open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Variskivi

**Variskivi** on Laatokan pohjoisrannalla Salmissa sijaitseva entinen rajakivi. Variskiven kautta kulki Ruotsin ja Venäjän raja Stolbovan rauhasta 1617 alkaen aina Uudenkaupungin rauhaan 1721 saakka. Kivi oli uudelleen Suomen suuriruhtinaskunnan ja Venäjän rajakivenä 1811-1917 ja sen jälkeen itsenäisen Suomen ja Neuvostoliiton rajakivenä Moskovan rauhaan 1940 saakka.

Rajalinja tuli Variskivelle Laatokan yli suoraan ja jatkui sitten Variskiveltä luoteeseen rantaviivaa pitkin Vino-ojalle noin 2 kilometrin matkan niin että ranta kuului Venäjälle ja vesialue Suomelle. Raja jatkui sitten pitkin Vino-ojaa kolme kilometriä koilliseen aina maantiehen saakka ja kulki sitten maantien lännen puoleista ojaa pitkin kilomatrin matkan kaakkoon Mantsilan Rajakivelle jossa rajaviiva ylitti tien ja jatkui sitten pohjoiskoilliseen kohti Suojärveä.

Punaista graniittia oleva neliskulmainen Variskivi sijaitsee rantavedessä ja on noin kaksi metriä korkea. Kiveen hakattiin Stolbovan rauhan rajamerkkeinä Venäjän puolelle ristit ja Ruotsin puolelle kruunut. Toinen Salmissa sijainnut Stolbovan rauhan rajakivi oli Virtelässä Laatokan rantaa pitkin kulkeneen maantien varrella ollut **Virtelän kivi** johon oli hakattuna teksti *Huc Regni posuit fines Gustavus Adolphus, Rex Svecorum; fausto numine duret opus (Tähän [[Kustaa II Aadolf|Kustaa Aadolf]], ruotsalaisten kuningas, asetti valtakunnan rajan; Jumalan avulla olkoon tämä työ pysyvä.) 1617*. Tämä kivi kaadettiin myöhemmin ja hakattiin palasiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Valtakunnan rajapyykit, Jonkerin kivi ja Variskivi (Varashev) , Museovirasto, Historian kuvakokoelma (Finna)
Pyörökuonosiika

**Pyörökuonosiika** (*Coregonus nasus*) Euraasiassa ja Pohjois-Amerikan pohjoisosissa  elävä lohikalojen lahkoon kuuluva vaelluskala.

Pyörökuonosiika kasvaa yleisesti 45 cm pitkäksi. Suurin julkaistu paino on ollut yli 15 kg. Muiden siikojen tapaan sillä on pitkulainen vartalo ja hopeanhohtoiset suomut, mutta pyörökuonosiika on tukevarakenteisempi kuin sukulaisensa. Sen suu osoittaa alaspäin ja sitä peittää lihaksikas ylähuuli.

Pyörökuonosiikaa tavataan kaikissa Pohjoiseen jäämereen laskevissa vesistöissä Volongasta (46°E) ja  Petšorasta Alaskaan (102°W). Sitä tavataan harvinaisena myös murtovedessä, jonka suolapitoisuus on  9-15 ‰ tai vähemmän.

## Lähteet
Sunnuntai (kappale)

**Sunnuntai** on Martti Turusen säveltämä laulu Aleksis Kiven samannimiseen runoon. Se on kuoronjohtajana tunnetun Turusen sävellysluettelossa opus 25 numero 1 ja kuuluu hänen tunnetuimpiin sävellyksiinsä joululaulun ”Me käymme joulun viettohon” ohella.

Laulu alkaa sanoilla ”Mä muistan sen lempeän laakson, ainiaan muistan sen”. Se on sävelletty yksinlauluksi, mutta sitä esitetään usein kaksiäänisenä duettona ja erilaisina kuorosovituksina. Laulun tunnettuja levyttäjiä ovat Mauno Kuusisto, Kauko Käyhkö ja Veikko Tyrväinen.

Kari Rydman kuvaa *Sunnuntaita* mestarillisen kauniiksi ja kiihkeäksi: ”Ilahduttavasti siinä kukki Aleksis Kiven eroottinen hämäläismurteiden sävyttämä kieli, vieläpä alkuperäisessä muodossaan, kielipoliisien siivouksista vapaana.”

*Helsingin Sanomat* pyysi keväällä 2009 lukijoitaan nimeämään oman ”onnen laulunsa”, ja yli 800 ehdotetun kappaleen joukossa ”Sunnuntai” oli yksi 35:stä eniten mainintoja saaneesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kiven runo Runosto-sivustolla
Lasirasbora

**Lasirasbora** (*Danionella translucida*) on seeprakalojen heimoon kuuluva aasialainen kalalaji. Se kasvaa vain 10-11 millimetriä pitkäksi ja on näin maailman pienimpiä kaloja. Se löydettiin 1980-luvulla Myanmarin Bago Yoman vuoristopuroista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Danionella translucida Seriously Fish
Suomen salossa

**Suomen salossa** on Juhana Ennolan säveltämä laulu Yrjö Sakari Yrjö-Koskisen samannimiseen runoon. Reippaan ja iloisen isänmaallisen laulun sanat alkavat ”Honkain keskellä mökkini seisoo Suomeni soreassa salossa”, ja kertosäe alkaa ”Hoi laari laari laa...”.

Laulun toinen säkeistö alkaa lintutieteellisesti virheellisellä säkeellä: ”Kaukana käkönen korvessa kukkuu,
sulhonsa suloutta ylistää”. Todellisuudessa vain uroskäki kukkuu, ei naaras.

Virossa laulu tunnetaan Lydia Koidulan kääntämänä nimellä *Isamaa hiilgava pinnala paistab*. Laulu esitettiin Viron laulujuhlilla ensi kerran vuonna 1879 ja sitä esitetään myös Anna Raudkatsin 1920-luvulla suunnittelemana laulutanssina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Odakyū-rautatiet

**Odakyū-rautatiet** () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (*ōte-shitetsu*) joukkoon. Odakyūn päälinja yhdistää Tokion Odawaran kaupunkiin, mistä yhtiö on saanut nimensä. Sen rautatielinjojen yhteispituus on 120,5 kilometriä, ja se kuljettaa päivittäin noin 2,03 miljoonaa matkustajaa. Odakyū on osa Odakyū Groupia, johon kuuluu lukuisia muita yrityksiä muun muassa liikenteen, matkailun, vähittäiskaupan ja kiinteistönvälityksen aloilta.

Yhtiöllä on 3&nbsp;637 työntekijää. Sen pääkonttori sijaitsee Tokion Shinjukun erillisalueen Nishi-Shinjukun kaupunginosassa.

## Historia
Odakyū-rautatiet on perustettu nimellä *Odawara kyūkō tetsudō* (, ’Odawaran pikarautatie’) 1. toukokuuta 1923, ja liikennöinnin yhtiö aloitti Odawara-linjalla huhtikuussa 1927. Enoshima-linja avattiin vuonna 1929. 

## Linjat
Odakyū-rautateiden kolme linjaa liittävät Tokion Odawaran kaupunkiin Sagaminlahden rannikolla, Shōnanin alueeseen ja Enoshimaan sekä Tama New Townin asuinalueeseen Tokion länsipuolella. Pääteasema Tokiossa on Shinjuku. Odakyū harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion päässä Tōkyō metron Chiyoda-linjalle ja sitä kautta JR Higashi-Nihonin Jōban-linjalle Torideen saakka, lännessä taas Hakone tozan -rautatielinjalle Hakonen ja Fujin suuntaan sekä JR Tōkain Gotenba-linjalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtiön internetsivut
Ifeoma Kulmala

**Ifeoma Kulmala** (s. 10. elokuuta 1988 Helsinki) on suomalainen jalkapalloerotuomari ja entinen yleisurheilija, joka on toiminut kansainvälisenä FIFA-erotuomarina vuodesta 2014 lähtien. Vuonna 2017 Suomen Palloliitto valitsi Kulmalan vuoden naiserotuomariksi. Naisten otteluiden lisäksi hän on tuominnut myös miesten Kakkosessa vuodesta 2015 lähtien.

