open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aivot altaassa

**Aivot altaassa** on tietoteoriaan liittyvä ajatuskoe tai hypoteesi. Ajatuskokeessa lähdetään siitä, että aivot on irrotettu ruumiista, asetettu ravinneliuosta täynnä olevaan altaaseen ja kytketty tietokoneeseen, joka syöttää niille aistimaailmaa vastaavia ärsykkeitä.

Äärimmäisten skeptikkojen mukaan emme voi varmasti tietää, elämmekö todellisuudessa vai olemmeko vain aivot altaassa. Siten emme ehkä voi luottaa tietävämme mitään varmasti. Hilary Putnam taas ajattelee, että kukaan ei voi loogisesti päätellä olevansa pelkässä lumetodellisuudessa elävät aivot.

## Käyttö
Tavallisimmin ”aivot altaassa” -skenaariota käytetään perusteena filosofiselle skeptisyydelle ja solipsismille. Yksinkertainen versio tästä tapahtuu seuraavasti: altaassa olevat aivot lähettävät ja vastaanottavat täsmälleen samat impulssit kuin keho lähettäisi, jos aivot olisivat kallossa. Impulssit ovat ainoa vuorovaikutus, joka aivoilla on ympäristön kanssa, joten aivoille ei ole mahdollista kertoa, niiden näkökulmasta, ovatko ne kallossa vai astiassa. 

Silti ensimmäisessä tapauksessa suurin osa ihmisen uskomuksista voi olla totta (jos esimerkiksi hän uskoo kävelevänsä kadulla tai syövänsä jäätelöä); jälkimmäisessä tapauksessa heidän uskomuksensa ovat vääriä. Koska väitteen mukaan ei voida tietää ovatko aivot altaassa, ei voida tietää ovatko uskomukset täysin vääriä. Koska periaatteessa on mahdotonta tietää elämmekö todellisuudessa, mihinkään mihin uskomme ei voi uskoa; tämä herättää kysymyksiä tiedon määrittelystä. 

Viime aikoina monet nykyajan filosofit ovat alkaneet uskoa, että virtuaalitodellisuus vaikuttaa vahvasti ihmisen autonomiaan aivot altaassa -kokeena. Vastakkainen näkemys on, ettei virtuaalitodellisuus tuhoa kognitiivista rakennettamme tai poista yhteyttämme todellisuuteen, vaan se päinvastoin antaa meille uusia virikkeitä, uusia oivalluksia ja uusia näkökulmia maailman ymmärtämiseen.

## Katso myös
*Uniargumentti
*Paha demoni
*Boltzmannin aivot
*Aivokäyttöliittymä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oji Eagles

**Oji Eagles** () on japanilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Asia League Ice Hockey ammattilaisliigassa. 

## Ulkomaalaiset pelaajat
* Vjatšeslav Staršinov 1976-78, hyökkääjä
* Anatoli Fedotov 1995-96 ja 1998-00, puolustaja
* Vladimir Kramskoi 1995-00, puolustaja
* Michael Yoshino 1997-99, hyökkääjä
* Matt Oikawa 1999-00, vasen laitahyökkääjä
* Sergei Bautin 2000-02, puolustaja
* Burt Henderson 2003-07, puolustaja
* Dusty Imoo 2003-06, maalivahti
* Greg Parks 2003-04, vasen laitahyökkääjä
* Dan Daikawa 2004-05, puolustaja
* Tavis Hansen 2004-05, vasen laitahyökkääjä
* Jason Podollan 2005-06, vasen laitahyökkääjä
* Jarrod Skalde 2006-07, keskushyökkääjä 
* Shane Endicott 2007-09, keskushyökkääjä  
* Ricard Persson 2007-09, puolustaja
* Shaone Morrisonn, puolustaja

## Aiheesta muualla
*Seuran viralliset kotisivut  (japaniksi)
Pjotr Nikiforov

**Pjotr Mihailovitš Nikiforov** (, 12. lokakuuta 1882 nykyisen Irkutskin alueen Irkutskin piirin Ojokin kylä – 6. tammikuuta 1974 Moskova) oli venäläinen bolševikki ja neuvostoliittolainen poliitikko.

Pjotr Nikiforov syntyi työläisperheeseen. Vuonna 1901 hän liittyi vallankumousliikkeeseen, toimi Venäjän sosiaalidemokraattisessa työväenpuolueessa ja osallistui Kronstadtin kapinaan vuonna 1905. Sen jälkeen hän oli mukana sosiaalidemokraattien maanalaisessa toiminnassa, kunnes vuonna 1910 joutui pidätetyksi ja sai kuolemantuomion, joka muutettiin 20 vuoden pakkotyörangaistukseksi. Helmikuun vallankumouksen jälkeen hän toimi bolševikkien johtotehtävissä Irkutskissa ja Vladivostokissa.

Vuosina 1918–1920 Nikiforov oli Venäjän valkoisten vankina. Vuosina 1920–1922 hän työskenteli VKP(b):n Kaukoidän aluepiirikomitean puheenjohtajana, puolueen Kaukoidän byroon jäsenenä ja Kaukoidän tasavallan ministerineuvoston puheenjohtajana. Vuosina 1925–1927 Nikoforov oli Neuvostoliiton lähettiläänä Mongoliassa ja toimi sen jälkeen Neuvostoliiton kansankomissaarien neuvoston palveluksessa sekä Venäjän SFNT:n tavarahuollon apulaiskansankomissaarina. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli puoluetehtävissä.

Nikiforov on kirjoittanut Venäjän kansalaissodasta kertovia muistelmateoksia. Hänet on palkittu Leninin ja Lokakuun vallankumouksen kunniamerkeillä sekä Znak Potšota -kunniamerkillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pjotr Nikiforov Taka-Baikalian tietosanakirjassa
Jääpallon SM-sarja 1965

**Jääpallon SM-sarja kaudella 1964-1965** päätettiin pelata kahdessa kuuden joukkueen lohkossa, joissa molemmissa pelattiin kaksinkertainen sarja. Sarjaa piti näin ollen laajentaa kahdella joukkueella, jolloin edellisellä kaudella sarjasta pudonneet HIFK ja OTP saivat mahdollisuuden uusia sarjapaikkansa karsinnoissa. Karsinnoissa HIFK säilytti paikkansa SM-sarjassa voitettuaan Akilleksen, OTP ei onnistunut uusimaan sarjapaikkaansa hävittyään Oulun Tarmolle. Uusina joukkueina mukana olivat lisäksi suomensarjasta nousseet Seinäjoen Palloseura ja Mikkelin Palloilijat. Eteläisen lohkon voitti WP-35, ja toinen välieräjoukkue oli yllättäjä HIFK. Pohjoisen lohkon voitti OPS, ja toisena välieriin selvisi VIFK. Välieristä loppuotteluun selviytyivät etelälohkon joukkueet WP-35 ja HIFK. Varkaudessa pelatun finaalin voitti WP-35 maalein 5-1. OPS saavutti pronssia, mitali oli OPS:lle 19 perättäinen mitalisijoitus. Sarjasta putosivat alkulohkojen viimeiset Veiterä ja Oulun Tarmo. Kauden maalikuningas oli WP-35:n Pentti Markkanen 15 maalillaan.

## Sarjataulukot

### Karsintaottelut
Ennen sarjan alkua karsittiin kumpaankin lohkoon yhdestä paikasta. HIFK ja Akilles pelasivat yhden ottelun Varkaudessa. Oululaisjoukkueet ratkaisivat sarjapaikan kohtalon kaksoisottelussa.

### Pohjoinen lohko

### Eteläinen lohko

## Yleisömäärät

Yleisömäärät koottu Helsingin Sanomien otteluraporteista

## Mitaliottelut
### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Lopulliset sijoitukset

## Suomen-mestarit
**WP-35**:n joukkue: Olavi Toivonen, Pekka Kettunen, Paavo Kiuru, Pauli Auvinen, Birger Wright, Ilmari Väisänen, Seppo Laakkonen, Esko Holopainen, Pentti Markkanen, Pentti Jokinen, Ari Kivikoski, Seppo Koskinen, Seppo Immonen, Teuvo Immonen, Erkki Räsänen ja Eino Ropponen. Valmentaja: Leo Partanen.

## Lähteet
* Fokus urheilu 2: s. 186
* MMM 1966
* Palloliiton toimintakertomus 

### Viitteet
Cavanin kreivikunta

**Cavanin kreivikunta** () on Irlannin tasavallan kreivikunta Ulsterin historiallisessa provinssissa Irlannin saaren pohjoisosassa. Pohjoisessa se rajautuu Yhdistyneelle kuningaskunnalle kuuluvaan Pohjois-Irlantiin. Kreivikunnassa on 76&nbsp;092 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala on 1&nbsp;855,93 neliökilometriä. Kreivikunnan pääkaupunki on Cavan, jolta se on saanut nimensä.

## Kylät ja kaupungit

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kreivikunnan internetsivut
Ruotsin jääkiekon tähdistökentällinen

**Ruotsin jääkiekon tähdistökentällinen** on valittu kaudesta 1958–1959 lähtien. Kentällisen valitsevat jääkiekkotoimittajat. Kentälliseen on valittu vain ruotsalaisia jääkiekkoilijoita. Vuodesta 1983 lähtien tähdistökentällisiin on valittu myös Ruotsin ulkopuolella pelaavia ruotsalaisia jääkiekkoilijoita ja vuosina 1983–2002 niihin valittiin myös Pohjois-Amerikassa pelaavia kiekkoilijoita.

__NOTOC__
## Tähdistökentälliset vuosittain

### 1958–1959

### 1959–1960

### 1960–1961

### 1961–1962

### 1962–1963

### 1963–1964

### 1964–1965

### 1965–1966

### 1966–1967

### 1967–1968

### 1968–1969

### 1969–1970

### 1970–1971

### 1971–1972

### 1972–1973

### 1973–1974

### 1974–1975

### 1975–1976

### 1976–1977

### 1977–1978

### 1978–1979

### 1979–1980

### 1980–1981

### 1981–1982

### 1982–1983

### 1983–1984

### 1984–1985

### 1985–1986

### 1986–1987

### 1987–1988

### 1988–1989

### 1989–1990

### 1990–1991

### 1991–1992

### 1992–1993

### 1993–1994

### 1994–1995

### 1995–1996

### 1996–1997

### 1997–1998

### 1998–1999

### 1999–2000

### 2000–2001

### 2001–2002

### 2002–2003

### 2003–2004

### 2004–2005

### 2005–2006

### 2006–2007

### 2007–2008

### 2008–2009

### 2009–2010

### 2010–2011

### 2011–2012

### 2012–2013

### 2013–2014

### 2014–2015

## Eniten kertoja tähdistökentällisessä
*Tord Lundström (hyökkääjä), 9 kertaa: 1965, 1967–1968, 1970–1973, 1975–1976
*Leif Holmqvist (maalivahti), 7 kertaa: 1965–1971
*Lennart Svedberg (puolustaja), 7 kertaa: 1965–1971
*Ronald Pettersson (hyökkääjä), 6 kertaa: 1959–1960, 1962, 1965–1967
*Mats Sundin (hyökkääjä), 6 kertaa: 1991–1992, 1994, 1997–1998, 2002

## Lähteet
*

### Viitteet
Nertšinsk

**Nertšinsk** () on kaupunki Taka-Baikalian aluepiirissä Venäjällä. Se sijaitsee Nertšajoen rannalla 305 kilometriä aluepiirin pääkaupungista Tšitasta itään. Kaupunki on Nertšinskin piirin keskus. Priiskovyin asemalta haarautuva sivurata yhdistää sen Siperian rautatiehen. Asukkaita on 14&nbsp;775 henkeä (vuonna 2014).

Kaupunki on saanut alkunsa Šilkajoen rannalle Nertšan suuta vastapäätä vuonna 1653 perustetusta kasakoiden linnakkeesta. Daguurien ruhtinaan Gantimurin joukot polttivat sen vuonna 1656, ja vuonna 1658 linnoitus rakennettiin uudelleen Šilkan toiselle rannalle. Vuonna 1689 Nertšinskistä tuli kaupunki ja voivodikunnan keskus. Samana vuonna siellä solmittiin Venäjän ja Kiinan välisen rajan määritellyt Nertšinskin sopimus. Vuodesta 1783 kaupunki toimi Nertšinskin alueen, vuodesta 1805 kihlakunnan ja vuosina 1851–1917 Taka-Baikalian alueen Nertšinskin piirikunnan keskuksena. 1700-luvulla ja uudelleen vuonna 1812 Nertšinsk siirrettiin tulvien takia korkeammalle paikalle.

Nykyään Nertšinskissä toimii maatalous- ja elintarviketeollisuusyrityksiä. Kaupungissa on kaksi keskikoulua, taidekoulu, lasten luomistyön keskus, maatalousteknikumi ja kulttuuritalo. Lentokenttä suljettiin 1990-luvulla. Paikallislehtenä ilmestyy *Nertšinskaja zvezda* (”Nertšinskin tähti”). Kaupungissa on lukuisia arkkitehtonisia ja historiallisia nähtävyyksiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nertšinsk Taka-Baikalian tietosanakirjassa
Mulgaparatiisikaija

**Mulgaparatiisikaija** (*Psephotellus varius*) on  eteläaustralialainen värikäs ja pitkäpyrstöinen kaija.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 28 cm ja paino 50–70 g. 

Sukupuolet ovat erivärisiä. Koiras on pääosin vihreä, sen otsa on keltainen, päälaella on punainen laikku, maha ja alaperä ovat keltaiset, ja kyljessä on punainen läiskä.

Naaras on himmeämmän värinen. 

Nokka on tumman harmaa, iiris ruskea ja koivet ruskehtavan harmaat. 

Nuori lintu muistuttaa aikuista, mutta on himmeämmän värinen.

## Esiintyminen
Mulgaparatiisikaijat elävät laajalla alueella Australian eteläosien sisämaassa. Austin Hobart Clark kuvaili lajin holotyypin ilmeisesti Spencer Gulfin alueelta Etelä-Australiasta. Lajin populaation koko on noin 100&nbsp;000 yksilöä.

## Elinympäristö
Mulgaparatiisikaija asuttaa puustoisia savanneja, kuivia pensaikkoja, sekä akasia- ja eukalyptusmetsiköitä.

## Lisääntyminen
Pesä on tavallisesti veden äärellä kasvavan matalan puun kolossa. Naaras munii neljästä kuuteen, tavallisesti viisi munaa, joita se hautoo noin kolme viikkoa. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta lähes joka tunti. Poikaset jättävät pesän kuukauden ikäisinä ja saavat aikuispuvun sulkasadossa, joka tapahtuu noin kolme kuukautta pesästälähdön jälkeen.

## Ravinto
Mulgaparatiisikaijat syövät siemeniä, vihreitä lehtiä, hedelmiä ja marjoja.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*World Parrot Trust 

### Viitteet
Novoorlovsk

**Novoorlovsk** () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Aginskojen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 27 kilometriä Aginskojesta kaakkoon. Asukkaita on 3&nbsp;000 henkeä (vuonna 2009).

Novoorlovsk sai kaupunkimaisen taajaman aseman vuonna 1982. Siellä toimii tantaalia ja volframia tuottava kaivosyritys. Taajamassa on keskikoulu, musiikkikoulu, lasten luomistyön keskus, museo ja sairaala.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Novoorlovsk Taka-Baikalian tietosanakirjassa
Orlovski

**Orlovski** () on kaupunkimainen taajama Taka-Baikalian aluepiirin Aginskojen piirissä Venäjällä. Se sijaitsee 37 kilometriä Aginskojesta kaakkoon. Asukkaita on 2&nbsp;200 henkeä (vuonna 2009).

Paikkakunta on syntynyt vuonna 1940 perustetun tina- ja volframikaivoksen yhteyteen. Vuonna 1970 siitä tuli Orlovskin kaupunkimainen taajama. Nykyään siellä toimii malminrikastamo ja maatalousyritys.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Orlovski Taka-Baikalian tietosanakirjassa
Kultaparatiisikaija

**Kultaparatiisikaija** (*Psephotellus chrysopterygius*) on  Koillis-Australiassa elävä uhanalainen kaijalaji.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 28 cm nokasta pitkän pyrstön kärkeen ja paino noin 56 grammaa.

Koiraan alapuolen väritys on turkoosinsininen, otsa ja hartiat keltaiset, päälaki ja niska mustat, vatsan ja pyrstön alapeitinhöyhenet punaiset valkoisin reunuksin, selkäpuoli ruskea ja yläperä turkoosi. 

Naaras on himmeämmän värinen ja suurimmaksi osaksi vaaleanvihreä. 

Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet ruskehtavan harmaat.

Nuori lintu muistuttaa väritykseltään naarasta.

## Esiintyminen
Kultaparatiisikaijat elävät kahdella suppealla alueella Australian Cape Yorkin niemimaan sisämaassa. Sen elinympäristön ala on 2&nbsp;900 neliökilometriä ja populaation koko noin 2&nbsp;000 yksilöä. Lajin kanta on pienentynyt voimakkaasti viime vuosikymmeninä.

## Elinympäristö
Kultaparatiisikaija asuttaa puustoisia savanneja ja harvakasvuisia metsiä.

## Lisääntyminen
Lisääntymiskausi on toukokuusta tammikuulle. Pesä on termiittikeossa, johon molemmat puolisot kaivavat pesäonkalon. Naaras munii neljästä kuuteen munaa, joita se hautoo noin 23 päivää. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta ja ruokkii myös poikasia yhdessä naaraan kanssa. Poikaset jättävät pesän viiden viikon ikäisinä ja saavat aikuispuvun sulkasadossa, joka tapahtuu noin neljä kuukautta pesästälähdön jälkeen.

## Ravinto
Kultaparatiisikaijat syövät ruohojen siemeniä, kukkia, silmuja ja mettä.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*World Parrot Trust 

### Viitteet
Tōhoku Free Blades

**Tōhoku Free Blades** () on japanilainen jääkiekkoseura, joka pelaa Asia League Ice Hockey -ammattilaisliigassa. Seura aloitti sarjassa pelaamisen kaudella 2009–2010.

## Aiheesta muualla
*Seuran viralliset kotisivut  (japaniksi)
Huppuparatiisikaija

**Huppuparatiisikaija** (*Psephotellus dissimilis*) on australialainen kaijalaji, jota pidettiin aikaisemmin kultaparatiisikaijan alalajina. Suomalaisessa nimiluettelossa laji sai erillisen lajin tittelin vuonna 2006.

## Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on 26 cm ja paino noin 50–60 g. Laji muistuttaa väritykseltään ja käyttäytymiseltään kultaparatiisikaijaa. Koiraan alapuolen väritys on turkoosinsininen, otsa, päälaki ja niska mustat, pyrstön alapeitinhöyhenet lohenpunaiset valkoisin reunuksin ja selkäpuoli kokonaan tummanruskea. Naaras on paljon himmeämmän värinen. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet ruskehtavan harmaat. Nuori lintu muistuttaa väritykseltään naarasta.

## Esiintyminen
Huppuparatiisikaijat elävät Australian Pohjoisterritoriossa. Sen populaation koko noin 20&nbsp;000 yksilöä. Robert Collett kuvaili lajin holotyypin Mary Riveriltä.

## Elinympäristö
Huppuparatiisikaija asuttaa kuivia harvakasvuisia metsiä, tienvarsien eukalyptusmetsiköitä ja *[[Kaarnamyrtit|Melaleuca]]*-lajeja kasvavia tulvametsiköitä.

## Lisääntyminen
Huppuparatiisikaijan pesä on termiittikeossa, johon molemmat puolisot kaivavat pesäonkalon. Naaras munii neljästä kuuteen munaa, joita se hautoo noin 23 päivää. Koiras käy ruokkimassa hautovaa naarasta ja ruokkii myös poikasia yhdessä naaraan kanssa. Poikaset jättävät pesän viiden viikon ikäisinä ja saavat aikuispuvun sulkasadossa, joka tapahtuu noin neljä kuukautta pesästälähdön jälkeen.

## Ravinto
Huppuparatiisikaijat syövät ruohojen siemeniä ja kasvien vihreitä osia.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*World Parrot Trust 

### Viitteet
Mohammadou Idrissou

**Mohammadou Idrissou** (s. 8. maaliskuuta 1980 Yaoundé) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa saksalaista Eintracht Frankfurtia. Idrissou on pelannut vuodesta 2000 lähtien Saksassa viidessä eri joukkueessa, joista pisimpään hän on viipynyt Hannover 96:ssa. 

## Maajoukkueura
Idrissou on pelannut urallaan 40 maaottelua ja edustanut Kamerunia Maanosaliittojen cupissa vuonna 2003, sekä Afrikan-mestaruuskilpailuissa vuosina 2008 ja 2010. 

## Aiheesta muualla
*Worldfootball
Älvdalsbanan

**Älvdalsbanan** on Ruotsin rataverkkoon kuuluva sivurataosuus Morasta Älvdaleniin. Rataosuuden rakensi vuosina 1897–1900 yksityinen Mora-Älvdalens Järnväg (MEJ) -rautatieyhtiö. Rataosan pituus on noin 41 kilometriä, josta viimeiset 2–3 kilometriä ennen Älvdalenin rautatieasemaa on purettu vuonna 1995. Radalla liikennöidään vaihtotyönä.

Rataosan valmistuttua liikennettä hoitivat alueen yksityiset rautatieyhtiöt. Vuosina 1900–1906 liikennettä hoiti Mora-Vänerns Järnväg (MVJ), mutta kun Mora-Älvdalens Järnväg teki konkurssin vuonna 1906, hankki Falun-Rättvik-Mora Järnväg (FRMJ) koko yhtiön ja sulautti sen toiminnot omiinsa vuoteen 1909 mennessä. FRMJ teki yhteistötä Gävle-Dala Järnvägin (GDJ) kanssa vuoteen 1920 saakka, jolloin GDJ osti FRMJ:n. Vuodesta 1920 lähtien radalla liikennöi myös suora GDJ:n matkustajajuna Falunista Älvdaleniin. Vuonna 1948 GDJ siirtyi valtiollistamisen myötä Statens Järnvägarin omistukseen.

SJ kunnosti rataa laajasti vuonna 1982, ja ratatöiden vuoksi osuus Blyberg–Älvdalen suljettiin liikenteeltä kymmeneksi kuukaudeksi. Liikenne jatkui uudelleen kesäkuussa 1982, mutta osuus Blyberg–Älvdalen jäi liikennettä vaille vuonna 1989. Vuonna 1995 kiskot purettiin väliltä Märbäck–Älvdalen noin kolmen kilometrin matkalta.

Vuonna 1997 tavarayhtiö Woxna Express aloitti raakapuuliikenteen Märbäckin ja Borlängen välillä. Liikenne siirtyi vuonna 1999 Orsatågille ja jatkui vuoteen 2001 saakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bernt H. O. F. Løppenthin

**Bernt Hartwig Ove Fabricius Løppenthin** (13. toukokuuta 1904 Lekkende, Tanska – 19. marraskuuta 1994) oli tanskalainen lintutieteilijä ja lääkäri.

Løppenthin opiskeli sekä lääkäriksi (1929) että eläintieteilijäksi (1934). Hän työskenteli lääkärinä vuosina 1933–1938, kunnes sai pääkirjastonhoitajan viran Kööpenhaminan yliopiston kirjastosta. Tässä virassa hän työskenteli eläkkeelle jäämiseensä saakka.

Løppenthin liittyi Tanskan lintutieteelliseen yhdistykseen 1923, toimitti yhdistyksen lehteä Dansk Ornithologisk Forenings Tidsskriftiä 1931–1937, toimi sihteerinä 1941–1960, ja hallituksen jäsenenä 1931–1960. Hän liittyi American Ornithologists' Unioniin 1928 ja valittiin seuran kirjeenvaihtajajäseneksi 1959.

Løppenthin vietti Koillis-Grönlannissa kesän 1930 tutkien lintuja. 1937–1938 hän osallistui Persianlahdelle suuntautuneelle kalatieteelliselle tutkimusmatkalle. 1967 Løppenthin julkaisi teoksen *Danske Ynglefugle i fortid og nutid. Historiske og faunistiske undersøgelser over fuglenes indvandring , forekomst og livsvilkår i Danmark* (Odense, 1967).

Løppenthin nimesi tunturikihun (*Stercorarius longicaudus*) alalajin *pallescens* vuonna 1932.

## Lähteet
*Muistokirjoitus (''The Auk'' 118.) 

### Viitteet
Tom Waitsin diskografia

Tämä on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä **[[Tom Waits]]in** diskografia.

## Studioalbumit

## Livealbumit

## Kokoelmat

## Soundtrackit

## Videot

## Elokuvarooleja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Albumit Tom Waitsin virallisella sivustolla 
*Tom Waitsin tuotanto Discogs-sivustolla
Ranskan ympäriajo 2010

**Vuoden 2010 Ranskan ympäriajo** oli 97. Ranskan ympäriajo. Se alkoi Alankomaiden Rotterdamista aika-ajolla 3. heinäkuuta ja päättyi Pariisiin 25. heinäkuuta. Reitillä oli yhdeksän tasamaaetappia, neljä mäkietappia, kuusi vuorietappia ja kaksi henkilökohtaista aika-ajoa. Kilpailun kokonaispituus oli 3&nbsp;642 kilometriä.

Alberto Contador voitti alun perin kilpailun 39 sekunnin erolla Andy Schleckiin, Denis Menšov sijoittui kolmanneksi. Contador antoi kuitenkin kilpailun aikana kiellettyä ainetta, klenbuterolia, sisältäneen dopingnäytteen, ja hänet hylättiin urheilun kansainvälisen vetoomustuomioistuimen, CAS:n helmikuussa 2012 antaman päätöksen mukaan.. Pistekilpailun voitti Alessandro Petacchi, mäkikirikilpailun Anthony Charteau, nuorten kilpailun Andy Schleck ja joukkuekilpailun Team RadioShack.

## Joukkueet ja ajajat

Kilpailussa oli mukana kaikkiaan 22 joukkuetta.
*UCI ProTour -tallit: Ag2r-La Mondiale, Astana Team, Caisse d'Epargne, Euskaltel-Euskadi, FDJ, Footon-Servetto, Garmin-Transitions, Team HTC-Columbia, Team Katjuša, Lampre-Farnese Vini, Liquigas-Doimo, Team Milram, Omega Pharma-Lotto, Quick Step, Rabobank, Team RadioShack, Team Saxo Bank, Team Sky 
*UCI Professional Continental -tallit: BMC Racing  Team, Bbox Bouygues Télécom, Cervélo TestTeam, Cofidis

Kaikki suuret ympäriajot voittanut, edellisvuoden voittoa puolustanut Alberto Contador edusti Astana-tallia. Ranskan ympäriajon seitsenkertainen voittaja Lance Armstrong kilpaili RadioShack-tallissa. Mukana olivat lisäksi muun muassa Italian ympäriajon 2010 voittanut Liquigasin Ivan Basso sekä Saxo Bank -tallissa veljekset Andy ja Fränk Schleck. Mukana olivat myös maantiepyötäilyn vuoden 2009 maailmanmestari, BMC Racingin Cadel Evans, Ranskan ympäriajon 2008 voittanut Cervélo TestTeamin Carlos Sastre sekä Espanjan ja Italian ympäriajon urallaan voittanut Denis Menšov. Näiden lisäksi Ranskan ympäriajossa 2007 dopingista kiinni jäänyt ja dopingpannasta vapautunut Aleksandr Vinokurov oli jälleen mukana Astana Teamin väreissä.

## Lopputulokset

### Kokonaiskilpailu

### Nuorten kilpailu

### Pistekilpailu

### Mäkikirikilpailu

### Joukkuekilpailu

## Etapit
:*[[Prologi ja etapit 1–10 Ranskan ympäriajossa 2010]]*
:*[[Etapit 11–20 Ranskan ympäriajossa 2010]]*

&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;&nbsp;Punaisella kehyksellä merkityt etapit päättyivät mäen tai vuoren päälle.

## Kilpailujen kehittyminen
Lähde: Le Tour 

*  Etappi 1: Fabian Cancellaran johdettua kokonais- ja pistekilpailua sekä pistekilpailussa toisena olleen Tony Martinin pukeuduttua valkoiseen nuorten kilpailun johtajan paitaan, vihreää paitaa piti yllään pistekilpailussa kolmantena ollut skotti David Millar.
*  Etappi 3: Sylvain Chavanelin johdettua kokonais- ja pistekilpailua, vihreää paitaa piti yllään pistekilpailun toisella sijalla ollut Alessandro Petacchi.
*  Etapit 10–15: Andy Schleckin johdettua kokonaiskilpailua ja nuorten kilpailua, valkoista paitaa piti yllään nuorten kilpailun toisella sijalla ollut Robert Gesink.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Damaliscus korrigum

***Damaliscus korrigum*** on afrikkalainen, topiantilooppien sukuun kuuluva tummanruskea antilooppilaji. Sen ja  sen sukulaisten luokitus on muuttunut viime vuosina. Aiemmin  sassabiantiloopilla  (*Damaliscus lunatus*) oli neljä alalajia, joista kolme (**korrigum** eli *D. k. korrigum*, **topi** eli  *D. k. topi* ja *D. k. jimela*) erotettiin 2000-luvun alussa omaksi *Damaliscus korrigum*-lajikseen.

Ne olivat aiemmin yleisiä koko Afrikan savanneilla, nykyisin niitä tavataan pirstaloituneella alueella Itä- ja Etelä-Afrikassa. Niiden lukumäärä on pienentynyt sadassa vuodessa merkittävästi, koska ne joutuvat kilpailemaan laitumista karjan kanssa ja koska niitä metsästetään ruoaksi. Alalajeista korrigum on vaarantunut,  topi silmälläpidettävä  ja *D. k. jimela* elinvoimainen. Maailman  1 850–2 650  korrigumia elävät enimmäkseen suojelualueilla ja niiden ympäristöissä, kun taas satatuhatta topia elää enimmäkseen suojelualueiden ulkopuolella. Noin 93 000  *D. k. jimela*-yksilöstä yli 90 % elää suojelualueilla.

## Ulkonäkö ja koko
*Damaliscus korrigum*  on väriltään hyvin tummanruskea ja sen lantioseudulla on sinisenmusta sävy. Säkäkorkeus on 100–130&nbsp;cm ja paino 75–160&nbsp;kg. Sillä on pitkulainen pää, ja sen selkä viettää kohti häntää.

## Levinneisyys ja elinympäristö
*Damaliscus korrigum*-lajia tavataan savanneilla ja tulvaniityillä. Ne hypähtävät usein termiittikeon päälle tarkkailemaan ympäristöään. 
Alalajeista korrigumia tavattiin aiemmin Mauritaniasta ja Senegalista Tšadiin. Topeja oli aiemmin  Somalian eteläosissa ja Keniassa. Kenian populaatio on ennallaan, mutta Somaliasta ei ole tietoja. *D. k. jimela* eli Kenian lounaisosissa, Tansanian länsi- ja luoteisosissa ja Ugandan lounaisosassa, Ruandan koillisosassa sekä Burindin itäosan tulvaniityillä ja savanneilla. Laji on kadonnut Burundista.

## Lähteet
Christopher Katongo

**Christopher Katongo** (s. 31. elokuuta 1982 Mufulira) on sambialainen jalkapalloilija ja Afrikan mestari. Myös Christopherin veli Felix on jalkapalloilija.

Christopher Katongo pelasi urallansa Sambian, Etelä-Afrikan, Tanskan, Saksan, Kreikan ja Kiinan pääsarjoissa sekä muutamia kausia alemmilla sarjatasoilla. Hän oli voittamassa 2008 Brøndbyssä Tanskan cupia ja 2015 Green Buffaloesissa Sambian cupia.

## Maajoukkueura
Katongo aloitti maajoukkueuransa vuonna 2003, ja viimeisen maaottelunsa hän pelasi 2016. Kaikkiaan hän pelasi 105 maaottelua ja teki niissä 23 maalia.

Hän pelasi ensimmäiset arvokisansa vuoden 2006 Afrikan-mestaruuskisoissa, jossa Sambia jäi alkulohkoon. Katongo teki turnauksessa yhden maalin Etelä-Afrikkaa vastaan. Katongo teki ensimmäisen hattutemppunsa Sambian maajoukkueessa 9. syyskuuta 2007 Etelä-Afrikkaa vastaan, jonka hyvästä Sambian armeija ylensi Katongon muutamaa päivää myöhemmin alikersantista kersantiksi. Ottelu päättyi samalla Sambian 3–1 voittoon, jonka myötä Sambia eteni vuoden 2008 Afrikan-mestaruuskisoihin. Kisoissa Katongo onnistui maalinteossa kahdesti Kamerunia ja Egyptiä vastaan, mutta Sambia jäi alkulohkoon. 

### Afrikan-mestaruuskilpailut 2010
Katongo valittiin kolmannen kerran Sambian kisajoukkueeseen vuoden 2010 Afrikan-mestaruuskisoihin, jossa tällä kertaa Sambia eteni lohkovoittajana jatkoon, mutta hävisi lopulta Nigerialle puolivälierissä rankkareilla maalein 4–5. Katongo teki turnauksessa yhden maalin Kamerunia vastaan. 

### Afrikan-mestaruuskilpailut 2012
Vuoden 2012 Afrikan-mestaruuskisoissa Katongo saavutti menestystä, kun hän johdatti kapteenin roolissa Sambian ensimmäiseen Afrikan-mestaruuteen. Hänet valittiin myös turnauksen parhaaksi pelaajaksi ja jakoi kisojen maalikuninkuuden yhdessä kuuden muun pelaajan kanssa. Lisäksi Katongo valittiin kisojen tähdistökentälliseen. Kisojen myötä Katongosta tuli samalla Sambian kaikkien aikojen toiseksi eniten maaleja Afrikan-mestaruuskisoissa tehnyt pelaaja. Hänen maali määrän kisoissa nousi seitsemään osumaan, kun Sambian paras maalintekijä on Kalusha Bwalya, joka pelasi viimeiset Afrikan-mestaruuskisansa vuonna 2006.

## Lähteet
Rohkeus toivoa

**Rohkeus toivoa. Ajatuksia amerikkalaisen unelman pelastamisesta** () on Barack Obaman vuonna 2006 julkaisema kirja. BTJ Kustannus julkaisi kirjan suomeksi vuonna 2009.

Kirjan mukaan Barack Obama toimi kansalaisoikeusjuristina 31-vuotiaana. Hän oli ehdokkaana Illinoisin senaattiin 35-vuotiaana. Obama valittiin Yhdysvaltain kongressin jäseneksi 1. huhtikuuta 2005 ja Yhdysvaltain presidentiksi alkaen 20. tammikuuta 2009.

Kirjaan sisältyy muun muassa energiapolitiikka, terveydenhoitojärjestelmä, koulutuspolitiikka, ulkopolitiikka, rotukysymykset, uskonto, perhe, historia ja parannusehdotuksia. Obama kuvaa omien näkemystensä lisäksi eri ryhmien näkökantoja, kuten demokraatit, konservatiivit, ammattiyhdistykset tai kansalaisliikkeet. Obaman mukaan tarvitaan uudenlaista politiikantekotapaa, koska eroista huolimatta amerikkalaisilla on yhteiset haaveet ja katkeamattomat siteet.

## Energiapolitiikka
Energiapolitiikasta Obama kirjoittaa: *”On mahdotonta liioitella, miten pahoin öljyriippuvuutemme vaarantaa tulevaisuutemme. Yhdysvallat käyttää ulkomaiseen öljyyn 800 miljoonaa dollaria, josta suuri osa arvaamattomimpiin maihin kuten [[Saudi-Arabia]], [[Nigeria]] ja [[Venezuela]] ja osittain myös [[Iran]]. Lisäksi tulevat fossiilisiin polttoaineisiin perustuvan taloutemme ympäristövaikutukset. Jokseenkin kaikki tutkijat valkoisen talon ulkopuolella uskovat, että ilmastonmuutos on todellinen ja huolestuttava ilmiö. Bushin hallinnon energiapolitiikassa on keskitytty tukemaan suuria öljy-yhtiöitä ja vaihtoehtoisiin energialähteisiin on investoitu vain vähän.”* Obaman mukaan öljyteollisuuden verohelpotukset tulisi lakkauttaa ja kehittää puhtaampia ja uusiutuvia energialähteitä. Obaman mukaan sääntelyllä voitaisiin vauhdittaa yksityisen sektorin energiainvestointeja. Obaman mukaan jos Amerikan markkinoilla myytävien autojen kulutusnormeja olisi tiukennettu 20 vuotta sitten, amerikkalaiset autonvalmistajat olisivat kilpailukykyisiä japanilaisten autonvalmistajien kanssa.

## Lähteet
* Barack Obama Rohkeus toivoa. Ajatuksia amerikkalaisesta unelman puolesta, BTJ Kustannus 2009.

### Viitteet
Autoimmuunipankreatiitti

**Autoimmuunipankreatiitti** (AIP) on autoimmuunisairautena ilmenevä krooninen haimatulehdus. Se voi esiintyä henkilöllä itsenäisenä mutta voi myös liittyä muihin autoimmuunisairauksiin: primaariseen biliaariseen kirroosiin, primaariseen sklerosoivaan kolangiittiin, Sjögrenin oireyhtymään tai krooniseen tulehdukselliseen suolistosairauteen. Sairautta voidaan helposti pitää virheellisesti haimasyöpänä.

5–6 % kroonisista pankreatiiteista on autoimmuunipankreatiitteja. Ensimmäistä kertaa vuonna 1995 Japanista kuvattu tauti on ilmeisesti länsimaissa selvästi alidiagnostisoitu. Tyypillinen sairastunut on yli 50-vuotias mies. Yleisiä sairauteen liittyviä oireita ovat laihtuminen, ikterus ja vatsakipu. Useimmilla sairastuneista on todettu maksan ulkoisia sappitiestriktuuroita.

## Lähteet
Kosminen rakkaus vai suuri saatana

**Kosminen rakkaus vai suuri saatana – 20 päätöstä ydinvoimasta** on Risto Isomäen pamfletti, jossa hän esittää näkemyksiään ydinvoimasta. Teos on herättänyt keskustelua, ja Isomäen kirjassa esittämää ajatusmallia ovat kritisoineet muun muassa Helsingin Sanomien toimittaja Matti Huuskonen ja Stukin entinen pääjohtaja Jukka Laaksonen.  

## Lähteet
Kristinehamn–Mora-rata

**Kristinehamn–Mora-rata** on Ruotsin rataverkkoon kuuluvan Inlandsbanan-radan eteläinen osuus. Rataosan pituus on 220&nbsp;kilometriä, se on yksiraiteinen ja sähköistämätön, eikä sillä ole kauko-ohjausta tai kulunvalvontaa.

Alun perin rataosan rakensivat kaksi yksityistä rautatieyhtiötä. Linjan vanhin osuus on Kristinehamnista Persbergiin johtava osuus, jonka rakensi Östra Värmlands Järnväg (ÖWJ). Sen rakentaminen aloitettiin 1873, ja kokonaisuudessaan se avattiin liikenteelle 1. joulukuuta 1876.

Vuonna 1887 Mora Vänerns Järnvägsaktiebolag (MVJ) haki lupaa rakentaa rautatieyhteyden ÖWJ:n pääteasemalta Persbergistä Moraan sekä sivuradan Brintbodarnesta Malungiin. Persbergin ja Moran välinen osuus avattiin liikenteelle kolmessa osassa, joista viimeinen avattiin 1. marraskuuta 1891.

## Lähteet
Rahapaja

**Rahapaja** voi viitata jonkin seuraavista:

* Suomen Rahapaja, suomalainen kolikoita valmistava yritys
* Rahapaja, antiikin aikainen rahapajarakennus Ateenassa
* ''Rahapaja'', espanjalainen televisiosarja
Long Way to Heaven

**Long Way Heaven** on kanadalaisen Helixin viides albumi. Se julkaistiin vuonna 1985.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Sinulle, yö

**Sinulle, yö** on Teemu Kaskisen vuonna 2009 ilmestynyt romaani, jonka on kustantanut WSOY. Lähitulevaisuuteen sijoittuva, Norjan ja Suomen välisestä sodasta kertova esikoisteos oli ehdolla Helsingin Sanomain kirjallisuuspalkinnon saajaksi ja nousi palkintoraadin mukaan aivan terävimpään kärkeen heti voittajan jälkeen.

## Tausta

Kirjan idea Kaskiselle syntyi kertausharjoituksissa. Hän halusi kuvata, miten nykyajan tietokonesukupolvi pärjäisi ja käyttäytyisi sotaoloissa, mitä noissa oloissa tapahtuisi sinulle, minulle ja naapurille. Romaanin todellisuudessa he ovat pystyvää väkeä, mutta luonteeltaan Rokkaakin pahempia. Taustoista, maailmanpoliittisesta tilanteesta, siitä mikä sodan aiheutti, Kaskinen ei kerro, vaan tarina kulkee ruohonjuuritasolla. On arvioitu että perinteiset sotakirjat ovat jo mennyttä aikaa, ja Kaskisen teos ehkä edustaa sitä, mihin suuntaan sotakirja Suomessa on Veijo Meren hengessä menossa. 

## Vastaanotto
"Vallan hyväksi" Kaskisen teosta *Sinulle, yö* luonnehtii kriitikko Antti Majander. Ihmisen pimeät puolet paljastavassa teoksessa on kyse uuden Suur-Suomen luomisesta ja Suomeen koskaan kuulumattoman Ruijan valtaamisesta Suomelle. Sodan osapuoli on myös Yhdysvallat, joka käy sotaa toisella rintamalla Helsingissä, ja Suomi muuttuu kuin nyky-Kabuliksi tai Stalingradiksi. Teoksen keskushenkilö ja kertoja on alkujaan kirjaviisas maalaispoika Männistö, jolle talojen romahtaminen toisensa jälkeen tuo viihdykettä, ja hyvä ja paha katoavat.

Poikkeuksellista tässä teoksessa on suomalaiselle sotakirjalle kriitikon mukaan se, että siitä puuttuu suru kokonaan. Sotakirja se ei silti ole, ainakaan tyypillinen, ei myöskään sci-fi, vaikka tulevaisuuteen sijoittuukin. Kaskinen, kertoo mitä ihmiselle tapahtuu poikkeusoloissa ja miltä Suomi näyttää, jos Afganistan olisi Suomessa. Paha saa kuitenkin palkkansa.

Kaskisen esikoisesta puhuttiin jo etukäteen, ja myös kritiikeissä sen kirjalliset ansiot todettiin erinomaisiksi. Kieli on hätkähdyttävän tarkkaa ja toisinaan jopa runollista. Kaskinen tunnustaa päähenkilönsä kautta kirjallisen esikuvansa Olavi Paavolaisen, ja samaa hirtehisyyttä teoksessa onkin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*''Sinulle, yö'' WSOY:n sivustolla
Nick Lindahl

**Nick Lindahl** (s. 31. heinäkuuta 1988 Malmö, Ruotsi) on australialainen tennispelaaja. Hän sijoittui parhaimmillaan ATP-maailmanlistalla sijalle 229 syyskuussa 2009.

## Ura

Australian avointen 2006 poikien kaksinpelissä Lindahl selviytyi loppuotteluun, jonka hän hävisi Alexandre Sidorenkolle.

Syyskuussa 2007 Bangkokissa hän pääsi karsintojen kautta uransa ensimmäisen ATP-turnaukseen. Turnauksen ensimmäisellä kierroksella hän voitti Sam Querreyn lukemin 2–6, 6–4, 6–3, mutta hävisi toisella kierroksella Wang Yeu-tzuoolle 3–6, 3–6.

Lindahl sai villin kortin Australian avoimiin 2008. Ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Richard Gasquetille 0–6, 1–6, 6–3, 2–6. Heinäkuussa 2009 hän selviytyi Aptosin ATP-haastajaturnauksen loppuotteluun. Loppuottelun hän hävisi Chris Guccionelle.

Australian avoimiin 2010 Lindahl sai villin kortin. Ensimmäisellä kierroksella hän hävisi Jarkko Niemiselle.

Lindahl lopetti uransa vuonna 2013. Vuonna 2017 hän sai seitsemän vuoden kilpailukiellon vuonna 2013 pelatusta sopupelistä.

## Lähteet
Lauscha

**Lauscha** on kaupunki Saksan Thüringenin osavaltiossa Sonnebergin piirikunnassa. Lauscha tunnetaan käsinpuhalletuista lasiesineistä, erityisesti joulukuusen koristeista.

Lauscha sijaitsee Thüringer Schiefergebirgen vuoristossa syvässä laaksossa. Lauschan rautatieasema on 611 metrin korkeudella merenpinnasta, ja korkein kaupungin alueella oleva vuorenhuippu Pappenheimer Berg kohoaa 834,5 metriin. Keskimääräinen korkeus on 625 m.

## Joulukoristeet
Lasimestarit Hans Greiner ja Christoff Müller perustivat lasihytin 1595, ja siitä saivat alkunsa Lauscha ja paikallinen lasinvalmistus. Lasihelmiä valmistettiin lasiputkesta lampputyönä 1700-luvulta alkaen, ja 1800-luvulla työ tehostui kun liekki saatiin palkeilla entistä kuumemmaksi. Myös puhallettuja helmiä valmistettiin. Kuusenkoristeista on ensimmäinen maininta 1860-luvulta erään kauppiaan luettelosta. Sonnenbergin alueesta tuli Saksan leikkakalujen ja samalla kuusenkoristeiden valmistuksen keskus, ja Lauschassa erikoistuttiin kuusenkoristeisiin. Puhaltajat työskentelivät kotonaan ja myivät tuotteensa tukkukauppaille, joista he joutuivat riippuvaisiksi. Osavaltion kotiteollisuusväki oli Saksan köyhintä, ja kaikki perheenjäsenet lapsia myöten osallistuivat työhön elannon hankkimiseksi. Postimyynnin yleistyessä tuotos parani, ja osuuskuntien perustamisen ansiosta saatiin myös työoloja paremmiksi.

Ensimmäisen maailmansodan aikana koristeiden tuotanto laantui, mutta jo 1923 Lauschaan perustettiin lasikoulu. Vaikka joulukoristeet saivat Saksassa aiemman koristeellisen tyylin sijasta nyt vaikutteita ajan yksinkertaisemmasta tyylistä ja 1930-luvulla jopa pintaansa hakaristikuvioita ja kansallishenkeä nostattavia vanhoja symboleita, Lauschassa pääosa tuotannosta noudatti vanhaa perinnettä. 1943 joulukoristeiden tuotanto keskeytettiin mutta jatkui heti sodan päätyttyä nyt DDR:ksi muuttuneessa valtion osassa. Tuotanto vietiin pääasiassa Neuvostoliittoon. Vähitellen tuotanto koneellistui. Puhaltajista monet siirtyivät Länsi-Saksaan Neustadtiin. Saksojen yhdistyessä Lauschan puhaltajat joutuivat jälleen hankkimaan tarvikeensa itse ja huolehtimaan markkinoinnista. Monet puhaltajat ovat ryhtyneet tekemään koristeita vanhoilla muoteilla.

Lasikoulu *Berufsfachschule Glas* perustettiin kaupunkiin uudelleen 1991, ja vuosittain kaupungissa pidetään kahtena adventtina joulumarkkinat *Kugelmarkt*, jonne tulee yleisöä kymmeniätuhansia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viktoriankaijanen

**Viktoriankaijanen** (*Agapornis fischeri*) on värikäs pieni kaijalaji, jota elää luonnonvaraisena Afrikassa. Sitä pidetään myös lemmikkilintuna. Lajia on myös kutsuttu nimillä fischerinruusupapukaija,  ruusupääpapukaija,  persikkapääpapukaija, fischerinpapukaija,  persikkapääagapornis, fischerin kääpiöpapukaija ja fischerin erottamaton.

## Ulkonäkö ja koko
Viktoriankaijasella on vihreä selkä, keltainen rinta, punaoranssit kasvot ja ruskea niska. Silmän ympärillä on valkoinen rengas, nokka on kirkkaanpunainen ja jalat harmaat. Lintu kasvaa 15 senttiä pitkäksi. Koiras ja naaras ovat saman näköisiä.

Laji muistuttaa hieman sambesinkaijasta. Rinnan ja niskan väristä ne erottaa parhaiten: viktoriankaijasella on enemmän keltaista rinnassaan ja ruskea niska, sambesinkaijasella taas keltainen puuttuu ja niska on vihertävä.

## Levinneisyys ja elinympäristö

Viktoriankaijanen on kotoisin Tansanian pohjoisosista. Sitä on tavattu myös Keniasta, Ruandasta ja Burundista, mutta ilmeisesti siellä on ollut kyse häkkikarkulaisista. Laji oli yleinen 1970-luvulle asti, mutta pyydystys lemmikeiksi on saanut kannan pienenemään. Suuria parvia tavataan enää Ndutun lähistöllä ja Serengetin kansallispuistosta. Viktoriankaijasen elinympäristöä ovat kuivien alueiden metsänreunat ja pensastot.

## Ravinto
Viktoriankaijaset syövät siemeniä. Ne käyvät lammikoilla ja muilla vesipaikoilla juomassa.

## Lisääntyminen
Viktoriankaijaset pesivät tammi-huhtikuussa ja kesä-heinäkuussa. Yhdessä pesueessa on 3–8 munaa. Niitä haudotaan 23 päivää ja poikaset viipyvät pesässä 38 päivää.

## Lemmikkinä
Viktoriankaijanen on Suomessa vakiintunut lemmikkilintu ja se on kaijasista luultavasti toisiksi yleisin lemmikkinä, ruusukaijasen jälkeen. Se voi hybridisoitua muiden kaijasten kanssa, myös useammassa sukupolvessa. Viktoriankaijasesta on jalostettu useita värimuotoja, joista osaa tavataan myös Suomessa.

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa eli suuren häkin, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa. Vanhoista ohjeista poiketen kaijasille ei tarvitse antaa pesäpönttöä nukkumiseen: se voi sen sijaan kannustaa lintuja ylimääräiseen pesimiseen ja epätoivottuun hormonaalisuuteen.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä. Samat asiat koskevat myös hybridejä.

## Lähteet
Prefekti (romaani)

**Prefekti** () on Alastair Reynoldsin vuonna 2007 ilmestynyt tieteisromaani.

## Juoni

Kirjan päähenkilö Tom Dreyfus toimii turvallisuuspoliisina (prefektinä) Sotisovalle. Timanttivyö on noin kymmenentuhannen asuinympäristön joukko joka kiertää Yellowstone -nimistä planeettaa. Timanttivyön asuinympäristöt ovat täysin itsenäisiä lainsäädäntönsä osalta &ndash; osassa näistä esimerkiksi harjoitetaan vapaaehtoista orjuutta ja tyranniaa. Ainoana ehtona on että asukkaat saavat osallistua Timanttivyön yhteisiin äänestyksiin. Sotisovan periaatteellisena tehtävänä on vain valvoa tämän demokratian toteutumista, mutta useat prefekteistä, kuten Dreyfus, näkevät tämän tehtävän hieman laajemmassa merkityksessä ja puuttuvat demokratiaa uhkaaviin voimiin hieman hanakammin. Dreyfus tutkii äänestysvilppiä sekä erään asuinympäristön tuhoa mikä johdattelee hänet vallankaappausyrityksen jäljille. Vallankaappausyrityksen takana on tekoäly nimeltä Aurora sekä eräs turvallisuuspoliisin luotettu prefekti nimeltään Gaffney.

## Vastaanotto

*[[Tähtivaeltaja]]n* Toni Jerrman kirjoitti, että *Prefektiä* sietää lähestyä viihteellisenä dekkarina, sillä romaania ei voi pitää mitenkään älyllisesti tai kirjallisesti palkitsevana. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Martin Lewis: The Prefect . Strange Horizons 2007. 
* 
*
Amerikanvirolaiset

**Amerikanvirolaiset** ovat Yhdysvaltoihin muuttaneita virolaisia ja heidän jälkeläisiään. Vuoden 2000 väestönlaskennassa Yhdysvalloissa asui 25&nbsp;034 virolaistaustaista henkilöä.

## Historia
Ensimmäiset virolaiset siirtolaiset Yhdysvalloissa saattoivat saapua jo Uuteen Ruotsiin 1600-luvulla. Siirtokunnassa tiedetään asuneen Virossa syntyneitä siirtolaisia, mutta kyse saattaa olla myös vironruotsalaisista. Virolaisten siirtolaisten määrää Yhdysvaltojen itsenäistyttyä on hankala arvioida, sillä Yhdysvalloissa maahantulijat rekisteröitiin vain tulomaan mukaan. Ensimmäiset varmasti virolaiset asutukset ilmestyivät vuonna 1822 Etelä-Dakotaan. Myöhemmin virolaisasutuksia tuli myös Wisconsiniin (vuonna 1900) ja Montanaan (vuonna 1905). Vuonna 1890 Yhdysvalloissa oli arviolta 5&nbsp;100 virolaista.

Virolainen pastori Hans Rebane perusti ensimmäisen virolaisen organisaation, luterilaisen seurakunnan, Fort Pierren lähettyville Etelä-Dakotan osavaltioon vuonna 1897. Hän osallistui myös ensimmäisen virolaisen koulun ja rahvamajan perustamiseen. Ensimmäinen vironkielinen lehti Yhdysvalloissa oli *Ameerika Eesti Postimees*, joka ilmestyi vuosina 1897–1911. Vuonna 1905 Virossa alkaneiden levottomuuksien johdosta käynnistyi muuttoaalto Yhdysvaltoihin, joka kohdistui lähinnä kasvaviin kaupunkeihin. Vuonna 1910 amerikanvirolaisia oli arviolta 44&nbsp;900. Virolaisten maahanmuutto hiljeni vasta Viron itsenäistyttyä ja rauhoituttua 1920-luvulla. Toinen muuttoaalto käynnistyi kuitenkin pian Neuvostoliiton miehitettyä Viron vuonna 1939. Yhdysvaltoihin saapui Virosta arviolta 15&nbsp;000 pakolaista.

## Nykypäivä
Amerikanvirolaisten määrä on vähentynyt huomattavasti huippuvuosistaan. Kun amerikanvirolaisia oli vuonna 2000 väestönlaskennan mukaan 25&nbsp;034, oli heitä vielä vuonna 1990 26&nbsp;762. Suurin osa amerikanvirolaisista on ensimmäisen tai toisen polven maahanmuuttajia. Amerikanvirolaiset sulautuivat amerikkalaiseen väestöön melko nopeasti toisen maailmansodan jälkeen. Yhdysvalloissa toimii useita erilaisia virolaisia yhdistyksiä, järjestöjä, kirkkoja ja kouluja. Virolaisia kouluja on yhteensä 14, ja niissä opetetaan viron kieltä ja historiaa.

## Tunnettuja amerikanvirolaisia
*Toomas Henrik Ilves, virolainen poliitikko
*Neeme Järvi, kapellimestari
*Nicole Aunapu Mann, avaruuslentäjä
*Michael Roos, amerikkalaisen jalkapallon pelaaja
*Mena Suvari, näyttelijä ja malli
*Alar Toomre, astronomi
*Ivan Triesault, synt. Juhan Treisalt, elokuvanäyttelijä
*Edmund Valtman, Pulitzer-palkinnon saanut sarjakuvataiteilija
*Lauri Vaska, kemisti

## Lähteet
Iván Pillud

**Iván Alexis Pillud** (s. 24. huhtikuuta 1986 Capitán Bermúdez, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Hän edustaa tällä hetkellä argentiinalaista Racing Clubia. Hän on pelipaikaltaan oikea laitapuolustaja.

## Ura
Pillud aloitti uransa vuonna 2005 Argentiinan toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelanneesta Tiro Federalista. Kauden 2008–2009 hän pelasi lainalla Newell's Old Boysissa. Kesällä 2009 Pillud siirtyi Espanyoliin.

## Aiheesta muualla
* Esittely Espanyolin virallisella kotisivustolla
Quiet, Please

**Quiet, Please** oli yhdysvaltalainen kauhukuunnelmasarja, jonka loi, käsikirjoitti ja ohjasi Wyllis Cooper, joka aikaisemmin oli luonut muun muassa kuunnelmasarjan *[[Lights Out (radiokuunnelmasarja)|Lights Out]]*. Sarjan ensimmäinen jakso lähetettiin Mutual Broadcasting Systemin radioverkossa 8. heinäkuuta 1947. Mutualilta sarja siirtyi syyskuussa 1948 ABC:lle, joka esitti sitä heinäkuuhun 1949 saakka. Sarjan isäntänä ja jaksojen pääosien esittäjänä oli Ernest Chappel.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Quiet, Pleaselle'' omistettu sivusto
Karsta

**Karsta** on J. Pekka Mäkelän neljäs tieteisromaani. Se ilmestyi vuonna 2009.

## Vastaanotto
*[[Tähtivaeltaja]]*-lehden Toni Jerrmanin mukaan kirjan lähtökohdat ovat erinomaiset ja se toimii hyvin kuvittaessaan tapahtumia. Muuten kirjailija korostaa yhteiskuntakriittisiä näkemyksiä liiankin saarnaavasti. Alussa juoni kulkee liikaa paikallaan ja muutamat ilmaan heitetyt oletukset jäävät irrallisiksi. Viimeistelemättömyys vaivaa myös tekstiä, johon on jäänyt liikaa toistoa ja outoja termejä. Muuten teos on parasta suomalaista avaruus-scifiä *[[Nimbus ja tähdet]]* -kirjan jälkeen.

*[[Warkauden lehti|Warkauden lehden]]* arvostelijan mukaan kirja on vanhanaikainen tieteistarina hyvässä ja pahassa mielessä. Tarina on ajoittain kömpelö ja kieli on paikoin kuin huonoa käännöstä englannista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Jussi Ahlroth: Pieni ihminen suuressa avaruudessa. Helsingin Sanomat 26.2.2010.
Erkko Lyytinen

**Erkko Lyytinen** (s. 1973 Riihimäki) on suomalainen dokumenttielokuvien tekijä.

Lyytinen on ohjannut dokumenttielokuvat *Rajaseudun poikamiehet* (2003), *Kainuun tähti* (2004) ja *Puhdistus* (2007). *Kainuun tähti*, jossa seurataan vuolijokelaisten vetoomustyötä lakkautusuhan alla olleen Otanmäen vaunutehtaan säilymisen puolesta, palkittiin Talent-Taube-palkinnolla Leipzigin dokumentti- ja animaatioelokuvafestivaaleilla (DOK Leipzig), Regards Neufs -sarjassa Visions du Réel -festivaalilla, joka järjestetään Sveitsin Nyonissa, ja parhaan dokumenttielokuvan Telviksellä. Lyytinen on ohjannut myös televisiodokumentteja ja -sarjoja, muun muassa sarjat *[[Kansakunnan käännekohta]]* ja *[[Epäkorrektia Tuomas Enbuske]]*, joista jälkimmäinen voitti Kultainen TV -palkinnon vuonna 2009.

Lyytinen on myös tuottanut Yleisradion Mannerheim-elokuvan *[[Suomen marsalkka (elokuva)|Suomen Marsalkka]]*. *Suomen Marsalkka* sai kansainvälisen ensi-iltansa Rakkautta & Anarkiaa -festivaaleilla 28. syyskuuta 2012. Keniassa kuvatun elokuvan teosta tehtiin kuusiosainen televisiosarja *[[Operaatio Mannerheim]]*, joka esitettiin Yle Teema -kanavalla syys-lokakuussa 2012. Lyytinen on sarjan keskushenkilö.  

Lyytinen on koulutukseltaan taiteen maisteri, joksi hän valmistui vuonna 2004 Taideteollisesta korkeakoulusta. Hän toimi vuosina 2008–2011 DocPoint – Helsingin dokumenttielokuvafestivaalin taiteellisena johtajana. Vuonna 2010 Lyytinen aloitti tuottajana Yleisradio Oy:ssä. Hänen vastuullaan ovat Yleisradion pitkät dokumentit. Lyytinen toimii tuottajana Dokumenttiprojektissa. Lisäksi hän on tuottanut televisiosarjat *Soramonttuprinsessat* ja *Sohvasurffaajat*.

## Lähteet
Alan Davies

**Alan Roger Davies** (s. 6. maaliskuuta 1966 Chingford, Iso-Britannia) on brittiläinen stand up -koomikko ja näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa *[[Jonathan Creek – illuusioiden mestari]]*, *Many Splintered Thing* ja *Bob and Rose*. Stephen Fryn juontaman *[[QI]]*-televisiovisailun vakiojäsenenä hän on ollut sarjan alusta 2003 saakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* BBC Comedy: Alan Davies