open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jonas Peldan

**Jonas Peldan** (16. kesäkuuta 1728 Mustasaari – 5. toukokuuta 1776 Oulu) oli suomalainen kauppias, Oulun pormestari ja valtiopäivämies.

Peldanin vanhemmat olivat Ilmajoen kirkkoherra Gabriel Peldan ja Magdalena Mollin (1699–1777). Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1745 ja Turussa 1748. Peldan oli auskultanttina Turun hovioikeudessa 1748.

Peldan toimi Oulussa kauppiaana ja laivanvarustajana. Hän oli Oulussa raatimiehenä ja hänet toimi Oulun pormestarina 1763–1776. Peldan osallistui valtiopäiville 1765 ja 1769–1770.

Jonas Peldan oli naimisissa vuodesta 1758 Susanna Frosteruksen (1740–1794) kanssa.

## Lähteet
Natalia Pelevine

**Natalia Pelevine** (, s. 2. marraskuuta 1977) on englantilais-venäläinen näytelmäkirjailija, näyttelijä, poliittinen oppositioaktivisti ja bloggaaja.

## Aiheesta muualla
*Venäjä kielsi Moskovan teatterikaappauksesta kertovan näytelmän esittämisen. 22.4.2008. Suomen Kuvalehti.
Pekka Turpeinen (pormestari)

**Pekka Edvard Turpeinen** (13. kesäkuuta 1874 Oulu – 29. marraskuuta 1941 Oulu) oli suomalainen tuomari joka toimi Tornion ja Oulun pormestarina.

Turpeisen vanhemmat olivat kauppias Johan Turpeinen ja Ulrika Elvira Vilander. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1892 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen ylemmän hallintotutkinnon 1898 ja yleisen oikeustutkinnon 1900. Turpeinen sai varatuomarin arvon 1903.

Turpeinen toimi lääninkonttoristina Oulussa 1895–1905 ja hän oli Tornion pormestari 1905–1910 ja Oulun kunnallispormestari 1910–1918. Viimeksi Turpeinen oli Kemin tuomiokunnan tuomarina vuodesta 1918 alkaen.

Pekka Turpeinen oli naimisissa 1931–1940 pankkivirkailija Anna Helena Lindforsin kanssa joka kuoli talvisodan aikana Oulun pommituksessa 1. tammikuuta 1940 saatuaan sydänhalvauksen pommin räjähdyksen säikäyttämänä.

## Lähteet
Níkos Gkátsos

**Níkos Gkátsos** (, 8. joulukuuta 1911 – 12. toukokuuta 1992) oli kreikkalainen runoilija, kääntäjä ja sanoittaja.

Gkátsos syntyi vuonna 1911 Aséassa Peloponnesoksen niemimaalla. Lukio-opintojen jälkeen hän muutti Ateenaan opiskelemaan kirjallisuutta, filosofiaa sekä vieraita kieliä, kuten englantia ja ranskaa. Vuonna 1935 hän asui Pariisissa sekä eteläisessä Ranskassa. 

Toisen maailmansodan jälkeen hän työskenteli kääntäjänä *Greek-British Reviewssa* sekä Ellinikí Radiofoníassa. Tällöin hän myös alkoi kirjoittaa laulutekstejä muun muassa säveltäjä Mános Chatzidákiksen teoksiin. Hän teki kreikankielisiä käännöksiä muun muassa Federico Garcia Lorcan, August Strindbergin ja Eugene O'Neillin runoihin.

## Aiheesta muualla
* Níkos Gkátsoksen runoja  
* Νίκος Γκάτσος: Αθησαύριστα Πρώιμα Ποιήματα (1931-1933)
Sähköinen matkustuslupajärjestelmä

Sähköinen matkustuslupajärjestelmä, eli **ESTA** (), on Yhdysvaltain hallituksen kehittämä järjestelmä, jonka tarkoituksena on esiseuloa matkustajat ennen kuin heille myönnetään lupa saapua Yhdysvaltoihin.

Lupaa edellytetään Yhdysvaltoihin matkalla olevan aluksen tai ilma-aluksen kyytiin nousemiseen, eli se vaaditaan, vaikka reitti vain kulkisi Yhdysvaltojen kautta.

Sähköinen matkustuslupa maksaa 21 dollaria ja se on voimassa kaksi vuotta. Se on tarkoitettu viisumivapausohjelmaan kuuluvien maiden kansalaisille, joiden matka Yhdysvaltoihin kestää enintään 90 päivää. Lupaa on ehdottomasti haettava vähintään 72 tuntia ennen matkaa, sillä lupaa ei voi saada välittömästi. Ennen uutta muutosta luvan sai parhaimmillaan samalla sekunnilla.
Hakemus tehdään internetissä ja se edellyttää voimassa olevaa elektronisesti luettavaa passia.
Virallisen lupia tarjoavan verkkosivuston lisäksi lupa on mahdollista ostaa kalliimpaan hintaan lupia välittävältä erilliseltä palveluntarjoajalta, tosin Yhdysvaltain hallitus ei suosittele tätä metodia eikä se tuo lisäetuja käyttäjälle.

Marraskuusta  2017 alkaen 38 valtiota on mukana sähköisessä matkustuslupajärjestelmässä

ESTA tuli käyttöön 2007, kun presidentti George W. Bush allekirjoitti lain, jolla 9/11-komission suositukset pantiin toimeen (*Implementing Recommendations of the 9/11 Commission Act of 2007*). ESTA tuli pakolliseksi 12.1.2009.

Euroopan unioni katsoi Yhdysvaltain rikkoneen viisumivapautta vaatimalla vielä matkustuslupaa. Maaliskuussa 2017 Euroopan parlamentti vaati EU:n kommissiolta vaatimaan viisumia yhdysvaltalaisilta. EU on sittemmin ottanut käyttöön vastaavan ETIAS-järjestelmän (European Travel Information and Authorisation System).

## Kuvia

Kuva:Electronic System for Travel Authorization terminal Brussels airport.jpg|thumb|right|ESTA-pääte Brysselin lentoasemalla
Kuva:Electronic System for Travel Authorization slip in Los Angeles airport.jpg|thumb|Järjestelmän lämpöherkkä tunnistekuitti


## Lähteet
Lost and Forgotten

**Lost and Forgotten** () on Pjotr Nalitš & Friendin kappale, jolla he edustivat Venäjää vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Oslossa. Kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Nalitš itse.

Kappale selviytyi finaaliin ollen ensimmäisen semifinaalin seitsemäs 74 pisteellä. Finaalissa Pjotr Nalitš & Friends sijoittuivat sijalle 11 kerättyään 90 pistettä. Kappale saavutti täydet 12 pistettä Valko-Venäjältä.

## Lähteet
American Humanist Association

**American Humanist Association** (**AHA**) on yhdysvaltalainen humanistinen järjestö. Voittoa tavoittelematon järjestö perustettiin vuonna 1941, ja sen päämaja sijaitsee Washingtonissa.

