open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pyhän Katariinan ritarikunta

**Pyhän Katariinan ritarikunta** () oli keisarillisen Venäjän kunniamerkkiritarikunta, joka oli tarkoitettu ensisijaisesti naisille. Se on nimetty marttyyrikuoleman noin vuonna 305 kärsineen Katariina Aleksandrialaisen mukaan ja oli ainoa naisten kunniamerkki lähes koko Venäjän keisarikunnan olemassaolon ajan.

Ritarikunnassa oli kaksi luokkaa. Ensimmäisen luokkaan kuului merkin lisäksi rintatähti, kun toinen luokka koostui pelkästä merkistä. Merkkiä kannettiin rinnan yli pujotettuna. Punaisessa nauhassa luki kultakirjailtuna teksti "Rakkauden ja isänmaan puolesta" (). 

Ritarikunnan perusti keisari Pietari Suuri 24. marraskuuta 1714 ja Pietari omisti sen vaimolleen Katariinalle Venäjän–Turkin sodan 1710–1711 muistoissa: "Ritarikunta perustettiin hänen korkeutensa [Katariinan] muistoksi hänen osallisuudestaan turkkilaisia vastaan käydyssä Prutjoen taistelussa, jonka aikana vaarallisissa olosuhteissa hän todisti itsensä kaikille toimillaan, ei kuten heikko nainen, vaan kuten rohkea mies."

Kunnianosoitusta jaettiin kahdessa luokassa:
*  I luokka
*  II luokka

## Galleria

Tiedosto:Order of St.- Ekaterin.png|Kunniamerkkien asettelu. nauha ja rintatähti sekä olkamerkki.
Tiedosto:Signs of Russian Empresses3.jpg|Katariina II:n  olkapään vasemmalla puolella Pyhän katariinan ritarikunnan merkki, kunniarouvan tunnuksella.
Tiedosto:Replica of Catherine II's wedding dress (1745) by MKhT school-studio 05 by shakko.jpg|Catherine II: n hääpuku (1745), jossa on pyhän Katariinan olkainnauha.
Tiedosto:St Ekaterina Orden both sides.jpg|Pyhän Katariinan ritarikunnan kunniamerkki (edestä ja takaa).
Tiedosto:Звезда ордена Святой Екатерины.jpg|Pyhän Katariinan ritarikunnan tähti. 1800-luvulla.
Tiedosto:Catherine I of Russia by Nattier.jpg|Katariina I, päällään Pyhän Katariinan ritarikunnan kunniamerkki.


## Katso myös

* Venäjän keisarilliset ritarikunnat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* A History of the Order of St. Catherine, Nick Nicholson
Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulu

**Viipurin Taiteenystäväin piirustuskoulu** eli **Viipurin piirustuskoulu** oli taidekoulu, joka toimi Viipurissa vuosina 1891-1939. Se oli yksi kolmesta Suomessa ennen toista maailmansotaa toimineesta taidekoulusta Helsingin ja Turun piirustuskoulujen rinnalla. Viipurin  piirustuskoulu suljettiin talvisodan alkaessa 1939. Viipurin Taiteenystävien yhdistys perusti Viipurin piirustuskoulun.   

Viipurin piirustuskoulun ensimmäinen opettaja oli taidemaalari Arvid Liljelund, joka oli opettanut vuosina 1869-1876 Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa Helsingissä. Viipurin Taiteenystävien yhdistyksen perustajajäsen, Viipurin lääninarkkitehti Berndt Ivar Aminoff toimi piirustuskoulun opettajana vuodesta 1891. Koulun pitkäaikaisin johtaja ja opettaja Rurik Lindquist toimi koulussa vuosina 1900-1940.

Koulussa ovat opiskelleet muiden muassa Hugo Simberg, Aukusti Tuhka, Aimo Tukiainen, Väinö Kunnas, Olli Miettinen, Eva Cederström, Onni Mansnerus  ja Veikko Marttinen. Hugo Simberg toimi myös lyhyen ajan koulun opettajana.

## Katso myös
*Viipurin Taiteenystävät
*Viipurin taidemuseo

## Lähteet
La Caixa

**La Caixa** eli ***Caixa d'Estalvis i Pensions de Barcelona*** on Espanjan johtava säästöpankki. Se työllistää yli 27 000 ihmistä ja asiakkaita sillä on lähes 11 miljoonaa. Nykyisessä muodossaan se perustettiin vuonna 1990, kun pankit *Caja de Pensiones para la Vejez y de Ahorros de Cataluña y Baleares* ja *Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Barcelona* fuusioituivat.

## Aiheesta muualla
*La Caixan kansainväliset sivut
Kankaanpään taidekoulu

**Satakunnan ammattikorkeakoulun Taidekoulun kampus**, myös **Kankaanpään taidekoulu**, on ammatillinen kuvataiteilijoita kouluttava oppilaitosyksikkö, jonka suuntautumisvaihtoehtoja ovat kuvanveisto, maalaus, taidegrafiikka ja esitystaide. Taidekoulu on osa Satakunnan ammattikorkeakoulua ja opiskelijat suorittavat Kuvataiteilija (AMK) -tutkinnon tai alan ylemmän AMK-tutkinnon.

Kankaanpään taidekoulu perustettiin vuonna 1965 kuvanveistäjä Kauko Räikkeen ja taidemaalari Juhani Tarnan aloitteesta. Koulu kunnallistettiin Kankaanpään kaupungin alaisuuteen 1980-luvun lopulla. Oppilaitoksesta tuli osa Satakunnan ammattikorkeakoulua vuonna 1997. Kankaanpään taidekoulun varta vasten kuvataideopetusta varten rakennetut uudet tilat valmistuivat vuonna 1994 arkkitehti Sinikka Kouvon ja Erkki Partasen suunnittelemina.

Kankaanpään taidekoululla on merkittävä asema suomalaisessa kuvataideopetuksessa ja modernismin laajenemisessa taideilmaisuun. Koulusta ovat valmistuneet muun muassa Teija-Tuulia Ahola, Petri Ala-Maunus, Pälvi Hanni, Timo Hannula, Viljami Heinonen, Emma Jääskeläinen, Janne Kaitala, Matti Kalkamo, Kaisu Koivisto, Virve Lilja, Pekka Mattila, Irmeli Mäkilä, Pertti Mäkinen, Reima Nevalainen, Jaakko Niemelä, Reijo Paavilainen, Elina Ruohonen, Heli Ryhänen, Paula Salmela, Teemu Saukkonen, Nanna Susi, Kari Tykkyläinen, Tiina Vehkaperä ja Annu Vertanen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Satakunnan ammattikorkeakoulun kampukset
*Kankaanpään taidekoulu ja taidekaupunki
*
Lahden taideinstituutti

**Lahden Taideinstituutti** - tunnettiin myös nimillä **Taideinstituutti** ja **Lahden taidekoulu** - oli Lahden ammattikorkeakouluun kuulunut kuvataiteilijoita kouluttanut ammatillinen oppilaitos. 
Lakkautuksen jälkeen Taideinstituutin oli tarkoitus osittaisena jatkua osana Muotoiluinstituutin opintoja.

Koulu perustettiin 2.1.1971 nimellä Lahden taideoppilaitos. Lahden kaupungin alaisessa koulussa oli taideteollisuuden ja kuvataiteen linja. Myöhemmin taideteollinen koulutus, nykyinen Muotoiluinstituutti siirtyi valtion omistukseen. Loppuvaiheessaan taideinstituutti oli ammattikorkeakoulu, jossa saattoi suorittaa Kuvataiteilija (AMK) -tutkinnon (240 op) neljässä vuodessa ja suuntautua maalaustaiteeseen, taidegrafiikkaan, kuvanveistoon tai muu-taiteeseen.

Lopettamispäätös Lahden Taideinstituutille annettiin koulun 40-vuotissyntymäpäivänä 7.1.2012.  Viimeinen opiskelijahaku oli keväällä 2012 ja koulu lopetti keväällä 2016, kun viimeiset kuvataiteilijat valmistuivat.

Kolme viimeiseksi jäävää vuosikurssia avasi keväällä 2014 Lahden Taideinstituutin taideportaalin, joka syntyi opiskelijoiden kiintymyksestä kouluaan kohtaan. Sivuston kautta on mahdollista löytää Taideinstituutista valmistuneiden ja opiskelijoiden teoskuvia, tietoja sekä linkkejä taiteilijoiden kotisivuille. Tarkoituksena on säilyttää yksien kansien välissä koulun historiaa ja henkeä sen lopettamisen jälkeenkin.

## Lähteet
Emilio Alzamora

**Emilio Alzamora** (s. 22. toukokuuta 1973 Lleida) on espanjalainen entinen ratamoottoripyöräilijä. Hän voitti 125cc-luokan maailmanmestaruuden vuonna 1999. Alzamora on ainoa ratamoottoripyöräilyn maailmanmestari, joka on voittanut mestaruuden voittamatta kaudella yhtään osakilpailua.

Alzamora aloitti kilpauransa 80-kuutioisissa Espanjan kansallisessa sarjassa. Hän voitti maansa mestaruuden vuosina 1989 ja 1990. MM-sarjaan Alzamora siirtyi vuonna 1994. Ensimmäinen kausi meni vielä opetellessa, mutta jo seuraavana kautena Alzamora oli neljä kertaa palkintopallilla ja MM-sarjassa kolmas. Vuonna 1997 Emilio Alzamora ajoi 250cc-luokassa. Kausi oli loukkaantumisten sävyttämä ja Alzamora palasi takaisin piikkiluokkaan.

Kaudella 1999 Alzamora voitti maailmanmestaruuden Hondalla saavuttamatta yhtään osakilpailuvoittoa. Marco Melandri ja Masao Azuma voittivat molemmat viisi osakilpailua, kun taas Alzamoralla oli viisi kakkossijaa ja viisi kolmossijaa. Melandri hävisi maailmanmestaruuden vain yhdellä pisteellä. Seuraavalla kaudella Alzamora oli vielä MM-sarjan kolmas, ja siirtyi sitten luokkaa ylemmäs, jossa ajoi kahdesti MM-sarjan seitsemänneksi. Alzamora lopetti uransa vuonna 2003, ajettuaan vaisun kauden 125cc-luokassa.

Sen lisäksi, että Alzamora on ainoa kuski, joka on voittanut maailmanmestaruuden voittamatta kaudella yhtään osakilpailua, poikkeuksellista Alzamoran urassa on myös se, että maailmanmestaruudesta ja 30 palkintopallisijasta huolimatta hän ajoi vain kerran aika-ajoissa paalupaikalle.

Kilpauran jälkeen Emilio Alzamora on toiminut Espanjan 125cc-luokan mestaruussarjan CEV:n tehtävissä ja johtanut *RACC-Caja Madrid* nimistä moottoripyöräilytallia. Nykyään hän johtaa *Monlau Competition* nimistä opinahjoa, jossa koulutetaan kuljettajia ja mekaanikkoja moottoriurheiluun. Ennen rehtorin virkaa hän toimi koulussa urheilullisena johtajana.

## Saavutukset
### 80cc-luokka
*Espanjan mestaruus 1989 ja 1990

### 125cc-luokka
*Maailmanmestaruus 1999
*MM-sarjan kolmas 1995 ja 2000
*4 osakilpailuvoittoa, 11 kakkossijaa, 11 kolmossijaa

### 250cc-luokka
*MM-osakilpailuissa 2 kakkossijaa ja 2 kolmossijaa

## Lähteet
Miisa

**Miisa** on suomenkielinen naisen etunimi. Syyskuuhun 2025 mennessä nimi oli annettu Suomessa yhteensä noin 1&nbsp;815 naispuoliselle henkilölle. Jo 1930-luvulla nimi annettiin muutamalle lapselle, mutta se on yleistynyt vasta 1990-luvulta lähtien.

Miisan nimipäivä on 23. syyskuuta. Etunimi lisättiin suomenkieliseen nimipäiväalmanakkaan vuonna 2010.

## Tunnettuja Miisa-nimisiä

* Miisa Grekov, o.s. *Rotola-Pukkila*, *Mmiisas* (s. 1995), suomalainen videobloginpitäjä
* Miisa Lindén (s. 1957), suomalainen näyttelijä ja käsikirjoittaja
* Miisa Nuorgam (s. 1992), saamelainen toimittaja ja e-urheiluvaikuttaja
* Miisa Päällysaho (1970–2016), suomalainen eurodance-esiintyjä
* Miisa Turunen (s. 2005), salibandyn pelaaja

## Lähteet
Tarpon II

**Tarpon II** on Anker & Jensenin telakalla Norjassa rakennettu 10mR-purjevene. Klassinen purjevene on ns. ensimmäisen R-mittasäännön mukaan rakennettu vene. Venen tilaaja ja alkuperäinen omistaja oli teollisuusmies, todellinen valtioneuvos Leonid A. Nagornoff Pietarista. Nagornoff rakennutti veneen vuoden 1912 Tukholman Olympialaisia varten.
Tarpon ei osallistunut olympialaisiin mutta Nagornoff voitti samana vuonna Keisari Wilhelmin palkinnon Kielerwoche:ssa. Seuraavana vuonna Tarpon jatkoi voitokkaana Solentin ja Isle of Wrightin kilpailuissa

Ensimmäisen maailmansodan jälkeen Nagornoff muutti Venäjän vallankumousta pakoon Helsinkiin. Nagornoff ja Tarpon II olivat tuttu näky kesäsin Suomessa ja hänet mainitaan NJK:lla Pietarin Keisarillisen Pursiseuran edustajana. Tarpon II rekisteröitiin Suomeen tultuaan tuttuun NJK:iin jonka lipun alla Tarpoon II jatkoi purjehduksiaan. Kesällä 1930 hän purjehti Hollantiin asti josta hänelle myönnettiin NJK:n Suuri Purjehdusmerkki (Det Större Seglartecknet).  Kaiken kaikkeaan Nagornoff purjehti Tarponilla 178&nbsp;000 meripeninkulmaa, viimeisenä purjehduskesänään 1955 Nagornoff oli yli yhdeksänkymmenen vanha. Tarpon II:n kotisatamana oli yli 50 vuoden ajan HSS, jonka jäsen Nagornoff oli myös. Nagornoff kuoli vuonna 1963.

Veneen rakensi Anker & Jensen Norjassa. Sen purjenumero on L 3 ja se on nykyisin matkapurjeduskäytössä. Rakenne on Hoduras-mahonkia, kaaret tammesta, kansi oregon pine. Viimeisin tiedossa oleva kotisatama on Blommeholm Oslossa.

## Omistajat

Tarpoon II omistajaluettelo:

Nykyinen omistaja:
Vuosi: 2008: Marius Borg 
Aikaisemmat omistajat:
Vuosi: 1998; Linda Rui / Håkon Honningsvåg KTK Oslo 
Vuosi: 1962; Kurt & Thor Dahl HSS Helsinki
Vuosi: 1958; Otto Wetterhof HSS Helsinki
Vuosi: 1912; Leonid A. Nagornoff  Pietari  /  NJK, HSS Helsinki, ESS Tammisaari 

Nykyiset omistajat ostivat Tarponin Kurt Dahlin lapsilta 1998

## Lähteet
* På glittrande våg - Helsingfors Segelsällskap 1893-1993, Rolf Kokkola 
* NJK Årsbok m.m. 1928, 1931, 1934 ...
* Nyländska Jaktklubben 1861-1961, Tor Smedslund 1961
* Finlands segeljakter, Pekka Barck 

## Aiheesta muualla
* http://www.ktkweb.org/styret/Matrikkel/Batene/Tarpon%20II/Tarpon%20II.htm 
* http://www.ktkweb.org/default.html 
* http://ktkwebmatrikkel.blogspot.fi/2010/04/tarpon-ii-eier-linda-rui-og-hakon.html
* http://www.sailsandsea.fi/r-veneita_r-boats/12_mr_ja_10_mr/
* http://www.akrida.se/moana/MoanaR10LankarEng.htm 
* http://classicyachtinfo.com/yachts/tarpon-ii/

* https://www.facebook.com/Tarpon-II-426360097470340/
Koskivoimakomitea

**Koskivoimakomitea** oli komitea, jonka senaatti asetti 17. lokakuuta 1917. Se toimi aluksi Rautatiehallituksen yhteydessä. Sen tehtävänä on suunnitella ja rakentaa sekä käyttää valtion vesivoimalaitoksia. Erityisesti se toteutti Imatran voimalaitoksen rakentamisen. Sen puheenjohtajaksi tuli Bernhard Wuolle, joka erimielisyyksien vuoksi erosi komiteasta 1923, jäseniksi Risto Ryti ja professori Axel Juselius sekä sihteeriksi tie- ja vesirakennusten ylihallituksen vanhempi insinööri Hugo Malmi

Lisätty koskivoimakomitea asetettiin lokakuussa 1921, ja siihen tulivat kuulumaan lisäksi muun muassa Jalmari Castren, K. Snellman, Väinö Tanner, Toivo Ikonen ja A. Lampen. Väinö Tanner oli lisätyn koskivoimakomitean jäsen 1921–1946.

