open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Arno (järvi Pihkovan alueella)

**Arno** ( ) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Opotškan piirissä. Se sijaitsee Bežanitsyn ylängön järvialueella.

## Maantietoa
Järvi on 1,6 kilometriä pitkä, 0,8 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 39,2 hehtaaria. Järven pohjoisosassa sijaitsee saari, jonka pinta-ala on 0,3 hehtaaria. Järvi on kekimmäärin 5 metriä syvä, mutta sillä on myös 8-metrinen syvänne. Metsäinen järvi on muuten autio, mutta sen länsirannalla sijaitsee kaksi yksinäistä taloa peltoineen tai niittyineen. Ne muodostavat Dudinon () kulmakunnan. Järven luusuassa oli vuoteen 1953 asti pato ja sen koillispuolella sijaitsi myös Kolkiškinon kulmakunta.

## Luontoarvoja
Järvessä elää hauki, ahven, pasuri, salakka, pasuri, suutari, karppi, ruutana, made, säyne, mutakala, rantanuoliainen ja simppu, sekä *[[Rutilus]]*-suvun kaloja. Siinä elää myös rapu. Järven pohja on kivinen ja hiekkainen sekä paikoin mutainen. Rannat ovat hiekkaa ja paikoin kivisiä.

## Vesistösuhteita
Arno sijaitsee Aloljan valuma-alueella ja on myös sen latvajärvi eli lähdejärvi. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on 6,1 neliökilometriä. Sen laskuoja lähtee järven kaakkoisrannasta ja laskee pian Olhovein järven () kautta Aloljan alajuoksulle päin.

## Huomautuksia

## Lähteet
La Catedral

**La Catedral** oli Kolumbiassa Medellínin kaupungissa sijainnut vankila, joka rakennettiin huumeparoni Pablo Escobarin käskystä vuonna 1991. Escobar teki Kolumbian hallituksen kanssa sopimuksen, jonka mukaan hän antautuisi ja istuisi viisi vuotta itse rakennuttamassaan vankilassa eikä häntä luovutettaisi Yhdysvaltoihin. Escobar sai myös itse valita vankilan vartijat.

Vankilaa kutsuttiin usein "Hotel Escobariksi" tai "Club Medellíniksi" sen sisältämien ylellisyyksien vuoksi. Se sisälsi muun muassa jalkapallokentän, baarin, porealtaan sekä vesiputouksen.

PBS:n mukaan Kolumbian hallitus antoi Escobarin jatkaa huumeiden salakuljetusta La Catedralista käsin. Hallitus kuitenkin päätti siirtää Escobarin normaaliin vankilaan, kun neljä hänen miestään kidutettiin ja tapettiin La Catedralissa. Escobar kuitenkin kieltäytyi ja vuoden sekä yhden kuukauden jälkeen hän pakeni vankilasta.
Sorjola

**Sorjola** on Puumalassa sijaitseva kylä, jossa asuu noin 10–20 henkilöä. Sorjolan kylä sijaitsee Sorjolanmäen päällä. Etäisyys Puumalan keskustaan on noin 13 kilometriä.

Sorjolan läpi kulkee kantatie 62. Kylässä toimii yksi suuri karjatila, ja lähistöllä on myös muutama pienempi tila.

## Lähteet
Pippola

**Pippola** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

*Emmi Pippola (s. 1992), pesäpalloilija
*Heikki Pippola (s. 1943), pika- ja keskimatkojen juoksija
*Jiri Pippola (s. 1999), pesäpalloilija
*Marjut Pippola (s. 1966),  aitajuoksija
*Matti Pippola (s. 1937), pesäpalloilija.
Fujieda

**Fujieda** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Setojoen varrella. Kaupungin pohjoisosat nousevat Akaishivuorten etelärinteille, eteläosa kuuluu alavaan Shidan tasankoon ja rajautuu Ōijokeen. Fujiedassa on 144&nbsp;379 asukasta (helmikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 194,06 neliökilometriä.

Nara-kaudella Fujiedassa sijaitsi paikallinen Shidan piirikunnan hallintokeskus (*gunga*). Myöhemmin Edo-kaudella se kehittyi Tanakan daimiokunnan linnanaluskaupunkina ja yhtenä vilkkaan Tōkaidō-tiereitin postiasemista (*[[shukuba]]*). Perinteinen elinkeino on puusepänteollisuus, joka tuottaa huonekaluja ja rakennusosia. Kaupunkiin on sijoittunut myös kemianteollisuutta ja metalliteollisuutta. Maaseutualueilla viljellään riisiä, kasviksia ja hedelmiä, vuoristossa siitakesieniä ja teetä. Fujieda on kasvanut myös Shizuokan esikaupunkina. Kaupunkioikeudet Fujiedalle myönnettiin vuonna 1954, kun Fujiedan maaseutukaupunkiin liitettiin viisi muuta kuntaa. Vuonna 2009 Fujiedaan liitettiin Okaben maaseutukaupunki. 

Fujiedan nähtävyyksiin kuuluvat esimerkiksi Tanakan linnan jäänteet, Rengeji-iken puisto piikkilumpeineen ja Takinotanijoen luonnonalueet. Fujiedaa palvelee JR Tōkain Tōkaidō-päälinja.

## Kuvia

Tiedosto:Renshoji-3a.jpg|Renshō-ji
Tiedosto:BiVi Fujieda exterior ac (1).jpg|BiVi Fujieda -kauppakeskus
Tiedosto:Rengeji ike-2.jpg|Rengeji-iken puistoa
Tiedosto:Fujieda Station zenkei.JPG|Fujiedan rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Aaltoharmomittari

**Aaltoharmomittari** (*Alcis repandata*) on mittareiden heimoon kuuluva perhoslaji.

## Kuvaus

Aaltoharmomittarin siipien väli on 30–45 mm. Lajin väritys vaihtelee suuresti. Tyypillisesti se on harmaa tai, mutta sen kyljessä voi olla mustia juovia. Usein sillä on leveä musta juova myös etusiipien kohdalla.

Melanistiset muodot ovat myös yleisiä, etenkin teollisuusalueilla. Kaikissa paitsi tummimmissa variaatioissa tyypillisin piirre on vaalea siksak-viiva alasiiven yli.

Laji on melko samanlainen kuin viistoharmomittari (*Peribatodes rhomboidaria*). 

## Levinneisyys ja elinympäristö
Aaltoharmomittari esiintyy yleisenä Euroopassa ja Lähi-idässä. Se elää lehti-, seka- ja havumetsissä, pensaikoissa, niityillä, soilla ja asutusalueilla ja esiintyy Alpeilla jopa 1800 metrin korkeudessa. 

## Biologia
Aaltoharmomittari lentää öisin kesä- ja heinäkuussa ja valo houkuttelee sitä luokseen.  Lajin toukka syö monien puiden ja muiden kasvien lehtiä ja puiden pehmeää kuorta. Laji talvehtii toukkana.

