open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Intia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Intia]]** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Sen ainoat mitalistit ovat pituushyppääjä Anju Bobby George ja keihäänheittäjä Neeraj Chopra. George voitti pronssia Pariisissa 2003 ja Chopra hopeaa Eugenessa 2022 ja kultaa Budapestissä 2023. Anju Bobby George sijoittui lisäksi neljänneksi Helsingissä 2005. Kiekonheittäjä Vikas Gowda sijoittui seitsemänneksi Daegussa 2011 ja Moskovassa 2013. Pituushyppääjä Mayookha Johny sijoittui kahdeksanneksi Daegussa 2011. Estejuoksija Lalita Babar sijoittui kahdeksanneksi Pekingissä 2015. Dohassa 2019 Intian joukkue (joukkueessa Yahiya Muhammed Anas, Velluva Koroth Vismaya, Jisna Mathew, Noah Nirmal Tom) sijoittui seitsemänneksi 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin sekaviestissä ja keihäänheittäjä Annu Rani sijoittui kahdeksanneksi. Eugenessa 2022 seitsemänneksi sijoittuivat pituushyppääjä Sreeshankar ja keihäänheittäjä Annu Rani. Budapestissä 2023 miesten 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestissä Intian joukkue sijoittui viidenneksi ja miesten keihäänheitossa kaikki Intian heittäjät sijoittuivat kuuden parhaan joukkoon kun Chopran kultamitalin lisäksi Kishore Jena sijoittui viidenneksi ja D.P. Manu kuudenneksi. Muita MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneitä urheilijoita Intialla ei ole.

## Intian MM-mitalit kisoittain

## Intian MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Viherpallokala

**Viherpallokala** (*Tetraodon fluviatilis*) on värikäs kaakkoisaasialainen pallokalalaji. Sitä on vaikea erottaa kongonpallokalasta ja pantteripallokalasta.

## Koko ja ulkonäkö
Viherpallokala voi kasvaa 17&nbsp;cm pitkäksi. Sillä on valkea vatsapuoli, ja selkäpuolella kellanvihreällä pohjalla tummia pilkkuja. Sen vartalo on pantteripallokalaan verrattuna virtaviivaisempi.

## Alkuperä
Viherpallokaloja tavataan luonnossa Intiassa, Sri Lankalla, Bangladeshissa, Myanmarissa ja Borneolla. Aikuiset pysyttelevät hitaasti virtaavilla alueilla jokien suuosissa.

## Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Viherpallokalat ovat usein aggressiivisia muita akvaariokaloja kohtaan. Ne kutevat kivelle tai pohjahiekalle, ja koiras vartioi mätiä. Poikasia voi pitää makeassa vedessä, mutta kalojen kasvaessa suositellaan niiden totuttamista murtoveteen.

## Vesiolot ja ravinto
Viherpallokala elää tyypillisesti murtovedessä. Se on herkkä ammoniakin ja nitriittien pitoisuuksille, ja koska se sotkee paljon vettä ruokailutapojensa takia, tiheät vedenvaihdot ovat akvaariossa välttämättömiä. Se syö lihapitoista sekaruokaa, mutta tarvitsee myös jonkun verran kasviksia. Sopiva lämpötila on 24–28 astetta. 

## Lähteet
Latvia yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Latvia]]** on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut kaksi mitalia.

Latvian ensimmäiset MM-kilpailuissa pistesijoille yltäneet urheilijat olivat Igors Kazanovs ja Valentina Gotovska Stuttgartissa 1993. Kazanov oli jo vuonna 1987 Neuvostoliittoa edustaessaan sijoittunut 110 metrin aitajuoksussa viidenneksi ja saavutti Stuttgartissa kuudennen sijan. Gotovska sijoittui Stuttgartissa korkeushypyssä kahdeksanneksi. Ateenassa 1997 kaksi latvialaista ylti pistesijoille: Jelena Blazevica oli kolmiloikassa seitsemäs ja Anita Liepina 10 kilometrin kävelyssä kahdeksas. Edmontonissa 2001 pistesijan saavuttivat 50 kilometrin kävelyssä neljänneksi sijoittunut Aigars Fadejevs, pituushypyssä viidenneksi sijoittunut Valentina Gotovska ja keihäänheitossa kahdeksanneksi sijoittunut Ēriks Rags. Helsingissä 2005 Rags sijoittui kuudenneksi ja Ainārs Kovals samassa lajissa seitsemänneksi. Osakassa 2007 Vadims Vasiļevskis sijoittui keihäänheitossa neljänneksi. Berliinin 2009 keihäänheittokilpailussa Vasilevskis sijoittui jälleen neljänneksi ja Ainārs Kovals seitsemänneksi. Ensimmäisen mitalinsa Latvia voitti Daegussa 2011, jossa Ineta Radēviča hyppäsi pituudessa alun perin pronssille, mutta nousi vuonna 2017 hopealle venäläisen Olga Kutšerenkon dopinghylkäyksen takia. Seuraava mitalisti oli Laura Ikauniece-Admidiņa, joka saavutti Pekingissä pronssia seitsenottelussa. Keihäänheittäjä Sinta Ozoliņa sijoittui Pekingissä seitsemänneksi, keihäänheittäjä Līna Mūze Eugenessa 2022 kuudenneksi ja keihäänheittäjä Anete Kociņa Budapestissä 2023 neljänneksi.

## Lähteet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
### Viitteet
Liettua yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Liettua]]** on osallistunut yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin vuodesta 1993 alkaen. Se on saavuttanut yhteensä yhdeksän mitalia, joista kolme on kultaa, kolme hopeaa ja kolme pronssia. Ennen Liettuan itsenäistymistä maan urheilijat edustivat MM-kilpailuissa Neuvostoliittoa.

Liettuan menestynein yleisurheilija on kiekonheittäjä Virgilijus Alekna. Hän voitti MM-hopeaa Ateenassa 1997 ja Edmontonissa 2001 sekä kultaa Pariisissa 2003 ja Helsingissä 2005. Hän oli maansa paras myös Sevillassa 1999, Osakassa 2007 ja Berliinissä 2009 sijoittuessaan neljänneksi sekä Daegussa 2011 sijoittuessaan kuudenneksi. Mitaleille ovat Aleknan lisäksi yltäneet Andrius Gudžius, joka voitti kiekonheiton Lontoossa 2017 ja saavutti pronssia Eugenessa 2022, Virgilijus Aleknan poika Mykolas Alekna, joka saavutti hopeaa Eugenessa 2022 ja pronssia Budapestissä 2023, ja Remigija Nazarovienė, joka saavutti seitsenottelussa pronssia vuonna 1997. Toinen seitsenottelija Austra Skujytė on ollut 2000-luvulla Liettuan menestynein naisurheilija sijoittuessaan vuonna 2001 kuudenneksi, vuonna 2003 kymmenenneksi, vuonna 2005 neljänneksi, vuonna 2007 kuudenneksi ja vuonna 2011 seitsemänneksi. Berliinissä 2009 ja Daegussa 2011 Kristina Saltanovic sijoittui 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi. Moskovassa 2013 Liettuan parhaiten sijoittunut urheilija oli Zinaida Sendriuté, joka oli kiekonheitossa yhdeksäs. Pekingissä 2015 pistesijoille pääsi vain 20 kilometrin kävelyssä seitsemänneksi sijoittunut Brigita Virbalyté. Lontoossa 2017 Gudžiusin kultamitalin lisäksi kahdeksan parhaan joukkoon sijoittui korkeushypyssä seitsemänneksi sijoittunut Airinė Palšytė. Dohassa 2019 parhaiten sijoittunut liettualainen oli 20 kilometrin kävelyssä 11:nneksi sijoittunut Marius Žiūkas.

## Liettuan MM-mitalit kisoittain

## Liettuan MM-mitaliurheilijat

## Huomautukset

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Viitteet
George Russell

**George Allen Russell** (23. kesäkuuta 1923 – 27. heinäkuuta 2009) oli yhdysvaltalainen jazzpianisti ja -rumpali sekä pedagogi, säveltäjä ja musiikkiteoreetikko. Hän syntyi Cincinnatissa Ohiossa ja sairasti nuorena tuberkuloosin.

Russell kiersi ja levytti esiintyvänä artistina laajasti. Hän ei säveltäjänä keskittynyt ainoastaan perinteiseen jazziin, vaan loi myös klassista musiikkia. Monet teokset ovat olleet tilaustöitä.

Russell on vaikuttanut merkittävästi myös musiikin teoriaan, ja hän julkaisi teoriansa teoksessa *The Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization* (1953). Hänen ajatuksensa olivat vaikuttamassa modaalisen jazzin syntyyn. Muun muassa Miles Davisin ja John Coltranen sanotaan saaneen vaikutteita teoksesta. Davisin albumia *Kind of Blue* pidetään Russellin vaikutteiden malliesimerkkinä. Russell opetti pitkään New England Conservatory of Musicissa Bostonissa. 

## Kirjalliset julkaisut
**The Lydian Chromatic Concept of Tonal Organization* (1953)

## Lähteet
Solveig Rogstad

**Solveig Rogstad** (s. 31. heinäkuuta 1982) on norjalainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.

Rogstad sijoittui ensimmäisissä aikuisten arvokilpailuissaan Östersundin MM-kisoissa 2008 normaalimatkalla kymmenenneksi, sprintissä viidenneksitoista, takaa-ajossa 24:nneksi, yhteislähdössä kuudenneksitoista ja viestissä kuudenneksi.

Rogstad saavutti debyyttikaudellaan 2007–2008 ensimmäisen maailmancupin voittonsa Ruhpoldingin takaa-ajokilpailussa 13. tammikuuta. Oslon yhteislähdössä 16. maaliskuuta hän sijoittui toiseksi. Kokonaispisteissä hän oli neljästoista.

## Lähteet
*
Robert Sabatier

**Robert Sabatier** (17. elokuuta 1923 Pariisi, Ranska – 28. kesäkuuta 2012 Boulogne-Billancourt, Ranska) oli ranskalainen kirjailija, kriitikko ja journalisti. Hän oli Académie Goncourtin jäsen.

Sabatier syntyi Pariisissa ja alkoi 1950-luvulla suuntautua kirjallisuuteen työskennellessään yliopistopaino Presses Universitaires de Francessa. Hänen ensimmäinen teoksensa oli vuonna 1953 ilmestynyt *Alain et le negre*, jota on kutsuttu ensimmäiseksi antirasistiseksi ranskalaiseksi romaaniksi. Sabatier sai kansainvälistä mainetta erityisesti omaelämäkerrallisesta romaanisarjasta, jonka ensimmäinen osa *Les Allumettes suédoises* ilmestyi 1969.

Sabatier valittiin 1971 ranskalaiseen kirjallisuusjärjestöön Académie Goncourtiin. Hän kirjoitti romaanien ja runojen lisäksi yhdeksänosaisen ranskalaisen runouden historiikin, *Histoire de la poésie françaisen*. Sabatier väitti lukeneensa historiikkia varten neljän vuosikymmenen aikana 25 miljoonaa runoa.

Sabatier kuoli sairaalassa Pariisin esikaupunkialueella kesäkuussa 2012.

## Suomennetut teokset
* *Kesän lapset* (*Les enfants de l'été*), suom. Annikki Suni. Helsinki: Kirjayhtymä 1979 

## Lähteet
Oscar Garré

**Oscar Alfredo Garré** (s. 9. joulukuuta 1956 Buenos Aires, Argentiina) on argentiinalainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Garré voitti maailmanmestaruuden vuoden 1986 MM-kilpailuissa.

Oscar Garré pelasi lähes koko uransa Ferro Carril Oestessa. Hän aloitti seurassa vuonna 1974, kävi pelaamassa kauden 1988–1989 Club Atlético Huracánissa ja palasi sitten takaisin *Ferroon*. Garré voitti Ferro Carril Oestessa pelatessaan kaksi Argentiinan-mestaruutta (1982 ja 1984). Vuonna 1994 Garré siirtyi Israeliin, jossa pelasi vielä kaksi kautta. 

Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa Oscar Garré pelasi 41 ottelua vuosina 1983–1988. Hän oli voittamassa maailmanmestaruutta vuonna 1986.

Pelaajauran jälkeen Garré on valmentanut Argentiinassa ja Chilessä. Hän on luotsannut muun muassa yhtä Chilen suurseuroista Universidad Católicaa ja entistä seuraansa Ferro Carril Oestea, josta sai lähteä toukokuussa 2007.

## Seurat pelaajana
* 1974–1988 Ferro Carril Oeste
* 1988–1989 Club Atlético Huracán
* 1989–1994 Ferro Carril Oeste
* 1994–1995 Hapoel Kfar Saba
* 1995–1996 Hapoel Be'er Sheva

## Saavutukset
* Maailmanmestaruus 1986
* Argentiinan mestaruus (Nacional) 1982, 1984
* Toto Cup 1995

## Seurat valmentajana
* Club Atlético Lanús (Argentiina)
* Club Deportivo Universidad Católica (Chile)
* Club Deportivo Huachipato (Chile)
* Ferro Carril Oeste (Argentiina)

## Lähteet
Sheila Jordan

**Sheila Jeanette Jordan**, o.s. **Dawson** (18. marraskuuta 1928 – 11. elokuuta 2025) oli yhdysvaltalainen jazzmusiikin laulaja-lauluntekijä. 

Jordan syntyi Detroitissa, Michiganissa, mutta asui lapsuudessaan myös Pennsylvaniassa. Lähdettyään vuonna 1951 New Yorkiin hän sai opetusta Lennie Tristanolta ja Charles Mingusilta. Hän oli vuosina 1952–1962 naimisissa jazzpianisti Duke Jordanin kanssa. 

Jordanin levyjen joukossa on Blue Note Recordsilla julkaistu *Portrait of Sheila Jordan* (1963). Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa George Russellin, Lee Konitzin, Roswell Ruddin ja Steve Kuhnin kanssa. 

## Lähteet
Villeroy & Boch

**Villeroy & Boch** on saksalainen keramiikkatuotteita valmistava yritys. Yritys valmistaa kylpyhuonekalusteita, astiastoja, lasistoja, ja aterimia. Pääkonttori ja tehtaat sijaitsevat Mettlachissa, Saksassa.

## Historia
Yrityksen perusti alun perin François Boch Ranskassa kolmen poikansa kanssa 1748. Yritys siirtyi myöhemmin Luxemburgiin ja Saksaan.
Bardiani CSF 7 Saber

**Bardiani CSF 7 Saber** (UCI-tunnus BCS) on maantiepyöräilyn ammattilaistalli, joka kilpailee pääasiassa UCI Continental Circuits -tason kilpailuissa, mutta osallistuu villin kortin turvin toisinaan myös UCI World Tour -sarjan kilpailuihin.

Talli aloitti toimintansa vuonna 1987 nimellä Selca. Navigare sponsoroi joukkuetta ensimmäisen kerran vuonna 1990 ja on sittemmin toiminut tukijana useaan otteeseen, viimeksi pääsponsorina 2008–2009. Vuosina 2000–2007 päätukijana oli Ceramica Panaria ja 2010–2012 Colnago. Bardiani on ollut pääsponsorina vuodesta 2013 lähtien. Talli on rekisteröity Irlantiin.

Joukkue on saavuttanut suurimmat menestyksensä Italian ympäriajossa. Julio Alberto Pérez Cuapio voitti yhden etapin 2001 ja kaksi etappia sekä mäkikilpailun 2002. Emanuele Sella voitti vuoden 2004 kilpailussa sooloajon jälkeen 11. etapin. Vuoden 2005 kilpailussa Brett Lancaster voitti prologin saaden maglia rosa -paidan haltuunsa ja Luca Mazzanti voitti samana vuonna neljännen etapin. Luis Felipe Laverde voitti etapin sekä 2006 että 2007. Lisäksi Maximiliano Richeze nousi vuoden 2007 kilpailun 18. ja 21. etapin voittajaksi, kun Alessandro Petacchin suoritus hylättiin dopingrikkomuksen takia.

Richeze puolestaan jäi itse kiinni dopingin käytöstä juuri ennen vuoden 2008 Italian ympäriajon alkua . Vajaamiehisellä joukkueella kilpailuun lähtenyt CSF Group-Navigare menestyi kuitenkin  erinomaisesti. Matteo Priamo voitti kuudennen osuuden ja Emanuele Sella voitti ylivoimaisesti kolme vaativaa vuorietappia. Lisäksi Sella voitti mäkikilpailun, jota johti alusta loppuun, ja CSF Group-Navigare joukkuekilpailun yli 40 minuutin erolla Astana Teamiin.

Manuel Belletti voitti etapin Italian ympäriajossa 2010 ja Domenico Pozzovivo 2012. Stefano Pirazzi voitti Giron mäkikirikilpailun 2013. Enrico Battaglin voitti etapin sekä 2013 että 2014 ja Marco Canola 2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Lars Conrad

**Lars Conrad** (s. 1. kesäkuuta 1976 Berliini, Länsi-Saksa) on saksalainen vapaauimari, olympiamitalisti sekä moninkertainen MM- ja EM-kisamitalisti.

Conrad kilpaili olympialaisissa ensimmäisen kerran Sydneyssä 2000. Hän ui 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestin alkuerissä; Saksan joukkue sijoittui loppukilpailussa neljänneksi. Ateenan olympialaisissa 2004 Conrad saavutti hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin sekauintiviestissä, jossa hän ui vapaauintiosuuden. Hän kilpaili myös molemmissa vapaauintiviesteissä, joissa Saksa sijoittui pidemmällä matkalla kuudenneksi ja lyhyemmällä kahdeksanneksi.

Conrad saavutti ensimmäiset MM-mitalinsa Göteborgin lyhyen radan MM-kilpailuissa 1997: kultaa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä ja pronssia 200 metrin vapaauinnissa. Ateenan lyhyen radan MM-kilpailuissa 2000 hän ui alkuerissä Saksan pronssille yltäneessä 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestijoukkueessa. Pitkällä radalla Conrad saavutti pronssia 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä Fukuokassa 2001 ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä Barcelonassa 2003.

Euroopan-mestaruuskilpailuissa Conrad on saavuttanut pitkällä radalla useita viestimitaleja, muun muassa kultaa 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauinnissa Istanbulissa 1999 ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauinnissa Berliinissä 2002. Rostockin lyhyen radan EM-kilpailuissa 1996 Conrad voitti neljä kultamitalia, viestien lisäksi henkilökohtaisissa 100 metrin ja 200 metrin vapaauinneissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
Ruth Park

**Ruth Park** (24. elokuuta 1917 – 16. joulukuuta 2010) oli Australiassa vuodesta 1942 asunut uusiseelantilaissyntyinen kirjailija. Jo hänen ensimmäinen romaaninsa, *Harp in the South* (1948), käännettiin useille vieraille kielille.

Park oli Australian ritarikunnan jäsen.

Park oli monipuolinen kirjailija, jonka tuotantoon kuuluu aikuislukijoille suunnattujen romaanien ohella muun muassa lastenkirjallisuutta. 

## Suomennettu kirjallisuus
* *Pompeliini seikkailee*, 1962 (*The Muddle-Headed Wombat*, suom. Kirsti Kattelus, WSOY, 1976)
* *Pompeliini lomalla*, 1964 (*The Muddle-Headed Wombat on Holiday*, suom. Kirsti Kattelus, WSOY, 1977)

## Lähteet
Menahem Pressler

**Menahem Pressler** (16. joulukuuta 1923 – 6. toukokuuta 2023) oli saksalaissyntyinen juutalainen pianisti.

Presslerin perhe pakeni Kristalliyön jälkeen Saksasta ja muutti vuonna 1938 Palestiinan brittiläiselle mandaattialueelle. Pressler saapui 1946 Yhdysvaltoihin, missä hän voitti jo samana vuonna San Fransciscossa kansainvälisen pianokilpailun ja pääsi esiintymään Eugene Ormandyn johtaman Philadelphian orkesterin kanssa.

Pressler perusti vuonna 1955 Beaux Arts Trion yhdessä viulisti Daniel Guilet’n ja sellisti Bernard Greenhousen kanssa. Trio pysyi yhdessä vuoteen 2008 asti ja soitti tuona aikana yli 4&nbsp;000 konserttia. Yhtye julkaisi myös yli 50 albumia. Pressler julkaisi myös lukuisia levytyksiä myös yhtyeen ulkopuolella.

Pressleristä tehtiin vuonna 2000 Yhdysvaltain taide- ja tiedeakatemian jäsen, ja hänelle myönnettiin vuonna 2005 ensimmäisen luokan Bundesverdienstkreuz.

## Lähteet
Rudolph Pariser

**Rudolph Pariser** (8. joulukuuta 1923 – 2. helmikuuta 2021) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän työskenteli pitkään polymeerikemistinä DuPontille.

Pariser syntyi kauppiasvanhemmille Harbinissa, Kiinassa; Yhdysvaltain kansalaisuuden hän sai vasta vuonna 1944. Hän valmistui Kalifornian yliopistosta Berkeleyssä vuonna 1944 ja Minnesotan yliopistosta vuonna 1950.

Pariser–Parr–Pople-menetelmä on nimetty Pariserin, Robert Parrin ja John Poplen mukaan.

## Lähteet
Ivan Rabuzin

**Ivan Rabuzin** (27. maaliskuuta 1921 &ndash; 18. joulukuuta 2008) oli kroatialainen taidemaalari. Hänet tunnetaan naivistisista töistä, joita on ollut esillä laajasti eri puolilla maailmaa.

Rabuzin istui myös maansa parlamentin jäsenenä.

## Lähteet
Pierre Samuel

**Pierre Samuel** (12. syyskuuta 1921 – 23. elokuuta 2009) oli ranskalainen matemaatikko. Hän kuului Nicolas Bourbaki -ryhmään.

Samuel tuli tunnetuksi työstään algebran alalla. Hän kirjoitti aiheesta kaksiosaisen teoksen *Commutative Algebra* yhteistyössä Oscar Zariskin kanssa. 

Samuel oli Université Paris-Sudin emeritusprofessori. 

## Lähteet
Oscar Zariski

**Oscar Zariski** (24. huhtikuuta 1899 – 4. heinäkuuta 1986) oli nykyisen Valko-Venäjän alueella juutalaiseen perheeseen syntynyt matemaatikko. Hän opiskeli Kiovan yliopistossa ja Roomassa ennen muuttoaan Yhdysvaltoihin vuonna 1927.

Zariski työskenteli Johns Hopkinsin ja Harvardin yliopistojen professorina. Hän nousi yhdeksi algebrallisen geometrian johtavista nimistä.

Zariski sai matematiikan Wolfin palkinnon vuonna 1981. Hänelle oli lisäksi vuonna 1965 myönnetty Kansallinen tiedemitali. Hän julkaisi muun muassa kaksiosaisen teoksen *Commutative Algebra* yhdessä Pierre Samuelin kanssa.

## Katso myös
* Zariskin topologia
* Zariskin–Goldmanin–Krullin lause

## Lähteet
Kiikoisten vaakuna

**Kiikoisten kunnanvaakuna** on saanut aiheensa Kiikoisten vanhasta nimityksestä ”kuttukappeli”, jota vaakunan pukki edustaa. Sen kaulassa riippuva tuohikontti puolestaan on viittaus torpparien päivätöihin eli taksvärkkiin.

Vaakunan on suunnitellut Gustaf von Numers, ja se vahvistettiin käyttöön 3. toukokuuta 1954. Vaakunan selitys on ”kultakentässä nouseva, musta, punakielinen pukki, jonka kaulassa hihnastaan riippuva, hopeinen tuohikontti”.

