open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ignaz Auer

**Ignaz Auer** (19. huhtikuuta 1846 Baijeri − 10. huhtikuuta 1907) oli saksalainen sosiaalidemokraatti. Hän  harjoitti aluksi satulasepän ammattia. Hän oli 1877−1878, 1880−1887 ja vuodesta 1890 kuolemaansa asti edustajana Saksan valtiopäivillä. Hän oli myös vuodesta 1890 lähtien sosiaalidemokraattisen puoluehallinnon jäsen. Auer oli taitava puhuja ja kantansa puolesta lähellä Eduard Bernsteinin, Georg von Vollmarin ja muiden edustamaa maltillista revisionistista suuntaa.

Auer oli toimittajana sosialidemokraattisessa Berliner Freie Presse -lehdessä. Kun 1878 säädettiin niin sanottu sosialistilaki, kaikki puolueen lehdet ja puoluejärjestöt lakkautettiin. Berliini julistettiin lisättyyn suojelustilaan ja 67 sosialidemokraattisen puolueen jäsentä, myös Auer, karkotettiin kaupungista. Hän oli kuitenkin koko ajan valtiopäivillä, mutta sai leipänsä anopin huonekaluliikkeessä, kunnes 1886 pääsi müncheniläisen työväenlehden toimitukseen. Salaiseksi tarkoitettu sosialistien kokous Kööpenhaminassa paljastui, ja Auer joutui yhdeksäksi kuukaudeksi Zwickaun vankilaan. Jo ennen vankilavaihetta heikentyneen terveytensä vuoksi hän siirtyi Sveitsiin, jossa hän kirjoitti puolueen vainovuosien historian. Sosialistilain kumoamisen jälkeen hän palasi puolueen toimiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
IBM 1130

**IBM 1130** oli IBM:n 11. helmikuuta 1965 julkaisema minitietokone, jonka toimitukset alkoivat vuonna 1966. Tietokonetta mainostettiin sanoen sen olevan ensimmäinen IBM-tietokone, jonka voit vuokrata alle tuhannella dollarilla kuukaudessa. Tietokoneen myyntihinta oli  dollaria.

Tietokonetta käytettiin tieteellisen ja matemaattiseen käyttöön sekä insinöörityössä. Aluksi IBM arvioi että mallille olisi 100 kappaleen markkinat, mutta pelkästään saksassa oli 385 tietokonetta vuoteen 1970 mennessä. Koska tietokoneessa oli levyjärjestelmä ja se oli halpa verrattuna muiden valmistajien vastaaviin noin 50 % järjestelmistä oli käytössä kirjanpidollisissa tehtävissä. Tietokoneessa käytettiin IBM:n Solid Logic Technology (SLT) -teknologiaa.

Tietokonetta valmistettiin noin .

## Vaikutus

Charles H. Moore kehitti Forth-kielen 1130:lla.

Chris Crawford kehitti ensimmäisen pelinsä *Tanktics* 1130:lla.

Signetics 2650 mikroprosessorin rakenne vastaa läheisesti 1130:n arkkitehtuuria.

Alan Kay käytti tietokonetta testialustana varhaiselle graafiselle käyttöliittymälle.

Grady Booch oppi ohjelmoimaan 1130:lla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IBM 1130 sävellystyössä
* Dokumentaatiota bitsavers.org-palvelussa
Helsingin urkufestivaali

**Helsingin urkufestivaali**, aiemmin **Helsingin urkupäivät**, on urkumusiikkiin keskittynyt tapahtuman. Se on ollut osa suomalaista urkutaidetta tukevan ja edistävän Organum-seuran vuosittaista toimintaa jo vuodesta 1970. Helsingin urkufestivaali -nimellä tapahtumaa on järjestetty vuodesta 2020. Organum-seuran tarkoitus tuoda urut musiikkikentän ja festivaalitapahtumien keskiöön sekä tuottaa unohtumattomia kokemuksia säveltaiteen parissa ja luoda samalla keskustelua taiteen merkityksestä ja tulevaisuudesta. Festivaalin tavoitteena on olla koko Suomelle näkyvä ja kuuluva tapahtuma. 

Vuonna 2020 järjestetyllä Helsingin urkufestivaalilla pääesiintyjinä olivat Ton Koopman, Gunnar Idenstam sekä Vincent Warnier, lisäksi ohjelmassa oli päiväkonsertteja sekä paneelitilaisuus Musiikkitalossa.

Tapahtuma järjestetään jälleen vuonna 2023, jolloin festivaali sijoittuu Helsinkiin, Espooseen sekä Kokkolaan. Pääesiintyjinä ovat Ulrich Walther sekä David Löfgren. Festivaalin päättää säveltä Olli Saaren sävellyskonsertti, jossa kantaesitetään kaksi hänen teostaan.

## Lähteet
* helsinginurkufestivaali.fi

### Viitteet
Rodiumasetaatti

**Rodiumasetaatti** ((CH3COO)4Rh2) on rodium- ja asetaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Rodiumasetaatti on huoneenlämpötilassa tummanvihreää kiteistä ainetta ja sen on hygroskooppista. Rakenteeltaan se on dimeeri, jossa on rodiumatomien välinen kovalenttinen sidos. Rodiumioni voi olla yhdisteessä koordinoituneena myös vesimolekyyleihin. Rodiumasetaatti liukenee veteen ja useisiin polaarisiin orgaanisiin liuottimiin kuten metanoliin, asetoniin ja asetonitriiliin. 

Rodiumasetaattia valmistetaan kuumentamalla rodium(III)kloridia, natriumasetaattia, etikkahappoa ja metanolia tai etanolia. Alkoholi todennäköisesti toimii rektiossa pelkistimenä ja pelkistää rodiumin hapetusluvulta +III hapetusluvulle +II. Sitä voidaan valmistaa myös rodium(III)hydroksidista ja etikkahaposta.

Rodiumasetaatilla on useita käyttökohteita katalyyttinä orgaanisen kemian synteeseissä. Sitä käytetään erityisesti katalyyttinä karbeenien ja nitreenien reaktioissa kuten syklopropaanijohdannaisten muodostamiseen alkeeneista ja diatsokarbonyyliyhdisteistä, sykloadditioihin, insertioreaktioihin, hiilivetyjen hapetuksiin ja alkoholien hapetuksiin. 
:

## Lähteet
Otto Abraham Boije

**Otto Abraham Boije af Gennäs** (7. maaliskuuta 1797 – 30. lokakuuta 1865 Turku) oli suomalainen vapaaherra, eversti ja Mikkelin läänin kuvernööri vuosina 1840–1847.

Boije kuului suomalaisen Boije af Gennäsin aatelissuvun vapaaherralliseen haaraan. Hänen isänsä, kapteeni Bengt Axel Boije oli saanut vapaaherran arvon setänsä Hans Henrik Boijen adoptoitua tämän. Boije aloitti upseerinuransa Suomen topografikunnan aliluutnanttina vuonna 1812 ja sai kaksi vuotta myöhemmin luutnantin arvon. Vuonna 1818 hän siirtyi kapteenina Suomen kadettikouluun ja vuonna 1823 everstiluutnanttina Viipurin jalkaväkirykmenttiin, jonka komentaja hänestä tuli 1831. Boije sai vuonna 1834 everstin arvon ja siirtyi seuraavana vuonna Venäjän jalkaväkeen, josta hän erosi vuonna 1838. Hänet nimitettiin marraskuussa 1840 Mikkelin läänin kuvernööriksi, missä tehtävässä hän jatkoi marraskuuhun 1847.

Boijen tullessa kuvernööriksi läänin pääkaupunki Mikkeli oli vastikään perustettu. Lääninhallituksen talo valmistui hänen kuvernöörikautenaan, ja hän perusti omilla varoillaan taloa ympäröivään kortteliin puiston. Boije tiettävästi suunnitteli vuonna 1842 käyttöön otetun Mikkelin ensimmäisen vaakunan.

Boijen puolisona oli vuodesta 1827 viipurilaisen kauppiaan tytär Amalia Jaenisch. Heillä ei ollut lapsia. Boije omisti Linnunpään kartanon Piikkiössä vuosina 1849–1862.

## Lähteet
Georg von Vollmar

**Georg Heinrich von Vollmar** (7. maaliskuuta 1850 München, Saksa − 30. kesäkuuta 1922) oli saksalainen sosiaalidemokraattinen poliitikko. Hän otti baijerilaisena upseerina osaa vuoden 1866 sotaan, palveli sen jälkeen paavin sotajoukossa, mutta siirtyi pian Baijerin rautateiden palvelukseen. Vuoden 1870−1871 sodassa hän rautatievirkamiehenä haavoittui pahasti, minkä jälkeen ryhtyi harjoittamaan monipuolisia opintoja, jotka veivät hänet 1876 sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Vuodesta 1877 Vollmar toimitti lehteä *Dresdener Volkszeitung*. Hänet tuomittiin sittemmin vankeusrangaistukseen ja karkotettavaksi. Hän oli Saksan valtiopäivien sekä Saksin ja Baijerin maapäivien jäsen. Vollmar kuului puolueensa oikeistoon, niin sanottuun revisionistiseen suuntaan. Hän julkaisi muun muassa teokset *Der isolierte sozialistische Staat* (1880), *Über die nächsten Aufgaben der Sozialdemokratie* ja *Über Staatssocialismus* (1892).

Vollmarin mukaan on nimetty Georg-von-Vollmar-Akademie Kochel am Seessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Georg von Vollmar, Nordisk familjebok
Restonomiopiskelijayhdistys Pore ry

**Restonomiopiskelijayhdistys Pore ry** on Haaga-Helia ammattikorkeakoulun Haagan kampuksen paikallisopiskelijayhdistys. Pore ry järjestää lukuvuoden aikana useita tapahtumia jäsenilleen. Merkittävimpiä tapahtumia ovat vuosijuhla tammikuussa, yhdistyksen pitkäaikaisin tapahtuma Mansku Marathon ja ammattitaitoa kehittävä GastroAppro. Pore ry on perustettu vuonna 1991.

Pore ry:n tehtävänä on huolehtia Haagan kampuksen opiskelijoiden edunvalvonnasta ja tarjota ohjelmaa vapaa-ajalle tasapainoksi opiskelulle. 

Pore ry:n organisaatio koostuu puheenjohtajistosta, hallituksen jäsenistä ja varajäsenistä. Lisäksi yhdistyksellä on aktiivinen event team, joka ei ole osa hallitusta, mutta on mukana yhdistyksen toiminnassa. Pore ry:n alaisuudessa toimii useita kerhoja, joista suurin on viinikerho Vinstituutti.

## Viinikerho Vinstituutti
Vinstituutti on opiskelijoiden ylläpitämä viinikerho, joka järjestää tastingeja ja muita tapahtumia. Kerhon tarkoitus on edistää opiskelijoiden alkoholituntemusta sekä rakentaa verkostoja ja urakehitystä. Vinstituutin toiminta ei rajoitu viineihin vaan tastingit kattavat myös panimotuotteita ja väkeviä alkoholijuomia eri puolilta maailmaa. Vinstituutti on perustettu vuonna 1992.

## Yhdistyksen puheenjohtajat
Pore ry:n yhdistyksen puheenjohtajat

* Petri Laukontaus (1991)
* Jere Talonen (1992–1993)
* Katariina Alanen (1994)
* Sebastian Björksten (1995–1996)
* Kalle Ruuskanen (1997)
* Tomás Romero (1998)
* Riikka Roiha (1999)
* Jaakko Antikainen (2000)
* Singh Birinder (2001)
* Pasi Halmela (2002)
* Sara Tani (2003)
* Mikko Manner (2004)
* Tarja Saijonmaa (2005)
* Marko Ahola (2006)
* Viljami Julkunen (2007–2008)
* Anu Salonen (2009)
* Aino Pylväinen (2010)
* Veera Ulmonen (2011)
* Kassu La Habana-Reyes (2012)
* Tuukka Kähkönen (2013–2014)
* Timo Jalkanen (2015)
* Joel Kettula (2016–2018)
* Joonas Oksanen (2019)
* Ida-Maria Lajoma (2020)
* Charlotta Jaatinen (2021)
* Elsa Suomalainen (2022)
* Henna Nykänen (2023)
* Janne Nurmisto (2024)
* Anni Sahanen (2025)
* Sona Loskin (2026)

## Lähteet
* https://www.porery.com/etusivu Viitattu 22.1.2020
* https://www.porery.com/etusivu/kerhot Viitattu 22.1.2020
* http://www.helga.fi/helga/yhteystiedot/opiskelijayhdistykset/  Viitattu 22.1.2020
* http://www.haaga-helia.fi/fi/haaga-heliasta/kampukset/haaga Viitattu 22.1.2020
* http://www.haaga-helia.fi/fi/opinto-opas/opiskelu-hhssa/opiskelijatoiminta  Viitattu 22.1.2020
* https://www.haaga-helia.fi/sites/default/files/Kuvat-ja-liitteet/hotem_letter_pore_ry.pdf Viitattu 22.1.2020 
* https://www.city.fi/opas/gastroapproilla+haalarikansa+kiertaa+ruokaravintoloita/11627 Viitattu 22.1.2020
* http://punavuorigourmet.blogspot.com/2017/02/kylla-opiskelijat-osaa-juhlia-pore-gaala.html Viitattu 22.1.2020
Anton Alexander von Auersperg

**Anton Alexander von Auersperg**, käytti nimeä **Anastasius Grün**, (1806−1876) kreivi, oli itävaltalainen runoilija ja poliitikko. Hän arvosteli vapaamielisissä poliittisissa runoissaan *Spaziergänge eines Wiener Poeten* (1831) Klemens von Metternichin hallitusta ja ennusti runossa "Schutt" vapauden koittoa.

Auersbergin runon "Mannesträne" suomennos "Miehen kyyneleet" on julkaistu Leimun kokoelmassa *Kevät-unelmia*, (WSOY 1888).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Braniff International Airways

**Braniff International Airways**  oli vuonna 1928 perustettu yhdysvaltalainen lentoyhtiö. Se toimi konkurssiinsa 1982 asti, sitten pienimuotoisemmin nimellä Braniff, Inc. vuoteen 1989 ja vielä lyhyesti 1991–1992. Braniffin kotikenttiä olivat Love Field ja Dallasin kansainvälinen lentoasema Texasissa. Yhtiö lensi Pohjois- ja Etelä-Amerikan kohteisiin, 1970-luvun lopulla myös Aasiaan ja Eurooppaan.

Lentoyhtiön alku oli Paul R. Braniffin vuonna 1928 perustama Braniff Airways. Vuonna 1948 nimeksi tuli Braniff International Airways.

Vielä 1970-luvun lopulla Braniff oli monien yhdysvaltalaisten lentoyhtiöiden tavoin vakavarainen, mutta alkoi toimia tappiolla lentoliikenteen vapauttamisen 1979 jälkeen yrittäessään kasvattaa markkinaosuuttaan. Vuoden 1982 konkurssi jätti työttömiksi Braniffin 8&nbsp;500 työntekijää. Braniffin konkurssi oli ensimmäinen isoa amerikkalaista lentoyhtiötä kohdannut sitten 1930-luvun. Yhtiö käytti tuolloin Chapter 11 -yrityssaneerausmenettelyä ja kykeni Hyatt-hotelliyhtiön rahoituksella jatkamaan toimintaansa pienimuotoisemmin 60 koneella ja 40 lentokohteella, kunnes ajautui uudelleen selvitystilaan vuonna 1989. Sitä ennen vuonna 1987 Braniffin ja Hyattin omistaja Jay Pritzker yritti liittää vaikeuksiin ajautuneen Pan Amin osaksi Braniffiä, ja kauppa oli lähellä toteutumista.

Kolmannen kerran lentotoimintaa harjoitettiin Braniff-nimellä lyhyesti vuosina 1991–1992, omistajana sijoittaja Jeffrey Chodorow.

Braniff oli yhteistyökumppanina Finnairin aloittaessa 1970-luvun taitteessa lennot New Yorkiin.

1970-luvun keskivaiheilla jotkin Braniffin koneet maalattiin taiteilija Alexander Calderin suunnittelemin kirkasvärisin kuvioin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Annukka Vainio

**Satu Annukka Vainio** (s. 1971) on suomalainen sosiaalipsykologi, joka työskentelee Helsingin yliopiston maatalous-metsätieteellisessä tiedekunnan Kestävyystieteen instituutissa apulaisprofessorina ja tutkii käyttäytymisen muutosta kestävään kehitykseen pyrittäessä. Hän on toiminut myös erikoistutkijana, nyttemmin vierailevana tutkijana Luonnonvarakeskuksessa. Vainio on Suomen ilmastopaneelin jäsen (2020–2023), jossa roolissa hän keskittyy erityisesti sosiaalipsykologian, viestinnän ja käyttäytymisen teemoihin. 

Vainio on valmistunut Helsingin yliopistosta valtiotieteen tohtoriksi (2003). Hänen englanninkielinen sosiaalipsykologian alaan kuuluva väitöskirjatutkimuksensa (2003) oli otsikoitu *One morality - or multiple moralities?*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Annukka Vainion Google Scholar -profiili  (google.com)
*Annukka Vainio. University of Helsinki, HELSUS/ Faculty of Agriculture & Forestry  (researchgate.net)
Jussi-palkinnot 2020

**Jussi-gaalassa 2020** jaettiin palkinnot vuoden 2019 parhaille suomalaisille elokuville. Jussi-ehdokkuudet julkistettiin 22. tammikuuta 2020. Eniten ehdokkuuksia sai *[[Aurora (elokuva)|Aurora]]*, joka oli ehdolla 13 kategoriassa. Alun perin gaala oli tarkoitus järjestää 20. maaliskuuta 2020, mutta koronavirustilanteen vuoksi gaala siirrettiin myöhemmin ilmoitettavaan ajankohtaan. Gaala pidettiin lopulta 14. lokakuuta 2020.

## Voittajat ja ehdokkaat
Voittajat on lueteltu ensimmäisenä.

### Yleisö-Jussi
Yleisö-Jussin voitti *[[Olen suomalainen (elokuva)|Olen suomalainen]]*.

### Betoni-Jussi
Betoni-Jussin sai Markus Selin.

### Useita palkintoja saaneet elokuvat

### Useita ehdokkuuksia saaneet elokuvat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jussi-gaalan viralliset sivut
Zorzi

**Zorzi** on seuraavien italialaisten henkilöiden sukunimi:

* Andrea Zorzi (s. 1965), lentopalloilija
* Angelo Zorzi (1890–1974), voimistelija
* Cristian Zorzi (s. 1972), maastohiihtäjä 
* Renzo Zorzi (1946–2015), kilpa-autoilija
Raahen vesitorni

**Raahen vesitorni** on Raahen Vesi Oy:n omistama vesitorni, joka sijaitsee kantatien 88 varrella Raahen Honganpalossa entisen Saloisten kunnan alueella. Vesitorni valmistui 2019.

Vesitorni korvasi 1970-luvulla valmistuneet vesitornit ja samalla Raahen tornitalon vesisäiliö poistui käytöstä. 

## Lähteet
Lilla Saltsjöbadsavtalet

**Lilla Saltsjöbadsavtalet** ('Pieni Saltsjöbadenin sopimus') on ruotsalaisen äärioikeiston salaliittoteoria keksitystä journalistien tapaamisesta Saltsjöbadenin kaupungissa 21. maaliskuuta 1987, jossa olisi laadittu asiakirja siitä, miten toimittajien tulisi käsitellä Ruotsin maahanmuuttopolitiikan vaikutuksia mediassa.

## Väitteen alkuperä
Ruotsalainen tutkivan journalismin ohjelma *Striptease* tutki vuonna 1993 Uusi demokratia -puolueen kansanedustajan Bert Karlssonin väitteitä pakolaisia koskeneessa väittelyssä. Toimittaja Johan Brånstand osoitti, että Lilla Saltsjöbadsavtalet oli äärioikeistolaisen ja muukalaisvihamielisen Sverigepartiet-puolueen (nykyisten ruotsidemokraattien edeltäjä) keksintöä. Tästä huolimatta ja vaikka tapaamisesta ei ole minkäänlaisia luotettavia todisteita, ruotsalaiset äärioikeistolaiset ja maahanmuuttovastaiset tahot ovat myöhemmin toistaneet väitteen.

Nimi Lilla Saltsjöbadsavtalet on viittaus Saltsjöbadenin sopimukseen (Saltsjöbadsavtalet) vuodelta 1938, jossa Ruotsin keskusammattijärjestö Landsorganisationen i Sverige (LO) ja työnantajien yhdistys Svenska Arbetsgivareföreningen (SAF, nykyään osa Ruotsin elinkeinoelämän keskusliittoa Svenskt Näringsliv) sopivat tulopoliittisista kysymyksistä työmarkkinajärjestöjen kesken.

## Väitetty sisältö
Salaliittoteorian mukaan kokoukseen osallistuneet Svenska journalistklubbenin journalistit sitoutuivat noudattamaan seuraavia ”suosituksia”:

* Esittää ulkomaalaistaustaisia Ruotsin kansalaisia ensisijaisesti positiivisessa valossa, erityisesti nuorison, urheilun ja taiteen yhteyksissä.
* Tilaisuuksissa, joissa on eri kulttuurien edustajia, pyrkiä erityisesti haastattelemaan ja esittämään kuvissa ulkomaalaista alkuperää olevia osallistujia.
* Viiden vuoden ajan järjestelmällisesti vähätellä tiettyjen rotujen edustajien rikollisen toiminnan vaikutusta valtaväestöön. Tätä viiden vuoden jaksoa on väitetty jatketun aina nykyhetkeen asti.

## Lähteet
Alexander Adam Thesleff

**Alexander Adam Thesleff** (26. toukokuuta 1810 Pietari, Venäjän keisarikunta – 23. marraskuuta 1856 Viipuri) oli suomalainen kenraalimajuri ja lääninkuvernööri.

Kenraali Thesleff kuului viipurilaiseen Thesleffin kauppiassukuun. Hänen isänsä oli Haminan kadettikoulun johtaja, kenraalimajuri Peter Georg Thesleff, joka adoptoitiin vuonna 1824 veljensä, jalkaväenkenraali Alexander Amatus Thesleffin aatelissukuun. Thesleff kävi kadettikoulun vuosina 1825–1829 ja palveli sen jälkeen vänrikkinä Venäjän armeijan tykistössä. Vuonna 1831 hänet siirrettiin Henkikaartin yleisesikuntaan ja ylennettiin aliluutnantiksi. Hän osallistui tykistöupseerina Puolan kapinan kukistamiseen vuosina 1831–1832 ja kunnostautui Varsovan valtauksessa. Hän sai ylennyksen luutnantiksi 1832, alikapteeniksi 1836, kapteeniksi 1839, everstiksi 1844 ja kenraalimajuriksi 1847 palvellessaan eri tehtävissä Henkikaartissa. Marraskuussa 1847 Thesleff nimitettiin Mikkelin läänin kuvernööriksi, mistä hän siirtyi joulukuussa 1853 Viipurin läänin kuvernööriksi ja läänin alueella olleiden sotajoukkojen esikuntapäälliköksi. Vuodesta 1855 hän oli samalla myös Viipurin kaupungin sotilaskuvernöörinä, kunnes kuoli seuraavana vuonna vain 46-vuotiaana. Hän osallistui Oolannin sodan aikana vuonna 1855 Suomen rannikoiden puolustamiseen.

Thesleff omisti Liimatan kartanon Viipurin pitäjässä vuosina 1844–1848. Vuonna 1848 hän osti Antreassa sijainneen Kavantsaaren rälssitilan, joka säilyi pitkään hänen sukunsa omistuksessa. Liimatan kartanon omisti myöhemmin hänen veljensä, valtioneuvos Fredrik Wilhelm Thesleff. Thesleffin puoliso oli hänen serkkunsa, keisarillinen hovineiti Eugenie Amalia Thesleff. Heille syntyi kuusi lasta. Yksi lapsista oli juristi, hovioikeudenasessori ja valtiopäivämies Nikolai Thesleff. Thesleffin tytär Olga Maria Thesleff avioitui Viipurin lääninarkkitehti Berndt Ivar Aminoffin kanssa.  

## Lähteet
Alexander Thesleff

**Alexander Thesleff** -nimisiä henkilöitä ovat olleet ainakin seuraavat:

*Alexander Adam Thesleff (1810–1856), kenraalimajuri, Mikkelin ja Viipurin läänin kuvernööri
*Alexander Amatus Thesleff (1778–1847), jalkaväenkenraali, Suomen kenraalikuvernöörin apulainen
*Alexander Amatus Thesleff (1907–1983), suurlähettiläs
*Alexander August Thesleff (1838–1892), Tie- ja vesirakennushallituksen ylijohtaja
Baetisca berneri

**Baetisca berneri** on päivänkorentojen (Ephemeroptera) lahkoon ja Baetiscidae-heimoon kuuluva hyönteislaji. Lajin kuvasivat tieteelle ensimmäisen kerran Tarter ja Kirchner vuonna 1978. Lajia tavataan Pohjois-Amerikasta. Sillä ei ole alalajeja.

## Lähteet
Zhejiangosaurus

**Zhejiangosaurus** (nimen merkitys ”Zhejiangin lisko”) on sukupuuttoon kuollut Nodosauridae-heimoon kuuluva dinosaurus. Se eli Myöhäisliitukaudella, Cenomanum-vaiheessa.

## Fossiilit
*Zhejiangosaurus* nimettiin osittaisen luurangon avulla vuonna 2007. Se nimesi muun muassa kirjailijat Lü Junchang, Jin Xingsheng, Sheng Yiming ja Li Yihong. Ainoa tyyppilaji on Zhejiangosaurus lishuiensis.

## Kuvaus
*Zhejiangosaurusta* ei tunneta täysin, eikä sillä näytä olevan mitään erityispiirteitä kuten muilla N*odosauridae*-heimon jäsenillä. *Zhejiangosaurus* oli noin 4,5 metriä pitkä dinosaurus, joka painoi noin 1,4 tonnia. Se eli nykyisen Zhejiangin maakunnassa, Itä-Kiinassa.

## Lähteet
Syyrianvilliaasi

**Syyrianvilliaasi** (*Equus hemionus hemippus*) oli yksi aasianvilliaasin (*Equus hemionus*) alalajeista.

Syyrianvilliaasin säkäkorkeus oli alle metrin, joten se oli aasianvilliaasin alalajeista ja kaikista hevoseläimistä pienikokoisin. Orit olivat väriltään tumman hiekankeltaisia, kyljistään vähän ruskeampia. Pään väritys oli sävyltään vaaleampi ja harmaantui iän myötä. Sierainten seutu, ruumiin alaosa, pakarat ja jalkojen sisusta olivat oreilla harmaanvalkoiset ja tammoilla puhtaanvalkoiset. Perusväritykseltään tammat olivat oreja enemmän punertavia. Selässään syyrianvilliaasilla oli ruskea raita.

Syyrianvilliaasit katosivat 1900-luvun alkupuolella pääasiallisesti metsästyksen vuoksi. Viimeiset laumat elivät Palestiinassa ja Arabian pohjoisosissa. Sukupuuton alalaji saavutti, kun viimeinen yksilö kuoli vuonna 1927 Tiergarten Schönbrunnin eläintarhassa Wienissä, Itävallassa. Syyrianvilliaasit elivät kuivilla aavikkoalueilla, missä sataa vain niukasti.

## Lähteet
Otto Wilhelm De Geer

**Otto Wilhelm De Geer** (vuodesta 1766 **De Geer af Tervik**; 23. joulukuuta 1710 Godegård, Ruotsi – 28. maaliskuuta 1769 Tukholma, Ruotsi) oli ruotsalainen vapaaherra ja valtaneuvos, joka toimi Suomessa Kymenkartanon ja Savon läänin maaherrana vuosina 1757–1765.

De Geer kuului hollantilaista alkuperää olleeseen De Geer -aatelissukuun ja oli Louis De Geerin pojanpojanpoika. Hänen vanhempansa olivat ruukinpatruuna Jean de Geer ja Maria Kristina von Bulow. De Geer opiskeli Uppsalan yliopistossa ja palveli vuodesta 1729 sotilaana Henkikaartissa sekä joitain vuosia ulkomaisissa armeijoissa Puolan perimyssodan aikana. De Geer osallistui säännöllisesti säätyvaltiopäiville vuosina 1731–1766. Ollessaan vuosien 1738–1739 valtiopäivillä aatelissäädyssä Svinhufvud-suvun edustajana hän oli yksi sotaa vaatineen hattupuolueen kiihkeimmistä kannattajista. Hän osallistui hattujen sotaan ja sai vuonna 1743 kapteenin arvon. Vuodesta 1749 hän oli Taalainmaan rykmentissä everstiluutnanttina. De Geerin puolisona oli vuodesta 1745 Arma Dorotea Muhl, joka kenraaliluutnantti Robert Muhlin ainoana lapsena peri useita Kaakkois-Suomessa sijainneita suurtiloja, kuten Tervikin ja Tjusterbyn kartanot sekä Villmansgårdin rälssitilan Pernajassa, Ratulan kartanon Artjärvellä, Perheniemen kartanon Iitissä ja Myllykylän (Molnby) tilan Porvoon pitäjässä. De Geer oli vuosina 1757–1765 Kymenkartanon ja Savon läänin maaherrana ja hoiti samalla vaimonsa perintömaita. Hän perusti Tervikiin koulun vuonna 1763 ja toimeenpani siellä isojaon vuonna 1768.

Vuoden 1758 valtiopäivillä De Geer siirtyi myssypuolueen riveihin. Myssyjen noustua hallitsevaan asemaan Ruotsin politiikassa hänet nimitettiin vuonna 1765 valtaneuvokseksi ja korotettiin vuonna 1766 vapaaherraksi nimellä *De Geer af Tervik*. Hän esiintyi uhmakkaasti kuningas Aadolf Fredrikiä vastaan vuoden 1768 niin sanotun joulukuun kriisin aikana. De Geerin ainoa poika oli Robert Wilhelm De Geer, josta tuli myöhemmin suomalainen senaattori ja kreivi.

## Lähteet
Jonne Kuivala

**Juho (Jonne) Kuivala** (27. heinäkuuta 1902 Oulu – 24. marraskuuta 1956 Moskova) oli suomalainen toimittaja ja kommunistisen liikkeen aktivisti.

Kuivala syntyi kirvesmiehen perheeseen. Hän osallistui työväen järjestötoimintaan ja liittyi vuonna 1925 Suomen kommunistiseen nuorisoliittoon ja vuonna 1926 kommunistiseen puolueeseen. Kuivala työskenteli Oulun työväen vaalikomitean sihteerinä vuodesta 1927, sanomalehti *[[Pohjan Voima]]n* vastaavana toimittajana vuosina 1929–1930 ja Suomen Kuljetustyöläisten Liiton toimitsijana vuonna 1930. Hän siirtyi syksyllä 1930 Neuvostoliittoon, jossa hän työskenteli Petroskoin ja Leningradin suomenkielisten lehtien toimittajana. Talvisodan aikana Kuivala työskenteli Terijoen hallituksen äänenkannattajan *[[Kansan Valta|Kansan Vallan]]* toimittajana yhdessä Antti Hyvösen kanssa.

Kuivala palasi vuonna 1946 Ouluun, jossa hän työskenteli *[[Kansan Tahto|Kansan Tahdon]]* toimittajana. Hän siirtyi vuonna 1949 Helsinkiin, jossa hän toimi muun muassa Suomi–Neuvostoliitto-Seurassa. Sairastuttuaan vakavasti vuonna 1953 Kuivala siirtyi Neuvostoliittoon.

Jonne Kuivala oli naimisissa kääntäjä-toimittaja Saimi Kuivalan kanssa.

## Lähteet
Tupsukivisammal

**Tupsukivisammal** (*Grimmia arenaria*) on kivisammalten (Grimmiaceae) heimoon ja kivisammalten (*Grimmia*) sukuun kuuluva lehtisammallaji. Sitä on aiemmin pidetty harmokivisammalen (*Grimmia donniana*) muunnoksena.

Tupsukivisammal on yksikotinen ja noin senttimetrin korkuinen. Sitä esiintyy vihreänharmaiden, epäsäännöllisten ja tiiviskasvuisten tukkojen tai kasvustolaikkujen ominaisuudessa. Lajin itiöt ovat melko pieniä, vain 8–10 mikrometrin mittaisia.

Tupsukivisammalta tavataan kotoperäisenä Euroopassa, jossa sen levinneisyys kattaa Etelä-Euroopan vuoristot sekä Fennoskandian, jossa sitä tavataan Norjasta ja paikoin Suomen eteläosista. Viimeksi laji havaittiin Suomessa vuonna 2004 Lohjan Sikamäeltä. Laji luokitellaan Suomessa erittäin uhanalaiseksi ja se on uhanalainen myös Alankomaissa.

## Lähteet
Katerína Sakellaropoúlou

**Aikateríni ”Katerína” Sakellaropoúlou** (; s. 30. toukokuuta 1956 Thessaloniki) on kreikkalainen juristi ja tuomari, joka toimi Kreikan presidenttinä vuosina 2020–2025. Tätä ennen hän toimi vuosina 2018–2020 Kreikan korkeimman hallinto-oikeuden presidenttinä.

## Elämä ja ura
### Tausta ja yksityiselämä

Sakellaropoúlou syntyi vuonna 1956, ja hän opiskeli Ateenan yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa, mistä hän valmistui vuonna 1978.

Sakellaropoúlou valittiin vuonna 1982 Kreikan korkeimman hallinto-oikeuden apulaistuomariksi. Hän oli sapattivapaalla 1989–1990, jolloin hän suoritti jatko-opintoja Université Paris-Panthéon-Assas'ssa Ranskassa. Hän opiskeli Pariisissa perustuslaillista ja hallinnollista oikeutta. Sakellaropoúlou ylennettiin vuonna 2000 korkeimman hallinto-oikeuden viidennen kamarin tuomariksi.

Sakellaropoúlou toimi vuosina 1993–1995 ja 2000–2001 hallinto-oikeuden tuomarien järjestön puheenjohtajana ja 2006–2008 sen varajohtajana. Hän opetti vuosina 2005–2014 ympäristöoikeutta kansallisessa tuomarien koulussa. Ulkoasiainministeriön valvontalautakunnan puheenjohtajana hän oli 2013–2015.

Sakellaropoúlou asuu avoliitossa juristi Pávlos Kotsónisin kanssa. Hänellä on aiemmasta liitosta yksi lapsi.

### Presidenttinä

Sakellaropoúlou valittiin vuonna 2018 korkeimman hallinto-oikeuden presidentiksi. Hän oli ensimmäinen nainen tehtävässä. Pääministeri Kyriákos Mitsotákis ehdotti Sakellaropoúlouta presidentiksi tammikuussa 2020. Sakellaropoúlou sai tukea yli puoluerajojen, ja hänet valittiin tehtävään presidentinvaalissa 22. tammikuuta. Hän oli ensimmäinen nainen Kreikan presidenttinä, joka on kuitenkin pitkälti seremoniallinen virka. Parlamenttiäänestyksessä Sakellaropoúloun taakse tuli parlamentin 300:sta jäsenestä 261 kansanedustajaa. Kannatus parlamentissa oli historiallisen suuri.

Sakellaropoúlou astui presidentinvirkaan 13. maaliskuuta 2020. Kausi päättyi 13. maaliskuuta 2025, jolloin presidentiksi astui Konstantínos Tasoúlas.

## Kunnianosoituksia

*  Vapahtajan ritarikunta (Kreikka, 2020)
*  Kunniaritarikunta (Kreikka, 2020)
*  Feeniksin ritarikunta (Kreikka, 2020)
*  Hyväntekijän ritarikunta (Kreikka, 2020)
*  Makarios III:n ritarikunta (Kypros, 2020)
*  Italian tasavallan ansioritarikunta (Italia, 2020)
*  Niilin ritarikunta (Egypti, 2020)
*  Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 2022)
*  Stara planinan ritarikunta (Bulgaria, 2022)
*  Alankomaiden leijonan ritarikunta (Alankomaat, 2022)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Η Πρόεδρος Κατερίνα Ν. Σακελλαροπούλου. Προεδρία της Ελληνικής Δημοκρατίας.
Guadalupenhylje

**Guadalupenhylje** eli **guadalupenmerikarhu** (*Arctocephalus townsendi*) on haaremihylkeiden heimoon (Otariidae) kuuluva pohjoisamerikkalainen merinisäkäs.

## Ulkonäkö ja koko
Guadalupenhylkeen pituus on täysikasvuisena 180–200 senttimetriä ja paino noin 135 kilogrammaa. Urokset ovat naaraita suurikokoisempia. Häntä on surkastunut.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Kun guadalupenhylkeiden määrä oli pienimmillään, niitä eli vain Guadalupen saarella Meksikon Baja Californian osavaltion rannikolla. Lajia tavattiin aiemmin myös Yhdysvaltain Kanaalisaarilla ja Meksikon Cedros-saarella. Vuoden 2010 tienoilla guadalupenhylkeiden kokonaismäärä kasvoi yli 20&nbsp;000 yksilöön. Nykyään niitä tavataan pitkin Pohjois-Amerikan länsirannikkoa, etenkin Kalifornian niemimaan ympäristössä.

## Lisääntyminen ja elintavat
Guadalupenhylje saa kerralla yhden poikasen. Yksilön elinikä on 17–20 vuotta.

## Uhat ja suojelu
1700-luvulla englantilaiset, amerikkalaiset ja Aleuttien alkuperäisasukkaat metsästivät guadalupenhylkeitä valtavia määriä joka vuosi. He myivät saalistamansa merikarhut ja pitivät niiden olemassaolon salassa. Vuonna 1892 lajista huomattiin olevan jäljellä enää kahdeksan eläintä, ja sitä pidettiin tuhoon tuomittuna. Carl Hobbs havaitsi vuonna 1956 Guadalupelta 14 yksilöä ja kykeni laatimaan tarkan lajinkuvauksen. Vuoden 1977 laskennassa löydettiin lähes 1 100 yksilöä, ja myöhemmissäkin laskennoissa havaittiin kannan elpymistä. Vuonna 1991 hylkeitä arvioitiin olevan 1 300–1 500. Laitonta metsästystä arveltiin silloin esiintyvän edelleen huolimatta lajin rauhoittamisesta Yhdysvalloissa ja Meksikossa. Sen kauppaa myös rajoitetaan CITES-sopimuksen liitteen I avulla.

## Lähteet
Berthold Auerbach

**Berthold (Moses Baruch) Auerbach** (28. helmikuuta 1812 Nordstetten (nyk. Horb am Neckar), Württemberg − 8. helmikuuta 1882 Cannes, Ranska) oli saksalainen kirjailija.

Auerbachista oli juutalaisen isoisän jalanjäljissä tarkoitus tulla rabbi, mutta hän aloitti kuitenkin oikeustieteen opinnot 1832 Tübingenin yliopistossa. Hän joutui vaikeuksiin poliisin kanssa ja oli vangittuna kaksi kuukautta. Sinä aikana hän aloitti ensimmäisen romaaninsa *Spinoza* (1837). Auerbach tutki ja käänsi Spinozaa, jonka etiikasta hän sai vaikutteita runouteensa. Hän oli aikanaan tunnettu eteläsaksalaisista kansankuvauksistaan *Schwarzwälder Dorfgeschichten* (1843−1854). Hän kirjoitti myös suosittuja maalaisromaaneja *Barfüssele* (*Avojalka*), *Joseph im Schnee* (*Juoseppi lumessa*) ja *Edelweiss* (*Vilun-ihana*).

Auerbach oli alkutuotannossaan aatteiltaan liberaali ja puolusti juutalaista kulttuuritietoisuutta. Jo esikoisteos, novellikokoelma *Schwarzwälder Dorfgesichten* oli menestys, ja hänestä tuli aikansa suosituimpia kirjailijoita.

Auerbachin muistoksi on perustettu kirjallisuuspalkinto Berthold-Auerbach-Literaturpreis ja museo Berthold-Auerbach-Museum.

## Suomennetut teokset
* *Juoseppi lumessa: eli onnettomuus vaihtelehtaa onneksi*, suomentaja Malakias Costiander, G. W. Edlund 1863
* *Avojalka* (*Barfüssele*), suomentaja [Samuli Suomalainen], Helsinki: K. E. Holm 1876. Verkossa Gutenberg.org
* *Sysmäläinen: kyläinen tarina* (*Der Lauterbacher*) suomentaja Kusta Karjalainen (=Arvid Genetz). Helsinki: K. E. Holm 1877. Verkossa Gutenberg.org
* *Vilun-ihana* (*Edelweis*) Pori: Edlund 1879.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*  
*
Kreikan presidentinvaali 2020

**Kreikan presidentinvaali 2020** järjestettiin 22. tammikuuta 2020. Vaalissa valittiin uusi Kreikan presidentti viisivuotiskaudelle 2020–2025. Valinnan suoritti Kreikan parlamentti, ja presidentiksi valittiin sitoutumaton Katerína Sakellaropoúlou.

Presidentinvaalissa valittiin seuraaja presidentti Prokópis Pavlópoulokselle. Pääministeri Kyriákos Mitsotákis ilmoitti 15. tammikuuta, että hallitus esittää presidentiksi Sakellaropoúlouta. Sakellaropoúloun taakse tulivat lopulta hallitsevan Uuden demokratian lisäksi myös opposition suurimmat puolueet Syriza ja Muutosliike, ja hänet valittiin heti ensimmäisellä äänestyskierroksella viikkoa myöhemmin 261 äänellä 300:sta. Tämä on poikkeuksellisen suuri tuki uudelle presidentille.

Sakellaropoúlou oli maan ensimmäinen naispresidentti ja astui virkaansa 13. maaliskuuta 2020.

## Tulokset

Vaalin tulokset olivat:

## Lähteet
Inna Tähkänen

**Inna Eerika Minttu Tähkänen** (s. 10. maaliskuuta 1991 Heinola) on suomalainen näyttelijä, joka on näyttellyt Elina Taalasmaan roolia suomalaisessa saippuasarjassa *[[Salatut elämät]]* keväästä 2020 alkaen. Hän korvasi roolia aiemmin näytelleen Sanna Liuksen, joka ei halunnut palata enää rooliinsa.

Tähkänen on kotoisin Tampereelta ja hän on valmistunut musiikkiteatterin maisteriksi Royal Conservatoire of Scotlandista, Skotlannissa. Ennen maisteriopintojaan, Tähkänen opiskeli Tampereen Ammattikorkeakoulun musiikkiteatteri -linjalla. Tampereella hän on työskennellyt Tampereen Työväen Teatterissa vuosina 2015–2017.

Tähkänen avioitui syksyllä 2022 Julius Martikaisen kanssa. Parin esikoislapsi syntyi toukokuussa 2023.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Sitaram Yechury

**Sitaram Yechury** (; 12. elokuuta 1952 – 12. syyskuuta 2024) oli intialainen poliitikko, joka johti marxilaista kommunistista puoluetta vuodesta 2015. Hän toimi edustajana Rajya Sabhassa kaksi kautta vuosina 2005–2017.

Yechury aloitti poliittisen uransa opiskellessaan taloustiedettä Jawaharlal Nehrun yliopistossa, jossa hän tutustui Prakash Karatiin. 1970-luvun lopussa hän päätyi opiskelijajärjestön puheenjohtajaksi. Intian kommunistinen puolue (marxilainen) kutsui hänet puolueen keskuskomitean jäseneksi 1984. Vuotta myöhemmin hänet valittiin puolueen ylimmän päätöksentekoelimen jäseneksi. Rajya Sabhaan hänet valittiin ensimmäisen kerran vuonna 2005 ja toiselle kaudelle vuonna 2011. Ura Rajya Sabhassa päättyi vuonna 2017, koska puolue ei sallinut kahta useampaa peräkkäistä kautta.

## Näkemyksiä
Yechury kritisoi vuonna 2015 silloisen Yhdysvaltain presidentti Barack Obaman kutsumista päävieraaksi tasavallan päivän juhlallisuuksiin. Hän syytti Yhdysvaltojen ulkopoliittisten toimien aiheuttaneen kasvualustan islamilaiselle fundamentalismille. Kansainvälisen joogapäivän yhteydessä samana vuonna Yechury aiheutti suuttumusta vertaamalla joogaa koirien kehonliikkeisiin. Hänen mukaansa joogapäivä muistutti keinoja, joilla diktaattorit harhauttivat kansaa kiinnittämään huomion epäolennaisiin asioihin nälänhädän kaltaisten suurten ongelmien sijaan.

Yechury ilmoitti vuonna 2019 pitävänsä Jammun ja Kashmirin autonomian poistamista yrityksenä toteuttaa fasistinen väestönvaihtoprojekti, jossa alueen muslimienemmistö korvataan hinduilla. Samana vuonna uuden kansalaisuuslain ympärillä tapahtuneiden mielenosoitusten yhteydessä hän kommentoi tilanteen olevan pahempi kuin Indira Gandhin julistaman kansallisen hätätilan aikana. Hän arvosteli kansalaisuuslakia uskonnon merkityksen korostamisesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Yechuryn kirjoituksia Frontline-lehdessä
* Intian kommunistisen puolueen (marxilainen) kuvaus Yechurysta
Nodulipanssariselät

**Nodulipanssariselät** (Nodosauridae) olivat Ankylosauria-heimoon kuuluvia dinosauruksia myöhäisjurakaudelta aina myöhäisliitukaudelle asti. Niitä eli Euroopassa, Pohjois-Amerikassa, Aasiassa, Afrikassa ja jopa Etelämantereella.

## Kuvaus

Toisin kuin nuijahäntäpanssariselillä (Ankylosauridae) nodulipanssariselillä oli panssari, pieniä piikkejä ihossaan, mutta niillä oli ruumiin molemmilla sivuilla yksi suuri piikki, joita tukivat lapaluiden erityiset luunupit. Näitä eri lajit käyttivät muun muassa puolustautuakseen saalistajilta. Muiden ankylosaurien tavoin nodulipanssariselät olivat keskikokoisia tai suuria, voimakkaita kasvinsyöjädinosauruksia, joilla oli pienet lehdenmuotoiset hampaat.

## Luokittelu
Nodulipanssariselät heimon muodosti Othniel Charles Marsh vuonna 1890 *[[Nodosaurus|Nodosauruksen]]* mukaan. Oheinen kladogrammi perustuu paleontologien Richard S. Thompsonin, Jolyon C. Parishin, Susannah C. R. Maidmentin ja Paul M. Barrettin vuoden 2011 analyysiin. Polacanthinaen sijoitus noudattaa Kenneth Carpenterin alkuperäistä määritelmää vuodelta 2001.

## Lähteet
Yesh Atid

**Yesh Atid** (hep. יֵשׁ עָתִיד) on israelilainen liberaali puolue, joka on perustettu vuonna 2012.

Ensimmäisissä parlamenttivaaleissaan vuonna 2013 Yesh Atid voitti 19 paikkaa ja nousi heti Knessetin toiseksi suurimmaksi puolueeksi.

Vuonna 2019 se oli perustamassa Israelin kestävyys -puolueen kanssa Sininen ja valkoinen -allianssia, johon nykyään kuuluvat myös Telem sekä sitoutumaton edustaja Gabriel Ashkenazi.

Vuoden 2022 vaaleissa puolue sai 24 paikkaa Knessetissä ja siitä tuli sen toiseksi suurin puolue. 

## Ideologia ja näkemyksiä
Yesh Atid katsoo, että Israelin tulisi olla kotimaa kaikille juutalaisille, mutta turvata uskonnosta riippumatta kaikkien kansalaisten oikeudet. Mitä tulee sionismiin, puolue edustaa liberaalia sionismia. 

Lisäksi puolue kannattaa mm.: 

* Sapatin sääntöjen lieventämistä sallien esim. julkisen liikenteen sallimista sapatin aikana.
* Vähemmistöjen oikeuksien turvaamista.
* Korruption vastaista työtä lisärahoituksella ja erillisen yksikön perustamista.
* Vihreän talouden lisäämistä.
* Toimivaa neuvotteluyhteyttä Palestiinan kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Nina Stemme

**Nina Stemme** (s. 11. toukokuuta 1963 Tukholma) on ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Stemme teki oopperadebyyttinsä Cortonassa vuonna 1989. Hän aloitti laulamisen mezzosopraanona, mutta kouluttautui sitten sopraanoksi ja valmistui Operahögskolanista Tukholmassa vuonna 1994. Vuonna 1993 hän voitti Operalia-kilpailun ja pääsi finalistiksi BBC Cardiff Singer of the World -kilpailussa. Vuosina 1993 ja 1994 hän piti Plácido Domingon kanssa konsertit Bastiljissa.

Varhaisella urallaan Stemme esiintyi muiden muassa Cherubinon (*[[Figaron häät]]*), Mimìn (*[[La bohème]]*), Eurydiken (*[[Orfeus ja Eurydike]]*) ja Rosalinden (*[[Lepakko (operetti)|Lepakko]]*) rooleissa. *[[Tristan ja Isolde|Tristanin ja Isolden]]* naispääroolin hän on tulkinnut muun muassa Glyndebournen festivaalilla, Covent Gardenissa ja Bayreuthin musiikkijuhlilla. Hän on tehnyt siitä myös kaksi levytystä. Hän on esiintynyt monissa muissakin Richard Wagnerin teosten rooleissa. Stemme debytoi Metropolitan-oopperassa vuonna 2000 Sentan roolilla *[[Lentävä hollantilainen|Lentävässä hollantilaisessa]]* ja Covent Gardenissa vuonna 2005 Amelian roolilla *[[Un ballo in maschera]]ssa*.

Stemmen saamien palkintojen ja tunnustusten joukossa ovat Ruotsin hovilaulajan sekä Itävallan Kammersängerinin arvot, Laurence Olivier -palkinto (2010), International Opera Award (2013), Litteris et Artibus -mitali (2008) ja Birgit Nilsson -palkinto (2018).

## Lähteet

 
## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Tuuli Mattila

**Tuuli Mattila** (s. 9. helmikuuta 1986) on suomalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa Lahti 2001, *[[Presidentti (televisiosarja)|Presidentti]]*, *[[Koskinen (televisiosarja)|Koskinen]]*, *[[Harjunpää (televisiosarja)|Harjunpää]]*, *[[Kentän laidalla]]* ja *[[Salatut elämät]]*, jossa hänen esittämänsä hahmo lääkäri Susu Honkanen esiintyi toukokuusta 2020 alkaen elokuuhun 2022 saakka ja jälleen syyskuusta 2023 syksyyn 2024. Vuosina 2016–2017 hän juonsi Radio Helsinki -radiokanavalla *Onnellinen loppu* -nimistä ohjelmaa.Tuuli Mattila on juontanut iltoja Radio Suomipopilla syksystä 2025 alkaen.

Mattila on opiskellut East 15 Acting Schoolissa vuosina 2016–2019. Hän valmistui sieltä näyttelijäksi (*BA Acting*) vuonna 2019. Vuosina 2014–2016 hän opiskeli näyttelemistä myös Laajasalon opistossa ja Työväen Akatemiassa. Aiemmin hän on opiskellut myös oikeustieteitä Helsingin yliopistossa, mutta jätti opintonsa kesken opiskellakseen luovaa alaa.

Mattila on naimisissa ohjaaja-näyttelijä Lauri Nurksen kanssa. Parin esikoislapsi syntyi kesäkuussa 2022.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Tuuli Mattilan profiili Näyttelijäliiton sivuilla
* Tuuli Mattila Actors in Helsinki -sivustolla
Florian Lejeune

**Florian Lejeune** (s. 20. toukokuuta 1991 Pariisi) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän edustaa kaudella 2020–2021 espanjalaisseura Deportivo Alavésia lainalla Englannin Valioliigan Newcastle Unitedista.

Lejeune on edustanut pääsarjatasolla Ranskan Ligue 1:ssä Brestiä, Espanjan La Ligassa Villarrealia ja Eibaria sekä Englannin Valioliigassa Newcastle Unitedia. Alemmilla sarjatasoilla hän on edustanut myös muun muassa ranskalaista Istresia ja espanjalaista Gironaa. Ligue 1:ssä hän pelasi kymmenen ottelua. La Ligassa hän pelasi 36 ottelua ja teki ainoan maalinsa Deportivo de La Coruñaa vastaan tammikuussa 2017. Valioliigassa hän on tehnyt ainoat kaksi maaliaan tammikuussa 2020 lisäajalla vierasottelussa Evertonia vastaan Newcastlen noustessa kahden maalin tappioasemasta tasapeliin 2–2.

Lejeune on pelannut Ranskan alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Ikäluokan MM-kilpailuissa 2011 hän pääsi vaihtopelaajana kentälle voitollisessa puolivälieräottelussa ja tappiollisessa välierässä.

## Lähteet
Huvi Luotonen

**Huvi Bernhard Luotonen** (26. tai 29. huhtikuuta 1900 Kärkölä – 7. lokakuuta 1946 Helsinki) oli suomalainen kommunistisen liikkeen aktivisti.

Luotonen syntyi työläisperheeseen. Hän liittyi vuonna 1915 sosiaalidemokraattiseen puolueeseen ja osallistui punakaartilaisena sisällissotaan. Luotonen liittyi Suomen sosialistiseen työväenpuolueeseen vuonna 1921 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1923.

Luotonen työskenteli työväenliikkeen toimitsijana ja oli viipurilaisen *[[Työ (1927–1930)|Työ]]*-lehden julkaisija ja päätoimittaja vuonna 1927. Hän siirtyi samoihin aikoihin opiskelemaan Leningradiin, josta hän palasi Suomeen SKP:n salaiseksi työntekijäksi. Luotonen pidätettiin vuonna 1931 ja tuomittiin valtiopetoksen valmistelusta seitsemäksi vuodeksi kuritushuoneeseen. Hän vapautui vankilasta vuonna 1937. Toisen maailmansodan jälkeen Luotonen toimi muun muassa puolueosastonsa puheenjohtajana ja Suomen Kuljetustyöntekijäin Liiton lehden päätoimittajana.

## Lähteet
Niilo Nikkilä

**Pauli Niilo Nikkilä** (16. syyskuuta 1907 Kemi – 1. helmikuuta 1957 Oulu) oli suomalainen toimittaja ja kommunistipoliitikko.

Nikkilä syntyi työmiehen perheeseen. Hän meni kansakoulun jälkeen latojan oppiin ja työskenteli vuosina 1928–1929 sanomalehti *[[Pohjan Voima]]n* vastaavana toimittajana. Nikkilä liittyi Suomen kommunistiseen nuorisoliittoon vuonna 1926 ja kommunistiseen puolueeseen vuonna 1928. Hän oli poliittisen toimintansa takia vangittuna vuosina 1932–1937.

Vapauduttuaan vankilasta Nikkilä työskenteli kirjapainoissa Oulussa, Kokkolassa, Mikkelissä ja Helsingissä. Hän oli jatkosodan aikana turvasäilössä vuosina 1941–1944.

Sodan jälkeen Nikkilä toimi SKDL:n  kesään 1945 saakka, jolloin hän ryhtyi valmistelemaan sanomalehti *[[Kansan Tahto|Kansan Tahdon]]* perustamista. Nikkilä työskenteli lehden päätoimittajana kuolemaansa saakka kirjoittaen pakinoita nimimerkillä Kärkevä. Hän toimi myös SKP:n piirikomitean puheenjohtajana sekä Oulun kaupunginvaltuuston ja kaupunginhallituksen jäsenenä.

## Lähteet
Juha Svahn (näyttelijä)

**Juha Paul Svahn** (s. 6. helmikuuta 1955) on suomalainen näyttelijä, ohjaaja ja valokuvaaja. Hän on työskennellyt näyttelijänä vuodesta 1981.

Svahn on esiintynyt muun muassa elokuvissa *[[Young Love (elokuva)|Young Love]]*, *[[Rakkauden rasvaprosentti]]* ja *[[Sooloilua]]*. Kiinnitettynä hän on ollut Riihimäen Teatterissa (1981–1983), Kokkolan kaupunginteatterissa (1983–1991) ja Rovaniemen Teatterissa (1991–1993). Vuodesta 2020 lähtien hän on esiintynyt MTV3:n saippuasarjassa *[[Salatut elämät]]* Ingvar Mustavaaran roolissa. Vuonna 2001 hänellä oli samassa sarjassa sivurooli sotilasmestari Siekkisenä, joka simputti Saku Salinia tämän ollessa asepalveluksessa.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Lähteet
Siegfried Borries

**Siegfried Borries** (10. maaliskuuta 1912 Münster – 16. elokuuta 1980 Berliini) oli saksalainen viulisti.

Borries oli Bram Elderingin oppilaana Kölnissä. Hän toimi konserttimestarina Berliinin filharmonikoissa Wilhelm Furtwänglerin johdolla vuosina 1933–1941. Tämän jälkeen hän työskenteli samassa asemassa Staatskapelle Berlinissä Herbert von Karajanin johdolla, vuosina 1945–1956 jälleen Berliinin filharmonikoissa. Borries loi kansainvälisen uran myös solistina ja kamarimuusikkona. Hän soitti esimerkiksi omassa triossaan toisen maailmansodan jälkeen. Hän teki opetustyötä Städtische Konservatoriumissa ja vuodesta 1949 professorina Musikhochschule Berlinissä. Borries oli poliittisista syistä ja Itä-Saksan asiaan puuttumisen johdosta jonkin aikaa syrjässä tehtävistään Musikhochschulessa, mutta hän pääsi myöhemmin sinne takaisin töihin, vaikkakin hänelle asetettiin rajoituksia.

Borries oli mukana soittajana Albert Speerin joulumatkalla Suomen Lappiin vuonna 1943. Hän esiintyi yhtenä solisteista Berliinin filharmonikkojen viimeisissä toisen maailmansodan aikaisissa konserteissa, jotka pidettiin huhtikuun 1945 toisella viikolla.

## Lähteet
Cengiz Ünder

**Cengiz Ünder** (s. 14. heinäkuuta 1997 Balıkesir, Turkki) on turkkilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Turkin Superliigassa pelaavaa Beşiktaşia lainalla saman sarjan Fenerbahçesta.

Ünder on edustanut kotimaassaan toisella sarjatasolla Altınordua ja Superliigassa Başakşehiria. Kesällä 2017 hän siirtyi italialaisseura AS Romaan. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Serie A:ssa 26 ottelua ja teki niissä seitsemän maalia. Mestarien liigassa hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin ensimmäisessä neljännesvälieräottelussa Šah’tar Donetskia vastaan. Seuraavalla kaudella hän teki 26:ssa Serie A:n ottelussaan kolme maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kuusi ottelua ja teki niissä kolme maalia. Kaudella 2019–2020 hän pelasi 18 Serie A -ottelua ja teki niissä kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua.

Kaudella 2020–2021 Ünder oli lainasopimuksella Englannin Valioliigan Leicester Cityssä mutta pelasi vain yhdeksän liigaottelua, joista avauskokoonpanossa yhden. Leicesterin voittamassa FA Cupissa hän pelasi kaksi ottelua ja teki maalin neljännen kierroksen ottelussa Brentfordia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi kahdeksan ottelua, joista kuusi ottelua avauskokoonpanossa, ja teki maalin joulukuussa kotiottelussa AEK Ateenaa vastaan.

Ünder on pelannut Turkin juniorimaajoukkueissa. Turkin A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran marraskuussa 2016. Joulukuun 13. päivään 2025 mennessä hän on pelannut 51 maaottelua, joissa hän on tehnyt 16 maalia.

## Lähteet
Israelin kestävyys

**Israelin kestävyys** (hep. חוסן לישראל, *Hosen L'Yisrael*) on israelilainen keskustalainen puolue.

Huhtikuussa 2019 pidetyissä parlamenttivaaleissa Israelin kestävyys liittoutui Telem-puolueen kanssa, jota luotsasi niin ikään myöskin armeijassa uran tehnyt Moshe Ya'alon. Myöhemmin mukaan tuli myös Yesh Atid, minkä pohjalta muodostettiin Sininen ja valkoinen -allianssi. Allianssi sai näissä vaaleissa 35 paikkaa.

## Lähteet
Shriniwas Patil

**Shriniwas Patil** (s. 11. huhtikuuta 1941) on intialainen poliitikko, joka toimi vuosina 2013–2018 Sikkimin kuvernöörinä. Vuonna 2019 hänet äänestettiin maansa parlamentin alahuoneeseen, kun hän voitti samasta vaalipiiristä kilpailleen Udayanraje Bhosalen melkein 90&nbsp;000 äänellä. Hän asettui ehdolle puolueensa puheenjohtaja Sharad Pawarin pyynnöstä. Oppositiopuolueiden kritiikkiin, joka kohdistui hänen vanhuuteensa, hän vastasi äänestäjien huomioivan hänen kokemuksensa ja tietonsa. Ennen vuotta 2019 hän oli toiminut Lok Sabhassa kaksi kautta vuosina 1999–2007.

Patil ja Sharad Pawar ovat olleet ystäviä keskenään opiskeluajoista lähtien. Patil työskenteli byrokraattina piirikunnan hallinnossa Punessa. Vuonna 1999 Pawar houkutteli hänet liittymään perustamaansa Nationalist Congress Party -puolueeseen ja asettumaan ehdolle vuoden 1999 parlamenttivaaleissa. Vuonna 2004 hänet äänestettiin toiselle kaudelle. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Siegfried Borris

**Siegfried Borris** (4. marraskuuta 1906 Berliini – 23. elokuuta 1987 Berliini) oli saksalainen säveltäjä.

Borris opiskeli aluksi taloustiedettä. Vuodesta 1927 hän sai Berliinissä sävellysopetusta Paul Hindemithiltä ja vuodesta 1929 musiikkitieteen opetusta Arnold Scheringiltä. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 1933. Hän työskenteli vuosina 1929–1933 Berliinin musiikkiyliopistossa dosenttina, sitten vuosina 1945–1971 professorina ja koulumusiikkilaitoksen johtajana. Juutalaistaustaan perustunut vaino katkaisi uran tilapäisesti. Vuonna 1967 Borris pääsi Julius Stern -instituutin johtoon. 

Borris toimi vuosina 1971–1976 Saksan musiikkineuvoston puheenjohtajana. Hänestä tuli myös Darmstadtin Uuden musiikin ja musiikkikoulutuksen instituutin ensimmäinen puhemies. Borrisin tuotantoon kuuluu esimerkiksi sinfonioita, konserttoja, teoksia erilaisille kamarikokoonpanoille, vokaalisävellyksiä ja näyttämömusiikkia (kuten oopperaa). Hän julkaisi myös monia musiikkiaiheisia kirjoja. Hänen teoksilleen ominaisia ovat selkeä muoto ja laajennettu tonaalisuus. Hän hyödynsi kansanmusiikkivaikutteita.

## Lähteet