open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Porvoon palo (1760)

**Porvoon palo** syttyi 11. kesäkuuta 1760. 

Paloa oli edeltänyt pitkä kuivuus, ja palopäivänä puhalsi voimakas pohjoistuuli. Tulipalon arvellaan olleen peräisin Vuorikadulta Anders Bergmanin talosta, jossa kaksi piikaa oli laittanut mallassaunaa. Myös Bergmanin vaimon Maria Holmin epäillään laittaneen keittiössään yöllä kalakeittoa, mutta tämä kiisti väitteet. 

Kello puoli neljältä aamulla herännyt nikkari Martin Witting ei nähnyt missään tulta, mutta kello viideltä tuli oli jo vallannut Bergmanien katon. Eräs piika huomasi tämän, ja hän ja hänen talonväkensä yrittivät sammuttaa sitä vedellä, mutta katto luhistui ja sammuttajien oli pakko pelastautua siitä nousseilta liekeiltä. Seuraavien muutaman tunnin ajan tulipalo tuhosi Wittingin mukaan 170 taloa. Palo alkoi hiipua kello kymmeneltä, kun talot alkoivat loppua.

Tuli tuhosi kaksi kolmasosaa Porvoon kaupungista. Liekeissä menehtyi ainakin piika Lena Mat­sin­ty­tär, ja por­va­ri Erik Skog­berg sai vakavia palovammoja joihin hän myöhemmin kuoli. Vuonna 1761 tehdyn arvion mukaan 209 porvoolaista menetti tulipalon takia yhteensä 505 200 ku­pa­ri­taa­le­ria.

Palon jälkeen Porvoossa suosittiin talojen rakentamisessa kivimateriaalia paloturvallisuussyistä.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Rauni Arjas

**Rauni Lea Arjas** (**Haarala**; 5. tammikuuta 1921 Orimattila – 27. tammikuuta 2006 Tampere) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli Helsingin yliopiston piirustussalissa vuosina 1943–1944 ja teki taiteellisen debyyttinsä Tampereella vuonna 1958. Työskentelytapoina olivat akvarelli- ja öljyvärimaalaus.

Rauni Arjas syntyi v.1921 Orimattilan Niinikosken kylässä. Hänen vanhempansa olivat maanviljelijä Yrjö Henrik Haarala ja emäntä Lyyli Lempi Haarala. Lapsuutensa Arjas eli Niinikoskella maalaistalon tyttärenä. Koska oppikoulua ei ollut mahdollista käydä Orimattilassa, hän muutti asumaan Kotkaan tätinsä fil.maist. Anni Wennerstrandin ja hänen miehensä opetusneuvos Hugo Wennerstrandin luo, jotka myöhemmin adoptoivat hänet. Ylioppilastutkinnon Rauni Arjas suoritti Kotkan tyttölyseossa v. 1941.

Koulunkäynnin keskeytti sodan syttyminen. Talvisodan aikana Arjas toimi lottana vuosina 1939 -1940 Riihimäen sotasairaalassa ja jatkosodan aikana vuosina 1941-1942 lääkintälottana Orimattilan sotasairaalassa.

Kotkassa kouluaikanaan Rauni Arjas tutustui koulutoverinsa veljeen Veikko Arjakseen ja sodan jälkeen he menivät naimisiin vuonna 1946 ja muuttivat asumaan Tampereelle. Avioliitosta syntyi kaksi lasta Ulla Johanna Arjas, myöhemmin Tirronen (1947 – 1986) ja Jussi Veikko Arjas (1951 -). Avioliitto kesti Veikko Arjaksen kuolemaan saakka v. 1970. 

Tampereella Rauni Arjas asui 60 vuotta kuolemaansa saakka. Hän kuului Tampereen Taiteilijaseuraan, Tampereen Saskioihin ja myöhemmin Kuvataiteilijasenioreihin.

Arjaksen yksityisnäyttelyitä järjestettiin Tampereella vuosina 1972, 1973 ja 1977, Raumalla 1982 sekä Kotkassa 2004. Hän osallistui lisäksi useisiin ryhmä- ja yhteisnäyttelyihin vv. 1959 – 1997. Hänen töitään kuuluu Tampereen kaupungin kokoelmiin. Kansainvälisesti Arjaksen töitä oli esillä naistaiteilijoiden kansainvälisessä näyttelyssä Pariisissa 1958. Hän työskenteli myös kuvaamataidon opettajana vuosina 1971–1980.

## Lähteet
Sulkapallo kesäolympialaisissa 2020

**[[Sulkapallo]]ssa** kilpailtiin  **[[kesäolympialaiset 2020|Tokion 2020 kesäolympialaisissa]]** 10. kertaa. Ottelut pelattiin 24. heinäkuuta – 2. elokuuta 2021. Ottelut pelattiin Musashino Forest Sports Plazalla. Olympialaisissa pelattiin viidessä muodossa: naisille ja miehille oli kaksin- ja nelinpelit sekä näiden lisäksi pelattiin sekanelinpeli.

Menestynein maa oli Kiina, jonka urheilijat olivat mitaleilla jokaisessa kilpailussa voittaen kaksi kultaa ja yhteensä kuusi mitalia.

## Aikataulu
Lähde:

## Mitaliyhteenveto

## Mitalitaulukko

## Lähteet
Roy Aurinko

**Roy Aurinko** (s. 1972 Turku) on suomalainen kuvataiteilija. Hän valmistui taiteen maisteriksi Lapin yliopistosta vuonna 2007. Hänellä on ollut yksityisnäyttelyitä Suomen eri paikkakunnilla ja Berliinissä. Yhteisnäyttelyissä hän on ollut edustettuna paitsi Suomessa, myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Saksassa, Italiassa ja Yhdysvalloissa.

Aurinko valittiin KuumArtin "vuoden taiteilijaksi" vuosina 2016 ja 2017. Ainakin toisella kerralla valinnan teki Jorma Uotinen. Aurinko on Taidemaalariliiton jäsen. Hän työskentelee myös graafisena suunnittelijana. Hänen työpaikkanaankin oleva koti nähtiin *[[Suomen kaunein koti]]* -ohjelmassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Marie Harel

**Marie Harel** (28. huhtikuuta 1761 – 9. marraskuuta 1844) oli ranskalainen juustonvalmistaja. Hareliin liitetyssä legendassa hänet on yhdistetty camembertjuuston syntytarinaan ja häntä pidetään usein kyseisen juuston keksijänä.

## Elämäkerta
Marie Harel syntyi Crouttesissa Ranskan Normandiassa 28. huhtikuuta 1761. Hänen vanhempansa olivat Jacques Fontaine ja Marguerite Legendre. Marien isän mentyä uusiin naimisiin Charlotte Perrierin kanssa perhe muutti Beaumoncel-nimiselle maatilalle Camembertin pikkukylään. Vuonna 1785 Marie avioitui Jacques Harelin kanssa ja pari muutti miehen kotikylään Roivilleen. Vuonna 1787 pari sai Marie-nimen saaneen tyttären.

Marie Hareliin liitetyn legendan mukaan vuonna 1791 Marien kotiin saapui Ranskan vallankumouksellisia pakeneva pappi Charles-Jean Bonvoust. Pappi piilotteli jonkin aikaa Marien luona ja opetti tälle Brien alueella käytettyjä juustonvalmistustapoja. Sittemmin Harel yhdisteli tapaan paikallisia juustonvalmistuksen menetelmiä ja tuloksena sanotaan olleen nykyinen camembertjuusto. Harel kuoli 9. marraskuuta 1844.

