open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Adin Steinsaltz

**Adin Steinsaltz** (1937 – 7. elokuuta 2020) oli israelilainen rabbi, yksi maailman arvostetuimmista rabbeista. Hän julkaisi yli 60 kirjaa lähinnä uskonnollisista aiheista. Steinsaltzin tunnetuin työ on Talmudin käännös nykyhepreaksi.

Rabbiopintojen ohella Steinsaltz opiskeli matematiikkaa Jerusalemin heprealaisessa yliopistossa.

## Lähteet
Seututie 664

**Seututie 664** on tie, joka kulkee Honkajoelta Kristiinankaupunkiin. Tien pituus on 50 kilometriä.

## Tien kulku

Tie saa alkunsa Honkajoelta kantatien 44 risteyksestä. Täältä tie kulkee ensin noin viiden kilometrin verran Honkajoen metsiä halkoen, jonka jälkeen se kohtaa Satakunnan ja Etelä-Pohjanmaan maakuntarajan. Täältä tie jatkuu pääosin metsiä halkoen noin yhdeksän kilometrin verran, kunnes se saapuu Isojoen keskustaan. Täällä tie kohtaa Kuvaskankaalta tulevan seututien 661 risteyksen, jonka kanssa tie lähtee menemään yhteistä linjausta pitkin kohti luodetta.

Sivuutettuaan Isojoen keskustan tie etenee noin puolentoista kilometrin verran yhdessä seututien 661 kanssa, jonka jälkeen se erkaantuu Pettukylässä pohjoiseen kohti Kauhajokea. Täältä tie kulkee noin neljän ja puolen kilometrin verran, jonka jälkeen se ylittää Heikkilänjoen. Tämän jälkeen tie jatkuu noin neljä kilometriä pääosin suorana tienä, saapuen sen jälkeen Vanhakylään. Vanhastakylästä tie etenee noin kolme kilometriä, jota seuraa Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntarajan ylitys.

Täältä noin kahden kilometrin päässä tie kohtaa Karijoelle menevän seututien 687 risteyksen. Seuraavaksi tie etenee noin kolmen ja puolen kilometrin verran, jonka jälkeen se ylittää Karijoen sekä saapuu Dagsmarkiin. Sieltä tie etenee vielä noin kuuden kilometrin verran Karijokea myötäillen, kunnes se saapuu Kristiinankaupungin Lapväärttiin ja päättyy Kristiinankaupungista Kauhajoelle johtavan seututien 663 risteykseen.

Tien osoitenimenä on kantatieltä 44 Satakunnan ja Etelä-Pohjanmaan maakuntarajalle *Isojoentie*, sieltä seututien 661 eteläiseen haaraan Isojoelle *Honkajoentie*, Isojoelta Etelä-Pohjanmaan ja Pohjanmaan maakuntarajalle *Kristiinantie*, sieltä Dagsmarkiin uudestaan *Isojoentie*, Dagsmarkista Peruksentien risteykseen *Dagsmarkintie* ja sieltä seututien 664 risteykseen *Lapväärtintie*.

## Lähteet
Cecil Beaton

**Cecil Walter Hardy Beaton** (14. tammikuuta 1904 Lontoo – 18. tammikuuta 1980 Broadchalke, Salisbury) oli brittiläinen valokuvaaja, elokuvalavastaja ja puvustaja. Hänen tunnetuimpia valokuviaan ovat kuuluisuuksien muotokuvat, joita on kymmenistä henkilöistä, kuten Marlene Dietrichistä, Salvador Dalísta, Mick Jaggerista, Joan Crawfordista, Katharine Hepburnista, Jacqueline Kennedystä ja Marlon Brandosta.

1920-luvulla Beaton alkoi kuvata Vanity Fairille ja Voguelle. Hän toimi valokuvaajana toisessa maailmansodassa ja hänen kuviaan sodasta julkaistiin teoksessa *Winged Squadrons* (1942). Sodan jälkeen Beaton siirtyi työskentelemään elokuvien parissa. Hän sai puvustuksen Oscar-palkinnon elokuvasta *[[Gigi (elokuva)|Gigi]]* (1958) ja puvustuksen sekä lavastuksen Oscarin elokuvasta *[[My Fair Lady]]* (1964).

Beaton aateloitiin vuonna 1972.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Etapit 12–21 Italian ympäriajossa 2015

Tämä artikkeli sisältää **[[Italian ympäriajo 2015|Italian ympäriajon 2015]] etappien 12–21** tulokset.

## 12. etappi
### 21. toukokuuta 2015, [[Imola]]–[[Vicenza]] ([[Monte Berico]]), 190 km
Lähde: Gazzetta.it 

## 13. etappi
### 22. toukokuuta 2015, [[Montecchio Maggiore]] – [[Jesolo]], 147 km
Lähde: Gazzetta.it 

## 14. etappi
### 23. toukokuuta 2015, [[Treviso]] – [[Valdobbiadene]], 59,4 km henkilökohtainen aika-ajo
Lähde: Gazzetta.it 

## 15. etappi
### 24. toukokuuta 2015, [[Marostica]] – [[Madonna di Campiglio]], 165 km
Lähde: Gazzetta.it 

## 16. etappi
### 26. toukokuuta 2015, [[Pinzolo]]–[[Aprica]], 174 km
Lähde: Gazzetta.it 

## 17. etappi
### 27. toukokuuta 2015, [[Tirano]]–[[Lugano]], 134 km
Lähde: Gazzetta.it 

## 18. etappi
### 28. toukokuuta 2015, [[Melide]]–[[Verbania]], 170 km
Lähde: Gazzetta.it 

## 19. etappi
### 29. toukokuuta 2015, [[Gravellona Toce]] – [[Cervinia]], 236 km
Lähde: Gazzetta.it 

## 20. etappi
### 30. toukokuuta 2015, [[Saint-Vincent (Aostanlaakso)|Saint-Vincent]] – [[Sestriere]], 199 km
Lähde: Gazzetta.it 

## 21. etappi
### 31. toukokuuta 2015, [[Torino]]–[[Milano]], 178 km
Lähde: Gazzetta.it 

## Lähteet
Seututie 196

**Seututie 196** on tie, joka kulkee Taivassalosta Pyhärantaan. Tien pituus on 60 kilometriä.

## Tien kulku

Tie saa alkunsa Taivassalon keskustan luoteispuolella sijaitsevasta seututien 192 risteyksestä. Täältä tie kulkee ensin noin puolentoista kilometrin verran, jonka jälkeen se sivuuttaa Kolkanaukon sen itäpuolelta. Täältä tie jatkuu vajaan kilometrin verran, kohdaten sen jälkeen yhdystien 1964 risteyksen. Seuraavaksi tie kohtaa kolmen kilometrin matkan jälkeen yhdystien 1955 risteyksen sekä kohtaa pian tämän jälkeen Taivassalon ja Uudenkaupungin kuntarajan.

Täältä tie jatkuu loivasti mutkitellen noin kahdeksan kilometrin verran, jonka jälkeen se ohittaa Kivistöntien ja Puotilantien risteyksen josta pääsee kääntymään Lokalahden keskustaan. Täältä noin kilometrin päässä tie kohtaa Vehmaalle johtavan seututien 194 risteyksen. Seuraavaksi tie etenee pääosin suorana, mutta mäkisenä noin kahdeksan kilometrin verran, kunnes se saapuu Uudenkaupungin taajama-alueelle. Tämän jälkeen tie sivuuttaa Vakka-Suomen sairaalan sen koillispuolelta sekä ylittää Uudenkaupungin ratapihan. Seuraavaksi se sivuuttaa Uudenkaupungin keskustaa sen itäpuolelta vajaan kilometrin, kunnes se saapuu Laivanrakentajantien ja kantatien 43 liikennevaloliittymään.

Liikennevaloliittymän jälkeen tie sivuuttaa Ruokolan ja Pajalan kaupunginosat sekä Valmet Automotive Oyn testiajoradan. Seuraavaksi tie muuttuu taas maalaistieksi ja kulkee pääosin suorana noin seitsemän kilometrin verran, ylittäen tämän jälkeen Ilmonhaudan. Täältä tie jatkuu yhä samanlaatuisena seuraavan seitsemän kilometrin verran, saapuen sen jälkeen Pyhärannan keskustaan. Pyhärannassa tie kohtaa Rauman Unajaan kulkevan yhdystien 1960 risteyksen ja erkaantuu siitä itään. Seuraavan kolmen kilometrin aikana tie sivuuttaa Rohdaisten sekä Ropan pitäjän, jota seuraa Alaisen Ropanjärven sivuutus sen pohjoispuolelta. Täältä tie jatkuu vielä neljän kilometrin verran mutkittelevana tienä, päättyen lopulta Ihoden alueella Kirikallion teollisuusalueen laitamille eurooppatien 8 ja valtatien 8 risteykseen.

Tien osoitenimenä on Taivassalosta Uudenkaupungin rajalle *Uudenkaupungintie*, kaupunginrajalta Kivistöntien ja Puotilantien risteykseen *Taivassalontie*, sieltä Uuteenkaupunkiin Rantakadun risteykseen *Lokalahdentie*, Rantakadulta Levysepänkadun ja Karjalantien risteykseen *Vakka-Suomenkatu*, sieltä Pyhärannan kuntarajalle *Raumantie*, kuntarajalta yhdystien 1960 risteykseen uudestaan *Uudenkaupungintie*, yhdystieltä 1960 Laitilan kunnanrajalle *Ropantie* ja sieltä eurooppatien 8 ja valtatien 8 risteykseen asti *Varhokyläntie*.

## Lähteet
Kapinrusakko

**Kapinrusakko** (*Lepus capensis*) on lämpimässä ilmastossa elävä jänislaji. Sen levinneisyysalue ulottuu Afrikan eteläkärjestä Etelä-Kiinaan. Se on jaettu 80 alalajiin, ja osa niistä saattaa olla varsinaisia erillisiä lajeja. Eri alueilla elävien kapinrusakoiden koko ja väritys vaihtelevat suuresti.

Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin uudeksi suomenkieliseksi nimeksi on ”afrikanrusakko”. 

## Lähteet
Sami Helle

**Sami Helle** on suomalainen basisti, joka oli vuosina 2009–2016 toimineen Pertti Kurikan Nimipäivät -yhtyeen jäsen.

Pertti Kurikan Nimipäivät esiintyi muun muassa Ruisrockissa, Ilosaarirockissa ja Provinssirockissa. Yhtye voitti vuoden 2014 Uuden Musiikin Kilpailun ja edusti Suomea euroviisuissa 2015. Yhtyeestä tehtiin kaksi dokumenttielokuvaa, *[[Kovasikajuttu]]* sekä *[[Tokasikajuttu]]*.

Helle oli säveltämässä ja sanoittamassa useita yhtyeen kappaleita, muun muassa Eurovisio-edustuskappaletta "Aina mun pitää". Helle eli MC Stara on ollut myös rapyhtye Resispossen keulahahmo ja ”riimittäjä”. Lisäksi hän on näytellyt elokuvassa *[[Vähän kunnioitusta]]*. 

Sami Helle on ollut vuodesta 2003 mukana keskustapuolueen toiminnassa ja pyrki Helsingin kaupunginvaltuustoon kunnallisvaaleissa 2017. Helle keräsi kuntavaaleissa 91 ääntä, eikä tullut valituksi. Hän on ollut perustamassa myös Me Itse -yhdistystä. Hän osallistui myös kuntavaaleihin 2021 saaden Helsingissä 52 ääntä ja sitten tiettävästi vaalien ainoana kehitysvammaisena ehdokkaana eduskuntavaaleihin 2023. Eduskuntavaaleissa hän sai 134 ääntä.

Helle on asunut lapsuudessaan Yhdysvalloissa neljä vuotta.

Helle soittaa nykyään myös trumpettia ja on perustanut rumpaliystävänsä kanssa duon nimeltä King Size Imuri.  Lisäksi hän soittaa trumpettia ja laulaa jazzstandardeja soittavassa yhtyeessä Sami Helle Quintet. Yhtyeen esikoisalbumi "Just a Standard Guy" julkaistiin joulukuussa 2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Hannes Pöllä

**Hannes Pöllä** (s. 9. maaliskuuta 1998 Kuopio) on suomalainen koripalloilija.

## Ura

Pöllä on Namika Lahden kasvatti. Hän on pelannut Suomen A- ja B-nuorten maajoukkueissa ja ollut kyseisisten ikäluokkien SM-sarjojen torjunta- ja levypallotilaston kärkipelaajia. Esimerkiksi ensimmäisellä kaudellaan A-nuorissa 2014–2015 Pöllä teki ottelua kohden 16,1 pisteen lisäksi 12,9 levypallon ja 1,5 torjunnan tilastomerkinnät. Namika Lahden ikäluokkia, joissa Pöllä pelasi, kuvailtiin poikkeuksellisen lupaaviksi. Kaudella 2014–2015 Pöllä debytoi myös Korisliigassa, jossa hän pelasi kahdessa runkosarjaottelussa. 8. huhtikuuta pelatussa ensimmäisessä ottelussaan Helsinki Seagullsia vastaan hän pelasi vain 11 sekuntia ilman tilastomerkintöjä, ja toisessa ottelussa Kauhajoen Karhua vastaan hän onnistui kerran vapaaheitossa sekä antoi yhden koriinjohtaneen syötön.

Kauden 2014–2015 päätyttyä Namika Lahti ajautui konkurssiin, ja Namikan nuoren kultasukupolven pelaajat saivat yhteydenottoja muilta suomalaisseuroilta. Samoihin aikoihin Pöllä kritisoi Lahden harjoitusolosuhteita ja pohti siirtymistä pääkaupunkiseudulle. Pöllä ei pelannut syksyllä 2015 jouduttuaan kuntouttamaan itseään polvivammasta. Tammikuusta 2016 lähtien hän pelasi miesten I-divisioona A:ssa Mäkelänrinteen urheilulukion erikoisjoukkue HBA-Märskyssä.

Syksyllä 2016 Pöllä valmistautui viimeiseen lukiovuoteensa Mäkelänrinteessä mutta valmistautui jo siirtymään tämän jälkeen Yhdysvaltain yliopistokentille. Ainakin Penn State ja Tulane olivat kiinnostuneita Pöllästä, joka sitoutui suullisesti syyskuussa 2016 yliopistokoripallon tunnetuimpiin joukkueisiin kuuluneeseen Oklahoman yliopistoon. Oklahoman valmentajana toimi aikaisemmin muun muassa Martti Kuismaa ja Hanno Möttölää valmentanut Lon Kruger. Kahden kauden jälkeen vuonna 2019 Pöllä vaihtoi Tennesseen yliopiston Martinin kampukselle.

Kaudet 2021–2022 ja 2022–2023 Pöllä pelasi Kouvolan Kouvoissa Korisliigassa. Alkaneella kaudella 2023–2024 hän ei pelannut alaraajavamman vuoksi.

Helmikuussa 2024 Pöllä teki sopimuksen Kataja Basketin kanssa.

## Lähteet
* Hannes Pöllä Suomen Koripalloliitto
* Maajoukkuetilastot  Suomen Koripalloliitto

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Hannes Polla basketball profile eurobasket.com
Wilde Sau (taistelutaktiikka)

**Wilde Sau** (saksaa, suomeksi *[[Villisika]]*) on eräs hävittäjälentäjien käyttämä taistelutaktiikka. Sen esitteli vuonna 1943 saksalainen pommituslentäjä, majuri **Hans-Joachim "Hajo" Herrmann**.  Taktiikan synty sai alkunsa Hampuriin massiivisista mattopommituksista heinäkuun lopulla 1943. Taktiikan tarkoitus oli ohittaa Liittoutuneiden käyttämä tutkahäirintä. Toinen etu oli edullisuus, koska monimutkaisia laitteita ei tarvittaisi hävittäjissä.

Wilde Sau:n perusperiaate oli lähettää ilmaan yksittäisiä hävittäjäkoneita partioimaan alueittain. Nämä yrittivät saada partiolennon aikana näköyhteyden vihollisen pommituskonelauttoihin ja sitten kutsua toisia torjuntahävittäjiä paikalle. Tutkat olivat raskaita ja aiheuttivat suuren ilmanvastuksen Tämä korostui yksimoottorisessa mäntämoottorihävittäjissä,
ja etenkin Messerschmitt Bf 109:n ominaisuudet heikkenivät kokeiltaessa FuG 217 Neptun-tutkan asentamista.

Taktiikkaa käyttäen saavutettiin alkuun menestystä. Focke-Wulf Fw 190 -tyypin koneita lienee käytetyn yleisimmin *Wilde Sau* -operaatioissa. Wilde Sau -taktiikasta luovuttiin maaliskuussa 1944. Syitä olivat onnettomuudet usein vaikeissa olosuhteissa ja kuluttava samojen koneiden ja lentäjien käyttö sekä Wilde Sau- että päivätehtävissä ja kasvava tarve päivätorjuntaan. Jos yksikkö toimi siten että samaa konetta lensi yöhävittäjäohjaaja ja päivähävittäjäohjaaja, saattoi päivälentäjä löytää koneensa laskussa vaurioituneena tai kone oli menetetty.

Luftwaffe oli jo alkanut kärsiä vakavasta polttoaine- ja materiaalipulasta. Koulutettuja ja kokeneita lentokonemiehistöjä oli menetetty niitäkin siinä määrin, etteivät ne enää olleet korvattavissa.
Toisaalta varsinaiset kaksimoottoriset yöhävittäjät ja niiden johtaminen ja käyttö oli opittu ja hiottu tehokkaaksi. Ne puolestaan olivat päiväkäytössä, jota yritettiin kaiken torjuntakyvyn kokoamiseksi, avuttomia saattohävittäjiä vastaan. Myös uusi Lichtenstein SN 2 - hävittäjätutka sekä maavalvontatutkiin kehitetyt vaihdettavat taajuudet kykenivät kiertämään Hampurin iskussa ensi kertaa käytetyn window-valemaali - häirinnän ja se opittiin tunnistamaan mikä osaksi helpotti pommikonevirran paikantamista ja sen suunnan määritystä.

Lopulta Liittoutuneiden koneiden laadullinen kehitys, elektronisen vastatoiminnan kehittäminen ja lentäjien hyvä koulutustaso aiheutti pahoja konetappioita natsi-Saksan Luftwaffelle.

Alkuperäisiä "Wilde Sau"- yksiköitä olivat JG (Jagdgruppe) 300, 301 ja 302. Näistä JG 300 sai aluksi omat koneet, muut toimivat lainatuilla päivähävittäjillä. 

## Lähteet
* 
*http://fly.historicwings.com/2012/07/wilde-sau/
*http://www.gyges.dk/Wilde%20&%20Zahme%20Sau.htm 
* 
* 

### Viitteet
Sacha Modolo

**Sacha Modolo** (s. 19. kesäkuuta 1987 Conegliano, Veneto) on italialainen maantiepyöräilijä. Hän aloitti ammattilaisuransa Colnago-CSF Inox / Bardiani Valvole-CSF Inox -tallissa, jota hän edusti vuodet 2010–2013. Kausilla 2014–2017 hän ajoi Lampre / UAE Abu Dhabi -joukkueessa, 2018–2019 EF Education Firstissä, 2020–2021 Alpecin-Fenixissä ja viimeisenä ammattilaisvuotenaan 2022 Bardiani-CSF-Faizanè-tallissa. Hän voitti 13. ja 17. etapin Italian ympäriajossa 2015.

## Saavutuksia

Lähteet: Pro Cycling Stats, Cycling Archives
;2006
:Giro del Casentino ,voitto
;2009
:Giro del Belvedere (alle 23-v. kilpailu), voitto
:GP Liberazione (alle 23-v. kilpailu), voitto
:EM-kilpailut, alle 23-v. maantieajossa pronssia
;2010
:Milano – San Remo, neljäs
;2011
:Tour of Qinghai Lake, 5. ja 9. etapin voitto
:Brixia Tour, 5. etapin voitto
:Tanskan ympäriajo, 1. ja 4. etapin voitto
:Coppa Agostoni, voitto
:Settimana Ciclistica Lombarda, 2. ja 3. etapin voitto
:Giro di Padania, 1. ja 3. etapin voitto
;2012
:Circuit de la Sarthe, pistekilpailun voitto
:Turkin ympäriajo, 6. etapin voitto
:Itävallan ympäriajo, 3. ja 6. etapin voitto
:Coppa Bernocchi, voitto
:Giro di Padania, 2. etapin voitto
;2013
:Tour de San Luis, 2. etapin voitto
:Italian ympäriajo, 21. etapilla toinen
:Tour of Qinghai Lake, pistekilpailun sekä 1., 4., 8., 9., 11. ja 12. etapin voitto
:Coppa Bernocchi, voitto
:Marco Pantani Memorial, voitto
;2014
:Tour de San Luis, 7. etapin voitto
:Trofeo Palma, voitto
:Trofeo Ses Salines, voitto
:Volta ao Algarve, 1. etapin voitto
:Milano – San Remo, kahdeksas
:De Pannen kolmen päivän ajo, pistekilpailun sekä 2. ja 3a. etapin voitto
:Sveitsin ympäriajo, 5. etapin voitto
:Pekingin ympäriajo, 5. etapin voitto
;2015
:Turkin ympäriajo, 5. etapin voitto
:Italian ympäriajo, pistekilpailussa kolmas, 13. ja 17. etapin voitto, 6. etapilla kolmas
:Tour of Hainan, kokonais- ja pistekilpailun sekä 3. ja 4. etapin voitto 
;2016
:Turkin ympäriajo, 4. ja 7. etapin voitto
:Italian ympäriajo, pistekilpailussa kolmas, 2. ja 7. etapilla kolmas
:Czech Cycling Tour, 2. etapin voitto
;2017
:Flanderin ympäriajo, kuudes
:Kroatian ympäriajo, 1. ja 6. etapin voitto
:Grosser Preis des Kantons Aargau, voitto
:Puolan ympäriajo, 2. etapin voitto
;2018
:Vuelta a Andalucía, 3. etapin voitto
:Italian ympäriajo, 3. etapilla toinen
:Luxemburgin ympäriajo, 3. etapin voitto

## Lähteet
Marcel Moore

**Marcel Moore** (s. 1. lokakuuta 1994) on suomalainen koripalloilija.

## Pelaajaura

PJ Warriorsin kasvatti Moore edusti kasvattajaseuransa ja Visa-Basketin nuorisojoukkueita A-nuoriin asti. Kaudella 2012–2013 hän pelasi A-nuorten SM-sarjassa kovalla, yli 30 pisteen koko kauden keskiarvolla. Yksittäisen ottelun piste-ennätyksekseen Moore teki samassa sarjassa äärimmäisen harvinaisen lukeman, 71 pistettä. Moore pelasi myös Suomen alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa. Kauden 2013–2014 Moore pelasi yhdysvaltalaisessa Victory Rock Prepin high schoolissa. Osan kaudesta hän kärsi loukkaantumisesta. Kauden jälkeen Moorelle tarjottiin stipendiä floridalaisesta Junior Collegesta, mutta elämäntilanteestaan johtuen tämä palasi Suomeen. Kesällä pelattujen alle 20-vuotiaiden B-divisioonan EM-kilpailujen jälkeen usea Korisliigaseura osoitti kiinnostusta Moorea kohtaan, ja tämä valitsi hyvämaineisena pitämänsä Joensuun Katajan, jonka kanssa syntyi yksivuotinen sopimus.

Katajassa Moore pelasi Korisliigan lisäksi EuroChallengea. Suuria muutoksia edelliskauteen nähden kokenut Kataja yllätti asiantuntijat ja voitti seuran historian ensimmäisen koripallon Suomen mestaruuden.

Syyskuussa 2015 Moore siirtyi Korisliigassa pelanneeseen Helsinki Seagullsiin.

## Saavutukset

* Suomen mestaruus 2015

## Yksityiselämä

Mooren isä Jonathan Moore on yhdysvaltalaissyntyinen, sittemmin suomalaistunut ja aktiiviuransa lopettanut koripalloilija, joka on eräs Korisliigan historian menestyksekkäimmistä ulkomaalaispelaajista.

