Manding-kielet

**Manding-kielet** ovat mandelaisten kielten läntisen haaran ryhmä, johon kuuluvia kieliä puhutaan laajassa osassa Länsi-Afrikkaa. Ne muodostavat murrejatkumon, jossa ”kieliksi” kutsutaan yleensä sellaisia kielimuotoja, joita varten on olemassa kirjakieli. Kielten rajojen määrittely on vaikeaa siirtymämurteiden takia.

## Alaryhmät ja kielet
Manding-kielet jaetaan kahteen alaryhmään. Luoteiseen tai länsiryhmään kuuluvat kielet, joissa on viisi vokaalia:
* Mandinkaa puhuu puolitoista miljoonaa henkeä Gambiassa, Senegalissa ja Guinea-Bissaussa.
* Länsimaninkalla tai khasonkalla on 700&nbsp;000 puhujaa Malissa ja 120&nbsp;000 Senegalin kaakkois- ja Gambian itäosissa. Khasonkaa pidetään usein erillisenä kielenä, koska sillä on Malissa kansalliskielen status ja kirjakieli. Laajemmalla hajanaisella alueella puhuttu jahanka on myös lähellä länsimaninkaa.
* Kitanmaninkaa tai pohjoismaninkaa puhutaan Malissa Kitan kaupungin ympäristössä. Se on monilta piirteiltään lähellä Guinean etelämaninkaa ja bambaraa. Pohjoinen Bagèn murre muodostaa siirtymän kagoroon.

Itäiseen alarymään kuuluvat seitsenvokaaliset kielet:
* Bambaraa puhuu äidinkielenään lähes neljä miljoonaa henkeä ja toisena kielenään yli kymmenen miljoonaa etupäässä Malissa.
* Djulan murteet Norsunluurannikolla ja Burkina Fasossa muodostavat bambaran ja maninkan kanssa murrejatkumon, joka ulottuu Malin ja Guinean alueelle.  Äidinkielisiä puhujia on 1,5 miljoonaa Norsunluurannikon pohjoisosassa, yli 600&nbsp;000 Burkina Fason länsiosassa ja lähes 100&nbsp;000 Malin kaakkoisosassa. Djulaksi kutsutaan myös lingua francana käytettyä kielimuotoa, jota voidaan pitää bambaran aluemurteena. Sitä puhuu toisena kielenään 12 miljoonaa henkeä Norsunluurannikolla ja 3–4 miljoonaa Burkina Fasossa.
* Etelämaninkalla eli guineanmaninkalla on Guineassa kolme miljoonaa äidinkielistä puhujaa. Sitä käytetään laajasti myös lingua francana. Yleiskielen ja etupäässä n’ko-kirjaimistoon perustuvan kirjakielen perustana toimii maninka-morin murre.
* Itämaninkaa puhutaan Malissa ja Guinean koillisosassa. Malissa puhujia on noin 600&nbsp;000 henkeä, mutta kieli on väistymässä bambaran tieltä. Guineassa itä- ja etelämaninkan raja on epäselvä ja niiden erottaminen toisistaan on pitkälti keinotekoista.
* Konjaa eli konjankaa puhuu 250&nbsp;000 henkeä Guineassa ja noin 40&nbsp;000 Liberiassa. Konja on sanastoltaan ja kieliopiltaan lähellä guineanmaninkaa, mutta eroaa siitä äänteellisesti. Macentan seudulla puhuttu manja eli manjanka on puolestaan lähellä konjaa.
* Marka-dafing -ryhmän kielimuotoja puhuu 200&nbsp;000 henkeä Burkina Fasossa ja yli 25&nbsp;000 Malissa. Niihin kuuluvat muun muassa bolon, marka ja dafing. Ryhmän kielet eroavat äänteellisesti huomattavasti bambaran ja djulan yleiskielistä.

## Kirjakielet
Mandinkaa, maninkaa, djulaa ja bambaraa kirjoitettiin ennen siirtomaa-aikaa arabialaisella kirjaimistolla. Perinne on säilynyt mandinkoilla ja Burkina Fason djulilla. Kaartan alueella oli 1930-luvulta lähtien käytössä omaperäinen bambaran tavukirjoitus masaba. Vuonna 1949 luotua n’ko-kirjaimistoa käytetään melko laajasti Guineassa ja naapurimaissa. Sen kannattajat pitävät manding-ryhmän kieliä ja myös eräitä muita mandelaisia kieliä saman kielen murteina. Bambaraa, maninkaa ja eräitä muita kieliä varten on luotu myös latinalaiseen aakkostoon perustuvat kirjakielet.

## Lähteet
* 

### Viitteet