open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aavikon laki (vuoden 1970 elokuva)

**Aavikon laki** (Белое солнце пустыни, *Beloje solntse pustyni*) on Vladimir Motylin ohjaama neuvostoliittolainen elokuva, joka valmistui vuonna 1969 ja tuli ensi-iltaan seuraavana vuonna. Se on seikkailuelokuva ja neuvostoaikojen suosituimpia elokuvia, ja easterniksi tai osterniksi kutsutun lajityypin klassikko. Siinä yhdistyy toimintakomedia musiikkiin ja draamaan. 

Elokuvan sankari on puna-armeijan upseeri, joka on palaamassa kotiin vaimonsa luokse mutta päätyy suojelemaan haaremia Keski-Aasiassa.

## Lähteet
John Evan

**John Evan** (synt. John Spencer Evans 28. maaliskuuta 1948 Blackpool, Iso-Britannia) on Jethro Tull -yhtyeen entinen kosketinsoittaja. 

Evan aloitti pianonsoiton lapsena kotonaan äitinsä opettamana. Teini-iässä hän perusti yhdessä koulukavereittensa (ja tulevien Jethro Tull -muusikoiden) Ian Andersonin ja Jeffrey Hammondin kanssa The Blades -yhtyeen. Tässä kokoonpanossa Evan soitti rumpuja. Nimi vaihtui 1960-luvun puolivälissä The John Evan Bandiksi (myös The John Evan's Smash oli käytössä jonkin aikaa), lähinnä Evanin äidin mieliksi, koska tämä oli sponsoroinut yhtyettä ostamalla heille pakettiauton ja Hammond-urut joita John alkoi nyt soittaa. Evan tipautti myös "s"-kirjaimen sukunimestään, sillä "Evan" kuulosti paremmalta bändin nimessä. Tässä vaiheessa seitsenmiehisessä soul-musiikkia soittavassa yhtyeessä oli pari muutakin tulevaa Tull-muusikkoa, rumpali Barriemore Barlow ja basisti Glenn Cornick. Yhtye hajosi kuitenkin piakkoin ja John Evan lähti opiskelemaan lääketiedettä yliopistoon. John Evan Bandin jäännöksistä Ian Andersonin johdolla syntyi Jethro Tull.

Vuonna 1970 Anderson pyysi Evania soittamaan Tullin *[[Benefit]]*-albumin piano- ja urkuosuudet. Tämän jälkeen Evania pyydettiin liittymään vakituiseksi jäseneksi yhtyeeseen. Pitkän taivuttelun jälkeen hän suostui ja aikoi olla mukana enintään vuoden opiskelujensa takia, mutta menestys, rock-tähteys ja lavean elämäntyylin mahdollisuus pitivät hänet mukana kymmenen vuoden ajan. John Evan nousi näkyväksi hahmoksi Tullin konserteissa ja julkisuuskuvassa tavaramerkkinään valkoinen puku ja pinkinkeltainen solmio.

1980 Ian Anderson alkoi levyttää sooloalbumia, mukanaan Tull-miehet Dave Pegg ja Martin Barre sekä kosketinsoittaja Eddie Jobson ja rumpali Mark Craney. Levy-yhtiön päätöksestä albumi *[[A (Jethro Tull)|A]]* julkaistiin kuitenkin Jethro Tullin nimen alla ja samalla lehdistölle lähetettiin virheellinen lausunto jonka mukaan John Evan ja kaksi muuta Tullin jäsentä olisi erotettu yhtyeestä. Miehet närkästyivät tästä ja vaikka Anderson pahoitteli tapahtunutta, Evan ei palannut enää Jethro Tulliin. 

Tullin jälkeen Evan perusti yhdessä toisen ex-Tull-miehen David Palmerin kanssa lyhytikäisen Tallis-nimisen, klassista musiikkia hyödyntävän pop-yhtyeen. Tämän jälkeen John Evan jätti musiikkimaailman ja siirtyi rakennusurakoitsijaksi ostettuaan rakennusfirman. Silloin tällöin Evan on osallistunut erilaisiin Jethro Tull -fanikokoontumisiin. 

## Lähteet
*Biografia Jethro Tullin kotisivuilla 
**[[Benefit]]*- ja *[[A (Jethro Tull)|A]]*-albumien remasteroitujen versioiden tekstiliitteet
Harha äänen jatkuvuudesta

**Harha äänen jatkuvuudesta** on kuuloharha, jossa ääni tulkitaan yhtäjaksoiseksi, kun sen keskellä oleva lyhyt tauko peitetään hälyäänellä. Harha on kaikkein selvin, kun tauko on pituudeltaan alle 50&nbsp;ms ja se peitetään kapealla taajuuskaistalla soitetulla kohinalla. Ääniaallon amplitudin eli äänenvoimakkuuden nopea muuttuminen tauon eri puolin rikkoo harhan. 

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* Kaavioita ja ääninäytteitä, Kyushu Institute of Design
Belton

**Belton** on kaupunki Texasissa, Yhdysvalloista. Sen väkiluku vuonna 2000 oli 14 623. Kaupungin pinta-ala on 34,1 neliökilometriä. Suurin osa kaupungin asukkaista on valkoisia, mutta kaupungissa on myös latinoja 12,5 prosenttia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset kotisivut
Tomohisa Yamashita

**Tomohisa Yamashita** (, s. 9. huhtikuuta 1985 Chiba, Japani) on japanilainen näyttelijä, laulaja sekä TV-juontaja. Hän on  J-pop -yhtyeen NEWSin entinen jäsen. Hän aloitti soolouransa vuonna 2006 ja hänen ensimmäinen sinkkunsa ilmestyi vuonna 2011, jolloin hän jätti NEWSin. Yamashita on valmistunut Meijin yliopiston kauppatieteellisestä tiedekunnasta. Yamashita on näytellyt muun muassa sarjoissa Summer Nude, Monsters, Kurosagi, Buzzer Beat ja Nobuta wo Produce.

## Televisio
* 5-ji kara 9-ji made: watashi ni koi shita obōsan (Fuji TV, 2015)
* Summer Nude (Fuji TV, 2013)
* MONSTERS (TBS, 2012)
* Honto ni Atta Kowai Hanashi 2012 Akai Tsume (Fuji TV, 2012)
* Saikou no Jinsei no Owarikata~Ending Planner~ (TBS, 2012)
* Code Blue 2 as Aizawa Kousaku (Fuji TV, 2010)
* Buzzer Beat as Kamiya Naoki (Fuji TV, 2009)
* Code Blue SP as Aizawa Kousaku (Fuji TV, 2009)
* Code Blue as Aizawa Kousaku (Fuji TV, 2008)
* Proposal Daisakusen SP as Iwase Ken (Fuji TV, 2008)
* Proposal Daisakusen as Iwase Ken (Fuji TV, 2007)
* Byakkotai as Sakai Shintaro & Sakai Mineji (TV Asahi, 2007)
* Kurosagi as Kurosaki (TBS, 2006)
* Nobuta wo Produce as Kusano Akira (NTV, 2005)
* Dragon Zakura as Yajima Yusuke (TBS, 2005)
* Sore wa, Totsuzen, Arashi no you ni... as Fukazawa Takuma (TBS, 2004)
* Budo no Ki (Grapevine) as Shindo Yosuke (2003)
* Stand Up!! as Iwasaki Kengo (TBS, 2003)
* Lunch no Joou as Nabeshima Koshiro (Fuji TV, 2002)
* Long Love Letter as Otomo Tadashi (Fuji TV, 2002)
* Shounen wa Tori ni Natta as Nagashima Ken (TBS, 2001)
* Kabachitare as Tamura Yuta (Fuji TV, 2001)
* All Star Chushingura Matsuri as Asano Takumi (2000)
* Shijo Saiaku no Date as Okamura Yuki (2000, ep1)
* Ikebukuro West Gate Park as Mizuno Shun (TBS, 2000)
* Kiken na Kankei as Miyabe Satoshi (Fuji TV, 1999, ep10-11)
* Kowai Nichiyobi (NTV, 1999, ep13)
* P.P.O.I. as Amano Taira (NTV, 1999)
* Nekketsu Renaido (NTV, 1999, ep7)
* Shounentachi as Kakuda Shinya (NHK, 1998)

### TV-sarjojen tunnarit
* Daite Senorita, Kurosagi alkutunnari (2006)
* Seishun Amigo, Nobuta wo Produce alkutunnari, Kamenashi Kazuyan kanssa (2005)
* Colorful (カラフル), Dragon Zakura, lisäys (2005)

### Elokuvat
* Kinkyori Renai (2014)
* Ashita no Joe (2011)
* Kurosagi (2008)
* Shinrei Surfer no Shi (1996)

### Palkinnot
* 15th Nikkan Sports Drama Grand Prix (Tammi-Maalis 2012): Paras näyttelijä Saikou no Jinsei no Owarikata~Ending Planner~
* 13th Nikkan Sports Drama Grand Prix (Kesä 2009) Paras näyttelijä Buzzer Beat
* 11th Nikkan Sports Drama Grand Prix (Kevät 2007): Paras näyttelijä  Proposal Daisakusen
* 9th Nikkan Sports Drama Grand Prix (2005-06): Paras näyttelijä Nobuta wo Produce
* 4th Nikkan Sports Drama Grand Prix (2000-01): Paras "uusitulokas"  Ikebukuro West Gate Park

Liittynyt Jpop yhtyeisiin: B.I.G., 4TOPS, NEWS, Shuji to Akira, Kitty GYM
Ulrich Ramé

**Ulrich Ramé** (s. 19. syyskuuta 1972 Nantes) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen maalivahti. 

## Ura pelaajana

Ramé aloitti pelaajauransa SCO Angersissa ja debytoi liigatasolla kaudella 1993/94, joka päättyi joukkueen osalta putoamiseen sarjaporrasta alemmas. Kaudella 1995/96 joukkue putosi Nationaliin, jossa Ramé edusti Angersia vielä yhden kauden ajan.

Vuonna 1997 hän siirtyi Girondins Bordeaux'hon, jossa pelasi uransa menestyksekkäimmät vuodet. Ramé nousi pian Bordeaux'n ykkösmaalivahdiksi ja piti paikkaa hallussaan aina kauteen 2009/10 saakka. Ramé voitti seuran paidassa kaksi Ranskan mestaruutta sekä kolme Coupe de la Liguetä. Kaudella 2009/10 Cédric Carrasso otti seuran ykköstorjujan roolin ja kokenut Ramé pelasi kaksi viimeistä Bordeaux-kauttaan kakkosmaalivahtina. Hän pelasi seurassa 14 vuoden aikana kaikkiaan 525 ottelua. Kesällä 2011 hän siirtyi CS Sedaniin, jossa lopetti pitkän pelaajauransa vuonna 2013.

Ramé pelasi ensimmäisen maaottelunsa Ranskan maajoukkueen paidassa 9. kesäkuuta 1999 Andorraa vastaan. Ottelu päättyi Ranskan 1–0 voittoon. Ramé oli myös vaihtomiehenä voittamassa jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut vuonna 2000 Ranskan jalkapallomaajoukkueen kanssa, mutta ei pelannut yhdessäkään pelissä. Hän oli vaihtomiehenä myös MM-kisoissa 2002.

Ramé ei ole pelannut maajoukkueessa sen jälkeen kun hän teki suuren virheen ottelussa Tšekkiä vastaan 12. helmikuuta 2003. Hän jäi maajoukkuetasolla Fabien Barthez'n, Grégory Coupet'n ja Mickaël Landreaun varjoon.

## Saavutukset pelaajana

* Euroopanmestari: 2000
* Confederations Cupin mestaruus: 2001
* Ranskan mestaruus (2): 1999, 2009
* Coupe de la Ligue (3): 2002, 2007, 2009
* Trophée des Champions: 2008

## Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Ramé suoritti valmentajadiplomin. Vuonna 2014 hän palasi Bordeaux'n organisaatioon kehittämistehtäviin. Maaliskuussa 2016 hänestä tuli seuran päävalmentaja Willy Sagnolin saatua potkut. Ramén johdolla Bordeaux sijoittui lopulta liigan keskikastiin yhdenneksitoista. Kauden jälkeen hän sai tehdä tilaa Jocelyn Gourvennecille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ligue 1

Lähde + fix
Musta aukko (elokuva)

**Musta aukko** () on vuonna 1979 ensi-iltansa saanut science fiction -elokuva, jonka on ohjannut Gary Nelson. Se oli ehdolla visuaalisten tehosteiden ja parhaan kuvauksen Oscar-palkinnoille.

## Juoni

Avaruusalus *USS Palomino* löytää mustan aukon, jonka tapahtumahorisontin ulkopuolella ajelehtii hylätyltä vaikuttava *USS Cygnus*. Palominon miehistö, johon kuuluvat kapteeni Dan Holland (Robert Forster), luutnantti Charlie Pizer (Joseph Bottoms), Harry Booth (Ernest Borgnine), Alex Durant (Anthony Perkins) ja Kate McCrae (Yvette Mimieux), jonka isä oli Cygnuksen kapteenina, lähtee tutkimaan alusta. Heitä vastassa on hullu tiedemies Hans Reinhardt (Maximilian Schell) ja tämän robottiarmeija.

## Vastaanotto
Elokuvan 20 miljoonan dollarin budjetti oli aikanaan Disneyn kallein, mutta se tuotti vain 36 miljoonaa dollaria. Kriitikko Roger Ebert piti sen juonta "niin triviaalina ja kliseisenä, että se ei ansaitse kliimaksiaan" ja antoi sille kaksi tähteä. Suomessa *Iltalehden* Heikki Eteläpää kiteytti elokuvan suoria varkauksia *[[Tähtien sota|Tähtien sodasta]]* sisältäväksi tarinaksi, jonka katsojan ei tarvitse varautua kokemaan odottamattomia yllätyksiä, vaan kaikki on valmiiksi petattua jo alkumetreiltä alkaen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*IMDB:The Black Hole (1979)
*
Aysén del General Carlos Ibáñez del Campo

**Región de Aisén del General Carlos Ibáñez del Campo** (myös **Aysén**) on yksi Chilen 15 alueesta. Se sijaitsee maan eteläosassa.

Alueen asukasluku oli 103&nbsp;158 vuoden 2017 väestönlaskennassa ja sen pinta-ala on 108&nbsp;494,4&nbsp;km². Alueen pääkaupunki on Coyhaique.

## Kunnat
Alue muodostuu kymmenestä kunnasta.
*Coyhaique
*Lago Verde
*Aisén
*Cisnes
*Guaitecas
*Cochrane
*O'Higins
*Tortel
*Chile Chico
*Río Ibáñez

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Naantalin vaakuna

**Naantalin vaakuna** on Naantalin kaupungin tunnus, joka on saanut aiheensa keskiaikaisesta sinetistä, joka puolestaan viittaa kunnan nimeen. Vaakunan selitys kuuluu: "Mustassa kentässä minuskelikirjaimet vg, joiden yläpuolella avonainen ritarikruunu, kaikki kultaa."

## Vaakunan historiaa
Nykyisen Naantalin alueelle perustettiin 1440-luvulla birgittalaisluostari, Naantalin luostari, jonka nimi oli latinaksi *Vallis Gratiae*, ”armon laakso”, ruotsiksi *nådens dal*. Syntynyt kaupunki nimettiin luostarin mukaan. Latinankielisen nimen alkukirjaimet päätyivät kaupungin sinettiin, jossa ne kuvattiin luostarin kruunun suojelukseen viitaten avonaisen ritarikruunun alla. Myöhemmissä sineteissä kirjaimia koristivat myös laakerinlehdet.

Vuonna 1861 venäläinen heraldikko Bernhard von Köhne ehdotti kaupungille vaakunaa, jossa kirjaimet ja kruunu olivat kuvattuna punaisina kultaisella pohjalla, vihreiden laakerinlehtien ympäröiminä. Von Köhnen ehdotusta ei kuitenkaan otettu käyttöön. George Granfelt kuvasi vuoden 1892 Suomen kaupunginvaakunoita käsittelevässä teoksessaan Naantalin vaakunan nykyisessä muodossaan ilman aikaisempia laakerinlehtiä. Kyseinen malli vakiintuikin kaupungin käyttöön aina 1960-luvulle asti, jolloin heraldikko Olof Eriksson piirsi sen uudelleen. Naantalin kaupunginvaltuusto vahvisti Erikssonin mallin käyttöön 26. heinäkuuta 1966, sisäministeriön vahvistaessa sen 11. lokakuuta 1966.
Tiedosto:Nådendals stadssigill 001.jpg|Naantalin ensimmäinen sinetti.
Tiedosto:Naantali sinetti.jpg|Naantalin myöhempi sinetti.
Tiedosto:Von Koehne Naantali.jpg|Von Köhnen ehdotus Naantalin vaakunaksi vuodelta 1861. Kolkka viittaa kaupungin sijaintiin Turun ja Porin läänissä.
Tiedosto:Naantali vaakuna 1892.jpg|George Granfeltin malli Naantalin vaakunasta vuodelta 1892.


## Lähteet
* 
* Jussi Iltanen: *Suomen kuntavaakunat*, s. 25-26. Karttakeskus, 2013.
* A.W. Rancken, Kauko Pirinen: *Suomen vaakunat ja kaupunginsinetit,* s. 87-88. Werner Södeström oy, 1949.

## Aiheesta muualla
;Kirjallisuutta venäjäksi
* Бойко Дм. А. *Геральдика Великого Княжества Финляндского*. – Запорожье, 2013.
Samuel Dumoulin

**Samuel Dumoulin** (s. 20. elokuuta 1980 Vénissieux, Ranska) on ranskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena vuosina 2002–2019. Dumoulin, joka on pituudeltaan vain 159&nbsp;cm, oli ajajatyypiltään sprintteri. 

Hän voitti vuoden 2008 Ranskan ympäriajon kolmannen etapin oltuaan loppukirissä paras neljän miehen kärkiryhmästä.

## Saavutuksia

;2001
:Tour de l'Ain, 1. etapin voitto
:Pariisi–Tours, alle 23-v. sarjan voitto
;2002
:Prix d'Armorique, voitto
:Tour de l'Avenir, 4. etapin voitto
;2003
:Tro Bro Leon, voitto
:Tour de Normandie, kokonais- ja pistekilpailun voitto
:Tour de l'Avenir, 4. ja 10. etapin voitto
:Tour de l'Ain, kokonaiskilpailussa toinen, sprinttikilpailun voitto
;2004
:Tro Bro Leon, voitto
;2005
:Dauphiné Libéré, 2. etapin voitto
:Tour du Limousin, kokonaiskilpailussa toinen, 2. etapin voitto
;2006
:Route Adélie, voitto
;2008
:Ranskan ympäriajo, 3. etapin voitto
:Circuit de la Sarthe, 2. etapin voitto
:Tour du Poitou Charentes et de la Vienne, 2. ja 5. etapin voitto
;2009
:Katalonian ympäriajo, sprinttikilpailun voitto
:Tour du Limousin, 2. etapin voitto
;2010
:La Tropicale Amissa Bongo, 1. etapin voitto
:Etoile de Bessèges, kokonaiskilpailun ja 3. etapin voitto
:Gran Premio dell'Insubria, voitto
:Katalonian ympäriajo, 6. etapin voitto
:Circuit de la Sarthe, 3. etapin voitto
;2011
:Étoile de Bessèges, 3. etapin voitto
:Tour du Haut Var, 1. etapin voitto
:Katalonian ympäriajo, 5. ja 7. etapin voitto
:Paris-Corrèze, kokonaiskilpailun ja 1. etapin voitto
;2012
:Grand Prix d'Ouverture La Marseillaise, voitto
;2013
:Étoile de Bessèges, etapin 5a voitto
:Grand Prix de Plumelec-Morbihan, voitto
:GP Ouest France-Plouay, kolmas
;2014
:Ranskan ympäriajo, 6. etapilla kolmas
;2015
:La Drôme Classic, voitto
;2016
:Roue tourangelle, voitto
:Grand Prix de Plumelec-Morbihan, voitto
:Boucles de l'Aulne, voitto
:Tour du Doubs, voitto
:EM-kilpailut, maantieajossa neljäs
;2017
:Tour du Haut Var, 1. etapin voitto

## Lähteet
*Samuel Dumoulin trap-friis-tietokannassa 
*Samuel Dumoulin Cycling Archives -tietokannassa 

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Palladium Kirjat

**Palladium Kirjat** on J. K. Ihalaisen vuonna 1992 Angelniemellä perustama kirjakustantamo, joka julkaisee tietokirjallisuutta, runoja ja käännöskirjallisuutta.

Kustantamon teosten tekijöitä ovat esimerkiksi Gary Snyder, W. G. Sebald, György Faludy, Gustav Meyrink, Kari Aronpuro, Risto Ahti, Benjamin Péret, Jerome Rothenberg, Diane di Prima, Gertrude Stein, Kurt Schwitters, Paul Klee, Hans Arp, Pablo Neruda, Hasso Krull, Niillas Holmberg, Johanna Venho, Hannu Mäkelä, Arja Tiainen, Juha Siro, Ville-Juhani Sutinen, Jonimatti Joutsijärvi ja Mikko Väänänen. 

Kustantamon viimeisiä suurteoksia ovat Kari Aronpuron *Kootut runot I–IV* (1&nbsp;770 sivua, 2022) ja Risto Ahdin *Kootut runot I-IV* (1&nbsp;957 sivua, 2023), minkä jälkeen kustantaja on ennustanut paneutuvansa pienempiin hankkeisiin.

Kirjankustantamolla on alusta lähtien ollut oma kirjapaino, jonka Heidelbergia on siirrelty tarpeen mukaan paikasta toiseen. Tällä hetkellä kirjapaino on Siuronkosken rannalla Siuron kylässä Pirkanmaalla.

## Lähteet
*Palladium Kirjat
Fibber McGee and Molly

**Fibber McGee and Molly** on yhdysvaltalainen radiokomediasarja, jota esitettiin 1935&ndash;1959. Sarjan nimirooleissa esiintyivät Jim ja Marian Jordan, jotka olivat aviopari myös sarjan ulkopuolella. Muita sarjan vakioesiintyjiä olivat muun muassa Gale Gordon ja Harold Peary, joista jälkimmäinen sai vuonna 1941 oman sarjansa *[[The Great Gildersleeve]]*, jota nykyään pidetään ensimmäisenä spin-off -sarjana.

Sarja on saanut paikan Radio Hall of Famessa. Sillä on myös tähti Hollywood Walk of Famella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Fibber McGee and Mollyn jaksoja MP3-muodossa
*Luettelo Fibber McGee and Mollyn jaksoista
Hauki-luokan yhteysalus

**Hauki-luokka** on Suomen merivoimien kuuden yhteysaluksen muodostama alusluokka, jonka alukset valmistettiin korvaamaan rannikkotykistön kelirikkoveneet. Kolme ensimmäistä, 1978 luovutetut *[[Yhteysalus Hauki|Hauki]]*, *[[Yhteysalus Hakuni|Hakuni]]* ja *[[Yhteysalus Havouri|Havouri]]*, valmisti Linnan telakka Turussa. Kolme seuraavaa *[[Yhteysalus Hankoniemi|Hankoniemen]]*, *[[Yhteysalus Hirsala|Hirsalan]]* ja *[[Yhteysalus Houtskär|Houtskärin]]* valmisti 1979–1980 Valmetin Kotkan telakka. Luokan osoittauduttua onnistuneeksi tilattiin seuraavat kaksi merivoimien hinaajiksi 1985 sekä viimeiset neljä (Hila-luokka) 1992–1994.

Alukset ovat kykeneviä kulkemaan 20 cm paksussa kiintojäässä ja niiden tyypillinen käyttöaika oli talvella, kun niiden käyttäminen oli taloudellisempaa kuin Valas-luokan yhteysalusten. Avovesikautena luokan veneiden käyttö on vähäisempää. Luokan aluksia on käytetty myös maalinhinaukseen.

Merivoimat luopui 2007 yhteysalus *Hankoniemestä*, joka myytiin M/s Pirkanmaan Tuki -säätiölle. Alusta käytetään mm. Meripuolustuspiirin opetustoiminnassa. Myös *Havouri* myytiin lokakuussa 2013 siviilikäyttöön.

## Lähteet
*
*Rannikon Puolustaja: Hauki-luokan yhteysalus s. 48–50
*http://www.mspirkanmaa.fi/

### Viitteet
Christopher Gerse

**Christopher Ryan Gerse** (s. 19. lokakuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Will Robertsin roolissa televisiosarjassa *[[Päivien viemää]]*. Hän oli siitä Young Artist Award -ehdokkaana vuosina 2004 ja 2005.

## Aiheesta muualla
*
FC Tigers

**FC Tigers** on tamperelainen vuonna 1975 perustettu jalkapallojoukkue. Seura syntyi vuonna 1990 Kakkoseen nousseen FC Tampereen ja Tohlopin Tiikereiden fuusiossa. Nykyisin FC Tigers pelaa jalkapallon Kolmosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seuran sivusto
Romain Feillu

**Romain Feillu** (s. 16. huhtikuuta 1984 Châteaudun, Ranska) on ranskalainen maantiepyöräilijä, joka kilpaili ammattilaisena 2006–2019..

Feillu aloitti ammattilaisuransa harjoittelijana Agritubel-joukkueessa vuonna 2005. Hän saavutti Gerald Ciolekin jälkeen hopeaa alle 23-vuotiaiden maantieajon MM-kilpailussa  2006. Vuonna 2007 Feillu voitti Britannian ympäriajon kokonaiskilpailun sekä Pariisi–Bourges-ajon. Vuoden 2008 Ranskan ympäriajossa hän sijoittui kolmannella etapilla kolmanneksi kuuluttuaan neljän ajajan kärkiryhmään. Tämän seurauksena hän sai kokonaiskilpailun johtajan maillot jaune -paidan haltuunsa päivän ajaksi.

Feillu voitti Grand Prix de Fourmies -kilpailun 2009 ja 2010. Hän siirtyi Vacansoleil-talliin 2010 ja Bretagne - Sèche Environnementiin 2014. Viimeisillä ammattilaiskausillaan 2016–2019 hän edusti HP BTP - Auber93 / St. Michel - Auber93 -joukkuetta. Myös hänen nuorempi veljensä Brice Feillu on ollut ammattipyöräilijä.

## Saavutuksia

;2006
:Tour de la Somme, kokonaiskilpailun voitto
:MM-kilpailut, Alle 23-v. maantiejossa hopeaa
;2007
:Britannian ympäriajo, kokonaiskilpailun voitto
:Pariisi–Bourges, voitto
:Circuit de l'Aulne, voitto
:Luxemburgin ympäriajo, 3. etapin voitto
;2008
:Circuit de l'Aulne, voitto
:Ranskan ympäriajo, 3., 13. ja 18. etapilla kolmas
;2009
:Tour de Picardie, 2. etapin voitto
:Ranskan ympäriajo, 2. etapilla kolmas
:Tour du Limousin, 4. etapin voitto
:Grand Prix de Fourmies, voitto
;2010
:Vuelta a Burgos, 4. etapin voitto
:Tour de l'Ain, pistekilpailun ja 2. etapin voitto
:Grand Prix de Fourmies, voitto
:Pariisi–Bryssel, toinen
:MM-kilpailut, maantieajossa kymmenes
:Pariisi–Tours, kuudes
;2011
:Välimeren ajo, 2. ja 3. etapin voitto
:Tour du Finistère, voitto
:Tour de Picardie, kokonaiskilpailun ja 2. etapin voitto
:Luxemburgin ympäriajo, 4. etapin voitto
:Ranskan ympäriajo, 3. etapilla toinen
:MM-kilpailut, maantieajossa kuudes
;2014
:Ronde de l'Oise, 1. etapin voitto
;2015
:Ronde de l'Oise, voitto

## Lähteet
*Romain Feillu trap-friis.dk-tietokannassa 
*Romain Feillu cyclingarchives.com-tietokannassa 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Maaria-Paattinen

**Maaria-Paattinen** () on Turun suuralue, joka käsittää kaikki ohikulkutien pohjoispuolella sijaitsevat alueet. Sen väkiluku on 9&nbsp;462 (31.12.2016). Karkeasti alue muodostuu Maarian kuntaan vuosina 1944–1967 kuuluneista alueista ja vuoteen 1973 asti itsenäisestä Paattisten kunnasta. 

Alueella on muun muassa Turun lentoasema, osa Kurjenrahkan kansallispuistosta, Maarian allas, Metsämäen ravirata, Topinojan kaatopaikka ja Turun vankila. Asutuskeskittymiä ovat Jäkärlän lähiö, Moision ja Yli-Maarian pientaloalueet ja Paattisten kirkonkylä.

Maaria-Paattisten suuralueen kaupunginosat:

* Haaga
* Jäkärlä
* Kärsämäki
* Lentokenttä (*Flygfältet*)
* Metsämäki (*Skogsbacka*)
* Moisio
* Paattinen (*Patis*)
* Runosmäki (*Runosbacken*)
* Saramäki (*Starrbacka*)
* Urusvuori (*Urusberget*)
* Yli-Maaria (*Övre S:t Marie*)

Suuralueeseen kuuluvia kyliä ovat esimerkiksi Auvainen, Tortinmäki, Haaga, Paimala, Vaiste ja Ylijoki.

## Katso myös
*Turun kaupunginosat
*Turun suuralueet
*Yli-Maaria

## Huomautukset

## Lähteet
Stuart Taylor

**Stuart James Taylor** (s. 28. marraskuuta 1980 Romford, Lontoo) on entinen englantilainen jalkapallomaalivahti.

## Ura
Taylor aloitti uransa 16-vuotiaana Arsenalissa 1997 ja hänestä povattiin David Seamanin seuraajaa, mutta kuitenkin Taylor ei saanut peliaikaa ja joutui käymään kahdeksan Arsenal-vuoden aikana neljässä seurassa lainalla. Seurat olivat Bristol Rovers, Crystal Palace, Peterborough ja Leicester City.

Kesällä 2005 Taylor siirtyi neljän vuoden sopimuksella Aston Villaan. Hänestä tuli joukkueen varamaalivahti Thomas Sørensenin vallattua ykkösmaalivahdin paikan. Ensimmäisellä kaudella Aston Villassa Taylor pelasikin vain kaksi ottelua.

Kauden 2008–2009 Taylor vietti lainalla Cardiff Cityssä. Seuraavaksi kaudeksi hän siirtyi Manchester Cityyn, jossa ei kolmen kauden aikana pelannut ainuttakaan sarjaottelua.

## Saavutukset

* Englannin Valioliigan voittaja: 2001–2002
* FA Cupin voittaja: 2003

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* Stuart Taylor: The Arsenal Verdict 
* Profiili
Skanssi-Uittamo

**Skanssi-Uittamo** () on Turun kaupungin suuralue. Alueen väkiluku oli 23&nbsp;331 vuonna 2014.
Suuraluetta rajoittavat pohjoisessa Keskustan suuralue, lännessä Pitkäsalmi, idässä moottoritie ja etelässä Kaarinan raja.

Skanssi-Uittamoon kuuluvat seuraavat kaupunginosat:

* Harittu
* Ilpoinen *(Ilpois)*
* Ispoinen *(Ispois)*
* Katariina *(Katarina)*
* Koivula *(Björkas)*
* Luolavuori
* Peltola
* Pihlajaniemi *(Rönnudden)*
* Puistomäki *(Parkbacken)*
* Skanssi *(Skansen)*
* Uittamo
* Vasaramäki *(Hammarbacka)*

Edellisten lisäksi Skanssi-Uittamoon kuuluu myös pieni osa Korppolaismäestä ja Vähäheikkilästä.

Ispoinen, Katariina, Koivula ja Puistomäki ovat pientalovaltaisia alueita. Vasaramäessä on sekä pien- että kerrostaloja; muut kaupunginosat ovat kerrostalovaltaisia. Skanssissa on vuonna 2009 valmistunut kauppakeskus Skanssi. Alueelle on myös tulossa asuntoja.

## Lähteet
Koulumies

**Koulumies** on suomalainen sukunimi, jonka muutamat Schulman-suvun jäsenet ovat ottaneet. Tunnettuja Koulumiehiä ovat:

* Jyrki Koulumies (s. 1943), toimittaja ja tietokirjailija, Rolf Koulumiehen poika
* Leena Saijonmaa-Koulumies, eläinlääkäri, Jyrki Koulumiehen puoliso
* Rolf Albert Holger Koulumies (vuoteen 1940 *Schulman*, 1910–1992), ylilääkäri
* Terhi Koulumies (s. 1971), kunnallispoliitikko, kansanedustaja (Kokoomus) ja kirjailija
Tähkävaahtera

**Tähkävaahtera** (*Acer spicatum*) on vaahteroiden (*Acer*) sukuun kuuluva laji, joka kasvaa luonnonvaraisena Pohjois-Amerikan koillisosissa. Levinneisyysalue ulottuu pohjoisessa Saskatchewaniin ja Newfoundlandiin ja etelässä Pennsylvaniaan sekä Appalakkien vuoristossa Georgian pohjoisosiin.

Tähkävaahtera on kesävihanta pieni puu tai pensas, joka kasvaa 3–8 metrin korkuiseksi.

## Lähteet
*Profile for Acer spicatum (mountain maple)
*Acer spicatum - Mountain Maple 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Tähkävaahtera – ''Acer spicatum''
Differentiaalinen kryptoanalyysi

**Differentiaalinen kryptoanalyysi** on moderni menetelmä lähinnä lohkosalaajien analysoimiseen ja murtamiseen. Menetelmä on hyvin tehokas ja sen avulla on murrettu suuri määrä algoritmeja. Se on yksi käytetyimmistä moderneista kryptoanalyyttisistä tekniikoista.

## Analyysi
Etsitään erotuksia dn, 0 kryptografisen algoritmin kierrosfunktiolle f siten että kohtuullisella todennäköisyydellä f(x+dn, 0, k)-f(x, k) antaa tulokseksi saman luvun dn, 1. Etsitään monia tällaisia pareja. Pyritään rakentamaan erotuksista ketju D siten että D0=dm0, 0, D1=dm0, 1=dm1, 0, D2=dm1, 1=dm2, 0 jne. niin että kohtuullisella todennäköisyydellä voidaan tietää kahden salattavan lohkon erotus mahdollisimman monen salauskierroksen läpi.

### Hyökkäys
Pyydetään salaukset (c0, c1) lohkoille (b0, b1) siten että b1=b0+D0. Oletetaan että differentiaali D pätee tälle lohkoparille vähintään r-1 kierrosta jossa r on kierrosten kokonaislukumäärä. Dekryptataan (c0, c1) jokaisella mahdollisella kierrosavaimella k. Jos f-1(c1, k)-f-1(c0, k)=Dr-1, k on potentiaalisesti oikea avain kyseiselle kierrokselle. Pyydetään salauksia lohkopareille ja toistetaan tätä operaatiota kunnes yksi avain on valittu potentiaaliseksi avaimeksi huomattavasti useammin kuin mikään muu avain. Tämä on nyt oletettavasti avain kierrokselle r. Nyt voidaan jatkaa hyökkäystä siten että lohkopareille pyydettyjä salauksia dekryptataan aluksi yksi kierros tunnetulla avaimella. Nyt oletetaan että D pätee osittain dekryptatuille lohkopareille vähintään r-2 kierrosta ja voidaan etsiä samalla prosessilla avain kierrokselle r-1. Jatketaan kunnes kaikki kierrosavaimet on selvitetty tai niitä on tarpeeksi jäljellä olevien päättelemiseen.

Tekniikasta on monia erilaisia variaatioita ja siihen on kehitetty erilaisia parannuksia. Normaalisti hyökkääjä pyrkii käyttämään algoritmin kierrosfunktion perusteella kehitettyä menetelmää joka pystyy havaitsemaan lohkoparit (c0, c1) joille D ei taatusti ole pätenyt edelliskierrokselle asti. Tämä nopeuttaa hyökkäystä huomattavasti, sillä D yleensä pätee r-1 kierrosta vain harvoille lohkopareille. Kierrosavaimen koosta riippuen voi olla myös hyvin hyödyllistä kehittää nopea tekniikka potentiaalisten kierrosavainten löytämiseksi kaikkien avainten läpikäymisen sijaan. Tämä on verrattavissa saman salausalgoritmin murtamiseen kun r=1.
Valkopyökit

**Valkopyökit** (*Carpinus*) on kasvisuku koivukasvien (Betulaceae) heimossa. Lajit ovat kesävihantia puita. Sukuun kuuluu 35–40 lajia, jotka kasvavat luonnonvaraisina pohjoisella pallonpuoliskolla. Suurin lajimäärä esiintyy Itä-Aasiassa. Euroopassa kasvaa kaksi ja Pohjois-Amerikassa yksi laji.

Valkopyökit kasvavat hitaan alun jälkeen nopeasti jopa 25 m korkeiksi puiksi. Sileä- tai hammaslaitaiset lehdet ovat halkaisijaltaan noin 7 cm. Lehdet kellastuvat ja kuihtuvat syksyllä, mutta roikkuvat puussa vielä talvellakin. Rungon hopeanpurppurainen sävy auttaa erottamaan valkopyökit pyökkien eli kehtopyökkien (*Fagus*) suvusta. 

Joitakin lajeja kasvatetaan myös bonsaina. 

## Lajeja
* *[[euroopanvalkopyökki|Carpinus betulus]]* – euroopanvalkopyökki 
* *[[amerikanvalkopyökki|Carpinus caroliniana]]* – amerikan- eli karoliinanvalkopyökki (amerikkalainen laji)
* *[[herttavalkopyökki|Carpinus cordata]]* – herttavalkopyökki
* *[[koreanvalkopyökki|Carpinus coreana]]* – koreanvalkopyökki
* *[[Carpinus faginea]]*
* *[[Carpinus fargesii]]*
* *[[Carpinus henryana]]*
* *[[japaninvalkopyökki|Carpinus japonica]]* – japaninvalkopyökki
* *[[Carpinus kawakamii]]*
* *[[honsunvalkopyökki|Carpinus laxiflora]]* – honsunvalkopyökki eli idänvalkopyökki
* *[[idänvalkopyökki|Carpinus orientalis]]* – idänvalkopyökki
* *[[Carpinus polyneura]]*
* *[[Kiinanvalkopyökki|Carpinus putoensis]]* – kiinanvalkopyökki
* *[[Carpinus tschonoskii]]* 
* *[[nikolainvalkopyökki|Carpinus turczaninovii]]* – nikolainvalkopyökki
* *[[Carpinus viminea]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Valkopyökit – ''Carpinus''
* Den virtuella floran: ''Carpinus'' 
* ITIS: ''Carpinus'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Carpinus'' 
* Flora of China: ''Carpinus''
Pansio-Jyrkkälä

**Pansio-Jyrkkälä** on suuralue Turun länsiosassa. Alueeseen kuuluvat Pahaniemen, Artukaisten, Pansion ja Pernon kaupunginosat. Pahaniemen osa-alueita ovat Härkämäen ja Jyrkkälän lähiöt. Pansiossa sijaitsee sataman toiminta, ja muutenkin koko suuralueella on paljon teollisuutta. Suuralueen asukasluku oli 9&nbsp;318 vuonna 2014.
Aikaisemmin tällä suunnalla Turkua oli olemassa *Naantalintien suuralue*, jonka nimi tuli alueen poikki kulkevasta Naantalin pikatiestä. Vuoden 2005 alusta lähtien Ruissalo siirrettiin kuulumaan Keskustan suuralueeseen ja Pitkämäen kaupunginosaan kuulunut Muhkurin alue Länsikeskuksen suuralueeseen. Samalla suuralue sai nykyisin käytössä olevan nimen *Pansio-Jyrkkälä*.

## Kaupunginosat

* Artukainen *(Artukais)*
* Pahaniemi
* Pansio
* Perno

## Katso myös
*Turun kaupunginosat
*Turun suuralueet

## Lähteet
MGB

**MGB** tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Matterhorn Gotthard Bahn, MGB, sveitsiläinen rautatieyhtiö
* MG MGB, brittiläinen urheiluautomalli
* Neuvostoliiton valtion turvallisuusministeriö, MGB, vuosina 1946–1953 toiminut ministeriö, KGB:n edeltäjä
Mary Johnson

**Mary Johnson** (alk. *Astrid Maria* o.s. *Carlsson*;  11. toukokuuta 1896 Eskilstuna Ruotsi – 7. toukokuuta 1975) oli ruotsalainen näyttelijä.

Johnsonin ensiesiintyminen tapahtui 1910-luvulla teatterijohtaja Karin Swanströmin teatteriseurueessa. Miehensä Karl Gerhardin (alk. Johnson) kanssa hän liittyi 1914 Hjalmar Selanderin Nya Teaterniin, joka toimi Göteborgissa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli *Kärleken segrar* (1916).

Johnson oli naimisissa Karl Gerhardin kanssa 1913–1920, myöhemmin norjalaisen näyttelijän Einar Rødin kanssa ja vihdoin vuodesta 1932 saksalaisen näyttelijän Rudolf Klein-Roggen kanssa.
 
## Aiheesta muualla
*
*Mary Johnson  QueerSilents.comissa
Sinfonia nro 1 (Mahler)

Gustav Mahlerin **sinfonia nro 1 D-duuri** on sävelletty noin vuosina 1884–1888, tarkistettu 1893–1896. Säveltäjä kutsui sinfoniaa alun perin "sinfoniseksi teokseksi" ja käytti siitä lempinimeä *Titan*, mutta luopui tästäkin nimityksestä myöhemmin. Useat teoksen melodioista on poimittu Mahlerin omasta neljän laulun sarjasta, *Lieder eines fahrenden Gesellen*. Teoksen orkestraatio on jo pitkälle kehittynyttä, vaikka kyseessä on säveltäjän ensimmäinen sinfonia. Teosta on tässä mielessä verrattu Richard Straussin *[[Also sprach Zarathustra (sävellys)|Also sprach Zarathustraan]]*, joka sävellettiin samoihin aikoihin ja joka tunnetaan myös mieleenpainuvasta orkestraatiostaan.

Sinfonian ensimmäinen osa on noin 15 minuutin pituinen ja melodialtaan kepeä. Tässä osassa on paljon hiljaisia hetkiä, joissa luodaan orkestraation keinoin tunnelmaa eri soittimia monipuolisesti hyödyntäen. Toinen osa on noin seitsenminuuttinen ländler, joka on niin ikään tunnelmaltaan kepeähkö. Kolmannen osan ensimmäinen melodia on "Jaakko-kulta"-kansanlaulu molliin siirrettynä. Tässä osassa tulee mukaan myös kansanmusiikille ominaisia melodioita ja lyömäsoittimia. Loppuosa on yli seitsemäntoista minuuttia pitkä, ja siinä kuullaan paljon "myrskyisiä" kohtia, joita Mahler sijoitti paljon myöhempiinkin sinfonioihinsa. Sinfonian lopussa palataan takaisin ensimmäisen osan melodioihin. Teokseen kuului aluksi myös viides osa *Blumine* lopullisen version ensimmäisen ja toisen osan välissä, mutta Mahler jätti sen myöhemmin teoksesta pois, eivätkä useimmat kapellimestaritkaan nykyään esitä tätä osaa. 

Mahlerin ensimmäinen sinfonia on kuulijalle varsin helppotajuinen, ja sen orkestraatio on mielenkiintoinen. Teosta esitetäänkin maailman konserttisaleissa varsin usein, vaikka se ilmestyessään sai varsin vaisun vastaanoton.

## Osat

# *Langsam. Schleppend* (Sunrise Sonata and Flowerine).
# *Kräftig bewegt, doch nicht zu schnell* (Waltz of the Galaxy).
# *Feierlich und gemessen, ohne zu schleppen* (Soldier's March).
# *Stürmisch bewegt* (Thunder Conflict and Paradise).

## Levytyksiä

* Rafael Kubelik, Baijerin radion sinfoniaorkesteri (DG, 1968)
* Claudio Abbado, Chicagon sinfoniaorkesteri (DG, 1982)
* Leonard Bernstein, Wienin sinfoniaorkesteri (DG, 1989?)
Madagaskarinmerikotka

**Madagaskarinmerikotka** (*Haliaeetus vociferoides*) on äärimmäisen uhanalainen Madagaskarin länsirannikolla elävä suurikokoinen merikotka.

Kooltaan madagaskarinmerikotka on noin 70&ndash;80&nbsp;cm. Lajin selkä ja alaosat ovat väriltään tumman punaruskeat. Linnun kaula on valkaeahko. Niskassa ja päälaella on nuorella linnulla ruskeita viiruja. Pyrstö on valkoinen. Madagaskarinmerikotkan voi sekoittaa ainoastaan madagaskarinhiirihaukkaan (*Buteo brachypterus*) tai madagaskarinrosvohaukkaan, jotka molemmat ovat madagaskarinmerikotkaa pienempiä ja joilla myös on höyhenpuvussaan enemmän valkoista .

Madagaskarinmerikotkan elinympäristöä ovat metsäiset alueet veden läheisyydessä. Ravintonaan lintu käyttää kalaa. Pesän laji tekee suureen puuhun tai kallion koloon. Madagaskarinmerikotkakannan kooksi arvioidaan noin 220 yksilöä. Lajia uhkaa metsien väheneminen, maaperän eroosio sekä kosteikkoalueiden ottaminen riisinviljelykseen. Lisäksi kantaan ovat vaikuttaneet vähentävästi pesien ryöstely, aikuisten lintujen ammunta, lintujen sotkeutuminen kalaverkkoihin sekä vesien saastuminen.

## Lähteet
Sinfonia nro 9 (Mahler)

Gustav Mahlerin **sinfonia nro 9** D-duuri on sävelletty vuosina 1908–1909. Yhdeksäs sinfonia jäi Mahlerin viimeiseksi valmiiksi sinfoniaksi. Lähestyvästä kuolemastaan tietoinen säveltäjä teki siitä jäähyväisensä musiikille (Leonard Bernsteinin mukaan teos oli Mahlerin "testamentti ja viimeinen tahto"). Kuoleman läsnäolo on jatkuvasti havaittavissa – hetkittäiset toivonpilkahdukset vaihtuvat pian jälleen epätoivoon.

Noin 80–85-minuuttinen teos koostuu neljästä osasta: *Andante* on taistelua toivon ja tuskan välillä; toinen osa on tanssinomainen mutta raskas *Ländler*; kolmannen osan groteskissa *Scherzossa* (jota kutsutaan myös nimellä *Rondo Burlesque*) on mukana häivähdyksenomainen kaunis teema, joka ennakoi *kymmenettä sinfoniaa*; finaali on riipaiseva *Adagio*, jossa jouset saavat aikaan sanoin kuvaamattoman kiihkeän tunnelman, kunnes ne lopussa hiipuvat hiljalleen pois ilman Mahlerille tyypillistä huikeaa loppuhuipennusta.

## Levytyksiä
*Herbert von Karajan, Berliinin filharmonikot (DG, 1981)
Rendille

**Rendille** on afrikkalainen etninen ryhmä, joka asuu Kaisut-aavikolla Keniassa ja on sukua somalialaisille paimentolaisille. National Geographicin mukaan se kuuluu katoaviin kulttuureihin.

Rendillet ovat paimentolaisia, jotka matkaavat kameleineen 16&nbsp;000 neliökilometrin alueella Pohjois-Keniassa. Naiset, lapset ja vanhukset asuvat puolipysyvissä kylissä, naisten rakentamissa majoissa, joita siirretään muutaman kerran vuodessa. Rendillet uskovat, että he eivät asu autiomaassa sattumalta, vaan se on heidän "luvattu maansa".

Rendillejen ravintoon kuuluu liha sekä veren ja maidon sekoitus, "Banjo". Perinteisesti miehet pukeutuvat kietomalla kankaan vartalonsa peitoksi, kun taas naiset pukeutuvat vuohien ja lampaiden nahoista tehtyyn lannevaatteeseen joka jättää ylävartalon paljaaksi.

Rendille-kulttuuriin kuuluu eri sukupuolta olevien erottaminen tärkeissä perinteisissä menoissa. Naiset eivät saa puhua tai ystävystyä miesten kanssa ja heidät on suljettu uskonnollisten riittien ulkopuolelle avioliittoa lukuun ottamatta. Rendillen kieli kuuluu afro-aasialaisiin kieliin. Sen puhujat ovat katoamassa sillä uusi sukupolvi puhuu mieluummin samburua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rendille - Introduction
Musta aukko (teatteri)

**Musta Aukko** on Matinkylässä Espoossa toimiva harrastajateatteri. Teatteri on perustettu vuonna 1979 ja toiminta tapahtuu pääosin Matinkylän monitoimitalon teatterisalissa.

Näytelmien ohjauksesta ovat (1990 lähtien) vastanneet lähinnä Asta Vuori, (2008, 2005, 2004, 2003, 2001, 1994) sekä Taina Lehtisalo (2004, 1999, 1998, 1997, 1992, 1991). Yksittäisiä ohjauksia ovat tehneet Timo Turtiainen, Jouni Nurminen, Timo Hannelin, Harri Liuksiala, Jan Matvejeff, Asta Vuori ja Hillevi Westman.

Vuoden 2008 tuotantona oli *Takapirut* jonka teksti on Alistair Beatonin käsialaa, ohjaajana Asta Vuori.

Teatteri Musta Aukko on Suomen Harrastajateatteriliiton ja Työväen Näyttämöiden Liiton jäsen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teatteri Musta aukko
Jordan Hinson

**Jordan Danielle Hinson** (s. 4. kesäkuuta 1991) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt muutamissa elokuvissa, kuten televisioelokuvassa *[[Go Figure]]* (2005) taitoluistelija Katelin Kingsfordin roolissa. Vuodesta 2006 hän on esittänyt *[[Eureka (televisiosarja)|Eureka]]*-sarjassa Zoe Carteria. 

## Aiheesta muualla
*
Salli Richardson

**Salli Elise Richardson-Whitfield** (s. 23. marraskuuta 1967) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on esiintynyt useissa elokuvissa, mutta myös television puolella muun muassa *[[Eureka (televisiosarja)|Eureka]]*-sarjassa.

Chicagossa syntynyt Richardson meni vuonna 2002 naimisiin näyttelijäkollegansa Dondre Whitfieldin kanssa.

## Aiheesta muualla
*
Sinfonia nro 3 (Mahler)

Gustav Mahlerin **sinfonia nro 3** d-molli on sävelletty vuosina 1893–1896, tarkistettu 1906. Teos on sävelletty altolle, naiskuorolle, poikakuorolle ja orkesterille.

Mahlerin kolmas sinfonia on säveltäjän pisin. Kapellimestarista riippuen sen kesto on noin 90-100 minuuttia. Ensimmäinen osa (*Kräftig. Entschieden*) on valtava, yli puolituntinen kokonaisuus, jossa toistuvat moneen kertaan samat rytmiset aiheet sekä teemat. Lyömäsoittimet ovat tärkeässä asemassa ensimmäisessä osassa. Toinen osa, *Tempo di menuetto*, alkaa oboen soittamalla kepeällä teemalla, josta kehitytään tahtilajivaihdosten myötä aivan erilaiseen tunnelmaan. Kolmas osa, *Scherzo*, alkaa hiljaisilla puupuhaltimien melodian tyngillä. Tämäkin osa on lähes kaksikymmenminuuttinen ja siinä on pitkä, postitorvelle tarkoitettu soolo. Neljännessä osassa on mukana alttosolisti. Sanat ovat Nietzschen Zarathustran keskiyönlaulusta; *O Mensch! Gib acht!* 

Viides osa on sinfonian lyhyin, mutta juuri siinä ovat mukana naiskuoro ja poikakuoro, sekä yhä myös alttosolisti. Kuorot laulavat Des Knaben Wunderhorn -runokokoelman tekstiä. Tämä osa on ehkäpä kaikista valoisin kaikista sinfonian osista. Finaali, joka sekin reilusti yli kaksikymmenminuuttinen, on rauhallinen tempoltaan ja myös monin paikoin sävyltään. Mahler ei kiirehdi minkään kanssa, kunnes lopulta sinfonia päättyy mahtaviin D-duurisointuihin koko orkesterin soittamina ja kaksien patarumpujen rytmittäminä.
 
## Levytyksiä
* Jascha Horenstein, Lontoon sinfoniaorkesteri (Unicorn, 1970)
* Claudio Abbado, Berliinin filharmonikot (DG, 2002?)
* Leonard Bernstein, New Yorkin filharmonikot (DG, 1989)
* Mihoko Fujimura (kontra-altto), Bambergin sinfoniaorkesteri, Jonathan Nott (Tudor, 2011)
* Anna Larsson (kontra-altto), Tiffin-poikakuoro, Lontoon sinfoniakuoro, Lontoon sinfoniaorkesteri, Valery Gergiev (LSO Live, 2008)
* Michelle deYoung (mezzosopraano), San Franciscon sinfoniaorkesteri, Michael Tilson Thomas (Avie, 2011)
* Bernarda Fink (mezzosopraano), Royal Concertgebouw Orchestra, Mariss Jansons (RCO Live, 2011)
* Nathalie Stutzmann (kontra-altto), Dallasin sinfoniaorkesteri & kuoro, Andrew Litton (Delos, 2000)
Sinfonia nro 2 (Mahler)

Gustav Mahlerin **sinfonia nro 2** c-molli, lisänimeltään "Ylösnousemussinfonia", on sävelletty vuosina 1884–1894, tarkistettu 1903.

Sopraanolle, altolle, sekakuorolle, orkesterille ja uruille sävelletty toinen sinfonia jatkaa siitä, mihin ensimmäinen päättyy. Teoksen viidestä osasta altto-laulajaa käytetään ensin neljännessä osassa ja finaalin lopussa käytetään sen lisäksi myös sopraanoa ja kuoroa. Heti toisessa sinfoniassaan Mahler lähti viemään sinfoniaa äärimmäisiin mittoihin. Teoksen kokonaiskesto on runsaat 80 minuuttia, ja sen alkuosa kestää noin kaksikymmentä minuuttia. Tässä alkuosassa hallitsevana elementtinä on marssimainen mollissa kulkeva teema. Mahlerin tapaan mennään ajoittain rauhallisiin, kauniisiin jaksoihin ja ajoittain suuriin purkauksenomaisiin voimakkaisiin vaiheisiin. Alkuosaa on luonnehdittu rakenteeltaan "laajennetuksi sonaattimuodoksi". Sinfonian kaksi seuraavaa osaa ovat molemmat kestoltaan noin 10-minuuttisia ja luonteeltaan kepeän tanssimaisia. 

Toinen osa on valssimainen *ländler*, kolmas osa taas on Mahlerille tyypillinen, humoristisia sävyjä sisältävä scherzo. Neljäs osa on lyhyt, orkesterin ja alttolaulajan osa, jonka Mahler sävelsi alun perin *Des Knaben Wunderhorn* -kokoelmaansa, mutta poisti sen sieltä käyttääkseen laulua tässä teoksessa. Viimeinen osa on runsaan puolen tunnin mittainen. Sen ensimmäiset kymmenen minuuttia on katkelmallista ja tunnelmoivaa musiikkia. Melodiat eivät lähde käyntiin ennen kuin noin kymmenen minuutin kohdalla seuraavan marssimaisen teeman myötä, joka on välillä jäntevä ja hilpeä, mutta muuttuu myöhemmin raskassävyisemmäksi. Ennen kuoron mukaan tuloa seuraa vielä runsaan viiden minuutin mittainen tunnelmoiva jakso, jossa kuullaan esimerkiksi konserttilavan ulkopuolelle siirrettyjen torvien ja huilujen rytmiltään hyvin vapaamuotoinen osa. Lopulta tulevat mukaan kuoro ja solistit. Finaalin päätös alkaa kuoron "mystisellä" (*mysterioso*) osuudella mutta yltyy mahtipontiseksi.

## Levytyksiä

* Sir Simon Rattle, City of Birmingham Symphony Orchestra (EMI, 1986, kahden CD:n boksi)
* Otto Klemperer, Philharmonia-orkesteri (EMI, 1962, mahtuu yhdelle CD:lle)
* Klaus Tennstedt, Lontoon filharmoninen orkesteri (LPO, 2010)
* Benjamin Zander, Filharmoninen orkesteri (Linn, 2013, Super Audio CD (SACD))
* James Levine, Israelin filharmoninen orkesteri (Helicon, 2011)
* Sir Simon Rattle, Berliinin filharmonikot (Warner Classics, 2011)
* Paavo Järvi, Frankfurtin radion sinfoniaorkesteri (Virgin Classics, 2009) 
* Jonathan Nott, Bambergin sinfoniaorkesteri (Tudor, 2010, Super Audio CD (SACD)
* Bernard Haitink, Chicagon sinfoniaorkesteri (CSO Resound, 2009 (saatavana myös SACD-versio)
* Valery Gergiev, Lontoon sinfoniaorkesterin kuoro (LSO Live, 2009, Super Audio CD (SACD)) 
* Ivan Fischer, Budapestin festivaalinen orkesteri (Channel, 2006, Super Audio CD (SACD))
* Michael Tilson Thomas, San Franciscon sinfoniaorkesteri (Avie, 2004, Super Audio CD (SACD))

## Lähteet
Colin Ferguson

**Colin Ferguson** (s. 22. heinäkuuta 1972) on kanadalaissyntyinen näyttelijä ja tuottaja. Hän on esiintynyt muun muassa *[[Eureka (televisiosarja)|Eureka]]*-sarjassa sheriffi Jack Carterin roolissa. Hänellä on ollut muita rooleja esimerkiksi elokuvassa *Pasmat sekaisin* (1998). Hän on ollut naimisissa Lindsay Thompsonin kanssa vuodesta 2012 asti ja heillä on yksi lapsi.

## Aiheesta muualla

*
Das Lied von der Erde

**Das Lied von der Erde** (*Maan laulu*) on Gustav Mahlerin sinfoninen lauluteos altolle, tenorille ja orkesterille. Teos on sävelletty kahdeksannen sinfonian jälkeen vuosina 1908–1909.

Laulujen tekstit ovat ranskan kautta saksaksi käännettyjä kiinalaisia runoja. Teoksessa on sekä altolle että tenorille kolme laulua. Mahler kirjoitti, että baritoni voi korvata alton, jos välttämätöntä – ja  sellaisiakin levytyksiä on tehty. Teoksen aloittava ensimmäinen tenorin kappale on elämän turhuutta kuvaava ironisella tavalla mahtipontinen "juomalaulu". Sen jälkeen tulee alton yksinäistä syksyä käsittelevä apaattinen laulu. Kolmas kappale (tenorille) käsittelee nuorisoa, ja se on sävyltään hilpeä, ja sen melodia ja orkestraatio kuulostavat osin kiinalaiselta musiikilta. Neljäs laulu on alton kauneutta käsittelevä kappale, jossa kuvataan nuoria neitoja ja ratsastajia. Kappaleen siro melodia keskeytyy ratsastajien saapuessa orkesterin voimakkaaseen osioon. Ennen finaalia kuullaan vielä lyhyt tenorin osa, jossa lintu kertoo juopolle kevään tulosta. 

Altolle sävelletty finaali on teoksen ylivoimaisesti pisin osa, ja sen puolen tunnin kesto on suunnilleen yhtä pitkä kuin aikaisemmat osat yhdessä. Finaali on tunnelmaltaan osin lähellä apaattista toista osaa, joka oli myös alton esittämä. Finaaliin sisältyy kaksi runoa, jotka molemmat käsittelevät jäähyväisten jättämistä. Välillä finaalissa seuraa pidempiä instrumentaalisia jaksoja, mutta kovin voimakkaita kohtia ei kuitenkaan kuulla, vaan kamarimusiikin tavoin orkestraatio suosii yksittäisten soittimien soolo-osuuksia. Teoksen kokonaiskesto on runsas tunti.

Säveltäjä Arnold Schönberg on muokannut teoksen orkesteriosuudesta version kamariorkesterille.

## Levytyksiä
* Otto Klemperer, Christa Ludwig, Fritz Wunderlich, Philharmonia-orkesteri (EMI, 1967)
* Bernard Haitink, Concertgebouw-orkesteri (Philips)
* Monica Groop, Jorma Silvasti, Osmo Vänskä, Lahden kaupunginorkesteri (BIS, 1994, kamariorkesteriversio)
Nouria Mérah-Benida

**Nouria Mérah-Benida** (; s. 19. lokakuuta 1970 Alger) on aktiiviuransa päättänyt algerialainen yleisurheilija ja olympiavoittaja, joka kilpaili keskimatkoilla. Hän voitti kultaa Sydneyn olympialaisissa 2000 1500 metrin juoksussa. Mérah-Benida menestyi myös muissa kilpailuissa: vuoden 1999 Pan-Afrikan kisoissa hän voitti hopeaa sekä 800 että 1500 metrin matkoilta. Lisäksi hän saavutti hopeaa 800 metriltä ja kultaa 1500 metriltä vuoden 2000 Afrikan-mestaruuskilpailuissa.

## Lähteet
Debrah Farentino

**Debrah Farentino** (s. 30. syyskuuta 1959) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan rooleista muiden muassa televisiosarjoissa *[[Maa 2]]* ja *[[Eureka (televisiosarja)|Eureka]]*.

Farentinolla on ollut neljä avioliittoa. Hänen nykyinen puolisonsa on ohjaaja Gregory Hoblit, jonka kanssa hän meni naimisiin vuonna 1994.

## Aiheesta muualla
*
Angoulêmen sarjakuvafestivaali

**Angoulêmen kansainväliset sarjakuvafestivaalit** () on Angoulêmessa Ranskassa vuosittain järjestettävä sarjakuvatapahtuma. Festivaaleja pidetään Euroopan suurimpana sarjakuvatapahtumana.

Ensimmäiset Angoulêmen sarjakuvafestivaalit järjestettiin 25. tammikuuta 1974. Vuonna 1972 oli järjestetty sarjakuvanäyttely *Kymmenen miljoona kuvaa*, jonka suosio sai Angoulêmen kaupungin järjestämään säännöllisen sarjakuvatapahtuman. Tapahtumassa jaetaan monia eri palkintoja. Grand Prix de la Ville d'Angoulême on palkinto elämäntyöstä sarjakuvan parissa vielä elossa olevalle sarjakuvantekijälle. Tämän palkinnon ovat saaneet esimerkiksi Will Eisner (1975), Jean Giraud (1981), Enki Bilal (1987), Robert Crumb (1999) ja Régis Loisel (2003). Vuoden 2008 palkinto meni parille Philippe Dupuy ja Charles Berberian 

## Katso myös

* Angoulêmen sarjakuvafestivaalien parhaan albumin palkinto

## Lähteet
Andrea Benelli

**Andrea Benelli** (s. 28. kesäkuuta 1960 Firenze, Italia) on italialainen haulikkoampuja, maailmanmestari ja olympiavoittaja.

Benelli on saavuttanut olympialaisissa skeetissä kultaa Ateenassa 2004 ja pronssia Atlantassa 1996. Lisäksi hän on saavuttanut MM-kilpailuissa kaksi henkilökohtaista kultaa (1987 ja 1990), seitsemän joukkuekultaa (1981, 1986, 1989, 1993, 1994, 1999 ja 2006), yhden henkilökohtaisen hopean (1986), kolme joukkuehopeaa (1985, 1987 ja 1995), yhden henkilökohtaisen pronssin (1999) ja kaksi joukkuepronssia (2003 ja 2005).

## Lähteet
* Andrea Benelli IFFS:n tietokannassa 
* Andrea Benelli Olympediassa
Scott Chipperfield

**Scott Chipperfield** (s. 30. joulukuuta 1975 Sydney, Uusi Etelä-Wales, Australia) on australialainen jalkapalloilija, joka on pelannut pitkään muun muassa sveitsiläisessä Baselin joukkueessa. 180 senttimetriä pitkän Chipperfieldin pelipaikka on vasemmalla laidalla puolustajana tai laitalinkkinä. Hänellä on myös Sveitsin kansalaisuus.

Chipperfield on edustanut ammattilaisuransa aikana myös muun muassa australialaista Wollongong Wolvesia. Baseliin hän siirtyi vuonna 2001 käytyään sitä ennen epäonnistuneella testijaksolla Boltonissa. Australian maajoukkueessa hän teki ensiesiintymisensä vuonna 1998. Hän on ollut maajoukkueen mukana muun muassa MM-kisoissa 2006, joissa hän pelasi Australian jokaisessa neljässä ottelussa. Hän pelasi kaikkiaan 68 maaottelua ja teki niissä 12 maalia.

## Saavutuksia
* Sveitsin mestaruus: 2002, 2004, 2005, 2008
* Sveitsin cupin voitto: 2002, 2003, 2007, 2008
* Australian mestaruus: 2000, 2001
* Oseanian seurajoukkueiden mestaruus: 2001
* Oseanian mestaruus: 2000

## Lähteet