open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Alvin Tehau

**Alvin Tehau** (s. 10. huhtikuuta 1989 Tahiti) on tahitilainen jalkapalloilija, joka edustaa nykyisin maansa pääsarjassa pelaavaa AS Tefanaa. Vasenjalkainen Tehau on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on 186 senttimetriä pitkä. Tehau pelaa Tahitin jalkapallomaajoukkueessa, jossa myös hänen veljensä Jonathan ja Lorenzo Tehau sekä serkkunsa Teaonui Tehau pelaavat.

## Ura
Tehau on pelannut koko uransa kotimaansa sarjassa. AS Tefanaa hän on edustanut vuodet 2009-2011 ja uudelleen vuodesta 2012 alkaen. Vuonna 2011 Tehau edusti sekä indonesialaista Atjeh Unitedia, että belgialaista BX Brusselsia, jossa hän ei kuitenkaan päässyt pelaamaan peliäkään. AS Tefanan riveissä Tehau on voittanut kahdesti Tahitin mestaruuden ja hävinnyt kerran OFC Champions Leaguen finaalin, vuonna 2012. 

Tahitin jalkapallomaajoukkueessa Tehau on pelannut vuodesta 2010 alkaen. Hän oli mukana voittamassa Tahitille Oseanian mestaruutta vuonna 2012, joka takasi joukkueelle paikan vuoden 2013 Maanosaliittojen cupiin. Cupissa Tehau pelasi kahdessa pelissä. Tahiti hävisi kaikki kolme peliään murskalukemin. Tehau on tehnyt 18 pelaamassaan maaottelussa kuusi maalia.

## Lähteet
* 
* http://www.fifa.com/confederationscup/players/player=307076/index.html 
* http://www.national-football-teams.com/player/40056/Alvin_Tehau.html
Grote Mandrenke

**Grote Mandrenke** (alasaksaksi *Suuri miesten hukkuminen*, ) oli valtava myrsky Pohjanmerellä 16. tammikuuta 1362. Se on yksi Länsi-Euroopan historian pahimmista myrskyistä, ja sen seurauksena kuoli ainakin 25&nbsp;000 ihmistä. Grote Mandreke oli seurausta ilmastonmuutoksesta, joka tunnetaan keskiajan lämpökauden päättymisenä.

Myrsky tuhosi Pohjanmeren rannikon satamia Englannissa, Alankomaissa, Saksassa ja Tanskassa ja jätti laajoja alueita autioksi Slesvigissä, jossa arviolta 60 pitäjää tuhoutui. Merkittävimpiä tuhoutuneita kaupunkeja olivat Dunwich, Ravensrodd ja Rungholt, joista kaksi viimeistä upposivat mereen.

Myrskyn seurauksena syntyi Zuiderzeen merenlahti, joka oli aiemmin laaja alava suoalue. Meriyhteys Zuiderseehen oli syntynyt jo Lucian tulvassa vuonna 1287, mutta nyt alue jäi pysyvästi veden alle eroosion kuluttaessa suuria maa-alueita. Zuiderzeestä tuli merkittävä vesireitti, jonka myötä hollantilaisten merenkulkutaito kehittyi, mikä osaltaan johti myöhemmin Hollantilaisen imperiumin syntyyn.

## Lähteet
Matti Heimo

**Matti Heimo** (s. 23. kesäkuuta 1980 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.

Heimo on FC Inter Turun kasvatti. Hän pelasi juniorina myös Kaarinan Nappuloissa sekä Turun Palloseurassa. Ensimmäiset kaksi kauttaan miesten sarjoissa hän edusti Interin farmiseura VG-62:ta, jolle hän teki ensimmäisellä kaudellaan Kakkosessa 14 maalia 21 ottelussa ja toisella kaudellaan Ykkösessä kymmenen maalia 20 ottelussa. Kaudeksi 2003 Heimo sai Veikkausliiga-sopimuksen Interiin. Hän ei kuitenkaan tehnyt kauden aikana maaliakaan pelaamissaan 12 ottelussa.

Kaudeksi 2004 Heimo siirtyi toiseen liigaseuraan FC KooTeePeehen. Toisella liigakaudellaan Heimo teki yhden maalin 14 ottelussa, ja palasi seuraavaksi kaudeksi Interiin. Myöskään kaudella 2005 Heimo ei tehnyt maaliakaan Interille pelaamissaan seitsemässä ottelussa, ja pelasikin enemmän farmiseura VG-62:ssa.

Kaudeksi 2006 Heimo siirtyi kahta sarjatasoa alemmas Kakkosen Kaarinan Poikiin. Hän teki kauden aikana 19 ottelussa 21 maalia, joilla hän jakoi B-lohkon maalikuninkuuden FC Espoon Kalle Vassen kanssa, vaikka siirtyi jo elokuun lopussa takaisin Veikkausliigaan, tällä kertaa Turun Palloseuraan loppukauden kattavalla sopimuksella. Hän ehti tehdä TPS:lle kaksi maalia kuudessa sarjaottelussa.

Heimo palasi KaaPoon, jota edusti kausina 2007–2010. Kaudella 2007 Heimo teki 25 ottelussa 29 maalia, ja voitti toisen peräkkäisen B-lohkon maalikuninkuutensa peräti kymmenen maalin erolla. Kaudella 2008 Heimon 17 maalia yhtä monessa ottelussa riittivät maalipörssin jaettuun toiseen sijaan. Kahtena viimeisenä KaaPo-kautenaan Heimo ei enää yltänyt kymmeneen maaliin, mutta rikkoi tuon rajan vielä uransa tällä erää viimeiseksi jääneellä kaudella 2011, jolloin hän edusti Salon Palloilijoita ja teki 26 ottelussa 12 maalia.

Heimo palasi jalkapallokentille keväällä 2015 Kolmosen Paimion Hakassa.

Heimo on pelannut Futsal-liigaa Turun Pallokerhossa.

## Tilastot sarjoittain

* Veikkausliiga 39 (3)
* Ykkönen 31 (13)
* Kakkonen 156 (110)

## Saavutukset
* Kakkosen B-lohkon paras maalintekijä: 2006, 2007

## Lähteet
Hupsu kreivitär

**Hupsu kreivitär** (*La Folle de Chaillot*) on ranskalaisen Jean Giraudoux’n kirjoittama näytelmä vuodelta 1943, jonka kantaesitys tapahtui kirjailijan kuoleman jälkeen 1945. Se on kaksinäytöksinen komedia ja noudattaa Aristoteleen *[[Runousoppi|Runousopista]]* johdettua kolmen ykseyden sääntöä, jonka tekivät tunnetuksi Pierre Corneille ja Jean Racine: juoni on yhtenäinen ilman sivujuonia, tapahtumapaikka pysyy samana läpi teoksen, ja tapahtumat sijoittuvat yhden vuorokauden ajanjaksolle.

Näytelmän kantaesitys tapahtui 1945 Pariisin Théâtre de l'Athénéessa, jonne sen ohjasi Louis Jouvet.

## Juoni
Joukko yhteiskunnan vallanpitäjiä ja liikemiehiä uskoo löytäneensä öljyä Pariisin keskustan maaperästä ja kaavailee ryhtyvänsä porauksiin alueen asukkaista ja kulttuurisesta merkityksestä piittaamatta. Heidän vastaansa asettuu Aurelia, ”Chaillot’n hullu nainen”, joka muiden kaupunginosien vihaisten vanhojen naisten tuella järjestää mielikuvituksellisen oikeudenkäynnin, jossa miehet tuomitaan. Aurelia houkuttelee heistä yhden kerrallaan laskeutumaan maan alle öljyntuoksua kohti pitkin portaikkoa, jolta ei ole paluuta.

## Versioita
Bryan Forbes on ohjannut näytelmästä vuonna 1969 ensi-iltansa saaneen elokuvan *[[Hupsu kreivitär (elokuva)|Hupsu kreivitär]]*, jonka pääosaa näyttelee Katharine Hepburn.

## Lähteet
Muuramen pedofiilirinki

**Muuramen pedofiilirinki** on pääosin Keski-Suomen maakunnassa sijaitsevassa Muuramessa vuodesta 2004 vuoteen 2008 tapahtuneiden lapsiin kohdistuvien seksuaalirikosten vyyhti. Vyyhtiä luonnehditaan yhdeksi Suomen historian törkeimmistä seksuaalirikosvyyhdeistä. Rikoksessa muassa äiti käytti hyväkseen omia tyttäriään ja välitti heitä miehille internetin välityksellä. Tapauksesta tuomittiin nainen, hänen avopuolisonsa ja neljä muuta miestä.

## Tuomio
Nainen, joka hyväksikäytti kahta tytärtään ja välitti heitä miehille muun muassa internetin kautta sai 7 vuoden ehdottoman tuomion. Hänen avopuolisonsa tuomittiin kymmenen vuoden ehdottomaan vankeusrangaistukseen. Perheen miestuttava, joka oli hyväksikäyttänyt myös omaa tytärtään sai kahdeksan vuoden ehdottoman tuomion. Kolme muuta miestä sai ehdolliset tuomiot. Rikosnimikkeinä olivat törkeä raiskaus ja törkeä lapsen seksuaalinen hyväksikäyttö, lapsen seksuaalinen hyväksikäyttöä sekä lapsipornon hallussapito.

Viisi tuomituista valitti hovioikeuteen. Hovioikeus piti tuomiot samana lukuun ottamatta sitä, että nainen tuomittiin hovissa alentuneesti syyntakeisena, mutta hänen vankeusrangaistusta ei muutettu. Yhden tuomitun miehen vankeusrangaistusta alennettiin kahdeksasta vuodesta seitsemään ja puoleen vuoteen.

## Jatkotuomio ja opinnot
Kahdeksan vuoden tuomion saaneella toisella päätekijällä on diakonin koulutus. Ennen tuomiota hän työskenteli ja toimi harrastuksissaan lasten parissa ja oli vuosia töissä lastenkodissa. Tietoon ei kuitenkaan tullut, että hän olisi käyttänyt hyväkseen lapsia näissä tilanteissa.

Vuonna 2014 nousi kohu kymmenen vuoden tuomion saaneen toisen päätekijän opiskelusta Tampereen yliopistossa. Hän opiskeli Tampereen yliopistossa sosiaalitieteitä ja halusi tehdä kandidaatintutkielmansa tieteellisestä ja kulttuurisesta suhtautumisesta onaniaan. Yhteiskunta- ja kulttuuritieteiden yksikön johtaja kuitenkin kielsi tutkielman teon aiheesta pitäen sitä epäsopivana aiheena tekijän taustan takia.

Vuonna 2015 tämä päätekijä tuomittiin vuosina 1999—2002 tapahtuneesta törkeästä lapsen seksuaalisesta hyväksikäytöstä kahden vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen.

Muiden opiskelijoiden kieltäydyttyä opiskelemasta kyseisen päätekijän kanssa samoilla kursseilla, Tampereen yliopisto päätti kieltää henkilöä osallistumasta graduseminaariin ja siirsi hänet yksilöopetukseen. Päätekijä nosti syrjintäsyytteen yliopiston dekaaneja vastaan. Tutkinnan mukaan yliopistolla oli kuitenkin laaja harkintavalta opintojen järjestämisessä ja syyttäjä päätti olla nostamatta syytettä syrjinnästä.

## Lähteet
Kelantanin sulttaani

**Kelantanin sulttaani** on Malesian Kelantanin osavaltion hallitsija. Sulttaani toimii myös vuorollaan Malesian kuninkaana.

## Historia

Kelantan oli historiallinen voimakas valtio, jolla oli kauppayhteyksiä Kiinan, Intian ja Siamin suunnalta tulleiden sivilisaatioiden kanssa. Kelantan oli 1200- ja 1300 luvulla Srivijayan ja Majapahitien valtakuntien alaisuudessa. 1400-luvulla Kelantania hallitsi Malakan sulttaanikunta. Kun portugalilaiset valloittivat Malakan sulttaanikunnan 1500-luvulla, Kelantan hajosi useisiin pienempiin maihin. Siamilaiset valloittivat nämä alueet ja aluetta hallitsi Patanin sulttaanikunta.

Kelantanin 15. hallitsija Long Yunus onnistui 1700-luvulla jälleen palauttamaan Kelantanin sulttaanin vallan siamilaisten ylivallan alaisuudesta.

## Kelantanin sulttaanit

## Lähteet
Musala

**Musala** () on Bulgarian ja Balkanin niemimaan korkein vuori, joka kohoaa 2&nbsp;925 metriin. Vuori sijaitsee Sofian alueella Rilavuoristossa Rilan kansallispuiston alueella Bulgarian lounaisosassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yahya Petra

**Yahya Petra**  (10. joulukuuta 1917 – 29. maaliskuuta 1979) oli Kelantanin sulttaani ja Malesian kuudes Yang di-Pertuan Agong, eli kuningas.

Yahya Petra oli sulttaani Ibramin Petran toiseksi vanhin poika, ja hänet kruunattiin Kelantanin sulttaaniksi isänsä jälkeen vuonna 1960. Sulttaani Ibrahimin vanhin poika Tengku Indra Petra loi poliittisen uran.

Yahya Petra sai Malesian kiertävän kuninkaan viran 1975, ensimmäisenä Kelantanin sulttaanina. Hän kuoli 61-vuotiaana kesken kuninkaan virkakautensa vuonna 1979, saatuaan sydänkohtauksen. Hänen jälkeensä Kelantanin sulttaaniksi tuli hänen poikansa Ismail.

## Lähteet
Tarkk’ampujaliike

**Tarkk’ampujaliike** () oli paikallisyhdistyksiin perustunut vapaaehtoinen maanpuolustusliike, joka toimi Ruotsissa vuosina 1860–1880.

Ensimmäiset tarkk’ampujayhdistykset perustettiin vuonna 1860 Tukholmaan ja Göteborgiin kansainvälisten esikuvien pohjalta. Liikkeen perustajien mielestä Ruotsin viralliset asevoimat olivat liian heikot ja maanpuolustushenki huono. Sotilaallisesti järjestäytyneet tarkk’ampujayhdistykset järjestivät jäsenilleen ampumis- ja marssiharjoituksia, joissa käytettiin univormuja. Ruotsin hallitus otti pian liikkeen suojelukseensa, osoitti paikallisille tarkk’ampujayhdistyksille erityiset piirit ja määräsi, että liikkeen oli valittava ylipäällikkönsä kolmen kuninkaan ehdottaman henkilön joukosta. Hieman myöhemmin Ruotsin valtio alkoi myöntää huomattavia apurahoja kiväärien hankkimiseen ja kouluttajien palkkaamiseen tarkk’ampujayhdistyksille. Vapaaehtoisliike nostatti pian suuren innostuksen koko maassa. Huippu saavutettiin vuonna 1867, jolloin Ruotsin 304:ssä tarkk’ampujayhdistyksessä oli kaikkiaan 40&nbsp;841 jäsentä. Sen jälkeen innostus alkoi hiipua, joten vuonna 1880 tarkk’ampujaliike muutettiin siviililuontoisemmaksi ja tarkk’ampujayhdistykset muutettiin tavallisiksi ampumaseuroiksi. Tuolloin jäseniä oli jäljellä 11&nbsp;691.

## Lähteet
Yhdystie 1882

**Yhdystie 1882** on tie, joka kulkee Raisiosta kantatien 40 risteyksestä Pernon telakalle Turkuun. Tien pituus on 850 metriä. Alkupäässään tie ylittää Ihala-Viheriäinen-radan tasoristeyksenä ja suurin piirtein puolessa välissä matkaa kohtaa seututien 185 eritasoliittymän. Tämän sekä tien päätepisteen välillä on myös Raision ja Turun kaupunkien raja. Tien osoitenimi on koko matkalta *Telakkatie*.

