open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
The Hits

**The Hits** on Jonny Jakobsenin kokoelma-albumi vuodelta 2007. Vaikka levyn artisti onkin Dr. Bombay, on kokoelmalle kerätty materiaalia myös Jonny Jakobsenin jatkoprojektilta Dr. MacDoo, joka julkaisi ainoastaan yhden albumin, Under The Kilt vuonna 2000. kokoelmalla on mukana myös musiikkivideoita sekä Basshunterin remiksaus Dr. Bombayn suurimmasta hitistä Calcutta (Taxi Taxi Taxi).

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
#  
#  
# 
#  
#  
#  
#  
#   
#   
#   
#   
#  
# Calcutta (Taxi, Taxi, Taxi) (Video) 
# Rice & Curry (Video) 
# S.O.S. (The Tiger Took My Family) (Video) 
# Girle Girle (Video) 
# Macahula Dance (Video) 
# Under The Kilt (Video)
Vetysulfiitti

**Vetysulfiitti** voi tarkoittaa HSO3&ndash;-ionia tai kyseisen ionin sisältämää suolaa. Vetysulfiitti-ioni on rikkihapokkeen ensimmäinen konjugaattiemäs samalla myös sulfiitti-ionin konjugaattihappo. Se pystyy sekä vastaanottamaan että luovuttamaan protonin, joten se on amfolyytti.

## Reaktiot
Vetysulfiittia syntyy rikkihapokkeen protolyysissa, kun rikkihapoke on luovuttanut ensimmäisen protoninsa (vetyioninsa):

:H2SO3  HSO3− + H+

Rikkohapokkeen toisen deprotonoinnin tulos eli sulfiitti syntyy jatkoreaktiossa:
:HSO3−  SO32− + H+

Vetysulfiitti-ioni ei voi syntyä rikkihapon protolyysissa, vaan rikkihappoa vastaava ensimmäinen konjugaattiemäs on vetysulfaatti (HSO4−).
Joseph B. Foraker

**Joseph B. Foraker** (5. heinäkuuta 1846 – 10. toukokuuta 1917) oli yhdysvaltalainen republikaanipoliitikko.

Foraker oli ehdolla Ohion kuvernööriksi vuonna 1883, mutta ei tullut valituksi. Hän oli uudestaan ehdolla vuonna 1885 ja toimi kuvernöörinä kaksi kaksivuotiskautta 1896–1890. Hän istui senaatissa vuosina 1897–1909.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Schizophonic

**Schizophonic** on Geri Halliwellin debyyttialbumi. Se julkaistiin 7. kesäkuuta 1999. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Singlet
* "Look At Me"
* "Mi Chico Latino"
* "Lift Me Up"
* "Bag It Up"
Nitridi

**Nitridi-ioni** (N) on typpiatomi, jolla on kolmen elektronin ylimäärä, ja on siten negatiivisesti varautunut ioni eli anioni.

Nitrideiksi kutsutaan yhdisteitä, jotka sisältävät typpiatomin, jonka hapetusluku on –3. On olemassa kuitenkin poikkeuksia, kuten vedyn nitridi NH3, jota kutsutaan ammoniakiksi.

## Esimerkkejä nitrideistä ja niiden käyttökohteista
* voiteluaineet, kuten boorinitridi (BN)
* leikkausmateriaalit, kuten piinitridi (Si3N4)
* puolijohteet, kuten galliumnitridi (GaN)
* metallipinnoitteet, kuten titaaninitridi (TiN)
* vedyn säilöntään, kuten litiumnitridi (Li3N)
Willie Mays

**Willie Howard Mays, Jr.** (6. toukokuuta 1931 Westfield, Alabama, Yhdysvallat – 18. kesäkuuta 2024 Palo Alto, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja, joka pelasi MLB-tasolla vuosina 1951–1973. Hänen joukkueinaan olivat New York Giants (1951–1952, 1954–1957), San Francisco Giants (1958–1972) ja New York Mets (1972–1973).

## Ammattilaiseksi
Willie Mays syntyi vuonna 1931 Alabaman Westfieldissä ja kasvoi Birminghamin laitamilla. Willien isä Willie ”Cat” Mays vanhempi oli pelannut baseballia, ja hänen äitinsä Annie oli voittanut high schoolissa pikajuoksumestaruuden.

Mays pelasi jo teini-ikäisenä puoliammattilaisissa baseballsarjoissa, ja 16-vuotiaana hän vuonna 1948 teki sopimuksen Negro league -sarjan Birmingham Black Baronsin kanssa. Hän pelasi kouluvuoden aikana vain sunnuntaisin. Mays sai lyöntitekniikkansa opastusta Black Baronsin valmentajalta Pepper Davisilta. Hänen lyöntiprosenttinsa oli vuonna 1949 hyvä 31,1 ja nousi seuraavana vuonna 33,0:aan. Hänen kehityksensä huomattiin myös MLB-liigan kykyjenetsijöiden huomion, ja hän sai vuonna 1950 sopimuksen New York Giantsiin.

## Ura farmisarjoissa ja MLB:ssä
Mays pelasi ensin kaksi kautta farmisarjojen joukkueissa, ensin vuonna 1950 B-luokan Trenton Giantsissa ja vuonna 1951 AAA-luokan Minneapolis Millersissa. Hänen lyöntiprosenttinsa Millersissä oli 47,7, ja hänet nostettiin kesken kauden Giantsiin. Maysin alku Giantsissa oli hankala, mutta lopulta hän löi 20 kunnaria 121 ottelussa. Hänet valittiin kauden jälkeen vuoden tulokkaaksi. Giants teki kauden aikana kovan nousun ja voitti lopulta MLB:n National Leaguen pienellä erolla Brooklyn Dodgersiin.

Mays värvättiin vuonna 1952 Korean sodan aikana Yhdysvaltain maavoimiin. Hän ei joutunut rintamalle ja pystyi myös harjoittelemaan, mutta häneltä meni silti kaksi baseball-kautta ohi. Mays johti kaudella 1956 MLB:n lyöntilastoa, ja hänen lyöntiprosenttinsa oli 34,5. Lisäksi hän löi 41 kunnaria. Mays oli johdattamassa Giantsin World Seriesin voittoon, ja hänet valittiin sarjan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Loppuottelussa kaatui Cleveland Indiansin. 

Mays oli New Yorkissa erittäin suosittu, mutta suosio laantui vuonna 1958, kun Giants muutti San Franciscoon. Maysin tilastot pysyivät kuitenkin samalla tasolla, ja vuonna 1964 hänestä tuli MLB-sarjan ensimmäinen musta kapteeni. Samana vuonna hänet palkittiin toistamiseen urallaan MLB:n arvokkaimpana pelaajana. Hän teki vuonna 1966 sopimuksen, joka takasi hänelle baseball-historian suurimman palkan. 

Maysin pelin taso alkoi heikentyä kauden 1966 jälkeen, eikä hän lyönyt viimeisen seitsemän kauden aikana enää kuin 118 kunnaria. Hänet kaupattiin kesken kauden 1972 New York Metsiin, missä hän pelasi pääosin ulkokentällä ykköspesällä. Maysin viimeinen kausi oli 1973. Hän löi uransa aikana 660 kunnaria, ja hänen lyöntiprosenttinsa oli 30,1. Hän oli ensimmäinen pelaaja, joka löi urallaan yli 3&nbsp;000 pesällä lyöntiä ja yli 500 kunnaria. Hän johti kunnaritilastoja 1955, 1962, 1964 ja 1965 ja voitti 12 perättäistä Gold Glove -palkintoa.

Mays valittiin Baseball Hall of Fameen 23. tammikuuta 1979.

## Ura lukuina

## Lähteet
Vigor Mortis

**Vigor Mortis** on Deathlike Silence -yhtyeen debyyttialbumi vuodelta 2007.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 35.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Ms. Maya  – laulu
* Mr. Catafalque – kitara
* Mr. Cerberos – kitara
* Mr. Gehenna – rummut
* Ms. Erna – kosketinsoittimet
* Mr. Ward – basso

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi.net: 7–/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Don Newcombe

**Donald ”Don” Newcombe** (14. kesäkuuta 1926 – 19. helmikuuta 2019) oli yhdysvaltalainen baseballpelaaja. Hän pelasi ensimmäisen MLB-ottelunsa 20. toukokuuta 1949 ja viimeisensä 1. lokakuuta 1960. Joukkueet olivat:

* Brooklyn/Los Angeles Dodgers (1949–1951, 1954–1958)
* Cincinnati Reds (1958–1960)
* Cleveland Indians (1960)

Newcombe oli National Leaguen "Most Valuable Player" 1956. Hän oli nelinkertainen All-Star-pelaaja vuosina 1949–1951 ja 1955. 

## Lähteet
Tuuri Heporauta

**Tuuri Kaleva Heporauta** (5. elokuuta 1922 Jyväskylä – 10. joulukuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja mainostoimittaja. Hän käytti myös nimimerkkejä *Oswald Barne*, *Harry Jarvinen*, *Pentti Kari*, *Arne Krassler*, *Helmuth Schultze* ja *Jaakko Tierna*.

Heporaudan vanhemmat olivat rehtori, kansanrunouden tutkija Frans Akseli Heporauta ja kirjailija Elsa Heporauta. Heporauta julkaisi 1980-luvulla useita lentomestari Osmo ”Otso” Rantalan muistelmiin perustuneita ilmailuaiheisia sotakirjoja.

## Teoksia
* *Kahden kissan kirous : humoristinen seikkailutarina*.  Tammi 1945, nimellä *Jaakko Tierna* 
* *Saari*.  Karisto 1946
* *Kuoleman kilpa*.  Tammi 1947, nimellä *Pentti Kari* 
* *Kuu itkee verta*, salapoliisitarina.   Aura, Turku 1947, nimellä *Jaakko Tierna*
* *Nainen kulkee ohitse*, romaani.  Karisto 1949
* *Minä, Jussi Jauhovuo*.  Karisto 1950
* *Viidakon rummut*, jännitysromaani.   Kustannustalo 1951, nimellä *Pentti Kari*
* *Jussi Jauhovuo ja kuutamo, leikillinen romaani*.  Karisto 1953
* *Miten kauppias kirjoittaa tepsivän ilmoituksen*, tietokirja.  Kustannustalo, Helsinki 1953
* *Kuoleman häätalo*, jännitysromaani.  Karisto 1954
* *Vain sinä saat tietää...*, teoksessa *Joka naisen toivekirja*.  1954, 2. painos omana kirjanaan Kustannustalo 1959, nimellä kreivi *Concel Graza*
* *Kuun kaivokset : kertomus ihmisen uskaliaimmasta löytöretkestä, joka ehkä pian on todellisuutta*, tieteisromaani.    Kustannustalo 1957 (yhdessä Arijoutsi Heporaudan (s. 1928) kanssa, nimimerkeillä *Oswald Barne* ja *Veikko Niemi*)
* *Vakoojana Suomessa kohtalonvuonna 1944 (Arne Krassler). Harmaiden susien kalmantaival : tosiasioihin, haastatteluihin ja saksalaisen kapteeniluutnantin päiväkirjamerkintöihin perustuva kuvaus Saksan sukellusvenelaivaston taistelusta ja tuhosta toisen maailmansodan pyörremyrskyssä.  (Helmut Schultze) *.   Kustannustalo 1962
* *Helsinki, poste restante*, Suomalainen FBI-mies 1.  Kirjapaino Il-Mo, Ilmajoki 1965, nimellä *Harry Jarvinen*
* *Kun uskomaton on totta*.  1969
* *Tulimyrskyn tuttavana : lentomestari "Otso" Rantalan muisteluja*.  Karisto 1981, 2. painos 2008
* *Syöksypommittaja : lentomestari ’Otso’ Rantalan muisteluja*.  Karisto 1982, 3. painos 2007
* *Kun taivas oli helvetti: lentomestari "Otso" Rantalan ja hänen kumppaniensa hätkähdyttävimpiä hetkiä sotataivaalla*.  Karisto 1984, 2. painos 2008
* *Jumalten keinu: lentomestari Osmo "Otso" Rantalan valikoimia sotataivaan lentäjien huimimpia seikkailuja*.  Karisto 1989
* *Sotataivaan sankarit: lentomestari "Otso" Rantalan muisteluja*.  Karisto 1995

## Lähteet
* Suomen kirjailijat -tietokanta 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Aune Antti

**Aune Antti** (oik. **Kerttu Aune Holmqvist**, o.s. **Anttonen**; 23. joulukuuta 1901 Lappeenranta – 27. elokuuta 1983 Helsinki) oli suomalainen laulaja (sopraano), joka tunnettiin erityisesti yksinlaulujen tulkitsijana. Käytyään tyttökoulun Antti opiskeli laulua Helsingin musiikkiopistossa 1916–1919 Axel von Kothenin johdolla ja yksityisesti Anna Hagelstamin oppilaana. Lisäksi hän opiskeli Pariisissa Madame de Landen johdolla sekä Pariisissa ja Wienissä Thérèse Leschetizkyn johdolla.

Antti piti ensikonserttinsa Helsingissä 1931 ja ensimmäisen konserttinsa Wienin juhlaviikoilla Musikvereinin salissa 1936, mistä alkoi hänen kansainvälinen uransa. Hän konsertoi kotimaan lisäksi Tukholmassa, Kööpenhaminassa, Oslossa, Berliinissä, Varsovassa, Budapestissa, Pariisissa ja Lissabonissa. Orkesterin solistina Antti lauloi Tor Mannin, Nikolai Malkon, Fritz Buschin, Ernest Ansermet'n, Alberto Ereden ja Ernst Křenekin johtaessa. Vuosina 1937–1938 Antti osallistui Salzburg International Opera Guild -nimisen oopperaseurueen Yhdysvaltain- ja Kanadan-kiertueelle, jolla hän lauloi W. A. Mozartin *[[Così fan tutte]]*- ja Gioacchino Rossinin *Gambiale di matrimonio* -oopperan sopraanopääroolin. Kiertueen aikana Antti piti lisäksi kymmenkunta konserttia amerikansuomalaisille.

Aune Antti lauloi uransa aikana paljon äänilevyille ja esiintyi useasti radiossa. Hän levytti myös kevyempää ohjelmistoa nimimerkillä Anneli. Sota-aikana Antti esiintyi usein rintamalla ja hyväntekeväisyystilaisuuksissa, joissa häntä säesti usein Kosti Vehanen. Vuodesta 1960 Antti opetti laulua Helsingissä omassa laulustudiossaan. Vuonna 1972 hänelle myönnettiin Pro Finlandia -mitali.

## Lähteet
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Pieni Aune suuressa maailmassa, Kuva, 27.04.1938, nro 9, s. 23, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Aune Antti, Seura, 09.11.1938, nro 45, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Holger Schildt

**Holger Schildt** (28. maaliskuuta 1889 Helsinki – 13. heinäkuuta 1964 Tukholma) oli suomalainen kirjankustantaja, jolla oli yritystoimintaa sekä Suomessa että Ruotsissa. Kirjailija Runar Schildt oli Holger Schildtin serkku.

Schildt aloitti kustannustoiminnan Porvoossa 1913. Hän siirsi kustantamonsa 1917 Helsinkiin ja hankki samaan aikaan omistukseensa myös G. W. Edlundin kustannusliikkeen sekä vuonna 1918 Lilius & Hertzbergin kirjapainon. Vuodesta 1918 alkaen Schildtin kustantamo toimi osakeyhtiönä nimeltä *Schildts förlags Ab*. Schildt pyrki 1920-luvun alussa myös suomenkielisille kirjamarkkinoille mutta joutui vetäytymään sieltä lupaavasta alusta huolimatta. Hän pyrki sitten laajentamaan kustantamonsa toimintaa Ruotsin markkinoille ja hankki 1928 tukholmalaisen *Bohlin & Co*:n kustantamon joka sai uudeksi nimekseen *Holger Schildts Förlags Ab*. 

