open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Catarina Ligendza

**Catarina Ligendza** (s. 18. lokakuuta 1937 Tukholma) on ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Ligendza opiskeli aluksi Tukholmassa, sitten Henriette Klink-Schneiderin johdolla Würzburgin konservatoriossa, tämän jälkeen Wienissä ja vielä Trude Eipperlen johdolla Stuttgartissa. Esiintymisuransa jo aloitettuaan hän täydensi opintojaan Josef Greindlin johdolla Saarbrückenissä. Myös Ligendzan vanhemmat Einar Beyron ja Brita Hertzberg olivat laulajia.

Ligendza teki oopperadebyyttinsä vuonna 1965 Linzissä kreivittären roolissa oopperassa *[[Figaron häät]]*. Vuosina 1966–69 Ligendza lauloi Saarbrückenin oopperassa ja vuosina 1970–1988 Deutsche Oper Berlinissä. Hän teki esiintymisiä myös esimerkiksi La Scalassa, Metropolitan-oopperassa ja Covent Gardenissa. Ligendza ansioitui etenkin Richard Wagnerin oopperoiden rooleissa. Hän esiintyikin vuosina 1971–1977 vuosittain Bayreuthin juhlilla ja teki paluun sinne vielä vuonna 1987. Tukholmassa hän esiintyi vain joitain kertoja.

Ligendza vetäytyi esiintymisuraltaan vuonna 1988. Hän asettui Jämtlandiin ja toimi Opera Jemt -yhtiön taiteellisena johtajana. Hän on ollut vuodesta 1975 Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäsen, ja hänellä on Kammersängerin-arvonimi. Myös hänen miehensä Peter Ligendza on muusikko. 

## Lähteet
Rooman valtakunnan rappio ja tuho

**Rooman valtakunnan rappio ja tuho** () on kuudessa osassa vuosina 1776–1789 ilmestynyt englantilaisen historioitsija Edward Gibbonin kirjoittama teos. Se jäljittää Rooman valtakunnan historiaa keisarikunnan loistoajoista Itä-Rooman häviöön ja kuvaa valtakunnan rappion syitä sekä kristinuskon nousua. Gibbon esitti kirjassa kritiikkiä uskontoa kohtaan ja kyseenalaisti kirkon marttyyrihistorian, mikä herätti polemiikkia. Teoksen ensimmäinen osa julkaistiin Lontoossa vuonna 1776, ja toinen ja kolmas osa vuonna 1781. Neljäs, viides ja kuudes osa ilmestyivät vuosina 1788–1789.

Teos on varsinkin anglosaksisessa maailmassa elävä klassikko ja se käännettiin jo varhain suurille kulttuurikielille, mutta se suomennettin ensimmäisen kerran vasta vuonna 1999. Sen kolme ensimmäistä osaa on ilmestynyt Albionin kustantamana Erkki Salon suomennoksena.

## Lähteet
Leena Siukonen-Penttilä

**Leena Maija Siukonen-Penttilä** (28. tammikuuta 1924 Viipuri – 17. joulukuuta 1994) oli suomalainen viulisti. Siukonen-Penttilä aloitti musiikkiharrastuksensa lapsena ja soitti viulun lisäksi pianoa. Viulusta tuli myöhemmin hänen pääinstrumenttinsa.

Tultuaan ylioppilaaksi vuonna 1943 Siukonen-Penttilä opiskeli Sibelius-Akatemiassa pianonsoittoa Martti Paavolan ja viulunsoittoa Onni Suhosen johdolla. Lisäksi hän opiskeli Helsingin yliopistossa, josta hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 1952. Vuonna 1945 hän voitti ensimmäiset Maj Lind -pianonsoittokilpailut ja suoritti diplomitutkinnon ja antoi ensimmäisen pianonsoittokonsertin 1946. Vuonna 1948 hän suoritti viuludiplomin ja antoi ensimmäisen viulunsoittokonsertin 1951. Siukonen-Penttilä toimi Sibelius-Akatemiassa viulunsoiton opettajana vuosina 1953–1990, viulumusiikin lehtorina vuosina 1969–1990 ja jousisoitinten ainejohtajana vuosina 1983–1987. Vuosina 1956–1964 hän oli lisäksi Ilta-Sanomien musiikkiarvostelijana sekä useaan otteeseen Jean Sibelius -viulukilpailun tuomariston jäsen.

Siukonen-Penttilän sisaria olivat sellisti Varpu Siirala (1925–2017) ja pianisti Inkeri Siukonen (1927–2014). Sisarukset esiintyivät Trio Siukosena. Heidän setänsä oli säveltäjä, kuoronjohtaja ja musiikkipedagogi Wilho Siukonen. Inkeri Siukosen puoliso vuosina 1956–1977 oli pianisti Kauko Kuosma.

Siukonen-Penttilän puoliso vuodesta 1964 oli kirjailija Eino Penttilä. Heidän testamenttilahjoituksellaan Suomen Kulttuurirahastolle on perustettu Leena Siukosen ja Eino Penttilän rahasto, joka jakaa apurahoja suomalaisen viulunsoittotaidon edistämiseksi.

## Lähteet
Nuorisofestivaalien yleisurheilukilpailut 1962

Vuoden 1962 Nuorisofestivaalit järjestettiin Helsingissä ja niiden yleisurheilukilpailut Helsingin Olympiastadionilla 30.-31. heinäkuuta 1962. Tilanne oli Suomessa urheilupoliittisesti niin kriittinen, ettei ainoatakaan SVUL:ään kuuluvan SUL:n edustusurheilijaa osallistunut näihin tasokkaisiin kilpailuihin. Myös parhaat TUL:n yleisurheilijat pysyttelivät poissa kilpailuista. Kisoissa oli 224 urheilijaa 20 maasta. Kaksipäiväisten kisojen yleisömäärä oli 9&nbsp;000 katsojaa. Neuvostoliittolaiset maailmanhuiput tekivät kisoissa hyviä tuloksia. Stadionin uusi ennätys syntyi yhdeksässä lajissa.

## Miehet

## Naiset

## Lähteet
*WORLD STUDENT GAMES (UIE)  - GBR Athletics

## Viitteet
Maxwel Cornet

**Gnaly Maxwel Cornet** (s. 27. syyskuuta 1996 Bregbo, Norsunluurannikko) on ranskalais-norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan laitahyökkääjä. Hän on pituudeltaan 179-senttimetrinen. Hän edusti Ranskan Ligue 2:ssa Metziä ja Ligue 1:ssä Lyonia. Hän siirtyi vuonna 2021 englantilaisseura Burnleyyn ja vuotta myöhemmin saman maan West ham Unitediin. Kauden 2025–2026 hän pelaa lainasopimuksella Serie A:n Genoassa.

Cornet pelasi pitkään ranskalaisseura Metzin junioreissa. Edustusjoukkueeseen hän nousi kaudella 2012–2013. Tammikuussa 2015 hän siirtyi Lyoniin ja kuului kaudesta 2015–2016 lähtien joukkueen vakiokokoonpanoon. Hän pelasi kauden 2020–2021 loppuun mennessä Lyonin joukkueessa Ligue 1:ssä 184 ottelua ja tehnyt niissä 31 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi 23 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Marraskuussa 2018 hän teki alkulohko-ottelussa Manchester Cityä vastaan kaksi maalia, ja elokuussa 2020 hän teki voitokkaassa puolivälieräottelussa maalin samaa joukkuetta vastaan. Eurooppa-liigassa Cornet pelasi 16 ottelua ja teki kaksi maalia. Kaudella 2021–2022 Cornet pelasi Burnleyn joukkueessa 26 valioliigaottelua ja teki niissä yhdeksän maalia, millä hän oli joukkueensa paras maalintekijä. Seuraavalla kaudella hän pelasi West Hamissa 14 valioliigaottelussa, mutta oli vain kahdesti avauskokoonpanossa. Hän oli pohjevamman vuoksi viisi kuukautta kentiltä sivussa. West Haamin voittamassa Konferenssiliigassa hän pelasi viidessä ottelussa 207 minuuttia. Kaudella 2023–2024 hän pelasi seitsemässä valioliigaottelussa, oli kerran avauskokoonpanossa ja teki yhden maalin. Eurooppa-liigassa hän tuli kuudessa ottelussa vaihdosta kentälle. Kauden 2024–2025 alkupuolen hän oli lainalla Southamptonissa, jossa pelasi kahdessa valioliigaottelussa. Kevätkaudella 2025 hän pelasi lainasopimuksella Genoassa seitsemän Serie A:n ottelua ja teki kaksi maalia. Hänen kautensa päättyi lihasvammaan maaliskuun alussa.

Cornet pelasi useissa Ranskan nuorisomaajoukkueissa mutta on aikuisten tasolla edustanut Norsunluurannikon maajoukkuetta. Ensimmäisen A-maaottelunsa hän pelasi kesäkuussa 2017 ystävyysottelussa Alankomaita vastaan. Ensimmäisen maajoukkuemaalinsa hän teki syyskuussa 2017 Gabonia vastaan. Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2019 hän pelasi viisi ottelua ja teki maalin alkulohko-ottelussa Namibiaa vastaan. Vuonna 2022 järjestetyissä Afrikan-mestaruuskilpailuissa hän pelasi kaksi ottelua. Elokuun 2025 loppuun mennessä Cornet on pelannut 31 A-maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia. Hän on kuulunut maajoukkueeseen viimeksi syyskuussa 2023.

## Lähteet
Puškinskajan metroasema

**Puškinskajan metroasema** tarkoittaa seuraavia asioita:

*Puškinskajan metroasema (Moskovan metro), Tagansko-Krasnopresnenskaja-linjan asema (Moskova).
*Puškinskajan metroasema (Pietarin metro)‎, Kirovin–Viipurin-linjan asema (Pietari).
Kalužskajan metroasema

**Kalužskaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 12. elokuuta 1974.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fernando Marçal

**Fernando Marçal de Oliveira** (s. 19. helmikuuta 1989 São Paulo) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän on pituudeltaan 178-senttimetrinen. Hän edustaa Brasilian Série A:ssa pelaavaa Botafogoa.

Marçal siirtyi vuonna 2010 kotimaastaan Portugaliin, jossa hän edusti Torreensea, Nacionalia ja Benficaa. Viimeksi mainitun joukkueessa hän ei kuitenkaan pelannut yhtään liigaottelua vaan oli lainalla Turkissa Gaziantepsporin joukkueessa kaudella 2015–2016 ja Ranskassa Guingampin joukkueessa kaudella 2016–2017. Kesällä 2017 Marçal siirtyi Lyoniin. Hän on pelannut Ligue 1:ssä 73 ottelua, joista Guingampissa 31 ja Lyonissa 42. Mestarien liigassa hän pelasi Lyonin joukkueessa 10 ottelua. Eurooppa-liigassa hän on pelannut kahdeksan ottelua, joista Nacionalissa kaksi ja Lyonissa kuusi.

Syyskuussa 2020 Marçal siirtyi kaksivuotisella sopimuksella englantilaisseura Wolverhampton Wanderersiin. Debyyttikaudellaan Wolverhamptonissa hän pelasi 13 Valioliigan ottelua. Kaudella 2021–2022 hän pelasi 18 valioliigaottelua sekä yhden FA Cupin ottelun.

Kesällä 2022 Marçal siirtyi brasilialaisseura Botafogoon. Hän voitti Botafogossa vuonna 2024 Brasilian mestaruuden ja Copa Libertadoresin.

## Lähteet
Snow Tha Product

**Snow Tha Product** (oikealta nimeltään **Claudia Alexandra Madriz Meza**, s. 24. kesäkuuta 1987 San José, Yhdysvallat) on amerikanmeksikolainen rap-artisti ja  näyttelijä.

Hänen esikoisalbumi *Unorthodox* julkaistiin 26. lokakuuta 2011. Hän on näytellyt Lil' T:tä yhdysvaltalaisessa rikosdraamasarjassa *[[Queen of the South]]*.

## Ura
Meza aloitti musiikkiuransa freestyle-rapin kautta teini-ikäisenä ja alkoi keskittymään musiikin tekemiseen 19-vuotiaana.

Alussa hän käytti taiteilijanimenä Disneyn Lumikki-hahmon englanninkielistä nimeä "Snow White", sekä hieman myöhemmin nimeä "Snow White Tha Product". Vuonna 2013 nimeksi muuttui "Snow Tha Product".

## Diskografia
### Albumit
* Unorthodox (2011)

### Singlet
* *Half Way There...Pt. 1* (2016)

### Kokoelmalevyt
* *Verbal Assault Vol. 1* (2007)
* *Raising the Bar* (2008)
* *Verbal Assault Vol. 2* (2009)
* *Run Up or Shut Up* (2010)
* *Wake Ya Game Up, Vol. 1* (2010)
* *Unorthodox 0.5* (2011)
* *Good Nights & Bad Mornings* (2012)
* *Good Nights & Bad Mornings 2: The Hangover* (2013)
* *The Rest Comes Later* (2015)
* *Vibe Higher* (2018)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto 
*
Maxence Caqueret

**Maxence Caqueret** (s. 15. helmikuuta 2000 Vénissieux) on ranskalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 174-senttimetrinen. Hän edustaa Italian Serie A:ssa pelaavaa Comoa.

## Seurajoukkueura

### Lyon
Caqueret pelasi Lyonin junioreissa vuodesta 2011. Edustusjoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran alkuvuonna 2019 kahdessa Ranskan cupin ottelussa. Kaudella 2019–2020 hän pelasi edustusjoukkueessa kahdeksan Ligue 1:n, kaksi Ranskan cupin ja kolme Ranskan liigacupin ottelua. Tammikuussa 2020 hän teki maalin Ranskan cupin ottelussa Bourg-en-Bressea vastaan. Mestarien liigassa hän pelasi elokuussa 2020 täydet minuutit toisessa neljännesvälieräottelussa Juventusta, puolivälieräottelussa Manchester Cityä ja tappiollisessa välierässä Bayern Müncheniä vastaan.

Kaudella 2020–2021 Caqueret pelasi 29 Ligue 1:n ottelua ja kaudella 2021–2022 31 Ligue 1:n ottelua. Caqueret debytoi kaudella 2021–2022 myös Eurooppa-liigassa, jossa hän pelasi kahdeksan ottelua. Toukokuussa 2022 Caqueret solmi Lyonin kanssa vuoteen 2026 ulottuvan jatkosopimuksen ja kahta kuukautta myöhemmin pidensi sopimustaan vielä yhdellä vuodella. 

Caqueret pelasi Lyonissa vuosina 2019–2025 kaikki kilpailut mukaan lukien yhteensä 184 ottelua, joissa hän teki seitsemän maalia ja antoi 15 maalisyöttöä.

### Como
Tammikuussa 2025 Caqueret siirtyi Lyonista italialaisseura Comoon 4,5-vuotisella sopimuksella. Siirtosummaksi uutisoitiin 16,5 miljoonaa euroa.

## Maajoukkueura
Caqueret on pelannut Ranskan eri nuorisomaajoukkueissa yhteensä 70 ottelua ja tehnyt niissä yli kymmenen maalia. Hän pelasi alle 17-vuotiaiden EM- ja MM-kilpailuissa 2017, alle 19-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 sekä alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2021 ja 2023. Hän toimi vuoden 2023 alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa Ranskan kapteenina ja teki maalin alkulohko-ottelussa Sveitsiä vastaan.

## Lähteet
Spartakin metroasema

**Spartak** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 27. elokuuta 2014.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karl Toko Ekambi

**Karl Louis Brillant Toko Ekambi** (s. 14. syyskuuta 1992 Pariisi, Ranska) on ranskalais-kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Ettifaqia.

## Seurajoukkueura
Toko Ekambi nousi Paris FC:n junioreista edustusjoukkueeseen kaudella 2011–2012. Hän pelasi Ligue 2:ssa Sochaux'n joukkueessa kausina 2014–2016 ja Ligue 1:ssä Angersin joukkueessa kausina 2016–2018. Jälkimmäisellä pääsarjakaudella hän teki 17 maalia ja oli joukkueensa paras sekä koko sarjan yhdeksänneksi paras maalintekijä. Kesällä 2018 hän siirtyi espanjalaisseura Villarrealiin. Hän pelasi 1,5 kauden aikana La Ligassa 52 ottelua ja teki niissä 16 maalia.

Tammikuussa 2020 hän siirtyi lainasopimuksella Lyoniin ja kesällä 2020 hän siirtyi seuraan pysyvästi. Toko Ekambi pelasi Lyonissa vuosina 2020–2023 92 Ligue 1:n ottelua, joissa hän teki 32 maalia. Hän pelasi kaudella 2019–2020 myös neljä Mestarien liigan ottelua ja kaudella 2021–2022 kymmenen Eurooppa-liigan ottelua, joissa hän teki kuusi maalia. Kevätkauden 2023 hän pelasi lainalla Rennesissä, jossa hän teki 17 Ligue 1 -ottelussa kolme maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kaksi ottelua ja teki kaksi maalia.

Elokuussa 2023 Toko Ekambi siirtyi saudiarabialaiseen Abhaan 1,5 miljoonan euron siirtosummalla. Toko-Ekambi pelasi Abhassa yhteensä 17 ottelua, joissa hän teki viisi maalia. Tammikuussa 2024 hän siirtyi Abhasta saman sarjan Al-Ettifaqiin.

## Maajoukkueura
Toko Ekambi on pelannut Kamerunin maajoukkueessa 60 ottelua ja tehnyt niissä 14 maalia. Hän on edustanut maataan Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2017, 2019, 2021 ja 2023 sekä Maanosaliittojen cupissa 2017. Vuoden 2022 MM-kilpailuissa hän pelasi kaikki kolme alkulohko-ottelua Kamerunin jäädessä pudotuspelien ulkopuolelle.

Helmikuussa 2024 Toko Ekambi ilmoitti lopettavansa maajoukkueuransa.

## Lähteet
Babuškinskajan metroasema

**Babuškinskaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sviblovon metroasema

**Sviblovo** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. syyskuuta 1978.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bruno Guimarães

**Bruno Guimarães Rodriguez Moura** (s. 16. marraskuuta 1997 Rio de Janeiro) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Englannin Valioliigan Newcastle Unitedia, johon hän siirtyi tammikuussa 2022 Ranskan Ligue 1:ssä pelaavasta Lyonista.

Bruno Guimarães edusti kotimaassaan Audaxia ja Athletico Paranaensea. Jälkimmäisessä joukkueessa hän voitti Copa Sudamericanan vuonna 2018. Hän siirtyi ranskalaisseura Lyoniin tammikuussa 2020. Kevään 2020 aikana hän pelasi kolme Ligue 1:n ottelua ja neljä Mestarien liigan ottelua. Kaudella 2020–2021 hän pelasi 33 Ligue 1 -ottelua, joissa hän teki kolme maalia. Kaudella 2021–2022 hän pelasi Ligue 1:ssä 20 ottelua ja Eurooppa-liigassa viisi ottelua. Tammikuun lopun seurasiirron jälkeen hän pelasi Newcastle Unitedissa loppukauden aikana 17 valioliigaottelua ja teki niissä viisi maalia, joista kaksi huhtikuussa 2–1-kotivoitossa Leicester Cityä vastaan. Kaudella 2022–2023 hän teki 32 liigaottelussa neljä maalia. Kaudella 2023–2024  hän pelasi Valioliigassa 37 ottelua, joissa teki seitsemän maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä. Mestarien liigassa hän pelasi täyden ajan Newcastlen kaikissa kuudessa ottelussa. Kaudella 2024–2025 hän oli avauskokoonpanossa Newcastlen kaikissa 38 valioliigaottelussa. Hän teki viisi maalia ja antoi kuusi maalisyöttöä. Newcastlen voittamassa Englannin liigacupissa hän pelasi kuudessa ottelussa. Loppuottelussa Liverpoolia vastaan hän pelasi täyden ajan.

Bruno Guimarães pelasi Brasilian alle 23-vuotiaiden maajoukkueessa. Brasilian A-maajoukkueessa hän on pelannut 35 ottelua, joista ensimmäisen marraskuussa 2020. Avauskokoonpanossa hän on ollut 24 kertaa. Maaliskuussa 2022 hän teki maalin MM-karsintaottelussa Boliviaa vastaan. Se on edelleen hänen ainoa maajoukkuemaalinsa (tilanne 24.6.2025). MM-kilpailuissa 2022 hän tuli vaihdosta kentälle kahdessa alkulohko-ottelussa. Hän pelasi Tokion olympialaisissa 2021 kultaa voittaneen Brasilian olympiajoukkueen kaikissa kuudessa ottelussa lähes täydet minuutit ja oli välieräottelun Meksikoa vastaan ratkaisseessa rangaistuspotkukilpailussa yksi Brasilian neljästä maalintekijästä.

## Lähteet
Marcelo Antônio Guedes Filho

**Marcelo Antônio Guedes Filho** (s. 20. toukokuuta 1987 São Vicente) on brasilialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustaja. Hän on pituudeltaan 191-senttimetrinen. Hän edustaa Ranskan Ligue 1:ssä pelaavaa Lyonia.

Marcelo on kotimaansa lisäksi pelannut Puolassa, Alankomaissa, Saksassa, Turkissa ja vuodesta 2017 Ranskassa. Hän on pelannut näiden eurooppalaismaiden pääsarjoissa yhteensä lähes 350 ottelua. Mestarien liigassa hän on pelannut yhteensä 25 ottelua kolmena eri kautena. Hän on voittanut Puolan-mestaruuden Wisła Krakovan joukkueessa vuonna 2009, Turkin mestaruuden Beşiktaşin joukkueessa vuosina 2016 ja 2017 sekä Alankomaiden cupin PSV Eindhovenin joukkueessa vuonna 2012.

Marcelo on pelannut Brasilian alle 20-vuotiaiden maajoukkueessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Malahovka

**Malahovka** () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä 10 kilometriä itään Moskovasta. Malahovkin asukasluku on 24&nbsp;004 (2010).

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut
Berit Lindholm

**Berit Maria Lindholm** (o.s. **Jonsson**; 1934 Tukholma – 12. elokuuta 2023) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan sopraano.

Lindholm teki debyyttinsä vuonna 1963 kreivittären roolissa *[[Figaron häät|Figaron häiden]]* esityksessä Tukholmassa. Hän esiintyi ensimmäisen kerran Covent Gardenissa vuonna 1966 ja kuului Bayreuthin festivaalin laulajiin vuosina 1967–1974. Yhdysvaltain-debyyttinsä Lindholm teki vuonna 1972 San Franciscossa, ja Metropolitan-oopperaan hän pääsi esiintymään vuonna 1975. Lindholmin rooleihin kuuluivat *Figaron häiden* kreivittären ohella muiden muassa Kassandra (*[[Troijalaiset]]*), Isolde (*[[Tristan ja Isolde]]*), Brünnhilde (*[[Nibelungin sormus]]*) ja Krysothemis (*[[Elektra (ooppera)|Elektra]]*). Lindholm teki esiintymisiä myös esimerkiksi Bolšoi-teatterissa, Wienin valtionoopperassa ja Scottish Operassa.

Lindholm sai hovilaulajattaren arvonimen vuonna 1976.

## Lähteet
Georg Stefan Troller

**Georg Stefan Troller** (10. joulukuuta 1921 Wien – 27. syyskuuta 2025) oli kirjailija, käsikirjoittaja ja toimittaja. Hän on asunut Itävallassa, Yhdysvalloissa ja Ranskassa.

Juutalaisperheeseen syntynyt Troller joutui poistumaan Wienistä kansallissosialismin nousun takia. Hän pakeni Ranskan ja Pohjois-Afrikan kautta Yhdysvaltoihin. Hän oli työskennellyt jo Itävallassa kirjansitojana ja jatkoi tätä työtä vuodesta 1941, kunnes liittyi asepalvelukseen Yhdysvaltain riveissä vuonna 1943. Toisen maailmansodan viimeisinä vuosina Troller oli sijoitettuna Eurooppaan, ja hän oli Münchenissä vuoteen 1946 saakka. Yhdysvaltoihin palattuaan hän opiskeli englanninkielistä kirjallisuutta Kalifornian yliopistossa. Troller kuitenkin palasi lyhyesti Wieniin ja sitten vuonna 1949 Pariisiin, johon asettui ja jossa aloitti vuonna 1951 työskentelyn journalistina.

Troller teki käsikirjoituksia useisiin Länsi-Saksassa esitettyihin televisio- ja radio-ohjelmiin, joihin kuului *Pariser Journal*, jonka parissa hän työskenteli kymmenen vuoden ajan. Ohjaaja Axel Cortin kanssa Troller teki yhteistyötä *[[Der junge Freud]]* -hankkeessa (1976) ennen kuin aloitti tämän kanssa *[[Wohin und zurück]]* -trilogian laatimisen. Trilogia koostui Trollerin käsikirjoittamista elokuvista *An uns glaubt Gott nicht mehr*, *Santa Fe* ja *Welcome in Vienna*, jotka perustuvat löyhästi Trollerin kokemuksiin vuosilta 1938–1946. Troller on julkaissut useita kirjoja, joissa käsitellään esimerkiksi Pariisia ja Trollerin kohtaamisia ihmisten kanssa.

Trollerin saamien useiden palkintojen ja tunnustusten joukossa ovat Bundesverdienstkreuz ja Boulevard der Stars -tähti Berliinissä. Troller on Berliinin taiteiden akatemian jäsen.

## Lähteet
Lermontovski prospektin metroasema

**Lermontovski prospekt** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 9. marraskuuta 2013.

## Lähteet
Marksistskajan metroasema

**Marksistskaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jasenevon metroasema

**Jasenevo** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 17. tammikuuta 1990.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Šosse Entuziastovin metroasema

**Šosse Entuziastov** () on yksi Kalininsko-Solntsevskajan linjan asemista Moskovan metrossa. Se avattiin 30. joulukuuta 1979.Aseman ulkopuolella on samanniminen katu, jonka mukaan se on saanut nimensä.

Asema sijaitsee metrolinjojen&nbsp;8 ja&nbsp;14 risteyskohdassa. Siltä on mahdollista siirtyä ulkokautta linjan&nbsp;14 (Moskovan keskuskehä) samannimiselle asemalle.

## Lähteet
Disdrometri

**Disdrometri** on hydrometeorien kuten vesipisaroiden ja lumihiutaleiden kokojakauman mittaamiseen käytetty laite. Nykyaikaisilla disdrometreillä voidaan mitata myös hydrometeorien putoamisnopeutta ja muotoa. Mitattujen ominaisuuksien avulla voidaan lisäksi arvioida sateen voimakkuutta ja olomuotoa. Vastaavasti disdrometrien käyttökohteet ovat moninaisia. Niitä käytetään muun muassa lentokenttähavainnoissa, tieteellisessä tutkimuksessa ja hydrologisissa sovellutuksissa.

## Mittalaitetyypit
Disdrometrit voidaan jakaa toimintaperiaatteensa perusteella useisiin laitetyyppeihin, jotka soveltuvat erilaisiin käyttötarkoituksiin. 

Jo 1960-luvulta käytössä olleilla Joss-Waldvogel-disdrometreillä sadepisaroiden koon mittaus perustuu putoamistörmäysten voimakkuuteen. Mittauskalvolla tapahtuvien törmäysten impulssi muutetaan sähkömekaanisen muuntimen ja vahvistimen avulla sähköiseksi impulssiksi, jonka voimakkuudesta määritetään pisaroiden koko. Toimintaperiaatteesta johtuen laitetyyppi ei sovellu lumisateen mittaamiseen.

Laseriin perustuvat laitteet mittaavat sadepartikkelien varjot, niiden pudotessa vaakasuuntaisen levymäisen valokentän tuottavan laserin ja fotodiodirivistön välistä. Hydrometeorin koko saadaan fotodiodeilla havaitun varjon leveydestä.

Monissa uudemmissa laitetyypeissä käytetään epäkoherenttia valoa ja valoherkkää kennoa. Yhden pikselirivin vaakasuuntaista kennoa käyttävissä laitteissa hydrometeorit putoavat valolähteen ja kennon välistä, jolloin suurella nopeudella kennoa näytteistämällä sadepisaroista tai lumihiutaleista voidaan muodostaa kaksiulotteinen kuva. Kahta päällekkäin ladottua kamerayksikköä käyttämällä voidaan mitata putoamisnopeus hydrometeorin havaitsemisen aikaerosta. Kaksiulotteisia kuvia tallentavia digitaalisia valokuva- tai videokameroita hyödyntävillä laitteilla saadaan tyypillisesti tarkempia kuvia hydrometeoreista, jolloin niiden koko ja muoto voidaan määrittää täsmällisemmin. Suurnopeuskameraa hyödyntävissä laitteissa putoamisnopeus määritetään hydrometeorin sijainnin muutoksista peräkkäisissä kuvissa.

## Lähteet
Over Horizon

**Over Horizon** () on Hot-B:n kehittämä ja julkaisema räiskintäpeli. Peli on julkaistu Nintendo Entertainment Systemille vuonna .

Peli on julkaistu Japanin lisäksi Euroopassa.

## Pelaaminen
Pelissä ei ole varsinaista tunnettua juonta.
Pelissä on epätavallinen mahdollisuus ampua taaksepäin. Pelissä on myös "editointitila", jossa kolmem asetyypin (laser, maaliinhakeutuva, pommi) ominaisuuksia voi muokata.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Marcus Maison

**Marcus Maison** on suomalainen Oulusta kotoisin oleva musiikkituottaja ja DJ, joka on tullut tunnetuksi Maison & Dragen -nimisestä duosta. Hänen viimeisimmät julkaisunsa No More Lies ja I’m So Excited yhdessä laulaja Mandi Fisherin kanssa ovat menestyneet hyvin niin Isossa-Britanniassa kuin Suomessa. No More Lies -biisi sijoittui Ison-Britannian Amazonin dance chartilla ykköseksi ja I’m So Excited kolmanneksi. Lisäksi I’m So Excited oli Suomen iTunes dance chartin ykkösenä, kokonaislistan toisena ja Spotifyn Suomen 50 viraalisinta listan kahdestoista.

Marcus Maison on tehnyt yhdessä Will Dragenin kanssa useita remixejä tunnetuille kansainvälisille nimille kuten Sia, Flo Rida, Kelly Clarkson, W&W, Armin van Buuren, Paul Oakenfold ja Martin Solveig.
DeAndre Hopkins

**DeAndre Hopkins** (s. 6. kesäkuuta 1992, Clemson, Etelä-Carolina) on yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon pelaaja. Hänen pelipaikkansa on laitahyökkääjä. Hopkins edustaa Arizona Cardinalsia, johon hän siirtyi vuonna 2020. Hopkins pelasi Houston Texansissa vuosina 2013–2019. Texans varasi Hopkinsin  ensimmäisellä kierroksella varaustilaisuuden 27. pelaajana.

## Lähteet
Frank Norris

**Frank Norris** (1870 Chicago, Yhdysvallat – 1902 San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen kirjailija. Hän oli naturalismin ensimmäisiä edustajia Yhdysvalloissa.

Norris opiskeli 1887–1889 Pariisissa kuvataidetta, sen jälkeen kotimaassa Kalifornian ja Harvardin yliopistoissa kirjallisuutta. Hän toimi sotakirjeenvaihtajana 1895 Etelä-Afrikassa ja 1898 Kuubassa ja työskenteli sitten toimittajana San Franciscossa ja New Yorkissa.

Norris alkoi julkaista novelleja (Yvernelle) jo 1892 mutta tuli tunnetummaksi vasta 1899 teoksella *McTeague*, joka kertoo San Franciscon slummista. Teoksella *The Octopus* hän aloitti 1901 suuren romaanitrilogian, josta hän ehti julkaista toisenkin osan *The Pit* (1903, suom. *Syvänne*). "Vehnäeepoksen" ensimmäinen osa kuvaa vehnänviljelyä Länsi-Yhdysvalloissa ja viljelijöiden taistelua kuljetusyrityksen, rautatietrustin kanssa, toisen osan aiheena on vehnäpörssi Chicagossa, ja kolmannen (*The Wolf*) oli tarkoitus kuvata taistelu leivästä Euroopan nälkäalueella. Vehnän historia oli hänelle Yhdysvaltojen, teollisuuden ja finanssimaailman valtakunnan, allegoria.

Norrisin teoksista ilmenee, miten Émile Zolan ja Rudyard Kiplingin kaltaisten kirjailijoiden ainekset kehittyvät Yhdysvalloissa: osin niistä tulee upeaa, osin niitä pilaa ylitunteellisuus ja karkeus. Norrisin kootut teokset ilmestyivät seitsenosaisena 1903.

Norris kuoli kolme päivää umpilisäkkeen leikkauksen jälkeen.

## Suomennetut teokset
* *Syvänne: kuvauksia Chicagon pörssipiireistä* (*The Pit*), lyhennellen suomentanut Yrjö Sirola, Viipuri: Viipurin työväen sanomalehti- ja kirjapaino osuuskunta 1914.
* *Naisen mahti*, suom. O. A. Joutsen. Jyväskylä: Gummerus 1921.
* *Nuoruuden rakkautta*, suom. Irene Mendelin, Jyväskylä: Gummerus 1923.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vapaasti luettavia Frank Norrisin teoksia, Project Gutenberg
Iisalmen lentokenttä

**Iisalmen lentokenttä**  on Iisalmessa, noin kymmenen kilometriä pohjoiseen sijaitseva lentokenttä.

## Perustiedot

Iisalmen lentokentän pääkiitotie, 17/35, on kestopäällystetty asfaltilla ja 654 metriä pitkä ja lisäksi 300 metriä pitkä sorapintainen jatke.

## Toiminta
Kentällä on muun muassa ultrakevyt-, moottoripurjelento- sekä lennokkitoimintaa. Ajoittain toiminta kentällä on vilkasta. Kesäisin kentällä vierailee matkailijoita ympäri Suomen.  

## Historia
Iisalmen lentokenttä perustettiin Partalan kylään 1980. Toimintaa pitkään pyörittänyt Iisalmen lentokenttäyhdistys ajettiin alas vuonna 2012, minkä jälkeen kentästä on vastannut Iisalmen kaupunki.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Max Nordau

**Max Nordau**, vuoteen 1873 *Simon Maximilian Südfeld*, (1849 Budapest – 1923 Pariisi, Ranska) oli saksankielinen juutalaissyntyinen unkarilainen kulttuurihistorioitsija ja sionistisen liikkeen perustaja. Hän asettui 1878 lääkäriksi synnyinkaupunkiinsa Budapestiin, josta siirtyi 1880 Pariisiin.
Nordau herätti jonkin verran huomiota terävän dialektisilla filosofis-yhteiskunnallisilla kirjoituksillaan, joista esimerkkeinä *Die konventionellen Lügen der Kulturmenscheit* (1883), *Die Krankheit des Jahrhunderts* (1887), *Entartung* (1892).

## Suomennetut teokset
* *Taloudellinen valhe*, suomentanut Yrjö Sirola, Tampere: M. V. Vuolukka 1906.
* *Uskonnollinen valhe*, suomentanut Arvi Nnen (=Arvi Nikolainen), Tampere: M. V. Vuolukka 1907.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Yhdysvaltain avoin tennisturnaus 2020

Vuoden **2020 [[Yhdysvaltain avoin tennisturnaus]]** pelattiin 31. elokuuta – 13. syyskuuta 2020 Queensissä, New Yorkissa. Se oli kaikkiaan 140. Yhdysvaltain avoin tennisturnaus ja poikkeuksellisesti vuoden toinen Grand Slam -turnaus, koska koronaviruspandemian vuoksi Wimbledon peruttiin ja Ranskan avoimet siirrettiin syyskuun lopulle.

Rafael Nadal ja Bianca Andreescu voittivat kaksinpeliturnauksen edeltävänä vuonna, mutta he päättivät etteivät osallistu turnaukseen tänä vuonna.

Naisten pääsarjan voitti Naomi Ōsaka ja miesten Dominic Thiem. 

Tänä vuonna turnauksessa pelattiin poikkeuksellisesti vain miesten ja naisten kaksin- sekä nelinpelit. Nelinpelissä pelasi 32 paria normaalin 64 sijaan. Kaksinpelissä karsintoja ei pelattu ollenkaan, vaan 128 pelaajaa pelasi suoraan pääsarjassa. Myöskään katsojia ei otettu stadioneille.

## Sijoitetut pelaajat

### Miesten kaksinpeli

### Naisten kaksinpeli

## Pisteet ja palkintorahat
### Pisteiden määräytyminen

### Palkintorahat
Summat Yhdysvaltain dollareina. Nelinpelissä summa per joukkue.

## Lähteet
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017

**Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2017** olivat järjestyksessään 21:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Puolassa 16.–30. kesäkuuta 2017. Kisapaikkakuntina olivat Lublin, Kielce, Gdynia, Bydgoszcz, Tychy ja Krakova. Loppuottelu pelattiin Krakovan Marshal Józef Piłsudski Stadiumilla.

Lopputurnaukseen selviytyi 12 joukkuetta ja ne pelasivat kolmessa alkulohkossa, joista Englanti, Espanja ja Italia etenivät lohkovoittajina sekä Saksa parhaana lohkokakkosena välieriin. Välierissä Saksa voitti rangaistuspotkukilpailun tuloksena Englannin ja Espanja Saúl Ñíguezin hattutempun ansiosta maalein 3–1 Italian. Loppuottelussa Saksa voitti Espanjan 1–0, maalintekijänä Mitchell Weiser.

Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Englannin lisäksi Slovakia, Ruotsi ja Puola, B-lohkossa Espanjan lisäksi Portugali, Serbia ja Makedonia sekä C-lohkossa Italian ja Saksan lisäksi Tanska ja Tšekki.

## Lähteet
Houssem Aouar

**Houssem Aouar** (s. 30. kesäkuuta 1998 Lyon, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 175-senttimetrinen. Hän edustaa Saudi-Arabian Valioliigassa pelaavaa Al-Ittihadia.

## Seurajoukkueura

Aouar pelasi Olympique Lyonnais'n junioreissa vuodesta 2009 alkaen. Hän nousi edustusjoukkueeseen ensimmäisen kerran huhtikuussa 2017 ja pelasi kauden lopussa kolme Ligue 1 -ottelua. Kaudella 2017–2018 hän pelasi Ligue 1:ssä 32 ottelua, joista 27 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kuusi maalia. Kaudella 2018–2019 hän pelasi 37 liigaottelua, joista 35 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä seitsemän maalia. Koronavirusepidemian keskeyttämällä Ligue 1 -kaudella 2019–2020 hän pelasi 25 ottelua, joista 23 ottelua avauskokoonpanossa, ja teki niissä kolme maalia.

Seuraavilla kausilla Aouar pelasi 30, 36 ja loukkaantumisten vaivaamana 16 liigaottelua ja niistä avauskokoonpanossa vastaavasti 23, 29 ja kuusi ottelua. Hän teki noilla kausilla seitsemän ja kuusi maalia sekä viimeisellä kaudella yhden.

Aouar pelasi Lyon-vuosinaan Mestarien liigassa 15 ottelua ja teki maalin joulukuussa 2019 alkulohkon kotiottelussa RB Leipzigia vastaan. Eurooppa-liigassa hän pelasi 19 ottelua ja teki neljä maalia.

Aouar siirtyi heinäkuussa 2023 Italian Serie A:ssa pelaavaan AS Romaan. Kaudella 2023–2024 Aouar pelasi Romassa 16 sarjaottelua ja teki neljä maalia.

Heinäkuussa 2024 Aouar siirtyi Romasta saudiarabialaiseen Al-Ittihadiin 12 miljoonan euron siirtosummalla.

## Maajoukkueura

Aouar on pelannut yhden ottelun Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueessa ja toistakymmentä ottelua alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Alle 21-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 hän pelasi kolme ottelua, mukaan lukien tappiollinen välierä Espanjaa vastaan.

Aouar pelasi Ranskan A-maajoukkueessa lokakuussa 2020 ystävyysottelun Ukrainaa vastaan mutta on edustanut kesäkuusta 2023 alkaen Algeriaa, jonka A-maajoukkueessa hän on maaliskuun 2025 loppuun mennessä pelannut 13 ottelua ja tehnyt viisi maalia. Aouar edusti Algeriaa Afrikan-mestaruuskilpailuissa 2023, joissa hän pelasi kaksi ottelua.

## Lähteet
Bloukransin verilöyly

**Bloukransin verilöyly** oli zulujen helmikuussa 1838 suorittama verilöyly voortrekkerien leireissä Etelä-Afrikassa. Buurit olivat tuolloin suorittamassa niin sanottua suurta vaellusta. Voortrekkerit olivat neuvotelleet asettumisesta zulukuningas Dinganen maille, mutta tämä määräsi heidät surmattavaksi. Verilöylyssä kuoli 40 buurimiestä, 56 naista ja 185 lasta, sekä 250 voortrekkerien mukana ollutta värillistä työläistä. Buurit antoivat tapahtumille nimen *Weenen* eli itkeminen.

## Tausta

Pieter Retiefin johtama joukko voortrekkereitä oli saapunut neuvottelemaan zulujen kuningas Dinganen kanssa uMgungundlovussa maan ostamisesta zulujen mailta voortrekkerien asuttamiseksi. Digane määräsi neuvottelijat surmattavaisi 6. helmikuuta 1838 ja vielä samana päivänä zulusoturit lähtivät kohti lounasta hyökätäkseen leirien kimppuun Bloukrans- ja Bushmanjokien välillä Lohikäärmevuorten juurella.

Monet voortrekkerit eivät olleet osanneet odottaa zulujen hyökkäysten alkamista. Esimerkiksi vaunuista tehtävää suojamuuria (laager) oli rakennettu leireistä vain harvoille hyökkäyksen alkaessa. Monet leirien miehet olivat parhaillaan poissa metsästämässä tai auttamassa uusia voortrekkereitä vuorten yli.

## Tapahtumat
Zulusoturit olivat saapuneet leirien alueelle zuluille tyypillisessä sarvimuodostelmassa, jonka keskusta ja oikea siipi aloitti hyökkäykset 16. helmikuuta. Monet leireistä vyörytettiin nopeasti, mutta poltetuista leireistä nouseva savu herätti muut leirit uhkaavaan vaaraan. Zulut alkoivat myös jakautua pieniin ryhmiin hajallaan sijaitseviin leireihin hyökkäyilyn jälkeen. He olivat keränneet myös huomattavan määrän ryöstösaalista, mikä hankaloitti hyökkäysten jatkamista. Osa voortrekkereistä pääsi pakenemaan laagerien suojaan.

Zulujen vasempi siipi törmäsi Gerrit Maritzin ja Johan Hendrik (Hans Dons) de Langen rakennuttamiin laagereihin, joiden puolustajien onnistui lyödä zulut takaisin. 17. helmikuuta voortrekkerien ratsuväki teki vastahyökkäyksen, joka ajoi zulut vetäytymään. Vetäytyjiä jahdattiin, mutta zulujen onnistui vetäytyä yli tuolloin tulvineen Thukelajoen mukanaan ryöstösaalinaa esimerkiksi tuhansien päiden karjalauma, lampaita ja hevosia.

## Seuraukset
Verilöylyn jälkeen 40 buurimiestä, 56 naista ja 185 lasta oli surmattu. Lisäksi oli kuollut 250 voortrekkerien mukana ollutta värillistä työläistä. Buurien arvioiden mukaan ehkä noin 500 zulua oli kuollut taisteluissa. Buurit kutsuivat tapahtumia nimellä *Weenen* eli itkeminen. Bloukransin sivuhaarat saivat nimen Great Moord ja Little Moord, eli suuri ja pieni murhajoki. Tapahtumista huolimatta voortrekkerit selviytyivät lopulta, ja myöhemmin he kostivat tapahtuneen voortrekkerien–zulujen sodan aikana.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2013

**Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2013** olivat järjestyksessään 19:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Israelissa 5.–18. kesäkuuta 2013. Kisapaikkakuntina olivat Jerusalem,    Tel Aviv, Netanya ja Petah Tikva. Loppuottelu pelattiin Jerusalemin Teddy Stadiumilla.

Lopputurnaukseen selviytyi kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Italia ja Espanja etenivät lohkovoittajina sekä Norja ja Alankomaat lohkokakkosina välieriin. Välierissä Espanja voitti Norjan 3–0 ja Italia Alankomaat 1–0. Loppuottelussa Espanja voitti Italian maalein 4–2 Thiago Alcântaran hattutempulla ja Iscon yhdellä maalilla.

Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Italian ja Norjan lisäksi Israel ja Englanti sekä B-lohkossa Espanjan ja Alankomaiden lisäksi Saksa ja Venäjä. Maalikuninkuuden voitti neljällä maalillaan Espanjan Álvaro Morata, joka teki loppuottelua lukuun ottamatta yhden maalin jokaisessa pelaamassaan ottelussa, muun muassa ottelun ainoan maalin Venäjää ja Saksaa vastaan viimeisen kymmenen peliminuutin aikana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Atlit

**Atlit** () on asutuskeskus Israelissa Haifan hallintoalueella. Vieressä sijaitsee myös Château Pèlerinin ristiretkien aikaisen linnan rauniot. Atlitin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 8&nbsp;875.

## Maantiede

Atlit sijaitsee Israelissa Välimeren rannikolla Karmelvuoren eteläpuolella.

## Historia

Atlit on yhdistetty joskus Vanhan testamentin Joosuan kirjassa mainittuun paikannimeen Karta, jonka mainitaan annetun Sebulonin heimolle. Sittempien arkeologisten kaivausten perusteella tiedetään, että paikalla on ollut ihmisasutusta rautakaudelta lähtien. Varhaisimmat asukkaat lienevät olleet foinikialaisia. Atlitin puskuri on Atlitin edustalta merestä löytynyt pronssinen sotalaivan puskuri. Sittemmin hellenistisellä kaudella paikalla oli kreikkalaisten sotilaiden siirtokunta.

Pyhälle maalle saapuneet ristiretkeläiset rakensivat vuonna 1217 Château Pèlerinin linnan. Linnan omistivat temppeliherrat ja sen kautta saapui Pyhälle maalle matkustavia ritareja ja siirtolaisia. Linnan vieressä oli muurein suojattu kaupunki. Egyptin mamelukit yrittivät piirittää linnaa vuosina 1264–1265, mutta sen valtaus onnistui vasta puolustajien evakuoitua linnan vuonna 1291 hieman Akkon kukistumisen jälkeen. Raunioiden kiviä käytettiin sittemmin Akkon rakennuksissa. Raunioita asuttivat muutamat arabikalastajat.

Atlitin nykyinen mošav perustettiin 1903. Maat ostettiin paikallisilta. Atlitiin perustettiin merivedestä suolaa valmistanut laitos ja ensimmäisen maailmansodan aikana se oli brittien kanssa toimineen vakoojaverkko Nilin tukikohta. Brittien hallitessa Palestiinaa mandaattialueenaan Atlitissa sijaitsi laittomien siirtolaisten vankileiri. Hagana vapautti 200 leirillä ollutta perhettä iskussa vuonna 1945. Israelin itsenäistyttyä vuonna 1948 vankileiristä tuli siirtolaisten vastaanottoleiri. Nykyisin Atlitissa sijaitsee myös Israelin laivaston Shayetet 13 -erikoisjoukkojen tukikohta.

## Väestö
Atlitin asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 8&nbsp;875. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 4&nbsp;440 ja vuonna 1968 2&nbsp;110.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Read Hour

**Read Hour** oli Lasten ja nuorten säätiön organisoima lukukampanja vuosina 2019–2023. Sitä vietettiin 8. syyskuuta, jolloin on myös YK:n kansainvälinen lukutaitopäivä. Tunnin aikana on tarkoitus keskeyttää muut meneillä olevat asiat ja keskittyä pelkästään lukemiseen. Helmikuussa 2024 säätiö ilmoitti, ettei enää toteuta kampanjaa tulevana syksynä, vaan keskittyy jatkossa vahvistamaan tulevaisuususkoa muilla tavoin.

## Tausta
Kampanjan taustalla oli huoli etenkin nuorten lukutaidon heikkenemisestä. Tavoitteena oli innostaa suomalaiset – erityisesti lapset ja nuoret – lukemisen pariin.

Ensimmäinen Read Hour järjestettiin sunnuntaina 8. syyskuuta 2019 kello 19.00–20.00. Read Hour sai suurta suosiota, ja se näkyi Suomessa niin katukuvassa kuin sosiaalisessa mediassa. Esimerkiksi virallinen kampanjavideo tavoitti Ylen kanavilla 1,5 miljoonaa katsojaa. Sosiaalisessa mediassa hashtagilla *#ReadHour* jaettiin lähes 6&nbsp;000 kertaa julkaisuja. Read Hour näkyi esimerkiksi *[[Big Brother 2019|Big Brother]]* -talon asukkaiden päivätehtävässä ja sitä vietti koulussaan yli 6&nbsp;000 nuorta eri puolilla Suomea. Kampanjan suojelijana toimi Suomen tasavallan presidentti Sauli Niinistö.

## Lähteet
Olkuszin piirikunta

**Olkusz** on yksi Vähä-Puolan voivodikunnan piirikunnista. Piirikunnan väkiluku oli vuoden 2019 lopussa 111&nbsp;217. Kunnat Złotówin piirikunnassa ovat Bolesław, Klucze, Olkusz, Trzyciąż ja Wolbrom.

Vuoden 2019 lopussa piirikunnan asukkaista 51,4 prosenttia oli naispuolisia ja 48,6 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 16,5 prosenttia piirikunnan väestöstä, työikäiset 59,5 prosenttia ja eläkeläiset 24,0 prosenttia. Väestön keski-ikä oli 43,3 vuotta. Vuonna 2019 piirikunnassa syntyi 907 lasta. Olkuszin piirikunnan väkiluku on ollut lähes suoraviivaisessa laskussa 1990-luvun lopun ja 2000-luvun ajan, ja sen ennustetaan pienenevän 88 846 asukkaaseen vuoteen 2050 mennessä.

## Lähteet
Cynewulf Wessexiläinen

**Cynewulf** (k. 786) oli Wessexin kuningas 757–786. Anglosaksien kronikan mukaan Cynewulf ja ylhäisön edustajista koostunut Witan-neuvosto riistivät Cynewulfin edeltäjältä Sigeberhtiltä kuninkuuden hänen laittomien tekojensa tähden ja karkottivat hänet Wealdiin. Cynewulf ja Sigeberht olivat kronikan mukaan sukulaisia. 

Cynewulf nousi valtaistuimelle Sigeberhtin karkotuksen jälkeen vuonna 757. Anglosaksien kronikka kertoo, että Cynewulf kävi useita suuria taisteluita walesilaisia vastaan. Hän lahjoitti vuonna 757 maata apotti Eanberhtille sekä Malmesburyn luostarille vuonna 758. Cynewulf pystyi myös valtaamaan takaisin Mercian kuningas Ethelbaldin anastamia maita. Cynewulf ja Mercian kuningas Offa taistelivat Bensonissa vuonna 779, ja Offan joukot voittivat taistelun.  Offa pyrki sen jälkeen valtaamaan uudelleen alueita Berkshiressa.

Anglosaksien kronikan mukaan Cynewulf aikoi karkottaa Sigeberhtin veljen prinssi Cyneheardin, mutta Cyneheard murhasi Cynewulfin vuonna 786, kun tämä oli käymässä rakastajattarensa luona Merantunissa eli nykyisessä Wiltshiressa. 

## Lähteet
Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015

**Jalkapallon alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailut 2015** olivat järjestyksessään 20:nnet alle 21-vuotiaiden EM-kilpailut. Lopputurnaus pelattiin Tšekissä 17.–30. kesäkuuta 2015. Kisapaikkakuntina olivat Praha kahdella stadionilla, Olomouc ja Uherské Hradiště. Loppuottelu pelattiin Prahan Eden Arenalla.

Lopputurnaukseen selviytyi kahdeksan joukkuetta ja ne pelasivat kahdessa alkulohkossa, joista Tanska ja Portugali etenivät lohkovoittajina sekä Saksa ja Ruotsi lohkokakkosina välieriin. Välierissä Portugali voitti Saksan 5–0 ja Ruotsi Tanskan 4–1. Loppuottelussa Ruotsi voitti rangaistuspotkukilpailussa Portugalin maalein 4–3 varsinaisen peliajan ja jatkoajan päätyttyä maalittomana. Alkulohkosta Ruotsi pääsi jatkoon Simon Tibblingin tasoitettua lohkon viimeisen ottelun Portugalia vastaan 89. minuutilla.

Lopputurnauksessa pelasivat A-lohkossa Tanskan ja Saksan lisäksi Tšekki ja Serbia sekä B-lohkossa Portugalin ja Ruotsin lisäksi Italia ja Englanti. Maalikuninkuuden voitti kolmella maalillaan hattutempun alkulohko-ottelussa Serbiaa vastaan tehnyt Tšekin Jan Kliment.

Välieriin yltäneet neljä joukkuetta saivat paikan vuoden 2016 olympialaisiin.

## Lähteet
Tiina Laine

**Tiina Laine** on suomalainen yrittäjä ja entinen missi. Laine on kotoisin Seinäjoelta. Hän on Miss Suomen ensimmäinen perintöprinsessa vuodelta 1984. Laine on työskennellyt aikaisemmin myös mallina ja tekee mallintöitä satunnaisesti edelleen. Susanna Laine on Tiina Laineen sisar.

## Lähteet
Andrea Borella

**Andrea Borella** (s. 23. kesäkuuta 1961 Venetsia) on italialainen miekkailija, olympiavoittaja ja maailmanmestari.

Borella kilpaili Los Angelesin kesäolympialaisissa 1984 sekä floretissa että floretin joukkuekilpailussa. Floretissa Borella sijoittui viidenneksi ja floretin joukkuekilpailussa hän saavutti kultaa Italian joukkueessa. Borella osallistui florettiin ja floretin joukkuekilpailuun myös Soulin kesäolympialaisissa 1988 ja Barcelonan kesäolympialaisissa 1992.

Borella saavutti urallaan viisi maailmanmestaruutta, joista neljä tuli floretin joukkuekilpailuista. Hän voitti myös viisi MM-hopeaa ja yhden MM-pronssin. Näistä ainoastaan MM-kilpailujen 1990 hopea tuli floretin henkilökohtaisesta kilpailusta. Euroopan-mestaruuskilpailuissa Borella saavutti floretin henkilökohtaisessa kilpailussa kaksi EM-kultaa ja yhden pronssin.

Sekä Borellan vaimo Francesca Bortolozzi-Borella että serkku Fabio Dal Zotto ovat kumpikin florettimiekkailun olympiavoittajia.

## Lähteet
Baqa al-Gharbiyya

**Baqa al-Gharbiyya** (, ) on pääasiassa arabien asuttama kaupunki Israelin keskiosassa. Sen asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 29&nbsp;950.

## Maantiede
Baqa al-Gharbiyya sijaitsee Israelin keskiosassa Haderan kaupungista itään. Vieressä sijaitsee Palestiinan Länsirannan vastainen raja ja välittömästi rajan toisella puolella on Nazlat Isan kylä.

## Historia
Baqa al-Gharbiyyan ensimmäisten asukkaiden sanotaan tulleen noin 500 vuotta sitten nykyisen Länsirannan alueelta. Paikka sai nimen *Baka* arabian kukkakimppua tarkoittavan sanan mukaan. Kylän kasvaessa länteen, se nimettiin länttä tarkoittavan sanan mukaan Baqa al-Gharbiyya. Kylän itään jäänyt osa sai nimen Baqa al-Sharqiyya.

Israelin asevoimat valtasivat Baqa al-Gharbiyyan Israelin itsenäisyyssodan aikana 22. toukokuuta 1949. Baqa al-Sharqiyya jäi sodan jälkeen Jordanian hallitseman Länsirannan puolelle. Kylästä tuli oma kuntansa vuonna 1996. Israelissa on sittemmin joskus ehdotettu kylän antamista Palestiinalaishallinnolle vastineeksi muista alueista.

## Väestö
Baqa al-Gharbiyyan asukasluku oli vuoden 2019 lopussa 29&nbsp;950. Vuonna 2002 vastaava lukema oli 19&nbsp;800 ja vuonna 1968 6&nbsp;400. Baqa al-Gharbiyyan asukkaat ovat islaminuskoisia arabeja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2022

**Jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut 2022** olivat järjestyksessään 13. jalkapallon naisten Euroopan-mestaruuskilpailut. Ne järjestettiin Englannissa 6.–31. heinäkuuta 2022. Emäntämaa Englanti voitti loppuottelussa Saksan jatkoajalla 2–1. Loppuottelua seurasi Wembleyllä EM-kilpailujen ennätysyleisö 87&nbsp;192 katsojaa.

Turnaus piti alun perin järjestää heinä–elokuussa 2021, mutta kun vuoden 2020 kesäolympialaiset ja jalkapallon miesten EM-kilpailut siirrettiin koronaviruspandemian johdosta vuoteen 2021, päätettiin myös naisten EM-kilpailuja siirtää vuodella.

## Joukkueet
Yhteensä 48 maata pelasi paikasta Euroopan-mestaruuskilpailujen lopputurnaukseen. Englannin maajoukkueella oli automaattinen paikka lopputurnaukseen isäntämaan oikeudella. Aikaisemmasta poiketen kaikki joukkueet aloittivat karsinnat lohkovaiheesta, jossa 47 joukkuetta oli jaettu yhdeksään lohkoon: kaksi kuuden joukkueen lohkoa ja seitsemän viiden joukkueen lohkoa. Kaikkien lohkojen parhaat joukkueet ja kolme parasta lohkokakkosta saivat suoran paikan lopputurnaukseen. Loput kuusi lohkokakkosta pelasivat jatkokarsinnan, jossa joukkueet arvottiin pareiksi pelaamaan kahdesti toisiaan vastaan, ja parien kolme voittajaa saivat loput paikat lopputurnaukseen. UEFA sulki Venäjän pois turnauksesta 28. helmikuuta 2022 maan hyökättyä Ukrainaan. Venäjän kisapaikka annettiin Portugalille, joka oli hävinnyt maiden välisen jatkokarsinnan.

### Lopputurnaukseen selvinneet joukkueet

## Ottelupaikat

## Lohkojako
Turnauksessa pelasi 16 joukkuetta neljässä neljän joukkueen alkulohkossa.

## Ottelut
### Alkulohkot
#### Lohko A

----

----

----

----

----

----

#### Lohko B

----

----

----

----

----

----

#### Lohko C

----

----

----

----

----

----

#### Lohko D

----

----

----

----

----

----

### Pudotuspelit

#### Puolivälierät

#### Välierät

#### Loppuottelu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Turnauksen virallinen kotisivu UEFA.com
Toivalan tsasouna

**Toivalan tsasouna**, eli **Jumalansynnyttäjän kuolonuneen nukkumisen tsasouna** on Siilinjärven eteläosassa, Toivalan alueella, aivan valtatien 5 itäpuolella, kallion päällä sijaitseva ortodoksinen rukoushuone. Puisen tsasounan piirsi Seppo Latvala ja sen vihki käyttöön 15. elokuuta 1979 arkkipiispa Paavali. 

Tsasouna on yksi Kuopion ortodoksisen seurakunnan pyhäköistä. Jumalanpalveluksia tsasounassa toimitetaan lähinnä kesäisin ja jouluaattona. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Toivalan tsasounassa juhlitaan (2020) (ort.fi/kuopio)
*Tšasouna – ortodoksinen rukoushuone (27.2.2017)  (uutis-jousi.fi)
Alisa Aalto

**Alisa Aalto** (s. 22. tammikuuta 1999 Tampere) on suomalainen pikajuoksija, joka edustaa Tampereen Pyrintöä. Hänen valmentajanaan toimii Lauri Hollo. 

Vuoden 2020 Kalevan kisoissa Turussa Aalto oli neljäs 400 metrin juoksussa. 22-vuotiaiden SM-kilpailuissa Kemissä elokuussa 2020 hän voitti hopeaa 400 metrin juoksussa ja pronssia 200 metrin juoksussa. Sisäratojen SM-kilpailuissa Tampereella vuonna 2020 hän voitti pronssia 4×300 metrin viestissä. Vuoden 2019 Kalevan kisoissa Lappeenrannassa Aalto oli 400 metrin juoksussa kahdeksas. Samana vuonna hän saavutti hopeaa 22-vuotiaiden SM-kilpailuissa 200 metrin juoksussa ja neljännen sijan 400 metrin juoksussa. 

Aallon ennätys on 400 metrillä 55,31 (2020) ja 200 metrillä 24,87 (2020).

## Lähteet
* TeamHollonVoima: Alisa Aalto 
* European Athletics: Alisa Aalto