Elina Pohjanpää

**Armi Elina Annikki Pohjanpää** () oli suomalainen näyttelijä. Hän oli 1950- ja 1960-luvuilla suosituimpia suomalaisia filmitähtiä ja esiintyi muun muassa Fennada-Filmin ja Suomen Filmiteollisuuden elokuvissa. Hän teki myös 40&nbsp;vuotta kestäneen uran Helsingin kaupunginteatterissa.

Pohjanpää sai jo teini-ikäisenä ensimmäisen filmiroolinsa elokuvasta *[[Amor hoi!]]* vuonna 1950. Hänen ensimmäinen teatterikiinnityksensä oli Kotkan kaupunginteatterissa 1952. Pohjanpään näyttelijänura jatkui hänen kuolemaansa asti. Hän oli vuodesta 1956 naimisissa näyttelijä Pentti Siimeksen kanssa, ja heidän kolmesta tyttärestään Tarja Siimes ja Paula Siimes ovat myös näyttelijöitä.

Pohjanpää oli monipuolinen näyttelijä; hän oli paitsi naisellinen ja nokkela komedienne, myös taitava draamaroolien tulkitsija. Hänen elokuviaan ovat muun muassa komedia *[[Rakas varkaani]]*, väreissä kuvattu draamateos *[[Juha (vuoden 1956 elokuva)|Juha]]*, sotilasfarssi *[[Tyttö lähtee kasarmiin]]* ja rikoselokuva *[[Komisario Palmun erehdys (elokuva)|Komisario Palmun erehdys]]*.

Pohjanpään ura ulottui myös musiikkiteatterin puolelle. Lisäksi hän oli tunnettu radioääni.

## Perhetausta

Pohjanpään vanhemmat olivat kirjailija, hovioikeudenneuvos ja sotaylituomari Arvi Pohjanpää ja hammaslääkäri Lempi Vilhelmiina Ranttila. Hänen setänsä oli runoilija Lauri Pohjanpää.

## Teatteriura

Pohjanpää aloitti näyttelijänä Kotkan kaupunginteatterissa vuonna 1952. Siellä hän tapasi uraa aloittelevan tulevan aviomiehensä Pentti Siimeksen. He avioituivat vuonna 1956, ja liitto kesti Pohjanpään kuolemaan saakka. Perheeseen syntyi kolme tytärtä: Tarja Johanna (1957), Hanna-Mari (1960) ja Paula Susanna (1963), joista ensimmäinen ja jälkimmäinen ovat näyttelijöitä.

Näyteltyään noin vuoden verran Kotkassa Pohjanpää aloitti pitkän teatteriuran Helsingissä, jossa hän oli kiinnitettynä Kansanteatteri-Työväenteatterin (vuodesta 1965 Helsingin kaupunginteatteri) näyttelijäkuntaan kuolemaansa saakka.

Pohjanpään huomattavimpia näyttämörooleja ovat nimiosat näytelmissä *Teurastamojen pyhä Johanna* ja *[[Bernarda Alban talo]]*. Hän näytteli myös muun muassa Anton Tšehovin *[[Lokki (näytelmä)|Lokissa]]* Irina Arkadinaa sekä Violaa *[[Loppiaisaatto|Loppiaisaatossa]]*. Hänen viimeiseksi työkseen jäi *Kissaleikki*-näytelmän tarmokas Ezsi Orbán. Sen myötä hän ehti viettää uransa 40-vuotisjuhlia kaupunginteatterin pienellä näyttämöllä.

Uransa aikana Elina Pohjanpää näytteli kaikkiaan 111&nbsp;teatteriroolissa.

## Elokuvaura

Pohjanpään ensimmäinen elokuvarooli oli 17-vuotiaana Tauno Palon ja Birgit Kronströmin tähdittämässä *[[Amor hoi|Amor hoi!]]* -komediassa vuonna 1950. Hänen ensimmäinen pääosansa oli Larin-Kyöstin runoelmaan perustuvassa draamaelokuvassa *[[Kuisma ja Helinä (vuoden 1951 elokuva)|Kuisma ja Helinä]]*. Lyyrillisessä elokuvassa Pohjanpää esitti Sankolan ottotytärtä Helinää vastanäyttelijänään kasakkapäällikköä Kuismaa näytellyt Kalervo Nissilä. Ilmari Unhon ohjaamaa elokuvaa ei pidetty kummoisenakaan, mutta Pohjanpään suoritus nuorena vasta-alkajana sai kiitosta.

Sen jälkeen Pohjanpää näytteli päärooleja sekä draamaelokuvissa, kuten ensimmäisessä suomalaisessa värielokuvassa *[[Juha (vuoden 1956 elokuva)|Juha]]*, että komedioissa, muun muassa *[[Rakas varkaani]]* -elokuvassa. Hänen tunnetuin roolinsa lienee neuvokas vuorineuvoksen tytär Irma Vanne suomi-filmin klassikossa *[[Komisario Palmun erehdys (elokuva)|Komisario Palmun erehdys]]*. Pohjanpään elokuvaura hiljeni 1960-luvun näyttelijälakon myötä. Hän teki viimeisen pääosatehtävänsä avioliittokomediassa *[[Olin nahjuksen vaimo]]* vuonna 1961. Arvostelijat pitivät Pohjanpään suoritusta elokuvan parhaana.

Pohjanpää näytteli kaikkiaan 28&nbsp;elokuvassa. 1950- ja 1960-luvuilla hän teki monipuolisia päärooleja, myöhemmin lähinnä sivuosia äiteinä tai vaimoina. Pohjanpää oli Elokuva-Aitta -lehden äänestyksessä suosituin suomalaisen elokuvan naisnäyttelijä vuosina 1957–1960.

### Myöhempi ura

Vuoden 1967 jälkeen Pohjanpään elokuvauralla seurasi yli kymmenen vuoden tauko. 1980-luvulla hän palasi vielä vuosiksi elokuviin. Teatterinäyttämöllä hän esiintyi jatkuvasti. Pohjanpää näytteli myös televisiossa, muun muassa sarjoissa *[[Koivuharju]]* (1977–1978) ja *[[Rakastan, rakastan]]* (1988).

1990-luvun alussa Pohjanpää nähtiin everstinna Tossavaisena neljässä *[[Vääpeli Körmy]]* -elokuvassa, joissa eversti Tossavaista esitti hänen miehensä Pentti Siimes. Pohjanpää näytteli usein samoissa elokuvatuotannoissa puolisonsa kanssa.

## Kuolema

Pohjanpää oli kärsinyt pitkään kielivaivoista, ja 1994 hänellä diagnosoitiin suusyöpä. Leikkauksesta huolimatta sairaus ei hellittänyt ja heikensi Pohjanpään nopeasti. Hän kuoli syöpään 62-vuotiaana tammikuussa 1996.

## Teatterirooleja

Pohjanpään näyttämörooleja olivat muun muassa:

* Bernarda Alban talo (rooli: Bernarda)
* Ei lempi leikin vuoksi (mamselli Pluche)
* Kolmesta onnellisin (Lisbeth)
* Kuka kukin on (Sarah Lord)
* Kultainen vasikka (Aliina)

* Kuukausi maalla (Lizaveta Bogdanovna)
* Lokki (Irina Arkadina)
* Loppiaisaatto (Viola)
* Minna (Lucina Hagman)
* Niskavuoren nuori emäntä (Herrassönskä)

* Näköala sillalta (Beatrice)
* Peer Gynt (Solveig)
* Sanni Kortmanin koulu (neiti Kauppila)
* Teurastamojen pyhä Johanna (Johanna Dark)
* Uudenvuoden sauna (Nadjesda Seveljova)

## Filmografia

## Lähteet