open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Washington Bar

**Washington Bar** on Jope Ruonansuun vuonna 1995 julkaistu seitsemäs albumi. Albumilla esiintyy myös Tommi Reponen. Siitä on julkaistu *Pappi vaan joi* -single. 

Albumin teema perustuu Ruonansuun ja Reposen 1990-luvulla tekemään samannimiseen radion viihdeohjelmaan. 
 
Kultalevy myönnettiin vuonna 1996. Albumia on myyty yhteensä yli 22&nbsp;000.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  (tyyliparodia kappaleesta Korttipakka)
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  (Alkuperäinen kappale: Ilman sua)
# 
# 
# 
# 

## Pappi vaan joi -singlejulkaisu
# Pappi vaan joi (Ripari Mix)
# Pappi vaan joi (Makuupussi Mix)

## Tekijät
* Laulu ja imitaatiot: Jope Ruonansuu ja Tommi Reponen
* Sovitukset, äänitys, miksaus, tuotanto: Risto Asikainen
* Taustalaulut: Tyyne Hot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* ''Washington Bar'' discogs.com -sivustolla
Viitta (liturginen tekstiili)

**Viitta** (, ) on ortodoksisessa kirkossa kaikkien pappeuteen vihittyjen sekä luostarien asukkaiden (sisariston ja veljestön) perusasu. Viitta on yleensä musta, mutta se voi olla muunkin värinen.

Papistolla (tai alipapistolla ja luostarin asukkailla) on kahdenlaisia viittoja: **alusviitta** eli **podrasniekka** ja **päällysviitta** eli **riäsä**.

Alusviittaa olisi papinkin pidettävä päällään aina liikkuessaan julkisilla paikoilla, luostarin asukkailla se pitää olla päällä aina ulkona ollessaan. 

Joillekin kirkonpalvelijoille on myönnetty erityinen oikeus käyttää alusviittaa ilman varsinaista pappeuteen vihkimistäkin. Samoin luostarialueella pidetään asianmukaisena käyttää alusviittaa, jos on oikeus sen käyttämiseen - vielä 1970-luvullakin Valamon luostarissa puettiin jopa pikkupojatkin alusviittaan ja skufiaan. 

Päällysviitta vastaa päällystakkia. Sitä pidetään myös usein yllä erilaisissa juhlatilaisuuksissa.

## Aiheesta muualla
*Ortodoksi.net / Viitta
Piinapenkki (albumi)

**Piinapenkki** on Jope Ruonansuun vuonna 1996 julkaistu kahdeksas albumi.
## Kappaleet
#Besser + Bisser ja Henkselit &ndash; 0:43
#Maksaloota &ndash; 3:06
#Piinapenkki &ndash; 2:34
#Enkeleitä toisillemme &ndash; 3:52
#Besser + Bisser ja Peku &ndash; 0:46
#Hylamansikki &ndash; 2:28
#Besser + Bisser ja Mara &ndash; 0:38
#Halvari lentokoneeseen &ndash; 3:04 (Alkuperäinen kappale: Eviva España)
#Besser + Bisser ja Aarne &ndash; 0:36
#Veronpunaiset ruusut &ndash; 2:25
#Besser + Bisser ja Hannu &ndash; 0:53
#Laila &ndash; 2:30
#Besser + Bisser ja Mallukka &ndash; 0:47
#Kolme presidenttiä &ndash; 2:31
#Besser + Bisser ja Saha &ndash; 0:55
#Pullosta helvettiin &ndash; 2:31
#Besser + Bisser ja Esa &ndash; 0:57
#Pyykkipojat &ndash; 1:43 (Alkuperäinen kappale: Les lavandiéres du Portugal)
#Skooda &ndash; 2:12
#Besser + Bisser ja Jukka &ndash; 0:55
#Anoppi &ndash; 2:02
#Pätmän &ndash; 2:42
#Besser + Bisser ja Taksi &ndash; 0:42

## Muusikot
* Jope Ruonansuu – laulu, imitaatiot, huilu
* Miri Miettinen – rummut
* Juha Lanu – kitarat
* Puppe Strandberg – basso
* Heikki Keskinen – saksofoni
* Antero Priha – trumpetti
* Risto Asikainen – tuotanto, äänitys, miksaus, kitara, ohjelmointi, kosketinsoittimet

+

* Pauli Saastamoinen – masterointi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Piinapenkki'' discogs.com -sivustolla
Johannes Semper

**Johannes Semper** (22. maaliskuuta 1892 Pahuveren kylä, Tarvastu – 2. helmikuuta 1970 Tallinna) oli virolainen kirjailija ja kääntäjä.

Vuosina 1910–1927 Semper opiskeli Pietarissa, Riiassa, Moskovassa, Berliinissä ja Pariisissa. Vuonna 1928 hän valmistui Tarton yliopistosta. Semper väitteli tohtoriksi aiheenaan André Giden tuotanto. Koko 1930-luvun Semper toimi kirjallisuusaikakauskirja Loomingin päätoimittajana.  Hänestä tuli Viron sosialistisen neuvostotasavallan opetusministeri vuonna 1940 Varesin kansanhallituksessa.

Semper kirjoitti Viron sosialistisen neuvostotasavallan hymnin sanat.

Semperin laajassa tuotannossa on älyllistä runoutta, psykologista proosaa, matkakirjoja ja esseistiikkaa. Semperin runotuotantoa on julkaistu suomeksi antologiassa *Eestin runotar* (WSOY, 1940). Hän kuului Siuru- ja Tarapita-kirjailijaryhmien perustajiin.

## Suomennettuja runoja
;Antologioissa
* *Eestin runotar: virolaisen lyriikan antologia*, toim. Elsa Haavio, Helsinki: WSOY 1940
* *Veri ja kulta*: Yrjö Jylhän suomentamaa maailmanlyriikkaa, Otava 1954
* Yrjö Jyrinkoski, *Runomuistelmat: ohjelmistoa 20 vuoden ajalta*, toim. Tom Kalima, Espoo: Weilin+Göös 1981
;Runot
* Alaston kevät, suom. Yrjö Jylhä, antologioissa: *Eestin runotar* ja *Veri ja kulta*
* Joku kulki, suom Yrjö Jylhä,. antologioissa: *Eestin runotar* ja *Veri ja kulta*
* Kukkarannalla, suom. Yrjö Jylhä, antologiassa: *Eestin runotar*
* Tuulihyrrä, suom. Yrjö Jylhä, antologiassa: *Eestin runotar*
* Veturin itsemurha, suom. Yrjö Jylhä, antologioissa: *Eestin runotar* ja  *Runomuistelmat*

## Lähteet
Vara Mara

**Vara Mara** on Jope Ruonansuun vuonna 1997 julkaistu yhdeksäs albumi. Se sisältää kuvitteellisen radiokonsertin, jonka juontavat Martti ja Eeva Ahtisaari.

CD-singlenä (Kaikki menee kun sovittelee / Mattiesko Hytönen) julkaistu, Jorma Reiniä pilkkaava kappale "Kaikki menee kun sovittelee" hyllytettiin pois Vara Mara -levyltä Reinin pyynnöstä. Levyn 31. kappaleen lopussa on ns. piiloraita, joka on STT:n uutisista tehty sketsi. Sketsissä Ruonansuu kertoo uutistenlukijan äänellä: "*Ex-valtakunnansovittelija Jorma Reini on ottanut porot nokkiinsa taiteilija Ruonansuun pilkkalaulusta. Reini sanoo [[Päivän lööppi]] -ohjelmaan antamassa haastattelussaan, että pilkka osui omaan nilkkaan*".

Albumi oli vuonna 1997 parhaimmillaan Suomen virallisella listalla sijalla 32.

## Kappaleet
1. Spiikki 1 (1,01)
2. Mararock (2,39) (*Alkuperäinen kappale: Kakerock*)
3. Spiikki 2 (0,33)
4. Satasen laina (3,27) (Alun perin Nylon Beatin kappale. Tämä on samoilla sanoilla.)
5. Spiikki 3 (0,26)
6. Mattiesko Hytönen (2,35)
7. Mara paparazzina (1,00)
8. Spiikki 4 (0,34)
9. Asia vilipitön hä! (3,26)
10. Spiikki 5 (0,21)
11. Riitta ja Topi (2,20)
12. Spiikki 6 (0,25)
13. Tukitango (3,30)
14. Täällä Aarne Tanninen (0,56)
15. Linda (2,22)
16. Spiikki 7 (0,30)
17. Meidän isä synnyttää (3,00)
18. Manun tervehdys (0,53)
19. Spiikki 8 (0,38)
20. Juppi tyhjänuppi (1,59) (*Alkuperäinen kappale: Peppi Pitkätossu / Här kommer Pippi Långstrump*)
21. Andy McCoy (0,26)
22. Spiikki 9 (0,28)
23. Ooks nähny kanoja (3,50)
24. Spiikki 10 (0,28)
25. Lasse Lehtinen (1,57)
26. Spiikki 11 (0,28)
27. Teemu Munuainen (3,26)
28. Johannes Virolainen (0,13)
29. Spiikki 12 (0,29)
30. Jess (3,19)
31. Jukka Virtanen (1,39)

## Kaikki menee kun sovittelee / Mattiesko Hytönen -singlejulkaisu
Kappale *Kaikki menee kun sovittelee* piti julkaista Vara Mara -albumilla, mutta näin ei loppujen lopuksi käynyt, koska kappaleen kohteeksi joutunut ex-valtakunnansovittelija Jorma Reini suuttui kappaleen sisällöstä ja vaati sen hyllyttämistä tulevalta Vara Mara -albumilta. Mattiesko Hytösestä ja hänen juontamastaan Päivän lööppi -ohjelmasta kertova kappale *Mattiesko Hytönen* on sen sijaan kyseisellä albumilla. Virallisesti singleä ei ehditty myymään, kun ne vedettiin viime hetkellä markkinoilta. Single on erittäin harvinainen.

# 
# 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Vara Mara'' discogs.com -sivustolla
Luxemburgin vaakuna

**Luxemburgin vaakuna** on yksi Euroopassa sijaitsevan Luxemburgin kansallistunnuksista. Siinä on sini-valko-raitaisella taustalla punainen leijona, jolla on kultainen kruunu, kieli ja kynnet. Vaakunan ajatus muotoutui jo keskiajalla. Samantyyppinen ajatus löytyy Luxemburgin vaakunan lisäksi myös Belgian sekä Alankomaiden vaakunasta, joissa myös esiintyy kaksi leijonaa pitelemässä kilpeä taustanaan viitta ja kruunu. Leijonien pitelemä kilpi on Luxemburgin Henri IV:n tunnus.
Fontainebleaun edikti

**Fontainebleaun edikti** () oli Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n vuonna 1685 antama edikti, joka kumosi vuoden 1598 Nantesin ediktin. Se määräsi hugenottien kirkot tuhottavaksi ja protestanttien koulut lakkautettavaksi. Seurauksena 200 000–500 000 protestanttia pakeni maasta.
Dweezil Zappa

**Dweezil Zappa**, syntymänimeltään **Ian Donald Calvin Euclid Zappa** (5. syyskuuta 1969, Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen kitaristi. Dweezil on Gail Sloatmanin ja Frank Zappan poika ja toiseksi vanhin neljästä sisaruksesta. Dweezilin vanhempi sisar on Moon Unit Zappa, ja kaksi nuorempaa sisarusta ovat Ahmet Zappa ja Diva Zappa.

Dweezilin rekisteröity syntymänimi oli Ian Donald Calvin Euclid Zappa, koska sairaala ei suostunut ristimään häntä nimelle Dweezil. Lasta kutsuttiin siitä huolimatta Dweeziliksi, ja hän oli viisivuotias, kun hänen viralliseksi nimekseen muutettiin Dweezil.

1990-luvun puolivälissä Dweezil oli Duckman-piirrossarjassa Ajax Duckmanin äänenä. Dweezil on tehnyt useita pieniä rooleja TV-sarjoissa ja elokuvissa. Vuonna 2006 Dweezil järjesti *[[Zappa Plays Zappa]]* -kiertueen ja toimi sen kitaristina. Sen jälkeen kiertue on järjestetty vuosittain. Vuoden 2009 kiertueella Zappa piti 6. kesäkuuta 2009 konsertin Helsingin Kulttuuritalossa. Paikka on sama, jossa Frank Zappa konsertoi 1974 ja jossa äänitettiin konserttialbumi *You Can't Do That On Stage Anymore, vol. 2 The Helsinki Concert*.

## Diskografia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dweezil Zappa
*
Viitta

**Viitta** voi tarkoittaa seuraavia:

* viitta, hartioilla pidettävä vaate
* vesiteiden viitoitusjärjestelmän mukainen merimerkki
* tienviitta, kohteeseen opastava liikennemerkki
* *Viitta* eli *[[Il tabarro]]*, Puccinin ooppera.
Pam Ferris

**Pamela E. ”Pam” Ferris** (s. 11. toukokuuta 1948 Hannover, Saksa (Ison-Britannian miehitysvyöhyke)) on brittiläinen näyttelijä. Ferris asui Walesissa 13-vuotiaaksi asti, kunnes hänen perheensä muutti Uuteen-Seelantiin. Ferris palasi Britanniaan parikymppisenä.

Ferris on ollut vuodesta 1986 lähtien naimisissa Roger Frostin kanssa.

## Valikoitu filmografia
### Elokuvat
* *[[Smoochy]]* (*Death to Smoochy*, 2002)
* ''Matilda ja lasten kapina'' (*Matilda*, 1996)
* ''Harry Potter ja Azkabanin vanki'' (*Harry Potter and the Prisoner of Azkaban*, 2004)
* ''Ihmisen pojat'' (*Children of Men*, 2006)

### Televisio
* *[[Oi ihana toukokuu#1990-luvun sarja|Oi ihana toukokuu]]* (*The Darling Buds of May*, 1991–1993, televisiosarja)
* ''Sydän paikallaan'' (*Where the Heart Is*, 1997–2000, televisiosarja)
* *Tehdas* (*Clocking Off*, 2003, televisiosarja)
* *[[Puutarhaetsivät]]* (*Rosemary & Thyme*, 2003–2006, televisiosarja)
* ''Kotiopettajattaren romaani'' (*Jane Eyre*, 2006, televisiosarja)
* ''Hakekaa kätilö'' (*Call the Midwife*, 2012–2016, televisiosarja)

## Aiheesta muualla
*
Orangen roomalainen teatteri

**Orangen roomalainen teatteri** () on eteläisen Ranskan Orangessa sijaitseva, ensimmäisen vuosisadan alussa rakennettu antiikkinen teatteri. Se kuuluu nykyään Orangen kunnalle, ja siellä järjestetään kesäisin oopperafestivaalit, *Chorégies d'Orange*. Orangen teatteri on yksi parhaiten säilyneitä roomalaisia teattereita.

## Historia
Teatteri oli merkittävässä asemassa antiikin *Arausion* väestön elämässä. Koko päivän kestäneissä esityksissä nähtiin mimiikkaa, pantomiimeja, runonlausuntaa ja "attelanaa", joka muistutti commedia dell’artea. Viihde-esitykset olivat kaikille avoimia ja maksuttomia.

Kristinuskon vakiinnutettua asemansa Rooman valtionuskontona teatteri suljettiin virallisella ediktillä vuonna 391, koska kirkko piti teatteria pakanallisena taiteenlajina. Tämän jälkeen rakennus hylättiin täysin. Keskiajalla raunioita käytettiin puolustuskasarmina. Uskonsotien aikana 1500-luvulla teatterirakennus toimi kaupunkilaisten turvapaikkana.

## Nykyaika
Teatteri alkoi hitaasti saada mennyttä loistoaan takaisin 1800-luvulla Prosper Mériméen ansiosta. Tämän johdolla restaurointityöt aloitettiin vuonna 1825. Vuonna 1869 teatterissa järjestettiin roomalainen festivaali *Chorégies d’Orange*, jossa juhlittiin Rooman mahtia. Festivaaleista tuli jokakesäinen tapahtuma. Ohjelmistoon kuului muun muassa Étienne Méhulin ooppera *Joseph*. Vuosisadan loppupuolella ja 1900-luvun alussa kaikki Ranskan merkittävät näyttelijät ottivat osaa Orangen festivaaleihin. Sarah Bernhardt esiintyi juhlallisuuksissa 1903.

Orangen roomalainen teatteri ja kaupungissa sijaitseva roomalaisajan Orangen riemukaari hyväksyttiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1981.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Official website of Roman Theatre   
* Teatteri ja riemukaari UNESCOn sivuilla
Fright Night (albumi)

**Fright Night** on Stratovariuksen ensimmäinen albumi, joka julkaistiin vuonna 1989. Albumi poikkeaa melko paljon Stratovariuksen uudemmista albumeista, ollen äänensävyltään hieman raskaampi ja rock-painotteisempi. *Fright Night* on myös Stratovariuksen albumeista ainoa, jolla soittaa basisti Jyrki Lentonen.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Timo Tolkki – kitara, laulu
* Tuomo Lassila – rummut
* Antti Ikonen – koskettimet
* Jyrki Lentonen – basso

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Petronas

**Petronas** (lyhenne sanoista **Petroliam Nasional Berhad**)  on 17. elokuuta 1974 perustettu malesialaisomistuksessa oleva öljy- ja kaasuyhtiö. Petronas on kokonaan hallituksen omistuksessa, ja sillä on käytössä kaikki Malesian kaasu- ja öljyvarat. 

Ajoista, jolloin Petronas oli vielä yhtymä, se on kasvanut kansainväliseksi öljy- ja kaasuyhtiöksi, jolla on liiketoimintaa 31 maassa. Marraskuun lopussa 2005 Petronas Groupiin kuului 103 kokonaisomistuksessa olevaa tytäryhtiötä, 19 osa-aikaisryhmää ja 57 liikekumppania. Näistä yhtiöistä koostuu Petronas Group, joka on tekemisissä erilaisissa öljyyn ja kaasuun liittyvissä asioissa.

Petronas rakennutti päämajakseen Petronas Towersin (avattu 1998), joka on yksi maailman korkeimmista rakennuksista.

## Moottoriurheilu

Petronas oli yksi Sauber-tallin, ja BMW Sauberin, pääsponsoreista Formula ykkösissä. Yhtiö toimitti talleille voiteluaineita ja polttoainetta. Se myös omisti 40% Sauber Petronas Engineeringistä. Petronas on myös Malesian Grand Prix’n pääsponsori, ja Kiinan Grand Prix’n yhteistyösponsori.

Petronas on toiminut Mercedes-Benzin F1-tallin pääsponsorina kaudesta 2010 alkaen.

## Lähteet
Järvenpään Palloseura

**Järvenpään Palloseura** eli **JäPS** on vuonna 1947 perustettu järvenpääläinen jalkapalloseura. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2024 Ykkösliigassa ja naisten edustusjoukkue Naisten Kakkosessa. 

JäPS:lla on noin 1&nbsp;400 jäsentä, joista noin 1&nbsp;000 on juniori-ikäisiä. Seura omistaa 80 prosenttia Jampan jalkapallohallista, joka on jalkapallon harjoitushalli Järvenpäässä. Seura omistaa myös valtaosan Järvenpään Monitoimihallista, joka on täysimittainen jalkapallohalli oheisharjoittelumahdollisuuksineen. 

Seuran miesten joukkue nousi Kakkoseen vuonna 2011, sitä ennen JäPS oli pelannut Kakkosessa myös vuosina 1978 ja 2001. Toiseksi korkeimmalle sarjatasolle, silloiseen Ykköseen, joukkue nousi kaudeksi 2022. Vuonna 2003 JäPSin miesten joukkue pääsi Suomen cupin pikkufinaaliin oltuaan cupissa parhaiten sijoittunut Kolmosen joukkue. Tätä kautta joukkue pääsi pelaamaan eurokentillä UEFA Regions' Cupissa Bulgariassa.

## Pelaajat ja valmentajat
### Nykyinen joukkue
*Tilanne 6. huhtikuuta 2025.*

|-

### Valmennus ja taustat
***Päävalmentaja**: Teemu Kankkunen
***Valmentaja**: Jukka Sorjonen
***Valmentaja**: Jani Järvinen
***Maalivahtivalmentaja**: Altti Mäkinen
***Kumppanivastaava**: Olli Pylkkänen
***Pelaajakoordinaattori**: Tuomo Kivimäki
***Joukkueenjohtaja**: Jari Kurittu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Järvenpään Palloseura
Orange (Ranska)

**Orange** (oksitaaniksi *Aurenja*) on kaupunki ja kunta Vauclusen departementissä eteläisessä Ranskassa. Kaupungissa on 29&nbsp;859 asukasta (2006) ja se sijaitsee 21 kilometriä Avignonista pohjoiseen. Orange on keskilämpötilaltaan Ranskan lämpimin kaupunki.

Orange on tunnettu roomalaisesta arkkitehtuuristaan. Kaupungissa on Euroopan parhaiten säilynyt roomalainen teatteri ja loistava riemukaari, jotka molemmat rakennettiin keisari Augustuksen aikana. Riemukaari, teatteri ja sen ympäristö kuuluvat UNESCOn maailmanperintöluetteloon.

## Historia

Roomalainen Orangen kaupunki perustettiin vuonna 35 eaa. nimellä Arausio (koko nimeltään *Colonia Julia Firma Secundanorum Arausio*). Aiemmin paikalla oli sijainnut kelttiläinen asutuskeskus ja paikalla oli käyty taistelu, joka tunnetaan yleisesti nimellä Arausion taistelu, kahden roomalaisen armeijan sekä germaanisten kimbrien ja teutonien heimon välillä vuonna 105 eaa.

Kaupunki kukoisti, vaikka visigootit ryöstivät sen vuonna 412. Orangesta tuli piispan istuin 300-luvulla. Kaupungissa on pidetty kaksi kirkolliskokousta: vuonna 441 ja 529. Jälkimmäinen oli merkittävä, sillä se tuomitsi pelagiolaisuuden harhaoppiseksi.

Orangen Baux'n kreivit saavuttivat täyden itsenäisyyden, kun Arlesin kuningaskunta hajosi 1033. Orange oli pieni ruhtinaskunta Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan lääninä 1100-luvulla. Nassaun kreivi Vilhelm I Oranialainen peri vuonna 1544 tittelin Oranian prinssi Orangen kreivikunta siirtyi Orangen suvun haltuun (kts. Orania-Nassau-suku). Tämän takia Orange oli protestanttien puolella uskonsodissa, joiden aikana kaupunki vahingoittui pahasti.

Orange oli Nassaun omistuksessa, kunnes Ranskan kuninkaan Ludvig XIV:n joukot valtasivat kaupungin 1672 Ranskan ja Hollannin välisen sodan aikana. Lopullisesti kaupunki luovutettiin Ranskalle 1713 Utrechtin rauhassa, joka päätti Ludvig XIV:n sodat. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Provencen nähtävyydet  
*Orangen turismisivut
Tosi-CD

**Tosi-CD** on Jope Ruonansuun 28. toukokuuta 2004 julkaistu albumi. Albumin teemana ovat tositelevisio-ohjelmat. Levyltä julkaistiin 14. toukokuuta 2004 *[[Yllytyshullu / Matti on numero yksi]]* -single. Suomen *[[Big Brother Suomi|Big Brother]]* -kuuluttajana toiminut Jari Karjalainen Hausmylly-yhtyeestä on levyllä ”virallisena formaattiäänenä”.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 8. Kultalevy myönnettiin vuonna 2005. Albumia on myyty yhteensä yli 22 000.

## Kappaleet
#Virallinen formaattiääni speak 1. (0:26)
#  *(alkuperäinen kappale: Uuno on numero yksi)*
#Virallinen formaattiääni speak 2. (0:20)
# 
#Virallinen formaattiääni speak 3. (0:26)
# 
#Virallinen formaattiääni speak 4. (0:27)
# 
#Virallinen formaattiääni speak 5. (0:20)
# 
#Virallinen formaattiääni speak 6. (0:23)
#  (Jope Ruonansuu & Juha Laitila)
#Virallinen formaattiääni speak 7. (0:24)
# 
#Virallinen formaattiääni speak 8. (0:21)
# 
#Virallinen formaattiääni speak 9. (0:04)
# 
# 
#Virallinen formaattiääni speak 10. (0:27)
# 
#Virallinen formaattiääni speak 11. (0:18)
#  (Jope Ruonansuu & Juha Laitila)
#Virallinen formaattiääni speak 12. (0:31)
#

## Yllytyshullu / Matti on numero yksi -singlejulkaisu

#Virallinen formaattiääni speak 1 (0.09)
#Yllytyshullu (2.39)
#Virallinen formaattiääni speak 2 (0.08)
#Matti on numero yksi (3.15)

## Muusikot

* Jope Ruonansuu – laulu, imitaatiot, saksofoni, huilu, taustalaulu
* Kimmo Hämäläinen – rummut
* Pekka Lampinen – basso
* Torsti Spoof – kitara, koskettimet, ohjelmointi, taustalaulu
* Jari Mikkola – kitara
* Janne Kettunen – trumpetti, pasuuna, tuuba, huuliharppu, taustalaulu
* Marjaana Pakkanen – taustalaulu
* Jaana Pollari – taustalaulu
* Antti Heerman – viulu
* Jari Karjalainen – ”virallinen formaattiääni”

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Bulgarian vaakuna

**Bulgarian vaakuna** on Bulgarian kansallistunnus lipun, moton (Liitosta voimaa) ja kansallislaulun ohella. Nykyinen vaakuna määriteltiin Bulgarian perustuslaissa vuonna 1991, mutta hyväksyttiin vasta 31. heinäkuuta 1997. Se oli ensimmäinen Bulgarian vaakuna sitten kommunismin syrjäytymisen Bulgariasta 1990. Siinä on punaisella pohjalla kultainen leijona, jolla on kultainen kruunu ja kieli. Kilvenkannattajina on kaksi tammenoksilla seisovaa kultaista leijonaa, joilla on kultaiset kruunut. Tammenoksien kolme terhoa symboloivat Bulgarian kolmea historiallista osaa: Moesiaa, Traakiaa ja Makedoniaa. Vaakunan yllä on kuninkaallinen kruunu, vaikka Bulgaria onkin tasavalta ja vaakunan alla on Bulgarian motto *Съединението прави силата* eli *Yhtenäisyydessä on voimaa*.

## Aiemmat versiot

|1879-1890
File:Coat of Arms of Bulgaria (1881-1927).png|1881–1927
File:Coat of arms of Bulgaria (1927–1946).svg|1927–1946
File:Coat of arms of People's Republic of Bulgaria (1946-1948).svg|1946–1948
File:Coat of arms of Bulgaria (1948).svg|1948
File:Coat of arms of Bulgaria (1948-1968).svg|1948–1967
File:Coat of arms of Bulgaria (1968-1971).svg|1967–1971
File:Coat of arms of Bulgaria (1971-1990).svg|1971–1990


## Lähteet
Tō-ji

**Tō-ji** (, kirjaimellisesti ’itäinen temppeli’) on shingon-koulukunnan buddhalainen temppeli Kiotossa Japanissa. Temppelillä oli aiemmin läntinen vastineensa Sai-ji: nämä temppelit seisoivat Heian-kyōn portin, Rashōmonin, molemmilla puolilla. Tō-ji sijaitsee Minami-kun alueella Ōmiya- ja Kujō-katujen risteyskohdassa Kioton rautatieaseman eteläpuolella. Temppeli tunnetaan myös nimellä *Kyō-ō-gokoku-ji* ().

Tō-ji perustettiin vuonna 794 suojelemaan kaupunkia, ja vuonna 823 se siirtyi shingon-lahkon perustajan Kūkain hallintoon teologiseksi yliopistoksi. Varsinaisen Heian-kaudella rakennetun temppelin lisäksi Tō-jissä on rakennuksia 1300–1600-luvuilta. Monet temppelin rakennukset tuhoutuivat tulipaloissa ja taistelussa 1400-luvulla, ja suurin osa lopuista Azuchi-Momoyama-kauden aikana.  

Tō-jin 57 metriä korkea pagodi on Japanin korkein, ja Kioton symboli. Nykyinen Tokugawa Iemitsun Edo-kaudella rakennuttama pagodi on vuodelta 1643. Muita tärkeitä rakennuksia ovat *Kōdō* () eli luentohalli, joka on 1600-luvulta. Hallissa on Kūkain pääkaupungin suojelemiseksi kehittämä veistosmandala (*mikkyō*), jota on pidetty Kūkain itsensä kaivertamana 800-luvun alussa. Veistokset ovat Japanin esoteerisen buddhalaisuuden vanhimmat. *Kondō* () eli päähalli on vuorostaan rakennettu uudelleen vuonna 1606, ja siellä on Yakushi-kolminaisuutta esittäviä Momoyama-kauden patsaita. Temppelin pääportti on siirretty paikalle vuonna 1894 Higashiyaman alueella sijaitsevasta Sanjūsangen-dōn temppelistä. 

Tō-ji liitettiin yhdessä Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1994. Paikalla järjestetään joka kuukauden 21. päivä Kūkain (Kōbō Daishin) kunniaksi Kōbō-saniksi kutsuttu kirpputori. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
VeePee Lehto

**Veli-Pekka Juhani "VeePee" Lehto**  (s. 7. toukokuuta 1948 Turku) on suomalainen iskelmälaulaja, sanoittaja ja säveltäjä. Lehdolta on ilmestynyt kaikkiaan yhdeksän sooloalbumia . Lisäksi Lehto on tehnyt paljon sanoituksia myös muiden artistien esitettäväksi. Lehdon Euroviisuihin sanoittamat kappaleet kuten Vicky Rostin esittämä "Sata salamaa" ja Sonja Lummeen "Eläköön elämä" ovat olleet kärkijoukossa useaan otteeseen valittaessa Suomen kaikkien aikojen parasta Euroviisukappaletta.

Turkulainen Lehto on sanoittanut myös valtaosan Matin ja Tepon kappaleista. Hänen Matille ja Tepolle tekemiä sanoituksiaan ovat muun muassa "Et voi tulla rajan taa", "Näitä polkuja tallaan", "Mä joka päivä töitä teen", "Missä sitä ollaan oltu", "Kaiken takana on nainen", "Minä rakastan sua", "Näin se kesäloma toimii", "Pöytä täyteen ja "Pohjan poika". 

Lehto on tehnyt paljon työtä Turun murteen hyväksi ja kääntänyt Turun murteelle muun muassa Aku Ankan murrealbumin *Kui, sanos Aku* (julkaistu 1999) .

Lehdolle myönnettiin valtion taiteilijaeläke 2013. Hän keikkailee edelleen laulajana, juontajana ja tilannekoomikkona. Koulutukseltaan Lehto on ekonomi.  

## Diskografia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Huvia ja kaihon kuulokuvia* (2015)

### Kokoelma-albumit
* 
* 

## Kirjat

* Lehto, Veepee: *Matti ja Teppo – Kaiken takana on*. Helsinki: Readme.fi, 2024.
* Lehto, Veepee & Elo, Kristiina*: Putosik Akrikola Aurajokke?* Turku: Kustannusosakeyhtiö Sammakko, 2019. 

* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut: www.veepeelehto.com 
*
* 
* 
* VeePee Lehto ja Jaakko Teppo väittelevät vuonna 1985 Ylen Tänään iltapäivällä -ohjelmassa
Kertaustyylit

**Kertaustyylit** ovat rakennus- ja sisustustyylejä, jotka esiintyivät 1800-luvun uusklassismin (Suomessa empiren ja biedermeierin) jälkeen ja joille oli ominaista varhaisempien tyylimuotojen jäljittely. 

Näitä tyylejä kutsutaan joskus myös yhteisnimikkeellä **historismi**, sillä kertaustyylit olivat hyvin historiatietoisia, ja niiden tyyli-ihanteet perustuivat aiempina aikakausina vallinneisiin tyylisuuntiin. Rinnakkain eklektistisesti esiintyvät esimerkiksi uusgotiikka, uusrenessanssi, uusbarokki ja uusrokokoo. Suomalaisessa arkkitehtuurissa uusbarokki ja -rokokoo jäivät marginaalisiksi tyylisuunniksi, mutta uusgotiikka ja -renessanssi olivat 1900-luvun alkuun saakka suosittuja rakennustyylejä uusklassismin rinnalla. Käytetty tyyli valittiin usein rakennustyypin perusteella, esimerkiksi pankki- ja hallintorakennuksissa suosittiin mahtailevaa uusrenessanssia, kun taas uusgotiikka oli 1800-luvun loppupuolen vallitseva tyyli kirkkoarkkitehtuurissa. 

Kertaustyylien syntyyn vaikutti kansallisvaltioiden nousu, jonka yhteydessä kansa nousi valtioiden johtoon. Käyttämällä kertaustyylejä arkkitehtuurissa pyrittiin oikeuttamaan kansanvalta.

Kertaustyylejä kohtaan ei tunnettu kovinkaan suurta kunnioitusta 1900-luvun puolivälistä 1970–1980-luvuille saakka, ja ne nähtiin pitkään lähinnä tyylisuuntana, josta avantgarde pystyi ammentamaan innoitusta. Vanha rakennuskanta nähtiin vanhanaikaisena, epäkäytännöllisenä sekä kalliina huolto- ja korjauskustannuksiensa vuoksi. Monien kertaustyylisten rakennusten purkua perusteltiin niiden epäkäytännöllisyydellä ja ”huonolla arkkitehtuurilla”, eikä rakennusten suojelua pidetty tarpeellisena. Suomessa tällaista toimintaa yhdistettynä poliittiseen kulttuuriin alettiin kutsua Turun taudiksi.

## Katso myös
* Pyörökaarityyli

## Lähteet
* Aikio, Annukka ja Vornanen, Rauni: Uusi sivistyssanakirja. Kustannusosakeyhtiö Otava 1993. .
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Vartiomoottorivene 1

**Vartiomoottorivene 1** (**VMV 1**) oli Suomen merivartiolaitoksen vartiomoottorivene.

## Valmistus
Alus tilattiin 25. tammikuuta 1930 toisessa vartiomoottoriveneiden tilausvaiheessa helsinkiläisen toiminimen Wald. Tefken Moottoriosaston kautta Bremenistä Abeking & Rasmussenilta. Se valmistui 15. kesäkuuta 1930. Ensimmäisenä tilattu *[[Vartiomoottorivene 3|VMV 3]]* oli kuitenkin myöhästynyt, joten vene sai ensimmäisen numeron.

## Palvelus
*VMV 1* pysäytti 19. toukokuuta 1931 Märketin majakalla Tšekkoslovakian lipun alla purjehtineen spriivarastoaluksen *Serpenin*, joka oli lähtenyt Tallinnasta nimettynä *Marsiksi*. Aluksen nimi ja paperit vaihdettiin merellä. Alukselta takavarikoitiin 122&nbsp;000 litraa spriitä, mikä oli kieltolain ajan suurin yksittäinen takavarikko.

Vuonna 1938 alus oli Ahvenanmaan piirissä. Merivartiostojen tehtäväksi määrättiin 12. lokakuuta 1939 asetuksella puolueettomuusvalvonta merivoimien johdolla.

Vuosina 1939–1941 vene oli varmistuslaivueessa ja 1942–1944 1. vartiomoottorivenelaivueessa. Se oli mukana matkalla, jolla panssarilaiva ''Ilmarinen'' upposi, pelastaen räjähdysvaaraa uhmaten *Ilmarisen* rungolta 57 miestä. Se osallistui 26. heinäkuuta 1941 *[[Vartiomoottorivene 2|VMV 2:n]]*, *[[Vartiomoottorivene 13|VMV 13:n]]* ja *[[Vartiomoottorivene 16|VMV 16:n]]* kanssa Bengtskärin majakasta käytyyn taisteluun. Se oli myös mukana matkalla, jolla miinalaiva ''Riilahti'' upposi. Se pelasti *Riilahden* upottua vedestä yksitoista miestä, joiden joukossa oli uponneen aluksen päällikkö, kapteeniluutnantti ja Mannerheim-ristin ritari Osmo Kivilinna, joka kuitenkin menehtyi vammoihinsa myöhemmin.

Veneellä syttyi 1946 tulipalo sen ollessa takaa-ajamassa salakuljetusalusta, jolloin takaa-ajo keskeytyi. Palo saatiin sammumaan konemestarin suljettua polttoaineputkien hanat.

## Lähteet
*
*
*
*
*
*
* *Navis Fennica 3*, toimittanut Erkki Riimala, WSOY Porvoo 1994, s.292, 352, 352

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Hylyt.net
*Merivoimat - Riilahden viimeinen taistelu
Vartiomoottorivene 2

**Vartiomoottorivene 2** (**VMV 2**) oli Suomen merivartiolaitoksen vartiomoottorivene.

## Valmistus
Vartiomoottoriveneiden toisessa tilausvaiheessa sisäministeriö tilasi 25. tammikuuta 1930 insinööri Jaakko Rahkolan suunnitteleman aluksen Saksasta Bremenistä Abeking & Rasmussenilta. Se valmistui sopimuksen mukaisesti 10. kesäkuuta. Ensimmäisenä tilattu vene oli kuitenkin myöhästynyt, joten vene sai toisen numeron. Aluksen voimanlähteenä oli kaksi 550-570 hevosvoiman Maybach-bensiinimoottoria, joiden piti mahdollistaa 25 solmun huippunopeus. Lisäksi veneessä oli 60-100 hevosvoiman risteilymoottori. Hinnaksi sovittiin runsaat miljoona markkaa.

## Palvelus
Vartiolaiva ''Merikotka'' takavarikoi 14. lokakuuta 1933 englantilaiset pirtuemälaivat *Atlantican* ja kolmimastokuunari *Omarin*. Kun *Omaria* aiottiin ryhtyä siirtämään Helsinkiin, paikalle ilmestyikin kaksi kertaa vartiolaivaa suurempi salakuljetusalus s/s *Relly*, joka yritti ajaa vartiolaivan kahdesti upoksiin. Lisäksi alukselta avattiin pistooleilla ja parilla kiväärillä kiivas tuli viranomaisia vastaan. Nämä vastasivat tuleen kivääreillä ja yhdellä Bergmann-konepistoolilla. Viranomaisista ei haavoittunut kukaan, salakuljettajista muutama.

Tilanteesta kehittyi käsiaseilla ja laivanohjailulla käyty mutkikas kaksintaistelu, jossa vartiolaivan päällikön merikapteeni Tybeckin selkeästi parempi merimiestaito auttoi selviämään, kunnes *VMV 2* ehti hätiin ja vartioveneen avatessa keulatykillä tulen oli salakuljettajien pakko antautua.

Alus oli sotien aikana vuosina 1939–1940 sukellusvenehävittäjälaivueessa, vuonna 1941 varmistuslaivueessa ja vuosina 1942–1944 1. vartiomoottorivenelaivueessa.

Alus poistettiin loppuun käytettynä miinanraivauskauden päätyttyä vuonna 1950. Sotakulutus mukaan laskettuna runsaasti yli kaksi kertaa myöhemmin kuin alun perin hankittaessa suunniteltiin. Eduskunnan lähetekeskustelussa alusten hankinnasta päätettäessä käyttöajaksi vaadittiin kymmenen vuotta, mistä väännettiinkin kaikkein pisimpään. Merivartiolaitos olisi kelpuuttanut lyhyemmänkin ajan eli nämä "Kallion kanuunapaatit", kuten kansanedustaja Jaakko Ikola keskustelussa niitä pääministerin mukaan kutsui, tuottivat jopa monin kerroin voittoakin siihen nähden, mitä niistä maksettiin.-->

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
8514

**8514** on IBM:n vuonna 1987 julkaisema näytönohjaimen ja monitori sisältävä päivityspaketti IBM PS/2-koneille. Se tuki lomitettua 1024&nbsp;&times;&nbsp;768 pikselin resoluutiota 43,5 Hz virkistystaajuudella ja lomittamatonta 640&nbsp;&times;&nbsp;480 pikselin resoluutiota 60&nbsp;Hz virkistystaajuudella.

8514 oli yksi ensimmäisiä grafiikkakiihdytystä käyttäviä kortteja. Aiemmat grafiikkakiihdyttimet olivat sisältäneet RISC-prosessorin, esim. TI TMS34010, mutta 8514:ssa käytettiin ainoastaan tähän käyttötarkoitukseen erikoistunutta piiriä, joka oli huomattavasti yksinkertaisempi ja halvempi.
Piiri pystyi piirtämään viivoja, neliöitä ja täyttämään alueita sekä BitBLT-alueiden siirtoihin. Kaikki operaatiot voitiin rajoittaa tietyn neliön sisään ja niihin soveltaa loogisia operaatioita.

8514 ei ollut yhteensopiva minkään aiemman IBM:n näytönohjaimen kanssa. Tämän vuoksi siinä oli digitaalinen läpivienti, jonka avulla ohjelmat voivat hyödyntää emolevyllä asennettua VGA-piiriä. 

8514 käytti standardoitua DOS-ohjelmointirajapintaa nimeltä "Adapter Interface" (lyhyemmin *AI*), joka oli toteutettu TSR-ohjelmalla. Tämä rajapinta tarjosi tuen muun muassa yleisille 2D-piirroille (kuten viivanpiirto, täyttöväri ja kahden bittikarttakuvan yhdistäminen eli *blitting*). Rajapinnan ansiosta koneen suoritin vapautui muille tehtäville ja nopeutti grafiikan uudelleenpiirtoa.

1980-luvun lopulla jotkin yhtiöt takaisinmallinsivat näytönohjaimen ja tuottivat siitä kopioita ISA-väylään. Merkittäviä olivat Western Digital Imaging PWGA-1, Chips & Technologies 82C480 ja ATI Mach 8 ja Mach 32.

## Lähteet
* http://www.os2museum.com/wp/?p=1850
Jarkko ja Laura

**Jarkko ja Laura** oli suomalainen iskelmäduo, joka edusti Suomea Euroviisuissa Madridissa vuonna 1969 Toivo Kärjen säveltämällä ja Juha Vainion sanoittamalla kappaleella ”Kuin silloin ennen”. Jarkon ja Lauran sijoitus oli kahdestoista (kuudella pisteellä).

## Ura
Jarkko Antikainen aloitti julkisen laulu-uransa jo pikkupoikana, kun hänet hyväksyttiin jäseneksi Cantores Minores -poikakuoroon. Sittemmin hän opiskeli myös pianon, viulun ja huilun soittoa. Myös Laura Ruotsalo harrasti jo pienestä pitäen laulua sekä pianon ja viulun soittoa. Heidän tiensä yhtyivät, kun Jarkko perusti Hobbyguys-trion, johon myös Laura sittemmin liittyi. Trion hajottua he perustivat oman duonsa, ja yleisöön teki vaikutuksen heidän herttainen ja romanttisen turvallinen laulu- ja esiintymistyylinsä. 

Jarkon ja Lauran läpimurtokappale oli Lauran sanoittama ja säveltämä ”Meidän laulumme” vuodelta 1966. Heidän muita tunnettuja kappaleitaan ovat muun muassa Gilbert Bécaud’n säveltämä ”Se oli silloin” (1968), Esther & Abi Ofarimin kansainvälisen hitin suomalaisversio ”Rakkahin Rokkefeller” (1968), Michel Legrandin elokuvasävelmä ”Samanlainen onni” (1970) sekä Toivo Kärjen ”Kai tavataan jälleen” (1970). Kaikkiin näihin suomenkieliset sanat teki Juha Vainio.

Duo jatkoi säännöllisiä esiintymisiä vuoteen 1974 saakka, ja sen jälkeen Jarkko Antikainen alkoi työskennellä perheensä tekstiiliyrityksissä Bombus ja Brenda. Hän myi yritykset vuonna 2003 ja toimi sen jälkeen yrittäjien mentorina. Duo Jarkko ja Laura jatkoi esiintymisiä satunnaisesti.

Laura Antikaiselta on ilmestynyt sooloalbumi *Tyttö kaupungista* vuonna 2004.

## Yksityiselämä
Duon jäsenistä Jarkko Antikaisesta ja Laura Ruotsalosta (myöhemmin Antikainen) tuli aviopari vuonna 1975. Jarkko Antikainen kuoli 18. lokakuuta 2025. Pariskunnan vanhin poika Janne Antikainen (k. 21.3.2023) oli ammattimuusikko. Samoin Jarkon ja Lauran kaksi nuorempaa poikaa työskentelevät musiikin parissa.

## Duon jäsenet
* Jarkko Aslak Antikainen (9. elokuuta 1950 Helsinki – 18. lokakuuta 2025 Marbella)
* Laura Ruotsalo (s. 12. elokuuta 1949)

## Valikoitu diskografia
* *[[Jarkko ja Laura (albumi)|Jarkko ja Laura]]* (1970, Finnlevy)
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut.
Vartiomoottorivene 5

**Vartiomoottorivene 5** (**VMV 5**) oli Suomen merivartioston vartiomoottorivene, joka tilattiin Uudenkaupungin Veneveistämöltä ja valmistui 1931. Se kuului kolmanteen vartiomoottoriveneiden tilausvaiheeseen ''VMV 6'':n tavoin.

## Palvelus merivartiostossa
*VMV 5* aloitti palveluksensa 1932 merivartiostossa. Alus oli 2. heinäkuuta partiomatkalla, jolloin se kohtasi Russärön majakan luona nopeakulkuisen moottoriveen, joka  pysähtymismääräyksen jälkeen lähti pakoon kohti Viron rannikkoa. Veneestä heitettiin mereen spriikanistereita sen keventämiseksi ja siten nopeuden lisäämiseksi. *VMV 5* ei pysähtynyt keräämään pois heitettyä spriitä, vaan se jatkoi takaa-ajoa ampuen varoituslaukauksia kivääreillä ja tykillä. Lähellä Viron aluevesirajan lähestyessä kahden merivartijan onnistui hypätä veneeseen ja pysäyttää sen moottori. Tarkastuksessa veneestä löytyi vielä 720 litraa spriitä, yksi suomalainen ja kolme virolaista salakuljettajaa, joista yksi oli haavoittunut päähän kuollen seuraavana päivänä Hangossa.

*VMV 5* palveli 1938 Suomenlahden länsipiirissä.

## Palvelus laivastossa
*VMV 5* toimi sotien aikana vuosina 1939–1940 sukellusvenehävittäjälaivueessa, vuonna 1941 vartiomoottoriveneryhmässä, vuonna 1942 2. vartiomoottorivenelaivueessa, vuonna 1943 1. vartiomoottorivenelaivueessa ja vuonna 1944 1. vartiomoottorivenelaivueessa sekä 2. vartiomoottorivenelaivueessa.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Uusrokokoo

**Uusrokokoo** oli 1800-luvulla vaikuttanut sisustuksen tyylisuuntaus. Tyyli kehittyi ranskalaisen rokokoon pohjalta, ja sille olivat tyypillisiä kiillotetusta tummasta puusta valmistetut kaarevalinjaiset huonekalut sekä kukkakuvioiset tekstiilit.
Vartiomoottorivene 6

**Vartiomoottorivene 6** (**VMV 6**) oli Suomen merivartioston vartiomoottorivene, joka tilattiin Uudenkaupungin Veneveistämöltä ja valmistui 1931.

## Palvelus
Vene kuului kolmanteen vartiomoottoriveneiden tilausvaiheeseen *[[Vartiomoottorivene 5|VMV 5:n]]* tavoin. Se osallistui 1935-1936 yhdessä *VMV 5*:n kanssa Risto Orkon ohjaaman Suomifilmin elokuvan VMV 6 tekemiseen. Elokuva kuvattiin pääosin Pirttisaaressa ja Söderskärillä ja se esitettiin ensimmäisen kerran 1936.

*VMV 6* palveli vuosina 1939–1940 varmistuslaivueessa, vuonna 1941 vartiomoottoriveneryhmässä, vuonna 1942 2. vartiomoottorivenelaivueessa ja vuosina 1943–1944 1. vartiomoottorivenelaivueessa. Alus upotti 22. toukokuuta 1943 Vaindlon itäpuolella yhdessä *[[Miinalaiva Ruotsinsalmi|Ruotsinsalmen]]* ja *[[Miinalaiva Riilahti|Riilahden]]* kanssa syvyyspommein Neuvostoliiton laivaston sukellusveneen *[[Štš-408]]*.

Sotien jälkeen *VMV 6* oli ensin miinanraivaustehtävissä, minkä jälkeen se palasi rajavartioston käyttöön. Aluksen pohja uusittiin 1949 ja sen kansi ja keskikone uusittiin 1953.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Vartiomoottorivene 7

**Vartiomoottorivene 7** (**VMV 7**) oli Suomen merivartioston vartiomoottorivene.

## Valmistus
Alus tilattiin vartiomoottoriveneiden neljännessä tilausvaiheessa Turun Veneveistämöltä. Se valmistui 23. elokuuta 1932 ja luovutettiin merivartiolaitokselle..

## Palvelus
*VMV 7* oli 1. lokakuuta 1933 partiomatkalla Suomenlahdella, kun aluksen konehuoneessa räjähti. Miehistö yritti lähes tunnin sammuttaa räjähdyksen aiheuttamaa tulipaloa ennen kuin jätti aluksensa. Kaksi räjähdyksessä loukkaantunutta miehistönjäsentä siirrettiin lähistöllä olleeseen salakuljetusalus *Omariin*.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Ensimmäinen Marokon kriisi

**Ensimmäinen Marokon kriisi** eli **Tangerin kriisi** oli Marokon asemaa koskenut huomattava kansainvälinen kriisi vuosina 1905–1906. Kriisi oli osa laajempaa Marokon sotaa.

## Tapahtumat
Saksan keisari Vilhelm II nousi 31. maaliskuuta 1905 Välimeren-matkallaan kanslerinsa Bernhard von Bülowin kehotuksesta maihin Pohjois-Marokossa Tangerin kaupungissa vahvistaakseen Ranskan imperialismin uhkaamaa Marokon itsenäisyyttä. Britannia ja Ranska olivat 8. huhtikuuta 1904 solmineet puolustusliitokseen entente cordiale -sopimuksen, minkä jälkeen Ranska oli aloittanut ”rauhanomaisen tunkeutumisen” Marokkoon. Saksan politiikan päämäärä oli saada Ranska epäilemään entente cordialea. Ranskan toinen liittolainen Venäjä, joka oli kärsinyt tappion sodassa Japania vastaan, ei halunnut sekaantua mihinkään kansainvälisiin selkkauksiin. Näin ollen Ranska tukeutui Englantiin ja sai Lontoon tuen.

Saksa vaati Marokon kysymyksen selvittämiseksi kansainvälistä konferenssia, tavoitteenaan tuottaa Ranskalle diplomaattinen tappio. Konferenssin oli määrä kokoontua tammikuussa 1906 Espanjan Algecirasissa, ja siihen osallistuisivat kaikki vuoden 1880 Madridin sopimuksen osapuolet. Ranskan ulkoministeri Théophile Delcassé halusi omaksua kovan linjan Saksaa vastaan ja vastusti konferenssia, mutta Ranskan hallitus ei asettunut hänen taakseen, vaan tyytyi Saksan tarjoukseen konferenssin järjestämisestä. Pääministeri Maurice Rouvier varoitti sodan uhasta, ellei Ranska osallistu kokoukseen. Saksan vaatimuksesta Delcassé erosi Marokon kysymyksen takia virastaan 6. kesäkuuta, ja Ranska hyväksyi Marokko-konferenssin 4. heinäkuuta. Saksa ja Ranska sopivat 27. syyskuuta 1905 Marokon sulttaani Abdelazizille tehtävästä ehdotuksesta, jossa esitettiin konferenssin ohjelma. Konferenssin aiheeksi tulisivat muun muassa Marokon talousuudistukset sekä palkkatulojen ja verojen säätely.

Algecirasin konferenssissa (16. tammikuuta – 7. huhtikuuta 1906) yritettiin lieventää Euroopan maiden liittoutumispolitiikassa vallitsevaa jännitystä. Saksa esitti vastalauseen Ranskan Marokon-politiikkaa kohtaan. Vastoin Saksan valtakunnankansleri Bülowin toivomusta Saksan diplomaattinen eristyneisyys vahvistui konferenssissa. Muodollisesti Saksalle myönnettiin Marokossa oikeus avointen ovien politiikkaan, mutta vain Itävalta-Unkari ja Marokko itse tukivat Saksaa tämän vaatimuksen toteuttamisessa. Konferenssin päätteeksi allekirjoitettiin 7. huhtikuuta 1906 Algecirasin sopimus. Siinä suurvallat sopivat, että Marokkoon perustettaisiin poliisivoimat, joita johtaisivat espanjalaiset ja ranskalaiset upseerit. Lisäksi Marokon pankkia ryhtyisivät valvomaan ulkomaalaiset tarkastajat. Marokon suvereniteetti itsenäisenä valtiona säilyi ja yleinen kauppavapaus maassa toteutui.

Saksalainen sotalaiva SMS ''Panther'' tuli Agadirin kaupungin satamaan 1. heinäkuuta 1911. Seurauksena oli toinen Marokon kriisi.

## Lähteet
**Kronikka 1900–1999, Suomen ja maailman tapahtumat*, Weilin&Göös, 1999 
**Vuosisatamme kronikka*, Gummerus, 1987, 

### Viitteet
Vartiomoottorivene 3

**Vartiomoottorivene 3** (**VMV 3**) oli Suomen merivartioston vartiomoottorivene.

## Valmistus
Komentajakapteeni Väinö Miettinen (merivartiolaitoksen päällikkö 27. kesäkuuta 1930) suunnitteli 1929 alkaen merivartiolaitoksen perustamista (laki esitys 28. helmikuuta 1930) sisäasiainministeriön toimeksiannosta. Esityksen mukaan merivartiostolle tuli hankkia kahdeksan nopeaa ja ajanmukaista vartiolaivaa. *Vartiomoottorivene 3* oli yksi esitetyistä aluksista.

Alus tilattiin U. Suortin Veneveistämöltä Helsingistä. Se valmistui 1930, minkä jälkeen se otettiin palvelukseen vastaperustetussa merivartiostossa. Se oli ensimmäinen tilattu vartiomoottorivene, mutta myöhästymisensä johdosta ''VMV 1'' ja ''VMV 2'' ehtivät valmistua ennen sitä, joten se sai nimen *VMV 3*.

## Tuhoutuminen
Vene tuhoutui 11. kesäkuuta 1931 konehuonepaloa seuranneessa polttoainesäiliön räjähdyksessä. Palossa ei tullut henkilövahinkoja, koska sammuttamista yrittäneet ehtivät hypätä veteen ennen räjähdystä. Tuhoutumista tutki ulkopuolinen tutkijalautakunta, joka suositteli bensiinimoottoreista luopumista ja lisäksi Miettinen lupasi kiinnittää tarkempaa huomiota ammattitaitoisen henkilöstön palkkaamiseen.

Veneen tuhon jälkeen tehtiin teknisiä parannuksia seuraavien alusten tilauksiin. Näitä olivat muun muassa polttoainesäiliöiden sijoittaminen eristettyihin osastoihin, polttoaineputkien suojaaminen ja niiden johtaminen säiliöiden yläosaan, pääputkijohto sulkeminen kannelta mahdollistettiin, parannettiin tuuletusta ja akun paikkaa vaihdettiin.