## AHA:n vuoden humanistit

* Anton J. Carlson – 1953
* Arthur F. Bentley – 1954
* James P. Warbasse – 1955
* Charles Judson Herrick – 1956
* Margaret Sanger – 1957
* Oscar Riddle – 1958
* Brock Chisholm – 1959
* Leó Szilárd – 1960
* Linus Pauling – 1961
* Julian Huxley – 1962
* Hermann J. Muller – 1963
* Carl Rogers – 1964
* Hudson Hoagland – 1965
* Erich Fromm – 1966
* Abraham H. Maslow – 1967
* Benjamin Spock – 1968
* Buckminster Fuller – 1969
* A. Philip Randolph – 1970
* Albert Ellis – 1971
* B. F. Skinner – 1972
* Thomas Szasz – 1973
* Joseph Fletcher – 1974
* Mary Calderone – 1974
* Henry Morgentaler – 1975
* Betty Friedan – 1975
* Jonas Salk – 1976
* Corliss Lamont – 1977
* Margaret E. Kuhn – 1978
* Edwin H. Wilson – 1979
* Andrei Saharov – 1980
* Carl Sagan – 1981
* Helen Caldicott – 1982
* Lester A. Kirkendall – 1983
* Isaac Asimov – 1984
* John Kenneth Galbraith – 1985
* Faye Wattleton – 1986
* Margaret Atwood – 1987
* Leo Pfeffer – 1988
* Gerald A. Larue – 1989
* Ted Turner – 1990
* Werner Fornos – 1991
* Lester R. Brown – 1991
* Kurt Vonnegut – 1992
* Richard D. Lamm – 1993
* Lloyd Morain – 1994
* Mary Morain – 1994
* Ashley Montagu – 1995
* Richard Dawkins – 1996
* Alice Walker – 1997
* Barbara Ehrenreich – 1998
* Edward O. Wilson – 1999
* William F. Schulz – 2000
* Stephen Jay Gould – 2001
* Steven Weinberg – 2002
* Sherwin Wine – 2003
* Daniel Dennett – 2004
* Murray Gell-Mann – 2005
* Steven Pinker – 2006
* Joyce Carol Oates – 2007
* Pete Stark – 2008
* PZ Myers – 2009
* Bill Nye – 2010
* Rebecca Goldstein – 2011 
* Gloria Steinem – 2012
* Dan Savage – 2013
* Barney Frank – 2014
* Lawrence M. Krauss – 2015
* Jared Diamond – 2016
* Adam Savage – 2017
* Jennifer Ouellette – 2018
* Salman Rushdie – 2019
* Jared Huffman – 2020
* Anthony Fauci – 2021

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivut.
Kahdeksikko

**Kahdeksikko** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* numero 8 tai sen muotoinen kuvio
* kahdeksikko, solmu
* kahdeksikko, kahdeksan soutajan kilpavene
* *[[Kahdeksikko (musikaali)|Kahdeksikko]]* (*Åttan*), musikaali.
Gabriel Henrik Peldan

**Gabriel Henrik Peldan** (22. huhtikuuta 1731 Mustasaari – 11. helmikuuta 1793 Kokkola) oli suomalainen pormestari.

Peldanin vanhemmat olivat Ilmajoen kirkkoherra Gabriel Peldan ja Magdalena Mollin (1699–1777). Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja pääsi ylioppilaaksi Uppsalassa 1745 ja Turussa 1748. Peldan oli auskultanttina Turun hovioikeudessa 1753.

Peldan toimi Turun hovioikeuden ylimääräisenä kanslistina vuodesta 1755. Hän oli vt. pormestarina Vaasassa vuodesta 1761 ja pormestarina Uudessakaarlepyyssä vuodesta 1765 ja Kokkolassa vuodesta 1768.

Gabriel Henrik Peldan oli naimisissa vuodesta 1770 Katarina Forsellin (1746–1796) kanssa.

## Lähteet
Akkolin piiri

**Akkolin piiri** (kazakiksi Ақкөл ауданы, *Aqköl audany*) on Akkolin kaupunkia ympäröivän hallintopiirin nimi. Se sijaitsee Aqmolan alueella Kazakstanin pohjoisosassa.
Etelä-Suomi (sanomalehti)

**Etelä-Suomi** oli Kotkassa vuosina 1902–1988 ilmestynyt sanomalehti.

Vanhasuomalainen *Etelä-Suomi* perustettiin *[[Kotkan Sanomat|Kotkan Sanomien]]* jouduttua perustuslaillisten haltuun. Se julkaisijana toimi aluksi *Kotkan Sanomista* erotettu K. N. Rantakari. Lehti sai nopeasti kannatusta maaseudulla ja työväestön keskuudessa varsinkin sen jälkeen kun kenraalikuvernööri Bobrikov oli vuonna 1903 estänyt kilpailijan ilmestymisen. *Etelä-Suomi* kärsi kuitenkin perustuslaillisten ilmoitusboikotista ja alkuvaiheessa se jouduttiin painamaan Mikkelissä. Vuonna 1905 se sai kilpailijakseen sosiaalidemokraattisen *[[Eteenpäin (Kotka)|Eteenpäin]]*-lehden. Tappiollisen *Etelä-Suomen* osti vuonna 1909 kirjapainonjohtaja Heikki Markkanen, joka myi sen vuonna 1915 päätoimittaja Heikki Lehmuksen johtamalle yhtiölle. Oman kirjapainon lehti sai vuonna 1934 kannattamattomana lopetetulta *[[Kymenlaakson Sanomat|Kymenlaakson Sanomilta]]*. Paino tuhoutui kesän 1941 pommituksessa, minkä jälkeen lehteä jouduttiin lähes vuoden ajan painamaan Lahdessa.

Puoluekentän jakaantuessa vuosina 1918–1919 lehdestä tuli kokoomuksen äänenkannattaja. Se oli välillä hyvinkin oikeistolainen, mutta julistautui viimein talvella 1964 puolueista riippumattomaksi. Seuraavina vuosikymmeninä *Etelä-Suomi* kilpaili ankarasti sosiaalidemokraattista puoluelinjaa väljentäneen *Eteenpäin*-lehden kanssa. Kilpailija saavutti suuremman levikin, mutta Kotkassa ja sen lähikunnissa *Etelä-Suomen* kattavuus oli parempi. Vuonna 1984 lehti siirtyi *[[Kouvolan Sanomat|Kouvolan Sanomien]]* kustannusyhtiön omistukseen. Vuonna 1988 se yhdistettiin *Eteenpäin*-lehden kanssa *[[Kymen Sanomat|Kotkan Sanomiksi]]*.

*Etelä-Suomi* ilmestyi aluksi kolmesti, vuodesta 1951 lähtien kuudesti ja vuodesta 1980 seitsemästi viikossa. Sen levikki oli 4&nbsp;100 kappaletta vuonna 1904, 12&nbsp;800 vuonna 1957 ja hieman yli 18&nbsp;000 vuonna 1985.

## Päätoimittajat
Lehden päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät sen 86-vuotisen historian aikana seuraavat henkilöt:
*Kaarlo Nestori Rantakari 1903–1905 
*Frans Mikael Pitkäniemi 1905–1906 
*Kaarlo Emil Soidinsalo 1906
*Matti Keränen 1907–1909
*Nuutti Vuorisalo 1909
*Arvo Vuori 1909–1911
*Heikki Markkanen 1911–1914
*Armas Saastamoinen 1914–1915
*Eino Havas 1915
*Heikki Lehmus 1915–1939
*Jussi Virtanen vastaava toimittaja 1939–1941
*Ester Kankkunen 1941–1942
*Toivo Rasilainen 1943
*Ville Sederholm 1943
*Lauri Arlo 1943–1946
*Kaarlo V. Pitkänen 1946–1951
*Oskari Suomela 1951–1958
*Risto O. Koskinen 1958–1984
*Kalervo Lindström 1984–
*Matti Laitinen vastaava 1984–.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Etelä-Suomi'' digitoituna kansalliskirjastossa
* Sanomalehti Osakeyhtiö Kotkan yhtiöhistoriaa porssitieto.fi
Fareed Sadat

**Fareed Sadat** (s. 10. marraskuuta 1998 Kabul, Afganistan) on afganistanilainen jalkapalloilija, joka pelaa hyökkääjänä Ykkösen MuSa:ssa. Sadat on pelannut Veikkausliigassa FC Lahden ja AC Oulun riveissä yhteensä 49 ottelua. Sadat on pelannut kaksi A-maaottelua Afganistanin maajoukkueessa. Hän on edustanut myös Suomea poikien maajoukkueessa.

## Seurajoukkueet

Kabulissa syntyneen, mutta Afganistanin sotien seurauksena 11-vuotiaana Suomeen muuttaneen Fareed Sadatin pelaajaura aikuisten tasolla alkoi kaudella 2014, kun hän pelasi vain 15-vuotiaana kaksi ottelua Kakkosessa pelanneessa GrIFK:ssa. Kauden 2015 hän pelasi FC Espoon riveissä Kolmosessa.

