open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marina Kuptsova

**Marina Gennadjevna Kuptsova** (, s. 22. joulukuuta 1981 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen korkeushyppääjä.

Kuptsova voitti nuorten EM-hopeaa Ljubljanassa 1997 tuloksella 190, nuorten MM-kultaa Annecyssä 1998 tuloksella 188 ja nuorten EM-pronssia Riiassa 1999 tuloksella 188. Hän karsiutui Sydneyn olympialaisissa 2000, mutta voitti myöhemmin samana vuonna Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa hopeaa. Vuonna 2002 Kuptsova voitti sisäratojen EM-kultaa tuloksella 203. Myöhemmin samana vuonna hän hyppäsi toiseksi Münchenin EM-kisoissa ja kolmanneksi yleisurheilun maailmancupissa. Vuonna 2003 hän voitti Venäjän-mestaruuden ja sijoittui kolmanneksi Euroopan cupissa. Pariisin MM-kisoissa hän voitti MM-hopeaa. Kauden lopussa  Kuptsova sijoittui kuudenneksi.

## Ennätykset
* Korkeushyppy: 202 (2003)

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* Marina Kuptsovan sivusto
Kategoria

**Kategoria** () liittyy asioiden luokitteluun:

* Kategoria eli perusluokka tarkoittaa filosofiassa (ontologiassa) yleisimpiä todellisuuden olemuksia tai yleisimpiä käsitteitä, peruskäsitteitä.
* Kategoria tarkoittaa matematiikassa (kategoriateoriassa) joukkojen ja kuvausten muodostamaa järjestelmää.
* Biologiassa kategorialla tarkoitetaan eliöiden luokittelun tasoa. Näitä ovat esimerkiksi laji, suku ja heimo.

## Lähteet
Väinö Nyström

**Aleksander Väinö Nyström** (11. syyskuuta 1857 Ruovesi – 31. tammikuuta 1918 Siuro) oli Hämeenkyrön kruununnimismies, joka oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1900-luvun alussa.

Nyströmin vanhemmat olivat kruununvouti Johan Abraham Nyström ja Clara Charlotta Vikman. Hän kävi Tampereen ylialkeiskoulun ja lisäksi jonkin aikaa kymnaasia. Nyström toimi Turun lääninhallituksen kanslistina 1879–1882 ja Hämeenkyrön kruununnimismiehenä 1882–1918. Hän oli myös Hämeenkyrön kruununmakasiininhoitaja vuosina 1884–1918 ja Hämeenkyrön säästöpankin johtaja ja hallituksen puheenjohtaja vuosina 1902–1918. Nyström oli naimisissa vuodesta 1882 Hildur Helena Helsingiuksen kanssa. Varatuomari ja kirjailija Aarne Inha oli heidän poikansa.

Nyström oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1909–1910 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä.

Suomen sisällissodan alkaessa Nyström joutui punaisten vangitsemaksi viljan kätkemisestä syytettynä. Nyström ja hänen poikansa Lauri Nyström surmattiin Siuron sillalla ja ruumiit heitettiin Siuron koskeen 31. tammikuuta 1918.

## Lähteet
* 
* Vuosina 1914–22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto 
* Nyströmin surmaaminen 1918 

### Viitteet
Jacob Ritz

**Jacob Ritz** (1656 Viipuri – 26. joulukuuta 1739 Somero) oli Someron kirkkoherra ja isonvihan aikana Suomen kirkon korkein virkamies, Turun väliaikaisen konsistorin esimies. 

Ritzin isä oli saksalaissyntyinen räätäli Hans Ritz Uelzenistä Lüneburgin läheltä, josta hän tuli Viipuriin, äidistä ei ole tietoa. Hänet vihittiin papiksi Viipurissa 1679 (toisen tiedon mukaan 1680), vuodesta 1682 vuoteen 1685 hän toimi Nevanlinnan ruotsinkielisenä kappalaisena ja vuodesta 1686 Venjoen kirkkoherrana Inkerissä. Vuonna 1701 Ritz pakeni venäläisiä Viipuriin ja joutui siellä taloudelliseen ahdinkoon. Vuonna 1706 hänestä tuli Someron kirkkoherra. 

Isonvihan aikainen Suomen kenraalikuvernööri, kreivi Gustav Otto Douglas, määräsi Ritzin 1717 väliaikaisen konsistorin esimieheksi. Konsistorin jäseniä olivat kuitenkin vain Turun ja naapurikuntien papit eli tosiasiassa se kattoi Turun hiippakunnan eteläisen osan. Ritz vihki kuitenkin 59 ylioppilasta ja teiniä papeiksi. Hän myös teki tarkastusmatkoja, järjesti katekismuksen opetusta ja piti ainakin kaksi synodaalikokousta, vuosina 1720 ja 1721. Ritz toimi konsistorin esimiehenä ja tuomiorovastina isonvihan rauhan jälkeenkin, vuonna 1724 hän sai tunnustuksena ansioistaan palkkapitäjäkseen Someron lisäksi Kiikalan. Somerolla Ritz omisti Harjun kartanon. 

Ritz oli naimisissa kolme kertaa. Kolmas puoliso oli Margareta Starensköld (k. 1757), kauppias Henrik Wittfoothin leski.

Ritzin mukaan on nimetty Somerolle muualta muuttaneiden ja vanhojen somerolaisten epäviralliseksi yhdyssiteeksi perustettu Jacob Ritz -seura.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Maan alla ja päällä

**Maan alla ja päällä : muistelmia vuosilta 1921–1933** on Arvo Poika Tuomisen muistelmien vuonna 1958 ilmestynyt toinen osa, joskin ilmestysjärjestyksessä kolmas. Tuominen käsittelee kirjassa vaiheitaan Suomessa vuosina 1921–1933. Sen kattama ajanjakso sijoittuu teosten *[[Sirpin ja vasaran tie]]* (1956) ja *[[Kremlin kellot]]* (1956) väliin. 

Teos ilmestyi julkaisuvuonnaan myös ruotsiksi N.-B. Stormbomin kääntämänä. Suomessa sen julkaisi Söderströms nimellä *Hemligt ränkspel på jorden och under jorden* ja Ruotsissa Tidens förlag nimellä *På jorden och under jorden*.

## Sisältö
Tuominen esittelee kirjassa tuolloisen suomalaisen kommunismin tarkkaan jäsenneltynä ja analysoituna. Erityisen voimakkaasti siinä käsitellään Tammisaaren pakkotyölaitoksen vartijoita. Tuomisen mukaan jokainen Tammisaareen joutunut, vaikka olisi ollut kuinka nimellinen vasemmistolainen tai jopa epäillen vasemmistolaisuuteen suhtautunut, lähti sieltä ulos kiihkeimmän lajin kommunistina. 

Kaikkein säälittävimmän kuvan Tuominen maalaa silloisesta kommunistijohdosta. Heitä pelastui vain muutamia, ja siitä kuuluu hänen mukaansa kiitos Etsivälle Keskuspoliisille, joka kaappasi miehet Tammisaaren ja myöhemmin Kakolan turviin. Tuomisen kirjasta käy ilmi, millaisia he olivat. Esimerkkinä Tuominen mainitsee Eeva Sassi-Korhosen levittäneen sanaa, että työväen tulisi varastella puunpalasia, joista sitten tehtäisiin puukonpäitä toimitettavaksi Neuvostoliittoon maan nälkää näkevän kansan auttamiseksi. Eikä Sassi-Korhonen edes vaivautunut pitämään varaansa kenelle puhui. Näin tieto asiasta meni niihinkin korviin, joihin sitä ei ollut tarkoitettu. Ajatus lisäksi muuttui matkan varrella, ja ruvettiin puhumaan erilaisten pikkutyökalujen näpistelystä. Samoin Yrjö Mäkelin sai Tuomisen mukaan omiltaan herjauksia osakseen. Hänen moraaliaan kutsuttiin ”huuhkainten moraaliksi”, koska hän ei hyväksynyt varkautta Neuvostoliiton avustamisen toimintamuodoksi. Hän itse sanoi, että sellainen pikku näpistely vain pahentaisi asioita. 