Schildtin Suomen kustantamo siirtyi 1931 kirjapainoalalle toimineen Eugène Nygrénin (1878–1960) johtamalle yhteenliittymälle. Holger Schildt keskittyi jatkossa Ruotsin markkinoille ja toimi vuodesta 1938 itsenäisenä kustantajana tukholmalaisessa *Wahlström & Widstrand*-kustantamossa.

Holger Schildt lahjoitti 1921 Porvoon kotitalonsa Suomen ruotsalaiselle kirjailijaliitolle. Runoilijakoti-nimisessä, 1765 rakennetussa talossa ovat sittemmin asuneet kirjailijat  Hjalmar Procopé (1923–1927), Bertel Gripenberg (1928–1933), Jarl Hemmer (1933–1944), Rolf Lagerborg (1945–1959), Rabbe Enckell (1960–1973), Lars Huldén (1973–1993) ja viimeksi vuosina 1993–2017 Christer Kihlman.

## Lähteet
Marisa Pavan

**Marisa Pavan** (19. kesäkuuta 1932 Cagliari, Italia – 6. joulukuuta 2023 Gassin, Ranska) oli italialaissyntyinen näyttelijä. Hänen kaksossisarensa oli vuonna 1971 kuollut näyttelijä Pier Angeli.

Marisa Pavan esiintyi itse muun muassa elokuvissa *[[Tatuoitu ruusu]]* (1955), *[[Harmaapukuinen mies]]* (1956), *[[Keskiyön mysteeri]]* (1957) ja *[[Lippulaivan kapteeni]]* (1959). Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkinnon saajaksi vuonna 1956. Hän voitti samana vuonna Golden Globen vastaavassa kategoriassa ja oli vuonna 1957 Bafta-ehdokkaana.

Pavan oli naimisissa näyttelijä Jean-Pierre Aumontin kanssa vuodesta 1956 tämän kuolemaan 2001. Parilla oli kaksi poikaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Pier Angeli

**Anna Maria Pierangeli**, taiteilijanimeltään **Pier Angeli**, (19. kesäkuuta 1932 Sardinia, Italia – 10. syyskuuta 1971 Los Angeles, Yhdysvallat) oli italialainen näyttelijä. Hän syntyi Cagliarissa, Sardiniassa, ja aloitti elokuvauransa kotimaassaan, mutta siirtyi sittemmin Yhdysvaltoihin.

Angelin elokuvien joukossa ovat *[[Huomenna on liian myöhäistä]]* (1950), *[[Kolme rakkautta]]* (1953), *[[Intohimon liekki]]* (1954), *[[Salaperäinen Casbah]]* (1956), *[[Vihainen hiljaisuus]]* (1960), *[[Sodoma ja Gomorra (elokuva)|Sodoma ja Gomorra]]* (1962) ja *[[Taistelu Ardenneilla]]* (1965). Näyttelijä Marisa Pavan on hänen kaksossisarensa.

Angeli oli naimisissa näyttelijä-laulaja Vic Damonen kanssa vuosina 1954–1959 ja säveltäjä Armando Trovajolin kanssa 1962–1969. Hänellä oli rakkaussuhde myös James Deaniin. Angeli kuoli lääkemyrkytykseen 39-vuotiaana.

## Aiheesta muualla
* 
*
O-ryhmä

**O-ryhmä** oli Suomessa vuonna 1955 perustettu nuorista taloustieteilijöistä ja tutkijoista koostunut ryhmä, joka korosti  makrotaloudellista ja matemaattista lähestymistapaa kansantalouden ilmiöitä tutkittaessa. Ryhmä pyrki uudistamaan kansantaloustieteen opetusta, ja toisaalta herättämään yhteiskunnallista keskustelua makrotaloudellisen ajattelumallin hyväksymiseksi.

O-ryhmän kaikki jäsenet olivat kiinnostuneita talouspolitiikan teoriasta. Ryhmä uudisti suomalaista talouspoliittista keskustelua, sillä se toi esille sen, että ristiriitaisten päämäärien takana ovat aina avoimesti tai piilotetusti arvot ja poliittiset valinnat. O-ryhmä myös määritti talouspoliittisen keskustelun käsitteitä uraauurtavalla tavalla. Ryhmä vaikutti myös kansantulolaskentaa kehitettäessä. 

Ryhmän jäsenet pyrkivät julkaisuissaan yhteistyöhön. 1950-luvun loppupuolella valmistui useita ryhmän jäsenten väitöskirjoja. Ryhmä arvosteli huonoiksi arvioimiaan alan väitöskirjoja julkisesti, ja esiintyi väitöstilaisuuksissa ylimääräisenä opponenttina. Ryhmä kokoontui vähintään kerran kuussa jonkun jäsenen kotiin. Kokouksissa pidettiin alustuksia taloustieteellisistä aiheista ja taloustieteilijöiden uusimmista ajatuksista.

O-ryhmän nimi sai alkunsa leikkimielisestä säännöstä, jonka mukaan jäsenen etunimen tai sukunimen olisi tullut päättyä o-kirjaimeen. Nimityksen otti käyttöön Olavi Niitamo, joka huomasi, että hänen ystävillään oli o-kirjaimia nimissään. Raimo Ilaskivi nimitti ryhmän ivallisesti "nollakerhoksi", kun muutama jäsen ilmaantui hänen väitöstilaisuuteensa ylimääräisiksi vastaväittäjiksi.

## Jäsenet

Ryhmään kuuluivat:
Timo Helelä, Reino Hjerppe, Mauno Koivisto, Lauri Korpelainen,  Erkki Laatto, Jussi Linnamo, Jaakko Lassila, Olavi Niitamo, Jouko Paunio, Jaakko Railo ja Pentti Viita.

Myöhemmin useat ryhmän jäsenistä kohosivat merkittäviin yhteiskunnalliseen asemaan: jäsenistä tuli myöhemmin professoreita, keskusvirastojen ja pankkien pääjohtajia, ministereitä ja Koivistosta myös tasavallan presidentti.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Armando Trovaioli

**Armando Trovaioli** (myös **Trovajoli**; 2. syyskuuta 1917 Rooma, Italia – 1. maaliskuuta 2013 Rooma, Italia) oli italialainen pianisti ja säveltäjä, joka tuli tunnetuksi tuotteliaana elokuvamusiikin tekijänä. Trovaioli sävelsi myös tunnettuja italialaisia musikaaleja, kuten *Rugantino* ja *Aggiungi un posto a tavola*. Elokuvien joukossa ovat *[[Boccaccio ’70]]* (1962), *[[Miehet ja Antonia]]* (1977), *[[Perhe (elokuva)|Perhe]]* (1987) ja *[[Mitä kello on?]]* (1989).

## Elämä
Trovaioli aloitti musiikin ja pianonsoiton oppimisen kuusivuotiaana. Toisen maailmansodan aikana Trovaioli taisteli Albaniassa ja Kreikassa. Sodan jälkeen vuonna 1948 hän valmistui Rooman Conservatorio Santa Cecilia -konservatoriosta.

Trovaioli oli Italian arvostetuin jazzmuusikko ja hän edusti Italiaa vuoden 1949 International Jazz Festival -festivaaleilla Pariisin Salle Pleyelissa. Hän soitti näinä aikoina ja myöhemminkin maailman arvostetuimpien jazzmuusikoiden kuten Duke Ellingtonin, Miles Davisin, Chet Bakerin, Stéphane Grappellin ja Django Reinhardtin kanssa.

Trovaioli sävelsi yli kolmensadan elokuvan ääniraitaa ja hän teki yhteistyötä merkittävien elokuvaohjaajien kuten Vittorio De Sican, Mario Monicellin, Ettore Scolan, Luigi Magnin, Dino Risin, Antonio Pietrangelin, Marco Vicarion ja Alberto Lattuadan kanssa.

Trovaioli oli vuosina 1962–1969 naimisissa näyttelijä Pier Angelin kanssa. 