Sadat siirtyi kaudeksi 2016 Veikkausliigassa pelanneeseen FC Lahteen. Sadat debytoi Veikkausliigassa 28. huhtikuuta 2016 ottelussa FC Lahti–VPS, ja hän teki ensimmäisen liigamaalinsa heti debyyttiottelussa. Sadat pelasi kaudella 2016 yhteensä 15 liigaottelua. FC Lahti oli kaudella 2016 Veikkausliigassa kahdeksas. Kaudella 2017 liigaotteluita kertyi niin ikään 15, ja FC Lahti oli liigassa neljäs. Sadat jatkoi FC Lahden riveissä kaudella 2018, ja hän debytoi myös Eurooppa-liigan karsinnoissa kaudella 2018–19. Sadat pelasi kolmen kauden aikana FC Lahdessa yhteensä 39 liigaottelua ja teki niissä kolme maalia. FC Lahti oli kaudella 2018 Veikkausliigassa kahdeksas.

Sadat siirtyi kaudeksi 2019 Islannin toiselle sarjatasolle Haukarin riveihin. Hän pelasi Islannissa kuusi ottelua. Sadat teki heinäkuussa 2020 sopimuksen Ykkösessä pelanneen MuSa:n kanssa. Sadat pelasi MuSa:ssa 11 Ykkösen ottelua, kunnes siirtyi loppukaudeksi Ykkösen AC Oulun riveihin. Hän pelasi AC Oulussa kymmenen ottelua ja teki viisi maalia, kun AC Oulu voitti Ykkösen kaudella 2020 ja nousi Veikkausliigaan. Sadat teki AC Oulun kanssa sopimuksen myös kaudesta 2021. Sadat pelasi alkukauden aikana kymmenen liigaottelua, kunnes siirtyi loppukaudeksi takaisin Ykköseen MuSa:n riveihin.

## Maajoukkue

Fareed Sadat sai myös Suomen kansalaisuuden vuonna 2017, ja hän debytoi ikäluokkansa (1998) Suomen maajoukkueessa 18-vuotiaana 23. maaliskuuta 2017 Assenissa pelatussa ottelussa Hollanti–Suomi. Sadat pelasi oman ikäluokkansa maajoukkueessa kolme ottelua.

Synnyinmaansa Afganistanin alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa Sadat debytoi 20-vuotiaana 22. maaliskuuta 2019 Dohassa pelatussa ottelussa Qatar–Afganistan. Sadat on pelannut kolme nuorten maaottelua.

Afganistanin A-maajoukkueessa Sadat debytoi 20-vuotiaana 25. joulukuuta 2018 Turkin Antalyassa pelatussa ottelussa Afganistan–Turkmenistan. Sadat on pelannut kaksi A-maaottelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Fareed Sadat Palloliiton sivuilla
* Fareed Sadat Veikkausliigan sivuilla
* Fareed Sadat Soccerwayn sivuilla
Santeri Hostikka

**Santeri Hostikka** (s. 30. syyskuuta 1997 Järvenpää) on suomalainen jalkapalloilija, joka Veikkausliigassa pelaavaa Helsingin Jalkapalloklubia. Pelipaikaltaan Hostikka on vasen laitahyökkääjä.

Hostikka aloitti aikuisuransa PK Keski-Uusimaassa kaudella 2014 Kakkosessa. Hän pelasi seuran paidassa kausina 2014 ja 2015 28 ottelua onnistuen maalinteossa viisi kertaa. Helmikuussa 2016 Hostikka siirtyi 1+1-vuotisella sopimuksella Veikkausliigan FC Lahteen. Seuraavassa kuussa hän oli mukana voittamassa Liigacupia tehden turnauksessa yhden maalin. Veikkausliigadebyyttinsä Hostikka teki huhtikuussa 2016 FC Inter Turkua vastaan. Lahdessa Hostikka pelasi kolmen kauden ajan, onnistuen maalinteossa 11 kertaa 87 liigaottelussa.

Veikkausliigan kauden 2018 päätteeksi Hostikka siirtyi Puolan Ekstraklasaan Pogoń Szczeciniin 3,5-vuotisella sopimuksella. Hostikka teki Puolassa avausmaalinsa 14. kesäkuuta 2020 ottelussa Lechia Gdanskia vastaan. Hostikan vastuu jäi kuitenkin kaudella 2020–2021 pieneksi ja hänen sopimuksensa purettiin lopulta elokuussa 2021. Hän siirtyi ilmaissiirrolla HJK:hon, jossa hän on kauden 2023 loppuun mennessä pelannut 52 liigaottelua, onnistuen kuudesti maalinteossa. 

Maaliskuussa 2016 Hostikka debytoi Suomen alle 19-vuotiaiden jalkapallomaajoukkueessa. Sittemmin hän on pelannut myös Suomen alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkeissa. A-maajoukkuedebyyttinsä Hostikka teki harjoitusottelussa Walesia vastaan syyskuussa 2021.

## Saavutukset

#### FC Lahti
*Liigacup: 2016

#### HJK

* Suomen mestaruus: 2022, 2023
* Liigacup: 2023

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sisämaanpassi

**Sisämaanpassi** tai *sisäinen passi* on monissa entisissä Neuvostoliiton jäsenvaltioissa käytetty virallinen henkilöllisyystodistus, erityisesti Neuvostoliitossa käytetty propiska (ven. *пропи́ска*), jonka avulla maan hallinto pyrki kontrolloimaan ja seuraamaan kansalaisten liikkumista maassa. Sisämaanpassin keskeinen tarkoitus on ollut asuinpaikan rekisteröimisessä. Asuminen ilman paikallisella poliisilaitoksella rekisteröitymistä oli kiellettyä. Rekisteröitymisestä poliisilaitoksella sai leiman passiin. Neuvostoliitossa propiska oli virallinen henkilöllisyystodistus, ja harvoilla oli ajokortti. Neuvostoliiton romahtaessa virallisesta propiskajärjestelmästä luovuttiin.

Sisämaanpassiin kootaan samanlaisia tietoja kuin esimerkiksi Suomessa henkilötunnuksella tietokantaan. Nimen lisäksi entisissä neuvostomaissa voi sisämaan passissa olla merkintöjä suoritetusta asevelvollisuudesta, siviilisäädystä jne. Sisämaanpassissa entisissä neuvostomaissa usein mainitaan myös haltijansa kansallisuus, joka ei tarkoita kansalaisuutta, vaan maan sisäiseen luokitteluun kuuluvaan väestöryhmään kuulumista. Neuvostoliitossa Neuvostoliiton kansalaiset jakautuivat 126 kansallisuuteen. Avioitumisesta sisämaanpassiin sai leiman, ja naisilla oli tapana pyytää miestä näyttämään sisämaanpassinsa, jotta nainen pystyi varmistumaan että mies ei ole jo naimisissa. Tämä oli tärkeää myös sen vuoksi, että Neuvostoliitossa ei ollut ehkäisyvälineitä helposti saatavilla.

Sisämaanpassia suositellaan olevan aina mukana ulkona liikkuessa, sillä poliisi voi pysäyttää ja vaatia sisämaanpassin nähtäväksi. Sisämaanpassia ei voi käyttää matkustusasiakirjana niin kuin ulkomaanpassia tai Schengenin sopimusmaiden kesken passin korvaavaa matkustusoikeudellista henkilökorttia.

## Lähteet
Mikael Soisalo

**Mikael Soisalo** (s. 24. huhtikuuta 1998 Helsinki) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Unkarin pääsarjassa pelaavaa Puskás Akadémiaa. Oikeajalkainen Soisalo on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

## Seurajoukkueet
FC Hongan kasvatti Soisalo siirtyi vuonna 2012 Helsingin Jalkapalloklubin juniorijoukkueeseen. Hän pelasi kaudella 2015 seuran farmijoukkueen Klubi 04:n paidassa neljä ottelua Kakkosessa sekä yhden ottelun seuran U19-joukkueen paidassa UEFA Youth Leaguessa.

Kaudeksi 2016 Soisalo siirtyi Veikkausliigan Tampereen Ilvekseen 2+1-vuotisella sopimuksella. Hänet valittiin kauden päätteeksi vuoden tulokkaaksi.

Soisalo siirtyi tammikuussa 2017 englantilaisen Middlesbrough’n riveihin kolmevuotisella sopimuksella, jossa on yhden vuoden jatko-optio. Soisalo ei kuitenkaan saanut näyttömahdollisuutta Middlesbrough'n edustusjoukkueessa ja hän siirtyi Belgian liigan Zulte-Waregemiin kesällä 2018.

Zulte-Waregemissa Soisalo pelasi ensimmäisellä kaudellaan 2018–2019 25 ottelua lähinnä vaihtomiehenä ja tammikuussa 2020 hän siirtyi loppukauden mittaiselle lainalle Portugalin toisen sarjatason Segunda Ligan Varzimiin. Maaliskuussa 2020 kausi kuitenkin keskeytettiin koronaviruspandemian vuoksi.

Joulukuussa 2020 Soisalo siirtyi Latvian Virsligaan Riga FC:n riveihin alun perin kahden vuoden sopimuksella. Riga FC:n paidassa Soisalo pelasi kolmen kauden aikana yhteensä 67 liigaottelua, joissa hän teki 16 maalia ja antoi 12 maalisyöttöä.

Elokuun lopulla 2023 Soisalo siirtyi kahden vuoden sopimuksella Unkarin pääsarjaan Puskás Akadémian riveihin.

## Maajoukkue
Soisalo on edustanut Suomea kaikissa poikamaajoukkueikäluokissa. Ensimmäisen kutsunsa A-maajoukkueeseen Soisalo sai maaliskuussa 2022 maaotteluihin Islantia ja Slovakiaa vastaan. Debyyttinsä hän teki 26. maaliskuuta Islantia vastaan.

## Lähteet
Kaarlo Emil Soidinsalo

**Kaarlo (Carl) Emil Soidinsalo**, sukunimi vuoteen 1905 *Skogster* (24. lokakuuta 1868 Tuusula – 22. heinäkuuta 1937 Helsinki) oli suomalainen kirjaltaja, kirjapainon johtaja ja päätoimittaja. 

Soidinsalon vanhemmat olivat ratsutilallinen Johan Edvard Skogster ja Agneta Sofia Martin. Hän kävi taideteollisuuskoulun 1889–1896 ja teki opintomatkan Pietariin 1894 ja useita opintomatkoja Saksaan, Tanskaan ja Ruotsiin.

Soidinsalo oli Suomalaisen kirjallisuuden seuran kirjapainon teknillisenä johtajana 1912–1917 sekä *Raittiuskansan kirjapaino Oy*:n johtajana 1907–1911 ja toimitusjohtajana vuodesta 1922. Hän oli Kirjaltaja-lehden toimittajana 1898–1904, Etelä-Suomi-lehden päätoimittajana 1906 ja Suomen Faktoriliiton hallituksen sihteerinä 1909–1917. Soidinsalo laati suomenkielisen kirjanpainajien ammattisanaston.  

Soidinsalo oli naimisissa vuodesta 1891 Anna Elisabet Luukkosen (1867–1948) kanssa. Heidän poikansa oli Kalervo Soidinsalo (1904–1973) joka omisti Kauniaisissa vuosina 1944–1972 toimineen *Kellotehdas K. Soidinsalo Oy*:n. 

## Teoksia
Nimellä *K. Soidinsalo*:
* *Kirjanpainajan hinnoitteluopas*. Suomen graafisen teollisuuden harjoittajain liitto, Helsinki 1932

## Lähteet
Suljettu listavaali

**Suljettu listavaali** on listavaalin muoto, jossa voi äänestää vain puolueiden ehdokaslistoja, mutta ei yksittäisiä ehdokkaita. Suljettuja vaalilistoja sanotaan myös **pitkiksi listoiksi**, koska niitä äänestämällä äänestäjä hyväksyy koko pitkän listan eli sen, missä järjestyksessä ehdokkaat valitaan riippuen siitä, miten suuren kannatuksen puolueen lista saa.

Järjestelmää puolustetaan sillä perusteella, että sen avulla voidaan ennaltaehkäistä henkilövaalien ei-toivottuja haittavaikutuksia, kuten suosittujen julkisuuden henkilöiden valinta ammattipoliitikkojen ohi valtiopäiville sekä, mikäli valmista kuuluisuutta ei ole riittävästi, raskaasti rahoitetut vaalikampanjat, jotka tuottavat epätasa-arvoa ehdokkaiden kesken.

Järjestelmää vastustetaan sillä perusteella, että puoluejohdot voivat ehdokasasettelulla käytännössä päättää, kenet puoluelistalta valitaan, minkä vuoksi ”poliitikot valitsevat poliitikkoja”, jotka eivät voi nousta kilpailijoiksi myöhemmin puolueen sisällä heille itselleen uusina haastajina.
## Suljettu listavaalit maittain
### Suhteellinen edustus
 
*  Algeria
*  Angola
*  Argentina
*  Armenia
*  Benin
*  Burkina Faso
*  Burundi
*  
*  
*  Costa Rica
*  
*  
*  Equatorial Guinea
*  
*  Guinea-Bissau
*  Guyana
*  
*  Israel
*  
*  
*  
*  Moldova
*  Montenegro
*  Morocco
*  Mozambique
*  Namibia
*  Nicaragua
*  Niger
*  
*  Paraguay
*  
*  Romania
*  
*  Serbia
*  
* 
*  Sri Lanka
*  Togo
*  Tunisia
*  
*  Uruguay

### Sekalaiset vaalijärjestelmät

*  
* 
*  
*  
*  
*
*  
*  
*

### Enemmistöedustus

* 
*  
*
Koikkalainen kaukaa

**Koikkalainen kaukaa** on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1987 ja sen kustansi WSOY.

## Kirjan tapahtumat

Sallan Naruskan tunturikurun rotkoon laskeutuu avaruusalus. Kylän koirat alkavat haukkua, mutta kyläläisistä vain Taisto Hallikainen näkee tapahtuman muiden tuijottaessa televisiota. Hallikainen löytää oudun ja rikkoutuneen aluksen ja päättää ottaa selvää sen mukana tulleista asukeista. Hän kohtaa ihmistä muistuttavan olennon, jolla on niin outo nimi, että Hallikainen päättää ristiä hänet Koikkalaiseksi. Koikkalaisen tehtävä on kerätä maasta hyödykkeitä, eläimiä ja kasveja, jotka hänen on tarkoitus viedä karulle kotiplaneetalleen. Hallikainen ja Koikkalainen päättävät matkustaa Helsinkiin toteuttamaan Koikkalaisen toivetta.

## Lähteet
Hirttämättömien lurjusten yrttitarha

**Hirttämättömien lurjusten yrttitarha** on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1998 ja sen kustansi WSOY. Teos on käännetty ruotsiksi vuonna 2011 nimellä *Skojarna i örtagården*.

## Kirjan tapahtumat

Turtolan Peuravuoman luomuyrttitilaa ympyröi keskitysleirimäinen aita. Tilasta liikkuu huhuja, että siellä on kadonneita ihmisiä. Poliisimies Jalmari Jyllänketo rupeaa tutkimaan asian todenperäisyyttä luomutarkastajan valeasussa. Jyllänketo pääsee asioista nopeasti selville. Tilalla ei ehkä noudetateta lakia kirjamellisesti, mutta sen henki on läsnä vahvasti. Jyllänkedosta tulee tilan työvoimapulaa helpottava rekrytoija. Monenlaiset lurjukset löytävät uuden elämän rautakaivoksen kätköistä.

## Lähteet
Tuomiopäivän aurinko nousee

**Tuomiopäivän aurinko nousee** on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1997 ja sen kustansi WSOY. Teos on käännetty ruotsiksi vuonna 2007 nimellä ** Domedagen gryr** 

## Kirjan tapahtumat

Hermanni Heiskari on pilkillä kesäkuisella Inarijärvellä. Hän on työtön, kalaa ei tule ja pian viima nostaa ankaran lumipyryn. Tuiskusta pilkistää esiin kuumailmapallo, jonka korista kaunis nainen huutaa apua. Hermanni on hänen sankaripelastajansa. Nainen, Leena Lundmark ei unohda pelastaajansa. Alkaa matka pitkin Lappia ja muuta Suomea, sekä uskalletaan ulkomaillekin. 

