Allatiivi

**Allatiivi**, vanhoissa suomen kieliopeissa myös **ulkotulento** tai **ulkoinen tulosija**, on paikallissijoihin kuuluva sijamuoto, joka perusmerkityksessään ilmaisee liikettä jonkin päälle, pinnalle tai lähelle. Allatiivi-nimitystä käytetään tulosijoista tyypillisesti niissä kielissä, joissa paikallissijasarjoja on useita.

## Allatiivi itämerensuomalaisissa kielissä
Allatiivi muodostaa adessiivin ja ablatiivin kanssa ulkoisten eli *l*-sijojen sarjan, joka tunnetaan kaikissa itämerensuomalaisissa kielissä. Vain liivin kielessä allatiivi, kuten muutkin *l*-sijat, on jäänyt elävästä käytöstä ja esiintyy enää vain adverbeiksi kiteytyneenä sekä tiettyjen paikannimien yhteydessä.

### Suomi
Suomessa allatiivin pääte on *-lle* (jota seuraa rajakahdennus, esim. [*meillet tulee vieraita*])*,* murteissa myös *-le,* murteissa ja vanhassa kirjakielessä myös *-llen.* 

Allatiivi on suomen ulkoisista paikallissijoista merkitykseltään selvärajaisin. Se toimii tulosijaisena vastineena sekä staattista sijaintia tai tilaa että omistusta ilmaisevalle adessiiville. Allatiivi voi näin ollen ilmaista

* jonkin lähistölle, ulkopuolelle tai yläpinnalle siirtymistä (*kiivetä maailman *'korkeimmalle vuorelle**, pani kortin nastalla **seinälle**, pysähtyi **huoltoasemalle***), henkilön luokse, tilaisuuteen tai ammatti-ihmisen käsittelyyn menemistä (''tule '''meille'''!, meni '''festareille''' ~ '''hammaslääkärille''' ~ '''kampaajalle'''),'' myös tiettyjen paikannimien yhteydessä liikkeen kohdetta (''Raumalle, Rovaniemelle, Kreetalle);''
* asentoon tai tilaan siirtymistä ''(jäi '''voitolle''', asetti tavoitteet '''korkealle''', kaatui '''selälleen''', lähti '''tupakalle''' ~ '''pesulle''' ~ '''lypsylle''');''
* jonkun omistukseen tai hallintaan siirtymistä (''annoin sen '''hänelle'''),'' myös abstraktisti esim. tiedon siirtymisestä ''(en kerro '''kenellekään'''),'' tai abstraktisti kokijaa tai hyötyjää (''mikä '''sinulle''' tuli?; lukit ovat '''ihmiselle''' hyödyllisiä; nimi sopii '''teille***) – tässä merkityksessä allatiivi vastaa useiden kielten datiivia.

### Karjala
Varsinaiskarjalassa allatiivi on sulautunut yhteen adessiivin kanssa: molempien pääte on *-lla/-llä.*

### Viro

Viron kielessä allatiivin (vir. *alaleütlev)* pääte on *-le* (paitsi yksikön persoonapronomineilla *-lle:* *mulle, sulle, talle*). Sen tehtävät ovat pääosin samat kuin suomessa, eli se ilmaisee siirtymistä jonkin pinnalle tai lähistölle, tilaan tai tilanteeseen (*välismaale* ’ulkomaille’, *loengule* ’luennolle’). Myös viron allatiivilla ilmaistaan saajaa, hyötyjää tai kokijaa (*isa andis *'pojale** taskuraha'' ’isä antoi pojalle taskurahaa’, ''suitsetamine on **tervisele** kahjulik'' ’tupakointi on terveydelle vahingollista’, ***mulle*' meeldib siin elada* ’minusta on mukavaa [“minulle on mieleen”] asua täällä’).

== Allatiivi unkarin kielessä ==
[[Unkarin kieli|Unkarin]] allatiivi kuuluu ulkoiseen paikallissijasarjaan, joka ilmaisee jonkin lähistöllä tai luona olemista. Sen pääte on [[Vokaalisointu|vokaalisoinnun]] mukaan *-hoz/-hez/-höz*. Merkitys vastaa usein suomen allatiivia tai postpositiota *luokse*, joskus myös suomen [[illatiivi]]a tai [[translatiivi]]a. Unkarin allatiivi voi ilmaista kohdetta jonkin lähistöllä tai luona (*fá**hoz*** ’puun luokse‘, *orvos**hoz** megy* ’mennä lääkäriin/lääkärille’) tai abstraktimmin tarkoitusta (*ebéd**hez** terít'' ’kattaa päivälliseksi’).

## Allatiiveja muissa kielissä
Mordvalais- ja permiläisten kielten vanhemmissa kieliopeissa allatiivi-nimitystä käytettiin toisinaan sijasta, jota nykyään nimitetään osuvammin datiiviksi.

Allatiivia käytetään joskus yleisen tulosijan nimityksenä myös kielissä, joissa paikallissijasarjoja on vaiin yksi, esimerkiksi australialaisessa wambayan kielessä.

## Lähteet