open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Apinoiden planeetta

**Apinoiden planeetta** (*La planète des singes*) on Pierre Boullen vuonna 1963 julkaistu tieteisromaani. Sen pohjalta on tehty suoraan kaksi elokuvaa ja useita jatko-osia.

## Sovitukset
### Alkuperäiset elokuvat
* *[[Apinoiden planeetta (vuoden 1968 elokuva)|Apinoiden planeetta]]* (*Planet of the Apes*,  1968) ohjaajana Franklin J. Schaffner ja pääosassa Charlton Heston
* *[[Paluu apinoiden planeetalle]]* (*Beneath the Planet of the Apes*, 1970)
* *[[Pako apinoiden planeetalta]]* (*Escape from the Planet of the Apes*, 1971)
* *[[Apinoiden planeetan valloitus]]* (*Conquest of the Planet of the Apes*, 1972)
* *[[Taistelu apinoiden planeetasta]]* (*Battle for the Planet of the Apes*, 1973)
### Tim Burtonin elokuva
* *[[Apinoiden planeetta (vuoden 2001 elokuva)|Apinoiden planeetta]]* (*Planet of the Apes*, 2001) ohjaajana Tim Burton ja pääosassa Mark Wahlberg
### Reboot elokuvasarja

Vain nimeltään. Rebootin tarina on eri kuin alkuperäisessä kirjassa.

*Ensimmäinen Trilogia*
* *[[Apinoiden planeetan synty]]* (*Rise of the Planet of the Apes*, 2011) ohjaajana Rupert Wyatt
* *[[Apinoiden planeetan vallankumous]]* (*Dawn of the Planet of the Apes*, 2014) ohjaajana Matt Reeves
* *[[Sota apinoiden planeetasta]]* (*War for the Planet of the Apes*, 2017) ohjaajana Matt Reeves

*Toinen Trilogia*
* Kingdom of the Planet of the Apes* (*Kingdom of the Planet of the Apes*, 2024) ohjaajana [[Wes Ball]]

=== Oheistuotteet ===
* Televisiosarjaa *Apinoiden planeetta* tehtiin 14 jaksoa vuonna 1974. 
* Piirrossarjaa *Paluu Apinoiden planeetalle* (*Return to the Planet of the Apes*) tehtiin 13 jaksoa vuonna [[1975]].
* Televisioelokuva *Jäähyväiset apinoiden planeetalle* (*Farewell to the Planet of the Apes'', 1981) oli itse asiassa kahdesta televisiosarjan jaksosta leikattu elokuva.

Lisäksi julkaistiin oheistuotteina useita elokuviin liittyviä sarjakuvia.

## Aiheesta muualla
* Toni Jerrman: Apinoiden planeetta . Tähtivaeltaja 3/2001.
Combat 18

**Combat 18** tai **C18** on brittiläinen uusnatsiorganisaatio, joka muotoutui vuonna 1991 Blood & Honour -ryhmän ja jalkapallohuligaaniryhmien, kuten Chelsea Headhunters, välisten kokousten seurauksena. Numero ”18” on usein käytetty uusnatsisymboli, joka juontuu Adolf Hitlerin nimikirjainten järjestysluvusta aakkosissa.

Ryhmän synty oli vastaus Anti-Fascist Action (AFA) -ryhmittymän iskuille British National Party (BNP) -puolueen ja muiden äärioikeistopuolueiden kokouksissa. C18 saavutti pian huonoa mainetta väkivaltateoillaan siirtolaisia ja vasemmistolaisia vastaan. Vuonna 1992 se julkaisi *Redwatch*-lehden, joka kuten saksalainen uusnatsijulkaisu *Der Einblick*, sisälsi rasismin vastaisten henkilöiden nimiä ja osoitteita rohkaisten heihin kohdistuvaan väkivaltaan.

*[[Searchlight]]*, Red Action ja muut arvostelijat ovat esittäneet teorioita, että Yhdistyneen kuningaskunnan salainen palvelu MI5 loi C18:n saattaakseen BNP:n huonoon maineeseen ja ansana kaikkein väkivaltaisimpien uusnatsien kiinnisaamiseksi.

Vuonna 1998 organisaation johtaja Charlie Sargent tuomittiin elinkautiseen erään ryhmän jäsenen murhasta. Tämän jälkeen organisaation sisäisten riitojen jälkeen ryhmä inaktivoitui. Vuosien 1998 ja 2000 välillä kymmeniä Combat 18:n jäseniä pidätettiin useissa operaatioissa.

Vuonna 1999 22-vuotias David Copeland, the National Socialist Movementin (C18:sta irrottautunut ryhmä) entinen jäsen, toteutti naulapommi-iskukampanjan, joka kohdistui tummaihoisia, aasialaisia ja homoseksuaalisia yhteisöjä vastaan Lontoossa. Copelandin toteuttamiin iskuihin yhdistettiin myös Combat 18:sta irrottautunut the White Wolves -ryhmä.

Saksan salaisen palvelun Bundesamt für Verfassungsschutzin mukaan C18:lla on jaostoja Yhdysvalloissa, Ranskassa, Ruotsissa ja Saksassa. Organisaatio on kuitenkin äärioikeistopuolueiden epäsuosiossa ansa-epäilyjen vuoksi.

Suomessa syyskuussa 2015 Harjavallan vastaanottokeskusta vastustaneet mielenilmaisijat käyttivät lipussaan C18-tunnusta. Saman ryhmän jäseniä tavattiin joulukuussa niin sanotun ”Länsi-Porin katupartion” riveistä.

## Katso myös
* Valkoinen ylivalta

## Lähteet
Kapteeni Tähti

**Kapteeni Tähti** (*Captain Star*) on Steven Applebyn sarjakuvaan perustuva animaatiosarja, jota tehtiin 13 jaksoa vuosina 1997–1998. Sarja kertoo kuuluisasta avaruuskapteenista ja hänen miehistöstään, jotka odottavat syrjäisellä autiolla planeetalla käskyjä. Käskyjä ei kuitenkaan tule, koska se on vain juoni, jolla kapteenista halutaan päästä eroon. Kapteeni Tähden äänenä sarjassa oli Richard E. Grant.

Sarjaa esitti Suomessa Yle TV1 ensimmäisen kerran vuonna 1998 ja sen jälkeen uusintana vuonna 2001. Toisella uusintakierroksella vuonna 2003 kanavana oli Yle TV2.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Vaindloo

**Vaindloo** **saar** eli **Vaindlood** () on itäisellä Suomenlahdella, Viron pohjoisrannikolla sijaitseva saari. Vaindlood sijaitsee Länsi-Virumaahan kuuluvassa Haljalan kunnassa, ja se on Viron pohjoisin saari. . 

Vaindloodin pinta-ala on 6,2 hehtaaria. Paikalla sijaitsee alun perin 1718 perustettu majakka. Nykyisen majakan runko on vuodelta 1871. Saareen pääsee vain pienveneellä, sillä siellä ei ole isommille aluksille sopivaa satamaa.

Venäjän ilmavoimat on usein loukannut Viron ilmatilaa Vaindloon saaren yllä.


02 Vaidloo saar (2023).jpg
Vaindloo saare lõunatipp tuletornist, (2023).jpg
Vaindloo hiidrahn (2023) (04).jpg
05 Vaidloo saar (Juuni 2023).jpg

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viron lintuseuran kuvia 
*Vaindloo satelliittikartalla
*Majakka
* Osv. Tooming : Suomenlahden silmä - Vaindlo talvisin Suomen ja Viron hylkeenpyytäjien "kotisatama", Helsingin Sanomat, 09.10.1938, nro 272, s. 33, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Tuomarinkylä

**Tuomarinkylä** () on kaupunginosa Pohjois-Helsingissä. Siihen kuuluvat osa-alueina Haltiala (9 as., 31.12.2018), Paloheinä (5 830 as., 31.12.2024), Torpparinmäki (2 795 as., 31.12.2024) ja Tuomarinkartano.

Tuomarinkylän peruspiiriin kuuluvat muut Tuomarinkylän osa-alueet kuin Tuomarinkartano, joka luetaan Itä-Pakilan peruspiiriin. 

Tuomarinkartanon osa-alueella sijaitsee Tuomarinkylän kartano, jota ympäröi puisto ja laajat viljelysalueet. Kartanossa toimii nykyään museo ja kartanon tallit ovat ratsastusharrastajien käytössä. Alueella sijaitsevat Tuomarinkylän ratsastuskoulu, Tuomarinkartanon ratsastusopisto sekä kolme yksityistallia.

## Historiaa
Tuomarinkylän muutama säilynyt paikannimi ja talonnimi kertoo alueen vanhasta esihistoriallisesta käytöstä. Tuomarinkylä kuten muukin Uusimaa kuuluivat pääasiassa hämäläisten alueisiin ennen ruotsalaisten tuloa alueelle keskiajalla. 

Tuomarinkylä kuuluu Helsingin pitäjän vanhoihin kyliin. Nimi *Domarby* tunnetaan asiakirjoista vuodelta 1417 ja se viittaa kylän olleen tuomarin asuinpaikkana. Kylässä on ilmeisesti asunut joku Uudenmaan tuomareista. Kylällä on tätä ennen voinut ollut jokin toinen nimi. Suomenkielinen nimi Tuomarinkylä on tullut käyttöön 1900-luvun alkuvuosina. Kylän vanhimpia taloja on ollut Skeppars, jonka nimi viittaa sen omistajan aikanaan harjoittaneen laivurin ammattia Helsingin tienoilla. Kun tähän tilaan vuonna 1703 yhdistettiin ratsutila Långhansas ja myöhemmin 1780-luvulla tilat Ryttars, Kusmies, Glasmästars ja Lassas, Tuomarinkylän kartano saavutti lopullisen laajuutensa. Helsingin kaupunki osti kartanon vuonna 1917 ja kylän alue liitettiin Helsingin kaupunkiin vuoden 1946 suuressa alueliitoksessa. Ensimmäisinä valmistuivat rakennussuunnitelmat Paloheinän ja Torpparinmäen alueille, edelliselle vuonna 1946 ja jälkimmäiselle 1950. Tämän jälkeen alueille vahvistettiin vanhoihin paikannimiin perustuva kadunnimistö. Vuonna 1959 kaupunginosa jaettiin Haltialan, Paloheinän, Torpparinmäen ja Tuomarinkartanon osa-alueisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tuomarinkylän museo 
* Tuomarinkylän ratsastuskoulu
* Tuomarinkartanon ratsastusopisto
Blood & Honour

**Blood & Honour** on uusnatsistinen musiikinjakeluverkosto, jonka perustivat vuonna 1987 valkoisen ylivallan skinheadit ja muut valkoiset nationalistit. Blood & Honour järjestää uusnatsiyhtyeiden konsertteja ja levittää RAC-yhtyeiden äänityksiä. Blood and Honour, suomeksi *veri ja kunnia*, otti nimensä Hitler-Jugendin motosta *Blut und Ehre*. 

Kansainvälisesti toimivaa Blood and Honouria on pidetty avoimesti väkivaltaa suosittelevana järjestönä. Uusnatsistiseksi terroristijärjestöksi luonnehdittu Combat 18 on ollut tiiviisti kytköksissä järjestöön. Saksassa Blood and Honourin toiminta kiellettiin kokonaan vuonna 2000 ja Espanjassa vuonna 2005 kiihotuksesta kansanryhmää vastaan.

## Historia
Organisaation historia ulottuu vuoteen 1977, jolloin perustettiin Rock Against Communism -järjestö. Hiljaiselon jälkeen vuonna 1982 RAC tuli uudelleen julkisuuteen skinhead-yhtye Skrewdriverin mukana. Blood & Honourin perustivat vuonna 1987 kansallismieliset skinheadit vastaiskuna Anti-Nazi Leaguen Rock Against Racism -organisaatiolle. Skrewdriverin laulaja, Ian Stuart Donaldson toimi Blood & Honourin yhtenä perustajana ja näkyvänä vaikuttajana kuolemaansa saakka vuonna 1993.

Joskus organisaatio käyttää tunnusta "28", joka juontuu *Blood* ja *Honour*-sanojen ensimmäisten kirjainten järjestysluvuista aakkosissa. 

## Suomessa

Suomen Blood & Honour perustettiin virallisesti vuonna 2003, mutta sen edeltäjänä voidaan pitää muun muassa järjestöä *Veri ja Kunnia*, jonka toiminta alkoi 90-luvun alkupuolella. Blood & Honour -järjestö toimii, tai on toiminut Suomessa Helsingissä, Tampereella, Orivedellä, Jyväskylässä, Mikkelissä, Joensuussa, Turussa, Savonlinnassa, Kotkassa, Kouvolassa ja Kuopiossa. Blood & Honour Suomi Finland on nykyään keskittynyt lähinnä konserttien järjestämiseen, mutta aikaisemmin he muun muassa painoivat omaa lehteä muutaman numeron verran.

Vuonna 2005 Blood & Honour järjesti jalkapallo-otteluita sotaveteraanien hyväksi. Lahjoituksen saanut sotainvalideja edustava järjestö sai kertomansa mukaan kuulleensa Blood & Honourin uusnatsiyhteyksistä vasta lahjoituksen jälkeen ja myönsi kytkennän skinheadeihin olevan sotainvalideille kiusallinen. Järjestö totesi, että se ei aio jatkossa tehdä yhteistyötä järjestön kanssa, mutta saatuja rahoja ei palauteta.

Organisaatiota lähellä olevia henkilöitä on Suomessa tuomittu väkivaltarikoksista. Järjestö sai huomiota vuonna 2002, kun siihen kuuluva ”Huhtikuun ryhmä” julkaisi internetissä ilmoituksen, jossa silloinen asuntoministeri Suvi-Anne Siimes etsintäkuulutettiin ”elävänä tai kuolleena”. Järjestön vihalistalla oli tuolloin useita tunnettuja henkilöitä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Blood&Honour Worldwide. 
* Blood&Honour Forum. 
* Blood&Honour / Combat 18 . .
C18

**C18** voi tarkoittaa:
*C18, C-kielen ISO-standardiversio
*Combat 18, brittiläinen uusnatsiorganisaatio
*HMS C18, Britannian kuninkaallisen laivaston C-luokan sukellusvene
*Sauber C18, Sauberin Formula 1 -auto
Efraim Syyrialainen

**Pyhä Efraim Syyrialainen** (, *Mār Aphrêm Sûryāyâ*; ; ) (n. 306–373) oli merkittävä teologi ja syyriankielisten hymnien kirjoittaja. Hänet luetaan usein kirkkoisien joukkoon erityisesti syyrialaisessa kristillisyydessä. Samoin hänet luetaan pyhimykseksi erityisesti Syyriassa. Paavi Benedictus XV antoi Efraimille Kirkon opettajan arvonimen vuonna 1920.

## Elämä
Efraim syntyi vuoden 306 vaiheilla Nisibisin kaupungissa, pohjoisessa Mesopotamiassa nykyisten Turkin ja Syyrian valtioiden rajalla. Joidenkin lähteiden mukaan Efraimin vanhemmat olivat kristittyjä, toisissa mainitaan hänen isänsä olleen pakanapappi. Kaupungissa puhuttiin tuohon aikaan useita kieliä, valtakielenä oli aramea. Kristillinen yhteisö käytti syyrian kieltä. Kaupunki oli myös uskonnollisesti monipuolinen. Alueen kristityillä oli usein juutalainen tausta, ja tannaiittien vaikuttamana juutalaisuus kukoisti, minkä vuoksi kristillinen yhteisö kasvoi hitaasti. Vain joitakin vuosia aikaisemmin Rooman keisari Diocletianus oli sopinut Persian keisarin kanssa, että Nisibis siirtyisi roomalaisille. Roomalaisten aloittamat kristittyjen vainot ja marttyyritarinat olivat osa Nisibisin kristittyjen yhteisön arkea Efraimin kasvuvuosina.

