open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olof Peter Swartz

**Olof Peter Swartz** (21. syyskuuta 1760 Norrköping, Ruotsi – 19. syyskuuta 1818 Tukholma) oli ruotsalainen kasvitieteilijä ja akateemikko. Hän oli Carl Linnén oppilas Uppsalan yliopistossa, jossa hänestä tuli lääketieteen tohtori. Vuosina 1783–1786 hän matkusti Pohjois- ja Etelä-Amerikassa tutustuen myös Länsi-Intian saaristoon. Hän teki merkittävää putkilokasvien, sammalten ja sienten ja jäkälien tutkimusta ja jäsentelyä Ruotsissa, mutta huomattavassa määrin myös Amerikassa. Hänestä tuli Bergiuksen puutarhan intendentti 1791 ja vuonna 1813 hänet nimitettiin Karoliinisen instituutin luonnonhistorian professoriksi. Hän nautti suurta kansainvälistä arvostusta ja oli jäsenenä muun muassa Saksan kansallisessa tiedeakatemia Leopoldinassa, Baijerin tiedeakatemiassa sekä yhdysvaltalaisessa American Academy of Arts and Sciences'ssä. Swartz oli myös tuottelias, hänen teoksiinsa kuuluu muun muassa *Methodus museorum* (1781), *Nova genera et species plantarum* (1791) ja *Dispositio systematica museorum frondosum Sueciae* (1800) sekä kolmiosainen *Flora Indiæ occidentalis*.

Swartzin nimeämien kasvien tieteellisen nimen perässä käytetään auktorilyhennettä **Sw.**.

## Lähteet
Els Segadors

**Els Segadors** () on Katalonian kansallislaulu. Laulu periytyy 1600-luvulta, mutta nykyiset sanat teki Emili Guanyavents 1899 ja sävelen sovitti Francesc Alió 1892. Laulu on ollut vuodesta 1993 virallisesti Katalonian autonomisen maakunnan kansallislaulu.

Laulu kertoo kolmikymmenvuotiseen sotaan liittyvän Elonkorjaajien sodan tapahtumista 1600-luvun puolivälissä.

## Sanat

## Lähteet
CHERRSEE

**CHERRSEE** (, tyyliteltynä **CHEЯRSEE**) on japanilainen tyttöyhtye, jonka on luonut K-Pop-tuottaja Brave Brothers. Yhtye debytoi toukokuussa 2016 ja hajosi kesäkuussa 2021.

## Jäsenet
Yhtyeen jäsenet:

### Entiset jäsenet

## Diskografia
### Singlet
* *Mystery* (2016)
* *Shiroi Shirts* (白いシャツ) (2016)
* *Cry again* (2017)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://www.generasia.com/wiki/CHERRSEE
Askania (suku)

**Askania** eli **askanialainen suku** (), myös **Anhalt-suku**, on vanha saksalainen hallitsijasuku. Se hallitsi Brandenburgia vuosina 1157–1320, Saksia vuosina 1180–1422, Anhaltia vuosina 1212–1918 ja Venäjän keisarikuntaa vuosina 1762–1796.

## Historia
Suvun varhaisin tunnettu esi-isä oli vuoden 1030 tienoilla elänyt Ballenstedtin kreivi Esico. Hänen pojanpoikansa Otto alkoi 1100-luvun alussa käyttää nimeä Askanian kreivi. Nimi tuli ilmeisesti Ballenstedtin kreiveille kuuluneesta Ascharien-nimisestä linnasta lähellä Ascherslebenia. Kreivi Oton pojasta Albrekt Karhusta tuli vuonna 1134 Nordmarkin rajakreivi, ja laajennettuaan aluettaan Elben itäpuolelle hän perusti Brandenburgin rajakreivikunnan. Albrektin vanhimman pojan suku hallitsi Brandenburgia vuoteen 1320, jolloin tämä sukuhaara sammui.

Albrekt Karhun nuorempi poika Bernhard sai haltuunsa Welf-sukuiselta Henrik Leijonalta vuonna 1180 riistetyn Saksin herttuakunnan. Bernhardin maat jaettiin hänen kuoltuaan vuonna 1212, jolloin hänen vanhempi poikansa Henrik sai Askanian kreivikunnan ympärille muodostetun Anhaltin ruhtinaskunnan ja nuorempi poika Albrekt Saksin herttuakunnan. Albrektin kuoltua vuonna 1260 Saksi jaettiin edelleen hänen pojilleen Saksi-Lauenburgin ja Saksi-Wittenbergin herttuakunniksi, joista jälkimmäinen korotettiin vuonna 1356 Saksin vaaliruhtinaskunnaksi. Vaaliruhtinaskuntaa hallinnut Askanian suvun haara sammui vuonna 1422, jolloin sen maat siirtyivät Wettinin suvulle. Saksi-Lauenburg pysyi Askanian suvun käsissä vuoteen 1689.

Pisimpään Askanian suvun valta jatkui Anhaltissa. Ensimmäisen ruhtinaan Henrik I:n kuoltua vuonna 1252 Anhalt jaettiin Anhalt-Ascherslebenin, Anhalt-Bernburgin ja Anhalt-Zerbstin ruhtinaskunniksi. Anhalt-Ascherslebenin sukuhaara sammui vuonna 1315, jolloin sen maat annettiin Anhalt-Bernburgille. Anhalt-Bernburgin sukuhaaran sammuttua vuonna 1468 kaikki maat päätyivät Anhalt-Zerbstin sukuhaaralle, joka tosin jakautui myös itse useita kertoja vuodesta 1396 alkaen. Ruhtinas Joakim Ernst yhdisti Anhaltin vuonna 1570, mutta se jaettiin uudelleen hänen poikiensa kesken vuonna 1603 neljään osaan. Näistä nuorempi Anhalt-Zerbstin sukuhaara sammui vuonna 1793 ja sen maat jaettiin kolmen muun kesken, jotka vuosina 1806–1807 korotettiin kaikki herttuakunniksi. Anhalt-Köthenin ja nuoremman Anhalt-Bernburgin sukuhaarojen sammuttua vuosina 1847 ja 1863 niiden maat annettiin Anhalt-Dessaulle. Suku hallitsi uudelleenyhdistynyttä Anhaltin herttuakuntaa osana Saksan keisarikuntaa vuoteen 1918, jolloin viimeinen herttua Joakim Ernst syrjäytettiin vallankumouksella.

Venäjän keisarinna Katariina Suuri kuului Anhalt-Zerbstin sukuhaaraan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pentti Paschinsky

**Pentti Paschinsky** (2. lokakuuta 1940 – 21. kesäkuuta 2013) oli vaasalainen valokuvaaja, joka sai valokuvataiteen valtionpalkinnon vuonna 1978. Hänellä oli myös Royal Photographic Societyn ARPS-arvonimi ja kansainvälisen valokuvataiteen kattojärjestön EFIAP-arvonimi.

Paschinsky toimi nuoruudessaan yövartijana Vaasan Höyrymyllyssä ja harrasti innokkaasti valokuvausta. Myöhemmin Pentti Paschinsky perusti Vaasaan valokuvastudion Studio Paschinsky Ky. Vuonna 1995 Paschinsky sai Vaasan Yrittäjien Vuoden Yrittäjä -palkinnon.

Paschinsky tunnettiin erittäin taitavasta pimiötyöskentelystä ja kuva-aiheiden mielikuvituksellisesta yhdistelystä. Hänen valokuviaan on useissa kotimaisissa valokuvataiteen kokoelmissa.

Paschinsky oli naimisissa sairaanhoitaja Margareta o.s. Renlundin (1943–2015) kanssa, joka tunnettiin Vaasan Sotilaskotiyhdistyksen aktiivina.

