Ryūnosuke Akutagawa

**Ryūnosuke Akutagawa** (; 1. maaliskuuta 1892 Tokio, Japani – 24. heinäkuuta 1927 Tokio, Japani) oli japanilainen kirjailija. Hänet tunnettiin myös pseudonyymillä **Chōkōdō Shujin**. Hän kehitti merkittävästi japanilaisnovellien tyyliä ja kirjoitti yksityiskohtaisia kuvauksia ihmisluonnon nurjista puolista. Akutagawa oli tuottelias kirjailija, joka ammensi inspiraatiota Japanin historiasta ja kansantarinoista. 

## Elämä ja ura
Akutagawa syntyi Tokiossa maitomiehen poikana. Hän sai lisänimen *Ryūnosuke*, ”Lohikäärmeen poika”, koska hänen sanottiin syntyneen lohikäärmeen vuonna 1892, lohikäärmeen kuussa, lohikäärmeen päivänä lohikäärmeen tuntina. Asiasta ei kuitenkaan ole varmuutta, sillä tallessa ei ole syntymätodistusta, josta Akutagawan tarkka syntymäaika ilmenisi. Hän kasvoi enonsa perheessä ja sai siksi äitinsä tyttönimen Akutagawa. Lapsena hän oli sairaalloinen ja yliherkkä, mutta menestyi erinomaisesti koulussa.

Akutagawa opiskeli Tokion keisarillisessa yliopistossa englantilaista kirjallisuutta ja työskenteli valmistuttuaan merisotakoulussa englannin kielen opettajana. Sōseki Natsume kiinnitti huomiota Akutagawan ensimmäiseen julkaistuun novelliin ”Rashōmon” (1915). Rohkaistuneena Akutagawa julkaisi lisää historiallisia novelleja. Akutagawa vastusti naturalismia, joka oli 1900-luvun alussa Japanin kirjallisuuden tärkein tyylisuunta. Hän lainaili teemoja vanhoista tarinoista ja lisäsi niihin monimutkaista modernia tulkintaa. Hän oli älyllistä ja objektiivista uusrealismia harrastavien kirjailijoiden ryhmässä, sai vaikutteita eurooppalaisilta kirjailijoilta ja päätyi tyylivalinnassa lopulta realismiin ja hyödynsi vanhoja tarinoita ja anekdootteja. ”Rashōmon” perustuu Heian-kauden kauhukertomukseen, ja hän soveltaa siihen aikansa psykologista kerrontaa.

Vuonna 1921 suosionsa huipulla Akutagawa luopui täysipäiväisestä kirjailijantyöstä ja lähti kirjeenvaihtajaksi Kiinaan. Hän stressaantui, sairastui eikä enää toipunut entiselleen. Palattuaan Japaniin hän julkaisi kuuluisimman kertomuksensa ”Metsikössä” (*Yabu no naka*) vuonna 1922.

Suuri osa Akutagawan tuotannosta on vahvasti omaelämäkerrallista. Hän kamppaili horjuvan fyysisen kunnon ja mielenterveyden kanssa. Akutagawa kärsi harhoista ja syömishäiriöistä, yritti itsemurhaa pari kertaa ja onnistui siinä lopulta vuonna 1927, vain 35-vuotiaana.

Akira Kurosawan läpimurtoelokuva *[[Rashomon – paholaisen temppeli]]* (1950) perustuu Akutagawan novelleihin ”Rashōmon” ja ”Metsikössä”. Novellissa Rashōmon on Kioton kaupungin eteläinen portti, kun taas elokuvassa se on temppeli. Nimestään huolimatta elokuvan juoni perustuu lähes täysin ”Metsikössä”-novelliin.

## Akutagawa-kirjallisuuspalkinto

Kirjailija ja kustantaja Kan Kikuchi perusti vuonna 1935 Japanin arvostetuimman kirjallisuuspalkinnon, Ryūnosuke Akutagawa -palkinnon edesmenneen Akutagawan kunniaksi.

Nykyään japanilaisen kirjallisuuden edistämissäätiön ylläpitämän kilpailun palkinto jaetaan kahdesti vuodessa parhaan vakavastiotettavaa kirjallisuutta edustavan sanoma- tai aikakauslehtinovellin kirjoittajalle. Palkitut ovat uusia tai nousevia nimiä.

Voittaja saa palkintona taskukellon ja miljoona jeniä (noin 7&nbsp;000 euroa). Akutagawa-kirjallisuuspalkinto on erityisen tavoiteltu sen saaman laajan mediahuomion takia. Palkittujen joukossa ovat muun muassa entinen Tokion kuvernööri Shintarō Ishihara sekä Kenzaburō Ōe, joka voitti myöhemmin Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1994.

## Teokset
* 
** ”Rashōmon”
** ”Nenä”
** ”Seittilanka”
** ”Helvettisermi”
** ”Taikuus”
** ”Mandariinit”
** ”Nanjingin Kristus”
** ”Ät-tät-tät-tät-tää”
** ”Kappa”
** ”Hammasrattaat”

### Suomennettuja novelleja
* ”Kesa ja Morito” (*Kesa to Moritō*), suom. Tuomas Anhava. Kokoelmassa *Yhdestoista ”Hyvää yötä!”: hetki lepoa kunnes nukutte*, 1959.
* ”Metsikössä” (*Yabu no naka*), suom. Veikko Polameri. Kokoelmassa *Shōsetsu: japanilaisia kertojia*, toim. Veikko Polameri.
** ”Tiheikössä” (*Yabu no naka*), suom. Veikko Polameri. Julkaisussa *[[Parnasso]]*, 1979:1.
** ”Metsän peitossa” (*Yabu no naka*), suom. Jukka Kemppinen omassa blogissaan
* ”Rämemaisema”. Julkaisussa *[[Nuori Voima]]*, 1988:3.

## Lähteet

## Aiheesta muualla