Juuston syntytarinasta ei ole varsinaisia todisteita. Mainintaa papin ja Harelin tapaamisesta ei ole historiallisissa lähteissä. Lisäksi joitakin viitteitä camembertjuuston valmistuksesta tunnetaan jo ajalta ennen Harelia. Mahdollisesti hänen legendansa liittyneekin ennen kaikkea hänen myöhempään sukuunsa, jotka tunnettiin juustonvalmistajina. Tarinaa pidetään kuitenkin usein totena todisteiden uupumisesta huolimatta.  Camembertjuuston laajamittaisen valmistuksen aloitti Cyrille Paynel, joka mahdollisesti liitti juuston syntytarinan isoäitiinsä Marie Hareliin. Marie Harelin jälkeläisen Victor Paynelin sanotaan sittemmin esitelleen juuston Napoleon III:n hovissa, minkä jälkeen juusto yleistyi myös muualla Ranskassa. 

## Lähteet
Oculus (elokuva)

**Oculus** on vuonna 2013 julkaistu yliluonnollinen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Mike Flanagan.

## Juoni
Nainen yrittää vapauttaa murhasta tuomitun veljensä todistamalla, että yliluonnolliset voimat omaava peili suoritti rikoksen.

## Näyttelijät

## Lähteet
* IMDB
Tolvajärven matkailumaja

**Tolvajärven matkailumaja**  oli Laatokan Karjalassa Korpiselän Tolvajärven kylässä sijainnut Suomen Matkailjayhdistyken matkailumaja, joka vihittiin käyttöön 18. heinäkuuta 1939. Matkailumajan suunnitteli matkailijayhdistyksen arkkitehti Aulis E. Hämäläinen. Karjalaistyylisen pyöreistä honkahirsistä rakennetun kolmikerroksisen matkailumajan alakerta oli kivirakenteinen.

Suomen Rajaseutuyhdistys perusti ensimmäisen väliaikaisissa tiloissa toimineen matkailumajan Tolvajärvelle kesällä 1928. Vuonna 1931 yhdistys avasi metsähallitukselta vuokratussa Taipaleen torpassa toisen matkailumajan. Vuonna 1936 sortavalalainen pankinjohtaja Birger Wegelius jätti testamentissaan 100&nbsp;000 markkaa käytettäväksi Karjalan matkailun hyväksi. Suomen Matkailijayhdistys päätti käyttää summan Tolvajärvelle rakennettavan uuden matkailumajan pohjarahastoksi. Valtiovallan tukema rakennushanke tuli lopulta maksamaan 1&nbsp;175&nbsp;000 markkaa. Rakennustyöt alkoivat keväällä 1938 ja sisustustyöt tehtiin keväällä 1939. Valmiissa majassa oli tilat noin 40 hengelle. Alakerrassa oli ruokasali, seurusteluhuone ja keittiötilat, toisessa kerroksessa oli yhden ja kahden hengen matkustajahuoneita ja kolmannessa kerroksessa sijaitsivat yhteismajoitustilat. Majan kummassakin päädyssä oli lisäksi parvekkeet toisessa ja kolmannessa kerroksessa. Majassa oli keskuslämmitys, kylpyhuone ja kuuma ja kylmä vesi kaikissa matkustajahuoneissa. Majan läheisyydessä oli vielä talousrakennuksia ja järven rannassa sauna. 

Talvisodan alettua matkailumaja evakuoitiin ja se jäi puna-armeijan valloittamalle alueelle. Suomalaisten vastahyökkäyksen yhteydessä majassa ja sen lähiympäristössä käytiin 12. joulukuuta alkaen 1939 kiivaita taisteluja osana Tolvajärven–Ägläjärven taistelua, jossa pysäytettiin neuvostojoukkojen eteneminen. Yksi venäläisten 139. divisioonan rykmentti tuhottiin lopulta 12. joulukuuta majan sisällä käydyssä lähitaistelussa. Majan takaisin valtaamisen jälkeen se muutettiin 21. kenttäsairaalan osasto 1:ksi eli sen valloittaneen Ryhmä Talvelan kenttäsairaalaksi. Maja toimi kenttäsairaalana 17. joulukuuta 1939 **–** 4. maaliskuuta 1940. 

Talvisodan päätyttyä maja jäi ehjänä Moskovan rauhassa luovutetulle alueelle. Jatkosodan alkuvaiheessa syyskesällä 1941 majassa sijaitsi saksalaisen 163.divisioonan kenttäsairaala. Matkailumaja tuhoutui 1944 jatkosodan loppuvaiheessa, nykyisin siitä on jäljellä vain kivisen alakerran seinät. Suomen puolella Tuupovaaran Hoilolan kylässä sijaitseva Rajahotelli Korpiselkä on rakennettu lähes samoja piirustuksia käyttäen kuin Tolvajärven matkailumaja.

## Lähteet
Henri Waltter Rehnström

**Henri Waltter Rehnström** (s. 1987) on suomalainen toimittaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja. Hän kirjoittaa freelancerina muun muassa *TV-maailmaan* ja *Helsingin Sanomiin*. Tämän lisäksi Rehnström on näytellyt erinäisiä rooleja lyhytelokuvissa ja tv-sarjoissa. Hän esitti Markoa suositussa nuortensarjassa *[[Nörtti: DragonSlayer666]]* ja teki pienen toimittajan roolin palkitussa elokuvassa *[[Hymyilevä mies]]*. Rehnström on kirjoittanut Radioteatterille kuunnelman *Viiri* ja toiminut yhtenä käsikirjoittajana Jouko Aaltosen dokumenttielokuvassa ''Tunteiden temppelit.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Viipurin historia

**[[Viipuri|Viipurin]] historia** alkaa vuodesta 1293 Viipurin linnan perustamisen aikaan. Viipurista tuli sittemmin Vuoksen rannalla sijainnut karjalaisten kauppapaikka.

Torkkeli Knuutinpoika johti upplantilaisten kolmatta ristiretkeä Suomeen vuonna 1293. Sotaretken päätteeksi Ruotsi perusti Viipurin linnan vahvistaakseen valtaansa. Linna sijoitettiin eräälle Vuoksen pienelle saarelle, sillä sijainti oli jo entuudestaan tuttu monille ruotsalaisille, jotka olivat tehneet sotaretkiä Karjalan alueelle.

Viipurin linnan läheisyyteen rakennettiin puolustuslaitteita sekä suojattu satama-alue viikinkien ja muiden epätoivottujen vierailijoiden vuoksi. Vuonna 1323 Viipurin linnasta ja sen lähiympäristöstä tuli Ruotsin omaisuutta. Ruotsin kuningas Eerik XIII Pommerilainen myönsi Viipurille kaupunki-oikeudet vuonna 1403, joten Viipurista tuli virallinen kaupunki. Sittemmin Viipuri oli yksi Suomen merkittävimmistä kauppakaupungeista sekä Kaakkois- ja Itä-Suomen keskus.

Eerik Akselinpoika Tott rakennutti 1470-luvulla Viipurin ympärille suojamuureja. Muurit sisälsivät suojavarustuksia ja puolustustorneja. Tunnetuin Viipurin suojatorneista oli Pyhän Andreaksen torni. Jo 1400-luvun alussa Viipuriin rakennettiin monta kirkkoa, mm. kivirakenteinen tuomiokirkko, joka tuhoutui vuonna 1477 tulipalossa. 1550-luvun alkaessa Viipuri oli jo täyteen rakennettu.

Venäjän tšaarin Pietari Suuren joukot valloittivat Viipurin huhti-kesäkuussa 1710, joten kaupunki liitettiin Venäjän lääniksi. Venäläinen sotajoukko piiritti kaupunkia 77 päivää ennen kuin ruotsalaiset antautuivat ja Viipuri jäi Venäjälle. Valloitus tapahtui Suuren Pohjan sodan aikoihin. Neljä vuotta aikaisemmin tapahtunut Viipurin piiritys epäonnistui, joten tapahtumaa voidaan kutsua "toiseksi Viipurin piiritykseksi". Vuonna 1710 Pietari Suuren voima oli kuitenkin vahvistunut, joten hän päätti yrittää Viipurin valtaamista uudelleen.

