open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Julius Adalbert Joakim von Minkwitz

**Julius Adalbert Joakim von Minkwitz**, vuoteen 1876 **Mickwitz** (3. huhtikuuta 1820 Paide, Vironmaan kuvernementti – 26. toukokuuta 1892 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri, insinööri, virkamies ja suomalainen aatelinen.

Mickwitzin vanhemmat olivat kouluylitarkastaja Joakim Henrik Mickwitz ja Helena Glück ja puoliso vuodesta 1842 Helena Sophie von Kruse af Blumenhoff. Myös heidän pojastaan Alexander Joakim von Minkwitzistä tuli kenraalimajuri. Julius Adalbert Joakim Mickwitz valmistui Venäjän tie- ja vesikulkulaitoksen insinöörikunnan tie- ja vesikulkuliikenneopistosta Pietarista ja hänet määrättiin vuonna 1839 vänrikkinä Venäjän tie- ja vesikulkulaitosten insinöörijoukkoihin. Aliluutnantiksi hänet ylennettiin 1840 ja luutnantiksi 1841, jolloin hänet määrättiin Suomen tie- ja vesikulkulaitoksen johtokunnan palvelukseen 4. luokan insinöörinä. 

Vuonna 1847 Mickwitzistä  tuli Saimaan kanavan rakennusaseman päällikkö, hänet ylennettiin kapteeniksi ja samalla 3. luokan insinööriksi ja siirrettiin Saimaan kanavatyömaan 4. aseman päälliköksi. Majuriksi Mickwitz yleni 1854 ja 2. luokan insinööriksi 1855, jolloin hänet määrättiin Suomen insinöörijoukkojen päällikön apulaiseksi. Vuonna 1856 hänet nimitettiin Saimaan kanavatyömaan ylijohtajaksi ja ylennettiin everstiluutnantiksi ja 1. luokan insinööriksi, määrättynä tie- ja vesikulkulaitosten johtokunnan jäseneksi. Mickwitz nimitettiin vuonna 1858 Suomen vuorilaitoksen intendentiksi. Everstiksi hänet ylennettiin 1861 ja nimitettiin Suomen tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen ylitirehtööriksi. Hänet ylennettiin  kenraalimajuriksi 1866 ja nimitettiin jäseneksi Suomen rautatiehallitukseen 1868. Vuonna 1874 hänestä tuli Turku-Tampere-rautatietyömaan yli-insinööri, pysytettynä tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen ylitirehtöörinä. 

Mickwitzille jälkeläisineen myönnettiin aatelisarvo heinäkuussa 1876, von Minkwitz -aatelissuku kirjattiin samana vuonna Suomen ritarihuoneeseen numerolla 251. Julius Adalbert Joakim von Minkwitz sai eron Suomen tie- ja vesikulkulaitosten ylihallituksen ylitirehtöörin tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta lokakuussa 1885.

Von Minkwitz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1877–1878.

## Lähteet
Alexander Joakim von Minkwitz

**Alexander Joakim von Minkwitz**, vuoteen 1876 **Mickwitz** (4. huhtikuuta 1851 Juustila, Viipurin pitäjä – 13. joulukuuta 1928 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri ja suomalainen aatelinen, joka toimi myös Uudenmaan läänin vt. kuvernöörinä.

Von Minkwitzin vanhemmat olivat kenraalimajuri, ylijohtaja Julius Adalbert Joakim von Minkwitz ja Helena Sophie von Kruse af Blumenhoff ja puoliso vuodesta 1875 Varvara Arsenjevna Šabiševa. Alexander Joakim Mickwitz opiskeli Helsingfors Lyceumissa 1859–1866 ja tuli vuonna 1867 oppilaaksi Haminan kadettikouluun. Sieltä 1873 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Semenovskojen rykmenttiin. Sotapalveluksesta hän erosi aliluutnanttina maaliskuussa 1876. Mickwitzin isä jälkeläisineen aateloitiin ja suku merkittiin Suomen ritarihuoneeseen vuonna 1876. 

Alexander Joakim von Minkwitz palasi toukokuussa 1877 vänrikkinä aktiivipalvelukseen entiseen rykmenttiinsä, jonka mukana hän osallistui Turkin sotaan 1877–1878 ja yleni sodan aikana aliluutnantiksi. Hän suoritti Nikolain yleisesikunta-akatemian kurssin 1881–1883, luutnantiksi ja alikapteeniksi hänet ylennettiin kurssin aikana vuonna 1883. Kurssin jälkeen von Minkwitz määrättiin 4. jalkaväkidivisioonan esikunnan vanhemmaksi adjutantiksi. Suomen sotilaspiirin esikunnan vanhemman adjutantin apulaiseksi hänet siirrettiin 1884, kapteeniksi hän yleni seuraavana vuonna.

Vuoden 1890 tammikuussa von Minkwitz ylennettiin everstiluutnantiksi ja määrättiin erikoistehtäviin 13. armeijakunnan esikuntaan. Suomen sotilaspiirin esikunnan vanhempi adjutantti hänestä tuli saman vuoden joulukuussa. Everstiksi von Minkwitz ylennettiin 1894 ja  nimitettiin Suomen kenraalikuvernöörin kanslian vt. johtajaksi seuraavana vuonna. Hänet nimitettiin Uudenmaan läänin vt. kuvernööriksi elokuussa 1900, mistä virasta hän sai eron maaliskuussa 1901, asetettuna armeijan jalkaväen reserviin. Sotapalveluksesta von Minkwitz erosi kenraalimajurina heinäkuussa 1901. Hän asui 1901–1906 omistamallaan tilalla Kalugan kuvernementissa, kunnes tuli nimitetyksi keisarin kanslian toimistopäälliköksi Pietariin elokuussa 1906. Tästä tehtävästä hän sai eron marraskuussa 1913 ja muutti asumaan Suomeen.

Von Minkwitz oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1885, 1897 ja 1905–1906.

## Lähteet
Arrosticini

**Arrosticini** on perinteinen italialainen liharuoka Abruzzon alueelta. Arrosticini (*rustelle* tai *arrustelle* paikallisissa murteissa; tunnetaan myös nimellä **spyini** tai **spiducci** ) valmistetaan tyypillisesti kastroidusta lampaasta tai karitsasta, leikataan paloiksi ja pyöritetään vartaalla. Se grillataan hiiligrillillä, jota kutsutaan *furnacellaksi* koska se muistuttaa kourua.

Arrosticinista on olemassa kaksi versiota: teollisesti valmistetut enintään 10&nbsp;cm pitkät vartaat, jotka koostuvat kuution muotoisista lihapaloista; ja käsintehdyt, joissa liha leikataan veitsellä, usein cubo-laatikkoa apuna käyttäen. Arrosticini on perinteisesti kuulunut paimenten ja muiden Abruzzon vuoristoalueiden asukkaiden ruokavalioon Castilentin, Civitella Casanovan, Carpineton ja Villa Celieran kylissä.

Arrosticinien kanssa syödään usein leipäviipaleita, jotka on kastettu neitsytoliiviöljyssä (*pane 'onde*). Perinteinen juomasuositus on Montepulciano d'Abruzzo -viini. Perinteisesti arrosticini syödään vetämällä liha irti vartaasta hampaiden avulla.

Amerikanitalialaisessa kulttuurissa käytetty spiedie-ruokalaji on kehittynyt arrosticinista.

## Aiheesta muualla
Suomen perustuslaki (kirja)

**Suomen perustuslaki** on vuonna 2000 jokaiseen suomalaiseen kotitalouteen jaettu 60-sivuinen vihkonen, joka sisältää 1. maaliskuuta 2000 voimaan tulleen uuden perustuslain. Eduskunta julkaisi vihkosen 17. helmikuuta 2000. Suomenkielistä versiota painettiin yli 2,2 miljoonaa kappaletta ja ruotsinkielistä 160 000 kappaletta. Lisäksi vihkosesta otettiin Saamelaiskäräjien jakama saamenkielinen painos. Vihkosen graafisesta suunnittelusta vastasi valtionyhtiö Edita ja sen painoi Vammalan Kirjapaino Oy. Kokonaiskustannukset olivat noin 5 miljoonaa markkaa.

