open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Väinö Aalto

**Väinö Aalto** (; 12. syyskuuta 1899 Pori – 27. tammikuuta 1938 Leningrad) oli suomalaissyntyinen Neuvostoliitossa asunut lehtimies, kirjailija ja kirjallisuudentutkija.

## Elämäkerta
Väinö Aalto syntyi kuorma-ajurin perheeseen. Kansakoulun jälkeen hän opiskeli kauppaopistossa ja työväenopistossa. Vuonna 1916 Aalto liittyi Suomen sosialidemokraattisen puolueen jäseneksi. Huhtikuussa 1918 hän taisteli punaisten puolella Suomen sisällissodassa, jäi vangiksi ja tuomittiin kolmen vuoden ehdolliseen vankeusrangaistukseen. Tuomion jälkeen hän palasi Poriin.

Vuoden 1920 alussa Aalto liittyi Suomen Sosialistiseen Työväenpuolueeseen. Syyskuusta 1920 lähtien hän toimi *[[Savon Kansa (1918–1923)|Savon Kansan]]* toimittajana Kuopiossa. Vuoden 1921 alussa hän sai tuomion kommunistisen propagandan levittämisestä, minkä jälkeen hän siirtyi Neuvostoliittoon.

Vuonna 1921 Aalto liittyi Venäjän kommunistisen puolueen jäseneksi. Vuosina 1921–1924 hän työskenteli Komsomolin läänikomitean vastuullisena sihteerinä ja vuosina 1924–1926 *[[Vapaus (Leningrad)|Vapaus]]*-lehden toimitussihteerinä. Vuosina 1926–1927 hän toimi Leningradin suomalaisen valistustalon puolueosaston sihteerinä ja suomenkielisen *[[Nuori kaarti (lehti)|Nuori kaarti]]* -komsomolilehden vastaavana toimittajana. Hän työskenteli myös Kustannusliike Kirjan toimittajana, Luoteisten vähemmistökansojen kommunistisen yliopiston suomalaisen osaston opettajana, kirjailijana ja kirjallisuuskriitikkona sekä Leningradin proletaarikirjailijoiden yhdistyksen suomalaisen osaston sihteerinä.

Vuodesta 1931 lähtien Aalto harjoitti jatko-opintoja Punaprofessuurin instituutissa, Taiteentutkimuksen instituutissa ja vuodesta 1935 Venäjän tiedeakatemian kirjallisuuden instituutissa. Vuonna 1937 hän väitteli August Strindbergin tuotannosta.

Vuonna 1937 tiedeakatemian Leningradin puoluekomitea erotti Aallon NKP(b):sta. Häntä syytettiin ”yhteydenpidosta kansanvihollisiin ja suursuomalaisen vastavallankumouksellisen fašistisen teorian soveltamisesta kirjallisissa töissään”. Lokakuun 6. päivästä hän työskenteli revolverisorvaajana Engelsin tehtaalla. NKVD pidätti Aallon 25. lokakuuta 1937. Hänet tuomittiin vakoojana kuolemaan ja teloitettiin. Aalto todettiin syyttömäksi vuonna 1955.

## Teoksia
* *Sisu vaa’alla: Kertoelma*. Leningrad–Petroskoi: Kirja, 1930.
* *Na dybah. Iz žizni v belogvardeiskom kontsentratsionnom lagere*. Perevod s finskogo N. Roždestvenskogo. Leningrad–Moskva: GIHL, 1932.
* *Rintamain välillä: Punakaartilaisnovelli*. Leningrad: Kirja, 1933.
* *Naturalistitšeski period v tvortšestve A. Strindberga*. Moskva–Leningrad, 1936.

## Lähteet
* 
*
Classic Bodybuilding

**Classic Bodybuilding** on kehonrakennuskilpailu niille, jotka haluavat kilpailla kehonrakennuksessa ja kehittää fysiikkaansa enemmän esteettisten arvojen mukaisesti hieman pienemmällä lihasmassalla.

Classic bodybuilding on Suomen Fitnessurheilu ry:n laji ja siinä noudatetaan European Bodybuilding and Fitness Federationin (EBFF) sääntöjä. Kilpailussa on myös WADA:n sääntöjen mukaiset doping-testit, SUEK:n suorittamana.

## Painorajat Suomessa

Kilpailijan pituus suhteutetaan hänen painoonsa. 
Tasan ja alle 170-senttinen kilpailija saa painaa (pituus - 100 kg + 2 kg), esim. 170 cm pitkä kilpailija saa painaa 72 kg. 
Tasan ja alle 175-senttinen kilpailija saa painaa (pituus - 100 kg + 4 kg), esim. 175 cm pitkä kilpailija saa painaa 79 kg.
Tasan ja alle 180-senttinen kilpailija saa painaa (pituus - 100 kg + 6 kg), esim. 180 cm pitkä kilpailija saa painaa 86 kg.
Tasan ja alle 190-senttinen kilpailija saa painaa (pituus - 100 kg + 8 kg), esim. 190 cm pitkä kilpailija saa painaa 98 kg. 
Tasan ja alle 198-senttinen kilpailija saa painaa (pituus - 100 kg + 9 kg), esim. 198 cm pitkä kilpailija saa painaa 107 kg.
Yli 198-senttinen kilpailija saa painaa (pituus - 100 kg + 10 kg), esim. 200 cm pitkä kilpailija saa painaa 110 kg. 

## Classic Bodybuilding SM-mitalistit

## Katso myös
* Fitness-urheilu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuvia vuoden 2008 Classic Bodybuilding SM-kilpailuista
Suokatu

**Suokatu** on katu Kuopion keskustassa. Katu alkaa idässä Satamakadulta, tekee Snellmanninkadusta jälkeen mutkan, ja toisen mutkan vielä hieman ennen kuin loppuu kiretoliittymään Niiralankadulla aivan Niiralan rajalle. Suokatu on ollut kaksisuuntainen vuodesta 2010 lähtien. Sitä aiemmin se suurelta osin yksisuuntainen, länteen päin johtava katu. Kadulla on 17 risteystä, joista osa on liikennevalo-ohjattua ja joista viisi on rännikatua. Kadun pituus on runsas 1500 metriä.

Suokadun varrella ovat muun muassa Kuopion oikeus- ja poliisitalo, Kuntolaakson uimahalli, Kuopion valtuusto-virastotalo. Katu sivuaa Sankaripuiston pohjoislaitaa ja kulkee Hapelähteenpuiston läpi. 

## Lähteet
HMS Swiftsure (08)

**HMS Swiftsure** (viirinumero 08) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Minotaur-luokan risteilijä.

## Valmistus

Alus tilattiin vuoden 1941 laivasto-ohjelmassa Vickers Armstrongin Tynen telakalta, missä köli laskettiin 22. marraskuuta 1941. Alus laskettiin vesille 4. helmikuuta 1943 ja otettiin palvelukseen 22. kesäkuuta 1944.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kotilaivastoon. Myöhemmin samana vuonna alus siirrettiin Itäiseen laivastoon. Alus liitettiin marraskuussa muodostettuun Brittiläiseen Tyynenmeren laivaston 4. risteilijäviirikköön.

Task Force 57 oli Okinawan taisteluiden alkuvaiheen aikana edelleen koulutettavana Manuksessa. Alus lähti 23. maaliskuuta Ulithista amiraali Rawlingsin Task Force 57:ssä kohti Okinawaa, jossa se osallistui osaston mukana taistelutoimiin toukokuuhun saakka.

Alus osallistui hyökkäykseen Trukille, jolloin tehtävänä oli poistaa Trukilla mahdollisesti olevien lentokoneiden aiheuttama uhka. Samalla oli tarkoitus suorittaa alueelle vasta saapuneiden joukkojen tulikaste. Kontra-amiraali E. J. P.  Brindin alaisuuteen muodostettiin Task Force 111.2, johon kuuluivat:
*Task Unit 1: lentotukialus ''HMS Implacable''
*Task Unit 2: saattuetukialus *HMS Ruler*, *Swiftsure* ja hävittäjä *[[HMS Termagant (R89)|HMS Termagant]]*
*Task Unit 5: risteilijät ''HMCS Uganda'', ''HMNZS Achilles'' ja *[[HMS Newfoundland]]*
*Task Unit 15: 24. hävittäjälaivue
Osasto aloitti purjehduksensa 12. kesäkuuta Manuksesta. Lentotukialusten lentokoneet suorittivat pommitus- ja rynnäkkölentoja saarelle. Risteilijöistä sekä hävittäjistä muodostettiin kolme iskuosastoa, joista kullekin määrättiin oma maalinsa. *Swiftsure* hävittäjä *[[HMS Teazer (R23)|HMS Teazerin]]* kanssa tulittivat pohjoisinta kohteista Moenin saaren rannikkopattereita. Osasto lähti paluumatkalle saapuen Manukseen 17. kesäkuuta.

Elokuussa amiraali Harcourtin komentama osasto, jossa olivat lentotukialukset ''HMS Indomitable'' ja ''HMS Venerable'', risteilijät *Swiftsure* ja ''HMS Black Prince'' sekä hävittäjät ''HMS Kempenfelt'', *[[HMS Ursa (R22)|HMS Ursa]]*, *[[HMS Quadrant]]* ja *[[HMS Whirlwind]]*, purjehti Hongkongiin vastaanottamaan japanilaisen varuskunnan antautuminen sekä suorittamaan Hongkongin uudelleen miehityksen.

Sodan päätyttyä alus jatkoi laivastossa, kunnes se poistettiin palveluksesta. Alus saapui 17. lokakuuta 1962 T. W. Wardille Inverkeithingiin romutettavaksi.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
And Then We Kiss

"**And Then We Kiss**" on Britney Spearsin kappale ja promootiosingle hänen albumiltaan *[[B in the Mix: The Remixes]]*.

## Listasijoitukset

## Lähteet
Baichung Bhutia

**Baichung Bhutia** (; s. 15. joulukuuta 1976, Tinkitam, Sikkim, Intia) on intialainen jalkapalloilija. Bhutia on Intian maajoukkueen kapteeni ja hän pelaa kalkuttalaisessa Mohun Baganissa. Bhutialle on pystytetty Namchiin oma stadion, Baichung Stadium.

## Lähteet
77 punk

**77 punk** on punk-musiikkityylin alalaji, jota soitettiin erityisesti punkin tehtyä kansainvälisen läpimurron populaarikulttuuriin 70-luvun lopulla vuoden 1977 tienoilla. Tyylilajin edustajiksi voidaan lukea kutakuinkin kaikki 70-luvulla toimineet punkyhtyeet.

Nimitys 77 punk on syntynyt vasta jälkikäteen, kun punkkiin alkoi syntyä selkeästi erilaisia tyylisuuntauksia. Tämä alkoi 1980-luvun alussa, kun 77 punkista kehittyi uusi rajumpi ja nopeatempoisempi punksuuntaus hardcore punk.

## 77 punk Suomessa
77 punkkiin voidaan laskea mukaan kaikki 70-luvun suomalaiset bändit ennen hardcore punkin syntyä, kuten Eppu Normaali, Pelle Miljoona, Ratsia, Problems?, Kollaa kestää, Korroosio, Sehr Schnell, Sensuuri, Ypö-Viis, Vandaalit, jne. 1980-luvun alussa valtasi hardcore punk alaa myös suomessa ja se näytti syrjäyttävän 77 punkin monien bändien lopettaessa toimintansa tai suuntaamalla tyylinsä Eppu Normaalin tapaan alkuaikojen punkista populaarimmaksi uuden aallon musiikiksi.

77 punk on kuitenkin pysynyt mukana punkin tyylilajien kirjossa ja yhtenä merkittävänä tyylinlajin edustajana voidaan Suomessa pitää Tumppi Varosen jo 70-luvulta asti luotsaamaa Problems-yhtyettä. Punk-musiikin täytettyä 30 vuotta on 77 punk saanut osakseen aikaisempaa enemmän huomiota mm. levyjen uusintapainosten ja kokoelmien muodossa. Monet 77 punk-yhtyeet ovat myös koonneet rivinsa uudelleen ja ryhtyneet jälleen esiintymään.

77 punk ei ole jäänyt vain alkuperäisten 70-luvun bändien tyylilajiksi, vaan se on saanut myös uusia edustajia, joista tunnetuin on Kakka-hätä 77, jonka esikoisalbumi *Totaalinen kakkahätä* nousi vuonna 2007 ilmestymisviikollaan Suomen virallisen albumilistan sijalle 15. Muita uusia 77 punkin edustajia ovat mm. Nazi Death Camp, The Dwyers, Heartburns ja Maakuntaradio. Muista punkin alalajeista 80-luvun lopulla ja 90-luvulla suosittu, 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä vahvasti elpynyt ja omaan suuntaansa kehittynyt ramopunk on tyylillisesti melko lähellä 77 punkkia.

## Lähteet
*Yle Punklandia dokumenttisarja.
*Punknet77: http://www.hiljaiset.sci.fi/punknet/punkidx.htm 
*Punk 77!: http://www.punk77.co.uk/
### Viitteet
Otto Ravander

**Otto Ravander** (18. lokakuuta 1843 Oulu – 28. tammikuuta 1914 Oulu) oli suomalainen Oulussa vaikuttanut merikapteeni, kauppias ja tervaporvari.

Ravanderin isä merikapteeni ja kauppias Isak Ravander kuoli hänen ollessaan kuusivuotias ja hän kasvoikin sitten kauppias S. W. Antmanin hoivissa. Ravander lähti merille nuorena ja suoritti perämiehen ja merikapteenin tutkinnot. Revander oli vuodesta 1866 parkki *Fredenin* kapteenina, mutta pian hän siirtyi laivanvarustajaksi ollen mukana perustamassa *Oulun rannikkohöyrylaiva osakeyhtiötä* 1874.

Ravander sai kauppiaan oikeudet 1879, ja hän perusti sitten sekatavarakaupan Ouluun. Vuonna 1884 Ravander aloitti tervakaupan, ja hän vei Oulusta ulkomaille sekä tervaa että puutavaraa. 1890-luvulle tultaessa Ravander kilpaili jo Kainuun tervamarkkinoilla oululaisten Bergbomin ja Snellmanin kauppahuoneiden kanssa. Hän toimi siellä yhteistyössä veljensä Isak Ravanderin (1846–1913) kanssa, joka oli toiminut puutavaran välittäjänä 1870-luvulta lähtien ja tervakauppiaana vuodesta 1884. Isak Ravander omisti maatiloja Kainuussa, Latokartanon tilan Oulun Äimärautiolla sekä useita Oulun keskustatontteja. Isak Ravander omisti 1910 21 maatilaa, joiden yhteenlaskettu pinta-ala oli 10 519 hehtaaria. Hän myi maaomaisuutensa 1912 vastaperustetulle Ab Uleå Oy:lle. Otto Ravander puolestaan omisti 1915 18 maatilaa, joiden yhteenlaskettu pinta-ala oli 5 883 hehtaaria.

Ravander oli Oulun kaupunginvaltuutettuna 1890–1909, ja hän toimi myös Ison-Britannian ja Tanskan varakonsulina.

Otto Ravanderin kuoltua hänen liikkeensä toimintaa jatkoi omissa nimissään Wiljo Byström.

## Lähteet
* Tervaporvareiden aikaan-verkkonäyttely: Merikapteeni ja tervaporvari Otto Ravander 

### Viitteet
Isokylän tunneli

**Isokylän tunneli** on moottoritien tunneli Ykköstiellä. Se sijaitsee Salon kaupungissa heti Piihovin liittymästä länteen. Sen pituus on noin 435 m.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Moez Ben Thabet

**Moez Ben Thabet** (, s. 20. tammikuuta 1975) on tunisialainen entinen jalkapallomaalivahti.

## Ura
Ben Thabet pelasi pitkään Chokri El Ouaerin varamaalivahtina Espérancessa, jossa hän voitti muun muassa Tunisian liigamestaruuden. Oltuaan tyytymätön rooliinsa Ben Thabet päätti siirtyä kesäkuussa 2000 US Monastiriin, josta hän siirtyi myöhemmin CA Bizertiniin. Ben Thabet kävi tuolloin pelaamassa yhden kauden lainalla CS Hammam-Lifissa, kun joukkue hankki takaisin ykkösmaalivahdikseen Hassen Bejaouin. Bejaouin siirtyessä pois Bizertinista Ben Thabet palasi takaisin lainasopimuksensa päätyttyä ykkösmaalivahdin rooliin. Kauden päätteeksi hän siirtyi kesällä 2007 EGS Gafsaan, jossa hän myös päätti uransa kauteen 2008-2009.

## Saavutukset
*Tunisian cup: 1999
*Tunisian liigamestaruus: 1999, 2000

## Lähteet
* Kawarji.com 
* Worldfootball.net  

### Viitteet
Hepomäen tunneli

**Hepomäen tunneli** on tunneli ykköstiellä. Se sijaitsee Muurlassa Salossa. Tunnelin pituus on noin 350 m.

## Lähteet
Tervakorven tunneli

**Tervakorven tunneli** on moottoritien tunneli ykköstiellä. Se sijaitsee Lohjalla. Tunnelin pituus on 650 m.

## Lähteet
Nurmeksen maalaiskunnan vaakuna

**Nurmeksen maalaiskunnan vaakuna** on saanut aiheensa alueen luonnosta ja metsätaloudesta, joita vaakunan mänty symboloi.

Vaakunan selitys on ”puna-mustahalkoisessa kilvessä hopeamänty, jossa kaksi kultakäpyä”. Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 20. huhtikuuta 1953. Vaakuna muuttui epäviralliseksi kotiseutuvaakunaksi 1973 Nurmeksen maalaiskunnan liityttyä Nurmeksen kauppalaan.

## Lähteet
*
Cumulonimbus capillatus

**Cumulonimbus capillatus** on kuuro- tai ukkospilvi, jossa on selvästi näkyvää kuituista rakennetta, joka voi olla alasimen muotoinen. Jos pilvessä on selvä alasin, kannattaa käyttää nimitystä *[[Cumulonimbus incus]]*. Kuituisuuden ilmestyminen korkeisiin kumpupilviin ennustaa kesällä monesti ukkosta tai rankkoja sadekuuroja. 
Usein pienikin cirruspilveä muistuttava hahtuva isossa kumpupilvessä ennustaa ukkosta.

## Aiheesta muualla
Tropiikkilepinkäiset

**Tropiikkilepinkäiset** (*Laniarius*) on afrikanlepinkäisten heimoon kuuluva lintusuku. Tropiikkilepinkäisten sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kuusitoista lajia. Toisissa lähteissä sukuun on esitetty erilaisia lajimääriä.

## Tropiikkilepinkäisiin kuuluvia lajeja
* Duettolepinkäinen (*Laniarius aethiopicus*)
* Gaboninlepinkäinen (*Laniarius bicolor*)
* Guineanlepinkäinen (*Laniarius barbarus*)
* Keltarintalepinkäinen (*Laniarius liberatus*)
* Keltavatsalepinkäinen (*Laniarius atroflavus*)
* Liuskelepinkäinen (*Laniarius funebris*)
* Mustalepinkäinen (*Laniarius poensis*)
* Nokilepinkäinen (*Laniarius leucorhynchus*)
* Oranssirintalepinkäinen (*Laniarius luehderi*)
* Papyruslepinkäinen (*Laniarius mufumbiri*)
* Punalakkilepinkäinen (*Laniarius ruficeps*)
* Punalepinkäinen (*Laniarius erythrogaster*)
* Rusoduettolepinkäinen (*Laniarius ferrugineus*)
* Senegalinlepinkäinen (*Laniarius turatii*)
* Tulilepinkäinen (*Laniarius atrococcineus*)
* Vuorilepinkäinen (*Laniarius fuelleborni*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Laniarius
Soihtu (täsmennyssivu)

**Soihtu** tarkoittaa seuraavia asioita:

* soihtu, kannettava tai paikallaan poltettava valaistusväline
* *[[Soihtu (Miina Sillanpään muistomerkki)|Soihtu]]* eli Miina Sillanpään muistomerkki, Aimo Tukiaisen suunnittelema veistos Helsingissä
* *[[Soihtu (Terho Sakin veistos)|Soihtu]]*, Terho Sakin suunnittelema suihkukaivoveistos Turussa
* *[[Soihtu (neuvostoliittolainen lehti)|Soihtu]]*, Leningradissa vuosina 1927–1930 ilmestynyt suomenkielinen kulttuurilehti
* *[[Soihtu (opiskelijalehti)|Soihtu]]*, vuosina 1931–1991 ilmestynyt vasemmistolainen opiskelijalehti
* auringon soihtu, auringon pinnalla tapahtuva plasmapurkaus
* soihdut eli valkosoihdut (*Asphodelus*), soihtukasveihin kuuluva kasvisuku
* soihtuköynnökset (*Aeschynanthus*), Kaakkois-Aasiasta kotoisin olevia kasvisuku
* Operaatio Soihtu, liittoutuneiden maihinnousu Pohjois-Afrikkaan marraskuussa 1942
* Rymättylän Soihtu, vuonna 1914 perustettu naantalilainen urheiluseura

## Katso myös
*Soihtu (lehti) (täsmennyssivu)
*Soihdunkantaja
Pitkämäen tunneli

**Pitkämäen tunneli** on Eurooppatien E18 ja valtatien 1 moottoritieosuuden tunneli. Se sijaitsee Lohjalla. Tunnelin pituus on noin 700 m.

## Lähteet
Jon Rønningen

**Jon Rønningen** (s. 28. marraskuuta 1962 Oslo) on norjalainen entinen kreikkalais-roomalaisen tyylin painija ja kaksinkertainen olympiavoittaja.

Rønningen voitti kreikkalais-roomalaisen painin olympiakultaa 52-kiloisten sarjassa sekä Soulissa 1988 että Barcelonassa 1992. Lisäksi hän voitti kolme MM- ja kolme EM-mitalia.

Rønningen edusti aktiiviaikanaan Kolbotn IL:a. Hänet valittiin Norjan vuoden urheilijaksi vuonna 1988.

Rønningenin perheen muutkin jäsenet ovat menestyneet painissa: Jonin pikkuveli Lars Rønningen on kaksinkertainen painin Euroopan mestari ja lapset Thomas ja Anders ovat menestyneet kansallisella tasolla.

## Lähteet
*Profiili FILA:n tietopankissa 
*Profiili sports-reference.com:issa  
*Luettelo Norjan Vuoden urheilijoista
Orosmäen tunneli

**Orosmäen tunneli** on moottoritien tunneli valtatiellä 1. Se sijaitsee Lohjan kaupungissa. Tunnelin pituus on 800 m.

Vuonna 2017 uutisoitiin tunnelin suuaukkojen muistuttavan Urho Kekkosen kasvojen yläosaa. Uutisessa kerrottiin, että jotkut kutsuvat tunnelia Suomen Mount Rushmoreksi Yhdysvaltojen presidenttien vuorenseinämään veistettyjä kasvokuvia sisältävän tunnetun monumentin mukaan.

## Lähteet
Cumulonimbus virga

**Cumulonimbus virga** on *[[Cumulonimbus]]*, jonka sade ei ulotu maahan asti. Sade näkyy useimmiten tumman- tai vaaleanharmaana pilvestä roikkuvana viiruisuutena. Tämä pilvi saattaa enteillä sadetta, jos sentyyppisiä pilviä tulee kohti. Mutta sadejuova *virga* esiintyy myös kuolevassa kuuro- tai ukkospilvessä. Jos sade ulottuu maahan asti, kyse on kuuro- tai ukkospilven tyypistä *[[Cumulonimbus praecipitatio]]*.
Lehmihaan tunneli

**Lehmihaan tunneli** on moottoritien tunneli ykköstiellä. Se sijaitsee Lohjan kaupungissa. Tunnelin pituus on 350 m.

## Lähteet
Vadim Repin

**Vadim Viktorovitš Repin** (; s. 31. elokuuta 1971 Novosibirsk, Neuvostoliitto) on venäläinen viulisti. Repin opiskeli nuorena Zahar Bronin oppilaana, ja häntä pidettiin kautta Venäjän ihmelapsena. 17-vuotiaana hän voitti maailman merkittävimpiin kuuluvan Kuningatar Elisabetin musiikkikilpailun Brysselissä ja oli sen historian nuorin voittaja.

Vadim Repin on soittanut sellaisten orkesterinjohtajien johdolla kuin Yehudi Menuhin, Pierre Boulez, Riccardo Chailly, Charles Dutoit, Michael Tilson Thomas, Valeri Gergijev, James Levine, Kurt Masur, Edo de Waart, Simon Rattle, Esa-Pekka Salonen, Mstislav Rostropovitš ja Riccardo Muti.

Repin on erikoistunut venäläiseen ja ranskalaiseen musiikkiin, etenkin suuriin venäläisiin viulukonserttoihin, sekä 1900-luvun musiikkiin ja nykymusiikkiin. Hänen ohjelmistossaan on uutta musiikkia esimerkiksi John Adamsilta ja Sofia Gubaidulinailta.

Repin on levyttänyt viulukonserttoja useilta säveltäjiltä, kuten Beethovenilta, Mozartilta, Sibeliukselta, Tšaikovskilta, Prokofjevilta, Šostakovitšilta ja Nikolai Mjaskovskilta. Repin on tehnyt kaksi CD-levyllistä viulu- ja pianomusiikkia Boris Berezovskin kanssa ja on levyttänyt kamarimusiikkia pianistien Martha Argerichin ja Mihail Pletnjovin, viulisti Juri Bašmetin ja sellisti Miša Maiskin kanssa. 

Repin levytti vuoteen 2005 saakka enimmäkseen Erato-merkille. Vuonna 2005 hän kuitenkin levytti DG:lle levyn, jolla on Sergei Tanejevin sekä Mihail Pletnjovin, Ilja Gringoltsin, Nobuko Imain ja Lynn Harrellin kamarimusiikkia, ja huhtikuussa 2006 Repin solmi DG:n kanssa levytyssopimuksen, jonka mukaan hän levyttää vain sille.

Repin soitti vuoteen 2005 Stradivarius ”Ruby” -viulua, joka on valmistettu vuonna 1708 ja jota aikoinaan ihaili myös Pablo de Sarasate. Nykyään hän soittaa Guarneri del Gesùn viulua vuodelta 1736 (”von Szerdahely”). Hän suosii Nicolaus Kittelin ja Nicolas Malinen jousia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Productions Internationales Albert Sarfati, Vadim Repin 
* Vadim Repinin diskografia
KK Split

**KK Split** () on kroatialainen koripalloseura Splitistä. Joukkue on yhdessä ASK Rigan kanssa ainoa seura, joka on pystynyt voittamaan Euroopan mestaruuden kolme kertaa perättäin.

## Historia
Seuran historia alkaa Hajduk Split-seurasta, joka perusti koripallojaoston vuonna 1945. Kolme vuotta perustamisen jälkeen joukkue irtautui emäseurasta ja otti nimeksi KK Hajdukin. Vuonna 1949 nimeksi vaihdettiin nykyisin käytössä oleva KK Split. 

Kaudeksi 1963-1964 joukkue pääsi ensimmäistä kertaa korkeimmalle sarjatasolle oltuaan vuosia alemmissa sarjoissa. Vuonna 1967 nimeksi vaihdettiin KK Jugoplastika. Vuonna 1971 joukkue voitti ensimmäisen Jugoslavian mestaruutensa. Vuoden päästä joukkue pääsi ensi kertaa Euroliigan finaaliin. Tällöin Ignis Varèse oli kuitenkin parempi. Ensimmäinen Korac Cupin voitto tuli vuonna 1976, jolloin finaalissa kaatui Chinamartini Torino. Vuoden päästä joukkue voitti sarjan toistamiseen ja tällöin finaalista poistui häviäjänä Fortitudo Alco Bologna.

90-luvun vaihe oli seuran kulta-aikaa kun se voitti kolme Euroopan mestaruutta perättäin Božidar Maljkovićin valmentamana. Vuonna 1990 luovuttiin myös nimestä KK Jugoplastika. Kroatian mestaruuden joukkue saavutti vasta 2001, jolloin se pystyi häiritsemään Cibona Zagrebin hallinnointia. 

## Entisiä pelaajia

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen kotisivu 
*Joukkue Adrianmeren liigan sivuilla
Tarusjärven retkeilyalue

**Tarusjärven retkeilyalue** on Hämeenlinnan kaupungin Padasjoelta hankkima 1 000 hehtaarin laajuinen virkistysalue Padasjoen lounaisosassa. Alueella on useita järviä, joista suurin järvi on Iso-Tarus. 

Alueen pohjoisosan itäpuolella on Suomen pelastusalan keskusjärjestön ja Suomen puolustusvoimien harjoitusalue.

Alueella on paljon erilaista harrastustoimintaa. Siellä sijaitsee myös puolustusvoimien, Padasjoen reserviläisten sekä riistanhoitoyhdistyksen ampuma-alue.

Talvisodan aikaa alueella oli käytössä lentokenttä, josta tehtiin tiedustelulentoja. Kenttä on edelleen hyvin näkyvissä.

Alueen läpi kulkee Päijänne-Ilves vaellusreitti, joka alkaa Padasjoen laivarannasta ja päättyy Evon retkeilyalueeseen.

## Järvet
*Pirttijärvi, korkeus merenpinnasta 131,4 metriä
*Hakostenjärvi, korkeus merenpinnasta 128,9 metriä
*Telhonjärvi, korkeus merenpinnasta 124,9 metriä, järvi laskee Heinjokeen
*Vähä-Hervo, korkeus merenpinnasta 130,4 metriä
*Takajärvi, korkeus merenpinnasta 130,5 metriä, järvi laskee Iso-Tarukseen
*Iso-Tarus, korkeus merenpinnasta 129,9 metriä
*Vähä-Kelkute, korkeus merenpinnasta 145,8 metriä
*Iso-Kelkute, korkeus merenpinnasta 146,5 metriä
*Koveronjärvi, korkeus merenpinnasta 155,5 metriä

Hämeenlinnan kaupunki on yhteistyökumppaneidensa kanssa kehittänyt alueelle palveluita. Iso-Taruksen pohjoisrannalla on opastuspaikka, pysäköintialue sekä uimaranta. Järven itärannalla on viiden hengen Vonkamieslaavu. Järven etelärannalta alkaa 6,3 kilometrin pituinen Karhulenkki, joka jatkuu etelään Vähä-Kelkutteen rantaan, jossa on Kelkutteen savottakämppä. Lounaassa on Erakkomurjulaavu Koverossa Koveronjärven rannalla. Pohjoisempana on Ukkoherralaavu.

## Lähteet
Dekabrist-luokka

**Dekabrist-luokka** tai **D-luokka** (sarja I) oli ensimmäinen Neuvostoliiton suunnittelema ja valmistama sukellusvenesarja. Luokka oli osa vuoden 1926 laivasto-ohjelmaa.

## Valmistus
Sukellusveneiden tarvetta ja vaatimuksia määriteltiin jo 1923. Vuonna 1925 Neuvostoliitto sai Italian Balilla-luokan suunnitelmat (joka puolestaan oli saanut vaikutteita Italian ensimmäisen maailmansodan sotakorvauksena saamasta Saksan keisarikunnan laivaston tyyppi UE 2:n *U-120:sta*), josta kehitettiin Neuvostoliiton oma malli. Pääsuunnittelijana oli Boris Malinin, joka suunnitteli myös Leninets-, Štš- ja M-veneet. Veneiden rakennus hyväksyttiin osana vuoden 1926 laivasto-ohjelmaa. Ensimmäinen vene otettiin palvelukseen marraskuussa 1930.

Veneiden uppouma sukelluksissa oli 1&nbsp;354 tonnia ja niissä oli niittaamalla valmistettu, kahdeksaan vesitiiviiseen osastoon jaettu kaksinkertainen runko. Veneissä oli myös runsaasti teknisiä ongelmia ja puutteita, jotka pääosin johtuivat käytetyn teknologian puutteista. Aseistuksena oli kahdeksan 533 mm:n torpedoputkea, joista kuusi oli keulassa ja kaksi perässä; mukana oli 14 torpedoa. Veneiden tykkiaseistukseen kuului yksi 102 mm B-2 -laivatykki kannella ja 45 mm:n K-21 -ilmatorjuntatykki tornissa. Lisäksi veneissä oli yksi 7,62 mm ilmatorjuntakonekivääri.

## Alukset

## Lähteet
*
*	

### Viitteet
Lasse Wiklöf

**Lars ”Lasse” Wiklöf** (21. syyskuuta 1944 Maarianhamina &ndash; 23. elokuuta 2008 Maarianhamina) oli ahvenanmaalainen poliitikko, joka edusti Ahvenanmaan sosiaalidemokraatteja. Hän toimi maakuntahallituksen talousministerinä vuosina 1984–1988, 1991–1995 ja 2005–2007. 

Wiklöf valittiin Ahvenanmaan maakuntapäiville ensimmäisen kerran vuonna 1975. Ennen poliittista uraansa hän työskenteli myyjänä ja Ålandstidningenin toimittajana.

Wiklöf oli myös aktiivisesti mukana pohjoismaisessa yhteistyössä Itämeren puhdistamiseksi. Hänen muistokseen perustettiin Lasse Wiklöfin Itämeri-palkinto. Palkinto myönnetään pohjoismaiselle parlamentaarikolle, joka on pyrkinyt parantamaan Itämeren tilaa. Ensimmäinen palkinto myönnettiin toukokuussa 2009 norjalaiselle Asmund Kristoffersenille.

Liikemies Anders Wiklöf on Lasse Wiklöfin veli.

## Lähteet
Helene Tursten

**Helene Tursten** (s. 17. helmikuuta 1954 Göteborg) on ruotsalainen kirjailija. Hän kirjoittaa Göteborgiin sijoittuvia rikosromaaneja, joiden päähenkilö on jujutsua harrastava ylikonstaapeli Irene Huss. Hänen kirjojansa on käännetty suomeksi, saksaksi, norjaksi, tanskaksi ja englanniksi. Hänen kirjojen pohjalta on julkaistu kuusi elokuvaa.

Ennen kirjailijan uraansa Tursten työskenteli sairaanhoitajana ja hammaslääkärinä.

## Teokset

### Irene Huss -kirjat
* Den krossade tanghästen (1998) (Murskattu tanghevonen, 2003)
* Nattrond (1999) (Yökierto, 2004)
* Tatuerad torso (1999) (Tatuoitu torso, 2005)
* Kallt mord (selkokirja, 2002)
* Glasdjävulen (2002) (Lasipaholainen, 2006)
* Guldkalven (2004) (Kultainen vasikka, 2007)
* Eldsdansen (2005) (Tulitanssi, 2010)
* En man med litet ansikte (2007)
* Det lömska nätet (2008)
* Den som vakar i mörkret (2010)

### Muut kirjat
* Kvinnan i hissen och andra mystiska historier (2003)
* Svarta diamanter (monien eri kirjailijoiden novelleja, 2004, Tursten kirjan toimittaja ja yksi novellisteista) 

## Lähteet
Tähtituliperä

**Tähtituliperä** (*Neochmia ruficauda*) on Pohjois-Australiassa elävä loistopeippoihin kuuluva varpuslintu. Lajia pidetään myös lemmikkinä.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan tähtituliperä on noin 11&nbsp;cm. Tähtituliperän pää ja nokka ovat väriltään kirkkaan punaiset. Pään höyhenissä on myös valkoisia täpliä. Selkä ja siivet ovat väriltään oliivinvihreät ja yläperä on punainen. Vatsa on väriltään valkoinen tai kellertävä. Naaraat ovat väritykseltään hieman koiraita vaaleampia.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Tähtituliperää tavataan Pohjois-Australiasta. Sen elinympäristöjä ovat kosteat ruohomaat sekä soiden ja muiden makean veden kosteikoiden lähettyvillä. Laji voi myös elää hieman kuivemmilla savanneilla sekä kaupungeissa.

## Ravinto
Tähtituliperien ravinto koostuu pääosin heinäkasvien siemenistä. Syötävää laji etsii useimmiten maasta. Erityisesti lisääntymisaikanaan tähtituliperät voivat syödä myös hyönteisiä.

## Lisääntyminen
Tähtituliperät elävät yleensä suurissa parvissa. Lisääntymisaika osuu sadekaudelle. Lintu rakentaa pesänsä ruohoista tiheisiin pensaisiin. Naaras munii kolmesta kuuteen munaa, joita myös koirastähtituliperä hautoo. Hautominen kestää noin 12 päivää ja poikaset poistuvat pesästään kolmen viikon kuluttua kuoriutumisestaan. Kuoriutuneita poikasia ruokitaan hyönteisravinnolla. Jos sopivia pesäpaikkoja on tarjolla tähtituliperät voivat lisääntyä myös lemmikkilintuina.

## Kanta ja uhat
Tähtituliperä luokitellaan elinvoimaiseksi lajiksi. Linnun kannan kooksi arvioidaan 100&nbsp;000&ndash;500&nbsp;000 yksilöä. Suurimmat uhat lajille ovat elinympäristön häviäminen laiduntamisen ja ravintokasvien häviäminen muiden kasvilajien tieltä. Lisäksi kannan pienuuteen on voinut vaikuttaa pyydystäminen lemmikkilinnuiksi.

## Lemmikkinä
Tähtituliperien häkissä tai aviaariossa tulisi olla muutama pensasmainen kasvi sekä korkeita ruohoja tai ruokoja kiipeilyä varten. Laji on ystävällinen myös muita loistopeippolajeja kohtaan ja puolustavat ainoastaan pesänsä välitöntä lähialuetta. Samassa aviaariossa voidaan pitää myös useampi kuin yksi tähtituliperäpariskunta.

## Lähteet
Bernard Collomb

**Nicois Bernard Collomb-Clerc** (7. lokakuuta 1930 Annecy – 19. syyskuuta 2011 La Colle-sur-Loup, Alpes-Maritimes) oli ranskalainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kuuteen F1-osakilpailuun kausilla 1961–1964. Hän oli parhaimmillaan 10. Saksan GP:ssä 1963. Aika-ajoissa Collomb oli parhaimmillaan 21.

Collomb osallistui myös MM-sarjaan kuulumattomiin kilpailuihin ollen parhaimmillaan 4. Wien GP:ssä 1961.

## Tilastot ja saavutukset F1-sarjassa
()

## Lähteet
Virmajärvi

**Virmajärvi** () on pieni järvi Suomen ja Venäjän rajalla. Suomelle kuuluvalta osaltaan se sijaitsee Ilomantsissa Pohjois-Karjalassa, Venäjälle kuuluvalta osaltaan Suojärven piirissä Karjalan tasavallassa. Järvi on osa Koitajoen valuma-aluetta. Lähin suurempi kylä on Hattuvaara Ilomantsissa.

Virmajärvellä olevassa saaressa sijaitsee Suomen sekä Euroopan unionin manneralueen itäisin piste. Sama saari oli Ruotsin ja Venäjän välisenä rajapaikkana jo Stolbovan rauhassa vuonna 1617, ja siitä pohjoiseen nykyinen valtakunnanraja on yhä vuonna 1621 määritetyllä paikalla. Virmajärven kohdalla nykyinen raja ja aikaisempi, ennen talvisotaa voimassa ollut Tarton rauhan raja haarautuvat toisistaan.

Virmajärven rantaan on vuonna 1996 rakennettu itäpisteen katselupaikka, jonne johtaa tie Hattuvaarasta, matkaa on noin 19 kilometriä. Tien loppuosa, polku katselupaikalle ja katselupaikka on erotettu pois rajavyöhykkeestä eikä rajatulla alueella liikkumiseen tarvita rajavyöhykelupaa. Katselupaikalla käy vuosittain noin 2&nbsp;500 vierailijaa.

Ennen vuotta 1996 itäpisteelle meno edellytti telekopion lähettämistä Pohjois-Karjalan rajavartiostolle ja myönteisen vastauksen saamista. Taistelijan talolla olivat tarvittavat yhteydet. Aikaisemmin Neuvostoliitto yleisesti suhtautui kriittisesti valokuvaamiseen rajavyöhykkeellä Suomestakin päin, minkä vuoksi myös Venäjän federaation tultua 1991 jälkeen kysymykseen suhtauduttiin asiaan Suomessa varovaisesti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Itäpisteen katselupaikan kartta (PDF)
Alberto Colombo

**Alberto Colombo** (23. helmikuuta 1946 Varedo, Milano – 7. tammikuuta 2024 Brianza) oli italialainen F1-kuljettaja. Hän osallistui kolmeen F1-osakilpailuun kaudella 1978, mutta karsiutui niistä kaikista eikä saavuttanut pisteitä. Hän ajoi myös F1-sarjan ulkopuolisissa osakilpailuissa.
Colombo saavutti kohtalaista menestystä Formula 2 -luokassa.

## Lähteet
Leninets-luokka

**Leninets-** tai **L-luokka** oli Neuvostoliiton laivaston 25 miinanlaskukykyisen sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka veneet voidaan jakaa neljään alaluokkaan. Alaluokat olivat II, XI, XIII ja XIIIbis sarjat, joista ensimmäisen II sarjan tilaus vahvistettiin vuoden 1926 laivasto-ohjelmassa, sarjat XI ja XIII kuuluivat toiseen viisivuotissuunnitelmaan ja XIIIbis kolmanteen viisivuotissuunnitelmaan.

## Suunnittelu
Luokka perustui edeltävään Dekabrist-luokkaan, joka sai vaikutteita Britannian kuninkaallisen laivaston L-luokan sukellusveneestä *[[HMS L55]]*, joka upposi Itämerellä osuttuaan miinoihin Neuvosto-Venäjän laivaston alusten takaa-ajamana ympärysvaltojen hyökättyä Venäjälle. Neuvostoliittolainen kalastustroolari löysi 1926 sukellusveneen hylyn, minkä sukellusveneiden pelastusalus *[[Kommuna]]* nosti huhtikuusta elokuuhun 1928. Alus kunnostettiin Itämeren telakalla Leningradissa yleisöltä kerätyn rahaston turvin ja liitettiin elokuussa 1931 punalippuiseen laivastoon nimellä *L-55*. Alus sai nimen *Bezbožnik* (”Jumalaton” tai ”Ateisti”).

Mallin mukaan ja edeltäviin venäläisiin ja neuvostoliittolaisiin sukellusveneisiin perustuen rakennettiin 25 venettä neljässä sarjassa vuosina 1931–1941 Itämerellä ja Mustallamerellä. Ykkös- ja kakkossarjan veneet nimettiin eri vallankumous- ja bolsevikkisankarien mukaan.

Luokan erikoisuus oli miinanlaskukyky, joka oli perintöä *Krab*-veneeltä. Veneissä ei ollut täydellistä kaksoisrunkoa, vaan satulanmuotoinen tankki polttoaineelle ja painolastille molemmilla puolilla painerunkoa.

## Alukset
### Sarja II

### Sarja XI
Vladivostokissa valmistetun XI-sarjan veneiden osat valmistettiin Itämeren telakalla Leningradissa, minkä jälkeen ne siirrettiin kasattavaksi Vladivostokiin.
 

### Sarja XIII
Vladivostokissa valmistetun XIII-sarjan veneiden *L-13* - *L-16* osat valmistettiin Itämeren telakalla Leningradissa, *L-17* sekä *L-18* Nikolajevin eteläisellä telakalla ja sarjan viimeinen *L-19* Sevastopolin telakalalla. Osat siirrettiin kasattavaksi Vladivostokiin.

### Sarja XIIIbis

## Lähteet
* 
*
*	

### Viitteet
Keiji Suzuki

**Keiji Suzuki** (, s. 3. kesäkuuta 1980 Jōsō, Ibarakin prefektuuri, Japani) on japanilainen judoka, lajin olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Suzuki voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden alle 100&nbsp;kg:n sarjassa Calissa 1998. Hän voitti saman sarjan myös Pekingin universiadeissa 2001. Vuonna 2002 hän kuului joukkuekilpailun maailmanmestaruuden voittaneeseen Japanin joukkueeseen Baselissa. Busanin Aasian kisoissa hän voitti kultaa alle 100&nbsp;kg:n sarjassa kukistettuaan loppuottelussa eteläkorealaisen Jang Sung-Hon. 

Suzuki voitti Osakan MM-kilpailuissa 2003 avoimen luokan mestaruuden kukistettuaan loppuottelussa Viron Indrek Pertelsonin. Vuoden 2004 Aasian mestaruuskilpailuissa Almatyssa hän hävisi yli 100-kiloisten loppuottelussa Etelä-Korean Kim Sung-Bumille. Ateenan olympialaisissa 2004 Suzuki voitti kultaa yli 100&nbsp;kg:n painoluokassa kukistettuaan loppuottelussa Venäjän Tamerlan Tmenovin. Kairossa 2005 hän saavutti alle 100-kiloisten maailmanmestaruuden voitettuaan loppuottelussa ukrainalaisen Vitali Bubonin. Taipein Aasian-mestaruuskilpailuissa 2009 hän sai yli 100&nbsp;kg:n sarjassa hopeaa Etelä-Korean Kim Soo Whanin jälkeen. Tokion MM-kilpailuissa 2010 hän sai avoimessa luokassa pronssia. Hän sijoittui kolmanneksi myös avoimen luokan MM-kilpailuissa Tjumenissa 2011.

Suzuki on saavuttanut masters-, GP- ja Grand Slam -kilpailuissa kaksi voittoa, neljä kakkossijaa ja kolme kolmossijaa sekä maailmancup- ja Continental Open -kilpailuissa viisi voittoa ja kolme kolmossijaa. Japanin-mestaruuskilpailuissa hän on saanut aikuisten sarjassa yhdeksän kultaa ja kuusi hopeaa ja kaksi pronssia.

## Lähteet
*Profiili JudoInside.com
Virtain vaakuna

**Virtain kaupungin vaakuna** on saanut aiheensa pitäjän nimestä ja virtolaisesta Martti Kitusesta. Aaltokoroiset jänteet viittaavat suoraan paikkakunnan nimeen, ja keihäänkärjet muistuttavat Kitusesta Suomen kuuluisimpana karhuntappajana – hän metsästi elämänsä aikana yli 100 täysikasvuista karhua.

Vaakunan on suunnitellut Olof Eriksson, ja se vahvistettiin käyttöön 15. helmikuuta 1954. Vaakunan selitys on ”sinisessä kentässä aaltokoroiset kolmoisjänteet, saatteena kummallakin puolella palkeittainen karhukeihäänkärki; kaikki hopeaa”.

## Lähteet
*
Pekka Barck

**Pekka Barck** (s. 1963 Kokkola) on suomalainen kilpapurjehduksen historioitsija. Barck kilpailee itse aktiivisesti 6mR-veneillä ja on ollut klassisen, vuosien saatossa kilpailuissa menestyneen Harry Beckerin 1940 suunnitteleman 6mR-veneen Off Coursen osakas. Barck on julkaissut useita kilpapurjehduksen historiaa käsitteleviä teoksia.

## Kirjat
* Sexornas jakt (yhdessä Ingvard Liwendahlin ja Harald "Affe" Althanin kanssa, Finlands 6mR -förbund 1992 (Vuoden urheilukirja 1992)
* Villa Doris jubileumsskrift 1994
* May Be IV Jubileumsskrift 1936-1996 1996 
* Finlands Segeljakter - En bok om fritidsseglingen i Finland från 1850-talet till 1920" 2003 
* Segel och hav – ett bildverk om klassiska båtar och fartyg (yhdessä kuvaaja Jorma Rautapään kanssa) 2004 

## Lähteet
Carlos Tapia

**Carlos Daniel Tapia** (s. 20. elokuuta 1962 San Miguel, Argentiina) on argentiinalainen entinen jalkapalloilija. Tapia edusti Argentiina vuoden 1986 MM-kisoissa. Suurimman osan urastaan Tapia pelasi Boca Juniorsissa. 

## Lähteet
*
Suomen tiedepalkinto

**Suomen tiedepalkinto** on vuonna 1997 perustettu, joka toinen vuosi myönnettävä suomalainen tiedepalkinto. Se myönnetään tunnustuksena korkeatasoisesta ja kansainvälisesti erityisen merkittävästä tieteellisestä tutkimuksesta Suomessa tutkimustyötä tekevälle tieteenharjoittajalle tai tutkimusryhmälle. Palkinnon myöntää opetus- ja kulttuuriministeriö Suomen Akatemian hallituksen esityksestä. Vuonna 2015 palkinto oli arvoltaan 85&nbsp;000 euroa. Vuosina 2017, 2019 ja 2021 palkintosumma oli 100&nbsp;000 euroa.

## Palkitut
* 1997 – Risto Näätänen, aivotutkija
* 1999 – Oulun yliopiston kollageenitutkimusryhmä (akatemiaprofessori Kari Kivirikko, professori Taina Pihlajaniemi ja dosentti Leena Ala-Kokko)
* 2001 – Lea Pulkkinen, psykologian professori
* 2003 – Markku Kulmala, aerosoli- ja ympäristöfysiikan professori
* 2005 – Bjarne Holmbom, puu- ja paperikemian professori
* 2007 – Ilkka Hanski, ekologi
* 2009 – Riitta Hari, aivotutkija
* 2011 – Simo Knuuttila, uskonnonfilosofi
* 2013 – Kari Alitalo, lääketieteen ja kirurgian tohtori
* 2015 – Markku Laakso, lääkäri ja akatemiaprofessori
* 2017 – Christina Salmivalli, Turun yliopiston psykologian professori ja KiVa-kouluohjelman kehittäjä 
* 2019 – Heli Jantunen, professori ja Oulun yliopiston mikroelektroniikan tutkimusyksikön johtaja
* 2021 – Martti Koskenniemi, Helsingin yliopiston kansainvälisen oikeuden professori
* 2023 – Olli Ikkala, Aalto-yliopiston fysiikan professori
* 2025 – Johanna Ivaska, Turun yliopiston molekulaarisen solubiologian professori

## Lähteet
Midtown Madness 3

**Midtown Madness 3** on Midtown Madness -pelisarjaan kuuluva ajopeli, jossa ajetaan autolla ja suoritetaan erilaisia tehtäviä. Myös verkkopelaaminen on mahdollista.

*Midtown Madness 3:n* pelattavat kaupungit ovat Pariisi ja Washington DC, jotka on kuvattu pelissä tarkasti. Mukana on myös jalankulkijoita ja muuta liikennettä. Haluamansa ajoneuvon voi valita yli 30 auton valikoimasta, joka sisältää myös esimerkiksi linja-autoja. 

Pelissä on mukana myös Career mode eli uratila, jossa pelaajan pitää suorittaa erilaisia tehtäviä, kuten toimia pizzalähettinä tai poliisina. Uratilan edetessä muun muassa valittavana olevien ajoneuvojen määrä kasvaa. 

## Pelin sisältämät ajoneuvot
Ajoneuvoja saa esimerkiksi suorittamalla uratilan tehtäviä.

* Pariisin linja-auto
* Washingtonin linja-auto
* Paloauto
* Sementtiauto
* Panssariauto
* Freightliner Century Class S/T
* Hummer H2 SUV
* FLE
* Limusiini

* Cadillac Escalade
* Ambulanssi
* Taksi
* Pariisin poliisiauto
* Washingtonin poliisiauto 
* Chrysler PT Cruiser Turbo
* 1959 Cadillac Eldorado Seville
* Mini Cooper S
* Chevrolet SSR

* Saab 9-3 Turbo
* Audi TT
* Chrysler Crossfire
* Audi S4 Avant
* 1967 Ford Mustang 2+2 Fastback
* Chevrolet Corvette Z06
* Lotus Esprit V8
* Dodge Viper SRT-10
* Koenigsegg CC

## Lähteet
Ukkosrintama

**Ukkosrintama** on kansanomainen nimitys vierekkäisistä ukkospilvistä koostuvalle kuuropilvinauhalle tai muulle nauhamaiselle voimakkaalle sadealueelle, johon liittyy ukkosta.   Ukkosrintamaksi voidaan kutsua sekä rintamaukkosten että ilmamassaukkosten muodostamaa jonoa.  Jälkimmäisissä ei ole, toisin kuin varsinaisissa säärintamissa eri puolilla eri ilmamassoja.

## Aiheesta muualla
*Kevään ensimmäinen ukkosrintama tulossa YLE 16.5.2012
*Ukkosrintama lähestyy Suomea – Fortum varautuu sähköhäiriöihin Ilta-Sanomat 16.5.2012
Sillanpääasema

**Sillanpääasema** () on sotilastermi, joka tarkoittaa vesistön ylityksen jälkeen saavutetun aseman vahvistamista lisäjoukoilla ja sen käyttämistä jalansijana jatkohyökkäyksille.

Tunnetuimmat sillanpääasemat ovat liittyneet Normandian maihinnousuun sekä Gallipolin taisteluun.
James G. Stavridis

**James G. Stavridis** (s. 15. helmikuuta 1955 West Palm Beach, Florida) on yhdysvaltalainen amiraali, Yhdysvaltain Euroopan joukkojen ja Naton joukkojen komentaja (SACEUR) 2009&ndash;2013. Hän oli aiemmin Yhdysvaltain eteläisten joukkojen komentaja. Hänen edeltäjänsä molemmissa tehtävissä oli Bantz J. Craddock.

Stavridis valmistui Yhdysvaltain laivastoakatemiasta vuonna 1976. Hän on palvellut pinta-aluksilla, vuosina 1993–1995 hän komensi Arleigh Burke -luokan ohjushävittäjä USS Barrya (DDG-52), vuonna 1998 hävittäjälaivue 21:tä Persianlahdella ja 2002–2004 USS Enterprisen lentotukialusryhmää.

Stavridis on myös suorittanut tohtorintutkinnon ja maisterintutkinnon oikeustieteessä The Fletcher School of Law’sta ja kansainvälisestä politiikasta Tuftsin yliopistosta 1984.

## Lähteet
* http://www.navy.mil/navydata/bios/navybio.asp?bioID=270 
* http://yle.fi/uutiset/ulkomaat/2009/10/nato-komentaja_hakee_sotilasliitolle_tukea_facebookista_1052435.html

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Riitta Hari

**Riitta Kyllikki Hari** (o.s. Karkiainen, s. 16. tammikuuta 1948 Mikkeli) on suomalainen aivotutkija, lääkäri ja Aalto-yliopiston professori. Hän on johtanut Teknillisen korkeakoulun kylmälaboratorion aivotutkimusyksikköä vuodesta 1982 lähtien. Hari nimitettiin akateemikoksi 26. marraskuuta 2010.

Harin merkittävimmät saavutukset liittyvät magnetoenkefalografian kehittämiseen ja soveltamiseen terveiden ja sairaiden ihmisten aivokuoritoimintojen tutkimuksessa sekä havaintoihin ihmisten peilisolujärjestelmästä. Vuonna 2008 johtava Nobel-veikkaaja, Dagens Nyheterin tiedetoimittaja Karin Bojs, veikkasi Haria ja italialaista, apinoilta peilisolut löytänyttä Giacomo Rizzolattia Nobelin lääketieteen palkinnon saajiksi. 

## Koulutus
Hari valmistui Helsingin yliopistosta lääkäriksi 1974 ja lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi 1980 (kliinisen neurofysiologian erikoislääkäri vuodesta 1981). Helsingin yliopiston neurofysiologian dosentiksi hänet nimettiin 1983.

## Tutkija-kouluttaja
Hari toimi Suomen Akatemian nuorempana ja vanhempana tutkijana 1982–1991. Hän oli akatemiaprofessorina 1991–1996, 1999–2004 ja 2010–2014 ja toimi professorina Teknillisessä korkeakoulussa 1996–2011. Hän on ollut myös vierailevana tutkijana Japanissa ja Ranskassa. Hari on aktiivinen tutkijakouluttaja ja on ohjannut 29 tohtoriopiskelijan opinnot. Hän kuuluu Finnish Graduate School of Neurosciencen johtokuntaan ja oli myös perustamassa sitä.

## Tutkimustyö
Hari on tutkimusryhmineen kehittänyt magnetoenkefalografia (MEG) -menetelmää, jonka avulla voidaan seurata millisekuntien aikaresoluutiolla aivoissa tapahtuvia muutoksia esimerkiksi liikkeiden, sosiaalisen kanssakäymisen tai puheen aikana. MEG-laitteisto perustuu herkkien suprajohtavien anturien käyttöön. Aivojen hermosolujen toimiessa syntyy pieniä sähkövirtoja. Kun tuhannet solut toimivat synkronisesti, syntyy sähkövirta ja edelleen magneettikenttä, joka on riittävän vahva antureilla havaittavaksi. 
 
## Julkaisut
Hari on julkaissut lähes 300 vertaisarvioitua lehtiartikkelia ja lukuisia muita julkaisuja.  Julkaisuihin oli viitattu kevääseen 2009 mennessä yli 12&nbsp;000 kertaa. Hirsch-indeksi oli tuolloin 62.

## Tunnustukset
### Palkinnot
* Award for the Advancement of European Science (1987)
* Matti Äyräpään palkinto (2001)
* Justine and Yves Sergent Prize for Cognitive Neuroscience (2002)
* Louis-Jeantet-säätiön lääketieteen palkinto (2003)
* Erkki Kivalo -palkinto (2006)
* Suomen tiedepalkinto (2009)
* Kunniatohtori
** Lissabonin yliopisto (2003)
** Kuopion yliopisto (2005)
** Aalto-yliopisto (2016)

### Jäsenyydet tieteellisissä yhteisöissä
*Academia Europæa, 1993
*Suomalainen Tiedeakatemia 1994
*Yhdysvaltain kansallinen tiedeakatemia, 2004

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Riitta Harin sivu TKK:ssa
Martingaalistrategia

**Martingaalistrategia** () on ruletin strategia, jossa pelataan 1:1 palauttavia vetoja (punainen/musta, parillinen/pariton ja 1-18/19-36) ja jossa jokaisen häviön jälkeen panos tuplataan. Strategia on usein käytetty kasinoilla. Strategialla päästään melkein varmasti eli todennäköisyydellä 1 voitolle, jos ajalle, rahalle ja yksittäisen kierroksen panokselle ei ole ylärajaa. Käytännössä peliin voi panostaa vain rajallisen määrän rahaa (ja aikaa), jolloin martingaali on odotusarvoisesti tappiollinen, kuten mikä tahansa muukin järjestelmä.

## Periaate
Aina hävityn pelikierroksen jälkeen asetetaan aikaisempaan panokseen verrattuna kaksinkertainen panos ja tätä jatketaan seuraavaan voittoon asti. 

Esimerkki:
* Panostetaan 10 € punaiselle. Tulos on musta. Panos menetetään.
* Panostetaan 20 € punaiselle. Tulos on musta. Panos menetetään.
* Panostetaan 40 € punaiselle. Tulos on punainen. Voitto 40 € + panos 40 € takaisin.
** Tulos: Panostettu yhteensä  70 €. Takaisin 80 €. Voitolle jääty 10 €, eli alkuperäisen panoksen verran.

Voiton jälkeen pelaamisen voi aloittaa uudestaan alusta, esimerkissä 10 € panoksella.

## Matemaattinen analyysi

Jos jollakin kierroksella tulee voitto, jäädään pelissä aina alkupanoksen (yllä olevassa esimerkissä 10 €) verran voitolle. Tämä voidaan osoittaa seuraavasti:
Oletetaan, että voittoa edeltää n tappiollista kierrosta. Näiden tappioiden summa on 1 + 2 + \cdots + 2^{n-1} = 2^n-1.
Seuraavan voitollisen kierroksen panos on 2^n, jolloin yhteensä voittoa tulee 2^n - (2^n-1) = 1.

Olkoon yksittäisen kierroksen häviön todennäköisyys \frac{1}{2} \leq p . Tällöin pelattaessa enintään n kierrosta hävitään kaikki kierrokset todennäköisyydellä p^n, ja tällöin tappio on 1 + 2 + \cdots + 2^{n-1} = 2^n - 1. Todennäköisyydellä 1-p^n jollain kierroksella tulee voitto, jolloin ylläolevan perusteella voiton määrä on 1 (kun pelaamista ei voiton jälkeen enää jatketa). Voiton odotusarvo on siis -p^n(2^n-1) + (1-p^n)*1 = 1 -(2p)^n \leq 0.

Odotusarvon voidaan myös helposti osoittaa olevan millä tahansa strategialla enintään nolla havaitsemalla pelaajan kassan olevan ylimartingaali.

Jos taas kierrosten määrälle ei ole mitään ylärajaa, tilanne onkin erilainen. Pelaaja jää yhä alkupanoksen verran voitolle, ellei hän häviä kaikkia kierroksia. Mutta nyt kaikkien kierrosten häviämisen todennäköisyys onkin 0, sillä n peräkkäisen tappion todennäköisyys on p^n, mikä lähestyy nollaa, kunhan p \neq 1. Koska pelaaja saa todennäköisyydellä 1 voiton, jonka suuruus on 10 (€), on voiton odotusarvo siis 10 (€).

Siis tässä tapauksessa mahdollisten kierrosten määrän lähestyessä ääretöntä odotusarvon raja-arvo ei ole sama kuin raja-arvon odotusarvo. Näin voi käydä, kun monotonisen konvergenssin lauseen ja Lebesguen dominoidun konvergenssin lauseen oletukset eivät ole voimassa. 

Käytännössä pelattavien kierrosten määrä ei voi olla rajoittamaton, sillä se vaatisi rajattomasti aikaa ja rahaa. Toisaalta myös pelijärjestäjillä on ruletissa maksimipanokset, jotka estävät strategian toimivuuden.

## Katso myös
*Martingaali (todennäköisyysteoria)
Jacobus Pierneef

**Jacobus Pierneef** (1886-1957) oli eteläafrikkalainen taidemaalari. Hän kuvasi töissään usein maisemaa tai arkkitehtuuria. Suurin osa hänen töistään esittää Highveldin maisemia.

Pierneef syntyi Pretoriassa hollantilaisille vanhemmille. Toisen buurisodan takia hänen perheensä päätti 1901 muuttaa takaisin Alankomaihin. Alankomaissa hän opiskeli Rotterdamse Kunsakademiessä, jossa häntä ohjasivat useat hollantilaiset taiteilijat. 18-vuotiaana hän muutti takaisin Pretoriaan. Hänen ensimmäisen näyttelynsä vuonna 1902 sai pääosin hyvän vastaanoton. Vuonna 1927 Pretoriassa avattu Pierneefin näyttely sisälsi myös abstraktia taidetta, mutta näyttelyn saama huono vastaanotto sai taiteilijan palaamaan vanhaan tyyliinsä.

Hän avioitui vuonna 1910 häntä 12 vuotta vanhemman Agatha Delen kanssa, mutta parin yhteiselämää haittasivat vaimon psyykkiset ongelmat ja sokeutuminen, ja liitto päättyi eroon vuonna 1923. Pierneef meni vuonna 1924 uusiin naimisiin May Schoepin kanssa. Pierneef jäi eläkkeelle 1933 ja kuoli 1957.
Karhepääskyt

**Karhepääskyt** (*Stelgidopteryx*) ovat pääskyjen heimoon kuuluva varpuslintusuku. Karhepääskyjen sukuun kuuluu BirdLifen mukaan kaksi lajia.

## Karhepääskyihin kuuluvat lajit
* Etelänkarhepääsky (*Stelgidopteryx ruficollis*)
* Pohjankarhepääsky (*Stelgidopteryx serripennis*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Stelgidopteryx
Agiadit

**Agiadit** (, ) olivat toinen kahdesta kuninkaallisesta Spartan kuningassuvusta, ja sitä pidettiin arvokkaampana kuin eurypontideja.

Agiadien kantaisänä pidettiin myyttistä Herakleen jälkeläistä Eurysthenestä, joskin suvun nimi juontaa juurensa tämän pojasta, Agis I:stä. Suvulla oli yleensä enemmän valtaa Spartan politiikassa eurypontideihin verrattuna, ja sen merkittävimpiä kuninkaita olivat Kleomenes I ja Leonidas I.