Nykyisin Viipuri on osa Luoteis-Venäjää ja kuuluu Leningradin alueeseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* D. Kaijanen : Viipurin linnoitustyöt 1850-70 luvulla, Karjala, 09.04.1939, nro 95, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Argentina elongata

**Argentina elongata** on *[[Argentina (suku)|Argentina]]*-sukuun ja hopeakuoreiden (Argentinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Lajia tavataan Australiassa ja Uudessa-Seelannissa. Laji kasvaa yleensä 25 senttimetrin mittaiseksi. *Argentina elongata* on pohjakala. Lajilla ei ole kovin suurta taloudellista merkitystä. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 1879.

## Lähteet
Dragonslayer

__NOTOC__
**Dragonslayer** on ruotsalaisen power metal -yhtye Dream Evilin debyyttialbumi. Se julkaistiin 2002 ja julkaisijana toimi Century Media.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Dragonslayer Discogsissa 
*
Kultapäämonninen

**Kultapäämonninen** (*Corydoras gossei*) on monnisiin kuuluva kala, jota pidetään myös akvaariokalana.

## Koko ja ulkonäkö
Kultapäämonninen voi kasvaa 7 senttimetriä pitkäksi. Kalan pää, selkä ja kyljet ovat mustat, mutta alaosa on vaalea. Pyrstökin on vaalea ja siinä on mustia pilkkuja.

## Alkuperä
Kultapäämonninen on kotoisin Brasiliasta, Mamoréjoelta. 

## Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Kultapäämonninen on melko vilkas ja sävyisä parvikala. Sen viljely on helppoa.

## Vesiolot ja ravinto
Kultapäämonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion. Kalalle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 23-27 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Aurinkobarbi

**Aurinkobarbi** (*Pethia ticto*) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Aasiassa Pakistanissa, Intiassa, Nepalissa, Sri Lankassa, Bangladeshissa, Myanmarissa sekä Thaimaassa. Aurinkobarbi voi kasvaa lähes 13 senttimetrin mittaiseksi.

## Lähteet
Héricourt (Haute-Saône)

**Héricourt** on kunta itäisessä Ranskassa Haute-Saônen departementissa Bourgogne-Franche-Comtén alueella. Se sijaitsee Lizainejoen varrella, noin 13 kilometriä Belfortin kaupungista lounaaseen. Héricourt on väkiluvultaan Haute-Saônen toiseksi suurin.

1. tammikuuta 2019 tehdyssä kuntaliitoksessa Héricourtin kuntaan liittyi Taveyn kunta. 

Héricourtin sijainti lähellä Saksan ja Sveitsin rajaa on tehnyt kaupungista päänäyttämön usealle taistelulle. Ensimmäinen niistä oli Burgundin sotaan liittynyt Héricourtin taistelu vuonna 1474. Taistelussa Burgundin herttuakunta hävisi Sveitsin vanhalle valaliittolle ja sen liittolaisille. Vuosina 1587-1588 alueella käytiin Ranskan uskonsotia. Vuonna 1871 käytiin Lizainen taistelu, joka oli osa Saksan–Ranskan sotaa. Myös toisen maailmansodan tapahtumat tuntuivat kaupungissa.

Kaupunkia puolustamaan on 1100-luvulla rakennettu linna *Château d'Héricourt*. Myöhemmin 1800-luvulla rakennettiin linnoitus *Fort du Mont-Vaudois*.


Tiedosto:2013-09-29_16-32-35-chateau-hericourt.jpg|Château d'Héricourt
Tiedosto:Cour.jpg|Fort du Mont-Vaudois


## Tunnettuja kuntalaisia
* Jean-Jacques Lamboley (1920-1999), kilpapyöräilijä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Talviyö (albumi)

**Talviyö** on power metal -yhtye Sonata Arctican kymmenes studioalbumi. Se julkaistiin 6. syyskuuta 2019 levymerkillä Nuclear Blast.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Tony Kakko - laulu, taustalaulu, koskettimet, ukulele
* Elias Viljanen – kitara
* Pasi Kauppinen - basso
* Henrik Klingenberg - koskettimet, taustalaulu
* Tommy Portimo - rummut

## Arvostelut
* Imperiumi: 6½/10
* Inferno: 
* kaaoszine: 8/10
* Metalliluola: 5+/10
* Soundi: 
*V2.fi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Luettelo GP2-talleista

Tämä on **luettelo vähintään yhteen [[GP2]]-sarjan kilpailuun osallistuneista talleista**.

## A

## B

## C

## D

## F

## H

## I

## L

## M

## O

## P

## R

## S

## T

## Lähteet
Raskasta iskelmää (albumi)

**Raskasta iskelmää** on 14. kesäkuuta 2019 ilmestynyt albumi. Sillä suomalaiset rock- ja metallimuusikot esittävät uudelleensovitettuja versioita iskelmäklassikoista.

Albumi ylsi parhaimmillaan Suomen virallinen listan kolmannelle sijalle.

## Kappaleet
#  – Marko Hietala, Aleksi Parviainen, Erkka Korhonen
#  – Tuple Salmela, Aleksi Parviainen, Erkka Korhonen
#  – Antti Railio
#  – JP Leppäluoto
#  – Antony Parviainen, Aleksi Parviainen, Erkka Korhonen
#  – Ville Tuomi, Tuple Salmela, Kimmo Blom
#  – Ville Tuomi
#  – Kimmo Blom
#  – Antti Railio
#  – JP Leppäluoto, Aleksi Parviainen, Erkka Korhonen
#  – Tony Kakko
#  – Ville Tuomi, JP Leppäluoto, Kimmo Blom, Tuple Salmela, Antony Parviainen, Tony Kakko, Marko Hietala, Antti Railio

## Lähteet
Paula Tella

**Paula Tella** (s. 1964 Imatra) on suomalainen kuvataiteilija. Hän valmistui vuonna 1992 kuvataiteilijaksi Lahden taideinstituutista ja vuonna 2008 kuvanveiston osastolta Kuvataideakatemiasta. Hän suoritti Lahden taideinstituutissa erikoistumisopintoja vuosina 1999–2002, ja opiskeli vuosina 1997–98 myös Institut Seni Indonesiassa, Yogyakartassa.

Tellan teoksissa on usein valokuvaa ja valokuvin tallennettuja tapahtumia ja esityksiä. 
Tellan töitä on ollut esillä vuodesta 1992 lähtien, niitä kuuluu mm Etelä-Karjalan taidemuseon ja Imatran taidemuseon kokoelmiin. Tella on Taidemaalariliiton  ja Muu ry:n jäsen.

Tellalla on vuonna 1998 syntynyt tytär.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Paula Tellan verkkosivut
*
Feodor Porokara

**Feodor Porokara** (vuoteen 1948 **Prokofjeff**; 4. syyskuuta 1920 Muolaa – 28. toukokuuta 2000 Pyhtää) oli suomalainen taidemaalari. Hän opiskeli vuosina 1933–1936 Valamon luostarin ikonimaalaamossa ja teki debyyttinsä Tampereella vuonna 1951. Hänen töitään oli esillä muun muassa Suomen Taiteilijain näyttelyissä monta kertaa 1950–1980-lukujen välisenä aikana. Teoksia oli esillä myös Itä-Saksassa vuosina 1955 ja 1968.

Porokara oli syntyisin Karjalan Kannaksen Muolaasta, Kyyrölän venäjänkielisestä kylästä. Kaksikielisyys toi hänelle aikanaan myös leivän, sillä sodan jälkeen hän toimi tulkkina Haminan rannikkolinnakkeistossa sekä Kymen lääninhallituksessa. Viime vuodet hän asui Huutjärven kylässä Pyhtäällä, Suomenlahden rannalla.

Porokara sai valtion taiteilijaeläkkeen vuonna 1976 ja Kymen läänin taidepalkinnon 1985.

## Lähteet
Madeiransinililja

**Madeiransinililja** (*Scilla madeirensis*) on monivuotinen sipulikasvi, joka on kotoisin Madeiralta jossa se on endeeminen. Se kuuluu parsakasvien heimon kevättähtien (*Scilla*) sukuun.

