open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Grubbsin katalyytti

**Grubbsin katalyytit** ovat ruteniumin ja karbeenien komplekseja, jotka katalysoivat alkeenien metateesiä. Grubbsin katalyytit ovat nykyisin käytetyimpiä kaupallisia siirtymämetallikatalyyttejä ja niiden kehitys toi Robert H. Grubbsille Nobelin kemianpalkinnon vuonna 2005. 

## Grubbsin katalyyttien historiaa
Grubbsin katalyytit sisältävät keskusatominaan ruteniumin, bentsylideenikarbeenin ja labiileja, korvattavissa olevia ligandeja. Ensimmäinen Robert Grubbsin vuonna 1992 kehittämä ruteenikatalyytti oli bentsylideenibis(trifenyylifosfiini)diklororutenium. Tämä kompleksi ei kuitenkaan ole katalyyttisesti erityisen aktiivinen ja katalysoi ainoastaan erittäin jännittyneiden alkeenien kuten norborneenin metateesia. Vuonna 1995 Grubbs julkaisi niin kutsutun ensimmäisen sukupolven Grubbsin katalyytin, jossa ligandeina olivat trifenyylifosfiinien tilalla trisykloheksyylifosfiinit. Emäksisemmän trisykloheksyylifosfiiniligandit tekivät katalyytistä aktiivisemman. Ensimmäisen sukupolven Grubbsin katalyytti on ulkomuodoltaan violettia kitestä ainetta. Useista muista siirtymämetallikatalyyteistä poiketen tämä katalyytti on stabiili ilman vaikutuksille useiden kuukausien ajan. Parannuksena aikaisempiin alkeenien metateesin katalyytteihin on myös se, että Grubbsin katalyyttiä käytettäessä alkeenissa voi olla myös muita reaktiivisia ryhmiä kuten amino- tai hydroksyyliryhmiä. Ensimmäisen sukupolven Grubbsin katalyyttiä valmistetaan diklorotris(trifenyylifosfiini)rutenium(II)-kompleksista ja fenyylidiatsometaanista. Yhdiste reagoi trisykloheksyylifosfiinin kanssa ligandinvaihtoreaktiolla muodostaen Grubbsin katalyyttiä.
:

Vuonna 1999 Grubbs ryhminen esitteli niin kutsutun toisen sukupolven Grubbsin katalyytin, jossa karbeeniosana on hyvin stabiili typpiheterosyklinen karbeeni. Käytetyimpiä ovat Grubbsin katalyytit, joissa karbeeniosa on 1,3-bis(2,4,6-trimetyylifenyyli)-4,5-dihydroimidatsol-2-ylideeni. Nämä toisen sukupolven katalyytti ovat ensimmäisen sukupolven Grubbsin katalyyttejä aktiivisempia.
:

## Hoveyda–Grubbs-katalyytit

Hoveyda–Grubbs-katalyyteissä bentsylideenikarbeeniosassa on mukana kelatoiva isopropoksyyliryhmä. Ensimmäisen sukupolven tämänkaltaisen katalyytin julkaisi Amir H. Hoveyda ryhmineen vuonna 1997. Tunnetaan myös toisen sukupolven Hoveyda–Grubbs-katalyyttejä, jotka muistuttavat toisen sukupolven Grubbsin katalyyttejä.

## Lähteet
D-tyypin saattaja

**D-tyypin saattaja** () oli keisarillisen Japanin laivaston 67 saattajan muodostama alusluokka toisessa maailmansodassa. Aluksia piti alun perin valmistaa 203 kappaletta, mutta 136:n tilaus peruutettiin.

## Suunnittelu
Luokan alukset olivat yksinkertaistettuja versioita Ukuru-luokasta, kuten C-tyypin saattajat. Melko pian C-tyypin valmistuksen alettua kävi selväksi, että dieselmoottoreita ei olisi tarpeeksi eikä moottoreiden valmistuskapasiteetti ollut riittävä puutteen korjaamiseksi.

Suunnittelutyö alkoi 14. kesäkuuta 1943, jolloin asetettiin valmistuksen aloittamisajankohdaksi lokakuu. Suunnitelman hyväksymisajankohdaksi määrättiin 20. heinäkuuta. Suunnitelman nimeksi annettiin E22, joka kuvasi tyyppiä D ja nimettiin myös No.2:ksi, koska ne nimettiin parillisin numeroin. Suunnittelun päättyessä aluksen runko oli lähes identtinen edeltäneen C tyypin kanssa, mutta koko muuten oli hieman suurempi erityisesti uppouma, mikä johtui pääosin suuremmasta polttoainemäärästä. Erot olivat lähinnä propulsiojärjestelmässä, konehuoneiden sijoittelussa, yhdessä akselissa ja muissa pienissä parannuksissa ja yksinkertaistuksissa.

D tyypin alusten moottorina oli sodanajan rahtialuksissa käytetty tyypin 2A -kaasuturbiinimoottori, joka tuotti 2500 bhp:ta. Moottorin tarvitsema höyry tuotettiin kahdella tyypin 0 mod B15 Kampon-vesiputkikattilalla. Suurempi teho kasvatti huippunopeuden 17,5 solmuun. Samalla kuitenkin toimintamatka lyheni 14 solmun nopeudella 4&nbsp;500 merimailiin, mikä mahdollisti korkeintaan Japanin ja Sumatran välisen saattuereitin suojaamisen.

## Alukset
Aluksia ei nimetty, vaan ne numeroitiin parillisin numeroin alkaen *CD-2*:stä.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Ken Meyer

**Kenneth W. Meyer** (14. heinäkuuta 1925 Erie, Pennsylvania – 14. elokuuta 2016 Gadsden, Alabama) oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon valmentaja. Hänet tunnetaan etenkin NFL-joukkue San Francisco 49ersin päävalmentajana kaudella 1977 ja Suomen maajoukkueen päävalmentajana 1990-luvulla.

Meyer oli kotoisin Pennsylvaniasta. Hän liittyi ilmavoimiin heti valmistuttuaan lukiosta vuonna 1943 ja palveli toisen maailmansodan ajan 8th Air Force -pommilaivueessa. Hän toimi taka-ampujana Boeing B-17 Flying Fortressissa ja osallistui 25 pommituslentoon Saksan ylle. Sodan jälkeen Meyer opiskeli ja pelasi amerikkalaista jalkapalloa Denisonin yliopistossa.

Meyerin aloitti apuvalmentajana Denisonin yliopistossa 1952, josta ura kehittyi nopeasti ja hän siirtyi Wake Forestin ja Floridan osavaltionyliopistojen kautta Alabaman yliopistoon vuosiksi 1963–1967. Alabamassa Meyer valmensi tulevia tähtipelaajia, kuten Joe Namathia ja Steve Sloania. Hän voitti myös NCAA:n korkeimman sarjan mestaruuden kahdesti.

Yliopistouran jälkeen Meyer siirtyi NFL:ään, jossa hän valmensi 20 vuotta. Hän toimi San Francisco 49ersin, New York Jetsin, Los Angeles Ramsin, Chicago Bearsin ja Seattle Seahawksin apuvalmentajana tuona aikana. Kaudella 1977 Meyer toimi San Franciscon päävalmentajana, kun edellinen valmentaja sai potkut kesken kauden. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1992.

Meyer tapasi sattumalta Euroopan matkallaan suomalaisen valmentajan, joka kutsui Meyerin Suomeen. Hän valmensi ja kehitti suomalaisia pelinrakentajia yhdessä lajiliiton kanssa ja toimi sekä Turku Trojansin että Suomen maajoukkueen päävalmentajana. Meyerin johdolla Suomi voitti kolme peräkkäistä amerikkalaisen jalkapallon Euroopan mestaruutta vuosina 1993, 1995 ja 1997. Meyer palasi Yhdysvaltoihin 1990-luvun lopulla ja toimi vielä kahdeksan vuotta Kansas City Chiefsin kykyjenetsijänä. Hän jäi lopullisesti eläkkeelle vuonna 2008 ollessaan 83-vuotias. Meyer kuoli kotonaan Alabamassa 91-vuotiaana.

