open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Reijo Jyrkiäinen

**Reijo Einari Jyrkiäinen** (6. huhtikuuta 1934 Suistamo – 9. kesäkuuta 2024 Espoo) oli suomalainen säveltäjä, musiikkitieteilijä ja hallintomies.

## Ura
Jyrkiäinen opiskeli sävellystä Sibelius-Akatemiassa Nils-Eric Fougstedtin ja Joonas Kokkosen johdolla ja sai sävellysdiplomin vuonna 1963. Hän jatkoi sävellysopintojaan Darmstadtin kursseilla vuosina 1962–1964 ynnä muualla Euroopassa. Hänen sävellystuotantonsa on suppea, ja se käsittää vain muutamia kamarimusiikkiteoksia sekä elektronimusiikkia. Hän kuului 1960-luvulla suomalaisen elektronimusiikin uranuurtajiin ja loi teoksiaan Yleisradiossa. Hän piti vuonna 1963 Ilkka Kuusiston kanssa yhteisen sävellyskonsertin.

Lisäksi Jyrkiäinen opiskeli musiikkitiedettä Helsingin yliopistossa ja tutki Arnold Schönbergin ja Béla Bartókin musiikkia. Hän suoritti lisensiaatintutkinnon vuonna 1967 ja väitteli tohtoriksi vuonna 2012 Bartókin jousikvartetoista.

Työuransa Jyrkiäinen teki Yleisradiossa, jossa hän toimi musiikkitarkkailijana (1957–1966) ja taidemusiikkipäällikkönä (1967–1971), sekä Helsingin kaupungin palveluksessa, ensin kaupunginorkesterin intendenttinä (1971–1990) ja sitten kulttuuriasiainkeskuksen musiikkiasiain päällikkönä (1990–1997).

## Sävellyksiä
### Kamarimusiikkia
* *Frammenti per il septetto d'archi* (1962)
* *Mesto* (1963)
* *For Four* (1963)
* *Contradictions* (1965)
* *Varianti* (1967)

### Elektroni- ja nauhamusiikkia
* *Sounds 1–3* (1963–1966)
* *Idiopostic 1–2* (1963–1966)
* *Sauna* Martti Pokelan kanssa (1969)

## Julkaisuja
* 
* 

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
Ruskonurmiyökkönen

**Ruskonurmiyökkönen** (*Caradrina morpheus*) on yökkösiin kuuluva keskikesän yöperhoslaji. Suomessa lajia esiintyy erittäin yleisenä maan eteläosassa.

## Koko ja ulkonäkö
Ruskonurmiyökkönen on suunnilleen keskikokoinen, hieman hennonoloinen yökköslaji. Etusiivet ovat pohjaväriltään vaihtelevat, mutta tavallisimmin vaalean kellanruskeat. Siipien kuviointi on vaaleanruskeaa. Poikkiviirut erottuvat melko hyvin ja siiven kärkiosassa on selvästi muuta siipeä tummempi vyö. Munuaistäplä on iso, tasaisen tummanruskea ja erottuu selvästi ilman erillistä reunaviirua. Myös rengastäplä on ruskea, mutta erottuu joskus huonosti. Sekä munuais- että rengastäplän läpi kulkee ohut, hiukan oranssinsävyinen juova. Takasiivet ovat likaisenvalkoiset ja niissä on vaihtelevissa määrin tummempi, kellanruskea ulkoreunus. Siipiväli on 30&ndash;35&nbsp;mm.

Lajilta tunnetaan tumma muoto f. *obscura*, jonka poikkiviirut ovat vaaleat.

Muutamat muut yleiset lajit muistuttavat paljon ruskonurmiyökköstä. Näitä ovat erityisesti keltasänkiyökkönen (*Hoplodrina octogenaria*) sekä harmosänkiyökkönen (*Hoplodrina blanda*).

## Levinneisyys ja lentoaika
Lajin pääasiallinen levinneisyysalue on Eurooppa ja Pohjois-Aasia. Lisäksi laji on kulkeutunut ihmisen mukana Pohjois-Amerikkaan. Suomessa ruskonurmiyökköstä tavataan erittäin yleisenä Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta hajanaisia havaintoja on Lapissa aina Enontekiöltä saakka. Lentoaika on kesäkuun lopulta elokuun alkuun. Elo-syyskuussa saatetaan tavata vähälukuisen toisen sukupolven yksilöitä.

## Elinympäristö ja elintavat
Ruskonurmiyökköstä tavataan hyvin monenlaisissa ympäristöissä puistoissa, puutarhoissa ja joutomailla. Erityisesti lämpimät ja avoimet ympäristöt ovat lajille ilmeisesti erityisen mieluisia. Aikuiset perhoset lentävät helposti valolle, mutteivät kovinkaan hyvin syötille. Laji saattaa olla sopivalla paikalla ja parhaana lentoaikanaan tavattoman runsaslukuinen ja valopyydyksiin saattaa aikaa myöten kertyä tuhansia yksilöitä. Perhoset lentävät illan hämärryttyä matalalla kasvillisuuden yläpuolella.

Laji talvehtii täysikasvuisena toukkana.

## Ravintokasvi
Toukka syö monia ruohovartisia kasveja, mm. voikukkia (*Taraxacum*) sekä nokkosia (*Urtica*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Biopix.dk Useita kuvia lajista
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* koiraan genitaalit
Keltasänkiyökkönen

**Keltasänkiyökkönen** (*Hoplodrina octogenaria*) on Etelä- ja Keski-Suomessa erittäin yleinen kellertävä yöperhonen.

## Koko ja ulkonäkö
Rotevatekoinen, yleisväriltään kellanruskea, likimain keskikokoinen yökköslaji. Perhosen yleisvaikutelma on kirjava, kellansävyinen ja etusiivessä kapean vaalean juovan reunustamat rengas- ja munuaistäplä ovat selvästi siipien pohjaväriä tummemmat. Etusiiven keskiosassa sen poikki kulkee tumma keskivarjo ja ulompi poikkiviiru muodostaa yleensä yhtenäisen juovan. Takasiivet ovat koiraalla vaaleanharmaat, hieman etusiipiä vaaleammat ja ulkoreunaa kohti tummuva. Naaraalla tasaisemman harmaat. Takasiipien siipisuonet eivät erotu hyvin. Siipiväli 32&ndash;35&nbsp;mm.

Hyvin samannäköinen laji on etenkin harmosänkiyökkönen (*Hoplodrina blanda*), jonka erottaminen keltasänkiyökkösestä voi olla joskus vaikeaa. Ilman tarkempaa tutkimista myös sekoittaminen ruskonurmiyökköseen (*Caradrina morpheus*) on mahdollista.

## Levinneisyys ja lentoaika
Lajia tavataan Euroopasta Itä-Siperiaan ulottuvalla vyöhykkeellä. Suomessa se on maan etelä- ja keskiosien asukki levinneisyyden pohjoisrajan ollessa suunnilleen Kokkola-Lieksa-linjalla. Perhosten lento alkaa kesäkuun loppupuolella ja jatkuu elokuun puoleenväliin huipun sijoittuessa heinäkuun keskivaiheille.

## Elinympäristö ja elintavat
Keltasänkiyökkönen elää hyvin monenlaisissa avoimissa ympäristöissä, etenkin lämpimillä rinnepaikoilla, puutarhoissa ja pellonreunamilla. Esiintymispaikallaan se on yleensä runsaslukuinen. Perhoset lentävät pimeän turvin ja tulevat valolle, harvemmin syötille.

Keskenkasvuinen toukka talvehtii ja koteloituu keväällä maaperään.

## Ravintokasvi
Toukka syö etenkin hierakoita (*Rumex*), mutta myös monia muita ruohovartisia kasveja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* koiraan genitaalit
Reino Rissanen

**Reino Taavi Rissanen** (13. heinäkuuta 1899 Juantehdas – 15. kesäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen insinöörikenraalimajuri, joka toimi Valtion lentokonetehtaan toimitusjohtajana 1941–1946 ja Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1951–1954.

Rissanen kirjoitti ylioppilaaksi Lahden yhteiskoulusta 1920 ja valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun koneinsinööriosastolta 1927. Hän suoritti Kadettikoulun insinööriupseeritutkinnon vuonna 1928 ja työskenteli sen jälkeen Suomen ilmavoimissa. Hän oli ilmavoimien teknillisenä tarkastajana 1933–1934 ja ilmavoimien teknillisen osaston päällikkönä 1934–1941, minkä jälkeen hän siirtyi Valtion lentokonetehtaan toimitusjohtajaksi. Sodan jälkeen Rissanen toimi Valmetin Tampereen-tehtaiden toimitusjohtajana 1946–1950 ja Valmet Oy:n toimitusjohtajana 1951–1954. Palattuaan puolustusvoimiin hän oli Puolustuslaitoksen tutkimuskeskuksen johtajana 1954–1960 ja asesuunnittelupäällikkönä 1960–1961. Hänet ylennettiin insinöörikenraalimajuriksi vuonna 1954.

Rissanen oli Ilmailuinsinöörien kerhon puheenjohtajana 1938–1943 ja Suomen Ilmailuliiton toiminnanjohtajana 1954. Hän oli myös Tampereen Oopperayhdistyksen puheenjohtaja 1948–1954.

## Lähteet
Shrine of Our Lady of Europe

**Shrine of Our Lady of Europe** on roomalaiskatolilainen pyhättö Europa Pointilla Gibraltarilla. Rakennus on luultavasti peräisin 1300-luvulta ja se palvelee nykyisin seurakuntaa. Kirkko on nimetty Neitsyt Marian mukaan, joka tunnetaan Gibraltarilla tittelillä *Our Lady of Europe*.

## Historia

Nykyisen kirkon tilalla oli alun perin moskeija, jonka rakensivat 700-luvulla Iberian niemimaan valloittaneet maurit. Moskeija rakennettiin jossain vaiheessa ennen vuotta 1309. Moskeija muutettiin pyhätöksi espanjalaisten valloitettua Gibaltarin Don Rodrigo Ponce de Leonin johdolla vuonna 1462 ja se sai tuolloin nykyisen nimensä. Jonkin aikaa tämän jälkeen pieni puusta tehty Neitys Marian ja Jeesuksen patsas. Pyhätöstä tuli suosittu vierailupaikka Gibraltarinsalmen läpi kulkevien laivojen miehistöjen keskuudessa. Pyhättö selviytyi monista Gibraltaria kohdanneista vaikeuksista, kuten merirosvojen hyökkäyksiltä. Merirosvo Hali Hamat kuitenkin ryösti monet pyhätön arvoesineistä vuonna 1540. Bernardino Mendozan johtama espanjalaislaivasto kukisti myöhemmin merirosvot merellä. Kuningas Phillip II rakennutti pyhätölle paksummat seinät, jotta paikka voisi toimia tarpeen vaatiessa paikallisten suojana.

Britit valtasivat Gibraltarin elokuussa 1704 ja brittiläiset merisotilaat ryöstivät pyhätön esineistöä ja heittivät muun muassa Neitsyt Marian ja Jeesuksen patsaan alas kalliolta. Puinen patsas hajosi, mutta sen osat kelluivat ja ne löysi myöhemmin merestä paikallinen kalastaja. Paloja säilytettiin myöhemmin Algecirasissa. Pyhätön käyttö väheni, se rappeutui ja se kärsi lisäksi vahinkoja myöhemmässä piirityksessä. Kuitenkin Neitsyt Marian ja Jeesuksen patsaasta tehtiin kopio, joka asetettiin paikallisen katedraaliin.

Toukokuussa 1866 paikalle rakennettiin väliaikainen kappeli, jonka alttarin marmorin lahjoitti paavi. Varsinainen pyhättö oli edelleen rappeutumassa ja sitä käytettiin muun muassa armeijan öljyvarastona ja myöhemmin kirjastona. E.R. Kenyon kuvaili vuonna 1910 pyhättöä rumaksi pieneksi rakennukseksi parakkien vieressä. Armeija aikoi purkaa koko rakennuksen vuonna 1958, mutta tämä estyi kun se julistettiin historialliseksi monumentiksi. Pyhättöä alettiin jälleenrakentaa vuonna 1968 ja saman vuoden syyskuussa pidettiin ensimmäinen jumalanpalvelus pyhätössä miltei 300;n vuoteen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jefferson (jalkapalloilija, 1981)

**Jefferson Vieira da Cruz** eli **Jefferson** (s. 3. heinäkuuta 1981, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttä ja hyökkäys. 

Jeffersonin ura alkoi Rio de Janeiron Flamengosta, josta hän siirtyi edelleen Banguun. Kaudesta 1999 lähtien kolme kautta Japanissa maan Kakkosliigaa ensin Sagan Tosussa ja sen jälkeen kaksi kautta Jokohamassa. Japanin jälkeen hän palasi Brasiliaan, jossa pelasi kolma kautta. Kauden 2008–2009 Jefferson Jefferson pelasi Meksikon Kakkosliigaa Cruz Azul Hidalgon joukkueessa.

Jefferson siirtyi brasilialaisen pelaajatuttavansa Ethien suosituksesta Suomeen kesällä 2009, jossa pelasi Ykköstä torniolaisessa TP-47:ssä.

Seuraavalla kaudella Jefferson siirtyi jatkamaan uraansa kotimaahan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Jefferson footballzz.comissa
HMS Battleaxe (G18)

**HMS Battleaxe** (viirinumerot G18 ja D118) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Weapon-luokan hävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin Yarrow and Companylta Glasgow’sta, missä köli laskettiin 22. huhtikuuta 1944. Alus laskettiin vesille 12. kesäkuuta 1945 ja valmistui 23. lokakuuta 1947.

## Palvelus
Alus saapui romutettavaksi 20. lokakuuta 1964.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
HMS Broadsword (G31)

**HMS Broadsword** (viirinumerot G31 ja D31) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Weapon-luokan hävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin Yarrow and Companylta Glasgow’sta, missä köli laskettiin 20. heinäkuuta 1944. Alus laskettiin vesille 4. helmikuuta 1946 ja valmistui 4. lokakuuta 1948.

## Palvelus
Alus saapui romutettavaksi 8. lokakuuta 1968.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Mood

**Mood** on suomalaisen Neljä Ruusua -yhtyeen seitsemäs studioalbumi ja ensimmäinen 4R-nimellä julkaistu englanninkielinen albumi, joka julkaistiin maaliskuussa 1996. Levyn on tuottanut Broon. Albumi nousi parhaimillaan Suomen virallisen albumilistan kärkeen. Yhteensä listaviikkoja levylle kertyi kymmenen. Albumi ylitti kultarajan julkaisuvuonnaan, ja yhteensä sitä on myyty yli 20&nbsp;000 kappaletta.

Levyn nimikkokappale julkaistiin ensimmäisenä singlenä, ja se nousi singlelistan kolmannelle sijalle, radiolistan sijalle kymmenen ja Rumban 50 Hittiä -listan sijalle kahdeksan. Toinen single ”Loving the Alien” nousi singlelistan sijalle 16 ja 50 Hittiä -listan sijalle seitsemän. Kappaleeseen kuvattiin myös Jari Matalan ohjaama musiikkivideo. ”Come Down” nousi singlelistan sijalle 11 ja 50 Hittiä -listan sijalle 18. Kappaleeseen kuvattiin myös Aulis Moision ja Tommi Tikan ohjaama musiikkivideo.

## Kappaleet

Kaikki san. Ilkka Alanko ja Adam Pearson, säv. Kode Koistinen sekä sov. Broon ja 4R, ellei muuta mainittu.

## Tekijät

**4R**
* Ilkka Alanko – laulu, koskettimet, ohjelmointi
* Kode Koistinen – kitara, koskettimet, ohjelmointi
* Lade Laakkonen – basso
* Kämy Kämäräinen – rummut

**Muut esiintyjät**
* Joal – taustalaulu (1–3, 5, 7, 8, 11)
* Seppo Kantonen – piano (3, 11)
* Ismo Alanko – ääni (6)
* Kipa – ääni (7)

**Tuotanto**
* Broon – tuotanto, äänitys, miksaus, koskettimet, ohjelmointi
* Juha Heininen – äänitys, miksaus
* Pauli Saastamoinen – masterointi
* Ilkka Kärkkäinen – kuvitus
* Lauri Eriksson – valokuvat

## Lähteet
Karl Ristikivi

**Karl Ristikivi** (16. lokakuuta 1912 Läänemaa Viro – 19. heinäkuuta 1977 Solna, Tukholma, Ruotsi) oli virolais-ruotsalainen kirjailija. 

Ristikivi pakeni 1943 Suomeen ja siirtyi 1944 Ruotsiin. Hän työskenteli vakuutusvirkailijana. Kirjailijana hän kuvasi realistisesti virolaista kaupunkielämää 1900-luvun vaihteen jälkeen sekä elämää pakolaisena. Aihepiiriin kuului myös keskiajan kuvaus. Lisäksi hän kirjoitti runoja, lastenkirjoja sekä Viron kirjallisuushistorian *Eesti kirjanduse lugu* (1954).

## Teokset
### Romaanit
* *Tuli ja raud*, 1938
* *Õige mehe koda*, 1940 suom. *Oikeamielisen miehen talo*, 1953
* *Rohtaed*, 1942 suom. *Yrttitarha*, 1945
* *Kõik mis kunagi oli*, 1946
* *Ei juhtunud midagi*, 1947
* *Hingede öö* 1953 suom. *Sielujen yö*, 2022
* *Põlev lipp*, 1961
* *Viimne linn*, 1962
* *Surma ratsanikud*, 1963
* *Imede saar*, 1964
* *Mõrsjalinik*, 1965
* *Rõõmulaul*, 1966
* *Nõiduse õpilane*, 1967
* *Õilsad südamed*, 1970
* *Lohe hambad*, 1970
* *Kahekordne mäng*, 1972
* *Rooma päevik*, 1976

### Runokokoelma
**Inimese teekond* Lund 1972 
***Ihmisen matka*: runoja, suomeksi toimittaneet Pirkko Huurto ja Irmeli Pääkkönen.  Pohjoinen, 1998 

### Lastenkirja
**Kumppanukset* : kertomus neljän koiranpenikan seikkailuista, suom. Kerttu Mustonen, Otava, 1942. Sarja: Meidän lasten kirjasto; 19 

## Lähteet
Ristseppälä

**Ristseppälä** (Žitkovo) on entinen lahjoitusmaan kantatila luovutetulla alueella Heinjoella Venäjällä. Maa oli osa aluetta, joka lahjoitettiin 1726 kenraalimajuri Ivan Šuvaloville. Valtio lunasti 1890 silloin 4&nbsp;5/6 manttaalia, 10&nbsp;239 hehtaaria, käsittäneen alueen kellogiasessori Reinhold Grotenfeltin perillisiltä.

Suvalov-suvulta tilan ostivat 1803 Olchinit. Alue jakaantui 1837–1840 ostoissa useille omistajille, joista kolleginasessori Reinhold Grotenfelt osti kahdeksan tilaa ja perusti Ristseppälän hovin. Valtio lunasti 1890 hänen perillisiltään 600&nbsp;000 markalla Ristseppälän lahjoitusmaan. Sen jälkeen ei valtio lunastanut suuria lahjoitusmaita. Kantatilan omisti vuonna 1915 T. Hollming.

## Lähteet
Antti Suvanto

**Antti Kustaa Suvanto** (s. 26. huhtikuuta 1948, Nurmo) on johtokunnan neuvonantaja Suomen Pankissa. Suvanto väitteli valtiotieteen tohtoriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1994. Hänen väitöskirjansa käsitteli valuuttamarkkinoiden mikrorakennetta.

Suvanto on laaja-alainen ekonomisti ja hänellä on mittava ura Suomen Pankissa eri tehtävissä. Lisäksi hän on toiminut useissa kansainvälisissä ja kotimaisissa asiantuntijatyöryhmissä. Suvannon ajatuksia taloudesta voi lukea muun muassa Kalevasta, jonka kolumnistina Suvanto on toiminut vuodesta 2001 lähtien.

Suvanto on kysytty esitelmöijä rahapolitiikasta, rahoitusmarkkinoista, talouspolitiikan koordinaatiosta ja talouskriiseistä. Antti Suvanto on tutustuttanut monet taloustieteen opiskelijat makrotaloustieteeseen, valuuttakurssimarkkinoihin sekä raha- ja pankkiteoriaan luennoidessaan tuntiopettajana Helsingin yliopistossa sekä Joensuun yliopistossa.

Talouden ohella Suvanto on monipuolisen kiinnostunut kulttuurista ja on toiminut mm. taideoppaana Suomen Pankin 200-vuotisen taipaleen kunniaksi järjestetyissä taidenäyttelyissä pankin päärakennuksessa Helsingin Kruununhaassa vuonna 2011.

## Ura
Antti Suvanto aloitti työskentelyn Suomen Pankissa vuonna 1989. Hän on työskennellyt osastopäällikkönä johdon sihteeristössä, rahapolitiikka- ja tutkimusosastolla sekä kansantalousosastolla sekä johtokunnan neuvonantajana ja toimistopäällikkönä keskuspankkipolitiikan osastolla. 
Lisäksi Suvanto on ollut finanssineuvoksena Suomen EU-edustustossa Brysselissä, Suomen Säästöpankkiliiton pääekonomistina, ekonomistina OECD:n sihteeristössä Pariisissa, tutkimusohjaajana Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksessa, tutkimusjohtajana Yrjö Jahnssonin säätiössä ja tuntiopettajana Helsingin yliopistossa sekä Joensuun yliopistossa. Hän on myös opettanut valtakunnallisilla maanpuolustuskursseilla poikkeusolojen talouspolitiikkaa.

Suvanto on Yrjö Jahnssonin säätiön hallituksen jäsen ja on aikaisemmin toiminut Valtion taloudellisen tutkimuskeskuksen ja Elinkeinoelämän tutkimuslaitoksen johtokunnissa. Lisäksi hän on toiminut sekä Kansantaloudellisen yhdistyksen että Taloustieteellisen seuran puheenjohtajana ja johtokunnan jäsenenä.

## Yksityiselämä
Suvanto on naimisissa toimittaja Marja Salmelan kanssa. Antti Suvanto harrastaa pyöräilyä, teatteria ja musiikkia. Sotilasarvoltaan Suvanto on yliluutnantti.

## Palkinnot
* Suomen Leijonan I luokan ritarimerkki, 2010
* Jaakko Honko -mitali, 2007

## Teokset
* 
* 

## Lähteet
*
*
*

## Aiheesta muualla
* Kolumni Kalevassa 
* Julkaisut 
* Suvannon tutkimukset IDEASissa
Merenmittausalus Kaiku

**Merenmittausalus ''Kaiku*** on Suomen valtion omistama alumiinirunkoinen [[katamaraani]], joka toimii [[Merenmittausalus|merenmittausaluksena]] [[Meritaito|Meritaito Oy]]:n alaisuudessa. Alus luovutettiin [[Merenkulkulaitos|Merenkulkulaitokselle]] [[Uudenkaupungin Työvene]]en telakalta [[12. kesäkuuta]] [[2003]]. Noin 1,5 miljoonaa euroa maksanut *Kaiku* suunniteltiin pääosin Uudenkaupungin Työveneessä. Se oli myös ensimmäinen [[Monikeilaus|monikeilajärjestelmään]] rakennettu mittausalus. *Kaiku* suunniteltiin matalien vesialueiden ja erityisesti sisävesien mittauksiin.

Alus saa tarkkoja syvyystietoja monikeilainmittauksella ja hyvänä päivänä se ehtii kartoittaa noin kahden neliökilometrin alan. Syvyyskartoitustöitä tehdään neljän hengen miehistöllä ja työpäivä kestää normaalisti vähintään 12 tuntia. *Kaiku'' voidaan kuljettaa maanteitse erikoiskuljetuksena vesistöstä toiseen.

Alus on kerännyt syvyystietoja sisävesillä, muun muassa Saimaalla 2003–2009, sen jälkeen Keiteleellä, Kallavedellä, Suvasvedellä ja syksyllä 2012 Juurusvedellä.

Aluksen kaksi päämoottoria ovat mallia Scania DSI 14 ja kumpikin teholtaan 368&nbsp;kW. Apumoottoreina toimivat kaksi 25 kW:n Westerbekeniä. Aluksessa on kaksi peräsintä ja kaksi hydraulista potkuria. Aluksen maksiminopeus on 15 solmua, mutta työnopeus on 2–13 solmua. Kaikuluotausjärjestelmässä toimii useita laitteita. Mittalaite on Reson SeaBat 8101 240 kHz multibeam. Alus painaa 50 tonnia ja täydessä lastissa 105 tonnia.

Aluksella on kaksi 3&nbsp;000 litran polttoainetankkia ja kolme 1&nbsp;500 litran vesisäiliötä. Lisäksi WC:ssä on 1&nbsp;500 litran säiliö. Aluksella on viisi yhden hengen hyttiä, messi, sauna, suihku, kaksi WC:tä ja työpiste tietojen jälkikäsittelyyn.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Luettelo televisiosarjan Twin Peaks jaksoista

Tämä on **luettelo televisiosarjan ''[[Twin Peaks]]'' jaksoista.**

## 1. tuotantokausi

## 2. tuotantokausi
Zoltán Soós-Ruszka Hradetzky

**Zoltán Soós-Ruszka Hradetzky** (16. huhtikuuta 1902 Budapest &ndash; 8. heinäkuuta 1992 Kansas City, Yhdysvallat) oli unkarilainen ampuja ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Honvéd Tiszti Sportegyesület. Soós-Ruszka Hradetzky voitti 50 metrin pienoiskiväärin makuuasentokilpailussa pronssia Los Angelesin olympiakisoissa 1932 ja oli samassa lajissa kahdeksas Berliinissä 1936.  

## Lähteet

* Soós-Ruszka Hradetzkyn profiili sports-reference.com -sivustolla
Frank Schreiner

**Francis Louis "Frank" Schreiner** (24. maaliskuuta 1879 Saint Louis &ndash; 6. heinäkuuta 1937 Chicago) oli yhdysvaltalainen vesipalloilija ja olympiamitalisti. Hänen seuransa oli Missouri Athletic Club. Schreiner pelasi kyseisessä joukkueessa St. Louisin olympialaisissa 1904, joissa hän oli voittamassa pronssimitalia. 

## Lähteet

* Schreinerin profiili sports-reference.com -sivustolla
Skinari

**Skinari** voi viitata seuraaviin:

* Ágios Nikólaos eli Skinári, saari Jooniansaarten saariryhmässä Kreikassa
* skinhead
Kalliokohokki

**Kalliokohokki** (*Silene rupestris*) on Euroopassa tavattava, kallioilla kasvava pienikukkainen kohokkikasvi.

## Ulkonäkö ja koko

Moni- tai yksivuotinen kalliokohokki kasvaa 10–20 cm korkeaksi. Se on tyvestä asti haarova, pystyhkö, kalju ja yleisväritykseltään sinivihreä. Lehdet vaihtelevat muodoltaan kapeanpuikeista soikeisiin. Kukinto on monikukkainen ja harsu, kukat ovat pieniä. Sekä kukan verhiö että teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on hoikka, 3–4 mm leveä. Terälehdet ovat valkoisia ja lanttokärkisiä. Suomessa kalliokohokki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kota.

## Levinneisyys
Kalliokohokkia kasvaa vain Euroopassa ja sen levinneisyysalue on varsin hajanainen. Lajia tavataan paikoin Espanjassa, Pyreneillä, Keski-Ranskassa, Alpeilla, Korsikalla, Sardiniassa, Karpaateilla, Norjassa sekä Etelä- ja Keski-Ruotsissa ja -Suomessa. Suomessa kalliokohokki on alkuperäislaji, jota tavataan paikoitellen Etelä- ja Keski-Suomesta. Ahvenanmaalta laji puuttuu. Lisäksi lajilla on muista Suomen esiintymistä erillinen populaatio Sallan–Kuusamon alueella.

## Elinympäristö
Kalliokohokki kasvaa avoimilla, laakeilla ja ohuthumuksisilla jäkäläkallioilla. Kasvupaikat voivat olla toisinaan äärimmäisen kuivia, mikä aiheuttaa suurta vuosittaista kannanvaihtelua. 

## Lähteet
* *Helsingin kasvit – Kukkivilta kiviltä metsän syliin*. Toim. Kurtto, Arto & Helynranta, Leena. Helsingin kaupungin ympäristökeskus. Yliopistopaino, Helsinki 1998.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Kalliokohokki (''Atocion rupestre'')
* Kasviatlas 2020: Kalliokohokin (''Atocion rupestre'') levinneisyys Suomessa
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kalliokohokki (''Atocion rupestre'')
* Luontoportti: Kalliokohokki (''Atocion rupestre'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Atocion rupestre'' – kalliokohokki
Kaunosekoyökkönen

**Kaunosekoyökkönen** (*Amphipoea oculea*) on eteläisessä Suomessa yleinen loppukesän ja alkusyksyn yöperhonen. Se muodostaa kolmen sisarlajinsa kanssa ryhmän, johon kuuluvien lajien erottaminen toisistaan voi olla huomattavan vaikeaa.

## Koko ja ulkonäkö
Kaunosekoyökkönen kuuluu keskenään erittäin samannäköisten yökkösten muodostamaan kompleksiin, joskin se on ryhmän helpoimmin tunnistettava jäsen. Siipien pohjaväri on lämpimän ruskea, hieman punertavan tai sinertävänhohtoinen, mutta sävy vaihtelee paljon. Siipisuonet erottuvat tummanruskeina juovina. Samoin poikkiviirut, jotka ovat kaksinkertaiset ja sisempi poikkiviiru on etuosasta hieman varjostunut. Rengastäplä ja munuaistäplä erottuvat selvästi ja ovat väriltään joko oranssit tai rengastäplä on oranssi ja munuaistäplä valkoinen. Suomessa valkotäpläinen muoto on selvästi keltatäpläistä yleisempi. Munuaistäplän sisäreunassa ei ole koskaan tummaa varjostumaa ja sen sisällä on lenkin tekevä tumma viiru. Takasiivet ovat ruskeat, tyvestä vaaleammat. Siipiväli 28&ndash;32&nbsp;mm.

Hyvin samannäköinen ja yleinen laji on kalvassekoyökkönen (*Amphipoea fucosa*), minkä lisäksi Suomessa tavataan kahta harvinaisempaa sekoyökköslajia. Varma lajinmääritys saattaa vaatia genitaalien tarkastelua.

## Levinneisyys ja lentoaika
Kaunosekoyökköstä tavataan lähes koko Euroopassa ja idässä Siperian poikki Koreaan ja Japaniin saakka. Suomessa lajia tavataan pääasiassa Etelä- ja Keski-Suomessa, mutta yksittäishavaintoja on Keski-Lappiin saakka. Lento tapahtuu yhtenä sukupolvena alkaen heinä-elokuun vaihteessa ja päättyy syyskuun alkupuoliskolla.

## Elinympäristö ja elintavat
Yleinen, monenlaisissa ympäristöissä elävä perhonen. Sitä tavataan erityisesti kulttuuriympäristöissä, kuten puistoissa ja puutarhoissa, mutta myös lehti- ja sekametsissä ja jopa soilla. Perhosia tulee hyvin sekä valolle että syötille.

Toukka elää heinien varsien sisällä ja piilotellen juurituppaissa. Se koteloituu maan alle. Muna talvehtii.

## Ravintokasvi
Toukka elää monilla eri heinäkasveilla (Poaceae).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* koiraan genitaalit 
* naaraan genitaalit 
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa
Extrasolar Planets Encyclopaedia

**Extrasolar Planets Encyclopaedia** on tähtitiedettä käsittelevä verkkosivu, jonka perusti Jean Schneider Pariisin observatoriossa, Ranskassa helmikuussa 1995. Sivusto ylläpitää tietokantaa kaikista tunnetuista eksoplaneetoista sekä eksoplaneettakandidaateista.

Exoplanet Encyclopaedia lukee planeetaksi lähtökohtaisesti alle 13 Jupiterin massaisen taivaankappaleen. Se kuitenkin hyväksyy tietokantaansa myös alle 20 Jupiterin massaiset kiertolaiset, mikäli saman tähden ympärillä on havaittu vähintään yksi toinen planeetta. Lisäksi planeetan havaitseminen on täytynyt olla julkaistu vertaisarvioidussa julkaisussa tai ammattilehdessä. Ammattilaisastronomien kohdalla myös alan konferensseissa ilmoitetut löydökset hyväksytään tietokantaan.

Jokaisesta eksoplaneetasta kerrotaan niiden perusominaisuuksia kuten löytövuosi, massa, säde, kiertoaika, radan isoakselin puolikas, eksentrisyys sekä inklinaatio. Sivulla kerrotaan myös tietoja eksoplaneetan keskustähdestä sekä listataan planeettaa koskevia tutkimusjulkaisuja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Luettelo exoplanet.eu -sivustoon viittaavista tutkimuksista Arxivissa
Harmosänkiyökkönen

**Harmosänkiyökkönen** (*Hoplodrina blanda*) on Etelä- ja Keski-Suomessa hyvin yleinen kesän loppupuoliskon yöperhoslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Harmosänkiyökkönen on rotevarakenteinen, mutta hieman keskikokoa pienempi ja yleisvaikutelmaltaan vaatimattoman harmaa yökkönen. Etusiiven pohjaväri on tasaisen harmaa ja siiven pinta melko kiiltävä. Siipien kuviona erottuvat lähinnä rengas- ja munuaistäplä, jotka eivät ole kovinkaan paljon siiven pohjaväriä tummemmat. Täplät ovat terävästi vaaleankellertävän viirun reunustamat. Ulomman poikkiviirun kohdalla erottuu selvästi siiven poikki kulkeva rivi mustia pisteitä, ja siiven kärkiosassa on hieman vaaleampi ohut poikkiviiru. Takasiivet ovat selvästi etusiipiä vaaleammat, lähes valkoiset, ulkoreunasta hieman harmahtavat. Naaraalla takasiipien väri on koirasta tummempi. Takasiivissä siipisuonet erottuvat hyvin. Siipiväli on 31&ndash;35&nbsp;mm.

Hyvin samankaltainen laji on etenkin keltasänkiyökkönen (*Hoplodrina octogenaria*). Myös ruskonurmiyökkönen (*Caradrina morpheus*) voi tuottaa lajinmääritysvaikeuksia.

## Levinneisyys ja lentoaika
Harmosänkiyökkösen levinneisyys kattaa koko Euroopan pohjoisimpia osia lukuun ottamatta. Idässä sitä tavataan Keski-Aasiassa ja Tiibetissä saakka. Suomessa sitä tavataan suunnilleen Oulu-Lieksa-linjan eteläpuolella. Yökköset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun alkupuoliskolta elokuun lopulle, ja huippu osuu heinä-elokuun vaihteeseen.

## Elinympäristö ja elintavat
Harmosänkiyökkösen tyypillistä elinympäristöä ovat kuivahkot, lämpimät ja avoimet, hiekkapohjaiset alueet. Se viihtyy kuitenkin myös kosteammilla paikoilla. Lento tapahtuu hämärän laskeuduttua. Laji tulee huonosti syötille, mutta hyvin valolle, ja sopivalla paikalla perhosia voi olla varsin paljon.

Toukka talvehtii ja koteloituu keväällä maaperään.

## Ravintokasvi
Toukka elää monilla ruohovartisilla kasveilla, kuten maksaruohoilla (*Sedum*), ratamoilla (*Plantago*) ja voikukilla (*Taraxacum*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* koiraan genitaalit
Suosekoyökkönen

**Suosekoyökkönen** (*Amphipoea lucens*) on hyvin vaikeasti tunnistettava, kosteilla paikoilla tavattava pienehkö yökköslaji.

## Koko ja ulkonäkö
Suosekoyökkönen on Suomen lajiston vaikeimmin lajilleen tunnistettavia yökköslajeja ja lajinmääritystä varten perhosesta on käytännössä tarpeen tehdä genitaalipreparaatti. Erityisen samannäköinen laji on selvästi yleisempi kalvassekoyökkönen (*Amphipoea fucosa*).

Pienehkö yökkönen, jonka etusiipien pohjaväri on tumma, lämpimän kellanruskea. Siipisuonet ja poikkiviirut erottuvat hyvin ja siiven kärkiosassa ulomman poikkiviirun ja aaltoviirun välissä on tyypillisesti violettia sävyä. Poikkiviirut ovat yleensä kaksinkertaiset, mutta joskus jopa kolminkertaiset ja siiven keskiosan poikki kulkeva keskivarjo voimakas. Rengastäplä ja munuaistäplä erottuvat hyvin ja ovat useimmiten väriltään kellanoranssit, joskin munuaistäplä on osalla yksilöitä kirkkaan valkoinen. Munuaistäplän sisänurkka on varjosteinen ja sen sisällä on lenkin muotoinen tumma viiru. Takasiivet ovat ruskeat. Siipiväli 31&ndash;35&nbsp;mm.

## Levinneisyys ja lentoaika
Britteinsaarilla, Keski- ja Pohjois-Euroopassa tavattava laji, jonka levinneisyys tunnetaan puutteellisesti, sillä luotettava määritys on vaikeaa. Se kuitenkin vaikuttaa seurailevan rannikoita. Idässä perhosta on tavattu Keski-Aasiassa saakka. Suomessa laji on laajalle levinnyt, mutta selvästi harvinaisempi kuin kauno- tai kalvassekoyökkönen. Sitä tavataan etelärannikolta ja saaristosta ainakin Kemi-Kajaani-linjalle saakka. Perhoset lentävät yhtenä sukupolvena heinäkuun puolivälistä syyskuun alkupuolelle. Lennon huippu on vasta elokuun loppupuoliskolla, hieman myöhemmin kuin muilla sekoyökkösillä.

## Elinympäristö ja elintavat
Paikoittainen kosteikkolaji, jota tavataan soilla, etenkin rämeillä, saaristossa, rannoilla ja soistuvissa metsissä. Suhteellisesta harvinaisuudestaan huolimatta sopivalla paikalla se voi kuitenkin olla runsaslukuinen. Perhoset tulevat sekä valolle että makealle syötille.

Toukka elää ravintokasvia kasvavissa mättäissä ja koteloituu maahan. Muna talvehtii.

## Ravintokasvi
Toukan ravintokasvi Suomessa on tupasvilla (*Eriophorum vaginatum*). Ulkomailla se elää myös muilla heinäkasvieilla ja erityisesti siniheinällä (*Molinia caerulea*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* koiraan genitaalit  
* naaraan genitaalit  
* kaavio suosekoyökköskoiraan genitaalien sivulämssästä verrattuna kalvassekoyökköseen  
* Moths and Butterflies of Europe and North Africa
Sega Dreameye

**Sega Dreameye** () on Segan kehittämä ja julkaisema lisälaite Sega Dreamcastille. Sillä pystyi ottamaan still-kuvia ja sitä pystyi käyttämään verkkokamerana. 

Muutamat pelit tukivat Dreameyeta. Sitä ei julkaistu koskaan Pohjois-Amerikassa eikä Euroopassa.

## Lähteet
Mongols MC

**Mongols MC** on kansainvälinen rikollinen moottoripyöräkerho. Se on perustettu 5. joulukuuta 1969 Montebellossa, Kaliforniassa. Sillä on toimintaa Australiassa, Indonesiassa, Malesiassa, Meksikossa, Saksassa, Singaporessa, Suomessa, Sveitsissä, Tanskassa, Uudessa-Seelannissa, Venäjällä ja Yhdysvalloissa.. Suomeen Mongols tuli vuonna 2011. Mongols MC on neljänneksi suurin moottoripyöräjengi ja maailmassa.

## Lähteet
Tummasekoyökkönen

**Tummasekoyökkönen** (*Amphipoea crinanensis*) on pienehkö, sekoyökkösten huomattavan vaikeasti määritettäviä lajeja sisältävään sukuun kuuluva yökköslaji. Se on sukunsa lajeista Suomessa selvästi harvinaisin ja vuoden 2010 kansallisessa uhanalaisarvioinnissa luokiteltu vaarantuneeksi (VU).

## Koko ja ulkonäkö
Tummasekoyökkösen lajinmääritys vaatii genitaalipreparaatin tutkimista. Koirailla se on kuitenkin helppoa, sillä sivulämssän muoto on täysin erilainen kuin kolmella muulla muutoin ulkonäöltään erittäin samankaltaisella sekoyökköslajilla.

Siipien pohjaväri on punertavan tummanruskea, mutta sävy vaihtelee yksilöittäin. Siivet ovat kuitenkin aina melko tasaväriset. Poikkiviirut ovat kaksinkertaiset eivätkä erotu kovin selvästi. Myös keskivarjo on heikko. Munuaistäplän takanurkka on lähes aina tummalla värillä varjostunut ja täplässä on tumma viiru, joka tekee silmukan. Rengastäplä ja munuaistäplä ovat yleensä oranssit, mutta munuaistäplä saattaa joskus olla valkoinen. Takasiivet ovat ruskeat, tyveä kohti vaalenevat. Siipiväli 28&ndash;32&nbsp;mm.

## Levinneisyys ja lentoaika
Esiintymisaluetta ei tiedetä tarkasti, koska lajia on vaikea tunnistaa. Euroopassa havaintoja on Britteinsaarilta ja Pohjoisesta Länsi-Euroopasta Baltiaan ja idässä Baikalin ja Tianshanin alueilta. Lajin levinneisyys Suomessa oli painottunut Ahvenanmaalle, jossa se on paikoitellen jopa runsaslukuinen, sekä lounaissaaristoon. Sitä on myös tavattu harvakseltaan pitkin etelärannikkoa ja yksitellen jopa sisämaasta.

## Elinympäristö ja elintavat
Tummasekoyökkönen lienee esiintymiseltään erittäin paikoittainen. Sitä on tavattu hiekkapohjaisilla, melko kuivilla paikoilla, mutta elinympäristövaatimukset tunnetaan huonosti. Perhoset tulevat sekä valolle että syötille.

Talvehtiva vaihe on muna.

## Ravintokasvi
Toukkia on löydetty ainakin kurjenmiekkojen (*Iris*) kasvustoista. Se saattaa elää myös heinillä. Ravintokasvivalikoima tunnetaan huonosti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Bestimmungshilfe des Lepiforums 
* koiraan genitaalit  
* naaraan genitaalit
Kalvassekoyökkönen

**Kalvassekoyökkönen** (*Amphipoea fucosa*) on yleinen loppukesän yöperhonen. Se kuuluu sekoyökkösten sukuun, jonka lajit on huomattavan vaikeaa erottaa toisistaan.

## Koko ja ulkonäkö
Kalvassekoyökkönen on likimain keskikokoinen yökkönen. Sen siipien pohjaväri on yleensä vaalean harmahtava, mutta värisävy vaihtelee. Erityisesti siiven kärkiosassa ulomman poikkiviirun ja aaltoviirun väliin jäävä alue on vaihtelevansävyisen harmaa. Poikkiviirut ovat kaksinkertaiset ja erottuvat vaihtelevasti. Rengastäplä ja munuaistäplä erottuvat hyvin ja ovat yleensä väriltään oranssit, mutta munuaistäplä saattaa kuitenkin joskus olla valkoinen. Munuaistäplän sisällä tumma viiru tekee lenkin ja sisänurkassa on nähtävissä lähes aina tummaa varjostumaa. Takasiivet ovat ruskeat. Siipien kärkiväli 29&ndash;37 mm.

Kalvassekoyökkösen erottaminen luotettavasti yleisestä kaunosekoyökkösestä (*Amphipoea oculea*) tai kahdesta harvinaisemmasta lajista sekoyökköslajista voi vaatia genitaalipreparaatin tekoa.

## Levinneisyys ja lentoaika
Lajin levinneisyysalue ulottuu Keski-ja Pohjois-Euroopasta Siperiaan. Sitä tavataan Suomessa etelärannikolta ainakin Rovaniemen korkeudelle saakka. Perhoset ovat lennossa yhtenä sukupolvena heinäkuun lopulta syyskuun lopulle huipun ollessa elokuussa. Usein viimeiset havainnot tehdään lokakuun alussa.

## Elinympäristö ja elintavat
Kalvassekoyökkönen elää mitä erilaisimmissa kulttuuri- ja luonnonympäristöissä. Se saattaa kuitenkin suosia keskimäärin kosteampia elinpaikkoja kuin kaunosekoyökkönen. Perhonen on yleinen, usein erittäin runsaslukuinen, ja yksilöt lentävät valolle ja makealla nesteellä kostutetulle syötille. Sopivalla paikalla se on runsain valolle lentävä perhoslaji.

Toukka elää piilottelevaa elämää heinien korsissa ja juurituppaissa. Muna on talvehtiva elämänvaihe.

## Ravintokasvi
Toukka elää heinäkasveilla (Poaceae).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*
Suedehead

**Suedehead** oli 1970-luvun alkupuolen skinheadkulttuurin haara Isossa-Britanniassa. Suedeheadin erotti skinheadista kammattavan pituiseksi kasvatetut hiukset ja keskiluokkaisempi/toimistomaisempi arkipukeutuminen. Useat olivat edelleen työväenluokkaisia kuten skinheadit, mutta joillain suedeheadeilla oli valkokaulustyö. Naispuolista suedeheadeja kutsuttiin *sort*:eiksi. 

Suedet käyttivät kenkinään brogueita tai loafereita raskaiden maihareiden sijaan. Suedet käyttivät pukuja myös arkena (erityisesti Prince Of Wales ja kukonaskel-ruutukuviopukuja). Crombie-päällystakit ja lammasturkit tulivat yleisiksi. Paidoissa oli usein suuret napitetut kaulukset, ja yleisin tyyli oli isoruutuinen kauluspaita pidettynä hihattoman v-aukkoneuleen alla. Kestoprässättyjä Sta-Prest-suoria housuja käytettiin enemmän kuin skinien suosimia farkkuja.

Suedet kuuntelivat edelleen reggaeta, soulia ja ska:ta kuten skinitkin, mutta jotkut suedet kuuntelivat brittiläistä glam rockia kuten The Sweet, Slade ja Mott the Hoople.
Kasımpaşa SK

**Kasımpaşa Spor Kulübü** on vuonna 1921 perustettu jalkapalloseura Istanbulista, Turkista. Se pelaa Turkin Superliigassa, johon se nousi kaudeksi 2012–2013. Korkeimmalla sarjatasolla seura on pelannut aiemmin vuosina 1959–1964, 2007–2008 ja 2009–2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seuran kotisivut
Tarhakohokki

**Tarhakohokki** (*Silene armeria*) on punakukkainen kohokkikasvi. Lajia viljellään myös koristekasvina.

## Ulkonäkö ja koko
Yksivuotinen tarhakohokki kasvaa 20–40 cm korkeaksi. Kasvi on pysty, kalju, sinivihreä ja yläosastaan tahmea. Aluslehdet ovat suikeita, varsilehdet ovat yli 1 cm:n levyisiä, puikeita ja sepiviä. Kukinto on monikukkainen ja huiskilomainen. Kukan verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Verhiö on kalju, noin 7 mm leveä ja siinä on noin 10 matalaa suonta. Terälehdet ovat lanttokärkisiä sekä väriltään ruusunpunaisia tai harvoin valkoisia. Suomessa tarhakohokki kukkii heinä-elokuussa. Hedelmä on kota.

## Levinneisyys

Tarhakohokki on alun perin kotoisin Keski- ja Etelä-Euroopasta, mutta on monin paikoin Euroopassa levinnyt puutarhoista luontoon. Suomessa tarhakohokkia tavataan harvinaisena viljelykarkulaisena eripuolilla Suomea Kemin korkeudelle saakka.

## Elinympäristö
Luonnossa tarhakohokki viihtyy kallioilla, tienvarsilla ja joutomailla.

## Käyttö
Tarhakohokkia viljellään toisinaan puutarhakasvina.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Suuri Pohjolan kasvio*. Toim. Mossberg, Bo & Stenberg, Lennart. Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 2005 (2003).

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2020: Tarhakohokin (''Atocion armeria'') levinneisyys Suomessa.
* ITIS: ''Silene armeria'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Silene armeria'' 
* Flora of North America: ''Silene armeria''
Gabriella Völgyesi

**Gabriella Völgyesi** (s. 1977) on unkarilainen poplaulaja. Hän on soittanut pianoa jo 7-vuotiaasta. Hän esiintyi ensimmäisen kerran yleisölle vuonna 1992. Hän aloitti vuonna 1999 Unique-nimisessä yhtyeessä. 2006 vuonna yhtye julkaisi Best of Unique -nimisen kokoelmalevyn.

## Lähteet
Fabian Picardo

**Fabian Picardo** (s. 1972 Gibraltar) on gibraltarilainen poliitikko, joka toimii maansa pääministerinä joulukuusta 2011 alkaen.

Picardo syntyi Gibraltarilla ja opiskeli oikeustiedettä Oxfordin yliopistossa. Lakimiehen tutkintonsa päätteeksi hän auskultoi Inns of Court School of Law’ssa Lontoon Gray’s Innissä. Hänet valittiin Gibraltarin sosialistisen työväenpuolueen (Gibraltar Socialist Labour Party, GSLP) johtoon puolueen pitkäaikaisen puheenjohtajan Joe Bassanon seuraajaksi huhtikuussa 2011, ja kahdeksan kuukautta myöhemmin hänestä tuli pääministeri. Myös pääministerinä hänen edeltäjällään, Peter Caruanalla, oli takanaan pitkä virkakausi.

Ennen GSLP:hen liittymistään Picardo toimi Liberaalipuolueessa ja sitä ennen hän oli perustamassa Kansallispuoluetta.

Picardo on naimisissa ja hänellä on vuonna 2012 syntynyt poika. Hän on Gibraltarin genovalaista sukua, hänellä on työväenluokkainen tausta ja hänen isoäitinsä osallistui Espanjan sisällissotaan tasavaltalaisten puolella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Altti Järvinen

**Altti Johannes Järvinen** (19. kesäkuuta 1889 Harjavalta – 4. maaliskuuta 1982 Pori) oli suomalainen hammaslääkäri ja kuoronjohtaja.

Järvinen aloitti kuorolaulun jo kouluaikoinaan Lahdessa ja opiskellessaan kuului Ylioppilaskunnan Laulajiin sekä Helsingin yliopiston Satakuntalaisen Osakunnan kuoroon. Vuonna 1919 hän perusti Porin Suojeluskunnan mieskuoron toimien sen johtajana Suojeluskuntien lakkauttamiseen vuoteen 1944 saakka. Sen jatkajaksi perustettiin Järvisen aloitteesta Porin Mies-Laulu, jonka taiteellisena johtajana hän oli 1945–1965. Vuonna 1945 Järvinen oli mukana perustamassa Suomen Mieskuoroliittoa. Myöhemmin hän toimi sen kunniapuheenjohtajana vuodesta 1968 lähtien kuolemaansa saakka. Altti Järviselle on myönnetty Suomen Mieskuoroliiton kunniamerkki nro 3. Professorin arvonimi hänelle myönnettiin vuonna 1969.

Järvinen valmistui hammaslääkäriksi vuonna 1915 ja toimi yksityishammaslääkärinä Porissa vuoteen 1970 saakka. Muistelmateoksensa hän julkaisi vuonna 1968.

Järvinen osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa, ja toimi myöhemmin Porin Seudun Rintamamiesyhdistyksen puheenjohtajana.

## Teokset
*

## Lähteet
Matti Lehtonen (lentopalloilija)

**Matti Lehtonen** (s. 10. tammikuuta 1935) on suomalainen entinen lentopalloilija.

Porin Pyrintöä edustanut Lehtonen pelasi Suomen lentopallomaajoukkueessa 45 ottelua vuosina 1957–1963. Vuoden parhaaksi lentopalloilijaksi hänet valittiin vuonna 1957.

## Saavutukset
*Suomen mestaruus 1957
*SM-pronssia: 1956, 1958

## Lähteet
*Lentopalloliitto/Miesten A-maaottelutilasto
PIM

**PIM** oli helsinkiläinen rockyhtye, joka sai alkunsa vuonna 1984. Yhtyeen perustajia olivat Ninni Manninen (laulu), Maria Lumikangas (basso) ja Päivi (kitara). Päivi lähti varhain yhtyeestä, ja tilalle kitaristiksi tuli Vilma Vainikainen.

## Historia
Alkuun Manninen soitti rumpuja laulamisen ohella varsinaisen rumpalin puuttuessa. Muutaman tilapäisen soittajan jälkeen yhtyeeseen pyydettiin vihjeen perusteella rumpaliksi Marianne Loppi, joka oli soittanut aiemmin yhtyeessä Geisha.

PIM keikkaili Suomessa ja Ruotsissa, sekä levytti studiossa kolme singleä. Vuonna 1985 julkaistiin Nancy Sinatran kappale *"*These boots are made for walking" sekä oma kappale "Drink it". "Fade away" jäi viimeiseksi levytykseksi. Yhtye on saanut vaikutteita Sinatran lisäksi muun muassa The Crampsiltä ja Link Wrayltä. Ensisinglen B-puolen raita, "Dee-Lay", sai innoituksensa The Nights of Iguana -yhtyeen basisti Dile Kolasesta, joka tunnetaan myös nimellä Delay. Delay antoi PIMille musiikillisia neuvoja muun muassa sovitukseen liittyen. Sen lisäksi yhtyeet keikkailivat usein yhdessä.

Vuonna 1986 yhtyeen jäsenistössä tapahtui muutoksia. Kesällä PIM käytti keikoilla kakkoskitaristia, joka ei jäänyt pysyväksi jäseneksi. Sitten rumpali Marianne Loppi lähti Ranskaan opiskelemaan. Yhtye päätyi valitsemaan uudeksi rumpaliksi lähipiiristään tutun Ykä Knuuttilan (Musta Paraati, Shadowplay), joka oli mukana levyttämässä "Fade away" -singleä.

Lepakko eli Helsingin Lepakkoluola oli merkittävässä asemassa yhtyeelle niin harjoittelu- kuin esiintymisasujen hankintapaikkana, sekä kokoonpanon syntymisessä, "henkinen koti". Yhtyeen esiintymisessä garage-tyylisen rock-musiikin ohella tärkeitä olivat vaaleat, pulleat peruukit, kimaltavat lurex-mekot sekä pitkävartiset platform-kengät.

PIM keskittyi soittamiseen ja hauskanpitoon. "Kaikki oli hyvin sattumanvaraista", sanoi yhtyeen kitaristi Vilma Vainikainen. Yhtye ei koskaan tehnyt LP-levyä. Yhtyeen tarina päättyi vuonna 1988. PIM jätti jäähyväiset kuvattuna yleisellä kaatopaikalla ''Iltalehden'' juttuun.

Yhtyeen nimi oli peräisin klassisesta Carl Barksin Aku Ankka -tarinasta *"*Vaarallinen lelu*"*, jossa Aku hypnotisoituu sanoilla "PIM! Olet kana!" 

## Diskografia
### Singlet

* These boots are made for walking / Dee-Lay (1985)
* Lies / Drink it (1986)
* Fade away / Move on (1987)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [Discogs (Pim)](http://www.discogs.com/artist/Pim+(10))
HMS Crossbow (G96)

**HMS Crossbow** (viirinumerot G96 ja D96) oli Yhdistyneen kuningaskunnan merivoimien Weapon-luokan hävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin John I. Thornycroft and Companylta Woolstonista, missä köli laskettiin 26. elokuuta 1944. Alus laskettiin vesille 20. joulukuuta 1945 ja valmistui 4. maaliskuuta 1948.

## Palvelus
Alus romutettiin 1972.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
HMS Scorpion (G64)

**HMS Scorpion** (viirinumerot G64 ja D64) oli Britannian kuninkaallisen laivaston Weapon-luokan hävittäjä.

## Valmistus

Alus tilattiin nimellä *HMS Centaur* J. Samuel White and Companylta Cowesista Isle of Wightilta, missä köli laskettiin 16. joulukuuta 1944. Alus laskettiin vesille 15. elokuuta 1946 nimettynä *HMS Scorpioniksi* ja valmistui 17. syyskuuta 1947.

## Palvelus
Alus saapui romutettavaksi 1971.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
E-100

**Panzerkampfwagen E-100** oli saksalainen superraskas panssarivaunu, jota kehiteltiin toisen maailmansodan lopussa.

## Kehitystyö
Waffenamt tilasi suunnitelman vaunusta kesäkuussa 1943. Se oli raskain *[[Entwicklung-sarja]]n* (E) panssarivaunu. Tarkoituksena oli standardisoida, eli saada mahdollisimman moni komponentti sopimaan muihin E-sarjan vaunuihin. Projekti oli rinnakkainen Porschen Maus-panssarivaunulle. Adlerwerke esitteli E-100-suunnitelman maaliskuussa 1944. Heinäkuussa 1944 Adolf Hitler määräsi superraskaiden vaunujen projektit lakkautettavaksi. Työtä jatkettiin kuitenkin hitaalla vauhdilla kolmen työntekijän kootessa vaunua.

Suunnitelmissa oli käyttää vaunussa HL230-moottoria tai uutta 1&nbsp;200 hevosvoiman moottoria, jota ei vielä ollut olemassa. HL230 oli sama moottori, jota käytettiin Panther- ja Tiger II -panssarivaunuissa. Sen teho oli riittävä 45-tonniselle Panther-tankille ja alitehoinen jo 70-tonniselle Tiger II:lle.

Rungossa oli viisto panssari, tyypillinen vuoden 1943 loppupuolen ratkaisu, jolla saatiin panssariin lisää suojavaikutusta lisäämättä kuitenkaan painoa. Panssarin paksuus oli edessä 200 millimetriä, sivussa 120 millimetriä ja takana 150 millimetriä. Tykkitornin panssaroinnin paksuus vaihteli 80–200 millimetrin välillä. Telapyörät olivat limittäiset, niin kuin Tiger II:ssa ja Pantherissa.

Ensimmäinen prototyyppi ei koskaan valmistunut, ja liittoutuneet löysivät sen tehtaalta vuonna 1945. Vielä keskeneräinen vaunu kuljetettiin Britanniaan tutkittavaksi, minkä jälkeen se romutettiin.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Chamberlain, Peter & Doyle, Hilary: *Encyclopedia Of German Tanks Of World War Two*. 1999.

## Aiheesta muualla
Havupistiäiset

**Havupistiäiset** (Diprionidae) on pistiäisiin kuuluva heimo. Havupistiäiset voidaan jakaa kahteen alaheimoon: Diprioninae ja Monocteninae. Monocteninae sisältää katajapistiäisiä (*Monoctenus*), Diprioninae kuusi- ja mäntypistiäisiä.

Eräät havupistiäiset, kuten pilkkumäntypistiäinen ja ruskomäntypistiäinen voivat aiheuttaa suuria tuhoja metsäteollisuudelle.

Euroopassa tavattavia havupistiäisiä:
* *Diprion butovitschi*
* *Diprion pini* pilkkumäntypistiäinen
* *Diprion rufiventris*
* *Diprion similis* täplämäntypistiäinen
* *Gilpinia abieticola* kirjokuusipistiäinen
* *Gilpinia catocala*
* *Gilpinia coreana*
* *Gilpinia fennica* suomenkuusipistiäinen
* *Gilpinia frutetorum* viirymäntypistiäinen
* *Gilpinia hercyniae* hersykuusipistiäinen
* *Gilpinia laricis* vyömäntypistiäinen
* *Gilpinia pallida* kalvasmäntypistiäinen
* *Gilpinia polytoma* tihukuusipistiäinen
* *Gilpinia socia* rypäsmäntypistiäinen
* *Gilpinia variegata* kaarimäntypistiäinen
* *Gilpinia virens* kevätmäntypistiäinen
* *Macrodiprion nemoralis* ukkomäntypistiäinen
* *Microdiprion fuscipennis* varjokuusipistiäinen
* *Microdiprion pallipes* pikkumäntypistiäinen
* *Monoctenus juniperi* rantukatajapistiäinen
* *Monoctenus obscuratus* sysikatajapistiäinen
* *Monoctenus subconstrictus*
* *Neodiprion sertifer* ruskomäntypistiäinen

## Lähteet
* Fauna Europaea 
* Varama, Martti & Niemelä, Pekka. Männiköiden neulastuholaiset. *Metsätieteen aikakauskirja 2/2001*. PDF .
* Savela, Markku. Tree of life.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Havupistiäiset (''Diprionidae'')
*ITIS: Diprionidae 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Diprionidae, conifer sawflies 
*Iowa State University, Bug Guide: Family Diprionidae - Conifer Sawflies 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Diprionidae