open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pilli

**Pilli** tai **vihellyspilli** on soitin, joka tuottaa vain yhden sävelen, yleensä korkean vihellyksen. Ääni syntyy kun pilliin puhalletaan ja ilmavirta pakotetaan pillin läpi.

Pillejä käytetään lähinnä merkinantoon. Pillejä on monenlaisia kuten poliisin ja erotuomarin pillit tai suuremmat junan pilli ja laivan höyrypilli. Pilli sinällään ei ole kovin "musikaalinen", koska pelkällä yhdellä pillillä ei voi tuottaa melodiaa. Kuitenkin esimerkiksi uruissa useat pillit ja pillistöt mahdollistavat musiikin.

Maailman kuuluisimmat pillimallit ovat jalkapallotuomareiden käyttämä Fox 40 ja  jääkiekkotuomareiden Acme Whistles.

## Sormipilli
Sormipilli on pilli, jota käyttävät pääasiassa erotuomarit. Sormipillissä on metalli- tai muovikahvat, joiden avulla pilliä pidellään etu- ja keskisormin. Muovipillejä käytetään yleensä pienemmissä tiloissa (esim. salibandy tai koripallo), kun metallipillejä käytetään esimerkiksi jääkiekossa tai amerikkalaisessa jalkapallossa.

## Katso myös
*Vihellys
Koka

**Koka** voi tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

* kokapensaat (*Erythroxylum*), kasvisuku
* koka, kokaiinin slanginimitys
* koka, alin piste judo-ottelussa
* Kōka on kaupunki Shigan prefektuurissa, Japanissa
Evita

**Evita** voi tarkoittaa seuraavia:
*Evita, naisen etunimi
*Eva ”Evita” Perón (1919–1952), argentiinalainen poliitikko
**[[Evita (musikaali)|Evita]]*, Eva Perónista vuonna 1978 tehty musikaali
**[[Evita (elokuva)|Evita]]*, musikaalin pohjalta tehty elokuva, nimiosassa Madonna (1996)
**[[Evita (albumi)|Evita]]*, Madonnan albumi vuodelta 1996
**[[Evita (lehti)|Evita]]*, suomalainen naistenlehti 2010–2013
Ávila (maakunta)

**Ávila** on maakunta Keski-Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen eteläosassa. Sen rajanaapureita ovat Toledon, Cáceresin, Salamancan, Valladolidin, Segovian ja Madridin maakunnat.

Maakunnan asukasluku on 160 700 (vuonna 2017) ja pinta-ala 8&nbsp;050 neliökilometriä. Sen pääkaupunki on Ávila.

Maakunnan pohjoisosan tasangot ovat maatalousaluetta, vaikka maaperä ei ole erityisen hedelmällistä. Merilampaiden kasvatus on ollut tärkeää, nyttemmin viljellään myös paljon viljaa. Metsätalous on myös paikoin merkittävää. Maakunnan eteläosassa on vuoria ja laaksoja, joissakin laaksoissa viljellään viiniä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kiivi (hedelmä)

**Kiivi** on yleisnimi laikkuköynnösten sukuun kuuluvien kasvien hedelmälle. Eniten viljelty kiivi on kiiviköynnöksen (*Actinidia deliciosa*) hedelmä.

Kiivi on soikea ja hieman kananmunaa suurempi, ja sitä ympäröi ohut karvainen ruskea kuori. Hedelmäliha on helakanvihreä tai keltainen lukuun ottamatta ydinosaa, jossa se on kermanvalkoista. Keskustaa ympäröivät pienet mustanruskeat siemenet.

## Historia

Laikkuköynnösten eri lajien hedelmiä kerättiin luonnosta jo satoja vuosia sitten. Kiivejä on viljelty laajamittaisesti kuitenkin vasta 1900-luvun alkupuolelta alkaen. Jo 1800-luvun lopulla Euroopan ja Pohjois-Amerikan hedelmätarhoissa viljeltiin japaninlaikkuköynnöstä, mutta laji ei koskaan saavuttanut kaupallista menestystä.

Kiiviköynnöksen siemeniä alettiin lähetellä Kiinasta Eurooppaan ja Yhdysvaltoihin vuodesta 1898 alkaen. Lajin viljelyä rajoittivat silloin kuitenkin kasvin ilmasto- ja lisääntymisvaatimukset sekä ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen. Vuonna 1904 kiiviköynnöksen siemeniä lähetettiin Uuteen-Seelantiin, missä kasvi viihtyi hyvin. Ensimmäinen hedelmätarha alkoi tuottaa hedelmää 1930-luvun alussa. Monen vuoden ajan Uudessa-Seelannissa viljeltiin kiivejä vain oman maan käyttöön, kunnes ylijäämähedelmien ulkomaanvienti aloitettiin vuonna 1953. Kun kiivistä tuli suosittua myös maailmalla, Uuden-Seelannin kiivituotanto alkoi kasvaa, ja vuoteen 1976 mennessä maasta vietiin jo enemmän kiivejä kuin siellä kulutettiin. Kiiviköynnöstä alettiin viljellä myös muualla maailmassa.

*Actinidia chinensis* -lajia alettiin viljellä Kiinassa vuonna 1957 ja Uudessa-Seelannissa vuonna 1977. Sen jälkeen senkin viljely on levinnyt moneen muuhun maahan.

## Lajit

Yleisimpiä kiivihedelmäkasveja ovat *Actinidia deliciosa* (kiiviköynnös) ja *A. chinensis*. Vähemmän viljeltyjä ovat *A. arguta* (japaninlaikkuköynnös), *A. kolomikta* (kiinanlaikkuköynnös), *A. coriacea*, *A. melandarna*, *A. polygama* (mantsurianlaikkuköynnös) ja *A. purpurea*.

## Käyttö
Kiiviä käytetään etupäässä tuoreena, sillä sen maku ja ulkonäkö heikkenevät prosessoinnissa. *A. chinensis* kestää prosessointia paremin kuin kiiviköynnöksen hedelmä.

Kiivi voidaan kuoria tai syödä lusikalla. Kiiviköynnöksen hedelmä on hiukan hapokas, ja *A. chinensis* on sitä makeampi. Japaninlaikkuköynnöksen hedelmät ovat niin pieniä, että ne voi syödä kokonaisina. Koska halkaistu kiivi on kaunis, sitä käytetään usein ruokapöydän koristeena.

## Ravintosisältö ja terveysvaikutukset
Kiivi on suhteellisen ravintoainepitoinen hedelmä. Se sisältää merkittävästi C-vitamiinia, kaliumia, magnesiumia ja kuitua. Kiivi on myös hyvä K-vitamiinin ja kohtalaisen hyvä E-vitamiinin lähde.

Kiivillä voi olla laksatiivinen vaikutus, ja sitä käytetäänkin luonnollisena laksatiivina esimerkiksi vanhuksille. Kiivissä on myös oksalaattia sekä allergeeneja, jotka voivat aiheuttaa allergisia oireita 2–3 prosentille ihmisistä. Hyvin vakavat allergiset reaktiot ovat kuitenkin harvinaisia, eikä oksalaattiakaan tuoreista kiivistä saa haitallisia määriä normaaliannoksilla.

## Tuotanto

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kiivin ravintosisältö Fineli
Perón

**Perón** on seuraavien tunnettujen henkilöiden nimi:

*Juan Perón, Argentiinan presidentti 1946&ndash;1952, 1952&ndash;1955 ja 1973&ndash;1974
*Eva Perón, argentiinalainen poliitikko, Juan Perónin toinen vaimo
* María Estela Martínez de Perón, Argentiinan presidentti 1974&ndash;1976, Juan Perónin kolmas vaimo.
Cuenca (maakunta)

**Cuenca** on maakunta keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueen itäosassa. Sen rajanaapureita ovat Valencian, Albaceten, Ciudad Realin, Toledon, Madridin, Guadalajaran ja Teruelin maakunnat.

Vuonna 2017 Cuencan väkiluku oli 198&nbsp;718. Maakunnan pinta-ala on 17&nbsp;141 neliökilometriä. Lähes neljännes väestöstä asuu pääkaupungissa Cuencassa. Maakunnassa on yhteensä 238 kuntaa.


Teatro romano Segobriga.jpg|Roomalaisajan teatteri, Segóbriga
Ayuntamiento, Garcinarro, El Valle de Altomira, Cuenca, España, 2017-01-03, DD 90.jpg|Kunnantalo, Garcinarro, El Valle de Altomira
Casas colgantes de Cuenca iluminadas 01.jpg|Riippuvia taloja, Cuenca


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Granada (maakunta)

**Granada** on maakunta Andalusian itsehallintoalueen itäosassa Espanjan eteläosassa  Välimeren rannalla. Sen rajanaapureita ovat Málagan, Córdoban, Jaénin, Albaceten, Murcian ja Almerían maakunnat.

Granadan pinta-ala on 12&nbsp;647 neliökilometriä. Sen väkiluku on 912&nbsp;938 (vuonna 2017) ja väestötiheys 73 asukasta neliökilometrillä. Noin 30 prosenttia väestöstä asuu maakunnan pääkaupungissa Granadassa. Maakunnassa on yhteensä 168 kuntaa.

Manner-Espanjan korkein vuori Mulhacén (3&nbsp;481 metriä) sijaitsee Granadassa. Granada jakaa Sierra Nevadan kansallispuiston Almerían kanssa.

Nähtävyyksiä ovat Granadan maurilainen arkkitehtuuri ja erityisesti Alhambran palatsi. Talvisin vuoriston hiihtokeskuksissa lasketellaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Guadalajara (maakunta)

**Guadalajara** on maakunta keskisessä Espanjassa Kastilia-La Manchan itsehallintoalueen pohjoisosassa. Sen rajanaapureita ovat Cuencan, Madridin, Segovian, Sorian, Zaragozan ja Teruelin maakunnat.

Guadalajaran väkiluku on 253&nbsp;310 (vuonna 2017) ja pinta-ala 12&nbsp;212 neliökilometriä. Lähes 40 prosenttia väestöstä asuu pääkaupungissa Guadalajarassa. Maakunnassa on yhteensä 288 kuntaa, joista yli kolme neljännestä on alle 200 asukkaan kyliä.

Alueella sijaitsee Pastranan keskiaikainen kylä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Guadalajara, tuntematon 
* Valtionhallinto
Burgos (maakunta)

**Burgos** on maakunta pohjoisessa Espanjassa Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen koillisosassa. Sen rajanaapureita ovat Palencian, Cantabrian, Biskajan, Álavan, La Riojan, Sorian, Segovian ja Valladolidin maakunnat.

Burgosin pinta-ala on 14&nbsp;269 neliökilometriä
 ja väkiluku 358&nbsp;171 (vuonna 2017). Lähes puolet väestöstä asuu pääkaupungissa Burgosissa. Kaksi muuta suurempaa kaupunkia ovat Miranda de Ebro ja Aranda de Duero. Useimmat maakunnan 371 kunnasta ovat alle sadan asukkaan kyliä.

Maakunnan tärkeimmät joet ovat Ebro ja Duero. Duero virtaa maakunnan eteläosassa, ja sen ympärillä sijaitsee erinomaisia viininviljelysmaita. Maakunnan kaakkois- ja pohjoisosat ovat vuoristoisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Laikkuköynnökset

**Laikkuköynnökset** (*Actinidia*) on laikkuköynnöskasvien (Actinidiaceae) heimoon kuuluva kasvisuku. Siihen kuuluu noin sata lajia, joista monia kasvatetaan yleisesti sekä ravinto- että koristekasveina.

## Kuvaus
Laikkuköynnökset ovat kesävihantia, yleensä kaksikotisia köynnöksiä tai rentoja pensaita. Erityisesti hedelmäntuotannossa suositaan yksikotisia yksilöitä, jolloin ei tarvitse istuttaa hedelmää tuottamattomia pölyttäjäkasveja. Laikkuköynnösten lehdet ovat versoissa kierteisesti. Lehden ruoti on pitkä ja lehtilapa ehyt, sulkasuoninen ja hammaslaitainen. Hedekasvien lehdissä on usein suuria punaisia ja valkoisia laikkuja, ja tämä ominaisuus on myös pohjana suvun suomenkieliselle nimelle. Emikasvien lehdet ovat sitä vastoin tavallisesti laikuttomia ja väriltään vihreitä.

Kukinto on lehtihankainen viuhko ja kukat ovat yleensä yksineuvoisia. Toisinaan tavataan myös kaksineuvoisia kukkia, mutta silloinkin ne ovat toiminnallisesti yleensä yksineuvoisia. Kukassa on terälehtiä viisi ja usein verholehtiä saman verran. Teriö on erilehtinen, säteittäinen, noin 2 cm leveä ja väriltään valkoinen tai punertava. Hedelmä on tyypiltään marja. Erityisesti kiivin hedelmää kutsutaan myös kiiviksi. Myös muiden lajien hedelmiä kutsutaan kiiveiksi, mutta niiden kaupallinen käyttö ei ole vielä kiiviköynnöksen hedelmän tasolla.

## Käyttö
Hedelmäntuotannon kannalta merkittävin laji on kiivi (*Actinidia deliciosa*), jonka kaupallinen viljely alkoi Uudesta-Seelannissa 1900-luvun alkupuolella ja levisi sieltä vähitellen ympäri maapallon. Suomessa laikkuköynnöksiä viljellään sekä koriste- että hedelmäkasveina lähinnä kolmea lajia, jotka ovat osoittautuneet riittävän talvenkestäviksi maan eteläosassa. Yleisin näistä on kiinanlaikkuköynnös (*Actinidia kolomikta*), jota on istutettu paljon puutarhoihin sekä jonkin verran myös yleisiin puistoihin. Huomattavasti harvinaisempana kasvatetaan myös japaninlaikkuköynnöstä (*Actinidia arguta*) ja mantšurianlaikkuköynnöstä (*Actinidia polygama*). Näiden lajien viljely yleistynee lähitulevaisuudessa, kun saadaan talvenkestävämpää kantaa tarjolle.

## Lajeja
* *[[Actinidia acuminata]]*
* *[[japaninlaikkuköynnös|Actinidia arguta]]* – japaninlaikkuköynnös (minikiivi)
* *[[Actinidia callosa]]*
* *[[Actinidia chinensis]]*
* *[[kiiviköynnös|Actinidia deliciosa]]* – kiivi eli "kiinankarviainen"
* *[[Actinidia fulvicoma]]*
* *[[Actinidia hemsleyana]]*
* *[[kiinanlaikkuköynnös|Actinidia kolomikta]]* – kiinanlaikkuköynnös
* *[[Actinidia latifolia]]*
* *[[luumulaikkuköynnös|Actinidia melanandra]]* – luumulaikkuköynnös
* *[[mantšurianlaikkuköynnös|Actinidia polygama]]* – mantšurianlaikkuköynnös, mantsurianlaikkuköynnös
* *[[Actinidia rufa]]*

## Lähteet
* Räty, E. ja Alanko, P. 2004: *Viljelykasvien nimistö* — Puutarhaliitto, Helsinki. .

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Laikkuköynnökset (''Actinidia'')
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Laikkuköynnökset (''Actinidia'')
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Actinidia'' 
* Flora of China: ''Actinidia''
Žukov

**Žukov** tai **Žukova** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Aleksei Žukov (s. 1965), suomalais-venäläinen jalkapallovalmentaja ja jalkapalloilija
* Georgi Žukov (1896–1974), Neuvostoliiton marsalkka ja tärkein Neuvostoliiton komentaja toisen maailmansodan aikana
* Marija Žukova (1805–1855), venäläinen kirjailija
* Mihail Žukov (s. 1985), venäläinen jääkiekkoilija
* Natalija Žukova (s. 1979), ukrainalainen shakin suurmestari
* Natalja Žukova (s. 1992), venäläinen maastohiihtäjä
* Rimma Žukova  (1925–1999), neuvostoliittolainen pikaluistelija
* Sergei Žukov, venäläinen popmuusikko ja popyhtye Ruki vverh!:n jäsen
* Sofja Žukova (1929–2020), venäläinen sarjamurhaaja ja ihmissyöjä.
Katyn

**Katyn** (;  []) on noin 45&nbsp;000 asukkaan Smolenskin piirissä Smolenskin alueella Venäjällä sijaitseva kylä noin 30 km länteen Smolenskista. Katynin maalaiskunnassa asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 4&nbsp;298 henkeä.

Katynin metsässä tehtiin keväällä 1940 Katynin joukkomurha, jossa Neuvostoliitto murhasi tuhansia puolalaisia upseereja ja kansalaisia. Neuvostoliitto väitti yli 20&nbsp;000 puolalaisen joukkomurhaa saksalaisten tekemäksi, mutta oli itse siihen syyllinen, minkä Mihail Gorbatšov lopulta myönsi 1980-luvun lopulla.

## Lähteet
Zhang Yimou

**Zhang Yimou** (; s. 14. marraskuuta 1950) on kiinalainen elokuvaohjaaja.

Zhang Yimou luetaan Chen Kaigen ja Tian Zhuangzhuangin ohella kiinalaisten elokuvaohjaajien ”viidenteen sukupolveen”. Zhang aloitti uransa kuvaajana ja teki yhteistyötä Chen Kaigen kanssa muun muassa tämän palkitussa elokuvassa *[[Keltainen maa]]* (1984). Zhangin ensimmäinen oma täyspitkä elokuva oli Mo Yanin romaaniin perustuva *[[Punainen pelto]]* (1987). 1990-luvun alun elokuvat *[[Ju Dou – kielletty rakkaus]]* ja *[[Punainen lyhty]]* toivat Zhangille myös kansainvälistä suosiota.

Kaikissa Zhangin varhaisissa elokuvissa naispääosaa esitti Gong Li. Pariskunnan suhde päättyi *Shanghai Triadin* (1995) kuvausten aikaan ja se jäi heidän viimeiseksi yhteiseksi elokuvakseen ennen vuoden 2006 tuotantoa ''Kultaisen kukan kirous''. Zhangin elokuville on ollut ominaista voimakkaat, mutta traagiset naishahmot ja vahvasti visuaalinen, väreillä herkutteleva kuvaus. Osa Zhangin elokuvista on ollut Kiinassa kielletty niiden sisältämän erotiikan tai poliittisiksi tulkittujen vihjailujen vuoksi.

Zhangin 1990-luvun loppupuolella ohjaamat elokuvat jäivät suhteellisen vähälle huomiolle, kunnes vuonna 2002 julkaistu, suurella budjetilla tehty historiallinen fiktio *[[Hero (vuoden 2002 elokuva)|Hero]]* nousi suurmenestykseen niin Kiinassa kuin muualla maailmassa. Seuraava Zhang Yimoun elokuva, *[[Lentävien tikarien talo]]*, keräsi myös suuria katsojalukuja, mutta kriitikot eivät ole olleet aivan yhtä innostuneita. 

Zhang ohjasi sekä Pekingin vuoden 2008 kesäolympialaisten että 2022 talviolympialaisten avajaisseremonian.

## Filmografia
* *[[Punainen pelto]]* (紅高梁 1987)
* *[[Codename Cougar]]* (代號“美洲豹” 1989)
* *[[Ju Dou – kielletty rakkaus]]* (菊豆 1991)
* *[[Punainen lyhty]]* (大紅燈籠高高掛 1992)
* *[[Qiu Jun tarina]]* (秋菊打官司 1992)
* *[[Elämänkaari (elokuva)|Elämänkaari]]* (活着 1994)
* *[[Shanghai Triad]]* (搖呀搖﹐搖到外婆橋 1995)
* *[[Lumière and Company]]* (1995)
* *[[Keep Cool]]* (有話好好說 1997)
* *[[Viimeinenkin oppilas]]* (一个都不能少 1999)
* *[[Tie kotiin]]* (我的父亲母亲 1999)
* *[[Happy Times]]* (幸福时光 2000)
* *[[Hero (vuoden 2002 elokuva)|Hero]]* (英雄 2002)
* *[[Lentävien tikarien talo]]* (十面埋伏 2004)
* *[[Kultaisen kukan kirous]]* (2006)
* *[[Nainen, pyssy ja nuudelipuoti]]* (2009)
* *[[The Love of the Hawthorn Tree]]* (2010)
* *[[The Flowers of War]]* (2011)
* *[[Coming Home (2014 elokuva)|Coming Home]]* (归来 2014)	
* *[[The Great Wall]]* (长城 2016)
* *[[Shadow (2018 elokuva)|Shadow]]* (影 2018)
* *[[One Second (2020 elokuva)|One Second]]* (一秒钟 2020)
* *[[Cliff Walkers]]* (悬崖之上 2021)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Sloboda-Ukraina

**Sloboda-Ukraina** (, ) on historiallinen alue Koillis-Ukrainassa ja siihen rajautuvalla Venäjän lähialueella.

Sloboda-Ukraina oli Moskovan Venäjän lounaista rajamaata, jolla oli laaja autonomia 1600–1700-luvuilla kasakoiden hallinnassa. Venäjän keisarikunnassa alueelle perustettiin vuonna 1765 Sloboda-Ukrainan kuvernementti, josta vuonna 1835 tuli Harkovan kuvernementti.

Nykykartalla historiallisen Sloboda-Ukrainan alue kattaa Ukrainan Harkovan alueen kokonaan ja osan Sumyn aluetta, Donetskin aluetta ja Luhanskin aluetta sekä osia Venäjän Belgorodin alueesta, Kurskin alueesta ja Voronežin alueesta.

## Katso myös
*Sloboda
*Harkovan yliopisto

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*
Umberto II

**Umberto II** (15. syyskuuta 1904 Racconigi, Italian kuningaskunta – 18. maaliskuuta 1983 Geneve, Sveitsi) oli viimeinen Italian kuningas hiukan yli kuukauden ajan 9. toukokuuta – 12. kesäkuuta 1946. Hän sai lempinimen *Re di Maggio*, ’toukokuun kuningas’.

## Suku ja koulutus
Umberto oli kuningas Viktor Emanuel III:n ja kuningatar Elenan kolmanneksi vanhin lapsi ja ainoa poika. Hänellä oli neljä sisarta, joista Giovannasta tuli Bulgarian tsaari Boris III:n puoliso.

Piemonten prinssiksi syntynyt Umberto valmistui Torinon sotilasakatemiasta vuonna 1923. 

## Avioliitto ja jälkeläiset
Isänsä pyynnöstä hän nai vuonna 1930 Belgian prinsessa Marie-José Charlotte Sophie Amélie Henriette Gabriellen (1906–2001), joka oli Belgian kuningas Albert I:n ja Baijerin herttuatar Elisabeth Gabriellen tytär. 

Heille syntyi neljä lasta: 

* Maria Pia (s. 1934)

* Maria Gabriella (s. 1940)
* Maria Beatrice (s. 1943)

* Viktor Emanuel (*Vittorio Emanuele)* (1937–2024)

## Kuningas
Viktor Emanuel III luopui kruunusta Umberton hyväksi vuonna 1946 vain muutamaa viikkoa ennen kansanäänestystä monarkiasta ja matkusti Egyptiin. Umberto II hallitsi kuninkaana 34 päivää, kunnes monarkia lakkautettiin. Pääministeri Alcide De Gasperi otti tuolloin aseman Italian väliaikaisena johtajana.

## Maanpako
Umberto siirtyi maanpakoon Sveitsiin ja Portugaliin. Maanpaossa hän asui vaimostaan erillään ja eli elämäänsä homoseksuaalina. Italian vuoden 1947 perustuslaki kielsi Savoijin kuningassuvun miespuolisia jälkeläisiä enää saapumasta maahan. Laki kumottiin vasta vuonna 2002.