*Suomen perustuslaki* -vihkonen jaettiin kirjekuoressa, joka sisälsi myös *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* politiikan toimittajan Unto Hämäläisen kirjoittaman ja Pekka Vuoren kuvittaman 10-sivuisen esitteen *Valtiovalta kuuluu kansalle*. Kansantajuisesti kirjoitettu esite kertoo lyhyesti muun muassa perusoikeuksista, eduskunnan toiminnasta, hallituksen ja presidentin asemasta sekä kuntien itsehallinnosta. Esitteen laatimista valvoivat oikeustieteilijät Jaakko Nousiainen ja Mikael Hidén. 

Kyseessä oli ensimmäinen kerta, jolloin eduskunta jakoi jokaiselle kansalaiselle tarkoitetun tiedotteen. Aikaisemmat kotitalouksiin jaetut tiedotteet olivat kulloisenkin hallituksen julkaisuja. Tarkoituksena oli turvata jokaiselle kansalaiselle mahdollisuus tutustua uuden perustuslain sisältöön. Eduskunta tuki myös eri vammaisjärjestöjen tiedotusta perustuslaista, ja se julkaistiin kokonaisuudessaan internetissä oikeusministeriön verkkosivuilla. Samassa yhteydessä oli professori Jaakko Nousiaisen kirjoitus Suomen valtiosäännön kehityksestä ja uuden perustuslain keskeisistä periaatteista.

Aineiston julkistaneen eduskunnan puhemiehen Riitta Uosukaisen mukaan kansalaisia suoraan lähestyttäessä lain tulkitsijat ja tiedonvälittäjät jäivät pois, jolloin jokainen kansalainen pystyi tutustumaan materiaaliin omaa ymmärrystään käyttäen. Toimittaja Unto Hämäläinen on myöhemmin luonnehtinut kirjasen jakamista ”valtapoliittiseksi manööveriksi”, jolla puhemies Uosukainen ja eduskunnan pääsihteeri Seppo Tiitinen halusivat tehdä selväksi, että perustuslakiuudistuksen myötä Suomesta tulee parlamentaarinen tasavalta. Hän on myös kutsunut perustuslakiesitteen tekstin laatimista toimittajanuransa huippuhetkeksi.

## Lähteet
Karl-Olof Robertson

**Karl-Olof Robertson** (7. joulukuuta 1918 Jönköping, Ruotsi – 18. maaliskuuta 2009 Huskvarna, Ruotsi) oli ruotsalainen kirkkomuusikko ja säveltäjä.

Robertson valmistui kirkkomuusikoksi Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta 1940. Hän oli opiskellut myös sellonsoittoa ja kontrapunktia.  Hän toimi musiikinopettajana, mutta jatkoi sitten sävellysopintoja Lars-Erik Larssonin oppilaana. Vuodesta 1949 eläkkeelle jäämiseen saakka 1983 hän toimi kirkkomuusikkona Huskvarnassa.

Hän on säveltänyt kuoroteoksia, kantaatteja, kamari- ja orkesterimusiikkia. Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on kymmenen hänen säveltämäänsä virttä.

**Robertsonin säveltämät virret [[Ruotsin kirkon virsikirja|Ruotsin kirkon virsikirjassa]]ː**

* 66 Kun sataa tai paistaa / En såningsman går där (Anders Frostenson 1958, 1984, suom. Anna-Maija Raittila 1998)
* 85 Loi Luojamme maailmaan / Som mannen och kvinnan (Jan Arvid Hellström 1970, suom. Anna-Mari Kaskinen 1996) 
* 292 Herramme luo käykäämme kaikki/ Worship the Lord, worship the Cre’tor  (Fred Kaan 1972, ruots. Kerstin Anér 1975, Suom. Pekka Kivekäs 1996)
* 357 Ystävän tunnet, joka parhaintaan / Någon du känner är din bästa vän (Bo Setterlind 1956, suom. Pekka Turunen 1994, uud. suom. Anna-Maija Raittila 1998)
* 426 Rannalla mies outo seisoo / Hör du rösten? Ser du mannen? (Karl Sundén 1970, suom. Pekka Kivekäs 1997)
* 457 Yli maan käy tuomio /Domen över världen går (Anders Frostenson 1964, 1981, suom. Pekka Kivekäs 1998)
* 459 Yön selkään tuskan taakkaa / At eve, when now he breathed no more (John R. Darbyshire 1931, ruots. Anna G. Wide 1963, suom. Pekka Kivekäs 1997)
* 591 Rauhaa ja oikeutta puolustamaan  / This we can do for justice and for peace (Brian Wren 1975, ruots. Anders Frostenson 1984, suom. Niilo Rauhala 1997, 2000)
* 655 Katso, kuninkaasi saapuu / Se din konung kommer till dig (Kertosäe Sak. 9: 9, Teksti Ps. 24, Muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999)
* 658 Sinun luonasi on elämän lähde / Hos dig är livets källa (Kertosäe Ps. 36: 10, Teksti Ps. 36, Muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999)

## Lähteet
Karla Souza

**Karla Susana Olivares Souza** (s. 11. joulukuuta 1985) on meksikolainen näyttelijä. Hän on tunnettu roolistaan Laurel Castillona yhdysvaltalaisessa ''How To Get Away With Murder'' -sarjassa.

Souza on naimisissa Marshall J. Trenckmannin kanssa. Avioparilla on vuonna 2018 syntynyt tytär ja vuonna 2020 syntynyt poika.

## Lähteet
Anni Laakso

**Anni Laakso** (s. 1961) on suomalainen kuvanveistäjä. Laakso opiskeli Kuvataideakatemiassa vuodesta 1990 lähtien ja suoritti kuvataiteen kandidaatintutkinnon vuonna 1995 ja kuvataiteen maisterintutkinnon 1997. Vuodesta 2012 lähtien Laakso on ollut Taideyliopiston Kuvataideakatemian tohtorikoulutusohjelmassa.

## Ura

Helsingissä asuva Laakso on pitänyt Suomessa ja Suomen ulkopuolella lukuisia yksityisnäyttelyitä ja osallistunut myös kymmeniin yhteis- ja ryhmänäyttelyihin eri maissa. Laakso on työskennellyt 2000-luvulla useissa taiteilijaresidensseissä, viimeisimpiin kuuluu Villa Lante Roomassa.

Anni Laakso kuvaa töidensä olevan usein tilapäisiä veistoksia tai installaatioita erilaisissa paikoissa. Laakson mieltää teoksiensa tunkeutuvan jo olemassa olevaan tilaan. Hän käyttää löydettyjä materiaaleja ja pitää työssään tärkeänä omin käsin tekemistä. Töiden luonteesta johtuen ne ovat paikkasidonnaisia ja kehittävät vuoropuhelua ympäristönsä kanssa. Katselija voi astua sisään useisiin Laakson taideteoksiin.

### Julkisia teoksia
Laakson julkisia veistoksia ovat muun muassa vuonna 2002 paljastettu *Tytöt* Kivikon palvelukeskuksessa Helsingissä ja ympäristötaideteos *Puunhaltijankolo* Leinelän päiväkodin pihassa Vantaalla. Teos on vuodelta 2011

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anni Laakson kotisivut
Astra Sharma

**Astra Sharma** (s. 11. syyskuuta 1995 Singapore) on australialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 85 kesäkuussa 2019 ja nelinpelissä sijalla 108 maaliskuussa 2020. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä. Hänen isänsä on intialainen ja äitinsä kiinalainen.