## Lähteet
Jari Tapani Salo

**Jari Tapani Salo** (s. 1977) on suomalainen professori. Hän aloitti 1.6.2016 Helsingin yliopiston markkinoinnin professorina. Salo nimitettiin syyskuussa 2015 Kapkaupungin yliopiston markkinoinnin professoriksi ja tohtoriohjelman johtajaksi Kapkaupunkiin Etelä-Afrikkaan. Sitä ennen Salo on toiminut markkinoinnin professorina (digitaalinen markkinointi) Oulun yliopiston kauppakorkeakoulussa vuosina 2010–2016. Oulun yliopiston kauppakorkeakoulun markkinoinnin laitoksen johtajana Salo toimi vuonna 2011 sekä markkinoinnin tohtoriohjelman johtajana vuosina 2012-2015. 

Hän on aiemmin toiminut yliassistenttina Helsingin kauppakorkeakoulun markkinoinnin laitoksella. Vuonna 2010 Helsingin kauppakorkeakoulu liittyi perustettavaan Aalto -yliopistoon ja nimettiin Aalto -yliopiston kauppakorkeakouluksi. Salo on Aalto-yliopiston dosenttina alanaan digitaalinen markkinointi. 

Salon akateemisen tutkimuksen erikoisalueina ovat olleet digitalisoituvat yritysten väliset liiketoimintasuhteet, digitaalinen markkinointi, teollisten tuotteiden ja palveluiden markkinointi ja brändäys sekä peliteollisuus. Salo on ollut vierailevan professorina Edith Cowan yliopistossa Perthissä Australiassa.

Salolla on syksyllä 2016 yli 150 tieteellistä julkaisua, jotka käsittelevät näitä ja muita aiheita. Hänen artikkeleitaan on julkaistu muun muassa tieteellisissä aikakausikirjoissa Industrial Marketing Management, Management Decision ja Journal of Business and Industrial Marketing. Hän on myös aktiivinen liikkeenjohdon kouluttaja ja konsultti. Vuonna 2010 hän oli mukana perustamassa ajatushautomo Nordic Institute of Business & Societyä. Salo on Oulun lyseon lukion alumni.

Jari Salo väitteli kauppatieteiden tohtoriksi Oulun yliopistosta 2006.

## Teoksia
*Henri Simula, Tuula Lehtimäki, Jari Salo ja Pekka Malinen (2010). Uuden B2B-tuotteen menestyksekäs kaupallistaminen, *Teknologiateollisuus ry, Teknoinfo Teknova Oy.
*Pedeliento, G., Andreini, D., Bergamaschi, M. and Salo, J. (2016). Brand and product attachment in an industrial context: The effects on brand loyalty. Industrial Marketing Management, 53, 194-206
*Laukkanen, M., Mattila, P., Salo, J. and Tikkanen, H. (2013). Using Live Cases for Teaching, Industry Collaboration, and Research. Marketing Education Review, 23, (1), 65-71,
*Jari Salo ja Heikki Karjaluoto (2007). Mobile games as an advertising medium: Towards a new research agenda. The International Research Journal Innovative Marketing, 3, (1), 72-83

## Lähteet
http://www.oulu.fi/yliopisto/node/35286
Keltakääpä

**Keltakääpä** (*Xanthoporus syringae*) on ainoa Suomessa kasvava keltakääpien sukua edustava kääpälaji. Alun perin Virossa tunnistettu laji, jonka pohjoisin havainto on Pohjois-Norjasta. Keltakääpä on kulttuurinsuosija eli se kasvaa vaikkapa hautausmaiden nurmikoilla, kunhan maapohja on ravinteikasta ja kalkkipitoista. Keltakääpä on puukarikkeen valkolahottaja.

Keltakäävän itiöemät ovat yksivuotisia ja ne kasvavat yksittäin tai pienissä rykelmissä maassa. Itiöemä on jalallinen, sen lakki pyöreä, lohkoinen tai varsinkin vanhemmiten suppilomainen ja yleisvaikutelma hento. Lakin pinta on nahkamainen ja väriltään rusehtavan keltainen. Pillipinta on kirkkaan keltainen ja pillit kulmikkaita, 3-5 millimetrillä. Jalan pituus on 1,5 – 4 cm ja paksuus 5 – 10 mm, väriltään se on vaaleankeltainen. Ohut malto on sekin vaaleankeltaista ja pehmeää. Keltainen väri säilyy itiöemän kuivuessa. Keltakääpää ei voi juuri sekoittaa muihin kääpiin tai sieniin, kunhan se erottaa keltavahverosta. Voi muistuttaa hieman myös typäskääpää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Keltakääpä (''Xanthoporus syringae'')
* UniProt: Taxonomy - ''Xanthoporus syringae''
Miguel Sapochnik

**Miguel Sapochnik** (s. 1974 Hammersmith, Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen elokuva- ja televisio-ohjaaja. Hänet palkittiin parhaan ohjauksen Primetime Emmyllä vuonna 2016 ohjaamastaan jaksosta ”Äpärien taistelu” televisiosarjassa *[[Game of Thrones]]*. Sarjaa varten hän ohjasi yhteensä kuusi jaksoa.

Sapochnik on myös ohjannut muun muassa jaksoja televisiosarjoissa *[[House (televisiosarja)|House]]*, *[[Extant]]*, *[[Masters of Sex]]* ja *[[True Detective]]*. Sapochnik toimi *[[House of the Dragon]]* -sarjan ensimmäisen tuotantokauden showrunnerina, ja hän myös ohjasi kolme jaksoa.

## Aiheesta muualla
*
Uusi journalismi

**Uusi journalismi** on 1960-luvulla ja 70-luvulla kehitetty uutisten kirjoittamisen ja journalismin tyyli, jossa käytettiin aikanaan epäsovinnaisina pidettyjä kaunokirjallisuuden menetelmiä. Sille on ominaista subjektiivinen näkökulma, pitkien tietokirjojen tyyli, "totuuden" korostaminen yli "faktojen" sekä intensiivinen reportaasi, jossa toimittaja upotti itsensä raportoijana kirjoittamaansa juttuun. Tämä oli vastakohta perinteiselle journalismille, jossa toimittaja oli tyypillisesti "näkymätön" ja faktat kerrottiin mahdollisimman objektiivisesti.

## Uuden journalismin kirjoittajia ja toimittajia

* Joan Didion
* Tom wolfe
* Truman Capote
* Norman Mailer

## Aiheesta muualla
*
Alvejuurikasvit

**Alvejuurikasvit** (*Dryopteridaceae*) on saniaisheimo, jossa on 40–50 sukua ja noin 1&nbsp;700 lajia. Niiden levinneisyysalueena on miltei koko maailma, mutta runsaslajisimpina niitä esiintyy lauhkeilla vyöhykkeillä, viileän ilmaston alueilla ja etelämpänä heimon lajit kasvavat trooppisten alueiden vuoristoissa. Alvejuuret ovat komeita, yleensä kookkaita ja liuskalehtisiä. Suomessa lajeja on kuusi. Alvejuurikasvien juurakoista on valmistettu heisimatolääkettä ja ne tunnetaan antibakteerisista ominaisuuksistaan.

Valtaosa lajeista ovat maanpinnalla kasvavia tai kasvavat kivien päällä, kuitenkin *Polybotrya* (noin 35 lajia) ja muutama muu suku juurtuvat maahan, mutta ovat mukautuneet kiipeämään puihin. Lehtien morfologia on erittäin kirjavaa, mutta yleisemmin niiden itiöpesäkkeet ovat pyöreitä ja niitä peittää kalvomainen suomu tai kate (indisium). Niiden itiöt ovat enimmäkseen pavun siementen muotoisia (symmetrisiä).

Jotkin suvut sisältävät kasveja, joita kasvatetaan puutarhoissa, kuten mahoniasaniaiset (*Cyrtomium*, niinkin monta kuin 20 lajia; sirppimahoniasaniainen eli mahoniasaniainen *Cyrtomium falcatum*) ja härkylät (*Polystichum*, 160–200 lajia).

## Sukuja
* alvejuuret (*Dryopteris*)
* alviot (*Arachniodes*)
* helmisaniaiset (*Onoclea*) (voidaan sijoittaa myös helmisaniaiskasveihin)
* hiirenportaat (*Athyrium*) (voidaan sijoittaa myös hiirenporraskasveihin)
* härkylät (*Polystichum*)
* itusaniaiset (*Bolbitis*)
* jättisiivet (*Megalastrum*)
* kampasiivet (*Ctenitis*)
* kielisaniaiset (*Elaphoglossum*) (voidaan sijoittaa myös Lomariopsidaceae-heimoon)
* kiviyrtit (*Woodsia*) (voidaan sijoittaa myös kiviyrttikasveihin)
* kotkansiivet (*Matteuccia*) (voidaan sijoittaa myös helmisaniaiskasveihin)
* loikot (*Cystopteris*) (voidaan sijoittaa myös loikkokasveihin)
* mahoniasaniaiset (*Cyrtomium*)
* myyränportaat (*Diplazium*) (voidaan sijoittaa myös hiirenporraskasveihin)
* nahkasanikat (*Rumohra*)
* pikkuimarteet eli metsäimarteet (*Gymnocarpium*) (voidaan sijoittaa myös loikkokasveihin)
* raksisaniaiset (*Tectaria*) (myös Tectariaceae-heimossa)
* vahasanikat (*Didymochlaena*)
* *[[Polybotrya]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Alvejuurikasvit (''Dryopteridaceae'')
* ITIS: Dryopteridaceae 
* United States Department of Agriculture (USDA): Dryopteridaceae 
* Flora of China: Dryopteridaceae
UFC on Fox: Henderson vs. Diaz

**UFC on Fox: Henderson vs. Diaz** (*myös *'UFC on Fox 5**'') oli [[Ultimate Fighting Championship]]in järjestämä [[vapaaottelu]]-tapahtuma. Se järjestettiin 8. joulukuuta 2012 [[Seattle]]ssa, [[Washington (osavaltio)|Washingtonissa]].

==Tapahtuma==
Tapahtuman pääkamppailuna käytiin kevytsarjan hallitsen mestarin [[Benson Henderson]] ja hänen haastajan [[Nate Diaz]]in välillä. Henderson voitti mestaruuden [[UFC 144]] -tapahtumassa helmikuussa 2012 ja puolusti nyt toista kertaa mestaruuttaan.

[[Rafaello Oliveira]]n oli määrä otella [[Michael Chiesa]]a vastaan, mutta Oliveira jouttui jättämään kamppailun väliin murtuneen käden vuoksi. Hänet korvasi [[Marcus LeVesseur]].

==Tulokset==



==Bonukset==
Palkitut ottelijat saivat 65 000 [[Yhdysvaltain dollari|dollarin]] bonuksen.
***Illan kamppailu:** Scott Jorgensen vs. John Albert
***Illan tyrmäys**: Yves Edwards
***Illan luovutus''': Scott Jorgensen

## Lähteet
David Johansson

**David Johansson** (s. 1935) on suomalainen diplomaatti ja suurlähettiläs. Hän oli Suomen suurlähettiläs Nairobissa ja  Addis Abebassa 1990–1995. Sitä ennen hän oli ulkoministeriön kehitysyhteistyöosaston apulaisosastopäällikkö 1983–1987 ja osastopäällikkö 1987–1990.

## Artikkelit
* Johansson, David: ”Mitt liv med FINNIDA”. Kehitys 2/1990 ”25 vuotta kehitysyhteistyötä” (muistelmat)

## Lähteet
Antti Jokela

**Antti Tapio Jokela** (s. 26. tammikuuta 1945 Tyrvää) on suomalainen oikeustieteilijä. Hän on ollut Turun yliopiston prosessioikeuden professori vuodesta 1990. Hänen tutkimuskohteensa on ollut vesioikeus. Hän oli Suomen Akatemian apurahatutkijana vuosina 2003–2004. Hän jäi eläkkeelle 2013.

## Lähteet
Turku Jazz Orchestra

**Turku Jazz Orchestra** (**TJO**) on Turussa toimiva big band, joka on perustettu keväällä 2012. Orkesterin vaihtuvaan jäsenistöön kuuluu kolmisenkymmentä Turun seudun ammattimuusikkoa, joista kootaan aina 17-henkinen kokoonpano. Orkesterin taiteellisena johtajana ja kapellimestarina toimii säveltäjä-sovittaja Vellu Halkosalmi. 

Syksyllä 2016 Turku Jazz Orchestra julkaisi esikoisalbuminsa *Sulle salaisuuden kertoa mä voisin*, joka koostuu suomalaisista elokuvamusiikin klassikoista. Levyllä soittavat myös Turun filharmoninen orkesteri ja saksofonisti Jukka Perko, ja laulusolistina on Johanna Iivanainen. Levyn sisältö perustuu TJO:n toukokuussa 2015 kantaesittämään ohjelmistoon, jonka kanssa se on konsertoinut myös muualla Suomessa.

Vuonna 2013 Turku Jazz Orchestra esitti Quincy Jonesin sävellyksiä ja sovituksia, joita Vellu Halkosalmi oli saanut Jonesilta käyttöönsä tai poiminut tämän levytyksiltä. TJO on soittanut myös muun muassa Thad Jonesin bigband-sovituksia. 

Turku Jazz Orchestran bigbandopisto tarjoaa yhtyesoiton opetusta harrastajille. Se koostuu kahdesta periodityyppisesti toimivasta orkesterista, joista toinen on suunnattu aloittelijoille ja toinen edistyneemmille.

Turku Jazz Orchestra on osa Turkuun vuonna 2016 perustettua Jazz City Turku -hanketta, jonka piiriin kuuluvat myös ympärivuotinen konserttisarja Flame Jazz sekä elokuisin järjestettävä Turku Jazz Festival. 

## Muusikot
*kapellimestari, taiteellinen johtaja: Vellu Halkosalmi
### Trumpetit
*Petter Järvi
*Vesa-Pekka Kopakkala
*Rami Koskinen
*Tero Lindberg
*Timo Mansikka-aho
### Saksofonit
*Kimmo Gröhn
*Jusu Heinonen
*Juha Järvinen
*Tane Kannisto
*Jaakko Martikainen
*Pekka Välimäki
*Harri Wallenius
### Pasuunat
*Antti Hermaja
*Onni Kaarle
*Pekka Laurikka
*Anna-Maija Laiho-Ihekweazu
*Anna-Liisa Lindberg
*Sakari Mäkimattila
*Harri Mäntynen
*Saara Kitunen
### Piano
*Timo Kajamies
*Ville Vihko
### Kitara
*Ilpo Murtojärvi
*Jarno Sipilä
*Joni Vierre
### Basso
*Vesa Saloranta
*Olli-Pekka Kankimäki
### Rummut ja muut lyömäsoittimet
*Taneli Korpinen
*Karri Kerkelä
*Antti Samuelsson
### Äänitekniikka
*Oskari Kailes

## Lähteet
Fidži kesäparalympialaisissa 2016

**[[Fidži]]** osallistui Rio de Janeiron kesäparalympialaisiin vuonna 2016 kahden urheilijan joukkueella. Maata edusti Mere Rodan naisten pöytätenniksessä luokassa 5 ja Epeli Baleibau miesten korkeushypyssä luokassa T45-47. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi Mere Rodan. Mitaleita maa ei saavuttanut. 

## Tausta
Maan toisella edustajalla, Mere Rodanilla, ei ollut kisoissa mukana kunnollista urheilupyörätuolia, sillä hänellä ei ollut varaa sellaiseen. Hän tarvitsi lahjoituksia saadakseen sellaisen.

