open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lea Karvonen

**Lea Karvonen** on yhteinen salanimi, jota useat kustannusosakeyhtiö Tammelle työskennelleet kääntäjät käyttivät erityisesti 1950–1960-luvuilla. Salanimeä käytettiin pääasiassa naisille suunnatun viihteen sekä lasten- ja nuortenkirjallisuuden suomennoksissa. Nimen käyttöön voitiin päätyä esimerkiksi siinä tapauksessa, että kääntäjä – joista monet loivat pääasiallista uraansa kirjailijoina – ei halunnut omaa nimeään yhdistettävän alempiarvoiseksi koettuun viihdekirjallisuuteen. Lea Karvosen nimellä on käännetty kaikkiaan yli 160 kirjaa, viimeisin vuonna 2000. Samaa salanimeä on käytetty myös muutamassa WSOY:n kustantamassa kirjassa.

## Historia

Lea Karvosen nimen keksivät Tammen pääkielentarkastaja Taito Otava ja käännöskirjatoimittaja Jarl Hellemann vuonna 1948. Pyrkimyksenä oli kehittää mahdollisimman luonteva suomalainen nimi, joka ei yhdistyisi aiempiin suomennoskirjallisuuden tekijöihin. Alun perin salanimelle keksittiin myös miehinen vastine **Leo Karvonen**, joka olisi keskittynyt miehille suunnattuihin kirjoihin kuten seikkailukertomuksiin ja jännitysromaaneihin. Tälle ei kuitenkaan ilmennyt tarvetta, eikä Leo Karvosen nimeä käytetty kuin kerran, vuoden 1955 suomennoksessa Rolle Tillmanin dekkarista *[[Murha ilman ruumista]]*. Sen sijaan Lea Karvonen otettiin nopeasti käyttöön. Ensimmäinen salanimeä hyödyntänyt julkaisu oli Eeva Joenpellon vuonna 1948 ilmestynyt Netta Muskett -käännös *[[Uusia polkuja]]*. Kaikkiaan Netta Muskettin 61:stä käännetystä teoksesta 25 julkaistiin Lea Karvosen suomentajanimellä. Vastaavasti Enid Blytonin laajasta lastenkirjatuotannosta Lea Karvosen nimellä käännettiin yli kaksikymmentä. Joissakin tapauksissa kustantaja tarjosi ansioituneille kääntäjilleen salanimen suojissa tehtäviä Blytonin kaltaisia kevyitä välitöitä myös palkkioina, sillä käännöspalkkiot määritettiin liuskamäärän mukaan ja kevyttä tekstiä oli joutuisampaa kääntää.

Aina salanimen käyttämisen syynä ei ollut kirjan viihteellisyys. Esimerkiksi syksyllä 1955 Tammi halusi julkaista mahdollisimman nopeasti käännöksen Françoise Saganin kohuromaanista *Bonjour tristesse* (*[[Tervetuloa ikävä]]*). Pätevää ranskantaitoista kääntäjää ei kuitenkaan ollut juuri silloin tarjolla, joten Eeva Joenpelto suostui suomentamaan teoksen ruotsinnoksen pohjalta. Ruotsin käyttämistä välikielenä ei kuitenkaan haluttu paljastaa, eikä Joenpelto tunnetusti osannut ranskaa, joten suomentajan henkilöllisyys salattiin Lea Karvosen nimimerkillä.

## Eräitä salanimeä käyttäneitä suomentajia

Kaikkiaan salanimeä Lea Karvonen on käyttänyt kerran tai useammin noin kolmekymmentä eri suomentajaa. Heitä ovat muun muassa:

* Helvi Erjakka
* Toini Havu
* Jarl Hellemann
* Eeva Joenpelto
* Aira Kolula-Sinervo
* Marja Niiniluoto
* Eila Pennanen
* Vappu Roos
* Liisa Ryömä

## Lähteet
Zygomaturus

**Zygomaturus** oli pleistoseenillä Australiassa elänyt pussieläin. Se oli läheistä sukua *[[Diprotodon]]ille* ja muistutti tätä myös ulkonäöllisesti. Laji erosi *Diprotodonista* lähinnä kokonsa vuoksi ja sen elinalue ulottui myös Tasmaniaan, toisin kuin *Diprotodonin*. *Zygomaturuksen* lähimmät elävät sukulaiset ovat vompatit.

## Piirteet
Aikuinen *Zygomaturus* oli noin 2,5 metriä pitkä ja noin metrin korkuinen. Sen arvioitu paino oli noin 300–500 kiloa. Sen hampaiden perusteella on päätelty että se söi kaisloja ja sarakasveja. Tästä taas on päätelty että eläin olisi viihtynyt rannikkoseuduilla tai muiden vesistöjen läheisyydessä olleissa metsissä, kun taas sen läheinen sukulainen diprotodon, oli tottuneempi ruohikkoalueisiin. Eräiden teorioiden mukaan *Zygomaturus* olisi ollut elintavoiltaan virtahevon kaltainen suuren osan ajastaan vedessä käyttänyt eläin. Tätä on perusteltu muun muassa sillä että *Zygomaturuksen* sieraimet sijaitsivat melko korkealla sen päässä.

## Fossiilit
*Zygomaturuksen* fossiileja on löydetty Kaakkois- ja Luoteis-Australiasta sekä Tasmanian saarelta. Vuonna 1912 löydettiin suuri määrä *Zygomaturuksen* fossiileja Mowbrayn suolta Tasmaniasta.

## Lähteet
Frederic Forrest

**Frederic Forrest** (23. joulukuuta 1936 Waxahachie, Texas – 23. kesäkuuta 2023 Santa Monica, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän oli kertaalleen Oscar-ehdokkaana parhaasta miessivuosasta. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista *[[Lännen viimeiset sankarit]]* (1972), *[[Ilmestyskirja. Nyt.]]* (1979), *[[The Rose]]* (1979) ja *[[Kaikki kuninkaan miehet (vuoden 2006 elokuva)|Kaikki kuninkaan miehet]]* (2006). Hän näytteli myös televisiosarjoissa *[[Columbo]]* ja *[[21 Jump Street]]*.

Forrest oli kaksi kertaa naimisissa, mutta molemmat liitot päättyivät eroon. Hän näytteli elokuvissa vuosina 1968–2006.

## Palkinnot
* NSCF Award (1980)

## Ehdokkuudet
* Parhaan miessivuosan Oscar (1980)
* Golden Globe (1973, 1980)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Nike Hoop Summit

**Nike Hoop Summit** on nykyisin vuosittain pidettävä koripallo-ottelu, johon valitaan maailman lupaavimmat juniorit. Ottelussa maailman parhaista junioreista koottu joukkue pelaa Yhdysvaltain parhaimpia nuoria vastaan. Nykyisin tapahtuman sponsori on Nike.

Nike Hoop Summitiin on osallistunut lukuisia NBA:n huippupelaajiksi kehittyneitä junioreita. Suomalaispelaajista kutsun tapahtumaan ovat saaneet Teemu Rannikko (1999 ja 2000), Petteri Koponen (2007) ja Lauri Markkanen (2016).

Tapahtumaa ei järjestetty vuosina 2020 ja 2021 koronapandemian vuoksi. Naisten joukkueet ovat olleet mukana tapahtumassa vuodesta 2023 alkaen.

## Ottelut

### Naiset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
HMS Garland (H37)

**HMS Garland** (viirinumero H37) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin maaliskuussa 1934 vuoden 1933 laivasto-ohjelmassa Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Skotlannista, missä köli laskettiin 22. elokuuta 1934. Alus laskettiin vesille 24. lokakuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 3. maaliskuuta 1936. Valmistuskustannukset olivat 250&nbsp;664 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.

## Palvelus
Ennen toista maailmansotaa alus oli Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueessa. Syyskuussa alus valvoi Punaisella merellä laivueen mukana Italian laivaston toimia. Alus palasi syyskuun alussa laivueen mukana Aleksandriaan, jossa se määrättiin 6. syyskuuta partio- ja saattueensuojaamistehtäviin itäisen Välimeren alueella. Alus vaurioitui 17. syyskuuta pahoin syvyyspommin ennenaikaisessa räjähdyksessä. Se hinattiin Aleksandriaan tilapäiskorjauksia varten. 

Aluksen vauriot tutkittiin, minkä jälkeen se hinattiin Maltalle. Alus saapui 10. lokakuuta Maltalle, missä se siirrettiin telakalle. Sen ollessa telakalla käytiin keskusteluja sen siirtämisestä Puolan laivastolle. Huhtikuussa alus aloitti koeajot ja siirto Puolan laivastolle hyväksyttiin.

## ORP Garland
*Garland* siirrettiin 3. toukokuuta 1940, jolloin se nimettiin *[[ORP Garland]]iksi*. Se palautettiin 24.syyskuuta 1946 Kuninkaalliselle laivastolle, joka säilytti aluksen nimen. Alus poistettiin palveluksesta 14. marraskuuta.

## Hr. Ms. Marnix
*Garland* myytiin samana päivänä Alankomaiden laivastolle, joka nimesi sen uudelleen *[[Hr. Ms. Marnix]]eksi*. Runkonumero oli aluksi HX4 ja vuodesta 1950 alkaen D807. Se muutettiin 1948-1949 sukellusveneidentorjuntakoulutuksen koululaivaksi. Alus poistettiin palveluksesta 1964 ja se romutettiin 1968 Antwerpenissä.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut 1967

**[[Yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailut]]** järjestettiin vuonna 1967 Prahassa, Tšekkoslovakiassa. Kisojen ajankohta oli 11.–12. maaliskuuta. Kisapaikkana oli Sportovni Hala, jonka juoksurata oli 150 metrin mittainen.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Mitalitaulukko

## Katso myös
*Suomi yleisurheilun sisäratojen Euroopan-mestaruuskilpailuissa 1967

## Lähteet
*
Hella W

**Hella W** on suomalainen elokuva, joka kertoo Hella Wuolijoen elämästä Suomen itsenäistymisen ajoista 1940-luvulle saakka. Elokuva perustuu Outi Nyytäjän alkuperäiskäsikirjoitukseen ja sen on ohjannut Juha Wuolijoki ja tuottanut Snapper Films. Elokuva sai ensi-iltansa 28. tammikuuta 2011, ja televisiossa se esitettiin 31. maaliskuuta 2013.

*Hella W* on ensimmäinen suomalainen naisesta tehty elämäkertaelokuva. Nimiroolissa Hella Wuolijokea näyttelee Tiina Weckström.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Snapper Films: Hella W
*
Asia Pulp & Paper

**Asia Pulp & Paper APP ** on Indonesialainen sellu- ja paperiyritys. Yhtiö aloitti 1972 lipeän valmistuksella ja kasvanut globaaliksi toimijaksi, jolla on toimintaa kaikkialla Indonesiassa sekä Kiinassa. Sellun, paperin, pakkaustuotteiden ja pehmopaperin vuotuinen kapasiteetti on yhteensä yli 20 milj. tonnia.

## Katso myös
* Metsäkato
* Indonesian ympäristöpolitiikka

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Friends of the Earth Briefing on APP's record
* REDD myths Maan ystävät 12/2008
*  The Kalimantan Border Oil Palm Mega-Project Maan ystävät April 2006
Sikojen paiseinen keuhkokalvontulehdus

**Sikojen paiseinen keuhkokalvontulehdus** on *[[Actinobacillus pleuropneumoniae]]* -bakteerin (lyh. **App.**) aiheuttama sioilla esiintyvä hengitystieinfektio. Taudin oireina ovat korkea kuume, hengitysvaikeudet ja joskus myös verivaahto. Sairastuneet siat voivat laihtua huomattavasti, ja ilman hoitoa kuolleisuus voi kasvaa jopa 50 %:iin. Arvioiden mukaan sioista noin puolet Euroopan unionin alueella saa tartunnan, osa voi olla oireettomia.

Tauti on herkkä desinfektioaineille. Ihanneoloissa se säilyy tuotantotiloissa 30 vuorokautta. Tautia todetaan vain sialla, mutta se on yleinen kaikkialla, missä harjoitetaan sikataloutta.

## Lähteet
Prabhat Ranjan Sarkar

**Prabhat Ranjan Sarkar** (21. toukokuuta 1921 – 21. lokakuuta 1990) henkiseltä nimeltään Shrii Shrii Anandamurti, oli intialainen filosofi, kirjailija, runoilija, säveltäjä, joogi ja kielitieteilijä. Vuonna 1955 Sarkar perusti Ananda Margan, Suomessakin vaikuttavan uususkonnollisen liikkeen. Vuonna 1959 hän esitti yhteiskunnallisen teorian nimeltä Prout (Progressive Utilization Theory). Prout-teoriaa levittämään hän perusti uuden järjestön nimellä Proutist Universal. Vuonna 1979 perustettiin Proutis Universal -järjestön kansainvälinen päämaja Kööpenhaminaan.

## Katso myös
* Ananda Marga
* Guru
* PROUT
* Neohumanismi

## Aiheesta muualla
*Artikkeli Sarkarista Ananda Margan kotisivuilla
*Proutist.fi -sivusto sisältää P. R. Sarkarin yhteiskuntafilosofisten luentojen suomennoksia 
*Vihreän puolueen kotisivut, artikkeli P.R.Sarkarin elämäntyöstä, PROUTista ja neohumanismista
Dollari-miljoona

**Dollari-miljoona** (*Dollar-miljonen*) on Nils Dahlströmin ja Oscar Tengströmin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1942. Se perustuu ruotsalaisen Anders Ejen romaaniin *Dollarmillionen* (1917). Ruotsissa Ejen romaanista tehtiin vuonna 1926 mykkäelokuva, jonka ohjaajana oli Sigurd Wallen. Elokuva ja lähes kaikki siihen liittyvä aineisto, mukaan lukien käsikirjoitus, negatiivit, esityskopiot ja julisteet, ovat kadonneet tai tuhoutuneet.

## Henkilöt

## Juoni

Juoniseloste perustuu Ejen teokseen ja *Svensk filmografin* tietoihin.

Rickard Bergin esiintyy nimellä René Marelle ja kiertelee maailmaa ristiin rastiin. Hän aikoo välttää asepalveluksen kotimaassaan, joten hän maksaa vanhalle ystävälleen Birger Stenströmille 25&nbsp;000 Ruotsin kruunua, jotta tämä esiintyisi hänenä ja menisi armeijaan hänen puolestaan. Birger ihastuu tukkukauppias Falkmanin tyttäreen Fylgiaan, joka luulee Birgeriä Rickardiksi. Kenttäharjoituksessa sattuu onnettomuus, jossa Birger saa surmansa. Talousvaikeuksissa oleva Falkman kieltää onnetonta Fylgiaa ostamasta surupukua. Falkman ja hänen velkojansa, juutalainen herastuomari Simon Jacobowsky saavat tietoonsa, että Rickard Bergin oli miljoonaperijä. Falkman ja Jacobowsky yrittävät todistaa, että Fylgia oli Rickardin morsian, jotta pääsisivät käsiksi tämän rahoihin. Myös muuan vapaaherra af Segerlind on velkaantunut Jacobowskylle, joka alkaa juonitella Falkmanin selän takana ja kehottaa af Segerlindiä pyrkimään miljoonaperijättäreksi luullun Fylgian hameen alle. Kun tieto Birgerin kuolemasta kiirii oikean Rickardin korviin, tämä pestautuu Falkmanin yksityissihteeriksi. Rickard ja Fylgia rakastuvat toisiinsa, seuraa sarja väärinkäsityksiä ja pari sivujuonta. Ennen pitkää Fylgia ja Rickard tekevät lopun pelleilystä ja Fylgia tekee pesäeron tuomarin ja isänsä juoniin. Rickard paljastaa todellisen minuutensa Fylgialle ja viranomaisille. Puolen vuoden vankilassa istumisen jälkeen rakastavaiset saavat rahat ja toisensa.

