open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kenian lääketieteellinen tutkimuslaitos

**Kenian lääketieteellinen tutkimuslaitos** (, lyhennys **KEMRI**) on kenialainen vuonna 1979  perustettu valtionyhtiö, joka tekee tieteellistä ja soveltavaa tutkimustyötä lääketieteen alalla. Tutkimuslaitoksella on myös viranomaisrooli esimerkiksi tartuntatautien seurannassa maassaan. Tutkimuslaitoksen päätoimipiste sijaitsee Kenian pääkaupungissa Nairobissa.  Laitoksen pääjohtajana toimii professori Yeri Kombe.

Kemri on kansainvälisesti tunnustettu tutkimusympäristö esimerkiksi virologian alalla. Laitos on yhdessä yhteistyökumppaniensa kanssa tieteellisesti osoittanut viime vuosina esimerkiksi, että Keniassa esiintyy kuutta tai seitsemää erilaista ihmisiä sairastuttavaa koronavirustyyppiä. Kameleistä on löydetty HKU8rCoV-virusta ja sen aiheuttamaa vähemmän vakavaa keuhkokuumetta, paikallisista Rhinolophus-lepakoista SARSin aiheuttajaa SARS-CoV-virusta, MERS-CoV-virusta on löydetty paikallisista kameleista ja sen aiheuttaman MERSin vasta-aineita kahdesta tutkitusta kenialaisesta henkilöstä. Kemrin kampusalueella toimiva Yhdysvaltain armeijan lääketieteellinen yksikkö löysi neljää muuta koronavirusta (229E, NL63, OC43, ja HKU1), kun se tutki 10 000 paikallisista sairaaloista koottua potilaiden nenästä otettua näytettä. 

Tutkimusta tekevän Kemri-valtionyhtiön päärahoittajat ovat Kenian hallitus, Japanin kansainvälinen kehitysyhteistyöjärjestö (JICA), Nagasakin yliopisto, Aloite unohdettujen sairauksien lääkkeille (Drugs for Neglected Diseases initiative, DNDi), Yhdysvaltain puolustusministeriö DoD:n tutkimuslaboratorio USAMRU Kenya, Wellcome Trust, Bill ja Melinda Gatesin säätiö, Yhdysvaltain tautikeskus (CDC) ja Yhdysvaltain kehitysohjelma (USAid). Lisäksi instituuttia rahoittavat kymmenet muut tahot (yliopistoja, tutkimuslaitoksia, järjestöjä, yhteisöjä ja yrityksiä) muun muassa Yhdysvalloista, Kanadasta, Euroopan, Aasian ja Afrikan maista sekä Keniasta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kenya Medical Research Institute (kotisivusto)  (kemri.go.ke)
*Kenya Medical Research Institute  (theconversation.com)
*Erään kenialaisen mediatalon covid-19-sivusto  (the-star.co.ke)
*Africa CDC Dashboard (Africa CDC:n covid-19-yleiskatsaussivu, sisältäen maakohtaiset, esille klikattavat arvot)  (africacdc.org)
Pikkumakrilli

**Pikkumakrilli** (*Scomberomorus maculatus*) on makrillien (Scombridae) heimoon kuuluva kalalaji. Sen kuvasi tieteelle ensimmäisen kerran Samuel Latham Mitchill vuonna 1815.

## Koko ja ulkonäkö

Pikkumakrilli on melko suurikokoinen kala; pisimmillään se voi olla 91 senttimetrin mittainen ja painavimmillaan 5,9 kilogramman painoinen. Kyljessä sillä on mustia laikkuja kylkiviivan kohdalla. Selkäevä ja pyrstö ovat tummat mutta rintaevät ja peräevä ovat vaaleat. Pikkumakrilli muistuttaa hiukan sinikalaa (*Pomatomus saltatrix*), mutta lajit erottaa toisistaan täplistä ja erivärisistä evistä. Laji voidaan sekoittaa joskus myös kuningasmakrilliin (*Scomberomorus cavalla*).

## Levinneisyys ja elinympäristö
Pikkumakrillia tavataan ainoastaan Pohjois-Amerikasta, missä se on levittäytynyt laajalle alueelle. Maat jossa laji elää ovat Anguilla, Barbados, Bermuda, Kanada, Kuuba, Jamaika, Meksiko, Nicaragua, Puerto Rico ja Yhdysvallat. Yleisimmillään pikkumakrilli on Atlantin valtamerellä, Tyynellämerellä ja Meksikonlahdella. Pikkumakrilli on suosittu saaliskala kaikkialla Yhdysvalloissa. Lajia ei kuitenkaan liikakalasteta, ja Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN onkin luokitellut sen elinvoimaiseksi. Pikkumakrilli käyttää ravinnokseen pääasiassa pieniä kaloja kuten sardelleja, mutta joskus se syö myös nilviäisiä ja äyriäisiä, kuten katkarapuja.

## Lähteet
Karjukala

**Karjukala** (*Capros aper*) on karjukalojen (Caproidae) heimoon kuuluva kalalaji. Se on sukunsa **Capros** ainoa laji.

## Koko ja ulkonäkö

Karjukalan tavanomainen pituus on 13 senttimetrin luokkaa. Maksimissaan se voi kasvaa 30 senttimetrin mittaiseksi. Sen ruumis on korkea ja sivusuunnassa hyvin litteä. Sen pohjaväri vaihtelee oranssista tummanpunaiseen ja siinä on tummia punaisia pystyjuovia. Silmät ovat hyvin suuret ja halkaisijaltaan saman kokoiset kuin niiden etäisyys kuonon kärkeen. Sen selkä- ja peräevät ovat yhteenkasvaneet. Pyrstöevä on takaosastaan kupera. Lajin suomut ovat pieniä kampasuomuja.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Karjukalaa tavataan alueella Norjasta aina Senegaliin asti mukaan luettuna Välimeri ja Atlantin valtameren itäosan saaret. Historiallisesti karjukala on ollut harvinainen Atlantin valtameren koillisosassa, mutta 1970-luvulta alkaen sen runsaus on lisääntynyt siellä räjähdysmäisesti ja sen levinneisyys laajentui pohjoiseen Irlannin länsirannikon ja Biskajanlahden kautta. Se runsastui 1980- ja 2000-luvun välillä etenkin Biskajanlahdella, Galician mannerjalustalla ja Kelttimerellä ollen nykyisin valtalaji Biskajanlahdessa. Karjukala elää veden mesopelagisessa kerroksessa 25–600 metrin syvyydessä. Sitä esiintyy kallio-, koralli- ja hiekkapohjilla.

## Ravinto ja elintavat
Karjukalan ravintoa ovat äyriäiset, madot ja nilviäiset. Se saavuttaa sukukypsyyden noin 5,25 vuoden iässä, milloin se on keskimäärin 8,2 senttimetrin mittainen. Karjukala voi elää 25–26 vuoden ikäiseksi.

## Käyttö ja kalastus
Karjukalan liha on maukasta. Lajia kalastetaan voimakkaasti, mutta satunnaisesti. Sitä käytetään pääasiassa kalajauhoissa.

## Lähteet
Samuel Latham Mitchill

**Samuel Latham Mitchill** (20. elokuuta 1764 Hempstead – 7. syyskuuta 1831 New York) oli yhdysvaltalainen lääkäri, luonnontieteilijä ja poliitikko. Hän kuvasi tieteelle lukuisia eläimiä ja kasveja, etenkin vesieliöitä.

Mitchill liittyi Yhdysvaltain edustajainhuoneen jäseneksi Demokraattis-republikaanisen puolueen edustajana vuonna 1798. Kuusi vuotta myöhemmin hän liittyi Yhdysvaltain senaattiin. Mitchillistä tuli New Yorkin tiedeakatemian presidentti muutamaa vuotta myöhemmin kuin hän sinne liittyi 1817.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Belgian sarjakuvakeskus

**Belgian sarjakuvakeskus** on Brysselissä Belgiassa sarjakuviin keskittynyt museo. Se on keskittynyt eurooppalaiseen sarjakuvaan ja siellä esitellään sekä belgialaisen sarjakuvan kehitystä että eurooppalaisen sarjakuvan uudempia mestareita.
 
Museo sijaitsee Rue des Sablesilla olevassa vanhassa rakennuksessa. Sen on suunnitellut arkkitehti Victor Horta vuonna 1906 art nouveau -tyyliin. Alun perin rakennuksessa sijaitsi kangastukku ja se on peruskorjattu 1980-luvulla museon  näyttelytiloiksi.

Museon arkistossa on kymmeniä tuhansia piirrosoriginaaleja ja suuri kokoelma sarjakuva-albumeita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Sarjakuvakeskuksen kotisivut
Viron terveysvirasto

**Viron terveysvirasto** (, ) on Viron valtion terveysalan lupa- ja seurantavirasto. Se säätelee terveysalan henkilöstön pätevyyttä, lääketieteellisiä välineitä; seuraa, ehkäisee ja jakaa ohjeistuksia tartuntatautien osalta; säätelee kosmeettisia tuotteita, seuraa kemiallista turvallisuutta sekä juoma- ja uimaveden laatua. Virasto osallistuu myös hoidon laadun arviointiin.

Viron terveysvirasto on mainittu toisinaan Suomessakin esimerkiksi turistien suosimassa kylpylässä esiintyneestä noroviruksesta uutisoitaessa. Alkuvuodesta 2020 virasto näkyi useammin tiedotusvälineissä koronaviruksen aiheuttaman covid-19-taudin johdosta. Viron ensimmäinen tautitapaus raportoitiin julkisuuteen 27. helmikuuta 2020. Valmiustila Viroon julistettiin koronan takia pari viikkoa myöhemmin 12. maaliskuuta 2020, kun maassa oli varmennettu 27 tautitapausta.

Viron terveysviraston päätoimipiste sijaitsee Tallinnassa osoitteessa Paldiski maantee 81. Virastolla on myös muita toimipaikkoja.

## Katso myös
*Terveyden ja hyvinvoinnin laitos (THL)
*Valvira
*Latvian tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (SPKC)
*Liettuan terveyskasvatus- ja tautienehkäisykeskus (SMLPC)
*Ruotsin kansanterveysvirasto
*Venäjän federaation kuluttajansuoja- ja hyvinvointivirasto (Rospotrebnadzor)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Terviseamet (kotisivut)  (terviseamet.ee)
*Republik of Estonia. Health Board (kotisivut)  (terviseamet.ee)
*Koroonaviiruse andmestik (Covid-19 taudin esiintyminen Virossa karttana, tilastona ja graafeina)  (terviseamet.ee)
Mary Daly

**Mary Daly** (16. lokakuuta 1928 – 3. tammikuuta 2010) oli yhdysvaltalainen radikaalifeministinen filosofi ja teologi.

Daly opiskeli uskonnontutkimusta Saint Mary's Collegesta valmistuen PhD-oppiarvolla vuonna 1953. Yhdysvalloissa teologianopiskelu ei tuolloin ollut mahdollista naisille, minkä vuoksi hän muutti Sveitsiin opiskelemaan teologiaa ja filosofiaa. Vuonna 1966 hän aloitti työnsä teologianprofessorina Boston Collegessa. Kolmen vuoden jälkeen yliopisto kieltäytyi myöntämästä hänen työsuhteelleen jatkoa, mikä tulkittiin hänen kirjansa *The Church and the Second Sex* (1968) aiheuttamana vastareaktiona. Hän sai luvan jatkaa virassaan, kun yli 1500 opiskelijaa osoitti mieltään päätöstä vastaan. Hän siirtyi eläkkeelle vuonna 1999, jolloin hänen päätöksensä kieltää miehiä osallistumatta hänen feminististä etiikkaa käsittelevälle kurssilleen sai osakseen kritiikkiä syrjinnästä. Hän perusteli päätöstään sillä, että miesten ottaminen mukaan kurssille olisi ollut häiritsevää tunteikkaaseen ja intellektuaaliseen feministiseen keskusteluun osallistuville naisopiskelijoille. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mary Daly  Encyclopædia Britannicassa
Keräsienet

**Keräsienet** (Glomeromycota) on yksi sienten (Fungi) kaarista. Sen ainoa luokka on **Glomeromycetes**, johon kuuluu neljä lahkoa. Se luokiteltiin ennen osaksi yhtymäsieniä (Zygomycota), joista ne erotettiin DNA-sekvenssianalyysien perusteella. Kaareen luokitellaan noin 200 lajia. Kaikki lajit *[[Geosiphon pyriformis]]ia* lukuun ottamatta muodostavat kaarelle tyypillisen keräsienijuuren.

## Lähteet
Émile Faguet

**Émile Faguet** (1847–1916) oli ranskalainen kirjallisuushistorioitsija ja kuuluisa teatteriarvostelija sekä Ranskan akatemian jäsen. Hänen julkaisujaan ovat muun muassa *La tragédie française au XVI:e siécle* (1883), *Notes sur le théâtre contemporain* (kokoelma teatteriarvosteluja, 1889–1895), *Études littéraires du XVI:e, XVII:e, XIX:e siécle* (1891–1899), *Drame ancien, drame moderne* (1898), *Flaubert* (1899). *Propos littéraires* (sisältää Jules Simon, Sully Prudhomme, Eugène-Melchior de Vogüé, Émile Zola ynnä muita, 1902), *Propos de théâtre* (1903). *Amours de gens de lettres* (1906), *Discussions politiques* (1909) ja *Le culte de l’incompétence* (suom. *Epäpätevyyden palvelus*, 1918) ja sen jatko *Et l’horreur des responsabilités*.

## Suomennettu teos
* *Epäpätevyyden palvelus*, suomentaneet Jaakko Forsman ja R. Forsman, Helsinki: Otava 1918

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Melanophila

**Melanophila** on jalokuoriaisten (Buprestidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku. Sen ainoa Suomessakin tavattava laji on kulokauniainen (*Melanophila acuminata*).

## Lajit
Sukuun luokitellaan seuraavat lajit:
* *[[Melanophila acuminata]]* (DeGeer, 1774) – Kulokauniainen
* *[[Melanophila atra]]* Gory, 1841
* *[[Melanophila atropurpurea]]* (Say, 1823)
* *[[Melanophila caudata]]* (Laporte & Gory, 1837)
* *[[Melanophila consputa]]* LeConte, 1857
* *[[Melanophila cockerellae]]* Wickham, 1912
* *[[Melanophila coriacea]]* Kerremans, 1894
* *[[Melanophila cuspidata]]* (Klug, 1829)
* *[[Melanophila gestroi]]* Obenberger, 1923
* *[[Melanophila handlirschi]]* Wickham, 1912
* *[[Melanophila heeri]]* Wickham, 1914
* *[[Melanophila ignicola]]* Champion, 1918
* *[[Melanophila notata]]* (Laporte & Gory, 1837)
* *[[Melanophila obscurata]]* Lewis, 1893
* *[[Melanophila occidentalis]]* Obenberger, 1928
* *[[Melanophila unicolor]]* Gory, 1841

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Melanophila
*ITIS: Melanophila 
*Iowa State University, Bug Guide: Genus Melanophila 
*Pherobase: Semiochemicals of Genus Melanophila
Göran Bexell

**Göran Bertil David Bexell** (s. 24. joulukuuta 1943 Högsby, Kalmarin lääni, Ruotsi) on Lundin yliopiston emeritusprofessori ja entinen rehtori.

## Elämänvaiheet ja työ
Bexell on suorittanut kirkkomuusikon tutkinnon 1961, ylioppilastutkinnon 1963, filosofian kandidaatin tutkinnon ja teologian lisensiaatin tutkinnon 1969 sekä teologian tohtorin tutkinnon 1975. Hänet nimettiin Lundin yliopiston etiikan  professoriksi 1990 ja valittiin Lundin yliopiston rehtoriksi 2003. Hän toimi rehtorina 2003–2008. Hän on toiminut Ruotsin yliopistojen ja korkeakoulujen liiton puheenjohtajana ja monissa kansainvälisissä luottamustoimissa.

Hänellä on ollut useita luottamustoimia Ruotsin kirkossa. Hän oli virsikomitean jäsen ja varapuheenjohtaja 1970-83.  Ruotsin kirkon teologisen komitean puheenjohtaja, Kirkolliskokouksen oppivaliokunnan ja kirkkojärjestyskomitean varapuheenjohtaja  ja oli Svensk Teologisk Kvartalskrift-julkaisun toimittajana vuosina 1990-97.

Hän on myös kirjoittanut ja muokannut virsiä. Ruotsin kirkon vuoden 1986 virsikirjassa on kolme hänen kirjoittamaansa ja kolme hänen muokkaamaansa virttä.

**Göran Bexellin kirjoittamia tai julkaisemia kirjoja (valikoima)**

* Präst- funktion och utbildning 1970
* Svensk moralpolitik (1995) 
* Statens och kyrkornas ansvar för samhället som värdegemenskap Ett dokument från Sveriges kristna råd  1996
* Teologisk etik - en introduktion  1997
* Gud - sju lundateologer föreläser 1997
* Etiken, Bibeln och samlevnaden : utformningen av en nutida kristen etik, tillämpad på samlevnadsetiska frågor  1998
* Teologisk etik i Sverige sedan 1920-talet  1981
* Akademiska värden visar vägen 2011

**Bexellin kirjoittamat virret [[Ruotsin kirkon virsikirja|Ruotsin kirkon virsikirjassa]]**

* 155 Herre lever, våga tro Herra elää, siihen luota 1971 (Suom. Niilo Rauhala 1995), säv. Bedrich Janacek 1974)
* 563 Se på himlens många fåglar Katso, kuinka taivaan linnut 1971 (Suom. Anna-Mari Kaskinen 1998, säv. Lars-Erik Ängeborn 1973 (a), Saksassa (Herrnhut) 1735 jälk./ Berliini 1786 (b))
* 637 En gång i tidens morgon  On kerran ajan aamussa 1972 (Suom. Niilo Rauhala 1997, 2000 , säv. Erland von Koch 1974)

## Lähteet
Jalosoukot

**Jalosoukot** (*Agrilus*) on jalokuoriaisten (Buprestidae) heimoon kuuluva kovakuoriaissuku, joka sisältää 37 alasukua ja yli 3 000 lajia. Täten se on maapallon runsaslajisin suku. Niistä Suomessakin elää kaksitoista kappaletta.

## Sukuun kuuluvia lajeja
*Saarnenjalosoukko (*Agrilus planipennis*)
**[[Agrilus guerini]]*
*Haavanjalosoukko (*Agrilus ater*)
**[[Agrilus biguttatus]]*
**[[Agrilus convexicollis]]*
*Kuusamanjalosoukko (*Agrilus cyanescens*)
*Kampajalosoukko (*Agrilus laticornis*)
*Kapojalosoukko (*Agrilus angustulus*)
*Tammenjalosoukko (*Agrilus sulcicollis*)
**[[Agrilus kaluganus]]*
*Pähkinänjalosoukko (*Agrilus olivicolor*)
*Pihlajanjalosoukko (*Agrilus mendax*)
**[[Agrilus sinuatus]]*
*Pajunjalosoukko (*Agrilus subauratus*)
*Vesajalosoukko (*Agrilus pratensis*)
**[[Agrilus auricollis]]*
*Sinijalosoukko (*Agrilus pseudocyaneus*)
*Koivunjalosoukko (*Agrilus betuleti*)
*Näsiänjalosoukko (*Agrilus integerrimus*)
*Raidanjalosoukko (*Agrilus viridis*)
**[[Agrilus suvorovi]]*
*Ruusunjalosoukko (*Agrilus cuprescens*)
*Rämejalosoukko (*Agrilus paludicola*)
**[[Agrilus hyperici]]*
**[[Agrilus delphinensis]]*
*Pronssijalosoukko (*Agrilus anxius*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Jalosoukot – (''Agrilus'')
*ITIS: Agrilus 
*UniProt: Taxonomy - Agrilus 
*Iowa State University, Bug Guide: Genus Agrilus 
*Global Biodiversity Information Facility (GBIF): Agrilus 
*Pherobase: Semiochemicals of Genus Agrilus
Honor 5A

**Honor 5A** on Huawein kesäkuussa 2016 julkaisema kosketusnäytön sisältävä matkapuhelin. Se sisältää FM-radion ja se on saatavilla kolmella värillä, jotka ovat valkoinen, musta ja kulta. Siinä on microSDXC-muistikorttipaikka. Se maksoi noin 95 euroa, kun sitä alettiin myymään Kiinassa. Siinä on 13 megapikselin takakamera, kahdeksan megapikselin etukamera ja 3 100 milliampeeritunnin ei-irrotettava litiumioniakku. Puhelimessa on EMUI 4.1 Android Marshmallowin päällä.

## Lähteet
Närvelä

**Närvelä** on historiallinen kylä Salossa. Nykyään kylän alue kuuluu Sirkkulan kaupunginosaan.

Närvelän kantatila on ollut kruunun omistama sotilasvirkatalo. Myöhemmin se on toiminut muun muassa kouluna ja kunnantalona. Närvelään rakennettiin kansakoulu vuonna 1910. Kansakoulusta tuli myöhemmin Sirkkulan koulu. Taajama-asutus on levinnyt Närvelään pohjoisesta ja lännestä, eikä alkuperäistä kylärakennetta enää ole. Kyläalueen itäosassa on vielä viljelysmaata Vähäjoen varrella.

## Lähteet
Joseph Willibrord Mähler

**Joseph Willibrord Mähler** (10. kesäkuuta 1778 – 20. kesäkuuta 1860) oli saksalainen maalari. Hän syntyi Koblenz-Ehrenbreitsteinissa, Franz Josef Mähler ja Anna Johanna, poika Vacano. Hän työskenteli ensin oppisopimuskoulutuksessa Dresdenissä Anton Graffin kanssa maalareina, ja jatkoi myöhemmin opintojaan Wienin Kuvataideakatemiassa. Sitten Mähler päätti aloittaa siviiliuran ja hänestä tuli Wienissä sijaitsevan salapalvelun Geheime Kabinettskanzlei (salainen kanslia) upseeri, joka maalasi vapaa-ajallaan.

Beethovenin koulupäivän ystävä Stephan von Breuning esitteli Mählerin Ludwig van Beethovenille talvella 1803/04. Hän maalasi ensimmäisen Beethoven-muotokuvansa, joka näyttää kolme neljäsosaa säveltäjän ruumista Arkadan maisemassa pitäen lyyrakitaraa kädessään. (Nykyään maalaus sijaitsee Beethovenin muistomerkissä, Wienin Pasqualati-talossa.) 1800-luvulla tämä kuva - yksi vain harvoista Beethovenin kuvauksista, kun hän oli nuori - tuli kuuluisaksi lähinnä Josef Kriehuberin litografian ansiosta. .

Vuodesta 1815 Mähler tuotti sarjan muotokuvia, joissa näytettiin nykyaikaisia ​​Wienin säveltäjiä. Kuten Allgemeine Musikzeitung (Yleinen musiikkilehti) elokuussa 1815 kirjoitti, "kaikki he erottuvat ansiokkaimmalla tavalla tehokkaalla harjahalkaisulla, kuvailevalla samanlaisudella ja heidän sielunsa erityisellä ilmaisulla". Puolipitkä Beethoven-muotokuva oli osa sarjaa. Maalari loi useita muotokuvia muotokuvasta. Hän kuoli 82-vuotiaana Wienissä.

## Lähteet
Arbon

**Arbon** on kaupunki Koillis-Sveitsissä, Thurgaun kantonissa. Kaupungissa on runsaat 13&nbsp;000 asukasta.

## Sijainti
Arbon sijaitsee Mittellandin tasankoalueella, Bodenjärven lounaisrannalla.

## Liikenne
Bodenjärven rantaa seuraileva SBB:n rautatie Romanshornista Rorschachiin kulkee Arbonin kautta.

Arbon kuuluu Sankt Gallenin seudun lähiliikennealueeseen (S-Bahn St. Gallen): Thurbon S7-lähijunat Weinfeldenistä Romanshornin kautta Rorschachiin pysähtyvät Arbonissa ja Arbon Seemoosrietissä. Bodenjärvellä on risteilylaivaliikennettä kesäkaudella, maaliskuulta lokakuulle..

## Lähteet
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
 
*
Hugo Hagen

**Hugo Hagen** (1818–1871) oli saksalainen kuvanveistäjä.

Hagen oli Ludwig Wilhelm Wichmannin oppilas. Vuosina 1842–1857 hän oli avustajana Christian Daniel Rauchin studiossa, missä hän auttoi luomaan Berliinin Unter den Lindenille pystytetyn Fredrik Suuren patsaan, Humboldtin yliopistoon pystytetyn Albrecht Traerin patsaan sekä Königsbergiin pystytetyn Immanuel Kantin patsaan. Vuonna 1865 hänestä tuli Rauch-museon johtaja. Hermann Schievelbeinin varhaisen kuoleman jälkeen hän auttoi valmistamaan Heinrich Friedrich Karl vom Steinin muistomerkin. Hän auttoi myös Rudolf Siemeringiä viimeistelemään Johann Gottfried Schadowin teoksen *Münzfrieses* ("Kolikoiden jähmettymisiä"), joka sijaitsee Berliinin vanhassa rahapajassa. Monet hänen oma teoksensa jäivät kuitenkin keskeneräisiksi hänen kuollessaan. 

## Huomattavimmat teokset

* 1860/1861: Ryhmä "Armo Pegasuksen kanssa" Altes-museon katolla 
* 1862: Fredrik Vilhelmin muistomerkki
* 1862: kreivi Brandenburg Leipziger Platzilla
* 1866/1869: Johann Gottfried Schadow -monumentti Altes-museon kuistilla 
* 1866/1869: Powerscourt Estate, County Wicklow, Irlanti. 
* Kaksi siivekäshevosta "Triton-järvelle" ja "Maine" ja "Voitto" -allegoriset hahmot Rauchin suunnitteleman jälkeen. 1866: "Wrangelbrunnen" (suihkulähde) kenttä marsalkka Friedrich von Wrangelin kunniaksi. Suihkulähde valmistui ja asennettiin vasta vuonna 1877. Alun perin Kemperplatzilla, se on nyt Urbanstraßen ja Grimmstraßen kulmassa Berliinissä-Kreuzbergissä.
Møns Klint

**Møns Klint** on seitsemän kilometriä pitkä pleistoseenikauden jäätiköiden muokkaama valkoinen kallioseinä ja nähtävyys, joka sijaitsee Mønin saarella Tanskassa. Sadattuhannet ihmiset käyvät vuosittain katsomassa paikkaa.

Kallioseinämä paljastaa liitukauden kalkkikivien ja kvartäärikauden sedimenttien voimakkaan poimuttumisen ja siirroksen. Alueella on harvinaisia elinympäristöjä, kuten kalkkipitoisia ruohoalueita ja pyökkimetsiä, joissa elää monipuolinen kasvisto ja eläimistö, mukaan lukien 18 kämmekkälajia ja uhanalainen muurahaissinisiipi. Eroosio paljastaa jatkuvasti uusia fossiileja ja muokkaa kallioiden muotoa.

Kohde valittiin Unescon maailmanperintölistalle vuonna 2025.

## Lähteet
Tottola

**Tottola** on kylä Salossa. Kylä sijaitsee kuntaliitosta edeltäneen Salon eteläosassa Kavilan vieressä.

Tottola on muodostunut ratsutilana toimineen yksinäistalon ympärille. Kylän pieni kyläalue sijoittuu Kriipinkalliota ympäröivään laaksoon. Rantarata kulkee kylän läpi. Nykyisin kylässä on Tottolan tilan lisäksi viisi muuta asuintaloa.

## Lähteet
Samuel Gabrielsson

**Samuel Gabrielsson** (29. lokakuuta 1881 Mora, Ruotsi – 30. lokakuuta 1968 Rättvik) oli ruotsalainen luterilainen pappi ja virsirunoilija.

Gabrielsson oli kotoisin pappisperheestä, hän kävi koulua Falunissa, opiskeli Uppsalassa ja vihittiin papiksi 1906. Hän toimi pappina muun muassa Säterissä, Älvdalenissa ja Rättvikissä, jossa hän oli myös lääninrovastina. Eläkkeelle hän jäi 1952.

Hän oli kiinnostunut virsikirjan uudistamisesta ja kirjoitti sekä muokkasi itse virsiä. Hän oli kiinnostunut myös anglikaanisen kirkon korkeakirkollisuudesta ja on kirjoittanut 1910 kirjan *Kyrkostudier från långfärd och bokvärld* kokemuksistaan korkeakirkollisuudesta, sakramenttien keskeisestä asemasta ja henkilökohtaisesta hartauselämästä  Vuonna 1937 hän kirjoitti Västeråsin hiippakunnan pappeinkokousta varten kirjan *Svenska psalmbokens förnyelse* jossa hän nosti esille ehtoollisen sakramentin aseman. Hän on julkaissut muutamia runokokoelmia, kuten *Sånger till cittra och psalmodikon 1929*

**Gabrielssonin virret [[Ruotsin kirkon virsikirja|Ruotsin kirkon virsikirjassa]]**

* 76 "Uhrivirsi soimaan meissä puhkeaa", "Gud, vår lösta tunga" 1929, suom. William Snell 1968, uud. suom. Pekka Kivekäs 1995, säv. Olof Lindström 1937
* 163 "Oi Herramme, kärsimyksestä", "På lidande byggd är Guds kyrka" 1929, muokk. Lars Thunberg 1983, suom. Niilo Rauhala, Pekka Kivekäs 1998. säv keskiajalta/ Wittenberg 1542
* 376 "Ajasta aikaan kestävä", "Från tidevarv till tidevarv" 1929, suom. Niilo Rauhala 1998, säv. saksalainen 1753
* 527 "On Herran yrttitarhassa", "Det spirar i Guds örtagård" 1910, suom. Niilo Rauhala 1996, säv. Oskar Lindberg 1921

## Lähteet
Al-Safa (Syyria)

**Al-Safa** on vulkaanisen toiminnan seurauksena syntynyt maantieteellinen alue Syyriassa Rif Dimašqin maakunnassa.

## Maantiede

Al-Safalla on kokoa noin 55 x 22 km ja alue sijaitsee Syyrian pääkaupunki Damaskoksesta kaakkoon, Jabal al-Duruzista koilliseen ja Jabal al-Tululista etelään. Nimeä käytetään joskus virheellisesti viittaamaan myös koko laajemman *[[harra]]n* eli basalttiautiomaan alueeseen Jabal al-Duruzista itään. Itse al-Safa käsittää kolme erillistä tulivuorta. Tulul Raghalyan korkeus merenpinnasta on 873 metriä, Tulul al-Durs 860 metriä ja Tulul al-Safa 741 metriä. Tulul Raghalyaa ja Tulul al-Dursia erottaa Tulul al-Safasta 1–5 kilometriä leveä vajoama.

Alueelle tyypillinen piirre ovat kieroon ja eri kokoisina jähmettyneet laavavirrat, jotka ovat muodostuneet purkauksien aikana holoseenikaudella. Eroosio on ollut alueella vain vähäistä, mikä tekee alueella liikkumisesta hyvin hankalaa. Samasta syystä alueella on vain vähän maa-ainesta ja sitä kautta kasvillisuutta. Alueen sadanta on vähäistä ja keskimäärin vuodessa saadaan vettä vain 100&nbsp;mm. Alueelle tulee kuitenkin ajoittain vettä tulvavesien mukana. Vesi kulkeutuu syvänteitä ja maanalaisia reittejä pitkin muodostaen paikoitellen järviä, jotka voivat säilyä kuivumatta useampia kuukausia.

## Historia
Itse al-Safa on hyvin karuna seutuna houkutellut vain vähän ihmisasutusta. Alue ei juuri kelpaa maanviljelykseen ja se ei ole erityisesti houkutellut paimentolaisiakaan. Alueen ympärillä on kuitenkin silttin täyttämiä syvänteitä (ar. *rihāb*), joilla maanviljely on mahdollista. Niiden luona ihmisasutusta on ollut tiettävästi jo paleoliittisella kaudella. Sittemmin alueella liikkui paimentolaisia, joiden alueelle tekemiä graffiteja ja leirien jäänteitä on ajoitettu esimerkiksi hellenistiselle ja roomalaiselle kaudelle. Löytyneet tekstit kirjoitettiin kirjoitusjärjestelmällä, jota alettiin kutsua alueen nimen mukaan safalaiseksi järjestelmäksi. Puolipaimentolaisuutta harjoittavat arabiheimot on tunnettu sittemmin nimellä *Arab al-Safa*, mutta varsinaisesti he eivät kuitenkaan asu varsinaisen al-Safan alueella, vaan alueilla al-Safalta kaakkoon. Pysyvää asutusta on ollut ilmeisesti vain aivan alueen reunoilla pronssikaudelta Bysantin valtakunnan ja umaijadien kausille saakka.

Syyrian sisällissodan aikana alueen valtasivat Isis-järjestön taistelijat, jotka tekivät iskuja As-Suwaydan maakuntaan alueelta käsin. Syyrian hallituksen joukot valtasivat alueen takaisin marraskuussa 2018.

## Lähteet
Lentokenttä (Pirkkala)

**Lentokenttä** on Pirkkalan 26. kunnanosa. Lentokenttä sijaitsee Pirkkalan eteläosassa lähellä Lempäälän rajaa. Kunnanosassa sijaitsee Tampere-Pirkkalan lentoasema.
Tallium(III)nitraatti

**Tallium(III)nitraatti** (Tl(NO3)3) on tallium- ja nitraatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Sitä voidaan käyttää reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Tallium(III)nitraatti esiintyy tyypillisimmin kidevedellisenä trihydraattina (Tl(NO3)3·3H2O). Huoneenlämpötilassa yhdiste on valkoista kiteistä ainetta. Tallium(III)nitraatti liukenee veteen ja moniin orgaanisiin liuottimiin kuten alkoholeihin ja eettereihin. Muiden vesiliukoisten talliumsuolojen tavoin myös tallium(III)nitraatti on erittäin myrkyllistä.

Tallium(III)nitraattia valmistetaan hapettamalla tallium(I)nitraattia tai liuottamalla tallium(III)oksidia typpihappoon. Yhdistettä käytetään reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä. Se muun muassa hapettaa alkeenit asetaaleiksi ja rengasrakenteiset alkeenit aldehydeiksi.

## Lähteet
Ferenc Faludi

**Ferenc(z) Faludi** (1704–1779) oli unkarilaisen kirjallisuuden "epäkansallisen aikakauden" ainoa huomattava runoilija. 

Faludi toimi aluksi koulunopettajana. Hänet vihittiin 1734 papiksi, ja vuosina 1736–1740 hän toimi professorina Wienin ja Grazin yliopistoissa. Vuodesta 1741 hän oleskeli viisi vuotta unkarilaisena rippi-isänä Roomassa, jolloin hän tutustui perin pohjin unkarilaiseen kirjallisuuteen. Vuodesta 1748 hän oli Tyrnaun akateemisen kirjapainon johtaja ja vuosina 1751–1773 kirjastonhoitajana Pozsonyssa.

Faludin runot julkaisi Miklós Révai vasta Faludin kuoleman jälkeen vuosina 1786–1787. Niihin liitettiin myös murhenäytelmä *Konstantinus Porphyrogennetos*. Faludin kertomukset julkaistiin erikseen 1787. Hänen hilpeissä, iloista elämänviisautta tulkitsevissa, muodoltaankin soinnukkaissa runoissaan on usein huomattavissa unkarilaisen kansanrunouden vaikutusta, mikä ei kuitenkaan estänyt häntä joskus, esimerkiksi paimenlauluissa, ottamasta mallia ranskalaisista esikuvista. Faludin moraalis-filosofisten kirjoitusten sekä hänen kertomuksiensa pääasiallinen merkitys on siinä, että ne kehittivät unkarilaista proosatyyliä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jere Achren

**Jere Achren** (s. 16. kesäkuuta 1987) on suomalainen pesäpalloilija. Achren edustaa Superpesiksessä pelaavaa kasvattajaseuraansa Pattijoen Urheilijoita, jonka kanssa hänellä on sopimus kauden 2020 loppuun saakka. Sisäpelissä hän pelaa etenijänä. Kaudella 2018 alkaneella urallaan Superpesiksessä Achren on pelannut 53 runkosarjaottelua. Näissä hän on lyönyt yhden kunnarin ja seitsemän tavallista juoksua, tuonut 70 juoksua ja kerännyt 157 kärkilyöntiä. Kuudessa pelaamassaan pudotuspeliottelussa kahdeksan juoksua ja kerännyt 22 kärkilyönriä.

## Lähteet
* https://www.superpesis.fi/joukkueet/miehet/pattijoen-urheilijat-raahe/ 
* https://www.raahenseutu.fi/jere-achren-teki-kahden-vuoden-jatkon/361957
* http://www.pesiksenmaailma.fi/index.php/pelaajakortit?pelaajaid=4652&view=pelaajakortti
Gianna Galli

**Gianna Galli** (29. huhtikuuta 1935 Modena – 22. joulukuuta 2010 Monte Carlo) oli italialainen oopperalaulaja, äänityypiltään lyyrinen sopraano.

Vuonna 1952 Galli voitti kansainvälisen laulukilpailun Spoletossa ja esiintyi Modenan kunnallisteatterissa. Hän aloitti pian kansainvälisen uransa ja menestyi etenkin rooleilla Giacomo Puccinin oopperoissa, kuten *[[La bohème]]ssa*, *[[La fanciulla del West]]issä* ja *[[Tosca]]ssa*. Vuonna 1958 hän teki ensimmäisen esiintymisensä Yhdysvalloissa tulkitsemalla Mimìn roolin (*La bohème*) New Yorkin kaupunginoopperassa. Hän esiintyi myös opereteissa. Teoksia, joiden kantaesityksiin hän osallistui, olivat *[[Uno sguardo dal ponte]]* (Renzo Rosselini, 1961), *[[Atlántida]]* (Manuel de Falla, 1963), *[[Il diavolo in giardino]]* (Franco Mannino, 1963) ja *[[Atomtod]]* (Giacomo Manzoni, 1965). 

Galli osallistui vuonna 1961 operetin *[[Il paese dei campanelli]]* (Carlo Lombardo & Virgilio Ranzato) elokuvaversioon. Hän teki myös useita esiintymisiä maansa televisiossa. Vuonna 1975 hän lopetti aktiiviuransa äänihuulten ongelmien takia. Hän keskittyi myöhemmin muiden laulajien urien edistämiseen.

## Lähteet
Salvatore Farina

**Salvatore Farina** (1846–1918) oli italialainen kirjailija. 

Farinan kertomuksissa ja romaaneissa on luontevia ja tunteikkaita huomaamattoman yksityiselämän ja porvarillisten perheolojen kuvauksia. Nämä sekä niihin liittyvä huumori ovat tuottaneet hänelle kunnianimen "Italian Dickens". Etevimmät hänen teoksistaan, joita on käännetty useille Euroopan kielille, ovat *Due amori* (1869), *Un segreto* (1870), *Fiamma vagabonda* (1872), *Mio figlio* (1879-81), *Il Signor Io* (1882), *Si muore* (novellisarja, 1884–1891), *Piu forte del'amore* (1890), *Che dira il mondo* (1893), *Madonnina bianca (Vanitas)* (1897) ja *Fino alla morte* (1902).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Farina, Salvatore, Nordisk familjebok
Milburn G. Apt

**Milburn Grant "Mel" Apt** (9. huhtikuuta 1924 – 27. syyskuuta 1956) oli yhdysvaltalainen koelentäjä ja Yhdysvaltain ilmavoimien kapteeni. Apt kouluttautui luonnontieteiden kandidaatin (Bachelor of Science) -oppiarvoon vuonna 1951 ilmailun teknologian koulutusalalla. Hän ylitti ensimmäisenä 3 Machin rajan (3&nbsp;200 km/h) Bell X-2 -tyypin rakettikoneellaan 20&nbsp;000 metrin korkeudessa. Apt ylitti samalla 2&nbsp;000 mailin tuntinopeuden. Kone laukaistiin lentoon raskaan erikoismuunnellun B-50 -pommikoneen alta 30&nbsp;000 jalan korkeudella  ja se kävi 70&nbsp;000 jalan korkeudessa. Kapteeni Apt sai surmansa tuon saman lennon aikana lento-onnettomuudessa Edwardsin lentotukikohdan lähettyvillä.

Surmanlennon aikana kapteeni Apt oli radioyhteydessä kollegaansa Iven C. Kincheloe Jr.:iin. Niin kutsuttuna saattokoneena (engl. *Chasing plane*) toimi F-100 Super Sabre. Apt:in lentämän koneen ennalta odotettu maksimi lentonopeus oli 2.8 Machia. Mutta XLR-25 -moottorin polttotapahtuma kesti 15 sekuntia yli odotetun, ja nopeus kohosi 3.2 Machin nopeuteen. Kone ei reagoinut nopealla vauhdilla, vaikkakin se laski jo alle 3 Machia lennettäessä, toivotulla tavalla, ja Mel Apt joutui G-voimien runtelemaksi sekä siten kone hajosi kesken lennon. Apt ehti erkaantua konehylystä, joka oli irroitettavalla ohjaamon osalla varustettu, mutta kuoli siitä huolimatta. Lentokoneen valmistusseos oli ruostumaton teräs sekoitettuna *K-Monel* (kuparinikkeli) -nimiseen erikoisseokseen.  NACA muuttui myöhemmin NASA:ksi.

Kincheloen tavoin, Apt testasi niin kutsuttuja Century Series -sarjan sotilassuihkukoneita (mallit: F-100 - F-105). Näiden ohella kapteeni Apt lensi T-33 ja F-94 -tyyppien koneita. Tavattoman nopean kehityksen aikakaudella, eivät koelentäjien menetykset olleet suinkaan kovin harvinaisia. Vuodesta 1950 lukien, oli Apt jo 13. lento-onnettomuudessa kuollut pilotti. Mel Apt:ilta jäi leskeksi jääneen Faye-vaimon ohella kaksi pientä tytärtä: Christine Lorrie (5 vuotta) ja Sharman Jean (2 vuotta). Kapteeni Apt haudattiin Buffaloon Kansasiin.

## Lähteet
*https://www.airforcemag.com/article/0357last/
*https://www.historynet.com/the-bell-x-2-first-to-mach-3.htm
*https://www.edn.com/bell-x-2-exceeds-mach-3-september-27-1956/
*https://www.findagrave.com/memorial/78273160/milburn-grant-apt
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*https://www.nasa.gov/centers/dryden/pdf/120323main_FS-079-DFRC.pdf /PDF-tiedosto
Bleu du Vercors-Sassenage

**Bleu du Vercors-Sassenage** on ranskalainen lehmänmaidosta valmistettava sinihomejuusto.

Bleu du Vercors-Sassenage -juustoa valmistetaan Vercorsvuorilla Ranskan Alpeilla Auvergne-Rhône-Alpesin alueella. Tuotantoalue kuuluu Parc Naturel Régional du Vercors-suojelualueeseen.

Ensimmäinen maininta juustosta historiallisissa lähteissä on peräisin vuodelta 1338, jolloin paroni Albert de Sassenage antoi Vercorsin alueen maanviljelijöille vapaat kädet myydä valmistamaansa juustoa. Juustoa myytiin sittemmin Vercorsin ulkopuolella ja sen mainitaan olleen esimerkiksi yksi Frans I:n lempijuustoista. Tästä huolimatta juusto oli lähes kadota toisen maailmansodan jälkeen. Paikalliset maitotilalaiset järjestäytyivät 1990-luvulla juuston suojelemiseksi ja se sai EU:n suojatun alkuperänimityksen vuonna 1998.

Bleu du Vercors-Sassenage valmistetaan montbeliarde-, abodance- ja villard-rotuisten nautojen täysmaidosta. Nautoja ruokitaan vain tuotantoalueen laidunmaiden kasveilla. Juustomassa muodostuu, kun maitoon lisätään juoksute. Juusto kypsyy vähintään 21-päivää, jonka aikana siihen kasvaa juustolle tyypillistä sinistä hometta. Valmiit juustotahkot ovat painoltaan 4–4,5 kiloa, leveydeltään 27–30 cm ja korkeudeltaan 7–9 cm. Valmiin juuston makua on kuvailtu pehmeäksi ja hienovaraiseksi. Se sopii esimerkiksi juustotarjottimelle, tai ainesosaksi muuhun ruuanlaittoon. Paikalliset käyttävät sitä esimerkiksi kastikkeissa, salaateissa ja *Vercouline*-nimisen racletten valmistukseen.

## Lähteet
Fear of Music

**Fear of Music** on Talking Headsin studioalbumi, joka julkaistiin 3. elokuuta 1979. 

## Kappaleet
### A-puoli
#
#
#
#
#
#

### B-puoli
#
#
#
#
#

### Bonuskappaleet
#
#
#
#

## Lähteet
András Fáy

**András Fáy** (1786–1864) oli unkarilainen kirjailija ja yhteiskunnallinen toimija, unkarilaisen uudistusaikakauden innokkaimpia vaikuttajia.

Fáy julkaisi runsaasti kaunokirjallisia teoksia: romaaneja, satuja, novelleja, näytelmiä (etupäässä huvinäytelmiä) ja runoja, kuten myös yhteiskunnallis-taloudellisia kirjoituksia. Kaunokirjallisista teoksista merkittävimpiä ovat sadut ja aforismit: *Fáy András meséi és aphorizmái* (1820), *Fáy András ujabb eredeti meséi és aphorizmái* (1825) sekä romaani *A Bélteky ház* ('Béltekyn perhe', 1832), joka on ensimmäinen unkarilainen yhteiskunnallinen romaani. Fáy perusti myös Unkarin ensimmäisen säästöpankin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elokuvataiteen ja lavastustaiteen laitos

**Elokuvataiteen ja lavastustaiteen laitos** (ELO) on osa Aalto-yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulua. Tätä ennen laitos toimi osana Taideteollista korkeakoulua. ELO perustettiin vuonna 1959 ja oli alun perin nimeltään Kamerataiteen osasto. Elokuvakoulu sijaitsee Espoon Otaniemessä. Tätä ennen Mediakeskus LUME Helsingin Arabianrannassa toimi koulun tiloina.

## Koulutusohjelmat
*Elokuvaohjaus
*Elokuva- ja TV-tuotanto
*Elokuva- ja TV-käsikirjoitus
*Elokuvaus
*Elokuvaleikkaus
*Elokuvaäänitys- ja äänisuunnittelu
*Dokumentaarinen elokuva
*Pukusuunnittelu
*Elokuva- ja TV-lavastus
*Esittävien taiteiden lavastus

## Kuvia


## Entisiä opiskelijoita
*Aleksi Bardy
*Dome Karukoski
*Aku Louhimies
*Pirjo Honkasalo
*Peter Flinckenberg
*Renny Harlin
*Juho Kuosmanen
*Maarit Lalli
*J-P Valkeapää
*Zaida Bergroth
*Virpi Suutari
*Susanna Helke
*Aleksi Salmenperä

## Lähteet
* https://julkaisut.valtioneuvosto.fi/bitstream/handle/10024/79928/tr08.pdf?sequence=1&isAllowed=y 
* https://elokuvantaju.aalto.fi/oppimateriaali/lavastus/artikkelit/kaupunki_studiossa.jsp

### Viitteet
Etiopian kansanterveyslaitos

**Etiopian kansanterveyslaitos** (, , lyhennys **EPHI**) on valtiollinen kansanterveyslaitos, jonka päätoimipiste sijaitsee Addis Abebassa Etiopiassa. EPHI:n pääjohtajana työskentelee tohtori Ebba Abate.

Kansanterveyslaitos on perustettu nykynimellään vuonna 2013 annetulla asetuksella ja toimii Etiopian terveysministeriön alaisuudessa.  Laitoksen edeltäjä oli vuonna 1995 kolme tutkimuslaitosta yhdistämällä luotu *Etiopian terveyden ja ravitsemuksen tutkimuslaitos* (, EHNRI).

Merkittävä osa laitoksen toiminnasta perustuu lahjoitusvaroihin. Esimerkiksi Yhdysvaltain tautikeskus (CDC) on tukenut merkittävästi laitoksen toimintaa. Maaliskuussa 2017 laitokselle avattiin uusi koulutuskeskusrakennus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ethiopian Public Health Institute (home pages)  (ephi.gov.et)

*Africa CDC Dashboard (Africa CDC:n covid-19-yleiskatsaussivu, sisältäen maakohtaiset, esille klikattavat arvot)  (africacdc.org)
Luettelo antiikin kreikkalaisista kuvanveistäjistä

Tämä on **luettelo antiikin kreikkalaisista kuvanveistäjistä**, ja luettelee tärkeimmät arkaaisen, klassisen ja hellenistisen kauden kreikkalaiset kuvanveistäjät.
Agasias

**Agasias** () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:

* Agasias (toimi n. 100 eaa.), Dositheoksen poika, efesoslainen kuvanveistäjä
* Agasias (toimi n. 100 eaa.), Menofiloksen poika, efesoslainen kuvanveistäjä
* Agasias Arkadialainen (400/300-luku eaa.), stymfaloslainen sotilas, joka oli mukana kymmenentuhannen sotaretkellä 401–399 eaa.
Agasias (Menofiloksen poika)

**Agasias** () oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti hellenististä kuvanveistoa ja toimi noin vuoden 100 eaa. tienoilla.

Agasias oli Menofiloksen poika ja kotoisin Efesoksesta. Hänen nimensä mainitaan kreikankielisessä piirtokirjoituksessa, josta käy ilmi, että hän harjoitti ammattiaan Deloksella saaren ollessa Rooman alaisuudessa. Agasiaan ainoa tunnettu teos on *[[Haavoittunut gallialainen]]*.

Agasiasta ei tule sekoittaa toiseen Agasiakseen, Dositheoksen poikaan, joka oli myös kuvanveistäjä ja kotoisin Efesoksesta. He saattoivat olla sukulaisia keskenään

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ageladas

**Ageladas** () tai **Hageladas** () (500/400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen kuvanveistäjä, joka edusti arkaaisen kauden kuvanveistoa. Hän oli kotoisin Argoksesta ja toimi noin vuosina 520–450 eaa.

Ageladas mainitaan kolmen mestarin, Feidiaan, Myronin ja Polykleitoksen, opettajana. Tämän tiedon historiallisuus on kyseenalainen, ja se voi kertoa lähinnä siitä, miten paljon Ageladasta aikanaan arvostettiin.

Antiikin lähteet antavat Ageladaasta ja tämän ajoituksesta ristiriitaisia tietoja. Pausaniaan mukaan Ageladas teki 66. olympiadin eli vuoden 516 eaa. Olympian kisojen hevosvaljakkoajojen voittajan Kleosthenes Epidamnoslaisen patsaan, joka pystytettiin Olympiaan. Olympiassa oli myös hänen tekemänsä Anokhos Taraslaisen (voitti 520 eaa.) ja Timasitheos Delfoilaisen (voitti 516 ja 512 eaa.) patsaat. Nämä ovat mahdollisesti Ageladaan varhaistöitä. Jos hän syntyi esimerkiksi noin vuonna 540 eaa., hän on hyvinkin voinut olla vielä Feidiaan opettaja.

Ongelmia aiheuttaa se, että Plinius vanhemman mukaan Ageladas olisi toiminut Polykleitoksen, Myronin ja Fradmonin tavoin 87. olympiadin aikaan eli noin vuonna 432 eaa. Tämä sopii yhteen sen kanssa, että Melitessä kerrotaan olleen Ageladas Argoslaisen tekemä Herakles Aleksikakoksen patsas, joka pystytettiin peloponnesolaissodan alkuvaiheessa 420-luvulla eaa. Lisäksi Pausanias mainitsee Ageladaan Naupaktoksen messenialaisille tekemän Zeus Ithomataksen patsaan. Tämä ajoittuu noin vuoteen 455 eaa. Nämä kaikki ajoittuvat liian myöhäiseen aikaan, jotta kyseessä voisi olla sama henkilö, joka toimi jo 500-luvulla eaa.

Ristiriitaa on selitetty sillä, että Ageladas-nimisiä kuvanveistäjiä olisi ollut kaksi. Erään ehdotuksen mukaan varhaisempi, jo 500-luvulla eaa. vaikuttanut olisi ollut Ageladas Argoslainen, ja toinen, 400-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla vaikuttanut Ageladas Sikyonlainen. Toisen ehdotuksen mukaan kumpikin olisi ollut argoslainen.

## Lähteet
Apollonios ja Tauriskos

**Apollonios** (, ) ja **Tauriskos** (, ) olivat kaksi antiikin kreikkalaista kuvanveistäjää, jotka edustivat hellenististä kuvanveistoa. He olivat kotoisin Tralleisista ja toimivat ensimmäisen vuosisadan eaa. alussa.

Apollonios ja Tauriskos olivat veljeksiä ja edustivat kuvanveistossa rhodoslaista tyyliä. Heidän isänsä oli Artemidoros ja opettajansa Menekrates. Veljekset tunnetaan *[[Farnesen härkä|Farnesen härän]]* veistäjinä. Se esitti Dirken Zethokselta ja Amfionilta saamaa rangaistusta. Veistos oli alun perin Rhodoksessa. Asinius Pollio vei sen Roomaan, ja se löytyi Caracallan kylpylöistä.

Tauriskoksen tekemäksi mainitaan myös *Hermerotes*, joka mahdollisesti yhdisteli hermiä tai Hermes-aihetta Eros-aiheeseen.

## Lähteet
Speaking in Tongues (Talking Headsin albumi)

**Speaking in Tongues** on Talking Headsin studioalbumi, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 1983.

## Kappaleet
### A-puoli
#
#
#
#
#
### B-puoli
#
#
#
#

### Kasetti/CD Versio
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### 2006 DualDisc bonuskappaleet
#
#
Artemon

**Artemon** () voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:

* Artemon Kassandreialainen (100-luku eaa.), reettori
* Artemon Klazemonailainen, kirjailija
* Artemon Magnesialainen, kirjailija
* Artemon Melopoios, runoilija
* Artemon Miletoslainen, unienselittäjä
* Artemon Pergamonlainen, reettori
* Artemon (1. vuosisata jaa.), kuvanveistäjä
* Artemon, taidemaalari
* Artemon, hereetikko
* Artemon, lääkäri
* Artemon (187 eaa.), syyrialainen kuningassuvun jäsen

## Lähteet
Eubulides

**Eubulides** ( tai *Euboulidēs*) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:

* Eubulides (300-luku eaa.), miletoslainen megaralaiseen koulukuntaan kuulunut filosofi
* Eubulides (300-luku eaa.), kuvanveistäjä
Nigerian tautikeskus

**Nigerian tautikeskus** (, lyhennys **NCDC**) on valtiollinen kansanterveyden tutkimuslaitos ja viranomainen Abujassa Nigeriassa. NCDC on perustettu vuonna 2011 irrottamalla osia maan terveysministeriöstä sekä Nigerian epidemiologian ja laboratorioalan koulutuskeskus uuden laitoksen perustaksi.  NCDC:n palveluksessa työskentelee noin 210 henkeä. Pääjohtajana on tohtori Chikwe Ihekweazu.

NCDC on ollut esillä kansainvälisissä uutisissa ja julkaisuissa esimerkiksi tartuntatautien (kuten lassakuume, ebola) esiintymiseen liittyen.

Nigerian tautikeskus on saanut kansainvälistä tukea toiminnalleen muun muassa kehitysavun sekä teknis-tieteellisen avustustoiminnan muodossa. Esimerkiksi Japanin kansainvälinen kehitysapujärjestö (JICA) on tukenut keskuksen laboratoriotilojen kehittämistä vuonna 2019 käynnistyneellä usean vuoden kehittämishankkeella (esim. laboratoriojen täydentämistä bioturvallisuusluokissa 2 ja 3).
 
Nigerian tautikeskus toimii myös Africa CDC:n Länsi-Afrikan maiden (15 valtiota) aluekeskuksena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nigeria Centre for Disease Control (home pages)  (ncdc.gov.ng)
*Coronavirus (COVID-19) Highlights (Nigerian hallituksen covid-19-sivusto ajankohtaisine tilannetietoineen)  (ncdc.gov.ng)
* An update of COVID-19 outbreak in Nigeria (tilannesivustoa hitaammin päivittyvä pdf-hakemisto)   (ncdc.gov.ng)
*Africa CDC Dashboard (Africa CDC:n covid-19-yleiskatsaussivu, sisältäen maakohtaiset esille klikattavat arvot)  (africacdc.org)
*Nigeria Centre for Disease Control  (facebook.com)
Eufranor

**Eufranor** (, ) voi viitata seuraaviin antiikin kreikkalaisiin henkilöihin:

* Eufranor Isthmialainen (Isthmoslainen, Korinttilainen) (300-luku eaa.), kuvanveistäjä ja taidemaalari
* Eufranor Seleukeialainen (200-luku eaa.), pyrrhonilainen filosofi
* Eufranor, pythagoralainen filosofi
* Eufranor, grammaatikko
* Eufranor, arkkitehti, joka kirjoitti teoksen symmetriasta

## Lähteet
Fyromakhos

**Fyromakhos** (, ), **Fylomakhos** (, ) ja **Pyromakhos** (, ) ovat antiikin kirjallisuudessa usein toisiinsa sekaantuvia nimiä, jotka voivat viitata muun muassa seuraaviin henkilöihin:

* Fyromakhos tai Pyromakhos (toimi n. 415 eaa.), ateenalainen kuvanveistäjä
* Pyromakhos tai Fyromakhos (toimi n. 240 eaa.), Pergamonin koulukuntaan luettu kuvanveistäjä

## Lähteet
Gyruss

**Gyruss** on Konamin vuonna 1983 julkaisema shoot em up -tyyppinen kolikkopeli. Pelissä liikutaan ympyränmuotoisella alueella läpi Aurinkokunnan ja taistellaan keskeltä tulevia vihollisia vastaan. Pelissä voi saada tuplatulituksen, kun ampuu Auringon näköistä vihollista. Neptunukseen asti on kaksi siirtymää muihin planeettoihin kolme. Kun on päästy planeetalle, alkaa bonuskenttä. Kun pelaaja on saanut 999 990 pistettä, alkaa pistelaskuri alusta. Pelin maailmanennätys on 70 736 950 pistettä. 

## Lähteet
* https://www.arcade-museum.com/game_detail.php?game_id=8060

### Viitteet
Bohinjski sir

**Bohinjski sir** on slovenialainen lehmänmaitojuusto. 

Bohinjski sir on nimensä mukaisesti peräisin Slovenian Alpeilla sijaitsevan Bohinjin alueelta. Sen tuotanto alkoi vuonna 1873, jolloin sveitsiläinen juustonvalmistaja Hitz perustutti alueelle useita pieniä meijereitä ja opetti paikallisille sveitsiläisen juustonvalmistuksen tapoja. Srednja Vasin kylän meijeri on ainut edelleen juustoa tuottavista meijereistä. Stara Fužinassa sijaitsee puolestaan Bohinjin alueen juustonbvalmistuksen museo.

Bohinjski sir on perinteisesti valmistettu joko lehmän raakamaidosta tai lämpökäsitellystä maidosta. Maitoon lisätään hapate ja juoksute. Syntyvä juustomassa pilkotaan pieniksi paloiksi ja lämmitetään 50 °C-asteen lämpötilaan. Seuraavassa vaiheessa juusto muotitetaan, puristetaan ja suolataan suolaliuoksessa. Juustolle tyypilliset juuston reiät syntyvät kypsymisvaiheessa. Kypsytys tehdään kahdessa vaihjeessa ensin hieman lämpimämmissä tiloissa ja maun kehittämiseksi sittemmin kylmemmässä.

Valmiit juustotahkot ovat painoltaan 45–55 kiloa, leveydeltään noin 60 cm ja korkeudeltaan 8–15 cm. Juuston kuori on keltainen ja sisältä norsunluunvalkoinen tai kellertävä. Juuston makua on kuvailtu miedoksi  ja pähkinäiseksi. Maku saattaa olla hieman voimakkaampi pidempään kypsyneissä juustoissa.

## Lähteet
Kiikoistenmaa

**Kiikoistenmaa**, , on Sastamalan Suodenniemellä sijaitseva kylä. Se on sikäli poikkeuksellinen, että sen alue jakaantuu kahteen osaan: entiseen Kiikoisten kuntaan rajautuvaan länsiosaan ja Jalkavalan Tarvaanmaan ulkopalstaan ja Pajuniemen kylään rajautuvaan itäosaan. Osien välissä on Mouhijärven Eskolan kylän talojen maata. Kylän itäosa sijaitsee Mouhijärven rannassa. Etelässä Kiikoistenmaata rajaa Kiikois- eli Mouhijoki.

Osin Kiikoistenmaan alueella on Putajan taajama, joka syntyi Putajan aliseen koskeen 1860-luvulla rakennetun sahan ja myllyn ympärille. Arkipuheessa Putajan nimeä käytetään usein myös Kiikoistenmaata tarkoitettaessa.

Kiikoistenmaan kylä tunnettiin pitkään Kiikoisten kylänä. Nykyisen vanhan nimensä se sai takaisin vuonna 2012.

Tampereen ja Porin yhdistävä valtatie 11 kulkee Kiikoistenmaan länsiosan poikki, kuten myös Laviaan vievä Palomäentie (yhdystie 13059). Valtatie 11:stä erkanee Suodenniemen keskustaajamaan vievä Putajantie (yhdystie 2591), mikä kulkee Kiikoistenmaan itäosan läpi. Kiikoistenmaasta on matkaa Sastamalan keskustaan noin 25 kilometriä. Tampereelle on matkaa noin 60 ja Poriin noin 50 kilometriä.

## Kiikoistenmaan historiaa

Kiikoistenmaa oli pitkään Mouhijärven Eskolan kylän talojen asumatonta erämaata. Oletettavasti alue oli päätynyt sen yhteyteen keskiaikaisena erävaltauksena. Ensimmäiset torpat sinne syntyivät 1700-luvulla. Isojaon yhteydessä Turun ja Porin läänin maaherra määräsi alueelle perustettavaksi viisi uudistilaa, jotka olivat Hujo (RNo 1), Leppäniemi (RNo 2), Lähteenmäki (RNo 3), Palomäki (RNo 4) ja Korkeenalanen (RNo 5). Vuoden 1845 maakirjassa uudistilat on vielä mainittu Eskolan kylän yhteydessä mutta vuonna 1855 Kiikoisten(maan) kylän alla, joten tilojen lohkaisu uudeksi kyläksi osuu samaan ajankohtaan, kuin muutamien muidenkin Suodenniemen kylien eli Makkosen, Märkätaipaleen ja Pyykoskenmaan alueiden uudelleenjärjestely.

Kiikoisjoen rantaniityt Kiikoistenmaan rajoilla lienee jo varhain jaettu Suodenniemen ja Mouhijärven kylien taloille. Muistona tästä ajasta joenvarren kiinteistöt kuuluvat yhä edelleen lukuisten eri kylien maihin.
Kirkollisessa mielessä Kiikoistenmaa kuului Suodenniemen seurakuntaan perustamisestaan alkaen. Hallinnollisesti se siirrettiin Mouhijärven kunnasta Suodenniemen kuntaan 1930-1940–luvuilla.

## Kiikoistenmaa tänään

Kiikoistenmaa on läheisesti sidoksissa Putajan taajamaan. Kylän maat ovat pääosin maa- ja metsätalouskäytössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kiikoistenmaahan liittyviä aineistoja Suodenniemen Topoteekissa