Efraim vietti valtaosan elämästään Nisibisissä, mutta hän muutti Edessaan persialaisten valloitettua Nisibisin vuonna 363. Edessassa hän kirjoitti suurimman osan hänen tallella olevista teoksistaan.

Efraim kirjoitti usein runollisesti, ja hän toi teologiaan omaperäisiä näkökulmia. Hän käsitteli paljon suuriin juhliin, kuten jouluun ja pääsiäiseen, liittyviä teemoja. Hänen keskeisimpiä aiheitaan oli inkarnaatio. Hänen kirjoituksissaan tuli esiin myös Neitsyt Marian merkitys; hän suhtautui tähän suurella kunnioituksella ja ansioitui mariologian hiomisessa. Efraimin ajattelussa todellisuus oli paradoksaalista ja avoimen ja salatun vuorovaikutusta, mikä havainnollistui Kristuksen persoonassa ja kristinuskossa. Efraim oli nikealaisen ortodoksisen opin kannattaja, ja hänen tuotantoonsa sisältyi myös harhaoppisia suuntauksia vastustavia tekstejä.

## Efraim Syyrialaisen paastorukous

Efraim Syyrialaisen paastorukous on tunnettu etenkin ortodoksisessa kirkossa. Se kuuluu seuraavasti:

## Lähteet

## Kirjallisuutta
### Suomennokset
* 
* 
### Tutkimusta
* Seppälä, Serafim. Efraim Syyrialaisen homiletiikka Kristuksen paradoksin peilaajana. Serafim Seppälä (toim.), *Sanan saattajat: kirkkoisät reetoreina.* Studia Patristica Fennica 11*.* Helsinki: Suomen patristinen seura, 2020. 67–94.
* 
* 

## Aiheesta muualla

* Pyhä Efraim Syyrialainen. Ortodoksi.net.
* Pyhä Efraim Syyrialainen . Tsasounan suunnalta.
* Pyhän Efraim Syyrialaisen paastorukous
Gregorios Nyssalainen

**Gregorios Nyssalainen** (n. 335 &ndash; 394 jälkeen) oli kristitty piispa ja pyhimys, joka luetaan kirkkoisien joukkoon.

Gregorios oli Basileios Suuren nuorempi veli ja Gregorios Nazianzilaisen hyvä ystävä. Jotkut historioitsijat katsovat diakonissa Theosebian olleen hänen vaimonsa, jotkut taas katsovat hänen, kuten Makrina nuoremman, olleen myös Gregorioksen ja Basileioksen sisar.

Gregorios pohti Jumalan olemusta ja korosti tämän tuonpuoleisuutta sanomalla, että Jumala on ihmiselle täysin käsittämätön eikä hänestä voi sanoa mitään muuta kuin mitä Raamattu kertoo. Gregorioksen merkitys on jo pitkään tunnustettu niin itäisessä ortodoksisessa kirkossa kuin läntisessä katolisessa kirkossa.

Gregorios kirjoitti muun muassa teokset *[[Sielusta ja ylösnousemuksesta]]* sekä *Mooseksen elämä*.

## Kirjallisuutta
* 
*

## Aiheesta muualla

* 
*
Den Helder

**Den Helder** on kaupunki Pohjois-Hollannin provinssin pohjoiskärjessä Alankomaissa. Kaupungissa on 57&nbsp;795 asukasta (vuonna 2008) ja sen pinta-ala on 178,83 neliökilometriä. Suurin osa kunnan asukkaista asuu Den Helderin taajamassa ja loput Huisduinenissa ja Julianadorpissa. Kunnassa sijaitsevat myös Friese Buurtin ja De Kooyn kylät.

Den Helderin kaupungin tärkeimmät alueet ovat Vanha Den Helder, Uusi Den Helder ja De Schoten. Uusi Den Helder rakennettiin toisen maailmansodan jälkeen helpottamaan kovaa asuntopulaa. De Schoten rakennettiin 1960-luvulla.

Kaupunki on Alankomaiden laivaston keskus ja myös Alankomaiden kuninkaallinen laivastoakatemia sijaitsee kaupungissa. Yksi Den Helderin tärkeimmistä nähtävyyksistä on Willemsoordin vanha laivastotelakka. Telakkatoiminnan siirryttyä vanha telakka-alue on kunnostettu, ja nykyään alueelta löytää ravintoloita, elokuvateatterin ja muita toimintoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut   
* Den Helderin kartta
Mandi (huonekalu)

**Mandi** on perinteinen indonesialainen kylpyamme tai lavuaari. Käytännössä se on vedellä täytetty amme. Mandista nostetaan sangolla vettä, jota voidaan sitten käyttää kehon pesemiseen ja usein myös vasemman käden kanssa takapuolen puhdistamiseen ulostamisen jälkeen.
Ville Pörhölä

**Frans Wilhelm ”Ville” Pörhölä** (alun perin **Horneman**, 24. joulukuuta 1897 Alatornio – 28. marraskuuta 1964 Oulu) oli suomalainen yleisurheilun heittolajien monitaitaja ja olympiavoittaja.

## Urheilu-ura
Pörhölä voitti Antwerpenin olympialaisissa 1920 kultaa kuulantyönnössä tuloksella 14,81. Vuonna 1922 Pörhölä voitti Englannin mestaruuden kuulantyönnössä. Pariisin olympiakisoissa 1924 Pörhölän sijoitus kuulantyönnössä oli seitsemäs. Tämän jälkeen Pörhölä oli muutaman vuoden poissa kilpailuista, mutta palasi sitten moukarinheittäjänä. Pörhölä oli ensimmäinen suomalainen 50 metriä ylittänyt moukarinheittäjä. Los Angelesin kisoissa 1932 hän johti moukarikilpailua viimeiselle heittokierrokselle asti, ja hänen tuloksensa 52,27 oikeutti lopulta hopeamitaliin. Yleisurheilun Euroopan mestaruuskilpailuissa Torinossa 1934 Pörhölä voitti moukarinheiton. Hän osallistui vielä Berliinin olympiakisoihin 1936; sijoitus moukarinheitossa oli nyt yhdestoista.

Pörhölä tunnettiin lempinimellä ”Röyttän karhu”, kotipaikkansa Röytän saaren mukaan. Elokuussa 2020, 100 vuotta Pörhölän olympiavoiton jälkeen, Torniossa nimettiin tie Pörhölän mukaan *Ville Pörhölän poluksi*.

Hänelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1958.

Pörhölän tyttärenpoika oli kolmiloikkaaja Heikki Herva.

## Saavutuksia

* kuulantyönnön olympiakultaa 1920 (tulos 14,81 metriä), 7. sija 1924
* moukarinheiton olympiahopeaa 1932, 11. sija 1936
* kiekonheiton 8. sija olympialaisissa 1920
* 56 paunan painonheiton 9. sija olympialaisissa 1920
* moukarinheiton Euroopan mestari Torinon kisoissa 1934 (tulos 50,34 m)

;Kalevan kisat
* kuulantyöntö: kultaa 1922, hopeaa 1920, pronssia 1927
* kuulantyöntö, kahden käden yhteistulos: kultaa 1922, hopeaa 1920
* kiekonheitto: hopeaa 1922, pronssia 1920
* kiekonheitto, kahden käden yhteistulos: hopeaa 1922
* painonheitto: hopeaa 1922
* moukarinheitto: kultaa 1929, 1930, 1931, 1934, 1935, hopeaa 1922, pronssia 1928

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Herva, Heikki ja Herva, Kaisa: ”Röyttän karhu – Ville Pörhölä”. Gummerus Kirjapaino Oy, Jyväskylä 1997. 
* 
* Ylen Elävä arkisto: Moukarinheittäjänä Losissa
* 
* Kallinen, Ville: Pörhölä, Ville (1897–1964) 20.12.2017. Suomen urheiluhistoriallinen seura ry.
Fokion

**Fokion** (n. 402-318 eaa.) oli muinaiskreikkalainen valtiomies. Hän oli Platonin oppilas ja myöhemmin Ksenokrateen ystävä. Filosofin koulutus jätti häneen jälkensä, mutta silti hänet tultiin tuntemaan ennen kaikkea sotilaana. Politiikassaan hän koetti lähentää toisiinsa Ateenaa ja Makedoniaa.
Hevoskotka

**Hevoskotka** (myös **Hippogryfi**) on aarnikotkan tapainen taruolento, jolla on kotkan pää ja siivet, mutta muu ruumis on hevosen. Se esiintyi antiikin Kreikan taiteessa sekä keskiaikaisissa legendoissa. Hevoskotka on rakkauden symboli, ja uskomusten mukaan sen isä oli aarnikotka ja emä nuori tamma. Tarujen mukaan hevoskotka ei voi lisääntyä, ja se on aarnikotkaa helpompi kesyttää.

