open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Bulgarian Fed Cup -joukkue

**Bulgarian Fed Cup -joukkue** edustaa Bulgariaa Fed Cupissa. Se toimii Bulgarian tennisliiton alaisuudessa. Bulgaria osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1966. Kaiken kaikkiaan Bulgaria on pelannut 131 maaottelua, joista voittanut 60 ja hävinnyt 71. Parhaimmillaan se on päässyt välieriin vuosina 1985 ja 1987.

## Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet

* Izabella Šinikova
* Viktorija Tomova
* Petja Aršinkova
* Gergana Topalova

## Lähteet
Berkeleyn ydinvoimalaitos

**Berkeleyn ydinvoimalaitos** on käytöstä poistettu ydinvoimalaitos Severn-joen rannalla Gloucestershiressä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Se oli Britannian ensimmäinen käyttöön otettu ja ensimmäinen käytöstä poistettu ydinvoimala. Sähköntuotanto alkoi vuonna 1962, ja se toimi 27 vuotta vuoteen 1989.

Laitoksen purkaminen työllistää noin 200 henkilöä ja maksaa 1,2 miljardia dollaria. Tämä sisältää maa-aineksen kaivamisen kahdeksan metrin syvyyteen asti.
Nuclear Decommissioning Authority suositteli aluetta ydinjätteen sijoituspaikaksi, joka on suunniteltu otettavan käyttöön vuonna 2017.

## Katso myös
*Britannian energiapolitiikka

## Lähteet
Vieno Väliahde

**Vieno Väliahde** (29. maaliskuuta 1944 Kärsämäki – 10. huhtikuuta 2013 Haukipudas) oli yleisurheilu-urallaan kuulantyöntäjä. Myöhemmin hän toimi pitkäaikaisena paikallilehti Rantapohjan päätoimittajana.

Lyhyellä kuulantyöntäjän urallaan Vieno Väliahde saavutti Kärsämäen Katajan ja Oulaisten Huiman edustajana tyttöjen SM-kultaa 1960 ja 1961, neljä kalottimaaotteluvoittoa, kuusi Pohjois-Suomen mestaruutta sekä kolme Kalevan kisojen mitalia.

Kesällä 1961 Väliahde edusti Suomea naisten Ruotsi-maaottelussa Kouvolassa ja Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Oslossa. Vihannin Lampisaaressa syntynyt ennätystulos 13,05 kesti A-tyttöjen Suomen ennätyksenä vuoteen 1972 ja Pohjois-Pohjanmaan piirin ennätyksenä vuoteen 1983.

Vieno Väliahteesta tuli Siikajokilaakso-lehdessä Suomen nuorin päätoimittaja. Perustettuaan Oulun pohjoispuolen alueen Rantapohja-paikallislehden Haukiputaalla 25-vuotiaana 1969 hän toimi sen päätoimittajana vuoteen 2007 asti.

## Saavutukset

*Kuulantyöntö
**SM-hopea: 1962
**SM-pronssi: 1961 ja 1964
**Pohjoismaiden mestaruuspronssi: 1961

## Lähteet
*
*
Matti Honkanen (pikajuoksija)

**Matti Sakari Honkanen** (s. 23. elokuuta 1941 Tampere) on suomalainen pikajuoksija. 

Honkanen edusti urallaan Turun Urheiluliittoa. Hän voitti 400 metrin juoksun Suomen mestaruuden vuonna 1963 ajalla 48,1. Seuraavana vuonna hän sai vielä hopeaa Oulussa järjestetyissä kisoissa ajalla 48,9. 

## Lähteet
Chilen Fed Cup -joukkue

**Chilen Fed Cup -joukkue** edustaa Chileä Fed Cupissa. Se toimii Chilen tennisliiton alaisuudessa. Chile osallistui Fed Cupiin ensimmäisen kerran vuonna 1968. Kaiken kaikkiaan Chile on pelannut 137 maaottelua, joista voittanut 72 ja hävinnyt 65. Fed Cupin vanhassa muodossa Chile pääsi 16 parhaan joukkoon vuonna 1978.

## Vuoden 2019 Fed Cupissa pelanneet

* Alexa Guarachi
* Bárbara Gatica
* Fernanda Brito
* Daniela Seguel

## Lähteet
Little Bob

**Little Bob,** oik. **Roberto Piazza** (s. 10. toukokuuta 1945 Le Havre, Ranska) on ranskalainen rocklaulaja. Myös hänen yhtyeensä nimi on Little Bob.

Piazzan isä oli Mussolinin aikainen pohjoisitalialainen anarkisti. 

Yhtye Little Bob on perustettu 1974, ja se menestyi pian Britanniassa. Piazza esiintyi omassa roolissaan Little Bobina Aki Kaurismäen elokuvassa *[[Le Havre (elokuva)|Le Havre]]*.

Piazza perusti 2012 uuden yhtyeen Little Bob Blues Bastards ja julkaisi uuden levyn.

## Albumit
* 1976: *High Time*
* 1977: *Living In The Fast Lane*
* 1977: *Little Bob story*
* 1978: *Come and see me*
* 1984: *Too Young To Love Me*
* 1986: *Cover girl*
* 1987: *Ringolevio*
* 1991: *Alive or nothing*
* 1993: *Lost Territories*
* 1997: *Blue stories*
* 2002: *Libero*
* 2005: *Lost in my town*
* 2005: *The Gift*
* 2006: *Ringolevio*
* 2006: *Rendez-vous in Angel city*
* 2009: *Time to blast*
* 2012: *Break down the walls*
* 2015: *Howlin*
* 2018: *New Day Coming*

## Aiheesta muualla
*  Little Bobin sivusto
* Little Bobin videohaastattelu - syyskuu 2007 
* Little Bobin videohaastattelu - lokakuu 2009 
* Little Bobin videohaastattelu - heinäkuu 2011 
* Interview pour l'émission "Blues" de radio RDL Colmar
Heikki Eränen

**Heikki Kustaa Eränen** (31. maaliskuuta 1928 Hämeenkyrö – 14. toukokuuta 2013 Ikaalinen) oli suomalainen yleisurheilija. Hänen päälajinsa oli kymmenottelu. Työurallaan hän oli kansalaisopiston rehtori.

Heikki Eränen saavutti kymmenottelijana SM-hopeaa 1949 ja 1951 sekä pronssia 1950 ja 1953. Hänen seurojaan olivat Ruokolahden Raju, Oriveden Ponnistus, Kyröskosken Ponsi ja Ikaalisten Urheilijat. Tampereella 1951 Eränen oli Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa neljäs pistein 6771 eli nykytaulukolla 6415, jota paremmin suomalaisista olivat siihen mennessä otelleet vain aiemmat ME-miehet Akilles Järvinen ja Paavo Yrjölä. Muita ennätyksiä olivat muun muassa 100 metriä 11,0, 200 metriä 22,9, 110 metrin aidat 15,9, pituus 696 ja keihäs 60,61. Loukkaantuminen keväällä 1952 pilasi hänen suunnitelmansa Helsingin olympiakisoihin pääsystä. 

Myöhemmin Eränen toimi Ikaalisten Urheilijoiden puheenjohtajana ja SVUL:n Hämeen piirin yleisurheilujaostossa. Vuonna 1989 Eräselle myönnettiin kotiseutuneuvoksen arvonimi ansiokkaasta työstä kotikaupunkinsa Ikaalisten kulttuurin parissa.

## Teoksia
* *Erätarinoita rintamaiden riihennurkilta ja perämetsiltä* ; piirrokset Seppo Polameri. Ikaalinen 2005

## Aiheesta muualla
* 
* 

## Lähteet
Esa Riihimäki

**Esa Riihimäki** (11. lokakuuta 1923 Peräseinäjoki – 13. huhtikuuta 2013 Seinäjoki) oli pitkäaikainen suomalainen yleisurheiluvaikuttaja.

Omalla urallaan nuoruudessaan Riihimäki edusti kansallisella tasolla Peräseinäjoen Toivetta, Kuortaneen Kuntoa ja Seinäjoen Urheilijoita. Lajeina olivat hiihto, suunnistus ja yleisurheilu. Myöhemmin hän toimi näiden kaikkien seurojen puheenjohtajana 1950-luvulla. Hän toimi myös pitkään Etelä-Pohjanmaan piirin yleisurheilujaoston puheenjohtajana 1961–1966 sekä Keski-Suomen piirissä samassa tehtävässä 1960-luvulla.

Suomen Urheiluliitossa Esa Riihimäki toimi vuosikymmeniä muun muassa liittovaltuustossa 1956 ja 1961–1963, johtokunnassa 1964–1967, kilpailuvaliokunnan puheenjohtajana 1972–1973. Yleisurheilu-lehden päätoimittajana hän oli vuosina 1966–1968. Kalevan kisojen ylituomarina hän toimi useita kertoja.

Ansioistaan urheilun hyväksi tehdystä työstä Esa Riihimäelle myönnettiin Suomen urheilun kultainen ansioristi vuonna 1973.

## Lähteet
*
Halolankallion kalliomaalaus

**Halolankallion kalliomaalaus** sijaitsee Sotkamossa Kainuussa. Kalliomaalaus on todettu esihistorialliseksi, mutta sen ajoitus on avoin. 

## Kallio ja sen sijainti
Kalliomaalaus sijaitsee Nuasjärven itäosassa Mujehoulunjoen suussa, mistä järvelle pistää esiin Tikkalanniemi. Niemen rantakallio on pahoin halkeillut ja maalaus sijaitsee lounaaseen aukeavassa seinämässä, joka kaartuu hieman maalauksen ylle. Kohde sijaitsee noin neljän kilometrin päässä Vuokatista ja sen hiihtokeskuksesta.

## Maalaus
Maalauksen ainoa kuvio esittää ihmishahmoa, joka on 13 senttimetriä pitkä ja 15 leveä, ja se sijaitsee noin metrin korkeudella järven pinnasta. Ihminen ojentaa oikean kätensä suoraksi alaviistoon sivulle ja riiputtaa vasenta kättään alaspäin. Kädet eivät näytä päättyvän, vaan niihin on lisätty jotakin, mitä ei enää hahmota. Oikea käden jatkeeksi on maalattu heikosti erottuvaa punaväriä, jonka alla olisi kaksi punaväripistettä. Lyhyet jalat ovat haara-asennossa. Pää on maalattu soikeaksi. Punaväri peittyy osittain tummanharmaan jäkälän alle.

## Lähteet
*
* Luukkonen, Ismo: Halolankallio
* 
### Viitteet
Urho Nummelin

**Urho Nummelin** (14. lokakuuta 1928 Rymättylä – 15. elokuuta 2013 Säkylä) oli suomalainen kuulantyöntäjä 1950-luvulla.

Rymättylän Soihtua edustaessaan 1940-luvulla Nummelin voitti kuulantyönnön nuorten suomen mestaruuden. Turun Urheiluliittoa edustanut Nummelin saavutti Kalevan kisoissa pronssimitalin Kuopiossa 1955. Seuraavana vuonna hän työnsi oman ennätyksensä 16,14 ja esiintyi maaotteluissa Ranskaa, Ruotsia ja Saksan liittotasavaltaa vastaan.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Kymenkäänteen kalliomaalaus

**Kymenkäänteen kalliomaalaus** sijaitsee Iitissä Kymenlaaksossa. Kalliomaalaus on ajoitettu kivikauteen ja sen löysi Sinimarja Oinonen vuonna 1971 .

## Kallio ja sen sijainti
Kymijoen vesiretin varrella Kettujärvessä on niemenkärki niin kutsutussa Kymenkäänteessä. Niemessä oleva rantakallio putoaa suoraan veteen ja sen etelään katsovassa osassa on punaväriä.

## Maalaus
Kalliomaalauksesta ei erotu tunnistettavia kuvioita, mutta värin ja sijaintinsa perusteella se vaikuttaa aidon kalliomaalauksen jäänteeltä. Maalausalue on 68×51 senttimetrin kokoinen. Punavärin värisävyjen ja sen saturaation vaihtelut antavat olettaa, että maalauksessa olisi ollut kuvioita.

## Lähteet
*
* Muinaistaideyhdistys: Kymenkäänne ,valokuva
* Luukkonen, Ismo: Kymenkäänne
* 

### Viitteet
Reino Sirén

**Reino Johannes Sirén** (7. joulukuuta 1926 Tampere – 27. syyskuuta 2013 Tampere) oli suomalainen pikajuoksija. 

Vaikka Reino Sirén ei saavuttanut SM-kultaa, hän kamppaili sotien jälkeen parhaimmillaan Suomen nopeimman miehen tittelistä. Tampereen Yrityksen pikajuoksija pääsi radalle kuudessa maaottelussa ollen voittoisa Norjaa vastaan 100 metrillä ja pikaviestissä Turussa 1950. Kalevan kisoissa hän juoksi 100 metrillä hopealle Esko Inkalan takana 1950 ja 200 metrillä kahdesti pronssille vuosina 1949 ja 1950. Työväen Urheiluliiton mestaruuksia hän keräsi seitsemän kappaletta vuosina 1948–1952.

Reino Sirénin 100 metrin ennätysaika 10,7 Tampereella 1949 sivusi Suomen ennätystä, mutta jäi virallisesti hyväksymättä myötätuuliepäilyjen vuoksi. Hänen oma ennätyksensä 200 metrillä oli 22,4.

Sirén työskenteli työnjohtajana Finlaysonin tehtaalla. Hänen läheinen ystävänsä oli nuori korjausmies Väinö Linna, joka aloitteli kirjallista uraansa. 

## Lähteet
*
*
Aasianvihervarpunen

**Aasianvihervarpunen** (*Chloris spinoides*) on tiklien sukuun kuuluva peippolaji.

Se elää Intian niemimaan pohjoisosissa, etenkin Himalajan keskikorkeuksilla ja lisäksi paikoin Kaakkois-Aasiassa: sitä esiintyy Afganistanissa, Bhutanissa, Intiassa, Myanmarissa, Nepalissa, Thaimaassa, Tiibetissä ja Vietnamissa. Sen luontaisia elinalueita ovat lauhkeat metsät ja pensasarot.

## Lähteet
Win Tin

**Win Tin** (12. maaliskuuta 1930 – 21. huhtikuuta 2014) oli burmalainen poliitikko, toimittaja, kirjailija ja aktivisti. Hän oli Myanmarin demokratialiikkeen perustajia ja pitkäaikaisin poliittinen vanki.

Win Tin tuomittiin vuonna 1989 kahdeksikymmeneksi vuodeksi vankeuteen hallituksen vastaisista kirjoituksistaan. Hän sai armahduksen 2008. Hän perusti vuonna 1988 yhdessä oppositiojohtaja Aung San Suu Kyin kanssa NLD-puolueen (National League for Democracy).

## Lähteet
Tracy Kidder

**John Tracy Kidder** (12. marraskuuta 1945 New York – 24. maaliskuuta 2026 Boston, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen tietokirjailija. Hänet palkittiin vuonna 1981 Pulitzer-palkinnolla teoksesta *[[Koneen henki]]* (*Soul of a New Machine*). Myös hänen kirjoittamansa Paul Farmerin elämäkerta *Mountains beyond Mountains* herätti myönteistä huomiota.

Kidderin kirjailijakuva oli journalistinen: hänen kerronnassaan korostui juonellisuus ja henkilökohtainen näkökulma. *Koneen hengessä* nämä painotukset näkyivät sekä tekstissä että kirjan syntyprosessissa, johon liittyi laajoja havainnointijaksoja kirjan kohteena olevaa tietokonemallia kehittäneessä Data General -yhtiön tiimissä. Kidder itse nimesi kirjallisiksi esikuvikseen John McPheen, A. J. Lieblingin ja George Orwellin.

## Lähteet
Olle Åberg

**Olof "Olle" Viktor Åberg** (24. tammikuuta 1925 Hofors – 19. joulukuuta 2013 Gävle) oli ruotsalainen keskimatkojen juoksija.

Helsingin olympiakisoissa 1952 Åberg sijoittui Luxemburgin Joseph Barthelin voittamassa 1500 metrin olympiafinaalissa seitsemänneksi. Samana vuonna hän piti Kööpenhaminassa juoksemaansa 1000 metrin ME-aikaa 2.21,3 hallussaan vajaan kolmen kuukauden ajan. Ruotsin seurajoukkuekohtaisessa Gefle IF:n 4x1500 metrin ja 4 x mailin ME-kvarteteissa hän oli mukana neljä kertaa. Viisi Finnkampenia 1951-1956, voitto 1500 metrillä 1951 ja 800 metrillä 1953. Ruotsin mestaruuden Olle Åberg saavutti vuonna 1951 1500 metrillä. Muita Ruotsin mestaruusmitaleita, kolme hopeaa ja kaksi pronssia, tuli 800 ja 1500 metrillä vuosina 1949-1956.
Vuosina 1947-1956 Åberg osallistui kaikkiaan 16 yleisurheilumaaotteluun Ruotsin edustajana. Hän saavutti huippuvuosinaan maailman keskimatkojen parhaalle juoksijalle vuosittain jaettavan Dickson-pokaalin kolme kertaa eli vuosina 1949-1951.

Urheilu-uransa aikana 1940-luvulla Olle Åberg edusti vuoteen 1944 Hofors AIF:ää ja sen jälkeen Gefle IF:ää.

Menestyksekkään uransa perusteella Olle Åberg kuului Ruotsissa yleisurheilijoiden Mestariurheilijoihin ns. Stora Grabbar-ryhmään jäsenenä #151 vuodesta 1951. 

## Ennätykset

* 800 metriä: 1.49,3
* 1000 metriä: 2.21,3
* 1500 metriä: 3.45,4
* maili: 4.04,2

## Lähteet
Lesley Pattinama Kerkhove

**Lesley Kerkhove** (s. 4. marraskuuta 1991 Goes) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 213 helmikuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kaksi ITF-turnausta kaksinpelissä ja kolme nelinpelissä.

Kerkhove oli junioreiden maailmanlistalla parhaimmillaan sijalla 12 vuonna 2009.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Lesley Kerkhoven kotisivut 
*
*
Oiva Sutinen

**Oiva "Oissu" "Sutki" Sutinen** (27. tammikuuta 1933 Koria – 12. elokuuta 1990) oli suomalainen pesäpalloilija 1950–1960-luvuilla. Hänen kasvattajaseuransa oli Korian Ponsi, ja mestaruussarjassa hän joukkueensa oli Kouvolan Pallonlyöjät. Sutki Sutinen pelasi muun muassa neljä Itä-Länsi-  ja neljä liitto-lehdistö -ottelua. Hänet muistetaan monista pesäpallokentillä tekemistään kepposista, joista ainakin kaksi johti aikoinaan jopa sääntömuutoksiin.

Sutinen oli yllätyksellinen peluri, joka pelasi suurimman osan aikaa ykkösvahtina ja jonka erikoislyöntejä olivat ns. ykköspiikkilyönnit. Juuri ykkösrajaan suunnattujen piikkilyöntien vuoksi syöttölautasta siirrettiin sääntömuutoksella taaksepäin. Toinen Sutisen aiheuttama sääntömuutos oli eräässä pelissä sattunut tapahtuma, jossa hän oli ykköspesällä pallo räpylässään, kun hän yhtäkkiä kutsui lukkarin ja kolmosvahdin luokseen neuvonpitoon. Sutinen antoi pallon salaa kolmosvahdin räpylään. Kun lukkarina toiminut Antero Viherkenttä teki valesyötön, irtosi vastustajajoukkueen pelaaja kakkospesältä kohti kolmospesää, jolloin kolmosvahti nosti pallon esiin räpylästään ja poltti pelaajan, ja Sutisen edustama joukkue voitti kyseisen ottelun. Vastapuoli teki tapauksesta protestin, joka ei mennyt läpi, koska mainitunlaista pallon piilottelua ei vielä tuolloin ollut säännöissä kielletty.

Sutinen kirjoitteli runoja, näytelmätekstejä, laulunsanoja, sketsejä, kronikoita jne. Hän esiintyi usein myös itse erilaisissa juhlissa luontaisten näyttelijäntaitojensa sekä hyvän lauluäänensä vuoksi. Hän oli myös menestyksekäs kaisa-biljardin pelaaja.

Ammatiltaan Sutinen oli ensin Kymi-yhtiön portinvartija, myöhemmin tiemestari sekä sittemmin kuolemaansa asti rakennusosaston työnjohtaja.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 1 SM-hopea: 1955
* 2 SM-pronssia: 1954, 1959
* 4 Itä-Länsi-ottelua: 1954, 1956, 1957, 1959

## Lähteet
* Kouvolan pallonlyöjät
* Suomen Biljardiliitto SBiL ry

### Viitteet
Eino Kulonen

**Eino Ilmari Kulonen** (24. lokakuuta 1921 Kiikka – 17. syyskuuta 1984 Turku) oli suomalainen lääkäri ja Turun yliopiston lääketieteellisen kemian professori vuodesta 1955 kuolemaansa asti. 

Kulosen vanhemmat olivat Vihtori Johannes Kulonen ja Hilma Maria Mauriala ja puoliso vuodesta 1958 lääkäri Maija Tellervo Yli-Pohja. Kulonen tuli ylioppilaaksi Helsingin yhteiskoulusta ja reaalilukiosta 1940 ja valmistui lääketieteen kandidaatiksi 1946, lisensiaatiksi 1950 ja tohtoriksi 1951. Opintomatkoja hän teki Yhdysvaltoihin ensin ASLA-Fulbright-stipendiaattina 1952 ja sitten uudestaan 1962 sekä Englantiin ensin British Council -stipendiaattina 1957 ja vielä  1962. Helsingin yliopiston assistenttina Kulonen työskenteli vuodesta 1947 vuoteen 1954. Ennen Turkua Kulonen toimi vielä lyhyen aikaa Helsingin yliopiston dosenttina.

Kulosen tutkimusalaa olivat side- ja granulaatiokudoksen biokemia sekä alkoholin vaikutukset aivojen ja maksan aineenvaihduntaan. Hän työskenteli pitkään vuonna 1954 perustetun Alkon biolääketieteellisen tutkimusyksikön tutkijana. Suomalainen Lääkäriseura Duodecim myönsi Kuloselle vuonna 1969 ensimmäisen Matti Äyräpään palkinnon.

## Lähteet
Uikulanjärvi

**Uikulanjärvi** on järvi Kalimeenojan valuma-alueella Kalimenkylän kaupunginosassa Oulussa. Järvi sijaitsee  Kalimeenojan pohjoispuolisesta Navettakankaasta itään, Uikulankankaan pohjoispuolella. Pääosin kangasmaiden ympäröimän järven rannat ovat soistuneet. Järvelle on tieyhteys pohjoispuolen Navettakankaan metsäautotietä pitkin sekä Kalimenkylän että Alakyläntien suunnasta. Kummunlammit-Uikulanjärvi -alue kuuluu Natura 2000 -alueisiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kummunlammit-Uikulanjärvi Natura-alue (Viitattu 21.4.2014)
Stanislav Jungwirth

**Stanislav Jungwirth** (15. elokuuta 1930 Prachatice – 11. huhtikuuta 1986 Praha) oli tšekkoslovakialainen keskimatkojen juoksija. Hän saavutti pronssia 1 500 metrillä EM-kilpailuista 1954 ja piti 1 000 metrin ME:tä hallussaan 1952–1953 sekä 1 500 metrin ME:tä 1957–1958. 

Ammattimaisen harjoittelun Jungwirth aloitti vuonna 1949, ja vuoteen 1951 mennessä hän oli saavuttanut sen hetkisen maailman tason. Track and Field -lehti rankkasi Jungwirthin vuoden 1951 maailman kahdeksanneksi parhaaksi 1 500 metrin juoksijaksi.

Seuraavana vuonna Jungwirth voitti maansa 800 ja 1500 metrin mestaruudet, mutta maan kommunistinen johto ei halunnut hänen juoksevan Helsingin olympialaisissa poliittisesti epäluotettavana, koska hänen isänsä oli vangittu kommunistisen hallinnon poliittisena vastustajana. Ajankohdan suuri tšekkijuoksija Emil Zátopek sai omalla protestoinnillaan Jungwirthille olympiamatkan Helsinkiin. Helsingin olympialaisissa Jungwirth eteni välieriin. Lokakuussa 1952 hän paransi Stará Boleslavissa ruotsalaisen Olle Åbergin 1 000 metrin ME:tä kymmenyksellä lukemiin 2.21,2. Ennätys säilyi vajaan vuoden, kunnes yhdysvaltalainen Mal Whitfield otti ennätyksen nimiinsä.

Vuonna 1954 Jungwirth saavutti Bernin EM-kisoissa 1 500 metrillä pronssia ajalla 3.45,4 Britannian Roger Bannisterin ja Tanskan Gunnar Nielsenin jäljessä. Loppuvuodesta 1956 käydyissä Melbournen kesäolympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi ajalla 3.42,6 irlantilaisen Ron Delanyn viedessä hieman yllättäen olympiavoiton.

Heinäkuussa 1957 tapahtui aika erikoinen ME:n parannus. Suomalaiset Olavi Salsola ja Olavi Salonen olivat tehneet Turussa 1 500 metrin ME:n 3.40,2, jonka vajaa vuorokausi myöhemmin Stanislav Jungwirth alitti Stará Boleslavissa yli kahdella sekunnilla aikaan 3.38,1. Viikko ME:stään Jungwirth alitti ensimmäisenä tšekkoslovakialaisena neljän minuutin rajan maililla, juostuaan matkan aikaan 3.59,1. Hänen sijoituksensa Lontoossa käydyssä kisassa oli vasta kolmas Derek Ibbotsonin voittaessa uudella ME:llä 3.57,2.

Vuoden 1958 EM-kisat Tukholmassa eivät tuoneet Jungwirthille menetystä johtuen loukkaantumisesta. Kuitenkin hän sijoittui loppukilpailussa kahdeksanneksi ajalla 3.44,4 eli aika oli sekuntia parempi kuin hänen neljän vuoden takainen pronssiaikansa.

Uusi 1 500 metrin maailmantähti Australian Herb Elliott otti 1 500 metrin ME:n haltuunsa elokuussa 1958 Göteborgissa juoksussa, jossa Jungwirth itse sijoittui toiseksi huippuajalla 3.39,0. Koska loukkaantumiset vaikeuttivat huippukunnon saavuttamista, Jungwirth lopetti uransa 1950-luvun lopussa.

Track and Field -lehti sijoitti Stanislav Jungwirthin vuosina 1951–1959 seitsemän kertaa 10 parhaan 1 500 metrin juoksijan joukkoon. Paras sijoitus oli vuonna 1957, kun hänet rankattiin kolmanneksi. Hänet rankattiin vuosina 1952 ja 1953 myös 10 parhaan 800 metrin juoksijan joukkoon.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 400 metriä: 49,4 (1953)
* 800 metriä: 1.47,5 (1957)
* 1 000 metriä: 2.21,2 (1952)
* 1 500 metriä: 3.38,1 (1957) (ME)

## Lähteet
* Jungwirt (tšekiksi)
* Jungwirth sport reference-sivustolla 
* 

### Viitteet
Kultainen talja (ritarikunta)

**Kultaisen taljan ritarikunta** (, , ransk. *Le Noble* *Ordre de La Toison*) on sekä espanjalainen että itävaltalainen ritarikunta.

## Historia
Ritarikunnan perusti Burgundin herttua Filip III Hyvä vuonna 1430 Flanderissa. Ritarikunta haki inspiraatiota englantilaisesta sukkanauharitarikunnasta: molemmissa voi olla enintään vain 24 varsinaista jäsentä. Yhden tarinan mukaan ritarikunnan nimi tulee siitä, että Filip ihaili oinaantaljaan kietoutunutta rakastajatartaan, minkä jälkeen hän keksi ritarikunnalle nimen. Todellisuudessa ritarikunnan nimi vittaa antiikin mytologiassa esiintyvään kultaiseen taljaan.

Espanjan kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari Kaarle V piti itsellään yksinomaisen oikeuden tuomita ritarikunnan jäseniä näiden mahdollisista rikoksista. Habsburgien vallan päätyttyä Espanjassa vuonna 1700, Itävallassa oleskelevat Habsburgit eivät tunnustaneet Espanjassa Bourbon-suvulle siirtynyttä ritarikunnan suurmestarin titteliä.

Vuodesta 1740 lähtien ritarikunta on toiminut sekä Espanjan kuningaskunnassa että Itävallan arkkiherttuakunnassa ja Itävallan keisarikunnassa. Kunnianosoitus on rajattu perinteisesti vain korkean aatelisarvon omaaville katolilaisille. Esimerkiksi Itävallan hovissa nimitys ritarikuntaan oli korkea-arvoisen aatelisen uran huipentuma. 

Ensimmäisen maailmansodan päätyttyä, ja Itävalta-Unkarin romahdettua, myös Belgian kuningas Albert I yritti tavoitella ritarikunnan suurmestarin titteliä, koska hän oli Burgundin herttuan jälkeläisiä. Espanja kuitenkin vastusti tätä, ja Itävalta tunnusti entisen keisariperheen pään omalta osaltaan ritarikunnan suurmestariksi vuonna 1957.

## Nykyään
Nykyään ritarikunnalla on siis edelleen kaksi suurmestaria: Habsburg-suvun päämies (nyk. Karl von Habsburg) ja Espanjan kuningas (nyk. Felipe VI).

Habsburgien alaisessa ritarikunnassa varsinaisten jäsenten määrä on rajoitettu 50:een. Näiden tulee aatelissukuisia miehiä, jotka on kastettu katolilaisiksi. Ritarikunnan jäsenillä on tapana kokoontua 30. marraskuuta, joka on ritarikunnan suojeluspyhimyksen Pyhän Andreaan muistopäivä.

Espanjan alaisessa ritarikunnassa jäsenyyttä jaetaan kuninkaan henkilökohtaisena tunnustuksena. Myös naiset voidaan nimittää ritarikunnan jäseniksi ja he ovat yleensä kuninkaallisia. Ritarikunnan tunnukset tulee palauttaa saajan kuoltua Espanjaan. Nimityksen saaneita puhutellaan tittelillä "erinomaisin herra/ rouva ()". 

Ritarikunnassa on vain yksi luokka:

*  ritari

## Lähteet
Valkjärven kalliomaalaus

**Valkjärven kalliomaalaus** sijaitsee Valkjärvellä Salpausselän itäpuolella  Luumäellä Etelä-Karjalassa. Maalaus on ajoitettu väljästi kivikauteen.

## Kallio ja sen sijainti
Valkjärven koillisrannalla on pieni vesirajassa oleva kallio, joka nousee korkealle maastoon. Kallion länsipuolella sijaitsevassa maalatussa kohdassa on sisäänpäin kääntyvä kohta, missä maalaus sijaitsee.

## Maalaus
Maalauksessa on vain yksi selvästi erottuva kuvio, joka esittää mahdollisesti käärmettä. Se on maalattu pystyasentoon kuin murtoviiva, jolla on 4−5 taitekohtaa.

## Katso myös
* Vaskivuoren kalliomaalaus Elkiänjärvellä sijaitsee 4,6 kilometrin päässä ja myös siellä on käärmemäisiä kuvioita.
## Lähteet
* 
* Luukkonen, Ismo: Valkjärvi
* 
### Viitteet
Sylvain Azougoui

**Sylvain Azougoui** (12. lokakuuta 1983 – 20. huhtikuuta 2014) oli beniniläinen jalkapallomaalivahti. Hänen viimeinen seuransa oli gabonilainen AC Bongoville. Azougoui kuoli Gabonin jalkapalloliigan ottelussa Centre Mberi Sportifia vastaan, kun hän jäi vastustajan hyökkääjän alle. Vastustajan jalka tallasi Azougouin pään ja hän kuoli matkalla sairaalaan. 

## Lähteet
* http://yle.fi/urheilu/afrikassa_vakava_jalkapallo-onnettomuus__maalivahti_menehtyi/7199203
* http://www.linaf.net/fr/home/showjoueur/id/832
Audun Boysen

**Audun Boysen** (10. toukokuuta 1929 Bjarkøy – 2. maaliskuuta 2000) oli norjalainen keskimatkojen juoksija ja 800 metrin olympia- ja EM-mitalisti. Boysen eli nuoruutensa Rissassa ja edusti paikkakunnan Rissa IL -seuraa ja myöhemmin oslolaista IK Tjalve -seuraa.

Boysen nousi kansalliseen kärkeen vuonna 1948 ja osallistui vuonna 1950 Brysselin EM-kisoihin 800 metrille sijoittuen viidenneksi. Helsingin kesäolympialaisissa 1952 ei tullut vielä menestystä. Hän pääsi 1 500 metrillä loppukilpailuun sijoittuen 11:nneksi ja 800 metrillä välieriin. Seuraavana vuonna syyskuussa 1953 Boysen teki Oslon Bisletillä uuden 1&nbsp;000 metrin ME:n 2.20,4. Tästä suorituksesta hänelle myönnettiin Aftenpostenin vuotuinen palkinto. Hän paransi 1&nbsp;000 metrin ME:tä vielä kahteen otteeseen eli elokuussa 1954 aikaan 2.19,5 ja elokuussa 1955 aikaan 2.10,0.

Boysen saavutti vuoden 1954 EM-kisoissa Bernissä ensimmäisen mitalinsa sijoittuessaan kolmanneksi 800 metrillä. Boysen teki kesällä 1955 Oslon Bisletillä uuden Norjan ennätyksen 1.45,9 belgialaisen Roger Moensin vanavedessä, joka teki samassa juoksussa uuden ME:n. Boysenin Norjan ennätyksestä tuli pitkäikäinen, sillä vasta vuonna 1992 eli 37 vuoden jälkeen Atle Douglas alitti Boysenin ajan. Melbournen kesäolympialaisissa 1956 Boysenista tuli olympiamitalisti hänen sijoittuessa 800 metrillä pronssille. Boysen saavutti ”melkein kultamitalin” Tukholman EM-kisoissa 1958, kun kisassa ensimmäisenä maaliin tullut Britannian Mike Rawson diskvalifioitiin ensin ja toiseksi tullut Audun Boysen julistettiin Euroopan mestariksi ja hän oli mitaliseremonioissa voittajan korkeimmalla korokkeella. Myöhemmin britit tekivät protestin hylkäämisestä, ja Rawson nostettiinkin Euroopan mestariksi Boysenin tullessa näin EM-hopeamitalistiksi.

## Lähteet

## Asiasta muualla
*  Norsk biografisk lexikon - Audun Boysen
* Boysen ja olympiamenestys
Kuntivaara

**Kuntivaara** on Kuusamossa sijaitseva kvartsiittivaara. Se on lähellä valtakunnanrajaa, ja sen korkeus on 481 metriä. Vaaralle kulkee polku, ja siellä on lepopaikka. Laelta on näkymä rajan yli Venäjän puolelle.

Kuntivaara kuuluu soidensuojeluohjelmaan ja on lakisääteinen luonnonsuojelualue.

Siellä on luontodirektiivin I lintuja kaakkuri, laulujoutsen, liro ja pyy sekä yksi salassa pidettävä uhanalainen lintulaji. Luontodirektiivin II lajeja siellä ovat karhu ja lettorikko sekä yksi salassa pidettävä laji.

## Lähteet
Haihurrikaani

**Haihurrikaani** () on vuonna 2013 suoraan televisiolevitykseen julkaistu katastrofi-/kauhuelokuva. Elokuva kertoo ryhmästä ihmisiä, jotka yrittävät selviytyä Los Angelesiin iskeytyneestä hurrikaanista, joka tuo mukanaan useita haita. Elokuvaa on esitetty Suomessa Fox-kanavalla.

Elokuvan ensimmäinen jatko-osa *[[Haihurrikaani 2: Toinen tuleminen]]* julkaistiin heinäkuussa 2014. Toinen jatko-osa *[[Haihurrikaani 3: Ei Helvetissä!]]* julkaistiin vuonna 2015 Kolmas jatko-osa *[[Haihurrikaani 4]]* vuonna 2016. Neljäs jatko-osa *Haihurrikaani 5: Maailmanvalloitus* vuonna 2017. Viides jatko-osa *The Last Sharknado: It's About Time* julkaistiin 19. heinäkuuta 2018.

## Juoni
Los Angelesiin iskee raju hurrikaani, joka tuo mukanaan useita aggressiivisia haita. Kaupunki alkaa tulvia pahasti. Surffaaja Fin ja hänen ystävänsä Baz ja Nova aikovat paeta sisämaahan, mutta ensin pelastavat hänen etääntyneen vaimonsa Aprilin ja teini-ikäisen tyttärensä Claudian. Koko porukka yrittää paeta kaupungista. Myöhemmin ryhmä kokoontuu Mattin kanssa, joka on Finnin ja Aprilin poika. He päättävät pysäyttää hurrikaanit pudottamalla niihin pommeja helikopterista.

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Carl Espen

**Carl Espen Thorbjørnsen**, taiteilijanimeltään **Carl Espen**, (s. 15. heinäkuuta 1982 Bergen, Norja) on norjalainen laulaja, joka edusti maataan vuoden 2014 Eurovision laulukilpailussa Kööpenhaminassa kappaleella ”Silent Storm” sijoittuen kahdeksanneksi. Hän pääsi finaaliin 8. toukokuuta käydystä toisesta semifinaalista.

Kaupan alalla työskentelevällä Thorbjørnsenillä ei ollut ennen Eurovision karsintoja juurikaan aiempaa kokemusta muusikkona, vaikka hän olikin osallistunut 17-vuotiaana paikalliseen kykykilpailuun Bergenissä. Edustuskappale ”Silent Stormin” on säveltänyt ja sanoittanut hänen serkkunsa, muusikkona pitkään työskennellyt Josefin Winther.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Carl Espenin kotisivut
Revonkärjen kalliomaalaus

**Revonkärjen kalliomaalaus** sijaitsee Rapojärven itärennalla Kouvolassa Kymenlaakson maakunnassa. Maalaus on esihistoriallinen.

## Kallio ja sen sijainti
Mankinvirta laskee Tarhajärven kautta Rapojärveen muuttuen ensin Mietunvirraksi ohittaessaan Revonkärjen niemen. Niemen etelärannalla on kallioon muodostunut vaakatasoisia halkeamia, jonka väliin ovat jääneet kiviset syvennykset. Syvennyksiä suojaa 1×2 metriä suuri lippamainen uloke. Maalauskallio nousee suoraan järvestä ja kallion vieressä on käveltävä tasanne.

## Maalaus
Maalaus on tehty syvennyksessä oleviin kivipintoihin ja niiden väri on tumman punainen. Vaikka kuvioita ei näy, on punaväripinta todennäköisesti ihmisen tekemää. Erityisesti tämä koskee vasemman seinän punaväristä, mikä on ihmisen maalaamaa. Timo Miettisen mukaan maalaus liittyy vastarannalla olevaan Jyrkkävuoren kalliomaalaukseen.

## Katso myös
* Jyrkkävuoren kalliomaalaus sijaitsee 1,1 kilometrin päässä Rapojärven vastarannalla.

## Lähteet
* 

* Luukkonen, Ismo: Revonkärki
* 
### Viitteet
Pyyslammen kalliomaalaus

**Pyyslammen kalliomaalaus** sijaitsee Nuuksion kansallispuiston alueella Vihdissä Uudellamaan maakunnassa. Sitä ei ole vielä todettu muinaiseksi maalaukseksi ja se saattaakin olla luontaista hematiittia.

Noin 3,7 kilometriä Pyyslammen kalliomaalaukselta luoteeseen sijaitsee Salmijärven kalliomaalaus.

## Kallio ja sen sijainti
Maalaus sijaitsee Pyyslammen pohjoisrannalla olevassa kalliossa, joka rajautuu järveen. Vastarannalla kulkevalta tieltä voi kiertää lammen rantoja pitkin. Kallio vaikuttaa luontaisella tavalla punaiselta.

## Maalaus
Mitään kuvioita ei erotu, vaan punaisuus vaikuttaa luontaiselta. Kahdessa kohtaa on kuitenkin vahvempia jälkiä, jotka voivat olla jäänteitä aiemmasta maalauksesta. Kuvioita ei kuitenkaan pysty tunnistamaan.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kur

**Kur** eli **keisarinvaali** oli saksalais-roomalaisessa keisarikunnassa vaali, jossa valittiin keisari.

Saksan valtioiden entisissä nimissä Kur ilmaisi, että hallitsija oli vaaliruhtinas (). Hänellä oli oikeus osallistua keisarin vaaliin. Tällaisia valtioita olivat esimerkiksi Pfalzin vaaliruhtinaskunta eli Kurpfalz ja Saksin vaaliruhtinaskunta eli Kursachsen.

## Lähteet
FS Foudre

**Foudre** oli Ranskan laivaston lentokoneiden emälaiva ensimmäisessä maailmansodassa. 

## Valmistus
Alus tilattiin Forges et Chantiers de la Girondelta Bordeaux'sta, missä köli laskettiin 9. kesäkuuta 1892. Alus laskettiin vesille 20. lokakuuta 1895 ja otettiin palvelukseen 1896.

## Palvelus
Alus otettiin 1896 palvelukseen hiilikäyttöisenä torpedoveneiden emälaivana. Alus muutettiin 1907 korjausalukseksi ja edelleen 1910 miinalaivaksi, kunnes se lopulta muutettiin 1912 vesilentokoneiden emälaivaksi. Se muutettiin vielä vuotta myöhemmin kertaalleen, jolloin se luokiteltiin vesilentokoneristeilijäksi ().

Aluksella oli useita ajalle tyypillisen risteilijän ominaisuuksia kuten 120 millimetrin panssarikansi sekä tulenjohtotorni. Pääaseistuksena oli kylkiin valmistetuille hyllyille, keulaan ja perään asennetut yksiputkiset 100 millimetrin tykit. Muutostyön jälkeen alus kykeni operoimaan jopa kahdeksalla lentokoneella, mutta todellisuudessa vahvuus oli neljä tai ajoittain vain kaksi lentokonetta.

Ensimmäisen maailmansodan puhjetessa alus oli Välimerellä kuljettaen 1916 lentokoneita Port Saidiin. Se oli osan ajasta sukellusveneiden emälaivana. Alus poistettiin palveluksesta 1921.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Voittamaton soturi

**Voittamaton soturi** (, ”Theseus vastaan Minotauros”) on vuonna 1960 valmistunut italialainen seikkailuelokuva. Tyylilajiltaan mytologia-aiheista peplumia edustavan elokuvan on ohjannut Silvio Amadio. Sen sankaria Theseusta esittää yhdysvaltalainen kymmenottelun olympiavoittaja Bob Mathias.

## Juoni
Kreetan kuninkaan Minoksen vaimo paljastaa kuollessaan, että hänen vallanhimoisella tyttärellään Faidralla on Kreikassa kaksossisar Ariadne. Faidra lähettää sotilaansa tappamaan Ariadnen, mutta Theseus ja tämän ystävä Demetrius pelastavat hänet. Miehet lähtevät Kreetalle selvittämään asiaa ja jättävät Ariadnen Theseuksen isän luokse Ateenaan. Faidran sotilaat surmaavat Demetriuksen ja Theseus putoaa paetessaan mereen, jossa hänet pelastaa merenjumalatar Amfitrite. Sillä välin ateenalaiset ovat kärsineet tappion kreetalaisille ja Ariadne on joutunut Faidran vangiksi. Theseus palaa Kreetalle, pelastaa Ariadnen ja tappaa ihmisuhreja vaativan Minotauroksen.

## Näyttelijät

## Tuotanto
*Voittamaton soturi* on kuvattu Totalscope-laajakangastekniikalla Technicolor-väreissä Incir De Paolisin studiolla ja Tor Caldaran maisemissa. Sen ohjaajana toimi aluksi Mario Bonnard, jonka sairastuttua työtä jatkoivat Alberto De Martino ja Giorgio Capitani. Lopulta ohjaajaksi nimettiin Silvio Amadio.

Elokuva on isolla budjetilla tehty näyttävä toimintaseikkailu. Sen suurin ongelma on käsikirjoitus, joka on täynnä aukkoja ja katkoksia. Se jättää myös lähes kokonaan hyödyntämättä Minotauros-myyttiin sisältyvät kauhuelokuvan mahdollisuudet. Nähtyään lopulta kömpelön hirviön katsoja voi olla tyytyväinen, ettei sitä näytetä elokuvassa enempää. Atleettinen Bob Mathias on näyttelijänä kovin jäykkä ja Rosanna Schiaffino näyttää molemmissa rooleissaan yhtä seksikkäältä mutta ilmeettömältä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Curtius-toisiintuminen

**Curtius-toisiintuminen** on toisiintumisreaktio, jossa asyyliatsidista muodostuu isosyanaatti. Reaktiossa muodostuvat isosyanaatit voidaan edelleen hydrolysoida amiineiksi. Reaktio on nimetty löytäjänsä Theodor Curtiusin mukaan.

## Mekanismi
Curtius-toisiintumisen lähtöaine on asyyliatsidi. Tämä voidaan valmistaa karboksyylihappojen johdannaisista. Käytettyjä tapoja ovat muun muassa happokloridien tai anhydridien reaktio natriumatsidin kanssa tai karboksyylihappojen ja difenyylifosforyyliatsidin välinen reaktio. Kuumennettaessa asyyliatsidia happamissa olosuhteissa yhdisteestä irtoaa typpimolekyyli ja muodostuu välituotteena asyylinitreeni. Tämä asyylinitreeni on epävakaa ja tapahtuu toisiintumisreaktio, jossa karbonyyliryhmään kiinnittynyt alkyyli- tai aryyliryhmä siirtyy ja sitoutuu typpiatomiin muodostaen orgaanisen isosyanaatin. Siirtyvän ryhmän stereokemia säilyy reaktiossa. On myös mahdollista, että toisiintuminen tapahtuu yhtäaikaisprosessina ilman nitreenin muodostumista. Reaktiossa muodostuva isosyanaatti voi reagoida amiinien kanssa muodostaen ureoita, alkoholien kanssa muodostaen karbamaatteja tai hydrolysoitua veden vaikutuksesta amiiniksi. Hydrolyysin välivaiheena muodostuu epävakaa karbamihappojohdannainen, josta eliminoituu hiilidioksidia. Curtius-toisiintumista hyödynnetään erityisesti aminohappojen ja aminohappojohdannaisten synteesissä.
:

## Lähteet
Henry Hill

**Henry Hill** (11. kesäkuuta 1943 – 12. kesäkuuta 2012) oli yhdysvaltalainen gangsteri, joka ryhtyi yli kahdenkymmenen vuoden rikollisen uran jälkeen kumppaniensa ilmiantajaksi.

Brooklynista kotoisin ollut Hill oli taustaltaan puoliksi italialainen ja puoliksi irlantilainen. Hänen rikollinen uransa alkoi jo 11-vuotiaana. Hän toimi Paul Varion alaisuudessa Lucchesen mafiaperheessä ja eli 1960- ja 1970-luvuilla ylellistä elämää, mutta ei irlantilaistaustansa vuoksi voinut koskaan tulla valituksi varsinaiseksi mafian jäseneksi. Tultuaan vuonna 1980 pidätetyksi huumerikoksista hän päätyi todistamaan kanssarikollisiaan vastaan. Hill itse vältti kaikki syytteet, pääsi liittovaltion todistajansuojeluohjelmaan, ja sai uuden henkilöllisyyden. Hänet kuitenkin erotettiin todistajansuojeluohjelmasta vuonna 1990 jäätyään jälleen kiinni huumerikoksista.

Hill esiintyi sittemmin usein mafia-aiheisissa dokumenteissa ja vieraana Howard Sternin show’ssa. Nicholas Pileggi kirjoitti Hillistä kirjan *Wiseguy: Life in a Mafia Family* (1986), jonka pohjalta Martin Scorsese ohjasi elokuvan *[[Mafiaveljet]]*. Siinä Hilliä esitti Ray Liotta.

## Lähteet
Undekanoli

**Undekanoli** eli **1-undekanoli** eli **n-undekanoli** eli **undekyylialkoholi** on primäärinen suoraketjuinen alkoholi, jossa on yksitoista hiiliatomia. Yhdiste on palavaa ja huoneenlämmössä väritöntä nestettä ja sen molekyylikaava on C11H24O ja rakennekaava CH3(CH2)10OH.

1-undekanolin moolimassa on 172,308&nbsp;g/mol, sulamispiste 15,9&nbsp;°C, kiehumispiste 245&nbsp;°C, tiheys 0,8298&nbsp;g/cm3, leimahduspiste 113&nbsp;°C, taitekerroin 1,43918 (20&nbsp;°C) ja CAS-numero 112-42-5. Joissain yhteyksissä undekanolin CAS-numerona on 30207-98-8. Undekanoli ei liukene veteen, mutta liukenee etanoliin ja eetteriin.

Undekanolia esiintyy sitrushedelmissä. Tuoksultaan yhdiste on sitrushedelmien kaltainen ja maultaan rasvainen.

Lyhytaikainen altistuminen undekanolille voi aiheuttaa ärsytystä silmiin, ihoon ja hengitysteihin. Pitkäaikainen ja toistuva altistuminen yhdisteelle kuivattaa ihoa.

Undekanolia tuotetaan synteettisesti pelkistämällä undekanaalia. Yhdistettä käytetään aromiaineena muun muassa alkoholittomissa juomissa, jäätelöissä ja makeisissa. Undekanolia voidaan käyttää myös muovinpehmentimien valmistuksessa. Tähän käyttöön se esteröidään ftaalihapon kanssa, jolloin muodostuu diundekyyliftalaattia. Undekanolia voidaan käyttää myös yhdessä muiden alkoholien kanssa. Esimerkiksi nonanoli, undekanoli ja ftaalihappo muodostavat nonyyliundekyyliftalaattia ja undekanoli ja dodekanoli reagoivat ftaalihapon kanssa undekyylidodekyyliftalaatiksi.

Yhdistettä esiintyy myös kukkien tuoksuissa, esimerkiksi karvakuismassa (*Hypericum hirsutum*) ja semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*PubChem: 1-Undecanol 
*Human Metabolome Database (HMDB): 1-Undecanol 
*ChemBlink: 1-Undecanol 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Undecanol 
*Pherobase: Semiochemical - 11OH 
*Pherobase: Floral Compound - 11OH
Gustaf Edvard Mattson

**Gustaf Edvard Mattsson** (5. syyskuuta 1842 Turku – 9. elokuuta 1916 Helsinki) oli suomalainen merikapteeni, merikoulun johtaja ja valtiopäivämies. 

Mattssonin vanhemmat olivat kauppalaivuri Gustaf Mattsson ja Maria Erikintytär. Mattssonin puoliso vuodesta 1872 oli Amelie Brunström (k. 1874). Kemisti, sanomalehtimies ja kirjailija Guss Mattsson (1873-1914) oli heidän poikansa. Gustaf Edvard Mattsson lähti 1856 merille ja suoritti 1861 Turussa perämiehen ja 1864 merikapteenin tutkinnon. Laivanpäällikkönä hän toimi vuoteen 1881 saakka, jolloin hänestä tuli Turun merikoulun opettaja. Koulun vt. johtajaksi hänet nimitettiin 1890 ja vakinaiseksi johtajaksi 1899. Mattsson toimi vuodesta 1881 matkustajalaivojen katsastajana ja vuodesta 1883 Turun satamajohtokunnan jäsenenä ja myöhemmin puheenjohtajana. Hän kuului merivakuutusyhtiö Tritonin perustajiin. Vuonna 1895 hän sai laamanni August Ferdinand Juseliuksen  kanssa tehtäväksi laatia ehdotuksen merivahinkojen arvioimiseksi Suomessa.  Hän kirjoitti ahkerasti merenkulkuasioista ruotsinkielisiin lehtiin ja julkaisi 1897-1899 teoksen *Matrikel för navigationsskolorna i Finland*.

Mattsson edusti porvarissäädyssä Turkua valtiopäivillä 1900.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Aboa Mare: historia  Viitattu 21.4.2014.
Arja Havakan diskografia

Tämä artikkeli sisältää suomalaisen iskelmälaulajan **[[Arja Havakka|Arja Havakan]]** diskografian.

## Studioalbumit
* 1994: *[[Siniset sävelet]]*
* 1995: *[[Lokki (Arja Havakan albumi)|Lokki]]*
* 1996: *[[Sinne ainiaaksi jään]]*
* 1999: *[[Muistot ei kuole koskaan]]*
* 2002: *[[Hän saavu ei]]*
* 2013: *[[Joki ja tuuli]]*
## Kokoelmat
* 2004: **
* 2014: *[[20 suosikkia – Lokki (Arja Havakka)|20 suosikkia - Lokki]]*

## Singlet
* 1994:  Siniset sävelet, Arja Havakka.
* 1995:  Lokki : Vie minut aamuun, Audiovox Records Oy.
* 1996: Häälauantai] (A-puoli)
* 1999:  Muistot ei kuole koskaan, Audiovox Oy.
* 2004:  Kivisydän : Lumilintu, Studio Sele Oy.
* 2007:  Enso tahtoo Eurooppaan, Studioala Oy.
* 2007: Miljoonat kynttilät 
* 2009:  Tuuli etsii etelää : Joki ja tuuli, AXR Music Oy.
* 2010:  Kotiviini : Haavemaa : Arpiset haavat / Arja Havakka, Janne Heino, AXR Music Oy.
* 2012: Lumilintu
* 2013: Joki ja tuuli 
* 2016:  Yksin : Kaikki tiet vievät Roomaan, Ilkka Vainio Tuotanto Oy.
* 2016:  Vuonna -66, Arja Havakka & Kulkuriveli Jami, Ilkka Vainio Tuotanto Oy
* 2019:  Matkakummpani : Tuuli etsii : Virran viemää, Greatsounds Oy.
* 2019: Matkakumppani: Matkakumppani / Tuuli etsii etelää / Virran viemää, Greatsounds Oy
*2020:  Aina toisensa on heillä :  Yksi tähti, Greatsounds Oy
*2020: Boogie woogie nainen / Kun aika on, Geatsounds Studio Oy
*2025: Foxi kantaa, Bestman Music 

## Muilla levyillä
* 2001: *[[Laulava Sydän (albumi)|Laulava Sydän]]*
* 2003: *[[Kultalevy! − Musiikin hippuja Lapin kultamailta]]*
* 2007: *[[Joulun tähtitaivas 3]]*
* 2007: *[[Iskelmä − Joululahja]]*
* 2007: *[[Musiikkia tv-sarjasta Laulava Sydän Vol.1]]*
* 2011: Åttopojat: *[[Roosa ja minä]]*
* 2012:* [[Eläköön iskelmä vol. 1]]*
* 2013: *[[Eläköön iskelmä vol. 2]]*

Televisio-ohjelmat:
* 1999:  Laulava sydän: Agents! (YLE 2), 30.1.1999, toimittaja Tarleena Sammalkorpi. (Jambalaya, Tuulella ei ole ystävää, Johnny B. Goode / esittäjä Arja Havakka. Kauan / esittäjät Arja Havakka & Danny).
* 2000:  Huvin vuoksi (YLE 2), 19.2. 2000, toimittaja Heikki Hilander. (Talven ruusu, Sonny boy, Let's twist again / esittäjä Arja Havakka).
* 2000:  Hotelli Sointu (YLE 1), 25.3. 2000, toimittaja Arto Nyberg. (Itke vaan jos helpottaa / esittäjät Arja Havakka & Tommi Läntinen).
* 2001:  Huvin vuoksi (YLE 2), 2.4. 2001, toimittaja Heikki Hilander.(Usko puolet mitä näet, Johnny B. Goode, Unohtumaton ilta, Lokki, esittäjä Arja Havakka).
* 2003:  Jos sais kerran (YLE 2), 24.3. 2003, toimittaja Joel Hallikainen. (Johnny Guitar, Elsa, kohtalon lapsi, Sun laivarantaan jäädä täytyi / esittäjä Arja Havakka).

Nuottikokoelma:
* 1999: Hittiboxi 2, BMG, OY Tuuli tunteet herättää (esitys äänitteellä Arja Havakka).

## Lähteet
Sakari Kurronen

**Sakari Johannes Kurronen** (14. tammikuuta 1931 – 3. elokuuta 2017) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli Oulun yliopiston mekaanisen prosessitekniikan professori vuodesta 1976. Hänen tutkimusalaansa olivat putkistovirtaukset ja erottavat ja yhdistävät prosessit.

## Lähteet
Ei (Khidin ja RPK:n albumi)

**Ei** on Khidin ja RPK:n yhteisalbumi, joka julkaistiin 16. toukokuuta Monsp Recordsin kautta. Kappaleista ”Luoti” ja ”Horus” on julkaistu musiikkivideo. Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallisen albumilistan sijalle neljä.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Keskisuomalainen: *positiivinen*
* Noise.fi: *positiivinen*
* Soundi: 

## Lähteet
Olhavanlammen kalliomaalaus

**Olhavanlammen kalliomaalaus** (tai myös **Olhavanvuoren**) sijaitsee Repoveden kansallispuistossa Repoveden läheisellä Olhavanlammella Kouvolassa Kymenlaaksossa. Maalaus on ilmeisesti kivikaudelta.

## Kallio ja sen sijainti
Repoveden kansallispuiston alueella sijaitseva Olhavanlampi rajautuu idässä jyrkkiin ja korkeisiin kallioseinämiin. Jylhimmän seinämän takana kohoaa Olhavanvuori. Seinämän eteläosassa on kalliokiipeilijöiden harjoituspaikka. Luodon kohdalta noin 20 metriä pohjoiseen sijaitsee maalauspaikka, minkä tunnistaa suuresta kallionkulmauksesta.

## Maalaus
Komeista puitteista huolimatta itse maalaus käsittää vain noin kämmenen kokoisen punaväriläikän. Se sijaitsee noin kahden metrin korkeudella veden pinnasta. Punaväristä ei tunnista kuviota, mutta jälki on ihmisen tekemä. Eräät ovat tunnistavinaan siinä vasemman käden painauman.

Eräällä kallion juurelle pudonneessa lohkareessa on myös punaväriä, joka on tulkittu myös kämmenpainaumaksi.


Repovesi olhava.jpg|Olhavanvuori kohoaa suoraan vedestä
Repovesi kalliomaalaus.jpg|Kalliomaalaus sijaitsee kasvojen muotoisen kallion juurella


## Katso myös
* Löppösenluolan kalliomaalaus sijaitsee noin kilometrin päässä etelään.

## Lähteet
* 

* Luukkonen, Ismo: Olhavanlampi
* 
### Viitteet
Pekka Kurvinen (juristi)

**Kunto Pietari (Pekka) Kurvinen** (11. joulukuuta 1921 Karkku – 11. elokuuta 2004 Helsinki) oli suomalainen juristi. Hän oli Korkeimman hallinto-oikeuden hallintoneuvos vuodesta 1969.

Pekka Kurvisen vanhemmat olivat Karkun evankelisen opiston johtaja Pietari J. I. Kurvinen ja Ilma Maria o.s. Konkola. Yksi Pekka Kurvisen sisaruksista oli professori Auvo Kurvinen.  Pekka Kurvinen kirjoitti ylioppilaaksi Tyrvään yhteiskoulusta Vammalasta vuonna 1941 ja valmistui lainopin kandidaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1948. Hän toimi asianajajana Lahdessa vuosina 1948–1952, ylimääräisenä esittelijänä valtiovarainministeriössä vuosina 1953–1957, eduskunnan oikeusasiamiehen sihteerinä vuosina 1957–1962 ja oikeusministeriön lainsäädäntöneuvoksena vuosina 1962–1968. Vuosina 1966–1969 hän oli eduskunnan oikeusasiamiehen varamies.

Kurvinen oli Suomen luterilaisen evankeliumiyhdistyksen hallituksen jäsen ja Suomen evankelisluterilaisen kirkon kirkolliskokouksen jäsen. 

## Lähteet
Ihor Kolomoiskyi

**Ihor Valerijovytš Kolomoiskyi** (, s. 13. helmikuuta 1963 Dnepropetrovsk, Ukrainan SNT) on juutalaistaustainen ukrainalainen oligarkki. Hän on toinen Ukrainan suurimman liikepankin PrivatBankin omistajista; liikekumppanina on miljardööri Hennadi Boholjubov. Kolomoiskyin arvioidaan kuuluvan Ukrainan viiden varakkaimman miljardöörin joukkoon. Vuoden 2014 keväällä Forbes-lehti arvioi Kolomoiskyin varallisuudeksi 1,8 miljardia dollaria. Edellisvuonna toinen julkaisu oli arvioinut omaisuudeksi 3,5 miljardia dollaria.

Miljardööri Kolomoiskyi on sekä Ukrainan, Kyproksen että Israelin kansalainen, jolla on Ukrainan yhteiskunnassa monia samanaikaisia rooleja. Maan suurimman liikepankin (PrivatBank) toisena pääomistajana hän voi olla ohjaamassa monien yhteiskunnallisesti tärkeän yrityksen toimintaa. Kolomoiskyi on myös seitsemää ukrainalaista tv-kanavaa hallitsevan viestintäyhtiö 1+1 median omistaja.

Ukrainan väliaikaishallitus nimitti hänet maaliskuussa 2014 Dnipropetrovskin alueen kuvernööriksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuvaus Korrespondent-lehden miljardöörilistalla (2013)   (korrespondent.net)
*
Killingholme Power Station

**Killingholme Power Station** nimellä kutsutaan kahta maakaasuvoimalaitosta East Haltonin ja North Killingholmen lähellä Pohjois-Lincolnshiressa. Kaksi teholtaan 450 MW yksikköä tuottavat yhteensä 900 MW.

## Lähteet
Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö

**Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö** (**YKY**) oli yksi Tampereen yliopiston tieteenalayksiköistä. Yksikön englanninkielinen nimi on School of Social Sciences and Humanities. Yksikön johtajana toimii professori Risto Kunelius.

## Opiskelu
Yksikössä on kuusi tutkinto-ohjelmaa:
* Filosofia
* Historia
* Logopedia
* Psykologia
* Sosiaalityö
* Yhteiskuntatutkimus

## Lähteet

 
## Aiheesta muualla
* Tampereen yliopiston yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikkö
Yksityisyys internetissä

**Yksityisyys internetissä** käsittelee tietojen yksityisyyttä internetissä. Se käsittelee henkilökohtaisia tietoja tai henkilön tunnistamiseen riittävät tiedot, kuten ikä ja osoite, yhdistettynä, mikä usein riittää tunnistamaan käyttäjän henkilöllisyyden.

Jotkut asiantuntijat, kuten internetin yksityisyysjuttuihin erikoistunut yksityisetsivä Steve Rambam, uskovat, että yksityisyyttä ei enää ole olemassa, ja hän on sanonut: "Yksityisyys on kuollut - se on vain hyväksyttävä."
 
Itse asiassa on vihjattu, että "osa internetpalvelujen vetovoimaa on henkilökohtaisten tietojen lähettämisessä tarkoituksellisesti."

Turvallisuusasiantuntija Bruce Schneier sanoo blogikirjoituksessaan "The Value of Privacy" ('yksityisyyden arvo'), että "yksityisyys suojaa meitä vallanpitäjien väärinkäytöksiltä, vaikka emme olisi tehneet mitään väärää valvonnan tapahtuessa."

## Schrems-prosessi
Itävaltalainen yksityisyyttä puolustava aktivisti Max Schrems aloitti vuonna 2013 Schrems-prosessin, josta saattaa seurata valtava muutos nettiyhtiöiden oikeuteen asiakkaidensa tietojen käsittelemisessä. Schremsin aloite johti siihen, että Euroopan unionin tuomioistuin katsoi lokakuussa 2015, että amerikkalaisten ja eurooppalaisten nettiyhtiöiden tiedonvaihtoa määrittävä Safe Harbour -tietosuojasopimus on mitätön. Aikaisemmin Safe Harbour -sopimus mahdollisti eurooppalaisten käyttäjien tietojen siirron amerikkalaisyhtiöiden palvelimille Yhdysvaltoihin, jos tiedot on suojattu kohtuullisesti.

## Katso myös
* Hakkeri
* Tietosuoja
* Tietoturva
* Valvonta
** Joukkovalvonta
*** Maailmanlaajuista joukkovalvontaa koskevat paljastukset (2013 alkaen)
** Verkkovalvonta

## Lähteet

## Aiheesta muualla