Sharma pelasi Grand Slam -turnauksen pääsarjassa ensimmäisen kerran Australian avoimissa 2019, missä hän eteni karsintojen kautta pääsarjaan. Hän voitti avauskierroksella Priscilla Honin. Sharma eteni turnauksen sekanelinpelissä loppuotteluun John-Patrick Smithin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Nürtingen

**Nürtingen** on kaupunki Esslingenin piirikunnassa Baden-Württembergin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Kesäkuun 2022 lopussa kaupungissa oli 41&nbsp;099 asukasta.

## Maantiede

Nürtingen sijaitsee ylänkömaalla Baden-Württembergin keskiosassa noin 20 kilometriä Stuttgartista kaakkoon. Nürtingen ja koko Esslingenin piirikunta kuuluu Stuttgartin metropolialueeseen. Kaupungin halki virtaa Neckar.

## Historia
Nykyisen Nürtingenin alueella asui muinoin kelttejä. Ensimmäinen asiakirjamaininta Nürtingenistä on vuodelta 1046 muodossa Niuritingin. Württembergin kreivit antoivat paikkakunnalle kaupunkioikeudet vuoden 1335 paikkeilla. Nürtingen kärsi suuria vaurioita kolmikymmenvuotisessa sodassa, ja varsinaisten sotatuhojen jälkeen seurasi ruttoepidemia, johon kuoli noin puolet kaupungin väestöstä. Vuoden 1750 suuri kaupunginpalo tuhosi 133 taloa; sen jälkeen syntynyt arkkitehtoninen kerrostuma hallitsee edelleen vanhan kantakaupungin ilmettä. Ensimmäisen reaalikoulunsa Nürtingen sai 1783. Teollistuminen alkoi 1810-luvulla, mutta varsinainen teollinen ekspansio koitti vasta 1880-luvulla, jolloin kaupunkiin syntyi muun muassa koneenrakennus- ja sementtiteollisuutta.

Nürtingen selvisi toisesta maailmansodasta suuremmitta vaurioitta, joten sitä pidettiin sopivana vastaanottokaupunkina idästä saapuneille pakolaisille. Kaupungin väkiluku oli vuonna 1936 noin 10&nbsp;000 ja vuonna 1948 jo noin 17&nbsp;000. Vuonna 1966 aloitettiin uuden Rossdorfin kaupunginosan rakentaminen.

Nürtingen yhdistyi vuonna 1919 Oberensingenin kanssa. Vuosina 1973–1974 kaupunkiin liitettiin Hardt, Neckarhausen, Raidwangen, Reudern ja Zizishausen.  Nürtingen kuului 1800-luvun alusta vuoteen 1918 Württembergin kuningaskuntaan, sen jälkeen Württembergin kansanvaltioon ja vuodesta 1952 alkaen uuteen Baden-Württembergin osavaltioon.

## Talous ja liikenne

Nürtingenin tekstiiliteollisuus oli 1800-luvulla huomattavan vahvaa. Sen merkitys väheni hiljalleen, kun tuotantoa siirrettiin halvempiin maihin. 2000-luvulla koneenrakennus on noussut merkittäväksi teollisuudenalaksi. Kaupungissa toimivat muun muassa Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH ja voimatyökaluja valmistava Metabowerke GmbH.

Nürtingenin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Plochingen–Tübingen. Moottoritie BAB 8 kulkee kaupungin pohjoispuolitse. Kaupungin alueella kulkevat Bundesstraße 297 (Lorch–Tübingen) ja Bundesstraße 313 (Plochingen–Reutlingen). Etäisyys Stuttgartin lentoasemalle on noin 15 kilometriä.

## Lähteet ja viitteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin verkkosivut 
*Nürtingen, Baden-Württemberg, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Anilda Ibrahimi

**Anilda Ibrahimi** (s. 30. huhtikuuta 1973 Vlora) on albanialainen kirjailija. Hän asuu Roomassa ja julkaisee teoksiaan italiaksi.  Hän on saanut lupaavan kirjailijan *Premio Rapallo* -palkinnon vuonna 2017.

## Teokset
**Cristallo di tristezza*, (Eurorilindja, 1996)
**Rosso come una sposa*, (Einaudi, 2008) 
**L'amore e gli stracci del tempo*, (Einaudi, 2009) 
**Non c'è dolcezza*, (Einaudi, 2012) 
**Il tuo nome è una promessa*, (Einaudi, 2017) 

Teos *Rosso come una sposa* on suomennettu vuonna 2010 nimellä *Punainen morsian*. Se on ilmestynyt Keltainen kirjasto -sarjassa numerolla 412. Romaanissaan Ibrahimi kertoo yhden perheen kautta Albanian historiaa kautta vuosisatojen.

## Lähteet
Dmitri Šakulin

**Dmitri Viktorovitš Šakulin** (, s. 11. toukokuuta 1968 Kirov, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen koripallovalmentaja ja kilpauransa päättänyt koripalloilija.

## Ura

Takamiehenä pelannut Šakulin edusti pelaajaurallaan venäläisiä, israelilaisia ja saksalaisia seuroja. Hän voitti PBK TsSKA Moskovassa Venäjän mestaruuden vuosina 1997 ja 1998.

Šakulin edusti myös Venäjän miesten maajoukkuetta, jonka kokoonpanossa hän saavutti EM-hopeaa Saksassa 1993 ja EM-pronssia Espanjassa 1997.

Pelaajauransa jälkeen Šakulin on työskennellyt koripallovalmentajana muun muassa TsSKA:ssa.

## Lähteet
* Profiili cskabasket.com 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Dmitri Shakulin Basketball Player Profile eurobasket.com
Inabe

**Inabe** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Inabejoen laaksossa. Lännessä kohoavat Suzukavuoret, joihin kuuluvat Fujiwara-, Oike- ja Ryūvuori, idässä kaupungin alue nousee Yōrōvuorille. Lännessä Inabe rajautuu Shigan, pohjoisessa Gifun prefektuuriin. Inabessa on 45&nbsp;602 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 219,83 neliökilometriä.

Inabe on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2003 liittämällä yhteen Daianin, Fujiwaran, Hokusein ja Inaben maaseutukaupungit. Yhteydet läheiseen Nagoyan suurkaupunkialueeseen ovat vahvat. Kaupungin alueella harjoitetaan esimerkiksi riisin, vihannesten ja teen viljelyä. Sinne on sijoittunut myös sementti- ja metalliteollisuutta. 

Osa Inaben alueesta kuuluu Suzukavuorten puolikansallispuistoon, ja kaupungin nähtävyyksiin kuuluvatkin monet luonnonkauniit alueet jokilaaksoineen ja laskettelukeskuksineen. Eräs laaksoista on Ugajoen yläjuoksulla sijaitseva Ugan laakso. Kaupunkiin on rakennettu myös useita golfkenttiä. Inabea palvelevat Sangi-rautateiden Sangi-linja ja Hokusei-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Higashi-Fujiwara Station and Mount Fujiwara.jpg|Higashi-Fujiwaran rautatieasema
Tiedosto:Hokusei Bridge and Inabe River s2.JPG|Inabejoki
Tiedosto:Nakazato Dam and Yoro Mountains.jpg|Nakazaton pato
Tiedosto:Taiheiyo Cement Fujiwara Plant.jpg|Taiheiyōn sementtitehdas


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
AFIn diskografia

**[[AFI]]** on yhdysvaltalainen rock-yhtye, jonka varhaiset EP:t ja albumit olivat tyyliltään hardcore-punkia. Jade Pugetin liittyminen yhtyeeseen 1998 ja vuoden 1999 albumi *Black Sails in the Sunset* merkitsivät muutosta yhtyeen musiikille ja myöhemmät albumit toivat yhtyeen ilmaisuun elementtejä muun muassa elektronisesta musiikista, glam-rockista ja alternative-rockista. Yhtye kasvatti mainettaan energisenä punk-yhtyeenä ensin paikallisesti, mutta muuntautumiskykyinen ja aina musiikillisesti uudistuva AFI onnistui lyömään itsensä läpi ympäri maailman, josta suurin kiitos vuoden 2003 menestysalbumille *Sing The Sorrow*, joka pelkästään kotimaassaan on myynyt liki 2 miljoonaa kappaletta. 
## Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Kokoelma-albumit
* 

## Livealbumit
* 
* 

## EP:t
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Singlet
* Totalimmortal (1999)
* The Days of the Phoenix (2000)
* Wester (2001)
* Girl's Not Grey (2003)
* The Leaving Song Pt. II (2003)
* Silver and Cold (2003)
* Head Like a Hole (2004)
* Rabbits Are Roadkill on Rt. 37 (2005)
* Miss Murder (2006)
* Love Like Winter (2006)
* The Missing Frame (2007)
* Carcinogen Crush (2007)
* Medicate (2009)
* Beautiful Thieves (2009)
* I Hope You Suffer (2013)
* 17 Crimes (2013)
* A Deep Slow Panic (2014)
* Snow Cats (2016)
* White Offerings (2016)
* Hidden Knives (2017)
* Get Dark (2018)
* Twisted Tongues / Escape from Los Angeles	(2021)
* Looking Tragic / Begging for Trouble (2021)
* Far Too Near / Dulcería (2021)
* Behind The Clock (2025)

## Videoalbumit
* I Heard a Voice (2006)

## Musiikkivideot

## Lähteet
Kameyama

**Kameyama** voi tarkoittaa:

* Kameyama, Japanin kaupunki Mien prefektuurissa
* Kameyama (1249–1305), Japanin 90. keisari
* Kōhei Kameyama (s. 1988), japanilainen telinevoimistelija
Hitlist

**Hit List** oli MTV3-kanavalla loppuvuodesta 2019 esitetty musiikkiaiheinen visailuohjelma, jota juonsivat Esko Eerikäinen ja Shirly Karvinen. Ohjelma perustuu brittiläiseen *The Hit List* -formaattiin.

Ohjelmassa kahden hengen joukkueet kilpailivat, kuka tunnistaa eri vuosikymmenien suomalaiset ja ulkomaiset kappaleet nopeiten. Voittajajoukkueen palkintona oli 10 000 euroa.

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sarjan jaksoja ilmaisessa mtv-suoratoistopalvelussa
* Sarjan jaksoja maksullisessa C More -suoratoistopalvelussa
Caj Södergård

**Caj Gustav Södergård** (s. 2. maaliskuuta 1954 Luoto) on suomalainen tekniikantutkija. Hän työskenteli VTT:n Digitaalisten palvelujen tutkimusprofessorina vuodet 2002–2022.

Södergård väitteli tekniikan tohtoriksi 1994 Teknillisessä korkeakoulussa, nykyisessä Aalto-yliopistossa. Hän työskenteli konenäön suunnittelijana Decon Oy:ssa ja tutkijana, erikoistutkijana, teknologiapäällikkönä ja professorina VTT:llä.

Tutkimustyössä Södergård on keskittynyt isojen datamäärien (kuva, video, teksti) käsittelyyn ja soveltamiseen eri aloilla, kuten mediateknologiaan, oppimiseen, ravitsemukseen, ympäristötietoon ja viime aikoina biotalouteen. Hän oli EU:n European High Level Expert Groupissa 2015-17 alustamassa Open Science Cloudia (EOSC). Hän on Big Data Value Associationin hallituksessa vuodesta 2015 ja oli  European Big Data Value Forumin 2019 puheenjohtaja.

## Huomionosoituksia
* Suomen Leijonan ensimmäisen luokan ritarimerkki, 2010
* Hopeinen kunniamerkki, Svenska tekniska vetenskapsakademien i Finland (STV), 2011

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* VTT:n tutkimusportaali
Maewo

**Maewo** (tunnetaan myös nimellä **Aurora**) on saari Penaman maakunnassa Vanuatussa Tyynellämerellä. Sen pinta-ala on noin 260 neliökilometriä, ja se sijaitsee noin 105 kilometriä Espiritu Santolta itään. Saaren asukasluku oli noin 3&nbsp;700 vuoden 2016 väestönlaskennan mukaan. Metsäinen ja rehevä Maewo on tuliperäinen, ja sen korkein kohta sijaitsee 811 metriä merenpinnan yläpuolella. Saaren keskimääräinen vuosittainen sademäärä on noin 2&nbsp;500 milimetriä, ja sen luoteisosassa on kiitotie.

## Lähteet
Trond Kverno

**Trond Hans Farner Kverno** (s. 20. lokakuuta 1945 Oslo, Norja) on norjalainen säveltäjä ja kirkkomuusikko.

## Elämänvaiheet ja työ
Kverno suoritti urkurin ja kanttorintutkinnon 1967, sekä kuoronjohtajan tutkinnon 1968. Hän on toiminut kirkkomuusikkona eri puolilla Norjaa, Tanumissa, Rjukanissa, Fagerborgissa, Risissä ja Oslon Margaretetakyrkan-kirkossa, joka on Ruotsin kirkon kirkko Norjassa. Vuodesta 1970 hän toimi Oslon Musiikkikonservatorion lehtorina ja professorina vuodesta 1994. 

Hän on ollut keskeinen hahmo Norjan kirkkomusiikkielämän kehityksessä 1970 luvulta alkaen. Hän oli jäsen Norjan kirkon liturgisessa toimikunnassa ja on säveltänyt runsaasti liturgista musiikkia. Norjan kirkon virsikirjassa on lähes 27 hänen sävelmäänsä, Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa kuusi ja Suomen ev. lut. kirkon ruotsinkielisessä virsikirjassa kaksi.

Hän erosi Norjan kirkosta ja vihittiin papiksi *Norjan ortodoksisessa kirkossa* (Den norske ortodokse kirke) 1996 ja 1998 hänet vihittiin piispaksi *Christ Catholic Church International* (CCCI) nimiseen kirkkoon, sen Norjassa toimivaan hiippakuntaan ”*Den Hellige Oppstandelses Stift”,* joka kuuluu *Apostolic Orthodox Catholic Church in Europe* -nimiseen kirkkoon.

## Kvernon sävellyksiä (valikoima)
**Kuoroteoksia ja kirkkomusiikkia**

* *Livets tre* (1972) 
* *Deus noster refugium* (1972) 
* *Jesu Kristi syv ord på korset* (1973)  Jeesuksen seitsemän sanaa ristillä
* *Tu solus Dominus* (1974) 
* *Rydd vei for Herren* (1975) 
* *Jesus satt i båten*, Pieni koraalikantaatti lapsikuorolle ja soittimille (1976) 
* *Nunc dimittis*  (1976) 
* *Ave maris stella* (1976) 
* *Missa fidei mysterii* (1983) 
* *Missa orbis factor* (1985) 
* *Passio secundum Matthaeum* (Matteuspassio) (1986) 
* *Markuspasjonen*, liturginen, kuusiosainen kuoroteos kuorolle ja solisteille	(2004) 
* *Judica me Deus* (2014) 
* *Myrra og røykelse angar* (2014)
* *Completorium In Noctibus* (1989) 
* *Missa Simplex* (1990).

**Virsisävelmät [[Ruotsin kirkon virsikirja|Ruotsin kirkon virsikirjassa]]** 

Virret

* 413 Jonkun on jäätävä valvomaan *Noen må våke i verdens natt* (Svein Ellingsen 1975, suom. Anna-Maija Raittila 1982) 
* 610 Veneen kokkaan *Jeesus Jesus satt i båten* (Anders Frostenson 1957, suom. Anna-Mari Kaskinen 1999)
* 651 Kun luova tahto kaikkeuden Herran *En dag skal Herrens skaperdrømmer* (Eyvind Skeie 1978,  suom. Anna-Maija Raittila 1982, 2000)

Kertosäkeiset psalmivirret

* 659 Kuin peura janoissaan *Som hjorten trängtar till* (Kertosäe Ps. 42: 2 Teksti Ps. 42 Muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999,)
* 660 Herra on kuningas *Herren är nu konung* (Kertosäe Ps. 97: 1 Teksti Ps. 47 Muok. suom.Jarmo Kainulainen 1999)
* 661 Valvokaa ja rukoilkaa sillä Herra tulee *Vaka och bed, ty dagen är nära* (Kertosäe Matt. 24: 42 muk. Teksti Ps. 50, muok. suom. Jarmo Kainulainen 1999)
* 671 Nyt sieluni odottaa Herraa *Min själ väntar efter Herren* (Kertosäe Ps. 130: 6a Teksti Ps. 134 muk. muok, suom. Sirpa Lampinen 1999)
* 675 Marian kiitosvirsi (Kertosäe Ps. 103: 1 Teksti Luuk. 1: 46‑55. Säv. VIII psalmisävelmä)
* 677 Simeonin kiitosvirsi (Kertosäe Rukoushetkistä, Teksti Luuk. 2: 29‑32 )

## Lähteet
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1921

**Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1921** järjestettiin 2.–3. heinäkuuta Helsingissä Eläintarhan kentällä.

## Yleisen sarjan mitalistit
### Miehet

## Lähteet
*
Karu keikka

**Karu keikka** on Jarkko Sipilän kirjoittama ja Gummeruksen kustantama vuonna 2003 ilmestynyt rikosromaani, jossa on 282 sivua.

Suomen sisäministeriön virkamies Juha Grönberg löytyy kuoliaaksi puukotettuna Helsingin Lauttasaaresta. Rikoskomisario Kari Takamäki  ryhmineen saa vanhan kurssikaverinsa tapon selvitettäväkseen. Tärkeäksi todisteeksi osoittautuu vessanpöntön alakannesta löytyvä naisen sormenjälki.

## Lähteet
*  https://www.kirjasampo.fi/fi/kulsa/kauno%253Aateos_30395
Isohelmitikka

**Isohelmitikka** (*Mulleripicus pulverulentus*) on tikkoihin kuuluva lintulaji. Lajia tavataan uhanalaisena Etelä- ja Kaakkois-Aasiasta. 

## Koko ja ulkonäkö
Isohelmitikka voi kasvaa 45&ndash;51 cm pitkäksi ja on mahdollisesti suurin elossa oleva tikkalaji. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään.  Yleisväritykseltään laji on harmaa, siivet ja pyrstö ovat muuta ruumista tummemmat. Isohelmitikkakoiraan poskissa on punainen laikku. Linnun kurkku on vaaleankeltainen ja rinta ja vatsa ovat vaaleanharmaat. Rinnassa on valkoisia pilkkuja. Isohelmitikan nokka on pitkä ja väriltään harmaa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Isohelmitikkaa tavataan Intiasta Himalajalta ja Kaakkois-Aasiasta Myanmarista Filippiineille. Se on kuollut sukupuuttoon Singaporesta ja mahdollisesti myös Kiinasta. Lajin elinympäristöä ovat kosteat trooppiset metsät ja erityisesti sitä tavataan koskemattomista metsistä. Isohelmitikkakannan kooksi arvioidaan 26&nbsp;000&ndash;550&nbsp;000 yksilöä ja kantaa uhkaa elinympäristön tuhoutuminen. Lintu syö hyönteisiä, erityisesti muurahaisia, ja satunnaisesti myös hedelmiä. Isohelmitikka pesii puuhun kaivamassaan kolossa ja naaras munii kahdesta neljään munaa. Pesimäkausi on maaliskuulta kesäkuulle.

## Lähteet
Oi saavu jo, Immanuel

**Veni, veni Emmanuel** on keskiajalta juontuviin adventin ajan oi-antifoneihin pohjautuva virsi. Latinankieliset antifonit on ajoitettu 700-luvulle, Ranskasta peräisin oleva sävelmä 1400-luvulle. Laulu on julkaistu ensimmäisen kerran 1710. Sävelmä on löydetty 1400-luvun lopulta peräisin olevassa pariisilaisessa käsikirjoituksessa. Joulua edeltävien seitsemän iltajumalanpalveluksen antifonit esiintyvät virressä ajallisessa järjestyksessään sillä poikkeuksella, että viimeinen antifoni on siirretty ensimmäiseksi säkeistöksi.

Englantilainen pappi ja virsirunoilija John M. Neale on 1800-luvulla muokannut latinalaisen hymnin pohjalta englanninkielisen virren "Draw Nigh, Draw Nigh, Emmanuel", jossa toistuvat oi-antifonien puhuttelut (O come Emmanuel, Rod of Jesse, Dayspring, Key of David, Lord of Might). Virsi on englanninkielisen maailman adventtiajan perusvirsiä riippumatta kirkkokunnasta, ja virren nykyiset käännökset pohjautuvat Nealen tekstiin. Sen on laskettu kuuluvan kahdenkymmenen eniten levinneen virren joukkoon.

Hymnin on suomentanut Mikael Agricola. Se on Argricolan Rukouskirjassa otsikolla ”Se Rucous / O sapientia / ennen Saarnaa”, suorasanaisena tekstinä. 

Niilo Rauhala on kääntänyt hymnin Nealen tekstin pohjalta – Rauhalalla on itse asiassa kaksi eri käännöstä alkusanoilla "Oi saavu jo, Immanuel", vuosille 1995 ja 1996 päivätyt. Virsi on julkaistu vuoden 1996 käännöksenä Ruotsin kirkon virsikirjassa (numerolla 423) sekä Virsikirjan lisävihkossa (933). Vuoden 1995 suomennos on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjassa jumalanpalveluslaulujen osastossa (756) eri sävelmällä, keskiaikaisella saksalaisella sävelmällä vuodelta 1539. Perinteisellä sävelmällään se on Siionin lauluissa (1). Anssi Simojoen suomentamana "Oi saavu, saavu, oi Immanuel" virsi on kokoelmassa Luterilaisia virsiä (753). Helsingin katolisen hiippakunnan virsikirjassa Cantemus on oi-antifonit latinankielisinä ja suorasanaisesti suomennettuina numerolla 30, sekä Niilo Rauhalan virtenä, jonka sävelmä on saksalainen vuodelta 1852.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virsikirjan lisävihkon virsi äänitiedostoina
Edward Adrian Wilson

**Edward Adrian Wilson** (23. heinäkuuta 1872 – 29. maaliskuuta 1912) oli englantilainen tutkimusmatkailija, lintutieteilijä, lääkäri ja luonnonhistorioitsija. 

Vuonna 1913 Ison-Britannian Royal Geographical Society myönsi postuumisti Wilsonille mitalin (The Patron's Medal) hänen työstään Antarktiksella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rochester Hills

**Rochester Hills** on kaupunki Oaklandin piirikunnassa, Michiganin osavaltiossa Yhdysvalloissa. Sen väkiluku oli vuoden  väestönlaskennassa 70&nbsp;995. Kaupunki kuuluu Detroitin metropolialueeseen.

Oaklandin yliopisto sijaitsee Rochester Hillsissä. 

## Väestö
Kaupungin asukkaista 76,8 prosenttia on valkoisia, 11,9 prosenttia aasialaisia ja 4,53 prosenttia latinalaisamerikkalaisia. 90,7 prosenttia asukkaista on Yhdysvaltain kansalaisia. Kaupungin väestön keski-ikä on 41,8 vuotta.

## Kuvia kaupungista

Tiedosto:Yates Cider Mill main building.jpg|Yates Cider Mill.
Tiedosto:AdamsFront.JPG|Rochester Adams High School.


## Lähteet
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut
Kameyama (Mie)

**Kameyama** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Mien prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin pohjoisosassa Anraku- ja Suzukajokien varrella. Kaupungin alue ulottuu Suzukavuorten itärinteiltä Isen tasangolle. Pohjoisessa se rajautuu Shigan prefektuuriin. Kameyamassa on 49&nbsp;660 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 191,04 neliökilometriä.

