open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
J. Carroll Naish

**Joseph Patrick Carroll Naish** (21. tammikuuta 1896 New York City, New York – 24. tammikuuta 1973 San Francisco, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä ja Golden Globe -voittaja. Naish tiedetään parhaiten latinalaisten, arabien ja intialaisten roolihahmojen esittäjänä useissa elokuvissa. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[Sahara (vuoden 1943 yhdysvaltalainen elokuva)|Sahara]]* (1943), *[[Toisen miehen vaimo]]* (1945), *[[Rio Grande (elokuva)|Rio Grande]]* (1950). Hän näytteli myös muutamissa televisiosarjoissa muun muassa *[[Bonanza]]*, *[[Crossroads (vuosien 1955–1957 televisiosarja)|Crossroads]]*, *[[The New Adventures of Charlie Chan]]* ja *[[Shirley Templen satukirja]]*.

## Palkinnot
* tähti Hollywood Walk of Famella
* Golden Globe Paras miessivuosa (1946) elokuvasta *Toisen miehen vaimo*.

## Ehdokkuudet
* Oscar Paras miessivuosa (1944, 1946) elokuvissa *Sahara* ja  *Toisen miehen vaimo*.

## Yksityiselämä
J. Carroll Naish oli naimisissa Gladys Heaneyn kanssa vuodesta 1929, kuolemaansa asti. Heillä on yksi lapsi. Naish syntyi New York Cityssä, myöhemmin hän opiskeli St. Cecillia's Academyssä New Yorkissa. Hän kierteli Pariisin ja New Yorkin näyttämöillä seitsemän vuotta, ennen kuin Naish alkoi näytellä vakituisesti elokuvissa.

J. Carroll Naishilla on tähti Hollywood Walk of Famella. Hän näytteli elokuvissa vuosina 1926–1971. Naish kuoli keuhkoemfyseemaan 77-vuotiaana vuonna 1973.

## Osittainen filmografia
* *[[Bengalin sankarit]]* (*The Lives of a Bengal Lancer*, 1935)
* *[[King of Alcatraz]]* (1938)
* *[[Etelän mies]]* (*The Southerner*, 1945)
* *[[Toisen miehen vaimo]]* (*A Medal for Benny*, 1945)
* *[[The Beast With Five Fingers]]* (1946)
* *[[Karjavaras]]* (*Bad Bascomb*, 1946)
* *[[Orleansin neitsyt (vuoden 1948 elokuva)|Orleansin neitsyt]]* (*Joan of Arc*, 1948)
* *[[Rakkauden sävel (vuoden 1950 elokuva)|Rakkauden sävel]]* (*The Toast of New Orleans*, 1950)
* *[[Annie mestariampuja (elokuva)|Annie mestariampuja]]* (*Annie Get Your Gun*, 1950)
* *[[Luopion merkki]]* (*Mark of the Renegade*, 1951)
* *[[Woman of the North Country]]* (1952)
* *[[Purkaus yössä]]* (*Clash by Night*, 1952)
* *[[Kaksintaistelu merenpohjalla]]* (*Beneath the 12-Mile Reef*, 1953)
* *[[New York Confidential]]* (1955)
* *[[Lännen rautanyrkki]]* (*Yaqui Drums*, 1956)
* *[[Nuoret eivät itke]]* (*The Young Don't Cry*, 1957)
* *[[Verimessu]]* (*Dracula vs. Frankenstein*, 1971)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*
Punakurkkufrankoliini

**Punakurkkufrankoliini** (*Pternistis afer*) on afrikanfrankoliinien sukuun kuuluva afrikkalainen kanalintu.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 35–38 senttimetriä. Höyhenpeite on muualta ruskea, mutta kaulan alueelta punainen. Jalat ja silmien ympäristö ovat punaiset.

## Esiintyminen ja elinympäristö
Punakurkkufrankoliini elää itäisen ja eteläisen Afrikan kosteilla alueilla tiheiköissä.

## Ravinto
Punakurkkufrankoliini syö enimmäkseen siemeniä, mutta myös kasvinosia sekä hyönteisiä ja näiden toukkia.

## Lähteet
Antanas Sniečkus

**Antanas Sniečkus** (7. tammikuuta 1903 – 22. tammikuuta 1974) oli liettualainen kommunisti ja ensimmäinen Liettuan kommunistisen puolueen ja Liettuan neuvostotasavallan pääsihteeri.

## Elämäkerta
Sniečkus syntyi Būblelian kylässä lähellä Šakiain kaupunkia. Hän liittyi bolševikeihin vuonna 1920. Vuonna 1926 hänestä tuli Liettuan kommunistisen puolueen puheenjohtaja ja Liettuan neuvostotasavallan syntyessä hän nousi neuvostotasavallan pääsihteeriksi vuonna 1940.

Sniečkus toimi alullepanijana useiden liettualaisten lähettämisestä Siperiaan työleireille toisen maailmansodan aikana. Hän jopa lähetti oman veljensä ja tämän perheen työleirille, jossa veli kuoli myöhemmin. Sodan jälkeenkin useita liettualaisia karkotettiin. 1948 Sniečkus aloitti neuvostotasavallan maatalouden kollektivisoinnin. Kollektivisointia vastustaneita talonpoikia karkotettiin ja tapettiin. 
Myöhempinä vuosikymmeninä Sniečkus yritti saada Neuvostoliiton johdolta Liettualle etuoikeuksia.

Sniečkus oli naimisissa Mira Bordonaitėn kanssa ja heillä oli kaksi lasta. Myös hänen vaimonsa oli vankkumaton kommunisti.

## Kuoleman jälkeen
Vuonna 1975 perustettu Ignalinan ydinvoimalan työntekijöiden kotikaupunki nimettiin Sniečkusin mukaan. Vuonna 1992 kaupunki nimettiin uudelleen Visaginasiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tuliperäkutoja

__NOTOC__
**Tuliperäkutoja** (*Dinemellia dinemelli*) on afrikkalainen kutojiin kuuluva varpuslintu. Se on sukunsa ainoa laji.

## Koko ja ulkonäkö
Tuliperäkutojalla on lumivalkoinen pää, rinta ja vatsa. Selkä ja siivet ovat tummanharmaat. Alaperä on oranssinpunainen.

## Esiintyminen
Tuliperäkutojia tavataan Itä-Afrikassa. Sen levinneisyysalueeseen kuuluvat Djibouti, Etiopia, Kenia, Somalia, Sudan, Tansania ja Uganda. Tuliperäkutojien tyypillistä elinaluetta ovat savannit ja kuivat pensaikot.

## Ravinto ja käyttäytyminen
Tuliperäkutojat elävät parvissa ja syövät maassa hyönteisiä. Ne ruokailevat usein yhdessä kottaraisten kanssa.

## Lähteet
Petras Griškevičius

**Petras Griškevičius** (19. heinäkuuta 1924 − 14. marraskuuta 1987) oli Liettuan kommunistisen puolueen ja Liettuan neuvostotasavallan pääsihteeri vuodesta 1974 kuolemaansa asti vuoteen 1987. 

Griškevičius syntyi Kriaunoksessa, Rokiškisin kunnallispiirissä, Liettuassa. Toisessa maailmansodassa hän palveli puna-armeijassa.
Hän oli uskollinen Leonid Brežnevin politiikalle ja kannatti venäläistämistä. Griškevičius kuoli 14. marraskuuta 1987 Vilnassa.
Ringaudas Songaila

**Ringaudas Bronislovas Songaila** (20. maaliskuuta 1929 Klaipėda – 25. kesäkuuta 2019) toimi Liettuan kommunistisen puolueen ja Liettuan neuvostotasavallan pääsihteerinä vuodesta 1987 vuoteen 1988. Hän oli ministerineuvoston puheenjohtaja 1981-1985 ja  Liettuan neuvostotasavallan korkeimman neuvoston puheenjohtajana hän toimi 1985−1987.

## Lähteet
Sähkörummut

**Sähkörummut** ovat rummut, joissa ääni syntyy sähköisesti. Tavallisissa rummuissa ääni sen sijaan syntyy rumpukalvojen värähtelystä, joka voimistuu rumpujen kopassa. Tunnettuja sähkörumpujen valmistajia ovat esimerkiksi Yamaha ja Roland. 
## Entisiä valmistajia
*Hart Dynamics
*Simmons
## Tunnettuja käyttäjiä
*Rick Allen (Def Leppard)
Kiihtelysvaaran vaakuna

**Kiihtelysvaaran vaakuna** oli Kiihtelysvaaran kunnan tunnus. Vaakunan oravannahat viittaavat kunnan nimeen vanhan mitan, *[[Kiihtelys|kiihtelyksen]]* kautta, joka oli suuruudeltaan 40 nahkaa. Mittaa käytettiin erityisesti oravannahkojen yhteydessä.

Vaakunan selitys kuuluu  ”mustassa kentässä neljä hopeista oravannahkaa vieretysten.” Vaakunan on suunnitellut Ahti Hammar, ja Kiihtelysvaaran kunnanvaltuusto hyväksyi sen 25. marraskuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 10. huhtikuuta 1962.

Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2005, kun Kiihtelysvaara yhdistyi Joensuun kaupunkiin.

## Lähteet
* 
*
Oripään vaakuna

**Oripään vaakuna** on Oripään kunnan tunnus ja puhuva vaakuna.

Vaakunan selitys kuuluu  ”punaisessa kentässä hevosen pää, jonka kaula jatkaa paaluna kilven alareunaan; kaikki kultaa.” Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja Oripään kunnanvaltuusto hyväksyi sen 8. huhtikuuta 1968. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 11. kesäkuuta samana vuonna.

## Lähteet
* 
*
Charles Saatchi

**Charles Saatchi** (s. 9. kesäkuuta 1943 Bagdad, Irak) on toinen Saatchi & Saatchi -mainostoimiston perustajista. Saatchi on myös tunnettu taiteenkerääjä ja lontoolaisen Saatchi Galleryn perustaja.

Charles Saatchi on ArtReview-lehden Power 100 -listalla yksi taiteen vaikutusvaltaisimmista ihmisistä. Hänen suojistaan on noussut muun muassa Young British Artists -ryhmä ja siitä erityisesti Tracey Emin ja Damien Hirst, joka on maailman parhaiten ansaitsevia taiteilijoita.

Vuonna 2009 Saatchi oli mukana lanseeraamassa BBC Two -kanavalle tositelevisiosarjaa, jossa etsittiin seuraavaa huipputaiteilijaa. "School of Saatchi" -kilpailun voittaja sai muun muassa näyttelyn Pietarin Eremitaašiin. 

Saatchi oli naimisissa tv-kokki Nigella Lawsonin kanssa vuodet 2003–2013.

## Lähteet
Warthinin tuumori

**Warthinin tuumori** on hyvänlaatuinen korvasylkirauhaskasvain. Sen kehittymisellä on vahva yhteys tupakointiin. Tupakoitsijoiden sairastumisvaara on kahdeksankertainen. 90 %:lla potilaista kasvain ei aiheuta oireita. Sen muuttuminen pahanlaatuiseksi on hyvin harvinaista.

Hyvänlaatuisista sylkirauhaskasvaimista Warthinin tuumori on toiseksi yleisin pleomorfisen adenooman jälkeen.

## Lähteet
Mario Cadenas

**Mario Cadenas** on yhdysvaltalainen muotisuunnittelija. Venezuelaissyntyinen Cadenas opiskeli Floridassa Art Institute of Fort Lauderdalessa. Valmistuttuaan hän työskenteli useiden muotisuunnittelijoiden leivissä. Pian valmistumisen jälkeen hänet kutsuttiin NBC:n ja Bravo-tuottajien puolesta osallistumaan *[[Muodin huipulle]]* -ohjelmaan New Yorkissa.

2009 Cadenas perusti oman Siamese Mk -vaatemerkkinsä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Smith & Wesson Model 500

**Smith & Wesson Model 500** on yhdysvaltalaisen Smith & Wessonin valmistama kaksitoiminen revolveri. .500 S&W Magnum -kaliiperisessa aseessa on viiden patruunan rulla. Aseen rakenne perustuu sen valmistajan kehittämään *X-Frame* -runkoon ja Smith & Wesson väittää Model 500:n olevan tehokkain tällä hetkellä valmistettava revolveri maailmassa.

Model 500:aa valmistetaan usealla erilaisella piipulla varustettuna ja siitä on omat erityismallinsa urheiluammuntaan sekä metsästykseen. Revolverissa käytetyn suuritehoisen .500 kaliiperisen patruunan ansiosta sitä voidaan käyttää jopa afrikkalaisen suurriistan metsästykseen.

## Valmistettavat mallit

* **Model 500ES:** 2¾ tuuman piipulla varustettu selviytymismalli esimerkiksi selviytymispakkauksia varten.
* **Model 500S:** 4 tuuman lyhyellä piipulla varustettu malli.
* **Model 500:** 8⅜ tuuman piipulla varustettu malli.
* **Model 500 HIVIZ :** 8⅜ tuuman piipulla ja vaihdettavalla suujarrulla varustettu malli.
* **Model 500H:** 10-tuumaisella Lothar-Walther:n valmistamalla kiväärinpiipulla varustettu malli metsästykseen.
* **[[Smith & Wesson Model 460|Model 460]]:** .460 S&W Magnum -kaliiperinen malli.

## Aiheesta muualla

* Asevalmistajan kotisivuilla

## Lähteet
ArtReview

**ArtReview** on vuonna 1949 perustettu maailmanlaajuisesti julkaistava nykytaidelehti. Lehti julkaisee vuosittain Power 100 -listan taidemaailman vaikutusvaltaisimmista henkilöistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ArtReview’n verkkosivut
Mykolas Burokevičius

**Mykolas Burokevičius** (7. lokakuuta 1927 Alytus – 20. tammikuuta 2016 Vilna) oli liettualainen poliitikko ja kommunisti. Hän toimi Liettuan kommunistisen puolueen ja Liettuan neuvostotasavallan pääsihteerinä vuodesta 1989 viran lakkauttamiseen asti vuoteen 1991. Liettuan kommunistisen puolueen julistauduttua riippumattomaksi Neuvostoliitosta Burokevičius perusti uuden Liettuan kommunistisen puolueen, joka ajoi Liettuan pysymistä Neuvostoliiton valtapiirissä. 

Puna-armeijan hyökättyä Vilnan TV-torniin aiheuttaen 14 ihmisen kuoleman 13. tammikuuta 1991 Burokevičius yritti nostattaa kansaa itsenäiseksi julistautunutta Liettuaa vastaan. Myöhemmin häntä syytettiin osallisuudesta kyseiseen valtausyritykseen. Elokuussa 1999 hänet tuomittiin 12 vuodeksi vankeuteen 12 ihmisen kuolemantuottamuksesta ja kiihottamisesta valtiota vastaan. Hänet vapautettiin vankeudesta 13. tammikuuta 2006.

## Lähteet
Herbert Lindholm

**Herbert Ingolf Lindholm** (s. 1946 Porvoo) on suomalainen huilisti ja säveltäjä.  

Lindholm opiskeli Sibelius-Akatemiassa huilunsoittoa Juho Alvaksen  johdolla  1963-1968 ja suoritti huilunsoiton diplomin 1972. Lisäksi hän on opiskellut orkesterinjohtoa Jussi Jalaksen  ja Jorma Panulan johdolla sekä sävellystä Sakari Monosen  ja Joonas Kokkosen  johdolla. Lindholm on toiminut huilunsoiton lehtorina ja yliopettajana Kuopion konservatoriossa ja Savonia ammattikorkeakoulussa vuosina 1969-2009 sekä Kuopion orkesterin 1. huilistina 1969-1973. Hän avioitui Aulikki Miettisen kanssa 1972, ja heille syntyi 1977 tytär Anna Eveliina. 

Sävellyskonsertteja ja huilukursseja Lindholmilla on ollut kotimaan lisäksi Göteborgissa, Granadassa ja Bergenissä. Hän on Suomen Säveltäjät ry:n jäsen vuodesta 1993, ja hänelle myönnettiin director musices arvonimi 2010.

Huomattava osa hänen teoksistaan on pedagogisiin tarkoituksiin sävellettyä kamarimusiikkia, erityisesti huilulle. Integroimalla historiallista tai etnistä musiikkia teoksiinsa hän on luonut oman vapaatonaalisen ja melodisen sävelkielensä. Lindholm on pyrkinyt sävellyksillään toimimaan siltana traditionaalisen ja modernistisen musiikin välillä. Sävellyksiä hänellä on tähän mennessä noin 100, sisältäen myös puhallinorkesteri- ja sinfoniaorkesteriteoksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Herbert Lindholmin omat säveltäjäsivut 
* Lindholmin tuotanto Music Finlandin sivuilla
* Suomalaisia säveltäjiä, toim. Erkki Salmenhaara. Kustannusosakeyhtiö Otava 1994
* Huilisti-lehti 1/2010. Anna-Elina Lavaste: Huilu on sielun peili, Herbert Lindholm & onnellinen uravalinta
* Sinikka Janhunen: Herbert ja huilu  Opinnäytetyö, Savonia amk 2016
Model 500

**Model 500** voi viitata seuraaviin asioihin:

*Smith & Wesson Model 500, yhdysvaltalaisen Smith & Wessonin valmistama revolveri.
*Model 500 (puhelin), Western Electricin valmistama puhelin.
**Model 500*, muusikko Juan Atkinsin käyttämä salanimi.
**Model 500*, MD Helicopters MD 500 helikopterista käytetty nimi.
Adolf Hägglund

**Anton Adolf Wilhelm Hägglund** (21. heinäkuuta 1838 Vaasa – 21. tammikuuta 1903 Kauhava) oli Kauhavan, Ala- ja Ylihärmän nimismies vuodesta 1864. Hägglund oli lujaotteinen Krimin sodan veteraani, jonka tehtäväksi muodostui puukkojunkkareiden mielivallan hillitseminen ja järjestyksen palauttaminen Kauhavan-Härmän piiriin.

Syyskuussa 1867 Alahärmän syyskäräjillä syntyi tappelu, jonka vuoksi istunto jouduttiin keskeyttämään. 8. lokakuuta 1867 Hägglund joutui murhayrityksen kohteeksi. Hänen makuu­kamarinsa ikkunan läpi ammuttiin, sillä ampujat luulivat hänen jo menneen nukkumaan, mutta hän olikin tuolloin vielä työpöytänsä ääressä ja selvisi hengissä. Tapahtuman seurauksena yleisö rohkaistui todistamaan puukkojunkkareita vastaan, ja 11. lokakuuta 1867 Hägglund apulaisineen onnistui vihdoin pidättämään vaarallisimpina pidetyt puukko­junkkarit, Antti Isotalon ja Antti Rannan­järven. Kaksi vuotta kestäneen oikeuden­käynnin jälkeen heidät tuomittiin vankeus­rangaistuksiin.

Adolf Hägglund oli kuuluisa *Kauhavan ruma vallesmanni*, josta kansanlaulu Isontalon Antti ja Rannanjärvi kertoo.

Hägglund on haudattu Vaasan vanhalle hautausmaalle.

## Katso myös
* Jaakko Pukkila

## Lähteet
Beibarys Atıraw

**HK Beibarys Atıraw** (; ) on kazakstanilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Atıraw’sta, Atıraw'n alueelta. Seura pelaa Kazakstanin mestaruussarjassa.

## Joukkue kaudella 2025–2026

*Lähde: EliteProspects*

## Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Aleksandr Visotski 
* **Apuvalmentaja:** Jegor Kutugin 
* **Maalivahtivalmentaja:** Igor Tšernikov 
* **Huoltopäällikkö:** Aibulat Jergalijev 
* **Joukkueenjohtaja:** Nurlan Muldašev 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet
Eteläinen

**Eteläinen** on  kylä ja taajama entisessä Hauhon kunnassa, joka on vuodesta 2009 lähtien ollut osa Hämeenlinnan kaupunkia. Eteläinen sijaitsee Hauhon kirkonkylän ja Hämeenlinnan keskustaajaman puolivälissä, noin 17 kilometrin päässä kummastakin.

Eteläisen taajamassa oli vuoden 2017 lopussa 608 asukasta.

Kylässä toimii muun muassa Eteläisten koulu ja päiväkoti.

## Lähteet
Santavuori

**Santavuori** on mäki Etelä-Pohjanmaalla Ilmajoen kunnassa.

Santavuori sijaitsee Ilmajoen Koskenkorvalla, Etelä-Pohjanmaalla korkeimman kohdan ollessa 145 metriä merenpinnan yläpuolella. Ympäristöään noin 80 metriä korkeammalle kohoavan Santavuoren eteläpuolella Kurikan Tuiskulassa on matalampi Pikku Santavuori. Molempien Santavuorten etelärinteillä on nähtävissä muinaisen Ancylusjärven rantakivikkoa. Santavuoren huipulla sijaitsee vuonna 1965 valmistunut puurakenteinen näkötorni. Alueelle on rakennettu Santavuoren tuulivoimapuisto, jonne on tullut noin 20 voimalaitosta. 

Alueella käytiin nuijasodan Santavuoren taistelu 1597, joka päättyi kapinallisten nuijamiesten tappioon.

## Lähteet
Smith & Wesson Model 29

**Smith & Wesson Model 29** on yhdysvaltalaisen Smith & Wessonin valmistama kaksitoiminen revolveri. Aseessa on kuuden patruunan rulla ja siinä voi käyttää .44 Magnum ja .44 Special kaliiperin patruunoita. Aseen rakenne perustuu sen valmistajan kehittämään *N-Frame* -runkoon ja sitä valmistettiin neljällä eri piipun pituudella. Perusmallin lisäksi aseesta on tehty ruostumattomasta teräksestä valmistettu **Model 629** malli.

Model 29 julkistettiin vuonna 1955 mallinimellä **.44 Magnum**. Vuonna 1957 valmistaja ryhtyi käyttämään siitä Model 29-mallitunnusta. Aluksi ase ei herättänyt suurta kiinnostusta ja sen ostajakunta koostui lähinnä aseharrastajista. Asetta käytettiin myös jonkin verran poliisien virka-aseena ja metsästykseen. Kysyntätilanne muuttui merkittävästi vuonna 1971, jolloin Clint Eastwood käytti Model 29:a elokuvassa Likainen Harry. Elokuvassa ase esiteltiin maailman tehokkaimmaksi käsiaseeksi. Vaikka väite ei yksiselitteisesti pitänytkään paikkaansa, kyseinen revolveri oli vain tehokkain sarjatuotantoase, Model 29 saavutti tämän maineen ansiosta suuren suosion ja se myytiin monessa asekaupassa loppuun. Likainen Harry -elokuvan lisäksi Robert De Niro käytti asetta elokuvassa Taksikuski.