## Lähteet
Nana (apassi)

**Nana** (noin 1810 -19. maaliskuuta 1896) oli chiricahua-apassien *chihenne*-leirikunnan alipäällikkö, joka kävi useilla eri vuosikymmenillä sotaa Yhdysvaltoja ja Meksikoa vastaan. 

Kun Yhdysvaltain-Meksikon rajaseutuja terrorisoinut apassi-johtaja Victorio sai surmansa vuonna 1880, Nana otti hänen paikkansa ja teki sissisotaan erikoistuneen ryhmänsä kanssa  lukuisia ryöstöretkiä rajan molemmin puolin. 

Vaikka Nanaa pidettiin taipumittomimpana kaikista apassien johtajista sodissa valkoista väestöä vastaan, hänet tunnettiin lempeänä ja huomaavaisena kansansa keskuudessa.

Nana kuoli vankeudessa Fort Sillissä Oklahomassa maaliskuussa 1896.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Annikki Wiirilinna

**Annikki Wiirilinna**,  o.s. *Tilvis* (10. marraskuuta 1921 Kalajoki – 28. maaliskuuta 2013 Kokkola) oli suomalainen toimittaja.

Wiirilinna opiskeli vuodesta 1942 lähtien Yhteiskunnallisessa Korkeakoulussa ja suoritti siellä 1946 sanomalehtitutkinnon. 

Wiirilinna oli aluksi toimittajana muun muassa Mikkelin Sanomissa ja Lapin Kansassa. Hän oli Kokkolassa ilmestyvän Keskipohjanmaa-lehden toimittajana 30 vuoden ajan 1948–1978.

Kirjallisia töitä olivat erityisesti koululukemiston Merestä noussut kaupunki kolmas osa sekä Kokkolan kaupunginvaltuuston historia yhdessä Matti Järven kanssa. Hänelle myönnettiin Kalevalan juhlavuoden mitali ja Keski-Pohjanmaan kulttuurirahaston apuraha. Hän sai nauttia myös sanomalehtimieseläkkeestä.

## Teoksia
* *Kokkolan kaupunginvaltuusto 1879–1979* ; kirj. Annikki Wiirilinna, Matti Järvi. Kokkolan kaupunki, Kokkola 1979
* *80 vuotta kokkolalaista teatteria 1905–1986*. Kokkolan kaupunginteatteri, Kokkola 1986
* *Merestä noussut kaupunki : Kotiseututietoa Kokkolasta, osa 3*. Kokkolan koulutuslautakunta, Kokkola 1994

## Toimitustöitä
* Vilho Kyrölä : *Akustiikka : valittuja pakinoita* ; alkusanat Eero Hietala ; koonnut ja valikoinut Annikki Wiirilinna; kuvat Bo Aurén. Keski-Pohjanmaan kirjapaino oy, Kokkola 1968
* *Kalajoki 1525–1975 : 450-vuotisjuhlajulkaisu* ; toim. Annikki Wiirilinna, Eeva-Inkeri Pöyhtäri. Kalajoen kunta, Kokkola 1975
* *[[Hilma Heikkilä]]n runoja* ; toim. Annikki Wiirilinna. Keski-Pohjanmaan nuorisoseura, Kokkola 1978

## Palkinnot
* Kalevalan juhlavuoden mitali 1985
* Keski-Pohjanmaan Kulttuurirahaston apuraha

## Lähteet
* Chydenica Keski-Pohjanmaan maakuntakirjailijat : Annikki Wiirilinna

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Annikki Wiirilinnan lehtikirjoituksia vuosilta 1960–1991, julkaistu pääosin Keskipohjanmaa ja Kokkola -lehdissä
Kolmen ykseyden sääntö

**Kolmen ykseyden sääntö** on ranskalaisen klassismin ajan draamassa käytetty rakenneperiaate, jonka ideana on ajan, paikan ja toiminnan ykseys: näytelmällä on yksi yhtenäinen juoni ilman sivujuonia, keskitetty tapahtumapaikka ja tarina tapahtuu yhden vuorokauden kuluessa.

Säännön kehittäjiä olivat 1500–1600-luvun Ranskassa muun muassa näytelmäkirjailijat Pierre Corneille ja Jean Racine, mutta ensimmäisenä sitä käytti Jean Mairet näytelmässään *Silvanire* (1630). Sen sanottiin pohjautuvan Aristoteleen Runousoppiin. Aristoteleen tiedetään kuitenkin kirjoittaneen vain toiminnan ykseydestä, joten ajan ja paikan ykseydet kehitettiin Ranskassa.

Kolmen ykseyden lisäksi ranskalaisessa klassismissa asetettiin tekstille muitakin ihanteita. Näytelmässä tuli olla viisi näytöstä, henkilöiden tuli kuulua ylimpiin säätyihin, ja aiheita etsittiin antiikin Kreikasta tai Roomasta.

## Lähteet
Hullut asuu Kallios

”**Hullut asuu Kallios**” on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Vilma Alinan kappale hänen helmikuussa 2016 julkaistulta esikoisalbumilta. Universal Music julkaisi kappaleen hänen ensimmäisenä singlenä 7. marraskuuta 2014. Artisti on itse säveltänyt ja sanoittanut kappaleen. Sitä on ollut säveltämässä myös kappaleen tuottanut Ilkka Wirtanen. Kappale kertoo eron jälkeisestä alakulosta.

Kaapo Kamun ja Maryam Razavin ohjaama musiikkivideo kappaleesta julkaistiin singlen kanssa samana päivänä. Videolla artisti vaeltaa pitkin Helsingin Kallion kaupunginosaa.

## Listasijoitukset

## Lähteet
Heijastuksia täydelliseltä rundilta

**Heijastuksia täydelliseltä rundilta** on rap-artisti Heikki Kuulan studioalbumi, joka julkaistiin 17. lokakuuta 2014 Universal Musicin alaisuudessa toimivan Johanna Kustannuksen kautta.

## Taustaa
Albumin ensimmäinen single "Rataraato" julkaistiin musiikkivideona 5. helmikuuta 2014. Kappaleella vierailevat punk-yhtye Pää Kii ja rap-artisti Paperi T. Albumin toinen single "Ystävii" julkaistiin YouTubessa 16. toukokuuta 2014 ja musiikkivideona 6. kesäkuuta 2014. Kolmas single ja musiikkivideo "Ekstaasinappi" julkaistiin 12. syyskuuta 2014. Kappaleen "Helsinginkatu" musiikkivideo julkaistiin 17. lokakuuta 2014. Videolla nähdään rock-muusikko Andy McCoy. Albumin viides musiikkivideo julkaistiin 28. marraskuuta kappaleesta "Gambinaa". *Heijastuksia täydelliseltä rundilta* -albumi nousi ilmestymisviikollaan (43/2014) Suomen virallisen listan sijalle 22. Erikoisliikkeiden myyntiä mittaavalla Rumban listalla levy debytoi sijalla 13.

## Kappaleet
# 
#  (mukana Pää Kii & Paperi T)
# 
#  (mukana Kari Tapiiri)
# 
# 
# 
#  (mukana Iisa)
# 
# 

## Biitit
* Pianomies: 1, 9
* Jonas W. Karlsson: 2, 4, 5, 6, 8, 10
* Andrei Kipahti & Jonas W. Karlsson: 3
* DJPP & JS16: 7

## Lähteet
Sleigh Bells

**Sleigh Bells** on yhdysvaltalainen vuonna 2008 perustettu noise pop -duo Brooklynistä, New Yorkista. Sleigh Bellsin laulaja on Alexis Krauss ja kitaristi Derek Edward Miller. Duon studioalbumit ovat: ”Treats”, ”Reign of Terror” ja ”Bitter Rivals”. Duon kappaleisiin ”Infinity Guitars”, ”Riot Rhythm”, ”Rill Rill”, ”Comeback Kid”, ”Demons”, ”End of the Line” ja ”Bitter Rivals” on tehty musiikkivideot.

