Katalaanin äännerakenne

Tämä artikkeli käsittelee katalaanin **äännerakennetta** eli fonologiaa. Katalaanissa on tietynasteissa murteellista vaihtelua, ja vaikka sillä onkin kaksi standardiääntämystä, itäkatalaani ja valencia, tämä artikkeli käsittelee useimpien murteiden ominaisuuksia.

## Konsonantit

*  ja  ovat laminaalisia dentialveolaareja . Sibilanttien  jälkeen ne ovat laminaalisia alveolaareja .
*  ja  ovat velaareja mutta edistyvät prevelaarisiksi ennen etuvokaaleja.. Joissakin Mallorcan murteissa tilanne on päinvastainen: normaali ääntämys on palataalinen , mutta ennen likvidoja ja pyöreitä takavokaaleja .
* Konsonantit  ovat apikaalisia etualveolaareja , mutta  ovat laminaalisia dentialveolaareja  ennen konsonantteja . Lisäksi  on postalveolaarinen  tai alveolopalataalinen  ennen konsonantteja , velaarinen  ennen konsonantteja  ja labiodentaalinen  ennen konsonantteja , jolloin se myös lankeaa yhteen :n kanssa. Se yhtenee :ään myös ennen konsonantteja  ääntyen .
* Alveolaarit  ovat apikaalisia taka-alveolaareja .
* Affrikaatat  ovat apikaalisia alveolaareja .
* Palataalit  ovat laminaalisia etualveolopalataaleja .

Soinnilliset obstruentit ääntyvät sanan lopussa soinnittomina. 

Soinnittomat klusiilit lenitoituvat approksimanteiksi tavun alussa kontinuanttien jälkeen;  → . Poikkeuksina  lateraalien jälkeen ja  :n jälkeen eivät lenitoidu. Lisäksi ei-betasistisissä murteissa  ei lenitoidu. Tavun koodassa ne ääntyvät klusiileina paitsi useimmissa valencian murteissa, joissa ne lenitoituvat. Joissakin valencian murteissa soinnittomat klusiilit  saattavat lenitoitua sanan lopussa ennen vokaalia: *tot açò* . Joissakin murteissa, erityisesti valenciassa, sananalkuinen  saattaa lenitoitua: *gata* . Monissa murteissa valenciaa lukuun ottamatta  ja  voivat ääntyä geminaattoina tietyissä ympäristöissä: *poble* ; *regla* . Mallorcalla velaarit  ääntyvät sanan lopussa ja ennen etuvokaaleja , mikä on joissakin murteissa laajentunut kaikkiin ympäristöihin paitsi ennen likvidoja ja takavokaaleja; esim. *sang* .

Affrikaattojen foneeminen status on epävarmaa; muiden konsonanttien jälkeen ne esiintyvät vapaassa vaihtelussa vastaavien frikatiivien kanssa (*clenxa*  ~ ), ja ne voidaankin analysoida paitsi affrikaattoina myös klusiili-frikatiivi-sarjoina. Kaikkein vähiten esiintyvät alveolaariset affrikaatat :  ainoastaan vokaalien välissä (*metzines* ) ja  lähinnä historiallisissa yhdyssanoissa (*potser* , sanoista *pot* ja *ser*) ja morfeemirajan yli (*tots* , sanan *tot* monikkomuoto). Alveolopalataalisten affrikaattojen  esiintyminen riippuu murteesta. Standardi-itäkatalaanissa sananalkuinen  esiintyy ainoassaan eräissä vierasperäisissä sanoissa (*txec* ) ja vapaasti sanan keskellä ja lopussa (*fletxa* ; *despatx* ).  esiintyy ainoastaan vokaalien välissä (*metge* ) ja eräiden analyysien mukaan myös sanan lopussa, missä se kuitenkin ääntyy soinnillisena vain ennen vokaalia (*raig esbiaixat* , mutta *raig* ). Monissa murteissa ja painokkaassa puheessa sananalkuinen  esiintyy :n tilalla: *xinxe* , standardinmukaisesti . Valenciassa ja eteläkatalaanissa itäkatalaanin :aa vastaa yleensä : *gel* . 

 esiintyy Baleaareilla, algareesissä, valenciassa ja paikoitellen Etelä-Kataloniassa. Muualla se on yhdistynyt historialliseen :hen niin, että  ja  esiintyvät täydennysjakaumallisesti. Mallorcalla  ja  esiintyvät täydennysjakaumallisesti niin, että  esiintyy ennen vokaaleja (*blava* , *blau* ). Niissä murteissa, joissa molemmat äänteet esiintyvät, ne kontrastoivat ennen vokaaleja ja neutralisoituvat :ksi ennen konsonantteja.

Joissakin valencialaismurteissa  ja  ääntyvät niin samankaltaisina, että tulevaisuudessa on odotettavissa niiden neutralisaatio. Pohjoisvalenciassa  ääntyy yleisesti  tai . Keskivalencian sanoissa *mig* ja *lleig* esiintyvää äännettä on kuvailtu :ksi :n sijaan.

Aragonissa ja keskivalenciassa soinnilliset frikatiivit ja affrikaatat ovat yhtyneet niiden soinnittomiin vastineisiin ja  on langennut yhteen :n kanssa.

Vaikka ”tumma” l eli  onkin :n paikka-allofoni useissa murteissa, se ääntyy aina tummana itämurteissa.

Roottisten konsonanttien  jakauma on samankaltainen kuin espanjassa. Vokaalien välissä ne kontrastoivat (*mirra* ; *mira* ), mutta muuten ne esiintyvät täydennysjakaumallisesti.  esiintyy muun kuin sananalkuisen tavun alussa ja konsonanttien  jälkeen. Tavun koodassa esiintyvän roottisen äänteen suhteen esiintyy murteellista vaihtelua: länsikatalaanissa esiintyy yleisesti , kun taas keskikatalaanissa heikosti tremulanttinen  paitsi ennen vokaalilla alkavaa sanaa samassa prosodisessa yksikössä, jolloin se on .

Huolitellussa puheessa konsonantit  voivat esiintyä kahdennettuina (*innecessari* ; *emmagatzemar* ; *il·lusió* ). Kahdentunut  on myös mahdollinen (*ratlla* ).

## Vokaalit

*  on luoteis- ja keskikatalaanissa takaisempi ja avoimempi kuin sen espanjankielinen vastine, hieman etisempi ja suppeampi  Ribagorçassa ja valenciassa ja vielä etisempi ja suppeampi  Mallorcalla.
* Mallorcalla, Minorcalla ja valenciassa puoliväljät vokaalit  ovat avoimempia, eli niiden ääntämys on lähellä vokaaleja .
* Algareesissä, pohjoiskatalaanissa ja joidenkin espanjankielisten alueiden rajoilla puolisuppeat ja puoliväljät vokaalit saattavat yhdistyä vokaaleiksi .
* Suppeat vokaalit ovat väljempiä kuin espanjassa. Painottomat  yleisesti keskistyvät. Valenciassa ja Baleaareilla ne ovat väljempiä ja keskisempiä. 
* Pohjoiskatalaani lainaa usein ranskasta ja oksitaanista vokaalit .
* Barcelonan metropolialueella painoton švaa väljistyy :ksi.
* Tavunloppuisia nasaaleja edeltävät vokaalit voivat nasalisoitua: *diumenge* .

Useimmissa murteissa on seitsemän painollista vokaalifoneemia. Joissakin baleaarimurteissa esiintyy kuitenkin lisäksi painollinen švaa.

Itäkatalaanissa painottomat vokaalit redusoituvat seuraavasti:  → ;  → ;  ei muutu. Algareesissä  yhtyvät :han. Useimmilla Mallorcan alueilla  voi esiintyä painottomana.

Länsikatalaanissa redusoituminen tapahtuu seuraavasti:  → ;  → ;  eivät muutu.

## Lähteet