Smith & Wesson lopetti Model 29:n sarjavalmistuksen vuonna 1999. Tämän jälkeen aseesta on kuitenkin tehty useita erikoismalleja lähinnä keräilijöille.

## Aiheesta muualla

* Lisätietoa aseesta  

## Lähteet
Jigme Thinley

**Jigme Yoser Thinley** (, s. 9. syyskuuta 1952 Bumthang) oli Bhutanin pääministeri vuosina 2008–2013. Thinleyn kausi alkoi huhtikuussa 2008 ja päättyi 30. heinäkuuta 2013. 

Thinley oli kahdesti aiemminkin maansa pääministeri, 20. heinäkuuta 1998 – 9. heinäkuuta 1999 ja 30. elokuuta 2003 – 20. elokuuta 2004. Ulkoministerinä Thinley toimi 1998–2003, jonka jälkeen hän oli sisä- ja kulttuuriministerinä. Thinley johti *Druk Phuensum Tshogpa* -puolueen vaalivoittoon maaliskuun 2008 vapaissa vaaleissa, ja hänestä tuli tuolloin maan historian ensimmäinen vaaleilla valittu pääministeri.

Thinley syytti 2000-vuosikymmenen lopun maailmanlaajuisen taantuman johtuneen kyltymättömästä ahneudesta ja kehotti keskittymään perinteisten talouden mittarien sijasta *[[bruttokansanonnellisuus|bruttokansanonnellisuuteen]]*.

Kesällä 2013 Thinleyn seuraajaksi pääministerinä nousi Tshering Tobgay.

## Kunnianosoituksia
Thinleylle myönnettiin oranssi kabney-huivi, kun hänet nimitettiin varapääministeriksi vuonna 1994. Helmikuussa 1987 hänelle myönnettiin punainen kabney-huivi ja *dashon* arvonimi. Lisäksi hänelle on myönnetty seuraavat kunniamerkit:

*  Ukkoslohikäärmeen suuren voiton ritarikunta (Bhutan, 2009)
*  Kuninkaallinen Bhutanin ritarikunta (Bhutan 1999)
*  Jigme Singye Wangchuckin hopeinen juhlamitali (Bhutan, 1999)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jalkaväkirykmentti 52 (jatkosota)

**Jalkaväkirykmentti 52** (**JR 52**) oli Suomen puolustusvoimien jatkosodan aikainen jalkaväkirykmentti. Rykmentti perustettiin lähinnä yläsavolaisista joukoista. Se liitettiin yhdessä Jalkaväkirykmentti 31:n ja Jalkaväkirykmentti 10:n kanssa Raappanan 14. divisioonaan, joka oli suoraan vastuussa sotamarsalkka Mannerheimille. Tämä yksikkö taisteli Rukajärven alueella koko jatkosodan ajan. Alue luovutettiin Neuvostoliitolle vuoden 1944 syksyllä.

## Rykmentinkomentajat
* everstiluutnantti (eversti 24.7.1941) Kaarlo Raunio 20.6.–8.9.1941
* eversti Joose Hannula 13.9.1941–27.2.1944
* eversti Kai Savonjousi 27.2.–12.6.1944
* everstiluutnantti (eversti 23.6.1944) Lauri Könönen 18.6.1944–

## Lähteet
* Army of Finland. Axis History
Monadi (funktionaalinen ohjelmointi)

**Monadi** funktionaalisessa ohjelmoinnissa on tietynlainen abstrakti tietotyyppi, joka kuvaa ohjelman suoritusta annetussa kontekstissa (ohjelman tietosisällön sijaan). Monadien avulla voidaan ketjuttaa toimintoja liukuhihnoiksi (pipeline), joissa jokainen toiminto *koristellaan* muilla suoritussäännöillä, jotka monadi tarjoaa. Funktionaaliseen tapaan kirjoitetut ohjelmat voivat hyödyntää monadeja rakennettaessa proseduureja, jotka sisältävät jonomuotoisia (vastakohtana rinnakkaisille) toimintoja tai määritettäessä mielivaltaisia vuonohjausrakenteita (rinnakkaisuuden hallinta, kontinuaatiot ja poikkeukset).

Muodollisesti monadi luodaan määrittelemällä kaksi operaatiota (bind ja return) sekä tyyppirakentaja M, jonka pitää täyttää joukko vaatimuksia monadisten funktioiden koostamista varten (so. funktiot, jotka käyttävät argumentteinaan monadin sisältämiä arvoja). Return ottaa arvon "tavallisesta" tietotyypistä ja sijoittaa sen monadiseen säilöön tyyppiä M. Bind vuorostaan toimii käänteiseen tapaan lukien "tavallisen" arvon monadista ja välittää sen liukuhihnan seuraavalle funktiolle.

Ohjelmoija koostaa monadisia funktioita määrittäen siten liukuhihnan tietojen prosessointiin. Monadi toimii eräänlaisena sovelluskehyksenä, koska se kuvaa uudelleenkäytettävän toimintamallin joka määrittää liukuhihnassa suoritettavien monadisten funktioiden suoritusjärjestyksen, ottamatta mitään kantaa tietosisältöön tai edes monadisten funktioiden nimiin (riittää, että funktiot ovat sopivaa tyyppiä).

Nimi juontuu matematiikasta, kategoriateoriassa esiintyvästä monadirakenteesta.
Tervola (Muolaa)

**Tervola** oli kylä Muolaan kunnan keskiosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Muolaanjärven itärannalla noin 11 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen. Tervolan naapurikyliä olivat pohjoisessa Kangaspelto, idässä Sudenoja ja Kyyrölä sekä etelässä Oinala. Nykyisin kylä on asumaton eikä sillä ole venäläistä asutusnimeä.

## Kyläkuva

Tervolan kylän pinta-ala oli vuonna 1936 4,81 neliökilometriä, josta oli peltoa 76 hehtaaria, niittyä 0,4 hehtaaria ja metsää 405 hehtaaria. Tervolan talot sijaitsivat Lavolasta Kangaspeltoon johtavan kylätien varrella. Tervola oli kooltaan pieni kylä. Siellä oli Muolaan kunnan omistama Tervolan kantatila, Muolaan kunnalliskoti, 5-6 maatilaa ja joukko huviloita. Kunnan omistamalla tilalla oli kaksi kasvihuonetta ja järven ja kylätien välissä sijainnutta kaksikerroksista kunnalliskotia ympäröi laaja puutarha. Tervolan kylä kuului Viholan koulupiiriin.

## Historia

Tervolan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.

Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Tervolan asukkaat asutettiin Humppilaan.

## Lähteet
*

### Viitteet
Elimäen kirkko

**Elimäen kirkko** on puukirkko Kouvolassa entisen Elimäen kunnan kirkonkylässä. Rakennus kuuluu Kouvolan seurakuntayhtymän Elimäen seurakunnan tiloihin.  Kirkonrakentajana pidetään Petter Lomania. 

## Historia
Elimäen alue kuului Pyhtään seurakuntaan. Patronaattioikeus muodostui Wrede-suvulle 1608, kun he saivat kartanon omistukseensa. Kirkko on rakennettu vuonna 1638 alun perin suorakaiteen muotoiseksi, mutta laajennettu ristikirkoksi 1678. Elimäen kirkko on Suomen vanhin puukirkko, mikäli perimätietona kulkenut rakennusvuosi on oikea.  

## Sisustus
Kirkon kuorissa on vuodelta 1666 peräisin oleva epifanitaulu, jonka uskotaan toteutetun ensimmäisenä nimenomaan juuri tähän kirkkoon eikä liene muualta siirretty. Vuonna 1632 maalattu alttaritaulu on Peippolan kartanon omistajan, Casper Wreden kolmikymmenvuotisesta sodasta tuoma. Seinämaalaukset on toteuttanut Valentin Betge 1679. 

Kirkon sakaristo sijaitsee pohjois- ja itäristin kulmauksessa. Katon päätylappeet ovat sivulappeita jyrkemmät. Vaakasuuntainen ulkovuoraus on peräisin 1870-luvulla tehdystä korjauksesta.

Kirkon sisustuksen keskeiset osat ovat Casper Wreden ja hänen vaimonsa Sophia Tauben lahjoittamat. Näitä ovat alttarilaite ja alttaritaulu vuodelta 1632, barokkityylinen kuoriaita vuodelta 1666 sekä todennäköisesti puuseppä Lorentz Habermanin tekemä saarnastuoli 1600-luvun puolivälistä.

Kirkon kellotapuli sijaitsee kirkkoa vastapäätä Vanhamaantien toisella puolella. Kellotapuli on rakennettu vuosina 1795–1797 ja korjattu 1842. Barokkityylisen tapulin on suunnitellut Aatami Juhonpoika Marttila. Kirkon kiviaita on rakennettu 1700- ja 1800-lukujen vaihteessa. Toisen maailmansodan sankarihauta-alueen ja muistomerkin *Jäähyväiset aseveljelle* on suunnitellut Aimo Tukiainen.

Kastemaljan jalustoineen on lahjoittanut Olli Uotila 1967. 

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
HK Almaty

**HK Enbek Almaty** () on kazakstanilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Almatysta. Seura pelaa Kazakstanin mestaruussarjassa.

## Joukkue kaudella 2025–2026

*Lähde: EliteProspects*

## Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Aleksandr Nesterov 
* **Apuvalmentaja:** Andrei Spiridonov 
* **Maalivahtivalmentaja:** Roman Lipajev 
* **Maalivahtivalmentaja:** Ivan Nalimov 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet
Topit

**Topit** eli **topiantiloopit** (*Damaliscus*) on afrikkalainen lehmäantilooppien alaheimon sorkkaeläinsuku. Ne ovat saaneet nimensä *[[Damaliscus korrigum]]*-lajin alalajilta topilta (*Damaliscus korrigum topi*). Sukuun luettiin ennen myös hirola, joka nykyisin on erotettu omaan sukuunsa. 

## Tuntomerkit

Topit ovat läheistä sukua gnuu- ja lehmäantiloopeille. Ne ovat hieman lehmäantilooppeja pienempia ja hoikempia. Niillä on edellisten tavoin takaruumista korkeampi eturuumis. Ruumiinpituus on 120–205 senttiä, säkäkorkeus 88–134 senttiä ja paino 68–155 kiloa. Hännän pituus on 10–60 senttiä. Väritys vaihtelee harmaasta ja punertavasta melkein mustaan ja täysruskeaan. Vatsapuoli on vaaleampi ja niillä voi olla valkoisia kuvioita turvassa, jaloissa ja lonkassa. Karvat ovat yleensä pehmeitä ja kiiltäviä, mutta joillain yksilöillä pehmeän ja karkean sekoitus. Säkä on lautasia korkeammalla. Pää on pitkulainen, joskaan ei yhtä pitkä kuin lehmäantiloopeilla. Niiden luisuselkäinen kävely ja hidas laukkaaminen saavat ne näyttämään kömpelöiltä, mutta ovat täydessä vauhdissa korkeine jalkoineen nopeita juoksijoita.
## Elintavat ja levinneisyys
Topiantilooppien ravinto koostuu pääasiassa heinäkasveista. Ne ovat aktiivisimmillaan varhaisillalla ja aamulla. Topeilla on tapana nousta lepäämään kumpareille. Yleensä ne seisovat märehtimässä lähes liikkumatta, mutta voivat joskus asettua makuullekin. Korkea paikka antaa niille parempaa suojaa leijonien yllätyshyökkäyksiltä. Topiien levinneisyys rajoittuu Saharan eteläpuolisen Afrikan aukeille alueille. Niitä tavataan Sahelin alueella, Sudanin ja Kapmaan välisillä savannialueilla, pensasaroilla ja lehtimetsissä, puoliaavikoilla ja tulva-alueilla.

## Lähteet
Keltapiikkiunikko

**Keltapiikkiunikko** (*Argemone mexicana*) on unikkokasveihin (*Papaveraceae*) kuuluva piikkinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa. Se on levinnyt haitallisena tulokaslajina laajalle, kuten Intiaan.

Keltapiikkiunikko on yksivuotinen, pystykasvuinen ruohovartinen kasvi. Sen varsi on piikkien peitossa ja erittää leikattaessa kellertävää maitiaisnestettä. Lehdet ovat hammaslaitaiset, harmahtavan sinivihreät. Kukat ovat keltaiset, 4-5 cm pitkät.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Keltapiikkiunikko (''Argemone mexicana'')
*Plants for a Future
*ITIS: ''Argemone mexicana'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Argemone mexicana'' 
*Flora of China: ''Argemone mexicana'' 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: ''Argemone mexicana''
Enontekiön vaakuna

**Enontekiön vaakuna** on Enontekiön kunnan tunnus. Sen aihe kuvaa pohjoista luontoa.

Vaakunan selitys kuuluu ”sinisessä kentässä hopeinen punavaruksinen riekko.” Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja Enontekiön kunnanvaltuusto hyväksyi sen 17. tammikuuta 1961. Sisäasiainministeriö vahvisti vaakunan käyttöön 21. huhtikuuta samana vuonna.

## Lähteet
* 
*
David García de la Cruz

**David García de la Cruz** (s. 16. tammikuuta 1981 Manresa, Katalonia, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja.

## Ura
García on Espanyolin kasvatti. Ensiesiintymisensä edustusjoukkueessa hän teki 8. tammikuuta 2000 kotiottelussa Deportivo La Coruñaa vastaan. Kaudella 2001–2002 hän nousi joukkueen vakiokalustoon ja toimi varakapteenina, Raúl Tamudon toimiessa kapteenina.

Vuoden 2007 alussa hän teki kahden vuoden jatkosopimuksen joukkueen kanssa, ja ilmoitti haluavansa edustaa seuraa koko uransa ajan. Kauden aikana hän pelasi yhdeksän pääsarja-ja seitsemän eurocup-ottelua.

Kaudella 2008–2009 García pelasi vain 14 pääsarjaottelua kärsien muutamista loukkaantumisista. 12. kesäkuuta 2009 hän jatkoi sopimustaan vuoteen 2011 asti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tilastot BDFutbol-sivustolla
Työehtoshoppailu

**Työehtoshoppailu** (työehtosopimusshoppailu, sopimusshoppailu, TES-shoppailu) tarkoittaa työntekijöiden siirtämistä halvemman työehtosopimuksen piiriin, jotta työnantaja saa kustannussäästöjä tai kilpailuetua.

Yritykset vaihtavat työnantajaliittoa päästäkseen toisen, usein työntekijän näkökulmasta heikomman, työehtosopimuksen piiriin, kun katsovat yrityksen toimialan muuttuneen. Jos työnantajayrityksen toimiala muuttuu tosiasiallisesti, ei ammattiyhdistysliike voi tätä estää. Työehtoshoppailu liittyy erityisesti ulkoistamisiin. 

Suomessa esimerkiksi Posti Group on harjoittanut työehtoshoppailua ulkoistamalla osan toiminnostaan ja vaihtamalla sanomalehdenjakajat halvempaan työehtosopimukseen.
## Lähteet
June Allyson

**June Allyson**, synt. **Ella Geisman** (7. lokakuuta 1917 Bronx, New York, New York &ndash; 8. heinäkuuta 2006 Ojai, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä.

Allyson esiintyi Broadwaylla 1938–1941, josta hän siirtyi Hollywoodiin Metro-Goldwyn-Mayerille. Allyson näytteli seuraavien 11 vuoden aikana kaikkiaan 25:ssä MGM:n tuottamassa elokuvassa, joiden joukossa oli muun muassa vuonna 1949 valmistunut *[[Pikku naisia (vuoden 1949 elokuva)|Pikku naisia]]*. James Stewartin vastanäyttelijänä hän oli elokuvissa *[[Miehen voitto]]* (1949), *[[Glenn Miller Story]]* (1953) ja *[[Ilmojen kiitäjät]]* (1954). Allysonin ensimmäinen aviopuoliso oli näyttelijä Dick Powell. Avioliitto solmittiin 1945 ja se kesti Powellin kuolemaan vuonna 1963. Kaikkiaan Allyson oli aviossa kolmesti.

June Allyson on saanut tähden Hollywood Walk of Famelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* June Allysonin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Pesäpallon miesten Mestaruussarjan kausi 1977

**Pesäpallon SM-sarja 1977**. Imatran Pallo-Veikot voitti Suomen mestaruuden. Cup -kilpailussa Kouvolan Pallonlyöjät voitti finaalissa Seinäjoen Maila-Jussit juoksuin 5–1.

## Mestaruussarja

### Sarjataulukko

Kolme viimeistä joukkuetta putosi sarjasta. Tilalle nousivat suomensarjan lohkovoittajat Kiteen Urheilijat, Ilmajoen Kisailijat ja Helsinki-Pesis.

IPV: Jarmo Lipsanen, Teijo Kytösalmi, Matti Rapo, Ilpo Kytösalmi, Vesa Lipsanen, Jorma Lippojoki, Kari Uosukainen, Pentti Lipponen, Veli-Matti Aitala, Kari Stenberg, Jouko Hujanen, Rauli Rapo. Valmentaja: Olli Kokko. huoltaja: Lauri Oinonen.

### Ottelut

## Lyöjätilasto

## Etenijätilasto

## Tehotilasto

## Kärkilyöjät

## Palkinnot

## Lähteet
* http://www.pesis.fi/@Bin/352226/msu1977.txt 
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/ 
* http://www.pesis.fi/historia/pelaajatilastot/parhaat_etenijat/
* Pesäpallon vuosikirja 2008

### Viitteet
Kaksio (yhtye)

**Kaksio** oli elektronista popmusiikkia esittänyt suomalainen yhtye, jonka muodostivat laulaja Jonna Kärkkäinen ja kosketinsoittaja-DJ-tuottaja Anssi Honkanen.

Yhtyeen albumi *[[Lähikuvia]]* julkaistiin alkuvuodesta 2004 Warner Music Finlandin kautta. Levyltä julkaistiin kolme singleä. ”Ajattelen sua” ja ”Tyttö tanssii vaan” nousivat Suomen viralliselle singlelistalle, ”Ajattelen sua” parhaimmillaan sijalle kahdeksan, sekä ”Tyttö tanssii vaan” sijalle 12. Itse albumi nousi viralliselle albumilistalle yhden viikon ajaksi, sijalle kolmekymmentä vuoden 2005 viidennellä viikolla.

Yhtyeen kappaleita säveltänyt ja sanoittanut Kärkkäinen teki tekstit ensin englanniksi ja käänsi ne sitten suomeksi, koska levy-yhtiö halusi yhtyeen pitäytyvän suomen kielessä. Yhtye lopetti toimintansa vuonna 2005. Kaksion jälkeen Kärkkäinen on tehnyt musiikkia muille artisteille ja esiintynyt sooloartistina nimellä Jo Angel. Honkanen puolestaan on työskennellyt radiojuontajana NRJ:n *[[Aamupojat]]*-ohjelmassa ja on myös levyttänyt juontajaparinsa Renne Korppilan kanssa..   

## Diskografia
### Albumit
* Lähikuvia (2004)
 
### Singlet
* Ajattelen sua (2003)
* Tyttö tanssii vaan (2004)
* Lähikuvia (2004)

## Lähteet
Toussaint Louverturen kansainvälinen lentoasema

**Toussaint Louverturen kansainvälinen lentoasema**  (, ) on lentoasema lähellä Port-au-Princen kaupunkia, Haitissa. Lentoasema on maan päälentoasema. Lentoasemalla oli merkittävä rooli Haitin maanjäristyksen jälkeen kansainvälisen avustuksen toimittamisessa maahan. Yhdysvaltain ilmavoimien lennonvalvojat ohjasivat liikennettä väliaikaisesti.

Lentoasema avattiin 1965 nimellä Francois Duvalierin kansainvälinen lentoasema. Duvalierien lähdettyä maanpakoon nimeksi tuli 1986 Port-au-Princen kansainvälinen lentoasema, kunnes se 2003 nimettiin Haitin vallankumousjohtaja Toussaint L’Ouverturen mukaan.

## Lähteet
Ankara Üniversitesi Spor Kulübü

**Ankara Üniversitesi S.K** on turkkilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Ankarasta. Seura pelaa Turkin jääkiekon superliigassa.

Seuralla on myös naisten joukkue, joka pelaa jääkiekkoa.
Punaruohokaija

**Punaruohokaija** (*Neophema splendida*) on eteläaustralialainen värikäs kaija. Sitä on joskus kutsuttu nimellä loistopapukaija.

## Koko ja ulkonäkö

Linnun pituus on noin 19 cm ja paino 36–44 g. Sen höyhenpuku on selästä ja päälaelta vihreä, naama ja osa siivistä ovat turkoosinsiniset ja vatsa keltainen.

Aikuisilla koirailla on huomattavan sininen pää ja huomattavan punainen rinta. Aikuisen koiraan siipisulkien alapinnat ovat yksivärisen tummanharmaat.

Naaraan pää on hailakamman sininen ja punainen rinta puuttuu. Aikuisen naaraan siipisulkien alapinnat ovat tummanharmaat, joissa on lyhyt jono valkoisia pilkkuja. Naaras muistuttaa huomattavan paljon kaunoruohokaijanaarasta, ja lintuja voi olla hyvin hankala erottaa. Punaruohokaijanaaraalla on vähemmän valkoisia pilkkuja siipien alapinnoilla ja sen pää on hieman näyttävämmän sininen kuin kaunoruohokaijanaaraalla.

Nokka on tummanharmaa, iiris ruskea ja koivet ruskehtavan harmaat. 

Nuori lintu muistuttaa naarasta. Hyvin nuorilla on vaalea nokka. Nuorilla koirailla punainen rinta tulee näkyviin laikuttain, ja vielä osin punarintaisena nuorilla koirailla on siipisulissaan naaras-/poikasmainen vaalea pilkkujono.

## Esiintyminen
Punaruohokaijat elävät sisämaassa Australian eteläosassa. Kannan suuruus on noin 10&nbsp;000 yksilöä. Ne ovat vaelluslintuja, jotka eräinä vuosina voivat esiintyä yli sadan yksilön parvina, vaikka tavallisesti elävät pareittain tai perhekunnittain. John Gould kuvaili lajin holotyypin Länsi-Australiasta.

## Elinympäristö
Punaruohokaijat asuvat kuivilla eukalyptusta ja akasiaa kasvavilla harvapuustoisilla ruohostomailla, pikku metsiköissä ja pensaikoissa.

## Lisääntyminen
Lisääntymisaika on tavallisesti elokuusta joulu-tammikuulle. Pesä on tavallisesti puunkolossa. Naaras munii kolmesta viiteen munaa, joita se hautoo noin 20 päivää. Poikaset jättävät pesän neljän-viiden viikon ikäisinä, ja saavat aikuisen höyhenpuvun noin kuuden kuukauden ikäisinä.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu siemenistä ja kasvien osista. Linnut ruokailevat äänettöminä maassa pensaiden suojassa ja ovat vaikeasti havaittavia. Ne käyvät harvoin juomassa, ja niiden arvellaan nuolevan kastetta tai imevän nestettä mehikasveista, kuten sailioista (*Calandrinia*).

## Lemmikkinä
Punaruohokaija on Suomessa harvinainen lemmikki.

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*World Parrot Trust 

### Viitteet
Tiililä

**Tiililä** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Kaarlo Tiililä (1864–1936), oppikoulun rehtori, kouluneuvos ja runoilija
* Osmo Tiililä (1904–1972), dogmatiikan professori
* Paul Tiililä (1931–2020), kirjailija ja postitaiteilija
* Ulla Tiililä (s. 1963), kielitieteilijä
Rantakaija

**Rantakaija** (*Neophema petrophila*) on Australian rannikolla elävä kaija.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 22 cm ja paino 44–67 g. Sen höyhenpuku on pääosin oliivinvihreä, otsassa ja siivillä on kirkkansinistä. Nokka on harmaa, iiris tummanruskea ja koivet harmahtavat. Nuori lintu on himmeämmän värinen. Laji on vaatimattomimman värinen kaikista australialaisista papukaijoista.

## Esiintyminen
Rantakaijan esiintymisalue ulottuu Australian länsirannikolta etelärannikon Robeen. Laji on yleinen ja asuttaa vain kapeaa rannikkovyöhykettä ja saaria 20 kilometriä rannasta. Sisämaassa sitä ei tavata kymmentä kilometriä kauempana merenrannasta. Kannan suuruus on yli 20&nbsp;000 yksilöä. Gould kuvaili lajin holotyypin Länsi-Australiasta.

## Elinympäristö
Rantakaijat asuvat vain rannikon hiekkadyyneillä, alkaalisilla soilla ja karuilla kallioluodoilla. Ne esiintyvät yleensä pareittain tai perhekunnittain, mutta voivat joskus muodostaa jopa sadan yksilön parvia.

## Lisääntyminen
Lisääntymisaika on elokuusta lokakuulle. Pesä on maassa kallionkielekkeen alla tai vanhassa merilinnun pesäonkalossa, aina nousuveden ylärajaa korkeammalla. Naaras munii neljästä viiteen munaa, joita se hautoo noin 18 päivää. Poikaset jättävät pesän kuukauden ikäisinä, ja muodostavat vanhempiensa kanssa perhekunnan. Poikaset saavat aikuisen höyhenpuvun kolmen tai neljän kuukauden ikäisinä. Pari voi pesiä kahdesti kesän aiakan, jos olot ovat suotuisat.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu ruohojen ja pensaiden siemenistä ja hedelmistä. Joskus ne voivat tulla ratapihoille syömään maahan karisseita vehnänjyviä. Ruokaillessaan ne ovat kesyjä, mutta vaikeasti havaittavia, sillä ne etsivät lähes äänettöminä siemeniä kasvillisuuden seassa.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*World Parrot Trust 
*Birds in Backyards 

### Viitteet
Juan de Grijalva

**Juan de Grijalva** (n. 1489 &ndash; 21. tammikuuta 1527) oli espanjalainen tutkimusmatkailija. Hän oli ensimmäisiä eurooppalaisia, joka tutki Meksikon ranta-alueita ja tutustui Asteekkivaltakuntaan.

Hänen kanssaan retkellä olivat Francisco de Montejo, Pedro de Alvarado, Juan Díaz, Francisco Peñalosa, Alonso de Ávila, Alonso Hernández, Julianillo Villafaña, Melchorejo Villafaña, Antonio Villafaña.

## Lähteet
Isak Björklund

**Isak Björklund** (22. lokakuuta 1686 Vähäkyrö – 30. tammikuuta 1740 Turku) oli suomalainen kirkkoherra sekä Turun akatemian itämaisten kielten professori ja rehtori.

Björklundin vanhemmat olivat talollinen Yrjö Heikkilä ja tämän vaimo Gunilla. Björklund valmistui ylioppilaaksi Uppsalassa 1705 ja toimi sitten useita vuosia kotiopettajana Paltamon pappilassa rovasti Erik Cajanuksen luona. Vuonna 1712 käydyssä sarkasodassa venäläinen joukko-osasto hyökkäsi Paltamoon, jolloin Björklund haavoittui saatuaan keihään kylkeensä. Hän pakeni Tukholmaan ja Uppsalaan maanpakoon. Vuonna 1720 hänet nimitettiin Turun akatemian filosofisen tiedekunnan apulaiseksi, mutta hän pysyi Tukholmassa hoitamassa Gezeliuksen raamattutyötä. Turun akatemian pyhien kielten professorina Björklund toimi 1728–1734 ja teologian toisena professorina 1734–1740. Samanaikaisesti hän toimi kirkkoherrana, jotta sai tuloja tästä pastoraatistaan. Björklund oli prebendaseurakunnan kirkkoherrana Piikkiössä 1732–1734 ja Turun suomalaisessa seurakunnassa 1734–1740. Hän toimi myös akatemian rehtorina 1733–1734 ja 1739–1740. Björklund toimi lisäksi Pohjalaisen Osakunnan inspehtorina 1728–1740.

## Lähteet
Scott Brown

**Scott Philip Brown** (s. 12. syyskuuta 1959 Kittery, Maine) on yhdysvaltalainen poliitikko. Hänet valittiin Ted Kennedyn seuraajaksi Yhdysvaltain senaattiin Massachusettsin osavaltiosta tammikuussa 2010. Brown oli Massachusettsin osavaltion ensimmäinen republikaaninen senaattori sitten vuoden 1972. Hän menetti paikkansa vuoden 2012 kongressivaaleissa. Koulutukseltaan Brown on juristi. Hän on naimisissa ja hänellä on kaksi tytärtä, joista Ayla Brown tunnetaan poplaulajana.

## Vaalivoitto 2010
Vuoden 2010 vaalien lopputulos oli käytännössä suuri takaisku presidentti Barack Obamalle. Brownin voiton myötä demokraatit menettivät ratkaisevan 60–40-enemmistön senaatissa. Enemmistön menetys vaikeutti huomattavasti muun muassa terveydenhuoltouudistuksen eteenpäin vientiä kongressissa. Scott Brown äänestikin Obaman uudistusta vastaan.

## Vaalitappio 2012
Brown ei pystynyt uusimaan paikkansa senaatissa vuoden 2012 vaaleissa. Hän hävisi demokraatti Elizabeth Warrenille. Brownin arvioidaan asettuvan ehdolle vuoden 2013 senaatin täytevaaleissa koska Massachusettsin vanhempi senaattori John Kerry valittiin uudeksi ulkoministeriksi. Maltillinen republikaani Brownin arvioidaan myös olevan mahdollisesti kiinnostunut ehdokkuudesta Massachusettsin kuvernöörivaaleissa vuonna 2014.

### Lähteet

## Aiheesta muualla

*Scott Brownin kampanjasivusto  
*Scott Brownin senaatin sivusto
John White

**John White** (s. noin 1756 – 20. helmikuuta 1832 Worthing, Englanti) oli englantilainen lääkäri ja luonnontieteilijä.

White syntyi Sussexissa, joidenkin lähteiden mukaan vuonna 1750. Hän liittyi kirurgiksi Kuninkaallisen laivaston alukselle HMS *Wasp* vuonna 1778 ja purjehti niin Intiaan kuin Karibialle. Vuonna 1786 White liittyi *[[HMS Irresistible (1782)|Irresistiblen]]* miehistöön, ja kapteeni Sir Andrew Snape Hamondin suosituksesta hänet valittiin pääkirurgiksi laivastoon, joka lähti 1787 perustamaan asutusta Australian Botany Bayhin. Laivastossa oli yhdessätoista laivassa kaikkiaan lähes 1&nbsp;500 ihmistä, joista 778 vankeja, ja paljolti Whiten ja hänen alaistensa ansiosta kahdeksan kuukautta kestäneen purjehduksen aikana kuoli vain 34 ihmistä. Perillä Australiassa rakennettiin sairaala ja kuolleisuus väheni edelleen. Elokuussa 1788 White joutui kaksintaisteluun alaisensa William Balmainin kanssa, ja molemmat haavoittuivat.

White piti päiväkirjaa Australiassa havaitsemistaan linnuista ja lähetti kirjoituksensa Englantiin ystävälleen Thomas Wilsonille, joka julkaisi teoksen *Journal of a Voyage to New South Wales* vuonna 1790. Teoksessa oli 65 piirrosta, ja se käännettiin pian saksaksi ja myöhemmin myös ruotsiksi ja ranskaksi. Hän lähetti piirroksia ja näytteitä myös teokseen *The Voyage of Governor Phillip to Botany Bay* (Lontoo, 1789).

Vuonna 1790 siirtokuntaan saapui toinen 500 vangin laivasto. Vangit olivat erittäin huonossa kunnossa ja heitä kuoli paljon. Lääkkeiden ja tarvikkeiden puutteesta huolimatta White alaisineen hoiti yli puolet vangeista terveiksi. Kolmas vankilaivasto 1791 koki lähes saman kohtalon ja pahimmillaan lähes 600 vankia oli sairaalahoidossa ja kykenemättömiä työhön. Vuonna 1792 kuoli kaikkiaan 436 vankia.

Vuonna 1792 White sai omakseen 40 hehtaarin tilan nykyisen Petershamin kaupungin alueelta. Myöhemmin hänelle myönnettiin vielä 12 hehtaaria lisää maata. Hän myi maansa uudisasukkaalle vuonna 1822.

White palasi Englantiin 1795 ja kirjoitti laajan käsikirjoituksen australialaisista kasveista. Käsikirjoitus katosi jäljettömiin, mutta todennäköisesti siihen liittyvät piirrokset on museoitu British Museumiin. Vuonna 1796 White palasi laivastoon ja purjehti merillä kolme vuotta. Tämän jälkeen hän toimi lääkärinä laivaston asemilla Kentissä aina vuoteen 1820 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle.

White kuvaili ja nimesi tasmaniankaijan vuonna 1790. Myös IBC mainitsee auktoriksi Whiten, mutta Itiksessä auktoriksi mainitaan George Shaw, mikä lienee väärin.

## Lähteet
*Australian Dictionary of Biography 

### Viitteet
Fats Waller

**Thomas Wright ”Fats” Waller** (21. toukokuuta 1904 New York, New York, Yhdysvallat – 15. joulukuuta 1943 Kansas City, Missouri, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti, laulaja, säveltäjä ja koomikko. Hänen säveltämistään kappaleista tunnetuimpia ovat ”Honeysuckle Rose”, ”Ain’t Misbehavin’”, ”Keepin’ Out of Mischief Now” ja ”Jitterbug Waltz”. Waller oli nuoruudessaan stride-pianotekniikan pioneerin James P. Johnsonin oppilas, ja hänestä tuli stride-koulukunnan suosituin esittäjä osaksi soittotekniikkansa, osaksi taas humoristisen ja viihdyttävän esitystyylinsä takia.

Waller ryhtyi soittamaan ammatikseen 15-vuotiaana. Hän soitti urkuja elokuvateattereissa ja toimi vaudeville-esiintyjien kuten Bessie Smithin säestäjänä. Vuonna 1927 hän sävelsi musiikkia Broadway-näytelmään *Keep Shufflin’*, ja vuonna 1929 sai ensi-iltansa musikaali *[[Hot Chocolates]]*, josta ovat lähtöisin Wallerin suurimmat hitit ”Honeysuckle Rose” ja ”Ain’t Misbehavin’”. Molemmat kappaleet ovat muodostuneet jazzstandardeiksi, ja Wallerin nauhoitteet niistä kuuluvat historiallisia äänilevyjä taltioivaan Grammy Hall of Fameen.

Wallerin tekniikalla oli suuri vaikutus myöhemmän sukupolven pianisteihin. Earl Hines on nimennyt Wallerin suurimmaksi yksittäiseksi vaikuttajaksi tyylinsä kehittymiselle. Count Basie aloitti uransa imitoiden Wallerin tekniikkaa. Duke Ellingtonin pianonsoitto perustui stride-tyyliin, jonka tunnetuin esittäjä Waller oli. Samoin bebop-pianistit kuten Bud Powell ja Thelonious Monk lainasivat toisinaan Wallerin pianokuvioita omassa soitossaan.

## Sävellyksiä
* ”Squeeze Me” (1925)
* ”Ain’t Misbehavin’” (1929)
* ”Black and Blue” (1929)
* ”Honeysuckle Rose” (1929)
* ”I’ve Got a Feeling I’m Falling” (1929)
* ”Keepin’ Out of Mischief Now” (1932)
* ”Russian Fantasy” (1935)
* ”The Joint Is Jumpin’” (1940)
* ”Jitterbug Waltz” (1942)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

### Kirjallisuutta
*
Marjo Voutilainen

**Marjo Voutilainen** (s. 22. maaliskuuta 1981 Kuopio) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Aktiiviuransa jälkeen hän on toiminut SM-sarjassa pelaavan Kalevan Pallon valmentajana.

Voutilainen edusti kasvattajaseuraansa KalPaa SM-sarjassa kausilla 1995–1997, 1. divisioonassa kaudella 1997–1998 ja uudelleen SM-sarjassa 1998–2001. Hän jatkoi pääsarjauraansa Itä-Helsingin Kiekkossa kausilla 2001–2004 ja Espoo Bluesissa 2004–2008. Hän voitti Bluesissa Suomen-mestaruuden 2005, 2007 ja 2008. Kaudella 2008–2009 hän pelasi Venäjän sarjassa SKIF-joukkueessa, ja teki Euroopan cupin mestaruuden ratkaisseen maalin ottelussa Bluesia vastaan. Hän pelasi Bluesissa kauden 2009–2010, KalPassa kaudet 2010–2014 ja JYPissä 2014–2016. Hän päätti pelaajauransa Suomen-mestaruuteen JYPissä 2016. Hän aloitti KalPan valmentajana kaudella 2016–2017.

Voutilainen pelasi SM-sarjassa kaikkiaan 367 runkosarjaottelua. Niissä hän teki 176 maalia ja antoi 279 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän teki pelaamissaan 82 ottelussa 23 maalia ja antoi 49 maalisyöttöä.

Voutilainen pelasi ensimmäiset A-maaottelunsa kaudella 1996–1997. Hän kuului Suomen joukkueeseen, joka sijoittui neljänneksi Minneapolisin MM-kilpailuissa 2001 ja Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002. Seuraavan kerran hän pelasi arvokilpailuissa Harbinin MM-kilpailuissa 2008, joissa Suomi sai pronssia. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen myös Hämeenlinnan MM-kisoissa 2009 ja Vancouverin olympialaisissa 2010.  Hän kuului neljänneksi sijoittuneeseen Suomen joukkueeseen MM-kilpailuissa 2013. Viimeisen A-maaottelunsa hän pelasi kaudella 2013–2014.

Voutilainen pelasi kaikkiaan 145 naisten maaottelua. Niissä hän teki 20 maalia ja antoi 48 maalisyöttöä. Olympialaisissa hän teki kymmenessä ottelussa yhden maalin ja antoi yhden maalisyötön. MM-kilpailuissa hän teki pelaamissaan 21 ottelussa kaksi maalia ja antoi viisi maalisyöttöä.

## Lähteet