Yleisurheilussa Kulmala voitti Helsingin Kisa-Veikkojen joukkueessa 4×400 metrin viestin SM-kultaa vuonna 2008 ja 4×800 metrin viestin SM-kultaa 2009 ja SM-hopeaa 2008. Kulmala on pelannut myös rugbya Helsinki Rugby Clubissa ja Suomen naisten rugbymaajoukkueessa.

## Lähteet
Honor 10

**Honor 10** on Huawein valmistama älypuhelin, joka julkaistiin 15. toukokuuta 2018. Se on Honor 9:n seuraaja. Honor 10 on osa Huawein valmistamaa Honor-mallistoa.

## Ominaisuudet
Honor 10 käyttää Androidiin pohjautuvaa Emotion UI -käyttöliittymää. Puhelimessa on kahdeksanytiminen (4×2,4 GHz & 4×1,80 GHz) Kirin 970 -järjestelmäpiiri. Honor 10:ssa on 5,84 tuuman näyttö, jonka tarkkuus on 1&nbsp;080 × 2&nbsp;280 pikseliä. Honor 10:ssa on kaksi takakameraa, joista toinen on 16 megapikseliä ja toinen 24 megapikseliä. Honor 10:ssa on USB Type-C -liitäntä, joka tukee Qualcommin Quick Chargea ja Huawein omaa pikalatausta.

## Lähteet
Jean Vallerand

**Jean d'Auray Vallerand** (24. joulukuuta 1915 Montreal – 24. kesäkuuta 1994 Montreal) oli kanadalainen säveltäjä, musiikkikriitikko, kapellimestari ja viulisti. Hän opiskeli viulunsoittoa Lucien Sicotten (1920–1935) sekä musiikin teoriaa ja sävellystä Claude Champagnen (1935–1942) johdolla.

Vallerand voitti vuonna 1940 Québecin Festival-concours de musiquen Schumann-palkinnon laulustaan "Les roses à la mer", jonka myöhemmin esittivät Jeanne Desjardins ja Mary Henderson. Hän sävelsi myös muun muassa musiikkia CBC:n tuottamiin näytelmiin, *Nocturnen* orkesterille sekä vuonna 1952 Noël Brunetin ja John Newmarkin kantaesittämän ja sittemmin viululle ja orkesterille sovitetun sonaatin viululle ja pianolle. Vallerandista tehtiin vuonna 1991 Québecin kansallisen ritarikunnan ritari. 

## Lähteet
Luigi Di Maio

**Luigi Di Maio** (s. 6. heinäkuuta 1986 Pomigliano d’Arco, Napoli) on italialainen poliitikko. Hän oli Viiden tähden liikkeen johtaja 23.9.2017–22.1.2020. Di Maio toimi varapääministerinä ja talouskehitys- sekä työ- ja yhteiskunta-asiain ministerinä Conten ensimmäisessä hallituksessa 1.6.2018–5.9.2019.  Oikeistopopulistisen La Lega -puolueen lähdettyä Viiden tähden liikkeen kanssa muodostamastaan yhteishallituksesta tuli Luigi Di Maiosta Conten toisen hallituksen ulkoministeri syyskuussa 2019. Tammikuussa 2020 Luigi Di Maio ilmoitti eroavansa Viiden tähden liikkeen johdosta. Hän oli ulkoministerinä myös helmikuussa 2021 aloittaneessa Mario Draghin johtamassa hallituksessa. Kesäkuussa 2022 Di Maio ilmoitti eroavansa Viiden tähden liikkeestä. Hän perusti uuden puolueen, Impegno civicon, joka liittoutui vuoden 2022 parlamenttivaaleissa Demokraattisen puolueen kanssa. Di Maio ei tullut uudelleenvalituksi Italian edustajainhuoneeseen. Toukokuussa 2023 hänet nimitettiin Euroopan unionin erityisedustajaksi Persianlahden alueelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hannes Tammi

**Hannes Tammi** (; 1890 Tampere – 21. marraskuuta 1937 Leningrad) oli Kanadassa ja Neuvostoliitossa työskennellyt teatteriohjaaja.

Tammi aloitti teatteriharrastuksensa Korkeakosken työväennäyttämöllä. Hän oli työskennellyt Korkeakosken kenkätehtaalla kuusivuotiaasta lähtien. Vuonna 1908 Tammi muutti Kanadaan, jossa hän toimi usean eri työväennäyttämön johtajana.

Vuonna 1923 Tammi muutti Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli Kemerovon hiilikaivoksilla. Kahden vuoden aikana hän ohjasi kuusi suomenkielistä ja yhden englanninkielisen näytelmän. Vuonna 1926 Tammi siirtyi Leningradiin, jossa hänet valittiin Suomalaisen valistustalon näytelmäpiirin ohjaajaksi. Sittemmin hänestä tuli Leningradin suomalaisen teatterin taiteellinen johtaja.

Tammi pidätettiin Stalinin vainoissa maaliskuussa 1937. Hänet tuomittiin kuolemaan syytettynä vakoilusta ja vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Tammi ja hänen kääntäjänä työskennellyt vaimonsa Olga ammuttiin samana päivänä.

## Lähteet
Kreikannahkiainen

**Kreikannahkiainen** (*Eudontomyzon hellenicus*) on erittäin uhanalainen nahkiaislaji. Se tunnetaan vain kahdelta valuma-alueelta Kreikasta, joista yhdestä sitä ei ole onnistuttu enää löytämään laajoissa tutkimuksissa. Se elää kylmävesilähteissä ja lähdepohjaisissa puroissa. Kreikannahkiainen lisääntyy joulukuussa ja tammikuussa. Se ei elä loisena eikä syö täysikasvuisena. Kreikannahkiaista uhkaa elinympäristön tuhoutuminen ja veden otto.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Trineksapakki-etyyli

**Trineksapakki-etyyli** (C13H16O5) on orgaaninen yhdiste. Rakenteeltaan se on etanolin ja trineksapakin eli 4-syklopropyyli(hydroksi)metylideeni-3,5-dioksosykloheksaani-1-karboksyylihapon esteri. Yhdistettä käytetään maataloudessa kasvien kasvua säätelevänä aineena.

## Ominaisuudet ja käyttö
Huoneenlämpötilassa trineksapakki-etyyli on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja metanoliin, asetonitriiliin ja sykloheksanoniin. Trineksapakki-etyyli hillitsee kasvien kasvua estämällä gibberelliini biosynteesin. Yhdiste estää myös eteeniin muodostumista kasveissa, koska se on ACC-oksidaasientsyymin inhibiittori.

Trineksapakki-etyyliä käytetään maataloudessa kasvien kasvun kontrolloimiseen. Sen avulla voidaan esimerkiksi estää viljojen tai rypsin kasvaminen liian korkeaksi. Lisäksi sitä käytetään nurmilla.

## Lähteet
Prass Press

**Prass Press** () on bulgarialainen satiirilehti. Se ilmestyy kahden viikon välein. Se muistuttaa ranskalaista *[[Charlie Hebdo]]a*.