Umberto kuoli maanpaossa Sveitsissä vuonna 1983. Yksikään Italian hallituksen edustaja ei osallistunut hänen hautajaisiinsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pietari II (Jugoslavia)

**Pietari II** (Петар II Карађорђевић; Petar II Karađorđević) (6. syyskuuta 1923 Belgrad, Jugoslavian kuningaskunta – 3. marraskuuta 1970 Denver, Colorado, Yhdysvallat) oli viimeinen Jugoslavian kuningas 1941–1945.

Hän oli Jugoslavian Aleksanteri I:n ja Romanian prinsessa Marie von Hohenzollern-Sigmaringenin poika. Hänen kummisetänsä oli Yhdistyneen kuningaskunnan Yrjö VI. Hän nai Tanskan ja Kreikan prinsessa Alexandran Lontoossa 1944. Heidän poikansa kruununprinssi Aleksandar syntyi 1945.

## Elämäkerta

Pietari II nousi valtaistuimelle 1934 isänsä salamurhan jälkeen. Valtionhoitajana toimi isän serkku, ruhtinas (*knez*) Paul. Kuningas ja hänen neuvonantajansa vastustivat natsi-Saksaa, mutta pelkäsivät Hitlerin hyökkäävän Jugoslaviaan, eikä Britannia voinut auttaa. Jugoslavia liittyi akselivaltoihin Saksan kanssa.

27. maaliskuuta 1941 Pietari II julistettiin täysi-ikäiseksi, ja hän osallistui brittien tukemaan kaappaukseen sopimuksen solminutta hallitusta vastaan.

Operaatio Barbarossaan valmistautunut Saksa hyökkäsi samanaikaisesti Jugoslaviaan ja Kreikkaan. Muutamassa viikossa Saksa, Bulgaria, Unkari ja Italia valtasivat maan, ja se antautui lopullisesti 17. huhtikuuta. Jugoslavia jaettiin hyökkääjien kesken, ja osasta muodostettiin itsenäinen Kroatian nukkevaltio.

Pietari pakeni hallituksen kanssa maasta ensin Kreikkaan, Jerusalemiin ja Kairoon. Hän saapui Englantiin kesäkuussa 1941 ja liittyi moniin muihin maanpakolaishallituksiin. Pietari kävi koulunsa loppuun Cambridgen yliopistossa ja liittyi kuninkaallisiin ilmavoimiin.

Jugoslaviassa muodostui kaksi pääasiallista kilpailevaa vastarintaliikettä: kuningasmieliset četnikit puolustusministeri Draža Mihailovićin johdolla ja kommunistit Josip Broz Titon johtamina. Liittoutuneet tukivat aluksi Mihailovićia, mutta käänsivät tukensa Titolle.

Kansalliskokous syrjäytti kuningas Pietari II:n sodan jälkeen 29. marraskuuta 1945, kun hän oli vielä maanpaossa. Hän ei ikinä virallisesti luopunut kruunusta. Sodan jälkeen hän asettui Yhdysvaltoihin ja kuoli Denverissä, Coloradossa epäonnistuneen maksasiirron jälkeen. Hänestä tuli ainoa eurooppalainen kuninkaallinen, joka on haudattu Yhdysvaltain maaperälle, Pyhän Savan luostariin Libertyvilleen, Illinoisiin. Tammikuussa 2013 Pietarin jäännökset kuitenkin siirrettiin Serbiaan ja uudelleenhaudattiin Oplenacin kuninkaalliseen mausoleumiin Topolan kaupungissa.

Pietarin poika Aleksandar Karađorđević vaatii edelleen Serbian kruunua. Pietarin edesmennyt veli, ruhtinas Tomislav Karađorđević oli edellinen kruununperijä.

## Aiheesta muualla

* Official Website of The Serbian Royal Family 
* Kun kuningasta kasvatetaan. Kuinka Jugoslavian Pietari II:n nuoruusaika kuluu, Helsingin Sanomat, 22.9.1935, nro 255, s. 30, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta

**Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta** (, ) on vuosina 1199–1392 Itä-Euroopassa olemassa ollut historiallinen valtio, jonka alueita oli nykyisen Puolan, Valko-Venäjän ja Ukrainan alueella. Kiovan suuriruhtinaskunnan hajottua Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta oli Vladimir–Suzdalin ja Novgorodin rinnalla merkittävimpiä itäslaavilaisia valtioita.

## Historia

Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan perusti vuonna 1199 ruhtinas Roman Mstislavitš, joka oli hallinnut Volyniaa vuodesta 1170. Ruhtinaskunta alisti valtaansa Kiovan, teki rauhansopimuksen Unkarin kanssa, loi diplomaattiset suhteet Bysanttiin ja vahvisti itäslaavilaista vaikutusvaltaa Liettuassa. Vuonna 1205 Galitsian ja Volynian ruhtinaskunta kääntyi puolalaisia liittolaisiaan vastaan, ja seuranneissa taisteluissa prinssi Mstislavitš sai surmansa. Tämän seurauksena ruhtinaskunta jakautui pienemmiksi osasiksi ja joutui Unkarin ja Puolan kiistakapulaksi. 

Unkarin kuningas Andreas II julisti itsensä alueen kuninkaaksi, *Rex Galiciae et Lodomeriae*. Unkari ja Puola sopivat 1214, että valtaistuin annetaan Andreaksen pojalle Kolomanille, joka oli nainut puolalaisen hallitsijan tyttären. Vuonna 1221 Mstislav Rohkea vapautti Galitsian ja Volynian unkarilaisten ikeestä, mutta vasta Romanin poika, Galitsian kuningas Daniel (Danylo Halytskyi) onnistui yhdistämään Volynian ja Galitsian sekä Kiovan voittamalla taistelussa 1245 Jaroslav II:n sekä puolalaiset että unkarilaiset. Samalla kuitenkin hänen oli tunnustettava naapuriseudun mongolien hallitseman Kultaisen ordan valta-asema alueella.

Danielin (Danylon) valtakaudella Galitsiasta ja Volyniasta kehittyi voimakas ja kukoistava valtio. Kirjallisuutta tuotettiin ja kauppa kehittyi alueen suotuisen Mustanmeren ja Itämeren välisen sijainnin ansiosta. Tärkeimpiä kaupunkeja olivat hallituskaupungiksi muutettu Lviv, Halytš, Volodymyr, Przemyśl ja Terebovlija. Danielin kuoltua 1264 hänen kuningaskuntansa hajosi jälleen. Nimellisesti valtaan nousivat Danielin pojat, mutta todellisuudessa valtaa käyttivät pajarit. 

Vuonna 1352 lopulta valtakunta hajotettiin ja jaettiin Puolan ja Liettuan kesken. Lublinin sopimuksella 1569 nämä valtiot yhdistyivät Puola-Liettuaksi, johon Galitsia ja Volynia tulivat kuulumaan. Puola-Liettuan jaon aikoihin 1772 Itävallan keisarinna Maria Teresia, joka oli myös Unkarin kuningatar, otti esille unkarilaisten vanhan, lyhyen hallintajakson Galitsiassa ja Volyniassa ja käytti tätä peruteella Itävallan osallisuuteen jaossa. Itävallalle tulleen alueen viralliseksi nimeksi tuli Galitsia ja Lodomeria, vaikkakaan se ei vastannut maantieteellisesti historiallista Galitsian ja Volynian aluetta. Jaossa Galitsia jäi Itävallalle, kun taas Volynian jakoivat Preussi ja Venäjä keskenään Puolan kolmannessa jaossa 1795. Preussin Länsi-Volynian ja Venäjän Itä-Volynian välinen raja vahvistettiin 1797, minkä jälkeen Venäjä järjesti oman puolensa Volynian kuvernementiksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Podolia

**Podolia** (,  , ) on Ukrainassa sijaitseva historiallinen alue, joka käsittää Hmelnytskyin ja Vinnytsjan hallinnolliset alueet kokonaan sekä neljän muun alueen luoteisia osia. Suurin kaupunki on noin 330&nbsp;000 asukkaan Vinnytsja, muut yli 100&nbsp;000 asukkaan kaupungit ovat Ternopil, Kamjanets-Podilskyi ja Hmelnytskyi.

## Maantieto
Kaakosta alkavaa Karpaattien ylänkömaata lukuun ottamatta Podolia on tasankoa, jota kuitenkin halkovat monet joenuomat. Alueella on myös Puolan ja Turkin välisestä sodasta jäänteinä lukuisia linnoituksia. Ukrainan lipun symboloimat kultaiset vehnäpellot sinisen taivaan alla ovat tällä alueella kunniassaan.

## Historia
Kansainvaellusten aikaan alueen halki kulki monia kansoja, jotka jättivät sinne jälkensä. Alue on aikojen kuluessa kuulunut moniin valtakuntiin, kuten Liettuaan, Puolaan, Venäjän keisarikuntaan, Ukrainan sosialistiseen neuvostotasavaltaan Neuvostoliitossa ja vihdoin Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen itsenäiseen Ukrainaan.

## Katso myös
*Podolian kuvernementti

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Mustanmeren alanko

**Mustanmeren alanko** () on Ukrainan eteläosissa ja Moldovassa sijaitseva laaja alankoalue, joka kuuluu Itä-Euroopan tasankoon. Mustanmeren alanko on tasaista, loivasti etelään viettävää tasankomaata, joka rajoittuu Mustanmeren ja Asovanmeren rannikoihin. Alanko ulottuu Tonavan suistosta lännessä Kalmius-joelle idässä. Alangon pohjoisrajaa ei ole täsmällisesti määritelty. 

Mustanmeren alanko sijaitsee osaltaan Odessan, Mykolajivin, Hersonin, Zaporižžjan ja Donetskin alueilla ja ulottuu myös Venäjän vuodesta 2014 miehittämään Krimin autonomiseen tasavaltaan sekä Moldovaan. 

Maaston keskikorkeus on 90-150 metriä, mutta laskee paikoin lähelle meren pinnan tasoa. Suuret joet, kuten Dnepr, Etelä-Bug ja Dnestr ovat uurtaneet tasankomaahan leveät, reunoiltaan terassimaiset jokilaaksot. Rannikkovyöhyke on jyrkkä, sortumien luonnehtima. Rannikosta työntyy sisämaahan suuria, usein laguunimaisia, estuaareja ja merelle päin pitkiä hiekkakyntäitä. Alankoalueen leveys vaihtelee, keskiosassa se suurimmillaan on 180 km, idässä ja lännessä noin 50 km.

Alangon maaperä muodostuu paleogeenisistä ja neogeenistä merenpohjan kerrostumista (kalkkikiveä, hiekkaa ja savea), joiden päällä on lössiä ja lössimäistä hiekansekaista savimaata. Alue on alun perin ollut enimmäkseen mustanmullan ja kastanjanruskean aromaannoksen luonnehtimaa aroa, joka nyttemmin on otettu viljelykäyttöön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* National atlas of Ukraine: Relief. Text (prototype version, web)  (wdc.org.ua)
Polesia

**Polesia** (, ) on Valko-Venäjän eteläosassa ja Ukrainan pohjoisosassa sijaitseva alanko, joka sijoittuu etupäässä Pripetin, Desnan ja Läntisen Bugin vetisille valuma-alueille. 

Valko-Venäjällä siihen kuuluvat Brestin, Homelin sekä Mahiljoun alueet  ja Ukrainassa Žytomyrin sekä Tšernihivin alueet ja Kiovan alueen pohjoisosa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*  
* Pripyat Polesie can become Belarus’ cultural brand  (belta.by)
*
Guido Arezzolainen

**Guido Arezzolainen** () eli **Guido Monaco** eli **Aretino Guido** eli **Guido von Arezzo** (995–1050) oli italialainen benediktiinimunkki ja musiikkiteoreetikko, jota pidetään nykyaikaisen nuottikirjoituksen isänä. Hänen merkittävin saavutuksensa oli neliviivaisen nuottiviivaston keksiminen. Guido Arezzolainen kehitti myös diatonisen asteikon ja todennäköisesti myös ”laulavan käden” - systeemin, joka auttoi laulajia nuotinluvussa. "Laulavassa kädessä" tietty osa ihmiskädestä vastaa tiettyä nuottia. Nuotinnusohjelma GUIDO on nimetty Guido Arezzolaisen mukaan.

Guido eli munkkina Pomposan ja Arezzon benediktiiniluostareissa, sekä vuodesta 1029 priorina Avellanossa. Guido teki todella merkittävän parannuksen nuottiviivastoon ja musiikinopetukseen. Hän nimittäin keksi neliviivaisen nuottiviivaston lisäämällä kaksi mustaa viivaa aiemmin käytettyjen f-viivan ja c-viivan ohelle. Näin keskelle tuli a-viiva ja laulun melodisen ulottuvaisuuden mukaan tuli vielä joko yläpuolelle tai alapuolelle d-viiva. Näin välikötkin tulivat käyttökelpoisiksi, mistä seurasi, että nuottikirjoitus muodostui säveltasoa tarkoin osoittavaksi. Guido kehitti myös nykyisin käytössä olevan säveltapailujärjestelmän ja solmisaation sekä silloisia moniäänisyyden alkeita. 

## Lähteet
* Yrjö ja Tauno Karilas: *Historian hahmoja*. Porvoo: WSOY, 1956.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Jinja

**Jinja** on Ugandan Itäisen hallintoalueen suurin kaupunki. Se sijaitsee Victoriajärven rannalla. Vuoden 2002 väestönlaskennassa kaupungin väkiluku oli 86&nbsp;520: Arvio vuodelle 2010 oli 97&nbsp;292 asukasta.

Niilin lasketaan alkavan Jinjan liepeiltä, ja kaupungin lähellä on koskia, joissa voi harrastaa koskenlaskua. Matka minibussilla Kampalasta Jinjaan kestää noin puolitoista tuntia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Keidas

**Keidas** on aavikolla kostea, rehevä ja viljelyskelpoinen paikka, jossa on pysyvästi saatavilla makeaa vettä. Keitaita on eri kokoisia, lähdettä ympäröivistä hehtaarin kokoisista alueista laajoihin luontaisesti kosteisiin tai keinokasteltuihin alueisiin. Suurimman osan keitaista saavat aikaan maanalaiset vesivarastot. Niiden lähteet ja kaivot, joista osa on arteesisia, voivat hiekkakivialueilla saada vetensä jopa 800 kilometrin päästä.

Keitaita on yleisimmin maailman kuivilla alueilla Afrikan Saharassa ja Keski-Aasiassa, ja niillä asuu usein paimentolaisia, jotka ovat niistä riippuvaisia. Saharan kokonaisväestöstä arvioidaan keitailla asuvan 60 prosenttia. Keitaista ovat riippuvaisia myös aavikoilla elävät villieläimet.

Silkkitien historiallisista kaupungeista monet ovat syntyneet keitaille, esimerkiksi Samarkand, Merv, Yarkant ja Turfan. Niiden laajan asutuksen ja myös matkaajien vedensaannin turvaamiseen ei tietenkään ole riittänyt pelkkä lähde tai kaivo, vaan edellytyksenä on ollut usein maanalainen joki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*
Paavali III

Paavi **Paavali III,** oikealta nimeltään **Alessandro Farnese** (29. helmikuuta 1468 Canino – 10. marraskuuta 1549 Rooma, Kirkkovaltio) oli paavina 13. lokakuuta 1534 – 10. marraskuuta 1549. 

Paavali III kutsui vuonna 1545 koolle Trenton kirkolliskokouksen. Kirkolliskokous kutsuttiin koolle protestanttisen reformaation eli uskonpuhdistuksen vastareaktiona. Kokouksen tarkoituksena oli vahvistaa katolisen kirkon oppia ja rakenteita.

## Perhetausta
Alessandro Farnese syntyi viisilapsiseen perheeseen, hänen isänsä oli Pier Luigi Farnese ja äitinsä Giovannella Caetani. Hän oli avioliitossa Silvia Ruffinin kanssa ja heillä oli neljä lasta. 

Hän sai vuonna 1493 kardinaalin arvon. Kesäkuussa 1519 hänet vihittiin papiksi ja hänestä tuli piispa 2. heinäkuuta 1519. Hän osallistui kuuteen konklaaviin vuosina 1503–1534.

## Vuoden 1534 konklaavi
Vuoden 1534 konklaavi alkoi 11. lokakuuta ja päättyi 13. lokakuuta. Konklaavissa valittiin seuraaja kuolleelle Klemens VII:lle. Konklaaviin osallistui 33 kardinaalia. Alessandro Farnese valittiin 13. lokakuuta uudeksi paaviksi ja vihittiin 3. marraskuuta. 

## Paavina
Paavali III antoi kardinaalikollegion uusille kardinaaleille Gasparo Contarinille ja Pietro Carafalle tehtäväksi laatia mietinnön katolisen kirkon sisäisestä tilasta. Kriittinen mietintö, jossa arvosteltiin korkeiden virkojen henkilövalintoja, luostarilaitoksen tilaa ja paavin legaattien vallan itsekästä väärinkäyttöä, valmistui helmikuussa 1537, ja paavi hyväksyi sen kuurian sisäpolitiikan ohjeeksi. Paavali III myös vahvisti jesuiittaveljestön säännöt ja asetti vuonna 1542 inkvisitiotuomioistuimen uskonpuhdistuksen vastustamiseksi. Hän oli hyväksynyt inkvisition perustamisen Portugaliin jo vuonna 1536. 

Paavali III antoi myös Michelangelon jälleen ryhtyä Pietarinkirkon rakentamiseen ja tilasi häneltä Sikstuksen kappeliin freskon ''Viimeinen tuomio''.

Paavali III nimitti 71 kardinaalia, joiden joukossa olivat tulevat paavit Julius III, Marcellus II, Paavali IV ja Pius IV. Hän loi myös Farnese-suvun herttua-aseman antamalla Parman ja Piacenzan herttuakunnat pojalleen Pier Luigi Farneselle.

Paavali III:lla oli Bolsenassa sijainneessa huvilassaan huomattavan suuri antiikin taiteen kokoelma.

## Katso myös
*Bulla sublimis Deus sic dilexit humanum, et infra, orjuutta vastaan.

## Lähteet
* 
* Pieni tietosanakirja: Paavali
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Kehrääjät

**Kehrääjät** voi viitata seuraaviin eläimiin:

* Kehrääjämäiset (*Bombycoidea*) on perhosten lahkoon kuuluva yläheimo. Entiset siilikehrääjät, villakehrääjät ja hammaskehrääjät kuuluvat nykyisin yökkösmäisten yläheimoon, eikä niiden nimessä esiinny enää sanaa kehrääjä.
* Karvakehrääjämäiset (*Lasiocampoidea*), perhosten yläheimo
* Kehrääjäkoimaiset (*Yponomeutoidea*), perhosten yläheimo
* Kehrääjälinnut (*Caprimulgiformes*) on lintujen luokkaan kuuluva lahko, johon kuuluu viisi heimoa: rasvakehrääjät, pöllökehrääjät, australiankehrääjät, pökkelökehrääjät ja kehrääjät.

## Kirjat
* *[[Kehrääjä (kirja)|Kehrääjä – Siivet pystyssä]]*, Jukka Liljan kirja vuodelta 2017
* *Kehrääjälintu*, Valto A. Peiposen kirja vuodelta 2004

## Internet

* ''Kehrääjä.com'' Suomalainen HLBTQ-uutissivusto.
Pietari II

**Pietari II** viittaa seuraaviin henkilöihin:

* Pietari II, Aleksandrian piispa 373–380
* Pietari II Katolilainen (Pedro El Católico), Aragonian kuningas 1196–1213
* Pietari II (Pietro II di Savoia), Savoijin kreivi 1263–1268
* Pietari II, Sisilian kuningas 1337–1342
* Pietari II, Bretagnen herttua 1450–1457
* Pietari II Tyyni, Portugalin kuningas 1648–1706
* Pietari II Aleksejevitš (Пётр II Алексеевич), Venäjän keisari 1727–1730
* Pietari II, Montenegron ruhtinaspiispa 1830–1851
* Pedro II (Dom Pedro De Alcântara), Brasilian keisari 1831–1889
* Pietari II (Petar II Karađorđević), Jugoslavian kuningas 1934–1945
Hermannus Contractus

**Hermannus Contractus** (myös Hermann von Reichenau, Hermannus Augiensis, Hermann rampa; 18. heinäkuuta 1013 – 24. syyskuuta 1054) oli saksalainen matemaatikko, joka oli tärkeä henkilö arabialaisen matematiikan, tähtitieteen, tieteellisten välineiden levittämisessä Keski-Eurooppaan keskiajalla. Hän oli myös historiankirjoittaja, oppinut, säveltäjä ja musiikkiteoreetikko.

Hermann syntyi Altshausenissa, nykyisessä Etelä-Saksassa. Hänen isänsä oli Altshausenin herttua. Hermann aloitti opinnot reichenaulaissa Cloister-nimisessä koulussa syyskuussa vuonna 1020. Nuoruudessaan hän sairasti erästä tautia, minkä seurauksena hän halvaantui ja sai lisänimet rampa ja contractus. Liikkuminen ja puhuminen tuottivat hänellä suuria vaikeuksia. Rajoittuneisuudestaan huolimatta hän käänsi useita arabiankielisiä tieteellisiä tekstejä latinaksi. Vaikka hän käänsikin arabiankielisiä tekstejä, hänen ei uskota osanneen lukea juuri lainkaan arabian kieltä, vaan hänen arabian kielen taidot rajoittuvat puhumiseen.

Contractus kirjoitti teokset *De Mensura Astrolabii* ja *De Utilitatibus Astrolabii*, joissa hän esittelee arabialaista keksintöä astrolabia. Matematiikassa hän tutki muun muassa kertomista ja jakamista, vaikkakin hän käytti numeroiden esittämiseen roomalaisia numeroita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Elämäkerta Catholic Encyclopediassa
*Hermannus Contractus . Saksankielinen sivusto, jonne on kerätty hänen alkuperäisiä tekstejä
* musicologie.org Hermannus Contractus et la théorie de la musique. Sources, éditions, bibliographie, commentaires
Gace Brulé

**Gace Brulé** (n. 1159 – 1213 tai myöhemmin) oli ranskalainen truveeri. Hän oleskeli Bretagnessa kreivi Geoffreyn hovissa sekä Marie de Francen Brien ja Champagnen kreivittären hovissa. Brule oli kotoisin Champagnesta, josta hänet karkotettiin vuonna 1212. Brulén tämänjälkeisestä elämästä ei ole säilynyt enempää tietoa. Hänen arvellaan kuolleen vuosien 1213 ja 1225 välissä. Brulé osallistui neljänteen ristiretkeen vuosina 1202–1204. Brulélta on säilynyt 69 runoa, joista suurimpaan osaan myös musiikki. Brulén säveltämää laulua *Ire d'amors qui en mon cuer repere* luultiin pitkään Thibaut IV:n säveltämäksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oliphant (yhtye)

**Oliphant** on vuonna 1995 perustettu suomalainen yhtye, joka esittää keskiaikaista musiikkia. Oliphantin ensimmäinen levy, *Deus ad un turnei enpris* ilmestyi vuonna 2000. Se saavutti menestystä myös Suomen ulkopuolella. Vuonna 2004 julkaistiin yhtyeen toinen levy *Gace Brulé*, joka sisälsi ranskalaisen truveerin Gace Brulén säveltämiä kappaleita.

## Jäsenet
*Uli Kontu-Korhonen
*Jonte Knif
*Janek Öller
*Leif Karlson
*Eira Karlson 

## Diskografia
**Deus ad un turnei enpris* (2000)
**Gace Brulé* (2004)
**Joie fine* (2006)

## Aiheesta muualla
*Ensembleoliphant.com (arkistoitu)
Robin Trower

**Robin Trower** (s. 9. maaliskuuta 1945 Catford, Englanti) on brittiläinen rockmuusikko, joka mainitaan yleensä yhtenä Jimi Hendrixin musiikillisen perinnön vaalijoista ja kehittelijöistä.

Trower työskenteli Procol Harum -yhtyeen kitaristina vuosina 1966−1971 sekä uudestaan Procol Harumin comeback-levyillä *Prodigal Stranger* (1991) ja *The Long Goodbye* (1994). 1970-luvulla hän julkaisi useita myönteisiä arvosteluja saaneita soololevyjä yhdessä basisti-laulaja James Dewarin ja rumpali Reg Isidoren kanssa. Näistä tunnetuin lienee *Bridge of Sighs* (1974), joka tuo tyylillisesti mieleen Hendrixin myöhäistuotannon.

Trower on myös tehnyt albumeja Bryan Ferryn  ja tunnetun bassokitaristi Jack Brucen kanssa.

Trower on jatkanut uraansa vielä 2000-luvulla.

## Diskografia
### Sooloalbumit

*1973 Twice Removed From Yesterday
*1974 Bridge Of Sighs 
*1975 For Earth Below 
*1975 Robin Trower LIVE!
*1976 Long Misty Days
*1977 In City Dream
*1978 Caravan To Midnight
*1980 Victims Of The Fury 
*1983 Back It Up 
*1985 Beyond The Mist
*1987 Passion
*1988 Take What You Need 
*1990 In The Line Of Fire
*1991 Essential Robin Trower
*1994 20th Century Blues
*1994 BBC LIVE Robin Trower 
*1995 Robin Trower In Concert
*1997 Someday Blues 
*1999 This Was Now '74 - '98 
*2000 Go My Way 
*2003 Living Out Of Time
*2005 Another Days Blues 
*2009 What Lies Beneath 
*2010 The Playful Heart 
*2013 Roots and Branches 
*2015 Something's About To Change 

### Jack Brucen kanssa tehdyt albumit
*1981 B.L.T.
*1981 Truce
*1989 No Stopping Anytime
*2008 Seven Moons
Eric Ericson

**Eric Gustaf Ericson** (26. lokakuuta 1918, Borås – 16. helmikuuta 2013 Tukholma) oli ruotsalainen kuoronjohtaja ja professori. Hän valmistui Tukholman kuninkaallisesta musiikkikorkeakoulusta vuonna 1943 ja jatkoi sen jälkeen opintojaan muun muassa Sveitsissä ja Yhdysvalloissa.

Ericson perusti Ruotsin ensimmäisen ammattilaiskuoron, Kammarkörenin, vuonna 1945, ja hänen aloitteestaan perustettiin myös Ruotsin Radion kuoro, jonka johtajana hän toimi 1951–1982. Uppsalan yliopiston mieskuoroa Orphei Drängar Ericson johti 1951–1991. Hän toimi kuoronjohdon professorina Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa vuodesta 1979.

Eric Ericsonille myönnettiin Polar Music Prize -palkinto vuonna 1997.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Keiko Abe

**Keiko Abe** ( s. 1937) on japanilainen säveltäjä. Hän syntyi Tokiossa ja alkoi soittaa marimbaa 12-vuotiaana. Myöhemmin hän perusti populaarimusiikkia soittaneen marimbatrion. Hän lähti yhtyeestä vuonna 1962 ja alkoi säveltää klassista musiikkia. Abe on opettanut muun muassa lyömäsoittaja Evelyn Glennietä.
Kosmoskynä

**Kosmoskynä** on Suomen tieteis- ja fantasiakirjoittajat ry:n kolme kertaa vuodessa ilmestyvä jäsenlehti, joka keskittyy tieteis- ja fantasiakulttuuriin nimenomaan kirjoittajien näkökulmasta. Kosmoskynä on ilmestynyt vuodesta 1984 alkaen, numeroon 2/1985 asti nimellä *Suomen tieteiskirjoittajat – jäsentiedote*. 

## Päätoimittajat
Kosmoskynän päätoimittajana on vuosien varrella toiminut useita suomalaisen scifikulttuurin ja -fandomin avainhenkilöitä:

* Veikko Rekunen 1984
* Juhani Hinkkanen 1985–1986, 1992
* Juha Salminen 1986–1988
* Jyrki J.J. Kasvi 1989–1991
* Johanna Sinisalo 1992
* Ari Veintie 1992
* Leena Peltonen 1992
* Jukka Halme 1993
* Eeva Jaeger 1993
* Jukka Laajarinne 1993
* Marko Kivelä 1994–1995
* Mervi Hujanen 1996
* Anne Jääskeläinen 1997
* Pekka Sirkiä 1997–2000
* Anne Leinonen 2000–2002, 2003
* Shimo Suntila 2003
* Pasi Karppanen 2004–2010
* Christine Thorel 2011–2012
* Sami Hakkarainen 2013
* Juri Timonen 2013–2015
* Miia Outinen 2016–2017
* Toni Saarinen 2018–2020
*Liisa Näsi 2021
*Reetta Vuokko-Syrjänen 2022
*Lily Laine, Nita Mäenpää, Toni Saarinen ja Reetta Vuokko-Syrjänen yhteistyössä 2023
*Lily Laine ja Nita Mäenpää yhteistyössä 2024
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kosmoskynän verkkosivut
Stiletti

**Stiletti** oli alun perin ohut kolmisärmäinen tikari, nykyisin veitsi, jonka terä on usein laukaistavissa kahvan sisältä.

Alun perin stiletti oli yksi tikarin erityistyypeistä. Ritariaikana miekkaa pidettiin paremmassa kädessä ja stilettiä huonommassa. Tuolloin stiletissä oli ohut, yleensä kolmisärmäinen terä, jolla pyrittiin lävistämään haarniska heikosta kohdasta. Stiletin kapea terä oli suunniteltu erityisesti tunkeutumaan rengaspaidan teräsrenkaiden läpi ja siten se sopi myös salamurhaajan työkaluksi. Stiletin merkitys väheni, kun tuliaseiden kehitys teki haarniskan käytön merkityksettömäksi. Stiletti sana on alun perin peräisin italian kielen sanasta stilo tai stiletto. 

Nykyään stiletillä kuitenkin tavallisesti tarkoitetaan veistä, jossa (usein kaksiteräinen) terä ponnahtaa jousen voimalla kahvan sivusta tai sisältä ja lukkiutuu käyttöasentoonsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Claudio Abbado

**Claudio Abbado** (26. kesäkuuta 1933 Milano – 20. tammikuuta 2014 Bologna) oli italialainen kapellimestari. Hän syntyi Milanossa ja opiskeli nuorena pianonsoittoa Milanon konservatoriossa. Hieman myöhemmin hän opiskeli orkesterinjohtoa Wienissä. Vuonna 1958 Abbado voitti Koussevitzky-kilpailun ja vuonna 1963 Mitropoulos-palkinnon. Sen jälkeen Abbado johti New Yorkin filharmonikoita ja Wienin filharmonikoita ennen paluutaan 1965 kotikaupunkiinsa Milanoon, jossa hänestä tuli La Scalan oopperatalon vakituinen kapellimestari 1968 ja musiikillinen johtaja 1971. La Scalan ohjelmiston paraneminen ja monipuolistuminen on laskettu Abbadon ansioksi.

Herbert von Karajanin kuoltua 1989 Claudio Abbado valittiin Berliinin filharmonikkojen ylikapellimestariksi, josta virasta hän väistyi vuonna 2002. Abbado johti paljon muun muassa romantiikan ajan teoksia.

Abbado levytti laajasti suuria orkesteriteoksia, muun muassa Beethovenin, Brahmsin, Mahlerin, Mendelssohnin, Schubertin ja Ravelin kaikki sinfoniset teokset ja yli 20 kokonaista oopperaa. Hän sai lukuisia huomionosoituksia Ranskan kunnialegioonan rististä Grammy-palkintoon.

Abbadolla todettiin vuonna 2000 vatsasyöpä. Väliaikaisesta toipumisesta huolimatta hän menehtyi 20. tammikuuta 2014 pitkän sairauden jälkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Tommy Bolin

**Thomas Richard ”Tommy” Bolin** (1. elokuuta 1951 Sioux City – 4. joulukuuta 1976 Miami) oli yhdysvaltalainen rock- ja fuusiojazzmuusikko. Bolin oli yksi lukuisista Jimi Hendrixin manttelinperijänä pidetyistä kitaravirtuooseista. Näitä kahta kitaristia yhdistävät myös varhainen kuolema ja lukuisat spekulaatiot siitä, mitä kaikkea he olisivat vielä voineet saavuttaa. 

Bolin soitti 1960-luvun lopulta lähtien keskitasoista suosiota saavuttaneissa yhtyeissä Zephyr ja The James Gang. Lisäksi hän soitti kitaraa  muutamilla tunnetuilla 1970-luvun alun fuusiojazzlevyillä, kuten Billy Cobhamin *[[Spectrum (albumi)|Spectrumilla]]* ja Alphonse Mouzonin *[[Mind Transplant]]illa*. Maineensa huipulle Bolin nousi vuosina 1975–1976 ollessaan vajaan vuoden ajan hard rock -yhtye Deep Purplen kitaristi. Bolin soitti Deep Purplen albumilla *[[Come Taste the Band]]* ja sitä seuranneella kiertueella, minkä jälkeen yhtye hajosi. Bolin myös levytti myönteisiä arvosteluita saaneet soololevyt *[[Teaser (albumi)|Teaser]]* (1975) ja *[[Private Eyes]]* (1976).

Bolin kuoli heroiinin yliannostukseen 25 vuoden ikäisenä.  

## Diskografia

* *[[Teaser (albumi)|Teaser]]* (1975)
* *[[Private Eyes]]* (1976)
* *[[Whips and Roses I]]* (2006)
* *[[Whips and Roses II]]* (2006)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*The Official Tommy Bolin Archives
Baghlan

**Baghlan** (, ) on kaupunki Afganistanissa. Se sijaitsee Baghlanin maakunnassa, Afganistanin pohjoisissa osissa. 

Alueella ei ole tehty luotettavaa väestönlaskentaa vuosikymmeniin. Vuoden 1979 laskennassa kaupungin väkiluku oli 39&nbsp;228, virallinen arvio vuodelle 2016 on 71&nbsp;400.

Baghlanissa jalostetaan ympäröivän maaseudun maataloustuotteita: sokeria ja puuvillaa.

## Lähteet
Raija Vahasalo

**Raija Elina Vahasalo** (o.s. **Rautanen**, s. 10. maaliskuuta 1961 Huittinen) on suomalainen kokoomusta edustava poliitikko. Hän toimi kansanedustajana Uudenmaan vaalipiiristä vuosina 1999–2015 ja 2018–2019.

Vahasalo on ollut Kirkkonummen kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1993 ja kunnanhallituksen puheenjohtaja vuodesta 2013.

## Koulutus ja työura
Vahasalo opiskeli kasvatustieteitä Turun yliopistossa ja kouluhallintoa Helsingin yliopistossa. Hän valmistui kasvatustieteen maisteriksi vuonna 1984.

Ennen valintaansa eduskuntaan Vahasalo työskenteli luokanopettajana (1984–1997) ja rehtorina (1997–1999).

Vuodesta 2000 Vahasalo on ollut Koululiikuntaliiton puheenjohtaja ja vuosina 2002–2009 Pelastakaa Lapset ry:n hallituksen jäsen.

## Poliittinen ura
Vahasalo on ollut Kirkkonummen kunnanvaltuuston jäsen vuodesta 1993. Vuosina 1993–1996 hän oli Kirkkonummen sosiaalilautakunnan puheenjohtaja. Vuodesta 1997 hän on ollut kunnanhallituksen jäsen, vuosina 2005–2008 ensimmäinen varapuheenjohtaja ja vuodesta 2013 puheenjohtaja. Vuosina 2001–2008 hän oli myös Uudenmaan liiton hallituksen jäsen. Vahasalo johti Kirkkonummen Kokoomusta vuosina 1996–1999. Alueellisesti kansanedustaja Vahasalo on vaikuttanut kantatie 51:n jatkamiseen moottoritienä Espoonlahdesta Kirkkonummelle. Sivistyspuolella kansanedustaja Vahasalo on muun muassa ollut käynnistämässä varhaiskasvatuslain uudistusta. 

Eduskuntaan Vahasalo valittiin ensimmäisen kerran vuoden 1999 vaaleissa Uudenmaan vaalipiiristä. Vuosina 2007–2015 Vahasalo oli eduskunnan sivistysvaliokunnan puheenjohtaja. Hän on kritisoinut muun muassa opintotukijärjestelmän sekavuutta ja ajanut sen kokonaisuudistusta. Sanna Lauslahden siirryttyä Lääketeollisuus ry:n palvelukseen, Vahasalo palasi varasijalta eduskuntaan 10.4.2018. Vahasalo oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja jäi varasijalle.

## Näkemykset
### Seksuaali- ja sukupuolipolitiikka
Vahasalo äänesti eduskunnassa sukupuolineutraalia avioliittolakia vastaan marraskuussa 2014.

## Yksityiselämä
Vahasalo on naimisissa ja hänellä on yksi lapsi.

## Julkaisut

* Raija Vahasalo ja Timo Heinonen: Tuli, jota pitää ruokkia - Visio tulevaisuuden lukiosta. Kokoomuksen eduskuntaryhmän raportti 2013

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Raija Vahasalon kotisivut
*
Baghlanin maakunta

**Baghlanin maakunta** on yksi Afganistanin 34 maakunnasta. Se sijaitsee valtion pohjoisissa osissa. Maakunnan pääkaupunki on Pol-e Khomri, mutta sen nimi tulee toisesta kaupungista, Baghlanista. 

Alueella ei ole tehty luotettavaa väestönlaskentaa vuosikymmeniin. Vuoden 1979 laskennassa maakunnan väkiluku oli 566&nbsp;096. Arvio vuodelle 2020 on hiukan yli miljoonan. 

Maakunnasta noin 60 prosenttia on vuoristoista, 40 % tasankoa. Maatalous on tärkeä elinkeino varsinkin maakunnan pohjoisosassa, jossa kasvaa rypäleitä, pistaasipähkinitä, granaattiomenia ja sokerijuurikasta. 

Tadžikit  ovat suurin etninen ryhmä, siihen kuuluu noin puolet väestöstä.  Paštuja on noin 20 prosenttia ja hazaroita 15 prosenttia. Uskonnoltaan alueen asukkaista 85 % on sunneja, 15 % šiioja. Vuonna 2017 arvioitiin, että 25% väestöstä oli lukutaitoisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elastaani

**Elastaani** (lyhenne EA tai EL), joka tunnetaan myös kauppamerkeillä Lycra ja Spandex, on kevyt, erittäin joustava polymeerikuitu, joka on kemialliselta rakenteeltaan lähellä polyuretaania. Se kestää hyvin erilaisia kemikaaleja (deodorantit) ja hikoilua. Auringonvalo, lika ja kuumuus kuitenkin heikentävät kuitua. 

Elastaania kehitettiin 1960-luvulla Yhdysvalloissa käytettäväksi alus- ja urheiluvaatteisiin sekä sukkahousuihin. 1990-luvulla elastaania alettiin lisätä pieninä määrinä myös muihin arjen käyttövaatteisiin antamaan joustoa. Elastaania sisältävästä lumpusta ei voida valmistaa uutta kangasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kemiallinen joulukalenteri 15/24: Kuinka pukin parta pysyy paikallaan?  - Tiedetuubi.fi