open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kernos

**Kernos** () on antiikin aikainen keraaminen astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 

Kernos on hyvin vanha tyyppi, joka tunnetaan jo pronssikautisista kykladisesta ja minolaisesta kulttuurista 2000–1000-luvuilta eaa. Se oli käytössä edelleen antiikin aikana. Tuolloin kernos liittyi erityisesti Eleusiin mysteereihin. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.

Kernoksen tunnusmerkki on se, että sen suun ympärillä on useita pieniä astioita. Perustyypin kernos on muodoltaan avarasuinen ja matala, ja siinä on usein kaksi kädensijaa ja korkea jalka. Kernoksia tehtiin savesta ja kivestä.

Minolaisessa kontekstissa nimitystä kernos on käytetty myös pyöreistä kivilevyistä, joita reunustavat pienet kuopat, ja joita pidetään usein käyttätarkoitukseltaan uskonnollisina. Erästä tällaista on ehdotettu varhaiseksi kompassiksi ja tähtitieteelliseksi laitteeksi.

 
Tiedosto:Kernos -a.png|Tyypillisen kernoksen muoto.
Tiedosto:Kernos with multiple cavitate, Minoan Crete, 3000-1900 BC, AMH, 144789.jpg|Minolainen kernos, 3000–1900 eaa.
Tiedosto:Kreta-Malia04.jpg|Minolainen kivikernos Máliassa.
Tiedosto:Kernos, Rhodes, c. 530 BC, L 446 - Martin von Wagner Museum - Würzburg, Germany - DSC05681.jpg|Kernos, n. 530 eaa.
Tiedosto:Kernos a quattro pissidi, IV secolo ac.jpg|Kernos, 300-luku eaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eurofurence

**Eurofurence** on Euroopan suurin vuosittainen turritapahtuma. Se on järjestetty jo yli 20 kertaa, yleensä Saksassa, ja vuonna 2019 tapahtumaan osallistui noin 3 500 henkeä. Suomalaisia oli heistä joitakin kymmeniä. Eurofurenceen sisältyy muun muassa erilaisia työpajoja, kuvataidetta, pelejä sekä fursuit-eläinasuihin pukeutumista.

Vuodelta 2020 tapahtuma päätettiin koronaviruspandemian takia peruuttaa.

## Lähteet
Khus

**Khus** ( tai *khous*, ) voi viitata seuraaviin:

* khus, antiikin kreikkalainen viinikannu
* khus, antiikin kreikkalainen mittayksikkö
* Khoes (monikko, ’khukset’), yksi Anthesteria-juhlan päivistä
Khus (keramiikka)

**Khus** ( tai *khous*, ) on antiikin aikainen keraaminen viinikannu. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Khus on muodoltaan pulleahko kannu, jossa on kädensija ja kolmikaarinen apilanlehteä muistuttava nokka. Se voidaan lukea erääksi oinokhoen muodoksi. Vaasityypin nimi on peräisin sanasta *kheō* (), ’kaataa’, ’valaa’. Grammaatikko Krates Malloslaisen mukaan khus-kannulla oli alun perin sama muoto kuin Panathenaia-amforoilla, ja se tunnettiin myös nimellä pelike. Myöhemmin se sai oinokhoen tai olpen muodon. Khus-kannuja käytettiin viinikannuina haudoilla sekä Ateenan Anthesteria-juhlassa, jonka yksi päiväkin oli nimeltään *Khoes* (), ’khukset’.

Khus oli myös eräs kreikkalainen tilavuusmitta, nykymitoissa noin 3,27 litraa. Khus-kannut olivat vetoisuudeltaan pienempiä kuin mitä khus oli mittayksikkönä. Tämä selittää tekstikohdat, jotka aiheuttaisivat ihmetystä, jos khus tulkittaisiin tarkoittamaan yli kolmen litran nestemäärää. Esimerkiksi komediakirjailija Eubuloksella eräs mies tilaa kerran khusin viiniä *kapēleionista* eli tavernasta, ja Milon Krotonlaisen sanotaan kerran juoneen kolme khusta viiniä yhdellä vedolla.

 
Tiedosto:Oinochoe Typ 3 Chous.gif|Khuksen muoto ulkoa ja sisältä.
Tiedosto:Oinochoe, chous MET sf061021201.jpg|Khus, n. 420 eaa.
Tiedosto:Red-figured chous (wine jug) with a two-horse chariot passing a finish post, made in Athens, about 420-400 BC, Winning at the ancient Games, British Museum (7667235716).jpg|Khus, n. 420–400 eaa.
Tiedosto:Oinochoe, chous MET sf061021194r.jpg|Khus, n. 400–350 eaa.


## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 

## Aiheesta muualla
Huumeiden vastainen sota (Yhdysvallat)

**Huumeiden vastainen sota Yhdysvalloissa** on kampanja, jonka  tarkoituksena on vähentää laitonta huumekauppaa Yhdysvalloissa. Se alkoi vuonna 1971 presidentti Richard Nixonin toimesta. 
Nixonia motivoi kotimaan hippiliikkeen lisäksi Vietnamin sotaan osallistuvien amerikkalaissotilaiden yleistyvä huumeriippuvuus.

Huumeiden vastaisen sodan voidaan katsoa enimmäkseen epäonnistuneen tavoitteissaan. Kampanjan lähtöoletuksena oli, että kovien otteiden käyttö huumausaineiden tuottajia, levittäjiä ja käyttäjiä kohtaan johtaisi markkinoiden pienenemiseen ja sitä kautta huumeongelman katoamiseen. Tosiasiassa laittomien päihteiden valmistus- ja käyttömäärät ovat huumeiden vastaisen sodan aikana kuitenkin merkittävästi kasvaneet. Etenkin crack-kokaiinin käyttö yleistyi valtavasti Yhdysvalloissa 1980- ja 1990-lukujen aikana ja aiheutti suoranaisen crack-epidemian.

Aggressiivinen huumepolitiikka ja lisääntynyt huumeidenkäyttö on johtanut rikos- ja vankiluvun merkittävään kasvuun Yhdysvalloissa. Erityisesti mustien asuttamilla köyhillä alueilla rikollisuus on lisääntynyt merkittävästi. Käytännössä haittavaikutusten lieventämiseen tähtäävä politiikka on osoittautunut aggressiivista huumepolitiikkaa tehokkaammaksi tavaksi vähentää laittomien päihteiden aiheuttamia terveysongelmia.

Osana sotaa Yhdysvallat pyrkii tuhoamaan huumeviljelmiä muissa maissa. Se on käyttänyt tähän miljardeja dollareita.  Esimerkiksi Kolumbia on saanut sotilaallista apua. Vastineeksi Kolumbia tuhoaa kokaiiniviljelmiä myrkyillä ja mekaanisesti.

## Katso myös
* Huumeiden vastainen sota  (yleisartikkeli)

## Lähteet
Klibanos

**Klibanos** (, , ) on antiikin aikainen keraaminen uunina käytetty astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Klibanos on muodoltaan kupumainen alaosastaan leveämpi ja yläosastaan kapeampi vaasi. Sitä käytettiin eräänlaisena siirrettävänä uunina. Klibanoksessa voitiin muun muassa paistaa leipää laittamalla se hiillokselle ja kasaamalla myös sen ympärille hehkuvia hiiliä. Vaasissa saattoi olla reikiä, joiden ansiosta lämpö vaikutti paremmin astian sisälle. Toisen tulkinnan mukaan hiilet olisivat kuitenkin olleet astian sisällä, ja taikina levitettynä sen pinnalle. Sana esiintyy usein uunin merkityksessä antiikin kirjallisuudessa ja myös *[[Septuaginta]]ssa* ja *[[Uusi testamentti|Uudessa testamentissa]]*.

Samankaltaista tai ainakin samannimistä vaasia käytettiin myös veden nostamiseen. Vaasin muodon ansiosta samaa sanaa käytettiin myös maanalaisista tunneleista ja holvikäytävistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kothon

**Kothon** () on antiikin aikainen keraaminen astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 

Kothon oli antiikin Kreikassa useiden eri vaasimuotojen nimitys. Sen suhte eksaleiptroniin ja plemokhoeen on epäselvä. Usein kothon käsitetään eksaleiptronin tai kummankin synonyymiksi. Toisaalta se voi tarkoittaa myös yksikorvaista syvää juoma-astiaa tai lakonialaista juomamaljaa, joka oli erityisesti sotilaiden suosiossa helpon kuljetettavuutensa vuoksi.

 
Tiedosto:Kothon - pottery.jpg|Kothonin muoto ulkoa ja sisältä.
Tiedosto:Corinthian kothon Louvre CA3352.jpg|Korinttilainen kothon, n. 550–500 eaa.
Tiedosto:Kothon (exaleiptron) 550-500 BC Prague Kinsky, NM-H10 1660, 140839.jpg|Kothon, n. 550–500 eaa.
Tiedosto:Terracotta tripod kothon (vessel for perfumed oil) MET DP-12864-003.jpg|Kolmijalkainen kothon, 500-luku eaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kotyle

**Kotyle** () on antiikin aikainen keraaminen juomamalja. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Kotyle-nimitys viittasi antiikissa erilaisiin juomamaljoihin yleensä. Usein se nähdään kuitenkin omaksi tyypikseen. Tässä merkityksessä kotyle on syvä jalaton juomamalja, jossa on kaksi vaakasuuntaista kädensijaa lähellä suuta. Athenaioksen perusteella nimitystä kotyle käytettiin sekä kädensijallisista että kädensijattomista maljoista. Usein kotyle käsitetään kuitenkin samaksi kuin skyfos, josta sen erottaminen on hankalaa. Vaasityypin nimi on alkuperältään esikreikkalainen, toisin sanoen kreikkalaiset olivat saaneet sen jostakin varhaisemmasta kielestä ja kulttuurista.

Kotyle oli myös tilavuusmitta, noin 2,7 dl.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tyreek Hill

**Tyreek Hill** (s. 1. maaliskuuta 1994 Florida) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän pelaa nykyisin Miami Dolphinsin riveissä.   

Hillin varasi NFL:ään Kansas City Chiefs vuonna 2016 varausnumerolla 165. Tätä ennen hän pelasi Oklahoma Staten ja West Alabaman collegejoukkueissa.

Hill on kilpaillut myös pikajuoksussa. Vuoden 2012 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa hän sijoittui 200 metrin juoksussa kolmanneksi, 100 metrin juoksussa neljänneksi ja voitti kultaa 4 × 100 metrin viestissä Yhdysvaltain joukkueessa. Hänen ennätyksensä 100 metrillä on 10,19 s (tuuli +1,7 m/s) ja 200 metrillä 20,14 s (+1,8 m/s). Myötätuulituloksena hän on juossut 100 metriä aikaan 9,98 s (+5,0 m/s).

## Lähteet
Kyathos

**Kyathos** (, ) voi viitata seuraaviin:

* kyathos, antiikin kreikkalainen ammennus- ja juoma-astia
* kyathos, antiikin kreikkalainen tilavuusmitta
* Kyathos, kreikkalaisessa mytologiassa Oineuksen juomanlaskija, jonka Herakles surmasi.

* pesäsienet (*Cyathus*), sienien suku

## Lähteet
Kyathos (keramiikka)

**Kyathos** (, ) on antiikin aikainen keraaminen ammennus- ja juoma-astia. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta. 

Kyathos-muoto kehitettiin arkaaisella kaudella 500-luvun eaa. jälkimmäisellä puoliskolla mahdollisesti savenvalaja Nikostheneen työpajassa. Muoto saattoi olla kopioitu Etruriasta, ja oli mahdollisesti tarkoitettu paikallisille markkinoille. Astian nimi on sukua kreikan sanalle *kyeō* (), ’sisältää’.

Kyathos on muodoltaan jalaton tai matalajalkainen astia, jossa on yksi korkea korva eli kädensija. Kyathokset oli usein koristeltu mustakuviotekniikalla.

Kyathos oli myös tilavuusmitta, n. 4,5 cl. Kreikkalaisessa mytologiassa Kyathos oli Oineuksen juomanlaskija.

 
Tiedosto:Kyathos.gif|Kyathoksen muoto ulkoa ja sisältä.
Tiedosto:Pittore lydos, kyathos attica con divinità alle feste antesterie, dalla tomba 145 della necr. dell'osteria, 550-510 ac ca.jpg|Kyathos, n. 550–510 eaa.
Tiedosto:Pittore di caylus, kyathos attico con contesa per la cerva d'oro, dal monte aùto, 520-510 ac ca.jpg|Kyathos, n. 520–510 eaa.
Tiedosto:Greek - Black-figure Kyathos - Walters 48219 - Side A.jpg|Kyathos, n. 510 eaa.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Eurynomos

**Eurynomos** (, ) voi viitata seuraaviin hahmoihin kreikkalaisessa mytologiassa:

* Eurynomos, manalassa asuva daimon-henki
* Eurynomos, Aigyptioksen poika, Antifoksen veli ja yksi Penelopen kilpakosijoista
* Eurynomos, yksi kentaureista, jotka taistelivat lapiitteja vastaan Hippodameian ja Peirithooksen häissä
* Kyathos, joissakin perinteissä Eurynomos, Oineuksen juomanlaskija

## Lähteet
Xiaomi Redmi 7

**Xiaomi Redmi 7** on Xiaomin matkapuhelin, jonka se julkaisi vuonna 2019.

## Tiedot
Puhelimessa on flash-muistia eli tallennustilaa 16, 32 tai 64 gigatavua ja RAM-muistia 2, 3 tai 4 gigatavua. Tallennustila on kuitenkin laajennettavissa microSDXC-muistikortilla. Puhelimessa on kaksi takakameraa: 12 megapikselin pääkamera ja kahden megapikelin syvyyskamera. Edessä on yksi kahdeksan megapikselin kamera. Redmi 7:ssä on 4&nbsp;000 milliampeeritunnin litiumpolymeeriakku, jota ei voi irrottaa. Puhelimessa on 6,26 tuuman näyttö, joka tukee 720 × 1 520 pikselin resoluutiota kuudellatoista miljoonalla värillä. 

## Lähteet
Xiaomi Redmi 8

**Xiaomi Redmi 8** on Xiaomin valmistama matkapuhelin, joka julkaistiin vuonna 2019. 

Puhelimessa on tallennustilaa (tai flash-muistia) 32 tai 64 gigatavua, jota voi laajentaa microSDXC-kortilla. Keskusmuistia puhelimesta löytyy 3 tai 4 gigatavua. Puhelimessa on 6,22 tuuman Corning Gorilla Glass 5 -näyttö, jonka resoluutio on 720 × 1 520 pikseliä. Sen kuvasuhde on 19:9 ja se tukee kuuttatoista miljoonaa väriä. Puhelimessa on viidentuhannen milliampeeritunnin ei-irrotettava Li-Po-akku ja kaksi takakameraa: kahdentoista megapikselin pääkamera ja kahden megapikselin syvyyskamera. Etukamerassa on kahdeksan megapikseliä. Puhelimen paino on 188 grammaa.
## Lähteet
Christopher Beeny

**Christopher Winton Beeny** (7. heinäkuuta 1941 Lontoo – 3. tammikuuta 2020 Kent) oli brittiläinen näyttelijä.  Hän esitti Morton Beemish -nimistä ulosottomiestä *[[Vielä virtaa]]* -televisiosarjassa vuosina 2001–2010, ja Edward Barnesiä  *[[Kahden kerroksen väkeä]]* -sarjassa vuosina 1971–1975.

## Nuoruus
Beeny syntyi Lontoossa vuonna 1941. Hänen molemmat vanhempansa olivat opettajia. Beenyn ollessa neljävuotias hänen perheensä muutti ensin Bristoliin ja sen jälkeen Devoniin, jonne hänen vanhempansa perustivat koulun. Kuusivuotiaana Beeny hyväksyttiin Ballet Rambert -kouluun Lontooseen, mutta kaksi vuotta myöhemmin hän päättikin ryhtyä näyttelijäksi ja siirtyi Arts Educational Schooliin.

## Ura
Beeny aloitti uransa lapsinäyttelijänä sekä televisiossa että teatterissa. Kaksitoistavuotiaana hän teki televisiossa näytelmässä *The Queen's Admiral*, joka kertoi Kristoffer Kolumbuksesta. Vuonna 1954 Beeny teki läpimurtonsa saippusarjassa *The Grove Family*, jossa hän esitti Lennie-nimistä pikkupoikaa.

Vuosina 1957–1959 Beeny opiskeli Royal Academy of Dramatic Artsissa. Opintojen päättymisen jälkeen Beenyllä oli vaikeuksia siirtyä aikuisten rooleihin, ja hän työskentelikin välillä leipomossa ja rakennusalalla, kunnes palasi televisioon 1970-luvulla. Vuonna 1971 Beeny aloitti tunnetuimmassa roolissaan *Kahden kerroksen väkeä* -sarjan miespalvelija Edward Barnesina. Sarjan aikana Beenyn roolihahmo yleni miespalvelijasta kuskiksi ja sen jälkeen apulaishovimestariksi. Beeny oli mukana sarjassa sen kaikilla viidellä kaudella.

*Kahden kerroksen väkeä* -sarjan jälkeen Beeny siirtyi komediarooleihin. Vuosina 1979–1986 Beeny näytteli hautausurakoitsija Billy Henshawta sarjassa *In Loving Memory*. Beenyn mukaan hän oppi koomikontaitonsa Thora Hirdiltä, joka esitti sarjassa hänen roolihahmonsa Ivy-tätiä. 1970-luvulla Beeny esiintyi myös komediasarjoissa *Miss Jones and Son* ja *The Rag Trade*. 

Vuonna 2001 Beeny vieraili ulosottomies Morton Beemishin roolissa komediasarjassa *Vielä virtaa*, minkä jälkeen hän esiintyi sarjassa satunnaisesti sen päättymiseen 2010 asti. Sarjan päätyttyä Beeny jatkoi esiintymistä teatterissa ja musikaaleissa vuoteen 2015 asti.

## Yksityiselämä
Beeny oli kahdesti naimisissa, mutta kumpikin liitto päättyi eroon. Ensimmäisesti liitostaan Lynda Pricen kanssa Beeny sai tyttären ja pojan, ja toisesta liitostaan Diana Kirkwoodin kanssa pojan. Beeny kuoli 78-vuotiaana kotonaan Kentissä 3. tammikuuta 2020.

## Lähteet
Pienten joutsenten tanssi

**Pienten joutsenten tanssi** on tanssi Pjotr  Tšaikovskin Joutsenlampi-baletista, sen toisesta näytöksestä.

Prinssi Siegfrid kohtaa joutseniksi lumotut neidot yöllä lammen rannalla ja rakastuu näiden johtajaan Odetteen. Vain rakkaus voi kumota lumouksen ja joutsenet ihastuvat mahdollisuuteen.

Prinssi vannoo rakkauttaan Odettelle ja neljä pienintä joutsenta tanssii rivitanssin rakkauden kunniaksi.

## Lähteet
Frans Ludvig Tarmo

**Frans Ludvig Tarmo**, sukunimi vuoteen 1903 *Kaiho* (1. lokakuuta 1880 Rauma – 11. helmikuuta 1930 Sortavala) oli suomalainen pastori ja Sortavalan diakonissalaitoksen johtaja.

Tarmon vanhemmat olivat työnjohtaja Isak Abelsson ja Johanna Nordman. Hän pääsi ylioppilaaksi Rauman yhteislyseosta 1901 ja suoritti Helsingin yliopistossa teologisen erotutkinnon 1906. Tarmo vihittiin papiksi 1906.

Tarmo oli kirkkoherran apulaisena Ruskealassa 1906–1908 ja Kerimäellä 1908–1910. Hän tuli vuonna 1910 Suomen Kirkon Sisälähetysseuran palvelukseen ja oli Liikolan diakonilaitoksen johtajana 1912–1922 ja sen jälkeen Sortavalan diakonissalaitoksen johtajana 1922–1930. Hän oli samalla vuodesta 1920 alkaen Suomen Kirkon Sisälähetysseuran varatoimitusjohtajana. Hän oli toimittamassa sisälähetysseuran julkaisemaa Koti ja Kirkko-lehteä ja sen *Perheen Kirjasto*-liitettä 1910–1916 ja vuodesta 1922 hän toimitti *Tervehdys Sortavalan Diakonissalaitoksesta*-lehteä. Tarmo oli myös Sortavalan maalaiskunnan kunnanvaltuuston jäsenenä ja valtuuston puheenjohtajana.

Tarmo oli naimisissa vuodesta 1907 Lyydia Maria Karvosen kanssa. Hänet on haudattu Sortavalan kaupunkiseurakunnan uudelle hautausmaalle. Tarmon muistoksi perustettiin hänen nimeään kantanut rahasto, jonka koroilla avustettiin sisälähetysseuran diakonien ja diakonissojen lisäopintoja. 

## Teoksia
* *Lyhyt esitys kristillisestä sielunhoidosta* ; J. T. Beckin, Carl Norrbyn ja Bernhard Riggenbachin mukaan. Suomen kirkon sisälähetysseura, Sortavala 1914

## Lähteet
Nokia 2.3

**Nokia 2.3** on HMD Globalin 5. joulukuuta 2019 julkistama matkapuhelin.

Puhelimessa on neliydinprosessori ja 6,2 tuuman näyttö, jossa on 19:9-kuvasuhde. Nokia 3.2:ssa ei ole sormenjälkitunnistinta, vaan pelkkä kasvojentunnistin. Puhelimessa on kaksi takakameraa: 13 megapikselin pääkamera ja kahden megapikselin syvyyskamera. Puhelimessa on 4&nbsp;000 milliamperitunnin litiumpolymeeriakku ja FM-radio. Nokia 2.3:ssa on 32 gigatavua tallennustilaa ja kaksi gigatavua keskusmuistia. Tallennustila on laajennettavissa enintään 512 gigatavun microSDXC-muistikortilla. Puhelimen käyttöjärjestelmänä on Android 9, joka on päivitettävissä Android 10 -versioon.

## Lähteet
Khytra

**Khytra** (, myös , , ) on antiikin aikainen keraaminen pata. Se tunnetaan vaasien muotona erityisesti kreikkalaisesta keramiikasta.

Khytra on keittoastia, joka sopi erityisesti keitoille ja muhennoksille. Se oli kyseisen kaltaisten astioiden yleisin tyyppi ainakin vielä arkaaisella kaudella. Athenaios mainitsee sen samassa yhteydessä kuin kakkaben, joka ilmeisesti muistutti khytraa. Käyttötarkoitukseltaan khytraa muistutti myös lopas.

Khytra on muodoltaan pyöreähkö pata, jossa on leveä suu ja yksi tai kaksi pystysuuntaista hartiasta huuleen ulottuvaa kädensijaa. Khytrassa saattoi olla kansi. Khytran tyypeiksi esitetään muun muassa:

 

Tiedosto:Chytra - Form 1a.jpg|Tyypin 1a khytran muoto ulkoa ja sisältä.
Tiedosto:Chytra - Form 1a1.jpg|Tyyppi 1a1.
Tiedosto:Chytra - Form 1b.jpg|Tyyppi 1b.
Tiedosto:Chytra - Form 1c.jpg|Tyyppi 1c.
Tiedosto:Chytra - Form 1d.jpg|Tyyppi 1d.
Tiedosto:Chytra - Form 1e.jpg|Tyyppi 1e.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vavilov

**Vavilov** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Gennadi Vavilov (s. 1932), venäläinen säveltäjä
* Nikolai Vavilov (1885–1943), venäläinen kasvitieteilijä ja geneetikko
* Sergei Vavilov (1891–1951), venäläinen fyysikko, optiikan tutkija
* Toomas Vavilov (s. 1959), virolainen klarinetisti, kapellimestari ja kuoronjohtaja
Anni Jokimies

**Anni Jokimies** (s. 23. elokuuta 1995 Lappeenranta) on suomalainen balettitanssija. Hän on tanssinut Suomen Kansallisbaletissa. Hän on kotoisin Lappeenrannasta. 

Jokimies muutti 15-vuotiaana Lappeenrannasta Helsinkiin päästyään Kansallisbaletin balettioppilaitokseen. Hän on menestyi berliiniläisessä Tanzolymp-tanssikilpailussa, ja pääsi Baselin teatterin balettikouluun kilpailusta voittamallaan stipendillä. Hän opiskeli Sveitsissä vuoden. Vuoden jälkeen hän valmistui sekä Baselin balettikoulusta että Kansallisbaletin balettioppilaitoksesta. Nykyään hänet on kiinnitetty Kansallisbaletin pääryhmään. Jokimies joutui lonkkaleikkaukseen kesällä 2016.

## Rooleja Kansallisbaletissa
* ''Lumikuningatar'' (lumihiutale), 2012–2016
* *[[Pähkinänsärkijä]]* ja Hiirikuningas (arabialainen tanssi, lumihiutale), 2014
* *[[Don Quijote (baletti)|Don Quijote]]* (mustalaisnainen, katutanssijatar, dryadi), 2015 ja 2018
* *Kaunotar ja hirviö* (tuulen henki), 2015
* ''Oopperan kummitus'' (tanssija), 2015-16
* *Pieni merenneito* (joutsen), 2015
* ''Bajadeeri'' (varjo, valssi, kynttilätyttö), 2016
* *[[Joutsenlampi]]* (joutsen), 2017
* ''Muumipeikko ja pyrstötähti'' (useita rooleja), 2017
* *Seitsemän veljestä* (hautajaisvieras, kylän tyttö), 2017
* *Kalevalanmaa* (useita rooleja), 2017
* *[[Giselle]]* (wili), 2018
* *Les Nuits – Yölliset tunnit* (liekki, tanssija), 2018

## Lähteet
Tiia Tenno

**Tiia Tenno** (s. 14. toukokuuta 1968 Tartto) on virolainen urkuri ja kuoronjohtaja.

Tenno ryhtyi aluksi lapsena opiskelemaan pianonsoittoa. Hän valmistui Tarton Heino Eller -musiikkikoulusta vuonna 1987 opiskeltuaan siellä Anu Antsonin johdolla. Vuosina 1992–1995 hän opiskeli Saksassa, jossa valmistui Herfordin kirkkomusiikkiyliopistosta. Vuonna 1996 hän valmistui urkujensoitossa Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta. Häntä olivat opettaneet Hugo Lepnurm ja Andres Uibo. Vuonna 2007 hän jatkoi siellä magister's geree studiesin suorittamista Uibon johdolla. Tenno on osallistunut Wolfgang Zererin, Jon Laukvikin, Ewald Kooimanin, Andrea Marconin, Pieter van Dijkin ja Bernhard Haasin pitämille mestarikursseille.

Tenno toimi vuosina 1993–1995 urkuri-kuoronjohtajana Saksan Schnathorstissa ja vuosina 2004–2007 Viron evankelis-luterilaisen kirkon Teologian instituutin musiikin laitoksen johdossa. Vuonna 1996 Tenno aloitti työskentelyn Pyhän Johanneksen kirkon urkurina ja kuoronjohtajana Tallinnassa. Hän on esiintynyt solistina Virossa, Suomessa, Ruotsissa ja Saksassa. Hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Toomas Vavilov, Pille Lill, Oliver Kuusik, Suomalais-virolainen barokkiorkesteri ja Tallinnan kamariorkesteri. Tenno osallistui Klassikaraadion *Orelitund*-ohjelmaan.

## Lähteet
Paperboy

**Paperboy** on Atari Gamesin kehittämä ja julkaisema toimintapeli. Peli on julkaistu vuonna  kolikkopelinä ja sen jälkeen useille muille alustoille.

Pelin nimiruudussa vuosiluku on 1984, mutta pelin julkaisu oli huhtikuussa 1985. Peli julkaistiin Atari System 2 -kolikkopelialustalle.

## Pelaaminen
Pelissä pelaaja on lehdenjakaja, joka liikkuu polkupyörällä.
Peli on kuvattu isometrisestä kuvakulmasta. Pelaajan on väisteltävä esteitä ja toimitettava sanomalehtiä tilaajille. Lehtien tilaajien asunnot ovat kirkkailla väreillä kun taas ei-tilaajat ovat värittömiä ja synkkiä. Pisteitä annetaan lehden heiton osumatarkkuudesta: etuovelle tai postilaatikkon osuminen antaa korkeat pisteet kun taas ikkunoiden rikkomisesta menettää tilaajia. Lisälehtiä voi kerätä katoilta ja kenttien lopussa on esterata.

## Vastaanotto
Pelin Commodore 64 -versio sai arvosanaksi 8/10 *[[Commodore User]]* -lehden arvostelussa.

Mikrobitin Niko Nirvi antoi pelin kotitietokonekäännökselle (tarkkaa alustaa määrittelemättä) kolme tähteä viidestä.

## Vaikutus
Pelin on sanottu olevan varhaisia pelejä, joissa valinnanvapaus on osa pelikokemusta. Pelissä voi tehdä laittomia asioita kuten rikkoa ikkunoita, joista eräistä on negatiivisia seurauksia. Samoin pelissä voi tehdä sankarillisia asioita kuten pelastaa lapsen tai estää ryöstön.
Pelin seuraaja on *[[Paperboy 2]]*, jossa voi pelata tyttönä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* 
* Lemon64-sivustolla 
* Classic Game Postmortem: Paperboy (YouTube)
San Marinon kansanäänestys 2019

**[[San Marino|San Marinon]] vuoden 2019 kansanäänestys** järjestettiin 2. kesäkuuta, ja siinä äänestettiin samaan aikaan kansalaisaloitteesta ja kapteenivaltiohoitajan tekemästä aloitteesta. Äänestys oli ensimmäistä kertaa maan historiassa neuvoa-antava.

Kansalaisaloitteella pyrittiin muuttamaan vaalilakeja niin, että parlamenttivaaleissa tulisi järjestää toinen kierros 30 päivän sisällä, mikäli maahan ei saada muodostettua hallitusta. Toinen kierros käytäisiin vain kahden suurimman puolueen välillä. 

Kapteenivaltionhoitajan tekemässä aloitteessa vaadittiin, että seksuaalinen suuntautuminen lisättäisiin listaan tekijöistä, joiden perusteella ihmisiä ei saisi syrjiä. Muutos tulisi lisäyksenä maan perustuslakiin.  

## Kansanäänestyksen tulokset
Molemmat kansanäänestykset saivat enemmistön tuen. 

Seksuaali- ja sukupuolivähemmistöjen oikeuksissa on tehty suuria muutoksia San Marinossa: homoseksuaalisuus oli vankeustuomiolla rangaistava teko aina vuoteen 2004 asti ja samaa sukupuolta olevien parien suhteen rekisteröiminen mahdollistettiin 2018.  

## Lähteet
Stanislav Vrhel

**Stanislav Vrhel** (s. 20. joulukuuta 2002 Chomutov, Tšekki) on tšekkiläinen jääkiekkoilija, joka pelaa kotimaansa toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligan HC Baník Sokolovissa lainalla Piráti Chomutovin organisaatiosta. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä.

## Ura
### Seuraura
Vrhel on KLH Chomutovin kasvatti. Kaudella 2017–2018 hän oli 22 osumallaan seuran C-nuorten paras maalintekijä, kuten myös pudotuspeleissä kolmella osumallaan Josef Koláčekin kanssa. Kaudella 2018–2019 Vrhel oli tehoilla 12+22=34 Chomutovin A-nuorten kolmanneksi paras pistemies Michal Gutin ja Tomáš Koblížekin kanssa. Hän debytoi kauden aikana myös miesten peleissä pelattuaan Chomutovissa yhden Extraligan karsintasarjan ottelun 22. maaliskuuta 2019 HC Karlovy Varya vastaan. Vain 16-vuotias Vrhel merkittiin joukkueen kolmosketjun oikeaan laitaan Patrik Pechin ja Tomáš Koblížekin viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 12.42 minuuttia. Joukkueen kausi päättyi lopulta putoamiseen 1. česká hokejová ligaan.

Lokakuussa 2019 Vrhel teki Chomutovin kanssa pitkän, nelivuotisen ammattilaissopimuksen. Hän pelasi alkukaudella 2019–2020 Tšekin toiseksi korkeimmalla sarjatasolla 1. česká hokejová ligassa 23 runkosarjaottelua tehopistein 4+4=8, kunnes helmikuussa 2020 Vrhel siirtyi sopimuksestaan huolimatta yllättäen Suomeen Pelicansin organisaatioon. Hän aloitti lainalla Mestis-joukkue Heinolan Peliitoissa. Chomutov kommentoi Vrhelin siirtoa kotisivuillaan:

Seuraavana päivänä Peliitat-debyyttinsä jälkeen Pelicans vahvisti tehneensä Vrhelin kanssa kevääseen 2022 asti ulottuvan sopimuksen. Hän teki joukkueessa SM-liigadebyyttinsä 29. helmikuuta 2020 vieraissa Hämeenlinnan Pallokerhoa vastaan. Vain 17-vuotias Vrhel merkittiin Pelicansin kolmosketjun oikeaan laitaan Artturi Toivolan ja Taavi Vartiaisen viereen. Hän sai ottelussa jääaikaa 7.43 minuuttia. Vrhel pelasi kolme SM-liigaottelua ilman tehopisteitä, kuten myös Peliittojen Mestis-joukkueessa. Hän pelasi myös kolme ottelua Pelicansin A-nuorissa ja kaksi ottelua B-nuorissa. Kauden 2020–2021 Vrhel pelasi kokonaan Pelicansin U20-joukkueessa.

Alkukauden 2021–2022 Vrhel pelasi Pelicansista lainalla Heinolan Peliittojen Mestis-joukkueessa, jossa hän pelasi 19 runkosarjaottelua jääden ilman tehopisteitä ja yhden Suomen Cupin ottelun tehden yhden syöttöpisteen. Tammikuussa 2022 Vrhel lopulta jätti Pelicansin ja hän palasi loppukaudeksi kotimaahansa kasvattajaseuransa Piráti Chomutovin organisaatioon. Seuraavana päivänä seura lainasi Vrhelin 1. ligan HC Baník Sokoloviin.

### Maajoukkueura
Vrhel valittiin Tšekin alle 20-vuotiaiden MM-leiriryhmään vuoden 2022 turnaukseen, mutta hän kuitenkin putosi viimeisten joukossa lopullisesta kisajoukkueesta. Yhteensä Vrhel on pelannut 11 nuorten ja 22 poikien maaottelua.

## Muuta
Vrhelin pikkusisko Adela Vrhelová pelaa puolustajana Tšekin naisten Extraligaa HC Litvínovissa.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Fidžin parlamenttivaalit 2018

**Fidžin vuoden 2018 parlamenttivaalit** pidettiin 14. marraskuuta ja niissä valittiin kaikki parlamentin 51 jäsentä seuraavalle nelivuotiskaudelle. Vaalit olivat vasta toiset Frank Bainimaraman johtaman vallankaappauksen jälkeen. 

Vaalien jälkeen parlamenttiin naispuolisten edustajien määrä nousi 20 %.  

## Taustaa
Vaaleihin osallistui yhteensä kuusi puoluetta. 

Parlamenttiin valittavien parlamentaarikkojen määrä nostettiin yhdellä (aiemmin 50). Perustuslaki mahdollistaa parlamentin koon muuttamisen Fidžin väkiluvun perusteella.. 

Kampanjansa aikana istuva pääministeri Frank Bainimarama totesi, että voittaisi mieluusti kaikki paikat parlamentissa, jotta hän voisi muodostaa hallituksen ilman oppositiota. Bainimaraman mukaan nykyiset oppositiopuolueet luovat epätasa-arvoa, koska SOLDELPA edustaa yksinomaan etnisten fidžiläisiä ja NFP taasen fidžinintialaisia.. 

SOLDELPA lupasi palauttaa vuoden 1997 perustuslain, mikäli voittaa vaalit. Lisäksi puolueen puheenjohtaja Rabuka lupasi palauttaa päälliköiden neuvosto 100 päivän kuluessa noustuaan valtaan. 

## Äänestäminen
Äänestäminen on mahdollista kaikille täysi-ikäisille Fidžin kansalaisille, jotka ovat rekisteröityneet äänestäjiksi.

Äänestyspäivänä tulvat ja rankkasade johtivat 26 äänestyspaikan sulkemiseen. 

## Tulokset
Vaikka FijiFirst menettikin paikkoja oppositiolle, se säilytti silti suurimman puolueen asemansa ja muodosti yksin hallituksen. 

Bainimarama vannoi virkavalansa 20. marraskuuta 2018.

## Lähteet
Sybil Danning

**Sybil Danning** (s. 24. toukokuuta 1952 Wels, Itävalta) on itävaltalais-yhdysvaltalainen näyttelijä, malli ja tuottaja. Hänet tunnetaan useiden 1970- ja 1980-lukujen B-elokuvien tähtenä.

Danning syntyi Itävallassa mutta muutti nuorena Yhdysvaltoihin tehdäkseen uraa Hollywoodissa. Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa ''Vaarojen planeetta'' (1980), ''Chained Heat'' (1983), ''Hercules'' (1983), ''Malibu Express'' (1985), ''Howling II: Your Sister Is a Werewolf'' (1985), ''Reform School Girls'' (1986), ''Warrior Queen'' (1987) ja vielä 2000-luvulla pitkän tauon jälkeen elokuvissa  (2007) ja ''Halloween'' (2007). Hänet tunnetaan myös televisiosarjoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Kirke Karja

**Kirke Karja** (s. 18. syyskuuta 1989) on virolainen jazzpianisti ja -säveltäjä. Hän on esiintynyt useimmissa Euroopan maissa itsensä mukaan nimetyn kvartetin kanssa. Kvartetissa ovat hänen lisäkseen toimineet Karl-Juhan Laanesaar (rummut), Kalle Pilli (kitara) ja Martin-Eero Kõressaar (kontrabasso). Karja on esiintynyt myös Captain Kirke and the Klingons -nimisen kokoonpanon kanssa. Tämän kvintetin muina jäseninä ovat olleet Mikko Innanen (saksofoni), Liudas Mockūnas (saksofoni), Étienne Renard (kontrabasso) ja Hans Kurvits (rummut).

Karja sai vuonna 2014 Noor Jazzitalent -palkinnon. Hän on säveltänyt musiikkia European Jazz Orchestralle ja johtanut sitä. Hän julkaisi keväällä 2015 kvartettinsa kanssa debyyttialbumin *Turbulence*. Captain Kirke and the Klingons -kvintetin kanssa Karja levytti vuonna 2018 debyyttialbumin keväällä 2019 julkaistavaksi.

## Lähteet
Pikkuliekomuurahainen

**Pikkuliekomuurahainen** (*Temnothorax interruptus*) on muurahaisiin kuuluva hyönteislaji, jonka kuvasi ensimmäisenä Schenck vuonna 1852. Pikkuliekomuurahainen on ehkä Suomen pienin muurahainen ollen kooltaan vain 2–3 millin mittainen.

## Yhdyskunta
Muista suomalaisista muurahaisista eroavat pikkuliekomuurahaiset rakentavat pesänsä paahteiseen turpeeseen. Pikkuliekomuurahaisia on hankala huomata, sillä ne elävät pienissä 50-100 yksilön yhdyskunnissa. Yksi kuningattarellinen pesä synnyttää ehkä koko Suomen pienintä muurahaislajia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Pikkuliekomuurahainen (''Temnothorax interruptus'')
* California Academy of Sciences, Antweb: Temnothorax interruptus
Ain Anger

**Ain Anger** (s. 17. kesäkuuta 1971 Kihelkonna, Saarenmaa) on virolainen ooppera- ja konserttilaulaja, äänialaltaan basso. Hän on saavuttanut kansainvälistä suosiota saksan-, italian- ja venäjänkielisten oopperoiden roolien tulkitsijana.

## Elämä ja ura
Anger opiskeli ensin Tallinnan pedagogisessa yliopistossa fysiikkaa vuosina 1990–1992, sitten vuosina 1992–1996 laulua Viron musiikki- ja teatteriakatemiassa Ivo Kuuskin, Virgilijus Noreikan ja Matti Pelon johdolla. Anger osallistui myös mestarikursseille, joita pitivät André Orlowitz Tanskassa, Nicolas Christou Belgiassa, Matti Lehtinen Suomessa, Hans Georg Ahrens Saksassa ja Sena Jurinac Itävallassa. Vuosina 1993–2001 Anger työskenteli Viron kansallisoopperassa ensin kuorolaulajana, vuodesta 1996 solistina. Vuosina 2001–2004 hän toimi solistina Leipzigin oopperassa. Kaudella 2004/2005 hän liittyi Wienin valtionoopperaan, jossa debytoi *[[Rigoletto]]n* esityksessä vuonna 2004.

Wienin valtionoopperassa Angerin roolien joukossa ovat olleet Dosifei, Kuningas Henrik ja Filip II. Hän on esiintynyt myös muun muassa Baijerin valtionoopperassa, Deutsche Oper Berlinissä, Savonlinnan oopperajuhlilla, Luzernin festivaalilla, Saarenmaan oopperapäivillä, Pariisin oopperassa ja Teatro Realissa. Royal Opera House -debyyttinsä Anger teki vuonna 2016 Pimenin roolissa. Bayreuthin juhlilla Anger debytoi Fafnerina *[[Reininkulta|Reininkullassa]]* ja *[[Siegfried (ooppera)|Siegfried]]* Christian Thielemannin johdolla. La Scalassa hänet nähtiin ensi kertaa Dalandin roolissa *[[Lentävä hollantilainen|Lentävässä hollantilaisessa]]* Hartmut Haenchenin johdolla. Yhdysvalloissa Anger esiintyi ensimmäisen kerran vuonna 2002 Rodion Štšedrinin oopperan *Otšarovannii strannik* kantaesityksessä New Yorkin Avery Fisher Hallissa.

Angerin konserttiohjelmistoon ovat kuuluneet Antonín Dvořákin Stabat Mater, Gustav Mahlerin kahdeksas sinfonia, Ludwig van Beethovenin Missa solemnis ja Giuseppe Verdin Requiem. Hän on konserttilaulajana esiintynyt sellaisten kapellimestareiden kuin James Conlonin, Charles Dutoit'n, Mariss Jansonsin, Lorin Maazelin, Zubin Mehtan, Riccardo Mutin, Seiji Ozawan, Esa-Pekka Salosen ja Christian Thielemannin johdolla.

Anger on esiintynyt myös virolaisissa oopperoissa. Näitä ovat olleet Eino Tambergin *Cyrano de Bergerac* ja Raimo Kangron *Süda*. Vuonna 2008 Anger kantaesitti Wienissä Ülo Krigulin teoksen *Kolme laulua Indrek Hirvin runouteen*.

## Palkintoja ja tunnustuksia
* Kansainvälinen Tiit Kuusik -liedkilpailu: toinen palkinto, 1997
* Kansainvälinen Mirjam Helin -laulukilpailu: stipendi, 1999
* Valkoisen Tähden ritarikunnan arvo, 2013
* Viron teatteriliiton vuosipalkinto, 2013 (Charles Gounod'n oopperan *[[Faust (ooppera)|Faust]]* Mefiston roolista)
* Viron tasavallan kulttuuripalkinto ja Viron teatteriliiton Georg Ots -palkinto, 2014

## Lähteet
Rajuilma (albumi)

**Rajuilma** on samannimisen yhtyeen albumi vuodelta 1990. Albumin on miksannut Mikko Karmila. Rajuilma LP:n kannet on kuvannut valokuvataiteilija Juha Metso.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Rauno ”Rane” Rautiainen: laulu
* Aki Vilkamaa: kitara
* Jukka ”Belle” Laurio: kitara
* Hannu ”Hane” Jääskeläinen: basso
* Petri ”Bona” Ekari: koskettimet
* Heikki ”Hessu” Kalilainen: rummut

## Lähteet
Triin Ruubel

**Triin Ruubel** (s. 1988 Tallinna) on virolainen viulisti.

Ruubel aloitti viulutunneilla käymisen 6-vuotiaana ja pääsi Tallinnan musiikkilukioon. Hän sai taiteilijadiplominsa Rostockin musiikki- ja teatteriyliopistosta, jossa opiskeli Petru Munteanun johdolla. Ruubel on tullut palkituksi useissa kansainvälisissä kilpailuissa, kuten Romanian *Remember Enescu* -kilpailussa *Grand Prixillä* (2007).

Ruubel on soittanut Viron kansallisen sinfoniaorkesterin ja monien muiden orkestereiden solistina sellaisten kapellimestarien kuin Neeme Järven, Arvo Volmerin ja Justus Frantzin johdolla. Ruubelin solistisessa ohjelmistossa nykymusiikki on ollut keskeisellä sijalla. Hänen kanssaan yhteistyötä tehneisiin säveltäjiin ovat kuuluneet Wolfgang Rihm, Peter Ruzicka ja Jörg Widmann. Ruubel on vieraillut säännöllisesti Pärnun musiikkifestivaalilla ja esiintynyt muillakin festivaaleilla, kuten Helsingin Bach-viikolla. Pärnun musiikkifestivaalilla hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Ivri Gitlis ja Paavo Järvi.

Huhtikuussa 2015 Ruubel sai nimityksen Viron kansallisen sinfoniaorkesterin konserttimestariksi. Hän on myös vieraillut Deutsche Kammerphilharmonie Bremenin konserttimestarina. Hän liittyi Viron musiikki- ja teatteriakatemian henkilökuntaan syyskuussa 2015. Hänen instrumenttinsa on François Piquen viulu (Pariisi, 1820), jonka hänen käyttöönsä on lainannut Thomas J.C. & Angelika Matzen Stiftung.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Eva Bindere

**Eva Bindere** (s. 1974 Riika) on latvialainen viulisti.

Bindere opiskeli ensin Emīls Dārziņš -musiikkikoulussa ja sitten Anete Zvaigznen, Uldis Sprūdžsin sekä Andris Baumaniksen johdolla Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemiassa. Vuonna 1997 hän pääsi stipendillä opiskelemaan vuodeksi Dallasiin Eduard Schmiederin johdolla. Päätettyään opintonsa Riiassa hän jatkoi niitä Baselin kaupungin musiikkiakatemiassa, Sveitsissä, jossa oli viulisti Raphaël Olegin oppilas ja opiskeli myös kamarimusiikkia Walter Levinin sekä Hatto Beyerlen johdolla. Näistä opinnoista Bindere valmistui vuonna 2003.

Bindere on toiminut muun muassa Kremerata Baltican ensiviulistina vuosina 1997–2012, monesti myös sen solistina ja Gidon Kremerin duoparina. CD-levy *After Mozart*, jolla Bindere toimi solistina, sai Grammy-palkinnon. Bindere on esiintynyt myös lähes kaikkien muiden latvialaisorkestereiden sekä monien ulkomaalaisten orkestereiden solistina. Kaudella 2013/2014 hän toimi solistina Magnus Lindbergin ja Kurt Weillin viulukonserttojen Latvian-ensiesityksissä Riiassa. Latvian kansallisen sinfoniaorkesterin kanssa hän myös piti Latvian-ensiesityksen John Tavenerin teoksesta *The Ikon of Eros*.

Bindere oli vuonna 2004 mukana perustamassa *Euphonia*-jousikvartettia, joka sai Latvian suuren musiikkipalkinnon vuonna 2006. Kamarimuusikkona hänen yhteistyökumppaneidensa joukossa ovat olleet Pierre Amoyal, Renaud Capuçon, Lukas Hagen, Boris Garlitski, Maksim Rysanov, Antoine Tamestit, Wolfram Christ, Veronika Hagen, Gérard Caussé, Vladimir Mendelssohn, Yo-Yo Ma, Clemens Hagen, Gautier Capuçon, Mario Brunello, Boris Pergamenštšikov, Katia Skanavi, Martin Stadtfeld, Martin Helmchen, Katrine Gislinge, Leif Ove Andsnes ja Aleksandr Melnikov. 

Vuonna 2008 Bindere liittyi Latvian Jāzeps Vītols -musiikkiakatemian henkilökuntaan. Hän on pitänyt mestarikursseja Latviassa, Virossa ja Saksassa. Vuonna 2016 hän toimi Kansainvälisen Andrea Postacchini -viulukilpailun tuomariston jäsenenä Italian Fermossa. Maaliskuussa 2017 hänelle myönnettiin Latvian suuri musiikkipalkinto.

## Lähteet
No Time to Die (kappale)

**No Time to Die** on yhdysvaltalaisen laulaja-lauluntekijä Billie Eilishin kappale, joka julkaistiin singlenä 13. helmikuuta 2020. Se on syksyllä 2021 ensi-iltansa saaneen *[[007 No Time to Die]]* -elokuvan tunnuskappale. Eilish on toistaiseksi nuorin henkilö, joka on tehnyt tunnuskappaleen *[[James Bond]]* -elokuvasarjaan.

Kappaleen kirjoittivat Eilish ja hänen veljensä Finneas O’Connell, joka myös tuotti kappaleen yhdessä Stephen Lipsonin kanssa. Sen orkesterisovituksesta vastasivat Hans Zimmer ja Matt Dunkley.

”No Time to Die” debytoi ensimmäisellä sijalla sekä Ison-Britannian että Irlannin singlelistoilla. Eilish esitti kappaleen ensimmäistä kertaa Brit Awards -gaalassa 18. helmikuuta 2020.

Kappaleen musiikkivideo julkaistiin 1. lokakuuta 2020. Daniel Kleinmanin ohjaama video yhdistelee mustavalkokuvaa Eilishista laulamassa kappaletta sekä elokuvan katkelmia, joissa esiintyvät James Bond (Daniel Craig) ja Madeleine Swann (Léa Seydoux).

## Listasijoitukset

## Kokoonpano

* Billie Eilish – laulu, lauluntekijä
* Finneas O’Connell – tuotanto, lauluntekijä, bassokitara, perkussiot, piano, syntetisaattori
* Stephen Lipson – tuotanto, miksaus
* Hans Zimmer – orkesterisovitus
* Matt Dunkley – orkesterisovitus
* Johnny Marr – kitara
* John Greenham – masterointi
* Rob Kinelski – miksaus
* Casey Cuayo – miksaus
* Eli Heisler – miksaus

## Lähteet
Antti Rissanen

**Antti Martin Rissanen** (s. 1975) on suomalainen jazzpasunisti, -kapellimestari ja -säveltäjä.

Rissanen aloitti pianonsoiton 6-vuotiaana ja sai kosketuksen improvisaatioon varhain opiskellessaan Suzuki-menetelmällä. Ala-asteaikoinaan Rissanen aloitti baritonitorven soittamisen, josta siirtyi pasuunansoittoon 13-vuotiaana kotikaupunkinsa Kotkan nuorten big bandissa. Rissanen jatkoi pasuunansoiton ohella klassista pianonsoittoa, jota opiskeli Sibelius-Akatemian nuoriso-osastolla vuosina 1991–1995. Vuonna 1994 Rissanen hyväksyttiin Sibelius-Akatemian jazzosastolle ylimääräisenä opiskelijana, ja vuonna 1995 hän pääsi sinne pääaineopiskelijaksi. Samana vuonna hän kuitenkin lähti Saksaan, jossa opiskeli pasuunansoittoa Jiggs Whighamin johdolla. Saksassa Rissanen sai toisen palkinnon Frankfurtin radion big band -sävellyskilpailussa vuonna 1996. Pari vuotta tämän jälkeen hän voitti jazzpasuunakilpailun, jonka International Trombone Association järjesti Yhdysvalloissa.

Saksasta palattuaan Rissanen opiskeli päätoimisesti Sibelius-Akatemiassa, kunnes lähti syksyllä 1999 opiskelijavaihtoon New Yorkin The New Schoolin jazzkouluun. Siellä häntä opetti Conrad Herwig. Vuonna 2001 hänestä tuli ensimmäinen Sibelius-Akatemiasta jazzpasunistina valmistunut henkilö. Vuonna 2015 Rissanen sai Sibelius-Akatemiasta tohtorinarvon. Tohtorintutkintonsa osana Rissanen kokosi "lip-break"-soittotekniikan uuden oppimateriaalin. Hän on tehnyt opetustyötä Metropoliassa ja Sibelius-Akatemiassa.

1990-luvun lopussa Rissanen aloitti esiintymisen saksofonisti Mikko Innasen kanssa perustamassaan Mr Fonebone -yhtyeessä, joka on esiintynyt Suomen ohella muun muassa Saksassa sekä Islannissa ja jonka solistina on vieraillut trumpetisti Ingrid Jensen. Rissanen on sittemmin toiminut monissa muissakin kokoonpanoissa. UMO Jazz Orchestrassa hän esiintyi ensimmäisen kerran 1990-luvun puolessavälissä. Sen kapellimestarina hän debytoi johtamalla oman sävellyskonserttinsa vuonna 1999. Tammikuussa 2007 hänestä tuli UMO Jazz Orchestran ensipasunisti. Kapellimestarina toimimista hän on jatkanut eri big bandeissa, joihin ovat kuuluneet Imatra Big Band ja Espoo Big Band.

Rissanen sai Lieksan Vaskiviikon Vuoden vaskisoittajan tunnustuksen vuonna 2002. Hän järjesti kansainvälisen pasuunafestivaalin Helsingissä vuonna 2003, ja hänen mukaansa nimetty kansainvälinen pasuunakilpailu järjestettiin ensimmäisen kerran Kotkassa kesällä 2005.

## Lähteet
Edvin Titus Feodor Reuter

**Edvin Titus Feodor Reuter** (26. marraskuuta 1824 Oravainen – 2. marraskuuta 1899 Helsinki) oli suomalainen opettaja ja rehtori sekä ensimmäisen lastenlehden toimittaja.

Reuterin vanhemmat olivat Kimon ruukin kirjanpitäjä Johan Fredrik Reuter ja Gustava Elisabet von Essen. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja Turun lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä vuonna 1845. Reuter opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1853. Hän työskenteli Turun lukion saksan kielen opettajana vuodesta 1852 ja sai vakinaisen viran vuonna 1857. Reuter nimitettiin lukion uskonnon lehtoriksi vuonna 1872 ja Turun ruotsalaisen klassillisen lyseon uskonnon, logiikan ja ruotsin kielen lehtoriksi vuonna 1875. Hän toimi lyseon rehtorina vuodesta 1876. Erottuaan palveluksesta vuonna 1886 Reuter asui maatiloillaan Ispoisissa ja Paraisten Lofsdalissa.

Reuter toimi erilaisissa luottamustehtävissä sekä kasvatustieteellisissä ja uskonnollisissa järjestöissä. Hän kuului Suomen talousseuran hallitukseen vuosina 1863–1870. Reuter toimitti Suomen ensimmäistä lastenlehteä *[[Eos (1854–1866)|Eosia]]* vuodesta 1854. Hän osallistui yhteiskunnalliseen kerkusteluun sanomalehtien sivuilla (*[[Åbo Underrättelser]]issä* nimimerkillä -ut-) ja toimi *[[Tidskrift utgiven av Pedagogiska föreningen i Finland|Pedagogisk Tidskrift]]in* ja *[[Finsk Tidskrift]]in* avustajana.

Reuter oli naimisissa Turun hovioikeuden presidentin Karl Robert Procopén tyttären Aline Procopén kanssa. Heidän poikiaan ovat professorit Odo Morannal Reuter, Julio Nathaniel Reuter ja Enzio Rafael Reuter sekä agronomi Arno Reuter.

## Lähteet
Johan Mauritz von Essen

**Johan Mauritz von Essen** (25. toukokuuta 1830 Oravainen – 1. elokuuta 1872 Turku) oli suomalainen virkamies ja toimittaja.

Essenin vanhemmat olivat Pohjanmaan jalkaväkirykmentin luutnantti Otto Mauritz von Essen ja tämän toinen puoliso Lovisa Charlotta Asp. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua ja lukiota ja pääsi ylioppilaaksi Helsingissä vuonna 1849. Essen opiskeli Helsingin yliopistossa ja valmistui filosofian kandidaatiksi ja maisteriksi vuonna 1853.

Essen työskenteli Turun tuomiokapitulin amanuenssina ja sai vakinaisen viran vuonna 1863. Vuodesta 1865 aina kuolemaansa saakka hän oli tuomiokapitulin varanotaari. Essen toimi myös Suomen talousseuran notaarina vuosina 1854–1857, kirkolliskomiteoiden ja raamattuseuran sihteerinä vuodesta 1861, pappissäädyn notaarina vuoden 1863 valtiopäivillä ja sihteerinä vuoden 1864 pappeinkokouksessa.

Essen työskenteli lastenlehti *[[Eos (1854–1866)|Eosin]]* toimittajana. Hän liittyi *[[Åbo Underrättelser]]in* toimitukseen vuonna 1860, oli sen päätoimittaja vuosina 1867–1868 ja jatkoi uutistoimittajana kuolemaansa saakka. Essen oli vuodesta 1864 myös yksi lehden kustannusyhtiön omistajista.

Essen kirjoitti humoristis-satiirisia runoja, mutta ei koskaan julkaissut niitä. Hän on toimittanut runovalikoiman *Svenska skaldeprof för barn och ungdom*.

Professori Carl Gustaf von Essen oli Johan Mauritz von Essenin veli.

## Teoksia
* *Svenska skaldeprof för barn och ungdom*. Åbo: J.W. Lillja, 1859.

## Lähteet
MacOS Catalina

**MacOS Catalina** (versio 10.15) on kuudestoista versio Applen macOS-käyttöjärjestelmästä Macintosh-tietokoneille. Sitä edelsi macOS Mojave. Uusi käyttöjärjestelmä esiteltiin WWDC:ssä 3. kesäkuuta 2019 ja julkaistiin 7. lokakuuta 2019. Catalina on ensimmäinen macOS-versio, joka tukee vain 64-bittisiä sovelluksia, ja ensimmäinen, joka sisältää aktivointilukon. 

Käyttöjärjestelmä on ottanut nimensä Santa Catalina Islandilta, joka sijaitsee eteläisen Kalifornian rannikolla, lähellä Los Angelesia. 

macOS Catalina toimii uusimmilla iMac- ja MacBook-tietokoneilla. Catalina tarvitsee toimiakseen vähintään 4GB muistia. 

* Tukee seuraavia tietokoneita
**iMac: Late 2012 tai uudempi
** iMac Pro
** Mac Pro: Late 2013 tai uudempi
**Mac Mini: Late 2012 tai uudempi
** MacBook: Early 2015 tai uudempi
** MacBook Air: Mid 2012 tai uudempi
** MacBook Pro: Mid 2012 tai uudempi

## Lähteet
DEC Rainbow 100

**DEC Rainbow 100** oli Digital Equipment Corporationin vuonna 1982 julkaisema mikrotietokone. Tietokone tarkoitettiin yrityskäyttöön. Digital oli yksi johtavia minitietokoneiden valmistajia ja osallistui henkilökohtaisten tietokoneiden markkinoille 1980-luvun alussa.

Tietokone sisälsi kaksi mikroprosessoria: Intel 8088 ja Zilog Z80. Tietokoneessa oli 64–256 kilotavua RAM-muistia.

Tietokoneeseen oli saatavilla kolme käyttöjärjestelmää: MS-DOS, CP/M-86 (16-bittinen) ja CP/M-80 (8-bittinen). Käyttäjä valitsi käyttöjärjestelmän koneen käynnistysvaiheessa. Tietokoneen käyttämä versio MS-DOS:sta ei ollut täysin IBM PC -yhteensopiva ja ohjelmat eivät olleet täysin yhteensopivia.

Tietokone toimi myös VT-100- tai VT-220-yhteensopivana päätteenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* [ftp://ftp.update.uu.se/pub/rainbow/doc/rainbow-docs/pc100tm1.pdf Rainbow 100 Technical Manual] (PDF) 
* Dokumentaatiota Bitsavers.org-palvelussa 
* Byte-lehden artikkeli
Christian Evert Barck

**Christian Evert Barck** (8. syyskuuta 1795 Örebro – 12. toukokuuta 1855 Oulu) oli ruotsalaissyntyinen kirjanpainaja, joka perusti Oulun ensimmäisen kirjapainon.

Barck oli työskennellyt latojana ja painajana Lundströmin kirjapainossa Jönköpingissä ja saanut täysinoppineen kirjaltajan todistuksen vuonna 1817. Vuonna 1819 hänet palkattiin faktoriksi Suomen Pipliaseuran kirjapainoon Turkuun. Pipliaseuran kirjapainon siirryttyä Christian Ludvig Hjeltin haltuun Barck sai vuonna 1826 luvan kirjapainon perustamiseksi Ouluun. Se aloitti toimintansa kesällä 1827.

Barckin kirjapaino toimi nykyisten Saariston- ja Isonkadun kulmauksessa sijainneessa rakennuksessa. Sen ensimmäiset julkaisut olivat syksyllä 1827 ilmestynyt suomenkielinen hartauskirjanen ja kolme arkkiveisua. Vuonna 1828 Barck sai luvan ryhtyä julkaisemaan *[[Oulun Wiikko-Sanomia]]* ja perusti seuraavana vuonna kirjakaupan. Valmisteilla olleet Jakob Bonsdorffin Vanhan testamentin selitysteos ja heprean sanakirja, joita varten oli hankittu kreikkalaiset, heprealaiset ja arabialaiset kirjakkeet, jäivät ilmestymättä tekijän kuoleman takia. Barck joutui luopumaan myös Carl Axel Gottlundin teoksen julkaisusta ja käräjöimään Johan Christopher Frenckellin kanssa suomalaisen aapisen ja hartauskirjojen jälkipainoksista.

Barckin kirjaliike menestyi huonosti ja *Oulun Wiikko-Sanomia* ilmestyi katkonaisesti tilaajien vähyyden takia. Vuosina 1836–1837 Barck painoi Elias Lönnrotin *[[Mehiläinen (aikakauslehti)|Mehiläistä]]*, joka osoittautui sekin kannattamattomaksi. Kirjoja painettiin 1850-luvulle saakka vuosittain vain 5–7 nimikettä, mutta varsinkin uskonnollisten kirjasten painokset olivat suuria, jopa 5&nbsp;000 kappaletta. Kirjapainon tuotteisiin kuuluivat myös arkkiveisut, lääninhallituksen kuulutukset ja kiertokirjeet, kaupungin ohjesäännöt, talousseuran tiedonannot ja erilaiset tilapäistyöt.

Barck työskenteli kirjapainossan itse parin oppipojan avustamana. Hän ei juurikaan viihtynyt Oulussa, eikä ruotsinkielisenä osallistunut paikkakunnan yleisiin rientoihin. Barckin kuoltua liike siirtyi hänen poikansa Christian Evert Barck nuoremman (1826–1898) käsiin, mutta sen toiminta pysyi edelleen vaatimattomana. Barck nuoremman kuoltua kirjapainon osti toimittaja Juho Raappana.

## Lähteet
* 

### Viitteet