## Diskogragia
### Studioalbumit
**[[Treats]]* (2010)
**[[Reign of Terror]]* (2012)
**[[Bitter Rivals]]* (2013)
**[[Jessica Rabbit]]* (2016)

### EP:t
**Sleigh Bells* (2009)
**Kid Kruschev* (2017)

### Singlet
*"Tell 'Em" (2010)
*"Infinity Guitars" (2010)
*"Riot Rhythm" (2011)
*"Comeback Kid"	(2012)
*"Bitter Rivals" (2013)
*"That Did it" (2014)
*"Rule Number One" (2016)
*"Hyper Dark" (2016)
*"I Can Only Stare" (2016)
*"And Saints" (2017)
*"Rainmaker" (2017)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Sleigh Bellsin viralliset kotisivut
Pleistoseenin puisto

**Pleistoseenin puisto** () on Venäjällä Siperiassa sijaitseva luonnonpuisto, jossa pyritään jäljittelemään jääkautisen aron oloja. Puisto sijaitsee Tšerskistä etelään Kolymajoen laaksossa. Puistoprojektia johtaa venäläinen tutkija Sergei Zimov, jonka mukaan jääkautiset eläimet elivät kylmällä subarktisella arolla.

Vuonna 1996 aidattiin 50 hehtaarin alue, jonne laitettiin kymmeniä jakutianhevosia. Ensimmäisistä 40 hevosesta 15 päätyi petojen saaliiksi ja 12 kuoli myrkyllisiin kasveihin. Lisää hevosia tuotiin aitaukseen. Ne sopeutuivat uuteen ympäristöön, ja vuonna 2006 aitauksessa oli 20 hevosta. Hevosten luku alkoi kasvaa luonnostaan, ja vuonna 2013 hevosia oli 30. Osalle hevosista tuotiin talvella ruokaa. Mammuttien ja visenttien tallausvaikutusta jäljiteltiin koneella. Kasvillisuus muuttui sammaleisesta pajupensaikosta ruohikoksi, ja maaperä tiivistyi.

2000-luvulla aitausta laajennettiin 16 neliökilometrin alalle. Vuonna 2010 puistoon tuotiin muutamia myskihärkiä, ja vuonna 2011 vapiteja ja visenttejä. Kaksi kuudesta Wrangelinsaaren myskihärästä kuoli muutamassa kuukaudessa. Vapitit karkasivat hyppäämällä yli aidasta vuonna 2012. Tarkoitus on tuoda alueelle hirviä ja muita lehdensyöjäeläimiä, ja vasta sitten kiangeja ja muita ruohonsyöjiä.

## Katso myös
* villiinnytys

## Aiheesta muualla

* Kotisivu: www.pleistocenepark.ru/
* The Pleistocene Park Foundation: “Pleistocene Park: an ice-age ecosystem to save the world.” Kickstarter crowdfunding campaign, active 10 March – 9 April 2017.
Hatanpään sairaala

**Hatanpään sairaala** eli **Tays Hatanpää** on Tampereen Hatanpäällä sijaitseva sairaala, joka on osa Tampereen yliopistollista sairaalaa (TAYS). Aikaisemmin sairaala oli Tampereen kaupungin omistama ja se tunnettiin vain nimellä Hatanpään sairaala.

Tays Hatanpään yhteydessä toimii edelleen kaupungin terveysasema.

## Historiaa

Sairaalan historia juontaa vuoteen 1914, jolloin kaupungin omistukseen tulleen Hatanpään kartanon pirttirakennukseen muutti mielisairaala. Kansalaissodan ajan kartanon päärakennus ja Nils Idmanin huvilarakennus olivat sotilassairaalana. Vuonna 1919 huvilarakennuksesta tehtiin 57-paikkainen kirurgi- ja sisätautisairaalaa.

Uusi sairaalarakennus valmistui vuonna 1935. Funkkistyylisen sairaalan suunnitteli Bertel Strömmer. Viisikerroksisessa sairaalarakennuksessa oli 148 vuodepaikkaa, ja osa niistä oli varattu vuonna 1935 Hatanpäälle muuttaneen lastensairaalan käyttöön. Talvi- ja jatkosodan aikana tiloissa toimi 10. sotasairaala. 1960-luvulta lähtien sairaalarakennusta on useasti laajennettu.

Hatanpään sairaala yhdistyi Taysiin vuoden 2018 alussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tays Hatanpää
* Hatanpään uusi sairaala on nyt valmistunut; vain eräät viimeistelytyöt keskeneräisinä. Sairaala otetaan osittain käytäntöön jo tänään, Aamulehti, 11.07.1935, nro 182, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot 
* Nykyaikainen sairaala Tampereella. Hatanpään kirurgi-, sisätauti- ja lastensairaala täysin valmiina, Aamulehti, 03.11.1935, nro 297, s. 7, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Tampereen kunnalliset sairaalat Hatanpäällä. Arkkitehti Bertel Strömmer, Arkkitehti, 01.01.1936, nro 1, s. 21, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Hatanpään laajennetussa sairaalaryhmässä on kaikkiaan 442 sairaansijaa ja laitosten henkilökunta käsittää liki 150 henkeä, Aamulehti, 23.05.1936, nro 137, s. 5, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Arto Lahti (kirjailija)

**Arto Aapel (Abel) Lahti** (15. marraskuuta 1935 Virrat – 26. kesäkuuta 2023 Turku) oli suomalainen nuortenkirjailija.

Lahti tuli ylioppilaaksi ja valmistui kansakoulunopettajaksi Oulun opettajainvalmistuslaitoksesta. Lahden vanhemmat olivat Juho Viljam Lahti ja Olga (o.s. Niemi).

## Teoksia
* *Vaaksa vaaraa ja virsta väärää*. Karisto 1966

## Lähteet
* 

### Viitteet
Microsoft Lumia 535

**Microsoft Lumia 535** on Microsoft Mobilen valmistama älypuhelin. Se oli ensimmäinen Microsoftin julkistama Lumia-puhelin, jossa oli luovuttu Nokia-brändistä. Puhelimessa on Windows Phone 8.1 -käyttöjärjestelmä, ja siinä oli lisäksi valmiina Lumia Denim -päivitys. Puhelin julkaistiin 11. marraskuuta 2014, ja sen veroton suositushinta oli valmistajan mukaan 110 euroa. Lumia 535:ssä on viiden megapikselin etu- ja takakamerat.

## Lähteet
Ritva Luostarinen

**Ritva Sirkku Kaarina Luostarinen** (28. marraskuuta 1935 Joensuu – 10. joulukuuta 1986) oli suomalainen lastenkirjailija.

## Teoksia
* *Tapahtui Pumpernikkelissä* ; kuv. Maija Karma. WSOY 1969
* *Levoton lehmä eli Armiidan matka Maailman Ääriin* ; kuv. Unski Jäsberg. WSOY 1974, myös näytelmänä 1984
* *Kummallinen kirahvi* ; kuv. Unto Jäsberg. WSOY 1975
* *Satu piparkakunsyöjästä* teoksessa *Kuottarulla* ; sadun kert. Leena Erkkilä ; kuv. Eeva Mehto. WSOY 1976, 10. painos 1992
* *Lumottu karkkipurkki* ; kuv. Jaana Aalto. Kuukauden kirja 93. Sanoma, Lasten oma kirjakerho, Helsinki 1982
* *Joulupääsiäinen* ; kuv. Antero Reinikainen. Sanoma, Helsinki 1986

## Lähteet
* 
* Kirjasampo.fi : Ritva Luostarinen
* Näytelmät.fi : Ritva Luostarinen

### Viitteet
Bim mustakorva (elokuva)

**Bim mustakorva** () on neuvostoliittolainen elokuva vuodelta 1977, joka perustuu Gavril Trojepolskin samannimiseen romaaniin. Se sai parhaan vieraskielisen elokuvan Oscar-ehdokkuuden.