Lehden ovat perustaneet Tchavdar Nikolov ja Christo Komarnitski. Koska Bulgariassa jakelupisteet ovat hallitusta lähellä olevan oligarkin omistuksessa, lehden tekijät toimittavat lehdet itse myyntipisteisiin. Lehden painos oli alkuun 10&nbsp;000 kappaletta, ja sitä myytiin hyvin, mutta myynti on sittemmin pudonnut kahteen otteeseen.

Bulgaria on sijalla 111 Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistönvapautta koskevassa vertailussa, koska jakeluyritykset ovat lähes 90-prosenttisesti yhden oligarkin, kansanedustaja Delyan Peevskin, omistuksessa. Hän omistaa äitinsä kanssa myös monia lehtiä ja tv-kanavia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* 
* Prass Press Прас-Прес  Lehden verkkosivut.
SGI O2

**SGI O2** (myös tyyliteltynä **O**) oli SGIn valmistama alemman hintaluokan Unix-työasema, joka oli SGI:n viimeinen yritys valmistaa alemman teholuokan työasemia. Tietokone oli suunnattu multimediakäyttöön ja toteutti OpenGL 1.1 -tuen. 

Mallin tuotanto loppui 30. syyskuuta 2002 ja tuki loppui 31. joulukuuta 2013.

## Tekniset tiedot
Tietokoneessa oli yksi MIPS R5000 -suoritin ja useita ASIC-piirejä näyttö- ja grafiikkatoimintojen toteutukseen. Muistimäärä oli mahdollista laajentaa 64 megatavusta 1 gigatavuun asti.

Tietokone käytti UMA-muistiarkkitehtuuria, jossa näyttö- ja grafiikkatoimintoja käsittelevät piirit pystyivät jakamaan keskusmuistia suorittimen kanssa.

## Lähteet
Sega Daily

**Sega Daily** () on bulgarialainen sanomalehti. Se on Bulgarian viimeisiä riippumattomia lehtiä, ja kustantajaa on yritetty saada lähtemään alalta.

Bulgaria oli aiemmin sijalla 37 Toimittajat ilman rajoja -järjestön lehdistönvapautta koskevassa vertailussa, mutta sijoitus on nykyisin 111, sillä jakeluyritykset ovat lähes 90-prosenttisesti yhden oligarkin, kansanedustaja Delyan Peevskin, omistuksessa. Hän omistaa äitinsä kanssa myös monia lehtiä ja tv-kanavia.

## Tunnustukset
*2002: Zeit-säätiön Gerd Bucerius-Förderpreis Freie Presse Osteuropas

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sega Daily lehden verkkosivut
Jättibarbi

**Jättibarbi** (*Catlocarpio siamensis*) on isokokoinen karppien heimoon (Cyprinidae) kuuluva särkikala. Se oli aikoinaan merkittävä ruokakala Thaimaassa, Laosissa ja Kambodžassa, mutta 1990-luvulta alkaen sen kanta on pienentynyt rajusti.

## Ulkonäkö ja koko
Jättibarbilla on hyvin suuret mustat tai tummanharmaat suomut, joiden ulkoreuna on vaaleamman harmaa, sininen tai vihreä. Huulet ovat turpeat ja vaaleanpunaiset. Kalalla ei ole lainkaan rintaeviä.

Suurimmat jättibarbit ovat painaneet 300 kg. Kala kasvaa hitaasti, eikä yli 150 kg kaloja ole saatu moniin vuosiin. Kalastuksen oppaat pitävät nykyisin tyypillisenä hyvänä saaliina 30 kg kalaa, ja 50 kg kalaa mahdollisena mutta harvinaisena. 

## Levinneisyys ja elinympäristö
Jättibarbia on tavattu Maeklong-, Mekong- ja Chao Phraya -jokien vesistöissä Thaimaassa, Kambodžassa, Laosissa ja Vietnamissa, mutta se on hävinnyt 1990-luvulla Chao Phrayasta.

Aikuiset jättibarbit viettävät ainakin osan vuotta Mekong-joen laajoissa suvannoissa, kun taas poikaset pysyttelevät suoalueilla ja pienissä sivujoissa.

## Lähteet
Londonderry Air

**Londonderry Air** eli tunnetuimman sanoituksensa mukaan **Danny Boy** on pohjoisirlantilainen kansansävelmä, joka tunnetaan useina eri sanoitusversioina ympäri maailman erityisesti englanninkielisissä maissa. Sitä käytetään Pohjois-Irlannin epävirallisena kansallislauluna  muun muassa Kansainyhteisön kisoissa.

Laulun alkuperästä ei ole varmuutta, mutta se tuli julkisuuteen 1800-luvun puolessavälissä, kun Londonderryn eli Derryn kaupunkiin markkinoille saapuvien maalaisten lauluja muistiin kirjoittanut Jane Ross luovutti laulun nuotit George Petrie -nimiselle kansanlaulujen keräilijälle. Petrie julkaisi sen vuonna 1855 toimittamassaan kirjassa *The Ancient Music of Ireland*.

Sävelmää on käytetty lukuisten englanninkielisten sanoitusten pohjana ja käännetty myös muille kielille monina versioina. Parhaiten laulu tunnetaan kansainvälisesti nimellä *Danny Boy*, jonka sanat alkavat ”Oh Danny Boy, the pipes, the pipes are calling...”. Sanoituksen on tehnyt brittiläinen lakimies ja runoilija Frederic Weatherly 1910-luvun alussa muokkaamalla aiemmin laatimansa tekstin sopimaan paremmin tähän melodiaan.

Suomeksi Londonderry Air tunnetaan ainakin kolmena sanoituksena. Kullervo on suomentanut sen nimellä ”Jos olisin...” Katherine Tynan Hinksonin tekstistä, joka alkaa sanoin ”Would God I were the tender apple blossom...”. Chrisse Johansson on suomentanut ”Danny Boy” -tekstin samalla nimellä. Sanoilla ”On hiljainen maa jälkeen sodan turhuuden” alkavan tekstin on levyttänyt Tapio Heinonen vuonna 1970. Seija Vuoma on sanoittanut sävelmän nimellä ”Joki ja tuuli” Arja Havakan samannimiselle albumille (2013).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*McCourt, Malachy: *Danny Boy: The Legend of the Beloved Irish Ballad.* Hachette UK, 2014. .
Dance Gavin Dance (albumi)

**Dance Gavin Dance** (myös Death Star kansikuvan takia) on yhdysvaltalaisen post-hardcoreyhtye Dance Gavin Dancen toinen kokopitkä albumi, jonka julkaisi Rise Records 19. elokuuta 2008. Se oli yhtyeen ensimmäinen albumi uuden laulajan Kurt Travisin kanssa. Albumin ensimmäinen single, The Robot with Human Hair Pt 3, julkaistiin toukokuussa 2008.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Lähteet
Kalastajan laulu

**Kalastajan laulu** (, alkuperäisäänite nimellä *Rannakolhoosis*.) on virolaisen Valter Ojakäärin säveltämä laulu, joka tunnetaan erityisesti Georg Otsin levytyksenä. Laulu alkaa suomeksi sanoin ”Tämä venheeni ei ole linnunluust”.

Vironkieliset sanat ovat peräisin Debora Vaarandin vuonna 1949 julkaisemasta runosta *Uus paat*, jonka Ots äänitti viroksi vuonna 1950 nimellä *Rannakolhoosis*. Alkuperäinen nimi tarkoittaa uutta venettä, jota myös teksti kuvaa. Virossa elettiin maatalouden kollektivisoinnin aikaa ja runoa julkaistiin myös rantakolhoosia tarkoittavalla nimellä, joka siirtyi alkuperäisäänitteelle. Suomenkielisen tekstin käänsi Viron radion suomenkielinen toimitus.

Laulu tuli tunnetuksi Georg Otsin ensimmäiseltä Suomessa julkaistulta äänilevyltä, jonka A-puolella oli suosittu ”Saarenmaan valssi”. Alkuaan Viron radion suomenkieliselle toimitukselle vuonna 1954 tehdyt äänitykset julkaistiin gramofonilevyllä heinäkuussa 1957. Kummassakin Otsia säestää Viron radion viihdeorkesteri Rostislav Merkulovin johtamana.

Suomeksi ”Kalastajan laulun” ovat levyttäneet myös Lasse Hoikka ja Souvarit vuonna 1987 sekä Benny Törnroos vuonna 1994.

## Lähteet
Wales lasten Eurovision laulukilpailussa

**Wales** osallistui Lasten Eurovision laulukilpailuun ensimmäistä kertaa vuonna 2018. Wales on aiemmin osallistunut kilpailuun osana Isoa-Britanniaa vuosina 2003, 2004 ja 2005.

## Osallistujat

## Lähteet
Valter Ojakäär

**Valter Ojakäär** (10. maaliskuuta 1923 Pärnu – 27. lokakuuta 2016 Pärnu) oli virolainen säveltäjä, jazzmuusikko ja tietokirjailija. Hänen pääteoksensa on ooppera *Kuningal on külm*, joka perustuu A. H. Tammsaaren suomeksikin esitettyyn satiiriseen komedianäytelmään  *Kuninkaalla on kylmä*. Sekä Virossa että Suomessa Ojakäär tunnetaan parhaiten Georg Otsin tunnetuksi tekemän ”Kalastajan laulun” säveltäjänä.

Valter Ojakäär innostui jazzista opiskellessaan Pärnun poikalyseossa 1930-luvulla ja opetteli soittamaan saksofonia ja klarinettia. Hän oli 1950-luvulla mukana perustamassa Neuvosto-Virossa karsaasti katsottua Tallinnan jazzfestivaalia ja osallistui sen järjestelyihin aktiivisesti myöhemminkin. Ojakäär on toimittanut jazzohjelmia Viron radioon ja eläkevuosinaan hän laati Viron populaarimusiikista kolmiosaisen historiikkiteoksen.

Vuonna 2000 Ojakäär palkittiin Eesti Muusikaauhinnad -gaalassa vaikutuksestaan Viron musiikkielämään.

## Lähteet
Sosso

**Sosso** oli muinaista Ghanaa seurannut soninkevaltio nykyisen Malin alueella. Se syntyi 700-luvulla Kaniagan alueelle, joka käsittää Banamban, Koulikoron ja Nioron piirit.

Ghanan heikennyttyä 1000-luvun lopulla sen entisestä vasallista Kaniagasta muodostui itsenäinen valtakunta. Sen pääkaupunki muutettiin Guessenesta lähellä sijaitsevaan Sossoon, josta koko valtakunta sai nimensä. Sosson tunnetuin hallitsija oli Sumanguru Kante 1200-luvun alussa. Hän valloitti Baganan ja Diagan ja alisti Diarran vasallikseen.

Sumanguru oli animisti, ja Malin islamilaisessa perinteessä häntä kuvataan hyvin kielteisesti. Hän kävi sotaa Sundiata Keïtan johtamaa Malin valtakuntaa vastaan. Sundiata voitti Sumangurun Kirinan taistelussa ja valloitti sitten koko Sosson alueen.

## Lähteet
Oi, Susanna

**Oi, Susanna** (*Oh! Susanna*) on yksi yhdysvaltalaisen Stephen Fosterin tunnetuimmista lauluista. Vuonna 1848 julkaistussa laulussa mies laulaa rakastetulleen Susannalle luvaten kyllä palata kotiin laajoilta matkoiltaan ympäri USA:n eteläisten osavaltioiden. Laulu muodostui samana vuonna alkaneeseen Kalifornian kultaryntäykseen osallistuneiden miesten eräänlaiseksi tunnuslauluksi.

Laulusta on ainakin kolme suomennosta. Varhaisin, J. Alfred Tannerin kirjoittama versio on nimeltään ”Yhteinen Susannamme”, joka julkaistiin ensimmäisen kerran painettuna 1918. Sen levyttivät vuonna 1928 Antti Kosola ja Leo Kauppi, seuraavana vuonna Martti ja Aapo Similä ja vuonna 1947 Tapio Rautavaara ja Reino Helismaa, joka teki laulusta vuonna 1959 omankin suomennoksensa. Tannerin suomennoksessa ”Yhteinen Susannamme” lauletaan: ”Minä kierrän vain Kalifornian ja jälleen palajan.” Kullervon suomennoksessa pitäydytään alkuperäistekstin mukaisesti etelävaltioissa ja mainitaan Alabama ja Louisiana. Lisäksi laulusta on tehty huumorimuunnelmia, kuten Saukin sanoittama sekä yhdessä Oravien (Eino Virtanen) kanssa esittämä ”Pikkuoravien kuuraketti” (1962) ja Jope Ruonansuun  ”Hei Suomen Pankki” (1992).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*J. Alfred Tannerin ”Yhteinen Susannamme” Leo Kaupin ja Antti Kosolan esittämänä Raita-tietokannassa
*Kipparikvartetin ”Oi, Susanna” elokuvasta ''Kaunis Veera eli balladi Saimaalta'' Yle Areenassa
*Saukin ja Oravien ”Pikkuoravien kuuraketti” Yle Areenassa
Beautiful Dreamer

**Beautiful Dreamer** on yhdysvaltalaisen Stephen Fosterin  vuonna 1864 julkaistu laulu, josta tuli nuottina suosittu kotimusisoijien ohjelmistossa. Laulu valmistui vain puoli vuotta ennen Fosterin kuolemaa, ja sitä pidetään yleisesti hänen viime vuosiensa parhaana. Kehtolaulun kaltainen kaihoisa kappale ilmentää halua paeta suurkaupungista takaisin maaseudun ja vanhojen aikojen onnelliseen elämään.

Laulu on alun perin kirjoitettu 9/8-tahtilajiin ja arpeggio-säestykselle (ks. kuva). Suomalaisessa *[[Suuri toivelaulukirja|Suuren toivelaulukirjan]]* sovituksessa tahtilaji on 3/4, ja melodianuotit on kirjoitettu trioleiksi.

Laulusta on tehty useita suomennoksia. Kullervon suomennoksena se on saanut nimen ”Kaunis uneksija” ja  Rauli Somerjoen suomennoksena ”Nukkuja kaunein”. Somerjoen lisäksi laulun ovat suomeksi levyttäneet Raimo Piipponen ja Tapani Kansa. Olavi Virta lauloi sävelmää omalla sanoituksellaan nimeltä ”Uinuos lapsonen”. Annu Lamminkari on suomentanut sen nimellä ”Aamu on taas”. Myös Saukin sanoittama ”Pikkuoravien tuutulaulu” pohjautuu tähän melodiaan. Fosterin sävellys on monissa levytystiedoissa merkitty kansansävelmäksi.

## Lähteet
Keisei-rautatiet

**Keisei-rautatiet** () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Chiban prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (*ōte-shitetsu*) joukkoon. Keisein päälinja yhdistää Tokion Naritan kaupunkiin, mistä yhtiö on saanut nimensä: *kei* (京) viittaa Tokioon (東京), *sei* (成) Naritaan (成田). Yhtiön rautatielinjojen yhteispituus on 152,3 kilometriä ja sillä on käytössään 69 asemaa. Keisei on osa Keisei Groupia, jonka muut yritykset toimivat muun muassa liikenteen, kiinteistönvälityksen ja vapaa-ajan palveluiden parissa.

Yhtiöllä on vuoden 2024 tietojen mukaan 1&nbsp;851 työntekijää. Sen pääkonttori sijaitsee Chiban prefektuurin Ichikawan kaupungissa. 