## Arvioinnit

*Dollari-miljoonasta* on säilynyt kolme arvostelua, jotka kaikki olivat negatiivisia. Elokuvan alkeellisuutta ja heikkoa tasoa kummasteltiin, varsinkin kun elokuvaraakamateriaalista oli huutava pula. Ohjausta, kuvausta, äänitystä ja aiheen käsittelyä moitittiin. Helsinkiläinen Hufvudstadsbladet kirjoitti: "*Dollarmiljonen* mottogs av en tom och dödtyst salong." ("*Dollari-miljoonan* vastaanotti tyhjä ja kuolemanhiljainen elokuvasali.") Elokuvan yleisömenestys oli vuoden 1942 huonoin.

## Lähteet ja viitteet
*Suomen kansallisfilmografia 3, 
*Elonet *Dollari-miljoona*
Nils Dahlström

**Nils Ernst Wilhelm Dahlström** (8. elokuuta 1907 Ylöjärvi – 30. marraskuuta 1978 Tukholma) oli suomalainen elokuva-alan vaikuttaja.

## Ura

Nils Dahlström oli Suomi-Filmin johtokunnan jäsen vuodesta 1932 ja yksi yhtiön kolmesta pääosakkaasta vuoteen 1940. Tuolloin yhtiön kaksi muuta pääosakasta, Risto Orko ja Matti Schreck, painostivat häntä luopumaan osakkuudestaan. Dahlström ja Schreck olivat perustaneet Helsinkiin elokuvateatterin Savoyn 1937. Dahlström oli teatterin ainoa omistaja vuodesta 1943 vuoteen 1953, jolloin hän myi sen merikapteeni Lars E. Nilssonille ja muutti Tukholmaan. Dahlström oli suomalaisen elokuvamaailman vaikuttaja toisessa polvessa, sillä hänen isänsä J. E. Dahlström oli turkulainen elokuvateatterinomistaja.

Nils Dahlström näytteli muutamissa elokuvissa 1920- ja 1930-luvuilla, kuten suomalais-ruotsalaisessa äänielokuvassa *Hiljaisuuden talo* (*Tystnadens hus*), jossa hänellä oli rikoskonstaapelin osa. Vuonna 1942 hän ohjasi yhdessä Oscar Tengströmin kanssa sittemmin kadonneen elokuvan *Dollari-miljoona*.

## Filmografia

*Löjen och tårar (1924) (näyttelijä)
*Hiljaisuuden talo (Tystnadens hus) (1933) (näyttelijä)
*Hemliga Svensson (1933) (näyttelijä)
*Rosor varje kväll (1939) (tuottaja)
*Dollari-miljoona (1942) (tuottaja ja ohjaaja)

## Lähteet ja viitteet

*Suomen kansallisfilmografia 3, 
*Elonet *Nils Dahlström*

## Aiheesta muualla

*
Oiva Laine

**Oiva Sakeus Laine** (9. kesäkuuta 1908 Helsinki – 7. helmikuuta 1940 Joutseno) oli suomalainen jalkapalloilija.

Maalivahtina pelannut Laine edusti urallaan 1930–1936 Helsingin Palloseuraa. Hän voitti seurassa kolme Suomen mestaruutta vuosina 1932, 1934 ja 1935. Kaudella 1934 Risto Rinne pelasi kaikissa otteluissa maalissa ja seuraavan kauden 1935 peleistä hän oli vain viidessä kentällä. Tämän vuoksi hänellä on käytönnössä vain yksi Suomen mestaruusmitali. Lisäksi hän oli hankkimassa seuralleen HPS:lle kolmostilan kaudella 1930 ja kakkostilan kaudella 1931.  Kaikkiaan Laine pelasi seitsemän kauden aikana 45 pääsarjatason ottelua. Maajoukkueessa hän pelasi yhteensä viisi maaottelua vuosina 1930–1931.

Oiva Laine kuului Talvisodassa Helsingistä koottuun JR 11:een eli Ässä-rykmenttiin. Hän haavoittui 5. helmikuuta 1940 Kuolemajärvellä ja kuoli 7. helmikuuta Sotilassairaalassa Joutsenossa.

## Lähteet
Kolossos Rodou BC

**Kolossos Rodou BC** on ródoslainen koripalloseura.

## Historia

Seura perustettiin vuonna 1963. Kolossos pelasi koko 1900-luvun Kreikan alemmissa sarjoissa, kunnes vuonna 2000 seuraan tuli uusi presidentti, joka asetti tavoitteeksi A1 Ethnikiin nousun. Kaudella 2004–2005 seura voitti A2 Ethnikin mestaruuden ja nousi pääsarjaan. Ensimmäisellä pääsarjakaudellaan joukkue onnistui voittamaan kuusi peliä ja sijoittui sarjan viimeiseksi, joka merkitsi myös putoamista. Kaudella 2006–2007 Kolossos sijoittui toisen sarjatason toiseksi ja nousi takaisin pääsarjaan. Kaudella 2008–2009 joukkue sijoittui runkosarjan kahdeksanneksi, joka oli sen siihenastisen historian paras saavutus. Kolossos putosi kuitenkin heti pudotuspeleissä Olympiakosille. Seuraavalla kaudella Kolossos oli runkosarjan kuudes, mutta hävisi puolivälierissä Maroussille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen kotisivu
HMS Gipsy (H63)

**HMS Gipsy** (viirinumero H63) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan hävittäjä toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin 5. maaliskuuta 1934 Fairfield Shipbuilding and Engineering Companyltä Govanista Skotlannista, missä köli laskettiin 5. syyskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 7. marraskuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 22. helmikuuta 1936. Tarjoukseen perustuvat valmistuskustannukset olivat 250&nbsp;364 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.

Amiraliteetti teki 15. kesäkuuta 1934 päätöksen, jonka mukaan alukseen asennettiin Johnsonin kattilat. Kattilat olivat pienempiä, kevyempiä ja niiden hyötysuhde oli parempi kuin perinteisillä Amiraliteetin kattiloilla. Kattiloiden vaihto lisäsi valmistuskustannuksia 8&nbsp;000 punnalla.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivaston 20. hävittäjälaivueeseen, kunnes se siirrettiin maaliskuussa 1936 Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen. Alus palasi kesäkuussa 1938 Devonportiin, jossa se siirrettiin 2. kesäkuuta telakalle.

Alus palasi 30. heinäkuuta palvelukseen Välimerelle. Lokakuussa 1939 se määrättiin kotimaahan. Alus saapui 11. marraskuuta Plymouthiin liittyäkseen Harwichiin sijoitettuun 22. hävittäjälaivueeseen. *Gipsy* ja ''HMS Greyhound'' kolaroivat 12. marraskuuta matkalla Harwichiin, jonne ne saapuivat vielä samana päivänä. Alusten vauriot korjattiin pikaisesti Harwichissa. Alus pelasti 21. marraskuuta Harwichin edustalta kolme Saksan ilmavoimien lentäjää, jotka se luovutti palattuaan puolustushallinnon saattajille.

Alus määrättiin samana päivänä kello 21.00 lähtemään Harwichista laivueenjohtajan ''HMS Griffinin'' sekä hävittäjien *[[HMS Keith]]in*, ''HMS Boadicean'' ja ''ORP Gromin'' kanssa partioretkelle Pohjanmerelle. Hieman aiemmin oli Saksan ilmavoimien Heinkel He 59 -kellukekone pudottanut sataman suulle kaksi magneettimiinaa, joista toinen räjähti aluksen konehuoneen alla kello 21.20 katkaisten sen. Muut hävittäjät poimivat merestä hengissä säilyneet.

Aluksen tuhoutuessa sai surmansa 30 henkeä ja merestä pelastettiin 115. Hylky makasi täysin romuttuneena savuhormien välistä. Ainoastaan muutama vääntynyt levy sekä tykkitornin jäänteet pitivät aluksen kappaleet yhdessä. Hylky esti alueen liikennettä sen maatessa matalassa vedessä muun muassa laskuveden aikana aluksen komentosilta oli vedenpinnan yläpuolella, joten väylän raivaus aloitettiin välittömästi räjäyttämällä osat täysin erilleen. Kumpikin osa nostettiin ja myytiin Westminster Dredging Companylle Lontooseen, joka myi ne edelleen romutettaviksi Stow Salvagelle.

## Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
*Nigel John Crossley 3. tammikuuta - 21. marraskuuta 1939 (kuoli saamiinsa vammoihin 27. marraskuuta sairaalassa)

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Arvo Lamberg

**Arvo Lamberg** (s. 3. heinäkuuta 1943 Harlu) on entinen suomalainen jalkapalloilija.

Hyökkääjänä pelannut Lamberg edusti urallaan pääasiassa kokkolalaisia seuroja. Aluksi hän pelasi 3. divisioonassa Kokkolan Jymyssä 1960 ja Kaarlelan Kunnossa 1961. Vuonna 1962 Lamberg siirtyi 1. divisioonan Gamlakarleby Bollklubbiin. Hän pelasi GBK:ssa kuusi kautta, joista kolme seura vietti mestaruussarjassa. GBK:sta Lamberg vaihtoi Kokkolan Palloveikkoihin, jota hän edusti vuosina 1968–1974. Hän voitti KPV:ssa Suomen mestaruuden 1969. Kaikkiaan Lamberg pelasi kymmenen pääsarjakauden aikana 213 ottelua, joissa hän teki 80 maalia. Lamberg on maaleillaan pääsarjatason maalintekijätilastossa kauden 2019 jälkeen sijalla 46.

Lamberg pelasi maajoukkueessa vuosina 1965–1969 yhteensä kuusi A- ja kaksi B-maaottelua.

## Lähteet
2-aminoetanoli

**2-aminoetanoli** on orgaaninen yhdiste (aminoalkoholi), joka on huoneenlämmössä (20 °C) olomuodoltaan palavaa, väritöntä, ammoniakinhajuista, jähmeää, hygroskooppista nestettä. Sen kemiallinen kaava on C2H7NO ja rakennekaava H2NCH2CH2OH. 2-aminoetanolista käytetään myös nimityksiä *etanoliamiini*, *monoetanoliamiini* ja *2-hydroksietyyliamiini*.

2-aminoetanolin moolimassa on 61,08&nbsp;g/mol, sulamispiste 10,5 °C, kiehumispiste 170&nbsp;°C, tiheys 1,0179&nbsp;g/cm3, leimahduspiste 85&nbsp;°C (c.c.), itsesyttymislämpötila 410&nbsp;°C ja CAS-numero 141-43-5. 2-aminoetanoli sekoittuu veteen, asetoniin ja metanoliin.

2-aminoetanoli on keskivahva emäs ja se reagoi selluloosanitraatin kanssa aiheuttaen palo- ja räjähdysvaaran. Aine syövyttää kuparia, alumiinia ja niiden seoksia sekä kumia. 2-aminoetanoli tulee varastoida kuivaan tilaan erilleen voimakkaista hapettimista, vahvoista hapoista, alumiinista ja elintarvikkeista. Varastotilan ilmanvaihto tulisi olla lattiatasosta.

2-aminoetanolia käytetään esimerkiksi pesuaineissa, koneiden leikkuunesteissä, värien synteeseissä ja kumin vulkanointiaineiden valmistuksessa. Aineella voidaan poistaa myös kaasuista hiilidioksidia ja rikkivetyä. Ainetta käytetään hiilidioksidin poistoon sukellusveneiden ja avaruusaluksien ilmasta. Yhdistettä on suunniteltu käytettäväksi myös hiilidioksidin talteenottojärjestelmissä savukaasuja puhdistettaessa. Myös ammoniakittomina markkinoiduissa hiusten kestoväreissä käytetään usein 2-aminoetanolia ammoniakin sijaan emäksenä avaamaan hiussuomuja, lähinnä ammoniakkia miedomman ja huomaamattomamman tuoksunsa vuoksi. 

## Ympäristö- ja terveysvaikutukset
Lyhytaikaisessakin altistumisessa aine syövyttää hengitysteitä, ihoa ja silmiä sekä myös ärsyttää niitä. Aineelle altistumisesta voi seurata vaikutuksia keskushermostossa sekä tajunnan tason laskua.

## Lähteet
*Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): 2-aminoetanoli HTP-arvon perustelumuistio  (pdf)
*
*PubChem: Ethanolamine 
*DrugBank: Ethanolamine 
*KEGG: Ethanolamine 
*ChemBlink: Ethanolamine 

## Viitteet
Killing Time

**Killing Time** on suomalaisen heavy metal -yhtye Doom Unitin esikoisalbumin *[[Cross the Line]]* ensisingle, joka julkaistiin 12. lokakuuta 2009. Killing Time sai ilmestyessään suurta suosiota ja paljon radiosoittoaikaa, ja nosti Doom Unitin tunnettavuutta. Alun perin Killing Time sävellettiin Skeleton Crew -kauhuelokuvan soundtrackia varten. Kappale kuultiin myös Harper’s Island -TV-sarjan tunnusmusiikkina. Kappaleen on kirjoittanut yhtyeen laulaja-kitaristi Jape Ylinikka.

Kappale debytoi Suomen virallisen latauslistan sijalla 27, ja pysyi listalla yhteensä 2 viikkoa. Kappaleesta julkaistiin musiikkivideo.

## Lähteet
Petri Jääskeläinen

**Petri Mikko Jääskeläinen** (s. 24. helmikuuta 1960 Espoo) on suomalainen juristi, joka toimi eduskunnan oikeusasiamiehenä 2010–2025.

Jääskeläinen valmistui ylioppilaaksi Tapiolan lukiosta vuonna 1978 ja oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1983. Tohtoriksi hän väitteli vuonna 1997 Helsingin yliopistossa. Väitöskirjan aiheena oli syyttäjä tuomarina. Vuonna 1986 Jääskeläinen sai varatuomarin arvon.

Vuosina 1982, 1984 ja 1986 Jääskeläinen työskenteli eri viranomaistahojen nimismiehenä, apulaisnimismiehenä ja kaupunginviskaalina. Vuonna 1985 hän oli Vantaan tuomiokunnan notaari, kanslianotaari ja käräjätuomari. Oikeuskanslerinvirastossa Jääskeläinen työskenteli esittelijänä vuonna 1986 ja nuorempana oikeuskanslerinsihteerinä 1987–1997. Hän oli myös Helsingin yliopiston assistentti ja tutkija useita jaksoja vuosina 1993–1997.

Vuodesta 1997 Jääskeläinen oli valtionsyyttäjä ja toimi vuosina 1997–2002 valtakunnansyyttäjänviraston kehittämisyksikön päällikkönä. Vuosina 2002–2009 Jääskeläinen oli kaksi kautta eduskunnan apulaisoikeusasiamies. Eduskunta valitsi hänet oikeusasiamieheksi nelivuotiskaudelle joulukuussa 2009, toiselle kaudelle vuonna 2013, kolmannelle kaudelle vuonna 2017 ja neljännelle kaudelle vuonna 2021. Hän ohitti vuonna 2022 Jorma S. Aallon pisimpään toimineena oikeusasiamiehenä.

Marraskuussa 2015 Jääskeläinen otti kantaa oikeuslaitoksen resurssien turvaamisen puolesta niiden riippumattomuuden takaamiseksi. Hän ehdotti myös lautamiesten valintatavan muuttamista vähemmän poliittiseksi.

## Lähteet
Super Street Fighter II Turbo

**Super Street Fighter II Turbo** () on Capcomin kehittämä vuonna 1994 julkaistu tappelupeli. Se on jatkoa *[[Super Street Fighter II]]* -pelille ja samalla viides ja viimeinen versio alkuperäisestä *[[Street Fighter II]]* -pelistä. 

## Ominaisuudet
Peli sai uudistuksen Turbo moodista, jonka avulla kykeni nopeuttamaan pelin tempoa. Turbo versioon tehtiin myös kaksi merkittävää uudistusta; Peli esitteli Super Comboja, jotka ovat huomattavasti tehokkaampia alkuperäisistä liikkeistä. Toinen lisäuudistus oli uusi salaperäinenhahmo Akuma, joka on Ryun ja Kenin sensein Goukenin nuorempi veli. Lisäksi Akumalla on vielä vaarallisempi kaksikon tavaramerkiksi jäänyt erikoisliike hadouken.

## Hahmot

## Lähteet
Raahen Vesa

**Raahen Vesa** on raahelainen yleisurheiluseura, joka on alun perin perustettu vuonna 1921, mutta muuttui 1995 yksinomaan yleisurheiluseuraksi. Sitä ennen Raahen Vesalla oli edustusta muun muassa jääkiekossa, jalkapallossa, pesäpallossa ja lentopallossa. Vesa oli ensimmäinen raahelainen jääkiekkoseura, ensimmäisen ottelun joukkue pelasi 4. tammikuuta 1949, kun Vesa kohtasi Tampereen Ilveksen. Vuonna 1968 Vesa lopetti jalkapallotoimintansa, ja seuran pelaajat siirtyivät Raahen Ponnistukseen. Vesassa jääkiekko lopetettiin edustustasolla 1970-luvulla, ja pelaajat siirtyivät paikalliseen jääkiekon erikoisseuraan, Raahen Kiekko-Vesaan.

Yleisurheilussa Raahen Vesa on saavuttanut henkilökohtaisella tasolla yli 150 Suomen mestaruutta. Seuraa ovat edustaneet muun muassa Jorma Jaakola, Petri Keskitalo, Arja Mustakallio, Teija Niskala, Kimmo Pallonen, Aila Paunonen, Auvo Pehkoranta ja Petri Peltoniemi.  Nykyisistä Suomen ennätyksistä Raahen Vesan hallussa on naisten 3×800 metrin viestin ennätys. 17-vuotiaiden ikäluokassa Suomen ennätys on seiväshyppääjä Arto Peltoniemellä (540) vuodelta 1983. Seurana Raahen Vesa keräsi kaudelta 2011 56. eniten pisteitä.

## Junioritoiminta

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Seuran kotisivu
Jussi Pajuoja

**Jussi Pekka Pajuoja** (s. 1957 Lammi) on suomalainen juristi, joka toimi eduskunnan apulaisoikeusasiamiehenä 2009–2017. 

Pajuoja on koulutukseltaan oikeustieteen tohtori. Hän on myös kriminaalipolitiikan dosentti Helsingin yliopistossa.

Pajuoja oli oikeusministeriön kriminaalipoliittisen osaston apulaisosastopäällikkö 2005–2015. Hän on toiminut myös eduskunnan oikeusasiamiehen kanslian kansliapäällikkönä 2006–2009.

## Lähteet
Husum

**Husum** (friis. *Hüsem*) on kaupunki Saksan pohjoisimman osavaltion Schleswig-Holsteinin länsiosassa Pohjanmeren rannikolla. Se toimii Nordfrieslandin piirikunnan hallintokaupunkina. Kaupungissa asui 23&nbsp;097 ihmistä vuoden 2016 lopussa. Husum tunnetaan myös sieltä kotoisin olleen kirjailijan Theodor Stormin mukaan nimityksellä *Graue Stadt am Meer* eli suomeksi *Merenrannan harmaa kaupunki*.

## Historia
Husum mainitaan ensimmäisen kerran vuonna 1252, kun Tanskan kuningas Abel kuoli sen lähistöllä verotusretkellä friisejä vastaan. Paikkakunnan nousu merkittäväksi kauppakeskukseksi alkoi sen jälkeen, kun vuonna 1362 tulva tuhosi laajoja alueita Pohjanmeren rannikolta, mm. Rungholtin kaupungin, ja rannikko siirtyi aiemmin sisämaassa sijainneen Husumin kohdalle. Tämä kehittyi kukoistavaksi markkinapaikaksi, 1421 alkoi ensimmäisen kirkon rakentaminen, ja lopulta Husum itsenäistyi Mildstedtin seurakunnasta vuonna 1448.

1577–1582 Schleswig-Holstein-Gottorfin herttua Adolf rakennutti Husumin linnan, ja hänen poikansa herttua Johann Adolf myönsi vihdoin Husumille kaupunginoikeudet vuonna 1603. Vuoden 1634 tulva tuhosi jälleen suuria osia kaupungin ympäristöstä, etenkin läheisestä Nordstrandin saaresta, mutta säästi kuitenkin itse Husumin. Seurauksena oli silti pitkään kestänyt taantuma, joka kääntyi kasvuun vasta, kun Schleswigin herttuakunta, johon kaupunki kuului, siirtyi Tanskalta Preussin hallintaan vuonna 1867 ja sitä myöten jatkossa Saksalle.

## Väestö

Husumin ympäristössä, etenkin Pohjoisfriiseinsaarilla puhutaan vielä jonkun verran pohjoisfriisin kieltä. Myös tanskalainen vähemmistö ylläpitää Husumissa kulttuuri- ja kirjastotoimintaa. Alueen vallitseva kieli on kuitenkin saksa.

## Nähtävyydet
Husumin linnan () puistossa kukkivat miljoonat krookukset vetävät joka vuosi kävijöitä kauempaakin. Linnan saksankielinen nimi merkitsee 'linnaa Husumin edustalla', mikä johtuu siitä, että linnaa rakennettaessa kaupunki ei vielä ollut kasvanut linnan liepeille.

Kaupungin keskusta on rakennettu suuren vuorovesisataman ympärille. Tämän lähellä sijaitsee myös kirjailija Theodor Stormin syntymäkoti, jossa nykyään toimii museo.

Turismilla on Husumissa suuri merkitys, sillä kaupungista on hyvät yhteydet lomakohteina suosituille Pohjoisfriiseinsaarille ja Pohjanmeren vuorovesialueille.

## Ystävyyskaupungit
*  Gentofte, Tanska
*  Heilbad Heiligenstadt, Thüringen, Saksa
*  Kidderminster, Yhdistynyt kuningaskunta
*  Trzcianka, Puola

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin verkkosivusto
Marco Huck

**Marco Huck** (syntyjään *Muamer Hukić*, s. 11. marraskuuta 1984 Ugao, Serbia, Jugoslavia) on saksalainen ammattilaisnyrkkeilijä ja hallitseva WBO-liiton maailmanmestari alemmassa raskaassasarjassa. Aiemmin hän on kilpaillut potkunyrkkeilyssä. Kansallisuudeltaan hän on bosniakki.

## Ura
Jugoslaviasta kahdeksanvuotiaana perheensä kanssa Saksan liittotasavaltaan Bielefeldiin muuttanut Huck aloitti kamppailu-urheilu-uransa potkunyrkkeilyn parissa, missä hän voitti *full contanct* -ottelumuodossa maailmanmestaruuden. Vaihdettuaan lajia normaaliin nyrkkeilyyn Huck kävi amatöörinä vain 15 ottelua, joista hän voitti jokaisen, ennen siirtymistään ammattilaiseksi Ulli Wegnerin valmennukseen suureen Sauerland-ammattilaistalliin.

Ensimmäisessä ammattilaisnyrkkeilyottelussaan 7. marraskuuta 2004 Huck tyrmäsi Pavel Cirok -nimisen tšekkiläisraakin heti avauserässä ja sama meno jatkui kahdessa seuraavassakin ottelussa. Kahden ja puolen vuoden aikana Huck otteli kaikkiaan kuusitoista ottelua, joista voitti jokaisen, ennen kuin pääsi ensi kertaa urallaan titteliotteluun. 

16. joulukuuta 2006 käydyssä Euroopan nyrkkeilyliiton EU:n-mestaruusottelussa vastaan asettui italialainen Pietro Aurino, jonka Huck tyrmäsi jo toisessa erässä. EU-vyötään Huck puolusti Ismail Abdoulia vastaan täyden ajan kestäneessä ottelussa voitolla kaikin tuomariäänin.

Toukokuussa 2007 Huck pääsi iskemään tappioitta olluta venäläistä Vadim Tokarevia vastaan pääsystä IBF-liiton maailmanmestaruusotteluun. Täydet 12 erää kestänyt ottelu tuomittiin lopulta Huckin voitoksi enemmistötuomiolla (114-114, 117-110, 117-110). IBF-liiton MM-otteluun Huck pääsi saman vuoden joulukuussa Steve Cunninghamia vastaan. Ottelu käytiin Huckin kotikaupungissa Bielefeldissä, mutta päättyi lopulta hallitsevan mestarin amerikkalaisen Cunninghamin voittoon teknisellä tyrmäyksellä Huckin kulman viskattua pyyhkeen kehään viimeisessä erässä.

Palattuaan kehään Huck iski toukokuussa 2008 voittoon Frantisek Kasanicista IBF-liiton intercontinental-vyöstä. Saman vuoden syyskuussa hän pääsi Euroopan-mestaruusotteluun Jean Marc Monrosea vastaan ja voitti kotikaupungissa käydyn ottelun sekä EM-vyön itselleen teknisellä tyrmäyksellä kahdennessatoista erässä. Hän puolusti EM-vyötään vain kuukauden kuluttua Fabio Tuiachia vastaan toisen erän tyrmäyksellä, sekä seuraavana vuonna tyrmäysvoitoilla Geoffrey Battelosta ja Vitali Rusalista. 

29. elokuuta 2009 Huck kohtasi WBO-liiton maailmanmestaruusottelussa hallitsevan mestarin, tuolloin tappioitta olleen Victor Emilio Ramírezin. Ottelu kesti täydet erät ja tuomittiin Huckin voittoon kaikin tuomariäänin.

## Lähteet
* Ammattilaisottelutilastot BoxRec-tietokannassa

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Marco Huckin virallinen sivu
Heikki E. S. Mattila

**Heikki Eero Sakari Mattila** (s. 14. joulukuuta 1947 Helsinki) on Lapin yliopiston oikeuslingvistiikan emeritusprofessori. Hän on tutkinut erityisesti oikeuskieltä,  kirjoittanut suomen- ja englanninkielisenä julkaistun teoksen *Vertaileva oikeuslingvistiikka* ja toiminut oikeustieteellisen tietosanakirjan *Encyclopædia Iuridica Fennican* päätoimittajana.

Suomalainen Lakimiesyhdistys myönsi Mattilalle vuoden 2009 oikeustieteilijän Allan Serlachius-Särkilahti -palkinnon. Palkinto myönnetään vuosittain erityisen ansioituneelle oikeustieteen harjoittajalle.

## Lähteet
Juha Tuohimaa

**Juha Tuohimaa** (s. 5. kesäkuuta 1956 Oulu) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelannut Tuohimaa nousi kansalliseen kärkeen Oulun Kärppien liigamiehistön saavuttaessa pronssia ja kultaa 1980-luvun alussa. Kari Jalosen kentällisen puolustajana Juha Tuohimaa pääsi myös pelaamaan arvokisoissa. 

Uuteen kukoistukseen Tuohimaan ura nousi vielä 1980-luvun lopussa miehen siirtyessä yhdessä Jari Lindgrenin kanssa Ruotsin Elitserienistä kuopiolaiseen KalPan liigajoukkueeseen, jossa Tuohimaa myös päätti aktiiviuransa kauteen 1992–1993. Kuopion vuosinaan (1988–1993) Tuohimaa kirjautti SM-liigan runkosarjassa puolustajalle kunnioitettavat 173 (65+108) tehopistettä pelaamissaan 223:ssa ottelussa. Kaudella 1989–1990 Tuohimaa valittiin myös SM-liigan kakkostähdistöön ja Kuopion ajan huipentumana Tuohimaan kaulaan ripustettiin muun joukkueen mukana hopeinen mitali kauden 1990–1991 päätteeksi.

Lake Placidin talviolympialaisissa 1980 Tuohimaa oli Suomen olympiajoukkueen varamiehenä.

## Lähteet
Veikko Tähkä

**Veikko Aleksis Tähkä**, vuoteen 1935 **Tefke** (13. elokuuta 1923 Noormarkku — 12. toukokuuta 2012 Espoo) oli suomalainen psykiatri, psykoanalyytikko (IPA) ja Kuopion yliopiston professori. Häntä pidetään suomalaisen psykoanalyysin uranuurtajana.

## Henkilöhistoria ja ammattiura
Tähkän vanhemmat olivat lääkintöneuvos, lääketieteen tohtori (hc) Aleksis Tähkä (ent. Tefke) ja Anna Emerentia Orrberg ja puoliso Ilmi Kaija Marjatta Soidinsuo. Tähkä suoritti ylioppilastutkinnon Helsingin Suomalaisessa normaalilyseossa vuonna 1942 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi Helsingin yliopistosta vuonna 1955; tohtorintutkinnon hän suoritti siellä vuonna 1966. Hän opiskeli psykoanalyysia Ruotsissa 1953–1957 ja psykoterapiaa Yhdysvalloissa vuosina 1959–1961. Tähkä teki psykiatrian alalla pitkän uran ja hoiti opetustehtäviä Helsingin ja Turun yliopistossa ja toimi Kuopion yliopiston psykiatrian professorina 1976–1987. Hänen pääteoksensa julkaistiin vuonna 1996: *Mielen rakentuminen ja psykoanalyyttinen hoitaminen*. Teos ilmestyi alkujaan englanniksi nimellä *Mind and its Treatment* (1993). 

Tähkä toimi Nuorisopsykiatrisen yhdistyksen puheenjohtajana 1993–1999. Tähkän mukaan homoseksuaalisuus olisi psyykkinen häiriö.

## Teokset
* *Alcoholic Personality: A Clinical Study*. Alkoholitutkimussäätiön julkaisuja, 13. (Väitöskirja.) 1966. 
* *Coping with an exceptional reality situation, How chronic respirator patients have adapted to the regulation of their lives by a mechanical contrivance*. Veikko Tähkä, Juhani Hirvas, Reijo Holmström & Matti Tuovinen. 1970.
* *Medard Boss, psychoanalysis and daseinsanalysis*, by Medard Boss, Heimo Salminen and Veikko Tähkä. Reports from Psychiatria Fennica, 34. 1979. 
*  
* *Mind and its treatment, a psychoanalytic approach*. International universities press, 1993. 
* *Potilas-lääkärisuhde*. Suomen lääkäriliitto, 1977. Englanniksi: *Patient-doctor relationship*. ADIS Health Science Press, 1984.
* *Psykoanalyysin ja psykoterapian suuntauksia*. Toim. Yrjö O. Alanen ja Veikko Tähkä. Weilin + Göös, 1978.
* *Psykoterapian perusteet*. WSOY, 1970. *Psykoterapian perusteet psykoanalyyttisen teorian pohjalta*. WSOY, 6. p.&nbsp;1993. (Ilmestynyt myös ruotsiksi ja tanskaksi.)
* *Silloin: Runoja vuosilta 1945–2005*. Recallmed, 2005.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Veikko Tähkän muistokirjoitus Helsingin Sanomissa (19.6.2012) (vaatii sisäänkirjottautumisen) (hs.fi)
* Laine, A., Aalberg, V., Lehtonen, J. &  Välimäki, J. (2012) Obituaries: Veikko Tähkä, 1923–2012 (The Scandinavian Psychoanalytic Review, 35 (2): 141-143) (kokoartikkeli vaatii sisäänkirjottautumisen)  (tandfonline.com)
Overprotected

”**Overprotected**” on yhdysvaltalaisen laulajan Britney Spearsin kappale hänen kolmannelta albumiltaan *[[Britney (albumi)|Britneyltä]]*. Se julkaistiin 8. joulukuuta 2001 albumin toisena singlenä.

Suomen virallisella singlelistalla kappaleen paras sijoitus oli seitsemäs.

## Lähteet
Marthe Kristoffersen

**Marthe Kristoffersen** (s. 11. elokuuta 1989) on uransa vuonna 2017 lopettanut norjalainen maastohiihtäjä, joka edusti IL Varden -seuraa.

## Ura
### Arvokisat
Kristoffersen sai hopeaa nuorten MM-kilpailujen 5&nbsp;kilometrin kilpailussa maaliskuussa 2007. Nuorten MM-kilpailuissa 2008 hän voitti kultaa 4&nbsp;×&nbsp;3,3&nbsp;kilometrin viestissä. Nuorten MM-kilpailuissa 2009 hän oli voittamassa viestikultaa Norjan joukkueessa. Liberecin MM-kilpailuissa 2009 hän oli Norjan 4&nbsp;×&nbsp;5&nbsp;kilometrin -viestijoukkueessa neljäs, sprinttikilpailussa kahdeksas ja 30&nbsp;kilometrin yhteislähtökilpailussa kahdestoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän oli 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 20:s. Oslon MM-kilpailuissa 2011 hän oli yhdistelmäkilpailussa 15:s.

### Maailmancup
Maastohiihdon maailmancupissa Kristoffersen hiihti ensimmäisen kerran kaudella 2007–2008 Beitostølenissä, jossa hän sijoittui 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijalle 19. Kaudella 2008–2009 Kristoffersen hiihti Jällivaarassa Norjan voittamassa maailmancup-viestissä ankkuriosuuden Riitta-Liisa Roposta vastaan, voittaen hänet loppukiritaistossa. Kristoffersen otti ensimmäisen palkintokorokesijoituksensa maailmancupissa 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa Lahdessa 8. maaliskuuta 2009 Justyna Kowalczykin ja Charlotte Kallan takana kolmantena. Kaudella 2009–2010 Kristoffersen sijoittui kymmenenneksi Tour de Ski -kiertueen lopputuloksissa. Salpausselän Kisoissa hän kuului Norjan voitokkaaseen viestijoukkueeseen.

Kauden 2010–2011 Kristoffersen aloitti sijoittumalla viidenneksi Jällivaaran 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Tour de Skillä hän sijoittui 10 kilometrin yhdistelmäkilpailussa kolmanneksi ja kiertueen lopputuloksissa seitsemänneksi. Kaudella 2011–2012 Kristoffersen hiihti Davosin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa neljänneksi. Sjusjøenissä hän hiihti toiseksi sijoittuneessa Norjan viestijoukkueessa. Tour de Skin lopputuloksissa Kristoffersen sijoittui viidenneksi. Rybinskin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan yhteislähtökilpailussa hän oli kolmas. Hän sijoittui maailmancupin kokonaiskilpailussa kuudenneksi ja normaalimatkojen cupissa viidenneksi. Kaudella 2012–2013 Kristoffersen kilpaili maailmancupissa vain kahdella paikkakunnalla ollen parhaimmillaan Sotšin 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 16:s.

Kaudella 2013–2014 Kristoffersen kilpaili maailmancupissa ensimmäisen kerran joulukuussa 2013 sijoittuen Lillehammerin 10 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 27:nneksi. Lahdessa hän sijoittui maaliskuussa 2014 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 19:nneksi ja Oslossa 30 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 17;nneksi.

Kaudella 2014–2015 Kristoffersen osallistui viiteen maailmancupin kilpailuun ollen parhaimmillaan 23:s Östersundin 10 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. Kaudella 2015–2016 hän kilpaili ensimmäisen kerran joulukuussa 2015 Lillehammerissa sijoittuen 15 kilometrin yhdistelmäkilpailussa 29:nneksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Marthe Kristoffersenin kotisivut
Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2000

**Suomen joukkue jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa 2000** luetteloi Suomen joukkueen kokoonpanon vuoden 2000 Jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuissa Venäjällä. Suomi oli kisoissa pronssilla. 

*Päävalmentaja: Hannu Aravirta
*Kakkosvalmentaja: Esko Nokelainen
*Apuvalmentaja: Mika Saarinen
*Maalivahtivalmentaja: Jari Kaarela
*Joukkueenjohtaja: Heikki Riihiranta
*Lääkäri: Juhani Ikonen
*Fysioterapeutti: Jari Rautiainen
*Hieroja: Veli-Matti Pohjonen
*Hieroja: Sami Hämäläinen
*Varustepäällikkö: Tomi Mäkipää
*Huoltaja: Pentti Lillfors
*Lehdistöpäällikkö: Reijo Suikki

## Lähteet
* Jääkiekkolehti 5/2000
* IIHF: Team Finland 2000 
* Eliteprospects.com - Finland 2000 
* Hockey-sport.net - Finland 2000
Ossi Blomqvist

**Ossian Olavi "Ossi" Blomqvist** (12. toukokuuta 1908 Helsinki – 3. lokakuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen pikaluistelija.

Blomqvist sijoittui yhdeksänneksi Tukholman EM-kilpailuissa 1927. Sankt Moritzin olympialaisissa 1928 hän oli 5&nbsp;000&nbsp;metrillä kymmenes, mutta 10&nbsp;000&nbsp;metrin kilpailu jouduttiin keskeyttämään sääolojen vuoksi hänen suoritusvuoronsa aikana.

Blomqvist sai hopeaa Tukholman EM-kilpailuissa 1931 ja sijoittui seitsemänneksi Helsingin MM-kilpailuissa. Seuraavana talvena hän uusi EM-hopeansa Davosissa. Hän kantoi Suomen lippua Lake Placidin olympialaisten avajaisissa. Olympialaisten pikaluistelukilpailut käytiin tavallisuudesta poiketen yhteislähtömuotoisina. Blomqvist karsiutui alkuerissä sekä 1&nbsp;500, 5&nbsp;000 että 10&nbsp;000&nbsp;metrin kilpailuissa. Olympiakisojen jälkeen samassa kaupungissa järjestetyissä yleisluistelun MM-kilpailuissa hän sijoittui viidenneksi.

Blomqvist oli yleisluistelun MM-kilpailuissa kahdestoista Trondheimissa 1933 ja seitsemäs Davosissa 1936. Garmisch-Partenkirchenin olympialaisissa hän sijoittui 10&nbsp;000&nbsp;metrillä viidenneksi, 5&nbsp;000&nbsp;metrillä kuudenneksi, 1&nbsp;500&nbsp;metrillä yhdeksänneksi ja 500&nbsp;metrillä 19:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 1937 hän oli yhdestoista.

Blomqvist voitti yleisluistelun Suomen-mestaruuden 1929, 1930 ja 1936. Hän edusti seuratasolla ainakin Helsingin Luistelijoita ja Helsingin Luistinkiitäjiä.

Uransa aikana Blomqvist oli perustamassa uutta pikaluisteluun erikoistunutta Helsingin Luistinkiitäjät (HLK) -seuraa syksyllä 1932. Seuran puheenjohtajana hän toimi vuosina 1937-1950. Hän oli myös pikaluistelijoiden joukkueenjohtajana St. Mortizin talviolympialaisissa 1948. Ammatiltaan Blomqvist oli insinööri. 

## Ennätykset

## Lähteet
Cardiology

**Cardiology** on Good Charlotten viides studioalbumi, joka julkaistiin Yhdysvalloissa 2. marraskuuta ja Suomessa 3. marraskuuta 2010.

3. joulukuuta 2008 Kerrang!-lehti kirjoitti, että Good Charlotte julkaisee viidennen studioalbuminsa "Cardiology" vuonna 2009. Joel Madden kertoi, että he ovat jo kirjoittaneet 20 laulua albumille ja he palaavat takaisin heidän pop-punk -tyyliin.

Albumin tuottajaksi valittiin alun perin Howard Benson, joka tunnetaan myös menestysalbumeista, kuten My Chemical Romancen "Three Cheers for Sweet Revenge" ja The All-American Rejectsin "Move Along". Hänet kuitenkin vaihdettiin Don Gilmoreen, joka on tuottanut albumeita mm. Linkin Parkille sekä kaksi aiempaa Good Charlotten albumia.

Ennen albumin julkaisua Good Charlotte esitti Eurooppa-kiertueellaan yhden uuden kappaleen tulevalta albumilta. Kappaleen nimi on *[[Like It's Her Birthday]]*, ja se on myös albumin ensimmäinen single. Single julkaistiin virallisesti 23. elokuuta 2010. Itse albumi ylsi Yhdysvaltain Billboard 200 -listan sijalle 31.

## Kappaleet

## Arvostelut
* Metacritic: 50/100
* Allmusic: 
* The A.V. Club: D
* Entertainment Weekly: C
* Rolling Stone: 

## Lähteet
Payback Time

**Payback Time** on virolaisen Marya Roxxin debyyttialbumi. Albumin on tuottanut Kevin Shirley, joka on työskennellyt mm. Led Zeppelinin, Iron Maidenin, Dream Theaterin ja HIMin kanssa. Albumia ei julkaistu alun perin kaupoissa, vaan sen pystyi ostamaan Maryan kotisivuilta vuonna 2009.

Albumi julkaistiin Euroopassa virallisesti 5. lokakuuta 2010.

Albumin tyyli on klassista rockia ja hard rockia. Albumi sisältää 12 kappaletta, mm. *[[21?!]]*. Marya Roxx on saanut vaikutteita monista hard rock ja metal-yhtyeistä, kuten Metallica, Black Sabbath, Judas Priest, Iron Maiden, Pantera, Slayer ja AC/DC.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Marya Roxx – laulu
* Paul Crook – kitara
* Scott Metaxas – bassokitara
* Anton Fig – rummut (kappaleet 3 ja 10)
* Brian Tichy – rummut (kappaleet 1, 2 ja 4–9)
* Derek Sherinian – kosketinsoitin (kappaleet 1, 2 ja 4–9)

+

* Kevin Shirley – tuottaja

## Arvostelut
* Metal.de: 5/10
* Rockfreaks.net: 2/10

## Aiheesta muualla
* Payback Time discogs.com -sivustolla

## Lähteet
How I Got Over

**How I Got Over** on hiphop-bändi The Rootsin yhdeksäs studioalbumi, joka julkaistiin 22. kesäkuuta 2010. Albumi debytoi kuudennella sijalla Billboard 200-listalla, myyden 51 000 kopiota ensimmäisellä viikolla.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Robert Christgau: A

## Listasijoitukset

## Lähteet
Magnus Jacob Alopaeus

**Magnus Jacob Alopaeus** (16. helmikuuta 1743 Leppävirta – 8. elokuuta 1818 Porvoo) oli Porvoon piispana 1809–1818 sekä valtiopäivämiehenä Gävlessä 1792 ja Porvoossa 1809 ja valtiopäivien raha-asiainvaliokunnan jäsenenä.

Alopaeus tuli 1770 Porvoon lukion matematiikan lehtoriksi ja eteni 1785 teologian lehtoriksi sekä nimitettiin 1794 tuomiorovastiksi. Ollessaan valtiopäiväedustajana Porvoossa 1809 Alopaeus otti neuvotteluihin innolla osaa, ja kun 1812 Suomeen liitettiin alueita, hahmotteli juuri Alopaeus ns. Vanhan Suomen seurakuntien liittämisen Porvoon hiippakuntaan. 

Piispa Alopaeuksen pojista Per Johan ja Magnus toimivat tuomiorovasteina Porvoossa.

Magnus Jacob Alopaeuksen vaimo vuodesta 1772 oli Ulrica Juslén (syntynyt Turussa 24. toukokuuta 1752, kuollut Porvoossa 10. kesäkuuta 1823). Hänen isänsä oli Per Juslen (s.1717), veljensä Per Juslen (s.1739), isän setä Daniel Juslenius ja serkku Henrik Gabriel Porthan (s.1739). 

## Henkilökalleria

Tiedosto:COA von Alopeaus (Baltisches Wappenbuch 1882).jpg|Alopaeus- suvun aatelisvaakuna.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kari Tarkiainen: Alopaeus, Magnus Jacob (1743–1818). Kansallisbiografia-verkkojulkaisu 1.3.1998. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura.
HMS Grenville (H03)

**HMS Grenville** (viirinumero H03) oli Britannian kuninkaallisen laivaston G-luokan laivueenjohtaja toisessa maailmansodassa.

## Valmistus

Alus tilattiin 15. maaliskuuta 1934 vuoden 1933 laivasto-ohjelmassa Yarrow Shipbuildersilta Glasgow'sta, missä köli laskettiin 29. syyskuuta 1934. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1935 ja otettiin palvelukseen 1. heinäkuuta 1936. Valmistuskustannukset olivat 275&nbsp;412 puntaa ilman Amiraliteetin toimittamia ase- ja viestijärjestelmiä.
 
## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin johtoalukseksi Välimeren laivaston 1. hävittäjälaivueeseen. Alus oli ensimmäiset kymmenen kuukautta Espanjan rannikolla valvomassa kauppasaartoa, kunnes se siirrettiin 24. toukokuuta 1937 Portsmouthissa telakalle, mistä se palasi 9. kesäkuuta Välimeren laivastoon. Alus palasi kotimaahan toukokuussa 1938. Alus oli Portsmouthin telakalla 7. kesäkuuta - 25. heinäkuuta, mistä se palasi Välimeren laivastoon.

Alus lähti 22. lokakuuta 1939 Gibraltarilta sisaralustensa ''HMS Gipsyn'', ''HMS Grenaden'' ja ''HMS Griffinin'' kanssa. Ne saapuivat 2. marraskuuta Plymouthiin, jossa alus osallistui samana päivänä sekä kolme päivää myöhemmin tuloksettomiin sukellusveneen metsästyksiin.

*Grenville* ja *Grenade* kolaroivat 8. marraskuuta vastaisena yönä Plymouthin satamassa. Alukseen tuli reikä vesirajan alapuolelle, jolloin kattilahuone No. 3 täyttyi vedellä. Alus korjattiin Devonportissa, josta se palasi palvelukseen vasta 1. joulukuuta. Alus saapui 4. joulukuuta Harwichiin 1. hävittäjälaivueen laivueenjohtajaksi. Alus partioi kaksi seuraavaa kuukautta Kanaalin alueella. Vaikeat sääolosuhteet pakottivat saksalaiset siirtämään Hollannin ja Saksan väliset kuljetukset merelle, kun kanaalit ja joet jäätyivät. *Grenville* osallistui kahteen torjuntaristeilyyn ST1:een 15. - 16. tammikuuta  sekä ST3:een 18. - 19. tammikuuta 1940.

Paluumatkalla jälkimmäisestä operaatiosta alus osui miinaan 19. tammikuuta kello 12.50 Kentish Knockin majakkalaivasta 23 merimailia itään. Aluksen upotessa menetti henkensä neljä upseeria ja 73 miehistönjäsentä.

## Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
*George Elvey Creasy, MVO 11. kesäkuuta 1938 - 19. tammikuuta 1940

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Nicolaus Carelius

**Nicolaus Magni Carelius** (k. 1632) oli Porvoon piispana 1630–1632.

Carelius toimi Viipurin katedraalikoulun koulumestarina 1605 ja Viipurin kirkkoherrana 1616 alkaen. Hän toimi vuodesta 1626 piispa Olavi Elimaeuksen apulaisena.

Carelius paneutui lyhyenä piispankautenaan innolla käännyttämään Inkerin ja Käkisalmen ortodokseja luterilaisuuteen.

## Lähteet