open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
André Lotterer

**André Lotterer** (s. 19. marraskuuta 1981 Duisburg, Länsi-Saksa) on belgialais-saksalainen rata-autoilija. Hän kilpailee saksalaisella lisenssillä. Hän on kolminkertainen Le Mansin 24 tunnin ajon voittaja.

Lotterer on kilpaillut vuodesta 2012 lähtien FIA World Endurance Championship -sarjassa Audin LMP1-luokan tehdastallissa. Vuonna 2017 Lotterer kilpailee Porschella. Lisäksi hän kilpailee Japanin Super Formula -sarjassa.

## Ura
Lotterer aloitti uransa kartingsarjoissa vuonna 1989 ja kilpaili eri luokissa aina vuoteen 1997 asti. Vuonna 1998 Lotterer voitti Saksan Formula BMW Junior -sarjan mestaruuden. Seuraava vuonna hän voitti Saksan Formula BMW:n mestaruuden. Samana vuonna hän sijoittui viidenneksi Eurocup Formula Renault -sarjassa. Vuonna 2000 Lotterer siirtyi Saksan Formula 3 -sarjaan ja sijoittui loppupisteissä sarjan neljänneksi. Vuonna 2001 hän ajoi Britannian Formula 3 -sarjassa ollen sarjan loppupisteissä seitsemäs. Vuonna 2002 hän ajoi yhden kilpailun CART-sarjassa.

Vuonna 2003 Lotterer siirtyi Japaniin kilpailemaan Formula Nippon -sarjaan. Ensimmäisellä kaudellaan hän sijoittui sarjan viidenneksi. Vuonna 2004 hän sijoittui sarjan toiseksi voitettuaan kauden aikana kaksi kilpailua. Vuosina 2006 ja 2008–2009 Lotterer sijoittui sarjan kolmanneksi, vuonna 2010 hän oli jälleen toinen. Vuonna 2011 hän voitti viimein Formula Nippon -sarjan mestaruuden.

Vuodesta 2009 alkaen Lotterer on osallistunut vuosittain Le Mansin 24 tunnin ajoon. Hän sijoittui ensimmäisellä kerralla kilpailussa seitsemänneksi. Vuonna 2010 hän sijoittui kilpailussa toiseksi. Vuonna 2011–2012 Lotterer voitti kilpailun yhdessä Marcel Fässlerin ja Benoît Tréluyerin kanssa. Vuonna 2014 he ottivat yhdessä jo kolmannen voittonsa.

Lotterer on kilpaillut myös FIA World Endurance Championship -sarjassa vuodesta 2012, jolloin hän voitti sarjan mestaruuden Fässlerin ja Tréluyerin kanssa. Vuonna 2013 ja 2015 he olivat autokuntansa kanssa sarjan loppupisteissä toisena.

## F1-ura
Vuonna 2002 Lotterer toimi Formula 1:ssä Jaguar -tallin testikuljettajana. Vuonna 2014 uutisoitiin Lottererin ajavan toista Caterhamin F1-autoa Belgian GP:ssä. 20. elokuuta hänen vahvistettiin korvaavan Kamui Kobayashin Caterhamilla. Hän päihitti heti uransa ensimmäisessä aika-ajossa tallikaverinsa Marcus Ericssonin. Kilpailu päättyi kuitenkin hänen osaltaan jo heti ensimmäisellä kierroksella tekniseen vikaan.

## Kestävyysajot ja Formula E
Formula 1 -kokeilunsa jälkeen Lotterer on kilpaillut pääosin kestävyysajoissa, mm. WEC:ssä. Vuosina 2018–2023 hän ajoi myös Formula E -sarjassa Techeetahin (2018–2019), Porschen (2020–2022) ja Andretti Autosportin (2023) talleissa.

## Le Mansin 24 tunnin ajon tulokset

## Formula 1 -tulokset
### Tulokset kilpailuittain

 Abu Dhabin GP:ssä 2014 jaettiin tuplapisteet.

### Merkkipaalut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*André Lotterer Twitterissä.
Krasnodonin piiri

**Sorokynen piiri** (), ennen toukokuuta 2016 **Krasnodonin piiri** () on yksi Ukrainan Luhanskin alueen hallinnollisista piireistä. Piirin ja sen hallintokeskuksen nimi vaihdettiin vuonna 2016 osana Ukrainan pyrkimystä luopua kommunistisen ja kansallissosialistisen ajan nimistöstä.

Krasnodonin piirin väkiluvuksi arvioitiin noin 29&nbsp;691 ihmistä (2013), joista kaupunkilaisiksi luokiteltiin 10&nbsp;003 piirin kuudessa kaupunkityyppisessä taajamassa asuvaa ihmistä. Uudemman lähteen mukaan Sorokynen piirissä asui 32&nbsp;848 ihmistä, joista 10&nbsp;703 luokiteltiin kaupunkilaisiksi.

Hallinnollisena keskuksena on Sorokyne (, aiemmalta nimeltään Krasnodon). 

Piiriä piti Itä-Ukrainan sotatilan vuoksi hallinnassaan Venäjän nukkevaltio, "Luhanskin kansantasavallaksi" kutsuttuva ryhmittymä.  Krasnodonin piirissä toimi Ukrainan Izvarynen raja-asema, joka Venäjän sotatoimien johdosta ei kuitenkaan ollut vuodesta 2014 lähtien Ukrainan rajavartiolaitoksen hallinnassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaarle XII:n Norjan sotaretki

**Kaarle XII:n Norjan-sotaretki** oli Ruotsin kuninkaan Kaarle XII:n epäonnistunut yritys Norjan valtaamiseksi Tanskalta suuren Pohjan sodan loppuvaiheessa vuosina 1716–1718.

## Tapahtumat
Syyskuussa 1716 Kööpenhaminan lähistöllä oli noin 50&nbsp;000 sotilaan tanskalais-venäläinen armeija valmistautumassa Skånen valtaukseen. Ahvenanmaalla oli 21&nbsp;000 sotilaan tanskalaislaivasto, joka uhkasi Tukholmaa. Ruotsin kuningas, joka oli onnistunut Turkista paluunsa jälkeen kokoamaan uuden armeijan, näki Norjan-hyökkäyksen parhaaksi puolustautumiskeinoksi ja vastapuolen valtioiden erimielisyyksien synnyttämiseksi. Loppuvuonna 1716 kuningas aloitti etenemisen kohti Kristianiaa, joka olikin Ruotsin hallussa kesään 1717 saakka. Tätä laajempi Norjan-valloitus oli kuitenkin mahdoton Tanskan vahvan laivaston uhatessa. 

Lokakuussa 1718 operaatio aloitettiin uudestaan. Tarkoituksena oli välttää suuria taistelukenttiä ja valloittaa sen sijaan maavoimin Tanskan linnoituksia pitkien piiritysten avulla. Ruotsin 40&nbsp;000 miehen kokoinen pääarmeija ylitti rajan 30. lokakuuta 1718. Fredrikstenin linnoituksen piiritys alkoi kolme viikkoa myöhemmin. Pohjoisempana aloitettiin Trondheimin sotaretki. Marraskuun viimeisen päivän iltana kuningas sai luodin päähänsä ja kuoli. Karoliinijoukot vetäytyivät, ja koko sota oli Ruotsin osalta päättynyt. Trondheimia piirittäneet Carl Gustaf Armfeltin ruotsalais-suomalaiset joukot joutuivat perääntyessään uudenvuoden aattona 31. joulukuuta 1718 lumimyrskyyn, ja noin puolet 5&nbsp;000 miehen armeijasta menehtyi tunturimaastoon lähelle Duvedin kylää. Heitä oli yritetty marssittaa mahdollisimman nopeasti omalle puolelle, ja he olivat joutuneet yöpymään useina peräkkäisinä myrskyöinä taivasalla. Menehtyneistä yli kaksi kolmasosaa oli suomalaisia.

