open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aleksandr Sjomin

**Aleksandr Valerjevitš Sjomin** (, , s. 3. maaliskuuta 1984 Krasnojarsk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija. Sjomin tunnettiin taitavana ja viihdyttävänä pelaajana, hänen heikkoutensa olivat epätasaisuus ja puolustuspelaaminen.

## Ura
Sjomin on kotikaupunkinsa Sokol Krasnojarskin kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen aikuisten sarjatason ottelunsa kaudella 2001–2002 Traktor Tšeljabinskin joukkueessa Venäjän toisella sarjatasolla. Washington Capitals varasi Sjominin kauden jälkeen vuoden 2002 varaustilaisuuden ensimmäisellä kierroksella. Kauden 2002–2003 Sjomin pelasi Lada Toljatin joukkueessa Venäjän Superliigassa.

Sjomin siirtyi NHL:ään kaudella . Tulokaskaudellaan hän pelasi 52 ottelua, joissa teki kymmenen maalia ja 12 syöttöä. Sjomin palasi  ajaksi Lada Toljattiin ja oli kaudella 2004–2005 seuran paras maalintekijä. Sjomin ei voinut palata seuraavaksi vuodeksi NHL:ään, sillä hänellä oli kaksivuotinen asepalvelus suorittamatta. Sjomin suoritti asepalveluksensa pelaten samalla Ladassa kaksi kautta. Jälkimmäisen kauden lopulla Ladan talousvaikeuksien vuoksi Sjomin siirtyi loppukaudeksi Himik Moskovan alueeseen.

Sjomin palasi Capitalsiin kaudeksi . Hänet sijoitettiin joukkueen ykkösketjuun Aleksandr Ovetškinin kanssa ja tekikin kauden aikana 77 ottelussa 38 maalia ja 35 syöttöä. Ovetškinin parina Sjominista tuli yksi Capitalsin tehokkaimmista pelaajista useiksi vuosiksi. Sjominin kausia varjostivat usein loukkaantumiset, eikä hän kertaakaan kyennyt pelaamaan täysin ehjää kautta. Kausi  jäi hänen viimeisekseen Capitalsissa ja hän siirtyi vapaana agenttina Carolina Hurricanesiin.

Kauden  alku viivästyi pelaajien työsulun vuoksi, jonka aikana Sjomin pelasi neljä ottelua kasvattiseurassaan Sokol Krasnojarskissa ja 20 ottelua KHL-liigan Torpedo Nižni Novgorodissa. Sjomin pelasi kolme rikkonaista kautta toistuvista loukkaantumisista kärsien Hurricanesissa, minkä jälkeen seura osti hänen sopimuksensa ulos.

Kaudeksi  Sjomin siirtyi yksivuotisella sopimuksella Montreal Canadiensiin. Sjomin ei kuitenkaan enää kuntoutunut Canadiensia miellyttävälle tasolle, vaan hänet siirrettiin vapaiden pelaajien listalle jo 15 ottelun jälkeen ja pian hänen sopimuksensa purettiin. Sjomin päätti palata takaisin Venäjälle ja teki joulukuussa sopimuksen KHL-liigan Metallurg Magnitogorskin kanssa. Magnitogorsk voitti kauden päätteeksi Gagarin Cupin.

Sjomin pelasi Magnitogorskissa kauden 2016–2017. Seuraavan kauden hän pelasi Sokol Krasnojarskissa. Sjomin ehti jo ilmoittaa lopettavansa uransa, mutta pelasikin vielä kolme kautta hän pelasi KHL-liigan Vitjaz Podolskissa. Kausi 2020–2021 jäi hänen viimeiseksi. Toukokuussa 2022 Sjomin ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.

Sjomin on edustanut Venäjän maajoukkuetta monissa arvokisoissa. Sjomin voitti vuoden 2008 maailmanmestaruuskilpailussa kultaa.

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Sjomin Capitalsin virallisilla sivuilla 
* Sjomin Jatkoaika.comissa
Hohner

**Hohner Musikinstrumente GmbH & Co. KG** on saksalainen soitinvalmistaja, jonka pääkonttori sijaitsee Trossingenissa. Yhtiö on erityisen tunnettu huuliharppujen ja harmonikkojen valmistajana; se tuottaa noin miljoona huuliharppua vuodessa. Lisäksi yhtiö tekee tai on tehnyt nokkahuiluja, melodikoja, kitaroita ja bassokitaroita sekä kazooita.

Hohner on perustettu vuonna 1857. Sen huuliharput tehdään edelleen käsityönä Saksassa. Yhtiö teettää monien muiden soitinvalmistajien tavoin edullisempia soittimiaan Kauko-Idässä.

1980-luvun puolestavälistä 2000-luvun alkuun Hohnerilla ja suomalaisella Hellas-Pianolla oli yhteisyritys Hohner-Hellas Oy, joka valmisti Hohner-merkkisiä pianoja Hyvinkäällä.

## Lähteet
I Am Kloot

**I Am Kloot** on brittiläinen Manchesterissa vuonna 1999 perustettu vaihtoehtorockia soittava yhtye. Yhtye nauttii Euroopassa ja varsinkin kotimaassaan laajasta kulttisuosiosta. Yhtyeen kappaleet sanoittavat ja säveltävät suurimmaksi osaksi sen keulakuva laulaja-kitaristi John Bramwell. Musiikillinen tyyli vaihtelee melankolisesta ja ehkä hieman psykedeelisestä indie rockista rauhallisen akustiseen brittipopvaikutteiseen musiikkiin.

Yhtyeen ensimmäinen albumi *Natural History* julkaistiin vuonna 2001, joka nousi huonosti Ison-Britannian albumilistalla sijalle 119. Seuraavat albumit *I Am Kloot* (2003) ja *Gods and Monsters* (2005) olivat jo suuria menestyksiä Britannian indie rockin piirissä nostaen yhtyeen jonkinlaiseen kulttimaineeseen omassa kotimaassaan. Single "Over My Shoulder" sai myös jonkin verran soittoa medioissa. Jopa kenties kuuluisin Ison-Britannian radio DJ John Peel huomasi myös yhtyeen lahjakkuuden ja he esiintyivätkin kyseisen miehen musiikkisessioissa, joka julkaistiin albumina 2006. Tuorein albumi on alkuperäisesti vuonna 2007 ainoastaan yhtyeen keikoilla jaeltu albumi *I Am Kloot Play Moolah Rouge*, joka julkaistiin kuitenkin seuraavana vuonna kaupallisena albumiversiona.

## Jäsenet

*John Bramwell - kitara, laulu
*Peter Jobston - bassokitara, piano, urut, taustalaulu
*Andy Hargreaves - rummut, perkussio

Virallisten jäsenten lisäksi yhtyeessä on toiminut monia sessiomuusikoita yhtyeen studiojulkaisuilla sekä keikkamuusikoita live-esiintymisissä.

## Diskografia
* *Natural History* (2001, #119 UK)
* *I Am Kloot* (2003, #68 UK)
* *Gods and Monsters* (2005, #74 UK)
* *BBC Radio 1 John Peel Sessions* (2006)
* *I Am Kloot Play Moolah Rouge* (2007)
* *B* (2009)
* *Sky at Night* (2010, #24 UK)
* *Let It All In* (2013)
* *From There to Here* (2014)

### Singlet
* "To You"/"Titanic" (1999, julkaistu ainoastaan tuhat kappaletta)
* "Twist"/"86 TV's" (2000)
* "Dark Star" (2001, #90 UK)
* "Morning Rain" (2001, #94 UK)
* "Untitled #1" (2003, #101 UK)
* "Life in a Day" (2003, #43 UK)
* "3 Feet Tall" (2003, #46 UK)
* "From Your Favourite Sky" (2004)
* "Over My Shoulder" (2005, #38 UK)
* "Maybe I Should" (2005, #128 UK)
Raphael Semmes

**Raphael Semmes** (27. syyskuuta 1809 Charles County, Maryland – 30. elokuuta 1877 Mobile, Alabama) oli merimies, lakimies, kapteeni ja Etelävaltioiden kenraali sekä amiraali Yhdysvaltain sisällissodassa.