## Joukkue
### Pöytätennis

*Mere Rodan - Naisten yksilö (Luokka:5)

### Yleisurheilu

*Epeli Baleibau - Miesten korkeushyppy (Luokka:T45-47)

## Lähteet
Marina Kaljurand

**Marina Kaljurand** (o.s. Rajevskaja; s. 6. syyskuuta 1962) on virolainen sosiaalidemokraattisen puolueen poliitikko, joka oli ennen vuoden 2016 presidentinvaalia Viron ulkoministeri reformipuolueen hallituspaikalla. Hän oli ollut pitkään kansansuosikki presidentiksi. 

Kaljurand erosi ministerintehtävästä ryhtyäkseen sitoutumattomaksi presidenttiehdokkaaksi, koska reformipuolue asetti ehdokkaakseen Siim Kallasin. Ennen viimeistä vaihetta, valitsijamieskokousta, Sosiaalidemokraattinen puolue luopui omasta ehdokkaastaan ja asettui Kaljurandin taakse.

Kaljurand valittiin Euroopan parlamenttiin vuonna 2019.

## Lähteet
Tapani Jokinen

**Tapani Veikko Juhani Jokinen** (s. 13. marraskuuta 1937 Kärkölä) on suomalainen tekniikantutkija. Hän on ollut Teknillisen korkeakoulun sähkötekniikan professori vuodesta 1974. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet sähkömoottorit ja generaattorit sekä suprajohtavuuden sovellukset sähkövoimatekniikassa. Hän jäi eläkkeelle 2001.

## Lähteet
Tonga kesäparalympialaisissa 2016

**[[Tonga]]** osallistui Rio de Janeiron kesäparalympialaisiin vuonna 2016 kahden urheilijan joukkueella. Maata edusti Sione Janu miesten keihäänheitossa luokassa F46 ja Ana Talakai naisten kuulantyönnössä luokassa F11-12. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi Ana Talakai. Mitaleita maa ei saavuttanut viidensissä paralympialaisissaan. 

## Joukkue
### Yleisurheilu

*Sione Janu - Miesten keihäänheitto (Luokka:F46)
*Ana Talakai - Naisten kuulantyöntö (Luokka:F11-12)

## Lähteet
Väinö Kannisto

**Väinö Olavi Kannisto** (24. syyskuuta 1916 Helsinki – 16. helmikuuta 2002 Lissabon, Portugali) oli suomalainen väestötieteilijä joka oli suurimman osan urastaan kansainvälisten järjestöjen palveluksessa.

Väinö Kanniston isä oli kielentutkija ja professori Artturi Kannisto. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa taloustiedettä ja tilastotiedettä ja valmistui maisteriksi 1938. Hän oli vuosina 1939–1945 Tilastollisen päätoimiston palveluksessa apulaisaktuaarina mutta oli suurimman osan tästä ajasta sotapalveluksessa. Jatkosodan aikana vuonna 1942 hän keräsi Itä-Karjalassa tilastoaineistoa paikallisten naisten avioitumishistoriasta, lasten syntymistä ja kuolemista tehden yli 5 500 haastattelua. Kannisto aikoi käyttää aineistoa tohtorinväitöskirjaansa varten, mutta luopui aikeesta kun hänen työtään ohjannut professori piti aineistoa epäluotettavana koska se ei perustunut virallisiin dokumentteihin. Kannisto lahjoitti kokoamansa aineiston 1980-luvulla Helsingin yliopiston sosiologian laitokselle.

Sotien jälkeen Kannisto väitteli tohtoriksi 1947; väitöskirja *Kuolemansyyt väestöllisinä tekijöinä Suomessa* käsitteli väestön kuolinsyitä Suomessa. Kannisto havaitsi eroja väestön kuolinsyissä alueellisesti niin että Länsi-Suomessa tuberkuloosi oli johtava kuolinsyy, Itä-Suomessa taas sydäntaudit. Erityisesti itäsuomalaisten keski-ikäisten ja vanhojen miesten kuolleisuus oli tavallista korkeampi. Tohtoriksi väiteltyään Kannisto opiskeli biostatistiikkaa Baltimoressa Johns Hopkins School of Hygiene ja Public Healthissa 1947–1948 ja taloustilastotiedettä Pennsylvanian yliopistossa Philadelphiassa 1948–1949. Kannisto oli sitten tilastoasiantuntijana Maailman terveysjärjestön WHO:n palveluksessa 1949–1955. Hän palasi vuonna 1956 Suomeen vuoden ajaksi Tilastollisen päätoimiston palvelukseen mutta siirtyi sitten takaisin ulkomaille ja työskenteli YK:n palveluksessa 1957–1981 väestötieteen ja yhteiskuntatilastojen asiantuntijana. Eläkkeelle jäätyään Kannisto oli vielä 1982–1990 YK:n eri järjestöjen asiantuntijatehtävissä. Vuodesta 1990 alkaen Kannisto asui vaimonsa kanssa Lissabonissa. Kannisto jatkoi 1980-luvulta väestön kuolleisuutta käsitelleitä tutkimuksiaan, joita hän oli tehnyt 1940-luvulla keskittyen nyt yli 80-vuotiaiden kuolinsyihin. Hän vieraili usein Suomessa ja sai Tampereen yliopiston kunniatohtorin arvon 1985.

Väinö Kanniston rahasto jakaa palkintoa parhaasta väestötieteellisestä opinnäytteestä kuolleisuus- ja terveystutkimuksen alalla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Biodemographic Trajectories of Longevity (Science, 8.5.1998)  (sciencemag.org)
*James W. Vaupel (2002) Dr. Väinö Kannisto: A Reflexion (Demographic Research, vol.6, article 5: 87-90)  (demographic-research.org)
Skoteiní mitéra

**Skoteiní mitéra** () on kreikkalaislaulaja María Farantoúrin studioalbumi vuodelta 1988. Albumilla Farantoúri laulaa Mános Chatzidákiksen säveltämiä ja Níkos Gkátsoksen sanoittamia kappaleita. 

## Kappaleet

# Skoteiní mitéra (Σκοτεινή μητέρα)
# Eísoun mia vrýsi t'ouranoú (Είσουν μια βρύση τ' ουρανού)
# Aftí eítan i zoí mas (Αυτή είταν η ζωή μας)
# Óla t'ástra (Όλα τ' άστρα)
# O kípos tou Allách (Ο κήπος του Αλλάχ)
# Pénte grámmata (Πέντε γράμματα)
# Áse ton kairó (Άσε τον καιρό)
# Nychterinós diavátis (Νυχτερινός διαβάτης)
# An eísouna trelós (Αν είσουνα τρελός)
# Eítan téssera paidiá (Είταν τέσσερα παιδιά)
# I platytéra ton ouranón (Η πλατυτέρα των ουρανών)
# Chorís fterá (Χωρίς φτερά)

## Lähteet

* Σκοτεινή μητέρα Farantouri.gr.
Papua-Uusi-Guinea kesäparalympialaisissa 2016

**[[Papua-Uusi-Guinea]]** osallistui Rio de Janeiron kesäparalympialaisiin vuonna 2016 kahden urheilijan joukkueella. Maata edusti Samuel Nason miesten 400 metrin juoksussa luokassa T45-47 ja Joyleen Jeffrey naisten 100 ja 200 metrin juoksuissa luokassa T12. Maan lipunkantajana avajaisissa toimi Joylern Jeffrey. Mitaleita maa ei saavuttanut viidensissä paralympialaisissaan. 

## Joukkue
### Yleisurheilu

*Samuel Nason - Miesten 400 metrin juoksu (Luokka:T45-47)
*Joyleen Jeffrey - Naisten 100 ja 200 metrin juoksut (Luokka:T12)

## Lähteet
Paul Rand

**Paul Rand** (oik. *Peretz Rosenbaum*, 15. elokuuta 1914 Brooklyn, New York – 26. marraskuuta 1996 Norwalk, Connecticut) oli yhdysvaltalainen art director ja graafinen suunnittelija, joka tuli tunnetuksi monien suuryritysten logojen muotoilijana. Hänen asiakkaisiinsa kuuluivat IBM, UPS, ABC, Enron, Westinghouse ja NeXT. 