## Kunnianosoitukset
Trovaiolille myönnettiin parhaan musiikin David di Donatello -palkinnot vuosina 1978 ja 1984 sekä David di Donatello elämäntyöstä vuonna 2007. Hän oli lisäksi ehdolla tavallisten David di Donatellojen saajaksi vuosina 1990, 1991, 1996 ja 2001.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*  
*
Keisuke Kinoshita

**Keisuke Kinoshita** (5. joulukuuta 1912 Hamamatsu – 30. joulukuuta 1998 Tokio) oli palkittu japanilainen elokuvaohjaaja. Hänen elokuvistaan *[[24 silmää]]* (Nijushi no hitomi, 1954) ja *Taiyo to bara* (1956) voittivat Golden Globe -palkinnon parhaasta ulkomaalaisesta elokuvasta.

Kinoshitan kotikaupungissa Hamamatsussa on hänen elämäntyötään esittelevä museo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Bence Szabó

**Bence Szabó** (s. 13. kesäkuuta 1962 Budapest) on unkarilainen entinen miekkailija, jonka aseena oli säilä.

Szabó kuului Soulin olympialaisissa 1988 Unkarin säilämiehistöön, joka voitti kultaa. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Imre Bujdosó, László Csongrádi, Imre Gedővári ja György Nébald. Seuraavissa olympiakisoissa 1992 Barcelonassa hän voitti henkilökohtaisen kilpailun kultaa ja joukkuehopeaa. Vielä Atlantan olympialaisissa 1996 hän saavutti joukkuekisassa hopeaa.

## Aiheesta muualla
*Profiili
György Nébald

**György Nébald** (s. 9. maaliskuuta 1956) on unkarilainen entinen miekkailija, jonka aseena oli säilä. Hän kuului kultaa voittaneeseen Unkarin joukkueeseen Soulin olympialaisissa 1988. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Imre Bujdosó, László Csongrádi, Imre Gedővári ja Bence Szabó. Hän oli myös voittamassa Unkarille joukkuehopeaa Barcelonasta olympialaisista 1992 ja pronssia Moskovasta 1980.

## Lähteet
Jean Adair

**Jean Adair** (syntymänimeltään **Violet McNaughton**, 13. kesäkuuta 1873 Hamilton, Ontario, Kanada – 11. toukokuuta 1953 New York City) oli kanadalais-yhdysvaltalainen näyttelijä. Vaikka hänen elämäntyönsä tapahtui suurimmaksi osaksi teatterissa (esiintymänimenä joskus **Jennet Adair**), hän esiintyi elokuvissa useita kertoja uransa jälkipuoliskon aikana, joista merkittävin oli yksi harhaanjohdetuista murhaajatädeistä Cary Grantin elokuvassa *[[Arsenikkia ja vanhoja pitsejä]]* (*Arsenic and Old Lace)*, Broadway-näytelmään pohjautuvassa roolissa. Monien muiden sen aikakauden teatterinäyttelijöiden tavoin Adair esiintyi myös vaudevillenäytöksissä.

## Filmografia
Jean Adairin elokuvaroolit:
* *Advice to the Lovelorn* (1933) (lopputeksteissä mainitsematon)
* *[[Arsenikkia ja vanhoja pitsejä]]* (*Arsenic and Old Lace*, 1944) – täti Martha Brewsteri
* *Living in a Big Way* (1947) – Abigail Morgan
* *Something in the Wind* (1947) – täti Mary Collins
* *[[Alaston kaupunki]]* (*The Naked City*, 1948)

## Broadway-esiintymiset
Jean Adair esiintyi Broadwaylla seuraavissa näytelmissä:
* *Mother* (1910-)
* *It's a Boy!* (1922)
* *The Jay Walker* (1926)
* *Devils* (1926)
* *The Good Fellow* (1926)
* *Machinal* (1928)
* *That Ferguson Family* (1928-9)
* *Scarlet Pages* (1929)
* *Everything's Jake* (1930)
* *Rock Me, Julie* (1931)
* *Blessed Event* (1932)
* *Best Years* (1932)
* *Black Sheep* (1932)
* *The Show Off* (1932-3)
* *For Services Rendered* (1933)
* *Murder at the Vanities* (1933-4)
* *Broomsticks, Amen!* (1934)
* *Picnic* (1934-?)
* *Mid-West* (1936-?)
* *Sun Kissed* (1937-?)
* *On Borrowed Time* (1938)
* *Morning's at Seven* (1939-40)
* *Goodbye in the Night* (1940)
* *Arsenic and Old Lace* (1941-4)
* *Star-Spangled Family* (1945)
* *The Next Half Hour* (1945)
* *Detective Story* (1949-50)
* *Bell, Book and Candle* (1950-1)
* *[[Tulikoe (näytelmä)|The Crucible]]* (1953)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
László Csongrádi

**László Csongrádi** (s. 5. kesäkuuta 1959) on unkarilainen entinen miekkailija, jonka aseena oli säilä. Hän oli mukana Unkarin miehistössä Soulin olympialaisissa 1988, jolloin se voitti kultaa. Hänen lisäkseen Unkarin joukkueeseen kuuluivat György Nébald, Bence Szabó, Imre Bujdosó ja Imre Gedővári.
Oskar R. Lange

**Oskar Ryszard Lange** (27. kesäkuuta 1904 Tomaszow Mazowiecki, Veikselin aluepiiri, Venäjän keisarikunta) – 2. lokakuuta 1965 Lontoo, Britannia) oli puolalainen taloustieteilijä ja diplomaatti. Hänet tunnetaan parhaiten markkinoiden mekanismien kehittämisessä sosialistisessa taloudessa ja aikaisimman markkinasosialismin mallin kehittäjänä.

Lange opiskeli lakia ja taloutta Poznańissa ja Krakovassa, jossa hän valmistui vuonna 1928. Hän toimi aluksi luennoitsijana Krakovan Jagellon yliopistossa. Rockefeller säätiön stipendi vei hänet Englantiin, josta hän muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1937. Hänestä tuli sitten Chicagon yliopiston professori vuonna 1938, ja hän sai Yhdysvaltojen kansalaisuuden 1943. Toisen maailmansodan lopulla Lange katkaisi suhteensa Lontoon puolalaiseen pakolaishallitukseen ja siirtyi kannattamaan Neuvostoliiton tukemaa Lublinin komiteaa. Lange toimi välittäjänä Franklin Delano Rooseveltin ja Josif Stalinin välisissä sodan jälkeisissä neuvotteluissa Puolassa. Vuosina 1945–1946 hän luopui professorin virastaan Chicagossa ja hänet nimitettiin Puolan lähettilääksi Yhdysvaltoihin. Hän palveli Puolan valtuuskunnassa YK:n turvallisuusneuvostossa. Puolaan hän palasi 1947 ja jatkoi työtään Puolan hallituksessa ja akateemista työtä Varsovan yliopistossa ja suunnittelu- ja tilastotieteen keskuskoulussa.

Vuonna 1974 Wrocławin taloustieteiden yliopisto nimettiin hänen mukaansa. Nimeäminen peruttiin vuonna 2008.

## Teokset
* *The Determinateness of the Utility Function*, 1934
* *Marxian Economics and Modern Economic Theory*, 1935
* *The Place of Interest in the Theory of Production*, 1936
* *On The Economic Theory of Socialism* 1938
* *The Foundations of Welfare Economics* 1942
* *The Stability of Economic Equilibrium* 1944

## Lähteet
* History of Economic Thought: Oskar Lange  

### Viitteet
Imre Gedővári

**Imre Gedővári** (1. heinäkuuta 1951 Budapest – 22. toukokuuta 2014) oli unkarilainen miekkailija. Hänen aseenaan oli säilä.

Gedővári voitti Moskovan olympialaisissa 1980 pronssia sekä joukkuekilpailusta että henkilökohtaisesta kilpailusta. Soulissa 1988 hän kuului kultaa voittaneeseen Unkarin miehistöön, johon hänen lisäkseen kuuluivat Imre Bujdosó, László Csongrádi, György Nébald ja Bence Szabó.

## Lähteet
Kalju Lepik

**Kalju Lepik** (5. lokakuuta 1920 Koeru – 30. toukokuuta 1999 Tallinna) oli virolainen runoilija. Lepik on julkaissut kaksikymmentä runokokoelmaa. Hänet on palkittu Juhan Liivin runopalkinnolla kahdesti, vuonna 1990 teoksestaan *Valusad Viisid* ja vuonna 1998 teoksesta *Ema portree*. Lisäksi hän voitti Viron vuosittaisen kirjallisuuspalkinnon vuonna 1998. 

Lepik opiskeli toisen maailmansodan aikana Tarton yliopistossa Pohjoismaista historiaa ja arkeologiaa, kunnes vuonna 1943 hänet värvättiin Saksan armeijaan. Saksan jouduttua tappiolle sodassa Lepik pakeni Ruotsiin vuonna 1944, jonne hän asettui asumaan jatkaen opintojaan Tukholman yliopistossa. Hän palasi Viroon vuonna 1990.

## Suomennettu tuotanto
* *Yön tyttö*; suomentanut Martti Rauhala, Tukholma: [kustantaja tuntematon] 1994

### Runoja julkaisuissa
;Lähde
* Arvo Turtiaisen suomentamia Lepikin runoja on teoksessa *20 nykyvirolaista runoilijaa*, toim. Raili Kilpi-Hynynen ja Arvo Turtiainen, Helsinki: Tammi 1969
** Deliriumissa 
** Isänmaa 
** Kantaatti huilulle ja enkelikuorolle 
** Korppi on lintu
** Me laulamme
** Minulla on karvaset sääret
** Pop-pakolaisen taistelulauluja
** Satu Tiikerimaasta

* Martti Rauhalan suomentamia Lepikin runoja on julkaisussa *Parnasso* 1994 ; nro 1 Yön tyttö -sarjasta 
** nrot 3-9 sekä
** Hauta on multaa
** Järvien surullisista silmistä
** Kaikki sotilaat maatuvat haudoissaan
** Katu on autio
** Mene pois, yön tyttö
** Puujalkainen kuu
** Surun lääke ei ole ilo
** Tyttöni, unohda järvet
** Varpaisillaan astuvat enkelit
** Yöpöllö

## Lähteet
Nocturnal Rites

**Nocturnal Rites** on ruotsalainen power metal -yhtye Uumajasta. Yhtye aloitti toimintansa vuonna 1990 nimellä Necronomic ja sen perustaja oli Fredrik Mannberg.

## Jäsenet

* Nils Eriksson – basso
* Jonny Lindqvist – laulu
* Owe Lingvall – rummut
* Fredrik Mannberg – kitara
* Chris Rörland – kitara

## Diskografia
* *[[In a Time of Blood and Fire]]* (Megarock, 1995)
* *[[Tales of Mystery and Imagination (Nocturnal Ritesin albumi)|Tales of Mystery and Imagination]]* (Century Media, 1997)
* *[[The Sacred Talisman]]* (Century Media, 1999)
* *[[Afterlife (Nocturnal Ritesin albumi)|Afterlife]]* (Century Media, 2000)
* *[[Shadowland]]* (Century Media, 2002)
* *[[New World Messiah]]* (Century Media, 2004)
* *[[Lost in Time]]* (Century Media, 2005)
* *[[Grand Illusion]]* (Century Media, 2005)
* *[[The 8th Sin]]* (Century Media, 2007)
* *[[Phoenix (Nocturnal Ritesin albumi)|Phoenix]]* (2017)

## Aiheesta muualla
* Nocturnal Ritesin sivusto 
* 
*
Jäckvik

**Jäckvik** on kylä Pohjois-Ruotsissa Arjeplogin kunnassa pitkän Hornavan-järven yläpäässä. Norjaan menevä Hopeatie (nro 95) kulkee kylän kautta. Jäckvik on varsinaisesti viimeinen kylä ennen Skandien harjalla kulkevaa Norjan rajaa. Hopeatie-nimitys koskee vain Ruotsin puolta, sillä Norjan puolella tie muuttuu numeroksi 77.

Kylän kohdalta Hornavan vesien takaa näkyy Lars Levi Laestadiuksen syntymäpaikalle rakennettu muistokappeli. Ruotsin tunturimaisemissa kiertelevä Kungsledenin patikkareitti kulkee Jäckvikin kautta. Kylässä on jonkin verran matkailijoille majoitustarjontaa, jota käyttävät monet Norjaan menevät tai tulevat matkailijat. Maisemat kylässä ovat jo vuoristomaisen jylhiä, sillä lähituntureista korkein yltää jo 1&nbsp;133 metriin.
Milton Adolphus

**Irving Milton Adolphus** (27. tammikuuta 1913 – 16. elokuuta 1988) oli pianisti ja yhdysvaltalainen klassisen musiikin säveltäjä.

## Tärkeimpiä sävellyksiä
* Jousisoitinoktetti #2, Op 175
* Jousisoitinkvartetti #8, in E Minor, Op 41
* Jousisoitinkvartetti 10, Op 4
* Jousisoitinkvartetti, Op 63
* Jousisoitinkvartetti 14, Op 65
* Jousisoitinkvartetti 15, Op 67
* Jousisoitinkvartetti 16 (Indian), Op 69
* Jousisoitinkvartetti 17, Op 70
* Jousisoitinkvartetti 18, Op 72
* Jousisoitinkvartetti 20, Op 80
* Jousisoitinkvartetti 21, Op 84
* Jousisoitinkvartetti 23, Op 91
Imre Bujdosó

**Imre Bujdosó** (s. 12. helmikuuta 1959) on unkarilainen entinen miekkailija, joka aseena oli säilä. Hän kuului kultaa voittaneeseen Unkarin miehistöön Soulin olympialaisissa 1988. Hänen lisäkseen joukkueessa kilpailivat Bence Szabó, László Csongrádi, Imre Gedővári ja György Nébald. Hän voitti joukkuehopeaa Barcelonassa 1992.
Pornorphans

**Pornorphans** on vuonna 1998 perustettu suomalainen yhtye. Heidän musiikissaan on vaikutteita monista eri tyylilajeista, muun muassa metallista, konemusiikista ja popista. Yhtyeen väkivaltaiset ja seksuaaliset sanoitukset ovat laulajan Jyttin kirjoittamia.

## Jäsenet

* Janne Jokinen – basso
* Jytt – laulu
* Rami Jämsä – kitara, taustalaulu
* Rolle Markos – rummut
* Sakari Taskinen – kitara, taustalaulu

## Diskografia

**Albumit**
* *Beyond Good & Evil* (2002)

**Singlet**
* *Mu$ic* (2005)

## Aiheesta muualla

* Pornorphansin sivusto  
*
Rupprecht Geiger

**Rupprecht Geiger** (26. tammikuuta 1908 – 6. joulukuuta 2009) oli saksalainen taidemaalari. Hän syntyi taidemaalari Willi Geigerin poikana Münchenissä, jossa hän suoritti myös opintonsa.

Geiger oli mukana perustamassa ZEN 49 -taiteilijaryhmää. Hän toimi vuosina 1965–1976 Kunstakademie Düsseldorfin professorina. Geigerille myönnettiin vuonna 1992 Siegenin kaupungin *Rubenspreis*.

Geigerin töiden joukossa ovat *Gerundetes Blau* (1987), *o.T.* (1990) ja *Großes Rot mit Contrapunkt* (1995). Teoksia on koottuna muun muassa Dombergmuseumissa.
Argentiinan Grand Prix 1979

**Argentiinan Grand Prix 1979** oli Formula 1 -sarjan kauden  ensimmäinen osakilpailu. Kilpailu ajettiin 21. tammikuuta 1979 Autódromo Oscar Alfredo Gálvez -radalla Buenos Airesissa Argentiinassa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt ranskalainen Jacques Laffite. 

Kilpailun lähdössä Laffite piti kärkipaikkansa, mutta hänen takanaan kahdeksan autoa joutuivat joukkokolariin Jody Scheckterin ja John Watsonin kolaroidessa keskenään ja kilpailu keskeytettiin hetkeksi. Watsonia rangaistiin tilanteesta vasta viikkoa myöhemmin eikä talli ehtinyt tehdä huonosti järjestetyn tiedotuksen vuoksi protestia annettuun käsittelyaikaan mennessä. Scheckterin osalta yleisö oli tyytyväinen buuatessaan tälle keskeytyksen jälkeen, koska hänet oli valittu Ferrarille argentiinalaisen Carlos Reutemannin sijasta. 

Uusintalähdössä Laffite oli neljäs, mutta hän nousi kilpailun aikana muiden kuljettajien teknisten ongelmien ansiosta. Wolfin James Hunt puolestaan koki vaikeuksia autonsa kanssa koko kilpailuviikonlopun aikana ja hän joutui keskeyttämään ensimmäisen kilpailunsa uudessa tallissa.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: Jacques Laffite – 1.44,20
*Nopein kierros: Jacques Laffite – 1.46,91

## Lähteet
Maycon

**Andréia dos Santos** eli **Maycon** s. 30. huhtikuuta 1977 Lages) on brasilialainen jalkapalloilija, joka edustaa keskikenttäpelaajana Brasilialaista Saad EC:tä.

Maucon kuului maajoukkueeseen, joka voitti olympiapronssia 2004 Ateenasta. Hän oli myös mukana kolmissa MM-kisoissa (1999, 2003, 2007). 1999 joukkue voitti pronssia, mutta 2003 tie pystähtyi puolivälieriin, jolloin se hävisi ottelunsa Ruotsille 1-2. 2007 joukkue voitti hopeaa hävittyään ottelunsa toisen peräkkäisen mestaruutensa voittaneelle Saksalle.
Cassie Steele

**Cassandra Samantha Steele** (s. 2. joulukuuta 1989 Ontario, Kanada) on kanadalainen näyttelijä, joka on näytellyt yhdysvaltalaisessa draamasarjassa **. Hän on näytellyt sarjassa Manny Santosia vuodesta 2001 lähtien. 

Muusikkona Steele julkaisi debyyttialbuminsa (*How Much for Happy*) vuonna 2005.

## Filmografia

* – Manny Santos (2001–)

## Aiheesta muualla
*
Brasilian Grand Prix 1979

**Brasilian Grand Prix 1979** oli Formula 1 -sarjan kauden  toinen osakilpailu. Kilpailu ajettiin 4. helmikuuta 1979 Interlagosin radalla Brasiliassa. Kilpailun voitti paalupaikalta lähtenyt ranskalainen Jacques Laffite, joka voitti myös kauden avauskilpailun. Ligier-talli sai ensimmäisen ainoan kaksoisvoittonsa.

## Tulokset

## Muuta

*Paalupaikka: Jacques Laffite – 2.23,07
*Nopein kierros: Jacques Laffite – 2.28,76

## Lähteet
Laura Härmä

**Anna Laura Härmä** (o.s. **Numminen**, (4. lokakuuta 1891 Urjala – 2. toukokuuta 1952 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SSTP:n kansanedustajana 1922–1923 ja SDP:n kansanedustajana 1941–1944.

## Elämä
Härmän vanhemmat olivat maanviljelijä, lohkotilallinen Oskar Numminen ja Maria Aronintytär. Hän kävi kansakoulun ja työskenteli sitten kutomotyöläisenä. Härmä oli Suomen Ammattijärjestön naisjärjestäjänä vuosina 1920–1923. Hänet pidätettiin elokuussa 1923 niin sanotun suuren kommunistijutun yhteydessä muiden SSTP:n kansanedustajien kanssa, ja lokakuussa 1923 Turun hovioikeus tuomitsi Härmän valtiopetoksen valmistelusta kahden vuoden vankeusrangaistukseen. 

Vapauduttuaan Härmä keskittyi aluksi vankilassa syntyneen lapsensa hoitoon, mutta 1920-luvun lopulla hän palasi taas politiikkaan ja ammattiyhdistystoimintaan. Laura Härmä ja hänen miehensä Erkki Härmä olivat 1920- ja 1930-lukujen taitteessa vasemmistososialisteja, jotka kannattivat yhteistyötä sosialidemokraattien kanssa (ks. Suomen työväen vasemmistoryhmä). Härmä valittiin 1937 Kutomoteollisuustyöväen liiton Helsingin osaston puheenjohtajaksi, ja hän oli SAK:n naisjaoston puheenjohtaja 1936–1949. Sodan jälkeen Härmä valittiin ensimmäisenä naisena SAK:n työvaliokunnan jäseneksi toimikaudelle 1947–1951.

Härmä oli Suomen sosialistisen työväenpuolueen kansanedustaja 1922–1923, ja hän edusti Turun läänin eteläistä vaalipiiriä. Vuosina 1941–1944 Härmä oli sosialidemokraattien kansanedustajana, ja hän edusti Uudenmaan läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 1. joulukuuta 1941 kuutosiin kuuluneen ja vuonna 1941 vangitun Cay Sundströmin tilalle.

Laura Härmä oli naimisissa vuodesta 1922 kansanedustaja Erkki Härmän kanssa.

## Lähteet
* Katja Korhonen: Kahvinkeittäjiä, sihteereitä vai puheenjohtajia? Naisten osallistuminen kahdessa Kutomoteollisuustyöväen ammattiliitossa 1930-luvulla. Suomen historian pro gradu, Tampereen yliopisto 2007. (Laura Härmästä sivuilla 88-94)
### Viitteet
Jussi Rapo

**Johan (Juho, Jussi) Rapo** (22. toukokuuta 1878 Sortavalan mlk – 18. helmikuuta 1951 Vesilahti) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1933 ja 1936–1939.

## Elämä
Jussi Rapon vanhemmat olivat työmies Matti Rapo (1838-1924) ja Anni Vaittinen (1845-1924). Hän suoritti kansakoulun Sortavalan seminaarin harjoituskoulussa ja kävi kaksivuotisen käsityöläiskoulun. Sortavalan maalaiskunnan Lahdenkylässä asunut Rapo työskenteli nahkurina, kunnes joutui jättämään ammatinsa terveydellisistä syistä. Vuodesta 1914 lähtien hän työskenteli Henkivakuutusyhtiö Suomen piiriedustajana ja Sortavalan maalaiskunnan kunnankirjurina. 

Vuonna 1900 Rapo liittyi SDP:n edeltäjän Suomen Työväenpuolueen jäseneksi. Hän oli Sortavalan työväenyhdistyksen ja Suomen Nahkatyöntekijäin Liiton Sortavalan ammattiosaston sihteeri. Sisällissodan jälkeen Rapo toimi jonkin aikaa sosialidemokraattien piirisihteerinä. Tammikuussa 1919 hän nousi eduskuntaan varasijalta Julius Nurmisen kuoltua vankileirillä. Kansanedustajan työnsä ohessa Rapo työskenteli kotiseudullaan asioitsijana ja oli Sortavalassa ilmestyneen *[[Kansan Voima]]n* toimittajana lyhyesti 1920-luvun alussa. Myöhemmin hän kirjoitti lehteen eduskuntapakinoita nimimerkillä ”Mieron renki". Rapo oli myös presidentin valitsijamies 1925, 1931, 1937, 1940 ja 1943 ja kuului Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuustoon.

Jatkosodan jälkeen Rapo oli evakkona Voikkaalla ja asettui myöhemmin Vesilahdelle, jossa hän kuoli 72-vuotiaana helmikuussa 1951. Rapo on haudattu Vesilahden hautausmaalle.

## Perhe
Jussi Rapon puoliso oli Uukuniemessä syntynyt Roosa Kokko (1884-1949), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1908. Heillä oli kolme lasta.

## Lähteet
Mônica

**Mônica Angélica de Paula** eli **Mônica** (s. 4. huhtikuuta 1978 São Carlos, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, joka pelaa puolustajana brasilialaisessa Botucatu FC:ssä.

Mônica kuului Brasilian maajoukkueeseen, joka voitti kultaa Pan Amerikan kisoissa vuonna 2003. Seuraavana vuonna hän oli mukana joukkueessa, joka saavutti olympiahopeaa 2004 Ateenasta. Hän oli myös mukana kaksissa MM-kisoissa (Yhdysvallat 2003, Kiina 2007). Yhdysvalloissa 2003 tie pysähtyi puolivälieriin, jolloin joukkue hävisi ottelunsa Ruotsille 1-2. Kiinassa 2007 joukkue saavutti hopeaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
August Mälk

**August Mälk** (4. lokakuuta 1900 Saarenmaa − 19. joulukuuta 1987 Ruotsi) oli virolainen kirjailija. Mälk työskenteli vuoteen 1936 asti opettajana ennen ryhtymistään vapaaksi kirjailijaksi. Hän toimi myös kansanedustajana vuosina 1937–1940. Mälk muutti vuonna 1944 maanpakoon Ruotsiin, jossa jatkoi kirjailijan uraansa. Hänen laajasta tuotannostaan on suomennettu 1940-luvulla romaanit *Kukkiva meri* ja *Hyvä satama* ja novellikokoelma *Meren antimet*.

Eesti Post julkaisi vuonna 2000 postimerkin Mälkin syntymän 100-vuotisjuhlan kunniaksi.

## Suomennetut teokset
* *Kukkiva meri* (*Õitsev meri*), suom. Kerttu Mustonen, Porvoo: WSOY 1941
* *Meren antimet: viisi novellia* (*Rannajutud*), suom. Helvi Katajavuori, Turku: Aura 1943.
* *Hyvä satama* (*Hea sadam*), suom. Kerttu ja Liisa Mustonen, Vadstena: Orto 1946

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virolaisessa kirjailijatalossa, Suomen Kuvalehti, 25.02.1939, nro 8, s. 28, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Johannes Peltonen

**Johannes Victor (J. V. ) Peltonen** (4. syyskuuta 1868 Vesilahti &ndash; 25. helmikuuta 1941 Vesilahti) oli suomalainen oikeusneuvos, tilanomistaja ja kokoomuksen kansanedustaja 1920-luvulla.

Peltosen vanhemmat olivat tilanomistaja Johan August Peltonen ja Emma Susanna Hietaniemi. Hän pääsi ylioppilaaksi 1887 ja suoritti filosofian kandidaatin tutkinnon 1889 sekä lakitieteen kandidaatin tutkinnon 1893. Peltonen sai varatuomarin arvon 1895.

Peltonen oli senaatin oikeustoimiston ja talousosaston ylimääräisenä kopistina 1896–1902, senaatin oikeusosaston kanslistina 1902–1904 ja Viipurin hovioikeuden asessorina 1904–1906. Hän hoiti tuomarin tehtäviä Loimaan, Jämsän, Tammelan ja Jääsken tuomiokunnissa vuosina 1906–1909 ja oli senaatin oikeusosaston jäsenenä 1909–1912 sekä 1917–1918. 

Vuosina 1912–1917 Peltonen toimi asianajajana Tampereella ja hän oli korkeimman oikeuden jäsenenä (oikeusneuvoksena) 1918–1919. Vuodesta 1916 aina kuolemaansa saakka 1941 Peltonen hoiti omistamaansa Palhon kartanoa Vesilahdella. Hänellä oli myös veljiensä kanssa maatila Nurmijärvellä.

Peltonen oli kokoomuksen kansanedustajana vuosina 1922–1927 edustaen Hämeen läänin pohjoista vaalipiiriä. Hän oli eduskunnan perustuslakivaliokunnan puheenjohtajana 1926. Peltonen oli mukana kunnallispolitiikassa Vesilahden kunnanvaltuuston puheenjohtajana ja hän oli myös jäsenenä kirkolliskokouksessa.

Johannes Peltosen veli oli teologian tohtori, kirkkoherra ja professori August Fridolf Peltonen.

## Lähteet
*
Frans Kärki

**Frans Johannes Kärki** (11. helmikuuta 1884 Vesilahti – 4. helmikuuta 1965 Tampere) oli suomalainen Laihian kappalainen, rovasti ja Maalaisliiton kansanedustaja. 

Kärjen vanhemmat olivat maanviljelijä  August Kärki (1851-1928)  ja Johanna Vilhelmiina Friiari (1855-1936). Hän pääsi ylioppilaaksi 1906 ja suoritti teologian erotutkinnon 1910. Kärki vihittiin papiksi 1911, ja hän suoritti pastoraalitutkinnon 1914. Kärki toimi ylimääräisenä pappina Vårdössä, Lemlandissa ja Lumparlandissa 1911–1912, Ähtävällä 1912, Laihialla 1912–1915, Vaasan Palosaarella 1915–1916, Isossakyrössä 1916–1917 sekä Töysässä ja Lehtimäellä 1917–1926. Hän oli Laihian kappalaisena vuosina 1926–1954 ja sai rovastin arvon 1944. Kärki tunnettiin myös raittiuspuhujana.

Opintojensa ja papinvirkansa ohessa sekä vielä eläkevuosinaan Kärki teki suuren työn kansanperinteen kerääjänä. Suomalaisen Kirjallisuuden Seuran arkistossa on Kärjen keräämää aineistoa kaikkiaan yli 15&nbsp;000 yksikköä. Hän teki keruumatkoja Satakunnassa, Hämeessä ja Etelä-Pohjanmaalla, opiskeluvuosinaan Inkerinmaalla ja 1930-luvuilla Ruotsin ja Norjan metsäsuomalaisalueilla. Talvi- ja jatkosodan aikana hän keräsi karjalaisen siirtoväen perinnetietoa.

Kärki oli Maalaisliiton kansanedustajana 1919–1927 Vaasan läänin eteläistä vaalipiiristä. Eduskuntakaudellaan hän kuului talousvaliokuntaan, toimitusvaliokuntaan ja pankkivaliokuntaan.

Vuonna 1911 Kärki avioitui Ester Salome Kurvisen (1883-1952) kanssa. Heille syntyivät lapset  Usko 1912, Lahja 1913 (myöh. Oittinen), Armo 1914, Toivo 1915, Rauha 1918 (myöh. Ester Carlenius), Voitto 1921, Ilo (myöh. Ilmari) 1925.  Esterin kuoltua Kärki avioitui 1952 Sanni Eliisa Pohjaslahden (1905-1993) kanssa. Kärjen päästyä eläkkeelle vuonna 1954 he asettuivat Tampereelle, josta käsin Kärki jatkoi kansanperinteenkeruutyötään polkupyörällä liikkuen. 

Elämäkertakirjassaan Toivo Kärki muistelee isäänsä varsin laajasti.  

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*Mertsi Saarela: Kärjen pappi vai kärkipappi. Säveltäjä Toivo Kärjen isä. Vaasa 2011
Keiko Matsui

**Keiko Matsui** () (s. , 26. heinäkuuta 1961) on japanilainen säveltäjä-pianisti. Matsui aloitti soiton opiskelun 5-vuotiaana ja julkaisi ensimmäisen oman albuminsa *[[A Drop of Water]]* vuonna 1987. Matsui on pitkän uransa aikana ehtinyt julkaisemaan yli 20 jazz/fuusio/new age -tyylistä albumia.

## Diskografia

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet

* keikomatsui.com  
* MusicBrainz 
* all music guide
Conflans-Sainte-Honorine

**Conflans-Sainte-Honorine ** on kunta Ranskan Yvelinesin departementissa Pariisin metropolialueella. Se sijaitsee noin 20 kilometrin päässä Pariisista Oise- ja Seinejokien yhtymäkohdassa. Kunnassa on arviolta 35&nbsp;213 asukasta (vuonna 2013) ja sen pinta-ala on 9,9 neliökilometriä.

Nimi *Conflans* tulee alun perin sanasta ’confluent’ joka tarkoittaa ’yhteenvirtaava’. 1200-luvulla nimeen
lisättiin ’Sainte Honorine’ eli ’Pyhä Honorine’, joka haudattiin paikkakunnalla vuonna 876.

Conflans on ollut Ranskan veneliikenteen keskus. Heinäkuussa juhlitaan 'Pardon national de la batellerie' -juhlaa. Conflansin Prieuré-linnassa on veneliikenteen museo.

## Liikenne
Pariisista Conflans-Sainte-Honorineen pääsee junalla puolessa tunnissa (RER A). Rautatieasema on Conflans–Fin d'Oise. Pariisista Conflans-Sainte-Honorineen pääsee myös paikallisjunalla Paris–Saint-Lazarelta, rautatieasemat ovat Conflans–Fin d'Oise ja Conflans-Sainte-Honorine.

## Kirjallisuutta
* Bernard Lesueur, Conflans-Sainte-Honorine, histoire fluviale de la capitale de la batellerie, Éd. de L'Harmattan, 1994 
* Patrice Dupuy, Sainte Honorine, pèlerinage et prieuré de Conflans, Éd. du Valhermeil, 2000, () 
* Roselyne Bussière et Stéphane Asseline, Conflans-Sainte-Honorine, terre de confluences, Inventaire général du patrimoine culturel, images du partimoine 233, () 


Tiedosto:Conflans Fin d'Oise.jpg|Conflans ja Oise vasemmalla, Seine oikealla
Tiedosto:Charles-François Daubigny 005.jpg| Charles-François Daubigny: Seine ja Oise Conflansissa


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kunnan internetsivut
Matti Valkonen (kansanedustaja)

**Matti Valkonen** (5. elokuuta 1880 Rautu – 10. lokakuuta 1952 Vesilahti) oli suomalainen kansakoulunopettaja, maanviljelijä ja kansallisen edistyspuolueen kansanedustaja.

Valkosen vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Valkonen ja Sofia Kimonen. Hän kävi kansakoulun sekä kansanopiston ja valmistui kansakoulunopettajaksi Sortavalan seminaarista vuonna 1902. Valkonen oli kansakoulunopettajana Sakkolassa 1902–1940 sekä Askolassa ja Pornaisissa 1940–1942. Hän toimi myös maanviljelijänä vuodesta 1909 alkaen ja oli Sakkolan Lupran osuuskassan kirjanpitäjänä vuosina 1906–1922.

Valkonen oli kansallisen edistyspuolueen kansanedustajana vuosina 1919–1922 edustaen Viipurin läänin itäistä vaalipiiriä. Hän oli kunnallispolitiikassa mukana Sakkolan kuntakokouksen puheenjohtajana ja Sakkolan kunnanvaltuuston jäsenenä. Muita Valkosen luottamustoimia olivat Karjalankannaksen liiton hallituksen ja valtuuston puheenjohtajuus sekä Inkerin avustuskomitean puheenjohtajuus.

Valkonen oli naimisissa Vilhelmiina Laamasen kanssa vuosina 1905–1914 ja vuodesta 1919 Toini Eugenia Eleonora Kuorikosken kanssa.

## Lähteet
*
Felicitas Woll

**Felicitas Woll** (s. 20. tammikuuta 1980 Hessen, Saksa) on saksalainen näyttelijä, joka tunnetaan televisiosarjasta *[[Nuori nainen Berliinissä]]*. Hän esitti sarjassa pääosaa Carlotta 'Lolle' Holzmannia tuotantokausina 2002–2005.

## Filmografia
* Camper, Die1 (1998-2001)
* Geschichten aus dem Leben (1999)
* Nesthocker - Familie zu verschenken (2000)
* Mädchen, Mädchen (2001)
* Nuori nainen Berliinissä (2002–2005)
* Club der Träume - Türkei, Marmaris (2003) 
* Tatort (2003)
* Dr. Sommerfeld - Neues vom Bülowbogen (2003)
* Abgefahren (2004)
* Krone für Isabell, Eine (2006)
* Dresden liekeissä (2006)
* Zwei Wochen Chef (2007) 
* Wir sind das Volk - Liebe kennt keine Grenzen (2008)
* König Drosselbart (2008) 
* Kindersuche (2009)  (alkuvaiheissa)

## Palkinnot
* 2002 Deutscher Fernsehpreis (paras näyttelijä - Sarjat - Nuori nainen Berliinissä)
* 2003 Adolf-Grimme-Preis (Pääroolistaan sarjassa Nuori nainen Berliinissä)
* 2004 Rose d'Or (paras näyttelijä - Sitcom - Nuori nainen Berliinissä)
* 2006 Bayerischer Fernsehpreis (Dresden liekeissä -elokuvasta)

## Aiheesta muualla
*
İstiklal Caddesi

**İstiklal Caddesi** on yksi Istanbulin kuuluisimmista kaduista. Se sijaitsee historiallisessa Beyoğlun kaupunginosassa ja on noin parin kilometrin pituinen. Se johtaa Galatan sillan läheisyydessä olevan mäen päältä Galatan tornin juurelta Taksim-aukiolle. (Halutessaan voi mäkiosuuden kulkea maailman toiseksi vanhimmalla *Tünel'in* metrolla, rak. v. 1874 - 1875). Katu on suljettu autoliikenteeltä, mutta sen sijaan sillä liikennöivät vanhanmalliset raitiovaunut. Kadulla ja sen liikkeissä vierailee päivittäin noin kolme miljoonaa ihmistä.
İstiklal Caddesin varsilla sijaitsee lukuisia kauppoja, musiikkiliikkeitä, kirjakauppoja, taidegallerioita, elokuvateattereita, teattereita, kirjastoja, kahviloita, pubeja, yökerhoja, leipomoita ja ravintoloita. Kadunvarren rakennukset edustavat 1800-luvun turkkilaista arkkitehtuuria.
 
İstiklal Caddesin varrella sijaitsee monia historiallisesti, uskonnollisesti ja poliittisesti tärkeitä rakennuksia, kuten Çiçek Pasajın taidegalleria, Santa Marian ja S. Antonio di Padovan roomalaiskatoliset kirkot, ortodoksisen kirkon **Haghia Triada** sekä muun muassa armenialainen kirkko, moskeijoita ja synagogia. Kadulla sjaitsevat myös Ranskan, Kreikan, Venäjän, Espanjan, Ruotsin, Alankomaiden ja Ison-Britannian konsulaatit.

Ottomaanien valtakunnan aikana Istiklal Caddesi oli nimeltään  **Cadde-i Kebir** (Suuri avenue) ja se oli osmaniälymystön suosima paikka. Erityisesti nykyisen Italian ja Ranskan alueilta tulleet levantiinit asuttivat aluetta.

1800-luvulla monet eurooppalaiset matkailijat, jotka saapuivat Istanbuliin, eli "Idän Pariisiin", saapuivat ensimmäiseksi İstiklal Caddesille, joka on puoliksi eurooppalainen ja puoliksi aasialainen .

Kun Turkki julistettiin tasavallaksi 29. lokakuuta 1923, kadun nimi muutettiin İstiklaliksi, joka suomeksi tarkoittaa itsenäisyyttä.

## Aiheesta muualla
Viherahdinparta

**Viherahdinparta** eli **ahdinparta** (*Cladophora glomerata*) on viherleviin kuuluva rihmamainen makrolevä. Se rehottaa kesäaikaan Itämeren rantavesissä. Viherahdinparran rihmat kasvavat 20 cm pitkiksi. Viherahdinparta on väriltään vaalean- tai tummanvihreän tuuhea huisku. Laji muodostuu useista pienistä päärankaa ympäröivistä huiskuista, jotka ovat viistosti ylöspäin taipuneita. Aivan vesirajassa viherahdinparta vaalenee voimakkaassa auringonvalossa muuttuen keltaiseksi. Tummemman viherahdinparran saattaa sekoittaa meriahdinpartaan (*Cladophora rupestris*). Viherahdinparran seassa kasvaa usein myös kiiltävämmän näköisiä suolileviä (*Ulva*).

Viherahdinpartaa kasvaa sekä makeassa että murtovedessä. Se viihtyy parhaiten runsasravinteisessa, melko nopeasti virtaavassa vedessä, niin matalassa, että se saa valoa yhteyttämiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Viherahdinparta (''Cladophora glomerata'')
* iNaturalist: Viherahdinparta (''Cladophora glomerata'')
* Valokuva (Matti Rosenberg)
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Cladophora glomerata 
* National Center for Biotechnology Information (NCBI): Cladophora glomerata