open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Klemetti-Opisto

**Klemetti-Opisto** on kokoomanimi Oriveden Opistolla järjestettäville musiikkikursseille, joita on pidetty vuodesta 1952 alkaen. Kurssien aiheina ovat mm. nuorison orkesterikurssi, äänenkäytön kurssit, kuoronjohtokurssit ja kuorokurssit. Opiston puitteissa on syntynyt kaksi vakiintunutta kuoroa, Klemetti-Opiston kamarikuoro ja Klemetti-Opiston Naiskuoro. Opisto on saanut nimensä tunnetun kuoromiehen Heikki Klemetin mukaan.

Klemetti-Opiston Kamarikuoron perusti Harald Andersén vuonna 1959. Sen nykyinen johtaja on Heikki Liimola.

Klemetti-Opiston Naiskuoro eli KLONK perustettiin vuonna 1983 säveltäjä Jukka Kankaisen aloitteesta. Kuoron ensimmäiseksi johtajaksi kutsuttiin Lena von Bonsdorff. Vuodesta 1988 alkaen kuoroa on johtanut Marjukka Riihimäki.

Oriveden Opiston toiminnan siirryttyä Ahlman opiston alaisuuteen vuonna 2018 myös Klemetti-Opiston toiminta sulautui osaksi Ahlmanin kursseja. Klemetti-Opiston nimi on sittemmin jäänyt pois.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Klemetti-opiston Kamarikuoron historiaa
* Klemetti-opiston Naiskuoron historiaa
*Nuorison orkesterikurssi
Klemetti-Opiston Naiskuoro

**Klemetti-Opiston Naiskuoro** eli KLONK perustettiin vuonna 1983 säveltäjä Jukka Kankaisen aloitteesta. Kuoron tavoitteena oli tarjota kuoronjohtajille ja kuorolaulajille uutta ohjelmistoa ja uusia virikkeitä tilaamalla uusia sävellyksiä tai etsimällä ohjelmistoon harvoin kuultavaa musiikkia. Kuoron ensimmäiseksi johtajaksi kutsuttiin Lena von Bonsdorff. Vuodesta 1988 alkaen kuoroa on johtanut Marjukka Riihimäki.

KLONKissa laulaa noin 30 naista eri puolilta Suomea. Kuoron pääharjoituskausi on viikon kurssi Klemetti-Opistossa Oriveden opistolla. Sen lisäksi pyritään pitämään 1–2 viikonloppuleiriä talvikauden aikana eri puolilla Suomea, monesti yhteistyössä paikallisen kuoron kanssa. Klemetti-Opiston Naiskuoro kokoontuu harvoin, mutta lähes jokaisen kokoontumisen yhteydessä pidetään konsertti. Konsertoimalla säännöllisesti kuoro toteuttaa alkuperäistä tavoitettaan esitellä uutta kuoro-ohjelmistoa eri puolilla Suomea.

KLONK on julkaissut kolme levyä, *Suden jäljet* (1987), *Kesästä kesään* (1998) ja *Nouse lempi liehumahan* (2008).

## Aiheesta muualla
*KLONKin kotisivu
A100

**A100** (myös *Salonkivaunu A 100*) on VR-yhtymän omistuksessa oleva puurakenteinen salonkivaunu. Vaunu rakennettiin vuonna 1927 Walter Ahlströmin yksityiseksi salonkivaunuksi. Vuonna 1937 vaunu siirtyi Valtionrautateiden käyttöön. Vaunua käytettiin kulkulaitosministerin ja VR:n pääjohtajan edustusvaununa. Viimeisinä käyttövuosinaan 1990-luvun puoliväliin saakka vaunu oli vuokrattavissa. Vaunua säilytettiin tällöin Ilmalassa. Nykyään vaunu on Suomen Rautatiemuseossa Hyvinkäällä, ja se kuuluu perinnejuna Valtterin kokoonpanoon.

A100 eroaa muista puuvaunuista muun muassa pyöristettyjen kulmien ja kaarevakulmaisten ikkunoiden osalta. A100-vaunussa on alun perin ollut liukulaakeroidut 3-akseliset Pullman-telit. Pullman-telien kehys oli osittain puuta. Telit on vaihdettu 1960- tai 1970-luvulla nykyisiin München-Kassel-tyyppisiin teleihin. Vaunu kunnostettiin vuosina 2010–2011.

## Tekniset tiedot
* Valmistusvuosi: 1927
* Puukori
* Telit: 2-aks. München-Kassel, alun perin 3-aks. liukulaakeroitu Pullman-teli (osittain puurakenteinen)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* A100 Pieksämäen varikolla (vaunut.org)
Mothers Against Sex Association

**Mothers Against Sex Association** oli suomalainen yhtye. Se perustettiin Turussa lokakuussa 1994. Perustajajäsenet olivat Ville Mäntynen (laulu), Raimo Pesonen (rummut), Olli "Opa" Nikoskelainen (kitara) ja Piretta Kesseli (basso ja taustalaulu). Yhtyeen ideana oli soittaa meteliä (). Johtohenkilö Mäntysen kiinnostus dekadenttiin ja absurdiin kirjallisuuteen kuului laulujen sanoituksissa, kun taas sävellykset ja sovitukset tehtiin bändin yhteistyönä. Bändi keikkaili ahkerasti ja soitti muun muassa Tavastia Klubilla. Kun Kesseli lähti yhtyeestä helmikuussa 1996, yhtyeen basistiksi tuli Tommi Saha Vox Flatus -yhtyeestä. Samalla taustalaulajaksi pestattiin Annamari Vänskä.

Myöhemmin yhtye koki vielä enemmän kokoonpanomuutoksia. Alttoviulisti Paulina Ahokas liittyi mukaan, ja Opa Nikoskelaisen erottua kitaransoittajaksi tuli Xysmassakin vaikuttanut Toni Stranius. Viimeisen kokoonpanomuutoksen yhtye koki Paulina Ahokkaan erottua, Sami Puustisen (myös Vox Flatus -yhtyeestä) korvattua Raimo Pesosen rumpalina ja Santtu Jokisen liityttyä mukaan kosketinsoittajaksi. Tällä Mäntynen/Saha/Stranius/Puustinen/Jokinen-kokoonpanolla yhtye äänitti sen viimeiseksi jääneen, vielä julkaisemattoman levynsä *Same, same but different*.

Yhtyeen musiikkityyli vaihtui alkuaikojen kitararäimeestä Paulina Ahokkaan kauden viuluvetoisen soundin kautta lopulliseen, leijuvampaan ja maalailevampaan musiikkiin. 

Mothers Against Sex Association lopetti toimintansa vuonna 2002 laulaja Ville Mäntysen kuoltua. Vuoden 2006 heinäkuussa yhtyeen jäsenistöstä kuoli myös kitaristi Toni Stranius.

## Diskografia
* *Estonian Karaoke* (7" EP) (Crawfish FISH-004) (1996)
* *Shut up and Look Stupid* (mini-CD) (Crawfish FISH-007) (1997)
* *Pause / I'll be Your Sister* (7" single) (Hiljaiset Levyt HIKS-047) (1998)
* *Same, Same But Different* (julkaisematon) (2000)

Lisäksi kappale "One second" on kuultavissa Zerga-levy-yhtiön kokoelmalla "Cabaret Nocturno vol III" (2002). Tämä on Mothers Against Sex Associationin alkuperäiskokoonpanon ainoa julkaistu äänite.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*  (arkistolinkki)
*
Siilikkäät

**Siilikkäät** (Arctiidae), entiseltä nimeltään siilikehrääjät, ovat yökkösmäisiin perhosiin (Noctuoidea) kuuluva heimo. Heimon perhoset ovat usein värikkäitä ja varoitusvärisiä.