## Kuvaus
### Sipuli, varsi ja lehdet
Madeiransinililja on monivuotinen sipulikasvi. Sen sipuli on väriltään sinipunainen. Se kasvaa noin 40–60 senttimetriä korkeaksi. Sen mehevät lehdet ovat noin 30 senttimeriä pitkiä. Se kukkii vuodenvaihteessa myöhään syksyllä ja alkutalvesta. Kesällä se pitää lyhyen lepokauden.

### Kukinto ja hedelmät
Kukinto on sininen kartiomainen terttu, jossa on pieniä ametistinsinisiä kukkia. Sillä on mehevät vihreät hedelmät, jotka muuttuvat kypsyessään keltaisiksi.

## Kasvupaikat ja levinneisyys
Madeiransinililjaa kasvaa vain Madeiralla. Se on siellä endeeminen laji. Sen lisäksi sitä kasvatetaan kasvitieteellisissä puutarhoissa ja jonkin verran koristekasvina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
*
Sara Ilveskorpi

**Sara Ilveskorpi** (s. 1970) on suomalainen kuvataiteilija. Hän on suorittanut valokuvauksen sekä metalli- ja lasitekniikoiden opintoja, mutta hänellä on myös puutarhurin ammattitutkinto. Hän on luonut installaatioita, videoteoksia ja taidegrafiikkaa. Ilveskorpi vastasi vuonna 2015 Kemiönsaaren performanssiworkshopista *Moving in Kimito*, jonka pohjalta muodostettu yhteisötaide- ja performanssiryhmä jatkoi toimintaansa. Vuonna 2016 hän tuotti Varsinais-Suomen taidetoimikunnan ja Saaren kartanon residenssin isännöimmässä yhteisötaiteen "VASTAAN+OTTO"-triennallissa Kemiönsaaren osuuden. Vuonna 2017 Ilveskorpi toimi Kaarinan kaupungin yhteisötaiteilijana.

## Lähteet
Dmitri Manuilski

**Dmitri Zaharovitš Manuilski** (, ; 3. lokakuuta (J: 21. syyskuuta) 1883 Svjatets, Volynian kuvernementti, Venäjän keisarikunta – 22. helmikuuta 1959 Kiova, Ukrainan sosialistinen neuvostotasavalta, Neuvostoliitto) oli ukrainalaissyntyinen neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Ukrainan kommunistisen puolueen ensimmäisenä sihteerinä vuosina 1921–1923 ja yhtenä Kommunistisen internationaalin eli Kominternin sihteereistä vuosina 1928–1943.

## Elämä
Manuilski opiskeli Pietarin yliopistossa. Hän liittyi Venäjän sosiaalidemokraattiseen työväenpuolueeseen vuonna 1903 ja osallistui vuoden 1906 Kronstadtin ja Viaporin kapinoiden järjestämiseen. Vuosina 1907–1917 hän asui pääosin maanpaossa Ranskassa ja suoritti tutkinnon Sorbonnen yliopistossa. Manuilski kuului Venäjän sosiaalidemokraattien sisäisissä kiistoissa eri vaiheissa otzovisteihin, *Vpered*-ryhmään ja sitten Mežraiontsy-ryhmään, jonka mukana hän siirtyi bolševikkeihin vuonna 1917. Lokakuun vallankumouksen jälkeen Manuilski toimi elintarvikeasioiden kansankomissariaatissa ja vuodesta 1918 eri tehtävissä Neuvosto-Ukrainan hallinnossa. Hänet valittiin joulukuussa 1921 Ukrainan kommunistisen puolueen ensimmäiseksi sihteeriksi, ja hän kuului sen politbyroohon vuosina 1920–1923 ja 1929–1952. Lisäksi hän kuului Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) keskuskomiteaan vuosina 1923–1952.

Manuilski kuului Kominternin toimeenpanevan komitean (IKKI) puheenjohtajistoon vuodesta 1924, ja oli yhtenä sen toimintaa johtaneista sihteereistä vuodesta 1928 aina vuonna 1943 tapahtuneeseen Kominternin lakkauttamiseen asti. Hän myös edusti NKP:tä sihteeristössä. Manuilski oli Kominternin näkyvin johtohahmo vuosina 1929–1933 eli Nikolai Buharinin syrjäyttämisen ja Georgi Dimitrovin pääsihteeriksi tulon välisenä aikana. Stalinin vainojen aikana vuosina 1937–1938 Manuilskilla oli keskeinen rooli puhdistusten ulottuessa Neuvostoliitossa asuneisiin ja Kominternissa toimineisiin ulkomaalaisiin kommunisteihin. Heinäkuussa 1944 Manuilskista tuli Ukrainan neuvostotasavallan ulkoasiain kansankomissaari. Hän edusti Ukrainaa vuoden 1945 San Franciscon konferenssissa ja vuoden 1946 Pariisin rauhankonferenssissa. Hänet valittiin vuonna 1945 Ukrainan tiedeakatemian akateemikoksi. Manuilski kuului vielä Neuvostoliiton korkeimpaan neuvostoon vuosina 1947–1954, mutta vetäytyi syrjään tehtävistään Josif Stalinin kuoltua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Naamiomonninen

**Naamiomonninen** (*Corydoras atropersonatus*) on monnisiin kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariokalana.

## Koko ja ulkonäkö
Naamiomonninen voi kasvaa 5-6 senttimetriä pitkäksi. Kala on vaaleanharmaa ja siinä on mustia pilkkuja. Lisäksi silmän kohdalla kalassa on ylhäältä alas kulkeva musta raita. Pyrstö ja evät ovat vaaleanharmaat.

## Alkuperä
Naamiomonninen on kotoisin Perusta ja Ecuadorista.

## Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Naamiomonninen on melko vilkas ja sävyisä parvikala. Sen viljely on melko helppoa.

## Vesiolot ja ravinto
Naamiomonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion, jossa on avoimia hiekka-alueita, ja kasveja sekä juurakoita tai muita koloja piilopaikoiksi. Naamiomonniselle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 22-26 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Samuil Maikapar

**Samuil Maikapar** (18. joulukuuta 1867 H’erson – 8. toukokuuta 1938 Leningrad) oli venäläinen romantiikan säveltäjä, pianisti ja musiikkipedagogi. Hän kirjoitti kansainvälisiksi klassikoiksi vakiintuneita harjoitteluun tarkoitettuja kappaleita pianisteille. 

Maikapar varttui Taganrogin kaupungissa ja sai siellä musiikissa yksityisopetusta Gaetano Mollalta, joka työskenteli kaupungissa oopperan johtajana. Vuoteen 1885 Maikapar kävi poikakoulua, jossa opettajana oli Anton Tšehov. Nuori muusikko pääsi vuonna 1885 Pietarin konservatorioon, josta hän sai diplominsa vuonna 1893; samanaikaisesti hän opiskeli oikeustiedettä Pietarin yliopistossa, josta hän valmistui vuonna 1891. Maikapar kehitti pianonsoittotaitojaan vielä Teodor Leszetyckin opissa vuoteen 1898 ja teki tänä aikana lukuisia esiintymisiä Taganrogissa, Pietarissa, Moskovassa, Berliinissä, Leipzigissa ja muissa kaupungeissa.

Vuosina 1898–1901 Maikapar konsertoi Leopold Auerin kanssa Pietarissa ja Ivan Gržimalin kanssa Moskovassa. Vuonna 1901 hän perusti oman musiikkikoulunsa Tveriin. Vuosina 1903–1910 hän asui Moskovassa ja kiersi Saksaa konserttien merkeissä. Hän osallistui aktiivisesti Sergei Tanejevin tieteellis-musiikillisen piirin toimintaan Moskovassa ja pääsi sen sihteeriksi. Vuonna 1915 hän sai professorin aseman Pietarin konservatoriossa. 

Seitsemän perättäisen illan aikana vuonna 1927 Maikapar esitti kaikki 32 pianosonaattia Ludwig van Beethovenilta, jota juhlittiin, kun tämän kuolemasta tuli kuluneeksi sata vuotta.

