittiin Espanjan pääsarjafinaalien arvokkaimmaksi pelaajaksi ja sarjan kauden ykköstähdistöviisikkoon. Real Madrid pelasi myös yksityistä Euroliigaa, jonka mestaruuden seura ja Campazzo voittivat vuosina 2015 ja 2018.

### Maajoukkue

Campazzo on edustanut Argentiinan miesten maajoukkuetta yli vuosikymmenen ajan. Maajoukkueessa Campazzo on saavuttanut muun muassa MM-hopeaa Kiinassa 2019 ja kolme mitalia Amerikan-mestaruuskilpailuista. Lisäksi hän on kuulunut Argentiinan kokoonpanoon muun muassa Lontoon kesäolympialaisissa 2012, Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 ja Espanjan MM-kilpailuissa 2014.

## Lähteet
* Profiili euroleague.net 
* Facundo Campazzo International Stats Basketball-Reference.com 
* Profiili  Liga ACB 
* Facundo Campazzo Bio, Stats, and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
* Profiili Argentiinan olympiakomitea 
* Profiili eurobasket.com
Nororousku

**Nororousku** (*Lactarius hysginoides*) on Suomessa kasvava rouskulaji. Se kasvaa pääasiassa tuoreilla sekä lehtomaisilla kankailla. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi (LC).

## Lähteet
*https://laji.fi/taxon/MX.72687
Yung Rapunxel: Pt.II

**Yung Rapunxel:Pt. II** tai **Yung Rapunxel 2** on räp-artisti ja laulaja Azealia Banksin kolmas mixtape. Se julkaistiin Soundcloudissa 12. syyskuuta 2019.

## Taustaa
Banks sanoi kesäkuussa 2019, että aikoo tehdä jatko-osan vuoden 2013 singlestä "Yung Rapunxelista", joka oli myös ensimmäinen single albumilta *[[Broke with Expensive Taste]]*.

## Kappaleet
# Back From Hell (Turun it up)
# Evil Like me
# Dexedrine 
# Rapunxel’s Inferno
# New Victim
# Centella (My Honeymoon)
# AJIHADI
# Queen of The damnet
# Bone Collectrol
# 96’s Corolla

## Lähteet
* YUNG RAPUNXEL PT. II (mixtape) | Azelia Banks Wiki | Fandom
Koshi

**Koshi** voi tarkoittaa:

* Kosi tai Koshi, joki Nepalissa ja Intiassa
* Kosi tai Koshi, Nepalin entinen hallintoalue
* Kōshi, Japanin kaupunki Kumamoton prefektuurissa
* Koshin provinssi, Japanin entinen provinssi
* Koshin piirikunta, Japanin entinen piirikunta Niigatan prefektuurissa
Cannon Fodder 2

**Cannon Fodder 2** on Sensible Softwaren kehittämä ja Virgin Interactiven julkaisema ammuntapeli. Peli julkaistiin vuonna  Amigalle ja DOS:lle.

Pelin edeltäjä on *[[Cannon Fodder]]*. 

## Kehitys
Pelin on suunnitellut Stuart Campbell, joka oli aiemmin peliarvostelija *[[Amiga Power]]* -lehdelle.

## Vastaanotto
Peli on saanut *[[Amiga Format]]* -lehden arvostelussa arvosanaksi 90%.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Cannon Fodder 2: The Untold Story, Stuart Campbellin kertomus pelin kehityksestä
Hemileccinum

**Hemileccinum** on Boletaceae-heimoon kuuluva sienisuku, joka muodostettiin, kun muista suvuista, esimerkiksi kivitateista erotettiin lajeja DNA-tutkimusten perusteella.

## Lajeja
Sukuun kuuluu viisi lajia.
* *[[Hemileccinum depilatum]]* (Redeuilh) Šutara
* Kalvastatti – *Hemileccinum impolitum* (Fr.) Šutara
* *[[Hemileccinum indecorum]]* (Massee) G.Wu & Zhu L.Yang
* *[[Hemileccinum rugosum]]* G.Wu & Zhu L.Yang
* *[[Hemileccinum subglabripes]]* (Peck) Halling

## Lähteet
Olli Ojanaho

**Olli Ojanaho** (25. helmikuuta 1997) on suomalainen suunnistaja. 

Suunnistuksen nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa Ojanaho voitti vuosina 2015–2017 kuusi kultaa, kaksi hopeaa ja kaksi pronssia. 

Aikuisten MM-kilpailuihin Ojanaho osallistui vuonna 2017: hän oli keskimatkalla 27. Seuraavalla kaudella hän jätti MM-kilpailut väliin ja ilmoitti harjoitelleensa suunnistusta liikaa. Kilpailemista kaudella 2019 haittasi nilkkavamma.

Flims Flaaxin MM-kilpailussa 2023 Ojanaho saavutti viestissä hopeaa ja pitkällä matkalla pronssia.

Ojanaho saavutti pitkän matkan SM-kultaa vuonna 2020.

Ojanaho on edustanut vuodesta 2017 Helsingin Suunnistajia ja sitä ennen Rovaniemellä asuessaan Ounasvaaran Hiihtoseuraa.

## Lähteet
Olivebank

**Olivebank** oli suomalainen Gustaf Eriksonin varustamon nelimastoinen teräsparkki, joka osui merimiinaan Pohjanmerellä Doggermatalikolla toisen maailmansodan alkuvaiheissä  8. syyskuuta 1939. Laivan päällikkö Carl Valfrid Granith (s. 1895) ja 13 miestä kuoli onnettomuudessa, seitsemän miestä pelasti paikalle tullut tanskalainen troolari.

*Olivebank* oli painolastissa matkalla Walesin Barrysta kohti Maarianhaminaa, kun se osui 8. syyskuuta kello 14:05 miinaan Pohjanmerellä. Seitsemän miehistön jäsentä onnistui kiipeämään keulamärssyyn, joka jäi laivan upottua merenpinnan yläpuolelle. Tanskalainen troolari *Talona* pelasti heidät 10. syyskuuta kello 8 ja vei heidät Tanskan Esbjergiin.

*Olivebankin* oli rakentanut Mackie & Thompson Glasgowssa Skotlannissa vuonna 1892 Bank Line (Andrew Weir & Co.)-varustamolle. Laivan vetoisuus oli 2&nbsp;795 bruttorekisteritonnia ja kantavuus 4&nbsp;400 tonnia kuollutpainoa. Pituus oli 102,45 metriä, leveys 13,50 metriä ja syväys 7,46 metriä. Ahvenanmaalle *Olivebank* ostettiin Norjasta 1924. Se oli myös koululaivana ja kuljetti pääasiassa vehnälasteja Australiasta Eurooppaan sekä myös guanoa, kivihiiltä ja puutavaraa. Viimeisen vehnälastinsa se toi 1939 Australian Port Victoriasta Queenstownin kautta Walesin Barryyn, josta alus sitten lähti painolastissa Suomeen. Hylky löytyi 28. kesäkuuta 1996. *Olivebankin* sisarlaiva oli 1892 valmistunut *Cedarbank*.

## Kirjallisuutta
* Lars Grönstrand : *Finländska seglare. 2, Fred ; Olivebank*. Meddelanden från Sjöhistoriska museet vid Åbo akademi nr 6. Bro, Åbo 1941
* Holger E. Eklund : *Meriperinteiden tutkimus : nelimastoparkki Olivebank (1933-34)*. H. E. Eklund, Espoo 1985 
* Holger E. Eklund : *Olivebank av Mariehamn : träskulptur : byggnadsbeskrivning - puuveistosmalli : rakennusohjeet - wood-carving model : working instructions*. H. E. Eklund, Espoo 1986  
* *Etelämeren laulu : matruusi Martti Vappulan dramaattinen purjehdus s/v Olivebankilla vuonna 1928* ; toimittanut Jorma Marttala. WSOY 1998  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* "Olivebankin" tuhosta pelastuneet kotimatkalla. Kaikkien terveydentila tyydyttävä, Helsingin Sanomat, 14.09.1939, nro 247, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* "Olivebank" väisti kaksi miinaa. Laiva muutti suuntaa, mutta törmäsi kolmanteen. Pelastuneet merimiehet saapuvat tänään Suomeen, Helsingin Sanomat, 15.09.1939, nro 248, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Rivieditori

**Rivieditori** on tietokoneella käytettävä tekstieditori, jollaisia käytettiin ennen kuin kehitettiin näyttöpohjaisia editoreita kuten vi. Rivieditoria käytettiin teleprintterillä (tulostin, jossa on näppäimistö) ilman näyttöä ja ilman mahdollisuutta siirtää kohdistinta dokumentissa.