Siilikäslajien koko ja ulkonäkö vaihtelevat erittäin paljon. Siipiväli on lajista riippuen 5&ndash;100&nbsp;mm.
Siipien kuviointi vaihtelee suuresti, eikä ryhmällä ole juuri sille tyypillisiä siipikuvioita. Osa lajeista on vaatimattoman näköisiä, mutta monet varsinkin kookkaammista lajeista ovat kirjavia ja hyvin kirkasvärisiä. Siivissä on usein sininen tai vihreä metallinen hohde. Takasiipien siipisuonitus on ryhmälle tyypillinen. Monilla lajeilla imukärsä on surkastunut, mutta toisilla se on hyvin kehittynyt.

Keskeisenä tuntomerkkinä naaraan takaruumissa, munanasettimen yhteydessä on pari feromonirauhasia, jotka se voi työntää ruumiinsa ulkopuolelle. Rauhasten pituus ja muoto vaihtelevat. Monilla siilikkäillä on myrkkyrauhanen keskiruumiinsa prothoraxissa. Myrkkyrauhasen ansiosta ne voivat uhattuna erittää pisaroittain muun muassa asetyylikoliinia ja histamiineja sisältävää nestettä. Lisäksi perhosten erityisenä piirteenä on uurteisesta levystä muodostuva, ultraäänen tuottamiseen sopiva tymbaalielin keskiruumiin takaosassa. Äänen taajuus on 20&ndash;60 kHz ja sen tarkoituksena on luultavasti varoittaa lepakoita sekä muita öisiä saalistajia perhosen myrkyllisyydestä. Eräiden arvioiden mukaan ääni voi myös häiritä lepakoiden kaikuluotausta tehden perhosen lepakolle näkymättömäksi. Soukkoperhosilla (Syntominae) tymbaalielin on kuitenkin surkastunut tai puuttuu kokonaan.

Toukat ovat useimmiten tummia. Ne elävät ravintokasvilla vapaina ja ovat tavallisesti tiheän karvoituksen peittämiä ja usein myrkkypiikeillä varustettuja. Myös toukkien karvoituksen yksityiskohdat toimivat ryhmää yhdistävänä piirteenä. Kotelo on usein viimeisen toukkanahan karvojen suojaama.

Maailmasta siilikäslajeja tunnetaan noin 11&nbsp;000. Niistä palearktisella alueella tavataan noin 350 lajia ja Euroopassa 98. Siilikkäitä tavataan kaikenlaisissa ympäristöissä ja muutamat lajit elävät hyvinkin karuissa olosuhteissa korkealla vuoristoissa tai tundralla. Ryhmä jaetaan kolmeksi alaheimoksi, joista kahden edustajia löytyy Suomesta. Keltasiipien alaheimon (Lithosiinae) lajeja on Suomessa 17 ja aitosiilikkäiden alaheimon (Arctiinae) lajeja on tavattu parikymmentä.

Giuseppe Acerbi löysi ensimmäisenä maailmassa aitosiilikkäisiin kuuluvan pohjansiilikkään (*Acerbia alpina*) Suomesta, Enontekiöltä, vuonna 1799.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen perhoset (Markku Savela): Arctiidae
* Bjørnespinnere – Arctiidae
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa: Arctiidae
Massachusetts State House

**Massachusetts State House** on Yhdysvaltain osavaltion Massachusettsin lainsäädäntörakennus. Se sijaitsee Bostonissa. Rakennuksen peruskivi muurattiin vuonna 1795, ja rakennustyöt saatiin lopulta päätökseen vuonna 1798. Rakennus edustaa Yrjöjen kauden uusklassismia. Sen suunnitteli yhdysvaltalainen arkkitehti Charles Bulfinch. 

Rakennus lisättiin Yhdysvaltain historiallisten paikkojen kansallisrekisteriin (NRHP) vuonna 1966. Sille on myös myönnetty National Historic Landmark -arvo.

## Lähteet
Paul Steiner

**Paul Steiner** (s. 23. tammikuuta 1957 Waldbrunn, Länsi-Saksa) on saksalainen jalkapalloilija. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja. Steiner voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kisoissa.

Paul Steiner pelasi koko uransa Saksassa. Hän aloitti 2. Bundesligassa vuonna 1975 SV Waldhof Mannheimin joukkueessa. Bundesligaan Steiner nousi vuonna 1979, kun hän siirtyi MSV Duisburgiin. Kahden MSV vuoden jälkeen Steiner siirtyi 1. FC Kölniin, jossa pelasi suurimman osan urastaan aina vuoteen 1991 asti. FC Köln oli Steinerin aikana kolmesti Bundesligassa toinen ja vuonna 1983 se voitti Saksan Cupin. Vuonna 1986 FC Köln pääsi UEFA Cupin loppuotteluun, mutta siellä tuli tappio.

Steiner pelasi Saksan jalkapallomaajoukkueessa vain yhden ottelun ja silloinkin hän tuli vaihdosta kentälle. Hän pelasi Tanskaa vastaan Saksan viimeisessä harjoitusmaaottelussa ennen vuoden 1990 MM-kisoja ja onnistui saamaan paikan MM-kisajoukkueessa. Steiner oli tuolloin 33-vuotias, joka on varsin korkea ikä debytoida maajoukkueessa. Steiner voitti maailmanmestaruuden vaikka ei pelannut kisoissa minuuttiakaan.

Pelaajauran jälkeen Steiner on toiminut FC Kölnin arkkivihollisen Bayer Leverkusenin pelaajatarkkailijana.

## Seurat
* 1975–1979 SV Waldhof Mannheim (2. Bundesliga)
* 1979–1981 MSV Duisburg (Bundesliga)
* 1981–1991 1. FC Köln (Bundesliga)

## Saavutukset
* Maailmanmestaruus 1990
* UEFA Cupin hopea 1986
* Saksan Cup 1983

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fussballdaten
K-33

**K-33** (tunnusnumero 921) oli Neuvostoliiton laivaston Hotel-luokan (Projekti 658) ydinsukellusvene. Alus kuului Neuvostoliiton pohjoiseen laivastoon. Se oli palveluksessa vuoteen 1990, minä aikana alus oli osallisena kahdessa haverissa.

## Valmistus

Alus tilattiin Severodvinskistä. Se laskettiin vesille 6. kesäkuuta 1961 ja otettiin palvelukseen 5. heinäkuuta 1961.

## Palvelus

*K-33* törmäsi 12. huhtikuuta 1963 Kattegatin salmessa suomalaiseen Enso Gutzeitin omistamaan rahtilaiva M/S ''Finnclipperiin'' noustessaan syvyyksistä pintaan. Rahtilaiva oli kuljettamassa 6&nbsp;000 tonnin paperilastia Yhdysvaltoihin ja sukellusvene matkalla Pohjois-Atlantille. Törmäyshetkellä sää oli sumuinen. Rahtialus pysäytettiin välittömästi törmäyksen tapahduttua, ja se kääntyi takaisin tutkimaan, olisiko tuntematon sukellusvene avun tarpeessa. Kaksi neuvostoliittolaista upseeria tuli laivaan kertomaan sukellusveneen vaurioituneen, muun muassa saaneen törmäyksessä taipuman kylkeen. Neuvostoupseerit eivät paljastaneet kansalaisuuttaan laivan miehistölle vaan selittivät kuuluvansa vain Varsovan liittoon. Suomalaiset kuitenkin näkivät selvästi sukellusveneen kyljessä olleen tunnusnumeron 921.

Suomalaisalus onnistui vuotavana purjehtimaan yli Atlantin Yhdysvaltoihin, ja *K-33* selvisi pahoin vaurioituneena Murmanskin laivastotukikohtaan Neuvostoliittoon. *Finnclipper* purki paperilastinsa Bostonissa ja jatkoi sieltä New Yorkiin, jossa tapahtuneesta annettiin poikkeuksellisesti meriselitys. Selvitys salattiin 44 vuodeksi, eikä siitä kerrottu julkisuudessa mitään.

Norjalaisen ympäristöjärjestön mukaan alus oli pitkään telakoituna vuosina 1963&ndash;1964. Korjaustöiden aikana veneen polttoainekapseli varustettiin uusilla uraanisauvoilla ja sen ohjusjärjestelmä uudistettiin mahdollistamaan vedenalainen laukaisu. Sillä sattui vuonna 1965 säteilyonnettomuus sen ollessa Arktisella alueella.

## Muuta
Jaakko Varimaa, laivan miehistön jäsen, julkaisi Kattegatissa tapahtuneesta onnettomuudesta kirjan *Sukellusvene sumussa* 4. huhtikuuta 2007, jolloin tapaus tuli suuren yleisön tietoon.

## Lähteet
*

### Viitteet
Kairosmaja

**Kairosmaja** on Kansan Raamattuseuran (KRS) toimintakeskus Lapissa. Se sijaitsee Pelkosenniemen kunnassa Pyhätunturin juurella. Sana *kairos* on kreikkaa ja tarkoittaa (Jumalan) aikaa. Kairosmaja on aloittanut toimintansa vuonna 1974. Siellä on monipuoliset liikuntamahdollisuudet: talvisin järjestetään hiihtoviikkoja sekä kesäisin ja syksyisin patikkaviikkoja. Lisäksi on runsaasti muuta toimintaa. Majalla on myös mahdollisuus majoittua osallistumatta toimintaan. Kairosmajan yhteydessä on Revontulikappeli, jossa järjestetään hengellisiä tilaisuuksia ja konsertteja.

Kansan Raamattuseura oli jo 1960-luvulla järjestänyt hiihto- ja patikkaleirejä Lapissa lähinnä Äkäslompolossa. Eräs leirien vetäjistä, Erkki Leminen, sai KRS:ltä pyynnön etsiä Lapista omaa leirikeskusta. Vuonna 1973 Leminen löysi Pelkosenniemen kunnan hirsikämpän Pyhäjärven rannalta. Valituskierroksien jälkeen keväällä 1974 KRS sai ostettua majan kunnalta. Leminen nimesi päiväkirjaansa majan Kairosmajaksi, koska oli lukenut, että psykiatriassa *kairos* tarkoittaa uudestisyntymisen tapaista parantumista ja kuullut, että kreikaksi se tarkoittaa "aikaa, Jumalan hetkeä, otollista aikaa". 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kairosmajan verkkosivut
Jalkaväkirykmentti 25 (jatkosota)

**Jatkosodan Jalkaväkirykmentti 25** (**JR 25**) oli jatkosodan Suomen maavoimien rykmentti, joka oli koottu Kymenlaakson reserviläisistä. Rykmenttiä kutsuttiin *Piikkirykmentiksi* vanhan kappalemitta piikin mukaan, joka tarkoitti ennen 25 pennin rahaa.

## Perustaminen
Rykmentti perustettiin Kymenlaaksossa 18. kesäkuuta 1941 pääosin Anjalan, Sippolan, Iitin, Jaalan ja Valkealan miehistä.

## Komentaja(t)
Rykmentin komentajaksi tuli everstiluutnantti Ilmari Pallari, joka joutui väistymään 20. kesäkuuta 1944 komentajan tehtävistä, kun hän joutui 4. divisioonan komentajan Pietari Autin hampaisiin. Seuraajakseen hän sai Jalkaväkirykmentti 5:n pataljoonan komentajan Auno Kuirin, joka ei nauttinut rykmentin miesten suosiota.

## Rykmentin taistelut
Rykmentti taisteli jatkosodan alussa Nuijamaalta Viipuriin ja oli purkamassa Sommeen suurmottia. Rykmentti siirrettiin Itä-Karjalaan, jossa se koki kovia verisissä Villavaaran taisteluissa. Piikkirykmentti jatkoi etenemistä aina Karhumäkeen ja sieltä Hiisjärvelle koviin taisteluihin. Rykmentti oli asemasodan ajan asemissa Seesjärven ja Maaselän alueella. Kesäkuussa Piikkirykmentti oli matkalla Syvärille, kun suurhyökkäys Kannaksella alkoi ja rykmentti vietiin Kannakselle. Pataljoonat purettiin Kämärällä 16. kesäkuuta 1944, josta marssien siirtyivät Kaukjärvi-Mikkeljärvi kannakselle. Rykmentti koki siellä kovia jääden mottiin, josta pitkin metsiä miehet vaelsivat uusiin asemiin Talin maastoon. Taistelut jatkuivat Tali-Karisalmi-Ihantala alueella sodan loppuun asti. Rykmentti kotiutettiin 4. marraskuuta mennessä Kymenlaaksossa.

## Sodan jälkeen
Sodan jälkeen miehet kokoontuivat rykmentin perustamispäivänä 18. kesäkuuta Kouvolassa. Tilaisuuteen kuului muun muassa seppeleen laskut ja ohimarssi, jonka otti vastaan aina kuolemaansa asti eversti Ilmari Pallari. Myöhemmin ohimarssi on jäänyt ja tilaisuudessa vain seppeleen laskut esimerkiksi Pallarin haudalla.  Nykyään rykmentin perinteitä vaalii Karjalan Prikaatin killan Osasto Piikki jossa on Maakuntajoukkojen reserviläistä, Seppele lasketaan edelleen joka vuosi muistomerkille

## Lähteet
*
*
*
Prinssi Mulay Rašid

**Prinssi Mulay Rašid** (), (s. 20. kesäkuuta 1970, Rabat) on Marokon nykyisen kuninkaan veli, hänen isänsä oli kuningas Hasan II. Mulay Rašidin äiti Lalla Latifa Hammou oli berberipäällikön tytär.

## Aiheesta muualla
* Hassan II Golf Trophy
* King of Hearts
* The greatest visionary leader
* Together For a Better World
Gary Kelly

**Gary Kelly** (s. 9. heinäkuuta 1974 Drogheda, Irlanti) on irlantilainen jalkapalloilija. Hän edusti koko ammattilaisuransa Leeds Uniteda. Hän pystyi pelaamaan oikealla laidalla puolustajana, tai keskikenttäpelaajana.

Kelly siirtyi nuorten sarjoista Leedsiin kaudeksi 1991–1992, jolloin teki myös ensiesiintymisensä Englannin pääsarjassa, joka tunnettiin vielä nimellä 1. divisioona. Kauden päätteeksi Leeds voitti myös mestaruuden. Tämän jälkeen Kelly oli säännöllisesti Leedsin pelaavassa kokoonpanossa aina uransa loppuun asti lukuun ottamatta kautta 1998–1999.

Kelly pelasi Leedsissä 430 liigapeliä, joissa teki kaksi maalia. Hän ilmoitti lopettamisestaan kauden 2006–2007 jälkeen .

Irlannin maajoukkueessa Kelly pelasi urallaan 52 ottelua. Mukaan mahtuivat myös vuoden 1994 ja 2002 MM-kilpailut. Maaleja Kelly teki maajoukkueurallaan kaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Elämäkerta Leedsin fanien sivuilla 
*Tilastot Soccerbasessa
Matti Aho (jääkiekkoilija)

**Matti Aho** (s. 28. tammikuuta 1983 Halikko) on suomalainen entinen ammattilaisjääkiekkoilija. Pelipaikaltaan Aho oli hyökkääjä. Hän pelasi 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä Turun Palloseurassa ja Tapparassa yhteensä 265 ottelua.

Aho oli perusvarma suorittaja ja karvaajan roolissa parhaimmillaan. Hyvä luistelutaito ja nopeus olivat hänen valttejaan, vaikkakin epätasaisuus otteluiden välillä yksi suurimmista heikkouksista. Kaudeksi 2008–2009 Aho siirtyi Tapparaan kolmen vuoden sopimuksella.

Tapparassa Aho ei saanut kunnolla peliaikaa, pelasi kolme ottelua Mestiksen Kiekko-Vantaassa ja lähti loppukaudella vuokralle Allsvenskanin Växjö Lakersiin. Seuraavalla kaudella Aho ei jatkanut Tapparassa ja teki Mestiksen KooKoon kanssa sopimuksen vasta tammikuussa 2010. Alkukauden hän oli pelaillut vain harrastesarjoissa. KooKoossa hän pelasi 19 runkosarja- ja pudotuspeliottelua ja teki niissä 11 pistettä. Seuraavana syksynä Aho teki sopimuksen TuTon kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Haiyang

**Haiyang** on Kiinan kansantasavallan merentutkimussatelliittiperhe. 

Haiyang-1A laukaistiin 15. toukokuuta 2002 . Se mittasi mm. meren pintalämpötilaa ja meren väriä. Mittausalueina olivat Bohainmeri, Keltainenmeri, Itä-Kiinan meri ja Etelä-Kiinan meri. Satelliitin toiminta-aika oli kaksi vuotta ja päättyi huhtikuussa 2004. Sen dataa käyttää 126 kiinalaista tieteellistä instituuttia ja valtion laitosta.
 
11. huhtikuuta 2007 Kiina laukaisi Haiyang-1B-satelliitin . Tämä toimii kolmen vuoden ajan. Satelliitin intrumenttien mittausresoluutio on suurempi kuin edeltäjällä ja satelliitti tuottaa kolminkertaisen määrän tietoa. 

Satelliitit rakensi China Aerospace Corporation. Kantorakettina oli molemmissa tapauksissa Pitkä Marssi.   

## Lähteet
Luonnonfilosofian seura

**Luonnonfilosofian seura – Samfundet för naturfilosofi ry** on vuonna 1988 perustettu suomalainen yhdistys, jonka tarkoituksena on edistää luonnontieteiden ja niiden sovellusten herättämien filosofisten kysymysten harrastusta ja tutkimusta. Luonnonfilosofian seura pyrkii kokoamaan tiedeyhteisön eri haarojen edustajat keskusteluyhteyteen, jossa maailmankuvaa, olemassaoloa ja inhimillistä tietoa siitä voidaan tarkastella ja täsmentää kunkin erikoisalan saavutusten valossa. 

Luonnonfilosofian seuran synty ja alkuvaiheet liittyvät Helsingin yliopiston ydinfysiikan professori K. V. Laurikaisen (1916–1997) toimintaan hänen jäätyään eläkkeelle vuonna 1979 ja ryhdyttyään pitämään seminaareja yliopiston fysiikan laitoksella. Alkuaikoina seuran seminaarit käsittelivät pääasiassa modernin fysiikan ja erityisesti kvanttimekaniikan filosofian kysymyksiä.

Seura perustettiin 17. marraskuuta 1988 ja rekisteröitiin 8. tammikuuta 1990. Tieteellisten seurain valtuuskunnan jäseneksi se hyväksyttiin vuonna 1993. Luonnonfilosofian seuralla on vuodesta 1998 alkaen ollut toimipaikka Tieteiden talossa Helsingissä. Luonnonfilosofian seuran jäseneksi voivat liittyä kaikki seuran tavoitteista ja toiminnasta kiinnostuneet. Seuran jäsenrekisterissä oli vuoden 2011 alussa 140 henkilöä.

Seura kokoontuu esitelmätilaisuuksiin, joihin yleisöllä on vapaa pääsy. Seura järjestää myös laaja-alaisempia tilaisuuksia, esimerkiksi ”Luonnontieteen haaste filosofialle ja teologialle” (1996), ”Onko suhteellisuusteorian lähtöolettamuksille vaihtoehtoja” (2000), "Models in physics and cosmology" (2010) ja "Aivot ja mieli, käsitteet ja kieli" (2011), "Scientific Models and a Comprehensive Picture of Reality" (2016), ja "Unification in Physics and Philosophy" (2019).

## Seuran julkaisuja

*  
* 
* 
* 

## Katso myös

* Luonnonfilosofia

## Aiheesta muualla

* Luonnonfilosofian seuran kotisivut
Rui Marques

**Manuel Rui Marques**, tunnetaan myös nimellä Rui Manuel Marques, (s. 3. syyskuuta 1977 Luanda) on angolalainen jalkapalloilija. Hän syntyi Luandassa, Angolassa, mutta muutti jo lapsena Portugaliin. Marques pelasi puolustajana ja hänet tunnettiin nopeista sprinteistä ja kovista taklauksista.

Marquesin ammattilaisura alkoi kaudella 1999–2000 Saksan SSV Ulmissa. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Hertha BSC Berliniin, jossa pääsi pelaamaan vain yhdessä ottelussa. Kaudet 2001–2004 Marques edusti VfB Stuttgartia.

Portugalilaisseura CS Marítimo hankki Marquesin kaudeksi 2004–2005. Hän ei kuitenkaan missään vaiheessa onnistunut murtautumaan vakituiseen kokoonpanoon ja Marítimo vapautti pelaajan kauden jälkeen. Tämän jälkeen hän siirtyi Englantiin ja Leedsiin. Keväällä 2006 hän käväisi myös lainassa Hullissa, mutta pesti jäi loukkaantumisen takia vain yhteen otteluun.

Marques edusti Angolan maajoukkuetta MM-kisoissa 2006 ja pääsi kahdessa ottelussa vaihdosta kentälle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Marquesin tilastot Soccerbasessa
Neuchâtel Xamax

** Neuchâtel Xamax Football Club** on sveitsiläinen jalkapalloseura, jonka kotikaupunki on Neuchâtel. Joukkue on perustettu vuonna 1970, ja se pelasi joulukuuhun 2011 saakka Sveitsin pääsarjassa Axpo Super Leaguessa. Tammikuun 26. päivä 2012 seura ilmoitti kotisivuillaan ajautuneensa konkurssiin. Se perustettiin uudelleen mutta sen piti aloittaa Sveitsin amatööridivisioonassa. Kaudella 2018–2019 se pelaa jälleen Sveitsin pääsarjassa. Kotiottelunsa se pelaa Stade de la Maladièrellä.

Neuchâtel Xamax syntyi 1970, kun kaksi seuraa FC Xamax ja FC Neuchâtel fuusioituvat yhdeksi seuraksi. Ainoat mestaruutensa joukkue saavutti 1987 ja 1988. Joukkue putosi sarjatasoa alemmas 2007 mutta nousi jälleen kaudeksi 2008–2009 Axpo Super Leagueen.

## Saavutuksia

* **[[Axpo Super League|Sveitsin Liiga]]**
** **Voittaja (2): ** 1987, 1988
* **[[Schweizer Cup|Sveitsin Cup]]**
** **Toinen (4): ** 1974, 1985, 1990, 2003

## Tunnettuja entisiä pelaajia
*  João Paulo
*  Hossam Hassan
*  Hany Ramzy
*  Thimothée Atouba
*  Papa Bouba Diop
*  Henri Camara
*  Alain Geiger
*  Stéphane Henchoz
*  Xavier Margairaz
*  Joel Griffiths
*  Viorel Moldovan
*  Uli Stielike
*  Horst Blankenburg
*  Don Givens
*  Gilbert Gress
*  Niklas Tarvajärvi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seuran kotisivut
Synthesizer Greatest

**Synthesizer Greatest** oli Arcade-nimisen levy-yhtiön julkaisema seitsenosainen syntetisaattorimusiikin kokoelmalevysarja. Levyt sisältävät hollantilaisen Ed Starinkin esittämiä coverversioita muun muassa Vangeliksen, Jean Michel Jarren ja Kraftwerkin kappaleista.

Osat 1–3 julkaistiin vuonna 1989, osat 4–5 vuonna 1990, osa 6 vuonna 1991 ja osa 7 vuonna 1993.

