open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Infiniti J30

**Infiniti J30** oli Infinitin valmistama takavetoinen luksusauto. J30:n tuotanto aloitettiin 7. huhtikuuta 1992, vuoden 1993 mallina korvaamaan coupé-mallinen M30. J30 esiteltiin Yhdysvalloissa samaan aikaan kuin pahin kilpailijansa, Lexus GS. Auto sijoittui Infinitin mallistossa G20:n ja Q45:n väliin, Infinitin ensimmäisenä keskikokoisena sedanina. Se oli melko pienikokoinen ja se oli ylelliseksi autoksi epätavallisen pyöreästi muotoiltu.
Aiemmista Infiniti-malleista poiketen J30:ä markkinoitiin laajalla mainoskampanjalla. Autossa oli sama 3.0-litrainen VG30DE V6-moottori kuin Nissan 300ZX:sä. Se tuotti 210 hevosvoimaa ja 260 newtonmetriä vääntöä. J30 oli uudelleen nimetty versio Japanissa myydystä Nissan Leopard, joka oli saatavana sekä VG30DE- että VH41DE V8-moottorilla.

J30 valmistettiin Tochigissa Japanissa. J30:n tuotanto päättyi 18. kesäkuuta 1997, ja sen korvasi vuonna 1996 esitelty I30.

Yksi J30:n huonoista puolista oli sen pienet sisätilat. Se oli keskikokoinen auto jossa oli pikkuauton tilat (Pienemmät kuin Nissan Sentrassa) johtuen kaartuvasta kattolinjastaan ja matalasta tavaratilastaan.

## Aiheesta muualla
Mauritanian rautatie

**Mauritanian rautatie** käsittää 704&nbsp;kilometrin pituisen rautatieosuuden Nouadhiboun satamakaupungista Choumin ja Fderikin kautta Zoueratissa sijaitsevalle kaivosalueelle. Rautatietä hallinnoi Mauritanian valtionhallinnon alainen Société Nationale Industrielle et Minière (SNIM). Choumin pohjoispuolella rautatie kulkee noin viiden kilometrin matkan poliittisesti kiistanalaisella Länsi-Saharan alueella. Rautatiellä kuljetetaan vuosittain noin 16,6&nbsp;miljoonaa tonnia malmia.

Liikenne muodostuu pääasiassa kaivannaisten kuten rautamalmin kuljetuksista satamaan. Malmiliikenteessä käytettävissä junissa käytetään kolmea tai neljää yhteenkytkettyä General Motorsin valmistamaa 3&nbsp;300&nbsp;hevosvoiman dieselveturia. Malmijunat muodostuvat 210 malmivaunusta, ja junien kokonaispituus saattaa olla jopa 2&nbsp;500&nbsp;metriä. Kukin malmivaunu voi kuljettaa 84&nbsp;tonnin rautamalmikuorman. Keskimääräinen junapaino on 22&nbsp;000&nbsp;tonnia.

Malmijuniin liitetään tarvittaessa myös matkustajakäyttöön tarkoitettuja virkatarvevaunuja. Useimmiten matkustajat kuitenkin matkustavat yksinkertaisesti malmivaunujen päällä. Matkustajaliikennettä hoitaa SNIM:n tytäryhtiö Société d'assainissement, de travaux, de transport et de maintenance, joka vastaa myös radan kunnossapidosta.

## Aiheesta muualla
*SNIM 
*Train images at Adventures in Mauritania 
*Rautatien linjakartta
Carl Ludwig Koch

**Carl Ludwig Koch** (21. syyskuuta 1778 Kusel – 23. elokuuta 1857 Nürnberg) oli saksalainen eläintieteilijä, erikoisalanaan hämähäkkieläimet.

Koch oli ammatiltaan vesi- ja metsätalouden tarkastaja. Hänen pääteoksensa, 16-osaisen *Die Arachniden* (1831–1848), aloitti Carl Wilhelm Hahn (1786–1836) ja Koch kirjoitti teoksen viimeiset 12 osaa. Hän viimeisteli kappaleen hämähäkeistä Georg Wolfgang Franz Panzerin (1755–1829) teokseen *Faunae insectorum germanicae initia oder Deutschlands Insecten*.

Koch luokitteli suuren määrän hämähäkkejä. Hän nimesi linnuista muun muassa keltahemppojen suvun *Serinus*. Hänen kunniakseen on nimetty tammipitta (*Pitta kochi*).

Kochin poika Ludwig Carl Christian Koch (1825–1908) oli tunnettu entomologi.

## Teokset
* Die Pflanzenläuse, Aphiden. Lotzbeck, Nürnberg 1857.
* Übersicht des Arachnidensystems. Zeh, Nürnberg 1837–50.
* Deutschlands Crustaceen, Myriapoden und Arachniden. Pustet, Regensburg 1835–44.
* Die Arachniden. Zeh, Nürnberg 1831–48.
* System der baierischen Zoologie. Nürnberg, München 1816.
Ben Amera

**Ben Amera** on Mauritaniassa Afrikassa sijaitseva monoliitti. Se sijaitsee noin 400 kilometriä itään Nouadhiboun satamakaupungista lähellä Länsi-Saharan ja Mauritanian rajaa. Joidenkin lähteiden mukaan se on maailman toiseksi suurin monoliitti, heti Australiassa sijaitsevan Ulurun jälkeen.

## Lähteet
Monni (Hausjärvi)

**Monni** on Hausjärven neljänneksi suurin kylä. Asukasluku on noin 900. Pienestä asukasluvustaan huolimatta kylä on kasvussa jatkuvan pientalojen rakennuttamisen ansiosta. Monni on kasvanut yhteen Hyvinkään keskustaajaman kanssa ja siellä käytetään postinumeroa 05800 Hyvinkää. 

## Historia
Monnin kylän alueella on ollut asutusta jo kivikaudella. Kerkkolan kartanon mailta on löydetty kampakeraamisia tasatalttoja ja Pitkänsillan suolta kivestä valmistettuja poikkikirveitä.

Kylän asutus muodostui ennen toista maailmansotaa Erkylän kartanon sivutilan, Kerkkolan sekä kartanon entisten torppien asukkaista. Kyläläiset saivat elantonsa kotitilasta, mutta jotkut kävivät töissä Hyvinkään Villatehtaalla tai Riihimäellä VR:n palveluksessa. Monnissa toimi kyläkauppa 1970-luvun alkuun saakka. Sen jälkeen kylässä palveli myymäläkioski ja nyttemmin Saarisen myymäläauto. Sittemmin myymäläauton toiminta lopetettiin Hausjärvellä ja täten myös Monni menetti autolla liikkuvan kauppayhteyden. Monnissa kuitenkin käy Hausjärven kirjaston alainen kirjastoauto sekä kesäisin ja lomakaudella jäätelöauto.

Kylän lapset kävivät vuosikymmenten ajan Eskon koulua ja myöhemmin Erkylän kansakoulua. Vuonna 1926 kunta päätti perustaa Monnin seudulle oman koulupiirin. Koululaiset saivat opetusta aluksi vuokratiloissa, kunnes kylän oma kansakoulu valmistui 1928. Koulussa toimii nykyisin luokat 1-6 sekä esikoulu.

Kylän asukasmäärää kasvatti inkeriläisvirta jatkosodan jälkeen ja kylään asettui myös paljon karjalaisia. Kylään rakennettiin myös uudisrakennuksia.

Monniin avattiin 1912 rautatieseisake. Seisakkeen nimi oli aluksi Erkylä ja vuodesta 1925 alkaen Monni. Junien pysähdykset seisakkeella lakkautettiin 1996 asukkaiden ja Hausjärven kunnan vastustuksesta huolimatta.

## Liikenneyhteydet ja etäisyydet
Lakkautettuja junien pysähdyksiä entisellä seisakkeella on korvattu bussiliikenteellä. Kylää halkoo Monninlinja-niminen tie, joka alkaa yhdystieltä 2850 ja päättyy seututielle 143. Monninlinjalta haarautuu myös Rutikantie seututielle 290. Monninlinjan varrella sijaitsee myös Hyvinkään hiihtoseuran Paukunharjun maja.

Hausjärven kuntakeskukseen Oittiin on Monnista matkaa noin 22,7 kilometriä. Lähimmät kaupungit ovat Hyvinkää (7 km) ja Riihimäki (12 km).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Monnin Kyläyhdistys ry
Arne Skouen

**Arne Skouen** (18. lokakuuta 1913 Oslo – 24. toukokuuta 2003 Bærum) oli norjalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja sekä toimittaja ja kirjailija. Hänen kansainvälisesti tunnetuin työnsä on *Me kuolemme yksin* (*Ni liv*, 1957), joka asetettiin Oscar-ehdokkaaksi.

Skouen oli ehdolla merkittävien palkintojen saajaksi Berliinin ja Cannesin elokuvajuhlilla.

Skouen voitti Elämäntyö-Amandan (1986) ja Norjan kulttuurineuvoston kunniapalkinnon (1988).

## Ohjauksia
* *[[Gategutter]]* (1949)
* *[[Det brenner i natt!]]* (1955)
* *Me kuolemme yksin* (*Ni liv*, 1957)
* *[[An-Magritt]]* (1969)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Elena Melto

**Elena Melto** (alk. **Jelena Valerjevna ”Lena” Rešetko**, , s. 13. maaliskuuta 1986 Leningrad, Neuvostoliitto) on venäläis-suomalainen koripalloilija. Hän pelasi Suomessa Naisten Korisliigassa 17 kautta ja edusti lappeenrantalaista Catzia, jonka junioreissa hän pelasi jo 15-vuotiaana, sekä kaksi kautta kotkalaisseura Peli-Karhuja.

Melto pelasi Korisliigassa 374 runkosarjaottelua ja 110 pudotuspeliä. Hän teki niissä yhteensä ottelua kohden 14,9 pistettä ja otti 8,1 levypalloa. Hän voitti Suomen-mestaruuden vuosina 2010, 2012–2016 ja 2021 ja saavutti SM-hopeaa vuosina 2007–2009, 2011 ja 2018–2019 sekä SM-pronssia vuonna 2017. Hänet valittiin loppuotteluiden arvokkaimmaksi pelaajaksi vuosina 2010 ja 2013, vuoden ulkomaalaisvahvistukseksi vuosina 2012 ja 2016 sekä vuoden pelaajaksi vuonna 2022. Suomen cupin hän voitti kausilla 2007–2008, 2011–2012, 2012–2013, 2019–2020 ja 2020–2021. Huhtikuussa 2015 Melto ylitti historian neljäntenä pelaajana 1&nbsp;000 Suomen pääsarjassa tehdyn pudotuspelipisteen rajan.

Melto pelasi Venäjän nuorten maajoukkueissa ja oli muun muassa voittamassa alle 18-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2004 ja alle 20-vuotiaiden EM-kultaa vuonna 2006.

Suomen Koripalloliitto valitsi Melton joulukuussa 2007 SM-sarjan kuukauden pelaajaksi. Loukkaantumisista kärsinyt Catz voitti Melton johdolla kuukauden aikana kaikki pelaamansa sarjaottelut sekä Suomen cupin loppuottelussa Espoo Teamin.

Melto sai Suomen kansalaisuuden vuonna 2018. Hän avioitui ja vaihtoi sukunimeään syyskuussa 2019.

## Lähteet
* Elena Reshetko  baskethotel.com

### Viitteet
Spinaaliset lihasatrofiat

**Spinaaliset lihasatrofiat** ovat tiettyyn ryhmään kuuluvia lihassairauksia, joista käytetty yhteisnimitys merkitsee sananmukaisesti selkäydinperäisiä lihassurkastumia. Ne ovat tavallisesti periytyviä ja saattavat alkaa yhtä hyvin varhaislapsuudessa kuin vasta aikuisiälläkin.

Spinaaliset lihasatrofiat, joista käytetään myös englanninkielisestä nimestä (*spinal muscular atrophy*) tulevaa lyhennettä SMA-sairaudet, ovat parantumattomia. Oireena on lihasheikkous.

Spinaaliset lihasatrofioihin on kehitetty lääkehoitoa. Euroopassa on kolme myyntiluvan saanutta lääkettä: Spinraza, Zolgensma ja Evrysdi. Suurin osa lääkeaineista pyrkii korjaamaan SMA:n perussyytä eli lisäämään SMN-proteiinin tuotantoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Families of SMA  
* Tautiryhmän esittely Lihastautiliiton sivuilla
Pokljuka

**Pokljuka** on metsäinen ylänkö Bledin ja Bohinjin kuntien alueella luoteisessa Sloveniassa. Se sijaitsee 1&nbsp;300 metrin korkeudella ja on osa Triglavin kansallispuistoa. Ylängön pyökki- ja kuusimetsä kaadettiin suurelta osin 1700-luvulla; nyt paikalla kasvaa pääasiassa mäntyä. Pokljukan alueella on myös jonkin verran soita, mikä on harvinaista näin korkealla ylängöllä.  

Pokljukassa on talviurheilukeskus, joka tunnetaan etenkin vuosittaisista ampumahiihdon maailmancupin kilpailuista. Ampumahiihtokeskus sijaitsee 15 kilometriä länteen Bledin keskustasta. Paikalla järjestettiin ampumahiihdon maailmanmestaruuskilpailut vuonna 2001 ja Venäjän Tjumenin tullessa järjestäjänä hylätyksi valtiojohtoisen dopingin takia, palaavat nämä kilpailut Pokljukaan vuonna 2021.

Pokljuka on lisäksi suosittu kohde vuorikiipeilijöiden keskuudessa.

## Aiheesta muualla

*Pokljukan esittely Bledin kunnan virallisella sivustolla 
*Pokljukan ampumahiihtoseuran sivusto
Kristian Brenden

**Kristian Brenden** (s. 12. kesäkuuta 1976) on norjalainen entinen mäkihyppääjä.

Brenden pääsi edustamaan Norjaa Naganon talviolympialaisissa vuonna 1998. Hän hyppäsi yhdessä Lasse Ottesenin, Henning Stensrudin ja Roar Ljökelsöyn kanssa joukkuemäen kilpailussa, jossa Norja sijoittui neljänneksi. Henkilökohtaisissa kilpailuissa Brenden oli normaalimäen kahdeksas ja suurmäen 13.

Seuraavana vuonna järjestettiin hiihdon maailmanmestaruuskilpailut Itävallan Ramsaussa. Siellä Norja sijoittui vasta joukkuemäen kuudenneksi joukkueella, jossa hyppäsivät Brendenin lisäksi; Ljökelsöy, Tommy Ingebrigtsen ja Morten Aagheim. Brenden sijoittui normaalimäessä neljänneksitoista ja suurmäessä seitsemänneksitoista. Vuoden 1998 lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa Saksan Obertsdorfissa, hän sijoittui seitsemänneksi.

Hän voitti urallaan kaksi maailmancupin osakilpailua, ensimmäisen Norjan Lillehammerissa 1996 ja toisen Puolan Zakopanessa 1998. Lisäksi hän saavutti yhteensä kahdeksan palkintokorokepaikkaa. Brenden oli maailmancup-kauden 1996-1997 loppupisteissä paras norjalainen, sijalla seitsemän. Aiemmin samalla kaudella järjestettiin historian ensimmäinen Nordic Tournament, jossa hän tuli toiseksi Kazuyoshi Funakin jälkeen.

## Lähteet
*
Aarlahti

**Aarlahti** on kylä Mynämäen kunnan  Mietoisissa, Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee Mynälahden tuntumassa, Laajoen suistossa, Kustavintien eteläpuolella.

## Historia

Ensimmäinen tunnettu kirjallinen tieto Aarlahden kylästä on vuodelta 1467, kun talon isäntä Matti Antinpoika teki 60 markan lahjoituksen Turun tuomiokirkon Johanneksen kuorille. Kylä mainitaan myös 1500-luvun kirkollisissa lähteissä. Aarlahden tila kuului 1500- ja 1600-lukujen vaihteessa Turun linnalle, jonka jälkeen tila muuttui säteritilaksi. 

Aarlahden talon mainitaan joutuneen kruunulle vuonna 1683, jolloin siitä muodostettiin Vehmaan komppanian ratsutila. Samassa yhteydessä mainitaan myös kylässä sijaitseva Palokylän tila, joka oli Aarlahden tilan aputila. Viimeistään isojaon aikana Aarlahti jaettiin kahtia Alis- ja Ylistaloksi, joiden rakennukset alun perin sijaitsivat vierekkäin. Myöhemmin Alistalo siirtyi vanhalta kylätontilta etelään ja sen rakennuskanta uusittiin.

Kylässä sijaitsi 1800-luvulla yhden kiviparin jalkamylly. Samalla vuosisadalla kylän maille oli muodostunut runsaasti mäkitupalaistiloja, josta monet sijoittuivat nykyisen Aarlahdentien läheisyyteen, noin puolen kilometrin etäisyydelle kantatiloista. Tämän jälkeen uusi asutus kylässä on keskittynyt pääasiassa Mynälahden rannoille, jonne on rakennettu runsaasti loma-asuntoja. Myös monia mäkitupalaistiloja on muutettu loma-asuntokäyttöön.

## Kylämaisema ja luonto

Kylä on maaseutuvaltainen ja kylän vanha rakenne on säilynyt hyvin. Varsinkin Aarlahden Ylistaloon 1800-luvulla valmistuneet päärakennus ja lukuisat piharakennukset ovat rakennushistoriallisesti edustavia.

Kylän itäpuoli rajautuu mereen ja sen rannat ovat matalia ja ruovikkoisia. Yksi Mietoisten huomattavimmista luonnonnähtävyyksistä, Mietoistenlahden Natura-alue Laajoen suistossa sijaitsee osin myös kylän mailla. Alavat rantamaat ja kylän pohjoispuoli Kustavintielle asti ovat puolestaan peltoa, asutuksen keskittyessä peltojen länsipuolella kulkevan Aarlahdentien varteen. Kylän länsipuoli on puolestaan pääosin metsävaltainen.

## Palvelut

Kylässä sijaitsee kunnan yleinen rantasauna, uimaranta, matonpesupaikka sekä pienvenesatama.

## Lähteet

* 

* 

* 

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Kuinka Aarlahden säteri periytyi? - Genos, Suomen sukututkimusseuran aikakauskirja 
*Aarlahden paikannimistöä WirmoWikissä
Ryan Lochte

**Ryan Lochte** (s. 3. elokuuta 1984) on yhdysvaltalainen kilpauimari ja olympiavoittaja. Hän syntyi Canandaiguassa New Yorkin osavaltiossa ja valmistui Floridan yliopistosta. Lochte on kuusinkertainen olympiavoittaja: neljästi viestissä sekä Pekingissä 2008 200 metrin selkäuinnissa ja Lontoossa 2012 400 metrin sekauinnissa. Lisäksi hänellä on kolme olympiahopeaa ja kolme pronssia.

Lochte on voittanut vuosina 2003–2016 lukuisia mitaleja kesäolympialaisissa, uinnin MM-kilpailuissa, Pan-Amerikan kisoissa ja Pan-Tyynenmeren uintikilpailuissa. Pitkän radan MM-kilpailuissa 
hän on voittanut 18 mestaruutta, joista kymmenen henkilökohtaisilla matkoilla. Lisäksi hän on saanut viisi hopeaa ja neljä pronssia. Lyhyiden ratojen MM-kilpailuissa hän on voittanut 14 henkilökohtaista ja seitsemän viestimestaruutta sekä saanut lisäksi kymmenen hopea- ja seitsemän pronssimitalia.

Lochte rikkoi 30. maaliskuuta 2007 Melbournen uinnin maailmanmestaruuskilpailuissa Australiassa 200 metrin selkäuinnin maailmanennätyksen. Ennätys pysyi Lochten hallussa 10. toukokuuta 2009 asti jolloin ennätyksen rikkoi Ryosuke Irie.  Rooman MM-kilpailuissa 2009 Lochte teki 200&nbsp;metrin sekauinnin maailmanennätyksen 1.54,10. Hän rikkoi ennätyksen Shanghain MM-kilpailuissa 2011 ajalla 1.54,00. Kyseessä oli uinnin ensimmäinen pitkien ratojen maailmanennätys uuden teknologian uimapukujen kieltämisen jälkeen. 

Barcelonan MM-kilpailuissa 2013 Lochte voitti kultaa 200 metrin sekauinnissa, 200 metrin selkäuinnissa ja 4&nbsp;×&nbsp;200 metrin vapaauintiviestissä sekä saavutti hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin vapaauintiviestissä.

## Kilpailukiellot

Lochte sai kymmenen kuukauden kilpailukiellon, kun hän valehteli muutaman joukkuetoverinsa kanssa tulleensa ryöstetyiksi Rio de Janeiron olympialaisissa 2016, vaikka he olivat todellisuudessa joutuneet turvamiesten kiinniottamiksi tuhottuaan huoltoaseman wc-tiloja.

Lochte sai USADAn langettaman, toukokuusta 2018 alkaneen 14 kuukauden kilpailukiellon käytettyään laskimonsisäistä injektiota. 

## Lähteet
* Saavutukset www.usaswimming.org -sivustolla 
* Tulokset swimrankings.net-sivustolla 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Aittojärven rautatieasema

**Aittojärven rautatieasema** () oli Suomen rataverkkoon kuuluvalla rataosalla  sijainnut rautatieliikennepaikka. Liikennepaikka sijaitsi Aittojärven kylässä Kiuruvedellä, noin 12 kilometriä Kiuruveden keskustasta länteen. Liikennepaikka lakkautettiin 27. toukokuuta 1990.

Liikennepaikalla oli alun perin kaksi sivuraidetta ja kuormauslaituri.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Vaunut.org: kuvia Aittojärveltä
Mehiläispesä

**Mehiläispesä** on rakennelma, jonka sisällä mehiläiset elävät, ylläpitävät ravintovarantojaan ja kasvattavat jälkeläisensä. 

## Luonnonvaraisten mehiläisten pesät

Euroopassa tyypilliset luonnonvaraiset *Apis mellifera* -sukuiset mehiläiset rakentavat pesänsä usein onttoihin puihin, koloihin kallioissa, tai muihin suojaisiin paikkoihin. Tällaisen pesän tilavuus ja yhdyskunnan koko voivat vaihdella suurestikin, tilavuus noin 10 litrasta jopa 100 litraan ja yhdyskunnan koko 15 000 mehiläisestä 60 000 mehiläiseen.

## Keinotekoiset mehiläispesät
### Traditionaaliset
Mehiläispesiä on ennen nykyisen kaltaisen pesän kehittämistä valmistettu savesta, oljesta ja ontoista puunrungoista.

### Modernit

Mehiläispesät voidaan jakaa kahteen pääryhmään, kiinto- ja irtorakenteisiin, joista irtorakenteiset ovat helppokäyttöisyytensä ja muunneltavuutensa vuoksi merkittävästi yleisempiä. Mehiläispesä koostuu päällekkäin aseteltavista pesälaatikoista, joissa kussakin on 7–11 vierekkäistä vahasta valmistettua puurunkoista kehää. Pesälaatikoiden määrä riippuu pesässä asuvan mehiläisyhdyskunnan koosta ja irtorakenteisessa pesässä pesälaatikoiden lisääminen tai vähentäminen on helppoa yhdyskunnan koon muuttuessa. Alimman pesälaatikon alalaidassa on lentoaukko, jonka kautta mehiläiset voivat poistua pesästä ja palata sinne. Päällimmäisen pesälaatikon päällä on erillinen vesikatto.

## Mehiläispesän käyttö symboliikassa
* Mehiläispesä esiintyy Yhdysvaltojen Utahin osavaltion vaakunassa ja lipussa. 
* Heraldiikassa mehiläispesä symboloi usein teollisuutta.
*  Mehiläispesä on myös vapaamuurareille merkittävä symboli.
* Uuden Seelannin parlamentin pyöreää rakennusta Wellingtonissa kutsutaan mehiläispesäksi. ()

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Video mehiläispesän rakentamisesta
Jane Alexander

**Jane Alexander** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Jane Alexander (s. 1973), brittiläinen malli ja näyttelijä, joka tunnetaan draamasarjasta *Ihana Elisa*
* Jane Alexander (s. 1939), yhdysvaltalainen Emmy- ja Tony-palkittu näyttelijä.
* Jane Alexander (s. 1959), Kanadan anglikaanisen kirkon piispa Edmontonissa.
Sun Ribo

**Sun Ribo** (; s. 18. joulukuuta 1976 Liaoning, Kiina) on kiinalainen ampumahiihtäjä ja MM-mitalisti.

Sun aloitti ampumahiihdon harrastamisen vuonna 1992 ja osallistui MM-kilpailuihin ensimmäisen kerran Anterselvassa 1995. 

Sun hiihti toisen osuuden Kiinan viestijoukkueessa, joka sijoittui seitsemänneksi Naganon olympialaisissa 1998. Neljä vuotta myöhemmin hän oli viidestoista Salt Lake Cityn olympialaisten 15 kilometrin kilpailussa. Hanti Mansijskin MM-kilpailuissa 2003 hän oli kahdestoista 7,5 kilometrin sprinttikilpailussa.

Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 Sun saavutti hopeaa normaalimatkalla, 15 kilometrillä. Hän ampui sakkominuutin kummaltakin pystypaikalta häviten 30,2 sekuntia yhden ohilaukauksen ampuneelle Andrea Henkelille. Pronssimitalisti – niin ikään yhden sakon ampunut – Linda Tjørhom jäi Sunille 4,1 sekuntia. Samoissa kilpailuissa Sun oli lisäksi viidestoista yhteislähtökilpailussa.

Arvokilpailuja lukuun ottamatta Sunin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on ollut neljästoista tila.

## Lähteet
*
Lautuma

**Lautuma** (: *livor* 'sinelmä', *mors* [gen.*mortis*] 'kuolema') on kuoleman jälkeen ruumiin iholle ilmaantuva violetinpunainen väritys. Lautuma johtuu punasolujen vajoamisesta painovoiman vaikutuksesta alimpiin verisuoniin, koska verenkierto on pysähtynyt.

Lautumat lasketaan toissijaisiin kuolemanmerkkeihin, joita ovat myös esimerkiksi kuolonkankeus ja ruumiin jäähtyminen. Lautumia voidaan käyttää apuna arvioitaessa henkilön kuolinaikaa.

## Lautuman vaiheet
Lautumat ilmestyvät yleensä ensin rintakehän sivuosiin noin 15–20 minuutin kuluttua kuolemasta. Ne alkavat yhtyä toisiinsa 2 tunnin kuluttua, ja niiden määrä ja laajuus lisääntyy 12 tuntiin asti. Lautumia ei ilmaannu paikkoihin, joissa ruumis koskettaa maata tai jotain esinettä, koska ihon hiussuonet ovat tällöin puristuneina kasaan. Kuolemanhetkestä 20 tunnin sisällä lautumat ovat vielä poispainettavissa, ja niiden paikka myös muuttuu tänä aikana, jos ruumista liikutetaan.

## Lähteet
Osrik Forsberg

**Osrik Ingvald Forsberg** (26. syyskuuta 1912 Pyhtää – 11. helmikuuta 1994 Kotka) oli suomalainen kilpasoutaja.

Forsberg edusti soutu-urallaan Pyhtään Yritystä ja vuonna 1945 perustettua Sunilan Soutajia. Jälkimmäisessä hän muodosti veljensä Helge Forsbergin sekä Veikko Lommin, Oiva Lommin ja perämies Veli Aution kanssa venekunnan, joka edusti Suomea Lontoon 1948 olympialaisten perämiehellisten nelosten kilpailussa. Joukkue ei kuitenkaan päässyt loppukilpailuun.

Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Osrik Forsberg oli mukana vuosina 1946 ja 1947. Jälkimmäisellä kerralla hän saavutti pronssia. Suomen mestaruuden hän voitti nelosessa vuosina 1940, 1945, 1946 ja 1947 sekä kahdeksikossa vuonna 1946.

181 senttimetriä pitkä Forsberg toimi Sunilan Soutajien johtokunnassa. Ammatiltaan hän oli autonkuljettaja.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Helge Forsberg

**Helge Bernhard Forsberg** (13. marraskuuta 1920 Pyhtää – 3. tammikuuta 2005 Kotka) oli suomalainen kilpasoutaja.

Forsberg edusti soutu-urallaan Sunilan Sisua ja vuonna 1945 perustettua Sunilan Soutajia. Jälkimmäisessä hän muodosti isoveljensä Osrik Forsbergin sekä Veikko Lommin, Oiva Lommin ja perämies Veli Aution kanssa venekunnan, joka edusti Suomea Lontoon 1948 olympialaisten perämiehellisten nelosten kilpailussa. Joukkue ei kuitenkaan päässyt loppukilpailuun.

Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Helge Forsberg oli mukana vuosina 1947, 1949 ja 1950. Keskimmäisellä kerralla hän saavutti pronssia. Suomen mestaruuden hän voitti nelosessa vuosina 1947, 1949 ja 1950 sekä kahdeksikossa vuonna 1950.

180 senttimetriä pitkä "Hese" Forsberg oli ammatiltaan autonkuljettaja ja toimi soutujoukkueiden kuljetustehtävissä.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Veli Autio

**Veli Oiva Autio** (2. heinäkuuta 1909 Kuutsalo (Kymi) – 13. elokuuta 1993 Kotka) oli suomalainen kilpasoutaja. Hän toimi soudussa perämiehenä.

Autio edusti soutu-urallaan Kuutsalon Aallottarenpoikia, Sunilan Sisua ja vuonna 1945 perustettua Sunilan Soutajia. Hän edusti Suomea Lontoon 1948 olympialaisten perämiehellisten nelosten kilpailussa, jossa Sunilan Soutajien venekunnan airoissa olivat veljekset Helge ja Osrik Forsberg sekä serkukset Veikko ja Oiva Lommi. Joukkue ei selviytynyt loppukilpailuun.

Pohjoismaiden mestaruuskilpailuissa Autio saavutti hopeaa vuonna 1946 sekä pronssia vuosina 1947 ja 1949. Suomen mestaruuden hän voitti nelosessa vuosina 1945, 1946 ja 1947 sekä kahdeksikossa vuonna 1946.

Helsingin 1952 olympialaisissa Autio oli Suomen soutujoukkueen valmentajana ja johtajana. Hän toimi myös Suomen Soutuliiton liittohallituksessa.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Christian Lindblad

**Christian Lindblad** (s. 29. maaliskuuta 1963) on suomalainen elokuvaohjaaja, elokuvakäsikirjoittaja ja näyttelijä. Suomenruotsalainen Lindblad on ohjannut ja käsikirjoittanut muun muassa elokuvat *Party* (1991) ja *[[Ripa ruostuu]]* (1993) sekä näytellyt sivurooleja useissa elokuvissa, kuten *[[Akvaariorakkaus]]* (1993), *[[Ihanat naiset rannalla]]* (1998) ja *[[Cyclomania]]* (2001). Lisäksi Lindblad on tehnyt 2000-luvulla useita lyhyitä ja keskipitkiä animaatioelokuvia vaha-animaatiotekniikalla.
Pekka Kling

**Pekka Rolf Artur Kling** (s. 7. marraskuuta 1944 Iisalmi – 20. lokakuuta 2021) oli suomalainen ampuja.

Turun Seudun Ampujia edustanut Pekka Kling tuli ampumapiireissä tunnetuksi vuoden 1959 SM-kisoissa, kun hän 14-vuotiaana sijoittui isänsä Rolf Klingin jälkeen hopealle hirviammunnan kertalaukauksissa. Vuosina 1961–1963 hän voitti Suomen mestaruuden niin kerta- ja parilaukauksissa kuin yhdistetyssäkin. Kaurisammunnan Suomen mestaruuden hän voitti vuosina 1965 ja 1966, villikarjuammunnan vuonna 1967 sekä kaikki kolme hirviammunnan mestaruutta vuonna 1968. Ensimmäisen henkilökohtaisen kivääriammunnan Suomen mestaruutensa Kling voitti vuonna 1970 ollessaan paras vapaakiväärin makuukilvassa.

Parhaisiin kansainvälisiin saavutuksiinsa Kling pääsi 1960-luvun alussa. Oslon PM-kisoissa 1961 hän sai hopeaa hirviammunnan kertalaukauksilla. Kairon MM-kilpailuissa 1962 hän sijoittui parilaukauskilpailussa viidenneksi. Sandvikenin EM-kilpailuissa 1963 hän saavutti parilaukauksissa hopeaa kuusi pistettä Neuvostoliiton Oleg Zakurenoville hävinneenä ja kauriskilpailussa pronssia. Lisäksi hän sai kolme hopeaa joukkuekilpailuissa. Kööpenhaminan PM-kilpailuissa 1963 Kling voitti kultaa hirven parilaukauksilla. Göteborgin PM-kilpailuissa 1965 hän voitti kultaa hirven kertalaukauksilla ja kaurisammunnassa. Plzeňin EM-kisoissa 1969 hän kilpaili kivääriammunnassa mutta ilman menestystä.

Urheilutoimittajain liitto valitsi Pekka Klingin vuoden 1963 seitsemänneksi parhaaksi suomalaisurheilijaksi. Äänestyksen aikana hän täytti 19 vuotta ja oli siihen mennessä nuorin kymmenen parhaan suomalaisurheilijan listalle yltänyt.

## Saavutuksia

* MM-kisoissa viides sija hirviammunnan parilaukauksilla 1962
* EM-hopeaa hirviammunnan parilaukauksilla sekä kolmessa joukkuekilpailussa 1963
* EM-pronssia kaurisammunnassa 1963
* PM-kultaa hirviammunnan parilaukauksilla 1963 sekä hirviammunnan kertalaukauksilla ja kaurisammunnassa 1965

## Lähteet

* 

### Viitteet
Linda Grubben

**Linda Grubben** (o.s. **Tjørhom**, s. 13. syyskuuta 1979 Stavanger, Norja) on entinen norjalainen ampumahiihtäjä, olympiamitalisti ja maailmanmestari.

Linda, tuolloin vielä Tjørhom, hiihti toisen osuuden Norjan viestijoukkueessa, joka saavutti Saksan jälkeen hopeaa Salt Lake Cityn olympialaisissa 2002. Oberhofin MM-kilpailuissa 2004 hän hiihti avausosuuden Norjan voittoisassa viestikvartetissa, jonka muut jäsenet olivat Gro Marit Istad-Kristiansen, Gunn Margit Andreassen ja Liv Grete Poirée; eroa toiseksi sijoittuneeseen Venäjään oli runsas minuutti.

Hochfilzenin MM-kilpailuissa 2005 Tjørhom sijoittui kolmanneksi 15 kilometrin kilpailussa Andrea Henkelin ja Sun Ribon jälkeen, ero voittajaan oli yli puoli minuuttia. Pokljukan MM-sekaviestissä 2006 hän kuului Norjan hopeajoukkueeseen, joka hävisi kilpailun voittaneelle Venäjälle vajaan minuutin. 

Tjørhom avioitui kesällä 2006 Norjan ampumahiihtojoukkueen valmentajan Roger Grubbenin kanssa. Anterselvan MM-kilpailuissa 2007 hän voitti normaalimatkan maailmanmestaruuden puhtaalla ammunnalla. Toiseksi sijoittunut – niin ikään ilman sakkoja selvinnyt – Florence Baverel-Robert hävisi yli minuutin. Takaa-ajossa Grubben ampui ainoan ohilaukauksensa ensimmäisellä pystypaikalla ja nousi sprinttikilpailun jälkeiseltä 18. sijalta hopealle, vain 7,1 sekuntia Magdalena Neunerille hävinneenä. Viestissä hän hiihti ankkuriosuuden Norjan pronssijoukkueessa. 

Maailmancupissa Grubben voitti kahdeksan osakilpailua, oli viidesti toinen ja yhdeksän kertaa kolmas. Kokonaiskilpailussa hän oli parhaimmillaan kuudes kaudella 2006–2007.

Linda Grubben lopetti uransa keväällä 2007.

## Saavutuksia
*Olympialaiset:
**Salt Lake City 2002: viestissä hopeaa
**Torino 2006: viestissä viides, yhteislähdössä neljästoista, takaa-ajossa viidestoista
*MM-kilpailut:
**Oslo 2000: 15 km:llä neljästoista
**Oberhof 2004: viestissä kultaa
**Hochfilzen 2005: 15 km:llä pronssia, viestissä viides, yhteislähdössä kahdestoista, takaa-ajossa neljästoista
**Pokljuka 2006: sekaviestissä hopeaa
**Anterselva 2007: 15 km:llä kultaa, takaa-ajossa hopeaa, viestissä pronssia, yhteislähdössä kuudes 
*Nuorten MM-kilpailut:
**Forni Avoltri 1997: viestissä kultaa
**Jericho / Val Cartier 1998: sprintissä hopeaa
**Pokljuka 1999: sprintissä hopeaa, takaa-ajossa hopeaa, normaalimatkalla pronssia
*Maailmancup:
**Osakilpailuvoitot:
***Kausi 2002–2003: Pokljuka / Östersund 7,5 km
***Kausi 2003–2004: Anterselva yhteislähtö
***Kausi 2004–2005: Oberhof 7,5 km
***Kausi 2005–2006: Pokljuka 7,5 km, Oslo yhteislähtö
***Kausi 2006–2007: Östersund takaa-ajo, Oberhof takaa-ajo, Anterselva 15 km
**Kokonaiskilpailu:
***Kausi 2004–2005: yhdeksäs
***Kausi 2006–2007: kuudes

## Lähteet
*
Leimavero

**Leimavero** oli suomalainen vero, jota kannettiin vuoteen 2001 saakka.

Leimaveroa oli maksettava muun muassa useista viranomaisten antamista luvista ja todistuksista, virallisten luetteloiden ja pöytäkirjojen otteista, kiinteistön luovutuksesta, vuokratontin ja sillä olevan rakennuksen myynnistä sekä osakeyhtiötä perustettaessa ja osakkeita myytäessä. Leimaveroa maksettiin myös asiakirjoja tuomioistuimelle jätettäessä ja tuomioistuimen kirjallista päätöstä vastaanotettaessa. Myös arvopaperin luovutuksesta sekä arvonimistä maksettiin leimaveroa.

Huvitilaisuuksien vaivaishuonemaksun leimavero korvasi 1920.

Leimaverolaki oli voimassa vuoden 2001 loppuun saakka, ja sen korvasi vuonna 1997 uusi varainsiirtoverolaki ja vuonna 2002 laki arvonimistä suoritettavasta verosta.

Kauppa- tai luovutuskirjaan liimattiin tarvittava määrä postimerkin näköisiä leimaveromerkkejä, joita sai ostaa postitoimistoista. Kuhunkin asiakirjaan tuli kiinnittää leimaveron suuruutta vastaava määrä merkkejä, jotka tämän jälkeen mitätöitiin leimaamalla. Tällä tavalla merkittiin veron suorittaminen itse asiakirjaan.

## Historiaa

Asiakirjojen perusteella tapahtuva valtionverotus alkoi ensimmäisenä Hollannissa 1624. Muut maat seurasivat esimerkkiä niin, että verotus alkoi Englannissa 1671, Ranskassa 1673 ja Itävallassa 1686. Ruotsissa valtiosäädyt myöntyivät tähän verotusmuotoon 4. joulukuuta 1660, jolloin annettiin *Ordning och stadga om insegladt papper eller charta sigillata.* Ensimmäistä leimaveroa kannettiin seuraaviin valtiopäiviin asti. Jatkuvasti kannettavaksi tämä vero tuli 1600-luvun lopulla. Leimaveron kantoperusteesta ja suuruudesta annettiin useita asetuksia. Aluksi leimaveroa perittiin yksityisten välisistä asiakirjoista siitä riippumatta jätettiinkö asiakirja myöhemmin jollekin viranomaiselle vai ei. Myöhemmin lainsäädäntö vakiintui sellaiseksi, että ainoastaan viranomaiselle jätettävistä asiakirjoista perittiin leimaveroa.

Suomessa leimaveron perinnässä käytettiin 1800-luvulla erityistä valmiiksi leimattua paperia, jota nimitettiin karttapaperiksi. Suomeen perustettiin Karttapaperikonttori 19. toukokuuta 1816, jolloin annettiin Karttapaperi-Kontuorin Ohje-sääntö. Veron noustessa aiemmin valmistettuun käyttämättömään karttapaperiin määrättiin liimattavaksi karttamerkkejä uuden arvon saavuttamiseksi. Leimaveron nimenä 1800-luvulla oli karttasuostuntavero. Karttapaperikonttorista tehtiin 21. helmikuuta 1894 Suomen Leimakonttori. Tämän jälkeen alettiin käyttää nimitystä leimamerkki. Leimasuostunnasta eli leimasuostuntaverosta siirryttiin leimavero-nimitykseen ensimmäisen kerran 24. joulukuuta 1915 asetuksella, joka tuli voimaan vuoden 1916 ensimmäisenä päivänä.

## Katso myös

*Leimaverolaki (Suomi)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla

*
Eero Lehtovirta

**Eero Elis Lehtovirta** (28. marraskuuta 1926 – 27. kesäkuuta 2003) oli suomalainen kilpasoutaja.

Lehtovirta oli soutu-uransa huipulla Gentin EM-kisoissa 1955. Siellä Wärtsilän Soutajien nelonen, jossa soutivat Reino Poutanen, Kauko Hänninen, Lehtovirta ja Jorma Salonen, saavutti perämiehettömässä nelosessa pronssia ja kaksi tuntia myöhemmin perämies Rolf Tuomisella vahvistettuna toisen pronssin. Helsingin 1952 olympialaisissa Lehtovirta edusti Suomea kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui.

Lehtovirta voitti Suomen mestaruuden perämiehettömässä nelosessa, perämiehellisessä nelosessa ja kahdeksikossa vuonna 1955. Hän asui Ruotsissa 1960-luvulta lähtien.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Yrjö Hakoila

**Yrjö Ilmari Hakoila** (19. tammikuuta 1932 Turku – 10. joulukuuta 1986 Turku) oli suomalainen kilpasoutaja.

Hakoila edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuonna 1951.

Turun Yliopiston Soutajia edustanut Hakoila voitti perämiehettömässä nelosessa Suomen mestaruuden vuonna 1951 ja SM-hopeaa vuonna 1952.

Hakoila oli koulutukseltaan filosofian maisteri ja työskenteli fysiikan opettajana.

## Lähteet

*
Antti Arell

**Antti Arell** (18. toukokuuta 1927 Lapua – 9. tammikuuta 2013) oli suomalainen kilpasoutaja.

188 senttimetriä pitkä Arell edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuihin hän osallistui vuonna 1951.

Turun Yliopiston Soutajia edustanut Arell voitti Suomen mestaruuden perämiehettömässä nelosessa vuonna 1951. Hän toimi myös TYS:n puheenjohtajana.

Arell kilpaili myös purjehduksessa edustaen Turun Pursiseuraa.

Arell oli koulutukseltaan filosofian tohtori ja työskenteli muun muassa apulaisprofessorina ja matematiikan opettajana. Hän oli Eksaktisten tieteiden seura r.y.:n jäsen 8.&nbsp;toukokuuta 1957 alkaen.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Esko Lyytikkä

**Esko Aulis Lyytikkä** (6. tammikuuta 1929 Viipuri – 20. joulukuuta 1997 Turku) oli suomalainen kilpasoutaja.

Lyytikkä edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui. Kotimaassaan hän edusti turkulaisseura IK Academiaa.

Lyytikkä oli koulutukseltaan ekonomi ja työskenteli hallintojohtajana.

## Lähteet

*
Birger Andersson

**Birger Fredrik Wilhelm Andersson** (2. marraskuuta 1925 Turku – 28. joulukuuta 2004 Porvoo) oli suomalainen kilpasoutaja.

Andersson edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui keräilyerien jälkeen. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuihin Andersson osallistui vuosina 1949–1953.

Turkulaista IK Academiaa edustanut ”Bige” Andersson voitti Suomen mestaruuden kevyessä nelosessa vuosina 1950 ja 1952 sekä SM-hopeaa perämiehettömässä kaksikossa Göran Olssonin parina vuonna 1953.

Andersson toimi Suomen soutujoukkueen johtajana ja valmentajana Melbournen 1956 olympialaisissa. Hän toimi myös Wärtsilän Soutajien valmentajana 1950-luvulla. 

Andersson oli koulutukseltaan filosofian maisteri ja suoritti Yhdysvalloissa *[[Ylempi korkeakoulututkinto|Master of Science]]* -tutkinnon. Hän työskenteli muun muassa kemistinä ja geologina.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Birger Anderssonin muistokirjoitus. Helsingin Sanomat (käyttäjätunnuksella).
Maryvonne Dupureur

**Maryvonne Dupureur** (o.s. **Samson**, 24. toukokuuta 1937 Saint-Brieuc, Côtes-d'Armor, Ranska – 7. tammikuuta 2008) oli ranskalainen keskimatkojen juoksija ja olympiamitalisti.

Dupureur voitti olympiahopeaa 800 metrin juoksussa Tokiossa 1964 kaikkien aikojen neljänneksi parhaalla ajalla 2.01,9. Hän oli juossut olympiaennätyksen 2.04,1 välierässä ja johti loppukilpailua lähes viidellä metrillä kääntyessään loppusuoralle, mutta Ison-Britannian Ann Packer saavutti ja ohitti hänet ja juoksi voittoon maailmanennätysajalla 2.01,1. Méxicon olympialaisissa 1968 Dupureur juoksi kahdeksanneksi ajalla 2.08,2. Rooman olympialaisissa 1960 hän karsiutui alkuerissä ajalla 2.12,3. Vuonna 1967 hän voitti hopeaa 800 metrillä Prahan EM-hallikilpailuista. Ateenan ulkoratojen EM-kilpailuissa 1969 hän karsiutui 800 metrin alkuerissä ajalla 2.09,6.

Dupureur voitti Ranskan mestaruuden 400 metrillä vuosina 1959, 1963 ja 1964, 800 metrillä vuosina 1960, 1963, 1964, 1967, 1968 ja 1969 sekä 1&nbsp;500 metrillä vuonna 1969. Hän juoksi Ranskan ennätyksen 800 metrillä seitsemän kertaa sekä lisäksi kerran niin 400:llä kuin myös 1&nbsp;500 metrillä. Hänen Tokiossa juoksemansa 800 metrin aika 2.01,9 säilyi Ranskan ennätyksenä lähes kymmenen vuotta kunnes Marie-Françoise Dubois alitti sen Rooman EM-kilpailuissa.

## Saavutuksia
* Olympiahopeaa Tokio 1964
* Halli-EM-hopeaa Praha 1967
* Ranskan mestaruus 400 m 1959, 1963 ja 1964
* Ranskan mestaruus 800 m 1960, 1963, 1964, 1967, 1968 ja 1969
* Ranskan mestaruus 1 500 m 1969
* 9 Ranskan ennätystä 

## Henkilökohtaiset ennätykset
* 400 metriä: 55,0 (1964)
* 800 metriä: 2.01,9 (1964)
* 1 500 metriä: 4.27,9 (1969)
* 80 metrin aidat: 11,9 (1960)

## Lähteet
* 
* 
* 
*
Harry Wikman

**Harry Herman Enzio Wikman** (1. syyskuuta 1929 Turku – 4. lokakuuta 2017 Örebro, Ruotsi) oli suomalainen kilpasoutaja.

Wikman edusti Suomea Helsingin 1952 olympialaisissa kahdeksikkojen soudussa. Joukkue jäi alkuerässään viidenneksi ja karsiutui. Pohjoismaitten mestaruuskilpailuihin Wikman osallistui vuosina 1952–1954.

Turkulaista IK Academiaa edustanut ”Hati” Wikman saavutti nelosessa yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia. Hän pelasi myös käsipalloa SM-sarjassa edustaen Åbois-seuraa.

Wikman oli koulutukseltaan diplomi-insinööri. Hänelle myönnettiin Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki vuonna 1983 ja Ruotsin Pohjantähden ritarikunnan I luokan ritarimerkki (*Kungliga Nordstjärneorden*) vuonna 1990.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Kalevan kisat 1971

**[[Kalevan kisat]]** järjestettiin vuonna 1971 Oulussa 23.–25. heinäkuuta. Kilpailupaikkana oli Raatin kenttä. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Kisat käytiin kaksi viikkoa ennen Helsingin Yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuja.  

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
*
Kalevan kisat 1972

**[[Kalevan kisat]]** järjestettiin vuonna 1972 Joensuussa 11.–13. elokuuta. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Ohjelmassa oli ensimmäisen kerran naisten 3&nbsp;000 metrin juoksu. Kisat käytiin kaksi viikkoa ennen Münchenin kesäolympialaisia.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
*
Erich Kästner

**Erich Kästner** (23. helmikuuta 1899 Dresden, Saksa – 29. heinäkuuta 1974 München, Saksa) oli saksalainen kirjailija. Hänet tunnetaan parhaiten lastenkirjallisuudestaan, muun muassa teoksista *Emil und die Detektive* (1929, suom. *Pojat salapoliiseina*) ja *Das doppelte Lottchen* (1949, suom. *Lisen ja Lotten salaisuus*), sekä runoudestaan. Varsinkin Kästnerin lastenkirjat saavuttivat tavattoman suosion, ja niitä on käännetty yli viidellekymmenelle kielelle.

Kästner syntyi Dresdenissä. Hän suoritti tohtorin tutkinnon Saksan historiasta ja kirjallisuudesta Leipzigin yliopistossa vuonna 1925. Opintonsa hän rahoitti kirjoittamalla osa-aikaisena toimittajana ja teatterikriitikkona Neue Leipziger Zeitung -lehdessä. Kästner oli pasifisti, jonka asenteeseen vaikuttivat varsinkin ensimmäisen maailmansodan kokemukset. Hänen ensimmäinen kirjansa julkaistiin vuonna 1928. Kästner vastusti vuonna 1933 alkanutta natsihallintoa ja joutui siksi kotimaassaan vainon kohteeksi. Toisin kuin monet muut kansallissosialisteja vastustaneet saksalaiset kirjailijat, Kästner ei kuitenkaan lähtenyt maanpakoon.

Kästnerin suosituimman lastenkirjan jatko-osa *Emil und die Drei Zwillinge* on vuodelta 1933. Goebbelsin luvalla hän käsikirjoitti Josef von Bákyn elokuvan *[[Münchhausen (elokuva)|Münchhausen]]* (1943) salanimellä, vaikka oli muuten natsien asettamassa julkaisukiellossa. Kästnerin romaani *Fabian* joutui 1933 natsien kirjaroviolle. Se ilmestyi uudestaan sensuroimattomana nimellä *Der Gang vor die Hunde* (2013). Vesa Tapio Valon suomennos sensuroimattomasta versiosta ilmestyi vuonna 2022 nimellä *[[Tuuliajolla Berliinissä]]*.
 
Kästner muutti toisen maailmansodan jälkeen Müncheniin, jossa hän kuoli 75-vuotiaana. 

Kästnerille myönnettiin vuonna 1960 Hans Christian Andersen -palkinto.

## Suomennetut teokset
### Lasten- ja nuortenkirjat
* *Pojat salapoliiseina *(Emil und die Detektive, 1929). Suomentanut Hannes-Korpi-Anttila. WSOY, 1931. - WSOY 1973  (Nuorten Toivekirjasto 76)
* *Töpö ja Anton *(Pünktchen und Anton, 1931). Suomentanut Toini Jännes. WSOY, 1932. - 2009 (näytelmä)
* *Lisen ja Lotten salaisuus* (Das doppelte Lottchen, 1949). Suomentanut Kyllikki Nohrström. WSOY, 1953. - WSOY 1974 
* *Lentävä luokka *(Das fliegende Klassenzimmer, 1933). Suomentanut Asser Jokinen. WSOY, 1955. - WSOY 1976 

### Muut
* *Varastettu koru eli tunteellisen makkaramestarin seikkailut* (Die Verschwundene Miniatur, 1935). Suomennettu tekijän luvalla. Riksin sarja. WSOY, 1937.
* *Kolme miestä lumessa *(Drei Männer im Schnee, 1934). Suomentanut Aukusti Simojoki. Otava, 1950.
* *Päiväkirja 45 *(Notabene 45). Suomentanut T. J. Kivilahti. WSOY, 1962.
* *[[Tuuliajolla Berliinissä]]* (*Der Gang vor die Hunden*, 2013). Suomentanut ja jälkisanat kirjoittanut Vesa Tapio Valo. Aviador 2022  (ensimmäinen saksankielinen julkaisu *Fabian*, 1931)

## Suomennettu tekstinäyte
* Tottumuksen voima, teoksessa: *[[Kadonnutta kahvilaa etsimässä]]*, toim. Eero Balk ja Tapani Kärkkäinen. Helsinki: Otava 2000 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Das Erich Kästner Haus für Literatur
Kalevan kisat 1973

**[[Kalevan kisat]]** järjestettiin vuonna 1973 Hyvinkäällä 10.–12. elokuuta. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Kymmenottelu ja viisiottelu järjestettiin Kuusankoskella 30. kesäkuuta – 1. heinäkuuta. Maraton juostiin Helsingissä 15. syyskuuta.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
* 

### Viitteet
Est

**Est** tai **EST** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Est, hallintoalue Burkina Fasossa
* Est, maakunta Kamerunissa
* Yhdysvaltain itäinen normaaliaika, lyh. EST, aikavyöhyke Pohjois-Amerikassa
* EST, Viron maatunnus.
Finland shorin-ryu seibukan karate-do

**Finland shorin-ryu seibukan karate-do** on suomalainen karateseura, joka toimii muun muassa Lahdessa, Espoossa, Jyväskylässä, Siilinjärvellä, Suomussalmella ja Ylämaalla , Kuopio. Shorin-ryu seibukan keskittyy pääasiassa alkuperäiseen Okinawan karateen ja sen perusti Shimabukuro Zenryô, 10. danin mestari. Suomeen Seibukanin toi Kim Mitrunen vuonna 1997.    
Shorin-ryu on vanhin  Okinawan karaten tyylisuunnista, ja se on ollut perustana useille myöhemmin syntyneille tyyleille. Tässä artikkelissa esiteltävä koulukunta, Seibukan, kuuluu Okinawan shorin-ryu-tyyliin. Niillä kanjeilla, joilla Seibukan-koulu kirjoittaa tyylinsä nimen, on myös kaksi muuta lausuntatapaa:  shobayashi ja  sukunaihayashi. Näistä lausuntatavoista varsinkin ensimmäinen on ollut Seibukan-koulussa käytössä yleisesti, koska sillä viitataan suurmestari Kyan Chotokun karateen. Nimenä "Seibukan" merkitsee "pyhän taistelutaidon koulua", ja opetuksen tuloksena oppilaan tulisi kehittyä myös henkisesti vahvaksi.  
**Shorin-ryu Seibukanin tekniikka ja kata**
"Seibukan Shorin-ryu on tyyli, jossa sanonta "kata on karate, karate on kata" toteutuu kirjaimellisesti. Kata on Seibukan-karaten keskus, jonka ympärille kaikki oheisharjoitukset on luotu, mikä ajattelutapa ei ole vieras muillekaan okinawalaisille tyyleille. Seibukanissa keskeisinä katoina toimivat suurmestari Kyanilta periytyvät katat sekä Shimabukuro Zenryon itsensä kehittämä Wanchin-kata. Katojen ja niiden sovelluksien harjoittelu on hyvin moniulotteista, ja niiden kautta uutteran harjoittelijan on mahdollista löytää tie tehokkaaseen itsepuolustukseen. Katan muodon harjoittelun ohella tärkein harjoitus on katan tekniikoiden analysoiminen parin kanssa eli bunkai-harjoittelu, mikä tarkoittaa katan osien muuttamista paritekniikoiksi. Kuten pelkkä uintiliikkeiden toistaminen kuivalla maalla ei riitä uimataidon oppimiseen, ei myöskään katan tarjoamaa itsepuolustusta ole mahdollista oppia ilman kata-perustaista pariharjoittelua. Pariharjoitteluakin on jatkettava, kunnes automaatiotaso on avattu ja saavutettu, jolloin tieto on muuttunut taidoksi ja on hyödyksi. On hämmästyttävää, miten joskus yksinkertaiselta vaikuttava katan tekniikka muuttuu tehokkaaksi itsepuolustustekniikaksi. Katan sovellutuksien opettamisessa okinawalaiset ovat yleensä olleet valitettavan valikoivia sekä sen suhteen, kenelle niitä opetetaan että myös siinä, mitä niistä opetetaan. Ilmeisesti pääosin tästä syystä monissa moderneissa tyylisuunnissa katan pariharjoittelu on jäänyt vaillinaiseksi, eikä sitä juurikaan painoteta harjoittelussa. Jamal Measara painottaakin aina sitä näkökohtaa, että jos karaten kata-opetus unohtaa sen alkuperäisen taistelulajiperinteensä, ei tällaisen tyylin tai koulukunnan kohdalla voida enää puhua siitä samasta taistelutaidosta, joka vuosisatojen kuluessa Okinawalla kehittyi." 

lisätietoa sivulla: Finland Shorin-ryu Seibukan Karate-do

entinen seibucankarate siilinjärven oppilas: Atte Hartikainen Nilsiä   

## Lähteet

## Muualla aiheesta
*Seuran kotisivu
Kalevan kisat 1975

**[[Kalevan kisat]]** järjestettiin vuonna 1975 Seinäjoella 18.–20. heinäkuuta. Kisapaikkana oli Seinäjoen keskuskenttä. Kalevan maljan voitti Viipurin Urheilijat. Naiset kilpailivat ensimmäistä kertaa 400 metrin aitajuoksussa 200 metrin aitajuoksun sijaan. Kymmenottelu ja viisiottelu järjestettiin Vammalassa 9.–10. elokuuta.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Lähteet
*
Frederick Copleston

**Frederick Charles Copleston** (10. huhtikuuta 1907 Taunton, Somerset, Englanti – 3. helmikuuta 1994 Lontoo, Englanti) oli brittiläinen katolinen filosofi ja jesuiittapappi sekä filosofian historioitsija.

Coplestonin perhe oli anglikaaninen, mutta hän itse kääntyi katolilaiseksi opiskellessaan Marlborough Collegessa. Hän ryhtyi jesuiitaksi vuonna 1930. Myöhemmin hän opiskeli Heythrop Collegessa. Hän piti seminaarien filosofian opetuksen tasoa huonona, mikä johti vaikutusvaltaisen yhdeksänosaisen *History of Philosophy* -teoksen (1946–1975) kirjoittamiseen. Se on saanut arvostusta myös maallisen filosofian historian tutkimuksen puolella.

Eräs Coplestonin merkittävimmistä panoksista nykyaikaiselle filosofialle oli hänen Tuomas Akvinolaisen ajattelua käsitellyt teoksensa (1955). Copleston pyrki selventämään Tuomaan viiden tien (*quinquae viae*) oppia tekemällä eron *in fieri* -syiden ja *in esse* -syiden välille. Näin Copleston osoittaa, että Tuomas halusi esittää Jumalan olevan kaikkialla läsnä sen sijaan, että olisi esittänyt, että Jumala olisi teoriassa voinut kadota heti käynnistettyään syiden ja seurausten ketjun.

Copleston tunnetaan myös väittelyistään Bertrand Russellin ja A. J. Ayerin kanssa. Russellin kanssa hän väitteli Jumalan olemassaolosta BBC:n lähetyksessä vuonna 1948. Ayerin kanssa hän väitteli loogisesta positivismista ja uskonnollisen kielen mielekkyydestä vuonna 1949.

Vuonna 1952 Copleston käytti osan opetusajastaan Paavillisessa Gregoriaanisessa yliopistossa Roomassa samalla kun opetti myös Heythropissa. Vuonna 1970 hän siirtyi Lontoon yliopistoon, jossa hän toimi collegen rehtorina. Jäätyään eläkkeelle vuonna 1974 hän jatkoi luennoimista ulkomailla, erityisesti Santa Claran yliopistossa Kaliforniassa. Coplestonista tuli British Academyn jäsen vuonna 1970 ja Brittiläisen imperiumin ritarikunnan jäsen vuonna 1993.

## Teoksia

* *A History of Philosophy*, osat 1–8. Burns Oates & Washbourne, 1946–66; osa 9, Search Press, 1975. Uusintapainos, 11 osaa, Continuum, 2003.  
* 
* *Contemporary Philosophy: Studies of Logical Positivism and Existentialism*. Continuum, 1956.
* *Philosophies and Cultures*. Oxford University Press, 1980. 
* *Religion and the One: Philosophies East and West* Search Press, 1982. 
*  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Fr. Copleston vs. Bertrand Russell: The Famous 1948 BBC Radio Debate on the Existence of God
Gaza-divisioona

Israelin puolustusvoimien **Gaza-divisioona** on eteläisen maanpuolustusalueen alaisuuteen kuuluva joukko-osasto, jonka toiminta-alue on Gazan kaista. Divisioonan komentajana on tominut 4. marraskuuta 2012 lähtien prikaatikenraali Mickey Edelstein.

Divisioona vetäytyi Gazan kaistalta elokuussa 2005, mutta on sen jälkeen tehnyt toistuvasti useita operaatioita alueella vastauksena palestiinalaisten ääriryhmien tekemiin raketti-iskuihin.
Peter Haining

**Peter Alexander Haining** (2. huhtikuuta 1940 – 19. marraskuuta 2007) oli brittiläinen toimittaja, kirjailija ja antologisti.

## Teoksia
* *The Sherlock Holmes Scrapbook* (1973) 
* *A Sherlock Holmes Compendium* (1980)
* *Doctor Who. The Key to Time A year by year record* (1984) 
* *The Nine Lives of Doctor Who* (1999)

## Suomennetut toimitukset
* *[[Weird Tales (antologia)|Weird Tales. Fantasialehden parhaat alkuperäiskuvin]]* (1976)
* *Murha á la carte* (1991)
* *Kovaksi keitetyt. Pulpin parhaat* (1996) 

## Lähteet