open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antipodienviherkaija

**Antipodienviherkaija** (*Cyanoramphus unicolor*) on Uudelle-Seelannille kuuluvilla Antipodisaarilla elävä uhanalainen kaijalaji.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 30 cm ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta kellanvihertävä. Uloimpien käsisulkien ulkohöyty on sinivioletti ja pyrstösulkien reunat keltaiset. Nokka on harmaa mustalla kärjellä, iiris oranssi ja koivet ruskehtavan harmaat. Laji liikkuu yksittäin, pareittain tai enintään viiden yksilön parvissa. Se ei juurikaan pelkää ihmisiä, ja rauhallinen ihminen voi tarkkailla sitä muutaman metrin päästä.

## Esiintyminen
Antipodienviherkaijat ovat asumattomien Antipodisaarten kotoperäinen laji, jonka kannan koko on 2&nbsp;000–3&nbsp;000 yksilöä. Saarille levinneet hiiret, rotat ja muut jyrsijät saattavat lisätä kilpailua ruoasta.

## Elinympäristö
Laji asuu etenkin kookasta *[[Poa litorosa]]* -heinäkasvia kasvavilla alueilla rannikon tuntumassa.

## Lisääntyminen
Antipodienviherkaijan lisääntymiskausi päättyy helmikuussa. Pesä sijaitsee kuitupitoisessa turpeessa olevassa onkalossa, johon naaras munii kahdesta viiteen munaa.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu *Poa litorosan* lehdistä ja tähkistä, siemenistä ja marjoista, joskus myös pingviinien tai muiden lintujen raadoista ja lintujen munista.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. .
* World Parrot Trust 
* Arkive  

### Viitteet
Kruunuviherkaija

**Kruunuviherkaija** (*Cyanoramphus auriceps*) on oseanialainen kaija.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 23 cm ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä, vatsapuolelta kellanvihertävä. Uloimpien käsisulkien ulkohöyty on sinivioletti, otsa on keltainen ja nokan yläpuolella sekä yläperän molemmin puolin olevat täplät ovat punaiset. Nokka on harmaa, iiris oranssinpunainen ja koivet ruskehtavan harmaat. Nuoren linnun iiris on vaaleanruskea. Laji liikkuu yksittäin, pareittain tai enintään viiden yksilön parvissa. Se ei juurikaan pelkää ihmisiä ja rauhallinen ihminen voi tarkkailla sitä muutaman metrin päästä.

## Esiintyminen
Kruunuviherkaijat elävät Uudessa-Seelannissa ja Aucklandsaarella sekä joillakin pienemmillä saarilla. Sen kannan koko on noin 5&nbsp;000 yksilöä. Ennen eurooppalaisten tuloa laji eli kaikkialla pääsaarilla, mutta sitten kanta romahti metsästyksen, tulokaspetojen ja metsien hakkuiden seurauksena. Nykyisin kanta on paikoin elpymässä.

Heinrich Kuhl kuvaili lajin holotyypin Eteläsaarelta.

## Elinympäristö
Laji elää metsissä ja pensaikoissa. Se liikkuu usein uudenseelanninviherkaijojen seurassa.

## Lisääntyminen
Pesintää voi tapahtua läpi vuoden, mutta muninta tapahtuu pääasiassa loka-joulukuussa. Pesä on puun tai kallion kolossa tai mättäässä, johon naaras munii viidestä yhdeksään munaa, joita se hautoo noin 20 päivää. Poikaset jättävät pesän viisi- tai kuusiviikkoisina.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, marjoista ja kasvien osista.

## Lemmikkinä
Kruunuviherkaijaa tavataan lemmikkinä Suomessakin, vaikkei se olekaan niin yleinen kuin uudenseelanninviherkaija.

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.

Lemmikkinä kakarikit ovat rohkeita ja vauhdikkaita. Ne eivät yleensä kesyynny siliteltäviksi asti, koska niillä tuntuu olevan liian kiire moiseen hommaan. Sen sijaan niiden pelottoman luonteen takia ne saa yleensä helposti kesytettyä hakemaan ruokaa kädestä. Lintujen aktiivinen ja utelias luonne voi olla niille itselleen vaaraksi kotosalla: utelias lintu joutuu helposti kiipeliin.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*World Parrot Trust 

### Viitteet
Siljansforsin seisake

**Siljansforsin seisake** (, ) on lakkautettu rautatien seisake rataosalla  eli Inlandsbanan-radan eteläosalla.

Liikennepaikalla on lyhyt puinen seisakelaituri sekä seisakeopastin. Seisakkeen läheisyydessä on myös ratavartijan tupa.

## Lähteet
Taaperniemi

**Taaperniemi** (v:een 1948  ja v:sta 1948 Глубо́кое, *Glubokoje*) on kylä Muolaanjärven lounaisrannalla Kyyrölän kunnassa Leningradin alueella Venäjällä. Taaperniemi kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Muolaan kuntaa.

## Historia

### Kyläkuva

Taaperniemi sijaitsi Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan länsiosassa Muolaanjärven rannalla noin 12 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen. Taaperniemen naapurikyliä olivat etelässä Perkjärvi ja Keskikylään kuuluva Norkkola, idässä Muolaanjärven toisella puolella Oinala ja Vihola sekä lännessä valtion omistama Pällilän kruununpuisto. Taaperniemeen kuului myös erillinen metsäpalsta varsinaisen kylän itäpuolella, joiden välissä oli Viholan ja Keskikylään kuuluvien Pyykkölän, Orolan ja Jääskelän kylien metsäpalstat.

Varsinaisen kylän itäpuolella oli Metsäkyläksi kutsuttu kulmakunta ja Metsäkylän itäpuolella vielä Suurniemen taloryhmä, joka virallisesti kuului Viholan kylään. Taaperniemen pinta-ala oli vuonna 1936 yhteensä 12,58 neliökilometriä, josta oli peltoa 253 hehtaaria, niittyä 11 hehtaaria ja metsää 989 hehtaaria. Taaperniemestä johti kylätie etelään Keskikylään ja pikkutie pohjoiseen Metsäkylän ja Suurniemen kulmakuntien kautta Ylä-Hotokan kylään. Kylän pellot olivat keskittyneet Muolaanjärven rannalle.

Taaperniemen koulupiiri perustettiin vuonna 1913 ja se aloitti toimintansa samana vuonna vuokratiloissa. Vuodesta 1926 koulu toimi supistettuna kansakouluna. Oma koulurakennus valmistui vuonna 1923 ja se tuhoutui talvisodassa.

### Sota-aika

Taaperniemen alueen väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäivät taas Neuvostoliiton puolelle.

Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen, jossa Taaperniemen asukkaat asutettiin Humppilaan.

## Lähteet
*

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
*
Tahitinviherkaija

**Tahitinviherkaija** (*Cyanoramphus zealandicus*) oli Tahitilla elänyt, sukupuuttoon kuollut kaija.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus oli 25 cm ja sen höyhenpuku oli pääosin vihreä. Uloimpien käsisulkien ulkohöyty oli sinivioletti, otsa musta, päälaki vaaleankeltainen ja nokan yläpuolella sekä yläperän molemmilla puolilla olevat laikut olivat oranssit. Nokka oli harmaa ja koivet ruskehtavan harmaat.

## Esiintyminen
Tahitinviherkaijat elivät Tahitilla ja Seurasaarilla. Kapteeni James Cookin toisella matkalla 1773 kerätyt kolme näytettä olivat ensimmäiset lajista ja niistä kaksi on sijoitettu Liverpooliin ja yksi Tringin luonnonhistorialliseen museoon. Neljännen näytteen keräsi Amadis 1842 ja se on Perpignanissa. Viides näyte Pariisissa ja sen keräsi luutnantti de Marolles 1844. Lajin häviämisen syyt ovat tuntemattomat, mutta mahdollisesti metsien hävittäminen ja tulokaspetojen saalistus olivat pääsyitä.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*The Endeavour Journal of Joseph Banks 1768–1771 (kuva)
Raiateanviherkaija

**Raiateanviherkaija** (*Cyanoramphus ulietanus*) oli Seurasaarilla elänyt, sukupuuttoon kuollut kaija.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus oli 25 cm ja sen höyhenpuku oli pääosin ruskea. Pää oli mustanruskea, yläperä ja pyrstön yläpeitinhöyhenet olivat punaruskeat ja linnun alapuoli oli oliivinkeltainen. Nokka oli harmaa ja koivet ruskehtavan harmaat.

## Esiintyminen
Raiatenviherkaijat elivät Raiatealla Seurasaarilla. Kapteeni James Cookin kolmannella matkalla 1777 (tai toisella matkalla 1773) kerätyt kaksi näytettä ovat ainoat lajista. Niitä säilytetään Tringin luonnonhistoriallisessa museossa Englannissa ja Wienin luonnonhistoriallisessa museossa. Lajin häviämisen syyt ovat tuntemattomat, mutta mahdollisesti metsien hävittäminen ja tulokaspetojen saalistus olivat pääsyitä.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 

### Viitteet
Vihola (Muolaa)

**Vihola** (v:sta 1948 ) on kylä Muolaanjärven itärannalla Kyyrölän kunnassa Leningradin alueella Venäjällä. Vihola kuuluu Suomen Neuvostoliitolle luovuttamiin alueisiin ja se oli Suomelle kuuluessaan osa Muolaan kuntaa. 

## Historia

### Kyläkuva

Vihola sijaitsi Suomelle kuuluessaan Muolaan kunnan keskiosassa Muolaanjärven itärannalla noin 10 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen. Viholan naapurikyliä olivat pohjoisessa Oinala, idässä Kyyrölä ja Parkkila, etelässä Lavola sekä lännessä Muolaanjärven toisella puolella Taaperniemi ja Keskikylään kuuluneet Norkkola, Jääskelä, Pyykkölä ja Orola. Viholaan kuului myös erillinen metsäpalsta, joka käsitti osan Muolaanjärven länsirannikosta sekä Muolaanjärven pohjoisosassa olevat saaret: Suursaari, Petäjäsaari ja Ruma Koirasaari. Tämän erillispalstan ranta-alueella sijaitsi Suurniemen kulmakunta, joka kuitenkin luettiin yleensä läheisen Taaperniemen kylän osaksi.

Viholan pinta-ala oli vuonna 1936 yhteensä 11,95 neliökilometriä, josta oli peltoa 245 hehtaaria, niittyä seitsemän hehtaaria ja metsää 928 hehtaaria. Viholan kautta kulki Muolaanjärven itärantaa kulkeva kylätie Lavolasta Kangaspeltoon. Kylän pellot olivat keskittyneet Muolaanjärven rannalle ja siihen laskevan Ruotsiojan varsille. Ennen ensimmäistä maailmansotaa Viholan kylän elämään toi väriä ja lisäansioita noin 30 huvilaa käsittänyt huvila-asutuskeskus. Suomen itsenäistymisen jälkeen huvilat kuitenkin tyhjenivät.

Viholan koulupiiri perustettiin vuonna 1936 jakamalla Muolajärven koulupiiri kahtia Viholan ja Keskikylän piireihin. Viholan koulupiiriin kuului Viholan lisäksi Oinolan ja Tervolan kylät. Kun koulupiirin jakamisen yhteydessä Muolajärven koulu jäi Keskikylän piirin alueelle, valmistui Viholan piirille uusi koulu vuonna 1937.

Viholan erotti Kyyrölästä ja Suuresta Pietarintiestä Muolajärven itäpuolella laaja suoalue, jonka takia kylään oli vain pelkkä polku ja talvisin rekiura. Asia korjaantui vuonna 1830, jolloin rakennettiin tie kruununvouti Nils Hertzinin johdolla suoalueen läpi Kyyrölään.

### Sota-aika

Viholan alueen väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäivät taas Neuvostoliiton puolelle.

Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Viholan asukkaat asutettiin Kylmäkoskelle.

## Lähteet
*

### Viitteet
Vilma Luoma-aho

**Vilma Luoma-aho** (s. 21. huhtikuuta 1977) on Jyväskylän yliopiston Kauppakorkeakoulun viestinnän johtamisen professori. Aiemmin hän toimi yhteisöviestinnän professorina humanistisessa tiedekunnassa. Koulutukseltaan Luoma-aho on filosofian tohtori. Hän väitteli tohtoriksi vuonna 2005 Jyväskylän yliopistosta aiheena *Faith-holders as Social Capital of Finnish Public Organisations*. Luoma-aho on tehnyt post-doc-tutkimusta Etelä-Kalifornian yliopistossa Annenberg School for Communicationissa vuonna 2006 sekä toiminut vierailevana tutkijana Stanfordin yliopiston Innovaatiojournalismin tutkimuskeskuksessa vuosina 2008–2009. ProCom –Viestinnän ammattilaiset ry valitsi Luoma-ahon vuoden 2014 viestinnän ammattilaiseksi. Hän on toiminut järjestön ProComma Academic -aikakauskirjan päätoimittajana. Luoma-aho vastaa Euroopan viestintäammattilaisia kartoittavan European Communication Monitor -tutkimuksen Suomen aineistonkeruusta.

Luoma-aho on julkaissut useita artikkeleita ja muita teoksia sidosryhmäsuhteiden, aineettomien pääomien ja maineenhallinnan teemoista. Vuonna 2019 julkaistiin teos *Public sector communication: Closing gaps between citizens and public organizations* ja vuonna 2020 teos *Handbook of public sector communication*. Hän toimi valtioneuvoston kanslian viestinnän arviointiryhmässä 2016. Vuosina 2016–2018 puolestaan Luoma-aho toimi ProCom – Viestinnän ammattilaiset ry:n puheenjohtajana. Vuosina 2009–2010 hän koordinoi Jyväskylän yliopistossa Tekesin rahoittamaa poikkitieteellistä AVI-projektia (*Added Value of Intangibles for organizational Innovation*). Vuosina 2011–2014 hän johti HS-Säätiön rahoittamaa WEM-tutkimushanketta (What is Expected of the Media in a Reputation Society), ja vuosina 2015–2016 hän johti Viestintätieteiden laitoksella HS-säätiön rahoittamaa TAO-projektia natiivi­mainonnan ja sponsoroidun sisällön läpinäkyvyydestä. Luoma-aho myös johti Jyväskylän kauppakorkeakoulussa sisältömarkkinoinnin logiikkaa avaavaa TEKES-rahoitteista Black Box -tutkimushanketta. Luoma-aho toimii myös vastuullisena johtajana Suomen Akatemian rahoittamassa, monitieteisessä tutkimushankkeessa #Agentit – Nuorten toimijuus sosiaalisessa mediassa.

## Lähteet
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Vilma Luoma-ahon kotisivu, Jyväskylän yliopisto
Mariia Posa

**Mariia Posa** (s. 21. helmikuuta 1988 Hyvinkää) on suomalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Posa aloitti SM-sarjauransa kasvattajaseurassaan Itä-Helsingin Kiekossa 2005. Kaudella 2008–2009 hän edusti Espoon Bluesia voittaen Suomen-mestaruuden. Kausilla 2009–2012 hän pelasi Minnesota-Duluthin yliopiston joukkueessa. Hän voitti yliopistomestaruuden ensimmäisellä kaudellaan. Hän pelasi Bluesissa kaudet 2012–2014 voittaen molemmilla kausilla Suomen-mestaruuden. Uransa viimeisellä kaudella 2014–2015 hän pelasi vain kolme pudotuspeliottelua Bluesin voittaessa mestaruuden..

Posa pelasi kaikkiaan 140 SM-sarjan runkosarjaottelua, joissa teki 26 maalia ja antoi 60 maalisyöttöä. Pudotuspeleissä hän teki 38 ottelussa neljä maalia ja antoi seitsemän maalisyöttöä. NCAA:n sarjssa hän pelasi 101 ottelua, joissa teki neljä maalia ja antoi 15 maalisyöttöä.

Posa pelasi aikuisten arvokisoissa ensimmäisen kerran Hämeenlinnan MM-kilpailuissa 2009 kuuluen Suomen pronssijoukkueeseen. Hän kuului Suomen pronssijoukkueeseen myös Vancouverin olympialaisissa 2010. Hän pelasi kaikkiaan 64 A-maaottelua, joissa teki yhden maalin ja antoi yhden maalisyötön. Sekä olympialaisissa että MM-kilpailuissa hän pelasi viisi ottelua ilman tehopisteitä.

Myös Mariia Posan kaksoissisar Christine Posa on kuulunut maajoukkuerinkiin. Hän edustaa seuratasolla Espoon Bluesia.

## Lähteet
Karmiininpunaisen kuninkaan hovi

**Karmiininpunaisen kuninkaan hovi** oli vuosina 2010–2011 lähetetty ohjelma Yle Radio 1:ssä. Ohjelma kertoi progressiivisen rockin historiasta, tärkeimmistä artisteista ja albumeista, mutta mukana oli säännöllisesti myös harvinaisempaa ohjelmistoa. Ohjelma lähetettiin lauantaisin kello 22.20–23.05, ja sen juontajana toimi säveltäjä Osmo Tapio Räihälä. Ohjelman nimi tuli King Crimson -yhtyeen progressiivisen rockin klassikkokappaleesta "The Court of the Crimson King" (1969), joka soi ohjelman tunnusmusiikkina.

## Aiheesta muualla
*Ohjelman kotisivu Yleisradiossa
*Karmiininpunaisen kuninkaan hovi Facebookissa
Pickering

**Pickering** voi tarkoittaa seuraavia:

;paikannimenä:
*Pickering, kaupunki North Yorkshiressä, Englannissa
*Pickering, kaupunki Ontariossa, Kanadassa
*Pickering, kylä Pennsylvaniassa, Yhdysvalloissa
*Pickering Township, kunta (*township*) Pohjois-Dakotassa, Yhdysvalloissa

;sukunimenä:
* Craig Pickering (s. 1986), brittiläinen pikajuoksija
* Edward Charles Pickering (1846–1919), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä
* Jean Pickering, o.s. *Desforges* (1929–2016), brittiläinen pikajuoksija ja pituushyppääjä
* Owen Pickering (s. 2004), kanadalainen jääkiekkoilija.
* Timothy Pickering (1745–1829), yhdysvaltalainen poliitikko ja ministeri
* William A. Pickering (1840–1907), brittiläinen Singaporen kiinalaisten protektori
* William Hayward Pickering (1910–2004), yhdysvaltalainen insinööri, fyysikko ja Jet Propulsion -laboratorion johtaja
* William Henry Pickering (1858–1938), yhdysvaltalainen tähtitieteilijä

;muita merkityksiä
* Pickeringin puolustus, eräs shakkiavaus.
Ruskovatsapääsky

**Ruskovatsapääsky** (*Orochelidon murina*) on Etelä-Amerikassa Andeilla tavattava pääskyihin kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan ruskovatsapääsky on noin 13,5&nbsp;cm. Selästään ja päästään ruskovatsapääsky on väritykseltään tumma ja metallinkiiltoisen sinertävän vihreä. Siivet ja pyrstö ovat harmaammat. Pitkähkö pyrstö on selkeästi haarapäinen. Koko vatsa on väriltään harmahtavan ruskea. Ruskovatsapääsky muistuttaa ulkonäöltään andienkalliopääskyä (*Haplochelidon andecola*), mutta on rakenteeltaan sitä hoikempi ja andienkalliopääskyn vatsassa on myös valkoista. 

## Levinneisyys, elinympäristö ja elintavat
Ruskovatsapääskyä tavataan Etelä-Amerikasta Andeilta Venezuelasta, Kolumbiasta, Ecuadorista, Perusta ja Bolivian luoteisosista. Lajin elinympäristöä ovat avoimet ja puoliavoimet maastot. Tällaisia ovat rinteiden pensaikot ja heinikot. Linnun elinympäristöt sijaitsevat usein 2&nbsp;500&ndash;4&nbsp;000 metrin korkeudella merenpinnasta.

Ruskovatsapääsky on sulavaliikkeinen ja nopea lentäjä. Linnut lentävät usein pienissä löyhissä parvissa. Ruskovatsapääskyt pesivät pieninä kolonioina kallionkoloissa ja toisinaan myös talojen räystäiden alla.

## Lähteet
Jarmila Wolfe

**Jarmila Wolfe** (o.s. **Gajdošová**, s. 26. huhtikuuta 1987 Bratislava, Slovakia) on australialainen ammattilaisuransa päättänyt tennispelaaja.

Ranskan avoimissa 2010 Wolfe pääsi neljännelle kierrokselle asti voitettuaan Chan Yung-janin, Kimiko Date Krummin ja Anastasia Rodionovan. Neljännen kierroksen ottelunsa hän hävisi Jaroslava Švedovalle. Wimbledonissa hän voitti toisella kierroksella Melanie Oudinin ja kolmannella Angelique Kerberin, kunnes hävisi neljännellä kierroksella Venus Williamsille luvuin 6–4, 7–6(5). Yhdysvaltain avoimissa hän hävisi avauskierroksella Marija Šarapovalle luvuin 6–4, 3–6, 1–6. Yhdysvaltain avointen jälkeen hän pelasi Guangzhou International Women's Openissa, jossa hän oli ykköseksi sijoitettu. Turnauksen väierässä hän voitti Edina Gallovitsin, ja pääsi ensimmäistä kertaa WTA-turnauksen finaaliin. Finaalissa hän voitti Alla Kudrjavtsevan suoraan kahdessa erässä, ja otti uransa ensimmäisen WTA-turnausvoiton.

Toisen turnausvoittonsa Wolfe otti tammikuussa 2011, kun hän voitti Moorilla Hobart International -turnauksen finaalissa Bethanie Mattek-Sandsin. Seuraavalla viikolla Australian avoimissa hän hävisi avauskierroksella Yanina Wickmayerille kolmieräisen ottelun. Ranskan avoimissa Wolfe pääsi kolmannelle kierrokselle, jossa hän hävisi Andrea Petkovicille. Wimbledonissa hän hävisi kolmannella kierroksella maailmanlistan ykköselle, Caroline Wozniackille. Yhdysvaltain avoimissa Wolfe hävisi toisella kierroksella Vania Kingille.

Tammikuussa 2017 Wolfe ilmoitti lopettavansa ammattilaisuransa.

## Yksityiselämä
Wolfe oli naimisissa tennispelaaja Samuel Grothin kanssa vuodesta 2009 huhtikuuhun 2011, jolloin hän käytti sukunimenään myös Grothia. Heidän erottua hän otti takaisin entisen sukunimensä. Marraskuussa 2015 hän meni naimisiin Adam Wolfen kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jarmila Wolfen kotisivut
*
Oinala

**Oinala** (myös *Oinaala*, v:sta 1948 ) oli kylä Muolaan kunnan keskiosassa Viipurin läänissä Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella. Kylä sijaitsi Muolaanjärven itärannalla noin 10 kilometriä Muolaan kirkonkylästä Kirkkorannasta länteen. Oinalan naapurikyliä olivat pohjoisessa Tervola, idässä Kyyrölä, etelässä Vihola ja lännessä Muolaanjärven toisella puolella Taaperniemi. Nykyisin kylä on asumaton.

## Kyläkuva

Oinalan kylän pinta-ala oli vuonna 1936 14,12 neliökilometriä, josta oli peltoa 259 hehtaaria, niittyä 11 hehtaaria ja metsää 1&nbsp;143 hehtaaria. Kyläkeskus sijaitsee Kangaspellosta Lavolaan johtavan kylätien molemmin puolin. Oinalasta tästä tiestä erkanee kylätie Kyyrölään. Kylän eteläosassa Muolaanjärven rannalla sijaitsi yli kilometrin mittainen Niemenhiekan hiekkaranta, jota kutsuttiin *Muolaan Rivieraksi*. Se oli suosittu ranta, jossa käytiin autolla Viipurista asti. Oinalan kylä kuului Viholan koulupiiriin.

## Historia

Oinalan väestö evakuoitiin läntisempään Suomeen heti talvisodan alettua vuonna 1939. Moskovan rauhassa 1940 alue luovutettiin Neuvostoliitolle, mutta Suomi valtasi alueen takaisin jatkosodan alussa 1941 ja kylän asukkaat pääsivät palaamaan raunioituneeseen kotikyläänsä. Jälleenrakennus keskeytyi vuonna 1944 Neuvostoliiton suurhyökkäyksen alettua ja kylän asukkaat evakuoitiin uudelleen. Rauhanteossa kylä jäi taas Neuvostoliiton puolelle.

Sodan jälkeen Muolaan siirtoväki asutettiin Lounais-Hämeeseen ja Etelä-Pirkanmaalle, jossa Oinalan asukkaat asutettiin Humppilaan.

## Lähteet
*

### Viitteet
Punatäplähilseily

**Punatäplähilseily** eli **pityriasis rosea** on sairaus, jonka oireina ovat punaiset, lievästi hilseilevät läiskät vartalolla ja raajojen tyviosissa. Sen aiheuttajaksi arvellaan virusta. Tautia esiintyy varsinkin lapsilla ja nuorilla aikuisilla. Se ei tartu. Tautiin liittyvä ihottuma jatkuu viikkoja tai kuukausia eikä yleensä uusiudu.

Camille Melchior Gibert kuvasi sairauden vuonna 1860. Tauti on naisilla yleisempi kuin miehillä, ja useimmat sairastuneet ovat 10&ndash;35-vuotiaita.

## Lähteet
Uuno Karttunen

**Uuno Karttunen** (26. heinäkuuta 1874 Kitee – 15. toukokuuta 1959 Outokumpu) oli suomalainen lyseon rehtori ja historiantutkija.

Uuno Karttusen vanhemmat olivat Kiteen kappalainen, varapastori Karl Karttunen (1830–1893) ja Eva Maria Telén. Hän pääsi ylioppilaaksi Kuopion lyseosta 1892 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1897 sekä filosofian lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1906. Opiskeluaikanaan Karttunen teki tutkimusmatkan Viroon, jossa hän harjoitti arkistotutkimuksia Tallinnassa ja Tartossa vuonna 1899, ja Tanskaan, jossa hän seurasi opetusta muutamissa kansanopistoissa vuonna 1906. Vuonna 1929 Karttunen suoritti arkistotutkimuksia Tukholmassa. 

Karttunen toimi Itä-Karjalan Kansanopiston johtajana 1906–1908, Oulun lyseon suomenkielen ja historian lehtorina 1908–1909 sekä Sortavalan lyseossa lehtorina 1909–1940 ja rehtorina 1927–1940 ja 1942–1944. Karttunen oli välirauhan aikana Kuopion lyseon lehtorina 1940–1941 ja sodan jälkeen hän toimi Seinäjoen lyseon rehtorina 1944–1945 ja Kiteen keskikoulun opettajana 1946–1948.

Karttunen julkaisi kansanrunoutta käsitelleitä teoksia. Virossa tekemiensä tutkimusten tuloksena hän julkaisi teoksen *"Kalevipoegin kokoonpano"*. Hän kirjoitti Virittäjä- ja Valvoja-aikakauslehtiin ja oli yksi Tietosanakirjan avustajista. Karttunen oli 1915–1919 Sortavalan kaupunginvaltuuston jäsenenä.

Uuno Karttunen oli naimisissa vuodesta 1909 Eva Emilia Wecksellin kanssa. Uuno Karttusen sisaruksia olivat historiantutkija, toimittaja ja diplomaatti Liisi Karttunen ja lehtori, historiantutkija Kaarlo Karttunen.

## Teoksia
* *[[Kaarle Aksel Gottlund]]in runonkeräykset*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1898.
* *Kalevipoegin kokoonpano*, väitöskirja. Helsinki 1905.
* *Telénin suku: Rovasti Uno Wilhelm Telénin sadannen syntymäpäivän johdosta kokoeli U. K*. Tekijä, Joensuu 1907.
* *Itä-Karjalan vaiheet*, nuorisolle kertonut Uuno Karttunen. WSOY 1912.
* *Kiteen seurakunta: Muistojulkaisu seurakunnan 300-vuotiseen juhlaan*, toimittanut U. Karttunen. Kiteen seurakunta, Sortavala 1931.
* *Karjalan kirja*, toimittanut Iivo Härkönen; avustava toimikunta Uuno Karttunen, Joh. Kujola, Ilmari Manninen. 2. kok. uud. painos WSOY 1932.
* *Sortavalan kaupungin historia*. Sortavalan kaupunki 1932.
* *Vanhan runon mailta*, kirjoittajat Uuno Karttunen ym. Raja-Karjalan säätiön julkaisuja 2. WSOY 1935.
* *Kiteen osuusmeijeri 1906–1946*. Kiteen osuusmeijeri, Joensuu 1946.
* *Kiteen osuustoimintaa: Muistojulkaisu*, toimittajat Uuno Karttunen, Akseli Brander. Joensuu 1949.
* *Kiteen seurakunnan historia (1630–1808)*, kirjoittajat Uuno Karttunen, Eeva Karttunen. Kiteen seurakunta, Joensuu 1951.

## Lähteet
* Wikiaineisto: Kuka kukin oli 1961.
* 

## Viitteet
Uudenkaledonianviherkaija

**Uudenkaledonianviherkaija** (*Cyanoramphus saisseti*) on Uuden-Kaledonian kotoperäinen kaija, joka aikaisemmin luettiin uudenseelanninviherkaijan alalajiksi, laji erotettiin omakseen suomenkieliseen nimiluetteloon vuonna 2006.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 26 cm ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä, muistuttaen uudenseelanninviherkaijaa.

## Esiintyminen
Uudenkaledonianviherkaijat elävät Uudessa-Kaledoniassa ja laji on silmälläpidettävä. Sen kannan suuruus on 2&nbsp;500–10&nbsp;000 yksilöä.

## Elinympäristö
Laji elää vuoristometsissä, savanneilla ja pensaikkoalueilla, ja on käytökseltään hiljainen ja huomaamaton.

## Lisääntyminen
Pesä on puun kolossa. Muuten lisääntyminen lienee saman tapaista kuin uudenseelanninviherkaijan.

## Ravinto
Ruokavalioon kuuluu ainakin siemeniä ja hedelmiä.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Birdtheme.org (postimerkki)
Triumph Tour

**Triumph Tour** oli The Jacksons -yhtyeen kiertue, joka pidettiin vuonna 1981. Rolling Stone nimesi kiertueen myöhemmin 25 parhaan kiertueen joukkoon, jotka pidettiin vuosien 1957-1987 aikana. 

## Esityslista

## Esiintymispaikat ja -ajat
Norfolkinsaarenviherkaija

**Norfolkinsaarenviherkaija** (*Cyanoramphus cookii*) on Norfolkinsaaren kotoperäinen kaija, joka luettiin aikaisemmin uudenseelanninviherkaijan alalajiksi.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 25 cm, ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä. Uloimpien käsisulkien ulkohöyty on sinivioletti, otsa, päälaki sekä yläperän molemmilla puolilla olevat laikut ovat punaiset. Naaras on kooltaan hieman koirasta pienempi, sillä on punaista vähemmän päässä kuin koiraalla, ja sen nokka on kapeampi.

## Esiintyminen
Norfolkinsaarenviherkaijat elävät vain Tasmaninmeressä sijaitsevalla Norfolkinsaarella ja sen kansallispuistossa sekä puiston lähiympäristössä. Se oli jo häviämässä, sillä vuoden 1994 laskennoissa tavattiin vain neljä pesivää naarasta ja kolmisenkymmentä koirasta. Suojelutoimien ansiosta kannan koko on nykyisin 200–300 yksilöä ja pesiviä pareja on vähintään kuusi.

## Elinympäristö
Laji elää metsissä mutta vierailee puutarhoissa syömässä hedelmiä.

## Lisääntyminen
Pesä on puun kolossa, tavallisimmin *[[Nestegis apetala]]* -lajin puussa. Naaras munii keskimäärin viisi munaa, joita se hautoo kolme viikkoa. Poikaset jättävät pesän kuuden tai seitsemän viikon ikäisinä ja itsenäistyvät kolmen-viiden viikon kuluttua. Pari pesii ainakin kaksi kertaa peräkkäin, joskus ne pesivät jopa neljä kertaa vuoden aikana.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, kukista ja vihreistä lehdistä.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*Australian Governemet
Barguzin

**Barguzin** () on Jenisein vesistöön kuuluva joki Burjatian tasavallassa Venäjällä. Sen pituus on 480 kilometriä, valuma-alueen laajuus 21&nbsp;100 neliökilometriä ja virtaama joen suussa 130 kuutiometriä sekunnissa.

Joki saa alkunsa Ikat-harjanteelta ja virtaa Barguzinin kattilalaaksossa kohti etelää. Barguzinin kylän alapuolella se ohittaa Barguzinin harjanteen muodostaen koskia. Joki laskee Baikalin Barguzininlahteen. Tärkeimmät sivujoet ovat Garga, Argada, Ina ja Uljun.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Muja (Burjatian joki)

**Muja** () on Lenan vesistöön kuuluvan Vitimin sivujoki Burjatian tasavallan Mujan piirissä Venäjällä. Sen pituus on 365 kilometriä ja valuma-alueen laajuus 11&nbsp;900 neliökilometriä.

Joki saa alkunsa Mujakanin harjanteelta, virtaa vuorten muodostamassa kapeassa laaksossa ja alajuoksulla Mujan–Kuandan kattilalaaksossa. Mujassa on paljon arvokalaa. Veneliikenne on mahdollista Taksimoon saakka.

## Lähteet
Milliyet

**Milliyet** on vuonna 1950 perustettu turkkilainen sanomalehti.

Lehden päätoimittaja oli vuodesta 1959 Abdi İpekçi. Hänet murhasi 1. helmikuuta 1979 Mehmet Ali Ağca.

Lehti myytiin 1980 Aydın Doğanille, ja siitä lähtien se on kuulunut Doğan Medya -lehtitaloon, joka julkaisee myös Hürriyetiä, Radikalia ja muita lehtiä. 1990-luvulla lehti on muuttanut linjaansa viihteellisempään suuntaan, ja sen verkkoversio sisältää muun muassa brittiläisistä The Sunista ja Daily Mailistä käännettyjä sensaatiouutisia.

## Aiheesta muualla
* Lehden kotisivu.
Avaruustähtitiede

**Avaruustähtitiede** on suora suomennos englanninkieliselle termille ”space astronomy”, joka tarkoittaa nimenomaan sellaista tähtitiedettä, jossa havainnot tehdään Maan ilmakehän ulkopuolelta satelliiteista käsin. Avaruustähtitiede on nopeasti etenevä ja laajeneva tieteenala.

Maapallon pinnan saavuttaa vain kaksi sähkömagneettisen säteilyn kaistaa: näkyvä valo sekä radiosäteily. Muut sähkömagneettisen säteilyn aallonpituudet, kuten infrapuna-, ultravioletti- ja röntgensäteily sekä gammasäteily, suodattuvat ilmakehässä, joten sen vuoksi mittalaitteet on lähetettävä avaruuteen. Ilmakehä häiritsee myös näkyvän valon alueella tapahtuvia havaintoja, siksi myös Hubble-avaruusteleskooppi on lähetetty avaruuteen.

Vuonna 2003 laukaistu infrapuna-alueella toimiva Spitzer-avaruusteleskooppi on tehnyt toimintansa aikana lukuisia merkittäviä havaintoja maailmankaikkeuden synnystä ja kehityksestä.
K. I. Karttunen

**Kaarlo Iivari Karttunen** (3. heinäkuuta 1883 Kitee – 2. maaliskuuta 1950 Turku) oli suomalainen lyseon lehtori ja historiantutkija.

Kaarlo Karttusen vanhemmat olivat Kiteen kappalainen, varapastori Karl Karttunen (1830–1893) ja Eva Maria Telén. Hän pääsi ylioppilaaksi Joensuun lyseosta 1903 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1907, lisensiaatiksi 1913 sekä tohtoriksi 1914.

Karttunen toimi Mikkelin suomalaisen yhteiskoulun opettajana 1911–1916, suomalaisen tyttökoulun opettajana 1911–1914 sekä Mikkelin lyseon suomenkielen ja historian vanhempana lehtorina 1916–1928 ja rehtorina 1925–1928. Hän toimi viimeksi Turun lyseossa historian vanhempana lehtorina 1928–1950 ja suomenkielen lehtorina 1934–1950.

Vapaussodan reservin vänrikki.

Kaarlo Karttunen oli naimisissa vuodesta 1917 Elsa Liukkosen kanssa. Kaarlo Karttusen sisaruksia olivat historiantutkija, toimittaja ja diplomaatti Liisi Karttunen ja rehtori, historiantutkija Uuno Karttunen. 

## Teoksia
* *Legatio Domini Alemani Magistri Culinae Sacrae Regiae Maiestatis quam habuit apud regem Sueciae*.  Suomalainen Tiedeakatemia, Helsinki 1911
* *La légation de Domenico Alamanni en Suède l'an 1582*.   Suomalainen Tiedeakatemia, Helsinki 1911
* *Les suecana de la "Biblioteca Casanatense" à Rome*.    Suomalainen Tiedeakatemia, Helsinki 1911 
* *Jean III et Stefan Batory : Études sur les relations politiques entre la Suède et la Pologne de 1576 à 1583*, väitöskirja.  Suomalainen Tiedeakatemia, Helsinki 1912
* *Die Königswahl in Polen 1575*.  Suomalainen Tiedeakatemia, Helsinki  1915
* *Sananen Liivinmaan kysymyksestä ja Ruotsin Itämeren takaisesta politiikasta 16 vuosisadan keskivaiheilla*.   Mikkeli 1915
* *Vapaussodan muistelmia Mikkelistä ja Savon rintamalta*, teoksessa *Mikkelin lyseo. Kertomus lukuvuodelta 1917-1918*.    Mikkeli 1918 
* *Puolesta Savon ja syntymämaan : muistelmia ja kuvia vapaustaistelusta*, toimittaneet K. I. Karttunen, Antti Valve, Vihtori Simonen.   K. I. karttunen, Mikkeli 1919
* *Lyseon kielikysymyksen pohtiminen Mikkelissä*, teoksessa *Mikkelin lyseo : 1872 – 1922*.    Mikkeli 1922
* *Kotiseutututkimuksen työmaalta koottua aineistoa*, teoksessa *Mikkelin lyseo, kertomus lukuvuodelta 1925-1926*.   Mikkeli 1926
* *Liedon historia*, toimittanut Einar W. Juvelius ; kirjoittaneet A. M. Tallgren,  Pentti Renvall, K. I. Karttunen, V. Tiitola, Juhani Rinne, F. H. Posti.   Liedon historiatoimikunta, Turku 1931
* *Elämää ja oloja Liedossa*.   1931
* *Saimaan vesistön väylämittauksista, kartoituksesta ja merimerkkien paikoilleen panosta 1850–1870 luvuilla*.    Helsinki 1939
* *Saimaan höyrylaivaliikenteen 100-vuotishistoria*.  Suomen kirja, Helsinki 1945

## Lähteet
* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961

## Viitteet

## Aiheesta muualla
 – Luettelo K. I. Karttusen lehtiartikkeleista
Chathaminviherkaija

**Chathaminviherkaija** (*Cyanoramphus forbesi*) on Chathamsaarten kotoperäinen kaija, joka luettiin aikaisemmin kruunuviherkaijan alalajiksi, laji erotettiin omakseen suomenkieliseen nimiluetteloon vuonna 2006.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 25 cm, paino alle sata grammaa ja sen höyhenpuku on pääosin vihreä. Se muistuttaa suuresti kruunuviherkaijaa, mutta uloimpien käsisulkien ulkohöyty on sinivihreä ja pään väritys erilainen.

## Esiintyminen
Chathaminviherkaijat elävät vain Uudelle-Seelannille kuuluvien Chathamsaarten kahdella saarella, Mangerella ja Little Mangerella. Lajin yksilömäärät ovat kasvussa erityisesti Mangerella, jossa arvioitiin olevan vuonna 2011 noin 800–1 000 yksilöä. Lisäksi saarilla elää hybridejä, jotka ovat chathaminviherkaijan ja uudenseelanninviherkaijan risteymiä.

## Elinympäristö
Laji elää tiheissä, koskemattomissa metsissä ja pensaikoissa.

## Lisääntyminen
Pesä on puun kolossa.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, kukista, vihreistä lehdistä ja versoista sekä hyönteisistä ja muista pienistä selkärangattomista.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 

### Viitteet
Isokurnusimppu

**Isokurnusimppu** (*Chelidonichthys lucernus*) on  merenpohjan simppukala, joka elää Atlantin itäosassa Norjasta Länsi-Afrikan rannikolle sekä Välimeressä ja Mustassameressä.  Lajin nimi tulee kyvystä tuottaa kurnuttavaa ääntä.


Chelidonichthys lucerna, Triglidae, Scorpaeniformes (Tub gurnard).JPG|Simppuja myynnissä.



## Lähteet
Paul Biwott

**Paul Biwott** (s. 18. huhtikuuta 1978) on kenialainen kestävyysjuoksija.

Biwott voitti vuonna 2003 Marseille-Cassis Classique Internationale -puolimaratonkilpailun ja sijoittui seitsemänneksi yleisurheilun maailmanmestaruuskisoissa vuonna 2005.

Maratonennätyksensä 2.06.54 Biwott juoksi Amsterdamin maratonilla 2011.

## Lähteet
Happihoito

**Happihoidossa** potilaalle annetaan hengitettäväksi lisähappea (O2). Ensihoitona happihoitoa voidaan antaa hypokseemiselle potilaalle, vaikkapa akuutin astman vuoksi sairaalaan joutuvalle potilaalle. Pitkäaikainen happihoito voi hyödyttää keuhkoahtaumatautia sairastavaa, hypoksemiasta kärsivää potilasta; hyödystä muille potilaille ei ole vahvaa tutkimusnäyttöä.
Sarjoittaisessa päänsäryssä kipukohtauksen aikana puhtaan hapen hengittäminen auttaa 70&nbsp;% potilaista. Se voi lopettaa kohtauksen jo muutamassa minuutissa.

## Pitkäaikainen happihoito

Pitkäaikainen happihoito voidaan toteuttaa kotihappihoitona. Tällöin potilas saa kotiinsa happirikastimen tai kaasumaista tai nestemäistä happea happipullossa.

Lääkäri arvioi happihoidon aloittamisen hyötyä potilaalle. Seuraavassa esimerkkejä kriteereistä:
* potilas ei tupakoi ja on yhteistyökykyinen
* keuhkosairaus on pitkälle edennyt, FEV1-spirometria-arvo on alle 1,5 litraa, vaikea COPD
* hapen osapaine valtimoveressä alle 7,3 kPa
Muita happihoidon tarpeen määrittämisessä merkityksellisiä asioita ovat esimerkiksi korkea keuhkovaltimopaine, polysytemia, neuropsykologiset oireet joihin happihoito auttaa sekä sydänoireet joihin osasyynä on hypoksemia.

## Katso myös

* Ylipainehappihoito

## Lähteet
Heinkel He 70

**Heinkel He 70** on saksalaisen lentokonevalmistajan Heinkelin Deutsche Luft Hansalle suunnittelema ja valmistama matkustajalentokone., joka lensi ensilentonsa 1. joulukuuta 1932

Koneen sotilasversiota käyttivät Saksan ilmavoimat, sekä Espanjan sisällissodassa Kansallisten puolen lentojoukot, ja myöhemmin Espanjan ilmavoimat, yhteys- ja pommikoneena. Unkarin ilmavoimat käytti koneesta kehitettyä tähtimoottorista He 170 -versiota.

## Tekniset tiedot (He 70F)

## Lähteet
*II Maailmansodan lentokoneet 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Heinkel He 70 Blitz, un avion de reconnaissance plus élégant que réellement efficace 
* Airwar.ru: Heinkel He.70 Blitz 
* Airwar.ru: Heinkel He.170
Gornjak Rudnyi

**Gornjak Rudnyi** () on kazakstanilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Rudnyistä, Qostanayn alueelta. Joukkue pelaa Kazakstanin pääsarjassa.

## Joukkue kaudella 2025–2026

*Lähde: EliteProspects*

## Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Sergei Nevstrujev 
* **Apuvalmentaja:** Maksim Komissarov 
* **Maalivahtivalmentaja:** Aleksandr Kutko 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet
Nivelpussi

**Nivelpussi** eli **nivelkotelo** tai **nivelkapseli** on nivelonteloa ympäröivä pussi. Nivelpussissa on kaksi kalvoa. Ulompi kalvo on kollageenisyinen *syykalvo* (*membrana fibrosa*) ja sisempi on nivelvoidetta tuottava *nivelkalvo* (*membrana synovialis*).

Nivelrusto peittää nivelpussin sisällä nivelessä yhdistyvien luiden päät. Syykalvossa on runsaasti samoja hermoja, joita on niveleen liittyvissä lihaksissa.

Jäätynyt olkapää on vaiva, jossa olkanivel on tulehtunut. Plica-oireyhtymä on häiriö, jossa plica synovialis eli nivelkalvon poimu tulehtuu ja aiheuttaa polvessa liikeradan häiriön.


 Image:Gray201.png|Vasemman solisluun alapinta.
 Image:Gray235.png|Oikean lonkkaluun ulkopinta.


## Lähteet
Töyhtöviherkaija

**Töyhtöviherkaija** (*Eunymphicus cornutus*) on oseanialainen kaija. Se kuului aiemmin viherkaijojen *Cyanoramphus*-sukuun. Tupsuviherkaija laskettiin aiemmin töyhtöviherkaijan alalajiksi. Nykyisellään töyhtöviherkaijalla ei ole alalajeja nimilajin lisäksi.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 32 cm nokasta pitkän pyrstön kärkeen, ja paino noin 140 g. Sen höyhenpuku on pääosin kellanvihreä, siipisulat ja pyrstön kärkiosa violetit, naama musta, otsa punainen, päälaen takaosa keltainen ja päälaella pystyssä sojottavat kaksi pidentynyttä höyhentä ovat mustat ja punakärkiset. Nokka on tumma, iiris oranssinpunainen ja koivet tummanharmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä, nuori lintu on himmeämmän värinen.

Laji muistuttaa sukulaislajiaan tupsuviherkaijaa, joka laskettiin aiemmin töyhtöviherkaijan alalajiksi. Töyhtöviherkaijan töyhtö on mittavampi ja sillä on keltaista niskallaan, joka puuttuu tupsuviherkaijalta.

## Esiintyminen
Töyhtöviherkaijat elävät Uudella-Kaledonialla (alalaji *cornutus*) ja läheisellä Ouvean saarella (alalaji *uvaeensis,* joka luetaan nykyään omaksi lajikseen tupsuviherkaija). Sen kannan koko on 2&nbsp;500 yksilöä tai enemmän.

## Elinympäristö
Laji elää metsissä ja pensaikoissa, pääasiassa vuoristossa.

## Lisääntyminen
Pesä on puun kolossa. Naaras munii kahdesta neljään munaa.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, kukista, pähkinöistä ja marjoista.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*World Parrot Trust 

### Viitteet
HK Saryarka Karaganda

**HK Saryarka Karaganda** () on kazakstanilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Karagandasta, Qarağandın alueelta. Seura pelaa Venäjän toiseksi korkeimmalla sarjatasolla VHL-liigassa.

## Joukkue kaudella 2025–2026
*päivitetty 31.10.2025*

### Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Vladimir Knjazev 
* **Apuvalmentaja:** Viktor Bujalski 
* **Maalivahtivalmentaja:** Makar Karmalin 
* **Fysiikkavalmentaja:** Dmitri Glavjuk 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet
Irtyš Pavlodar

**Irtyš Pavlodar** (, ) on kazakstanilainen jääkiekkoseura, joka on kotoisin Pavlodarista, Pavlodarin alueelta. Seura pelaa Kazakstanin mestaruussarjassa.

## Joukkue kaudella 2025–2026

*Lähde: EliteProspects*

## Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Jevgeni Štaiger 

*Lähde: EliteProspects*

## Lähteet
Liettuan kommunistinen puolue

**Liettuan kommunistinen puolue** (liettuaksi: *Lietuvos komunistų partija*, venäjäksi: Коммунистическая партия Литвы, lyhenne **LKP**) oli vuosina 1918–1991 Liettuassa ja Liettuan sosialistisessa neuvostotasavallassa toiminut marxilais-leniniläinen puolue.

## Historia
Liettuan kommunistinen puolue perustettiin Vilnassa lokakuun alussa 1918. Puolueen toiminta oli kielletty Liettuassa vuoteen 1940, jolloin Neuvostoliitto miehitti maan. Tuolloin puolue liittyi Neuvostoliiton kommunistiseen puolueeseen. Liettuan neuvostotasavallan muodostuttua Liettuan kommunistisesta puolueesta tuli uuden neuvostotasavallan ainoa hallitseva puolue. Puolueen pääsihteeri eli Liettuan neuvostotasavallan *[[de facto]]* päämies oli aina liettualainen, mutta NKP nimitti myös useita venäläisiä puoluejohtoon. 

Vuonna 1989 Laulavan vallankumouksen aiheuttamien suurmielenosoituksien jälkeen LKP julistautui riippumattomaksi NKP:sta. Vuonna 1990 puolue muutettiin Liettuan demokraattiseksi työväenpuolueeksi, joka myöhemmin liittyi Liettuan sosiaalidemokraattiseen puolueeseen. Liettuan itsenäistyttyä kommunistisen puolueen toiminta kiellettiin.

## Pääsihteerit

## Lähteet
Tikkakosken jäähalli

**Tikkakosken jäähalli** on Tikkakoskella Jyväskylässä vuonna 1996 valmistunut kaarikattoinen jäähalli. Hallin kaukalo on 28 metriä leveä ja 58 metriä pitkä. Jäähallissa harrastetaan nykyisin jääkiekkoa, kaukalopalloa, ringetteä ja taitoluistelua. Hallin vieressä sijaitsee ulkojää. Jäähalli oli keväällä 2012 remontissa. Jyväskyläläiset urheiluseurat, kuten Tikkakosken Tikka ja Jyvässeudun Kiekko käyttävät hallia kotiotteluiden järjestämiseen.

Hallin palveluihin kuuluu 500 henkilön katsomo ja katsomon välittömässä läheisyydessä oleva kioski

## Lähteet
Renne Korppila

**Renne Korppila** (s. 20. heinäkuuta 1976 Inari) on entinen radiotoimittaja ja kahvilayrittäjä ja nykyinen kuntosaliohjaaja, podcast-juontaja.

## Aamupojat

Korppila juonsi yhdessä Anssi Honkasen kanssa NRJ:n Aamupojat-ohjelmaa, ja he levyttivät myös musiikkia. Heidän ensimmäinen albuminsa *[[Radiohitit]]* julkaistiin 27. toukokuuta 2009.

Honkanen ja Korppila valittiin vuoden radiojuontajiksi vuoden 2009 RadioMedian Radiogaalassa. Vuoden 2010 gaalassa heidät palkittiin vuoden radio-ohjelman palkinnolla.

Korppilan työt radiossa päättyivät helmikuussa 2016 9,5 vuoden jälkeen.

## Muuta

Vuonna 2010 Korppila toimi tuomarina tosi-tv-laulukilpailu *[[X Factor (Suomi)|X Factorissa]]* Linda Lampeniuksen ja Gugi Kokljuschkinin kanssa.

Korppila toimi suomalaisessa The Wrongdoers -punkyhtyeessä laulajana, mutta erosi siitä myöhemmin, kun se yhdistettiin mediassa uusnatseihin. Uusnatsismi-yhteyksien takia Korppilan paikka *X Factor* -tuomarina oli vaarassa, mutta hän sai jatkaa ohjelmassa. Korppilan mukaan The Wrongdoers ei tunnusta mitään ideologiaa. Yhtye on kuitenkin esiintynyt äärioikeistolaisen Musta Sydän -ryhmän järjestämässä konsertissa uusnatsibändien kanssa. Yhtye kertoo Myspace-sivuillaan olevansa neljän hengen skinhead-rock/Oi!-punkia soittava yhtye Helsingistä. 

Vaikka vuonna 2010 ilmoitettiin julkisuudessa, että Korppila on eronnut The Wrongdoersista, hän lauloi vuonna 2011 nauhoitetulla levyllä ”Always Loyal Always True”. Levy julkaistiin vuonna 2013.  Korppila esiintyi myös toukokuussa 2015 The Wrongdoersin laulajana New Yorkissa järjestetyillä NYC Oi! Fest -festivaaleilla.

*X-Factor* -juontajuuden lisäksi Korppila on tehnyt vierailuja useissa televisiosarjoissa ja näytellyt sivuroolia vuoden 2019 hittielokuvassa ''Täydellinen joulu''. Korppila teki ensimmäisen pääroolinsa vuonna 2017 ensi-iltansa saaneessa suomalaisessa supersankarielokuvassa *[[Rendel]]*.

Korppila on myös toiminut suomalaisessa show-painipromootio Fight Club Finlandissa managerina.

Vuonna 2020 Korppila alkoi tehdä *Otetaan Yhdet!* -nimistä podcast-sarjaa Teemu Potapoffin kanssa.

## Yksityiselämä
Korppila avioitui Iida Ketolan kanssa vappuna 2016. Korppila pyöritti Ketolan kanssa kahvila- Niitty Töölöä. Pari erosi vuonna 2021.  Korppila sai Helsingin käräjäoikedessa lokakuussa 2021 kolmen kuukauden ehdollisen vankeustuomion. Se tuli kolmesta pahoinpitelystä ja yhdestä huumausainerikoksesta.

## Lähteet
Siniruohokaija

**Siniruohokaija** (*Neophema chrysostoma*) on kaakkoisaustralialainen pitkäpyrstöinen kaija.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 20 cm ja paino 33–60 g. Sen höyhenpuku on pääosin vihertävä, koiras on kirkkaamman värinen.

## Esiintyminen
Siniruohokaijat elävät Australian kaakkoisosassa sekä Tasmaniassa ja joillakin Bassinsalmen saarilla. Se on varsin runsas etenkin Tasmaniassa, josta se muuttaa syksyllä pohjoisemmaksi. Kannan suuruus on yli 20&nbsp;000 yksilöä. Kuhl kuvaili lajin holotyypin Tasmaniasta. 

## Elinympäristö
Siniruohokaijat asuvat laaksojen metsissä, harvapuustoisilla ruohostomailla, rannikon hiekkadyyneillä, akasiatiheiköissä ja kuivilla pensaikkomailla.

## Lisääntyminen
Lisääntymisaika on lokakuusta tammikuulle. Pesä on tavallisesti puun tai kannon kolossa. Naaras munii neljästä kuuteen munaa, joita se hautoo noin 18 päivää. Poikaset jättävät pesän neljän viikon ikäisinä, ja saavat aikuisen höyhenpuvun kahdeksan tai yhdeksän kuukauden ikäisinä.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä, kukista, marjoista, vihreistä kasvinosista sekä hyönteisistä ja niiden toukista.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*World Parrot Trust 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Zazzle (kuva)
Resoluutio (lääketiede)

**Resoluutio** tarkoittaa akuutin tai kroonisen tulehduksen paranemisvaihetta, jossa tulehtuneen alueen normaali rakenne ja toiminta palautuvat. Verisuonten läpäisevyys eli permeabiliteetti normalisoituu ja ödeemaneste ja proteiinit poistuvat imusuonten kautta tai makrofagien pinosytoosilla. Lisäksi apoptoottiset neutrofiilit joutuvat fagosytoitaviksi. Makrofagit siivoavat kuolleista soluista jääneen jätteen ja poistuvat.
Isoruohokaija

**Isoruohokaija** (*Neophema elegans*) on australialainen pitkäpyrstöinen kaija. Sitä on joskus kutsuttu nimellä korupapukaija.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on noin 22 cm ja paino 40–51 g. Sen höyhenpuku on pääosin kellanvihreä, otsassa ja siivillä on kirkkansinistä. Koiras on kirkkaamman värinen.

## Esiintyminen
Isoruohokaijan esiintymisalue Australiassa on kaksiosainen: sitä tavataan mantereen lounaisosassa ja eteläosassa, myös Kengurusaarella, mutta ei Tasmaniassa. Kannan suuruus on yli 30&nbsp;000 yksilöä. Gould kuvaili lajin holotyypin Victoriasta.

## Elinympäristö
Isoruohokaijat asuvat avoimella maalla, harvapuustoisilla ruohostomailla, rannikon hiekkadyyneillä, akasiatiheiköissä ja kuivilla pensaikkomailla.

## Lisääntyminen
Lisääntymisaika on elokuusta marraskuulle. Pesä on tavallisesti puunkolossa. Naaras munii neljästä viiteen munaa, joita se hautoo noin 18 päivää. Poikaset jättävät pesän neljän-viiden viikon ikäisinä, ja saavat aikuisen höyhenpuvun kolmen tai neljän kuukauden ikäisinä.

## Ravinto
Ruokavalio koostuu siemenistä, hedelmistä ja marjoista.

## Lemmikkinä
Isoruohokaija on Suomessa harvinainen lemmikki.

Lajin hoito ei eroa juuri lemmikkilintujen perushoidosta. Voidakseen hyvin se tarvitsee omanlajisen tai vähintään samaa sukua olevan lintutoverin, runsaasti tilaa, lajityypillisiä tarpeita tyydyttävän ruokavalion, riittävästi virikkeitä, lintulähtöiset käsittely- ja koulutustavat sekä päivittäistä vapaanaoloa häkistä turvalliseksi tehdyssä sisätilassa.

Laji kuuluu CITES II/B -liitteeseen, jolloin sillä tulee vankeudessa olla yksilöön yhdistettävissä oleva alkuperätodistus. Ilman alkuperätodistusta tai siihen verrattavia papereita linnun myyminen, pesittäminen ja kaupallinen esilläpito esim. kotieläinpihalla on kiellettyä.

## Lähteet
* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
*World Parrot Trust 

### Viitteet