Stéphane Mallarmé

**Stéphane Mallarmé** (18. maaliskuuta 1842 Pariisi – 9. syyskuuta 1898 Valvins, lähellä Fontainebleauta), oikealta nimeltään **Étienne Mallarmé**, oli ranskalainen symbolistirunoilija.

## Elämä
Mallarmé toimi päätoimisesti englannin opettajana ja toimittajana. Hän järjesti kotonaan kirjallisia salonkeja, joihin osallistuivat muun muassa Marcel Proust, W. B. Yeats, Rainer Maria Rilke, Paul Valéry ja Paul Verlaine. He tapasivat kokoontua tiistai-iltaisin, josta syystä ryhmää kutsutaan nimellä *les Mardistes*. Charles Baudelairen *[[Pahan kukat]]* -runokokoelma (1861) vaikutti suuresti Mallarmén varhaistuotantoon. Hän ihaili myös Edgar Allan Poen runoja, joita hän käänsi ranskaksi. 

## ”Maailma on olemassa päätyäkseen kirjaan”

Vuonna 1866 *Le Parnasse contemporain* julkaisi kymmenen Mallarmén runoa, muun muassa runon ”Brise marine” (Merituuli). Hän kirjoitti myös runomuotoista näytelmää *Hérodiade*, joka jäi kuitenkin keskeneräiseksi. Sille läheistä sukua on pitkä rooliruno ”Faunin iltapäivä” (L’après-midi d’un faune, 1876).

Mallarmé suunnitteli pitkään suurta teosta, Kirjaa isolla K:lla, josta hän kertoi kirjeenvaihdossaan ystävilleen. Tätä suurteosta hän ei kuitenkaan koskaan julkaissut. Siitä on jäljellä vain katkelmia, joista Jacques Scherer on toimittanut kokoelman *Le ’Livre’ de Mallarmé* (1957/1977). ”Kirjan” piti olla kaikkien kirjojen hyperbola ja sen tarkoitus oli kattaa koko kaikkeus. Mallarmén kuningasajatus on, että ”Maailma on olemassa päätyäkseen Kirjaan.” (*Le monde existe pour aboutir à un Livre*). 

## Mallarmén merkitys jälkipolville
Paul Valéry välitti luennoissaan Mallarmén ajatuksia Kirjasta, josta Maurice Blanchot sai ajatuksia teoksiinsa *Kirjallinen avaruus* (1955) ja *Le livre à venir* (1959, Tulevaisuuden kirja). Mallarmén ja Lautréamont’n runokielen uudistus on aiheena myös Julia Kristevan väitöskirjassa *La révolution du language poétique* (Runokielen vallankumous, 1969). Jean-Paul Sartren postuumisti ilmestyneessä teoksessa *Mallarmé. La lucidité et sa face d’ombre* (Mallarmé. Älyn kirkkaus ja sen varjopuoli, 1986) Sartre korottaa Mallarmén runoilijaksi ylitse muiden. Mallarmé on suuresti vaikuttanut myös muihin ranskalaisiin ajattelijoihin, kuten Roland Barthesiin, Jacques Derridaan, Michel Foucault'hon ja Jacques Lacaniin. 

## Tunnetuimmat teokset
Mallarmén tunnetuimpia teoksia ovat *Faunin iltapäivä* (1876, suom. Einari Aaltonen (2006), *Divagations* (Harhautumia, 1897) ja *Un coup de dés jamais n’abolira le hasard* (Yksi nopanheitto ei milloinkaan poista sattumaa, 1897) sekä postuumisti ilmestynyt *Igitur* (1925).

## Muita teoksia
* *Album de vers et de prose* (1887)
* *Pages* (1891)
* *Hérodiade* (1896)
* *Poésies* (1899)
* *Contes indiens* (1927)

## Suomennoksia
* 
* 
* 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Benichou, Paul: *Selon Mallarmé.* Paris: Gallimard, 1995. 
* Korhonen, Kuisma: ”Kirja Joka Ei Ollut Olemassa”. *Nuori Voima* 4–5/2001, s. 42–43.
* Korhonen, Kuisma: Yö, varjot ja tulen virtuaaliset välähdykset. Mallarmén kirous eli ranskalaisen obskurantismin perintö. Teoksessa 
* Lücke, Hendrik: *Mallarmé – Debussy: Eine vergleichende Studie zur Kunstanschauung am Beispiel von „L’Après-midi d’un Faune“.* Studien zur Musikwissenschaft, Bd. 4. Hamburg: Dr. Kovac, 2005. 
* Mallarmé, Stéphane: *Œuvres complètes.* Bibliothèque de la Pléiade. Paris: Gallimard, 1970. 
* Mallarmé, Stéphane: *Poésies.* Paris: Gallimard, 1966. 
* Sartre, Jean-Paul: *Mallarmé. La lucidité et sa face d’ombre.* Texte établi et annoté par Arlette Elkaïm-Sartre. Paris: Gallimard, 1986. 
* Scherer, Jacques: *Le «Livre» de Mallarmé. Premières recherches sur les documents inédits.* Paris: Gallimard, 1957. 
* Temple, Michael (toim.): *Meetings with Mallarmé in contemporary French culture.* Exeter: University of Exeter Press, 1998. 

## Aiheesta muualla

* http://authorscalendar.info/mallarme.htm
* Jyväskylän yliopiston digitaalinen kirjallisuudenhistoria .
* Blomberg, Kristian: Kesäklassikko: Virtuaalisuuden runoilija. Arvostelu Mallarmén *Faunin iltapäivän* suomennoksesta. Kiiltomato.net 7.6.2006.
* Korhonen, Kuisma: Satavuotias avantgarde herättää yhä intohimoja. *Helsingin Sanomat* 31.12.2006. (Internet Archive)
* Peura, Annukka: Tyhjyyden arkkitehti . *Turun sanomat* 10.9.2006.