## Henkilöhistoria ja ammattiura
Rand oli ensimmäisiä amerikkalaisia graafikoita, jotka edustivat pelkistetyn asiallista sveitsiläistä tyyliä. Yhdessä Saul Bassin, Henry Wolfin, Robert Brownjohnin ja Lou Dorfsmanin kanssa hän oli keskeinen jäsen niin sanotussa New Yorkin koulukunnassa, joka uudisti amerikkalaista graafista suunnittelua 1950-luvulla.

Rand opiskeli Pratt Institutessa 1929–1932, Parsons-taideoppilaitoksessa 1932–1933 ja Art Students Leaguessa 1933–1934. Hän aloitti uransa aikakauslehtien kuten *[[Esquire (lehti)|Esquire]]* ja *Apparel Arts* graafikkona ja taittajana ja työskenteli sitten vuosina 1941–1954 Weintraub-mainostoimistossa muun muassa sittemmin mainosalan legendaksi nousseen Bill Bernbachin kanssa. Mainosgraafikolle epätyypilliseen tapaan Rand oli hyvin kiinnostunut työnsä filosofiasta ja teoreettisista kysymyksistä. Yritysgrafiikan lisäksi Rand suunnitteli julisteita, pakkauksia ja tekstiilejä sekä kuvitti lastenkirjoja.

Rand kuoli syöpään kotonaan Connecticutin Norwalkissa marraskuussa 1996, hän oli kuollessaan 82-vuotias.

## Kirjoja
Rand julkaisi alaltaan seuraavat teokset:
*Rand, Paul (1985). *Paul Rand: A Designer’s Art.* Yale University Press. .
*Rand, Paul (1994). *Design, Form, and Chaos.* Yale University Press. .
*Rand, Paul (1996). *From Lascaux to Brooklyn.* Yale University Press. .

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kerkíni

**Kerkíni** ( eli (Τεχνητή) Λίμνη Κερκίνη, *(Technití) Límni Kerkíni*, *Kerkínin tekojärvi*) on tekojärvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Se on Kreikan kolmanneksi suurin tekojärvi ja sen pinta-ala on vuodenajasta riippuen noin 45–70 neliökilometriä. Kerkíni-järvi ympäristöineen muodostaa **Kerkíni-järven kansallispuiston** (Εθνικό Πάρκο Λίμνης Κερκίνης, *Ethnikó Párko Límnis Kerkínis*).

Kerkíni sijaitsee Strymónas-joessa Sérresin alueyksikön alueella Keski-Makedoniassa, noin 40 kilometriä länsiluoteeseen Sérresin kaupungista. Järvi on suurimmillaan noin 17 kilometriä pitkä ja noin viisi kilometriä leveä. Se sijaitsee 30 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 35,5 metriä. Järvi on syntynyt sen jälkeen, kun Strymónas padottiin vuonna 1932. Padon rakentamisen tarkoituksena oli alueen suojeleminen tulvilta. Veden pinta pidetään tarkoituksella alempana syksyllä ja talvella tulvimisen ehkäisemiseksi. Järvi on saanut nimensä läheisestä Kerkínin kylästä. Kerkínin kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on Sintikín kunnan osa. Järven pohjoispuolella ovat Bélles- eli Belasitsa-vuoret ja eteläpuolelle Kroússia-vuoret.

Kerkínijärven kansallispuisto perustettiin vuonna 2006. Sen pinta-ala on noin  hehtaaria. Alue on suojeltu myös Ramsarin sopimuksella. Järvi on merkittävä lintualue ja suosittu lintuharrastuskohde.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kremastá

**Kremastá** ( eli (Τεχνητή) Λίμνη Κρεμαστών, *(Technití) Límni Kremastón*, *Kremastán tekojärvi*) on tekojärvi Keski-Kreikassa. Se on Kreikan suurin tekojärvi ja maan kaikista järvistä toiseksi suurin. Sen pinta-ala on noin 81 neliökilometriä. Kremastá on suurimmillaan noin 45 kilometriä pitkä ja noin 13 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 750 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 60 metriä.

Kremastán tekojärvi sijaitsee Aitolia-Akarnanian ja Evrytanían alueyksiköiden rajalla noin 60 kilometriä pohjoiskoilliseen Agrínion kaupungista ja noin 57 kilometriä länteen Karpenísista. Järveen laskevat Achelóos-, Agrafiótis-, Tavropós- ja Trikeriótis-joet, joiden virtaukset patoamalla tekojärvi on muodostettu. Kremastán padon suunnittelu alkoi vuonna 1918. Pato rakennettiin lopulta vuosina 1961–1965 ja saatiin sähköntuotannon käyttöön 1966–1967. Pato on 670 metriä pitkä ja 160 metriä korkea. Järven tilavuus on noin 4&nbsp;750&nbsp;000&nbsp;000 kuutiometriä. Tekojärven alle jäi lukuisia kyliä bysanttilaisine kirkkoineen, mutta tärkeimpiä muinaismuistoja otettiin talteen.

Järven ylittää kaksi suurta siltaa, Tatárnan silta lähellä Tríklinon kylää sekä Episkopín silta lähellä samannimistä kylää.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Orestiáda (järvi)

**Orestiáda** (, ) eli **Kastoriá** (Καστοριά) on järvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Se on Kreikan kahdeksanneksi suurin luonnonjärvi ja sen pinta-ala on noin 28 neliökilometriä. Orestiáda on suurimmillaan noin 7,5 kilometriä pitkä ja noin 5,4 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 630 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on 9 metriä.

Orestiáda sijaitsee Kastorián kunnassa Kastorián alueyksikön alueella. Kastorián kaupunki sijaitsee niemellä järven länsirannalla. Järven ympärillä sijaitsevat myös Chlóin ja Maniákoin kaupungit sekä kylät Dispílio, Mavrochóri ja Polykárpi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pamvótida

**Pamvótida** (, ) eli **Ioánninanjärvi** (Λίμνη των Ιωαννίνων, *Límni ton Ioannínon*) on järvi Epeiroksessa Luoteis-Kreikassa. Se on Kreikan yhdeksänneksi suurin luonnonjärvi ja sen pinta-ala on 22,8 neliökilometriä. Pamvótida on suurimmillaan noin kahdeksan kilometriä pitkä ja noin viisi kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 470 metrin korkeudella merenpinnasta ja sen suurin syvyys on lähteestä riippuen 5–13 metriä.

Pamvótida sijaitsee Ioánninan alueyksikön alueella. Ioánninan kaupunki sijaitsee järven länsirannalla. Järvessä sijaitsee Ioánnina-saari (*Nisí Ioannínon*). Pamvótida saa vetensä alueen lukuisista karsti- yms. lähteistä. Järvellä ei ole varsinaisia laskujokia, mutta sen vedet päätyvät maanalaisesti Árachthos-, Loúros- ja Thýamis- eli Kalamás-jokiin. Järven ympärysmitta on noin 33 kilometriä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Orestias

**Orestias** (), **Orestiás** () tai **Orestiáda** () voi viitata seuraaviin paikkoihin Kreikassa:

* Orestis eli Orestias, antiikin aikainen alue Ylä-Makedoniassa
* Orestiáda (kath. Orestiás), kaupunki ja kunta Évroksen alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella
* Orestiáda (kath. Orestiás) eli Kastoriá, järvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa
Polýfytos

**Polýfytos** ( eli (Τεχνητή) Λίμνη Πολυφύτου, *(Technití) Límni Polyfýtou*, *Polýfytoksen tekojärvi*) on tekojärvi Makedoniassa Pohjois-Kreikassa. Se on Kreikan toiseksi suurin tekojärvi ja maan kaikista järvistä kolmanneksi suurin. Sen pinta-ala on noin 74 neliökilometriä. Polýfytos on suurimmillaan noin 29,5 kilometriä pitkä ja noin 4,2 kilometriä leveä. Järvi sijaitsee 293 metrin korkeudella merenpinnasta.

Polýfytoksen tekojärvi sijaitsee Aliákmonas-joessa Kozánin alueyksikön alueella Länsi-Makedoniassa noin 15 kilometriä Kozánin kaupungista kaakkoon. Sen ympäristö kuuluu Sérvia-Velventóksen kuntaan ja Kozánin kuntaan. Järvi syntyi vuosina 1973–1975 Aliákmonaksen patoavan Polýfytoksen vesivoimalapadon rakentamisen myötä.

Järven ympärillä sijaitsevat muun muassa Sérvian ja Velventóksen kaupungit sekä kylät Ímera, Goúles, Kaisareiá, Neráida ja Rýmnio. Järven ylittää sen keskivaiheilla suuri silta, joka kulkee järven eteläpuolen Sérviasta pohjoispuolen Neráidaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Heikki Juslin

**Heikki Juhani Juslin** (s. 1946) on suomalainen metsätieteilijä. Hän on ollut Helsingin yliopiston puumarkkinatieteen professori vuodesta 1990. Hänen tutkimuskohteitaan ovat olleet kuluttajakäyttäytyminen ja metsäkauppa.

## Lähteet
Pekka Juusti

**Pekka Juusti** (25. kesäkuuta 1931 Säkkijärvi – 2. elokuuta 2009 Kouvola)
oli suomalainen juristi. Hän oli Korkeimman hallinto-oikeuden ylimääräinen hallintoneuvos 1981–1986 ja hallintoneuvos 1986–1994.

Juusti tuli ylioppilaaksi Tampereen lyseosta vuonna 1951. Lainopin kandidaatiksi hän valmistui 1956 ja hänestä tuli varatuomari vuonna 1960. Hän toimi päätoimisena apulaisena Ikaalisten tuomiokunnassa vuonna 1956 ja Jalasjärven verolautakunnan puheenjohtajana vuodesta 1957. Verojuridiikan tehtävissä Juusti oli myös Hämeenkyrössä vuodesta 1960 ja Kouvolassa vuodesta 1964. Hän oli Kymen läänin verotoimiston vanhempana verotarkastajana vuodesta 1969. Kymen lääninhallituksessa Juusti oli eri tehtävissä 1970-luvulla.

Juustin vanhemmat olivat Herman Juusti ja Niina Johanna (o.s. Vänskä). Puoliso oli Ritva Leena Sinikka (o.s. Lehto). 
Juusti harrasti suunnistusta. Hän oli SVUL:n Kymenlaakson suunnistusjaoston puheenjohtaja vuosina 1969–1970 ja hänelle myönnettiin SUL:n hopeinen ansiomerkki. Hän sai myös Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkin ja komentajamerkin sekä valtion virka-ansiomerkin. Sotilasarvoltaan Juusti oli luutnantti. Hänen asuinkuntansa oli Kouvola. 

## Lähteet
Tietoväki

**Tietoväki ry** on ammattiyhdistys, joka toimii Tietoevry konserniin kuuluvissa yrityksissä, jotka noudattavat Tietotekniikan palvelualan työehtosopimusta ja CSC - Tieteen tietotekniikan keskuksessa. Yhdistys huolehtii ammattiin liittyvästä edunvalvonnasta. Puoluepoliittisesti sitoutumaton Tietoväki ry ja sen jäsenet ovat jäseninä Tietoala ry:ssä (1.3.2018 muuttanut nimeä Tietoalan toimihenkilöt ry:stä).

Tietoväki ry perustettiin vuonna 1997 jatkamaan kahden valtion laitoksissa toimineen yhdistyksen toimintaa. 

Vanhempi perustajayhdistyksistä oli aloittanut Valtion tietokonekeskuksessa 1970 nimellä Valtion tietokonekeskuksen toimihenkilöt ry (1970-1975). Yhdistys vaihtoi keskusjärjestöä ja nimeksi tuli Valtion  tietokonekeskuksen ammattiyhdistys VTAY ry (1975-1992). Työnantaja muuttui valtion liikelaitokseksi ja yhdistyksen nimeen päivitettiin 'VTKK'.  VTKK-yhtymä Oy:n  fuusio Tietotehtaan ja Unicin kanssa johti yhdistyksen nimen muuttamiseen Tiedon  ammattiyhdistys TTAY ry:ksi. 

Nuorempi perustajayhdistyksistä syntyi 1970 ajamaan uuden työntekijäryhmän asioita Posti- ja Lennätinlaitoksessa ja  siellä yhdistys toimi nimillä: Posti-  ja Lennätinlaitoksen ATK-toimihenkilöt PLL-ATK (1970-1981), Posti-ja telelaitoksen  ATK-toimihenkilöt PTL-ATK ry (1981-1994) ja Suomen  PT:n ATK-henkilöstö SPT-ATK ry (1994-1997). Kun Avancer oy siirtyi yrityskaupalla silloisen TT-Tiedon omistukseen yhdistys toimi vielä hetken vanhalla nimellään, mutta muutti nimensä vuonna 1997 Tiedon toimihenkilöt TIETO ry:ksi. 

Perustaja yhdistykset lakkautettiin vuosituhannen päättyessä ja Tietoväki ry jatkoi toimintaansa rinnan Tietotehtaan aikaan perustetun työpaikkaosaston kanssa, kunnes Tietoväki siirtyi ammattiliitto Ertoon vuonna 2003 ja yhdistyksen ja työpaikkaosaston toiminnat yhdistettiin. Vuonna 2011 Tietoala ry, jonka alayhdistys Tietoväki ry on, päätti erota Ertosta ja liittyä Uuteen Insinööriliitto UIL:ään (nykyisin Insinööriliitto IL).

## Lähteet
Lemmikkien salainen elämä

**Lemmikkien salainen elämä** () on yhdysvaltalainen animaatioelokuva vuodelta 2016. Sen ovat ohjanneet Chris Renaud ja Yarrow Cheney. Elokuvan äänirooleissa ovat muun muassa Louis C.K., Eric Stonestreet, Kevin Hart, Steve Coogan ja Lake Bell. Elokuva on lajityypiltään seikkailukomedia, ja se on dubattu myös suomeksi.

*Lemmikkien salainen elämä* julkaistiin Yhdysvalloissa 8. heinäkuuta 2016 ja Suomessa 5. elokuuta 2016. Elokuvaa kehuttiin arvosteluissa, ja se sai ”ei-Disney”-animaatioksi ennätykselliset lipputulot. Avausviikonloppunaan elokuva oli Yhdysvaltojen katsotuin. Maailmanlaajuisesti siitä tuli kaikkien aikojen eniten tuottanut muun kuin Disney-yhtiön tuottama animaatioelokuva.

## Juoni
Elokuvan keskushahmo on terrieri nimeltä Max, joka viettää omistajansa Katien kanssa mukavaa elämää New Yorkissa. Eräänä päivänä Katie adoptoi valtavan sekarotuisen karvaturrin nimeltä Duke ja tuo tämän kotiin. Katie haluaa koirien antavan toisilleen seuraa, mutta Max pitää Dukea uhkana. Taistelu omasta reviiristä jää taka-alalle, kun koirat joutuvat jännittävään seikkailuun muiden talon lemmikkien, kuten Chloe-kissan, Gidget-, Mel- ja Buddy-koirien sekä Tiberius-haukan kanssa. Manhattanin kaduilla he kohtaavat hylätyistä lemmikeistä koostuvan rikollisjengin. Sen johtaja on Lumipallo-kani, jonka söpön ulkokuoren alta paljastuu varsinainen ”tappajapupu”. Matkan aikana Maxin ja Duken on totuteltava toisiinsa, ja Duke uskoutuu taustastaan Maxille. Lopussa heidän välilleen kehittyy tosiystävyys.
## Äänirooleissa

Suomenkielisen version on kääntänyt Marko Hartama ja sen on ohjannut Annamari Metsävainio.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Eisbären Bremerhaven

**Eisbären Bremerhaven** on saksalainen koripalloseura Bremerhavenin kaupungista.

Eisbären on pelannut Saksan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa kaudesta 2005–2006 lähtien. Se on yltänyt sarjassa parhaimmillaan kahdesti välieriin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joukkue eurobasket.com-sivustolla 
* Seuran verkkosivut
Olli Jänne

**Olli Antero Jänne** (s. 1945) on suomalainen lääkäri. Hän on ollut Kuopion korkeakoulun kliinisen kemian professori 1981–1985, Rockefeller-yliopiston tutkija 1980–1983 ja Helsingin yliopiston fysiologian professori vuodesta 1990 ja vuodesta 1997 Lääketieteen tutkimus- ja opetuskeskus Biomedicum Helsingin johtaja. Hän oli vuonna 2005 Harvardin yliopistossa vierailevana lääketieteen professorina. Hän jäi eläkkeelle Biomedicumin johtajan virasta 1.4.2013. Hänen tutkimuskohteenaan on ollut biokemiallinen endokrinologia, erityisesti hormonien vaikutus, ja molekyylibiologia. Hän on saanut 1986 Matti Äyräpään palkinnon.

