open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Pelargoniseitikki

**Pelargoniseitikkiryhmä** (*Cortinarius flexipes coll.*) on seitikkien sukuun kuuluva lajiryhmä. Pelargoniseitikki on ruskeanmusta tai kuivana harmaanmusta. Lakin reunoissa erottuu suojusjätteitä. Jalka on ruskea, latvasta violetti ja siinä on suojusjätteistä muodostuvia vöitä, joista ylin on rengasmainen. Heltat ovat ruskeat tai harmahtavat. Sieni tuoksuu pelargonilta. Se ei ole ruokasieni. Pelargoniseitikki kasvaa yleisenä havu- ja sekametsissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Valokuva Biopix.dk
DJ Sammy

**DJ Sammy** (oik. **Samuel Bouriah**, s. 19. lokakuuta 1969 Mallorca, Espanja) on espanjalainen eurodanceartisti. Hänellä on ollut viisi myyntilistoille noussutta levyä. Hänen levytyksiään ovat Bryan Adamsin "*Heaven*", "*Rise Again*" ja Don Henleysin "*The Boys of the Summer*". Hänen vaimonsa nimi on Marie, ja heillä on yksi lapsi, Saphira Maria (10. helmikuuta 2005).

## Diskografia

### Albumit
* Life Is Just A Game (1998)
* DJ Sammy At Work (In The Mix) (1998)
* Heaven (2002) 
* The Rise (2005)

### Singlet
* *Life Is Just A Game* (1995) 
* *You're My Angel* (1996) 
* *Prince Of Love* (1997) 
* *Golden Child* (1997) 
* *Magic Moment* (1998) 
* *In 2 Eternity* (1999) 
* *Heaven* (2001) 
* *The Boys of Summer* (2002) 
* *Sunlight* (2002) 
* *Rise Again* (2004) 
* *Why* (2005) 
* *L'bby Haba* (2005) 
* *Everybody Hurts* (2007)
* *Feel the Love* (2009)
* *Animal* (2011)
* *Look for Love* (2012)
Pajuseitikki

**Pajuseitikki** (*Cortinarius cinnamomeoluteus*) on nahan- tai ruosteenruskea seitikkilaji. Jalka on nuorena krominvärinen ja vanhemmalla sienellä kellanruskea. Heltat ovat krominruskeat ja tummuvat sienen vanhetessa. Pajuseitikki on kirpeän makuinen ja huono ruokasieni. Se kasvaa havumetsissä kohtalaisen yleisenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Hurmeseitikki

**Hurmeseitikki** (*Cortinarius purpureus* vanh. *Cortinarius phoeniceus*) on okranvärinen, punaruskea tai kastanjanvärinen seitikkilaji. Se on hyvä värjäykseen ja siitä saadaan erilaisia punaisia sävyjä.

## Ulkonäkö ja koko
Lakki on 2-6 cm, laakean kupera paksumaltoinen okranvärinen, mutta vanhemmiten tummempi, punaruskea tai kastanjanvärinen. Heltat nuorella sienellä verenpunaiset ja tummuvat vanhemmilla sienillä ruskeiksi. Jalka on tukeva, kellertävästä vaaleanruskeaan, ja siinä on punaisia säikeitä. Malto on vaaleaa. Sieni maistuu lievästi kitkerälle eikä ole ruokasieni. Ei haise erityisesti.

Hurmeseitikki muistuttaa veriseitikkiä ja verihelttaseitikkiä, on kuitenkin on selvästi ruskeampi, jalka selvästi paksumpi ja lyhyempi. Verihelttaseitikin jalka on vaaleamman keltainen, sillä on vain jalan tyvessä punaista, hurmeseitikin jalassa on punaista häivemäistä seittiä, mikä tekee jalasta punertavamman näköisen. 

## Kasvupaikka ja elinympäristö
Hurmeseitikki kasvaa rehevissä havumetsissä kohtalaisen harvinaisena.
 
## Käyttö
Käytetään värjäyksessä punaisten ja ruskeiden värisävyjen aikaansaamiseen, niin kuin monia muitakin muitakin seitikkejä, kuten esimerkiksi veriseitikkiä (*Cortinarius sanguineus*) ja verihelttaseitikki (*Cortinarius semisanguineus*). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hattis harrastaa - Verihelttaseitikkivarjays: Cortinarius
Ei ole Kööpenhamina kuin ennen

**Ei ole Kööpenhamina kuin ennen** on Juha ”Watt” Vainion sanoittama ja esittämä kappale vuodelta 1983. Kappale esiintyy *[[Sellaista elämä on (albumi)|Sellaista elämä on]]* -albumilla. Se julkaistiin myös singlenä, jonka B-puolella oli kappale ”Lentoemäntä”. Kappaleen on säveltänyt ja sovittanut Markku Johansson. Vainio käytti kappaleen säveltä myös joissain mainoskappaleissaan.

Kappaleen on levyttänyt myös Vesa-Matti Loiri, jonka levytys julkaistiin hänen albumillaan *[[Ystävän laulut II]]* vuonna 2004. Imitaattori Jope Ruonansuu on tehnyt kappaleesta version ”Ei ole gugga juontaja go Ellen”, joka on hänen vuonna 2007 ilmestyneellä albumillaan *[[Tanssii läskien kanssa]]*.

## Laulun tarina

Kappaleessa kerrotaan, kuinka laulun minä ja ”Hakkaraisen Masa” viettivät 1950-luvulla aikaa Kööpenhaminassa. Kaupunki on kuitenkin vuosikymmenten saatossa muuttunut, ja nuoruuskin on taakse jäänyttä elämää. Hakkaraisen Masa on nimetty Vainion ystävän Martti Lappalaisen mukaan, mutta hän pyysi Vainiota muuttamaan nimen. Lappalainen vaihtui Hakkaraiseen.

## Äänitys
”Ei ole Kööpenhamina kuin ennen” äänitettiin Takomo-studioilla Helsingissä vuonna 1983. Äänittäjinä toimivat Juha Laakso ja Jukka Teittinen. Kappaleen tuotti Jaakko Salo. 

Alkuperäisversiolla oli mukana seuraavat muusikot:
* Juha ”Watt” Vainio – laulu
* Markku Johansson – kapellimestari, trumpetti
* Kalle Fält, Martti Metsäketo ja Irina Milan – taustalaulu
* Nacke Johansson – piano
* Heikki Laurila – kitara
* Tapio Salo – basso
* Pentti Lasanen – altto- ja tenorisaksofoni
* Tapani Ikonen – rummut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen äänitearkisto: Hakutulos kappaleelle Ei ole Kööpenhamina kuin ennen
Kaneliseitikki

**Kaneliseitikki** (*Cortinarius cinnamomeus*) on kellan- tai punaruskea seitikkilaji. Heltat ovat nuorilla sienillä oranssinruskeat, vanhemmilla kanelinruskeat. Jalka on alhaalta ruskea, ylempää keltainen. Malto on keltaista. Sieni kasvaa yleisenä karuissa havumetsissä. Kaneliseitikki ei ole ruokasieni. Sitä voi käyttää värjäyksessä oranssien ja kanelin sävyjen saamiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Biolib
S/S Olli

**S/S Olli** on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1920 Lehtoniemen konepajalla hinaajaksi Lauttauskalusto Osakeyhtiölle. Vuonna 1947 alus myytiin Kymi osakeyhtiölle joka kunnostuksen jälkeen siirsi laivan Mikkeliin hinaamaan niputuslauttoja. Kymi osakeyhtiö luopui höyryhinaajien käytöstä 1960-luvulla ja S/S Olli myytiin yksityisomistukseen. Yksityisomistukseen siirryttyään laiva koki täydellisen muodonmuutoksen ja hinaaja muutettiin matkustajalaivaksi: peräkannelle rakennettiin erillinen saunahytti ja koko alus katettiin erillisellä kesäkatoksella.  Hinaaja-ajan musta väri vaihtui kokovalkoiseen.

Aluksessa on potkurin ympärillä Kort-tunneli, joka parantaa sen ohjattavuutta.         

