open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gateway Church

**Gateway Church** on kristillinen seurakunta, joka sijaitsee Southlaken kaupungissa Texasissa, Yhdysvalloissa. Seurakunnalla on yhteensä noin 28 000 viikoittaista kävijää sen pääkampuksella Fort Worthissa. CBS Newsin mukaan Fort Worthin seurakunta oli Yhdysvaltain neljänneksi suurin megakirkko vuonna 2019.

Seurakunnan johtava pastori oli Robert Morris, joka perusti seurakunnan vuonna 2000. Seurakunta on toiminut yhteensä yhdeksässä kaupungissa Texasin ja Wyomingin alueella. Yhteensä kirkon tilaisuuksiin osallistui seurakunnan mukaan vuonna 2020 yli 100 000 ihmistä joka viikonloppu. Morris luopui kirkon johtajuudesta vuonna 2024 tunnustettuaan lapseen kohdistuneita seksuaalisia tekoja 1980-luvulta. Kirkon toiminta ajautui merkittäviin vaikeuksiin tapauksen julkitulon jälkeen.

## Lähteet
Laboratorios Liomont

**Laboratorios Liomont, S.A. De C.V.**, lyhyesti **Liomont**, on keskikokoinen meksikolainen lääkkeitä ja bioteknologisia tuotteita valmistava yksityinen osakeyritys. Vuonna 1938 perustetun yrityksen palveluksessa on noin 1&nbsp;500 työntekijää. Yhtiön päätoimipiste sijaitsee Meksikon pääkaupunki Méxicossa.

Kesällä 2020 miljardööri Carlos Slimin säätiö sopi Oxfordin yliopiston Britanniassa kehittämän ja Astra Zenecan lisensioiman, Covid-19-tautia vastaan suunnatun rokotteen hankkimisesta Astra Zenecalta, tuotteen paikallisesti pakkaamalla tai sopimusvalmistamistamalla sitä Latinalaisen Amerikan tarpeisiin Meksikossa (Liomont) ja Argentiinassa (Mabxience/ Grupo Insud). Yhdessä nämä kaksi valmistajaa varautuvat tuottamaan koronarokotetta kotimaittensa ohella myös vientiin useisimpiin muihin Latinalaisen Amerikan maihin. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laboratorios Liomont  (liomont.com.mx)
* Laboratorios Liomont SA de CV - Pharmaceuticals & Healthcare - Deals and Alliances Profile (17-2-2017)  (thepharmaletter.com)
Jeff Clayton

**Jeff Clayton** (16. helmikuuta 1954 Los Angeles, Kalifornia – 17. joulukuuta 2020 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen jazzsaksofonisti. Hän soitti enimmäkseen alttosaksofonia, mutta lisäksi myös tenorisaksofonia, huilua ja muita puupuhaltimia.

Vuonna 1977 Clayton perusti veljensä, basisti John Claytonin kanssa The Clayton Brothers -kvintetin. Veljekset olivat myös mukana Clayton-Hamilton Jazz Orchestrassa rumpali Jeff Hamiltonin kanssa. Jeff Clayton soitti Count Basie Orchestrassa ensin Count Basien ja sitten Thad Jonesin johdolla. Artisteja, joiden kanssa hän on lisäksi soittanut, ovat olleet muiden muassa Frank Sinatra, Madonna, Stevie Wonder, Gladys Knight, Kenny Rogers, Michael Jackson, Patti LaBelle, Sammy Davis Jr., Ella Fitzgerald, Woody Herman, Lionel Hampton ja Lena Horne.

Clayton sairasti munuaissyöpää yli kaksi vuotta ennen kuin kuoli sen komplikaatioihin.

## Lähteet
Alon Sariel

**Alon Sariel** (s. 1986 Beerseba) on israelilainen mandolinisti, luutisti ja kapellimestari.

Sariel on esiintynyt solistina ja eri kokoonpanojen jäsenenä Euroopassa, Yhdysvalloissa, Meksikossa, Lähi-idässä ja Kaukoidässä. Solistina ja kapellimestarina hän on työskennellyt muiden muassa Münchenin kamariorkesterin, Jerusalemin sinfoniaorkesterin, Sofian filharmonisen orkesterin, Tel Avivin solistien ja Barokksolistenen  kanssa. Sariel on myös ollut Concerto Foscarin taiteellinen johtaja ja PRISMA-kvartetin perustajajäsen. Vuonna 2018 hän sai OPUS Klassik -palkinnon albumistaan *Telemandolin*. Lisäksi hän sai vuonna 2015 PRISMA-kvartetin kanssa ensipalkinnon kansainvälisessä H.I.F. Biber -kilpailussa.

Muusikoita, jotka ovat tehneet yhteistyötä Sarielin kanssa, ovat olleet muiden muassa Emma Kirkby, Markus Stockhausen, Jean-Christophe Spinosi, Stian Carstensen ja David Krakauer. Sariel on kantaesittänyt muiden muassa Paul Ben-Haimin, Yehezkel Braunin ja Gilad Hochmanin teoksia. Hän on pitänyt mestarikursseja eri maissa.

## Lähteet
Uueroc

**Uueroc** eli **Waroch** oli Bretagneen muuttaneiden kelttiläisten brittien eli sittempien bretonien keskuudessa vaikuttanut hallitsija nykyisen Nantesin alueella. Hänet tunnetaan etenkin aikalaisteoksesta *[[Historia Francorum]]*.

Uueroc on kelttiläinen nimi. Todennäköisesti se on johdettu juuresta *uer* ja *-oc* on adjektiivisuffiksi. Uueroc tunnetaan erityisesti hänen aikalaisensa Gregorius Toursilaisen teoksesta *[[Historia Francorum]]*, jossa Gregorius  on latinalaistanut Uuerocin nimen muotoon *Warochus*.

Uueroc on yksi historiallisista lähteistä parhaiten tunnetuista brittien muuttoliikkeen ajan hallitsijoista. Luoteis-Bretagnessa sijainnut Gwenedin ruhtinaskunta tunnettiin keskiajalla vaihtoehtoisella nimellä *Bro-Uueroc* eli Uuerocin maa. Uuerocin isä oli Macliavus (*Magliauos*). *Historia Francorum* kertoo kaoottisesta ajanjaksosta 569–577, joka seurasi Macliavuksen kuolemaa. 570-luvun loppupuolelta lähtien Uueroc ja hänen poikansa Canap sotivat frankkien kuninkaita Kilperikiä ja Guntramia vastaan. Uuerocin bretonit hyökkäsivät Nantesin ja Rennesin alueelle vieden mukanaan ryöstösaalista ja vaneja. 500-luvun sodissa muodostui niin sanottu Bretagnen rajamaa (*Brittanorum limes* tai *Marca Britannia*), josta tuli bretonin kielen itäraja.

Uueroc oli paitsi historiallinen hahmo, mutta hän innoitti myös kirjallisuuden henkilöitä. Ranskalaisen Chrétien de Troyesin *[[Erec et Enide]]n* päähahmo Erec ja walesilainen Geraint on johdettu Uuerocin esikuvan mukaan.

## Lähteet
Kuun metsän Kaisa

**Kuun metsän Kaisa** on Katja Gauriloffin ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2016. 

Elokuva kertoo ohjaajan isoisoäidistä Kaisa Gauriloffista sekä Kaisan ja sveitsiläisen kirjailijan Robert Crottetin välisestä ystävyydestä.
Elokuvassa nähdään Crottetin kuvaamaa filmimateriaalia Kaisasta. Hän oli kerännyt materiaalia kolttasaamelaisista vuosikymmenten ajan. 

Elokuva osallistui lukuisille kansainvälisille festivaaleille .

## Palkinnot
* DOK Leipzig (2016): Animated Documentary -sarjan pääpalkinto.
* First Peoples Festival (2017): Creation-sarjan pääpalkinto, parhaan dokumenttielokuvan palkinto.
* Tampereen elokuvajuhlat (2017): yleisöpalkinto.
* Jussi-palkinnot (2017): paras dokumenttielokuva
* International Festival of Documentary Films and Television Programmes "The Northern Character" (2017): Pääpalkinto.

## Lähteet
Otto Vilhelm Ehrström

**Otto Vilhelm Ehrström** (18. heinäkuuta 1806 Kruunupyy – 17. huhtikuuta 1871 Mustasaari) oli suomalainen pappi, opettaja ja valtiopäivämies. 

Ehrströmin vanhemmat olivat kappalainen Anders Ehrström ja Anna Maria Reinius ja puolisot vuodesta 1837 Alexandrina Lovisa Fredrika Schulman (k. 1841) ja vuodesta 1845 Emelie Antoinette Baeckman (k. 1899). Ehrström tuli ylioppilaaksi 1825 ja vihittiin papiksi 1829. Hänestä tuli Turun ruotsalaisen seurakunnan kappalaisen apulainen 1829, Pietarin ruotsalaisen Katarinan seurakunnan kirkkoherran eli veljensä Eric Gustaf Ehrströmin apulainen 1829 ja samalla pietarilaisessa koulussa uskonnonopettaja 1830–1836, vt. divisioonansaarnaaja ja virolaisen henkivartioseurakunnan vt. pastori 1834 sekä Kronstadtin Pyhän Elisabetin seurakunnan kirkkoherra 1836 ja samalla Itämeren sotalaivaston divisioonanpastori. Vaasan ja Mustasaaren kirkkoherraksi ja lääninrovastiksi  Ehrström tuli 1858. Hän oli Tammikuun valiokunnan jäsen ja pappissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863 ja 1867. 

Otto Vilhelm Ehrströmin poika toisesta avioliitosta oli eversti, toimitusjohtaja Otto Emil Ehrström. Ehrströmin veljiä olivat lääkäri Karl Robert Ehrström Pietarin ruotsalaisen Katarinan seurakunnan kirkkoherra Eric Gustaf Ehrström (1791–1835), Mynämäen kihlakunnan kruununvouti Anders Mauritz Ehrström (1795–1852), ja laulunopettaja, urkuri, säveltäjä Fredrik August Ehrström (1801–1850).  

## Lähteet
Stensån vesistö

**Stensån vesistö** (, vesistöaluetunnus 97) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Stensånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 285 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Stensån. Joen pituus on noin 45 kilometriä ja pääuoman kokonaispituus 47 kilometriä . Joki laskee Kattegatiin noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Stensån vesistö on pieni päävesistö pohjoispuolen Laganin vesistön (tunnus 98) ja eteläisen Rönne ån vesistön (tunnus 96) välissä. Sen joensuun ympäristössä on mereen laskevien purojen ja ojien pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-alakin on pieni.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (42,4&nbsp;%), turve (15,3&nbsp;%), kalliomaa (1,1&nbsp;%), hiekka ja sora (5,3&nbsp;%), multamaa (22,5&nbsp;%), savimaa (4,5&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (7,7&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (56,0&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (2,9&nbsp;%), viljelymaita (27,7&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,2&nbsp;%) sekä joutomaita (10,4&nbsp;%). Näiden lisäksi on 0,8&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Stensånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 5,14&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 28,7&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,65&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 4,2&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 29&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 22,7&nbsp;m³/s on mitattu helmikuussa 2002 ja pienin 0,3&nbsp;m³/s elokuussa 1995. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Hobbyhorse Revolution

**Hobbyhorse Revolution** on Selma Vilhusen ohjaama dokumenttielokuva vuodelta 2017. Elokuva kertoo nuorista keppihevosharrastajista ja heidän välisestä yhteisöllisyydestään.
Elokuvan päähenkilöinä nähdään kolme nuorta: Aisku tähtää keppihevosten suomenmestaruuskilpailuihin, Alisa kuvaa keppihevosvideoita Youtubeen ja Elsa käyttää keppihevosharrastusta inspiraationa piirtämiseen. 

Elokuva osallistui lukuisille kansainvälisille festivaaleille.

## Palkinnot
* Tampereen elokuvajuhlat (2017): Kotimaisen kilpailun yli 30-minuuttisten elokuvien Grand Prix
* Jussi-palkinnot (2018): paras dokumenttielokuva
* Cinekid Festival (2017): Yleisöpalkinto

## Lähteet
Kirjallisuusvuosi 1781

**Kirjallisuusvuosi 1781** käsittelee vuoden 1781 tärkeitä kirjallisuuden tapahtumia, uutisia ja julkistuksia.

## Tapahtumia
* Itävallassa kiristettiin sensuuria sen jälkeen kun katolinen papisto oli valittanut, että maassa ilmestyy paljon kirkonvastaisia kirjoituksia.
* Prahan *Klementinum*-rakennus muutettiin *Legal deposit* -kirjastoksi, jonne tallennettiin yksi kappale Itävallan kaikista painotuotteista.	
* Etelä-Virossa asunut pappi August Wilhelm Hupel alkoi julkaista tiedejulkaisua *Nordische Miscellaneen*.

## Julkaisuja
* Christoph Friedrich Bretzner &ndash; *Belmont und Constanze, oder Die Entführung aus dem Serail* (oopperan *[[Ryöstö seraljista]]* pohja)
* José de Santa Rita Durão &ndash; *Caramuru* (Brasilian intiaaniromantiikan ajan eeppinen runoteos)
* Benjamin Franklin &ndash; *A Letter To A Royal Academy* (ilmavaivoja käsittelevä essee)
* Eerik Juvelius &ndash; *Yxi Pieni Lasten-Kirja*
* Immanuel Kant &ndash; *Kritik der Reinen Vernunft* (suom. Puhtaan järjen kritiikki, 2013)
* Adolph Knigge &ndash; *Der Roman meines Lebens* (ensimmäinen osa)
* Pierre Choderlos de Laclos &ndash; *Les Liaisons dangereuses* (kirjeromaani)
* Louis-Sébastien Mercier &ndash; *Tableau de Paris*
* Friedrich Schiller &ndash; *Die Räuber* (suom. *Rosvot*)
* Jacob Wallenberg &ndash; *Min son på galejan*

## Palkintoja

## Lähteet
Itseteossa

**Itseteossa** on Annika Salmisen esikoisalbumi vuodelta 1978.

## Kappaleet
**A-puoli**
#  
# 
# 
# 
# 
**B-puoli** 
#  
#  
#  
#  
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Pekka Rechardt – kitara
* Vesa Aaltonen – rummut, lyömäsoittimet
* Jukka Hakoköngäs – kosketinsoittimet, taustalaulu, alttosaksofoni (kappaleessa: B6)
* Laszlo Varga – basso, taustalaulu
* Abdissa Assefa – lyömäsoittimet
* Annika  – laulu
* Mircea Stan – pasuuna (kappaleessa: A2)
* Esko Heikkinen – trumpetti (kappaleessa: A2)
* Simo Salminen – trumpetti (kappaleessa: A2)
* Pentti Lahti – saksofoni (kappaleessa: A2)
* Hannu Lemola – conga (kappaleessa: A2)
* Albert Järvinen – kitara (kappaleessa: A5, A6)
* Esa Kotilainen – haitari (kappaleessa: B4)
* Unto Haapa-Aho – bassoklarinetti (kappaleessa: B4)
* Kojo – taustalaulu
* Helsingin kaupunginorkesterin viulusektio – jouset (kappaleessa: A3)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Itseteossa'' discogs.com -sivustolla
Benny Andersen

:*Lähes samannimisestä ruotsalaisesta muusikosta kertoo artikkeli [[Benny Andersson]].*

**Benny Andersen** (7. marraskuuta 1929 Kööpenhamina, Tanska – 16. elokuuta 2018 Tanska) oli tanskalainen prosaisti, runoilija, säveltäjä ja elokuvakäsikirjoittaja. Hän toimi vuosina 1949–1963 kiertuepianistina. Hän kuvasti terävää huumoria soveltaen pikkuporvarillista ympäristöä ja arjen ongelmallisuuksia, mikä 1970-luvulla muuttui yhteiskuntakriittisyydeksi. Hän kirjoitti myös lastenkirjallisuutta, näytelmiä televisiolle ja radiolle sekä elokuvakäsikirjoituksia.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Kultaiset laakerit -kirjallisuuspalkinto 1974

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Genevadsånin vesistö

**Genevadsånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 99) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Genevadsånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 224 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuoman alajuoksu muodostuu sen nimikkojoesta Genevadsån, jonka pituus on 8 kilometriä. Pääuoman yläjuoksuksi on valittu Brostorpaån, joka tekee pääuoman kokonaispituudeksi 34 kilometriä .  Joki laskee Kattegatiin noin 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Genevadsånin vesistö on pieni päävesistö ja siksi se jääkin Laganin vesistön (tunnus 98) ja Fylleånin vesistön (tunnus 100) väliin. Sen joensuun ympäristössä on mereen laskevien ojien tai purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on vähäinen.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (50,3&nbsp;%), turve (18,0&nbsp;%), kalliomaa (1,4&nbsp;%), hiekka ja sora (2,4&nbsp;%), multamaa (11,8&nbsp;%), savimaa (6,5&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (8,6&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (66,6&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (8,5&nbsp;%), viljelymaita (18,6&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (0,2&nbsp;%) sekä joutomaita (5,2&nbsp;%). Näiden lisäksi on 0,9&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Genevadsånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 3,18&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 18,9&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,42&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 3,3&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 24&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 17,1&nbsp;m³/s on mitattu helmikuussa 2002 ja pienin 0,2&nbsp;m³/s syyskuussa 1981. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.

## Lähteet
Vita Andersen

**Vita Andersen** (29. lokakuuta 1942 Kööpenhamina, Tanska – 20. heinäkuuta 2021) oli tanskalainen kirjailija. Hän tuli Tanskassa tunnetuksi jo esikoisrunokokoelmalla *Tryghedsnarkomaner*, mutta novellikokoelmasta *Suu kiinni ja ole kaunis* (1978, suom. 1980) hänet valittiin Vuoden kirjailijaksi 1978 ja kirja toi kansainvälistä mainetta. Teoksessa hän kuvaa naisia, jotka joutuvat miesten hallitseman yhteiskunnan uhreiksi.

## Suomennetut teokset
* *Suu kiinni ja ole kaunis* (*Hold käft og vaer smuk*, 1978), suom. Kaarina Liljanto, Tammi 1980 
* *Loukku: kuunnelma* (*Faelden*), suom. Kaarina Liljanto, Yleisradio 1980
* *Ulkopuolella:* novelli, suom. Kaarina Liljanto, Yleisradio 1981
* *Turvallisuusnarkomaanit:* runoja (*Tryghedsnarkomaner*, 1977) suom. Annika Idström, Tammi 1983 
* *Kummasta kädestä?* (*Hva' for en hånd vil du ha*, 1987), suom. Pirkko Talvio-Jaatinen, Tammi 1990 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Georg Tschernochvostoff

**Georg Tschernochvostoff** (11. huhtikuuta 1888 – 11. heinäkuuta 1956) oli suomalainen osastonjohtaja ja harrastajavalokuvaaja. 

Tschernochvostoff kävi Pietarissa saksankielisen Petrischulen ja opiskeli sitten laivanrakennusta Polyteknikumissa. Hän tuli vuonna 1913 Suomeen Kone ja Silta Oy:n palvelukseen. Vuonna 1921 hän siirtyi Oy Algolin palvelukseen osastojohtajaksi.

Tschernochvostoff oli mukana sekä 1889 perustetun ruotsinkielisen Amatörfotografklubben (AFK)-valokuvausyhdistyksen että 1921 perustetun suomenkielisen Kameraseuran toiminnassa ja hän toimi 1940-luvulla molempien yhdistysten varapuheenjohtajana. Tschernochvostoff oli myös yksi ensimmäisiä suomalaisia Lontoon Royal Photographic Societyn jäseniä.

Tschernochvostoff kokeili fototekniikkaa omassa pimiössään kotonaan Helsingin Mechelininkadulla yhdessä AFK:hon kuuluneiden Heinrich Ifflandin, Ilmari Waseniuksen ja Fred Runebergin kanssa ja hän piti esitelmiä aiheesta AFK:n kokouksissa. Hän toimi myös valokuvaaja Constantin Grünbergin opastajana valokuvauksen alalla. Tschernochvostoff käytti pääkameranaan Rolleicordia ja värikuvauksessa hän käytti kinofilmikameraa. hän sai syksyllä 1938 sekä rasterilevyjen että monikerrosfilmien ensimmäisen palkinnon AFK:n järjestämässä värikuvakilpailussa. Vuonna 1936 hän oli voittanut Kameraseuran järjestämän suurpalkintokilpailun.

Tschernochvostoff kuului myös esperentistien kansainväliseen lingvistiseen komiteaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Georg Tschernochvostoffin valokuvia Amatörfotografklubbenin arkistossa 
* Dandelions (Voikukkia), Georg Tschernochvostoffin valokuva vuodelta 1935, The Royal Photographic Society Collection/Victoria and Albert Museum, London/Getty Images
* Profile (Profiili), Georg Tschernochvostoffin valokuva vuodelta 1935, The Royal Photographic Society Collection/Victoria and Albert Museum, London/Getty Images
* Purjeveneilijöitä 1940-luvulla. Georg Tschernochvostoffin purjeveneessä takana Georg Tschernochvostoff, keskellä vasemmalla Eugenie Grünberg, keskellä oikealla Renate Grünberg ja edessä oikealla Inez Grünberg, Constantin Grünbergin valokuva, Helsingin kaupunginmuseon kokoelmat (Finna)
Fylleånin vesistö

**Fylleånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 100) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Fylleånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 394 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Fylleån, jonka pituus on 49 kilometriä. Pääuoman kokonaispituus on 64 kilometriä, sillä vesistö jatkuu Femmenistä kaakkoon päin. Sen pääuoman yläjuoksulla ovat Hultaånin uoma ja latvavesillä nimetön puro Kvarnsjönistä. Joki laskee Kattegatiin noin 0,24 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Fylleånin vesistö on pieni päävesistö, joka jääkin Genevadsånin vesistön (tunnus 99) kanssa suurempien Laganin vesistön (tunnus 98) ja Nissanin vesistön (tunnus 101) väliin. Sillä on lähes koko luoteispuolella yhteinen vedenjakaja Nissanin vesistön kanssa. Sen kaakkoispuolella on vedenjakajan takana yläjuoksulla ensin Laganin vesistö ja alajuoksulla Genevadsånin vesistö.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (46,2&nbsp;%), turve (23,2&nbsp;%), kalliomaa (2,4&nbsp;%), hiekka ja sora (4,5&nbsp;%), multamaa (11,1&nbsp;%), savimaa (2,5&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (6,1&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (69,7&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (6,6&nbsp;%), viljelymaita (13,7&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,8&nbsp;%) sekä joutomaita (5,0&nbsp;%). Näiden lisäksi on 3,2&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Fylleånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 8,6&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 43,5&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 1&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 7,7&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 44&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 34&nbsp;m³/s on mitattu helmikuussa 2002 ja pienin 0,6&nbsp;m³/s elokuussa 1983. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.

## Vesivoimaa
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 16 patoa, joilla ei säännöstellä jokien virtaamia.

Fylleånin pääuomassa on 3 vesivoimalaitosta: Marbäck, Linneberga ja Lingforsen. Voimaloiden yhteisteho on 0,8 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 2,8 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Aatos ja Amine

**Aatos ja Amine** on Reetta Huhtasen ohjaama suomalais-saksalais-belgialainen dokumenttielokuva vuodelta 2019. 

Elokuvan päähenkilö on 6-vuotias suomalais-chileläinen poika nimeltä Aatos. Elokuvassa seurataan Aatoksen elämää monikulttuurisessa Molenbeekin kunnassa, joka sijaitsee Brysselin pääkaupunkialueella Belgiassa. Elokuvan keskeisenä teemana on uskonnon merkitys lapselle, uskontoon kasvaminen ja uskonnon vaikutus lapsen maailmankuvan muodostumiseen ja ystävyyssuhteisiin. 

Elokuva osallistui lukuisille kansainvälisille festivaaleille.

## Palkinnot
* Docpoint (2019): Katsojien suosikki, kriitikon valinta -palkinto.
* Tampereen elokuvajuhlat (2019): Kotimaisen kilpailun erikoispalkinto yli 30-minuuttisten elokuvien sarjassa sekä kirkon mediasäätiön palkinto.
* Jussi-palkinnot (2020): paras dokumenttielokuva

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Leona

**Leona** on kansainvälinen naisen etunimi. Se pohjautuu mahdollisesti miehennimeen Leonard, mutta voi olla myös lyhentymä *Leon*-alkuisista naisennimistä, kuten Leonorasta. Leona-nimen maskuliininen vastine on Leon.   

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Suomessa on tilastoitu vuoteen 2020 mennessä noin 650–660 Leona-nimistä naista tai tyttöä. Heistä suurin osa on syntynyt 2010-luvulla. 

Vuodesta 2020 alkaen Leonalla on ollut nimipäivä suomenruotsalaisessa almanakassa 28.&nbsp;syyskuuta.

## Tunnettuja Leonia
* Leona Aglukkaq (s. 1967), kanadalainen poliitikko
* Leona Helmsley (1920–2007), yhdysvaltalainen kiinteistösijoittaja ja seurapiirihahmo
* Leona Lewis (s. 1985), englantilainen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä
* Leona Popović (s. 1997), kroatialainen alppihiihtäjä
* Leona Woods Marshall (1919–1986), yhdysvaltalainen fyysikko

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Leona (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Tryggve Andersen

**Tryggve Andersen** (27. syyskuuta 1866 Ringsaker, Norja – 10. huhtikuuta 1920 Gran, Oppland, Norja) oli norjalainen kirjailija. Hän oli romantikko, ja hänen kirjojaan leimaa elämäntuska, pessimismi ja tuhon tunnelma.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tryggve Andersen, Store norske leksikon
Nissanin vesistö

**Nissanin vesistö** (, vesistöaluetunnus 101) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Nissanin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 2&nbsp;686 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Nissan. Joen kokonaispituus on 186 kilometriä ja se laskee Kattegatiin noin 1,3 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Nissanin vesistö sijaitsee Laganin vesistön (tunnus 98) ja Ätranin vesistön (tunnus 103) välissä ja sillä on näiden kanssa pitkät yhteiset vedenjakajat. Nissanin vesistön koillispäässä sijaitsevat laajat päävesistöt Götajoen vesistö (tunnus 108) ja Motalanvirran vesistö (tunnus 67). Sen alajuoksulla ovat naapureina, ensin eteläpuolella sijaitseva Fylleånin vesistö (tunnus 100) ja sitten luoteispuolella Suseånin vesistö (tunnus 102).

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (46,9&nbsp;%), turve (20,4&nbsp;%), kalliomaa (8,4&nbsp;%), hiekka ja sora (2,6&nbsp;%), multamaa (5,5&nbsp;%), savimaa (1,3&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (9,4&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (77,0&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (5,8&nbsp;%), viljelymaita (6,9&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (2,3&nbsp;%) sekä joutomaita (3,4&nbsp;%). Näiden lisäksi on 4,6&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Nissan (joki)in virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2013. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 48,2&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 177&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 10,5&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 41&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 155&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 164&nbsp;m³/s on mitattu helmikuussa 2002 ja pienin 5,8&nbsp;m³/s elokuussa 1983. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.

## Vesivoimaa
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 108 patoa, joista 2,2&nbsp;% säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 32,4&nbsp;miljoonaa kuutiometriä.

Nissanin pääuomassa on 13 vesivoimalaitosta: Slottsmöllan, Sperlingsholm, Oskarström nedre, Oskarström övre, Maredsfors, Nissaström, Fröslida, Nyebro, Hylte, Bölaryd, Gyllenfors ja Möllefors. Vesistön sivu-uomissa on vielä 18 voimalaa lisää: 
* Anderstorpsånissa on Nennesholm, 
* Nissanissa on Ågårdsfors, 
* Gassboånissa on Gassbo, 
* Hylteånissa on Forsvik ja Skogsfors, 
* Senneånissa on Årnilt, 
* Strömhultaånissa on Höljeryds, 
* Västerånissa on Gustavsberg, Kinnareds nedre, Kinnareds övre, Långare, Alab, Hults Kraft, Götsbo, Mörkebo, Arnåsholm, Wåthultsström ja Vikafors, ja 
* Yabergsånissa on Yaberg. 
Voimaloiden yhteisteho on 55,3 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 228,1 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Harry Tilgmann

**Paul Harald (Harry) Tilgmann** (2. maaliskuuta 1904 Helsinki – 2. elokuuta 1974 Helsinki ) oli suomalainen Ruotsissa vaikuttanut keramiikkatehtailija.

Tilgmannin vanhemmat olivat Hermann Hildor Ferdinand Tilgmann (1862–1918) ja Alma Mathilda Sjöblom (1872–1919). Vanhemmat kuolivat Harry Tilgmannin ollessa 15-vuotias. Tällöin päätettiin että hän lähtisi joksikin aikaa merille ja palaisi sitten Suomeen hankkiakseen ammatillisen koulutuksen maanviljelysoppilaitoksessa. Tilgmann matkasi Australiaan ja tutustui siellä kehonrakennukseen osallistuessaan Life Save Guard Clubin toimintaan. Tilgmann palasi sitten Helsinkiin ja opiskeli täällä sairasvoimistelijaksi suorittaen tutkintonsa vuonna 1939. Saksalaissyntyinen valokuvaaja Heinrich Iffland otti vuonna 1933 Suomen Kuvalehteä varten valokuvasarjan kehonrakentaja Harry Tilgmannista.

Sotavuosien jälkeen Tilgmann muutti Ruotsiin 1945 ja toimi siellä urheiluhierojana. Hän alkoi vapaa-aikoinaan tehdä veistoksia puusta ja savesta ja kun nämä teokset alkoivat herättää kiinnostusta Tilgmann päätti vuonna 1948 jättää hierojan työn ja siirtyä valmistamaan keramiikkaesineitä. Hän muutti vaimonsa kanssa Göteborgin eteläpuolella sijainneeseen Utbynäsiin ja perusti sinne *Tilgmans Keramik*-nimisen yrityksen, jossa oli aluksi 16 työntekijää. Vuonna 1953 yrityksen palvelukseen tuli Puolasta pakolaisena tullut Marian Zawadzki, jonka kanssa Tilgmann alkoi käynnistää sgraffito-tekniikalla valmistettujen keramiikkaesineiden valmistusta. Näistä sekä eläinaiheisista esineistä tuli sitten Tilgmannin yrityksen tunnetuimpia tuotteita.

Vuonna 1957 Tilgmans Keramikille valmistui uusi tehdas Kortedalaan Göteborgin lähistölle ja yrityksessä oli tällöin 25 työntekijää. 1960-luvun puolivälissä työntekijöiden määrä nousi jo 80:een ja yritys perusti Sollebrunniin puolivalmisteita valmistaneen tytäryhtiön. Vuonna 1973 tuotteiden valmistus siirrettiin Ruotsista Irlantiin ja tämän jälkeen tuotteet tulivat puolivalmisteina Londonderrystä Göteborgiin, jossa ne viimeisteltiin 15 työntekijän voimin. Valmistustoiminta päättyi kuitenkin pian Harry Tilgmannin kuoltua elokuussa 1974. Vuonna 1987 Harry Tilgmannin miniä Marianne Tilgmann käynnisti keramiikan valmistuksen uudelleen Göteborgissa nimellä *Marianne Tilgman Keramik*. Tämän yrityksen toiminta päättyi kuitenkin jo 1990-luvun puolivälissä ja se poistettiin Ruotsin kaupparekisteristä vuonna 2009.

Harry Tilgmannin vanhempi sisar oli oopperalaulaja ja laulupedagogi Pia Ravenna (oik. Hjördis Sophie Tilgmann).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tilgman Keramik (1948-1974) Bukowskin sivuilla
* Voimakkaat lihakset riippuvat vain tahdosta, Suomen Kuvalehti, 09.12.1933, nro 50, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Voimakkaat lihakset riippuvat vain tahdosta, osa II, Suomen Kuvalehti, 16.12.1933, nro 51-52, s. 44, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Voimakkaat lihakset riippuvat vain tahdosta, osa III, Suomen Kuvalehti, 01.01.1934, nro 1, s. 32, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Suseånin vesistö

**Suseånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 102) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Suseånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 450 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Suseån, jonka pituus on noin 40 kilometriä. Pääuoman kokonaispituus on 61 kilometriä ja se alkaa pienestä Övrebölesjönista . Joki laskee mereen yli 0,2 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Suseånin vesistö jää yksin kahden sitä paljon isomman päävesistön Nissanin vesistön (tunnus 101) ja Ätranin vesistön (tunnus 103) väliin. Merenrannikolla sen lähialueella on mereen laskevien ojien ja purojen pieniä valuma-alueita, joiden yhteispinta-alakin on pieni.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (45,7&nbsp;%), turve (12,8&nbsp;%), kalliomaa (8,1&nbsp;%), hiekka ja sora (3,5&nbsp;%), multamaa (13,3&nbsp;%), savimaa (10,5&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (4,4&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (65,1&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (2,8&nbsp;%), kalliomaita (0&nbsp;%), jäätiköitä (0&nbsp;%), viljelymaita (23,6&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (1,5&nbsp;%) sekä joutomaita (5,8&nbsp;%). Näiden lisäksi on 1,2&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Suseånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 9,09&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 54,3&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,87&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 7,4&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 48&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 35,6&nbsp;m³/s on mitattu helmikuussa 2002 ja pienin 0,4&nbsp;m³/s syyskuussa 1981. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.

## Vesivoimaa
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 14 patoa, joilla ei säännöstellä jokien virtaamia.

Suseånin pääuomassa on neljä vesivoimalaitosta: Boberg, Berte Qvarn, Mostorps gård ja Semb. Voimaloiden yhteisteho on 0,8 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 3,6 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Hippie trail

**Hippie trail** on reitti joka sai alkunsa 1950-luvun puolivälissä jolloin omatoimimatkustajat suuntasivat sitä kautta maasto- tai pakettiautoilla seikkailemaan, kiipeilemään vuorille tai suorittamaan tieteellisiä tutkimuksia. Tuohon aikaan lentomatkailusta ei ollut tullut vielä yleistä ja se oli kohtuuttoman kallista ja lentoreittejä ei juurikaan ollut. Sen vuoksi matkailu reitillä lisääntyi.

Ensimmäiset hippiliikkeeseen kuuluvat tulivat reitille vuoden 1967 jälkeen ja kun Beatlesit ja Yoko Ono vierailivat Intiassa vuonna 1968 kasvoi reitin suosio ja kesti 1970-luvun lopulle asti. Reitti alkoi Euroopasta ja kulki useimmiten Iranin, Afghanistanin, Pakistanin, Intian ja Nepalin halki, päättyen yleensä Goalle, Kathmanduun tai Bangkokiin.

Hipit suosivat reitillä mahdollisimman halpaa matkustamista ja yöpyivät majataloissa jotka olivat matkaa tekevien länsimaalaisten suosiossa. Reitin varrella oli myös kahviloita ja ravintoloita joissa hipit verkostoituivat keskenään. Hipit olivat läheisemmässä suhteessa paikallisväestön kanssa kuin tavalliset turistit.

Hippie trail lakkasi olemasta 1970-luvun lopussa, kun Iranin vallankumouksen ja Afganistanin sodan vuoksi länsimaalaiset eivät enää voineet matkustaa reittiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Himleånin vesistö

**Himleånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 104) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Himleånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 201 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuoman alaosuuden muodostaa sen 27 kilometriä pitkä nimikkojoki Himleån, jonka lähdejärviä ovat Stora Neten ja Lilla Neten. Vesistön pääuoman kokonaispituus on 34 kilometriä .Joki laskee Kattegatiin alle 0,1 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Himleånin vesistö on pieni päävesistö ja siksi se jääkin rannikolla kahden suuremman Ätranin vesistön (tunnus 103) ja Viskanin vesistön (tunnus 105) väliin. Näiden lisäksi sitä ympäröivät mereen laskevien ojien ja purojen pienet valuma-alueet, joiden yhteispinta-ala on Himleånin vesistöä suurempi.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (21,6&nbsp;%), turve (4,4&nbsp;%), kalliomaa (19,0&nbsp;%), hiekka ja sora (5,3&nbsp;%), multamaa (20,8&nbsp;%), savimaa (23,1&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (1,7&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (38,7&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (0,5&nbsp;%), viljelymaita (43,9&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,5&nbsp;%) sekä joutomaita (10,5&nbsp;%). Näiden lisäksi on 3,0&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Himleånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 4,05&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 24,5&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,35&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 2,7&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 19&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 15,4&nbsp;m³/s on mitattu joulukuussa 1999 ja pienin 0,2&nbsp;m³/s elokuussa 1995. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. 

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Viskanin vesistö

**Viskanin vesistö** (, vesistöaluetunnus 105) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Viskanin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 2&nbsp;202 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen nimikkojoki Viskan. Joen pituus on 142 kilometriä ja laskee Kattegatiin noin 1,11 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Viskanin vesistö sijaitsee Ätranin vesistön (tunnus 103) ja sitä paljon suuremman Götajoen vesistön (tunnus 108) välisessä taskussa, jossa sijaitsee Rolfsånin vesistö (tunnus 106) lisäksi kolmaskin päävesistö. Sillä on Ätranin vesistön kanssa pitkä yhteinen vedenjakaja, mutta sen alajuoksulla se vaihtuu Himleånin vesistöksi (tunnus 104). Viskanin keskivaiheella Götajoen vesistö vaihtuu Rolfsånin vesistöön. Alajuoksulla on Viskanin pohjoispuolella joensuun ympäristössä mereen laskevien ojien ja purojen valuma-alueita, joiden yhteispinta-ala on kohtalaisen suuri.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (30,7&nbsp;%), turve (11,0&nbsp;%), kalliomaa (34,3&nbsp;%), hiekka ja sora (2,5&nbsp;%), multamaa (8,6&nbsp;%), savimaa (5,1&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (1,2&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,7&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (2,5&nbsp;%), viljelymaita (13,9&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (3,3&nbsp;%) sekä joutomaita (5,8&nbsp;%). Näiden lisäksi on 5,7&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Viskanin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 41,7&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 154&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 8,53&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 35,3&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 156&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 3,2&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 151,1&nbsp;m³/s on mitattu helmikuussa 1990 ja pienin 5,9&nbsp;m³/s elokuussa 1984. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot. 

## Vesivoima
Vesistöalueella on patorekisterin mukaan 91 patoa, joista 9,4&nbsp;% säännöstellään vesistön jokien virtaamia. Patojen säännöstelykapasiteetti on 121,5&nbsp;miljoonaa kuutiometriä.

Viskanin pääuomassa on 13 vesivoimalaitosta: Kullagård, Kungsfors, Kinnaström, Stämmemad, Rydal, Viskafors, Rydboholm, Kröklingsfors, Gingri, Vasse, Hulta, Haby ja Strömmen. Vesistön sivu-uomissa on vielä 9 voimalaa lisää: 
* Häggånissa on Fritsla ja Häggårda, 
* Kungsäterånissa on Bota, Hult ja Hultaberg, 
* Lillån Kungsäterissa on Stackenäs ja Strömma, 
* Surtanissa on Mölnebacka, 
* Torestorpsånissa on Hallstorpsfallet. 
Voimaloiden yhteisteho on 22,4 megawattia ja niiden vuosituotanto on noin 65,7 gigawattituntia.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet
Ernst Tilgmann

**Ernst Gottfrid Fredrik Tilgmann** (15. heinäkuuta 1864 Helsinki – 30. joulukuuta 1938 Helsinki) oli suomalainen kirjapainon johtaja ja Suomen Pankin setelipainon johtaja.

Ernst Tilgmannin vanhemmat olivat litografi Ferdinand Christoph Tilgmann ja tämän ensimmäinen puoliso Amalia Levin. Hän kävi 1885 Haminan kadettikoulun ylimmän luokan mutta keskeytti sitten opintonsa siellä ja lähti Saksaan ja Itävaltaan tutustumaan kemigrafia- ja heliogravyyritekniikoihin. Hän opiskeli Leipzigissa 1886 ja Berliinissä 1887.

Tilgmann oli Suomen Pankin setelipainon teknillisenä johtajana 1887–1890, Oy Tilgmannin toimitusjohtajana 1891–1902, oman liikkeensä johtajana 1903–1914 sekä Oy Tilgmannin johtajana 1907–1917. Hän oli Suomen Pankin setelipainon johtajana 1909–1922.

Ernst Tilgmann oli naimisissa 1889–1930 Ida Augusta Nyholmin (k. 1930) kanssa. Tilgmann kuoli joulukuun lopulla 1938 kotonaan Meilahdessa.

## Lähteet
Yhdysvaltain presidentinvaalit 1880

**Yhdysvaltain presidentinvaalit 1880** järjestettiin 2. marraskuuta 1880. Vaalit voitti republikaani James Garfield haastajanaan demokraatti Winfield Scott Hancock. Garfield sai äänestyksessä 214 valitsijamiestä Hancockin 155 valitsijamiesääntä vastaan.

## Ehdokkaat
Ennen vuoden 1880 vaaleja molemmat puolueet etsivät innokkaasti omaa johtohenkilöä, sillä Rutherford B. Hayes oli luvannut toimia presidenttinä vain yhden toimikauden.

Republikaanisen puolueen sisällä elänyt Stalwart-liike kannatti Ulysses S. Grantin uudelleenvalintaa kolmannelle presidenttikaudelle. Republikaanien sisällä syntyi Grantin vastainen ryhmittymä, joka yhdistyi James Garfieldin ympärille, joka voitti myöhemmin ehdokkuuden. Garfieldin varapresidenttiehdokkaaksi valittiin stalwartien tukema entinen tullivirkailija Chester A. Arthur. Garfield hyväksyi vastahakoisesti hänen valintansa varapresidenttiehdokkaaksi, koska hän tiesi tarvitsevansa stalwartien tuen voittaakseen.

Yksi demokraattisen puolueen puhutuimmista nimistä oli puolueen edellinen ehdokas Samuel J. Tilden. Tilden kuitenkin ilmoitti, ettei hän asetu ehdokkaaksi. Winfield Scott Hancock voitti ehdokkuuden ja varapresidenttiehdokaaksi valittiin William H. English.

## Vaalikampanja
Republikaanit korostivat vahvempaa tullipolitiikkaa hillitsemään ulkomaista kilpailua talousmarkkinoilla, kun taas demokraatit rennompaa. Hancock väitti lokakuussa pidetyssä sanomalehtihaastattelussa pitävänsä tullipoliitiikkaa ”paikallisena kysymyksenä”, joka näytti korostavan hänen poliittisen kokemuksensa puutetta. Garfield taas piti matalaa profiilia vaalikampanjan aikana.

Molemmat puolueet kannattivat julkishallinnon uudistamista ja molemmilla oli esillä tavoite rajoittaa kiinalaisten maahanmuuttoa.

## Tulokset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Geoelections - Kartta vuoden 1880 presidentinvaalien annetuista äänistä
Betyyli

**Betyyli** on antiikin maailmassa tunnettu pyhä kivi, joka itse oli jumala tai jossa jumala asui. Kreikaksi se on *Baitylos* () ja latinaksi *Baetylus*, mutta sana tulee alun perin hepreasta, missä *Beith-El* tarkoitti  ”Jumalan taloa”. Kiven palvonta tunnetaan nimellä ”litolatria”.

Antiikin tunnetuimpiin kuuluva betyyli oli Apollonin temppelissä Delfoissa, missä sijaitsi kartionmuotoinen pyhä kivi *[[Omfalos (Delfoi)|omfalos]]* eli maailman napa. Se oli muinainen meteoriitti. Kiven palvonta Roomassa liittyi Kybelen kulttiin. Vuonna 204 eaa. Pergamonin kuningas Attalos I luovutti roomalaisten lähetystölle fryygialaisen hedelmällisyyden ja elinvoiman jumalattaren Kybelen pyhän kiven, joka tuotiin Roomaan. Palatiumin kukkulalle rakennettiin Kybelelle oma temppeli.

*[[Vanha testamentti|Vanhassa Testamentissa]]* kivi liittyy Jaakobin uneen. Jumala lupasi tälle unessa perintöosaksi maan, jolla hän lepäsi. Raamattu kertoo: ”Aamun valjettua Jaakob otti kiven, joka hänellä oli ollut päänalusenaan, pystytti sen patsaaksi ja vuodatti sen päälle öljyä. Hän antoi paikalle nimen Betel”. Myös tässä sana tarkoitti Jumalan taloa. 

Tarina Jaakobin unesta muuttui Lähi-idän arabeille tärkeäksi jo varhain Volker Poppin numismaattisen tulkinnan mukaan. Sen mukaan  kalifi Abd al-Malik oli antanut lyödä 600-luvun lopulla kolikoita, joiden aiheena oli Jaakobin päänalusestaan pystyttämä kivipatsas, *Yegar Sahaduta* eli ”todistuskivi”. Se todisti Jumalan liitosta Jaakobin kanssa. Kivipatsas korvasi al-Malikin kolikoissa ristiaiheen ja esitti tällöin liittosopimusta Jumalan kanssa.

Betyylien palvonta oli yleistä muinaisessa Petrassa, joka nykyään sijaitsee Jordaniassa. Kaaban musta kivi kuuluu myös antiikin betyyleihin. Islaminuskon tiukan yksijumalaisuuden takia se ei kuitenkaan ole palvonnan kohde.

Alttaria pidetään betyylin myöhempänä kehitysvaiheena 

## Katso myös

* Betel
* Pyhä kivi

## Lähteet

* 
* 
*

### Viitteet
Terell Stafford

**Terell Lamark Stafford** (s. 25. marraskuuta 1966 Miami, Florida) on yhdysvaltalainen jazztrumpetisti.

Stafford varttui Illinoisissa sekä Marylandissa ja valmistui Marylandin yliopistosta. Hän suunnitteli alun perin uraa klassisena trumpetistina ja alkoi vasta opiskeluaikanaan siirtyä jazziin. Hän tuli tunnetuksi viisivuotisesta esiintymisestään ja levyttämisestään Bobby Watsonin Horizon-kvintetin kanssa. Lisäksi hän on soittanut muiden muassa Herbie Mannin, Shirley Scottin ja Kenny Barronin kanssa. Ensimmäisen albuminsa oman kokoonpanonsa johdossa Stafford levytti Candid Recordsille vuonna 1995. Hän on johtanut myös yliopistojen yhtyeitä. Stafford on johtanut Templen yliopiston jazzopintoja.

## Lähteet
Rauta(III)oksalaatti

**Rauta(III)oksalaatti** eli **ferrioksalaatti** Fe2(C2O4)3 on rauta- ja oksalaatti-ionien muodostama ioniyhdiste. Yhdistettä käytetään valokuvauskemikaalina ja muiden rautayhdisteiden valmistamiseen.

Huoneenlämpötilassa rauta(III)oksalaatti on keltaista kiteistä ainetta. Se esiintyy myös tetrahydraattina Fe2(C2O4)3·4 H2O ja heksahydraattina Fe2(C2O4)3·6 H2O. Yhdiste liukenee veteen ja myös happoliuoksiin. Kuumennettaessa se hajoaa rauta(II)oksidiksi, rauta(III)oksidiksi, raudaksi, hiilidioksidiksi, hiilimonoksidiksi ja hapeksi.

Rauta(III)oksalaattia voidaan käyttää amorfisten rauta(III)oksidi Fe2O3 nanopartikkeleiden valmistuksessa ja rauta-litium yhdistelmää käyttäviä litiumioniakkuja varten.

## Lähteet
Stanley Cowell

**Stanley Cowell** (5. toukokuuta 1941 Toledo, Ohio – 17. joulukuuta 2020 Dover, Delaware) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti.

Cowell syntyi musiikinharrastajien perheeseen. Hän sai maisterinarvon klassisessa pianonsoitossa ja suoritti myös sävellysopintoja. Cowellin ensimmäinen albumi oli *Blues for the Viet Cong* (1969), joka julkaistiin Polydor-levymerkillä. Cowell soitti 1960-luvun lopussa myös Max Roachin kokoonpanossa ja sävelsi puolet musiikista Roachin albumiin *Members, Don't Git Weary* (1968). Tässä yhteydessä hän tutustui Charles Tolliveriin, jonka kanssa perusti Strata-East Recordsin vuonna 1971. Strata-East-levymerkillä alettiin julkaista muun muassa Cowellin perustaman seitsemän pianistin The Piano Choir -kokoonpanon levyjä. Cowell myös johti Tolliverin kanssa Music Inc. -yhtyettä ja julkaisi Strata-Eastin kautta ensimmäisen soolopianoalbuminsa (*Musa: Ancestral Streams*). Cowellin yhteistyökumppaneihin kuuluivat mainittujen muusikoiden lisäksi muiden muassa Art Pepper, Sonny Fortune, Gary Bartz, Stan Getz, Bobby Hutcherson ja Roy Haynes. Hän soitti seitsemällä Heath Brothersin albumilla.

Cowell teki opetustyötä 1970-luvulta lähtien. Hän opetti Amherst Collegessa, Lehman Collegessa, New England Conservatoryssa ja lopulta Rutgersin yliopistossa, josta jäi eläkkeelle vuonna 2013. Cowell jatkoi tämän jälkeen musiikkiuransa ja kiinnostui aiempaa enemmän elektronisesta musiikista. Hän kuoli sairaalassa hypovoleemiseen šokkiin 79-vuotiaana.

## Lähteet
Kungsbackaånin vesistö

**Kungsbackaånin vesistö** (, vesistöaluetunnus 107) muodostuu Pohjanmeren ja Itämeren vaihettumisvyöhykkeeseen Kattegatiin laskevan Kungsbackaånin ja sen sivujokien yhteisestä valuma-alueesta, jonka kokonaispinta-ala on 302 neliökilometriä. Se on yksi Ruotsin päävesistöalueista ja sen valuma-alue sijaitsee kokonaan Ruotsissa.

## Pääuoma
Vesistön pääuomana on sen alajuoksulla nimikkojoki Kungsbackaån. Pääuoman kokonaispituus on 45 kilometriä ja se laskee Kattegatiin alle 0,2 kuutiokilometriä vettä vuodessa.

## Vesistön valuma-alue
Kungsbackaånin vesistö sijaitsee Viskanin vesistön (tunnus 105) ja Götajoen vesistön (tunnus 108) välisessä taskussa, jossa sijaitsee myös Rolfsånin vesistö (tunnus 106). Kungsbackaånin vesistön luoteispuoli on kokonaan Götajoen vesistöä. Samaan merenlahteen laskevien purojen ja ojien pienet valuma-alueet ovat yhteensä Kungsbackaånin vesistöä pienempi.

### Valuma-alueen piirteitä
Valuma-alueen maaperän yleisimmät maalajit ovat moreeni (15,1&nbsp;%), turve (12,9&nbsp;%), kalliomaa (46,9&nbsp;%), hiekka ja sora (2,9&nbsp;%), multamaa (6,0&nbsp;%), savimaa (6,4&nbsp;%) ja jäätikköjokijäänteet (0,4&nbsp;%). Alueen maankäyttöä esittävät maiden käyttöluokitukset, joiden mukaan alueella on metsämaita (68,1&nbsp;%), soita ja kosteikkoja (2,4&nbsp;%), viljelymaita (8,9&nbsp;%), taajamia ja pinnoitettuja alueita (9,4&nbsp;%) sekä joutomaita (5,4&nbsp;%). Näiden lisäksi on 5,8&nbsp;% vesistöjä.

### Virtaamia

SMHI on julkaissut tilastossaan Kungsbackaånin virtaamien päivittäiset keskivirtaamat vuosilta 1981–2012. Niiden mukaan joen suiston lähellä sijaitsevassa mittauspisteessä joen keskivirtaama (MQ) on 6,26&nbsp;kuutiometriä sekunnissa (m³/s), keskiylivirtaama (MHQ) on 32,6&nbsp;m³/s ja keskialivirtaama (MNQ) on 0,59&nbsp;m³/s . Toisen lähteen mukaan joen keskivirtaama on 5&nbsp;m³/s ja keskiylivirtaama (MHQ) on 25&nbsp;m³/s . Suurin kuukausittainen keskivirtaama 24,5&nbsp;m³/s on mitattu marraskuussa 2006 ja pienin 0,2&nbsp;m³/s elokuussa 1983. Viereinen kaavio esittää SMHI:n julkaiseman tilaston kuukausittaisten keskivirtaamien arvoista lasketut keskiarvot.

## Lähteet
### Huomautuksia

### Viitteet