Komitean aloitteista merkittävimmät olivat vuonna 1920 esitetyt ehdotukset Kymijoen Anjalankosken ja Vuoksenvirran Imatran rakentamisesta. Komitean nimeksi tuli myöhemmin Valtion Koskirakennus toimikunta. 9-jäseninen toimikunnan alaisena oli Valtion Koskivoimatoimisto. Toimikunnan toimintaa sääteli Ohjesääntö 27/3 1923.

Ennen talvisotaa komitea teki suunnitelman Pohjois-Suomen vesivoiman rakentamisesta ja vesistöjen säännöstelystä.

## Lähteet
Académie Colarossi

**Académie Colarossi** oli italialaisen kuvanveistäjän Filippo Colarossin perustama taidekoulu. Se sijaitsi alkuun Pariisin Île de la Citéssä, mutta muutti 1870-luvulla Rue de la Grande-Chaumièrelle. Koulu suljettiin 1930-luvulla.

Académie Colarossi perustettiin 1800-luvulla vaihtoehdoksi valtion École des Beaux-Arts -koululle, jota monet nuoret lupaavat taiteilijat pitivät vanhakantaisena. Académie Julianin tapaan ja toisin kuin virallinen École des Beaux Arts hyväksyi Colarossi oppilaiksi myös naisia, jotka saivat piirtää myös alastonta miesmallia. Colarossissa opiskelikin muun muassa Camille Claudel. Vuonna 1910 Colarossiin hyväksyttiin myös ensimmäinen naispuolinen opettaja. Koulussa oli elävän mallin veistoluokkia, jotka houkuttelivat ulkomaisia opiskelijoita. Muiden muassa kuvanveistäjä Henry Moore otti osaa Colarossin elävän mallin piirustukseen 1920-luvulla. Hän piirsi yleisölle avoimissa piirustusilloissa, joissa piirrettiin itsenäisesti ilman opetusta.

Suomalaisista taiteilijoista Colarossissa opiskelivat muun muassa Väinö Blomstedt, Elin Danielson-Gambogi, Johannes Haapasalo, Elias Ilkka, Eva Olsoni, Helene Schjerfbeck, Ilmari Soikkanen ja Ellen Thesleff. Myöhemmistä taiteilijoista myös Otto Mäkilä ja Vilho Lampi hakivat vaikutteita Colarossista. Muita akatemiassa opiskelleita taiteilijoita ovat muun muassa Amedeo Modigliani, Eduard Wiiralt, Alfons Mucha, Lyonel Feininger, Paul Gauguin, George Grosz, Hans Hofmann, Hanna Pauli ja Paula Modersohn-Becker. 

## Lähteet
Heikki Peltola

**Heikki Olavi Peltola** (s. 26. joulukuuta 1943 Angola) on Helsingin yliopiston infektiotautien emeritusprofessori. Hän väitteli lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi vuonna 1978. Peltola on toiminut Ylioppilaskunnan Laulajien solistina kuoron ulkomaanmatkoilla. Hän oli kuoron varajohtaja vuosina 1966–1970 ja taiteellinen johtaja vuosina 1971–1980.

## Lähteet
Hope

**Hope** voi tarkoittaa seuraavia:

*Hope, etunimi 
*''Hope'', Swallow the Sunin albumi 
*"Hope", Stefanin kappale, Viron edustaja Eurovision laulukilpailussa 2022
*''Hope'', Stuart Wreden veistos Tammisaaressa
*Hope-timantti
*HOPE, Japanin avaruusjärjestön avaruussukkulaprojekti
*Hope, kaupunki Arkansas'ssa Yhdysvalloissa
*Hope, kaupunki Brittiläisessä Kolumbiassa Kanadassa
*Hopeseurakunta, Turun vapaaseurakunta
*Hämeenlinna Hope, kristillinen nuorisotapahtuma
*HMS Hope (1910), Britannian Kuninkaallisen laivaston hävittäjä
*HOPE – Yhdessä & Yhteisesti, hyväntekeväisyysyhdistys

*Hope, sukunimenä:
**Anthony Hope (1863–1933), brittiläinen kirjailija
**Bob Hope (1903–2003), yhdysvaltalainen viihdetaiteilija
**Dolores Hope (1909–2011), yhdysvaltalainen laulaja ja viihdetaiteilija
**Ernest Hope-Carson, brittiläinen maavoimien everstiluutnantti
**Tanya Hope (s. 1996), intialainen näyttelijä
**William Hope (s. 1955), kanadalainen näyttelijä
*Hope, kuvitteellisia henkilöitä:
**Bob Hope tv-sarjassa *[[Emmerdale]]*
**Jamie Hope tv-sarjassa *Emmerdale*
**Hope Mikaelson, televisiosarjoissa *[[Vampyyrien sukua]]* ja *[[Legacies]]*.
Kivalliq Air

**Kivalliq Air** on kanadalainen lentoyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Manitoban provinssissa, Winnipegin kaupungissa. Yhtiön kotikenttänä toimii Winnipegin kansainvälinen lentoasema. Nykyisin yhtiö lentää säännöllistä reittiliikennettä ainoastaan Winnipegin ja Sanikiluaqin välillä kolme kertaa viikossa. Kivalliq Air on Keewatin Airin omistama, reittiliikennettä hoitava tytäryhtiö.

## Kohteet
Kivalliq Air lentää reittilentoja kolme kertaa viikossa Winnipegin ja Sanikiluaqin välillä. (huhtikuu 2013)

### Nunavut
*Sanikiluaq (Sanikiluaqin lentoasema)

### Manitoba
*Winnipeg (Winnipegin kansainvälinen lentoasema)

## Laivasto

Kivalliq Airin laivastossa on seuraavat lentokoneet: (huhtikuu 2013)
*2 × Beechcraft 1900C
*8 × Raytheon Beech King Air 200/B200
*1 × Pilatus PC-12
*2 × Learjet 35

## Lähteet
Kaalikääryle

**Kaalikääryleet** on uunissa valmistettava ruokalaji, jossa kaalinlehtien sisään on kääritty täytettä. Perinteisin täyte on sekoitettu jauhelihasta, kananmunasta, keitetystä riisistä tai perunasta sekä hienonnetuista kaalinlehdistä. Kääryleitä valellaan paistamisen aikana siirapista ja sulatetusta voista tehdyllä sekoituksella tai muunlaisella liemellä tai kastikkeella. Kääryleiden kera tarjoillaan usein puolukkahilloa tai -survosta ja keitettyjä perunoita.

## Historiaa
Kaalikääryleet on 1700-luvulla kehitetty pohjoismainen muunnos perinteisestä turkkilaisesta ruokalajista dolmasta, joka on viiniköynnöksen lehdestä tehty kääryle. Ruokalaji mainittiin Cajsa Wargin ruotsalaisessa keittokirjaklassikossa ensimmäisen kerran vuonna 1755. Vuonna 1709 käydyn Pultavan taistelun hävinnyt Ruotsin kuningas Kaarle XII pakeni Osmanien valtakuntaan. Kuninkaalla oli mukanaan noin 1&nbsp;500 sotilaan joukko. He asettuivat osmanihallinnon alaiseen Benderin kaupunkiin (nyk. Tighina). Erilaisten vaiheiden, kuten vuosina 1710–1711 käydyn Venäjän–Turkin sodan, jälkeen kuningas siirtyi joukkoineen takaisin Ruotsiin. Vierailun pysyväksi perinnöksi Pohjoismaihin jäi kaalikääryleiden valmistustaito. Ruotsinkielisen nimen *kåldolmar* osa *dolma* on tullut suoraan turkin kielestä. Toisen teorian mukaan resepti saapui osmanisuurlähettiläiden tai kauppiaiden mukana.