Työmarkkinaneuvotteluja Tuominen kuvaa siten, että työnantajan edustajat eivät suostuneet istumaan samassa huoneessa vastapuolen kanssa, vaan valtion välitysmies sai kuunnella ensin yhden kannanoton, sitten mennä kertomaan sen toiseen huoneeseen toiselle osapuolelle ja päinvastoin. Tämän menettelyn katkaisi Tammikuun kihlaus vuonna 1940, kun työmarkkinajärjestöt saivat neuvotteluoikeuden. Tuomisen kertomatyyli on juoheva ja leppoisa ja hän näkee monissa asioissa myös humoristisen puolen. 

## Lähteet
Juho Tulikoura

**Juho Tulikoura** (vuoteen 1906 **Brandstaka**, 29. toukokuuta 1862 Vehkalahti – 25. huhtikuuta 1918 Kouvola) oli suomalainen maanviljelijä, joka oli suomalaisen puolueen ja myöhemmin maalaisliiton kansanedustajana 1900-luvun alussa.

Tulikouran vanhemmat olivat knaappisukuiset Anton Brandstaka, Husupyölin Pukkilan isäntä, ja Anna Maria Brandstaka. Tulikouran nuorempi veli Aleksanteri Koskenheimo oli hänkin kansanedustaja. Juho Tulikoura kävi kansakoulun ja toimi sen jälkeen maanviljelijänä Vehkalahdella. Hän oli myös sen ohella sunnuntaikoulun opettajana 25 vuotta ja toimi poliisina 1891–1903. Tulikoura oli naimisissa vuodesta 1886 Anna Sakin kanssa.

Tulikoura oli suomalaisen puolueen kansanedustajana 1907–1914 ja Maalaisliiton kansanedustajana 1914–1917 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Tulikoura oli myös Vehkalahden kunnallislautakunnan esimies.

Suomen sisällissodan aikana Tulikoura joutui punaisten vangitsemaksi ja hänet surmattiin Kouvolassa 25. huhtikuuta 1918.

Juho Tulikouran poika on ensin urheilijana ja sitten urheilujohtajana tunnettu Toimi Tulikoura.

## Lähteet
* 
* Vuosina 1914–22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto 

### Viitteet
CP Ships

**CP Ships** oli suuri kanadalainen kontteja meritse kuljettava yritys, joka on ollut vuodesta 2005 lähtien osa Hapag-Lloyd-yhtiötä nimenään Hapag-Lloyd Canada. Yhtiöstä tuli itsenäinen yritys vuonna 2001, kun se pilkottiin erilleen Canadian Pacific Limited -konsernista. CP Shipsin 82 laivaa oli rekisteröity moniin maihin kuten Isoon-Britanniaan, Bermudaan, Liberiaan ja Saksaan. Suurin osa miehistöstä oli aasialaisia. Yhtiön ensisijaisina satamina pysyivät kuitenkin Montreal ja Vancouver.

## Historiaa

Vuonna 1884 rautatieyhtiö Canadian Pacific Railway alkoi hankkia purjelaivoja osaksi kuljetusketjuaan Suurilla järvillä. Vuonna 1887 yhtiö aloitti valtameriliikenteen Vancouverin ja Hongkongin välillä huolehtimaan rautatiematkustajista ja rahtipalveluista. Laivakuljetukset Kanadan Halifaxin ja Ison-Britannian välillä aloitettiin 1903. Rautatieyhtiön kasvavaan laivastoon kuului myös höyrylaiva RMS Empress of Ireland, joka upposi Saint Lawrence -joella vuonna 1914 ja vei mennessään 1&nbsp;012 ihmistä.

Vuonna 1915 rautatieyhtiön laivaliikenne oli kasvanut niin suureksi, että siitä tehtiin erillinen yhtiö, joka aikanaan tunnettiin nimellä Canadian Pacific Steamships Ocean Services Ltd. Uusi yhtiö hankki menestyksekkään Allan Line -yhtiön ja laajeni tärkeäksi kansainväliseksi rahdinkuljettajaksi ja varustamoksi, jolla oli ylellisiä matkustajalaivoja kuten S/S Empress of Britain ja S/S Empress of Canada. Ensimmäisessä ja toisessa maailmansodassa Canadian Pacific Steamships avusti suurella laivastollaan liittoutuneiden sodankäyntiä muun muassa muuntamalla ylelliset valtamerilaivansa joukkojenkuljetuslaivoiksi.

1950-luvulla tapahtunut lentoyhtiöiden kasvava kilpailu vähensi matkustajien kuljettamista meritse ja yhtiö laajensi toimintaansa säiliölaivoihin ja irtolastialuksiin. Vuonna 1971 yhtiö otti uudeksi nimekseen CP Ships Ltd. Vuonna 1984 aloitti Compagnie Maritime Belgen kanssa muodostettu yhteisyritys nimeltään Canada Maritime, jotta Pohjois-Atlantin konttiliikenne ja sen myötä tulevat rautatiepalvelut Montrealissa varmistuisivat yhtiölle. Uusi yhteisyritys menestyi ja CP Shipsin onneksi otti taas liikenteen hallintaansa 1990-luvun alkupuolella. CP Ships osti kumppaninsa osuuden Canada Maritimesta ja se yhdistettiin yhtiön kasvavaan laivastoon. Seuraavalla vuosikymmenellä yhtiö kasvoi hankkimalla toisia yrityksiä. Vuonna 1995 CP Ships osti Cast Groupin ja myöhemmin Lykes Linesin, Contship Containerlinesin, Australia-New Zealand Direct Linen, Ivaran Linesin, TMM Linesin, CCAL:n ja Italia Linen. Vuonna 2001 se oli seitsemänneksi suurin konttien kuljettaja maailmassa ja hallitsi Pohjois-Atlantin liikennettä. Ennen erottamistaan omaksi erilliseksi yhtiöksi CP Ships edusti kahdeksaa prosenttia Canadian Pacific Railwayn tuloista ja oli lähteenä suurelle osalle sen rautatieliikennettä.
Matti Pietinen

**Matti Pietinen** (aiemmin **Pitkänen**, 3. maaliskuuta 1859 Sumiainen – 27. huhtikuuta 1918 Viipuri) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja tehtailija, joka toimi valtiopäivämiehenä ja nuorsuomalaisen puolueen kansanedustajana 1910-luvulla. Hänet murhattiin Suomen sisällissodan aikana niin sanotussa Viipurin lääninvankilan joukkomurhassa.

Pietisen vanhemmat olivat torppari Matts Pitkänen ja Johanna Charlotta Sorri. Hän kävi kansakoulun ja valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1881. Pietinen oli kansankoulunopettajana Säkkijärvellä 1882–1892. Hänellä oli puusepänverstas Säkkijärvellä vuosina 1886–1892, ja vuodesta 1891 Pietisen puusepäntehdas toimi Viipurissa. Tehtaan toimipaikaksi valmistui vuonna 1907 Pietisen palatsina tunnettu kivitalo vastapäätä Viipurin rautatieasemaa. Pietisen liikkeen nimeksi tuli vuonna 1917 Matti Pietinen Oy ja Pietinen toimi yhtiön johtokunnan puheenjohtajana. Pietinen teki myös talonkauppoja näiden liiketoimiensa ohella. Pietinen oli naimisissa vuodesta 1883 Ida Maria Virtasen kanssa. Heidän poikansa oli valokuvaaja Aarne Pietinen.

Pietinen oli porvarissäädyssä Viipurin edustaja valtiopäivillä 1904–1905 ja 1905–1906.  Nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja hän oli 1910–1914 edustaen Viipurin läänin läntistä vaalipiiriä. Hän oli myös Säkkijärven kuntakokouksen puheenjohtaja ja Viipurin kaupunginvaltuuston jäsen.