Ludovico Ariosto loi hevoskotkan kirjassaan Orlando Furioso 1500-luvun alussa. Olento perustui vanhaan sananlaskuun aarnikotkan ja hevosen risteyttämisestä, jota käytettiin kuvaamaan mahdottomuutta tai sovittamatonta ristiriitaa. Muun muassa roomalainen runoilija Vergilius (70–19 eaa.) oli aikoinaan viitannut aarnikotkien ja hevosten risteyttämiseen esimerkkinä mahdottomuudesta. Risteytymistä pidettiin mahdottomana, koska tarujen mukaan aarnikotkat vihaavat hevosia ja syövät näitä aina tilaisuuden tullen.

J. K. Rowlingin kirjoittamassa *[[Harry Potter]]* -kirjasarjassa esiintyy hevoskotkia ja yksi niistä, nimeltään *Hiinokka* (kuudennessa kirjassa se tunnetaan myös Surkusiipenä), on Tylypahkan velhokoulun riistanvartijan Rubeus Hagridin lemmikki, joka tuomitaan kuolemaan, mutta pelastetaan. Hevoskotkat luokitellaan kirjoissa vaarallisiin taruolentoihin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Johannes Damaskolainen

**Pyhä Johannes Damaskolainen** (, , ; siviilinimeltään *Yuhanna ibn Mansur ibn Sarjun*, noin 676 – 5. joulukuuta 749) oli melkiitteihin kuulunut munkki ja pappi. Hän syntyi ja kasvoi Damaskoksessa, mutta kuoli todennäköisesti Mar Saban luostarissa, Jerusalemista kaakkoon. Hän oli syyrialaista sukua, mutta hän oli saanut klassisen hellenistisen kasvatuksen. Hän toimi nuoruudessaan Umaijadien kalifaatin virkamiehenä, mutta lähti luostariin. Hänet lasketaan usein kirkkoisien joukkoon, ja ainakin ortodoksit lukevat hänet pyhiin.

Johannes kirjoitti laajalti kristillisestä teologiasta, dogmatiikasta, apologetiikasta, ikoniteologiasta ja hermeneutiikasta, ja hänen teostensa joukkoon kuuluu myös lukuisia saarnoja ja pyhimyselämäkertoja.

## Teoksia

* *[[Tiedon lähde]]* () — kolmiosainen dogmaattinen teos:
** *Filosofisia lukuja* ()
** *Harhaopeista* ()
** *[[Ortodoksisen uskon tarkka esitys]]* ()
* *[[Ikoneista]]* ()
* *Ihmisen luonnosta* ()
* *Jumalansynnyttäjästä* ()
* *Kristuksen luonnosta* ()
* *Ortodoksisesta uskosta* ()
* *Pyhästä kolminaisuudesta* ()
* *Teologiasta* ()

## Lähteet

## Kirjallisuutta
### Suomennetut teokset
#### Dogmaattiset teokset

* 
* 
* 
* 
* 
*

#### Liturgiset teokset

* 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 
** 

### Hymnit (virret), mukaelmat

* Suomen ev.-lut. kirkon virsikirjan pääsiäisvirsi 94 (Nyt kansat kaikki laulakaamme) pohjautuu Johannes Damaskolaisen kirjoittaman Pääsiäiskaanonin 1. Irmossiin.
* Ruotsin kirkon virsikirjan  pääsäisvirsi 470 (Vapauteen ja elämään). Se pohjautuu Johannes Damaskolaisen kirjoittaman hymniin Αισωμεν παντεζ Λαοι, jota käytetään ortodoksisissa kirkoissa Apostoli Tuomaan sunnuntaina. Hymnin on kääntänyt englanniksi ja muokannut John M. Neale. Virren suomennos on Anna-Maija Raittilan 1999 tekemä.

### Tutkimusta
* 
* 

## Aiheesta muualla

* Pyhittäjä Johannes Damaskolainen . Ortodoksi.net.
Eindhoven

**Eindhoven** ([ˈɛintˌɦoːvə(n)] ) on kaupunki Alankomaiden Pohjois-Brabantin maakunnassa. Kaupungissa on 219&nbsp;877 asukasta (vuonna 2010). Se on maan eteläosien suurin ja koko maan viidenneksi suurin kaupunki sekä tärkeä talouskeskus: kaupungin metropolialueen väkiluku on yli 725&nbsp;000. 40 prosenttia Alankomaiden investoinneista tutkimukseen ja tuotekehitykseen tehdään Eindhovenin alueella. Kaupungissa toimii Eindhovenin teknillinen yliopisto.

Alun perin kaupunki sijaitsi Dommel- ja Genderjokien yhtymäkohdassa, mutta nykyään vain Dommel virtaa sen läpi. 

## Historia
Brabantin Herttua Hendrik I myönsi Eindhovenille kaupunkioikeudet vuonna 1232. Kaupungissa oli tuolloin noin 170 rakennusta, ja kaupunginmuurin ulkopuolella seisoi pieni linna. Yksi kaupungin perustamiseen vaikuttanut tekijä oli sen sijainti Liègestä Hollantiin johtavalla kauppareitillä.

Eindhoven liitettiin Alankomaihin vuonna 1629. Kaupungin kasvu lähti vauhtiin vasta teollisen vallankumouksen myötä 1800-luvulla, ja nykyään kaupunki on väkiluvultaan Alankomaiden viidenneksi suurin: asukkaita on noin 220&nbsp;000. Toisen maailmansodan pommitukset (Operaatio Market Garden) tuhosivat suuria osia kaupungista.

Suuryritykset kuten Philips ja DAF ovat tehneet Eindhovenista tärkeän teollisuuden ja teknologian keskuksen Alankomaissa. Eindhoven on myös tärkeä rautateiden solmukohta. Eindhovenin lentoasema on matkustajamäärältään mitattuna Alankomaiden toiseksi vilkkain ja tärkeä sotilastukikohta.

## Urheilu
Eindhovenissa toimii Philipsin työntekijöiden perustama jalkapalloseura PSV Eindhoven, joka pelaa Alankomaiden pääsarjassa. Toinen kaupungin jalkapalloseura on FC Eindhoven, joka pelaa Eerste divisiessä. 

Maahockeyssa Eindhovenilla on kolme merkittävää joukkuetta: Oranje Zwart, Eindhovenese Mixed Hockey Club ja HC Eindhoven. 

Eidhovenissa järjestetään useita urheilukilpailuja, ja vuodesta 1990 siellä ollaan pidetty vuosittainen maratonkilpailu. Vuonna 2008 siellä järjestettiin 29. uinnin pitkän radan Euroopan-mestaruuskilpailut.

## Ystävyyskaupungit
Eindhovenilla on seitsemän ystävyyskaupunkia:

*  Minsk, Valko-Venäjä
*  Nanjing, Kiinan kansantasavalta
*  Białystok, Puola
*  Chinandega, Nicaragua
*  Emfuleni, Etelä-Afrikka
*  Gedaref, Sudan
*  Bayeux, Ranska

## Kuvia

Tiedosto:Eindhoven Evoluon 04.jpg|Evoluon
Tiedosto:PiazzaBlob Eindhoven.jpg|Eindhovenin keskustaa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin hollanninkieliset kotisivut 
* Kaupungin kansainväliset kotisivut  
* Van Abben modernin taiteen museo
Folkvinus

**Folkvinus**, **Folquinus** tai **Folkvin** oli mahdollisesti keskiaikainen Suomen piispa 1100-luvun lopulla tai 1200-luvun alussa. Folkvinuksen historiallisuudesta ei ole varmoja todisteita.