## Lähteet
*
*
*
*
*

### Viitteet
Piraatit (kirja)

**Piraatit** on Ilkka Remeksen ensimmäinen nuortenkirja. Kirjan on julkaissut WSOY vuonna 2003. Kirjan päähenkilö on Aaro Korpi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tietoa kirjasta Ilkka Remeksen sivuilla
* Maria Loikkanen: Piraatit. Kirjallisuus- ja kulttuurilehti Kirjo 1/2004.
Neuroopan omistajat

**Neuroopan omistajat** on Jope Ruonansuun vuonna 1999 julkaistu kymmenes studioalbumi. Albumin kappaleet ovat pääasiassa Jope Ruonansuun säveltämiä ja sanoittamia, Risto Asikaisen sovittamia ja tuottamia. 

## Kappaleet
# 
#  *(alkuperäinen kappale: [[Jenkka hevosen puhdistamisesta]])*
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Tekijät

### Muusikot
*Jope Ruonansuu – laulu, imitaatiot, saksofoni
*Vesa Anttila – kitarat
*Anssi Nykänen – rummut
*Harri Rantanen – basso
*Stiina ja Drome – taustalaulut
*Pedro Hietanen – haitari
*Risto Asikainen – tuotanto, äänitys, miksaus, kosketinsoittimet ja kitarat

### Muut levyn tekoon osallistuneet
*Jussi Salmela &ndash; masterointi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Arto Haapala

**Arto Kalervo Haapala** (s. 3. tammikuuta 1959 Helsingin maalaiskunta) on estetiikan professori Helsingin yliopistossa.

Haapala on työskennellyt professorina Helsingin yliopiston humanistisen tiedekunnassa vuodesta 1995 . Hän on erikoistunut kirjallisuuteen, ympäristöön ja tulkintaan, sekä angloamerikkalaisen estetiikan lisäksi hermeneutiikkaan, etenkin Martin Heideggerin filosofiaan.

Haapala on toiminut monissa asiantuntijatehtävissä Suomessa ja ulkomailla. Hän on tehnyt tutkimusvierailuja Lancasterin yliopistoon ja Temple Universityyn sekä opetusvierailun Trondheimin yliopistoon . Tämän lisäksi Haapala on ollut mm. Suomen Akatemian asiantuntijana ja Alfred Kordelinin säätiössa toimielinjäsenenä . Haapala valittiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2002.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Arto Haapala 375 humanistia -sivusto 29.8.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
Hauskaa joulua t: Jope

**Hauskaa joulua t: Jope** on suomalaisen koomikko-imitaattori Jope Ruonansuun yhdestoista, 9. lokakuuta 2000 julkaistu jouluaiheinen studioalbumi. Albumi toteutettiin puhelintoivekonserttityyliin siten, että kappaleiden välissä eri henkilöt soittavat kuvitteelliselle ”Puhu pukille” -linjalle kertoen lahjatoiveitaan. Monet Ruonansuun albumit ovat toteutettu tällä samaisella idealla.

Albumin myynti ylitti kultalevyrajan vuonna 2005 ja sitä on myyty yli 33 000 kappaletta.

## Kappaleet
”Puhu pukille” -taustasävelmän säveltänyt ja sanoittanut Jope Ruonansuu, sovittanut Risto Asikainen.
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Tekijät
### Muusikot
*Jope Ruonansuu – laulu/imitointi, saksofoni
*Tyyne Hot ja Barbi Turaatti – taustalaulut
*Risto Asikainen – kosketinsoittimet ja kitara
*Vesa Anttila – kitarat
*Harri Rantanen – bassokitara
*Anssi Nykänen – rummut

### Tuotanto
*Risto Asikainen – tuottaja
*Jean Records / Risto Asikainen – äänitys, miksaus ja CD-masterointi
*Mainospeukalo / Tero Jämsä – kannen suunnittelu ja toteutus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kiti Neuvonen

**Kirsi Marjut Onerva "Kiti" Neuvonen**  (s. 27. lokakuuta 1950) on suomalainen laulaja, radiotoimittaja ja runoilija. 

Neuvosen tunnetuin laulu on Kaj Chydeniuksen ja Anu Kaipaisen ”Nuoruustango” vuodelta 1971. Kappale julkaistiin tuoreeltaan Love Recordsin *[[Pieni juhlija]]* -kokoelmalla, mutta singlenä se julkaistiin vasta vuonna 1974.

Levytyksen menestyksestä huolimatta Neuvosen seuraava julkaisu ilmestyi vasta vuonna 1985 ”Kaupungin valot” -singlen muodossa. Seuraavana vuonna puolestaan ilmestyi Neuvosen ensimmäinen pitkäsoittolevy *[[Kaupungin valot (Kiti Neuvosen albumi)|Kaupungin valot]]*. Julkaisijana näillä äänitteillä toimi PiMu-levymerkki.

Tämän jälkeen Neuvosen levyt ilmestyivät Polarvox-levymerkin kautta. Vuonna 1987 ilmestyi albumi *[[Minä rakastan sinua kuunkierron verran]]* ja seuraavana vuonna artistin tunnetuimman levytyksen mukaan nimetty albumi *[[Nuoruustango (Kiti Neuvosen albumi)|Nuoruustango]]*.

Neuvosen toistaiseksi viimeisin levyjulkaisu on vuonna 1991 ilmestynyt albumi *[[Nainen ja ääni]]*, jolle hänelle lauluja teki muun muassa Juice Leskinen.

Kiti Neuvosen Polarvox-albumien tuotannosta on julkaistu myös kokoelmalevy *[[Parhaat (Kiti Neuvonen)|Parhaat]]* vuonna 1994.

Neuvonen juonsi Radio Suomen *Valoa ikkunassa*- ja *[[Yöradio]]*-ohjelmia vuosina 1990–1997 .

Neuvoselta on ilmestynyt vuonna 2000 runokokoelma *Eräänä aamuna sydämessäni* (Enostone, ).

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 

### Singlet
* ”Nuoruustango” (1974, Love Records; uudelleenjulkaistu 1988)
* ”Ensin napataan Oulu ja sit kaapataan Porvoo” (1987, Polarvox)
* ”Nainen / Viileä Veronan viini” (1991, Polarvox)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Ylen Elävä arkisto: Kiti Neuvonen: Nuoruustango
* discogs.com
Lomakiertue

**Lomakiertue** on Jope Ruonansuun 11. kesäkuuta 2001 julkaistu albumi. Levyllä on myös dataraita, joka sisältää albumin tv-mainokset. Albumin kansilehtinen sisältää Jopen "Lomakiertue"-pelin. Kansilehtisen piirrokset on piirtänyt Jopen veli Seppo Ruonansuu. Kultalevy myönnettiin vuonna 2003. Albumia on myyty yhteensä yli 22 000.

## Kappaleet
#Esipuhe (0.26)
#Tarja H. (0.28)
#Tarja meistä on rautaa (2.51) (*alkuperäinen kappale: Harva meistä on rautaa / Jos jotain yrittää*)
#Alvi Kuttura (0.24)
#Pikku pikku siiderissä (2.28) (*tyyliparodia kappaleesta Pikku pikku bikinissä*)
#Hirvi Lind (0.15)
#Oli uutisilta (1.26)
#Alppimaja laulu (0.28)
#Karpo (1.25)
#Saiskos luvan, nimittäin (2.38)
#Matti-Esko (1.04)
#Menkkaränkkä (2.48) (*alkuperäinen kappale: [[Känkkäränkkä]]*)
#Posti-Pekka (0.28)
#Käyn kadun laitaa (2.31) (*alkuperäinen kappale: [[Käyn ahon laitaa (kappale)|Käyn ahon laitaa]]*)
#Jaa jaa keskikaljaa (2.46)
#Paappa (0.36)
#Oon ysikymppinen (2.57) (*alkuperäinen kappale: Kolmekymppinen*)
#Ruutulippu (1.50)
#Rakastan turkulaisia (2.47) (*alkuperäinen kappale: [[Jos rakastat (kappale)|Jos rakastat]]*)
#Esko Riihelä (0.38)
#Rauhallista ruuhkailtaa (2.17)
#Aarne (0.30)
#Notta Pohojanmaalla (1.56)
#Sauli tykkää Tanjasta (2.22)
#Mauni (0.36)
#Hullun lehmän tango (2.41)
#Hugo Algren (0.15)
#Kännykkälinjat pätkii (1.28) (*tyyliparodia kappaleesta [[Puhelinlangat laulaa]]*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*