Pietinen murhattiin Suomen sisällissodan loppuvaiheessa 27. huhtikuuta 1918 Viipurin lääninvankilan joukkomurhassa, kun Hjalmar Kaipiaisen johtama punaisten joukko tunkeutui lääninvankilaan ja surmasi humalapäissään noin 30 vankia, mukaan lukien toisen kansanedustajan Leander Ikosen ja vankilanjohtajan.

## Katso myös
*Pietisen tehtaan kahakka

## Lähteet
* 
* Vuosina 1914–22 sotaoloissa surmansa saaneiden nimitiedosto 
* Risto Lindstedt: Ulkokuvaajan pitkä keikka *Suomen kuvalehti* 21.5.2017. Viitattu 4.2.2021.

### Viitteet
Ilmari Helenius

**Ilmari Veikko Helenius** (19. lokakuuta 1879 Kurkijoki – 22. marraskuuta 1944) oli Helsingin poliisimestari ja usean läänin maaherra. 

## Elämä
Helenius kirjoitti ylioppilaaksi Viipurin reaalilyseosta 1900 ja valmistui Jelisavetgradin ratsuväen sotakoulusta 1902. Työuransa hän aloitti leskikeisarinnan Pihkovan henkirakuunarykmentin kornettina 1902–1909, toimi sitten Helsingin poliisilaitoksen opetusupseerina 1909–1911 ja oli Uudenmaan pankin palveluksessa kolme vuotta. Helenius otti osaa ensimmäiseen maailmansotaan ja sodasta palattuaan hän oli Terijoen poliisimestari 1917, Helsingin virkaatekevä poliisimestari 1917 ja vakinaisena 1918. Uudenmaan läänin virkaatekevänä maaherrana hän oli 1920 ja 1922, erittäin lyhytikäisen Petsamon läänin ainoana maaherrana 1921, Turun ja Porin läänin maaherra 1922–1932 ja Uudenmaan läänin maaherrana 1932–1944. Lisäksi Helenius toimi vapaussotaa valmistelleen sotilaskomitean jäsenenä 1917, etsivän keskuspoliisin uudistuskomitean puheenjohtajana 1922 ja poliisiasiainneuvottelukunnan puheenjohtajana 1933–1934. Suomen armeijan everstiksi Helenius ylennettiin 1918 ja kenraalimajuriksi 1922.

## Perhe
Ilmari Heleniuksen vanhemmat olivat kamarineuvos Viktor Helenius ja Eine Matilda Lindh. Hän oli naimisissa vuodesta 1907 Bertha von Oelsenin kanssa.

Ilmari Heleniuksen kanssa samaan hautaan Helsingin Hietaniemen hautausmaalle on haudattu hänen poikansa Hans-Günther Helenius (s. 1911), joka hukkui neitsytmatkallaan olleen *[[M/S Johanna Thordén]]in* haaksirikossa Skotlannin vesillä tammikuussa 1937. Aluksella olleista 38 henkilöstä pelastui vain kahdeksan, ja aluksen hylky löydettiin vasta vuonna 1969.

## Lähteet
Juho Lehmus

**Johannes (Juho) Lehmus** (vuoteen 1906 **Lindgren**, 19. joulukuuta 1858 Orivesi – 6. huhtikuuta 1918 Tampere) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917–1918. Tampereen taistelun yhteydessä ammuttu Lehmus oli yksi viidestä sisällissodan aikana teloitetusta istuvasta sosialidemokraattien kansanedustajasta.

## Elämä
Oriveden Teerijoessa syntyneen Juho Lehmuksen vanhemmat olivat suutari Juha Kustaa Lindgren (1834-1897) ja Amanda Matintytär (1838-1899). Lehmus oli ammatiltaan suutari. Hän vaikutti työväenliikkeessä jo ennen sosialidemokraattisen puolueen perustamista. Lehmus perusti Oriveden suutareitten ammattiosaston ja vaihtoi ajatuksia verstaassaan reissumiehenä työskennelleen Eetu Salinin kanssa. Myöhemmin hän kiersi puolueen agitaattorina ympäri Pohjois-Hämettä ja työskenteli myös kenkätehtaalla. Lehmus toimi muun muassa Pappilankylän työväenyhdistyksen puheenjohtajana sekä Oriveden Työväen Osuuskaupan hallituksen puheenjohtajana. Lehmus valittiin kansanedustajaksi vuonna 1916 ja hän uusi paikkansa myös syksyn 1917 vaaleissa.

Sisällissodan aikana Lehmus toimi Oriveden vallankumousoikeuden puheenjohtajana Hugo Oksalan kanssa. Hän oli myös Oriveden toimeenpanevan komitean jäsen ja kiersi rintamalla puhujana. Valkoisten vallattua Oriveden Lehmus saapui pakolaisjoukon mukana Tampereelle. Kaupungin piirityksen aikana hän huolehti Orivedeltä saapuneiden pakolaisten ruokahuollosta. Taistelujen loppuvaiheessa Lehmus haki perheineen suojaa Hämeen Pohjan talon kellarista, josta hänet vangittiin 5. huhtikuuta. Lehmus kertoi valkoisille olevansa sosialidemokraattien kansanedustaja, jonka jälkeen hänet vietiin Tampereen tavara-aseman peltimakasiiniin ja ammuttiin seuraavana päivänä joukkoteloitusten yhteydessä paikalla olleiden orivesiläisten valkoisten kerrottua hänen olleen paikkakunnan pahin kiihottaja. Teloitettujen ruumit jätettiin lojumaan makasiinin seinustalle päiväkausiksi ennen kuin omaiset alkoivat korjaamaan niitä pois. Toisen kertomuksen mukaan valkoisten kenttäoikeus antoi Lehmukselle pikaisen kuolemantuomion ja hänet ammuttiin Tammelan sillan alla kolmen muun punaisen kanssa.

## Perhe
Juho Lehmuksen puoliso oli Kristiinankaupungissa syntynyt Hedvig (Heta) Sofia Sjöblomin (1855-1938), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1880. Perheessä oli viisi kasvattilasta. Pitokokkina vuosikymmenet työskennellyt Heta Lehmus vaikutti myös aktiivisesti työväenliikkeessä ja kunnalliselämässä. Hän oli muun muassa Pappilankylän työväenyhdistyksen kunniajäsen.

## Lähteet
Pontus Artti

**Pontus Kaarlo Artti** (vuoteen 1896 **Tegström**; 1. tammikuuta 1878 Ylitornio – 30. heinäkuuta 1936 Helsinki) oli suomalainen diplomaatti, toimittaja ja kirjailija.

Pontus Artin vanhemmat olivat nimismies Karl Gustaf Tegström ja Mathilda Kajander. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta vuonna 1896 ja toimi aluksi teatteri- ja lehtimiehenä. Artti oli opiskellut yliopistossa estetiikkaa sekä taide- ja kirjallisuushistoriaa ja hän kirjoitti myös näytelmiä ja novelleja sekä toimi Päivälehden vakinaisena avustajana. Hän oli Tampereen teatterin johtajana 1905–1906 ja hän oli sitten Tampereen Sanomat-lehden toimittajana 1906–1910 ja Turun Sanomien päätoimittajana 1910–1917. Turussa hän oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Artti oli Hankkijan osastopäällikkönä 1918–1919 ja siirtyi sitten vuonna 1919 ulkoasianhallinnon palvelukseen. Hän toimi Suomen ulkoministeriön sanomalehtiosaston ja poliittisen osaston päällikkönä ja sen jälkeen kansliapäällikkönä 1921–1927. Hän oli Suomen lähettiläänä Moskovassa, Neuvostoliitossa 1927–1930 ja Roomassa, Italiassa 1931–1936. Artti oli muun muassa mukana neuvottelemassa kauppasopimuksia Turkin, Bulgarian ja Kreikan kanssa.

Pontus Artti oli naimisissa vuodesta 1906 Eeva Hilda Amanda Wentinin kanssa.

## Teokset
* *Kohtaloita: Kertomuksia ja kuvauksia*. Yrjö Weilin, Helsinki 1905
* *Kaksi näytelmää: Häpeä, nelinäytöksinen. Sudet, yksinäytöksinen*.  WSOY 1911

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Annika Becker

**Annika Becker** (s. 12. marraskuuta 1981, Rotenburg an der Fulda, Länsi-Saksa) on saksalainen entinen seiväshyppääjä.

Becker voitti Ljubljanan nuorten EM-kisoissa 1997 kultaa tuloksella 400, Riian nuorten EM-kisoissa 1999 hopeaa tuloksella 420 ja Santiago de Chilen nuorten MM-kisoissa 2000 hopeaa tuloksella 410. Seuraavana vuonna hän karsiutui Edmontonin MM-kisoissa hypättyään 425. Vuonna 2002 hän sijoittui neljänneksi sisäratojen EM-kisoissa tuloksella 455 ja viidenneksi Münchenin ulkoratojen EM-kisoissa. Myöhemmin samana vuonna hän voitti yleisurheilun maailmancupin. Seuraavana vuonna hän voitti Saksan sisäratojen mestaruuden ja hyppäsi Euroopan sisäratojen cupissa toiseksi. Birminghamin sisäratojen MM-kisoissa hän sijoittui viidenneksi. Becker voitti samana vuonna Euroopan cupin ja MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa tuloksella 470. Kauden lopussa hän oli  kuudes.

Becker hyppäsi vuonna 2002 Saksan-ennätyksen 477 cm. Ennätyksen rikkoi Martina Strutz heinäkuussa 2011 tuloksella 478 cm.

## Henkilökohtaiset ennätykset
:Lähde: IAAF
* Seiväshyppy: 477 (2002)
* Pituushyppy: 634 (2005)

## Lähteet
Heikki Aarva

**Heikki Aarva** (10. kesäkuuta 1936 Viipuri – 6. huhtikuuta 2020 Helsinki) oli suomalainen iskelmälaulaja ja televisioalan vaikuttaja. Hän oli näyttelijä Sami Aarvan isä.

Laulajana Aarvan tunnetuin kappale on neuvostoliittolainen ”Tuulella ei ole ystävää”, jonka hän levytti vuonna 1963. Hänen levytysuransa sijoittui 1960-luvun alkupuoliskolle. Aarva myös keikkaili kolmisen vuotta muun muassa Åke Sjöblomin orkesterin solistina ja osallistui Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan kappaleella ”Toisen kerran” vuonna 1964.
 
Aarva oli Yleisradion pitkäaikainen työntekijä ja työskenteli kameramiehenä, ohjaajana, linjapäällikkönä ja toimituspäällikkönä. Vuonna 1962 hän oli perustamassa Yleisradion lasten- ja nuortenohjelmien toimitusta aloittaen TV:ssä Joulukalenterin vuonna 1963. Hän oli myös ideoimassa ja ohjaamassa suosittua Sirkus Papukaijaa.

Aarva myös näytteli elokuvissa *[[Teerenpeliä]]* (1963) ja *[[Kastematojen aika]]* (1985).

Aarva sairastui maaliskuun 2020 lopussa koronaviruksen aiheuttamaan tautiin ja kuoli helsinkiläisessä sairaalassa saman vuoden huhtikuun alussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Heikki Aarvan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Albert Raitanen

**Kustaa Albert Raitanen** (12. lokakuuta 1886 Hinnerjoki – 1918 Lahti) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuonna 1917.

## Elämä
Raitasen vanhemmat olivat torppari Kustaa Vihtori Raitanen (s. 1857) ja Iida Sofia Erlandintytär (1861–1914). Hän työskenteli aluksi kotiseudullaan renkinä ja maatyömiehenä. Raitanen oli myös Hinnerjoen työväenyhdistyksen puheenjohtaja. Vuodesta 1912 lähtien hän toimi SDP:n Turun läänin pohjoisen vaalipiirin luennoitsijana. Raitanen valittiin eduskuntaan vuonna 1917.

Sisällissodan aikana Raitanen toimi Pääesikunnan tiedusteluosaston mukaan mahdollisesti Porissa punaisten asettaman rahatoimikamarin rahastonhoitajana. Huhtikuussa Raitanen pakeni Lahteen, jossa hän katosi kuun vaihteessa. Raitanen nähtiin kaupungissa vielä ennen Lahden taistelun alkua, mutta sen jälkeen hänen vaiheistaan ei ole varmuutta. Joidenkin tietojen mukaan Raitanen olisi kuollut Lahden vankileirillä. Hänet julistettiin kuolleeksi vuonna 1938.

## Lähteet
Tatjana Šikolenko

**Tatjana Ivanovna Šikolenko** () eli **Tatsjana Ivanauna Šykalenka** () (s. 10. toukokuuta 1968 Krasnodar, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen keihäänheittäjä.

Šikolenko edusti aluksi Valko-Venäjää, kunnes vaihtoi 1996 edustamakseen maakseen Venäjän. Hän voitti 1991 kultaa Universiadeissa. Vuonna 1998 hän voitti EM-hopeaa Budapestin EM-kisoissa ja oli kauden lopussa toinen GP-finaalissa. Seuraavana vuonna hän voitti MM-hopeaa Sevillan MM-kisoissa tuloksella 66,37. Sydneyn olympialaisissa 2000 hän oli seitsemäs ja kauden lopussa GP-finaalissa neljäs. Hän sijoittui yhdeksänneksi Edmontonin MM-kisoissa 2001. Vuonna 2002 hän voitti Euroopan cupin sekä heitti Münchenin EM-kisoissa neljänneksi, GP-finaalissa kolmanneksi ja yleisurheilun maailmancupissa toiseksi. Seuraavana vuonna hän voitti Venäjän-mestaruuden, MM-hopeaa Pariisin MM-kisoissa ja .

Šikolenkon isosisko Natalja Šikolenko oli myös menestynyt keihäänheittäjä.

## Ennätykset
* Keihäänheitto: 67,20 (2000)

## Lähteet
*
Luokka (filosofia)

**Luokka** on metafysiikan (erityisesti ontologian) käsite, joka erotetaan joskus tyypeistä ja (luonnollisista) luokista. On mahdollista puhua ihmisten *luokasta*, samoin kuin ihmisten *tyypistä* tai *luonnollisesta lajista*. Erona ei välttämättä ole se, että kyseessä olisivat erilaiset olevan kategoriat, vaan se, että vaikka kaikkia käsitellään tavallaan abstrakteina olioina, luokkia ei yleensä ajatella universaaleiksi, kun taas tyypit ajatellaan. Siitä, luetaanko luonnolliset lajit universaaleiksi, on erilaisia mielipiteitä.

Luokista, tyypeistä ja lajeista puhuttaessa puhetavoissa on kuitenkin eroja. Sanomme, että Sokrates on tyypin *[[tyyppi ja token|token]]* tai luonnollisen lajin ”ihmisolento” *[[instanssi]]* eli esiintymä. Sen sijaan sanomme, että Sokrates on ihmisolentojen luokan *jäsen*. Emme sanoisi, että Sokrates on tyypin ja ihmisten lajin jäsen, emmekä, että hän on luokan tyyppi (tai laji). Luokilla siis on jäseniä, kun taas tyypeillä ja lajeilla on tokeneita tai instansseja, vastaavasti.

## Katso myös

* Joukko matematiikassa
* Kategoria
* Luokka matematiikassa
* Tyyppi ja token
Korkkitammi

**Korkkitammi** (*Quercus suber*) on ainavihreä tammilaji, joka kasvaa luonnonvaraisena Lounais-Euroopassa ja Luoteis-Afrikassa.

Korkkitammi voi kasvaa 20 metrin mittaiseksi, mutta on usein kitukasvuisempi, noin 6–15 metriä. Lehdet ovat 4–7 senttimetriä pitkät, heikosti liuskoittuneet tai karkeasti hammaslaitaiset. Terhot ovat 2–3 senttimetriä pitkiä. Korkkitammen kuoreen muodostuu paksu kerros korkkia.

Korkkitammia viljellään laajalti Välimeren alueella korkkiteollisuutta varten. Tärkein tuottajamaa on Portugali. Korkkia kerätään 9–12 vuoden välein samasta puusta. Korkinkeruu ei vahingoita puuta, vaan tilalle kasvaa uusi korkkikerros. Ensimmäinen korkinkeruu suoritetaan noin 25-vuotiaille puille. Työ tehdään ilman koneita. Korkkitammi elää 150–250-vuotiaaksi. Sitä käytetään joskus myös koristekasvina.

Korkkitammimetsät ovat myös tärkeitä elinpaikkoja monille uhanalaisille eläimille, kuten espanjanilvekselle (*Lynx pardinus*) ja iberiankeisarikotkalle (*Aquila adalberti*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Quercus suber''
Osk. Huttusen säätiö

**Osk. Huttusen säätiö** on suomalainen yksityinen säätiö, joka tukee suomalaista kulttuuria jakamalla apurahoja tohtorin tutkintoon johtavia, ulkomaisessa yliopistossa suoritettavia tieteellisiä jatko-opintoja varten sekä ulkomailla tapahtuvaa väitöskirjan jälkeistä tutkimustyötä varten. Sen perusti kauppaneuvos Oskar Huttunen (1865–1955) testamentillaan. Säätiön toiminta käynnistyi vuonna 1957 ja sen varat on sijoitettu metsäomaisuuteen ja arvopapereihin.

Vuonna 1965, kun oli kulunut 100 vuotta Osk. Huttusen syntymästä, säätiön hallitus alkoi myöntää apurahoja enintään 25-vuotiaille suomalaisille tieteellisiin jatko-opintoihin Englannin vanhimmissa yliopistoissa (Cambridge ja Oxford; nykyään myös muut ulkomaiset yliopistot ja tutkimusinstituutit tulevat kyseeseen). Nämä *Osk. Huttusen säätiön apurahat* myönnetään kahdeksi vuodeksi ja lisähakemuksesta apurahakautta voidaan jatkaa yhdellä vuodella. Vuodesta 2004 alkaen säätiö on jakanut myös post-doc -apurahoja.

Ennen vuotta 2007 Osk. Huttusen säätiön apuraha oli myönnetty 114 suomalaiselle (näistä neljä oli post-doc -apurahoja).

Osk. Huttusen säätiö ja Cambridgen yliopiston Clare Hall -college ovat perustaneet Osk. Huttunen Fellowship -apurahan . Apuraha on tarkoitettu 6-12 kk tieteelliseen työskentelyyn Cambridgen yliopistossa.

## Osk. Huttusen säätiön apurahan saaneita
Osk. Huttusen säätiön apurahan ovat saaneet muiden muassa Alec Aalto (1966), Mauri Valtonen (1970), Risto Jääskeläinen (metropoliitta Ambrosius; 1970), Kirsti Simonsuuri (1970), Martti Häikiö (1972), Risto M. Nieminen (1972), Erkki Kourula (1973), Pekka Sauri (1978), Osmo Pekonen (1983), Ismo Dunderberg (1988), Heidi Liehu (1989), Markku Ruotsila (1994) ja Johanna Rusanen (1998).

## Lähteet
* Osk. Huttusen säätiön kotisivut

### Viitteet
Esiintymä

**Esiintymä** voi tarkoittaa seuraavia:

* esiintymä eli token, ontologiassa tyypin edustaja,
* esiintymä eli instanssi, olio-ohjelmoinnissa luokan edustaja,
* esiintymä geologiassa.
M/S Stena Scanrail

**M/S Stena Scanrail** () on ropax-rahtilaiva, jolla Stena Line -varustamo liikennöi Ruotsin Göteborgin ja Tanskan Frederikshavnin väliä. Matka-aika on 3 tuntia 15 minuuttia. Laivan kotisatama on Göteborg ja se liikennöi Ruotsin lipun alla. Laiva voi kuljettaa 65 matkustajaa ja sen rahtikapasiteetti on 900 kaistametriä.

Laivan valmistuttua se luovutettiin Stena Ab:lle ja vuokrattiin Seatrader nimisenä Kanadaan Marine Atlantic -varustamolle vuosiksi 1973–1976. Vuonna 1976 laivaa pidennettiin 32 metriä Saksassa ja se vuokrattiin Välimerelle kyproslaiselle Bahjah Navigation -varustamolle. Tällöin se sai nimekseen Bahjah. Vuonna 1982 vuokralainen vaihtui ja laiva sai nimekseen Stena Searider ja seuraavana vuonna Searider. Vuonna 1984 laiva siirtyi Stena Ab:lle, jolloin se sai nimekseen Trucker. Stena Searider nimen laiva sai 1985 ja usean lyhytaikaisen vuokraajan ja reitin jälkeen laiva sai 1987 nykyisen nimensä Stena Scanrail ja nykyisen Göteborg–Frederikshavn-reittinsä.
Ċensu Tabone

**Vincent "Ċensu" Tabone** (30. maaliskuuta 1913 – 14. maaliskuuta 2012) oli maltalainen nationalistisen puolueen poliitikko ja maansa entinen presidentti (1989–1994).

Tabone syntyi Rabatissa eli Victoriassa Gozon saarella. Hän oli yksi Niccolò Tabonen ja Elisa o.s. Callejan kymmenestä lapsesta. Hän aloitti opinnot Maltan yliopistossa vuonna 1930 ja hankki lääkärin koulutuksen. Hän erikoistui silmätauteihin saatuaan vuonna 1946 oftalmologian diplomin Oxfordin yliopistosta. 

Tabone jatkoi lääkärintyötä vielä poliittisen uran alettua. Hänet valittiin parlamenttiin ensimmäisen kerran vuonna 1966, ja hän toimi muun muassa työministerinä 1966–1971 ja ulkoministerinä 1987–1989. Tabone oli Maltan neljäs presidentti. Hänen edeltäjänsä oli siirtymävaiheen presidentti Paul Xuereb ja seuraaja Ugo Mifsud Bonnici.

Näyttelijä Joseph Calleia oli Ċensu Tabonen serkku.

## Lähteet
Ouen

Pyhä **Ouen** (myös **Audoenus**, **Dado**, **Owen**, s. noin vuonna 600 Sancyssa lähellä Soissonsia Ranskassa - k. 686 Clichyssa, Ranskassa) on yksi katolisen kirkon pyhimyksistä, jonka muistopäivä on 24. elokuuta. Hän toimi eläessään kahden frankkien kuninkaan, Klotar II:n  ja Dagobert I:n kanslerina. Vuonna 636 hän lähti voidakseen perustaa Rebaisin luostarin ja saadakseen pappisvihkimyksen. Vuonna 641 hänestä tuli Rouenin piispa. Huolimatta osallistumisestaan myös politiikkaan, esimerkiksi toimien kuningatar Bathilden neuvonantajana, oli hän myös piispana aktiivinen perustaen luostareita ja vastustaen kirkon viroilla käytävää kauppaa.
Legio I Minervia

**Legio I Minervia** oli roomalainen legioona. Domitianus perusti sen vuonna 82 chatti-heimoa vastaan käymäänsä sotaa varten. Legioonan päätukikohta oli Bonn Germania Inferiorissa. Legioonan täydellinen nimi oli ilmeisesti *Legio I Flavia Minervia* Domitianuksen *[[gens]]* Flaviuksen ja hänen suosikkijumalattarensa Minervan mukaan. Legioonan tunnus oli Minervan patsas ja myös Oinas.

Pian perustamisensa jälkeen legioona oli mukana kukistamassa Lucius Antonius Saturninuksen kapinaa. Tästä hyvästä Domitianus antoi legioonalle lisänimen *Pia Fidelis Domitiana* (osapuilleen "Domitianuksen uskollinen ja luotettava"). Domitianuksen murhan jälkeen vuonna 96 *Domitiana* ja *Flavia* jätettiin pois legioonan nimestä. 

Legioona taisteli Trajanuksen Daakian sodassa ja sen komentajana toimi muun muassa tuleva keisari Hadrianus. Sodan jälkeen legioona palasi Reinille. Myöhemmin legioona taisteli  Lucius Veruksen sodassa Parthiaa vastaan (161 - 166) ja Marcus Aureliuksen Markommannisodassa. Vuoden 193 sisällissodassa legioona tuki Septimius Severusta. 

200-luvulla legioona tuki Gallian keisarikuntaa. Legioona oli vielä Bonnissa 300-luvulla. Frankin valtasivat ja tuhosivat Bonnin noin 353, jonka jälkeen legioona häviää historiasta.

## Lähteet
* Legio I Minervia - Livius.org
Guido de Marco

**Guido de Marco** (22. heinäkuuta 1931 – 12. elokuuta 2010) oli maltalainen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1999–2004. De Marco oli keskeinen hahmo Maltan liittymisessä Euroopan unioniin. 
Hän kuului Nationalistiseen puolueeseen. 

Marco valmistui Maltan yliopistosta ja työskenteli varsinaisena ammattinaan lakimiehenä. Hän toimi useaan otteeseen ministerinä ennen nousemistaan presidentiksi. Hänet valittiin edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1966.

Guido de Marco toimi vuosina 1987–1999 Maltan varapääministerinä ja vuosina 1990–1991 YK:n yleiskokouksen puheenjohtajana. 

## Lähteet
Anton Buttiġieġ

**Anton Buttiġieġ** (19. helmikuuta 1912 – 5. toukokuuta 1983) oli maltalainen kirjailija ja Työväenpuolueen poliitikko. Hän toimi maansa presidenttinä vuosina 1976–1981. 

## Elämäkerta
Buttiġieġ syntyi Qalassa, Gozolla, ja valmistui Maltan yliopistosta. Varsinaiselta koulutukseltaan hän oli lakimies; lisäksi hän työskenteli mm. *Times of Maltan* ja *The Voice of Maltan* toimittajana. Hän toimi vuosina 1959–1961 Maltan Työväenpuolueen puheenjohtajana ja vuosina 1962–1976 varapuheenjohtajana. Vuonna 1971 hänestä tuli saarivaltion varapääministeri. 

Buttiġieġ pääsi Maltan edustajainhuoneeseen ensimmäistä kertaa vuonna 1955. Hän erosi lokakuussa 1976 aloittaakseen presidenttinä. Hän kuoli 71-vuotiaana 5. toukokuuta 1983. 

### Kirjailijana
Buttiġieġ oli myös menestyksekäs kirjailija. Erityisesti hän tuli tunnetuksi runoilijana. Hän kirjoitti tuotantonsa maltan kielellä ja voitti teoksillaan useita Maltan merkittävimpiä kirjallisuuspalkintoja. Hän julkaisi omaelämäkertansa *Toni tal-Bahrin* ensimmäisen osan vuonna 1978.
Tyyppi ja token

**Tyyppi** on ontologiassa eräs olevan kategoria. Esimerkiksi ihminen on eräs olioiden tyyppi. Tyypin yksityistä esiintymää kutsutaan englanninkielisellä nimellä **token**.

Tyypin ja tokenin ero tehdään olioiden tai ilmiöiden yleisten tyyppiesiintymien (*tyyppi*) ja yksityisten, konkreettisten esiintymien (*token*) erottamiseksi. Esimerkiksi kysyttäessä, kuinka monta eri numeroa on lukujonossa 2200999, oikeita vastauksia on kaksi. Jos lasketaan merkki*tokenit* (merkkien esiintymät), eri numeroita on seitsemän. Jos lasketaan merkki*tyypit*, oikea vastaus on kolme.

Tyypin ja tokenin erottelua on sovellettu useilla filosofian aloilla, muun muassa mielenfilosofiassa ja taiteenfilosofiassa. Mielenfilosofiassa erottelua on käytetty identiteettiteorian ja muiden fysikalististen tietoisuusteorioiden selventämisessä. Klassinen identiteettiteoria eli tyyppi-identiteettiteoria samastaa mielen tilojen tyypit neuraalisten tilojen tyyppeihin, eli jokainen mentaalinen ominaisuus on samalla jokin fysikaalinen ominaisuus, kun taas esiintymäidentiteettiteoria (esimerkiksi Donald Davidsonin anomaalinen monismi) katsoo, että jokainen mentaalinen ominaisuus toteutuu *jossain* fyysisessä oliossa.

Tyyppi–token-termiparin esitteli Charles S. Peirce vuonna 1906 (*Prolegomena to an Apology for Pragmaticism*). Vuonna 1908 hän siirtyi käyttämään seuraavia nimityksiä:
* type ("tyyppi", "malli") → famisign ("tuttumerkki")
* token ("näyte") → actisign ("läsnämerkki").

## Katso myös
* Tyyppiteoria (tyyppi logiikassa)
* Luokka (filosofia)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bergman, Mats & Paavola, Sami (toim.): Type / token * Commens Dictionary of Peirce's Terms* 
*
Pehr Cerelius Rettig

**Pehr Cerelius Rettig** (14. elokuuta 1811 Gävle, Ruotsi – 21. elokuuta 1871 Hampuri, Saksan keisarikunta) oli ruotsalaissyntyinen, Suomessa vaikuttanut tupakkatehtailija ja kauppaneuvos. 

## Elämä
Pehr Cerelius Rettig syntyi Gävlessä vuonna 1811. Hän opiskeli kauppakoulussa Göteborgissa ja harjoitteli kaupankäyntiä sekä Ruotsissa että ulkomailla. Vuonna 1845 hän muutti Turkuun johtamaan sukunsa perustamaa tupakkatehdasta. Liiketoimintansa ohella hän harjoitti useiden tuon ajan porvarien tapaan runsaasti hyväntekeväisyyttä. Rettig muun muassa rakennutti Turkuun Samppalinnan ravintolapaviljongin ja sen ympärille puistoalueen, jotka hän lahjoitti Turun kaupungille vuonna 1866. Samana vuonna hänelle myös myönnettiin kauppaneuvoksen arvo.

Koska Rettigillä ei ollut lapsia,  suvun tupakkatehtaan seuraavaksi johtajaksi Turkuun tuli hänen veljenpoikansa Fredric von Rettig.

## Lähteet
*
Pääruoka

**Pääruoka** eli **lämminruoka** tai *lämmin ruoka* on lämpimänä tarjottava ateria keskeisin ruokalaji. Se voi muodostaa koko aterian tai olla sen osa. Pääruoka tarjotaan alkuruoan jälkeen ennen jälkiruokaa. Suurimmalla osalla aterioista pääruoka muodostaa koko aterian jälkiruuan kanssa.

Nimensä mukaisesti pääruoka muodostaa aterian selkärangan; yleensä pääruokana tarjottavalla ruoalla on kaikkein täyttävimmät ruokakokonaisuudet, ja alku- ja jälkiruoka ainoastaan tukevat pääruokaa. Pääruoka on yleensä lihaa tai kalaa, kasvisaterialle se usein muistuttaa ulkonäöltään jompakumpaa. Juhla-aterialla sitä voi edeltää useampi alkuruoka, jotka valmistajat ruokailijoita aterian huipennukseen, pääruokaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Iole

**Iole** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Eurytoksen, Oikhaliaan kuninkaan, tytär.

Herakles oli rakastunut Ioleen urotöidensä jälkeen, ja pyysi tämän isältä hänen kättään. Apollodoros kertoo, että Eurytos järjesti jousiammuntakilpailun, jossa palkintona olisi hänen ja hänen poikiensa voittamisesta Iole. Herakles osoittautuikin parhaaksi jousiampujaksi, mutta Eurytos kieltäytyi antamasta tytärtään tälle vaimoksi peläten Herakleen jälleen tappavan lapsensa kuten hän oli tehnyt ollessaan naimisissa Megaran kanssa.

Myöhemmin Herakles hyökkäsi Eurytoksen kimppuun armeijan kanssa haluten rangaista tätä. Hän tappoi koko Iolen suvun ja sieppasi Iolen vangikseen. Deianeiran kuultua tästä hän huolestui miehensä uskollisuudesta ja antoi tälle Nessoksen viitan.

## Lähteet
Veitsiluodon Vastus

**Veitsiluodon Vastus** on kemiläinen, vuonna 1930 perustettu urheiluseura. Seura keskittyi 1970-luvulta lähtien jääpalloon. Seuran lajeina ovat aiemmin olleet myös palloilulajeista pesäpallo 1960-luvulle ja jalkapallo 1970-luvulle  asti. Veitsiluodon Vastus oli aina 1950-luvulle asti myös painiseura. Menestynein vastuslainen painija on ollut Euroopan mestari ja olympia-nelonen Väinö Perttunen.

Vastus on voittanut jääpallon miesten Suomen mestaruuden vuosina 1969, 1972, 1973 ja 1974. Tuolloin joukkueeseen kuuluivat muun muassa maajoukkuepelaajat Seppo Jolkkonen, Pertti Tammilehto, Juha Eklund ja Asko Eskola. Jolkkonen toimi myös seuran puheenjohtajana vuosina 1971–1973. Vastus nousi SM-sarjaan kaudeksi 1954–1955 ja pelasi ylimmällä sarjatasolla 53 peräkkäistä kautta, kunnes syksyllä 2007 se joutui luopumaan sarjapaikastaan pelaajapulan vuoksi. Seura on pelannut vuodesta 2009 lähtien jääpallon Suomisarjaa.

Vastus voitti naisten jääpallon ensimmäisen Suomen mestaruuden vuonna 1979 ja uusi mestaruutensa seuraavana vuonna. Kaikkiaan seura on voittanut 28 jääpallon Suomen mestaruutta eri sarjoissa.

## Palkinnot ja huomionosoitukset
### [[Liitto–Lehdistö-ottelu|Miesten Liitto-Lehdistö-valinnat]]
* Lauri Salminen (1948)

## Saavutukset
**Miehet**
* 4 Suomen mestaruutta: 1969, 1972, 1973, 1974
* 3 SM-hopeaa
* 3 SM-pronssia
**Yhteensä**
* 28 Suomen mestaruutta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seuran kotisivut
C. J. von Heideken

**Carl Johan von Heideken** (23. elokuuta 1832 Tukholma &ndash; 27. maaliskuuta 1888 Turku) oli ruotsalainen arkkitehti, joka toimi koko ammattiuransa ajan Suomessa. Hän toimi Porin kaupunginarkkitehtina vuosina 1853–1858, jonka jälkeen von Heideken työskenteli Helsingissä 1858–1865. Vuonna 1865 hänet nimitettiin Turun kaupunginarkkitehdiksi ja 1868 Turun ja Porin läänin lääninarkkitehdiksi.

Heidekenin suunnittelemia ovat muiden muassa Sippolan kirkko,  Pakka- ja vaakahuone 1858 (nykyinen Porin taidemuseo), Kullaan kirkon kunnostustyöt (1878), Keski-Porin kirkko ja Kauvatsan kirkko. Von Heidekenillä oli erittäin suuri merkitys Porin kaupunkikuvan jälleenrakentamisessa vuoden 1852 suurpalon jälkeen.

## Lähteet
* Kansallisbiografia
* Uppslagsverket Finland (ruotsiksi)

## Aiheesta muualla
Luonnollinen luokka

**Luonnollinen luokka** tai **luonnollinen laji**  tarkoittaa filosofiassa sellaista asioiden luokittelua, joka on luonnollinen, ei keinotekoinen. Luonnolliseen luokkaan kuuluvilla asioilla (olioilla, tapahtumilla jne.) on jotain yhteistä, joka erottaa ne *todellisena joukkona* muista asioista, sen sijaan että ne olisivat vain joukko jonkun ihmisen tai ryhmän satunnaisesti yhteen luokkaan luokittelemia asioita. Niillä on siis on jotain muutakin yhteistä kuin se, millä perusteella luokitus on tehty.

Filosofit ovat väitelleet siitä, onko mitään luonnollisia luokkia olemassa vai ei. Essentialismin mukaan luonnollisia luokkia on olemassa, konventionalismin mukaan taas kaikki luokat ovat konventionaalisia eli perustuvat pelkkään tapaan tai käytäntöön. Esimerkiksi biologian filosofit ovat väitelleet siitä, ovatko biologiset lajit luonnollisia luokkia. Toiset filosofit taas ovat keskustelleet siitä, ovatko esimerkiksi rotu, sukupuoli ja sukupuolinen suuntautuminen luonnollisia luokkia. Meteorologit luokittelevat erityyppisiä pilviä, mutta on epäselvää, missä määrin ne ovat todella eri luokkia, vai heijastelevatko luokitukset vain ihmisten tarpeita tai mielenkiinnon kohteita.

Jos luonnollisia luokkia on olemassa lainkaan, fysikaaliset partikkelit kuten kvarkit, alkuaineet ja luonnossa esiintyvät kemialliset yhdisteet saattavat olla hyviä ehdokkaita. Ne olisivat olemassa omana ryhmänään riippumatta siitä, onko kukaan luokittelemassa niitä. Esimerkiksi ”vesi” nimeää luonnollisen luokan, johon kuuluu kaikki aine jolla on tietty molekyylirakenne. Sen sijaan ”juoma” nimeää pelkästään konventionaalisen luokan. Luonnollinen luokka voidaankin määritellä ”entiteeteiksi, joilla on luonnonlakien sitomia ominaisuuksia”. Tällaiset luokittelut ovat yhteneväisiä kaikille inhimillisille kulttuureille niiden tehdessä luokitteluja niitä ympäröivästä luonnollisesta todellisuudesta.

Termiä ”luonnollinen luokka” käytti ensi kertaa William Whewell vuonna 1847, mutta ensimmäisenä varsinaisena luonnollisten luokkien teorian esittäjänä pidetään John Stuart Milliä. W. V. O. Quine on kirjoittanut luonnollisista luokista tärkeän esseen ”Natural Kinds” (1969). Hänen mukaansa joukko olioita muodostaa luokan jos se on ”projisoitavissa”, eli jos joukon joitakin jäseniä koskevat arvostelmat voidaan laajentaa koskemaan muita jäseniä tieteellisellä induktiivisella päättelyllä.

## Katso myös
* Luokka
* Tyyppi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Gross, Steven: Natural Kind Terms , *Encyclopedia of Language and Linguistics* (PDF)
*
Sonkakoski

**Sonkakoski** on kylä Sonkajärven kunnassa Pohjois-Savossa.
 Kylä on saanut nimensä kylän läpi virtaavan Matkusjoessa olevan kosken mukaan.  Sonkakoskelta on kahdeksan kilometriä Sonkajärven kirkonkylälle, 12 kilometriä Sukevalle ja seitsemän kilometriä Viitostielle. Kylässä risteävät tie 5862 Poromäentie/Jyrkäntie, tie 5863 Sonkakoskentie, tie 16295 Hirvijärventie ja tie 16288 Tetrikoskentie.   

Sonkakoskella toiminut Sonkakosken koulu on lakkautettu vuonna 2010. Sittemmin tiloissa on toiminut Sonkakosken nuorisoseura, ja rakennus kantaa nimeä Koskela. Sonkakoskella toimii yhä muun muassa Sonkakosken mylly ja myllyn vesivoimalaitos sekä Sonkakosken tanssilava (Sonkakosken huvilava).

## Lähteet
Luonnonlaji

**Luonnonlaji** voi viitata seuraaviin:

* luonnossa vapaana esiintyvä eliölaji
* luonnollinen luokka eli luonnollinen laji, ontologian käsite
Kylmävesiallas

**Kylmävesiallas** on avantoon verrattavissa oleva vesiallas. Kylmävesialtaassa käytetyn veden lämpötila vaihtelee allaskohtaisesti, useimmiten lämpötila on 4–10&nbsp;°C. Lämpötilan nousemista estetään vaihtamalla vesi säännöllisesti. Kylpylöissä ja uimahalleissa on virkistyskäyttöön tarkoitettuja kylmävesialtaita. Kylmävesiallas on tärkeä palautuskeino kovan urheiluharjoitteen jälkeen. Palautuminen alkaa heti ravinnon ja levon jäädessä toissijaisiksi vaihtoehdoiksi. 

Kylmässä vedessä ihminen jäähtyy nopeasti eli joutuu hypotermiaan. Normaalisti esimerkiksi +4-asteisessa vedessä ihminen voi hypotermian seurauksena menettää toimintakykynsä muutamassa minuutissa ja tajuntansa noin 15 minuutissa. Kylmävesiuinnin harjoittajien on kuitenkin havaittu tottuvan kylmäaltistukseen niin, että elimistön reaktiot kehittyvät hitaammin.

Myös meripelastusharjoituksissa voidaan käyttää kylmävesialtaita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Eliacor kylmävesiallas .
Cillian Murphy

**Cillian Murphy** (/ˈkɪliən/; s. 25. toukokuuta 1976 Cork) on irlantilainen Oscar-palkittu näyttelijä, joka aloitti elokuvauransa vuonna 1998. Murphy tunnetaan muun muassa rooleistaan Christopher Nolanin *[[Batman#Christopher Nolanin elokuvat|Yön ritari]]* -elokuvatrilogiassa (2005–2012) ja rikossarjassa *[[Peaky Blinders – gangsteriklaani]]* (2013–2022) sekä Robert Oppenheimerin roolistaan elämäkertaelokuvassa *[[Oppenheimer (elokuva)|Oppenheimer]]* (2023), josta hänet palkittiin parhaan miespääosan Golden Globella ja Oscar-palkinnolla.

Vuonna 2020 *[[The Irish Times]]* nimesi Murphyn yhdeksi kaikkien aikojen parhaimmista irlantilaisnäyttelijöistä.

## Nuoruus
Murphy syntyi Irlannissa vuonna 1976. Hänen isänsä oli koulutarkastaja ja äitinsä ranskanopettaja.

Teinivuosinaan Murphy soitti yhtyeissä kuten The Sons of Mr. Green Genes, jossa hän soitti rytmikitaraa.

Murphy kävi collegea Corkissa ja suunnitteli lakimiehen uraa. Kiinnostuttuaan näyttelemisestä neljäntenä collegevuonnaan Murphy jätti lakiopinnot ja ryhtyi näyttelijän uralle.

## Elokuvaura
Murphyn ensimmäinen elokuva oli *Sweety Barrett* (1998), jota seurasi komediallinen draama *[[Sunburn]]*. Murphyn mainetta kasvattivat roolit elokuvissa *[[How Harry Became a Tree]]* (2001), *[[Disco Pigs]]* (2001), *[[28 päivää myöhemmin]]* (2002), *[[Intermission (elokuva)|Intermission]]* (2003) ja *[[Tyttö ja helmikorvakoru (elokuva)|Tyttö ja helmikorvakoru]]* (2003). Kasvavasta kansainvälisestä elokuvamenestyksestään huolimatta Murphy jakoi yhä aikansa elokuvan ja teatterin välillä.

Murphyn myöhempiä rooleja ovat esimerkiksi Linnunpelätin supersankarielokuvassa *[[Batman Begins]]* (2005) ja sen kahdessa jatko-osassa, Patrick ”Kitten” Braden draamakomediassa *[[Aamiainen Plutolla]]* (2005), Robert Michael Fischer tieteistoimintatrillerissä *[[Inception]]* (2010), sotilas sotaelokuvassa *[[Dunkirk (vuoden 2017 elokuva)|Dunkirk]]* (2017) sekä gangsteri Thomas Shelby television rikosdraamasarjassa *[[Peaky Blinders – gangsteriklaani]]* (2013–2022).

Vuonna 2023 Murphy esitti fyysikko Robert Oppenheimeria elämäkerrallisessa trillerissä *[[Oppenheimer (elokuva)|Oppenheimer]]*. Elokuva on Murphyn ja Christopher Nolanin kuudes yhteistyö sekä ensimmäinen, jossa Murphy on pääosassa. *Oppenheimer* tuotti yli 955 miljoonaa dollaria maailmanlaajuisesti ja sai ylistävän vastaanoton, erityisesti Murphyn roolisuoritusta kehuttiin. Murphy sai roolistaan parhaan draamaelokuvan miespääosan Golden Globen ja Oscarin.

## Yksityiselämä
Murphy on ollut naimisissa Yvonne McGuinnessin kanssa vuodesta 2004 lähtien. He tapasivat kahdeksan vuotta aiemmin Murphyn yhtyeen konsertissa. Heillä on kaksi lasta. Perhe asui Lontoossa vuoteen 2015 asti ja muutti sitten Dubliniin Irlantiin. Heillä on vuonna 2005 ja 2007 syntyneet pojat.

## Valikoitu filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Lentopallon miesten Euroopan-mestaruuskilpailut 2007

**Vuoden [[2007]] [[lentopallon Euroopan-mestaruuskilpailut|lentopallon Euroopan mestaruuskilpailut]]** järjestettiin Moskovassa ja Pietarissa, Venäjällä 6.–16. syyskuuta. Kisoissa oli mukana 16 joukkuetta.

## Ottelujärjestelmä

Joukkueet jaettiin neljään neljän joukkueen alkulohkoon. Kussakin alkulohkossa kukin joukkue pelasi kerran kaikkia muita saman lohkon joukkueita vastaan. Kunkin alkulohkon kolme parasta pääsivät jatkolohkoihin. Jatkolohkossa E pelasivat alkulohkojen A ja C jatkoon päässeet joukkueet ja jatkolohkossa F alkulohkojen B ja D jatkoon päässeet joukkueet. Jatkolohkoissa kukin joukkue pelasi kerran niitä oman jatkolohkonsa joukkueita vastaan joita se ei kohdannut alkulohkossa.

Molempien jatkolohkojen kaksi parasta pääsivät välieriin, joissa kumpikin jatkolohkon voittaja kohtasi jommankumman jatkolohkon kakkosen (otteluparit arvottiin). Välierien voittajat pelasivat loppuottelussa ja välierien häviäjät pronssiottelussa.

## Osallistuvat joukkueet

## Turnauksen kulku

### Alkulohkot

#### A-lohko (Pietari)

6. syyskuuta 2007

7. syyskuuta 2007

8. syyskuuta 2007

9. syyskuuta 2007

#### B-lohko (Moskova)

6. syyskuuta 2007

7. syyskuuta 2007

8. syyskuuta 2007

9. syyskuuta 2007

#### C-lohko (Pietari)

6. syyskuuta 2007

7. syyskuuta 2007

8. syyskuuta 2007

9. syyskuuta 2007

#### D-lohko (Moskova)

6. syyskuuta 2007

7. syyskuuta 2007

8. syyskuuta 2007

9. syyskuuta 2007

### Jatkolohkot

#### E-lohko (Pietari)

11. syyskuuta 2007

12. syyskuuta 2007

13. syyskuuta 2007

#### F-lohko (Moskova)

11. syyskuuta 2007

12. syyskuuta 2007

13. syyskuuta 2007

### Välierät

15. syyskuuta 2007

### Pronssiottelu

16. syyskuuta 2007

### Loppuottelu

16. syyskuuta 2007

## Lopulliset sijoitukset

## Aiheesta muualla

* Kisojen virallinen sivu 
* YLE Elävä arkisto: Lentopallon EM-välierä Suomi-Espanja 2007
Irlanti Eurovision tanssikilpailussa

**Irlanti** osallistui historiansa ensimmäiseen **[[Eurovision tanssikilpailu]]un**, joka järjestettiin Lontoossa 1. syyskuuta 2007. Irlannin tanssipari Nicola Byrne ja Mick Donegan sijoittuivat 3. sijalle.

Irlannille pisteitä antoivat seuraavat maat: Kreikka (1), Sveitsi (1), Saksa (3), Portugali (3), Espanja (5), Suomi (6), Itävalta (6), Alankomaat (7), Ruotsi (7), Venäjä (10), Puola (10) ja Tanska (12).

## Sijoitukset

## Lähteet

http://www.eurovision.tv/addons/dance/results.php