Kameyamaan perustettiin linna ja linnanaluskaupunki jo 1200-luvun puolivälissä. Nykyisellä paikallaan se on sijainnut kuitenkin vuodesta 1590 lähtien, ja Edo-kaudella se kehittyi Kameyaman daimiokunnan keskuksena ja yhtenä vilkkaan Tōkaidō-tiereitin postiasemista (*[[shukuba]]*). Kameyaman linnasta on nykyisin jäljellä vain yksi varastorakennus. Nykyisen kaupungin alueella sijaitsee myös kaksi muuta Tōkaidō-tien postiasemaa: Sakashita-shuku ja Seki-juku. Seki-juku oli erityisen merkittävä, sillä siellä Tōkaidōn kanssa ristesivät Iseen ja Igaan johtaneet tiet. Kaupunki onkin kasvanut pitkänomaisesti entisen Tōkaidōn varrelle. Meiji-kaudelta lähtien Kameyama oli tärkeä rautateiden risteysasema, ja sinne kehittyi silkin ja kynttilöiden valmistusta. Nykyisin merkittäviä elinkeinoja ovat korkeateknologinen elektroniikka- ja koneteollisuus sekä teen viljely. Kaupunkioikeudet Kameyamalle myönnettiin vuonna 1954 laajan kuntaliitoksen yhteydessä. Vuonna 2005 Kameyamaan liitettiin Sekin maaseutukaupunki. 

Kameyaman rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Sekin postiaseman historiallinen kaupunkimiljöö sekä Jion-jin ja Jizō-inin buddhalaiset temppelit. Osa kaupungin vuoristoalueista kuuluu Suzukan puolikansallispuistoon. Kameyamaa palvelevat JR Tōkain ja osin JR Nishi-Nihonin Kansai-päälinja ja Kisei-päälinja.

## Kuvia

Tiedosto:150103-1544 Mie, Kameyama Centro, Suzuka-gawa - Panoramio 121641770.jpg|Kameyaman keskustaa, Suzukajoki
Tiedosto:亀山城多聞櫓.JPG|Kameyaman linnan raunioita
Tiedosto:2016-08-05 Jizo-do,Tokaido Seki Juku Kameyama City Mie,東海道五十三次 関宿 地蔵堂 DSCF6862.jpg|Jizō-in
Tiedosto:Higashi-Meihan Expressway01.jpg|Higashi-Meihan-mottoritie


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Tšeboksaryn tekojärvi

**Tšeboksaryn tekojärvi** (ven. Чебоксарское водохранилище, tšuvassiksi Шупашкар шыв усравĕ) on tekojärvi Venäjällä, Volgan keskijuoksulla. Sen muodosti Tšeboksaryn vesivoimalaitoksen padon rakentaminen Novotšeboksarskin kaupungin kohdalle. Voimala valmistui 1982.

Järvi on 341&nbsp;km pitkä, sen pinta-ala on 2190&nbsp;km2, ja suurin syvyys 21&nbsp;m.. Se sijaitsee osittain Nižni Novgorodin alueella, osittain Marin ja Tšuvassian tasavalloissa. Alkuperäisen suunnitelman mukaan järven vedenkorkeudeksi olisi tullut 68&nbsp;m ja pinta-alaksi 2274&nbsp;km2, mutta ympäröivien alueiden asukkaiden vastustuksen takia vedenkorkeus on jäänyt 63&nbsp;m tasolle. Tämä haittaa vesiliikennettä ja heikentää vesivoimalan tehoa.

Tekojärven rantojen tärkeimmät kaupungit ovat Tšeboksary ja Kozmodemjansk. Siihen laskevista joista tärkeimmät ovat Vetluga ja Sura.

## Lähteet
E. A. Liuha

**Erkki Artturi Liuha** (6. heinäkuuta 1898 Tampere – 9. kesäkuuta 1958 Sorva) oli suomalainen rakennusinsinööri ja rakennuspiirtäjä, joka työskenteli Tampereella arkkitehti Bertel Strömmerin toimistossa. Liuha avusti Strömmeriä Tuulensuun talon ja Tempon talon suunnittelussa, ja hän suunnitteli rakennuksia myös itsenäisesti. Tampereella hänen huomattavimpia töitään ovat Ojakadun kolmio (asuintalojen ja autotallin muodostama rakennuskokonaisuus) sekä Lähteenlinna (suuri asuinkerrostalo). Molemmat kohteet edustavat tyyliltään klassisismia.

## Suunnittelutöitä

* Asuinrakennus (As.oy Erkkilän-Aukee), Aleksanterinkatu&nbsp;6, Tampere (1926) 
* Ojakadun kolmio (As.oy Koskipuisto), Ojakatu&nbsp;2 / Aleksanterinkatu&nbsp;12–14 / Rongankatu&nbsp;1–3, Tampere (1926) 
* Sulkavan talo (As.oy Heinäpuisto), Pirkankatu&nbsp;16, Tampere (1928) 
*Kurun haaksirikon uhrien muistomerkki, Tammikankaan hautausmaa, Ylöjärvi (1930) 
* Lähteenlinna, Itsenäisyydenkatu&nbsp;10 / Aaltosenkatu&nbsp;47–49 / Lähteenkatu&nbsp;5, Tampere (1930) 
* Lapin asuinrakennuksia: Havutie 1, Havutie 5 ja Havutie&nbsp;7 (1935, 1954) 
* Nekalan asuinrakennuksia: Erätie&nbsp;27 ja Ahotie&nbsp;9 (1938, 1939) 
* Tehdasrakennus, Yliopistonkatu&nbsp;56, Tampere (1946) 
* Pirkkalan hautausmaan ruumishuone (1950) – *yhdessä insinööri T. Rajalan kanssa* 
* Epilän Nahkatehtaan konttori- ja asuinrakennus (1951) 
* Pienteollisuustalo (ensimmäinen rakennusvaihe), Yliopistonkatu&nbsp;58, Tampere (1957) 
* Asuinrakennus, Sudenkatu&nbsp;2 / Hippoksenkatu&nbsp;17, Tampere (1950-luku) 

## Lähteet
Moskovan kanava

**Moskovan kanava** (ven. Кана&#769;л и&#769;мени Москвы&#769;), vuoteen 1947 asti **Moskvan-Volgan kanava**, on kanava Venäjällä, joka yhdistää Moskvajoen ja Volgan. Kanava yhtyy Moskvajokeen Tushinossa, Moskovan luoteispuolella. Kanava kulkee lähes pohjois-eteläsuunnassa ja yhtyy Volgaan Dubnan kaupungin alueella, heti Ivankovon tekojärven padon yläpuolella. Kanavan pituus on 128,1&nbsp;kilometriä.

Moskovan kanava yhdistää Moskovan koko Venäjän laajuiseen joki- ja kanavaverkostoon, jota pitkin pääsee viidelle merelle: Vienanmeri, Itämeri, Kaspianmeri, Asovanmeri ja Mustameri. Lisäksi kanavan kautta saadaan lähes puolet Moskovassa käytettävästä talousvedestä. Kanavan matalin syvyys on 5,5&nbsp;metriä, ja siinä on yksitoista sulkua, jotka ovat mitoiltaan 290&nbsp;×&nbsp;30&nbsp;metriä.

## Historia
Kanava rakennettiin vuosien 1932 ja 1937 välillä osana Josif Stalinin suuria rakennusprojekteja. Sen rakentamisessa käytettiin vankityövoimaa, ja jopa 200&nbsp;000 vankia osallistui rakentamiseen.