## Alalajit ja muodot
Alalajeihin ja eri muotoihin sisältyy seuraavat lajit:  

* *Alcis repandata muraria* 
* *Alcis repandata repandata* 
* *Alcis repandata sodorensium* 
* *Alcis repandata f. conversaria* 
* *Alcis repandata f. nigricata* 

## Galleria

Tiedosto: Alcis repandata (larva) - Mottled beauty (caterpillar) - Дымчатая пяденица ивовая (гусеница) (40205895544).jpg|toukka 
Tiedosto: Alcis repandata - Mottled beauty (pupa) - Дымчатая пяденица ивовая (куколка) (40205895454).jpg|Kotelo 
Tiedosto: Geometridae - Alcis repandata .JPG|imago 
Tiedosto: Alcis repandata.female.jpg|Asennettu näyte 


## Lähteet
* Chinery, Michael *Collins Guide to the Insects of Britain and Western Europe* 1986 (Reprinted 1991)
* Skinner, Bernard *Colour Identification Guide to Moths of the British Isles* 1984
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Aaltoharmomittari (''Alcis repandatus'')
*Ötökkätieto: Aaltoharmomittari (''Alcis repandatus'')
*Perhostutkijainseura: Aaltoharmomittari (''Alcis repandatus'') 
*Pherobase: Semiochemicals of Alcis repandata, the Mottled beauty 
* *[http://www.biodiversitylibrary.org/name/Alcis_repandata Alcis repandata]* - Biodiversity Heritage Library - Bibliography
* ''Lepiforum e.V.''
* Paolo Mazzei, Daniel Morel, Raniero Panfili  Moths and Butterflies of Europe and North Africa
Ecgfrith (Northumbrian kuningas)

**Ecgfrith** tai **Egfrith** (k. 20. toukokuuta 685) oli Northumbrian kuningas 670–685. Ecgfrith oli edellisen kuninkaan Oswiun poika ja kuningaskuntansa suurten luostarien vankka tukija. Vuonna 674 Ecgfrith löi Mercian johtaman eteläisen Englannin yhteenliittymän. Voiton jälkeen hän liitti Lindseyn Northumbriaan. Vuonna 678 Ecgfrith kärsi kuitenkin tappion Trent-joen taistelussa Mercian kuningas Aethelredia vastaan. Ecgfrith sai surmansa vuonna 685 Dun Nechtainin taistelussa, piktien alueelle suunnatulla epäonnistuneella sotaretkellä. Piktit tuhosivat taistelussa Northumbrian armeijan.

## Lähteet
Sinisuusimppu

**Sinisuusimppu** (*Helicolenus dactylopterus*) on skorpionisimppujen (Scorpaenidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Sinisuusimpun tavallinen pituus on 25 senttimetrin luokkaa. Se voi kasvaa maksimissaan 50 senttimetrin mittaiseksi. Lajin maksimipaino on 1,6 kilogrammaa. Väritykseltään se on yleensä punainen tai oranssi. Sen pää on suhteessa suuri. Kidus- ja suuontelo ovat sinisiä. Lajin selkäevän etu- ja takaosa ovat kasvaneet yhteen. Etuosassa on 11–13 piikkiruotoa ja takaosassa 10–14 haarautunutta nivelruotoa. Peräevässä on kolme piikkiruotoa ja viisi haarautunutta nivelruotoa.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Sinisuusimppua tavataan Atlantin valtameren itäosassa Norjasta ja Islannista aina Etelä-Afrikkaan asti sekä Kanariansaarilla, Välimerellä, Azoreilla ja Madeiralla. Atlantin länsiosissa se on levinnyt alueella Nova Scotiasta etelään Venezuelaan asti. Lajia tavataan yleensä pehmeillä pohjilla 150–600 metrin syvyydessä vedenpinnasta, mutta toisinaan sitä havaitaan matalammalta tai jppa kilometrin syvyydessä.

## Ravinto ja elintavat
Sinisuusimpun ravintoa ovat pääosin pienet eläimet kuten kymmenjalkaiset, pienet kalat, mustekalat ja välillä se syö myös monisukasmatoja, piikkinahkaisia tai meduusoja. Naaras saavuttaa sukukypsyyden yleensä noin 21 ja koiras noin 26 senttimetrin mittaisena.

## Lähteet
Plouvorn

**Plouvorn** on kunta läntisessä Ranskassa Finistèren departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee departementin luoteisosassa Atlantin valtameren rannalla. Kunnan läpi virtaa Hornjoki. Plouvornin naapurikunnat ovat Morlaix ja Plougoulm. Kunnan pormestarina on toiminut François Palut vuodesta 2014 lähtien.

Plouvornin kunnan väkiluku oli  vuoden 2017 väestönlaskennassa. Kunnan pinta-ala on 35,44 neliökilometriä.

## Kuvia

Tiedosto:080 Plan d'eau de Lanorgant.jpg|Järvi Plouvornissa
Tiedosto:Terrain multisports.jpg|Urheilukenttä
Tiedosto:Plage du plan d'eau de Lanorgant.jpg|Uimarantaa
Tiedosto:Plan d'eau de Lanorgant.jpg|Järvenrantaa


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jesse Eskelinen

**Jesse Eskelinen** (s. 22. helmikuuta 1997) on suomalainen pesäpalloilija. Eskelinen pelaa Superpesiksessä pelaavan Kouvolan Pallonlyöjien joukkueessa. 

Ensimmäiset ottelunsa Superpesiksessä Eskelinen pelasi kaudella 2013. Eskelinen on voittanut urallaan A-poikien ja B-poikien SM-kultaa sekä kaksi B-poikien SM-hopeaa. Hän on pelannut kerran A-poikien ja kerran B-poikien Itä–Länsi -ottelussa.

## Lähteet
* https://www.superpesis.fi/joukkueet/miehet/kiteen-pallo-90/ 
* http://kipa90.com/jesse-eskelinen-kipan-paitaan/ 
* http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=2900&view=pelaajakortti
Euran rautatieasema

**Euran rautatieasema** () on lakkautettu rautatieliikennepaikka lakkautetulla Kiukainen–Säkylä-radalla. Asema avattiin 3. huhtikuuta 1913 noin kilometrin päähän Euran kirkosta. Asemarakennus oli valmistunut vuonna 1912, ja sitä laajennettiin myöhemmin. Henkilöliikenne lakkautettiin koko rataosalta 1. syyskuuta 1953. Miehitys lopetettiin vuonna 1960 ja liikennepaikka lakkautettiin 26. toukokuuta 1968. Asemarakennus purettiin vuonna 1982.

## Lähteet
Gustaf Adam Thuneberg

**Gustaf Adam Thuneberg** (24. joulukuuta 1792 – 11. maaliskuuta 1866 Mikkeli) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Thunebergin vanhemmat olivat vääpeli Erik Johan Thuneberg ja Helena Gustava Lang ja puoliso Maria Grisin.

Thuneberg tuli lokakuussa 1812 aliluutnanttina palvelukseen 1. Suomen jääkärirykmentin Hämeenlinnan pataljoonaan, josta hänet siirrettiin seuraavana keväänä 2. Suomen jääkärirykmentin Kuopion pataljoonan esikunnan adjutantiksi. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1813 ja siirrettiin 1817 ensin 2. Suomen jääkärirykmentin esikunnan adjutantiksi ja sitten Tatarian ulaanirykmenttiin. Thuneberg ylennettiin majuriksi 1829 ja siirrettiin Ahtyrkan husaarirykmenttiin Ukrainan alueelle. Vuonna 1832 hänet määrättiin kootun ratsuväkijoukon vaunuosaston päälliköksi ja vuonna 1835 Voznesenskin ulaanirykmentin sotilasuudisasutuksen päälliköksi. Thuneberg ylennettiin everstiluutnantiksi 1837 ja everstiksi 1842. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina syyskuussa 1848.

## Lähteet
Alexander Raimund Thuring

**Alexander Raimund Thuring** (26. lokakuuta 1846 Kuopio – 25. maaliskuuta 1917 Angelniemi) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Thuringin vanhemmat olivat piirilääkäri, lääketieteen tohtori Lars Oskar Thuring ja Augusta Wilhelmina Gröndahl ja puoliso vuodesta 1893 Marie Charlotte (Lotti) Roering. Thuring tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1858 ja määrättiin sieltä 1865 valmistuttuaan aliluutnanttina palvelukseen Käkisalmen, H.M. Itävallan Keisari Franz I:n krenatöörirykmenttiin. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1869 ja alikapteeniksi 1871. Vuoden 1875 alussa Thuring siirrettiin palvelukseen Suomen rautatiehallintoon, mistä hänet määrättiin vuoden lopussa komppaniaupseeriksi Haminan kadettikouluun. Hänet ylennettiin kapteeniksi 1877 ja siirrettiin 1879 alikapteenina Henkivartioväen 3. Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Haminassa Thuring oli kaupunginvaltuuston ja Haminan Säästöpankin johtokunnan jäsen.

Vuonna 1881 Thuring ylennettiin majuriksi ja määrättiin 4. Oulun tarkk’ampujapataljoonaan. Hän johti senaatin toimeksiannosta 1881–1882 laajoja susijahteja Kainuussa ja Koillismaalla. Vuonna 1882 hänet siirrettiin 2. Turun tarkk’ampujapataljoonaan, missä hänet määrättiin seuraavana vuonna pataljoonan nuoremmaksi yleisesikuntaupseeriksi. Everstiluutnantiksi hän yleni samana vuonna. Turun palvelusaikanaan Thuring toimi myös kielenkääntäjänä lääninhallituksessa vuoteen 1891. Vuonna 1891 hänet ylennettiin everstiksi ja siirrettiin 6. Mikkelin tarkk’ampujapataljoonan komentajaksi. Eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina joulukuussa 1900.

## Lähteet
Luettelo Billboard 200 -listan ykkösistä vuonna 2018

Tämä on **luettelo [[Billboard 200]]** -listan kärkipaikkaa hallussaan vuonna 2018 pitäneistä artisteista ja albumeista.

## Lähteet
SpongeBob SquarePants: Creature from the Krusty Krab

**SpongeBob SquarePants: Creature from the Krusty Krab** on THQ:n vuonna 2006 julkaisema tasohyppely- ja toimintaseikkailupeli, joka perustuu televisiosarjaan Paavo Pesusieni.

Peli julkaistiin alustoille: Microsoft Windows, Nintendo GameCube, PlayStation 2 (PS2), Game Boy Advance (GBA), Nintendo DS ja Wii. 

Pelissä seikkaillaan unimaailmassa, jolloin Paavo Pesusieni, Patrik Tähtönen ja Plankton kuvittelevat Tangalan erilaisuudesta. 

## Ääninäyttelijät

## Aiheesta muualla

* Kotisivu
Say My Name

**Say My Name** on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan, yhdysvaltalaislaulaja Bebe Rexhan sekä kolumbialaislaulaja J Balvinin musiikkikappale. Se julkaistiin Guettan seitsemännen, 7-studioalbumin kahdeksantena singlenä 26. lokakuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Guetta, Giorgio Tuinfort, Boaz van der Beatz, Balvin, Alejandro Ramirez, Thomas Troelsen, Emily Warren Schwartz, Britt Burton, Philip Leigh ja Matt Holmes, joista kolme ensimmäistä myös tuottivat sen. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin Guettan YouTube-kanavalla 20. marraskuuta 2018.

"Say My Name" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan viiden parhaan joukkoon Libanonissa ja Unkarissa sekä kymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Belgiassa (Vallonia), Sloveniassa ja Uudessa-Seelannissa. Lisäksi se on myynyt Puolassa kaksinkertaista platinaa.

## Lähteet
Gustaf Alexander Tigerstedt

**Gustaf Alexander Tigerstedt** (10. elokuuta 1820 Sipoo – 7. lokakuuta 1899 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Gustaf Alexander Tigerstedtin vanhemmat olivat matkustajalaivan kapteeni Axel Fredrik Tigerstedt ja Catarina Sofia Tigerstedt ja puoliso vuodesta 1857 Josefina Margareta Maria af Forselles. Valtioneuvos, geologi ja dendrologi Axel Fredrik Tigerstedt oli heidän poikansa. Myös Gustaf Alexander Tigerstedtin veljestä Axel Fredrik Reinhold Tigerstedtistä tuli kenraalimajuri.

Gustaf Alexander Tigerstedt tuli vuonna 1835 oppilaaksi Haminan kadettikouluun ja määrättiin sieltä 1842 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Käkisalmen, H.M. Keisari Franz I:n krenatöörirykmenttiin. Vuonna 1844 hänet siirrettiin kornettina Starodubin, H.K.K. Oldenburgin Prinssi Peterin kyrassieerirykmenttiin. Luutnantiksi hän yleni 1846 ja aliratsumestariksi 1851. Tigerstedt komennettiin opetusupseeriksi malliratsuväkirykmenttiin Pietariin vuosiksi 1857–1859 ja ylennettiin ratsumestariksi elokuussa 1859. Vuonna 1860 hänet siirrettiin kapteenina Henkivartioväen Moskovan rakuunarykmenttiin ja vuonna 1862 aliratsumestarina Henkivartioväen husaarirykmenttiin. Tigerstedt ylennettiin ratsumestariksi 1864 ja everstiksi 1866, jolloin hänet määrättiin vakinaisten ratsuväkijoukkojen koulutuseskadroonan päällikön apulaiseksi. Vuonna 1867 hänet merkittiin everstinä Henkivartioväen ratsuväen upseeriluetteloihin ja määrättiin tammikuussa 1868 Henkivartioväen 2. Kuurinmaan ulaanirykmentin reservieskadroonan päälliköksi.  Kenraalimajuriksi Tigerstedt ylennettiin elokuussa 1879, eron sotapalveluksesta hän sai helmikuussa 1881.

Tigerstedt edusti aatelissäädyssä sukuaan valtiopäivillä 1882, 1888 ja 1891.

## Lähteet
Axel Fredrik Reinhold Tigerstedt

**Axel Fredrik Reinhold Tigerstedt** (26. joulukuuta 1813 Sipoo – 30. toukokuuta 1870  Kislovodsk, Stavropolin kuvernementti, Venäjä) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Axel Fredrik Reinhold  Tigerstedtin vanhemmat olivat matkustajalaivan kapteeni Axel Fredrik Tigerstedt ja Catarina Sofia Tigerstedt. Myös  Axel Fredrik Reinhold Tigerstedtin veljestä Gustaf Alexander Tigerstedtistä tuli kenraalimajuri.

Axel Fredrik Reinhold Tigerstedt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1828, valmistui koulusta priimuksena, ylennettiin vänrikiksi ja määrättiin palvelukseen Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin helmikuussa 1832. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1835, jolloin hän myös osallistui sotatoimiin kaukasialaisia vuoristoheimoja vastaan. Tigerstedt ylennettiin luutnantiksi 1837, alikapteeniksi 1843 ja kapteeniksi 1846. Hänet määrättiin 3. Henkivartioväen ja krenatööritykistöprikaatin kevyen patterin päälliköksi joulukuussa 1846. Seuraavana vuonna Tigerstedt ylennettiin everstiksi ja määrättiin 1. krenatööritykistöprikaatin 1. raskaan patterin päälliköksi, vuonna 1851 hänet määrättiin 4. tykistödivisioonan reservipataljoonan komentajaksi, mutta siirrettiin saman vuoden lopussa 1. krenatööritykistöprikaatin 1. raskaan patterin komentajaksi ja vuoden 1852 lopussa 13. kenttätykistöprikaatin komentajaksi. 

Prikaatinsa komentajana Tigerstedt osallistui sotatoimiin turkkilaisia vastaan Vähässä-Aasiassa 1853–1855. Häent ylennettiin 20. syyskuuta 1855 kenraalimajuriksi ja 29. syyskuuta 1855 hän haavoittui vakavasti. Tigerstedt sai elokuussa 1859 eron 13. kenttätykistöprikaatin komentajan tehtävästä ja huhtikuussa 1860 eron sotapalveluksesta. Hän palasi kuitenkin aktiivipalvelukseen 38. kenttätykistöprikaatin komentajaksi toukokuussa 1864 ja toimi tässä tehtävässä kuolemaansa saakka.

## Lähteet
Nikolai Thuneberg

**Nikolai Thuneberg** (? – ?) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Thunebergin isä oli everstiluutnantti Samuel Fabian Thuneberg ja äiti kasakkahetmanin tytär, jonka nimi ei ole tiedossa. Thuneberg palveli 1888 kapteenina 48. Odessan jalkaväkirykmentissä. Vuonna 1890 hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja siirrettiin 7. tarkk’ampujapataljoonaan. Thuneberg ylennettiin everstiksi 1902 ja määrättiin 256. Gurian reservipataljoonan komentajaksi Kaukasiaan. Vuonna 1906 hänet siirrettiin 179. Ust-Dvinan eli Vienanjoen jalkaväkirykmentin komentajaksi. Tästä tehtävästä ja sotapalveluksesta hän sai eron kenraalimajurina tammikuussa 1908.

## Lähteet
Don’t Leave Me Alone

**Don't Leave Me Alone** on ranskalaisen DJ-tuottaja David Guettan musiikkikappale, jolla vierailee myös brittiläinen laulaja-lauluntekijä Anne-Marie. Sen julkaisivat What A Music sekä Parlophone Guettan seitsemännen, 7-studioalbumin neljäntenä singlenä 27. heinäkuuta 2018. Lisäksi se on mukana Anne-Marien Speak Your Mind-debyyttistudioalbumin erikoispainoksella. Kappaleen ovat sanoittaneet Noonie Bao, Sarah Aarons, Guetta ja Lotus IV, joista kaksi viimeisintä myös tuottivat sen. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin Guettan YouTube-kanavalla 20. elokuuta 2018.

"Don't Leave Me Alone" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Belgiassa (Vallonia), Boliviassa, Irlannissa, Isossa-Britanniassa, Kroatiassa ja Skotlannissa sekä kolmenkymmenen parhaan joukkoon Belgiassa (Flanderi), Itävallassa, Ruotsissa, Singaporessa, Slovakiassa, Tšekissä ja Unkarissa. Lisäksi se on myynyt platinaa Australiassa ja Puolassa.

## Lähteet
Havelberg

**Havelberg** on hansakaupunki Stendalin piirikunnassa, Altmarkin alueella, Saksi-Anhaltin osavaltiossa, Saksassa. Kaupungin vanha keskusta sijaitsee Haveljoen rannalla sekä saarella, vähän ennen kohtaa missä joki yhtyy Elbeen.

## Historia
Havelbergillä on yli tuhatvuotinen historia. Havelbergin hiippakunta mainittiin ensimmäisen kerran vuonna 948. Tuolloin Saksa laajeni itään slaavilaisalueelle. Vuonna 983 syttynyt suuri slaavien kapina karkotti kuitenkin saksalaiset taas pois alueelta. Hiippakunta palautui saksalaisille 1100-luvulla, jolloin rakennettiin katedraali sekä luostari. Kaupungin taloudellinen menestys perustui käsityöhön, maatalouteen, karjankasvatukseen ja kalastukseen. Havelbergin kalastuskillalla oli oikeus myydä kaloja koko joen matkalla Berliinistä Hampuriin. Keskiajalla kaupungissa kehittyi laivanrakennus, joka perustui erinomaiseen sijaintiin Elben ja Havelin alueella. Vuonna 1545 Havelbergin kaupungin muutettiin uskonnoltaan protestanttiseksi. Kolmikymmenvuotinen sota vuosina 1618-1648 aiheutti kaupungille suurta tuhoa. Vuonna 1685 Havelbergistä tuli varuskuntakaupunki.

## Nähtävyyksiä

Havelbergin katedraali (Neitsyt Marian kirkko) ja luostari ovat kaupungin nähtävyys. Ne on rakennettu joen rannalle. Romaaninen katedraali vihittiin vuonna 1170. Goottilainen peruskorjaus aloitettiin vuonna 1279, ja se valmistui vuonna 1330. Romaaninen basilika kuitenkin säilyi rakenteen pohjapiirroksena. Vuosina 1150 - 1300 rakennettiin premonstratensilaisen luostarin rakennukset katedraalin eteläpuolelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Psykologia (lehti)

**Psykologia** on Suomen psykologisen seuran julkaisema tieteellinen aikakauslehti. Se julkaisee vertaisarvioituja empiirisiä artikkeleita ja katsauksia, tutkimusuutisia, väitöslektioita, esitelmiä ja keskustelua, tutkijahaastatteluita sekä kirja-arvioita.

*Psykologia* seuraa psykologian ja sosiaalipsykologian tutkimusta ja kirjallisuutta kotimaassa ja ulkomailla. Lehti myös luo foorumin tiede-, tutkimus-, koulutus- ja ammattipoliittiselle keskustelulle. Vuonna 1965 perustettu *Psykologia* ilmestyy kuutena numerona vuodessa.

## Lähteet
Kudeverskoje

**Kudeverskoje** ( ) on järvi Luoteis-Venäjällä Pihkovan alueen Bežanitsyn piirissä ja sen rannalla on samanniminen kylä. Järvi sijaitsee Bežanitsyn ylängön tunnetulla järvialueella.

## Maantietoa
Järvi on 2,7 kilometriä pitkä, 0,9 kilometriä leveä ja sen pinta-ala on 1,669 neliökilometriä eli 167 hehtaaria. Sen itäpäässä on kilometrin pituinen ja 250 metriä leveä lahti ja vastakkaisessa länsipäässä sijaitsee pieni saari. Järven keskisyvyys on 3,1 metriä, mutta siinä on vain 4,7 metriä syvä syvänne. Järven ympäristössä sijaitsee yli kahdeksan pienempää lampea, joista osalla on ympärillään laaja suoalue. Järven eteläpuolella sijaitsee Kudeverin kylä, joka on rakennettu seudun peltoalueelle. Järven lähialueilla sijaitsevat Pavlovon, Bolotnitsan ja pienen Kudeverin kulmakunnat.

## Luontoarvoja
Järvessä elää lahna, salakka, sorva, hauki, pasuri, säyne, karppi, made, simppu, suutari, toutain, mutakala, rantanuoliainen ja törö. Joukossa on myös *[[Rutilus]]*-suvun kalalajeja ja järvestä saa myös rapua. Järven ranta-alueet ovat moninaiset. Asutuksen lähettyvillä rantaan ulottuu puutarhoja, niittyjä ja peltoja. Etenkin järven länsipuolella on suoalueita. Rannat ovat hiekkarantoja, jotka ovat paikoitellen kivikkoisia ja savisiakin. Järvellä on hiekkapohja, joka on paikoin peittynyt mutaan.

## Vesistösuhteita
Kudeverskoje sijaitsee Aloljan latvaosissa. Alolja on Velikajan sivujoki ja kuuluu Velikajan valuma-alueeseen, joka on Narvanjoen vesistöalueen eteläisin osa. Velikaja laskee Peipsijärveen, mistä Narvanjoki jatkaa pohjoiseen päin ja laskee lopuksi Itämerellä Suomenlahteen. Järven valuma-alueen koko on lähteestä riippuen 71,6  tai 81,2  neliökilometriä. Joki saa alkunsa Arnosta ja kuljettuaan muutaman pienen järven kautta se saapuu Kudeverskojen luoteispäähän. Kudeverskojeen laskee kolme muutakin pientä ojaa järven lähialueilta. Alolja on järven läpivirtausjärvi ja se jatkaakin järveltä ensin lounaaseen ja sitten länteen, mutta kääntyy erään suvantojärven kautta kaakkoon kohti Bardovoa.

## Etymologiaa
Kudever-nimellä on mahdollisesti suomalaisugrilainen alkuperä. Muoto ”kudever” tarkoittaa yhden tulkinnan mukaan *kuusenkuorta* (”kuuživera”) ja toisen tulkinnan mukaan ”kude” tarkoittaa *kutua*. Nimen loppuosa ”sver” () palautuisi sanaan *järvi*. Mahdolliset alkuperäiset nimet olisivat näiden tulkintojen mukaan *kuusijärvi* tai *kutujärvi*. Varhaiskeskiajalla ensimmäisen vuosituhannen puolivälissä alueella eli tsuudeja, jotka kävivät kauppaa parkituilla kotieläinten ja villieläinten nahoilla.

## Huomautuksia

## Lähteet
Fujinomiya

**Fujinomiya** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Shizuokan prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin keskiosassa Fujivuoren lounaispuolella. Kaupungin alue ulottuu Fujin huipulle ja viereisille ylänköalueille. Sen läpi virtaavat Urui- ja Shibajoet, lounaiskulmassa myös Fujijoki. Fujinomiyassa on 131&nbsp;853 asukasta (huhtikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 389,08 neliökilometriä.

Nykyinen Fujinomiyan kaupunki perustettiin vuonna 1942 liittämällä yhteen Ōmiyan maaseutukaupunki ja Tomiokan kyläkunta. Ōmiya, joka muodostaa kaupungin keskustan, kehittyi historiallisesti tärkeän Fujisan Hongū Sengen-taishan šintolaisen pyhäkön portineduskaupunkina. Myös Fujinomiyan kaupunki (’Fujin pyhäkkö’) on saanut siltä nimensä. Edo-kaudella paikkakunta sijaitsi rannikolta Kōshūhun johtaneen kauppareitin varrella, ja siellä oli japaninpaperin valmistusta ja kehruutoimintaa. 1900-luvulle tultaessa sinne syntyi paperi- ja tekstiiliteollisuutta, sittemmin kemian-, lääke- ja koneteollisuutta. Fujin ylänköalueilla harjoitetaan maitokarjan kasvatusta. Muita elinkeinoja ovat kirjolohen vesiviljely sekä wasabin ja bambunversojen viljely. Fujinomiya laajeni huomattavasti vuonna 2010, kun siihen liitettiin Shibakawan maaseutukaupunki.

Fujinomiya on tärkeä Fujivuorelle suuntautuvan matkailun tukikohta. Suosittu nähtävyys on Fujisan Hongū Sengen-taishan pyhäkkö, jonka päähalli on valittu tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi ja Wakutama-lampi erityiseksi luonnonmuistomerkiksi. Kaupungin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu myös Nichiren-shōshū-buddhalaisuuden päätemppeli Taiseki-ji. Fujivuoren lisäksi kaupungissa on lukuisia luonnonnähtävyyksiä, kuten Asagirin ylänköalue, Otodomen ja Shiraiton vesiputoukset sekä Tanukijärvi. Osa kaupungin alueesta kuuluu Fujin–Hakonen–Izun kansallispuistoon. Fujivuori lisättiin ympäröivine pyhäkköineen ja luonnonalueineen Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 2013. Fujinomiyaa palvelee JR Tōkain Minobu-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Mt.Fuji World Heritage Centre,Shizuoka.jpg|Fujivuoren maailmanperintökeskus
Tiedosto:Hōshōen of Taiseki-ji.jpg|Taiseki-jin temppelin puutarhaa
Tiedosto:Mount Fuji and Fujinomiya.jpg|Fujivuori, etualalla Fujinomiya
Tiedosto:2013-12-02 Shiraito Falls, Fujinomiya(白糸の滝) DSCF9976.jpg|Shiraiton vesiputoukset


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Oikeus- ja yhteiskuntafilosofian maailmanjärjestö

**Oikeus- ja yhteiskuntafilosofian maailmanjärjestö** (lyh. IVR) on tieteellinen yhteisö, joka perustettiin Saksassa 1909 nimellä "Internationale Vereinigung für Rechts- und Sozialphilosophie". Sillä on useita kansallisia alajärjestöjä; Suomessa sitä edustaa Suomen oikeusfilosofinen yhdistys (SOFY). IVR:n päätoimisto sijaitsee Wiesbadenissa, Saksassa. Järjestön tavoitteena on yhteisöjen oikeus- ja yhteiskuntafilosofian kehittäminen ja edistäminen.

## Lähteet
Game Over (kappale)

**Game Over** on alankomaalaisten DJ-tuottajien Martin Garrixin sekä Loopersin musiikkikappale. Sen julkaisi STMPD RCRDS digitaalisesti ladattavana singlenä 20. huhtikuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Garrix ja Khazar Hamidian, joista ensimmäinen myös tuotti sen Loopersin kanssa. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin Garrixin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä.

"Game Over" menestyi julkaisunsa jälkeen kaupallisesti hyvin heikosti, sen päästyä listoille ainoastaan Yhdysvalloissa jossa sen paras saavutus oli Billboardin Hot Dance/Electronic Songs-listan sija 44. Garrix esitti kappaleen ensimmäisen kerran livenä vuoden 2017 Tomorrowland-festivaalilla.

## Lähteet
Ocean (Martin Garrixin kappale)

**Ocean** on alankomaalaisen DJ-tuottaja Martin Garrixin musiikkikappale, jolla vierailee myös yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Khalid. Sen julkaisi STMPD RCRDS digitaalisesti ladattavana singlenä 15. kesäkuuta 2018. Kappaleen ovat sanoittaneet Khalid, Dewain Whitmore Jr., Ilsey Juber sekä sen tuottajat Garrix ja Giorgio Tuinfort. Kappaleelle on toteutettu myös musiikkivideo, joka julkaistiin Garrixin YouTube-kanavalla singlen julkaisupäivänä. Video kuvattiin varastorakennuksessa, jossa ei ollut lainkaan vettä tai sähköä.

"Ocean" oli kaupallisesti kohtalainen menestys, sen päästyä singlelistan kahdenkymmenen parhaan joukkoon Alankomaissa, Australiassa, Irlannissa, Malesiassa, Norjassa, Portugalissa, Ruotsissa, Singaporessa, Skotlannissa, Slovakiassa, Tanskassa, Tšekissä, Unkarissa ja Uudessa-Seelannissa sekä kolmenkymmenen parhaan joukkoon Isossa-Britanniassa, Itävallassa, Kanadassa ja Sveitsissä. Lisäksi se on myynyt Australiassa kolminkertaista platinaa.

## Lähteet
Seutulan työsiirtola

**Seutulan työsiirtola** oli Helsinki-Vantaan lentoaseman yhteydessä Vantaalla (alkujaan Helsingin maalaiskunnassa) vuosina 1950–2009 toiminut työsiirtola. Sen vangit rakensivat lentoasemaa, joka työsiirtolan alkuaikoina tunnettiin nimellä Seutulan lentokenttä.

Noin 80 % Seutulan työsiirtolan vangeista oli saanut tuomionsa rattijuopumuksesta tai viinan myynnistä. Vangit rakensivat lentokenttää ja esimerkiksi pidensivät kiitoteitä varusteinaan kuokat ja lapiot. Vankeja oli enimmillään 450, joskin viimeisinä vuosina vain 80 henkeä. Töitä tehtiin kahdessa vuorossa. Työsiirtolan toiminta loppui vuonna 2009. Sen tilat toimivat sittemmin pakolaisten vastaanottokeskuksena, mutta nykyisin se on Forenomin yhden tähden hostellina.

## Tunnettuja vankeja
Seutulan työsiirtolan tunnetuin asukas oli muusikko Irwin Goodman, joka suoritti siellä vuoden 1966 lokakuusta lähtien neljän kuukauden rattijuopumustuomiota. Hän oli ajanut syyskuussa 1965 humalassa kolarin ollessaan kaverinsa kanssa matkalla Karkkilaan Liimamäen tanssilavalle. Hän työskenteli rangaistuksensa aikana työsiirtolan sepelimurskaamossa. Seutulan työsiirtolaa nimitettiin myös Kanarian saariksi, ja Irwin teki jo ennen vankeusrangaistuksensa suorittamista kappaleen nimeltä “Autolla Kanarian saarille”. Laulu päätyi Yleisradion sensuroimaksi, sillä sen katsottiin väheksyvän rattijuopumustuomioita. Irwin levytti 1960-luvulla myös toisen samaan aiheeseen liittyvän kappaleen, “Terveiset Seutulasta”. Irwin myös antoi rangaistuksensa aikana haastattelun *[[Hymy (lehti)|Hymy]]*-lehdelle, mistä vankeinhoitolaitos ei pitänyt, joten hänet siirrettiin muutamaksi päiväksi Katajanokan vankilan matkaselliin.

## Lähteet
Lastukoski (kylä)

**Lastukoski** on kylä Nilsiässä, sen itäpuolella, Syvärin ja Vuotjärven välissä olevan Lastukosken  ja sen viereisen Lastukosken kanavan ympärillä. Lastukoski käsittää Lastukosken ja Lastulahden kylät. Lastulahden eteläpuolella on Vuotjärven kylä. Kanavalta on noin 11 kilometriä Nilsiän keskustaan ja runsas 60 kilometriä Kuopion keskustaan.

Alkujaan nimenomaan koski ja kanava on tunnettu Lastukoskena (asiakirjoissa *Lastakoski* (1415) ja *Lastukoski* (1758)), ja sen länsipuolelta on tunnettu Lastulahden kyläkunta (*Lastulax*, 1752). Koski on tunnettu kalastuskohde. Lastukoski on ollut varhainen rajapaikka Hämeen ja Savon nautinta-alueille. 

Alueen keskeisin maantie on Kantatie 75, jonka osuus Lastukosken lähistöllä kulkee nimellä Nurmeksentie. Lastukosken kanava on Väyläviraston hoidossa oleva, itsepalveluna käytettävissä oleva 350 metriä pitkä sulkukanava.

Monet peruspalvelut on nykyisin haettava Nilsiän keskustasta. Säyneistentien varressa Vuotjärven rannassa on uimarannalla Lastukosken-Kylät ry:n vuonna 2014 pystyttämä kota, kesäteatteri rekvisiittoineen, yhdistyksen oma rakennus, hiekkaranta ja laituri. Lastukoskella toiminut Gasthaus Lastulahti meni konkurssiin joulukuussa 2016. Myös Lastubuoti lopetti vuonna 2018 koskikahvionsa, josta aiemmin myytiin paikalla tehtyjä ruokaa, virvokkeita, käsityötuotteita ja kalastuslupia. 

Nähtävyyksiin kuuluu Lastukosken itäpuolella sijaitseva Pisa-vuori, jonka huipulle, 270,6 metriin merenpinnasta, rakennettiin uusi, teräksinen näkötorni vuosina 2013-2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lastukosken-Kylät ry
* Sääennuste: Kuopio, Lastukoski (ilmatieteenlaitos.fi)
* Laatukosken kota (liikkuvakuopio.fi)
Air Leap

**Air Leap** oli ruotsalainen lentoyhtiö, joka lensi lyhyitä reittejä Pohjoismaissa. Sen laivasto koostui neljästä Saab 340 -potkuriturbiinikoneesta. Suomessa yhtiö lensi väliä Turku–Maarianhamina.

Tammikuun 2022 lopulla Air Leap hakeutui yrityssaneeraukseen ja keskeytti kaiken lentotoimintansa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Lentoyhtiön kotisivut
Andrei Gretško

**Andrei Antonovitš Gretško** (; 17. lokakuuta (J: 4. lokakuuta) 1903 Golodajevka, lähellä Rostovia, Venäjän keisarikunta – 26. huhtikuuta 1976 Moskova, Neuvostoliitto) oli Neuvostoliiton marsalkka, joka toimi Neuvostoliiton puolustusministerinä vuosina 1967–1976.

## Ura
Gretško liittyi puna-armeijan ratsuväkeen Venäjän sisällissodan aikana vuonna 1919 ja valmistui ratsuväkikoulusta vuonna 1926 sekä Frunzen sotilasakatemiasta vuonna 1936. Hän liittyi Neuvostoliiton kommunistisen puolueen (NKP) jäseneksi vuonna 1928. Hänet nimitettiin vuonna 1938 ratsuväkidivisioonan esikuntapäälliköksi. Toisen maailmansodan puhjettua Gretško osallistui syyskuussa 1939 hyökkäykseen Puolaan. Hän osallistui myös talvisotaan jalkaväkirykmentin komentajana. Gretško suoritti vuonna 1941 yleisesikunta-akatemian ja palveli puna-armeijan pääesikunnassa suuren isänmaallisen sodan alkaessa. Hän toimi heinäkuusta 1941 alkaen lounaan rintamalla 34. ratsuväkidivisioonan ja tammikuusta 1942 alkaen V ratsuväkiarmeijakunnan komentajana. Hän siirtyi huhtikuussa 1942 12. armeijan, syyskuussa 47. armeijan, lokakuussa 18. armeijan ja tammikuussa 1943 56. armeijan komentajaksi. Hänen joukkonsa osallistuivat taisteluihin Pohjois-Kaukasuksen rintamalla.

Lokakuussa 1943 Gretško nimitettiin Voronežin rintaman apulaiskomentajaksi, ja hän auttoi Kiovan takaisinvaltauksessa. Joulukuusta 1943 aina sodan loppuun hän komensi 1. kaartinarmeijaa, joka eteni Ukrainasta Tšekkoslovakiaan. Sodan päätyttyä vuonna 1945 hänet nimitettiin Kiovan sotilaspiirin komentajaksi. Gretško oli vuosina 1953–1957 Itä-Saksaan sijoitettujen Neuvostoliiton miehitysjoukkojen komentaja, ja hän oli vastuussa vuoden 1953 Itä-Berliinin kansannousun tukahduttamisesta. Hän sai vuonna 1955 Neuvostoliiton marsalkan arvon. Marraskuussa 1957 hänet nimitettiin Neuvostoliiton apulaispuolustusministeriksi ja samalla maajoukkojen ylipäälliköksi. Vuodesta 1960 hän oli kaikkien Varsovan liiton joukkojen yhteinen ylipäällikkö. Hänet valittiin vuonna 1952 NKP:n keskuskomitean ehdokasjäseneksi ja vuonna 1961 täysjäseneksi.

Gretško nimitettiin puolustusministeriksi Rodion Malinovskin kuoltua huhtikuussa 1967 ja hän jatkoi tehtävässä omaan kuolemaansa saakka. Hän edusti liennytyksen vuosina Neuvostoliiton johdossa tiukkaa linjaa, sillä hänen ministerikaudellaan maan asevoimia kasvatettiin jatkuvasti ja niiden taistelukykyä pyrittiin lisäämään. Muun muassa mannertenvälisiä ohjuksia, ydinsukellusveneitä, pommikoneita ja sotalaivoja hankittiin miljardien arvosta. Gretško kannatti julkisesti ydinaseiden käyttöä mahdollisessa sodassa länsivaltoja vastaan. Hän laati myös vuoden 1968 Tšekkoslovakian miehitysoperaation suunnitelman. Vuodesta 1973 Gretško oli NKP:n politbyroon täysjäsen. Hän sai Neuvostoliiton sankarin arvonimen kahdesti (1958 ja 1973) ja Leninin kunniamerkin kuudesti. Gretško kuoli äkisti huhtikuussa 1976, erään tiedon mukaan sydänkohtaukseen. Hänen tuhkansa haudattiin Kremlin muuriin. Hänen seuraajakseen puolustusministerinä tuli Dmitri Ustinov.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Graciasi LP

**Graciasi LP** on 1. toukokuuta 2020 julkaistu suomalaisen rap-artisti Graciaksen ensimmäinen suomenkielinen albumi. Albumin kappaleista *Tyylit*, *Ajaton* ja *Toleka* on julkaistu musiikkivideot. Albumi julkaistiin PME Records-levy-yhtiön kautta.

## Kappaleet
#Hengitä! - 3:01 
#Tyylit - 2:59
#Ajaton - 3:09
#Anteeks - 2:53
#Riddim (Ft. Bizi & MD$) - 2:40
#G (Älä Unohda) (Ft. Gettomasa) - 3:11
#Mis Ollaan (Ft. Deezydavid) - 3:21
#Toleka - 3:20 
#Pidä Huolta (Ft. Bizi) - 2:52

## Biitit
#Ruuben & Aleksi Asiala
#MD$
#Olli Palmunen & MD$
#Aleksi Asiala
#MD$
#Aleksi Asiala & FRANCTIOUS FRANK
#MD$
#Aleksi Asiala & MD$
#MD$

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet
Gennadi Solodov

**Gennadi Stepanovitš Solodov** (, 6. lokakuuta 1934 – 2. toukokuuta 2020) oli venäläinen kilpakävelijä, joka oli erikoistunut 20 kilometrin matkalle. Hän kilpaili kesäolympialaisissa 1960 ja 1964 ja sijoittui viidenneksi vuonna 1964.

Varhaisvuosinaan Solodov kilpaili sekä kävelyssä että maastohiihdossa ja väitti myöhemmin, että hän piti enemmän jälkimmäisestä lajista. Vuosina 1953–1956 hän palveli Neuvostoliiton armeijassa. Solodov lopetti kilpauransa  vuonna 1968 sijoitettuaan viidenneksi kansallisissa mestaruuskilpailuissa ja jäätyään näin ulos Neuvostoliiton joukkueesta vuoden 1968 olympialaisiin.

Solodov asui Sotšissa vuoteen 1976, jolloin muutti Kazakstaniin Rudnyyn. Vuonna 1999 hän muutti perheineen Tšeboksaryyn tullakseen kävelykisavalmentajaksi. Solodov kuoli 2. toukokuuta 2020.

## Lähteet
John Nkengasong

**John N. Nkengasong** on kamerunilainen virologi (M.Sc., Ph.D.), joka on johtanut tammikuussa 2017 toimintansa käynnistänyttä Afrikan tautienehkäisy- ja -valvontakeskusta (Africa CDC) järjestön ensimmäisenä johtajana. Afrikan tautikeskus on Afrikan unionin yhteydessä toimiva yleisafrikkalainen tutkimus-, koulutus- ja tukiorganisaatio sairauksien hallitsemiseksi ja ehkäisemiseksi.

Nkengasong valmistui Kamerunin pääkaupungissa toimivasta Yaoundén yliopistosta vuonna 1987 (ilmeisesti B.Sc.). Hän sai opiskelustipendin Belgiaan, jossa hän opiskeli ensin maisteritutkinnon trooppisen biolääketieteen alalta Antwerpenin Trooppisen lääketieteen laitoksella (ITG) belgialaisen mikrobiologin, ebola- ja AIDS-tutkijana tunnetun professori Peter Piotin ohjauksessa. Lääketieteen ja farmasian maisteritutkinnon Nkengasong suoritti Vrije Universiteit Brusselissä. Hän myös väitteli virologiasta Brysselissä.

Vuosina 1993-1995 Nkengasong johti ITG:n mikrobiologian laitoksen virologista laboratoriotutkimusta Antwerpenissä ja laitoksella sijainnutta Maailman terveysjärjestön HIV-diagnostiikan laboratoriota. Hän siirtyi 1995 Yhdysvaltain tautikeskuksen (CDC) Norsunluurannikon Abidjanin toimipisteeseen perustettavan virologian laboratorion johtajaksi. Tiedelehti Science kirjoitti hänestä tuolloin, ja mainitsi vuoden 1996 artikkelissaan esimerkiksi uudessa laboratoriossa olevan kaksi bioturvallisuusluokan 3 tilaa HIV-virusten tutkimiseksi.  

Tutkijana Nkengasong on ollut mukana yli 200 tieteellisessä julkaisussa. Hän on kirjoittanut runsaasti muun muassa biolääketieteellisten laboratorioiden kehittämistarpeista Afrikassa ja kehitysmaissa tartuntatautien tunnistamisen, seurannan ja kansanterveystyön edistämiseksi. Hän on ollut esilletuomassa myös Afrikan maiden syntyvyys- ja kuolleisuustilastojen kehittämistarvetta. Hän osallistuu myös tiedepoliittiseen keskusteluun Afrikan maiden kansanterveydellisiä tarpeita esilletuoden, esimerkkinä kirjoitukset Naturessa Afrikan pandemiavalmiudesta ja kansanterveyslaitosten kehittämistarpeista (2019) sekä covid-19-taudin toteamiseen liittyvistä kiireellistä haasteista (2020). Hänet on palkittu useilla tunnistuksilla työstään tutkijana, CDC:n laboratorion johtajana ja kansanterveyden edistäjänä erityisesti Länsi-Afrikassa. Hän sai kansanterveystyöstään Leijonan ritarikunnan ritarin arvon Senegalista (2017).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*John N. Nkengasongin julkaisuja PubMedissä  (pubmed.ncbi.nlm.nih.gov)
Georg Wilhelm Victor Tihleman

**Georg Wilhelm Victor Tihleman** (27. huhtikuuta 1836 Turku – 28. helmikuuta 1904 Turku) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Tihlemanin vanhemmat olivat Georg Adolph Tihleman ja Margareta Elisabeth Maexmontan. Hän tuli vuonna 1853 sotapalvelukseen nuorempana upseerina Suomen tarkk’ampujapataljoonan 4. komppaniaan, mistä hänet siirrettiin porte-épée-vänrikkinä 1. komppaniaan. Krimin sodan alussa syyskuussa 1854 Tihleman ylennettiin vänrikiksi ja siirrettiin venäläiseen reservitarkk’ampujapataljoonaan. Sieltä hänet  siirrettiin helmikuussa 1855 2. reservin tarkk’ampujapataljoonaan. Sodan lopulla heinäkuussa 1856 Tihleman ylennettiin aliluutnantiksi, toukokuussa 1858 hän yleni luutnantiksi. Vuoden 1858 lopulla Tihleman siirrettiin kouluttajaksi 2. krenatööritarkk’ampujapataljoonaan. Hänet ylennettiin alikapteeniksi 1861 ja kapteeniksi 1863. Tihleman osallistui pataljoonan mukana tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864.

Vuonna 1868 Tihleman ylennettiin majuriksi ja siirrettiin palvelukseen 2. tarkk’ampujapataljoonaan, vuonna 1872 hän sai siirron 94. Jenisein jalkaväkirykmenttiin ja vuonna 1873 edelleen 96. Omskin jalkaväkirykmenttiin. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1874 ja määrättiin 1877 96. Omskin jalkaväkirykmentin reservipataljoonan komentajaksi. Pataljoonan lakkauttamisen jälkeen Tihleman siirrettiin vuonna 1879 pataljoonankomentajaksi 96. Omskin jalkaväkirykmenttiin ja sieltä 1881 148. Kaspian jalkaväkirykmenttiin. Hän sai ylennyksen everstiksi ja eron sotapalveluksesta syyskuussa 1883. Reservissä hänet asetettiin kuitenkin Suomen armeijan vakinaiseen kaaderiin ja määrättiin marraskuussa 1883 20. reservikomppanian päälliköksi, mihin tehtävään hänet vakinaistettiin joulukuussa 1886. Huhtikuussa 1890 hän sai lopullisen eron sotapalveluksesta kenraalimajurina.

## Lähteet
Gustaf Edvard Tuderus

**Gustaf Edvard Tuderus** (30. joulukuuta 1812 Ristiina – 11. lokakuuta 1877 Ristiina) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Tuderuksen vanhemmat olivat kapteeni, tilanomistaja Carl Gustaf Tuderus ja Eva Kristina Duncker ja puolso vuodesta 1838 Maria Veronica Dorotea von Hetsch.  Tuderus kävi alkeiskoulua Ristiinassa 1823–1827. Maaliskuussa 1827 hänet hyväksyttiin oppilaaksi Haminan kadettikouluun, josta 1832 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen krenatöörisapööripataljoonaan. Tuderus suoritti 1832–1833 Sotilasinsinööriakatemian kurssin Pietarissa. Vuonna 1835 hänet ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen 4. sapööripataljoonaan. Seuraavana vuonna hänet siirrettiin Venäjän armeijan kenttäinsinöörikuntaan ja komennettiin palvelukseen Bobruiskiin Minskin kuvernementtiin Valko-Venäjälle, edelleen vuonna 1837 Sevastopoliin ja sieltä 1839 luutnantiksi ylennettynä Kinburniin. Vuonna 1841 Tuderus komennettiin sotilasinsinööriksi Ahvenanmaalle.

Alikapteeniksi Tuderus ylennettiin 1844 ja määrättiin Chotinin sotilasinsinöörikomennuskunnan päälliköksi Puolaan. Sieltä hän siirtyi 1848 kapteeniksi ylennettynä vastaavaan tehtävään Zamosciin. Everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1854. Krimin sotaan 1854–1855 Tuderus osallistui Hankoniemen puolustuksessa, Hankoniemen insinöörikomennuskunnan päällikkönä,  ja helmikuusta 1856 lähtien Viaporin linnoituksen insinöörikomennuskunnan päällikkönä. Sodan jälkeen elokuussa 1857 hän erosi palveluksesta everstinä, mutta palasi palvelukseen marraskuussa 1863. Tuderus sai eron sotapalveluksesta kenraalimajurina vuonna 1867. Hänet oli aateloitu Venäjällä vuonna 1863.

## Lähteet
Frans Edvard Tunzelman von Adlerflug

**Frans Edvard Tunzelman von Adlerflug** (2. syyskuuta 1822 Vöyri – 8. syyskuuta 1899 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.

Frans Edvard Tunzelman von Adlerflugin vanhemmat olivat venäjän kielen kääntäjä, kapteeni Georg Friedrich Tunzelman von Adlerflug ja Ingrid Ulrica Sohlberg ja puolisot vuodesta 1850 Alexandra Charlotta von Hewelcke (k. 1858), vuodesta 1867 Henrietta Alexandrine de la Valle-Woelck (k. 1877) ja vuodesta 1890 Katarine Marie Frederike Buch. Kenraali Alexander Tunzelman von Adlerflug oli hänen pojanpoikansa.

Frans Edvard Tunzelman von Adlerflug tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1836 ja määrättiin sieltä 1843 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 6. kevyeen ratsastavaan tykistöprikaatiin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1849 ja komennettiin 1850 kouluttajaksi Aleksanterin kadettikouluun Pietariin. Luutnantiksi hän yleni 1851, seuraavana vuonna hänet siirrettiin palvelukseen Aleksanterin kadettikouluun Brest-Litovskiin itäiseen Puolaan. Vuonna 1860 Tunzelman von Adlerflug ylennettiin kapteeniksi ja määrättiin kadettikoulun komppanianpäälliköksi.

Vuonna 1863 Tunzelman von Adlerflug asetettiin majurina armeijan jalkaväkeen. Hänet siirrettiin seuraavana vuonna santarmijoukkoihin ja määrättiin ensin päälliköksi Svenzianyn santarmiasemalle ja sitten Vitebskin santarmiaseman päälliköksi Koillis-Liettuaan. Vuonna 1865 hän siirtyi vastaavaan tehtävään Trokin santarmiasemalle Vilnan kuvernementtiin ja vuonna 1870 Tobolskiin Länsi-Siperiaan. Everstiluutnantiksi Tunzelman von Adlerflug ylennettiin 1869, vuonna 1871 hänet määrättiin ensin vanhemmaksi adjutantiksi Pietarin santarmihallinnon esikuntaan ja sitten Kiovan–Odessan rautatien santarmikunnan päälliköksi. Vuonna 1873 Tunzelman von Adlerflug ylennettiin everstiksi ja nimitettiin Kiovan santarmi- ja poliisihallinnon päälliköksi.

Vuonna 1880 Tunzelman von Adlerflugista tuli Suomen rautatiesantarmikunnan päällikkö ja vuonna 1885 Suomen santarmihallituksen päällikkö. Hänet ylennettiin kenraalimajuriksi 1888 ja kenraaliluutnantiksi 1894, jolloin hän sai eron sotapalveluksesta.

## Lähteet
Nils Henrik Agaton Weckman

**Nils Henrik Agaton Weckman** (8. kesäkuuta 1850 Mikkeli – 30. syyskuuta 1906 Savonlinna) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Weckmanin vanhemmat olivat kruununvouti Henrik Weckman ja Sofia Elisabet Hjelmman ja puoliso vuodesta 1875  Alma Lönneström.  Weckman tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1861 ja määrättiin sieltä 1868 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Izmailovon rykmenttiin Pietariin. Vuonna 1871 hänet ylennettiin aliluutnantiksi, vuosina 1872–1874 hän suoritti Sotilasinsinööriakatemian kurssin Pietarissa yleten sen aikana luutnantiksi. Kurssin jälkeen 1874 Weckman siirrettiin alikapteenina 1. Kaukasian, H.K.K. Suuriruhtinas Nikolai Nikolajevitš vanhemman sapööripataljoonaan. Seuraavana vuonna Weckman vakinaistettiin sotilasinsinöörikuntaan, kapteeniksi hän yleni 1876. Weckman osallistui Turkin sotaan sapööripataljoonassaan. Vuonna 1882 hänet määrättiin  Sorokin sotilasinsinöörialueen päälliköksi Bessarabian kuvernementtiin. Everstiksi hänet ylennettiin 1885 ja siirrettiin 1887 Mihailovskin linnoitusinsinöörikuntaan. Vuodesta 1892 Weckman toimi erityistehtävissä yleisesikuntaupseerina Venäjän armeijan insinöörijoukkojen pääesikunnassa. Hänet määrättiin Ivangorodin linnoituksen insinöörikunnan päälliköksi Inkerinmaalle 1893 ja ylennettiin kenraalimajuriksi 1895. Vuonna 1901 Weckman määrättiin Varsovan insinöörihallinnon apulaispäälliköksi, missä tehtävässä hän palveli kuolemaansa saakka.

Vuonna 1900 valmistunut Rauhalinna Savonlinnassa on Weckmanin vaimolleen hopehääpäivälahjaksi rakennuttama koristeellinen puuhuvila. 

## Lähteet