open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Jyrki Mikkonen

**Jyrki Aapeli Mikkonen** (7. elokuuta 1909 Oulu – 15. tammikuuta 1984 Lappeenranta) oli suomalainen kirjailija ja päätoimittaja, joka heti sodan jälkeen herätti huomiota julkaisemallaan *Vuoroloma*-romaanilla sekä *Punainen kyynel* -salapoliisiromaanilla. Hän käytti nimimerkkejä *Jahvetti* ja *Peilaaja*.

Mikkosen vanhemmat olivat ylitarkastaja Aapo (Aapeli) Mikkonen ja opettaja Anni (Anna) Ryynänen. Hän asui vuoteen 1939 saakka Kuopiossa ja sen jälkeen Lappeenrannassa. Mikkonen meni naimisiin 1948 filosofian kandidaatti Eila Tellervo Lyytikäisen kanssa. 

Mikkonen oli Kuopiossa ilmestyneen Pohjois-Savo-lehden toimittajana ja toimitussihteerinä 1926–1937 ja lehden päätoimittajana 1938. Tämän jälkeen hän oli Lappeenrannassa ilmestyvän Etelä-Saimaa-lehden päätoimittajana 1939–1948 ja pakinoi sitten nimimerkillä *Peilaaja*.

Mikkonen julkaisi myös tietokirjallisuutta, pakinoita ja lehtiartikkeleita.

## Teokset
**Paja ja palatsi*. Kevyt romaani. Kansanvalta 1930. 
**Kirjava sulka*. Romaani. Kansanvalta 1932. 
**Vaeltavan sinitakin tarina*. Nuorisokirja. Gummerus 1933. (Gummeruksen nuorten kirjasto 51.) Sovitettu elokuvaksi *[[Isoviha (elokuva)|Isoviha]]* vuonna 1939.
**Vuoroloma*. Romaani. Otava 1946.
**Punainen kyynel*. Jännitysromaani. Otava 1948.
**Ferdinand Partasen viimeinen matka. Kesäinen kertomus Petkeleen pitäjän Häntälän kylästä*. Otava 1950. 
**Kaunis ystävätär*. Romaani. Otava 1950. 
**Sanomalehti Etelä-Saimaa 1885-1960*. Etelä-Saimaa, Lappeenranta 1961. 
**Kärsä-Petteri ja ruunan sijaiskärsijä*. Romaani. Gummerus 1972.
**Kymenlaakso ja Etelä-Karjala sanoin ja kuvin* ; kirj. Jyrki Mikkonen ym. Karjalakokoelmat, Siilinjärvi 1978

## Toimitustöitä
* *Etelä-Saimaa* ; toimitus Jyrki Mikkonen, vastaava- ja päätoimittaja, Olli Järvinen, toimitussihteeri. Etelä-Saimaan kustannus, Lappeenranta 1989 (sisälsi osia Etelä-Saimaa-lehden vuosikerroista 1939-1940)

## Lähteet
Syyrusto

**Syyrusto** on yksi elimistön rustokudostyypeistä eli se kuuluu tukikudoksiin. Muita rustokudostyyppejä ovat lasirusto ja elastinen rusto. Syyrusto on tiivistä sidekudosta, jossa on soluväliaineen ympäröimänä rustosoluryhmiä. Syyrustoa esiintyy muun muassa nikamien välilevyissä, polven nivelkierukassa ja lantioliitoksessa. Syyrusto on ainoa rustotyyppi, joka sisältää tyypin 2 kollageenisäikeiden lisäksi tyypin 1 säikeitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Solunetti: Syyrusto
Biotin luku

**Biotin luku** on dimensioton suure ja se kuvaa materiaalin sisäisen lämmönsiirtymisvastuksen suhdetta ulkopinnan lämmönsiirtymisvastukseen.

Bi=\frac{hL}{k}

* h on lämmönsiirtymiskerroin (W/(m²K)), joskus myös merkitty \alpha:lla
* L on karakteristinen mitta (m)
* k on materiaalin lämmönjohtavuus (W/(Km)), joskus myös merkitty \lambda:lla

## Katso myös
*Fourier'n luku
Félix Guattari

**Pierre-Félix Guattari** (30. huhtikuuta 1930 – 29. elokuuta 1992) oli ranskalainen psykoterapeutti ja filosofi, joka perusti sekä skitsoanalyysin että ekosofian. Hänet tunnetaan erityisesti yhteistyöstään Gilles Deleuzen kanssa.

## Teoksia
* *La révolution moléculaire* (1977)
* *L’intervention institutionnelle* (Paris: Petite Bibliothèque Payot, n. 382–1980)
* *Les Trois écologies* (1989)
* *Cartographies Schizoanalytiques* (1989)
* *Chaosmose* (1992, suom. )
* *Chaosophy* (1995)
* *Soft Subversions* (1996)

### Yhteistyössä Gilles Deleuzen kanssa
* 
**Kafka: Pour une Littérature Mineure* (1975)
**Capitalisme et Schizophrénie 2. Mille Plateaux* (1980)
* 

### Yhteistyössä Antonio Negrin kanssa
**Les nouveaux espaces de liberté* (1985)

## Aiheesta muualla
* Chimeres site on Guattari. 
* Multitudes page on Guattari.
Ilse Rautio

**Ilse Aulikki Rautio** (s. 13. toukokuuta 1943 Jääski) on suomalainen toimittaja, näytelmäkirjailija ja televisiokäsikirjoittaja.

Rautio on työskennellyt toimittajana muun muassa *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomissa]]* sekä kirjoittanut kuunnelmia ja näytelmiä. Suurelle yleisölle Rautio on kuitenkin tutuin televisiokäsikirjoituksistaan. *[[Rivitaloelämää]]* (1988) on kaksilapsisen perheen lähiöelämää kuvaava komediallinen sarja, jonka pääosissa näyttelivät Ismo Kallio ja Sinikka Sokka. Komediallinen linja jatkui myös *[[Ottaako sydämestä?]]* -sarjassa (1995–1996), joka sijoittuu terveyskeskukseen ja kertoo sen henkilökunnasta ja asiakkaista.

Draamasarja *[[Onnea vai menestystä]]* (1995) kuvaa kirjailija-avioliittoa. Vakavimmillaan Rautio on ollut sarjassa *[[Hurja joukko (televisiosarja)|Hurja joukko]]* (2002). Se on tarina teini-ikäisestä tyttöjoukosta, joka päättää kostaa ystävänsä raiskaajalle. Sarjan nimi viittaa Sam Peckinpahin samannimiseen elokuvaan, ja sen ohjasi Titta Karakorpi.

Ilse Raution puoliso on pakinoitsija Seppo Ahti. Heillä on kaksi lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
NPS

**NPS** tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

*National Park Service, Yhdysvaltain kansallispuistoja hallinnoiva virasto
*Nail-patella-syndrooma, autosominen vallitseva geneettinen oireyhtymä
*Naantalin purjehdusseura, vuonna 1917 perustettu naantalilainen purjehdusseura
*Net Promoter Score, asiakastyytyväisyyden mittaustyökalu.
Fourier'n luku

**Fourier'n luku** on dimensioton suure ja se kuvaa aineen lämmönjohtokykyä. Sitä käytetään erityisesti epästationäärisissä lämmönsiirtolaskuissa. 

Fo=\frac{\alpha t}{L^2}

*\alpha on terminen diffuusiokerroin (m²/s)
**t* on aika (s)
**L* on karakteristinen mitta (m)

## Katso myös
*Biotin luku
Sarah Kofman

**Sarah Kofman** (14. syyskuuta 1934, Pariisi &ndash; 15. lokakuuta 1994) oli ranskalainen filosofi. Hän kirjoitti lukuisia teoksia, erityisesti Friedrich Nietzschestä ja Sigmund Freudista. Hänen teoksensa *L'énigme de la femme: La femme dans les textes de Freud* (1980) on kenties perusteellisin tutkimus Freudin naisen seksuaalisuutta koskevista ajatuksista. Kofman kuoli tekemällä itsemurhan.

## Teoksia

**L'enfance de l'art: Une interprétation de l'esthétique freudienne* (1970)
**Nietzsche et la métaphore* (1972)
**Camera obscura: De l'idéologie* (1973)
**Quatre romans analytiques* (1974)
**Autobiogriffures* (1976)
**Aberrations: Le devenir-femme d'Auguste Comte* (1978)
**Nerval: Le charme de la répétition* (1979)
**Nietzsche et la scène philosophique* (1979)
**L'énigme de la femme: La femme dans les textes de Freud* (1980)
**Le respect des femmes (Kant et Rousseau)* (1982)
**Comment s'en sortir?* (1983)
**Un métier impossible: Lecture de "Constructions en analyse"* (1983)
**Lectures de Derrida* (1984)
**Mélancholie de l'art* (1985)
**Pourquoi rit-on? Freud et le mot d'esprit* (1986)
**Paroles suffoquées* (1987)
**Conversions: 'Le Marchand de Venise' sous le signe de Saturne* (1987)
**Socrate(s)* (1989)
**Séductions: De Sartre à Héraclite* (1990)
**Don Juan ou le refus de la dette* (1991)
**"Il n'y a que le premier pas qui coûte": Freud et la spéculation*  (1991)
**Explosion I: De l'"Ecce Homo" de Nietzsche* (1992)
**Explosion II: Les enfants de Nietzsche* (1993)
**Le mépris des Juifs: Nietzsche, les Juifs, l'antisémitisme* (1994)
**Rue Ordener, rue Labat* (1994)
**L'imposture de la beauté et autres textes* (1995)
Bernard Stiegler

**Bernard Stiegler** (1. huhtikuuta 1952 Villebon-sur-Yvette, Ranska – 5. elokuuta 2020) oli ranskalainen filosofi. Hän käsitteli muun muassa teknologiaa ja teknologista konvergenssia, aikaa, individuaatiota, konsumerismia, kuluttajakapitalismia, amerikkalaistumista sekä politiikan ja ihmisyhteisön tulevaisuutta.

## Teoksia

* *La technique et le temps. Tome 1: La faute d’Epiméthée* (1994). 
* *La technique et le temps. Tome 2: La désorientation* (1996). 
* *Échographies de la télévision. Entretiens filmés* (Jacques Derridan kanssa, 1996). 
* *La technique et le temps. Tome 3: Le temps du cinéma et la question du mal-être* (2001). 
* *Passer à l'acte* (2003). 
* *Aimer, s'aimer, nous aimer: Du 11 septembre au 21 avril* (2003). 
* *De la misère symbolique: Tome 1. L'époque hyperindustrielle* (2004). 
* *De la misère symbolique: Tome 2. La Catastrophè du sensible* (2004). 
* *Philosopher par accident: Entretiens avec Elie During* (2004). 
* *Mécréance et Discrédit: Tome 1, La décadence des démocraties industrielles* (2004). 
* *Constituer l'Europe: Tome 1. Dans un monde sans vergogne* (2005). 
* *Constituer l'Europe: Tome 2. Le motif européen* (2005). 
* *L'attente de l'inattendu* (2005). 
* *Mécréance et Discrédit: Tome 2. Les sociétés incontrolables d'individus désaffectés* (2006). 
* *Mécréance et Discrédit: Tome 3. L'esprit perdu du capitalisme* (2006). 
* *Des pieds et des mains: Petite conférence sur l'homme et son désir de grandir* (2006). 
* *Le théâtre, le peuple, la passion* (Jean-Christophe Baillyn ja Denis Guénounin kanssa, 2006). 
* *La télécratie contre la Démocratie* (2006). 
* *Réenchanter le monde : La valeur esprit contre le populisme industriel* (Marc Créponin, George Collinsin ja Catherine Perretin kanssa, 2006). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

Kirjoituksia verkossa:
* The Disaffected Individual 
* Take Care  
* Desire and Knowledge: The Dead Seize the Living  
* Nanomutations, Hypomnemata and Grammatisation 
* Spirit, Capitalism and Superego  
* Constitution and Individuation  
* Our Ailing Educational Institutions
Tulikaste

**Tulikaste** tarkoittaa sotilaallisena terminä joko kokonaisen sotilasjoukon tai yksittäisen sotilaan osallistumista ensimmäistä kertaa varsinaiseen taisteluun.

Tulikastetta pidetään sotilasjoukon tai yksittäisen sotilaan kannalta merkittävänä tapahtumana, koska siihen liitetään pelon voittaminen ja toimintakyvyn säilyttäminen tilanteessa, jossa kuolemanvaara on välitön. Epäonnistuneen tulikasteen (esimerkiksi pakeneminen tai toimintakyvyn romahdus) uskotaan johtavan sotilasjoukon tai yksittäisen sotilaan kannalta pidempiaikaiseen toimintakyvyn laskemiseen.

Väinö Linna on kuvannut romaanissaan Tuntematon sotilas tulikastetta ja sen merkitystä. Siinä nuori vänrikki kokee elämänsä jakaantuneen tulikastetta edeltävään ja sitä seuranneeseen osaan.
Mary A. Bomar

**Mary A. Bomar** (30. kesäkuuta 1944 – 28. elokuuta 2022) oli Yhdysvaltain National Park Servicen järjestyksessään 17. johtaja. Hänet valittiin virkaansa 5. syyskuuta vuonna 2006. Ennen valintaansa hän työskenteli paikallisjohtajana NPS:n koillisalueella. Bomar työskenteli NPS:n alaisuudessa myös intendenttinä Independence National Historical Parkissa ja Oklahoma City National Memorialissa. Bomar oli alun perin kotoisin Englannista, mutta hänestä tuli Yhdysvaltain kansalainen vuonna 1977.

Bomar jäi eläkkeelle vuonna 2009.

## Lähteet
J. Alexander

**Jay Alexander** (tunnetaan myös nimellä **K.Takalo**, s. 12. huhtikuuta 1958) on entinen malli ja nykyinen catwalk-opettaja. J. Alexander on tullut televisionkatsojille tutuksi yhtenä *[[Huippumalli haussa]]* -ohjelman tuomareista. Alexander toimi *[[Suomen Huippumalli haussa]]* -ohjelmassa vierailevana tuomarina ensimmäisellä tuotantokaudella 5. jaksossa ja vieraili kilpailussa uudelleen vuonna 2010 jaksossa 10. Alexander asuu nykyisin Pariisissa, Ranskassa.

## Aiheesta muualla

*
Jay Manuel

**Jay Manuel** (s. 14. elokuuta 1972, Toronto Kanada) on meikkitaiteilija, muotikuvaaja ja muotikuvausten ohjaaja sekä stylisti. Parhaiten hänet tunnetaan ohjelmasta Huippumalli haussa. Tyra Banks antoi hänelle lempinimen Mr J., koska samasta ohjelmasta tuttu J. Alexander on lempinimeltään Miss J.

Jay Manuel juontaa myös Kanadan versiota Huippumalli haussa -ohjelmasta ja lisäksi hänellä on oma muotiohjelma *[[Style her famous]]*. Jay Manuel on lanseerannut oman meikkituotesarjan *[[Manual override]]*.

## Aiheesta muualla

*
Christopher Hampton

**Christopher Hampton** (s. 26. tammikuuta 1946) on englantilainen näytelmäkirjailija.

Hampton on opiskellut Oxfordin yliopistossa, jossa kiinnostui myös teatterista. Hänen tunnetuin näytelmänsä on sovitus Choderlos de Laclos´n romaanista *Vaarallisia suhteita* (*Les liaisons dangereuses*). Hampton sovitti näytelmästään myös käsikirjoituksen Stephen Frearsin vuonna 1988 valmistuneeseen elokuvaan *[[Valheet ja viettelijät]]*. 

Hamptonin de Laclos -sovitusta on esitetty myös monissa Suomen teattereissa nimillä *Vaarallisia suhteita, Valheita ja viettelijöitä* ja *Valheita ja viettelyksiä*. Näytelmää *The Philantropist* on esitetty nimillä *Tosi ystävä* ja *Ihmisystävä*.

Toinen Hamptonin kirjoittama oman näytelmän elokuvasovitus on runoilijoiden Rimbaud ja Verlaine suhteesta kertova elokuva *[[Total Eclipse]]* (1995), joka perustuu Hamptonin näytelmään vuodelta 1968.

Vuonna 1975 Yleisradio tuotti oululaisvoimin kuunnelman Hamptonin näytelmästä *Villit* (Savages, 1973). Sen ohjasi Ari Kallio.

## Lähteet
Carl Mesterton

**Carl Wilhelm Ossian Mesterton** (21. marraskuuta 1929 Helsinki – 22. heinäkuuta 2021 Helsinki) oli suomalainen televisio-ohjaaja, käsikirjoittaja ja näyttelijä.

Carl Mesterton opiskeli Vapaassa taidekoulussa ja Helsingin yliopistossa sekä kävi Svenska Teaternin oppilaskoulun. Saman teatterin näyttelijäkuntaan hän kuului 1952–1957. Radiossa hän toimi vuosina 1953–1957 ohjaajana, tuottajana, näyttelijänä ja reportterina. Ruotsin radion vierailevana ohjaajana Mesterton toimi vuonna 1968. Hän kuului suomalaisen televisiotoiminnan pioneereihin, ja hän työskenteli Yleisradion ruotsinkielisen ohjelmatuotannon palveluksessa ohjaajana ja tuottajana vuodesta 1957. Hän irtisanoutui työstään vuonna 1990 voidakseen siirtyä tekemään freelancerina televisiosarjoja Yleisradion suomenkielisessä tuotannossa, jolla on suuremmat resurssit.

Vuonna 1966 Carl Mesterton sai elokuvataiteen valtionpalkinnon elokuvan *En gammal mans dag* ohjauksesta. Vuonna 1972 hän sai yhtenä työryhmän jäsenenä valtion tiedonjulkistamispalkinnon 14-osaisesta sosiaalilainsäädäntöä valottavasta perhesarjasta *Kuinkahan tästä selvitään?* (alk. *Nog blir det bra?*). Sarjaa piti myös päivälehtikriitikoista muodostettu Telvis-raati vuoden toiseksi parhaana tv-ohjelmana. Samasta suomenruotsalaisesta helsinkiläisperheestä kertoivat myös myöhemmät sarjat *[[Bergströmit]]* (1978) ja *[[Kuinkahan Bergströmien käy?]]* (1988), joita Mesterton käsikirjoitti yhdessä Anna Simbergin, Curt Ulfstedtin, Nils Brandtin ja Leo Hertzbergin kanssa. 

Mestertonin TV-ohjauksia ovat myös muun muassa rikossarja *[[Jääkö kukaan suremaan?]]* (1974), kainuulaisen pienviljelijäperheen sukukronikka *[[Metsolat]]* (1993–1995) ja historiallinen draamasarja *[[Hovimäki]]* (1999–2003) Lindhofin aatelissuvun ja Sepän torpparisuvun vaiheista kolmella eri vuosisadalla. Mesterton on kirjoittanut sarjat yhdessä muun muassa vaimonsa Anna-Lisa Mestertonin kanssa. 

Mesterton on myös näytellyt suuria ja pieniä rooleja elokuvissa ja televisiossa, kuten Markku Pölösen *[[Onnen maa]]ssa* (1993), Jaakko Pakkasvirran Kafka-filmatisoinnissa *[[Linna]]* (1986) sekä Reima Kekäläisen ohjaamassa ja Paavo Haavikon omasta romaanistaan dramatisoimassa televisiosarjassa *[[Barr-niminen mies (televisiosarja)|Barr-niminen mies]]* (1984).

Carl Mesterton toimi yhtenä apulaisohjaajana Warren Beattyn osittain Suomessa kuvaamassa elokuvassa *[[Punaiset (elokuva)|Punaiset]]* (1981).

Mesterton on opettanut tv-alaa Taideteollisessa oppilaitoksessa ja ruotsalaisessa teatterikoulussa.

## Yksityiselämä
Mesterton oli naimisissa Anna-Lisa Mestertonin (o.s. Sivén) kanssa vuodesta 1957 lähtien. Heillä on kaksi lasta, viisi lapsenlasta ja neljä lapsenlapsenlasta (marraskuussa 2019). Hänellä diagnosoitiin vuonna 2017 syöpä selässä.

Hän kuoli heinäkuussa 2021 pitkän sairauden uuvuttamana. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Carl Mesterton. Ylen Elävä arkisto.
* 
* 
*
Leo Lindsten

**Leo Olavi Lindsten** (17. heinäkuuta 1943 Lauritsala &ndash; 11. heinäkuuta 1988 Helsinki) oli suomalainen kriitikko, runoilija ja kuvataiteilija joka oli mukana 1960-luvun liikehdinnässä mutta ei tiukasti poliittisesti sitoutuneena.

Lindsten julkaisi ensimmäiset runonsa 1965 muutettuaan Lappeenrannasta Helsinkiin.  Kirjoittamisen lisäksi pop-taiteilijaksi itseään kutsunut Lindsten maalasi tauluja ja toimi Kansan Uutisten taidearvostelijana 1964-1971.

Lindsten oli mukana 1965 Helsingin Kulttuuritalolla järjestetyssä protestinäyttelyssä johon osallistuivat Suomen Taideakatemian kolmivuotisnäyttelystä reputetuksi tulleet nuoret taiteilijat. Heitä olivat Lindstenin lisäksi Igor Eriksson, Alpo Karjalainen, Kari Jylhä, Niilo Hyttinen ja Mikael Stierncreutz. Lindsten maalasi aluksi sarjakuvaruutuja esikuvanaan amerikkalainen pop-taiteilija Roy Lichtenstein mutta siirtyi 1960-luvun lopulla tekemään omia muunnelmiaan suomalaisten taiteilijoiden tunnetuista teoksista kuten Ferdinand von Wrightin Taistelevat metsot-maalauksesta. 

1970-luvun alussa Lindsten teki amerikkalaisten pop-taiteilijoiden esimerkin mukaan muotokuvia kuuluisista suomalaisista henkilöistä - tässä tapauksessa Mannerheimista, Armi Kuuselasta, Urho Kekkosesta ja runoilija Pentti Saarikoskesta.

Lindsten tutki myös kirjailija Maiju Lassilan elämää ja julkaisi tästä kirjan sekä oli mukana tekemässä käsikirjoitusta Lassilan elämänvaiheita kuvanneeseen Tulipää-elokuvaan.  1980-luvulla Lindsten sai huomiota omaelämäkerrallisella *Istuja pitkän illan*-romaanillaan
jossa hän kuvasi omaa alkoholismiaan 1960- ja 1970-luvun tapahtumien taustaa vasten.  

## Teokset
*  
* 
*  
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Leo Lindstenin elämäkerta Kansallisbiografiassa
* Kimmo Tyyskä : ''"Aika vaatii attentaatteja kaikkia vastaan" : elonkorjaajat, Leo Lindsten ja Markus Heikkerö 1960- ja 1970-lukujen vaihteen suomalaisessa kuvataidekentässä'', Taidehistorian pro gradu-tutkielma, Jyväskylän yliopisto 1999
Glacier Bayn kansallispuisto

**Glacier Bayn kansallispuisto** () on Yhdysvaltojen Alaskassa sijaitseva kansallispuisto. Se julistettiin kansalliseksi suojelumonumentiksi 25. helmikuuta 1925 ja kohotettiin kansallispuiston asemaan 2. joulukuuta 1980. Glacier Parkin kansallispuisto on vuodesta 1979 lähtien kuulunut UNESCOn maailmanperintöluetteloon. Puiston 13&nbsp;287&nbsp;km² laajuista aluetta hallinnoi muiden Yhdysvaltojen kansallispuistojen tapaan maan National Park Service. 

