open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Les Palmes de monsieur Schutz

**Les Palmes de monsieur Schutz** (kirjoitusasuna myös *Les Palmes de M. Schutz*) on vuonna 1997 ensi-iltansa saanut Claude Pinoteaun ohjaama ranskalainen elämäkerrallinen draamakomediaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert, Charles Berling ja Philippe Noiret. Elokuva perustuu Jean-Noël Fenwickin samannimiseen palkittuun näytelmään *[[Les Palmes de monsieur Schutz (näytelmä)|Les Palmes de monsieur Schutz]]* (1989), jonka pohjalta Fenwick, Claude Pinoteau ja Richard Dembo sovittivat elokuvan käsikirjoituksen. Elokuvan tuottajana oli Emmanuel Schlumberger.

Nobelin fysiikanpalkinnoilla palkitut fyysikot Pierre-Gilles de Gennes ja Georges Charpak esiintyvät elokuvassa cameorooleissa.

## Juoni
*Les Palmes de monsieur Schutz* sijoittuu 1800-luvun loppuun ja 1900-luvun alkuun ja kertoo tutkijoiden, Marie (Isabelle Huppert) ja Pierre Curien (Charles Berling), elämistä, urista ja löydöistä radioaktiivisuuden saralla.

## Näyttelijät

## Tuotanto
*Les Palmes de monsieur Schutzin* kuvaukset alkoivat 16. syyskuuta 1996 ja päättyivät marraskuussa 1996. Elokuva kuvattiin Pariisissa 5 980 000 euron budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat France 2 Cinéma, French Productions, L Films, StudioCanal ja Sofineurope.

## Julkaisu
*Les Palmes de monsieur Schutz* sai ensi-iltansa Ranskassa 9. huhtikuuta 1997 ja oli AMLF:n teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 303 345 katsojaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''Les Palmes de monsieur Schutz'' AlloCinéssä 
* ''Les Palmes de monsieur Schutz'' UniFrancessa
Uolevi Helle

**Peippo Uolevi Helle** (25. huhtikuuta 1912 Jyväskylä – 1. helmikuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen diplomi-insinööri, joka toimi Suomen Rahapajan johtajana vuosina 1948–1958.

Helle kirjoitti ylioppilaaksi 1930 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1936. Hän oli puolustusvoimien palveluksessa vuosina 1939–1948, kunnes sai nimityksen Rahapajan johtajaksi. Vuonna 1959 Helle sai syytteen väärän rahan valmistuksesta, virkavirheestä ja kavalluksesta. Syytteen mukaan hän oli lyöttänyt luvattomasti 75 pennin hopearahoja ja yhden markan kuparirahoja sekä muistomitalia, josta hän sai itselleen taloudellista hyötyä. Jouduttuaan eroamaan Rahapajan johdosta Helle toimi agentuuriliike Din Oy:n palveluksessa vuoteen 1970.

## Lähteet
Saksan liittopäivävaalit 1949

**Saksan liittopäivävaalit 1949** järjestettiin Saksan liittotasavallassa 14. elokuuta 1949. Kyseessä olivat maan ensimmäiset liittopäivävaalit. Vaaleissa 24 495 614 äänestäjää valitsi liittopäivien kaikki 402 jäsentä. Vaalien jälkeen Saksan liittokansleriksi nimitettiin kristillisdemokraatti Konrad Adenauer.

## Tulokset

## Lähteet
Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2014

**Painonnoston Suomen-mestaruuskilpailut 2014** kilpailtiin 22.–23. helmikuuta 2014 Parkanossa Parkanon urheilutalolla. Järjestävänä seurana toimi Parkanon Puntti.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

Lähde

## Lähteet
Spatiaalinen tietokanta

**Spatiaalinen tietokanta** (*Spatial Database*) on tietokanta, joka on tarkoitettu ja räätälöity spatiaalisen (tilallisen) tiedon tallentamiseen ja käsittelyyn. Spatiaalinen tietokantajärjestelmää voidaan käyttää esimerkiksi kolmiulotteisten kappaleiden tietojen tallentamiseen, jota tavallisimmat tietokantajärjestelmät eivät tue. Spatiaalista tietoa koskeva standardi on ISO 19125.

Spatiaalisia tietokantoja käytetäänkin useimmiten mm. maantieteellisen ja kartografisen tiedot tallentamiseen, kuten teiden, järvien, talojen sijainti- ja ominaisuustietojen tallentamiseen.

Spatiaaliselle tietokannalle keskeisimpiä ominaisuuksia on sen tarjoamat tietotyypit (millaista tietoa voidaan tallentaa), indeksointimenetelmät (esim. R-puu) ja useat erilaiset spatiaaliset funktiot (esimerkiksi etäisyyden laskeminen tai koordinaattimuunnokset). Spatiaaliset funktiot voivat esimerkiksi laskea alueiden (*polygons*) pinta-alaa tai selvittää esimerkiksi, risteävätkö alueet keskenään.

## Lähteet
Meru (mytologia)

**Meru** on hindulaisessa mytologiassa kultainen vuori, joka sijaitsee maailmankaikkeuden keskellä. Meru on maailman akseli, joka ulottuu syvälle maan sisään ja korkealle taivaisiin. Himalaja on sen aluskukkuloita. Meru on jumalten asuinsija, ja kaikilla tärkeimmillä jumalilla on sillä tai sen lähellä omat taivaalliset kuningaskuntansa, joissa heidän kannattajansa asuvat kuolemansa jälkeen odottamassa jälleensyntymistään. Hindulaisen temppelin kattotorni edustaa Merua.

Merua kuvataan myös buddhalaisessa mytologiassa, missä se on olemassa samanaikaisesti fyysisellä ja henkisellä tasolla, ja jumalten kultainen palatsi on sen huipulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rakkauden jälkeen (elokuva)

**Rakkauden jälkeen** () on vuonna 1992 ensi-iltansa saanut Diane Kurysin ohjaama ja käsikirjoittama ranskalainen romanttinen draamakomediaelokuva, jonka pääosissa ovat Isabelle Huppert, Bernard Giraudeau, Hippolyte Girardot, Lio ja Yvan Attal. Diane Kurys käsikirjoitti elokuvan Antoine Lacomblezin kanssa. Elokuvan tuottajina olivat Jean-Bernard Fetoux, Robert Benmussa ja Alexandre Arcady.

## Juoni

Kolmekymppinen kirjailija Lola Winter (Isabelle Huppert) on Pariisissa asuva itsenäinen nainen, joka pyörittää ja rakastaa kahta miestä, Davidia (Bernard Giraudeau) ja Tomia (Hippolyte Girardot). Miehet ovat molemmat naimisissa ja heillä on lapsia. Kun miehet ja Lola joutuvat päätöksenteon eteen, Lolan miellyttävästä elämästä tulee vähemmän miellyttävä.

## Näyttelijät

## Tuotanto
*Rakkauden jälkeen* -elokuvan kuvaukset alkoivat 23. syyskuuta 1991 ja päättyivät 31. joulukuuta 1991. Elokuva kuvattiin Pariisissa Ranskassa ja Pompeissa Italiassa. Elokuvan tuotantoyhtiöinä olivat Alexandre Films, Canal+, Prodève ja TF1 Films Production.

## Julkaisu
*Rakkauden jälkeen* sai ensi-iltansa Ranskassa 15. huhtikuuta 1992 ja oli Union Générale Cinématographiquen (UGC) teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana 542 174 katsojaa. Elokuva esitettiin vuoden 1992 Toronton elokuvajuhlilla.

*Rakkauden jälkeen* julkaistiin Yhdysvalloissa DVD:lle 27. heinäkuuta 1999 ja Ranskassa 14. huhtikuuta 2004.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Rakkauden jälkeen'' AlloCinéssä 
* ''Rakkauden jälkeen'' UniFrancessa
Vault 7

**Vault 7** on sarja WikiLeaksin julkaisemia tiedostoja maaliskuun 7. päivästä lähtien vuonna 2017 liittyen CIA:n elektroniseen valvontaan ja kyberturvallisuuteen. WikiLeaksin perustaja Julian Assangen mukaan Vault 7 on kattavin julkaisu Yhdysvaltain elektroniseen valvontaan liittyen. Vuosille 2013-2016 sijoittuvat tiedot keskittyvät erityisesti CIA:n työkaluihin joilla he voivat murtautua iPhone- ja Android-puhelimiin sekä kodinkoneisiin kuten älykkäisiin televisioihin. WikiLeaks on väittänyt, että CIA on voinut käyttää iPhone- ja Android-puhelimissa olevia haavoittuvuuksia päästäkseen käsiksi yksittäisten Telegramin, Signalin ja WhatsAppin kaltaisten pikaviestipalveluiden käyttäjien viesteihin.

## Julkaisu
Ensimmäinen julkaistu osa Vault 7:ää koostuu 7 818:sta internetsivusta ja yhteensä 943:sta liitteestä.

## Lähteet
Aurichin piirikunta

**Aurichin piirikunta** () on Ala-Saksin osavaltion luoteisosassa sijaitseva yksi Saksan piirikunnista. Se on pinta-alaltaan 1&nbsp;287 neliökilometrin suuruinen. Sen asukasluku vuoden 2015 lopussa oli 189&nbsp;199, ja asukastiheys 147 asukasta neliökilometriä kohden. Piirikunnan keskus on Aurichin kaupunki. Aurichin piirikunta rajoittuu pohjoisessa sekä lännessä Pohjanmereen, etelässä Emdeniin ja Leerin piirikuntaan ja idässä Wittmundin piirikuntaan.

Aurichin piirikunnan historia liittyy Itä-Friisiaan. Piiri perustettiin vuonna 1977 yhdistämällä Aurichin -ja Nordenin piirikunnat.

## Kaupungit ja kunnat

## Lähteet
Jean Rouch

**Jean Rouch** [ʁuʃ] (31. toukokuuta 1917 Pariisi – 19. helmikuuta 2004 Niger) oli ranskalainen dokumentaristi ja antropologi, jonka elokuvat liikkuvat dokumentin ja fiktion rajamailla ja käsittelevät valtaosin Länsi-Afrikan ihmisiä. Häntä pidetään yhtenä cinema veritén eli totuuselokuvan kehittäjistä ja merkittävänä vaikuttajana ranskalaisen uuden aallon elokuvailmaisun syntymiseen. 

Rouchin elokuvia ovat *[[Minä, musta mies]]* (*Moi, un noir*, 1958), *[[Ihmispyramidi]]* (*La Pyramide humaine*, 1958), *[[Ranskalainen päiväkirja]]* (*Chronique d'un été*, 1961) ja *Afrikkalainen Pariisissa 1–3* (*Petit à petit*, 1970).

Rouch oli alun perin ammatiltaan vesi-insinööri. Toisen maailmansodan aikana vuonna 1941 hän tuli ensi kerran työkomennukselle Nigeriin, jossa hän asui valtaosan elämästään. Yhdessä sikäläisten elokuvantekijöiden Damouré Zikan ja Oumarou Gandan kanssa Rouch teki puolidokumentaarisia elokuvia djerma-, songhai- ja sorko-heimojen elämästä.

Rouch kuoli 87-vuotiaana auto-onnettomuudessa Nigerissä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Bagh, Peter von: ”Elokuva valheena ja uskontona”, Rouchin haastattelu. *Filmihullu* 4/2003.
*Kuuskoski, Martti-Tapio: ”Jean Rouch – modernin elokuvan ja antropologian kummisetänä”. *Filmihullu* 4/2003.
*Kuuskoski, Martti-Tapio: ”Kinotranssi – Jean Rouchin dionyysinen elokuvakone”. *Filmihullu* 4/2003.
*Rouch, Jean: ”Kamera ja ihminen, Etnografinen elokuva tänään”. *Filmihullu* 4/1982.
*Rouch, Jean: ”Todellisuuden ohjaus ja dokumentaarinen näkökulma”. *Filmihullu* 4/1982.

## Aiheesta muualla
*Jean Rouch - afrikkalaisen elokuvan isä, Helsingin Sanomat 12.6.2003 (vaatii tilauksen)
John Koskinen

**John Andrew Koskinen** (s. 30. kesäkuuta 1939) on suomalaistaustainen yhdysvaltalainen liikemies ja virkamies.

## Elämä ja ura
Nuoruudessaan Koskinen työskenteli lehtienjakajana ja setänsä maatilalla. Hän valmistui oikeustieteen maisteriksi Yalen yliopistosta vuonna 1964. Hän oli suorittanut myös fysiikan ja matematiikan opintoja Duken yliopistossa ja kansainvälisen oikeuden opintoja Cambridgen yliopistossa. Valmistumisen jälkeen hän työskenteli konsulttiyhtiö Palmier Corporationin palveluksessa 21 vuotta.

Koskinen työskenteli 1960-luvulla Lyndon B. Johnsonin rotumellakoita käsittelevässä työryhmässä. Bill Clintonin hallinnossa Koskinen toimi budjettiosaston johtajana. Vuonna 2008 George W. Bush nimitti Koskisen asuntoluottopankki Freddie Macin johtoon. Barack Obama nimitti Koskisen vuonna 2013 IRS:n ylijohtajaksi.

## Sukujuuret
Koskisen kaikki isovanhemmat olivat suomalaisia, jotka muuttivat Yhdysvaltoihin joskus 1900-luvun alkuvuosina. Isoisä John Koskinen muutti vaimonsa Ildan ja tämän siskon Hannahin kanssa Karstulasta Ohion Clevelandiin, jossa Yrjö Koskinen syntyi vuonna 1905. Vanhemmat äidin puolelta muuttivat Kaakkois-Suomesta, todennäköisesti Vehkalahdelta, Minnesotan Chisholmiin, jossa Irja Danska syntyi vuonna 1909. 

Koskisen molemmat vanhemmat osasivat suomea, mutta päättivät olla opettamatta sitä lapsilleen, jotta nämä voisivat puhua englantia ilman korostusta.

Vuonna 2015 Koskinen kävi ensimmäistä kertaa Suomessa, jolloin hän vieraili Jyväskylän yliopiston IT-tiedekunnassa.

## Yksityiselämä
Koskisen vaimo on kasvatustieteen professori Patricia Koskinen, omaa sukua Salz. Heidän mukaansa on nimetty Koskinen Stadium Johnin vanhassa opinahjossa Dukessa. Se toimii Duken haavipallo- ja jalkapallojoukkueiden kotistadionina. Koskisella on kaksi lasta liitostaan Patrician kanssa.

## Lähteet
*Talouselämä
*Jyväskylän yliopisto: Yhdysvaltain verohallinnon ylijohtaja John A. Koskinen vieraili IT-tiedekunnassa 
*Ilta-Sanomat: Suomalaistaustaiselle huippuvirka USA:ssa: "Kiitän suomalaisia esi-isiäni"
Jack Carson

**John Elmer "Jack" Carson** (s. 27. lokakuuta 1910 Carman, Manitoba, Kanada – 2. tammikuuta 1963 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen yhdysvaltalainen näyttelijä, tanssija, laulaja ja koomikko.

Carson aloitti uransa New Yorkin Broadway-musikaalien tanssijana ja alkoi lahjakkuutensa ansiosta pian saada tarjouksia televisiotöistä ja lihaksikkaan kehonsa ansiosta yökerhojen voimailunumeroista. Hän saapui 1930-luvun puolivälissä Hollywoodiin, jossa hänelle kehkeytyi yli kahden vuosikymmenen pituinen ura. Hänen uransa alkoi pikkurooleilla mm. western- ja komediaelokuvissa, esim. elokuvassa *[[Ei mikään enkeli]]* (1939). Carson siirtyi 1940-luvun alussa Warner Bros. -yhtiöön, jossa hän sai muistettavampia rooleja tulkittavakseen. Carsonilla oli miessivurooleja muun muassa elokuvissa *[[Arsenikkia ja vanhoja pitsejä]]* (1944), *[[Mildred Pierce – amerikkalainen nainen]]* (1945) sekä seuraavalla vuosikymmenellä elokuvissa *[[Tähti on syntynyt (vuoden 1954 elokuva)|Tähti on syntynyt]]* (1954) ja *[[Kissa kuumalla katolla]]* (1958). Lisäksi Carson parodioi itseään musikaalikomediassa *[[Tähdenlento Hollywoodissa]]* (1949). 

Kaiken kaikkiaan suurikokoinen ja jouheva Carson ennätti tekemään yli sata elokuva- ja televisioroolia vuosina 1937–1962. Hän oli naimisissa neljästi, ja avioliitostaan Kay St. Germain Wellsin kanssa (1940-1950) hänellä oli kaksi lasta. Carson kuoli vatsasyöpään tammikuussa 1963.

Jack Carson sai uraltaan kaksi tähteä Hollywood Walk of Famelle.

## Valikoitu filmografia
**[[Kulissien takana]]* (1937)
**[[Hätä ei lue lakia]]* (1938)
**[[Hänen salainen vaimonsa]]* (1938)
**[[Ihanaa on elää]]* (1938)
**[[Mr. Smith lähtee Washingtoniin]]* (1939)
**[[Ei mikään enkeli]]* (1939)
**[[Herra ja rouva Smith]]* (1941)
**[[Kilpakosijat juhlimassa]]* (1941)
**[[Morsian jälkivaatimuksella]]* (1941)
**[[Gentleman Jim]]* (1942)
**[[Onnen tähti]]* (1943)
**[[The Hard Way]]* (1943)
**[[Arsenikkia ja vanhoja pitsejä]]* (1944)
**[[Hollywood kanttiini]]* (1944)
**[[Mildred Pierce – amerikkalainen nainen]]* (1945)
**[[Suurinta elämässä (vuoden 1945 elokuva)|Suurinta elämässä]]* (1945)
**[[Herttua seikkailee]]* (1946)
**[[Kahden vaiheilla]]* (1946)
**[[Valtameren romanssi]]* (1948)
**[[Kaverukset Texasista]]* (1948)
**[[Tähdenlento Hollywoodissa]]* (1949)
**[[Hassu jäätelökauppias]]* (1950)
**[[Kerskailija kannuksissa]]* (1951)
**[[Laineiden lemmikki]]* (1953)
**[[Tähti on syntynyt (vuoden 1954 elokuva)|Tähti on syntynyt]]* (1954)
**[[Punaiset sukkanauhat]]* (1954)
**[[Rakkaani, antaudun]]* (1954)
**[[Paholaisen enkelit]]* (1957)
**[[Elämän ja kuoleman uhkapeluri]]* (1957)
**[[Kissa kuumalla katolla]]* (1958)
**[[Rakettirakkautta]]* (1958)
**[[Karhunmarjapensas]]* (1960)

## Lähteet
Sisaret, veljet, iloitkaa jo tästä

**Oi veljet, siskot, iloitkaa jo tästä** on tuntemattoman tekijän laulu, joka julkaistiin ensi kerran 1912 Leonard Typön toimittamassa kokoelmassa Kotimaan virsiä. 

Laulu on käännetty ruotsiksi sanoilla 'O bröder, systrar, gläd er, vänner kära' (Sions Sånger nro 57). Englanniksi laulua lauletaan sanoilla 'O brothers, sisters, we can be rejoicing' (Songs and Hymns of Zion nro 143) sekä *O brothers, sisters, be ye glad to know that* (Hymns and Songs of Zion nro 607).
Songs and Hymns of Zion

**Songs and Hymns of Zion** on Amerikan vanhoillislestadiolaisten eli LLC:n virsikirja. Uusin versio laulukirjasta on julkaistu 2008 ja sitä edeltävä vuonna 1980.   

Laulukirjassa on 602 virttä ja hengellistä laulua. Suurin osa lauluista on käännöksiä Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjasta, SRK:n Siionin laulut-kokoelmasta sekä muista Pohjoismaisista virsikirjoista.
Herran haltuun jääkää, rakkaat

**Herran haltuun, veljet rakkaat** on Fredrik Engelken (1848–1906) hengellinen laulu. Laulu on tunnettu erityisesti lestadiolaisen herätysliikkeen parissa.

Laulun sävelmä on toisinto G.J. Voglerin Hoosianna-hymnistä.

Laulun alkuperäinen teksti alkaa ruotsiksi 'Faren väl, I vänner kära', ja se julkaistiin vuonna 1871 Smålands Missionsblad -lehdessä. Laulu on julkaistu myös englanniksi sanoilla *Precious friends, may God be with Thee* (Hymns and Songs of Zion nro 569/Songs and Hymns of Zion nro 217).
Plutoniumtrikloridi

**Plutoniumtrikloridi** eli **plutonium(III)kloridi** (molekyylikaava PuCl3) on plutoniumin kloridi. Se muodostaa emeraldin värisiä vihreitä kiteitä. Plutoniumtrikloridia voidaan valmistaa plutoniumdioksidin reaktiolla 500&nbsp;°C lämpötilassa voimakkaasti klooraavan reagenssin kuten fosgeenin tai hiilitetrakloridin kanssa, tai suoraan metallisen plutoniumin reagoidessa kloorin kanssa 450&nbsp;°C lämpötilassa. Se on ainoa kiinteässä olomuodossa stabiili plutoniumin kloridi ja eräs ensimmäisenä tutkituista plutoniumin yhdisteistä alkuaineen löytämisen jälkeen. Yhdiste on erittäin hygroskooppista, mistä johtuen sen käsittely on hankalaa etenkin suurina määrinä. Sille tunnetaan kidevedelliset mono-, tri- ja heksahydraatit.

Plutoniumtrikloridin kiderakenne on prismaattinen ja trigonaalinen. Rakenne on samanlainen kuin uraanitrikloridilla UCl3. Pu3+ ionilla on naapurina yhdeksän Cl-ionia, kolme 291,9&nbsp;pm ja kuusi 288,6&nbsp;pm etäisyydellä.

Plutoniummetallia voidaan valmistaa pelkistämällä plutoniumtrikloridia kalsiumilla:

:2 PuCl3 + 3 Ca → 2 Pu + 3 CaCl2

## Lähteet
Mario Almondo

**Mario Almondo** (s. 17. syyskuuta 1964 Torino) on italialainen insinööri ja Ferrarin Formula 1 -tallin operaatiojohtaja. Almondo aloitti uransa Ferrarilla vuonna 1991. Lokakuussa 2006 hänet nimettiin tallin tekniseksi johtajaksi korvaten tehtävässään Ross Brawnin. Marraskuussa 2007 hänet nimettiin tallin operaatiojohtajaksi.

## Lähteet
Lippen ruhtinaskunta

**Lippe** (välillä myös **Lippe-Detmold**) oli saksalainen ruhtinaskunta, joka sijaitsi Weser-joen ja Teutoburgin metsän kaakkoisosan välissä nykyisen Nordrhein-Westfalenin osavaltion alueella.

Ruhtinaskunta sai alkunsa Lippen suvulle annettuna läänityksenä 1123 ja muuttui kreivikunnaksi 1528.  Vuonna 1613 maat jakautuivat kolmeen osaan, joista myöhempää ruhtinaskunnan aluetta hallitisivat Lippe-Detmoldin kreivit. Vuonna 1789 heidät korotettiin valtakunnanruhtinaan arvoon. 

Lippen ruhtinaskunta oli Saksan keisarikunnan osavaltio vuodesta 1871 aina vuoteen 1918, jolloin viimeinen hallitseva ruhtinas joutui luopumaan vallasta. Tämän jälkeen ruhtinaskunnasta muodostettiin Lippen vapaavaltio, josta tuli 1947 osa liittoutuneiden perustamaa Nordrhein-Westfalenin osavaltiota.

## Hallitsevat ruhtinaat
* Leopold I 1789–1802
* Leopold II  1802–1851
* Leopold III  1851–1875
* Woldemar  1875–1895
* Aleksanteri  1895–1905
* Leopold IV  1905–1918

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lippen kreivikunnan asetukset ja säädökset 
* Määräyksiä Lippen alueen liittämisestä Nordrhein-Westfalenin osavaltioon
Aurich

**Aurich** on Saksassa Ala-Saksin osavaltiossa sijaitseva kaupunki. Vuoden 2008 väestönlaskennassa siellä oli 40&nbsp;447 asukasta, Sen pinta-ala on 197,2 neliökilometriä ja asukastiheys 210 as./km².

## Historia
Aurichin historia juontaa juurensa 1200-luvulle, jolloin Aurechoven ratkaisu mainittiin Friisin asiakirjassa nimeltään Brokmerbrief vuonna 1276. Vuonna 1517 Count Edzard, Cirksenan talosta alkoi uudelleenrakentamaan kaupunkia hyökkäyksen jälkeen. Hän perusti kaupungin keskustan, mikä on tänäkin päivänä pystyssä. Vuonna 1539 maan viranomaiset koottiin Aurichiin tekemään sen läänin, myöhemmin Itä-Friisian pääkaupunkia. Lääni liitettiin Preussin kuningaskuntaan 1744. Kun Preussin armeija hävisi Jenan taistelun vuonna 1804, Aurich liitettiin Hollannin kuningaskuntaan.  1810 Hollannin kuningaskunta liitettiin Ranskan ensimmäiseen keisarikuntaan ja Aurichista tehtiin Ems-Orientalin osaston pääkaupunki. Sen jälkeen vuonna 1814 Napoleon hylättiin ja Aurich liitettiin Hannoverin kuningaskuntaan ja sen jälkeen Aurich liitettiin uudestaan Preussin kuningaskuntaan ja oli osana Hannoverin maakuntaa.

Natsi-Saksalla oli Aurichissa keskitysleiri 21. lokakuuta 1944 – 23. joulukuuta 1944.  Toisen maailmansodan jälkeen Aurich on osa Ala-Saksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jeesuksen veljet, sisaret

**Jeesuksen veljet, sisaret** on Juho Rangisen kirjoittama hengellinen laulu vuodelta 1881. Laulun sävelmä on toisinto saksalaisesta kansansävelmästä. 

Laulu on julkaistu myös Norjan kirkon virsikirjassa (NVK 2013 nro 491 'Hver Jesu bror og søster kjær) lähinnä Pohjois-Norjan lestadiolaisten vaikutuksesta (Lyngenin suunta). Ruotsiksi laulun nimi on 'Ni Jesus bröder, systrar här'. Amerikassa laulua lauletaan sanoilla 'O brother, sister, lift your heart'.

## Julkaistu

* Siionin laulut nro 27
* Virsikirja ja Hengellisiä lauluja nro 640
* Sions Sånger och Psalmer nro 5 
* Songs and Hymns of Zion nro 81
* Norjan kirkon virsikirja nro 491
Jeesus sanoi omillensa

**Jeesus sanoi omillensa** on virsi, jonka sanat on kirjoittanut Leonard Typpö (1868–1922). Joidenkin tietojen mukaan virsi on ilmestynyt ensi kertaa vuonna 1976 laulukirjassa *[[Siionin laulut]]*. Toisen tiedon mukaan Jalmari Raitio julkaisi sen *[[Harpunsäveliä]]*-kokoelmassa yhdistettyään kaksi Typön kirjoittamaa runoa yhdeksi lauluksi.

Vuodesta 1986 virsi on ollut Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa numerolla 180. Niilo Rauhala (s. 1936) uudisti sanat ja sävelmäksi valittiin saksalainen sävelmä vuodelta 1745 sekä vaihtoehtosävelmäksi virren 149 (*[[Tulkaa kaikki kotiin, tulkaa]]*) sävel. Virsi on myös nykyisessä, vanhoillislestadiolaisten käyttämässä *Siionin laulut* -laulukirjassa. Siinä käytetään Hannes Holman sävelmää ja ensimmäinen säkeistö on erilainen kuin virsikirjassa. Molemmissa versioissa virren sanoituksen lähtökohtana on Jeesuksen kertomus viinipuusta Johanneksen evankeliumissa (Joh. 15:1–11).

## Sanat

1. Jeesus sanoi omillensa:
Pysykää vain minussa,
oikeassa viinipuussa
elävinä oksina.

5. Tuoreet oksat viinipuussa
Herra hoitaa, puhdistaa,
jotta oksat kantaisivat
hedelmää taas runsaampaa.

2. Oksa ei voi irrallansa
kantaa yhtään hedelmää,
eikä kukaan itsestänsä
löydä mitään elämää.

6. Jos ei joku Jeesuksessa
aina pysy uskossa,
pois hän kuolee viinipuusta
kuivuneena oksana.

3. Jeesuksesta yksin vuotaa
uusi voima, elämä.
Oksa hedelmänsä kantaa,
koska puu on elävä.

7. Pysykäämme viinipuussa
toisiamme lähellä.
Herra Jeesus omiansa
ei voi koskaan hyljätä.

4. Synti tekee työtään meissä,
omantunnon haavoittaa,
estää hyvän kasvamista,
uskon voimaa kuluttaa.

## Katso myös
*Luettelo Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virsistä
*Jeesuksen vertaukset

## Lähteet
Nyt eronhetki meille

**Nyt eronhetki meille** on *[[Matkalauluja]]*-kokoelmassa 1869 julkaistu laulu. Sen on kirjoittanut mäntyharjulainen Vappu Hoppman-Ahvenainen. Laulu on ollut eri herätysliikkeiden käytössä. 

Laulua on laulettu muun muassa suomalaisella kansansävelmällä sekä Joël Blomqvistin sävelmällä. 

Ruotsiksi laulun otsikko kuuluu "Nu uppbrottsstunden kommit" ja englanniksi "The moment of our parting".

## Julkaistu

* Siionin laulut nro 120
* Siionin matkalaulut nro 87
* Virsikirja ja Hengellisiä lauluja nro 685 
* Siionin kannel nro 172
* Sions Sånger nro 83
* Songs and Hymns of Zion nro 215
* Hymns and Songs of Zion nro 570
* Hengellisiä lauluja ja virsiä nro 102
Buddy Emmons

**Buddy Gene Emmons** (27. tammikuuta 1937 Mishawaka, Indiana – 21. heinäkuuta 2015 Nashville, Tennessee) oli yhdysvaltalainen muusikko. Hän oli yksi aikansa johtavista steel-kitaran soittajista. Hän työskenteli urallaan muun muassa Little Jimmy Dickensin, Ernest Tubbin, Ray Pricen, Nancy Sinatran ja June Carter Cashin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Buddy Emmonsin kotisivut
Oi kuulkaa, te ystävät rakkaat

**Oi kuulkaatte ystävät rakkaat** on maanviljelijä Jaakko Lepsun (1908–1974) kirjoittama hengellinen laulu. 

Laulua on laulettu vanhoillislestadiolaisuudessa paheksuntaa aiheuttaneella 'Joensuun Elli' -iskelmän sävelmällä, joka 1970-luvun uudistuksessa vaihdettiin toiseen maalliseen laulusävelmään (tuttu laulusta Nyt kodista lauluni laulan). Muiden lestadiolaisryhmien parissa tuo vanha 'Joensuun Elli' -sävelmä on edelleen käytössä.

## Julkaistu

* Siionin laulut nro 221
* Siionin matkalaulut nro 76
* Virsikirja ja Hengellisiä lauluja nro 672
* Hymns and Songs of Zion nro 542 *O hearken, dear friends, most beloved*
* Songs and Hymns of Zion nro 555
Nyt vapaa olen synnin, kuolon alta

**Nyt vapaa olen synnin, kuolon alta** (*Nu är jag frälst från synd och sorg och döden*) on julkaistu Ruotsissa vapaakirkollisen muusikon ja evankelista August Anderssonin lauluvihkossa *Det glada budskapet*. Laulun käänsi suomeksi John Ryselin vuonna 1913. 

Lestadiolaisuuden parissa laulua on laulettu suomalaisella kansansävelmällä.
Nosta katse murheen maasta

**Nosta silmät murheen maasta** on Leonard Typön laulu vuodelta 1902. Laulun sävelmä on suomalainen kansansävelmä. 

Ruotsiksi laulun sanat kuuluvat 'Lyft din blick från jordens sorger' (Sions Sånger nro 80). Englanniksi 'Lift your eyes, O flock of Zion' (Songs and Hymns of Zion nro 389).
Nyt sydämestä nähdä halajan

**Mä sydämestän nähdä halajan** on Matti Suon kirjoittama hengellinen laulu. Se julkaistiin alun perin Siionin lähetyslehdessä vuonna 1922.

Laulua lauletaan unkarilaisen Elemér Szentirmayn sävelmästä muodostuneella toisinnolla. Szentirmayn alkuperäinen sävelmä on tuttu laulusta *[[Mustalaiseks olen syntynyt]]*.

Ruotsinkieliset lestadiolaiset laulavat laulua sanoilla *Av hjärtans grund jag längtar att få se*. Englanniksi laulun ovat kääntäneet Amerikan lestadiolaiset, ja käännös alkaa sanoilla *My everlasting Friend I long to see*.

## Julkaistu

* Siionin laulut nro 212
* Siionin matkalaulut nro 311
* Sions Sånger nro 111
* Virsikirja ja Hengellisiä lauluja nro 739 
* Songs and Hymns of Zion nro 546
* Hymns and Songs of Zion nro 539
Sibirin urheilukeskus

**Sibirin urheilukeskus** on monitoimiareena, joka sijaitsee Novosibirskissä, Venäjällä. Jäähalli toimii päänsääntöisesti KHL-seura Sibir Novosibirskin kotipaikkana. Areenan kapasiteetti on 7&nbsp;385 ihmistä.
Suuri pähkinäryöstö

**Suuri pähkinäryöstö** () on vuonna 2014 ilmestynyt kanadalais-korealais-yhdysvaltalainen 3D-animaatioelokuva. Elokuvassa seurataan Kärtsy-nimistä oravaa ja muita puiston oravia joiden talven varalle keräämät ruokavarastot tuhoutuvat, ja he päättävät hankkia lisää pähkinöitä talven varalle kaikille puiston eläimille. He ottavat kohteekseen pähkinäkaupan jonka ryöstöä he alkavat suunnittelemaan. Pähkinäkauppa on kuitenkin ihmisrosvojen kulissi, ja rosvot suunnittelevat sitä vastapäätä sijaitsevan pankin ryöstöä.

Elokuvan jatko-osa *[[Suuri pähkinäryöstö 2]]* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 11. elokuuta 2017 ja Suomessa 2. maaliskuuta 2018.

## Ääninäyttelijät

Muissa rooleissa ovat: Tuomas Uusitalo, Markus Bäckman, Juhani Rajalin, Jani Alkio, Susa Saukko ja Henna Haverinen.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Jumalan rauhaa rinnassansa

**Jumalan rauhaa rinnassansa** on Pauli Luodonpään kirjoittama hengellinen laulu vuodelta 1936. Laulun sävelmä on maallinen kansansävelmä, jota on käytetty arkkiveisussa *[[Zaida ja Rikhard]]*. 

Laulu on käännetty ruotsiksi ja alkaa sanoilla *Den som på färden genom livet*. Englanniksi laulu alkaa sanoilla *The child who bears within his bosom*.
Milloinka päästä saan

Hengellinen laulu **Koska mä nähdä saan** on mahdollisesti Frans Petter Krankin kirjoittama. Varmaa on, että laulun melodia ainakin on hänen tekemänsä. 

Laulu on tunnettu myös ruotsinkielisten lestadiolaisten parissa. Sions Sånger-kokoelmassa laulu alkaa sanoilla 'Det är mitt hjärtas tro'. Amerikan lestadiolaiset laulavat laulua sanoilla *When shall I have that grace*/*When can I go to gaze*.
Dom Sportova

**Dom Sportova** on Zagrebissa sijaitseva monitoimiareena. Se toimii KHL-seura Medveščak Zagrebin kotiareenana.
Never Say Die (The 69 Eyesin kappale)

**Never Say Die** on suomalaisyhtye The 69 Eyesin vuonna 2007 julkaistu rockkappale ja singlejulkaisu albumilta *[[Angels (albumi)|Angels]]*. Kappale on yksi yhtyeen tunnetuimmista. Se sijoittui Suomen singlelistalla parhaimmillaan sijalle 11. "Never Say Dien" sävelsivät yhtyeen kitaristit Bazie ja Timo-Timo yhdessä Kurt 49:n ja J. Wahlsteenin kanssa, sanoitti yhtyeen laulaja Jyrki 69 sekä sovittivat koko The 69 Eyes-yhtye (Archzie, Bazie, Jyrki 69, Jussi 69 ja Timo-Timo) yhdessä Kurt 49:n, J. Wahlsteenin ja tuottaja Johnny Lee Michaelsin kanssa. Kappaleen tuottivat Johnny Lee Michaels ja Hiili Hiilesmaa.

Singlejulkaisuun sisältyivät "Never Say Dien" single- ja albumi-versiot sekä kappale "Only Fools Don't Fall Once More". "Never Say Die"-kappaleesta julkaistiin myös Yhdysvalloissa kuvattu musiikkivideo.

## Kappaleet

## Soittajat
* Jyrki 69 – Laulu
* Bazie – Kitara, taustalaulu
* Timo-Timo – Kitara
* Archzie – Bassokitara, taustalaulu
* Jussi 69 – Rummut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kappaleen sanat
* Kappaleen musiikkivideo
* Kappaleen tiedot Äänitetietokannassa
* Singlejulkaisun tiedot Äänitetietokannassa
* Never Say Die AllMusicissa
* Never Say Die iTunesissa
* Never Say Die Spotifyssa
* Never Say Die Google Playssa
* Never Say Die Deezerissa
Arthur Leopold Heideman

**Arthur Leopold Heideman** (3. maaliskuuta 1862 Oulu – 28. marraskuuta 1928 Calumet, Michigan, Yhdysvallat) oli suomalainen lestadiolainen pappi.

Heideman vihittiin papiksi 1885, ja hän toimi pappina Hollolassa, Lappeenrannassa, Loviisassa, Iitissä, Sörnäisten vankilassa, Porvoossa, Sysmässä ja Kivijärvellä. Vuonna 1890 Vaasan hovioikeus tuomitsi Heidemanin vuodeksi viralta pantavaksi virkavirheistä ja kirkon oppien vastaisesta opetuksesta.

Heideman oli naimisissa kirkkoherra F. P. Krankin tyttären Lempi Oihonna Heidemanin (o.s. Krank) kanssa. Heidän pojastaan Paulista tuli Amerikan lestadiolaisuuden tärkeä vaikuttajahenkilö. A. L. Heidemanin herätyssaarnojen ansiosta hänen appensa Krank kääntyi myös lestadiolaisuuteen.

## Lähteet
* Makkerin blogi (Viitattu 13.9.2018)

### Viitteet
Paul Heideman

**Paul Arthur Heideman** (1. elokuuta 1890 Calumet, Houghton, Michigan – 10. toukokuuta 1973 Laurium, Houghton, Michigan) oli suomalainen lestadiolainen pappi, joka sai Amerikan vanhoillislestadiolaisten keskuudessa merkittävän johtoaseman. Hänen vanhempansa olivat Arthur Leopold Heideman sekä Lempi Oihonna Heideman (o.s. Krank). 

Heidemanilla oli merkittävä rooli Amerikan lestadiolaisuuden hajaantumisessa ja ns. suurseuralaisuuden ja vanhoillislestadiolaisuuden lopullisessa jakaantumisessa myös Suomessa. 

Kun Amerikan vanhoillislestadiolaisuus jälleen jakaantui 1970-luvulla, pitivät sekä vähemmistöön jäänyt AALC (myöh. LLC) että FALC häntä omaan joukkoonsa kuuluvana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
FamilySearch, Paul Arthur Heideman (vaatii kirjautumisen) https://www.familysearch.org/fi/tree/person/details/9442-HNG
On ilo laulaa nyt Jeesuksesta

**Sain halun laulaa mä Jeesuksesta** on Lauri Taskilan kirjoittama lauluteksti, joka on julkaistu Siionin laulut -kokoelmassa vuonna 1976. Taskilan lauluteksti pohjautuu vahvasti Ruotsin evankeliseen liikkeeseen kuuluneiden Andreas Nilssonin ja P. A. Ohlssonin vuodelta 1861 olevaan lauluun **On hauska veisata Jeesuksesta**. Alkuperäinen laulu onkin tunnettu useissa hengellisissä yhteisöissä, ja lestadiolaisten laulukokoelmiin se tuli jo vuonna 1901. 

Siionin laulujen edellisessä laulukirjauudistuksessa (1970-luvulla) Taskilaa pyydettiinkin kirjoittamaan sanat, jotka toisivat sille lestadiolaisen identiteetin. Taskilan teksti on käännetty Amerikan vanhoillislestadiolaisten laulukirjaan.

Laulua *On hauska veisata Jeesuksesta* on laulettu monella eri sävelmällä paikkakunnasta riippuen, mutta Siionin lauluihin on valikoitunut suomalainen kansansävelmä, joka julkaistiin vuonna 1950 Pentti Seppäsen nuottikirjassa.

## Julkaistu

* Siionin laulut nro 61 
* Songs and Hymns of Zion nro 290 *I want to sing of the Savior and Lord*
* Siionin matkalaulut nro 110 *On hauska veisata Jeesuksesta*
* Sions Sånger nro 115 *Det är så gott att om Jesus sjunga*
* Hymns and Songs of Zion nro 476 *My heart rejoices to sing of Jesus*

## Lähteet

* SRK 2016: Laula kansa Jumalan, Siionin laulujen tekijöitä ja taustoja, s. 171
* Jämsä, Leinonen: Lepopaikka suloinen, Siionin matkalaulujen lähteillä, s. 135
Frans Petter Krank

**Frans Petter Krank** (10. syyskuuta 1844 Oulu – 28. elokuuta 1910 Kivijärvi) oli suomalainen teologi, joka toimi Kivijärven kirkkoherrana. Hän oli ensimmäisiä lestadiolaisia pappeja.

Krankia syytettiin harhaopista, kun hän oli kääntynyt lestadiolaisuuteen vuonna 1888 apupappi Arthur Leopold Heidemanin vaikutuksesta, mutta Vaasan hovioikeus hylkäsi syytteen.

Krank oli naimisissa serkkunsa Maria Elisabet Durchmanin kanssa. Heillä oli kymmenen lasta. Yksi lapsista on säveltäjä Yrjö Pietari Krank (myöh. Karanko). Tytär Lempi Oihonna (1872–1962) avioitui Heidemanin kanssa, ja tämä vaikutti sittemmin Amerikan lestadiolaisuudessa. Muita lapsia olivat muun muassa Laina Maria Seppänen (1881–1968, naimisissa Jaakko Seppäsen kanssa), Mirjam Helena Lappalainen (1890–1959, naimisissa P. F. Lappalaisen kanssa) sekä Hilja Ina Repo (1885–1973, Eino S. Revon ja Ville Revon äiti) ja Impi Elisabeth Tikkanen (1885–1976)

Perheessä harrastettiin musiikkia monipuolisesti. F. P. Krank oli hyvin musikaalinen: hän soitti huilua, kitaraa ja sitraa.

Krank on tullut tunnetuksi virsisävelmistään (esim. virsikirja nro 580, ”Oi kuningasten kuningas”). *[[Siionin laulut|Siionin lauluissa]]* on runsaasti hänen tekemiään laulusävelmiä.

## Lähteet
* 

### Viitteet
HIPPI

**HIPPI** () on tietokoneväylä suurinopeuksiseen tallennusmedian liitäntään. Väylän on nykyisin korvannut Fibre Channel.

Väylästä kehitettiin HIPPI-6400 joka myöhemmin nimettiin uudelleen **GSN** (). GSN pystyi 6.4 gigabitin (800 megatavun) siirtonopeuteen sekunnissa virheenkorjaavan yhteyden yli.

Väylä on ANSI-standardoitu:
* ANSI X3.183-1991
* ANSI X3.210-1992
* ANSI X3.218-1993
* ANSI X3.222-1993
* ANSI X3.283-1995

Väyläprotokollasta on RFC määrittelyt:
* 
* 

## Katso myös
* FDDI
* iSCSI
* HARP

## Lähteet
Siskoni ja minä

**Siskoni ja minä** () on vuonna 2004 ensi-iltansa saanut Alexandra Leclèren ohjaama ja käsikirjoittama ranskalainen draamakomediaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Isabelle Huppert ja Catherine Frot. Elokuva on Leclèren ensimmäinen elokuvaohjaus. Philippe Godeau oli elokuvan tuottajana. Huppert ja Frot laulavat elokuvan lopputekstien aikana soivan ”Rue de Jollières” -kappaleen, jonka sanoitti Alexandra Leclère ja sävelsi Philippe Sarde.

## Juoni

Elegantti pariisitar Martine Demouthy (Isabelle Huppert) on päässyt avioliiton kautta parempaan keskiluokkaan ja jättänyt vaatimattoman syntyperänsä taakseen. Eräänä päivänä hänen sisarensa Louise Mollet (Catherine Frot) saapuu maalta kaupunkiin, ja kauhukseen Martine huomaa, että sisar aikoo viettää viikonlopun hänen kanssaan. Hienostunut Martine häpeää Louisen suorasukaista käytöstä ystäviensä edessä, mutta kahden kesken sisarukset alkavat lähentyä toisiaan.

## Näyttelijät

## Tuotanto

*Siskoni ja minä* kuvattiin Pariisissa  budjetilla. Elokuvan tuotantoyhtiönä oli Pan-Européenne ja elokuvan tuotantoa olivat tukemassa myös muun muassa StudioCanal, France 2 Cinéma, Canal+ ja Ciné+.

*Siskoni ja minä* -elokuvan virallinen traileri julkaistiin 4.&nbsp;marraskuuta 2004.

## Julkaisu ja vastaanotto

*Siskoni ja minä* sai ensi-iltansa Thessalonikin elokuvajuhlilla Kreikassa 21.&nbsp;marraskuuta 2004. Elokuva sai ensi-iltansa Ranskassa 22.&nbsp;joulukuuta 2004 ja oli Pan-Européennen teatterilevittämä. Elokuva keräsi Ranskassa teatterikierroksensa aikana  ja lähes kymmenen miljoonan dollarin lipputulot. *Siskoni ja minä* sai ranskalaisilta elokuvakriitikoilta myönteisen vastaanoton. Suomessa elokuva ei saanut teatteriensi-iltaa, mutta televisioensi-iltansa se sai Yle TV1 -kanavalla 23. heinäkuuta 2010.

*Siskoni ja minä* julkaistiin Ranskassa DVD:lle 5. syyskuuta 2005.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* ''Siskoni ja minä'' UniFrancessa
Sega SG-1000

**Sega SG-1000** (myös nimellä *Sega Computer Videogame SG-1000*) oli Segan ensimmäinen pelikonsoli koteihin, joka julkaistiin Japanissa 1983 ja myöhemmin myös Uudessa-Seelannissa. 

Laitteessa oli Zilog Z80 suoritin, 1 kilotavu RAM-muistia ja kilotavua näyttömuistia. Grafiikkapiirinä oli Texas Instruments TMS9928A ja äänipiirinä Texas Instruments SN76489. Laitteen väripaletissa oli 16 väriä ja näyttöresoluutio oli 256x192 pikseliä.SG-1000 myytiin arviolta noin 2 miljoonaa kappaletta.

Laitteesta julkaistiin parannettu malli *SG-1000 II*, jota seurasi *Sega Mark III* (Sega Master System).

Tekniikkaa käytettiin myös Segan SC-3000 kotitietokoneessa. Koneeseen oli saatavana SR-1000 kasettinauhuri, jolla C-kasettia pystyi käyttämään tallennusvälineenä.

Konsolista oli myös klooni nimellä *Othello Multivision*.

Professori Asobin tai Asobin Kyouju on jänishahmo, joka esiintyi lähes jokaisessa japanilaisessa SG-1000:n pelin opaskirjassa. Hahmo ei ollut virallinen Segan maskotti ja se oli vain harvoin ei-japanilaisissa ohjekirjoissa tai promootiomateriaalissa.

## Pelit

Laitteelle julkaistiin 68 pelimoduulia ja 29 *Sega Card* julkaisua. Ensimmäisenä vuonna julkaistiin esimerkiksi Monaco GP, N-Sub ja Pacar.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luettelo Amstrad GX4000 -peleistä

Tämä on **luettelo [[Amstrad GX4000]]:n peleistä**.

__NOTOC__

## Lähteet
* GX4000.co.uk
* Video Game Console Library
Kovatehoinen intervalliharjoittelu

**Kovatehoinen intervalliharjoittelu** eli **HIIT-harjoittelu** (< engl. *high-intensity interval training*) on harjoittelumuoto, joka koostuu intervalleista eli kovatehoisista työjaksoista sekä matalatehoisista lepojaksoista. Yleisimmin harjoitus tehdään juosten tai pyöräillen. Intervalleja tehdään vain muutamia kertoja, ja koko harjoitus kestää kokonaisuudessaan ainoastaan muutaman minuutin. Intervallien teho, kesto ja lukumäärä vaihtelevat harjoittelun eri protokollissa. Yhdessä muodossa maksimijaksot kestävät puoli minuuttia kukin ja palautusjaksot muutaman minuutin.

Kovatehoisen intervalliharjoittelun on tutkimuksissa havaittu olevan tehokas tapa parantaa kestävyyskuntoa ja polttaa rasvaa. Harjoittelu sopii myös diabeetikoille ja sydänpotilaille. Sen on havaittu parantavan nopeasti diabeetikkojen ja sokeriaineenvaihdunnan häiriöistä kärsivien henkilöiden sokeriaineenvaihduntaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tutkijat selvittivät, millainen liikunta hidastaa parhaiten solujen vanhenemista, Helsingin Sanomat, 2017
* Hiit-harjoittelu on kuumin treenitrendi, Yle, 2013
Luettelo Pippin-peleistä

Tämä on **luettelo [[Apple Bandai Pippin]]in peleistä**.

__NOTOC__

## Lähteet
* Giantbomb
* Apple Pippin Release List
* UVL
* Video Game Console Library
* Video Games Museum
Luettelo Sega SG-1000 -peleistä

Tämä on **luettelo [[Sega SG-1000]]:n peleistä**.

__NOTOC__

### Othello Multivision

## Lähteet
* Sega Retro
C++03

**C++03** on C++-ohjelmointikielen ISO-standardiversio ISO/IEC 14882:2003. Standardi korvasi aiemman version C++98.

C++03 sisältää enimmäkseen korjauksia ja parantaa kielen yhdenmukaisuutta ja siirrettävyyttä. C++11 on korvannut tämän version standardista.

C++03 sisälsi korjauksen `std::vector`-määrittelyyn, jonka mukaan elementtien käyttämä muistialue on oltava jatkuva (joka takaa yhteensopivuuden perinteisempien taulukoiden kanssa).

## Katso myös
* C++11
* C++14

## Lähteet
Testudinata

**Testudinata** on matelijakladi, joka sisältää kilpikonnat (Testudines) ja niiden sukupuuttoon kuolleet sukulaiset, joilla oli samanlainen kilpi kuin kilpikonnilla. Ryhmän ensimmäiset tunnetut jäsenet ovat myöhäistriaskaudelta, ja varsinaiset kilpikonnat ilmestyivät keskijurakaudella. Liitukauden lopun joukkosukupuuton jälkeen Testudinata-kladista oli varsinaisten kilpikonnien lisäksi jäljellä vain Meiolaniformes-kladi. Viimeiset Meiolaniformesin edustajat elivät Oseaniassa, ja ne kuolivat sukupuuttoon noin vuonna 531 jaa. ihmisen metsästyksen seurauksena.

## Luokittelu

* Kladi: **Testudinata**
** Suku: †*[[Australochelys]]*
** Suku: †*[[Palaeochersis]]*
** Suku: †*[[Proganochelys]]*
** Suku: †*[[Proterochersis]]*
** Kladi: **Mesochelydia**
*** Suku: †*[[Condorchelys]]*
*** Suku: †*[[Eileanchelys]]*
*** Suku: †*[[Heckerochelys]]*
*** Suku: †*[[Indochelys]]*
*** Suku: †*[[Kayentachelys]]*
*** Kladi: **Perichelydia**
**** Suku: †*[[Kallokibotion]]*
**** Suku: †*[[Spoochelys]]*
**** Heimo: †Helochelydridae
**** Kladi: †Meiolaniformes
**** Heimo: †Sichuanchelyidae
**** Lahko: Kilpikonnat (Testudines)

### Fylogenia
Joyce (2017):

## Lähteet
Kalle Ukkola

**Kalle Veikko Sakari Ukkola** (s. 4. toukokuuta 1943 Sortavala) on suomalainen insinöörikenraalimajuri evp.

Ukkola syntyi majuri, insinööri Veikko Ukkolan ja Laura Linkolan perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1969 on arkkitehti Outi Rajakaltio. 

Ukkola tuli ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1962, Kadettikoulusta hän valmistui 1966 ja suoritti diplomi-insinöörin tutkinnon 1972. Ukkola toimi opetusoupseerina Pohjanmaan tykistörykmentissä vuodesta 1966 ja sitten Pääesikunnassa toimistoinsinöörinä vuodesta 1972 ja toimistopäällikkönä sekä osastoinsinööri useilla eri osastoilla vuodesta 1978. Viestikeskuskorjaamon johtaja hän oli vuodesta 1990 ja hoiti sitten päällikkötehtäviä puolustusvoimien  materiaalilaitoksella vuodesta 1993, kunnes hänet nimitettiin puolustusvoimien pääinsinööriksi 1994. Ukkola jäi eläkkeelle kesällä 2003, jolloin hänen seuraajakseen nimitettiin Markku Ihantola.  

Ukkola ylennettiin vänrikiksi 1963, luutnantiksi 1966, yliluutnantiksi 1971, insinöörikapteeniksi 1973, insinöörimajuriksi 1978, insinöörieverstiluutnantiksi 1984, insinöörieverstiksi 1990 ja insinöörikenraalimajuriksi 1994.

## Lähteet
City Lights (Blanchen kappale)

**City Lights** on belgialaislaulaja Blanchen esittämä kappale, jolla hän edusti Belgiaa vuoden 2017 Euroviisuissa.

Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa 9. toukokuuta, jossa se sijoittui neljänneksi 165 pisteellä ja pääsi finaaliin. Finaalissa se sai 363 pistettä ja saavutti sijan 4.

## Lähteet
Kaisu Liuhala

**Kaisu Kerttu Sofia Liuhala** (o.s. **Knuuttila**; 17. huhtikuuta 1949 Eura – 2. kesäkuuta 2020 Tampere) oli suomalainen musiikkituottaja ja sanoittaja. Oman nimensä lisäksi hän käytti sanoittajanimimerkkiä Bugaluu.

Liuhalan iskelmäkäännöksiä ovat muun muassa Maaritin ”Istun tässä pöydässä taas” ("Sittin’ on The Dock of the Bay") ja ”Siivet saan” ("Reasons") sekä Paula Koivuniemen ”Kulku ihmisen” ("Uomini soli") ja ”Aikuinen nainen” ("Maledetta primavera"). Liuhala on sanoittanut myös muun muassa Kari Kuusamon säveltämän vuoden 1983 euroviisuedustuskappaleen ”Fantasiaa”.

Kaisu Liuhala toimi nuoruudessaan lentoemäntänä ja sitten kymmenisen vuotta musiikin tekijänoikeusasioiden parissa. Hän tuli tuottajaksi Tampere-taloon sen avajaisvuonna 1990 ja jäi tehtävästä eläkkeelle vuonna 2014.

Vuosina 1981–1986 Kaisu Liuhala toimi Säveltäjät ja Sanoittajat Elvis ry:n hallituksessa, kaksi viimeistä vuotta varapuheenjohtajana. Teoston hallituksessa hän istui vuosina 1992–1999.

Vuoden 2014 Iskelmä Gaalassa Liuhala sai erikoispalkinnon.

Kaisu Liuhala oli naimisissa tuottaja ja toimittaja Tommi Liuhalan kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kaisu Liuhala Discogs-tietokannassa
*Kaisu Liuhalan muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Ahti Vartiainen

**Ahti Toimi Paavali Vartiainen** (s. 2. syyskuuta 1943 Joensuu) on suomalainen kenraalimajuri evp.

Vartiainen syntyi ylimestari Kauko Vartiaisen ja Ilma Sylvia Palovaaran perheeseen. Hänen puolisonsa vuodesta 1968 on Mona Danielsson. 

Vartiainen tuli ylioppilaaksi Outokummun yhteiskoulusta 1962, Kadettikoulusta hän valmistui 1966 ja Sotakorkeakoulusta 1977. Vartiainen toimi opetusupseerina Pioneerirykmentissä vuodesta 1966 ja Pohjan pioneerikomppaniassa vuodesta 1967. Toimittuaan pioneeriupseerina Pohjan prikaatissa 1969 hänestä tuli Pohjan pioneerinkomppanian varapäällikkö samana vuonna. Helsingin laivastoaseman kouluttajana Vartiainen toimi 1970, mutta siirtyi sitten opettajaksi Kadettikouluun vuoteen 1974 asti. Varikkoupseerina Pioneerivarikolla hän toimi vuonna 1977, päällikkönä Ilmavoimien esikunnassa vuodesta 1978 ja uudelleen Pioneerinvarikolla varikkoupseerina vuodesta 1984 ja varikonpäällikkönä vuodesta 1985. Vuonna 1988 Vartiainen siirtyi pataljoonankomentajaksi UNDOF:iin, vuonna 1990 Pääesikunnan pioneeriosaston päälliköksi ja seuraavana vuonna pioneeri- ja suojelutarkastajaksi. UNFICYP:in komentaja hän oli vuodesta 1994, Pääesikunnan erityistehtävissä vuonna 1997 ja Helsingin sotilasläänin komentaja vuodesta 1998. Tästä tehtävästä Vartiainen jäi eläkkeelle vuonna 2003.

Vartiainen ylennettiin vänrikiksi 1963, luutnantiksi 1966, yliluutnantiksi 1969, kapteeniksi 1973, majuriksi 1978, everstiluutnantiksi 1985, everstiksi 1990 ja prikaatikenraaliksi 1998. Kenraalimajuri Vartiaisesta tuli vuonna 2001.

## Lähteet
Vanhojen tie

**Vanhojen tie** on Aija Kuparisen kokoama haastattelukirja, joka sisältää neljäntoista suomalaisen romanivanhuksen haastatteluihin perustuvat kertomukset heidän elämästään. Kertomuksiin liittyy Olga Poppiuksen ottamia kuvia. Kuvista koottu näyttely *Phuranengo drom – vanhojen tie* oli esillä Helinä Rautavaaran museossa 20. elokuuta 2017 asti. Teos kuuluu Suomi 100 -juhlavuoden Vanhojen tie -hankkeeseen, ja sen on julkaissut vuonna 2017 Like.

Vanhin haastateltava oli 91-vuotias Irja Bolström, joka monien haastateltujen tapaan vietti lapsena kiertolaiselämää ilman vakituista asuntoa. Aina välillä perhe asui vähän aikaa sukulaisissa, välillä taloista tarjottiin talven pakkasilla lupa majoittua. Samanlaiset kohtalot toistuvat monien muidenkin kertomuksissa, mutta he kuuluvat viimeiseen kiertolaissukupolveen, ja heidän tarinoitaan haluttiin talteen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vieno Palmin lyhyt muistelu, Yle Areena
* Aija Salovaara: Vanhojen tie, Kirjaan haastateltujen kertomuksia, Maailman kuvalehti 2/2015
Sini Merikallio

**Sini Merikallio** (s. 1977 Myrskylä) on suomalainen avaruustutkija ja eläinlääkäri. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Herttoniemen yhteiskoulun lukiosta ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisestä korkeakoulusta Marsia käsittelevällä diplomityöllä. Hän on työskennellyt avaruus- ja ilmastomuutostutkimuksen parissa Ilmatieteen laitoksella, mutta toimii nykyään kunnan eläinlääkärinä. 

Merikallio kävi vuonna 2003 ensimmäisenä suomalaisena kokeilemassa Mars Desert Research Stationin Mars-simulaattoria Utahin autiomaassa. Kokeen aikana ryhmä vietti avaruuspuvuissaan Marsin kaltaisissa olosuhteissa kaksi viikkoa. Merikallio oli mukana hakemassa Euroopan avaruusjärjestö ESAn astronauttiohjelmaan vuonna 2008 sijoittuen 10&nbsp;000 hakijan joukosta 200 parhaan joukkoon. Merikallio on ollut myös mukana kehittämässä Ilmatieteen laitoksen tutkija&nbsp;Pekka Janhusen johdolla sähköistä aurinkotuulipurjetta, jonka avulla Maan ja Marsin kiertoradalle saataisiin tehtyä polttoainevarastoja asteroideilta haetusta vedestä. Myös Yhdysvaltain avaruushallinto Nasa on noteerannut hankkeen ja ilmoittanut tutkivansa hanketta noin 450&nbsp;000 euron budjetilla.

Merikallio on eläinlääketieteen lisensiaatti ja tekniikan tohtori. Hän on ollut kiinnostunut eläinten hyvinvoinnista jo lapsesta saakka. Merikallio uskoo mahdottoman saavuttamiseen ja hänen metodinsa on edetä asiassa kuin asiassa pienin askelin. Jos maalliset ongelmat tuntuvat liian suurilta, hän neuvoo pohtimaan haastetta avaruustutkijoiden näkökulmasta – eli miltä ongelma näyttää Marsin perspektiivistä.

## Väitöskirja: Ilmakehän pienhiukkasten mallinnus
Vuonna 2016 valmistuneessa Ilmatieteen laitoksella toteutetussa väitöstyössään *Computer modeling of light scattering by atmospheric dust particles with spheroids and ellipsoids*&nbsp; Merikallio on tutkinut ilmakehän pienhiukkasten, erityisesti kompleksisten aavikko- ja tulivuoripölyn, valon sironnan mallinnusta. Työn tavoitteena oli selvittää voidaanko valon sirontaa ilmakehän pienhiukkasista mallintaa nykyistä paremmin ja käytännöllisemmin käyttämällä yksinkertaistettuja, hieman pallomuodoista poikkeavia, mallihituja. Mallia pienhiukkasten valon sironnasta on käytetty myös avaruustutkimuksessa. Tämä on tehty käyttäen yksinkertaistettuja mallihituja. Tulokset tutkittujen mallien käyttökelpoisuudesta ovat rohkaisevia ja niitä onkin jo hyödynnetty Ilmatieteen laitoksella ECHAM-ilmastomallin parantamiseen. Tulevaisuudessa tuloksia tullaan käyttämään myös muun muassa AATSR-satelliitti-instrumentin kaukomittausten käsittelyyn.

## Lähteet
Elina Ruohonen

**Elina Johanna Ruohonen** (s. 21. huhtikuuta 1970 Kaarina)  on turkulainen taidemaalari, joka maalaa öljyvärillä läpinäkyvälle akryylilevylle.

Elina Ruohonen on opiskellut Kankaanpään taidekoulussa 1991–1995. Krasnojarskin taideinstituutissa Venäjän Itä-Siperiassa hän opiskeli 1995 ja 1998–2001 Tampereen ammattikorkeakoulussa, jossa suoritti kuvataiteilijan ammattikorkeakoulututkinnon vuonna 2000.

Ruohosen teoksia oli ensi kerran esillä yhteisnäyttelyssä 1993 Raumalla, jossa Rauman taidemuseossa järjestettiin Varsinais-Suomen nuorten aluenäyttely. Sen jälkeen hänen töitään on ollut esillä lukuisissa taidenäyttelyssä. Ruohosen ensimmäinen yksityisnäyttely oli Raatihuoneen galleriassa Turussa 1998. Sen jälkeen hänen yksityisnäyttelynsä on ollut jossain esillä lähes vuosittain.
Ruohosen teoksia on Tampereen ja Turun kaupunkien kokoelmissa sekä Pirkanmaan sairaanhoitopiirin ja Valtion taidekokoelmassa.
Ruohonen on osallistunut Bargain-ryhmän ja Pottuhalliryhmän toimintaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Elina Ruohosen kotisivu
*