## Tekniset tiedot
* **Rakennusaine:** Teräs
* **Kattila:** 58 m²
* **Polttoaine:** Öljy

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin ja se on Suomen Höyrypursiseuran alusrekisterissä.

## Lähteet
* Riimala, Erkki: Höyrylaivamme. Suomen Höyrypursiseura ry, 1977. 

## Aiheesta muualla
*Suomen Höyrypursiseura
Veriseitikki

**Veriseitikki** (*Cortinarius sanguineus*) on laakea, veren- tai karmiininpunainen seitikkilaji. Sienen heltat ovat myös verenväriset. Jalka on karmiininpunainen. Veriseitikki ei sovellu ruokasieneksi, mutta se on hyvä värjäykseen ja siitä saadaan yleensä paljon väriä. 

## Ulkonäkö ja koko
Lakki on 1,5–4 cm leveä, laakean kupera. Jalka pitkä ja ohut. Lakki, jalka sekä heltat ovat tumman karmiinin- tai verenpunaisia, heltat muuttuvat myöhemmin ruskeiksi. Ei eritystä hajua. 

## Kasvupaikka ja elinympäristö
Se kasvaa yleisenä tuoreiden havumetsien sammalmättäissä syksyisin. Paikoin runsaasti. 

## Käyttö
Veriseitikkiä käytetään värjäyksessä samoin kuin sukulaisiaan verihelttaseitikkiä (*Cortinarius semisanguineus*) tai hurmeseitikkiä (*Cortinarius purpureus*) Veriseitikistä saa yleensä paljon väriä, yleensä tumman punaista. Ne kerätään mieluiten vanhoina, nuoremmistakin saa väriä, tai jäätyneinä jolloin väri on sinipunaista, mädäntyneetkin käyvät. Myös jälkiliemillä saa väriä. 

Veriseitikki ei ole ruokasieni. Sientä voidaan pitää lievästi myrkyllisenä, sillä se voi aiheuttaa syötynä ruoansulatuskanavan ärsytystä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hurmeseitikki (''Cortinarius purpureus'') värjäyssienenä, Tammikuu 2017, Outi Temmes
* ''Cortinarius sanguineus'', veriseitikki @ Natural Fungi in Finland
* Värileikkejä veriseitikeillä
* Hattis harrastaa - Verihelttaseitikkivarjays: ''Cortinarius''
Verihelttaseitikki

**Verihelttaseitikki** (*Cortinarius semisanguineus*) on punaruskea tai joskus oliivinsävyinen seitikkilaji. Heltat ovat verenpunaiset, jalka kellertävä.

## Ulkonäkö ja koko
Verihelttaseitikin lakki on nuorena kellomainen, myöhemmin kuperaksi laakeneva, sen keskellä on yleensä matala kohouma. Pinta on päältä kuivapintainen, hienosäikeinen, himmeän kellanruskea ja siinä voi olla myös oliivinvihreitä sävyjä. Heltat josta laji onkin hyvin helppo tuntea, ovat melko tiheässä, nuorina, nimensä mukaisesti, verenpunaiset ja vanhemmiten kun itiöt kypsyvät ruskeanpunaiset. Jalka suhteellisen pitkä ja hoikka, ruskeankeltainen, tyvestä punertava, himmeän kiiltävä, siinä on melko heikosti erottuvia, ruskeankeltaisia seittivöitä. Kasvuaika on elo–syyskuussa. 

## Kasvupaikka ja elinympäristö
Verihelttaseitikki on hyvin yleinen kuivissa kangasmetsissä ja tuoreemmillakin kankailla, ja toisinaan se on mäntykankaiden runsain sienilaji. Se on männyn mykorritsasieni.

## Käyttö
Veriseitikkiryhmän sienet voivat aiheuttaa vatsakipuja, joten niitä ei suositella ruokakäyttöön. Verihelttaseitikki on kuitenkin hyvä sieni värjäykseen ja siitä saadaan punaisia ja oransseja värejä.

## Kuvia

Tiedosto:2012-10-10 Cortinarius semisanguineus (Fr.) Gill 273430.jpg
Tiedosto:2012-10-18 Cortinarius semisanguineus (Fr.) Gill 273087.jpg
Tiedosto:2012-10-19 Cortinarius semisanguineus (Fr.) Gill 273429.jpg
Tiedosto:Cortinarius.semisanguineus.-.lindsey.jpg
Tiedosto:Cortinarius.semisanguineus2.-.lindsey.jpg
Tiedosto:Cort semi.jpg
Tiedosto:Cortinarius semisanguineus (4036978931).jpg 
Tiedosto:Cortinarius semisanguineus (4037729756).jpg
Tiedosto:Cortinarius semisanguineus BW38.jpg
Tiedosto:Cortinarius semisanguineus G4 (1).jpg
Tiedosto:Cortinarius semisanguineus 57952.jpg
Tiedosto:Cortinarius semisanguineus 57953.jpg
Tiedosto:Cortinarius semisanguineus 57954.jpg
Tiedosto:P1050624 Cortinarius semisanguineus.jpg
Tiedosto:Red-Gilled Cort (995239798).jpg
Tiedosto:Red-Gilled Cort (995136764).jpg
Tiedosto:Cortinarius semisanguineus.jpg
Tiedosto:Red-Gilled Cort (981600429).jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pinkka
* ''Cortinarius semisanguineus'', verihelttaseitikki @ Natural Fungi in Finland
* Tattisoppaa ja uusi tuttavuus, verihelttaseitikki
* Verihelttaseitikki, (blogi) Hattis harrastaa: ''Cortinarius semisanguineus''
* Suomen Sieniseura: Sienivärjäys
* Suomen Luonto: Seitikit värjäyspataan
Täysillä tutkaan

**Täysillä tutkaan** (engl. Speeders) on yhdysvaltalainen tosi-TV-sarja, jossa näytetään Yhdysvaltain poliisin toimintaa liikenteessä. Sarja perustuu suurimmaksi osaksi poliisin ja epäillyn keskusteluun. Sarjassa nähdään myös yleisimpiä tekosyitä kaahaamiselle. Suomessa sarjaa esittää JIM.
Viitaseitikki

**Viitaseitikki** (*Cortinarius uliginosus* syn. *Dermocybe uliginosa*) on laakea, kuparinpunainen seitikkilaji. Sienen heltat ovat kirkkaankeltaiset ja vanhemmalla sienellä kellanruskeat. Jalka on kellertävä. Seitikki kasvaa viidoissa, lehtipuiden alla yms. kosteilla paikoilla. Se on kohtalaisen yleinen. Viitaseitikkiä on käytetty lankojen värjäysksessä roosan värin saamiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hattis harrastaa: Viitaseitikki, ''Cortinarius uliginosus'' värjäyskokeilussa
* Riihivilla, Dyeing with natural dyes: ''Cortinarius'' dyeing Seitikkivärjäyksiä
* ''Cortinarius uliginosus'', viitaseitikki @ Natural Fungi in Finland
Heart Station

**Heart Station** on Hikaru Utadan viides japaninkielinen albumi, joka julkaistiin 19. maaliskuuta 2008. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Aiheesta muualla
* Heart Station discogs.com -sivustolla

## Lähteet
Vinokaspulkkosieni

**Vinokaspulkkosieni** (*Tapinella panuoides*, syn. *Paxillus panuoides*) on aiemmin pulkkosieniin luokiteltu viuhka- tai kielimäinen ruskeankeltainen tai oliivinsävyinen sieni. Sen heltat ovat vaaleat tai kellertävät. Sienellä ei ole jalkaa. Vinokaspulkkosieni kasvaa männyn- ja kuusenkannoilla, mutta myös kosteissa ja lahoavissa puurakenteissa, kuten kellareissa. Vinokaspulkkosieni ei ole ruokasieni. Sieni kasvaa koko Suomessa harvinaisena. Se on paha ruskolahottaja.

## Lähteet
Länsi-Rajan Konkarit

**Länsi-Rajan Konkarit** (LRK) on vuonna 1980 perustettu torniolainen jääpalloseura. Seura keskittyy junioritoimintaan, joissa se on myös voittanut joitakin Suomen mestaruuksia 1980-luvulla.

