Patti Smith

**Patricia Lee ”Patti” Smith** (s. 30. joulukuuta 1946 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja runoilija. Smith julkaisi ensilevynsä *[[Horses]]* vuonna 1975. Hän on tuonut punkmusiikkiin feministisen ja intellektuellin näkökulman, ja häntä pidetään yhtenä rockmusiikin inspiroivimmista tähdistä. 

## Nuoruus
Smith vietti nuoruutensa New Jerseyssä. Hänen isänsä oli ateisti ja äiti Jehovan todistaja. Patti Smith jätti liikkeen nuorena. Perhe ei ollut kovin varakas, joten peruskoulun päätyttyä Smith meni 16-vuotiaana töihin lähiseudun tehtaaseen, jossa työ oli rankkaa. Hän koki itsensä ulkopuoliseksi ja haki lohtua musiikista ja runoudesta. Smith sai myös aviottoman lapsen, jonka antoi adoptoitavaksi ennen kuin muutti pois New Jerseystä vuonna 1969.

Smith suuntasi New Yorkiin, jossa hän muutti asumaan Hotel Chelseaan valokuvaaja Robert Mapplethorpen kanssa. He olivat tiiviisti yhdessä Mapplethorpen homoseksuaalisuudesta huolimatta ja pysyivät läheisinä ystävinä aina siihen asti, kun Mapplethorpe menehtyi aidsiin vuonna 1989. Fenton Baileyn ja Randy Barbaton dokumentissa *Mapplethorpe: Look at the Pictures* kerrotaan, että Patti Smith oli Mapplethorpen ensirakkaus. Rakkaussuhde päättyi, kun joku kertoi Smithille, että Mapplethorpella oli suhde miesmallin kanssa. Silti Mapplethorpe väitti perheelleen, että hän ja Smith olivat avioituneet. Smith jopa osallistui useisiin Mapplethorpen sukujuhliin, ja Robertin sisaret lähettivät Smithille joulukortteja nimellä "rouva Mapplethorp", ennen kuin heille valkeni että Robert oli vaihtanut kategoriaa. 

Smithin muita tunnettuja rakastajia tältä ajalta olivat runoilija Jim Carroll ja Television-yhtyeen Tom Verlaine. Smith vietti 1970-luvun alkupuolen maalaten, kirjoittaen ja esittäen omia runojaan. Vuonna 1971 hän esiintyi yhden kerran Sam Shepardin näytelmässä *Cowboy Mouth*. 

Tänä aikana Smith kirjoitti artikkeleita rockmusiikista etenkin *[[Creem]]*-musiikkilehdelle. Hän kirjoitti myös kappaleita Blue Öyster Cultin jäsenen Allen Lanierin kanssa, joka levytti niistä useimpia. Kappaleiden joukossa olivat muun muassa ”Career of Evil”, ”Fire of Unknown Origin”, ”The Revenge of Vera Gemini” ja ”Shooting Shark”.

## Varhainen ura

Smith alkoi soittaa rockmusiikkia itse aluksi vuonna 1974 kitaristi Lenny Kayen kanssa ja myöhemmin kokonaisen yhtyeen kanssa, johon kuuluivat Kayen lisäksi kitaristi Ivan Kral, rumpali Jay Dee Daugherty ja pianisti Richard Sohl. Robert Mapplethorpe kustansi yhtyeen ensimmäisen singlen ”Piss Factory / Hey Joe” vuonna 1974. Singlen A-puoli kuvailee toivotonta vihaa, jota Smith tunsi työskennellessään vuosia aikaisemmin New Jerseyn tehtaissa, ja pelastusta, jonka hän koki kaupasta varastetun kirjan (1800-luvun ranskalaisen runoilija Arthur Rimbaud’n teos *Illuminations*) muodossa. B-puoli taas kertoo perijätär Patty Hearstin tarinan.

Yhtye allekirjoitti levytyssopimuksen Aristan kanssa nimellä The Patti Smith Group, ja ensimmäinen levy *[[Horses]]* julkaistiin vuonna 1975. Levyn tuotti John Cale. Albumi on sekoitus rock and rollia, protopunkia ja Smithin lausumia runo-osuuksia. Levyn ensimmäinen kappale on cover-versio Van Morrisonin kappaleesta ”Gloria”. Kansikuvan Smithistä otti Robert Mapplethorpe. 

Samoihin aikoihin kun Patti Smith Group oli kiertueella Yhdysvalloissa ja Euroopassa, punkin suosio oli kasvussa. Yhtyeen seuraavan levyn *[[Radio Ethiopia]]n* soundi heijasteli punkin sävyjä, mutta jäi kuitenkin vähemmälle suosiolle kuin edeltäjänsä. Ollessaan promotoimassa *Radio Ethiopiaa* Floridassa tammikuussa 1977 Smith putosi alas lavalta tanssiessaan hämärästi valaistussa salissa ja häneltä murtui niskanikamia. Smith tarvitsi aikaa toipuakseen ja lopetti kiertämisen vähäksi aikaa. 

Patti Smith Group levytti vielä kaksi albumia ennen 1970-luvun loppua. *[[Easter]]* (1978) oli kaupallisesti menestynein, ja se sisälsi kaupallisesti menestyneen kappaleen ”Because the Night”, jonka Smith oli tehnyt yhdessä Bruce Springsteenin kanssa. *[[Wave (Patti Smithin albumi)|Wave]]*-albumi ei ollut yhtä menestyksekäs eikä saanut paljonkaan radiosoittoa. *Waven* julkaisun jälkeen Smith meni naimisiin MC5-yhtyeen kitaristin Fred ”Sonic” Smithin kanssa. Pari vetäytyi julkisuudesta ja muutti asumaan Detroitiin. He saivat kaksi lasta, Jacksonin ja Jessien. Vuonna 1988 Patti teki miehensä avustuksella paluulevyn *[[Dream of Life]]*, jolta julkaistiin singlenä yksi Pattin tunnetuimmista kappaleista ”People Have the Power”.

## Paluu

Patti Smith menetti vuonna 1994 sekä miehensä että veljensä: Fred Smith ja Pattin veli kuolivat molemmat odottamattomasti sydänkohtaukseen vain muutaman kuukauden välein. R.E.M.-yhtyeen Michael Stipe päätti vuosien arkailun jälkeen soittaa Pattille, joka oli hänen nuoruutensa idoli ja tarjosi tälle apuaan. Hän tuki Smithiä paljon tulevien kuukausien aikana, ja yhdessä Smithin vanhan New Yorkin aikaisen ystävän, runoilija Allen Ginsbergin kanssa Stipe suostutteli Smithin palaamaan musiikin ja kiertueiden pariin. Patti lähtikin lyhyelle kiertueelle oman sankarinsa Bob Dylanin kanssa. Michael Stipe oli mukana kiertueella ja valokuvasi sen tapahtumia. Kuvat julkaistiin myöhemmin kirjana.

Vuonna 1996 Smith palasi studioon alkuperäisen yhtyeensä kanssa levyttämään *[[Gone Again]]* -albumia. Se sisältää tribuutteja ja viittauksia niin hänen edesmenneeseen aviomieheensä kuin Kurt Cobainiinkin, ja levyä hallitsee tunne menetyksestä. Samana vuonna Smith teki Stipen kanssa yhteistyötä kappaleella ”E-Bow the Letter”, joka julkaistiin R. E .M.:n albumilla *[[New Adventures in Hi-Fi]]*. Smith oli mukana myös kappaleen musiikkivideolla. Näihin aikoihin Patti Smith palasi asumaan New Yorkiin, tällä kertaa lastensa Jacksonin (s. 1982) ja Jesse Parisin (s. 1987) kanssa. Mukana oli myös Smithin uusi löytö, nuori kitaristi-runoilija Oliver Ray.

*Gone Again* -albumin jälkeen Patti Smith on julkaissut viisi uutta studioalbumia. Vuonna 2000 hän julkaisi *Gung Ho* albumin jonka lapsista kertova kappale "Glitter in Their Eyes" sai vuonna 2001 Grammy ehdokkuuden parhaimpana naisen esittämänä rock kappaleena. 

Vuonna 2005 ilmestynyt *Horses/Horses* sisältää remasteroidun alkuperäisen *Horses*-albumin lisäksi vuonna 2005 nauhoitetun konsertin Lontoon Royal Festival Hallissa. Konsertissa Smith yhtyeineen esitti *Horses*-albumin kokonaisuudessaan. Hän myös esiintyi CBGB:n klubin viimeisessä konsertissa vuonna 2006 ja tuli valituksi Rock and Roll Hall of Fameen vuonna 2007 Vuonna 2007 ilmestynyt albumi *[[Twelve (albumi)|Twelve]]* koostuu lainakappaleista, kuten Nirvanan ”Smells Like Teen Spirit”, The Beatlesin ”Within You Without You” ja Jefferson Airplanen ”White Rabbit”.