## Kuvia

Тушинский_тоннель.jpg|Tushinon tunneli alittaa Moskovan kanavan
Dubna Lenin.JPG|Leninin patsas Dubnassa.
Химкинский мост - panoramio.jpg|Rautatiesilta Himkissä
Moscow, Khimkinsky bridge over the canal (31469775952).jpg|Khimkinskin silta yli kanavan Moskovassa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Moskovan kanava valmistui, Suomen Kuvalehti, 04.09.1937, nro 36, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Against Me! -yhtyeen diskografia

**[[Against Me!]]** on Floridan Napplesista kotoisin oleva, vuonna 1997 perustettu punk rock -yhtye. 
## Studioalbumit
**[[Against Me! Is Reinventing Axl Rose]]* (2002)
**[[Against Me! as the Eternal Cowboy]]* (2003)
**[[Searching for a Former Clarity]]* (2005)
**[[New Wave (Against Me! albumi)|New Wave]]* (2007)
**[[White Crosses (albumi)|White Crosses]]* (2010)
**[[Transgender Dysphoria Blues]]* (2014)
**[[Shape Shift with Me]]* (2016)

## Livealbumit
* *Americans Abroad!!! Against Me!!! Live in London!!!* (2006)
* *23 Live Sex Acts* (2015)

## EP:t
* *Against Me!* EP (2000)
* *Crime as Forgiven By* (2001)
* *The Acoustic* EP (2001)
* *New Wave B-sides* (2008)

## Singlet
* *The Disco Before the Breakdown* (2002)
* *Cavalier Eternal* (2004)
* *Sink, Florida, Sink* (2005)
* *Don´t Lose Touch* (2005)
* *From Her Lips to God's Ears (The Energizer)* (2006)
* *White People for Peace* (2007)
* *Trash Unreal* (2007)
* *Stop* (2008)
* *New Wave* (2008)
* *I Was a Teenage Anarchist* (2010)
* *High Pressure Low* (2010)
* *Russian Spies / Occult Enemies* (2011)
* *True Trans* (2013)
* *Unconditional Love* (2014)
* *Osama bin Laden as the Crucified Christ* (2015)
* *Stabitha Christie / First High of the Morning* (2017)

## Demot
* Against Me! (1997)
* Vivida Vis! (1998)
* The Original Cowboy (2009)
* Total Clarity (2011)
* Black Crosses (2011)

## Videoalbumit
* We're Never Going Home (2004)
* Live at the Key Club (2007)

## Musiikkivideot
Sleeps with Angels

**Sleeps With Angels** on Neil Youngin kahdeskymmenes studioalbumi ja seitsemäs albumi Crazy Horsen kanssa. Albumi on julkaistu vuonna 1994. Sen julkaisi hänen pitkäaikainen levy-yhtiönsä Reprise. *Sleeps With Angels* on ainoa albumi, jossa Young soittaa huilua.

Young sävelsi ”Sleeps With Angels” -kappaleen Kurt Cobainin kuoleman jälkeen, joka lainasi häntä itsemurhaviestissään.

## Kappaleet

## Kokoonpano
Neil Young – kitara, piano, haitari, huilu, laulu

Frank ”Poncho” Sampedro – kitara, flyygeli, sähköpiano, koskettimet, marimba, taustalaulu

Billy Talbot – basso, vibrafoni, marimba, taustalaulu

Ralph Molina – rummut, taustalaulu

## Saavutukset
Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1920

**Viestijuoksun Suomen-mestaruuskilpailut 1920** järjestettiin 19.–20. kesäkuuta Tampereella Pyynikin urheilukentällä.

## Yleisen sarjan mitalistit
### Miehet

## Lähteet
*
Volgogradin tekojärvi

**Volgogradin tekojärvi** (ven. Волгоградское водохранилище) on tekojärvi Venäjällä Volgan vesistössä, Volgogradin ja Saratovin alueilla. Se on Volgan tekojärvistä pinta-alaltaan kolmanneksi suurin Kuibyševin ja Rybinskin tekojärvien jälkeen, ja tilavuudeltaan toiseksi suurin Kuibyševin tekojärven jälkeen.

Vaikka järvi on saanut nimensä Volgogradin mukaan, kaupunki ei itse ole sen rannalla. Tekojärvi muodostui Volgan vesivoimalaitoksen rakentamisen yhteydessä vuosina 1958–1961. Tärkeimmät tekojärven rantakaupungit ovat Saratov, Engels ja Volžski.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Suomi–Ruotsi-maaottelu 1939b

**Suomi–Ruotsi-maaottelu** vuonna 1939 Helsingissä B-otteluna Helsingin Stadionilla  27. ja 28. heinäkuuta. Vain miehet kilpailivat.

## Tulokset

## Lisätietoa:
* taulukon yksiköt: s (alle 800 m juoksut), min s (muut juoksut), cm (korkeus, seiväs, pituus), m (muut kenttälajit)
* lajeissa pisteet: 5,3,2,1; viestissä pisteet 5,3

## Lähteet:
* Helsingin Sanomat 28.7. ja 29.7. v. 1939
Saratovin tekojärvi

**Saratovin tekojärvi** (ven. Саратовское водохрани́лище) on tekojärvi Venäjällä Volgan vesistössä, Samaran ja Saratovin alueilla. Sen pituus on 341&nbsp;km, pinta-ala 1831&nbsp;km2, ja tilavuus 12,9&nbsp;km3.

Järven tärkeimmät rantakaupungit ovat Samara, Syzran ja Balakovo, missä sijaitsee järven sulkeva pato ja Saratovin vesivoimalaitos. Nimensä tekojärvelle ja voimalalle antanut Saratov sijaitsee alavirtaan Balakovosta. Volgan sivujoki Samara (joki) laskee Saratovin tekojärveen Samaran kohdalla.

Voimalaitoksen ja padon rakentaminen alkoi 1956. Pato valmistui 1967, jolloin alkoi järven täyttäminen. Lopullisesti voimalaitos valmistui 1971.

## Lähteet
Tsesarevitš

**Tsesarevitš** () oli Venäjän keisarin vanhimman pojan ja kruununperillisen arvonimi. Arvonimeä käytettiin 1800-luvun Venäjän keisarikunnassa.

## Lähteet
Hakuhō Shō

**Hakuhō Shō** (s. 11. maaliskuuta 1985 Ulan Bator) alun perin **Munkhbat Davaajargal**, on mongolialaissyntyinen sumopainija. Hän on järjestyksessä 69. sumopainin suurmestari eli yokozuna. Hänen uransa alkoi maaliskuussa 2001, ja hän sai mestarin eli ozekin arvon toukokuussa 2006. Hakuho sai yokozunan arvon kesäkuussa 2007. Vuonna 2015 Hakuhō voitti 33. turnausmestaruutensa ja rikkoi siten legendaarisen yokozuna Taihō Kōkin hallussa olleen ennätyksen.

Hakuhō lopetti poikkeuksellisen pitkään kestäneen ja menestyksekkään uransa syyskuussa 2021. Hän oli yokozunana 14 vuotta ja voitti urallaan lopulta 45 turnausmestaruutta ja 1 093 ottelua ylimmällä sarjatasolla eli makuuchi-divisioonassa.  Hakuhō sai Japanin kansalaisuuden vuonna 2019, ja japanilaisena hänellä on oikeus perustaa uransa päättymisen jälkeen oma painitalli.

## Lähteet
Arja Renell

**Arja Renell** (aik. **Lehtimäki**, s. 1975) on suomalainen ympäristötaiteilija ja arkkitehti.

## Taiteellinen työ
Taiteessa Arja Renell keskittyy ekologisiin ja ympäristöaiheisiin. Hänen työnsä käsittävät installaatioita, tapahtumia ja performansseja. Hän tekee myös julkisia veistoksia.

### Kalle Päätalon muistomerkki

Arja Renell suunnitteli kirjailija Kalle Päätalon muistomerkin ''Kirja'' Päätalon syntymäkuntaan Taivalkoskelle. Vuonna 2005 valmistunut moniosainen teos on kunnan keskustassa Kalle Päätalon torilla. Teos jakaantuu kahteen osaan, toisen muodostaa avoinna oleva kirja ja toisen kirjan lehdistä muodostuva puisto.

