Sosialidemokraattiset Opiskelijat

**Sosialidemokraattiset Opiskelijat - SONK** (Demariopiskelijat) on vuonna 1963 perustettu valtakunnallinen poliittinen opiskelijajärjestö. Demariopiskelijat on SDP:n opiskelijajärjestö, jonka tavoitteena on koota yhteen opiskelijoita vaikuttamaan sivistyksen, vapauden, tasa-arvon, kansainvälisyyden ja oikeudenmukaisuuden puolesta. Demariopiskelijoiden päämääränä on edistää jokaisen oikeutta koulutukseen, työhön ja onnelliseen elämään ilman että se tapahtuu muiden ihmisten tai ympäristön kustannuksella.

Demariopiskelijat toimivat paikallisesti, valtakunnallisesti sekä kansainvälisesti. Paikallistoiminnan rakenteen muodostavat Demariopiskelijoiden paikallisosastot ympäri Suomen. Valtakunnalliseen toimintaan kuuluvat muun muassa erilaiset koulutukset, seminaarit ja verkostoitumistilaisuudet.

Demariopiskelijat ovat mukana ammattikorkeakoulujen sekä yliopistojen edustajistovaaleissa omilla tai yhteispoliittisilla listoillaan. Ammattikorkeakouluissa edustajistovaalit järjestetään joka vuosi, yliopistoissa joka toinen vuosi.

Kansainvälisesti Demariopiskelijat ovat aktiivisia muun muassa Pohjoismaiden sosialidemokraattisten nuorisojärjestöjen kattojärjestössä (FNSU), Euroopan ja Euroopan unionin sosiaalidemokraattisten nuorisojärjestöjen kattojärjestössä (YES) sekä Maailman sosialististen, sosiaalidemokraattisten ja työväen nuorisojärjestöjen kattojärjestössä (IUSY). Kansainvälisellä toiminnalla on tärkeä rooli Demariopiskelijoiden toiminnassa.

Demariopiskelijoiden jäseninä on opiskelijoita, jatko-opiskelijoita sekä opiskelevaksi pyrkiviä, jotka jakavat Demariopiskelijoiden arvot. Demariopiskelijat tekee läheistä yhteistyötä Suomen Sosialidemokraattisen Puolueen, Sosialidemokraattisten Naisten ja Sosialidemokraattisten Nuorten kanssa.

## Aate ja arvot
Demariopiskelijat ovat opiskelijoiden ja sivistyksen puolestapuhuja sosialidemokraattisessa liikkeessä. Demariopiskelijoiden aatteellinen perusta on sosialidemokratia.

Demariopiskelijoiden keskeisimmät arvot ovat sivistys, vapaus, solidaarisuus ja tasa-arvo. Demariopiskelijat edistävät myös demokratian, kansainvälisyyden, feminismin ja antirasistisuuden periaatteita. Demariopiskelijat uskovat, että kaikilla on oikeus koulutukseen, työhön ja onnelliseen elämään, mutta ei muiden ihmisten tai ympäristön kustannuksella.

## Poliittiset tavoitteet

### Korkeakoulupolitiikka
Demariopiskelijat haluaa tehdä korkeakoulutuksesta vaikuttavaa, kansainvälistä ja saavutettavaa. Korkeakoulutuksen on järjestön mielestä vastattava työelämän tarpeisiin ja sen on tarjottava opiskelijoille riittävä ja monipuolinen osaaminen. Demariopiskelijat haluaa varmistaa riittävät lähiopetuksen määrän korkeakouluissa.

Demariopiskelijat haluaa tehdä korkeakoulutuksen rahoituksesta ennakoitavampaa ja tasa-arvoisempaa, ja varmistaa korkeakoulutuksen saavutettavuuden koko Suomessa. Demariopiskelijat ovat vastustaneet Orpon hallituksen korkeakoulutukseen tekemiä leikkauksia. Demariopiskelijat kannattaa korkeakoulujen aloituspaikkojen kasvattamista vain, jos koulutuksen rahoitusta nostetaan samassa suhteessa ja koulutuksen laadusta pidetään kiinni.

Demariopiskelijat kannattaa opiskelijavalinnoissa ensikertalaisuuskiintiöiden pienentämistä ja pääsykokeiden merkityksen laajentamista. Demariopiskelijat ei kannata korkeakoulujen lukukausimaksujen käyttöönottoa. 

Demariopiskelijat haluaa vahvistaa ylioppilas- ja opiskelijakuntien asemaa korkeakouluissa ja haluaa laajentaa korkeakoulujen ylioppilas- ja opiskelijakuntien automaatiojäsenyyden myös ammattikorkeakouluihin. Demariopiskelijat katsoo, että opiskelijakuntien tulisi saada nykytilanteessa julkista perusrahoitusta lakisääteisten tehtäviensä hoitamiseen.

Demariopiskelijat haluaa lisätä harjoittelupaikkojen määrää Suomessa ja kieltää palkattomat harjoittelut. 

### Koulutuspolitiikka
Demariopiskelijat haluaa lisätä koulutusjärjestelmän laatua, tasa-arvoa sekä tehokkuutta yksilöiden ja yhteiskunnan hyvinvoinnin lisäämiseksi. Demariopiskelijat näkee panostuksen koulutukseen ja sivistykseen myös itsearvoisesti tärkeinä.

Peruskoulussa ja varhaiskasvatuksessa Demariopiskelijat haluaa säilyttää maksuttomuuden sekä lähikoulu- ja päiväkotiperiaatteen. Järjestö haluaa nostaa varhaiskasvatuksen osallistumisasteen yli 90 prosenttiin. Demariopiskelijat haluaa perusopetuksessa painottaa perustaitojen osaamista sekä uudistaa oppianeiden sisältöä seksuaalikasvatuksessa ja uskonnonopetuksessa. Demariopiskelijat kannattaa uskonnon opetuksen korvaamista tunnuksettomalla ja kaikille yhteisellä katsomusaineella.

Demariopiskelijat on vaatinut myös tunnetaitojen opetuksen lisäämistä perusopetuksessa sekä kunta- tai koulukohtaisia koulukiusaamisen ja -väkivallan vastaisia ohjelmia kaikille koulutusasteille.

Demariopiskelijat ovat vastustaneet koulutusleikkauksia ja valtionosuusleikkauksia muun muassa perusopetukseen. Demariopiskelijat haluaa myös varmistaa kouluissa riittävät henkilöstöresurssit sekä henkilöstön jaksamisen työssään.

Toisen asteen opetuksessa Demariopiskelijat kannattaa toisen asteen maksuttomuutta, sekä lukio- ja ammatillisen koulutuksen kehittämistä duaalimallin mukaisesti omista lähtökohdistaan. Demariopiskelijat haluaa lisätä toisen asteen koulutuksen rahoitusta, lisätä opinto-ohjauksen määrää lukioissa ja ammatillisessa koulutuksessa sekä pitkällä aikavälillä luopua ylioppilaskirjoituksista.

Demariopiskelijat on vaatinut kuntia tekemään konkreettisia korjausvelan lyhentämissuunnitelmia kouluihin.

### Sosiaali- ja terveyspolitiikka
Demariopiskelijat haluaa taata laadukkaat, saavutettavat ja maksuttomat opiskelijaterveydenhuollon palvelut opiskelijoille. Demariopiskelijat haluaa laajentaa YTHS:n palvelutarjontaa sekä taata vastaanottoaikoja sekä etä- että lähipalveluina. Demariopiskelijat on kannattanut Ylioppilaiden terveydenhuoltosäätiö YTHS:n lisärahoittamista sekä terapiatakuun käyttöönottoa. Järjestö kannattaa myös nuorten maksuttoman ehkäisyn laajentamista valtakunnallisesti kaikille opiskelijoille.

Demariopiskelijat eivät kannata opintotuen lainapainotteisuuden lisäämistä vaan haluaa nostaa opintorahan tasoa. Demariopiskelijat on vastustanut opintolainan alueellista lainahyvistä. Demariopiskelijat haluaa uudistaa opintotuen koko rakennetta SDP:n sosiaaliturvamallin, Yleisturvan, suuntaan. 

Demariopiskelijat on halunnut parantaa opiskelijoiden toimeentuloa muun muassa opintorahaa korottamalla, opintolainojen korkokaton käyttönotolla, ateriatuen korottamisella, opintotuen huoltajakorotusta nostamalla, ammattikorkeakoulujen harjoittelukorvausten kompensoinnilla, kohtuuhintaista asuntotuotantoa lisäämällä, opiskelijoiden edullisten harrastamisen ja liikkumisen mahdollisuuksia lisäämisellä sekä edullista joukkoliikennettä tarjoamisella.

### Talous- ja työllisyyspolitiikka
Demariopiskelijat näkee koulutukseen panostamisen keskeisessä roolissa kestävän talouskasvun luomisessa sekä talouden alijäämän umpeen kuromisessa. Demariopiskelijat haluaa investoida koulutukseen, tutkimus-, kehittämis- ja innovaatiotoimintaan (TKI) sekä vihreään siirtymään kestävän talouskasvun ja uusien työpaikkojen synnyttämiseksi. Demariopiskelijat haluaa laajentaa valtion veropohjaa, torjua veronkiertoa ja harmaata taloutta sekä pienentää tuloeroja. Demariopiskelijat kannattaa sosiaalisesti, taloudellisesti ja ekologisesti kestävää pohjoismaisen hyvinvointivaltion rakentamista.

Demariopiskelijat haluaa lisätä työmarkkinoiden reiluutta ja tasa-arvoa. Demariopiskelijat haluaa lisätä sukupuolten välistä palkkatasa-arvoa, laajentaa työmarkkinoiden järjestäytyneisyyttä sekä varmistaa työntekijöiden oikeudet ja osallisuuden työpaikoilla.

### Ilmasto- ja ympäristöpolitiikka
Demariopiskelijat haluaa torjua ilmastonmuutosta, luontokatoa sekä luonnonvarojen kestämätöntä käyttöä kestävästi ja sosiaalisesti oikeudenmukaisesti. Demariopiskelijat Suomen olevan edelläkävijä ilmasto- ja ympäristöpolitiikassa sekä sitoutuvan Pariisin ilmastosopimukseen ja YK:n biodiversiteettisopimukseen. Demariopiskelijat haluaa luopua fosiilisten polttoaineiden käytöstä, edistää joukkoliikenteen käyttöä ja kestävää yhdyskuntarakentamista sekä suojella luontoa riittävillä toimilla. 

Demariopiskelijat haluaa Suomeen lisää kestävää talouskasvua sekä vihreitä työpaikkoja. Demariopiskelijat on kirittäneet kuntia lähiluonnon ja vähäpäästöisyyden huomioimisessa rakentamisessa sekä edullisen joukkoliikenteen tarjoamisessa opiskelijoille.

### Tasa-arvo- ja yhdenvertaisuuspolitiikka
Demariopiskelijat kannattaa tasa-arvon ja yhdenvertaisuuden edistämistä kouluissa, opetuksessa sekä työmarkkinoilla. Demariopiskelijat haluaa lisätä tasa-arvokasvatusta kouluissa, torjua koulukiusaamista sekä vähentää seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen syrjintää. Demariopiskelijat edistää myös julkisen hallinnon ja koulutuksen monimuotoisuutta sekä esteettömyyttä ja saavutettavuutta. Demariopiskelijat on feministinen ja antirasistinen järjestö. 

Demariopiskelijat ovat muun muassa esittäneet eheytyshoitojen kieltämistä sekä translain uudistamista niin, että myös alle 18-vuotiailla olisi mahdollisuus korjata juridinen sukupuolensa huoltajan suostumuksella lääketieteellisessä ohjauksessa.

Demariopiskelijat haluaa myös lisätä demokratian osallistavuutta sekä laskea äänestysikärajan 16 ikävuoteen.

### Ulko- ja eurooppapolitiikka
Demariopiskelijat tavoittelee ulko- ja eurooppapolitiikassaan feminististä, sosiaalista, demokraattista ja ekologisesti kestävää Euroopan unionia ja maailmaa, jossa Suomi ja EU ovat aktiivisia ihmisoikeuksien, rauhan, demokratian ja ilmastonmuutoksen torjunnan edistämisessä. Demariopiskelijat on federalistinen järjestö, joka kannattaa EU:n yhteistyön syventämistä ja EU:n päätöksenteon laajentamista muun muassa ilmasto- ja ulkopolitiikassa.

Demariopiskelijat haluavat kansainvälisesti edistää oikeudenmukaisia globaaleja markkinoita, jotka huomioivat muun muassa ihmisoikeudet, työntekijöiden oikeudet, yritysvastuun sekä ympäristön kunnioittamisen. Demariopiskelijoiden mielestä EU:n on puolustettava oikeusvaltiota, demokratiaa ja ihmisoikeuksia jäsenmaissa tarvittaessa myös sanktion.

## Historia

### 1960-luku
SONK perustettiin marraskuussa 1963 Tampereella nimellä Sosialidemokraattisen Opiskelijanuorison Keskusliitto. Sosiaalidemokraattista opiskelijatoimintaa oli ollut jo ennen SONK:n perustamista, mutta siltä oli puuttunut kokoava voima ja se oli luonteeltaan paikallista. SONK perustettiin Akateemisen Sosialidemokraattisen Yhdistyksen (ASY) aloitteesta. ASYn lisäksi perustajajäseniä olivat Turun Ursin-seura, Tampereen ASY ja vasta perustettu Jyväskylän ASY.

Liiton ensimmäiseksi puheenjohtajaksi valittiin Arvo Salo ja sihteeriksi Pentti Lumme. Sosialidemokraattisen Nuorison Keskusliitto vastusti erillisen opiskelijaliiton perustamista pitäen sitä tarpeettomana. Alkuaikona liitto oli tukevasti ns. vasemmistososiaalidemokraattien käsissä ja yhteistyö kansandemokraattien suuntaan oli tiivistä. Tämä oli omiaan lisäämään epäluuloa nuorisoliitossa, joka tuolloin oli oikeistososiaalidemokraattien aluetta. 

Syntymästään asti SONK toimi aktiivisesti opiskelijapolitiikassa. Sen ensimmäinen puhtaasti omalla listalla läpi saatu ehdokas ylioppilaskuntien edustajistovaaleissa oli Pertti Paasio Turun yliopiston ylioppilaskunnasta. Muita tunnettuja edustajistoihin valittuja sosiaalidemokraatteja olivat muun muassa Ulf Sundqvist, Ilkka Taipale ja Paavo Lipponen.

### 1970-luku
1970-luvun alussa SONK:n piirissä käytiin aktiivista ideologista keskustelua. Silloinen puoluesihteeri Kalevi Sorsa arvioi opiskelijaliiton aatteellista tilaa "ideologiseksi sekamelskaksi". SONK:ssa hahmoteltiin marxilaisen sosiaalidemokratian käsitettä, jota levittämään perustettiin SONK-lehti, joka muutti myöhemmin nimensä Sosialistiseksi Politiikaksi. Samaan aikaan suhteet nuorisoliittoon lämpenivät aatteellisten erojen vähentyessä. Viimeistään 1970-luvun puoleen väliin mennessä SONK:sta oli kehittynyt vakiintunut poliittinen toimija, jolla oli palveluksessaan neljä työntekijää. SONK:n kannatus ylioppilaskuntien edustajistovaaleissa oli korkeimmillaan vuonna 1973, jolloin järjestöllä oli kaikkiaan 93 paikkaa edustajistoissa ympäri Suomen. 

### 1980-luku
Opiskelijapolitiikan "kuumat vuodet" tasaantuivat, kun taistolaisvaikutus väheni 1980-lukua kohti siirryttäessä. Poliittiset opiskelijajärjestöt menettivät sekä jäseniä että vaalikannatustaan. SONK:n toiminta suuntautui 1980-luvun alussa puheenjohtaja Amos Hasanin johdolla opiskelijapolitiikasta yleispolitiikkaan. Ajan haasteena nähtiin jo tuolloin opiskelijoiden poliittisen aktiivisuuden kanavoituminen niin sanottuihin yhden asian liikkeisiin. SONK vastusti ydinvoiman lisärakentamista jo 1970-luvun lopulla ja oli aktiivinen ympäristöpolitiikan saralla. Edelläkävijä tällä alalla oli erityisesti Jukka Pakkala, joka toimitti aihetta käsitelleen teoksen "Sosialismi ja ekologia" jo vuonna 1980. 

SONK:n profiili oli 1980-luvulla voimakkaan kansainvälinen ja aikalaisarvion mukaan "uskaliaan kriittinen" Neuvostoliittoa kohtaan. SONK arvosteli näkyvästi muun muassa Afganistanin sotaa ja Puolan solidaarisuusliikkeen vastaisia toimenpiteitä. SONK:n toimittama "Sosialistinen politiikka" eli SOPO levisi kirjakauppoihin. Keskusteluyhteys eduskuntaryhmään oli elävä. Myös suhde puolueen johtoon oli rakentava, koska SONK toimitti puoleelle useita hyvin perusteltuja aloitteita. SONK toi Suomeen näkyvän antirasismikampanjan "Älä töni mun kaveria". SONK profiloitui kehitysmaayhteistyössä perustamalla Chileen lasten terveysaseman. Pääsihteeri Raija Latva-Karjanmaan aloitteesta ja IUSY:n pääsihteeri Dirk Drijboomsin pyynnöstä SONK nosti pystyyn uudelleen IUSY:n opiskelijatoiminnan ja järjesti useita IUSY:n opiskelijatapaamista, 1987 Valenciassa ja 1988 Caracasissa. Opiskelijoiden opintososiaaliset asiat olivat myös keskiössä. SONK teki vahvempaa politiikkaa tällä elueella kuin SYL. SONK:n aloitteellisuus esti muun muassa opiskelijoiden ruokailutuen poistamisen valtion budjetista. Myös puoleen periaateohjelmatyössä oltiin kriittisenä äänenä mukana. Etenkin 1988-1990 SONK saavutti vahvemman aseman SYL:ssä muun muassa Pauli Kivipensaan johdolla. 

SONK:n 1990-luvun kuuluisimmaksi tempaukseksi nousi Helsingin Maailmanrauha-patsaan tervaaminen vastalauseena Suomen hallituksen pidättyvälle idänpolitiikalle vuonna 1991. Toinen patsaan tervaajista oli SONK:n silloinen pääsihteeri Mikael Jungner. Vuonna 1988 SONK:n delegaatio kieltäytyi osallistumasta Maailman nuorison ja opiskelijoiden festivaaleille Pjonjangissa Pohjois-Koreassa isäntämaan ihmisoikeusloukkauksien vuoksi. SONK:n 1980-luvun toiminnan olennainen osa oli solidaarisuustyö, joka tarkoitti kampanjointia muun muassa El Salvadorin vapautusrintaman puolesta sekä varainkeruuta Nicaraguan sandinistien nuorisoliiton koulutuskeskukselle. Liiton pitkäaikaisin ja näkyvin suvaitsevaisuuskampanja oli nimeltään "Älä töni mun kaveria-Rör inte min kompis", joka omaksuttiin Ranskan ja Ruotsin kautta Suomeen. Kampanja jatkui peräti kymmenen vuoden ajan.

1980-luvun kuluessa SONK:n vaalikannatus ylioppilaskuntien edustajistovaaleissa jatkoi laskuaan yhdessä muiden poliittisten järjestöjen kanssa. Opiskelijavaikuttaminen oli kuitenkin onnistunutta, vuonna 1987 valtion budjettiin hyväksyttiin opintotuen kehittämisohjelma. 1980-luvun loppua kohti SONK alkoi kehittyä entistä enemmän asiantuntijaorganisaation suuntaan. Syynä tähän oli resurssitilanteen, erityisesti taloudellisten puitteiden heikkeneminen sekä tietoinen linjanmuutos. SONK keskittyi lobbaamaan sosialidemokraattista eduskuntaryhmää muun muassa opintotukikysymyksissä ja siirtyi muutoinkin ns. kriittiseltä linjalta kohti yhteistyölinjaa erityisesti puolueen suuntaan. 80-luvun lopulla saatiinkin aikaan huomattavia parannuksia opintososiaalisiin etuuksiin.

### 1990-luku
1990-luvun alussa SONK erosi useimmista kommunistimaiden ystävyysseuroista. Itäyhteyksien tilalle tuli balttiyhteistyö. Hyvästä alusta huolimatta yhteistyö jäi valitettavan hajanaiseksi. SONK:n toimisto muutti vuonna 1991 nykyiseen sijaintipaikkaansa SDP:n puoluetoimiston kolmanteen kerrokseen. Järjestön toimintaa jouduttiin vaikean taloudellisen tilanteen vuoksi supistamaan, henkilökunta kutistui pääsihteeriin ja puheenjohtajaan sekä valiokuntia karsittiin. SONK siirtyi Ulla-Maija Rajakankaan ja Mikael Jungnerin kaudella "Eurooppa-keskeiselle" ja oikeistolaisena pidetylle poliittiselle linjalle, jota edusti leimallisesti Paavo Lipponen. Tämä jakoi mielipiteitä niin nuorisoliiton ja SONK:n välillä kuin SONK:n sisälläkin. Vuonna 1992 SONK teki suomalaista poliittista historiaa liittymällä ensimmäisenä suomalaisena järjestönä silloisen EY:n sisäiseen organisaatioon, ECOSYyn.

Vuonna 1995 SDP palasi takaisin hallitusvaltaan lyhyeksi jääneen porvarihallituksen kauden jälkeen, jonka aikana liitto vastusti tuloksekkaasti muun muassa lukukausimaksujen käyttöönottoa. Jäsenkehitys oli positiivista 1990-luvun puolivälistä eteenpäin. SONK käynnisti 1990-luvun lopulla "tulevaisuusskenaarioprojektin", jolla pyrittiin vaikuttamaan sekä SDP:n periaateohjelman uudistamiseen että hahmottelemaan tulevaisuuden hyvinvointiyhteiskuntaa nuorten näkökulmasta. Puoluekokouksessa 1996 nähtiin näyttävä nuorten esiinmarssi puolueessa, muun muassa liiton silloinen puheenjohtaja Sanna Vallinen valittiin puoluehallituksen jäseneksi. Opiskelijapolitiikan puolella kärsittiin sen sijaan tappioita, vuonna 1995 SONK jäi täysin ilman edustusta SYL:n hallituksessa. Opiskelijapolitiikassa sitoutumattomien kannatus olikin suurimmillaan. Edustajistovaalitappioiden sarja jatkui vuoteen 1997, jolloin saavutettiin pohja; vain 6 sosiaalidemokraattia istui edustajistoissa koko maassa.

### 2000-luku
1990-luvun loppu ja 2000-luvun alku ovat olleet SONK:n uuden tulemisen aikaa. Perusosastotoimintaa on pyritty parantamaan ja voimavarojen säästämiseksi kansainvälistä toimintaa keskitettiin ECOSYyn. Koulutuspolitiikan puolella SONK kannatti ammattikorkeakoulujärjestelmän luomista ja painotti tasa-arvoisen, saksalaiseen sivistysperinteeseen nojaavan koulutusjärjestelmän merkitystä. Osastotoiminta alkoi nopeasti elpyä 2000-luvun alkupuolella ja ensimmäistä kertaa vuoden 1973 jälkeen SONK kykeni kasvattamaan paikkamääräänsä edustajistovaaleissa vuonna 1999. Alamäki oli jatkunut peräti 26 vuotta ja hakenee vertaistaan poliittisessa historiassa. Vuonna 2001, Tage Lindbergin puheenjohtajakaudella saavutettiin vaalivoitto, SONK nosti paikkamääränsä kertaheitolla seitsemästä yhdeksääntoista.

SONK:n eteneminen edustajistovaaleissa jatkui vuonna 2003, jolloin paikkamäärä kohosi yli kahdenkymmenen. Samalla myös jäsenkehitys on ollut positiivista. Vuoden 2003 liittokokouksessa SONK hyväksyi muun muassa kansainvälispoliittisen asiakirjan, jossa kannatetaan Euroopan unionin demokratisoimista ja kehittämistä liittovaltiomuotoiseen suuntaan. Tämän lisäksi liiton kannanotoissa ovat korostuneet opintoaikojen rajausten vastustaminen, toisen asteen opiskelijoiden opintotuen parantaminen sekä hedelmöityshoitojen takaaminen naispareille ja itsellisille naisille sekä samaa sukupuolta olevien parien adoptio-oikeus. Avustajajärjestelmän kehittymisen myötä monet SONK:n puheenjohtajat ovat luottamustoimensa ohella toimineet SDP:n kansanedustajien avustajina.

Vuoden 2005 edustajistovaaleissa SONK nosti paikkamääränsä yli kolmeenkymmeneen. Vuonna 2007 SONK kuitenkin kärsi vaalitappion ja menetti paikkoja useissa ylioppilaskunnissa, joissakin kadoten kokonaan edustajistosta. Åbo Akademin ylioppilaskunnassa järjestö saavutti toisen paikan. SDP:n puoluekokouksessa kesäkuussa 2008 SONK oli näkyvässä roolissa valmistellen kymmeniä aloitteita, joista merkittävimpänä hyväksyttiin tavoite maksuttomasta päivähoidosta. Myös useat järjestön puoluetoiminnan kehittämistä koskeneet aloitteet hyväksyttiin.

Vuonna 2012 SONK nousi valtakunnallisen kohun keskelle, kun sen entinen pääsihteeri Mikko Sauli väitti SONK:n vääristelevän jäsenmääriään valtiolta nuorisotyöavustusta hakiessaan, ja että esimerkiksi SONK:n jäsenmäärässä vuodelta 2008, on "yli puolet ilmaa." Saulin väitteet on lehdistölle vahvistanut yksi Sosialidemokraattisten Nuorten lähihistorian puheenjohtajista, joka kuitenkin on halunnut esiintyä anonyyminä.

SONK:n neljä kertaa vuodessa ilmestyvä lehti on vuonna 1991 aloittanut *Debatti* (). Vuodesta 2020 se toimi nettilehtenä ja sen julkaisu on lakkautettu vuonna 2024. Sitä edelsivät *Punakynä* (1982–1991, ), *Opiskelija-Demari* ja *Sosialistinen Opiskelija* (1973–1976). Yhdessä Sosialidemokraattisen Nuorison Keskusliiton kanssa SONK julkaisi myös teoreettista aikakauslehteä *[[Sosialistinen Politiikka]]* vuosina 1972–1991.

## Organisaatio
### Liittohallitus
SONK:n liittohallitukseen kuuluu puheenjohtajan ja kahden varapuheenjohtajan lisäksi kuusi liittohallituksen varsinaista ja neljä varajäsentä. Liittohallitus valitaan liittokokouksessa vuodeksi kerrallaan. Lisäksi liitolla on pääsihteeri, joka valitaan toistaiseksi voimassa olevaan työsuhteeseen. Vuonna 2022 pääsihteeriksi valittiin Susan Saarinen.

Vuonna 2023 liittohallituksen puheenjohtajana toimii Miku Kuuskorpi.

### Osastot
* Joensuun sosialidemokraattiset nuoret ja opiskelijat (JSD/JOSY)
* Jyväskylän sosialidemokraattiset nuoret ja opiskelijat (JSDN)
* Opiskelijoiden sosialidemokraattinen yhdistys (OSY) (Helsinki)
* Oulun opiskelijoiden sosialidemokraattinen yhdistys (OOSY)
* Rovaniemen Sosialidemokraattinen Opiskelijayhdistys (ROSO)
* Tampereen sosialidemokraattinen opiskelijayhdistys (TASY)
*Turun opiskelijoiden sosialidemokraattinen yhdistys (TOSY)
* Vaasan sosialidemokraattiset opiskelijat (VSDO)
* Åbo Vasa Socialdemokratiska Studerande (ÅVSS)
Lähde

## Puheenjohtajat ja pääsihteerit

### Puheenjohtajat
* Arvo Salo 1963
* Bo Ahlfors 1964–1966
* Jouko Möttönen 1967–1968
* Pentti Väänänen 1968
* Kari Piimies 1969
* Ilpo Manninen 1970
* Jukka Paastela 1971
* Christer Granskog 1972–1973
* Erno Lehtinen 1974
* Pentti Valtonen 1975–1976
* Heikki Kehälinna 1977
* Pentti Puoskari 1978
* Antti Vuorenrinne 1979
* Kalervo Haverinen 1980
* Amos Hasan 1981–1983
* Veli–Mikko Niemi 1984–1986
* Tarja Kantola 1986–1988
* Pauli Kivipensas 1988–1990
* Ulla-Maija Rajakangas 1991–1992
* Mikael Jungner 1992–1993
* Harri Liikkanen 1993–1995
* Sanna Vallinen 1995–1997
* Kaisu Heikkilä 1997–1998
* Petteri Oksa 1998–1999
* Tage Lindberg 2000–2002
* Katri Söder 2003–2004
* Esa Suominen 2005–2006
* Mikko Koskinen 2007–2008
* Katri Nokela 2009–2010
* Sarita Niemi 2011–2012
* Anette Karlsson 2013–2014
* Hanna Huumonen 2015–2016
* Jesse Jääskeläinen 2017–2018
* Topi Kytölehto 2019
* Heidi Miettinen 2020
* Ville Kurtti 2021
* Timo Keisala 2022
* Mari van den Berg 2023–2024
* Miku Kuuskorpi 2024–

### Pääsihteerit
* Pentti Lumme (sihteeri) 1963
* Kirsi Sala (sihteeri) 1964
* Seppo Dahl (sihteeri) 1965
* Esa Juurola 1966
* Ilkka Ristimäki 1967
* Sverker Nyman 1968
* Leena Simonen 1968
* Esko Franssila 1968
* Martti Koivisto 1969
* Risto Olamo 1970–1971
* Väinö Rinki 1972–1973
* Jukka Paasikallio 1974
* Heikki Kehälinna 1975–1976
* Pentti Puoskari 1977
* Arja Alho 1978–1979
* Ilkka Hakoniemi 1980
* Merja Oksanen 1981
* Timo Hynynen 1982
* Tarja Paasi 1984–1985
* Raija Latva-Karjanmaa 1986–1988
* Jari Luoto 1988–1990
* Harri Sandell 1990–1991
* Mikael Jungner 1991–1992
* Harri Liikkanen 1992–1993
* Kaarina Nissinen 1993–1995
* Janne Ollikainen 1995–1996
* Petteri Huurre 1996–1997
* Kirsi Törmänen 1997–1998
* Ville Wallin 1998–1999
* Tarmo Manninen 2000–2001
* Karoliina Reijonen 2002
* Inari Juntumaa 2003–2004
* Arto J. Virtanen 2004–2005
* Paavali Kukkonen 2005–2007
* Kaisa Penny 2007–2009
* Mikko Sauli 2008 (vt.)
* Piia Rekilä 2008 (vt.)
* Iina Korkiamäki 2009–2011
* Anni M. Lahtinen  2011–2014
* Noora Luukka 2014–2017
* Essi Virtanen 2017–2018
* Sini Heino 2018–2020
* Neea Kähkönen 2020
* Aleksanteri Gustafsson 2021–2022
* Susan Saarinen 2022–2024
* Santeri Kujanpää 2024

## Talous

Opetus- ja kulttuuriministeriön yleisavustukset valtakunnallisten nuorisoalan järjestöjen toimintaan:

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Raaska, Petja: Neljä vuosikymmentä sosialidemokraattien etujoukkona, Sosialidemokraattiset Opiskelijat SONK ry:n historia, SONK 2003
* Bergholm, Tapio: SONK kaksikymmentä vuotta vapaasti vasemmalla - järjestöhistoria. - Punaisista apostoleista opiskelijaradikalismiin (toim. Tapio Bergholm). Kiikala 1983

## Aiheesta muualla
* SONK:n www-sivut

__SISLUETTPAKOTUS__