## Teokset
Maikapar kirjoitti yli 300 musiikkikappaletta. Lisäksi hän loi kirjallista tuotantoa, johon kuului tieteellisiä teoksia. Viimeisessä kirjassaan hän tarkasteli omaa lapsuuttaan ja varhaista opiskelua Taganrogissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Samuil Maykapar (nuotteja)
Luettelo suomalaisista pelaajista Davis Cupissa

Tämä on **luettelo [[Suomi|suomalaisista]] pelaajista**, jotka ovat pelanneet **[[Davis Cup]]issa**. Ensimmäisen kerran Suomi osallistui Davis Cupiin vuonna 1928. Tämän jälkeen 54 eri urheilijaa on edustanut Suomea.

## Luettelo

Päivitetty: 20. marraskuuta 2019

## Lähteet
Jarrurumpu

**Jarrurumpu** on yksi rumpujarrun osa. Jarrurumpu on hidastettavaan kappaleeseen kiinnitettävä sylinterimäinen osa. Kun auto jarruttaa, jarrukengät tiukistuvat jarrurummun sisäpintaa vasten, ja syntyy kitkaa, ja vauhti hidastuu.
Johan Wikmanson

**Johannes ("Johan") Wikmanson** (28. joulukuuta 1753 Tukholma – 10. tammikuuta 1800 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja urkuri. Hän oli yksi merkittävimmistä maassa toimineista kantaruotsalaisista muusikoista 1700-luvun jälkipuoliskolla. Hän saavutti arvostusta poikkeuksellisena urkurina ja oppineena teoreetikkona. Vuosina 1771–81 hän toimi Alankomaiden reformoidun kirkon urkurina, jonka tehtävistä siirtyi urkuriksi Storkyrkaniin.

Wikmanson opiskeli jonkin aikaa Georg Joseph Voglerin kanssa ja sai opetusta myös säveltäjä Joseph Martin Krausilta, josta tuli hänen läheinen ystävänsä. Vuonna 1788 Wikmansonista tuli Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen, ja vuonna 1797 hän pääsi johtamaan sen opetustoimintoja.

## Sävellystyö
Wikmanson ehti säveltämiselle jääneestä vähäisestä ajastaan huolimatta luomaan rikkaan instrumentaali- ja vokaalimusiikin tuotannon. Tärkeimpiin teoksiin kuuluvat viisi tai kuusi jousikvartettoa, joista kolme säveltäjän ystävä Gustaf Abraham Silverstolpe julkaisi vuonna 1801 tämän jo kuoltua. Joseph Haydnin vaikutus näkyy sävellyksissä monin tavoin. Wikmansonin muuhun tuotantoon kuuluu muun muassa kaksi pianosonaattia. Hän oli Olof Åhlströmin ja Johan Fredrik Palmin tavoin merkittävä laulusäveltäjä; näistä kukin aloitti laulujen säveltämisen vuonna 1789.

## Yksityiselämä
Wikmansonin isä Johan Wikman oli lähtöisin gotlantilaisesta suvusta ja syntyi tuolla saarella. Äidillä, Anna Maria Brinckmannilla, oli saksalainen tausta; hän oli alkujaan kotoisin Hampurista. Säveltäjä-urkuri Wikmanson oli viidestä sisaruksesta pikkusiskonsa Christina Marian lisäksi ainoa aikuiseksi elänyt.

Wikmanson oli arkkitehti Erik Palmstedtin ystävä ja pääsi tämän kautta tutustumaan moniin eturivin kulttuurivaikuttajiin. Hänet hyväksyttiin Utile Dulci -seuran jäseneksi; seura oli jaettu kirjalliseen ja musiikilliseen puoleen ("Areopagus").

## Lähteet
Per Brant

**Per Brant** (1714 Esterna – 9. elokuuta 1767 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, viulisti, kapellimestari ja musiikinopettaja. Hänen nimissään olevien teosten alkuperään liittyy epäselvyyttä, koska Brant oli myös suosittu nuottien kopioija. Tästä syystä on vaikea tietää, mitkä säilyneistä käsikirjoituksista ovat Brantin omia, alkuperäisiä teoksia ja mitkä sovituksia tai transkriptioita.

Brant opiskeli aluksi kieliä Uppsalassa ja muutti sitten Tukholmaan, jossa hän oli vuodesta 1735 lähtien hoviorkesterin vakituinen jäsen. Vuonna 1738 hän pääsi sen konserttimestariksi, vuonna 1745 pääkapellimestariksi ja vuonna 1758 ensimmäiseksi pääkapellimestariksi. Hän kuului vapaamuurareihin vuodesta 1751 ja toimi seuran seremoniamestarina.

Brant myös kirjoitti runoja. Hänellä oli uransa aikana merkittäviä taloudellisia vaikeuksia, joiden takia hän joutui myymään kotinsa. Hän kuitenkin jatkoi velkaantumista 1760-luvulla ja joutui hakemaan oikeudesta henkilökohtaista konkurssia vain neljä päivää ennen kuolemaansa.

## Sävellystyö
Ingmar Bengtsson löysi tutkimuksissaan yhdeksäntoista sävellystä, joiden oli ajateltu liittyvän Per Brantiin; näistä seitsemän edusti soitin- ja kaksitoista vokaalimusiikkia. Soitinmusiikin joukkoon kuului kolme sinfoniaa ja huilulle sävelletty sonaatti. Oletettu vokaalimusiikkituotanto koostui enimmäkseen soololauluista, mutta siihen kuului myös Olof von Dalinin näytelmään sävelletty kantaatti.

Bengtsson piti varmuudella Brantin säveltämänä vain yhtä laulua ("Hon på blomsterbädden"). Yksi Brantiin yhdistetyistä sinfonioista vahvistettiin sittemmin Antonio Brioschin säveltämäksi. Huilusonaatissa kuitenkin on samankaltaisuutta Johan Helmich Romanin tyyliin, joten se on saattanut olla Romanin oppilaan säveltämä, ja koska nuoteissa lukevat sanat "Dell Sgnr Brant Svedeze", on kyse mahdollisesti Brantin omasta alkuperäisteoksesta.

## Lähteet
Lars Gabriel Branting

**Lars Gabriel Branting** (16. heinäkuuta 1799 Grödinge – 27. maaliskuuta 1881 Tukholma) oli ruotsalainen Gymnastiska centralinstitutet -liikuntaopiston (nyk. *Gymnastik- och idrottshögskolan*) johtaja ja vokaalimusiikin säveltäjä. Hänet valittiin Ruotsin kuninkaalliseen musiikkiakatemiaan vuonna 1861. Tuleva pääministeri Hjalmar Branting oli hänen poikansa.

Branting syntyi vanhempiensa kolmanneksi lapseksi. Poliisina työskennelleen isän kuoltua äiti elätti perhettä työskentelemällä kaupanpitäjänä. Brantingin molemmat isoveljet kuolivat kouluvuosinaan; kaikki veljekset kärsivät keuhkoihin liittyneistä terveysongelmista. Äiti lähetti Lars Gabrielin Pehr Henrik Lingin vuonna 1813 avaamaan liikuntaopistoon, jossa poika perehtyi miekkailuun, fysioterapiaan, fysiologiaan ja anatomiaan. Näiden lisäksi hän opiskeli kieliä ja musiikkia sekä auditoi anatomian ja fysiologian luentoja Karoliinisessa instituutissa. 

Branting seurasi Pehr Henrik Lingiä liikuntaopiston johtajana tämän kuoltua vuonna 1839. Siellä hän työskenteli vuoteen 1862 saakka. Vuodesta 1839 hän oli naimisissa pianisti, akateemikko Emma af Georgiin (1821–1880) kanssa.

## Musiikillinen ura
Branting oli jo varhain taitava käyrätorvensoittaja, joka esiintyi solistina julkisissa konserteissa. Liikuntakoulussa opiskellessaan hän jätti soittamisen sivuun, mutta ryhtyi säveltämään lauluja sekä solisteille että kuorolle. Tässä hän sai opetusta Eric Jacob Arrhén von Kapfelmanilta. Laulu "Afskedet" on hyvin todennäköisesti sekä Brantingin säveltämä että sanoittama. Sen lisäksi, että Branting oli Lingin opiskelija, hän myös teki musiikkia tämän sanoihin. 

Brantingin muihin lauluihin kuuluu pianosäesteinen "Längtan", jonka sanat koostuvat Johan Ludvig Runebergin runon "Den tvivlande" ensimmäisestä säkeistöstä. Kuoroteosten joukossa on "Folkvisa", joka on neliosainen sävellys sekakuorolle.

## Lähteet
Jarrukenkä

**Jarrukenkä** on rumpujarrun osa. Jarrukengän tarkoitus on painautua jarrurummun sisäpintaan vasten, tuottaen kitkaa ja näin hidastaen ja/tai pysäyttäen pyörimisen.
Nokimonninen

**Nokimonninen** (*Corydoras concolor*) on monnisiin kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariokalana.

## Koko ja ulkonäkö
Nokimonninen voi kasvaa 7 senttimetriä pitkäksi. Sen pää on sininen ja muu osa kalasta on vaaleanharmaa.

## Alkuperä
Nokimonninen on kotoisin Venezuelasta, Orinocon sivujoesta Paraguazasta. 

## Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Nokimonninen on melko vilkas ja sävyisä parvikala. Kalaa on viljelty satunnaisesti, mätimäärä on pieni.

## Vesiolot ja ravinto
Nokimonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion. Akvaariossa pitää olla avoimien hiekka-alueiden lisäksi kasveja sekä juurakoota tai muita koloja piilopaikoiksi. Nokimonniselle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 23-27 celsiusastetta. Kala on kaikkiruokainen. 

## Lähteet

* 

### Viitteet
Pilkkumonninen

**Pilkkumonninen** (*Corydoras polystictus*) on monnisiin kuuluva kalalaji, jota pidetään myös akvaariokalana.

## Koko ja ulkonäkö
Pilkkumonninen voi kasvaa 4-5 senttimetriä pitkäksi. Kala on pääosin siniharmaa, mutta sen pää on tummempi. Kalassa on mustia pilkkuja. 

## Alkuperä
Pilkkumonninen on kotoisin Brasiliasta, Mato Grossosta, Guapore- ja Paraguaijoista.

## Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Pilkkumonninen on melko vilkas ja sävyisä parvikala. Sen viljely on melko vaikeaa.

## Vesiolot ja ravinto
Pilkkumonninen tarvitsee vähintään 100 litran kokoisen akvaarion. Akvaariossa pitäisi olla avoimia hiekka-alueita, kasveja sekä juurakoita tai muita koloja piilopaikoiksi. Pilkkumonniselle sopiva veden happamuus on 6-7 ja veden kovuus alle kymmenen. Sopiva lämpötila on 23-27. Kala on kaikkiruokainen. 

## Lähteet

* 

### Viitteet
Sara Wennerberg-Reuter

**Sara Margaret Eugenia Eufrosyne Wennerberg-Reuter** (11. helmikuuta 1875 Otterstad – 29. maaliskuuta 1959 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä ja urkuri. Hän opiskeli Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuosina 1893–1895 ja sitten Saksassa (Leipzig, 1896–98; Berliini, 1901–02). Vuosina 1906–46 Wennerberg-Reuter toimi Sofiankirkon urkurina Tukholmassa; asema oli pysyvä vuodesta 1918. Hänet valittiin Ruotsin säveltäjäseuran jäseneksi vuonna 1921, ja hän sai kuninkaallisen *[[Litteris et Artibus]]* -mitalin vuonna 1931.

Wennerberg-Reuterin tyyli säveltäjänä oli konservatiivinen, ja hän tekikin avoimesti pesäeron myöhäisromantiikan ja ekspressionismin trendeihin.

## Elämä
Wennerberg-Reuterin isä oli maanviljelijä ja taidemaalari Brynolf Wennerberg, joka oli poliitikko-säveltäjä Gunnar Wennerbergin ainoa veli. Äiti oli Eugenie (o.s. Schoug), joka oli lahjakas harrastelijapianisti ja Saran ensimmäinen pianonsoiton opettaja. Perheen muutettua Göteborgiin tyttö sai opetusta urkuri Elfrida Andréelta. Merkittävästi hänen kehitykseensä vaikutti myös Gunnar Wennerberg, jonka tuki mahdollisti opiskelun jatkamisen Saksassa. Siellä opettajina toimivat Carl Reinecke, Salomon Jadassohn ja Max Bruch.

Wennerberg-Reuter järjesti omien teostensa resitaalin Tukholmassa huhtikuussa 1904; etenkin e-mollisonaatti viululle ja pianolle sai osakseen ankaraa arvostelua, mutta pienimuotoisemmat kappaleet saivat osakseen suuremman hyväksynnän. Säveltäjä saikin suurimman menestyksensä pienimuotoisilla kappaleilla. Vuosikymmeniä jatkuneesta työskentelystään urkurina huolimatta Wennerberg piti itseään ensisijaisesti juuri säveltäjänä.

Vuodesta 1907 Wennerberg oli naimisissa pikakirjoittaja Hugo Reuterin kanssa, ja avioliiton myötä hän sai käyttöönsä kaksiosaisen sukunimen.

## Lähteet
Recreation Day

**Recreation Day** on ruotsalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Evergreyn vuonna 2003 julkaistu neljäs studioalbumi.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Tom S. Englund - laulu, kitara
* Henrik Danhage - kitara
* Michael Håkansson - bassokitara
* Patrick Carlsson - rummut
* Rikard Zander - kosketinsoittimet
* Carina Kjellberg - naislaulu
* Mercury Choir - kuoro

## Arvostelut
* Imperiumi: 9/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Anders Wesström

**Anders Wesström** (1720/1 Sala? – 7. toukokuuta 1781 Uppsala) oli ruotsalainen säveltäjä, urkuri ja viulisti. Hänen tuotantoonsa kuuluu orkesteri- ja kamarimusiikkia.

## Elämä
### Varhaiset vuodet ja ura
Wesströmin samanniminen isä toimi urkurina pojan todennäköisessä synnyinkaupungissa, Salassa. Vuonna 1726 perhe muutti Hudiksvalliin, jossa vanhempi Wesström sai paikan koulun urkurina ja musiikinopettajana. Hän kuoli keuhkotautiin vuonna 1734, jolloin vasta 13-vuotias poika seurasi isäänsä tämän työtehtävissä. Syksyllä 1738 nuorukainen aloitti lainopinnot Uppsalan yliopistossa, josta sai maisterinarvon vuonna 1744. Tämän jälkeen Wesström lähti Tukholmaan, jossa hän työskenteli sekä hovioikeuden harjoittelijana että hovikappelin viulistina.

Vuonna 1756 Wesström lähti ulkomaille opiskelua varten. Dresdenissä hän oli viulisti Francesco Maria Cattaneon opissa ja tapasi teini-ikäisen Johann Gottlieb Naumannin, jonka kanssa hän lähti Italiaan. Alkukesästä 1758 Wesström aloitti opiskelun Giuseppe Tartinin johdolla Paduassa. Wesström palasi Tukholmaan vuonna 1760. Jo lähikuukausina hän aloitti siellä esiintymisen solistina julkisissa konserteissa. Hän jatkoi esiintymisiään 1760–1770-luvuilla; hän toi ruotsalaisten tietoisuuteen Italiasta mukanaan tuomaansa musiikkia ja esitti yleisölle myös omia sävellyksiään. Wesström esiintyi Tukholman lisäksi ainakin Göteborgissa ja Lyypekissä; kevään 1766 hän vietti Englannissa.

### Viimeinen vuosikymmen, yksityis- ja työelämän ongelmat
Wesström anoi eroa töistään hovikappelissa helmikuussa 1773 ja sai vaatimattoman eläkkeen loppuelämänsä ajaksi. Hän jatkoi kuitenkin konserttien pitämistä, kunnes vetäytyi julkisuudesta huhtikuussa 1774. Hän kärsi alkoholismista viimeisinä vuosinaan. Hän nosti petoksenomaisesti täyttä palkkaa vielä eläkkeelle jäätyään, ja tämän paljastuttua hänen ansaitsemattomat rahansa otettiin pois tulevista eläkkeistä. Wesström yritti korjata talousvaikeuksiaan urkurin ja musiikinopettajan työllä Gävlessä. Hän kuitenkin sai valituksia ja varoituksia työtehtäviensä huonosta hoitamisesta. 

Joulun 1780 aikoihin Wesström käyttäytyi väkivaltaisesti, joten hänet erotettiin töistään ja haastettiin oikeuteen. Hän lähti Tukholmaan tammikuussa 1781, mutta häntä ei ehditty tuomita. Hän pakeni Uppsalaan, jossa hän kuoli saman vuoden toukokuussa oireiltuaan keltaisuudella.

## Tuotanto
Wesströmin sävellystuotannon laajuus ei ole tiedossa, mutta hänen tuotantonsa on todennäköisesti ollut paljon häneltä säilyneitä sävellyksiä kattavampi. Säilyneiden konserttiohjelmien mukaan hän sävelsi vähintään yhden viulukonserton, lukuisia soolosonaatteja ja muunnelmateoksen *Gustafs skål* viululle. Nämä teokset ovat kuitenkin kadonneet.

Säilyneitä teoksia ovat muiden muassa kuusi jousikvartettoa, sonaatti viululle ja sellolle, kaksi sinfoniaa, kaksi alkusoittoa ja *[[allegretto]]* uruille.

Wesström oli omaksunut vaikutteita muualta Euroopasta; inspiraationlähteinä on usein mainittu Giovanni Battista Sammartini ja varhainen Joseph Haydn.

## Lähteet
Ingvar Wieslander

**Axel Otto Ingvar Wieslander** (19. toukokuuta 1917 Jönköping – 29. huhtikuuta 1963 Malmö) oli ruotsalainen säveltäjä ja kapellimestari.

## Elämä
Wieslander varttui Boråsissa musikaalisessa perheessä ja sävelsi lapsuudestaan saakka. Hänen opettajiaan olivat Sven E. Svensson musiikin teoriassa Uppsalan yliopistossa, Lars-Erik Larsson sävellyksessä yksityisesti ja Tor Mann orkesterinjohdossa Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa. Vuosina 1944–47 Wieslander vaikutti Sundbybergin musiikkipiireissä opettajana ja kaupungin orkesteriyhdistyksen johtajana. Pariisissa hän opiskeli vuosina 1947–48 sävellystä Tony Aubinin ja orkesterinjohtoa Eugène Bigot'n johdolla.

Vuonna 1949 Wieslanderista tuli Malmön kaupunginteatterin orkesterinjohtaja. Hän johti teatterin toiminnan yhteydessä myös kuoroa, mutta alkoi kärsiä pitkittyneestä sairaudesta ja kuoli 45-vuotiaana. Työura teatterissa oli osin samanaikaista kuin Ingmar Bergmanin toiminta siellä.

## Tuotanto
Wieslander sävelsi omaa musiikkia ja sovitti muiden teoksia teatterin tarpeita varten. Hänen muuhun tuotantoonsa kuuluvat muiden muassa kuusi sinfoniaa ja viisi jousikvartettoa. Wieslanderilta valmistui kaksi oopperaa (*Fröknarna i parken*, *Soppa på en spik*) ja kaksi balettia (*Nordisk saga*, *Skymningslekar*). Hän sävelsi myös musiikin elokuvaan *[[Prästen i Uddarbo]]*.

Tyylillisenä lähtökohtana Wieslanderin sävellyksissä toimi usein uusklassismi Paul Hindemithin hengessä. Monissa 1950–1960-lukujen teoksissaan Wieslander rakensi omaa dodekafonista tyyliään. Hän oli tarkkaavainen aikansa virtauksien suhteen; hän muun muassa vieraili International Society for Contemporary Musicin vuosittaisessa World Music Days -tapahtumassa. Myös Malmössä perustettiin osin tämän innoittamana Ars Nova -järjestö uuden musiikin edistämiseen. Wieslander toimi sen puheenjohtajana vuosina 1960–63. Hänen kanssaan järjestöä perustamassa olivat muiden muassa Folke Abenius, Ulf Björlin ja hänen läheinen työtoverinsa Hans Åstrand.

## Lähteet
Helmut Winschermann

**Helmut** (toisinaan myös *Helmuth*) **Winschermann** (22. maaliskuuta 1920 Mülheim an der Ruhr – 4. maaliskuuta 2021) oli saksalainen kapellimestari ja oboisti. Hän perusti vuonna 1960 Deutsche Bachsolisten -nimisen kamariorkesterin. Winschermann on Lontoon Royal Academy of Musicin kunniajäsen. 

Winschermann aloitti uransa oboistina. Opiskeltuaan Essenissä ja Pariisissa hänestä tuli vuonna 1939 Oberhausenin orkesterin jäsen. Vuonna 1945 hänet nimitettiin ensioboistiksi Frankfurtin/Hessenin radion sinfoniaorkesteriin. Vuonna 1948 hän liittyi Detmoldin musiikkikorkeakoulun henkilökuntaan, jossa hänet vuonna 1956 nimitettiin oboensoiton jaoksen johtoon.

Kansainvälisen menestyksensä Winschermann saavutti Deutsche Bachsolistenin myötä. Kokoonpano kiersi Eurooppaa sekä Aasiaa ja julkaisi laajaa ylistystä saaneita levytyksiä muun muassa Philipsin ja Deccan kautta. Kokoonpano esitti periodisoittimin Johann Sebastian Bachin, muiden barokkisäveltäjien ja välillä wieniläisklassikkoihin kuuluneiden Wolfgang Amadeus Mozartin ja Joseph Haydnin teoksia. Ohjelmistoon otettiin myös vokaalimusiikkia.

Alun perin Winschermann toimi Bachsolistenissa samanaikaisesti oboistina ja kapellimestarina, mutta lopulta hän keskittyi orkesterinjohtoon.

## Lähteet
Nörfi

**Nörfi** (Nǫrfi), **Narfi** tai **Nörr** (Nǫrr) on yön henkilöitymän, Nóttin, isä skandinaavisessa mytologiassa.

## Teksteissä
*[[Proosa-Edda]]n* *[[Gylfaginning]]*-osion mukaan Nótt on Nörfi- tai Narfi-nimisen jotunin tytär. *[[Runo-Edda]]ssa* Nóttin isää kutsutaan kuitenkin Nörriksi, lähinnä alkusoinnun tähden. Tämä nimi esiintyy vain datiivimuodossa *Nǫrvi* (vaihtoehtoinen kirjoitustapa *Naurvi*).

Nóttin isä eri lähteissä:
*Naurr, Nörr (datiivi Naurvi, Nörvi): "Vafþrúðnismál" 25 *"Nótt var Naurvi borin"*, "Alvíssmál" 29 *"Nótt in Naurvi kennda"*.
*Narvi, Narfi: *Gylfaginning* 10, Egill Skallagrímssonin runo *"niðerfi Narfa"*.
*Norvi, Nörvi: *Gylfaginning* 10, "Forspjallsljóð" 7 *"kund Nörva"*.
*Njörfi, Njörvi: *Gylfaginning* 10, "Sonatorrek" *"Njörva nipt"*.
*Nori: *Gylfaginning* 10.
*Nari: "Höfuðlausn" 10.
*Neri: "Helgakviða Hundingsbana I", 4.

## Teoriat
Nörr-muoto on yhdistetty *narouua*-sanaan, joka esiintyy fragmentoituneessa muinaissaksilaisessa Genesis-runossa termissä *narouua naht*. Adolf Noreen on ehdottanut, että tämä ja täten Nörfin nimi olisi synonyymi "yölle" tai yhteydessä muinaisenglannin sanaan *nearwe* eli "kapea", "suljettu" tai "painostava".

## Lähteet
Joonatan (Raamattu)

**Joonatan** (hepreaksi: יְהוֹנָתָן) tai **Jonatan** oli Raamatun Samuelin ensimmäisen kirjan mukaan Saulin vanhin poika. Joonatan oli Daavidin ystävä. Hän kuoli Gilboanvuorella taistelussa filistealaisia vastaan. Myös Joonatanin isä Saul sekä hänen veljensä Abinadab ja Malkisua kuolivat Gilboalla.

## Lähteet
Pethia macrogramma

**Pethia macrogramma** on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Aasiassa. Se kasvaa yleensä korkeintaan 5,1 senttimetrin mittaiseksi. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 2008.  Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin puutteellisesti tunnetuksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* FishBase
Punanapsija

**Punanapsija** (*Lutjanus campechanus*) on napsijoiden (Lutjinidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Atlantin valtamerellä. Punanapsija kasvaa tavallisesti noin 60 senttimetrin mittaiseksi. Se elää 30–130 metrin syvyydessä.

## Lähteet
Pethia manipurensis

**Pethia manipurensis** on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Intiasta. Se kasvaa yleensä korkeintaan 6,2 senttimetrin mittaiseksi. Laji kuvattiin tieteelle vuonna 2000. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN luokittelee lajin erittäin uhanalaiseksi lajiksi.

## Lähteet
Afrikanpunanapsija

**Afrikanpunanapsija** (*Lutjanus agennes*) on napsijoiden (Lutjanidae) heimoon kuuluva kalalaji. Sitä tavataan Atlantin valtamerellä Senegalista Angolaan. Afrikanpunanapsija kasvaa tavallisesti noin 50 senttimetrin mittaiseksi. Suurin tavattu pituus on 139 senttimetriä.

## Lähteet
Emilie Holmberg

**Emilie** (joskus *Emelie*) **Augusta Christina Holmberg** (6. toukokuuta 1821 Tukholma – 26. maaliskuuta 1854 Columbia, Etelä-Carolina) oli ruotsalaissyntyinen, Yhdysvaltoihin muuttanut laulaja, pianisti, urkuri ja säveltäjä.

## Elämä
Holmbergia kasvatti Ulrica-vaimonsa kanssa säveltäjä Eduard Brendler. Hän sai opetusta harmoniassa Erik Drakelta ja laulamisessa Johan Peter Cronhamnilta. Hän julkaisi ensimmäisen laulukokoelmansa 14-vuotiaana. Hän esiintyi myös monissa konserteissa Tukholmassa ja saavutti varhain merkittävän aseman kaupungin musiikkipiireissä. Vuonna 1841 Holmberg valittiin Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi.

Holmberg piti Tukholmassa 1840-luvun alussa omaa musiikkikouluaan. Vuonna 1843 hän matkusti kirjailija Julia Nybergin kanssa Pariisiin, jossa hän pääsi Henri Herzin oppiin. Palattuaan vuonna 1844 Tukholmaan hän meni naimisiin Peder Hjalmar Hammarskjöldin kanssa. Pariskunta lähti pian Yhdysvaltoihin, jossa vaimo järjesti jo helmikuussa 1845 vokaali- ja soitinkonsertin Washingtonissa. Tapahtumassa esiintyi myös Ole Bull. Onnistunutta konserttia seurasivat esiintymiset muissa kaupungeissa, kuten New Orleansissa. Tämän jälkeen Holmberg otti vastaan urkurin toimen kirkossa Charlestonissa, Etelä-Carolinassa, jossa hän myös perusti filharmonisen seuran. 

Holmberg sai miehensä kanssa neljä lasta, joista kaikki syntyivät Yhdysvalloissa. Kahdesta tyttärestä tuli muusikoita.

## Tuotanto
Kaikki Holmbergilta säilyneet teokset ovat Ruotsissa julkaistuja: vuosina 1835–43 häneltä ilmestyi viisi pianolla säestettävien laulujen kirjaa. Merkittäviä ruotsalaisnaisia käsittelevä kirja *Anteckningar om svenska qvinnor* (1864–66) mainitsee Holmbergin teoksiksi kaksi muutakin laulukokoelmaa, mutta vain viisi on löydetty.

## Lähteet
Brachyhypopomus bennetti

**Brachyhypopomus bennetti** on puikkoveitsikalojen (Hypopomidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se löydettiin vuonna 2013 Amazonjoesta. Lajilla on suuri sähköelin sekä lyhyt, paksu "häntä".

## Lähteet
Mustakäärmeenpää

**Mustakäärmeenpää** (*Channa hoaluensis*) on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Nguyễn Vӑn Hảo kuvaili lajin tieteelle vuonna 2011.

## Ulkonäkö ja koko
Pisin tavattu yksilö oli 25,5 senttimetrin mittainen.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Laji elää trooppisissa olosuhteissa. Sitä tavataan Aasian Vietnamissa.

## Lähteet
Hohtokäärmeenpää

**Hohtokäärmeenpää** (*Channa lucius*) eli **siaminkäärmeenpää** on käärmeenpäiden (Channidae) heimoon kuuluva kalalaji. Georges Cuvier kuvaili lajin tieteelle vuonna 1831.

## Ulkonäkö ja koko
Hohtokäärmeenpään pohjaväritys on ruskea. Kyljissä on mustia laikkuja. Lajin maksimipituus on 40 senttimetriä.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Laji elää trooppisissa, 22–26 celsiusasteen lämpöisissä olosuhteissa. Sitä tavataan hitaasti virtaavissa vesissä. Hohtokäärmeenpää on levinnyt Aasiassa Thaimaasta Indonesiaan.

## Lähteet
Suobarbi

**Suobarbi** (*Puntius chola*) on särkikalojen (Cyprinidae) heimoon kuuluva makean veden kalalaji. Lajia tavataan Aasian sisävesissä Pakistanissa, Intiassa, Nepalissa, Bangladeshissa, Sri Lankassa, Bhutanissa ja Myanmarissa.

Suobarbi kuvattiin tieteelle vuonna 1822. Laji painaa yleensä korkeintaan 60 grammaa ja voi kasvaa korkeintaan 15 senttimetrin mittaiseksi. Suobarbi on talouden kannalta tärkeä kalalaji. Suobarbi on IUCN:n mukaan elinvoimainen laji.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* FishBase
Leptobunus californicus

**Leptobunus californicus** on seinälukkien (Phalangiidae) heimoon ja lukkien (Opiliones) lahkoon kuuluva hämähäkkieläin. Lajin kuvasi tieteelle Nathan Banks vuonna 1893.

## Levinneisyys
Lajia tavataan Pohjois-Amerikan valtioista.

## Lähteet
Leptobunus parvulus

**Leptobunus parvulus** on seinälukkien (*Phalangiidae*) heimoon ja lukkien (*Opiliones*) lahkoon kuuluva hämähäkkieläin. Nathan Banks kuvasi lajin tieteelle vuonna 1894.

## Levinneisyys
Lajia tavataan Pohjois-Amerikassa.

## Lähteet
Pykäläbarbi

**Pykäläbarbi** (*Puntius vittatus*) on särkien (Cyprinidae) heimoon kuuluva kalalaji.

## Ulkonäkö ja koko
Pykäläbarbi on tavallisesti noin 3,5 senttimetrin mittainen. Suurin tavattu pituus on 5,0 senttimetriä.

## Elinympäristö ja levinneisyys
Pykäläbarbi elää trooppisissa olosuhteissa. Lajia tavataan Pakistanissa, Intiassa ja Sri Lankassa.

## Ravinto ja elintavat
Pykäläbarbin ravintoa ovat levät.

## Lähteet