open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kurt Koffka

**Kurt Koffka** (18. maaliskuuta 1886 Berliini, Saksa – 22. marraskuuta 1941 Northampton, Massachusetts, Yhdysvallat) oli saksalais-yhdysvaltalainen psykologi. Hänet tunnetaan erityisesti hahmopsykologian perustajana Max Wertheimerin ja Wolfgang Köhlerin ohella.

## Ura
Koffka aloitti filosofian opinnot Berliinin yliopistossa 1903 ja suoritti filosofian tohtoritutkinnon 1908 Carl Stumpfin oppilaana. Hän vietti myös vuoden Edinburghissa opiskellen englantia ja tutustuen brittiläiseen psykologiaan. Tämä mahdollisti Koffkan helpomman verkostoitumisen kansainvälisesti ja myös hänen työnsä tulivat esitellyksi kansainväliselle tutkijayhteisölle. Koffka työskenteli Johannes von Kriesin psykologialaboratorion assistenttina 1908–1909 Freiburgissa, jonka jälkeen hän siirtyi assistentiksi Würzburgiin Oswald Külpen ja myöhemmin Karl Marben alaisuuteen 1909–1910.

Vuodesta 1910 tuli käänteentekevä Koffkan psykologinuran kehittymisessä. Hän siirtyi Frankfurt am Mainiin, missä hän solmi pitkäkestoisen suhteensa Wertheimeriin ja Köhleriin. Heidän yhteistyönsä johti Wertheimerin kuuluisaan julkaisuun liikkumisen havainnoimisesta vuonna 1912, josta hahmopsykologian käsitteen on laskettu juontavan juurensa. Koffka siirtyi kolmen lukukauden jälkeen Gießeniin vuonna 1911, jossa hänet nimitettiin ensin Privatdozentiksi ja myöhemmin ylimääräiseksi professoriksi (). Hän pysyi Gießenissä vuoteen 1924 saakka lukuun ottamatta joitakin tutkimuskausia sotatutkimuksen parissa Ensimmäisen maailmansodan aikoina. Koffka alkoi vierailla Yhdysvalloissa 1920-luvulla ja hän siirtyi lopulta pysyvästi maahan. Hän oli Cornellin yliopiston Schiff-professuurin haltija 1924–1925 ja piti vuonna 1925 kuuluisan luentosarjan Clark Universityssa yhdessä Köhlerin kanssa, joka julkaistiin myöhemmin nimellä *Psychologies of 1925* (1926). Työskenneltyään Wisconsinin yliopistossa 1926–1927 hänestä tuli uuden William Allan Neilsonin mukaan nimetyn professuurin haltija Smith Collegessa Massachusettsissa. Hän työskenteli Smith Collegessa aina kuolemaansa saakka vuoteen 1941. Koffka vieraili Uzbekistanissa tutkimusmatkalla kesällä 1932 Neuvostoliiton hallituksen kutsumana ja Oxfordin yliopistossa 1939–1940.

## Lähteet
Hermann Kolbe

**Adolf Wilhelm Hermann Kolbe** (27. syyskuuta 1818 Elliehausen (nyk. osa Göttingeniä), Hannoverin kuningaskunta – 25. marraskuuta 1884 Leipzig, Saksa) oli saksalainen kemisti. Kolbe tunnetaan kemiallisten yhdisteiden yleisesti hyväksytystä jaottelusta epäorgaanisiin ja orgaanisiin yhdisteisiin. Kolben työ käsitteli enimmäkseen orgaanista kemiaa. Hän toimi professorina Marburgin ja Leipzigin yliopistoissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue

**Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue**, myös **puolueeton vyöhyke** tai **neutraali vyöhyke**, oli Saudi-Arabian ja Irakin välissä vuosina 1922–1991 sijainnut, 7&nbsp;000&nbsp;km²:n laajuinen  mihinkään valtioon kuulumaton alue. 

Irakia Kansainliiton mandaattialueena hallinnut Britannia ja
Nejdin sulttaani­kunta tekivät 5. toukokuuta 1922 Mohammerahissa (nyk. Khorramshar) sopimuksen, joka lopetti näiden valtioiden väliset viha­mielisyydet. Myöhempien neuvottelujen tuloksena 2. joulukuuta 1922 alle­kirjoitettiin Uqairin sopimus, jossa vahvistettiin Nejdin ja Irakin välinen raja ja muodostettiin niiden välinen neutraali alue. Nejd yhdistettiin myöhemmin Hijazin kanssa Saudi-Arabiaksi.

Neutraalille alueelle tai sen läheisyyteen ei saanut rakentaa sotilaallisia eikä muitakaan pysyviä rakennuksia. Molempien maiden paimentolaisilla oli alueella vapaa kulkuoikeus.

Alue jaettiin hallinnollisesti vuonna 1975 ja rajasopimus vahvistettiin vuonna 1981. Tuntemattomista syistä sopimusta ei tallennettu Yhdistyneiden kansa­kuntien arkistoon, eikä kenellekään Irakin ja Saudi-Arabian ulkopuolella tiedotettu muutoksesta tai näytetty uutta rajaa esittäviä yksityis­kohtaisia karttoja. Kun Persianlahden sota vuonna 1991 oli lähellä, Irak peruutti kaikki Saudi-Arabian kanssa vuoden 1968 jälkeen tekemänsä kansain­väliset sopimukset. Vastatoimena Saudi-Arabia rekisteröi kesäkuussa 1991 YK:ssa kaikki aikaisemmat Irakin kanssa tekemänsä raja­sopimukset. Tämän jälkeen Saudi-Arabian ja Irakin välistä neutraalia aluetta ei enää virallisesti ollut olemassa.

Useimpiin nykyisiin virallisiin karttoihin ei enää ole merkitty tätä suunnilleen suunnikkaan muotoista neutraalia aluetta, vaan sen läpi on merkitty raja suunnilleen alueen keski­pisteen kautta. Esimerkiksi Yhdysvaltain maan­tieteellinen virasto katsoi, että tällä alueella on olemassa vain liki­määräinen, ei tarkoin määriteltyä rajaa.

Saudi-Arabian ja Irakin välisellä neutraalilla alueella oli aikaisemmin ISO 3166 -koodit NT ja NTZ. Näitä koodeja lakattiin käyttämästä vuonna 1993. Alueen FIPS 10-4 -koodi oli IY, joka poistettiin käytöstä vuonna 1992.

## Katso myös

* Saudi-Arabian ja Kuwaitin välinen neutraali alue

## Lähteet

* International Boundary Study No. 111 
* Saudi-Arabian ja Irakin välinen sopimus neutraalin vyöhykkeen jakamisesta 2. kesäkuuta 1975

### Viitteet
Neutraali alue

**Neutraali alue**, **neutraali vyöhyke** tai **puolueeton vyöhyke** on rajattu alue, joka rajoittuu ainakin yhteen valtion, joka on suostunut perustamaan puolueettoman alueen rajoilleen. Monissa tapauksissa neutraali alue on myös demilitarisoitu alue.

Tällaisia alueita ovat muun muassa:

*Neutraali Moresnet: 1800-luvun neutraali alue Yhdistynyt Alankomaiden kuningaskunnan (ja myöhemmin Belgian) ja Preussin (ja myöhemmin Saksan keisarikunnan) välillä.
*Krakovan vapaakaupunki: 1800-luvun kaupunkitasavalta ja puolueeton alue Puolan jako jakaneiden valtioiden (Itävallan, Preussin ja Venäjän) välillä.
*Siirtomaa-aikana Thaimaan ja Ranskan Indokiinan välinen 25 kilometriä leveä Mekongin itärannalla sijaitseva puolueeton vyöhyke.
*Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue
*Saudi-Arabian ja Kuwaitin välinen neutraali alue
*Marokon sekä Ceutan ja Melillan väliset neutraalit alueet
*Etelämanner
*YK:n sovittelukomission hallintotalo Jerusalemissa, joka toimi sovittelukeskuksena vuoden 1948 arabien ja Israelin välisen sodan jälkeen
* maakaistale Macaon Portas do Cercon ja Kiinan Gongbei välissä
* Koalou: 68 neliökilometrin maa-alue Beninin ja Burkina Fason välissä.
* tie Tort-Kochon kautta Kirgisian ja Tadžikistanin välillä.

## Lähteet
Sven Andrighetto

**Sven Andrighetto** (s. 21. maaliskuuta 1993 Sumiswald, Sveitsi) on sveitsiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa NLA-seura ZSC Lionsissa. Hän on kahden suunnan hyökkääjä, jonka vahvuuksiin kuuluu luovuus, pelikäsitys, työmoraali ja monipuolisuus. Andrighetton heikkouksiin kuuluu pieni koko.

## Ura
### Seuraura
Andrighetto on EHC Dübendorfin kasvatti. Hän pelasi suurimman osan junioriurastaan kuitenkin ZSC Lionsissa, jonka U17-junioreiden sisäisen piste-, maali- ja syöttöpörssin Andrighetto voitti kaudella 2009–2010 tehoilla 24+31=55. Hän jakoi koko Elite Novizenin syöttöpörssin kolmen muun pelaajan kanssa ja pistepörssin toisen sijan Klotenin Tim Bozonin kanssa edellään vain Pikes Oberthurgaun Patrick Oblast. Andrighetto voitti myös koko kevään 2010 pudotuspelien piste- ja maalipörssin tehoilla 16+8=24. Hän voitti kauden päätteeksi Elite Novizenin mestaruuden. Kaudella 2010–2011 Andrighetto debytoi miesten peleissä pelattuaan Sveitsin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla National League B:ssä GCK Lionsin ja EHC Vispin joukkueissa yhteensä 38 runkosarjaottelua tehopistein 11+12=23 sekä 17 playoff-ottelua tehopistein 1+2=3. Hän voitti Vispissä kauden päätteeksi NLB:n mestaruuden.

QMJHL-joukkue Rouyn-Noranda Huskies varasi Andrighetton 11. pelaajana . Hän siirtyi joukkueeseen kaudeksi 2011–2012 ja voitti Huskies sisäisen piste- ja maalipörssin tehoilla 36+38=74. Andrighetto valittiin kauden päätteeksi QMJHL:n tulokkaiden tähdistökentälliseen. Kaudella 2012–2913 hän voitti Huskiesin sisäisen piste- ja syöttöpörssin tehoilla 31+67=98 ja sijoittui liigan pistepörssissä kuudenneksi ja syöttöpörssissä toiseksi edellään vain Prince Edward Island Rocketin Ben Duffy. 

Montréal Canadiens varasi Andrighetton kolmannella kierroksella 86. pelaajana . Hän teki jo joulukuussa 2012 kolmivuotisen sopimuksen National League A -joukkue Genève-Servette HC:n kanssa kaudeksi 2014–2015, mutta Andrighetto teki jo varauskesänään heinäkuussa 2013 kolmivuotisen tulokassopimuksen Canadiensin kanssa. Hän pelasi kauden 2013–2014 kokonaan AHL-joukkue Hamilton Bulldogsissa tehden 64 runkosarjaottelussa tehot 17+27=44, joilla Andrighetto oli joukkueen toiseksi paras pistemies Martin St. Pierren jälkeen.

Kaudella 2014–2015 Andrighetto debytoi Canadiensin NHL-joukkueessa. Hän teki NHL-debyyttinsä 6. joulukuuta 2014 vieraissa Dallas Starsia vastaan. Andrighetto sai ottelussa jääaikaa 11.35 minuuttia ja hän teki myös NHL-uransa avausmaalin. Andrighetto pelasi kauden aikana NHL:ssä 12 runkosarjaottelua tehopistein 2+1=3.

Kaudella 2016–2017 Andrighetto kaupattiin Colorado Avalancheen vaihdossa norjalaiseen Andreas Martinseniin.

### Maajoukkueura

Andrighetto oli voittamassa MM-hopeaa vuoden 2018 MM-kilpailuissa. Andrighetto pelasi alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2012 ja 2013, joista jälkimmäisessä turnauksessa hän toimi Sveitsin varakapteenina ja oli joukkueen paras pistemies ja maalintekijä tehoilla 5+3=8. Andrighetto pelasi myös alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuosina 2010 ja 2011 sekä Ivan Hlinkan muistoturnauksessa vuonna 2010.

## Tilastot

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Saudi-Arabian ja Kuwaitin välinen neutraali alue

**Saudi-Arabian ja Kuwaitin välinen neutraali alue**, myös **puolueeton vyöhyke** tai **neutraali vyöhyke**, oli Saudi-Arabian ja Kuwaitin välissä vuosina 1922–1970 sijainnut, 5&nbsp;770&nbsp;km²:n laajuinen mihinkään valtioon kuulumaton alue. 

Vyöhyke muodostettiin 2. joulukuuta 1922 solmitulla Uqairin sopimuksella, jonka alle­kirjoittivat silloisen Nejdin sulttaani Abdullah bin Abdur-Rahman al Saud ja Kuwaitin hallitsija Ahmad al-Jabir al-Sabah. Koska Kuwait tuolloin ei kuitenkaan ollut itsenäinen valtio vaan kuului Brittiläiseen imperiumiin, allekirjoitti sopimuksen myös Britannian edustaja J. C. More. Sopimuksen mukaan tähän alueeseen nähden oli Nejdin sulttaani­kunnalla ja Kuwaitilla yhtäläiset oikeudet, kunnes Ison-Britannian hallituksen välityksellä tehtäisiin uusi aluetta koskeva Nejdin ja Kuwaitin välinen sopimus.

Alueen valtaamiseen ja hyväksi­käyttöön oli kummallakin osapuolella kuitenkin vain vähän kiinnostusta, ennen kuin vuonna 1938 Kuwaitin Burganista löydettiin öljyä. Sitä ennen Nejd oli yhdistynyt Hijazin kanssa Saudi-Arabiaksi. Kun vaikutti toden­näköiseltä, että öljyä löydettäisiin puolueettomalta vyöhykkeeltäkin, molempien maiden hallitukset myönsivät vuosina 1948–1949 yksityisille yhtiöille toimi­lupia. Myöhemmin molemmat maat käyttivät hyväkseen alueen öljy­esiintymiä tekemänsä yhteis­työ­sopimuksen mukaisesti.

Alueen jakamisesta alettiin neuvotella, kun Kuwaitin ja Saudi-Arabian hallitsijat lokakuussa 1960 tapasivat ja päättivät, että puolueeton vyöhyke olisi jaettava. Molempien maiden hallitukset allekirjoittivat 7. heinäkuuta 1965 asiaa koskeneen sopimuksen. Maiden välisestä rajasta sovittiin 17. joulukuuta 1967, mutta sopimus ei virallisesti tullut voimaan, ennen kuin se allekirjoitettiin Kuwaitissa 18. joulukuuta 1969. Sopimus ratifioitiin 18. tammikuuta 1970, ja se julkaistiin *Kuwaiti Official Gazette* -julkaisussa 25. tammikuuta 1970.

Alueen öljyvaroja käytettiin vielä tämän jälkeen yhteisesti.

Vyöhykkeellä ei koskaan ollut ISO 3166 -tunnusta, koska se oli jaettu ennen kuin tämä standardi vuonna 1974 laadittiin.

## Katso myös

* Saudi-Arabian ja Irakin välinen neutraali alue

## Lähteet

* 

### Viitteet
Museum of Science and Industry

**Museum of Science and Industry** on Chicagossa Yhdysvalloissa sijaitseva suuri tiede- ja tekniikkamuseo.

## Historia

Museorakennus rakennettiin vuonna 1893 Chicagon maailmannäyttelyä varten. Vuonna 1911 yhdysvaltalainen liikemies ja Sears, Roebuck and Company -tavarataloketjun johtaja Julius Rosenwald kävi poikansa kanssa Deutsches Museumissa Münchenissä. Hän innostui museosta, jossa näyttelyesineet liikkuivat ja museovieraat saivat painaa nappuloita ja vääntää vipuja. Rosenwald halusi rakentaa vastaavan museon myös kotikaupunkiinsa Chicagoon. Tilaksi hän löysi maailmannäyttelyä varten rakennetun rakennuksen. Museo avattiin 19. kesäkuuta 1933.

Museorakennus on ainut Chicagon maailmannäyttelystä jäljellä oleva rakennus.

## Näyttelyt ja näyttelyesineet

Museossa on yli 400&nbsp;000 neliöjalkaa (yli 37&nbsp;000 neliömetriä) näyttelytilaa ja yli 35&nbsp;000 näyttelyesinettä. Museon vakituisiin näyttelyihin kuuluvat muun muassa U-505, joka on Yhdysvaltojen ainut saksalainen U-vene, hautomo, jossa voi seurata kananpoikien kuoriutumista munista, sekä United Airlinesin Boeing 727 -lentokone.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
We Are the Nightmare

**We Are the Nightmare** on yhdysvaltalaisen teknisen death metalin yhtyeen Arsisin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin huhtikuussa 2008 levymerkillä Nuclear Blast. Albumin rajoitettu ensipainos sisältää bonus-DVD:n *Making of "We Are the Nightmare"*.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

;Bonus DVD
* Making of "We Are the Nightmare" – 36:42

## Kokoonpano
* James Malone – murinalaulu, kitara
* Ryan Knight – kitara
* Noah Martin – bassokitara
* Darren Cesca – rummut, taustalaulu

;Tuotanto
* Zeuss – tuottaja
* Alan Douches – masteroija
* Mark Riddick – grafiikka

## Arviot
* Allmusic: *positiivinen*

## Aiheesta muualla
* 
* We Are the Nightmare discogs.com -sivustolla

## Lähteet
Ernst Kretschmer

**Ernst Kretschmer** (8. lokakuuta 1888 Wüstenrot, Saksa – 8. helmikuuta 1964 Tübingen, Länsi-Saksa) oli saksalainen psykiatri. Kretschmer tuli tunnetuksi erityisesti ruumiin ja sielun rakenteen vastaavuutta koskevista töistään. Hänen tuotannostaan on suomennettu muun muassa teos *Nerous ja ihminen* (1950).

Kretschmer opiskeli teologiaa, lääketiedettä ja filosofiaa Tübingenin, Münchenin sekä Hampurin yliopistoissa vuosina 1906–1912. Hän työskenteli vuodesta 1913 lähtien Robert Gauppin assistenttia Tübingenissa, missä hän suoritti habilitaatiotutkinnon 1918. Hän jatkoi Tübingenissa yliopiston lääketieteen yksikön apulaisjohtajana vuoteen 1926 saakka, jolloin hän siirtyi Marburgin yliopiston psykiatrisen klinikan johtajaksi. Vuosina 1946–1959 Kretschmer työskenteli Tübingenin yliopiston psykiatrian klinikan johtajaprofessorina. Uransa loppuajan Kretschmer työskenteli yksityisenä tutkijana omien konstituutiopsykologiaan ja työpsykologiaan keskittyvien töidensä parissa.

## Lähteet
Lan Shui

**Lan Shui** (s. 1957) on kiinalainen kapellimestari. Hänen nimensä on kiinalaisittain Shui Lan; kansainvälisesti hän käyttää nimestään versiota, jossa nimien järjestys on käännetty. Shui aloitti viulunsoiton opintonsa 5-vuotiaana ja pianonsoiton muutamaa vuotta myöhemmin. Opinnot keskeytyivät Mao Zedongin Kulttuurivallankumouksen aikana, jolloin kaikkea länsimaista musiikkia vastaan hyökättiin. Maon tuhoisan kampanjan jälkeen Shui palasi opintojensa pariin. Valmistuttuaan hänestä tuli oopperan orkesterin jäsen Pekingissä. Aluksi hän soitti orkesterissa; sitten hän loukkasi vasemman kätensä niin pahasti, ettei kyennyt enää soittamaan ammattimaisesti. Hän aloitti säveltämisen ja opiskeli sittemmin orkesterinjohtoa Pekingissä. Hän pääsi Pekingin sinfoniaorkesterin kapellimestariksi, mutta koki työnsä Kiinan oloissa turhauttavaksi ja ottikin mielellään vastaan tarjouksen päästä suorittamaan orkesterinjohdon tutkintoa Bostonin yliopistoon vuonna 1986. Shuin voittamiin useisiin palkintoihin ja tunnustuksiin kuuluu Besançonin kansainvälisen nuorten kapellimestarien kilpailun voitto.

Yhdysvalloissa Shui on johtanut Detroitin sinfoniaorkesteria, New Yorkin filharmonikkoja ja Baltimoren sinfoniaorkesteria. Vuonna 1997 hänestä tuli Singaporen sinfoniaorkesterin musiikillinen johtaja. Hän on tämän Kaakkois-Aasian johtavan orkesterin kanssa levyttänyt Aleksandr Tšerepninin sinfoniat BIS-levymerkille.

## Lähteet
Wolfgang Köhler

**Wolfgang Köhler** (21. tammikuuta 1887 Rääveli, Venäjän keisarikunta – 11. kesäkuuta 1967 Lebanon, New Hampshire, Yhdysvallat) oli saksalais-yhdysvaltalainen psykologi. Köhler tunnettiin erityisesti hahmopsykologian uranuurtajana yhdessä aikalaistensa ja työtovereittensa Max Wertheimerin ja Kurt Koffkan kanssa.

Köhler opiskeli vuosina 1905–1906 filosofiaa, historiaa ja luonnontieteitä Tübingenin yliopistossa, Bonnin yliopistossa psykologiaa, matematiikkaa ja filosofiaa 1906–1907 sekä Berliinin yliopistossa psykologiaa, filosofiaa ja luonnontieteitä 1907–1909 Carl Stumpfin, Max Planckin ja Walther Nernstin johdolla. Hän suoritti tohtoritutkinnon Berliinissä (*Akustische Untersuchungen*, 1909).

Köhler siirtyi Frankfurt am Mainiin vuonna 1910, missä hän toimi assistenttina yhteistyössä Wertheimerin, Koffkan, Adhémar Gelbin ja Kurt Goldsteinin kanssa. Köhler ja Koffka toimivat tutkimuskohteina Wertheimerin kokeessa, mikä johti hahmopsykologian koulukunnan syntyyn. Suoritettuaan habilitaatiotutkinnon 1911 Köhler siirtyi Teneriffalle Preussin tiedeakatemian tutkimusaseman johtajaksi vuosiksi 1913–1920. Hänet nimitettiin kokeellisen psykologian ja filosofian professoriksi ja psykologisen instituutin johtajaksi Göttingenin yliopistoon 1921. Hän siirtyi edelleen Berliinin yliopiston professoriksi ja psykologisen instituutin johtajaksi Stumpfin jälkeen vuosiksi 1922–1935, jossa hän oli samanaikaisesti Wertheimerin kanssa vuoteen 1929 saakka ja siitä eteenpäin Kurt Lewinin kanssa vuoteen 1932. Köhler joutui eroamaan viroistaan Saksassa kansallissosialismin vallitessa jouduttuaan epäsuosioon natsien politiikan vastustajana. Saksasta hän siirtyi Harvardin yliopiston vierailevaksi professoriksi 1934–1935, josta hän siirtyi Swarthmore Collegen psykologian ja filosofian professoriksi vuosiksi 1935–1948 ja tutkimusprofessoriksi vuosiksi 1946–1958. Hän perusti aikakauslehden *Psychologische Forschung* toimien myös sen toimittajana 1921–1938. Hän toimi myös vierailevana professorina useissa yliopistoissa ja valittiin vuonna 1959 American Psychological Associationin presidentiksi. Hänet nimitettiin myös Freie Universität Berlinin emeritusprofessoriksi vuonna 1959 ja hän vieraili siitä lähtien entisessä kotimaassaan vuosittain.

## Lähteet
Barbara (laulaja)

**Monique Andrée Serf**, paremmin tunnettu taiteilijanimellä **Barbara** (9. kesäkuuta 1930 Pariisi – 25. marraskuuta 1997 Neuilly-sur-Seine) oli ranskalainen runoilija ja tuottelias chanson-laulaja ja lauluntekijä. Samaa tyylisuuntaa hänen kanssaan edustivat muun muassa Jacques Brel ja Edith Piaf.

Ranskanjuutalaiseen sukuun syntynyt Monique Serf joutui kymmenvuotiaana elämään perheineen piilossa natsimiehittäjiltä. Muistelmissaan hän kertoo tuohon aikaan joutuneensa myös isänsä seksuaalisen hyväksikäytön kohteeksi. Sodan jälkeen naapurissa asunut musiikinopettaja huomasi tytön lahjat ja ohjasi hänet alkuun musiikkiopinnoissa, jotka johtivat Pariisin École Supérieure de Musique -oppilaitokseen. Opinnot siellä kuitenkin keskeytyivät rahavaikeuksiin, ja Serf alkoi esiintyä työkseen suositussa La Fontaine des Quatre Saisons -kabareessa. 

Monique Serf otti taiteilijanimensä venäläiseltä isoäidiltään Varvara Brodskyltä. Vuosina 1950–1952 hän asui Brysselissä ja tutustui sikäläisiin taiteilijoihin, joiden kanssa hän oli mukana valtaamassa taloa ja perustamassa sinne yhteisöä, jonka yhtenä toimintamuotona oli Barbaran esiintymiset pianon säestyksellä muun muassa Piafin ja Juliette Grecon lauluja esittäen. Palattuaan Pariisiin Barbara tutustui belgialaiseen Jacques Breliin ja myöhemmin Georges Brassensiin, joiden lauluja hän alkoi esittää opiskelijaklubeilla Pariisin Latinalaiskorttelissa. Läpimurron hän teki vasta esiinnyttyään suositummilla areenoilla kuten Bobino Music Hallissa ja saatuaan sitä myötä levytyssopimuksen Philips-levymerkille 1964.

Barbaran suosituinta levytystä ”L’Aigle noir” väitetään myydyn miljoona kappaletta ensimmäisten 12 tunnin aikana. Hänen muita tunnettuja laulujaan ovat ”Ma plus belle histoire d’amour c’est vous”, ”La solitude” ja ”Nantes”, jota on suomeksi esittänyt ainakin Arja Saijonmaa. Laulun ”Göttingen” on sanottu vaikuttaneen Saksan ja Ranskan sodanjälkeisten suhteiden elpymiseen enemmän kuin monien poliittisten puheiden.

1970-luvulla Barbara esiintyi paljon televisiossa ja konsertoi ranskankielisten maiden lisäksi Japanissa ja Israelissa. Hän teki yhteistyötä muun muassa Gérard Depardieun ja Mihail Baryšnikovin kanssa elokuvissa ja näyttämöllä ja näytteli itsekin muutamissa elokuvissa ja musikaalituotannoissa. 1980-luvulla hän kampanjoi voimakkaasti AIDS-valistuksen puolesta. Ranskan valtio antoi hänelle 1988 Kunnialegioonan jäsenyyden.

## Albumit
*1963: *Dis, quand reviendras-tu ?*
*1965: *Barbara chante Barbara*
*1966: *Le mal de vivre*
*1967: *Ma plus belle histoire d'amour*
*1968: *Le Soleil noir*
*1970: *Madame*
*1970: *L'Aigle noir*
*1971: *Amours incestueuses*
*1972: *La Fleur d'amour*
*1973: *La Louve*
*1981: *Seule*
*1986: *Lily Passion* (Gérard Depardieun kanssa)
*1996: *Barbara*

## Lähteet
Totta

**Totta** on Riikka Pulkkisen vuonna 2010 ilmestynyt toinen romaani, joka oli ilmestymisvuonnaan Finlandia-palkintoehdokas.

Teos sijoittuu Helsinkiin ja sen keskiössä on syöpää sairastavan Elsan perhe, johon kuuluvat puoliso Martti, tytär Eleonoora ja tämän tyttäret Anna ja Maria. Kirjan alussa Elsa siirtyy hoitolaitoksesta saattohoitoon kotiinsa, ja muut perheenjäsenet vuorottelevat hänen hoitamisessaan. Elsa on 70-vuotias psykologian emeritaprofessori ja hänen puolisonsa Martti tunnettu kuvataiteilija. He ovat olleet naimisissa yli 50 vuotta. Heidän tyttärensä Eleonoora on lääkäri ja Maria opiskelee lääkäriksi. Myös Anna opiskelee yliopistossa.

Teoksessa on kaksi tasoa: nykyaika ja 1960-luvun tapahtumat. Perheen vaiettu salaisuus on Martin 1960-luvulla tapahtunut suhde kodinhoitaja Eevaan, jonka tarina avautuu Annan kautta. Romaanin keskiössä ovat tunteet ja niiden käsittely, erityisesti rakkaus ja luopuminen. Teoksen nimen voi tulkita viittaavan tunteiden todentuntuisuuteen. *[[Kaleva (sanomalehti)|Kalevan]]* kirja-arvion mukaan ”Tunteet ovat aina totta ja ne syntyvät jokaisessa yhtä tuoreina, olivatpa niihin johtaneet tilanteet kuinka kliseisiä tahansa.”

Romaani on käännetty 15 kielelle: englanniksi (Australia ja Yhdysvallat), espanjaksi, hollanniksi, italiaksi, koreaksi, latviaksi, norjaksi, puolaksi, ranskaksi, ruotsiksi, saksaksi, tanskaksi, tšekiksi, unkariksi ja viroksi. Lisäksi käännösoikeudet on myyty Kroatiaan ja Liettuaan. Vuonna 2011 romaanista julkaistiin lisäpainos, johon Pulkkinen kirjoitti uuden luvun.

Teoksen pohjalta dramatisoitu näytelmä sai ensi-iltansa KOM-teatterissa marraskuussa 2011. Romaanin elokuvasovitusoikeudet myytiin Vertigo Production -tuotantoyhtiölle kesällä 2011. Elokuvan ohjaa Aku Louhimies.

## Lähteet
FS L’Adroit (P725)

**L'Adroit** (runkonumero P725) on Ranskan laivaston Gowind-luokan vartiolaiva.

## Valmistus

DCNS valmisti omarahoitteisen aluksen vuokraten sen ilman rahallista korvausta kolmeksi vuodeksi Ranskan laivastolle. Köli laskettiin 7. toukokuuta 2011. Runko valmistui 17. maaliskuuta 2011. Alus laskettiin vesille seuraavana päivänä. Valmistaja aloitti 27. heinäkuuta koeajot, joiden päätyttyä alus siirrettiin 5. syyskuuta merivoimille varustettavaksi. Ranskan laivasto vastaanotti aluksen 26. lokakuuta

## Palvelus
Alus oli koeajoissa ja testeissä Ranskan laivastossa vuoteen 2014.

## Lähteet
Baguindadougou

**Baguindadougou** on maalaiskunta Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Sen keskuskylä Markanibougou sijaitsee Nigerjoen varrella 25 kilometriä Ségousta koilliseen. Kunnassa on 10&nbsp;400 asukasta (vuonna 2009).

Baguindadougoun kunta rajoittuu idässä Ségoun piirin Dougabougoun ja Markalan, etelässä Pelenganan ja Diganidougoun sekä pohjoisessa ja lännessä N’Koumandougoun kuntiin. Pinnanmuodostukseltaan alue on tasankoa. Kuntaan kuuluu 18 kylää.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkein viljelykasvi on hirssi. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet ja aasit. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä.

## Lähteet
Erkki Leppänen

**Erkki Leppänen** on suomalainen laulaja, jonka levytysura alkoi vuonna 1968 Columbia-levymerkillä julkaistulla singlelevyllä.

## Diskografia
* Kultaiset joululaulut, (1973)
* Synnyinseutuni, (1974)
* Ilta venäläisessä ravintolassa, (1978)
* Mä luotan ystävyyteen, (1985)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Gowind-luokka

**Gowind-luokka** on ranskalaisen DCNS:n suunnittelema  ja vuonna 2006 esittelemä korvettiperhe, johon kuuluu neljä erikokoista alusta 85 metristä 102 metriin ja uppoumaltaan 1&nbsp;000 tonnista aina 2&nbsp;500 tonniin. Ne muodostavat 1&nbsp;000 tonnin Sovereignty Enforcer -valvontakorvetti, 2&nbsp;000-tonniset High Seas Master ja Deterrent Warrior Gowind sekä Multi-Mission Combatant Gowind.

## Suunnittelu
Alukset on suunniteltu yksinkertaisiksi ja helposti muunneltaviksi tilaavan maan tarpeiden mukaisiksi. Tähän sisältyy muun muassa paikallinen valmistus ja paikallisten järjestelmien asentaminen. Niiden tehtäviksi on esitetty merirosvouksen torjunta, merialueiden valvonta ja käytön estäminen, taistelutehtävät, terrorismin torjunta, huumekaupan ja salakuljetuksen estäminen, öljy- ja kaasukenttien suojaaminen, etsintä- ja pelastustehtävät, kalastuksenvalvonta, ympäristönsuojelu sekä humanitaariset avustustehtävät.

Alukset on mahdollista aseistaa tilaajan vaatimusten mukaan  vesitykein, 12,7 millimetrin konekiväärein, 20 millimetrin pikatykein, etukannelle asennettavalla 76 millimetrin tykillä, merimaaliohjuksin, omasuojajärjestelmällä sekä elektronisen sodankäynnin järjestelmin.

Aluksella ei ole perinteistä savupiippua, vaan pakokaasut lasketaan vesirajasta veteen, millä vähennetään lämpösäteilyä sekä mahdollistaa komentosillalta 360 asteen valvonnan.

Sovereignty Enforcer 1&nbsp;000 tonnin valvontakorvetti on suunniteltu partiointiin ja merialueiden valvontaan rannikkoalueilla ja valtioiden talousalueilla. Alus on 85 metriä pitkä ja ne on suunniteltu aseistettavan 76 millimetrin tykillä. Alusten varustukseen kuuluvat myös kumiveneet. High Seas Master 2&nbsp;000 tonnin korvetti on suunniteltu pitkiin partiomatkoihin kyeten jopa kolmen viikon purjehduksiin. Alus on varustettu helikopterin vaatimin tiloin. Deterrent Warrior on varustettu ilmatorjunta- ja meritorjuntajärjestelmin ja asein. Alukselle voidaan asentaa esimerkiksi lyhyen kantaman pysytysuoraan laukaistava MICA VL -ilmatorjuntaohjusjärjestelmä ja Exocet MM40 -merimaaliohjukset. Multi-Mission Combatant on suunniteltu toimimaan kaikissa olosuhteissa ja se on varustettu sukellusveneentorjuntaan muun muassa vedettävällä kaikuluotaimella. Siinä on myös pienennetty tutkaheijastusta. Malli soveltuu Naton taisteluosastoissa toimimiseen.

## Alukset
DCNS valmisti *[[FS L'Adroit (P725)|L'Adroitin]]* vuokraten sen Ranskan laivastolle testaamista varten.

Malesian laivasto tilasi kuusi korvettia, jotka valmistetaan Bousteadin laivastontelakalla. Ne aseistetaan tykein ja merimaaliohjuksin.

Egyptin laivasto tilasi kaksi alusta ja varasi kahden aluksen lisätilausmahdollisuuden. 2&nbsp;400 tonnin aluksista ensimmäinen valmistetaan Ranskassa ja loput Egyptissä. Niihin asennetaan SETIS-taistelunjohtojärjestelmä, MBDA:n tykkiaseistus, MICA VL -ilmatorjuntaohjukset ja Exocet-merimaaliohjukset.

## Lähteet
Halophytaceae

**Halophytaceae** on yksilajinen kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa. Heimon ainoa laji on *[[Halophytum ameghinoi]]*.

## Tuntomerkit
Kasvi on yksivuotinen ruoho, jolla sukulaisistaan poiketen ei ole turvonneita juuria. Sekundaarisesta paksuuskasvusta vastaava jälsisolukko on monen Caryophyllales-lahkon edustajan tavoin hajanainen. Kukat ovat yksineuvoisia, kasvi yksikotinen (hede- ja emikukat samassa kasviyksilössä). Kukat ovat perättömiä, eikä niissä ole mesiäistä. Hedekukinto on tiheän tähkämäinen, ja hedekukassa on neljä hieman terämäistä kehälehteä, joiden kanssa vuorottaisesti heteet sijaitsevat. Ponnet avautuvat ulospäin kukan keskustasta rei'illä, jotka avautuvat lokerositeen supistuessa. Hedekukassa ei ole emiön jäännettä. Emikukat sijaitsevat kimppuina ja ne ovat kehättömiä ja joutoheteettömiä. Yhdislehtinen sikiäin koostuu kolmesta emilehdestä, joista vain yksi on fertiili; sikiäimessä on vain yksi siemenaihe. Sikiäimen päässä on siirottavahaarainen vartalo. Hedelmä on pieni pähkinä, ja kovaan kukintolapakkoon on uponneina useita pähkinöitä. Kromosomiluku n = 12

## Levinneisyys
Laji kasvaa Argentiinan eteläosassa.

## Luokittelu
Aikaisemmin *Halophytum* on viety savikkakasveihin (Chenopodiaceae) (Cronquist 1981). Sen on ajateltu myös olevan päivikkikasvien (Aizoaceae) sukulainen. Läheisin sukulaisheimo lienee basellakasvit (Basellaceae).

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
Kuusjärvi (Suodenniemi)

**Kuusjärvi** on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen *Mouhijärven alueessa* suoraan Mouhijärveen laskevaan valuma-alueeseen.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 6,6 hehtaaria ja sen pituus on 400 metriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven itärannalla, josta saa alkunsa 1,5 kilometriä pitkä haara *Karinojaan*, joka laskee Mouhijärveen.

Järven rantaviiva on 1,1 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa. Läheinen *Hautavuori* on jyrkkärinteinen ja siihen on syynä kallioruhje, jonka pohjalla Kuusjärvi sijaitsee. Rannalla on kaksi loma-asuntoa, jonne johtaa tiet Suodenniemen taajamasta.

## Lähteet
Kaktiokasvit

**Kaktiokasvit** (Didiereaceae) on 16-lajinen pieni kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa.

## Tuntomerkit
Kaktiokasvit ovat puuvartisia, usein okaisia ja tavallisesti kausivihantia kasveja, joiden varsi voi olla enemmän tai vähemmän sukkulenttinen. Tavallisesti niissä esiintyy kasvussaan ehkäistyneitä lyhytversoja. CAM-aineenvaihduntaa esiintyy, ja sekundaarisista aineenvaihduntatuotteista tanniinit ovat yleisiä. Kasveissa on myös limatiehyitä. Kasvit ovat kaksikotisia tai toisinaan sekasopuisia siten, että samassa kasvissa on sekä kaksineuvoisia että emikukkia. Kukat sijaitsevat joskus kimppuina. Kukassa on neljä tai viisi kehälehteä, joiden tyvellä kiertää rengasmainen mesiäinen. Heteitä on 5–12 yhtenä kiehkurana ja tyveltään yhteenkasvaneina; niitä voi olla myös paljon (suvussa *[[Calyptrotheca]]*). Joskus heteiden sisäpuolellakin on mesirauhasia. Yhdislehtinen sikiäin koostuu useasta emilehdestä, joissa on yksi tai harvemmin kaksi siemenaihetta kussakin. Luotit ovat enemmän tai vähemmän kilpimäisiä ja ripsuisia. Hedelmä on pähkylämäinen, joskus kansikota (suvussa *Calyptrotheca*). Siemenessä on siemenaiheen varresta eli funikuluksesta kehittynyt strofioli tai arillus; perispermi eli ulkovalkuainen enemmän tai vähemmän puuttuu. Kromosomiluku n = 22, 24; usein kasvit ovat polyploideja.

## Levinneisyys
Kaktiokasveja esiintyy hajanaisesti eteläisessä ja itäisessä Afrikassa sekä Madagaskarilla.

## Luokittelu
Kaktiokasvien heimossa on seitsemän sukua ja 16 lajia. Aikaisemmin heimoon luokiteltiin vain madagaskarilaiset suvut, nyt myös afrikkalaisia sukuja, joita ennen pidettiin portulakkakasveihin (Portulacaceae *sensu lato* eli laajassa mielessä) kuuluvina (vrt. Portulacineae-kladin luokittelu).

### Suvut
Kaktiokasvien suvut:
* *[[okiot|Alluaudia]]* (Drake) Drake – okiot
* *[[Alluaudiopsis]]* Humbert & Choux
* *[[Calyptrotheca]]* Gilg
* *[[vahiot|Ceraria]]* H.Pearson & Stephens – vahiot
* *[[Decarya]]* Choux 
* *[[kaktiot|Didierea]]* Baill. – kaktiot
* *[[pensasportulakat|Portulacaria]]* Jacq. – pensasportulakat

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Didiereaceae
* Suomen Lajitietokeskus: Didiereaceae
* http://succulent-plant.com/families/didiereaceae.html
* http://www.succulentguide.com/family_page/?family=Didiereaceae
Dioro

**Dioro** on maalaiskunta ja sen keskuskylä Ségoun alueen Ségoun piirissä Malissa. Se sijaitsee Nigerjoen rannalla 60 kilometriä Ségousta maanteitse koilliseen. Kunnassa on 47&nbsp;900 asukasta (vuonna 2009).

Dioron kunta rajoittuu idässä Ségoun piirin Kamiandougoun ja Diédougoun, etelässä Diounan ja Cinzanan, lännessä Boussinin ja Farakou Massan sekä pohjoisessa Sibilan ja Macinan piirin Kolongon kuntiin.

Kuntaan kuuluu 30 kylää. Asukkaat ovat etupäässä bambaroita, bozoja ja fulbeja. Vallitseva uskonto on islam, mutta kunnassa asuu myös jonkin verran kristittyjä ja animisteja.

Seudun pääelinkeinot ovat maanviljely, karjanhoito ja kalastus. Tärkeimmät viljelykasvit ovat riisi, hirssi, durra, maapähkinä, fonio ja okra. Kotieläimiä ovat naudat, lampaat, vuohet, aasit, hevoset ja siipikarja. Lisäksi harjoitetaan käsityöammatteja ja kaupankäyntiä. Palveluihin kuuluvat viisi alakoulua, kaksi yläkoulua ja kolme terveysasemaa.

## Lähteet
USS Patrick Henry

**USS Patrick Henry** (runkonumero SSBN-599) oli Yhdysvaltain laivaston George Washington -luokan strateginen ydinsukellusvene.

## Valmistus

Alus tilattiin General Dynamics Electric Boat Divisionilta Grotonista Connecticutista, missä köli laskettiin 27. toukokuuta 1958. Se laskettiin vesille 22. syyskuuta 1959 kumminaan Leslie C. Arendsin puoliso ja otettiin palvelukseen 9. huhtikuuta 1960 ensimmäisinä päällikköinään Harold E. Shear ja Robert L. J. Long.

## Palvelus
Alus läpäisi koeajot sinisellä miehistöllä 16. syyskuuta mennessä, minkä jälkeen keltainen miehistö siirtyi alukselle. Se lähti joulukuussa 1960 ensimmäiselle partiomatkalleen. Aluksella tehtiin kaikkiaan seitsemäntoista partiomatkaa joulukuuhun 1964 mennessä, jolloin alus siirrettiin telakalle puoleksitoista vuodeksi.

Koeajojen jälkeen alus palautettiin palvelukseen. Se lähti joulukuussa 1966 kahdeksannelletoista partiomatkalleen liitettynä sukellusvenelaivue 14:ään. Alus päätti 1. maaliskuuta 1968 22. matkansa Holy Lochiin.

Alus muutettiin taistelusukellusveneeksi lokakuussa 1981, jolloin sen ohjussiilot täytettiin betonilla ja laukaisujärjestelmä poistettiin. Alus poistettiin palveluksesta 25. toukokuuta 1984.

## Lähteet
*

### Viitteet
Fabian Steindl

**Fabian Steindl** (s. 14. huhtikuuta 1994) on itävaltalainen uransa lopettanut yhdistetyn hiihtäjä, joka edusti seuratasolla HSV Absam-Bergisliä. Steindl voitti nuorten MM-kultaa helmikuussa 2014 Val di Fiemmessä normaalimäen ja 4×5 kilometrin hiihdon joukkuekilpailussa. Yhdistetyn maailmancupissa Steindl debytoi marraskuussa 2014 Rukalla ollen heti pisteillä sijoituttuaan sijalle 27. Parhaimmillaan hän on ollut 16:s sekä Chaux-Neuvessa tammikuussa 2015 että Lillehammerissa joulukuussa 2015. Steindl on kilpaillut myös Continental Cupissa, jossa hän on ollut parhaimmillaan seitsemäs helmikuussa 2012 Kranjissa.

Steindl lopetti uransa yhdistetyn hiihtäjänä vuonna 2017.

## Lähteet
* http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=NK&competitorid=137787&type=result&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=10&place=&Submit=Search&limit=50
Talinaceae

**Talinaceae** on vajaat 30 lajia käsittävä kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa.

## Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat ruohoja tai pensaita, jotka voivat olla liaanimaisia; maansisäiset kasvinosat ovat usein mukulamaisia. Kasveissa on tanniinipitoisia soluja ja yhteyttämiseen liittyy CAM-aineenvaihdunta. Kukassa on kehälehtiä, noin 15 hedettä ja kolmen yhteenkasvaneen emilehden muodostama sikiäin, joka ainakin aluksi on väliseinällinen. Hedelmä on *Talinella*-alasuvussa luumarjamainen, limautuva ja avautumaton. Siemenessä on strofioli. Kromosomiluku n = 8.

## Levinneisyys
Heimo kasvaa hieman hajanaisesti Floridassa, Keski- ja Etelä-Amerikassa, Afrikassa ja Madagaskarilla.

## Luokittelu
Talinaceaeen kuuluu kaksi sukua, *[[Talinum]]* sekä *[[Amphipetalum]]*, jonka systemaattinen asema on epävarma. Lajeja on yhteensä 27. Heimo on aiemmin yhdistetty portulakkakasveihin (Portulacaceae), ks. Portulacineae-ryhmän luokittelua.

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
Siim Sellis

**Siim Sellis** (s. 5. toukokuuta 1987 Tali) on virolainen uransa lopettanut maastohiihtäjä, joka oli erikoistunut sprinttihiihtoon. Hän edustaa Sportclub Sparta -seuraa. Sellis debytoi maastohiihdon maailmancupissa tammikuussa 2006 Otepäässä 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä Sellis saavutti viisi vuotta myöhemmin, tammikuussa 2011 niin ikään Otepäässä perinteisen sprintissä ollen 27. Sellisin paras sija maailmancup-osakilpailussa on kymmenes tila Salpausselän perinteisen sprintistä vuodelta 2012.

Sellis lopetti uransa maastohiihtäjänä vuonna 2017.

Sellis oli mukana myös vuoden 2014 talviolympialaisissa Sotšissa, jossa hän oli ainoalla matkallaan, vapaan sprintissä 59.

## Lähteet
* http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=CC&competitorid=111620&type=result&category=ALL&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=&place=&Submit=Search&limit=50
Luciano Figueroa

**Luciano Gabriel ”Lucho” Figueroa Herrera** (s. 19. toukokuuta 1981 Santa Fe) on argentiinalainen päättänyt jalkapalloilija ja olympiavoittaja, jonka viimeinen seura oli Malesian pääsarjassa pelaava Johor Darul Takzim. Oikeajalkainen Figueroa on pelipaikaltaan keskushyökkääjä. Hän on 182 senttimetriä pitkä.

Figueroa edusti vuodet 2001–2003 Rosario Centralia. Vuonna 2003 hän voitti Argentiinan liigan maalikuninkuuden. Kaudeksi 2003–2004 hän siirtyi Valioliigan Birmingham Cityyn, jossa hän pelasi kauden aikana vain yhden ottelun ja sai lähteä seurasta. Seuraava osoite oli Primera División de Méxicon Cruz Azul, jossa Figueroa pelasi vain vuoden 2004, mutta teki 33 ottelussa 21 maalia.

Vielä samana vuonna Figueroa siirtyi takaisin Eurooppaan, nyt Espanjan pääsarjan Villarreal CF:ään. Villarrealia hyökkääjä edusti kaksi kautta tehden 26 pelissä vain viisi maalia. Vuonna 2006 hän palasi takaisin kotimaahansa, nyt River Plateen. Vietettyään vain muutaman kuukauden Argentiinassa, siirtyi Figueroa jälleen Eurooppaan, Serie A:n Genoa CFC:hen. Genoaa Figueroa edusti vuodet 2006–2010, käyden välillä lainalla kotimaansa Boca Juniorsissa, jossa tilille tuli liigamestaruus.

Vuonna 2010 Figueroa siirtyi kasvattajaseuraansa Rosario Centraliin, josta vuoden kuluttua eteenpäin ecuadorilaiseen Emeleciin. Talvella 2013 oli edessä jälleen paluu Eurooppaan, nyt Kreikan Superliigan Panathinaikos FC:hen, josta Figueroa lähti kuitenkin vielä saman vuoden syyskuussa. Seuraava osoite oli Malesian pääsarjan Johor Tarul Takzim. Figueroa lopetti uransa vuonna 2015.

Figueroa debytoi Argentiinan jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2004. Samana vuonna hän saavutti hopeaa Argentiinan kanssa Copa Américasta. Sama sijoitus toistui seuraavana vuonna Maanosaliittojen cupissa, jossa Figueroa oli turnauksen toiseksi paras maalintekijä neljällä maalillaan. Figueroa voitti myös olympiakultaa vuoden 2004 kesäolympialaisista Ateenasta Argentiinan joukkueen kanssa. Vuoden 2005 jälkeen Figueroa ei pelannut otteluakaan maajoukkueessa. Hän teki siinä yhdeksän maalia 15 pelissä.

## Lähteet
* 
* http://www.national-football-teams.com/player/8168/Luciano_Figueroa.html
Florian Notz

**Florian Notz** (s. 24. huhtikuuta 1992) on saksalainen maastohiihtäjä, joka edustaa SZ Roemerstein-seuraa. 

Notz oli mukana nuorten MM-kilpailuissa vuosina 2011 ja 2012. Alle 23-vuotiaiden MM-kilpailuihin hän osallistui niin ikään kaksi kertaa. Hän voitti ikäluokan maailmanmestaruuden 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa 2015. Aikuisten MM-kilpailuissa hän debytoi Falunissa 2015. Parhaimmillaan hän on sijoittunut 16:nneksi yhdistelmäkilpailussa Lahdessa 2017 ja 17:nneksi samalla matkalla kaksi vuotta myöhemmin Seefeldissä. Viestissä tuloksena on ollut kuudes sija vuosina 2017 ja 2019 sekä seitsemäs sija vuonna 2015. Olympialaisissa hän kilpaili ensi kerran Pekingissä 2022 ja sijoittui yhdistelmäkilpailussa 19:nneksi ja viestissä viidenneksi. Milanon ja Cortinan olympialaisissa 2026 hän oli 50 kilometrin perinteisen hiihtotavan yhteislähtökilpailussa kymmenes ja viestissä kahdeksas.

Notz debytoi maastohiihdon maailmancupissa 2. maaliskuuta 2014 Salpausselän vapaan hiihtotavan 15 kilometrin kilpailussa. Notz sijoittui tuossa kilpailussa seitsemänneksi saavuttaen heti ensimmäiset maailmancupin pisteensä. Tuo sijoitus on Notzin uran paras maailmancup-sijoitus edelleen helmikuussa 2026. 

## Lähteet
*
Matias Linkoaho

**Otto Matias Linkoaho** (s. 1. tammikuuta 1994) on suomalainen pikajuoksija. Linkoahoa valmentaa Pekka Mäkelä ja Harri Laiho ja hän edustaa Helsingin Kisa-Veikkoja. Sisäratojen SM-kilpailuista hänellä on kultaa 400 metriltä vuodelta 2014 ja hopeaa 200 metriltä 2013 sekä viestistä kultaa vuosilta 2013 ja 2019, hopeaa 2020 sekä pronssia vuosilta 2014 ja 2023. Viestijuoksun SM-kilpailuista hänellä on 4 × 400 metrin viestistä kulta vuosilta 2020 ja 2022 sekä hopeaa 2023 ja 2024, 4&nbsp;000&nbsp;metrin viestistä kulta 2021 ja pronssi 2022, 4 × 100 metrin viestistä hopea 2018 ja pronssi 2022 sekä 4 × 800 metrin viestistä pronssi 2018. Kalevan kisoissa hän on sijoittunut parhaimmillaan 400 metrillä kuudenneksi 2022. Linkoaho on edustanut Suomea myös Suomi–Ruotsi-maaottelussa vuonna 2013.

## Lähteet
*
Irriäisjärvi

**Irriäisjärvi** on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen *Mouhijärven alueessa* suoraan Mouhijärveen laskevaan valuma-alueeseen.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 1,8 hehtaaria ja sen pituus on 230 metriä ja leveys 130 metriä. Järven luusua sijaitsee järven kaakkoisrannalla, josta saa alkunsa 600 metriä pitkä laskuoja, joka yhtyy *Karinojaan*. Järveen tulee vain yksi oja, joka on samalla Ison Suksijärven laskuoja.

Järven rantaviiva on 0,54 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin peltomaan ympäröimää metsää. Rannalle on rakennettu kolme loma-asuntoa, joihin johtaa tiet *Irriäisten* kylästä.

## Lähteet
Pohjusjärvi

**Pohjusjärvi** on  Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen *Mouhijärven alueessa* suoraan Mouhijärveen laskevaan valuma-alueeseen.

## Maantiede
Järven pituus on 450 metriä ja leveys 380 metriä. Järven luusuana on sen etelärannalla sijaitseva kapea salmi, joka yhdistää sen Isoon Suksijärveen ja minkä takia järvien vedenpinnat ovat samassa tasassa. Lounaisosa muodostaa oman osansa, joka on sekin yhteydessä pääaltaaseen kapean salmen kautta. Järven ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, josta osa on suota. Soilta laskee järveen useita ojia sekä yksi laskuoja Paskalammilta. Järven vierestä kulkee mökkitie *Irriäisten* kylältä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* UPM: Suksijärven metsä, Sastamala & Mouhijärvi
Iso Suksijärvi

**Iso Suksijärvi** on Pirkanmaalla Sastamalassa sijaitseva järvi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistön Kauvatsanjoen valuma-alueen *Mouhijärven alueessa* suoraan Mouhijärveen laskevaan valuma-alueeseen.

## Maantiede
Järven pinta-ala on 29,7 hehtaaria ja sen pituus on 900 metriä ja leveys 250 metriä. Järven luusua sijaitsee järven länsirannalla, josta saa alkunsa 1,3 kilometriä pitkä laskuoja Irriäisjärveen. Järveen laskee pari metsäojaa, mutta sillä on Pohjusjärveen ja Pieneen Suksijärveen yhteys kapeiden salmien kautta. Näiden kolmen järven vedenpinta on tasoissa, mutta niitä voi silti pitää erillisinä järvinä.

Järven rantaviiva on 5,4 kilometriä pitkä ja ranta on pääosin moreeni- ja kalliopohjaista metsämaastoa, josta osa on suota. Järven luusuan edessä on pieni luoto. Sen matalat rannat kasvavat vesiheinää.

## Historiaa
Vuoden 1855−56 Kalmbergin kartastossa järven nimi kirjoitettiin "Iso Säksjärvi".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* UPM: Suksijärven metsä, Sastamala & Mouhijärvi
Anacampserotaceae

**Anacampserotaceae** on pieni kasviheimo koppisiemenisten Caryophyllales-lahkossa. Sen nimisuku on *[[mehikit|Anacampseros]]*, jonka suomenkielinen nimi on mehikit, aiemmin mehiportulakat, kun suku on sijoitettu portulakkakasveihin. 

## Tuntomerkit
Anacampserotaceae-heimon kasvit ovat matalia pensaita, joilla on enemmän tai vähemmän mukulamaiset juuret. Joskus varret ovat meheviä, joskus kasveilla on tyviruusuke. Varren nivelvälit ovat lyhyet. Satunnaisesti esiintyy yhteyttämiseen liittyvää CAM-aineenvaihduntaa ja mahdollisesti C<sub>4</sub>-yhteyttämistä. Lehdet ovat tavallisesti kierteisesti, joskus vastakkaisesti, ja enemmän tai vähemmän liereitä. Lehtihangoissa on karvoja tai kovera suomu. Kukan kaksi esilehteä (tai verholehteä) on samassa tasossa, ja heteitä on vähintään viisi; ne ovat tyveltään yhtyneitä. Sikiäin koostuu tavallisesti kolmesta, joskus kahdesta yhteen kasvaneesta emilehdestä ja on väliseinällinen. Vartalo on täyteinen. Hedelmä on rakenteeltaan melko monimutkainen, ja seinämän ulko- ja sisäkerros tavallisesti irtoavat toisistaan. Siemenet ovat väriltään kalpeita, joskus siivellisiä, ja niissä on hieman tai joskus paljon käyristynyt alkio; ulkovalkuainen eli perispermi on heikosti kehittynyt. Myös siemenkuoren kaksi kerrosta irtoaa toisistaan. Kromosomiluku n = x = 9.

## Levinneisyys
Anacampserotaceae-heimon levinneisyyskuva on hyvin hajanainen. Ne kasvavat Keski- ja Etelä-Australiassa, Jemenissä, Somaliassa, eteläisessä Afrikassa, Etelä-Amerikan eteläosassa ja Pohjois-Meksikossa sekä Lounais-Yhdysvalloissa.

## Luokittelu
Anacampserotaceae-heimo muodostaa yhdessä portulakka- (Portulacaceae) ja kaktuskasvien (Cactaceae) kanssa kladin eli kehityslinjan Caryophyllales-lahkon evoluutiopuussa. Kladia luonnehtivat varren ilmarakojen puuttuminen, lehtihankojen monisoluiset karvat tai suomut ja heteiden runsaus. Kladin iäksi arvioidaan noin 14 tai jopa 37 miljoonaa vuotta.

Heimon 32 lajia kuuluvat kolmeen sukuun. Mehikkejä eli mehiportulakkoja (*Anacampseros*) on 30 lajia, muut kaksi sukua ovat yksilajisia. Evoluutiopuu Anacampserotaceae-heimon sisällä alkoi haaroittua noin 11 miljoonaa vuotta sitten.

### Suvut
Suvut ovat:
* *[[mehikit|Anacampseros]]* L. (syn. mehisuomukit *Avonia* (Fenzl) G.D.Rowley, *Talinaria* Brandegee, *Xenia* Gerbaulet) – mehikit eli mehiportulakat
* *[[Grahamia]]* Hook. – laji *G. bracteata*
* *[[Talinopsis]]* A.Gray – laji *T. frutescens*

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001 onwards). Angiosperm Phylogeny Website. Version 12, July 2012 [and more or less continuously updated since]. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* http://eol.org/pages/15502108/overview
Hyvässä ja pahassa

**Hyvässä ja Pahassa** on lokakuussa 2014 ilmestynyt Yön kahdeskymmenes studioalbumi. Singleinä siltä on julkaistu kappaleet *[[Hyvässä ja pahassa (kappale)|Hyvässä ja pahassa]]* sekä *[[Jään sun viereen]]*, jolla Olli Lindholmin kanssa laulaa Stina Girs.

## Listasijoitukset ja myyntiluvut
Albumi nousi Suomen virallisen listan kärkeen heti ilmestyessään ja pysyi listalla kolmentoista viikkoa. Sen myynti saavutti kultalevyrajan jo runsaan viikon kuluttua.

## Konserttikiertue
Yö aloitti levyn julkaisun myötä lokakuussa 2014 *Hyvässä ja pahassa* -nimisen konserttisalikiertueen, joka alkoi 2. lokakuuta Ylivieskan Akustiikka-salista ja päättyi 13. joulukuuta järjestettyyn Jyväskylän Paviljongin konserttiin. Sen konsertit jakautuivat kahteen osaan, aluksi yhtye esitti *[[Varietee (albumi)|Varietee]]*–debyyttialbuminsa kappaleet ja väliajan jälkeen uuden levyn materiaalia sekä muuta tuotantoa uransa varrelta. Omien keikkojensa välissä yhtye teki vielä joulukuun alussa *SuviYö*-nimisiä esiintymisiä Baltic Princess -laivalla yhdessä Suvi Teräsniskan kanssa.

## Arvioita
*Rumba: 

## Kappaleet
#
#
#
#  
#
#  
#  
#  
#  
#  
#
#

## Kokoonpano
;Yö
*Olli Lindholm ‎– laulu
*Daffy Terävä ‎‎– kitara
*Jukka Lewis ‎‎– basso, taustalaulu, laulu (8)
*Ari Toikka ‎‎– rummut 
*Mikko Kangasjärvi ‎‎– piano, kosketinsoittimet, kellopeli, perkussiot, taustalaulu
*Jari Latomaa ‎‎– kosketinsoittimet, perkussiot, ohjelmointi, akustinen kitara, taustalaulu
;Vierailijat
*Stina Girs – laulu (5), taustalaulu (12)
*Tommi Kolunen – trumpetti (1, 12), flyygelitorvi (1, 12) 
*Masa Orpana – saksofoni (6)

## Lähteet
*Yö ‎– Hyvässä Ja Pahassa Discogs.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* ''Hyvässä ja pahassa'' discogs.com -sivustolla