Jänteen veli on professori Juhani Jänne.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Professori Olli A. Jänne jatkaa Biomedicum Helsingin johtajana (lisätietoja)
Mitteldeutscher BC

**Mitteldeutscher Basketball Club** on saksalainen koripalloseura Weißenfelsin kaupungista.

Mitteldeutscher BC on pelannut historiansa aikana maan korkeimmalla sarjatasolla Bundesliigassa ja eurooppalaisissa seurakilpailuissa. Kaudella 2003–2004 seura voitti suomalaisen Henrik Dettmannin valmentamana EuroCup Challengen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joukkue eurobasket.com-sivustolla 
* Seuran verkkosivut
Crailsheim Merlins

**Crailsheim Merlins** on saksalaisen yleisseura TSV Crailsheimin koripallojaosto Crailsheimin kaupungista.

Merlins pelasi kaudet 2014–2016 Bundesliigassa. Hieman ennen joukkueen putoamista sarjatasoa alaspäin se palkkasi päävalmentajakseen suomalaisen Tuomas Iisalon, jonka johdolla joukkue nousi takaisin pääsarjaan vuonna 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joukkue eurobasket.com-sivustolla 
* Seuran verkkosivut
Vistonída

**Vistonída** (, ) on järvi Länsi-Traakiassa koillisessa Kreikassa lähellä Traakianmeren rantaa. Se on Kreikan neljänneksi suurin luonnonjärvi ja sen pinta-ala on vuodenajasta riippuen noin 42–45 neliökilometriä. Vistonída on suurimmillaan noin 12,5 kilometriä pitkä ja noin 7 kilometriä leveä. Järven suurin syvyys on 3 metriä.

Vistonída sijaitsee Xánthin ja Rodópin alueyksiköiden alueella noin 25 kilometriä kaakkoon Xánthin kaupungista, 23 kilometriä lounaaseen Komotinísta ja noin 225 kilometriä itään Thessalonikista. Kompsátos- ja Kósynthos-joet laskevat järveen. Vistonída-järvi on laguunimainen, sijaitsee merenpinnan tasolla ja sen vesi on suhteellisen suolaista. Järven erottaa Traakianmerestä vain kapea maakaistale, ja se yhdistyy mereen itäosassa Pórto Lágoksen laguunin kautta ja lännempänä 1950-luvulla kaivetun kanavan kautta. Järven alue on osa Itä-Makedonian ja Traakian kansallispuistoa.

Järvi on saanut nimensä alueella aiemmin asuneesta traakialaisesta vistonien heimosta. Ávdiran kunnan osa Vistonídan kunnallisyksikkö, entinen itsenäinen kunta, on saanut nimensä järvestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Chtes árchisa na tragoudó

**Chtes árchisa na tragoudó** () on kreikkalaisen laulajan María Farantoúrin livealbumi, joka äänitettiin ja kuvattiin Herodes Atticuksen odeionilla Ateenassa syyskuussa 2013. Konsertti oli Farantoúrin 50-vuotistaiteilijajuhlavuoden juhlakonsertti. Konsertin kappaleet ovat läpileikkaus Farantoúrin uralta.

## Kappaleet

Kappaleiden nimien vapaa suomennos lainausmerkeissä.

### CD 1
#  (Άσμα ασμάτων, ”Laulujen laulu”)
#  (Άμα τελειώσει ο πόλεμος, ”Kun sota on loppunut”)
#  (Κατάσταση πολιορκίας, ”Hälytystila”)
#  (Άνοιξε λίγο το παράθυρο, ”Avaa ikkuna pehmeästi”)
#  (Μοιρολόι, ”Itkulaulu”)
#  (Μέρα Μαγιού μού μίσεψες, ”Toukokuun päivä minut hylkäsi”)
#  (Βασίλεψες αστέρι μου, ”Olet himmennyt tähteni”)
#  (Ήταν καμάρι της αυγής, ”Oli ylpeä aamulla”)
#  (”Keijukaisten kahvilassa”)
#  (Του ανέμου και της παινεμένης, ”Tuuli ja kaunotar”)
# 
#  (Η πόλις, ”Kaupunki”)
#  (Δίπλα στη θάλασσα, ”Meren rannalla”)
#  (Τ’ όνειρο καπνός, ”Unelma savuksi”)
#  (Δρόμοι παλιοί, ”Vanhat tiet”)
#  (”Kasvillisuus”)

### CD 2
#  (Η λησμονημένη, ”Unohdettu”)
#  (Σκοτεινή μητέρα, ”Tumma äiti”)
#  (Μητέρα κι αδερφή, ”Äiti ja sisar”)
#  (Ο εφιάλτης της Περσεφόνης, ”Persefonen painajainen”)
#  (Ταξίδι στα Κύθηρα, ”Matka Kytheralle”)
#  (Ο γέρο νέγρο Τζιμ, ”Vanha musta Jim”)
#  (Λόγια τ’ ουρανού, ”Taivaan sanat”) (mukana Élli Paspalá sekä Savína Giannátou)
#  (Ο δρόμος του φεγγαριού, ”Kuun tie”) (mukana Élli Paspalá sekä Savína Giannátou)
#  (Φύλαξα τ’ όνειρο, ”Vaalin unelmaa”) (mukana Élli Paspalá sekä Savína Giannátou)
#  (Άγιος ο έρωτας, ”Pyhä rakkaus”) (mukana Élli Paspalá sekä Savína Giannátou)
#  (”Elämälle kiitos”) (mukana Élli Paspalá sekä Savína Giannátou)
#  (Τραγούδι για τον Διονύση Σαββόπουλο, ”Laulu Dionýsis Savvópoulosille”) (mukana Dionýsis Savvópoulos)
#  (Εμείς του ’60, ”Olemme 60-luku”) (mukana Dionýsis Savvópoulos)
#  (Θαλασσογραφία, ”Merimaisema”) (mukana Dionýsis Savvópoulos)
#  (mukana Dionýsis Savvópoulos)
#  (Μη μιλάς άλλο γι’ αγάπη, ”Älä puhu rakkaudesta”) (mukana Dionýsis Savvópoulos)
#  (Σαν τον μετανάστη, ”Siirtolaisen lailla”)
#  (Σού είπαν ψέματα, ”He valehtelivat sinulle”)
#  (Ποιός τη ζωή μου;, ”Kuka elämäni?”)
#  (Της δικαιοσύνης ήλιε νοητέ, ”Oikeamielisyyden aurinko”) (mukana Eléni Karteliá)
# 
#  (Άρνησις (Στο περιγιάλι το κρυφό), ”Kieltäminen (Salaisella rannalla)”) (mukana Míkis Theodorákis)

### DVD
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  (mukana Élli Paspalá sekä Savína Giannátou)
#  (mukana Élli Paspalá sekä Savína Giannátou)
#  (mukana Dionýsis Savvópoulos)
#  (mukana Dionýsis Savvópoulos)
#  (mukana Dionýsis Savvópoulos)
# 
#  (mukana Eléni Karteliá)
#  (mukana Míkis Theodorákis)

## Kokoonpano

* María Farantoúri – laulu
* Stéfanos Logothétis – rummut
* Kóstas Chatzópoulos – kitara
* Pános Drákos – huilu
* David Linz – huilu
* Tákis Farazís – piano
* Aléxandros Botínis – viulu
* Pétros Varthakoúris – kontrabasso

### Vierailevat muusikot

* Élli Paspalá
* Savína Giannátou
* Dionýsis Savvópoulos
* Eléni Karteliá
* Míkis Theodorákis

## Lähteet
* Albumin sisältölehtinen
* Maria Farantouri - Χθες άρχισα να τραγουδώ *farantouri.gr*
Ahti Jäntti

**Ahti Johannes Jäntti** (s. 1942) on suomalainen kielentutkija. Hän on ollut Jyväskylän yliopiston germaanisen filologian professori vuodesta 1989. Hänen tutkimuskohteenaan ovat olleet saksan kielen verbit. Hän jäi eläkkeelle 2005.

## Lähteet
Stresa

**Stresa** on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 

Stresan naapurikunnat ovat Baveno, Belgirate, Brovello-Carpugnino, Gignese, Gravellona Toce, Laveno-Mombello, Leggiuno, Lesa, Omegna ja Verbania.

## Katso myös
* Stresa-palkinto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Christian Olsson (elokuvaohjaaja)

**Christian Bertel Olsson** (s. 1. huhtikuuta 1946 Helsinki) on suomenruotsalainen elokuvaohjaaja ja media-alan yliopettaja. Hän asuu Vaasassa.

Olsson on ohjannut useita dokumenttielokuvia vaasalaisista kuvataiteilijoista . Hän toimi kamerataiteen läänintaiteilijana Vaasan läänissä 1973-1979. Hän toimi pitkään elokuvakerholiikkeen johdossa (SEKL ry). Olsson toimi elokuva-alan yliopettajana ammattikorkeakoulussa Noviassa (aikaisemmin Svenska Yrkehögskolan) 1990-2010.

Jäsenenä monessa elokuva-alan kulttuurijärjestöissä ja työryhmissä 1971-2007. Hän oli perustamassa elokuvayhtiöt Ruusujen Aika Oy, Kino Botnia Oy, Kinotuotanto Oy ja Pro Arte Media Ky. Palkintoja ja apurahoja eri elokuva-alan järjestöistä 1969-2005. Kolme valtionpalkintoa dokumenttielokuvista ja yksi valokuvataiteesta. Julkaissut tutkelman Taisteleva dokumenttielokuva, SEKL 1974.  

## Lähteet
*
* Olsson Vaasalaisia.info-sivustolla
Arola (Italia)

**Arola** on kunta Pohjois-Italiassa Verbano-Cusio-Ossolan maakunnassa Piemonten alueella. 
Arolan naapurikunnat ovat Cesara, Civiasco ja Madonna del Sasso.

## Lähteet
Hailar

**Hailar** (, ) on piirikuntatason kaupunkipiiri, joka toimii prefektuuritason kaupunki Hulunbuirin päähallintopaikkana Sisä-Mongoliassa Kiinassa. Koska Hulunbuir on laaja alue prefektuuritasolla, sillä on vain kaupungin asema hallinnon merkeissä. Hailar on tosiasiallinen kaupunki prefektuurissa.

Kaupunkipiirin pinta-ala on 1&nbsp;440 neliökilometriä ja väkiluku 344&nbsp;934 (vuonna 2010). Kaupunkipiirin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 1120 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Hohhotista koilliseen.

## Galleria

Kuva:201207 Old Facade of Hailaer (Hailar) Railway Station.jpg | Hailarin rautatieasema (vanha asemarakennus vuonna 2012).
Kuva:Hailar railway station plateform.jpg | Laituri Hailarin rautatieasemalla vuonna 2016.
Kuva:HulunbuirAirPort.jpg | Hulunbuir Hailarin lentoasema.
Kuva:哈克 海拉尔河畔 大漠.jpg | Joen rantaa Hailarissa.
Kuva:Obrázek z Chajlaru.jpg | Katumaisemaa Hailarissa 1900-luvun alkupuolella.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yakeshi

**Yakeshi** (, ) on piirikuntatason kaupunki prefektuuritason kaupunki Hulunbuirissa Sisä-Mongoliassa Kiinassa. Kaupungin pinta-ala on 27&nbsp;590 neliökilometriä ja väkiluku 352&nbsp;173 (vuonna 2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 70 kilometriä Hulunbuirin keskustasta itään.

## Galleria

Kuva:Khingan Range Railway Station.jpg | Xing’anlingin rautatieasema Yakeshissa.
Kuva:Xilingkou Railway Station.jpg | Xilingkoun rautatieasema Yakeshissa.
Kuva:Khingan Range Tunnel.jpg | Xing’anlingin tunneli.
Kuva:New Nangou Tunnel with blockhouse of Khingan Range loop.jpg | Xing’anlingin tunneli.
Kuva:呼伦贝尔 乌奴耳 大漠.jpg | Maisemaa Yakeshissa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pekka Sahenkari

**Pekka Tapio Sahenkari** (10. helmikuuta 1939 Helsinki – 5. toukokuuta 2016 Espoo) oli suomalainen amatöörinäyttelijä, joka näytteli miespääosan Aito Mäkisen elokuvassa *[[Vaaksa vaaraa]]* (1965) ja Pentti Lähteenmäen ohella toisen miespääosan Erkko Kivikosken elokuvassa *[[Käyntikorttini...]]* (1964). Hän teki pieniä rooleja myös Aarne Tarkaksen elokuvassa *[[Tyttö ja hattu]]* (1961), Erkko Kivikosken elokuvassa *[[Kesällä kello 5]]* (1963) sekä neljän ohjaajan episodielokuvassa *[[Tunteita]]* (1965). Elokuvarooleja Sahenkari alkoi saada yhä enemmän vuonna 1963 alkaneen näyttelijälakon aikana näyteltyään muun muassa Helsingin Nuorisoteatterin ja Teatteri Jurkan tuotannoissa.

Sahenkari toimi nuoruudessaan myös valokuvamallina. Varsinaisen elämäntyönsä hän teki ravintola-alalla.

## Lähteet
Tuula Pukkila

**Tuula Pukkila** (s. 1943) on suomalainen animaattori, joka on erikoistunut vaha-animaatioon ja tehnyt useita lastenohjelmia Yle TV2 -kanavalle. Hän on ollut vaha-animaation uranuurtaja Suomessa.

Pukkila valmistui Taideteollisen oppilaitoksen kamerataiteen osastolta vuonna 1967 ja aloitti uransa elokuvaleikkaajana Suomi-Filmissä. Vuodesta 1972 hän on työskennellyt TV2:n lastenohjelmien toimitukselle, jossa hän aluksi ideoi ja juonsi joitain lastenohjelmia, ennen kuin ryhtyi vuonna 1976 tekemään vaha-animaatioita. Pukkilan tekemiä vaha-animaatiosarjoja ovat viisitoistaosainen *[[Taikuri Savinen]]* (1977), kahdeksanosainen *[[Lohikäärme Justus]]* (1982–1984), kymmenosainen *Pallerot* (1986–1987), viisiosainen *Lohikäärme Justus maailmalla* (1988–1989), kymmenosainen *Tuohela* (1994), yhdeksäntoistaosainen *[[Viivi ja Leevi]]* (1997–2001), yksiosainen *Taikuri Savisen puutarha* (2002), kymmenosainen *Taikuri Savisen eläinpuisto* (2003–2006) sekä 29 muunneltavaa versiota käsittävä *Touhon nimipäiväonnittelut* (2006–2011). Hän on myös kehittänyt vuonna 2012 *[[Pikku Kakkonen|Pikku Kakkosen]]* postin alkutunnuksessa esiintyvän postineidin. Lisäksi hän on tehnyt joitain muita lyhyitä animaatioita muilla tekniikoilla. Pukkila on luonut kaikki vaha-animaationsa lähes yksin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*