open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Assurnasirpal II

**Assurnasirpal II** (myös **Aššur-nāṣir-apli**) oli muinaisen Assyrian valtakunnan kuningas vuosina 884–859 eaa. Hän laajensi Assyriaa kovin ottein. Hän seurasi isäänsä Tukulti Ninurta II:ta, vuonna 884 eaa. ja valtasi Mesopotamian ja osan nykyisen Libanonin aluetta.

## Sotaretket
Assurnasirpal II muutti Assyrian armeijan sodankäyntitavan entistä julmemmaksi. Vihollismaiden väestöä surmattiin joukoittain, ja myös naisia ja lapsia. Taloihin ja temppeleihin vangittuja ihmisiä poltettiin. Vallattujen alueiden väestöä vietiin pakkosiirtolaisuuteen ja valloitetuille alueille perustettiin sotilaiden asuttamia siirtokuntia. Armeijaa uudistettiin liittämällä siihen ensi kertaa ratsuväkiosastoja sitten Babylonian kuninkaan Nebukadnessarin kokeilun jälkeen. 

Assyrian armeijan tekemistä julmuuksista tiedetään, koska Assurnarsirpal II määräsi ne ikuistettavaksi piirtokirjoituksiin. Toteavaan tyyliin hallitsija muisteli: "*Paljon vankeja minä poltin, toisten annoin elää. Muutamilta heistä hakkasin poikki kädet tai jalat, toisilta leikkasin nenän ja korvat ja monilta miehiltä puhkaisin silmät.* Näiden kirjoitusten johdosta monilla nykyajan ihmisillä on mielikuva assyrialaisista poikkeuksellisen raakana kansana, mikä ei täysin pidä paikkaansa.
Idässä Assyria teki monia sotaretkiä ja tunkeutui Vähä-Zabin lähteille asti.

Laajentunut valtakunta tarvitsi kunnollisen virkakoneiston. Assurnasirpal II oli taitava hallintomies ja perusti kouluja uusien virkamiesten kouluttamiseksi.

Julma soturikuningas osoittautui myös taiteen suosijaksi. Hänen hallintokaudeltaan ovat peräisin monet assyrialaisen reliefitaiteen parhaat saavutukset. Assurnasirpal tuki myös ulkomaisia taiteilijoita assyrialaisten taiteilijoiden ohella. Varat taiteeseen saatiin vallatuille alueille määrätystä ankarasta verorasituksesta.

Assurnarsirpalin seuraaja oli hänen poikansa Salmanassar III.
## Kalhun palatsi
Assurnasirpal II rakensi ja uudisti Kalakhin (Kalhun) eli nykyisen Nimrudin assyrialaisen kaupungin käyttäen muun muassa sotavankeja. Nimrudin palatsi valmistui 879 eaa. ja silloin pidettiin juhla, johon kutsuttiin suuri määrä maan eliittiä, tavallista kansaa sekä ulkomaalaisia.

Austen Henry Layard teki kaivauksia ja  löysi Assurnasirpal II:n kirjaston ja Kalhun palatsin 1840-luvulla.

Kalhun palatsi on  nyky-Irakin huomattavimpia nähtävyyksiä. Kalhun palatsin esineistöä on näytteillä British Museumissa Lontoossa. Muutamia muita reliefejä on näytteillä Münchenissä, Japanissa ja Yhdysvalloissa.

Assurnarsirpal II:n kauden reliefit kuvaavat tarkasti yksityiskohtia, kuten esineiden ja vaatteiden ulkonäköä. Miesten parrat on kuvattu huolellisesti ja lihakset on usein kuvattu suuriksi, kuvaamaan assyrialaisten voimaa. Kasvot ovat sen sijaan melko ilmeettömiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bejaïa

**Bejaïa, Vgaiet** eli **Bougie** on Välimeren rantakaupunki Algeriassa, 200 kilometriä pääkaupungista Algerista. Saharan poikki kulkeva öljyputki päättyy Bejaïan satamaan, joten se on Algerian tärkein öljynvientisatama. Vuonna 1999 kaupungissa oli 149&nbsp;000 asukasta.

Karthagon ja Rooman valtakunnan aikana nykyisen kaupungin paikalla oli pieni satamapaikka nimeltä Saldae. Hammadidien aikana se kasvoi merkittävästi, ja vuonna 1090 siitä tehtiin pääkaupunki. 1200-luku oli kaupungin yliopiston kulta-aikaa, siellä opiskeli muun muassa matemaatikko Fibonacci.

Kaupunki sijaitsee kapealla kaistaleella meren ja vuorten välissä. Sen kadut ovat kapeita ja mutkittelevia, ja rakennustyyli on hyvin välimerellinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin kotisivu
Ann Rutherford

**Therese Ann Rutherford** (2. marraskuuta 1917 Vancouver, Kanada − 11. kesäkuuta 2012 Beverly Hills, Yhdysvallat) oli kanadalaissyntyinen, Yhdysvaltain kansalaisuuden saanut näyttelijä. Hänellä on oma tähtensä Hollywood Walk of Famella.

Rutherford teki elokuvadebyyttinsä vuonna 1935 ja esiintyi vuosina 1935–1937 kaikkiaan kahdeksassatoista elokuvassa. Hän tuli tunnetuksi Mickey Rooneyn esittämän Andy Hardyn tyttöystävänä, Polly Benedictinä. Hän esitti roolia kahdessatoista elokuvassa, joista viimeinen on vuodelta 1942. Hänellä oli sivuosa myös legendaarisessa elokuvassa *[[Tuulen viemää (elokuva)|Tuulen viemää]]* vuonna 1939, jossa hän esitti Carreen O'Haraa. 

Rutherfordin muita elokuvia 1940-luvulta ovat muiden muassa *Vaarallisia vaimoja kiertueella* (1942) ja *Hurjimus* (1947). Hän esiintyi vuosina 1949–1950 radiossa *Blondie*-hahmona, jota aiemmin oli esittänyt Penny Singleton. Hänen esiintymistahtinsa harveni 1950-luvulta alkaen, ja 1960-luvulla esiintymiset olivat jo varsin satunnaisia. 

Rutherfordille kaavailtiin alun perin Rose Calvertin osaa elokuvassa *[[Titanic (vuoden 1997 elokuva)|Titanic]]*, mutta hän päätti luopua roolista Gloria Stuartin hyväksi. Hän näyttäytyi ihailijoilleen ja jakoi nimikirjoituksia vielä 2000-luvulla. Hän oli kahdesti naimisissa.

Rutherford kuoli kotonaan Beverly Hillsissä 11. kesäkuuta 2012. Hän oli kuollessaan 94-vuotias.

## Lähteet
Dinah Sheridan

**Dinah Sheridan** (17. syyskuuta 1920 – 25. marraskuuta 2012) oli brittiläinen näyttelijä, joka muistetaan varsinkin hänen roolistaan elokuvassa *[[Vauhtihirmut valloillaan]]* (1953). 

Sheridan syntyi Lontoossa. Hän esiintyi elokuvissa jo 1930-luvulla, mutta teki merkittävimmät roolinsa muun muassa elokuvassa *[[Aseman lapset]]* (1970) ja sarjassa *[[Don't Wait Up]]* 1980-luvulla. 

Sheridan oli neljästi naimisissa. Neljännen miehensä Aubrey Isonin kuoltua vuonna 2007 Sheridan muutti takaisin Kaliforniasta Englantiin. Hänen poikansa Jeremy Hanley istui parlamentissa vuosina 1983–1997. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
FC Den Bosch

**FC Den Bosch** on jalkapalloseura 's-Hertogenboschin kaupungista Alankomaista. Se pelaa maan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla Jupiler Leaguessa. Joukkueen lempinimi on *Sinivalkoiset lohikäärmeet*.

Seura perustettiin vuonna 1965 vuonna 1906 perustetun *BVV:n* ja 1890 perustetun *Wilhelminan* yhdistyttyä. Kaudella 2007-08 FC Den Bosch oli Jupiler Leaguen kolmas. Edellisen kerran se on ollut Hollannin pääsarjassa Eredivisiessä kaudella 2004-05. Seuran paras sijoitus Eredivisiessä on 6. kausina 1984-85 ja 1985-86.

## Saavutuksia
* Eerste divisien mestaruus 1971, 1999, 2001 ja 2004
* Alankomaiden Cupin kakkossija 1991
* Lisäksi seuran edeltäjä BBV voitti Alankomaiden mestaruuden vuonna 1947.

## Valmentajat

## Entisiä pelaajia

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivu
Neal Smith

**Neal Edward Smith** (23. maaliskuuta 1920 – 2. marraskuuta 2021) oli yhdysvaltalainen demokraattisen puolueen poliitikko. Hän istui Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäsenenä Iowasta vuosina 1959–1995. Vuoteen 1973 hän edusti Iowan viidettä, sen jälkeen neljättä vaalipiiriä. Hän oli vielä kuolleessaan Iowan pisimpään palvellut edustajainhuoneen jäsen.

Smith sai palveluksestaan toisessa maailmansodassa muun muassa Purppurasydämen. Hän opiskeli Missourin, Syracusen ja Draken yliopistoissa. Hänen paikkansa kongressissa otti vuonna 1995 republikaani Greg Ganske.

Smith oli naimisissa Beatrix ”Bea” Havensin kanssa vuodesta 1946 vuoteen 2016, tämän kuolemaan saakka. Parilla oli yhdessä poika Doug ja tytär Sharon.  

Neal Smithin omaelämäkerta *Mr. Smith Went to Washington: From Eisenhower to Clinton* julkaistiin vuonna 1996.

## Lähteet
Salmanassar III

**Salmanassar III** (858–824 eaa.) oli muinaisen Assyrian valtion kuningas, Assurnasirpal II:n poika. Hän oli isänsä tavoin suuri valloittaja ja laajensi paljon Assyrian hallitsemaa aluetta.

Salmanassar III nousi valtaan 858 eaa., ja hän valtasi 855 eaa. tärkeän Eufratin ylityspaikan, missä sijaitsi Bit Adinin aramealaiskuningaskunta. Salmanassarin valloituksen jälkeen Bit Adinin pääkaupunkiin Til Barsipiin asetettiin assyrialaishallinto. Turvattuaan Eufratin Salmanassar suuntasi hyökkäyksensä länteen.

Salmanassarin eteneminen pysäytettiin 853 eaa. Qarqarin taistelussa. Hän kohtasi siinä liittouman, jossa olivat mukana useita Levantin kuningaskuntia. Liittoumaa johti Damaskoksen aramealainen kuningas Hadadezer. Salmanassar joutui neljästi taistelemaan Levantin liittoumaa vastaan, mutta hän onnistui kukistamaan sen vasta vuonna 845 eaa. Voitettuan Damaskoksen Salmanassar jatkoi sotatoimiaan muualla ja hyökkäsi muun muassa Anatoliassa sijainneeseen Urartuun.

Babylonian kanssa Salmanassar oli rauhallisissa väleissä. Assyrian ja Babylonian välinen rauhanaika pohjautui Salmanassarin isoisoisän Adad-Nirari II:n tekemään rauhansopimukseen, jonka Salmanassar uudisti. Sopimuksen mukaan Assyrian piti tulla tarvittaessa auttamaan Babyloniaa, ja Salmanassar kunnioitti sopimusta, kun Marduk-zakir-šumi I pyysi apua kapinaan, jota johti hänen veljensä. Salmanassar onnistui palauttamaan Marduk-zakir-šumin takaisin valtaistuimelle.

Salmanassarin pitkän hallintokauden loppua värittivät vakavat sisäiset konfliktit, jotka käynnistyivät 826 eaa. Tiedot kapinan yksityiskohdista ovat hatarat, mutta ne liittyivät todennäköisesti vallanperimykseen ja ne käynnisti Salmanassarin poika Assur-danin-pal. Salmanassar kuoli kaksi vuotta myöhemmin ja jätti vallan toiselle pojalleen Shamshi-Adadille, joka kukisti Assur-danin-palin kapinan vasta neljä vuotta myöhemmin.

Isänsä Assurnasirpal II: tavoin myös Salmanassar II oli suuri rakennuttaja ja taiteiden suosija. 
## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Richard Florida

**Richard Florida** (s. 1957 Newark, New Jersey) on yhdysvaltalainen ekonomisti ja kaupunkitutkija. Hän työskentelee professorina Toronton yliopistossa sekä johtajana Martin Prosperity -instituutissa. Florida kehitti teesin "luovasta pääomasta", jonka mukaan nykyajan urbaanille kehitykselle on perustavanlaatuista luovien ja lahjakkaiden ihmisten muodostamat yhteisöt.  

## Luova luokka
Florida tunnetaan erityisesti luomastaan käsitteestä *luova luokka* () sekä kehittämästään niin kutsutusta gay-indeksistä. Florida on tutkimuksissaan löytänyt vahvan korrelaation luovan talouden sekä homoseksuaalien alakulttuurien kukoistavuuden välillä: hänen mukaansa alueilla, joilla homoseksuaaleja on paljon, voivat hyvin myös luovan talouden osa-alueet. Hän on myös pyrkinyt osoittamaan runsaasti kulttuurisia tekijöitä, jotka kannustavat innovatiivisuuteen ja luovuuteen ja puhunut teoksessaan *The Flight of the Creative Class* huolestuneeseen sävyyn Yhdysvaltojen heikentyneestä globaalista kilpailukyvystä luovien kykyjen houkuttelemisessa.

## Teoksia
**Who’s Your City?*, 2008. .
**The Flight of the Creative Class. The New Global Competition for Talent*, 2005. HarperBusiness, HarperCollins. .
** suomeksi *Luovan luokan pako: uusi globaali kilpailu kyvyistä* (Talentum, 2006)
* *Cities and the Creative Class*, 2005. Routledge. .
* *The Rise of the Creative Class. And How It's Transforming Work, Leisure and Everyday Life*, 2002. Basic Books. .
* Branscomb, Lewis & Kodama, Fumio & Florida, Richard (1999). *Industrializing Knowledge: University-Industry Linkages in Japan and the United States*. MIT Press. .
** suomeksi *Luovan luokan esiinmarssi: miten se muuttaa työssäkäyntiä, vapaa-aikaa, yhteiskuntaa ja arkielämää* (Talentum, 2005)
* Kenny, Martin & Florida, Richard (1993). *Beyond Mass Production: The Japanese System and Its Transfer to the US*. Oxford University Press. .
* Florida, Richard (1990). *The Breakthrough Illusion. Corporate America's Failure to Move from Innovation to Mass Production*. Basic Books.  .

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* CreativeClass.org
Gendarmenmarkt

**Gendarmenmarkt** on aukio Saksan pääkaupungissa Berliinissä, Mitten kaupunginosassa. Sitä reunustavat muun muassa Konzerthaus Berlin, Französischer Dom ja Deutscher Dom. Aukion keskellä sijaitsee saksalaisen runoilijan Friedrich Schillerin patsas.

Aukio luotiin 1600-luvun lopulla Johann Arnold Neringin suunnitelmien pohjalta, ja se toimi alun perin Friedrichstadtin kaupunginosan kauppatorina. Tuolloin se tunnettiin nimellä *Linden-Markt*. Myöhemmin aukio kantoi nimiä *Mittelmarkt*, *Friedrichstädter Markt* ja *Neuer Markt*, kunnes nimettiin nykyiselleen vuonna 1799. Nimen *Gendarmenmarkt* aukio sai Gens d'Armen -rykmentistä, jonka hevostallit sijaitsivat sen laidalla. 1700-luvun alussa aukion laidoille nousi kaksi seurakuntakirkkoa, saksalainen *[[Deutscher Dom]]* ja ranskalainen *[[Französischer Dom]]*; jälkimmäinen rakennettiin Ranskasta paenneita reformoituja uskonpakolaisia eli hugenotteja varten.

Preussin kuningas Fredrik Suuri siirsi hevostallit pois Gendarmenmarktilta ja muutti sen kuninkaalliseksi edustusaukioksi. Hänen määräyksestään arkkitehti Karl von Gontard suunnitteli aukion molempiin kirkkoihin muhkeat uusklassiset tornit. Nämä tornit ovat suhteettoman suuria niiden takana oleviin pieniin kirkkoihin nähden, ja niiden päätarkoituksena olikin antaa aukiolle juhlallinen ilme. Ensimmäinen teatteri valmistui aukion keskelle jo 1700-luvun loppupuolella, mutta se tuhoutui tulipalossa vuonna 1817. Sen tilalle valmistui nykyinen, arkkitehti Karl Friedrich Schinkelin suunnittelema uusklassinen teatteritalo.

Toisessa maailmansodassa useimmat aukiota reunustavat rakennukset tuhoutuivat, ja myös teatteri sekä saksalainen ja ranskalainen kirkko kärsivät pahoja vaurioita. Berliinin jaossa Gendarmenmarkt jäi Itä-Berliinin ja DDR:n puolelle. Aukiota ympäröivät korttelit rakennettiin uudelleen sodan jälkeen, mutta teatteri ja kirkot jäivät raunioituneiksi useiksi vuosikymmeniksi. Ne restauroitiin 1970–1980-luvuilla alkuperäiseen asuunsa. Restauroinnin yhteydessä teatteri muutettiin konserttitaloksi ja sai nimen *[[Konzerthaus Berlin]]*. Ranskalainen kirkko toimii hugenottimuseona, joksi se muutettiin jo ennen toista maailmansotaa. DDR:n aikana aukion nimenä oli *Platz der Akademie*, mutta se sai 1990-luvulla vanhan nimensä takaisin.

Aukion keskellä olevan Schillerin patsaan on veistänyt Reinhold Begas ja se pystytettiin alun perin vuonna 1859. Natsihallinto poisti sen paikaltaan vuonna 1935. Se pystytettiin uudelleen aivan DDR:n loppuaikana vuonna 1987.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Konzerthaus Berlin

**Konzerthaus Berlin** eli **Berliinin konserttitalo** on konserttitalo Saksan pääkaupungissa Berliinissä, Mitten kaupunginosassa. Se sijaitsee Gendarmenmarktin aukion laidalla ja on sitä reunustavista rakennuksista nuorin. Nykyisin rakennuksessa toimii Konzerthausorchester Berlin.

Rakennus rakennettiin vuosina 1818–1821 vuonna 1817 tulipalossa tuhoutuneen, Carl Gotthard Langhansin suunnitteleman National-Theaterin paikalle Karl Friedrich Schinkelin suunnitelmien pohjalta. Uusi rakennus toimi edeltäjänsä tapaan teatterirakennuksena ja kantoi nimeä **Berliner Schauspielhaus**.

Kuten muutkin Gendarmenmarktin rakennukset, Berliner Schauspielhaus tuhoutui toisen maailmansodan aikana tulipalossa lähes täysin. Sodan jälkeen se jälleenrakennettiin vuosina 1979–1984. Rakennuksen ulkoasu palautettiin alkuperäiseksi, mutta sisätilat rakennettiin täysin uudelleen. Rakennus avattiin vuonna 1984 konserttitalona.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Konzerthaus Berlinin viralliset sivut
Shiri Appleby

**Shiri Freda Appleby** (s. 7. joulukuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on tullut tunnetuksi muun muassa roolistaan Liz Parkerina televisiosarjassa *[[Roswell (televisiosarja)|Roswell]]*.

Appleby syntyi Los Angelesissa. Hänen etunimensä *shiri* ("minun lauluni") on hepreaa. Hänen sefardijuutalainen äitinsä Dina on kotoisin Israelista ja isänsä taustaltaan ashkenasijuutalainen, ja hän sai juutalaisuuden mukaisen kasvatuksen. Hänen vasemman silmänsä yläpuolella oleva arpi johtuu lapsena tulleesta koiranpuremasta. Päästyään Calabasas High Schoolista vuonna 1997 Appleby lähti Etelä-Kalifornian yliopistoon opiskelemaan pääaineenaan englannin kieli.

Appleby esiintyi television mainoksissa jo nelivuotiaana. Ennen Liz Parkerin roolia *Roswellissa* Applebylla oli ollut vierailevia rooleja lukuisissa televisiosarjoissa. Appleby näytteli myös tv-dramassa *[[Outo, uusi elämä]]* (Life Unexpected) Cate Cassidya. Hän esiintyi Will Estesin kanssa Bon Jovin musiikkivideolla "It's My Life". Hän oli mukana myös Nelosella esitetyssä sarjassa ''Kuuden ketju'' (). Appleby tähditti Lifetimen draamasarjaa *[[Unreal (televisiosarja)|UnREAL]]* vuosina 2015–2018. 

## Osittainen filmografia

### Elokuva

* *[[Tanssin aika]]* (2002)
* *[[Swimfan]]* (2002)
* *[[Havoc (vuoden 2005 elokuva)|Havoc]]* (2005)
* *[[Charlie Wilsonin sota]]* (2007)
* *[[The Devil's Candy]]* (2015)
* *[[Lemon (elokuva)|Lemon]]* (2017)

### Televisio

* *[[Knight & Day (televisiosarja)|Knight & Daye]]* (1989)
* *Sunday Dinner* (1991)
* *[[Roswell (televisiosarja)|Roswell]]* (1999–2002)
* *[[Kuuden ketju]]* (2006–2007)
* *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]* (2008–2009)
* *[[Outo, uusi elämä]]* (2010–2011)
* *[[Chicago Fire (televisiosarja)|Chicago Fire]]* (2012–2013)
* *[[Girls]]* (2013–2014)
* *[[Unreal (televisiosarja)|UnREAL]]* (2015–2018)
* *[[Code Black]]* (2015)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
The Magic Numbers

**The Magic Numbers** on englantilainen rock-yhtye. Se koostuu kahdesta sisarusparista, jotka tapasivat toisensa katolisessa lukiossa. Yhtye perustettiin vuonna 2002, ja se julkaisi kriitikoiden ylistämän esikoisalbuminsa *The Magic Numbers* kesäkuussa 2005. Seuraava albumi *Those the Brokes* ilmestyi marraskuussa 2006. Viimeisin albumi on vuonna 2018 julkaistu Outsiders.

Yhtye esiintyi Tavastia-klubilla 20. joulukuuta 2007.

## Kokoonpano
* Romeo Stodart (kitara, laulu)
* Michele Stodart (basso, laulu)
* Sean Gannon (rummut)
* Angela Gannon (melodika, lyömäsoittimet, kellopeli, laulu)

## Diskografia
### Albumit
* 
* 
* 
* 
* 

### EP:t
* Undecided (2007)
* The Pulse (2010)

### Singlet
* Forever Lost (2005)
* Love Me Like You (2005)
* Love's a Game (2005)
* I See You, You See Me (2006)
* Take a Chance (2006)
* This is a Song (2007)
* Hurt So Good (2009)
* The Pulse (2010)
* Why Did You Call (2010)
* Shot in the Dark (2014)
* E.N.D. (2014)
* Roy Orbison (2014)
* I Don't Care if it's Christmas (2014)
* Sweet Divide (2018)
* Ride Against the Wind (2018)

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut
Sosigenes

**Sosigenes** () voi viitata seuraaviin henkilöihin:

* Sosigenes (100-luku eaa.), stoalainen filosofi
* Sosigenes Aleksandrialainen (ensimmäinen vuosisata eaa.), egyptiläinen tähtitieteilijä
* Sosigenes Peripateetikko (100-luku), peripateettinen tai stoalainen filosofi
Sony Center

**Sony Center** on rakennuskokonaisuus Saksan pääkaupungissa Berliinissä, Potsdamer Platzilla. Sen on suunnitellut saksalais-yhdysvaltalainen arkkitehti Helmut Jahn ja se valmistui vuonna 2000. Kokonaisuus koostuu seitsemästä rakennuksesta. Alueella on asuntoja, hotelleja, kulttuurikohteita, myymälöitä ja konferenssikeskus. Lasi- ja terästäyteisen kokonaisuuden rakennuskustannukset olivat noin 600 miljoonaa euroa. 

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Kuno Becker

**Eduardo Kuno Becker Paz** (s. 14. tammikuuta 1978) on meksikolainen näyttelijä. Hän on työskennellyt telenoveloissa sekä yhdysvaltalaisissa ja meksikolaisissa elokuvissa.

Hän oli nuoruudessaan lahjakas viulisti ja päätyi jopa opiskelemaan Salzburgin Mozarteumiin. 

Becker esiintyy kolmessa *Goal!* -elokuvassa. *[[Goal!]]* on vuonna 2005 tehty elokuva, jossa pääosassa on Kuno Becker, joka esittää nuorta jalkapalloilijaa Santiago Muňezia.

## Aiheesta muualla
*
Col du Galibier

**Col du Galibier** on Ranskan Alpeilla sijaitseva sola. Sen kautta kulkee liikenne Saint-Michel-de-Mauriennen ja Briançonin välillä ja sinne saavutaan col du Télégraphea myöten pohjoisesta ja col du Lautaret’n kautta etelästä. Sola on suljettu liikenteeltä talviaikaan lokakuusta kesäkuulle. Sola sijaitsee Arvan-Villardsin vuoriston ja Cerces-vuoriston välillä.

Solassa kulkeva tie on korkeimmillaan 2&nbsp;645 metrin korkeudella, mutta sitä reunustavat huiput kohoavat korkeimmillaan 2&nbsp;642 metrin korkeuteen. Sola on myös paikka, jossa Ranskan ympäriajo nousee korkeimmilleen, mikäli col de l'Iseran (2&nbsp;764 metriä) ei ole ohjelmassa. Ensimmäisen kerran tämä vuotuinen suurtapahtuma kulki solan kautta vuonna 1911.

Solan korkeimmalla kohdalla tien etelälaidalla on Tour de Francen perustajan Henri Desgrangen muistomerkki. Ranskan ympäriajossa kohdan ensimmäisenä saavuttaneelle kilpailijalle luovutetaan Henri Desgrangen palkinto.

## Solan tiedot
*Korkein kohta: 2&nbsp;652 metriä
*Valtio: 
*Edeltävät laaksot:
**Vallée de la Guisane etelässä
**Vallée de la Valloirette pohjoisessa
*Nousut:
**Col du Lautaret: keskimääräinen nousu 7,4 % ja maksimaalinen 12,1 %
**Valloire: keskimääräinen nousu 7,2 % ja maksimaalinen 11,8 %
*Nousujen pituus:
**etelästä 8,5 kilometriä
**pohjoisesta 11,8 kilometriä
*Käytettävä tie: maakunnallinen D902
*Suljettu: Lokakuu-kesäkuu

## Galleria

Image:col_du_galibier.jpg|Solan kyltti, joka on täynnä tarroja
Image:Panogalibier north.jpg|Näkymä solasta kohden pohjoista 
Image:Galibier333.JPG|Col du Galibier


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Col du Galibier’n ympäristön geologia
Monacon Grand Prix 2001

**Monacon Grand Prix 2001** oli Formula 1 -kauden 7. osakilpailu, joka ajettiin 27. toukokuuta 2001 Monacon katuradalla Monacossa. Kilpailun voitti Ferrarilla ajanut Michael Schumacher, jolle voitto oli kauden neljäs.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: David Coulthard – 1.17,430
*Nopein kierros: David Coulthard – 1.19,424 (kierroksella 68)
*David Coulthard lähti kilpailuun muiden takaa auton sammuttua lämmittelykierrokselle lähdettäessä.
*Jaguar-tallin ensimmäinen palkintosija.
*Jean Alesin ja Prostin kauden ensimmäinen piste.

## Lähteet
Theater des Westens

**Theater des Westens** (sananmukaisesti *Lännen teatteri* tai *Länsiteatteri*) on yksi Berliinin tunnetuimmista musikaali- ja operettinäyttämöistä. Se sijaitsee Kantstraßella Charlottenburgin kaupunginosassa Berliinin läntisessä keskustassa. 

## Historia
Teatteri rakennettiin vuosina 1895–1896 historismin tyyliin arkkitehti Bernhard Sehringin suunnitelmien pohjalta. Se avattiin 1. lokakuuta vuonna 1896 Holger Drachmannin näytelmällä *Tausendundeine Nacht* (Tuhat ja yksi yötä). Tulipalo vahingoitti teatteria 25. elokuuta vuonna 1912 ja se oli rakennettava uudelleen. Vuonna 1922 talo muutettiin oopperataloksi ja sille annettiin nimi *Große Volksoper* (Suuri kansanooppera). Ooppera kuitenkin suljettiin vuonna 1924. 

Vuonna 1933 teatteri avattiin uudelleen nimellä *Volksoper* kansallissosialistisen *[[Kraft durch Freude]]* -ohjelman tuloksena. Teatteri suljettiin toisen maailmansodan loppuvaiheessa vuonna 1944 ja se vaurioitui myöhemmin Berliinin ilmapommituksissa. Sodan jälkeen talo jälleenrakennettiin ja sinne muutti *Städtische Oper Berlin* eli Berliinin kaupunginooppera (nykyinen Deutsche Oper Berlin). Kaupunginoopperan oma rakennus Bismarckstraßella oli tuhoutunut sodassa täysin. Vuonna 1961, uuden rakennuksen valmistuttua Bismarckstraßelle, Kaupunginooppera muutti sinne takaisin.

Kaupunginoopperan muutettua pois Theater des Westensistä tuli jälleen musikaali- ja operettiteatteri. Ensimmäinen vuonna 1961 teatterissa esitetty musikaali oli Frederick Loewen *[[My Fair Lady]]*. Vuonna 1962 rakennusta uudistettiin ja laajennettiin. Vuonna 1978 restauroitiin teatterisali Sehringin alkuperäisiä suunnitelmia mukaillen. 1980-luvulla oli rakennuksen muiden osien vuoro saada takaisin alkuperäisilmeensä.

## Aiheesta muualla

* Theater des Westens
Justin Bartha

**Justin Lee Bartha** (s. 21. heinäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näyttelee Riley Poolen osaa elokuvissa *[[National Treasure – kansallisaarre]]* vuonna 2004 ja *[[National Treasure: Salaisuuksien kirja]]* vuonna 2007. Hän esittää Doug Billingsiä vuoden 2009 elokuvassa *[[Kauhea kankkunen (elokuva)|Kauhea kankkunen]]* ja sen kahdessa jatko-osassa *[[Kauhea kankkunen 2]]* ja *[[Kauhea kankkunen 3]]*. 

Bartha syntyi Fort Lauderdalessa Floridassa, muutti yhdeksänvuotiaana Michiganiin ja sai juutalaisen kasvatuksen. Hän valmistui West Bloomfield High Schoolista Michiganissa vuonna 1996 ja opiskeli näyttelemistä New Yorkin yliopistossa. Hän näytteli vuoden 2009 elokuvassa *[[The Rebound]]* Catherine Zeta-Jonesin vastaparina. 

Bartha asuu nykyään New Yorkissa.

## Aiheesta muualla
*
Zach Braff

**Zachary Israel ”Zach” Braff** (s. 6. huhtikuuta 1975) on yhdysvaltalainen näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja tuottaja. Hän esitti päähenkilö John Doriania televisiosarjassa *[[Tuho-osasto]]* vuosina 2001–2010. 

Elokuvia, joista Braff myös tunnetaan, ovat muiden muassa *[[Ystävyyden kirot]]* (2000), *[[Garden State]]* (2003), *[[Pikku Kananen]]* (2005), *[[The Last Kiss (elokuva)|The Last Kiss]]* (2006), ''Mahtava Oz'' (2013), Wish *[[I Was Here]]* (2014).

Braff syntyi juutalaiseen perheeseen South Orangessa, New Jerseyssä, ja sairastui jo lapsena pakko-oireiseen häiriöön. Hän valmistui Columbia High Schoolista ja sitten *Bachelor of Artsina* Northwestern Universitystä. Hänet palkittiin helmikuussa 2005 Grammyllä *Garden Staten* soundtrackista. 

Braff oli Emmy-ehdokas vuonna 2005 ja vuosina 2005, 2006 ja 2007 hän oli ehdolla Golden Globen saajaksi.

## Aiheesta muualla

*
Matti Murto (säveltäjä)

**Matti Yrjö Juhani Murto** (s. 12. heinäkuuta 1947 Tampere) on suomalainen säveltäjä.

## Koulutus
Ennen säveltäjäksi ryhtymistään Murto soitti harmonikkaa, pianoa ja toimi sovittajana. Hän opiskeli sävellystä Sibelius-Akatemiassa Aulis Sallisen ja Kalevi Ahon johdolla vuosina 1971–1975. Musiikinteorian diplomin hän suoritti vuonna 1973.

## Ura
Murto on säveltänyt runsaasti pedagogista musiikkia ja käyttömusiikkia. Jo opiskeluaikoinaan hän sävelsi, Sallisen rohkaisemana, todennäköisesti ensimmäisen suomalaisen melodiabassoharmonikalle omistetun taidemusiikkiteoksen (Meditaatio, 1975), jonka kantaesitti Matti Rantanen samana vuonna. Tätä teosta pidetään pioneerityönä, ja sen säveltäminen tapahtui samoihin aikoihin, kun harmonikka alettiin hyväksyä instrumenttina Sibelius-Akatemiassa ja konservatorioissa. Hänen harmonikalle sävellettyjä teoksiaan ovat esittäneet muun muassa Matti Rantanen, Marjut Tynkkynen, Seppo Valkeajoki, Heidi Velamo ja Mika Väyrynen.

Harmonikkateosten lisäksi hän on säveltänyt myös orkesteriteoksia, kuoroteoksia ja kamarimusiikkia. Hänen musiikkiaan ovat levyttäneet muun muassa Keski-Pohjanmaan kamariorkesteri, Marjut Tynkkynen ja Heidi Velamo sekä Mika Väyrynen.

Murto on toiminut myös muun muassa Huittisten musiikkiopiston sekä Keski-Pohjanmaan musiikkiopiston rehtorina ja Keski-Pohjanmaan ammattikorkeakoulussa taiteen yksikön yksikönjohtajana, Tampereen kaupunginorkesterin intendenttinä ja Hämeenlinnan musiikkiopiston teorian lehtorina.

## Sävellyksiä
* *Aapiskaikuja* lapsikuorolle ja jousille (1979)
* *Polskafantasioita* jousille (1980)
* *Polskafantasioita 2* harmonikalle (1980)
* *Aurora borealis* orkesterille (1983/ rev. 2019)
* *Miksi en laulaisi* lapsi- tai naiskuorolle (1983)
* *Solitude* viululle (1984)
* *Missa choralis* kuorolle, jousille ja lyömäsoittimille (1984)
* pianotrio (1987)
* *Soittoniekat* jousiorkesterille (1989)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Maltalaiset eurokolikot

**Maltalaiset eurokolikot** ovat Maltalle lyötyjä eurokolikoita. Eurokolikoissa arvopuoli on kaikissa euroalueen maissa samanlainen, mutta tunnuspuolen eli kansallisen puolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Malta siirtyi käyttämään euroa vuoden 2008 alussa.

Yhden, kahden ja viiden sentin kolikoihin on kuvattu Mnajdran temppeli. Kymmenen, kahdenkymmenen ja viidenkymmenen sentin kolikoihin on kuvattu Maltan vaakuna. Yhden ja kahden euron kolikoihin on kuvattu maltanristi.

Kaikissa Maltan eurokolikoissa on kääntöpuolella lisäksi Euroopan unionin kaksitoista tähteä ja kolikon lyöntivuosi.

## Maltalaiset eurokolikot

## Kahden euron erikoisrahat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Website of the Maltese ministry of Finance on Euro change-over 
* The Euro Information Website- Malta
* 2 euron erikoisrahat
* Euroopan keskuspankki - Maltan eurokolikot
Aikateríni Thánou

**Aikateríni ”Katerína” Thánou** (, etunimi usein muodossa *Ekateríni*, s. 1. helmikuuta 1975) on kreikkalainen pikajuoksija.

Thánou voitti hopeaa naisten 100 metrillä vuoden 2000 kesäolympialaisissa Sydneyssä. Juoksun voittaneen Marion Jonesin tulos on mitätöity hänen myönnettyään dopingin käytön, mutta KOK on jättänyt kultamitalin uudelleenjakamatta. Vuonna 2002 Thánou voitti 100&nbsp;metrin Euroopan-mestaruuden Münchenissä.

## Kilpailukielto
Vuoden 2004 kesäolympialaisissa Ateenassa Thánou oli yksi kotiyleisön suurimmista mitalitoivoista. Päivää ennen avajaisia Thánou ja hänen harjoituskumppaninsa Konstantínos Kentéris jättivät saapumatta doping-testiin ja joutuivat myöhemmin samana iltana moottoripyöräonnettomuuteen. Molempien väitettiin loukkaantuneen ja joutuneen sairaalahoitoon. Seuranneessa doping-skandaalissa Kentéris ja Thánou ilmoittivat lopulta vetäytyvänsä kilpailuista 18. elokuuta pidetyn Kansainvälisen olympiakomitean kurinpitolautakunnan kuulemisen jälkeen. Heidän valmentajansa Chrístos Tzékos asetettiin toimintakieltoon ja hänen hallustaan löydettiin myöhemmin suuria määriä steroideja ja muita dopingaineita. 

Thánoulta ja Kentérikseltä oli jäänyt kesällä 2004 väliin jo kaksi aiempaakin dopingtestiä, ja testivälttelyn seurauksena IAAF asetti heidät väliaikaiseen kilpailukieltoon 22. joulukuuta 2004. Pitkän oikeudenkäynnin jälkeen 26. kesäkuuta 2006 Kreikan urheilun välitystuomioistuimen päätöksen mukaisesti he hyväksyivät dopingsääntöjen rikkomisen. Kilpailukielto päättyi 22. joulukuuta 2006.

Ensimmäisessä kilpailukiellon jälkeisessä kilpailussaan sisäratojen EM-kilpailuissa 2007 Birminghamissa Thánou joutui yleisön buuausten kohteeksi ja sijoittui finaalissa kuudenneksi. Pekingin olympialaisiin 2008 Kansainvälinen olympiakomitea ei antanut Thánoulle kilpailulupaa.

## Lähteet
*

### Viitteet
Pukeutumiskielto

**Pukeutumiskielto** on lainsäädäntöön perustuva kielto, jolla säädellään tiettyjen ihmisten kantamien ulkoisten tunnusten käyttöä. 

## Virkapukuun liittyviä pukeutumiskieltoja

Jotkin kankaat tai värisommitelmat voidaan varata ainoastaan virkapukuihin. Esimerkiksi Keniassa siviilejä on kielletty käyttämästä maastokuvioituja asusteita. 

Suomessa sotilasunivormun käyttö asepalvelukseen liittymättömänä on ollut rajattu reservin upseereihin, reservin aliupseereihin ja miehistön osalta Mannerheim-ristin ritareihin sekä juhlatilaisuuksiin. Suomessa on kiellettyä muun kuin poliisin käyttää poliisin virkapukua tai tällaista pukua erehdyttävästi muistuttavaa asua. Poikkeuksena ovat eräät elokuva- ja TV-tuotannot, joita varten myönnetään erikoislupia.

## Poliittiset pukeutumiskiellot
### Turkki
Turkin ensimmäinen presidentti Kemal Atatürk kielsi 30. elokuuta 1925 perinteisen fetsi-päähineen käytön feodalistisena. Kielto aiheutti useita mellakoita ja fetsien salakuljetusta, mutta 1930-luvulla fetsi oli jo lähes kadonnut käytöstä Turkissa.

## Uskontoon liittyvät pukeutumiskiellot

### Bhutan
Bhutan vaatii kaikkia käyttämään Mahayana buddhalaisuuteen viittaavia etnisen enemmistön perinteisiä vaatteita kaikissa hallintorakennuksissa, luostareissa ja kouluissa.

### Turkki

Turkki on kieltänyt lailla hijabin käytön hallintorakennuksissa, kouluissa ja yliopistoissa. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin päätti lain olevan oikeutettu 10. marraskuuta 2005 jutussa *Leyla Şahin vastaan Turkki*.

### Ranska

Ranskassa Naziha-niminen englanninopettaja erosi työstään 2004 siksi, että muut opettajat suhtautuvat kielteisesti siihen, että hän vapaa-ajallaan käytti hijabia. Huivin käyttö liitettiin ranskalaistoimittajat siepanneiden islamilaisten ääriryhmien tukemiseen pukeutumisella.

Ranskassa valtion kouluissa on hijabin käyttö kielletty.

### Suomi

Suomessa ei ole lainsäädäntöä uskonnollisesta pukeutumisesta, joten linjaukset ovat työnantajien vastuulla. Esimerkiksi HOK-Elanto kieltää näkyvät uskonnolliset tunnukset. Sen sijaan K-ketju sallii huivit, jos niistä ei ole haittaa työturvallisuudelle.

## Katso myös

* Puserolaki

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Mona Eltahawy: Ban the burqa . The New York Times & International Herald Tribune 2.7.2009.
Pietari Niilonpoika Kylliäinen

**Pietari Niilonpoika Kylliäinen** (k. 1510 tai ennen) on ensimmäinen tunnettu Olavinlinnan vouti. Pietari Niilonpoika oli virassaan vuonna 1495, jolloin hän torjui venäläisten hyökkäyksen asemiesten ja kansan avustamana suurempaa mieshukkaa kärsimättä.

Vanhana vihana tunnetussa sodassa venäläiset joukot hyökkäsivät vuonna 1495 Viipuriin, missä ruhtinas Shtjenjatev ryhtyi ryhtyi piirittämään kaupunkia 60 000 miehen voimin. Viipurin piiritys päättyi kuuluisaan Viipurin pamaukseen. Venäläiset perääntyivät, mutta pienempi osasto samosi silloin Olavinlinnaa vastaan.. Olavinlinnalla Kylliäinen löi venäläiset pakoon ja teki kostoksi hävitysretken kauas Venäjän-Karjalaan. Sitä ennen hän oli käynyt Venäjän puolella hävittämässä ja polttamassa yli 800 taloa. Pietari Kylliäinen sai Sten Sturelta vuonna 1491 rälssivapauden tiluksille Perojoensuulle, Leipämaalle (Tali) ja Veselenmaalle (Jutila). Hän kuoli lapsettomana ja hänen enonsa lapset perivät hänet. Pietarin serkku Brita Mickelsdotter sai periä tilat Viipurista ja hänen veljensä Olof Mickelsson Turusta. Britan kautta tilukset joutuivat Padasjoen ja Sysmän kirkkoherralle Johannes Matthiaelle. V. Makkonen kirjoitti vuonna 1935 Olavinlinnan alkuvaiheista historiallisen romaanin *Savon kupias Pietari Kylliäinen*. Kylliäisestä on kaunokirjallinen kuvaus myös Santeri Ivalon ja Kyösti Vilkunan kirjassa Suomalaisia sankareita.

## Lähteet
*Sune Maconi: Hajamerkintöjä P. Olavin linnan historiasta. Helsinki 1925, s. 104
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Olavinlinnan puolustaja. Kuinka Pietari Niilonpoika Kylliäinen, Olavinlinnan "piällysmies", piti puoliaan ryssiä vastaan 1400-luvun lopulla, Hakkapeliitta, 25.09.1934, nro 39, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Virolaiset eurokolikot

**Virolaiset eurokolikot** ovat Virolle lyötyjä eurokolikoita. Eurokolikoissa arvopuoli on kaikissa euromaissa samanlainen, mutta kääntöpuolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Viro otti euron käyttöön vuoden 2011 alussa.

Vuonna 2004 Virossa pidettiin kilpailu eurokolikoiden kansallisen puolen suunnittelemiseksi. Ehdotuksia tuli 134, joista kymmenen parhaaksi arvioitua laitettiin kansanäänestykseen. Voittaneen, käyttöön otetun aiheen on suunnitellut postimerkkejäkin suunnitellut taidegraafikko Lembit Lõhmus. Kaikkiin kolikoihin on kuvattu Viron kartta, jonka alla lukee sana EESTI. Senttiarvoisissa kolikoissa kartta on uppokuvana. Euroarvoisissa kartta on kohokuvana, jossa näkyvät myös maaston pinnanmuodot. Kahden euron kolikossa on lisäksi erityispiirteenä, että karttakuvassa ovat näkyvissä Viron pohjoisin ja läntisin saari, joita pienempiarvoisissa kolikoissa ei ole piirretty näkyviin. Kaikissa Viron eurokolikoissa on kansallisella puolella lisäksi EU:n kaksitoista tähteä sekä kolikon lyöntivuosi. 

Viron eurokolikot on lyöty Suomen Rahapajalla 20. heinäkuuta 2010 alkaen.

Virossa kansalaiset saivat ostaa kolikoita jo joulukuussa 2010 tutustumista varten. Näistä aloituspakkauksista päätyi joitakin kolikoita rahaliikenteeseen ainakin Suomessa jo vuoden 2010 puolella, vaikkei kolikoiden käyttö ollut vielä virallisesti luvallista.

Eesti Pank myi keräilijöille pakkausta ”Mündipakett 111 €”, rulla kutakin kahdeksaa kolikkoa vuonna 2011, hintaan 111 euroa.

## Virolaiset eurokolikot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Estonia’s official website regarding the changeover to the Euro 
*The Euro Information Website – Estonia
* Kolikoiden kansalliset puolet suunnitelleen Lembit Lõhmusin kotisivut
Kyproslaiset eurokolikot

**Kyproslaiset eurokolikot** ovat Kyprokselle lyötyjä eurokolikoita. Eurokolikoissa arvopuoli on kaikissa euroalueen maissa samanlainen, mutta tunnuspuolen eli kansallisen puolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Kypros siirtyi käyttämään euroa vuoden 2008 alussa. Suomen Rahapaja alkoi lyömään ensimmäisiä kyproslaisia eurokolikoita 11. heinäkuuta 2007.

Yhden, kahden ja viiden sentin kolikoihin on kuvattu kaksi muflonia. Kymmenen, kahdenkymmenen ja viidenkymmenen sentin kolikoihin on kuvattu kyrenialainen laiva. Yhden ja kahden euron kolikoihin on kuvattu Pomosin idoli, kuuluisa kreikkalainen veistos.

Kaikissa Kyproksen eurokolikoissa on tunnuspuolelta lisäksi EU:n kaksitoista tähteä ja kolikon valmistusvuosi.

## Kahden euron erikoisrahat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kyproksen keskuspankki
* National Website for the Euro  – kyproslainen sivusto
*The Euro Information Website – Cyprus
*Euroopan keskuspankki - Kyproksen eurokolikot
*Euroopan keskuspankki - 2 euron erikoisrahat
Deccan Herald

**Deccan Herald** on bangalorelainen sanomalehti Intian Karnatakan osavaltiosta. Lehti ilmestyi ensimmäisen kerran 16. kesäkuuta 1948 Intian itsenäistymisen jälkimainingeissa. Lehti ilmoittaa olevansa myös köyhien ja etuoikeudettomien äänenkannattaja ja taistelevansa korruptiota vastaan sekä kannattavansa ympäristöystävällistä kehitystä.

Lehdellä on useita lisäliitteitä:
*Sunday Herald: taustoittava täydennys Deccan Heraldille, jossa on keskustelunaiheita
*Articulations: kulttuuri- ja kirjallisuusliite
*Economy and business: elinkeinoelämää käsittelevä viikkoliite
*Science and technology: tieteestä, teollisuudesta, maataloudesta, ekologiasta ja tutkimuksesta kertova liite
*Avenues: viikkoliite, joka keskittyy urakehitykseen ja henkilöstöhallintoon
*Sportscene: urheiluliite
*Metrolife: 28. marraskuuta 2002 ensimmäistä kertaa julkaistu kahdeksansivuinen tabloid Bangaloren kaupunkielämästä
*Open sesame: lapsille tarkoitettu julkaisu, jossa on lasten tarinoita ja piirustuksia
*The World Wide Web: Deccan Heraldin verkkojulkaisu, joka on ilmestynyt 15. huhtikuuta 1996 alkaen

## Aiheesta muualla
* Deccan Herald
Making Movies

**Making Movies** on brittiläisen rockyhtye Dire Straitsin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1980. Albumi sisältää muun muassa yhtyeen hitin "Romeo and Juliet". *Making Movies* nousi Britannian albumilistan neljänneksi.

## Kappaleet

# "Tunnel of Love" – 8:08
# "Romeo and Juliet" – 5:54
# "Skateaway" – 6:18
# "Expresso Love" – 5:04
# "Hand in Hand" – 4:48
# "Solid Rock" – 3:19
# "Les Boys" – 4:07

## Lähteet
Sergei Lemešev

**Sergei Jakovlevitš Lemešev** (, 10. heinäkuuta 1902 Staroje Knjazero, Venäjän keisarikunta – 26. kesäkuuta 1977 Moskova, Neuvostoliitto) oli venäläinen oopperalaulaja, lyyrinen tenori.

Lemešev syntyi maanviljelijäperheeseen, ja hänen isänsä halusi hänestä suutarin. Kansakoulun jälkeen hänet lähetettiin vuonna 1914 harjoittelemaan kenkien valmistusta Pietariin. Vuonna 1917 hän valmistui koulusta Tveristä, jossa hän samalla opiskeli musiikkikoulussa. Hän alkoi laulaa paikallisten työläisten kerholla ennen kuin siirtyi Moskovaan.

Lemešev opiskeli Moskovan konservatoriossa Nazari Raiskin johdolla. Vuodesta 1924 hän lauloi Konstantin Stanislavskin oopperastudiossa. Hän valmistui Moskovan konservatoriosta vuonna 1925. Lemešev lauloi Sverdlovskin, Harbinin ja Tbilisin teattereissa. Vuonna 1931 hänet kutsuttiin Bolšoi-teatteriin, jossa hän suoritti ensiesiintymisensä muun muassa tsaari Berendein (*[[Lumityttö (ooppera)|Lumityttö]]*) sekä Lenskin (*[[Jevgeni Onegin (ooppera)|Jevgeni Onegin]]*) ja Geraldin (*[[Lakmé]]*) roolissa. Yhdessä pitkäaikaisen kilpakumppaninsa Ivan Kozlovskin kanssa Lemešev kuului vuodesta 1956 lähtien Bolšoin huomattavimpiin tenoreihin. 

Lemeševin tunnetumpia rooleja olivat Levkon rooli teoksessa *[[Toukokuun yö]]*, astrologi Nikolai Rimski-Korsakovin oopperassa *[[Kultainen kukko]]* ja intialainen vieras *Sadkossa*, Bojan Mihail Glinkan oopperassa *[[Ruslan ja Ljudmila]]*, nimirooli Dubrovski Eduard Nápravníkin samannimisessä oopperassa ja herttuan rooli Giuseppe Verdin oopperassa *[[Rigoletto]]*. Tämän roolin Lemešev esitti yli 500 kertaa vuodesta 1927 lähtien; viimeisen kerran hän esitti sen 70-vuotispäivänään.

Asteroidi numero 4561 sai nimen Lemešev vuonna 1978, vuosi Lemeševin kuoleman jälkeen.

## Levytykset
* Scenes and Arias from Operas – Sergei Lemeshev (CD). Label: Yedang Entertaintment, 2002
* Lebendige Vergangenheit: Sergei Lemeschev, Preisen Records Audio CD (4. heinäkuuta, 1998).

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* Sergei Lemešev 
* Valokuva
* Sergei Lemeševin henkilökuva
* Voice of Russia
Esko Könönen

**Esko Kalevi Könönen** (17. lokakuuta 1930 Sortavala – 5. lokakuuta 1983 Lahti) oli suomalainen harmonikkataiteilija.

## Koulutus
Esko Könönen syntyi Sortavalassa, josta perhe muutti Joensuuhun Eskon ollessa pikkupoika. Esko tiesi jo poikavuosinaan, että hänestä tulisi nimenomaan harmonikansoittaja, ja hän esiintyi jo sotavuosina viihdytyskiertueilla rintamalla. Könönen opiskeli harmonikansoittoa muun muassa Eino Lajusen ja Viljo Vesterisen johdolla. Hän oli tekemisissä myös Lasse Pihlajamaan kanssa. Kun Könönen meni keikalle Joensuuhun, hän meni Pihlajamaan hotellihuoneeseen kysymään neuvoja soittamiseen.

## Ura ja saavutukset
Könönen voitti Suomen harmonikkamestaruuden kolme kertaa vuosina 1947, 1959 ja 1960, jonka lisäksi hän oli viides harmonikansoiton maailmanmestaruuskilpailuissa Helsingissä 1965. Hän oli myös voittoisassa Suomi-Ruotsi harmonikkamaaottelujoukkueessa vuonna 1961 yhdessä Kalevi Nyqvistin ja Reijo Walleniuksen kanssa.

Hän teki lukuisia levytyksiä, toimi tanssimuusikkona, harmonikansoiton opettajana, sekä kotimaan lisäksi konsertoi Yhdysvalloissa, Neuvostoliitossa ja Saksassa. Esko Könönen piti omien sanojensa mukaan klassisesta ja ranskalaisesta musette-musiikista, mutta perheen elatuksen vuoksi joutui soittamaan pääosin tanssimusiikkia. Youtubessa on hänen esittäminään mm. kaksi musette-valssia, Soir de Paris ja Teema tv-sarjasta Komisario Maigret, jotka hän levytti 1960-luvun jälkipuoliskolla nuoremmalta mestarilta Kaarlo Vihiseltä lainaamallaan, tiettävästi Suomen ainoalla erikoisrakenteisella Scandalli Professional- harmonikalla. Hän soitti myös oman trionsa kanssa johon hänen lisäkseen kuuluivat veljensä Lasse Könönen ja Erkki Ihalainen. Hän soitti myös duettoja Taito Vainion ja Kaarlo Vihisen kanssa. Lisäksi hän sävelsi muutamia harmonikkakappaleita.  

Esko Könösen kohtaloksi koitui se, että hän joutui toimimaan sinä aikana, jolloin harmonikkamusiikki oli suureksi osaksi menettänyt yleisen arvostuksensa pop- ja rockmusiikin paineessa. Muusikkokollegoiden mielestä Könönen oli liian taitava taustamuusikoksi ja olisi tarvinnut enemmän tukea voidakseen kehittyä huippuluokan konserttiesiintyjäksi. 

## Levyjä
* Mestaritangoja (1960 Philips)
* Mestarivalsseja (1960 Philips)
* Konsertti LP (1968 Blue Master, mukana kappaleissa "Il Treno" ja "Bianco e Nero" Kaarlo Vihinen)
* Tanssimusiikkia (1968 Blue Master)
* Esko Könönen LP (1969 Blue Master)
* Sininen hetki (1975, Finnlevy)
* Kesän muistot (1976, PSO; yhdessä Lasse Könösen ja Erkki Ihalaisen kanssa)
* Täysin palkein (1983, LeBaron Music)
* Unohtumattomat – Hanurin taitureita 2 (levyllä mukana Esko Könönen, Matti Viljanen, Jorma Juselius ja Taito Vainio) (1994, Warner Music)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Latvialaiset eurokolikot

**Latvialaiset eurokolikot** ovat Latvialle suunniteltuja eurokolikoita. Latvia siirtyi euroon 1. tammikuuta 2014, jolloin latvialaiset eurokolikotkin tulivat käyttöön, korvaten aikaisemman valuutan latin.

## Kolikkojen kuva-aiheet

Lähde:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Latvian eurokolikot Latvian virallisilla euroon siirtymisen informaatiosivuilla
* Bank of Latvia
* The Euro Information Website- Latvia
Love over Gold

**Love over Gold** on brittiläisen rockyhtye Dire Straitsin neljäs studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1982. Albumi sisältää muun muassa yhtyeen suuren hitin ”Private Investigations”. *Lover over Gold* nousi Britannian albumilistan ykköseksi.

## Kappaleet
# ”Telegraph Road” – 14:15
# ”Private Investigations” – 6:45
# ”Industrial Disease” – 5:49
# ”Love over Gold” – 6:16
# ”It Never Rains” – 7:54

## Lähteet
Killian-asiakirjat

**Killian-asiakirjoja** koskeva kiista, joka tunnetaan myös nimellä **Memogate** ja **Rathergate**, koski CBS-televisiokanavan vuonna 2004 julkaisemaa kuutta muistiota. Asiakirjat julkaistiin *60 Minutes Wednesday* -ohjelmassa 8. syyskuuta 2004, alle kaksi kuukautta ennen Yhdysvaltain vuoden 2004 presidentinvaaleja. Asiakirjat koskivat istuvan presidentin George W. Bushin asepalvelusta ilmakansalliskaartissa, ja ne olivat Bushin komentajan, everstiluutnantti Jerry B. Killianin hallussa.

Merkittävää asiakirjoissa oli se, että niiden mukaan Bush oli vuonna 1972 kieltäytynyt menemästä määrättyyn lääkärintarkistukseen ja täten kieltäytynyt noudattamasta komentoa ylemmältä upseerilta. Lääkärintarkistuksen laiminlyönti johti lentokieltoon. Toisen muistion mukaan Killiania painostettiin ylhäältä päin kaunistelemaan Bushin palvelustietoja.

CBS:n uutistuottaja Mary Mapes oli saanut asiakirjat everstiluutnantti Bill Burkettilta, joka toimi kansalliskaartin Texas Army National Guard -yksikössä.

CBS oli pyrkinyt aluksi tarkastamaan asiakirjojen aitouden, mutta useiden asiantuntijoiden mukaan asiakirjat olivat väärennöksiä. Merkittävää tapauksessa oli, että tapauksesta keskusteltiin useissa blogeissa, joista tieto levisi myös valtamediaan. Suurimpana kritiikin kohteena oli asiakirjojen typografia: Asiakirjat näyttivät lähes samalta kuin ne olisi kirjoitettu Microsoft Wordin oletusasetuksilla, ja ne käyttivät vaihtelevan levyistä kirjasinta, kun 1970-luvulla käytetyt kirjoituskoneet käyttivät tasalevyistä Courier-kirjasinta.

Lopullista varmuutta asiasta ei ole, koska alkuperäisiä asiakirjoja ei ole julkaistu eikä niitä ole annettu asiantuntijoiden tarkempaan tutkimukseen. Vertaileminen vastaaviin asiakirjoihin on vaikeaa, koska tämän tyyppisiä muistioita ei yleensä arkistoitu. CBS:n edustajat myöhemmin myönsivät, että he eivät pysty osoittamaan asiakirjojen aitoutta. Mary Mapes erotettiin tapauksen johdosta, ja Dan Rather, CBS Newsin uutisankkuri, erosi myös tapauksen johdosta, ja haastoi CBS/Viacomin myöhemmin oikeuteen, koska tunsi tulleensa syntipukiksi.
On Every Street

**On Every Street** on brittiläisen rock-yhtye Dire Straitsin kuudes ja viimeinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 1991. Albumi sisältää mm. yhtyeen hitit "Calling Elvis" ja "Heavy Fuel". *On Every Street* nousi Britannian albumilistan ykköseksi.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Mark Knopfler.

#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Lähteet
M/S Auto Bank

**M/S Auto Bank** () on suomalaisen Bore -varustamon omistuksessa oleva oleva ro-ro-rahtilaiva. Alus on rakennettu vuonna 1998 Kristiansundissa, Norjassa. Kuollutta painoa *Auto Bankilla* on 6&nbsp;024 tonnia ja jääluokitus on 1A Super eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa liikkumaan yksin. Alus on rekisteröity Suomen lipun alle ja sen kotisatama on Helsinki. Nykyään alusta käyttää UECC -varustamo, joka kuljettaa sillä henkilöautoja Euroopasta Suomeen. Kerrallaan autoja alukseen mahtuu 1&nbsp;440.

Auto Bankin sisaraluksia ovat M/S Auto Bay ja M/S Auto Baltic.

## Käyttöhistoria

7. elokuuta 1998 alus luovutettiin suomalaisen Rederi Ab Engshipin omistukseen, joka rekisteröi sen Suomen lipun alle. Kotisatamaksi tuli Nauvo. 10. elokuuta laiva sai nimen *Serenaden*. Tämän jälkeen alus aloitti liikennöinnin reitillä Kemi–Lyypekki. Marraskuussa 2004 Serenaden siirtyi liikennöimään Lyypekin ja Haminan välille. Vuonna 2006 suomalaiseen Rettig Groupiin kuuluva Bore osti aluksen. Lokakuussa 2006 Serenaden meni Cosco Shipyard -telakalle Nantongiin, Kiinaan. Tammikuussa 2007 laiva aikarahdattiin UECC:n liikenteeseen. Samalla alus sai myös nykyisen *Auto Bank* -nimensä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Fakta om Fartyg – M/S Serenaden 
*Bore: M/V Auto Bank  
*Auto Bankista UECC:n sivuilla
Liettualaiset eurokolikot

**Liettualaiset eurokolikot** ovat Liettualle suunniteltuja eurokolikoita. Liettuan siirtyi euroon 1. tammikuuta 2015, jolloin liettualaiset eurokolikot tulivat käyttöön korvaten aikaisemman valuutan litin.

Eurokolikoiden arvopuoli on kaikissa euromaissa samanlainen, mutta kääntöpuolen jokainen euromaa suunnittelee itse omille kolikoilleen. Kaikissa liettualaisissa eurokolikoissa on kansallisella puolella sama aihe. Niihin on kuvattu Vytis-hevosratsastajan kuva Liettuan vaakunasta, ja sen lisäksi EU:n kaksitoista tähteä, maan nimi "LIETUVA" ja kolikon lyöntivuosi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Liettualaiset eurokolikot (Liettuan keskuspankin sivuilla) 
*Liettuan valmistautuminen euron käyttöönottoon (Liettuan keskuspankin sivuilla) 
*The Euro Information Website- Lithuania