open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Stranglersin diskografia

**[[The Stranglers]]**  on brittiläinen rockyhtye, joka perustettiin 11. syyskuuta 1974, alkuperäisellä nimellään Guildford Stranglers.
## Albumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Livealbumit
* Live (X Cert) (1979)
* All Live and All of the Night (1988)
* Live at the Hope and Anchor (1992)
* The Early Years '74 '75 '76 Rare Live and Unreleased (1992)
* Saturday Night, Sunday Morning (1993)
* Death and Night and Blood (1993)
* The Stranglers and Friends - Live in Concert (1995)
* Access All Areas (1996)
* Friday the Thirteenth (1997)
* Live at the Hammersmith Odeon '81 (1998)
* 5 Live 01 (2001)
* Apollo Revisited (2003)
* Coast to Coast: Live on Tour (2005)
* Themeninblackinbrugge (2008)
* Live at the Apollo 2010 (DVD & CD) (2010)

## Kokoelmat
* IV (1980)
* The Collection 1977–1982 (1982)
* Off The Beaten Track (1986)
* Rarities (1988)
* Singles (The UA Years) (1989)
* Greatest Hits 1977-1990 (1990)
* All Twelve Inches (1992)
* The Early Years '74 '75 '76 Rare Live and Unreleased (1992)
* Strangled from Birth and Beyond (1994)
* The Sessions (1995)
* The Hit Men (1996)
* The Best of the Epic Years (1997)
* The Collection (1997)
* Collection (1998)
* Hits & Heroes (1999)
* Hits Collection (1999)
* The Stranglers (2001)
* The Masters (2002)
* Lies and Deception (2002)
* Peaches: The Very Best of The Stranglers (2002)
* The Rarities (2002)
* Out of the Black (2002)
* Sweet Smell of Success – Best of the Epic Years (2003)
* Live 'n' Sleazy (2003)
* Miss You (2003)
* Gold (2003)
* The Very Best of The Stranglers (2006) 
* Decades Apart (2010)
* The Old Testament: The UA Studio Recordings 1977–1982 (2013)

## Singlet
* Grip / London Lady (1977)
* Peaches / Go Buddy Go (1977)
* Something Better Change / Straighten Out (1977)
* No More Heroes (1977)
* 5 Minutes (1978)
* Nice 'n' Sleazy (1978)
* Walk On By (1978)
* Duchess (1979)
* Nuclear Device (The Wizard of Aus) (1979)
* Don't Bring Harry / Wired / Crabs (Live) / In the Shadows (Live) (1979)
* Bear Cage (1980)
* Who Wants the World? (1980)
* Thrown Away (1981)
* Just Like Nothing on Earth (1981)
* Let Me Introduce You to the Family (1981)
* Golden Brown (1982)
* La Folle (1982)
* Strange Little Girl (1982)
* European Female (1983)
* Midnight Summer Dream (1983)
* Paradise (1983)
* Skin Deep (1984)
* No Mercy (1984)
* Let Me Down Easy (1985)
* Nice in Nice (1986)
* Always the Sun (1986)
* Big in America (1986)
* Shakin' Like a Leaf (1987)
* All Day and All of the Night (1988)
* Grip '89 (Get A) Grip (On Yourself) (re-mix) (1989)
* 96 Tears (1990)
* Sweet Smell of Succes (1990)
* Always the Sun (Sunny Side Up Mix) (1991)
* Gold Brown (1991)
* Heaven or Hell (1992)
* Sugar Bullets (1992)
* Lies and Deception (1995)
* In Heaven She Walks (1997)
* Big Thing Coming (2004)
* Long Black Veil (2004)
* Spectre of Love (2006)
* Retro Rockets (2010)
* Mercury Rising (2012)

## DVD:t
* The Collection 1977–1982
* Never To Look Back: The Video Collection 1983 - 2012 
* Live at Alexandra Palace
* Friday The Thirteenth
* Euro live
* On Stage on Screen
* Live '78, SF
* Rattus at the Roundhouse
* Live at the Apollo
Proton Suprima S

**Proton Suprima S** on Protonin vuosina 2013–2019 valmistama keskiluokan hatchback-korinen automalli, joka korvasi Proton Gen-2:n. Sen sedan-korinen rinnakkaismalli on Proton Prevé.

Moottorina on turboahdettu 1,6-litrainen (140&nbsp;hv) bensiinimoottori, jonka yhteydessä on portaaton CVT-automaattivaihteisto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Stiff Little Fingersin diskografia

Tämä artikkeli on **[[Stiff Little Fingers]]in** diskografia.
## Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Kokoelmat
* *All the Best* (1983)
* *The Peel Sessions* (1989)
* *Tin Soldiers* (2000)
* *Anthology* (2002)
* *The Radio One Sessions* (2003)
* *Wasted Life* (2007)
* *Assume Nothing, Question Everything: Very Best of Stiff Little Fingers* (2012)

## Livealbumit
* *The Christmas Album* (1979)
* *Broken Fingers/Live in Aberdeen* (1979)
* *Hanx!* (1980)
* *Live and Loud* (1988)
* *No Sleep ’Til Belfast* (1988)
* *Greatest Hits Live* (1988)
* *See You Up There* (1989)
* *Alternative Chartbusters* (1991)
* *Fly the Flags* (1991 )
* *BBC Radio 1 Live in Concert* (1991)
* *Pure Fingers* (1995) (1993)
* *B’S, Live, Unplugged & Demos* (1995)
* *Handheld and Rigidly Digital Live* (1999)
* *Fifteen and Counting... Live at the Barrowland 17th March 2006* (2006)
* *Live in Aberdeen 1979* (2007)
* *Best Served Loud* (2016)
* *Rockers* (2016)
* *Live At Rockpalast 1980 & 1989* (2021)

## Videot
* *Live on Rockpalast* (1980)
* *See You Up There* (1988)
* *Handheld and Rigidly Digital Live* (1999)
* *Best Served Loud* (2015)

## Singlet
* ”Suspect Device” (1978) 
* ”Alternative Ulster” (1978) 
* ”Gotta Gettaway” (1979) 
* ”Straw Dogs” (1979) 
* ”At the Edge” (1980) 
* ”Nobody’s Hero” (1980) 
* ”Back to Front” (1980) 
* ”Just Fade Away” (1981) 
* ”Silver Lining” (1981) 
* ”Listen” (1982) 
* ”Talkback” (1982) 
* ”Bits of Kids” (1982) 
* ”Price of Admission” (1982) 
* ”Beirut Moon” (1991) 
* ”Get a Life” (1994)
* ”Guitar and Drum” (2004)

## EP:t
* *78 Revolution* (1980)
* *£1.10 Or Less* (1982)
* *No Sleep ’Til Belfast 12″* (1988)
* *The Peel Sessions* (1988)
* *The Wild Rover *(1989)
* *The Last Time 12″* (1989)
* *Beirut Moon* (1991)
* *Can’t Believe in You 12"* (1994)
* *Harp* (1994)
Efesoksen stadion

**Efesoksen stadion** oli antiikin aikainen kreikkalainen stadion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Stadionin paikka sijaitsee Peion-vuoren eli nykyisen Panayır-dağin pohjoissivulla, etelään Vediuksen gymnasionista. Stadion rakennettiin alun perin hellenistisellä kaudella. Alun perin katsomoa oli oletettevasti vain eteläsivulla, ja juoksurata kulki tämän katsomon edestä. Lähtöportit olivat länsipäässä. Stadionia laajennettiin huomattavasti roomalaisella kaudella keisari Neron aikana, ja sen kustannuksiin osallistui muun muassa vapautettu C. Stertinius Orpex. Piirtokirjoituksessa rakennus omistettiin Efesoksen Artemiille ja Nerolle. Viimeistään tässä vaiheessa stadion laajennettiin tyypilliseksi pitkänomaiseksi hevosenkengän muotoiseksi stadioniksi, jossa oli katsomo myös pohjoissivulla ja mahdollisesti myös itäpään kaaressa, ja joka oli avoin länsipäästä. Pohjoissivun katsomo sijoitettiin holvattujen käytävien päälle, ja länsipäähän rakennettiin monumentaaliportti.

Jossakin välissä roomalaista kautta, noin 200–300-luvulla jaa., stadionin itäpäähän lisättiin ellipsin muotoinen amfiteatterimainen alue, jonka koko oli noin 50 × 40 metriä. Ainakin myöhemmällä roomalaisella kaudella se oli kokonaan suljettavissa erilleen itse stadionista. Tätä aluetta oletetaan käytetyn gladiaattori- ja villieläinnäytäntöihin. Stadionia käytettiin myös kristittyjen vainoissa.

Stadion kärsi suuria tuhoja vuoden 262 jaa. maanjäristyksessä. Tämän jälkeen se kunnostettiin vain osittain. Rakennus vaurioitui myös vuosien 259–366 maanjäristyksissä. Lopulta stadion jäi käyttämättömäksi, ja sen kiviä käytettiin muihin rakennuksiin, kuten Pyhän Johanneksen basilikakirkon rakentamiseen. 400-luvulla stadionin alueelle rakennettiin kirkko, ja sen ympäristö alkoi muuntua hautausmaaksi. Juoksuradan aluetta käytettiin myöhemmin peltona. Kaikki istuinkivet poistettiin keskiajan kuluessa.

Stadionin alueella on suoritettu melko vähän kaivauksia, mutta se on helposti tunnistettavissa maastossa olevan noin 3,3 hehtaarin kokoisen painauman muodosta. Aluetta on tutkittu enemmän vuodesta 1993 lähtien.

## Lähteet
Efesoksen teatteri

**Efesoksen teatteri** oli antiikin aikainen kreikkalais-roomalainen teatteri Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

## Historia

Efesoksen teatteri rakennettiin alun perin hellenistisellä tai varhaisella roomalaisella kaudella ensimmäisellä vuosisadalla eaa. kreikkalaisena teatterina. Aikaisemman oletuksen mukaan se olisi rakennettu jo 200-luvulla eaa., kun Lysimakhos perusti kaupungin uudelleen, mutta nykytiedon mukaan ehkä korkeintaan teatterin paikka on valittu jo tuolloin. Teatteria käytettiin paitsi kreikkalaisten tragedioiden ja komedioiden esityksiin myös kaupungin kansankokouksen kokouspaikkana eli ekklesiasterionina.

Teatteria laajennettiin ja se muutettiin roomalaiseksi teatteriksi Rooman keisarikaudella ensimmäisellä vuosisadalla jaa. Rakennustyöt alkoivat mahdollisesti jo keisari Claudiuksen aikana, ja sitä rakennettiin erityisesti keisarien Nero ja Domitianus aikana. Noihin aikoihin teatteri tunnetaan muun muassa *[[Apostolien teot|Apostolien teoissa]]* kuvatusta mellakasta apostoli Paavalia vastaan. Siinä kaupungin käsityöläiset kerääntyivät teatterille, ja huusivat ”Suuri on Efesoksen Artemis!” -huutoja.

Rakennusta muutettiin myös myöhemmin, ja lopullisen muotonsa se on saanut joskus ennen vuotta 262 jaa. Kyseisenä vuonna osa rakennuksesta tuhoutui maanjäristyksessä, jonka jälkeen sitä korjattiin. Myöhemmät maanjäristykset vuosina 359 ja 366 aiheuttivat lisää tuhoja, jonka seurauksena osa katsomosta hylättiin. Samoihin aikoihin teatteria alettiin käyttää gladiaattoritaisteluihin. Varhaisella bysanttilaisella kaudella 700-luvulla teatterin jäänteet tulivat osaksi uutta kaupunginmuuria, joka ympäröi aiempaa pienemmän alueen.

## Rakennus

Teatteri sijaitsee nykyisen Panayır-dağin kukkulan länsirinteessä Efesoksen kaupallisen agoran eli Tetragonos-agoran koillispuolella. Se oli tyypillinen puolikaarenmuotoinen teatteri, jonka keskiössä oli alun perin pyöreä ja roomalaisessa vaiheessa puoliympyränmuotoinen orkhestra.

Teatterin katsomossa oli sen myöhemmässä roomalaisessa vaiheessa 62 penkkiriviä, jotka oli jaettu vaakasuuntaisilla käytävillä (*diazoma*) kolmeen osaan, ala-, keski- ja yläosaan. Ensimmäisessä vaiheessa eli kreikkalaisessa teatterissa on ollut mahdollisesti valmiina vain alaosa, kun taas ylin osa on kenties lisätty vasta 200-luvulla jaa. Alaosassa oli 19 penkkiriviä, keskiosassa 20 penkkiriviä ja yläosassa 23 penkkiriviä. Pystysuuntaiset käytävät jakoivat alaosan 11 sektoriin (*kerkides*) ja keski- ja yläosan 21 sektoriin.

Katsomoon mahtui suurimmillaan yhteensä noin – henkeä. Katsomossa oli varatut paikat muun muassa bulen eli neuvoston ja gerusian eli vanhinten neuvoston jäsenille, efebeille, eri fyleille eli heimoille sekä pääpuhujille.

Teatterin katsomon yläosassa sijaitsi ilmeisesti Nemeseion eli Nemesikselle omistettu pyhäkkö. Teatterin tukimuurissa oli 200- tai 100-luvulla eaa. rakennettu lähdekaivorakennus, jonka julkisivussa oli kaksi joonialaista pylvästä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Habib Diallo

**Habib Diallo** (s. 15. kesäkuuta 1995 Thiès) on senegalilainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Ligue 1:ssä pelaavaa Metzia.

Diallo nousi Metzin junioreista edustusjoukkueesseen kaudella 2015–2016, jolloin hän pelasi 17 ottelua ja teki yhdeksän maalia Ligue 2:ssa. Seuraavaksi kaudeksi Metz nousi Ligue 1:een, jossa Diallo pelasi syksyn aikana 19 ottelua ja teki yhden maalin. Kevätkaudeksi 2017 hänet lainattiin toiselle sarjatasolle Brestiin, jossa hän pelasi 16 liigaottelua ja teki seitsemän maalia. Syksyllä 2017 Diallo pelasi pääsarjassa vain yhden ottelun kunnes hänet lainattiin jälleen Brestiin. Hän pelasi kauden aikana Ligue 2:ssa 33 ottelua ja teki yhdeksän maalia. Kaudella 2018–2019 Diallo pääsi Ligue 2:een pudonneen Metzin vakiokokoonpanoon koko kaudeksi. Hän pelasi liigassa 37 ottelua ja teki 26 maalia. Hän oli sarjan toiseksi paras maalintekijä, ja kauden päätteeksi Metz nousi takaisin pääsarjaan. Kauden 2019–2020 alussa Diallo on tehnyt Ligue 1:ssä 14 ottelussaan kahdeksan maalia.

Diallo on pelannut Senegalin maajoukkueessa marraskuun 2019 loppuun mennessä neljä maaottelua, joista ensimmäisen marraskuussa 2018. Hän teki maalin marraskuussa 2019 Kongon tasavaltaa vastaan.

## Lähteet
Hallinnollisen agoran kylpylä

**Hallinnollisen agoran kylpylä** on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta kylpylästä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Niin kutsuttu Hallinnollisen agoran kylpylä rakennettiin Rooman keisarikaudella 100-luvulla jaa. Rakennus tulkittiin aiemmin virheellisesti Variuksen kylpyläksi, joka oli kuitenkin nykytutkimuksen valossa sama rakennus kuin Skholastikian kylpylä ja sijaitsi Kuretes-kadun varrella. Siksi rakennus esiintyy edelleen useissa vanhemmissa teoksissa ja opasteissa nimellä ”Variuksen kylpylä”.

Kylpylä sijaitsi agoran koilliskulmassa itään Basilika-stoasta. Se muistuttaa monin tavoin Miletoksen Faustinan kylpylää. Rakennuksesta on säilynyt erityisesti sen länsiosan caldariumia, jossa on ollut syvennyksissä seitsemän lämmintä allasta. Pohjoissivulta rakennus oli osaksi louhittu kukkulan kalliorinteeseen. Kylpylän etelä- ja länsisivulla oli halleja, joiden lattiat oli koristeltu mosaiikeilla, jotka on ajoitettu 400-luvulle.

Kylpylään on todennäköisesti liittynyt palaistra. Lähellä on sijainnut myös gymnasion.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hallinnollisen agoran temppeli

**Hallinnollisen agoran temppeli** (aiemmin usein ”Isiksen temppeli”) on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta temppelistä Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen kohdejumaluutta ei tunneta. Temppelin rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Temppeli rakennettiin varhaisella roomalaisella kaudella noin vuonna 50–25 eaa. Se on aiemmin tulkittu Marcus Antoniuksen ja Kleopatran rakennuttamaksi Isikselle ja Dionysokselle omistetuksi temppeliksi, ja siksi se esiintyy usein ”Isiksen temppelin” nimellä. Myöhemmin se olisi omistettu keisari Augustukselle. Nykyisin temppeliä on ehdotettu sen sijaan Divus Juliuksen eli jumalaksi kohotetun Julius Caesarin ja Dea Roman eli Rooman kaupungin henkilöitymän temppeliksi niin kutsutun Rhodoslaisen peristyylin sijaan.

Temppeli sijaitsi Efesoksen Hallinnollisen agoran eli Valtion agoran länsiosan keskellä. Se oli peripteraalitemppeli, jonka pitkillä sivuilla oli kymmenen ja lyhyillä sivuilla kuusi pylvästä. Se oli rakennettu podiumille, jonka koko oli noin 28 × 15 metriä.

Temppeli purettiin kokonaan myöhemmän antiikin aikana, ja sen kivet käytettiin muihin rakennuksiin.

## Lähteet
Itäinen gymnasion

**Itäinen gymnasion** on tutkimuksessa käytetty nimitys eräästä antiikin aikaisesta gymnasionista Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Gymnasion rakennettiin Rooman keisarikaudella noin 100-luvun jaa. jälkimmäisellä puoliskolla. Se sijaitsi kaupungin muurein ympäröidyn alueen itäosassa heti Magnesian portin pohjoispuolella, mistä se on saanut nykyisen, tutkimuksessa käytetyn nimensä.

Gymnasion oli suurikokoinen, ja sen koko oli noin 130 × 107 metriä. Kadun puolella oli stoa eli pylväshalli. Sen jälkeen seurasi palaistra, jonka itäpuolella oli auditorium eli luentosali ja länsipuolella niin kutsuttu keisarillinen sali. Rakennuksen keskellä olivat suurikokoiset termit eli kylpylätilat, joita reunustivat kolmelta sivulta suuret holvatut salit muun muassa ruumiinharjoituksille. Rakennuksen raunioista on löydetty muun muassa Afroditen, Asklepioksen, Dionysoksen, Hygieian ja Panin patsaat.

Myöhäisellä roomalaisella kaudella 300-luvun lopulla tai 400-luvun alussa gymnasionin yhteyteen rakennettiin kirkko, joka toimi hautausmaan kirkkona. Noin 500-luvulla se muutettiin kolmilaivaiseksi basilikaksi, jonka koko oli noin 35 × 17 metriä. Se hylättiin tulipalon jälkeen 600-luvulla.

Rakennuskokonaisuuden arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1930.

## Lähteet
Marian kirkko (Efesos)

**Marian kirkko** oli myöhäisantiikin aikainen kirkko Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Se tunnetaan Efesoksen kirkolliskokouksen pitopaikkana vuonna 431.

## Historia

Marian kirkko rakennettiin varhaisella kristillisellä kaudella, arviolta 300-luvulla, Olympieionin aukion eteläpuolisesta pylväikkörakennuksesta, jonka pituus oli ollut noin 260 metriä. Kirkko on ollut olemassa viimeistään vuonna 431, jolloin siellä tai sen yhteydessä pidettiin Efesoksen kirkolliskokous. Kirkko oli omistettu Neitsyt Marialle, ja kyseisessä kirkolliskokouksessa tälle myönnettiin Jumalansynnyttäjän (*Theotokos*) kunnianimi. Marian kirkko mainitaan kokouksen asiakirjoissa, jotka ovat kuitenkin myöhemmiltä ajoilta. Kirkko uusittiin kokonaan varhaisella bysanttilaisella kaudella 500-luvulla, mahdollisesti vuoden 557 maanjäristyksen jälkeen.

Marian kirkko toimi Efesoksen katedraalina eli piispankirkkona. Sen oletetaan kärsineen vaurioita arabien hyökkäyksessä vuonna 654/655. Tämän jälkeen se menetti ilmeisesti piispankirkon asemansa, ja asema siirtyi bysanttilaisella linnavuorella sijainneelle Pyhän Johanneksen basilikalle. Kirkko säilyi kuitenkin hautausten perusteella käytössä 1000-vuosisadalle saakka. Nykyisin kirkko on raunioina. Niitä on kunnostettu erityisesti vuosina 1984–1988.

## Rakennus

Kirkossa oli sen alkuvaiheessa (pohjapiirroksessa: oranssi/keltainen) länsipuolella atrium, jonka koko oli noin 43 × 25 metriä, sekä nartheks. Varsinainen kirkkorakennus oli kolmilaivainen, ja sen koko oli noin 74 × 29 metriä. Kirkon keskilaivan leveys oli 13 metriä, ja sen kattoa tuki 40 pylvästä. Itäpäässä oli suuri apsis. Atriumin pohjoispuolella oli kahdeksankulmion muotoinen baptisterion eli kastekappeli.

500-luvun uudelleenrakentamisessa kirkko jaettiin kahteen osaan. Sen itäosa (pohjapiirroksessa: sininen) muutettiin vain noin 23 metriä pitkäksi kolmilaivaiseksi basilikaksi, jolla oli oma nartheks. Vanhan apsiksen edessä oli presbyterion, jossa oli alttari. Länsiosa (pohjapiirroksessa: violetti) uusittiin kokonaan tiilistä rakennetuksi. Sen koko oli noin 37 × 29 metriä, ja siinä oli edelleen kolme laivaa, mutta sivulaivat olivat aiempaa kapeammat. Länsipäähän lisättiin toinen, sisempi nartheks. Katolla oli kupoli, jota tuki neljä suurikokoista pilaria neliön muodossa.

Kirkon yhteydessä sijaitsi Episkopeion eli piispan palatsi. Siinä käytössä toimi ilmeisesti alkuperäisen pylväikkörakennuksen itäosa. Kirkon nartheksia käytettiin hautauksiin 500-luvulta lähtien. Myöhemmin myös sen ulkopuolelle kehittyi hautausmaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Memmiuksen muistomerkki

**Memmiuksen muistomerkki** oli antiikin aikainen muistomerkki Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Muistomerkki rakennettiin myöhäisellä hellenistisellä kaudella noin vuonna 50–25 eaa. Se oli rakennuksessa olleen kreikan- ja latinankielisen piirtokirjoituksen mukaan omistettu Gaius Memmiukselle, joka oli Sullan tyttärenpoika ja vuoden 34 eaa. konsuli. Nykyisin muistomerkin jäänteet ovat Efesoksen harvoja joten kuten jäljellä olevia hellenistisen kauden rakennelmia. Muistomerkin kaivaukset suoritettiin vuosina 1959–1960. Nykyisin sitä on ennallistettu.

Muistomerkki sijaitsi lähellä Kuretes-kadun ja Domitianuksen kadun risteystä. Se oli pohjakaavaltaan lähes neliönmuotoinen, ja muistutti tornimaista hellenististä hauta- ja kunniamuistomerkkiä. Erään ennallistuksen mukaan siinä olisi ollut terävä huippu. Rakennuksen seinissä oli syvennykset etelä-, itä- ja länsisivuilla. Niiden päällä oli kaaret, joita tukivat karyatidiveistokset. Rakennus oli koristeltu myös Memmiuksen perheenjäsenten patsailla sekä hänen hyveidensä henkilöitymillä.

Muistomerkin lähellä sijaitsi Hydreion-lähdekaivo, joka rakennettiin ensimmäisellä vuosisadalla jaa. ja uusittiin 200-luvulla jaa. Sen edessä oli Diocletianuksen ja tetrarkkien patsaat.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adina Vălean

**Adina Vălean** (s. 16. helmikuuta 1968) on romanialainen poliitikko. Hän toimi Von der Leyenin I komissiossa liikennekomissaarina. Europuolueista hän edustaa Euroopan kansanpuolue EPP:tä, Romaniassa kansallisliberaalia puoluetta.

Vălean on ollut Euroopan parlamentin jäsen vuodesta 2007, ja hän oli sitä ennen vuoden tarkkailijana ennen kuin Romania liittyi Unioniin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Hadrianuksen temppeli (Efesos)

**Hadrianuksen temppeli** oli antiikin aikainen keisari Hadrianukselle omistettu temppeli Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Temppeli rakennettiin keisari Hadrianuksen itsensä aikana vuosina 117–138 jaa. Efesos sai tuolloin toisen *[[neokoros]]*-oikeutensa eli oikeuden rakentaa keisarikultille omistettu temppeli sitten Domitianuksen temppelin rakentamisen. Hadrianus kävi itse Efesoksessa vuonna 128. Temppelin omistuskirjoituksen kirjoitutti P. Quintilius. Rakennus kärsi vaurioita maanjäristyksissä vuosina 383 ja 387, ja kunnostettiin niiden jälkeen.

Temppeli sijaitsi Kuretes-kadun varrella osana Variuksen kylpylän rakennuskokonaisuutta. Sen julkisivussa oli portiikki, jossa oli neljä korinttilaista pylvästä ja niiden päällä kaari. Keskimmäiset pylväät olivat pyöreitä ja reunimmaiset neliskulmaisia. Temppelin anta-seinien välissä oli kaksi pylvästä. Temppelin cellan leveys oli noin 7,5 metriä ja syvyys noin 5,0 metriä. Cella oli tynnyriholvattu, ja sen sisällä oli kulttipatsas. Cellan oven yläpuolella oli naishahmoa ja akantinlehtiä esittänyt reliefi. Temppelin friisit esittivät Efesoksen perustamiseen liittyneitä mytologisia aiheita. Friisit liitettiin temppeliin 300-luvun lopun kunnostustöissä, jolloin ne siirrettiin jostakin toisesta rakennuksesta. Tällaisena ne ovat myöhäisimpiä tunnettuja antiikin aikaisia temppelifriisejä.

Temppelin edessä on myöhemmin ollut tetrarkkien Diocletianus, Maximianus, Constantius ja Galerius patsaat. Näistä on säilynyt vain jalustat. Tetarkeista augustukset olivat keskellä ja caesarit reunimmaisina.

Rakennuksen raunioita on kunnostettu ja ennallistettu 1950-luvulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Peretjos

**Peretjos** () on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Porhovin piirissä.

## Maantietoa
Järvi on 1,25 kilometriä pitkä, 0,6 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 60 hehtaaria. Se sijaitsee Sudomskajan ylängöllä. Sen ympäristö on metsämaata, jonka seassa on joitakin metsittyviä peltopalstoja. Järven laskuoja lähtee sen luoteispäästä kohti pohjoista. Järven luoteisrannasta alkaa muutaman talon Muhin kylän (Мухи) alue.

## Vesistösuhteita
Peretjos sijaitsee Listvenkan valuma-alueella, joka on osa Tšerjohan valuma-aluetta. Tšerjoha on puolestaan Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Listvenka saa alkunsa Tšernojeesta (Черное) ja virtaa alas Peretjoksen vierestä. Peretjoksen laskuoja yhtyy pian tämän jälkeen Listvenkaan.

## Huomautuksia

## Lähteet
Unkarin kansallissymbolit

**Unkarin kansallisiin symboleihin** kuuluvat liput, ikonit tai ilmaisut, jotka kuvastavat ja edustavat tyypillisesti Unkaria ja Unkarin kulttuuria. Erityisesti arvostetut unkarilaiset tuotteet ja symbolit tunnetaan nimellä Hungaricum. 

Unkarin kansalliskasvi on voikukka.

Unkarin lippu on vaakasuuntaisesti kolmivärinen - punainen, valkoinen sekä vihreä. Árpád-dynastian vaakuna on myös tunnettu.

### Kansallishymni
Hymni Himnusz otettiin käyttöön 1800-luvulla, ja virallisissa seremonioissa lauletaan ensimmäinen säkeistö. Sanat on kirjoittanut kansallisesti arvostettu runoilija Ferenc Kölcsey vuonna 1823, ja sen nykyisen virallisen sävelmän on säveltänyt romanttinen säveltäjä Ferenc Erkel vuonna 1844, vaikkakin muita, vähemmän tunnettuja musiikkiversioita on olemassa. Sen virallinen asema kansallislauluna vahvistettiin 1989 perustuslain muutosten yhteydessä omana pykälänään (75 §).

## Viitteet
Neitsyt Marian talo

**Neitsyt Marian talo** ( tai *Meryem Ana Evi*, ”Äiti Marian talo”) on katoliseksi kappeliksi muutettu kivitalo Bülbüldağı-vuorella Turkissa, noin yhdeksän kilometrin päässä antiikin Efesoksen kaupungin paikasta ja nykyisestä Selçukista. Paikka on liitetty Neitsyt Mariaan, joka perimätiedon mukaan eli viimeiset vuotensa Efesoksessa yhdessä apostoli Johanneksen kanssa.

Alkuperäinen talo oli kaksikerroksinen ja siinä oli neljä huonetta. Rakennuksen ajoitus on epäselvä. Sen on arveltu olevan varhaiselta bysanttilaiselta kaudelta 500-luvulta, mutta sen ydin saattaa olla jo ensimmäiseltä vuosisadalta.

Rakennuksen yhteyttä Mariaan ei voida vahvistaa historiallisesti. Efesoksen seudulla itsellään on vahva perinne, joka liittää kaupungin Marian myöhempiin vaiheisiin, jotka ajoittuisivat noin vuosiin 37–45 jaa. Neitsyt Marian taloksi kutsuttu rakennus on muodostunut pyhiinvaelluspaikaksi, koska sitä pidetään saksalaisen nunna Anne Catherine Emmerichin 1800-luvulla näkemien näkyjen perusteella Marian viimeisenä asuinpaikkana. Emmerich ei ollut koskaan käynyt itse paikalla, mutta antoi siitä kuvauksen, jonka perusteella paikalliset papit löysivät paikalta vanhan talon. Se on sittemmin muutettu katoliseksi kappeliksi.

Katolisessa kirkossa kappelin asemaa on vahvistettu 1980-luvulta lähtien, vaikka sitä ei olekaan koskaan virallisesti vahvistettu Marian kodiksi. Paikkaa kunnioittavat myös monet muslimit. Talon lähellä on lähde, jonka veden sanotaan olevan parantavaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Prytaneion (Efesos)

**Efesoksen prytaneion** oli antiikin aikainen prytaneion Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Prytaneion rakennettiin alun perin Lysimakhoksen aikana, hellenistisen kauden alkupuolella 200-luvun alussa eaa. Se uusittiin roomalaisella kaudella keisari Augustuksen aikana, toisin sanoen ajanlaskun alun tienoilla, jolta ajalta ovat peräisin rakennuksen nykyaikaan säilyneet jäänteet. Prytaneion oli kaupungin johtavien virkamiesten käytössä, ja siellä vietettiin kaupunkivaltion viralliset juhlat.

Prytaneion sijaitsi Efesoksen Hallinnollisen agoran pohjoislaidalla. Se edusti doorilaista tyyliä, ja sen julkisivussa oli kuusi pylvästä. Rakennuksen julkisivun puolella oli peristyylipiha, jonka koko oli noin 26 × 22 metriä. Sen pohjoispylväikkö toimi sisäänkäyntinä varsinaiseen rakennukseen. Prytaneionin keskussalia ympäröi joukko pienempiä huoneita. Prytaneion oli omistettu Hestia Bulaian kultille ja myöhemmin myös Demeter Karpoforoksen ja Apollon Manteioksen kulteille. Pyhäkkötilassa oli kulmissa kompositapylväät, jotka lisättiin 200-luvulla jaa. Tilassa sijaitsi kaupungin pyhä *hestia*-tuli.

Prytaneionin tuhoutui maanjäristyksessä 300-luvulla jaa. Sen raunioista on löydetty kolme Efesoksen Artemiin patsasta, jotka oli haudattu raunioihin rituaalisesti. Patsaat ovat nykyisin Efesoksen museossa. Lisäksi paikalta on löydetty lukuisia piirtokirjoituksia, jotka valottavat kaupungin kultteja. Muutamia rakennuksen doorilaisia pylväitä on pystytetty uudelleen.

Prytaneionin eteläpuolella sijaitsi niin kutsuttu Basilika-stoa ja sen takana Hallinnollinen agora, itäpuolella Rhodoslaiseksi peristyyliksi kutsuttu temenos ja sen itäpuolella Buleuterion, jota kutsutaan myös Odeioniksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bowen Stassforth

**Bowen Dow Stassforth** (7. elokuuta 1926 Los Angeles, Kalifornia – 22. marraskuuta 2019 Rancho Palos Verdes, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen uimari ja olympiamitalisti. Hän menestyi rintauinnissa ja teki uransa huippuvuosina 1950-luvun alussa 100 metrin rintauinnissa epävirallisen maailmanennätyksen pitkällä radalla.

Stassforth saavutti 200 metrin rintauinnissa olympiahopeaa Helsingissä 1952 ja päätti kilpauintiuransa olympialaisten jälkeen. Hän ui 100 metrin rintauinnissa epävirallisen maailmanennätyksen. Stassforth kuoli kotonaan Kalifornian Rancho Palos Verdesissa 93-vuotiaana 22. marraskuuta 2019.

## Lähteet
* Bowen Stassforth Bio, Stats, and Results  Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Jiřina Čermáková

**Jiřina Čermáková** (17. marraskuuta 1944 Praha – 17. marraskuuta 2019) oli Tšekkoslovakiaa edustanut maahockeypelaaja ja olympiamitalisti.

Čermáková pelasi Tšekkoslovakian olympiahopeaa saavuttaneessa naisten maajoukkueessa Moskovassa 1980, missä naisten maahockeyturnaus kuului ensimmäisen kerran olympiaohjelmaan. Hän pelasi jokaisessa viidessä ottelussa ja teki kolme maalia, kaikki ottelussa Itävaltaa vastaan. Čermáková kuoli 75-vuotissyntymäpäivänään 17. marraskuuta 2019.

## Lähteet
* 
* Jiřina Čermáková Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Hariprasad Chaurasia

**Hariprasad Chaurasia** (s. 1. heinäkuuta 1938 Allahabad) on intialainen bansurihuilun soittaja ja säveltäjä. Hän on saanut uransa aikana useita palkintoja, kuten Padma Bhushanin (1992) ja Padma Vibhushanin (2000). Hän on säveltänyt hindinkielisiin elokuviin musiikkia yhdessä Shivkumar Sharman kanssa yhteisnimellä Shiv-Hari.

Chaurasia ei syntynyt muusikkosukuun. Hänen isänsä oli painija, ja hän itse opiskeli isänsä toivomusten mukaisesti painia sekä pikakirjoitusta. Hän kuitenkin otti perheeltään salaamiaan laulutunteja. Kuultuaan Bholanath Prasannan huilunsoittoa Chaurasia aloitti soitonopiskelun tämän johdolla. Lisäksi häntä opetti surbaharinsoittaja Annapurna Devi. Hän on työskennellyt aktiivisesti musiikin parissa sekä konserteissa että elokuvateollisuudessa.

Yhdessä Shivkumar Sharman ja Brij Bhushan Kabran kanssa levytetty *Call of the Valley* (1967) valittiin vuonna 2005 julkaistuun hakuteokseen *[[1001 albumia jotka jokaisen on kuultava edes kerran eläessään]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Bbno$

**bbno$** (lausutaan *baby no money*) (oik. **Alexander Leon Gumuchian**, s. 30. kesäkuuta 1995 Vancouver, Brittiläinen Kolumbia, Kanada) on kanadalainen rap-artisti. Hänet tunnetaan parhaiten kappaleistaan *Lalala* ja *edamame*. 

## Varhainen elämä
Gumuchian syntyi Vancouverissa, Brittiläisessä Kolumbiassa. Hänen isänsä on armenialainen ja äiti sveitsintanskalainen.

## Diskografia
### Studioalbumit
* *Bb Steps* (2018)
* *Recess* (2019)
* *I Don't Care at All* (2019)
* *Baby Gravy 2* (2020)
* *Good Luck Have Fun* (2020)
* *Eat ya veggies* (2021)
* *Bag or die* (2022)
* *Baby Gravy 3* (2023)
* *bbno$ (*2025)
### EP
* *Baby Gravy* (2017)
* *Whatever* (2018)
* *Babydrip* (2018)
* *My Oh My* (2021)
### Singlet
* *[[Lalala]]* (Y2K:n kanssa, 2019)
* *Bad Boy* (Yung Baen ja Billy Marchiafavan kanssa, 2019)
* *bad thoughts* (2019)
* *slop* (2019)
* *shining on My Ex* (Yung Gravyn kanssa, 2019)
* imma (Lentran kanssa, 2020)
**Wawawa* (Y2K:n kanssa, 2020)
**Help herself* (Diamond Pistolsin kanssa, 2021)
**bad to the bone* (Lentran kanssa, 2021)
**wussup* (Yung Gravyn kanssa, 2021)
**edamame* (Rich Brianin kanssa, 2021)
**i remember* (2021)
**yoga* (Rebecca Blackin kanssa, 2021)
**mathematics* (2022)
**piccolo* (2022)
**pogo* (Diplon kanssa, 2022)
**sophisticated* (2022)
**C'est La Vie* (Yung Gravyn ja Rich Brianin kanssa, 2022)
**top gun* (2022)
**i see london i see france* (2022)
**touch grass* (Yung Gravyn kanssa, 2022)
**still* (2023)
**Ushme Uturbe* (Kalush Orchestran ja Ditvakin kanssa, 2023)
**Goodness Gracious* (Yung Gravyn kanssa, 2023)
**It Happens* (Little Bigin kanssa, 2023)
**We Are Not the Same* (Marcus & Martinuksen kanssa, 2024)
**pho real* (Anh Phanin ja Low G:n kanssa, 2024)
**Submissive & Breedable* (Smoshin kanssa, 2024)
**Lil' Freak* (2024)
**It Boy* (2024)
**Two* (2024)
**meant to be* (2024)
**check* (2025)
**antidepressants* (2025)
**boom* (2025)
**mary poppins* (2025)
**1-800* (Ironmousen kanssa, 2025)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* bbno$:n kotisivut
Catherine Potter

**Catherine Potter** (1957 Guelph, Ontario – 3. joulukuuta 2010) oli kanadalainen muusikko. Hänen soittimensa oli intialainen bambuhuilu bansuri, jonka soittoa hän opiskeli Intiassa Hariprasad Chaurasian johdolla.

Potter sai maisterin arvon etnomusikologiassa Montrealin yliopistosta ja kandidaatin arvon jazzissa Concordia-yliopistosta. Hän sai useita stipendejä Conseil des arts et des lettres du Québecilta sekä Canada Councililta ja Jon Higgins -palkinnon vuonna 1999. Potter teki yhteistyötä muiden muassa Boubacar Diabatén, Simon Shaheenin, Ramasutran ja Ganesh Anandanin kanssa. Häneltä julkaistiin vuonna 1997 ensialbumi *Bansuri*. Vuonna 2002 hän perusti maailmanmusiikkiyhtye Duniya Projectin, jonka nimilevy ilmestyi vuonna 2006.

Potter kuoli 52-vuotiaana rintasyöpään.

## Lähteet
Kudeb

**Kudeb** (, , ) on Latvian Alūksnen kunnasta alkava ja pääasiassa Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueella virtaava joki, joka on Velikajan sivujoki.

## Joen kulku
Joki virtaa kahden valtion läpi. Se kulkee ensimmäiset 17 kilometriä  Haanjan ylängön reunaa eli Alūksnen ylänköä alas Pededzesin pitäjässä, joka kuuluu Latvian puolella Alūksnen kuntaan. Joki on kuitenkin 4,9 kilometrin matkalla raja-jokena, joten loput 82 kilometristä eli 60–65 kilometriä jäävät Venäjän puolelle. Siellä joki käy Petserin piirissä, mutta pysyy alajuoksulla Palkinon piirissä loppumatkan kohti Velikajan alangolle.

Joki saa alkunsa ylängön ojitetun alueen ojista, jotka sijaitsevat rajan tuntumassa Zaicevan kylän lähellä. Oja virtaa kohti Venäjän rajaa ja seuraa rajaa aluksi pohjoiseen päin. Rajaa seuratessaan siihen yhtyvät (ei ehkä tässä järjestyksessä) Berzupite, Isanka, Šepika ja Ilvoka. Sitten Venäjän puolella oja kääntyy rinnettä alas ja kaartuu samalla kohti itää, jolloin siihen yhtyvät Mesguška, Lidva, Vruda ja Nalitsa. Äkkiä joeksi kasvanut uoma kääntyy edellen kohti etelää, kunnes se käännähtää siellä itään päin. Puolivälissä siihen yhtyy Glubotšenka, mutta joki säilyttää suunnan Velikajalle saakka. Alussa joki laskeutuu nopeasti alaspäin kaltevuuden ollessa 4,5 metriä kilometrille. Velikaajan alangolla joen kaltevuus on enää alle 0,5 metriä kilometrille.

## Valuma-alue ja sivujoet
Kudeb sijaitsee Narvanjoen vesistöalueessa Velikajan valuma-alueella. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi  Itämerellä Suomenlahteen. Kudebin valuma-alueen pinta-ala on 760 neliökilometrin (km²) suuruinen, josta 730&nbsp;km² kuuluu Venäjälle ja yläjuoksulla oleva 30&nbsp;km² osa kuuluu Latvialle. Latvian puoleiset ja Venäjän rajaosat osat ovat Alūksnen ylänköä. Kudebin suurimpia sivujokia tai -ojia on esitelty alla taulukossa. Ne joet, jonka yhtymäkohta Kudebaan on ”60+”, ovat Latvian puolelta.

})
! nimi()
! pituus(km)
! valuma-alue(km²)
! lähde
|-
|  39|| Glubotšenka || Глубоченка || Glibočenka || 12 || ||1
|-
|  45|| Nalitsa || Налица || Naļica || 14 || ||1
|-
|  47|| Vruda || Вруда || Vruda || 31 || 127 ||1
|-
|  51|| Lidva || Лидва || Ļidva  || 31 || 144 ||1
|-
|  60|| Mesguška || Месгушка || Mesguška  || 10 || ||1
|-
| 60+ || Ilvoka ||  || Ilovka || || ||2
|-
| 60+ || Šepika ||  || Šepica || 6 || ||2
|-
| 60+ || Isanka ||  || Isanka || 8 || ||2
|-
| 60+ || Berzupite ||  || Bērzupīte || 12 || ||2
|-
|}
Lähteet: 1 = , 2 = 

Joen valuma-alueella on joitakin järviä, mutta niitä ei ole juurikaan joenuomassa. Useimmat järvet laskevat ojansa sivujokiin tai suoraan Kudebiin vasta sen keskijuoksulla (kuten esimerkiksi Mogilnoje).

## Hallintoalue
Valtiollisen vesistörekisterin mukaan joki ja sen valuma-alue kuuluu Itämeren valuma-alueen piiriin (). Joen vesistörekisterin numero on 01030000212102000028921 . Venäjän puoleisten vesistöjen hallintorakenteesta ei ole tässä tietoa, mutta alue sisältyy kuitenkin Pihkovan alueeseen.

## Huomautuksia

## Lähteet
Pöyliön mylly

**Pöyliön mylly** on Rovaniemellä, Pöyliöjärven pohjoispuolella sijaitseva vesimylly. Se on alun perin rakennettu 1600-luvulla kotitarvemyllyksi, ja lupa teolliseen myllytoimintaan haettiin vuonna 1852. Myllyn omistajina ovat aikanaan olleet useat Lapin teollisuuden historian merkkihenkilöt, kuten Anders Kurth, Hugo R. Sandberg ja Jarl Sundqvist. Mylly paloi vuonna 1944, mutta rekonstruoitiin alkuperäiseen asuunsa Lapin sodan jälkeen. Nykyisin mylly toimii vesi- ja sähkövoimalla. Myllyä pidetään Rovaniemen vanhimpana teollisuusrakennuksena.

## Historia

Antti Kurtti (Tornioon muutettuaan käytti nimeä Anders Kurth) osti Pöyliön myllyn vuonna 1879 ja haki Rovaniemen käräjillä 21.3.1879 § 225:n kohdalla lupaa myllytullin eli jauhatusmaksun korottamiseen, mihin suostuttiin sillä ehdolla, että hän rakentaa myllylle ympäri vuoden kuljettavan tien. KO:n ptk:ssa on m.m.merkinnät ruotsiksi:
* Kauppias Anders Kurth Tornion kaupungista
* että hän nyttemmin omistaa Pöyliön tullijauhomyllyn Korkalon kylässä

Hän osti myllyn Erkki Laurinpoika Oinas eli Kiviniemeltä (tai luultavammin tämän jälkeläisiltä), joka oli rakentanut myllyn teolliseksi laitokseksi 1852 ja saanut luvan Pöyliöjärven säännöstelyyn ja tullimyllyyn Oulun kuvernööriltä 5. toukokuuta 1855. 

Anders Kurthin jälkeläisiltä Pöyliön mylly siirtyi metsäpäällikkö Hugo Rikhard Sandbergille vuonna 1904. Iso-Samperin tytär asessorska Ingeborg Sjöblom puolestaan myi myllyn vuonna 1939 Kemiyhtiön metsäpäällikölle Jarl Julius Sundquistille. Sundquistin jälkeläisiltä myllykartanon osti varatuomari Tuomo Pekkala 19. kesäkuuta 1972. Mylly jauhoi viimeisen virallisen kerran 8.12.1975. Vielä toukokuussa 1976 kuitenkin jauhettiin ilman korvausta isännille kylvöpäätösten jälkeisiä jäännösviljoja. 

## Lähteet
Päivi Heikkilä-Halttunen

**Päivi Heikkilä-Halttunen** (s. 20. syyskuuta 1966 Jokioinen) on suomalainen filosofian tohtori sekä lasten- ja nuortenkirjallisuuden tutkimiseen ja edistämiseen keskittynyt tietokirjailija, tutkija ja vapaa kirjallisuuskriitikko. Hän  on tutkinut ja puolustanut lastenkirjallisuutta 1980-luvulta saakka. Heikkilä-Halttunen on Suomen tietokirjailijat ry:n jäsen. Vuodesta 2018 lähtien hän on toiminut myös Lastenkirjainstituutin Onnimanni-lehden päätoimittajana.

Kirjassaan *Lue lapselle! Opas lasten kirjallisuuskasvatukseen* (Atena, 2015) Heikkilä-Halttunen korostaa lukemisen tärkeyttä lapsen kehityksen kannalta.

Vuodesta 2009 alkaen Heikkilä-Halttunen on ylläpitänyt Lastenkirjahylly-blogia, josta hän sai Onnimanni-palkinnon vuonna 2017. Tämä Lastenkirjainstituutin myöntämä tunnustus myönnettiin palkintoraadin mukaan siksi, että "Heikkilä-Halttunen on edistänyt kotimaista lasten- ja nuortenkirjallisuuden tutkimusta merkittävällä tavalla niin kirjoittajana kuin artikkelikokoelmien toimittajanakin", ja "on onnistunut toiminnallaan yhdistämään lasten- ja nuortenkirjallisuuden tieteellisen tutkimuksen ja käytännön kirjavinkit avuksi lapsia kasvattaville vanhemmille sekä kaikille lasten ja nuorten parissa työskenteleville."

Heikkilä-Halttunen on saanut työstään myös Kalle Kaiharin Kulttuurisäätiön palkinnon tammikuussa 2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Päivi Heikkilä-Halttusen ''Lastenkirjahylly''-blogi
Olympieion (Efesos)

**Olympieion** (, ) oli antiikin aikainen keisari Hadrianukselle Zeus Olympioksena omistettu temppeli Efesoksen kaupungissa Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Turkissa. Sen rauniot ovat osa Efesoksen arkeologista aluetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Olympieion rakennettiin Hadrianuksen aikana roomalaisella kaudella noin vuonna 130 jaa. Se rakennettiin paikalle, joka oli ollut joitakin satoja vuosia aiemmin merenpohjaa ja sitten rannikkohetteikköä, ja muuttunut vapaaksi rakennusmaaksi.

Koko pyhäkköalueen koko oli noin 350 × 225 metriä. Temppeli oli keskellä aukiota, joka oli reunustettu pylväiköillä kaikilta neljältä sivulta. Temppelirakennus edusti korinttilaista tyyliä. Sen oletetaan olleen pseudodipteraalitemppeli, jossa oli yhteensä 74 pylvästä. Temppelin perustusten pituus oli noin 85 metriä ja peristasiksen pituus noin 60 metriä. Perustusten leveys oli noin 57 metriä.

Temppeli tuhottiin noin vuonna 400, todennäköisesti kristittyjen toimesta. Tämän jälkeen sen marmoriosat poltettiin kalkiksi. Myöhemmin perustuksetkin purettiin metalliosien talteenottamiseksi.

## Lähteet
Pyhän Johanneksen basilika

**Pyhän Johanneksen basilika** (*Pyhän Johannes Teologin basilika*, ) oli myöhäisantiikin aikainen basilikakirkko Efesoksen kaupungin lähellä Vähässä-Aasiassa, nykyisessä Selçukissa Turkissa. Se oli rakennettu apostoli Johanneksen perimätiedon mukaiselle hautapaikalle.

Nykyisin basilika on raunioina. Raunioita on kunnostettu, ja sen ympäristö muodostaa arkeologisen puiston.
## Historia

Basilikakirkko rakennettiin myöhäisantiikin aikana 400-luvulla. Sen paikalla oli vanhastaan ollut hauta, jota perinteessä pidetään Efesoksessa toimineen Johannes Teologin hautana. Tämä taas yhdistettiin evankelista ja apostoli Johannekseen viimeistään 100-luvulla. Basilika uusittiin 500-luvun puolessa välissä keisari Justinianuksen rahoituksella. Kun asutus siirtyi bysanttilaisella keskiajalla antiikin Efesoksen paikalta idemmäksi nykyisen Selçukin paikalle, kirkosta tuli kaupungin katedraali eli piispanistuin.

## Rakennus

Kirkko sijaitsi nykyisen Ayasolukin kukkulan eli Selçukin bysanttilais-osmaniaikaisen linnavuoren etelärinteessä. Lähellä sijaitsee linnoitusmuurin niin kutsuttu Vainojen portti. Sisäänkäynti kirkkoon oli länsipäästä nartheksin kautta. Länsipuolella nartheksin edessä oli myös kirkon atrium, jonka koko oli noin 34 × 37 metriä. Se mukaan lukien kirkon kokonaispituus oli noin 130 metriä. Kirkko oli pohjakaavaltaan ristinmuotoinen, ja sen katossa oli ristinmuodossa kuusi suurta kupolia. Niistä ristin keskellä, Johanneksen hautana pidetyn kohdan yläpuolella, ollut kupoli oli suurin ja korkein. Kirkon alla olleesta kryptasta on löydetty kolme hautaa, joista yhtä sanotaan apostolin haudaksi.


SelcukModellJohanneskirche.JPG|Pienoismalli kirkosta 500-luvulla.
Ephesos Saint John the Theologian plan.png|Kirkon pohjapiirros.
Basilica of St. John - 2014.10 - panoramio.jpg|Kirkon entistettyjä raunioita.
Basilica of St. John in Ephesus 02.jpg|Kirkon entistettyjä raunioita.
Selçuk, the tomb of St. John.jpg|Nk. apostoli Johanneksen hauta.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Special Activities Center

**Special Activities Center** (SAC) (vuoteen 2016 asti **Special Activities Division**, SAD) () on Yhdysvaltain keskustiedustelupalvelun Central Intelligence Agencyn salaisista operaatiosta ja puolisotilaallisista operaatioista vastaava erikoisjoukko. Yhdysvaltain presidentti tai Yhdysvaltojen kansallinen turvallisuusneuvosto presidentin ohjauksessa antavat SAC:ille käskyjä suoraan, mikä ei ole mahdollista Yhdysvaltojen muiden erikoisjoukkojen kohdalla. 

SAC koostuu kahdesta ryhmästä. SAC/SOG (Special Operations Group, "erityisoperaatioiden ryhmä") keskittyy taktisiin puolisotilaallisiin operaatioihin, joiden ei haluta olevan avoimesti Yhdysvaltain hallinnon suorittamia. SOG-ryhmän jäsenet ("Paramilitary Operations Officers" tai "Specialized Skills Officers") eivät käytä univormuja, eikä heillä ole operaatiossa mukanaan mitään, minkä perusteella heidät voisi yhdistää  Yhdysvaltoihin. SOG-ryhmän tehtäviin voivat kuulua mm. tiedustelu, yllätyshyökkäykset, väijytykset, sabotaasi, salamurhat ja vierasmaalaisten sissijoukkojen kouluttaminen ja johtaminen. Ryhmään rekrytoidaan jäseniä yleensä Yhdysvaltojen asevoimien erikoisjoukoista, kuten Delta Force, Green Berets ja SEAL Team 6. Ryhmään liittymisestä kiinnostuneilta odotetaan yliopistotutkintoa, vähintään kahdeksan vuotta asepalvelusta, mukaanluettuna sotaolosuhteissa johtotehtävissä, laskuvarjo- ja sukelluskokemusta ja vieraiden kielten ja kulttuurien tuntemusta. 
 
SAC/PAG (Political Action Group, "poliittinen toimintaryhmä") keskittyy salaiseen poliittiseen toimintaan, muun muassa poliittiseen vaikuttamiseen, psykologisiin operaatioihin, taloudelliseen sodankäyntiin ja kybersodankäyntiin. Ryhmän tehtävänä on saada aikaan poliittisia muutoksia vieraissa maissa osana Yhdysvaltojen ulkopolitiikkaa. 

SAC-ryhmien operaatiot ovat keskustiedustelupalvelu CIA:n johtamia, eivätkä ne ole Yhdysvaltain puolustusministeriön ohjauksessa vaan toimivat puolustushallinnosta irrallaan. Ryhmien operaatiot voivat rikkovat kansainvälistä lakia tai sotalakia, ja puolustusvoimien erikoisjoukkojen odotetaan noudattavan näitä lakeja. CIA:n ja puolustushallinnon erikoisjoukkojen välit ovat toisinaan olleet huonot.

## Historia
Kylmän sodan aikana CIA:n salaisista operaatioista vastaavat ryhmät tukivat muun muassa Chilen sosialistisen presidentin Salvador Allenden syrjäyttänyttä sotilasvallankaappausta ja Fidel Castron hallinnon kumoamiseen pyrkinyttä Sikojenlahden maihinnousua. 2000-luvulla SAD/SAC on toiminut erityisesti Afganistanissa ja Irakissa Yhdysvaltojen terrorisminvastaisessa sodassa. 

## Lähteet
Reyn komissio

**Reyn komissio** oli ensimmäinen Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 2. heinäkuuta 1967–30. kesäkuuta 1970. Komission puheenjohtajana toimi belgialainen Jean Rey.

## Reyn komissio

## Lähteet
Malfattin komissio

**Malfattin komissio** oli toinen Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 2. heinäkuuta 1970–21. maaliskuuta 1972. Komission puheenjohtajana toimi italialainen Franco Maria Malfatti.

## Malfattin komissio

## Lähteet
Neitoset

**Neitoset** on neljästä naismuusikosta koostuva tanssiorkesteri, joka on perustettu vuonna 2019. Yhtye voitti heinäkuussa 2019 Tanssiorkestereiden SM-kilpailun (SMORK), ja on ensimmäinen pelkästään naismuusikoista koostuva voittajaorkesteri kilpailun historiassa. Kilpailu käytiin Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Marraskuussa 2019 Neitoset sai Kullervo Linnan säätiön palkinnon tunnustuksena ansioista kotimaisessa viihde- ja tanssimusiikissa. Syyskuussa 2020 Neitoset palkittiin vuoden tanssittaja -tunnustuksella.

## Diskografia

### Singlet

* Pikku pikku bikinissä 2019
* Vieras 2020
* Kosketa 2020
* Lapin tango 2021
* Käsikirjoitus 2023
* Ilta Oulunjoella 2023
* Sulamith 2023

## Kokoonpano
* Stiina-Emilia Kemppainen – laulu, harmonikka, koskettimet
* Tuuli Wallenius – laulu, kitara
* Azra Topcu – basso, laulu
* Satu Palmroos – rummut

### Entiset jäsenet
* Heli Korkala – basso 2019-2021
* Anni Palojärvi – koskettimet, basso, laulu 2019-2022
* Juuli Kaukinen – kitara 2021-2023
* Marja Pisilä – laulu 2019-2025

## Lähteet

* https://neitoset.fi/

## Aiheesta muualla
https://magnumlive.fi/esiintyjat/neitoset/
Mansholtin komissio

**Mansholtin komissio** oli kolmas Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 22. maaliskuuta 1972–5. tammikuuta 1973. Komission puheenjohtajana toimi hollantilainen Sicco L. Mansholt.

## Mansholtin komissio

## Lähteet
Ortolin komissio

**Ortolin komissio** oli neljäs Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 6. tammikuuta 1973–5. tammikuuta 1977. Komission puheenjohtajana toimi ranskalainen François-Xavier Ortoli.

## Ortolin komissio

## Lähteet
Jenkinsin komissio

**Jenkinsin komissio** oli viides Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 6. tammikuuta 1977–19. tammikuuta 1981. Komission puheenjohtajana toimi brittiläinen Roy Jenkins.

## Jenkinsin komissio

## Lähteet
Thornin komissio

**Thornin komissio** oli kuudes Euroopan komissio. Komission toimikausi oli 22. tammikuuta 1981–6. tammikuuta 1985. Komission puheenjohtajana toimi luxemburgilainen Gaston Thorn.

## Thornin komissio

## Lähteet
Al Azariqin piirikunta

**Al Azariqin piirikunta** sijaitsee Al Dalin maakunnassa Jemenissä. Vuonna 2003 sen asukasluku oli 37&nbsp;295.

## Lähteet
Santerin komissio

**Santerin komissio** oli Euroopan komissio, jonka toimikausi oli 25. tammikuuta 1995–17. syyskuuta 1999. Komission puheenjohtajana toimi luxemburgilainen Jacques Santer. Komissio joutui maaliskuussa 1999 eroamaan sitä kohtaan esitettyjen väärinkäytösepäilyjen takia.

## Santerin komissio

## Lähteet
Delorsin komissio

**Delorsin komissio** oli Euroopan komissio, jonka toimikausi kesti 7. tammikuuta 1985–24. tammikuuta 1995. Komissioiden puheenjohtajana toimi ranskalainen Jacques Delors.

## Delorsin komissio
### I komissio

### II komissio

### III komissio

## Lähteet