open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Avokonttori

**Avokonttori** eli **maisemakonttori** on 1960-luvulla käyttöönotettu termi. Se tarkoittaa yleensä suurta toimistotilaa, jossa työskentelee kymmeniä tai satoja työntekijöitä tyypillisesti yhdessä kerroksessa. Työtilat ovat yleensä joko sermeillä erotettuja keskenään tai tilat ovat ilman väliseiniä.

Työterveyslaitoksen tutkija Valtteri Hongisto kertoi Helsingin Sanomille vuonna 2014, että 2000-luvun alussa avokonttorit olivat muodikkaita. Niiden etu oli, että työkavereiden kanssa oli helppoa olla tekemisissä. Sittemmin ymmärrettiin, etteivät tietyt työtehtävät onnistu avokonttorissa.

Vaihtoehdoksi avokonttorille on noussut monitilatoimisto, jonka keskellä on avointa tilaa, minkä lisäksi tarjolla on myös äänieristettyjä puhelinkoppeja, tiimityöskentelysaleja sekä rentoja tiloja vapaamuotoista ideointia varten.

## Historia
Yhdysvaltalainen arkkitehti Frank Lloyd Wright esitteli avokonttorit 1900-luvun alussa, mutta ne alkoivat yleistyä vasta 1990-luvulta lähtien. Syynä suosioon oli yritysten pyrkimys edistää työntekijöiden yhteistyötä, tarjota heille aiempaa tasa-arvoisemmat työtilat ja alentaa samalla toimistokustannuksia.

Maisemakonttori-nimen, *Bürolandschaft*, loi saksalainen Quickborner Team -arkkitehtitoimisto 1960-luvulla. Tarkoitus oli säästää tilakustannuksia. Tutkimusten mukaan avokonttoreissa työskentelevillä on kuitenkin enemmän sairauspoissaoloja kuin omissa työhuoneissaan työskentelevillä.   

Vuonna 2014 avokonttori oli 70 yrityksessä sadasta kansainvälisen International Facility Management Association -järjestön mukaan.

## Avokonttorit viihteessä
Konttori eri ryhmien karsinoineen elää muun muassa Dilbert-sarjakuvassa sekä Konttori-tv-sarjoissa.

## Kritiikkiä avokonttoreita vastaan
Muun muassa Sydneyn yliopistossa, Työterveyslaitoksella ja Turun yliopistolla tehdyissä tutkimuksissa on saatu tuloksia avokonttoreiden haitoista. Tutkimusten mukaan noin kolmannes avotoimistossa työskentelevistä oli tyytymättömiä työtiloihinsa. Haittaa aiheuttivat erityisesti yksityisyyden puute ja melu, joka vaikeuttaa keskittymistä, lisää stressiä ja heikentää työn laatua. Puhe on erityisen paha häiriötekijä, sillä aivomme eivät voi olla kuulematta, mitä lähellä puhutaan.

Vuonna 2017 avotoimistomelusta väitelleen psykologi Annu Haapakankaan mukaan avokonttorin häiriöääniongelmia voidaan vähentää tehokkaasti tasaisella taustahuminalla.

Vuonna 2018 Harvard Business School tutki kahta Fortune 500 -listan yritystä, jonka työntekijät siirtyivät avokonttoriin. Tutkimuksen mukaan kasvokkaisen viestinnän määrä väheni 70 prosenttia, mutta samaan aikaan sähköpostiviestinnän määrä kasvoi edustaen 22–50 prosenttia kaikesta yhteydenpidosta. Tutkijoiden mukaan tulosta voi selittää yksityisyydentarpeella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Avokonttorissa on sairas meininki . Talouselämä 25.5.2011.
Rock Never Stops

**Rock Never Stops** on Yhdysvalloissa vuodesta 1998 järjestetty konserttikiertue, joka esittelee pääasiassa 1980-luvulla läpi lyöneitä hard rock- ja heavy metal -yhtyeitä. Kiertueen kokoonpano vaihtelee vuosittain.

## 1998
* Quiet Riot
* Warrant
* L.A. Guns
* Slaughter
* FireHouse

## 1999
* Quiet Riot
* Night Ranger
* Ted Nugent
* Slaughter

## 2002
* Tesla
* Vince Neil
* Dokken
* Jackyl
* Skid Row

## 2003
* Whitesnake
* Warrant
* Kip Winger
* Slaughter

## 2004
* Vince Neil
* Ratt
* Slaughter

## 2005
* Cinderella
* Quiet Riot
* Ratt
* FireHouse
Lada Bohse

**Lada Bohse** on saksalaisen Bohse-koritehtaan valmistama avoautoversio AvtoVAZin Lada 2105 -mallista. Autossa on irrotettavissa oleva kangaskatto, eikä lainkaan kiinteitä ovia. Mallia valmistettiin vain 200 kappaletta.

## Lähteet
Lada Reka

**Lada Reka** on Lada Nivasta armeijakäyttöön tehty amfibioversio, joka kulkee myös vedessä. Siinä on Lada 1300:sta otettu 1,3 litran moottori, jonka teho on 60 hevosvoimaa. Maalla auto kulkee 115 km/h ja vedessä 9 km/h. Rekaa ei koskaan valmistettu kovin monta kappaletta puna-armeijan, auton pääasialliseksi suunnitellun ostajan, rahakriisin takia.
Battle of the Heroes

**Battle of the Heroes** on kappale elokuvasta Tähtien sota: Episodi III - Sithin kosto. Se on John Williamsin kirjoittama ja se on tarkoitettu Anakin Skywalkerin ja Obi-Wan Kenobin taistelua varten. Kappaleesta on tehty myös musiikkivideo nimellä "A Hero Falls".
Paperikromatografia

**Paperikromatografia** on eräs kromatografian muoto, jossa tutkittava näyte imeytetään pienelle alueelle sopivanlaatuisen paperin reunaa, minkä jälkeen liuottimen annetaan nousta kapillaarivoimien vetämänä paperiin. Tutkittavassa näytteessä olevat erilaiset yhdisteet nousevat tällöin liuottimen mukana eri korkeudelle paperiarkkia, josta ne voidaan sopivalla analysointimenetelmällä havaita. 

Paperikromatografia kuuluu tasokromatografiaan, ja siinä stationäärifaasina toimii paperi tai paperin pintaan impregnoitu nestefaasi. Paperikromatografiassa tekniikka on yksinkertainen, eikä menetelmä vaadi kalliita laitteita. Menetelmän erotuskyky on kuitenkin hyvin rajallinen.
Lentovene

**Lentovene** on vesilentokone, jonka rungon alapuoli on muotoiltu venemäiseksi. Tällöin lentokoneella on enemmän kantavuutta vedessä ja laskutelineiden kellukkeiden kokoa voidaan merkittävästi pienentää. Suuren lentokoneen, joka nousee vedestä ja laskee veteen, rakentamisessa venemäinen runko on välttämättömyys, koska muuten kellukkeiden koko ja vastus lennolla tulisi liian suureksi. 1930-luvulle asti uskottiin, että lentovene olisi turvallisempi meren ylityksessä, koska häiriötilanteessa sillä voitaisiin tehdä pakkolasku veteen ja odottaa ajelehtien apua.

## Historia

1900-luvun alussa, aina 1930-luvun alussa tapahtuneeseen kokometallisten Junkers Ju 52- ja Douglas DC-3-maakoneiden tuloon asti, suuret matkustajakoneet ja kuljetuskoneet olivat lentoveneitä. Tällaisia olivat Saksan Dornier Do J, Yhdysvaltojen (PanAm) Boeing 314 Clipper ja Englannin Short Sunderland. 

Toisen maailmansodan aikana lentoveneitä käytettiin erityisesti sukellusveneiden etsimiseen ja tuhoamiseen sekä meritiedustelussa ja -pelastuksessa niiden suuren kantaman ja luotettavuuden vuoksi. Tällaisia lentoveneitä olivat muun muassa brittien Short Sunderland ja yhdysvaltalaisten PBY Catalina. Lentoveneitä käytettiin myös kuljetuskoneina.

Toisen maailmansodan jälkeen lentoveneitä on rakennettu lähinnä yleisilmailuun. Alkujaan neuvostoliittolainen Berijev on jatkanut suihkumoottoreilla varustettujen lentoveneiden valmistusta Venäjän aikana.

## Lentoveneitä Suomessa
Suomessa käytettyjä lentoveneitä ovat 
* Berijev MBR-2, Suomen ilmavoimien käyttämä lentovene kuten pääosa alla olevista
* Georges Levy G.L. 40
* S.I.A.I. (Savoia) S.9
* Stetinin M-15
* Stetinin M-16
* Stetinin M-5
* Stetinin M-9
* TE-1, Suomessa suunniteltu ja valmistettu siviililentovene

## Kuvia

Kuva:PBY Catalina.jpg|PBY Catalina
Image:US-1A-Flying boat01.jpg|Shin Meiwa US-1A
Image:Be-12P-200.jpg|Berijew Be-12P-200
Image:US-1A-KAI-Flying boat01.jpg|Shin Meiwa US-2


## Aiheesta muualla
* Lentävät hotellit, Seura, 26.05.1937, nro 21, s. 9, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Stade Louis II

**Stade Louis II** on jalkapallo- ja yleisurheilustadion Fontvieillen alueella Monacossa. Se on Ranskan Ligue 1:ssa pelaavan jalkapalloseura AS Monacon kotistadion.

Stade Louis II:lla pelattiin vuoteen 2012 asti vuosittain jalkapallon UEFA Super Cup, jossa kohtaavat Mestarien liigan ja Eurooppa-liigan voittajat. Stadionilla kisataan vuosittain yleisurheilun Timanttiliigan osakilpailu Herculis.

Alkuperäinen Stade Louis II avattiin jo vuonna 1939. Uusi stadion rakennettiin vanhan stadionin läheisyyteen mereltä vallatulle maalle 1980-luvun alussa ja avattiin 1985. Stadionin nykykapasiteetti on 18&nbsp;523 istumapaikkaa. Se on nimetty Monacon ruhtinas Ludvig II:n () mukaan.

## Aiheesta muualla

* Stade Louis II:n esittely AS Monacon sivustolla
Metsätaloustuote

**Metsätaloustuote** on tilastoissa käytettävä nimitys metsätalouden tuotteille. Metsien moninaiskäyttöön liittyvät tuotteet tilastoidaan muihin luokkiin kuten riistatalous (metsästys), kalastus, virkistyspalvelut jne.

Metsätaloustuotteita ovat (CPA 2008 -luokituksen mukaan):
* Metsäpuut ja taimitarhojen palvelut
* Raakapuu
** Sahatukit ja kuitupuu 
** Polttopuu
* Muut luonnonvaraisina kasvavat tuotteet kuin puu
** Luonnosta saadut kumit:
*** balata, guttaperkka, guayulekumi, chiclekumi ja niiden kaltaiset luonnosta saadut kumit
*** kumilakat, balsamit ja muut luonnonkumit ja -hartsit
** Luonnonkorkki
** Koristetarkoituksiin sopivat kasvien osat, ruoho, sammal ja jäkälä
** Luonnonvaraisina kasvavat syötävät tuotteet
* Metsätaloutta avustavat palvelut

## Lähteet
Budapestin metro

**Budapestin metro** () on metrojärjestelmä Budapestissa, Unkarin pääkaupungissa. Metrojärjestelmä on maailman kolmanneksi ja Euroopan toiseksi vanhin Lontoon metron (1863) ja Chicagon metron (1892) jälkeen, ensimmäinen linja avattiin vuonna 1896. Metro koostuu neljästä eri värein merkitystä linjasta, joista vanhin on keltainen linja.

## Linjat
Metro on jakautunut neljään linjaan, joista linjat 1, 2 ja 3 kohtaavat Deák Ferenc térillä (lyhyemmin Deák tér).

Viisi kilometriä pitkä M1-linja (Millennium Földalatti vasut) avattiin vuonna 1896 keskustassa sijaitsevan Vörösmarty térin ja Széchenyi fürdőn välille. Vuonna 1973 rataa jatkettiin Mexikói útille. Rata kulkee aivan kadun pinnan alapuolella ja se on kuusi metriä leveä ja 2,75 metriä korkea. Radalla liikennöidään vanhan näköisillä metrojunilla ja ykköslinjan asemilla voi aistia vieläkin 1800-luvun metroasemien tunnelmaa, sillä asemat ovat suurimmalta osin alkuperäisessä asussaan (restauroitu). 

Kymmenen kilometriä pitkä M2-linja on itä-länsi-suuntainen linja, joka yhdistää Budapestin eteläisen Déli-rautatieaseman sekä itäisen Keleti-rautatieaseman ja jatkaa Örs vezér terelle. M2:n ensimmäinen osuus avattiin vuonna 1970, kun Deák Ferenc térilta rakennettiin linja Örs vezér terelle. Vuonna 1972 linjaa jatkettiin Deák Ferenc tériltä eteläiselle (sijaintinsa puolesta tosin läntiselle) Déli-rautatieasemalle Budaan. 

Pisin metrolinja, 18 kilometriä pitkä M3-linja, on pohjois–etelä-suuntainen metrolinja. Ensimmäinen osuus Deák téristä Nagyvárad térille avattiin vuonna 1976, ja vuonna 1990 linjaa jatkettiin Deák tériltä Újpestin keskustaan. 

M4-linja avattiin käyttöön 28. maaliskuuta 2014. 

## Asemat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* PC-simulaatiopeli Budapestin metrosta
* Budapestin metrokartta 
* Budapest metro: kaupunki ja vallankumous pinnan alta pääoman tuolle puolen  -kuvaesseekirja ja nettisivut. Budapestin kulttuurihistoriaa ja valokuvia kaupungin M3-metrolinjan ja radikaalin filosofian näkökulmasta.
Exmoorinponi

**Exmoorinponi** on yksi maailman vanhimmista ja tyypiltään alkukantaisimmista hevosroduista. Sen oletetaan muistuttavan paljon Euroopan alueella aikoinaan eläneitä villihevosia.

## Rodun alkuperä
Rotu on kotoisin Exmoorin nummilta Lounais-Englannista, missä exmoorinponeja edelleen elää vapaana laumoissa. Nämä ponit mainitaan jo Vilhelm Valloittajan maakirjassa vuodelta 1085. Exmoorinponin katsotaan polveutuvan suoraan alkukantaisista hevosista, jotka vaelsivat Englannin alueelle tuhansia vuosia sitten Manner-Euroopasta tuolloista maasiltaa pitkin. Rotu on säilynyt varsin puhtaana, sillä seutu on eristynyttä ja kelttien ja myöhemmin maanviljelijöiden toisinaan harrastamat risteytykset harvoin selvisivät karuilla nummilla yhtä hyvin kuin erittäin sitkeät puhdasrotuiset ponit. Exmoorinponit ovat sopeutuneet sietämään hyvin Exmoorin ankaria talvioloja, ja ne ovat erittäin kestäviä tauteja ja rasitusta vastaan. Niiden tuhoksi oli kuitenkin koitua toinen maailmansota; nummialue päätyi armeijan harjoitusalueeksi, ja ponit kuolivat liki sukupuuttoon. Sodan jälkeen exmoorinponeja oli jäljellä enää noin 50, mutta seudun asukkaat ottivat huolehtiakseen rodun pelastamisen. 

## Nykyään
Nykyisinkin exmoorinponeja on eri puolilla Britanniaa alle 500. Niitä käytetään monenlaisiin ratsastuksen lajeihin ja ajoon. Myös nummilla vapaana laiduntavat ponit ovat nykyisin yksityisomistuksessa, ja ne kootaan vuosittain varsojen merkitsemistä ja rekisteröintiä varten. Rodun kasvatusta valvoo 1921 perustettu rotuyhdistys *Exmoor Pony Society*.

## Ulkonäkö
Exmoorinponi on säkäkorkeudeltaan noin 114–130 cm. Väriltään se on yleensä tumman- tai mustanruunikko, ja sillä on vaalea turpa (niin kutsuttu jauhoturpa) ja silmänympärykset; valkoisia merkkejä ei sallita. Vaikka se on tanakkarakenteinen ja runsasjouhinen, sillä on lyhyet jalat ja melko pienet kaviot. Kaula on pitkähkö ja paksu, selkä leveä ja vahva. Rodun erityispiirteisiin lukeutuvat paksut ulkonevat silmäkulmat, jotka suojaavat ponin silmiä talvisaikaan. 

## Käyttö
Exmoorinponi on hyvin varmajalkainen, vahva ja kestävä poni. Niitä on käytetty myös kuormajuhtina ja valjakkoponeina. Kokonsa puolesta se ei tosin sovi ratsuksi kaikille. Se on erinomainen hyppääjä ja sen laukka on hyvä ja tasainen. Näiden ominaisuuksiensa sekä rohkeutensa ansiosta se on loistava metsästys- ja esteratsastusponi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Exmoor Pony Society
Satyajit Ray

**Satyajit Ray** (bengaliksi সত্যজিৎ রায [ˈʃɔtːodʒit ˈrai̯], 2. toukokuuta 1921 Kalkutta – 23. huhtikuuta 1992 Kalkutta) oli intialainen elokuvaohjaaja, jota pidetään yhtenä 1900-luvun merkittävimmistä *[[auteur]]*-elokuvaohjaajista. Hänen elokuvansa ovat bengalinkielisiä.

## Elämä ja ura

Rayn isä Sukhumar Ray oli tunnettu bengalilainen kirjailija ja kirjapainon omistaja. Hän jäi isättömäksi jo viisivuotiaana. Äiti halusi pojastaan taiteilijan ja kustansi tämän alan koulutukseen. Opinnot jäivät kuitenkin kesken, ja Ray hakeutui vuonna 1943 työhön brittien omistamaan D. J. Keymer -mainostoimistoon.

Vuonna 1950 Ray tapasi Jean Renoirin, kun tämä filmasi Intiassa, ja tutustui Vittorio de Sican klassikkoon *[[Polkupyörävaras]]*. Nämä vaikuttivat hänen tyyliinsä suuresti. Rayn humanismia innoitti Rabindranath Tagore.

Rayn elokuvadebyytti *[[Tien laulu]]* (Pather Panchali,  1955) voitti yksitoista kansainvälistä palkintoa. Se palkittiin muun muassa Cannesin elokuvajuhlilla. Elokuvalla oli suuri merkitys bengalilaiselle ja intialaiselle elokuvalle. Se muodosti ensimmäisen osan ohjaajan tuotannon keskeisestä Apu-trilogiasta, jonka kaksi muuta elokuvaa olivat  *[[Voittamaton (vuoden 1956 elokuva)|Voittamaton]]* (Aparajito, 1956) ja *[[Apun maailma]]* (Apur Sansar, 1959). Trilogia sai runsaasti mainetta ulkomailla. Filmeissä on selvästi tyylillisiä vaikutteita italialaisesta neorealismista.

Rayn myöhemmät elokuvat ovat entistä runollisempia. Tunnetuimpia niistä ovat *Musiikkihuone* (Jalsaghar, 1958), *[[Yksinäinen nainen]]*  (Charulata, 1964) ja *Goobyn ja Bagdan seikkailut* (Goopy Gyne, Bagha Byne, 1968). Vuodesta 1961 alkaen Ray sävelsi elokuviensa musiikin. Häntä pidetään Intian tunnetuimpana elokuvaohjaajana.

Ray vastaanotti monia tärkeitä elokuva-alan palkintoja urallaan. Vuonna 1992, jo maatessaan sairaalavuoteella, hän sai Oscar-palkinnon elämäntyöstään.

## Valikoitu filmografia
* *[[Tien laulu]]* (Pather Panchali, 1955)
* *[[Voittamaton (vuoden 1956 elokuva)|Voittamaton]]* (Aparajito, 1956)
* *[[Apun maailma]]* (Apur Sansar, 1959)
* *[[Jumalatar (vuoden 1960 elokuva)|Jumalatar]]* (Devi, 1960)
* *[[Yksinäinen nainen]]* (Charulata, 1964)
* *[[Päiviä ja öitä metsässä]]* (Aranyer Din Ratri, 1970)
* *[[Kaukainen jyrinä]]* (Ashani Sanket, 1973)
* *[[Shakinpelaajat]]* (Shatranj Ke Khilari, 1977)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* Nykänen, Joonas: Kolme tekstiä kolmesta Satyajit Rayn elokuvasta. *Laajakuva* 27.11.2015.
Suodatinpussi

**Suodatinpussi** on ohut paperista valmistettu pussi, johon kahvijauhe laitetaan kahvia valmistaessa. Kahvi, joka sopii suodatukseen on merkitty termillä *suodatinjauhatus* erotukseksi pannukahviksi sopivasta *pannujauhatuksesta*. 

Suodatinpussien kokoja merkitään kahdella eri järjestelmällä. Alun perin kokoja merkittiin luvuilla 101, 102, 104 jne. Mitä suurempi numero, sen suurempi koko. Uudemman järjestelmän merkinnät ovat muotoa 1x1, 1x2, 1x4 jne. Sarjat ovat sikäli yhteensopivia, että vanha merkintä 102 on suunnilleen samankokoinen kuin uusi 1x2. Sarjat eroavat kuitenkin niin, että uudessa sarjassa pussinpohja on aina samanlevyinen, kun se vanhassa sarjassa voi muuttua koon mukana. Yleisimmät suodatinkoot ovat 1x4 ja 102.

Suodatinpussi on yleensä kertakäyttöinen, joten sen voi laittaa biojätteisiin. Joissakin kahvinkeittimissä on suodatinpussi, joka ei ole kertakäyttöinen. Kertakäyttöinen suodatinpussi taitetaan toisesta reunasta sekä sivusta, jotta pussin pohja- ja sivusauma kestäisivät paremmin veden ja kahvinpurujen aiheuttaman rasituksen. Taiteltu suodatinpussi istuu myös täsmällisesti suodatinsuppiloon.

## Historiaa

Kahvinsuodatin ja suodatinpussi patentoitiin 20. kesäkuuta 1908. Saman vuoden joulukuussa suodatinpussin kehittäjä Melitta Bentz perusti Melitta Bentz -yhtiön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lasse Kanerva

**Lasse Kanerva** (s. 19. elokuuta 1974 Mikkeli) on entinen mikkeliläinen jääkiekkoilija. Hän pelasi KalPassa kaksi ottelua SM-liigaa kaudella 1998–1999, Trondheim IK:ssa (Elitserien, Norja) kaksi kautta 2002–2004 ja lisäksi Jukureissa 13 kautta. Hän oli 185&nbsp;cm pitkä ja painoi 92&nbsp;kg.

Kanerva lopetti jääkiekkouransa kauteen 2006–2007. Jukurit jäädyttivät hänen pelinumeronsa 24 ja nostivat hänen paitansa Mikkelin jäähallin kattoon 26. lokakuuta 2007 Urheilukanavan televisioimassa Lasse Kanervan juhlaottelussa Jukurit–Jokipojat.

## Uran jälkeen
Kanerva työskentelee kuljetusyrittäjänä. Hänen perheeseensä kuuluu vaimo Riina sekä kolme lasta. Kanerva on jatkanut jääkiekon pelaamista harrastemielessä mikkeliläisessä Hydraulic Oilersissa, III-divisioonassa.

## Tilastot
*Runkosarja: 471 ottelua, 270+231=501, jäähyt 264 min 
*Playoff: 68 ottelua 26+33 = 59, jäähyt 12 min

## Aiheesta muualla
* Jukurit jäädyttää Lasse Kanervan pelinumeron *Jatkoaika*. 25.10.2007.
Moottoripyöräilyn Grand Prix -kausi 1960

**MotoGP-kausi [[1960]]** oli historian 12. MotoGP-kausi. John Surtees ja Carlo Ubbiali hallitsivat luokkia, Surtees "suuria" ja Ubbiali "pieniä" luokkia.

## Kilpailut

## Kuljettajien pisteet
### Pistejärjestelmä

### 500cc
Estelle Getty

**Estelle Getty**, o.s. **Estelle Scher**, (25. heinäkuuta 1923 New York, Yhdysvallat – 22. heinäkuuta 2008 Los Angeles, Yhdysvallat) oli Emmy- ja Golden Globe -palkittu yhdysvaltalainen näyttelijä. Getty tunnettiin erityisesti komediasarjasta *[[Tyttökullat]]*, jossa hän näytteli vuosina 1985–1992 Sophia Petrilloa. Rooli oli hänen läpimurtonsa ja hän sai siitä Emmy-palkinnon 1986 ja Golden Globe -palkinnon 1988. Hän sai yhteensä seitsemän Emmy-ehdokkuutta ja kolme Golden Globe -ehdokkuutta. 

Getty oli naimisissa Arthur Gettlemanin kanssa vuodesta 1946 aina miehen kuolemaan vuonna 2004 saakka. Heillä on kaksi lasta. 

Jo *Tyttökullat*-sarjan aikaan Getty huomasi, että hän alkoi unohtaa vuorosanojaan ja joitakin sanoja ylipäätään. Myöhemmin hänelle diagnosoitiin Lewyn kappale -tauti.

## Valikoitu filmografia
**[[Tootsie – lyömätön lyyli]]* (1982)
**[[Tyttökullat]]* (1985–1992)
**Mask* (1985)
**Copacabana* (1985)
**Mannequin* (1987)
**The Golden Palace* (1992) 
**[[Seis! Tai mamma ampuu]]* (1992)
**Empty Nest* (1994–1995)
**[[Stuart Little]]* (1999)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Estele Gettyn virallinen kotisivu
*
Eerikinretki

**Eerikinretki** () oli vastavalitun Ruotsin kuninkaan vierailu Ruotsin maakuntiin. Eerikinretken tekeminen kuului kuninkaan laillisiin velvollisuuksiin ja sen tarkoitus oli kuninkaan vallan vahvistaminen. Eerikinretki-instituution merkitys oli suurimmillaan keskiajalla. Se mainitaan muun muassa vuoden 1296 Uplannin maakuntalain kuninkaankaaressa.

Ruotsin kuninkaat valittiin Moran kivillä Uplannissa. Aluksi vain Uplannin tai Sveanmaan asukkaat saivat olla mukana valitsemassa kuningasta, ja uuden kuninkaan oli käytävä eri maakunnissa vahvistamassa asemansa maakuntien laamannien luona. Miltei kaikki maakunnat lähettivät 1300-luvulta edustajiaan Moran kivelle ja eerikinretki menetti vähitellen merkityksensä. Vuodesta 1544 Ruotsin kuninkaita ei valittu, vaan kuninkuudesta tuli perinnöllinen. Eerikinretkestä tuli tämän jälkeen vain symbolinen. Kaarle IX (1604–1611) oli viimeinen kuningas, joka suoritti keskiaikaisen lain mukaisen eerikinretken. Kustaa III elvytti eerikinretkiperinteen 1770-luvulla ulottaen retkensä myös Suomeen.

Saxo Grammaticus mainitsee mahdollisesti eerikinretken jo noin vuonna 1200, ja joskus on arveltu, että instituutio on vielä vanhempaa perua. Varmuutta tästä ei kuitenkaan ole.

## Keskiaikaisen eerikinretken reitti

Eerikinretki alkoi Uplannin Moran kiviltä Uppsalaan kautta Södermanlandiin, josta matka jatkui Itä-Götanmaalle. Tämän jälkeen kuningas vieraili Smålandissa ja jatkoi sieltä Länsi-Götanmaalle ja Närkeen. Viimeksi kuningas kävi Västmanlandissa.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Eero Paromaa : Kustaa III:n Eerikin-matka Suomeen 160 vuotta sitten, Helsingin Sanomat, 16.06.1935, nro 159, s. 26, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* 'Eriksgata', Kuva, 22.11.1939, nro 24, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Stuart Little – pieni suuri hiiri

**Stuart Little – pieni suuri hiiri** (*Stuart Little*) on vuonna 1999 valmistunut elokuva, joka kertoo pienestä hiirestä Stuart Littlestä, joka adoptoidaan Littlen perheeseen.

Elokuva perustuu E. B. Whiten lastenkirjaan *[[Stuart Little (romaani)|Stuart Little]]*, ja sen on käsikirjoittanut M. Night Shyamalan. Elokuvan budjetti oli 103&nbsp;000 000 dollaria. 

## Rooleissa

## Jatko-osat
Vuonna 2002 elokuvalle tehtiin jatko-osa *[[Stuart Little 2]]*. Vuonna 2006 julkaistiin *[[Stuart Little 3]]*, joka ilmestyi suoraan videolle.

## Lähteet
Printemps

**Printemps** on pariisilainen tavaratalo, joka sijaitsee osoitteessa Boulevard Haussmann 64. Printemps on samalla kadulla numerossa 40 sijaitsevan Galeries Lafayette Haussmannin kovin kilpailija. 

Printempsiin kuuluu kolme rakennusta: Printemps de la Mode (suomeksi "muodin kevät") jossa on naisten ja lasten vaatteita, Printemps de la Maison ("kodin kevät") kodintavaratalo sekä miestentuotteisiin keskittynyt Printemps de l’Homme ("miehen kevät").

Printemps de la Maisonin kymmenennestä kerroksesta näkee upean kaupunkimaiseman.

Printemps kuuluu Kering-konserniin, jonka aiempi nimi oli Pinault-Printemps-Redoute. Se on miljardööri François Pinault’n luoma ja vuodesta 2005 hänen poikansa François-Henri Pinault’n johtama konserni, jonka omistukseen kuuluu monia luksusbrändejä kuten Bottega Veneta, Boucheron, Gucci, Sergio Rossi ja Yves Saint Laurent sekä muita kauppaketjuja kuten tietotekniikkaa, levyjä ja kirjoja myyvä FNAC sekä postimyyntiyhtiö Redcats, joka tunnetaan Suomessa nimellä Ellos.

## Lähteet
Hevra kaddiša

**Ḥevra kaddiša** (, ”pyhä yhteisö”) eli **hautausapuyhdistys** on juutalaisen seurakunnan yhteisö, joka huolehtii kaikesta hautaukseen liittyvistä käytännön järjestelyistä. Nämä miehet ja naiset valmistelevat hautauksen juutalaisen lain, *[[halakha]]n* mukaisesti. He huolehtivat asianmukaisesta valvomisesta vainajan luona hautaukseen saakka.

Helsingin juutalaisen seurakunnan hautausapuyhdistys *Chevra kadisha* on perustettu vuonna 1864 ja Turun vuonna 1878. Sen puheenjohtaja on Marcus Miramo ja gabbai () on Gil Mayer.

## Lähteet
Tissafernes

**Tissafernes**, myös **Tissaphernes** (kuoli 395 eaa., **) oli persialainen sotilas ja satraappi. Hänen isänsä oli Hydarnes.

Peloponnesolaissodan aikana vuonna 413 eaa. Tissafernes oli Lyydian ja Kaarian satraappi eli maaherra. Hän oli myös Persian Vähän-Aasian armeijan komentaja. Persian kuningas Dareios II määräsi Tissaferneen keräämään veroja Joonian kreikkalaiskaupungeilta joita Persia piti ominaan, mutta jotka olivat itsenäisiä. Tissafernes liittoutui Spartan kanssa Ateenaa vastaan ja valtasi suuren osan Jooniasta. Ateenalaisen Alkibiadeksen ansiosta Tissafernes ei kuitenkaan auttaa Spartaa niin paljon että tämä olisi päässyt sodassa niskan päälle. Tissaferneen oli myös huomioitava satraappikumppaninsa Farnabazos, joka hallitsi Hellespontoksen Fryygiaa. 

Kun Dareios II päätti vuonna 408 eaa. auttaa Spartaa voittamaan sodan, lähetti hän poikansa Kyyroksen Vähän-Aasian käskynhaltijaksi. Tissafernes sai tyytyä Kaarian maakuntaan. Kun Ateena lopulta kukistui vuonna 404 eaa. yritti Tissafernes saada Joonian kaupungit omaan valtaansa. Hän valtasi Miletoksen, mutta Kyyros hyökkäsi häntä vastaan. Kyyros alkoi koota suurta armeijaa, joka koostui myös kreikkalaisista palkkasotilaista, jolla hän väitti aikovansa hyökätä Tissaferneen kimppuun. Todellisuudessa Kyyros aikoi käyttää armeijaansa veljeään Artakserkses II:a vastaan, joka äskettäin oli seurannut isäänsä Dareios II:a valtaistuimella. Tissafernes ehti kuitenkin varoittaa Artakserksestä, ja hän osallistui myös Kunaksen taisteluun, jossa Kyyros kaatui. Tissafernes yritti myös tuhota kreikkalaiset palkkasotilaat, jotka kuitenkin pääsivät pakenemaan ja palaamaan Kreikkaan. 

Artakserkses lähetti Tissaferneen takaisin Vähään-Aasiaan Lyydian ja Kaarian maaherraksi. Hän hyökkäsi Joonian kaupunkeihin, koska ne olivat auttaneet Kyyrosta. Tämä vuorostaan johti sotaan Spartaa vastaan vuonna 399 eaa. Agesilaos II:n johtmat spartalaiset kukistivat Tissaferneen vuonna 395 eaa. Sardiin lähellä. Kuninkaan äiti Parysatis ei koskaan antanut anteeksi sitä, että Tissafernes oli osallinen hänen suosikkipoikansa kuolemaan, ja hänen sekä  Farnabazoksen ja vaikutusvaltaisen Tithrausteen painostuksesta Artakserkses määräsi Tissaferneen teloitettavaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kujanjuoksu

**Kujanjuoksu** oli useissa maissa käytetty ankara rangaistusmuoto, jossa tuomitun piti juosta kahden raipoilla tai kartuilla häntä lyövän miesrivin välissä. Kujanjuoksua käytettiin erityisesti sotaväessä. Rangaistus sisältyi esimerkiksi Ruotsin varhaiseen rikosoikeuteen, mutta sitä ei sisällytetty enää vuoden 1734 lakiin.

Kujanjuoksua on joissain yhteyksissä käytetty teloittamistapana: silloin lyöjillä oli aseinaan keihäät, joilla uhri pisteltiin kuoliaaksi.
## Lähteet
Half-pipe

**Half-pipe** (, suomen puhekielessä *paippi*) on extreme-urheilussa käytetty rakennelma, joka muistuttaa puolikasta putkea. Niitä käytetään eri lajeissa: lumilautailussa, rullalautailussa, laskettelussa, freestyle BMX:ssä ja rullaluistelussa. Rakennelma on tehty yleensä puusta, mutta lajeista riippuen half-pipeja on tehty myös betonista, metallista, maasta ja lumesta.

## Talviurheilussa
Laskija liikkuu vuoroin kourun kaarelta toiselle ja tekee temppuja. Halfpipe-kisoissa tuomaroidaan sekä temppuja että laskun kokonaisvaikutelmaa. 

Half-pipea lasketaan lumilautailussa ammattitasolla, ja se on myös hyväksytty olympialajiksi. Laji oli mukana ensimmäistä kertaa Naganon olympialaisissa vuonna 1998. Olympialaisissa half-pipen mitat ovat pituus 100–140 metriä, leveys 14–18 metriä ja korkeus 3–4,5 metriä. Rinteen kaltevuus on 16–18,5 astetta.

### Suomessa
Suosionsa huippuaikoina lumikouruja oli useissa kymmenissä laskettelukeskuksissa. Vuonna 2024 Suomessa oli vain kuusi toimivaa lumikourua. Niihin kuuluivat Kasurila, Talma ja Kalli.  

Suomen hiihtokeskusyhdistyksen toiminnanjohtajan Harri Lindforsin mukaan paippien vähenemisen selittää kaksi syytä. Ensinnäkin kilpaurheilussa käytettävistä lumikouruista tuli niin suuria, jopa seitsenmetrisiä, että rakentamis- ja ylläpitokustannukset kasvoivat merkittävästi. Toinen keskeinen tekijä on niin sanotun parkkilaskemisen suosion kasvu. Hiihtokeskukset rakentavat kourujen sijaan mieluummin parkkeja, koska ne ovat käyttäjämääriin suhteutettuna kustannustehokkaampia ja käyvät monen tasoisille laskijoille. 

Half-pipessä laskee mm. freeski-hiihtäjä Jon Sallinen.

## Lähteet
Lynn Jennings

**Lynn Jennings** (s. 1. heinäkuuta 1960 Princeton, New Jersey) on yhdysvaltalainen entinen kestävyys- ja keskimatkojen juoksija.

Jennings sijoittui vuonna 1976 Yhdysvaltojen nuorten mestaruuskilpailuissa neljänneksi. Seuraavana vuonna hän voitti Yhdysvaltojen nuorten mestaruuden 1&nbsp;500 metrin juoksussa. Samana vuonna hän sijoittui Yhdysvaltojen sisäratojen mestaruuskilpailuissa kolmanneksi mailin juoksussa ja ulkoratojen mestaruuskilpailuissa yhdeksänneksi 1&nbsp;500 metrillä. Vuonna 1978 hän oli sisäratojen mestaruuskilpailuissa jälleen kolmas maililla.

Jennings ylsi suurimpaan saavutukseensa Barcelonan olympialaisissa 1992, kun hän sijoittui 10&nbsp;000 metrin juoksussa kolmanneksi. Toronton sisäratojen MM-kilpailuissa 1993 Jennings oli kolmas 3&nbsp;000 metrin juoksussa. Kaksi vuotta myöhemmin Barcelonan sisäratojen MM-kilpailuissa hän voitti hopeaa samalla matkalla. Vuonna 1999 Jennings sijoittui Bostonin maratonilla kahdenneksitoista.
Eboshi

**Eboshi** () on japanilainen miesten päähine, joka oli käytössä lähinnä miesten virallisena tai seremonillisena päähineenä, Heian-kaudelta Meiji-kauden alkuun. Päähine valmistettiin mustasta hevosenjouhikankaasta ja joskus "tärkättiin" lakkaamalla. Malleja oli erilaisia, riippuen käyttötilanteesta ja henkilön arvoasemasta.

Nykyisin eboshi päähine on jo siirtynyt historiaan, sellaisia näkyy nō- ja kabuki-teatterin lavalla ja historiallisia pukuja esittelevissä kulkueissa.

## Aiheesta muualla

* http://www.tozando.com/int/support-services-dictionary-eboshi
Twi’lek

**Twi’lek** on fiktiivisessä *[[Tähtien sota|Tähtien sodan]]* maailmassa esiintyvä rotu, jota tavataan usein varsinkin oheiskirjallisuudessa. Ne ovat palvelleet sekä Galaktista Imperiumia ja Kapinaliittoa. Nimeä twi’lek ei ole mainittu yhdessäkään elokuvassa, mutta eräässä *[[Tähtien sota: Episodi II - Kloonien hyökkäys|Kloonien hyökkäyksen]]* kohtauksessa Twi’lek jedi kaataa taisteludroidin Voiman avulla. 

## Yleistietoa
Twi’lekeillä on värikäs iho ja kaksi häntää – joita kutsutaan nimellä lekku (yksikössä lek) – jotka tulevat heidän päästään. Nimi ”twi’lek” tulee sanoista ”twin lekku”. Osa twi’lekin aivoista kasvaa lekkun tyveen ja yleensä heillä on kaksi lekkua, vaikkakin on mahdollista että joillakin voi olla kolme tai neljä. Twi’lekit ovat luonnollisesti täysin hiuksettomia, lukuun ottamatta heidän kulmakarvojaan. Tunnettuja twi’lekien värejä ovat valkoinen, vihreä, sininen, punainen, oranssi, ruskea, keltainen ja violetti. Harvinaisimpia ovat punaihoiset Lethanit, joista seuraavaksi harvinaisimmat ovat sini-ihoiset Rutianit. Vihreä on puolestaan kaikista yleisin ihon väri.

Naispuoliset twi’lekit ovat palkitut luonnollisella kauneudellaan ja sulavaliikkeisyydellään ja tästä syystä heitä myydäänkin usein orjiksi ja tanssijoiksi rikollisjohtajille ja useat muut ovat töissä tanssijoina juottoloissa.

## Kotiplaneetta
Expanded Universen mukaan, Ryloth on twi’lekeiden kotiplaneetta. Siellä ne asuvat luolissa, joita sijaitsee asuttavalla osalla planeetasta ja jokaisessa luolassa asuu eri klaani.

## Lähteet
Gion

**Gion** () on historiallisesti merkittävä kaupunginosa Kiotossa, Japanissa. Gion tunnetaan varsinkin teattereistaan, perinteisistä ravintoloistaan, teehuoneistaan sekä geishoistaan. Gionin alueella sijaitsee kaksi kagaita eli geisha-aluetta, Gion Kōbu ja Gion Higashi. Gion Higashi on niistä pienempi. 

## Historia
Gion on aina ollut suosittu matkailukohde pyhiinvaeltajien ja muiden matkalaisten keskuudessa. Alueella on useita temppeleitä ja pyhäkköjä, ja alueelle on myös tultu katsomaan kirsikankukkia tai ruskaa.

Alueella on ainakin 700-luvulta lähtien sijainnut šintolainen Yasakan pyhäkkö, joka on pyhitetty Susanoo-no-Mikoto-nimiselle jumalalle. Pyhäkön nimi oli alkujaan Gionin pyhäkkö. 1500-luvun puolivälissä Gionissa toimi useita tavernoja, jotka palvelivat temppeliin saapuvia pyhiinvaeltajia. Niissä tarjoiltiin kuumaa vettä, teetä ja teeleipiä. Edo-kauden alkupuolella Gionin tavernojen määrä kasvoi, ja niissä alettiin tarjoilla teen lisäksi myös sakea ja kevyitä välipaloja. Tarjoilijat alkoivat myös esittää asiakkaille tanssia ja musiikkia. Ajan myötä tavernoihin rakennutettiin uusia huoneita asiakkaita varten. 1600-luvun puoliväliin mennessä tavernoja oli Gionissa jo yli sata. Gionin teehuoneiden alkuperä on kyseisissä tavernoissa ja tavernojen tarjoamasta viihteestä sai alkunsa alueen maine huvikorttelina. 

Vuonna 1665 tai 1670 Gion sai virallisen luvan toimia kagaina sen jälkeen, kun alueen teehuoneiden tarjoilijattarien työnkuva oli vähitellen muuttunut geishojen kaltaiseksi viihdyttämiseksi. Samalla Gionista tuli kaupungin suurin hanamachi. Vuonna 1732 Gionin hanamachi laajeni Shijo-kadun pohjoispuolelle asti. Alueelle tehtiin samoihin aikoihin myös ratsia, jonka syy oli prostituutiossa.

Vuonna 1813 maikon ja geishan työ tunnustettiin ammatiksi, ja he saivat valtuuden harjoittaa ammattiaan Gionissa. 1800-luvun alkupuoli oli myös Gionin kulta-aikaa, ja alueella toimi 700 teehuonetta ja yli 3&nbsp;000 geishaa ja maikoa. Gion oli kirjailijoiden, taiteilijoiden ja rojalistien suosiossa. Vuonna 1881 tai 1886 Gion Higashi ja Gion Kōbu erosivat eri geisha-alueiksi.

## Alue
Gionin poikki kuljee etelä-pohjoinen-suunnassa Hanamikōji-katu, jonka eteläosassa sijaitsee 1600-luvulta peräisin olevia rakennuksia. Alueen eteläosassa sijaitsee Gion Kōbu kaburenjō -teatteri, ja sen vieressä on Gion Corner -niminen teatteri ja turistinähtävyys. Gion Cornerissa esiintyy myös maikoja. Eri puolilla Gionia on perinteisiä teehuoneita, joissa paikalliset maikot ja geikot viihdyttävät asiakkaita.

## Geishat

Toisen maailmansodan jälkeen geishojen määrä on ollut jatkuvassa laskussa koko Japanissa ja myös Gionissa. Samoin muut perinteiset japanilaiset taidemuodot ovat kärsineet hiipuvasta kävijäkunnasta. Ensimmäisen maailmansodan alkaessa Gionissa työskenteli yhteensä yli 1&nbsp;000 geishaa ja maikoa. Toisen maailmansodan jälkeen vuonna 1948 jäljellä oli vielä 1&nbsp;200 geishaa ja 160 maikoa, mutta vuonna 1999 enää 90 aikuista ja 22 harjoittelijana toimivaa geishaa. Gion on säilynyt Kioton suurimpana geisha-alueena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Freaked

**Freaked** on vuonna 1993 ensi-iltansa saanut yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka ohjasivat Tom Stern ja Alex Winter. Elokuvan työnimi oli ”Hideous Mutant Freekz”.

## Aiheesta muualla
* 
*
Populäärimusiikkia Vittulajänkältä

**Populäärimusiikkia Vittulajänkältä** () on Mikael Niemen vuonna 2000 kirjoittama romaani, josta on tehty näytelmä- ja elokuvaversiot. Kirja kertoo Ruotsin Pajalasta kotoisin olevan pojan kasvutarinan aikuiseksi kaikkine siihen kuuluvine vaiheineen. Ensimmäisen kerran kirja ilmestyi suomeksi vuonna 2001. Kirja on saanut lukuisia tunnustuksia ja se on ollut Pohjoismaissa huomattava myyntimenestys. Kirja oli Mikael Niemen läpimurtoteos.

Kirjan tapahtumaympäristönä kuvataan Ruotsin pohjoisosassa sijaitsevan Norrbottenin pientä kuntaa Pajalaa minäkertojana toimivan Matti-pojan silmin. Kirja kuvailee tarkasti elämää 1960–1970-lukujen Ruotsin jo vaurastuneessa yhteiskunnassa, jossa ihmiset materiaalisen puutteen sijasta kärsivät syrjäisen pikkukunnan asukkaina identiteetin puutteesta ja tuntevat itsensä alempiarvoiseksi verrattuna "oikean Ruotsin" ihmisiin.

Kirjan nimi herättää kysymyksiä, mutta se liittyy hyvin olennaisesti juonen sisältöön. Vittulajänkkä on eräs Pajalan osa, joka sai kutsumanimensä sen lapsirikkauden vuoksi. Muita kirjassa mainittuja paikkoja Pajalassa ovat muun muassa *Paskajänkä* ja *Teksas*.

## Juonen pääkohtia

Matin elämässä tapahtuu ensimmäinen murros kun kotikatu saa öljysorapäällysteen 1960-luvulla. Hänestä tuntuu, että koko maailma avautui sen myötä. Matti saa ystävän Niila-pojasta, jonka koti on vahvasti lestadiolainen.

Musiikki tulee Matin elämään Niilan saatua Amerikan serkuiltaan lahjaksi Beatlesin singlen "Rock 'n' Roll Music". Levysoitinta ei Niilan syvästi uskonnollisessa kodissa ole, eikä hänen ankara isänsä edes sallisi levyn tuomista taloon. Matin sisarella on levysoitin, ja pojat kuuntelevat sillä levyä salaa. Tämän levyn kuultuaan he ymmärsivät, että jotain heissä on peruuttamattomasti muuttunut eikä paluuta entiseen ole.

Kouluun tullut uusi musiikinopettaja Greger onnistuu jalostamaan Matissa ja Niilassa piilevät kyvyt bändiksi, ja heidän itseluottamuksensa saa lujitusta. Greger on Skånesta tullut, työtapaturmassa kaikki muut oikean käden sormensa paitsi peukalon menettänyt mies, joka on hankkinut uuden ammatin. Tämä omaa murrettaan vahvasti puhuva mies osoittautuu varsinaiseksi kitaravirtuoosiksi ja nousee poikien mielessä lähes yliluonnolliseen asemaan. Musiikki kuljettaa tarinaa poikien kypsyessä miehiksi, ja lopulta pojat tulevat tienristeykseen; tämä on kirjassa esitetty myös konkreettisesti. Valintaa miettiessään he heittäytyvät risteykseen tuijottamaan tähtitaivasta.

## Muuta

*Populäärimusiikkia Vittulajänkältä* -kirjan kustantajana Suomessa on Like-kustannus. Kirja julkaistiin Ruotsissa vuonna 2000 ja Suomessa vuotta myöhemmin. Kirjan on kääntänyt Outi Menna.

## Lähteet
Juha Ahokas

**Juha ”Nalle” Ahokas** (s. 18. syyskuuta 1969 Kokkola) on suomalainen entinen raskaan sarjan kreikkalais-roomalaisen tyylin painija, Euroopan mestari ja nelinkertainen arvokisamitalisti. 

Ahokas aloitti painin vuonna 1985. Suomessa hän oli voittamaton vuodesta 1990 lähtien jolloin hävisi Keijo Mannille. Ahokas voitti yhteensä 30 Suomen mestaruutta kreikkalais-roomalaisessa ja vapaapainissa. Keijo Manni on ainoa painija jolla on enemmän Suomen mestaruuksia (33 kpl) kuin Ahokkaalla. Välissä Ahokas kärsi selkävaivoista ja oli painimatta lähes kaksi vuotta, mutta palasi takaisin vuonna 2001, minkä jälkeen hän ylsi uransa parhaisiin saavutuksiin. Ahokas on kärsinyt myös sydänvaivoista. Lokakuussa 2007 Ahokas ilmoitti päättävänsä uransa pysyvän hermovaurion takia.

Ahokas on maineikkaasta painisuvusta, sillä hänen isoäitinsä veli Hermanni Pihlajamäki ja serkku Kustaa Pihlajamäki olivat molemmat olympiavoittajia. 

Ahokas on harrastanut myös sumopainia ja saavuttanut vuosina 1997 ja 1997 MM-joukkuehopeaa ja -pronssia. Seuratasolla Ahokas edustaa Nurmon Jymyä.

Painijauran jälkeen Juha Ahokas mm. opiskeli Laajasalon opistossa suntion ammattitutkinnon vuosina 2014–2015. Vuodesta 2014 alkaen hän on toiminut Messukylän seurakunnan ylivahtimestarina.

## Arvokisasijoitukset
(kreikkalais-roomalainen paini)
* 2006 EM-kisat: hopeaa (120 kg)
* 2005 MM-kisat: 7. sija (120 kg) 
* kesäolympialaiset 2004: 17. sija (120 kg) 
* 2003 MM-kisat: 7. sija (120 kg) 
* 2003 EM-kisat: kultaa (120 kg) 
* 2002 MM-kisat: 15. sija (120 kg) 
* 2002 EM-kisat: pronssia (120 kg)  
* 2001 MM-kisat: 14. sija (120 kg)  
* 2001 EM-kisat: 4. sija (130 kg) 
* 1998 MM-kisat: 21. sija (130 kg) 
* 1998 EM-kisat: 7. sija (130 kg)   
* 1997 MM-kisat: 7. sija (130 kg)
* 1997 EM-kisat: hopeaa (125 kg)  
* kesäolympialaiset 1996: 14. sija (130 kg) 
* 1996 EM-kisat: 4. sija (130 kg) 
* 1995 MM-kisat: 4. sija (130 kg)
* 1995 EM-kisat: 4. sija (130 kg) 
* 1994 MM-kisat: 8. sija (130 kg) 
* 1994 EM-kisat: 10. sija (130 kg)   
* kesäolympialaiset 1992: 7. sija (130 kg) 
* 1992 EM-kisat: 4. sija (130 kg)  
* 1991 MM-kisat: 11. sija (130 kg)
* 1989 EM-kisat: 6. sija (130 kg) 
 
## Lähteet
Kilopondi

**Kilopondi** (tunnus **kp**) on käytöstä poistunut voiman yksikkö, johon perustui useilla teknisillä aloilla aikoinaan käytetty tekninen mittajärjestelmä. Kilopondi vastasi yhden kilogramman suuruisen massan kokemaa vetovoimaa maan pinnalla 45:nnen leveysasteen korkeudella. Käytännössä kilopondin määritelmään kuuluva painovoiman kiihtyvyys on määritelty arvoon 9,806&nbsp;65 m/s², mikä vastaa likimain Pariisissa vallitsevaa arvoa.  Määritelmästä seuraa, että
:1\ {\rm kp} = 9{,}80665\ {\rm N}=9{,}80665\ \rm\frac{kg \cdot m}{s^2}.

Käytännössä kilogramman massan aiheuttama vetovoima kuitenkin vaihtelee jonkin verran. Päiväntasaajalla kilogramman kokema kiihtyvyys on n. 9,79&nbsp;m/s², kun taas navoilla arvo on jo lähes 9,84&nbsp;m/s². Helsingin korkeudella kiihtyvyys on n. 9,82&nbsp;m/s² ja Utsjoella jo 9,83&nbsp;m/s².

## Katso myös
*Dyne
*Newton
*SI-järjestelmä
*putoamiskiihtyvyys

## Lähteet
Oktaani

**Oktaani** viittaa seuraaviin asioihin:

* oktaani, kemiallinen alkaani-yhdiste
* oktaaniluku, polttoaineen puristuskestoisuus.
H. E. C.

**HEC** on samanninmisen yhtyeen vuonna 1977 ilmestynyt albumi. Yhtyeen keskushahmo oli laulaja-lauluntekijä Hector. 

HEC-yhtye syntyi Hectorin kiertuekokoonpanosta, jossa soittivat Heimo Holopainen (basso), Antero Jakoila (kitara), Pekka Suvanto (rummut) ja Kaj Westerlund (kosketinsoittimet). Kun yhtyeeseen liittyi Hasse Wallin tilalle Eeki Mantere, syntyi H. E. C. Nimi tuli sanoista Hector, Eeki & Co.

Levyltä poistettiin tekijänoikeussyiden vuoksi kappale "Marie Laveaux" (säv. Shel Silverstein, suom. san. Hector.) Se löytyy ainoastaan LP:n ja kasetin ensimmäiseltä painokselta.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
CD-Bonus
#  - singleversio

Joissakin painoksissa on erilainen kappalejärjestys. Kasettipainoksessa se oli seuraava:
# Roxette 
# TVC 15
# Muutoksen aika
# Ero
# Vanhan kirkon puisto
# Monofilharmoonikko
# Rope ja Kake 77'  
# En oo käynyt Espanjassa
# Marie Laveaux
# Soudan pois
# The prettiest star

## Singlet
* Monofilharmoonikko / Soudan pois
* Roxette / TVC15

## Kokoonpano
* Hector - kitara, laulu (1,2,4,5,6,8,10,11)
* Heimo Holopainen - basso, laulu (7)
* Antero Jakoila - kitarat, taustalaulu (7,10)
* Pekka Suvanto - rummut, lyömäsoittimet, laulu (3,9), taustalaulu (1,2,4,5,6,8,10)
* Kaj Westerlund - kosketinsoittimet, kitara (8,10), taustalaulu (3,5,7,10)
* Eeki Mantere - laulu (11)
* Heikki Hietanen - kosketinsoittimet 11

## Lähteet
Raakapuu

**Raakapuu** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

***raakapuu**, jalostamaton puutavara
***raakapuu** eli **raakapuomi**, purjelaivan mastoon kiinnitetty vaakasuora, aluksen kölilinjaan nähden kohtisuora puomi, johon raakapurje kiinnitetään.
GŠ-30-1

**GŠ-30-1** (ГШ-30-1, taisteluvälineindeksi 9-A-4071K) on neuvostoliittolais-venäläinen lentokoneaseena käytetty 30-millinen konetykki. Aseen suunnittelivat Vasili Petrovitš Grjazev ja Arkadi Georgijevitš Šipunov, ja se otettiin neuvostoilmavoimien käyttöön 1980-luvulla. Tykki on edelleen tuotannossa, valmistajana on Ižmaš.  

Tykin toimintaperiaate on lyhyt putkirekyyli. Yksiputkisena se on tulinopeudeltaan hitaampi kuin Gatling-tyyppiset konetykit. Yksinkertaisesta toimintaperiaatteesta huolimatta tykin tulinopeus on täysin vertailukelpoinen monimutkaisempien revolveritykkien kanssa. Tykin yksinkertainen rakenne on mahdollistanut sen tekemisen erittäin kevyeksi; tykin massa on 46&nbsp;kg ja sen lataaminen tapahtuu erityisellä latauslaukauksella.

GŠ-30-1:n maksimitulinopeus on 1&nbsp;800 laukausta minuutissa, mutta se on yleensä rajoitettu 1&nbsp;500 laukaukseen minuutissa putken kulumisen vähentämiseksi. Silti putken elinikä on verrattain lyhyt, n. 2&nbsp;000 laukausta. Ammuksen lähtönopeus on 860&nbsp;m/s ja sen massa 400 grammaa. Valmistajan mukaan tykki on tehokkaimmillaan ilmamaaleja vastaan 1&nbsp;200–1&nbsp;800 metrin etäisyydeltä. Laseretäisyysmittarilla ja -maalinosoitusjärjestelmällä varustettuna aseen sanotaan olevan tarkka ja tehokas; se kyennee tuhoamaan maalinsa kolmesta viiteen osumalla. Venäjän ilmavoimien monitoimihävittäjä Suhoi Su-34 käyttää tätä asetyyppiä.

Tykin ampumatarvikevalikoimaan kuuluu sirpalekranaatteja, panssariammuksia, panssarikranaatteja ja erikoisammuksia.

## Aiheesta muualla
*Valmistajan sivu
Noldor

**Noldor** (quenyankielinen monikko sanasta *noldo*) ovat Tolkienin fantasiamaailmassa haltiaheimo, jonka suurin ilo oli käsityössä ja sepäntaidoissa.

Herättyään Cuiviénenin järvellä haltiat jakautuivat kolmeen heimoon, joista noldor olivat yksi. He lähettivät Finwën käymään Valinorissa. Kun hän oli palannut, noldor lähtivät toisena joukkona matkalle Amaniin.

Amanissa noldor asuivat pääosin Tirionin kaupungissa, ja heidän kuninkaansa oli Finwë. Noldor kehittyivät käsitöissä ja olivat erityisen läheisissä väleissä Aulën kanssa. He olivat kiinnostuneita myös kielitieteestä ja kehittivätkin ensimmäisen kirjaimiston.

Noldorin kuninkaan Finwën ensimmäinen puoliso oli Míriel joka synnytti hänelle Fëanorin, joka loi myöhemmin silmarilit. Mutta Míriel väsyi elämään ja lähti lepäämään Lórieniin, jolloin Finwë otti toiseksi vaimokseen Indis Kultaisen, joka oli vanyaria ja sukua Ingwëlle, haltioiden Korkealle Kuninkaalle. Indis synnytti hänelle kaksi poikaa, Fingolfinin ja Finarfinin.

Fëanor osoittautui yhdeksi lahjakkaimmista noldorin joukossa, ja hän teki Silmarilit, joihin oli vangittu hiukan Valinorin puiden hohdetta. Samaan aikaan Morgoth, pahuuden hallitsija alkoi kateudella katsoa Valinorin valoa, ja pyysi avukseen Ungoliantin, pimeyden ahnaan olennon. Morgoth tuhosi Telperionin ja Laurelinin ja Valinor pimeni. Mennessään Morgoth vielä surmasi Finwën, noldorin kuninkaan. Myös silmarilit Morgoth otti mukaansa ja kiinnitti kruunuunsa.

Fëanor, jolle Silmarilit olivat käyneet liian rakkaiksi, vannoi poikiensa Maedhrosin, Maglorin, Celegormin, Caranthirinin, Curufinin, Amrodin ja Amraksen kanssa, ettei lepäisi ennen kuin jalokivet  olisivat taas Tirionissa. Tuo suku kiihotti noldorin kapinaan ja pakenemaan Valinorista. Suurin osa heistä lähti Keski-Maahan, ja he asuivat siellä Beleriandissa ja sotivat Melkoria vastaan. Amaniin noldorin kuninkaaksi jäi Finarfin; Keski-Maassa noldorin korkeina kuninkaina, mikä oli varsin nimellinen titteli, olivat Fëanor, hänen poikansa Maedhros, Finwën toinen poika Fingolfin, Fingon, Turgon ja Ereinion Gil-galad.

Moni noldor-sukuinen haltia palasi Melkorin tappion jälkeen Amaniin, ja viimeisetkin Sauronin toisen kukistumisen jälkeen.

Noldor puhuivat quenyaa, joka kävi läpi erinäisiä muutoksia Keski-Maassa. Sana *noldo* oli itse asiassa varhemmin *ñoldo* (**ñ** on tässä ng-äänne), joka oli perua muinaisen haltiakielen sanasta *ñgolodô*. Sen lähtökohtana oli kanta *ñgol-*, joka liittyi tietoon. Ñ-äännettä käytettiin Tolkienin mytologisessa historiassa ennen Kolmatta Aikaa. Muinainen sana tuotti myös sindarin sanan *golodh* (mon. *gelydh*). Keski-Maassa useimmat noldot alkoivat puhua sindaria, kun taas quenya jäi kuninkaiden ja ylimystön keskinäiseksi kieleksi.

## Aiheesta muualla
* Noldor Kontu-wikissä
Panzer

**Panzer**, lyhenne saksan sanasta **Panzerkampfwagen**, viittaa seuraaviin saksalaisiin panssarivaunuihin:

* Panzerkampfwagen I
* Panzerkampfwagen II
* Panzerkampfwagen III
* Panzerkampfwagen IV
* Panzerkampfwagen V eli *Panther*
* Panzerkampfwagen VI eli *Tiger*
* Panzerkampfwagen VII eli *Maus*.
Christian Lacroix

**Christian Marie Marc Lacroix** (s. 16. toukokuuta 1951 Arles, Ranska) on ranskalainen muotisuunnittelija, joka tunnetaan teatraalisista puvuistaan. Lacroix’lla on hänen omaa nimeään kantava muotitalo, jonka hän perusti vuonna 1987. Vuonna 2005 yhtiö myytiin yhdysvaltalaiselle Falic Fashion Groupille. Sitä ennen hän työskenteli toisen ranskalaisen muotisuunnittelija Jean Patoun alaisuudessa. Lacroix myös toimi italialaisen muotitalo Puccin taiteellisena johtajana vuosina 2002–2005.

Laman vuoksi luksustuotteiden kysynnän romahtaminen vuosina 2008–2009 aiheutti miltei kymmenen miljoonan euron tappiot ja konkurssihakemus jätettiin syksyllä 2009. Joulukuussa pariisilainen konkurssituomioistuin hyväksyi suunnitelman, joka lopettaa kokonaan Christian Lacroix muotitalosta sekä katumuoti- että haute couture -tuotannon. Yritykseen jäi vain 11 työntekijää valvomaan miesten vaatteiden, hääpukujen ja parfyymien lisenssituotantoa.

## Aiheesta muualla
* http://www.christian-lacroix.fr/