Smithin muistelmateos *[[Ihan kakaroita]]* (*Just Kids*) ilmestyi 2010 ja se voitti National Book Awardin. *V*uonna 2012 julkaistiin uusi sooloalbumi *Banga*, joka sisältää Amy Winehousesta kertovan kappaleen ”This is the Girl”. Albumilla vierailevat kitaristeina Television-yhtyeen Tom Verlaine sekä näyttelijä-muusikko Johnny Depp.

Patti Smith on tehnyt yhteistyötä Soundwalk Collectiven kanssa, joka on vuonna 2001 perustettu monikansallinen taidekollektiivi, joka tekee kokeellista musiikkia ja äänitaidetta. Ryhmän levytyksillä Patti Smith lausuu runoja ja Soundwalk Collective säestää häntä kokeellisilla musiikilla. He kunnioittivat saksalaista muusikkoa Nicoa vuoden 2016 *Killer Road* levyllä, jolla Smith lausui Nicon kirjoittamia runoja. He omistivat Perfect Vision -trilogian (2019: *The Peyote Dance* ja *Mummer Love,* 2020: *Peradam*) ranskalaisille runoilijoille Antonin Artaud, Arthur Rimbaud ja René Daumal.

2020-luvulla Smith jatkoi työtään uusien luovien projektien parissa. Hän sai vuonna 2024 Jacqueline Kennedy Onassis -mitalin New Yorkin kaupungilta ja osallistui Abel Ferraran dokumenttielokuvaan *Turn the Wound*, joka kuvasi elämää Kiovassa Venäjän hyökkäyksen jälkeen. 

Vuonna 2025 Patti Smith julkaisi uuden kirjan *The Bread of Angels,* joka käsittelee hänen lapsuutta*.*

## Patti Smith Suomessa
Smith on esiintynyt Suomessa Helsingin Kulttuuritalossa ja Turun konserttitalossa syksyllä 1976, Helsingin juhlaviikoilla kesällä 2005 ja Provinssirockissa Seinäjoella 2007. Vuonna 2013 Patti Smith konsertoi heinäkuussa Suomessa kolmesti, joista kaksi esitystä oli Helsingin Musiikkitalossa ja yksi Tampere-talossa. Vuonna 2014 Patti Smith esiintyi yhtyeensä kanssa, johon kuului hänen poikansa ja tyttärensä, Pori Jazzin päälavalla. Patti Smith and her Band perform Horses esiintyi sunnuntaina 10. heinäkuuta 2016 Turun Ruisrockin lavalla. Vuonna 2023 Patti Smith esiintyi Helsingin Kulttuuritalossa 11.–12. kesäkuuta ja Tampereella 13. kesäkuuta Tampere-talossa.

## Diskografia

### Studioalbumit

* *[[Horses]]* (1975)
* *[[Radio Ethiopia]]* (1976)
* *[[Easter]]* (1978)
* *[[Wave (Patti Smithin albumi)|Wave]]* (1979)
* *[[Dream of Life]]* (1988)
* *[[Gone Again]]* (1996)
* *[[Peace and Noise]]* (1997)
* *[[Gung Ho]]* (2000)
* *[[Trampin']]* (2004)
* *[[Twelve (albumi)|Twelve]]* (2007)
* *[[Banga]]* (2012)

### Livealbumit:

* *[[Set Free (EP)|Set Free]]* (1978)
* *[[Trampin’|Live aux Vieilles Charrues]]* (2004)

### Soundwalk Collective (Kokeellisia runoalbumeja)
* *Killer Road (2016)*
* *Peyote Dance (2019)*
* *Mummer Love (2019)*
* *Peradam (2020)*

## Bibliografia
* *Seventh Heaven* (1972)
* *Witt* (1973)
* *Babel* (1978)
* 
* *Early Work* (1994)
* *The Coral Sea* (1996)
* *Patti Smith Complete* (1998)
* *Strange Messenger* (2003)
* *Auguries of Innocence* (2005)
* 
* 
* *The Bread Of Angels* (2025)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut. 
* 
* Patti Smith. *Allmusic*. 
* 
* Patti Smith  *Rolling Stone*. 
* Patti Smith Rock and Roll Hall of Fame.