Palmsköldin katkelman vanhemman, todennäköisesti 1400-luvulta peräisin olevan osan perusteella Folkvinus oli Suomen piispana ennen Tuomasta mutta Rodolfuksen jälkeen. 

Muut tiedot Folkvinuksesta perustuvat Paavali Juustenin 1500-luvulla laatimaan *[[Suomen piispainkronikka]]an*, mutta näiden tietojen todenperäisyys on sangen kyseenalainen. Piispainkronikan mukaan Folkvinus olisi ennen Suomeen tuloaan toiminut Uppsalan tuomiokapitulissa, mistä johtuen häntä on arveltu benediktiinimunkiksi. Jarl Gallénin mukaan piispainkronikan maininta Folkvinuksen kaudella vuonna 1198 tapahtuneesta Turun hävityksestä on sekaannus vuoden 1318 Turun tuhoamisen kanssa.

Yhtenä mahdollisuutena on pidetty, että Folkvinus olisi ollut se henkilö, jonka nimittämiseen Suomen piispaksi paavi Innocentius III antoi tämän aviottomasta syntyperästä huolimatta luvan 30. lokakuuta 1209 päivätyssä Ex tuarum -kirjeessä. Tällöin Folkvinus olisi kuollut ennen vuotta 1216, jolloin paavi määräsi jälleen täytettäväksi Suomen piispanistuimen. Folkvinus on kuitenkin saattanut elää jo aiemmin ja hän on voinut olla myös samaisessa Ex tuarumissa kuolleeksi mainittu edellinen Suomen piispa.

## Lähteet
Rodolfus

**Rodolphus**, **Rodolfus**, **Rodulfus** tai **Rodulff** (k. ennen 1209?) oli varhainen Suomen piispa, jonka olemassaolosta ei ole täysin varmoja todisteita. 1400-luvun alusta peräisin olevan Palmsköldin katkelman vanhemman osan mukaan Rodolfus oli Suomen piispana legendaarisen Henrikin jälkeen mutta ennen Folkvinusta. Hänen aikanaan Suomi lienee ollut katolisen kirkon näkökulmasta vielä lähetysaluetta. 

Paavali Juustenin *[[Suomen piispainkronikka|Suomen piispainkronikan]]* mukaan Rodolfus olisi ollut kotoisin Länsi-Götanmaalta. Nimen perusteella häntä on arveltu kuitenkin alkuaan saksalaiseksi. Johannes Messenius totesi 1600-luvulla Rodolfuksen piispuuden alkaneen vuonna 1172, mitä ei kuitenkaan pidetä luotettavana tietona. On kuitenkin pidetty mahdollisena, että Rodolfus olisi ollut vuodelta 1209 peräisin olevassa Ex tuarum -asiakirjassa kuolleeksi mainittu Suomen piispa.

Palmsköldin katkelma mainitsee ”kuroneiden” (oletettavasti kuurilaisten) vanginneen ja surmanneen Rodolfuksen. Samalla olisi ryöstetty ja hävitetty Nousiaisten piispankirkko. Eräs Suomen piispainkronikan käsikirjoitus väittää tämän tapahtuneen vuonna 1178, minkä tiedon luotettavuus on myös kyseenalaistettu.

## Fiktiossa

Monet kirjailijat, kuten Zacharias Topelius ja Juuse Tamminen mainitsevat kuronien tekemän Rodolfuksen ryöstämisen teoksissaan. 

## Lähteet
* 
*
* 

### Viitteet
Ragvald

**Ragvald** -nimisiä henkilöitä ovat olleet:

* Ragvald Tuittupää, Ruotsin kuningas noin vuonna 1125
* Ragvald I, Turun piispa 1258–1266
* Ragvald II, Turun piispa 1309–1321
* Ragvald Halvardinpoika, Pohjanmaan vouti 1546–1550, Pohjois-Suomen vouti 1552–1555.
Ragvald II

**Ragvald II** (k. 1321) toimi Suomen piispana vuosina 1309–1321. Hän pani alulle Kuusiston piispanlinnan rakentamisen. Ragvald II oli kotoisin Ahvenanmaalta.

Paavali Juustenin Suomen piispainkronikan mukaan Ragvald oli syntyisin Ahvenanmaalta, ja hänet vihittiin virkaansa Tukholmassa. Ragvaldin aikana vuonna 1318 venäläiset polttivat Turun kaupungin ja ryöstivät Turun tuomiokirkon.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Safari

**Safari** (swahilin matkaa tai tutkimusmatkaa tarkoittavasta sanasta *safari*, joka pohjaa arabian sanaan *safar* ’matka’) on Afrikan sisäosiin tehtävä metsästys- tai tutkimusretki.

Myös Suomessa järjestetään muun muassa poro- ja moottorikelkkasafareita. Tiettävästi safari-sana ilmestyi ensimmäisen kerran kotimaan matkailun yhteyteen vuonna 1978, jolloin silloinen valokuvausalan erikoisliike Helios Oy ryhtyi järjestämään eri puolilla maata useampipäiväisiä luonnonkuvausretkiä eli Fotosafareita. Vuosina 1979–1984 Helioksen Fotosafarit ulottuivat jo muun muassa Huippuvuorille, Keniaan, Malawiin ja Sambiaan.

Muun muassa kirjailija Ernest Hemingway kirjoitti Afrikan savannilla tai viidakossa tehdyistä pitkistä metsästyssafareista, jotka saattoivat kestää useita päiviä tai jopa viikkoja. Metsästyssafarilla metsästäjällä on yleensä mukanaan paikallinen ammattitaitoinen opas. Metsästäminen safarilla on hyvin kallista, sekä aseen suositellaan olevan .375 H & H Magnum tai suurempikaliiperinen. Useimmiten myös oppaalla on kivääri mukana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ragvald I

**Ragvald I** toimi Suomen piispana vuosina 1258–1266. 1400-luvun alusta peräisin olevan ns. Palmsköldin katkelman mukaan hän oli kotoisin Itä-Götanmaalta ja sääti ensimmäisenä ruokalisäveron. Ruokalisävero oli tarkoitettu täydentämään papin palkkaa, ja sitä kannettiin suomalaisen ja ruotsalaisen oikeuden mukaan. Ragvald haudattiin Räntämäelle eli Koroisten piispankirkkoon. 

Paavali Juustenin *[[Suomen piispainkronikka]]an* tekemä lisäys siitä, että Ragvald oli toiminut aiemmin Birger-jaarlin kanslerina, on 1500-luvun historiantutkimuksen mielikuvitusta. Juusten on kopionut ja muuntanut Ragvaldin edeltäjää koskevan Palmsköldin katkelman kansleri-maininnan koskemaan myös Ragvaldia.

Ragvaldista on säilynyt yksi asiakirjamaininta Ruotsin Tärnösta 20. heinäkuuta 1261, jolloin hän on läsnä, kun Birger-jaarli myöntää Hampurin kaupungille samat kauppaoikeudet kuin aiemmin Lyypekille. Ragvald mainitaan nimellä Ragnvald, Suomen piispa, viimeisenä ruotsalaisten piispojen luettelossa Växjön piispan jälkeen. Ragvaldin seuraaja Catillus eli Kettil kuten muutkin keskiajan Turun piispat sen sijaan mainitaan arvoasemansa johdosta toiseksi viimeisenä ennen Växjön piispaa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Myllärit

**Myllärit** oli kansanmusiikkiyhtye Petroskoista, Karjalan tasavallan pääkaupungista Äänisen rannoilta.

## Historia
Yhtyeen tyyliksi muodostui perinteisten Vienan, Aunuksen ja Laatokan seudun karjalaisten ja venäläisten kansanlaulujen esittäminen eräänlaisina nykyaikaisina sovituksina. Ohjelmistossa oli myös suomen kielen Inkerin murteella laulettuja inkeriläisiä sävelmiä. Yhtye sanoi sovittavansa vanhat kansansävelet perinteitä kunnioittaen, mutta nykypäivää ajatellen. Äänimaailmassa olikin havaittavissa aineksia myös rockista, jazzista ja maailmanmusiikista.

Yhtye esiintyi pääasiassa rock-henkisillä klubeilla ja kansanmusiikki- ja maailmanmusiikkifestivaaleilla Suomessa, mutta kierteli myös muissa maissa, muun muassa Yhdysvalloissa ja Kanadassa. Myös kotimaataan Venäjän federaatiota kokoonpano kiersi Siperiaa myöten.

Ensilevynsä *Eta Pravda* -yhtye levytti Suomessa vuonna 1997. Tuottajana toimi Värttinä-yhtyeen Sari Kaasinen. 

Yhtyeen jäseninä ovat olleet muun muassa Aleksandr ”Deda” Bukadorov, viulisti Tatjana Umnjakova, myös Talvisovat-yhtyeessä vaikuttanut jouhikko- ja kanteletaituri Leo Sevets, Andrew Lukin, Roman Eršihin, Andrei Brazevitš sekä Tihvinästä lähtöisin oleva Sergei Zobnev.

Aiemmin yhtyeen johtohahmona toimi pitkään Talvisovat-yhtyeessä vaikuttanut Arto Rinne, joka tiettävästi lähti yhtyeestä, koska muut jäsenet eivät halunneet esittää kansanlauluja kullekin alueelle ominaisella murteella.

## Kokoonpano
* Aleksandr "Deda" Bukadorov
* Leo Sevets 
* Andrew Lukin
* Roman Eršihin
* Andrei Brazevitš
* Sergei Zobnev

## Julkaisut
* *From St. Petersburg* (1993)
* *Eta Pravda* (1997)
* *In the Light of a White Night* (1999)
* *A Voi Voi!* (2000)
* *Десятая весна* (2002)
* *Saaren Synty* (2004)
* *Metsolan Kuningas* (2005)

## Aiheesta muualla
*Yhtyeen kotisivu
Nanjingin rauha

**Nanjingin rauhansopimus** () on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Kiinan välillä 29. elokuuta 1842 solmittu sopimus, joka päätti Kiinalle tappiollisen ensimmäisen oopiumisodan. 

Sopimuksen allekirjoittivat kuningatar Viktorian puolesta Britannian Itä-Intian kauppakomppanian kenraalimajuri Henry Pottinger ja Kiinan keisari Daoguangin puolesta Kantonin varuskunnan kenraali pääkomissaari Keying, Chapoon varuskunnan komentaja kenraaliluutnantti Elepoo sekä Liang Kingin varakuningas Niukie. Sopimuksen ratifiointiasiakirjat vaihdettiin 26. kesäkuuta 1843 Hongkongissa.

## Rauhansopimuksen ehdot
### Kauppasatamien avaaminen
Kiina myönsi Britannian alamaisille oikeuden harjoittaa vapaasti kauppaa viidessä satamakaupungissa: Amoyssa (Xiamen), Foochow-fussa (Fuzhou), Kantonissa, Ningpossa (Ningbo) ja Shanghaissa. Britannian hallitsija sai oikeuden nimittää lähettiläitä ja diplomaattisia edustajia kyseisiin kaupunkeihin. Lisäksi Kiinan piti luovuttaa Hongkong Britannian lainsäädännön alaisuuteen tukikohdaksi.

Näissä kaupungeissa tuli julkaista yleinen tullitariffi eikä tuoduista tavaroista saanut periä prosenttia suurempia lisämaksuja, mikäli ne vientiin muualle Kiinaan.

### Sotakorvaukset
Sotakorvauksina Kiinan piti maksaa kuusi miljoonaa dollaria korvauksena Kantoniin maaliskuussa 1839 toimitetusta oopiumista, brittien pääkomissaarin ja muiden Britannian alamaisten vangitsemisesta sekä uhkaamisesta kuolemantuomiolla. Lisäksi Kiinan tuli maksaa kolme miljoonaa dollaria siitä, että Kantoniin tulleet Kiinan hallituksen valtuuttamat kauppiaat olivat muuttuneet maksukyvyttömiksi ja jääneet velkaa Britannian alamaisille sekä luvata lopettaa vastaisuudessa kiinalaiskauppiaiden valtuuttaminen. Lisäksi Kiinan tuli maksaa 12 miljoonaa dollaria 1. elokuuta 1841 jälkeisistä tapahtumista, mitkä pakottivat Britannian lähettämään sotajoukon Kiinaan.

21 miljoonaa dollaria tuli Kiinan suorittaa siten, että kuusi miljoonaa dollaria maksetaan heti, kolme miljoonaa dollaria 30. kesäkuuta 1843 mennessä, kolme miljoonaa dollaria 31. joulukuuta 1843 mennessä, kaksi ja puoli miljoonaa dollaria 30. kesäkuuta 1844 mennessä sekä toiset kaksi ja puoli miljoonaa dollaria 31. joulukuuta 1844 mennessä. Loput neljä miljoonaa dollaria piti maksettaman niin ikään puolivuosittain kahden miljoonan dollarin erissä. Myöhästyskorko maksuille määriteltiin 5%:ksi.

## Seuraukset ja täydennys
Saatuaan ensimmäisen maksuerän sotakorvauksista Britannia sitoutui vetäytymään Nanjingista ja suurelta kanavalta sekä lopettamaan Kiinan kauppasaarron sekä luopumaan Chinhain tukikohdasta. Brittijoukot jäivät sopimuksen mukaan Kolangsoon ja Chusanin saarille siksi, kunnes järjestelyt viiden kaupungin avaamiseksi brittikauppiaille olisi loppuun suoritettu.

Nanjingin sopimus loi Britannialle sen oman lainsäädännön alaisuudessa olevan Hongkongin tukikohdaksi sekä viisi kauppasatamaa muualle Kiinaan. Nanjingin sopimukseen kirjoitettiin lisäys 8. lokakuuta 1843 koskien kiinalaisten ja brittien väärinkäytöksiä viitta kauppasatamaa perustettaessa.

Myöhemmin Kiinan sopimuskauppasatamien määrä kasvoi viidestä kahdeksaankymmeneen vuoteen 1860 mennessä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kiinan sopimuskauppasatamat

**Kiinan sopimuskauppasatamat** olivat satamia, jotka Kiina joutui avaamaan erityisehtoiselle kaupalle Nanjingin sopimuksen jälkeen vuodesta 1842 alkaen, missä Isolle-Britannialle myönnettiin oikeus erityisehdoin viiden kaupungin satamiin. Sopimuskauppasatamien määrä laajeni toisen kerran vuonna 1860.

Lopulta Kiinassa olevien sopimuskauppasatamien määrä kasvoi kahdeksaankymmeneen, mikä oli osoitus Kiinaan pureutuvien ulkovaltojen neuvotteluvoimasta.

## Tärkeimmät sopimussatamat

### Vuokratut alueet
Strömsö

**Strömsö** on lauantaisin Yle TV1:llä ja uusintana sunnuntaisin Yle Femillä esitettävä kodin makasiiniohjelma. Vuodesta 2002 tuotettu ohjelma käsittelee erilaisia kodin askareita, kuten ruoanlaittoa, käsitöitä, puutarhanhoitoa ja harrasteita. *Strömsö* on Yle Femin suosituimpia ohjelmia, ja se on suosittu myös suomenkielisten katsojien parissa sekä Ruotsissa ja Norjassa.

Ohjelman pääjuontajina toimivat aluksi Susanna Ström-Wilkinson ja Matias Jungar ja vuoden 2007 alusta lähtien Lee Esselström ja Jocke Lax. 2010- ja 2020-luvulla tekijöitä ja esiintyjiä ovat olleet ohjelmapäällikkö Jonas Sundström, tuottaja Christina Staffans, käsikirjoittaja ja ohjaaja Elisabeth Morney, juontajat Camilla Forsén-Ström ja Nicke Aldén, puutyöekspertti Jim Björni, käsityöasiantuntija Lee Esselström, floristi Owe Salmela, yrttiterapeutti Alexandra De Paoli ja kokit Michael Björklund, Elin Skagersten-Ström, Paul Svensson ja Oskar Mendelin.

Ohjelman tunnus- ja taustamusiikkina on Dani Strömbäckin kappale ”Departure Port Moresby”.

Ohjelma on saanut nimensä kuvauspaikan mukaan. Strömsö on vuonna 1852 kauppiasperheen kesäasunnoksi rakennettu huvila meren rannalla Vaasan Västervikissä. Vaasan kaupunki vuokraa huvila-aluetta Yleisradiolle. Sarjan kuvauspaikka on Vaasan suosituimpia turistinähtävyyksiä.
  
Strömsö-sarjan kuvauspaikan sauna paloi maan tasalle heinäkuussa 2024.

*Strömsö* voitti Kultaisen TV:n Lifestyle-palkinnon vuonna 2009.

Ohjelma loppui nykymuodossaan keväällä 2025 Yleisradion säästötoimien johdosta.

Suomen puhekieleen on vakiintunut ilmaus ”ei mennyt niin kuin Strömsössä”, jota käytetään kuvailtaessa kaikenlaisia pilalle menneitä askareita tai nihkeästi sujuneita yhteiskunnallisia hankkeita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Strömsön kotisivut.  Yle Fem. 
* Strömsö.  Yle Areena.
* Strömsössä ilkivaltaa. YLE Uutiset 2009.
Saksan ulkoasiainministeriö

**Saksan ulkoasiainministeriö** eli **Auswärtiges Amt** on Saksan ulkoasiainministeriö. Vuodesta 2025 ministeriön johdossa on ollut Merzin hallituksen ulkoministeri Johann Wadephul. Ministeriö vastaa maan ulkopolitiikasta sekä suhteista Euroopan unioniin. Ulkoministerin alaisuuteen kuuluu kaksi valtioministeriä ja kaksi valtiosihteeriä. 

## Historia
Ulkoministeriö perustettiin vuonna 1870, ja se toimi alun perin Pohjois-Saksan liiton ministeriönä ennen Saksan yhdistymistä vuonna 1871, mistä lähtien se edusti koko maata. Vuoteen 1919 saakka ulkoministeriön johdossa oli valtiosihteeri, mutta siitä lähtien ulkoministeri. Ulkoministeriö toimi vuoteen 1945 saakka Berliinissä osoitteessa Wilhelmstrasse.

Ulkoministeriö on vuodesta 1999 toiminut Berliinin keskustassa Haus am Werderschen Markt -rakennuksessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ulkoministeriön virallinen sivusto
Theophilus Shepstone

**Theophilus Shepstone** (8. tammikuuta 1817 – 23. kesäkuuta 1893) oli brittiläinen Etelä-Afrikan valtiomies. Hän valtasi huhtikuussa 1877 vain 25 miehen voimin Transvaalin buuritasavallan ja julisti sen liitetyksi Brittiläiseen imperiumiin.

## Varhaisemmat vaiheet
Shepstone syntyi Westburyssä, lähellä Bristolia, Englannissa. Hänen ollessaan kolmevuotias hänen isänsä pastori William Shepstone muutti Cape Colonyyn. Nuori Shepstone kouluttautui paikallisilla lähetysasemilla, joissa hänen isänsä työskenteli, ja kehitti hyvän taidon Kafferien kielissä, taito joka myöhemmin määräsi hänen uransa. Vuonna 1835 kafferisodassa hän toimi kuvernööri Sir Benjamin D'Urbanin päämajan tulkkina ja kampanjan lopussa rintamalinjan lähellä kirjurina paikallisille heimoille tarkoitetussa toimistossa. Vuonna 1838 hän oli mukana yhdessä joukossa, jotka lähetettiin Cape Colonystä miehittämään Port Natal Britannian nimissä. Tämä joukko kutsuttiin takaisin vuonna 1839, kun Shepstone määrättiin Britannian hallituksen edustajaksi fingojen ja muiden paikallisheimojen joukkoon Kaffrariassa. Täällä hän pysyi kunnes ehdoton brittivalta oli muodostettu Nataliin ja sen organisointi hallinnollisena kokonaisuutena oli valmis, jolloin hänestä tehtiin asiamies paikallisille heimoille (1845). Vuonna 1848 hänestä tuli paikallisista värvättyjen sotilaiden Captain-General; vuonna 1855 hänestä tuli paikallisten lainopillinen arviomies. Vuonna 1856 hän nousi Natalin hallinnon uudelleenmuodostamisessa paikallisten asioiden sihteeriksi sekä toimeenpanevan ja lainsäädännölliseen valtuustoon. Hän säilytti tämän aseman aina vuoteen 1877 ja oli tuona aikana Natalin paikallisiin vaikuttaneen politiikan johtaja.

Shepstone saavutti voimakkaan vaikutusvallan syntyperäisten natalilaisten joukossa, jotka kutsuivat häntä "isäksi" ja metsästysurotöidensä takia "Somsteuksi". Hänen poliittinen päälinjansa oli säilyttää paikallisten heimojen tavat mahdollisimman pitkälle eikä pakottaa sivistystä. Tämän politiikan jäljet voidaan vieläkin nähdä Natalin paikallisten asemassa ja olosuhteissa. Hänen valta-aikanaan ei tapahtunut kuin yksi vakava kapina, Langalibalele, vuonna 1873 ja sekin oli valkoisten valtaa vastaan, ei suoraan hänen politiikkaansa vastaan.

Natalin hallitus käytti hyväkseen Shepstonen vaikutusta zuluihin vuonna 1861, jolloin hän matkusti Zulumaahan ja hankki kuningas Mpandelta tunnustuksen, että Cetshwayo olisi hänen seuraajansa. 12 vuotta myöhemmin hän otti osaa Cetshwayon kuninkaaksi julistamiseen, jossa Cetshwayo lupasi elää rauhassa naapuriensa kanssa. Vuonna 1874 ja uudestaan vuonna 1876 Shepstone oli vierailemassa Lontoossa koskien Etelä-Afrikan asioita. Cetshwayon epäonnistuminen lupauksensa pitämisessä onkin usein liitetty, ainakin osittain, Shepstonen poissaoloon Natalista. Vuonna 1876 Lontoossa Shepstonelle uskottiin Carnarvonin neljännen jaarlin arvo, Siirtokuntien valtiosihteerin titteli, lisätoimeksiantona neuvotella Transvaalin toimeenpanovallan kanssa Etelä-Afrikan liittovaltion kysymyksestä. Shepstonelle annettiin myös valta annektoida valtio, kunhan Britannian hallitus sen hyväksyisi ensin.

## Transvaalin valtaus 1877
Virkkala

__NOTOC__

**Virkkala** () on Lohjan 19. kaupunginosa, noin 8 kilometriä Lohjan keskustasta lounaaseen. Virkkalan taajamamaisessa keskustassa on liikeyrityksiä sekä kirjasto, apteekki, ja seurakuntatalo. Pääosa Lohjan ruotsinkielisestä asutuksesta sijaitsi Virkkalan alueella. 

Virkkalan kehitykselle antoi alkusysäyksen Kalkki-Petterinä tunnettu vuorineuvos Petter Forsström, jonka vuonna 1915 perustama Lohjan Kalkkitehdas Oy:n Virkkalan kalkkitehdas työllisti parhaimmillaan Virkkalassa noin 1&nbsp;000 työntekijää. 1990-luvun laman aikana Oy Lohja Ab fuusioitiin Wärtsilän kanssa Metraksi, joka myi tehtaan ruotsalaiselle Euroc-konsernille. Euroc lopetti tehtaan vuonna 1994. Nykyään tehdasalue tunnetaan Kalkkipetterin alueena, ja siellä toimii kymmeniä pienyrityksiä. Virkkalankylän vanha kylä on kuitenkin sijainnut Lohjan kalkkitehtaan pohjoispuolella ja tehtaan alue kuului aikaisemmin Kyrkstad:n kylään, samoin kuin nykyinen Virkkalan keskustan alue, lähes kokonaisuudessaan.