*Kirja* sai vuonna 2014 sisarteoksen Tampereelle, jonne Päätalo muutti sodan jälkeen ja jossa hän asui kuolemaansa vuoteen 2000 asti. Teoksen nimi on ''Maaltamuutto'' ja se sijaitsee Alexandra Siltasen puistossa Tammerkosken vierellä. Teoksessa on osia, jotka ovat peräisin *Kirja*-teoksesta, mutta muuta yhtenevyyttä niillä ei ole. Osat on kiinnitetty louhittuun kallionpintaan ja betonimuuriin. *Maaltamuutto* on oma tulkintansa.

### Pinnan alla
Eräs Renellin teos oli monitaiteellinen tutkimus aiheenaan Talvivaaran/Terrafamen kaivos Sotkamossa tarkasteltuna paikallisten asukkaiden, aktivistien, kalastajien ja kalojen näkökulmasta. Kokonaisuuteen kuului muun muassa *Pinnan alla* -näyttely, jonka pääosan ottaa installaatio ammattikalastajan viimeisen kesän kalastuksesta Nuasjärvellä. Näyttelyyn kuuluivat Renellin videomuistiinpanot, jotka kertovat ihmisten ja kalojen näkökulmia. Näyttelyssä oli myös postikorttisarja, jonka avulla yleisö saattoi protestoida kaivosta vastaan. Näyttely oli esillä Lapinlahden Galleriassa Helsingissä syys–lokakuussa 2018 ja Taidekeskus KulttuuriKauppilassa Iin kunnassa kesä–heinäkuussa 2019. Helsingin näyttelyyn liittyi seminaari, joka järjestettiin Koneen Säätiön tiloissa Lauttasaaren kartanossa 12. lokakuuta 2018. Pinnan alla -taiteellista tutkimusta tukivat Koneen Säätiö ja Suomen Kulttuurirahasto.

## Lähteet
Han Na-lae

**Han Na-lae** (s. 6. heinäkuuta 1992 Incheon) on eteläkorealainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 149 kesäkuussa 2019 ja nelinpelissä sijalla 116 toukokuussa 2019. Hän on voittanut urallaan yhden WTA-turnauksen nelinpelissä.

Vuonna 2018 Han voitti Korea Open -WTA-turnauksen nelinpelin yhdessä Choi Ji-heen kanssa.

Han selvitti tiensä ensimmäiseen Grand Slam -turnaukseensa Australian avoimiin 2020 voittamalla Aasian ja Tyynenmeren alueen villin kortin. Hän on ensimmäinen eteläkorealainen naispelaaja Grand Slamin pääsarjassa 12 vuoteen. Turnauksen avauskierroksella hän hävisi Tamara Zidanšekille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Erika Lust

**Erika Lust** (s. 1977 Tukholma) on ruotsalainen feministi sekä eroottisten filmien ohjaaja ja tuottaja.

Erika Hallqvist on opiskellut Lundin yliopistossa politiikan tutkimusta, feminismiä ja naistutkimusta.

Hän aloitti eroottisten filmien tuottamisen vuonna 2004 muutettuaan Barcelonaan. Hänen ensimmäinen filminsä *The Good Girl – a humorous statement of principles* pyrki haastamaan valtavirran pornografian vinoutumia. Filmi palkittiin saman vuoden Barcelonan filmijuhlilla (FICEB).

Alkumenestyksen siivittämänä Hallqvist perusti vuonna 2005 filmiyhtiön Lust Films. Yhtiö on tuottanut kolme palkittua pitkää elokuvaa: *Five Hot Stories for Her*, *Life Love Lust* ja *Cabaret Desire*. Lisäksi on valmistunut lyhytfilmejä, jotka syntyvät filmiryhmän yhteisen ideoinnin pohjalta.

## Pitkiä elokuvia
* 2008: Barcelona Sex Project
* 2010: Life Love Lust
* 2011: Cabaret Desire

## Lyhytfilmikoosteita
* 2007: *Five Hot Stories For Her* incl. *Something about Nadia*
* 2013: *XConfessions* vol. 1
* 2014: *XConfessions* vol. 2 incl. *The Art of Spanking*
* 2014: *XConfessions* vol. 3
* 2015: *XConfessions* vol. 4
* 2015: *XConfessions* vol. 5
* 2016: *XConfessions* vol.

## Lyhytfilmejä
* 2004: *The Good Girl*
* 2009: *Handcuffs*
* 2010: *Love Me Like You Hate Me* (ohjaus Venus O'Haran kanssa)
* 2011: *Room 33*

## Kirjallisuus
* 2009: *X: a Woman's Guide to Good Porn*
* 2010: *Erotic Bible to Europe*
* 2010: *Love Me Like You Hate Me* – Venus O'Haran kanssa
* 2011: *Shooting Sex: How to Make an Outstanding Sex Movie with Your Partner*
* 2011: *Six Female Voices* – Antia Pagantin kanssa
* 2013: *La Canción de Nora (Nora's Song)*
* 2013: *Let's Make a Porno*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* https://erikalust.com/
M. G. Piipponen

**Mauno (Magnus) Gustaf Piipponen** (3. huhtikuuta 1860 Kiihtelysvaara − 7. kesäkuuta 1937 Joensuu) oli suomalainen Joensuussa vaikuttanut kauppias, laivanvarustaja ja kauppaneuvos.

Piipposen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Piipponen ja Riitta Vatanen. Hän pääsi 1874 Joensuun yläalkeiskoulusta ja kävi sitten Turun ruotsinkielisen kauppakoulun 1876. Hän oli aluksi konttoristina Pankakosken ruukilla 1876−1882 ja hän perusti oman kauppaliikkeensä Joensuuhun vuonna 1882. Piipponen harjoitti sitten tukku- ja vähittäiskauppaa sekä laivaliikennettä pääasiassa Joensuusta Pielisen suuntaan.  Hän oli mukana perustamassa useita Joensuussa toimineita laivayhtiöitä ja oli yksi 1911 perustetun Joensuun Rullatehdas Oy:n perustajista ja osakkaista. Piipponen harjoitti voin vientiä ja hän oli osakkaana 1895 perustetussa joensuulaisessa Voinvientiyhtiössä. Hän oli Karjalattaren ja Karjalaisen kirjapaino Oy:n johtokunnan jäsen ja Kansallispankin hallintoneuvoston jäsen 1915−1927. Piipponen sai kauppaneuvoksen arvon 1912.

Piipponen oli useita vuosikymmeniä Joensuun kaupunginvaltuuston ja rahatoimikamarin jäsenenä ja hän toimi myös valtuuston puheenjohtajana. Hän oli Joensuun kauppa- ja tehdasyhdistyksen perustaja ja hän oli jäsenenä Karjalan radan jatkamista Joensuuhun ajaneessa komiteassa ja muissa paikallisissa rautatiekomiteoissa. Piipposen aloitteesta Joensuuhun perustettiin 1909 kauppakoulu. 

Piipponen rakennutti 1890-luvulla Pyhäselän rantaan Hopealahden tilalle perheelleen kesäasunnon. Hän rakennutti tilalle myös pehtorin asunnon, ison kivinavetan ja muita talousrakennuksia. Hopealahden tila on ollut vuodesta 1990 alkaen Joensuun Työväenyhdistyksen omistuksessa. 

Mauno Piipponen oli naimisissa 1882−1919 Anna Mannisen (k. 1919) kanssa. Heillä oli yhdeksän lasta. Mauno Piipposen kuoltua hänen liikkeensä toiminta päättyi 1938 liikettä johtaneen pojan Tauno Piipposen (1886–1938) kuoltua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* SKS Biografiakeskus : Suomen talouselämän vaikuttajat : Kauppaneuvos Magnus Gustaf Piipponen (1860–1937)
* Esko Pakkanen : Ilmarisen perilliset : Höyrylaivoja Joensuun ja likiseutujen vesillä, Suomen Höyrypursiseura ry 2019