open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pauson–Khand-reaktio

**Pauson–Khand-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa alkyyni reagoi alkeenin ja hiilimonoksidin siirtymämetalliyhdisteen katalysoimana muodostaen syklopentenonijohdannaisen. Reaktio on nimetty kehittäjiensä Peter Pausonin ja Ihsan Khandin mukaan ja se raportoitiin ensimmäisen kerran vuonna 1971. Pauson–Khand-reaktio on hyödyllinen muun muassa monien luonnonaineiden synteeseissä. 

## Reagenssit ja mekanismi

Pauson–Khand-reaktiolla reagoivat lähes kaikki alkyynit. Alkeeneista parhaiten reagoivat jännittyneet rengasrakenteiset alkeenit ja heikoimmin suoraketjuiset trisubstituoidut alkeenit. Tetrasubstituoidut suoraketjuiset alkeenit eivät reagoi Pauson–Khand-reaktiolla. Liuottimina reaktiossa käytetään tyypillisimmin hiilivetyjä. Varhaisimpien Pauson–Khand-reaktioiden ongelmana oli korkeintaan tyydyttävät saannot ja reaktio vaati käytettäväksi stoikiometrisiä määriä myrkyllistä dikobolttioktakarbonyyliä. Sittemmin siitä on kehitetty katalyyttisiä menetelmiä, joissa reaktiota katalysoi eräiden kobolttikompleksien lisäksi esimerkiksi titaani-, volframi-, rauta-, rutenium-, rodium- ja palladiumkompleksit. Reaktion saantoa voidaan parantaa myös käyttämällä reaktioissa lisäaineena amiineja tai amiinioksideja. Pauson–Khand-reaktiosta on kehitetty myös asymmetrinen versio, jossa katalyytteinä käytetään kiraalisia siirtymämetallikomplekseja. Reaktio voi tapahtua joko molekyylien välisenä eli intramolekulaarisena reaktiona tai molekyylinsisäisenä eli intermolekulaarisena reaktiona.

Pauson–Khand-reaktio on [2+2+1]-sykloadditio. Reaktiomekanismi dikobolttioktakarbonyylin kanssa on seuraava. Ensimmäisessä vaiheessa muodostuu kaksi σ-sidosta sisältävä kompleksi kobolttiatomin ja alkyynin välille kahden karbonyyliligandin korvautuessa. Tästä alkyloituneesta kobolttiheksakarbonyylikompleksista syrjäytyy yksi karbonyyliligandi, kun alkeeni sitoutuu kobolttiatomiin muodostaen π-kompleksin. Tämä kompleksi reagoi hiilimonoksidin kanssa jolloin muodostuu siiviatominen kobaltasykli. Tämän kompleksin hajotessa pelkistävällä eliminaatiolla muodostuu tuotteena syklopentenonijohdannainen.
:

## Lähteet
Magnolianae

**Magnolianae** on koppisiemenisiin kuuluva kasvien ryhmä, johon kuuluu neljä lahkoa: Magnoliales (mm. magnoliakasvit), Laurales (mm. laakerikasvit), Canellales (mm. kanellapuukasvit) ja Piperales (mm. pippurikasvit). Lahkoissa on yhteensä 20 heimoa ja 9900 lajia.

Magnolianae-ryhmänä tunnettu kehityshaara eli kladi alkoi kehittyä sivuhaaroikseen viimeaikaisen arvion mukaan noin 132,4 miljoonaa vuotta sitten. Fossiileja tunnetaan liitukauden keskivaiheilta alkaen. Noin 101 miljoonaa vuotta vanha *[[Lesqueria]]* voi kuulua ryhmään; sillä on samanlaiset hedelmät, vaikka emilehdet ovat eräin tavoin samanlaiset kuin suvussa *[[Austrobaileya]]*. Japanista löydetyssä, noin 91 miljoonaa vuotta vanhassa *[[Protomonimia]]*-fossiilissa on useita emilehtiä, jotka sijaitsevat kierteisesti koverassa kukkapohjuksessa. Sen nuorissa siemenissä on paksu kuori, jonka anatomiaa on pystytty selvittämään. *Protomonimia* voi kuulua evoluutiopuussa magnoliakasvien (Magnoliaceae) läheisyyteen, vaikka muun muassa pohjuksen muoto on hyvin erilainen.

Magnolianae-ryhmän kasveilla on huomattavan isokokoiset lehdet, ja ne ovatkin yleensä kosteiden, lämpimien ja ilmastoltaan tasalaatuisten alueiden kasveja.

Ritariperhoset (heimo Papilionidae, alaheimo Papilioninae) käyttävät huomattavan paljon toukkiensa ravintokasveina Magnolianae-ryhmään kuuluvia lajeja lukuun ottamatta muskottikasveja (Myristicaceae). Laurales-lahkon kasveista niiden suosiossa ovat laakerikasvit (Lauraceae) ja Piperales-lahkon kasveista niille kelpaavat piippuruohokasvit (Aristoochiaceae). Ne ovat myös yleisiä ruutakasveilla (Rutaceae), jotka eivät ole läheistä sukua Magnolianae-ryhmälle; ruutakasveilla näet on samanlaisia alkaloideja kuin Magnolianae-ryhmän kasveilla.

Magnolianae-ryhmän joukossa esiintyy siellä täällä tietynlainen juurityyppi. Siinä juuret ovat tukevia, juurikarvattomia ja sienijuurellisia. Tyyppiä on havaittu useilla Laurales- ja Magnoliales-lahkon puuvartisilla edustajilla. Myös leveäliuskainen lehtilapa esiintyy kautta ryhmän, vaikkakaan ei Canellales-lahkossa.

Fylogeneettiset suhteet ryhmässä osoittavat että Magnoliales ja Laurales muodostavat kladin ja Canellales ja Piperales toisen. Jälkimmäinen pari on ensi näkemältä yllätyksellinen, eikä tälle kladille olekaan paljon morfologista tukea. Sen sijaan molekyylitutkimukset ovat vahvistaneet jaottelun toinen toisensa perästä vuodesta 1999 alkaen.

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
Mih’ail Sjamjonau (maastohiihtäjä)

**Mih’ail Aljaksevitš Sjamjonau** (; s. 6. helmikuuta 1986) on valkovenäläinen maastohiihtäjä. Hän edusti aiemmin Venäjää.

Sjamjonau debytoi maastohiihdon maailmancupissa tammikuussa 2007 Rybinskin 30 kilometrin kilpailussa sijoittuen sijalle 29. Näin ollen hän saavutti heti uransa ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Sjamjonaun paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on sija 11 tammikuulta 2012 niin ikään Rybinskistä 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailusta. 

Sjamjonau kilpaili Valko-Venäjän väreissä vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, jossa hän oli parhaimmillaan 17:s 50 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa. MM-kilpailuissa Sjamjonau on kilpaillut kolmesti Valko-Venäjän väreissä vuosina 2011, 2013 ja 2015 ollen parhaimmillaan 12. vuoden 2015 MM-kilpailuiden 15 kilometrillä Falunissa. Vuoden 2013 talviuniversiadeista Trentinosta Sjamjonau saavutti hopeaa 10 kilometriltä.

## Lähteet
Mihail Semjonov

**Mihail Semjonov** () eli **Mih’ail Sjamjonau** () on seuraavien henkilöiden nimi:

* Mihail Vladimirovitš Semjonov (1933–2006), neuvostoliittolainen koripalloilija
* Mih’ail Sjamjonau (s. 1986), valkovenäläinen maastohiihtäjä
* Mih’ail Uladzimiravitš Sjamjonau (s. 1984), valkovenäläinen painija.
Liskiökasvit

**Liskiökasvit** (Saururaceae) on pieni lauhkean vyöhykkeen kasviheimo koppisiemenisten Piperales-lahkossa. Liskiökasveihin kuuluvat muun muassa kameleonttilehdet ja herttalehdet.

## Tuntomerkit
Liskiökasvit ovat juurakollisia tai rönsyllisiä ruohoja. Lehdet ovat usein aromaattisia, melko möyheitä, leveätyvisiä, kourasuonisia ja korvakkeellisia; korvakkeet ovat intrapetiolaarisia, so. sijaitsevat ruodin sisäpuolella, sen ja varren välissä. Tähkämäisen kukinnon tyvellä on tavallisesti kookas ja terälehtimäinen suojus; kukat sen sijaan ovat pieniä ja teriöttömiä. Heteitä on usein kolme, mutta myös kuusi tai kahdeksan kahdessa kiehkurassa, ja ne ovat toisinaan enemmän tai vähemmän pareittain yhtyneitä ja/tai sikiäimeen kiinnittyneitä. Erillisiä emilehtiä on neljä tai emiö on kolmen tai neljän emilehden yhteenkasvettuma; joskus sikiäin on kehänalainen. Istukat ovat laitaistukoita, joihin kiinnittyy muutama tai joukko siemenaiheita. Hedelmä on kuiva, pähkylä tai tuppilo.

## Levinneisyys
Liskiökasvit ovat pohjoisen lauhkean vyöhykkeen kasveja.

## Luokittelu ja fylogenia
Liskiökasvien heimo käsittää viisi sukua ja kuusi lajia. Sen lähin sukulainen on pippurikasvien (Piperaceae) heimo.

Erään DNA-jakson (matR) analyysin mukaan *[[Houttuynia]]* ja *[[Anemopsis]]* muodostavat heimon evoluutiopuussa sisarusparin, joka puolestaan on rinnakkainen koko muulle heimolle. Kyseinen sisaruspari ilmenee myös kolmen geenin analyysissä, jossa suvut *[[Saururus]]* ja *[[Gymnotheca]]* muodostavat myös parin. Nämä kaksi sukuparia ilmenevät myös muissa molekyylitutkimuksissa, mutteivät morfologian analyysissä.

### Suvut
* *[[Anemopsis]]* Hook. & Arn.
* *[[Circaeocarpus]]* C.Y.Wu
* *[[Gymnotheca]]* Decne.
* *[[kameleonttilehdet|Houttuynia]]* Thunb. – kameleonttilehdet
* *[[herttalehdet|Saururus]]* L. – herttalehdet

## Kuvia

Anemopsis californica 1.jpg|*[[Anemopsis californica]]*
Doku-dami(colony).jpg|Viherkameleonttilehti (*Houttuynia cordata*)
Hangesyo 06c1213cv.jpg|Herttalehden (*Saururus chinensis*) valkokärkisiä lehtiä ja kukintoja


## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
Eelis Rantanen

**Eelis Konstantin Rantanen** (5. maaliskuuta 1879 Turku – 26. kesäkuuta 1946 Turku) oli suomalainen kansakoulunopettaja, joka toimi kansanedustajana vuosina 1920-1922. Rauman seminaarissa opiskellut Rantanen toimi Turun kaupungin koululaitoksen palveluksessa yli 40 vuotta vuosina 1904–1945. Kansallista Edistyspuoluetta edustanut Rantanen nousi reiluksi vuodeksi kansanedustajaksi Matti Helenius-Seppälän kuoltua.

Raittiusaatetta edistänyt Rantanen oli presidentin valitsijamies vuosina 1925 ja 1931. Hän oli myös Turun kaupunginvaltuuston jäsen.

## Lähteet
*
Erkki Palola

**Erkki Uolevi Palola** (s. 5. elokuuta 1957 Helsinki) on suomalainen viulutaiteilija ja säveltäjä, joka toimi pitkään Helsingin kaupunginorkesterin vuorottelevana konserttimestarina.

Palola opiskeli viulunsoittoa Sibelius-Akatemiassa Anja Ignatiuksen johdolla ja suoritti diplomin vuonna 1979; hänen opettajiinsa kuuluivat myös Tatjana Pogozeva ja Eli Goren. Jo 20-vuotiaana (1977) hän voitti Kuopion viulukilpailun. Palola työskenteli Oulun konservatoriossa lehtorina vuodet 1978–1984, siirtyi ensin Radion sinfoniaorkesterin 2. konserttimestariksi vuonna 1984 ja 1986 lähtien vuorottelevana 1. konserttimestarina vuoden 1990 loppun. Helsingin kaupunginorkesterin vuorottelevaksi konserttimestariksi Palola valittiin vuonna 1991, kunnes hän siirtyi soittamaan ensiviulujen ryhmässä vuonna 2012. Hän on ollut myös Kerava-kvartetin primas vuosina 1985-2006.

Säveltäjänä Palola on itseoppinut. Esikuvikseen hän mainitsee J. S. Bachin, György Ligetin ja Helmut Lachenmannin, ja arvosteluissa hänet on liitetty myös esimerkiksi Dmitri Šostakovitšiin ja Philip Glassiin. Hän järjesti sävellyskonsertin Helsingissä maaliskuussa 2015.

Palolan isä oli tenori ja Oulun konservatorion rehtori Elias Palola, hänen veljensä on viulisti Juhani Palola.

## Lähteet
* 
*
Tony Revolori

**Tony Revolori** (oik. **Anthony Quiñonez**; s. 28. huhtikuuta 1996 Anaheim, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Wes Andersonin elokuvissa *[[The Grand Budapest Hotel]]* (2014), *[[The French Dispatch]]* (2021) ja *[[Asteroid City]]* (2023) sekä Flash Thompsonin roolissa Marvel-elokuvissa *[[Spider-Man: Homecoming]]* (2017), *[[Spider-Man: Far From Home]]* (2019) ja *[[Spider-Man: No Way Home]]* (2021).
Vincent Kipruto

**Vincent Kipruto Limo** (s. 13. syyskuuta 1987) on kenialainen kestävyysjuoksija, joka on erikoistunut maratonjuoksuun. Hänen ennätyksensä maratonilla on huhtikuussa 2010 Rotterdamissa juostu 2.05.13.

Kipruto voitti MM-hopeaa vuoden 2011 MM-kilpailuista Daegusta ajalla 2.10.06. Hän on voittanut urallaan kaksi suurta maratonia, vuonna 2009 Pariisin maratonin ja vuonna 2013 Frankfurtin maratonin. Puolimaratonin Kipruto on juossut parhaimmillaan aikaan 1.00.39 elokuussa 2013 Lillessä.

## Lähteet
Joosua (yhtye)

**Joosua** on suomalainen pop-yhtye, joka perustettiin vuonna 2013 Porissa. Yhtyeen esikoisalbumi *Vielä hetken, Sinun* julkaistiin 13. helmikuuta 2015 Stupido Recordsin kautta.

## Diskografia
;Studioalbumit
*

;Singlet
*
*
*

## Lähteet
*Virallinen sivusto
*Joosua Facebookissa

### Viitteet
Eriocaulaceae

**Eriocaulaceae** on pääasiassa trooppinen ruohokasviheimo, joka kuuluu koppisiemenisten Poales-lahkoon, ja on siten sukua heinäkasveille (Poaceae).

## Tuntomerkit
Eriocaulaceae-kasvit ovat lähes aina lehtiruusukekasveja. Heimon kasveissa on juurissa ja lehdissä tuuletussolukkoa eli aerenkyymiä. Soluissa on oksalaattikiteitä. Karvat ovat yleisiä ja monimuotoisia. Lehtituppi ei ole selvästi erottuva. Kasvit ovat yksikotisia, kukat yksineuvoisia. Kukintovana on spiraalimaisesti kiertynyt, särmikäs tai kulmikas, ja sen tyvellä on alalehti, jonka tuppi on umpinainen. Mykerömäisen kukinnon lapakko on vaihtelevissa määrin litteä, ja kukinto tuo mieleen piippurassin. Kukat ovat pieniä, ja niissä on erilliset verhiö ja melko nahkea teriö. Sikiäimessä on aksiletyyppinen istukka, ja kussakin emilehdessä on yksi riippuva siemenaihe. Hedelmä on tavallisesti avautuva, kehälehdet ovat siinä vielä jäljellä.

## Levinneisyys
Eriocaulaceae kasvaa tropiikissa ja joitakin lajeja on myös lauhkeilla alueilla. Heimo on keskittynyt Guyanan ylängölle ja Koillis-Brasiliaan.

## Luokittelu
Heimossa on kuusi sukua ja 1160 lajia, jotka jakautuvat kahteen alaheimoon. Heimon erilaistuminen alaryhmikseen lienee alkanut noin 64 miljoonaa vuotta sitten.

### Alaheimo Eriocauloideae Burnett
Kasvit ovat tavallisesti vesikasveja, joiden juurissa ja lehdissä on aerenkyymisolukoita. Kasvit ovat kaksikotisia (emi- ja hedekukat eri yksilöissä). Kukan teriö on eri- tai yhdislehtinen, ja terälehdissä on mustat rauhasmaiset kärjet. Hedekukissa on neljä, viisi tai kuusi hedettä sekä emiön jäänne, pistillodi. Emikukissa on huomaamattomia joutoheteitä.

Alaheimo käsittää yksi tai kaksi sukua, joissa on 420 tropiikissa ja osin lauhkeassa vyöhykkeessä kasvavaa lajia. Suvussa *[[Eriocaulon]]* on 400 lajia.

### Alaheimo Paepalanthoideae Ruhland
Kasvit ovat tavallisesti maalla kasvavia. Verholehdet ovat terälehtien mittaisia tai pidempiä. Hedekukissa verhiö ja teriö ovat tyveltään kasvaneet yhteen, ja heteitä on kolme, harvemmin kaksi; ne ovat terävastaisia. Pistillodi on mettä erittävä. Emikukissa on joutoheteitä.

Alaheimoon kuuluu neljä sukua ja 76 lajia, jotka kasvavat Uudessa maailmassa, erityisesti sen trooppisissa osissa. Afrikassa on muutama laji. Suurimmat suvut ovat *[[Paepalanthus]]* (460 lajia), *[[Syngonanthus]]* (200 lajia) ja *[[Comanthera]]* (40 lajia).

### Suvut
Eriocaulaceae käsittää seuraavat suvut
* *[[Comanthera]]* L.B.Smith
* *[[Eriocaulon]]* L.
* *[[Leiothrix]]* Ruhling
* *[[Mesanthemum]]* Koernicke
* *[[Paepalanthus]]* Kunth
* *[[Rondonanthus]]* Herzog
* *[[Syngonanthus]]* Ruhling

## Kuvia

Actinocephalus bongardii 1 João de Deus Medeiros.jpg|*[[Actinocephalus bongardii]]* kuuluu nykyään *[[Paepalanthus]]*-sukuun.
Paepalanthus alpinus (1).jpg|*[[Paepalanthus alpinus]]*
Syngonanthus chrysanthus 3.jpg|*[[Syngonanthus chrysanthus]]* -lajia on joskus kaupan huonekasviksi.


## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, heinäkuu 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Levinneisyyskartta
Andrea Huber

**Andrea Huber** (s. 9. toukokuuta 1975 Samedan) on sveitsiläinen uransa jo päättänyt maastohiihtäjä. Hän edusti SC Alpina St. Moritzia.

Huber saavutti olympiapronssia 4 × 5 kilometrin viestistä vuoden 2002 talviolympialaisista Salt Lake Citystä. Hänen kanssaan joukkueessa hiihtivät Laurence Rochat, Brigitte Albrecht-Loretan ja Natascia Leonardi Cortesi. Huber osallistui urallaan kaksiin talviolympialaisiin vuosina 1998 ja 2002. MM-kilpailuihin Huber osallistui viidesti peräkkäin vuosina 1995-2003 sijoittuen parhaimmillaan sijalle 17 vuosien 1997 ja 1999 viiden kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailuissa.

Maastohiihdon maailmancupissa Huber kilpaili vuodet 1993-2004. Hänen paras sijoituksensa oli neljäs tila joulukuussa 1998 Engelbergin sprintistä.

## Lähteet
Sozomenos

**Hermias Salamanes Sozomenos** (, ; n. 400 Bethelia, Palestiina – n. 450 Palestiina) oli myöhäisantiikin aikainen kirkkohistorioitsija.

Sozomenos sai kasvatuksen munkkien parissa ja toimi asianajajana Konstantinopolissa. Hän kuoli Palestiinassa vuoden 443 jälkeen. Sozomenoksen päätyö on kreikankielinen yhdeksänosainen kirkkohistoriallinen teos *Kirkkohistoria* (*Historia ecclesiastica*), joka kuvaa ajanjaksoa vuodesta 324 vuoteen 439. Se on jatkoa Eusebios Kesarealaisen *[[Kirkkohistoria (Eusebios)|Kirkkohistorialle]]*, joka on ollut myös Sozomenoksen lähteenä. Hänen työnsä seurailee pääasiallisesti Sokrates Skolastikon *Kirkkohistoriaa*, mutta on sitä laajempi ja esikuvaansa voimakkaammin ortodoksiseen ja luostaritoimintaan nojautuva. Viimeisen yhdeksännen osan lähteenä on osittain Olympiodoroksen teos, osittain suullinen perimätieto.

## ''Kirkkohistorian'' osat

* Osa I: vuodet 312–325, alkaen Konstantinus Suuren kääntymisestä kristinuskoon ja loppuen Nikean ensimmäiseen kirkolliskokoukseen 
* Osa II: Konstantinuksen kuolemaan (325–337)
* Osa III: keisari Constans I:n kuolemaan (337–350)
* Osa IV: keisari Constantius II:n kuolemaan (350–361)
* Osa V: keisari Julianuksen kuolemaan (361–363)
* Osa VI: keisari Valensin kuolemaan (363–375)
* Osa VII: keisari Theodosius I:n kuolemaan (375–395)
* Osa VIII: keisari Arcadiuksen kuolemaan (375–408)
* Osa IX: keisari Valentinianus III:n avioitumiseen (408–25).

## Lähteet
Salme Sarajas-Korte

**Salme Inkeri Sarajas-Korte** (o.s. **Sarajas**; 21. huhtikuuta 1925 Loppi – 11. maaliskuuta 2017 Helsinki) oli suomalainen taidehistorian tutkija, jolle on myönnetty professorin arvonimi. 

Sarajas-Korte valmistui maisteriksi taidehistoriasta vuonna 1949 Helsingin yliopistossa. Opiskeltuaan vuoden Ranskassa hän aloitti Ateneumin taidemuseon ensimmäisenä amanuenssina 1955. Hän teki museoon muun muassa Suomen taiteen kolmivuotisnäyttelyitä ja oli 1960-luvulla myös käynnistämässä Ars-näyttelyiden perinnettä. Hän ajoi aktiivisesti myös nykytaiteen museon perustamista Suomeen. Hän on myös tehnyt tutkimusta ja näyttelyitä Ellen Thesleffin taiteesta.    

Sarajas-Korten symbolismia käsitellyt väitöskirja *Suomen varhaissymbolismi ja sen lähteet: Tutkielma Suomen maalaustaiteesta 1891–1895* valmistui 1966. Samana vuonna ilmestyi myös tutkimusjulkaisu *Uuden taiteen lähteillä:*   *Suomalaisia taiteilijoita Pariisissa, Berliinissä ja Italiassa 1891–1895*. Sarajas-Korte oli myös ensimmäisiä tutkijoita, jotka nostivat esille taiteen suhteen mystiikkaan.  

Sarajas-Korte toimi Suomen taideakatemian näyttely- ja tiedotusosaston johtajana 1967–1983 ja Jyväskylän yliopiston taiteentutkimuksen professuuria hän hoiti 1969–1971. Professorin virasta hän veti hakemuksensa pois ennen nimitystä. Sarajas-Korte oli päätoimittaja vuosina 1984–1990 julkaistussa laajassa kokoomateoksessa *Ars: Suomen taide*, jossa on yli 50 kirjoittajaa, 6 osaa ja noin 2 000 sivua. Hän sai työstään Suomen Taideyhdistyksen taidekirjallisuuspalkinnon. Useiden hoitamiensa luottamus- ja asiantuntijatehtävien ohella Sarajas-Korte on julkaissut alaltaan runsaasti artikkeleita. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin 1983.

Sarajas-Kortteen vanhemmat olivat lääkäri Lauri Heikki Sarajas (ent. Andell) ja Sylvi Martta Elina Wathén. Professorit Annamari Sarajas ja Samuli Sarajas olivat hänen sisaruksiaan. Sarajas-Kortteen puoliso vuodesta 1950 oli oikeuskansleri Kai Korte (1922–1992).

## Lähteet
Timo Lankinen

**Timo Lankinen** (s. 19. marraskuuta 1959 Hyvinkää) on valtioneuvoston kanslian nykyinen alivaltiosihteeri. Hänet nimitettiin virkaan marraskuussa 2011. Sitä ennen hän toimi Opetushallituksen pääjohtajana.

Lankinen kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1978 ja hänestä tuli oikeustieteen kandidaatti vuonna 1983. Lankinen oli Pääkaupunkiseudun kurssikeskuksen työmarkkinaopin opettaja vuosina 1982&ndash;1984, opetusministeriön ylitarkastaja vuosina 1984&ndash;1986, projektipäällikkö vuonna 1987, pääsihteeri vuosina 1988&ndash;1990, hallitusneuvos vuosina 1991&ndash;2007, rakennerahastoyksikön päällikkö vuosina 1995&ndash;1997 ja ammatillisen koulutuksen yksikön johtaja vuosina 1997&ndash;2007. Lankinen toimi Opetushallituksen pääjohtajana vuosina 2008&ndash;2011, vuodesta 2012 lähtien hän on ollut alivaltiosihteeri.

Vuosina 1985&ndash;1986 Lankinen oli Suomenlinnan hoitokunnan sihteeri, vuosina 1991&ndash;1993 Lapin yliopiston Arktisen keskusjohtokunnan jäsen, EU:n ammatillisen koulutuksen pääjohtajien jäsen, Euroopan koulutussäätiön johtokunnan jäsen sekä EU:n ammatillisen koulutuksen neuvoa-antavan komitean jäsen vuosina 1997&ndash;2007, FTP International oy:n hallituksen puheenjohtaja vuosina 1998&ndash;2002, Euroopan sosiaalirahasto -ohjelman seurantakomiteassa 2000&ndash;2007, Skills Finland ry:n hallituksen puheenjohtaja vuosina 2000&ndash;2012, WorldSkills Hki 2005 järjestelykomiteassa 2000&ndash;2005, Suomen Ilmailuopisto oy:n hallituksen puheenjohtaja 2008&ndash;2012, Perusopetus 2020&ndash;valtakunnalliset tavoitteet ja tuntijako -ryhmän jäsen 2009&ndash;2010, ja vuodesta 2012 hän on ollut HAUS kehittämiskeskus oy:n hallituksen jäsen.

Lankinen on naimisissa, ja hänellä on vuosina 1985 ja 1990 syntyneet tyttäret sekä vuonna 1987 syntynyt poika.

## Lähteet
Otavan pienet tietosanakirjat

**Otavan pienet tietosanakirjat** on nimensä mukaisesti Otavan kustantama suomenkielinen kirjasarja, johon kuuluu suppeahkoja hakuteoksia. Siihen kuuluvat mm. Kustaa Vilkunan Etunimet-kirjan ensimmäinen painos ja Väärien käsitysten sanakirja (alkuteos Tom Burnamin Dictionary of misinformation, suomentanut Kalevi Haikara).

## Lähteet
Hypoteettinen imperatiivi

**Hypoteettinen imperatiivi** on filosofiassa tilannesidonnainen, joskin asiantuntijuuteen perustuva eettinen kehotus. Se on kuitenkin eettinen periaate vain silloin, jos kehotuksen noudattaminen on eettistä vallitsevassa tilanteessa. Hypoteettisen imperatiivin vastakohta on kategorinen imperatiivi eli ehdoton kehotus. Filosofi Immanuel Kant asetti ajattelussaan kategorisen imperatiivin normiksi, joka pätee olosuhteista riippumatta.

Hypoteettinen imperatiivi on käsky, jota noudattamalla pyritään johonkin korkeampaan tai parempaan päämäärään. Se on utilitaarista hyötyajattelua. Se rakentuu kehotuksesta, johon sisältyy jokin päämäärä, esimerkiksi “jos haluat saavuttaa X:n, sinun on tehtävä Y.”

## Lähteet
Uusi testamentti nykysuomeksi

**Uusi testamentti nykysuomeksi** on vuonna 1972 ilmestynyt suomenkielinen Uuden testamentin käännös. Käännöksessä on noudatettu dynaamisen ekvivalenssin käännöstekniikkaa, ja tarkoituksena on ollut kääntää Uuden testamentin varsin tavanomainen kreikka tavalliselle suomen kielelle. Käännöksen periaatteena on ollut saada tavallinen suomenkielinen nykylukija ymmärtämään tekstin sisältö mahdollisimman samoin kuin alkuperäisen tekstin keskivertolukija. Tavoitteena on ollut että myös aiemmin hengelliseen kieleen perehtymätön lukija ymmärtää tekstin sisällön ja teksti on luontevaa myös puhuttuna. Sanasto ja lauserakenteet noudattavat tavanomaista nykysuomea.

Vuoden 1933/1938 Pyhä Raamattu oli kieleltään vanhanaikainen jo sen julkaisuaikana, ja viimeistään 1960-luvulla voimistui ajatus raamatun saattamisesta nykykielelle. Myös käännöstieteen menetelmät olivat ajan kuluessa kehittyneet. Suomen Pipliaseura ja Suomen Kirkon Sisälähetysseura halusivat tuolloin tehdä uuden käännöksen Uudesta testamentista. Työhön asetettiin vuonna 1968 työryhmä, johon kuuluivat Heikki Räisänen, Raimo Huikuri ja Esko Rintala. Käännöstyö saatiin päätökseen vuonna 1972, ja seuraavana vuonna siihen lisättiin vielä Jussi Aron kääntämät Psalmit. Psalmien suomennoksessa pyrittiin pääsemään eroon aiemmin sellaisenaan suomeen tuoduista hepreankielen fraseologioista.

Suomennosta tarkistettiin vuonna 1975, jolloin tekstiin tehtiin joukko korjauksina pidettyjä tarkistuksia. Suomen Pipliaseura on julkaissut myös laitoksen *Uusi testamentti nykysuomeksi = Good news New testament*, jossa on sivujen vasemmilla palstoilla Uusi testamentti -nykysuomeksi ja oikeilla palstoilla samantapainen englanninkielinen vapaa käännös Good news New testament.

Uusi testamentti nykysuomeksi sai osakseen paljon huomiota ja myös kritiikkiä. Käännös kuitenkin vauhditti raamatunsuomennostyötä, sillä jo vuonna 1973 Kirkolliskokous asetti komitean pohtimaan uuden, virallisen raamatunkäännöksen valmistamista. Tämä uusi käännös, Uusi kirkkoraamattu, valmistui vuonna 1992.

## Tekstinäyte
Joh. 3:16: "Niin paljon Jumala rakasti maailmaa, että hän antoi ainoan Poikansa, ettei yksikään joka häneen uskoo, kuole vaan saa elää ikuisesti.

## Laitoksia
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Sergei Mikajeljan

**Sergei Mikajeljan** (; s. 27. huhtikuuta 1992 Gorno-Altaisk, Altain tasavalta, Venäjä) on venäläissyntyinen armenialainen maastohiihtäjä. Hän edustaa Ashcocq Cross-Country Schoolia.

Mikajeljan debytoi maastohiihdon maailmancupissa marraskuussa 2010 Rukalla sijoittuen perinteisen sprintissä sijalle 125. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2015 Rybinskin 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa sijoittuen sijalle 20. Tuo on myös Mikajeljanin uran paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa. 

Mikajeljan on kilpaillut kaksissa talviolympialaisissa vuonna 2010 Vancouverissa ja vuonna 2014 Sotšissa. Hänen paras sijoituksensa on vuoden 2014 kilpailuiden 45:s sija yhdistelmäkilpailusta. MM-kilpailuihin Mikajeljan on osallistunut neljästi, parhaana sijoituksena vuoden 2015 MM-kilpailuiden yhdistelmäkilpailun 45. sija Falunista.

## Lähteet
Hannu Mäkelä (päätoimittaja)

**Hannu Samuli Mäkelä** (s. 24. syyskuuta 1935 Artjärvi) on suomalainen päätoimittaja. Hän on ollut toimittajana tai päätoimittajana Loviisan Sanomissa, Lieksan Lehdessä, Kaakkoisseudussa ja Valkeakosken Sanomissa. Loviisan Sanomissa hän oli myös toimitusjohtajana.

## Lähteet
Andréa Pizzitola

**Andréa Pizzitola** (s. 19. kesäkuuta, 1992 Montpellier) on ranskalainen moottoriurheilija. 

Pizzitola aloitti uransa Kartingissa vuonna 2008. Hän sijoittui kahdeksanneksi Ranskan KF2 Mestaruussarjassa vuonna 2011. Vuonna 2010 Pizzitola kilpaili Ranskan Renault Clio Cup -sarjassa sijoittuen sarjan 16:nneksi. Vuonna 2011 Pizzitola ajoi Ranskan Formula 4 -sarjassa voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan loppupisteissä toiseksi. Vuonna 2012 Pizzitola siirtyi Eurocup Formula Renault -sarjaan saavuttaen kauden aikana yhden paalupaikan ja 12 pistettä. Samana vuonna hän kilpaili Formula Renault NEC -sarjassa saavuttaen neljä palkintosijaa sijoittuen sarjan 13:nneksi. Vuonna 2013 Pizzitola jatkoi Eurocup -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan ja 39 pistettä. Samana vuonna hän jatkoi myös NEC-sarjassa voittaen yhden kilpailun sijoittuen sarjan kuudenneksi. Vuonna 2014 Pizzitola kilpaili kolmannen kauden Eurocup-sarjassa saavuttaen kaksi voittoa, kaksi paalupaikkaa sijoittuen sarjan neljänneksi. Vuonna 2015 Pizzitola kilpaili uudessa Renault Sport Trophy -sarjassa voittaen Eliitti-luokan mestaruuden.
Elävä uutinen

**Elävä uutinen** on suomenkielinen, vapaasti (ei-sanatarkasti) käännetty Uuden testamentin käännös. Se ilmestyi ensimmäisen kerran vuonna 1977. Sen kansainvälisenä esikuvana on osittain suomeksi käännetyltä nimeltään Living- Uusi testamentti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*''Kielen yksinkertaistamisen keinot Elävässä uutisessa'' (2001)
Morfosyntaksi

**Morfosyntaksi** on kielitieteessä morfologian eli muoto-opin ja syntaksin eli lauseopin yhteinen alue. Nykyisin kielitiede ei enää jyrkästi erota morfologiaa ja syntaksia toisistaan. Niinpä suomen morfologiaa on yksittäisten sananmuotojen koostumuksen kuvaaminen, kuten illatiivin päätteen määräytyminen eri yhteyksissä (eri muotoisia illatiiveja ovat *taloon, huoneeseen, maahan*). Morfosyntaksi taas pyrkii kuvaamaan illatiivin tehtäviä erilaisissa lauserakenteissa. Morfosyntaksin ja syntaksin ero ole kovin selvä ainakaan suomen tapaisessa, paljon taivutusta sisältävässä kielessä. 

## Katso myös
*Morfofonologia 

## Lähteet
Jalmari Leino

**Frans Hjalmar (Jalmari) Leino** (synt. **Rekola**, 4. toukokuuta 1892 Köyliö – 16. joulukuuta 1963 Tampere) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko, joka työskenteli usean sosialidemokraattisen sanomalehden päätoimittajana 1920–1950-luvuilla. Hän oli myös SDP:n kansanedustaja vuosina 1927–1930.

## Elämä
### Nuoruusvuodet
Köyliön Vuorenmaassa syntyneen Jalmari Leinon vanhemmat olivat Säkylästä kotoisin olleet torppari Frans Henrik Rekola (1859-1944) ja Justiina Vilhelmiina Korpela (1869-1955). Kansakoulun jälkeen hän työskenteli sekatyömiehenä ja oli mukana Vuorenmaan työväenyhdistyksen toiminnassa. Leino suoritti Sosialidemokraattisen puolueopiston kurssin ja toimi vuosina 1917–1918 kiertävänä luennoitsijana Satakunnassa ja Varsinais-Suomessa. Sisällissodan aikana Leino oli myös kansanvaltuuskunnan nimittämän Turun ja Porin läänin lääninneuvoston verotuslautakunnan jäsen. Sodan loppuvaiheessa Leino pakeni punapakolaisten mukana ja vangittiin Lahdessa, josta hänet siirrettiin Santahaminan vankileirille. 

### Toimittajana ja kansanedustajana
Vapauduttuaan 1920 Leino siirtyi Porissa ilmestyneen *[[Uusi Aika|Uuden Ajan]]* toimittajaksi. Hän oli myös lehden päätoimittaja 1925–1927. Leino valittiin eduskuntaan vuonna 1927. Ainoaksi jääneen kansanedustajakautensa jälkeen Leino työskenteli Jyväskylässä *[[Työn Voima]]n* päätoimittajana 1930–1937, Viipurissa *[[Kansan Työ]]n* päätoimittajana 1938–1940, Helsingissä Työväen Sanomalehtien Tietotoimiston palveluksessa 1940, Turussa *[[Sosialisti (lehti)|Sosialisti]]n* päätoimittajana 1940–1941 sekä Tampereella *[[Kansan Lehti|Kansan Lehden]]* päätoimittajana 1942–1950 ja toimituspäällikkönä 1950–1958. Hän oli Porin, Jyväskylän, Viipurin ja Tampereen kaupunginvaltuustojen jäsen.

Leino kuoli 71-vuotiaana joulukuussa 1963. Hänet on haudattu Kangasalan Vatialan hautausmaalle.

## Perhe
Jalmari Leinon puoliso oli köyliöläinen Anna Amanda Lind (s. 1893), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1921. Heidän poikansa oli kaupunginjohtaja Väinö J. Leino ja pojanpoika suurlähettiläs Jukka Leino.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali (Ateena)

**Neitsyt Marian ilmestyksen katedraali** () eli *Ateenan katedraali* (Μητροπολιτικός Ναός Αθηνών, *Mitropolitikós Naós Athinón*) on ortodoksinen kirkko Ateenassa Kreikassa. Se on Ateenan arkkihiippakunnan katedraali eli Ateenan ja koko Kreikan arkkipiispan piispanistuin ja koko Kreikan kirkon pääpaikka. Katedraali sijaitsee Ateenan vanhankaupungin Plákan pohjoislaidalla Mitropóleos-kadun varrella.

## Historia

Katedraalia alettiin rakentaa pian vuonna 1842 eli jonkin aikaa sen jälkeen, kun Ateenasta oli tullut itsenäistyneen Kreikan pääkaupunki vuonna 1834. Sen peruskiven muurasivat kuningas Otto ja kuningatar Amalia. Kirkon alkuperäisenä arkkitehtinä toimi Theophil Hansen. Myöhemmin arkkitehteinä toimivat myös Dimítrios Zézos, Panagís Kálkos ja François Boulanger. Kirkon rakentamisessa käytettiin paljon kaupungin vanhempien, purettujen kirkkojen osia.

Katedraali valmistui vuonna 1862 ja omistettiin Marian ilmestykselle. Se vihittiin käyttöön 21. toukokuuta kyseisenä vuonna. Katedraali on Ateenan ja koko Kreikan arkkipiispan piispanistuin, ja näin kreikkalaisen ortodoksisuuden merkittäviä hengellisiä keskuksia ja myös tärkeiden virallisten tilaisuuksien pitopaikka. Historiansa aikana siellä on vietty muun muassa Kreikan kuninkaallisten kruunajaisia ja häitä sekä merkittävien henkilöiden hautajaisia.

Kirkko kunnostettiin vuosina 1999–2016 vuoden 1999 maanjäristyksen aiheuttamien vaurioiden vuoksi.

## Rakennus

Katedraalin julkisivu on länteen ja siinä on kaksi samanlaista tornia. Kirkko ei ole suurkaupungin katedraaliksi erityisen suuri: se on noin 40 metriä pitkä, 20 metriä leveä ja 24,5 metriä korkea. Kirkko on muodoltaan ristinmuotoinen kolmilaivainen kupolilla varustettu basilika. Se on koristeltu sisältä bysanttilaistyylisillä seinämaalauksilla. Kirkkoon on haudattu kaksi osmanivallan ajan kreikkalaista marttyyriä, Pyhä Filothei (surmattu 1589) sekä Konstantinopolin patriarkka Gregorios V (surmattu 1821).

Kirkon edessä on Mitrópolin aukio (Πλατεία Μητροπόλεως, *Plateía Mitropóleos*). Aukiolla on kaksi patsasta. Toinen esittää Bysantin viimeistä keisaria Konstantinos XI Palaiologosta, toinen arkkipiispa Damaskinosta. Aivan kirkon vieressä on pieni, bysanttilaisaikainen Panagía Gorgoepíkooksen kirkko, joka tunnetaan myös Pyhän Eleutherioksen kirkkona sekä nimellä ”Pikku-Mitrópoli”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Panagía Gorgoepíkooksen kirkko

**Panagía Gorgoepíkooksen kirkko** (), myös *Jumalansynnyttäjä Gorgoepíkooksen ja Pyhän Elefthérioksen kirkko* (), on pieni bysanttilaisaikainen kirkko, joka sijaitsee Ateenan vanhankaupungin Plákan pohjoislaidalla aivan Ateenan katedraalin Neitsyt Marian ilmestyksen katedraalin eli *Mitrópolin* vieressä. Kirkkoa kutsutaan myös nimellä ”Pikku-Mitrópoli” (Μικρή Μητρόπολη, *Mikrí Mitrópoli*).

Kirkko on rakennettu 1100-luvulla. Se on omistettu ”nopeasti kuulevalle” Neitsyt Marialle sekä Pyhälle Eleutheriokselle (Eleftheriokselle). Kreikan itsenäistymisen jälkeen kirkko toimi jonkin aikaa Kreikan ensimmäisenä kansalliskirjastona.

Kirkko on ristikirkko ja siinä on tyypillinen ateenalaistyyppinen keskibysanttilainen kupoli. Kirkko on rakennettu marmorista ja siinä on käytetty uudelleen antiikin aikaisten rakennusten osia. Kivissä on bysanttilaisaikaisen koristelun lisäksi jäljellä antiikin aikaisia reliefejä, kuten Heraklesta ja Hebeä esittävät kuvat. Pakanallisia kuva-aiheita on kristillistetty lisäämällä niihin ristejä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Panagía Kapnikaréan kirkko

**Panagía Kapnikaréan kirkko** () eli *Kapnikaréa* (Καπνικαρέα) on bysanttilaisaikainen kirkko, joka sijaitsee Ateenan keskustassa keskellä Ermoú-katua.

Kirkko on yksi Ateenan vanhimmista. Se on rakennettu noin vuonna 1050 antiikin aikaisen temppelin paikalle. Temppeli on ollut omistettu jollekin naispuoliselle jumaluudelle, mahdollisesti Athenelle tai Demeterille. Kirkko omistettiin Neitsyt Marian (*Panagía*) temppeliin tuomiselle. Savuun viittaava nimi Kapnikaréa tulee mahdollisesti Bysantin valtakunnan aikaisesta *kapnikon*- eli kotiliesiverosta; kirkon rakennuttaja oli mahdollisesti veron kerääjä (*kapnikáris*) tai Kapnikáris-sukua. Kirkko on ilmeisesti ollut aiemmin jonkun luostarin pääkirkko (*[[katholikon]]*).

Kun Ermoú-katu rakennettiin vuonna 1834, kirkko jäi sen linjauksen tielle ja oli vaarassa tulla puretuksi. Kuningas Oton isä Ludvig Baijerilainen puuttui tuolloin asiaan ja pelasti kirkon. Katu rakennettiin kulkemaan kirkon kummaltakin puolelta. Kirkko oli uhanalaisena myös vuonna 1863. Tuolloin sen pelasti Ateenan arkkipiispa. Nykyisin kirkko kuuluu Ateenan yliopistolle.

Kirkko on ristinmuotoinen. Siinä on tyypillinen ateenalaistyyppinen keskibysanttilainen kupoli. Sen seinämaalaukset ja mosaiikkikoristelut ovat 1900-luvulta. Kirkkoon on myöhemmin liitetty Pyhälle Barbaralle (*Agía Varvára*) omistettu pieni kappeli. Kirkon ympärille muodostuu pieni Kapnikaréan aukio (*Plateía Kapnikaréas*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Panagía Pantánassan kirkko

**Panagía Pantánassan kirkko** () eli *Neitsyt Marian kuolonuneen nukkumisen kirkko* (Ναός της Κοιμήσεως της Θεοτόκου, *Naós tis Koimíseos tis Theotókou*) on bysanttilaisaikainen kirkko, joka sijaitsee Monastiráki-aukiolla Ateenan vanhassa keskustassa.

Kirkko on alun perin rakennettu 1000-luvulla. Nykyinen kirkko on 1600-luvulta ja kirkon torni vuodelta 1911. Kirkko oli alun perin paikalla sijainneen Pantánassan luostarin pääkirkko (*[[katholikon]]*). 1800-luvulla tehtyjen arkeologisten kaivausten ja Ateenan metron rakennustöiden vuoksi luostarista ei ole enää jäljellä muita rakennuksia, mutta se on antanut nimensä koko Monastiráki (”Pieni luostari”) -aukiolle. Kirkko on omistettu Neitsyt Marialle ”kaikkien kuningattarelle” sekä tämän kuolonuneen nukkumiselle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pyhien apostolien kirkko (Ateena)

**Pyhien apostolien kirkko** ( eli Άγιοι Απόστολοι Σολάκη, *Ágioi Apóstoloi Soláki*) on bysanttilaisaikainen kirkko, joka sijaitsee Ateenassa Agoran arkeologisen alueen kaakkoislaidalla.

Kirkko on yksi Ateenan vanhimmista. Se on rakennettu 900-luvulla antiikin aikaisen, 100-luvulla rakennetun Nymfaionin eli nymfeille omistetun pyhän paikan ja lähteen paikalle. Kirkon rakentamisajankohta oli Ateenan keskibysanttilaisen vaurauden aikaa, joka kesti 1200-luvun alkuun saakka.

Kirkko on muodoltaan ristikirkko. Sen kupoli edustaa varhaisinta niin kutsuttua ateenalaista kupolityyppiä. Kirkon sisäseinissä on jäänteitä 1600- ja 1700-luvuilla tehdyistä seinämaalauksista. Kirkko on merkittävä, koska se edustaa merkittävää kehitysvaihetta bysanttilaisessa kirkkoarkkitehtuurissa, ja koska se on Hefaistoksen temppelin ohella alueen ainoita vanhoja rakennuksia, jotka ovat säilyneet paikallaan rakentamisensa jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sata vuotta (kappale)

**Sata vuotta** on suomalaisen alternative rock -yhtye Herra Ylpön & Ihmisten esikoissingle yhtyeen saman nimiseltä albumilta. Sen ensisoitto kuultiin YleX:n taajuuksilla 11. joulukuuta 2007.

## Kappaleet
#

## Kokoonpano
* Herra Ylppö – laulu
* Hamid Moeini – kitara
* Janne Halmkrona – kitara, vastaava tuottaja
* Jami Westergård – bassokitara
* Jukka Kröger – rummut

### Tuotanto
* Rauli Eskolin – tuottaja, äänittäjä, miksaaja, piano
* Pauli Saastamoinen – masteroija
* Joonas Brandt – kansikuva

## Aiheesta muualla
* Sata vuotta discogs.com -sivustolla

## Lähteet
Parhaat (Herra Ylppö & Ihmiset)

**Parhaat** on rockyhtye Herra Ylpön & Ihmisten kokoelma-albumi, joka julkaistiin joulukuussa 2014.

## Kappaleet

### CD 1
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### CD 2
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Aiheesta muualla
* Parhaat discogs.com -sivustolla

## Lähteet
Juho Nykänen (kansanedustaja)

**Juho Nykänen** (28. huhtikuuta 1910 Pielisjärvi – 8. toukokuuta 1987 Lieksa) oli suomalainen kioskikauppias ja SKDL:n kansanedustaja.

Nykäsen vanhemmat olivat rautasorvaaja Aatami Nykänen ja Siiri Lipponen. Hän kävi kansakoulun ja suoritti myöhemmin Sirola-opiston kurssin.

Nykänen työskenteli korjausmiehenä Enso-Gutzeitin Pankakosken kartonkitehtaalla Pielisjärvellä 1923–1930 ja oli sitten vankilassa poliittisista syistä 1932–1935. Vapauduttuaan hän oli varastomiehenä Lieksassa 1936–1939 ja 1944–1947, joutui uudelleen vankilaan 1939–1940 ja oli myymälähoitajana 1941–1942 ja varastonhoitajana Pielisjärven yleisessä osuusliikkeessä 1942–1944. Viimeksi Nykänen toimi Suomen kommunistisen puolueen Lieksan aluejärjestön sihteerinä 1947–1950 ja oli kioskikauppiaana Pielisjärvellä, myöhemmin Lieksassa 1954–1979.

Nykänen oli SKDL:n kansanedustajana 1951–1954 edustaen Kuopion läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli presidentin valitsijamiehenä vuoden 1950 presidentinvaaleissa. Nykänen oli Pielisjärven kunnanvaltuuston ja kunnanhallituksen sekä Lieksan kaupunginvaltuuston jäsenenä. 

## Teoksia
* *Pielisjärven työläisten Golgata : muistelmia vuodelta 1918* ; koonnut Juho Nykänen. 1958, 2. painos Savon Sana, Kuopio 1977

## Lähteet
Battersea Parkin katurata

**Battersea Park Street Circuit** tai **Battersea Park katurata** on katuradan tyyppinen rata, joka valmistettiin vuodeksi 2015 Formula E -sarjan osakilpailuja varten. Rata sijaitsee Lontoossa Battersea Parkin sisällä. Radalla kilpailtiin ensimmäistä kertaa 27. – 28. kesäkuuta 2015. Kilpailu poistui kalenterista ennen kautta 2016–2017. 

## Voittajat
### Formula E

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kartta ja radan historiaa
Antti Virtanen (poliitikko)

**Antti Virtanen** (sukunimi aik. **Lötjönen**, 7. kesäkuuta 1888 Jaakkima – 28. helmikuuta 1972 Imatra) oli suomalainen vaatturi ja SKDL:n kansanedustaja.

Virtasen vanhemmat olivat talollinen Juhana Lötjönen ja Cecilia Majuri. Hän toimi vaatturina muun muassa Käkisalmessa, Viipurissa ja Antreassa ja oli vaatturinliikkeen harjoittajana ja työväentalon vahtimestarina Antreassa. Jatkosodan aikana Virtanen oli vankilassa poliittisista syistä 1941–1944. Sodan jälkeen hän oli vaatturinliikkeen harjoittajana Parikkalassa, Ruokolahdella ja Imatralla aina kuolemaansa saakka 1972.

Virtanen oli SKDL:n kansanedustajana 1946–1948 edustaen Kymen läänin itäistä vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan tammikuussa 1946 Suomen Pariisin-lähettilääksi nimetetyn Johan Helon tilalle. Virtanen oli myös Ruokolahden kunnanvaltuuston jäsenenä.

## Lähteet
Luettelo YK:n pakkausnumeroista 2501–2600

Alla on esitetty **[[Yhdistyneet kansakunnat|YK:n]]** asettamat kemikaalien sekä teollisten valmisteiden **pakkaus- ja kuljetusmerkinnät** aineille, joiden YK-numerot ovat **2501–2600**.

## YK-numerot 2501–2600

## Katso myös
*Luettelo YK:n pakkausnumeroista 2401–2500
*Luettelo YK:n pakkausnumeroista 2601–2700

## Aiheesta muualla
*ADR:n vaarallisten aineiden lista, viitattu 7.5.2015.
*YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2015, viitattu 7.5.2015.
*YK:n vaarallisten aineiden lista vuodelta 2013, viitattu 7.5.2015.

## Lähteet
Daniel Stern (psykologi)

**Daniel N. Stern** (16. elokuuta 1934 – 12. marraskuuta 2012) oli yhdysvaltalainen psykologi ja psykoanalyytikko, joka tunnetaan erityisesti lapsen varhaisen vuorovaikutuksen tutkijana sekä kehitysteoreetikkona.

Vaikka Stern olikin psykoanalyytikko, hän ei nähnyt lasta passiivisena toiminnan kohteena, toisin kuin perinteinen psykoanalyysi näki. Sternin mielestä lapsen minätunteen kehittymisen kannalta keskeistä on lapsen ja vanhemman, yleensä äidin, kiinteä vuorovaikutus, eräänlainen tunteiden yhteensoinnutus.

## Bibliografia
* *Ensimmäinen ihmissuhde* (1977) (*The First Relationship: Infant and Mother*)
* *Interpersonal World of the Infant, The: A View from Psychoanalysis and Development Psychology* (1985)
* *Maailma lapsen silmin - mitä lapsi, näkee, kokee ja tuntee* (1990) (*Diary of a Baby*)
* *Motherhood Constellation: A Unified View of Parent-Infant Psychotherapy* (1995)
* *The Birth of a Mother* (1997)
* *The Present Moment in Psychotherapy and Everyday Life* (2004)
* *Forms of Vitality: Exploring Dynamic Experience in Psychology and the Arts* (2010)

## Lähteet
Mehiruusukkeet

**Mehiruusukkeet** (*Echeveria*) on maksaruohokasveihin kuuluva mehikasvisuku, jossa on noin 150 lajia. Ne kasvavat kuivilla alueilla, usein puoliaavikoilla, ja esiintyvät Amerikassa Yhdysvalloista Teksasista ja Meksikosta Keski-Amerikkaan ja Andeille. Mehiruusukkeet ovat ainavihreitä sukkulentteja ja varpuja, harvoin kausivihreitä. Niiden usein näyttävästi värittyneet lehdet kasvavat ruusukkeina. Kukat muodostuvat terttu- tai huiskilokukintoon ruusukkeen keskeltä kasvavan pitkän varren päähän. Lukemattomia mehiruusukkeiden lajeja viljellään huonekasveina.

## Lajeja
* *Echeveria agavoides* – kuultomehiruusuke
* *Echeveria carnicolor* – lamomehiruusuke
* *Echeveria coccinea* – samettimehiruusuke
* *Echeveria derenbergii* – mätäsmehiruusuke
* *Echeveria elegans* – sinimehiruusuke
* *Echeveria fulgens* – loistomehiruusuke
* *Echeveria gibbiflora* – hopeamehiruusuke
* *Echeveria gigantea* – jättimehiruusuke
* *Echeveria harmsii* – pensasmehiruusuke
* *Echeveria leucotricha* – villamehiruusuke
* *Echeveria peacockii* – reunamehiruusuke
* *Echeveria pulvinata* – siromehiruusuke
* *Echeveria secunda* – kuppimehiruusuke
* *Echeveria setosa* – nukkamehiruusuke


Echeveria agavoides, in rotstuin, Waterberg.jpg|Kuultomehiruusuke.
Echeveria.derenbergii.7072.jpg|Mätäsmehiruusuke.
2007 echeveria leucotricha.jpg|Villamehiruusuke.
Echeveria setosa-IMG 1622.jpg|Nukkamehiruusuke.


## Lähteet
Itulehdet

**Itulehdet** (*Kalanchoë*) on maksaruohokasveihin kuuluva mehikasvisuku, jossa on noin 130 yksi-, kaksi- ja monivuotista lajia. Ne ovat sukkulentteja, pensaita tai pieniä puita. Esimerkiksi huopaitulehti kasvaa usein pikkupuuksi. Itulehtiä esiintyy laajasti lämpimän ilmaston alueella, Keski-Afrikassa, Etelä-Afrikassa, Madagaskarilla, Saudi-Arabiassa, Jemenissä, Sokotralla, Aasiassa, Australiassa ja Amerikan trooppisessa osassa. Monia itulehtien lajeja viljellään huonekasvina. Tunnetuin itulehdistä lienee laajasti ruukkukukkana viljelty tulilatva, jonka kantalaji on kotoisin Madagaskarilta.

## Lajeja
* *Kalanchoë beharensis* – huopaitulehti
* *Kalanchoë* Blossfeldiana-Ryhmä (*K. blossfeldiana*) – tulilatva
* *Kalanchoë crenata* – hammasitulehti
* *Kalanchoë daigremontiana* – pitsi-itulehti eli laskuvarjojääkäri
* *Kalanchoë delagoensis* (tai *K. delagoense*) – lieriöitulehti
* *Kalanchoë farinacea* – jauhoitulehti
* *Kalanchoë laxiflora* – härmeitulehti
* *Kalanchoë mangini* tai *K. manginii* – pisaraitulehti
* *Kalanchoë marmorata* – kirjoitulehti
* *Kalanchoë pinnata* – sulkaitulehti
* *Kalanchoë porphyrocalyx* – nuokkuitulehti
* *Kalanchoë thyrsiflora* – kapinitulehti
* *Kalanchoë tomentosa* – nukkaitulehti
* *Kalanchoë uniflora* – kelloitulehti
* *Kalanchoë lateritia* – tiili-itulehti
* *Kalanchoë nyikae* – pyöröitulehti
* *Kalanchoë prolifera* – jätti-itulehti
* *Kalanchoë serrata* – sahaitulehti
* *Kalanchoë tubiflora* – lieriöitulehti
* *Kalanchoë usambarensis* – liekki-itulehti


Kalanchoe-beharensis.jpg|Huopaitulehti.
Kalanchoe daigremontiana Itulehti IMG 5352 C.JPG|Pitsi-itulehti.
Kalanchoe delagoensis03.JPG|Lieriöitulehti.
Kalanchoe farinacea BotGardBln271207.jpg|Jauhoitulehti.
Kalanchoe laxiflora-009.JPG|Härmeitulehti.
Kalanchoe manginii 01.jpg|Pisaraitulehti.
Starr 070308-5336 Kalanchoe pinnata.jpg|Sulkaitulehti.
Kalanchoe tomentosa kz1.JPG|Nukkaitulehti.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Kalanchoe''
* Suomen Lajitietokeskus: Itulehdet – ''Kalanchoë''
Hopearuusukkeet

**Hopearuusukkeet** (*Dudleya*) on maksaruohokasveihin kuuluva mehikasvisuku, jossa on 40 lajia. Niitä esiintyy Yhdysvaltojen etelä- ja lounaisosissa sekä Meksikon pohjois- ja luoteisosissa. Hopearuusukkeet ovat tyvestä lehtiruusukkeellisia monivuotisia sukkulenttikasveja. Niiden kukat ovat putkimaisia, kellon- tai tähdenmuotoisia, keltaisia, valkoisia tai punaisia. Joitain hopearuusukelajeja viljellään huonekasvina.

## Lajeja
* *Dudleya brittonii* – meksikonhopearuusuke
* *Dudleya stolonifera* – rönsyhopearuusuke
* *Dudleya traskiae* – santabarbaranhopearuusuke – Kasvaa luonnossa vain Kaliforniassa Santa Barbaran saarella. 
* *Dudleya farinosa* – jauhohopearuusuke


Tiedosto:Dudleya caespitosa 5.jpg|*[[Dudleya caespitosa]]*.
Tiedosto:Dudleya farinosa (4858513301).jpg|*[[Dudleya farinosa]]*.
Tiedosto:Dudleya palmeri 2.jpg|*[[Dudleya palmeri]]*.
Tiedosto:Dudleya traskiae.jpg|Santabarbaranhopearuusuke.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Dudleya''
* Suomen Lajitietokeskus: Hopearuusukkeet – ''Dudleya''
Mehilehdet

**Mehilehdet** (*Cotyledon*) on maksaruohokasveihin kuuluva mehikasvisuku, jossa on yhdeksän lajia. Niitä esiintyy luonnossa aavikoilla Itä-Afrikassa, eteläisessä Afrikassa ja Arabian niemimaalla. Mehilehdet ovat monivuotisia, ruohovartisia tai puolipuutuneita sukkulenttisia kasveja. Niiden punaiset, keltaiset tai oranssit kukat ovat kellomaiset ja yleensä nuokkuvat. Muutamia mehilehtien lajeja viljellään huonekasvina.

Mehilehtien sukuun on aiemmin luokiteltu myös kultakaari (*Chiastophyllum oppositifolium*, syn. *Cotyledon oppositifolia*), joka kasvaa Kaukasuksen vuoristossa. Sitä viljellään perennana.

## Lajeja
* *Cotyledon orbiculata* – pyörömehilehti
* *Cotyledon undulata* – aaltomehilehti


Cotyledon orbiculata - pigs ear - Cape Point - South Africa 2.JPG|Pyörömehilehti.
Cotyledon orbiculata.JPG|Pyörömehilehti.
Cotyledon tomentosa in cultivation - Cape Town 9.jpg|*[[Cotyledon tomentosa]]*.
CotelydonTomentosaBlooming1.JPG|*Cotyledon tomentosa*.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Cotyledon''
Clare Maguire

**Clare Rita Mary Maguire** (s. 15. syyskuuta 1987) on brittiläinen laulaja-lauluntekijä. Hän solmi levytyssopimuksen Polydor Records -yhtiön kanssa vuonna 2008. Maguire oli viidentenä BBC:n Sound of 2011 -listalla, joka koostuu musiikkikriitikoiden ja alan ammattilaisten arvioimista uusista lupaavista artisteista. Hänen esikoisalbuminsa *[[Light After Dark]]* julkaistiin helmikuussa 2011, ja se nousi seitsemänneksi Britannian albumilistalla.

Vuonna 2015 Maguire on esiintynyt muotitalo Burberryn järjestämissä näytöksissä muun muassa London Fashion Weekin yhteydessä.

## Diskografia

### Albumit
**[[Light After Dark]]* (Polydor, 2011)

### Singlet ja EP:t
**Ain’t Nobody* (2010)
**The Last Dance* (2011)
**Clare Maguire* (2014)
**Live For Burberry* (2015)
**Live For Burberry 2* (2015)
**Don’t Mess Me Around* (2015)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Anthony West

**Anthony West** (s. 17. heinäkuuta 1981 Maryborough, Queensland) on australialainen ratamoottoripyöräilijä. 

West on ajanut MotoGP:n eri luokissa vuodesta 1998 lähtien. Moto2-luokassa ja sitä edeltäneessä 250-kuutioisten luokassa hän on voittanut urallaan kaksi osakilpailua, vuoden 2003 ja 2014 Hollannin TT-ajot.

West on tunnettu erityisesti hyvänä sadekelin kuljettajana.

## Dopingkäry

Vuonna 2012 West jäi kiinni dopingtestissä, kun hänen näytteestään löydettiin jäämiä metyyliheksamiinistä. Aluksi West sai rikkeestään vain kuukauden kilpailukiellon, mutta CAS pidensi myöhemmin kilpailukiellon 18 kuukauden mittaiseksi, ja Westin suoritukset kyseiseltä aikaväliltä mitätöitiin.

## Lähteet