Semmes teki 15-vuotisen uran merimiehenä Yhdysvaltain laivastossa ennen sisällissotaa. Sen lisäksi hän opiskeli lakia ja valmistui 1834 asianajajaksi. Meksikon–Yhdysvaltain sodassa (1846–1848) hän palveli *USS Somersilla* Yhdysvaltain laivastossa komentajana. Hänen tehtävänään oli tukkia meksikolainen Veracruzin satama. Semmes kunnostautui taistelussa upottamalla meksikolaisten vakoilulaivan, mistä hän sai kiitokset. Sodan jälkeen hän palasi Mobileen lakimieheksi. Kun sisällissota alkoi, hän liittyi Konfederaation merivoimiin. Hän sai *CSS Sumterin* komennon ja menestyi hyvin jahdatessaan Pohjoisvaltioiden kauppa-aluksia. Hän upotti 18 laivaa Karibialla ja Atlantilla. Tammikuussa 1862 hän vei laivansa korjaukseen Gibraltariin, jota britit pitivät hallussaan. Siellä hänen piti jättää laiva takaa-ajajilleen. Hän matkusti sieltä Lontooseen ja otti siellä äskettäin rakennetun* CSS Alabaman* komennon. Laivalla hän kaappasi vuoteen 1864 saakka yli 60 Pohjoisvaltioiden alusta. 19. kesäkuuta 1864 pohjoisvaltioiden höyrylaiva *USS Kearsarge* upotti *Alabaman* Ranskan rannikon edustalla, mutta sillä välin amiraali Semmes pakeni jälleen ja matkusti Englannista takaisin Amerikkaan. Hänet ylennettiin 10. helmikuuta 1865 komentavaksi amiraaliksi, ja hän sai komentoonsa James Riverin laivueen, jonka tehtävänä oli puolustaa meritietä Richmondiin. Kaupungin hylkäämisen jälkeen huhtikuussa hänen oli pakko upottaa laivansa, jolloin Semmes nimitettiin prikaatinkenraaliksi ja hänen merimiehistään tuli jalkaväkeä. Sodan jälkeen hän oli lyhyen aikaa pidätettynä. Mitään rikossyytteitä ei kuitenkaan voitu todistaa. Hän palasi sodan jälkeen Mobileen, missä hän työskenteli asianajajana, filosofian ja kirjallisuuden professorina, sanomalehtijulkaisijana ja tuomarina. Hän kuoli vuonna 1877. Hän on Alabamassa yhä hyvin suosittu sisällissodan hahmo.
Dorothy Dell

**Dorothy Dell Goff** (30. tammikuuta 1915 – 8. kesäkuuta 1934) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän esiintyi niin Broadwaylla kuin elokuvissakin.

Mississippin Hattiesburgissa syntyneen Dellin Hollywood-ura jäi varsin lyhyeksi, sillä hän kuoli liikenneonnettomuudessa Kaliforniassa vain 19-vuotiaana. Hän ennätti kuitenkin näytellä muun muassa elokuvassa *Pikku päivänsäde* (1934), jonka ohjasi Alexander Hall ja jonka tähtenä oli Shirley Temple. 

Dell oli myös Miss New Orleans 1930. Hänet on haudattu New Orleansin Metairie Cemeteryyn. 

## Aiheesta muualla
*
Adolphe Menjou

**Adolphe Jean Menjou** (18. helmikuuta 1890 – 29. lokakuuta 1963) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän syntyi Pittsburghissa, Pennsylvaniassa, ja kuoli hepatiittiin Kalifornian Beverly Hillsissä 73-vuotiaana.

Menjou sai katolisen kasvatuksen ja valmistui Cornellin yliopistosta. Hän esiintyi muiden muassa elokuvissa *[[Nainen Pariisissa]]* (1923), *[[Etusivu uusiksi]]* (1931), *[[Tapahtuipa Hollywoodissa|Tähti on syntynyt]]* (1937) ja *[[Kunnian polut]]* (1957). 

Menjoulla oli irlantilainen äiti ja ranskalainen isä. Hän oli ehdolla Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1931 ja sai tähden Hollywood Walk of Famelta.

## Aiheesta muualla

*
Gunn Margit Andreassen

**Gunn Margit Andreassen** (s. 23. heinäkuuta 1973 Kristiansand, Norja) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä. Andreassen on voittanut urallaan kaksi olympiamitalia, hopeaa Salt Lake Cityn viestissä 2002 ja pronssia Naganon viestissä 1998. MM-kisoissa Andreassen on voittanut kaksi kultamitalia, yhden hopeamitalin ja kaksi pronssimitalia. 

Andreassenilla oli yksi, vuonna 2004 syntynyt David-niminen lapsi ampumahiihtäjä Frode Andresenin kanssa. Poika kuitenkin kuoli yllättäen, ilmeisesti epilepsiakohtaukseen, uudenvuodenpäivänä 2018.

## Lähteet
Edna Purviance

**Olga Edna Purviance** (21. lokakuuta 1895 Paradise Valley, Nevada, Yhdysvallat – 11. tammikuuta 1958 Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi Charles Chaplinin mykkäelokuvissa.

## Elämä ja ura
Purviance syntyi Paradise Valleyssa Nevadan osavaltiossa Louise ja Madison Gates Purviancelle. Purviancen ollessa kolmevuotias perhe muutti Lovelockin kaupunkiin, jonne vanhemmat perustivat hotellin. Vanhempien erottua vuonna 1902 Louise-äiti jatkoi hotellinpitoa yksin, kunnes vuonna 1904 meni uudelleen naimisiin. Valmistuttuaan paikallisesta lukiosta vuonna 1913 Purviance muutti San Franciscoon, jossa opiskeli vuoden ajan liiketaloutta ja aloitti tämän jälkeen työskentelyn sihteerinä. 

Vuonna 1915 hän tapasi Charles Chaplinin, joka oli juuri siirtynyt Essanay-elokuvayhtiöön ja etsi elokuviinsa uutta naisnäyttelijää. Purviancella ei ollut kokemusta näyttelemisestä, mutta hän liittyi silti Chaplinin vakionäyttelijöihin. Hänen ensimmäinen roolinsa oli elokuvassa *Ilta ulkona* (1915). Purviance ja Chaplin aloittivat myös pian suhteen, joka kesti vuoteen 1918.
 
Purviance esiintyi yhteensä yli kolmessakymmenessä Chaplinin lyhytelokuvassa vuosina 1915–1923 ja hänen pitkissä elokuvissaan *[[Chaplinin poika]]* (1921) ja *[[Nainen Pariisissa]]* (1923). *Nainen Pariisissa* oli Chaplinin ensimmäinen draamaelokuva, jonka kautta hän yritti myös luoda Purviancelle uutta uraa draamanäyttelijänä antamalla tälle pääroolin, sillä hän piti vanhentunutta Purviancea sopimattomana jatkamaan komediarooleissa. Vaikka elokuva sai erinomaiset arviot, Purviance ei enää jatkanut elokuvauraa lopetettuaan näyttelemisen Chaplinin ohjauksessa. Hän esiintyi sen jälkeen vain kahdessa elokuvassa, pääosassa Josef von Sternbergin esittämättä jääneessä elokuvassa *A Woman of the Sea* (1926), jonka Chaplin tuotti, sekä ranskalaisessa elokuvassa *Education du Prince* (1927). Chaplin kuitenkin piti Purviancen studionsa palkkalistoilla aina tämän kuolemaan asti.

Elokuvauransa jälkeen Purviance vetäytyi Hollywoodista. Hän oli vuosina 1938–1945 avioliitossa lentäjä John Squiren kanssa ja kiersi tämän mukana lentäen Yhdysvaltoja ja Etelä-Amerikkaa. Purviance kuoli syöpään 11. tammikuuta 1958, ja hänet haudattiin Grand View Memorial Park Cemeteryyn Kalifornian Glendaleen.