## Seuraukset
Kuninkaan kuolema käynnisti valtataistelun Ulriika Eleonooran ja 18-vuotiaan Karl Fredrikin välillä. Ulriika Eleonoora oli Kaarle XII sisar ja Karl Fredrik aiemmin kuolleen vanhemman sisaren  poika.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* J. A. Sumelius : Suomalaiset Norjan tuntureilla v. 1719, Aamulehti, 1.1.1926, nro 1, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Erkki Räikkönen : Isonvihan synkin murhenäytelmä. Armfeltin kuolinmarssi Tydalin tuntureilla, Suomen Kuvalehti, 3.12.1927, nro 49, s. 12, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Aarne Laitakari : Kaarlolaisten jäljillä Norjan tuntureilla. Millaisessa maastossa tuhoutui Armfeltin armeija pyryyn ja pakkaseen talvella 1718-19, Hakkapeliitta, 18.12.1934, nro 51-52, s. 31, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Salama Simonen : Kaarlelaisten kuolemantie. Kaarle XII:n viimeisen murhenäytelmän tapahtumapaikat muistomerkein ikuistettuina, Hakkapeliitan joulu, 1.12.1937, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
PrivatBank

**PrivatBank** () on Ukrainan suurin liikepankki. 

Pankki on perustettu vuonna 1992. Pankin kotipaikka on Dnipro. 18. joulukuuta 2016 pankki kansallistettiin eli siitä tuli Ukrainan valtion omistama pankkikonserni. 

Ennen vuotta 2016 pankin pääomistajia olivat ukrainalaiset oligarkit Hennadi Boholjubov (49,98 %), Ihor Kolomoiskyi (41,58 %), Triantal investments Ltd (Neitsytsaaret, 17,76 %) ja 42 yksityistä osakkeenomistajaa (9,37 %).


Kuva:PrivatBank Headoffice.jpg|PrivatBankin pääkonttori.
Kuva:PrivatBank Kyiv.jpg|Eräs paikin paikallisesta toimipisteistä (Kiova).
Kuva:


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Financical statements   (privatbank.ua)
*Ukraine's largest bank suspends cash operations in east (5/2014)  (reuters.com)
*World’s  Best Emerging Markets Banks in Central & Eastern Europe 2013 (3/2013)  (gfmag.com)
*
Liechtensteinin frangi

**Liechtensteinin frangi** on Liechtensteinin rahayksikkö. Liechtensteinin virallinen rahayksikkö on Sveitsin frangi, mutta maalla on ollut oikeus lyödä omalla nimellään varustettuja kolikoita vuodesta 1924 saakka ainoastaan keräilytarkoitukseen. Seteleitä ei ole julkaistu.
FS Jeanne d’Arc (1899)

**Jeanne d’Arc** oli 1900-luvun alussa valmistettu Ranskan laivaston panssariristeilijä.

## Valmistus
Alus tilattiin Toulonin laivastontelakalta, missä köli laskettiin 24. lokakuutaa 1896. Alus laskettiin vesille 8. kesäkuuta 1899 ja koeajot aloitettiin 1. maaliskuuta 1901. Alus otettiin palvelukseen 19. toukokuuta 1904.

Aluksen Harvey-nikkeliteräksinen panssarivyö kattoi koko kyljen pituuden ollen etriä korkea. Sen paksuus oli kuudesta tuumasta kaveten alalaidan kahteen tuumaan.

## Palvelus
Ranskan presidentti Emile Loubet nousi 14. huhtikuuta 1903 Marseillessa alukselle, joka kuljetti hänet Algeriin. Alus vieraili Algeriassa ja Tunisiassa, minkä jälkeen presidentti palasi alukselle Bizertassa ja kuljetettiin takaisin kotimaahan. Alus lähti 20. toukokuuta Toulonista Brestiin, missä se korvasi 1. kesäkuuta kontra-amiraali Bugardin lippulaivana *Bruixin*. Alus siirrettiin 14. syyskuuta Brestissä reserviin kattiloissa havaittujen vikojen vuoksi. Alus palautettiin palvelukseen 15. marraskuuta telakalle siirtoa varten. Alus miehitettiin toukokuussa 1905 koeajoihin, joiden päätteeksi se sijoitettiin reserviin 6. elokuuta.

Alus liitettiin 26. toukokuuta 1906 Välimeren keveään laivueeseen korvaamaan kontra-amiraali Campionin lippulaiva *Marseillaise*. Alus lähti 5. kesäkuuta Brestistä Tangeriin ja vieraili heinäkuun alussa Gibraltarilla. Se lähti 12. heinäkuuta Tangerista Touloniin. Alus osallistui 16. syyskuuta Marseillessa Roven kanavan peruskivenlaskun yhteydessä järjestettyyn laivastokatselmukseen, jonka vastaanotti presidentti Armand Fallières.

Alus lähti 23. tammikuuta 1908 Marokosta Gibraltarin kautta Brestiin. Hieman merelle lähdön jälkeen kattilahuoneessa No. 8 tapahtui onnettomuus, jossa sai surmansa viisi lämmittäjää ja kolme sai vakavia palovammoja. Alus siirrettiin 15. huhtikuuta reserviin odottamaan korjauksia.

Alus palautettiin palvelukseen 20. toukokuuta 1911, mutta se oli edelleen reservilaivueessa Brestissä. Se liitettiin 1. toukokuuta 1912 kontra-amiraali Bouxinin komentamaan Atlantin koulutusdivisioonaan. Alus lähti 10. lokakuuta koulutuspurjehdukselle, jonka aikana se vieraili Bahiassa, Fort de Francessa, Dakarissa, Toulonissa, Napolissa, Bizertessä, La Pallicessa, Kronstadtissa, Bergenissä ja Trondheimissa. Alus palasi 29. heinäkuuta 1913 Brestiin. Toinen purjehdus alkoi 10. lokakuuta ja suuntautui Intian valtamerelle, mistä se palasi Suezin kanavan kautta Brestiin 27. heinäkuuta 1914.

Ensimmäisen maailmansodan alkaessa alus liitettiin 2. kevyen laivueen 1. divisioonaan, jossa *Marseillaise* kontra-amiraali Royerin lippulaivana. Kolmantena aluksena oli *Amiral Aube*. Alus siirrettiin myöhemmin Välimeren laivueeseen valvomaan Dardanelleja, Suezin kanavaa sekä Syyrian ja Anatolian rannikkoa. Sodan jälkeen vuonna 1919 alus palasi koululaivaksi tehden yhdeksän koulutuspurjehdusta. Alus poistettiin palveluksesta 1928 ja romutettiin 1934.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Galakturonihappo

**Galakturonihappo** (C6H10O7) on uronihappoihin kuuluva orgaaninen yhdiste ja galaktoosin hapetustuote. Yhdistettä voidaan käyttää biokemiallisissa tutkimuksissa.

## Esiintyminen luonnossa ja ominaisuudet
Galakturonihappoa esiintyy erityisesti marjojen ja hedelmien sisältämässä pektiinissä, joka on pääasiassa polygalakturonihappoa, johon saattaa olla liittyneenä myös muita monosakkarideja kuten galakturonihapon metyyliesteriä ja ramnoosia. Pektiini hydrolysoituu happamissa olosuhteissa galakturonihapoksi. Pektiinissä galakturonihappo on pääasiassa rengasrakenteisena α-pyranoosina. Kasvit biosyntetisoivat pektiiniä UDP-galakturonihaposta.

Galakturonihappoa esiintyy pektiinin lisäksi myös muissa kasvimateriaaleissa. Esimerkiksi β-pyranoosina sitä esiintyy hemiselluloosaa muodostavissa ksylaaneissa, galaktaaneissa ja glukaaneissa ja eräissä kasvikumeissa kuten tragakanttikumissa ja karaijakumissa.

Galakturonihappo liukenee hyvin veteen ja pieniä määriä kuumiin alkoholeihin. Polaarittomiin orgaanisiin liuottimiin kuten dietyylieetteriin se ei liukene. Galakturonihapon ominaiskiertokyky vesiliuoksessa on +50,9&nbsp;°.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: D-Galacturonic Acid 
*Human Metabolome Database (HMDB): Galacturonic acid 
*Food Component Database (FooDB): Galacturonic acid 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): D-Galacturonic acid 
*ChemBlink: Galacturonic Acid 
*ChemBlink: D-Galacturonic Acid 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Galacturonic-acid 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: D-Galacturonic-acid
Luettelo tunnetuista lieksalaisista

Tämä on luettelo tunnetuista entisistä ja nykyisistä lieksalaisista.

*Eero Aven, iskelmälaulaja
*Marja Björk, kirjailija ja juristi
*Pilvi Hämäläinen, näyttelijä
*Ilja Janitskin, internet-yrittäjä
*Ilmari Juutilainen, taistelulentäjä
*Heino Kaski, säveltäjä ja pianisti
*Markus Kokkonen, laulaja
*Ari Komulainen, umpihankihiihtäjä
*Heikki Kujanpää, teatteriohjaaja, näyttelijä
*K. V. Laurikainen, luonnontieteilijä, professori
*Jussi Makkonen, sellotaiteilija ja diplomisellisti
*Antti Juhana Mustonen, liikemies
*Roswitha Möhring, muotivaikuttaja
*Ernst Nevanlinna, taloustieteilijä ja poliitikko
*Kaisu Pato-Oja, opettaja, runoilija
*Eila Pehkonen, näyttelijä
*Arvi Perttu, kirjailija
*Eva Ryynänen, taiteilija professori, kuvanveistäjä	
*Viljo Ryynänen, maataloustieteen professori
*Riko Saatsi, kirjailija ja teatteriohjaaja
*Kai Setälä, lääketieteen professori, Alexander Stubbin isosetä
*Eliel Soisalon-Soininen, prokuraattori
*Carl-Erik Sonck, lääkäri ja kasvitieteilijä
*Jaakko Tallus, yhdistetyn olympiavoittaja ja maailmanmestari (joukkuekisa)
*Marutei Tsurunen, Martti Turunen, japanilainen poliitikko
*Timo Turpeinen, iskelmälaulaja
*Annikki Turunen, kirjailija
*Heikki Turunen, kirjailija
*Timo Turunen, entinen tenavatähti
*Tarja Ylitalo, laulaja

## Kansanedustajia

*Olli Hiltunen (sd.) 1917, 1919–1922
*Albin Koponen (sd.) 1907–1918, 1922–1944
*Emanuel Kolkki (suom.) 1907–1909, (kok.) 1930–1932
*Lauri Kähkönen (sd.) 1999–2011
*Joonas Könttä (kesk.) 2019–2023
*Otto Muikku (sd.) 1945–1958
*Valde Nevalainen (sd.) 1966-1975
*Juho Nykänen (kd.) 1951–1954
*Matti Puittinen (sd.) 1919–1937
*Lauri Riikonen (ml.) 1945–1950
*Juho Ryynänen (ml.) 1919–1933
*Pekka Saarelainen (ml.) 1909–1910, 1914–1922, 1924–1930
*Mimmi Turunen (sd.) 1909–1911
*Varma K. Turunen (sd.) 1939–1962
*Kerttu Törnqvist (sd.) 1983–1999
*Uki Voutilainen (sd.) 1962–1979
## Lähteet
Sokeva

**Sokeva Oy** on suomalainen osakeyhtiö, jonka omistaa Näkövammaisten liitto. Sokeva valmistaa maalaustyövälineitä ja kiinteistönhuoltoaineita. Sokevan tuotantolaitos sijaitsi Vantaan Korsossa vuoteen 2015 saakka. 

Yhtiö harjoittaa valmistusta, maahantuontia sekä jakelua. 

Sokevan siveltimet valmistetaan Suomessa kotimaisista, korkealaatuisista raaka-aineista, osa edelleen käsityönä. Yhtiö hyödyntää voimakkaasti kotimaisia alihankkijoita. Rakennusten huoltoon ja elinkaareen vaikuttavat kiinteistöhuoltoaineet ovat biohajoavia ja myrkyttömiä. 

Vuonna 2012 Suomalaisen Työn Liitto myönsi Sokevalle Yhteiskunnallinen yritys -tunnusmerkin. Merkin perusteina on muun muassa, että yritys käyttää suurimman osan voitostaan yhteiskunnallisen hyvän tuottamiseen joko kehittämällä omaa toimintaansa tai lahjoittaen sen toiminta-ajatuksensa mukaisesti.

## Historia
Sokeva perustettiin vuonna 1956 harjoittamaan teollista toimintaa sekä palvelemaan näkö­vammaisia käsityöntekijöitä toimittamalla heille raaka-aineita ja markkinoimalla heidän valmistamiaan tuotteita. Nimi on lyhenne sanoista "Sokeain Keskusliiton valmisteet". Vuonna 1997 käsityötoiminta ja teollinen toiminta eriytettiin. Teollinen toiminta yhtiöitettiin osakeyhtiöksi, Sokeva Oy:ksi. Käsityötoiminta toimii nykyisin Annansilmät-Aitan nimen alla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sokeva Oy:n kotisivu
* Näkövammaisten liitto ry
* Sokeva-Käsityö 
* Suomalaisen Työn Liitto/ Yhteiskunnallinen yritys
Xiang

**Xiang** voi tarkoittaa seuraavia:

* xiang-kiina, eteläkiinalainen kielimuoto
* Xiang-nimisiä henkilöitä:
** Xiang Jingyu (1895–1928), kiinalainen vallankumouksellinen ja feministi
** Liu Xiang (s. 1983), kiinalainen pika-aitajuoksija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.
Ecuadorin centavo

**Ecuadorin centavo** on Ecuadorin rahayksikkö. Ecuadorin vaihdettua oman sucrensa Yhdysvaltain dollariin vuonna 2000, maa päätti lyödä myös omaa valuuttaansa centavoa. 1, 5, 10, 25 ja 50 centavosin kolikot ovat yleisessä kierrossa Ecuadorissa Yhdysvaltain dollarin lisäksi. Seteleitä ei ole julkaistu. Kolikot lyödään Kanadassa ja Meksikossa.
Dupleix-luokka

**Dupleix-luokka** oli Ranskan laivaston ennen ensimmäistä maailmansotaa valmistettu kolmen panssariristeilijän muodostama alusluokka.

## Alukset

## Lähteet

*
*

### Viitteet
Lao (täsmennyssivu)

**Lao** voi tarkoittaa seuraavia:

*Laot, kaakkoisaasialainen kansa
*Lao, Laosissa puhuttu kieli
*Laos (maatunnus LAO), valtio Kaakkois-Aasiassa
*Lapin ammattiopisto

## Henkilöitä
*Antonio Lao y Cuevas (1780–1850), espanjalainen katolinen piispa
*Danielle Lao (s. 1991), yhdysvaltalainen tennispelaaja

### Kuvitteellisia henkilöitä
*Kung Lao, hahmo *Mortal Kombat* -peleissä
*Suuri Kung Lao, hahmo *Mortal Kombat* -peleissä
*Luong Lao Shi, hahmo televisiosarjassa *Jake Long – amerikkalainen lohikäärme*.
Antero ei enää palaa

**Antero ei enää palaa** (myös **Antero ei koskaan palaa**) on kirjailija Mika Waltarin kirjoittama sotaromaani vuodelta 1940. Sen julkaisi WSOY. Teoksen tapahtumat sijoittuvat talvisodan aikaan.

Teoksen päähenkilö Antero Vaaja on ammatiltaan piirtäjä suuressa tehtaassa, ja hänen isänsä, ammatiltaan puuseppä, on taistellut sisällissodan aikana punakaartissa. Tarina alkaa Anteron lähtiessä ylimääräisiin kertausharjoituksiin syksyllä 1939. Romaanissa vihollinen, "ryssät", on "sielutonta massaa, joka on lakaistava pois turhaa sääliä tuntematta". Sodan aikana Antero joutuu kaatuneen vänrikin tilalle johtamaan suurta mieshukkaa kärsinyttä komppaniaa, joka joutuu ylivoimaisen vihollisen saartamaksi. Antero itse kaatuu vihollisen tykkitulessa ja hänen ruumiinsa hautautuu sortuneen korsun kivien ja hirsien alle tavoittamattomiin.

Waltari kirjoitti romaanin helmikuussa 1940, jolloin ei vielä tiedetty, kuinka kauan ja missä muodossa sota jatkuisi. Panu Rajalan mukaan romaani oli oman aikansa lapsi ja osa henkistä maanpuolustusta. Kirja ilmestyi huhtikuussa 1940. Teoksen nopea ilmestymisaikataulu ei välttämättä ollut sen vastaanotolle eduksi, sillä osa lukijoista vaistosi kaupallista laskelmointia. Koska aihe oli näinkin vakava, kirjailijalta olisi toivottu suurempaa tahdikkuutta. Toisaalta Waltari ei ollut ensimmäinen talvisodasta kirjoittanut, sillä Onttoni Miihkalin *Suomussalmen sotatanterilla* oli kirjoitettu jo tammikuussa ja tuli kirjakauppoihin maaliskuussa.

Lauri Viljanen kirjoitti Helsingin Sanomissa, että "kenenkään toisen kuin Waltarin kynä ei olisi yhtä taipuisa kirjoittamaan tällaista kirjaa heti sotaviikoilta". Tamperelaisen Kansan Lehden kriitikko oli ankarampi syyttäessään Waltaria sodan ihannoimisesta eikä uskonut, että rintamalla olisi kuulunut niin kauniita ääniä kuin Waltari kuvaili. Markku Envallin mukaan Anteron ja hänen toveriensa uhrivalmius, "niin kauan kuin ainoassakaan suomalaisessa henkeä oli", ylittää jopa *[[Sillanpään marssilaulu]]n*, jossa luvattiin lapsille ja vanhuksille, äideille ja morsiamille "suojattu lies", niin kauan "kuin on pystyssä ykskin mies". 

Romaania myytiin parin vuoden aikana noin 19&nbsp;000 kappaletta. Siitä ei vuoden 1940 jälkeen otettu enää uusia painoksia. Teosta poistettiin kirjastoista 61 kappaletta jatkosodan jälkeen sen sisältämän Neuvostoliiton vastaisen propagandan vuoksi.

Kirja käännettiin jo julkaisuvuonnaan ruotsiksi nimellä *Nej, vi kommer aldrig att dö*.

## Lähteet
* Teos Kirjasampo.fi-sivustolla

### Viitteet
Chittagongin kieli

**Chittagong** on indoarjalainen kieli, jota puhutaan Chittagongin alueella Kaakkois-Bangladeshissa. Kieli on läheistä sukua bengalille ja sitä pidetään yleisesti bengalin murteena, mutta standardibengalin puhuja ei automaattisesti ymmärrä chittagongia eikä päinvastoin.

Chittagongin murteet muodostavat murrejatkumon pohjois–etelä-suunnassa. Muslimien käyttämä chittagong eroaa lisäksi kristittyjen ja hindujen käyttämästä kielestä siinä määrin, että uskontokohtaiset erot ovat jopa maantieteellistä murrevariaatiota selkeämpiä.

SIL Internationalin mukaan chittagongia puhui vuonna 2006 äidinkielenään 13 miljoonaa ihmistä.

## Lähteet
Photoplay

**Photoplay** oli yksi ensimmäisistä yhdysvaltalaisista elokuvalehdistä. *Photoplay* perustettiin vuonna 1911 Chicagossa. Samana vuonna J. Stuart Blackton oli perustanut samankaltaisen elokuvalehden, *[[Motion Picture Story]]n*, joka oli ensimmäinen yhdysvaltalainen elokuvalehti. *Photoplay* oli kuukausittain ilmestyvä aikakauslehti, ja sen viimeinen numero ilmestyi vuonna 1980. Lehteä julkaisi Macfadden Communications Group. Elokuva-aiheisten kirjoituksien ohella lehti julkaisi myös terveys- ja kauneusneuvoja.

Vuodesta 1920 alkaen lehti alkoi myöntää vuosittaista Photoplay-kunniamitalipalkintoa elokuville. Kunniamitali myönnettiin niille elokuville, jotka olivat saaneet eniten ääniä lehden lukijoilta. Vuodet 1944&ndash;1968 *Photoplay* myönsi kultamitalia, ja 1940-luvulta lähtien lehti alkoi myöntää myös suosituimman mies- ja naiselokuvatähden palkintoa. 1960-luvulta lähtien lehti myönsi suosituimman mies- ja naistelevisiotähden palkintoja.
Martin Frk

**Martin Frk** (s. 3. lokakuuta 1993 Bochov) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

Los Angeles Kings varasi Frk:n vuoden  toisella kierroksella, 49. pelaajana. Viimeisenä juniorivuotenaan QMJHL:n Halifax Mooseheadsissa Frk oli tärkeä osa Memorial Cupin voittanutta joukkuetta, jossa hänen lisäkseen pelasivat muun muassa Nathan MacKinnon sekä Jonathan Drouin.

Helmikuussa 2020 Frk teki kahden vuoden jatkosopimuksen Kingsin kanssa.

Frk tunnetaan parhaiten maalintekotaidoistaan ja NHL:n kovimmasta laukauksesta. Vuonna 2020 hän laukoi kiekon nopeudeksi 175,7 km/h.

## Lähteet
Jeesuksen vertaukset

**Jeesuksen vertaukset** ovat ryhmä Jeesuksen opetuksia, jotka on kerrottu vertausmuodossa. Vertausten käyttäminen oli ajanlaskun alussa yleinen tapa, jota myös monet juutalaiset rabbit käyttivät. Vertauksia käytettiin, koska niillä oli tehokkaampi vaikutus ja ne jäivät paremmin muistiin. Vertaukset myös pakottivat ihmiset pohtimaan asiaa, jotta niiden merkitys selviäisi.

Vertaukset oli alun perin tarkoitettu opetukseksi niitä kuunnelleille ihmisille, mutta etenkin kristityt pitävät niitä edelleen arvokkaina ja ajankohtaisina elämänohjeina.

Sanalla vertaus () tarkoitetaan tässä yhteydessä jokapäiväisten asioiden tai tapahtumien käyttämistä kuvaamaan ideaalista, henkistä tai taivaallista merkitystä. On olemassa erilaisia määritelmiä sille, mitkä Jeesuksen lausumista todella ovat vertauksia. Joskus myös sananlaskumaiset opetukset lasketaan vertauksiksi. Raamatussa olevien vertausten määrä on määritelmästä riippuen 33–60. Kaikki Uuden testamentin vertaukset ovat synoptisissa evankeliumeissa. Johanneksen evankeliumissa ei esiinny vertauksia. Moni vertaus esiintyy myös apokryfisessä Tuomaan evankeliumissa.

## Jeesuksen vertauksia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Artur Kuciapski

**Artur Kuciapski** (s. 26. joulukuuta 1993) on puolalainen keskimatkojen juoksija. Kuciapski edustaa AZS-AWF Varsovaa. Hänen valmentajansa on Andrzej Wołkowycki.

Zürichin EM-kisoissa 2014 Kuciapski sijoittui toiseksi maanmiehensä Adam Kszczotin jälkeen ennätyksellään 1.44,89. Hän voitti kultaa Tallinnan alle 23-vuotiaiden EM-kisoissa 2015. Pekingin MM-kisoissa 2015 Kuciapski jäi alkueriin. Hän kuului Puolan joukkueeseen, joka sai IAAF World Relays -kilpailuissa pronssia 4&nbsp;×&nbsp;800&nbsp;metrin viestissä 2017.

## Lähteet
Bordj Badji Mokhtar

**Bordj Badji Mokhtar** () on kaupunki ja samannimisen maakunnan keskus Algeriassa. Se sijaitsee Saharan Tanezrouftin aavikkoalueella lähellä Malin rajaa. Kunnassa on 16&nbsp;400 asukasta (vuonna 2008).

Paikkakunta on saanut alkunsa Ranskan siirtomaa-armeijan rakentamista Bordj Le Prieurin ja Bordj Pérezin linnoituksista. Algerian itsenäistyttyä se nimettiin vapaustaistelija Badji Mokhtar mukaan.

Kaupungin kautta kulkee Timiaouineen ja Malin rajalle johtava maantie N6. Malin puolella lähin suurempi asutus on Tessalit. Lähistöllä sijaitsee Bordj Mokhtarin lentokenttä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Forts du Sahara Central: Bordj Le Prieur
Gourara

**Gourara** (myös *Gurara*) on keidasalue Adrarin maakunnassa Algerian Saharassa. Se rajoittuu pohjoisessa Läntisen Ison Ergin eteläkärkeen, idässä Tadmaïtin tasankoon ja lännessä Oued Saouran laaksoon. Gouraran eteläpuolella sijaitsevat Touatin keitaat. Alueen keskus on Timimounin kaupunki. Sen muut yhdeksän kuntaa ovat Aougrout, Charouine, Deldoul, Ksar Kaddour, Metarfa, Ouled Aïssa, Ouled Saïd, Talmine ja Tinerkouk. Kunnissa on yhteensä 132&nbsp;800 asukasta (vuonna 2011).

Keitaat sijaitsevat painaumassa, jonka pohjalla on sebkhaksi kutsuttu suolatasanko. Seudun ilmasto on äärimmäisen kuuma ja kuiva. Elämän mahdollistaa pohjavesi, jota hyödynnetään perinteisen foggara-kastelujärjestelmän ja nykyaikaisten vesipumppujen avulla. Maatalous tuottaa etupäässä taateleita ja vihanneksia.

Asutus on keskittynyt linnoitettuihin kyliin eli ksareihin, joista monet ovat nykyään autioina. Seudun kanta-asukkaat ovat zenata-ryhmän berbereitä, joiden joukossa on islaminuskoon kääntyneitä juutalaisia ja entisten mustien orjien jälkeläisiä. Berberin kieli on yhä elinvoimainen Gourarassa. Alueen nykyaikaistuminen ja paimentolaisten asettuminen kiinteisiin asutuksiin on lisännyt arabien määrää.

Gourara oli aiemmin yksi Saharan ylittävän karavaanikaupan välietapeista. Ranskan siirtomaakauteen saakka se kuului Marokon hallitsijoiden valtapiiriin.

## Lähteet
Luettelo Tampereen Pyrinnön koripallon päävalmentajista

Tämä on **luettelo Tampereen Pyrinnön miesten ja naisten edustusjoukkueiden päävalmentajista** Suomen pääsarjatasolla.

Luettelossa on mainittu kaikki Tampereen Pyrinnön miesten ja naisten edustusjoukkueiden päävalmentajat pääsarjatasolla. Valmennetut ottelut ja voitot on mainittu vain runkosarjan osalta.

## Miesten edustusjoukkueen päävalmentajat

## Naisten edustusjoukkueen päävalmentajat

Koripalloliiton historiapalvelussa ei mainintaa päävalmentajasta kaudella 1966–1967.

## Lähteet
* Roll-up Pyynikin Palloiluhallin aulassa Pyrintö–Nokia-ottelun yhteydessä 18.12.2019 (miehet, ensisijainen lähde).
* Suomen Koripalloliiton tilastopalvelu  basket.fi

### Viitteet
Marco Fabián

**Marco Jhonfai Fabián de la Mora** (s. 21. heinäkuuta 1989 Guadalajara) on meksikolainen jalkapalloilija, joka edustaa Primera División de Méxicossa pelaavaa CD Guadalajaraa. Fabiánin pelipaikka on yleensä hyökkäävä keskikenttä, mutta hän voi pelata myös vasempana laitahyökkääjänä. Meksikon jalkapallomaajoukkueen riveissä Fabián on voittanut Gold Cupin 2011 ja olympiakultaa 2012.

## Ura
### Seurajoukkueura
Marco Fabiánin kasvattajaseura on CD Guadalajara. Seuran ykkösjoukkueessa hän teki debyyttinsä vuonna 2007. Ensimmäisen maalinsa Fabián teki toisessa ottelussaan helmikuussa 2008. Joulukuussa 2013 Fabián siirtyi lainalle Meksikon liigassa niin ikään pelaavaan Cruz Azuliin kahden vuoden mittaisella lainasopimuksella. Debyyttinsä joukkueessa hän teki toukokuussa 2014. Lainan päätyttyä Fabián palasi takaisin Guadalajaraan, jossa hän on ollut avainpelaaja.

### Maajoukkueura
Fabián on pelannut Meksikon alle 20- ja 23-vuotiaiden maajoukkueissa. Alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa hän on kaikkien aikojen paras maalintekijä 15 osumallaan. Hän pääsi Meksikon jalkapallomaajoukkueeseen vuoden 2011 Gold Cupiin viiden pelaajan kärähdettyä klenbuterolista, mutta ei pelannut turnauksessa minuuttiakaan. Meksiko voitti noissa kisoissa kultaa. Fabián pelasi myös Meksikon olympiajoukkueessa vuoden 2012 olympialaisissa Lontoossa. Hän oli avauksessa jokaisessa pelissä ja teki yhden maalin. Meksiko voitti olympialaisissa kultaa kaadettuaan finaalissa Brasilian 2-1. Maajoukkueen päävalmentaja Miguel Herrera valitsi Fabiánin mukaan 2014 MM-kisoihin, jossa tämä esiintyi vaihtopelaajana parissa ottelussa.

## Lähteet
* 
* http://www.national-football-teams.com/player/46449/Marco_Fabian.html
FS Alger (1889)

**Alger** oli Ranskan laivaston vuonna 1889 vesillelaskettu Alger-luokan panssarikansiristeilijä.

## Valmistus

Alus tilattiin Cherbourgin laivastontelakalta ja sen köli laskettiin 23. marraskuuta 1887. Alus laskettiin vesille marraskuussa 1889 ja se otettiin palvelukseen vuonna 1891.

## Palvelus
Alus poistettiin palveluksesta vuonna 1911.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Matti Kauppinen

**Matti Kauppinen** (28. elokuuta 1843 Saarijärvi – 4. kesäkuuta 1936 Pori) oli suomalainen kansakoulunopettaja, sanomalehtimies, museonjohtaja ja arkeologi. Hän kuului Satakunnan Museon perustajiin ja toimi myös sen johtajana vuosina 1896–1930. Kiukaisten kulttuuri on nimetty Kauppisen löytämän kivikautisen asuinpaikan mukaan.

## Elämä
### Yhdistysaktiivi ja sanomalehtimies
Keski-Suomessa maanviljelijäperheeseen syntynyt Kauppinen valmistui kansakoulunopettajaksi Jyväskylän seminaarista vuonna 1869. Hän työskenteli opettajana Padasjoella ja Koivistolla ennen asettumistaan Poriin vuonna 1874. Porissa Kauppinen oli aktiivisesti mukana yhdistystoiminnassa, hän vaikutti muun muassa eri laulukuorojen johtajana, Porin Suomalaisessa Seurassa, wrightiläisessä työväenyhdistyksessä, Satakunnan nuorisoseuraliikkeessä sekä 58 vuoden ajan Porin VPK:ssa. Vuosina 1876–1883 hän kirjoitti *[[Satakunta (sanomalehti)|Satakunta]]*-lehteen ja oli sen jälkeen vuonna 1886 mukana perustamassa suomenmielistä *[[Lounas (sanomalehti)|Lounas]]*-sanomalehteä. Kauppinen toimi myös lehden ensimmäisenä päätoimittajana. Porin kaupunginvaltuustossa hän oli vuodet 1901–1903. Kansakoulunopettajana Kauppinen toimi 1910-luvulle saakka.

Kauppinen oli myös kiinnostunut wrightiläisestä työväenliikkeestä. Maaliskuussa 1887 hän perusti yhdessä kansakoulunopettaja Viktor Lehtosen kanssa Porin Työväenyhdistyksen, joka oli järjestyksessään neljäs Suomeen perustettu työväenyhdistys.

### Museotoiminta
Merkittävimmän elämäntyönsä Kauppinen teki Satakunnan Museossa. Hän oli mukana museon vuonna 1888 perustaneen Porin Historiallisen Seuran toiminnassa ja sen kokoelmia säilytettiin ensimmäisen kahden vuoden ajan Kauppisen kotitalossa. Hän toimi aluksi muinaisesineiden kerääjänä kartuttaen museon kokoelmia eri puolille Satakuntaa sekä myös Etelä-Pohjanmaalle tekemillään retkillä. Kauppinen keräsi esineistöä stipendiaatteina toimineiden opiskelijoiden lisäksi myös Suomen merkittävimpiin muinaisesineiden keräilijöihin lukeutuneen Aleksander Winterin kanssa. Satakunnan Museon johtajaksi hänet valittiin vuonna 1896. Kauppisen aikana museon kokoelmat laajenivat noin 10 000:lla esineellä. Kun hän lopetti museonjohtajan tehtävät 87-vuotiaana vuonna 1930, oli Satakunnan Museon kokoelmissa noin 14 400 muinaisesinettä.

Museonjohtajan ominaisuudessa Kauppinen teki lukuisia opintomatkoja Pohjoismaihin, Brittein saarille sekä Keski-Eurooppaan. Keräysmatkojensa lisäksi hän suoritti myös arkeologisia kaivauksia Eurassa, Kiukaisissa, Nakkilassa ja Porin maalaiskunnassa. Suomen etelä- ja länsirannikon kivikauden viimeinen jakso Kiukaisten kulttuuri on nimetty Kauppisen löytämän Kiukaisten Uotinmäen asuinpaikan mukaan.

## Muuta
Kauppisen elämäkerta ilmestyi vuonna 2007.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Torppa, Minna: *Porin-Matti: Saarijärveläisen Matti Kauppisen tie aurankurjesta kansanvalistajaksi*, Messon Kustannus 2007. .
Aleksander Winter

**Aleksander Winter** (myös **Vinter**, 1861 Merikarvia – 1948 Noormarkku) oli suomalainen muinaisesineiden keräilijä, jota pidettiin suomalaisen museotoiminnan käynnistyessä alan tärkeimpiin kuuluvana harrastajana. Häntä on kutsuttu myös ammattimaiseksi muinaismuistojen keräilijäksi.

Winter oli ehkä kulkukauppias tai Ahlaisissa asunut työmies, jota on luonnehdittu myös ”joutomieheksi”. Hän kierteli 1800–1900-lukujen vaihteessa eri puolilla Satakunnan maaseutua, josta keräsi sinä aikana noin 4&nbsp;000 eri ikäistä esinettä, jotka toimitettiin Satakunnan Museon kokoelmiin. Osa Winterin esineistöstä on mahdollisesti siirretty Kansallismuseoon. Erityisen kiinnostunut hän oli kivikauden muinaisesineistä, joita Winter hankki Satakunnan Museolle kaikkiaan 1 160 kappaletta. Hän teki keräysmatkojaan pääosin yksin, mutta toimi myös yhteistyössä Satakunnan Museon perustajiin kuuluneen Matti Kauppisen kanssa.

Hänen keräyksensä tuloksia on myös Hämeen museossa Tampereella.

## Lähteet
Conrad Williams

**Conrad Williams** (s. 20. maaliskuuta 1982 Kingston, Jamaika) on jamaikalaissyntyinen brittiläinen pikajuoksija, joka kilpailee 400 metrillä. Hänen ennätyksensä on vuonna 2015 Genevessä juostu 45,06. Suurimman menestyksensä Williams on saavuttanut kuitenkin pitkistä viesteistä, jossa hänellä on yksi MM-hopea (Berliini 2009), yksi EM-kulta (Zürich 2014) ja kaksi EM-hopeaa (Barcelona 2010 ja Helsinki 2012). Williamsilla on myös sisäratojen MM-kisojen pitkästä viestistä kaksi MM-hopeaa (Istanbul 2012 ja Sopot 2014) ja yksi pronssi (Doha 2010). Vuoden 2014 Kansainyhteisön kisoissa viestistä tuli kultainen mitali. Williams on 182 senttimetriä pitkä, painaa 73 kiloa ja edustaa Kentiä.

## Lähteet
* 
* http://www.european-athletics.org/athletes/group=w/athlete=141611-williams-conrad/index.html
Scott Arfield

**Scott Arfield** (s. 1. marraskuuta 1988 Livingston, Skotlanti) on skotlantilais-kanadalainen jalkapalloilija, joka edustaa Skotlannin Valioliigassa pelaavaa Rangersia. Vasenjalkainen Arfield on pelipaikaltaan vasen keskikenttäpelaaja. Hän on 178 senttimetriä pitkä.

Arfieldin kasvattajaseura on skotlantilainen Falkirk FC, josta hän siirtyi vuonna 2010 Englannin ykkösliigassa tuolloin pelanneeseen Huddersfield Towniin. Kauden 2011–2012 jälkeen Huddersfield nousi Englannin mestaruussarjaan Arfieldin ollessa joukkueen runkopelaajia. Kesällä 2013 Arfield siirtyi niin ikään Mestaruussarjassa pelanneeseen Burnleyyn kaksivuotisella sopimuksella. Kaudeksi 2014–2015 Burnley nousi Valioliigaan. Uransa ensimmäisessä valioliigaottelussa Arfield teki maalin Chelseaa vastaan, kun Burnley hävisi 1–3. Kaudella 2014–2015 Arfield teki 37 valioliigaottelussa kaksi maalia Burnleyn pudotessa takaisin Mestaruussarjaan.

Vuonna 2018 Arfield siirtyi Rangersiin.

Arfield on edustanut Skotlantia alle 19- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkuetasolla. Hän sai kuitenkin luvan edustaa aikuisten maajoukkuetasolla Kanadaa Torontossa syntyneen isänsä kautta. Arfield debytoikin Kanadan jalkapallomaajoukkueessa maaliskuussa 2016 MM-karsintaottelussa Meksikoa vastaan.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Saint-Sever-de-Rustan

**Saint-Sever-de-Rustan** on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Midi-Pyrénées'n alueella. Kunnan nähtävyys on 900-luvulta peräisin oleva luostari Abbaye de Saint-Sever-de-Rustan.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Rupert Graves

**Rupert Graves** (s. 30. kesäkuuta 1963 Lontoo, Iso-Britannia) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt elokuvissa kuten *[[Hotelli Firenzessä]]* (1985), *[[V niin kuin verikosto (elokuva)|V niin kuin verikosto]]* (2006) ja televisiosarjoissa kuten *[[Uusi Sherlock]]* (vuodesta 2010 lähtien) ja *[[Scott & Bailey]]* (2011).

## Valikoitu filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Aiheesta muualla
*
Termes-d’Armagnac

**Termes-d’Armagnac** on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Midi-Pyrénées’n alueella. Kunnan nähtävyys on linna *Château de Termes d’Armagnac*. Linnasta on jäljellä ainoastaan sen torni. Linna on rakennettu 1200-luvun lopulla korkealle mäelle Adourjoen laaksoon, mistä on ollut hyvä tarkkailla Armagnacin aluetta.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Ihantalan kartano

**Ihantalan kartano** sijaitsi Viipurin maalaiskunnassa, jonka Suomi toisessa maailmansodassa joutui luovuttamaan Neuvostoliitolle. Kartanon historia alkaa vuodesta 1639, jolloin Lindved Hästesko sai oikeuden perustaa säterin Ihantalan kylään. Tämän yhden manttaalin perintötilan osti 1820 kreivi Fabian von Steinheil, joka hankki ja liitti tilaan kolme muuta tilaa, jotka olivat yhteensä 2/3 manttaalia. Myöhemmin maatilan ovat omistaneet kenraali Nikolai von Rechenberg ja pankinjohtaja A. Ramstén, joka myi sen kreivi Nik. Sieversille 1903. Seuraavaksi kartano siirtyi Alfred Kordelinin ja A. Saarelan omistukseen. Heidän aikanaan Ihantalan hovin metsät hakattiin ja puut myytiin. Vuonna 1907 Suomen valtio osti kartanon, jonka pinta-ala silloin oli 1&nbsp;969,81 hehtaaria. Kartanon maille muodostettiin vuokraoikeudella 45 pien- ja palstatilaa ja niille 270 hehtaarin yhteismetsä. Kartanon emätilasta tehtiin 109 hehtaarin suuruinen maatila, joka sekin vuokrattiin yksityiselle maanviljelijälle.

Kartanon jäljelle jääneelle maalle perustettiin koulutila, jonne 1913 järjestettiin Ihantalan kasvatuslaitos. Koulutilalle hankittiin 1916 lisää maata niin että pinta-alaksi tuli 55,4 hehtaaria, josta 26,6 hehtaaria oli viljelykelpoista. Väliaikainen kasvatuslaitos toimi kartanon kaksikerroksisessa päärakennuksessa, jossa oli 13 huonetta. Laitokseen voitiin sijoittaa 7–15-vuotiaita poikia yhteensä 35. Pojat otettiin laitokseen joko yleisen tuomioistuimen määrääminä tai hakemuksen perusteella, jolloin vaadittiin kouluhallituksen lastensuojeluosaston hyväksyntä. Lastensuojeluosasto laati suunnitelman Suomen kasvatuslaitosten uudelleenjärjestelemiseksi ja ehdotti Ihantalan laitoksen siirtämistä toiselle paikkakunnalle. Tällöin paikkakunnan väestö päätti anoa tilaa ja sen rakennuksia perusteilla olleen Ihantalan seurakunnan tarpeisiin, sillä niistä saataisiin seurakunnalle pappila ja papinvirkatalo. Kasvatuslaitoksen toiminta loppui 1919. Ihantalan kartanon päärakennus kunnostettiin kirkkosaliksi ja rakennuksen päätyyn rakennettiin kellotorni. Ihantalan kirkon vihki käyttöön Viipurin hiippakunnan piispa Erkki Kaila 6. marraskuuta 1927. Kirkko tuhoutui sodassa 1940.

## Lähteet
Harjun Kiekko

**Harjun Kiekko** on Nummelan Palloseura-Hockey ry:n ja Lohjan Kisa-Veikot jääkiekko ry:n perustama seura, joka on vastannut kaudesta 2014–2015 alkaen seurojen kilpa- ja harrastekiekosta.

Yhdistys on perustettu keväällä 2000, jolloin sen toiminta jäi vain yhden kauden mittaiseksi. Talven 2013–2014 aikana käynnistyi uudelleen hanke seurojen toiminnan yhdistämiseksi ja harrastajamäärien kasvattamiseksi. Ensimmäisellä kaudella seuran tavoitteena oli saada noin tuhat harrastajaa. Kaudella 2017–2018 Harjun Kiekko oli suomen viidenneksi suurin seura pelipasseissa mitattuna. Pelipasseja Harjun Kiekolla oli yhteensä 915 kappaletta.

Seura pelaa ja harjoittelee Lohjalla ja Vihdissä; Kisakallion ja Nummelan jäähalleissa. Miesten edustusjoukkue pelaa kaudella 2020–2021 II-divisioonassa ja A-nuoret Suomi-Sarjan karsinnoissa. Lisäksi seuralla on joukkueet B-F2 -ikäluokissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Harjun Kiekon nettisivut
Erkki Norell

**Erkki Johan William Norell** (20. joulukuuta 1940 Helsinki – 29. joulukuuta 2021 Asikkala) oli suomalainen kirjailija, joka kirjoitti useita kalastus- ja luontokirjoja.

Norell oli koulutukseltaan merkonomi. Hän työskenteli Sammutin Oy:n myyntimiehenä 1965–1970, Rapalan markkinointipäällikkönä 1970–1987, Rapiren tehtaan johtajana Irlannissa 1987–1991 ja Rapalan yrityskonsulttina 1991–1992. Norell jäi sairauseläkkeelle 1992. Hän asui Vääksyssä.

Norellin novellikokoelmat perustuvat hänen omiin kalastusmatkoihinsa, ja hän kirjoitti myös muun muassa Lapin historiasta. Erkki Norell valittiin vuoden kalamieheksi 2008. Norell oli asiantuntijana myös Radio Suomen *[[Luontoilta]]*-ohjelmissa.

Norell sairasti harvinaista perinnöllistä lihassairautta Kennedyn syndroomaa.

## Teoksia
* *Elämäni perhot*. WSOY 1995
* *Kalaretkien perhonsidontaopas*. WSOY 1996
* *Perhokalastajan vuosi* ; kuvittanut Seppo Polameri. WSOY 1997
* *Kaukana kalassa*. WSOY 1999
* *Kalapäiväkirjani kertomaa* ; koskipiirrokset ja mallisivut Martti Ruokonen. WSOY 2001
* *Kalaretkieni Lappi : kertomuksia ja tarinoita* ; kuvittanut Seppo Polameri. WSOY 2004
* *Ravustajan kirja* ; piirrokset Seppo Polameri. Otava 2007
* *Jopas sattui... : kalastuskommelluksia seitsemältä vuosikymmeneltä* ; kuvittanut Seppo Polameri. Otava 2005
* *Kalmulta Korholaan : Perhokalastajat ry 1938-2011* ; toimittanut Anssi Uitti. Perhokalastajat, Helsinki 2012
* *Taimentarinoita* ; kuvat Seppo Polameri. Readme.fi, Helsinki 2013

## Lähteet
* Päijät-Häme wiki : Erkki Norell
* Studio55.fi Tositarina 8.10.2010 : "Aloin jo uskoa sekoavani, ennen kuin lääkärit löysivät sairauteni"
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Yle Areena :  Minna Pyykön maailma : Erkki Norellin taimentarinoita ja kalajuttuja 4.2.2012 
* Lihastautiliitto ry: sivut : Erkki Norellin kala- ja luontotarinoita
Maubourguet

**Maubourguet** on kunta Lounais-Ranskassa Hautes-Pyrénées'n departementissa Midi-Pyrénées'n alueella. Alueelta löydettiin vuonna 1979 meren jumalaa esittävä antiikin mosaiikkityö. Se on näytteillä kunnan arkeologisessa museossa.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Sirotytönkorento

**Sirotytönkorento** (*Coenagrion pulchellum*) on tytönkorentoihin kuuluva pienikokoinen sudenkorento.

## Ulkonäkö ja koko

Sirotytönkorennon ulkonäkö on samankaltainen kuin monien muiden tytönkorentojen. Koiraan takaruumis on kapea, ja sen toisessa jaokkeessa on tumma kuvio, joka näyttää ikään kuin paksulta Y-kirjaimelta tai ääniraudalta. Olkajuovat ovat koiraalla kapeat ja useilla yksilöillä osittaiset. Koiraalla ja naaraalla on M-kirjainta muistuttava kaulus, jossa on kolmiomainen, päästään tylppä ja sivuliuskojen pituinen keskiliuska. Naaraan takaruumiin värityksessä esiintyy huomattavaa vaihtelua. Selkäpuoli voi olla melkein kokonaan tumma, mutta usein siinä on vaaleitakin alueita.

Sirotytönkorennon takaruumiin pituus on 24–29&nbsp;mm ja takasiiven pituus 17–22&nbsp;mm.

## Levinneisyys ja elinympäristö

Lajia tavataan yleisenä Länsi-, Keski- ja Pohjois-Euroopassa sekä Aasian länsiosissa ja Siperiassa Altaivuoristolle asti. Lajin elinalueet ovat muuttumassa hajanaisemmiksi eteläisimmässä Euroopassa. Suomessa Jyväskylän eteläpuolella sirotytönkorentoa esiintyy yleisesti ja runsain määrin.

Elinympäristönä sirotytönkorento pitää enimmäkseen seisovien vesien alueista. Laji suosii varsinkin runsaskasvustoisia meren- ja järvenlahtia sekä lampia, nykyään enenevässä määrin myös suolampia.

## Elintavat

Sirotytönkorennon lentoaika on kesäkuun alusta elokuun loppupuolelle. Päälentoaika ajoittuu kesäkuun puolivälistä heinäkuun puoleenväliin.

## Lähteet
Tiilikka

**Tiilikka** on järvi, joka kuuluu kokonaisuudessaan Tiilikkajärven kansallispuistoon. Järvi sijaitsee Rautavaaran ja Sotkamon kuntien alueilla. Sen pinta-ala on 4,201 neliökilometriä. Suurin syvyys on 8,1 metriä ja keskisyvyys 2,4 metriä. Tiilikan valuma-alue on 119,92 neliökilometriä ja virtaus 1,36 kuutiometriä sekunnissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Marciac

**Marciac** on kunta Lounais-Ranskassa Gersin departementissa Midi-Pyrénées’n alueella. Se on keskiajalla linnoitettu bastide-kaupunki.

Marciacissa on järjestetty vuodesta 1978 lähtien jazz-festivaali Jazz in Marciac. Siellä esiintyy jazzmaailman kirkkaimmat tähdet, joita käy vuosittain elokuussa katsomassa yli 200&nbsp;000 katsojaa.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Erik S. Nyholm

**Erik Sten Axelsson Nyholm** (14. toukokuuta 1929 Vaasa – 15. elokuuta 2025 Joensuu) oli suomalainen suurpetotutkija ja eräkirjailija.

Nyholm väitteli 1965 tohtoriksi lepakoista Ennen eläkkeelle jäämistään Nyholm työskenteli 1978–1996 Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen petotutkijana. Hän oli Suomen valtion ensimmäinen suurpetotukija.

Nyholmin poika on suurpetosuunnittelija Kai-Eerik Nyholm.

## Teoksia
* *Zur Ökologie von Myotis mystacinus (Leisl.) und M. daubentoni (Leisl.) (Chiroptera)*, Helsingin yliopiston väitöskirja. 1965
* *Pyyntimetsissä*. Gummerus 1971, uud. painos Myllylahti, Espoo 2013
* *Ensimmäinen biologiankirjani 3* ; kirj. Helena Nyholm, Erik S. Nyholm ; työryhmä Matti Iipponen ym. Kunnallispaino, Vantaa 1978
* *Toinen biologiankirjani 4* ; kirj. Helena Nyholm, Erik S. Nyholm ; työryhmä Matti Iipponen ym. Kunnallispaino, Vantaa 1979
* *Neljäs biologiankirjani 6* ; kirj. Helena Nyholm, Erik S. Nyholm ; työryhmä Helena Nyholm ym. Kunnallispaino, Vantaa 1982
* *Kolmas biologiankirjani 5* ; kirj. Helena Nyholm, Erik S. Nyholm ; työryhmä Matti Iipponen ym. Kunnallispaino, Vantaa 1985
* *Ruskeakarhu : (Ursus arctos arctos L.)* ; teksti Erik S. Nyholm ; valokuvat Eero Kemilä ; kuvatekstit Eero Kemilä ja Erik S. Nyholm. WSOY 1990
* *Kairassa sattuu aina : Eränkävijän vuosirenkaita* ; kirj. Erik S. Nyholm ym. ; toimittanut Mauri Soikkanen. Otava 2001
* *Hylkijäiltä petojen jäljille* ; kirj. Erik S. Nyholm, Kai-Eerik Nyholm. Otava 2012

## Lähteet
Maryna Arzamasava

**Maryna Aljaksandrauna Arzamasava** (, o.s. **Katovitš** (Катовіч), , s. 17. joulukuuta 1987 Minsk) on valkovenäläinen keskimatkojen juoksija.

Arzamasava sijoittui 2012 Helsingin EM-kilpailujen 800 metrillä alun perin neljänneksi, mutta nousi dopingtapausten vuoksi hopealle. Hän saavutti 800 metrillä pronssia Göteborgin sisäratojen EM-kilpailuissa 2013 ja Sopotin sisäratojen MM-kilpailuissa 2014. Zürichin EM-kilpailuissa 2014 hän voitti kultaa 800 metrillä silloisella ennätysajallaan 1.58,15. Pekingin MM-kilpailuissa 2015 hän voitti kultaa ajalla 1.58,03. Rio de Janeiron olympialaisissa 2016 hän sijoittui 800 metrillä seitsemänneksi. Hän kuului Valko-Venäjän joukkueeseen, joka saavutti IAAF World Relays -kilpailuissa 2017 hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;800&nbsp;metrin viestissä.

Arzamasava on naimisissa Ilja Arzamasavin kanssa ja heillä on tytär.

Arzamasava jäi vuonna 2019 kiinni dopingin käytöstä ja sai neljän vuoden kilpailukiellon ajalle 29.7.2019–28.7.2023.

## Henkilökohtaiset ennätykset
*Lähteet: IAAF*, Tilastopaja
;Ulkoradat
* 400 m: 52,81 (2012)
* 800 m: 1.57,54 (2015)
* 1&nbsp;000 m: 2.36,0 (2011)

;Sisäradat
* 400 m: 53,97 (2012)
* 600 m: 1.27,28 (2013)
* 800 m: 2.00,79 (2014)

## Lähteet
Euroopan parlamentin valiokunnat

**[[Euroopan parlamentti|Euroopan parlamentin]] valiokunnat** valmistelevat lainsäädöntöasioita parlamentin täysistuntoon. Valiokunnat ovat erikoistuneet tiettyihin vastuualueisiin, ja kussakin niistä istuu 25–81 varsinaista jäsentä sekä yhtä monta varajäsentä poliittisten ryhmien voimasuhteita vastaavassa kokoonpanossa. 

Valiokunnan toimintaa johtaa puheenjohtaja sekä enintään neljä varapuheenjohtajaa, jotka valiokunnan jäsenet valitsevat keskuudestaan. Euroopan komission antamat lainsäädäntöehdotukset lähetään käsittelyyn asiasta vastaavaan valiokuntaan, ja yksi valiokunnan jäsenistä nimetään kyseisen ehdotuksen esittelijäksi eli raportööriksi, joka on päävastuussa lainsäädäntöehdotusta koskevan mietinnön valmistelusta. 

Tarvittaessa parlamentti voi perustaa myös alivaliokuntia, tutkintavaliokuntia ja väliaikaisia erityisvaliokuntia. Valiokunnat kokoontuvat pääsääntöisesti Brysselissä ja niiden istunnot ovat yleisölle avoimia. 

Valiokunnissa kokemus Euroopan parlamentista on tärkeää. Suurten uudistusten käsittely saattaa kestää useita parlamenttikausia, jolloin auttaa, että valiokunnan jäsen tuntee hankkeen historian.

## Pysyvät valiokunnat
Tammikuussa 2023 Euroopan parlamentin pysyvät valiokunnat olivat seuraavat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Euroopan parlamentin valiokuntasivusto