open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gilbreathin konjektuuri

**Gilbreathin konjektuuri** on alkulukuihin liittyvä lukuteoriaotaksuma, jonka Norman L. Gilbreath julkaisi vuonna 1958.

## Määritelmä
Kirjoitetaan kaikki alkuluvut jonoon:

:2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, 23, 29, 31, ...

Muodostetaan sitten näin saadusta jonosta kahden peräkkäisen luvun erotuksen itseisarvo ja tehdään näistä uusi jono. Jatkamalla näin saadaan seuraavat jonot:

:2, 3, 5, 7, 11, 13, 17, 19, 23, 29, 31, ...
:1, 2, 2, 4, 2, 4, 2, 4, 6, 2, ...
:1, 0, 2, 2, 2, 2, 2, 2, 4, ...
:1, 2, 0, 0, 0, 0, 0, 2, ...
:1, 2, 0, 0, 0, 0, 2, ...
:1, 2, 0, 0, 0, 2, ...
:1, 2, 0, 0, 2, ...

Yhtäpitävästi olkoon a_n jonon *n*:s alkio ja b_n uuden jonon *n*:s alkio. Nyt

:b_n = |a_n - a_{n+1}|.

Gilbreathin konjektuurin mukaan jokaisen jonon ensimmäinen luku on 1, lukuun ottamatta ensimmäistä jonoa. Jokaisen jonon toinen luku on siis oltava 0 tai 2, lukuun ottamatta ensimmäistä jonoa. Otaksuma on varmistettu todeksi lukuun 1013 asti.

Jo ennen Gilbreathia François Proth oli löytänyt ja julkaissut ilmiön vuonna 1878. Proth väitti myös todistaneensa sen, mutta todistus oli virheellinen.

## Lähteet
Nelivärilause

**Nelivärilause** eli **neliväriteoreema** on verkko- eli graafiteorian tulos, jonka mukaan jokainen tasokartta voidaan värittää neljällä eri värillä siten, että millään kahdella vierekkäisellä samanvärisellä alueella ei ole yhteistä rajaa. De Morganin oppilas Francis Guthrie esitti tämän vuonna 1852 kokeellisena havaintona, mutta sitä ei osattu tuolloin todistaa. Niinpä kysymystä, pitääkö väittämä paikkansa, kutsuttiin **neliväriongelmaksi**. Vaikka ongelma on helppo ymmärtää, kesti yli sata vuotta, ennen kuin lause saatiin todistetuksi vuonna 1976.

## Täsmennyksiä
Raja tarkoittaa rajaviivaa, ei rajapistettä; alueet, jotka koskettavat toisiaan vain pisteessä, saa värittää samalla värillä (esimerkiksi Yhdysvaltain kartalla osavaltiot Colorado ja Arizona). Kunkin väritettävän alueen tulee olla yhtenäinen eli koostua yhdestä palasta. Kumpikin näistä täsmennyksistä tarvitaan, muuten voidaan piirtää karttoja, joissa värejä tarvitaan enemmän kuin neljä.

Tehtävän kannalta on myös olennaista, millaisella pinnalla kartta on. Alkuperäisessä muotoilussa kartta on tasolla. Voidaan helposti osoittaa, että pallopinnalla riittävä värimäärä on sama kuin tasolla. Sen sijaan esimerkiksi munkkirinkilää muistuttavalla toruspinnalla värejä voidaan tarvita jopa seitsemän (mutta ei enempää).

## Ongelman alkuperä
Neliväriongelman esitti ilmeisesti ensimmäisenä englantilainen matemaatikko Francis Guthrie vuonna 1852. Hän oli havainnut, että neljä väriä tuntuisi aina riittävän kartan värittämiseen, ja pyysi De Morganin oppilaana olevaa veljeään Frederick Guthrieta kysymään De Morganilta selitystä ilmiölle. Francis oli itse aiemmin ollut De Morganin oppilas. De Morgan ei löytänyt selitystä, joten hän kyseli asiaa muilta matemaatikoilta, muun muassa William Hamiltonilta. Myös Charles Peirce ja Arthur Cayley yrittivät tuloksetta ratkaista ongelmaa. Cayley esitti ongelman vuonna 1878 London Mathematical Societylle.

## Neliväriteoreeman todistaminen
On melko helposti osoitettavissa, että kartan värittäminen viidellä värillä on mahdollista (Heawoodin lause), mutta neljän värin riittävyys on vaikeammin todistettavissa. Tämän todistivat Kenneth Appel ja Wolfgang Haken vuonna 1976 osoittamalla, että kaikki kartat ovat väritettävissä neljällä värillä jos ja vain jos tietyt 1&nbsp;834 karttaa ovat väritettävissä neljällä värillä. Myöhemmin karttojen lukumäärä pystyttiin pudottamaan 1&nbsp;482:een. Todistus tehtiin tietokoneita apuna käyttäen, mutta kompakti matemaattinen todistus puuttuu edelleen.

Neil Robertsonin tutkimusryhmä todisti nelivärilauseen uudelleen 1994, tälläkin kertaa tietokoneavusteisesti. Heidän todistuksensa on idealtaan samanlainen kuin Appelin ja Hakenin, mutta käyttää pienempää, 633 perustapauksen kokoelmaa.

Vuonna 2008 Georges Gonthier julkaisi nelivärilauseen todistuksen, joka oli varmistettu Coq-todistustarkistimella.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Б

**Б** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.

## Ääntäminen
Б ääntyy tavallisesti soinnillisena bilabiaalisena klusiilina /b/, soinnillisena liudentuneena bilabiaalisena klusiilina /bʲ/ tai soinnillisena bilabiaalisena frikatiivina /β/. Sen äännearvo on bulgariassa /b/ tai /bʲ/, makedoniassa /b/, marissa /β/, serbiassa /b/, ukrainassa /b/, valkovenäjässä /b/ ja venäjässä /b/ tai /bʲ/.
Љ

**Љ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy makedonian ja serbian aakkosiin.

## Ääntäminen
Љ on makedonian ja serbian kielessä liudentuneen alveolaarisen lateraalin /ʎ/ merkki. Muissa kyrillistä kirjaimistoa käyttävissä kielissä äännettä merkitään tavallisesti kirjaimella л.
H-II

**H-II** tai **H-2** on Japanin avaruusjärjestön (JAXA) kehittämä suuri kantoraketti, jonka valmistaja on Mitsubishi. Moottoreiden valmistukseen osallistuu myös amerikkalainen ATK Thiokol. Ensimmäisen version huono luotettavuus lopetti pian sen käytön. Uusin versio on H-IIA, sen erot H-II:een ovat teknisesti vähäisiä, 
mutta raketin luotettavuutta on pyritty nostamaan merkittävästi. H-2-raketin laukaisutorni on JAXAn Tanegashiman avaruuskeskuksessa.

## Tekniikkaa
3-vaiheinen kantoraketti
* 2 kpl H-II kiinteäajoainerakettia
* 1 kpl  H-II päämoottori
* 1 + 1 kpl  H-II toisen vaiheen rakettimoottoreita

## Historia
Seitsemän laukaisua tehtiin 3. helmikuuta 1994 – 15. marraskuuta 1999; niistä kaksi epäonnistui. Laukaisun hinta oli 190 miljoonaa dollaria 1990-luvulla. H-IIA käytettiin ensimmäisen kerran 29. elokuuta 2001, mutta sen käyttö on ollut harvaa ja laukaisu 29. marraskuuta 2003 epäonnistui. Tällöin Japani menetti kaksi tiedustelusatelliittia. Seuraava laukaisu 26. helmikuuta 2005 onnistui (MTSAT-1R).

Ensimmäinen maan radan ulkopuolinen laukaisu oli 14. syyskuuta 2007 laukaistu SELENE-kuuluotain. Ensimmäinen H-IIA:n ulkomainen hyötykuorma oli australialainen FedSat-1 vuonna 2002.

Tammikuuhun 2009 mennessä 14 laukaisua 15:stä oli onnistunutta.

Suuremman hyötykuorman H-IIB perustuu H-IIA-rakettiperheeseen. H-IIB käyttää kahta LE-7A moottoria ensimmäisessä vaiheessa H-IIA:n yhden sijaan. Ensimmäinen H-IIB:n laukaisu tapahtui 10. syyskuuta 2009.

## Suorituskyky
* LEO-radalle 15&nbsp;000 kg (200 km radalle, jonka inklinaatio on 30,4 astetta)
* GEO-siirtoradalle 6&nbsp;000 kg
* työntövoima 4&nbsp;050&nbsp;000 N 
* kokonaismassa 445&nbsp;000 kg
* halkaisija 4 m
* pituus 49 m

## H-IIA:n laukaisut

H-IIA:sta on neljä eri versiota kiinteän polttoaineen apurakettien määrän mukaan: H2A202, H2A2022, H2A2024 ja H2A204.

## H-IIB:n laukaisut

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Isakowitz, Steven J,, International Reference to Space Launch Systems Second Edition, AIAA, Washington DC, 1991 (succeeded by 2000 edition). 
* Wilson, Andrew, editor,, Jane's/Interavia Space Directory, Jane's Information Group, Coulsdon, Surrey, 1992 et al.
Nansen-passi

**Nansen-passi** oli Kansainliiton antama pakolaispassi. Nansen-passin kehitti norjalainen naparetkeilijä Fridtjof Nansen.

## Historia

Nansenin passi liittyy Venäjän vallankumoukseen, jonka jälkeen vuosina 1918–1938 kotimaastaan pakeni kommunistihallinnon pelossa 1,4 miljoonaa venäläistä. Heidän tarkoituksenaan oli jättäytyä Venäjän naapurimaihin ja odotella tilanteen mahdollista selkiytymistä Venäjällä. Niin ei käynyt, vaan Neuvostoliitto sulki lähteneiltä paluutien vuonna 1923.

Tilanne oli pakolaisten kannalta huono erityisesti Konstantinopolissa (nykyinen Istanbul), jossa sinnitteli satatuhatta pakolaista. Kansainliitto perusti pakolaisten auttamiseksi vuonna 1921 Nansenin kansainvälisen pakolaistoimiston, jonka johtoon tuli norjalainen tutkimusmatkailija Fridtjof Nansen. Pakolaiskomissio auttoi noin puolta miljoonaa pakolaista palaamaan kotiin, mutta leireille jäi vielä suuret määrät venäläisiä pakolaisia, jotka tuskin koskaan palasivat kotiin.

Ongelman ratkaisemiseksi luotiin Nansenin passi. Sen avulla pakolainen saattoi todistaa henkilöllisyytensä, joten pääsy eri maihin helpottui. 

Nansen-passista tuli menestys ja 1920-luvulla venäläiset pakolaispatoumat Saksassa, Puolassa ja Turkissa olivat purkautuneet länteen. Yksin Ranska otti vastaan yli 400&nbsp;000 venäläistä paikkaamaan työvoimapulaansa ensimmäisen maailmansodan jälkiseurauksena.

Vuonna 1926 Nansenin passin saanti laajennettiin koskemaan myös armenialaisia pakolaisia ja vuodesta 1928 assyrialaisia, bulgarialaisia ja turkkilaisia pakolaisia.   

Nansenin kuoleman jälkeen 1930 passin myöntäminen siirtyi Nansenin kansainväliselle pakolaistoimistolle, joka toimi Kansainliiton alaisuudessa. 

Nansenin kansainvälinen pakolaistoimisto suljettiin vuonna 1938, jonka jälkeen passin myöntäminen siirtyi Kansanliiton pakolaisasiain päävaltuutettun toimistolle, jonka toimisto sijaitsi Lontoossa.

Yhdistyneiden Kansakuntien aikana solmittiin vuonna 1951 pakolaisten oikeusasemaa koskeva yleissopimus. Sen mukaan valtio, joka on ottanut vastaan pakolaisia, myöntää pakolaisille erityisen matkustusasiakirjan, joka nykyisin vastaa Nansenin passia.

## Tunnettuja Nansen-passin haltijoita
* Alfonso XIII
* Robert Capa
* Sergiu Celibidache
* Marc Chagall
* Zuzanna Ginczanka
* Aleksandr Galitš
* Vera Bulitš
* Alexander Grothendieck
* G. I. Gurdjieff
* Vladimir Nabokov
* Aristotle Onassis
* Anna Pavlova
* Jadwiga Piłsudska
* Sergei Rahmaninov
* Ilja Repin
* Vera Konstantinovna Romanova
* Maria Pavlovna Romanova
* Menachem Mendel Schneerson
* Otto Skorzeny
* Igor Stravinsky
* Valentin Vaala

## Katso myös
* Muukalaispassi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Щ

**Щ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, marin, ukrainan ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa.

## Ääntäminen
Щ ääntyy tavallisesti joko liudentuneena soinnittomana palato-alveolaarisena sibilanttina /ɕː/, soinnittoman palato-alveolaarisen sibilantin ja soinnittoman alveolaarisen klusiilin yhtymänä /ʃt/ tai soinnittoman palato-alveolaarisen sibilantin ja soinnittoman palato-alveolaarisen affrikaatan yhtymänä /ʃʧ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ʃt/, ukrainassa /ʃʧ/ ja venäjässä /ɕː/. Marissa щ esiintyy vain uusissa lainasanoissa.

## Katso myös
*Bulgarian translitterointi
*Ukrainan translitterointi
*Venäjän translitterointi
Mykkäelokuva

**Mykkäelokuva** on elokuva, jonka ääniraidalla ei ole kuvan kanssa tahdistettua puhetta tai muuta ääntä. Valtaosa ennen 1930-lukua tehdyistä elokuvista on mykkäelokuvia, koska äänielokuvan tekniikka kehittyi laajaan kaupalliseen käyttöön vasta 1920-luvun lopulla. 

## Kuvaus
Elokuvahistorian aikakautta ennen äänielokuvan keksimistä kutsutaan *mykkäelokuvien kaudeksi*. Mykkäelokuvissa on yleensä avainkohtia ja -repliikkejä selventäviä välitekstejä, niin sanottuja plansseja. Vaikka mykkäelokuvissa ei ollut tahdistettua ääniraitaa, niiden teatteriesityksen yhteydessä esitettiin yleensä elävää musiikkia pianistin tai jopa kokonaisen orkesterin voimin. Nykyään elokuvateattereissa esitettävät vanhat mykkäelokuvat ovat usein äänikopioita, joihin on lisätty musiikkiraita. Sama koskee mykkäelokuvien televisioesityksiä.

Mykkäelokuvan aikana käytettiin nitraattifilmiä, joka on hyvin tulenarkaa. Myöhemmin elokuvat kopioitiin kestävämmälle ja vähemmän tulenaralle asetaatille. Koska niin kameroita kuin projektoreitakin pyöritettiin käsin, sekä kuvaus- että esitysnopeudet vaihtelivat suuresti – 14:stä aina 26:een kuvaan sekunnissa. Nykyisin hitaammin esitettäväksi tarkoitettuja mykkäelokuvia joudutaan usein ajamaan 24:n (tai televisiossa 25:n) kuvan nopeudella, ja siksi tapahtumat niissä näyttävät nopeammilta kuin tekijät tarkoittivat.

Äänen puutetta ja välitekstejä on käytetty tehokeinona vielä äänen nauhoittamisen tultua teknisesti mahdolliseksi. Kuuluisia esimerkkejä tästä ovat Chaplinin *[[Nykyaika (elokuva)|Nykyaika]]* vuodelta 1936 ja Aki Kaurismäen *[[Juha (vuoden 1999 elokuva)|Juha]]* vuodelta 1999.

Ensimmäinen suomalainen elokuva *Nikolainkadun koulun koulunuorisoa välitunnilla* oli mykkäelokuva, joka valmistui 1904.  

## Mykkäelokuvan aikakauden kuuluisia henkilöitä

### Näyttelijöitä
* Janet Gaynor
* Rudolph Valentino
* John Gilbert
* Asta Nielsen
* Norma Talmadge
* Clara Bow
* Lillian Gish
* Theda Bara
* Mary Pickford
* Buster Keaton
* Douglas Fairbanks
* Charlie Chaplin
* Pola Negri
* Gloria Swanson
* Harold Lloyd

### Ohjaajia
* Frank Borzage
* Charlie Chaplin
* Carl Theodor Dreyer
* Sergei Eisenstein
* Abel Gance
* D. W. Griffith
* Buster Keaton
* Fritz Lang
* Georges Méliès
* Vsevolod Pudovkin
* Erich von Stroheim

## Näytteitä mykkäelokuvista

Kuva:La casa hechizada (1906) de Chomón.jpg|Segundo de Chomón: La casa hechizada (1906)
Kuva:Le Spectre rouge (1907) de Chomón.jpg|Segundo de Chomón: Satán se divierte (1907)
Kuva:Birth-of-a-nation-klan-and-black-man.jpg|D. W. Griffith: Kansakunnan synty (1915)
Kuva:Chaplin The Kid.jpg|Charlie Chaplin: Chaplinin poika (1921)

Kuva:Potemkinmarch.jpg|Sergei Eisenstein: Panssarilaiva Potemkin (1925)
Kuva:Metropolis maria.jpg|Fritz Lang: Metropolis (1927)


## Katso myös
*Elokuvan historia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Mykkaelokuvat.com (arvosteluja ja artikkeleita)
* Silentera.com 
* Silentsaregolden.com
Vappu (nimi)

**Vappu** on suomalainen naisen nimi, germaanisperäisen Valburg-nimen suomenkielinen muunnelma. Vapun nimipäivä on 1. toukokuuta, jolloin on myös juhlapäivä nimeltä vappu. 

Vuoden 2019 loppuun mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 6&nbsp;932 henkilöä on saanut nimekseen Vappu. Nimi oli suosionsa huipulla välillä 1920–1939, jolloin sen sai yhteensä 2&nbsp;712 henkilöä. Vuosina 2010–2019 nimen sai 215 henkilöä.

Vaput on Jyväskylässä toimiva, vuonna 1910 perustettu naiskuoro.

## Tunnettuja Vappu-nimisiä
Vappu on seuraavien henkilöiden etunimi:

* Vappu Elo, teatteri- ja elokuvanäyttelijä, teatterinjohtaja Kosti Elon kasvattitytär
* Vappu Haapanen (o.s. Salonen), telinevoimistelija
* Vappu Heinonen, kansanedustaja (SDP, TPSL)
* Vappu Jurkka, näyttelijä
* Vappu Kaarenoja, toimittaja
* Vappu Liipola, lastenkirjailija
* Vappu Nevalainen, kirjailija
* Vappu Orlov‎, kustannustoimittaja, suomentaja
* Vappu Oura (oik. Saimi Pylkkänen), kirjailija
* Vappu Pimiä, juontaja
* Vappu Rauhanen, kirjailija
* Vappu Roos, kirjailija ja kääntäjä
* Vappu Rossi, kuva- ja mediataiteilija ja taidegraafikko
* Vappu Salonen, telinevoimistelija
* Vappu Säilynoja, kansanedustaja (SKDL, vasemmistoliitto)
* Vappu Taipale, Stakesin ent. pääjohtaja ja ministeri.
* Vappu Tuomioja, kirjailija, Sakari Tuomiojan puoliso, Hella ja Sulo Wuolijoen tytär, Erkki Tuomiojan äiti 
* Vappu Väre, kirjailija

## Lähteet
Jaakko Frösén

**Jaakko Lars Henrik Frösén** (s. 9. tammikuuta 1944 Helsinki) on kreikkalaisen filologian professori emeritus Helsingin yliopistossa ja arvostettu suomalainen antiikintutkija. Frösén tunnetaan ennen muuta papyrologisista tutkimuksistaan, sillä hän tutkimusryhmineen on saanut hyviä tuloksia Petran kaupungista löydettyjen, pahoin vahingoittuneiden hiiltyneiden papyrusten tulkitsemisesta.

Frösén väitteli tohtoriksi 1974. Hän oli 1988–1992 Suomen Ateenan-instituutin johtaja ja 1993–1999 akatemiaprofessori. Vuonna 1999 hänet nimitettiin kreikkalaisen filologian professoriksi.

Papyrustutkimuksen ohella Frösénin tutkimusryhmä suorittaa muun muassa arkeologisia kaivauksia Aaronin vuorella Petran lähellä sekä tutkii Aleksandrian ortodoksisen patriarkaatin kirjaston käsikirjoituksia. Tutkimusryhmä nimettiin Suomen Akatemian huippuyksiköksi vuosiksi 2000–2005 (nimellä *Antiikin ja keskiajan kreikankieliset asiakirjat, arkistot ja kirjastot*) sekä uudestaan vuosiksi 2006–2011 (nimellä *Antiikin Kreikan kirjoitetut lähteet*).

Hän on ollut Academia Europæa -tiedeakatemian jäsen vuodesta 1989.
Frösén oli vuonna 2001 Tieteentekijöiden liiton vuoden tieteentekijä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Jaakko Frösén 375 humanistia -sivusto 18.9.2015, Helsingin yliopiston humanistinen tiedekunta.
*Vuoden tieteentekijä 2001 - Jaakko Frösén. Riskinotto elämäntapana., Acatiimi 8/2001.
Dixie Dregs

**Dixie Dregs** on 1970-luvulla perustettu yhdysvaltalainen yhtye, jonka musiikki on fuusion ja progen tienoilla. Yhtyeen musiikki on suurimmaksi osaksi instrumentaalista. Siinä yhdistyy vaikutteita jazzista, rockista ja klassisesta musiikista.

## Historia
Kitaristi Steve Morse, kitaristilaulaja Frank Brittingham, kosketinsoittaja Johnny Carr, basisti Andy West ja rumpali Dave Morse (Steven vanhempi veli) soittivat 1960-luvun lopussa yhtyeessä, jonka nimi oli Dixie Grit. Myöhemmin kosketinsoittajaksi vaihtui Mark Parrish. Vuonna 1972 Dixie Grit hajosi. Morse ja West jatkoivat esiintymistä duona, jonka nimeksi he antoivat Dixie Dregs.

Vuonna 1973 Morse ja West tutustuivat Miamin yliopistossa viulisti Allen Sloaniin ja rumpali Rod Morgensteiniin, jotka liittyivät Dixie Dregsiin. Vuonna 1974 yhtyeeseen liittyi myös kosketinsoittaja Frank Josephs. Yhtye äänitti yliopistolla ensimmäisen albuminsa, *The Great Spectacular*:n, vuonna 1975. Vuonna 1976 yhtye solmi levytyssopimuksen Capricorn Recordsin kanssa. Seuraava albumi, *Free Fall*, julkaistiin vuonna 1977. Samana vuonna kosketinsoittaja Mark Parrish liittyi uudelleen yhtyeeseen.

Vuonna 1978 yhtye julkaisi albumin *What If* ja lähti kiertueelle. Albumin myötä Dixie Dregs sai Grammy-ehdokkuuden. Joulukuussa rumpali Mark Parrish lähti bändistä. Hänen tilalleen otettiin T Lavitz. Vuonna 1979 yhtye julkaisi seuraavan albuminsa, *Night of the Living Dregs*in. Albumi toi yhtyeelle jälleen Grammy-ehdokkuuden. Vuonna 1981 yhtye vaihtoi nimensä The Dregsiksi tavoitellen suurempaa suosiota. Viulisti Sloan vaihdettiin Mark O'Connoriin vuonna 1983. The Dregs ei kuitenkaan saavuttanut sitä suosiota, mitä sen jäsenet halusivat, joten jäsenet erosivat kukin omiin projekteihinsa.

1980-luvun lopussa yhtye palasi ja teki kiertueen kokoonpanolla, johon kuuluivat Morse, Morgenstein, Lavitz ja Doan. Samalla julkaistiin kokoelma *Divided We Stand*. Tällä hetkellä Dregs on kokoelma sen entisiä jäseniä, jotka silloin tällöin kokoontuvat kiertueen tai äänitysten merkeissä.

## Jäsenet
* Steve Morse – kitara
* Andy West – basso
* Dave LaRue – basso
* Allen Sloan – viulu
* Mark O'Connor – viulu
* Rod Morgenstein – rummut
* Mark Parrish – kosketinsoittimet
* T Lavitz – kosketinsoittimet

## Julkaisut
* *The Great Spectacular* (1975, julkaistiin CD:llä 1997)
* *Free Fall* (1977)
* *What If* (1978)
* *Night Of The Living Dregs* (1979)
* *Dregs Of The Earth* (1980)
* *Unsung Heroes* (1981)
* *Industry Standard* (1982)
* *Divided We Stand* (1989)
* *Bring 'Em Back Alive* (1992)
* *Full Circle* (1994)
* *King Biscuit Flower Hour Presents ([[1997]])
* *California Screamin*' ([[2000]])
* *20th Century Masters: The Best Of The Dixie Dregs* ([[2002]])
* *Sects, Dregs and Rock 'n' Roll'' (2002, DVD)
В

**В** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa.

## Ääntäminen
В ääntyy tavallisesti joko soinnillisena labiodentaalisena frikatiivivina /v/, soinnillisena liudentuneena labiodentaalisena frikatiivina /vʲ/ tai puolivokaalina /w/. Kirjaimen äännearvo on bulgariassa /v/ tai /vʲ/, makedoniassa /v/, serbiassa /v/, ukrainassa /v/ tai /w/, valkovenäjässä /v/ ja venäjässä /v/ tai /vʲ/.
Ђ

**Ђ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy serbian aakkosiin. 

## Ääntäminen
Ђ on serbian kielessä soinnillisen palataalisen affrikaatan /ʥ/ merkki. Makedonian kielessä vastaavan äänteen merkki on **[[Ѓ]]**.
Kent

**Kent** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

## Maantieteessä
* Kent, kreivikunta Englannissa
* Kentin kuningaskunta Englannissa n. 455–871
* Kent, kunta Australiassa
* Kent, paikkakunta Connecticutissa, Yhdysvalloissa
* Kent, paikkakunta Ohiossa, Yhdysvalloissa
* Kent, kaupunki Washingtonissa, Yhdysvalloissa
* Kent, joki Englannissa
* Chatham-Kent, kaupunki Ontariossa, Kanadassa
* Kentin piirikunta New Brunswickissä, Kanadassa
* Kentin piirikunta Ontariossa, Kanadassa
* Kentin piirikunta Delawaressa, Yhdysvalloissa
* Kentin piirikunta Marylandissä, Yhdysvalloissa
* Kentin piirikunta Michiganissa, Yhdysvalloissa
* Kentin piirikunta Rhode Islandissa, Yhdysvalloissa
* Kentin piirikunta Texasissa, Yhdysvalloissa
* Kent, kylä Sierra Leonessa

## Sukunimenä

* Barbara Kent (1906–2011), kanadalais-yhdysvaltalainen mykkäelokuvien näyttelijä
* Danny Kent (s. 1993), brittiläinen ratamoottoripyöräilijä
* Herb Kent (s. 1928), yhdysvaltalainen radiotoimittaja
* Jean Kent (1921–2013), brittiläinen näyttelijä
* Jeff Kent (s. 1968), yhdysvaltalainen baseballpelaaja
* Raymond D. Kent, yhdysvaltalainen äänihäiriöiden tutkija ja professori
* Regina Kent (1969–2000), kiinalainen näyttelijä
* Thomas Kent (1865–1916), irlantilainen nationalisti
* Tyrone Kent (s. 1986), yhdysvaltalainen koripalloilija
* William Kent (1685–1748), englantilainen arkkitehti, puutarhasuunnittelija, huonekalusuunnittelija ja taidemaalari

### Kuvitteellisia henkilöitä

* Clark Kent eli Teräsmies
* Jonathan ja Martha Kent (Ma ja Pa Kent), Teräsmiehen adoptiovanhemmat DC Comicsin sarjakuvissa
* Jonathan Samuel Kent, *Teräspoika*, Teräsmiehen poika DC Comicsin sarjakuvissa
*Kent Brockman, Simpsonit-animaatiosarjan uutisankkuri

## Muita merkityksiä
* Kent, miehen etunimi
* Kent, ruotsalainen rockyhtye
* *[[Kent (albumi)|Kent]]*, Kent-yhtyeen albumi
* Kent, yhdysvaltalainen savukemerkki
* Rigil Kent eli Alfa Centauri, tähti
;Britannian kuninkaallinen laivasto
* Kentish Frigate (1652), 46-tykkinen neljännen luokan alus
* HMS Kent (1679), 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
* HMS Kent (1746), 70-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
* HMS Kent (1762), 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
* HMS Kent (1798), Ajax-luokan 74-tykkinen kolmannen luokan linjalaiva
* HMS Kent (1798, tykkivene), 16-tykkinen alus
* HMS Kent (1888), 98-tykkinen toisen luokan linjalaiva
* HMS Kent (1901), Monmouth-luokan panssariristeilijä
* HMS Kent (54), County-luokan raskas risteilijä
* HMS Kent (D12), County-luokan ohjushävittäjä
* HMS Kent (F78), Tyypin 23 fregatti.

## Katso myös
* Kentin yliopisto, yliopisto Englannissa.
Ҥ

**Ҥ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy altain, baškiirin, jakuutin ja niittymarin aakkosiin.

## Ääntäminen
Ҥ on niittymarissa velaarisen nasaalin /ŋ/ merkki.
Д

**Д** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, mongolin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin.

Kirjaimen järjestysluku vaihtelee kielittäin. Venäjän aakkostossa д on viidentenä kirjaimena.

## Ääntäminen
Д ääntyy tavallisesti soinnillisena dentaalisena klusiilina /d/, soinnillisena liudentuneena dentaalisena klusiilina /dʲ/ tai soinnillisena dentaalisena frikatiivina /ð/. Sen äännearvo on bulgariassa /d/ tai /dʲ/, makedoniassa /d/, marissa /ð/, serbiassa /d/, ukrainassa /d/ tai /dʲ/, valkovenäjässä /d/ ja venäjässä /d/ tai /dʲ/.
Session Description Protocol

**SDP** (*Session Description Protocol*) on protokolla, jolla voidaan kuvata Internetin multimediaesityksiä tai -istuntoja, kuten Internet-puheluja, elokuvien suoratoistoa tai puhelinneuvotteluja.  SDP suunniteltiin alun perin MBONEssa välitettävien reaaliaikaisten multimediaesitysten kuvaamiseen. SDP-kuvauksessa luetellaan esityksen ajankohta, esitykseen kuuluvat mediat (ääni, video, grafiikkasovellus) ja niiden tarvitsemat parametrit (koodekit, siirtoprotokollat, porttinumerot).

SDP-kuvauksia voidaan välittää HTTP:n, SAPin, RTSP:n tai SIPin avulla. SIPpiä varten on määritelty lisäksi neuvotteluprotokolla (*Offer/Answer Model with SDP*), jolla voidaan muodostaa uusia multimediaistuntoja tai muokata olemassa olevia.

## Standardointi
SDP määritellään RFC-dokumenteissa:
*  *SDP*
*  *Offer/Answer Model with SDP*
Jeroen Van Herzeele

**Jeroen Van Herzeele** (syntynyt 13. syyskuuta 1965) on belgialainen jazz-saksofonisti. Hän syntyi Zottegemissä. Van Herzeele soittaa lukuisissa yhtyeissä, kuten Greetings From Mercuryssä, Maak's Spiritissä, Octurnissa sekä Tomas and Cossa. Vuonna 1999 Van Herzeele voitti Golden Django-palkinnon parhaana flaamilaisena jazz-artistina.

## Lähteet
Dorival Caymmi

**Dorival Caymmi** [doriˈvaw kaˈĩmi] (30. huhtikuuta 1914 – 16. elokuuta 2008) oli yksi tärkeimmistä brasilialaisen populaarimusiikin lauluntekijöistä. Hän loi muutamia hyvin tunnettuja MPB-kappaleita, kuten *Doran*, *Promessa de Pescadorin* ja *O Venton*.

Caymmi nousi kuuluisuuteen jo 1930-luvun loppupuolella työskenneltyään muusikko Carmen Mirandan kanssa.
Limakalvo

**Limakalvo** () on ruuansulatuskanavaa, hengitysteitä, virtsateitä ja sukuelimiä peittävä ohut solukerros, jonka päällä on sitkeää limaa. Mikrobit ja monet pienet hiukkaset tarttuvat siihen helposti kiinni. Lima suojaa limakalvoa kuivumiselta ja halkeamiselta.  

Selkärankaisten limakalvon pinnassa on epiteelikudos ja sen alla on limakalvon tukikerros (), joka muodostuu sidekudoksesta. Limakalvon tukikerros toimii diffuusiotienä epiteelikudokselle, josta verisuonet puuttuvat. Joidenkin elimien, kuten ruuansulatuselimien, limakalvossa on lisäksi kolmas kerros limakalvon lihaskerros (), joka liikuttelee limakalvon poimuja. Limakalvo on usein runsaasti poimuttunut ja siinä on yleensä erilaisia rauhassoluja ja rauhasia, kuten pikarisoluja ja suolirauhasia.

Näkyviä limakalvoja ovat suuontelon ja nielun, sierainten, silmien, sukupuolielinten ja peräaukon sisäpinnat. Reuna-alueilla iho muuttuu saumattomasti limakalvoksi, joka jatkuu sisäelimiin. Limakalvoja arvioidaan kliinisen tutkimuksen yhteydessä. Normaalisti ne ovat kosteat, vaaleanpunaiset tai valkoiset ja ilman näkyviä kerrostumia. Tulehdusten ja muiden sairauksien yhteydessä nähdään usein turvotuksia, eritteitä ja värimuutoksia. Joidenkin maksasairauksien seurauksena limakalvot voivat muuttua kellertäviksi, jolloin käytetään nimeä keltatauti.

## Ruuansulatuselimistön limakalvo

Suurimmassa osassa ruuansulatuskanavaa (mahalaukusta peräsuoleen) limakalvon muodostavat epiteelikerros, sidekudoskerros ja lihaskerros. Limakalvokerroksen poimuisuus suurentaa imeytymispinta-alaa ja kerroksen sileälihassolujen supistuminen lisää edelleen poimuttumista. Poimuja on eniten ohutsuolessa, missä imeytyminen tapahtuu nopeimmin. Limakalvokerroksen ulkopuolella on toinen paksumpi sidekudoskerros, jossa on toisiinsa liittyneiden hermosyiden muodostama hermopunos eli limakalvonalaispunos.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Región Autónoma de la Costa Caribe Norte

**Región Autónoma de la Costa Caribe Norte** (lyhennetään RACCN) on Nicaraguassa sijaitseva itsehallinnollinen alue, jonka pinta-ala on 32,159 km². Sen pääkaupunki on Puerto Cabezas eli Bilwi. Vuonna 2005 alueen asukasluku oli 249 700.

RACCNia ja rannikon eteläistä autonomista aluetta Región Autónoma del Atlántico Suria (RACCS) asuttavat pääasiassa alkuperäiskansoihin kuuluvat miskitot, kreolit, sumut, garifunat ja ramat. Perimältään ryhmät ovat intiaaneja ja afrokaribialaisia, ja he puhuvat omia kieliään, kreolienglantia ja espanjaa.  

## Kunnat
*Bonanza
*Prinzapolka
*Puerto Cabezas (Bilwi)
*Rosita
*Siuna
*Waslala
*Waspam

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Г

**Г** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Myös kyrillisesti kirjoittavat ei-slaavilaiset kielet käyttävät г:tä.

## Ääntäminen
Г ääntyy tavallisesti joko soinnillisena velaariklusiilina /g/, soinnillisena liudentuneena velaariklusiilina /gʲ/ tai soinnillisena glottaalisena frikatiivina /ɦ/. Sen äännearvo on bulgariassa /g/ tai /gʲ/, makedoniassa /g/, serbiassa /g/, ukrainassa /ɦ/, valkovenäjässä /ɦ/ ja venäjässä /g/ tai /gʲ/.

Turkkilaisissa kielissä, kuten tataarissa, г ääntyy g:n lisäksi soinnillisena uvulaarisena frikatiivina /ʁ/.
Ґ

**Ґ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy ukrainan aakkosiin. Neuvostoaikana se korvattiin virallisessa ortografiassa kirjaimella Г, mutta Neuvostoliiton hajottua se otettiin jälleen mukaan ukrainan oikeinkirjoitukseen.
V. Vjatšorka ehdotti vuonna 2005 kirjaimen lisäämistä myös valkovenäjään.

## Ääntäminen
Ґ on ukrainassa ja valkovenäjässä äänteen /g/ merkki.

Merkit Ґ ja ґ eivät sisälly KOI8-R-merkistöön vaan ainoastaan KOI8-U-merkistöön.
Ѓ

**Ѓ** on kyrillinen kirjain. Se kuuluu makedonian aakkosiin.

## Ääntäminen
Ѓ ääntyy makedoniassa joko soinnillisena palatoalveolaarisena affrikaattana /ʥ/ tai soinnillisena palataalisena klusiilina /ɟ/.
Promoottori

**Promoottorit** ovat geenin läheisyydessä olevia DNA-alueita, joiden ansiosta RNA-polymeraasi kiinnittyy DNA:han ja voi aloittaa transkription eli RNA:n kopioimisen DNA:sta. Promoottorien teho perustuu tiettyihin DNA-jaksoihin kiinnittyviin faktori-proteiineihin, jotka ohjaavat RNA-polymeraasin kiinnittymistä transkription aloituskohtaan. Jokaiselle erilaiselle RNA-polymeraasille on omat promoottorinsa.

## Bakteerit
Bakteerien promoottoreilla on neljä konservoitunutta ominaisuutta, jotka ovat yhteisiä lähes kaikille lajeille.
*Transkription aloituskohta on puriiniemäs yli 90 prosentissa tapauksista geeneistä.
*Aloituskohdasta ylävirtaan noin 10 emäksen päässä on kuuden emäksen sekvenssi T80A95T45A60A50T96 (alaindeksi kertoo emäksen yleisyyden prosenteissa) eli *-10 sekvenssi*.
*Aloituskohdasta ylävirtaan noin 35 emäksen päässä on toinen konservoitunut sekvenssi, *-35 sekvenssi*: T82T84G78A65C54A45.
**-35 sekvenssin* ja *-10 sekvenssin* etäisyys on 16–18 emästä 90 prosentissa promoottoreista.

## Eukaryootit
Eukaryooteilla on kolme erilaista RNA-polymeraasia: RNA-polymeraasi&nbsp;I, RNA-polymeraasi&nbsp;II (selvästi yleisin) ja RNA-polymeraasi&nbsp;III. Näille jokaiselle on omanlaisensa promoottorit.

### RNA-polymeraasi II
RNA-polymeraasi II on eukaryoottien RNA-polymeraaseista yleisin. Sen promoottoreissa on tiettyjä lyhyitä DNA-sekvenssejä.
*TATA-sekvenssi on konservoitunut seitsemän emäksen DNA-sekvenssi, jossa on paljon A- ja T-emäksiä. Se sijaitsee noin 25 emästä transkription aloituskohdasta ylävirtaan. Se on heikko promoottori, jonka päätehtävä on osoittaa oikea aloituskohta transkriptiolle.
*CAAT-sekvenssi on konservoitunut sekvenssi noin 50-200 emästä ylävirtaan transkription aloituskohdasta.
*GC-rikas alue on yksi suhteellisen tavallinen osa promoottoria.

### RNA-polymeraasi I
RNA-polymeraasi I:n pääpromoottori on GC-rikas alue kohdassa -45&ndash;+20. Sen toimintaa vahvistaa 85-prosenttisesti identtinen tehostajajakso UCE (*upstream control element*), joka sijaitsee kohdassa -180 &ndash; -107.

### RNA-polymeraasi III
RNA-polymeraasi III:n ylävirtaan olevat promoottorit toimivat samalla periaatteella kuin RNA-polymeraasi II:n promoottorit. Ribosomin 5S-RNA:ta ja tRNA:ta koodaavien geenien promoottorit ovat kuitenkin transkription aloituskohdasta alavirtaan päin, eli geenin sisällä. Näihin promoottoreihin kiinnittyvät TFIIIA- ja TFIIIC-faktorit ohjaat TFIIIB-faktorin kiinnittymistä, jonka RNA-polymeraasi tunnistaa.

## Tehostajat
*Tehostajat* (tai *voimistajat*, engl. *enhancer*) ovat promoottoreiden kaltaisia DNA-jaksoja, jotka sijaitsevat usein huomattavasti promoottoreita kauempana geenistä ja jotka lisäävät promoottoreiden tehoa moninkertaisesti. Tehostajien tarkoitus lienee lisätä transkriptiofaktoreiden konsentraatiota promoottoreiden läheisyydessä.

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Suolakurkku

**Suolakurkku** on kurkuista suolaliuoksessa ilman kuumennusta valmistettu säilötty elintarvike.

## Valmistus

Suolakurkut valmistetaan avomaankurkuista. Yleiskielessä suolakurkuiksi kutsutaan erilaisia säilöttyjä kurkkuja: etikalla valmistettuja etikkakurkkuja, maustekurkkuja, joissa on suolan ja etikan lisäksi mausteita, ja "venäläisiksi suolakurkuiksi" kutsuttuja hapankurkkuja, jotka säilyvät, kuten hapankaali, maitohappokäymisen takia laskeneen pH:n, eivät niinkään korkean suolapitoisuuden takia.

Koska liuoksen suolapitoisuus on suurempi kuin kurkussa, suolaa siirtyy nesteestä kurkkuun, ja kurkusta tulee suolainen. Suolaliemikäsittelyn jälkeen kurkut voidaan säilöä etikkaliemeen.

## Käyttö

Suolakurkkuja tarjoillaan usein alkupaloina smetanan ja hunajan kanssa tai siivuina leivänpäällisenä. Suolakurkusta valmistetaan Venäjällä myös erityistä suolakurkkukeittoa: rassolnikia.

Urheilijat ovat 2020-luvulla juoneet hieman suolakurkkujen lientä laukaistakseen lihaskramppeja. Liemen vaikutuksista on jonkin verran tutkimusnäyttöä. Oletetaan, että liemen voimakas maku toimii vuorovaikutuksessa suuontelon hermoreseptorien kanssa. Reseptorien kautta lähtee keskushermostoon viesti, joka edistää kramppien laukeamista. Pienikin määrä lientä saa aikaan toivotun vaikutuksen. Lientä ei silti pidä juoda päivittäin, sillä silloin saa elimistöönsä liikaa ruokasuolaa. Ensisijainen apu kramppeihin ja niiden ehkäisyyn on kuitenkin lihaskuntoharjoittelu, tasapainoinen ruokavalio ja riittävä nesteytys. Hyvässä kunnossa olevaan lihaksistoon tulee vähemmän kramppeja kuin heikkoon lihaksistoon.

## Katso myös
* Maustekurkku

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Venäläisiä ruokareseptejä
Franz Danzi

**Franz Danzi** (15. kesäkuuta 1763 – 13. huhtikuuta 1826) oli saksalainen säveltäjä ja kapellimestari. Hänen isänsä oli arvostettu sellisti, joka opetti pojalleen sellon ja kosketinsoittimen soittamista sekä laulamista.

Danzi syntyi Schwetzingenissä ja työskenteli myöhemmin muun muassa Mannheimissa, Münchenissä ja Stuttgartissa. Hän kuoli Karlsruhessa.

Danzin sävellysten voidaan katsoa edustavan sekä klassismia että romantiikkaa. Hänen tärkeimpiin teoksiinsa kuuluu muun muassa kamarimusiikkia sekä konserttoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
George Antheil

**George Antheil** (8. kesäkuuta 1900 – 12. helmikuuta 1959) oli yhdysvaltalainen säveltäjä. Aluksi hän sai arvostusta lähinnä pianistina. Hieman myöhemmin hänen avant-gardeteoksensa alkoivat saada suosiota. Säveltäjän tunnetuin teos lienee vuonna 1926 sävelletty *Ballet mécanique*. Lisäksi Antheil sävelsi muun muassa elokuvamusiikkia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gregorio Allegri

**Gregorio Allegri** (1582 – 18. helmikuuta 1652) oli italialainen säveltäjä ja pappi, joka eli suurimman osan elämästään Roomassa.

Gregorio Allegri syntyi Roomassa ja lauloi kuoropoikana kappelissa 1591–1596. Vuosina 1600–1607 hän opiskeli Giovanni Maria Naninon johdolla. Vuodet 1607–1621 hän vietti laulajana ja säveltäjänä Fermon ja Tivolin katedraaleissa, kunnes hänestä tuli vuonna 1628 kuoronjohtaja, *maestro di cappella*, Roomassa. Hän valmistui papiksi ja julkaisi motetteja, jotka saavuttivat suosiota, ja näistä syistä paavi Urbanus VIII otti hänet mukaan kapellikuoroonsa. Elämänsä viimeiset vuosikymmenet hän lauloi paavillisessa kuorossa. Allegri kuoli vuonna 1652, jolloin hänet haudattiin Rooman Chiesa Nuovaan. 

Allegri sävelsi muun muassa useita motetteja. Hänen tunnetuin teoksensa on kuitenkin viisiääninen hengellinen a cappella -sävellys *[[Miserere (Allegri)|Miserere]]*, jonka arvellaan olevan peräisin 1630-luvulta. Sävellys, jota esitettiin vain pääsiäisviikolla, sai legendaarisen maineen, ja sitä pidettiin pitkään Rooman Sikstitiiniläiskappelin omaisuutena, kunnes 14-vuotias Mozart vuonna 1770 vain kerran sen kuultuaan kopioi sen ulkomuistista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Georges Auric

**Georges Auric** (15. helmikuuta 1899 Lodève, Ranska – 23. heinäkuuta 1983 Pariisi, Ranska) oli ranskalainen säveltäjä.

Auric syntyi Lodèvessa 15. helmikuuta 1899. Hänen perheensä muutti Pariisiin vuonna 1913, ja Auric pääsi opiskelemaan Pariisin konservatorioon. Hän osoitti musikaalista lahjakkuutta jo nuorena: hänen ensimmäiset sävellyksensä julkaistiin, kun hän oli 15-vuotias. Uransa aikana Auric sävelsi monen tyyppisiä teoksia. Hän sävelsi kuitenkin erityisesti beletteja ja elokuvamusiikkia, joista hänet tunnetaan. Auric kuoli Pariisissa 23. heinäkuuta 1983 ollessaan 84-vuotias.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Pixies

**Pixies** on yhdysvaltalainen vaihtoehtorock-yhtye. Yhtye perustettiin Bostonissa vuonna 1986 ja oli olemassa vuoteen 1993 saakka, tehden yli kymmenen vuoden tauon jälkeen paluun vuonna 2004. Pixies ei menestynyt myyntilistoilla erityisen hyvin varsinkaan kotimaassaan, mutta sitä pidetään eräänä tärkeimmistä 1990-luvun vaihtoehtorockin vaikuttajista. Muun muassa yhtyeen albumit *[[Surfer Rosa]]* ja *[[Doolittle]]* ovat vuosien saatossa saavuttaneet klassikon aseman. Pixies nautti kuitenkin Britanniassa ja muualla Euroopassa kulttisuosiota. Yhtyeen keulakuva Black Francis, Pixiesin kappaleiden pääasiallinen kirjoittaja, on luonut yhtyeen jälkeen menestyksekkään uran nimellä Frank Black. 

Yhtyeen musiikissa oli vaikutteita punkista, popista ja surf-musiikista ja se oli samaan aikaan melodista mutta karheaa. Sanoitukset olivat surrealistisia mutta käsittelivät monia arkoja aiheita kuten mielenterveydellisiä ongelmia, ruumiinvammoja ja insestiä. Pixiesille tunnusomaisia olivat rauhallisia säkeistöjä seuranneet raskaat kertosäkeet – tyylikeino, jota myöhemmin hyödynsivät muun muassa Nirvana, The Smashing Pumpkins ja Radiohead.

Pixiesin tunnettuja kappaleita ovat muun muassa ”Where Is My Mind?”, ”Hey”, ”Gigantic”, ”Debaser”, ”Here Comes Your Man”, ”Monkey Gone to Heaven”, ”Velouria” ja ”Planet of Sound”

## Kokoonpano
* Black Francis – laulu, kitara (myöhemmin soolourallaan Frank Black, oikea nimi Charles Michael Kitridge Thompson IV)
* Joey Santiago – kitara
* Kim Deal – bassokitara, laulu (kahdella ensimmäisellä albumilla nimellä Mrs. John Murphy)
* David Lovering – rummut

## Diskografia
### Studioalbumit
* *[[Surfer Rosa]]* (1988)
* *[[Doolittle]]* (1989)
* *[[Bossanova (albumi)|Bossanova]]* (1990)
* *[[Trompe le Monde]]* (1991)
* *[[Indie Cindy]]* (2014)
* *[[Head Carrier]]* (2016)
* *[[Beneath the Eyrie]]* (2019)
* *[[Doggerel]]* (2022)
* *[[The Night the Zombies Came]]* (2024)

### Kokoelma-albumit
* *Death to the Pixies* (1997)
* *Pixies at the BBC* (1998)
* *Complete ’B’ Sides* (2001)
* *Wave of Mutilation: Best of Pixies* (2004)
* *Minotaur* (2009)
* *Come On Pilgrim… It’s Surfer Rosa* (2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivut.
Elliptinen galaksi

**Elliptinen galaksi** on nimensä mukaisesti ellipsoidin muotoinen galaksi. Se on yksi Hubblen luokittelun mukaisista galaksityypeistä. Pienet elliptiset galaksit muistuttavat pallomaisia tähtijoukkoja ja ovat vain vähän niitä isompia; suuret elliptiset galaksit ovat massiivisimpia tunnettuja kohteita. Noin 20 % havaituista galakseista on elliptisiä; todellisen määrän uskotaan olevan vain puolet siitä, sillä pieniä epäsäännöllisiä galakseja on enemmän kuin pystymme havaitsemaan.

## Rakenne
Elliptisen galaksin tähdet ovat keskittyneet tiiviin ytimen ympärille, josta etäämmälle mentäessä tähtiä on vähitellen yhä harvemmin. Toisin kuin kierteisgalaksilla, elliptisen galaksin tähdet kiertävät ydintä enemmän tai vähemmän satunnaisilla radoilla toistensa suhteen, eikä galaksi siten itsessään pyöri juuri lainkaan. Galaksi sisältää hyvin vähän tähtienvälistä materiaa, nuoria tähtiä ja avoimia tähtijoukkoja. Sen sijaan pallomaisia tähtijoukkoja saattaa olla suuren galaksin ympärillä jopa tuhansia.

Elliptisen galaksin tähdistä valtaosa on niin sanottuja toisen populaation tähtiä. Ne olivat ensimmäisiä pitkäikäisiä tähtiä maailmankaikkeuden synnyn jälkeen, ja sisältävät hyvin vähän metalleja (tähtitieteessä metalli on mikä tahansa heliumia raskaampi alkuaine). Toisen populaation tähdet ovat väriltään keskimäärin keltaisia, mikä aiheuttaa elliptisille galakseille niiden kellertävän värin.

Elliptiset kääpiögalaksit ovat hyvin pieniä: niissä on vain satoja miljoonia tai muutamia miljardeja tähtiä, ja niiden koko saattaa olla vain 5000 valovuotta. Suurimmat jättiläisellipsigalaksit sen sijaan sisältävät jopa useita biljoonia (1012) tähtiä ja ovat yli puolen miljoonan valovuoden läpimittaisia. Vertailun vuoksi tyypillinen kierteisgalaksi Linnunrata on kiekon halkaisijaltaan 100 000 valovuoden kokoinen ja sisältää 200–400 miljardia tähteä.

## Synty
Klassisen käsityksen mukaan elliptisten galaksien materia kului heti alussa kokonaan tähtiin, minkä takia niissä on nyt vain ikääntyneitä tähtiä. Muodostuneet tähdet olivat lähinnä keskikokoisia tai pieniä ja siten hyvin pitkäikäisiä, eikä uutta materiaa ole juuri ehtinyt syntyä supernovista tai tavallisista novista.

Nykykäsityksen mukaan elliptiset galaksit ovat syntyneet kahden tai usean pienemmän galaksin törmättyä ja sulauduttua toisiinsa. Tämä selittää tähtien epäyhtenäiset kiertoradat galaksin keskustan ympäri ja sen, miksi galaksijoukkojen keskuksissa usein on jättiläismäisiä elliptisiä galakseja.

## Tunnettuja elliptisiä galakseja

* Messier 32, Andromedan galaksin seuralainen
* Messier 49 Coman–Virgon galaksijoukossa
* Messier 59 Coman–Virgon galaksijoukossa
* Messier 60 Coman–Virgon galaksijoukossa
* Messier 87, jättiläisellipsigalaksi Coman–Virgon galaksijoukossa
* Messier 89 Coman–Virgon galaksijoukossa
* Messier 105, Leo I -galaksijoukon kirkkain elliptinen galaksi
* Messier 110, Andromedan galaksin seuralainen
* Centaurus A, aktiivinen galaksi (radiogalaksi) Kentaurin tähdistössä

## Katso myös
* Linssimäinen galaksi, elliptisen ja kierteisgalaksin välimuoto
Vaihtoehtorock

**Vaihtoehtorock** (englanniksi **alternative rock**, joskus **alt-rock** tai pelkästään **alternative**) on yleistermi, joka syntyi 1980-luvun alussa kuvaamaan niitä rockyhtyeitä, joiden musiikki ei sopinut aikansa "valtavirran" esittämiin tyylisuuntiin. Termi ei tarkoita mitään yhtenäistä musiikkityyliä, vaan se sisältää esimerkiksi indie rockin, post punkin, hardcore punkin, college rockin, uuden aallon ja shoegazingin. 

1980-luvulla useimpien vaihtoehtorockyhtyeiden musiikillisena pohjana oli punkrock. Monet vaihtoehtorockyhtyeet ovat saaneet vaikutteita myös 1960-luvun rockmusiikista sekä rockin ulkopuolista musiikkilajeista, kuten folkista, reggaesta tai jazzista.

## Vaihtoehtorockin edustajia
1980-luvun merkittävimpiin vaihtoehtorockyhtyeisiin kuuluivat R.E.M., Talking Heads, Sonic Youth, The Replacements, Hüsker Dü ja Pixies Yhdysvalloissa sekä Depeche Mode, Red Hot Chili Peppers, Radiohead, The Smiths ja The Cure. Suomessa vaihtoehtorock jäi vielä tuolloin marginaaliseksi, mutta sitä edustivat muun muassa Radiopuhelimien ja Nights of Iguanan kaltaiset yhtyeet.

1990-luvun alussa vaihtoehtorock siirtyi Nirvanan ja muiden grunge-yhtyeiden myötä lähemmäksi valtavirtaa. Nykyään monet aiemmin vaihtoehtoisina pidetyt musiikkisuuntaukset menestyvät kaupallisesti, mistä on esimerkkinä vaikkapa nu metal -tyylisuuntaus.

## Katso myös

*Lollapalooza
John Field

**John Field** (26. heinäkuuta 1782 Dublin – 23. tammikuuta 1837 Moskova) oli irlantilainen säveltäjä ja pianisti.

Field opiskeli pianonsoittoa aluksi isänsä johdolla. Yhdeksänvuotiaana hän aloitti opinnot italialaisen Tommaso Giordanin oppilaana. Hän muutti nuorena isänsä kanssa Lontooseen, jossa hän opiskeli Muzio Clementin johdolla. Clementi otti tähtioppilaansa mukaan lähtiessään 1802 kiertämään Eurooppaa, ja 1803 he päätyivät Pietariin, jonne Field asettui, kun Clementi jatkoi matkaa. Field vietti kepeää elämää, avioitumisestaan huolimatta, ja sävellystyö jäi. Hän konsertoi menestyksekkäästi Moskovassa 1806 ja opetti, oppilainaan Mihail Glinka, Charles Mayer ja muun muassa ukrainalainen kansatieteilijä Mykola Markevytš. Myöhemmin Field sai suurta arvostusta pianistina.

Fieldin terveys alkoi 1825 horjua alkoholikäytön ja muun huvittelun vuoksi, ja hän lähti Venäjältä 1831, jolloin hän jo sairasti syöpää. Hän asui vuoroin Englannissa ja Pariisissa, kierteli sitten Euroopassa ja palasi Moskovaan 1835 hyvin sairaana. Hän kuoli siellä kahden vuoden kuluttua.

Fieldin tuotanto on viihdyttävää, eikä häntä pidetä suurena lahjakkuutena. Fieldin tunnetuimpia sävellyksiä ovat hänen lukuisat nokturnonsa pianolle, ja häntä pidetäänkin kyseisen sävellysmuodon keksijänä. Muun muassa puolalainen pianisti ja säveltäjä Frédéric Chopin sävelsi 21 nokturnoa Field esikuvanaan. Muita Fieldin teoksia ovat muun muassa hänen seitsemän pianokonserttoaan. Niistä tunnetuin on toinen, jonka hän sävelsi vuonna 1811.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Е

**Е** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa.

Latinalaisissa aakkosissa on samannäköinen merkki E. Unicodessa nämä ovat kuitenkin eri merkit.

## Ääntäminen
Е ääntyy tavallisesti vokaalina /je/, /e/, /jɛ/ tai /jɛ/. Sen äännearvo on bulgariassa /ɛ/, makedoniassa /e/, marissa /e/, serbiassa /ɛ/, ukrainassa /e/, valkovenäjässä /jɛ/ tai /ɛ/ ja venäjässä /je/, /e/ tai /ɛ/. Ukrainassa äännettä /je/ merkitään kirjaimella є, ja valkovenäjässä ja venäjässä äännettä /ɛ/ merkitään myös kirjaimella э.
Ё

**Ё** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy jakuutin, marin, ruteenin, valkovenäjän ja venäjän aakkosiin. Jakuutin kielessä se tosin esiintyy vain venäjän kielestä lainatuissa sanoissa. Kirjaimella on eri äänne kuin latinalaisella kirjaimella Ë.

Kirjaimen keksi vuonna 1783 ruhtinatar Jekaterina Daškova ja sitä käytti ensi kertaa kirjallisissa julkaisuissa Nikolai Karamzin korvaamaan io-yhdistelmää joissain tapauksissa. Kirjainta nykyisin käytetään harvoin kirjoitetussa venäjässä, ja se korvataan е:llä (je), vaikka se kuuluukin oikeinkirjoitukseen. Ё:tä käytettiin yleisesti vielä toisen maailmansodan jälkeen, mutta se on jäänyt vähitellen käytöstä. Se kirjoitetaan edelleen sanakirjoihin, lastenkirjoihin ja kielen opiskelijoiden oppikirjoihin. Äidinkielenään venäjää puhuvat tuntevat sanojen oikean lausuntatavan oikeinkirjoituksen epätarkkuuksista huolimatta.

Huolellisessa oikeinkirjoituksessa kirjainta käytetään, esimerkiksi Aleksandr Solženitsyn ja kirjallisuuslehti *[[Literaturnaja gazeta]]* julkaisevat aina tekstinsä ё-kirjainta käyttäen.

## Ääntäminen
Ё ääntyy tavallisesti vokaalina /o/ tai /jo/. Sen äännearvo on marissa /jo/, valkovenäjässä /jo/ ja venäjässä /o/tai /jo/.

Suomen Ö korvataan venäjäksi Ё. Esimerkiksi Ylöjärvi on venäjäksi Юлёярви.
Є

**Є** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy ukrainan aakkosiin.

## Ääntäminen
Ukrainassa Є ääntyy sanan alussa tai vokaalin jäljessä . Konsonantin jäljessä se ääntyy  ja palatalisoi konsonantin.

Є ei sisälly KOI8-R-merkistöön vaan ainoastaan KOI8-U-merkistöön.
Ѕ

**Ѕ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy makedonian aakkosiin. Latinalaisten aakkosten S-kirjain on samannäköinen, mutta äännearvoltaan erilainen.

## Ääntäminen
Ѕ on makedoniassa soinnillisen alveolaarisen affrikaatan /ʣ/ merkki.
И

**И** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy bulgarian, jakuutin, makedonian, marin, serbian, ukrainan ja venäjän aakkosiin. Kirjain И on johdettu kreikan eeta (Η η) -kirjaimesta. 1400-luvulle asti kyrillinen ⟨И⟩ oli muodoltaan ⟨H⟩. Myöhemmin keskiviivaa kierrettiin vastapäivään, jolloin kirjain sai sen nykyisen, N-kirjaimen peilikuvaa muistuttavan muodon.

## Ääntäminen
И ääntyy tavallisesti laveana suppeana tiukkana etuvokaalina /i/ tai laveana suppeana höllänä etuvokaalina /ɪ/. Sen äännearvo on bulgariassa, makedoniassa, marissa, serbiassa ja venäjässä /i/, mutta ukrainassa /ɪ/. Valkovenäjässä äännettä /ɪ/ merkitään kirjaimella ы ja äännettä /i/ kirjaimella і. Ukrainassa äännettä /i/ merkitään kirjaimella і.
John Allen Muhammad

**John Allen Muhammad** (aik. **John Allen Williams**, 31. joulukuuta 1960 – 10. marraskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen sarjamurhaaja. Hän ampui autonsa tavaratilaan tehdystä aukosta ainakin kymmenen satunnaista uhria kolmen viikon aikana lokakuussa 2002. Sala-ampumista kutsutaan nimellä Beltwayn ampumistapaukset.

John Allen Muhammad ja hänen alaikäinen suojattinsa ja rikoskumppaninsa Lee Boyd Malvo pidätettiin 24. lokakuuta 2002 kansalaisvihjeen perusteella. Oikeudenkäynti alkoi lokakuussa 2003 ja hänet todettiin seuraavassa kuussa syylliseksi. Hänet tuomittiin kuolemaan 9. maaliskuuta 2004. Korkeimman oikeuden hylättyä armonanomuksen John Allen Muhammad teloitettiin myrkkyruiskeella 10. marraskuuta 2009 Greensvillen rangaistuslaitoksessa Jarrattissa Virginiassa.

## Tausta
Muhammad oli Persianlahden sodan veteraani. Hän vaihtoi syntymänimensä John Allen Williamsista Muhammadiksi vuonna 2001. Hän oli Nation of Islamin jäsen.

Ystävien mukaan Muhammad avusti Louis Farrakhanin ”Miljoonan miehen marssin” turvajärjestelyissä 1995, mutta Farrakhan on julkisesti sanoutunut irti Muhammadin toimista.

Muhammad oli eronnut kahdesti, ja hänellä oli voimassa oleva lähestymiskielto entiseltä vaimoltaan. Hänet oli pidätetty lähestymiskiellon rikkomisesta aseistettuna.

## Lähteet
Tapiovaara

**Tapiovaara** on sukunimi. Tunnettuja Tapiovaara-nimisiä henkilöitä:

Kolme veljestä:

* Ilmari Tapiovaara (1914–1999), sisustusarkkitehti, taiteilijaprofessori
* Nyrki Tapiovaara (1911–1940), elokuvaohjaaja
* Tapio Tapiovaara (1908–1982), graafikko

sekä

* Annikki Tapiovaara (1910–1972), muotoilija ja sisustusarkkitehti, Ilmari Tapiovaaran puoliso
* Keijo Tapiovaara (1939–2019), pikaluistelija ja yritysjohtaja.