Rajageminaatio

**Rajakahdennus** eli **rajageminaatio** tai **alku- tai loppukahdennus** (joskus myös *jäännöslopuke*, *aspiraatio*  tai *loppuhenkonen*) on suomen kielelle tyypillinen sandhi-ilmiö eli sanarajan yli vaikuttava äänneilmiö. 

Rajakahdennus näkyy seuraavan sanan alkukonsonantin geminoitumisena: esimerkiksi *mene pois* äännetään "meneppois" [menepːois]. Jos seuraava sana alkaa vokaalilla, sanarajalla voi esiintyä pidentynyt glottaaliklusiili:  [meneʔ ʔulos]. Rajakahdennus vaikuttaa myös yhdyssanan osien rajalla ja liitepartikkelien edellä, kuten [sɑdekːatos] ja [rikkɑillekːin]. 

Historiallisesti rajakahdennuksen laukaisevat muodot ovat päättyneet konsonanttiin tai esimerkiksi h-äänteeseen,  joka on kuitenkin kadonnut nykykielestä. Kielitieteellisessä tekstissä rajakahdennuksen laukaisijaksi voidaan olettaa "x-morfeemi", joka merkitään rivinylisellä x-kirjaimella, esimerkiksi *sade<sup>x</sup>*. 

Rajakahdennuksen esiintyminen vaihtelee, mutta se on säännöllisintä seuraavissa sananmuototyypeissä: 
* sellaisten e-päätteisten nominien yksikön nominatiivi, jotka taipuvat kuin *vene - veneen* eli joiden yksikön taivutusmuodoissa on pitkä *e*: *sade<sup>x</sup>*, *puolue<sup>x</sup>*, *ranne<sup>x</sup>kello*
* nominien allatiivi: *meille<sup>x</sup>*, *lapsille<sup>x</sup>*, *minulle<sup>x</sup>kin*
* muodot, joihin sisältyy yksikön tai monikon 3. persoonan possessiivisuffiksi *nsa* tai *nsä*: *lapsensa<sup>x</sup>*, *isänsä<sup>x</sup>
* kaikilla [[verbi|verbeillä]] seuraavat muodot:
** 1. eli A-[[infinitiivi]]: *ollax*, *tullax*, *antaax*
** yksikön 2. persoonan [[imperatiivi]]: *tulex*, *annax*
** kieltomuodot, ei kuitenkaan [[konditionaali]]ssa eikä [[aktiivi]]n [[indikatiivi]]n [[imperfekti]]ssä: *en otax*, *en ottanex*, *älä otax*, *älkää ottakox* sekä passiivimuodot *ei otetax*, *ei otettux*, *ei otettanex*, *älköön otettakox*
* [[adverbi]]t, joiden lopussa on johdin -*nne*, *-tse* ([[prolatiivi]]),  tai *-sti*, esim. *tännex*, *meritsex*, *kauniistix*.
* eräät yksittäiset sanat kuten *itsex*, *kiinnix*, *perätix*

Muita muotoja, joissa rajakahdennus saattaa esiintyä yleiskielisessäkin puheessa, joskaan ei kaikilla puhujilla, ovat:
* passiivin 2. [[partisiippi|partisiipin]] yksikön nominatiivi: *tehtyx*, *sanottux*
* adjektiivien [[komitatiivi]]: *suurinex silmineen*
* *-lti* -loppuiset adverbit: *laajaltix*
* yksittäisiä sanoja kuten *irtix*, *kolmex*.

==Alueellinen vaihtelu Suomessa==

Rajageminaation esiintymisessä on alueellista vaihtelua: 
* Rajageminoituminen puuttuu kokonaan [[Hamina]]n, [[Kotka_(kaupunki)|Kotka]]n ja [[Porvoo]]n seudun puheesta (paitsi [[liitepartikkeli]]en osalta), [[Pori]]n seudulta sekä tietyistä [[Peräpohjalaiset_murteet|peräpohjalaismurteista]]. Lisäksi se puuttui [[Karjalankannas|Karjalankannaksella]] puhutusta [[kaakkoismurteet|kaakkoismurteesta]], joskin sotien jälkeen tämä murre vähitellen laimeni evakkojen ja heidän jälkeläistensä puheesta. 
* Osittaisen rajageminoitumisen aluetta ovat lähes koko [[Varsinais-Suomi]], läntinen [[Uusimaa]], [[Lappeenranta|Lappeenrannan]]–[[Imatra]]n seutu sekä [[Lappi]].

==Kirjoitustapoja==
Jäännöslopuketta ei merkitä nykyään oikeinkirjoituksessa, mutta 1800-luvulla oli useita yrityksiä sen merkitsemiseksi. Merkiksi ehdotettiin heittomerkkiä sekä [[k]]- ja [[h]]-kirjaimia, esimerkiksi *sormeta',* *sormetah*, *sormetak* (sormetta). Usein merkittiin liitepartikkelin alkukonsonantin kahdentuminen kuten sanassa *omillekkin''.

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet