open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Aschanska villan

**Aschanska villan** on punainen huvilarakennus Uumajassa, Ruotsissa. Aschanska villanin on suunnitellut arkkitehti Ragnar Östberg ja se valmistui vuonna 1906. Vuodesta 1980 rakennus on ollut kulttuuriperintörakennus.

## Rakennus
Huvilan on suunnitellut tukholmalainen arkkitehti Ragnar Östberg, ja se valmistui vuonna 1906 eversti Wilhelm Aschanille, joka johti paikallista rakuunarykmenttiä. Östberg suunnitteli useita Uumajassa olevia rakennuksia, vaikkakin hänet tunnetaan parhaiten Tukholman kaupungintalon rakentamisesta. Nykyään huvilassa on toimistotilaa sekä ravintola.

Puinen huvila on suunniteltu kansallisromanttisella tyylillä, kuten Scharinska villankin, jonka sama arkkitehti rakensi Uumajaan vuotta aiemmin. Huvila on rakennettu kivijalalle ja sokkelille. Huvilassa on yksi kerros sekä ullakko jyrkän harjakaton sisäpuolella.

Östberg rakensi samoihin aikoihin teatteria Uumajaan. Se oli rakennettu kuitenkin puutavarasta ja se paloi vuonna 1913. Aschanska villan on ollut kulttuuriperintörakennus vuodesta 1980 lähtien.


Tiedosto:Umeå stadsarkiv-1916-Interiör från Aschanska villan.jpg|Sisäkuva eversti Wilhelm Aschanin kodista vuonna 1916.
Tiedosto:Umeå stadsarkiv-1916-Aschanska villan.jpg|Kuva ulkoa Vasagatanilta vuonna 1916.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
St. Govan's Chapel

**St. Govan's Chapel**, Pyhän Govanin kappeli, on kappeli St. Govan's Headissa Pembrokeshiressa Lounais-Walesissa.

Kappeli on rakennettu kalkkikivikallion reunaan, ja se on mitoiltaan 6,1 × 3,7 metriä. Seinät on rakennettu kalkkikivestä, ja rakennuksessa on vain yksi huone. Kappeli on rakennettu pääasiassa 1200-luvulla, mutta osa siitä voi olla peräisin 500-luvulla, jolloin munkki pyhä Govan tuli asumaan luolaan, joka on kappelin alueella. Erään legendan mukaan pyhä Govan on haudattu kappelin alttarin alle, joka on rakennuksen itäpäädyssä. Kappelin sisäänkäynti on pohjoissivulla, pohjois- ja eteläseinää reunustavat matalat kivipenkit, ja länsipäädyssä on tyhjä kellokatos. Liuskekivikaton arvellaan olevan nykyajalta, kun sitä verrataan muuhun rakennukseen.

Rakennuksen luokse pääsee kallion laelta laskeutumalla 52 porrasta, joskin matkailuorganisaatiot kertovat legendaa, että laskettaessa portaita niiden määrä vaihtelee se mukaan ollaanko nousemassa vai laskeutumassa.

Rakennus on saanut Grade I -suojeluluokituksen 8. helmikuuta 1996. Rakennus sijaitsee nykyisin Britannian puolustusministeriön Castlemartinin harjoitusalueella, mikä rajoittaa pääsyä rakennukseen, kun alue on suljettu yleisöltä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Akseli Routavaara

**Akseli Anselmi (Anshelm) Routavaara**, sukunimi vuoteen 1928 **Rosvall** (23. maaliskuuta 1901 Oulu – 17. toukokuuta 1954 Turku) oli suomalainen päätoimittaja, opettaja ja tietokirjailija.

## Henkilöhistoria
Routavaaran vanhemmat olivat vahtimestari Oskar Vilhelm Rosvall ja Anna Pieniniemi ja puoliso vuodesta 1922 Helmi Grönlund. Opettaja, historioitsija Reino Routavaara oli hänen veljensä. Akseli Routavaara pääsi ylioppilaaksi 1918 ja osallistui Suomen sisällissotaan valkoisten joukoissa sekä 1919 Aunuksen retkeen. 

Routavaara oli oululaisessa ''Kaiku''-lehdessä toimittajana 1919 ja toimitussihteerinä 1920. Hän oli sitten toimittajana ''Liitto''-lehdessä 1920–1921 sekä toimitussihteerinä ''Pohjolan Sanomat'' -lehdessä 1921–1927 ja *[[Perä-Pohja]]*-lehdessä 1927–1928. Tämän jälkeen Routavaara oli ''Kaleva''-lehden 2. toimitussihteerinä 1928–1929 ja *[[Keskisuomalainen]]*-lehdessä 1. toimitussihteerinä 1929–1932 ja uutistoimittajana 1932–1939. Hän oli sitten *[[Sisä-Suomi]]*-lehden päätoimittaja 1939–1944, Kansallisen Kokoomuspuolueen keskustoimiston sanomalehtisihteeri 1944–1947, ''Uusi Suomi'' -lehden artikkelitoimittaja 1947–1952 ja viimeksi turkulaisen ''Uusi Aura'' -lehden päätoimittaja 1952–1954. 

Routavaara toimi myös pikakirjoituksen opettajana Jyväskylän kauppakoulussa 1932–1944, Jyväskylän lyseossa 1933–1944 ja Jyväskylän kansalaisopistossa 1935–1944. Routavaara kirjoitti muun muassa journalismin alkeisoppikirjan *Minusta tulee toimittaja* ja bibliografian *Suomen sanomalehdistö 1771–1932*.

## Teoksia
* *Suomen sanomalehdistö 1771–1932 : bibliografinen esitys*. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Helsinki 1935
* *Maalaisliiton sanomalehdistö 1906*–*1936*, teoksessa *Heräävä maaseutu : Maalaisliiton 30-vuotisjuhlakirja, Nide 3* ; toim. Artturi Leinonen. Maalaisliiton keskushallinto, Vaasa 1936
* *Minusta tulee toimittaja *–* alkeistietoa sanomalehtialalta*. Gummerus 1944, 2. painos 1951
* *Maalaisliitto ja kolmisopimus*. Kansallinen kokoomuspuolue, Turku 1948
* *Kokoomuspuolueen synty ja esivaiheita*. Kansallisen kokoomuspuolueen keskustoimisto, Helsinki 1949
* *Kolme vuosikymmentä Kansallisen Kokoomuspuolueen vaiheita 1918*–*1948*. Kansallisen Kokoomuspuolueen keskusliitto, Helsinki 1949
* *Lehdistö ja puoluetoiminta*. Kansallisseurojen luentosarja 1949, 10-11. Kansallisen kokoomuspuolueen keskustoimisto, Helsinki 1949
* *Parlamentarismi*. Kansallisen kokoomuspuolueen keskustoimisto, Helsinki 1949
* *Valtiolliset ja kunnalliset vaalit*. Kansallisen kokoomuspuolueen keskustoimisto, Helsinki 1949

## Lähteet
* Porvarillisen työn arkisto: elämäkerrat: Routavaara, Akseli 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Akseli Routavaaran elämäkerta Kansallisbiografiassa
* Akseli Routavaara : Ankarat ajat Pohjois-Suomessa sata vuotta sitten, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 14.05.1933, nro 20, s. 2, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Akseli Routavaara : Ensimmäinen suomenkielinen oppikoulu aloitti toimintansa 75 vuotta sitten Jyväskylässä, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 24.09.1933, nro 39, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kauppahuone

**Kauppahuone** oli Euroopan historiassa ulkomaankauppaan keskittynyt perheyritys. Sillä ei ollut erityistä oikeusasemaa, vaan oikeus kaupankäyntiin kuului yrityksen omistajalle, kauppaporvarille. Liikesuhteiden ja pitkäjänteisyyden kannalta oli kuitenkin järkevää korostaa yrityksen nimeä eikä omistajaa. Liikkeen nimi oli yleensä sama kuin omistajan sukunimi. Kauppahuoneet harjoittivat monenlaista yritystoimintaa, kuten vähittäis- ja tukkukauppaa, kaivostoimintaa ja merenkulkua. Varhaisimpia kauppahuoneita olivat Pohjois-Italiaan keskiajalla syntyneet organisaatiot, jotka pyrkivät harjoittamaan kaikkea mahdollista voittoa tuottavaa liiketoimintaa. Firenzen Bardit ja Peruzzit olivat varhaisia suuria kauppahuoneita. 

Suomessa kauppahuoneiden valtakausi alkoi vapauden ajalla 1700-luvun puolimaissa ja jatkui noin sadan vuoden ajan, kunnes osakeyhtiölaki mahdollisti yhtiömuotoiset kauppayritykset. Keskeisiä suomalaisia kukoistusajan kauppahuoneita olivat esimerkiksi Roosin kauppahuone Kokkolassa, Malmin kauppahuone Pietarsaaressa ja Hackmanin kauppahuone Viipurissa.

Nykyisin kauppahuoneella tarkoitetaan yritystä, joka tarjoaa muille yrityksille (päämiehille) vienti- ja tuontikaupan palveluja.

## Katso myös
*Kauppakomppania

## Lähteet
Jegor Orudžev

**Jegor Orudžev** (ven. Его́р Ору́джев, s. 16. lokakuuta, 1995 Pietari, Venäjä) on venäläinen moottoriurheilija. Orudžev aloitti Karting-uransa vuonna 2006. Hän päätyi KF2-luokkaan vuonna 2011 sijoittuen kolmanneksi WSK Euro Series -luokassa. Vuonna 2012 Orudžev aloitti kilpauransa Ranskan Formula 4 -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjan kymmenenneksi. Samana vuonna hän kilpaili muutamia kilpailuja Eurocup Formula Renault ja Formula Renault Alps -sarjoissa. Vuonna 2013 Orudžev kilpaili täyden kauden Eurocup Formula Renault -sarjassa saavuttaen yhden palkintosijan sijoittuen sarjan seitsemänneksi. Samana vuonna hän kilpaili myös Alps -sarjassa saavuttaen kaksi palkintosijaa sijoittuen sarjan viidenneksi. Vuonna 2014 Orudžev jatkaa Eurocup -sarjassa saavuttaen kolme palkintosijaa kauden aikana sijoittuen loppupisteissä kahdeksanneksi. Samana vuonna hän kilpaili Toyota Racing Series -sarjassa voittaen kolme kilpailua sijoittuen sarjan kuudenneksi ja myös muutamia kilpailuja Britannian Formula 3 -sarjassa voittaen yhden kilpailun. Vuonna 2015 Orudžev kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa Arden -tallin kuljettajana. Hän saavutti kaksi voittoa ja kaksi kakkossijaa kauden aikana sijoittuen sarjan viidenneksi.
Johan Sebastian Welhaven

**Johan Sebastian Cammermeyer Welhaven** (22. joulukuuta 1807 Bergen – 21. lokakuuta 1873 Christiania, Norja) oli norjalainen runoilija ja kirjallisuustieteilijä. Welhaven kritisoi 1800-luvun alkupuolella Henrik Wergelandia, mutta hän kirjoitti itsekin merkittävää runoutta ja kirjallisuustieteellistä tutkimusta. Welhavenin suurimpia ansioita on hänen tutkimuksensa *Ewald og de norske Digtere og Digteren fra Alstadhoug, Peder Dass* Johannes Ewaldista ja barokkirunouden suuresta nimestä Petter Dassista ja Dassin nostaminen norjalaiseen kirjallisuuden kaanoniin.

## Elämä
Welhaven halusi nuorena taidemaalariksi. Hän opiskeli isänsä toivomuksesta Christianiassa teologiaa, mutta opinnot keskeytyivät. Vuonna 1840 Welhaven nimitettiin filosofian yliopistonlehtoriksi Christianian Kuninkaalliseen Fredrikin yliopistoon, vaikka hän ei ollut suorittanut omaa tutkintoaan loppuun. Welhaven oli ensimmäinen, joka luennoi Norjan kirjallisuushistoriasta norjalaisessa yliopistossa.

Hän työskenteli yliopistonlehtorina ja professorina vuoteen 1868 ja kuoli 1873.

Welhavenin sisaria olivat kirjailija Maren Sars ja salonginpitäjä Elisabeth (Elise) Welhaven.

## Runoilija
Vuonna 1830 taidemaalarin urasta haaveilleen Welhavenin piirros on yllättäen Henrik Wergelandin 590-sivuisen runoeepoksen *Skabelsen, Mennesket og Messias* (1830). Welhaven suivaantui Wergelandin teoksesta niin, että jo kuukausi eepoksen ilmestymisen jälkeen julkaistiin Morgenbladetissa Welhavenin kirjoittama nimetön runo ”Til Henrik Wergeland” (”Henrik Wergelandille”), jossa Welhaven hyökkää Wergelandia vastaan ja pitää tämän teosta suorastaan järjenvastaisena. Jälkipolvet muistavatkin Welhavenin ennen kaikkea Wergelandin kilpakumppanina. Kenties juuri tästä innoittuneena Welhaven päätyi itsekin runoilijaksi ja noudatti työssään klassismin muotovaatimuksia ja järki-ihanteita.

## Runojen suomennoksia
Welhavenin runojen suomennoksia on julkaistu seuraavissa antologioissa:
* Autuas henki, suom. Aale Tynni. Teoksessa *Tuhat laulujen vuotta*, WSOY, 1957, 1974, 2004
* Teoksessa *Maailmankirjallisuuden kultainen kirja 2: Skandinavian kirjallisuuden kultainen kirja*, WSOY 1930
** Glaukos, suom. Lauri Viljanen
** Runon henki, suom. Lauri Viljanen
** Syysmietteitä, suom. Lauri Viljanen
** Tasavaltalaiset, suom. Lauri Viljanen
** Norjan aamuhämärä: poleeminen runoelma: katkelmia, suom. Yrjö Jylhä; julkaistu myös teoksessa *Veri ja kulta: Yrjö Jylhän suomentamaa maailmanlyriikkaa*, Otava, 1954

## Lähteet

## Aiheesta muualla
RAEC Mons

**R.A.E.C. Mons** on belgialainen jalkapalloseura Monsista, Belgian Valloniasta. Seura pelasi Belgian pääsarjassa kaudet 2011-2014. Kaudella 2014-15 seura pelaa jälleen Belgian 2. divisioonassa. Belgian Flaamin kieliset asukkaat käyttävät seuran kotikaupungista nimeä *Bergen* (Vuoristo).

## Meriitit
* Belgian 3.divisioonan A-lohkon voitto 1984-85
* Belgian 2.divisioonan finalisti 2001-02, 2010-11
* Belgian 2.divisioonan mestari 2005-06

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut (Ranskaksi)
* R.A.E.C. Mons UEFA.com-sivustolla
* R.A.E.C. Mons Weltfussball.de-sivustolla (Saksaksi)
Petolliset enkelit

**Petolliset enkelit** (*GCB*) on yhdysvaltalainen draama- ja komediasarja, jonka ensimmäinen jakso esitettiin ABC:llä 4. maaliskuuta 2012. Sarjan loi Robert Harling, ja se perustuu Kim Gatlinin lähes omaelämäkerralliseen romaaniin *Good Christian Bitches*. Sarjan pääosassa on leskeksi jäänyt Amanda Vaughn (Leslie Bibb), joka muuttaa kahden lapsensa kanssa vanhaan kotikaupunkiinsa Dallasiin. Entisenä high schoolin ”bitchinä” tunnettu Amanda tapaa kaupungissa vanhoja ja uusia tuttaviaan.

*Petollisia enkeleitä* tehtiin yksi tuotantokausi, joka käsitti 10 jaksoa. Sarjaa esittänyt ABC ei tilannut siitä toista tuotantokautta. Suomessa sarjan ensimmäinen jakso esitettiin Livillä 29. toukokuuta 2014, ja se keräsi 55 000 katsojaa. Se oli kanavan kolmanneksi katsotuin ohjelma.

## Sarjan nimi
Sarjan nimestä kiisteltiin, sillä alkuperäinen ja romaaniin perustuva nimi *Good Christian Bitches* ei ollut kaikkien mieleen. Kristilliset yhteisöt  kokivat nimen alentavan heidän uskoaan, ja joidenkin mielestä sarjan nimessä oleva englanninkielinen naisiin viittaava haukkumasana ”bitch” oli ongelmallinen. Arvostelun jälkeen kanava antoi sarjalle nimen *Good Christian Belles*, kunnes se sai lopullisen muotonsa, kirjainlyhenteen *GCB*.

## Näyttelijöitä

**Sivuhenkilöitä**:

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Livin kotisivut sarjalle
Paul Signac

**Paul Signac** (11. marraskuuta 1863 Pariisi – 15. elokuuta 1935 Pariisi) oli ranskalainen neoimpressionistinen taidemaalari, joka kehitti yhdessä Georges Seurat’n kanssa pointillismin eli pistemaalauksen.

## Elämä
Signac syntyi hyväosaiseen kauppiasperheeseen. Hän aloitti arkkitehtuurin opiskelut, mutta hylkäsi ne 18-vuotiaana maalaustaiteen hyväksi käytyään Claude Monet’n näyttelyssä vuonna 1880. Hänen varhaisissa töissään näkyy impressionismin ja erityisesti Monet’n sekä Sisleyn vaikutus; tärkeä merkitys oli myös Armand Guillauminin rohkaisulla. Vuonna 1884 Signac oli yksi *Salon des Indépendantsin* perustajista, ja siellä hän tapasi Seurat’n, jonka divisionistisen väriteorian systemaattisuus ja tieteellisyys tekivät häneen vaikutuksen. Se poikkesi impressionistien intuitioon perustuneesta lähestymistavasta. Vuonna 1886 molemmat taiteilijat käyttivät jo pistemaalaustekniikkaa, jossa maalattiin vierekkäin pieniä, puhtaita sekoittamattomia väritäpliä. Se muodosti pohjan neoimpressionismille, jonka omaksui pian esimerkiksi Signacin ystävä Camille Pissarro. 

1880-luvun puolivälistä lähtien Signac piti säännöllisesti näyttelyitä, mutta ensimmäisen yksityisnäyttelynsä vasta vuonna 1902. Muiden neoimpressionistien tavoin hänen teoksiaan ei alkuvaiheessa arvostettu. Hän kehitti johdonmukaisesti tyylisuuntaa, jonka tärkeimmät periaatteet hän oli omaksunut jo uransa alussa; vähitellen hän alkoi siirtyä ulkoilmamaalauksesta subjektiivisempiin aiheisiin ja muutettuaan vuonna 1892 Pariisista Saint-Tropeziin hän maalasi lähinnä ateljeessaan luonnosten pohjalta. Hän oli innokas purjehtija ja matkusti laajalti Euroopan rannikoilla. 

Signac oli myös merkittävä teoreetikko, joka kirjoitti esimerkiksi neoimpressionismia puolustavan teoksen *D’Eugène Delacroix au néo-impressionnisme* (1899). Kirja nousi taiteilijoiden suosioon paitsi Ranskassa myös Saksassa ja Italiassa.  Poliittisilta näkemyksiltään hän oli anarkisti.

## Teoksia

Tiedosto:Paul Signac Road to Gennevilliers.jpg|*Tie Gennevilliersiin*, 1883
Tiedosto:Comblat-le-Chateau. Le Pré.jpg|*Comblat le Chateau. Le Pré*, 1886
Tiedosto:Signac2.jpg|*Aamiainen*, 1886–1887
Tiedosto:Paul Signac Collioure.jpg|*Colliouren kaupungin ranta*, 1887
Tiedosto:Paul Signac Dimanche.jpg|*Sunnuntai*, 1888–1890
Tiedosto:Paul Signac - The Jetty at Cassis, Opus 198.JPG|*Cassis'n lahti, Opus 198*, 1889
Tiedosto:Signac - Portrait de Félix Fénéon.jpg|*[[Félix Fénéon]]in muotokuva*, 1890
Tiedosto:Paul Signac Femmes au puits 1892.jpg|*Naisia kaivolla*, 1892
Tiedosto:Capo di Noli - Paul Signac - Wallraf-Richartz-Museum & Fondation Corboud-6004 (without frame).jpg|*Capo di Noli*, 1898
Tiedosto:Paul Signac - The Port of Saint-Tropez - Google Art Project.jpg|*Saint-Tropez'n satama*, 1901
Tiedosto:Paul Signac, Grand Canal (Venise).jpg|*Venetsian Canal Grande*, 1905
Tiedosto:Signac Antibes - Morning.jpg|*Antibes – aamu*, 1914


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Franco Selvaggi

**Franco Selvaggi** (s. 15. toukokuuta 1953 Pomarico, Materan maakunta) on italialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän pelasi koko uransa, vuodet 1971–1986, kotimaansa sarjoissa. Joukkueina olivat muun muassa AS Roma, Cagliari, Torino FC, Udinese ja Inter Milan. Selvaggi oli nimetty myös Italian MM-joukkueen jäseneksi vuoden 1982 MM-kisoihin, mutta hän ei pelannut lopputurnauksessa ensimmäistäkään ottelua. Siitä huolimatta hänet noteerataan ao. vuoden maailmanmestariksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Selvaggi Transfermaktissa
Kingdom Hearts HD 2.5 Remix

**Kingdom Hearts HD 2.5 Remix** (tyyliteltynä **Kingdom Hearts HD II.5 ReMIX**) on *[[Kingdom Hearts (pelisarja)|Kingdom Hearts]]* -pelisarjaan kuuluva pelikokoelma, joka on julkaistu vuonna .

Kokoelma sisältää pelattavan osuuden peleistä *[[Kingdom Hearts II|Kingdom Hearts II Final Mix]]* ja *[[Kingdom Hearts: Birth by Sleep|Kingdom Hearts: Birth by Sleep Final Mix]]* sekä välinäytökset pelistä *[[Kingdom Hearts coded#Re:coded|Kingdom Hearts Re:coded]]*. Kokoelmassa on teräväpiirtokuvan lisäksi ominaisuutena mahdollisuus kerätä PlayStation-trophyja.

Kokoelma julkaistiin myöhemmin yhdessä *[[Kingdom Hearts HD 1.5 Remix|HD 1.5 Remixin]]* kanssa PlayStation 4:lle maaliskuussa 2017.

## Eroavaisuuksia
Kuten *Kingdom Hearts Final Mixin* tapaan, myös *Kingdom Hearts II Final Mix* ja *Kingdom Hearts: Birth by Sleep Final Mix* julkaistiin alun perin ainoastaan Japanissa. Final Mixseissä on huomattavia eroja alkuperäisiin julkaisuihin.

* Uusia Formeja
* Uusia minipelejä
* Christmas Townissa oma musiikki ja asut.
* Uusia paikkoja
* Mahdollisuus katsoa välinäytöksiä.
* Uudistetut musiikit.
* Uusia taisteluja.

## Pelit
***<big>Kingdom Hearts II Final Mix</big>***

Pelin taustoja ja tekstuureita piti muokata, kun alkuperäisestä 4:3 kuvasuhteesta siirryttiin HD 16:9 kuvasuhteeseen. Ylimääräisiä kuvia lisättiin menuihin ja Gummi Ship -kohtiin korvaamaan kuvasuhteen muutoksesta kärsiviä alueita. Tai Yasuen mukaan noin 80% alkuperäisistä äänistä uudelleenmiksattiin ja uusia orkestraalisia elementtejä lisättiin kappaleisiin. Hänen mukaansa Yôko Shimomuran musiikki on välttämätön piirre *Kingdom Hearts* -pelisarjalle ja ilman hänen luomaa ilmapiiriä peli olisi hyvin erilainen. Niinpä lopulliset äänet ovat edelliselle uskollisia, mutta ne tuovat mukaan myös hieman uutta. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa.

### ''Kingdom Hearts Birth by Sleep Final Mix''
Siirtyminen PlayStation Portablelta PlayStation 3:lle mahdollisti kehittäjille uusien yksityiskohtien lisäämisen hahmoihin, uusien äänien lisäämisen ja kameran liikuttamisen parantelun. Lisäksi Mirage Arena (alkuperäisen pelin moninpelimuoto) uudistettiin yksinpeliksi. Yasuen mukaan vihollisten voimakkuus ja tekoäly sopeutettiin muutokseen. Peli julkaistiin kokoelman myötä Japanin ulkopuolella ensimmäistä kertaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Pandoravirus

**Pandoravirus** on suurikokoinen ja genomiltaan laajin elävä virussuku. Pandoravirus infektoi ameeboja. Ranskalainen tieteilijäpariskunta  Jean-Michel Claverie ja Chantal Abergel kirjoitti siitä ensimmäisen kerran Science-lehdessä heinäkuussa 2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*National Center for Biotechnology Information (NCBI): Pandoravirus, taxonomy
Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue

**Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue** (, , ), lyhennettynä **LSAP** tai **POSL**, on sosiaalidemokraattinen poliittinen puolue Luxemburgissa. LSAP:n nykyinen johtaja on Claude Haagen. Puolue kuuluu Sosialistiseen internationaaliin ja Euroopan sosialidemokraattiseen puolueeseen (PES). Euroopan parlamentissa LSAP:n edustajat istuvat sosialistisen ja demokraattien ryhmässä (S&D). Luxemburgin muiden pääpuolueiden tapaan myös LSAP on hyvin Eurooppa-myönteinen.

LSAP:n vahvinta kannatusaluetta on eteläinen Luxemburg, missä on historiallisesti sijainnut maan terästeollisuus. Perinteisen terästeollisuuden hiivuttua alue on pitänyt asemansa Luxemburgin teollisuuden keskuksena. Viime vuosikymmeninä LSAP on ollut laskusuunnassa. Aiemmin 30-35&nbsp;% kannatuslukuja kerännyt puolue sai vuoden 2013 vaaleissa vain 20,3&nbsp;% äänistä, mikä oli tuolloin LSAP:n historian huonoin tulos valtakunnallisissa vaaleissa.

## Historia
Ensimmäiset Luxemburgin edustajainhuoneeseen valitut sosiaalidemokraatit olivat Caspar Mathias Spoo (vuonna 1896) ja tohtori Michel Welter (vuonna 1897). LSAP sai alkunsa, kun paikalliset aktiivit 26. tammikuuta 1902 perustivat *Luxemburgin seudun sosiaalidemokraattisen yhdistyksen* (). Varsinainen puolue, tuolloin vielä nimellä *Sosiaalidemokraattinen puolue*, perustettiin 5. tammikuuta 1903. Nykyinen LSAP-nimi otettiin käyttöön vuonna 1945. Ensimmäisen kerran puolue pääsi hallitukseen vuonna 1937 ja seuraavan kerran vasta vuonna 1951, jolloin se muodosti koalition Kristillissosiaalisen kansanpuolueen (CSV) kanssa. LSAP joutui oppositioon vuonna 1959, mutta teki paluun hallituspuolueeksi jälleen vuonna 1964, jolloin LSAP:n Henry Cravatte toimi Luxemburgin varapääministerinä.

Vuoden 1969 vaalitappio johti LSAP:n sisällä kiistelyyn puolueen tulevaisuudesta, ja erityisesti siitä tulisiko LSAP:n hakea paikallistasolla yhteistyötä kristillisten CSV:n kanssa vai ennemmin kommunistien kanssa. Sisäinen kiistely johti uuden Sosiaalidemokraattisen puolueen syntymiseen, johon siirtyivät LSAP:n johtaja Henry Cravatte ja noin 15&nbsp;% jäsenistöstä. Sosiaalidemokraattinen puolue toimi aina vuoteen 1983 saakka, jolloin Cravatte palasi takaisin LSAP:hen.

Perinteisesti LSAP on ollut Luxemburgin toiseksi suurin puolue. Pääministerin salkkua sillä ei ole ollut koskaan, mutta puolue on ollut usein hallituksessa. Vuosina 1974–1979 ja vuodesta 2013 LSAP on ollut suurin hallituspuolue, mutta pääministeri on tullut Demokraattisesta puolueesta. LSAP on ollut myös yleensä mukana Kristillissosiaalisen kansanpuolueen muodostamissa hallituksissa. Toisen maailmansodan jälkeisestä ajasta puolue on ollut oppositiossa vain neljästi vuosina 1959–1964, 1969–1974, 1979–1984 ja 1999–2004.

Claude Haagen erosi LSAP:n johdosta puolueen menetettyä kolme paikkaa lokakuun 2018 parlamenttivaaleissa. Haagenin seuraajaksi valittiin Franz Fayot tammikuussa 2019. Edustajainhuoneen jäsenenä vuodesta 2013 istunut Fayot oli ainoa ehdokas puoluejohtajaksi. Hänen isänsä Ben Fayot oli myös toiminut LSAP:n johtajana vuosina 1985–1997.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue
Kış Uykusu

**Kış Uykusu** () on vuonna 2014 ensi-iltansa saanut Nuri Bilge Ceylanin ohjaama ja käsikirjoittama turkkilainen draamaelokuva. Se palkittiin Kultaisella palmulla Cannesin elokuvajuhlilla 2014.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Nuri Bilge Ceylan

**Nuri Bilge Ceylan** (/d͡ʒejlan/, s. 26. tammikuuta 1959 Istanbul, Turkki) on turkkilainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, käsikirjoittaja ja valokuvaaja. Hänen elokuva *[[Kış Uykusu]]* palkittiin Kultaisella palmulla Cannesin elokuvajuhlilla 2014.

Vuonna 2016 Ceylanin elokuva *Bir zamanlar Anadolu’da* (2011) äänestettiin BBC:n kyselyssä tämän vuosisadan 100 parhaan elokuvan joukkoon. Vastaajina oli 177 elokuva-asiantuntijaa eri puolilta maailmaa. Elokuva voitti vuonna 2011 Cannesin elokuvajuhlien Grand Prix -palkinnon.

## Filmografia
### Ohjaajana
* *[[Koza (lyhytelokuva)|Koza]]* (1995, lyhytelokuva) 
* *[[Kasaba]]* (1997)
* *[[Toukokuun pilvet]]* (1999)
* *[[Uzak]]* (2002)
* *[[Iklimler]]* (2006)
* *[[Üç maymun]]* (2008)
* *[[Once Upon a Time in Anatolia|Bir zamanlar Anadolu'da]]* (2011)
* *[[Kış Uykusu]]* (2014)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
*
World Athletics Relays

**World Athletics Relays** (vuoteen 2019 asti **IAAF World Relays**) on kansainvälisen yleisurheiluliiton WA:n (ent. IAAF) järjestämä viestijuoksutapahtuma. Se järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 2014.

Kaksipäiväisessä kilpailutapahtumassa maajoukkueet kilpailevat eri viestimatkoilla. Lajiohjelmassa ovat olleet 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;metrin, 4&nbsp;×&nbsp;200&nbsp;metrin, 4&nbsp;×&nbsp;400&nbsp;metrin, 4&nbsp;×&nbsp;800&nbsp;metrin, 4&nbsp;×&nbsp;1&nbsp;500&nbsp;metrin viesti ja pitkä sekamatkaviesti (1 200 m + 400 m + 800 m + 1 600 m). Vuonna 2019 uusina lajeina olivat mukana 2 × 2 × 400 metrin viesti ja aitajuoksuviesti.

## Lajiohjelma

## Kilpailupaikat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* World Athletics Relays WA
Isaac Fortelius

**Isaac Fortelius** (noin 1722 Kalajoki – 15. marraskuuta 1783 Kemi) oli suomalainen kirkkoherra ja kansanrunouden kerääjä.

Forteliuksen vanhemmat olivat Kalajoen nimismies Erik Fortell (k. 1749) ja hänen ensimmäinen puolisonsa Maria Schönberg. Hän pääsi ylioppilaaksi 1741 ja opiskeli sitten Turun akatemiassa. Fortelius valmistui filosofian kandidaatiksi 1750, maisteriksi 1751 ja hänet vihittiin papiksi 1750.

Fortelius oli Paltamon kappalaisena vuodesta 1750 ja Kemin kirkkoherrana vuodesta 1773. Hänestä tuli lääninrovasti 1775. Paltamossa asuessaan Fortelius keräsi paikallista kansanrunoutta kokoelmaksi jonka hän myöhemmin luovutti Henrik Gabriel Porthanin käyttöön.

Fortelius oli naimisissa Paltamon kappalaisen Isak Siniuksen (k. 1747) lesken Elisabet Groenin (k. 1771) kanssa.

## Teoksia
* *Wälförtient äreminne, öfwer kyrckioherden i Paldamo, herr mag. Erich Munselius, hwars lekamen til sitt hwilorum den 3. martii 1751. i Paldamo kyrckia beledsagades*. Åbo : tryckt hos directeuren, Kongl. acad. och stadsens boktr. i stor-förstendömet Finnland, Jacob Merckell, 1751

## Lähteet
*  Luettu 24.5.2014.
* Forteliuksen elämäkertatiivistelmä Kansallisbiografiassa
Vellamo LP

**Vellamo LP** on rap-artisti Gettomasan ja tuottaja Ruubenin 17. toukokuuta 2014 julkaistu yhteisalbumi. Albumin teemoina ovat muun muassa nykymedia ja populaarimusiikin paradoksi.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Keskisuomalainen: *ristiriitainen*

## Lähteet
Anna Klein

**Anna Klein** (16. helmikuuta 1883 Nürnberg, Saksa – 25. marraskuuta 1941 Kaunasin ghetto, Liettua) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Baijerissa ja Tirolissa öljyllä maalattujen maisema-, eläin- ja genremaalausten lisäksi hän teki grafiikkaa ja kuvitustöitä, kuten kirjankuvituksia, kirjankansia, leimoja, postikortteja jne.

Hänen isänsä oli juutalaissyntyinen protestantiksi kääntynyt viini- ja humalakasvikauppias. Vuoden 1901 aikoihin katolilaiseksi siirtynyt Anna Klein liittyi Dachaun taiteilijayhteisöön, jossa häntä opetti Hans von Hayek. Hän opiskeli maalausta myös yksityisoppilaitoksessa Karlsruhessa 1902–1903 aikoihin ja valmistui kuvataiteilijaksi Münchenin taiteilijayhdistyksen naisten akatemiasta, jossa häntä opettivat Max Feldbauer ja Julius Diez. Suoritettuaan opettajatutkinnon Münchenin kuninkaallisessa taidekoulussa Klein toimi Münchenin Gernin kaupunginosassa yksityisenä taideopettajana. Hän perusti ystävänsä kanssa yksityisen taidekoulun. Yksityisnäyttelyjen lisäksi Klein osallistui uransa aikana useisiin yhteisnäyttelyihin. Hän osallistui painetun taiteen ja grafiikan maailmannäyttelyyn Leipzigissa vuonna 1914. Vuonna 1927 hän piti yksityisnäyttelyn Axel Juncker-Verlag -kustantamolla Berliinissä. 

Natsien valtaannousun 1933 jälkeen Anna Klein ei juutalaistaustaisena saanut enää harjoittaa taiteilijan ammattiaan. Hänen taidekoulunsa suljettiin samana vuonna ja hänet siirrettiin pakkotyöhön mattotehtaaseen. 20. marraskuuta 1941 Anna Klein kuljetettiin Liettuaan Kaunasissa olleeseen ghettoon, jossa hänet murhattiin viisi päivää myöhemmin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Galerie "Der Panther"
* Artnet.de: Anna Klein
Saturday (Remix)

**Saturday (Remix)** on yhdysvaltalaisen R&B-laulaja Norma Jeanin (sukunimi Wright) single vuodelta 1978. Single on ns. maxisingle eli se on tehty albumikokoon 12".

Tuottajat ovat Nile Rodgers ja Bernard Edwards. He ovat myös osallistuneet singlen nimikappaleen tekoon.

Vastaavat tuottajat ovat Marc Kreiner ja Tom Cossie yhtiöstä MK Productions.

Levy-yhtiö on Warner Communicationsiin kuuluva Bearsville Records ja singlen kaupallinen tunnus BSS 0326.

Singlejä on valmistettu myös UK:ssa tunnuksella LV 13.

Norma Jean on ollut mukana Chic-yhtyeessä ja häneltä on myöhemmin ilmestynyt mm. single *High Society* (Bearsville  49119) ja hän on ollut mukana mm. Randy Crawfordin albumilla *[[Abstract Emotions]]* (1986) taustalaulajana.

## Singlen kappaleet

## Listahistoriaa

Blues News -lehden numerossa 4/1978 on julkaistu kopio Blues & Soul -lehdessä olleesta *Top American Soul Singles* -listasta. Siinä Norma Jean Wrightin kappale "Saturday" on sijalla 47 aikaisemman sijoituksen ollessa 70. Sijalla 46 on Bunny Siglerin *I Got What You Need* (Gold Mind 4010) ja sijalla 48 Stargardin *What You Waiting for* (MCA 40932).

## Lähteet

* Norma Jean s. *Saturday (Remix)* (Bearsville Records BSS 0326 / UK-painos LV 13) 1978

; Viitteet
Prix Veuve Clicquot

**Prix Veuve Clicquot de la Femme d’Affaires** on eri puolilla maailmaa vuosittain jaettava palkinto menestyksekkäille liikenaisille.

Vuodesta 1972 jaettu palkinto perustettiin kunnioittamaan Veuve Clicquot -samppanjayrityksen johtajan, leskeksi jääneen Madame Clicquot Ponsardinin muistoa. 

Palkintoa jaetaan nykyisin 27 maailman maassa. Vuosittain eri maiden voittajat saavat kutsun Ranskan Reimsissä pidettävään  kansainväliseen liikenaisten seminaariin The International Business Woman Forum.

## Veuve Clicquot -palkinto Suomessa
Suomessa palkintoa on jaettu vuodesta 2004. Palkittujen joukkoon kuuluvat Skannon toimitusjohtaja Barbara Roos (2003), Levin matkailuyrittäjä Päivikki Palosaari (2004), Vallila Interiorin johtaja Anne Berner (2006), Lappset Groupin hallituksen puheenjohtaja Johanna Ikäheimo (2007), Stala Oy:n toimitusjohtaja Tuija Rajamäki (2008), Dextran toimitusjohtaja Leena Niemistö (2009), Andiatan Tarja Rantanen (2011) ja Marketing Clinicin Catharina Stackelberg (2013).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Palkinnosta Veuve Clicquot’n sivustolla (englanniksi)
Anna Klein (SS-vartija)

**Anna Friederike Mathilde Klein** os. **Plaubel**  (4. maaliskuuta 1900 – ?) oli natsi-Saksan keskitysleireillä toiminut naisavustaja.

Anna Klein liittyi natsipuolueeseen 1930. Klein saapui naisille tarkoitetulle Ravensbrückin keskitysleirille 1. syyskuuta 1943. 1. joulukuuta 1943 hänet ylennettiin SS:n naisvartijoille myönnetyistä arvoista korkeimpaan ja hänestä tuli naisvartijoiden päällikkö (*Chef Oberaufseherin*). Ylennyksen myötä Klein saattoi nauttia siihen kuuluvista eduista, kuten paremmasta palkasta, asunnosta, vaatteista ja vallasta. Ruoka jota hän söi ei ollut vankien tekemää, vaan sen valmistivat muut SS-naisavustajat, joiden päällikkö hän leirillä oli. Klein ei voinut komentaa SS:n kuuluneita miehiä, vaan ylin naisen arvo jäi SS:n sotamiehen arvon alapuolelle. Hänen lähin apulaisensa Ravensbrückissa oli *Oberaufseherin* Dorothea Binz. Syyskuussa Klein siirrettiin Sachsenhausenin keskitysleiriin, jossa hän toimi myös *Chef Oberaufseherininä* kunnes liittoutuneet vapauttivat leirin huhtikuussa 1945. Sachsenhausenissa hänen avustajanaan oli Hilde Schlusser.

Sodan jälkeen Hampurissa käydyssä Ravensbrückin naisvartijoiden sotarikosoikeudenkäynnissä 2.–12. heinäkuuta 1948 Kleiniä syytettiin liittoutuneiden kansallisuuksiin kuuluneiden vankien huonosta kohtelusta ja osallistumisesta kaasukammioissa murhattavien vankien valitsemiseen. Syytettyjä oli kuusi, ja Klein vapautettiin heistä ainoana riittävien todisteiden puuttuessa.

## Lähteet
Ranskan avoin tennisturnaus 2014 – miesten kaksinpeli

Rafael Nadal oli turnauksen nelinkertainen puolustava mestari. Hän voitti turnauksen myös tänä vuonna, voittaen näin turnauksen jo yhdeksännen kerran. Loppuottelussa hän päihitti Novak Đokovićin luvuin 3–6, 7–5, 6–2, 6–4.

## Sijoitetut pelaajat

# **[[Rafael Nadal]] (mestari)**
# Novak Đoković *(loppuottelu)*
# Stanislas Wawrinka *(1. kierros)*
# Roger Federer *(4. kierros)*
# David Ferrer *(puolivälierät)*
# Tomáš Berdych *(puolivälierät)*
# Andy Murray *(välierät)*
# Milos Raonic *(puolivälierät)*
# Kei Nishikori *(1. kierros)*
# John Isner *(4. kierros)*
# Grigor Dimitrov *(1. kierros)*
# Richard Gasquet *(3. kierros)*
# Jo-Wilfried Tsonga *(4. kierros)*
# Fabio Fognini *(3. kierros)*
# Mihail Južnyi *(2. kierros)*
# Tommy Haas *(1. kierros)*


 Tommy Robredo *(3. kierros)*
 Ernests Gulbis *(välierät)*
 Kevin Anderson *(4. kierros)*
 Aleksandr Dolgopolov *(2. kierros)*
 Nicolás Almagro *(1. kierros)*
 Jerzy Janowicz *(3. kierros)*
 Gaël Monfils *(puolivälierät)*
 Fernando Verdasco *(4. kierros)*
 Marin Čilić *(3. kierros)*
 Feliciano López *(2. kierros)*
 Roberto Bautista-Agut *(3. kierros)*
 Philipp Kohlschreiber *(3. kierros)*
 Gilles Simon *(3. kierros)*
 Vasek Pospisil *(1. kierros)*
 Dmitri Tursunov *(3. kierros)*
 Andreas Seppi *(3. kierros)*

## Kaavio

### Kaavion yläosa
#### Lohko 1

#### Lohko 2

#### Lohko 3

#### Lohko 4

### Kaavion alaosa

#### Lohko 5

#### Lohko 6

#### Lohko 7

#### Lohko 8

## Lähteet
* Main Draw
Heikki Koskelo (laulaja)

**Heikki Koskelo** (s. 4. toukokuuta 1983 Kajaani) on suomalainen iskelmälaulaja ja Helmi-yhtyeen solisti. Hän osallistui Tangomarkkinat 2011 -kilpailuun, jossa sijoittui toiseksi eli valittiin tangoprinssiksi.

Koskelo oli vuosina 2016–2017 kihloissa laulaja Heidi Pakarisen kanssa. Koskelo avioitui keväällä 2025 Hanna-nimisen naisen kanssa, jonka oli tavannut alkuvuodesta 2024.

## Diskografia
* Huomenna kaikki on paremmin (2011), singlejulkaisu
* Aamuun on aikaa (2012)
* 12 tarinaa rakkaudesta (2014)
* Aika kulkekoon (2019)

## Lähteet

* Kotisivu
Boxcar

**Boxcar** oli 1970-luvun lopulla toiminut suomalainen rockyhtye, jonka jäsenet olivat:

* Måns Groundstroem –  basso, viulu
* Tomi Parkkonen –  rummut, lyömäsoittimet
* Eero Raittinen – laulu
* Nono Söderberg – kitara, huuliharput
* Hillel Tokazier – kosketinsoittimet

Vuonna 1978 yhtyeeltä ilmestyi Richard Stanleyn tuottama englanninkielinen albumi *[[Necktie Party]]* (Kompass Records KOLP 6). Kyseessä on 1800-luvun Villiin länteen sijoittuva siirtolaisuutta yksilön näkökulmasta käsittelevä teema-albumi, jonka päähenkilö Kid Hoover joutuu kamppailemaan yhteiskuntaa vastaan. C-kasetin luettelotunnus on KOC 6.

## Lähteet
Ranskan avoin tennisturnaus 2014 – naisten kaksinpeli

Serena Williams oli turnauksen puolustava mestari, mutta hän hävisi toisella kierroksella Garbiñe Muguruzalle.

Turnauksen voitti Marija Šarapova, joka päihitti yli kolme tuntia kestäneessä loppuottelussa Simona Halepin.

## Sijoitetut pelaajat

# Serena Williams *(2. kierros)*
# Li Na *(1. kierros)*
# Agnieszka Radwańska *(3. kierros)*
# Simona Halep *(loppuottelu)*
# Petra Kvitová *(3. kierros)*
# Jelena Janković *(4. kierros)*
# **[[Marija Šarapova]] (mestari)**
# Angelique Kerber *(4. kierros)*
# Dominika Cibulková *(3. kierros)*
# Sara Errani *(puolivälierät)*
# Ana Ivanović *(3. kierros)*
# Flavia Pennetta *(2. kierros)*
# Caroline Wozniacki *(1. kierros)*
# Carla Suárez Navarro *(puolivälierät)*
# Sloane Stephens *(4. kierros)*
# Sabine Lisicki *(2. kierros)*


 Roberta Vinci *(1. kierros)*
 Eugenie Bouchard *(välierät)*
 Samantha Stosur *(4. kierros)*
 Alizé Cornet *(2. kierros)*
 Kirsten Flipkens *(2. kierros)*
 Jekaterina Makarova *(3. kierros)*
 Lucie Šafářová *(4. kierros)*
 Anastasija Pavljutšenkova *(2. kierros)*
 Kaia Kanepi *(1. kierros)*
 Sorana Cîrstea *(3. kierros)*
 Svetlana Kuznetsova *(puolivälierät)*
 Andrea Petkovic *(välierät)*
 Venus Williams *(2. kierros)*
 Klára Koukalová *(1. kierros)*
 Daniela Hantuchová *(3. kierros)*
 Jelena Vesnina *(2. kierros)*

## Kaavio

### Kaavion yläosa

#### Lohko 1

#### Lohko 2

#### Lohko 3

#### Lohko 4

### Kaavion alaosa

#### Lohko 5

#### Lohko 6

#### Lohko 7

#### Lohko 8

## Lähteet
* Main Draw
John Vincent Atanasoff

**John Vincent Atanasoff**  (4. lokakuuta 1903 – 15. kesäkuuta 1995) oli yhdysvaltalainen keksijä ja fyysikko. Syntynyt bulgarialaisen isän ja irlantilaisen äidin suureen perheeseen. Yhdessä oppilaansa Clifford Berryn kanssa hän kehitti edistyksellisen laskukoneen Atanasoff-Berry Computer (ABC), jota osa tieteenhistorioitsijoista pitää ensimmäisenä tietokoneena.  Joka tapauksessa Atanasoffin keksinnöt vaikuttivat tietojenkäsittelyn kehitykseen.

Atanasoffin ja Berryn laskukone suunniteltiin 1937 ja prototyyppi valmistui 1939. Se käytti binäärilukuja ja suoraa logiikkaa laskentaan. Kehitystyö keskeytettiin maailmansodan vaatimien ponnistusten takia.

Myöhemmin oikeudenkäynnissä todettiin, että eräät John Mauchlyn ENIACissa käyttämät ideat olivat peräisin Atanasoffilta ja Sperry Randin patenttivaatimukset mitätöitiin vuonna 1973.

## Lähteet
Klabböle kraftverk

**Klabböle kraftverk** oli vesivoimala Uumajan kunnassa, Ruotsissa. Voimala otettiin käyttöön vuonna 1899 ja se syötti kaupungille sähköä vuoteen 1958 saakka, jolloin sen korvasi Stornorrforsin voimalaitos. Klabböle kraftverk on nykyään museo Uumajanjoen etelärannalla, Klabbölen kylässä, noin seitsemän kilometriä Uumajasta ylävirtaan.

Jo 1500-luvulta lähtien Klabböleforsenissa oli ollut vesimylly, jota käytettiin jauhojen jauhamiseen ja vesikäyttöiseen sahaan. Höyryvoimala sijaitsi Uumajan keskustassa, mutta vuonna 1892 se piti korvata ja Uumajan kaupunki osti kosken rakentaakseen vesivoimalan vuonna 1897. Arbogalainen insinööritoimisto Qvist & Gjers sai projektikseen rakentamisen. Qvist & Gjers suunnitteli ja rakensi voimalan, jossa oli kaksi, yhteensä 400&nbsp;kW:n generaattoria, sekä tilaa kahdelle generaattorille.

Taloussyiden ja niin sanotun kungsådran (vanha laki torjua vesistön osia tukkimiselta) takia koko jokea ei padottu. Sen sijaan koskenniskaan rakennettiin saranavipu, joka loi kanavan voimalaitokselle. Voimala toimitti Uumajaan sähköä ensimmäisen kerran 6. joulukuuta 1899. Kuitenkin jo muutaman viikon jälkeen hyyde aiheutti ongelmia, ja siitä tuli toistuva ongelma. Syy oli se, että voimala sijoitettiin virran alempaan osaan, Norrforsin ja Klabbölen väliin, jossa vesi oli jäähtynyt pisteeseen, jossa siitä tuli alijäähtynyttä.

Voimala hyödynsi joen virtaamasta vain 10 kuutiometriä sekunnissa, kun keskimääräinen veden virtaama oli 430 kuutiometriä sekunnissa. Näin ollen, parantaakseen virran hyödyntymistä, vesivoimalaa laajennettiin vuonna 1904 kolmannella 200&nbsp;kW:n generaattorilla. Myöhemmin Axel Rudolf Bergman rakensi uuden voimalan tiilistä ja betonista vanhemman vesivoimalan viereen. Uusi voimala valmistui 28. toukokuuta 1910 ja pienempi laajennus rakennettiin vuonna 1914. Samaan aikaan Uumajan kaupunki halusi, että valtion omistama Vattenfall aloittaa rakentamaan voimalaa Norrforsenille, ja Vattenfall suostui. Ensimmäisen maailmansodan aikaan ei kuitenkaan ollut varoja käytettävissä tähän projektiin ja siten Klabböleä laajennettiin vasta vuonna 1931. Vuonna 1958 valtion omistama Stornorrforsin voimalaitos otettiin käyttöön Norrforsenissa. Tämän myötä Klabbölen uudemmat laajennukset purettiin. Vanhemmat osat kuitenkin pidettiin ja nykyään ne toimivat voimalaitosmuseona, osana Umeå Energi centrumia.

Vuonna 1995 Klabböle kraftverk julistettiin Ruotsin kulttuuriperintörakennukseksi.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
*
*
*
Koripallon I-divisioona-kausi 2013–2014

**Kausi 2013–2014** oli koripallon I-divisioonan 39. kausi. Kauden päätteeksi Helsinki Seagulls nousi Korisliigaan. A-divisioonasta Keravan Kori-80 putosi B-divisioonaan, BC Jyväskylä nousi A-divisioonaan ja Vaasan Salama putosi B-divisioonasta.

Ennen kauden alkua Äänekosken Huima sekä Säynätsalon Riento luopuivat paikoistaan IA-divisioonassa, joten sarjaa supistettiin kahdeksan joukkueen sarjaksi. Samalla JKS nostettiin ylempään divisioonaan.

## Tulokset
### IA-divisioona
#### Runkosarja

#### Pudotuspelit

### IB-divisioona
#### Runkosarja

#### Pudotuspelit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen koripalloliitto - Divisioona A 
*Suomen koripalloliitto - Divisioona B
Fiona Ferro

**Fiona Ferro** (s. 12. maaliskuuta 1997 Libramont, Belgia) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 98 tammikuussa 2019.

Ferro sai villin kortin pääsarjaan Ranskan avoimissa 2014. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Sabine Lisickille. Vuonna 2018 hän pääsi Ranskan avoimissa ensimmäisen kerran toiselle kierrokselle voitettuaan ensimmäisellä kierroksella Carina Witthöftin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Amandine Hesse

**Amandine Hesse** (s. 16. tammikuuta 1993 Montauban) on ranskalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 154 toukokuussa 2016 ja nelinpelissä sijalla 108 toukokuussa 2016. Häntä valmentaa hänen isänsä, Yannick. Hän aloitti tenniksen pelaamisen viisivuotiaana. Hesse on voittanut urallaan kolme ITF-turnausta kaksinpelissä.

Hesse sai villin kortin pääsarjaan Ranskan avoimissa 2014. Hän hävisi ensimmäisellä kierroksella Yvonne Meusburgerille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Sofia Shapatava

**Sofia Shapatava** (s. 12. tammikuuta 1989 Tbilisi) on georgialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 200 huhtikuussa 2014 ja nelinpelissä sijalla 160 maaliskuussa 2014. Hän on voittanut urallaan 11 ITF-turnausta nelinpelissä.

Shapatava sai villin kortin karsintaan Ranskan avoimissa 2014. Hän selvitti tiensä karsinnoista pääsarjaan, mutta hävisi ensimmäisellä kierroksella Svetlana Kuznetsovalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
One Love, One Rhythm – The 2014 FIFA World Cup Official Album

**One Love, One Rhythm – The 2014 FIFA World Cup Official Album** on kokoelma-albumi, jonka julkaisi Sony Music Entertainment 8. toukokuuta 2014. Se sisältää kappaleita, mitkä on sanoitettu ja valittu Brasiliassa järjestettävää FIFA World Cup 2014-kilpailua varten.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Listasijoitukset

## Lähteet
Willis R. Whitney

**Willis R. Whitney** (22. elokuuta 1868 – 9. tammikuuta  1958) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän oli kehittämässä maailman ensimmäisiä yritysten tutkimusosastoja, ja johti perustamaansa General Electricin tutkimusosastoa pitkään.

Whitney opiskeli MITssä, valmistui 1890 ja pääsi samana vuonna kemian apulaisprofessoriksi. Hänen väitöskirjansa hyväksyttiin vuonna 1896 Leipzigin yliopistossa. Whitney  kyllästyi akateemisen maailman kapea-alaisuuteen ja lähti tilaisuuden tullen General Electricin tutkimuslaboratorion johtoon vuonna 1900. 

General Electricissä Whitney osallistui hehkulamppujen ja röntgenlaitteistojen kehitystyöhön.

## Lähteet
Fantomas nauraa kuolemalle

**Fantomas nauraa kuolemalle**, esitetty myös nimillä: **Fantomas iskee jälleen** ja **Fantomasin paluu** (*Fantômas se déchaîne*) on André Hunebellen ohjaama elokuva vuodelta 1965. Hunebelle ohjasi Fantomas-aiheisia elokuvia yhteensä kolme. Niissä naamioitunutta sankarikonnaa näyttelee Jean Marais. Tämä toinen sarjan elokuva on ensimmäistä komediallisempi ja samalla jännitysaineksiltaan kevyempi.  Elokuvassa on aikoinaan huomiota herättäneet kohtaukset lentoon nouseva Citroën ja laskuvarjokohtaus, ensimmäinen lajissaan elokuvan historiassa.

## Näyttelijät

## Fantomas-trilogia

## Lähteet
Charles Marie de La Condamine

**Charles Marie de La Condamine** (28. tammikuuta 1701 – 13. helmikuuta 1774) oli ranskalainen luonnontieteilijä, matemaatikko ja löytöretkeilijä. Hän teki tutkimusmatkoja Etelä-Amerikassa.

La Condamine  suoritti opintonsa Pariisissa ja lähti aluksi sotilasuralle. Hän teki vuoden mittaisen tutkimusretken pitkin Välimerta, ja raportoi tieteelliset löytönsä Ranskan tiedeakatemialle. Akatemia päätti lähettää La Condaminen Etelä-Amerikkaan mm. mittaamaan kuinka pitkä on yksi pituusaste päiväntasaajalla. Retkikunta lähti 1735 ja sai työnsä päätökseen vasta 1743. Paluumatkalla La Condamine  vietti neljä kuukautta Amazonin suistossa tutkien maantiedettä, tähtitiedettä, biologiaa ja etnologiaa. 

## Lähteet
Srinath Kale

**Srinath V. Kale**  (s. 1. kesäkuuta 1972) on intialainen kuvataiteilija, joka asuu Sandurussa Bellaryn piirissä Karnatakan osavaltiossa. Hän on merkittävä kuvataiteilija.

Kalen työt ovat runollisia tarinoita naisen ja miehen ikuisesta leikistä. Vahvasti eroottisväritteisiä, ja naisen valtaa mieheen käsitteleviä kuvia. Hänen työnsä ovat pääosin öljyväritöitä. Hän maalaa myös vesiväritutkielmia Intian historiallisista maisemista. Hän asuu lähellä Hampin maailmanperintökohdetta ja on kuvannut vesivärein Hampin maisemia.

Kalen töitä oli näytteillä Turun Työhuone-Galleria Linnankatu 33:ssa keväällä 2015. Näyttelyn järjesti Kalen suomalainen ystävä Maria Laitakari. Näyttelyn avajaisissa vieraili Intian Suomen-suurlähettiläs, ja itse taiteilija teki samassa yhteydessä ensimmäisen matkansa Intian ulkopuolelle.

Srinath V. Kalen isä V. Kale oli Intiassa tunnettu näytelmäkirjailija, runoilija ja muotokuvamaalari.

## Lähteet
The Two Orphans

**The Two Orphans** on vuonna 1915 ensi-iltansa saanut Herbert Brenonin ohjaama ja käsikirjoittama yhdysvaltalainen mykkä romanttinen draamaelokuva, jonka pääosassa on Theda Bara. Elokuvan oletetaan olevan nykyisin kadonnut.

*The Two Orphans* perustuu ranskalaisten Adolphe d’Enneryn ja Eugène Cormonin romaaniin ja näytelmään *[[Les deux orphelines]]* (1872). Romaanin ja näytelmän oli kääntänyt englannin kielelle N. Hart Jackson. *Les deux orphelines’ta* oltiin esittämässä juuri silloin Brooklyn Theaterissa, jolloin teatterin tuhosi 5. joulukuuta vuonna 1876 tuhoisa tulipalo.

Elokuvan tuotanto- ja jakeluyhtiönä toimi Fox Film Corporation, ja se kuvattiin työnimellä *The Hunchback* Foxin studioilla New Jerseyn Fort Leessä ja Kanadan Québecissä. *The Two Orphans* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 6. syyskuuta vuonna 1915. Elokuvasta tuli ensimmäinen näytelmän pitkä elokuvasovitus. Ennen vuoden 1915 versiota oli tehty kolme lyhytelokuvaa vuosina 1910 ja 1911. Vuonna 1921 D. W. Griffith teki oman elokuvasovituksensa näytelmästä. Elokuvan *[[Orpolapset]]* pääosissa ovat Dorothy Gish ja Lillian Gish.

## Juoni

*The Two Orphans* sijoittuu Pariisiin, missä irstaileva markiisi de Presles sieppaa orvon Henrietten. Tällöin Henrietten sokea ja puolustuskyvytön Louise-ystävä jää yksin harhailemaan Pariisin kaduille. Kerjäläinen ja varas äiti Frochard tyrkyttää Louisea kerjäämään ruokansa. Samaan aikaan Henrietten pelastaa häntä rakastava ritari de Vaudrey. Ritarin äiti, kreivitär de Liniere, saa selville, että Louise on hänen kauan kadoksissa ollut tyttärensä ja päättää etsiä hänet. Sillä välin äiti Frochardin poika, koukkuselkäinen Pierre, rakastuu Louiseen. Pierre tappaa Jacques-veljensä, joka julmasti pahoinpitelee Louisea. Juuri silloin kreivitär löytää Louisen, ja kun Louise saa näkönsä takaisin, hän ja Pierre menevät yhteen. Kreivitär antaa siunauksensa poikansa ja Henrietten avioliitolle.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''The Two Orphans'' TCM Movie Databasessa 
* ''The Two Orphans'' Silent eran sivuilla
Michał Przysiężny

**Michał Przysiężny** (s. 16. helmikuuta 1984 Glogow) on puolalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä ATP-listan sijalla 57 tammikuussa 2014 ja nelinpelissä sijalla 171 maaliskuussa 2008.

Przysiężny on päässyt Grand Slam -turnauksissa parhaimmillaan toiselle kierrokselle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Josephine Cochrane

**Josephine Garis Cochrane** (8. maaliskuuta 1839 Ohio – 3. elokuuta 1913 Chicago, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen leskirouva ja keksijä, joka kehitti ensimmäisen toimivan astianpesukoneen.

Cochrane varttui Valparaisossa Indianan osavaltiossa. Hän avioitui 19-vuotiaana vuonna 1858 William A. Cochranin kanssa. He elivät Illinoisin Shelbyvillessä vuoteen 1883 saakka, jolloin William kuoli. Heidän ainoa lapsensa Hallie-poika oli kuollut jo aiemmin vain kaksivuotiaana. Miehensä kuoleman jälkeen Josephine lisäsi sukunimensä loppuun e-kirjaimen, ja hänestä tuli näin Cochrane.

Cochranen kerrotaan emännöineen palveluskutsuja ja väsyneen palvelijoihin jotka rikkoivat perintöposliineja tiskatessaan. Cochrane suunnitteli koneen, jossa eri muotoiset astiat laitettiin omiin koreihinsa ja laskettiin kupariseen tiskialtaaseen, jossa pumppu ruiskutti niille kuumaa saippuavettä. Hän patentoi koneen 28. joulukuuta 1886. Teknisesti se patentoitiin parannuksena Joel Houghtonin vuonna 1850 patentoimaan aikaisempaan versioon; Houghtonin kone ei pessyt astioita puhtaiksi, joten siitä ei koskaan tullut suosittua. Cochranen koneet sen sijaan saivat suosiota, ja hän saattoi siirtyä tilausvalmistuksesta oman tehtaan tuotantoon vuonna 1897. Vuonna 1900 Cochrane patentoi edistyneemmän mallin, joka pumppasi vettä automaattisesti ja nosti ja laski astiakoreja moottorilla. Useimmat asiakkaat olivat hotelleja, sillä yksityiskoteihin laite oli liian kallis.

Cochranen kuoleman jälkeen hänen yrityksensä siirtyi omistajalta toiselle kunnes siitä tuli KitchenAid, osa Whirlpool-konsernia.

## Lähteet