## Lähteet
Nordmark

**Nordmark** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

## Paikkoja ja alueita

*Nordmark, itäisessä Saksassa vuosina 965–1157 sijainnut rajakreivikunta
*Nordmark, taajama Filipstadin kunnassa Ruotsissa
*Nordmarkin piiri, piiri Filipstadin kunnassa Ruotsissa

## Henkilöitä

* Eva Nordmark (s. 1971), ruotsalainen poliitikko, ministeri ja ammattiyhdistysjohtaja
* Robert Nordmark (s. 1962), ruotsalainen jääkiekkoilija.
Kirsikkakirva

**Kirsikkakirva** (*Myzus cerasi*) on tuholaisena tunnettu kirvoihin kuuluva hyönteinen. Se on aikuisena kiiltävä, hyvin musta tai tummanruskea ja sen tuntosarvien tyvet ja reidet ovat vaaleat. Siivettömän aikuisen kirsikkakirvan koko on 1,8–2,6 mm. Kirsikkakirva imee vuosikasvainten kärjessä kasvavia lehtiä aiheuttaen lehtien käpristymistä ja runsasta mesikastetta. Lehdet käpertyvät epämuotoiselle rullalle.

Kirsikkakirvaa esiintyy laajasti eri puolilla maapalloa.

Kirsikkakirva voi pysytellä koko kesän kirsikan ja muiden tuomien suvun kasvien kuten hapankirsikan (*Prunus cerasus*) lehdillä, mutta voi myös siirtyä keskikesällä toisille isäntäkasveille, joita ovat matarat, silmäruohot ja tädykkeet.

Kirsikkakirvan talvehtineista munista kuoriutuu kesän alussa siivetön sukupolvi, joka synnyttää siivellisen sukupolven. Syksyllä syntyvät siivelliset naaraat munivat kirsikkapuiden oksistoon, jossa munat talvehtivat. Kirsikkakirva voi levittää kasvien virustauteja.

Lajin kromosomiluku 2n=10.

Kirsikkakirvan saalistajia luonnossa ovat ainakin seuraavat lajit: kaksipistepirkko (*Adalia bipunctata*), *[[Aphidoletes aphidimyza]]*, *[[Aphidoletes urticariae]]*, hietaharsokorento (*Chrysopa abbreviata*), *[[Coccinella transversalis]]*, *[[Cycloneda polita]]*, pienlaikkukirvari (*Eupeodes corollae*), *[[Harmonia conformis]]* ja Hippodamia 5-signata ambigua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*AFO - Luonnonvara- ja ympäristöontologia: Kirsikkakirva (''Myzus cerasi'')
*Ötökkätieto: Kirsikkakirva (''Myzus cerasi'')
*UniProt:Taxonomy - Myzus cerasi (black cherry aphid) 
*Pherobase: Semiochemicals of Myzus cerasi, the Cherry aphid 
*Plantwise: Black cherry aphid (Myzus cerasi)
Pokémon-sarja: Sun & Moon

**Pokemon-sarja: Sun & Moon** () on ''Pokémon''-animesarjan 20. tuotantokausi sekä *Sun & Moon*-sarjan ensimmäinen kausi.

Ash aloittaa uuden matkansa Alola-alueelta. Siellä hän käy paikallista pokémon-koulua, nappaa uusia pokémoneja, läpäisee saarihaastetta () ja yrittää oppia kaiken uusista Z-liikkeistä. Alola-alue on myös siitä erikoinen, että siellä tavataan jo ennestään tuttuja pokémoneja uuden näköisinä Alola-muotoina (), kuten Raichu, Rattata ja paljon muita. Alkuperäisiltä kausilta tutut Brock ja Misty esiintyivät sarjan jaksoissa 42 ja 43.

Sarjan animointityyli on muuttunut edeltäjästään merkittävästi. *XYZ:n* teräväpiirtotyylin sijaan on tyyliä muutettu uudessa sarjassa paljon eläväisemmäksi ja ”piirrettymäisemmäksi”, ja lisäksi sarjassa käytetään paljon edeltäjäänsä enemmän animesarjoille tyypillisiä koomisia efektejä kuten hassuja ilmeitä. Myös Ashin ja Rakettiryhmän piirrostyylit ovat saaneet uudessa sarjassa muutoksen.

Yhdysvalloissa sarja nähdään ensimmäistä kertaa Disney XD:lla. (Ensimmäisen kauden jaksot 44–51 ja 54–57 sekä kaudet 2–8 oli näytetty Yhdysvalloissa Kids' WB!:llä sekä kaudet 9–19 Cartoon Networkilla.) Ensimmäinen jakso *Alola to New Adventure!* esitettiin 12. toukokuuta 2017. Suomessa tämä sarja alkoi 25. elokuuta 2017 jaksolla *Alola uudelle seikkailulle*. Tätä sarjaa ei aiemman *[[Pokémon-sarja: XYZ|XYZ:nkaan]]* tapaan ole esitetty televisiossa. Sitä voi katsoa Pokemon-TV-nettisivustolta. Sarjaa julkaistiin yhteensä 43 jaksoa. 20. tuotantokausi päättyi Japanissa syyskuun 21. päivä vuonna 2017 ja Yhdysvalloissa 9. joulukuuta 2017. Suomessa sarjaa julkistetaan edelleen.

Seuraavaa tuotantokautta, *[[Pokémon-sarja: Sun & Moon – Ultraseikkailuja|Ultraseikkailuja]]*, alettiin julkaisemaan Yhdysvalloissa maaliskuussa 2018, kun taas Japanissa kyseisen tuotantokauden jaksoja oli julkaistu jo lokakuusta 2017 lähtien.

## Jaksot

## Äänirooleissa

### Japaninkieliset äänet

### Englanninkieliset äänet

### Suomenkieliset äänet

Tunnuslaulun esittävät Samuel Harjanne ja Heljä Heikkinen.

## Lähteet
Valkoinen poika

**Valkoinen poika** (, ) on Yves Allégret’n ohjaama italialais-länsisaksalainen televisiosarja vuodelta 1976. 13-osainen sarja perustuu Alberto Manzin romaaniin, ja se esitettiin Suomen ykköskanavalla Mainos-TV:n ohjelmistossa 2. heinäkuuta 1976 alkaen.

Seikkailusarja valkoisesta pojasta Afrikassa alkaa vuodesta 1858, kun Etelä-Afrikan swazeihin kuuluvat ihmiset löytävät hylätyistä vankkureista pienen valkoihoisen poikavauvan. Huolimatta vihamielisestä asenteestaan valkoisia kohtaan heimon jäsenet adoptoivat lapsen ja antavat hänelle nimen Orzowei, ”löytölapsi”. Poika varttuu syrjittynä ja kiusattuna heimon jäsenenä, ja 15-vuotiaana hänen on selviydyttävä heimon miehuuskokeesta. Samoihi aikoihin swaziheimo tutustuu valkoisten uudisasukkaiden kautta tuliaseisiin ja yrittää saada niitä itselleen Orzowein avulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Hanna Vehkamäki

**Hanna Tuula Katariina Vehkamäki** (o.s. Vehkamäki, ent. Arstila, s. ) on suomalainen aerosolitutkija ja Helsingin yliopiston laskennallisen aerosolifysiikan professori (12/2009-). Hän on saanut tutkimustyölleen rahoitusta esimerkiksi Suomen Akatemialta ja Euroopan tiedeneuvostolta (ERC). Vuosina 2026-2031  hän toimii Suomen Akatemian akatemiaprofessorina.

Vehkamäki kirjoitti ylioppilaaksi Herttoniemen yhteiskoulusta keväällä 1988. Hän valmistui Helsingin yliopistosta filosofian maisteriksi vuonna 1994 ja tohtoriksi 1998 (teoreettinen fysiikka). Arstilan artikkeliväitöskirja (1997) sisälsi viisi tieteellistä artikkelia ja jotka liittyivät aerosolihiukkasten muodostumiseen (nukleaatioon); työn otsikko on  *Gas-liquid nucleation in nonideal molecular systems*. Väittelynsä jälkeen Vehkamäki toimi tutkijatohtorina University Collegessa Lontoossa 1998-1999, Suomen Akatemian tutkijatohtorina Helsingin yliopistossa 2000-2002, sekä akatemiatutkijana 2003-2009. Hänet nimitettiin teoreettisen fysiikan dosentiksi vuonna 2000. 

Vehkamäen tieteellinen tuotanto (pääosin yhdessä työtoveriensa kanssa) käsitti vuoden 2025 lopussa yli 200 tieteellistä alkuperäisjulkaisua. Artikkeleihin kuuluu myös tiedemaailman arvostetuimmissa julkaisuissa (Nature, Science) ilmestyneitä artikkeleita. Vehkamäki on kirjoittanut Springer Verlagin kustantaman oppikirjan *Classical Nucleation Theory in Multicomponent Systems* (2006 ja 2010).

Vuoden 2025 loppuun mennessä Vehkamäki oli ohjannut yhteensä 21 valmistunutta väitöskirjatyötä. Professori Vehkamäki on ollut Suomalaisen Tiedeakatemian jäsen keväästä 2014 lähtien. Vehkamäki on myös aktiivinen yhdenvertaisuuden edistäjä.

## Palkintoja
* Helsingin yliopiston Maikki Friberg –palkinto yhdenvertaisuuden edistämisestä (2015)
* Suomen aerosolitutkimuksen säätiön arvostetun tutkijan palkinto (2014)
* The NOSA (Nordic Society for Aerosol Research) aerosologistipalkinto (2014)
* Suomen tiedeakatemian Magnus Ehrnroothin säätiön palkinto (2010)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fyy­sik­ko­seu­ran Tut­ki­joi­den yö (29.9.2017): Han­na Veh­ka­mä­ki - Mo­le­kyy­lien ko­sio­me­not (video, 8 min 1 s) (helsinki.fi)
* Jenni Frilander (8.3.2016) Professoreista alle kolmannes naisia – Katso naistutkijoiden neuvot nuorille – video (yle.fi)
Sirosudenporkkana

**Sirosudenporkkana** (*Ammi visnaga*) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva yksivuotinen kasvi. Sitä käytetään lääkekasvina ja leikkokukkana. Se kasvaa alkuperäisesti Välimeren alueella.

Sirosudenporkkana kasvaa 30–100 senttimetriä korkeaksi. Laji muistuttaa isosudenporkkanaa (*Ammi majus*), johon verrattuna parilehdykkäisten lehtien kaikki liuskat ovat lähes rihmamaisen kapeita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Sirosudenporkkana – ''Ammi visnaga''
Keltaneidonunikko

**Keltaneidonunikko** (*Glaucium flavum*) on kaksivuotinen ruohovartinen sinivihreä unikkokasvilaji.

## Ulkonäkö
Keltaneidonunikko kasvaa 25–70 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pysty–koheneva, lähes kalju, yläosasta haarova. Maitiaisneste on keltaista. Ruusukelehdet ovat ruodilliset, pariliuskaiset, paksut, lyhytkarvaiset. Varsilehdet sepivät. Kukat ovat 5–9 cm leveät, keltaiset. Hedelmä on ohut kaareva kota, joka kasvaa 20–27 cm pitkäksi. Kodassa siemenet ovat hohkaisen solukon ympäröiminä.

## Levinneisyys
Keltaneidonunikko esiintyy alkuperäisenä Euroopassa ja Välimeren alueella. Sitä esiintyy Atlantin, Välimeren ja Mustanmeren rannikoilla sijaitsevissa maissa. Tulokaskasvina sitä esiintyy paikoin myös muissa maanosissa sekä usein Euroopan sisämaassa. Pohjoismaissa se kasvaa harvinaisena soraisilla merenrannoilla Pohjanmeren Skagerrakin rannikoilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Keltaneidonunikko – ''Glaucium flavum''
Meripiikkiputki

**Meripiikkiputki** (*Eryngium maritimum*) on sarjakukkaiskasveihin kuuluva monivuotinen merenrantakasvi. Se kasvaa 20–60 senttimetriä korkeaksi ja on kalvaan sinivihreän värinen, ohdakemainen, lehtilaidoilta piikkinen. Kukinto on tiheän mykerömäinen sinikukkainen sarja, joka on 4–7 suojuslehden ympäröimä. Meripiikkiputki kasvaa merenrannoilla ja dyyneillä. Sen esiintymisalue on pääosin Euroopassa, missä se kasvaa pitkin rannikoita Itämeren, Pohjanmeren, Atlantin, Välimeren ja Mustanmeren alueilla. Itämeren rannikolla meripiikkiputki kasvaa Suomen eteläpuolella Ruotsin Gotlantiin ja Viron Hiidenmaalle asti.

## Lähteet
Elli (televisioelokuva)

**Elli** on suomalainen televisioelokuva vuodelta 2005. Elokuvan on ohjannut Titta von Martens ja käsikirjoittanut Mervi Pynnönen. Elokuva esitettiin ensimmäisen kerran Yle TV2:lla 2. helmikuuta 2005.

Tuija Piepposen esittämä yli viisikymppinen Elli tulee raskaaksi kohdattuaan saunassa naapurissa asuvan nuorenmiehen, Tarmon. Ellin raskaus saa pienen maalaispitäjän sekaisin, kun kyläläiset päivittelevät asiaa ja kunnan sosiaalijohtaja yrittää saada Ellin jopa holhouksen alaiseksi.

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Elli'' Yle Areenassa
* Ellin raskaudesta kuohuu koko kylä | Elävä arkisto
* 
*
Victoria Schultz

**Victoria Schultz** (s. Helsinki) on suomalainen toimittaja, valokuvaaja ja dokumenttielokuvien tekijä, joka toimi 1970-luvulla Yleisradion avustavana New Yorkin kirjeenvaihtajana freelance-sopimuksella ja teki Suomeen tv-raportteja ja dokumenttiohjelmia Yhdysvaltojen lisäksi myös Keski-Amerikan ja Etelä-Amerikan maista. 1980- ja 1990-luvulla Schultz työskenteli 15 vuotta YK:n dokumentaristina.

Nykyisin Schultz toimii taidevalokuvauksen parissa, mutta on jatkanut myös ajankohtaisten dokumenttielokuvien tekoa.

Schultz kävi Helsingin englantilaista koulua. Hän opiskeli 1960-luvun puolessavälissä kieliä ja taidehistoriaa Helsingin yliopistossa ja sitten journalismia Columbian yliopistossa New Yorkissa. 1980-luvun alussa hän opiskeli näyttelijäntyötä Lee Strasbergin johdolla ja vuosina 2006–2014 valokuvausta Pariisissa. Hänellä on asunto sekä New Yorkissa että Pariisissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Schultzin valokuvaussivusto
*Schultz, Victoria Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
*SCHULTZ, VICTORIA Radio- ja tv-arkiston Ritva-tietokannassa
*
Oranjejoen siirtomaa

**Oranjejoen siirtomaa** (, ) oli Britannian kruununsiirtomaa, joka luotiin sen jälkeen, kun Britannia oli ensiksi vuonna 1900 miehittänyt ja sen jälkeen vuonna 1902 liittänyt itsenäisen Oranjen vapaavaltion imperiumiinsa toisessa buurisodassa. Siirtomaa lakkasi olemasta vuonna 1910, kun se yhdistyi Etelä-Afrikan unioniin Oranjen vapaavaltion provinssina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pirjo Mattila

**Pirjo H. Mattila** (s. 1957) on suomalainen elintarviketieteilijä, joka toimii johtavana tutkijana Luonnonvarakeskuksessa (Luke) Turussa. Hän lukeutuu elintarviketieteen ja yleisemmin maataloustieteiden viitatuimpiin tutkijoihin maailmassa (vuoden 2014–2017 listaukset).

Mattilan elintarvikekemian alaan kuuluva maisterintyö Helsingin yliopistolle valmistui vuonna 1990 ja englanninkielinen, vitamiinien D<sub>3</sub> ja D<sub>2</sub> hajoamistuotteita korkean erotuskyvyn nestekromatografian (HPLC) avulla tarkastellut väitöskirja (*Analysis of cholecalciferol, ergocalciferol and their 25-hydroxylated metabolites in foods by HPLC*) vuonna 1995.