## Lähteet
* Marcel Moore baskethotel.com
* Maajoukkuetilastot  Suomen Koripalloliitto
* Marcel Moore basketball profile eurobasket.com 
* Profiili katajabasket.fi

### Viitteet
Jouko Färd

**Jouko Joel Färd** (7. heinäkuuta 1944 Pori – 3. maaliskuuta 2019 Pori) oli suomalainen opettaja, toimittaja ja urheiluselostaja. Färd aloitti työnsä Yleisradion uutisavustajana opettajantyönsä ohessa vuonna 1969. Sittemmin hän toimi Ylen radiotoimittajana ja selostajana vuoteen 2017 saakka. Färd teki juttuja ja uutisia muun muassa ohjelmiin *Kuukauden urheilija*, *Aamun pulssi*, *Perjantaipaketti*, *Lomaradio* sekä *Lauantairastit* ja teki otteluselostuksia. Ylen ulkopuolella Färd on kirjoittanut juttuja lehtiin kuten *[[Porin Lehti]]*, *[[Porin Sanomat]]*, *[[Uusi Aika]]*, *[[Uusi Suomi]]* ja *[[Iltalehti]]* sekä useisiin urheilun erikoisjulkaisuihin. Färd oli myös Yleisradion TV-selostaja Moskovan olympiakisoissa 1980. Färd oli koulutukseltaan opettaja, ja hän opetti synnyinseutunsa kouluissa vuosina 1968–2004.

Vuonna 2008 Jouko Färd sai urastaan selostajana Pekka Tiilikaisen rahaston tunnustuspalkinnon. Vuonna 2015 Suomen jääkiekkojournalistit palkitsivat hänet Pentti Lindegren -elämäntyöpalkinnolla.

Färd kuoli 3. maaliskuuta 2019 sairauden murtamana Satasairaalassa Porissa. Hän oli kuollessaan 74-vuotias.

## Lähteet
Harijs Vītoliņš

**Harijs Vītoliņš** (s. 30. huhtikuuta 1968 Riika, Latvian SNT, Neuvostoliitto) on entinen jääkiekkoilija ja nykyinen valmentaja. Hänen pelipaikkansa oli keskushyökkääjä.

## Ura seurajoukkueissa
Vuosina 1986–1991 Vītoliņš pelasi Neuvostoliiton pääsarjassa Dinamo Riian joukkueessa. Hänet varattiin NHL:ään ensimmäisen kerran vuoden  9. kierroksella Montreal Canadiensin toimesta, mutta tämä varaus ei kuitenkaan koskaan johtanut sopimukseen, joten Vītoliņš palautui uudelleen varattavaksi. Winnipeg Jets varasi sitten hänet vuoden 1993 varaustilaisuuden 9. kierroksella numerolla 228. Vītoliņš oli aloittanut kauden 1992–1993 Sveitsissä NLA-liigan EHC Churissa ja siirtynyt sieltä keväällä Pohjois-Amerikkaan pelaten muutaman pelin CoHL:n Thunder Bay Thunder Hawksissa ja AHL:n New Haven Senatorsissa.

NHL-varauksen jälkeen Vītoliņš teki sopimuksen Winnipeg Jetsin, kanssa mutta pelasi suurimman osan kaudesta AHL:ssa Moncton Hawksin riveissä. Pelejä NHL-joukkueessa kertyi vain kahdeksan kappaletta, eikä hän tehnyt yhtäkään tehopistettä.

Pohjois-Amerikasta Vītoliņš palasi ensin vuodeksi Sveitsiin Rapperswil-Jona Lakersiin ja tämän jälkeen Ruotsiin Rögle BK:hon.

Röglen pudottua pelaamaan Ruotsin 2. sarjatasolle Vītoliņš palasi takaisin Sveitsiin ja Churiin. Churin paidassa hän pelasi viisi kautta NLA:ssa ennen siirtymistään NLB:n HC Thurgaun riveihin. Thurgaussa hän pelasi kolme kautta ennen kuin lopetti ammattilaisuransa. Viiden vuoden pelaamattomuuden jälkeen Vītoliņš palasi vielä kerran aktiivipelaajaksi, Latvian 2. tasolle HK Kurbadsin joukkueeseen.

## Ura maajoukkueissa
Ensimmäiset maajoukkuepelinsä Vītoliņš pelasi Neuvostoliiton joukkueessa vuoden 1988 alle 20-vuotiaiden MM-kisoissa. Latvian itsenäistyttyä sen maajoukkue joutui aloittamaan C-sarjasta muiden entisten neuvostotasavaltojen tavoin. Vītoliņš pelasi ensimmäiset aikuisten kisansa C-sarjan MM-turnauksessa vuonna 1993. Vuoden 1994 kisoihin häntä ei valittu maajoukkueeseen, mutta vuodesta 1995 alkaen Vītoliņš kuului Latvian maajoukkueen vakiokalustoon aina vuoteen 2002 asti. Vuosien 2000 ja 2001 MM-turnauksissa sekä vuoden 2002 talviolympialaisissa Vītoliņš oli Latvian joukkueen kapteeni.

Maajoukkuetilastot

## Ura valmentajana
Vuoden 2005 olympiakarsinnoissa sekä 2005 MM-turnauksessa Vītoliņš debytoi maajoukkueen apuvalmentajana. Latvian maajoukkueen apuvalmentajana Vītoliņš toimi aina vuoden 2011 kisoihin asti. Vuosina 2005–2008 Vītoliņš toimi maajoukkuetehtävien ohella Sveitsin nelostasolla pelanneen Pikes Oberthurgaun joukkueen päävalmentajana.

2008 syksyllä Vītoliņš valittiin KHL-liigan HK MVD:n päävalmentajana toimineen Oļegs Znaroksin apulaiseksi. Kahden kauden jälkeen HK MVD fuusioitui OHK Dynamo Moskovan kanssa ja parivaljakko jatkoi valmennustaan sen puitteissa. Znaroksin siirryttyä päätoimiseksi Venäjän maajoukkueen valmentajaksi hän valitsi Vītoliņšin apulaisekseen myös sinne. Tämän ohella Vītoliņš peri Dynamon päävalmentajan paikan kaudelle 2014–2015.

## Lähteet
* 
* 
*
Espanjanrusakko

**Espanjanrusakko** (*Lepus castroviejoi*) on keskikokoinen jänislaji. Sitä tavataan vain Pohjois-Espanjassa Cantabrianvuorilla.

Espanjanrusakko painaa noin 2,9 kiloa.

## Lähteet
Korsikanrusakko

**Korsikanrusakko** (*Lepus corsicanus*) on keskikokoinen jänislaji. Sitä tavataan Italiassa, mutta tarkkaa levinneisyyttä ei tunneta. Korsikalle laji levisi ihmisen mukana 1300-1600-luvulla.

Korsikanrusakko on 55–60 cm pitkä ja painaa keskimäärin 2,2 kg. Sillä on mustanharmaa selkä, punertavanharmaat kyljet ja valkoinen vatsa.

Korsikanrusakko on sopeutunut elämään välimerenseudun macchia-pensaikossa, lehtimetsässä, laitumilla ja metsäaukeilla. Sitä tavataan myös rannan hiekkadyyneillä. Tavallinen rusakko viihtyy monipuolisemmin erilaisissa ympäristöissä.

## Lähteet
Austin Allegro

**Austin Allegro** on brittiläinen  henkilöautomalli, jota valmisti British Leyland vuosina 1973–1983. Etuvetoinen, keskikokoinen auto noudatti pääsuunnittelija Alec Issigonisin Minissä esittelemiä uutuusperiaatteita: moottori oli poikittain edessä, vaihteisto sen alla ja Allegron jousitus oli brittiläisen Hydrolastic-jousituksen kehittyneempi muoto Hydragas, jossa nesteen jousitusaineena korvasi kaasu. Korimalleina olivat sedan kaksi- ja neliovisina versioina sekä kolmiovinen farmari.

Austin Allegron muotoilu herätti kummastusta, erityisesti sen neliömäisen ja pyöreän väliltä oleva ohjauspyörän muoto. Ratti korvattiinkin pyöreällä vuonna 1975 esitellyssä Allegro Series 2:ssa, joka tarjosi myös taakse lisää jalkatilaa ja kiinteämmän jousituksen. Kolmas facelift, Allegro Series 3, esiteltiin 1979 ja sisälsi muutoksia ulkonäköön ja sisustukseen sekä aiempaa pienemmän 1,0-litraisen moottorivaihtoehdon.

Austin Allegrosta tuli saman yhtiön toisen 1970-luvun automallin, takavetoisen Morris Marinan ohella symboli Britannian autoteollisuuden heikosta tilasta. Allegron pulleita muotoja pidettiin rumina, valmistuslaatua heikkona, ajokäytöstä epävakaana ja koko konseptia heikosti kilpailukykyisenä muualla kuin kotimaassaan.

Allegron valmistusvuosina British Leylandia vaivasivat monet työtaistelut, jotka osaltaan muuttivat koko teollisuudenalan Britanniassa kannattamattomaksi. Samaan aikaan saksalaiset ja japanilaiset autonvalmistajat toivat markkinoille uusia kilpailukykyisempiä automalleja kuten Volkswagen Golf ja toisen sukupolven Toyota Corolla. 

British Leylandin luksusmerkki Vanden Plas esitteli 1974 Allegrosta ylellisemmin varustellun version Vanden Plas Princess 1500, jota valmistettiin vuoteen 1980 saakka. Italiassa Allegroa valmistettiin Milanossa nimellä Innocenti Regent. Allegroa valmistettiin myös Belgian Seneffessä.

## Myynti Suomessa
Austin Allegro tuli Suomessa myyntiin vuonna 1974 ja se korvasi kymmenkunta vuotta vanhan Austin 1100/1300-mallisarjan. Edeltäjään verrattuna kori oli täysin uusi, mutta tekniikka periytyi suurelta osin vanhoista malleista. Korin muotoilusta huolimatta autosta puuttui monikäyttömahdollisuus, joka löytyi esimerkiksi samoihin aikoihin markkinoille tulleesta Volkswagen Golfista. ''Tekniikan Maailma'' -lehden koeajajat moittivat Allegron heikkoa viimeistelyä, melko voimakasta melua ja pomppivaa jousitusta. *[[Tuulilasi]]*-lehden kestotestissä Allegro menestyi varsin kehnosti, mitä kuvasti testiryhmän toteamus ”ei kilometriäkään ilman vikoja”. Myyntihinnaltaan Austin Allegro oli kuitenkin kilpailukykyinen – samassa hintaluokassa kuin esimerkiksi Fiat 128 – ja meni kaupaksi kohtalaisesti. Vuoden 1979 lopussa Suomen ajoneuvorekisterissä oli runsaat 2&nbsp;500 Austin Allegroa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Austin Allegro AutoWikissä 
* Allegro Club International
Michael Hadschieff

**Michael Florian Hadschieff** (s. 5. lokakuuta 1963 Innsbruck) on itävaltalainen pikaluistelun olympia-, MM- ja EM-mitalisti sekä kaksinkertainen 1&nbsp;500&nbsp;metrin maailmancupin voittaja. Hän edusti UE Innsbruck -seuraa.

Hadschieff saavutti Calgaryn olympialaisissa 1988 hopeaa 10&nbsp;000&nbsp;metrillä ajalla 13.56,11 ja pronssia 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ajalla 1.52,31 sekä sijoittui viidenneksi 5&nbsp;000&nbsp;metrillä ja kuudenneksi 1&nbsp;000&nbsp;metrillä. Hän oli olympialaisten 10&nbsp;000&nbsp;metrillä lisäksi viides Sarajevossa 1984, kuudes Albertvillessä 1992 ja yhdeksäs Lillehammerissa 1994. 5&nbsp;000&nbsp;metrillä hän sijoittui yhdeksänneksi 1994 ja kymmenenneksi 1992.

Hadschieff saavutti Yleisluistelun MM-kilpailuissa pronssia Heerenveenissä 1987. Hän sijoittui lisäksi neljänneksi 1988, viidenneksi 1984 ja 1985, kuudenneksi 1986, seitsemänneksi 1990 ja yhdeksänneksi 1989. EM-kilpailuissa hän sai hopeaa Trondheimissa 1987 sekä sijoittui neljänneksi 1988, kuudenneksi 1986 ja 1990 sekä seitsemänneksi 1992.

Hadschieff voitti 1&nbsp;500&nbsp;metrin maailmancupin kokonaiskilpailun kausilla 1985–1986 ja 1988–1989, sijoittui toiseksi 1986–1987 ja 1987–1988 sekä kolmanneksi 1989–1990. Yhdistetyssä 5&nbsp;000 ja 10&nbsp;000&nbsp;metrin cupissa hän oli toinen kaudella 1986–1987. Hän voitti kaikkiaan seitsemän maailmancupin osakilpailua 1&nbsp;500&nbsp;metrillä ja yhden 5&nbsp;000&nbsp;metrillä. Itävallan-mestaruuksia hän voitti kahdeksan yleisluistelussa, kuusi sprinttiluistelussa, kaksi 500&nbsp;metrillä sekä yhden 1&nbsp;000, 1&nbsp;500 ja 3&nbsp;000&nbsp;metrillä. 

Hadschieff lopetti urheilu-uransa 1994 ja on sittemmin työskennellyt liikealalla, muun muassa urheiluvarusteita valmistavan Puman palveluksessa. Hän on myös neuvonut muita urheilijoita.

## Ennätykset

## Lähteet
Jan Ykema

**Jan Jelle Ykema** (s. 18. huhtikuuta 1963 Harlingen, Friisinmaa) on alankomaalainen pikaluistelun olympiamitalisti.

Ykema saavutti Calgaryn olympialaisissa 1988 hopeaa 500&nbsp;metrillä ajalla 36,76. Sarajevossa 1984 hän oli samalla matkalla neljästoista ja 1&nbsp;000&nbsp;metrillä 20:s. Hän sijoittui sprintti-MM-kilpailuissa kuudenneksi 1988 ja 12:nneksi 1989. Maailmancupin kokonaispisteissä hän oli 1&nbsp;000&nbsp;metrillä kolmas kaudella 1987–1988 sekä 500 metrillä neljäs kausilla 1986–1987 ja 1987–1988. Hän voitti kaksi maailmancupin osakilpailua 500 metrillä ja yhden 1&nbsp;000&nbsp;metrillä. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja kolme kertaa kolmanneksi.

Ykema voitti Alankomaiden-mestaruuden sprinttiluistelussa 1982, 1987 ja 1988, 1&nbsp;000&nbsp;metrillä 1988 ja 1989 sekä 500 metrillä 1989. Hän sai Alankomaiden-mestaruuskilpailuissa lisäksi kaksi hopeamitalia ja yhden pronssin.

Lopetettuaan luistelu-uransa Ykema aloitti työt kiinteistöalalla. Hän kärsi urheilu-uransa jälkeen lähes 15 vuoden ajan kokaiiniriippuvuudesta. Hän palasi pikaluistelun pariin 2008 aloittaessaan apuvalmentajan työt pienessä alankomaalaisessa ammattilaisseura APPM:ssä.

## Ennätykset

## Lähteet
Lázaro Cárdenas

**Lázaro Cárdenas del Río** (1895–1970) oli Meksikon presidentti vuosina 1934–1940. Cárdenas kohosi Meksikon vallankumousarmeijan kenraaliksi ja sai kotivaltionsa Michoacánin kuvernöörinviran. Hän oli 1920-luvun lopulta alkaen  keskeinen poliitikko maan johtavan *kansallisen vallankumouspuolueen* toiminnassa. Cárdenas kehitti siitä Meksikon vallankumouspuolueen (PRM), myöhemmin Partido Revolucionario Institucional PRI. 

Presidentin tehtävässä Cárdenas toteutti kunnianhimoisen kuusivuotisen ohjelman maaseudun kehittämiseksi. Tilattomille jaettiin maata, talonpojille järjestettiin mahdollisuus luottoihin ja edistettiin kylien osuustoimintaa (*éjido-yhteisöt*). Ohjelmaan sisältyneet öljy-yhtiöiden kansallistamiset ja muu ulkomaisen omaisuuden valtiollistaminen aiheuttivat Cárdenasille vaikeuksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
EHF Challenge Cup

**EHF Challenge Cup** on käsipalloturnaus, jonka järjestää vuosittain Euroopan käsipalloliitto. Turnaus on pelattu kaudesta 1993-1994 lähtien. Ennen kautta 1999-2000 kilpailu oli nimeltään EHF City Cup. EHF:n maaranking ratkaisee, mitkä joukkueet pääsevät turnaukseen ja millä kierroksella ne aloittavat. Turnauksen menestynein seura on romanialainen CS Caraș - Severin Reșița, jolla on 3 mestaruutta.

## Mestarit
Lähde: 

## Lähteet
Pernu

**Pernu** on suomalainen sukunimi, ja kylä Posion kunnassa Etelä-Lapissa. Se on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
* Eino Pernu (1895–1928), jääkärikapteeni
* Jaakko Pernu (s. 1958), kuvanveistäjä
* Juho Pernu (1833–1898), maanviljelijä ja valtiopäivämies
* Vilho Pernu (1896–1969), jääkärikapteeni
* Yrjö Pernu (1899–1979), jääkärikapteeni
Pohjaslahden kirkko

**Pohjaslahden kirkko** on vuonna 1931 valmistunut Kauno Kallion suunnittelema rapattu satulakattoinen tiilinen päätytornillinen pitkäkirkko Mänttä-Vilppulan Pohjaslahdella. Kirkon vihki käyttöön piispa Jaakko Gummerus 17. heinäkuuta 1932.

Rakennus edustaa 1920-luvun klassisismia. Sen alttaripäädystä ulkonee runkohuonetta matalampi ja kapeampi suorakulmainen sakasti. Runkohuoneen levyinen viistolappeisena portaittain kapeneva torni päättyy satulakattoon, eteiset ovat tornin ja runkohuoneen yhtymäkohdassa molemmin puolin rakennusta. Torniosassa on sekä seurakuntasali, lehteri ja kerhotila että varsinainen kellotapuli, jonka kellot ovat vuodelta 1931. Kirkon tukirakenteina ovat betonipalkistot, jotka myös kannattavat kirkkosalin puista tasakattoa. Kirkkoa on korjattu 1958 ja 1962–1964, sen pinta-ala on 386 neliötä ja siellä on istumapaikkoja  400 hengelle. Kirkon 10 + 2 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas 1944, alttaritaulun *Jeesus opetuslapsineen Getsemanessa* on maalannut Urho Lehtinen vuonna 1932.  Pohjaslahden kirkko on suojeltu kirkkohallituksen päätöksellä 1.4.2003.
## Lähteet
Tehuantepecinjänis

**Tehuantepecinjänis** (*Lepus flavigularis*) on keskikokoinen jänislaji. Se muistuttaa ulkonäöltään antilooppijänistä ja valkokylkijänistä. Varma erotustuntomerkki on päälaen yli  korvien takaa kulkeva musta raita. Tehuantepecinjänistä tavataan vain Meksikossa Oaxacan alueella. Se on elänyt Tehuantepecinlahden pohjoispuolen suolalammikoiden rantakasvillisuudessa, mutta laajeneva maanviljelys on tuhonnut sen luontaista elinympäristöä.

Tehuantepecinjäniksen kanta on pienentynyt nopeasti osaksi tuntemattomista syistä, ja jäljellä on enää alle tuhat yksilöä.

## Lähteet
Värtsilän kirkko

**Värtsilän kirkko** on arkkitehti Veikko Larkaksen suunnittelema puusta vuonna 1950 rakennettu torniton pitkäkirkko Tohmajärven Värtsilässä. Se rakennettiin korvamaan alueluovutusten yhteydessä Neuvostoliiton puolelle jäänyttä Värtsilän vanhaa kirkkoa. Kirkon rakentamisen mahdollistivat niin kotimaasta kuin ulkomailta saadut lahjoitusvarat. Kirkko kuului vuoteen 2003 Värtsilän seurakunnalle, jonka jälkeen kirkko oli osa Tohmajärven seurakuntaa. Vuoden 2025 alusta Tohmajärven seurakunta kirkkoineen muuttui Keski-Karjalan seurakunnan osaksi. Värtsilän kirkossa järjestetään satunnaisesti jumalanpalveluksia ja muuta toimintaa. Värtsilän kirkkosali ei ole enää talvikäytössä, vaan tuolloin seurakunnan toiminta on sijoitettu kirkon yhteydessä sijaitsevaan seurakuntasaliin. Viime vuosina kirkkoon on tehty kunnostustoimenpiteitä, kuten kirkon ulkomaalaus, joiden mahdollistamisessa paikallinen kyläyhdistys on ollut keskeisessä roolissa.

Suorakaiteen muotoisen kirkon päädyssä on runkohuonetta matalampi ja kapeampi sakasti ja sivulla seurakuntasalisiipi. Seinät ovat matalat ja ulkokatteena oleva satulakatto on jyrkkälappeinen. Sisällä on puinen taitekatto. Erillinen kellotapuli rakennettiin vuonna 1950, ja sen kellot ovat vuosilta 1868 ja 1949. Kirkkoa on korjattu laajemmin vuosina 1956 ja 1967, sen pinta-ala on 270 neliömetriä ja istumapaikkoja siellä on 300 hengelle. Kirkon 12 + 2 -äänikertaiset urut on valmistanut Kangasalan urkutehdas vuonna 1952. Alttaritaulu *Ristiinnaulittu* on tuntemattoman venäläisen taiteilijan maalaama, se on tuotu sodassa tuhoutuneesta entisen Värtsilän kirkosta. Toisen alttaritaulun *Passio* on maalannut Seppo Näätänen vuonna 1952. Myös kirkkosalin kattokruunut on tuotu entisen Värtsilän kirkosta. 

Vuonna 2010 kirkossa järjestettiin 60-vuotisjuhlat, jossa oli saarnaamassa Värtsilän seurakunnan kirkkoherrana 1950-luvulla toiminut, myöhempi Inkerin kirkon piispa Leino Hassinen. Vuonna 2020 järjestettiin kirkon 70-vuotisjuhlat, jonka jumalanpalveluksen toimittivat Värtsilän viimeisinä kirkkoherroina toimineet Jari ja Pauliina Kainulainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Värtsilän kirkko
Elohopea(II)fluoridi

**Elohopea(II)fluoridi** (HgF2) on elohopea- ja fluoridi-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää orgaanisen kemian synteeseissä fluorauskemikaalina ja erikoislasien valmistukseen. Elohopea muodostaa myös toisen fluoridin, elohopea(I)fluoridin.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa elohopea(II)fluoridi on valkoista, hygroskooppista ja ilmankosteuden vuoksi helposti kellertyvää kiteistä ainetta. Yhdisteen alkeiskoppi on kuutiollinen ja kiderakenne muistuttaa kalsiumfluoridin rakennetta. Kidevedettömän yhdisteen lisäksi tunnetaan myös kidevedellinen dihydraatti (HgF2·2H2O). Yhdiste liukenee veteen ja reagoi vedessä muodostaen HgF+-ionin. Orgaanisiin liuottimiin elohopea(II)fluoridi ei liukene.

## Valmistus ja käyttö
Elohopea(II)fluoridia voidaan valmistaa fluorin ja elohopea(II)kloridin tai elohopea(II)bromidin välisellä reaktiolla 100&ndash;150&nbsp;°C:n lämpötilassa. Toinen yleisesti käytetty tapa on vetyfluoridin ja elohopea(II)kloridin tai -oksidin reaktio. Sitä muodostuu myös elohopea(I)fluoridista kuumennettaessa fluorin läsnä ollessa.
:HgCl2 + F2 → HgF2 + Cl2
:HgO + 2 HF → HgF2 + H2O

Elohopea(II)fluoridia voidaan käyttää hyvin selektiivisenä fluoraavana reagenssina esimerkiksi alkeenien fluorauksessa ja aromaattisten yhdisteiden fotokemiallisissa fluorauksissa. Sitä on myös käytetty optisen fluoridilasin ja valokuitujen valmistukseen. Elohopeayhdisteiden myrkyllisyyden vuoksi elohopea(II)fluoridin käyttöä on pyritty korvaamaan muilla yhdisteillä.

## Lähteet
Palosaari

**Palosaari** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Palosaari, Vaasan kaupunginosa
* Palosaari, Korkeasaaren eläintarhaan kuuluva saari Helsingissä

## Sukunimi
* Eija Palosaari (s. 1954), kriisipsykologi 
* Esa Palosaari (s. 1968), jääkiekkoilija 
* Heikki Palosaari (s. 1986), maastohiihtäjä
* Henna Palosaari (s. 1993), seitsenottelija
* Jouni Palosaari (s. 1961), matkailuyrittäjä
* Markus Palosaari (s. 1987), jalkapalloilija
* Päivikki Palosaari (s. 1956), hotelli- ja ravintola-alan yrittäjä
* Sari Palosaari (s. 1974), kuvataiteilija
* Teemu Palosaari (s. 1978), näyttelijä
* Vilho Palosaari (s. 2004), mäkihyppääjä
Here with Me (Didon kappale)

**Here with Me** on brittiläisen laulaja-lauluntekijä Didon kappale. Sen julkaisi BMG Rights Management artistin No Angel-debyyttialbumilta. Kappale kertoo hänen silloisesta poikaystävästään Bob Pagestä.

Kappale julkaistiin Yhdysvalloissa singlenä 17. toukokuuta 1999, mutta ei julkaistu Isossa-Britanniassa muuta kuin vasta helmikuussa 2001, jossa se julkaistiin joulukuussa 2000 tapahtuneen, maailmanlaajuisesti menestyneen "Thank Youn" julkaisun jälkeen. Kappale saavutti Britannian singlelistan neljännen sijan sekä pääsi viiden parhaan joukkon myös Ranskassa, Skotlannissa ja Uudessa-Seelannissa. Britanniassa tämä oli artistin toinen peräkkäinen viiden parhaan joukkoon päässyt single Eminemin kanssa esitetyn "Stanin" jälkeen. Australiassa kappale saavutti HitSeekers Chartin ensimmäisen sijan tehtyään live-esityksen vuoden 2001 ARIA Awardsissa.

Kappaletta käytettiin televisiosarja Roswellin tunnuskappaleena. Vuonna 2007 Dido julkaisi kappaleesta pidennetyn remix-version, jolla vierailee myös Enya.

## Lähteet
Tu es foutu

**Tu es foutu** (Suomeksi: "Sinä olet pulassa") on italialaisen laulaja-lauluntekijä In-Gridin kappale. Sen julkaisi Universal Music Group artistin debyyttisinglenä kesäkuussa 2002 hänen Rendez-vous-debyyttistudioalbumilta.

Kappaleesta julkaistiin Yhdysvalloissa, Australiassa, Isossa-Britanniassa ja monissa muissa valtioissa myös englanninkielinen versio nimeltään "**You Promised Me**". "Tu es foutu" on In-Gridin tähän mennessä maailmanlaajuisesti menestynein single, sijoituttuaan kymmenen parhaan joukkoon monissa Euroopan ja Oseanian valtioissa.

## Lähteet
Pon de Floor

**Pon de Floor** on brittiläis-yhdysvaltalaisen DJ-duo Major Lazerin kappale. Kappaleen julkaisivat Mad Decent ja Downtown Records Major Lazerin toisena singlenä heidän Guns Don't Kill People... Lazers Do-debyyttistudioalbumilta. Duo sekä sanoitti että tuotti kappaleen yhdessä Afrojackin kanssa, samalla kun Vybz Kartel esittää kappaleen sanat. "Pon de Floor" on dancehall ja baile funk-kappale, joka vastaanotettiin positiivisin vastaanotoin musiikkikriitikkojen keskuudessa. Kappale pääsi listoille Isossa-Britanniassa, jossa se pääsi listan sijalle 125. Eric Wareheim ohjasi kappaleen musiikkivideon. Kappaletta on samplattu Chiddy Bangin kappaleella "Shooter" (2009) ja Beyoncén kappaleella "Run the World (Girls)" (2011).

## Lähteet
Golden Boy (kappale)

**Golden Boy** () on Nadav Guedjin esittämä kappale, joka edusti Israelia vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. 15. maaliskuuta 2015 julkaistun englanniksi laulettavan kappaleen on säveltänyt ja sanoittanut Doron Medalie. Kappaleen kesto on tasan kolme minuuttia.

Golden Boy kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui kolmanneksi ja selvisi finaaliin. Finaalissa Guedj esiintyi kolmantena ja sijoittui yhdeksänneksi 97 pisteellä.

## Lähteet
Eduard Azarjan

**Eduard Alberti Azarjan** (, , s. 11. syyskuuta 1958 Jerevan, Armenian SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Armenia) on armenialainen Neuvostoliittoa edustanut entinen telinevoimistelija. Hänen isänsä Albert Azarjan oli myös olympiakultamitalisti 1950-luvun Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Uransa jälkeen 1990-luvulla Yhdysvaltoihin siirtynyt Eduard on voimisteluvalmentajana ja kuntoasaliyrittäjänä.

Isä Albertin ohjauksessa jo lapsuudesta asti taitavaksi telinevoimistelijaksi kehittynyt Eduard Azarjanin menestyskausi oli vuosina 1978–1980. Hän nousi pinnalle saavuttamalla vuonna 1978 Neuvostoliiton mestaruuskisojen hopeaa miesten 6-ottelussa. Samana vuonna hän sijoittui kolmanneksi maailman cupin henkilökohtaisessa kilpailussa ja saavutti hopeaa vuoden 1978 MM-kisoista Neuvostoliiton telinevoimistelujoukkueessa. Seuraavan vuoden 1979 parhaina menestyksinä Azarjanilla olivat Neuvostoliiton mestaruuskilpailujen ja olympialaisten esikisojen eli Spartakiadien 6-ottelun voitot.

Suurin menestys oli vuoden 1980 Moskovan olympialaisten telinevoimistelujoukkueessa saavutettu kultamitali. Henkilökohtaisesti hän sijoittui Moskovan olympialaisten 6-ottelun karsintakierroksella neljänneksi, mutta koska edellä oli kolme neuvostoliittolaista kilpakumppania eli Ditjatin, Andrianov ja tasapisteillä Tkatšev, hän ei päässyt loppukilpailuun.

Azarjan jatkui uraansa Moskovan olympialaisten jälkeen. Vuoden 1981 Neuvostoliiton mestaruuskisoissa hän sijoittui vielä kymmenenneksi miesten 6-ottelussa.

Eduard Azarjan muutti perheineen vuonna 1992 Yhdysvaltoihin. Siellä hän vaimonsa Marinan kanssa on perustanut Etelä-Kalifornian Aliso Viejoon kuntosaliyrityksen. Eduard Azarjan on valmentanut myös amerikkalaisia nuoria voimistelijoita muutettuaan Yhdysvaltoihin. Vuonna 2002 Azarjaneista tuli Yhdysvaltain kansalaisia.

## Aiheesta muualla
*Azarjan-sivusto 
*Eduard Azarjanin voimisetlu-ura
*Eduard Azarjan venäläisellä voimistelijasivustolla
*Eduard Azarjan sport-reference.com:ssa
A Million Voices

**A Million Voices** () on Polina Gagarinan kappale, jolla hän edusti Venäjää vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Englannin kielellä laulettavan kappaleen ovat säveltäneet ja sanoittaneet Gabriel Alares, Joakim Björnberg, Katrina Noorbergen, Leonid Gutkin ja Vladimir Matetski.

”A Million Voices” kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jonka se voitti 182 pisteellä selviytyen finaaliin. Finaalissa kappale esitettiin numerolla 25. Se sijoittui finaalin toiseksi 303 pisteellä, joka oli siihen asti Venäjän korkein piste-ennätys.

## Lähteet
Adio

**"Adio"** () on Knezin esittämä kappale, joka edusti Montenegroa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Montenegron kielellä laulettavan kappaleen on säveltänyt vuosina 2004 ja 2012 Serbiaa ja Montenegroa ja Serbiaa Euroviisuissa edustanut sekä vuoden 2008 Euroviisut juontanut Željko Joksimović. Kappaleen ovat sanoittaneet Marina Tucaković ja Dejan Ivanović.

"Adio" kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, josta se selvisi finaaliin maan historian toista kertaa. Finaalissa Knez esiintyi numerolla 16 ja sijoittui sijalle 13. Pisteitä kappale sai 44.

Kappaleesta on tehty myös suomenkielinen versio "Hyvästi", jonka on suomeksi sanoittanut Kyösti Mäkimattila. Kappale esitettiin vuoden 2015 Seinäjoen Tangomarkkinoiden Kuningasfinaalissa.

## Lähteet
Rhythm Inside

**Rhythm Inside** () on Loïc Nottetin esittämä kappale, joka edusti Belgiaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Nottetin itsensä säveltämä ja Beverly Jo Scottin sanoittama kappale lauletaan englannin kielellä.

”Rhythm Inside” kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui toiseksi ja selviytyi finaaliin. Finaalissa Nottet esiintyi numerolla 13 ja sijoittui neljännelle sijalle.

Belgiassa kappale oli listaykkösenä ja Itävallassa singlelistan sijalla kaksi. Suomessa kappale nousi Virallisen latauslistan sijalle 13.

## Lähteet
Castelnuovo di Garfagnana

**Castelnuovo di Garfagnana** on kunta Italiassa Toscanan alueella olevassa Luccan maakunnassa. Se sijaitsee Apuaanisten Alppien juurella ja kuuluu Garfagnanan historialliseen alueeseen. Kunnan läpi virtaa Serchiojoki.

## Nähtävyyksiä
Kunnan nähtävyyksiä ovat keskiaikainen linna *Rocca Ariostesca*, jossa toimii myös kotiseutumuseo, sekä keskiaikainen tuomiokirkko *Duomo dei Santi Pietro e Paolo*. Molemmat kärsivät huomattavia tuhoja toisessa maailmansodassa, mutta ne on kunnostettu entiselleen.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
De la capăt (All Over Again)

**De la capăt (All Over Again)** () on Voltaj’n esittämä kappale, jolla yhtye edusti Romaniaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa Itävallan Wienissä. Kappaleen ovat säveltäneet Călin Gavril Goia, Gabriel Constantin, Adrian Cristescu, Păduraru Silviu-Marian sekä Alstani Victor-Razvan ja sanoittaneet edellä mainittujen lisäksi Monica-Ana Stevens ja Andrei-Madalin Leonte. Kappale lauletaan pääosin romanian kielellä, mutta osa siitä lauletaan myös englanniksi. 

*De la capăt* kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksi ja selvisi finaaliin. Finaalissa Voltaj esitti kappaleen numerolla 20, ja saavutti sijan 15. Kappale kertoo siitä, että romanialaisten lasten vanhemmat joutuvat työskentelemään paljon näkemättä lapsiaan.

## Lähteet
Kemin kaupunginkirjasto

**Kemin kaupunginkirjasto** on Kemissä toimiva yleinen kirjasto. Sillä on yksi toimipiste, joka sijaitsee Kemin kulttuurikeskuksessa. Kemin kaupunginkirjasto kuuluu Lapin kirjasto -kirjastokimppaan.

## Historia
Kemin kaupunkiin perustettiin kirjasto vuonna 1879. Varat kirjaston perustamiseen saatiin tanssiaisten ja arpajaisten avulla. Kirjaston ylläpitämiseksi kerättiin lainamaksuja ja annettiin sakkoja myöhässä palautetuille kirjoille. Ensimmäinen kirjasto sijaitsi Matti Niemelän kartanossa (nyk. Meripuistokatu 29), josta se muutti vuonna 1886 Sauvosaarenkadulle ja vuonna 1896 Lukuhuoneelle (nyk. Sauvosaarenkatu 14).

Vuonna 1954 kirjasto osti silloiseen kymmenen miljoonan markan hintaan tilat osoitteesta Sauvosaarenkatu 11, jossa sijaitsi Kemin historiallinen museo. Tilat alkoivat käydä pian ahtaaksi, ja kirjaston osastoja, kuten lasten- ja musiikkiosastot, siirrettiin muualle. Ensimmäinen kirjastoauto aloitti toimintansa vuonna 1973.

Uudet tilat avattiin 8. joulukuuta 1990 nykyisessä kulttuurikeskuksessa. Kaikki sivukirjastot on lakkautettu. Siirtokokoelmia kirjastolla oli vuoden 2010 alusta enää poliisilaitoksen vankilassa, vanhainkoti Nestorissa, Terveyskeskussairaalassa, keskustan Palvelutalolla Kemin vanhainkotisäätiön talossa, Länsi-Pohjan keskussairaalan lastenosastolla ja Rytikarin neuvolassa.

Vuosina 2012–2013 toteutettiin suuri kirjaston remontti. Silloin lainaustiski sijoitettiin aulaan, lukusaliin rakennettiin esiintymislava, musiikkikirjasto vaihtoi paikkaa ja kirjaston tiloja järjestettiin uudelleen.

## Tilastoja
Vuonna 2023 Kemin kaupunginkirjaston kokoelmiin kuului noin 167&nbsp;000 nidettä, joista noin 145&nbsp;000 oli kirjoja. Lainauksia tehtiin noin 277&nbsp;000 ja fyysisiä käyntejä noin 142&nbsp;000. Yksittäisiä lainaajia oli noin 5&nbsp;100. Toimintakulut olivat noin 1,0 miljoonaa euroa.

## Kemin kirjastonjohtajat
* 1879–1898 ”kirjastonhoitajina” toimivat kansakoulunopettajat
* 1898–1899 väliaikaisina hoitajina toimivat poliisi P. Lahdenperä ja opettaja E. V.Siikanen
* 1899–1918 Lukusalin ja Lainakirjaston vakinaiseksi hoitajaksi tuli yhteiskoulun rehtori Vihtori Friman
* 1918–1931 kirjastoa ryhtyi hoitamaan rouva Hanna Tolvanen
* 1932–1933 sivutoimisen kirjastonhoitajan virassa toimi kansakouluntarkastaja K. V. Jussila
* 1934–1936 virassa toimi kansakouluntarkastaja Aarne Lehtinen
* 1936–1956 filosofian maisteri Aino Piispanen hoiti virkaa aluksi väliaikaisena ja vuodesta 1946 vakituisesti
* 1957–1966 kirjastonjohtajana filosofian kandidaatti Raoul Palmgren
* 1966 vt. kirjastonjohtajana apulaiskirjastonjohtaja Samppa Liedes
* 1967 Kirjastonjohtajana May Ruutu
* 1968–1971 vt. kirjastonjohtajana jälleen apulaiskirjastonjohtaja Samppa Liedes
* 1971–1998 Kirjastonjohtajana (myöh. kirjastotoimenjohtajana) filosofian maisteri Timo Kukkola
* 1998–2002 vt. kirjastotoimenjohtajana kirjastonhoitaja Leena Pitkänen
* 2002–2018 kirjastotoimenjohtajana FM Hilkka Heikkinen
* 2018– vs. kirjastotoimenjohtaja Esko Nousiainen

## Lähteet
* 

### Viitteet
I Want Your Love

***I Want Your Love*** on Eduard Romanjutan esittämä kappale, jolla hän edusti Moldovaa vuoden 2015 Eurovision laulukilpailussa. Kappale sijoittui ensimmäisessä semifinaalissa sijalle 11, eikä selviytynyt finaaliin. Kappaleen on sanoittanut ruotsalainen Erik Lewander.

## Lähteet
Mantšurianjänis

**Mantšurianjänis** (*Lepus mandshuricus*) on pienikokoinen jänislaji. Sen karva on pitkä, paksu ja pehmeä. Selkä on mustanruskea, muut osat vaaleampia ruskean sävyjä. Talveksi karva muuttuu vaaleammaksi, osalla yksilöistä tuhkanharmaaksi, ja vatsapuolesta tulee lähes valkoinen. Mantšurianjänistä tavataan Mantšurian pohjoisosissa ja mahdollisesti myös Korean puolella.

## Lähteet