## Juoni
Yksinäinen sotaveteraani Ivan Ivanovitš hankkii gordoninsetterin pennun, jolla on mustat korvat ja vaalea turkki. Hän nimeää sen Bimiksi ja kouluttaa siitä metsästyskoiran. Ivanin ja Bimin yhteiselo on mukavaa, mutta eräänä päivänä Ivanin sodassa saama sirpale aiheuttaa hänelle sairauskohtauksen. Ivan lähetetään Moskovaan leikattavaksi, ja naapurit jäävät huolehtimaan Bimistä. Bim kuitenkin karkaa etsimään isäntäänsä ja matkallaan se kohtaa niin hyviä kuin pahojakin ihmisiä.

## Vastaanotto
Elokuvan näki sen ilmestymisvuonna yli 20 miljoonaa katsojaa. Se sai Neuvostoliiton parhaan elokuvan tittelin ja se palkittiin kristallimaapallolla Karlovy Varyn elokuvajuhlilla. Vuonna 1980 ohjaaja Stanislav Rostotski ja kirjan kirjoittanut Gavril Trojepolski vastaanottivat Leninin palkinnot.

## Lähteet
Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskus

**Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskus** (KEK,  (CEFF)) on järjestö, jonka tehtävänä on edistää kansanmusiikkia ja kansantanssia sekä niihin liittyviä soitinrakennusta sekä puku- ja tapaperinteitä. Sen tehtävänä on tämän lisäksi edistää näiden alojen asemaa ja merkitystä kansallisen kulttuuripolitiikan osana sekä koordinoida jäsenjärjestöjen ja yhteistyökumppanien kansainvälistä yhteistyötä ja huolehtia kansallisesta yhteistyöstä. Yhdistyksen edustamaan alaan sisältyy valtakulttuurin lisäksi niin perinteisten vähemmistöjen kuin uussuomalaistenkin musiikki- ja tanssiperinteet Suomessa

Aikaisemmin alalla on toiminut kaksi kattojärjestöä, Folklore Suomi Finland ja Kansanmusiikin ja -tanssin edistämiskeskus. Ensin mainittu on keskittynyt erityisesti kansantanssin kansainväliseen toimintaan ja jälkimmäisen yksi merkittävimmistä toiminnoista on ollut ylläpitää portaalia osoitteessa www.kansanmusiikki.fi. Portaali toimii koko alan tärkeimpänä tiedotuskanavana, nettikatalogina alan toimijoista ja ainoana alan valtakunnallisena tapahtumakalenterina. Uuden kattojärjestön, viralliselta nimeltään Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskus (KEK), toiminnassa on yhdistetty aikaisempien järjestöjen keskeisimmät toiminnot.

Kansanmusiikin ja Kansantanssin Edistämiskeskuksen toiminnanjohtajana toimii Riitta-Liisa Joutsenlahti.

Jäsenjärjestöt (11.11.2014):
*Finlands Svenska Folkdansring
*SLS/Finlands svenska folkmusikinstitut
*Finlands Svenska Spelmansförbund
*Föreningen Brage i Helsingfors
*Kansanmusiikki-instituutti
*Kansantanssinuorten Liitto
*Kanteleliitto
*Karjalainen Nuorisoliitto
*Maailman Musiikin Keskus - Global Music Centre
*Pelimannikilta
*Perinnearkku
*Pro Kaustinen
*Rahvaanmusiikin kerho
*Suomalaisen Kansantanssin Ystävät
*Suomalaisen Kirjallisuuden Seura
*Suomen etnomusikologinen seura - SES
*Suomen Kansanmusiikkiliitto
*Suomen Kansantanssi-instituutin puolesta ry
*Suomen Nuorisoseurat
*Työväen Sivistysliitto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Järjestön sivusto
Afrikansuohaukka

** Afrikansuohaukka** (*Circus ranivorus*) on haukkojen heimon suohaukkojen sukuun kuuluva lintu. Sitä tavataan seuraavissa maissa: Angola, Botswana, Burundi, Kongo, Kongon demokraattinen tasavalta, Kenia, Malawi, Mozambique, Namibia, Ruanda, Etelä-Afrikka, Etelä-Sudan, Sudan, Swazimaa, Tansania, Uganda, Sambia ja Zimbabwe. Lisäksi sitä esiintyy vaeltavaa Somaliassa sekä tuntematonta alkuperää olevana Keski-Afrikan tasavallassa, Etiopiassa ja Nigeriassa.

Populaatio on pienenemässä.

Laji esiintyy yleensä erityyppisillä soilla, eikä sitä  normaalisti esiinny metsissä.

## Lähteet
Feodor Sergejeff

**Feodor Ivanovitš Sergejeff** (, 17. helmikuuta 1840 Jaroslavlin kuvernementti – 25. joulukuuta 1924 Viipuri) oli venäläissyntyinen suomalainen liikemies ja kauppaneuvos (1892). Hänen vuonna 1873 Viipurissa perustamansa tukkuliike toimii edelleen Helsingissä nimellä Oy Sergejeff Ab.

## Elämä
Venäjällä syntynyt Sergejeff muutti 14-vuotiaana I. A. Schuschinin kauppa-apulaiseksi Viipuriin. Vuonna 1873 hän osti Schuschinin pienen kaupan ja muutti sen tukkuliikkeeksi, joka harjoitti myös omaa maahantuontia. Vuonna 1899 yhtiöön tulivat mukaan hänen poikansa Paul Sergejeff ja kauppaneuvos Aleksander Sergejeff sekä vävy Nikolai Bojarinoff. Samalla uudeksi toiminimeksi vaihtui ”F. Sergejeffin Pojat ja Kumpp.”. 

F. Sergejeffin Tupakkatehdas aloitti toimintansa 1878 ja vuonna 1893 Sergejeff osti kauppias Alexander Sapetoffin konkurssihuutokaupasta Pyöräsuon kaupunginosassa toimineen Bavaria-nimisen panimon. F. Sergejeffin Oluttehtaaksi nimensä vaihtaneesta yrityksestä tuli muutamassa vuodessa Suomen neljänneksi suurin panimo. Se säilytti markkina-asemansa aina talvisotaan saakka, jolloin oluttehdas joutui lopettamaan toimintansa tuotantolaitosen tuhouduttua Neuvostoliiton pommituksissa.

Vuonna 1906 Sergejeff rakennutti Viipurin keskustaan Repolan kaupunginosaan suuren liiketalon, joka suunnitteli arkkitehti Paavo Uotila. Hänellä oli myös Hackmanien teollisuussuvun kanssa yhteinen pankki, joka myöhemmin fuusioitui Kansallis-Osake-Pankkiin. Feodor Sergejeff kuoli Viipurissa vuonna 1924.

## Lähteet
*

### Viitteet
Imatra (Viipuri)

**Imatra** oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Keskustan pohjoispuolella Papulanlahden ja Suomenvedenpohjan rannalla sijainnut Imatra kuului alun perin Viipurin maalaiskuntaan ja se liitettiin Viipurin kaupunkiin vuonna 1924. Alueen kautta kulki Imatralle johtanut maantie, joka nykyisin tunnetaan Venäjän tieverkon maantienä A124. 

Imatran kaupunginosa oli enimmäkseen maaseutumaista, sen vähäinen asutus koostui Viipurin varakkaan väestön pientaloista. Muita rakennuksia olivat muun muassa vuonna 1890 valmistunut Papulan kunnalliskoti sekä ortodoksinen opettaja-, diakoni- ja pappisopetuslaitos Markovilla, joka Suomen itsenäistymisen jälkeen toimi upseeri- ja aliupseerikouluna.

Vuoden 1930 väestönlaskennassa Imatrassa oli 1 317 asukasta, joista 1 272 oli suomenkielisiä, 32 ruotsinkielisiä ja 13 muunkielisiä.

## Papulanmäki ja Papulanpuisto

Papulanlahden pohjoisrannalla kohosi Papulanmäki, jonne perustettiin 1880-luvulle kaupunkilaisten ulkoilualueeksi tarkoitettu puisto. Samalla sinne rakennettiin myös puinen näkötorni. Vuonna 1892 puistoon valmistui vesitorni, joka toimi niin ikään näkötornina. Puinen näkötorni puolestaan korvattiin 1900-luvun alussa Piilipuuksi kutsutulla 15 metriä korkealla teräsrakenteisella tornilla. Vuonna 1908 otettiin käyttöön vesitornin yhteyteen rakennettu ravintola, jonka suunnitteli arkkitehti Eduard Dippell. Mäen huipulta avautui hyvä näköala Viipurin keskustaan.

## Papulan urheilukenttä
Papulanpuiston pohjoisosassa sijaitsi Papulan urheilukenttä, joka on edelleen käytössä. Se oli Viipurin ensimmäinen pääurheilukenttä, jonka uusi Viipurin keskuskenttä korvasi vuonna 1933. Papulan kentällä järjestettiin muun muassa yleisurheilun Kalevan kisat vuosina 1925 ja 1929. Kentällä on suomalaisen yleisurheilun menestysvuosien aikana tehty tiettävästi jopa 20 maailmanennätystulosta eri lajeissa. Papula toimi myös muun muassa Viipurin Pallokerhon jalkapallojoukkueen kotikenttänä. 

Kesäkuussa 1932 Papulan kentällä järjestettiin Suomen olympiakarsinnat, joiden yhteydessä Paavo Nurmi juoksi uransa ainoan maratonin. Kentälle oli ahtautunut peräti 8 000 katsojaa seuraamaan Nurmen maaliintuloa ja myös juoksun aikana häntä seurasi maantiellä sankka joukko pyöräilijöitä.

## Huusniemenpuisto
Papulanpuiston länsipuolella sijaitsi Huusniemi, jossa ravintolapaviljongin lisäksi oli muun muassa kaksi tenniskenttää sekä 1936 avattu Viipurin Tennisseuran 9-reikäinen golfkenttä. Kaksi vuotta myöhemmin perustettiin Suomen toiseksi vanhin golfkerho Viipurin Golf, joka 1939 rakensi uuden kentän viiden kilometrin päähän Maaskolaan. Huusniemenpuiston rantapenkereet oli kivetty ja siihen kuului myös laituri, johon keskustasta saapuvat huvittelijat pystyivät kiinnittämään moottoriveneensä. 

## Lähteet
*Imatran kaupunginosa VirtuaaliViipuri 1939

### Viitteet
Karjala (Viipuri)

**Karjala** oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Se sijaitsi keskustan pohjoispuolella Imatran ja Maaskolan kaupunginosien välissä. Niiden tavoin myös Karjala kuului alun perin Viipurin maalaiskuntaan, josta se liitettiin kaupunkiin vuonna 1924. 

Karjalaa kutsuttiin myös Loikkaseksi, alueen ensimmäisen asukkaan torppari Antti Loikkasen mukaan, joka asettui seudulle 1840-luvulla. Karjala oli pitkään harvaanasuttua maaseutua, esimerkiksi vuonna 1880 siellä oli vain 32 asukasta. 1900-luvun alussa Karjalaan kuitenkin syntyi tiivis pientaloalue.

Vuonna 1913 valmistui Viipurin kaupunginteurastamo, joka rakennettiin Viipuri–Joensuu-radan eli Karjalan radan ja Heinjoelle johtavan maantien varteen. Teurastamoa laajennettiin vielä 1930-luvulla muun muassa henkilökunnan asuinrakennuksilla ja uusilla lihantarkastustiloilla. Vuonna 1912 Karjalaan rakennettiin kaupungin mielisairaala, joka myöhemmin tunnettiin Papulan mielisairaalan nimellä.

Vuoden 1930 väestönlaskennassa Karjalassa oli 1 857 asukasta, joista 1 821 oli suomenkielisiä, 23 ruotsinkielisiä ja 13 muunkielisiä.

Karjalan pientaloalue tunnetaan nykyään nimellä Kirov. Papulan mielisairaalan tiloja on myöhemmin ollut Neuvostoliiton ja Venäjän rajavartiojoukkojen käytössä. 

## Lähteet
*Karjalan kaupunginosa VirtuaaliViipuri 1939

### Viitteet
Bayou Blues

**Bayou Blues** on yhdysvaltalaisen zydeco-hanuristi, laulaja ja lauluntekijä Clifton Chenierin kokoelma-albumi vuodelta 1972. Levy-yhtiö on Specialty Records.

Euroopassa levyn on julkaissut englantilainen Sonet. Yhtiön osoite on ollut 121 Ledbury Road, London W11 2RP. Yhdistyneessä kuningaskunnassa jakelija oli Pye Record (Sales) Ltd.

Kansitekstin on tehnyt John Broven. Siinä hän kertoo, että vuonna 1955 Chenier siirtyi Art Rupen Specialty-merkille. Tällä albumilla on kolme singleä, jotka Chenier teki ko. yhtiölle sekä kuusi aikaisemmin julkaisematonta kappaletta.

Chenierin suurin paikallinen menestys Specialtyllä oli ranskan kielellä laulettu "Ay-tete-fee" (tässä nimellä "Eh, petite fille"). Erään arvion mukaan se onkin tämän albumin paras kokonaisesitys ja instrumentaaleista vastaavasti "Opelousas Hop". Jälkimmäinen kappale on saanut nimensä Chenierin Louisianassa sijaitsevan syntymäpaikan mukaan.
 
## Kappaleet

Kappaleiden tekijä on Clifton Chenier, ellei toisin mainita. Musiikkikustantaja on Venice Music.

## Taustayhtye

* "Candy" – basso
* "Little Brother" Griffin – rummut 
* James Jones – piano
* Lionel Prevost (myöh. myös nimellä Lionel Torrence) – saksofoni
* Phillip Walker – kitara
 
## Lähteet
* Clifton Chenier LP *Bayou Blues* (Sonet SNTF 5012)
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Hardangervidda

**Hardangervidda** on Euroopan suurin tunturiylänkö Länsi-Norjassa Buskerudin, Telemarkin ja Vestlandin läänien rajalla. Alueen pinta-ala on 8&nbsp;000&nbsp;km². Vuonna 1981 perustettiin Hardangerviddan kansallispuisto, johon kuuluu 3&nbsp;422 neliökilometrin alue ylängöstä.

Koko Hardangerviddan ylänkö on havumetsävyöhykkeen yläpuolella, ja sen korkeus on 1&nbsp;000 – 1&nbsp;200 metriä merenpinnasta. Se on täynnä järviä ja niiden välisiä virtavesiä. Kallioperä on gneissiä, jonka päällä on osassa aluetta liuskekiveä. Vuorista on helpoimmin tunnistettavissa hatunmuotoinen Hårteigen (1&nbsp;681&nbsp;m). Muita korkeita huippuja ovat Solfonn (1&nbsp;674&nbsp;m), Reinsnosa (1&nbsp;639&nbsp;m), Sandflot (1&nbsp;719&nbsp;m, alueen korkein) ja Store Nupsfonn (1&nbsp;694&nbsp;m). Hardangerviddan pohjoisosassa on Hardangerjøkulenin jäätikkö (1&nbsp;694&nbsp;m). Kasvistoon kuuluu noin 450 lajia, joista monet ovat pohjoisten tunturikasvien eteläisimpiä esiintymiä. Alueella elää noin 6&nbsp;000 villiporoa.

Retkeilyä varten Hardangerviddalla on 1&nbsp;200 kilometriä merkittyjä reittejä. Jokien yli on tehty 40 siltaa. Matkailuyhdistyksillä on 30 majaa, minkä lisäksi on hotelleja. Alueelle pääsee junalla Bergenin rataa pitkin (Finsen asema) ja autolla turistireittiä Rv 7 eli Hardangerinvuonon tietä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Hardangervidda National Park Route . Autoilureitti ja sen varrella olevia nähtävyyksiä.
Reginald Wingate

**Francis Reginald Wingate**, 1. baronetti (25. kesäkuuta 1861 – 29. tammikuuta 1953) oli brittiläinen kenraali, joka toimi muun muassa Egyptin ja Sudanin valtionhoitajana ensimmäisen maailmansodan aikana. Hän taisteli muun muassa Sudanin sodassa 1880-luvulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jocelyn Blanchard

**Jocelyn Blanchard** (s. 28. toukokuuta 1972 Béthune, Ranska) on ranskalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

Blanchard pelasi Ranskan pääsarjassa Ligue 1:ssä 235 ottelua edustaen Metziä ja Lensiä, Italian pääsarjassa Serie A:ssa 12 ottelua edustaen Juventusta ja Itävallan Bundesliigassa 218 ottelua edustaen Austria Wieniä ja Austria Kärnteniä. Hän voitti Metzissä Ranskan liigacupin vuonna 1996 ja Austria Wienissä Itävallan-mestaruuden 2006 sekä Itävallan cupin kolmesti peräkkäin 2005–2007.

## Lähteet
Nelson Vivas

**Nelson David Vivas** (s. 18. lokakuuta 1969 Granadero Baigorria, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitapuolustaja.

Vivas pelasi pääsarjatasolla argentiinalaisissa Boca Juniorsissa ja River Platessa, englantilaisessa Arsenalissa, espanjalaisessa Celta Vigossa ja italialaisessa Internazionalessa. Argentiinan A-maajoukkueessa hän pelasi 39 ottelua.

## Lähteet
¹ Kausien 1990–1991, 1992–1993 ja 1993–1994 tilastot toiseksi korkeimmalta sarjatasolta puuttuvat
Diamnati

**Diamnati** on maalaiskunta Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Sen keskuskylä Dè sijaitsee Dogonin ylängöllä 66 kilometriä Bandiagarasta koilliseen. Kunnassa on 13&nbsp;100 ja keskuskylässä 4&nbsp;200 asukasta (vuonna 2009).
 
## Maantiede
Diamnatin kunta rajoittuu idässä Bandiagaran piirin Métoumoun, etelässä Ségué Irén, lännessä Kendén, Dogani Bérén ja Borkon sekä pohjoisessa Douentzan piirin Dangol-Borén, Koubéwel Koundian ja Tédjén kuntiin. 

Pinnanmuodostukseltaan kunta on etupäässä hiekkaista ylätasankoa. Vähäinen kasvillisuus koostuu pensaista, puista ja heinökäsveista. Alueella virtaa kaksi sadekauden jälkeen kuivuvaa jokea. Seutu kuuluu sudanilais-sahelilaiseen ilmastovyöhykkeeseen.

## Asutus
Kuntaan kuuluu 11 (tai kymmenen) kylää: Dé, Dia, Emdié, Endeguem, Kilégou, Kilo, Nalou, Sarédina, Tassembé, Tolom ja Yombol. Noin kahden tuhannen asukkaan kyliä ovat Kilégou, Nalou ja Sarédina. Asukkaiden enemmistö on dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja.

## Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Dèn kautta kulkee Bandiagaran ja Douentzan välinen huonokuntoinen paikallistie. Liikennevälineitä ovat moottoripyörät, hevoskärryt, polkupyörät ja vähäisemmässä määrin autot..

Paikallisia elinkeinoja ovat maanviljely, karjanhoito, keräily, käsityöammatit ja kaupankäynti. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi ja durra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Kunnassa pidetään kuudet viikoittaiset markkinat, joista tärkeimmät ovat Dèssä.

Kunnassa toimii joukko alakouluja, Dén yläkoulu ja terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja, vesiposteja ja patoaltaita. Muita palveluja ovat joukko kauppoja, kolme hirssimyllyä, huoltoasema, viljavarasto ja karjan rokotuspaikka.

## Matkailu
Omar Tallin perustama Dé oli aikanaan tukulorihallitsija Tidjani Tallin keskuspaikka ennen hänen siirtymistään Bandiagaraan. Moskeijan ympärille rakennetussa kylässä asuu etupäässä fulbeja ja heidän entisiä orjiaan rimaibeja. Matkailu kuntaan on vähäistä eikä mitään majoituspalveluja ole tarjolla.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Zoe Sugg

**Zoe Elizabeth Sugg** (s. 28. maaliskuuta 1990) on englantilainen YouTube-videobloggaaja, joka tunnetaan faniensa keskuudessa lempinimellään **Zoella**. Hänen videoblogillaan oli vuoden 2019 alussa lähes 12 miljoonaa tilaajaa ja suosituimmilla videoilla yli 23 miljoonaa katselukertaa. Videot käsittelevät enimmäkseen muotia, kauneusvinkkejä ja ostosten esittelyä.

The Daily Telegraph mainitsi Suggin vuonna 2013 yhtenä Britannian merkittävimmistä twiittaajista. Syksyllä 2014 YouTube mainosti hänen kanavaansa Lontoon Old Streetin liikenneympyrään avatulla uudella digitaalisella mainostaululla. Samaan kampanjaan kuului laaja televisio-, printti-  ja kadunvarsimainonta.

Marraskuussa 2014 Penguin Books julkaisi Suggin esikoisromaanin *Girl Online*, joka nousi kolmanneksi amazon.co.uk:n bestseller-listalla pelkkien ennakkovarausten perusteella. Sugg osallistui myös Band Aid 30 -levytyssessioon. Girl Onlinea myytiin ensimmäisellä viikollaan kaikkien aikojen ennätysmäärä Britanniassa, yli 78&nbsp;000 kappaletta.

Zoe Suggin nuorempi veli Joseph (yleisesti Joe, YouTube-nimi ThatcherJoe) on myös tunnettu YouTube-vloggaaja. Sisarukset ovat tehneet yhdessä paljon videoita molempien YouTube-kanaville. 

Zoe Sugg seurustelee videobloggaaja Alfie Deyesin kanssa. Paria kutsutaan usein yhteisnimityksellä "Zalfie". Syyskuussa 2015 Lontoon Madame Tussauds-vahakabinetti julkisti heitä esittävät vahanuket - heistä tuli näin ensimmäiset vahanuken saaneet videobloggaajat.

## Palkintoja
* Cosmopolitan Blog Award, Best Established Beauty Blog, 2011
* Cosmopolitan Blog Award, Best Beauty Vlogger, 2012
* BBC Radio 1 Teen Awards, Best British Vlogger, 2013
* BBC Radio 1 Teen Awards, Best British Vlogger, 2014
* Nickelodeon Kids’ Choice -palkinto, UK Favourite Vlogger, 2014

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Zoellan YouTube-kanava
* Zoellan blogi.
*
Lehtipiste

**Lehtipiste Oy** on suomalainen jakelualan konserni, joka toimii erityisesti lehtien, korttituotteiden ja pakettipalveluiden parissa. Yhtiön omistaa kokonaan Tradeka-Yhtiöt Oy. Lehtipisteen pääkonttori sijaitsee Vantaalla, ja konserniin kuuluu useita tytäryhtiöitä kuten Suomen Korttipiste Oy, Putinki Oy ja Hanart Oy. 

## Historia
Lehtipisteen juuret ulottuvat vuoteen 1910, jolloin perustettiin Rautatiekirjakauppa Oy sanoma- ja aikakauslehtien jakelua varten. 1969 lehtijakelu eriytettiin omaksi yksiköksi Rautakirja Oy:n sisällä ja nimi "Lehtipiste" otettiin käyttöön. Sanoma-konserni osti yhtiön vuonna 1999, mutta se myytiin edelleen Sponsor Capitalille vuonna 2013. Vuodesta 2016 alkaen yhtiö on ollut Osuuskunta Tradekan omistuksessa.

Vuonna 2018 yhtiö perusti valtakunnallisen Pakettipiste-pakettiautomaattiverkoston. Samana vuonna se laajeni korttituotteisiin ostamalla Paletti Oy:n ja Papua Merchandising Oy:n. Vuonna 2021 konserni osti Karto Oy:n ja Putinki Oy:n. Vuonna 2023 Paletti ja Karto yhdistettiin Suomen Korttipiste Oy:ksi. Samana vuonna konserni osti myös taide- ja askartelutarvikkeita myyvän Hanart Oy:n.

## Liiketoiminta
Lehtipiste-konserni toimii kolmella pääalueella: lehtijakelu, korttituotteet ja pakettipalvelut. Lehtijakelussa toimitetaan irtonumerotuotteita noin 3 700 myyntipisteeseen Suomessa. Korttituotteiden jakelusta vastaa Suomen Korttipiste Oy, jonka tuotevalikoimaan kuuluvat mm. juhlakortit, lahjatarvikkeet ja lisenssituotteet. Putinki Oy toimii sekä B2B- että B2C-markkinoilla ja pyörittää omia myymälöitä sekä verkkokauppaa. 

Pakettipalveluista vastaa Pakettipiste-verkosto, joka tarjoaa aikataulukriittisiä kuljetuksia ja pakettiautomaatteja. Verkosto kattaa n. 800 automaattia ja palvelee yritysasiakkaita kuutena päivänä viikossa. 

## Omistus ja rakenne
Lehtipiste Oy on osa Tradeka-Yhtiöt Oy:tä ja konsernin toimitusjohtaja on Janne Mansukoski. Konserni työllistää noin 200 henkilöä, ja sen liikevaihto oli 98,7 miljoonaa euroa vuonna 2024.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lehtipisteen kotisivut
* Pakettipiste
* Tradeka
Dourou

**Dourou** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Moptin alueen Bandiagaran piirissä Malissa. Se sijaitsee Dogonin ylängöllä 25 kilometriä Bandiagarasta itään. Kunnassa on 19&nbsp;500 ja keskuskylässä 2&nbsp;200 asukasta (vuonna 2009).

## Maantiede
Douroun kunnan pinta-ala on 617 neliökilometriä. Se rajoittuu lännessä Bandiagaran piirin Doucoumbon ja Dandolin, pohjoisessa Péloun ja Sanghanin, idässä Koron piirin Koporo Penin ja Koporokendié Nân sekä etelässä Bankassin piirin Bankassin ja Kani Bozonin kuntiin. 

Maisemaa leimaavat kalliorinteet. Kunnan alueelta saa alkunsa Nigerin sivujoki Yamé. Seutu kuuluu Sahelin vyöhykkeeseen.

## Asutus
Kuntaan kuuluu 29 kylää. Yli tuhannen asukkaan kyliä ovat Douroun lisäksi Soningué, Golombo ja Yawa. Asukkaista 95 % on dogoneja. Heidän lisäkseen kunnassa asuu fulbeja.

## Liikenne, elinkeinot ja palvelut
Douroun kautta kulkee Bandiagaran ja Koron välinen tie. Paikallisia liikennevälineitä ovat hevoskärryt, moottoripyörät ja polkupyörät.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely ja karjanhoito. Tärkeimmät viljelykasvit ovat hirssi, fonio, maapapu ja durra. Niiden ohella viljellään seesamia, lehmänpapua, hibiskusta, maissia, maapähkinää ja vihanneksia. Kotieläimiä ovat vuohet, lampaat, naudat, aasit, muutamat hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan puunhankintaa, keräilyä, metsästystä, käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Douroussa pidetään kahdesti viikossa markkinat.

Kunnassa toimii 16 alakoulua, kaksi yläkoulua, kolme koulutus- ja kehittämiskeskusta (CED) sekä kaksi koraanikoulua. Douroussa on terveyskeskus. Vesihuolto käsittää kaivoja, porakaivoja ja patoaltaita. Muita palveluita ovat joukko kauppoja, kaksi polttoaineen myyntipistettä, hirssimylly ja karjan rokotuspaikka.

## Matkailu
Dourou ja sen lähikylät Indélou, Yabatalou, Doundjourou, Bénimato, Konsogou Ley, Yawa, Nombori, Guimini, Idjélina ja Komokani ovat Bandiagaran kalliorinteen matkailukohteita. Niiden nähtävyyksiä ovat dogonien perinteinen kulttuuri ja arkkitehtuuri sekä vehreän kalliorinteen alapuolella avautuvat hiekkadyynit. Kylissä on majoitus- ja muita matkailupalveluja.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Castrén & Snellman

**Asianajotoimisto Castrén & Snellman Oy** on suomalainen asianajotoimisto, joka tarjoaa liikejuridiikan palveluita niin yritysjärjestelyissä, riidanratkaisussa kuin muillakin liikejuridiikan erikoisaloilla. Castrén & Snellman työllistää yli 300 työntekijää ja sillä on toimisto Helsingissä. 

## Historia
Castrén & Snellman on Suomen vanhin asianajotoimisto. Lakitieteen kandidaatti Kaarlo Castrén ja nimituomari Frans Emil Snellman perustivat toimiston vuonna 1888 Helsingissä. Castrén & Snellman on kirjattu  kaupparekisteriin 26. marraskuuta 1896 numerolla 1 519. 

Castrén & Snellmanin osakas Martti Olsson toimi Risto Rytin asianajajana sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Toimisto edusti myös Paasivaara-yhtymää 1960-luvun alun margariiniskandaalin oikeuskäsittelyssä ja Lapuan patruunatehtaan teknistä johtajaa vuoden 1976 räjähdysonnettomuuden jälkeisessä työturvallisuusoikeudenkäynnissä. Castrén & Snellman hoiti takavuosikymmeninä monien suurten yritysten perintäasioita ja 1990-luvun laman aikana useita suuria konkurssi- ja saneeraustoimeksiantoja. Laman jälkeen Suomen yrityskauppamarkkinat lähtivät uuteen nousuun ja Castrén & Snellman keskittyi hoitamaan suuria yritys- ja rahoitusjärjestelyjä. Edelleen 2000-luvulla erityisesti yrityskaupat ja muut transaktiot ovat toimiston merkittävimpiä toimeksiantoja. Castrén & Snellman toimi Nordea Bank Abp:n neuvonantajana Suomen lainsäädännön osalta järjestelyssä, jossa Nordea-konsernin emoyhtiön kotipaikka siirrettiin Ruotsista Suomeen 1.10.2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Castrén & Snellmanin viralliset kotisivut
Eskiminzin

**Eskiminzin** (1828–1895) oli apassien aravaipa-leirikunnan päällikkö. Hän oli syntyään pinaleño-apassi, mutta siirtyi aravaipojen johtajaksi avioliiton kautta. Eskiminzin tuki Cochisen ja Mangas Coloradasin johtamissa sodissa apassien hyökkäyksiä New Mexicoon, Texasiin ja Arizonaan vuosina 1861–1870, mutta antautui Yhdysvaltain joukoille vapaaehtoisesti alkuvuodesta 1871. 

Eskiminzinin ja hänen kansansa asettuminen maatyöläisiksi Yhdysvaltain pienen tukikohdan Camp Grantin läheisyyteen aiheutti voimakkaita vastalauseita Tucsonin kaupungissa Arizonassa. Aravaipoja syytettiin varkauksista ja murhista, ja tucksonilaiset lähettivät yli sata palkkasotilasta kurittamaan Eskiminzinin leirikuntaa. Hyökkäyksestä selvinnyt Eskiminzin kokosi kansansa rippeet ja pakeni vuoristoon. Myöhemmin hän teki sovinnon Yhdysvaltain kanssa kärsittyään kahden vuoden vankilatuomion taposta. 

1870-luvun puolivälissä Eskiminzin auttoi intiaaniasiamies John Clumia kehittämään San Carlosin intiaanireservaatin oloja Gilajoen varrella. Seuraavalla vuosikymmenellä Eskiminzinistä tuli taloudellisesti itsenäinen maanviljelijä kunnes hänet pidätettiin epäiltynä lainsuojattoman vävynsä Apache-Kidin suojelemisesta. Eskiminzin ja hänen jäljellä olevat aravaipansa lähetettiin pakkotyöhön Floridaan.

Eskiminz vapautettiin vankeudesta syksyllä 1894 ja hän palasi San Carlosiin, jossa kuoli seuraavan vuoden aikana. 

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet