open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Cristina Trivulzio di Belgiojoso

**Cristina Trivulzio di Belgiojoso** (1808 Milano − 1871 Milano) Belgiojoson ruhtinatar, Trivulzion markiisitar, oli italialainen isänmaanystävä ja kirjailija. Hän otti innokkaasti osaa Italian vapauttamispyrintöihin ja pakeni Romagnan kapinan (1830) kukistumisen jälkeen Ranskaan. Palattuaan Italiaan 1848 hän perusti omalla kustannuksellaan vapaajoukon, mutta joutui jälleen lähtemään ulkomaille, ja hänen omaisuutensa takavarikoitiin. Maanpaossa hän julkaisi tunnetut kirjeensä *Souvenirs dans l'exil*. Myöhemmin Milanoon siirryttyään hän vaikutti Italian yhdistämiseksi Savoijin johdolla.

Belgiojoson vei politiikkaan onneton avioliitto ruhtinas Emilio Barbiano Belgiojoson (k. 1858) kanssa yhdistettynä kiinnostukseen Italian vapauteen. Vuoden 1830 kapinan jälkeen hän lähti Pariisiin, jossa hänen salongistaan tuli suurkaupungin kirjallisen ja taidemaailman kuuluisuuksien kokoontumispaikka. 1840-luvulla hän perusti useita lehtiä, joihin hän kirjoitti itse, ja julkaisi anonyymisti esseen *Essai sur la formation du dogme catholique* (1846). Hän palasi 1848 Milanoon, joka oli noussut kapinaan itävaltalaisia vastaan, ja varusti omalla kustannuksellaan vapaaehtoisjoukon.

Joseph Radetzkyn voittojen jälkeen hän joutui jälleen lähtemään maanpakoon, ja hänen omaisuutensa takavarikoitiin. Kun Rooma oli antautunut ranskalaisille, Belgiojoso lähti Italiasta, teki pitkiä matkoja ja palasi 1856 Italian kautta Pariisiin, kun hän oli onnistunut samaan omaisuutensa takaisin ja maastakarkotus oli kumottu. Pariisissa hän julkaisi muutamia kirjallisia teoksia, muun muassa *Emina. Récits turco-asiatiques* (2 nidettä, 1856), *L’Asie Mineure et Syrie* (1858) ja *Scènes de la vie turque* (1858). Hän osallistui kuitenkin yhä ahkerasti politiikkaan, ja häntä jopa epäiltiin osallisuudesta Felice Orsinin 1858 tekemään Napoleon III:n murhayritykseen. 1859 hän matkasi halki Italian edistääkseen Camillo Cavourin suunnitelmia ja perusti samoihin aikoihin lehden *Italia*, joka alkoi ensin ilmestyä Milanossa, sitten Torinossa. Vuoden 1860 jälkeen hän ei enää osallistunut julkiseen elämään.

## Julkaisut
* *Souvenirs dans l'exil*
* *Histoire de la maison de Savoie*, Paris 1860 (Åbo Akademin kirjastossa)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ninja (käännösjärjestelmä)

**Ninja** on käännösautomaatiojärjestelmä tietokoneohjelman kääntämiseen lähdekoodista. Ohjelma on julkaistu Apache 2.0 -lisenssillä.

Ninja ei toteuta eräitä toiminta, vaan luottaa toisen käännöstyökalun kuten CMake tai Meson tuottamiin tiedostoihin: Ninjan konfiguraatiotiedostoja ei ole tarkoitus tehdä käsin. Ohjelma on toteutettu C++-kielellä.

Evan Martin toteutti Ninjan johtuen make-ohjelman ongelmista kuten sen hitaudesta. Martin aloitti Ninjan vuonna 2010 työskennellessään Chrome-projektissa. Chromen käännös ottaa noin  C++-lähdekooditiedostoa ja tuottaa noin 90 megatavun ohjelmatiedoston. Ero make-ohjelmaan suorituskyvyssä ilmenee suurissa projekteissa. Ninja suorittaa useita käännöstoimintoja rinnakkain oletuksena.

Työkalua käyttävät Google Chrome, osat Android-käyttöjärjestelmästä sekä LLVM-projekti.

## Esimerkki
Esimerkki ohjelman konfiguraatiotiedostosta:

```
rule cc
      command = gcc -c -o $out $in
      description = CC $out
    
    rule link
      command = gcc -o $out $in
      description = LINK $out
    
    build source1.o: cc source1.c
    build source2.o: cc source2.c
    build myprogram: link source1.o source2.o
```


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* The Ninja build system
TRADIC

**TRADIC** () oli Bell Labsin vuonna 1954 rakentama täysin transistoripohjainen tietokone. Jean H. Felkerin johtama ryhmä rakensi tietokoneen Yhdysvaltain ilmavoimille.

Suuri osa tietokoneen kehityksen ongelmista liittyi muunnoksiin analogisesta tiedosta digitaaliseen ja päinvastoin.

Tietokone koostui noin 700 kärkitransistorista ja yli :sta diodista. Tietokone käytti germanium-transistoreja ja diodi-transistori- (DTL), diodi- (DL) ja diodi-resistorilogiikkaa (DRL).

Tietokoneen eduiksi aiempiin elektroniputkiin perustuviin tietokoneisiin verrattuna sanotaan:
* suurempi nopeus
* pienempi koko
* korkeampi luotettavuus
* parempi turvallisuus (ei korkeita jännitteitä)
* alhaisempi virrankulutus

Tietokoneesta kehitettiin kevyempi lentokoneisiin sopiva versio (Flyable TRADIC).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Flyable TRADIC: The First Airborne Transistorized Digital Computer
Aleksander Henrik Söderman

**Aleksander Henrik Söderman** (14. heinäkuuta 1876 Uusikaupunki − 13. lokakuuta 1933 Pälkäne) oli suomalainen kihlakunnantuomari, Uudenkaupungin pormestari ja valtiopäivämies.

Södermanin vanhemmat olivat kauppias Gustaf Söderman ja Amanda Brigitta Blom ja puoliso vuodesta 1908 Sigrid Anna Ulrika Ellmén. Hän pääsi ylioppilaaksi 1896 Turun lyseosta, suoritti Helsingin yliopistossa oikeustutkinnon 1901 ja sai varatuomarin arvon 1904. Söderman oli Uudenkaupungin pormestari 1904−1920. Hän oli poliittisista syistä vangittuna yhdenvertaisuuslain vastustajana Krestyn vankilassa Pietarissa 1912−1913 yhdessä Uudenkaupungin raatimiesten kapteeni Blomin ja apteekkari Frickin kanssa. Vuodesta 1920 alkaen Söderman toimi  kihlakunnantuomarina Hauhon tuomiokunnassa. Hän oli porvarissäädyssä Uudenkaupungin edustaja valtiopäivillä 1905–1906.

## Lähteet
Samu Kemppi

**Samu Kemppi** (s. 2002) on suomalainen aktivisti, joka tuo aktiivisesti esille lastensuojelun epäkohtia ja vaatii niihin muutosta.Kemppi on perustanut Apua Nuorille -järjestön vuonna 2017. Järjestön tehtävänä on auttaa vertaistuellisesti nuoria ja ohjata heitä ammattiavun ääreen. Järjestö lopetti toimintansa vuonna 2021 ja Yleisradion tutkivan journalismin MOT-toimitus uutisoi toimintaan liittyneistä ongelmista vuonna 2024 .

Kemppi on suorittanut peruskoulun oppimäärän Kosken Koulukeskuksessa Imatralla ja hän aloitti lukio-opinnot vuonna 2020.

## Apua Nuorille -tiimi
Samu Kempin perustama Apua Nuorille -tiimi tarjosi nuorille vertaistukea, apua ja ohjausta nettisivujen chatissa.

Nuoret ottivat palveluun yhteyttä, ja Kempin kanssa toimiva tiimi tarjosi heille vertaistukea ja ohjasi nuoria tarvittaessa ammattiavun tai viranomaisavun piiriin. Ensimmäisen puolentoista vuoden aikana palveluun tuli 16&nbsp;000 yhteydenottoa. Viestit koskivat koulukiusaamista, perheväkivaltaa, itsetuhoisuutta, masennusta ja syömishäiriöitä.

Kemppi ja tiimi pyrkivät toiminnallaan tekemään lapsille ja nuorille ammattiavun hakemisesta helpompaa.

Toiminta loppui vuonna 2021. Vuonna 2024 Yleisradion MOT-toimitus uutisoi toimintaan liittyneistä ongelmista. Toimituksen selvityksen mukaan kaikki chat-asiakastyötä tehneet vapaaehtoiset olivat alaikäisiä eikä heille järjestetty perehdytystä mielenterveysongelmista kärsivien nuorten kohtaamiseen. Järjestössä ei myöskään työskennellyt yhtään sosiaali- ja terveysalan ammattilaista. 

## Tunnustukset
*Kempin perustama toiminta palkittiin Vuoden vuorovaikutusteko 2018 -kunniamaininnalla. 
*Myös presidentti Sauli Niinistö on huomioinut Apua Nuorille- tiimin toiminnan kiitoskirjeellä. 
*Samu Kemppi sai vuonna 2018 myös Imatran seudun Pelastakaa Lapset ry:n Vuoden lapsellinen teko -diplomin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teknologia edesauttaa nuorten mahdollisuuksia vuorovaikutukseen vertaisten kanssa Samu Kempin kirjoitus Prologi-lehden numerossa Vol 14 Nro 1 (2018).
Halichoeres cosmetus

**Halichoeres cosmetus**  on koralliriuttojen pienikokoinen huulikala.

## Koko ja ulkonäkö
*Halichoeres cosmetus* kasvaa noin 13 cm pitkäksi. Sen vartalossa on hohtavia oransseja vaakajuovia siniharmaalla pohjalla, ja selkäevässä kaksi mustaa täplää.

## Alkuperä
*Halichoeres cosmetus* on kotoisin Intian valtameren länsiosista.

## Lähteet
LZ-67

**LZ-67** on Lanzaroten saarella, Espanjassa sijaitseva päätie, joka saa alkunsa La Santan kylästä, Tinajon kunnasta. La Santasta tie jatkuu Tinajon kuntakeskukseen ja sieltä edelleen Timanfayan kansallispuiston lävitse Yaizaan. Tiellä on pituutta noin 20 kilometriä ja se on kokonaan päällystettyä kaksiajorataista tietä.

## Reitti

*Tinajo
**La Santa
**Tinajo (LZ-20)
** Mancha Blanca (LZ-56)
*Yaiza (LZ-2)

## Lähteet
LZ-10

**LZ-10** on Lanzaroten saarella, Espanjassa sijaitseva päätie, joka saa alkunsa Teguisen kunnasta Tahíchen kylästä läheltä saaren pääkaupunki Arrecifeä. Tahíchesta tie jatkuu Teguisen ja Harían kuntakeskusten kautta Arrietaan, Harian kunnassa. Tiellä on pituutta noin 28 kilometriä ja se on kokonaan päällystetty. Tie on pääosin hyväkuntoista kaksiajorataista tietä, mutta lähinnä Harían ympäristössä on muutama kapeampi serpeentiinitieosuus. 

## Reitti

* Teguise
** Tahíche (LZ-1)
** Nazaret (LZ-408)
** Teguise (LZ-30, LZ-404)
** Los Valles
* Haría (LZ-207, LZ-206)
** Arrieta (LZ-1)

## Lähteet
Gojō

**Gojō** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin lounaisosassa ja rajautuu Osakan ja Wakayaman prefektuureihin. Kaupungin keskusta on rakeuntunut sen pohjoisosassa virtaavan Yoshinojoen oikealle rannalle. Pohjoisessa kaupungin alue nousee Kongōvuorelle, etelässä siihen kuuluu laajoja alueita Kiivuorilta. Gojōssa on 30&nbsp;107 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 292,02 neliökilometriä.

Gojō kehittyi vanhastaan liikenteen solmukohtana ja Yoshinojoen varren jokisatamana. Edo-kaudella ja Meiji-kauden alussa se toimi paikallisena hallinnollisena keskuksena. Perinteinen elinkeino on läheisten vuoristoalueiden puutavaraa hyödyntävä puutuote- ja puusepänteollisuus, joka tuottaa esimerkiksi geta-jalkineita ja syömäpuikkoja. Maaseutualueilla viljellään riisiä ja hedelmiä, kuten persikoita, kakeja ja omenapäärynöitä. Kaupunkiin on sijoittunut myös pienteollisuutta. Kaupunkioikeudet Gojōlle myönnettiin laajan kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1957. Kaupunki laajeni huomattavasti etelän vuoristoseuduille vuonna 2005, kun siihen liitettiin Nishi-Yoshinon ja Ōtōn kyläkunnat.

Gojōlla on rikas rakennettu kulttuuriperintö. Vuonna 719 perustetun Eisan-jin buddhalaisen temppelin kahdeksankulmainen halli ja pronssikello ovat Japanin kansallisaarteita. Muun muassa Goryō-jinjan pyhäkkö, Kuriyama-suvun asuintalo ja Hori-suvun asuintalo on sen sijaan nimitetty tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Kaupungin eteläosassa kulkeva pyhiinvaellusreitti Ōmine okukagemichi on sisällytetty Unescon maailmanperintöluettelon kohteeseen ”Kii-vuoriston pyhät paikat ja pyhiinvaellusreitit”. Eräs luonnonnähtävyys on vuorostaan Anōn japaninaprikoosilehto. Kaupungin alueita kuuluu myös Yoshinon–Kumanon kansallispuistoon ja Kongōn–Ikoman–Kisenin puolikansallispuistoon. Gojōta palvelee JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja.

## Kuvia

Tiedosto:五條市小和町 御霊神社本殿 Goryō-jinja, Owa-chō 2011.4.29 - panoramio.jpg|Goryō-jinja
Tiedosto:賀名生皇居跡(重要文化財堀家住宅)とバス専用道(五新線)の橋梁 2014.3.28 - panoramio.jpg|Hori-suvun talo Anōssa
Tiedosto:賀名生梅林 Anō-bairin 2014.3.28 - panoramio (1).jpg|Anōn japaninaprikoosilehto
Tiedosto:赤根色の街道4.jpg|Katu Gojō-shinmachissa festivaalin aikaan


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
LZ-30

**LZ-30** on Lanzaroten saarella, Espanjassa sijaitseva alueellinen päätie, joka alkaa Yaizan kunnassa sijaitsevasta Ugasta. Ugasta tie jatkuu San Bartolomén kautta Teguiseen. Tiellä on pituutta noin 23 kilometriä ja se on kokonaan päällystettyä kaksiajorataistatietä.

## Reitti

* Yaiza
** Uga (LZ-2)
* Tías
** Tegoyo (LZ-501, LZ-56)
** Masdache (LZ-503, LZ-58)
* San Bartolomé
** La Florida
** San Bartolomé (LZ-20)
* Teguise
** Nazaret (LZ-408, LZ-402)
** Teguise (LZ-10)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mikko Ilkka

**Mikko Ilkka** (3. lokakuuta 1864 − 2. helmikuuta 1920 Santamäen kartano, Loppi) oli suomalainen maatalousaiheista kirjoittanut tietokirjailija.

Ilkka kävi neljä luokkaa lyseota ja siirtyi sitten käytännölliselle alalle päätyen lopulta pienkarjan hoitajaksi. Hän kirjoitti useita opaskirjoja siipikarjan, mehiläisten ja kaniinien hoitamisesta. Ilkka kirjoitti myös historiallisia kuvauksia, pitäjäkertomuksia ja novelleja. Vuonna 1918 hän siirtyi Lopelle senaattori H. G. Paloheimon omistaman Santamäen kartanon yhteyteen perustetun malli- ja harjoittelupienkarjahoitolan johtajaksi. Ilkka toimitti myös Ikaalinen- ja Kekri : siipikarjan, mehiläisten ja pikkukarjan hoitaja-lehtiä. Hän oli mukana suojeluskuntatoiminnassa Ikaalisissa asuessaan. Suomen sisällissodan aikana Ilkka oli järjestämässä Ikaalisten kauppalan puolustusta, perusti etappikanslian ja toimi kauppalan piirityksen aikana kanslian päällikkönä. Myöhemmin hän oli Ikaalistan komendanttina.  

## Teoksia
* *Karhunpeijaat Ikaalisissa 28 p:nä maaliskuuta 1833 : (Tampereen sanomille)*. Tampere 1906
* *Miten Kuuskosken osuuskunta perustettiin*. Gummerus 1908
* *Kananhoitokirja : useampien tiedemiesten ja käytännöllisten kananhoitajien sekä omien tutkimusten ja kokemusten perusteella laatinut Mikko Ilkka*. Otava 1909, 2. lis. painos 1910, 3. korj. ja lis. painos 1912, 4. korjattu ja lisätty paiinos 1916, 5. painos korjannut ja laajentanut Matti M. Ilkka 1922, 6. kokonaan uudistettu painos 1925
* *Hanhet ja ankat*. Otava 1910
* *Kalamiehen taika : lyhyt kertomus iso-isän aikakaudelta*. Kristiina 1910
* *Kalkkunat ja helmikanat*. Otava 1910
* *Mehiläishoito*. Gummerus 1910
* *Mehiläiskirja : opas mehiläishoitajille*. Otava 1910, 2. painos 1913, 3. painos korjannut ja lisännyt Matti M. Ilkka 1922
* *Tarina Isonvihan ajoilta*. Isak Julinin Kustannusliike ja Kirjakauppa, Tampere 1910
* *Kaniininhoitokirja*. Otava 1911, 2. korj. painos 1916
* *Pieni kananhoitokirja : kansakoulujen jatkokursseja ja kansanopistoja sekä itseopiskelua varten*. Otava 1911
* *Sianhoitokirja*. Otava 1912
* *Vuohenhoitokirja*. Otava 1913

## Lähteet
POKEY

**POKEY** () oli IO-, ajastin- ja äänipiiri Atarin 8-bittisissä Atari 400/800- ja XL/XE- mikrotietokoneissa. Piiriä käytettiin myös Atarin kolikkopeleissä kuten *[[Gravitar]]* (1982).
Atari sai patentin piirille Yhdysvalloissa vuonna 1982.
Piirin suunnittelijana toimi Doug Neubauer, joka myös kehitti *[[Star Raiders]]in* (1979).

Piirin toiminta ei ollut aikanaan hyvin julkisesti tiedossa. Piirissä on neljä osittain riippumatonta äänikanavaa, joissa on jokaisessa oma taajuus, kohina ja äänenvoimakkuuden ohjaus.

Atari SAP Music Archive -projekti (ASMA) säilöö piiriin perustuvia chiptune-kappaleita. Kappaleita säilötään SAP (Slight Atari Player) -tiedostomuodossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* POKEY CO12294 (PDF) 
* https://www.atariarchives.org/dere/chapt07.php
Bodianus

**Bodianus** on huulikalojen heimoon kuuluva suku.

Useimmat tämän suvunlajit elävät koralliriutoilla alle 40 metrin syvyydessä. Joitakin lajeja on myös tavattu lämpimien vesien kallioriutoilta, kuten Perun ja Chilen rannikolla elävä *[[Bodianus eclancheri]]*. Suvussa on myös muutamia syvän veden lajeja.

Kaikki Bodianus-suvun huulikalat ovat petoja, jotka saalistavat merenpohjan selkärangattomia kuten simpukoita, matoja ja äyriäisiä. Eräät lajit liikkuvan merenpohjaa tonkivien isompien kalojen mukana, koska tonkiminen saa liikkeelle pieniä saalieläimiä joihin huulikala ei muuten pääsisi käsiksi.

## Lajit
Sukuun kuuluu nykyisin 45 lajia. Niistä 11 on määritetty vasta 2000-luvulla.
* *[[Bodianus anthioides]]*
* *[[Bodianus axillaris]]*
* *[[Bodianus bathycapros]]*
* *[[Bodianus bilunulatus]]*
* *[[Bodianus bimaculatus]]*
* *[[Bodianus busellatus]]*
* *[[Bodianus cylindriatus]]*
* *[[Bodianus diana]]*
* *[[Bodianus dictynna]]*
* *[[Bodianus diplotaenia]]*
* *[[Bodianus eclancheri]]*
* *[[Bodianus flavifrons]]*
* *[[Bodianus flavipinnis]]*
* *[[Bodianus frenchii]]*
* *[[Bodianus insularis]]*
* *[[Bodianus izuensis]]*
* *[[Bodianus leucosticticus]]*
* *[[Bodianus loxozonus]]*
* *[[Bodianus macrognathos]]*
* *[[Bodianus macrourus]]*
* *[[Bodianus masudai]]*
* *[[Bodianus mesothorax]]*
* *[[Bodianus neilli]]*
* *[[Bodianus neopercularis]]*
* *[[Bodianus opercularis]]*
* *[[Bodianus oxycephalus]]*
* *[[Bodianus paraleucosticticus]]*
* *[[Bodianus perditio]]*
* *[[Bodianus prognathus]]*
* *[[Bodianus pulchellus]]*
* *[[Bodianus rubrisos]]*
* *[[Bodianus rufus]]*
* *[[Bodianus sanguineus]]*
* *[[Bodianus scrofa]]*
* *[[Bodianus sepiacaudus]]*
* *[[Bodianus solatus]]*
* *[[Bodianus speciosus]]*
* *[[Bodianus tanyokidus]]*
* *[[Bodianus thoracotaeniatus]]*
* *[[Bodianus trilineatus]]*
* *[[Bodianus unimaculatus]]*
* *[[Bodianus vulpinus]]*

## Lähteet
Gose (Nara)

**Gose** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Naran altaan eteläreunalla. Lännessä sen alue nousee Kongō- ja Katsuragivuorille ja rajautuu Osakan prefektuuriin. Kaupungin eteläosat ovat kukkulaisia. Gosessa on 25&nbsp;525 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 60,58 neliökilometriä.

Gose kehittyi Edo-kaudella ensin linnanaluskaupunkina Kuwayama-klaanin hallinnassa, myöhemmin suoraan bakufun eli maan keskushallinnon alaisuudessa (*[[tenryō]]*). Perinteisiä elinkeinoja ovat *Yamato*-kankaan (*[[kasuri]]*) kudonta ja lääkkeiden valmistus. Kaupungissa on myös esimerkiksi jalkineiden tuotantoa. Kemianteollisuuden merkitys sen taloudelle on ollut merkittävässä kasvussa. Maaseutualueilla harjoitetaan riisin, kakien (*Gosho-gaki*) ja kudzun (*Yoshino-kuzu*) viljelyä, puutarhaviljelyä sekä maidon ja siipikarjan tuotantoa. Kaupunkioikeudet Goselle myönnettiin kuntaliitoksen yhteydessä vuonna 1958. 

Gosen kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi useat *[[kofun]]*-hautakummut ja muut historialliset muistomerkit. Muinaisen Katsuragi-kodō-tien varrella on säilynyt monia vanhoja rakennuksia, kuten Kamoyamaguchi-jinjan ja Hitokotonushi-jinjan pyhäköt, Kuhon-jin buddhalainen temppeli ja Nagaran historiallinen kaupunkimiljöö. Siellä sijaitseva Nakamura-suvun talo Edo-kauden alkupuolelta on valittu Japanin tärkeän kulttuuriomaisuuden joukkoon. Kisshōsō-jin temppeli puolestaan tunnetaan Sagichō-seremoniastaan. Kongō- ja Katsuragivuorten alueet kuuluvat Kongō-Ikoma-Kisenin puolikansallispuistoon. Katsuragille on Gosesta yhteys Katsuragivuoren köysirataa pitkin. Gosea palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja sekä Kintetsu-rautateiden Gose-linja ja Yoshino-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Katsuragi-hitokotonushi-jinja haiden and icho.jpg|Katsuragi Hitokotonushi-jinja
Tiedosto:Kisshosoji 2017b.jpg|Kisshōsō-ji
Tiedosto:JR和歌山線 御所駅にて Gose station, JR Wakayama line 2012.1.18 - panoramio.jpg|Wakayama-linja Gosen rautatieasemalla
Tiedosto:170514 Kintetsu Katsuragi Ropeway Line Gose Nara pref Japan01bs.jpg|Katsuragivuoren köysirata


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Santamäen kartano

**Santamäen kartano** on Lopen Launosten kylässä sijaitseva kartano. Kartano muodostettiin vähitellen 1800-luvun kuluessa, kantatilana oli kolmannes Seppälän  eli Sandnäsin ja Hallahuhdan säteriratsutilaa. Kartanon yhteydessä on ollut myös teollista toimintaa.

Vuonna 1889 Hjalmar G. Paloheimo (Brander) meni naimisiin Santamäen kartanon tyttären Elin Hernbergin kanssa ja hän osti samalla kartanon siihen aikaan omistaneelta Hernbergin perikunnalta. Vuonna 1890 Paloheimo perusti kartanon yhteyteen yksiraamisen sahalaitoksen ja 1890-luvun puolivälissä vielä pienen tiilitehtaan aluksi kartanon omia tarpeita varten. 1900-luvun alussa Paloheimon teollisen toiminnan painopiste siirtyi Riihimäelle jossa hän oli muun muassa osakkaana Riihimäen lasitehtaassa. Paloheimo avioitui leskeksi jäätyään Kormun kartanon tyttären Ida Anderssonin kanssa ja samalla myös tämä kartano siirtyi hänen haltuunsa. Tässä vaiheessa kartanon koko oli noin 6&nbsp;000 hehtaaria.

Vuonna 1907 valmistui kapearaiteinen Riihimäen–Lopen rautatie, joka kulki Santamäen kartanon kautta Lopen Kesijärveltä Riihimäen rautatieasemalle. Rata oli aluksi hevosvetoinen rillirata mutta vuonna 1911 alkoi höyryveturien käyttö radalla.

Santamäen kartanoalueella sijaitsee kolme eri-ikäistä päärakennusta. Rakennuksia ympäröi puisto ja alue on rajattu kiviaidalla. Vanhin päärakennus on mahdollisesti peräisin 1700-luvulta ja sitä laajennettiin useassa vaiheessa 1800-luvulla. Vuonna 1894 valmistuneen toisen päärakennuksen suunnitteli arkkitehti H. R. Helin. Uusin rapattu tiilinen päärakennus valmistui 1920, suunnittelija oli arkkitehti Yrjö Sadeniemi. Tämän rakennuksen nykyinen ulkoasu on peräisin vuodelta 1933. Talousrakennuksiin kuuluu muun muassa 1870-luvulta peräisn olevat hirsiset viljamakasiini ja talli sekä 1890-luvulta peräisin oleva vesitornirakennus. Kartanon työväen asuinrakennukset ovat peräisin 1890- ja 1910-luvulta.

## Lähteet
Vieno Levänen

**Vieno Levänen-Sandelin** (, 1. syyskuuta 1911 Hancock – 30. toukokuuta 1998) oli neuvostoliittolainen kaunokirjallisuuden ja laulujen suomentaja.

Vieno Levänen syntyi amerikansuomalaiseen työläisperheeseen, joka palasi Suomeen vuonna 1920. Levänen kävi koulunsa Kotkassa ja opiskeli vuosina 1929–1932 Helsingin yliopistossa harrastaen myös kieliä ja musiikkia. Perhe muutti Petroskoihin vuonna 1932, ja samana vuonna Levänen meni naimisiin näyttelijä Alarik Sandelinin kanssa.

Levänen työskenteli säestäjänä Petroskoin radiossa, opetti suomea ja käänsi aluksi saksasta ja myöhemmin myös venäjästä. Hänen miehensä kuoli vuonna 1937 ja isä ammuttiin vuonna 1938. Levänen, hänen äitinsä ja kaksi lastaan karkotettiin Petroskoista Puudosin piiriin ja edelleen Tšeboksaryyn. Sodan aikana perhe oli evakossa Permin alueella.

Palattuaan Petroskoihin vuonna 1946 Levänen työskenteli radion toimittajana ja kaunokirjallisuuden kääntäjänä. Vuonna 1950 hän siirtyi suomenkielisen kaunokirjallisuuden toimittajaksi kirjakustantamoon. Levänen on suomentanut paljon venäläistä ja neuvostokirjallisuutta sekä sanoittanut lauluja. Hänet hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1955.

## Lähteet
Marco Wörgötter

**Marco Wörgötter** (s. 16. lokakuuta 2002) on itävaltalainen mäkihyppääjä. Seuratasolla hän edustaa Kitzbüheler SC:tä.

Wörgötter voitti nuorten talviolympialaisissa 2020 Lausannessa sekä normaalimäen että sekajoukkuemäen kultaa. Maailmancupissa hän debytoi helmikuussa 2020 Sapporossa sijoittuen heti ensimmäisessä kilpailussaan pisteille ollen 22:s. Continental Cupissa hän on ollut parhaimmillaan 13:s.

## Lähteet
* 
* Marco Wörgötter Itävallan hiihtoliiton sivuilla
Helinä Rautavaaran museo

**Helinä Rautavaaran museo** on etnografinen museo Espoossa. Se on toiminut kauppakeskus Entressen tiloissa syksystä 2019. Helinä Rautavaaran nimelle omistettu museo esittelee maailmankulttuureita järjestämällä vaihtuvia näyttelyitä sekä erilaisia tapahtumia, työpajoja ja seminaareja. 

## Historia

Museo avattiin Tapiolassa, Weegee-talon kolmannessa kerroksessa kesäkuussa 1998. Vuonna 2006 se siirtyi Weegeen toiseen kerrokseen. Vuonna 2017 kokoelmat siirtyivät Näyttelykeskus Weegeen yhteydessä sijainneeseen väliaikaiseen tilaan Ahertajankuja 4:ssä, jossa kokoelmanäyttely Leiri kertoi yhteisöjen voimasta ja kyvystä selviytyä muuttuvassa maailmassa esittelemällä sekä Helinä Rautavaaran kokoelmaa että museolle lahjoitettua esineistöä.  Näyttelyn seitsemän ”telttaa” kätkivät sisälleen yhteisöilleen merkityksellisiä esineitä. Länsiafrikkalaiset tanssipuvut, capoeiera-soittimet ja bengaliyhteisön Durga-alttari ovat elävää kulttuuriperintöä ja yhdyssiteitä eri puolilla maailmaa asuvien ihmisten välillä. 

### Keskustelu ja kritiikki
Syyskuusta 2007 asti Espoon kaupungin koulutoimi on vaatinut koululaisten vanhemmilta luvan siihen, että lapset voivat kouluaikana osallistua kulttuuri- ja liikuntapolku KULPS:n puitteissa järjestettävälle vierailulle Helinä Rautavaaran museoon. Päätöksen perusteena oli huoli lasten altistumisesta vieraille uskonnollisille tavoille. Museon kanta on, että sen tiloissa harjoitetaan ainoastaan sivistystointa – ei siis minkäänlaisia uskonnollisia menoja. Päätös liittyy pitkäaikaiseen keskusteluun Helinä Rautavaaran elämäntyöstä sekä vieraita kulttuureja koskevan tiedon roolista perusopetuksessa.

### Tanssiteos
Elokuussa 2010 sai Louhisalissa ensi-iltansa espoolaisen tanssiteatterin Glims & Glomsin esitys *Helinä*, joka kertoo itseoppineesta antropologista ja uskontotieteilijästä. *Helinän* koreografian on tehnyt Simo Heiskanen, joka myös esittää vanhaa Helinää, teoksen kertojaa.

## Lähteet
*Helinä Rautavaaran museo

### Viitteet
Curium(III)oksalaatti

**Curium(III)oksalaatti** tai **curiumoksalaatti** Cm2(C2O4)3 on radioaktiivisen alkuaine curiumin oksalaatti. Se esiintyy tavallisesti kidevedellisenä dekahydraattina Cm2(C2O4)3·10H2O.

Curium(III)oksalaattia voidaan valmistaa saostamalla Cm3+-ioneja sisältävä liuos oksaalihapolla:

:\mathrm{2\ Cm^{\,3+}\ + 3 \ H_2C_2O_4 +\ 10 \ H_2O \longrightarrow 2\ Cm_2(C_2O_4)_3\ \text{·} \ {10}\ H_2O \  + 6\ H^{\,+}}

Dekahydraatti muuttuu vähitellen tyhjiössä kidevedettömäksi 280&nbsp;°C lämpötilassa. Jos sitä lämmitetään edelleen 360&nbsp;°C lämpötilaan, muodostuu curiumkarbonaattia:

:\mathrm{Cm_2(C_2O_4)_3\ \text{·} \ {10}\ H_2O \ \xrightarrow {280\, {}^{\circ}C} \ Cm_2(C_2O_4)_3  + 10\ H_2O}

:\mathrm{Cm_2(C_2O_4)_3\ \xrightarrow {360\, {}^{\circ}C} \ Cm_2(CO_3)_3  + 3\ CO_2}

Hydratoitunut oksalaatti liukenee alkalimetallien karbonaattiliuoksiin. Suuren radioaktiivisuuden vuoksi vasta muodostunut curiumoksalaatti muuttuu radiolyysillä karbonaatiksi muutaman tunnin kuluessa.

Curiumoksalaattia käytetään valmistettaessa curium(IV)oksidia CmO2 curium(III)hydroksidista Cm(OH)3.

Curiumoksalaatin ominaisuuksia on tutkittu käytetyn ydinpolttoaineen käsittelyä varten. Curiumionit, joihin on sekoittunut epäpuhtautena plutoniumia ja amerikiumia pitkän varastointiajan kuluessa, voidaan erotella liuoksista hyvällä saannolla (jopa 99,4&nbsp;%) oksalaatin saostamisen avulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: Curium;oxalic acid
Tyyne Perttu

**Tyyne Perttu** (, 27. syyskuuta 1918 Lappeenranta – 12. huhtikuuta 1975) oli neuvostoliittolainen kaunokirjallisuuden suomentaja.

Perttu syntyi maalarin perheeseen, joka muutti Neuvostoliittoon Tyynen ollessa kolmetoistavuotias. Keskikoulun jälkeen hän meni opiskelemaan Leningradin farmakologiseen instituuttiin, mutta joutui jättämään sen kesken. Vuonna 1940 Perttu siirtyi Petroskoihin, jossa hän työskenteli aluksi kirjakustantamon toimittajana ja sittemmin *[[Karjalan Sanomat|Totuus]]*-lehden kääntäjänä.

Perttu on suomentanut paljon neuvostoliittolaista kaunokirjallisuutta. Työskennellessään *[[Karjalan Sanomat|Neuvosto-Karjala]]* -lehdessä hän toimi myös Petroskoin kaupunkineuvoston edustajana. Perttu palkittiin lehdessä julkaistusta artikkelisarjasta vuonna 1969 ja seuraavana vuonna hän sai Karjalan ansioituneen kulttuurityöntekijän arvonimen. Perttu hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1956 ja hän kuului myös Neuvostoliiton journalistiliittoon.

## Lähteet
Beardsley

**Beardsley** voi tarkoittaa seuraavia:

* Beardsley (Minnesota), 
* Aubrey Beardsley (1872–1898), englantilainen kuvittaja ja kirjailija
* Peter Beardsley (s. 1961), englantilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä.
Risi

**Risi** voi tarkoittaa seuraavia:

;sukunimenä:
* Dino Risi (1916–2008), italialainen elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja
* Edward Gabriel Risi (1969–2025), eteläafrikkalainen roomalaiskatolinen piispa
* Marco Risi (s. 1951), italialainen elokuvaohjaaja ja -tuottaja

;muita merkityksiä:
* Risi Competizione, italialais-yhdysvaltalainen kilpatalli.
Multamäen rautatieasema

**Multamäen rautatieasema** () on lakkautettu rautatieliikennepaikka Savon radalla Kouvolan Kuusankoskella, Multamäellä. Se perustettiin seisakevaihteena 4. marraskuuta 1910. Vuonna 1946 se miehitettiin ja muutettiin kohtauspaikaksi, koska Kouvolan ja Mikkelin välisellä rataosuudella oli pitkiä osuuksia ilman kohtauspaikkaa. Paikalle rakennettiin vaatimaton asemarakennus, jonka suunnitteli Jarl Ungern. Miehitys lopetettiin vuonna 1963 ja rata Voikkaalle rakennettiin alkamaan Multamäeltä 1970. Henkilöliikenne lakkautettiin 1. kesäkuuta 1980 ja rata Voikkaalle purettiin 1981. Junakohtaukset Multamäellä lopetettiin ja ratapiha purettiin vuonna 2000. Liikennepaikka lakkautettiin 9. lokakuuta 2001.

## Lähteet
Luettelo Helsingin korkeimmista rakennuksista

Luettelo Helsingin korkeimmista rakennuksista 1.2.2020.

Rakennusten tiedot kopioitu pääasiassa Luettelo Suomen Korkeimmista rakennuksista -sivulta.

## Yli 50-metriset rakennukset

## Muita tunnettuja alle 50-metrisiä rakennuksia

## Lähteet
Alexander Gripenberg

**Alexander Gripenberg** (28. toukokuuta 1879 Pultava Venäjä – 9. helmikuuta 1935 Sedjenane, Tunisia) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Alexander Gripenbergin vanhemmat olivat jalkaväenkenraali Oskar Ferdinand Gripenberg ja Katarina (Hedvig Ida Angelique) Lundh. Gripenberg valmistui keisarin paašikoulusta, tuli kamaripaashiksi keisarinna Aleksandra Fjodorovnan luo, ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin palvelukseen Henkivartioväen ratsastavaan tykistöprikaatiin 1898. Luutnantiksi hänet ylennettiin 1902 ja komennettiin alikapteenina 9. Itä-Siperian tarkk’ampujatykistöprikaatiin, jossa hän osallistui Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905. Hän haavoittui sodassa niin, että hänen toinen jalkansa amputoitiin. Gripenberg tuli vuoden 1905 alussa tykistön ylitarkastaja suuriruhtinas Sergei Mihailovitš Romanovin adjutantiksi ja siirrettiin luutnanttina Henkivartioväen ratsastavan tykistöprikaatin upseeriluetteloihin. Alikapteeniksi hänet ylennettiin 1906 ja kapteeniksi 1911. Gripenberg määrättiin Henkivartioväen ratsastavaan tykistöprikaatiin 1912 ja ylennettiin everstiksi. Hän erosi sotapalveluksesta 1914, mutta palasi ensimmäisen maailmansodan aikana palvelukseen 1915 suuriruhtinas Sergei Mihailovitšin adjutantiksi. Hän oli maailmansodan aikana myös kevyen mörssäritykistödivisioonan komentaja vuoteen 1917, jolloin hän erosi sotapalveluksesta kenraalimajurina. Hän siirtyi sitten Ranskaan ja toimi Ranskan valtion tierakentamisen johtajana Tunisiassa aina kuolemaansa saakka. Viimeiset 9 vuotta Gripenberg asui osaksi Ranskassa ja osaksi Tunisissa.

## Lähteet
Eugen Gripenberg

**Eugen Gripenberg** (s. 7. syyskuuta 1859 Simbirskin kuvernementti Venäjä – ?) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Eugen Gripenbergin vanhemmat olivat eversti, valtioneuvos Carl August Edvard Gripenberg ja Eudoxia Lunina ja puolisot 1886–1890 Elisabet Henriette Maria Natalia Sofia Baumgarten ja vuodesta 1895 Helena Paulovna Šumeikova. Gripenberg valmistui keisarin paašikoulusta, ylennettiin aliluutnantiksi ja määrättiin Henkivartioväen 3. krenatööritykistöprikaatiin 1880. Vänrikkinä hänet siirrettiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin seuraavana vuonna, ylennettiin aliluutnantiksi 1884 ja luutnantiksi 1885. Hänet komennettiin 2. reservitykistöprikaatin 5. henkivartioväen patteriin 1891, ylennettiin alikapteeniksi 1893 ja kapteeniksi 1895. Samana vuonna hän myös tuli Henkivartioväen 3. tykistöprikaatin palvelukseen, mutta siirrettiin 1897 Henkivartioväen 2. tykistöprikaatiin. Hänet nimitettiin 1900 Henkivartioväen 3. tykistöprikaatin 2. patterin päälliköksi ja ylennettiin samana vuonna everstiksi. Gripenberg osallistui Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905. Vuonna 1907 hänet määrättiin Henkivartioväen 2. tykistöprikaatin komentajaksi ja ylennettiin kenraalimajuriksi. Hän erosi sotapalveluksesta 1910, mutta palasi ensimmäisen maailmansodan aikana palvelukseen, toimien 2. tykistöprikaatin esikuntapäällikkönä 1914–1915.

## Lähteet
Johan Fredrik Sebastian Gripenberg

**Johan Fredrik Sebastian Gripenberg** (1. helmikuuta 1801 Köyliö – 4. kesäkuuta 1865 Helsinki) oli suomalainen Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut kenraalimajuri.

Gripenbergin vanhemmat olivat majuri, tilanomistaja Nils Leonard Gripenberg ja Christina Gustava Rosbeck ja puoliso vuodesta 1826 Sofia Margareta Ascholin. Kenraaliluutnantti Johan Axel Gripenberg oli heidän poikansa. Johan Fredrik Sebastian Gripenberg tuli kersantiksi 1. Suomen jääkärirykmentin Turun pataljoonan Turun komppaniaan 1815, ylennettiin seuraavana vuonna porte-épée-vänrikiksi ja 1819 aliluutnantiksi rykmentin Hämeenlinnan pataljoonan Helsingin komppaniaan. Sieltä hänet kuitenkin siirrettiin pian 2. Suomen jalkaväkirykmentin Hämeenlinnan pataljoonan Janakkalan komppaniaan, vuonna 1820 1. Suomen jalkaväkirykmentin Vaasan pataljoonan Kokkolan komppaniaan ja 1821 edelleen mainitun pataljoonan adjutantiksi. Hänet ylennettiin luutnantiksi 1823 ja määrättiin 1. Suomen tarkk’ampujaprikaatin 2. Vaasan tarkk’ampujapataljoonan esikunnan adjutantiksi 1827. Vuonna 1830 hän siirtyi Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonan 3. komppaniaan. 

Gripenberg oli pataljoonansa mukana kukistamassa Marraskuun kansannousua Puolassa 1831–1832. Alikapteeniksi hänet ylennettiin 1832, kapteeniksi 1833 ja majuriksi 1834, jolloin hänet siirrettiin Savonlinnan suomenmaalaiseen jalkaväkirykmenttiin. Seuraavana vuonna hän siirtyi 2. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan ja 6. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vuonna 1838. Hänestä tuli 3. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentaja vuonna 1841, everstiluutnantiksi hänet ylennettiin 1845 ja everstiksi 1852. Vuonna 1855 hän siirtyi komentajaksi 5. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan, joka osallistui Krimin sodan aikana 1855 Helsingin puolustamiseen. Gripenberg määrättiin 2. suomenmaalaisen linjapataljoonan komentajaksi 1857. Tästä tehtävästä ja samalla sotapalveluksesta hän erosi kenraalimajurina elokuussa 1862.

Gripenberg edusti aatelissäädyssä Knorring-sukua  valtiopäivillä 1863–1864.

## Lähteet
Kerttu Juntunen

**Kerttu Kyhälä-Juntunen** (, 12. maaliskuuta 1924 Kiiskilampi, Oulun lääni – 14. heinäkuuta 1994) oli neuvostoliittolainen kirjallisuuden suomentaja.

Kerttu Juntunen syntyi kansanedustaja Kalle Kyhälän maanviljelijäperheeseen. Lapuan liike kyyditti hänen isänsä Neuvostoliittoon vuonna 1930. Kerttu ja hänen äitinsä muuttivat vuonna 1931 Alavoiseen, jonne isä perusti sovhoosin. Vuonna 1934 perhe muutti Petroskoihin. Isä pidätettiin vuonna 1938 ja Kerttu karkotettiin äiteineen Äänisjärven Hirvisaarelle, josta he siirtyivät Soutjärven piiriin. Kerttu kävi metsätöissä ja pääsi seuraavana vuonna palaamaan Petroskoihin, jossa hän työskenteli lähettinä ja kirjastonhoitajana.

Jatkosodan aikana Juntunen oli evakkona Kemerovon alueella. Palattuaan Petroskoihin vuonna 1945 hän työskenteli kirjastossa, kirjankuvittajana ja osallistui taidenäyttelyihin. Vuonna 1955 Juntunen pääsi opiskelemaan Petroskoin yliopiston suomen kielen ja kirjallisuuden laitokselle. Valmistuttuaan hän työskenteli kirjallisuustoimittajana ja kääntäjänä. Juntunen on suomentanut neuvostoliittolaista kaunokirjallisuutta sekä kirjallisuus- ja yhteiskuntatieteellisiä teoksia. 

Juntunen hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1986. Hänelle on myönnetty Karjalan ansioituneen kulttuurityöntekijän arvonimi. Juntusen muistelmat ilmestyivät vuonna 1991 *[[Carelia]]*-aikakauslehdessä.

## Kirjallinen tuotanto
* K. Kyhälä-Juntunen: "Siperian vuodet: Muistelmia". Carelia. N:o 4, 1991 ja N:o 11 1992. S. 4-31
* K. Kyhälä-Juntunen: "Kaksi vanhaa: Kertomus". Carelia. 1994. N:o 6. S. 5 -  Karjalan Sanomat. 23.6.1994

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Pitkä päivätyö käännöskirjallisuuden vainiolla: [Kerttu Kyhälä-Juntusesta]. Carelia. 1994. N:o 3. S. 124-125.
* Ettei kukaan olisi nähnyt: Kerttu Juntunen täyttää tänään 70 vuotta. Karjalan Sanomat. 12.3.1994
Eero Kuitunen

**Eero Kuitunen** (s. 15. lokakuuta 1997 Vantaa) on suomalainen pesäpalloilija. Kuitunen edustaa Superpesiksessä pelaavaa Imatran Pallo-Veikkoja. Kuitunen pelaa ulkopelissä etukentällä. Hänen kasvattajaseuransa on Keravan Pesis-Juniorit. Kaudella 2018 alkaneella urallaan Superpesiksessä Kuitunen on pelannut 32 runkosarjaottelua, joissa on lyönyt yhden kunnarin ja viisi tavallista juoksua, tuonut 19 juoksua ja kerännyt 66 kärkilyöntiä. Kolmessa pelaamassaan pudotuspelissä Kuitunen on kerännyt yhden kärkilyönnin. Ennen debyyttiä Superpesiksessä Kuitunen pelasi Ykköspesistä Haminan Palloilijoissa Kuitunen valittiin B-nuorten Itä-Länsi-otteluun vuosina 2014 ja 2015.

## Lähteet
* https://www.koskenkorvanurheilijat.fi/kuitunen-eero 
* http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=8111&view=pelaajakortti
Carl Samuel Nottbeck

**Carl Samuel Nottbeck** (13. syyskuuta 1779 Tallinna – 1. elokuuta 1847 Pietari) oli baltiansaksalainen liikemies. Hän oli Suomen tuottoisimman tehtaan Finlayson & Co:n omistajajohtaja ja Suomen Nottbeck-suvun kantaisä.

## Perhe
Carl Samuel Nottbeck oli viidennen polven tallinnalainen. 1800-luvun alussa hän muutti Pietariin. Hän solmi avioliiton Charlotta Dorotea von zur Mühlenin kanssa, joka oli myös baltiansaksalainen, tallinnalaisen raatimiehen tytär. He asuivat Pietarin Vasilinsaaressa ja saivat yksitoista lasta. Heidän kotinsa oli uskonnollinen, ja siellä järjestettiin gossnerilaisten hartaushetkiä. Nottbeckien kotikielenä Pietarissa oli saksa, mutta kodin ulkopuolella puhuttiin ranskaa ja venäjää. Nottbeck johti Pietarissa perustamaansa kauppahuonetta, jolla oli oikeus harjoittaa ulkomaankauppaa.

## Finlayson
Vuonna 1836 Nottbeck osti Finlaysonin puuvillatehtaan yhdessä Georg Adolf Rauchin kanssa. Lisäksi heillä oli äänetön yhtiökumppani englantilainen William Wheeler. Finlaysonin ostoa oli järjestelemässä baltiansaksalainen Ferdinand Uhde, josta tuli Finlaysonin isännöitsijä. Heitä kaikkia, kuten yrityksensä myynyttä James Finlaysonia, yhdistivät uskonnolliset verkostot. Nottbeck vastasi yhtiön tuotteiden myynnistä ja markkinoista Venäjällä ja toimi koko yhtiön johtajana. Hänen aikanaan alkoi yhtiön voimakas kehittäminen. Tuotantotiloja rakennettiin ja tuotantoa kasvatettiin Tampereella, vaikka Nottbeck ei tiettävästi koskaan käynyt siellä. Sen sijaan hän lähetti toiseksi vanhimman poikansa Wilhelmin jo vuonna 1836 Tampereelle Ferdinand Uhden mukana perehtyäkseen tehtaan toimintaan ja johtamiseen. Vanhin poika Carl työskenteli Finlaysonin Pietarin konttorissa. Muut lapset eivät työskennelleet yhtiössä.

## Lähteet
Tauno Haapalainen

**Tauno Haapalainen** (, 19. syyskuuta 1908 Viipuri – 30. tammikuuta 1976) oli neuvostoliittolainen kaunokirjallisuuden suomentaja.

Haapalainen syntyi työläisperheeseen. Hän kävi kansakoulun ja opiskeli ammattikoulussa. Perhe muutti vuonna 1926 Neuvostoliiton Kontupohjaan. Vuonna 1930 Haapalainen kutsuttiin puna-armeijaan. Asevelvollisuuden jälkeen hän työskenteli Neuvostoliiton Kaukoidässä, oli perustamassa Mys Šmidtan arktista asemaa ja osallistui radistina Tšeljuskin-laivan miehistön pelastamiseen, josta hänet palkittiin työn punaisen lipun kunniamerkillä.

Vuonna 1940 Haapalainen alkoi opiskella viestintätekniikkaa. Opinnot keskeytti toinen maailmansota, jonka aikana Haapalainen korjasi sotilasradioasemia Moskovassa ja siirtyi sitten Uralille. Sodan jälkeen hän työskenteli Virossa ja muutti vuonna 1947 Petroskoihin.

Haapalainen työskenteli vuodesta 1950 lähtien kääntäjänä ja toimittajana Karjalan kirjakustantamossa ja Progress-kustantamon suomenkielisessä toimituksessa. Hän on kääntänyt muun muassa venäläistä, neuvostoliittolaista ja virolaista kaunokirjallisuutta. Haapalainen hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton jäseneksi vuonna 1969.

## Lähteet
GC-1

**GC-1** on Gran Canarian saarella, Espanjassa sijaitseva pääosin moottoritieksi rakennettu päätie, joka saa alkunsa saaren pääkaupunki Las Palmasista. Las Palmasista tie jatkuu itärannikkoa myötäilen Gran Canarian lentoseman sivuitse saaren suurimpaan matkailukeskukseen, Maspalomasiin ja sieltä edelleen Puerto del Mogániin. Tie on pääosin neliajoratainen ja sillä on yhteensä 16 tunnelia, joista suurin osa sijaitsee Mogánin kunnassa. Koko tien pituus on noin 78 kilometriä, josta moottoritietä on noin 70 kilometriä ja loput nelikaistatietä Las Palmasin keskustassa.

Moottoritie on valmistunut useissa eriosissa. Viimeisin osa (Puerto Rico-Puerto del Mogán) on valmistunut vasta 2010-luvulla.

## Reitti

* Las Palmas de Gran Canaria (GC-2)
** El Risco de San Nicolás (GC-110)
** Vega de San José (GC-31)
** San Cristóbal (GC-309)
** Mercalaspalmas (GC-100, GC-3)
* Telde
** Las Remudas (GC-101, GC-10)
** El Calero (GC-102)
** Salinetas (GC-117)
** El Goro (GC-140)
** Gran Canarian lentoasema
* Ingenio
** Carrizal (GC-191)
* Agüimes
** Arinaga (GC-193, GC-100)
* Santa Lucía de Tirajana
** Vecindario (GC-65, GC-191, GC-500)
* San Bartolomé de Tirajana
** Bahía Feliz (GC-500)
** San Agustín (GC-500)
** Playa del Ingles (GC-60)
** Maspalomas (GC-503)
** Pasito Blanco (GC-500)
* Mogán
** Arguineguin (GC-500)
** Puerto Rico
** Puerto del Mogán (GC-200)

## Nähtävää

* Saaren pääkaupunki Las Palmas de Gran Canaria satamineen
* Catedral de Santa Ana Las Palmasissa
* Ostoskeskus Centro Comercial Atlántico Vecindario Vecindariossa
* Sioux City Park San Agustíssa
* Maspalomasin hiekkadyynit
* Maspalomasin majakka

## Lähteet
Antonio Puertas

**Antonio José Rodríguez Díaz** eli **Antonio Puertas** (s. 21. helmikuuta 1992 Benahadux, Espanja) on espanjalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan Primera Divisiónissa pelaavaa Granadaa ja on pelipaikaltaan hyökkääjä.

## Seurajoukkueura
16. kesäkuuta 2017 Puertas palasi takaisin Granadaan ja teki seuran kanssa kolmivuotisen sopimuksen. Hän liittyi välittömästi seuran edustusjoukkueeseen ja oli toisella kaudellaan 2018–2019 joukkueen paras maalintekijä. Kauden päätteeksi Granada nousi maan pääsarjaan Primera Divisióniin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Antonio Puertasin tilastot BDFutbol-sivustolla 
* Antonio Puertasin tilastot Soccerway-sivustolla
Mary Crosby

**Mary Frances Crosby** (s. 14. syyskuuta 1959 Los Angeles, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Crosby on näytellyt niin tieteiselokuvissa, television saippuadraamoissa, komedioissa, kauhuelokuvissa kuin puheteatterissakin.

## Ura
Mary Crosby syntyi Bing Crosbyn ja Kathryn Grantin perheeseen. Hän esiintyi jo kuusivuotiaana *Peter Pan* -näytelmässä ja teki televisiodebyyttinsä kahdeksanvuotiaana sarjassa *The Danny Thomas Hour*. Epäonnistuneiden yliopisto-opintojen jälkeen Mary Crosby opiskeli paremmalla menestyksellä American Conservatory Theatre -koulussa San Franciscossa. Ammattimaisen näyttelijän uransa hän aloitti 1978 televisiosarjassa *[[Starsky ja Hutch]]*.

Crosbyn tunnetuin rooli lienee juonitteleva Kristin Shepard television draamasarjassa *Dallas*. Kristin on femme fatale -tyyppi, joka on koitua sarjan päähahmoksi kohonneen J. R. Ewingin kohtaloksi. Crosby näytteli Kristiniä 1979–1981. Hahmo piipahti myös *Dallasista* lohkaistussa oheissarjassa *[[Knots Landing]]*. Crosbyn televisioura jatkui lähinnä vierailevan tähden osissa muun muassa sarjoissa *[[Lemmenlaiva]]*, *[[Star Trek: Deep Space Nine]]* ja *[[Beverly Hills 90210]]*. Minisarjassa *Hollywood Wives* (1985) hän näytteli yhden päärooleista.

Valkokankailla Crosby debytoi vuonna 1983. Elokuva oli David Nelsonin ohjaama draama *Last Plane Out*. Crosbyn elokuvatyöt ovat suurimmalta osin sivurooleja, paitsi tieteiskomediassa *The Ice Pirates* (1984), jossa hän näytteli prinsessa Karinaa.

2000-luvun taitteen jälkeen Crosbyn televisioura hiipui, mutta hän näytteli edelleen elokuvarooleja, kuten kuvernöörin vaimoa toimintaelokuvassa *[[Zorron legenda]]* (2005).

Mary Crosby on myös teatterinäyttelijä. Vuonna 1985 hän teki Julian roolin klassikkotragediassa *[[Romeo ja Julia]]*, Romeona oli James Cromwell. Crosby palasi Julian rooliin 1988 ja voitti Drama-Logue-palkinnon.

## Lähteet
Tampa Bay

**Tampa Bay** on noin tuhannen neliökilometrin laajuinen estuaari Floridan länsirannikolla Yhdysvalloissa.

## Maantiede
Tampa Bay työntyy Meksikonlahdesta koilliseen ja jakautuu pohjoisosastaan kahteen pienempään lahteen, Old Tampa Bayhin ja Hillsborough Bayhin. Old Tampa Bayn ja Meksikonlahden pääaltaan välissä on Pinellan niemi. Tampa Bayhin laskevat seuraavat joet:  Hillsborough River, Alafia, Manatee ja Little Manatee. Tampa Bayn fauna ja floora on rikasta. Alueella elää muun muassa delfiinejä, pelikaaneja, merikilpikonnia ja manaatteja. Kalalajeja on yli 200.

Tampa Bayn keskisyvyys on vain nelisen metriä, joten siihen on ruopattu suurille aluksille soveltuvia väyliä. Tampa Bayn rannoilla on useita satamia, mukaan luettuna Floridan suurin satama, Port Tampa Bay.

Tampa Bayn metropolialueen asukasluku oli noin 3,1 miljoonaa vuonna 2018. Suurimpia kaupunkeja ovat Tampa, St. Petersburg, Clearwater, Brandon  ja Spring Hill. Muita kaupunkeja ovat muun muassa Dunedin, Largo, Palm Harbor, Pinellas Park, Tarpon Springs, Wesley Chapel ja Zephyrhills.

Eurooppalaisista Tampa Bayn saavutti ensimmäisenä konkistadori Pánfilo de Narváez huhtikuussa 1528. Espanjalainen tutkimusmatkailija Hernando de Soto saapui alueelle toukokuussa 1539.

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
*Tampa Bay Water Atlas
Katsuragi (Nara)

**Katsuragi** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Naran altaan lounaiskulmassa. Lännessä sen alue nousee Kongōvuorille ja rajautuu Osakan prefektuuriin. Katsuragissa on 37&nbsp;399 asukasta (tammikuussa 2020) ja sen pinta-ala on 33,72 neliökilometriä.

Katsuragi on kaupunkina suhteellisen uusi: se perustettiin vuonna 2004 liittämällä yhteen Katsuragin piirikunnassa sijainneet Shinjōn ja Taiman maaseutukaupungit. Se on vanhaa kulttuuriseurua, jonka läpi kulki Asukan ja Naniwan eli nykyisen Osakan toisiinsa yhdistävä Takenouchi-kaidō-tie. Kaupungin alueella on säilynyt lukuisia *[[kofun]]*-hautakumpuja. 600-luvun loppupuolelta seutu kukoisti merkittävän Taima-deran buddhalaisen temppelin hallinnassa ja oli Hakuhō-kulttuurin ydinaluetta. Edo-kaudella Shinjōhon perustettiin paikallisen daimiokunnan hallinnollinen keskus (*[[jin’ya]]*). Perinteisiä elinkeinoja olivat puuvillan viljely ja lääkkeiden valmistus. Nykyisin kaupungissa viljellään riisiä, vihanneksia ja koristekukkia sekä harjoitetaan karjataloutta. Sinne on sijoittunut myös paperi-, elektroniikka-, muovi- ja tekstiiliteollisuutta.

Katsuragin rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu Taima-deran temppelialue, jossa on useita kansallisaarteita ja tärkeän kulttuuriomaisuuden kohteita. Se tunnetaan myös Chūjō-himeen liittyvästä legendasta, puutarhastaan ja Sekkō-jin temppelin tavoin  pioneistaan. Kaupungissa toimii Katsuragin historiallinen museo ja sumō-museo. Kongōvuorten alueet kuuluvat Kongōn–Ikoman–Kisenin puolikansallispuistoon. Katsuragia palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja sekä Kintetsu-rautateiden Minami-Ōsaka-linja ja Gose-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Katsuragi-imasuhonoikaduchi-jinja honden.jpg|Katsuraki Niimasuhonoikazuchi-jinja
Tiedosto:Sekkoji soukanno suna.jpg|Sekkō-ji
Tiedosto:近鉄南大阪線 尺土駅にて Shakudo station 2013.1.23 - panoramio.jpg|Shakudon rautatieasema
Tiedosto:Kitahanauchi Otsuka Kofun, zenkei.jpg|Kitahanauchi-Ōtsuka-kofun


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Kashiba

**Kashiba** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kansain alueella Naran prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin luoteisosassa Naran altaan länsireunalla. Lännessä sen alue nousee Nijōvuoren rinteille ja rajautuu Osakan prefektuuriin. Kashibassa on 79&nbsp;272 asukasta (joulukuussa 2019) ja sen pinta-ala on 24,26 neliökilometriä.

Kashiba on alun perin maaseutumaista aluetta, jonne syntyi ennen toista maailmansotaa aluksi maanviljelijöiden sivutyönä tehtävää sukkien ja hiekkapaperin valmistusta. Kashiban maaseutukaupunki muodostettiin neljän kyläkunnan kuntaliitoksella vuonna 1956. Myöhemmin se on kasvanut voimakkaasti Osakan lähiönä. Kaupunkioikeudet Kashiballe myönnettiin vuonna 1991. Sinne on sijoittunut myös metalli- ja muoviteollisuutta. Tärkeä elinkeino on puutarhaviljely, joka tuottaa esimerkiksi vihanneksia, kakeja ja mansikoita. 

Kashiban kulttuuriperintöön kuuluvat esimerkiksi Hiranotsuka-Anayaman *[[kofun]]*-hautakumpu, keisari Buretsun hautamausoleumi ja muut historialliset jäänteet. Eräs luonnonnähtävyys on Donzurubōn eroosion kuluttama tuffikivimuodostelma. Osa kaupungin alueesta kuuluu Kongō-Ikoma-Kisenin puolikansallispuistoon. Kashibaa palvelevat JR Nishi-Nihonin Wakayama-linja sekä Kintetsu-rautateiden Osaka-linja ja Minami-Ōsaka-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Kashima-jinja Kashiba201806.jpg|Kashima-jinja
Tiedosto:Kitsui Shiroyama Kofun, zenkei.jpg|Kitsui Shiroyama-kofun
Tiedosto:Dondurubo5.jpg|Donzurubōn kalliomuodostelmia
Tiedosto:Platform of Goido Station.jpg|Goidōn rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut