open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ferdinand Tilgmann

**Christoph Friedrich Ferdinand Tilgmann**, kirjailijanimi **F. Christoph** (30. syyskuuta 1832 Kassel, Saksa – 11. lokakuuta 1911 Helsinki) oli saksalaissyntyinen Suomeen muuttanut kirjanpainaja, kivipiirtäjä, kirjapainon johtaja ja suomalaisen kirjallisuuden saksantaja. Tilgmann  perusti myös Suomen Pankin setelipainon.

## Elämäkerta
Tilgmannin vanhemmat olivat kansliasihteeri Heinrich Tilgmann ja Maria Kunigunde von Burgman. Hän opiskeli kivipiirtäjäksi, kiersi kisällinä eri Euroopan maissa ja perusti sitten kivipainon Norrköpingiin Ruotsiin. Suomeen 1862 saapunut Tilgmann toimi Polén & Co:n kivipainon johtajana Helsingissä 1863–1869. Hän perusti Helsinkiin 1869 oman kivipainon ja sittemmin myös kirjapainon, kemigraafisen laitoksen ja korttitehtaan. Tilgmann osti 1872 tontin Lönnrotinkadun ja Annankadun kulmasta, jonne rakennettiin sitten useassa vaiheessa kahdeksankerroksinen punatiilinen kirjapainotalo. Vuonna 1895 yrityksestä muodostettiin Oy F. Tilgmann Ab jonka toimitusjohtajana Tilgmann oli kuolemaansa saakka. Tilgmann perusti Helsinkiin myös Suomen Pankin setelipainon ja toimi sen johtajana vuodesta 1886. Hän oli ollut painamassa ensimmäisiä suomalaisia markkaseteleitä jo 1860-luvulla.

Tilgmannin perustama kirjapainoalan yritys oli aikanaan Suomen suurin, ja siihen kuului kirja-, kivi-, syvä- ja teräspaino. Yritys on toiminut vuodesta 1978 Espoon Suomenojalla. Entisessä painotalossa oli sen jälkeen vuodesta 1980 Eläke-Varman pääkonttori, ja vuonna 2008 sinne siirtyi Euroopan kemikaalivirasto. Tilgmann oli 1985–1998 Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n ja sittemmin UPM Kymmene Oyj:n tytäryhtiö sekä vuodesta 1999 Editan tytäryhtiö. Tilgmann fuusioitiin vuonna 2000 Lauttasaaren Paino Osakeyhtiön kanssa, ja uuden yrityksen nimeksi tuli Edita Label Oy.

Tilgmann käänsi saksan kielelle suomalaista runoutta ja vuonna 1902 Vänrikki Stoolin tarinat. Tilgmann myös sävelsi lauluja.

Tilgmann oli naimisissa neljä kertaa:
* 1861–1868 Amalia (Malin) Levin (k. 1868)
* 1869–1875 Johanna Wilhelmina Gustava Boman (k. 1875)
* 1879–1895 Sofia Mathilda Andrae (k. 1895)
* 1900– Henriette Luise Josephine (Josy) von Rode

Tilgmannin pojista Knut Tilgmann ja Ernst Tilgmann jatkoivat isänsä jälkeen kirjapainoalalla.

## Käännöksiä
* J. L. Runeberg: *Fähnrich Ståls Erzählungen*. J. C. Hinrichs, Leipzig 1902. (2. ja 3. painos Helsingfors 1910.)
* K. A. Tavaststjerna: *Gedichte* Ins Deutsche übertragen von F. Tilgmann. Helsingfors 1905.

## Lähteet

*  Arkistoitu artikkeli
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961.
*  Mattila, Pentti J.: Kirjapainoalan historiaa Suomessa: Tilgmann. 
* Kertomuksia keskustan kortteleista: Euroopan kemikaalivirasto muutti Tilgmanin vanhaan kirjapainotaloon. (Arkistoitu artikkeli) *Helsingin Sanomat* 1.6.2008.

## Aiheesta muualla
* 
* Ensimmäinen setelipainajamme. Kivipiirtäjä, joka oli säveltäjä ja saksansi "Vänrikki Stoolin tarinat", Suomen Kuvalehti, 24.09.1932, nro 39, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Isaac Casaubon

**Isaac Casaubon** (18. helmikuuta 1559, Geneve &ndash; 1. heinäkuuta 1614) oli ensin Ranskassa ja sitten Englannissa toiminut antiikintutkija ja filologi.

Casaubon syntyi Genevessä pakolaisena olleeseen hugenottiperheeseen. Nantesin ediktin julistamisen jälkeen perhe muutti takaisin Ranskaan. Casaubonin kerrotaan saaneen ensimmäiset klassisen kreikan oppituntinsa Dauphinén vuorilla olleessa luolassa, jossa perhe oli paossa Pärttylinyön verilöylyn jälkeen. Myöhemmin hän opiskeli Genevessä.

Casaubon meni naimisiin humanistikirjanpainaja Henri Estiennen (Henricus Stephanus) tyttären kanssa. 1596 Casaubon otti vastaan viran Montpellier’n yliopistossa. Myöhemmin hän toimi Lyonissa ja Pariisissa. Viimeiset vuotensa Casaubon vietti Lontoossa. Casaubon opetti kieliä ja kirjallisuutta, sekä toimitti antiikin kirjallisuutta. Ensimmäinen hänen toimittamansa teos oli Strabonin teosten täydellinen laitos (1587). Tämän jälkeen hän toimitti muun muassa Polyainoksen, Aristoteleen, Athenaioksen, Suetoniuksen, Polybioksen ja Aiskhyloksen teoksia sekä Plinius nuoremman kirjeitä, Theofrastoksen teoksen *[[Luonteita]]* ja teoksen *[[Historia Augusta]]*.

Filologien ja filosofian historioitsijoiden parissa Casaubon tunnetaan nykyään ennen kaikkea teoksesta *De rebus sacris ecclesiasticis exercitationes XVI* (1614). Se osoitti, ettei niin kutsuttu *[[Corpus Hermeticum]]* voi olla ensimmäistä vuosisataa jaa. varhaisempi. Aiemmin kirjoitusten oli usein katsottu olevan lähes Mooseksen aikaisia.

Casaubonin poika Méric Casaubon oli myös antiikintutkija.

## Teoksia

* *Animadversionum in Athenaei dipnosophistas*, Lyon, Antone de Harsy, 1600.
* *Historiae Avgvstae Scriptores Sex. Aelius Spartianus, Iulius Capitolinus, Aelius Lampridius, Vulcatius Gallicanus, Trebellius Pollio, & Flauius Vopiscus. Isaacvs Casavbonvs ex vett. libris recensuit : idemque librum adiecit emendationvm ac notarvm*, Paris, Drouart, 1603.
* *De satyrica graecorum poesi et romanorum satira libri duo*, Paris, Drouart, 1605.
* *De rebus sacris ecclesiasticis exercitationes XVI*, Lontoo, 1614.
* *Auli Persii Flacci Satirarum Liber. Isaacus Casaubonus Recensuit, & Commentario Libro Illustravit. Ad Virum Amplissimum D. Achillem Harlaeum Senatus Principem*, Paris, Drouart, 1615.
* *Misoponeri Satyricon. Cum notis aliquot ad obscuriora prosae loca et Graecorum interpretatione*.  Lugduni Batavorum, Sebastianum Wolzium, 1617.

## Lähteet
Augusten Burroughs

**Augusten Xon Burroughs** (s. 23. lokakuuta 1965 Pittsburgh, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen kirjailija. Hänen tunnetuin teoksensa on muistelma *[[Juoksee saksien kanssa]]* (*Running with Scissors*, 2002), josta on tehty myös samanniminen elokuva (2006).

