open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pentti Savolainen

**Pentti Olavi Savolainen** (s. 14. kesäkuuta 1930 Polvijärvi) on filosofian tohtori, diplomiurkuri, tietokirjailija ja professori sekä yksi kolmesta Savonlinnan oopperajuhlien perustajasta.

Savolainen teki elämäntyönsä Savonlinnassa, aluksi tuomiokirkon urkurina ja Savonlinnan Musiikkipäivien toiminnanjohtajana sekä Savonlinnan lyseon musiikinopettajana. 1970-luvun alusta lähtien hän toimi perustamansa Savonlinnan musiikkiopiston rehtorina, vuodesta 1967 Savonlinnan oopperajuhlien hallituksen varapuheenjohtajana ja vuodesta 1982 puheenjohtajana sekä juhlien johtajana eläkkeelle siirtymiseensä (1991) saakka. Savonlinnan oopperajuhlien lisäksi Savolainen on perustanut myös Savonlinnan musiikkiopiston (1957) ja  Savonlinnan balettijuhlat (2002), viimeksi mainitun yhdessä kaupunginjohtaja Jorma Auvisen ja kouluneuvos Maunu Paajasen kanssa.

Savolainen opiskeli Sibelius-Akatemiassa  kanttoriurkuriksi (1952),  musiikinopettajaksi (1953) ja diplomiurkuriksi (1957). Myöhemmin hän jatkoi musiikinopintojaan Münchenissä, Wienissä ja Haarlemissa. Sittemmin hän opiskeli musiikkitiedettä ja kulttuurifilosofiaa Jyväskylän yliopistossa , jossa väitteli filosofian tohtoriksi (1999) aiheenaan oopperan merkitys kansallisen kulttuuri-identiteetin rakentajana.

Pentti Savolainen tunnetaan Suomen merkittävimpien laulajien säestäjänä. Hän on tehnyt lukuisan määrän radio- ja tv-ohjelmia ja levyttänyt muun muassa Martti Talvelan, Matti Salmisen, Matti Lehtisen, Tom Krausen, Matti Tuloiselan, Tommi Hakalan sekä Heimo Haiton kanssa. Viimeinen levytys Matti Salmisen kanssa äänitettiin Savonlinnan Oopperajuhlien 100-vuotisjuhlakonsertista kesällä 2012 Savonlinnan tuomiokirkossa.

Savolaisen kirjallinen tuotanto käsittää lähes parikymmentä teosta;  joukossa musiikin historiaa, Suomalaisen kulttuurin kehitystä, musiikkitiedettä ja muun muassa Aino Acktén, Martti Talvelan,Tom Krausen ja vuonna 2017 Timo Mustakallion elämäkerta. Osa julkaisuista on käännetty saksan, englannin ja unkarin kielelle. Hän on kirjoittanut myös neljä kuunnelmaa Aino Acktésta Yleisradiolle sekä oopperalibretot *Aino Ackté* ja Der Wegweiser, joka käsittelee Martti Talvelan elämää.  Kesällä 2012 hänellä oli Radio Classicissa kuusi osaa käsittävä esitelmäsarja aiheesta "Suomalaisen oopperan tarina". Eläkevuosinaan Espanjassa hän on pitänyt jatkuvaa pakinasarjaa myös Radio Finlandiassa.

## Lähteet
* *Kuka kukin on 2005*, s. 935–936. Helsinki 2004.
Smart Crossblade

**Smart Crossblade** on smart-automerkin erikoismalli, jota valmistettiin vain 2000 kappaletta vuonna 2002. Auto on tehty W450-korimallin Fortwon alustalle ja vastaakin täysin Fortwota muuten paitsi ulkoiselta olemukseltaan. Vanteet ovat aina mustat kolmipuolaiset alumiinivanteet. Autoa sai vain mustana punaisella keinonahkasisustalla. Vakiovarusteena on auton yli vedettävä suojapeite.

Autossa tuulilasin virkaa ajaa noin 20 cm korkea muovilippa, joka ohjaa ilmavirran pääsääntöisesti auton yli. Kattoa ei ole, ja auto onkin täysin vesisateen kestävä. Kaikissa säilytyslokeroissa ja penkkien verhoiluissa on poistumisaukot vedelle. Autot on numeroitu yksilöllisesti, ja numerointi kaiverrettu teräslaattaan, joka on sijoitettu kojelauden etuosaan.

Veho on maahantuonut Suomeen vain yhden Crossbladen, joka oli myöhemmin esillä useissa tapahtumissa.

## Lähteet
* Veho Oy Ab
* Smart GMBH

## Aiheesta muualla

*http://www.daimler.com/
*http://www.veho.fi/
*http://www.smart.fi/ 
*http://www.smart.com/
Aatteellinen yhdistys

**Aatteellinen yhdistys** on jäsenten yhteisesti perustama yhteenliittymä yhteisen aatteellisen tarkoituksen toteuttamista varten. Yhdistyksen aatteena voi olla esimerkiksi yhteisen hyvän asian, ajatuksen tai harrastuksen edistäminen.

Aatteellisen yhdistyksen perustamiseen vaaditaan vähintään kolme yksityishenkilöä, säätiötä tai yhteisöä. Aatteellisen yhdistyksen tavoitteena ei saa olla taloudellisen edun hankkiminen jäsenistön hyväksi.

Aatteellisia yhdistyksiä ovat muiden muassa

* poliittiset puolueet
* ammatilliset etujärjestöt
* erilaiset ajanviete-, urheilutoiminta- ja harrastusyhdistykset
* kulttuuri-, sosiaali-, ja hyväntekeväisyysyhdistykset.

## Katso myös
* Yhdistys
* Yhdistys (Suomi)

## Lähteet
Olli Simula

**Olli Simula** (s. 1948), professori emeritus (Aalto-yliopisto), oli Teknillisen korkeakoulun (TKK) informaatio- ja luonnontieteiden tiedekunnan dekaani vuosina 2008–2010. Teknillisen korkeakoulun tietotekniikan professorina hän työskenteli vuodesta 1997 lähtien. Vuosina 1989–1996 Simula oli TKK:ssa teknillisen fysiikan apulaisprofessorin virassa. 

Simulan keskeisiä tutkimuskohteita ovat digitaalinen signaalinkäsittely (DSP), neuroverkot ja niiden hyödyntäminen tiedon louhinnassa ja visualisoinnissa sekä oppivat menetelmät sovelluksineen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Julkaisuluettelo
Edgar Laprade

**Edgar Louis Laprade** (10. lokakuuta 1919 Mine Centre, Ontario – 28. huhtikuuta 2014 Thunder Bay, Ontario) oli kanadalainen NHL-jääkiekkoilija. Keskushyökkääjä Laprade pelasi New York Rangersissa.

## Saavutuksia
* Calder Trophy 1946 parhaalle tulokkaalle
* Lady Byng Trophy 1950 herrasmiesmäisestä käytöksestä yhdistettynä hyvään peliin
* Hockey Hall of Fameen 1993

## Lähteet
Pelle Miljoona & Linnunlaulu

**Pelle Miljoona & Linnunlaulu** oli vuosina 1986-1989 toiminnassa ollut Pelle Miljoonan yhtye.

## Kokoonpano

* Pelle Miljoona: laulu, akustinen kitara
* Stefan Piesnack: kitara
* Tero Siitonen: bassokitara
* Repa Rantsila: rummut

## Diskografia

### Albumit
* *[[Tule kotiin Johnny]]* (1987)
* *[[Sadepäivän ihmisiä]]* (1989)

### Singlet
* *Liikaa rakkautta / Shangri-la* (1988)
* *Dazvidania Afganistan / Manu ja Harri* (1989)
Esko Mustonen

**Esko Ilmari Mustonen** (15. elokuuta 1926 Oulu – 28. syyskuuta 1999 Tampere) oli suomalainen radiotoimittaja. Hän työskenteli Suomen Yleisradiossa vuodesta 1956 lähtien.

Ennen radiotoimittajaksi ryhtymistään Mustonen oli opiskellut näyttelijäksi. Hän työskenteli muun muassa Vaasan ja Kemin kaupunginteattereissa 1940-luvun lopulla. 

Toimittajanuransa Mustonen aloitti 1950-luvun alussa sanomalehti Kalevassa sekä Yleisradion Oulun paikallislähetyksissä. Vuodesta 1961 lähtien hän oli toimittajana myös Katso-lehdessä. 

Esko Mustonen muistetaan parhaiten radio-ohjelmasta Sävellahja 22000. Ohjelma aloitettiin kenraali A.E. Martolan aloitteesta vuonna 1956 ja sillä kerättiin rahaa erilaisiin hyväntekeväisyystarkoituksiin. Ensimmäinen keräyskohde olivat Unkarin kansannousun kukistamisessa kärsineet henkilöt. Mustonen toimi ohjelman juontajana yli 20 vuotta ja hänen persoonallisen otteensa ansiosta ohjelmalla oli parhaimmillaan yli miljoona kuuntelijaa. Ohjelma kuultiin sunnuntaisin silloisessa radion Yleisohjelmassa.

Sävellahjan lisäksi Mustonen toimitti Yleisradiossa myös Päivän peiliä. 
Esko Mustonen jäi Yleisradiosta eläkkeelle vuonna 1986. Sävellahja-ohjelmaa jatkettiin vielä tämän jälkeen toimittaja Juhani Merikallion johdolla. Vuoden 1990 kanavauudistuksen jälkeen ohjelma lähetettiin Ylen ykkösellä.

Esko Mustonen toimi myös musiikkialan taustavaikuttajana. Hän veti 1970- ja 80-luvuilla Lappeenrannan humppafestivaaleja Heikki Hietamiehen kanssa. Mustosen kädestä lähti useita iskelmiä, joista Erkki Junkkarinen teki tunnetuksi tangon *Sinun kanssasi tähtisilmä*.

Elämänsä aikana Esko Mustonen harrasti myös rajatietoa, josta hän kirjoitti eläkevuosinaan viisi kirjaa.

## Bibliografia
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
*Esko Mustosen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* *Ultra*-lehti 10/2000
* *Mitä-Missä-Milloin*, Kansalaisen vuosikirjat 1986 ja 1987
Adolf Tandefelt

**Adolf Fredrik Tandefelt** (8. elokuuta 1747 Hartola – 5. tammikuuta 1822 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, maaherra, keisarillisen Turun hovioikeuden presidentti sekä moninkertainen valtiopäivämies.

## Historia
Adolf syntyi Tandefeltin aatelissukuun, kornetti, Otto Tandefelt, till Koskipään (1695–1757) ja tämän puolison Ottiliana Lovisa Gylleneckerin (1718–1788) kahdeksanneksi lapseksi, perheen muut sisaret olivat, majuri Johan Tandefelt, Margareta Elisabet Tandefelt, kapteeni Otto Tandefelt, till Koskipää, Ottiliana Lovisa Tandefelt, Christian Tandefelt, majuri Gabriel Tandefelt, everstiluutnantti Robert Tandefelt, paroni Adolf Tandefelt, Vendla Catharina Tandefelt, Elisabet Sofia Tandefelt ja Fredrik Tandefelt.

### Työhistoria
Tandefelt kirjoitti ylioppilaaksi Turussa vuonna 1761. Hän opiskeli oikeustiedettä ja toimi eri tehtävissä Turun hovioikeudessa. Tandefelt nimitettiin Vaasan hovioikeuden hovioikeudenneuvokseksi 1775. Vaasan läänin virkaatekeväksi maaherraksi Tandefelt nimitettiin vuonna 1778, Oulun läänin maaherraksi 1782 ja takaisin Vaasan lääniin vakinaiseksi maaherraksi 1785. Tandefelt erotettiin virastaan 1794.

Erottamisensa jälkeen Tandefelt oli muutaman vuoden poissa valtakunnan politiikasta. Hän rakennutti kartanon Hartolaan omistamalleen Ekon tilalle. Tila oli erotettu hänelle Koskipään kartanosta jo 1760-luvulla. Vuonna 1799 hänet nimitettiin Örebron läänin virkaatekeväksi maaherraksi, mutta hän ei ottanut virkaa vastaan. Tandefelt oli Tukholman korkeimman oikeuden jäsenenä vuodet 1800–1806. Vuonna 1805 hänet nimitettiin Turun hovioikeuden presidentiksi.

Tandefelt oli myös Ruotsin säätyvaltiopäivien valtiopäivämiehenä vuosina 1769, 1770, 1778, 1789 ja 1800 ja vaalivaltakirjan tarkastajana sekä virkaatekevänä oikeuskanslerina Porvoon valtiopäivillä 1809. Samana vuonna hänet nimitettiin vastaperustetun Suomen hallituskonseljin oikeusosaston jäseneksi. Tandefelt oli oikeusosaston vanhin jäsen.

## Kunnianosoitukset
* Korotettu vapaaherralliseen arvoon 18.7.1809 ja introdusoitu Suomen Ritarihuoneeseen 17.9.1818.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Bay City (Michigan)

**Bay City** on kaupunki Michiganin osavalloissa, Yhdysvalloissa. Vuonna 2006 kaupungissa oli 34&nbsp;449 asukasta. Kaupungin pormestari on Charles M. Brunner. Bay City perustettiin vuonna 1837, ja se nimitettiin kaupungiksi vuonna 1865. 

## Tunnettuja baycitylaisia
* Madonna - laulaja, näyttelijä
* John List - joukkomurhaaja
; Muita nimen kantajia
* Bay City Rollers. Alun perin Saxons-niminen skotlantilainen yhtye valitsi nimensä heittämällä tikan Yhdysvaltojen kartalle. Se osui Michiganiin lähelle Bay Cityä.

## Ystävyyskaupungit
Bay Cityllä on neljä ystävyyskaupunkia:
*Ansbach, Saksa
*Goderich, Kanada
*Lomé, Togo
*Poznań, Puola

## Aiheesta muualla

* Viralliset internetsivut 

## Lähteet
San Antonio

**San Antonio** on usean paikan nimi. Niistä moni on saanut nimensä portugalilaisen pyhimyksen Antonius Padovalaisen mukaan.  San Antonio esiintyy myös laivojen niminä.

## San Antonio -nimisiä paikkakuntia

### Argentiina
* San Antonio (Jujuy) (Jujuyn provinssi)
* San Antonio de Areco (Buenos Airesin provinssi)
* San Antonio Oeste (Río Negron provinssi)
* San Antonio de los Cobres (Saltan provinssi)
* San Antonio (Misiones) (Misionesin provinssi) 

### Belize
* San Antonio Cayo

### Brasilia
* Santo Antônio do Sudoeste (Paraná)

### Chile
* San Antonio (Chile)
* San Antonion provinssi, Región de Valparaíso

### Espanja
* Sant Antoni de Portmany, Ibiza

### Filippiinit
* San Antonio, Northern Samar
* San Antonio, Nueva Ecija
* San Antonio, Quezon 
* San Antonio, Zambales

### Guatemala
* San Antonio Aguas Calientes (Sacatepéquez)
* San Antonio Huista (Huehuetenango)
* San Antonio Ilotenango (El Quiché)
* San Antonio La Paz (El Progreso)
* San Antonio Palopó (Sololá)
* San Antonio Sacatepéquez (San Marcos) 
* San Antonio Suchitepéquez (Suchitepéquez)

### Honduras
* San Antonio de Cortés (Cortés) 

### Kuuba
* San Antonio de los Baños (La Habana)
* San Antonio del Sur (Guantánamon provinssi)

### Meksiko
* San Antonio, San Luis Potosí
* San Antonio Acutla, Oaxaca
* San Antonio de la Cal, Oaxaca
* San Antonio Huitepec, Oaxaca
* San Antonio Cañada, Puebla
* San Antonio (Baja California Sur)
* Unión de San Antonio, Jalisco

### Päiväntasaajan Guinea
* San Antonio de Palé, Annobón

### Venezuela
* San Antonio (Monagas)
* San Antonio del Táchira

### Yhdysvallat
* Lake San Antonio, Kalifornia
* San Antonio (Florida)
* San Antonio (New Mexico) 
* San Antonio (Texas)
* Mount San Antonio, San Gabriel Mountains

## San Antonio -nimisiä laivoja

* San Antonio -luokka, Yhdysvaltalain laivaston maihinnousualusluokka
* USS San Antonio (LPD-17), San Antonio -luokan maihinnousualus
* San Antonio (1725), Espanjan laivaston San Luis -luokan linjalaiva
* San Antonio (1761), Espanjan laivaston San Genaro -luokan linjalaiva
* San Antonio (1785), Espanjan laivaston San Ilfefonso -luokan linjalaiva

## Katso myös

* Antonio
* Sant’Antonio
* Sant’Antonino
Viipurin maakunta-arkisto

**Viipurin maakunta-arkiston** rakennus sijaitsee Viipurin Tervaniemessä. Se valmistui vuonna 1933, ja nykyään rakennuksen tiloissa toimii Venäjän valtionarkiston Leningradin alueen Viipurin arkisto (LOGAV). Alun perin Viipurin maakunta-arkisto oli yksi viidestä Suomeen 1920- ja 1930-luvuilla perustetusta maakunta-arkistosta. Sen toimintaa on vuodesta 1953 lähtien jatkanut Mikkelin maakunta-arkisto.

## Rakennuksen historia
Viipurin maakunta-arkiston rakentaminen aloitettiin keväällä 1932. Venäläiset olivat jo 1910-luvun alussa rakentaneet paikalle kreikkalaiskatolista varuskuntakirkkoa, joka kuitenkin jäi keskeneräiseksi ensimmäisen maailmansodan sytyttyä vuonna 1914. Suomen itsenäistymisen jälkeen 1920-luvulla Viipurin kaupunki mietti puolivalmiille kirkolle uutta käyttötarkoitusta, ja suunnitelmissa oli muun muassa konserttitalo, mutta lopulta 1930-luvun alussa paikalle päätettiin rakentaa tilat Viipurin maakunta-arkistolle. Suunnittelijaksi valittiin arkkitehti Uno Ullberg. Alkuperäisen kirkkorakennuksen oli piirtänyt tunnettu venäläinen arkkitehti Vasili Kosjakov. Ullberg käytti suunnittelussa hyväksi kirkon rakenteita, niin että graniittiset perustukset ja kulmaosien seinämassat säilytettiin, mutta muut seinät ja pilarit purettiin. Alkuperäiset tiilet riittivät kuitenkin lähes koko arkistorakennukseen. Rakentaminen suoritettiin kokonaan valtion omana työnä ilman ulkopuolista urakoitsijaa, minkä vuoksi kustannusarvio alitettiin 0,8 miljoonalla markalla. Työmaan valvonnasta huolehti arkkitehti Heikki Lankinen.
 
Viisi arkistokerrosta käsittävät rakennuksen eteläpäädyn ja keskiosan. Niiden huonekorkeus on vain 2,3 metriä ja hyllytilaa on yhteensä 11,5 kilometriä. Rakennuksen pohjoispäädyssä on kolme kerrosta, joista ensimmäisessä sijaitsevat eteisaula, toimistot ja kirjansitomo, toisessa arkistonhoitajan huone, tutkijansalit ja käsikirjasto sekä ylimmässä arkistonhoitajan asunto. Lisäksi pohjakerroksessa on kaksi asuntoa vahtimestaria ja muuta henkilökuntaa varten. Maakunta-arkisto otettiin käyttöön tammikuussa 1934. Se toimi Viipurissa jatkosodan loppuun saakka, minkä jälkeen arkistomateriaalista noin puolet saatiin evakuoitua Kuopioon ja Äänekoskelle, joista ne vuonna 1953 sijoitettiin Mikkeliin. Yli 100 000 dokumenttia jäi kuitenkin Viipuriin, missä ne edelleen ovat arkistoituna.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Menneisyyden kilometrit, Seura, 12.04.1939, nro 15, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
*Venäjän valtionarkiston kotisivut
Kevin Jonas

**Paul Kevin Jonas II** (s. 5. marraskuuta 1987, New Jersey) on muusikko ja näyttelijä.

Jonasin vanhemmat ovat Denise ja Paul Kevin Jonas sr. Hän varttui New Jerseyn osavaltion Wyckoffissa, ja hänessä on irlantilaista, italialaista, saksalaista ja cherokee-intiaanin verta. Jonas on 175 senttimetriä pitkä. Hän soittaa Jonas Brothers -yhtyeessä kitaraa, jonka lisäksi hän laulaa myös taustoja. Hänen lempinimiään ovat Kev ja K2. Hän näytteli Jasonia elokuvassa *[[Camp Rock]]*. Jonas pitää High School Musical -elokuvista. Disney Channelilla esitetään sarjaa, joka kertoo Jonas Brothers -yhtyeen When You Look Me in the Eyes -kiertueesta. Kanavalla esitetään myös sarjaa *Jonas*, jossa Jonas Brothers esiintyy.

## Yksityiselämä
Kevin Jonasilla on kolme veljeä: Joseph Adam, Nicolas Jerry ja Franklin Nathaniel. Jonas on seurustellut Danielle Deleasan kanssa vuodesta 2007. He kihlautuivat kesäkuussa 2009 ja avioituivat joulukuussa 2009. Jonasilla diagnosoitiin vuonna 2024 tyvisolusyöpä eli basaliooma.

## Katso myös
*Nick Jonas
*Joe Jonas
Ilmakaasu

**Ilmakaasu** on hiilestä, useimmiten kivihiilestä tuotettu kaasu. Sitä valmistetaan puhaltamalla ilmaa paksun hiilikerroksen läpi. Kaasun palavana osana on häkä sekä hiukan vetyä. Kaasu palaa sinisellä liekillä, sen lämpöarvo on suhteellisen vähäinen. Valmistuksessa kaasugeneraattori kuumenee voimakkaasti, joten poistuva kaasu on järkevää käyttää heti kuumana esimerkiksi lasi-, sementti- tai keramiikkauunien lämmönlähteenä.

Ilmakaasu ei ole nykyään käytössä koska maakaasu ja öljy ovat syrjäyttäneet tämän teknologian. Lähinnä vastaava kaasu on masuunikaasu.
Pitty

**Priscilla Novais Leone** (s. 7. lokakuuta 1977 Salvador, Bahia, Brasilia), taiteilijanimeltään **Pitty**, on brasilialainen hard rock -laulaja.

## Diskografia

#### Studio-albumit
* (2003) *Admirável Chip Novo*
* (2005) *Anacrônico*
* (2009) *Chiaroscuro*
* (2014) *Setevidas*
* (2019) *Matriz*

#### Live/video-albumit

* (2007) *{Des}Concerto - Ao Vivo*
* (2011) *A Trupe Delirante no Circo Voador*
* (2016) *Turnê Setevidas - Ao Vivo*
* (2020) *Matriz - Ao Vivo na Bahia*

#### Singlet

## Yhtye
* Pitty – laulu, kitara
* Martin Mendonça – kitara
* Paulo Kishimoto – basso
* Jean Dolabella – rummut

## Aiheesta muualla

* Pittyn viralliset Internet-sivut (portugaliksi tai englanniksi)
*
Synteesikaasu

**Synteesikaasu** on yleisnimitys vetyä ja hiilimonoksidia sisältävälle kaasulle. 

Synteesikaasulla on laajat käyttömahdollisuudet kemianteollisuudessa, ja sitä valmistetaan usein kaasuttamalla kivihiiltä tai biomassaa.

Synteesikaasussa on vaihtelevat määrät vetyä ja häkää (CO). Kaasun käyttötarkoitus määrää usein tarvittavat suhteet ja voi rajoittaa muiden kaasujen läsnäoloa. Esimerkiksi Fischer–Tropsch-menetelmässä vedyn ja hiilimonoksidin suhde on hyvä olla 2:1. Ammoniakkisynteesissä taas häkä konvertoidaan vesikaasureaktiolla vedyksi ja syntynyt hiilidioksidi (CO2) poistetaan. Jäljelle jää typpi-vety kaasua, joka johdetaan ammoniakkiuuneihin.
Kaupunkikaasua on myös aikanaan tehty myrkyttömäksi konvertoimalla häkä vedyksi. Häkäpöntöissä muodostuu myös synteesikaasua, joka poltetaan moottorissa. 
Synteettisiä biopolttoaineita, kuten metanolia, voidaan valmistaa puukaasusta. Suomeen on suunniteltu sellutehtaiden yhteyteen biopolttoainetuotantoa.

Suuria määriä synteesikaasua valmistaa Sasol kivihiilestä Etelä-Afrikassa. Kaasu käytetään synteettisen polttoaineen ja muovin tuotantoon. Puumassasta valmistetussa tuoreessa synteesikaasussa on mukana pyrolyysiöljyä (kansankielellä tervaa), joka täytyy erottaa kaasusta pois, jotta synteesikaasu olisi käyttökelpoista myöhemmissä jalostusvaiheissa.
Frank B. Willis

**Frank Bartlett Willis** (28. joulukuuta 1871 Lewis Center, Ohio – 10. maaliskuuta 1928 Delaware, Ohio) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.

Willis istui Ohion osavaltion edustajainhuoneessa vuosina 1900–1904 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1911–1915. Hänet valittiin Ohion kuvernööriksi vuonna 1914 ja hävisi uudelleenvalinnan James M. Coxille vuonna 1916. Hän istui senaatissa vuodesta 1921 kuolemaansa asti.

## Lähteet
Mendonça

**António Manuel Viana Mendonça** (s. 9. lokakuuta 1982 Luanda, Angola) on angolalainen jalkapalloilija. Hän pelasi muun muassa Portugalin Superliigan Belenensesissä.

Mendonça oli mukana Angolan maajoukkueessa vuoden 2006 MM-kisoissa, joissa hän pelasi täyden ajan joukkueen jokaisessa kolmessa ottelussa. Hän pelasi kaikkiaan 54 maaottelua ja teki niissä kuusi maalia.

## Lähteet
* 2006 FIFA World Cup Teams 
* Mendonça Playerhistoryn sivuilla

### Viitteet
Miesten 10 metrin ilmakivääri ammunnan Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2007

**[[Ilmakivääri|10 m:n ilmakiväärillä]]** miehet ampuvat 60 laukausta peruskilpailussa ja kahdeksan parasta ampujaa peruskilpailun tuloksen perusteella pääsee 10 laukauksen finaaliin.
Joukkuekilpailussa joukkueen muodostavat kolme saman maan kilpailijaa.

Miesten ilmakiväärin EM-kilpailut 2007 järjestettiin 17. maaliskuuta, Deauvillessä.
## Henkilökohtainen kilpailu
### Finaali

### Peruskilpailu

EE= Euroopanennätys

## Joukkuekilpailu

JME= Joukkuemaailmanennätys
JEE= Joukkueeuroopanennätys

## Lähteet
* Ranskan ampumaurheiluliiton tietokanta
Whipper Watson

**Harry Percival Watson** (6. toukokuuta 1923 &ndash; 21. marraskuuta 2002) oli  kanadalainen jääkiekkoilija, joka edusti 14-vuotisella urallaan National Hockey Leaguessa  Brooklyn Americansia, Detroit Red Wingsiä, Toronto Maple Leafsia ja Chicago Blackhawksia. Vasen laitahyökkääjä Watson voitti viidesti Stanley Cupin.
Junttila

**Junttila** on suomenkielinen sukunimi. Tunnettuja nimenkantajia ovat:

* Aili Purtonen (oik. *Junttila*, 1928–2018), suomalainen oopperalaulaja (altto)
* Arto Junttila (s. 1953), musiikkitoimittaja
* Aulis Junttila (1904–1979), rakennusalan vaikuttaja, professori ja ministeri
* Einari Junttila (1901–1975), taidemaalari
* Helena Junttila (s. 1963), taidemaalari
* Juha Junttila (s. 1965), taloustieteilijä ja professori
* Juhana Samuel Junttila (1835–1906), maanviljelijä ja valtiopäivämies
* Juho Heikki Junttila (1881–1954), jääkärivääpeli
* Jukka Junttila (s. 1959), musiikkivaikuttaja
* Julius Junttila (s. 1991), jääkiekkoilija
* Lars Junttila (1904–1999), kommunistipoliitikko, Juhana Samuel Junttilan poika
* Niina Junttila (s. 1973), kasvatuspsykologian professori
* Paavo Junttila (1918–2005), kenraaliluutnantti
* Päivi Junttila (s. 1971), kirjailija
* Risto Junttila (s. 1946), pappi ja kirkkohallituksen kansliapäällikkö
* Timo Junttila (s. 1958), kontra-amiraali
* Ulla-Kirsti Junttila (os. *Vinberg*, s. 1950), teollinen muotoilija
* Vesa Junttila (s. 1941), taidemaalari ja kuvataiteilija. Einari Junttilan poika.

## Katso myös
* Junttilan salama
Abo

**Abo** tai **ABO** voi viitata jonkin seuraavista:

* AB0-veriryhmäjärjestelmä, myös muodossa ABO
* abo eli kuusinainen, Turussa 1400-luvulla lyöty kolikko
* abot (halv.) eli aboriginaalit, Australian alkuperäiskansat

;Sukunimenä:
* Maryam d’Abo, brittiläinen näyttelijä
* Mike d’Abo, brittiläinen rockmuusikko
* Olivia d’Abo, brittiläinen laulaja-lauluntekijä ja näyttelijä
Centro Surin provinssi

**Centro Surin provinssi** () on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee mantereella Río Munin alueen keskellä. Provinssin pääkaupunki on Evinayong. Muita merkittäviä kaupunkeja ovat Akurenam ja Niefang. Provinssin asukasluku oli 125&nbsp;856 vuonna 2001.

Centro Sur jakautuu viiteen kuntaan, jotka ovat:
*Evinayong
*Niefang
*Akurenam
*Bikurga
*Nkimi

## Lähteet
Zurab Khizanišvili

**Zurab Khizanišvili** (, s. 6. lokakuuta 1981 Tbilisi, Georgia) on georgialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelaa Dynamo Tbilisissä. Hän pelasi pitkään Englannin valioliigan Blackburn Roversissa ja on ollut Georgian maajoukkueen vakiokalustoa.

## Aiheesta muualla
* Khizanišvili Blackburn Roversin sivustolla  
* Khizanišvili Soccerbasessa
John George Children

**John George Children** (18. toukokuuta 1777 – 1. tammikuuta 1852 Halstead, Kent) oli brittiläinen kemisti, mineralogi ja eläintieteilijä.

Children opiskeli Queens’ Collegessa Cambridgessa. Vuonna 1822 hän työskenteli kirjastonhoitajana British Museumin muinaisesineiden osastolla, kun hänet osoitettiin luonnonhistoriallisen osaston apulaisintendentin virkaan William Elford Leachin jälkeen. Valinta oli kiistanalainen, sillä Children ei ollut niin pätevä virkaan kuin toinen ehdokas, William Swainson. Kun luonnonhistoriallinen osasto jaettiin vuonna 1837 kolmeen osastoon, Childrenistä tuli eläintieteen osaston intendentti. Hän vetäytyi eläkkeelle 1840 ja hänen seuraajakseen nimettiin John Edward Gray.

Children pääsi Royal Societyn jäseneksi vuonna 1807 ja hän toimi seuran sihteerinä 1826 ja 1830–1837. Vuonna 1833 hän oli perustamassa Lontoon kuninkaallista hyönteistieteellistä seuraa (Royal Entomological Society of London).

Hänen tyttärensä Anna Atkins oli kasvitieteilijä.

Children nimesi linnuista muun muassa hietikkofrankoliinin (*Pternistis clappertoni*, nykyisin *Francolinus clappertoni*). Hänen kunniakseen on nimetty pytonlaji (*[[Antaresia childreni]]*) ja mineraali (childreniitti).

## Lähteet
Supersuurpujottelun maailmancup

## Supersuurpujottelun maailmancupin kolme parasta kausittain
### Miehet

### Naiset

## Supersuurpujottelucupissa menestyneimmät laskijat

### Miehet

### Naiset

*Laskijan nimi on lihavoitu, jos hän kilpaili [[Alppihiihdon maailmancup 2025–2026|kaudella 2025–2026]].*

## Eniten syöksylaskucupin osakilpailuvoittoja

### Miehet

### Naiset

*Laskijan nimi on lihavoitu jos hän kilpaili [[Alppihiihdon maailmancup 2025–2026|kaudella 2025–2026]].*

## Katso myös
* Alppihiihdon maailmancup
* Pujottelun maailmancup
* Suurpujottelun maailmancup
* Syöksylaskun maailmancup

## Lähteet
* Supersuurpujottelun maailmancupin tulokset FIS:n sivuilla
Sorokka (päähine)

**Sorokka** on karjalainen kansallispuvun päähine.

Se on karjalainen ortodoksivaimojen huivimainen valkea pellavapalttinainen päähine, jonka otsamus on kirjottu tai reikäompelein koristettu. Sorokka on suomeksi harakka.

Karjalaisiin tapoihin kuului, että äiti ja anoppi kietoivat sorokan yhdessä morsiamen päähän vihkitoimituksen lopussa. 

Tunnetuin kuva sorokasta on Albert Edelfeltin maalaamassa Larin Parasken muotokuvassa.

## Lähteet
* Helmi Vuorelma: Kansallispuvut
* Suomen kansallispukuneuvosto
Litoralin provinssi

**Litoralin provinssi** on Päiväntasaajan Guinean yksi seitsemästä provinssista, joka sijaitsee Guineanlahden rannalla. Se sijaitsee mantereella Río Munin alueella, ja siihen kuuluu myös Corisconlahdella olevat saaret Corisco, Elobey Grande ja Elobey Chico. Provinssin pääkaupunki on Bata.

Litoralin provinssi on ainoa Río Munin provinssi, jolla on rantaviivaa. Litoralin rannikolla on mangrovesoita, jonka vuoksi siellä ei ole paljoakaan asutusta. Provinssin asukasluku oli 298&nbsp;414 vuonna 2001. Ilmasto alueella on trooppisen kostea.

Litoralin provinssi jakautuu seitsemään kuntaan:
*Bata
*Mbini
*Kogo
*Machinda
*Bitika
*Corisco
*Rio Campo

## Lähteet
Generaattorikaasu

**Generaattorikaasu** on polttoaineena käytettävä kaasu. Sitä muodostuu kaasugeneraattorissa silloin kun kaasuuntuminen tapahtuu osittain veden vaikutuksesta. Vesi pelkistyy generaattorin kuumuudessa vedyksi, joka nostaa tuntuvasti kaasun lämpöarvoa, sekä parantaa palo-ominaisuuksia. Syötetty vesihöyry jäähdyttää kaasugeneraattoria ja systeemin hyötysuhde nousee huomattavasti verrattuna ilmakaasun valmistukseen. Generaattorista poistuvan kuuman kaasun lämpö käytettiin höyrykattilan kuumennukseen, joten systeemi oli itseään säätelevä.

Generaattorikaasu on tunnettu myös nimellä **voimakaasu**, koska kaasumoottorit käyttivät sitä lähes yksinomaan polttoaineena.

Kaasugeneraattorien polttoaineena käytettiin lähes yksinomaan kivihiiltä, mutta pieniä puulla toimivia on ollut myös laajassa käytössä. Ne tunnetaan paremmin nimellä häkäpönttö.
Häkäpöntöissä vesi tulee puun kosteuden mukana, niissä ei ole erillistä höyrykattilaa, toiseksi puussa on liiaksi vettä kemiallisesti sitoutuneena. Kaikki vesi ei reagoi puukaasuttimissa, vaan jää höyryksi puukaasun sekaan. Jäähdyttimissä höyry poistuu kondenssivetenä.

Karburoimalla generaattorikaasua saatiin valokaasuksi kelpaavaa kaasua, jota jaeltiin kaupunkikaasuna. Menetelmä syrjäytyi kivihiilen kuivatislauksen yleistyessä.

Nestemäiset polttoaineet ja maakaasu syrjäyttivät generaattorikaasun melko pitkälle. Nykypäivänä käyttö on lisääntymään päin, koska synteettiset biopolttoaineet valmistetaan synteesikaasusta, jota voidaan helposti tuottaa kaasugeneraattoreissa. Mahdollisesti häkäpönttö myös palaa liikennekäyttöön.
Bioko Norten provinssi

**Bioko Norten provinssi** on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee Biokon saarella toisen provinssin, Bioko Surin provinssin, kanssa. Bioko Norten provinssi on Päiväntasaajan Guinean tiheimmin asuttua aluetta, ja sen pääkaupunki on maan pääkaupunki Malabo. Provinssissa asui 776 km² alueella 231&nbsp;428 ihmistä vuonna 2001.

Bioko Norten provinssi jakautuu kolmeen kuntaan: Malabo, Baney ja Rebola.

## Lähteet
Luettelo televisiosarjan C.S.I. jaksoista

Tämä on **luettelo televisiosarjan [[C.S.I.]] jaksoista**.

## Tuotantokausi 1

## Tuotantokausi 2

## Tuotantokausi 3

## Tuotantokausi 4

## Tuotantokausi 5

## Tuotantokausi 6
Putkasten kartano

**Putkaste** (, ) on kartano Virossa Hiidenmaan saarella, Käinan entisen kunnan alueella. Kartanon päärakennus on peräisin 1800-luvun alusta, ja se onkin saaren ainoa siltä ajalta peräisin oleva rakennus. Se sijaitsee noin kolme kilometriä itään Käinan keskustasta, ja on nykyisin yksityisomistuksessa. Kartanon tilat ovat huonossa kunnossa neuvostoajan jäljiltä.

Varhaisimmat maininnan Putkasten kartanosta löytyvät jo vuodelta 1564, jolloin sen omistajana oli Berent Tittfer. Kartano siirtyi De la Gardie -suvun omistukseen vuonna 1620. De la Gardien suku omisti aikoinaan lähes koko Hiidenmaan saaren. Vuosien 1792–1805 välisenä aikana kartano kuului von Ungern-Sternberg -suvulle, jonka jälkeen sen omistus vaihtui Stackelbergin suvulle, jonka hallussa kartano oli aina Viron maareformiin 1919 saakka. 

Putkasten kartanon päärakennus on kaksikerroksinen, ja tyyliltään se on uusklassinen. Nykyinen päärakennus valmistui vuonna 1812 Peter Stackelbergin ollessa kartanonherrana. Rakennus kärsi vahinkoja tulipalossa 1944, kun natsi-Saksan joukot vetäytyivät saarelta. 
Kartanoa korjattiin vuosina 1955–1959 ja sen jälkeen se toimi paikallisen kolhoosin toimistona. Kellariin rakennettiin tuolloin myös sauna.

Nykyisin kartano on hylätty ja se on varsin huonokuntoinen. Neuvosto-Viron aikana rakennetut uudemmat osat ovat erilaisia, ja pilaavat puiston puoleista julkisivua. Myös kartanon puutarha on pitkään ollut hoitamaton. Vuonna 2007 kevättalvella kartanon suuri tallirakennus tuhoutui tulipalossa.

## Lähteet
* Ants Hein, Eesti mõisad, Herrenhäuser in Estland, 2004 Tänäpäev, Tallinn
Bioko Surin provinssi

**Bioko Surin provinssi** on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee Biokon saarella Bioko Norten provinssin kanssa. Biokon saaren vuoristoisen etelä- ja keskiosan kattavan provinssin asukasluku oli 29&nbsp;034 vuonna 2001. Alue on Päiväntasaajan Guinean tärkeimpiä kaakaon ja kahvin tuotantoalueita. Bioko Surin provinssin pääkaupunki on Luba.

Bioko Surin provinssi jakautuu kahteen kuntaan: Luba ja Riaba.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kaasuvalaistus

**Kaasuvalaistus** yleistyi nopeasti kaupunkikaasun käyttöönoton myötä. Alkuun valaisimet olivat pelkkiä kaasusoihtuja, joiden valaisu perustui liekissä hehkuvaan hiileen. Valokaasun täytyi siten sisältää hiilivetyjä, jotka paloivat valaisevalla liekillä.

Kaupunkien keskustoihin ilmestyi nopeasti lyhtypylväitä, joissa paloi kaasuvalo öisin. Syntyi myös ammattikunta, jonka tehtävänä oli sytytellä valot joka ilta. Sittemmin tekniikka kehittyi, sytyttäminen ja sammuttaminen hoidettiin automaattisilla lyhdyillä, jotka reagoivat kaasuverkon paineeseen. Päivisin niissä paloi vain pieni herätystuli. Kunnolla kaasuvalo alkoi loistaa vasta 1800-luvun lopulla hehkusukan keksimisen jälkeen.

Auer von Welsbachin keksimän auer-lampun ansiosta tuli käyttöön valaistus, joka syntyy, kun kaasuliekki kuumentaa hehkusukkaa niin, että sen lämpötila nousee 1&nbsp;700-2&nbsp;500 celsiusasteeseen, jolloin se valaisee. Kaasusukan materiaali on luonnonkuitua tai tekokuitua. Siihen imeytetään harvinaisten maametallien, lähinnä toriumin ja ceriumin, typpiyhdisteitä. Sukka käsitellään kestävyyttä pidentävillä aineilla. Kuitu palaa pois, ja jäljelle jää mekaanisesti heikko mineraalisukka.

Sähkövalo syrjäytti kaasuvalon 1900-luvulla. Nykyään kaasuvaloa käytetään retkivalaisimissa ja muualla sähköverkon ulottumattomissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Håkan Nesser

**Sven Håkan Nesser** (s. 21. helmikuuta 1950 Kumla, Ruotsi) on ruotsalainen kirjailija. Hän on yksi merkittävimpiä ruotsalaisia rikoskirjailijoita Henning Mankellin, Liza Marklundin ja Stieg Larssonin ohella.

## Ura
Nesserin kymmenosaisen *[[Van Veeteren]]* -rikosromaanisarjan pääosassa esiintyy komisario Van Veeteren. Sarja sijoittuu kuvitteelliseen Maardamin kaupunkiin jonnekin läntiseen Eurooppaan. *Van Veeteren* -kirjoja on käännetty monille kielille, muun muassa suomeksi, ja niistä on tehty televisiosarja, pääroolissa Sven Wollter.

Nesserin teoksille on myönnetty lukuisia palkintoja. *Toden ja ilveen verkko* sai Ruotsin dekkariakatemian esikoispalkinnon 1993. Teokset *Kaalbringenin kurkunleikkaaja* (1994), *Syntymämerkki* (1996) ja *Kokonaan toinen juttu* (2007) ovat saaneet Vuoden paras dekkari -palkinnon ja *Carambole* vuoden 1999 Lasiavain-palkinnon. Vuonna 2002 Suomen dekkariseura myönsi Nesserille ulkomaisen jännityskirjallisuuden kunniakirjan.

Nesser on kirjoittanut dekkareiden lisäksi myös muita romaaneja. Hänen teostensa pohjalta on tehty useita elokuvia.

Nesser on koulutukseltaan äidinkielen ja englannin opettaja. Hän asuu vaimonsa Elken kanssa Gotlannin Furillenissa. Aiemmin hän on asunut Lontoossa ja New Yorkissa. Hänet vihittiin vuonna 2016 kunniatohtoriksi Örebron yliopistossa.

## Teoksia
### ''Van Veeteren'' -sarja
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### ''Gunnar Barbarotti'' -sarja
*Människa utan hund, 2006. (Suomentanut Saara Villa. *Sukujuhlat* Tammi 2011)
*En helt annan historia, 2007. (Suomentanut Saara Villa *Kokonaan toinen juttu* Tammi 2012)
*Berättelse om herr Roos, 2008. (Suomentanut Päivi Kivelä *Herra Roosin tarina* Tammi 2013)
*De ensamma, 2010. (Suomentanut Päivi Kivelä *Yksinäiset* Tammi 2014)
*Styckerskan från Lilla Burma 2012. (Suomentanut Päivi Kivelä *Pikku-Burman teurastajatar* Tammi 2015)
*Den sorgsne busschauffören från Alster 2020. (Suomentanut Aleksi Milonoff *Koston jumalatar* Tammi 2021)

### Muita romaaneja
*Koreografen, 1988, romaani
*Barins triangel, 1996, romaantrilogia
*Kim Novak badade aldrig i Genesarets sjö, 1998  (*Kim Novak ei uinut Genetsaretin järvessä*, 2005)
*Flugan och evigheten, 1999 (trilleri)
*Och Piccadilly Circus ligger inte i Kumla, 2002, romaani
*Kära Agnes!, 2002
*Skuggorna och regent, 2004
*Från Doktor Klimkes horisont, 2005
*Maskarna på Carmine Street, 2009 (Suomentanut Aleksi Milonoff *Carmine Streetin sokeat* Tammi 2016) 
* Himmel över London, 2011 (Suomentanut Aleksi Milonoff *Taivas Lontoon yllä*  Tammi 2017)  
*De vänsterhäntas förening, 2018 (Suomentanut Aleksi Milonoff *Vasenkätisten seura* Tammi 2020)
*Halvmördaren: Krönika över Adalbert Hanzon i nutid och dåtid författad av honom själv, 2019

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Håkan Nesserin verkkosivusto
* Håkan Nesser Tammen sivuilla
Annobónin provinssi

**Annobónin provinssi** () on yksi Päiväntasaajan Guinean seitsemästä provinssista. Se sijaitsee Atlantin valtamerellä erillään muusta Päiväntasaajan Guineasta ja käsittää Annobónin saaren. Provinssin pääkaupunki on saaren pohjoiskärjessä sijaitseva San Antonio de Palé. Annobónin provinssin asukasluku oli vuoden 2001 väestönlaskennassa 5&nbsp;008, joista kaikki asuivat San Antonio de Paléssa. Trooppisen ja vuoristoisen saaren pääelinkeinoja ovat kalastus ja maanviljely.

Annobónin provinssi kuuluu Saarialueeseen (). Provinssi muodostaa yhden samannimisen piirikunnan ja samannimisen kunnan. Provinssissa on kolme ”kylävaltuustoa” (). Provinssin ja piirikunnan hallinnon johdossa ovat kuvernööri sekä Päiväntasaajan Guinean hallituksen edustajat. Presidentti nimittää kuvernöörin viisivuotiskaudelle. Annobónin kuntaa johtaa vaaleilla valittu pormestari, ja kunnan pääasiallisena tehtävänä on toimia valtion ensisijaisena edustajana. Vaaleilla valitaan myös edustajat pieniin ”kylävaltuustoihin”. Kaiken kaikkiaan paikallishallinnon eri organisaatioilla on kuitenkin vain vähän vaikutusvaltaa päätöksenteossa.

## Lähteet
Masuunikaasu

**Masuunikaasu** on raudan valmistuksessa masuunista purkautuvaa häkäpitoista kaasua. Sitä käytetään yleensä polttoaineena rautatehtaalla. Kaasun lämpöarvo on vähäinen, mutta suurissa volyymeissä se on arvokas polttoaine. Sisältämänsä hiilimonoksidin vuoksi se on myrkyllistä.

Kaasu muodostuu masuunissa rautamalmin yhteyteen syötetystä koksista ja kalkkikivestä niiden reagoidessa puhallusilman hapen kanssa hiilimonoksidiksi. Hiilimonoksidi pelkistää rautamalmin raudaksi, mutta suuri osa hiilimonoksidista jää reagoimatta ja purkautuu ulos masuunista. Masuunikaasu otetaan masuunin huipulta talteen, se pestään ja siitä poistetaan pienhiukkaset. Tämän jälkeen se poltetaan Cowper-uunissa hiilidioksidiksi. Palamisreaktiossa kaasu luovuttaa lämpöenergiansa Cowper-uunin lämmönvaraajaharkkoihin, joita puolestaan käytetään masuunin puhallusilman esilämmittämiseen.

Masuunikaasulla on 1800-luvulla pyöritetty kaasumoottoreita, ja sitä on käytetty myös Siemens-Martin -uunin polttokammioissa uunin kuumentamiseen.
Timbaland Presents Shock Value

**Timbaland Presents Shock Value** (lyhennetään usein **Shock Value**) on yhdysvaltalaisen tuottajan Timbalandin vuonna 2007 julkaistu toinen studioalbumi. 

Albumi sai listamenestystä mm. Australiassa, jossa se oli listaykkösenä. Albumi on myös mm. myynyt Australiassa tuplaplatinaa (140 000 kappaletta), platinaa Kanadassa (100 000), Saksassa (200 000), Sveitsissä (300 000) ja Yhdysvalloissa sekä kultaa Belgiassa (20 000), Itävallassa (15 000) ja Puolassa (10 000). Suomessa se nousi virallisen albumilistan sijalle 31.

Kappaleista ”Give It to Me”, ”The Way I Are”, ”Apologize” ja ”Scream” kuvattiin musiikkivideot.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Entertainment Weekly: B
* Pitchfork: 4.1/10
* Rolling Stone: 

## Lähteet
Hehkusukka

**Hehkusukka** on eräissä lampputyypeissä käytetty osa, joka palaessaan hehkuu kirkkaana. Se on langasta kudottu sukka, joka on imeytetty tietyillä maametallisuoloilla. Perinteisesti on käytetty seosta, jossa on 99&nbsp;% toriumdioksidia ja 1&nbsp;% ceriumoksidia. Sukka asetetaan kaasu- tai petrolivalaisimen poltinosaan. Ensimmäisellä käyttökerralla kudoslanka palaa pois ja jättää jälkeensä hennon mineraalirakenteen. Polttamaton hehkusukka on pehmeä ja joustava, kuten tekstiili, mutta poltettuna hehkusukasta tulee jäykkä ja erittäin hauras ja se hajoaa pienestäkin kosketuksesta.


Petromax Gas Mantle Unused.JPG|Käyttämätön hehkusukka myyntipakkauksessaan.
Gas Mantle in Petromax HK500.JPG|Käytössä ollut hehkusukka asennettuna Petromax HK500 voimavalolyhtyyn.
Petromax gas mantle extra close-up.jpg|Hehkusukka lyhdyn palaessa kuvattuna erittäin pienellä aukolla yksityiskohtien erottamiseksi.


Luminesenssin vaikutuksesta sukka hehkuu kuumassa kaasuliekissä voimakasta valkoista valoa. Luminesenssissa lämpö virittää atomin tai molekyylin korkeammalle energiatasolle, ja viritystilan purkautuessa atomi palaa alemmalle energiatasolle vapauttaen ylimääräisen energian valokvanttina. Luminesenssin vuoksi hehkusukan emittoimasta säteilystä suurempi osa osuu näkyvän valon alueelle kuin tavallisessa lämpösäteilyssä.

Torium ja sen oksidi ovat radioaktiivisia. Toriumoksidilla on korkein sulamispiste kaikista tunnetuista oksideista, 3390&nbsp;°C. Radioaktiivisuuden takia hehkusukat pyritään nykyään valmistamaan ilman toriumia. Esimerkiksi Petromaxin hehkusukat ovat nykyään ei-radioaktiivisia. Toriumpitoisetkaan hehkusukat eivät ole terveydelle haitallisia oikein käsiteltynä. Torium hajoaa alfasäteilyllä, joka on erittäin huonosti läpäisevää säteilyä ja pysähtyy jo lyhdyn lasiin tai ihmisen ihoon, eikä se etene ilmassakaan kuin muutamia senttimetrejä. Toriumpitoinen hehkusukka on haitallinen vain mikäli toriumia pääsee kehon sisään esimerkiksi hengitettäessä tomua, joka irtoaa poltetusta ja rikkoutuneesta hehkusukasta.

Hehkusukan kehitti Carl Auer von Welsbach keksimäänsä kaasulyhtyä varten. Tämä mullisti kaasuvalaistuksen tehon 1800-luvun lopulla. Nykyään kaasuvalaistus on harvinainen, mutta harvoissa kaasuvalolaitteissa käytetään lähes poikkeuksetta hehkusukkaa. Muun muassa armeijasta tutut Tilley-lyhdyt käyttävät hehkusukkaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Incandescent Gas Lantern Mantles
Vesikaasu

**Vesikaasu** on vetypitoinen kaasu, jota tuotetaan erityisessä kaasugeneraattorissa. Polttoaineena on yleensä kivihiili.

Kaasugeneraattoriin puhalletaan ensin ilmaa, jolloin hiili kuumenee voimakkaaseen hehkuun, sitten ilmapuhallus lopetetaan ja puhalletaan tulistettua höyryä. Kun hiilikerros on jäähtynyt, se kuumennetaan uudelleen uudella ilmapuhallusjaksolla. Näin jaksoittain puhaltaen saadaan kahta erilaista kaasua aikaiseksi: laihaa ilmakaasua, joka käytetään höyrykattilan lämmitykseen, sekä vesikaasua. Generaattoriin liittyvissä putkistoissa on venttiilit joilla kaasut saadaan eri puhallusvaiheissa johdettua erilleen.

Vesikaasu muodostuu vesikaasureaktion seurauksena ja sisältää noin puolet vetyä toisen puolen ollessa häkää. Kaasun lämpöarvo on korkea, koska se ei sisällä juurikaan palamattomia osia, kuten typpeä. Vesikaasureaktio on reaktio C + H2O → H2 + CO jossa vesi reagoi hiilen kanssa muodostaen vetyä tuhannen asteen yläpuolella. Vesikaasun toinen reaktio CO + H2O → CO2 + H2 tapahtuu neljänsadan asteen tietämillä katalyytin (esimerkiksi rauta) avittamana. Reaktiot ovat tärkeitä muun muassa synteettisten biopolttoaineiden valmistamisessa. Kaasu palaa sinisellä kuumalla liekillä ja soveltuu vaikka lasinpuhallustöihin. Kaasu voidaan myös konvertoida melko puhtaaksi vetykaasuksi.
Catherine Schell

**Katherina Freiin Schell von Bauschlott** (s. 17. heinäkuuta 1944 Budapest) on unkarilaissyntyinen näyttelijä. Hän tuli tunnetuksi 1960- ja 1970-luvulla televisiorooleistaan brittiläisissä sarjoissa. 

## Biografia
Schellin vanhemmat olivat paroni Paul Schell von Bauschlott ja kreivitär Katharina Maria Etelka Georgina Elisabeth Teleki de Szék. Toisen maailmansodan aikana natsit takavarikoivat perheen maat ja Schellit asuivat köyhyydessä muutaman vuoden. Vuonna 1950 he muuttivat Yhdysvaltoihin, jossa Schell kävi luostarikoulua. Vuonna 1957 perhe muutti Müncheniin, missä Schell opiskeli näyttelemistä Falconberg Schoolissa. Hän esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan, *Lana - Königin der Amazonen*, vuonna 1964. Vuonna 1968 Schell meni naimisiin näyttelijä William Marlowen kanssa. Avioliitto päättyi vuonna 1977. Vuonna 1982 Schell nai ohjaaja Bill Haysin ja pari pysyi yhdessä miehen kuolemaan asti vuonna 2006. Schell päätti näyttelijänuransa 1990-luvulla ja alkoi johtaa pientä hotellia Ranskassa.

## Ura
Vuonna 1968 Schell esiintyi elokuvassa *The Amsterdam Affair*, minkä jälkeen hän muutti Lontooseen. Schellillä oli rooli George Lazenbyn James Bond -elokuvassa *[[Hänen majesteettinsa salaisessa palveluksessa]]*. Niihin aikoihin hän esiintyi nimellä Catherine von Schell. Ensimmäinen Catherine Schell -nimellä tehty rooli oli televisioelokuvassa *Madame Sin*, jossa esiintyi myös Bette Davis. Vuonna 1975 Schell esiintyi Lady Claudine Littonin roolissa elokuvassa *[[Vaaleanpunaisen pantterin paluu]]*.

Vuonna 1975 Schellillä oli yksittäinen rooli brittiläisen televisiosarjan *[[Avaruusasema Alfa]]* ensimmäisen kauden jaksossa ”Guardian of Piri”. Toisella kaudella hänestä tehtiin yksi päänäyttelijöistä. Hän esitti Mayaa, joka oli kotoisin planeetta Psychonilta. Alfan jälkeen hän vieraili useissa sarjoissa kuten *[[Doctor Who]]*, *[[Bergerac]]* ja *[[Lovejoy]]*.
Robert Trivers

**Robert Ludlow Trivers** (19. helmikuuta 1943 Washington – 12. maaliskuuta 2026) oli yhdysvaltalainen evoluutiobiologi ja sosiobiologi, joka tunnetaan vastavuoroista altruismia (1971), parentaalista investointia (1972) sekä vanhemman ja jälkeläisen välistä konfliktia (1974) koskevista teorioistaan. Trivers oli elinaikanaan yksi vaikutusvaltaisimmista evoluutioteoreetikoista George C. Williamsin ohella.

Trivers suoritti biologian tohtorin tutkinnon Harvardin yliopistossa merkittävän evoluutiobiologin Ernst Mayrin ohjauksessa. Tänä aikana Trivers alkoi kehittää sosiaalisen käyttäytymisen teorioitaan evolutiivisesta näkökulmasta. Alusta asti hän keskittyi altruismin, yhteistyön ja konfliktin evolutiiviseen perustaan.

Trivers opetti Harvardissa 1971–1972 antropologiaa. Vuosina 1973–1994 hän oli Harvardissa biologian apulaisprofessori ja professori. Vuonna 1994 hän siirtyi Kalifornian yliopistoon Santa Cruziin antropologian ja biotieteiden professoriksi.

Trivers sai vuonna 2007 biotieteiden Crafood-palkinnon (Crafood Prize).

Triversin suhde seksuaalirikoksista tuomittuun Jeffrey Epsteiniin sai mediahuomiota. Epstein antoi hänelle rahoitusta, ja sähköpostien perusteella he olivat tiivisti yhteyksissä ainakin vuoteen 2018 asti. Vuoden 2015 haastattelussa Trivers sanoi, etteivät Epsteinin alaikäisiin kohdistuneet rikokset olleet hänestä erityisen kauheita, sillä tytöt kypsyvät hänen mielestään nykyisin nopeammin kuin ennen.

## Teokset
* 

## Lähteet
Martin Weiss

**Martin Gottfried Weiss** (3. kesäkuuta 1905 Weiden – 29. toukokuuta 1946) oli SS-upseeri ja Dachaun keskitysleirin komendantti vuonna 1945.

Weiss meni Dachaun keskitysleirille vuonna 1933. Weiss oli ensin vartiomies ja palveli sittemmin leirin esikunnassa yleten Hauptsturmführeriksi. Toisen maailmansodan alettua hänet siirrettiin vuonna 1940 Neuengammen leirin johtajaksi ja sen jälkeen Dachauhun vuonna 1942. Weiss toimi myös Liettuan Vilnassa juutalaisten tuhoamiseen erikoistuneen turvallisuuspoliisiyksikön johdossa. Vuonna 1943 hänestä tuli Maidanekin leirin johtaja. Sodan jälkeen Weiss tuomittiin oikeudenkäynnissä kuolemaan sotarikoksista ja teloitettiin toukokuussa 1946.

## Lähteet
Aavikkokerttu

**Aavikkokerttu** (*Scotocerca inquieta*) on silkkikerttusten heimoon kuuluva varpuslintu ja sukunsa ainoa laji.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 10 cm, josta pyrstöä 3,5&nbsp;cm. Se painaa 6–10&nbsp;g. Väritykseltään ja olemukseltaan se muistuttaa priiniaa, mutta aavikkokertun höyhenpuku on yleensä kauttaaltaan vaaleamman hiekanruskea eikä sen pyrstö ole niin pitkä. Olemus on myös peukaloismainen.  Sukupuolet ovat samanvärisiä.

## Esiintyminen
Aavikkokerttu esiintyy laajalla alueella Pohjois-Afrikassa, Lähi-idässä ja Arabian niemimaalla sekä Keski-Aasiassa Intian rajoille saakka. Laji on paikkalintu. Sen elinalueen koko on 1–10 miljoonaa neliökilometriä ja kanta on elinvoimainen.

## Elinympäristö
Elää sekä alavilla mailla että vuoristossa. Laji viihtyy pensaikkoa tai ruohomättäitä kasvavilla autiomailla ja aroilla ja esiintyy usein yhdessä pikkupensaskertun (*Sylvia conspicillata*) kanssa.

## Lisääntyminen
Pesä on matalalla pensaassa tai ruohoston varassa. Se on katettu, ruohoista ja risuista rakennettu ja sisältä untuvilla, karvoilla ja kuiduilla vuorattu. Kulkuaukko, joita on joskus 2 toisen ollessa pakotie, sijaitsee pesän sivussa vallitsevan tuulensuunnan mukaan. Naaras munii 3–7 munaa. Muna painaa keskimäärin 0,96&nbsp;g. Molemmat emot hautovat yhteensä noin 2 viikkoa. Poikaset lähtevät pesästä 2-viikkoisina, häirittyinä jo aikaisemmin.

## Ravinto
Syö hyönteisiä ja muita pieniä selkärangattomia sekä talvella siemeniä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* PBase (kuvia)
Viiksimarakatti

**Viiksimarakatti** (*Cercopithecus cephus*) on vanhan maailman häntäapinoihin kuuluva kädellinen.

## Levinneisyys

Viiksimarakattia tavataan Gabonissa, Kongossa, Etelä-Kamerunissa, Päiväntasaajan Guineassa, Keski-Afrikan tasavallan kaakkoisosassa ja Luoteis-Angolassa.

Se esiintyy pääasiassa alankoalueiden trooppisissa sademetsissä ja viihtyy puiden alemmilla oksilla, usein tiheiköissä. Se on yleinen Kongon rannikon mangrovemetsissä).

## Tuntomerkit
Viiksimarakatin kasvot ovat siniset ja ylähuuli on valkoinen, ja suun molemmilla puolilla on viiksiä muistuttavia tummia karvoja. Poskkissa on oranssinsävyiset "pulisongit". Sen ruumis on 42–58&nbsp;cm pitkä, häntä on 50–85&nbsp;cm ja painoa on 3,5–6&nbsp;kg. Naaraat ovat pienempiä ja sirompia kkuin urokset.

Selvä kulmakarvalinja erottaa kasvot päälaen mustan ja punertavan kirjavasta karvoituksesta. Tummat, kampamaiset korvat asettuvat varsin päänmyötäisesti. 
Apinoiden selän ja raajojen turkissa sekä hännässä jatkuu päälaen värisävy, kun taas vatsapuoli on tuhkanharmaa. Pakaroissa on karvattomat, kovettuneet alueet joiden päällä viiksimarakatti voi istua.

## Elintavat
Viiksimarakatti on päiväsaikaan aktiivinen. Se syö ensisijaisesti hedelmiä, mutta syö myös siemeniä, lehtiä, niveljalkaisia, lintuja ja munia.

## Lähteet
* 

### Viitteet