Puisto on tunnettu jäävuoristaan ja jäätiköistään, joista kenties kuuluisin on Muirin jäätikkö. Muirin jäätikkö on noin kolme kilometriä leveä ja noin 80 metriä korkea. Vesialueille ulottuvat 16 jäätikköä muodostavat usein jäävuoria puiston lahteen. Alueen eläimistöön kuuluu muun muassa karhuja, hirvieläimiä ja valaita.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Lemmenloukku

**Lemmenloukku** (*Let’s Make Love*) on vuonna 1960 ensi-iltansa saanut musikaali- ja komediaelokuva. Elokuvan tuotti 20th Century Fox ja sen ohjasi George Cukor. Pääosissa olivat Marilyn Monroe, Yves Montand ja Tony Randall. Milton Berle, Gene Kelly ja Bing Crosby esiintyivät cameorooleissa. Ilmestyessään elokuva oli kaupallinen pettymys eikä saanut kriitikkoja puolelleen. 

## Juoni

Miljardööri Jean-Marc Clement (Yves Montand) saa tietää, että hänestä tehdään pilaa off-Broadway-näytelmässä. Hän menee katsomaan harjoituksia ja ihastuu Amanda Delliin, joka laulaa Cole Porterin laulun "My Heart Belongs to Daddy". Näytelmän ohjaaja luulee Clementiä työtä etsiväksi näyttelijäksi ja pestaa hänet näyttelemään Jean-Marc Clementiä. Clement ystävystyy Dellin kanssa ja rakastuu tulisesti. Laulajatar halveksii Jean-Marc Clementiä, joka ei uskalla paljastaa identiteettiään. Saadakseen naisen rakastumaan itseensä hän palkkaa Milton Berlen opettamaan huumoria, Bing Crosbyn laulua ja Gene Kellyn tanssia. Lopulta Jean-Marc saa Amandan kiinnostumaan itsestään, mutta tämä ei uskomaan hänen oikeaa henkilöllisyyttään. Kun Jean-Marcin henkilöllisyys valkenee Amandalle, tämä raivostuu. Amandan lepyttyä he suutelevat hississä.

## Aiheesta muualla
*
Mikko Kilkkinen

**Mikko Kilkkinen** (s. 8. lokakuuta 1984 Helsinki) on suomalainen laulaja, joka kruunattiin tangokuninkaaksi vuonna 2002 Seinäjoen Tangomarkkinoilla. Hän on kaikkien aikojen nuorin tangokuningas saatuaan tittelin 17-vuotiaana. *Mikko Kilkkinen* -niminen esikoisalbumi julkaistiin Tangomarkkinoilla vuonna 2003 vuosi kruunauksen jälkeen.

Vuonna 2005 Kilkkinen siirtyi iskelmämusiikin parista klassiseen- ja oopperamusiikkiin konsertoiden kirkoissa ja konserttisaleissa. Hän on valmistunut Sibelius-Akatemiasta musiikin maisteriksi.

Vuonna 2022 teki paluun iskelmämusiikin pariin tekemällä tanssilavakeikkoja ja suunnitteli uuden levyn tekoa.

Vuonna 2025 Mikko osallistui The Voice of Finland-kilpailuun ja kilpailun jälkeen häneltä ilmestyi uusi iskelmäsingle On aika uskaltaa 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Mikko Kilkkinen: Punatukkaiselle tytölleni 
* Ylen Elävä arkisto: Mikko Kilkkinen: You are my destiny
Étienne Balibar

**Étienne Balibar** (s. 23. huhtikuuta 1942 Avallon, Burgundi) on ranskalainen marxilainen filosofi. Hän oli Louis Althusserin oppilas. Tämän kuoleman jälkeen Balibarista tuli nopeasti ranskalaisen marxilaisen filosofian johtava puolestapuhuja.

Balibarin tytär Jeanne Balibar on ranskassa tunnettu näyttelijä.

## Teoksia

* *[http://www.marx2mao.com/Other/RC68NB.html Reading Capital]* (1968) (yhdessä Louis Althusserin, Roger Establet'n, Pierre Machereyn ja Jacques Rancièren kanssa)
* *[http://www.marx2mao.com/Other/SC73.pdf Self-Criticism: Answers to Questions from Theoretical Practice]* (1973)
* *[http://www.marx2mao.com/Other/ODP77NB.html On the Dictatorship of the Proletariat]* (1977)
* *Spinoza et la politique* (1985)

## Aiheesta muualla
* Étienne Balibarin kotisivu, the Internation Center for Research on Contemporary French Philosophy  
* Étienne Balibarin bibliografia  
* Étienne Balibar: At The Borders Of Europe *(Lecture delivered October 4, 1999, on the invitation of the Institut français de Thessalonique and the Department of Philosophy of Aristotle University of Thessaloníki.)*
Kädetön Alfonso

**Kädetön Alfonso** (*The Unknown*) on Tod Browningin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuva vuodelta 1927. Sen pääosia esittävät Lon Chaney Senior ja Joan Crawford. Sivurooleissa nähdään muun muassa Norman Kerry ja Nick de Ruiz. Se on genreltään kauhuelokuva ja kertoo Chaneyn esittämästä sirkuksen veitsenheittäjästä, joka on rakastunut Joan Crawfordin näyttelemään karnevaalityttöön. Elokuva on täynnä omalaatuisia juonenkäänteitä, ja se perustuu löyhästi ohjaaja Browningin omiin kokemuksiin .

## Rooleissa
* Lon Chaney, Sr. ... Alonzo the Armless
* Joan Crawford ... Nanon Zanzi
* Norman Kerry ... Malabar the Mighty, sirkuksen voimamies
* Nick De Ruiz ... Antonio Zanzi, Nanonin isä
* John George ... Cojo, Alonzon avustaja
* Frank Lanning ... Costra

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mykkäelokuvasivusto
*
*
Chiburi

**Chiburi** on japania ja tarkoittaa symbolista veren ravistamista miekanterästä terävällä liikkeellä tappavan lyönnin jälkeen. 

Iaidossa chiburi on yksi neljästä iai-katan osa-alueesta. Veren poistaminen miekasta oli tärkeää, sillä veren punasoluissa oleva hemirauta saattoi hapettaa miekan terää pitkällä aikavälillä tai ainakin rumentaa terää. Lisäksi pyyhkimätön veri saattoi aiheuttaa miekan terän jumiutumisen huotraan (*[[saya]]*), mikä saattoi tositilanteessa olla kohtalokasta. Iaidossa esiintyvä liike on kuitenkin lähinnä symbolinen ja sen tarkoituksena on lähinnä "tapon" jälkeen rentouttaa kehoa ja lihaksia sekä korostaa harjoittelijan valmiutta ja saattaa miekka asentoon jossa jo kaatunutta vastustajaa voidaan vielä uhata. Itse liike ei todennäköisesti olisi poistanut verta terästä läheskään tarpeeksi tehokkaasti joten se olisi joka tapauksessa pitänyt pyyhkiä kunnolla ennen huotraan palauttamista.

## Lähteet
* Oscar Ratti / Adele Westbrook: Secrets of the Samurai , A Survey of the Martial Arts of Feudal Japan (Castle Books, 1973)  (nid.)

## Aiheesta muualla
Saǥai Muittalægje

**Saǥai Muittalægje** (nykyaikaisella oikeinkirjoituksella *Ságaid Muitaleaddji*; suom. 'Uutisten kertoja') oli Anders Larsenin perustama pohjoissaamenkielinen sanomalehti, jota julkaistiin 1904&ndash;1911. Saǥai Muittalægje oli ensimmäinen lehti, joka julkaisi Isak Saban Saamen suvun laulun runoversion 1. huhtikuuta 1906.

Lehdellä oli kaksi tarkoitusta. Sen oli tarkoitus valistaa saamelaista lukijakuntaa ja samaan aikaan edistää saamelaisten poliittisia tavoitteita. Vaikka lehti ilmestyikin vain vuosien 1904&ndash;1911 ajan, oli sillä kuitenkin keskeinen rooli saamelaisten poliittisessa liikehdinnässä 1900-luvun alussa. Siinä muun muassa julkaistiin Isak Saban Saamen suvun laulun runoversio vuonna 1906.

## Lähteet
Grand Tetonin kansallispuisto

**Grand Tetonin kansallispuisto** () on Yhdysvaltojen Wyomingin osavaltiossa sijaitseva kansallispuisto. Alue julistettiin kansallispuistoksi 26. helmikuuta vuonna 1929. Grand Teton sai nimensä alueella sijaitsevasta samannimisestä vuoresta, joka kuuluu Teton-vuoristoon. Kansallispuiston 1&nbsp;255 neliökilometriä kokoista alaa hallinnoi Yhdysvaltojen muiden kansallispuistojen tapaan maan National Park Service.

Puistossa tavataan karhuja, susia, biisoneita ja hirviä. 

 
 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Viralliset sivut
Lee Watkinson

**Lee Watkinson** (s. 18. lokakuuta 1966) on yhdysvaltalainen pokerinpelaaja. Hän on kotoisin Longbranchista, Washingtonin osavaltiosta.

Vuonna 2004 Watkinson sijoittui World Series of Pokerin $ 5,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa toiseksi Ted Lawsonin jälkeen ja $ 5,000 No-Limit Hold'em -turnauksessa neljänneksi. Seuraavana kesänä hän voitti WSOP-rannekkeen $ 10,000 Pot Limit Omaha -turnauksessa. Sen voittosumma oli 655&nbsp;746 dollaria. Ratkaisevassa kädessä Watkinsonilla oli A Q 6 5 Mike Guttmanin J J T 8 vastaan kun pöytään tuli 5 4 3 7 K. WSOP:n pääturnauksessa Watkinson oli rahasijoilla kahtena vuotena peräkkäin (2004 115. voittaen 15&nbsp;000 dollaria ja 2005 45. voittaen 235&nbsp;390 dollaria) ja vuoden 2007 WSOP:ssä hän selvisi pääturnauksen finaalipöytään, jossa oli kahdeksas ansaiten 585&nbsp;699 dollaria. Marraskuussa 2005 Watkinson oli kolmas WSOP:n oheisturnauksessa (WSOP Tournament Circuit - Paris/Bally's Las Vegas). 

World Poker Tourin kolmannella kaudella kesällä 2004 Watkinson sijoittui kahdessa peräkkäisessä turnauksessa toiseksi. Mirage Poker Showdownissa hän hävisi Eli Elezralle ja Legends of Pokerissa Doyle Brunsonille. Molemmista turnauksista Watkinson ansaitsi yli puoli miljoonaa dollaria.

Tammikuussa 2008 Watkinson voitti Aussie Millions -tapahtuman 3&nbsp;000 dollarin pot limit omaha -turnauksen. Ykköspalkinto oli 180&nbsp;600 Australian dollaria.

*[[CardPlayer]]*-lehti nimesi hänet vuoden pelaajaksi vuonna 2004 Maaliskuussa 2009 Watkinsonin pokeriuran turnausansiot ylittivät 3,9 miljoonaa dollaria. 

Watkinson on perustanut tyttöystävänsä Timmi DeRosan kanssa Cortland Brandenberg Foundationin, joka auttaa Hollywoodin filmiteollisuuden ja lääketeollisuuden hylkäämiä simpansseja . Watkinson edustaa Full Tilt Poker -nettipokerihuonetta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
* WPT:n profiili
Pavel Tsybin

**Pavel Vladimirovitš Tsybin** (23. joulukuuta 1905 – 4. helmikuuta 1992) oli neuvostoliittolainen lentokonesuunnittelija. Hän oli OKB-256-suunnittelutoimiston johtaja.
 
## Ura
Tsybinin OKB-256 suunnitteli  rakettimoottorilla varustettuja transsoonisia koelentokoneita, LL-1, LL-2, ja LL-3, vuodesta 1945 vuoteen 1955. 23. toukokuuta 1955 OKB-256 valittiin suunnittelemaan ilmasta – Tu-95N-pommikoneesta – laukaistava patopainemoottorilla toimiva ja Mach 3 nopeuteen yltävä tiedustelukone, josta kaavailtiin myös pommikoneversiota. Sen kilpailija oli RSS-52-projekti, jota veti Vladimir Mjasištšev.

Vuonna 1957 Neuvostoliitto aloitti Yhdysvaltain ilmavoimien Dynasoar-sukkulaprojektin vastineeksi oman vastaavan hankkeen, joka toteuttajaksi valittiin kaksi suunnittelutoimistoa, joista toinen oli OKB-256. Tsybinin PKA-avaruuslentokoneprojekti, jonka sopimus allekirjoitettiin 17. toukokuuta 1959, suoritettiin yhteistyössä Sergei Koroljovin OKB-1:n kanssa. Ensimmäisen prototyypin alisooniset liitokoneet tehtiin jo 7. huhtikuuta 1959. Tsybinin toimisto suljettiin lokakuussa 1959. Tsybin alaisineen siirrettiin Mjasištševin toimistoon, jolla oli käynnissä VKA-23-projekti (*Vodušno Kosmitšeskije Apparat*); siinäkin kehitettiin siivellistä avaruusalusta, jonka prototyypit olisi laukaistu R-7-raketilla. 

Osana sotateollisen kompleksin uudelleenorganisointia (jollaista tapahtui myös Ranskassa,
Saksassa ja Englannissa, mutta Yhdysvalloissa vasta paljon myöhemmin) Mjasištševin toimisto suljettiin vähän myöhemmin ja henkilöstö siirrettiin Vladimir Tšelomein OKB-52-toimistoon vuonna 1960. 

Sukkulaprototyyppien rakentaminen keskeytettiin keväällä 1961, jolloin kolme koekonetta oli osin rakennettu. Tsybin siirtyi Korolevin OKB-1:een.  Tsybinin sukkulatyöt siirtyivät Mikojanille. Niistä tuli Spiral-avaruusaluksen suunnittelun perusta. OKB-1:ssä Tsybin osallistui Vostok-, Sojuz- ja Sojuz-T-avaruuskapseleiden suunnitteluun, suunnitteli AMS-planeettaluotamia ja Molnija-tietoliikennesatelliitteja.

Hän oli uransa lopulla, vuodesta 1974 kuolemaansa asti, Buran-sukkulan suunnittelijoiden hierarkiassa toisena.
Emo

**Emo** tarkoittaa seuraavia:

* emo, myös *emä*, *emi* ja *emu*, yleensä naaraseläin, jolla on poikasia. Linnuilla emoiksi kutsutaan kumpaakin poikasistaan huolehtivaa vanhempaa.
* Espoon musiikkiopisto, EMO, musiikkialan oppilaitos Espoossa
* emo, englannin sanasta *emotional* tai *emotive*, punk-musiikin tyyli
* emo, Yhdysvalloissa 1990-luvulla syntynyt alakulttuuri
* Emo, kaupunki Irlannissa
* Emo, kaupunki Kanadassa
* Emo, kaupunki Papua-Uudessa-Guineassa
* Emo, Sari Kaasisen albumi
* emolevy, puhekielessä *emo*, tietokoneen piirilevy, johon muut komponentit kiinnitetään
* Ravintola Emo, ruokaravintola Helsingissä.

## Henkilöt
Emo on seuraavien henkilöiden nimi:

* Angelo Emo (1731–1792), venetsialainen suuramiraali
* Emerich Walter Emo (1898–1975), syntyään Emerich Josef Wojtek, itävaltalainen elokuvaohjaaja
* Maria Emo (s. 1936), itävaltalainen näyttelijä.

## Katso myös
Aihepiiriin liittyvät myös seuraavat:

* emuu, eliölajin myyttinen kantavanhempi
* emi, kasvin lisääntymiselin
* emäpuu, myös *emä*, veneen tai laivan kölin ja pohjan keskipuun nimitys
* emätin, naaraan sukupuolielin
* emäntä, kotitalouden vanhin ja korkea-arvoisin nainen tai palvelusväen päällikkö
* emoalus, isoin alus tai muita aluksia kantava alus
* maaemo, myös *maaemä*, naispuolinen maaperän jumaluus
* emintimä, äitipuoli
* veen emonen, myös *veden emo*, naispuolinen veden jumaluus
* emakko, täysikasvuinen naarassika
* lentoemäntä, puhekielessä *lentoemo*, lentomatkustajien palvelija
* emämaa, siirtomaata hallitseva maa
* emäs, alkali, hapon vastakohta
* eukko, vanha nainen, vaimo.

## Lähteet
Nōtō

**Nōtō** on japania ja tarkoittaa iaidōssa miekan palauttamista takaisin tuppeen. Iaidōssa *Nōtō* on neljästä iai-katan osa-alueesta viimeinen, katan päättävä osa. Nōtō suoritetaan veren terästä ravistamisen (*[[chiburi]]*) jälkeen. Nōtōta tehdessään miekkailija säilyttää sisäisen valppautensa, zanshin, eikä siten tule yllätetyksi.
__NOTOC__
## Nōtōn nopeus
Nōtōsta on kahta nopeutta, hidas ja nopea. Onnistuneen miekkamanööverin jälkeen ei periaatteessa ole syytä nopeaan Nōtōn tekemiseen. Miekan tuppeen palauttamisen nopeus kuitenkin kasvaa harjoittelijoilla kokemuksen ja harjoituksen myötä. Nōtōn nopeuden pitäisi kuitenkin olla suhteessa nukitsuken, kirioroshin ja chiburin nopeuteen.

## Lähteet
### Lähdeviittaukset

 

### Kirjallisuuslähteet

* 
* 

## Aiheesta muualla
Eva Pigford

**Eva Marcille** (oik **Eva Marcelle Pigford**) (s. 30. lokakuuta 1984 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen malli ja näyttelijä. Hän voitti *[[Huippumalli haussa]]* -mallikilpailun ensimmäisenä afroamerikkalaisena ja lyhyimpänä kilpailijana (169 cm).

Kilpailun päättymisen jälkeen Pigford on tehnyt mallintöitä mm. Donna Karanille, Samsungille ja CoverGirlille ja esiintynyt *[[Elle]]*- ja *[[In Touch]]* -lehdissä. Hän on näytellyt *[[Kevin Hill]]* -sarjassa ja Jamie Foxxin musiikkivideolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Evan Myspace  
* Cover Story: Eva Pigford - America's Next Big Thing  
*
Nukitsuke

**Nukitsuke** on iaidō-liike. Liikkeessä miekka vedetään tupesta nopeasti ja samalla viilletään tai uhataan vastustajaa, jotta hän häkeltyisi tai vahingoittuisi. Näin pyritään tyrehdyttämään vastustajan hyökkäys. Iaidōssa *nukitsuke* on ensimmäinen neljästä iai-katan osa-alueesta. Nukitsuke voi olla luonteeltaan puolustuksellinen tai voimakas ja hyökkäävä, kuten se aikanaan iaijutsu-koulukunnissa oli.

## Lähteet
* Oscar Ratti / Adele Westbrook: Secrets of the Samurai , A Survey of the Martial Arts of Feudal Japan (Castle Books, 1973)  (nid.)

## Aiheesta muualla
Mika Tauriainen

**Mika ”Tane” Tauriainen** (s. 5. tammikuuta 1975 Motala, Ruotsi) on suomalaisen Entwine-yhtyeen laulaja. Hän liittyi Entwineen vuonna 2000. Ennen tätä Tauriainen lauloi Billy-Goats-nimisessä yhtyeessä. Hän toimi solistina myös yhtyeessä ShamRain vuosina 2001–2009.

## Diskografia
### Enwine
;Albumit
* *[[Gone (Entwinen albumi)|Gone]]* (2001)
* *[[Time of Despair]]* (2002)
* *[[diEversity]]* (2004)
* *[[Fatal Design]]* (2006)
* *[[Painstained]]* (2009)
* *[[Rough n’ Stripped]]* (2010)

;Singlet
* "New Dawn" (2000)
* "The Pit" (2002)
* "Bitter Sweet" (2004)
* "Surrender" (2005)
* "Chameleon Halo" (2006)

### ShamRain
;Albumit
* Pieces (EP, 2002)
* Empty World Excursion (2003)
* ShamRain EP (EP, 2004)
* Someplace Else (2005)
* Deeper Into the Night (2006)
* Goodbye to All That (2007)

### Vierailijana

## Aiheesta muualla

* 
* Mika Tauriainen vierailee Cheekin kappaleella Herrasmiesliiga
Ai Shibata

**Ai Shibata** (; s. 14. toukokuuta 1982 Dazaifu, Fukuokan prefektuuri) on japanilainen uimari, joka voitti 800 metrin vapaauinnin kesäolympialaisissa 2004. Hän on ensimmäinen japanilainen naisuimari, joka on voittanut olympiakultaa vapaauintimatkoilla.

## Lähteet
*Shibatan kotisivut  
*Yahoo.com - Kesäolympialaiset 2004 

### Viitteet
Scorngrain

**Scorngrain** on suomalainen metalliyhtye, jonka musiikki on thrash metallia industrial metal -vaikuttein. Yhtyeellä on levytyssopimus Dynamic Arts Recordsin kanssa.

## Jäsenet
* A.I. – kitara
* B.B. Enema – laulu
* Dr. Mike – kitara, ohjelmointi
* Eniac – rummut, ohjelmointi
* Herman – basso

## Diskografia
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Scorngrainin virallinen sivusto 
* Scorngrain levy-yhtiö Dynamic Arts Recordsin sivustolla  
*
Dave Mirra

**Dave Mirra** (4. huhtikuuta 1974 Chittenango, New York – 4. helmikuuta 2016 Greenville, Pohjois-Carolina) oli yhdysvaltalainen BMX-pyöräilijä. Dave Mirra voitti mitalin kaikissa vuosina 1995–2008 järjestetyissä X Games -kilpailuissa. Yhteensä hänellä on kilpailuista 24 mitalia. Mirra kilpaili erityisesti rampilla ja parkissa.

Mirra oli naimisissa Lauren Blackwellin kanssa ja heillä oli kaksi lasta.

Mirra esiintyi Dave Mirra Freestyle BMX -videopelissä. Vuosina 2004–2005 hän toimi juontajana MTV:n *Real World/Road Rules Challenge* -ohjelman kahdella tuotantokaudella. Lisäksi hän vieraili muun muassa Late Show with David Letterman -ohjelmassa. Hän ajoi myös rallicrossia Subarun tallissa vuosina 2011–2013, sekä kilpaili triathlonissa.

Poliisi löysi Mirran kuolleena autostaan Pohjois-Carolinan Greenvillessä 4. helmikuuta 2016. Hänen uskotaan tehneen itsemurhan ampumalla itseään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Dave Mirran kotisivu
Gehenna

**Gehenna** eli **Hinnomin laakso** (kreik. Γέεννα, Geenna; hepr. גֵּי בֶן־הִנֹּם, gei ben-Hinnom; aram. ܓܝܗܢܐ, Gēhannā; Mishna גהנום / גהנם, Gehinnam) on Jerusalemin eteläpuolella Länsirannalla sijaitseva pienimuotoinen laakso, jossa Juudan kuningasten Aahaan ja Manassen aikana uhrattiin lapsia Moolokille. Raamatussa mainitaan miten Juudaan kuninkaat laittoivat poikiaan ja tyttäriään kulkemaan tulen läpi, mutta ei ole varmuutta, toimittiinko näin. Myöhemmin sen katsottiin olevan kirottu paikka (Jer. 7:31, 19: 2–6).
 
Rabbiinisessa juutalaisuudessa Gehenna on paikka, jossa Jumala langettaa rangaistuksensa.  Sitä pidetään kristittyjen kiirastulen kaltaisena paikkana, jossa jumalattomat kärsivät, kunnes he ovat sovittaneet syntinsä. Useimmissa juutalaisissa lähteissä todetaan, että syntisen enimmäisaika Gehennassa on yksi vuosi ja jokainen sapatin päivä on rangaistuksen ulkopuolella. Tämän jälkeen sielu siirtyy eteenpäin Olam Ha-Baaniin (tuonpuoleiseen), missä se joko tuhoutuu lopullisesti tai jatkaa olemassaoloaan katumuksen kaltaisessa tilassa. Gehennasta tuli "Helvetin" metonyymi johtuen sen vähäisestä esiintymisestä juutalaisten uskonnollisissa teksteissä.

Kristillisessä tulkinnassa Gehenna merkitsee tuomittujen kuolemantakaista rangaistusta tai rangaistuspaikkaa, helvettiä (Matt. 5:22, Jaak. 3:6). Uudessa testamentissa Jeesus mainitsee Gehennan useamman kerran. Eri kirjoittajat kuvaavat synoptisissa evankeliumeissa Jeesuksen käyttävän sanaa kuvaamaan vastakohtana elämälle Jumalan valtakunnassa (Mark. 9:43-48). Yhteensä näissä kirjoituksissa termiä käytetään 11 kertaa. Tietyssä käytössä kristillisessä Raamatussa viitataan siihen paikkaan, jossa sekä sielu (kreikka: ψυχή) että ruumis tuhoutuvat (Matt. 10:28) "sammuttamattomassa tulessa" (Mark. 9:43). Monet nykyajan kristityt pitävät Gehennaa iankaikkisen rangaistuksen paikkana. Annihilationistiset kristityt katsovat Gehennan olevan paikka, jossa "syntisiä" kidutetaan, kunnes he lopulta tuhoutuvat kokonaan ruumista ja sieluaan myöten. Toisaalta osa kristillisistä tutkijoista on ehdottanut, että Gehenna ei välttämättä olisikaan synonyymi Tuliselle järvelle, vaan profeetallinen metafora kauhistuttavasta kohtalosta, jonka Jerusalem kohtasi roomalaisten piirityksessä vuonna 70.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Globox

**Globox** on Ubisoftin kehittämä kuvitteellinen hahmo *[[Rayman]]*-pelisarjassa. Globox esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 1999, jolloin julkaistiin *[[Rayman 2: The Great Escape]]*. Tämän jälkeen Globox on esiintynyt monissa muissa Raymanin seikkailuissa. Globoxsin ääninäyttelijänä toimii John Leguizamo.

## Luonne
Globox on hyväsydäminen muttei rohkeudella pilattu. Globox pitää syömisestä ja torkkumisesta, mutta seikkailu tuo elämään mukavaa vaihtelua. Globox on huumorintajuinen hahmo, ja tuo *Rayman*-peleihin huumoria.

Globox saa luumumehusta erittäin vaikuttavia oireita. Luumumehun nauttimisen jälkeen Globox muun muassa venyy, hikottelee ja näkee näkyjä. *ssä* Globox saa yllättäviä voimia luumumehusta ja tällöin pääsee raivaamaan tien läpi Hoodlum armeijan. *Hoodlum’s Revenge* on ainoa *Rayman*-tasohyppely, jossa pääsee pelaamaan Globoxsilla – lukuun ottamatta *Rayman 3: Hoodlum Havocin* yhtä tasoa, jossa pääsee lentämään Tower of Leptyksen läpi jonkinlaisella aluksella, jossa Globox on ohjaajana.

## Perhe ja ystävät
Globoxilla on Uglette-niminen vaimo, ja hänen lapsiaan on noin 650. Globoxsin paras ystävä on Rayman, jonka kanssa Globox yleensä 
viettää päivää puun alla torkkuen, jollei Globox ole Raymanin mukana pelastamassa maailmaa Roboottimerirosvojen tai Mustien lumejen kynsistä. *[[Rayman 2: The Great Escape]]ssa* (myös *Rayman DS*:ssä ja *Revolutionissa*) on seikkailussa mukana Ly-niminen haltiatar, joka on Raymanin ja Globoxin ystävä. *Rayman 2: The Great Escapessa* ensimmäisen kerran esiintyneet Teensiet ovat myös Raymanin ja Globoxin ystäviä.

## Esiintymiset
***[[Rayman 2: The Great Escape]]***: Globox joutuu merirosvojen vangiksi muutaman kerran ja Raymanin on pelastettava hänet. Kyseessä on ainoa peli, jossa esiintyy Globoxin vaimo.

***[[Rayman Revolution]]***: Paranneltu versio *Rayman 2*:sta. Peli on julkaistu ainoastaan PlayStation 2:lle.

***[[Rayman M]]***: Pelissä kisataan Globoxilla ja muilla Raymanin ystävillä tappelun ja juoksun pareissa.

***[[Rayman Arena]]***: Amerikkalaisversio ''Rayman M'':stä. Pelissä on mahdollista pelata myös Dark Globoxsilla.

***[[Rayman 3: Hoodlum Havoc]]***: Pelissä Globox nielaisee vahingossa Andrén, mutta ystävystyy tämän kanssa.

******: Jatko-osa *Hoodlum Havocille*. Julkaistiin vain Game Boy Advancelle.

***[[Rayman Origins]]***: Seitsemännen sukupolven koti- ja käsikonsoleille sekä Windowsille julkaistu peli.

***[[Rayman Legends]]***: Rayman Originsin jatko-osa, joka julkaistiin PlayStation 3, Xbox 360, Wii U ja PS Vita-konsoleille sekä Windowsille.

***[[Rayman Kart]]***: Matkapuhelimelle ilmestynyt *Rayman*-peli jossa ajetaan rallia Raymanilla, Globoxsilla, jäniksellä, Teensiellä, Razorbeardilla ja Hoodblasterilla.

## Aiheesta muualla
* Rayman Zone – Raymanin viralliset kotisivut
Les Chants Magnétiques

*Les Chants Magnétiques*, monissa painoksissa käännetty nimellä *Magnetic Fields*, on Jean-Michel Jarren kolmas albumi Disques Dreyfus -levymerkin alaisuudessa. Levy julkaistiin vuonna 1981. Albumi oli eräs ensimmäisiä äänitteitä, jotka käyttivät sampleja musiikillisina elementtinä. Magnetic Fields on myös tyyliltään hieman erilainen kuin Jarren aiempien albumien äänimaailma. Tähän albumiin Jarre sai osittain inspiraatiota Andy Warholin töistä samoin kuin digitaalisen ääniteknologian mahdollisuuksista verrattuna esimerkiksi läpimurtoalbumiin Oxygène, jossa hän käytti analogisia syntetisaattoreita.

Pitkä avausraita koostuu kolmesta erillistä osasta, joista toinen hitaampi osa sisältää runsaasti sample-tekniikkaa. Se osaltaan enteilee Jarren tulevaa äänimaailmaa vuoden 1984 Zoolook-albumilla.

Albumi saavutti listasijoituksen #6 UK chartissa ja #98 US chartissa. 

## Albumin nimi

Albumilla on sekä ranskan- että englanninkielinen nimi. Ranskalainen nimi *Les Chants Magnétiques* on sanaleikki, jonka suora suomennos olisi *magneettisia lauluja*. Ranskan kielen puheessa sana *chants* ääntyy melkein identtisesti sanan *champs* kanssa, jolloin nimi *Les Champs Magnétiques* tarkoittaisi suomennettuna *magneettikenttiä*. Vinyylialbumin levypussikannessa ja CD-levyn kansivihkosessa sisäsivuilla on merkitty "painovirhe", jossa on sana *champs* on yliviivattu ja yläpuolelle kirjoitettu *chants*. Koska sanaleikille on täysin mahdotonta löytää käännösvastineita muissa kielissä, on kansainväliseksi nimeksi valittu yksinkertaisesti "Magnetic Fields".

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 

## Instrumentit

* ARP 2600
* Electro-Harmonix Echoflanger
* Elka 707
* Eminent 310U
* EMS Synthi AKS

* EMS Vocoder 1000
* Fairlight CMI
* Korg KR 55
* Korg VC-10

* MDB polysequencer
* Moog Taurus Pedal Synthesizer
* Oberheim OB-X
* EMS Synthi VCS3

## Lähteet
Aahas

**Aahas** eli **Ahas** oli Juudan kuningas n. 735–720 eaa. Hänen isänsä oli kuningas Jotam. Sodassa aramealaisia ja Israelin kuningaskuntaa vastaan Aahas pyysi apuun Assyrian kuninkaan Tiglatpileser III:n, jolle hän sen jälkeen joutui maksamaan veroa. Profeetta Jesaja esiintyi Aahaan vastustajana, sillä hän olisi tahtonut kuninkaan noudattavan itsenäistä politiikkaa. Aahas oli tunnettu epäjumalanpalvelija ja poltti jopa oman poikansa. Aahasin jälkeen tuli kuninkaaksi hänen poikansa Hiskia.

## Lähteet
Jiella

**Jiella** oli Utsjoelta kotoisin oleva yhtye, joka soitti pohjoissaameksi popmusiikkia. Jiella tarkoittaa tuulenvirettä. 

Ensimmäinen bändin kappale sävellettiin vuonna 1996 ja se oli ensimmäisen levyn nimikkokappale Gosnu. Sen jäsenet soittivat ensimmäisen kerran yleisellä paikalla vuonna 1999. Bändi oli tuolloin tunnettu nimellä *Niilo ja nieiddat* (suom. Niilo ja hänen tyttäret). 

Niilo Rasmus teki sanoitukset ja lauluissa laulavat hänen tyttärensä Eeva-Liisa ja Jenna. Kolmas tytär Mia ei kuulunut bändin jäseniin, vaikka hän on ollut mukana Gosnu-levyssä. Neljäs tytär Titta ei ehtinyt osallistua bändiin.

Jiella esiintyi ainakin folklorefestivaali Jutajaisissa Rovaniemellä 2004.

## Diskografia

### Gosnu
*Gosnu* on Jiellan ensimmäinen levy, joka julkaistiin joulukuussa 2002. 

:1. Sámi Álbmot (Saamen kansa)
:2. Jaskat (Hiljaista)
:3. Olát Ánde
:4. Gollejohka (Kultajoki)
:5. Gosnu (Jossakin)
:6. Váimmu Ganjal (Sydämen Kyynel)
:7. Luonddu Giella (Luonnon kieli)
:8. Láhpon Áigi (Kadonnut Aika)
:9. Čáppa Niehku (Kaunis uni)
:10. Mánáš (Lapsonen)

### Eallinbálgát
*Eallinbálgát* on Jiellan toinen levy, joka ilmestyi 8. heinäkuuta 2006.

:1. Amma ealát fámolaččat (Eläthän vahvasti)
:2. Gufihtar (Maahinen)
:3. Beaivváža modji (Auringon hymy)
:4. Fuolkevuohta (Sukulaisuus)
:5. Muittut (Muistot)
:6. Bábergumppet (Paperi sudet)
:7. Nuorra eallin (Nuori elämä)
:8. Dovddatgo ruonas hája (Tunnetko vihreän tuoksun)
:9. Otná beaivi (Tämä päivä)
:10. Olát 
:11. Eallinbálgát (Elämän polut)
:12. Čakčamodji (Syyshymy)

## Jäsenet

* Niilo Rasmus 
* Eeva-Liisa Rasmus
* Jenna Rasmus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Perhe yhdistää Jiellaa (Kaleva.fi)
Finlandia Foundation

**Finlandia Foundation** -säätiö yhteistyökumppaneineen ja jaostoineen muodostaa kenties merkittävimmän yksityisen suomalaisen kulttuurin tukiverkoston Yhdysvalloissa. Säveltäjä Jean Sibelius toimi vuonna 1953 perustetun säätiön ensimmäisenä suojelijana.

## Aiheesta muualla
* Finlandia Foundationin kotisivu

## Lähde
Hedvig Gebhard

**Hedvig Maria Gebhard** (o.s. **Silén**; 14. joulukuuta 1867 Turku – 13. tammikuuta 1961 Helsinki) oli suomalainen kansanedustaja. Hän oli vuosina 1907–1909 Suomalaisen puolueen edustaja Hämeen läänin pohjoisesta vaalipiiristä ja vuosina 1919–1922 ja 1924–1929 kokoomuksen edustaja Uudenmaan läänin vaalipiiristä.

Gebhardin vanhemmat olivat kauppias August Oskar Silén ja Hedvig Josefina Palmberg. Hän oli vuodesta 1891 naimisissa Hannes Gebhardin kanssa. Maiju Gebhard oli heidän tyttärensä. Hedvigin veli oli John Silén.

Vuosina 1900–1926 Gebhard toimi *[[Pellervo (lehti)|Pellervo-lehden]]* toimittajana (ruotsinkielisen vuoteen 1920, sitten suomenkielisen). Hän kuului myös *[[Kotiliesi|Kotilieden]]* toimituskuntaan vuodesta 1923 kuolemaansa saakka.

Hedvig Gebhard oli Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen vuosina 1919–1921 ja 1923–1925. Vuonna 1937 hänelle myönnettiin talousneuvoksen arvonimi. Hän kuoli 93-vuotiaana Helsingissä.

Helsingin Vallilassa on Osuuspankin pääkonttorin edessä Gebhardinaukio. Aukio on nimetty Pellervo-seuran perustajan ja OP:n ensimmäisen pääjohtajan Hannes Gebhardin sekä hänen puolisonsa talousneuvos Hedvig Gebhardin mukaan. 

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*

## Aiheesta muualla
*Gebhard Pellervon verkkosivuilla
Frigyes Hidas

**Frigyes Hidas** (25. toukokuuta 1928 Budapest – 7. maaliskuuta 2007 Budapest) oli unkarilainen säveltäjä. 

Hidas syntyi Budapestissa ja opiskeli sävellystä Franz Liszt -akatemiassa János Viskyn johdolla. Hän toimi musiikillisena johtajana kansallisteatterissa 1951–1966 ja operettiteatterissa 1974–1979.

Hidas toimi myöhemmin vapaana säveltäjänä. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa oopperoita, baletteja, konserttoja, muuta orkesterimusiikkia, kamarimusiikkia ja vokaalimusiikkia. 

Frigyes Hidas oli omien sanojensa mukaan ”Unkarin viimeinen romanttinen säveltäjä”. Hän kuoli 78-vuotiaana Budapestissa.

## Lähteet
Taavi Vilhula

**David (Taavi) Nikolai (T. N.) Vilhula** (26. marraskuuta 1897 Multia – 20. maaliskuuta 1976 Helsinki) oli suomalainen maalaisliittolainen poliitikko. Hän toimi kansanedustajana 1929–1930 ja 1933–1954 ja ministerinä ensin kansanhuoltoministerinä 1946–1948 Pekkalan hallituksessa ja myöhemmin maatalousministerinä 1950–1951 Kekkosen I hallituksessa. Hän oli presidentin valitsijamiehenä 1931, 1937, 1940, 1943 ja 1950.

Vilhulan isä oli David Vilhula ja äiti Helena, o.s. Koistinen, kotoisin Savosta Tuusniemen Jäätsalon saaresta. Vilhulan puoliso oli Ellen Vilhelmiina Partanen. 

## Työura
Vilhula oli konsulentin apulainen 1922, jonka jälkeen hän toimi Keski-Suomen maanviljelysseuran sihteerinä ja toiminnanjohtajana Jyväskylässä 1923–1954. Hänestä tuli Suomen maalaisten keskinäisen vakuutusyhtiön pääjohtaja Helsingissä ja Vilhula oli tässä tehtävässä vuodet 1954–1957, kunnes siirtyi Aura-vakuutusyhtiöiden johtokunnan puheenjohtajaksi 1958. Hän oli Auran puheenjohtajana vuoteen 1964.

Vilhula kouluttautui ylioppilaaksi 1917 ja agronomiksi 1923. Maanviljelysneuvoksen arvonimen hän sai vuonna 1948.

## Politiikka
Vilhula valittiin eduskuntaan Vaasan läänin itäisestä vaalipiiristä. Hän toimi muun muassa seuraavien organisaatioiden toimielinten puheenjohtajana: Maalaisten keskinäisen vakuutusyhtiön hallintoneuvosto, Jyväskylän seudun osuuskassan hallintoneuvosto, Keskimaa oy:n johtokunta, Keskisuomalainen-lehden hallitus, Keski-Suomen maakuntaliitto, Maanomistajain liiton liittovaltuusto, Tarvaalan maamieskoulun johtokunta, Suomen maakeskus oy:n hallitus ja Suomen sotaveteraaniliiton liittoneuvosto. Eduskunnassa hän toimi perustuslaki-, ulkoasiain- ja valtiovarainvaliokunnassa sekä Yleisradio Oy:n hallintoneuvostossa. Hän oli maatalousvaliokunnan puheenjohtaja vuosina 1938–1946 ja 1951–1953.

## Lähteet