## Aiheesta muualla
* Edna Purviance-fanisivusto
* Edna Purviance SilentEra.comissa
William T. Anderson

**William T. ”Bloody Bill” Anderson** (1839 – 26. lokakuuta 1864) oli etelävaltioiden sissijohtaja Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet tunnettiin raakuudestaan Unionin sotilaita, Jayhawker-sissejä ja Unionia kannattavia siviilejä kohtaan Missourissa ja Kansasissa.

Anderson syntyi Kentuckyssä ja kasvoi Huntsvillessä, Missourissa. Hänen isänsä oli hatuntekijä William C. Anderson. Isä matkusti pian Kaliforniaan, jolloin Bill muutti äitinsä ja veljiensä kanssa Agnes City Townshipiin, Kansasiin. Hän työskenteli jonkin aikaa vankkurireiteillä ja oli epäiltynä rikoksista, lähinnä hevosvarkauksista Missourissa.

Kesällä 1863 Anderson liittyi veljensä kanssa William Quantrillin komentamaan etelävaltioita kannattavaan sissijoukkoon. Hänen sisarensa Mary, Josephine ja Martha oli viety Kansas Cityyn vankilaan epäiltyinä etelävaltioiden sissien avustamisesta. 14. elokuuta vankila romahti, jolloin Mary rampautui ja neljä naista, heidän joukossaan Josephine, kuoli. Tämä sai Andersonin kohtelemaan Unionin sotilaita ja siviilejä erittäin raa’asti.

Anderson osallistui Lawrencen kaupungin ryöstöön Kansasissa 21. elokuuta 1863. Noin 200 miestä ja poikaa surmattiin ja kaupungin rakennukset poltettiin. Tämän jälkeen Anderson perusti oman sissikomppaniansa Missourissa maaliskuussa 1864. Hänen joukkoonsa kuuluivat Jesse James ja Frank James, ja heillä oli tapana ampua vankinsa ja koristaa hevostensa suitset näiden päänahoilla. 27. syyskuuta 1864 Anderson ja hänen miehensä syyllistyivät Clementin massamurhaan Missourissa. He ryöstivät siviilejä ja tappoivat 22 Unionin sotilasta, jotka olivat menossa koteihinsa lomalle. Tämän jälkeen Unionin majuri A. V. E. Johnston järjesti Andersonille väijytyksen, mutta etelävaltioiden sissit nujersivat hänet ylivoimalla. Antautuneet ammuttiin ja 120 Unionin miestä sai surmansa.

Unionin eversti Samuel P. Cox otti nyt tehtäväkseen Andersonin eliminoimisen. Hän paikansi Andersonin Rayn piirikuntaan Missourissa ja järjesti väijytyksen, jossa Andersonia ammuttiin päähän. Andersonin ruumis vietiin Richmondiin Missouriin ja asetettiin julkisesti näytteille ja valokuvattiin. Hänet haudattiin Richmondin pioneerien hautausmaahan merkitsemättömään hautaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Backsliders

**Backsliders** oli 1970- ja 1980-luvun taitteessa perustettu suomalainen hard rock -yhtye. Erityisesti moottoripyöräilijöiden keskuudessa suosittu yhtye ehti julkaista viisi studioalbumia sekä yhden Hurriganes-coveralbumin yhdessä kitaristi Albert Järvisen kanssa nimellä Flashbacksliders. Backsliders treenasi Helsingin Ruoholahdessa sijaitsevan kulttuurikeskus Lepakon kellarissa. Yhtyeen musiikillisia esikuvia olivat AC/DC ja Motörhead.  

Backslidersin toiminta hiipui 1990-luvun puolivälissä, kun yhtyeen johtohahmon, laulaja-basistin Marko Hirsman aktiviteetti alkoi suuntautua yhä enemmän moottoripyöräjengien toimintaan. 

Kitaristit Dan Eklund ja Olli Hildén jatkoivat Backslidersin jälkeen soittajina Michael Monroen taustayhtyeessä. Hildén on Monroen serkku. Monroen kiertuekokoonpanon lisäksi Hildén soitti kitaraa myös Monroen sooloalbumilla *[[Peace of Mind (Michael Monroen albumi)|Peace of Mind]]*. 

Backsliders-yhtyeen rumpali Antti ”Ana” Haglund kuoli sairauskohtaukseen vuonna 1991. Haglund oli 29-vuotias. Yhtyeen laulaja-basisti Marko Hirsma ammuttiin kuoliaaksi Helsingissä lokakuussa 2001. Hän oli 36-vuotias. 

## Jäsenet
* Marko Hirsma (laulu ja basso)
* Dan ”Danny” Eklund (kitara)
* Marko Kainulainen (rummut, 1994)
* Kari ”Paku” Pakkanen (rummut, 1991–1994)
* Markku ”Crazy” Heiskanen (kitara, 1993–1994)
* Olli ”Ölli” Hildén (kitara, 1987–1993)
* Antti ”Ana” Haglund (rummut)
* Kari ”Flatsnake” Väisänen (rummut alkuperäisessä kokoonpanossa)

## Albumit
* *FTW Blues* (1985)
* *Nobody Rides For Free* (1987)
* *National Nightmare* (1987, *Nobody Rides For Free* -levyn UK-versio)
* *Same Shit - Different Day* (1989)
* *Double Or Nothing* (1991)
* *No Pain No Gain* (1994)
**Flashbacksliders:**
* *Let's Go Rockin' Tonight* (1990)
**Kokoelma-albumit:**
* *Full Speed 1985-1994* (2006)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ylen Elävä arkisto: Riders ja Backsliders
Ernie Davis

**Ernie Davis** (14. joulukuuta 1939 New Salem, Fayette County, Pennsylvania – 18. toukokuuta 1963 Cleveland, Ohio) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän voitti vuoden 1961 Heisman Trophyn. Hän oli ensimmäinen afroamerikkalainen pelaaja, jolle myönnettiin kyseinen palkinto.

Yli 50 yliopistoa tarjosi Davisille stipendiä aikana, jolloin ne olivat afroamerikkalaisille tiukassa. Hän päätti seurata Syracusen yliopistossa idoliaan Jim Brownia, jonka urheilulehti ''The Sporting News'' valitsi vuonna 1999 kaikkien aikojen amerikkalaisen jalkapallon ammattilaispelaajaksi. Syracusessa Davis sai kannettavakseen Brownin numeron 44 paidan. Lukuisten voittojen ja murskattujen yliopistosarjaennätysten kautta Davisista tuli NFL:n ykkösvaraus (ensimmäinen afroamerikkalainen ykkösvaraus) 1962. Varauksen teki Washington Redskins, mutta Davis kaupattiin heti Cleveland Brownsiin, jossa Jim Brownkin pelasi.

Davis ei kuitenkaan pelannut yhtään ammattilaisottelua, sillä hän sairastui kesällä 1962 akuuttiin myelooiseen leukemia, johon hän kuoli toukokuussa 1963 vain 23-vuotiaana. Hänelle myönnettiin vuonna 1979 postuumisti paikka College Football Hall of Famessa. Ernie Davis Middle School on hänen mukaansa on nimetty koulu Elmirassa Chemungin piirikunnassa New Yorkissa, jonne hän muutti 12-vuotiaana ja jossa hänen lahjansa amerikkalaiseen jalkapalloon kävivät ilmi. Davis on haudattu paikkakunnan Woodlawnin hautausmaalle.

Robert C. Gallagherin kirjaan *Ernie Davis: The Elmira Express* perustuva Hollywood-elokuva *[[Express – Ernie Davisin tarina]]* () vuodelta 2008 kertoo Ernie Davisin elämäntarinan. Elokuvassa Davisia näyttelee Rob Brown. Syracuse Orangen päävalmentaja Ben Schwartzwalderia näyttelee Dennis Quaid.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Elmira Star-Gazetten sähköinen Ernie Davis -arkisto 
*Ernie Davisin henkilökuva Heisman Trophyn sivuilla 
*College Hall of Famen biografiasivu 
*Ernie Davis Find-a-Grave.comissa
Eduard Venski

**Eduard Venski** (s. 21. huhtikuuta 1977) on valkovenäläinen lentopallovalmentaja ja lentopalloilija,pelipaikaltaan keskitorjuja. Hän on toiminut kyyjärveläisen Kyky-Betsetin päävalmentajana vuodesta 2021. Kaudeksi 2022–2023 Kyky-Betset nousi Mestaruusliigaan.

Venski pelasi itse Mestaruusliigassa kaudesta 2002–2003 lähtien. Suomessa hänen seuransa oli kauteen 2015–2016 saakka Vammalan Lentopallo, jonka riveissä Venski saavutti kaksi SM-kultaa, kaksi SM-hopeaa ja kolme SM-pronssia. Kaudelle 2016–2017 Venski siirtyi Kyky-Betsetin joukkueeseen Ykkössarjaan. Venski on valittu urallaan kuusi kertaa lentopalloliigan tähdistökentälliseen (2009, 2010, 2011, 2012, 2014, 2015), ja kerran hänet on noteerattu liigan parhaimmaksi pelaajaksi (2011). Venski on kautta aikain toiseksi eniten tähdistökentälliseen valintoja saanut pelaaja lentopalloliigassa. SM-liigaotteluita Venski on kaiken kaikkiaan pelannut uransa aikana liki 500. Venski on voittanut lentopalloliigan torjuntatilaston viidesti, kausina 2008–2009, 2009–2010, 2010–2011, 2012–2013, 2014–2015. 

Kauden 2015–2016 päätteeksi VaLePa ilmoitti seuraikoniksi muodostuneelle Venskille, ettei halua jatkaa hänen sopimustaan. Venski olisi ollut valmis tekemään jatkosopimuksen. Venski pelasi VaLePassa yhtäjaksoisesti yhteensä 14 kautta.

## Saavutukset

#### Seurajoukkueessa
* SM-kulta 2012, 2014–
* SM-hopea 2011, 2016
* SM-pronssi 2008, 2013, 2015
* Suomen Cupin kulta 2012
* Suomen Cupin hopea 2013

##### Henkilökohtaiset
* Lentopalloliigan tähtiseitsikossa 2009, 2010, 2011, 2012, 2015
* Lentopalloliigan vuoden pelaaja 2011
* Lentopalloliigan torjuntatilaston voitto 2009, 2010, 2011, 2013, 2015

## Lähteet
Glen Duncan

**Glen Duncan** (s. 1965 Bolton) on brittiläinen kirjailija.

Duncan opiskeli filosofiaa ja kirjallisuutta Lancasterin yliopistossa. Hänen esikoisromaaninsa *Hope* ilmestyi vuonna 1997. Duncan asuu New Yorkissa ja Lontoossa.

## Tuotanto
* *Hope* (1997)
* *Love Remains* (2000)
* 
* *Weathercock* (2003)
* *Death of an Ordinary Man* (2004)
* *The Bloodstone Papers* (2006)
* *A Day and a Night and a Day* (2009)
* 
* 
* 

## Lähteet
Mosby Parsons

**Mosby Monroe Parsons** (21. toukokuuta 1822 – 15. elokuuta 1865) oli yhdysvaltalainen upseeri Meksikon–Yhdysvaltain sodassa ja prikaatikenraali etelävaltioiden armeijassa Yhdysvaltain sisällissodan aikana. 

## Lapsuus ja nuoruus
Parsons syntyi Gustavus Adolphus Parsonsin ja hänen vaimonsa Patience Monroe Bishopin vanhimmaksi lapseksi Charlottesvillessä Virginiassa. Kun hän oli 13-vuotias, perhe muutti Colen piirikuntaan Missouriin. Kaksi vuotta myöhemmin Parsons muutti uudestaan Jefferson Cityyn, mitä hän piti sen jälkeen kotinaan. Nuorena miehenä Mosby luki lakia ja sai pätevyyden 1846. Hän palveli vapaaehtoisena Meksikon-Yhdysvaltain sodassa kapteenina eversti Alexander W. Doniphanin rykmentissä ja sai maininnan urheudesta Sacramenton taistelussa 28. helmikuuta 1847. Hän palasi sodan jälkeen Missouriin ja avioitui Mary Wellsin kanssa 18. syyskuuta 1850. Hänen vaimonsa kuitenkin kuoli kolmen vuoden päästä, ja hänelle jäi poika Stephen Kearney Parsons.

Parsons palveli Yhdysvaltain piiriasianajajana läntisessä Missourissa. Vuonna 1856 hänet valittiin valtion lainsäädäntöön. Hänestä tuli osavaltion senaattori vuonna 1858. Hän palveli senaattorina alkuvuoteen 1861 ja sisällissodan syttymiseen saakka.

## Sisällissota
Eroamiskriisin aikana Missourissa Parsons nimitettiin prikaatikenraaliksi ja komentajaksi 6. Missourin kansalliskaartiin. Hän saapui liian myöhään eikä ehtinyt ottaa osaa kahakkaan Boonvillessä mutta johti divisioonaansa Carthagessa ja Wilson's Creekin taistelussa Missourissa ja Pea Ridgen taistelussa Arkansasissa.

Parsons nimitettiin prikaatikenraaliksi konfederaation armeijaan 5. marraskuuta 1862, ja hän johti jalkaväkiprikaatiaan Prairie Grovessa Arkansasissa kuukautta myöhemmin. Hänen joukkonsa osallistui hyökkäykseen Helenaan Arkansasiin 4. heinäkuuta 1863, ja hän auttoi Richard Tayloria pysäyttämään Nathaniel Prentice Banksin Red River -sotaretken 1864 Louisianassa, ja vastustamaan Unionin kenraalimajuri Frederick Steele Camdenin tutkimusretkeä Arkansasiin.

Parsonsin ylensi kenraalimajuriksi Trans-Mississippin alueen komentaja Edmund Kirby Smith 30. huhtikuuta 1864, mutta presidentti Jefferson Davis ei vahvistanut ylennystä.

## Viimeiset vaiheet
Sodan päätyttyä Parsons lähti monien muiden Missourin konfederaatiolaisten tavoin Meksikoon, koska ei halunnut antautua. Parsons ja hänen viisi kumppaniaan, mukaan lukien entinen konfederaation kongressin jäsen Aaron H. Conrow, vangittiin ja teloitettiin lähellä Camargoa Chihuahuassa 15. elokuuta 1865. Asialla oli rosvojoukko. Hänet on sanottu haudatun Nuevo Leoniin, mutta hautapaikkaa ei tiedetä, eikä varmuutta ole siitä, haudattiinko hänet ylipäänsä.
Alexander Hall

**Alexander Hall** (11. tammikuuta 1894 – 30. heinäkuuta 1968) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja. Hänen töidensä joukossa ovat *[[Pikku päivänsäde]]* (1934), *[[Henki etsii asuntoa]]* (1941) ja *[[Vaimoni sulhaset]]* (1953). *Henki etsii asuntoa* toi ohjaajalle Oscar-ehdokkuuden.

Bostonissa, Massachusettsissa syntynyt Hall kuoli aivoverenkiertohäiriöön San Franciscossa 74-vuotiaana.

## Aiheesta muualla
*
Point of Impact

**Point of Impact** (tunnetaan myös nimellä *Spanish Rose*) on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen rikoselokuva. Elokuvan ohjasi Bob Misiorowski ja käsikirjoitti George Fernandez. Pääosassa esiintyivät Michael Paré, Michael Ironside ja Barbara Carrera.

## Juoni
Jack David on kova ja suorapuheinen poliisi, jota syytetään työparinsa kuolemasta erään pieleen menneen tehtävän johdosta. Kaiken syytösten takana on korruptoitunut pomo Martin Cullen. David erotetaan poliisivoimista ja saa yllättäen töitä kuubalaiselta rikospomolta Roberto Largolta. Davidin tehtävänä on toimia Largon vaimon Evan henkivartijana. David saa tietää Largon olevan yhteydessä entiseen pomoonsa Culleniin ja yrittää saada totuuden selville, jolla hän saisi paljastettua koko huijauksen.