Rivieditoreissa oli *komentomoodi*, jolla voitiin sijoittaa, poistaa ja muokata (merkkijonon korvaamisella) rivejä, sekä *syöttömoodi*, joka oli ainoa tapa lisätä uutta tekstiä.

Ennen Emacsin kehittämistä Multics-alustalla oli neljä tekstieditoria yleisessä käytössä, joista kaksi oli rivieditoreja: edm ja qedx.

## Rivieditoreja
* ed
* edlin
* QED
* TECO

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Native assembler and line editor
Association des lettrés du Soudan

**Association des lettrés du Soudan**, myöhemmin **Foyer du Soudan**) oli Ranskan Sudanin ensimmäinen afrikkalainen kansalaisjärjestö.

Mamby Sidibén Bamakossa vuonna 1937 perustama *Association des lettrés du Soudan* oli muodollisesti epäpoliittinen yhdistys, joka toimi ranskalaisen siirtomaavallan kouluttaman afrikkalaisen sivistyneistön yhdyssiteenä ja keskustelufoorumina. Sen jäseniä olivat muun muassa Sudanin liiton myöhemmät johtajat Mamadou Konaté ja Modibo Keïta. Puitteet yhdistyksen toiminnalle antoi ranskalaisten kansanrintaman kannattajien Amis du rassemblement populaire du Soudan français -järjestön Bamakoon perustama ”kansantalo” Maison du peuple.

Foyer du Soudanin toiminta käynnistui uudelleen toisen maailmansodan jälkeen. Se otti haltuunsa monia Maison du peuplen aikaisempia tehtäviä ja toimi osin päällekkäisten kansalaisjärjestöjen yhteenliittymänä. Yhdistyksen poliittiset tehtävät siirtyivät vuonna 1946 Sudanin liitolle.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Petina Gappah

**Petina Gappah** (s. 1971 Sambia) on zimbabwelainen kirjailija ja asianajaja, jonka esikoisteos, novellikokoelma *[[Tanssimestari ja muita tarinoita Zimbabwesta]]* julkaistiin vuonna 2009. Hän on kirjoittanut sen jälkeen muun muassa romaanit *[[Muistojen kirja]]* ja *[[Pimeydestä loistaa valo]]*.

## Elämä
### Nuoruus ja opiskelu
Petina Gappah syntyi vuonna 1971 Sambiassa, mihin hänen vanhempansa olivat töiden perässä muuttaneet Rhodesiasta, missä mustaihoisten oli vaikea saada töitä. Perhe palasi Rhodesiaan, kun Petina oli yhdeksän kuukauden ikäinen. Perhe asui Rhodesiassa mustille tarkoitetussa townshipissä. Zimbabwen itsenäistyttyä he muuttivat Harareen asuinalueelle, joka oli aiemmin tarkoitettu vain valkoihoisille. Petina oli koulunsa ensimmäisiä mustaihoisia oppilaita.

Gappah halusi jo nuorena kirjailijaksi ja toimittajaksi, mutta hänen isänsä toivoi tyttärestään asianajajaa. Gappah opiskelikin oikeustiedettä Zimbabwen yliopistossa. Hän muutti vuonna 1995 Itävaltaan, missä hän suoritti kansainvälisen kauppaoikeuden tohtorintutkintoa. Samalla hän teki maisteriopintoja Cambridgen yliopistossa.

### Asianajajana ja kirjailijana
Gappahin ensimmäinen työ valmistumisensa jälkeen oli Maailman kauppajärjestö WTO:n vetoomuselimessä, mikä on tuomioistuin, mihin valtioiden väliset kauppaerimielisyydet viedään viimeisenä. Gappahin tehtäviin kuului lähinnä tuomioiden laatimisen avustaminen. Hän on kertonut, että tehtävän ansiosta hän oppi kirjoittaman selkeää ja tarkkaa kieltä. Gappah siirtyi vuonna 2002 WTO-lakiaputoimiston asianajajaksi. Hänen tehtävänään oli toimistossa avustaa WTO:n riitojen selvittämisessä sekä antaa lakitieteellisiä mielipiteitä ja opetusta WTO:hon liittyvästä laista.

Gappah oli haaveillut pitkään kirjoittamisesta, mutta hän ei ollut omien sanojensa mukaan löytänyt omaa ääntänsä. Gappahin mukaan käännekohta oli hänen vuonna 2006 kirjoittamansa tarinansa. Seuraavien 18 kuukauden aikana hän kirjoitti 22 tarinaa. Gappah teki julkaisusopimuksen Faberin kanssa sen jälkeen, kun eräs agentti oli nähnyt hänen tarinansa Prospect-lehdessä. Gappahin esikoisteos *[[Tanssimestari ja muita tarinoita Zimbabwesta]]* julkaistiin vuonna 2009. Se oli kansainvälisesti kehuttu kirja, ja Gappah palkittiin muun muassa Guardianin esikoiskirjapalkinnolla.

Gappahin ensimmäinen romaani oli vuonna 2015 julkaistu *[[Muistojen kirja]]*, jossa kerrotaan albiinonaisesta Memorystä, jonka sanotaan murhanneen ottoisänsä. Gappahin kiinnostus lakiin ja oikeudenmukaisuuteen tulee selvästi ilmi vuonna 2016 julkaistussa novellikokoelmassa *Rotten Row*. Gappah oli vuoden 2017 Berliinissä Berliner Künstlerprogramm des DAADin residenttitaiteilijana, missä hän kirjoitti valmiiksi romaaninsa *[[Pimeydestä loistaa valo]]* (2019). Siinä Gappah käsittelee Afrikan tuntematonta siirtomaahistoriaa ja kertoo kuolleen tutkimusmatkailija David Livingstonen ruumista läpi Afrikan kantaneita afrikkalaisista.

Gappah muutti Berliinistä Harareen, missä hän toimi tammikuusta 2018 elokuulle 2019 Zimbabwen uuden hallinnon kansainvälisen kaupan ja sijoitusten neuvonantajana.

## Lähteet
Nicolás Laprovíttola

**Nicolás Laprovíttola** (s. 31. tammikuuta 1990 Morón) on argentiinalainen koripalloilija, pelipaikaltaan pelintekijä. Hän on pelannut urallaan muun muassa Argentiinan, Brasilian, Espanjan ja Venäjän pääsarjoissa sekä lyhyesti NBA:ssa. Laprovíttola on voittanut urallaan muun muassa kaksi Brasilian mestaruutta, ja hänet valittiin vuonna 2019 Espanjan pääsarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi sekä sarjan ykköstähdistöviisikkoon. Hän on saavuttanut myös Espanjan pääsarjan kori- ja syöttökuninkuudet. Laprovíttola on pitkäaikainen Argentiinan maajoukkuepelaaja ja on saavuttanut maajoukkueessa muun muassa hopeaa Kiinan MM-kilpailuista 2019.

## Elämä ja ura
### Seurajoukkueet

Laprovíttola aloitti ammattilaisuransa kotimaansa Club Atlético Lanúsissa ja vuosina 2013–2015 brasilialaisessa Flamengossa jossa voitti muun muassa Brasilian mestaruuden vuosina 2014 ja 2015. Vuonna 2015 Laprovíttola siirtyi Eurooppaan pelaten lyhyesti Liettuan pääsarjassa ja kahdesti Espanjan pääsarjassa: vuonna 2016 hän pelasi 18 ottelua myös NBA:ssa San Antonio Spursissa.

Kauden 2017–2018 Laprovíttola edusti venäläistä BK Zenit Pietaria, josta hänet lainattiin espanjalaiseen Joventut Badalonaan ja jossa hän pelasi koko sarjan korkeimmalla 6,9 korisyötön keskiarvolla. Seuraavan kauden Laprovíttola pelasi Joventutissa tehden läpimurtonsa Euroopassa: hänet valittiin Espanjan pääsarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi ja kauden ykköstähdistöviisikkoon. Hän voitti myös sarjan korikuninkuuden 17,2 pisteen ottelukeskiarvolla. Kesällä 2019 Laprovíttola siirtyi Real Madridiin.

### Maajoukkue

Laprovíttola on edustanut myös Argentiinan miesten maajoukkuetta. Maajoukkueessa Laprovíttola on saavuttanut muun muassa MM-hopeaa Kiinassa 2019 ja kolme mitalia Amerikan-mestaruuskilpailuista. Lisäksi hän on kuulunut Argentiinan kokoonpanoon muun muassa Rio de Janeiron kesäolympialaisissa 2016 ja Espanjan MM-kilpailuissa 2014.

## Lähteet
* Profiili euroleague.net 
* Nicolas Laprovittola International Stats Basketball-Reference.com 
* Nicolas Laprovittola Stats Basketball-Reference.com 
* Profiili  Liga ACB 
* Nicolás Laprovíttola Bio, Stats, and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
* Profiili Argentiinan olympiakomitea 
* Profiili eurobasket.com
Kōshi

**Kōshi** () on Japanin kaupunki Kyūshūn saarella Kumamoton prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Kumamoton tasangolla aivan Kumamoton suurkaupungin koillispuolella. Kōshin eteläosa on kaupungistunut ja liittyy saumattomasti Kumamoton kaupunkialueeseen, pohjoisosat ovat hedelmällistä maatalousmaata, jolle on aikojen kuluessa kasautunut läheisen Aso-tulivuoren tuhkaa. Kaupungissa on 62&nbsp;586 asukasta (elokuussa 2019) ja sen pinta-ala on 53,19 neliökilometriä.

Kaupungin alueella sijainnut Takaban linna oli Kamakura-kaudelta lähtien merkittävä poliittinen keskus. Nykyisin siitä on jäljellä vain rauniot. Kaupunkioikeudet Kōshille myönnettiin vuonna 2006, kun aiempi Kōshin maaseutukaupunki ja Nishigōshin maaseutukaupunki liitettiin toisiinsa. Kaupungin eteläosissa on Kumamotoon kytkeytynyttä teollisuutta, pohjoisosissa viljellään esimerkiksi vihanneksia ja hedelmiä, tupakkaa ja riisiä sekä tuotetaan maitoa ja lihaa. Kaupungissa on myös paljon maatalouteen liittyvää tutkimusta.

Kōshia palvelee Kumamoto-rautateiden Kikuchi-linja. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Steckborn

**Steckborn** on kunta Koillis-Sveitsissä Thurgaun kantonissa. Siellä on vajaat 4&nbsp;000 asukasta.

## Sijainti
Steckborn sijaitsee Bodenjärven läntisen osan Unterseen etelärannalla noin 10 kilometriä Kreuzlingenistä länteen ja 25 kilometriä Winterthurista koilliseen.

## Liikenne
SBB:n rautatie Schaffhausenista Kreuzlingeniin kulkee Unterseen etelärantaa seuraille Steckbornin kautta.

## Talous
Steckborn on ompelukonevalmistaja Berninan kotipaikka, jossa toiminta alkoi 1800-luvun lopulla ja jatkuu edelleen.
 
## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Ampola

**Ampola** () on kylä Sauvossa, Varsinais-Suomessa.

## Sijainti ja maantiede
Kylä sijaitsee Sauvon kaakkoisosassa. Se rajautuu etelässä Sauvon ja Kemiönsaaren kunnat erottavaan salmeen, joka Ampolan kohdalla on nimeltään Lappdalsfjärden. Muilta suunnilta Ampola rajautuu Kimmolan, Hovilan ja Varstalan kylien ranta-alueisiin. Suurin peltoalue sijaitsee kylän pohjoisosissa.

## Historia
Kylä kuului Ruonankartanon läänin Ambölen verokuntaan. Siihen kuului vuonna 1540 kaksi kruununtilaa, Ylistalo eli Oppgården ja Alastalo eli Nedergården. Näistä Alastalo autioitui vuonna 1621 ja otettiin uudelleen viljelykseen vuonna 1643. Kristiina Horn osti tilan kruunulta rälssiksi vuonna 1647, ostaen samana vuonna myös Ylistalon, joka oli samalla vuosikymmenellä määrätty laivaston palkkatilaksi. Molemmat tilat palautuivat kruunulle 1700-luvun alussa. Vuonna 1763 Ylistalon osti itselleen perintötilaksi talon silloinen lampuoti. Samana vuonna myös Alastalo ostettiin perinnöksi.

1774 Ampolassa suoritettiin isojako. Tuolloin kylän kumpikin kantatila sijaitsi lähekkäin nykyisen, 1760-luvulla valmistuneen Ylistalon päärakennuksen koillispuolella. Siitä tuli myöhemmin kantatilojen yhdistymisen seurauksena syntyneen Ampolan tilan päärakennus.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Louhela (Sauvo)

**Louhela** () on kylä Sauvossa, Varsinais-Suomessa. Se sijaitsee kunnan keskiosissa.

## Historia
Birkkärrin yksinäistila kuului Ruonankartanon läänin Lattmarkin verokuntaan. Kristina Horn osti sen rälssiksi vuonna 1647. KMyöhemmin tilasta tuli perintötila. Vuonna 1774 kylässä suoritettiin isojako. Talon tontti sijaitsi tuolloin sata metriä luoteeseen nykyisestä paikasta. Tavallaan tila sijaitsee yhä isojaon aikaisella tontillaan, sillä vanhalla paikalla sijaitsee nykyisin navetta ja muita ulkorakennuksia.

## Lähteet
*
*

## Viitteet
Jaan Malin

**Jaan Malin** (s. 30. joulukuuta 1960 Tartto, Viro) on virolainen runoilija. Hän on opiskellut Tarton yliopistossa viron kieltä ja folkloristiikkaa. Hänen tuotantoonsa kuuluu useita runoteoksia. Lisäksi hän on toimittanut viroksi pakolaisrunoilija Ilmar Laabanin teoksen *Sanasylysten systeemit* ja palindromikirjan *Eludrooge ego-ordule*. Äänirunoilijana hän käyttää kirjailijanimeä Luulur. Malin on myös näyttelykuraattori.

## Tunnustukset
*1998 – Rahvaluule kogumispreemia
*2008 – Rahvaluule kogumispreemia

## Runokokoelmat
* *Mitu ühte*, Eesti Raamat, Tallinn 1990 
* *Padi südamel*, Eesti Kostabi Selts, Tartu, nimiösivulla 1990, tegelikult 1991
* *Veel*, Eesti Kirjanduse Selts, Tartu 1997
* *Paraluulud* (proosaruno; tekstin kirjoittajan esipuhe; kuvitus: Ilmar Malin), Tartu 2001 
* *Sulle. Juhtumata juhuluulet* (kirjoittajan esipuhe), Tartu 2003 
* *Veljesto 90 (100)* (pühendusluuletused), Veljesto, Tartu 2010 
* *Alati vahe. Sahitud luulet 1978–2010* (valikoima, koonnut Marin Laak) Tuum, Tallinn 2010 
* *Meile. Eesti Kirjanike Liit seisuga 1. jaanuar 2010* (EKL jäsenlille omistetut runot; kirjoittajan esipuhe), Luul, Tartu 2012 
;Suomennetut teokset
* *Heräämisiin*, suomentaja: Hannu Oittinen, ntamo, Helsinki, 2015 

## Lähteet
The New Barbarians

**The New Barbarians** oli englantilainen rockyhtye, joka toimi vuonna 1979. Yhtyeen perusti The Rolling Stones -kitaristi Ron Wood, joka oli samana vuonna julkaissut soololevynsä *Gimme Some Neck*. Muut jäsenet olivat Stones-kitaristi Keith Richards, bassokitaristi Stanley Clarke, kosketinsoittaja Ian McLagan, rumpali Ziggy Modeliste ja saksofonisti Bobby Keys. Laulusolisteina toimivat Wood ja Richards. Yhtye sai nimensä Neil Youngin kutsuttua sen jäseniä pelkiksi barbaareiksi. "New" lisättiin, koska Barbarians-niminen yhtye oli jo olemassa.

Yhtye soitti ensimmäisen konserttinsa Kanadan Torontossa 22. huhtikuuta 1979 The Rolling Stonesin lämmittelijänä. Toista konserttia Kanadassa seurasi 18 konserttia käsittänyt Yhdysvaltain-kiertue. Konserttien kappalelistaan kuului Ron Woodin omaa tuotantoa, vanhempaa rock and rollia, bluesia ja countrya sekä joitain Rolling Stonesin kappaleita.

Jotkut yhtyeen promoottorit mainostivat konsertteja väittämällä, että niissä nähtäisiin vierailevia tähtiä kuten Mick Jagger, Bob Dylan ja Jimmy Page. Milwaukeessa syttyneen yleisömellakan yhteydessä poliisi pidätti 81 pettynyttä katsojaa. Vaikka konserteissa oli hyvin yleisöä, kiertue ei tuottanut voittoa, sillä yhtye eleli hyvin tuhlaavaisesti.

Amerikasta palattuaan yhtye esiintyi vielä Knebworthin rockfestivaalilla elokuussa 1979 Led Zeppelinin lämmittelijänä. Sen jälkeen yhtyeen jäsenet palasivat kukin omille urilleen.

Yhtye ei julkaissut toimintansa aikana yhtään studioalbumia. Vuonna 2006 Ron Woodin levymerkki Wooden Records julkaisi taltioidusta konserttimateriaalista tupla-CD:n *Buried Alive: Live in Maryland*.

## Lähteet
I, the Mask

**I, the Mask** on ruotsalaisen metalliyhtye In Flamesin 13. studioalbumi. Se julkaistiin 1. maaliskuuta 2019.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
# (bonuskappale)

## Kokoonpano
* Anders Fridén – laulu
* Björn Gelotte – kitara
* Niclas Engelin – kitara
* Bryce Paul Newman – bassokitara
* Tanner Wayne – rummut
* Joe Rickard – rummut
* Örjan Örnkloo – ohjelmointi
* Howard Benson – kosketinsoitin

## Arvostelut
* Imperiumi: 7/10
* Kaaoszine: 7+/10
* Metalliluola: 9-/10
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Josef Weidinger

**Josef "Joschi" Weidinger** (25. huhtikuuta 1923 Wien – 26. kesäkuuta 2002 Wien) oli itävaltalainen nyrkkeilijä, jonka ammattilaisura ajoittui toisen maailmansodan päättymisen jälkeiseen aikaan joulukuusta 1945 marraskuuhun 1952. Urallaan hän saavutti avoimeksi jääneen raskaan sarjan ammattinyrkkeilyn Euroopan mestaruustittelin kesäkuussa 1950 voitolla Ranskan Stephane Olekista ja menetti maaliskuussa 1951 Englannin Jack Gardnerille.

Joschi Weidinger aloitti ammattilaisuransa joulukuussa 1945. Sodan jälkeisen ajan kilpailuareenat olivat Itävallassa, Ranskassa, Englannissa, Tanskassa ja Ruotsissa. Syyskuussa 1948 hän siirtyi Yhdysvaltoihin, sillä ura oli ollut nousujohtoinen 12 peräkkäisellä voitolla toukokuussa 1947 alkaen. Hänen siirtymistään Yhdysvaltoihin avusti entinen mestarinyrkkeilijä Jack Dempsey. Yhdysvalloissa hän käytti nimeä Jo Weidin ja otteli kaikkiaan kahdeksan ottelua, joista tuli neljä voittoa ja neljä tappiota.

Weidinger palasi pian Itävaltaan ja otteli muun muassa syyskuussa 1949 entisen mestarin Heinz Lazekin uran päätösottelussa voittaen entisen mestarin. Englantilainen Bruce Woodcock oli luopunut Euroopan mestaruustittelistään, ja niinpä Weidinger oli yksi mahdollinen nyrkkeilijä avoimen mestaruustittelin hallitsijaksi. Ratkaiseva ottelu käytiin Wienissä Weidingerin ja Ranskan Stephane Olekin välillä Prater-stadionilla 35 000 katsojan edessä. Weidinger voitti ottelun pistein ja oli uusi raskaansarjan Euroopan mestari. Weidinger puolusti titteliään englantilaista Jack Gardneria vastaan maaliskuussa 1951 Lontoossa menettäen tittelin pistetappiolla. 

Weidinger jatkoi uraansa vielä 1,5 vuotta. Hän otteli tunnettujen ja aikansa vahvojen eurooppalaisnyrkkeilijöiden kanssa, kuten belgialaisen Karel Sysin, saksalaisen Hein ten Hoffin ja walesilaisen Tommy Farrin. Hän hävisi kaikille edellä mainituille vastustajille. Weidingerin viimeinen ottelu oli marraskuussa 1952, jolloin hän kohtasi saksalaisen Hugo Salfeldin, jolle hän hävisi pistein. Uran päättämiseen johti Weidingerin saama silmävamma.

Uransa jälkeen Weidinger toimi Itävallan WBC:n alaisen ammattinyrkkeilyliiton puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana.

Weidingerille myönnettiin vuonna 2002 Wienin kunniakansalaisuus, ja vuonna 2009 hänen kunniakseen nimettiin katu Wienissä nimellä Weidingergasse.

## Lähteet