LRK perustettiin vuonna 1980, mutta seuran jääpallotoiminta on vanhempaa perua, sillä LRK:laiset pelasivat jääpalloa 1970-luvulla usean joukkueen voimin. 1970-80 luvun vaihteen aikoihin Tornion Palloveikkojen (ToPV) jääpallotoiminta kasvoi voimakkaasti, eikä kaikille lajin harrastajille riittänyt pelipaikkoja Palloveikkojen eri ikäryhmien ykkösjoukkueissa, jolloin pelejä pelattiin TPV-2 nimellä. Kakkosjoukkueen imagosta pyrittiin pääsemään eroon, jolloin keksittiin nimi Länsi-Rajan Konkarit. Nimen kehitti porilainen jääpallomies ja myöhemmin huippuerotuomarina mainetta niittänyt Kalevi Ruuttu, joka oli perustanut Poriin aiemmin Länsi-Rannikon Konkarit nimisen veteraanijääpallo-joukkueen. LRK:n seurajohtajana sen perustamisesta lähtien on toiminut Matti Pajunen. 

LRK liittyi Bandyliigaan kaudella 2017. Taustana siirtymisessä bandyliigaan oli haaparantalais-torniolaisen yhteisseuran Haaparanta-Tornion Palloveikot (HT-Bandy) ajautuminen konkurssiin keväällä 2017 ja putoaminen Allsvenskanista eli Ruotsin toiseksi korkeimmalta sarjatasolta. Sitä ennen ToPV oli luopunut bandyliigapaikastaan kauden 2014 jälkeen. Näin torniolaisjoukkuetta ei pelannut kolmeen kauteen jääpallon pääsarjassa. Keskeisenä puuhamiehenä LRK:n liittymisessä bandyliigaan oli maajoukkueessakin pelannut Pekka Hiltunen. Seuran ensimmäinen bandyliigakausi 2018 on ollut seuran paras eli sijoitus runkosarjassa viides, mutta putoaminen heti puolivälierässä. Sen jälkeen seura on ollut sarjan viimeinen eli kymmenes. Kauden 2019-2020 jälkeen seura päätti luopua paikastaan Bandyliigassa. 

Länsi-Rajan Konkareiden kasvatteja ovat muun muassa vuoden 2004 jääpallon maailmanmestarit  Pasi Hiekkanen, Markus Hiukka, Marko Miinala ja Vesa Vuokila. Myös alppihiihtäjä Kalle Palander on juniori-ikäisenä edustanut seuraa.

## A-maajoukkueessa esiintyneet seuran kasvatit
*Antti Ekman
*Marko Herajärvi
*Pasi Hiekkanen
*Pekka Hiltunen
*Markus Hiukka
*Heikki Hyvönen
*Mika Jussila
*Marko Miinala
*Vesa Vuokila

### LRK:n menestys Bandyliigassa

## Lähteet
Minjor-stadion

**Minjor-stadion** () on monikäyttöinen stadion Pernikissä Bulgariassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa PFC Minjor Pernikin kotikenttänä.

Ennen nykyisen stadionin rakentamista paikalla oli huonokuntoinen kenttä. Päätös suuren kaupunkistadionin rakentamisesta tehtiin marraskuun 1951 yleiskokouksessa. Rakennustyöt toteutettiin vapaaehtoistyönä ja paikallisilla materiaaleilla, ja niihin osallistuivat oppilaat, kaivosmiehet, metallityöläiset, rautatieläiset ja monet muut urheilun ystävät. Stadion otettiin käyttöön 16. kesäkuuta 1954.

Virallinen avajaisottelu pelattiin 30. toukokuuta 1954, jossa Minjor hävisi VMS:lle 1–2. Stadionin alkuperäinen kapasiteetti oli 19&nbsp;000 katsojaa, joista 6&nbsp;000 oli istumapaikkoja. Nykyisin stadionin kapasiteetti on noin 6&nbsp;000, ja suunnitteilla on laajamittainen peruskorjaus ja uudistaminen.

Stadionia on kutsuttu myös nimillä ”Georgi Dimitrov” ja ”Rauhan stadion”, mutta nykyisin sen virallinen nimi on ”Minjor”.

## Lähteet
Taivaan pilarit

**Taivaan pilarit** () on Ken Follettin kirjoittama historiallinen romaani vuodelta 1989.

*Taivaan pilarit* sijoittuu 1100-luvun puolivälin Englantiin. Romaani käy läpi noin puolivuosisataisen ajanjakson Englannin historiaa Valkoisen laivan (engl. *White Ship*) uppoamisesta Canterburyn arkkipiispan Thomas Becketin murhaan. Teoksessa viitataan myös Englannin kuningas Tapanin käymään sisällissotaan sukulaisiaan vastaan, vaikka itse pääjuoni onkin täysin sepitteellinen.

Romaanin keskiössä on katedraalin rakentaminen kuvitteelliselle Kingsbridgen paikkakunnalle. Tämän pääjuonen ympärille kietoutuu useita henkilöitä ja juonirakennelmia.

Paikallisen luostarin munkin, priori Philipin tehtävä on saattaa rakennustyö käyntiin. Yksi keskeisistä sivujuonista on katedraaliunelmalle omistautuneen rakentaja Tomin ja hänen perheensä kuvaaminen heidän taistellessaan olemassaolostaan köyhyyden keskellä.

Teokseen sisältyy tarkka kuvaus keskiaikaisesta arkkitehtuurista ja rakentamisesta. Kuvattujen tapahtumien aikana goottilainen tyyli on syrjäyttämässä varhaisemman romaanisen tyylin.

Romaanin jatko-osan *[[Maailma vailla loppua]]* (2007) tapahtumat sijoittuvat samalle paikkakunnalle kaksisataa vuotta myöhemmin. *[[Tulipatsas]]* (2017) kertoo samasta kaupungista 1500-luvulla. Follettin romaani *[[Tuli ilta ja tuli aamu]]* (2020) sijoittuu 990–1000-luvuille ja on *Taivaan pilarien* esinäytös, jossa käydään läpi Kingsbridgen kaupungin synty.

## Sovituksia
*Taivaan pilarien* perustuen on kehitetty samanniminen lautapeli.

Vuonna 2010 ilmestyi romaanin pohjalta tehty television minisarja *[[Taivaan pilarit (televisiosarja)|Taivaan pilarit]]*.

Vuonna 2017 ilmestyi myös Daedalic Entertainmentin kehittämä tietokonepeli, *[[Ken Follett’s The Pillars of the Earth]]*.

## Aiheesta muualla
* Ken Follett: The Pillars of the Earth
Implosion of Heaven

**Implosion of Heaven** on metallimusiikkia soittaneen Inearthedin ensimmäinen demo. Se julkaistiin vuonna 1994. Yhtye vaihtoi nimensä **[[Children of Bodom]]iin** levytyssopimuksen johdosta vuonna 1997.

## Kappaleluettelo
Sävellykset Alexi Laiho, sanoitukset Samuli Miettinen.

# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Alexi Laiho – laulu, kitara
* Jaska Raatikainen – rummut
* Samuli Miettinen – basso
Publius Licinius Crassus (vuoden 171 eaa. konsuli)

**Publius Licinius Crassus** oli Rooman tasavallan konsuli vuodelle 171 eaa. yhdessä Gaius Cassius Longinuksen kanssa. 

Crassus oli Gaius Licinius Varuksen poika ja Gaius Licinius Crassuksen veli. Hänen veljenpoikansa oli Gaius Licinius Crassus, joka toimi kansantribuunina vuonna 145 eaa. Crassus adoptoi Publius Licinius Crassus Dives Mucianuksen, joka oli vuoden 131 eaa. konsuli.

Konsulivuotenaan vuonna 171 eaa. hän osallistui kolmanteen makedonialaissotaan Makedonian kuningas Perseusta vastaan. Hän hävisi kuitenkin Kallinikoksen taistelun Thessaliassa Perseuksen ratsuväkeä vastaan.

## Lähteet
Emil Virtanen (jääkäri)

**Emil Virtanen** ent. **Wagnström** (19. huhtikuuta 1889 Kärkölä – 14. toukokuuta 1948) oli suomalainen jääkäri ja punakaartin komppanianpäällikkö sekä autonkuljettaja. 

