open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sky Pilot (kappale)

**Sky Pilot** on Eric Burdonin kirjoittama ja laulama sodanvastainen laulu, joka sisältyi tammikuussa vuonna 1968 julkaistulle *The Twin shall Meet* -albumille. Kappale ilmestyi myös singlelevynä. Yli 7 minuutin pituutensa vuoksi laulu täytti singlen molemmat puolet. Kotimaassaan Britanniassa ”Sky Pilotin” menestys oli odotettua huonompi. Yhdysvalloissa ja Kanadassa sitä tuli suosittu. Burdonia säesti levyllä hänen yhtyeensä The Animalsin lisäksi joukko taitavia studiomuusikoita ja kuninkaallinen säkkipilliorkesteri.  

Burdon aloittaa kappaleen yksinlaululla ilman säestystä. Kuoron ryhtyessä esittämään kertosäettä tulevat mukaan myös kitara ja rummut.
Laulussa esiintyvä Sky Pilot ei ole lentäjä vaan sotilaspappi. Ensimmäisessä säkeessä hän siunaa nuoret etulinjassa olevat miehet ja saa heidät uskomaan olevansa hyvän asian puolesta taistelevia ”Jumalan sotilaita”. Papin sanoista voimaa saaneina sotilaat ylittävät taisteluvyöhykkeen valmiina sotimaan maansa puolesta. Kappaleen väliosassa laulu keskeytyy ja pääosan valtaavat erilaiset ääniefektit. Ne koostuvat syöksypommittajien ujelluksesta ja sodan melskeestä. Äänten vaimentuessa aloittaa säkkipilliorkesteri osuutensa tuoden esitykseen oman merkittävän lisänsä. Laulussa käytettäviin soittimiin yhtyvät myös viulu, piccolohuilu, jouset ja trumpetti. 

Eric Burdon sai brittien hallitukselta vihaisen kirjeen siksi, että oli käyttänyt ”Sky Pilotissa” pientä osaa sodanvastaisesta musiikkieepoksesta ”All the Bluebonnet's are over the Border”, jonka säkkipilleineen tulkitsi Royal Scot's Dragoon Guards -orkesteri. Tämä seikka on saattanut vaikuttaa aikoinaan vanhoillisten brittien kielteiseen suhtautumiseen tähän kappaleeseen, josta myöhemmin on tullut eräs psykedeelisen popmusiikin klassikoita.

Vietnamin sotaa on pidetty laulun syntymisen innoittajana, mutta Burdonin mukaan tarina perustui hänen isoisänsä muistelmiin ensimmäisestä maailmansodasta. Alkuperäinen levykansi vanhanaikaisine lentokoneineen tukee tätä väitettä.

## Lähteet
Jack W. Szostak

**Jack W. Szostak** (s. 9. marraskuuta 1952 Lontoo, Britannia) on brittiläissyntyinen, Kanadassa lapsuutensa viettänyt lääketieteen tutkija, joka on tutkinut ikääntymiseen liittyviä asioita. Blackburn työskentelee Harvard Medical Schoolissa Bostonissa.

Szostak sai vuoden 2009 lääketieteen Nobelin yhdessä Elizabeth H. Blackburnin ja Carol W. Greiderin  kanssa tutkimuksista, jotka liittyvät siihen, kuinka kromosomien DNA-nauhan päissä olevat telomeerit suojaavat soluja.

Samalle kolmikolle myönnettiin vuonna 2006 Albert Lasker -palkinto lääketieteellisestä perustutkimustyöstä. 

## Lähteet
Georgi Dobrovolski

**Georgi Timofejevitš Dobrovolski** (; 1. kesäkuuta 1928 Odessa, Ukrainan neuvostotasavalta – 30. kesäkuuta 1971) oli neuvostoliittolainen kosmonautti.

Dobrovolski lensi Sojuz 11 -avaruusaluksella, jonka kolmihenkinen miehistö kuoli aluksen Maahan paluussa aluksen tyhjentyessä ilmasta. Hänet on haudattu Kremlin muuriin.

## Aiheesta muualla
Valentin Lebedev

**Valentin Lebedev** (; s. 14. huhtikuuta 1942 Moskova) on entinen neuvostoliittolainen kosmonautti.

Lebedev valmistui Moskovan ilmailuinstituutista ja toimi sen jälkeen 23 vuotta SPU Energia-suunnittelutoimistossa. Hän kävi kosmonauttikoulun vuosina 1971–1973. Hän lensi Sojuz T-7 -avaruusaluksella vuonna 1973 ja toisen kerran Saljut 7 -avaruusasemalle vuonna 1982, lento kesti 211 vuorokautta. Vuoden 1989 hän on toiminut tutkijana. Vuonna 1991 hän perusti Venäjän tiedeakatemian alaisuuteen Tieteellisen paikkatiedon keskuksen, jonka johtajana hän edelleen toimii.
 
Lebedev on naimisissa ja perheessä on yksi poika.

## Aiheesta muualla
* Lebedevin biografia
* Lebedevin kronologia kosmonauttina
* Lebedevin kuvia
Pohjoismainen taidekoulu

**Pohjoismainen taidekoulu**, myös **Nordiska konstskolan**, oli Kokkolassa toiminut vuonna 1984 perustettu oppilaitos, joka valmensi taiteen korkeakouluopintoihin. Pohjoismaista taidekoulua ylläpitävä kuntayhtymä Kvarnen päätti kesällä 2018 lopettaa koulun ylläpidon, koska oppilaita ei tullut riittävästi.

Opiskelu Pohjoismaisessa taidekoulussa oli kokopäiväistä, lisäksi opetusta oli kahtena iltana viikossa. Opiskelijat opiskelivat koulussa 1–2 vuotta. Koulun opetus ja opettajakunta oli kansainvälistä, ja myös opiskelijoita oli eri pohjoismaista. Vierailevat opettajat pitivät parin viikon intensiivikursseja ja opetusjaksoja taiteen eri alueista kuten piirustus, maalaus, grafiikka, audio-visuaaliset projektit, tilateokset ja valokuvaus. Piirustus oli koulussa tärkeällä sijalla. 
Koulun opettajina on ollut nykytaiteen kentällä aktiivisesti toimivia taiteilijoita. Suuri osa opetuksesta tapahtui työskentelyn ja omien taideprojektien ohjauksena. Opiskelijat työskentelivät koulussa ateljeetiloissaan, joissa opettajat vierailivat antamassa henkilökohtaista palautetta. 

Koulu teki yhteistyötä Kuninkaallisen taidekorkeakoulun (Tukholma), Taikin, Valandin taidekorkeakoulun (Göteborg) ja Bergenin taidekorkeakoulun kanssa.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pohjoismaisen taidekoulun kotisivu
Boris Jegorov

**Boris Borisovitš Jegorov** (; 27. marraskuuta 1937 Moskova – 12. syyskuuta 1994 Moskova) oli neuvostoliittolainen kosmonautti ja ensimmäinen avaruudessa ollut lääkäri.

Jegorovin isä oli ollut sydänkirurgi ja äiti silmälääkäri. Jegorov itse valmistui lääkäriksi vuonna 1961.  Opintojensa aikana hän tutustui Juri Gagariniin.

Jegorov lensi Voshod 1 -avaruusaluksella vuonna 1964 yhdessä kahden muun kosmonautin kanssa.

Jegorov väitteli lääketieteestä ja erikoistui tasapainoaistiin. Hän oli kolmasti naimisissa ja sai kolme lasta. Hän kuoli vuonna 1994 sydänkohtaukseen.
Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut

**Telinevoimistelun maailmanmestaruuskilpailut** on vuosittain – olympiavuosia lukuun ottamatta – järjestettävä kilpailu, jossa ratkotaan telinevoimistelun miesten sekä naisten yksittäisten telineiden, moniotteluiden ja joukkuekilpailujen maailmanmestaruudet.

Ensimmäiset telinevoimistelun MM-kilpailut järjestettiin vuonna 1903. Naiset kilpailivat ensimmäisen kerran MM-tasolla vuonna 1934.

## MM-kilpailut

## Katso myös
* Telinevoimistelun Euroopan-mestaruuskilpailut

## Lähteet
* MM-kilpailut FIG:n sivustolla
Backfisch

**Backfisch** on varsinkin Pohjois-Saksassa nautittava kalaruoka. Raaka-aineena käytetään paikallisia kaloja, jotka on leivitettyjä (paniert, gebacken). Suosituin lienee nauttia ruoka salaatin kera.
Juho Sjöros

**Juho Sjöros** (17. lokakuuta 1856 Rauman maalaiskunta – 16. syyskuuta 1890 Rauma) oli suomalainen kansanrunouden kerääjä, ylioppilaspoliitikko ja fennomaani. 

Sjörosin vanhemmat olivat talollinen Gustaf Sjöros ja Maria Äyhö. Hän kävi Helsingin alkeisopistoa ja pääsi ylioppilaaksi 1879 sekä valmistui filosofian kandidaatiksi 1886. Opiskellessaan Helsingin yliopistossa Sjöros liittyi fennomaaneihin ja osallistui aktiivisesti ylioppilaskunnan toimintaan. Sjöros kokosi opettajana toimiessaan kansanrunoutta ja tutki paikallishistoriaa. Sjöros oli myös Kotikielen seuran aktiivinen ja arvostettu jäsen.

## Teoksia

* 
* 

## Lähteet
Wasili Hosainoff

**Wasili Hosainoff** (22. maaliskuuta 1850 Salmi – 11. marraskuuta 1917 Pietari) oli salmilainen kauppias ja kauppaneuvos.

Wasili Hosainoff, alun perin Wasili Feodorinpoika Hosaina, syntyi lampuoti Feodor Kontronpojan ja Marina Jakovlevan perheeseen Salmin Miinalassa. Kymmenvuotiaana Wasili pantiin ortodoksisen kirkon pitämään pappilankouluun, jota hän kävi yhden vuoden. Wasili työskenteli kaksi vuotta Aunuksessa kauppahuone Kutussa ja oppi siellä venäjän taidon käydessään puukauppaa. 18-vuotiaana hän palasi Salmiin ja sai maakauppiasoikeudet vuonna 1872. Hän rakennutti kaupparakennuksen Miinalaan ja pian myös Tulemaan, josta tuli sittemmin Hosainoffien liikevaihdoltaan suurin sekatavarakauppa. Wasililla ja hänen veljillään Mihaililla ja Iivanilla oli kauppa- ja tukkuliike myös Sortavalassa. Tavaravarastoja yhtiöllä oli kahdeksan eri puolilla Laatokkaa, joista Uuksun varastosta muodostettiin myöhemmin kauppa.

Vuonna 1890 veljekset perustivat Salmin ensimmäisen höyrysahan, Tuleman Sahan, Tulemajoen varrelle. Wasili toimi Veljekset Hosainoff yhtiön toimitusjohtajana. Saha paloi 1903 ja veljekset rakennuttivat uuden neliraamisen sahan. Sahan yhteydessä toimi myös mylly. Tämäkin saha paloi ja 1907 rakennettiin jälleen uusi neliraaminen saha, jonka yhteyteen valmistui sähkölaitos. 1912 sahaan lisättiin kaksi raamisahaa ja se oli aikansa modernein saha. Sahakompleksi täydentyi  valimolla ja konepajalla. 16. kesäkuuta 1917 saha syttyi palamaan hinaajan piipusta lentäneestä kipinästä ja tuli poltti koko laitoksen sekä kahden vuoden aikana sahatun, 40–50 hehtaarin laajuiselle alalle tapuloidun sahatavaravaraston. Aikalaisten kertoman mukaan joessa olevat tukkilautatkin syttyivät palamaan, talojen kattoja paloi kilometrien päässä palopaikasta ja lähes sata perhettä joutui kodittomaksi.

Ensimmäisen laivansa, ja samalla Laatokan ensimmäisen höyryhinaajan, *Rauhan*, veljekset hankkivat vuonna 1883. Hosainoffien Tuleman Telakalla valmistettiin suuri määrä puurunkoisia aluksia, enimmäkseen puutavaran kuljetukseen käytettäviä proomuja. 

Vuonna 1877 Wasili avioitui Marfa Vasiljevna Nikitinin kanssa, joka oli kauppiaan tytär Vitelestä. Heille syntyi kahdeksan lasta, joista vain kolme eli täysi-ikäisiksi: poika Feodor ja tyttäret Toini ja Anna.

Tuleman Sahan palon jälkeen Wasili lähti veljensä Iivanin kanssa Pietariin neuvottelemaan uuden sahan rakentamisesta ja palovakuutuksista. Matkalla Wasili sairastui ja joutui jäämään Pietariin Iivanin palatessa Salmiin, jossa hän kohta sairastui punatautiin ja kuoli 4. syyskuuta 1917. Wasili tuli sairaana Iivanin hautajaisiin ja palasi sitten Pietariin, jossa hän kuoli syöpään 11.11.1917.

Kauppaneuvoksen arvonimi myönnettiin Wasili Hosainoffille vuonna 1910.

## Katso myös
* Hosainoff

## Lähteet
* Turunen, Mauno 1997: Salmi. Sahojen ja laivojen pogosta. - Karjalan Kirjapaino Oy, Lappeenranta. 
*
Ohimo

**Ohimo** on pään osa, joka sijaitsee silmien takana. Ohimon alapuolella sijaitseva luu on nimeltään ohimoluu, jota kutsutaan myös *silmäkulmaksi*.
Labello

**Labello** on huulirasvapuikko, jota valmistaa Beiersdorf Saksassa ja Itävallassa. Labelloa myydään myös muualla Euroopassa, Suomi mukaan lukien.

Labello-huulirasvapuikkoa on valmistettu vuodesta 1909 lähtien. Tätä ennen huulirasva oli ollut tarjolla erinäisinä salvoina tai paperiin pakattuna. Alkuun huulirasvapuikko oli pakattu tina- ja myöhemmin alumiiniputkiloon. Vuonna 1953 yritys esitteli muovisen putkilon. Vuonna 1973 julkaistiin nykyinen "klassinen" sininen Labello.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Tuotteen kotisivut
Indonesian energiapolitiikka

**Indonesian energiapolitiikka** Indonesian energiapolitiikasta mukaan lukien energiantuotanto ja maan hallituksen, eduskunnan ja muiden sidosryhmien tapa energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus.  Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot. Indonesia tuottaa öljyä, kivihiiltä ja maakaasua. Indonesialla on suuri uusiutuvan energian potentiaali, sillä saarilla on tuulta, aurinkoa, vettä ja geotermistä energiaa on runsaasti. Sademetsät ja turvekerrokset ovat huomattava hiilivarasto. Indonesia on geologisesti epävakaa.

IEA:n mukaan vuonna 2008 Indonesia oli *9. suurin maakaasuntuottaja*: 77 mrd. kuutiota vastaten 2,4 % maailmantuotannosta. Tuotannosta 34 mrd. kuutiota myytiin ulkomaille. IEA:n mukaan vuonna 2008 Indonesia oli *6. suurin kivihiilentuottaja* tuottaen kivihiiltä ja ruskohiiltä yhteensä 284 milj. tonnia. Kivihiilestä 83 % (204 Mt) meni vientiin. 

## Energia, sähkö ja vienti

## Energia
### Öljy

Indonesiassa on merkittävä Aasian öljyntuottaja ja viejä. Öljy on merkittävä vientituote. Öljyä on Sumatralla, Borneolla ja Jaavalla. Lisäksi Indonesia tuottaa maakaasua ja kivihiiltä. Kesäkuussa 1994 säädettiin laki, joka antoi ulkomaisille yrityksille ainakin väliaikaisesti oikeuden toimia itsenäisinä Indonesiassa.

Indonesiassa oli OPEC jäsen vuosina 1962-2008.

### Hiili

Indonesia on maailman toiseksi suurin hiilen viejämaa. Vientimaihin sisältyy Japani ja Italia. Kalimantan (Borneo) saarella on 
21 mrd. tn hiilivarat. Vuonna 2000 Indonesia tuotti 76 milj. tn hiiltä, josta 85% Borneolta. Japanin Institute of Energy
Economics arvion mukaan Borneon hiilituotanto voisi kolminkertaistua vuoteen 2020 mennessä. Silloin hiiliteollisuus olisi johtava syy metsäkatoon Borneolla.

Cilacapin kaksi 600MW:n hiilivoimalaa käynnistyi toukokuussa 2006. Se on kylien läheisyydessä, joiden väestöstä 80 % on kalastajia. Kalasaaliiden on raportoitu heikentyneen 50 % hiilivoimalan käynnistyttyä ja hengitystiesairauksien määrä on lisääntynyt. Näkyvä hiilipöly leijuu tehtaan ympäristöön. Monet ovat muuttaneet alueelta pois hiilipölyn ja tehtaan metelin vuoksi. Asukkaiden vedenkulutus on kaksinkertaistunut puhdistuksen vuoksi. 12 ha riisipelto tuhoutui tehtaan aiheuttaman merivesitulvan vuoksi.   

### Geoterminen energia

Indonesia on maailmanlaajuisesti merkittävä geotermisen energian hyödyntäjä. Indonesiassa olisi riittävästi geotermistä potentiaalia koko väestön sähkön ja lämpimän veden turvaamiseen.

## Syöttötariffi

Uusiutuvan energian syöttötariffi säädettiin vuonna 2002 kattaen alle 10 MW tuotannon. Indonesia varasi 75 milj. $ kylien sähköistämiseen uusiutuvalla energialla kahdeksi vuodeksi 2006-2007.

## Katso myös
* Indonesian ympäristöpolitiikka
* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

## Lähteet
Vehmalaisten kappeli

**Vehmalaisten kappeli** oli Mynämäen seurakunnan kappeliseurakunnan pyhättö. Vehmalaisiin perustettiin saarnahuone vuonna 1738 ja siitä tuli kappeli vuonna 1771. Vehmalaisten kappeli lakkautettiin vuonna 1860 ja liitettiin Karjalan kappeliin. Samalla Karjalan ja Vehmalaisten vanhat kirkkorakennukset purettiin ja niiden tilalle Karppisten kylään rakennettiin nykyinen Karjalan kirkkorakennus, johon käytettiin myös purettujen kirkkojen kelvolliset osat. Vehmalaisten kirkkotarha on kuitenkin edelleen seurakunnan hallinnassa Sitä ympäröi vuonna 1811 rakennettu kiviaita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mikko Laihonen: Karjalan kappelin vaiheita
Idänsinililja

**Idänsinililja** eli **siperiansinililja** (*Scilla siberica*) on monivuotinen, hyönteispölytteinen sipulikasvi parsakasvien (*Asparagaceae*) heimossa, joka on aiemmin luokiteltu kuuluvaksi vaihtelevasti liljakasvien (*Liliaceae*) tai hyasinttikasvien (*Hyacinthaceae*) heimoon. Se on pieni sinikukkainen kasvi, joka kukkii aikaisin keväällä ja leviää helposti laajoiksi matoiksi puistoissa ja puutarhoissa. Kasvi on kotoisin Aasiasta mutta sitä on levitetty Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan.

## Ulkonäkö ja koko
Idänsinililjan sipulit ovat soikeat ja pienikokoiset (1,5–2&nbsp;cm), ja niiden kuori on väriltään sinipunainen tai tummanruskea. Kasvilla on yhdestä neljään 10–20&nbsp;cm korkeaa, pystyä kukkavanaa ja kahdesta viiteen tasasoukan suikeaa tai pitkulaista, ehytlaitaista tyvilehteä (10–15&nbsp;cm × 0,5–2&nbsp;cm). Lehdet ovat nuorina toisiinsa kietoutuneet ja vielä keskenkasvuiset kukinnan alkaessa keskikeväällä. Etelä-Suomen puutarhoissa idänsinililja kukkii yleensä huhti-toukokuun vaihteessa. Luontaisella levinneisyysalueellaan Itä-Euroopassa ja Venäjällä sen kukinta-aikaa on tyypillisesti huhtikuu.

Harsussa kukinnossa on kahdesta viiteen kukkaa, joissa on 1–2&nbsp;mm mittaiset suojuslehdet ja 8–12&nbsp;mm pitkä, nuokkuva kukkaperä. Kehä on kellomainen (12–16&nbsp;mm × 4–6&nbsp;mm) ja väriltään kirkkaan- tai tummansininen, joillakin lajikkeilla myös valkea. Siemenkota on halkaisijaltaan 4–6 mm, ja vaaleanruskeissa, pallonmuotoisissa siemenissä (2–3 mm) on pitkä valkoinen lisäke. Idänsinililja leviää helposti paitsi siementämällä myös kasvattamalla sivusipuleita.

## Levinneisyys
Idänsinililja esiintyy luonnonvaraisena Länsi-Aasiassa (Luoteis-Iran, Pohjois-Irak ja Turkki), Kaukasiassa ja Itä-Euroopassa (Valko-Venäjä, Lounais-Venäjä ja Ukraina). Lisäksi se on kotiutunut Keski-Eurooppaan ja levinnyt ihmisen mukana Pohjois-Amerikkaan. Suomessa idänsinililja on tavallinen koristekasvi puistoissa ja puutarhoissa, joista se on karannut paikoitellen myös luontoon.

## Elinympäristö
Idänsinililja on pieni ja kestävä kevätkasvi, joka viihtyy lehdoissa, pensaikoissa ja vuorten alarinteillä kasvavissa metsissä.

## Myrkyllisyys
Idänsinililja voi ärsyttää herkkää ihoa ja aiheuttaa sisäisesti nautittuna myrkytysoireita, kuten kipua suussa tai vatsassa, kouristuksia, ripulia ja pulssin epäsäännöllisyyttä. Koko kasvi – sipulit ja kukat mukaan lukien – sisältää sydänaktiivisia glykosideja, jotka vaikuttavat samaan tapaan kuin digitalis.


kuva:Scilla siberica alba bulbs.jpg|Sipuleita.
kuva:Park Klepacza Lodz.jpg|Puistoistutuksia.
kuva:S. sibericaAlba.JPG|*Alba*-lajike.


## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Idänsinililja (''Othocallis siberica'')
* LuontoPortti: Idänsinililja (''Scilla siberica'')
* Luopioisten kasvisto: Idänsinililja (''Scilla siberica'')
* Puutarha.net: Idänsinililja ''Scilla siberica''
* Den virtuella floran: Idänsinililja (''Scilla siberica'') 
* United States Department of Agriculture (USDA): Scilla siberica
Kosmos 110

**Kosmos 110** oli 22. helmikuuta 1966 Baikonurista Voshod-kantoraketilla laukaistu satelliitti. Bion-satelliittisarjan (eli Biokosmos) sarjan Kosmos 110 oli Neuvostoliiton ensimmäinen biologisia kokeita varten suunniteltu satelliitti (biosatelliitti). 

Kapselissa lensi kaksi koiraa, Veterok ja Ugolyok, sekä tieteellisiä instrumentteja. 22 päivän lennon jälkeen koirat laskeutuivat turvallisesti Maahan.
Satelliitin massa oli 5&nbsp;700 kg.

## Lähteet
Timo Toikka (näyttelijä)

**Timo Toikka** (8. marraskuuta 1959 Somero – 3. joulukuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. 

Toikka valmistui näyttämötaiteen kandidaatiksi vuonna 1983 Teatterikorkeakoulusta. Hän esiintyi merkittävissä rooleissa muiden muassa elokuvassa *Sadetanssi* (1983), Intimiteatterin näytelmissä *Hellekesä* (1985) ja *[[Kamelianainen]]* (1985) sekä Timon roolissa kuunnelmasarjassa *Seitsemän veljestä*.  

Kesäkuussa 1985 Timo Toikka loukkaantui vakavasti auto-onnettomuudessa ja vammautui pysyvästi. Hän teki seuraavina vuosina vierailuja teattereihin mutta joutui lopulta luopumaan näyttelijäntyöstä. Viimeisen esiintymisensä hän teki televisiosarjassa *[[Kotikatu]]* vuonna 2002. 

## Filmografia

* *Dobrodruzstvi namornika Sindibada* (Sinbad Merenkulkija) (1974) (kertoja)
* *Matkalla* (1980) (Kale) 
* *Aikalisä* (1981) (Oopee) 
* *Sadetanssi* (1983) (Timppa) 
* *Peltiaurinko* (1984)
* *[[Kaunotar ja Kulkuri]]* 1955 (1984) (ääninäyttelijä)   
* *[[Kuningas lähtee Ranskaan (elokuva)|Kuningas lähtee Ranskaan]]* (1986) (englantilainen ritari) 
* *[[Oliver ja kumppanit]]* (1988) (Desoto) 
* *[[Ariel (elokuva)|Ariel]]* (1988)  
* *The Forests* (Metsien tulevaisuus) (1989) (selostaja) 
* *1943 Elokuu* (1989) (vänrikki, kartanon poika) 
* *Kärlekens hus* (1990) (autonkuljettaja) 
* *[[Lentsu]]* (1990) (poliisi) 
* *Punainen huone* (1991) (Kalervo Keskinen) 
* *[[Tuhlaajapoika (vuoden 1992 elokuva)|Tuhlaajapoika]]* (1992) (optikko)

## Teatterirooleja
* *Kamelianainen* (1985)
* *Hellekesä* (1985)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Eero Lehtinen (koripalloilija)

**Eero Lehtinen** (s. 22. syyskuuta 1985 Helsinki) on suomalainen koripalloilija. Hän on pelannut urallaan 13 nuorten maaottelua.

## Ura
Lehtinen on Torpan Poikien kasvatti, mutta hän debytoi miesten sarjoissa kaudella 2003–2004 Rekolan Urheilijoissa, joka pelasi I-divisioonassa. Hän pelasi joukkueessa myös seuraavan kauden, jolloin hän teki 15,5 pistettä ottelua kohden. Kauden päätteeksi Lehtinen siirtyi Korisliigassa pelanneeseen Pussihukkiin, jossa hän pelasi pääsarjassa vuosina 2005–2007 sekä I-divisioonaa kaudella 2007–2008.

Hän palasi pääsarjatasolle kaudella 2008–2009 tehtyään pelaajasopimuksen kasvattajaseuransa Torpan Poikien kanssa. Seuran paidassa Lehtinen saavutti SM-hopeaa kaudella 2009–2010 sekä SM-pronssia kaudella 2011–2012. Pronssiin päättyneen kauden jälkeen hän siirtyi Salon Vilppaaseen, jossa hän pelasi pisteiden valossa siihenastisen uransa parhaat kaudet. Lehtinen teki kaudella 2012–2013 ensimmäistä kertaa urallaan kymmenen pistettä ottelua kohden.

Kahden Vilppaassa vietetyn kauden jälkeen Lehtinen teki sopimuksen pääsarjaan nousseen Helsinki Seagullsin kanssa.

Kaudella 2016–2017 Lehtinen edustaa I-divisioona A:ssa pelaavaa Tampereen Pyrintö II:sta.

## Saavutukset
* SM-hopeaa 2010
** SM-pronssia 2012
* Suomen cupin hopeaa 2008 ja 2010

## Lähteet
* Eero Lehtinen Suomen Koripalloliitto

### Viitteet
Imatran taidekoulu

**Imatran taidekoulu** (tunnettiin myös nimillä **Imatran taideoppilaitos** ja **Imatran kuvataideoppilaitos**) oli suomalainen ammattikorkeakoulutasoinen kuvataiteilijoita kouluttava oppilaitos.

Imatran taidekoulu jatkoi vuonna 1952 perustetun Imatran taideyhdistyksen piirustuskoulun seuraajana. Koulun erikoisuutena oli kansainvälinen yhteistyö Venäjän kanssa. Pietarin taideakatemian professorit toimivat anatomiapiirustuksen ja muotokuvamaalauksen opettajina sekä yhteistyötä oli myös venäläisten nykytaiteilijoiden kanssa.

Koulu toimi viimeksi Saimaan ammattikorkeakoulun kuvataiteen koulutusohjelmana. Sitä ennen se oli muun muassa Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun alaisuudessa. Koulutus Imatralla päättyi kun Saimaan ja Lahden ammattikorkeakoulut yhdistyivät LAB-ammattikorkeakouluksi 1.1.2020. Imatran taidekoulu toimi loppuaikoina Siitolan kartanossa

Imatran taidekoulussa opiskeli muun muassa Anni Rapinoja.

## Lähteet
Archibald Vivian Hill

**Archibald Vivian Hill** CH CBE FRS (26. syyskuuta 1886 Englanti – 3. kesäkuuta 1977 Englanti) oli brittiläinen fysiologi ja biofyysikko. Hän tutki erityisesti lihasten lämmöntuottoa. Hill havaitsi, että lämpö syntyi hermoimpulssien kulusta lihaksissa. Saksalainen Otto Fritz Meyerhof, jonka kanssa Hill työskenteli ensimmäisen maailmansodan jälkeen, oli samoihin aikoihin löytänyt yhteyden lihasten kuluttaman hapen ja niiden tuottaman maitohapon välillä. Hill ja Meyerhof saivat löydöistään Nobelin lääketieteen palkinnon vuonna 1922.

Archibald Hillillä suuri vaikutus biofysiikan alan syntymiseen ja kasvuun.

## Lähteet
Tero Laitinen

**Tero Laitinen** (s. 23. huhtikuuta 1987 Helsinki) on suomalainen koripalloilija, joka pelaa ison laitahyökkääjän sekä sentterin pelipaikoilla. Hän aloitti pääsarjauransa Korisliigan kaudella 2005–2006 kasvattajaseurassaan Torpan Pojissa. Vuosina 2007–2009 hän pelasi Kouvolan Kouvoissa, minkä jälkeen palasi Torpan Poikiin. Vuonna 2011 hän siirtyi I-divisioonassa pelanneeseen Tapiolan Honkaan ja oli nostamassa joukkuetta Korisliigaan keväällä 2013.

Laitinen on pelannut kymmeniä nuorten maaotteluita. 

## Lähteet
Chuck Strahl

**Charles ”Chuck” Strahl** (25. helmikuuta 1957 – 13. elokuuta 2024) oli kanadalainen konservatiivipuolueen poliitikko. Hän istui maansa edustajainhuoneessa vuodesta 1993 ja toimi maatalousministerinä vuosina 2006–2007. Vuodesta 2007 hän oli intiaaniasiain ja pohjoisen kehityksen ministerinä. Hän kärsi vuodesta 2005 keuhkosyövästä, joka saattoi liittyä nuorempana työssä koettuun altistumiseen asbestille.

Strahl oli naimisissa, ja hän sai neljä lasta. Hän kuului evankeliseen Christian and Missionary Allianceen.

## Lähteet
Delawarejoki

**Delawarejoki** on  Atlanttiin laskeva noin 580 kilometrin pituinen joki Pohjois-Amerikassa. Se saa alkunsa New Yorkin osavaltiossa ja laskee Delawarenlahteen New Jerseyn ja Delawaren rajalla. Suurimman osan juoksuaan se muodostaa Pennsylvanian itärajan New Yorkia ja New Jerseytä vastaan. Delawarejoen alkulähteet ovat Catskillvuorilla, ja sen kaksi latvahaaraa kohtaavat Hancockissa.

Delawarejoki on valtamerilaivoille kulkukelpoinen aina Philadelphiaan asti, ja sen alajuoksulta on niille sopiva kanavayhteys Susquehannajoen kautta Chesapeakenlahdelle.

## Katso myös
* Uusi Ruotsi

## Lähteet
* 
* Delaware (river)  encarta.msn.com
Kenechi Udeze

**Kenechi Nduka Udeze** (s. 5. maaliskuuta 1983 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hän oli ulompana puolustuksen linjamiehenä () NFL-seura Minnesota Vikingsissä vuosina 2004–2008. Yliopistotasolla hän pelasi Etelä-Kaliforniassa.

Helmikuussa 2008 Udezella todettiin akuutti lymfoblastinen leukemia. Hänelle tehtiin luuydinsiirto. Hän on joutunut lopettamaan uransa hoitojen sivuvaikutusten takia.

## Lähteet
Kathryn Joosten

**Kathryn Joosten** (20. joulukuuta 1939 Eustis, Florida – 2. kesäkuuta 2012 Westlake Village, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän toimi psykiatrisena hoitajana ennen kuin aloitti näyttelijänuransa 1980-luvulla. Vuosina 1999–2001 hän esiintyi Mrs. Landinghamin roolissa televisiosarjassa *[[West Wing]]*. Vuosina 2005 ja 2008 hän sai Emmy-palkinnot esiintymisistään komediasarjassa *[[Täydelliset naiset]]*. Hän oli sarjassa toistuva vierailija. Joosten vieraili myös monessa muussa televisiosarjassa, kuten *[[Kovan onnen kundi]]*, *[[Siskoni on noita]]* ja *[[Dharma ja Greg]]*.

Joosten tupakoi runsaasti, kunnes sai keuhkosyöpädiagnoosin vuonna 2001. Hän sairastui jälleen vuonna 2009. Joosten kuoli keuhkosyöpään 2. kesäkuuta 2012 72-vuotiaana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Pasi Pekkola

**Pasi Pekkola** (s. 15. syyskuuta 1981) on suomalainen kirjailija ja aktiiviuransa lopettanut ammattikoripalloilija. Ennen kirjailijanuralle lähtöä hän on työskennellyt vuosia ulkomailla, valmistunut valtiotieteiden maisteriksi ja ollut niin toimittaja kuin ammattiurheilijakin. Nykyään Pekkola asuu perheineen Lahdessa, josta on myös kotoisin.

Vuonna 2013 elokuussa Pekkola julkaisi Otavalla esikoisteoksensa *Unelmansieppaaja*. Unelmansieppaaja sai hyvän vastaanoton kriitikoilta ja teos valittiin vuoden 2013 Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokkaaksi.  Elokuussa 2015 Pekkolalta ilmestyi hänen toinen teoksensa *[[Lohikäärmeen värit]]*. Teos kertoo Kiinan armottomasta lähihistoriasta ja avaa lukijalle kahden sukupolven tarinoiden kautta niin kulttuurivallankumouksen aikaiset kauheudet kuin nykyajan hurjan nousukauden. Manner-Kiinassa romaania ei todennäköisesti tulla julkaisemaan sen aihepiirin vuoksi. *Lohikäärmeen värit* oli ehdolla Nuori Aleksis ja Aukusti -kulttuuripalkinnon saajaksi. 

Pekkolan kolmas romaani *Huomenna kevät palaa* (2018) kertoo Suomen vuoden 1918 tapahtumista lapsen näkökulmasta. Hänen neljäs romaaninsa *Kaikki isäni naiset* ilmestyi elokuussa 2020. Romaani on perhetarina, joka pureutuu miesten ja naisten roolien muutoksiin sekä tasa-arvokeskusteluun  

Pekkola lopetti koripallouransa kauden 2010–2011 jälkeen ja siirtyi työelämään, missä hän toimi suomalaisen ympäristö- ja energiateknologiakonserni Oilonin Kiinan tytäryhtiön toimitusjohtajana. 

Pekkola on 194 cm pitkä ja hän oli pelipaikaltaan pieni laitahyökkääjä. Hän edusti urallaan Korisliigassa Namika Lahtea, Team Componentaa ja Porvoon Tarmoa. Hän voitti Namika Lahdessa SM-kultaa kausilla 1999–2000 ja 2008–2009 sekä SM-pronssia kaudella 2000–2001. 

Pekkolan pikkuveljet Sami ja Ville ovat myös pääsarjatason koripalloilijoita. Pekkoloiden veljessarja on historian ainoa pääsarjaottelussa (huhtikuu 2009 vs Kataja) samassa joukkueessa sekä yhtä aikaa kentällä ollut että samassa ottelussa pisteitä tehnyt veljeskolmikko.

## Lähteet
Matkailutie

**Matkailutie** on Tiehallinnon määritelmän mukaan suomalainen  tie, jolla on sen yleiseen liikenteelliseen merkitykseen nähden poikkeuksellisen runsaasti matkailijoiden kannalta merkittäviä kohteita. Suomessa viralliset matkailutiet on merkitty yhtenäisillä, ruskeapohjaisilla kilvillä, joissa on teiden nimet ja matkailutien omat tunnukset. Matkailuteiden varsilta löytyy majoitusta, kulttuuria, ruokapaikkoja ja hienoja maisemia.

Matkailutiet nimetään yleensä aiheen mukaan. Esimerkiksi Kuninkaantie on vanha postireitti ja Hämeen Härkätie keskiaikainen Turun linnan ja Hämeen linnan välinen reitti. Teillä on myös omat tunnukset, jotka esiintyvät muun muassa tienvarsiopasteissa. Kuninkaantien merkkinä on kruunu ja Hämeen Härkätiellä härän pää.

## Matkailutiet

* Aurajoentie: Turusta Satakuntaan johtava historiallinen tie ja kulttuurimaisema. 
* Hämeen Härkätie:  Turun linnan ja Hämeen linnan välinen reitti. 
* Järvi-Suomen kehätie: useista valta- ja kantateistä muodostuva Järvi-Suomen alueen ympäröivä reitti.
* Kammista Skantziin: reitti jonka varrella on taidetta
* Kuninkaantie: vanha postireitti Bergenistä Oslon, Tukholman, Maarianhaminan, Turun ja Viipurin kautta Pietariin 
* Pohjanlahden rantatie: historiallinen tie ja postireitti Pohjanlahden ympäri  
* Revontultentie: Tornion, Kilpisjärven ja Tromssan välinen tie.
* Saariston rengastie: Saaristomeren kiertävä rengastie yhteysaluksineen
* Sininentie: Suomen halki vesireittien rantoja pitkin kulkeva tie.
* Taikayöntie: Urjalan ja Huittisten välinen kulttuurimaisema
* Tervantie: Oulun ja Kajaanin välillä kulkenut vanha tervankuljetusreitti
* Via Karelia: Suomen itärajaa kulkeva matkailutie, joka koostuu Runon ja Rajan tiestä sekä Karjalan kirkkotiestä
* Vihreän kullan kulttuuritie: Etelä-Savossa oleva metsäaiheinen kulttuuritie

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Väylävirasto, 9.10.2023, Mitä matkailutie tarkoittaa?
* Väylävirasto: Matkailutiet kartalla
Frank Readick

**Frank Readick** (6. marraskuuta 1896 Seattle, Washington &ndash; 1965) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka esiintyi pääasiassa radiossa.

Readick esitti radiossa The Shadow'ta 1930-luvun alkupuolella.. Hänen seuraajansa The Shadow'n roolissa oli Orson Welles. Readick myös liittyi Wellesin Mercury Theatre -näyttelijäryhmään.

Readickin harvoihin esiintymisiin valkokankaalla, kuului rooli Norman Fosterin elokuvassa *[[Matka kauhuun]]*, jossa esiintyi myös suuri osa muusta Mercury Theatre -seurueesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anthony Tollin: Stalking the Silver Screen Shadow
Dean Prentice

**Dean Sutherland Prentice** (5. lokakuuta 1932 Schumacher, Ontario – 2. marraskuuta 2019 Cambridge, Ontario) oli kanadalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan vasen laitahyökkääjä.

Prentice pelasi NHL:ssä 22 kautta vuosina 1952–1974 edustaen tänä aikana New York Rangersia, Boston Bruinsia, Detroit Red Wingsia, Pittsburgh Penguinsia sekä Minnesota North Starsia. 

Prentice pelasi NHL:n runkosarjassa 1378 ottelua joissa teki tehopisteet 391+469=860 ja sai 484 jäähyminuuttia. 

Deanin veli Eric Prentice pelasi kaudella 1943–1944 5 ottelua Toronto Maple Leafsissa. Eric on Maple Leafsin historian nuorin pelaaja. 

## Tilastot

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet
Via Karelia

**Via Karelia** on Suomen itärajaa kulkeva matkailutie.

Via Karelia koostuu kahdesta osasta: Runon ja Rajan tiestä sekä Karjalan kirkkotiestä.

## Runon ja Rajan tie

Runon ja Rajan tie on 1&nbsp;080 kilometrin pituinen ja se on vuonna 1966 perustettu ja täten Suomen vanhin matkailutie. Se kulkee Suomen itärajaa pitkin Suomenlahdelta Lappiin.

Etelässä reitin varrella on järviä ja pieniä kaupunkeja, pohjoisemmaksi mentäessä näkymät muuttuvat metsäisiksi ja vaaraisemmaksi. Ilomantsin kunnan alueella tie kulkee Venäjän ja Suomen rajaa. Saavuttaessa Kainuuseen, maiseman valtaavat korpimaisemat ja suuret joet, kunnes lopulta Lappiin tultaessa tunturit. Tie on merkitty ruskeapohjaisilla matkailutien viitoilla ja RR-tunnuksilla.

## Karjalan kirkkotie

Karjalan kirkkotie alkaa Heinävedeltä Etelä-Savosta ja päättyy Ilomantsiin Pohjois-Karjalaan. Tie on ortodoksinen kulttuurimatkailu- ja pyhiinvaellusreitti. Sen varrella on 1700- ja 1800-luvuilta peräisin olevia puukirkkoja ja tsasounia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Via Karelian kotisivut
New Jerseyn kansalliskaarti

**New Jerseyn kansalliskaarti** () on Yhdysvaltain kansalliskaartin alainen sotilaallinen reservi. Kansalliskaartin ylipäällikkönä toimii New Jerseyn kuvernööri ellei Yhdysvaltain presidentti ole sitä erikseen ottanut komentoonsa..

## Aiheesta muualla
* New Jerseyn kansalliskaartin nettisivut 

## Lähteet
Jim Allen

**James ”Jim” Allen** (7. lokakuuta 1926 Manchester, Englanti – 24. kesäkuuta 1999) oli englantilainen näytelmäkirjailija.

## Manchesterista sosialistiksi
Vanhemmat Kity ja Jack Allen. James Allen syntyi Miles Plattingin kaupunginosassa Manchesterissa. Hänen perheensä olivat Irlannin katolilaisten jälkeläisiä. Sodan puhjetessa 1939, James Allen jätti koulun kesken ja meni tehtaalle töihin. Hän teki erilaisia töitä vuoteen 1944 asti, jolloin hänet kutsuttiin armeijan palvelukseen. Palvelus vei hänet Saksan alueelle. Hänet pidätettiin kerran päällekäynnistä, minkä jälkeen eräs hänen sellikavereistaan esitteli hänelle sosialismin ihanteita. Tämän jälkeen hänestä tuli vannoutunut sosialisti loppuelämäkseen. Hän ei kuitenkaan hyväksynyt missään vaiheessa stalinismia ja kieltäytyi olemassa missään tekemisissä Ison-Britannian kommunistisen puolueen kanssa (Communist Party of Great Britain). Sen sijasta hän liittyi Vallankumoukselliseen kommunistipuolueeseen (Revolutionary Communist Party) vuonna 1958.

## Kirjailijan ura
Jim Allen aloitti kirjailijan uransa 1958 työskennellessään kaivoksessa. Hän oli mukana aloittamassa *The Miner* -lehteä, johon hän myös kirjoitti ja tämän takia hänen oli vaikea saada työtä enää kaivoksissa. Silloin Allen päätti ryhtyä kokopäiväiseksi kirjailijaksi. Hänen uransa lähti nousuun vuonna 1964, kun hän lähetti käsikirjoituksen Granada tv:lle, jolloin hänet palkattiin saippuaoopperan käsikirjoitustyöryhmään. Hän työskenteli Granadassa vuoteen 1967 asti.

Tuona aikana hänen ensimmäinen pitkä näytelmänsä, *Hard Word*, esitettiin tv-draamana vuonna 1966 osana suosittua Wednesday Play -sarjaa, joka esitti joka viikko uuden televisionäytelmän BBC:llä. *Hard Wordin* ohjasi Ridley Scott. Seuraavana vuonna julkaistiin samassa sarjassa näytelmä *The Lump*, joka kertoi Liverpoolin satamatyöläisten lakosta sekä yhdestä satamatyöläisestä, joka siteerasi jatkuvasti Leniniä ja Jack Londonia.

## Ken Loach
Wednesday Play -sarjan tuottaja Tony Garnett esitteli Allenin Ken Loachille, mikä aloitti heidän pitkän yhteistyönsä. Loachin ensimmäinen Allenin teksteihin perustuva ohjauksensa oli *The Big Flame* vuonna 1969. Kuusi vuotta myöhemmin 1975 Allen kirjoitti Loachin ohjattavaksi neliosaisen sarjan *Days of Hope*, joka käsitteli Britannian työväenliikkeen historiaa vuodesta 1918 vuoteen 1926. Allenin ja Loachin tunnetuimmaksi teokseksi syntyi vuonna 1987 *Perdition*, joka piti esittää Royal Court Theatressa, mutta näytelmän esitys peruttiin 36 tuntia ennen ensi-iltaa. Jim Allen kirjoitti käsikirjoituksen myös kolmeen Loachin ohjaamaan kokoillan elokuvaan: *Hidden Agenda*, *Raining Stones* ja *Land and Freedom*.

## Teokset
* Hard Word (1966)
* The Lump (1967)
* The Big Flame (1969)
* The Rank and File (1971)
* Days of Hope (1975)
* A Choice of Evils (1977)
* Elävästä elämästä (*The Spongers*, 1978)
* United Kingdom (1981)
* Willy's Last Stand (1982)
* Perdition (1987)
* Hidden Agenda (1990)
* Raining Stones (1993)
* Maa ja vapaus (*Land and Freedom*, 1995)

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
The Hoito

**The Hoito** on suomalainen ravintola Thunder Bayn kaupungissa, Kanadassa. Ravintola perustettiin vuonna 1918 ja on tiettävästi vanhin edelleen toiminnassa oleva osuuskuntaperiaatteella toimiva ravintola Kanadassa. Se on myös yksi Kanadan ensimmäisistä savuttomista ravintoloista.

The Hoito on sijainnut toimintansa alusta saakka kaupungin suomalaisessa korttelissa, historiallisen Finnish Labour Templen kellarikerroksessa. 110-paikkainen ravintola tarjoilee 500–800 ateriaa päivittäin.

Aina 1970-luvulle saakka asiakkaat ostivat ruokalipukkeen ja aterioivat suurissa yhteispöydissä. Nykyisin ravintola on sisustettu pienemmin, kahvilamaisin pöydin.

Koronaviruspandemian aikana ravintola joutui taloudellisiin ongelmiin, ja se jouduttiin sulkemaan
kesäkuussa 2020 palveltuaan yhtäjaksoisesti 102 vuotta. Toiminta kuitenkin pyritään käynnistämään uudelleen kesäkuussa 2022. 

## Historia

Ravintola sai alkunsa kun IWW-ammattiyhdistyksen edustaja A. T. Hill saapui Nipigonissa sijaitsevalle kanadansuomalaiselle tukkikämpälle parantaakseen leirin oloja ja samalla kehotti työmiehiä lukemaan kommunistista ''Vapaus''-sanomalehteä. Hän onnistuikin neuvotteluissa saamaan joitain pieniä parannuksia leirin oloihin. Työntekijät kuitenkin valittivat halvan majoituksen ja kotikeittiöruuan puutteesta vieraillessaan läheisessä Port Arthurin (nykyinen Thunder Bay) kaupungissa. Finnish Labour Templen johtokunta päätti perustaa osuuskuntamuotoisen ravintolan työväentalon kellarikerrokseen. Osakkaita oli kaikkiaan 59, joista jokainen maksoi 5 dollarin osallistumismaksun, joka palautettiin heille myöhemmin ravintolan tuotettua voittoa. Hoidon ensimmäiseksi johtajaksi valittiin ammattiyhdistyksen edustaja A. T. Hill.

Hoidon työntekijät kuuluivat useiden vuosikymmenten ajan IWW-ammattiyhdistykseen ja myöhemmin yhdistyksen suomalaiseen alajaostoon, Canadan Teollisuusunionistinen Kannatusliittoon (CTKL, ). Monilla tahoilla luultin yhdistykseen kuuluneen Kanadan kommunistiseen puolueeseen, mutta tosiasiassa yhdistys toimi luoteisen Ontarion suomalaisilla metsäkämpillä ja oli radikaali vaihtoehto kommunistisille ammattiyhdistysliikkeille. Finnish Labour Temple toimi IWW:n Kanadan jaoston hallintorakennuksena useita vuosia.

Perustamisestaan alkaen ravintola on toiminut osuuskuntaperiaatteella ja Rochdalen periaatteiden mukaisesti. Ravintolan asiakkaat voivat ostaa vuosittaisen jäsenyyden, joka oikeuttaa myös äänestämään Finnish Labour Templen johtokunnan vaaleissa.

## Ruokalista

Hoito on pääasiassa tunnettu suomalaisesta perinneruuasta, kuten letuista, viilistä, karjalanpiirakoista, karjalanpaistista, lohiperunalaatikosta, pullasta, suolakalasta, riisipuurosta ja makkaroista. Ruokalistalta löytyy myös ravintolan oma kanadansuomalainen mojakka-lihapata. Läheisen Kivelän leipomon ruisleipää tarjotaan myös usein aterioilla. Ruokalistalta löytyy myös kanadalaisia ruokalajeja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Hoito Facebookissa
*
Sikunaöljy

**Sikuna-** eli **finkkeliöljy** (ruots. *finkelolja* eng. *fusel alcohol* tai *fusel oil*) tarkoittaa käymisessä muodostuvia korkeampia alkoholeja (enemmän kuin kaksi hiiliatomia), joita esiintyy vaihtelevissa määrin siiderissä, simassa, oluessa, viinissä ja tisleissä kuten pontikassa.

## Koostumus ja maku

Sikunaöljyn käsittämät yhdisteet ovat pääasiassa:
*1-propanoli
*2-propanoli
*butanolit
*1-pentanoli
*furfuraali

Liialliset pitoisuudet näitä jakeita saattavat aiheuttaa sivumakuja, joita toisinaan kuvaillaan sanoin ”mausteinen”, ”tulinen” tai ”liuotinmainen”. Joidenkin juomien, kuten viskin, siwuchan ja perinteisten alejen ja siiderien odotetaan sisältävän suhteellisen suuria pitoisuuksia sikunaöljyjä osana niiden makuprofiilia. Toisissa juomissa, kuten vodkassa ja lagereissa, sikunaöljyjen esiintyminen katsotaan virheeksi. Tutkimusten mukaan sikunaöljyt eivät aiheuta etanoliin verrattuna merkitsevästi enempää sivuvaikutuksia, kuten päänsärkyä, pahoinvointia tai oksentelua.

## Muodostuminen ja poistaminen
Sikunaöljyjä muodostuu käymisen tapahtuessa:
* korkeammissa lämpötiloissa
* happamammissa olosuhteissa
* kun hiivan toimintaa rajoittaa matala typen määrä

Tislauksen aikana sikunaöljyt tiivistyvät tislauksen loppuvaiheeseen. Niillä on öljymäinen koostumus, joka on tislauksen suorittajan havaittavissa, ja josta nimikin juontuu. Niin haluttaessa nämä raskaammat alkoholit voidaan miltei kokonaan erottaa refluksikolonnia käyttämällä. Sen sijaan kylmätislaus ei poista sikunaöljyjä.

## Katso myös
*Sivutuote

## Lähteet
Mihail Bubennov

**Mihail Semjonovitš Bubennov** (, 21. marraskuuta (J: 8. marraskuuta) 1909 nykyisen Altain aluepiirin Novotšihan piirin Vtoroje Polomošnevon kylä – 3. lokakuuta 1983 Moskova) oli venäläinen neuvostokirjailija.

Mihail Bubennov syntyi talonpoikaisperheeseen. Keskikoulun jälkeen hän työskenteli opettajana ja lehtimiehenä. Vuonna 1939 hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton ja vuonna 1951 NKP:n jäseneksi. Vuosina 1965–1975 hän oli Venäjän SFNT:n kirjailijaliiton hallituksen jäsen.

Bubennov on tyypillinen Stalinin ajan kirjailijasukupolven edustaja. Pienoisromaanin *Gremjaštši god* (”Jyrisevä vuosi”, 1932) aiheena on maatalouden kollektivisointi, *Bessmertije* (”Kuolemattomuus”, 1940) kertoo Venäjän kansalaissodasta. Bubennovin pääteos on toisen maailmansodan aikaa kuvaava romaani ”Valkea koivu” (*Belaja berjoza*, 1947, 1952), jonka ensimmäinen osa sai Stalin-palkinnon vuonna 1948. Sen toinen osa on omistettu Stalinin ihannoinnille. Myöhemmin kirjailijaa arvosteltiin ristiriidattomuuden teorian noudattamisesta. Romaani ”Kotkien aro” (*Orlinaja step*, 1959) kuvaa ”nuorison sankarillista taistelua” uudismaiden raivaamiseksi. Romaanin *Stremnina* (”Vuolle”, 1971) aiheena on Siperian luonnon valjastaminen. Teos *Zarnitsy krasnogo leta* (”Punaisen kesän elosalamat”, 1977) kuvaa kirjailijan lapsuutta.

## Suomennettuja teoksia
* *Valkea koivu: romaani*. Suom. Olga Kukkonen. Petroskoi: Karjalais-suomalaisen SNT:n valtion kustannusliike, 1949.
* *Kotkien aro: romaani*. Suom. Saimi Kuivala. Moskova: Vieraskielisen kirjallisuuden kustannusliike, 1961.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Entsiklopedija ”Krugosvet”: Mihail Bubennov 
* Kratkaja literaturnaja entsiklopedija: Mihail Bubennov
Istituto Nazionale di Fisica Nucleare

**Istituto Nazionale di Fisica Nucleare** (**INFN**) () on Italian ydin-, hiukkas- ja astrofysiikan tutkimusta koordinoiva tutkimuslaitos. Sen perustivat 8. elokuuta 1951 Milanon, Torinon, Padovan ja Rooman Sapienza-yliopisto edistämään Enrico Fermin 1930-luvulla Roomassa aloittamaa ydinfysiikan tutkimusta. INFN tekee läheistä yhteistyötä CERNin, Fermilabin, Max Planck -instituutin ja muiden kansainvälisten tutkimuslaitosten kanssa.

1950-luvun jälkipuoliskolla Istituto Nazionale di Fisica Nucleare suunnitteli ja rakennutti ensimmäisen italialaisen hiukkaskiihdyttimen - Frascatin elektronisynkrotronin. 1960-luvun alkupuoliskolla Frascatissa rakennettiin Bruno Touschekin johdolla lisäksi maailman ensimmäinen elektroni-positronitörmäytin (ADA - Anello Di Accumulazione). Vuonna 1968 Frascatin kansallinen laboratorio otti käyttöön ADONE:n (suurempi ADA), joka oli ensimmäinen korkeaenergiahiukkastörmäytin. Sen säteen energia oli 1,5 GeV. Samoihin aikoihin INFN liittyi mukaan tutkimuksiin CERN:iin sijoitettavien, entistä tehokkaampien hiukkaskiihdyttimien rakentamiseksi. Viime vuosina INFN:llä on ollut merkittävä osa grid-laskennan kehityksessä.

INFN:llä on yhteensä 19 osastoa () useimmissa suurissa italialaisyliopistoissa (esim. The Galileo Galilei Institute for Theoretical Physics (GGI), jota rahoittavat INFN ja Firenzen yliopisto), sekä neljä kansallislaboratoriota. INFN:llä on omaa henkilöstöä noin 2&nbsp;000, mutta se on ensisijaisesti korkeaenergiafysiikan päärahoittajataho Italiassa. Tutkijat ovat usein samanaikaisesti yliopiston sekä INFN:n kirjoilla, ja saavat jälkimmäisestä kohdennettua tutkimusrahoitusta. INFN toimii ulkopuolisena rahoittajana noin 2&nbsp;000 vanhemmalle ja 1&nbsp;300 nuoremmalle tutkijalle.

## Laboratoriot
* LNGS (Laboratori Nazionali del Gran Sasso)
* LNL (Laboratori Nazionale di Legnaro)
* LNF (Laboratori Nazionali di Frascati)
* LNS (Laboratori Nazionali del Sud, Catania)

## Osastojen sijainnit
*Bari, Bologna, Bologna - CNAF, Cagliari, Catania, Ferrara, Firenze, Genova, Lecce, Milano, Milano - Bicocca, Napoli, Padova, Pavia, Perugia, Pisa, Rooma - I, Rooma - II, Rooma - III, Torino, Trieste

## INFN:n johtajat
* 1954–1959 Gilberto Bernardini
* 1960–1965 Edoardo Amaldi
* 1966–1970 Giorgio Salvini
* 1970–1975 Claudio Villi
* 1976–1977 Alberto Gigli Berzolari
* 1977–1983 Antonino Zichichi
* 1983–1992 Nicola Cabibbo
* 1993–1998 Luciano Maiani
* 1998–2004 Enzo Iarocci
* 2004–2011 Roberto Petronzio
* 2011–2019 Fernando Ferroni
* 2019– Antonio Zoccoli

## Katso myös
*Fysiikan tutkimus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*INFN:n nettisivut
Julie & Julia

**Julie & Julia** on Nora Ephronin ohjaama yhdysvaltalainen elokuvaversio kirjasta Julie & Julia: 365 Days, 524 Recipes, 1 Tiny Apartment Kitchen vuodelta 2009. Yhdysvaltalainen Julie Powell päätti vuonna 2002 valmistaa Julia Childin *Mastering the Art of French Cooking* -kirjan kaikki 524 reseptiä vuoden aikana ja blogata aiheesta. Lopputuloksena syntyi kirja 2005 ja myöhemmin *Julie & Julia* -elokuva.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* ''The Julie/Julia Project'', Julie Powellin alkuperäinen blogi vuosilta 2002–2003
Hollantilainen ovi

**Hollantilainen ovi** on ovityyppi, joka on jaettu kahteen päällekkäiseen osaan siten, että alempi puolisko voi olla suljettuna ylemmän puoliskon ollessa auki. Alkuaan ovityyppiä alettiin käyttää maalaistaloissa estämään eläinten pääsy sisään ylemmän puoliskon ollessa auki päästämässä valoa ja raitista ilmaa sisään. Ovityypistä on kehitetty myös malleja, joissa molemmat puoliskot sulkeutuvat ja avautuvat yhdessä. Nimitystä käytetään myös GMC Safari ja Chevrolet Astro autojen takaovimallista, jossa on ylös käännettävä ikkuna ja sen alla kaksi sivulle avautuvaa ovenpuolikasta. Hollantilaisia ovia käytetään lisäksi toimistojen ovina, sillä se mahdollistaa oven ulkopuolella olevan henkilön näkemisen ja keskustelun hänen kanssaan ilman, että henkilö näkee työpöydällä olevia papereita ja tietokoneen näyttöä.
The Trinity

**The Trinity** on dancehall-artisti Sean Paulin kolmas studioalbumi. Albumi julkaistiin Yhdysvalloissa 27. syyskuuta 2005 Atlantic Recordsin kautta.

## Kappaleet
# "Fire Links Intro" - 0:49
# "Head in the Zone" - 3:55
# "We Be Burnin'" - 3:35
# "Send It On" - 3:38
# "Ever Blazin'" - 3:10
# "Eye Deh a Mi Knee" - 2:58
# "Give It Up to Me" - 4:04
# "Yardie Bone" (feat. Wayne Marshall) - 3:12
# "Never Gonna Be the Same" - 3:40
# "I'll Take You There" - 3:56
# "Temperature" - 3:36
# "Breakout" - 2:59
# "Head to Toe" - 4:21
# "Connection" (feat. Nina Sky) - 3:31
# "Straight Up" - 3:06
# "All on Me" (feat. Tami Chynn) - 4:18
# "Change the Game" (feat. Looga Man & Kid Kurup) - 3:54
# "The Trinity" - 3:35

## Bonuskappaleversio
26. kesäkuuta 2006 albumista julkaistiin bonuskappaleversio. Se julkaistiin vain Isossa-Britanniassa. Uusi versio sisältää edellisen 18 kappaleen levyn lisäksi 6 kappaleen bonuslevyn.

### Bonuskappaleet
# "Cry Baby Cry" (feat. Joss Stone & Carlos Santana)
# "Break It Off" (feat. Rihanna)
# "As Time Goes On"
# "Temperature" [live]
# "Get Busy" [live]
# "Never Gonna Be The Same" [live]

## Julkaisemattomat kappaleet
Albumin "Oh Man" -kappale, jolla vierailee reggaeton-artisti Daddy Yankee jäi pois albumilta. Kappaleen oli tuottanut Luny Tunes.

## Listasijoitukset

## Singlet
Paavo Hynynen

**Paavo Hynynen** (20. marraskuuta 1917 Kittilä – 11. heinäkuuta 1941 Salla) oli suomalainen jatkosodassa kaatunut lakitieteen ylioppilas ja runoilija.

Hynysen vanhemmat olivat taloudenhoitaja Eerikki Hynynen ja Aino Maria Aleksandra Hannula. Hän pääsi ylioppilaaksi 1937 Rovaniemen keskikoulun jatkoluokilta ja lähti sitten opiskelemaan oikeustiedettä Helsingin yliopistoon.

Hynynen palveli talvi- ja jatkosodan aikana Kevyt Osasto 3:ssa Sallan rintamalla joukkueenjohtajana. Hänestä tuli vänrikki 1940 ja luutnantti 1941. Hynynen kaatui heinäkuussa 1941 Sallan Kieristelmävaarassa. Hänet on haudattu Rovaniemen sankarihautaan.

Hynyseltä on runo "Jäämeren marssi" sota-aikaisessa rintamamiesten antologiassa *[[Täältä jostakin (runoantologia)|Täältä jostakin]]* (WSOY 1943, 3. p. 1993).

## Teoksia
* *Polku kirkkauteen* : runoja. WSOY 1942,

## Lähteet
* 
* Helsingin yliopiston kaatuneet 1939–1945 matrikkeli, osa A–J. PDF.

### Viitteet
Joonas Pöntinen

**Joonas Pöntinen** (s. 19. maaliskuuta 1990) on suomalainen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa on maalivahti. 

Pöntinen debytoi Veikkausliigassa 12. toukokuuta 2008 ottelussa HJK:ta vastaan. Hän pelasi heti ensimmäisessä ottelussaan nollapelin. Pöntinen allekirjoitti lokakuussa 2010 kaksivuotisen jatkosopimuksen.

## Saavutukset
*A-nuorten SM-pronssi (2008)
*B-nuorten SM (2007)

## Lähteet
Sport stacking

**Sport stacking** (tunnetaan myös nimellä *Cup stacking* tai *Speed stacking*) on yksilö- ja joukkuelaji, jossa pinotaan kuppeja tietynlaisiin pinoihin ennalta määrätyssä järjestyksessä mahdollisimman lyhyessä ajassa. Pinot ovat yleensä kolmen, kuuden tai kymmenen kupin pyramideja. Lajissa käytetään tarkoitukseen suunniteltuja muovikuppeja.

Laji kehittyi Yhdysvalloissa Etelä-Kalifornian poikien ja tyttöjen klubin harrastuksena ja sai kansallista huomiota 1990 *[[The Tonight Show|The Tonight Show starring Johnny Carsonissa]]*. Lajin kehitti Wayne Godinet, joka esitteli ensimmäiset muodostelmat ja antoi lajille nimen "Karango Cup Stack". Myöhemmin liikunnanopettaja Bob Fox kehitti lajille viralliset säännöt ja perusti sille lajiliiton - World Sport Stacking Association. Liitto järjestää muun muassa lajin maailmanmestaruuskilpailut.