open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Marja-Leena Karttunen

**Marja-Leena Karttunen** (s. 29. heinäkuuta 1944 Helsinki) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1960- ja 1970-luvuilla useita SM-mitaleja kiekonheitossa. Hän edusti Suomea myös maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti Helsingin Tovereita.

Karttunen voitti kiekonheitossa SM-kultaa vuonna 1971 kilpaillessaan Kalevan kisoissa jo 12. peräkkäisenä vuotena. Hän saavutti Kalevan kisoissa hopeaa vuosina 1964 ja 1970 sekä pronssia vuosina 1962, 1963, 1966, 1967 ja 1969. Hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi vuosina 1961, 1965 ja 1972 sekä viidenneksi vuonna 1960. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän saavutti pronssia kuulantyönnössä vuosina 1967 ja 1970. Hän edusti Suomea kymmenessä maaottelussa vuosina 1964–1971 ja Euroopan cupin välierässä Berliinissä 1970.

Karttusen kiekonheittoennätys oli 47,00&nbsp;m, jonka hän teki Helsingissä elokuussa 1969.

## Lähteet
Tuscaroran kieli

**Tuscaroran kieli** (omakielinen nimi: *Ska꞉rù꞉ręʼ*) on Yhdysvaltain New Yorkin osavaltiossa ja Kanadan Ontarion provinssissa puhuttava irokeesikieli. Käytännössä kuolleella kielellä oli vain kolme puhujaa vuonna 2008, joista kaikki ovat yli 80-vuotiaita. Viime aikoina on kuitenkin aloitettu elvytysohjelma, jossa lapsille opetetaan kieltä koulussa.

Kielen katsotaan olevan lähes kuollut ja sen läheinen sukulaiskieli on nottoway.

Kieltä kirjoitetaan latinalaisin aakkosin.

## Fonologia
### Vokaalit

Lähde:

### Konsonantit

Lähde:

Soinnilliset klusiilit [g] ja [d] esiintyvät ainoastaan vokaalien edellä /k/:n ja /t/:n allofoneina. Morfeemin rajoilla tapahtuu muitakin äänteenmuutoksia, joita ei voi sovittaa nähtävissä olevaan taulukkoon.

Tuscarorassa sananpaino on tavallisesti toiseksi viimeisellä tavulla.

## Kielioppi ja sanasto
Tyypillisenä pohjoisamerikkalaisena intiaanikielenä tuscarora on polysynteettinen kieli. Tällaisille kielille on tyypillistä suuri morfeemien määrä sanaa kohden; täten yksi tuscaroran sana vastaa joskus kokonaista ei-polysynteettisen kielen (kuten saksan tai suomen) lausetta. Esimerkiksi "Sinun on valmistettava minulle lääkettä" on tuscaroraksi *ęhskwanęhkwaʔčrę·tyęʔ*. Etuliitteinä käytettyjen pronominien vuoksi tuscarorassa on myös eräitä fuusiokielen piirteitä; esimerkiksi etuliitteessä *-hsk-* toisen persoonan yksikön agentti yhdistyy ensimmäisen persoonan yksikön patientiiviin.

Polysynteettisen kieliopin takia kielestä on erittäin vaikea tunnistaa niitä yksiköitä, jotka muodostavat syntaktisia rakenteita ja siten "eurooppalaistyylisiä" lauseita. Sanajärjestyksen määräävät lähinnä pragmaattiset tekijät.

## Lähteet
Bernhard Kristian Daniel Procopaeus

**Bernhard Kristian Daniel Procopaeus** (17. tammikuuta 1830 – 1914) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
 
Procopaeuksen vanhemmat olivat kaupunginmaistraatin sihteeri Gabriel Erik Procopaeus ja Charlotta Sofia Stewen.  Hän tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1843 ja hänet määrättiin sieltä 1848 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 8. Libaun, H.K.K. Preussin prinssi Karlin jalkaväkirykmenttiin, jonka mukana hän oli kukistamassa Unkarin kapinaa 1849. Procopaeus ylennettiin aliluutnantiksi 1850, luutnantiksi 1854 ja alikapteeniksi 1855. Hän osallistui sekä Krimin sotaan 1854–1855 että tammikuun kansannousun jälkiselvittelyihin Puolassa 1863–1864. Jälkimmäisenä vuonna Procopaeus siirrettiin majurina 86. Lappeenrannan jalkaväkirykmenttiin ja seuraavana vuonna 88. Pietarin jalkaväkirykmenttiin. Hänet ylennettiin everstiluutnantiksi 1870 ja siirrettiin 1877 pataljoonankomentajaksi 87. Savonlinnan jalkaväkirykmenttiin. Hän toimi samalla Arkangelin kuvernementin sotilaskäskynhaltijana. Everstiksi Procopaeus ylennettiin 1880, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina 1889.

## Lähteet
Ludvig Edvard Rambach

**Ludvig Edvard Rambach** (13. kesäkuuta 1811 Uskela – ? Taganrog, Pohjois-Kaukasia) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.

Rambachin vanhemmat olivat rykmentinlääkäri Vilhelm Rambach ja Augusta Vilhelmina Gunther. Hän tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1828 ja hänet määrättiin sieltä 1833 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen 34. ratsastavaan tykistöpatteriin. Hänet ylennettiin aliluutnantiksi 1836, luutnantiksi 1840 ja alikapteeniksi 1844. Vuonna 1846 Rambach komennettiin tykistöopin opettajaksi Orenburgin kadettikouluun Kaakkois-Venäjälle. Hän erosi sotapalveluksesta 1850, mutta tuli uudelleen palvelukseen 1853, jolloin hänet määrättiin 12. ratsastavaan kevyeen tykistöpatteriin. Rambach osallistui joukko-osaston riveissä Krimin sotaan 1854–1855 ja kunnostautui niin, että hänet ylennettiin kapteeniksi 1855. Vuonna 1858 hänet siirrettiin 11. ratsastavaan kevyeen tykistöpatteriin ja 1860 everstiluutnanttina 3. ratsastavaan tykistöpatteriin. Rambach ylennettiin myös everstiksi, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina. Rambach asui reserviin siirtymisensä jälkeen Taganrogissa Pohjois-Kaukasiassa.

## Lähteet
Zofia Wichłacz

**Zofia Wichłacz** (s. 5. huhtikuuta 1995 Varsova, Puola) on puolalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa *Warsaw '44* -elokuvasta josta on voittanut palkintoja.

## Lapsuus ja nuoruus
Wichłacz syntyi Puolassa vuonna 1995. Hänen isänsä oli elokuvakuvaaja ja äiti arkkitehti, lavastaja ja sisustussuunnittelija ja hänen lapsuudessaan elämä pyöri teatteri- ja elokuvaharjoitusten ympärillä. Hän sanoo olleensa 12–14-vuotias kun hänelle syntyi halu näytellä. Kun hän sitten myöhemmin 19-vuotiaana meni koenäyttelemään rooliin *Warsaw '44* -elokuvaan hän sai ensimmäisen suuremman roolinsa.

## Roolit
### Elokuva
* *The Reconciliation*, Anna, (2017)
* *[[Jäljet (elokuva)|Jäljet]]*, Matogan äiti, (2017)
* *Amok*, Zofia , (2017)
* *Afterimage*, Hania, (2016)
* *Warsaw '44*, Biedronka (Alicja Saska), (2014)
* *Once My Mother*, (2013)
* *Byl Sobie Dzieciak*, (2012)

### Televisio
* *[[Maailma liekeissä]]*, Kasia Tomaszeski, (2019)
* *DNA*, Julita Sienko, (2019)
* *1983*, Karolina Lis, (2018)
* *The Romanoffs*, Nadya, (2018)
* *The Mire*, Teresa Zarzycka, (2018)
* *Belfer*, Karolina, (2017)
* *Teatr Telewizji*, Talonvaltaaja Aska / Mela Dulska, (2013-2014)
* *Lekarze*, Hanna Karska, (2014)
* *Gleboka Woda*, Kasia Rowinska, (2013)
Lähde:

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Valeria Ränik

**Valeria Ränik** (1980-luvulle saakka *Valeria Poprjänik*, s. 19. elokuuta 1964 Moskova) on virolainen kirjailija.

Valeria Ränikin esi-isät ovat Kaukasiaan 1800-luvulla muuttaneita virolaisia. Valeria syntyi ja kävi koulunsa Moskovassa ja opiskeli viron kielen itsenäisesti kirjallisuuden avulla. Vuosina 1981–1987 hän opiskeli edelleen Moskovassa ja valmistui elektroniikkainsinööriksi. Samaan aikaan hän toimi aktiivisesti Neuvostoliiton kirjailijaliiton Moskovan osastossa. Viroon hän muutti vuonna 1988. Samana vuonna hän aloitti Tarton yliopistossa viron kielen ja kirjallisuuden opinnot. Vuodesta 2014 alkaen hän on toiminut freelance-kirjailijana Etelä-Virossa.

Hän debytoi runoillaan *Vikerkaar*-lehdessä vuonna 1986 nimellä Valeria Poprjänik. Samalla hän solmi vahvat siteet lehden teossa mukana olleisiin etnofuturisteihin. Vuonna 1990 ilmestynyt debyyttirunoteos *Orb : Eemalolija luuletusi* sai Betti Alver -esikoiskirjailijapalkinnon ja kirjallisuuspiireissä melkoisesti posititiivista huomiota. Samana vuonna ilmestyi toinen runokokoelma *Ellujäämine*. Jo 1990-luvun alkupuolella runoilijaa verrattiin menestykkääseen kolleegaansa Ene Mihkelsoniin. Vuonna 1991 Ränik sai Eduard Vilden kirjallisuuspalkinnon.

Kirjailija on 2000-luvulla keskittynyt tietokirjallisuuteen ja luonnonsuojeluun eikä juurikaan ole osallistunut kaunokirjalliseen elämään. Suomalaiselle yleisölle suunnattu teos *Sankarimatkailijan Tallinna* () on Ränikin, Samuli Juvosen ja Hannu Oittisen teos (Taifuuni 1993).

## Lähteet
Ragnar Hartwall

**Ragnar Hartwall** (16. heinäkuuta 1899 Lappeenranta – 6. marraskuuta 1958) oli suomalainen elokuvantekijä ja kirjailija, joka työskenteli myös lausujana, mainosmiehenä ja Lilla Teaternin järjestäjänä.

Hartwall kuului suomalaisen elokuvatoiminnan pioneereihin; hän ohjasi yhdessä Kurt Jägerin kanssa elokuvan *[[Elämän maantiellä]]*, käsikirjoitti varhaisen mainoselokuvan *[[Ravintolayleisöä kameran silmän lävitse]]* ja näytelmäelokuvan *[[Kyllä kaikki selviää]]*. Hän kuului myös Kino-Reclan perustajiin.

## Lähteet
Allan Georg Ramsay

**Allan Georg Ramsay** (31. joulukuuta 1839 Kuopio – 16. helmikuuta 1906 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
 
Ramsayn vanhemmat olivat kuvernööri, eversti Gustaf Adolf Ramsay ja Vendla Gustava von Essen ja puoliso vuodesta 1881 Elisabeth Nikolajevna Kavanko (avioero 1891). Kenraalit Arthur Rickhard Ramsay, Gustaf Adolf Ramsay ja Archibald Viktor Ramsay olivat hänen veljiään. Allan Georg Ramsay tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1851, mistä hänet siirrettiin H.M. Keisarin paašikouluun Pietariin 1856. Sieltä 1858 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Suomen tarkk’ampujapataljoonaan. Ramsay ylennettiin aliluutnantiksi 1861 ja luutnantiksi 1864. Vuonna 1865 hänet siirrettiin aliluutnantin arvoisena Henkivartioväen Semenovskojen rykmenttiin. Luutnantiksi hän yleni siellä 1868, alikapteeniksi 1869 ja kapteeniksi 1876. Turkin sotaan 1877–1878 osallistunut Ramsay sai sodan lopulla huhtikuussa 1878 ylennyksen everstiksi. Vuonna 1887 hänet määrättiin 2. Sofian, H.M. Keisarin jalkaväkirykmentin komentajaksi. Vuonna 1894 hänet ylennettiin kenraalimajuriksi ja siirrettiin 7. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajaksi. Eron sotapalveluksesta Ramsay sai kenraaliluutnanttina tammikuussa 1901.

## Lähteet
Arantilan silta

**Arantilan silta** on Nakkilassa sijaitseva, Kokemäenjoessa virtaavan Arantilankosken ylittävä silta. Sillan pituus on 140 metriä ja se on valmistunut vuonna 1990. Ennen nykyistä siltaa paikalla sijaitsi vuonna 1938 käyttöön vihitty teräsrakenteinen silta, joka oli alun perin toiminut Tammerkosken ylittävänä rautatiesiltana. Sillan hankkijana toimi paikallinen kirkkoherra Antti Perheentupa, joka osti sillan 183 tuhannella markalla. Toisin kuin nykyisellä sillalla, vanhalla sillalla ei ollut lainkaan jalankulun ja pyöräilyn väylää. Siltaa pitkin kulkee Eurajoen ja Nakkilan Viikkalan välinen yhdystie 2170.

## Lähteet
Herman Oskar Procopé

**Herman Oskar Procopé** (18. helmikuuta 1841 Mietoinen – 1905 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti.
 
Procopén vanhemmat olivat kihlakunnantuomari, ylisotatuomari Berndt Johan Procopé ja Lovisa Henrika Trapp ja puoliso vuodesta 1877 Anna Nikolajevna Grigorjeva. Hänen veljestään Victor Napoleon Procopésta tuli jalkaväenkenraali. Herman Oskar Procopé tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1852 ja määrättiin sieltä 1859 valmistuttuaan luutnanttina palvelukseen Henkivartioväen Jekaterinoslavlin krenatöörirykmenttiin. Vuonna 1861 hänet siirrettiin Henkivartioväen suomenmaalaiseen rykmenttiin ja ylennettiin aliluutnantiksi. Luutnantiksi Procopé yleni  1863. Hän osallistui tammikuun kansannousun kukistamiseen Puolassa 1863–1864. Procopé ylennettiin alikapteeniksi 1866, kapteeniksi 1871 ja everstiksi 1874. Turkin sotaan 1877–1878 hän osallistui Henkivartioväen suomenmaalaisen rykmentin riveissä. Vuonna 1881 hänet määrättiin Henkivartioväen 1. Jekaterinoslavlin krenatöörirykmentin komentajaksi. Vuonna 1890 hänet siirrettiin kenraalimajuriksi ylennettynä 12. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin komentajaksi, vuonna 1894 49. jalkaväen reserviprikaatin komentajaksi ja vuonna 1900 kenraaliluutnantiksi ylennettynä 8. jalkaväkidivisioonan komentajaksi. Procopé kuoli tätä tehtävää hoitaessaan vuonna 1905.

## Lähteet
Sirkka Kauppinen

**Sirkka Liisa Hellevi Kauppinen** (o.s. **Talvensaari**, s. 23. elokuuta 1937 Pelkosenniemi) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1950- ja 1960-luvuilla kiekonheitossa kymmenen SM-mitalia. Hän edusti Suomea useissa maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti vuoteen 1957 saakka Kairalan Kajastusta ja vuodesta 1958 alkaen Kajaanin Kipinää.

Kauppinen voitti kiekonheitossa Suomen-mestaruuden vuonna 1958. Hän saavutti kaikkiaan yhdeksän SM-hopeaa: vuosina 1957, 1959, 1960, 1961, 1965, 1966, 1967, 1968 ja 1969. Hän sijoittui SM-kilpailuissa neljänneksi kiekonheitossa vuonna 1956 ja keihäänheitossa vuonna 1960 sekä kuudenneksi kuulantyönnössä vuonna 1957. Hän edusti Suomea Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa 1965 ja 14 maaottelussa vuosina 1958–1969. Ainoan lajivoittonsa maaotteluissa hän saavutti Norjaa vastaan Helsingissä elokuussa 1969, kun hän heitti uransa parhaaksi jääneen tuloksen 47,86&nbsp;m ja voitti Marjatta Kuuluvaisen kahden senttimetrin erolla.

Sirkka Kauppisen pikkusisko Raija Mustonen on keihäänheiton moninkertainen Suomen-mestari.

## Lähteet
Archibald Viktor Ramsay

**Archibald Viktor Ramsay** (14. marraskuuta 1847 Kuopio – 6. maaliskuuta 1907 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri.
 
Ramsayn vanhemmat olivat kuvernööri, eversti Gustaf Adolf Ramsay ja Vendla Gustava von Essen ja puoliso vuodesta 1888 vapaaherratar Alexandra Anna Maria von Kothen. Kenraalit Arthur Rickhard Ramsay, Gustaf Adolf Ramsay ja Allan Georg Ramsay olivat hänen veljiään. Archibald Viktor Ramsay opiskeli Helsingfors Lyceumissa 1858–1860, minkä jälkeen hänet otettiin oppilaaksi Haminan kadettikouluun. Sieltä hän siirtyi H.M. Keisarin paašikouluun Pietariin 1866. Hänet ylennettiin kamaripaašiksi 1867 ja määrättiin koulusta 1868 valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Semenovskojen rykmenttiin. Ramsay ylennettiin aliluutnantiksi 1872 ja luutnantiksi 1876. Rykmenttinsä mukana hän osallistui Turkin sotaan 1877–1878 ja yleni sodan jälkeen syyskuussa 1878 alikapteeniksi.  Kapteeniksi Ramsay ylennettiin 1887, jolloin hänet määrättiin komppanianpäälliköksi Henkivartioväen Semenovskojen rykmenttiin. Everstiksi hänet ylennettiin 1892, eron sotapalveluksesta hän sai kenraalimajurina huhtikuussa 1897. Ramsay edusti aatelissukuaan valtiopäivillä 1897 ja 1900.

## Lähteet
Ulla Pihlantie

**Ulla Tellervo Pihlantie** (4. helmikuuta 1924 – 5. huhtikuuta 2021) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1950-luvun alussa kiekonheitossa yhden SM-hopean ja edusti Suomea yhdessä maaottelussa. Kotimaassa hän edusti Jyväskylän Kenttäurheilijoita, Heinolan Iskua ja Jyväskylän Kisa-Tovereita.

Pihlantie saavutti kiekonheitossa SM-hopeaa vuonna 1951 sekä sijoittui SM-kilpailuissa neljänneksi vuonna 1952, viidenneksi vuonna 1949 ja kuudenneksi vuonna 1947. Hän sijoittui korkeushypyssä SM-kilpailuissa kuudenneksi vuonna 1945. Hän edusti Suomea Göteborgissa 1951 ensimmäisessä Ruotsi-maaottelussa, jossa kolmantena maana oli mukana Tanska.

Pihlantien kiekonheittoennätys oli 37,43&nbsp;m, jonka hän teki Jyväskylässa kesäkuussa 1952.

## Lähteet
XS Project

**XS Project** on vuonna 2002 perustettu venäläinen musiikkiduo, jonka tyylilajeja ovat pääasiassa pumping house, hardbass yms. Jäsenet ovat perustaneet markkinointiyhtiön Progressive Фактор (Faktor), joka markkinoi DJ:tten markkinointia ja tapahtumien järjestämistä. XS Project on julkaissut kahdeksan albumia, joiden kappaleita käytetään useissa kokoelmissa, mukaan lukien ЛенЭнергия (LenEnergija) -kokoelmat, jotka julkaistiin ensimmäisen kerran vuonna 2003 Просвет (Prosvjet) Recordsille. 

## Historia
### 2002
Dance Planet allekirjoitti sopimuksen TEM Projectin kanssa, joka on erikoistunut trance-musiikin julkaisemiseen. Dance Planet halusi TEM Projectin julkaisevan vain trance-musiikkia, joten he eivät voineet julkaista yhtyettä samalla nimellä. Avuksi osoittautui Vladin idea XS Project. Vlad, Levon ja Andrei päättivät erottaa yhtyeet tyyleittäin: TEM Project julkaisisi trancea Dance Planetille, ja nimellä XS Project he esiintyisivät KDK Recordsilla. 

### 2003
XS Project osallistui ЛенЭнергия (LenEnergija) -albumiin kappaleella ”Lead & Wood”. CD-kotelon tekstissä XS Projectin kerrotaan koostuvan Levonista ja Vladista. Toukokuussa Vlad jätti yhtyeen, ja hänen tilalleen tuli Andrei Andrijanov, joka heistä kolmesta allekirjoitti sopimuksen Dance Planetin kanssa. TEM Projectin myöhemmissä painoksissa Andrei on ainoa artisti. Yhtyeen ensimmäinen albumi *Мы Колбасим На Танцполе* (*My Kolbasim Na Tantspole*) luotiin Просвет (Prosvjet) Recordsin ja KDK Recordsin alaisuudessa. 

## Lähteet
Perl (Mosel)

**Perl** on kunta Merzig-Wadernin piirikunnassa Saarlandin osavaltiossa Lounais-Saksassa. Moselin varrella sijaitseva Perl oli aikoinaan moninaisten valtapoliittisten pyrkimysten näyttämö, sittemmin se on hyötynyt sijainnistaan kolmen valtakunnan - Saksan, Ranskan ja Luxemburgin - rajaseudulla.

## Maantiede
Perl sijaitsee Saarlandin luoteiskolkassa. Kunta rajautuu etelässä Ranskaan ja lännessä Luxemburgiin. Kolmen valtakunnan rajapyykki on Perlin lounaiskulmassa. Mosel virtaa Perlin länsipuolitse Saksan ja Luxemburgin rajajokena koilliseen kohti Reiniä. Linnuntie-etäisyys Saarbrückenistä on noin 50 kilometriä luoteeseen ja Trieristä noin 40 kilometriä lounaaseen. Luxembourg sijaitsee noin 25 kilometriä Perlistä luoteeseen.

## Historia
Arkeologisten löytöjen perusteella nykyisen Perlin alueella on ollut jatkuvaa asutusta mesoliittiselta kaudelta alkaen. Alueen väkiluku alkoi kasvaa Trierin kaupungin merkityksen lisääntyessä. Ensimmäinen kirjallinen maininta Perlistä on 800-luvulta. Seuraavina vuosisatoina Perlin alueen kylät kuuluivat useisiin ruhtinaskuntiin ja herttuakuntiin, eivätkä muodostaneet hallinnollisesti eheää kokonaisuutta. 1800-luvun alussa Perlin seutu päätyi ranskalaisten haltuun, ja vuonna 1816 siitä tuli osa Preussin kuningaskuntaa. Toisen maailmansodan jälkeen Perl kuului ranskalaisten miehitysvyöhykkeeseen ja heinäkuussa 1946 siitä tuli osa Saarlandia. Vuonna 1974 muodostettiin neljästätoista maalaiskunnasta nykyinen Perl.

Perlin nähtävyyksiä on muun muassa rekonstruoitu roomalaisvilla Borg.

## Talous ja liikenne
Perl on Saarlandin viininviljelyaluetta. Nennigin kylässä järjestetään vuosittain viinijuhla, jossa valitaan Moselin viinikuningatar prinsessoineen.

Moottoritie BAB 8 alkaa Perlistä ja kulkee noin 500 kilometriä kaakkoon kohti Müncheniä ja edelleen Itävallan rajalle. Tielinja jatkuu katkeamattomana Luxemburgin puolelle. Perlin rautatieasema sijaitsee rataosuudella Thionville–Trier.

## Lähteet ja viitteet

## Aiheesta muualla
*Perl, Saarland, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Timo Utterström

**Timo Utterström** (s. 13. syyskuuta 1982 Karjaa) on suomalainen näyttelijä, suomentaja ja yrittäjä.

## Ura
Utterström valmistui taiteen maisteriksi Lapin yliopistosta 2008. Hän on näytellyt teatterielokuvissa, lyhytelokuvissa ja televisiosarjoissa. Utterström on työskennellyt myös ohjaajana, kuvaajana ja leikkaajana erinäisissä markkinointivideoissa. Utterström on niin ikään suomentanut useita romaaneja ja tietokirjoja englannista.

Utterström on näytellyt sivurooleja muun muassa televisiosarjoissa *[[Bikineitä ja timantteja]]* ja *[[Modernit miehet]]*.

## Lähteet
Fedora (vuoden 1916 elokuva)

**Fedora** on vuonna 1916 valmistunut italialainen mykkäelokuva. Victorien Sardoun näytelmään perustuvan melodraaman ovat ohjanneet Giuseppe De Liguoro ja Gustavo Serena. Sen pääosaa esittää elokuvadiiva Francesca Bertini.

## Juoni
Fedora Panovan sulhanen, ruhtinas Vladimir löydetään murhattuna. Nainen vannoo kostavansa murhaajalle, joksi hän epäilee Loris Ipanovia. Myöhemmin käy ilmi, että Vladimir tapettiin toisen naisen kunnian tähden. Fedoran viha Lorisia kohtaan muuttuu rakkaudeksi.

Fedora tunnustaa Lorisille aiheutaneensa tämän veljen ja äidin kuoleman. Loris ajaa Fedoran pois ja tämä myrkyttää itsensä.

## Näyttelijät

## Tuotanto, teemat ja vastaanotto
Venäläisaiheinen *Fedora* perustuu ranskalaisen Victorien Sardoun samannimiseen näytelmään vuodelta 1882. Elokuvan pääosaa antaumuksella näytellyt Francesca Bertini osallistui myös sen ohjaukseen, minkä takia Giuseppe De Liguoron tilalle vaihdettiin näyttelijälle vapaat kädet antanut Gustavo Serena. Bertinin puvut olivat italialaisen muotisuunnittelijan käsialaa, mitä korostettiin myös elokuvan mainoskampanjassa. Abruzzossa kuvatulle elokuvalla antoivat venäläistä paikallisväriä muutamat dokumentaariset otokset, joissa nähdään muun muassa Nevajoen tulva.

*Fedoraa* on pidetty yhtenä Bertinin parhaista elokuvista ja se oli myös näyttelijän oma suosikki. Kriitikot kiittivät elokuvaa, ja näyttelijä Eleonora Dusen kerrotaan osoittaneen sille ensi-illassa seisaallaan suosiota.

Elokuvan Suomen ensi-ilta oli helsinkiläisessä Olympia-teatterissa helmikuussa 1919. Vastikään itsenäistyneessä maassa venäläisten santarmiunivormujen näkeminen valkokankaalla toi *[[Hufvudstadsbladet]]in* pakinoijan mieleen ikäviä muistoja: ”öiset sisääntunkeutumiset, väkivaltaiset kotietsinnät, häirityn kotirauhan, särjetyt huonekalut, poisviedyt perheenjäsenet...” *Fedoran* Suomessa esitetty versio oli alkuperäistä huomattavasti lyhyempi, 1666 metriä.

Kokonaan kadonneeksi luullusta elokuvasta on löydetty yhteensä kahdentoista minuutin katkelmat, jotka ovat nähtävissä Alankomaiden elokuvamuseon Youtube-sivustolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Valtionagronomi

**Valtionagronomi** oli Suomessa vuonna 1852 perustettu virka. Tehtävässä toimi alkuun kaksi agronomia, joiden kesken Suomi jakautui vastuualueisiin, piireihin. Myöhemmin virkoja oli enää yksi, ja virka lakkautettiin 1892. Valtionagronomit olivat ensimmäiset valtion palkkaamat maatalousneuvojat. Ensimmäiset viranhaltijat olivat skotlantilainen Henry Gibson ja Saksasta tullut Carl Hornbostel. Kun virka perustettiin, Suomessa oli vain kuusi agronomia, eivätkä he hakeneet virkoja. Viranhaltijat olivat Finska Hushållningssällskapetin alaisia.

Hornbostelin ja Gibsonin keskeinen tehtävä oli kierto- ja salaojitussuunnitelmien laatiminen suurtiloilla, sillä ne olivat 1850-1860-luvuilla maanviljelyksen ensisijaiset parantamistoimenpiteet. Hornbostelin kuoltua viranhaltijaksi tuli ensin tilapäisesti agronomi Th. Forssell, kunnes vakinaisesti ja siihen nimitettiin agronomi K. J. Forsberg. Hän oli viran viimeinen haltija, ennen kuin se lakkautettiin 1892. Forsberg kuoli 1901.

Valtionagronomien toimipaikat olivat Hämeenlinna ja Savonlinna. Pätevyysvaatimuksena oli maatalousalan tutkinto. Heidän neuvonta-apuaan käyttivät alkuun vain suurtilalliset, osin siksi, että he eivät puhuneet suomea mutta ehkä syynä oli myös uutuuksien ja teoreettisen tiedon vierastaminen. Vasta 1880-luvulla muutkin alkoivat kysyä neuvoa. Kun Gibson kuoli 1881, virka-alaksi muuttui meijeritalous, eikä Gibsonin tilalle otettu ketään.

## Huomautuksia

## Lähteet
* Lars Zilliacus, Finska Hushållningssällskapets arkiv och skrifter II, s. 125 Åbo Akademis förlag, 2003 

### Viitteet
Marathi-sodat

**Marathi-sodat** olivat Intian alueella käytyjä sotia, joissa vastakkain olivat Englannin Itä-Intian kauppakomppania ja Marathivaltakunta. Britit kukistivat marathien päällikkökunnat kolmessa sodassa, joista ensimmäinen alkoi 1777 ja viimeinen päättyi vuonna 1818. Sotien syynä oli Marathivaltakunnan vallanvaihto kolmannen Panipatin taistelun jälkeen ja sen voimistuminen. 

;Sodat
*Ensimmäinen marathisota (1775–1782)
*Toinen marathisota (1803–1805)
*Kolmas marathisota (1817–1819)

## Lähteet
Yhdystie 7021

**Yhdystie 7021** on yhdystie, joka kulkee Seinäjoen Ylistarossa yhdystieltä 7000 Ylistaron rautatieaseman pysäköintialueelle.
Tien pituus on 350 metriä. Reitin varrella sijaitsee lähinnä muutamia omakotitalotontteja sekä edellä mainittu Ylistaron rautatieasema.
Tien osoitenimi on *Asemantie* koko tien mitalta.

## Lähteet
Kiinan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus

**Kiinan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus** (, , lyhennys **China CDC**, tai **CCDC**) on Kiinan pääkaupungista Pekingistä käsin toimiva, kansallisen tason valtiollinen  tautientorjuntaan ja kansanterveyteen erikoistunut virasto ja tutkimuskeskus. Vuonna 2002 perustettu virasto toimii terveysasioista vastaavan ministeriön eli Kiinan kansallisen terveyskomission (, aiemmalta nimeltään terveysministeriö) alaisuudessa.

Vuoden 2016 lopussa virastossa työskenteli yhteensä 2&nbsp;120 ihmistä. Tautikeskusta johtaa tohtori George F. Gao.

Virasto on kasvavassa määrin osallistunut kansainväliseen yhteistyöhön ja kehittyvien maiden kansanterveystyön edistämiseen. Kiinan CDC on edistänyt yhdessä Yhdysvaltain tautikeskuksen kanssa esimerkiksi Afrikan tautienehkäisy- ja -valvontakeskuksen perustamista. Kiinan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus on tukenut kansanterveystyötä myös lukuisissa muissa maissa (kuten Sierra Leonessa) ja avustanut Afrikan CDC:tä covid-19-taudin rajoittamisessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* China CDC - About us (China CDC:n kotisivusto)   (chinacdc.cn)
* CCDC Weekly  (chinacdc.cn)
* Daily Briefing of the National Health Commission of the People's Republic of China (Daily briefings on novel coronavirus cases in China)  (nhc.gov.cn)
* Tianxing Jiang, Hao Wang, George F. Gao & Xiaoming Jiang (9.4.2020) Perspectives: Wearing Face Masks-the Simple and Effective Way to Block the Infection Source of COVID-19 (China CDC Weekly)  (chinacdc.cn)
Wadern

**Wadern** on kaupunki Merzig-Wadernin piirikunnassa Saarlandin osavaltiossa Lounais-Saksassa.

## Maantiede
Wadern sijaitsee Hunsrückin keskivuoriston kupeessa Saarlandin pohjoisosassa Prims-joen varrella. Prims on Saarin 65-kilometrinen sivujoki. Wadern rajautuu pohjoisessa Rheinland-Pfalzin osavaltioon. Linnuntie-etäisyys Saarbrückenistä on noin 35 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Trieristä noin 30 kilometriä kaakkoon. Etäisyys Luxembourgista on noin 55 kilometriä itään.

Wadern koostuu kolmestatoista osa-alueesta, joiden keskuksia erottavat toisistaan peltoaukeat ja metsät. Kantakaupunki Wadern sijaitsee kaupungin keskiosassa, väestöltään suurin osa-alue on Nunkirchenin kylä kaupungin eteläosassa. Kaikkiaan Wadernissa on 24 kylää.

## Historia

Wadernin alueella asui muinoin kelttejä ja roomalaisia, frankkeja. Kaupungin nimi palautuu kelttiläisiin kantasanoihin ud ja wad, jotka tarkoittavat kosteaa, märkää. Roomalaistie Trieristä Metziin ja Wormsiin kulki Wadernin seudulla, mutta roomalaisvallasta ei ole juuri säilynyt jälkiä. Ensimmäinen asiakirjamaininta on Büschfeldin kaupunginosasta vuodelta 802, Wadern mainitaan ensi kerran vuonna 950. Keskiajalla Wadernin alue oli hallinnollisesti hajanainen: osa kylistä kuului Trierin vaaliruhtinaskuntaan ja osa Lothringenin herttuakuntaan. Kolmantena hallintoalueena oli Herrschaft Dagstuhl. Burg Dagstuhl vaikutti merkittävästi seudun kehitykseen. 1600-luvulla seudun voimahahmo oli Speyerin piispa Philipp Christoph von Sötern.

Markkinaoikeudet Wadern sai 1765. Ranskan vallankumouksen jälkeen Wadern kuului Sarren departementiin ja vuodesta 1815 Preussiin. Merzig-Wadernin alue oli jakautunut vuosina 1920–1935: Merzig kuului Saarin alueeseen (Territoire du Bassin de la Sarre) ja Wadern Preussiin. Piirikunta yhdistettiin jälleen toisen maailmansodan jälkeen. Vuoden 1974 aluereformin yhteydessä muodostettiin nykyinen Wadern neljästätoista itsenäisestä maalaiskunnasta. Kaupunkioikeudet Wadern sai 1978.

Burg Dagstuhl on nykyisin rauniolinnoitus. Wadernissa on myös Schloss Dagstuhl, jonka kreivi Anton von Öttingen-Soetern-Hohenbaldern rakennutti 1760.

## Talous ja liikenne
Wadern on Hochwaldin alueen talouselämän keskus. Teollisuutta edustaa muun muassa korkean lisäarvon muovituotteita valmistava Lockweiler Plastic Werke GmbH. Teollisuuskonserni ThyssenKruppilla on toimipaikka Wadernissa.

Wadernissa on tiheä alemman tieverkon järjestelmä, joka nivoutuu paikalliseen katuverkkoon. Moottoritie BAB 1 on reititetty Wadernin itäpuolitse ja BAB 8 kulkee edellistä kauempana Wadernin eteläpuolitse. BAB 62 puolestaan erkanee BAB 1:stä Wadernin koillispuolella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Wadern, Saarland, Saksa — Sunrise, Sunset and Daylength
Yhdystie 1691

**Yhdystie 1691** on yhdystie joka kulkee Orimattilasta Heinämaan kautta Lahden Villähteelle. Tien pituus on 18 kilometriä.

Tien osoitenimenä on *Heinämaantie* koko matkan.

## Lähteet
Ama (Aichi)

**Ama** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Chūbun tai Tōkain alueella Aichin prefektuurissa. Se sijaitsee sisämaassa prefektuurin länsiosassa Nōbin tasangolla Nagoyan länsipuolella. Kaupungin maasto on hyvin alavaa ja lähes merenpinnan tasolla. Amassa on 89&nbsp;146 asukasta (maaliskuussa 2020) ja sen pinta-ala on 27,49 neliökilometriä.

Ama on kaupunkina suhteellisen nuori: se perustettiin vuonna 2010 liittämällä yhteen Jimokujin, Miwan ja Shippōn maaseutukaupungit. Kaupungin alue on vanhastaan ollut viljavaa maatalousmaata, jolla tuotetaan esimerkiksi riisiä ja vihanneksia, kuten *[[daikon]]*-retiisejä. Sittemmin se on kaupungistunut voimakkaasti osana Nagoyan esikaupunkivyöhykettä ja sinne on sijoittunut muun muassa elektroniikka-, kone-, metalli- ja huonekaluteollisuutta. Shippōn alue tunnetaan *[[cloisonné]]*-astioiden valmistuksesta (*shippō-yaki*), joiden tuotanto alkoi Edo-kauden loppupuolella. Jimokujin alueella perinteinen käsityöteollisuuden ala on sitä vastoin siveltimien valmistus. 

Aman merkittävimpiin nähtävyyksiin kuuluu Jimoku-jin buddhalainen temppeli, yksi Owarin provinssin neljästä Kannon-temppelistä. Osa sen rakennuksista on valittu Japanin tärkeäksi kulttuuriomaisuudeksi. Kayazu-jinjan pyhäkkö tunnetaan taas *[[tsukemono]]*-festivaalistaan. Shippōn alueella toimii Shippōn taidekylä. Amaa palvelee Nagoya-rautateiden Tsushima-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Ama City Hall 2023-06 ac (2).jpg|Aman kaupungintalo
Tiedosto:Kikusenin.JPG|Kikusen-in
Tiedosto:Kayazujinja1.jpg|Kayazu-jinja
Tiedosto:MT-Jimokuji Station-Platform.JPG|Jimokujin rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Ama

**Ama** tai **AMA** voivat tarkoittaa:

## Maantiede
* Ama, Japanin kaupunki Aichin prefektuurissa
* Ama, Japanin maaseutukaupunki Shimanen prefektuurissa

## Muuta
* ama, japanilainen naissukeltaja

## Lyhenteenä
* American Medical Association
* American Music Awards
Herman Gustaf Jäderholm

**Herman Gustaf Jäderholm** (19. heinäkuuta 1850 Kuopio – 18. heinäkuuta 1934 Helsinki) oli suomalainen yrittäjä, joka omisti Helsingfors skeppsvarv & Mekaniska verkstad -nimisen telakan. Telakka sijaitsi nykyisen Olympiaterminaalin paikalla. Jäderholmin vanhemmat olivat Kuopion kappalainen, sittemmin Jaakkiman kirkkoherra Gustav Vilhelm Jäderholm (1805–1895) ja hänen vaimonsa Laura Gustava Granit (1818–1893). Jäderholm oli naimisissa Hilma Fredrika Nybergin kanssa ja heillä oli muun muassa tytär Greta Lisa Jäderholm-Snellman (1894–1973). Jäderholmin hauta sijaitsee Helsingin vanhalla hautausmaalla.

Herman Jäderholm kävi Savonlinnan alkeiskoulua ja oli maanmittaushallituksen oppilaana, mutta suuntautui sitten tekniselle alalle. Hän toimi harjoittelijana Pietarissa ja oli Rudolf Kolsterin yksityisoppilaana Helsingissä 1872–1873, jonka jälkeen hän opiskeli Polyteknillisessä instituutissa. Jäderholm työskenteli työnjohtajana ja piirtäjänä konetehtailla Pietarissa 1874–1875 sekä teknillisenä johtajana Osberg & Bade -nimisessä firmassa Helsingissä 1875–1886, jonka jälkeen hän siirtyi Helsingfors skeppsvarv & Mekaniska verkstad -nimisen telakan omistajaksi.

Jäderholm oli useaan otteeseen Helsingin vahvennetun kaupunginvaltuuston jäsen ja Helsingin puhelinyhdistyksen hallituksen jäsen sekä usean teollisen alan yhdistyksen hallituksen jäsenenä. Jäderholm oli Keisarillisen Senaatin 1897 antamasta määräyksestä tarkastamassa jäänmurtaja Sammon rakennuspiirustuksia, Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen valtuutettu vuodesta 1897, kahdeksan vuoden aikana Takseerauslautakunnan jäsen, erinäisiä kertoja lisätty kaupunginvaltuusmies, neljä vuotta Konepajain tapaturmavakuutusyhtiön johtokunnan jäsen, kaksi vuotta haaksirikkojen tarkastusmies. Hän oli myös jäsen Käsityö- ja Tehdasyhdistyksen asettamassa komiteassa, jonka oli ehdottava keskustelukysymyksiä Yleiseen teollisuudenharjoittajain kokoukseen 1893 sekä komiteassa, jonka oli valmistettava Helsingissä 1898 pidettyä samanlaista kokousta, sekä jäsen Yhdistyksen 1899 asettamassa komiteassa ammattikoulun aikaansaamiseksi metalliteollisuutta varten Helsinkiin. Hän oli myös jäsen valtuutettujen 1900 asettamassa komiteassa, jonka oli ehdotettava keinoja konetyöntekijäin työtaidon kohottamiseksi.

## Lähteet
Ukrainan poliisi

**Ukrainan kansallinen poliisi** () on Ukrainan ainoa poliisiorganisaatio. Se perustettiin korvaamaan Ukrainan miliisin. Uusi poliisitoimi aloitti työnsä 4. heinäkuuta 2015 Kiovassa. Silloinen presidentti Petro Porošenko julisti päivän poliisipäiväksi. Virallisesti poliisitoimi korvasi miliisin 7. marraskuuta 2015.

Poliisitoimi toimii Ukrainan sisäministeriön alaisuudessa.

Vuodesta 2018 lähtien, silloisen presidentin Petro Porošenkon määräyksellä, Ukrainassa juhlitaan kansallista poliisin päivää 4. heinäkuuta.

## Kuvia

Patch of the Ukrainian Police.svg|Poliisin tunnusmerkki.
Kyiv Patrol Police Oath Ceremony, July 4, 2015 (19219271978).jpg|Poliisiautoja.
Police vehicle Zakhvat (VW Crafter), Kyiv, 2019.jpg|Poliisin pakettiauto.
Kyiv Patrol Police Oath Ceremony, July 4, 2015 (19400634342).jpg|Kiovalaisia poliiseja.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* National Police. Ukrainan kansallisen poliisin verkkosivut. 
* Ajankohtaiset tiedot Ukrainan kansallisesta poliisista: osoite, EDRPOU-koodi, omistajat, johtaja, oikeuden päätökset - opendatabot.ua
Dylan LeBlanc

**Dylan LeBlanc** (s. 1990 Shreveport) on yhdysvaltalainen muusikko.
 
LeBlanc aloitti säveltämisen 11-vuotiaana. Hänen isänsä on Muscle Shoalsin pitkäaikainen studiomuusikko, country-laulaja James LeBlanc. Ensimmäinen albumi *Paupers Field* ilmestyi 2010. Häneltä on ilmestynyt neljä albumia, jotka ovat saaneet myönteiset tai melko myönteiset arvostelut.               

## Diskografia
### Albumit
* *Paupers Field* (2010)
* *Cast the Same Old Shadow* (2012)
* *Cautionary Tale* (2016)
* *Renegade* (2019) 

## Lähteet
### Viitteet
Shirley Douglas

**Shirley Douglas** (2. huhtikuuta 1934 Weyburn, Saskatchewan, Kanada – 5. huhtikuuta 2020 Toronto, Ontario, Kanada) oli kanadalainen kansalaisaktivisti ja näyttelijä.

Hän oli avioitui Donald Sutherlandin kanssa vuonna 1965, mutta he erosivat jo vuonna 1971. Heillä oli kaksi lasta, joista toinen on Kiefer Sutherland. Douglas muutti vuonna 1977 Torontoon Kanadaan.

1960–1970-luvuilla hän vastusti Vietnamin sotaa ja osallistui ydinvoiman vastaisiin marsseihin sekä protestoi poliittisista ja sosiaalisista syistä esimerkiksi kansalaisoikeusliikkeessä ja oli mukana Mustien panttereiden toiminnassa. Hän ei ollut huolissaan siitä, vahingoittaako hänen kansalaisaktiviminsa hänen näyttelijän uraansa, ei edes Hollywoodin musta listan aikana.

Douglas esiintyi muun muassa Stanley Kubrickin *[[Lolita (vuoden 1962 elokuva)|Lolita]]ssa* (1962), David Cronenbergin ohjaamassa draamaelokuvassa *[[Erottamattomat]]* (1988) ja tv-sarjassa **.

Douglas kuoli keuhkokuumeeseen 5. huhtikuuta 2020.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Honey Harper

**Honey Harper**, oik. **William Fussell**, (s. 1989 Adel, Georgia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko.

Harperin isä oli Elvis-imitaattori. Harper oli laulaja-kitaristi atlantalaisessa indie-dreampop-yhtyeessä Mood Rings, joka julkaisi albumin *VPI Harmony* vuonna 2013.

Albumi *Starmaker*, jonka kappaleet hän teki yhdessä puolisonsa kanssa, ilmestyi maaliskuussa 2020 ja sai myönteiset arvostelut.

## Diskografia

### Albumit
* *Starmaker* (2020)
### EP:t
* *Universal Country* (2017)
### Musiikkivideot
* ”Strawberry Lite” (2019)
* ”In Light Of Us” (2019)
* ”Something Relative” (2020)

## Lähteet
* The Fader
### Viitteet
Sturgill Simpson

**John Sturgill Simpson** (s. 8. kesäkuuta 1978) on yhdysvaltalainen muusikko ja näyttelijä.

## Diskografia (valikoima)

### Albumit
* *Hip Top Mountain* (2013)
* *Metamodern Sounds in Country Music* (2014)
* *A Sailor's Guide to Earth* (2016)
* *Sound & Fury* (2019)

## Filmografia (valikoima)
* *Orca Park* (2011)
* *[[The Dead Don’t Die]]* (2019)
* *Queen & Slim* (2019)
* *The Hunt* (2020)
* *[[Killers of the Flower Moon]]* (2023)
* *[[The Creator]]* (2023)

## Lähteet
* All Music
* Internet Movie Database

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Daniel Romano

**Daniel Romano** (s. 1985 Welland, Kanada) on kanadalainen muusikko.

Romano perusti lukioikäisenä veljensä kanssa indie punk -yhtyeen Attack in Black, joka levytti muutaman albumin. Ensimmäinen soolojulkaisu, joka oli omassa studiossa äänitetty country-albumi *Workin' For The Music Man*, ilmestyi 2010. Hän soitti albumilla lähes kaikkia soittimia. Toinen country-albumi *Sleep Beneath The Willow* (2011) oli ehdolla kanadalaisen Polaris Music Prize -palkinnon saajaksi.

Nimellä Ancient Shapes hän julkaisi samannimisen power pop -albumin vuonna 2016 ja albumin * Silent Rave* vuonna 2018.

Albumit *Nerveless* ja *Human Touch* (2018) on julkaistu vain digitaalisessa muodossa. Vuonna 2020 ilmestynyt *Okay Wow* on Romanon ja The Outfit -yhtyeen live-kokoelma kannattajakunnan suosikeista Skandinavian kiertueen aikana.

## Diskografia (valikoima)

### Albumit
* *Workin' For The Music Man* (2010)
* *Sleep Beneath The Willow* (2011)
* *11 Great Mosey Originals * (2013)
* *Come Cry With Me* (2013)
* *If I've Only One Time Askin’* (2015)
* *Mosey* (2016)
* *Modern Pressure* (2017)
* *Nerveless* (2018)
* *Human Touch* (2018)
* *Finally Free* (2018)
* *”Visions Of The Higher Dream”* (2020)

## Lähteet
Vishnu Sadashiv Kokje

**Vishnu Sadashiv Kokje** (s. 6. syyskuuta 1939) on intialainen asianajaja, joka toimi Himachal Pradeshin kuvernöörinä vuosina 2003–2008. Hän työskenteli 11 kuukautta Rajasthanin korkeimman oikeuden puheenjohtajana vuonna 2001. Hän oli Vishva Hindu Parishad (VHP) -järjestön puheenjohtaja vuosina 2018–2021. Ennen puheenjohtajakauttaan hän oli toiminut kolme vuotta järjestön varapuheenjohtajana. Kokje eläköityi VHP:n puheenjohtajan tehtävästä vuonna 2021, jolloin hänen seuraajakseen äänestettiin Rabindra Narain Singh.

Kokje työskenteli asianajajana 26 vuotta ennen valintaansa Madhya Pradeshin korkeimman oikeuden tuomariksi vuonna 1990. Sieltä hän siirtyi neljän vuoden kuluttua Rajasthanin korkeimpaan oikeuteen, minkä puheenjohtajana hän toimi 11 kuukautta vuonna 2001. Atal Bihari Vajpayeen ollessa pääministeri hänet valittiin Himachal Pradeshin kuvernööriksi. Hän oli harvoja tuolloin valittuja kuvernöörejä, jotka jatkoivat virkakautensa loppuun asti vaikka hallitusvalta vaihtuikin välissä. Hänellä on läheiset välit hindunationalistisiin Rashtriya Swayamsevak Sangh (RSS) ja Vishva Hindu Parishad -järjestöihin. Hän on toiminut RSS:n yhteydessä vaikuttavan Intian kehitysneuvoston puheenjohtajana. Hänet äänestettiin vuonna 2018 Visha Hindu Parishadin puheenjohtajaksi. Kyseinen äänestys oli järjestön ensimmäinen äänestys 52 vuoteen, hänen vastaehdokkaansa oli Raghava Reddy, joka nautti entisen puheenjohtaja Pravin Togadian tukea. Hän voitti saamalla 131 ääntä, Reddyn äänisaaliin jäädessä 60 ääneen. Äänestyksen lopputulos sai osakseen kritiikkiä entiseltä puheenjohtaja Togadialta, joka kertoi järkyttyneensä, että yhteiskunnallisessa virassa toiminut Kokje haki uskonnollisen järjestön puheenjohtajuutta. Togadian mukaan Kokje ei ole pitkän uransa aikana tehnyt mitään hindunationalismin eteen. 

Kokje on vähemmän kriittinen pääministeri Narendra Modia kohtaan kuin Togadia, minkä uskotaan vaikuttavan järjestön asemoitumiseen. Äänestyksen lopputulokseen pettynyt Togadia erosi järjestöstä. Kokjen voiton on Times of India -lehdessä tulkittu merkitsevän Modi-myönteisemmän RSS:n vaikutusvallan kasvua Vishva Hindu Parishadissa. Valintansa jälkeen Kokje matkusti Ayodhyaan edistämään Raman temppelin rakentamista entisen Baburin moskeijan paikalle.

## Lähteet
Valtionagronomi (Ruotsi)

**Valtionagronomi** () on Ruotsissa 1900-luvun puolivälistä alkaen ollut nimike, jota käytetään Ruotsin maatalousyliopiston korkeassa tieteellisessä virassa olevasta henkilöstä.

Historiallisesti nimitystä valtionagronomi on käytetty Ruotsissa valtion palkkaamista agronomeista, jotka antoivat maataloudessa opetusta tai teknistä neuvontaa. 1858 nimike muuttui valtion maatalousinsinööriksi ja valtionagronomi-nimike siirtyi muuhun käyttöön.

## Lähteet
Laura Mielonen

**Laura Tellervo Mielonen** (3. maaliskuuta 1945 Pyhäjärvi Ol. – 2025) oli suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1960-luvulla ja 1970-luvun alussa SM-mitaleja keihäänheitossa. Hän edusti Suomea myös maaotteluissa. Kotimaassa hän edusti Sotkamon Jymyä.

Mielonen saavutti keihäänheitossa Kalevan kisoissa hopeaa vuonna 1965 sekä pronssia vuosina 1967, 1968, 1970 ja 1971. Hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi vuosina 1964, 1969 ja 1972. Vielä vuonna 1976 hän sijoittui Kalevan kisoissa seitsemänneksi. Hän edusti Suomea vuonna 1965 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa ja Suomi–Ruotsi-maaottelussa.

Mielosen keihäänheittoennätys oli 47,94&nbsp;m, jonka hän teki Helsingin Kalevan kisoissa elokuussa 1969.

## Lähteet
Minna Kemppainen

**Minna Kemppainen** (1968 – 24. helmikuuta 2020 Etelä-Afrikka) oli suomalainen kouluratsastaja ja ratsastusvalmentaja. Hänet tunnettiin lajipiireissä lempinimellä ”Blondi”.

Hänen ollessaan Etelä-Afrikassa valmentamassa 24. helmikuuta hänelle sattui kuolemaan johtanut tapaturma hevosen kanssa. Onnettomuus sattui maassa ollessa. Hän kävi valmentamassa eteläafrikkalaisia noin kolme kertaa vuodessa.

Kemppainen oli ollut Marko Björsin valmennuksessa ja alkoi myöhemmin valmentamaan itsekin. He olivat tuttuja teini-iästä kun he opiskelivat hevosalan ammattitutkintoja Kiuruvedellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Madde Kalda

**Madde Kalda** (o.s. Magdalena Alavina; 23. elokuutajul. 1903 Põikma, Harjumaa – 6. huhtikuuta 1984 Väike-Maarja, Länsi-Virumaa) oli virolainen kirjailija.

Magdalena Alavinan vanhemmat olivat Jaan ja Ann Alavina. Hän opiskeli Hagerin seurakuntakoulussa vuoteen 1917 asti ja työskenteli sitten toimistotyöntekijänä paikallishallinnossa. Myöhemmin hän oli kuolemaansa asti kotiäitinä. Se keskeytyi vain kolmivuotiseen oleskeluun Tamseella Muhun saarella. Hänen puolisonsa vuodesta 1925 oli opettaja Johan Reinhold Kalda. Hänen tyttärensä on kirjallisuudentutkija Maie Kalda.

Madde Kaldan romaanikäsikirjoitus *Vigalast Siberimaale*, joka jätettiin romaanikilpailuun vuonna 1978, sai erityispalkinnon. Se julkaistiin kolme vuotta myöhemmin lyhennettynä kirjana *Seitse tähte taeva Sõelas*. Romaani perustuu kirjoittajan äidin elämäntarinaan. Se antaa yksityiskohtaisen kuvan Länsi-Viron kyläelämästä 1800-luvun viimeiseltä vuosineljännekseltä 1920-luvun alkupuolelle. Kriitikot kiittivät häntä erityisesti aitoudesta ja tunnemuistosta, jota historiallinen tutkimus ei helposti pysty saavuttamaan.  Muistelmien muodossa kirjailija saattoi käsitellä kansakunnan kipeitä asioita Neuvostoliiton kaudella, jolloin tuhansien virolaisten karkottaminen Siperiaan oli kielletty aihe. 

Teoksesta *Seitse tähte taeva Sõelas* Kalda sai Eduard Vilden kirjallisuuspalkinnon vuonna 1982. 

## Lähteet
Isoneula

**Isoneula** (*Syngnathus acus*) on merineulojen (Syngnathidae) heimoon kuuluva subtrooppisen vyöhykkeen merivesissä elävä kalalaji.

## Koko ja ulkonäkö

Isoneulan maksimipituus on 50 senttimetriä. Sen on heimonsa painavin laji, jonka ruumis on melko pitkänomainen mutta korkea verrattuna muihin merineuloihin. Väriltään se on vihertävä tai kellertävä. Lajin kyljissä on useita pystysuuntaisia tummia ja vaaleita juovia. Isoneulan rintaevät ovat pyöreäreunaiset. Merineulasta (*Entelurus aequoreus*) se eroaa selvimmin siinä suhteessa, ettei sillä ole perä- ja vatsaeviä. 

## Levinneisyys ja elinympäristö
Isoneulaa tavataan Atlantin valtameren rannikolla Norjan keskiosista, Färsaarilta ja Britteinsaarilta aina Länsi-Saharan, Gambian ja Senegalin rannikolle asti. Se on runsastunut lähiaikoina myös Kattegatissa ja Skagerrakissa ja esiintyy joskus myös Itämeressä. Lajia elää monenlaisissa elinympäristöissä, joista yleisin on kasvillisuudessa lähellä rannikkoa, missä se elää yleensä korkeintaan 50 metrin syvyydessä vedenpinnasta.

## Ravinto ja elintavat
Isoneulan ravintoa ovat pienet äyriäiset ja kalojen poikaset. Sukukypsyyden se saavuttaa noin yhden vuoden iässä ja noin 30 senttimetrin mittaisena. Kutu tapahtuu touko-elokuussa tiheän kasvillisuuden suojissa. Naaras laskee yhden koiraan vatsapussiin noin 200 munaa, jotka kuoriutuvat sieltä viiden viikon kuluttua.

## Lähteet
Bernt Reinhold Alfred Rehbinder

**Bernt Reinhold Alfred Rehbinder** (30. syyskuuta 1817 Turku – 29. maaliskuuta 1883 Helsinki) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraalimajuri ja vapaaherra.

Rehbinderin vanhemmat olivat kapteeni, tullitarkastaja, vapaaherra Carl Gustaf Rehbinder ja Agata Fredrika Wilhelms ja puoliso vuodesta 1844 Johanna Matilda Tigerstedt. Rehbinder kävi Turussa kaksi luokkaa alkeiskoulua 1829–1831, minkä jälkeen hän tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun. Sieltä vuonna 1838 valmistuttuaan hänet määrättiin vänrikkinä palvelukseen Nevan merirykmenttiin. Rehbinder  ylennettiin aliluutnantiksi 1840 ja luutnantiksi 1843. Vuonna 1848 hänet määrättiin ensin Napolin kuninkaan jalkaväkirykmentissä eli entisessä Nevan merirykmentissä reservipataljoonaan ja sitten komentajan adjutantiksi 1. jalkaväkiarmeijakunnan reservidivisioonaan. Alikapteeniksi 1849 ylennettynä Rehbinder komennettiin seuraavana vuonna 10. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentajan adjutantiksi. Kapteeniksi hänet ylennettiin 1851.

Krimin sotaan 1853–1856 osallistunut Rehbinder ylennettiin sodan aikana 1854 majuriksi. Sodan jälkeen huhtikuussa 1856 hänet siirrettiin 7. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan ja seuraavana vuonna 8. suomenmaalaiseen linjapataljoonaan. Vuonna 1858 hänet nimitettiin Keisarillisen Suomen sotaväen- ja luotsilaitoksen ylisotaoikeuden vakinaiseksi jäseneksi. Rehbinder ylennettiin everstiluutnantiksi 1859 ja everstiksi 1865. Vuonna 1879 hänet määrättiin ylisotaoikeuden, vuodesta 1880 Keisarillisen Suomen ylisotaoikeus, vt. puheenjohtajaksi, missä virassa hän toimi kuolemaansa asti. Ylennyksen kenraalimajuriksi hän oli saanut huhtikuussa 1881.

Rehbinder oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1863–1864. 

## Lähteet
Nikolai von Rechenberg

**Nikolai von Rechenberg** (4. marraskuuta 1846 Pietari – 22. marraskuuta 1908 Pietari) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraaliluutnantti ja salaneuvos, joka toimi myös Viipurin läänin kuvernöörinä.

Nikolai von Rechenbergin vanhemmat olivat Vaasan läänin kuvernööri, kapteeni Carl Alexander von Rechenberg ja kreivitär Natalie Alexandrine Stewen-Steinheil ja puoliso vuodesta 1871 Helena Gavrilovna Zubinskaja.  Nikolai von Rechenberg tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1859, mutta siirrettiin sieltä 1865 H.M. Keisarin paašikouluun Pietariin. Hänet ylennettiin kamaripaašiksi 1866 ja määrättiin samana vuonna koulusta valmistuttuaan vänrikkinä palvelukseen Henkivartioväen Moskovan rykmenttiin. Aliluutnantiksi von Rechenberg ylennettiin 1867, luutnantiksi 1869, alikapteeniksi 1872 ja kapteeniksi 1877. Rykmentissään hän otti osaa Turkin sotaan 1877–1878, haavoittuen Gornyi Dubnjakin taistelussa.

Von Rechenberg määrättiin nuoremmaksi yleisesikuntaupseeriksi Henkivartioväen Paavalin rykmenttiin 1882 ja ylennettiin samana vuonna everstiksi. Hän toimi rykmentin vt. komentajana 1888–1889. Kesällä 1889 hänet määrättiin Henkivartioväen 2. jalkaväkidivisioonan 2. prikaatin vt. komentajaksi, mutta siirrettiin jo marraskuussa 132. Benderyn jalkaväkirykmentin komentajaksi. Kenraalimajuriksi ylennettynä von Rechenbergista tuli 42. jalkaväkidivisioonan 1. prikaatin komentaja tammikuussa 1898 ja Viipurin läänin kuvernööri joulukuun lopussa 1899. Hän joutui kuitenkin eroamaan kuvernöörin virasta ja hänelle myönnettiin samalla ero sotapalveluksesta kenraaliluutnanttina elokuussa 1902, mutta hänet nimitettiin uudelleen Viipurin läänin kuvernööriksi helmikuussa 1906. Salaneuvoksen arvonimen hän sai saman vuoden huhtikuussa ja eron kuvernöörin virasta maaliskuussa 1907.

Von Rechenberg oli hankkinut vuonna 1882 Stewen-Steinheil-suvulta jo 1600-luvulla perustetun Ihantalan kartanon Viipurin maalaiskunnasta, mutta siirryttyään palvelukseen Etelä-Venäjälle hän myi vuonna 1890 sekä kartanon että omistamansa Jyrkilän tilan.

## Lähteet
Inkeri Fält

**Aino Inkeri Fält** (o.s. **Pennanen**, s. 4. lokakuuta 1940 Kiuruvesi) on suomalainen yleisurheilija, joka saavutti 1960-luvulla SM-mitaleja keihäänheitossa. Hän edusti Suomea Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa. Kotimaassa hän on edustanut yleisessä sarjassa Kiuruveden Jännettä ja veteraanivuosinaan Kuopion Vipinää.

Fält saavutti keihäänheitossa Kalevan kisoissa pronssia vuosina 1962 ja 1965. Hän sijoittui Kalevan kisoissa neljänneksi vuonna 1963 ja kuudenneksi vuonna 1961. Hän edusti Suomea vuonna 1965 Pohjoismaiden-mestaruuskilpailuissa.

Fältin keihäänheittoennätys on 45,55&nbsp;m, jonka hän teki Kiuruvedellä kesäkuussa 1964. Hän on kilpaillut veteraanisarjoissa eri yleisurheilulajeissa.

## Lähteet