## Elämänvaiheet
Emil Virtasen äiti oli Amalia Vagnström. Virtanen toimi työmiehenä, kun hän liittyi vapaaehtoisena Saksassa sotilaskoulutusta antavaan jääkäripataljoona 27:n 2. komppaniaan 28. joulukuuta 1915, josta hänet siirrettiin 31. toukokuuta 1916 pataljoonan täydennysjoukkoon. Sieltä hän useiden karkausyritysten jälkeen huhtikuussa vuonna 1917 onnistui pääsemään Tanskaan, mistä matkusti Haaparannalle. Paluumatkallaan Suomeen hän työskenteli jonkin aikaa Seittenkarin sahalla ja palasi sitten kotimaahan ja liittyi sisällissodan alkaessa punakaartiin. Hän toimi komppanianpäällikkönä mm. Kalkkisissa ottamatta kuitenkaan osaa taisteluihin. Sisällissodan jälkeen hän pakeni toukokuussa vuonna 1918 Venäjälle, missä hän liittyi ensin lättiläiseen rykmenttiin ja myöhemmin suomalaiseen joukko-osastoon, joka taisteli Narvan seuduilla. Hän kertoi osallistuneensa myöhemmin lääkintäsotamiehenä Venäjän sisällissodan pohjoisrintamalla englantilaisia vastaan käytyihin taisteluihin. 

Suomeen Virtanen palasi keväällä 1919 ja toimi sen jälkeen ensin autonkuljettajana Hämeenlinnassa ja vuodesta 1932 alkaen Helsingissä. Hänen myöhemmät elämänvaiheensa eivät ole tiedossa.

## Lähteet
*Puolustusministeriön Sotahistoriallisen toimiston julkaisuja IV, Suomen jääkärien elämäkerrasto, WSOY Porvoo 1938.
* Sotatieteen Laitoksen Julkaisuja XIV, Suomen jääkärien elämäkerrasto 1975, Vaasa 1975 .

### Viitteet
Dulzian

**Dulzian** (engl. *curtal*, *dulcian*; saks. *Choristfagott*, *Dulzian*; ransk. *douçaine*; esp. *bajón*) on renessanssin ja barokin ajalla käytetty kaksoisruokolehdykkäpuhallin, jota voidaan pitää modernin fagotin edeltäjänä. Dulzian kehitettiin todennäköisesti vuosien 1520–1540 paikkeilla. Vaikka soitin on luonteeltaan bassoinstrumentti (tärkein ja yleisin koko), oli siitä puhaltimien tapaan käytössä kokonainen perhe: basso (F), tenori (C), altto (F tai G) ja sopraano (C). Dulzianin ääniala kattaa kaksi ja puoli oktaavia, ja se oli aikanaan monipuolisessa käytössä: voimakkaan, nasaalin äänensä ansiosta sitä käytettiin ulkosoitossa, mutta pehmeytensä ja ilmaisuvoimansa takia myös kamarimusiikissa ja myöhäisrenessanssin monikuoromusiikissa. Yleisessä käytössä, myös soolosoittimena, dulzian oli varhais- ja täysbarokin aikana noin vuosina 1600–1700, espanjankielisissä maissa  jopa myöhempään, esimerkiksi Espanjassa 1900-luvun alkuun asti.

Fagotin tapaan dulzianilla päästään peukaloita käyttäen perussäveltä alemmas, dulzianin tapauksessa kvartin verran, seuraavasti: basso F/C, tenori c/G, altto f/c tai g/d, sopraano c1/g.

1600-luvulla oli käytössä myös bassoa suurempia soittimia lähinnä saksankielisellä alueella: "quart-fagott" C/G1, "quint-fagott" B1/F1
sekä "octav-fagott" F1/C1, viimeisen ollessa nykyisessä mielessä (äänialansa puolesta) ensimmäinen varsinainen kontrafagotti.

1900-luvun puolenvälin jälkeen on ilmaantunut uusiakin dulzianinrakentajia, jotka ovat soveltaneet vanhojen soitinten periaatteita.
Otto von Fieandt

**Otto Henrik von Fieandt** (26. syyskuuta 1762 Ristiina – 15. syyskuuta 1823 Viipurin pitäjä) oli Suomen sodassa taistellut suomalainen eversti. Hänestä kertoo J. L. Runebergin *[[Vänrikki Stoolin tarinat|Vänrikki Stoolin tarinoiden]]* runo ”Otto von Fieandt”.

## Elämäkerta

Von Fieandtin vanhemmat olivat majuri Magnus Fredrik von Fieandt ja Sigrid Regina Furumarck. Hänet kastettiin Mikkelin Norolassa 28.9. Hänet kirjattiin seitsemänvuotiaana vapaaehtoiseksi Savon jääkärirykmentin riveihin, ja hänestä tuli vänrikki 16-vuotiaana vuonna 1778. Kustaan sodan aikana von Fieandt toimi kreivi Hamiltonin adjutanttina, ja hän oli mukana myös Anjalan liitossa. Sotaylioikeus tuomitsi von Fieandtin tämän vuoksi kuolemaan, mutta kuningas Kustaa III armahti hänet. Von Fieandt jatkoi sotilasuraansa ensin Hämeen läänin jalkaväkirykmentin kapteenina ja vuodesta 1796 majuriksi ylennettynä Rautalammin pataljoonan komentajana.

### Suomen sodassa 1808–1809
Suomen sodan alkaessa helmikuussa 1808 Hämeen läänin jalkaväkirykmenttiin palannut von Fieandt johti omaa osastoaan. Osasto suojasi Suomen armeijan itäistä sivustaa, kun armeija eteni takaisin etelään Siikajoen taistelun jälkeen. Von Fieandt valtasi 8. kesäkuuta 1808 noin parinsadan miehen voimin Perhossa sijainneen suuren venäläisten varaston. Von Fieandt soti Perhon ja Karstulan alueella noin 3&nbsp;000 – 4&nbsp;000 miehen vahvuisia venäläisjoukkoja vastaan ja valtasi myös Kyyjärvellä sijainneen tärkeän Lintulahden tienristeyksen. Suomalaiset joutuivat kuitenkin perääntymään ylivoiman edessä takaisin Perhoon 2. heinäkuuta 1808 käydyn Lintulahden taistelun jälkeen. 

Von Fieandt joutui peräytymään Veteliin saakka 11. heinäkuuta 1808 käydyn Kokkonevan taistelun jälkeen, mutta saatuaan avukseen eversti Odert Reinhold von Essenin osaston molemmat osastot ryhtyivät taas etenemään. Kun von Essenin joukko palasi pääarmeijan yhteyteen, everstiluutnantiksi ylennetty von Fieandt jäi johtamaan noin 1&nbsp;500 miehen vahvuista osastoa.

Von Fieandtin osasto kärsi yli 500 miehen tappiot kenraali Jegor Vlastovin johtamia venäläisiä joukkoja vastaan Karstulan taistelussa 21. elokuuta 1808. Suomalaisten puolustusasemat olivat huonot, ja von Fieandtin laiminlyötyä tiedustelun venäläiset pääsivät saarrostamaan heidät. Von Fieandtin joukot vetäytyivät nyt pohjoista kohti vetäytyvän pääarmeijan yhteyteen. Von Fieandt osallistui sodan taisteluihin vielä Ruotsin puolella Länsipohjassa.

Suomen sodan päätyttyä von Fieandt erosi armeijan palveluksesta everstin arvoisena vuonna 1810. Hän palasi takaisin Suomeen ja asui viimeiset elinvuotensa Kananojan tilalla Viipurin pitäjässä.

## Muuta

Fieandtin kunniaksi on nimetty Vetelissä tie, Fiiantintie. Myös Ristiinassa on Otto von Fieandtintie.

## Lähteet
* Vänrikki Stoolin henkilöhahmojen elämäkerrat Kansallisbiografiassa: Otto Henrik von Fieandt
* Suomen sota 200 vuotta
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* K. I. Karttunen : Everstin sotapäiväkirja. Mitä äskettäin löydetyt Otto von Fieandtin muistiinpanot kertovat Suomen sodan voiton kesästä v. 1808, Hakkapeliitan joulu, 01.12.1935, s. 46, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Metyylikeltainen

**Metyylikeltainen** (C14H15N3) eli **N,N-dimetyyli-4-fenyylidiatsenyylianiliini** eli **4-dimetyyliamiiniatsobentseeni** on atsoväri, jota käytetään pH-indikaattorina . Vesiliuoksessaan aine on erittäin happamissa oloissa punainen ja muuttuu keltaiseksi pH-alueella 2,8&ndash;4,4

Hengitettynä aine aiheuttaa yskää sekä hengenahdistusta . Ihmisen aineenvaihdunnassa metyylikeltainen hajoaa aniliiniksi ja N,N-dimetyyli-p-fenyleenidiamiiniksi . Elismistöön kertyessään aine voi vahingoittaa maksaa ja munuaisia . Lisäksi aine on mutageeninen .

## Synteesi
Metyylikeltaista valmistetaan teollisesti aniliinista , natriumnitriitistä ja hiilidioksidin metanoliliuoksesta. Syntynyt diatsoniumsuola yhdistyy N,N-dimetyylianiliinin kanssa muodostaen metyylikeltaista. 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Josek

**Josek Oy** (Joensuun Seudun Kehittämisyhtiö Oy) on entinen Joensuun seudun yritysten kehitysorganisaatio. Se pyrki parantamaan alueen elinkeinorakennetta sekä Joensuun, Ilomantsin, Kontiolahden, Liperin, Outokummun ja Polvijärven yritysten kilpailukykyä kansainvälisillä markkinoilla. Josek toimi Joensuun Tiedepuistossa. 

Yhtiön viimeisenä toimintavuonna 2018 sen liikevaihto oli 3,5 miljoonaa euroa. Yhtiö työllisti 25 ihmistä.

Yhtiö fuusioitui Joensuun Tiedepuisto Oy:n kanssa. Uuden yrityksen, Business Joensuun toiminta alkoi vuoden 2019 alusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joensuun seutu haluaa rakennemuutosalueeksi (23.2.2012) (kuntalehti.fi)
Alistair Petrie

**Alistair Petrie** (s. 30. syyskuuta 1970 Catterick, Yhdistynyt kuningaskunta) on englantilainen näyttelijä. Uransa aikana hän on näytellyt lähinnä televisiosarjoissa.

Petrie on naimisissa näyttelijä Lucy Scottin kanssa, ja heillä on liitostaan kolme lasta.

## Valikoitu filmografia
### Elokuva

### Televisio

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Gaius Cassius Longinus (vuoden 171 eaa. konsuli)

**Gaius Cassius Longinus** oli Rooman tasavallan konsuli vuonna 171 eaa. ja kensori 154 eaa.

Kolmannen makedonialaissodan sytyttyä hänen konsulivuotenaan 171 eaa. Longinus toivoi pääsevänsä komentamaan Rooman armeijaa Makedoniassa. Senaatti kuitenkin lähetti konsuli Publius Licinius Crassuksen armeijan johtoon ja Longinus lähetettiin Pohjois-Italiaan, Illyrian provinssiin muodostamaan puolustuslinjaa Makedoniasta tulevia hyökkäyksiä vastaan.

Longinus ei kuitenkaan noudattanut käskyjään vaan kokosi armeijansa Aquileiassa ja lähti marssimaan etelään kohti Makedoniaa. Kuultuaan tästä, senaatti käski Longinuksen takaisin Roomaan. Paluumatkalla hän johdatti armeijansa Alppien yli ja ryösti lukuisia Kelttikyliä ja otti tuhansia ihmisiä orjiksi. Tyrmistyneenä tästä keltit veivät asiansa senaatin käsiteltäväksi. Senaatti kylläkin hylkäsi asian mutta antoi keltille lukuisia lahjoja hyvitykseksi. 

Longinuksesta tehtiin myöhemmin kensori vuonna 154 eaa. Hän myös rakennutti ensimmäisen teatterin Roomaan, mutta se määrättiin tuhottavaksi senaatin käskystä.

## Lähteet
*
Sappiseitikki

**Sappiseitikki** (*Cortinarius infractus*) on harmaanvihreä tai oliivinruskea täplikäs seitikkilaji. Sen heltat ovat aluksi oliivinruskeat ja muuttuvat vanhemmilla sienillä kokonaan ruskeiksi. Jalka on vaalea tai oliivinsävyinen. Sieni maistuu erittäin karvaalta. Sappiseitikki kasvaa yleisenä koko Suomessa tunturi-Lappiin asti lehti- ja havumetsissä. Sieni suosii kalkkimaita.

## Lähteet
Silkkiseitikki

**Silkkiseitikki** (*Cortinarius alboviolaceus*, aikaisemmin "valkojalkainen siniseitikki" tai "valkojalkasiniseitikki") on sinivalkoinen, harmaanvioletti ja vanhemmiten kellanruskealakkinen seitikkilaji. Sen heltat ovat aluksi harmaat tai violetit ja myöhemmin kanelinväriset. Jalka on kuten lakki, ja lisäksi siinä on suojusjätteen muodostama sukka. Seitikki ei ole ruokasieni. Se kasvaa lehti- ja havumetsissä melko harvinaisena.

## Kuvia

Tiedosto:Cortinarius.alboviolaceus.-.lindsey.jpg
Tiedosto:Cortinarius.alboviolaceus2.-.lindsey.jpg
Tiedosto:Cortinarius-alboviolaceus-202.jpg
Tiedosto:Cortinarius-alboviolaceus-0203.jpg
Tiedosto:Cortinarius.alboviolaceus3.-.lindsey.jpg
Tiedosto:Cortinarius.alboviolaceus4.-.lindsey.jpg


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: silkkiseitikki (''Cortinarius alboviolaceus'')
Keltasäieseitikki

**Keltasäieseitikki** (*Cortinarius saniosus*) on aluksi kellomainen ja myöhemmin kupera ruskehtavalakkinen seitikkilaji. Sen heltat ovat  aluksi harmaanruskeat ja myöhemmin ruosteenruskeat. Jalka on kellanruskea ja siinä on oranssia suojusjätettä. Keltasäieseitikki kasvaa pajujen seurassa, metsäpolkujen varsilla ja metsänreunoissa harvinaisena. Se ei ole ruokasieni.

## Lähteet
Suomen ralli 2008

**Suomen ralli 2008** (virallisesti **58. Neste Oil Rally Finland 2008**) oli Rallin MM-sarjan kauden 2008 yhdeksäs osakilpailu, joka ajettiin 31. heinäkuuta.–3. elokuuta, mikä oli ensimmäinen kerta kun Suomen ralli ajettiin heinäkuun puolella. Rallin päätukikohta oli Jyväskylä.              

## Tulokset
Kisan voitti ranskalainen Sébastien Loeb, toinen oli suomalainen Mikko Hirvonen ja kolmas australialainen Chris Atkinson. Junioreiden luokan voitti tšekkiläinen Martin Prokop ja tuotantoautot suomalainen Juho Hänninen.

## Reitti
Rallissa ajettiin 24 erikoiskoetta, joilla yhteispituutta oli 340,42 kilometriä. Puolet erikoiskokeista ajettiin vain yhteen kertaan. Pisin erikoiskoe Lankamaa oli vain 23 kilometriä pitkä.

Hirvimäen erikoiskoe oli nimeltään uusi, mutta suuri osa sen reitistä oli tuttua Parkkolan ja Moksi –&nbsp;Leustun erikoiskokeilta.

Ouninpohjan erikoiskoetta ei ajettu turvallisuussyistä.  Sen sijasta ajettiin Kakariston erikoiskoe, joka käytti alussa Ouninpohjan loppuosaa eri suuntaan ajettuna sekä lopussa uutta yksityistieosuutta.  

Väärinmajan erikoiskoe ajettiin ensimmäistä kertaa 20 vuoteen ja Hannulan erikoiskoe ensimmäistä kertaa 13 vuoteen.

Reitti oli edellisvuotta hitaampi. Voittajan kokonaiskeskinopeus laski nyt 117 kilometriin tunnissa. 

### Erikoiskokeet

## Muuta
* Chris Atkinsonin ja Subarun viimeinen palkintokorokesija.
* Sebastien Loebin ensimmäinen voitto Suomessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Punasuomuseitikki

**Punasuomuseitikki** (*Cortinarius bolaris*) on kellanvalkea ja myöhemmin kellanpunainen ja punasuomuinen seitikkilaji. Heltat ovat aluksi vaaleanruskeat ja muuttuvat sienen vanhetessa kanelinruskeiksi. Jalka on nuijamainen ja kellanvalkea, ja siinä on punaisia suomuja tai säikeitä. Sieni kasvaa havu- ja sekametsissä myös koivun seuralaisena kohtalaisen harvinaisena Keski- ja Etelä-Suomessa. Tämä seitikki ei ole ruokasieni. Sitä voidaan kuitenkin käyttää värjäämiseen. Saatava väri ei kuitenkaan ole kovin voimakasta.

## Kuvia

Tiedosto:Cortinarius bolaris - Havré (1).jpg
Tiedosto:Cortinarius bolaris 20130911w.JPG
Tiedosto:Cortinarius bolaris a1 (2).JPG
Tiedosto:Cortinarius bolaris crop.jpg
Tiedosto:Cortinarius bolaris a1 (3).JPG
Tiedosto:Cortinarius bolaris a1 (1).JPG
Tiedosto:Cortinarius bolaris a2 (1).JPG
Tiedosto:Cortinarius bolaris a2 (3).JPG
Tiedosto:Cortinarius bolaris Jymm.jpg
Tiedosto:Cortinarius bolaris.jpg
Tiedosto:Obernau - Pilze im Wald 03.jpg
Tiedosto:Rotschuppige Raukopf Cortinarius bolaris.JPG


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Cortinarius bolaris'', punasuomuseitikki @ Natural Fungi in Finland
* Hattis harrastaa: Punasuomuseitikki ''Cortinarius bolaris'' värjäys
* Riihivilla, Dyeing with natural dyes: Dyeing with ''Cortinarius bolaris'' Värjäys punasuomuseitikillä
Syvyysmittari

**Syvyysmittari** on sukeltajan apuväline, josta hän näkee millä syvyydellä sukeltaja on. Nykyaikaiset sukellustietokoneet toimivat paineanturien avulla sähköisesti. Mekaanisissa mittareissa on erillinen käsin käännettävä muistiviisari, joka seuraa varsinaista mittarinosoitinta mutta jää osoittamaan suurinta käytyä syvyyttä. 

## Historia
Vanhimmat syvyysmittarit kehitettiin toisistaan tietämättä eri puolilla maailmaa; perusidea oli alkuperäisissä sama. Yksinkertainen syvyysmittari on U-kirjaimen muotoinen toisesta päästä tukittu lasiputki, joka kiinnitetään mitoitetulle asteikolle.

Bourdon-tyyppisessä mittarissa vesi pääsee käyristettyyn putkeen, joka hiljalleen oikenee paineessa; tämä oikeneminen käyttää mittarineulaa vaihteiston avulla. Koska avoin malli on herkkä veden epäpuhtauksille, mittarista kehitettiin nopeasti niin sanottu öljykylpymalli jossa putki on joustavaseinäisessä öljysäiliössä. 

Kalvotyyppisessä mittarissa on joustava takakalvo, johon paine vaikuttaa, kalvon liike käyttää vaihteiston avulla mittarineulaa.

#### Erikoismallit
* Suunto SM-80, yhdistetty kompassi ja syvyysmittari, jossa kompassin ympärille oli asennettu ympyränmuotoinen kapillaarimittari.

### Sukellusveneet

Myös sukellusveneissä syvyysmittari on olennaisessa asemassa.  Pisimpään on käytetty tavallisesta painemittarista kehitettyjä malleja.  Niihin kuuluu runkoläpivienti joka voidaan sulkea sekä automaattisella että käsikäyttöisellä venttiilillä.  Mittari yksinkertaisesti kertoo ulkopuolisen veden paineen joka on yksi ilmakehä kymmentä metriä kohti.  Nykyaikaisissa sukellusveneissä käytetään myös elektronisilla paineantureilla toimivia mittareita, joskin turvallisuussyistä vanha painemittarimalli on edelleen käytössä.  

## Lähteet
* Timo Vikman: *Sukellus*. Suomen urheilusukeltajain liitto 2007,  (sid.)

### Viitteet
S/S Papinniemi

**S/S Papinniemi** on höyrylaiva, joka on rakennettu vuonna 1905 Tehtaat Lehtoniemi & Taipale Fabrikerin telakalla Lehtoniemessä Varkaudessa Karttulan Höyryvenhe osakeyhtiön tilaamana. Alus oli alun perin matkustajalaiva "SS Karttula" ja se liikennöi Iisveden, Karttulan, Tervon ja Vesannon reittejä.  Alus siirtyi 1908 Rautalampi-Vesanto-Karttula Höyryvenhe osuuskunnalle, joka jatkoi liikennöintiä samoilla reiteillä.

Aluksen osti 1914 kuopiolainen liikemies Herman Saastamoinen, ja se muutettiin 1914 Saastamoisen Haapaniemen telakalla hinaajaksi. Muutostöiden valmistuttua *Papinniemeksi* ristitty alus aloitti Vuoksen vesistössä palveluksensa Osakeyhtiö H. Saastamoisen palveluksessa. Se hinasi sahatukkeja ja vanerikoivua lautoissa sekä muuta puutavaraa proomuissa Kuopioon. Alus palveli 1960-luvun puoleen väliin saakka Vuoksella lukuun ottamatta toisen  maailmansodan jälkeistä miinanraivaustyötä Suomenlahdella.

Ammattiliikenteestä *Papinniemi* poistui vuonna 1967 ja se myytiin 1969 Pentti Rantakoskelle ja Esa Malmivaaralle, joilta aluksen ostivat 1975 Pentti Julkunen ja Jouko Korte. Aluksen osti 1979 pidetystä pakkohuutokaupasta Ari Reunanen, Kaj Wikström ja Olli Kortman. Vuodesta 2000 alkaen alus on ollut Ari Reunasen omistuksessa.

Alus kuuluu Museoviraston perinnelaivarekisteriin.

## Lähteet
* Riimala, Erkki: Höyrylaivamme. Suomen Höyrypursiseura ry, 1977. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomen Höyrypursiseura
Lehtoseitikki

**Lehtoseitikki** (*Cortinarius largus*) on sinivioletti tai ruskea seitikkilaji. Sen jalka on vaaleansininen. Heltat ovat aluksi sinivioletit ja muuttuvat myöhemmin ruskeiksi. Sieni kasvaa lehtimetsissä kalkkimailla pyökin ja tammen seuralaisena. Lehtoseitikki ei ole ruokasieni.

## Lähteet
Vanishing Point

**Vanishing Point** on australialainen progressiivista metallia soittava yhtye. Yhtye on julkaissut neljä albumia.

## Historia
Yhtyeen perustivat Melbournessa vuonna 1995 laulaja Silvio Massaro, kosketinsoittaja Pep Sammartino, kitaristit Chris Porcianko ja Tom Vucur, rumpali Jack Lukic ja basisti Joe Del Mastro. Heistä neljä viimeisintä olivat soittaneet jo aiemmin yhtyeessä nimeltä Eye. Vanishing Pointin ensimmäinen albumi *[[In Thought]]* nauhoitettiin vuonna 1996 ja sen julkaisi vuonna 1997 Euroopassa saksalainen levy-yhtiö Angular Records. Australiassa levyn julkaisi seuraavana vuonna melbournelaisyhtiö Metal Warriors.

Vuonna 1999 yhtye toimi Yngwie Malmsteenin ja yhdysvaltalaisen Nevermoren lämmittelijänä. Samana vuonna kosketinsoittaja Pep Sammartino päätti lähteä yhtyeestä, ja hänen tilalleen otettiin Danny Olding. Vuonna 2000 Vanishing Point esiintyi Wacken Open Air -festivaaleilla. Myöhemmin samana vuonna ilmestyi yhtyeen toinen studioalbumi *[[Tangled in Dream]]*. Vuonna 2001 yhtye oli mukana Gamma Rayn ja Sonata Arctican Euroopan-kiertueella. Kiertueen aikana Danny Olding soitti myös Gamma Rayn kosketinosuudet. Palattuaan Australiaan Vanishing Point toimi myös saksalaisyhtye Edguyn lämmittelijänä. Tämän jälkeen Olding lähti yhtyeestä.

Vuoden 2003 aikana yhtye työskenteli uuden albumin parissa. Äänitysten aikana Manic Opera -yhtyeen Leonard Kopilas liittyi Vanishing Pointiin Danny Oldingin korvaajaksi. Albumin julkaisu kuitenkin viivästyi johtuen ongelmista levy-yhtiö Metal Warriorsin kanssa, ja yhtye jäi siten hetkeksi tauolle. Vuonna 2005 yhtye teki paluun muutaman live-esiintymisen muodossa. Kolmas albumi, *[[Embrace the Silence]]*, saatiin myös lopulta julkaistua. Levy-yhtiöinä toimivat saksalainen Dockyard 1 ja australialainen Riot!. Albumin julkaisun jälkeen Joe Del Mastro päätti jättää yhtyeen. Hänen korvaajakseen löytyi Steve Cox melbournelaisyhtye Teargasista.

Vuonna 2006 Vanishing Point toimi Black Label Societyn ja Gamma Rayn lämmittelijänä yhtyeiden Melbournen konserteissa. Joulukuussa 2006 Jack Lukic ja Steve Cox lähtivät yhtyeestä. Lukicin korvasi Christian Nativo ja Coxin Adrian Alimic. Yhtyeen neljäs ja viimeisin albumi *[[The Fourth Season]]* ilmestyi elokuussa 2007. Alkuvuodesta 2008 yhtye toimi lämmittelijänä osassa Iron Maidenin ja Helloweenin Australian-kiertueiden konserteista. Viides studioalbumi julkaistaan 2010.

## Diskografia
**[[In Thought]]* (1997)
**[[Tangled in Dream]]* (2000)
**[[Embrace the Silence]]* (2005)
**[[The Fourth Season]]* (2007)
**[[Distant is the Sun]]* (2014)
**[[Dead Elysium]]* (2020)

## Aiheesta muualla
*Yhtyeen virallinen sivusto 
*
Uskomattomat videot

**Uskomattomat videot** (engl. World's Most Amazing Videos) on yhdysvaltalainen Tosi-TV-sarja, jossa näytetään onnettomuuksia, katastrofeja sekä takaa-ajoja, joissa tilanne näyttää olevan aivan toivoton; esimerkiksi laskuvarjo repeää kesken pudotuksen, mutta joiden uhrit kuitenkin selviävät tapahtuneesta. Muutamassa jaksossa on onnettomuudessa kuollut ihmisiä. Suomessa sarjaa esitti JIM.

## Aiheesta muualla
* Uskomattomat videot TV.comissa
Painin maailmanmestaruuskilpailut 1966

**Vuoden [[1966]] [[painin maailmanmestaruuskilpailut]]** järjestettiin Toledossa, Yhdysvalloissa. Kisoissa painittiin kreikkalais-roomalaista painia ja vapaapainia kahdeksassa painoluokassa. Maailmanmestaruuskilpailut järjestettiin Toledossa toista kertaa; edellisen kerran pidettiin kaupungissa vuonna 1962.

## Mitalistit
### Kreikkalais-roomalainen paini

Eero Tapion MM-pronssi lisäksi suomalaiset saavuttivat pistesijoja. Osmo Hekkala (sarja yli 97 kg) oli 4., Kaarlo Wieser (alle 87 kg) ja Aimo Mäenpää (alle 97 kg) olivat sijalla 5.

### Vapaapaini

## Lähteet
* FILA:n tietokanta

### Viitteet
Walter Kaminsky

**Walter Kaminsky** (7. toukokuuta 1941 – 23. marraskuuta 2024) oli saksalainen kemisti, jonka tutkimuskohteena oli alkaanien polymerointi sekä muovien kierrätys. Kaminsky opiskeli kemiaa Hampurin yliopistossa. Vuodesta 1979 oli Hampurin yliopiston teknillisen sekä makromolekyylikemian professori. Kaminsky sai muun muassa Benjamin Franklin -mitalin (1999) sekä on kunniajäsen the Royal Society of Chemistry -järjestössä.

## Lähteet
Ali Alijev

**Ali Zurkanajevitš Alijev** (, 29. marraskuuta 1937 – 7. tammikuuta 1995) oli neuvostoliittolainen vapaapainija.

Alijevin aktiiviuran huippuvuodet ajoittuivat 1960-luvulle. Hän voitti urallaan kaikkiaan viisi maailmanmestaruutta: 52 kilogramman sarjassa 1959 Teheranissa, 1961 Jokohamassa ja 1962 Toledossa, sekä 57 kilogramman painoluokassa 1966 Toledossa ja 1967 New Delhissä. Lisäksi hän saavutti Euroopan mestaruuden 1968 Bukarestissa ja MM-hopeaa 1963 Sofiassa.

Huolimatta siitä, että Alijev oli koko 1960-luvun ylivoimaisin painija painoluokassaan MM-kilpailuissa, ei hän koskaan saavuttanut edes mitalia olympialaisista. 1960 Rooman olympialaisissa hän sijoittui kuudenneksi (52 kg) ja sekä 1964 Tokiossa (52 kg) että 1968 Mexico Cityssä (57 kg) neljänneksi.

Painiuransa jälkeen Alijev toimi huippuvalmennustehtävissä Neuvostoliitossa. Hän oli lähtöisin Dagestanista ja Mahatškalassa järjestetäänkin vuosittain painikilpailut hänen muistokseen.

## Lähteet
* FILA:n tietokanta
* http://thisday.org.ua/content/view/1007/42/
Arkadiusz Skrzypaszek

**Arkadiusz Skrzypaszek** (s. 20. huhtikuuta 1968 Oświęcim) on puolalainen entinen nykyaikainen viisiottelija. Hän voitti kaksi kultamitalia Barcelonan vuoden 1992 kesäolympialaisista; henkilökohtaisessa kilpailussa hänen jälkeensä hopealle sijoittui Attila Mizsér. Joukkuekilpailussa Puolan joukkueen jäseninä olivat lisäksi Maciej Czyzowicz ja Dariusz Gozdziak.

## Lähteet
*Profiili  Sports Reference LLC.
Johann Strauss

**Johann Strauss** voi viitata kolmeen eri säveltäjään:

*Johann Strauss vanhempi (1804–1849) eli Johann Strauss I, säveltäjä
*Johann Strauss nuorempi (1825–1899) eli Johann Strauss II, säveltäjä, Johann I:n poika, kuuluisin kolmesta
*Johann Strauss III (1866–1939), säveltäjä, Eduard Straussin poika ja Johann Strauss I:n pojanpoika
Pyöräily kesäolympialaisissa 2008

**[[Pyöräily]]ssä** kilpailtiin vuoden 2008 kesäolympialaisissa 18 lajissa. Kilpailut alkoivat 9. elokuuta miesten maantiepyöräilyn maantieajolla ja päättyivät 23. elokuuta miesten maastopyöräilyn maastoajoon. Ratapyöräilyssä kilpailtiin 15.–19. elokuuta. Uutena lajina mukana olympialaisissa oli BMX, joissa oli sekä miehille että naisille kilpailu.

Kilpailut järjestettiin Laoshanissa sijaitsevalla velodromilla ja alueella sijaitsevassa puistossa, jonne maastopyöräilyn rata rakennettiin. Myös BMX-stadion sijaitsi Laoshanissa.

Maantieajo ajettiin *Urban Cycling Road* -reitillä, joka alkoi Pekingistä Yongdingmenin pohjoisaukiolta, läheltä Tiananmenin aukiota. Reitti päättyi Changpingissä sijaitsevaan Juyongiin. Miesten reitin kokonaispituus oli noin 245&nbsp;km. Alussa oli noin 80 kilometrin tasainen osuus, jonka jälkeen ajettiin 23,8 kilometrin pituinen loppulenkki seitsemään kertaan. Loppulenkillä oli 11 kilometrin pituinen nousu, jonka keskijyrkkyys oli vajaa 4&nbsp;%. Nousun jyrkkyys kuitenkin vaihteli suuresti jyrkimpien kohtien ollessa noin 10&nbsp;%.

Naisten maantieajo ajettiin samalla reitillä kuin miesten maantieajo. Naisten kilpailun kokonaispituus oli noin 126&nbsp;km ja loppulenkki ajettiin kahteen kertaan.

## Lajit

### Ratapyöräily
* Joukkueajo, miehet
* Sprintti, miehet
* Keirin, miehet
* 4&nbsp;000&nbsp;m joukkuetakaa-ajo, miehet
* 4&nbsp;000&nbsp;m henkilökohtainen takaa-ajo, miehet
* 50&nbsp;km Madison-ajo, miehet
* 40&nbsp;km pisteajo, miehet
* Sprintti, naiset
* 3&nbsp;000&nbsp;m henkilökohtainen takaa-ajo
* 25&nbsp;km pisteajo, naiset

### Maantiepyöräily
* Maantieajo, miehet - 239&nbsp;km
* Aika-ajo, miehet - 46,8&nbsp;km
* Maantieajo, naiset - 120&nbsp;km
* Aika-ajo, naiset - 31,2&nbsp;km

### Maastopyöräily
* Maastoajo, miehet
* Maastoajo, naiset

### BMX
* BMX, miehet
* BMX, naiset

## Mitalistit
### Maantiepyöräily

### Ratapyöräily

### BMX

### Maastopyöräily

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Maantieajon reitti ja profiili Cyclingnews.com-sivustolla
Ogosta-stadion

**Ogosta-stadion** on monikäyttöinen stadion Montanassa Bulgariassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa PFC Montanan kotikenttänä. Stadionille mahtuu 7 000 ihmistä.
The Great American Bash

**The Great American Bash** oli showpainin jokavuotinen pay-per-view (PPV) -tapahtuma, jonka tuottivat National Wrestling Allianceen kuulunut Jim Crockett Promotions ja sen jälkeen World Championship Wrestling (WCW). Vuosina 1985-1990 tapahtuman tuotti NWA, ja vuosina 1991-2000 WCW.

WCW:n viimeinen The Great American Bash järjestettiin vuonna 2000. Tapahtuman järjestäminen lopetettiin, kun World Wrestling Entertainment (silloin nimellä World Wrestling Federation) osti WCW:n. Vuonna 2004 WWE palautti tapahtuman uudestaan ohjelmaansa vuosiksi 2004-2009 nimellä WWE The Great American Bash.

## Katso myös
* WWE The Great American Bash
* World Wrestling Entertainment
* Showpaini
Aleksandăr Šalamanovin stadion

**Aleksandăr Šalamanovin stadion** on monikäyttöinen stadion Sofiassa, Bulgariassa. Stadion avattiin vuonna 1932. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa PFK Slavija Sofian kotikenttänä. Stadionille mahtuu 18&nbsp;000 ihmistä.
Panajot Volovin stadion

**Panajot Volovin stadion** on monikäyttöinen stadion Šumenissa Bulgariassa. Nykyään sitä käytetään enimmäkseen jalkapallossa PFC Šumenin kotikenttänä. Stadionille mahtuu 24&nbsp;390 ihmistä.
Night of Champions

**Night Of Champions** on World Wrestling Entertainmentin järjestämä vuosittainen showpainitapahtuma. Night Of Championsin nimi oli vuosien 2001-2007 **Vengeance**. Tapahtuma keksittiin vuonna 2001, milloin se pidettiin 9. joulukuuta, 2001 San Diego Sports Arenalla San Diego, Kaliforniassa paikaten Armegeddonin. Vuosina 2003-2004 Vengeance oli RAW brändin oma pay-per-view (PPV), kunnes vuonna 2007 ei käytetty enää tapahtumia brändeittäin.

Vuonna 2002 Vengeance otti Fully Loadedin paikan ja vuonna 2005 se otti The Great American Bashin paikan. Vuonna 2007 se nimettiin *Vengeance: Night of Championsiksi*, missä kaikki yhdeksän mestaruutta oli puolustettiin. Vuonna 2008 nimeksi jäi *Night of Champions*. Vuonna 2009 tapahtuma siirrettiin takaisin heinäkuulle.

## Tapahtumat

## Katso myös
* Amerikkalaisen vapaapainin slangi
* World Wrestling Entertainment
* Luettelo WWE pay-per-view tapahtumista

## Aiheesta muualla
*WrestlingAlert.com
*WWE Official homepage
Zermatt

**Zermatt** on kunta Valais’n kantonissa Sveitsissä. Kunnan keskus sijaitsee noin 1,6 kilometriä merenpinnan yläpuolella Mattertalin laaksossa Alpeilla. Zermatt on saksalaisen kielialueen eteläisin paikkakunta ja Sveitsin tunnetuimpia talviurheilukeskuksia. Monet Sveitsin korkeimmista vuorista, muun muassa Dufourspitze ja Matterhorn, sijaitsevat Zermattin seudulla.

## Väestö

Zermattissa oli joulukuussa 2019 5&nbsp;765 vakinaista asukasta, joista 41 prosenttia oli ulkomaalaisia. Ulkomaalaisryhmistä suurimpia ovat portugalilaiset, saksalaiset ja italialaiset. Kunnan suurimmat uskontoryhmät ovat roomalaiskatoliset (80 %) ja evankelis-reformoidut (9 %).

## Matkailu
Matkailu on Zermattin pääelinkeino. Kunnan talviurheilukeskus on jakaantunut kolmeen laskettelualueeseen, joiden rinteiden yhteenlaskettu pituus on yli 360 kilometriä. Lähes neljä kilometriä korkean Klein Matterhornin hissit ja rinteet ovat auki myös kesällä. Sinne pääsee myös Italian puolelta Breuil-Cervinian talviurheilukeskuksesta.   Kesäaikana Zermatt on suosittu vaelluskohde. Zermattin seudulla, Randassa, Täschissä ja Zermattissa, sijaitsee yli 400 kilometriä merkittyjä kävelyreittejä.

## Liikenne

Liikenne Zermattissa on säädelty varsin yksityiskohtaisesti. Liikennesäädösten mukaan kadut ja tiet on lähtökohtaisesti varattu jalankulkijoille. Yksityisautoilu onkin Zermattissa kielletty kokonaan. Myös poltto- ja dieselmoottoreilla toimivat ajoneuvot on kielletty; poikkeuksena pelastuspalvelu, lääkärikuljetukset ja erikseen luvan saavat tavarankuljetukset ovat sallittuja. Sähköautot on sallittu hotelleille ja takseille sekä tavaran kuljettajille. 

Liikennemääräykset asettavat tiukkoja rajoituksia muun muassa sähköautojen ulkomuodolle. Autot saavat olla korkeintaan 1,4 metriä leveitä, kaksi metriä korkeita ja neljä metriä pitkiä. Kuorma saa olla korkeintaan kolme tonnia. Myös futuristinen muotoilu on kielletty.

Kaupungissa on noin 500 sähköautoa, joista suurin osa on rakennettu kaupungin kahdessa autopajassa, Stimbossa tai Garage Jumbossa. Zermattin ensimmäiset nykymallin mukaiset sähköautot valmistuivat vuonna 1977, ja ne ovat yhä käytössä.

Pienautojen lisäksi Zermattissa on ollut sähköbusseja vuodesta 1988. Säännöllistä reittiliikennettä hoitavat autot ovat 6–12,5-metrisiä ja niihin mahtuu 50–80-matkustajaa.

Zermattiin kuljetaan pääosin MGB-yhtiön junalla 12 minuutin matkan päässä olevasta Täschistä, jossa on isot pysäköintihallit aseman tuntumassa. Zermatt on Glacier Express -matkailujunan pääteasema. Vuorille kaupungista pääsee köysiradoilla tai Gornergratbahnin junalla .

Zermatt on helikopterilentoihin erikoistuneen Air Zermattin kotipaikka ja yksi yhtiön tukikohdista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*