## Näyttelijät

## Lähteet
Jake McDorman

**Jake McDorman** (s. 8. heinäkuuta 1986) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvassa *[[Aquamarine]]* hengenpelastaja Raymondia ja *[[Kampus Greek]]issa* Evania. McDorman näytteli pääosaa Brian Finchiä CBS:n jännityssarjassa *[[Limitless]]*. Hän on myös vieraillut esimerkiksi televisiosarjoissa *[[C.S.I. Miami]]* ja *[[House (televisiosarja)|House]]*.

## Biografia
### Nuoruus
McDorman syntyi Dallasissa, Texasissa Deborah Gale (o.s. Stallings) ja John Allen McDorman III:lle. McDormanilla on pikkusisko, Morgan, sekä isosiskopuoli, Mandy. Lopetettuaan Boy Scouts of Americassa panostaakseen näyttelijänuraansa McDorman sai ensimmäisen roolinsa esittäen partiolaista opetusvideossa. McDorman opiskeli näyttelemistä Dallas Young Actors Studiossa ja kävi Richmondin High Schoolia, Westwood Junior High Schoolia sekä Northwood Hills Elementary Schoolia.

## Filmografia
### Elokuvat
* 2005: *[[Echoes of Innocence]]* - Dave
* 2006: *[[Clark and Michael]]* - Nate
* 2006: *[[Aquamarine]]* - Raymond
* 2006: *[[Anna palaa 3]]*  - Brad Warner
* 2007: *[[Die Hard 4.0]]* - Jim
* 2010: *[[Craigslist Killer]]* - Phillip Markoff
* 2014: American Sniper - Ryan "Biggles" Job

### Televisio
* 2003: *Run of the House* (2 jaksoa: "Pilot" ja "Kiss & Tell") - Scott Banks
* 2004–2005: *Quintuplets* (22 jaksoa) - Parker Chase
* 2006: *[[House (televisiosarja)|House]]* (1 jakso: "Safe") - Dan
* 2006: *[[C.S.I. Miami]]* (1 jakso: "Going, Going, Gone") - Carl Thornton
* 2007: *[[Todistettavasti syyllinen]]* (1 jakso: "Knuckle Up") - Tanner
* 2007–2011: *[[Kampus Greek]]* - Evan Chambers
* 2015-: *[[Limitless]]* - Brian Finch

### Palkinnot
* 2004: *The Teen Choice Awards 2004*
TW Hydrae

**TW Hydrae** on T Tauri -tyypin muuttuva tähti, joka sijaitsee Vesikäärmeen tähdistössä, noin 56 parsekin (183 valovuoden) etäisyydellä. Se on osa laajempaa, nuorten tähtien muodostamaa TW Hydraen assosiaatiota.

TW Hydrae on varsin nuori tähti. Sen massa on suunnilleen yhtäsuuri kuin Auringolla, mutta ikä on vain noin 10 miljoonaa vuotta. Tähteä ympäröi protoplanetaarinen kiekko, jonka säde on noin 225AU:ta ja jonka keskellä on noin 8AU läpimittainen aukko. Radio- ja infrapuna-alueella tehtyjen mittausten perusteella on päätelty, että kiekossa tapahtuu aktiivista planetesimaalien muodostumista. Tähdeltä on löydetty myös vajaan 10 Jupiterin massainen planeetta, TW Hya b.

## Lähteet
John Greely

**John Greely** on metallimusiikin laulaja, joka on laulanut yhdysvaltalaisessa power metal -yhtyeessä Iced Earth. Hän oli laulajana yhtyeen albumilla *[[Night of the Stormrider]]*. Myöhemmin hän menetti asemansa vokalistina jouduttuaan erimielisyyksiin Jon Schafferin kanssa.

## Aiheesta muualla
* 
*
Nathaniel Lyon

**Nathaniel Lyon** (14. heinäkuuta 1818 – 10. elokuuta 1861) oli Unionin kenraali Yhdysvaltain sisällissodassa. Hänet muistetaan toimistaan Missourissa sodan alussa. Hän oli ensimmäinen sisällissodassa kaatunut Unionin kenraali.

Lyon oli syntynyt Ashfordissa Connecticutissa ja valmistui West Pointista vuonna 1841. Hän sai komennuksen toiseksi luutnantiksi 2. USA:n ratsuväkeen ja taisteli seminolisodissa Floridassa ja Meksikon–Yhdysvaltain sodassa. Hänet ylennettiin kapteeniksi Contrerasiin ja Churubuscoon. Hän palveli rajaseudulla, ja osallistui intiaanien joukkomurhaan Clear Lakessa Kaliforniassa vuonna 1850. 

Maaliskuussa 1861 hän saapui St. Louisiin komentamaan D-komppaniaa 2. USA:n jalkaväkeen. Hän epäili kaupungin kuvernöörin antavan salaa aseita etelävaltioille Unionin asevarastosta, ja marssitti joukkonsa piirittämään Missourin osavaltion joukkojen leiriä. Seurauksena oli mellakointia St. Louisissa ja 10. toukokuuta 1861 hänen joukkonsa avasivat tulen siviilijoukkoon, jolloin 28 ihmistä kuoli ja 77 haavoittui. Tämän jälkeen hänet ylennettiin prikaatinkenraaliksi ja hän sai komentoonsa Unionin joukot Missourissa. Lyon julisti sodan St. Louisin kuvernööri Claiborne J. Jacksonia ja Missourin osavaltiokaartia vastaan. Lyon jahtasi Jacksonia Jeffersonvilleen, josta kuvernööri pakeni osavaltion hallinnon kanssa Boonevilleen, ja Lyon nimitti tilalle oman hallituksensa.

13. heinäkuuta Lyon leiriytyi Springfieldiin Missouriin 6&nbsp;000 unionin sotilaan kanssa. Sterling Pricen ja Benjamin McCulloughin 12&nbsp;000 miehen konfederaatiolaisjoutkot marssivat Springfieldiin, ja 10. elokuuta armeijat kohtasivat Wilson's Creekin taistelussa.

Lyon haavoittui taistelussa kahdesti, ja lopulta häntä ammuttiin rintaan, päähän ja jalkaan. Hänet on haudattu Eastfordiin Connecticutiin.
Dominic Barker

**Dominic Barker** (s. 1966 Lancashire, Englanti) on nykyisin Barcelonassa asuva kirjailija. Hän on julkaissut nuorten fantasiaromaanin *Pertteli: Poika joka ei halunnut pelastaa maailmaa* ja sen jatkon *Blart II: The Boy Who was Wanted Dead or Alive - Or Both*.

## Aiheesta muualla
* Vesa Sisättö: Teini-ikäinen maailmanpelastaja. *Helsingin Sanomat* 19.7.2007.
Andrei Bitov

**Andrei Georgijevitš Bitov** (; 27. toukokuuta 1937 Pietari – 3. joulukuuta 2018 Moskova, Venäjä) oli venäläinen kirjailija, joka on kirjoittanut useita kokeellisia teoksia.  Hän sai Bunin-palkinnon 2006 proosavalikoimastaan.

## Elämänvaiheet
Bitov eli suurimman osan elämästään Pietarissa. Kaupungin kirjallisuuden ja kulttuurin historia eli “Pietarin kaupungin myytti” on hänen tuotantonsa ydintä. Hän aloitti opinnot geologisessa instituutissa 1956 ja valmistui sieltä 1962. Opiskeluaikanaan hän alkoi liikkua piireissä, jotka etsivät uudenlaista kirjallista kulttuuria. Nämä piirit halusivat löytää “nykytodellisuuden nykyaikaisen ilmaisumuodon”. Siihen ei riittänyt pelkkä sosiaalisen todellisuuden kuvailu. 

## Tuotanto
Bitovin kirjailijanura alkoi vuonna 1962 novellikokoelmalla. Novellien ja romaanien lisäksi Bitov on kirjoittanut myös matkakuvauksen Armeniasta. Bitovin kertomukset voidaan jakaa psykologisiin novelleihin ja matkakertomuksiin. Toisaalta matka on teema ja motiivi kautta koko hänen tuotantonsa. Päähenkilö on usein itsensä vieraantuneeksi kokeva tarkkailija. Bitov rakensi erilaisista kulttuuriaineksista vivahteikasta ja lyyristä proosaa. 

Bitov on ollut professori Pekka Pesosen keskeinen tutkimuskohde. Pesonen pitää Bitovia ”venäläisen postmodernismin” isänä.
## Suomennetut teokset
* 
*
*  Sisältää novellit
** Näkymä Troijan taivaasta
** O - numero vai kirjain
** Puskinin valokuva
** Säkeitä kahvikupista
** Taistelu Alfabetissa
* 
; Novellit ja muut kirjoitukset
* Kuva, suom. Adrian, Esa *Neuvostoproosaa 3*, Uusimmat vuosikymmenet*, valikoinut. Sergei Zalygin, venäjän kielestä suom. Esa Adrian, WSOY 1979 
* Free Puškin! Julkaisussa: *Parnasso'' vsk. 49 (1999): 2

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Pekka Pesonen: "Aikanautti Andrei Bitov – venäläisen postmodernismin klassikko", teoksessa
Anders Bodelsen

**Anders Bodelsen** (11. helmikuuta 1937 Kööpenhamina, Tanska – 17. lokakuuta 2021) oli tanskalainen kirjailija. Hänet yhdistettiin tanskalaisen kirjallisuuden 1960-luvun uusrealismin aaltoon.

Bodelsenin esikoisromaani *De lyse nætters tid* ilmestyi 1959. Varsinaisen läpimurtonsa hän teki 1965 novellikokoelmilla *Drivhuset* ja *Rama Sama*. Hän kirjoitti muun ohella tieteis- ja jännitysromaaneja sekä näytelmiä.

## Suomennetut teokset
* *Operaatio Cobra* (*Operation Cobra*), suom. Lea Karvonen, Helsinki: Tammi 1977 
* *Uhrit ovat hiljaa* (*Haendeligt uheld*, 1968); Tekijän korj. laitoksesta suom. Arto ja Kirsti Ingervo. WSOY 1970
* *Ajattele jotakin lukua* (*Taenk på ett tal*, 1968); suom. Arto ja Kirsti Ingervo. WSOY 1969
* *Jäätymisen aika* (*Fryspunkten*, 1969); suomennettu ruotsista, suomentaja Väinö Kirstinä, Helsinki: Tammi 1975 
* *Loukussa* (*Frysepunkten*, 1973); suom. Väinö Kirstinä, Helsinki: Tammi 1975 
* *Kamppailu rahalippaasta* (*Guldregn*, 1986); suom. Kari Vaijärvi ja Pirre Vaijärvi. Karkkila: Kustannus-Mäkelä 1987 
* *Lahja* (*Gaven*), kuunnelma, suomentanut Caj Westerberg. Yleisradio 1994

## Lähteet
Gino Bianco

**Luigi Emilio Rodolfo Bertetti Bianco**, paremmin tunnettu nimellä **Gino Bianco** (22. heinäkuuta 1916 Milano, Italia &ndash; 8. toukokuuta 1984 Rio de Janeiro, Brasilia) oli kilpa-ajaja, joka ajoi yksityistä Maseratia Escuderia Bandeirantes-tallille. Hän muutti lapsena Brasiliaan ja aloitti kilpa-autoilun siellä. Hän osallistui neljään Formula 1-osakilpailuun, parhaana tuloksenaan 18. sija 1952 Britannian Grand Prix:ssa. Muut kilpailut Bianco keskeytti. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*http://www.statsf1.com/en/gino-bianco.aspx
Crazy Machines

**Crazy Machines** on saksalaisen FAKT Softwaren kehittämä tietokonepeli. Pelimekaniikka perustuu suurelta osin The Incredible Machine -pelisarjaan. Crazy Machines on pulmapeli, jossa pelaajan tulee suorittaa erilaisia tehtäviä monimutkaisia laitteistoja rakentamalla. Peliin on julkaistu useita laajennuksia ja sille on tehty jatko-osa Crazy Machines II. Pelistä on olemassa sekä saksan- että englanninkielinen versio.

## Laitteistovaatimukset
* 800 MHz CPU
* 128 Mt RAM
* DirectX 8 -yhteensopiva näytönohjain 32 Mt muistilla
* DirectX 8.0 -yhteensopiva äänikortti
* 60 Mt vapaata kiintolevytilaa
* CD ROM -asema
* Windows 98/ME/2000/XP/Vista

## Aiheesta muualla
* Crazy-machines.com – Pelin virallinen sivusto ,
Herbie Brennan

**James Herbert ”Herbie” Brennan** (5. heinäkuuta 1940 – 1. tammikuuta 2024) oli irlantilainen kirjailija. Hän kirjoitti useita kymmeniä kirjoja ja hänen teoksiaan julkaistiin yli viidessäkymmenessä maassa. 

Herbie Brennan kiinnostui fantasiasta pelattuaan *[[Dungeons & Dragons|Dungeons and Dragons]]* -roolipeliä. Fantasiakirjojen lisäksi hän käsikirjoitti 1980-luvulla kuningas Arthurin legendaan löyhästi perustuvia *[[Grailquest]]*-sarjan fantasiaroolipelejä, joista tuli erittäin suosittuja.

## Suomennetut teokset
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vesa Sisättö: Keijusota voittaa perhekriisin. *Helsingin Sanomat* 14.1.2004.
Pyhän Andreaan kirkko (Oulu)

**Pyhän Andreaan kirkko** on yksi Karjasillan seurakunnan kirkoista. Kirkko sijaitsee Kaakkurin kaupunginosassa Oulussa.

Punatiilinen modernistinen kirkko on rakennettu vuosina 2003–2004. Sen on suunnitellut arkkitehti Janne Pihlajaniemi arkkitehtitoimisto Arkkitehdit m3 Oy:stä. Kirkkosaliin mahtuu 500 henkeä.

Kirkon lattiamosaiikit ja ikkunalasien kuvioinnit on suunnitellut taidegraafikko Lauri Rankka. Kirkkotekstiilit ovat tekstiilitaiteilija Tiina Toivolan käsialaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Lauri Rankka:Työt Kaakkurin kirkossa
George Beahm

**George Beahm** on yhdysvaltalainen kirjailija. Hän on kustantanut kirjoja ja toiminut kustantamoissa markkinointijohtajana, kustannustoimittajana ja kirjojen pakkaajana. Hän on kirjoittanut kymmeniä kirjoja kirjailijoista ja kirjallisuudesta. Beahm asuu puolisonsa kanssa Virginiassa.

## Lähteet

## Suomennetut teokset

* 
* 

## Aiheesta muualla
* Kotisivu  
* Amazon 
* Harry Potter -kumppani. Harry Potter -fanit 2006.
* Vesa Sisättö: Harry Potter -kumppani. Helsingin sanomat 8.4.2006.
* Mari Viertola: Helpottava hakuteos? Turun sanomat 17.3.2006.
Loveenlankeaminen

**Loveenlankeaminen** tarkoittaa suomalaisessa kansanperinteessä tietäjän vaipumista tai matkustamista loveen, joka käsitettiin ehkä yleisimmin vainajalaksi. Tutkijat ovat arvelleen loveenlankeamisen tarkoittavan hurmos- eli transsitilaa.

Šamanistisissa perinteissä noidat ovat käyttäneet hurmostilaan päästäkseen muun muassa paastoamista, hyppelyä, soittoa ja huumausaineita. Suomensukuiset kansat ovat aikanaan käyttäneet noitarumpua ja päristintä. Loveenlankeamisen alussa tapahtuu hermokouristuksia, jotka johtavat tajuttomuuteen. Tässä tilassa henkilö sielun uskotaan poistuvan ruumiista tuonpuoleiseen, missä häneen asettuvat henget ja saneluttavat hänellä tahtonsa.
Kalkkistabilointi

**Kalkkistabilointi** on jäteveden hygienisointimenetelmä. Sen teho perustuu siihen, että taudinaiheuttajat eivät pysty elämään tai lisääntymään korkeilla (>10) pH tasolla. Kalkkistabilointi voidaan suorittaa joko  poltetulla- tai sammutetulla kalkilla. Sammuttamaton kalkki nostaa pH:n lisäksi myös käsiteltävän lietteen lämpötilaa. Tärkeää stabiloimisen onnistumisen kannalta on lietteen ja kalkin tehokas sekoittaminen.

## Poltetulla kalkilla stabilointi

Maa- ja metsätalousministeriön ja Kasvintuotannon tarkastuskeskuksen ohjeen mukaan puhdistamoliete on hygienisoitu kun lietteen pH nousee vähintään 12:een ja lämpötila kohoaa samanaikaisesti 55&nbsp;°C:een kahden tunnin ajaksi. Lämpötilareaktio saadaan aikaan käyttämällä poltettua eli sammuttamatonta kalkkia (Cao). Poltettu kalkki reagoi veden ja hiilidioksidin kanssa muodostaen kalsiumhydroksidia ja lämpöä.

## Sammutetulla kalkilla stabilointi
Sammutettua kalkkia eli kalsiumhydroksidia (Ca(OH)²) käytetään käyttö- ja jätevedenpuhdistusprosesseissa, metallurgisessa teollisuudessa ja rakennusteollisuudessa. Sammutettu kalkkia kutsutaan myös rakennushienokalkiksi. 

Sammutetulla kalkilla stabilointi voidaan suorittaa: 
*Käsiteltävän lietteen pH nostetaan yli 12:een, jolloin seuraavien 48 tunnin aikana pH:n nousu tuhoaa suurimman osan bakteereista ja viruksista.
*Nostetaan lietteen pH yli 11 vähintään 14 vuorokauden ajaksi ja pidetään lämpötila yli 20&nbsp;°C.

### Haja-asutusalueiden sakokaivolietteiden kalkkistabilointi
Haja-asutusalueiden sakokaivolietteiden kalkkistabiloinnilla tarkoitetaan jäteveden käsittelyjärjestelmistä poistettavan lietteen hygienisointia sammutetulla kalkilla. Jätevesiliete hygienisoidaan sekoittamalla lietteeseen sammutettua eli rakennushienokalkkia. Hygienisoiva vaikutus perustuu lieteseoksen emäksisyyteen (tavoite pH yli 12) ja stabilointiaikaan.

Haja-asustusalueilla muodostuvaa sakokaivolietettä on mahdollista levittää omasta sakokaivosta omalle pellolle mikäli sakokaivoliete on hygienisoitu ennen peltoon levittämistä. Hyväksytyt menetelmät ovat kalkkistabiloinnin lisäksi termofiilinen mädätys, kompostointi, Kemicond-menetelmä tai terminen kuivaaminen. Jätevesilietettä, joka on peräisin tilalla asumisesta ja/tai tilalla tapahtuvasti muusta toiminnasta (joka ei tarvitse ympäristölupaa) voi levittää pellolle ilman ympäristölupaa, mikäli se hygienisoidaan. 

Kalkkistabilointi sammutetulla kalkilla voidaan suorittaa myös nk. yhteiskeräilypisteessä, jossa yrittäjä kerää lietteet suureen lietesäiliöön (enintään 100 m3). Lietesäiliön, jossa kalkkistabilointi suoritetaan, on oltava kunnolla katettu. Yhteiskeräilypisteissä lietteiden hygienisointi on luvanvaraista.

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
*Sakokaivolietteen kalkkistabilointiohje  (PDF)
Birkbeck, University of London

**Birkbeck, University of London **(aikaisemmin **Birkbeck College**, epävirallisesti myös **BBK**), on Lontoon yliopiston college, Englannissa. Se on erikoistunut iltaluentoihin. Birkbeck tarjoaa monia kandidaatin- ja maisterintutkintoja, joita voi opiskella sekä osa-aikaisena että kokoaikaisena opiskelijana. Yliopisto hyväksyy myös tohtorikoulutettavia. Sen henkilökunnalla on hyvä maine tutkimuskentällä muun muassa englannin kielessä, taloustieteissä, historiassa, taidehistoriassa, filosofiassa, psykologiassa, espanjan kielessä ja tieteissä. Tällä hetkellä Birkbeckissä opiskelee yli 19&nbsp;000 opiskelijaa, joista suurin osa on kandidaattitason opiskelijoita.

Birkbeckin entisten opiskelijoiden ja opettajien joukossa on viisi Nobel-palkittua ja yksi Yhdistyneen kuningaskunnan pääministeri, Ramsay MacDonald.

## Historia
Vuonna 1823 George Birkbeck perusti London Mechanics' Instituten, Crown and Anchor Tavernissa, Strandilla. Tällöin tilaisuuteen osallistui yli kaksituhatta ihmistä. Kaksi vuotta myöhemmin instituutti muutti Southampton Buildingiin Chancery Lanella. 1830 alkaen naisopiskelijat saivat hakea opiskelemaan. Vuonna 1858 Lontoon yliopiston rakennemuutosten yhteydessä Birkbeck College sai mahdollisuuden kokeiden järjestämiseen. Instituutista tuli yliopiston tärkein osa-aikaisten opintojen tarjoaja.

Instituutti muutti nimensä Birkbeck Literary and Scientific Institutioniksi vuonna 1866 ja muutti Breams Buildingiin Fetter Lanelle, jossa se sijaitsi seuraavat 67 vuotta. Vuonna 1920 Birkbeck yhdistyi virallisesti Lontoon yliopiston collegeksi. Yhdistymisen oli tarkoitus tapahtua jo vuonna 1913, mutta ensimmäisen maailmansodan syttyminen viivästytti yhdistymistä. Toisen maailmansodan aikaan Birkbeck oli ainoa college, joka ei siirtynyt sodan ajaksi pois pääkaupungin keskustasta. 1941 yliopiston kirjasto kärsikin suorasta iskusta Lontoon pommituksissa, mutta opetus yliopistolla jatkui. Sodan aikana Birkbeck järjesti lounasaikaan julkisia luentoja, joita pitivät muiden muassa Joad, Pevsner ja Harold Nicolson.

Vuonna 1952 college muutti nykyiseen sijaintiinsa Malet Streetillä, Lontoon keskustassa, aivan Senate House Libraryn ja British Museumin viereen. Lähimmät metroasemat ovat Russell Square, Euston ja Holborn.

## Aiheesta muualla

* Collegen sivut
Ben Elton

**Ben Elton** (s. 3. toukokuuta 1959) on englantilainen koomikko, kirjailija ja käsikirjoittaja. Hän on esiintynyt standup-koomikkona ja kirjoittanut humoristisia televisiosarjoja (mm. Musta kyy TV-sarjan kaudet II,III ja IV yhdessä Rowan Atkinsonin kanssa) ja satiirisia romaaneja.

## Suomennetut teokset
* *Eedenistä vikaan* (1993)
* *Popcorn* (1996)
* *Vauvahorkka* (1999)
* *Tappavan kuuluisa* (2001) 

## Aiheesta muualla
*
Mae Questel

**Mae Questel** (13. syyskuuta 1908 – 4. tammikuuta 1998) oli yhdysvaltalainen teatterinäyttelijä ja ääninäyttelijä, joka muistetaan parhaiten Betty Boopin ja Olgan äänirooleista.

## Elämäkerta
Mae Kwestel syntyi Bronxissa vuonna 1908. Ollessaan 17-vuotias hän voitti erään paikallisen kilpailun, jossa etsittiin laulaja Helen Kanea muistuttavaa tyttöä. Tämän myötä Mae aloitti esiintymään vaudevillen näytelmissä. Erään kiertueen aikana paikalle oli saapunut animaattori Max Fleischer, joka etsi sopivaa ääntä luomalleen hahmolle Betty Boopille. Sukunimensä Questeliksi muuttanut Mae lauloi aikaisemmin Helen Kanen laulamaa laulua ”Boop-boop-a-doop”, josta Fleischer piti ja palkkasi hänet hahmon rooliin. Questel oli hahmon roolissa vuosien 1931–1939, jonka aikana hän äänitti yhteensä yli 150 lyhytanimaatiota ennen hahmon viimeistä esiintymistä animaationa. Samaan aikaan hän julkaisi laulun ”On the Good Ship Lollipop”, joka myi yli kaksi miljoonaa kopiota. Vuonna 1988 Questel uusi monen vuoden jälkeen Betty Boobin ääniroolin elokuvassa *[[Kuka viritti ansan, Roger Rabbit?]]*.

1930-luvun puolesta välistä lähtien Questel toimi myös Olgan äänenä Kippari-Kallen lyhytanimaatioissa. Hänen kerrottiin luoneen Olgalle nasaali äänen näyttelijä ZaSu Pittsin mukaan. Questel kieltäytyi muuttamasta Miamiin, kun Fleischer Studios muutti sinne vuonna 1938. Tämän myötä Margie Hines tuli hahmon ääneksi vuodesta 1939 aina vuoteen 1944 asti. Questel palasi takaisin Olgan ääneksi heti vuonna 1944 ja toimi roolissaan aina 1960-luvulle asti. 

Questel esiintyi tämän jälkeen muutaman kerran näytelmärooleissa elokuvissa *[[Funny Girl (elokuva)|Funny Girl]]* (1968), *[[Kuuma kesä (vuoden 1985 elokuva)|Kuuma kesä]]* (1985) ja *[[New York Stories]]* (1989). 1970-luvulla Hanna-Barbera loi uuden Kippari-Kalleen perustuvan animaatiosarjan *[[The All-New Popeye Hour]]*. Questel joutui tällä kertaa koe-esiintymään roolia varten, joka kuitenkin meni toiselle ääninäyttelijälle Marilyn Schrefflerille. Questel esiintyi viimeisen kerran elokuvassa *[[Joulupuu on kärvennetty]]* vuonna 1989.

Questel kuoli Alzheimerin tautiin vuonna 1998 ollessaan 89-vuotias.

## Aiheesta muualla
* TV.com 
* Voice Chasers
Martin Sandberger

**Martin Sandberger** (17. elokuuta 1911 Charlottenburg Berliini, Saksa – 30. maaliskuuta 2010) oli SS-eversti ja Sonderkommando 1a:n komentaja Einsatzgruppessa. Hän oli myös Sicherheitspolizein ja turvallisuuspalvelu SD:n komentaja Virossa, ja hänellä oli merkittävä osuus Baltian juutalaisten massamurhissa.

## Elämäkerta
Martin Sandbergerin isä oli IG Farbenin johtaja. Sandberger opiskeli lakia Münchenin, Kölnin, Freiburgin ja Tübingenin yliopistoissa. 20-vuotiaana hän liittyi kansallissosialistiseen puolueeseen ja sitten SA:han. 1932–1933 Sandberger oli natsiaktivisti ja oppilasjohtaja Tübingenissa. Hän sai pätevyyden 1933, ja natsien oppilasliigan jäsenenä hänestä tuli yliopistotarkastaja.

Vuonna 1936 Sandbergeristä tuli SS:n jäsen Gustav Adolf Scheelin alaisuuteen turvallisuuspalvelu SD:hen Württembergiin. Hän teki uraa myös SD:ssä, ja hänestä tuli 1938 SS-majuri. 13. lokakuuta 1939 Himmler nimitti Sandbergerin maahanmuuton keskustoimistoon Koillis-Saksaan johtajaksi, jonka tehtäviin kuului myös äskettäin vallattujen itäisten alueiden uudelleen asuttamisen arviointi. Operaatio Barbarossan alettua Sandbergeristä tuli Sonderkommando 1a:n johtaja Einsatzgruppeen (yhdessä Franz Walter Stahleckerin kanssa), ja he panivat toimeen massamurhia Baltian maissa. Sandberger osoitti erityistä tehokkuutta: esimerkiksi raportissaan 1. heinäkuuta 1942 hän ilmoitti 941 juutalaista surmatun. Hänen ponnisteluaan arvostettiin, ja 3. joulukuuta 1941 hänet nimitettiin SD:n komentajaksi Viroon.  

Martin Sandberger pidätettiin sodan jälkeen ja tuomittiin kuolemaan 1948 Einsatzgruppen-oikeudenkäynnissä, mutta rangaistus muutettiin myöhemmin elinkautiseksi vankeusrangaistukseksi. Sandbergerin isä, eläkkeelle jäänyt IG Farbenin tehtaanjohtaja, käytti suhteitaan Theodor Heussiin, joka otti yhteyttä Yhdysvaltain suurlähettilääseen James B. Conantiin ja anoi armahdusta. Vaikutusvaltaisilta kansalaisilta, kuten oikeusministeri Wolfgang Haussmannilta ja piispa (Landesbischof) Martin Haugilta, tuli useita armahduspyyntöjä. Jopa Saksan liittopäivien varapuhemies Carlo Schmid huolestui Sandbergerin oloista Landsbergin vankilassa. Sen ansiosta Sandberger vapautui 1958. Syksyllä 2004 Viron lehdet kertoivat Sandbergerin asuvan Stuttgartin lähistöllä olevassa huvilassa.

Internetin amatöörietsivät olivat vuosia huomioineet, että Sandberger oli korkea-arvoisin SS-johtaja, jonka tiedettiin olevan elossa. Sandberger oli vuodesta 1958 elänyt täysin piilossa julkisuudelta ennen, kuin Der Spiegel -lehti jäljitti hänet juuri ennen hänen kuolemaansa 2010. 

## Lähteet
Dorothy McGuire

**Dorothy Hackett McGuire** (14. kesäkuuta 1916 Omaha, Nebraska – 13. syyskuuta 2001 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijätär. 

McGuiren tunnetuimpia elokuvia ovat *[[Kierreportaat (elokuva)|Kierreportaat]]* (1946), *[[Hiljainen sopimus]]* (*Gentleman's Agreement*, 1947), *3 kolikkoa lähteessä* (*Three Coins in the Fountain*, 1954), *Onnellisen laakson kansa* (Friendly Persuasion, 1956), *Erämetsän sankarit* (Old Yeller, 1957), *Robinsonin perhe* (*Swiss Family Robinson*, 1960) ja *Mies Nasaretista* (*The Greatest Story Ever Told*, 1965). Hän on saanut elokuvaurastaan tähden Hollywood Walk of Famelle.

McGuire oli naimisissa John Swopen kanssa vuodesta 1943 tämän kuolemaan 1979 asti. Pariskunnalla oli kaksi lasta. McGuire kuoli 85-vuotiaana sydänsairauteen.

## Aiheesta muualla
*  
* Dorothy McGuire NNDB:ssä
* TCM Movie Databasessa
Dares Fryygialainen

**Dares Fryygialainen** () oli Homeroksen *[[Ilias|Iliaan]]* mukaan troijalainen Hefaistoksen pappi. Häntä alettiin myöhemmin pitää historiallisena henkilönä, jonka nimiin on kirjattu aikalaiskuvaus Troijan sodan tapahtumista. Teoksen ainoa tunnettu versio on latinankielinen *Daretis Phrigii de excidio Troiae historia*. Vaikka teos alkaa saatekirjeellä, jossa roomalainen 1. vuosisadalla eaa. elänyt oppinut Cornelius Nepos osoittaa latinankielisen käännöksensä Sallustiukselle, teos on ilmeisesti kirjoitettu 5. ja 6. vuosisadan vaihteessa. Teoksesta on voinut olla olemassa myös kreikankielinen alkuperäisteos, johon Aelianus ehkä viittaa.

Teos on hyvin troijalaismyönteinen, ja se oli Diktys Kreetalaisen teoksen ohella niitä harvoja lähteitä, joita keskiajalla oli käytettävissä Troijan sodan tapahtumista, ja se on siten melkoisesti vaikuttanut keskiajan troijalaistaruun.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teos kokonaisuudessaan Latin Libraryssä 
* R. M. Frazerin käännös teoksesta ''Daretis Phrigii de excidio Troiae historia''