## Historia
Keisei-rautatiet perustettiin vuonna 1909, ja se aloitti liikennöinnin Tokion itäosissa marraskuussa 1912. Naritaan johtava linja valmistui vuonna 1930. Tokion päässä Uenoon saakka linjaa jatkettiin kolme vuotta myöhemmin. Pikajuna *Skyliner* aloitti liikennöinnin Uenon ja Naritan välillä vuonna 1973, ja se alkoi palvella Naritan kansainvälistä lentoasemaa vuonna 1978. 

## Linjat
Keisei-rautateiden päälinja liittää Tokion Keisei-Uenon rautatieaseman Naritaan ja Naritan kansainväliseen lentoasemaan. Sen pohjoispuolelle on rakennettu nopea, erillinen lentokenttälinja, josta osa on Hokusō-rautateiden Hokusō-linjan käytössä. Vuonna 2010 valmistunut lentokenttälinja on nimetty *Narita Sky Access* -linjaksi, ja se on yksi Japanin nopeimmista konventionaalisista rautatielinjoista. Keisein muut linjat ovat päälinjasta haarautuvia linjoja.

Keisei harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion päässä Toein Asakusa-linjalle ja edelleen Keikyū-rautateiden verkostoon, Naritan päässä Shibayama-rautateiden Shibayama-linjalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtiön internetsivut
Euroopan cup-voittajien cup 1981–1982

Koripallon **[[Saporta Cup|Euroopan cup-voittajien cupin]] kausi 1981–1982** oli kilpailun 16:s. Cupin mestaruuteen ylsi jugoslavialainen Cibona Zagreb, joka voitti loppuottelussa espanjalaisen Real Madridin jatkoajan jälkeen 96–95.

## Ensimmäinen kierros

(*) Luovutusvoitto

## Toinen kierros

## Puolivälierät

## Välierät

## Loppuottelu

## Lähteet
* Cup Winner's Cup 1981–82 linguasport.com  

### Viitteet
Krokotiilisalamanterit

**Krokotiilisalamanterit** (*Tylototriton*) on Aasiasta kotoisin oleva sammakkoeläimiin kuuluva salamanterisuku. Tällä hetkellä sukuun katsotaan kuuluvan 23 lajia, joista useita on kuvattu vasta viime vuosina.

## Koko ja ulkonäkö
Krokotiilisalamanterit kasvavat 15–20 sentin pituisiksi. Suvun lajeille on ominaista selkäpuolen nystyrät, jotka muistuttavat krokotiilien sarveislevyjä. Pohjaväri vaihtelee lajista riippuen ruskehtavan oranssista mustaan ja kuvioiden väritys oranssista kirkkaanpunaiseen.

## Levinneisyys
Luontaisesti krokotiilisalamanterit ovat kotoisin Kaakkois-Aasiasta. Lajeja tavataan Kiinan, Vietnamin, Thaimaan, Burman, Intian ja Nepalin alueilla.

## Lisääntyminen

Krokotiilisalamanterit lisääntyvät kaikenlaisissa vesistöissä lammista järviin.

## Lajit
Krokotiilisalamantereiden sukuun kuuluu 23 lajia:

* *[[Tylototriton anguliceps]]*
* *[[Tylototriton anhuiensis]]*
* *[[Tylototriton asperrimus]]*
* *[[Tylototriton broadoridgus]]*
* *[[Tylototriton dabienicus]]*
* *[[Tylototriton hainanensis]]*
* *[[Tylototriton himalayanus]]*
* Hiilikrokotiilisalamanteri (*Tylototriton kweichowensis*)
* *[[Tylototriton liuyangensis]]*
* *[[Tylototriton lizhengchangi]]*
* *[[Tylototriton notialis]]*
* *[[Tylototriton panhai]]*
* *[[Tylototriton podichthys]]*
* *[[Tylototriton pseudoverrucosus]]*
* Keisarikrokotiilisalamanteri (*Tylototriton shanjing*)
* *[[Tylototriton shanorum]]*
* *[[Tylototriton taliangensis]]*
* *[[Tylototriton uyenoi]]*
* Krokotiilisalamanteri (*Tylototriton verrucosus*)
* *[[Tylototriton vietnamensis]]*
* *[[Tylototriton wenxianensis]]*
* *[[Tylototriton yangi]]*
* *[[Tylototriton ziegleri]]*

## Lähteet
Klubi (televisiosarja)

**Klubi** on Yle TV1:lla elokuun 1998 ja tammikuun 1999 välillä ensimmäisen kerran esitetty draamasarja. Sarja on esitetty uusintana touko–syyskuussa 2001.

Sarjan alussa Kariloitten ja Routavuorten sukuyritykset fuusioituvat Roukari-monialayritykseksi, mutta heti alkuun sukujen päämiehet ovat ajautumassa riitoihin. Sakari Karilon (es. Paavo Liski) ja Risto Routavuoren (es. Ossi Ahlapuro) taistelu johtaa lopulta muun muassa osakepetokseen. Suurin osa sarjan tapahtumista sijoittuu yksityiselle klubille, jonka jäseniksi pääsevät vain harvat ja valitut.

## Rooleissa

## Jaksot

## Aiheesta muualla
* Sarjan juonikuvaus Ylen arkistoimalla sivulla 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Klubi'' Yle Areenassa
* 
*
Swazimaan kansallinen kirjastopalvelu

**Swazimaan kansallinen kirjastopalvelu** (, lyh. SNLS) on Swazimaain pääkaupungista Mbabanesta käsin johdettu valtiollinen kirjastolaitos. Se toimii Swazimaan informaatio-, viestintä- ja teknologiaministeriön alaisuudessa. Kirjastopalvelun päätoimipistettä kutsutaan myös *Swazimaan kansalliskirjasto*ksi tai *Mbabanen yleiseksi kirjastoksi*. Kirjaston johtajana toimii Jabu Hlophe. 

Kansallisella kirjastopalvelulla on yhteensä 15 toimipistettä seuraavilla paikkakunnilla: Bhunya, Big Bend, Hlatikhulu, Lavumisa, Lomahasha, Mankayane, Manzini, Mbabane, Mhlume, Mpaka, Nhlangano, Pigg’s Peak, Simunye, Siteki, ja Tshaneni.

YK:n erityisjärjestö Unescon mukaan 83,1 prosenttia Swazimaan aikuisväestöstä (yli 15-vuotiaat) oli lukutaitoisia (vuonna 2010).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Facebook  (facebook.com)
John Kraglund

**Börge John Kraglund** (27. huhtikuuta 1922 Hjørring, Tanska – 24. tammikuuta 2013 Selby, Ontario, Kanada) oli musiikkikriitikko. Hän muutti perheineen Kanadaan vuonna 1929, asettui Ontarioon ja sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1949. Hän valmistui *Bachelor of Arts* -arvolla Toronton yliopistosta vuonna 1948. Hän opiskeli musiikin teoriaa ja kritiikkiä Leo Smithin johdolla ja pääsi vuonna 1952 tämän seuraajaksi *[[Toronto Globe and Mail]]in* arvostelijana. Kraglund erikoistui paikallisten tapahtumien tarkkailemiseen.

Päivittäisten *Toronto Globe and  Mailiin* kirjoittamisensa arvostelujen ohella Kraglund kirjoitti moniin muihinkin julkaisuihin. Hän jatkoi uraansa vielä vetäydyttyään *Globe and Mailin* palveluksesta vuonna 1987. Hänen arvostelujensa kokoelma on Kanadan kansalliskirjastossa.

## Lähteet
Lyhyteväpallopää

**Lyhyteväpallopää** eli **isokuonopallopää** eli **pallopää** (*Globicephala macrorhynchus*) on pallopäävalaisiin  kuuluva delfiinilaji. On mahdollista että nykyisin lyhyteväpallopäihin luokiteltavat delfiinit kuuluvat kahteen lajiin, sillä Japanin lähivesillä on tavattu ulkonäöltään poikkeavia delfiineitä.

Tyynenmeren pohjoisosissa elävä **tyynenmerenpallopää** on joskus luokiteltu omaksi lajikseen (*Globicephala scammoni*) tai lyhyteväpallopään alalajiksi, mutta *Mammal Species of the World* -teos (2005) pitää sitä lyhyteväpallopään synonyyminä.

## Koko ja ulkonäkö
Lyhyteväpallopää on delfiiniksi isokokoinen, ja se tunnetaan erityisesti suuresta pallomaisesta päästään. Koiraiden pää kehittyy erityisen isoksi. Vanhojen koiraiden otsakyhmy voi lerputtaa eläimen suun edessä. Delfiinin vartalo on tummanharmaa tai musta, ja siinä on vaalea läikkä leuassa ja vatsapuolella. Läikkä on ankkurin muotoinen, ja vaaleampi nuoremmilla yksilöillä.

Koiraat ovat keskimäärin 5,5 metriä pitkiä ja voivat painaa jopa 3000 kiloa. Naaraat jäävät 4,3 metriin ja alle 1500 kilon painoisiksi.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Lyhyteväpallopäitä tavataan syvvillä avomerialueilla maailman trooppisilla ja lauhkeilla merillä. Ne pysyvät yleensä 50. pohjoisen ja 40. eteläisen leveyspiirin välillä. Laji on elinvoimainen, sillä se on suhteellisen yleinen koko leveinneisyysalueellaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Pallopää (''Globicephala macrorhynchus'')
*ITIS: Globicephala macrorhynchus 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Globicephala macrorhynchus, short-finned pilot whale 
*Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Globicephala macrorhynchus
Uudenseelannindelfiini

**Uudenseelannindelfiini** (*Cephalorhynchus hectori*) on yksi neljästä kirjodelfiineihin kuuluvasta delfiinistä. Sen populaatio on pienentynyt alle puoleen kolmen sukupolven aikana, joten se luokitellaan uhanalaiseksi.

Uudenseelannindelfiinin vartalo on lyhyt, pullukka, torpedomainen. Kyljet ja selkä ovat vaaleanharmaat, sivussa on tummempi raita, vatsapuoli on valkoinen. Pyrstö, rintaevät ja ominaislaatuisen pyöreämuotoinen selkäevä ovat mustat. Uudenseelannindelfiinin pituus on 1,2–1,6 metriä ja paino 40–60 kiloa.

Uudenseelannindelfiiniä tavataan vain Uuden-Seelannin Eteläsaaren ympäristössä. Sen alalajia, mauindelfiiniä *(Cephalorhynchus hectori maui)*, tavataan vain pienellä alueella Pohjoissaaren länsirannikolla. Pohjoissaaren populaatio on geneettisesti eristyksissä muista populaatioista, ja se on luokiteltu omaksi alalajikseen. Näin pientä levinneisyysaluetta ei ole millään muulla valaslajilla.
  
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Uuden-seelannindelfiini (''Cephalorhynchus hectori'')
*ITIS: Cephalorhynchus hectori 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cephalorhynchus hectori, Hector's dolphin 
*Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Cephalorhynchus hectori
Heikki Saari (toimittaja)

**Heikki Saari** (19. syyskuuta 1955 Kortesjärvi – 15. huhtikuuta 2018 Lahti) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Saari työskenteli toimittajana muun muassa ''Ilta-Sanomissa'' ja ''Seurassa''. Hän työskenteli ensin yleis- ja rikostoimittajana, mutta työ painottui myöhemmin politiikkaan. Vuodesta 2007 lähtien hän julkaisi useita mediamaailmaa ja politiikkaa käsitteleviä tietokirjoja. Kuollessaan hänellä oli valmisteilla suomalaista mediaa käsittelevä väitöskirja.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Siltala-kustantamon kirjailijaesittely
Tōkyū-rautatiet

**Tōkyō kyūkō -rautatiet** (), lyhyemmin **Tōkyū-rautatiet** () on japanilainen rautatieyhtiö, joka toimii Suur-Tokion alueella Tokion metropolissa ja Kanagawan prefektuurissa. Se luetaan suurten yksityisten rautatieyhtiöiden (*ōte-shitetsu*) joukkoon. Tōkyūn linjat palvelevat Tokion eteläosia, Jokohamaa ja sen ympäristöä. Yhtiön rautatielinjojen yhteispituus on 104,9 kilometriä, ja sillä on käytössään 97 asemaa. Päivittäin se kuljettaa keskimäärin noin 1,23 miljoonaa matkustajaa (vuonna 2016). Tōkyū on osa Tōkyū Groupia, johon kuuluu yli 200 muuta yritystä.

Yhtiöllä on 4&nbsp;402 työntekijää (vuonna 2017). Sen pääkonttori sijaitsee Tokion Shibuyan erillisalueen Nanpeidaichōn kaupunginosassa. 

## Historia
Tōkyū-rautatiet perustettiin vuonna 1922 nimellä Meguro–Kamata-rautatiet (). Alun perin se oli Tokion lounaispuolelle puutarhakaupunkia kehittäneen Den’entoshi-yhtiön tytäryritys, johon emoyritys kuitenkin yhdistettiin myöhemmin 1920-luvulla. Vuonna 1939 yrityksen nimeksi muutettiin Tokio–Jokohama-rautatiet (), ja toisen maailmansodan aikana vuonna 1942 siihen yhdistettiin Keikyū- ja Odakyū-rautatiet. Samalla yritys otti käyttöön nykyisen nimensä. Se sai haltuunsa myös Keiō-rautatiet vuonna 1944, mutta sodan päätyttyä nämä liitokset purettiin vuonna 1948. 

## Linjat
Tōkyū-rautateiden merkittävimmät linjat liittävät Shibuyan rautatieaseman Jokohamaan (Tōyoko-linja) ja sen pohjoispuolen lähiöihin (Den’entoshi-linja). Muut, lyhyemmät linjat palvelevat Tokion lounaisosia. Tōkyū liikennöi myös yhtä erillistä raitiotielinjaa (Setagaya-linja) ja lyhyttä Kodomonokuni-rautatielinjaa, jonka omistaa Jokohama-pikarautatie.

Tōkyū harjoittaa läpiajoliikennettä muiden rautatieyhtiöiden linjoille: Tokion päässä Tōkyō metron Fukutoshin-, Hanzōmon- ja Nanboku-linjoille ja niiden kautta edelleen muun muassa Tōbu- ja Seibu-rautateiden linjoille; Jokohaman päässä Jokohama-pikarautatien Minatomirai-linjalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtiön internetsivut
Kypärädelfiini

**Kypärädelfiini** eli **aaltojuovadelfiini** (*Stenella clymene*) on meridelfiineihin kuuluva hammasvalaslaji. Sitä tavataan Atlantin trooppisissa osissa, myös Karibianmerellä, Meksikonlahdella ja Guineanlahdella.

Kypärädelfiini muistuttaa paljon pyöriäisdelfiiniä (*Stenella longirostris*), ja se tunnistettiin eri lajiksi vasta vuonna 1981. Lajit erottaa toisistaan kuonon yläpuolella olevasta mustasta viiksimäisestä juovasta, jota pyöriäisdelfiinillä ei ole. Kypärädelfiini on 170–200 cm pitkä ja voi painaa jopa 80 kg. Naaraat ovat pienempiä kuin koiraat. Sen selkäevä on kolmiomainen. Vartalo on muuten pääosin harmaa, mutta mahapuoli on valkoinen ja pään päällä on musta kypärä.

Vuonna 2014 julkaistun tutkimuksen mukaan kypärädelfiini on kehittynyt omaksi lajikseen pyöriäisdelfiinin ja raitadelfiinin risteymästä.

Meridelfiinien tieteellinen luokittelu menee luultavasti DNA-tutkimusten perusteella uusiksi, sillä suku *Stenella* vaikuttaisi olevan parafyleettinen ryhmä.

Kypärädelfiini on yksi huonoiten tunnetuimpia delfiinilajeja. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto listasi sen vuonna 2008 puutteellisesti tunnetuksi, mutta vuonna 2018 se siirsi sen elinvoimaiseksi. Kypärädelfiinin levinneisyysalue on suuri, ja se vaikuttaa olevan suhteellisen yleinen eikä siihen kohdistu laajoja uhkia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Aaltojuovadelfiini (''Stenella clymene'')
* ITIS: ''Stenella clymene'' 
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): ''Stenella clymene'', clymene dolphin
Chilendelfiini

**Chilendelfiini** (*Cephalorhynchus eutropia*) on yksi neljästä kirjodelfiineihin kuuluvasta delfiinistä. Niiden kokonaislukumäärän arvellaan olevan vain muutamia tuhansia, mutta havaintoja tehdään niin vähän, että arvio on hyvin epävarma.

Chilendelfiinin kuono ei juuri erotu muusta päästä. Sillä on pyöreät rintaevät ja suhteessa suuri selkäevä. Kurkun yli kulkee tumma raita rintaevästä toiseen. Chilendelfiini kasvaa noin 1,7 m pitkäksi ja painaa 60 kiloa.

Chilendelfiiniä on tavattu vain Chilen rannikolla 30. leveyspiirin ja Kap Hornin (56°S) välillä, sekä Etelä-Amerikan eteläkärjessä. Muiden saman suvun delfiinien tapaan se pysyttelee matalissa rannikkovesissä, etenkin jokisuilla.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Chilendelfiini (''Cephalorhynchus eutropia'')
*ITIS: Cephalorhynchus eutropia 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Cephalorhynchus eutropia, black dolphin 
*Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): Cephalorhynchus eutropia
Pyhän Mikaelin kirkko (Torpenhow)

**Pyhän Mikaelin kirkko** () on kirkkorakennus Cumbriassa Englannissa. 1100-luvun alussa rakennetun kirkon omistaa Englannin kirkko. Siihen on tehty muutostöitä 1400- ja 1600-luvuilla.

Kirkko on ollut vuodesta 1967 Grade I -suojelukohde. Eteläseinän hautasyvennyksessä luultavasti ollut keskiaikainen veistos on nyt eteläkäytävässä.

## Lähteet
Ettore Mazzoleni

**Ettore Mazzoleni** (18. kesäkuuta 1905 Brusio, Sveitsi – 1. kesäkuuta 1968 Oak Ridges, Kanada) oli kapellimestari ja musiikkipedagogi. Hänellä oli sveitsiläis-italialainen tausta, ja hän sai Kanadan kansalaisuuden vuonna 1949. Hän opiskeli Oxfordin yliopistossa sekä Royal College of Musicissa ja muutti Torontoon vuonna 1929.

Mazzoleni seurasi Donald Heinsiä Toronton musiikkikonservatorion sinfoniaorkesterin kapellimestarina vuonna 1934. Hän oli myös Toronton sinfoniaorkesterin avustavana kapellimestarina vuosina 1942–1948 ja Toronton yliopiston oopperakoulun rehtorina. 1950-luvulla hän johti Toronton oopperafestivaalia. Lisäksi hän toimi muiden muassa n, Québecin sinfoniaorkesterin, Vancouverin sinfoniaorkesterin ja Toronton filharmonikkojen vierailevana kapellimestarina. Hän johti Arthur Benjaminin teoksen *Tale of Two Cities* Pohjois-Amerikan-kantaesityksen vuonna 1954.

Hänen ensimmäinen vaimonsa oli pianisti Winifred Mazzoleni ja toinen vaimonsa mezzosopraano Joanne Ivey. Hänen mukaansa on nimetty Canadian Music Centren tiloissa toimiva Ettore Mazzoleni -kirjasto. Mazzoleni kuoli liikenneonnettomuudessa.

## Lähteet
Meridelfiinit

**Meridelfiinit** eli **suippokuonodelfiinit** (*Stenella*)  on delfiinien  heimoon kuuluvien hammasvalaiden suku. Siihen kuuluu viisi lajia.
*Läikedelfiini eli täplädelfiini (*Stenella attenuata*)
*Kypärädelfiini eli aaltojuovadelfiini (*Stenella clymene*)
*Raitadelfiini (*Stenella coeruleoalba*)
*Atlantintäplädelfiini (*Stenella frontalis*)
*Pyöriäisdelfiini eli suippokuonodelfiini (*Stenella longirostris*)

Kaikilla suvun lajeilla on kirjava väritys: joko pilkullinen tai juovikas. Meridelfiinit ovat aktiivisia ja liikkuvat laumoina lähellä veden pintaa. Ne liikkuvat usein yhdessä tonnikalaparvien kanssa, mikä aiheuttaa vastakkainasettelua itäisen Tyynenmeren tonnikalankalastuksen kanssa.

DNA-tutkimusten perusteella suku *Stenella* vaikuttaisi olevan parafyleettinen ryhmä, ja sen tietellinen luokittelu menee luultavasti uusiksi.

## Lähteet
Jean-Pierre Kwambamba Masi

**Jean-Pierre Kwambamba Masi** (s. 19. elokuuta 1960) on kinshasankongolainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Kinshasan arkkihiippakuntaan 17. elokuuta 1986 ja nimitettiin 31. toukokuuta 2015 saman arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Naratcatan titulaaripiispaksi. Hän sai piispanvihkimyksensä 7. kesäkuuta 2015. 

Kwambamba Masi nimitettiin 31. maaliskuuta 2018 Kengen piispaksi, jonka tehtäviin hänet asetettiin virallisesti saman vuoden toukokuun 20. päivänä.

## Lähteet
Alex Freeman

**Alexander Hales Freeman** (s. 28. huhtikuuta 1972 Raleigh, Pohjois-Carolina, Yhdysvallat) on Suomeen asettunut yhdysvaltalainen säveltäjä. Hän aloitti säveltämisen 13-vuotiaana ja opiskeli nuorena sekä pasuunansoittoa että sävellystä Bruce Reinoson johdolla. Hän lähti Pohjois-Carolinasta vuonna 1990 opiskelemaan Eastman School of Musicissa, jossa hänen opettajinaan toimivat Samuel Adler, Warren Benson, Joseph Schwantner ja David Liptak. Hän sai maisterinarvon Bostonin yliopistosta opiskeltuaan Lukas Fossin johdolla. Vuonna 1998 Freeman muutti New Yorkiin aloittaakseen tohtorikoulutuksen Juilliard Schoolissa Christopher Rousen johdolla. Hän lähti Suomeen väitöskirjansa *The First Movement of Sibelius's Fourth Symphony: Sketch Study and Style Analysis* aihepiirin innoittamana. Suomessa Freeman on ollut Eero Hämeenniemen, Jouni Kaipaisen ja Magnus Lindbergin opissa.

Vuosina 2007–2014 Freeman opetti Carleton Collegessa. Hänellä on suomalainen vaimo ja kaksi poikaa.

Freemanin teosten joukossa on toukokuussa 2018 Helsingin kamarikuoron kantaesittämä *Under the Arching Heavens: A Requiem*, joka on Suomen sisällissodan uhrien muistolle sävelletty requiem. 

## Lähteet

*https://www.teosto.fi/teosto/uutiset/teosto-palkintoehdokkaat-2019 
*https://www.teosto.fi/teostory/alex-freeman
*https://www.gramophone.co.uk/review/freeman-under-the-arching-heavens-a-requiem
### Viitteet
Kääpiömiekkavalas

**Kääpiömiekkavalas** eli **hoikkapallopää** (*Feresa attenuata*) on huonosti tunnettu delfiinilaji. Sillä on hoikka, sikarinmuotoinen ruumis, joka kaventuu pyrstöevään päin. Pää on pyöreä ja tylppä, eikä sillä ole delfiineille tyypillistä kuonoa. Kääpiömiekkavalaan väri on tummanharmaasta mustaan, sen kyljet ovat vaaleammat, ja sillä on tumma ”viitta” selässä. Sen huulet ovat valkoreunaiset ja sen kohtalaisen pitkät evät ovat reunoiltaan pyöristyneet. Lajilla on pituutta 214–259 senttimetriä.

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto piti vuodesta 2008 kääpiömiekkavalasta puutteelisesti tunnettuna, mutta vuonna 2018 se muutti uhanalaisuusluokituksen elinvoimaiseksi. Vaikka laji tunnetaan edelleen huonosti, siihen ei vaikuta kohdistuvan laajamittaisia uhkia. Lisäksi se on luonnollisesti melko harvinainen laji.

Kääpiömiekkavalas tunnettiin aluksi vain kahdesta pääkallosta, toinen vuodelta 1827 ja toinen vuodelta 1874. Vasta vuonna 1952 nähtiin elävä yksilö Taijissa Japanissa. Senegalissa pyydystettiin ja tapettiin kääpiömiekkavalas vuonna 1958. Seuraava löytö tehtiin vuonna 1963 Japanista, kun 14 yksilön parvi pyydystettiin ja vietiin Iton akvaarioon. Valaat kuolivat 22 päivän aikana, kun ne yhtä lukuun ottamatta kieltäytyivät syömästä. Samana vuonna Havaijilla nähtiin 50 yksilön parvi, josta yksi pyydystettiin elävänä. Sitä pidettiin tutkittavana Oahun saarella. Viides havainto elävästä kääpiömiekkavalaasta tehtiin Costa Ricassa. Se tapettiin vahingossa sen jäätyä tonnikalanuottaan. Keväällä 1969 elävä yksilö harpunoitiin Saint Vincentissä. Myöhemmin samana vuonna nähtiin parvi Intian valtamerellä, ja se oli ensimmäinen kerta, kun niitä ei tapettu tai pyydystetty.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Kääpiömiekkavalas (''Feresa attenuata'')
* ITIS: ''Feresa attenuata'' 
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): ''Feresa attenuata'', pygmy killer whale 
* Food and Agriculture Organization of the United Nations (FAO): ''Feresa attenuata''
Watson (tekoäly)

**Watson** on IBM:n kehittämä tekoäly. Se on nimetty IBM:n perustajan Thomas J. Watsonin mukaan. Sitä on kehitetty David Ferruccin johdolla vuodesta 2007. Vuoteen 2014 mennessä IBM oli sijoittanut Watsonin kehittämiseen ja kaupallistamiseen miljardi dollaria.

Watson on opetettu ymmärtämään ihmisten käyttämää luonnollista kieltä, ja päättelemään vastauksia annettuihin kysymyksiin. 

Watson osallistui vuonna 2011 yhdysvaltalaiseen *[[Jeopardy]]*-visailuohjelmaan, jossa se kilpaili kolmessa erikoisjaksossa vastustajinaan kaksi ohjelman historian menestyksekkäintä kilpailijaa, Ken Jennings ja Brad Rutter. Jaksot sisälsivät yhteensä kaksi *Jeopardy*-peliä, jotka Watson voitti kummatkin selvästi. Se hallitsi pelejä ajoittain mielin määrin, vaikka tekikin muutamia helppoja virheitä, kuten toisti toisen kilpailijan antaman väärän vastauksen tai ehdotti Torontoa vastaukseksi kysymykseen, jossa kysyttiin Yhdysvaltain kaupunkia. Watson keräsi peleissä yhteensä 77&nbsp;147 dollaria, kun taas Jennings keräsi 24&nbsp;000 ja Rutter 21&nbsp;600 dollaria. Watson sai voitostaan miljoonan dollarin palkkion, jonka IBM lahjoitti World Visionille ja World Community Gridille. *Jeopardy*-voiton jälkeen IBM on markkinoinut Watsonia terveydenhuollon sovelluksiin ja yritysten käyttöön pilvipalveluun yhdistettynä.

Vuonna 2015 IBM ilmoitti yrityskaupasta, jonka tarkoituksena oli parantaa Watsonin kykyä analysoida lääketieteellisiä kuvia.

Kullankaivaja Goldcorp soveltaa Watsonia kultaesiintymien ennustamiseen. Tuote on nimeltään IBM Exploration with Watson.

Campbell ja Toyota ovat käyttäneet Watsonia mainontaan.

## Lähteet
Pablo Machín

**Pablo Machín Díez** (s. 7. huhtikuuta 1975 Soria, Espanja) on espanjalainen entinen jalkapalloilija ja nykyinen jalkapallovalmentaja. 

## Valmentajaura
Lopetettuaan lyhyen ammattilaisuransa pelaajana, Machín aloitti päävalmentajan työt pienestä paikallisseura Calasanzista. Vuonna 2000 hän palasi takaisin Numanciaan juniorivalmentajaksi ja myöhemmin reservijoukkueen valmentajaksi.

30. toukokuuta 2011 Machín sai vastuulleen seuran edustusjoukkueen päävalmentajan tehtävät ja korvasi näin paikalta erotetun Juan Carlos Unzuén. Kahden kauden jälkeen Machín jätti seuran.

9. maaliskuuta 2014 Machín korvasi Javi Lópezin Gironan päävalmentajana. Hyvin sujuneen kauden 2014–2015 päätteeksi hän allekirjoitti vuoteen 2018 ulottuvan jatkosopimuksen seuran kanssa. 17. elokuuta 2017 Gironan noustua maan pääsarjaan Primera Divisióniin, hän teki seuran kanssa uuden jatkosopimuksen vuoteen 2019 asti.

28. toukokuuta 2018 hän teki kaksivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa. Hän sai potkut seurasta 15. maaliskuuta 2019, kun Sevilla oli pudonnut Eurooppa-liigan pudotuspelien toisella kierroksella Slavia Prahalle jatkoajalla. Maan pääsarjassa Sevilla oli Machínin johdolla kuudentena.

7. lokakuuta 2019 Machín nimettiin barcelonalaisseura Espanyolin päävalmentajaksi kaksivuotisella sopimuksella. Machínin pesti jäi kuitenkin vain reilun kahden kuukauden mittaiseksi, sillä sarjajumboksi vajonnut Espanyol erotti hänet jouluaatonaattona. 

Espanyol-potkujensa jälkeen Machín oli vailla valmennustehtäviä puolisen vuotta, kunnes hänet kesäkuussa 2022 nimettiin Kiinan Superliigassa Qingdaon päävalmentajaksi. Hän kuitenkin jätti tehtävänsä henkilökohtaisten syiden vuoksi vain kahdeksan päivää nimityksensä jälkeen.

Marraskuussa 2022 Machínista tuli La Ligan viimeiseksi juuttuneen Elchen päävalmentaja.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pablo Machínin valmentajauran tilastot BDFutbol-sivustolla 
* Pablo Machínin tilastot Soccerway-sivustolla