Ristin ala-asteen koulu sijaitsee Virkkalassa, samoin ruotsinkielinen Virkby skola. Yläasteen kouluja ovat ruotsinkielinen Källhagens skola, sekä Järnefeltin yhtenäiskoulu. Virkkalassa sijaitsee myös kaupungin ainoa ruotsinkielinen lukio, Virkby Gymnasium. Yläasteet ja lukio palvelevat myös Siuntion, Inkoon ja Karjalohjan asukkaita.  Virkkalassa avattiin vuonna 2010 pieneläinklinikka, joka tosin on nyttemmin siirtynyt Tynninharjulle.

Virkkalassa aloitettiin mittavat keskustan muutostyöt 2010-luvun alussa, jotka venyivät usealla vuodella aiheuttaen liikeyrityksen lopettamisia ja jotka vähensivät merkittävästi pysäköintipaikkoja.

Virkkalassa sijaitsevat myös Kulttuuritalo Kässä sekä suojeltu Pähkinäniemen lehtoalue, jossa on luontopolku. Alueella sijainnut tanssilava paloi talvella 2015.

Lohjan seurakunnan Virkkalan kirkon on suunnitellut arkkitehti Mikael Nordenswan, ja se valmistui vuonna 1953.

## Tunnettuja virkkalalaisia
* Arvid Järnefelt

## Lähteet
Hallsteinin oppi

**Hallsteinin oppi** oli Walter Hallsteinin mukaan nimetty Saksan liittotasavallan (Länsi-Saksan) pääasiallinen ulkopoliittinen suuntaus vuosina 1955−1969. Sitä tuki kristillisdemokraattinen puolue (CDU).

CDU:n piirissä kehittyneen ulkoministeriön, Auswärtiges Amtin, valtiosihteeri Hallsteinin (virassa 1951−1958) näkemyksen mukaan Saksan liittotasavallalla oli yksinoikeus edustaa koko saksalaista kansakuntaa valtiona maailmassa eikä sillä tämän mukaisesti ollut diplomaattisuhteita valtioihin, jotka tunnustivat Saksan demokraattisen tasavallan (Itä-Saksan) lukuun ottamatta Neuvostoliittoa, johon solmittiin diplomaattisuhteet jo 1955. Diplomaattisuhteet Jugoslaviaan katkaistiin vuonna 1957.

Hallsteinin oppi oli Saksassa osa virallista ulkopoliittista linjaa 1957−1969, kunnes sosiaalidemokraattinen liittokansleri Willy Brandt aloitti idänpolitiikkansa (*Ostpolitik*). Hallsteinin oppi ei koskaan ollut suosittu liittotasavallan länsiliittoutuneidenkaan keskuudessa. Saksan demokraattinen tasavalta yritti murtaa Hallsteinin oppia pyrkimällä hankkimaan mahdollisimman monta tunnustusta 1960-luvulla itsenäistyvien siirtomaiden keskuudesta.

21. joulukuuta 1972 solmitussa Saksojen välisessä sopimuksessa, Saksan liittotasavalta ja Saksan demokraattinen tasavalta tunnustivat toisensa yhden kansakunnan edustajiksi kahtena valtiona. Tämä oli merkittävä osa Brandtin idänpolitiikkaa.
Bissagossaaret

**Bissagossaaret** () ovat Guinea-Bissauhun kuuluva saariryhmä Atlantin valtameren rannikolla. Saaria on yhteensä 88, joista 23 on asuttuja. Niiden pinta-ala on 2&nbsp;624 neliökilometriä. Tärkeimmät saaret ovat Bubaque, Canhabaque, Caravela, Carache, Formosa, Galinhas, Maio, Orango, Rubane ja Soga.

Bissagossaaret ovat jäänne meren valtaamasta Gebajoen suistosta. Alueen pinta-ala on yli 10&nbsp;000 neliökilometriä, josta 1&nbsp;600 neliökilometriä on vuorovesialuetta. Mangroverämeet käsittävät 350 neliökilometriä. Vuotuinen sademäärä on 2&nbsp;000–2&nbsp;500 millimetriä. Kuiva kausi kestää marraskuusta huhtikuuhun ja sadekausi toukokuusta lokakuuhun. Keskilämpötila on 26 astetta ja suhteellinen ilmankosteus 70 %.

Saarten luonto on rikas ja monipuolinen. Eläinkuntaan kuuluvat afrikanmanaatti, virtahepo, niilinkrokotiili, delfiini ja liemikilpikonna. Kalalajeja on 155 ja lintulajeja 96. Saaret ovat Banc d’Arguinin kansallispuiston jälkeen Länsi-Afrikan toiseksi tärkein muuttolintujen asuinpaikka. Bissagossaaret julistettiin Unescon biosfäärialueeksi vuonna 1996. Alueella sijaitsevat João Viera-Poilãon ja Orangon kansallispuistot sekä Formosan, Nagon ja Tchediãn merensuojelualue.

Bissagossaaret kuuluvat Guinea-Bissaun Bolaman alueeseen. Niiden asukasluku on 29&nbsp;875 henkeä (vuonna 2009, väestönlaskenta). Väestöstä 90 % muodostavat bissagot. Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, palmuöljyn ja palmuviinin valmistus, kalastus ja äyriäisten keräily. Bissagot kävivät vuosisatojen ajan sitkeää taistelua portugalilaisia, brittiläisiä ja ranskalaisia siirtomaavalloittajia vastaan. Portugalin Guineaan kuuluneet saaret alistettiin lopullisesti vasta vuonna 1936.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eero Lehtonen

**Eero Reino Lehtonen** (21. huhtikuuta 1898 Mikkeli – 9. marraskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen yleisurheilun viisiottelun olympiavoittaja Antwerpenin (1920) ja Pariisin (1924) olympialaisista.

Lehtonen edusti seuratasolla Mikkelin Kilpa-Veikkoja ja hänestä onkin patsas Mikkelin Urheilupuistossa.

Lehtonen oli koulutukseltaan metsänhoitaja. Hän oli Metsähallituksen metsänmyyntitoimiston apulaisjohtaja vuodesta 1950.

## Saavutukset olympialaisissa
* viisiottelun olympiakultaa
** Antwerpen 1920 (pituus 663,5 - keihäs 54,67 - 200m 23,0 - kiekko 34,64 - 1500m 4.40,5, 18 sijapistettä)
** Pariisi 1924
* pituushypyssä 16. sija 1920 (tulos 628,5)

Lehtonen osallistui myös kymmenotteluun (1920) ja 4×400 metrin viestiin (1924).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Eero Lehtosen patsas Mikkelissä 
* 
* 
*
Kyzyl

**Kyzyl** (, ) on Tuvan tasavallan pääkaupunki Jenisein varrella Etelä-Siperiassa Venäjällä. Kaupungin nimi tarkoittaa tuvan kielellä "punaista". Kaupungissa on noin 109&nbsp;918 asukasta (2010).

Kyzyl sijaitsee paikallisen näkemyksen mukaan aivan Aasian maantieteellisessä keskipisteessä, tästä ei tosin olla aivan yksimielisiä. Kaupungista löytyy kuitenkin monumentti, jonka nimi on *Aasian keskikohta*.

Kaupungin merkittävistä rakennuksista mainittakoon parlamenttitalo ja kansallisteatteri. Kaupungin eteläpuolella sijaitsee Kyzylin lentoasema. Rautatietä ei sen&nbsp;sijaan ole lähistöllä. 

## Historia
Kyzyl perustettiin vuonna 1914 nimellä **Belotsarsk**. Vuonna 1918 sen nimeksi vaihdettiin **Hem-Beldyr**. Nimeä **Kyzyl** on käytetty vuodesta 1926 lähtien.. 


Tiedosto:A162-M54-rasvyaska.jpg|Valtatien M54 risteys Kyzylin lähellä.
Tiedosto:Tuva Kyzyl Center of Asia 200107260179.jpg|Aasian keskikohta -monumentin alaosa.
Tiedosto:Subedej.JPG|Subedei-stadion.
Tiedosto:Kyzyl center.jpg|Tuvan tasavallan parlamenttirakennus Kyzylin keskustassa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla