open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kissa kuumalla katolla (televisioelokuva)

**Kissa kuumalla katolla** () on Jack Hofsissin ohjaama ja Phylis Gellerin tuottama yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka esitettiin ensimmäistä kertaa vuonna 1984. Televisioelokuva on genreltään draama, ja sen pääosissa ovat Jessica Lange ja Tommy Lee Jones. *Kissa kuumalla katolla* kertoo lapsettomasta pariskunnasta, Maggiesta (Jessica Lange) ja alkoholisoituneesta Brickistä (Tommy Lee Jones), jotka matkustavat Mississippiin Brickin kuolemansairaan puuvillafarmari-isän syntymäpäiville. Vuoden 1984 *Kissa kuumalla katolla* -sovitukseen palautettiin alkuperäisen näytelmän seksuaaliset viittaukset, jotka jätettiin pois vuoden 1958 elokuvasta.

*Kissa kuumalla katolla* perustuu Tennessee Williamsin samannimiseen, Pulitzer-palkinnolla palkittuun, *Kissa kuumalla katolla* -näytelmään (1955). Alkuperäistä näytelmää esitettiin New Yorkin Broadwaylla Morosco Theaterissa. Näytelmän ensi-ilta oli 24. maaliskuuta 1955, ja sitä esitettiin 694 esitystä. Näytelmä oli ehdolla parhaan näytelmän Tony-palkintoon.

*Kissa kuumalla katolla* esitettiin ensi kerran 19. elokuuta 1984 Yhdysvalloissa Showtime-kanavalla. Myöhemmin elokuva julkaistiin VHS:lle ja DVD:lle.

## Näyttelijät

## Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

## Muut näytelmään perustuvat elokuvat
* Elokuva *[[Kissa kuumalla katolla]]* (1958), ohjaajana Richard Brooks, ja pääosissa Elizabeth Taylor ja Paul Newman
* Televisioelokuva *Kissa kuumalla katolla* (1976), ohjaajana Robert Moore, ja pääosissa Natalie Wood, Robert Wagner ja Laurence Olivier

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Kissa kuumalla katolla'' Rotten Tomatoes -sivustolla
Pentti Sainio

**Pentti Sainio** (29. syyskuuta 1950 Kuopio – 23. huhtikuuta 2022) oli suomalainen toimittaja ja tietokirjailija. Sainio valmistui Sanoman toimittajakoulusta vuonna 1976 ja työskenteli muun muassa *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomissa]]*, *[[Turun Sanomat|Turun Sanomissa]]*, *[[Pohjolan Sanomat|Pohjolan Sanomissa]]* ja *[[Apu (lehti)|Avussa]]*. Hän opiskeli myös Kadettikoulussa sekä yleistä historiaa Helsingin yliopistossa. Sainion teokset edustavat lähinnä paljastuskirjallisuutta ja tutkivaa journalismia. 

Vuonna 1993 julkaistussa teoksessa *Operaatio Ahtisaari* Sainio käsitteli SDP:n presidenttiehdokkaaksi valittua Martti Ahtisaarta varsin kovakouraisesti. Sainion mukaan Ahtisaaren tehtävät Bosnia ja Hertsegovinan rauhanneuvotteluissa Sveitsin Genevessä vuosina 1992–1993 olivat vain keino vauhdittaa tämän vaalikampanjaa. Lisäksi Sainio syytti Ahtisaarta tuhlailevasta rahankäytöstä ulkoministeriön virkamiehenä sekä osuudesta Helsingissä toimineen YK:n alaisen Wider-instituutin rahoitussotkuihin. Syytöksiä Ahtisaarta kohtaan oli Wider-instituuttiin liittyen jo ennen Sainiota esittänyt Keskustan presidenttiehdokas, entinen ulkoministeri Paavo Väyrynen. Sainion kirjan innoittamana tehtiin selvityspyyntöjä oikeuskanslerille ja eduskunnan oikeusasiamiehelle, mutta nämä eivät löytäneet merkkejä väitetyistä väärinkäytöksistä. Ahtisaari leimasi Sainion kirjan hyökkäykseksi SDP:ta vastaan eikä halunnut kommentoida sen väitteitä. 

Vuonna 1999 Sainiolta ilmestyi omakustanteena teos *[[Harkimoiden hattutemppu]]*. Kirjassa hän kertoo siitä, miten Jokerien avulla kerättyjä Lastenklinikoiden kummien keräysvaroja hävisi tuntemattomille teille. Kirja nosti hälyn, mutta Rautakirjan toimitusjohtajan Hannu Syrjäsen vaatimuksesta suuret kirjakaupat vetivät sen myynnistä, ja kirja jäi Sainiolle käsiin. Yleisradion Ajankohtainen kakkonen teki sen pohjalta ohjelman, joka kuitenkin hyllytettiin lähetyspäivänä. Huonon kirjallisuuden seura valitsi Harkimoiden hattutemppu -teoksen vuoden huonoimmaksi kirjaksi fiktionaalisten kirjojen sarjassa. Seura perusteli valintaansa mm. sillä, että kirja osoittautui "niin huonoksi fiktioksi, että se vaiettiin julkisuudessa kuoliaaksi. Erityisenä meriittinä palkintolautakunta piti sitä, että myös kirjakauppiaat totesivat teoksen niin huonoksi, etteivät suostuneet ottamaan opusta edes myyntiin". 

Keväällä 2014 nousi kohu Sainion teoksesta *[[Kummolan kääntöpiiri]]*, joka käsittelee suomalaisen jääkiekon taustavaikuttajien liiketoimia. Kalervo Kummola ja Suomen jääkiekkoliitto yrittivät estää sen julkaisun oikeusteitse, mutta Helsingin käräjäoikeuden päätöksen mukaan kirjan kieltäminen ennakkoon olisi Suomen perustuslain vastaista.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pentti Sainion esittely Into-kustannuksen sivuilla.
*Työ - The Great Work #16 - Suomessa ei ole Korruptiota - Pentti Sainion haastattelu
*Kansakunta kenraalien käsissä - onko Suomella siihen varaa?
Lora

**Lora**, oikealta nimeltään **Laura Petrescu** (23. heinäkuuta 1982 Vaslui), on romanialainen laulaja. Hän lauloi Wassabi-yhtyeessä ennen soolouralle siirtymistä. Hänen ensimmäinen singlensä, ”Release the Pain” julkaistiin vuonna 2009.

Vuonna 2010 Lora osallistui Romanian Euroviisukarsintoihin yhdessä Sonny Flamen kanssa. Hän on esiintynyt myös Akcentin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Loran kotisivut
Daniel Dolenc

**Daniel Dolenc** (s. 10. elokuuta 1993 Espoo) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa Liettuan pääsarjassa BC Mažeikiaissa. Aikaisemmin Dolenc on edustanut Korisliigassa BC Nokiaa, Kouvoja, Espoon Honkaa sekä Karhubasketia. Lisäksi Dolenc on pelannut Itävallan pääsarjaa Swans Gmundenissa sekä Ranskan kolmostason NM1-sarjaa Les Sables Vendéessa.

Dolenc on voittanut Itävallan mestaruuden kaudella 2021−2022. BC Nokiassa pelatessaan hän saavutti SM-pronssia kaudella 2015–2016. Dolenc on pelannut urallaan 12 miesten maaottelua ja 114 nuorten maaottelua.

## Ura
Dolenc on Espoo Basket Teamin kasvatti ja hän edusti seuran juniorijoukkueita kauden 2009–2010 loppuun asti. Vuonna 2010 hän siirtyi Espoon Honkaan, joiden juniorijoukkueissa hän voitti ensimmäisenä kautenaan A-nuorten Suomen-mestaruuden. Lisäksi hän debytoi seuran paidassa Korisliigassa kaudella 2010–2011, vaikka pelasikin enemmän seuran kehitysjoukkueessa I-divisioonassa.

Dolenc edusti seuraa vuoteen 2013 asti, jolloin hän siirtyi Kouvoihin. Hänellä oli jo voimassa oleva sopimus Hongan kanssa kaudesta 2013–2014, mutta osapuolet purkivat sopimuksen. Vuosina 2015–2020 Dolenc edusti BC Nokiaa. Toukokuussa 2022 Dolenc teki kaksivuotisen sopimuksen Karhu Basketin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Korisliigan pelaajaprofiili
Pauli Koski

**Pauli Armas Koski** (14. kesäkuuta 1940 Keuruu – 10. marraskuuta 1992 Turku) oli suomalainen oikeustieteilijä ja Lapin korkeakoulun oikeustieteen professori alanaan taloudelliset suhteet vuosina 1981–1984 ja sen jälkeen Turun kauppakorkeakoulun kauppaoikeuden professori 1984–1992. Hänen erityisalaansa oli yritys- ja yhtiöoikeus.

## Julkaisuja
**Vaihtovelkakirjat*, 1972
**Konserni*, 1977
**Konsernit ja osakeyhtiölaki*, 1980

## Lähteet
Vicent Ferrer

**Vicent Ferrer** (n. 1350–1419) oli espanjalainen dominikaanimunkki, joka ponnisteli kirkon yhtenäisyyden puolesta. 

Ferrer matkusti vuosikymmenien ajan Euroopassa ja julisti evankeliumia. Hän käännytti monia. Kerrotaan, että hän ei ollut opetellut muuta kieltä kuin valenciaa, mutta sai kielillä puhumisen lahjan. Hänet kanonisoitiin pyhäksi vuonna 1455.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Apocalypse (Masterstroken albumi)

__NOTOC__
**Apocalypse** on suomalaisen metalliyhtye Masterstroken esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä JMT Music.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano

### Yhtye
* Niko Rauhala – laulu, kitara
* Jussi Kulomaa – kosketinsoitin, taustalaulu
* Janne Juutinen – rummut
* Marko Kolehmainen – bassokitara
* Markus Kekoni – kitara, taustalaulu

### Vierailevat muusikot
* Joonas Granqvist – sello
* Arto Tissari – bass
* Elias Viljainen – kitara
* Piritta Juutinen – taustalaulu
* Jarno F. Moberg – laulu, taustalaulu
* Antto Tuomainen – ääniefektit

## Arvostelut
* Metalreviews.com: 74/100

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Joose Vilkuna

**Frans Josef (Joose) Vilkuna** (4. lokakuuta 1905 Nivala – 4. joulukuuta 1989 Nivala) oli suomalainen maanviljelijä ja eräkirjailija.

Joose Vilkunan vanhemmat olivat talollinen, maallikkosaarnaaja August Vilkuna (1871–1931) ja meijerska Anna Nikula. Hänen vanhempi veljensä oli akateemikko Kustaa Vilkuna ja setänsä kirjailija Kyösti Wilkuna. Vilkuna kävi Raudaskylän kristillisen kansanopiston ja Kauhavan maamieskoulun. Vuonna 1931 hän sai haltuunsa isänsä jälkeen Vilkunan sukutalon. Hän sai tilan kuntoon ja muun muassa ojitti tilan metsiä saadakseen ne paremmin tuottaviksi. 1930-luvulla Vilkuna oli mukana suojeluskunnan ja IKL:n paikallisessa toiminnassa. Talvisodan aikana hän oli hevoskolonnan vääpelinä Kenttätykistörykmentti 9:ssä ja jatkosodassa hän oli Kenttätykistörykmentti 4:ssä patteriston vääpelinä.

Sodan jälkeen Joose Vilkuna perusti Vilkunan tilan yhteyteen tiilitehtaan, joka toimi kymmenisen vuotta. Hän oli myös mukana perustamassa salaojaputkia valmistanutta *Nivalan Savi Oy*:tä ja Nivalan kirkonkylään vesijohtoyhtiötä. Vilkuna oli Pellervo- ja Metsälehti-lehtien vakinainen avustaja ja kirjoitti muihinkin lehtiin. Hän kirjoitti eräaiheisia pakinoita ja juttuja, joita julkaistiin myös kirjoina. Kotiseututyön harrastajana tunnettu Vilkuna suunnitteli Nivalaan kaksi muistomerkkiä. Nivalan ensimmäisen kirkon, Sarparannan saarnahuoneen, muistomerkin hän suunnitteli veljensä Kustaa Vilkunan kanssa 1956. Vuonna 1966 hän suunnitteli Nivalan Pirttirannalle pystytetyn Niilo Kustaa Malmbergin muistomerkin.

## Teoksia

* *Tulenvartija : piirteitä [[Taneli Rauhala]]n elämästä ja työstä*. Nivalan seuratupayhdistys, Ylivieska 1963
* *Herännäisyys yhteiskunnallisena tekijänä* teoksessa *Nivalan kirja 1970*, toim. T. Nygård. 1970
* *27 Joosen juttua elämästä, eläimistä ja eräretkistä : kirjoitti ja piirteli Joose Vilkuna*. tekijä, Nivala 1972
* *Lähetystyö* : novelli.  Sanakanava-antologia 1974
* *Routavuosien ja itsenäisyytemme alun tapahtumat ja tekijät Nivalassa 1898–1918*. Nivala-Seura 1979
* *Kaksikielinen hirvi : juttuja Joosesta ja Joosen jutut* ; toimittanut Sisko Pirttimaa ; kirjan piirrokset Joose Vilkuna. Haapavesi Oy, Haapavesi 1990

## Toimitustöitä
* *Nivalakirja 1963* ; toim. Joose Vilkuna ja Paavo Niskanen. Nivalaseuran julkaisuja 2. Nivalaseura, Ylivieska 1963
* *Nivalakirja 1965* ; toim. Joose Vilkuna ym. Nivalaseuran julkaisuja 4. Nivalaseura, Ylivieska 1965

## Lähteet
* 
* Kirjastovirman henkilögalleria : Joose Vilkuna 
* Nivalan Wilkunat ; sukupuu
Briitta Koskiaho-Cronström

**Briitta Liisa Koskiaho-Cronström**, vuoteen 1994 *Koskiaho*, o.s. *Lehto* (s. 1941) on suomalainen yhteiskuntatieteilijä. Hän oli Tampereen yliopiston sosiaalipolitiikan professori. Hänen tutkimusaiheitaan ovat hyvinvointi, kaupunkisuunnittelu, ympäristö- ja asuntopolitiikka, vanhusten asema, jatkuvuuden ja muutoksen problematiikka japanilaisessa yhteiskunnassa ja yhteiskunnallinen rakennemuutos Euroopassa.

Koskiaho valmistui yhteiskuntatieteiden tohtoriksi 1969 Yhteiskunnallisesta korkeakoulusta (nyk. Tampereen yliopisto). Hän oli yhteiskuntapolitiikan apulaisprofessori 1970–1972 Jyväskylän yliopistossa, sosiaalipolitiikan apulaisprofessori 1972–1980 Tampereen yliopistossa ja sosiaalipolitiikan professori 1980–2004 Tampereen yliopistossa. Hän jäi eläkkeelle 2005.

## Julkaisuja
**Yhteiskunnan muutos ja sosiaalipolitiikka*, 1986
**Yhteiskunnallistettu vanhuskysymys*, 1988
**Japani – yhteiskunta murroksessa*, 1995

## Lähteet
O Pioneers!

**O Pioneers!** on Glenn Jordanin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka perustuu Willa Catherin *[[O Pioneers! (romaani)|O Pioneers!]]* -romaaniin vuodelta 1913. *O Pioneers!* ensiesitettiin vuonna 1992, ja se on genreltään draama. Televisioelokuvan pääosassa on Jessica Lange, joka sai roolisuorituksestaan Alexandra Bergsonina Golden Globe -ehdokkuuden.

*O Pioneers!* on antologisen televisiosarjan *[[Hallmark Hall of Fame]]n* jakso. *O Pioneers!* on *Hallmark Hall of Famen* 41. tuotantokauden toinen jakso. *O Pioneers!* esitettiin ensimmäistä kertaa CBS-kanavalla 2. helmikuuta vuonna 1992. *O Pioneers!* julkaistiin Yhdysvalloissa VHS:lle 17. syyskuuta 1992 ja DVD:lle 22. huhtikuuta 2003.

Willa Catherin *O Pioneers!* -romaanin pohjalta on tehty toinen sovitus, *[[O Pioneers! (vuoden 1991 televisioelokuva)|O Pioneers!]]*, joka on televisioelokuva vuodelta 1991. Vuoden 1991 sovituksessa Mary McDonnell näyttelee Alexandra Bergsonin roolin.

## Juoni

*O Pioneers!* kertoo 1900-luvun alun ruotsalaisesta maahanmuuttajaperheestä Nebraskassa. Perheen isä kuolee ja jättää perheen maatilan tyttärelleen. Hän tekee parhaansa maatilan töissä, kun monet muut luovuttavat ja lähtevät.

## Näyttelijät

## Tuotanto
*O Pioneers!* -televisioelokuvan kuvaukset alkoivat 4. kesäkuuta vuonna 1991. Televisioelokuva kuvattiin Nebraskan Johnstownissa ja Lincolnissa. Kuvaukset päättyivät 1. heinäkuuta 1991. Hallmark Hall of Fame Productions, Lorimar Television ja Prairie Films toimivat televisioelokuvan tuotantoyhtiöinä.

## Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''O Pioneers!'' TV.comissa
Kapteeni Singletonin seikkailut

**Kapteeni Singletonin seikkailut** eli **Kapteeni Singleton** (*The Life, Adventures and Piracies of the Famous Captain Singleton*) on englantilaisen kirjailijan Daniel Defoen romaani vuodelta 1720. Teoksen ensimmäisen suomennoksen on englannista lyhennellen tehnyt Väinö Hämeen-Anttila. Lyhentämättömän toisen suomennoksen on tehnyt Jukka Kemppinen.

Kirja kertoo Bob Singleton -nimisestä miehestä, joka kidnapattiin pienenä lapsena. Hänet kasvatti romaniäiti. Hän päätyy kirjassa merimieheksi, ja useiden aluksenvaihdosten jälkeen hänet karkotetaan laivaltaan Madagaskarin saarelle. Ensimmäinen puoli kirjasta käsittelee hänen ja muun karkotetun laivaväen matkaa Afrikan halki Englantiin. Toinen puoli käsittelee Singletonin elämää merirosvona.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kapteeni Singletonin seikkailut,  sisältää linkit vapaasti ladattavaan teokseen.
* Kapteeni Singletonin seikkailut, esittely. Kirjasampo
Hans Haataja

**Hans Valdemar Haataja** (14. syyskuuta 1932 Helsinki – 26. joulukuuta 2012) oli suomalainen elokuvaaja, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja, joka erikoistui mainoselokuviin ja muihin lyhyisiin tilauselokuviin.

Hans Haataja tuli elokuva-alalle 1952 ja nousi Filmitalo-tuotantoyhtiössä Suomen ensimmäiseksi erityisesti mainoselokuvista tunnetuksi ohjaajaksi. Sieltä Haataja siirtyi osakkaaksi Filmi-Jattaan, jonka tytäryhtiö FJ-filmi tuotti Mikko Niskasen erinomaisesti menestyneen elokuvan *[[Käpy selän alla]]* (1966). Elokuvasta ansaitsemillaan tuotoilla Haataja ja Filmi-Jatan toimitusjohtajana toiminut Kyösti Varesvuo perustivat Crea-Filmi Varesvuo Haataja Oy:n, josta kehittyi Suomen suurimpiin kuulunut mainoselokuvien ja video-ohjelmien tuotantoyritysten ryhmä.

Vuonna 1966 Haatajan Suomen Pankkiyhdistykselle ohjaama, nuorille rahankäyttöä opastava lyhytelokuva *[[Ensimmäinen tilipäivä]]* sai parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon. Finnairin uutta New Yorkin reittiä mainostava ”Omena” voitti ensimmäisenä suomalaisena mainoselokuvana Kultaisen leijonan Cannesin mainosfestivaaleilla 1969. Sen Haataja suunnitteli yhdessä mainostoimisto SEKin Eero Kinnusen kanssa. Heidän yhteistyötään oli myös Seija Tynin esittämän Supertyttö-hahmon varaan rakentuva Shell-huoltamoiden kampanja ”Mieheni on Supermies” 1960-luvun puolessavälissä.

Haataja oli kolmas elokuvaneuvoksen arvonimen saajista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Finnairin ''Omena''-mainoselokuva vuodelta 1969
Tert-butyylilitium

**tert-Butyylilitium** (C4H9Li) on eräs litiumin muodostamista organometalliyhdisteistä eli organolitiumyhdisteistä. Se on vahva emäs, jota käytetään orgaanisissa synteeseissä.

## Ominaisuudet
tert-Butyylilitium on huoneenlämpötilassa valkoinen kiteinen aine, joka sublimoituu kuumennettaessa. Yhdiste hajoaa 140&nbsp;°C:n lämpötilassa litiumhydridiksi ja 2-metyylipropeeniksi. Se reagoi erittäin voimakkaasti myös veden ja muiden proottisten liuottimien kanssa. tert-Butyylilitium liukenee hyvin hiilivetyihin ja eettereihin, mutta reagoi eetterienkin kanssa. Reaktiivisuudeltaan yhdiste on voimakkaampi ja emäksisempi verrattuna isomeereihinsä n-butyylilitiumiin ja sek-butyylilitiumiin. Hiilivetyliuoksissa yhdiste muodostaa muiden organolitiumyhdisteiden tavoin aggregaatteja ja esiintyy tyypillisesti tetrameereinä.

## Valmistus ja käyttö
tert-Butyylilitiumia valmistetaan tyypillisesti metallisen litiumin ja tert-butyylikloridin välisellä reaktiolla. Liuottimina käytetään hiilivetyjä ja yhdiste myydään tyypillisesti pentaani- tai heksaaniliuoksena.

tert-Butyylilitium on erittäin voimakas emäs ja sitä käytetään tähän tarkoitukseen orgaanisen kemian synteeseissä muun muassa litiointireaktioissa ja vaihtolitioinneissa, joissa se reagoi alkyylihalogenidien kanssa muodostaen muita alkyylilitiumyhdisteitä. tert-Butyylilitiumia käytetään myös liittämään muihin yhdisteisiin tert-butyyliryhmiä. Näin valmistetaan muun muassa orgaanisten yhdisteiden suojaukseen käytettävää tert-butyylidimetyylisilyylikloridia. Trialkyyliboraanit reagoivat yhdisteen kanssa muodostaen litiumin trialkyyliborohydridejä.

## Lähteet
Rivnen ydinvoimalaitos

**Rivnen ydinvoimalaitos** () on Ukrainan Rivnen alueen länsirajalla kulkevan, pienen Styrjoen äärellä, aivan Varašin kaupungin koillispuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitos kantaa aluekeskuksen nimeä, vaikka Rivnen kaupunkiin on linnuntietä noin 82 kilometrin matka. Voimalaitoksen omistaa ja sen toiminnasta vastaa Ukrainan valtion Energoatom-yhtiö (). 

Voimalassa oli vuoden 2014 huhtikuussa toiminnassa neljä venäläisvalmisteista, painevesityyppistä reaktoriyksikköä. Ensimmäiset kaksi VVER-440-tyyppistä yksikköä kytkettiin tuotantokäyttöön vuosina 1980 ja 1981, ja kolmosyksikkö, suurempitehoinen VVER-1000 vuonna 1986. Nelosyksikön rakentaminen keskeytettiin vuonna 1990, mutta rakentamista jatkettiin vuonna 1993. Lokakuussa 2004 neljäs, VVER-1000 -tyyppinen voimalayksikkö otettiin tuotantoon. Yksiköiden nettosähkötehot ovat valmistumisjärjestyksessä 420 MW, 415 MW, 1000 MW ja 1000 MW. Koko Rivnen ydinvoimalaitoksen teho on siis 2835 megawattia.

Koska Rivnen ydinvoimalaitos ei sijaitse suuren ja kylmän vesistön äärellä, lauhdevoimalan turbiinin läpi ajetun ja paineistetun höyryn jäähdytys (tiivistys vedeksi) pitää ratkaista muuten. Siksi kuhunkin reaktoriyksikköön liittyy 1-2 lauhdutustornia.

Kansainvälisen ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan Ukrainan neljällä ydinvoimalaitoksella tuotettiin vuonna 2013 noin 78 000 GWh sähköä, joka oli 43,6 prosenttia Ukrainan sähköntuotannosta tuona vuonna.


Kuva:РАЭС. Украина.JPG|Rivnen ydinvoimala.
| Varašin kaupunki ja Rivnen ydinvoimala Styrjoen äärellä.
Kuva:Ровенская АЭС блок 4.JPG| Voimalan uusin, vuonna 2006 tuotantokäyttöön otettu  4. yksikkö.
Kuva:РАЭС летом 2006.JPG|Voimalan jäähdytystorneja.
Kuva:Rivne NPP - 2011.jpg|Rivnen ydinvoimala ja sen jäähdytystornit.


## Katso myös
*Ukrainan ydinvoima

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*RAES, Rivnenska atomna elektostantsija (Rivnen ydinvoimalan kotisivut)    (rnpp.rv.ua)
*Säteilyturvakeskus: Lähialueiden ydinvoimalaitokset
Hanasaari (täsmennyssivu)

**Hanasaari** voi viitata ainakin seuraaviin:

* Hanasaari, Sörnäisten kaupunginosaan kuuluva osa-alue Helsingissä
* Hanasaari, saari Espoossa Länsiväylän varressa
* *[[Hanasaari A (elokuva)|Hanasaari A]]*, dokumenttielokuva vuodelta 2009
* Hanasaaren kulttuurikeskus, ruotsalais-suomalainen kulttuurikeskus Espoossa
* Hanasaaren voimalaitos, voimalaitos Hanasaaressa.
Kyösti Varesvuo

**Kyösti Varesvuo** (22. marraskuuta 1932 Kiikoinen – 20. tammikuuta 2022 Helsinki) oli suomalainen elokuvatuottaja ja elokuvatuotantoalan yrittäjä, joka tunnettiin Crea-Filmi Oy:n ja myöhemmin Varesvuo Partners -nimellä toimineen filmi- ja videotuotantokonsernin perustajana. 1950-luvun lopulla elokuva-alalla aloittanutta Kyösti Varesvuota pidettiin uransa alussa yhtenä suomalaisen mainoselokuvan kaikkien aikojen parhaista käsikirjoittajista.

Varesvuo työskenteli 1950-luvulla Pelastakaa Lapset -järjestössä ja sitten Filmitalon (aiemmin Finlandia-Kuva) tuotantopäällikkönä. 1960-luvun puolivälissä hän oli toimitusjohtajana ja osakkaana Pentti Helanteen perustamassa Filmi-Jatta-tuotantoyhtiössä, jonka tytäryhtiö FJ-Filmi tuotti Mikko Niskasen elokuvan *[[Käpy selän alla]]*. Erittäin hyvin menestyneestä elokuvasta ansaitsemillaan tuotoilla Varesvuo ja Filmi-Jatan pääkuvaajana ja yhtenä osakkaana toiminut Hans Haataja perustivat Crea-Filmi Oy:n, josta kehittyi Suomen suurin mainoselokuvien ja televisio-ohjelmien tuotantoyritysten ryhmä Varesvuo Partners. Crea-Filmi laajentui 1980-luvulla jälkituotantoon ja kalustovuokraukseen ja alkoi hankkia enemmistöosuuksia kilpailevista mainoselokuvayhtiöistä. Näitä olivat Pepe Teirikarin Elohopea-Filmi, Martti Tikan Woodpecker Film sekä Taina Kanthin, Frej Andersinin ja Tapani Päiväsen Filmitalli. 

1990-luvun lopulla Varesvuo laajensi televisio-ohjelmien ja pitkien elokuvien tuotantoon yritysniminä Crea Video, Matti Kyllösen Crea Sport Production sekä Filmiteollisuus ja sen tytäryhtiöt Filmiteollisuus Fine, Helsinki-filmi ja tamperelainen Ten Years Producion. Varesvuo Partners oli myös Roope Lehtisen Moskito Televisionin, Henkka Hyppösen Van Der Median ja Liisa Akimofin Production Housen osakkaana. Varesvuon yrityksiin kuului myös klassisen musiikin äänilevyjä tuottava Ondine. 1990-luvun lopulla Varesvuo Partners myytiin Talentumille, joka myi sen Capman-pääomasijoitusyhtiölle 2008.

Vuonna 1966 Varesvuon käsikirjoittama lyhytelokuva *Ensimmäinen tilipäivä* sai parhaan lyhytelokuvan Jussi-palkinnon. Varesvuolle myönnettiin elokuva-alan hopeinen ansiomerkki 1984. Varesvuo toimi pitkään Filmikamarin hallituksessa.

Luontovalokuvaaja Markus Varesvuo on Kyösti Varesvuon poika.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Energianeuvos

**Energianeuvos** on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .

Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1982, jolloin sen sai toimitusjohtaja Aulis Hiekko. Vuoteen 2019 mennessä energianeuvoksen arvonimi on myönnetty 31 henkilölle.

## Arvonimen saajat

## Lähteet
Liikenneneuvos

**Liikenneneuvos** on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .

Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1960. Ensimmäinen saaja oli turkulaisen Matka-Autot Oy:n perustaja ja toimitusjohtaja Uuno Mikael Heinonen. Vuosien 1918–2013 aikana liikenneneuvoksen arvonimi on myönnetty 61 henkilölle.&thinsp;&thinsp;

Liikenneneuvoksen arvonimen saajien tyypillinen ammatti on liikennöitsijä tai toimitusjohtaja. Suomen Kuorma-autoliiton toimitusjohtajana vuosina 1955–1984 toiminut Toivo Ruotsalainen oli ensimmäinen, joka sai liikenneneuvoksen arvonimen vuonna 1972 ilman yrittäjätaustaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Viettelysten vaunu (televisioelokuva)

**Viettelysten vaunu** () on vuonna 1995 ensi kerran esitetty Glenn Jordanin ohjaama ja tuottama yhdysvaltalainen televisioelokuva, joka on lajityypiltään draama. *Viettelysten vaunun* pääosissa ovat Jessica Lange, Alec Baldwin, John Goodman ja Diane Lane. Lange voitti Golden Globen roolisuorituksestaan.

*Viettelysten vaunu* perustuu Tennessee Williamsin Pulitzer-palkinnolla palkittuun *[[Viettelysten vaunu (näytelmä)|Viettelyksen vaunu]]* -näytelmään (1947).

*Viettelysten vaunun* kuvaukset alkoivat 7. helmikuuta ja päättyivät 21. maaliskuuta 1995. *Viettelysten vaunu* esitettiin ensi kerran 29. lokakuuta 1995 Yhdysvalloissa CBS-kanavalla. Myöhemmin elokuva julkaistiin VHS:lle 14. toukokuuta vuonna 1996 ja DVD:lle 22. maaliskuuta vuonna 2011.

## Juoni

*Viettelysten vaunu* kertoo Blanche DuBois -nimisestä (Jessica Lange) opettajattaresta, joka matkustaa raskaana olevan sisarensa, Stellan (Diane Lane), luokse New Orleansiin. Stella on avioitunut yhdysvaltalais-puolalaisen Stanley Kowalskin (Alec Baldwin) kanssa. Stanley ja Blanche eivät tule toimeen keskenään. Blanche on menettänyt sekä hänen että sisarensa perinnön, jonka seurauksena Stanley raivostuu, sillä aviomiehenä hän pitää oikeutenaan osuutta Stellan perintöön. Haavemaailmoissa elävä Blanche aloittaa suhteen Kowalskien tuttavan Harold "Mitch" Mitchellin (John Goodman) kanssa. He suunnittelevat jopa avioitumista, mutta suhde kariutuu. Stanley sai nimittäin selville, että Blanchella on ollut suhde alaikäisen oppilaansa kanssa, ja paljastanut sen. Stella lähtee sairaalaan, kun synnytys alkaa. Stanley, joka on onnellinen isäksi tulemisesta, palaa kotiinsa ja alkaa juomaan. Omassa haavemaailmoissaan oleva Blanche vieraantuu todellisesta maailmasta yhä enemmän. Humalassa oleva Stanley raiskaa Blanchen, joka menettää järkensä lopullisesti, ja hänet viedään psykiatriseen sairaalaan.

## Näyttelijät

## Tausta
Alkuperäistä näytelmää esitettiin New Yorkin Broadwaylla Ethel Barrymore Theaterissa. Näytelmän ensi-ilta oli 3. joulukuuta 1947, ja sitä esitettiin 855 esitystä, kunnes se suljettiin 17. joulukuuta 1949. Näytelmässä Blanche DuBoisia näytellyt Jessica Tandy sai Tony-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta vuonna 1948. *Viettelysten vaunusta* on tehty ja esitetty monta eri tuotantoa Broadwaylla.

Jessica Lange ja Alec Baldwin olivat näytelleet samat roolit Broadwaylla vuonna 1992. Vuoden 1992 *Viettelysten vaunu* -tuotanto sai ensi-iltansa Ethel Barrymore Theatressa 12. huhtikuuta, ja sitä esitettiin 137 esitystä. Näytelmän viimeinen esitys oli 9. elokuuta 1992. Baldwin oli roolistaan ehdolla parhaan miespääosan Tony-palkintoon, ja Lange voitti roolisuorituksestaan Theatre World -palkinnon.

## Palkinnot ja palkintoehdokkuudet

## Muita näytelmään perustuvia elokuvia
* Elokuva *[[Viettelyksen vaunu]]* (1951), ohjaajana Elia Kazan, ja pääosissa Vivien Leigh ja Marlon Brando
* Televisioelokuva *[[Viettelysten vaunu (vuoden 1984 televisioelokuva)|Viettelysten vaunu]]* (1984), ohjaajana John Erman, ja pääosissa Ann-Margret ja Treat Williams

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Metsäneuvos

**Metsäneuvos** on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .

Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 1934 piirikuntapäällikkö Atri S. Arimolle. Vuosien 1918–2014 aikana metsäneuvoksen arvonimi on myönnetty 139 henkilölle.

## Katso myös
* Metsätalousneuvos, 7. ryhmään kuuluva arvonimi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kuilun hyppyrimäet

**Kuilun hyppyrimäet** on neljän käytössä olevan ja yhden puretun hyppyrimäen muodostama mäkihypyn suorituspaikka Siilinjärvellä.

Kuilun hyppyrimäet on tärkeä nuorten harjoittelupaikka lähellä Kuopiota. Puijon Hiihtoseura ja Siilinjärven Ponnistus tekevät tiivistä yhteistyötä mäkihypyssä ja yhdistetyssä, sillä seuran jäsenet harjoittelevat Puijon ja Kuilun hyppyrimäistä. Vuosittain huhtikuun ensimmäisenä viikonloppuna käydään perinteiset kilpailut, joihin on osallistunut muun muassa Matti Hautamäki ja Jens Salumäe.

Vuonna 2007 kolmen pienimmän hyppyrimäen alastulorinteeseen asennettiin muovitus.

## K42
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 42 metrissä ja HS-piste 46 metrissä.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 49,0 metriä on hypännyt Tuomas Ahonen.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 42,0 metriä on hypännyt Emilia Vidgren.

## K21
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 21 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 22,0 metriä ovat hypänneet Juho Ojala, Jere Kukkonen, Zhu Honglin ja Miro Maaninka.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 21,5 metriä ovat hypänneet Minja Korhonen, Elsa Thors ja Saara Ihantola.

### Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 21,0 metriä on hypännyt Tomas Kuisma.

### Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 20,0 metriä on hypännyt Emilia Sorvisto.

## Ilkka Herolan mäki
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 17 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Mäkiennätyksen 17,5 metriä ovat hypänneet Aleksi Lappi, Niilo Toroi ja Topi Ikonen.

### Mäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten mäkiennätyksen 16,0 metriä ovat hypänneet Minja Korhonen ja Sofia Mattila.

### Kesämäkiennätyksen kehittyminen (miehet)
Kesämäkiennätyksen 14,0 metriä on hypännyt Aatami Heinonen.

### Kesämäkiennätyksen kehittyminen (naiset)
Naisten kesämäkiennätyksen 13,5 metriä on hypännyt Oosa Thure.

## K8
Hyppyrimäen K-piste sijaitsee 8 metrissä, vauhtimäessä on peltilatu ja alastulorinteessä muovitus.

### Mäkiennätykset

## Lähteet
*Kuilun hyppyrimäet skisprungschanzen.com 
*Kuilun hyppyrimäet Siilinjärven Ponnistus ry
*Siilinjärven Ponnistuksen mäkijaosto Siilinjärven Ponnistus ry
*Tulokset Siilinjärven Ponnistus ry
*Mäkihypyn ja yhdistetyn tulokset Kilipa.com

### Viitteet
Usva Kärnä

**Usva Kärnä** (s. 1982) on suomalainen näyttelijä, joka on valmistunut Pietarin valtiollisesta teatteritaiteen akatemiasta. Ennen teatteriopintoja hän opiskeli sirkusalaa Koulutuskeskus Salpauksessa. Kärnä on työskennellyt uransa aikana eri puolilla Suomea, muun muassa Ryhmäteatterissa, Helsingin Kaupunginteatterissa, Tampereen Työväen Teatterissa, Hämeenlinnan teatterissa ja Vaasan kaupunginteatterissa.

Usva Kärnä kuuluu vapaaseen teatteriryhmään Taskuteatteri Mimic, joka keskittyy eksentriseen teatteriin ja venäläiseen klovneriaan.

Vuonna 1997 Kärnä näytteli päähenkilöä nuorena Maria Ruotsalan 48-minuuttisessa Kettupäivien pääpalkinnon saaneessa televisioelokuvassa *Ruusutarha*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Usva Kärnä Näyttelijäliiton sivuilla
Laurent Gaudé

**Laurent Gaudé** (6. heinäkuuta 1972 Pariisi, Ranska) on ranskalainen näytelmä- ja romaanikirjailija.

## Ura
Hän aloitti uransa näytelmäkirjailijana vuosituhannen vaihteessa. Hänen näytelmiään on esitetty Ranskan lisäksi myös muun muassa Saksassa. Jo hänen toinen romaaninsa *La mort du roi Tsongor* sai Prix Goncourt des lycéens 2002 ja Prix des Libraires 2003. Hänen seuraava romaaninsa *Le soleil des Scorta* sai Goncourt-palkinnon ja Prix Jean Giono -palkinnon 2004.

## Yksityiselämä
Laurent Gaudé asuu Pariisissa yhdessä italialaisen puolisonsa kanssa. Hänellä on kaksi lasta.

## Näytelmät
**Combats de possédés*, 1999 
**Onysos le furieux*, 2000
**Pluie de cendres*, 2001
**Cendres sur les mains*, 2002
**Le Tigre bleu de l'Euphrate*,2002
**Salina*, 2003
**Médée Kali*, 2003
**Les Sacrifiées*, 2004
**Sofia Douleur*, 2008
**Sodome, ma douce*, 2009
**Mille orphelins* suivi de *Les Enfants Fleuve*, 2011
**Caillasses*, 2012

## Romaanit
* *Cris* (2001)
* *La mort du roi Tsongor* (2002)
* *Le soleil des Scorta* (2004, ensimmäinen painos suomennettu nimellä *Kirottu suku*, toinen painos nimellä *Montepuccion aurinko*)
* *Eldorado* (2006, suomennettu nimellä *Eldorado*)
* *La Porte des Enfers* (2008)
* *Ouragan* (2010, suomennettu nimellä *Hurrikaani*)
* *Pour seul cortège* (2012)

## Aiheesta muualla
* Laurent Gaudén viralliset kotisivut
Meindert van Buuren

**Meindert van Buuren, Jr.** (s. 5. tammikuuta 1995 Rockanje) on hollantilainen moottoriurheilija. Van Buuren aloitti karting-uransa vuonna 2004. Vuonna 2012 van Buuren kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa sijoittuen sarjan 21:nneksi. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2012 van Buuren jatkoi molemmissa sarjoissa ollen NEC-sarjassa loppupisteissä 11:s saavuttaen kauden aikana yhden palkintosijan ja Eurocup -sarjassa hän sijoittui sarjan 32:nneksi. Vuonna 2013 van Buuren ajoi Auto GP World Series -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan yhdeksänneksi. Vuonna 2014 van Buuren siirtyi Formula Renault 3.5 -sarjaan saavuttaen 21 pistettä sijoittuen sarjan 19:nneksi. Vuonna 2015 van Buuren jatkoi toisen kauden sarjassa saavuttaen 20 pistettä. Samana vuonna hän ajoi yksittäisiä kilpailuja GP2- ja Renault Sport Trophy -sarjoissa.

## GP2-tulokset
Hmelnytskyin ydinvoimalaitos

**Hmelnytskyin ydinvoimalaitos** () on Ukrainan Hmelnytskyin alueella, noin kolme kilometriä Netišynin kaupungin eteläpuolella sijaitseva ydinvoimalaitos. Voimalaitos on nimetty aluekeskuksen mukaan; Hmelnytskyin kaupunki sijaitsee kuitenkin noin 100 kilometriä voimalasta etelään. Voimalaitosta operoi Ukrainan valtion Energoatom-yhtiö (). 

Voimalassa oli vuoden 2014 huhtikuussa toiminnassa kaksi venäläisvalmisteista, painevesityyppistä reaktoriyksikköä. Ne ovat VVER-1000-tyyppisiä, nettosähköteholtaan 1000 megawatin voimalayksikköjä. Yksiköt kytkettiin tuotantokäyttöön vuosina 1987 ja 2004. 

Voimalayksikköjen 3 ja 4 rakentaminen aloitettiin 1986 ja 1987, mutta keskeytettiin vuonna 1990. Yksikköjen on sittemmin arvioitu olleen 75- ja 28-prosenttisesti valmiita. Rakentaminen uudelleenkäynnistettiin vuonna 2011 solmitun jatkosopimuksen jälkeen. Näiden yksikköjen on valmistumisaikataulusta on esitetty monia erilaisia näkemyksiä. VVER-tyypiset 1000 MW:n voimalayksiköt olivat IAEA:n seurannan mukaan rakenteilla heinäkuussa 2022. 

Heinäkuussa 2022 Ukrainan ydinvoimaloista vastaava valtiollinen Energoatom viesti sopineensa kahden uuden ydinvoimalayksikön, Hmelnytskyin 5. ja 6. yksiön rakentamiseen liittyvän teknisen tietotaidon ostamisesta rakentaakseen uudet 1000 MW:n AP1000-tyypin reaktoriyksiköt yhdessä yhdysvaltalaisen ydinvoimalayhtiö Westinghousen kanssa. 

Hmelnytskyin ydinvoimalaitoksen länsipuolella on lauhdutusvettä varastoiva tekojärvi.

Kansainvälisen ydinenergiajärjestö IAEA:n mukaan Ukrainan neljällä ydinvoimalaitoksella tuotettiin vuonna 2013 noin 78 000 GWh sähköä, joka oli 43,6 prosenttia Ukrainan sähköntuotannosta tuona vuonna.


Kuva:Khmelnitskiy 2010-1.jpg|Hmelnytskyin ydinvoimala.
Kuva:Khmelnytskyi Nuclear Power Plant Unit No.jpg|Hmelnytskyin ydinvoimalan ykkösyksikköä.
Kuva:Водосховище ХАЕС 1.JPG|Voimala tekoaltaan vastarannalta nähtynä.
Kuva:Khnpp 2013 (3).jpg


## Katso myös
*Ukrainan ydinvoima

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*HAES (Hmelnytskyin ydinvoimalan sivusto)   (xaec.org.ua)
*Säteilyturvakeskus: Lähialueiden ydinvoimalaitokset
Louis Curchod

**Louis Curchod** (7. lokakuuta 1826 – 18. lokakuuta 1889) oli ITU:n ensimmäinen pääjohtaja aikana 1. tammikuuta 1869 – 24. toukokuuta 1872. Hän oli sveitsiläinen.

## Lähteet
Sourunniemen kalliomaalaus

**Sourunniemen kalliomaalaus** sijaitsee Saimaalla Puumalassa Etelä-Savossa. Kalliomaalaus on ajoitettu kivikauteen ja se löytyi vuonna 2004.

## Kallio ja sen sijainti
Saimaan Haapaselän etelärannalla, noin 7 kilometriä Puumalasta, työntyy pohjoiseen Sourunniemi. Niemen länsipuolella rannasta (ei aivan vedestä) nousee huomattava kalliojyrkänne, joka on 200 metriä pitkä. Kallion pohjoisosassa aivan rantapuuston takana sijaitsee maalauskohta noin 3 metrin korkeudella maasta mitattuna ja 7 metriä Saimaan vedenpinnasta mitattuna. Paikalle johtaa polku.

## Maalaus
Maalaus on varsin pieni ja ainoa tunnistettava kuvio esittää ihmishahmon yläosaa. Hahmolla vaikuttaisi olevan kolmiomainen pää samalla tavalla kuin Uittamon II ja Keltavuoren kuvioilla. Päästä kulkee vielä alaspäin vartaloviiva, mutta käsien ja jalkojen asennot jäävät arvaillujen varaan. Hahmon alapuolella näkyy heikosti punaväriä ja rytmikästä viivanvetoa, mutta kuvioista ei saa selvää. Vaikutelmaksi jää kolmioita rivissä, jota tukee vaakaviiva.

Maalauksen ajoitus perustuu kahteen asiaan. Maalauksen on voinut tehdä ainoastaan veden pinnan tasolta veneestä tai jäällä seisoen, joten Saimaan esihistoriallinen vedenkorkeus määrittää sen ajoituksen. Toisaalta myös kuvion motiivi on sama kuin Keltavuoren- ja Uittamonsalmen maalauksissa. Uittamonsalmen kuviolla vaikuttaisi olevan sama korkeus kuin Sourunniemen maalauksella. Onkin ehdotettu, että maalaus olisi tehty 5&nbsp;200–5&nbsp;000 vuotta sitten eli 3200–3000 eaa.

## Lähteet
* 
*
* Luukkonen, Ismo: Sourunniemi
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Muinaistaideyhdistys: Sourunniemi ,valokuva
Pertti Virtanen (jääpalloilija)

**Pertti Virtanen** (s. 17. heinäkuuta 1986 Oulu) on suomalainen peliuransa lopettanut jääpallomaalivahti.

## Seurajoukkueura

Virtanen on Oulun Palloseuran kasvatti, joka on edustanut myös ruotsalaista IFK Kungälvia. IFK Vänersborgiin hän siirtyi marraskuussa 2013 aloitettuaan kauden Bandyliigassa OLS:n joukkueessa
. Maaliskuussa 2014 Virtanen teki seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Ruotsalaisen SvenskaFans -sivusto valitsi hänet kauden 2013–2014 parhaaksi maalivahdiksi.

Syksyllä 2019 Virtanen siirtyi Elitserienin Bollnäsiin. Yhden Ruotsissa vietetyn kauden jälkeen Virtanen palasi kolmannen kerran Suomen Bandyliigan ja Oulun Luistinseuran riveihin.

## Maajoukkueura

Suomen jääpallomaajoukkueessa Virtanen on pelannut 11 ottelua. Hän oli mukana vuosien 2009 ja 2011 MM-kilpailuissa.

### Saavutukset
**Maajoukkueessa**
* MM-hopea: 2016
**Seurajoukkueessa**
* Jääpallon maailmancup: 2019
**Henkilökohtaisesti**
* Vuoden jääpalloilija: 2016
* Urheilutoimittajain liiton vuoden jääpalloilija: 2016

## Lähteet
*International Bandy Database

### Viitteet
Anja Niedringhaus

**Anja Niedringhaus** (12. lokakuuta 1965 Höxter, Länsi-Saksa – 4. huhtikuuta 2014 Khost, Afganistan) oli saksalainen valokuvaaja. Sotakuvaukseen erikoistunut Niedringhaus työskenteli vuodesta 2002 lähtien amerikkalaiselle Associated Press -uutistoimistolle.

Vuonna 2005 hän voitti uutisvalokuvauksen Pulitzer-palkinnon Irakin sotaa käsittelevillä kuvilla osana 11 hengen valokuvaajaryhmää. Samana vuonna Niedringhaus sai myös International Women's Media Foundation -säätiön palkinnon. Hänen valokuviaan on ollut esillä useissa museoissa, muun muassa Frankfurtin Museum für Moderne Kunstissa.

Anja Niedringhaus sai surmansa huhtikuussa 2014 Afganistanissa Khostin maakunnassa. Hänet ammuttiin paikallisen poliisiaseman edustalla, jossa Niedringhaus oli kanadalaisen toimittajan Kathy Gannonin kanssa seuraamassa maan presidentinvaalien äänestyslippujen jakoa. Hän oli toinen Afganistanissa muutaman viikon kuluessa surmansa saanut länsimaalainen toimittaja. Ruotsalainen Nils Horner ammuttiin Kabulissa maaliskuun 11. päivänä.

## Lähteet
Usvainen maisema

**Usvainen maisema** () on Theó Angelópouloksen ohjaama kreikkalainen draamaelokuva vuodelta 1988.

## Juoni

Noin 12-vuotias tyttö ja puolta nuorempi pikkuveli lähtevät Kreikasta etsimään Saksaan kadonnutta isäänsä. Lapset tekevät mielikuvituksessaan isän olinpaikasta ihannemaailman, jonka ehkä kuitenkin tietävät olevan vain kuvitelmaa. Erään kiertävän teatteriseurueen hyväsydäminen järjestäjä Oréstis on ainoa ihminen, joka kiinnostuu heidän pyrkimyksistään.

## Vastaanotto

*Usvainen maisema* valittiin vuoden elokuvaksi European Film Awards -kilpailussa 1989. Se sai Hopeisen leijonan Venetsian ja InterFilm-palkinnon Berliinin elokuvajuhlilla 1988. Ranskalainen *[[Cahiers du cinéma]]* -elokuvalehti nimesi sen yhdeksi vuoden kymmenestä parhaasta elokuvasta. Vuonna 2018 BBC:n kansainvälinen asiantuntijaraati äänesti *Usvaisen maiseman* kaikkien aikojen sadan parhaan ei-englanninkielisen elokuvan joukkoon.

## Lähteet
Timo Kivinen

**Timo Pekka Kivinen** (s. 8. joulukuuta 1959 Lappeenranta) on suomalainen kenraali ja Suomen puolustusvoimain komentaja  vuosina 2019–2024. Aiemmin Kivinen on toiminut muun muassa Pääesikunnan päällikkönä 2017–2019, puolustusvoimien strategiapäällikkönä 2015–2017 sekä Karjalan prikaatin komentajana 2011–2014.

Kivinen nimitettiin puolustusvoimain komentajaksi 1. elokuuta 2019 alkaen. Hänen toimikautensa kesti maaliskuun loppuun 2024 ja tehtävässä häntä seurasi Janne Jaakkola.

Kivinen oli alun perin rakuuna. Kadettikoulussa Kivinen saavutti kadettien grand slamin: hän oli sekä kurssinsa priimus, sotilasarvoltaan korkein oppilas kadettivääpeli että ansioituneimmalle valmistuneelle jaettavan kunniamiekan saaja. Kadettikoulun jälkeen Kivinen osallistui muun muassa Yhdysvaltain maavoimien Airborne and Ranger -kurssille.

## Sotilasarvot
* kornetti 1979
* luutnantti 1982
* yliluutnantti 1984
* ratsumestari 1989
* majuri 1992
* everstiluutnantti 1998
* eversti 2004
* prikaatikenraali 2010
* kenraalimajuri 2014
* kenraaliluutnantti 2016
* kenraali 2019

## Kunnianosoituksia

*  Suomen Valkoisen Ruusun suurristi (2018, Suomi)
*  1. luokan Vapaudenristi rintatähtineen miekkojen kera (2018, Suomi)
*  Suomen Leijonan komentaja (2010, Suomi)
*  Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki (1998, Suomi)
*  Sotilasansiomitali (2005, Suomi)
*  Väestönsuojelun 1. luokan ansiomitali (2018, Suomi)
* Kilta-ansiomitali (2013, Suomi)
*  Suomen Reserviupseeriliiton kultainen ansiomitali (2018, Suomi)
*  Pohjantähden ritarikunnan suurristi (2021, Ruotsi)

## Lähteet
Luis Solignac

**Luis Emilio Lucho Solignac** (s. 16. helmikuuta 1991 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija, joka edustaa Major League Soccerissa pelaavaa Colorado Rapidsia. Hänen pelipaikkansa on hyökkääjä. 

Aiemmin Solignac on edustanut kotimaansa seurojen lisäksi portugalilaista SC Bragaa ja ruotsalaista Djurgårdenia sekä Veikkausliigan IFK Mariehamnia kausina 2013 ja 2014. Solignac teki Mariehamnin paidassa pelaamassaan 42 pelissä 20 osumaa. Kaudella 2014 hän jakoi Veikkausliigan maalikuninkuuden Jonas Emetin kanssa 14 osumallaan. Veikkausliiga-kauden 2014 jälkeen hän palasi lainalta takaisin kotimaahansa ja kasvattajaseuraansa. 

Tammikuussa 2015 hän siirtyi Primera División de Argentinaan nousseeseen Club Atlético Nueva Chicagoon. Toukokuussa 2015 Solignac siirtyi Yhdysvaltain Major League Soccerin Colorado Rapidsiin. Hän teki debyyttinsä MLS:ssä seuraavassa kuussa FC Dallasia vastaan.

## Saavutukset
**Henkilökohtainen**
*Veikkausliigan maalikuninkuus 2014

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* http://www.transfermarkt.co.uk/en/luis-solignac/besondere-spiele/spieler_252144.html
* http://www.paranasports.com/eng/?page_id=781
Stefan Marinković

**Stefan Marinković** (s. 20. helmikuuta 1994) on serbialais-sveitsiläinen jalkapalloilija, joka edustaa Slovakian Corgoň Ligassa pelaavaa Dukla Banská Bystrica. Hän on pelannut nuorten maaotteluita sekä Sveitsin että Serbian paidassa. 

FC Luzernin kasvatti Marinković kävi Luzernin aikoinaan testileireillä Juventuksessa ja Arsenalissa, mutta hän siirtyi hollantilaisseura AFC Ajaxin akatemiaan, josta tie kävi 2014 Turkuun. Tammikuussa 2012 Marinković kärsi vaikean polvivamman, joka piti hänet sivussa käytännössä koko kauden. Kaudella 2014 Marinković pelasi Veikkausliigassa 19 ottelua osumatta kertaakaan. 

Tammikuussa 2015 Marinković siirtyi Slovakian Corgoň Ligan Dukla Banská Bystricaan.

## Lähteet
* http://www.fcinter.com/pelaaja.php?players_id=96  
* http://www.transfermarkt.co.uk/en/stefan-marinkovic/profil/spieler_147050.html?from=direktErgebnis
Harry Finér

**Harry Finér** (s. 1942) on suomalainen palkittu copywriter ja bluesmuusikko, instrumenttinaan huuliharppu.

## Mainonnan suunnittelijana

Harry Finér on vuonna 1964 alkaneen copywriter-uransa aikana työskennellyt mainostoimistoissa Mainoslinja, Valotorni, Markkinointi Viherjuuri, Lintas, Varis Poteri Veistola ja SEK. 1980-luvun lopulla Finér siirtyi freelanceriksi.

Finér työskenteli pitkään muun muassa art director Herbie Kastemaan kanssa. Finér on palkittu kolmasti Vuoden parhaat kampanjat -kilpailussa ja Kultahuipulla Grafian Vuoden huiput -kilpailussa. Cannesin mainosfestivaaleilta hänellä on kaksi kunniakirjaa ja Klaffi-mainoselokuvakilpailusta useita Kultaisia klaffeja.

## Bluesmuusikkona

Finér on soittanut monissa Jimmie Lawsonin kokoonpanoissa. Muita  bluesyhtyeitä ovat olleet Kingston Mines Blues Gang, Johanna-levymerkille albumin vuonna 1981 tehnyt Uuge Päts, Järvenpään Puistobluesin pääkonsertissa 1983 soittanut Raimo Raivo ja Pakkopaita sekä muusikon omaa nimeään kantava Finer Blues Gang. Hänen taiteilijanimensä bluesmuusikkona on ”Durty Dawg”. Kansainvälisten suhteidensa ansiosta Finér kertoo soittaneensa Big Joe Turnerin syntymäpäivillä Los Angelesissa. On myös soittanut Chicagon Maxwell Streetillä Queen Sylvia Embryn bändin kanssa sekä säestänyt Honeyboy Edwardsia tämän Tallinnan vierailun aikana.. Harry Finérin poika Henri tunnetaan blueskitaristina.

## Lähteet
Aili Sirola

**Aili Ilmi Lemmitty Sirola** (15. marraskuuta 1905 Kuru – 15. lokakuuta 1992) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja runoilija.

Sirola kävi Hämeenlinnan seminaarin  vuonna 1930. Hän toimi opettajana Parkanossa. Hän aloitti runojen kirjoittamisen jo lapsena mutta alkoi julkaista niitä vasta jäätyään eläkkeelle. Sirola julkaisi 13 runokokoelmaa, ja hän kirjoitti myös lehtiin muun muassa nimimerkillä *Assi*.

Sirolan vanhemmat olivat maalari Kosti Laakso (aikaisemmin Konstantin Rikander) ja Mandi (o.s. Niinimäki). Puoliso oli Viljo Sirola vuodesta 1934.

Sirola kuoli vuonna 1992. Hänet on haudattu puolisonsa kanssa Parkanossa Harjun hautausmaalle.

## Teoksia
* *Avoin taivas*. Kirjakukko, Helsinki 1966
* *Muistojen kellot* : runoja. 1969
* *Itse minä ja karviainen* : runoja. 1971
* *Ruusupuu Wernerille : runoa ja tarinaa*. Tekijä, Parkano 1972
* *Vasen oikea : elämän runottomuutta*. Tekijä, Parkano 1974
* *Sanasatoa ja tiilenpäitä. 70-vuotiaan runoja*. Tekijä, Parkano 1975
* *Vihellystä suven sisällä : tarinoivia kesärunoja v. 1976*. A. Sirola, Parkano 1977
* *Siepanteita* : runoja. A. Sirola, Parkano 1978
* *Ehtooranta ja nuorta uhmaa : runoja eri ikäkausiltani*. A. Sirola, Parkano 1980
* *Kuski ja huutaja + rauhoittamattomia* : runoja vuosilta 1977 ja 1980. A. Sirola, Parkano 1980
* *Jos sinikupolin silmä räjähtäisi* : runoja. A. Sirola, Parkano 1983
* *Kurjen huudoissa riemut ja murheet : muistoja miehen silmin ; Tuntemattomanko muistamista : runoja naisen elämästä*. A. Sirola, Parkano 1986
* *Lahjuksina kuparipennit, ilot ja surut* : runoja. A. Sirola, Parkano 1986

## Lähteet
* 
* Kirjasampo.fi : Aili Sirola
* Aimo Ruususen Kirjoja äärestä laitaan-blogi 15.3.2014 : Kukkia ja tarinoita lähimmäisille

### Viitteet
Jouko Koskikallio

**Jouko Uolevi Koskikallio** (15. elokuuta 1927 Helsinki – 30. heinäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen kemisti. Hän väitteli tohtoriksi Helsingin yliopistossa vuonna 1957. Hän oli Oulun yliopiston kemian professori 1960–1969 ja Helsingin yliopiston fysikaalisen kemian professori 1969–1990. Hänen tutkimusalaansa ovat fotokemia ja reaktiokinetiikka.

Jouko Koskikallion isä oli toimittaja Onni Koskikallio.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Jouko Koskikallion muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Roman Mavlanov

**Roman Mavlanov** (ven. Рома́н Мавла́нов, s. 5. heinäkuuta, 1994 Moskova) on venäläinen moottoriurheilija. Mavlanov aloitti karting-uransa 13-vuotiaana. Vuonna 2011 Mavlanov kilpaili Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttamatta pisteitä. Samana vuonna hän ajoi Formula Renault Alps -sarjassa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2012 Mavlanov jatkoi Eurocup-sarjassa jääden jälleen ilman pisteitä. Samana vuonna hän ajoi myös toisen kauden Alps-sarjassa sijoittuen sarjan 15:nneksi. 

Vuonna 2013 Mavlanov kilpaili International GT Open -sarjassa voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan neljänneksi ja kuusi kilpailua Spanish GT Championship -sarjassa voittaen kaksi kilpailua sijoittuen sarjan viidenneksi. Samana vuonna hän ajoi muutamia kilpailuja Eurocup- ja Formula Renault NEC -sarjoissa. Vuonna 2014 Mavlanov kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa. Hän ei saavuttanut pisteitä kauden aikana.
Rahoitusneuvos

**Rahoitusneuvos** on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko . 

Arvonimi myönnettiin ensimmäisen kerran vuonna 2007. Vuoteen 2020 mennessä rahoitusneuvoksen arvonimi on myönnetty viidelle henkilölle.

## Arvonimiryhmän muutos
Kun rahoitusneuvoksen arvonimi otettiin käyttöön asetuksella vuonna 2007, se kuului arvonimien toiseen ryhmään&thinsp;, mutta vuosien 2012 ja 2017 asetuksissa rahoitusneuvoksen arvonimi on virheellisesti merkitty kolmanteen ryhmään&thinsp;. Helmikuussa 2021 molempia asetuksia oikaistiin niin, että rahoitusneuvos on toisessa ryhmässä. 

Arvonimestä suoritettavan veron määrä oli vuodesta 2002 vuoden 2025 loppuun saakka toisessa veroryhmässä  ja kolmannessa veroryhmässä .

## Lähteet