## Lähteet
Chesterin junaturma

**Chesterin junaturma** tapahtui Chesterissä, Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa 3. huhtikuuta 2016 kahdeksalta aamulla paikallista aikaa, kun Amtrak-junayhtiön veturi suistui raiteiltaan törmättyään ensin kauhakuormaajaan. Kaksi ihmistä kuoli ja lähes 20 loukkaantui. Juna oli matkalla New Yorkista Savannahiin, ja sen kyydissä oli yli 330 matkustajaa ja seitsemän henkilökunnan jäsentä.

## Lähteet
Karhusaari (Etelämanner)

**Karhusaari** on kallioinen saari Margueritenlahdella Etelämantereella. Saaren sijainti on (68°11'00"S) eteläistä leveyttä ja (67°04'00"W) läntistä pituutta. Saari sijaitsee Grahaminmaassa lähellä argentiinalaista San Martinin tutkimustukikohtaa Antarktiksen niemimaalla. Saari on muodostunut laavakivestä, jonka alla on intrusiivinen juoni ja metamorfista kiveä. 

Saaren tunsivat tiettävästi brittiläisen Graham Landin retkikunta (1934–1937) sekä yhdysvaltalainen Antarctic Service -retkikunta 1939–41. Molempien retkikuntien perusleiri sijaitsi Stoningtonin saarella. Saaren nimesi Karhusaareksi 1947 Britannian hallituksen alla toimiva Falklands Islands Dependencies Survey -organisaatio (FIDS). Saari sai nimensä yhdysvaltalaisen retkikunnan lippulaivan mukaan, joka vieraili saarella vuonna 1940.

## Lähteet
Ennen ruskaa

**Ennen ruskaa** on Kalle Päätalon kirjoittama romaani. Teos on ilmestynyt vuonna 1964 Gummeruksen kustantamana. Kirja on käännetty viroksi vuonna 1966 nimellä **Hämariku eel**.

## Kirjan tapahtumat

Eino Katajalle viime talveen saakka oli vuoteen jättäminen helppoa. Uni loppui jo viiden aikaan arkiaamuisin. Paikat puutuivat ja uni katkeili. Aamuvarhainen oli Einon mielestä parasta aikaa, talossa oli silloin hiljaista. Ainoat äänet olivat satunnainen hissin käyttäjä ja lehden jakaja.

## Lähteet
343 Industries

**343 Industries** (lyhennettynä **343i**) on Microsoft Studiosin vuonna 2009 perustama yhdysvaltalainen videopelejä kehittävä yritys. Yhtiö on nimetty *[[Halo (videopelisarja)|Halo]]*-sarjassa esiintyvän *343 Guilty Sparkin* mukaan  ja se perustettiin jatkamaan *Halo*-pelien kehitystä Bungien irrottauduttua Microsoftista. *[[Halo 4]]* oli ensimmäinen 343 Industriesin kehittämä peli.

## Historia

Heinäkuussa 2009 Microsoft rekisteröi nimen 343 Industries, josta tuli myöhemmin uuden *Halo*-pelisarjan kehityksestä vastaavan studion nimi alkuperäisen kehittäjän Bungien irrottauduttua Microsoftista.

Heinäkuussa 2009 343 Industriesin kerrottiin työstävän seitsemänosaista animesarjaa *Halo Legendsiä*. Myöhemmin samana vuonna studio julkaisi Halo Waypoint -nimisen sovelluksen, jonka avulla käyttäjä voi seurata edistymistään sarjan peleissä. Näiden lisäksi 343 Industries palkkasi 20 työntekijää nyttemmin jo lakkautetulta Pandemic Studiosilta. 343 Industries kehitti iin kaksi karttapakkausta, *Defiantin* ja *Anniversaryn*, yhdessä Certain Affinityn kanssa. Yhtiö oli vastuussa myös in uusiojulkaisusta, joka julkaistiin pelin kymmenentenä vuosipäivänä.

343 Industries sai lopulta täyden vastuun *Halo*-sarjasta maaliskuun 31. päivänä vuonna 2012, minkä lisäksi studio julkaisi samana vuonna Reclaimer-trilogian ensimmäisen osan, *[[Halo 4]]:n*. Vuoden 2013 E3-messuilla kerrottiin *[[Halo 5: Guardians]]in* saapuvan yksinoikeudella Xbox Onelle. Pian tämän jälkeen Microsoft Studiosin johtaja Phil Spencer kertoi trilogian laajenevan saagaksi. Vuoden 2014 E3-messuilla pelin julkaisupäiväksi kerrottiin 27. lokakuuta 2015. Vuoden 2015 Gamescom-messuilla paljastettiin 343 Industriesin seuraava peli *[[Halo Wars 2]]*, jonka julkaisupäivä ajoittui keväälle 2017.

*[[Halo Infinite]]* on vuonna 2021 julkaistu sarjan seuraava osa.

## 343 Industriesin pelit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset verkkosivut
Nälkämäki

**Nälkämäki** on Kalle Päätalon kirjoittama romaani. Teos on ilmestynyt vuonna 1967 Gummeruksen kustantamana.

## Kirjan tapahtumat

Talousaliupseeri Matti Lieko ottaa vastaan tehtävänsä Siiranmäen vankileirillä Karjalankannaksella. Lieko kauhistuu leirin inhimillistä hätää ja kurjuutta, joka tulvii vangeista häntä vastaan. Liekon mielessä kamppailevat leipä ja omatunto: hänen on ratkaistava, auttaako hän vankeja määräysten vastaisesti vai pysyykö turvallisten pykälien suojeluksessa ja antaa vankien nääntyä nälkään. Liekossa nousee esiin ihmisyys ja inhimillisyys. 

Romaanin toinen keskeinen teema on Matti Liekon oma sisäinen kasvu ja varmistuminen. Lieko oppii paljon niin muista kuin itsestäänkin, eikä oppiminen ole helppoa. Monet sisäiset suojamuurit kaatuvat ennen kuin Lieko seisoo avoimena ja teeskentelemättä itsensä edessä ja on valmis myöntämään omat heikkoutensa.

## Teoksen taustaa

Teos on kirjoitettu aika totuudenmukaisesti alikersantti Kalle Päätalosta itsestään, tosin romaanitaiteellisesti muutettuna. Teoksen tapahtumat sijoittuvat aikajaksollisesti Iijoki-sarjan romaanien Tuulessa ja tuiskussa ja Tammerkosken sillalla väliin.

## Lähteet
Viimeinen savotta (kirja)

**Viimeinen savotta** on Kalle Päätalon kirjoittama romaani. Teos on ilmestynyt vuonna 1966 Gummeruksen kustantamana. Teos on käännetty ruotsiksi vuonna 1979 nimellä **Sista hygget**.

## Kirjan tapahtumat

Kirja kertoo jätkä Vikke Nilon tarinan. Nilon tarina alkaa äidin kuollessa pojan ollessa pieni. Vikke joutuu huutolaispojaksi Lehvän taloon, jossa on ankara isäntä Manne. Inhimillisempää puolta talossa edustaa piika Manta. Monien vaiheiden kautta ja kärsittyään isännän ankaruutta vuosikausia Vikke karkaa ja alkaa elää kiertolaisen elämää, jossa hän ei tunne katumusta teoistaan. Matkan varrella hän kohtaa monenlaisia ihmisiä ja saavuttaa pitkäaikaisen ystävyyden Pyrjähtämättömän Einarin kanssa.

Vikke Nilon tarina jatkuu vuonna 1968 julkaistussa romaanissa Kairankävijä.

## Sovitukset
Edvin Laineen elokuva *[[Viimeinen savotta (elokuva)|Viimeinen savotta]]* vuodelta 1977.

## Lähteet
Simo Palosuo

**Simo Urmas Olavi Palosuo** (31. joulukuuta 1918 Helsinki – 27. marraskuuta 1998 Järvenpää) oli suomalainen ylijohtaja, opetusneuvos ja rovasti. Hän oli Järvenpäässä sijaitsevan Seurakuntaopiston johtaja vuosina 1960–1972 sekä Suomen kirkon seurakuntatoiminnan keskusliiton pääsihteeri 1972–1982. 

Palosuon vanhemmat olivat ministeri, ylijohtaja ja maanviljelysneuvos Uuno Brander ja Helena Brander (o.s. Karttunen). 

Palosuo pääsi ylioppilaaksi 1937 ja suoritti teologin tutkinnon 1943. Hän oli kirkon nuorisotyöntekijäkoulutukseen monin tavoin vaikuttanut opetusneuvos. 

Palosuo toimi 1940-luvulla Keski-Helsingin seurakunnan nuorisotyöstä vastaavana pappina. Tuolloin hänen mieltään askarrutti se, että kirkon nuorisotyöntekijät olivat teologeja, eikä heillä ollut varsinaista koulutusta tehtäväänsä. Kirkon nuorisotyöntekijäkoulutuksen sekä myöhemmin diakoniakoulutuksen järjestämisestä ja kehittämisestä tulikin hänen keskeinen elämäntehtävänsä, kun hänet kutsuttiin Järvenpäässä toimivan Seurakuntaopiston Säätiön nuoriso-opiston johtajaksi 1948.

Ensimmäinen hänen johdollaan toteutettu kirkon nuoriso-ohjaajakurssi valmistui 1950. Tuolloin kuitenkin säätiön alaisuudessa olleet nuoriso-opisto ja Luther-opisto yhdistettiin, ja johtajaksi tuli Martti Simojoki. Palosuo jatkoi nuorisotyökoulutuksesta vastaavana opettajana ja opiston varajohtajana, kun Martti Simojoki valittiin Mikkelin hiippakunnan piispaksi. Palosuo valittiin 1960 Järvenpään seurakuntaopiston ja Luther-opiston johtajaksi.

Simo Palosuo siirtyi opistotyöstä Suomen kirkon seurakuntatoiminnan keskusliiton avoimeksi tulleeseen pääsihteerin virkaan 1972. Uuden viran keskeisiin tehtäviin kuuluivat muun muassa kirkkopäivät, yhteisvastuukeräykset sekä sotainvalidien hengellinen toiminta. Koulutusasiat olivat osa hänen toimenkuvaansa myös keskusliiton pääsihteerinä. Pääsihteerinä hän toimi vuoteen 1982 asti kunnes jäi eläkkeelle.

Virkatehtäviensä ohella Palosuo toimi monissa kirkollisissa luottamustehtävissä. *[[Kotimaa (sanomalehti)|Kotimaa]]*-lehden hallituksessa hän istui eläkevuosiinsa asti. Hän oli myös valtion nuorisotyölautakunnan jäsen ja puheenjohtaja vuodesta 1965 lähtien.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Toiviainen, Kalevi. *Kirkon kaapin päällä: 100 vuotta − 50 vaikuttajaa*. Kirjapaja 2000.
Unfriended

**Unfriended** on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen kauhuelokuva, jonka on ohjannut Leo Gabriadze. Elokuva kertoo kuudesta opiskelijasta, joita alkaa riivaata kostonhimoinen ja yliluonnollinen olento kesken Skype-puhelun. Koko elokuva tapahtuu päähenkilö Blairen tietokoneruudulla.

## Juoni
Alkuasetelma: Blairen entinen ystävä, Laura Barns on tehnyt itsemurhan jouduttuaan nettikiusatuksi. Kuolemasta on kulunut vuosi.

17-vuotias Blaire katsoo elokuvan alussa videon, jossa näkyy, kun Laura ampuu itseään päähän. Blaire ja hänen poikaystävänsä Mitch keskustelevat Skypessä. Myöhemmin keskusteluun liittyvät myös heidän ystävänsä Jess, Adam, Ken ja Val. He huomaavat keskustelussa myös vieraan käyttäjän nimeltä billie227. Ystävykset yrittävät päästä eroon oudosta käyttäjästä tuloksetta. Myöhemmin Mitch tajuaa, että Laura Barnsin kuolemasta on kulunut tasan vuosi. Laura haluaa kostaa kiusaajilleen.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
Elokuva sai eri arvioita kriitikoilta ja nettisivustoilta. ''Rotten Tomatoes'' -sivusto antoi elokuvalle 6/10, kehuen sitä ollen ”found-footagekauhuelokuva, joka yhdistyy teini-slasher-elokuvien kanssa samalla tarjoten teknologisen käänteen”. *[[Metacritic]]* antoi elokuvalle 59 pistettä sadasta. *Unfriended* esitettiin ensimmäistä kertaa *Fantasia Film Festivaleilla*. Elokuva sai kiitosta visuaalisuudestaan ja näyttelijöiden työstä.

## Aiheesta muualla
* 
* 
*https://www.youtube.com/watch?v=Q72LWqCx3pc elokuvan traileri
Tuure Siira

**Tuure Siira** (s. 25. lokakuuta 1994 Oulu) on suomalainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Hakaa. Pelipaikaltaan Siira on keskikenttäpelaaja.

Siira debytoi aikuisten tasolla AC Oulun paidassa pelaten kaudella 2011 Ykkösessä 12 ottelua. Kaudella 2015 hän toimi seuran kapteenina. Yhteensä Siira pelasi Oulun paidassa Ykkösessä 108 ottelua viimeistellen yhden maalin vuosina 2011–2015. Siira pelasi Veikkausliigan Tampereen Ilveksessä vuodesta 2016 vuoteen 2022.

Siira on pelannut kahdeksan ottelua Suomen poikamaajoukkueissa. Hänen isoveljensä Arttu Siira on pelannut Veikkausliigassa ja poikamaajoukkueissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eddie the Eagle (elokuva)

**Eddie the Eagle** on helmikuussa 2016 Yhdysvalloissa ja Isossa-Britanniassa ensi-iltansa saanut elämäkerrallinen elokuva brittiläisen mäkihyppääjän Eddie Edwardsin tarinasta. Nimiroolissa Edwardsina esiintyy Taron Egerton. Suomessa elokuva sai ensi-iltansa 1. huhtikuuta 2016.

Elokuva kertoo Edwardsin tarinan lapsuudesta olympiakisoihin asti. Edwards nousi kansansuosikiksi, kun hän kilpaili vuoden 1988 talviolympialaisissa Calgaryssa historian ensimmäisenä brittiläisenä mäkihyppääjänä ollen molemmissa henkilökohtaisissa kilpailuissa viimeinen. Edwardsin valmentajana toimivaa Bronson Pearya elokuvassa näyttelee Hugh Jackman.

*Eddie the Eaglessä* on pienessä sivuosassa myös Calgaryssa kolme kultaa voittanut suomalainen mäkihyppääjä Matti Nykänen, jota näyttelee ruotsalainen Edvin Endre. Nykänen itse ei pitänyt nimensä käytöstä elokuvassa, omien sanojensa mukaan siksi, että kukaan ei kysynyt häneltä mitään liittyen elokuvaan. Elokuvassa näytetään myös kuvaa Lasse Virénistä, kun nuori Edwards lukee olympialaisista kertovaa kirjaa.

Elokuvan budjetti oli 23 miljoonaa dollaria.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Arthur Wilhelm Lindholm

**Arthur Wilhelm Immanuel Lindholm** (6. huhtikuuta 1866 Mustasaari – 13. helmikuuta 1928 Oulu) oli suomalainen varatuomari, joka toimi Oulun oikeuspormestarina.

Lindholmin vanhemmat olivat Oulaisten kirkkoherra Joel Lindholm (1837-1895) ja Emelie Louise Ehrström (1846–1916). Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun ruotsalaisesta lyseosta 1884 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen yleisen oikeustutkinnon 1888. Lindholm sai varatuomarin arvon 1891.

Lindholm toimi kruununnimismiehenä Härmässä 1892–1894 ja varalääninsihteerinä Oulussa 1906–1919. Hän oli Oulun oikeuspormestarina 1919–1928.

Lindholm oli naimisissa vuodesta 1903 Hulda Kristina Langin (s. 1870) kanssa.

## Lähteet
Jafet Martikainen

**Jafet Martikainen** (11. heinäkuuta 1872 Lapinlahti – 7. toukokuuta 1916 Kemi) oli suomalainen varatuomari, joka toimi Oulun pormestarina.

Martikaisen vanhemmat olivat maalari Petter Martikainen ja Stina Väisänen. Hän pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1893 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen yleisen oikeustutkinnon 1898. Martikainen sai varatuomarin arvon 1901.

Martikainen toimi asianajajana Oulussa. Hän oli Oulun pormestarina 1903–1905.

Jafet Martikainen oli naimisissa vuodesta 1900 Jenny Loviisa Sjöholmin kanssa.

## Lähteet
Arno Virtanen

**Martti Arno Kaleva Virtanen** (31. elokuuta 1945 Jokioinen – 1. tammikuuta 2022 Turku) oli suomalainen näyttelijä.

## Elämä ja ura
Arno Virtanen syntyi ylikonstaapeli Martti Virtasen ja konekirjoittaja Elli Nuuttisen perheeseen. Hän opiskeli näyttämötaidetta Tampereen yliopistossa 1966–1969 ja aloitti ammattilaisuransa Turun kaupunginteatterin kiinnitettynä näyttelijänä vuonna 1969.

Virtasen näyttämötehtäviin kuului muun muassa Timon rooli Kalle Holmbergin ohjaamassa *[[Seitsemän veljestä|Seitsemässä veljeksessä]]*, josta tuli suurmenestys. Syyskaudella 1972 ensi-iltansa saanutta näytelmää esitettiin kolmen vuoden aikana yli 240 kertaa. Virtasella oli roolitehtäviä myös muun muassa seuraavissa näytelmissä:

**[[Don Quijote]]*
**Fedja-setä*
**[[Kesäyön uni]]*
**[[Kirsikkapuisto]]*
**[[Nalle Puh]]*
**[[Olviretki Schleusingenissa|Olviretki]]*
**[[Taikahuilu]]*
**Ukko Marojen dukaatit*
**[[Vihtori ja Klaara]]*
**Villisorsa*.

Virtanen vieraili muun muassa Suomen Kansallisteatterissa ja Volksbühne Berlinissä.

Virtanen näytteli sivuosia  useissa elokuvissa ja televisiotuotannoissa 1980- ja 1990-luvuilla. Hän oli mukana muun muassa Matti Ijäksen elokuvissa *[[Koomikko (elokuva)|Koomikko]]* ja *[[Painija (elokuva)|Painija]]* sekä Mika Kaurismäen elokuvassa *[[Klaani – tarina Sammakoitten suvusta|Klaani]]*.

Viimeiset vuodet Virtanen kamppaili vaikeiden sairauksien kanssa, mutta hän säilytti loppuun saakka elämänilonsa ja huumorintajunsa.

## Filmografia
### Elokuvat
*Vodkaa, komisario Palmu (1969) (kreditoimaton)
*Tulipää (1980)
*Aidankaatajat eli heidän jälkeensä vedenpaisumus (1982)
*Kuningas jolla ei ollut sydäntä (1982)
*Koomikko (1983)
*Klaani – tarina Sammakoitten suvusta (1984)
*Pimeys odottaa (1985)
*Kiljusen herrasväen uudet seikkailut (1990)
*Kaivo (1992)

### Televisiotuotannot
*Seitsemän veljestä (1976)
*Näyteikkuna (1981)
*Kaikki tulevat päivät (1982)
*Painija (1985)
*Saranakoira (1992)
*Viisasten kivi (1996)
*Tummien vesien tulkit (2002)

## Lähteet ja viitteet
*Suomen teatterit ja teatterintekijät, toim. Martin, Timo, Niemi, Pertti ja Tainio, Ilona, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1974, 
*Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983, toim. Tainio, Ilona, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1983, 
*Teatterit ja teatterintekijät 2005, Like Kustannus Oy, Helsinki 2005, 

### Viitteet
Play (elokuva)

**Play** on Ruben Östlundin käsikirjoittama ja ohjaama ruotsalainen draamaelokuva vuodelta 2011. Östlund laati käsikirjoituksen tarkoin todellisen oikeustapauksen pohjalta.

## Juoni
Elokuva kuvaa dokumen&shy;taariseen tyyliin ja sivusta&shy;katsojan tavoin maahanmuuttaja&shy;taustaisten varhaisnuorten psykologista peliä, jolla he nöyryyttävät itseään hieman nuorempia ruotsalais&shy;poikia ja varastavat heiltä kännyköitä ja muuta omaisuutta.

Elokuva koostuu pitkistä yksittäisistä kohtauksista yhden iltapäivän aikana. Kolmen vaalean noin kymmenvuotiaan ruotsalaispojan joukko kohtaa mustaihoiset, vähän itseään vanhemmat jengiläiset ostoskeskuksessa. Jengiläiset alkavat väittää, että yhden ruotsalais&shy;pojan puhelin on varastettu hänen veljeltään. Mustat pojat vaativat nuorempia poikia lähtemään mukaansa tapaamaan veljeä lähiöön raitiovaunu&shy;matkan päähän. Jälki&shy;näytöksessä ruotsalaispoikien isät ottavat oikeuden omiin käsiinsä kadulla ja ottavat jengiläis&shy;pojalta pakolla puhelimen takaisin. Miehet joutuvat sanaharkkaan ohikulkevien ruotsalais&shy;naisten kanssa, joiden mielestä miehet käyttäytyvät rasistisesti ja oman käden oikeudella.

## Näyttelijät

## Vastaanotto
*Play* herätti paljon keskustelua ruotsalaismediassa poliittisesti epäkorrektin asetelmansa vuoksi. Sitä syytettiin maahanmuuttajavastaisuudesta ja rasistisuudesta. Kriitikot ottivat elokuvan kuitenkin hyvin vastaan, ja *Play* sai vuonna 2012 Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon. Se voitti myös Ruotsin elokuvakriitikkoyhdistyksen palkinnon sekä Guldbagge-palkinnot parhaasta ohjauksesta ja kuvauksesta. Kevin Vaz oli Guldbagge-ehdokkaana parhaasta miespääosasta.

## Lähteet
Vihannestarinat: Talossa

**Vihannestarinat: Talossa** (*VeggieTales in the House*) on yhdysvaltalainen animaatiosarja. Sarja perustuu Phil Vischerin ja Mike Nawrockin luomaan *[[Popsikkaat]]*-sarjaan (engl. *VeggieTales*), jonka pääosassa ovat puhuvat vihannekset. Sarjassa on kristinuskoon pohjautuva moraaliteema.

Netflix alkoi esittää sarjaa marraskuussa 2014. Jokaisessa jaksossa on kaksi 11 minuutin tarinaa. Sarjas neljäs ja viimeinen tuotantokausi julkaistiin Netflixissä marraskuussa 2016. Vuonna 2017 suoratoistopalvelussa alettiin esittää sarjan jatko-osaa *[[Vihannestarinat: Cityssä]]*.

## Äänirooleissa
**Alkuperäiset ääninäyttelijät**
**Suomalaiset ääninäyttelijät**

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tarkk’ampujankatu

**Tarkk’ampujankatu** () on noin 350 metriä pitkä itä–länsisuuntainen katu Helsingin Ullanlinnassa. Se alkaa itäpäässään Kasarmikadulta ja päättyy länsipäässään Viiskulmaan. Tarkk’ampujankatu on kaksisuuntainen lukuun ottamatta Korkeavuorenkadun ja Kasarmikadun välistä osuutta, jossa se on yksisuuntainen itään. Tässä kohdassa on raitiokiskot ja linjan 10 eteläinen päätepysäkki; raitiovaunut kiertävät Tarkk'ampujankadun etelässä rajaaman korttelin vastapäivään.

Kadun nimi juontuu Ullanlinnassa sijainneesta Suomen kaartin kasarmista ja ampuma-alueesta, joka sijaitsi kasarmin länsipään kohdalla. 

Tarkk’ampujankatu sai nykyisen kirjoitusasunsa vuonna 1928. Tätä ennen kadun virallinen nimi oli Tarkka-ampujankatu.

Sisällissodan aikana Tarkk’ampujankadulla taisteltiin useasti. Sodan jälkiä on edelleen havaittavissa rakennusten seinissä. Nykyään kadulla sijaitsee lähinnä asuinkerrostaloja ja kivijalkakauppoja.

## Poikkikadut idästä länteen
* Kasarmikatu
* Korkeavuorenkatu
* Johanneksentie (pohjoiseen)
* Viiskulma: Laivurinkatu (etelään), Pursimiehenkatu (lounaaseen), Laivurinrinne (koilliseen) ja Fredrikinkatu (luoteeseen)

## Lähteet
Alarik Hasselblatt

**Robert Alarik Hasselblatt** (29. syyskuuta 1847 Kristiinankaupunki – 27. maaliskuuta 1905 Vaasa) oli suomalainen hovioikeuden asessori, Oulun pormestari ja valtiopäivämies.

Hasselblattin vanhemmat olivat kihlakunnantuomari Mauritz Hasselblatt (1813–1871) ja Selma Rudbäck (1819–1886). Hän pääsi ylioppilaaksi Vaasan lukiosta 1866 ja opiskeli Helsingin yliopistossa suorittaen tuomarintutkinnon 1870. Hän toimi Oulun kunnallispormestarina 1873–1896. Hän oli sitten Vaasan hovioikeuden asessorina 1896–1904 kunnes hänet erotettiin poliittisista syistä. Hasselblatt oli porvarissäädyssä Oulun edustaja valtiopäivillä 1882 ja 1888.

Hasselblatt oli naimisissa 1874 Emilia Charlotta Sofia Candelinin (1851−1874) kanssa ja vuodesta 1876 Olga Maria Lovisa Westerlundin (s. 1849) kanssa. Hänen poikansa ensimmäisestä avioliitosta oli kirjastonhoitaja ja kirjallisuudentutkija Emil Hasselblatt.

## Lähteet
Stoningtonin saari

**Stoningtonin saari** on kalliosaari, joka sijaitsee Margueritenlahdella Etelämantereella. Saari on 750 metriä pitkä ja 370 metriä leveä. Se on ollut aiemmin yhdistyneenä kinostuneella lumella mantereen puolella olevaan jäätikköön. Stoningtonin naapurisaaria ovat muun muassa Neny-saari ja Karhusaari.

Stoningtonin saari valittiin yhdysvaltalaisen United Service -retkikunnan itäiseksi tukikohdaksi tutkimusretkellä 1939–1941. Se sai nimensä connecticutilaisen Stoningtonin sataman mukaan. Stonington oli vuonna 1820 Etelämantereelle purhehtineen aluksen kotisatama. Tukikohtaa käytti myös British Antarctic Survey. Tukikohta oli käytössä helmikuuhun 1975 ja kunnostettiin uudelleen käyttöön 1992. Tukikohdan rakennukset ovat suojeltuja Antarktiksen sopimuksen nojalla.

## Lähteet
Suurkuvakamera

**Suurkuvakamera**, myös **palkkikamera**, **kenttäkamera** (), **laakafilmikamera** tai **tähyslasikamera** () on yksi vanhimmista filmiä käyttävistä kameratyypeistä, joka kehittyi suoraan aiemmista valokuvauslevyjä käyttävistä kameroista. Suurkuvakameroissa käytetään usein kasetti- tai rullaladattavaa suurikokoista laakafilmiä, ja joihinkin kameroihin on mahdollista liittää digitaalinen sensori.

Suurkuvakameran toimintaperiaate on hyvin yksinkertainen: kameran runkona toimivat ainoastaan palkeen yhdistämä kameran linssitaso ja filmitaso. Studiokameroissa varsinaisena runkona on usein vain vaakapalkki. Filmi ladataan kameraan filmitasolle, jonka takana on etsimenä toimiva tähyslasi. Kuva heijastuu linssin läpi ylösalaisena tähyslasille ja filmille sen ollessa ladattuna paikalleen.

Suurkuvakameroiden suurimpina etuina ovat laakafilmin käyttömahdollisuus, joka tuottaa hyvin suuritarkkuuksisia kuvia, ja kameran linssi- ja filmitasojen siirto- ja kallistusmahdollisuudet, joka vaikuttaa kuvan projektioon. Siirto- ja kallistusmahdollisuudet ovat merkittäviä esimerkiksi maisema- ja arkkitehtonisessa kuvauksessa. Koska pienemmissä kameroissa linssi on kiinteästi filmin tai kuvasensorin edessä, esimerkiksi suuria rakennuksia kuvattaessa kuviin tulee lähes väistämättä perspektiivivirhe kameraa kallistettaessa ja rakennuksien pystylinjat eivät pysy yhdensuuntaisina. Suurkuvakameroilla projektio puolestaan voidaan korjata jo kuvaustilanteessa tasojen kallistuksen ja siirron avulla.

Vastaavia projektioita on vaikeaa tuottaa muun tyyppisillä kameroilla, lukuun ottamatta eräitä erityisobjektiiveja (TS eli Tilt-shift, PC eli perspective control). Digitaalinen tilt-shift eli "miniatyyriefekti" on myös tehtävissä kameroissa tai kuvankäsittelyohjelmistoissa tapahtuvan jälkikäsittelyn avulla, ja onkin suosittu kuvamanipulaatioiden tekniikka. 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Miro Kocuvan

**Miro Kocuvan** (s. 15. kesäkuuta 1971 Celje) on slovenialainen 400 metrin aitajuoksija, joka aktiiviurallaan edusti myös Jugoslaviaa. Hän on pituudeltaan 182&nbsp;cm.

Kocuvan saavutti Barin Välimeren kilpailuissa 1997 pronssia ennätyksellään 49,43. Hän sijoittui kahdeksanneksi alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuissa 1989 ja kuudenneksi saman ikäluokan MM-kilpailuissa 1990. Hän karsiutui välierissä Pariisin MM-kilpailuissa 1993 sekä alkuerissä Atlantan olympialaisissa 1996, MM-kilpailuissa Göteborgissa 1995, Ateenassa 1997 ja Sevillassa 1999 sekä EM-kilpailuissa Splitissä 1990, Helsingissä 1994 ja Budapestissä 1998.

Kocuvan juoksi 400 metrin juoksun ennätyksensä 47,13 Mariborissa kesäkuussa 1999.

## Lähteet
Nina Kolarič

**Nina Kolarič** (s. 12. joulukuuta 1986 Ptuj) on slovenialainen pituushyppääjä. Hän on pituudeltaan 175&nbsp;cm.

Kolarič sijoittui Torinon sisäratojen EM-kilpailuissa 2009 neljänneksi tuloksella 662. Karsinnassa hän oli hypännyt Slovenian ennätyksen 667. Välimeren kisoissa hän sai hopeaa 2013 ja pronssia 2009. Alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa hän sijoittui kahdeksanneksi Debrecenissä 2007. Hän karsiutui loppukilpailusta Pekingin olympialaisissa 2008, MM-kilpailuissa Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011, Barcelonan EM-kilpailuissa 2010 ja Pariisin sisäratojen EM-kilpailuissa 2011.

Kolarič on voittanut pituushypyn Slovenian-mestaruuden ulkoradoilla 2007, 2008, 2009, 2010, 2011 ja 2015 sekä sisäradoilla 2008, 2009 ja 2011. Hän teki ulkorataennätyksensä (ja Slovenian ennätyksen) 678 Ptuj'ssa 29. kesäkuuta 2008. Hän kilpaili nuorena myös seitsenottelussa ennätyksenään 5080 pistettä vuodelta 2006.

## Lähteet