## Elämä
Burroughs on alkuperäiseltä nimeltään Christopher Robison. Hän on runoilija Margaret Robisonin ja edesmenneen filosofian professori John G. Robisonin nuorempi poika. Burroughsin isoveli John Elder Robison (s. 1957) on kirjoittanut *Look Me in the Eye* -nimisen muistelmateoksen, joka kuvailee hänen elämäänsä Aspergerin syndrooman kanssa.

Burroughs asui suurimman osan lapsuudestaan läntisessä Massachusettsissa. Hänen vanhempansa erosivat 1978, ja Burroughs päätyi asumaan äitinsä psykiatrin perheeseen Northamptoniin.

Burroughs vaihtoi nimensä 18-vuotiaana. Hän muutti New Yorkiin ja työskenteli pitkään mainostoimistossa. Vuonna 1996 hän hakeutui hoitoon alkoholisminsa takia.

Augusten Burroughs asuu sekä New Yorkissa että Amherstissa Massachusettsissa puolisonsa ja kirjallisuusagenttinsa Christopher Schellingin kanssa. Aiemmin Burroughs oli ptikässä avoliitossa graafikko Dennis Pilsitsin kanssa.

## Tuotannosta
Burroughsin ensimmäinen teos *Sellevision* julkaistiin 2000. Tähän mennessä Burroughsilta on julkaistu seitsemän teosta, joista suurin osa pohjautuu hänen omaan elämäänsä. Näistä on suomennettu *Running with Scissorsin* (*[[Juoksee saksien kanssa]]*, 2006) lisäksi *Dry* (*[[Kuivilla]]*, 2009), *Magical Thinking* (*[[Maagista ajattelua]]*, 2010) ja *Possible Side Effects* (*[[Mahdolliset sivuvaikutukset]]*). Burroughsin kirjoja on julkaistu yli kahdessakymmenessä maassa. *Running with Scissors* pysyi New York Timesin bestsellerlistalla yli kaksi ja puoli vuotta.

## Teokset
* 2000 – Sellevision () (fiktiivinen)
* 2002 – Juoksee saksien kanssa ()
* 2003 – Kuivilla ()
* 2004 – Maagista ajattelua ()
* 2006 – Mahdolliset sivuvaikutukset ()
* 2008 – A Wolf at the Table ()
* 2009 – You Better Not Cry: Stories for Christmas ()

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Viralliset kotisivut
Kurko

**Kurko** voi viitata seuraaviin:

* Kurko, lonkero

## Sukunimi
* Ari Kurko, painonnostaja
* Edvard Kurko, sisällissodan punainen
* Kaarlo Kurko, seikkailija ja kirjailija
* Runo K. Kurko, aseharrastaja ja turvallisuuskouluttaja
Ernst August Strandman

**Ernst August Strandman** (28. marraskuuta 1832 Kristiinankaupunki – 9. joulukuuta 1900 Helsinki) oli suomalainen kirjallisuuden tutkija ja Helsingin yliopiston itämaiden kirjallisuuden professori.

Strandmanin vanhemmat olivat raatimies Gustaf Erik Strandman ja Magdalena Henrika Öhman. Hän kävi Vaasan lukiota, pääsi ylioppilaaksi 1854 ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi 1860 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1869.

Strandman toimi Helsingin yliopiston itämaiden kirjallisuuden dosenttina 1866–1870, arabialaisen ja persialaisen kirjallisuuden ylimääräisenä professorina 1870–1875 sekä itämaiden kirjallisuuden professorina 1875–1898.

Strandman oli naimisissa vuodesta 1864 Hilda Helena Bergmanin kanssa. Heillä oli viisi lasta.

## Teoksia
* *De codixe manuscripto, vitas veterum poetarum Arabum sub nomine Ibn Challikani exhibente*, väitöskirja. 1866
* *De viris illustribus in libro Arabico Tardjamat almutaquaddimin min asch-Schuara commemoratis*, väitöskirja.  1868
* *Chuandramir‘s afhandling om Qarachitaiska dynastin i Kerman med inledning och anmärkningar*, väitöskirja.    1869

## Lähteet
* 
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1640-1917, osa P-Ö.
* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961.
Tekniikan historian seura

**Tekniikan historian seura** (vuoteen 1995 asti Suomen Teknillinen Museoyhdistys – Tekniska Museiföreningen i Finland r.y. r.f.) on vuonna 1926 perustettu yhdistys, joka kokoaa tutkijoita ja edistää tutkimusta, jonka aiheena on tekniikan historia ja/tai teknologian historia. Ala on humanistinen mutta samalla monitieteinen tutkimusala, jota alettiin kehittää Suomessa erityisesti 1980-luvulla. 

## Toiminta
Seura on julkaissut vuodesta 1983 alkaen lehteä *[[Tekniikan Waiheita]] - Teknik i Tiden*.

Tekniikan historian seuran aloitteesta on vuonna 2010 koottu suomalaisen tai Suomea koskevan tekniikan historiantutkimuksen vieraskielinen bibliografia eli luettelo muista kuin suomen- ja ruotsinkielisistä alan kirjoista ja artikkeleista, ja se on luettavissa ja täydennettävissä Wikiaineistossa. Alkuperäinen luettelo on luettavissa myös seuran verkkosivuilla .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tekniikan Waiheita

**Tekniikan Waiheita** on tekniikan historiaan keskittynyt suomalainen tieteellinen aikakauslehti, jota julkaisee Tekniikan historian seura. Lehteä on julkaistu vuodesta 1983. Se on monitieteinen julkaisu, joka ilmestyy neljä kertaa vuodessa.

Vuodesta 2019 lähtien Tekniikan Waiheita ilmestyy avoimena verkkolehtenä osoitteessa https://journal.fi/tekniikanwaiheita/ Viimeinen painettu lehti julkaistiin numerona 3/2018. Lehden uusin numero ja aiempia numeroita on saatavilla sen digitaalisesta arkistosta samoilta sivuilta.

## Lähteet
Aleksi Munter

**Aleksi Munter** on suomalainen kosketinsoittaja, joka soittaa muun muassa yhtyeissä Swallow the Sun ja Ghost Brigade.

Munterin ensimmäinen levyttänyt yhtye oli Funeris Nocturnum, josta hän erosi kolmen albumin jälkeen vuonna 2004. Hän kuuluu niin ikään Funeris Nocturnumissa vaikuttaneiden Mikko Kotamäen ja Matti Honkosen ohella Swallow the Sunin alkuperäiskokoonpanoon. Hän on säveltänyt ja sanoittanut Swallow the Sunin kappaleet ”Fragile” (*[[Ghosts of Loss]]*, 2005) ja ”The Empty Skies” (*[[Hope (Swallow the Sun)|Hope]]*, 2007).

Munter on soittanut vaki- tai sessiojäsenenä myös Chaosweaverissä, Heavy Metal Perseessä, Insomniumissa ja Trollheim's Grottissa. Funeris Nocturnumissa ja Trollheim's Grottissa hän käytti taiteilijanimeä Ruho.

Munter käyttää Korgin ja Yamahan soittimia.

Hän asuu Puolassa.

## Diskografia
;Swallow the Sun
:ks. Swallow the Sunin diskografia

;Funeris Nocturnum
:ks. Funeris Nocturnumin diskografia

;Trollheim's Grott
* 

;Empyren Bane
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Neuropatia

**Neuropatia** on yleistermi, joka tarkoittaa ääreishermostossa havaittavia toimintahäiriöitä ja/tai patologisia muutoksia. Polyneuropatia on laaja-alainen ääreishermoston toimintahäiriö, joka johtuu useamman hermon vahingoittumisesta. Oireisiin kuuluu muun muassa puutumista, kihelmöintiä, polttelua, tunnottomuutta tai hermokipua. Useimmiten sitä esiintyy alaraajoissa tai käsissä.

Neuropatiaan on lukemattomia eri syitä, joista yleisin on diabetes. Muista syistä voidaan mainita B12-vitamiinin puutos, kilpirauhassairaudet sekä maksan ja munuaisten vajaatoiminta. Polyneuropatia voi syntyä myös alkoholin liikakäytöstä, altistumisesta vahingollisille kemikaaleille (esimerkiksi lyijylle) tai lääkkeiden haittavaikutuksista. Näissä tapauksissa puhutaan toksisista eli myrkkyvaikutuksen aiheuttamista polyneuropatioista. Tunnetuin polyneuropatiaa aiheuttava lääkeryhmä ovat solunsalpaajat, joita käytetään syöpäsairauksien hoidossa.

Diabeettinen neuropatia jaetaan *somaattiseen* eli tahdosta riippuvan sekä *autonomiseen* eli tahdosta riippumattoman hermoston neuropatiaan. Syynä on huono diabetestasapaino eli toistuvat korkeat verensokerit.

## Lähteet
Luettelo jääpallon Norjan mestareista

Tämä on **luettelo jääpallon Norjan mestareista**. Norjan jääpallomestaruudesta on pelattu vuodesta 1912 lähtien. Mestaruuskilpailuissa 1912–1928 pelimuotona oli seitsenmiehinen jääpallo. Mestaruuskilpailussa 1929 siirryttiin 11-miehiseen jääpalloon. Norjan mestaruuspalkinto on nimeltään *Hans Majestet Kongens Pokal* (suom. "Hänen Majesteettinsa Kuninkaan Pokaali"), tavallisesti lyhyemmin vain *kongepokal* (suom. kuninkaan pokaali).

## Jääpallon Norjan mestarit

### Sotamestaruudet 1943, 1944 ja 1945
Saksa miehitti toisessa maailmansodassa Norjan keväällä 1940. Miehityksen ensimmäisinä vuosina 1941 ja 1942 jääpalloilun Norjan mestaruudesta ei pelattu. Seuraavina miehityksen vuosina 1943, 1944 ja 1945 järjestettiin kuitenkin laittomat Norjan jääpallomestaruuskilpailut. Mestaruuskilpailut eivät olleet virallisia Norjan mestaruuskilpailuja, ja niissä jaettuja mestaruuksia kutsuttiin sotamestaruuksiksi. 1943 voittaja oli Stabæk Idrettsforening, 1944 Bestum Idrettsforening ja 1945 jälleen Stabæk IF. Kongepokalin sijaan sotamestaruusjoukkueet saivat palkinnoiksi keraamiset pokaalit.

## Katso myös
*1. divisioona
*Eliteserien

## Lähteet
*
Jokiamatsoni

**Jokiamatsoni** (*Amazona festiva*) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen esiintymisalue on kaksiosainen siten, että nimialalaji *festiva* elää Amazonin yläjuoksulla Ecuadorista, Kaakkois-Kolumbiasta ja Perusta Brasilian Paráan, ja alalaji *bodini* elää Venezuelassa ja Guyanan luoteisosissa. Lajin holotyypin kuvaili Carl von Linné Brasilian Amazonilta 1758. Suomeksi jokiamatsonin vanha lajinimi on **punasanka-amatsoni**, nykyisen nimensä se sai vuonna 1999.

## Ulkonäkö ja taksonomia
Jokiamatsoni on tyypillinen amatsoni: se on noin 34 senttimetriä pitkä nokasta lyhyen pyrstön kärkeen ja painaa noin 370 grammaa. 

Suurimmaksi osaksi jokiamatsoni on vihreä. Alalajien välillä on jonkin verran ulkonäköeroja. Nimilajilla on otsallaan punaruskea nauha, vihreät nokanpielet ja sinistä silmän takana. Alalajilla *A. f. bodinilla* taas on kirkkaanpunainen otsa ja siniset nokanpielet.

Sukupuolet samannäköiset.Joissain lähteissä jokiamatsoni onkin jaettu kahteen lajiin: eteläiseen ja pohjoiseen jokiamatsoniin (Southern Festive Amazon, *Amazona festiva* ja Northern Festive Amazon, *Amazona bodini)**.*  Lajit (tai alalajit) erottaa otsan punaisen määrästä ja sävystä, *A. f. festiva*:lla punainen on tumma nauha, *A. f. bodini*:lla punainen on kirkkaampi ja se jatkuu laajemmalle otsalla ja päälaella.

## Lemmikkinä
Molempia alalajeja tavataan lemmikkinä myös Suomessa, mutta lintuharrastuksessa jokiamatsoni on harvinainen.

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet
San Biagio (Montepulciano)

**San Biagio** on kirkko Montepulcianossa Toscanassa. Tämä kaupungin muurin ulkopuolella sijaitseva pyhiinvaelluskirkko oli arkkitehti Antonio da Sangallon suurin toimeksianto. Se on Toscanan sopusuhtaisimpia renessanssirakennuksia. Kirkolle tullaan sypressikujaa pitkin. Sangallo rakensi kirkkoa vuodesta 1518 kuolemaansa saakka, vuoteen 1534. Siinä on kaikki renessanssiarkkitehtuurin tunnuspiirteet. Kupoli, kaikkien kolmen antiikin pylväsjärjestelmän käyttö ja vapaasti seisovat tornit tekevät kirkosta erinomaisen kauniin. Kun San Biagion rakentaminen alkoi, Pietarinkirkko oli ainoa sitä suurempi rakennushanke Italiassa.

## Lähteet
*Firenze ja Toscana, Tammi 2007
Jukataninamatsoni

**Jukataninamatsoni** (*Amazona xantholora*) on keskiamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää Meksikon Jukatanin niemimaan ja Cozumelin saaren sekä Pohjois-Belizen, mahdollisesti myös Roatánin saaren. Lajin holotyypin kuvaili George Robert Gray Hondurasista 1859. Sillä ei ole alalajeja.

## Ulkonäkö

Jukataninamatsoni on amatsoniksi pieni. Se on nokasta lyhyen pyrstön kärkeen noin 26 senttimetriä pitkä ja painaa aikuisena noin 200–230 grammaa. 

Suurimmaksi osaksi jukataninamatsoni on vihreä. Laji on amatsonien mittapuulla erikoisuus: sen sukupuolet ovat aikuisena huomattavan eri väriset. Koiraalla on valkoinen otsa ja päälaki, keltainen nauha silmästä silmään ja punaista silmän ympärillä. Naaraalla taas on sininen otsa ja päälaki ja hyvin laikuttaisesti valkoista, keltaista ja punaista, joskus nämä tosin puuttuvat kokonaan. Nokka on keltainen ja jalat harmaat.

## Lähteet
Carol Kenyon

**Carol Kenyon** (s. n. 1959) on brittiläinen laulaja. Hän on laulanut monien eri yhtyeiden ja artistien, kuten Duran Duranin, Kylie Minoguen ja Mike Oldfieldin, kappaleissa ja Heaven 17 -yhtyeen kappaleessa ”Temptation”.

## Aiheesta muualla
*Carol Kenyonin viralliset kotisivut
Keisariamatsoni

**Keisariamatsoni** (*Amazona imperialis*) on Karibianmerellä sijaitsevan Dominican saaren kotoperäinen papukaijalaji. Sen holotyypin kuvaili Charles Wallace Richmond Dominicasta vuonna 1899. Keisariamatsoni on kuvattuna Dominican lipussa. Sillä ei ole alalajeja.

## Ulkonäkö

Keisariamatsoni on amatsoni suuremmasta päästä, sillä se on nokasta lyhyen pyrstön kärkeen 48 senttimetriä pitkä ja painaa noin 650-900 grammaa, koiraiden ollessa isompia. 

Väriltään keisariamatsonia on hankala muihin lintulajeihin sekoittaa. Selkäpuolelta se on vihreä, ja vatsapuolelta violetti. Pää on monivärinen ilman selkeitä värirajoja: se sisältää sinistä, violettia ja jopa vaaleanpunaista, ruskeaa ja oranssia. Siivissä on myös punaisia kuvioita, jotka näkyvät parhaiten siipien ollessa levitettyinä. Jalat ovat harmaat, nokka kaksivärisen harmaa ja silmä aikuisilla oranssi. Poikanen on haaleampi ja sen silmät ovat tummat. Sukupuolet saman väriset, mutta koiras usein kookkaampi.

## Levinneisyys, elinympäristö ja uhanalaisuus
Keisariamatsoni on kotoperäinen Dominicassa, missä se elää Morne Diablotinin alueella. 2000-luvun alussa pieni populaatio on vakiintunut Morne Trois Pitonsin kansallispuistoon lähellä Morne Johnia. Lajin tiedetään taantuneen merkittävästi aiemmin, kun populaatio romahti arviolta 25–40 aikuiseen yksilöön sen jälkeen, kun hurrikaani David vaurioitti vakavasti saaren metsiä vuonna 1979. Suojelutoimilla kanta saatiin nousemaan 160–240 aikuiseen yksilöön vuonna 2012. Vuonna 2017 kanta todennäköisesti väheni rajusti kuun hurrikaani Maria kaatoi lähes kolmanneksen saaren metsistä ja repi monet jäljelle jääneet puut lehdettömiksi. On todennäköistä, että laji muutti heikkolaatuisempaan alankomaiden elinympäristöön etsimään ravintoa, kun hurrikaani oli tuhonnut ikimetsät.  Tammikuuhun 2018 mennessä alustavissa tutkimuksissa havaittiin 11 keisariamatsonia yhdeksässä eri paikassa koko saarella, kaikki tyypillisen metsäelinympäristönsä ulkopuolella. Alkuvuonna 2019 raportoitiin lisää havaintoja, pääosin metsänreunoilla ja harjanteilla. Kaksi yksilöä, joista toinen pelastettiin hurrikaanin jälkeen ja vietiin Dominican metsä-, villieläin- ja puisto-osaston ylläpitämään kuntoutuskeskukseen, vietiin myöhemmin yksityiseen kasvatuslaitokseen Saksaan ilman että viranomaisten kanssa olisi sovittu asiasta.

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto on arvioinut keisariamatsonin äärimmäisen uhanalaiseksi lajiksi. Hurrikaanien aiheuttamien vahinkojen lisäksi metsäalueita raivataan myös maanviljelyä varten. Metsäkato voi lisätä kilpailua pesimäpaikoista runsaslukuisemman dominicanamatsonin kanssa. Keisariamazonin vähenemiseen on vaikuttanut myös ansapyynti, jota on tehty sekä lihan että häkkilintujen saamiseksi 1990-luvulle asti.

## Lähteet
Naisten puolue (täsmennyssivu)

**Naisten puolue** voi tarkoittaa:
*Naisten puolue, suomalainen puolue 1989–1995
*Naisten puolue (Grönlanti) *Arnat Partiiat* 1999–2008
*Naisten puolue (Israel) *Mifleget HaNashim* 1977–?
*Naisten puolue (Japani) *Josei-tō*
*Naisten puolue (Puola) *Partia Kobiet* 2007→
*Naisten puolue (Valko-Venäjä) *Biełaruskaja Partyja Žančyn "Nadzieja"* 1994→
*Naisten puolue (Yhdistynyt kuningaskunta) *Women's Party* 1917–1919
*Naisten lista *Kvennalistinn*, islantilainen puolue 1983–1998
Keltaniska-amatsoni

**Keltaniska-amatsoni** (*Amazona auropalliata*) on keskiamerikkalainen papukaijalaji, jonka elinympäristö käsittää alueen Meksikosta Costa Ricaan. Sen holotyypin kuvaili René-Primevère Lesson 1842. Siltä tunnetaan kolme alalajia: nimilaji *A. a. auropalliata*, *A.a. parvipes* ja *A.a. caribaea*

## Taksonomia
Joidenkin lähteiden mukaan keltaniska-amatsoni ei ole oma lajinsa, vaan keltaniska-amatsoni alalajeineen ovat amazonianamatsonin alalajeja tai alalajiryhmä. Amazonianamatsonin, keltapääamatsonin sekä keltaniska-amatsonin lajirajat on vedetty monesti uusiksi ja epävarmuus oikeista lajirajoista on jatkuvaa. 

## Ulkonäkö
Keltaniska-amatsoni on amatsoniksi hyvin tyypillinen: sillä on suurimmaksi osaksi vihreä höyhenpuku, sillä on lyhyt pyrstö ja keskikokoinen nokka. Sen pituus on noin 35 cm nokasta pyrstön kärkeen ja paino noin 480–550 g. Sillä on nimensä mukaan keltainen niska. Alalajista ja iästä vaihdellen otsalla saattaa olla keltaista. Nokka on hennosti kaksivärinen, koivet harmaat, aikuisella on oranssit tai oranssihtavat silmät. Poikasella keltaista on vähemmän (tai ei ollenkaan) ja silmät ovat tummat.

### Alalajit
***A. a. auropalliata***: Keltainen niskalaikku matalalla niskassa, laikun koko ja paikka hieman vaihtelee. Otsalla ei keltaista. Ei punaista ranteessa. Nokka musta tai tummanharmaa, jossa on harmaat kyljet. 

***A.a. parvipes***: Keltainen niskalaikku isompi. Keltaista voi olla otsallakin. Punaista ranteessa. Nokka vaaleampi kuin *auropalliatalla*.

***A.a. carbaea***: Keltainen niskalaikku isompi, yltää jopa kaulalle. Keltaista voi olla otsallakin ja keltaista laikkua muuallakin kasvoissa. Punaista ranteessa. Vaalea alanokka. Yleisväri hailakampi ja oliiviin taittavampi kuin muilla alalajeilla.

Lemmikkinä/vankeudessa eri alalajit ovat voineet sekoittua, eivätkä vankeudessa elävät yksilöt välttämättä täten yksioikoisesti edusta selkeästi mitään kuvailluista alalajeista.

## Käyttäytyminen
Luonnossa keltaniska-amatsonilla on havaittu erilaisia aksentteja.

## Lemmikkinä
Keltaniska-amatsonia tavataan Suomessakin lemmikkinä, ja se on yksi yleisimpiä amatsonilajeja lemmikkiharrastuksessa. Alalajit ovat voineet sekoittua.  

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa eli suuren häkin, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.  

Laji kuuluu CITES I/A-liitteeseen, joten sillä on oltava EU-todistus ja pysyvä tunnistemerkintä (umpirengas tai siru). Ilman näitä linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä. 

## Lähteet

* Lemmikilinnut Kaijuli ry
* World Parrot Trust: Yellow-naped amazon
Kultanaama-amatsoni

**Kultanaama-amatsoni** (*Amazona barbadensis*) on eteläamerikkalainen papukaija. Sen elinympäristö käsittää Pohjois-Venezuelan sekä mantereen läheiset Margaritan, La Blanquillan ja Bonairen saaret. Lajin holotyypin kuvaili Johann Friedrich Gmelin Venezuelasta 1788.

## Ulkonäkö
Kultanaama-amatsoni on noin 33 senttimetriä pitkä nokasta lyhyen pyrstön kärkeen ja se painaa aikuisena noin 270 grammaa.

Muiden amatsonien tapaan se on suurimmaksi osaksi vihreä. Sillä on keltaista kasvoillaan ja siipitaipeessa. Nokka on vaalea, jalat harmaat, silmää ympäröivä ihoalue vaalea ja silmät oranssit.

Laji muistuttaa ulkonäöltään keltapääamatsonia, mutta kultanaama-amatsonilla on hieman valkoista otsallaan: keltapääamatsonin pää on tasaisen keltainen. Myös siniseltään puutteellisen siniotsa-amatsoniin voi sekoittaa kultanaama-amatsoniin, mutta nokan väri kertoo, kummasta lajista on kyse: kultanaama-amatsonilla on vaalea, siniotsa-amatsonilla tumma nokka.

## Lemmikkinä
Lemmikkinä kultanaama-amatsoni on Euroopassa harvinainen.

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Hyvinvoidakseen se tarvitsee lintuseuraa, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. Laji ei ole tunnettu erityisen helposti matkimaan oppivana lajina.

Laji kuuluu CITES I/A-liitteeseen, joten sillä on oltava EU-todistus ja pysyvä tunnistemerkintä (umpirengas tai siru). Ilman näitä linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esimerkiksi kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet
4332 Milton

**4332 Milton** (aikaisemmin **1983 RC**) on asteroidien päävyöhykkeellä sijaitseva asteroidi, jonka löysi C. S. Shoemaker Palomarissa 5. syyskuuta 1983. Asteroidi on nimetty geologi Daniel J. Miltonin mukaan.

Asteroidi kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, jossa se on lähimmillään  ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Asteroidin läpimitta on noin  ja sen pyörähdysaika akselin ympäri on . Asteroidin spektrityyppi on Xe-luokkaa (SMASSII).

## Lähteet
Antonio da Sangallo vanhempi

**Antonio da Sangallo vanhempi** oli italialainen arkkitehti (1455-1534). Hän kuului taiteilijasukuun, jonka tunnetuimpia jäseniä hänen lisäkseen olivat hänen veljensä Giuliano da Sangallo sekä sisarenpoika Antonio da Sangallo nuorempi. Arkkitehtina hän oli täysrenessanssin tyylinen. 

Vuonna 1511 Firenzeläiset lähettivät Antonio da Sangallo vanhemman Montepulcianoon rakennuttamaan uudelleen portit ja muurit. Suurimpana työnä Montepulcianossa oli Madonna di San Biagio –kirkko. Sitä hän rakensi vuodesta 1518 kuolemaansa saakka.

Firenzessä hänen tunnetuimpia töitään on Piazza dell Annunziatan loggiat.

## Lähteet
* Firenze ja Toscana, Tammi 2007
* Tietojätti, 2. painos, Gummerus 1993
Purppurabakteeri

**Purppurabakteerit** ovat  proteobakteereita, jotka ovat fototrofisia, eli ne tuottavat energiaa yhteyttämällä.  Ne sisältävät bakteerilehtivihreä *a*:ta tai *b*:tä sekä useita karotenoideja. Nämä tuottavat värin joka vaihtelee violetin, punaisen, ruskean ja oranssin välillä.

## Aineenvaihdunta
Yhteyttäminen tapahtuu reaktiokeskuksissa solukalvolla, joka on taittunut, muodostaen säkkejä ja putkia, suurentaen pinta-alaa. Kuten suurin osa muistakin yhteyttävistä bakteereista, purppurabakteerit eivät tuota happea, koska pelkistäjä sen yhteyttämisessä ei ole vesi. Joissakin, kuten purppurarikkibakteereissa, pelkistäjä on sulfidi tai rikki. Toisissa, Purppura ei-rikkibakteereissa, se on yleensä vety, mutta jotkin lajit käyttävät pieniä määriä muita yhdisteitä. Aluksi näitä kahta pidettiin heimoina, mutta RNA-puut ovat osoittaneet että purppurabakteerit koostavat monta ryhmää jotka ovat lähempiä sukulaisia ei-yhteyttäville bakteereille kuin toisilleen. 

Purppurabakteerit pystyvät käyttämään fotodissosiaatiota saamaan anaerobisesti monista eloperäisistä yhdisteistä sekä energiaa että aineita kasvamiseen. Vaikka ne pystyvät käyttämään joitakin substraatteja aineenvaihduntaan anaerobisesti pimeässä, ne eivät pysty kasvamaan pimeässä ilman happea. Tämä piirre erottaa ne tyypillisistä anaerobisista toisenvaraisista lajeista.

## Lähteet
6333 Helenejacq

**6333 Helenejacq** on asteroidien päävyöhykkeellä sijaitseva asteroidi, jonka löysi G. J. Leonard Palomarissa 3. kesäkuuta 1992. Asteroidi on nimetty löytäjän äidin Helene Jacquelinin mukaan. Ennen nimeämistään asteroidi tunnettiin tunnuksella **1992 LG**.

Asteroidi kiertää Auringon ympäri  (noin ) kiertoradalla, joka on lähimmillään  astronomisen yksikön ja etäisimmillään  astronomisen yksikön päässä Auringosta. Kirkkauden ja valon heijastumisen perusteella Asteroidi on läpimitaltaan todennäköisesti  &ndash; .

## Lähteet
Ville Pirinen

**Ville Pirinen** (s. 16. lokakuuta 1973 Kitee) on suomalainen sarjakuvapiirtäjä ja -käsikirjoittaja sekä muusikko.

Pirinen valmistui ylioppilaaksi Savonlinnan Taidelukiosta 1993 ja kuvataiteilijaksi Etelä-Karjalan ammattikorkeakoulusta 2001. Hän on tehnyt muun muassa sarjakuvia *[[Ornette Birks Makkonen]]* (käsikirjoitus Pauli Kallio), *Kelmeä kaupunki* ja *Dystopia 2000*. Hän on voittanut Kemin sarjakuvakilpailun vuosina 1993 ja 2000. Suomen sarjakuvaseuran Puupäähattu-palkinto myönnettiin Piriselle vuonna 2016. Hän on myös tehnyt kuvitusta useille lehdille sekä kansitaidetta ja muuta grafiikkaa yhtyeille kuten Mokoma, Kotiteollisuus, YUP ja Circle. Piriselle myönnettiin valtion kolmivuotinen taiteilija-apuraha 2021.

Laulajana ja kitaristina Pirinen on levyttänyt yhtyeissä Black Audio, The Deepspace Sexchange, Digitaalimiehet, Steel Mammoth ja Grillin' Willie and the Vegetarians.

*Nahka-Alma*-albumin kirjoittajana toimi Pirisen silloinen puoliso Irisz Simon.

## Sarjakuva-albumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Yhesti yhes yhennestoista paikas*. Suuri Kurpitsa, 2023. .
Lähteet

## Lyhyet sarjakuvat antologioissa ja lehdissä

* *Suuri Kurpitsa 43 (4/93)*. Sarjakuvaseura Suuri Kurpitsa, 1993. ISSN 0788-8732.
* *Viimeinen bussi ja muita sarjakuvia Kemin 12. valtakunnallisesta sarjakuvakilpailusta 1993.* Kemin sarjakuvakeskus, 1993. .
* *Sarjari 72 - Länsi*. Tampereen Sarjakuvaseura, 2007. ISSN 0359-1921.
* *Sarjari 73 - Itä*. Tampereen Sarjakuvaseura, 2008. ISSN 0359-1921.
* *Sarjari 76 - Kristallipallo*. Tampereen Sarjakuvaseura 2009. ISSN 0359-1921.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ville Pirinen Kirjasampo.fi-sivustolla
Hyökkääjä

**Hyökkääjä** on joukkuepeleissä, kuten jääkiekossa ja jalkapallossa, pelaaja, jonka ensisijainen tehtävä on  yrittää tehdä maaleja.

Jalkapallossa käytetään tilanteesta riippuen erilaisia pelimuodostelmia, joissa varsinaisia hyökkääjiä on kymmenestä kenttäpelaajasta joko kaksi tai kolme. Jalkapallossa on hyökkääjien ja puolustajien lisäksi yleensä muutamia keskikenttäpelaajia. 

Jääkiekossa ja salibandyssa viidestä kenttäpelaajasta on hyökkääjiä normaalisti kolme, joista yksi on keskushyökkääjä ja kaksi laitahyökkääjiä. Erityistilanteissa – ylivoima- ja alivoimatilanteessa sekä viimeisillä minuuteilla – saatetaan pelikuviota muuttaa.

Käsipallossa ei ole varsinaisia hyökkääjiä, vaan rakentajia, laitapelaajia ja viivapelaaja.
4331 Hubbard

**4331 Hubbard** (ennen nimeämistään **1983 HC**) on asteroidien päävyöhykkeellä sijaitseva asteroidi. Sen kiertoaika on 3,33 vuotta. Asteroidin löysi N. G. Thomas Flagstaffissa 18. huhtikuuta 1983.

## Lähteet
*Numbered minor planets 

### Viitteet
Karjasillan lukio

**Karjasillan lukio** oli Höyhtyän kaupunginosassa Oulussa sijainnut lukio, joka yhdistettiin vuonna 2014 Kastellin lukioon. Opiskelijat siirtyivät opiskelemaan uuteen Kastellin monitoimitaloon. Vanha koulurakennus purettiin osittain vuonna 2020. Suojeltuun osaan kunnostettiin liike- ja toimistotiloja.

## Historiaa
Karjasillan keskikoulu perustettiin 1955. Koulu toimi ensin Aleksanterintorin kansakoulun rakennuksessa kunnes oma koulutalo valmistui 1958. Höyhtyän kaupunginosassa sijaitseva koulurakennus valmistui 1958. Koulu muutettiin ylioppilaita valmistavaksi Karjasillan yhteiskouluksi 1961. Vuonna 1974 koulu kunnallistettiin, jolloin myös yläaste ja lukio erotettiin toisistaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Karjasillan lukio
António Marques Lésbio

**António Marques Lésbio** (1639 Lissabon – 21. marraskuuta 1709 Lissabon) oli portugalilainen säveltäjä ja kirjoittaja. Hän työskenteli hovissa muun muassa kuninkaallisten kamarimuusikkojen johdossa. Hänen villancicoistaan musiikki on säilynyt kuuteentoista. Osa hänen teoksistaan katosi Lissabonin maanjäristyksessä vuonna 1755.

## Lähteet
Giuliano da Sangallo

**Giuliano da Sangallo**  (1445–1516) oli italialainen arkkitehti ja kuvanveistäjä.

Sangallo kuului taiteilijasukuun, jonka tunnetuimpia jäseniä hänen lisäkseen olivat hänen veljensä Antonio da Sangallo vanhempi ja heidän veljenpoikansa Antonio da Sangallo nuorempi.

Sangallo toimi pääasiassa Firenzessä ja Roomassa. Hänen päätöitään on Pratossa sijaitseva Madonna celle Carcerin kirkko (1485–1491). Se oli ensimmäinen keskeiskirkko, jossa noudatettiin johdonmukaisesti sitä henkeä, joka tuli olemaan luonteenomaista täysrenessanssille. Hän loi Firenzessä S. Spiriton viehättävän, kahdeksankulmaisen sakastin ja hienon Palazzo Gondin (1490). Hän toimi myös Roomassa ja johti jonkin aikaa Pietarinkirkon rakennustöitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Torah Bright

**Torah Jane Bright** (s. 27. joulukuuta 1986 Cooma, Uusi Etelä-Wales) on australialainen lumilautailija. Bright voitti half-pipessa kultaa Vancouverin talviolympialaisissa 2010. Torinon talviolympialaisissa 2006 hän oli samassa lajissa viides. Sotšin talviolympialaisissa 2014 Bright voitti half-pipesta hopeaa ja sijoittui slopestylessa seitsemänneksi.

Stonehamin MM-kilpailuissa 2013 Bright saavutti pronssia slopestylessa. Lumilautailun maailmancupissa Bright kilpaili ensimmäisen kerran Valle Nevadon halfpipessa syyskuussa 2003 sijoittuen neljänneksi. Kolmen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran Whistlerissä joulukuussa 2003 oltuaan toinen. Ensimmäisen voittonsa hän saavutti Bardonecchiassa maaliskuussa 2004. Toisen voittonsa hän otti Saas-Feessa marraskuussa 2009 ja kolmannen Copper Mountainissa tammikuussa 2013.

Bright voitti X Gamesin superpipen vuosina 2007 ja 2009. Vuonna 2006 ja 2008 hän sai superpipesta hopeaa ja vuonna 2015 pronssia.

## Lähteet
Antonio da Sangallo nuorempi

**Antonio da Sangallo nuorempi** (alun perin Antonio Cordiani) (1483–1546) oli italialainen arkkitehti.

Hän kuului taiteilijasukuun, jonka tunnetuimpia jäseniä hänen lisäkseen olivat hänen kaksi enoaan Antonio da Sangallo vanhempi sekä Giuliano da Sangallo.

Hän toimi etupäässä Roomassa. Hänen tärkeimpiä töitään on Palazzo Farnese, jonka Michelangelo rakennutti loppuun. Vuosina 1520–1536 hän johti Pietarinkirkon rakennustöitä sekä suunnitteli Sala Regia salin ja Cappella Paolina kappelin Apostoliseen palatsiin.

## Lähteet
* Tietojätti, 2. painos, Gummerus 1993
Gillis Schey

**Gillis Schey** (5. syyskuuta 1644 Amsterdam – 15. kesäkuuta 1703 Amsterdam) oli hollantilainen amiraali.

Schey syntyi amsterdamilaisen merimiehen perheeseen 1644. Tulikasteensa laivastossa hän sai 1665 Englantia vastaan käydyssä Lowestoftin taistelussa, joka päättyi Hollannin tappioon. Elokuussa 1673 Scheyn komentama 56-tykkinen *Tijdverdrijf* oli mukana voitokkaassa Texelin taistelussa ranskalais-englantilaista osastoa vastaan. Tammikuussa 1676 hän osallistui Ranskan–Hollannin sodan Strombolin taisteluun Ranskaa vastaan, jossa hänen komentamansa 50-tykkinen *Essen* upposi. Taistelu päättyi ratkaisemattomana, ja osapuolet kärsivät verrattain pieniä tappioita. Schey sai komentoonsa 70 tykin linjalaiva *Spiegelin*, jonka hän johti huhtikuussa jälleen tasapuoliseen Agostan taisteluun ja kesäkuussa Palermon taisteluun, joka päättyi ranskalaisten voittoon.

Schey toimi myös Amsterdamin amiraliteetin laivaston tarkastajana (*vlootvoogden*). Hän kuoli 1703, ja hänen hautansa sijaitsee Amsterdamin Oude Kerk-kirkossa.

Merihistorioitsija Prud'homme van Reinen laatimalla listalla 1600-luvun hollantilaisista merisankareista Gilles Schey on sijalla 21. 

## Lähteet
Sons of the System

__NOTOC__
**Sons of the System** on tanskalaisen Mnemicin neljäs studioalbumi, joka on julkaistu vuonna 2010.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Bonuskappaleet
**Eurooppa ja digipak** 
# 
# 

**Yhdysvallat**
# Dreamjunkie
# Sons of the System (LEÆTHER STRIP Remix)

**Japani**
# Dreamjunkie
# Orbiting (LEÆTHER STRIP Remix)
# Aalborg City

**iTunes-rajoitettu (alueellisten bonusten lisäksi)**
#  Judgement Journey

## Arvostelut
* AllMusic: 
* Imperiumi: 6/10
* PopMatters: 

## Lähteet
Teemu Luoto

**Teemu Luoto** (s. 29. joulukuuta 1941 Helsinki) on suomalainen keramiikkataiteilija. Hän opiskeli Taideteollisuuskoulussa 1957–1958 ja Taideteollinen oppilaitoksessa (nykyään Taideteollinen korkeakoulu) keramiikkaosastolla 1958–1961. Luodolla on ollut oma keramiikkastudio Helsingissä vuosina 1962–1971 sekä taidekeskus Kuhmalahden taidepappila vuodesta 1971.

Luodon teoksia on eri kokoelmissa. Hänen töitään ovat esimerkiksi Tampereen pääkirjaston Metson pupuveistokset (1986) ja Kangasalan uimahallin norppaperhe (2009).

Luodon elämäntyöstä koottiin kevääksi 2026 Aaron Helon kuratoima näyttely "Teemu Luodon monet kasvot" Kangasalan Kimmo Pyykkö -museoon. Näyttely koostettiin Luodon eläinhahmoisista keramiikkateoksista, naamioista sekä kehollisuutta ja aistillisuutta tutkivista veistoksista. Retrospektiivinen  näyttely tarkastelee Luodon taidetta kehollisuuden ja seksuaalisuuden näkökulmastakin.

## Lähteet
* Luoto, Teemu: *Kuhmalahden taidepappila : Teemu ja eläimet*, 2004

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kuusi kuvaa, Teemu Luoto
Eurooppatie E271

**E271** eli **Eurooppatie 271** eli valkovenäläinen **valtatie M5** on 309 kilometriä pitkä eurooppatie Valko-Venäjällä, joka johtaa pääkaupunki Minskin kehätieltä maan toiseksi suurimpaan kaupunkiin Homeliin maan koillisosissa.  Kansallinen valtataite M5 on muuttumassa BelToll-järjestelmään kuuluvaksi eteläluettaviin mittauspisteisiin perustuvaksi tullitieksi, jonka käytöstä peritään ulkomaalaisilta autoilta ja valkovenäläisiltä raskaan liikenteen ajoneuvoilta tietulli.

## Reitti

Eurooppatie E271 alkaa Minskin kaupungin kaakkoon johtavan mahtikadun *Partisaanien puistotien* () jatkona Minskin kehätieltä M9 eteenpäin kaakkoon. E271 sisältää aluksi sekä valtatiet M4 että M5.  10 km kehätien jälkeen on eurooppatien E30 eli valtatien M1 liittymä. Noin 2 kilometriä myöhemmin valtatiet M4 ja M5 eroavat. M4 jatkaa kohti idässä olevaa Mahiljouta, ja M5 eli E271 kohti kaakossa olevaa Homelia. 

Eurooppatien 271 varrelle osuvat kaupungit: 
* Minsk
* Marina Horka, ohitus 3 km kaupungin pohjoispuolelta
* Asipovitšy, ohitus 3 km kaupungin koillispuolelta
* Babruisk, ohitus kehätiemäisesti itäpuolelta
* Žlobin, Ohitus 4 km kaupungin pohjoispuolelta
* Homel 

## Osuus Minsk-Bobruisk muuttumassa maksulliseksi

Meneillään olevan (marraskuu 2010-marraskuu 2014), osaksi Maailmanpankin rahoituksella toteutettavan M5-valtatien uusimisprojektin aikana valtatietä muun muassa levennetään välillä Minsk-Babruisk 53 kilometrin osalta 2-kaistaisesta 4-kaistaiseksi. Uudistuksella pyritään vähentämään liikennöintikustannuksia ja lisäämään valtatieosuuden turvallisuutta. Uudistusta on tarkoitus rahoittaa ajanmukaisella, osittain mikroaalloilla tehtäviin ajoneuvomittauksiin pohjautuvalla tietullijärjestelmällä. Valtatiestä aiotaan tehdä maksullinen 109 kilometrin osuudella (väli 22 km - 131 km Minskistä lähtien). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* European Agreement on Main International Traffic Arteries (AGR) (14.3.2008, pdf) - YK:n Euroopan talouskomission sopimus eurooppateistä  (unece.org)
* YK:n Euroopan talouskomission yhteenvetokartta eurooppateistä 2007 (pdf)   ja  (unece.org)
Muik Hockey

**Muik Hockey** on suomalainen jääkiekkoseura, joka perustettiin vuonna 1984 Munsalassa, nimellä Munsala IK. 90-luvun puolivälissä organisaatio muutti Uudenkaarlepyyn keskustaajamaan ja vaihtoi nimekseen Muik Hockey. Edustusjoukkue pelasi tuolloin IV-divisioonassa. Muutaman vuoden päästä seura onnistui nousemaan III-divisioonaan. Siitä lähtien Muik on ollut yksi Keski-Pohjanmaan alueen kärkijoukkueista. Vuosisadan vaihteessa tekojäärata tehtiin Uuteenkaarlepyyhyn ja vuonna 2008 rakennettiin kauan odotettu jäähalli radan päälle. Hallin avulla Muik nousi vihdoin II-divisioonaan 2010.

Seurassa on myös 7 juniorijoukkuetta.

SM-liigassa, KHL:ssä ja NHL:ssä pelannut Leo Komarov aloitti uransa seuran juniorijoukkueessa.

Leo Komarovin ohella tunnetuin joukkueessa pelannut pelaaja on edesmennyt latvialainen Kaspars Astasenko, joka pelasi joukkueessa II-divisioonaa kahdeksan ottelun verran keväällä 2012.

Kaudella 2024–2025 Muik voitti pronssia Suomi-sarjassa.

## Kasvatit SM-liigassa

*Joel Blomqvist
*Carl-Axel Braskén
*Leo Komarov
*Anton Stråka
*Tobias Åkerman

## Muut ammattilaiskiekkoilijat miesten joukkueessa

* Kaspars Astašenko
* Girts Jansons
* Marko Lapinkoski
* Reinis Martins Lejnieks
* Rihards Malinovskis
* Kim Nabb
* Yūto Ōsawa

* Tomi Pakarinen
* Ville Partanen
* Aleksandrs Smirnovs
* André Smulter
* Tony Sund
* Maksim Valkou

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kotisivut
Interstate 95

**Interstate 95 (l-95)** on yhdysvaltalainen Interstate Highway Systemin päätie, joka kulkee maan itärannikolla Floridasta Maineen Kanadan rajalle. Tie on 1&nbsp;919,74&nbsp;mailia (noin 3&nbsp;090&nbsp;kilometriä) pitkä. Se on yksi vuoden 1956 Federal Aid Highway Act -hankkeeseen kuuluneista valtateistä ja sen tarkoitus oli korvata vanhoja U.S. Highway Systemin teitä, pääasiassa US 1 -tietä. Tie valmistui nykyiseen mittaansa vuonna 1969.

## Reitti ja alueellinen vaikutus
I-95 alkaa etelästä US 1 -tieltä Miamista, Floridasta, ja päättyy pohjoisessa Mainessa Kanadan rajalla Route 95:een, josta on yhteys Trans-Canada Highwaylle. Tie seuraa suurelta osin Atlantin rannikkoa ja vanhaa US 1 -tietä, mutta joillakin osuuksilla tien keskivaiheilla se seuraa pääasiassa US 17 ja US 301 -teitä.

I-95 on yksi Yhdysvaltojen tärkeimmistä valtateistä ja se palvelee monin paikoin erittäin tiheästi asuttuja alueita kuten Miami, Washington, Baltimore, Philadelphia, New York ja Boston, joissa vuoden keskimääräinen liikennemäärä on paikoitellen jopa noin 300&nbsp;000 autoa päivässä. Tien vaikutusalueen väestötiheys on keskimäärin 272&nbsp;/mi² (n.&nbsp;105&nbsp;/km²) ja sillä asuu yhteensä noin 110 miljoonaa ihmistä. Tien vaikutusalueella on myös 46 suurta merisatamaa, 103 kaupallista lentokenttää ja 38 prosenttia Yhdysvaltojen työpaikoista.

Interstate 95 toimii läpikulkuliikenteen lisäksi kehätienä useissa eri kaupungeissa, joista osassa se muodostaa kokonaisen ympyrän yhden tai useamman muun tien kanssa. Washingtonissa I-95 muodostaa osan *Capital Beltway* -nimistä kehätietä yhdessä I-495:n kanssa.

## Tien kaksi erillistä osaa
Vaikka nykyistä I-95 valtatietä olikin osittain olemassa jo ennen vuotta 1956, tie ei kokonaisuudessaan ole vieläkän valmis vaan koostuu kahdesta toisistaan erillään olevasta osasta. Osia erottaa New Jerseyssä sijaitseva noin 10 mailia (16&nbsp;km) pituinen osuus, joka päätösten mukaan saadaan korjatuksi vuoteen 2014 mennessä. Suunnitelman mukaan I-95 ohjataan kulkemaan nykyistä I-276 -tietä New Jersey Turnpike -tielle, jolloin I-95 on koko mitaltaan läpi ajettavissa.

## Ennätyksiä

Interstate 95 on pisin pohjois-eteläsuuntainen Interstate-moottoritie, kuudenneksi pisin Interstate-moottoritie sekä kallein Interstate-moottoritie. Siinä on enemmän yhdysteitä (eng. *Auxiliary Routes*) kuin millään muulla Interstate-moottoritiellä. Interstate 95 kulkee useamman osavaltion läpi kuin mikään muu Interstate-moottoritie. Lisäksi Interstate 95 kulkee Interstate-moottoriteistä Yhdysvaltojen tiheimmin asuttujen alueiden vaikutusalueella: Yhdysvaltain väestönlaskentaviraston mukaan vain viisi kuntaa Interstate 95:n alueella on kokonaisuudessaan maaseutua. Interstate 95 oli vuoteen 2014 asti ainoa alkuperäisessä suunnitelmassa ollut sekä toteutettu Interstate-päätie, joka ei ole kokonaisuudessaan valmis.

## Lähteet
* Google Maps: Miami, FL, Houlton, ME
* Interstate System Facts - Federal Highway Administration, U.S. Department of Transportation

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Interstate 95  - Interstate Guide
* I-95 Coalition 
* PA Turnpike / I-95 Interchange Project
Jacobus Gallus

**Jacobus Gallus** eli **Jacob**/**Jakob Handl** (3. heinäkuuta 1550 Reifnitz – 18. heinäkuuta 1591 Praha) oli myöhäisen renessanssin ajan säveltäjä. Hänen *Opus musicum* -teoksensa (1577) käsittää 374 motettia.

Jacobus Gallus syntyi nykyisen Slovenian alueella mahdollisesti Jakob Petelin -nimisenä. Hän asui jonkin aikaa Melkin benediktiinimunkkien luostarissa Ala-Itävallassa. Vuonna 1574 hän oli wieniläisen hovikapellin jäsen, vuosina 1579/1580–1585 Olomoucin piispan kuoromestari ja vuodesta 1585 kuolemaansa Sv. Jan na Zábradlí -kirkon urkuri Prahassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Inuvik

**Inuvik** on 3&nbsp;484 asukkaan kaupunki Beaufortinmeren rannalla,  Luoteisterritorioissa, Kanadassa. Kaupunki on Inuvikin hallinnollisen alueen keskus. Inuvik rakennettiin Kanadan hallituksen toimeksiannosta 1950-luvulla.

Alueen tärkeimpiä työllistäjiä ovat öljy-yhtiöt, jotka poraavat Beaufortinmeren alla sijaitsevia öljy- ja maakaasuesiintymiä. Turismista on myös 2000-luvun alkupuolella muodostunut tärkeä tulonlähde kaupunkilaisille.

Inuvikissä sijaitsi aikaisemmin Kanadan tiedustelupalvelun salainen kuuntelu- ja kaukovaroitusasema. Kaupungissa oli myös pohjoisen Kanadan suurin sotilastukikohta, joka lakkautettiin 1985. Nykyisin Inuvikissä on edelleen Kanadan ilmavoimien CF-18-lentokoneiden tankkaus- ja huoltotukikohta.

## Historia
Tutkimusmatkailija Alexander Mackenzie saapui Beaufortinmeren rannalle nykyisen kaupungin alueelle 1789, kun hän kartoitti nimeään kantavaa Mackenziejokea. Tuolloin alueella ei ollut minkäänlaista asutusta, vaan alue sijoittui pohjoisessa asuvien inuiittien ja etelän dene-intiaanien maiden väliin.

Alueen hallinnollinen keskus sijaitsi vuoteen 1958 saakka Aklavikissä. 1950-luvun alussa Kanadan hallinto teki päätöksen Inuvikin alueen uuden pääkaupungin rakentamisesta, koska Aklavik sijaitsi vaikeakulkuisella ja vuosittain tulvivassa jokisuistossa. Eroosion epäiltiin myös huuhtovan pian Aklavikin kylän mennessään. Vuonna 1954 suoritetuissa selvityksissä nykyinen kaupungin paikka, jota tuolloin kutsuttiin nimellä East Three, todettiin parhaiten soveltuvaksi. Se sijaitsi alueella, jossa ei ollut vaaraa joen tulvimiseen. Lisäksi se oli riittävän suuri jopa lentoaseman rakentamiseen, ja Mackenziejokea pitkin oli mahdollista kuljettaa rakennustarvikkeita. Rakennustyöt kaupungin paikalla aloitettiin vuonna 1955, ja ne oli tarkoitus saada päätökseen vuoteen 1962 mennessä. Kaupungin rakentaminen tyhjästä ikiroudan alueelle oli teknisesti vaativa urakka, eikä sellaista työtä ollut aikaisemmin yritetty. Ikiroudan takia rakennukset ja tiet on rakennettu joko paaluille tai paksun sorakerroksen päälle; jopa lentoaseman ja kiitotien alla on noin kaksi metriä paksu sorakerros tasaamassa epävakaan maan liikkeitä.

Inuvikin väkiluku kasvoi alkuaikoina voimakkaasti lähialueiden asukkaiden muuttaessa kylään. 1. huhtikuuta 1967 Inuvik määriteltiin virallisesti kyläksi. Kylä oli tuolloin Kanadan ainoa virallistettu asuinalue pohjoisen napapiirin pohjoispuolella. Vuonna 1970 Inuvik sai kaupunkioikeudet ja oli jälleen Kanadan ainoa kaupunki pohjoisen napapiirin pohjoispuolella.

Beaufortinmeren alta löydettiin 1970 öljyesiintymiä ja seuraavana vuonna maakaasuesiintymiä. Öljy-yhtiöt aloittivat poraustoiminnan alueella, minkä jälkeen kylään virtasi jälleen uusia asukkaita ja öljyteollisuuden tuomaa vaurautta. 1970 ja 1980-luvuilla öljyteollisuudessa nähtiin monia nousu- ja laskukausia, jotka vaikuttivat myös Inuvikin väkilukuun. Dempsterin valtatie eteläisestä Kanadasta Inuvikiin valmistui 1979, ja ensimmäistä kertaa kylään pääsi maanteitse. Tätä ennen ainoat yhteydet olivat lentokone, laiva tai koiravaljakko.

## Ilmasto

## Lähteet