Vaakuna jäi epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 2013, kun Kiikoinen liittyi Sastamalan kaupunkiin.

## Lähteet
*
Robert Parr

**Robert Ghormley Parr** (22. syyskuuta 1921 – 27. maaliskuuta 2017) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän oli International Academy of Quantum Molecular Sciencen perustajajäseniä ja pääsi vuonna 1973 myös Kansalliseen tiedeakatemiaan.

Parr valmistui Brownin ja Minnesotan yliopistoista. Hän työskenteli muun muassa Pohjois-Carolinan yliopistossa Chapel Hillissä.

Kansainvälisesti Parr tunnetaan varsinkin Pariser–Parr–Pople-menetelmästä, joka on nimetty hänen mukaansa sekä Rudolph Pariserin ja John Poplen mukaan.

## Lähteet
Tanska yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Tanska]]** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Se on saavuttanut MM-kilpailuissa yhteensä neljä mitalia, joista kolme on kultaisia.

Menestynein tanskalainen MM-kisaurheilija on kenialaissyntyinen Wilson Kipketer, joka voitti 800 metrin juoksussa kultaa vuosina 1995, 1997 ja 1999. Ensimmäisen tanskalaismitalin voitti pituushypyssä pronssille vuonna 1993 sijoittunut Renata Nielsen, joka on alun perin puolalainen. Ateenassa 1997 kahdeksanneksi 1&nbsp;500 metrin juoksussa sijoittui kenialaissyntyinen Robert Andersen. Ensimmäiset pistesijoille eli kahdeksan parhaan joukkoon yltäneet tanskalaissyntyiset urheilijat olivat Helsingissä 2005 keihäänheitossa neljänneksi sijoittunut Christina Scherwin ja kuulantyönnössä alun perin seitsemänneksi, mutta dopinghylkäysten jäljiltä viidenneksi noussut Joachim Olsen. Osakassa 2007, Berliinissä 2009, Daegussa 2011, Moskovassa 2013, Lontoossa 2017, Eugenessa 2022 ja Budapestissä 2023 ei yksikään tanskalaisurheilija yltänyt pistesijoille. Moskovassa Tanskalla oli vain kahden urheilijan suuruinen joukkue. Pekingissä 2015 kolmihenkisestä tanskalaisjoukkueesta Sara Slott Petersen ylsi 400 metrin aitajuoksussa neljänneksi. Dohassa 2019 estejuoksija Anna Emilie Møller sijoittui seitsemänneksi.

## Tanskan MM-mitalit kisoittain

## Tanskan MM-mitaliurheilijat

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Göran Enckelman

**Göran Enckelman** (s. 14. kesäkuuta 1948 Lahti) on suomalainen jalkapallomaalivahti ja valmentaja, joka pelasi 1966–1984 ja jatkoi sen jälkeen valmentajana. Hän voitti urallaan neljä Suomen-mestaruutta ja pelasi myös Suomen A-maajoukkueessa 21 ottelua.

Enckelman aloitti uransa vuonna 1966 Lahden Reippaassa. Reippaan jälkeen Enckelman pelasi kauden Kuopion Palloseurassa ja siirtyi vuonna 1971 Turun Palloseuraan. Enckelman pelasi Turussa viisi kautta ja voitti sinä aikana kolme Suomen-mestaruutta. Vuonna 1975 hänet valittiin Suomen vuoden jalkapalloilijaksi. Hän saavutti neljännen Suomen-mestaruutensa vuonna 1977 Valkeakosken Hakassa. Enckelman päätti uransa Ruotsissa Nyköpings BIS:n joukkueessa, jonne siirtyi samana vuonna 1977 ja edusti seuraa vuoteen 1984 asti.

Pelaajauransa jälkeen Enckelman toimi Turun Palloseuran apuvalmentajana, Suomen A-maajoukkueen maalivahtivalmentajana ja olympiajoukkueen joukkueenjohtajana. Tämän lisäksi hän oli päävalmentajana  Kaarinan Pojissa 1994–1997 ja Pargas IF:ssä 1998. Enckelman toimi Eerikkilän urheiluopiston rehtorina vuodesta 1999 alkaen, aina eläköitymiseensä asti 31.12.2013.

Elokuussa 2009 Enckelman ilmoitti tavoittelevansa Suomen Palloliiton puheenjohtajuutta, mutta tehtävään valittiin yksimielisesti ilman vastaehdokkaita eduskunnan puhemies Sauli Niinistö. Palloliitto palkitsi Enckelmanin vuonna 2013 Captain's Ball -palkinnolla. Tasavallan presidentti myönsi 13.12.2013 Enckelmanille liikuntaneuvoksen arvonimen.

Enckelmanin poika Peter Enckelman on myös maalivahti.

## Saavutukset
* Suomen-mestaruus: 1971, 1972, 1975, 1977
* Vuoden jalkapalloilija: 1975
* Captain's Ball: 2013

## Lähteet
Islanti yleisurheilun maailmanmestaruuskilpailuissa

**[[Islanti]]** on osallistunut kaikkiin yleisurheilun ulkoratojen täyden ohjelman maailmanmestaruuskilpailuihin, jollaiset järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1983. Sen parhaimmat saavutukset ovat kaksi pistesijaa. Tokiossa 1991 Sigurdur Einarsson sijoittui keihäänheitossa kuudenneksi – samassa kilpailussa Einar Vilhjálmsson oli yhdeksäs – ja Edmontonissa 2001 Þórey Edda Elísdóttir seiväshypyssä niin ikään kuudenneksi. Daegussa 2011 Islannilla oli kisoissa vain kaksi urheilijaa ja Moskovassa 2013 enää yksi.

## Lähteet

* 
* 
* 
* 
* 
*
Guruceta-palkinto

**Guruceta-palkinto** () on espanjalaisessa jalkapalloilussa kauden parhaalle erotuomarille myönnettävä palkinto, jota urheilulehti *[[Marca]]* on jakanut kaudesta 1986–1987 lähtien. Palkinto on nimetty tuomari Emilio Gurucetan mukaan, joka menehtyi auto-onnettomuudessa saman kauden aikana. Eniten Guruceta-palkintoja on Antonio López Nietolla, viisi.

Sarjakauden päätteeksi paras tuomari valitaan laskemalla kerroin, joka koostuu tuomaroiduista otteluista ja *Marcan* antamista pisteistä (0–3 per ottelu). Tuomari, jolla on korkein kerroin voittaa palkinnon. Laskuissa otetaan huomioon tuomarit, jotka ovat viheltäneet vähintään kahdeksan ottelua. Aluksi palkintoa jaettiin vain korkeimman sarjatason Primera Divisionin tuomareille, mutta kaudella 1993–1994 sitä alettiin jakaa myös toiseksi korkeimman sarjatason Segunda Divisionin tuomareille.

Espanjalaisessa jalkapalloilussa pelaajista saatetaan käyttää etunimeä, sukunimeä, lempinimeä tai näiden yhdistelmää, mutta erotuomareihin viitaan yleensä molemmilla sukunimillä. Tapa on peräisin 1960- ja 1970-lukujen vaihteesta, jolloin maassa elettiin vielä Francisco Francon diktatuurissa. Tuolloin tuomareihin tavattiin viitata yleisen käytännön mukaan ensimmäisellä eli isänpuoleisella sukunimellä, kunnes pääsarjaan tuli nuori tuomari nimeltä Ángel Franco. Ei käynyt päinsä, että lehdistö revittelisi otsikoilla, kuten ”Franco oli surkea”, joten kaikkiin tuomareihin alettiin viitata molemmilla sukunimillä. Näin esimerkiksi tuomari-Francosta tuli Franco Martínez ja Gurucetasta Guruceta Muro.

## Voittajat
### Primera División

## Lähteet
Tommi Hoikkala

**Tommi Hoikkala** (s. 10. huhtikuuta 1953 Espoo) on suomalainen sosiologi. Hoikkalan tutkimustapa on luonteeltaan osallistuva, hän tarkkailee usein pitkiäkin aikoja tutkimuskohteitansa. Hän on valtiotieteen tohtori ja sosiologian dosentti. Nuorisotutkimusverkoston tutkimusjohtajaksi hänet valittiin vuonna 1999. Hänet kutsuttiin verkoston tutkimusprofessoriksi vuonna 2009.

Hoikkalan isä oli karjalaisevakko Koivistolta, rakennusmestari ja jatkosodan veteraani. Suomenruotsalainen äiti oli kotoisin Tenholasta. Espoon Mankkaalla varttunut Hoikkala kiinnostui ajan tavan mukaan nuorisopoliitikasta, kokeili Kokoomusta mutta eteni sitten taistolaispiireissä Sosialistisen opiskelijaliiton järjestösihteeriksi 1977. Nykyisin hän katsoo olleensa tuolloin väärässä.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 

### Toimitteita
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle Elävä arkisto: Tommi Hoikkala tutkii nuorisoa.
Henrik Moisander

**Henrik Moisander** (s. 29. syyskuuta 1985 Turku) on suomalainen uransa päättänyt jalkapallomaalivahti.

Moisander siirtyi kesällä 2003 Turun Palloseurasta Hollantiin Amsterdamin Ajaxin nuorisoakatemiaan. Syksyllä 2006 hän siirtyi lainalle Ruotsin Superettanissa pelaavaan Assyriskaan. Suomeen Moisander teki paluun elokuussa 2007 solmittuaan sopimuksen TPS:n kanssa. Vuonna 2009 hän pelasi Vaasan Palloseurassa, kunnes siirtyi takaisin seuraavaksi kaudeksi TPS:n riveihin. Lokakuussa 2013 Moisander teki kahden vuoden sopimuksen Veikkausliiga-seura FC Lahden kanssa. Helmikuussa 2016 hän teki kahden vuoden sopimuksen Inter Turun kanssa. Marraskuussa 2020 Moisander teki yksivuotisen jatkosopimuksen Interin kanssa.

Moisander on edustanut A-maajoukkuetta kerran ottelussa Jemeniä vastaan 22. tammikuuta 2015. Suomen poikamaajoukkueissa hän on pelannut yhdeksässä ottelussa.

Moisanderin kaksoisveli Niklas on myös entinen ammattilaisjalkapalloilija.

## Lähteet
* "Henrik Moisander ja TPS sopimukseen"
* Moisander playerhistory.com-sivustolla

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Moisander Veikkausliigan sivuilla
Intian maahockeymaajoukkue

**Intian maahockeymaajoukkue** edustaa Intiaa maahockeyn maajoukkueturnauksissa.

Intia on yksi menestyneimmistä valtioista maahockeyssä. Se oli ensimmäinen Euroopan ulkopuolelta tullut valtio, joka liittyi Kansainväliseen maahockeyliittoon. Intia on voittanut kahdeksan olympialaisten kultamitalia. Se oli Amsterdamista 1928 Melbourneen 1956 voittamaton ottaen kuusi perättäistä olympiakultaa. Kaikkiaan Intia on voittanut kahdeksan kultamitalia olympialaisissa. Intialla on lisäksi yksi hopea ja kaksi pronssia.

26. helmikuuta 2012 Intian miesten maahockeymaajoukkue kelpuutettiin jälleen Lontoon kesäolympialaisissa mukaan kahdeksan vuoden tauon jälkeen.

## Mitalit
Lähde: The-Sports.org
### Olympialaiset
* Kultaa 1928, 1932, 1936, 1948, 1952, 1956, 1964 ja 1980
* Hopeaa 1960
* Pronssia 1968 ja 1972
### Maailmanmestaruuskilpailut
* Kultaa 1975
* Hopeaa 1973
* Pronssia 1971
### Champions Trophy
* Hopeaa 2016 ja 2018
* Pronssia 1982
### Aasian kisat
* Kultaa 1966, 1998 ja 2014
* Hopeaa 1958, 1962, 1970, 1974, 1978, 1982, 1990, 1994 ja 2002
* Pronssia 1986, 2010 ja 2018
### Aasia Cup
* Kultaa 2003, 2007, 2017
* Hopeaa 1982, 1985, 1989, 1994, 2013
* Pronssia 1999
### Sultan Azlan Shah Cup
* Kultaa 1985, 1991, 1995, 2009 ja 2010
* Hopeaa 2008, 2016, 2019
* Pronssia 1983, 2000, 2006, 2007 ja 2012, 2017
### Champions Challenge
* Kultaa 2001
* Hopeaa 2011
* Pronssia 2007 ja 2009
### Kansainyhteisön kisat
* Hopeaa 2010, 2014
### Afro-Aasian kisat
* Kultaa 2003
### Aasian Champions Trophy
* Kultaa 2011, 2016 ja 2018
* Hopeaa 2012

## Merkittäviä entisiä pelaajia

* Dhyan Chand
* Richard Allen
* Joseph Galibardy
* Earnest Goodsir-Cullen
* Peter Fernandes
* Leslie Claudius
* Roop Singh
* Baboo Nimal
* Hiranna M. Nimal
* Gurbax Singh Grewal
* Balbir Singh Grewal
* B.P. Govinda
* Ajit Pal Singh

* Ashok Kumar
* Aslam Sher Khan
* S. Sathish
* Mohammed Shahid
* Merwyn Fernandes
* Ajit Singh
* Surjit Singh
* Zafar Iqbal
* Marcellus Gomes
* Udham Singh
* Jagbir Singh
* Jude Felix

* Jugraj Singh
* Balbir Singh Sr.
* Sabu Varkey
* Prithipal Singh
* Dhanraj Pillay
* Viren Rasquinha
* Pargat Singh
* Dilip Tirkey
* Vasudevan Baskaran
* Jalaluddin Rizvi
* Balwant Singh Purewal
* Adam Sinclair

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Indianhockey.com
Alankomaiden maahockeymaajoukkue

**Alankomaiden maahockeymaajoukkue** edustaa Alankomaita maahockeyn maajoukkueturnauksissa.

Alankomaat on menestynyt hyvin maahockeyn mestaruuskilpailuissa ja olympialaisissa. Maalla on yhdeksän olympiamitalia, joista kaksi on kultaista. Maailmanmestaruuden Alankomaat on voittanut kolme kertaa ja MM-mitaleita on yhteensä yhdeksän. Euroopan-mestaruus on mennyt Alankomaihin viidesti ja mitaleita EM-tasolta maalla on yhteensä kuusitoista.

## Parhaat saavutukset
Lähde: The-sports.org

### Olympialaisissa
*Kultaa (1996, 2000)
*Hopeaa (1928, 1952, 2004, 2012)
*Pronssia (1936, 1948, 1988)

### Maailmanmestaruuskilpailuissa
*Kultaa (1973, 1990, 1998)
*Hopeaa (1978, 1994, 2014, 2018)
*Pronssia (2002, 2010)

### Euroopan-mestaruuskilpailuissa
*Kultaa (1983, 1987, 2007, 2015, 2017)
*Hopeaa (1970, 1978, 1991, 1995, 1999, 2005, 2011)
*Pronssia (1974, 2009, 2013, 2019)

### Champions Trophy
*Voittaja: 1981, 1982, 1996, 1998, 2000, 2002, 2003, 2006

### Maailmanliiga
*Voittaja: 2013

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Maajoukkueen sivut Alankomaiden maahockeyliiton sivuilla
Raaseporin vaakuna

**Raaseporin kunnanvaakuna** on 15-henkisen Raaseporin järjestelytoimikunnan Raaseporin kaupungille kutsukilpailun perusteella valitsema vaakuna, joka on saanut aiheensa alueen lehtobiotoopista sekä yhdistyvään kuntaan alun perin kuuluneista kahdeksasta kunnasta. Nämä kehäkkäin sijoitettujen valkovuokkojen kuvaamat kunnat ovat Bromarv, Karjaa, Karjaan maalaiskunta, Pohja, Snappertuna, Tammisaaren maalaiskunta, Tammisaari ja Tenhola. Kilven päällä oleva muurikruunu viittaa seudun historiaan ja alueella olleisiin kolmeen linnoitukseen.

Vaakunan on suunnitellut graafikko Henrik Strömberg, ja se otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2009 Karjaan, Pohjan ja Tammisaaren yhdistyessä Raaseporin kaupungiksi. Heraldisen lautakunnan korjaama vaakunan selitys on ”vihreällä kilvellä kahdeksan hopeista kultaemiöistä valkovuokonkukkaa renkaan tavoin”.

Vaakunan lisäksi Raaseporin kaupunki käyttää vaakunaan perustuvaa lippua ja viiriä. Viirissä vaakunan valkovuokot on asetettu keltaisen yläreunuksen ja valkoisen alareunuksen väliin.

## Kritiikkiä
Vaakunassa on heraldisessa mielessä joitakin heikkouksia. Heraldisen tunnuksen suunnittelijan kymmenen käskyä  neuvoo, että metallia (heraldiset värit kulta ja hopea) ei saa laittaa toisen metallin päälle eikä viereen. Vaakunassa kultaiset emiöt ovat suoraan hopeisten terälehtien päällä.

Alkuperäisissä taiteilijan antamissa piirto-ohjeissa tarkasti määrätty kilven muoto puolestaan jätetään heraldiikan käytäntöjen mukaan blasonoinnissa määrittelemättä, jolloin minkä tahansa muotoinen kilpi täyttää vaakunakuvauksen ehdot. Tähän liittyen kilven päällä oleva muurikruunu voidaan piirtää eri lailla tai jättää kokonaan piirtämättä, ja pääsääntöisesti muurikruunu ulottuukin heraldiikassa kilven reunoihin saakka.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiö

**Liikunnan ja kansanterveyden edistämissäätiö** (**LIKES**) oli Jyväskylässä perustettu, vuosina 1970–2021 toiminut säätiö, jonka tarkoituksena oli liikunnan ja terveyden edistäminen ja niiden tutkimuksen tukeminen.

Säätiö piti historiansa aikana yllä Jyväskylän uimahallia ja saneerasi sen kylpyläksi vuonna 1991. Lisäksi säätiö rakennutti Jyväskylään Hippos-hallin ja harjoitusjäähallin 1992. Kilpa- ja huippu-urheilun tutkimuskeskus KIHU perustettiin Likesin yhteyteen 1991. Omaksi säätiöksi se irtautui 1999. Likes järjesti myös liikuntalääketieteen erikoislääkärikoulutusta ja piti liikuntapoliklinikkaa, joka vuonna 2010 myytiin Mehiläiselle. Säätiö järjesti Suomen liikuntatieteen tietopalvelun vuoteen 2005, jolloin tehtävä siirtyi Jyväskylän yliopiston kirjastolle.

LIKES-tutkimuskeskus toteutti monitieteistä tutkimusta. Hankkeista tunnetuimpia oli 1970-luvulla alkanut Meteli-tutkimus. Säätiö koordinoi valtakunnallisia liikunnan edistämisohjelmia, kuten Liikkuva koulu- ja Kunnossa kaiken ikää -ohjelma. Tutkimuskeskuksen keskeinen rahoittaja oli opetus- ja kulttuuriministeriö.  

Tutkimuskeskuksen toiminta siirtyi Jyväskylän ammattikorkeakoulun alaisuuteen vuoden 2022 alusta, minkä jälkeen säätiö purettiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* LIKES-tutkimuskeskus
Yhdeksän yhteyttä

**Yhdeksän yhteyttä** (*The Nine*) on yhdysvaltalainen televisiosarja, jonka loivat Hank Steinberg ja K.J. Steinberg. Sarjaa esitettiin vuosien 2006–2007 aikana Yhdysvalloissa vain 13 jaksoa, eikä siitä enää tuotettu lisää jaksoja huonojen katsojalukujen vuoksi. Yhdysvalloissa sarjaa esitti ABC ja Suomessa sarjaa esittää MTV3.

## Juoni
Epäonnistunut pankkiryöstö sekä sitä seurannut panttivankitragedia yhdistää yhdeksän ihmiset kohtalot toisiinsa. Jokaisen jakson aikana käy ilmi uusia asioita 52-tuntisesta tragediasta, kun ryhmä yhdeksän henkeä yrittää selvittää panttivankitragedian syntyä.

## Aiheesta muualla
* TV.com
IKBAL

**IKBAL** eli **Ismon Karkean Brutaalit Aavikko Levyt** on Läjä Äijälän Torniossa vuonna 1979 perustama levy-yhtiö, joka julkaisi muun muassa Aavikon koneen ja moottorin kaksi ensimmäistä singleä, Terveiden Käsien levyt *[[Rock laahausta vastaan]]* ja II, jotka ovat ensimmäisiä tunnettuja suomalaisia hardcore punk-julkaisuja sekä Billy Boysin kaksi ensimmäistä singleä.

IKBALin ensimmäinen julkaisu oli monotonisia äänimaailmoja esitelleen Aavikon kone ja moottori -trion single *Karavaani* ja vuotta myöhemmin ilmestyi *Rakkaudella sinulle*. IKBALin ensimmäiset julkaisut ovat yksipuolisia 7" singlejä tai EP:tä. 

## Levyttäneitä
*Aavikon kone ja moottori
*Billy Boys
*Ray Gun
*Ripping Art
*Rutto
*Several Species Of Small Furry Animals
*Sorto
*Terveet Kädet
*The Sultans

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*IKBALin julkaisemat levyt Suomen Äänitearkistossa 
*IKBAL finnmusic.netissä
Maahockey kesäolympialaisissa 1952

**Maahockey** oli **[[Kesäolympialaiset 1952|Helsingin olympialaisissa 1952]]** seitsemättä kertaa olympiakisoissa. Cup-muotoisesti käydyn turnauksen voitti Intia. Hopealle tuli Alankomaat ja pronssille Yhdistynyt kuningaskunta. Pronssiottelussa Yhdistynyt kuningaskunta kaatoi Pakistanin maalilla ja Intia voitti mestaruuden selvästi kukistamalla Alankomaat finaalissa 6–1. Intia oli selvästi turnauksen paras joukkue, mistä kertoo myös kolmen ottelun maalisuhde 13–2.

Maahockey otettiin mukaan Helsingin olympiaohjelmaan, jos korkeintaan 12 joukkuetta isäntämaan lisäksi ilmoittautuisi mukaan. Kansainvälinen maahockeyliitto valitsi ilmoittautuneista 12 parasta maata, jotka pääsisivät olympiaturnaukseen, Pariisin kokouksessaan 9. maaliskuuta 1952. Neljä kisoihin ilmoittautunutta maata vetäytyi kuitenkin ennen turnausta, joten kaikki halukkaat saivat paikan Helsingin maahockeyturnaukseen.

Maahockeyottelut pelattiin Velodromin nurmella, sekä Kaurialan kentällä Hämeenlinnassa. Kaksi ensimmäistä kierrosta pelattiin jo ennen avajaisia. Välierät pelattiin jo ensimmäisenä kisapäivänä 20. heinäkuuta. Pronssiottelu käytiin lopulta 22. heinäkuuta ja loppuottelu 24. heinäkuuta. Hämeenlinnan ottelut pelattiin 21. heinäkuuta ja 23. heinäkuuta.

## Tulokset
, maalintekijät: 
### 1. kierros
:Intia, Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat ja Pakistan suoraan 2. kierrokselle.

----

----

----

### 2. kierros

----

----

----

### Välierät

Välieriin pääsivät odotetusti Intia, Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat ja Pakistan. Välierissä kohtasivat aiemmat olympiavoittajat Yhdistynyt kuningaskunta ja Intia, joka eteni loppuotteluun maalein 3–1. Toisessa välierässä Alankomaat kukisti Pakistanin hieman yllättäen.

----

### Pronssiottelu
Iso-Britannia voitti historiansa kolmannen olympiamitalin yltäen mitalikantaan seuraavan kerran yli 30 vuotta myöhemmin.

### Loppuottelu
Intia puolusti Lontoon olympiavoittoaan menestyksekkäästi voittamalla Alankomaat 6–1. Olympiavoitto oli maalle peräti viides peräkkäinen. Intian Balbir Singh teki loppuottelussa viisi maalia, mikä on edelleen olympiaennätys. Alankomaat sivusi hopeallaan maahockeyn parasta olympiasijoitustaan ja ylsi takaisin olympiamitalikantaan vasta 1980-luvulla.

## Ottelut 5. sijasta

* Lähde:

## Mitalistit

## Lähteet
* 
*
* http://www.hameenlinna.fi/Palvelut/Kulttuuri/Taidemuseo/Julkinen/Muistolaatat-ja-muistokivet/Aihehaku/Olympialaisten-maahockeyottelut/ 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Olympic Games Helsinki 1952 Kansainvälinen hockeyliitto
Sparks (Nevada)

**Sparks** on kaupunki Yhdysvalloissa Nevadan osavaltiossa. Vuonna 2006 siellä arvioitiin asuvan 83 959 henkeä. Se on käytännössä kasvanut yhteen Renon kaupungin kanssa.

Sparks sijaitsee Truckee-joen valuma-alueella lähes 1500 metrin korkeudessa. Siellä vallitsee puoliaavikon kuiva ilmasto. Aurinko paistaa 80&nbsp;% vuoden päivistä ja neljä vuodenaikaa on erotettavissa toisistaan.
## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin kotisivut
Off the Hook

**Off the Hook** on Bloodpitin toinen studioalbumi, joka julkaistiin 18. huhtikuuta 2007.

Off the Hook nousi Suomen virallisen listan sijalle 17, ja se oli YleX:n viikon albumi viikolla 15/2007. Albumilta on julkaistu single "Wise Men Don't Cry", johon on myös tehty musiikkivideo.

## Tuotantotiedot
Albumi on nauhoitettu Deerhouse- ja Juha Heininen HIP -studioilla tammikuussa 2007. Albumin on tuottanut ja äänittänyt Janne Joutsenniemi. Levyn on miksannut Jyrki Tuovinen, paitsi kappaleen "Wise Men Don't Cry", jonka ovat miksanneet Hiili Hiilesmaa ja Juha Heininen.

Albumilla esiintyvät Bloodpitin silloiset jäsenet: Matthau Mikojan (laulu), Paavo Pekkonen (kitara), Aleksi Keränen (basso) ja Alarik Valamo (rummut). Levyllä esiintyvät vierailijoina myös Eero Pekkonen ja Janne Joutsenniemi.

Albumin kappaleet ovat Bloodpitin silloisten jäsenten säveltämiä. Kaikki kappaleet ovat Mikojanin sanoittamia ja yhtyeen sekä Joutsenniemen sovittamia.

Albumi on julkaistu Sony BMG:lle yhteistyössä Beemvees-levymerkin kanssa.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Dome.fi: 
* V2.fi: 

## Lähteet
Puhakka

**Puhakka** on suomalainen sukunimi. Helmikuussa 2026 nimi oli 2&nbsp;837 henkilöllä, joista 164 ulkomailla. Kaikkiaan nimi on ollut 6&nbsp;252 henkilöllä.

Tunnettuja nimenkantajia:
* Antti Puhakka (1816–1893), maanviljelijä, talonpoikaisrunoilija ja valtiopäivämies
* Arja Maarit Puhakka (s. 1957), kuvataiteilija
* Hannu Puhakka (s. 1959), pituushyppääjä ja kolmiloikkaaja
* Jaakko Puhakka (s. 1954), kemian ja biotekniikan professori, vara- ja akateeminen rehtori
* Janne Puhakka (1995–2024), jääkiekkoilija
* Jari Puhakka (s. 1965), kapellimestari
* Johanna Puhakka (s. 1993), näyttelijä, Jari Puhakan tytär
* Joona Puhakka (s. 1982), uimahyppääjä
* Joona Puhakka (s. 1998), Youtube-videoiden tekijä
* Jouko Puhakka (1922–2002), kirjailija
* Jouko Puhakka (s. 1962), ralliautoilija ja kartanlukija
* Jussi Puhakka (s. 1976), näyttelijä
* Juuso Puhakka (s. 1998), autourheilija
* Keijo Puhakka (s. 1947), jääkiekkoilija
* Lauri Puhakka (1921–1991), tekniikantutkija, emeritusprofessori, Yrjö Puhakan poika
* Matti Puhakka (1945−2021), sosiaalidemokraattinen poliitikko, ministerin arvonimi
* Martti Puhakka (1935–2019), yritysjohtaja, maanviljelysneuvos
* Mikko Puhakka (1877–1924), toimittaja ja nuorisoseuramies
* Mirja Puhakka (s. 1955), hiihtosuunnistaja
* Niilo Puhakka (1886–1918), diplomi-insinööri, jalkapalloilija ja jääpalloilija
* Niko Puhakka, vapaaottelija
* Noora Puhakka (s. 1985), Tiktak-yhtyeen kitaristi
* Olli Puhakka (1916–1989), liikenne- ja hävittäjälentäjä, Mannerheim-ristin ritari, Yrjö Puhakan poika
* Onni Puhakka (1870–1955), maanviljelijä, osuustoimintamies ja Nuorsuomalaisen puolueen kansanedustaja
* Oona Puhakka (s. 2005), lapsinäyttelijä ja ääninäyttelijä
* Osmo Puhakka (s. 1948), kirkkoherra ja Keskustan kansanedustaja
* Pauli Puhakka (1926–2011), SKDL:n kansanedustaja
* Pekka Puhakka (1874–1949), opettaja, päätoimittaja ja järjestömies
* Peppi Puhakka (s. 2003), jalkapalloilija
* Petteri Puhakka (s. 2001), jääkiekkoilija
* Päivi Puhakka (o.s. *Autere*, s. 1958), toimittaja ja kirjailija
* Raili Puhakka (1940–2006), Keskustan kansanedustaja
* Roope Puhakka, televisionäyttelijä
* Sirpa Puhakka (s. 1956), vasemmistoliittolainen poliitikko
* Ville Puhakka (s. 2000), jääkiekkoilija
* Väinö Puhakka (1887–1918), itsenäisyysaktivisti, jääkäriliikkeen keskuskomitean jäsen ja Karjalan kansalaisliiton sihteeri
* Yrjö Puhakka (1888–1971), kansanedustaja, ministeri, eduskunnan oikeusasiamies.

## Lähteet
Dolomiitit

**Dolomiitit** (, ) on Alppien osa koillisessa Italiassa Gardajärven koillispuolella. Dolomiitit on nimetty alueen tunnusomaisen kivilajin dolomiitin mukaan, joka puolestaan on nimetty sen vuonna 1791 kuvailleen ranskalaisen geologin Déodat Gratet de Dolomieun mukaan. 

Dolomiittien korkein vuori on Marmolada, . Yli kolmen kilometrin korkuisia vuoria on kaikkiaan 21.

## Maailmanperintökohde

Dolomiittien vuoristosta liitettiin vuonna 2009 yhdeksän aluetta, yhteensä , Unescon maailmanperintöluetteloon.

## Alueen määrittely ja jako

Dolomiittien alue voidaan määritellä monilla tavoin. Italialaisen SOIUSA-määrittelyn mukaan alueen länsiraja on Adigejoki, pohjoisraja kulkee Brixenistä itään, itäraja Bellunosta pohjoiseen ja eteläraja Feltrestä länteen Adigelle. Maailmanperintökohteen alueita on tästä ydinalueesta sekä länteen että itään. 

Usein Dolomiitit jaetaan Läntisiin ja Itäisiin Dolomiitteihin. Nämä erottaa toisistaan Val Badian, Passo Campolongon ja Cordevolen laakson (Agordino) kautta kulkeva linja:

### Läntiset Dolomiitit

* Gruppo del Catinaccio
* Gruppo del Cimonega
* Gruppo della Marmolada
* Gruppo della Schiara
* Gruppo del Latemar
* Gruppo delle Odle
* Gruppo delle Pale di San Martino
* Gruppo del Puez
* Gruppo del Sassolungo
* Gruppo del Sella

### Itäiset Dolomiitit

* Dolomiti Ampezzane
* Dolomiti di Braies
* Dolomiti di Fanes
* Dolomiti di Sesto
* Gruppo del Bosconero
* Gruppo del Civetta
* Gruppo delle Marmarole
* Gruppo del Pelmo

## Muuta

Ensimmäisen maailmansodan aikana Italian ja Itävalta-Unkarin joukkojen rintamalinjat sijaitsivat Dolomiiteilla. Alueella onkin sotamuseoita sekä sota-ajalta periytyviä, turistien suosimia Via ferrata -kävelyreittejä.


Marmolada + Sellaronda tour 45a.jpg| Marmolada on Dolomiittien korkein huippu.
Faloria Cortina d'Ampezzo 10.jpg|Cortina d’Ampezzo olympiastadioneineen sijaitsee Dolomiittien keskellä.
Dolomites areas.png|Vuoristoalueen eri määrittelyjä.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
A. William Hoglund

**Arthur William "Bill" Hoglund** (4. syyskuuta 1926 Baltimore, Maryland, Yhdysvallat – 1. toukokuuta 2008 Fort Lauderdale, Florida, Yhdysvallat) oli amerikansuomalainen professori ja amerikansuomalaisten vaiheiden tutkija.

Hoglund vietti lapsuutensa New Yorkin osavaltion amerikansuomalaisessa maaseutuyhteisössä, josta hänen vanhempansa ostivat maatilan. Hän opiskeli Cornellin yliopistossa ja Wisconsinin yliopistossa ja väitteli 1957 Wisconsinin yliopistossa aiheenaan *Finnish Immigrants in America: 1880–1920*. Hoglund työskenteli Connecticutin yliopistossa 1961–1997, viime vaiheissa historian professorina. Hän oli keväällä 1998 Suomen tutkimuksen vierailevana professorina Minnesotan yliopistossa. Hän keräsi amerikansuomalaisista tutkimusaineistoa, joka on tallennettu Minnesotan yliopiston siirtolaisuustutkimuskeskukseen Immigration History Research Centeriin.

Hoglundille myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun I luokan ritarimerkki 2004.

## Teokset
*Finnish Immigrants in America, 1880–1920, 1960 
*Union list of Finnish newspapers published by Finns in the United States and Canada, 1876–1985, 1985
*Immigrants and their children in the United States : a bibliography of doctoral dissertations, 1885–1982, 1986.

## Lähteet

*Immigrant History Research Center
*Migration Institute
*Helsingin Sanomat 27.5.2008 s. C7 muistokirjoitus Artikkelin verkkoversio
Mielikki Ivalo

**Mielikki Anna-Marie Ivalo** (o.s. **Wikström**; 21. syyskuuta 1907 Sääksmäki – 20. maaliskuuta 1995 Marbella, Espanja) oli suomalainen tietokirjailija ja joogaohjaaja. 

Mielikki Ivalon vanhemmat olivat kuvanveistäjä Emil Wikström ja Alice Henrietta Högström. Hän oli naimisissa vuodesta 1927 alkaen kirjailija Santeri Ivalon pojan suurlähettiläs Asko Ivalon kanssa. Perhe asui muun muassa Tallinnassa, Tukholmassa, Moskovassa, Pariisissa, Haagissa, Istanbulissa, Ankarassa, Teheranissa, Karachissa, Roomassa ja New Delhissä. 

Jäätyään leskeksi Mielikki Ivalo kirjoitti 1970-luvulla neljä muistelmateosta, joissa kuvattiin diplomaattiperheen elämää eri asemapaikoissa ympäri maailmaa. Mielikki Ivalo oli myös yksi ensimmäisiä suomalaisia joogaohjaajia yhdessä oopperalaulaja Ture Aran kanssa.

Mielikki Ivalon sisar Estelle avioitui viulisti ja musiikkikriitikko Yrjö Suomalaisen kanssa. Estelle ja Yrjö Suomalaisen lapsia olivat pilapiirtäjä Kari Suomalainen ja oopperalaulaja Maaria Eira.

## Teoksia
* *Jooga: Tie terveyteen ja uuteen elämäntapaan*. Seepra-sarja 34. WSOY 1970, 2. korj. painos 1971, 3. painos 1972.
* *Vanavedessä: Nuoren diplomaattiparin vaiheita*. Weilin & Göös 1973.
* *Puuskatuulessa: Diplomaattiparin elämää rauhan ja sodan vuosina 1937–1947*. Weilin & Göös 1974.
* *Pyörteissä: Diplomaattiperheen elämää sodanjälkeisessä Euroopassa ja Aasiassa*. Weilin & Göös 1977.
* *Istanbulista Intiaan: Diplomaatinrouvan matkassa neljässä maanosassa*. Weilin & Göös 1979.
* *Visavuoren paljasjalka: Nuoruudenmuistoja ja päiväkirjoja vuosilta 1907–1927*, toimittanut Pirjo Tuominen. Weilin & Göös 1984.
* *Visaviidan ilta*. Omakustanne, Kokemäki 1992.

## Lähteet
* 
* Suomen kirjailijat -tietokanta. 
* Family page for Mielikki Wikström.

## Aiheesta muualla
* Mielikki Ivalon muistokirjoitus ''Helsingin Sanomissa''.
Eric Bibb

**Eric Bibb** (s. 16. elokuuta 1951, New York) on yhdysvaltalainen blueslaulaja-lauluntekijä ja kitaristi.

## Ura

Bibbin isä oli koulutettu laulaja Leon Bibb, joka saavutti suosiota 1960-luvulla New Yorkin folkpiireissä. Hänen setänsä oli kuulu jazzpianisti ja säveltäjä Modern Jazz Quartetin John Lewis.

Bibb sai ensimmäisen teräskielisen akustisen kitaransa seitsenvuotiaana. 16-vuotiaana hänen isänsä kutsui Eric Bibbin soittamaan television kykyjenetsintäohjelma "Something Newssä". Tämän jälkeen hän soitti newyorkilaisessa Negro Ensemble Companyssa. Hän meni opiskelemaan psykologiaa ja venäjää Columbian yliopistoon, muttei koskaan saanut opintojaan päätökseen. 19-vuotiaana Bibb lähti Pariisiin, jossa hän tapasi kitaristi Mickey Bakerin. Baker innosti Bibbin bluesiin. Myöhemmin hän muutti Tukholmaan, jossa hän kiinnostui varhaisesta bluesista ja esiintyi paikallisten maailmanmusiikkia esittäneiden muusikoiden kanssa samalla kirjoittaen omia kappaleitaan. 

Tukholmassa Opus 3 -levymerkki julkaisi Bibbin albumeja, joista ensimmäinen *Rainbow People* ilmestyi vuonna 1977. Osa levyistä syntyi yhdessä Bert Deivertin ja Cyndee Petersin kanssa. Vuoden 1997 albumi *Good Stuff* saavutti kansainvälistä huomiota ja se julkaistiin myös Yhdysvalloissa ja Britanniassa. Levyllä olivat mukana muun muassa Pops ja Mavis Staples ja Taj Mahal.

Vuonna 2002 Eric Bibb levytti yhdessä isänsä Leon Bibbin kanssa albumin *A Family Affair*. Vuonna 2004 häneltä ilmestyi albumi *Friends*, jolla on mukana Taj Mahal, Odetta, Charlie Musselwhite, Guy Davis, Mamadou Diabate ja Djelimady Toukara.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut 
* Kuvitettu diskografia
*