Suomessa kaalikääryleiden valmistusta on alettu opettaa vasta 1900-luvun alun kotitalouskursseilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Reseptivihko: Kaalikääryleet 
* Myllyn paras: Kaalikääryleet (täyte ilman riisiä)
Didymóteicho

**Didymóteicho** (; ) on Kreikan kaupunki ja samanniminen kunta (Δήμος Διδυμοτείχου, *Dímos Didymoteíchou*), joka sijaitsee Évroksen alueyksikössä Itä-Makedonian ja Traakian alueella. Koko kunnan pinta-ala on 569,5 neliökilometriä ja väkiluku 19&nbsp;493. Varsinaisen Didymóteichon kaupungin väkiluku on 9&nbsp;263 (vuonna 2011).

Didymóteicho on manner-Kreikan itäisin kunta ja sijaitsee Turkin rajan pinnassa. Nykyinen Didymóteichon kunta muodostui, kun Didymóteicho ja Metaxádes yhdistyivät vuoden 2011 alussa Kallikrates-suunnitelman mukaisesti.

## Kunnan osat

Vuoden 2011 kuntauudistuksesta lähtien Didymóteichon kunta muodostuu kahdesta kunnallisyksiköstä, jotka vastaavat uudistusta edeltäneitä kuntia. Kunnallisyksiköt sekä niihin kuuluvat kylä- ja kaupunkiyhdyskunnat ja asutukset ovat:

## Tunnettuja asukkaita

Kaupungissa ovat syntyneet Bysantin aikakauden hallitsijat Johannes III Vatatzes ja Johannes V Palaiologos.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Δήμος Διδυμοτείχου. Didymóteichon kunnan verkkosivut.
Carl Forberg

**Carl Forberg** (4. maaliskuuta 1911 Omaha Nebraska – 17. tammikuuta 2000 Brownsburg Indiana) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui vuoden 1951 Indianapolis 500 -kilpailuun, jossa oli seitsemäs pistesijojen ulkopuolella. Hän ei kuitenkaan saanut Vuoden tulokas -palkintoa.

## Lähteet
Jiří Hradil

**Jiří Hradil** (s. 1986) on tšekkiläinen pyöräsuunnistaja. Seuratasolla hän edustaa SKOB Zlíniä.

Ostródan MM-kilpailuissa 2008 Hradil voitti hopeaa sprintistä. Samana vuonna Nidan EM-kilpailuissa hän voitti viestipronssia joukkuetovereinaan Radek Laciga ja Jan Lauerman.  Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti hopeaa keskimatkalta ja viestistä. Viestissä hänen kanssaan pyöräsuunnistivat Radek Laciga ja Lubomír Tomeček.

## Lähteet
Marjut

**Marjut** on suomalainen naisen etunimi, Marja-nimen muunnelma. Suomenkielisen kalenterin mukaan Marjutin nimipäivää vietetään  15. elokuuta. Nimi on ollut kalenterissa vuodesta 1964 lähtien. Elokuuhun 2025 mennessä nimi Marjut on annettu noin 14&nbsp;520 henkilölle. Nimeä Marjut voidaan taivuttaa kahdella tavalla: samoin kuin t-loppuisia nomineja suomessa yleensä (esim. Marjuen, vrt. kevyen, kätkyen, ohuen, oluen) tai niin, että vartalona on Marjuti- (esim. Marjutin).

## Tunnettuja Marjut-nimisiä
*Marjut Ahokas (s. 1966/1967), Ilomantsin kunnanjohtaja
*Marjut Aikio, sosiolingvistiikan ja saamelaisen kulttuurin tutkija, professori ja tietokirjailija
*Marjut Hannula, laulaja ja laulupedagogi
*Marjut Heinonen (s. 1976), skeet-ampuja
*Marjut Helminen (s. 1949), toimittaja ja kirjailija
*Marjut Hjelt (s. 1954), toimittaja ja kirjailija, kansanperinteen tutkija
*Marjut Johansson (s. 1958), kielitieteilijä ja ranskan kielen professori
*Marjut Jokela (s. 1959), Korkeimman oikeuden ent. jäsen, oikeusneuvos
*Marjut Jyrkinen (s. 1965), sukupuolentutkimuksen professori
*Marjut Kinnunen (s. 1989), salibandyn pelaaja
*Marjut Komulainen (s. 1953), näyttelijä, käsikirjoittaja ja elokuvaohjaaja
*Marjut Köpsi, o.s. *Kaarilahti* (s. 1960), terveydenhoitaja ja Kokoomuksen ent. kansanedustaja
*Marjut Lindberg (s. 1951), Helsingin Sanomien pääkirjoitustoimittaja
*Marjut Maristo (s. 1985), näyttelijä ja teatteripedagogi
*Marjut Pippola (s. 1966), aitajuoksija
*Marjut Rimminen (s. 1944), animaatiotaiteilija
*Marjut Rolig, o.s. *Lukkarinen* (s. 1966), kilpahiihtäjä, olympiavoittaja
*Marjut Sariola (s. 1948), näyttelijä
*Marjut Tynkkynen (s. 1961), harmonikkataiteilija
*Marjut Töyli (s. 1967), aitajuoksija

## Lähteet
Gennadi Kuprijanov

**Gennadi Nikolajevitš Kuprijanov** (; ) oli neuvostoliittolainen poliitikko.

## Elämäkerta
Gennadi Kuprijanov syntyi talonpojan perheeseen Rylon kylässä, Kostroman läänin Soligalitšin kihlakunnassa. Hän kävi neljä luokkaa koulua ja työskenteli kirvesmiehenä. Vuosina 1925–1927 hän opiskeli Kostroman neuvostopuoluekoulussa ja liittyi vuonna 1926 NKP(b):hen. Vuosina 1927–1932 Kuprijanov työskenteli opettajana, Soligalitšin piirin kansanvalistusosaston johtajana ja NKP(b):n piirikomitean osastonjohtajana. Vuosina 1932–1935 hän opiskeli Leningradin Kommunistisessa yliopistossa. Vuosina 1935–1938 Kuprijanov toimi puoluetehtävissä Leningradissa: aluksi Džeržinskin piirikomitean kouluttajana ja osastonjohtajana ja myöhemmin Kuibyševin piirikomitean ensimmäisenä sihteerinä.

Vuonna 1938 Kuprijanov komennettiin Neuvosto-Karjalaan, jossa hänet valittiin NKP(b):n aluekomitean ensimmäiseksi sihteeriksi. Hän kuului Karjalan tasavallan NKVD:n erikoiskolmikkoon, jonka tehtävänä oli tarkastaa vangittujen vähemmistökansojen edustajien tuomiot. Vuosina 1940–1950 hän toimi Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan kommunistipuolueen keskuskomitean ensimmäisenä sihteerinä. Jatkosodan aikana Kuprijanov osallistui kenraalimajurina Karjalan rintaman sotaneuvoston työhön. Ennen työläisten ja talonpoikien puna-armeijan henkilökohtaisten sotilasarvojen palauttamista Kuprijanov oli toiminut prikaati- ja divisioonakomissaarina. Tietokirjailija Veikko Erkkilän tutkimusten mukaan Kuprijanov antoi jatkosodan aikana määräyksen suorittaa partisaani-iskuja siviilikohteisiin Suomessa. Sodan jälkeen Kuprijanov vaikutti siihen, että Leningradin alueelta karkotetut inkerinsuomalaiset saivat vuonna 1949 luvan muuttaa Karjalan tasavaltaan.

Kuprijanov vangittiin vuoden 1950 alussa muiden Karjalais-suomalaisen tasavallan johtohenkilöiden kanssa osana niin sanottua Leningradin juttua. Hänet armahdettiin vuonna 1956 ja julistettiin seuraavana vuonna syyttömäksi. Vankilassa Kuprijanov tutustui kertomansa mukaan Raoul Wallenbergiin, jonka hän tapasi vankikuljetuksissa vuosina 1953 ja 1955 ja hammaslääkärissä vuonna 1956.

Vuosina 1957–1966 Kuprijanov työskenteli Puškinin palatsi- ja puistoalueen johtajana. Hänet on palkittu Leninin kunniamerkillä (kahdesti) sekä Punaisen lipun, Isänmaallisen sodan ja Työn punaisen lipun kunniamerkeillä.

## Kirjallinen tuotanto
Kuprijanov julkaisi ainakin kaksi kirjaa, jotka käsittelivät hänen sota-ajan kokemuksiaan:
* 
* 
* 

Hänen käsikirjoituksiaan säilytetään Karjalan tasavallan kansallisarkistossa.

## Lähteet
Salainen lainsäädäntö

**Salainen lainsäädäntö** tarkoittaa sellaista virallista oikeuslähdeaineistoa, joka periaatteessa on tarvitsijoiden saatavissa, mutta käytännössä sen käyttö on vaikeaa. Käytön vaikeus voi aiheutua ajallisista, alueellisista, kielellisistä, sisällöllisistä, taloudellisista tai teknisistä syistä. Tässä yhteydessä lainsäädäntö tarkoittaa laajempaa käsitettä kuin säädökset. Salaisen lainsäädännön piiriin kuuluu myös oikeuskäytäntö, jota ei voi ennakoida perehtymällä säädöstekstiin. Tällöin tarkoitetaan oikeastaan ymmärrettävyyttä, josta on kyse silloinkin, kun säädöksen sanamuoto ja perustelut eivät vastaa toisiaan. Oikeuslähteiden saatavuus, tavoitettavuus ja ymmärrettävyys ovat keskeisiä periaatteita kehitettäessä oikeusvaltion oikeudellista tietovarantoa.

Salaisen lainsäädännön välttäminen on keskeinen tunnusmerkki arvioitaessa oikeudellista tiedonsaantia. Oikeudellisessa informaatiolähdeopissa pidetään tärkeänä, että viralliset oikeuslähteet ovat saatavilla sekä julkaisuina että ajantasaisina toimitteina tietoverkoissa maan virallisilla kielillä. Nykyaikaisen yhteiskunnan oikeudenmukaisuuskäsitys vaatii säädösten julkaisemista ennen niiden voimaantuloa. Suomen perustuslain 79 pykälän mukaan laki voi tulla voimaan samana päivänä kuin se julkaistaan. Tämä ei kuitenkaan ole hyvän lainsäädäntötavan mukaista, sillä sen periaatteisiin kuuluu lakien julkaiseminen niin ajoissa, että niihin voi perehtyä ennen voimaantuloa. Salaisesta lainsäädännöstä on kyse myös silloin, jos lainvalmistelujulkaisut eivät ole asianmukaisesti saatavilla.

Oikeuslähteen käyttö voi vinoutua, jos lehdistötiedote tarjotaan saataville paljon ennen päätöksen tai sen tiivistelmän käyttöön antamista. Lehdistötiedotteet eivät luo oikeutta, vaan ne ainoastaan hahmottelevat oikeuden olemusta. Tällaisia ongelmia saattaa ilmetä etenkin viranomaisten päätösviestinnässä.

## Lähteet
Lucas Belvaux

**Lucas Belvaux** (s. 14. marraskuuta 1961 Namur, Belgia) on belgialainen elokuvaohjaaja.

Belvaux on tehnyt elokuvatrilogian *Cavale* (jännitys, 2002), *Un Couple Èpatant* (komedia, 2002), ja *Après la vie* (melodraama, 2002). Esittämällä trilogian osissa samat tapahtumat kolmesta eri näkökulmasta hän pyrkii eri lajityyppien avulla hahmottamaan elokuvan olemusta. 

Belvaux'lla on tekeillä elokuva *Rapt* ranskalaisen paronin ja yritysjohtajan Édouard-Jean Empainin kidnappauksesta vuonna 1978.

Belvaux'n veli oli ohjaaja Rémy Belvaux. Hänen toinen veljensä Bruno Belvaux on kirjailija.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Olavi Veenkivi

**Arvi Pirttiperä**, kirjailijanimi **Olavi Veenkivi** (21. toukokuuta 1902 Nivala – 20. maaliskuuta 1970 Kemi) oli suomalainen työmies ja kirjailija.

Pirttiperän vanhemmat olivat talollinen Juho Pirttiperä ja Emma Maria Pylkkö. Hän osallistui jo 15-vuotiaana Suomen sisällissotaan taistellen valkoisten joukoissa Tampereella, Kämärässä ja Viipurissa. Pirttiperä osallistui myös Viron vapaussotaan. Sodan jälkeen hän muutti 1923 Kemin maalaiskuntaan.

Pirttiperän pääteos on vuonna 1938 ilmestynyt romaani *Köyhän lapsen isänmaa*, jonka päähenkilönä olleen köyhän nivalalaisen torpanpojan vaiheet perustuivat pitkälti hänen omiin elämänvaiheisiinsa. Pirttiperä kirjoitti myös omalla nimellään runoja, joita hän julkaisi lehdissä sekä omakustanteena.

## Teoksia
* *Köyhän lapsen isänmaa*, romaani.  Gummerus 1938 (nimellä *Olavi Veenkivi*)
* *Lammasmaista tarinaa*, kertomus, teoksessa *Kotiseutumme Nivala*, toimittanut Ilmari Luhtasela. Ylivieska 1961
* *Kotiseutu*, runo, teoksessa *Nivalakirja IV*.  1965 
* *Runoja*.  Omakustanne, Kemi 1969

## Lähteet
* Suomen kirjailijat-tietokanta
* Kirjastovirma henkilögalleria: Arvi Pirttiperä
Nautintaniitty

**Nautintaniitty** on aiemmin käytetty nimitys puuttomasta, ruohoa kasvavasta maa-alueesta, joka ennen isojakoa kuului maatilaan, mutta jota isojaossa ei otettu mukaan talon tiluksiin. Isojaossa nautintaniitty jätettiin hallintaoikeuden perusteella tilaan kuuluvaksi joko määräajaksi tai siihen saakka, kun valtio katsoi tarvitsevansa aluetta muuhun tarkoitukseen. Niitty kuului valtiolle ja se sijaitsi tavallisesti valtion maiden keskellä. Maa-alueen oli raivannut niityksi torppari ja se saattoi sijaita kaukanakin hänen asunnostaan. Kun torppa muodostettiin itsenäiseksi asutustilaksi, torppa sai määrävuodet korjata niityn sadon.

Nautintaniitty-nimitystä käytettiin myös Tornionjoen saarissa olleista niityistä, joiden nautintaoikeus järjestettiin Haminan rauhan jälkeen. Tällöin suomalaiset saivat pysyvän hallintaoikeuden 37 Ruotsille kuuluvaan saaren tiluksiin ja ruotsalaiset 15 Suomelle kuuluvan saaren tiluksiin.

## Lähteet
Uiva patteri

**Uiva patteri** on aiemmin käytössä ollut voimakkaalla tykkiryhmällä (patterilla) aseistettu laiva, lautta tai muu alus. Uivan patterin tehtävänä oli tulittaa meren puolelta rannikkolinnoitteita. Alankomaiden vapaussodassa 1500- ja 1600-luvulla uivien patterien alustoina käytettiin vanhojen alusten runkoja. Uivat patterit korvattiin matalilla tykkiveneillä 1800-luvun alkupuolella, ja vuodesta 1853 lähtien alettiin käyttää panssarilaivoja.

## Lähteet
Riku Sarkola

**Riku Jalmari Sarkola** (24. maaliskuuta 1910 Helsinki – 8. heinäkuuta 1970) oli suomalainen prosaisti ja runoilija.

## Henkilöhistoria
Sarkolan vanhemmat olivat maanmittari Jalmari Sarkola ja Tyyne Maria Liukkonen. Sarkola oli naimisissa kaksi kertaa; hänen ensimmäinen puolisonsa 1938–1948 oli puhelinvirkailija Elsa Linnea Sjöblom. Toisen kerran hän avioitui 1950. Sarkolalla oli kolme lasta ensimmäisestä avioliitosta; yksi heistä on näyttelijä ja teatterinjohtaja Asko Sarkola. Hän pääsi 1926 keskikoulusta ja toimi sitten Tietoteos Oy:n kustannusvirkailijana 1933–1937, *[[Sotainvaliidi (lehti)|Sotainvaliidi]]*-lehden toimitussihteerinä 1946–1952 sekä toimittajana *[[Valojuova (lehti)|Valojuova]]*-lehdessä 1945–1946 ja *Finlandia-kuvassa* 1947–1948.

## Kirjallinen tuotanto
### Keskeisiä teoksia
Sarkolan parhaimpina teoksina pidetään kolmea 1930-luvulla ilmestynyttä romaania, *Tanssiaisten jälkeen* (1931), *Mies, joka rakasti elämää* (1937) ja *Mitään ei voi salata* (1938). Viimeksi Sarkola julkaisi 1960 selvityksen säveltäjä Toivo Kuulan viimeisistä vaiheista Viipurin seurahuoneella 1918.

### Teoksia
* *Säikähtyneitä pilviä: Runoja.* Otava 1931
* *Tanssiaisten jälkeen: Romaani.* Otava 1931
* *Enkelten kiusaaja: Romaani.* Otava 1932
* *Mies, joka rakasti elämää: Romaani.* Gummerus 1937
* *Mitään ei voi salata: Romaani.* WSOY 1938
* *Pelastus.* Suomen säästöpankkiliiton kirjasia n:o 1. Vammala 1938
* *Ratkaiseva hetki*. Suomen säästöpankkiliiton kirjasia n:o 3. Vammala 1938
* *Antti maailmanomistaja: Romaani.* WSOY 1943
* *Taivaan kartanon lasikuisti*. Suomen kirja. Helsinki 1945 
* *Lumivaltakunta*. Lastenkirja. Kuvat Onni Mansnerus. Kuvataide. Helsinki 1952
* *Tuupovaarasta Tukholmaan: Petsamon Pekan ihmeellinen matka*. WSOY 1955
* *Sosiaalinen asunnontuotanto oy SATO 1940–1960*. Sosiaalinen asunnontuotanto oy SATO, Helsinki 1960
* *Suomen rakennustyönantajaliitto 1920–1960*. Suomen rakennustyönantajaliitto, Helsinki 1960
* *Toivo Kuulan matkanpää: Murhenäytelmä Viipurissa 1918*. Helsinki 1960

## Lähteet
* Suomen kirjailijat -tietokanta.
* Sarkola, Riku. *Kuka kukin on 1954*, s. 767. Projekt Runeberg.
* Sarkola, Asko. *Kuka kukin on 1978*, s. 870. Projekt Runeberg.

### Viitteet
George Fonder

**George Fonder** (22. kesäkuuta 1917 Elmhurst, Pennsylvania, Yhdysvallat – 14. kesäkuuta 1958 Hatfield, Pennsylvania) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun vuosina 1949, 1952 ja 1954. Vuoden 1952 kilpailussa hän oli 15:s. Fonder kuoli midget car -kilpailussa vuonna 1958.

## Lähteet
Aarne Erävaara

**Aarne Erasti** (nimi vuoteen 1959 **Aarre Jalo Engelberg**, käytti kirjailijanimeä **Aarne Erävaara**; 24. tammikuuta 1913 Hausjärvi – 20. huhtikuuta 1970 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kääntäjä.

Erasti suomensi useita George Goodchildin salapoliisiromaaneja vuosina 1940–1943 A. J. Engelbergin nimellä. Vuonna 1945 hän suomensi myös Willy Brandtin teoksen *Millainen maailmanrauha?* (Fennia 1945, uusi näköispainos Suomen sosialidemokraattinen puolue 1982).

## Teoksia
* *Armeijan nuorin vänrikki. Seikkailukertomus sodasta*. Poikien seikkailukirjasto 94. Otava 1941, 2. painos 1942

## Suomennoksia
Nimellä *A. J. Engelberg*:
* David Hume : *Keskiyö* : salapoliisiromaani. Otava 1939, 2. painos 1962 (alkuteos *Midnight's Last Bow*)
* George Goodchild : *Pelikentän murhenäytelmä*. Scotland Yard sarja 2. Otava 1940 (alkuteos *Death on the Centre Court*)
* George Goodchild : *Kiristäjä* : salapoliisiromaani. Scotland Yard sarja 5. Otava 1941
* George Goodchild : *Kuoleman kynnyksellä* : salapoliisiromaani. Scotland Yard sarja 6. Otava 1941
* George Goodchild : *Mc Lean ja mestarivakooja* : salapoliisiromaani. Scotland Yard sarja 3. Otava 1941
* George Goodchild : *Mc Lean ja vääränrahantekijät* : salapoliisiromaani. Scotland Yard sarja 4. Otava 1941
* George Goodchild : *Huomio, komissaari Mc Lean* : salapoliisiromaani. Scotland Yard sarja 7. Otava 1942
* George Goodchild : *Mc Lean yksityisetsivänä* : salapoliisiromaani. Scotland Yard sarja 8. Otava 1942
* George Goodchild : *Mc Leanin voitto* : salapoliisiromaani. Scotland Yard sarja 9. Otava 1942
* George Goodchild : *Mc Leanin satimessa* : salapoliisiromaani. Scotland Yard sarja 10. Otava 1943
* Willy Brandt : *Millainen maailmanrauha?*. Fennia, Helsinki 1945, näköispainos Suomen sosialidemokraattinen puolue, Helsinki 1982

## Lähteet
* Suomen kirjailijat-tietokanta (Arkistoitu versio)
* Aarne Erävaara Kirjasammossa
Arpominen (ennustaminen)

**Arpominen** oli tulevien tai salattujen asioiden ennustamista, jonka suoritti arpoja, noita tai tietäjä arpakannuksen, noitarummun tai jonkin muun taikaesineen avulla. Roomalainen historioitsija Tacitus kertoo germaanien leikanneen hedelmäpuiden oksista palasia, jotka varustettiin tietyin merkein. Palaset viskattiin sattumanvaraisesti valkoiselle liinalle, josta perheenisä rukouksia lausuen valitsi kolme palasta, ja ennusti niissä olevien merkkien perusteella.

Arkkipiispa Makari (1482–1563) antoi 1533 tsaari Vasili Iivananpojalle kertomuksen, jonka mukaan Inkerinmaan tšuudit ja inkerikot pitivät yhteisöissään arpojaksi kutsumaansa henkilöä. Arpoja oli arpomiseen perehtynyt tavallinen henkilö, joka muun muassa antoi lapsille nimet.

## Arpominen Suomessa

Suomessa, Itä-Karjalassa ja Liettuassa arvottiin usein seulalla. Arvottaessa lausuttiin arpasanat eli tietty arpomiseen liittyvä loitsu. Saamelaiset käyttivät arpanaan messinkistä eläimenkuvaa, neliömäistä luulevyä tai renkaita. Arpa asetettiin noitarummulle ja rumpua lyötiin päristimellä. Rummun kalvolla liikkunut arpa pysähtyi jonkin kuvion kohdalle, jolloin kuviosta voitiin päätellä ennustuksen sisältö.

Toinen Suomessa käytetty tapa oli pärepuikoista ennustaminen. Siinä valmistettiin aluksi kourallinen puupuikkoja, joihin jokaiseen tehtiin oma merkki. Arpasanoja lausuen joukosta valittiin yksi puikko, jonka merkistä pääteltiin tapahtumien kulku. Muita arpomistapoja oli terälehtien irti nykäisy päivänkakkarasta. Terälehdille oli etukäteen annettu eri merkitys. Sulatettua tinaa saatettiin valaa veteen ja ennustaa valun muodoista. Myös viinan helmeilystä ja kahvinporoista voitiin ennustaa.

Kalevalassa Pohjolan emäntä neuvoi Pohjan piikaa arpomisessa. Kyläilemään tulevien vieraiden asia voitiin ennustaa panemalla pihlajaisia puita tuleen. Jos puista vuoti vettä, niin Pohjolassa saatiin elää rauhassa. Jos puista vuoti verta, niin sota oli tulossa. Jos puut vuotivat mettä, niin saapuvat vieraat olivat kosijoita.

## Lähteet
Vampire

**Vampire** viittaa muun muassa seuraaviin:

* De Havilland Vampire, Britannian kuninkaallisten ilmavoimien toinen suihkumoottoreilla varustettu lentokone toisen maailmansodan aikana
*Tanz der Vampire, musikaali
* , roolipelisarja
** **', videopeli
** **', videopeli
* , White Wolf-yhtiön julkaisema keräilykorttipeli
;Australian laivasto
* HMAS Vampire (D68), V-luokan laivueenjohtaja
* HMAS Vampire (D11), Daring-luokan hävittäjä
;Britannian kuninkaallinen laivasto
* HMS Vampire (D68), V-luokan laivueenjohtaja
* HMS Vampire (P72), V-luokan sukellusvene

## Katso myös
* Vampyyri
Kielirisa

**Kielirisat** (), joita on 2 kappaletta, sijaitsevat kielen takaosassa. Risa koostuu imukudoksesta,  
jota peittää kerrostunut levyepiteeli.

## Kuvia

  Image:Gray1014.png |Kielirisat eivät näkyvissä, mutta olisivat aivan kielen juuressa.
  Image:Gray605.png | Kielen imujärjestelmä. 


## Katso myös
* Kitarisa
* Nielurisa
* Korvatorven risa
Jérémie Gillmann

**Jérémie Gillmann** (s. 1976) on ranskalainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa CO Colmaria.

Fontainebleaun MM-kilpailuissa 2002 Gillmann voitti hopeaa pitkällä matkalla ja pronssia sprintissä. Banská Bystrican MM-kilpailuissa 2005 hän voitti viestihopeaa Matthieu Barthelemyn ja Stéphane Toussaintin kanssa. Nové Město na Moravěn MM-kilpailuissa 2007 hän voitti viestikultaa kahden vuoden takaisella hopeajoukkueella sekä hopeaa keskimatkalta ja sprintistä. EM-kilpailuista Gillmann on voittanut yhden hopean ja kaksi pronssia.

## Lähteet
John-Michael Liles

**John-Michael Liles** (s. 25. marraskuuta 1980 Indianapolis, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän pelasi 13 kautta NHL-liigassa edustaen neljää eri seuraa.

## Ura
Ennen siirtymistään NHL:ään Liles pelasi Michigan State University -yliopiston joukkueessa. Colorado Avalanche varasi Lilesin vuoden 2000 NHL:n varaustilaisuudessa numerolla 159. Liles aloitti pääsarjauransa kaudella 2002–2003 AHL-farmiliigassa Hershey Bearsin joukkueessa, jossa hän saavutti viidessä ottelussa yhden syöttöpisteen. Seuraavalla kaudella Liles pääsi pelaamaan NHL:ään Coloradon joukkueeseen. Hän oli joukkueen toiseksi tehokkain puolustaja 34 tehopisteellään. Kauden päätteeksi hänet valittiin tulokkaiden tähdistökentälliseen.

NHL:n työsulkukauden 2004–2005 Liles vietti Saksan DEL-liigassa Iserlohn Roosters -joukkueessa, jossa hän keräsi 17 ottelussa 11 pistettä. Seuraavalla kaudella Liles palasi takaisin Coloradoon. Hän keräsi 82 ottelussa 49 pistettä ollen puolustajista jälleen toiseksi paras. Kaudella 2006–2007 Liles oli Coloradon puolustajista tehokkain. Seuraavalla kaudella Liles teki toistaiseksi huonoimman pistetuloksensa, 32, mutta oli silti joukkueensa paras puolustaja pisteissä. Kaudella 2008–2009 Liles oli joukkueensa tehokkain puolustaja maalintekijänä ja pistemiehenä ollen joukkueen neljänneksi paras pistemies 75 ottelussa syntyneillä tehoilla 12+27=39. 

## Maajoukkueura
Lilesin ensimmäisen arvoturnaus Yhdysvaltain joukkueessa oli vuoden 2004 maailmancup. Seuraavaksi hän pelasi Yhdysvaltain paidassa oli vuoden 2005 MM-turnaus, josta hän ei saavuttanut yhtään tehopisteitä. Vuoden 2006 Torinon olympialaisissa Liles saalisti kaksi syöttöpistettä. Vuoden 2009 MM-turnauksessa Liles oli puolustajien pistepörssin toisena ja oman joukkueensa kärjessä.

## Tilastot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Koiviston sopimus

**Koiviston sopimus** oli Saksan keisari Vilhelm II:n ja  Venäjän keisari Nikolai II:n vuonna 1905 solmima henkilökohtainen puolustussopimus. Se oli tähdätty Britanniaa vastaan, ja sopimukseen oli tarkoitus saada mukaan muutkin Manner-Euroopan maat. 

Sopimus raukesi, kun Saksan ja Venäjän ulkopoliittiset johdot vastustivat sitä. Sanamuoto julkaistiin vuonna 1917. Venäjän puolelta sen hylkäsi ulkoministerinä tuolloin ollut Vladimir Lamzdorf, joka tiesi sen vaarantavan suhteita muihin ulkovaltoihin, etenkin Ranskaan.

Sopimus solmittiin Koivistonsaaristossa Suomenlahden merialueella 25. heinäkuuta – 26. heinäkuuta 1905. Vilhelm II saapui paikalle Viipurinlahdelta keisarillisella huvipurrellaan *Hohenzollernilla* ja Nikolai II *[[S/S Štandart|Štandart]]illa*. Sopimusta ei ratifioitu, ja se kaatui sekä Venäjän että Saksan ulkopoliittisen johdon vastustukseen.

## Lähteet
Ivo Karlović

**Ivo Karlović** (s. 28. helmikuuta 1979 Zagreb, Kroatian sosialistinen tasavalta, Jugoslavia) on kroatialainen tennispelaaja. Hän on voittanut ATP:n kaksinpelin turnauksen kahdeksan kertaa: kolmasti vuonna 2007, kerran vuonna 2008, kerran vuonna 2013, kerran vuonna 2015 ja kahdesti vuonna 2016. Hän on myös voittanut maailmanlistan kärkipelaajia, muun muassa Roger Federerin, Lleyton Hewittin, Andy Roddickin sekä James Blaken. Karlović on myös ATP-kiertueen pisin pelaaja, 208 cm.

Karlovićin perusstrategia on pelata verkon lähellä heti oman syötön jälkeen (), ja hänen on todettu olevan maailman parhaita syöttäjiä. Karlovićin pituus mahdollistaa hänelle toistuvia nopeita syöttöjä ja ainutlaatuisen lentoradan. Maaliskuussa 2011 hän teki ammattilaistenniksen kaikkien aikojen kovimman syötön, 251 km/h.

## Ura

Karlović "Ivory Tower" on ollut Kroatian Davis Cup -joukkueen jäsen vuodesta 2000 alkaen. Hänen ensimmäinen ottelunsa oli Irlantia vastaan. Samana vuonna hän pääsi neljännesvälieriin Prahan turnauksessa.

Vuonna 2003 Karlović piti hallussaan ATP:n kauden syöttöennätystä tuloksella 17,6 ässäsyöttöä per ottelu. Hän selvitti myös tiensä Wimbledonin kolmannelle kierrokselle voittamalla silloisen ykköspelaajan Lleyton Hewittin. Samana vuonna Karlović pelasi myös ensimmäisen Yhdysvaltain avoimensa.

Seuraavana vuonna Karlović paransi omaa ennätystään tulokseen 21,1. Hän pääsi neljännelle kierrokselle Wimbledonissa, jossa hävisi Federerille. Ateenan olympialaisissa Karlović putosi kolmannella kierroksella hävittyään Moyalle.

Vuonna 2005 Karlović pelasi ensimmäisen ATP-kiertueen loppuottelunsa Roddickia vastaan, kuitenkin häviämällä sen. Pari vuotta myöhemmin Karlović nousi maailmanlistan 25 parhaan joukkoon voittamalla kolme turnausta. Hän pystyi ainoana pelaajana Federerin lisäksi voittamaan samana vuonna vähintään kolme turnausta kolmella erityyppisellä kentällä (massa, ruoho ja kova).

Vuonna 2008 Karlović voitti turnauksen Nottinghamissa ja pääsi seuraavana vuonna Wimbledonissa kahdeksan parhaan joukkoon. Hän hävisi välierissä Federerille erin 3−6, 5−7, 6(3)−7.

## Yksityiselämä

Karlović meni naimisiin Alsin kanssa 29. maaliskuuta 2005. Harrastuksiin kuuluvat koripallo ja elokuvat.

## Turnausvoitot (6)

### Kaksinpelit (5)
s = sisäkenttä

### Nelinpelit (1)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*ATP-kiertueen sivujen pelaajaprofiili
Nukkasammalet

**Nukkasammalet** (*Dicranella*) ovat lehtisammalten suku, johon kuuluu 10 Suomessa kasvavaa lajia.

## Suomessa kasvavat nukkasammallajit

* *Dicranella cerviculata* - ojanukkasammal
* *Dicranella crispa* - tuppinukkasammal
* *Dicranella grevilleana* - uurrenukkasammal
* *Dicranella heteromalla* - törmänukkasammal
* *Dicranella humilis* - rantanukkasammal
* *Dicranella rufescens* - ruskonukkasammal
* *Dicranella schreberiana* - törrönukkasammal
* *Dicranella staphylina* - peltonukkasammal
* *Dicranella subulata* - äimänukkasammal
* *Dicranella varia* - keltanukkasammal

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Dicranella
Skindred

**Skindred** on Walesin Newportissa vuonna 1998 perustettu rock-yhtye. Skindredin musiikillinen tyyli sekoittaa heavy metallia, punk rockia ja reggaeta. Itse yhtye nimittää tyyliään "Ragga metallina". Yhtye on esiintynyt Suomessa kolmesti, 2010 Helsingin Tavastialla ja kesällä 2019 Hyvinkään Rockfest sekä Tampereen Sauna Open Air Festivaaleilla.

## Jäsenet
* Benji Webbe – laulu (1998-)
* Daniel Pugsley – basso, taustalaulu (1998-)
* Mikey Demus – kitara, taustalaulu (2002-)
* Arya Goggin – rummut (2002–)

## Diskografia

### Studioalbumit
*Babylon (2002)
*Roots Rock Riot (2007)
*Shark Bites and Dog Fights (2009)
*Union Black (2011)
*Kill the Power (2014)
*Volume (2015)
*Big Tings (2018)
*Smile (2023)
*You Got This (2026)

## Aiheesta muualla

* Yhtyeen kotisivut
Vesiminttu

**Vesiminttu** (*Mentha aquatica*) on aromaattisen tuoksuinen, monivuotinen ruohovartinen kasvi, joka kasvaa luonnonvaraisena Suomessa vain puronvarsilla Ahvenanmaalla. Siitä on kehittynyt myös Itämeren rannoille sopeutunut muunnos, **meriminttu** (*Mentha aquatica* var. *litoralis*), joka on harvinainen Ahvenanmaan ja Etelä-Satakunnan merenrantaniittyjen kasvi.

Vesiminttu kasvaa 20–80 cm korkeaksi ja kukkii heinä–syyskuussa. Sen lehdet ovat puikeat ja hammaslaitaiset ja vastakkain kiinni kasvin varressa. Kukat ovat violetinpunaiset ja 3–4 mm pitkät ja muodostavat puolipallomaisia kukintoja varren ja siitä erkanevien haarojen latvoihin. Kukannuppuja suojaavat verhiöt ovat pitkät ja karvaiset.

Vesiminttu voi risteytyä muiden minttujen kanssa: esimerkiksi vihermintun (*Mentha spicata*) kanssa se muodostaa piparmintun (*Mentha* × *piperita*) ja rantamintun (*Mentha arvensis*) kanssa kiehkuramintun (*Mentha* × *verticillata*).


kuva:Mentha aquatica 04 ies.jpg|Varsi
kuva:Mentha aquatica 02 ies.jpg|Lehti
kuva:Mentha aquatica 05 ies.jpg|Kukka
kuva:Mentha aquatica 07 ies.jpg|Heteitä


## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Luontoportti: Vesiminttu (''Mentha aquatica'')
*Pohjolan kasvien pauloissa: ''Mentha aquatica'' subsp. ''aquatica'' – vesiminttu subsp. purovesiminttu
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Mentha aquatica'' 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: ''Mentha aquatica''
Korvatorven risa

**Korvatorven risa** () sijaitsee korvatorvien takana nenäontelossa.

## Katso myös
* Kitarisa
* Kielirisa
* Nielurisa
Jimmy Carr

**James Anthony Patrick ”Jimmy” Carr** (s. 15. syyskuuta 1972) on englantilais-irlantilainen koomikko, kirjailija, näyttelijä sekä radio-  ja televisiojuontaja. Hän on hyvin tunnettu mustasta huumoristaan.

Valmistuttuaan Carr työskenteli Shellin markkinointiosastolla. Hän siirtyi komedia-alalle vuonna 2000.

Jimmy Carr on julkaissut seuraavat stand up -DVD:t:

*Jimmy Carr Live (2004)
*Jimmy Carr: Stand Up (2005)
*Jimmy Carr: Comedian (2007)
*Jimmy Carr: In Concert (2008)
*Jimmy Carr: Telling Jokes (2009)
*Jimmy Carr: Making People Laugh (2010)
*Jimmy Carr: Being Funny (2011)
*Jimmy Carr: Laughing and Joking (2013)
*Jimmy Carr: Funny Business (2016)

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto 
*
Aiguille Noire de Peuterey

**Aiguille Noire de Peuterey** on 3&nbsp;773 metriä korkea Grajisilla Alpeilla Italiassa sijaitseva vuorenhuippu. Se on osa Mont Blancin massiivia sijaiten Mont Blancista jonkin verran kaakkoon.
Sen kanssa samaan Mont Blancilta haarautuvaan harjanteeseen kuuluvat myös mm. Aiguille Blanche de Peutereyn (4&nbsp;108 m), Pointe Guglierminan (3&nbsp;891 m) ja Les Dames Anglaisesin (3&nbsp;601 m) huiput.

## Aiheesta muualla

* Kuvia, hieman tietoa kiipeämisestä ja yleisesti, SummitPost (englanniksi)
Jumalan hampaat

**Jumalan hampaat** on suomalainen tositapahtumiin perustuva lyhytelokuva, joka on julkaistu vuonna 2006.

## Juoni

Juhan rippikoulu keskeytyy, kun syrjäisen kylän kirkon pihaan kurvaa pakettiauto. Pappi johdattaa nuoret pihalle katsomaan harvinaisia vieraita. Juhan kauhistukseksi pakettiauton tavaratilasta paljastuu hammaslääkärin vastaanotto. Rippilahjana koko kylän nuorille on päätetty laittaa tekohampaat, ja niiden tieltä omat hampaat on poistettava. Kaveriensa tuskan nähdessään Juha pötkii pakoon, mutta ei pääse puusta pitkään. Rippihampaiden saaminen vaikuttaa väistämättömältä, kunnes korkeammat voimat puuttuvat peliin. 

## Aiheesta muualla
*
Anke Dannowski

**Anke Dannowski** (s. 15. kesäkuuta 1978 Dresden) on saksalainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa ESV Dresden MBO:ta.

Maailmancupin kokonaiskilpailussa 2003 Dannowski sijoittui kahdeksanneksi. Ballaratin MM-kilpailuissa 2004 hän voitti pitkän matkan maailmanmestaruuden. Banská Bystrican MM-kilpailuissa 2005 hän voitti viestikultaa Gerit Pfuhlin ja Antje Bornhakin kanssa sekä pitkältä matkalta pronssia.

## Lähteet