## Aiheesta muualla
*Synthesizergreatest.eu – fanisivusto
Messukylän hautausmaa

**Messukylän hautausmaa** on kolmen Tampereen Messukylän kaupunginosassa sijaitsevan hautausmaan nimi, joista kaksi on tällä hetkellä käytössä.

## Messukylän vanhan kirkon hautausmaa
Messukylän keskiaikaisen kivikirkon yhteydessä oleva hautausmaa ei enää ole käytössä. Viimeiset hautaukset on tehty siellä vuonna 1860. 

Tällä hetkellä hautamuistomerkkejä on yhteensä neljä.

* Gabriel Ahlman, kruununvouti ja asessori
* Kirkkoherra Messuby, Jubel Mafistern ABR. ILIUS syntynyt vuonna 1761 ja kuollut 10.10.1848
* Kirkkoherra Jonas. Gabr Taxell syntynyt 10.10.1791 ja kuollut 1.9.1852. Samaan paikkaan on haudattu hänen poikansa.
* Viimeinen hautamuistomerkki on niin pahoin sammaloitunut, ettei haudatun nimestä saa selvää.

## Keskinen hautausmaa
Sijaitsee Messukylän koulun vieressä, pinta-ala noin 0,7 hehtaaria. Hautausmaa on ollut käytössä vuosina 1861–1927 ja uudelleen vuodesta 1994 alkaen. Keskisellä hautausmaalla sijaitsee myös muistolehto.

## Messukylän kirkon hautausmaa ja uurnahautausmaa

Sijaitsevat vuonna 1879 valmistuneen Messukylän uuden kirkon yhteydessä. Varsinainen hautausmaa ollut käytössä vuodesta 1891 alkaen. Varsinaisen hautausmaan itäpuolella sijaitseva uurnahautausmaa vihittiin käyttöön 24. syyskuuta 2006. Hautausmaan pinta-ala on kaksi hehtaaria ja uuden uurnahautausmaan kaksi hehtaaria. Uurnahautausmaan yhteydessä on kolumbaario, sirottelualue ja muistolehto. Alueella on myös tunnustukseton hauta-alue.

Hautausmaalla sijaitsee 1939–1945 sotien sankarihautausmaa ja sen muistomerkki on kuvanveistajä Rikhard Rautalinin teos vuodelta 1940. Kesällä 2007 uurnahautausmaalla paljastettiin Martti Aihan Pietá-veistos.

## Messukylään haudattuja tunnettuja henkilöitä

*Gabriel Ahlman, kruununvouti ja asessori (Messukylän vanhan kirkon hautausmaa)
*Anselm Grahn, tarkk’ampujapataljoonan kapteeni, liikemies, Haiharan kartanon rakennuttaja (Messukylän kirkon hautausmaa)
*Josef Grönberg, seurakunnan kirkkoherra vuosina 1861–1903 (Keskinen hautausmaa)
*Gunvor Ekroos, Haiharan kartanon viimeinen omistaja, Haiharan nukkemuseon perustaja (Messukylän kirkon hautausmaa)
*Juha Kauppinen, seurakunnan kirkkoherra vuosina 1994-2007, dosentti, tietokirjailija (Messukylän kirkon hautausmaa, uurna-alue)
*Tellervo Koivisto, kansanedustaja, (Messukylän kirkon hautausmaa)
*Antti Linna, kansanedustaja (Messukylän kirkon hautausmaa)
*Eemil Linna, kansanedustaja (Messukylän kirkon hautausmaa)
*Marko Lämsä, iskelmälaulaja (Keskinen hautausmaa)
*Harri Marstio, muusikko (Keskinen hautausmaa)
*Pentti Niemistö, Kaukajärven koulun vararehtori vuosina 1976-2002 (Messukylän kirkon hautausmaa)
*Kalle Päätalo, kirjailija (Messukylän kirkon hautausmaa)
*Alku Vapaaliitto, liikennöitsijä (Messukylän kirkon hautausmaa)
*Lydia Wideman-Lehtonen, hiihtäjä, olympiavoittaja (Messukylän kirkon hautausmaa)

## Lähteet
Rakkaus (Jarkko Martikaisen albumi)

__NOTOC__
**Rakkaus** on suomalaisen laulaja-lauluntekijä Jarkko Martikaisen toinen sooloalbumi. Se julkaistiin 13. syyskuuta 2006.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 10.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Jarkko Martikainen – laulu, akustinen kitara, akustinen baritonikitara ja taustalaulu
* Pirjo Bergström – sähköpiano, piano, harmonikka ja taustalaulu
* Upi Heikkinen – akustinen kitara, sähkökitara, dobro, huuliharppu ja taustalaulu
* Jarmo Hovi – tamalin, cajon, tamburiini, riq ja afrikkalainen shaker
* Juhani Aaltonen – huilu ja alttosaksofoni
* Ape Anttila – kontrabasso
* Aake Otsala – taustalaulu

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Soundi: 

## Lähteet
Hermann Friedmann

**Adolph Hermann Friedmann** (11. huhtikuuta (J: 30. maaliskuuta) 1873 Białystok, Puola – 25. toukokuuta 1957 Heidelberg, Länsi-Saksa) oli puolalais-saksalainen filosofi ja lainoppinut. Friedmann toimi asianajajana Helsingissä ja Lontoossa ja vuodesta 1950 lähtien Heidelbergin yliopiston kunniaprofessorina. Materialistisen maailmankäsityksen vastakohdaksi Friedmann loi morfologisen idealismin.

## Filosofia
Hermann Friedmann on nykyisin niin Suomessa kuin kansainvälisestikin lähes unohdettu filosofi. Hän kehitti morfologisen evoluutioteorian, aistipsykologian, modernin fysiikan ja pythagoralaisen musiikkitieteen pohjalta oman muototieteensä, niin kutsutun muotojen maailman semiotiikan. Friedmannin lähtökohta oli, että kaikki tieto perustuu aistihavaintoon, mutta havainto itsessään ei ole välitöntä.

## Lakimiesura ja elämä
Friedmann tunnettiin 1900-luvun suomalaisissa seurapiireissä hyvin, ja hänellä oli laajat kontaktit aikansa merkittävimpiin suomalaisiin taiteilijoihin ja vaikuttajiin. Hänen ystäväpiiriinsä kuuluivat muun muassa Eliel Saarinen, Akseli Gallen-Kallela ja Helmi Krohn.

Friedmann muutti Suomeen vuonna 1906 ja asettui Helsinkiin. Hän sai nopeasti Suomen suuriruhtinaskunnan kansalaisuuden ja oppi ruotsin kielen erinomaisesti. Friedmann työskenteli juristina, mutta häntä kiinnosti erityisesti filosofia.

Friedmann tuli Suomessa suurellekin yleisölle tunnetuksi jo 1900-luvun alkuvuosina, sillä hän piti suosittuja yleisöluentoja. Muutamissa rikosoikeudenkäynneissäkin Friedmann sai huomiota osakseen. Näistä merkittävin oli Suomen rikoshistoriassa ainutlaatuinen murhatapaus Turun Vartiovuorenmäellä: Friedmann puolusti Åbo Akademin kirjaston johtajaa ja tämän morsianta murhaoikeudenkäynnissä, jota selostettiin lehdissä ulkomaita myöten.

## Teoksia
* *Die Konvergenz der Organismen* (1904)
* *Die Welt der Formen* (1925)
* *Wissenschaft und Symbol* (1949)
* *Sinnvolle Odysee* (1950)
* *Epilegomena* (1954)
* *Das Gemüt* (1956)

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Friedmann, Hermann. Kulturportal West–Ost.
Huostaanotto Suomessa

**Huostaanotto** on lastensuojelun toimenpide, jossa lapsi otetaan pois vanhemmiltaan tai muulta yksityiseltä huoltajaltaan yhteiskunnan hoidettavaksi.

## Huostaanotto Suomessa

Lapsen huostaanottoon voidaan Suomen lastensuojelulain mukaan turvautua vain, jos kaikki seuraavat ehdot täyttyvät:

* Kodin olosuhteet tai lapsen oma käyttäytyminen uhkaavat vaarantaa vakavasti lapsen terveyttä tai kehitystä 
* Avohuollon toimenpiteet ovat riittämättömiä tai eivät ole mahdollisia
* Huostaanoton arvioidaan olevan lapsen edun mukainen toimenpide

Huostaanotto voidaan toteuttaa joko kiireellisenä turvaamistoimenpiteenä, jolloin kyse on yleensä tilapäisestä huostaanotosta, tai varsinaisena huostaanottona, joka tarkoittaa yleensä lapsen pidempiaikaista sijoittamista kodin ulkopuolelle. Huostaanotto voi olla joko suostumukseen perustuva tai kunnan sosiaalilautakunta voi toteuttaa sen tahdonvastaisesti. Mikäli lapsen huoltaja tai 12 vuotta täyttänyt lapsi itse vastustaa huostaanottoa, päätös on vahvistettava hallinto-oikeudessa. 

Huostaanotto päättyy viimeistään sinä päivänä, kun lapsi täyttää 18 vuotta. Tämän jälkeen nuori on oikeutettu jälkihuoltoon, kunnes hän täyttää 21 vuotta. Huostaanotto voidaan lakkauttaa aiemminkin, mikäli lakkauttamisen ei katsota olevan vastoin lapsen etua. Sosiaaliviranomaisilla ei kuitenkaan ole velvoitetta tutkia huostaanoton tarkoituksenmukaisuutta sen tapahduttua.

### Huostaanottojen määrät Suomessa

Huostaanottojen määrä on kasvanut 2000-luvulla. Vuonna 2013 kodin ulkopuolelle oli sijoitettuna 18&nbsp;022 lasta ja nuorta, joista 10&nbsp;735 oli huostaanotettuna. Vuoden aikana kiireellisesti sijoitettiin 4&nbsp;202 lasta. Vuosien 1995 ja 2010 välillä etenkin tahdonvastaiset huostaanotot ja kiireelliset sijoitukset lisääntyivät voimakkaasti: tahdonvastaiset huostaanotot yli kaksinkertaistuivat ja kiireelliset sijoitukset yli seitsemänkertaistuivat. Laitossijoitusten määrä on yli kaksinkertaistunut tällä aikavälillä..

 

## Katso myös

* Lastensuojelu
* Lastensuojelulaki
* Alkoholismi
* Päihteet
* Päihderiippuvuus
* Lapsen hyväksikäyttö
* Väkivalta
* Perheväkivalta
* Pahoinpitely
* Vauvan ravistelu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Sosiaali- ja terveysministeriö: Huostaanotto 
*Lastensuojelun käsikirja / Huostaanotto; Terveyden ja hyvinvoinnin laitos
*Huostaanoton pelko saattaa estää lapsiperheen avun hakemisen; YLE 11.2.2014
Papa Bouba Diop

**Papa Bouba Diop** (28. tammikuuta 1978 Dakar – 29. marraskuuta 2020 Pariisi) oli senegalilainen jalkapalloilija, joka edusti muun muassa Englannin Valioliigan Fulhamia ja Portsmouthia. Senegalin jalkapallomaajoukkueessa Diop pelasi 63 ottelua.

Vuoden 2002 MM-kisoissa Diop teki kisojen avausmaalin Ranskaa vastaan. Hän toimi myös maajoukkueensa kapteenina.

Diop kuoli pitkäaikaisen sairauden jälkeen 42-vuotiaana marraskuussa 2020. Joidenkin tietojen mukaan kyseessä oli keuhkosyöpä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Soccerbase 
*Profile, statistiikkaa ja kuvia Bouba Diopista
Taiyuanin avaruuskeskus

**Taiyuanin avaruuskeskus** () on yksi Kiinan kansantasavallan kolmesta satelliittien laukaisukeskuksista. 

Se sijaitsee Kelanissa Shanxin provinssissa Pohjois-Kiinassa. Keskukseen menee kaksi junarataa, jotka erkanevat Ningwu-Kelan-pääradasta. Se perustettiin vuonna 1966. Se otettiin käyttöön vuonna 1968. Keskus sijaitsee 1500 metrin korkeudessa, josta on oma sääolosuhteisiin liittyvä etunsa kantorakettien laukaisutoiminnassa.

Keskusta käytetään kaukokartoitus- ja tiedesatelliittien laukaisuihin. Sen alueella on tekninen keskus ja miehittämättömien avaruusalusten lennonjohtokeskus. 

Pitkä Marssi -kantorakettien laukaisuja varten on keskuksessa on kaksi laukaisutornia
* Laukaisutorni 1, josta laukaistaan Pitkä Marssi 2C, 4A, 4B ja 4C-raketteja
* Laukaisutorni 2, josta on laukaistu vain Pitkä Marssi 4B-raketteja. Ensimmäinen laukaisu tästä tornista tapahtui 25. lokakuuta 2008. 

## Lähteet
Herraskosken kanava

**Herraskosken kanava** sijaitsee Virroilla ja yhdistää Vaskiveden ja Toisveden järvet. Reitti kanavalle kulkee etelästä Vaskiveden puolelta Keiturinsalmen kautta. Kanava muodostaa Näsijärven reitin yhdessä Muroleen kanavan kanssa. Kanava rakennettiin vuosina 1903–1907, ja se on pituudeltaan 825 metriä. Sulun pituus on 40 metriä, leveys 7,7 metriä ja syvyys 1,8 metriä. Kanavan ylittää kääntösilta (alikulkukorkeus 5,1 metriä) ja kiinteä maantiesilta (alikulkukorkeus 7,0 metriä).  Se muutettiin automaattiseksi 1978. Kanavan sulkuportit ovat tyypiltään puiset salpausportit tyhjennys- ja täyttöluukuilla ja niiden koneistot ovat sähköhydrauliset. Sen sijaan kääntösillan koneisto on sähkömekaaninen. 

Lähes alkuperäisessä asussaan säilyneen kanavan varrelle on istutettu pihtakuusirivistö sekä sembramäntyjä. Alueella on myös kanavanvartijan asuintalo, perinnekylä,Martti Kitusen erämuseo ja kanavamuseo.

Kanava on nykyisin pelkästään matkailukäytössä ja veneiden sulutus toimii itsepalveluperiaatteella. Herraskosken, Muroleen, Valkeakosken ja Lempäälän kanavien sekä Visuveden kääntösillan käyttö- ja kunnossapitotehtävistä vastaa Väyläviraston urakoitsijana GRK Suomi Oy.

## Kuvia

Tiedosto:Herraskosken kanava6.jpg|Sulun pohjoispuolinen yläkananava
Tiedosto:Herraskosken kanava syyskuussa.jpg|Kaartuvaa alakanavaa syyskuisena aamuna
Tiedosto:Herraskosken kanava ilta-auringossa.jpg|Kanavan sulku ilta-auringossa
Tiedosto:Herraskosken kanava10.jpg|Kanavan ylittävä Valtatie 23:n silta.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Herraskosken kanava; Liikennevirasto 
*Herraskosken kanavamuseo; Pirkanmaan Museokompassi
Pekka Elo

**Pekka Elo** (14. heinäkuuta 1949 Keuruu – 14. joulukuuta 2013 Helsinki) oli suomalainen opetusneuvos. Hän toimi Kouluhallituksen ja Opetushallituksen ylitarkastajana vuodesta 1982 lähtien erityisalana elämänkatsomustieto ja filosofiset kysymykset. Elo julkaisi näistä aiheista useita artikkeleita ja osallistui kokoomateosten toimittamiseen. Hän oli myös Ylioppilastutkintolautakunnan jäsen. Elon toimintaan Opetushallituksessa liittyi myös UNESCOn maailmanperintöhankkeeseen liittyviä tehtäviä. Tässä yhteydessä hän muun muassa toimitti Suomen Tammi -hankkeen julkaisuja.

Pekka Elo oli Suomen Humanistiliiton puheenjohtaja vuodesta 1999 kuolemaansa saakka. Humanistina Elo esimerkiksi vieraili muutaman kerran Rationalist Internationalin kokouksissa ja kirjoitti *Indian Sceptic* -lehteen ihmisoikeuskasvatuksesta.

Pekka Elo oli Association International des Professeurs de Philosophien (AIPPh) hallituksen jäsen. Elo kuului myös Nils Mustelinin rahaston johtoryhmään. 

Pekka Elon nimestä lyhentymällä on saattanut syntyä nettislangin sana *peelo*, jolla tarkoitetaan toisia ärsyttävää, usein kokematonta keskustelupalstojen käyttäjää.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* Elo, Pekka, Filosofian paikka peruskoulun ja lukion opetussuunnitelmissa, sekä Elo, Pekka & Savolainen, Juha, Filosofian opetuksen aaltoja, teoksessa 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pekka Elon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Pekka Elo Rationalistien konferenssissa Intiassa.
Ernest Walton

**Ernest Thomas Sinton Walton** (6. lokakuuta 1903, Dungarvan, Waterfordin kreivikunta, Irlanti – 25. kesäkuuta 1995) oli irlantilainen fyysikko. Vuonna 1951 Waltonille myönnettiin John Douglas Cockcroftin kanssa Nobelin fysiikan palkinto atomien ytimien keinotekoisen ydinreaktion tuottamisesta kiihdytettyjen hiukkasten avulla. Walton ja Cockcroft tekivät kokeensa Cavendish-laboratoriossa Cambridgen yliopistossa.

Ernest Walton oli metodistipapin poika ja joutui lapsena muuttamaan usein isänsä virkapaikkojen vaihtuessa. 12-vuotiaana hänet lähetettiin sisäoppilaitokseen, mistä hän jatkoi Dublinin Trinity Collegeen, missä hän suoritti maisterintutkinnon vuonna 1927. Hän sai stipendin Cambridgeen ja väitteli 1931. Kolme vuotta myöhemmin hän palasi Irlantiin Trinity Collegeen.

Cambridgessa Walton työskenteli Ernest Rutherfordin johtamassa Cavendish-laboratoriossa John Cockroftin kanssa. Vuonna 1928 hän kokeili kahta menetelmää suurienergiaisten hiukkasten kiihdyttämiseen. Molemmat yritykset epäonnistuivat silloin, mutta niiden pohjalta kehitettiin myöhemmin betatroni. Seuraavana vuonna Walton ja Cockroft onnistuivat valmistamaan lineaarikiihdyttimen ja sillä suuren joukon matalaenergiaisia hiukkasia. Vuonna 1932 he onnistuivat ensimmäisen kerran luomaan keinotekoisen ydinreatktion johon ei sisältynyt radioaktiivisia aineita.

Walton oli naimisissa ja hänellä oli neljä lasta, kaksi poikaa ja kaksi tyttöä.

## Katso myös
* Ydinreaktio
* Kaskadi (elektroniikka)

## Lähteet
Kautun kanava

**Kautun kanava** yhdistää Ruoveden ja Paloveden järvet Ruovedellä, Pirkanmaalla. Tampere–Virrat-laivareitin varrella sijaitseva kanava rakennettiin vuosina 1884–1885, koska järvet yhdistänyt Kautunvuolteen salmi osoittautui perkaamisen jälkeenkin liian vaikeakulkuiseksi laivoille. Kanavan pituus on 160 metriä ja syväys 2,4 metriä, eikä siinä ole sulkuja. Kanavan ylitti alun perin kääntösilta, mutta se on korvattu kiinteällä sillalla (alikulkukorkeus 11,5 metriä), jonka kautta kulkee kantatie 66. Kanavassa oleva vanha kääntösilta on aina auki-asennossa.

## Lähteet
*Suomen kanavat – Kauttu
Kaivoskannan kanava

**Kaivoskannan kanava** eli **Visuveden kanava** yhdistää Ruoveden Visuvedellä Tarjanneveden ja Vaskiveden järvet.  Tämä Tampere–Virrat-laivareitin varrella sijaitseva kanava rakennettiin 1863–1864 ohittamaan järvet yhdistävä Visuveden salmi. Kanava erotti mantereesta silloisen Leijunniemen, jota alettiin kutsua Visuveden saareksi.

Kanavaa laajennettiin 1892–1893, minkä jälkeen syvyys oli 1,8 metriä ja leveys 10 metriä.

Uoma levennettiin ja syvennettiin kantatie 66:n perusparannusten yhteydessä 1974–1976. Vuonna 1976 kanavan nimeksi muutettiin Visuveden kanava sen oltua Kaivoksen kanava.

Kanavassa ei ole sulkuja. Nykyisin kanavan pituus on 80 metriä ja syväys 2,4 metriä. Kanavan ylittää kantatie 66 kääntösiltaa pitkin. Alkuperäisen nostosillan tilalle valmistui 1878 kääntösilta. Tämä silta oli käytössä vuoteen 1980. Viimeisimmän kääntösillan mekanismi muutettiin kauko-ohjattavaksi vuonna 2009.

## Lähteet
*Suomen kanavat – Kaivoskanta
* Sven E. Lindqvist: *Ruovesi ennen ja nyt*. 1992.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Pyynikin kirkkopuisto

**Pyynikin kirkkopuisto** (vanhalta nimeltään **Aleksanterin kirkkopuisto**) on puisto Tampereen keskustassa Kaakinmaan kaupunginosassa Aleksanterin kirkon ympärillä ja länsipuolella. Alun perin paikalla sijaitsi vuonna 1785 perustettu **Tampereen vanha hautausmaa**, joka oli kaupungin ensimmäinen. Sen käyttö päättyi 1880-luvulla, kun Kalevankankaalle oli valmistunut uusi hautausmaa vuonna 1880. Samana vuonna hautausmaan ja Esplanadin väliin alettiin rakentaa Aleksanterin kirkkoa, jonka peruskivi laskettiin 2. maaliskuuta 1880.

Hautausmaalle istutettiin jo vuonna 1813 koivuja, mutta 1880-luvun alussa Tampereen kaupunginpuutarhuri Karl Johan Gauffin suunnitteli uuden kirkon ympärille puiston, jonne istutettiin muun muassa hopeapajuja, siperianlehtikuusia ja jalavia. Hänen seuraajansa Onni Karstenin aikakaudella puistossa tehtiin vuonna 1898 kunnostustöitä puustoa harventamalla ja uusia kulkuteitä rakentamalla. Vaikka hautausmaa on ollut puistona jo yli sata vuotta, siellä on yhä jäljellä lukuisia vanhoja hautamuistomerkkejä.

Kortelahdenkadun kohdalla sijaitsi "Läpikäytäväksi" kutsuttu puinen porttirakennus, jossa vainaja siunattiin haudan lepoon. Tämä rakennus purettiin 1920-luvulla. Puistossa sijaitsee myös Wäinö Aaltosen veistos Suru, joka sijoitettiin puistoon vuonna 1963.

Sisällissodan aikana vuonna 1918 kirkon viereen on kaivettu joukkohauta, johon on haudattu teloitettuja punaisia. Haudat ovat merkitsemättömiä, ja niiden päällä kulkee puistokäytäviä. Tieto ei kuitenkaan joidenkin tutkijoiden mukaan pidä paikkaansa.

Puistossa kasvaa Suomen paksuin euroopanlehtikuusi, jonka ympärysmitaksi rinnankorkeudelta vuonna 1989 mitattiin 457 senttimetriä.

## Pyynikin kirkkopuistoon haudattuja
*Axel Israel Frietsch, Tampereen verkatehtaan perustaja (hautamuistomerkki kadonnut)
*Johan Fredrik Gefwert, ruukinpatruuna ja konepajan johtaja
*Maria Charlotta Hydén, Finlaysonin tehtaankoulun opettaja
*Johan Siegfried Ignatius, puutavaraliikemies, lahjoittaja ja Viipurin pormestari
*Henrik Liljeroos, värjärimestari ja tehtailija
*Gustaf Lundahl, kauppias
*Karl Lundahl, lääkäri ja luonnontutkija
*Johanna Wilhelmina Orell, kauppias
*Fredrik Sacklén, varatuomari ja Tampereen ensimmäinen pormestari
*Anders Wilhelm Tennberg, apteekkari
*Carl Zuhr, saksalaissyntyinen kauppias ja tehtaanjohtaja

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vanha hautausmaa kertoo meille kaupungin historiasta, Aamulehti, 28.08.1938, nro 230, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Poikkilaakson ala-aste

**Poikkilaakson ala-aste** sijaitsee Helsingin Laajasalossa Jollaksen osa-alueella. Koulu on valmistunut vuonna 2001. Koulurakennuksessa sijaitsee esikoulu ja luokat 1–6. Poikkilaakson ala-aste on ilmaisutaitopainotteinen. Lukuvuonna 2006–2007 koulussa oli noin 270 oppilasta. 

Koulun luokat on nimetty *[[Taru sormusten herrasta]]* -trilogian mukaan, eli koulussa ovat muun muassa Rautapiha, Tornikukkula, Sinivuori ja Itämantu.

## Lähteet

*Poikkilaakson ala-asteen koulu
Molineux Stadium

**Molineux Stadium** on Wolverhampton Wanderersin kotikenttä. Wolves on pelannut kotiottelunsa Molineuxilla jo vuodesta 1889 lähtien. Kentän yleisöennätys on FA Cupin ottelusta vuodelta 1939, kun Wolverhamptonin ja Liverpoolin välistä ottelua oli seuraamassa 61 315 katsojaa. Kentän nykyinen katsojakapasiteetti on 28 525.

## Historia

Molineuxin suku saapui Englantiin Ranskasta Isabellan, Ranskan kuninkaan Filip IV:n tyttären ja Englannin kuninkaan Edvard II:n vaimon mukana. He asettuivat Wolverhamptoniin ja isännöivät kartanoa, jota kutsuttiin nimellä **Molineux House**, lähellä kaupungin keskustaa. 1800-luvulla kartanoa ympäröivälle alueelle kehittyi puisto, jossa järjestettiin juhlia ja messuja. 1870-luvun alussa puistoon kehittyi urheilukenttä, jota ympäröi pyöräilyrata.

Wolverhampton Wanderers pelasi ensimmäisen liigakautensa 1888-89 Dubley Roadin kentällä, mutta vaati selkeästi parempaa areenaa ja päätti siirtää kotiottelunsa Molineuxille. Samaan aikaan **The Northampton Brewery Company**-niminen olutpanimo perusti Molineux Housesta hotellin ja muutti paikallisen urheilukentän jalkapalloareenaksi rakennuttamalla kentän yhteyteen pukuhuoneet, toimiston ja katsomotilan.

**Stadionin virallinen avausottelu** pelattiin 2. syyskuuta 1889, kun Wanderers kohtasi ystävyysottelussa Aston Villan. Noin 3.900 katsojaa oli saapunut seuraamaan ottelua, joka alkoi kello 17.30 paikallista aikaa. Kentän ensimmäisen maalin teki kotijoukkueen David Wykes Harry Woodin syötöstä ja maali jäi myös ottelun ainoaksi.

Vuosien saatossa katsomotiloja laajennettiin voimakkaasti ja 1930-luvun puolessa välissä kentän katsojakapasiteetti oli jo noin 60.000, käsittäen massiiviset päätykatsomot, **North Bank**in ja **South Bank**in sekä pääkatsomona toimineen **Waterloo Road Stand**in ja **Molineux Street Stand**in. Sen jälkeen katsomotilat saivat odottaa saneerausta yli 40 vuotta, mutta stadionille saatiin valonheittimet vuonna 1953 ja Molineux Stadium oli maailman ensimmäisiä valaistuja jalkapallostadioneita. 

Vuonna 1979 uudistettiin kentän toinen sivukatsomo Molineux Street Stand, joka nimettiin **John Ireland Stand**iksi. Stadionin uudistustyö jäi kuitenkin kesken seuran ajautuessa taloudellisiin vaikeuksiin 1980-luvun alussa. North Bank ja Waterloo Road Stand suljettiin turvallisuussyistä 1985 Bradfordin traagisen katsomopalon jälkeen ja seuran pelatessa neljännessä divisioonassa vuonna 1986 John Ireland Stand oli ainoa käytössä oleva katsomonosa.

Sir Jack Hayward osti joukkueen vuonna 1990 ja investoi voimakkaasti kentän uudistamiseen. 1992 North Bank avattiin uudestaan **Stan Cullis Stand**-nimellä. Muutamaa kuukautta myöhemmin pääkatsomon saneeraus saatiin päätökseen, jolloin entinen Waterloo Road Stand nimettiin **Billy Wright Stand**iksi ja kentän nykyinen uudistustyö saatiin päätökseen 1993, jolloin South Bankista tuli **Jack Harris Stand**.

Kesällä 2003 John Ireland Stand uudelleennimettiin **Steve Bull Stand**iksi kunnianosoituksena joukkueen kaikkien aikojen parhaalle maalintekijälle.

## Aiheesta muualla
*Googlemap: Molineux Stadium
Arje Scheinin

**Arje Nahum Scheinin** (12. heinäkuuta 1923 Helsinki – 25. lokakuuta 2003 Turku) oli suomalainen hammaslääketieteen tutkija. Hänen johtamansa Turun yliopiston tutkijaryhmä saavutti kansainvälistä mainetta ksylitolitutkimuksillaan. Scheinin toimi myös Turun yliopiston rehtorina.

## Ura
Arje Scheinin kirjoitti ylioppilaaksi vuonna Helsingin Suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1941. Hän valmistui Helsingin yliopistosta hammaslääketieteen lisensiaatiksi vuonna 1950 ja tohtoriksi vuonna 1958. Vuonna 1960 Scheinin siirtyi Turun yliopistoon perustettuun hammaslääketieteen laitokseen kariesopin professoriksi ja laitoksen johtajaksi. Vuosina 1981–1987 hän toimi Turun yliopiston rehtorina.

Kotimaisten tehtävien lisäksi Arje Scheinin toimi muun muassa Fédération Dentaire Internationale -järjestön puheenjohtajana.

Scheinin oli juutalainen. Hänen veljensä on kirurgian professori Theodor Scheinin ja yksi pojistaan oikeustieteilijä Martin Scheinin.

## Tuotanto
Scheinin julkaisi yli 220 tieteellistä artikkelia muun muassa fluoriyhdisteiden ja ksylitolin hampaistovaikutuksista.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
René Follet

**René Follet** (10. huhtikuuta 1931 Bryssel – 14. maaliskuuta 2020) oli belgialainen sarjakuvan tekijä sekä kuvittaja. 

## Sarjakuvia
* 1979 : Ivan Zourine
* 1985 : Jan Brega (Dupuis Avonturen)
* 1975–1983 : Steve Severin (Yvan Delporte)
* 1987–1990 : Edmund Bell (Jean Ray)
* 1984–1986 : Jan Kordaat
* 1991–1992 : Daddy (Loup Durand) 
* 1995–1997 : Ikar (Makyo)
* 1996–1998 : Les autos de l’aventure  (Citroën)
* 2002–2004 : Terreur  (Madame Tussauds)

## Kuvituksia
* Aarresaari (kirj. Robert Louis Stevenson)
* Viimeinen mohikaani (kirj. James Fenimore Cooper)
* Tom Sawyerin seikkailut (kirj. Mark Twain)
* Sindbad Merenkulkija

## Lähteet