open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Amerikanisolepinkäinen

**Amerikanisolepinkäinen** (*Lanius ludovicianus*) on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Amerikanisolepinkäistä tavataan Kanadan eteläosissa, Yhdysvalloissa, Meksikossa ja Keski-Amerikan pohjoisosissa. Se on muuttolintu levinneisyysalueensa pohjoisosissa. Lajin kannan kooksi on arvioitu 4,2 miljoonaa sukukypsää yksilöä. Se luokitellaan silti silmälläpidettäväksi, koska kannan koko on suhteellisen voimakkaassa laskussa.

## Lähteet
József Vértesy

**József Vértesy** (*Vrábel*; 19. helmikuuta 1901 Sombor – 21. joulukuuta 1983 Budapest) oli unkarilainen vesipalloilija ja olympiavoittaja. Hän kuului lajissa vuoden 1928 kesäolympialaisissa Amsterdamissa hopeaa saaneeseen ja kesäolympialaisissa 1932 Los Angelesissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen. Lisäksi hän sijoittui vesipallossa joukkueineen viidenneksi Pariisin kesäolympialaisissa 1924.

## Lähteet
Delirium tremes

**Delirium tremes** on rap-artisti Huge L:n 5. huhtikuuta 2013 julkaistu albumi. Se julkaistiin Monsp Recordsin kautta CD:nä, vinyylinä ja kasettina. Albumin kasettiversio sisältää kaksi bonuskappaletta.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 14.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### kasettiversion bonuskappaleet
# Tuu glubille (mukana Pyhimys)
# Diagnoosi 2004 (mukana Syylline)

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Soundi: 
* Tuoreet Platat: 

## Lähteet
Burmanpikkulepinkäinen

**Burmanpikkulepinkäinen** (*Lanius collurioides*) on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Burmanpikkulepinkäistä esiintyy Aasian kaakkoisosissa. Sen levinneisyysalue on hyvin suuri ja lajia on kuvattu yleiseksi. Burmanpikkulepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Tuhkalepinkäinen

**Tuhkalepinkäinen** (*Lanius souzae*) on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Tuhkalepinkäistä tavataan Afrikan keskiosissa. Lajin levinneisyysalue on hyvin suuri ja sen on kuvattu olevan yleinen. Tuhkalepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Härkälepinkäinen

**Härkälepinkäinen** (*Lanius bucephalus*) on lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Härkälepinkäistä esiintyy Itä-Aasiassa. Lajin kokonaiskantaa ei tiedetä, mutta Kiinan kannaksi arvioidaan 10&nbsp;000–100&nbsp;000, Korean kannaksi 10&nbsp;000–100&nbsp;000, Japanin kannaksi 10&nbsp;000–100&nbsp;000 ja Venäjän kannaksi 100–100&nbsp;000 pesivää paria. Härkälepinkäinen on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Heiko Schwartz

**Heiko Schwartz** (21. syyskuuta 1911 Norden – 29. lokakuuta 1973 Sennestadt) oli saksalainen vesipalloilija, uimari ja olympiamitalisti. Hän sai Los Angelesin vuoden 1932 kesäolympialaisissa joukkueineen hopeaa vesipallossa. Vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä Schwartz osallistui 100 metrin vapaauintiin.

Euroopan-mestaruuskilpailuissa Schwartz sai vuonna 1934 hopeaa 4 × 200 metrin vapaauintiviestissä.

## Lähteet
Frakkilepinkäinen

**Frakkilepinkäinen** (*Lanius cabanisi*) on afrikkalainen lepinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Frakkilepinkäistä tavataan Keniassa, Somaliassa ja Tansaniassa. Lajin on kuvattu olevan yleinen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
György Bródy

**György Bródy** (21. heinäkuuta 1908 Budapest, Unkari – 5. elokuuta 1967 Johannesburg, Etelä-Afrikka) oli unkarilainen vesipalloilija ja kaksinkertainen olympiavoittaja. Hän kuului lajissa kultaa voittaneeseen joukkueeseen sekä vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa että vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä.

Bródy oli yksi juutalaisista mitalisteista Natsi-Saksan olympialaisissa.

## Lähteet
Hans Eckstein

**Johannes "Hans" Eckstein** (15. joulukuuta 1908 Leipzig – 15. maaliskuuta 1985 Leipzig) oli saksalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1932 kesäolympialaisissa Los Angelesissa ja oli siellä mukana saamassa lajissa hopeaa. Hänen veljensä Curt Eckstein voitti uimarina kansallisen mestaruuden.

## Lähteet
Ohranan talo

**Ohranan talo** on Helsingissä Korkeavuorenkadun ja Punanotkonkadun kulmassa sijaitseva uusrenessanssityylinen kerrostalo. Vuonna 1889 valmistuneen rakennuksen omisti pitkään Suomen valtio. Rakennuksessa on kuusi kerrosta.

Talon arkkitehti on ruotsalainen Axel Högberg, ja sen rakennutti ruotsalainen maalarimestari Erik Färlander. 1. kesäkuuta 1889 siihen alkoi muuttaa asukkaita. Talolla oli sittemmin vaihtuvia omistajia, kunnes Venäjän valtio osti sen 1904.

Talo oli alun perin asuintalo, jossa oli vuokralaisina monen ammatin edustajia ja "silmiin pistävän monta leskirouvaa", joilla oli alivuokralaisina opiskelijoita. 1900-luvun alusta talo oli Venäjän valtion käytössä, ja siinä asui ensin venäläisiä santarmeja. Sen jälkeen talossa toimi Venäjän salaisen poliisin Ohranan Suomen osasto, ja siinä oli myös Suomen santarmihallitus esikuntineen. Asuinhuoneistoissa asui Venäjän armeijan upseereita. Kansalaissodan aikana talo on todennäköisesti ollut Punakaartin käytössä.

Vuonna 1918 rakennus tuli Suomen valtion omistukseen ja Sotasaaliskeskusosaston kiinteistöosaston haltuun, ja se siirtyi lähes kokonaan virastokäyttöön. Vuonna 1921 se tuli täysin virastokäyttöön, ja siinä toimivat Puolustusministeriö ja Yleisesikunta. Vuosina 1931–1939 rakennuksessa kokoontui Puolustusneuvosto, jonka johtaja oli marsalkka Mannerheim. Sen jälkeen se oli vuodesta 1939 yli 70 vuotta Suomen rajavartiolaitoksen käytössä. Talo suojeltiin 1980-luvulla ja peruskorjattiin. Peruskorjauksessa säilytettiin kuitenkin paljon vanhaa, muun muassa siellä olleet 66 kaakeliuunia. Rajavartiolaitos muutti rakennuksesta 2012 tilapäistiloihin Kalasatamaan ja etsii uusia toimitiloja.

Senaatti-kiinteistöt myi rakennuksen Grand Residence Development Oy:lle ja rakennus palautetaan asuintaloksi. Asuinrakennuksen suunnittelusta vastaa arkkitehti Jani Prunnila


File:Okhrana House (Helsinki) - DSC04319.JPG
File:Visit-suomi-2009-05-by-RalfR-058.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Korkeavuorenkatu 21, Rakennushistoriallinen selvitys  (Arkkitehtitoimisto ark-byroo, 27.9.2013, ladattava PDF)
Olen musta

**Olen musta** on rap-duo Steve iVanderin debyyttialbumi. Se julkaistiin Monsp Recordsin kautta 10. toukokuuta 2013. Albumin kappale ”Poppers” julkaistiin ensimmäisenä singlenä, ja kappaleesta ”Raha ei tekeytymällä lopu” on julkaistu musiikkivideo. *Olen musta* nousi Suomen virallisen albumilistan 33. sijalle.

## Tekijänoikeusrikkomus
Albumi julkaistiin alun perin 10. toukokuuta 2013, mutta se vedettiin saman tien pois myynnistä tekijänoikeuteen liittyvän epäselvyyden vuoksi. Asiasta tiedotti Monsp Records sivustollaan. Monsp tiedotti myös ettei ennakkotilattuja levyjä tarvitse palauttaa. Myös ”Poppers”-digisingle vedettiin pois kaupoista. Albumista julkaistiin uusi versio 21. toukokuuta 2013. Albumi julkaistiin myös rajoitettuna 200 kappaleen vinyylipainoksena toukokuun lopulla.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet
Hans Schulze

**Hans Schulze** (25. elokuuta 1911 Magdeburg – 26. tammikuuta 1992 Wuppertal) oli saksalainen vesipalloilija ja kaksinkertainen olympiamitalisti. Hän kuului lajissa hopeaa saaneeseen joukkueeseen Los Angelesin kesäolympialaisissa 1932 ja Berliinin kesäolympialaisissa 1936.

## Lähteet
Alfred Kienzle

**Alfred Kienzle** (1. toukokuuta 1913 Stuttgart – 4. syyskuuta 1940 Reims) oli saksalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja kuului siellä lajissa hopeaa saaneeseen joukkueeseen. Hän kaatui toisessa maailmansodassa.

## Lähteet
Fernand Isselé

**Fernand Bertrand Isselé** (22. helmikuuta 1915 Brugge – toukokuu 1994) oli belgialainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä ja kuului siellä lajissa pronssia saaneeseen joukkueeseen. Hän osallistui myös Lontoon kesäolympialaisiin 1948 ja sijoittui siellä joukkueineen neljänneksi.

## Lähteet
Vuorenmaa Yhtiöt

**Vuorenmaa Yhtiöt Oy** on Lapualla vuonna 1946 perustettu yritys, joka on erikoistunut tekniseen tukkukauppaan. Se myy laakereita, voimansiirtotuotteita ja muita teollisten pk-yritysten tarvitsemia teknisiä tuotteita.

Vuorenmaan tuoteryhmiä ovat laakerit, hihnat ja hihnapyörät, ketjut ja ketjupyörät, sähkömoottorit, tiivisteet, työkalut, teollisuuskemikaalit, kunnossapitotuotteet, pneumatiikka ja hydrauliikka sekä erikoistuotteet.

Yrityksen sivukonttorit sijaitsevat Vaasassa, Tampereella, Jyväskylässä, Kokkolassa, Turussa, Raahessa ja Ylivieskassa. Palvelupisteitä on 40 paikkakunnalla ympäri Suomen.

## Historiaa
Yrityksen perusti lapualainen Paavo Vuorenmaa, joka alkoi sotien jälkeen myydä sodasta yli jääneitä moottoreiden osia ja akselistoja etenkin maatalousyrittäjille aikana, jolloin kaikesta vallitsi pula. 1980-luvulla toimitusjohtajaksi tuli Paavon poika Timo Vuorenmaa. 2000-luvun puolivälissä yrityksen omistus siirtyi kolmannelle sukupolvelle, Ville Vuorenmaalle ja Emilia Vuorenmaalle.

## Lähteet
Leo Kohtala

**Leo Johannes Kohtala** (s. 2. kesäkuuta 1934 Alahärmä) on suomalainen juristi, kuntajohtaja ja poliitikko. Kohtala suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon 1956, sai varatuomarin arvon 1965 ja suoritti oikeustieteen lisensiaatin tutkinnon 1966. Hän työskenteli Hämeenlinnan kaupunginjohtajana vuosina 1967–1992 ja toimi Suomen Sosialidemokraattisen puolueen kansanedustajana Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä vuosina 1970–1975. Sittemmin hän edusti Hämeenlinnan kaupunginvaltuustossa Eläkeläiset Kansan Asialla -puoluetta vuodesta 1992.

## Lähteet
Albert Casteleyns

**Albert Casteleyns** (2. toukokuuta 1917 – 17. kesäkuuta 1974) oli belgialainen vesipalloilija, rattikelkkailija ja olympiamitalisti. Hän kuului vesipallossa pronssia saaneeseen joukkueeseen vuoden 1936 kesäolympialaisissa Berliinissä. Rattikelkkailussa hän sijoittui kahden miehen kelkoissa vuoden 1952 talviolympialaisissa Oslossa kuudenneksi ja Cortina d'Ampezzon talviolympialaisissa 1956 13. sijalle.

## Lähteet
Raimo Anttila

**Raimo Anttila** viittaa seuraaviin:

*Raimo Aulis Anttila (1935–2023), suomalainen kielitieteilijä.
*Raimo Einari Anttila (1944–2008), veroylituomari
Raimo Aulis Anttila

**Raimo Aulis Anttila**  (21. huhtikuuta 1935 Lieto – 27. tammikuuta 2023 Turku) oli suomalainen kielitieteilijä ja professori. Hän toimi yleisen kielitieteen professorina Helsingin yliopistossa vuosina 1971–1976 ja indoeurooppalaisten kielten professorina Kalifornian yliopistossa Los Angelesissa vuodesta 1976.

Anttila oli Suomalaisen Tiedeakatemian ulkomaalainen jäsen vuodesta 1995.

Anttila on haudattu Turun hautausmaalle.

## Julkaisuja
**An Introduction to Historical and Comparative Linguistics*, 1972
**The Indexical Element in Morphology*, 1975

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Raimo Anttilan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Be My Baby (Pintandwefallin albumi)

**Be My Baby** on Pintandwefallin neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 18. tammikuuta 2013.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Cute Pint – laulu, rummut, basso, piano, lyömäsoittimet
* Tough Pint – laulu, piano, koskettimet, rummut, basso, minipiano, tamburiini
* Crazy Pint – laulu, basso, rummut, viulu, koskettimet, piano, kitara, lyömäsoittimet, tamburiini
* Dumb Pint – laulu, kitara, basso, koskettimet

## Arvostelut
* Nuorgam: 85/100
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Be My Baby'' discogs.com -sivustolla
Raimo Einari Anttila

**Raimo Einari Anttila**  (27. heinäkuuta 1944 Tampere – 16. joulukuuta 2008 Vantaa) oli suomalainen juristi. Hän oli vuodesta 1979 liikevaihtovero-oikeuden puheenjohtaja (veroylituomari).

## Lähteet
Joseph Ek Thabping

**Joseph Ek Thabping** (20. maaliskuuta 1934 – 12. helmikuuta 1985) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 20. joulukuuta 1959 ja nimitettiin Ratchaburin hiippakunnan johtoon 2. lokakuuta 1975. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. tammikuuta 1976. Pääkonsekraattorina toimi Robert Ratna Bamrungtrakul, jota avustivat Michael Kien Samophithak ja Michael Michai Kitbunchu. 

Ek Thabping kuoli 50-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Robert Ratna Bamrungtrakul

**Robert Ratna Bamrungtrakul** (11. helmikuuta 1916 Bangkok – 8. joulukuuta 2000) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 31. tammikuuta 1949 ja nimitettiin Ratchaburin hiippakunnan johtoon 26. kesäkuuta 1969. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pietro Luigi Carretto, jota avustivat Joseph Khiamsun Nittayo ja Clarence James Duhart.

Bamrungtrakul sai 28. huhtikuuta 1975 nimityksen Chiang Main piispaksi, jona hän toimi, kunnes erosi tehtävistään 17. lokakuuta 1986.

## Lähteet
Juhani Laitinen

**Kauko Juhani Laitinen** (2. huhtikuuta 1934 Kotka – 1. syyskuuta 2013 Kotka) oli suomalainen metsänhoitaja ja poliitikko. Hän oli kahteen otteeseen (1979–1983 ja 1987–1991) kokoomuksen kansanedustaja Kuopion läänin vaalipiiristä. Laitinen oli presidentin valitsijamies vuosien 1978, 1982 ja 1988 vaaleissa. Hän oli Varkauden kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1985–1987 ja Kuopion kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1988–1991.

Laitinen valmistui ylioppilaaksi vuonna 1953 Kymin yhteiskoulusta, suoritti metsänhoitajan tutkinnon Helsingin yliopistossa vuonna 1959 ja valtion virkatutkinnon vuonna 1960. Uransa alussa hän työskenteli muun muassa metsänhoitajana metsäntutkimuslaitoksen arviointiosastolla Helsingissä (1960) ja Keskusmetsälautakunta Tapion koulutusosastolla (1960–1961). Vuosina 1961–1986 hän toimi eri tehtävissä A. Ahlström Oy:n metsäosastolla Varkaudessa, vuosina 1983–1986 hallintopäällikkönä. Vuosina 1982–1986 hän oli Enso-Gutzeitin maankäyttöpäällikkö ja työskenteli yhtiön Imatran metsäosastolla vuosina 1987–1996.

Laitinen harrasti myös radioamatööritoimintaa 1950-luvun alusta lähtien tunnuksilla OH5OV ja OH7OV.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Juhani Laitisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Lawrence Khai Saen-Phon-On

**Lawrence Khai Saen-Phon-On** (; 17. elokuuta 1928 – 24. heinäkuuta 2007) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi Tharen apostoliseen vikariaattiin 16. tammikuuta 1957. Apostolisesta vikariaatista tuli myöhemmin Tharen ja Nonsengin arkkihiippakunta, ja Saen-Phon-On sai nimityksen sen johtoon 6. maaliskuuta 1980. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael Kien Samophithak, jota avustivat Lawrence Thienchai Samanchit ja Michael Bunluen Mansap. 

Saen-Phon-On jäi eläkkeelle 14. toukokuuta 2004.

## Lähteet
Latvian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

**Latvian alle 18-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue** edustaa Latviaa jääkiekon alle 18-vuotiaiden maailmanmestaruuskilpailuissa ja aikaisemmin Euroopan-mestaruuskisoissa. 

## Sijoitukset
### Maailmanmestaruuskisoissa

* 2000 – B-sarja; 3.
* 2001 – 1. divisioona; 4.
* 2002 – 1. divisioona; 4.
* 2003 – 1. div., lohko A; 4.
* 2004 – 1. div., lohko A; 4.
* 2005 – 1. div., lohko A; 4.
* 2006 – 1. div., lohko B; 1.
* 2007 – 10.
* 2008 – 1. div., lohko B; 2.
* 2009 – 1. div., lohko B; 1.
* 2010 – 9.
* 2011 – 1. div., lohko A; 1.
* 2012 – 9.

* 2013 – 10.
* 2014 – 1. div., lohko A; 1.
* 2015 – 9.
* 2016 – 9.
* 2017 – 10.
* 2018 – 1. div., lohko A; 1.
* 2019 – 8.
* 2020 – Turnaus peruttiin koronaviruspandemian takia.
* 2021 – 9.
* 2022 – 7.
* 2023 – 8.
* 2024 – 8.
* 2025 – 8.

### Euroopan-mestaruuskisoissa
* 1993 – C-sarja; 5.
* 1994 – C-sarja; 2.
* 1995 – C1-sarja; 2.
* 1996 – C-sarja; 3.
* 1997 – C-sarja; 2.
* 1998 – C-sarja; 2.

## Katso myös
* Latvian alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

## Lähteet
Clarence James Duhart

**Clarence James Duhart** (23. maaliskuuta 1912 New Orleans, Louisiana – 21. syyskuuta 1998) oli Thaimaassa toiminut yhdysvaltalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin redemptoristien papiksi 29. kesäkuuta 1937 ja nimitettiin Udonthanin prefektiksi vuonna 1953. Hän sai 18. joulukuuta 1965 nimityksen Udonthanin piispaksi, ja hänet konsekroi 21. huhtikuuta 1966 Michael Kien Samophithak, jota avustivat Joseph Khiamsun Nittayo ja Claudius-Philippe Bayet.

Vuonna 1969 Udonthanin hiippakunnan nimi muutettiin muotoon Udon Thani. Duhart erosi sen piispan tehtävistä 2. lokakuuta 1975. Hän osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

## Lähteet
John Bosco Panya Kritcharoen

**John Bosco Panya Kritcharoen** (; 18. joulukuuta 1949 – 6. tammikuuta 2025) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Ratchaburin hiippakuntaan 22. toukokuuta 1976 ja nimitettiin saman hiippakunnan johtoon 18. maaliskuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 28. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michael Michai Kitbunchu, jota avustivat Salvatore Pennacchio ja Lawrence Thienchai Samanchit.

## Lähteet
Joachim Phayao Manisap

**Joachim Phayao Manisap** (; 19. heinäkuuta 1929 Chanthaburi – 3. marraskuuta 2007) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 23. marraskuuta 1958 ja nimitettiin Nakhon Ratchasiman hiippakunnan johtoon 30. toukokuuta 1977. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Lawrence Thienchai Samanchit, jota avustivat Alain Sauveur Ferdinand van Gaver ja Michael Kien Samophithak. 

Manisap jäi eläkkeelle 30. marraskuuta 2006.

## Lähteet
Gregory Yong Sooi Ngean

**Gregory Yong Sooi Ngean** (; 20. toukokuuta 1925 Batu Gajah – 28. kesäkuuta 2008) oli malesialainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi 3. joulukuuta 1951 ja nimitettiin Penangin hiippakunnan johtoon 9. huhtikuuta 1968. Piispaksi vihkiminen seurasi 1. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Michel Olçomendy, jota avustivat Michael Kien Samophithak ja Dominic Aloysius Vendargon.

Yong Sooi Ngean sai 3. helmikuuta 1977 nimityksen Singaporen arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 2. huhtikuuta. Hän jäi eläkkeelle 14. lokakuuta 2000.

## Lähteet
Claude Germain Berthold

**Claude Germain Berthold** (22. maaliskuuta 1923 Ocourt – 21. helmikuuta 1994) oli sveitsiläinen, Thaimaassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin La Société des Missions Etrangères'n papiksi 31. toukokuuta 1953 ja nimitettiin Ubon Ratchathanin hiippakunnan johtoon 9. huhtikuuta 1970. Piispaksi vihkiminen seurasi 17. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Claudius-Philippe Bayet, jota avustivat Michael Kien Samophithak ja Alain Sauveur Ferdinand van Gaver.

Berthold erosi tehtävistään piispana 24. toukokuuta 1976.

## Lähteet
Aila Jokinen

**Aila Irmeli Jokinen** (11. marraskuuta 1933 Kuusankoski – 17. helmikuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen sairaanhoidon opettaja, poliitikko ja ammattiyhdistysjohtaja. Hän toimi kokoomuksen kansanedustajana kaksi vaalikautta vuosina 1979–1987 edustaen Turun läänin pohjoista vaalipiiriä. Jokinen oli presidentin valitsijamies vuoden 1982 vaalissa ja kuului myös Porin kaupunginvaltuustoon.

Jokinen toimi vuosina 1957–1958 sairaanhoitajana Lappeenrannassa Etelä-Saimaan keskussairaalassa, vuosina 1959–1962 terveyssisarena Punkalaitumella, vuosina 1962–1964 SPR:n Satakunnan piiriterveyssisarena Porissa ja vuodesta 1964 sairaanhoidon opettajana Porin sairaanhoito-oppilaitoksessa.

Vuosina 1982–1986 Jokinen toimi Suomen sairaanhoitajaliiton ja vuosina 1985–1989 Tehyn puheenjohtajana.

## Lähteet
Reijo Anttila (ammattiyhdistysjohtaja)

**Reijo Veli Anttila** (14. joulukuuta 1932 Haapavesi – 12. huhtikuuta 2021 Vantaa) oli suomalainen merimies ja telakkatyöntekijä, joka toimi Suomen Merimies-Unionin puheenjohtajana 1976&ndash;1992.

Hän lähti merille 17-vuotiaana ja työskenteli kymmenisen vuotta sekä suomalaisissa että ruotsalaisissa laivoissa. Tämän jälkeen hän asettui maihin ja työskenteli turkulaisella telakalla. Samoihin aikoihin hän liittyi sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi ja perehtyi ammattiyhdistystoimintaan.  Vuosina 1961&ndash;1963 hän opiskeli Työväen Akatemiassa.

Palattuaan merimiehen ammattiin hän työskenteli ruotsinlaivalla ja toimi kahdeksan vuoden ajan miehistön luottamusmiehenä.

Hän osallistui 1964 ensimmäistä kertaa Merimies-Unionin edustajakokoukseen ja tuli valituksi hallituksen varajäseneksi. Häntä ei kuitenkaan kutsuttu kertaakaan kokouksiin. Hän havaitsi, että merimiehiä ei ole lainkaan mukana päätöksenteossa, vaan edustajakokous koostui unionin toimihenkilöistä ja päätöksenteko oli tiukasti Niilo Wällärin määräysvallassa. Anttila otti asian puheeksi, jolloin Wälläri halusi hänet erotettavaksi luottamusmiehen tehtävistä. Merimies-Unionin johto joutui kuitenkin pian perääntymään työtoverien annettua vahvan tukensa Anttilalle.

Anttila valittiin Merimies-Unionin hallituksen vakinaiseksi jäseneksi 1968. Vuonna 1973 hänestä tuli unionin palkkasihteeri ja kolme vuotta myöhemmin hänet valittiin unionin puheenjohtajaksi.

Merimies-Unionin organisaatio uudistettiin Anttilan puheenjohtajakaudella. Aikaisempi asiamiesverkosto korvattiin kahdellatoista ammattiosastolla. Myös merenkulkua koskeva lainsäädäntö yhdenmukaistettiin muun työlainsäädännön kanssa. Kauppalaivastossa siirryttiin kahden miehistön vuorotteluun, jolloin merimiehet saattoivat viettää vapaapäivänsä yhtäjaksoisesti.

Anttilan toiminta sai kiitosta vuoden 1992 edustajakokouksessa. Hän ei kuitenkaan saanut jatkaa puheenjohtajana, vaan tehtävään valittiin unionin sihteeri Per-Erik Nelin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kansallisbiografian artikkeli (maksullinen artikkeli)
* Reijo Anttilan muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Harjun nuorisotalo

**Harjun nuorisotalo** (entiseltä nimeltään **Harjun paarihuone**, viitattu myös nimellä **Harjun vanha ruumishuone**) on Dallapénpuistossa Vallilan kaupunginosassa Helsingissä sijaitseva punatiilinen rakennus. Se valmistui ruumishuoneeksi vuonna 1923 mutta muutettiin myöhemmin varastoksi ja vuonna 1986 nuoriso­taloksi. Nuorisotalon toiminta päättyi sisäilmaongelmien vuoksi vuonna 2019.

## Historia

Albert Nybergin suunnittelema rakennus valmistui ruumishuoneeksi vuonna 1923. Talon ohi Teollisuus­kadun reunaa pitkin kulki tuolloin Sörnäisten satamarata, jonka vierellä oli myös ruumis­huoneen kohdalle päättyvä sivu­raide. Ruumishuoneen läheisyydessä sijaitsi Vallilan tavara-asema ja asuinkerrostaloja. 

Ruumis­huoneessa vainajat pestiin ja pantiin arkkuihin ja kuljetettiin sen jälkeen rauta­teitse Malmin hautausmaalle, johon johti Malmin asemalta haarautunut Malmin hautausmaan rautatie. Vainajien lisäksi samassa junassa kuljetettiin tuolloin myös saattajia. Alku­peräisestä käyttö­tarkoituksesta muistuttavat yhä rakennuksen pääoven yläpuolelle hakattu latinankielinen lause: *Statutum est hominibus mori* ("Säädetty on ihmiselle kuolema") sekä julkisivussa olevat ristit.

Rautatie­liikenne Malmin hautaus­maalle lopetettiin vuonna 1954, ja muutamaa vuotta myöhemmin lopetettiin myös Harjun ruumis­huoneen toiminta. Se toimi hetken siunauskappelina ja tämän jälkeen pari­kymmentä vuotta maali­varastona.  Vuonna 1978 se jäi sellaisenaan pois käytöstä ja päästettiin ränsistymään, mutta alueen kodittomat ja irtolaiset alkoivat pitää sitä maja­paikkanaan. Eräs nuoriso­ryhmä alkoi myös kokoontua rakennuksen kellarissa.

Aloitteen käyttämättömäksi jääneen rakennuksen muuttamisesta nuoriso­taloksi tekivät eräät nuoret, jotka ottivat yhteyttä kaupungin nuoriso-ohjaaja Pirjo-Riitta Karppiseen. Helsingin kaupungin nuoriso­lauta­kunta saikin talon käyttöönsä vuonna 1984, ja nuorisotalona se avattiin vuonna 1986. Ennen nuorisotaloksi avaamista rakennus peruskorjattiin.

## Nuoriso­talo
Nuoriso­talon toiminta keskittyi erityisesti musiikkiin, kuvalliseen ilmaisuun, moni­kulttuuri­seen toimintaan ja alueelliseen vaikuttamiseen. Nuorisotilalla järjestettiin säännöllisesti musiikin ja kuva­taiteen opetusta, ja siellä oli myös näyttely­tila ja kahvila.

### Kulttuuritoiminta
Nuorisotalo suljettiin sisäilmaongelmien vuoksi vuonna 2019. Usean vuoden tyhjillään olon jälkeen rakennukseen avattiin elokuussa 2025 kulttuuritila ja pop up -kahvila osana kolmen eri yhdistyksen Harju elää -projektia. Rakennuksessa on vuosina 2025 ja 2026 järjestetty erilaisia tilakokeiluja, kuten kirpputoreja, myyjäisiä sekä maalaus- ja askartelutyöpajoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Riot

**Riot** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Riot Games, yhdysvaltalainen videopeliyhtiö
* Riot-E, suomalainen konkurssin tehnyt mobiiliviihdeyhtiö
* *[[Riot (elokuva)|Riot]]*, yhdysvaltalainen televisioelokuva vuodelta 1997

## Musiikki
### Yhtyeet
* Riot, suomalainen yhtye
* Riot, yhdysvaltalainen yhtye

### Albumit
* *[[Riot!]]*, Paramore-yhtyeen studioalbumi vuodelta 2007

### Kappaleet
* ”Riot”, Three Days Gracen kappale vuodelta 2006
* ”Riot”, Bullet for My Valentinen kappale vuodelta 2012
* ”Riot”, Mandy Rainin kappale vuodelta 2014
* ”Riot”, Ola Svenssonin kappale vuodelta 2011
* ”Riot”, Rascal Flattsin kappale vuodelta 2014
* ”Riot”, Mikki Blancon kappale vuoden 2012 mixtapelta *Cosmic Angel: The Illuminati Prince/ss*
* ”Riot”, Tedashiin kappale albumilta *Blacklight*
* ”Riot!”, Cher Lloydin kappale albumilta *[[Sticks and Stones (Cher Lloydin albumi)|Sticks and Stones]]*.
* ”Riot”, Hollywood Undeadin kappale vuoden 2017 albumilta *[[Five (Hollywood Undeadin albumi)|Five]]*.
HC Benátky nad Jizerou

**HC Benátky nad Jizerou** on tšekkiläinen jääkiekkojoukkue Benátky nad Jizeroun kaupungista. Joukkue on perustettu vuonna 1934 ja se pelaa Tšekin kolmanneksi korkeimalla sarjatasolla 2. česká hokejová ligassa. Joukkue tekee tiiviisti yhteistyötä Tšekin Extraligassa pelaavan Bílí Tygři Liberecin ja BK Mladá Boleslavin kanssa.

## Joukkue kaudella 2023–2024

### Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Martin Novák 
* **Apuvalmentaja:** Luděk Škaloud 
* **Apuvalmentaja:** Petr Vorel 
* **Puheenjohtaja:** Karel Krinwald 
* **Toimitusjohtaja:** Jan Stehlík 

## Aiheesta muualla
*  HC Benátky nad Jizeroun verkkosivut
RTF Auto

**RTF Auto Oy** oli Suomeen rekisteröity, Toyotan omistama ja vuosina 1999–2012 toiminut yritys, joka harjoitti autojen ja muiden kevyiden ajoneuvojen tukkukauppaa. Yrityksen päätoimintaa alkuvaiheessa oli Toyota- ja Lexus-autojen myynti ja kuljetus Hangon satamasta maanteitse Venäjän markkinoille. Myöhemmin yritys vei autoja yhä enemmän suoraan Venäjän omiin satamiin.

RTF Auto Oy oli vuonna 2010 Suomen suurin autoliike 1,76 miljardin euron liikevaihdolla. Henkilökuntaa sillä oli kolme. Suurimmillaan RTF Auton liikevaihto oli tilivuonna 2008, noin 3,25 miljardia euroa.

Vuonna 2004 RTF Auto vei Venäjälle 48&nbsp;000 autoa. Toyotan ja Lexuksen yhteinen markkinaosuus oli Venäjällä tuolloin yli 10 prosenttia. Yritys kasvoi 2000-luvun alkupuolella voimakkaasti, kaksinkertaistaen liikevaihtonsa joka vuosi 2000–2004.

Vuonna 2012 RTF Auto oli 2 miljardin liikevaihdollaan Suomen 37. suurin yritys oltuaan edellisenä vuonna sijalla 24. Liikevaihto putosi 22 prosentilla vuodesta 2011. Yritys oli selvitystilassa joulukuun puolivälistä 2012 alkaen ja lakkautettiin seuraavana vuonna.

## Lähteet
Michael Praphon Chaicharoen

**Michael Praphon Chaicharoen** (7. toukokuuta 1930 – 20. toukokuuta 2003) oli thaimaalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi salesiaaneihin 24. helmikuuta 1949 ja sai pappisvihkimyksen 11. helmikuuta 1960. Hänet nimitettiin 21. kesäkuuta 1988 Surat Thanin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 24. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Pietro Luigi Carretto, jota avustivat Alberto Tricarico ja Michael Michai Kitbunchu.

Praphon Chaicharoen kuoli 73-vuotiaana virassa.

## Lähteet
Heikki Perho

**Martti Heikki Perho** (25. huhtikuuta 1926 Turku – 24. lokakuuta 2009 Loimaa) oli suomalainen maanviljelijä ja poliitikko. 

## Työura ja kotitausta
Heikki Perhon kotikylä oli Kauhanoja Loimaan kunnassa, josta hänen Ypäjältä lähtöisin ollut isoisänsä oli 1890-luvulla hankkinut omistukseensa Perhon tilan. Heikki Perho valmistui ylioppilaaksi vuonna 1945 Loimaan yhteiskoulusta ja agronomiksi vuonna 1950 Helsingin yliopistosta. Hän toimi maanviljelijänä Loimaan kunnassa ja Ypäjällä vuosina 1949–1991, työskenteli asutusneuvojana Loimaan kauppalassa 1953–1955 ja Loimaan kunnassa 1951–1969, toimi opettajana Loimaan kansalaiskoulussa vuosina 1952–1953 ja 1958–1959 sekä opettajana Loimaan maamieskoulussa vuosina 1959–1963.

## Poliittinen ura ja luottamustoimet
1960-luvulta alkaen Heikki Perholla oli luottamustoimia ensin maakunnallisella ja sitten valtakunnallisella tasolla sekä maatalouden järjestöissä että puolueessaan Kansallisessa Kokoomuksessa ja lisäksi muun muassa maakuntasuunnittelun ja kunta-alan järjestöissä sekä suomalaisissa maatalouden suuryrityksissä. Loimaan kunnanvaltuuston jäsen hän oli vuosina 1961–1996 ja puheenjohtaja vuosina 1985–1991. Kunnallispolitiikassa Perhon eräs tärkeä tavoite oli Loimaan kunnan ja Loimaan kaupungin yhdistyminen, joka toteutui vuonna 2005. Kansanedustajana Heikki Perho toimi vuodesta 1975 vuoteen 1991. Tässä hän jatkoi vauraan Loimaan saviseudun kokoomuslaisten viljelijäkansanedustajien sarjaa, johon ennen häntä olivat kuuluneet kunnallisneuvos Kalle Saura Pöytyältä ja agronomi Tauno Vartia Alastarolta. Eduskunnassa Heikki Perho toimi pisimpään maa- ja metsätalousvaliokunnassa ja lakivaliokunnassa ja hänet valittiin myös eduskuntaryhmänsä varapuheenjohtajaksi. Perhon ajamiin maakunnallisiin hankkeisiin kuului muiden muassa Valtion siementarkastuslaitoksen sijoittaminen Loimaalle. Presidentin valitsijamiehenä Perho oli vuosina 1978, 1982 ja 1988.

## Harrastukset
Kotiseututyö ja historia kuuluivat Heikki Perhon harrastuksiin. Hän vaikutti keskeisesti siihen, että vuonna 2005 avattu Suomen maatalousmuseo Sarka sijoitettiin Loimaalle. Hän myös julkaisi kotikylänsä Kauhanojan koulun satavuotishistoriikin ja valikoiman murrepakinoita.

## Perhe
Heikki Perhon tytär on poliitikko Maija Perho. 

## Huomionosoitukset

Heikki Perholle myönnettiin maanviljelysneuvoksen arvo vuonna 1979.

## Lähteet
Juan Nsue Edjang Mayé

**Juan Nsue Edjang Mayé** (s. 9. marraskuuta 1957) on päiväntasaajanguinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi Malabon arkkihiippakuntaan 25. maaliskuuta 1995 ja nimitettiin Ebebiyinin hiippakunnan johtoon 19. helmikuuta 2011. Piispaksi vihkiminen seurasi 7. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Piero Pioppo, jota avustivat Ildefonso Obama Obono ja Juan Matogo Oyana.

## Lähteet
Brunein miehitys

**Brunein miehitys** oli 16.&ndash;22. joulukuuta 1941 Japanin joukkojen Brunein valtaus Hollannin Itä-Intian sotaretkellä toisessa maailmansodassa.

## Taustaa
Malaijan niemimaahan kohdistui sotilaallinen uhka heti Japanin liityttyä sotaan ja Singaporeen sijoitettu aluejohto ei varannut joukkoja Borneon puolustamiseksi. Japanin Malaijan alueen suunnitelmaan sisällytettiin alusta alkaen Borneon valtaus Sarawakin Mirin ja Brunein Serian öljykenttien vuoksi.

Britit siirsivät jo joulukuussa 1940 Miriin komppanian 15. Punjab-rykmentin II pataljoonasta, jonka tehtävänä oli suojata öljykenttien tuhoamista valmistelevia osastoja. Elokuussa 1941 laskettiin öljykenttien tuotantoa 70&nbsp;prosenttia ja samalla tehtiin lopullinen päätös, ettei Brittiläistä Pohjois-Borneota, Bruneita ja Labuanin aluetta puolustettaisi. Pohjois-Borneon kuvernööri sai tehtäväksi tiedottaa päätöksestä alueen vapaaehtoisille joukoille ja poliisille.

## Valtaus
Vietnamista Cam Ranh Baystä lähti varhain aamulla 13. joulukuuta keisarillisen Japanin laivaston saattue Miriin ja Seriaan kuljettaen miehitysjoukkoja. Osastoon kuuluivat Fubuki-luokan hävittäjien *[[Shinonome (1927)|Shinonome]]*, *[[Shirakumo (1927)|Shirakumo]]* ja *[[Murakumo (1928)|Murakumo]]* sekä sukellusveneentorjunta-aluksen suojaamina kymmenen kuljetusalusta. Myöhemmin osastoon liittyi kevyt risteilijä *[[Yura (1922)|Yura]]* ja vesilentokoneidenemäalus *[[Kamikawamaru]]* sekä raskaat risteilijät *[[Kumano (1936)|Kumano]]* ja *[[Suzuya (1934)|Suzuya]]* ja niitä suojanneet hävittäjät *[[Fubuki (1927)|Fubuki]]* ja *[[Sagiri (1929)|Sagiri]]*. Maihinnousu alkoi 16. joulukuuta kohdaten vain vähäistä vastarintaa.

10&nbsp;000 Cam Ranh Baylta Vietnamista lähtenyttä japanilaissotilasta nousi maihin Bruneihin Kuala Belaitissa 16. joulukuuta 1941. Japanilaisia oli vastassa Brittiläisen Intian 15. Punjab-rykmentin II pataljoona, joka oli sijoitettu Kuchingiin, Sarawakiin.

Kuuden päivän jälkeen japanilaisten onnistui miehittää koko Brunei. Miehityksen jälkeen Brunein sulttaani Ahmad Tajuddin teki sopimuksen japanilaisten kanssa maan hallinnasta. 
Brunei jaettiin viiteen prefektuuriin, jotka olivat Baram, Labuan, Lawas, Limbang ja Pohjois-Borneo. Pengiran Yusuf, joka johti yhtä prefektuuria oli Hiroshimassa koulutuksessa ja selviytyi atomipommista vuonna 1945.

Bruneinlahdelle ja Labuaniin rakennettiin laivasto- ja lentotukikohta. Liittoutuneiden joukot pommittivat laivastotukikohtaa ja Kuala Betaitin kaupunkia useasti sodan aikana. Kampong Ayerin kylä säästyi pommituksilta sodan aikana. Jpaanilaiset miehittivät Bruneita, kunnes Australian 9. divisioona vapautti 10. kesäkuuta 1945 alueen Operaatio Oboe Sixissä, jolloin japanilaisjoukkojen komentaja Masao Baba antautui liittoutuneille.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Juan Matogo Oyana

**Juan Matogo Oyana** CMF (s. 24. toukokuuta 1949) on päiväntasaajanguinealainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 19. joulukuuta 1976 ja nimitettiin Ebebiyinin hiippakunnan johtoon 11. lokakuuta 1991. Piispaksi vihkiminen seurasi 6. tammikuuta 1992. Pääkonsekraattorina toimi paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Giovanni Battista Re ja Giuseppe Uhac.

11. toukokuuta 2002 Matogo Oyana sai nimityksen Batan piispaksi.

## Lähteet
Minun jouluni 2

**Minun jouluni 2** on Antti Tuiskun uran kahdeksas studioalbumi ja toinen joululevy, joka ilmestyi 9. marraskuuta 2011. Albumi ylsi Suomen virallisen listan viidennelle sijalle, ja se myi vielä julkaisuvuotenaan  kultaa. *Minun jouluni 2* on jatkoa Tuiskuin ensimmäiselle joululevylle, Minun jouluni, joka ilmestyi vuonna 2005. Singlenä julkaistiin kappale *Rukous*, joka on alun perin Maj Karma -yhtyeen kappale. Single ylsi parhaimmillaan radiolistan 19:nneksi.

## Kappaleet
# Tämä on jouluyö – 3:51
# Joulun tähti – 4:10
# Minun tähteni – 3:57
# Rukous – 4:11
# Valoista kirkkain – 3:51
# Varpunen jouluaamuna – 3:41
# Laske valot vaakaan – 3:22
# Elämä ikkunan takana – 3:27
# Avaruus – 3:56
# Joulun rauhaa – 3:26
# Pieni teko – 2:51

## Lähteet
Pietro Luigi Carretto

**Pietro Luigi Carretto** (9. kesäkuuta 1912 Alessandria – 16. marraskuuta 1994) oli italialainen, Thaimaassa toiminut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin salesiaanien papiksi 18. maaliskuuta 1939 ja nimitettiin Rajaburin apostoliseksi vikaariksi sekä Zenobiaksen titulaaripiispaksi 12. huhtikuuta 1951. Piispaksi vihkiminen seurasi 29. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Louis-August Chorin, jota avustivat Claudius-Philippe Bayet ja Giacomo Luigi Cheng.

18. joulukuuta 1965 Carretto sai nimityksen Ratburin (ent. Rajaburi) piispaksi, ja 26. kesäkuuta 1969 hänet nimitettiin Surat Thanin piispaksi. Hän jäi eläkkeelle 21. kesäkuuta 1988.

Carretto osallistui Vatikaanin toiseen kirkolliskokoukseen.

## Lähteet
John Bulaitis

**John Bulaitis** (26. kesäkuuta 1933 Lontoo – 25. joulukuuta 2010) oli liettualainen roomalaiskatolinen arkkipiispa, joka loi uran kirkon diplomaattisissa tehtävissä.

Bulaitis vihittiin 2. helmikuuta 1958 papiksi Kaišiadoryksen hiippakuntaan. Hänet nimitettiin Naronan titulaariarkkipiispaksi sekä apostoliseksi pro-nuntiukseksi Kongon tasavaltaan ja Keski-Afrikan tasavaltaan 21. marraskuuta 1981. Samalla hän sai nimityksen apostoliseksi delegaatiksi Tšadiin.

Bulaitiksen konsekroi piispaksi 6. tammikuuta 1982 paavi Johannes Paavali II, jota avustivat Eduardo Martínez Somalo ja Lucas Moreira Neves.

11. heinäkuuta 1987 Bulaitis sai nimityksen apostoliseksi pro-nuntiukseksi Iraniin ja 30. marraskuuta 1991 Koreaan. 8. syyskuuta 1992 hänet nimitettiin apostoliseksi nuntiukseksi Mongoliaan ja 25. maaliskuuta 1997 Albaniaan. Hän jäi eläkkeelle jälkimmäisestä virasta 26. heinäkuuta 2008.

## Lähteet
Esa Johansson

**Esa Johansson** (1. toukokuuta 1967 Turku) on suomalainen jalkapalloilija, joka pelasi puolustajana ja edusti parhaina pelivuosinaan Turun Palloseuraa. 

Johansson pelasi TPS:ssä 153 pääsarjaottelua vuosina 1985–1992 saavuttaen kaksi SM-hopeaa ja yhden SM-pronssin.. Hän pelasi neljä nuorten ja 36 poikien maaottelua vuosina 1982–1986.

## Lähteet
William Enrique Delgado Silva

**William Enrique Delgado Silva** (s. 27. helmikuuta 1951 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin papiksi 18. toukokuuta 1975 ja nimitettiin Maracaibon arkkihiippakunnan vihkipiispaksi sekä Vazi-Sarran titulaaripiispaksi 3. marraskuuta 1995. Piispaksi vihkiminen seurasi 16. joulukuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ramón Ovidio Pérez Morales, jota avustivat Alfredo José Rodríguez Figueroa ja Mario del Valle Moronta Rodríguez.

Delgado Silva sai 14. huhtikuuta 1999 nimityksen El Vigia-San Carlos del Zulian piispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 19. kesäkuuta. Hän sai 26. heinäkuuta 2005 nimityksen Cabimasin piispaksi.

## Lähteet
José Luis Azuaje Ayala

**José Luis Azuaje Ayala** (s. 6. joulukuuta 1957 Valera, Venezuela) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hän on toiminut vuodesta 2018 lähtien Maracaibon arkkihiippakunnan arkkipiispana.

## Elämä
José Luis Azuaje Ayala syntyi 6. joulukuuta 1957 Valerassa, joka sijaitsee Venezuelan Trujillon osavaltiossa. 5. toukokuuta 1984 hänet vihittiin papiksi Trujillon hiippakuntaan. 18. maaliskuuta 1999 hänet nimitettiin Barquisimeton arkkihiippakunnan apulaispiispaksi sekä Italican titulaaripiispaksi, johon virkaan hänet vihittiin 29. toukokuuta 1999.Pääkonsekraattorina toimi Vicente Ramón Hernández Peña, jota avustivat Tulio Manuel Chirivella Varela ja Baltazar Enrique Porras Cardozo.

15. heinäkuuta 2006 Azuaje Ayala nimitettiin El Vigia-San Carlos del Zulian hiippakunnan piispaksi, johon virkaan hänet asetettiin 23. syyskuuta 2006. Tässä virassa hän toimi vuoteen 2013, jolloin 30. elokuuta hänet asetettiin Barinasin hiippakunnan piispaksi. Tässä virassa hän toimi vuoteen 2018 asti. Vuonna 2017 katolinen kirkko kritisoi presidentti Nicolás Maduron aikeita muuttaa maan perustuslakia. Maduro syytti kirkkoa haluttomuudesta dialogiin. Piispa Azuaje Ayala, joka toimi myös Venezuelan piispainkokouksen varapresidenttinä, kommentoi tätä 8. elokuuta toteamalla hallituksen käyvän vain "teeskenneltyä dialogia", joka ei johda tuloksiin. Hänen mukaansa hallinto on pyytänyt dialogia aina silloin, kun se on ollut epäedullisessa tilanteessa, mutta että neuvotteluilla on aina sama käsikirjoitus, jossa dialogia käytetään ajan saamiseksi ja vallan lisäämisen ja totalitarismin edistämiseksi. Vaikka hän oli kiitollinen paavin halusta välittää tilanteessa oli kokemus Azuaje Ayalan mielestä opettanut, ettei neuvotteluista ole apua. Piispan mukaan väkivaltaisuuksissa on kuollut 121 ihmistä, joista neljäsosan ovat murhanneet valtion turvallisuusviranomaiset ja 40 prosenttia hallitusta tukevat aseistetut siviilit. Yli 1500 ihmisen loukkaantuminen ja tuhansien pidätys viimeisen kolmen kuukauden aikana antavat piispan mielestä "helvetillisen kuvan" ja että kansalaisten henki on "vaakalaudalla". Epäjärjestys, väkivalta ja elintarvikkeiden sekä lääkkeiden puute oli piispan mielestä seurausta hallinnon politiikasta ja pyrkimyksestä pystyttää sosialistinen järjestelmä. Hänen mielestään todellinen ratkaisu olisi ollut hallinnon vaihtaminen yleisillä vaaleilla ja mahdollisesti sitä ennen perustettava väliaikaishallitus. Piispan mielestä on myöskin saatettava oikeudelliseen vastuuseen ne, jotka ovat olleet osallisia korruptioon ja väkivaltaan.

24. toukokuuta 2018 Azuaje Ayala nimitettiin Maracaibon arkkihiippakunnan arkkipiispaksi.

## Lähteet
Saúl Figueroa Albornoz

**Saúl Figueroa Albornoz** (s. 23. lokakuuta 1947 Caracas) on venezuelalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Caracas, Santiago de Venezuelan arkkihiippakuntaan José Alí Lebrún Moratinos 16. lokakuuta 1976. Hänet nimitettiin Caracas, Santiago de Venezuelan vihkipiispaksi ja Amudarsan titulaaripiispaksi 10. marraskuuta 1997. Piispaksi vihkiminen seurasi 10. tammikuuta 1998. Pääkonsekraattorina toimi Antonio Ignacio Velasco Garcia, jota avustivat Ramón Ovidio Pérez Morales ja William Enrique Delgado Silva.

Figueroa Albornoz sai 30. huhtikuuta 2011 nimityksen Puerto Cabellon piispaksi.

## Lähteet
Jesús Moliné Labarta

**Jesús Moliné Labarte** (s. 29. tammikuuta 1939 Puebla de Alfindén, Espanja) on Perussa uransa luonut roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin 28. maaliskuuta 1965 papiksi perulaiseen Piuran hiippakuntaan (sittemmin arkkihiippakunta). Hänet nimitettiin 8. helmikuuta 1997 Chiclayon koadjuuttoripiispaksi, ja piispaksi vihkiminen seurasi 19. maaliskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Ignacio María de Orbegozo y Goicoechea, jota avustivat Fortunato Baldelli ja Oscar Rolando Cantuarias Pastor.

Moliné Labartesta tuli 4. toukokuuta 1998 Chiclayon piispa.

## Lähteet
Dieter Scholz

**Dieter Scholz** (s. 2. kesäkuuta 1938 Berliini) on saksalainen, Zimbabwessa toimiva roomalaiskatolinen piispa. Hän liittyi jesuiittoihin 15. huhtikuuta 1958 ja sai pappisvihkimyksensä 13. heinäkuuta 1969. Hänet nimitettiin Chinhoyin hiippakunnan johtoon Zimbabween 6. huhtikuuta 2006, ja piispaksi vihkiminen seurasi 2. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Robert Christopher Ndlovu, jota avustivat Edward Joseph Adams ja Pius Alick Mvundla Ncube.

## Lähteet
Paul Vollmar

**Paul Vollmar** (11. lokakuuta 1934 Überlingen – 2. toukokuuta 2021 Zürich) oli sveitsiläinen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihittiin Societas Mariaen papiksi 14. maaliskuuta 1964 ja nimitettiin Churin hiippakunnan vihkipiispaksi sekä Missuan titulaaripiispaksi 4. maaliskuuta 1993. Piispaksi vihkiminen seurasi 31. toukokuuta. Pääkonsekraattorina toimi Bernardin Gantin, jota avustivat Pierre Mamie ja Wolfgang Haas.

Vollmar jäi eläkkeelle 15. lokakuuta 2009.

## Lähteet
Turkin mielenosoitukset 2013

**Turkin mielenosoitukset 2013** alkoivat 28. toukokuuta 2013 Turkin suurimmissa kaupungeissa. Mielenosoitukset alkoivat Istanbulista ympäristöaktivistiryhmän johtamana, joka halusi estää keskuspuiston, Taksim Gezi Parkin, korvaamisen uudelleenrakennettavalla Ottoman Taksim-kasarmilla (purettu 1940), johon kaavaillaan ostoskeskusta.

Mielenosoitukset muuttuivat mellakoiksi, kun poliisi hyökkäsi puiston vallanneen ryhmän kimppuun. Vaikka mielenosoituksella vastustettiin alun perin kauppakeskuksen rakentamista, muuttui se pian yleiseksi protestiksi hallitusta vastaan. Tämän jälkeen mielenosoitukset levisivät useisiin muihinkin turkkilaiskaupunkeihin ja muihin maihin, joissa on suuria turkkilaisvähemmistöjä. Mielenosoituksia järjestettiin Taksim-aukiolla Istanbulissa, Ankaran kaduilla, kuin myös monissa muissa kaupungeissa kuten Bursassa, Izmirissä, Samsunissa, Izmitissä, Konyassa, Antakyassa, Ispartassa, Adanassa, Eskişehirissä, Antalyassa, Diyarbakırissa, Trabzonissa ja Rizessä. Viimeksi mainittu on pääministeri Erdoğanin kotikaupunki.
Raymond Roussin

**Raymond Roussin** (17. kesäkuuta 1939 Saint-Vital – 24. huhtikuuta 2015 Winnipeg) oli kanadalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hän liittyi Societas Mariaen jäseneksi 22. elokuuta 1961 ja sai pappisvihkimyksen 21. maaliskuuta 1970. Hänet nimitettiin 10. huhtikuuta 1995 Gravelbourgin hiippakunnan johtoon, ja piispaksi vihkiminen seurasi 14. kesäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Noël Delaquis, jota avustivat Antoine Hacault ja Paul Vollmar. 

Roussin sai 14. syyskuuta 1998 nimityksen Victorian koadjuuttoripiispaksi, ja 18. maaliskuuta 1999 hänestä tuli sen piispa. Tähän virkaan hänet asetettiin 28. kesäkuuta.

Roussin nimitettiin 10. tammikuuta 2004 Vancouverin arkkipiispaksi, jonka virkaan hänet asetettiin 17. helmikuuta. Hän erosi tehtävistään arkkihiippakunnan johdossa 2. tammikuuta 2009. Hän kertoi sairastaneensa masennusta.

## Lähteet
José Rafael Quirós Quirós

**José Rafael Quirós Quirós** (s. 1. toukokuuta 1955 Llano Grande) on costaricalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa. Hänet vihittiin papiksi San José de Costa Rican arkkihiippakuntaan 5. maaliskuuta 1981 ja nimitettiin Limónin hiippakunnan johtoon 2. joulukuuta 2005. Piispaksi vihkiminen seurasi 22. helmikuuta 2006. Pääkonsekraattorina toimi Hugo Barrantes Ureña, jota avustivat Osvaldo Padilla ja José Francisco Ulloa Rojas.

Quirós Quirósin edeltäjänä Limónin piispana oli toiminut Ulloa Rojas.

Quirós Quirós sai 4. heinäkuuta 2013 nimityksen San José de Costa Rican arkkipiispaksi Hugo Barrantes Ureñan jäätyä eläkkeelle.

## Lähteet
Olaf Kjems

**Olaf Nielsen Kjems** (31. toukokuuta 1880 Odder – 11. huhtikuuta 1952 Vester Vedsted) oli tanskalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän kilpaili vuoden 1912 kesäolympialaisissa Tukholmassa ja oli siellä mukana saamassa hopeaa ruotsalaisen järjestelmän joukkuekilpailussa.

## Lähteet
Bogusław Plich

**Bogusław Plich** (s. 2. marraskuuta 1959 Łódź) on puolalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hän on toiminut muun muassa Naisten Liigassa pelanneen NiceFutiksen päävalmentajana. 

Plich pelasi urallaan yhteensä 47 ottelua Puolan pääsarjassa Legia Varsovan ja Zagłębie Sosnowiecin joukkueissa. Suomeen hän siirtyi 1989 ja edusti neljän kauden ajan Rauman Palloa. 

Plich palasi Raumalle vuonna 1999 ja alkoi valmentaa Pallo-Iirojen naisten joukkuetta luotsaten joukkueen Ykkösestä Naisten SM-sarjaan heti ensimmäisellä kaudella. Seuraavalla kaudella Plich onnistui pitämään Pallo-Iirojen naisten joukkueen Naisten SM-sarjassa. Plich  on toiminut myös juniorivalmennuksen parissa sekä muun muassa Pallo-Iirojen päävalmentajana kaudella 2002. Vuonna 2013 Plich aloitti FC Rauman naisten joukkueen valmennusryhmässä, kunnes hänet valittiin kesäkuun alussa NiceFutiksen päävalmentajaksi Sami Rintasen tilalle.

## Lähteet
Rosseti

**Rosseti** () tai **Rossijskije seti** () on venäläinen valtioenemmistöinen sähköenergia-alan konserni, joka on tunnettu erityisesti miltei maanlaajuisesta, maailman suurimmasta sähkönsiirtoverkostaan. 

Yhtiö sai alkunsa vuonna 2007, kun Venäjän energia-alaa (RAO JeES Rossii) yhtiöitettiin edelleen alueellisesti ja toiminnallisesti erillisiin yhtiöihin. Yhtiö oli aluksi nimeltään **Holding MRSK**. Tämän alueiden välisiä ja alueellisia jakeluverkkoja hoitaneen energiakonsernin nimi muutettiin Venäjän presidentti Putinin antamalla asetuksella marraskuussa 2012, minkä nimenmuutoksen yhtiökokous vahvisti maaliskuussa 2013. 

Rosseti on Venäjän tärkein sähkön jakeluverkkoyhtiö ja siksi keskeinen toimija maan perusrakenteiden kannalta. Se kuuluu maailman suurimpiin verkkoyhtiöihin niin asiakasmäärältään kuin jakeluverkon laajuuden osalta. Yhtiöllä on 97 erilaista tytäryritystä, joiden kautta se on läsnä Venäjän 69 federaatiosubjektissa. Konsernin sähkönjakeluverkosto, jonka yhteispituus on 2,1 miljoonaa kilometriä, ulottuu sekä alueiden välille että federaatiosubjektien sisäiselle tasolle. Verkostossa käytetään kymmentä eri siirtojännitettä väliltä 0,4–220 kilovolttia. Vuonna 2011 yhtiön verkostot siirsivät yhteensä 590 miljardia kWh sähköä.

Konserni hankki marraskuussa 2012 alkupuolella osake-enemmistön (79,55&nbsp;%) valtioenemmistöisestä kantaverkkoyhtiöstä FSK JeES:stä (Federalnaja setevaja kompanija), josta tuli näin sen tytäryritys. Kaupan toteuttamiseksi päätettiin suunnatusta osakeannista.

Vaikka osake-enemmistö on Venäjän valtion hallinnassa, osa verkkoyhtiö Rossetin osakkeista noteerataan Moskovan pörssissä (MICEX-RTS). Vuoden 2012 lopussa esimerkiksi suomalainen eläkevakuutusyhtiö Ilmarinen kuului energiakonsernin vähemmistöomistajiin 0,16&nbsp;% osuudella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Video (flash video)  (holding-mrsk.ru)
* Luoteis-Venäjällä toimiva energiayhtiö