Mattila on tutkimusryhmineen tutkinut kemiallista koostumusta ja terveysvaikutuksia elintarvikkeista, kuten sienistä, marjoista, perunasta, viljoista ja viljatuotteista(esim. ).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Google Scholarin sivu Pirjo Mattilasta  (google.com)
*Pirjo Mattila, Natural Resources Institute Finland (Luke)  (researchgate.net)
*Elintarviketutkijan sukellus siniseen biotalouteen (17.9.2017)   (luke.fi)
Strathcarronin rautatieasema

**Strathcarronin rautatieasema** on rautatieasema Skotlannissa Strathcarronin kylässä Ylämaan hallintoalueella. Se sijaitsee Kyle of Lochalshin radan varrella.

Asema avattiin 19. elokuuta 1870. Kaudella 2017–2018 sitä käytti 7&nbsp;742 matkustajaa.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Keltaneidonkannus

**Keltaneidonkannus** eli **keltakiurunkannus** (*Pseudofumaria lutea*) on kiurunkannuksia muistuttava monivuotinen keltakukkainen kasvi. Sitä viljellään perennana.

Keltaneidonkannus kasvaa 15–30 senttimetriä korkeaksi. Lehdet ovat päältä vihreät, alta sinivihreät, lehtiliuskat ovat suikeat. Terttukukinnossa on 5–10 kukkaa, joiden teriöt ovat kullankeltaisia, 15 millimetriä pitkiä ja lyhytkannuksisia. Hedelmänä on kota.

Keltaneidonkannus esiintyy alkuperäisenä Italiassa, Sveitsissä, Balkanilla ja Ukrainassa, mutta on levinnyt viljelykarkulaisena monissa muissa Euroopan maissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Keltaneidonkannus (''Pseudofumaria lutea'')
Liivinmaan ritarikunta

**Liivinmaan ritarikunta** oli Saksalaisen ritarikunnan autonominen haara, joka muodostettiin vuonna 1237 Saulen taistelun jälkeen. Sen päätehtävä oli vastata Liivinmaan puolustuksesta, mikä tarkoitti sodan aikana sotatoimien johtamista ja rauhan aikana puolustusvalmiuden ylläpitämisestä huolehtimista. Liivinmaan ritarikunta oli myös alueen suurin maanomistaja ja muodosti hallitsevan luokan. Ritarikunta oli myöhemmin Liivinmaan liiton jäsen vuodesta 1435 vuoteen 1561. 

## Historia
Liivinmaan ritarikunnan johdossa oli Liivinmaan maamestari (), joka hallitsi aluksi Riiasta ja myöhemmin Cēsisin linnasta käsin. Maamestarin hallinnollisena apuna oli muutaman hengen konventti, joka koostui tärkeimmistä liivinmaalaisista käskynhaltijoista. Kaikkiaan käskynhaltijakuntiaan johtaneita käskynhaltijoita oli kolmisenkymmentä. Ritariveljiä oli Liivinmaalla kerrallaan yhteensä muutamia satoja. He olivat naimattomia, mikä johtui katolisen järjestön hengellisestä luonteesta. Paikallisia asukkaita ei sen jäseniksi otettu, vaan uudet jäsenet tulivat Saksasta. Vähäisestä lukumäärästään huolimatta ritaristo piti hallussaan Liivinmaan tärkeimpiä hallinto- ja sotilasvirkoja. Sen apuna olivat ratsupalvelukseen velvoitetut vasallit ja vapaatalonpojat. Palvelusvelvollisia ratsusotilaita oli rauhan aikana vähintään saman verran kuin ritareita.

Liivinmaalle rakennettiin 1200- ja 1300-lukujen kuluessa yli 150 kivilinnaa, joita käytettiin puolustautumiseen ja alueiden hallintaan. Ritarikunnan alueita hallitsi sen henkilökunta. Linnoituksista tärkeimmät sijaitsivat Goldingenissa ja Memelissä. 

Vuosina 1494–1535 Liivinmaan ritarikuntaa johti maamestari Wolter von Plettenberg. Hän hankki vuonna 1526 keisarillisen ruhtinaan arvon, jolloin Liivinmaan ritarikunnan omistamista maista tuli osa Pyhää saksalais-roomalaista keisarikuntaa.  

Iivana Julman johtaman Venäjän sotajoukot tuhosivat Philipp Schall von Bellin johtamat Liivinmaan ritarikunnan joukot vuonna 1560 Härgmäen taistelussa, joka oli osa Liivinmaan sotaa. Seuraavan vuoden marraskuussa solmittiin Vilnassa sopimus, jossa ritarikunta alistui Puolan kuningas ja Liettuan suuriruhtinas Sigismund II Augustin protektoraatiksi. Ritarikunnan alue jaettiin kahtia Väinäjoen etelä- ja pohjoispuolisiin osiin. Väinäjoen eteläpuolelle muodostettiin Kuurinmaan ja Semgallian herttuakunta, kun taas joen pohjoispuolinen alue liitettiin Liettuan suuriruhtinaskuntaan. Molempien alueiden johtoon, herttuaksi ja käskynhaltijaksi, nimitettiin Liivinmaan ritarikunnan viimeinen maamestari Gotthard Kettler. 

## Katso myös
* Vanha-Liivinmaa

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Kausaalienkeli

**Kausaalienkeli** () on Hannu Rajaniemen tieteisromaani. Teos on Kvanttivaras-trilogian päätösosa.

Teoksen on julkaissut Gollancz Isossa-Britanniassa ja Tor Yhdysvalloissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Internet Speculative Fiction Database
William Alphonso Murrill

**William Alphonso Murrill** (13. lokakuuta 1869 Campbell, Virginia, Yhdysvallat – 1957) oli yhdysvaltalainen sienitieteilijä.
Hän saavutti Master of Arts -oppiarvon Virginian Randolph-Macon Collegessa vuonna 1891. Hän toimi New York Botanical Gardenin apulaisjohtajana. Hän laajensi huomattavasti tietämystä helttasienistä, tateista ja käävistä. Hän perusti *[[Mycologia]]*-aikakauslehden vuonna 1909. Jo hänen aikanaan oli sienten nomenklatuurissa ristiriitaisia käytäntöjä, ja hän sai osansa kritiikistä. Murrill kävi kiertomatkoilla muun muassa Karibialla sekä Euroopassa, jonne hänen arveltiin jopa kadonneen, mutta hän olikin Ranskassa maalaissairaalassa kahdeksan kuukautta munuaisvaivojen takia. Palattuaan hän tuli kuulemaan, ettei hänellä ollut enää työpaikkaansa puutarhassa ja vaimokin oli ottanut avioeron. Murrill hän kärsi ekshaustiosta, mutta 1920-luvulla hän siirtyi Gainesvilleen Floridaan, ja tieteellinen ura jatkui Floridan yliopistossa. Murrillin kokoelmaan kuului lopulta 75&nbsp;000 lajia, ja hän kuvasi tieteelle uusina 1&nbsp;700 lajia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kalmar Nyckel

**Kalmar Nyckel** (*Kalmarin avain*) oli alankomaalaisrakenteinen aseistettu kauppalaiva, joka oli kuuluisa ruotsalaisten kuljettamisesta Pohjois-Amerikkaan vuonna 1638 perustamaan Uuden Ruotsin siirtomaata. Laiva valmistui noin vuonna 1625 Hollannissa ja siirtyi ruotsalaisten omistukseen vuonna 1628. Palveltuaan Söderkompanietin omistuksessa siirtolaisten kuljettamisessa se siirtyi Ruotsin laivastolle ja myytiin sittemmin takaisin Hollantiin. Laiva haaksirikkoutui 1600-luvun lopulla joko Kalmarin edustalla tai Englannin rannikolla. Laivasta on vuonna 1997 rakennettu täysikokoinen replika, jonka kotisatama on Wilmington. Sillä järjestetään risteilyjä turisteille.

## Lähteet
Saksin vaaliruhtinaskunta

**Saksin vaaliruhtinaskunta** () oli Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuulunut vaaliruhtinaskunta, joka perustettiin, kun keisari Kaarle IV nosti Askania-suvun hallitseman Saksi-Wittenbergin herttuakunnan vaaliruhtinaan statukselle vuoden 1356 kultaisen bullan mukaan. Keisarikunnan tullessa hajotetuksi vuonna 1806 Saksin vaaliruhtinaskunta nostettiin kuningaskunnan statukseen.

## Vaaliruhtinaat
### Askania-suku
*Rudolf I 1356
*Rudolf II 1356–1370
*Wenzel I 1370–1388
*Rudolf III 1388–1419
*Albrekt III 1419–1422

### Wettin-suku
*Friedrich I Sotaisa 1423–1428
*Friedrich II Lempeämielinen 1428–1464
*Ernst 1464–1486
*Friedrich III Viisas 1486–1525
*Johann Horjumaton 1525–1532
*Johann Friedrich 1532–1547
*Moritz 1547–1553
*August 1553–1586
*Christian I 1586–1591
*Christian II 1591–1611
*Johann Georg I 1611–1656
*Johann Georg II 1656–1680
*Johann Georg III 1680–1691
*Johann Georg IV 1691–1694
*Friedrich August I 1694–1733 (myös Puolan kuningas nimellä August II Väkevä)
*Friedrich August II 1733–1763 (myös Puolan kuningas nimellä August III)
*Friedrikch Christian 1763
*Friedrich August III 1763–1806 (sen jälkeen kuningas nimellä Friedrich August I)

## Aiheesta muualla
Il pleut de l’or

**Il pleut de l’or** on Michael von der Heiden esittämä kappale, jolla hän edusti Sveitsiä vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. 

Kappale kilpaili Euroviisujen toisessa semifinaalissa, jossa se sijoittui seitsemänneksitoista ja täten karsiutui finaalista.

## Lähteet
Kansainvälinen lukutaitopäivä

**Kansainvälinen lukutaitopäivä** on 8. syyskuuta vietettävä lukutaidon päivä.

UNESCO nimitti päivän lukutaitopäiväksi 1960-luvulla.

## Lähteet
* Suomen YK-liitto 
### Viitteet
Saksi-Wittenbergin herttuakunta

**Saksi-Wittenbergin herttuakunta** () oli keskiaikainen Pyhään saksalais-roomalaiseen keisarikuntaan kuulunut herttuakunta, jonka pääkaupunkina toimi Wittenberg. Herttuakunta oli olemassa vuodesta 1296 vuoteen 1356. 

## Aiheesta muualla
Kirjallisuusvuosi 1978

**Kirjallisuusvuosi 1978** käsittelee vuoden 1978 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Punk-tyyli Suomeen: Helsingin Sanomat julkaisi toimittaja Raija Forsströmin jutun Työväentalolle esiintymään tulossa olleesta englantilaisesta punk rock -yhtye Sex Pistolsista, jonka musiikin hän totesi olevan ”rääväsuisen riiviölauman räkäistä raakkumista”. Yhtyeelle ei myönnetty työlupaa.

## Julkaisuja
* Jukka Asikainen & Arto Melleri & Heikki Vuento &ndash; *[[Nuorallatanssijan kuolema eli kuinka Pete Q sai siivet]]*
* Andrei Bitov &ndash; *Puškinski dom* (suom. *Puškinin talo*, 1983)
* Charles Bukowski &ndash; *[[Naisia]]*
* Will Eisner &ndash; *A Contract With God* (suom. *Talo Bronxissa*)
* Gerald Green &ndash; *[[Polttouhrit]]*
* John Irving &ndash; *The World According to Garp* (suom. *[[Garpin maailma]]*, 1980)
* Paula Gosling &ndash; *A Running Duck : Fair Game*
* Anne Hänninen &ndash; *Yön tina sulaa aamuun* (esikoisrunokokoelma)
* Matti Yrjänä Joensuu &ndash; *[[Harjunpää ja pyromaani]]*
* Stephen King &ndash; *[[Tukikohta (romaani)]]*
* Jaan Kross &ndash; *[[Keisarin hullu]]*
* Björn Kurtén &ndash; *[[Musta tiikeri]]*
* Amos Oz &ndash; *[[Mieheni Mikael]]*, (hepreaksi Mikha’el shelli, 1968)
* Amos Oz &ndash; *Maailmassa kaikki muuttuu*, (lastenkirja)
* Juhani Peltonen &ndash; *[[Elmo (romaani)|Elmo]]*
* William Luther Pierce &ndash; *[[The Turner Diaries]]*
* Eino Pietola &ndash; *[[Korpisoturit]]*
* Wilbur Smith &ndash; *[[Ahne kuin meri]]*
* Heikki Turunen &ndash; *[[Hupeli]]*

## Palkintoja
; Aleksis Kiven palkinto
* Antti Hyry
; Hugo-palkinto
* Frederik Pohl
; Kalevi Jäntin palkinto
* Hannu Aho
* Matti Pulkkinen
; Mikael Agricola -palkinto
* Ulla-Liisa Heino
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Isaac Bashevis Singer
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Kjartan Fløgstad
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* James Alan McPherson
; World Fantasy Award
* Fritz Leiber

## Lähteet
Mombasa (albumi)

**Mombasa** on suomalaislaulaja Taiskan debyyttialbumi vuodelta 1977. Levy sisältää Taiskan isoimpia hittikappaleita, kuten ”Mombasa”, ”Moi moi vain” sekä ”Haltin häät”.

Albumi nousi Suomessa korkeimmillaan 10. sijalle pysyen listalla 13 viikon ajan.

## Kappaleet
### A-puoli
Kaikki sovitukset tehnyt Paul Fagerlund.
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 
Lähteet:

## Tekijät
### Muusikoita
* Taiska (oik. Hannele Suominen) – laulu
* Kalervo ”Kassu” Halonen – kapellimestari (7, 10), kosketinsoittimet (7, 10)
* Arto Alaspää – taustalaulut (”Hetki tää”)
* Kai Lind – taustalaulut (”Mombasa”)
* Irina Milan – taustalaulut (6, 8, 9, 11)
* Irma Tapio – taustalaulut (1, 10)
* Kaj Backlund – trumpetit (”Mombasa”)
* Markku Johansson – trumpetit (1, 7)
* Jörgen Petersen – trumpetit (”Moi moi vain”)
* Pentti Lahti – saksofonit (7, 10)
* Sointu Huuskonen ja Mircea Stan – pasuunat (”Hetki tää”)
* Raimo Roiha – kosketinsoittimet (”Mombasa”)
* Antero Jakoila – kitarat (1, 7, 10)
* Heikki Laurila – kitarat (4, 5, 10), mandoliini (”Moi moi vain”)
* Nono Söderberg – kitarat (1, 6) 
* Esko Vesterinen – todennäköisesti kitarat (”Hetki tää”)
* Martti Metsäketo – bassokitara (”Mombasa”), saksofonit (7, 10)
* Matti Tyni – bassokitara (”Hetki tää”)
* Ilkka Willman – bassokitara (”Moi moi vain”)
* Tapani ”Nappi” Ikonen – rummut ja lyömäsoittimet (”Hetki tää”)
* Ilpo Kallio – rummut ja lyömäsoittimet (1, 4, 5, 7)
* Esko Rosnell – rummut ja lyömäsoittimet (”Mombasa”)
+
* Heikki Hämäläinen – viulut (4, 5, 7)
* Yrjö Lasonpalo, Mikko Pesonen ja Seppo Rautasuo – viulut (7, 10)
* Jorma Ylönen – viulut (”Moi moi vain”)

### Tuotanto
* Finnlevy-, Finnvox- ja MTV-studiot – äänitys
* Arto Alaspää – tuottaja
* Erik Uddström – valokuvat ja kansi
Lähde:

## Lähteet
Kirjallisuusvuosi 1977

**Kirjallisuusvuosi 1977** käsittelee vuoden 1977 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Tšekkoslovakian epämuodollinen kansalaisuusliike laati julistuksen Peruskirja 77 (*Charta 77*), jonka allekirjoittajat vaativat maahan kansalaisvapauksia. Allekirjoittajat joutuivat maassa suuriin hankaluuksiin, mutta Charta 77 -liike jatkoi toimintaansa vuoteen 1982 saakka.

## Julkaisuja
* Esa Anttala – *[[Yli rautaesiripun]]*
* Jeffrey Archer – *Kerrotaanko presidentille?*
* Johan Bargum – *Pimeä huone* (*Mörkrum*, 1977)
* Joseph Brodsky – *A Part of Speech*
* Philip K. Dick – *[[Hämärän vartija]]*
* Günter Grass – *Der Butt* (suom. *Kampela*, 1979)
* Tove Jansson – *Det farliga resan* (Vaarallinen matka, 1977)
* Paavo Haavikko – *Kansakunnan linja*
* Matti Yrjänä Joensuu – *[[Possu ja paavin panttivangit]]*
* Leo Kalervo – *Maa kuuntelee sinua*
* Stephen King – *[[Hohto]]*
* Reino Lehväslaiho – *[[Poventsan korpit]]*
* Clarice Lispector – *[[Tähden hetki]]*
* Kai Nieminen – *Kiireettä*
* Arto Paasilinna – *[[Isoisää etsimässä]]*
* Reino Paasilinna – *Musta aukko*
* Ellis Peters – *A Morbid Taste for Bones* (suom. *Vaarallinen pyhimys*)
* Frederik Pohl – *[[Avaruuden portti]]*
* Ruth Rendell – *A Judgement in Stone* (rikosromaani, suom. Kova kuin kivi)
* Nawal El Saadawi –  Al-Wajh al-'Ari lil-Mar'a al-'Arabiyya (suom. *Eevan kätketyt kasvot: Nainen arabimaailmassa*, 2022)
* Pentti Saarikoski – *Tanssilattia vuorella*
* J. R. R. Tolkien, toim. Christopher Tolkien – *[[Silmarillion]]*
* Heikki Ylikangas – *Nuijasota*

## Palkintoja
; Hugo-palkinto
* Kate Wilhelm
; Mikael Agricola -palkinto
* Juhani Koskinen
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Vicente Aleixandre
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Bo Carpelan
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* ei myönnetty
; World Fantasy Award
* William Kotzwinkle

## Lähteet
Jas ja imam silata

**Jas ja imam silata** on G’oko Taneskin esittämä kappale, jolla hän edusti Pohjois-Makedoniaa (tai tuolloista Makedonian tasavaltaa) vuoden 2010 Eurovision laulukilpailussa Norjan Oslossa. 

Kappale kilpaili Euroviisujen ensimmäisessä semifinaalissa, jossa se sijoittui viidenneksitoista ja täten karsiutui finaalista.

## Lähteet
Kirjallisuusvuosi 1976

**Kirjallisuusvuosi 1976** käsittelee vuoden 1976 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Saul Bellow voitti sekä Nobelin että Pulizerin kirjallisuuspalkinnon.
* Presidentti Urho Kekkosen julkaisema kaksiosainen teos Kirjeitä myllystäni sisälsi Kekkosen lähettämiä, usein moittivaan sävyyn kirjoitettuja kirjeitä muille poliitikoille tai vastuutehtävissä toimiville. Syntyi käsite myllykirje, jota käytetään arvovaltaiselta taholta tulevista jyrkkäsävyisistä moite- tai ojennuskirjeistä.
* Romanttisten romaanien kirjoittaja Barbara Cartland julkaisi vuoden 1976 aikana 23 romaania, mikä on *[[Guinness World Records|Guinness World Recordsin]]* mukaan maailmanennätys.

## Julkaisuja
* Svetlana Allilujeva &ndash; *[[Kaksikymmentä kirjettä ystävälle]]*
* Jeffrey Archer &ndash; *Miljoonan dollarin petos* (esikoisteos)
* Noam Chomsky &ndash; *Tiedon ja vapauden ongelmia*
* Richard Dawkins &ndash; *[[Geenin itsekkyys]]*
* Matti Yrjänä Joensuu &ndash; *[[Väkivallan virkamies]]*
* Anu Kaipainen &ndash; *[[Arkkienkeli Oulussa 1808–1809]]*
* Urho Kekkonen &ndash; *[[Kirjeitä myllystäni|Kirjeitä myllystäni 1]]*
* Väinö Linna &ndash; *[[Oheisia]]*
* Lennart Meri &ndash; *Hõbevalge* (suom. koosteessa Hopeanvalkea, 1983)
* Otavan Suuri Ensyklopedia (tietokirjasarjan 1. osa)
* Frederik Pohl &ndash; *[[Plusmies]]*
* Risto Rasa &ndash; *Kaksi seppää*
* Ruth Rendell &ndash; *The Fallen Curtain* (novellikokoelma)
* Paavo Rintala &ndash; *Nahkapeitturien linjalla I* (toinen osa 1979)
* Hannu Salama &ndash; *Kosti Herhiläisen perunkirjoitus*. Finlandia-sarja 1. osa
* Spectrum Tietokeskus (WSOY:n tietokirjasarjan 1. osa)
* Kerttu-Kaarina Suosalmi &ndash; *Jeesuksen pieni soturi*
* Gilles Thomas &ndash; *Les hommes marqués* (suom. *Merkityt miehet*, 1992)
* Alvin Toffler &ndash; *Tulevaisuus on lähellä*
* J. R. R. Tolkien &ndash; *[[Seppä ja Satumaa]]*
* Päiviö Tommila (toim.) *Suomen kulttuurihistoria 1-3*, ensimmäinen osa *Ruotsinvallan aika*
* Heikki Turunen &ndash; *[[Kivenpyörittäjän kylä]]*
* Kaari Utrio &ndash; *Pirkkalan pyhät pihlajat*
* Marja-Liisa Vartio &ndash; *[[Hänen olivat linnut]]*
* Robert Penn Warren &ndash; *Kaikki kuninkaan miehet* (engl. *All the King's Men*, 1946)

## Palkintoja
; Aleksis Kiven palkinto
* Tuomas Anhava
; Hugo-palkinto
* Joe Haldeman
; Kalevi Jäntin palkinto
* Helinä Siikala
; Mikael Agricola -palkinto
* Pentti Saaritsa
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Saul Bellow
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Ólafur Jóhann Sigurðsson
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* Saul Bellow
; World Fantasy Award
* Richard Matheson

## Lähteet
Kirjallisuusvuosi 1975

**Kirjallisuusvuosi 1975** käsittelee vuoden 1975 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Fantasiakirjallisuuden palkinto World Fantasy Award jaettiin ensimmäisen kerran.
* Saksalainen taidehistorioitsija Hubert Burba perusti kaunokirjallisuuden ja käännöstyön Petrarca-palkinnon (*Petrarca-Preis*). Perustaja omistaa kustannusyhtiö Hubert Burba Median.

## Julkaisuja
* Bo Carpelan &ndash; *Din gestalt bakom dörren*
* Agatha Christie &ndash; *[[Esirippu. Poirotin viimeinen juttu]]*
* Michel Foucault &ndash; *[[Tarkkailla ja rangaista]]* (*Surveiller et punir: Naissance de la prison*, suomennos 1980)
* Gabriel García Márquez &ndash; *[[Patriarkan syksy]]*
* Jack Higgins &ndash; *The Eagle Has Landed* (suom. *[[Kotka on laskeutunut (romaani)|Kotka on laskeutunut]]*)
* Anu Kaipainen &ndash; *Naistentanssit*
* Reima Kampman &ndash; *Kuka minä olen*
* Imre Kertész &ndash; *Sorstalanság* (suom. *Kohtalottomuus*)
* Jussi Kylätasku &ndash; *Revari*
* Niilo Lauttamus &ndash; *[[Hävittäjä-ässä (romaani)|Hävittäjä-ässä]]*
* Olli &ndash; *Mustapartainen mies herättää pahennusta*
* Arto Paasilinna &ndash; *[[Jäniksen vuosi]]*
* Kalle Päätalo &ndash; *[[Nuoruuteni savotat]]*
* Pirkko Saisio &ndash; *[[Elämänmeno (romaani)|Elämänmeno]]*
* Arto Seppälä &ndash; *Ajatus on hiirihaukka*
* Peter Singer &ndash; *Animal Liberation: A New Ethics for Our Treatment of Animals*
* Lassi Sinkkonen &ndash; *Sirkkelisirkus*
* Paul Theroux &ndash; *The Great Railway Bazaar: By Train Through Asia*
* Märta Tikkanen &ndash; *[[Miestä ei voi raiskata]]*
* Pentti H. Tikkanen &ndash; *Erätulilla*
* Pentti Virrankoski &ndash; *Suomen taloushistoria*

## Palkintoja
; Hugo-palkinto
* Ursula K. Le Guin
; Kalevi Jäntin palkinto
* Leena Krohn
; Mikael Agricola -palkinto
* Matti Rossi
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Eugenio Montale
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Hannu Salama
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* Michael Shaara
; World Fantasy Award
* Patricia A. McKillip

## Lähteet
Taiska (albumi)

**Taiska** on suomalaislaulaja Taiskan toinen studioalbumi vuodelta 1978. 

Levyn suurimmaksi hitiksi nousi avausraita ”Miksi näin?”, joka oli parhaimmillaan Suomen jukeboxien kolmanneksi soitetuin single ja 23. myydyin single Mitä Suomi soittaa -albumilistan singlelistalla. Taiska osallistui samaisella kappaleella interviisu-karsintaan helmikuussa 1978 voittaen karsinnan ylivoimaisesti.

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 
Lähteet:

## Tekijät
### Muusikoita
* Taiska (oik. Hannele Suominen) – laulu
* Arto Alaspää – taustalaulut (1, 3–5, 7, 11, 12)
* Kalle Fält, Marjo-Riitta Kervinen ja Martti Metsäketo – taustalaulut (1, 3, 7, 12)
* Irina Milan – taustalaulut (1–3, 5–9, 11, 12)
* Irma Tapio – taustalaulut (1, 3, 4, 7, 8, 12)
* Esko Heikkinen ja Simo Salminen – trumpetit (”Miksi näin?”)
* Pentti Lahti – huilut (1, 3) saksofonit (”Miksi näin?”)
* Kalervo ”Kassu” Halonen – kapellimestari (sovittamillaan kappaleilla), kosketinsoittimet (1, 3, 6–10, 12), taustalaulut (4, 8)
* Veikko Samuli – kapellimestari (4, 8), kosketinsoittimet (”Boogie mies”)
* Jori Sivonen – kapellimestari (sovittamillaan kappaleilla), kosketinsoittimet (2, 5, 9, 11)
* Hillel Tokazier – kosketinsoittimet (”Boogie mies”)
* Juha Björninen – kitarat (1, 2, 4, 6, 9, 11)
* Kalle Lae – kitarat (2, 5, 6, 9, 11)
* Heikki Laurila – kitarat (4, 5)
* Janne Louhivuori – kitarat (3, 7, 9, 10, 12)
* Pekka Helin – bassokitara (1, 3, 7, 10, 12)
* Heikki ”Häkä” Virtanen – bassokitara (4, 5)
* Vesa Aaltonen – rummut (1)
* Kari Siukonen – rummut (3, 7, 10, 12)
* Tapani ”Nappi” Ikonen – rummut ja lyömäsoittimet (4, 5, 6, 9, 11)
* Roope Koistinen – rummut ja lyömäsoittimet (2, 4, 6, 9, 11)
+
* Heikki Hämäläinen – viulut (1–5, 8–12)
* Yrjö Lasonpalo ja Jorma Ylönen – viulut (1, 3, 4, 8, 10, 12)
* Mikko Pesonen ja Seppo Rautasuo – viulut (4, 8)
* Mauri Pietikäinen – alttoviulut (4, 8)
* Ahti Pilvi – alttoviulut (1, 3, 10, 12)
* Kari Lindstedt – sellot (1, 3, 4, 8, 10, 12)
* Jaakko Raulamo – sellot (1–5, 9–12)

### Tuotanto
* Tom Vuori – äänitys (Finnlevy-studiot)
* Arto Alaspää – tuottaja
* Erik Uddström – valokuvat & kansi
* Raz – logo
Lähde:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Taiska'' discogs.com -sivustolla
Aaroninsauvasammakko

**Aaroninsauvasammakko** eli **aaroninsammakko** (*Hyperolius horstockii*) on ruokosammakoiden heimoon kuuluva sammakkolaji. Se elää kotoperäisenä Etelä-Afrikan etelärannikolla Länsi-Kapin ja Itä-Kapin provinsseissa.

Päiväaikaan aaroninsauvasammakkoa tavataan usein valkohuonevehkan, ”aaroninsauvan”, (*Zantedeschia aethiopica*) valkoisten kukkien sisällä, joista se syö kukan tuoksun sinne houkuttelemia lentäviä hyönteisiä. Vehkan kukinta-aikaan sammakoilla on norsunluunvärinen suojaväri, mutta kukintojen kuihduttua ne muuttuvat tummanruskeiksi.

Aaroninsauvasammakot parittelevat syyskuusta tammikuuhun, mikä Etelä-Afrikassa merkitsee kevättä ja kesää. Koiraan matala kurnutus ”kee, kee, kee” houkuttelee naaraita. Kutuaika on loka- ja marraskuussa. Naaras laskee veteen 10–30 munan rykelmiä, jotka kiinnittyvät vesikasvien juuriin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*UniProt: Taxonomy - ''Hyperolius horstockii'' 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): ''Hyperolius horstockii''
Kirjallisuusvuosi 1974

**Kirjallisuusvuosi 1974** käsittelee vuoden 1974 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Maailmanlaajuinen kohu nousi Aleksandr Solženitsynin teoksesta **'. Teos kuvaa [[Neuvostoliitto|Neuvostoliiton]] [[Gulag|gulag-vankileirijärjestelmää]] ja se perustuu Solženitsynin omiin 1950-luvun kokemuksiin, 227 vangin todistuksiin ja Solženitsynin omiin tutkimuksiin rankaisujärjestelmän historiasta. Solženitsyn kirjoitti teoksen jo 1960-luvun alkuvuosina, mutta salasi sen, koska arvasi, että siitä nousisi valtava kohu. Aikaisemmasta tuotannostaan Solženitsynille myönnettiin [[Nobelin kirjallisuuspalkinto|kirjallisuuden Nobel-palkinto]] 1970, mutta hän ei halunnut tällöin poistua maasta. Teos julkaistiin venäjäksi Pariisissa joulun 1973 jälkeen, ja Solženitsyn karkotettiin 13. helmikuuta 1974 Neuvostoliitosta ja hän menetti kansalaisuutensa. Suomessa Solženitsynin kirjoja aikaisemmin julkaissut kustantamo [[Tammi (kirjankustantamo)|Tammi]] torjui teoksen julkaisemisen ulkopoliittisista syistä, ja se julkaistiin vuonna 1974 suomeksi ruotsalaisen Wahlström & Widstrandin kustantamana.

== Julkaisuja ==
* [[Robert Arthur]] &ndash; ''[[Kolme etsivää ja kiljuva kello]]''
* [[Heinrich Böll]] &ndash; ''[[Katharina Blumin menetetty maine]]''
* [[John le Carré]] &ndash; ''Tinker, Tailor, Soldier, Spy'' (suom. ''[[Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja]]'')
* [[Jörn Donner]] &ndash; ''Ny måste du'' (''Nyt sinun täytyy'')
* [[Dario Fo]] &ndash; ''Ei makseta, Ei makseta'' (ital. ''Non si paga, non si paga!'')
* [[Joe Haldeman]] &ndash; ''[[Loputon sota]]''
* [[Ursula K. Le Guin]] &ndash; ''[[Osattomien planeetta]]''
* [[Reima Kampman]] &ndash; ''Et ole yksin: Tutkimuksia ihmisen sivupersoonista''
* [[Stephen King]] &ndash; ''[[Carrie (romaani)|Carrie]]''
* [[Patricia A. McKillip]] &ndash; ''[[The Forgotten Beasts of Eld]]''
* [[Veijo Meri]] &ndash; ''Kuviteltu kuolema''
* [[Elsa Morante]] &ndash; ''Storia''
* [[Michael Moorcock]] &ndash; ''Leviatan maan päällä''
* [[Pablo Neruda]] &ndash; ''Confieso que he vivido. Memorias'' (''Tunnustan eläneeni'', 1974)
* [[Samuli Paronen]] &ndash; ''[[Maailma on sana]]''
* [[Anthony Price]] &ndash; ''The Labyrinth Makers''
* [[Kalle Päätalo]] &ndash; ''[[Täysi tuntiraha]]''
* [[Pentti Saarikoski]] &ndash; ''[[Ovat muistojemme lehdet kuolleet]]''
* [[Aleksandr Solženitsyn]] &ndash; **' ( 1973)

## Palkintoja
; Aleksis Kiven palkinto
* Pentti Saarikoski
; Hugo-palkinto
* Arthur C. Clarke
; Kalevi Jäntin palkinto
* Heikki Turunen
; Mikael Agricola -palkinto
* Hannu Launonen
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Harry Martinson
* Eyvind Johnson
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Villy Sørensen
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* ei myönnetty

## Lähteet
Kirjallisuusvuosi 1973

**Kirjallisuusvuosi 1973** käsittelee vuoden 1973 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* WSOY aloitti Legenda jo eläessään -kirjasarjan, jossa luotiin henkilökuvia eri alojen suomalaisista legendoista. Sarjaa jatkettiin vuoteen 1979 asti. 
* Neuvostoliittolainen kirjailija Aleksandr Solženitsyn ilmoitti, että turvallisuuspoliisi KGB oli takavarikoinut Leningradissa hänen julkaisemattoman **' -teoksensa käsikirjoituksen.
* Kansainvälinen [[Vuoden 1973 öljykriisi|öljykriisi]] aiheutti laajoja toimenpiteitä energian säästämiseksi ja talouden tasapainottamiseksi.
* Eteläafrikkalaisen [[André Brink|André Brinkin]] romaani ''Katson pimeään'' kiellettiin kotimaassaan. Se oli ensimmäinen Etelä-Afrikan kieltämä kirja.
* ''[[Tekniikka&Talous|Insinööriuutisten]]'' päätoimittaja [[Heikki Ranssi]] kirjoitti [[Neuvostoliitto|Neuvostoliiton]] ihmisoikeusoloja arvostelleen pääkirjoituksen. Lehden kustantaja määräsi Ranssin pysäyttämään ja tuhoamaan jo matkaan lähteneen painoksen yhteistyössä Postin kanssa. Ranssi oli niin perusteellinen, ettei yhtään kappaletta tallentunut lehden arkistoon eikä [[Kansalliskirjasto]]on. Ranssi sai potkut tehtävästään.

== Julkaisuja ==
* [[André Brink]] &ndash; ''Kennis van die aand'' (suom. ''Katson pimeään'', 1976)
* [[Heikki Brotherus]] &ndash; ''Eljas Erkko, legenda jo eläessään'' 
* [[Arthur C. Clarke]] &ndash; ''[[Uhka avaruudesta]]''
* [[Allen Ginsberg]] &ndash; ''The Fall of America: Poems of These States, 1965–1971''
* [[Paavo Haavikko]] &ndash; ''Runoja matkalta salmen ylitse''
* [[Veikko Huovinen]] &ndash; ''[[Rasvamaksa]]'' (novellikokoelma)
* [[Elina Karjalainen]] &ndash; ''Arkkipiispa Paavali, legenda jo eläessään'' 
* [[Aarne Kinnunen]] &ndash; ''Tuli, aurinko ja seitsemän veljestä: Tutkimus Aleksis Kiven romaanista''
* [[Björn Landström]] &ndash; ''Faraon laivat'' (ruots. ''Egyptiska skepp 4000–600 f.Kr.'', 1970)
* [[Astrid Lindgren]] &ndash; ''[[Veljeni, Leijonamieli]]'' 
* [[Jean Raspail]] &ndash; ''Le Camp des saints'' ([[dystopia]], suom. ''[[Pyhien leiri]]'', 2021)
* [[Martta Salmela-Järvinen]] &ndash; ''Miina Sillanpää, legenda jo eläessään'' 
* [[Mary Shelley]] &ndash; ''[[Frankenstein|Frankenstein. Uusi Prometheus]]'' (engl. ''Frankenstein; or, the Modern Prometheus'' (1818))
* [[Aleksandr Solženitsyn]] &ndash; **' (suom. 1974)
* Heikki Turunen &ndash; *[[Simpauttaja]]*
* Patrick White &ndash; *The Eye of the Storm* (suom. *Myrskyn silmä*, 1973)

## Palkintoja
; Hugo-palkinto
* Isaac Asimov
; Kalevi Jäntin palkinto
* Kristiina Pelto-Timperi
* Merja Huttunen
; Mikael Agricola -palkinto
* Elvi Sinervo
; Nobelin kirjallisuuspalkinto
* Patrick White
; Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinto
* Veijo Meri
; Pulitzerin kirjallisuuspalkinto
* Eudora Welty

## Lähteet
Paris (Supertrampin albumi)

__NOTOC__
**Paris** on brittiläisen pop rock -yhtye Supertrampin livealbumi, joka julkaistiin vuonna 1980. Taltiointi on nauhoitettu Pariisissa, Ranskassa marraskuussa 1979. Albumi debytoi Britanniassa sijalla 7 ja Yhdysvalloissa Billboard 200 -listan sijalla 8. Albumi sisältää liveversiot monista yhtyeen tunnetuimmista kappaleista, mutta esimerkiksi hittisinglet "Goodbye Stranger" ja "Give a Little Bit" puuttuvat, vaikka yhtye soitti kappaleita kiertueella. Muita kiertueella soitettuja kappaleita, jotka eivät kuitenkaan esiinny livealbumilla, ovat mm. "Even in the Quietest Moments", "Child of Vision", "Downstream" ja "Another Man's Woman". Kuitenkin kaikki puuttuvat kappaleet julkaistiin myöhemmin  DVD:llä *Live in Paris '79,* ja samannimisellä 4 LP:tä kattavalla soundtrack-albumilla.
## Kappaleet

### LP 1
#### A-puoli
#  (Hodgson)
#  (Davies)
#  (Hodgson)
#  (Davies)

#### B-puoli
#  (Hodgson)
#  (Davies)
#  (Hodgson)
#  (Davies)

### LP 2
#### A-puoli
#  (Hodgson)
#  (Davies)
#  (Hodgson)
#  (Davies)
#### B-puoli
#  (Hodgson)
#  (Hodgson)
#  (Hodgson)
#  (Davies)
 

## Kokoonpano
* Rick Davies - pää- ja taustalaulu, akustinen piano (1, 2, 7, 8, 10, 12, 14, 16), Wurlitzer-sähköpiano (1, 4, 6), syntetisaattorit (3, 5, 11, 13, 14), Hammond-urut (3, 5, 7, 9, 13, 14), klavinetti (3, 13), huuliharppu (1, 7, 13, 16)
* Roger Hodgson - pää- ja taustalaulu, akustinen piano (5, 11, 13, 14), Wurlitzer-sähköpiano (3, 7, 9), syntetisaattorit (8, 10, 14, 16), sähkökitara (1, 2, 4, 6, 8, 10, 12, 16), akustinen kitara (15)
* John A. Helliwell - saksofonit (1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 12, 14, 16), klarinetti (5, 10, 13, 14), syntetisaattorit (3, 4, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 16), Hammond-urut (2, 8), melodika (8), taustalaulu
* Dougie Thomson - bassokitara, Hammond-urut (1), taustalaulu (15)
* Bob Siebenberg - rummut, lyömäsoittimet, taustalaulu (15)

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet