open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Brasilianvaeltajahämähäkit

**Brasilianvaeltajahämähäkit** (*Phoneutria*) on suku, johon kuuluu maailman myrkyllisimpiä hämähäkkejä. Useimmat hämähäkkien puremisista johtuvat kuolemat on aiheuttanut brasilianvaeltajahämähäkki. 

Suvun lajeja löytyy trooppisesta Amerikasta Costa Ricasta pohjoiseen Argentiinaan. Näitä hämähäkkejä on myös kulkeutunut banaanikuljetuksien mukana Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan. Päivisin nämä yöaktiiviset hämähäkit piileskelevät termiittikeoissa, kaatuneiden puiden ja kivien alla sekä myös banaanifarmeilla ja ananaskasveissa.

*Phoneutria*-lajit ovat luonteeltaan hyvin aggressiivisia. Uhattuna hämähäkki asettuu ominaiseen varoitusasentoon, jossa kaksi ensimmäistä raajaparia on kohotettuna ylös ja hämähäkki huojuttaa ruumistaan sivusuunnassa. Mikäli tämä ei auta, eläin hyökkää empimättä kohti ja puree.

*[[Phoneutria fera]]a* pidetään maailman myrkyllisimpänä hämähäkkilajina ja se on päässyt myrkyllisyytensä ansiosta myös Guinnessin ennätysten kirjaan. *[[Phoneutria nigriventer]]*, joka on yleinen Brasilian suurkaupungeissa, aiheuttaa yksistään São Paulossa 600&ndash;800 puremaa vuosittain, joskin kuolemantapaukset ovat harvinaisia. Brasilianvaeltajahämähäkit esiintyvät usein ihmisasumusten lähellä, sillä jätteissä viihtyvät hyönteiset ovat niille mieluisa ravinnonlähde. Sisätiloihin hämähäkit tulevat kuitenkin lähinnä vahingossa. Sisätiloissa tavattavat hämähäkit ovat useimmiten koiraita ja lähes 35 % löydöistä tapahtuu maalis–toukokuussa, jolloin koiraat liikkuvat aktiivisesti etsimässä parittelukumppania. Purematapauksessa naaraan purema johtaa kuitenkin useammin kuolemaan. Syynä tähän saattaa olla koiraan pienempi myrkkymäärä tai mahdollisesti sen erilainen koostumus. Naaraspuolisen *P. nigriventerin* myrkyn LD50-arvo hiirelle on 0,15&nbsp;µg, kun koiraalla vastaava luku on 0,21&nbsp;µg.

Brasilianvaeltajahämähäkkejä pidetään terraarioeläiminä, joskaan aggressiivisuutensa ja myrkyllisyytensä vuoksi ne eivät ole kovin yleisiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*  Video uhatusta hämähäkistä varoitusasennossa
Piikkiankeriaskalat

**Piikkiankeriaskalat** (Notacanthiformes) on viuhkaeväisten lahko, johon kuuluu 25 kalalajia. Ne jaetaan kahteen heimoon, kummassakin kolme sukua. Useimmat piikkiankeriaskalat elävät syvällä meressä.

Vaihtoehtoisessa ja uudemmassa luokituksessa piikkiankeriaskaloja ei pidetä erillisenä lahkona vaan ne luetaan naiskalojen lahkon (Albuliformes) alalahkoksi Notacanthtoidei.

## Lähteet
Aatos Tapala

**Aatos Abel Tapala** (5. toukokuuta 1940 Sauvo) on suomalainen oopperalaulaja ja tenori.

Aatos Tapala oli naimisissa laulaja Tamara Lundin kanssa vuosina 1966–1985.

## Koulutus
Aatos Tapala on opiskellut Jorma Huttusen, Pekka Nuotion, Clemens Glettenbergin, Clemens Kaiser-Bremen ja Gino Cittadini-Laurin oppilaana. Hän on myös toiminut kansakoulunopettajana.

## Ura
Tapala toimi Suomen kansallisoopperan solistina vuosina 1965–1972. Hänen osistaan voidaan mainita Tamino *[[Taikahuilu]]ssa*, Basilio *[[Figaron häät|Figaron häissä]]*, Perämies *[[Lentävä Hollantilainen|Lentävässä Hollantilaisessa]]*, Aigistos *[[Elektra (ooppera)|Elektrassa]]*, Maalari *[[Lulu]]ssa*, Šemeikka *[[Juha (ooppera)|Juhassa]]* ja Tony *[[West Side Story]]ssa*. Oopperaosien lisäksi hän on myös esiintynyt monissa opereteissa.

Tapala on hoitanut omaa ohjelmatoimistoa Expertus Oy:tä vuodesta 1972. Hän on patentoinut näyttämötapahtumien havainnollistamiseen tarkoitetun näyttämösimulaattorin, jolla voidaan tehostaa näyttämöproduktioiden harjoittelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Aatos Tapala yrityksensä sivustolla
Ursula Auer

**Ursula Auer** on salanimi, jolla kirjailija-aviopari Anja Angel ja Pentti Kirstilä on julkaissut kolme salapoliisiromaania vuosina 2005−2007.

Auer kirjoittaa perinnetietoisia, Agatha Christie -tyyppisiä dekkareita, jotka leikittelevät kirjallisilla viittauksilla. Monet hahmoista ovat voimakkaasti karrikoituja. Teosten pastissiluonne näyttäytyy jo kirjojen ulkoasussa. Konseptiin kuuluu sijoittaa rikokset M-kirjaimella alkaviin paikkoihin: Maltalle, Maintenoniin, Mankalaan. 

## Kolme romaania

Auerin esikoinen *Murhia Maltalla* (2005) sijoittuu talvikauttaan elävälle Maltan saarelle. Suomalaisen turistiryhmän keskuudessa tapahtuu murha, ja epäilyt kohdistuvat ryhmän jäseniin. Keskeisessä roolissa on rikoskirjailija Maija Kokko, joka etsii aihetta uudelle kirjalle. Romaaniin sisältyy myös runsaasti matkailutietoutta saaresta.

*Murhia Maintenonissa* (2006) tapahtuu ranskalaisessa pikkukaupungissa Maintenonissa, jonne menestyskirjailija Otso Linna järjestää suuren syntymäpäivävastaanoton ja kutsuu joukon itselleen tärkeitä vieraita. Kehkeytyvä murha-arvoitus ratkeaa lopulta Suomessa.

*Murhia Mankalassa* (2007) on ainut kokonaan Suomeen sijoittuva Auerin dekkari. Se kertoo EU-virkamies Olavi Strömistä, joka perii Iitin Mankalasta maatilan itselleen täysin tuntemattomalta ihmiseltä. Maatilalta löytyy romaanikäsikirjoitus, jolla Ström osallistuu Kouvolan Dekkaripäivien kirjoituskilpailuun ja voittaa. Tämän jälkeen Mankalassa alkaa tapahtua murhia.

Arvosteluissa Auerin on nähty jäävän kultakauden dekkaristien taakse palapelidekkarin ja sen tunnelman luojana.

## Salanimen paljastaminen

Sekä Angelilla että Kirstilällä on ennestään pitkä ura rikoskirjailijoina. Siitä lähtien, kun Auerin esikoinen ilmestyi 2005, julkisuudessa uumoiltiin tunnettua tekijää salanimen takana. Angel ja Kirstilä tulivat julkisuuteen kesällä 2006, kun toinen Auer-romaani oli julkaistu. Heillä oli ollut mielessä yhteisen romaanin kirjoittaminen jo useita vuosia ennen hankkeen aloittamista. 

Mikäli Angelin ja Kirstilän alkuperäinen suunnitelma pitää, Auerin dekkarien lukumäärä jää kolmeen eikä uusia enää *Murhia Mankalassa* -romaanin jälkeen ilmesty.

## Teokset
* 
* 
* 

## Lähteet
* Keijo Kettunen: "Kirjailijapari kätkeytyi salanimen taakse". ''HS.fi'', 26.8.2006. Viitattu 20.10.2008.
* Hannu Marttila: "Milloin murha tarjoillaan?" Arvostelu romaanista ''Murhia Maintenonissa''. ''HS.fi'', 26.8.2006. Viitattu 20.10.2008.
* Kimmo Rantanen: "Palapelidekkarin paluu". Arvostelu romaanista ''Murhia Maltalla''. ''TurunSanomat.fi'', 29.11.2005. Viitattu 20.10.2008.
Tapio Soivio

**Tapio Soivio** (s. 1946 Helsinki) on suomalainen kuvataiteilija ja graafikko. Hän valmistui vuonna 1966 Taideteollisesta oppilaitoksesta. Hän on työskennellyt muun muassa somistajana, mainosgraafikkona ja kuvittajana. Vuodesta 1999 lähtien hän on tehnyt freelancerjournalistina pilapiirroksia sanomalehtiin.

Tapio Soivio on tehnyt pilapiirroksia Tapio-nimimerkillä muun muassa ''Valkeakosken Sanomiin'', ''Koillissanomiin'', ''Loviisan Sanomiin'', ''Kirkkonummen Sanomiin'', ''Pohjolan Työhön'', ''Pyhäjokiseutuun'', ''Kankaanpään Seutuun'' ja ''Länsi-Uusimaahan''. Soivio on julkaissut kaksi pilapiirroksia esittäviä albumia: *Eväät 2000-luvulle* vuonna 2000 ja *Ystävät ja kylänmiehet* vuonna 2001. Kokemuksistaan velkasaneerauksesta Soivio kirjoitti vuonna 2003 runokirjan *Velkasaneeraukseen tuomitun päiväkirja - Platonin Kultaa*.

Tapio Soivion graafisen suunnittelun töitä on ollut esillä muun muassa arvostetussa kansainvälisessä *[[The Modern Publicity]]* -julkaisussa vuosina 1973–1979. Kirkniemen 4 marsalkan muistolaatta Kirkniemen kartanon puutarhassa vuodelta 1981 on myös Tapio Soivion suunnittelema. Soivio on uransa aikana suunnitellut useita logoja. Hänen tunnetuin työnsä on Suomen Itsenäisyyden 60. juhlavuoden juliste "Itsenäinen Suomi – Yhteinen asiamme". Maininnan arvoisia Soivion töitä ovat Lohjan seurakunnan ja Lohjan museon tunnukset sekä Suomen Sääksisäätiön logo, jonka Tapio Soivio suunnitteli työtoverinsa ja ystävänsä heraldikko-graafikko Juhani Vepsäläisen alkusuunnittelun pohjalta, tämän kuoltua tapaturmaisesti.

Tapio Soiviolla oli taidenäyttely vuonna 1997 Helsingissä Tulli- ja pakkahuoneella. Näyttelyn nimi oli *Visualisointi olemassaolosta – Platonin kultaa*. Maalaukset kuvasivat olemassaolon mysteerioita. Näyttely ei tavoittanut ns. suurta yleisöä, mutta monet teologit ja filosofiaan perehtyneet kävivät keskustelua Tapio Soivion kanssa. Tämä aihe on edelleenkin Tapio Soivion työpöydällä.

Tapio Soivio on toiminut erilaisissa yhdistyksissä mm. Suomen Freelance-journalistit ry:n hallituksessa 2004-2012. Muita jäsenyyksiä; Paasikiviseura, Rotary, Suomen Sarjakuvaseura.

## Aiheesta muualla
* Tapani Soivion kotisivu
* Tapani Soivion pilapiirroksia
Kalsiumfluoridi

**Kalsiumfluoridi** (CaF2) on kalsiumkationien (Ca2+) ja fluoridianionien (F-) muodostama ioniyhdiste. Luonnossa kalsiumfluoridia esiintyy fluoriitti-kivilajina. Kalsiumfluoridi on tärkein fluorin yhdiste, ja sitä käytetään raaka-aineena muiden fluoriyhdisteiden valmistuksessa. Yhdiste on hyvin pysyvä eikä reagoi kovin helposti muiden aineiden kanssa.

## Käyttö
Luonnossa esiintyvän kalsiumfluoridin yksi tärkeimmistä käyttötarkoituksista on vetyfluoridin valmistaminen. Kalsiumfluoridin annetaan reagoida rikkihapon kanssa, jolloin kaasumainen vetyfluoridi vapautuu:
:CaF2 + H2SO4 → CaSO4 + 2 HF
Kalsiumfluoridia käytetään myös optisissa laitteissa erityisesti prismoissa ja linsseissä sen kovuuden ja valontaitto-ominaisuuksien vuoksi. Muita kalsiumfluoridin käyttökohteita ovat dehydrauksen katalyyttina toimiminen ja veden fluoraus. Terästeollisuudessa kalsiumfluoridia eli fluspaattia lisätään kuonan sekaan parantamaan sen juoksevuutta.

## Turvallisuus
Toisin kuin useat muut fluoridit kalsiumfluordi ei ole terveydelle erityisen vaarallista. Kalsiumfluoridin nieleminen kuitenkin aiheuttaa huonoa oloa ja oksentelua. Palotilanteissa voi vapautua myrkyllisiä kaasuja.

## Lähteet
Futsalin maailmanmestaruuskilpailut 2008

**Vuoden 2008 futsalin maailmanmestaruuskilpailut** järjestettiin Brasiliassa 30. syyskuuta–19. lokakuuta. Kisakaupungit olivat Brasília ja Rio de Janeiro. Kilpailut olivat kuudennet FIFA:n alaiset maailmanmestaruuskilpailut. Vuoden 2008 lopputurnaus oli suurin siihen asti järjestetyistä, sillä lopputurnaukseen pääsi 20 maata aiemman 16 sijaan.

Maailmanmestaruuden voitti isäntämää Brasilia, joka kukisti finaalissa hallitsevan mestarin Espanjan.

## Joukkueet

Maailmanmestaruuskilpailujen karsintoihin osallistui yhteensä 93 maata, joiden lisäksi isäntämaa Brasilia pääsi kisoihin automaattisesti.

Kisoihin päässeet joukkueet olivat:

## Kisapaikat

Lopputurnauksen pelipaikkoina toimivat *Ginásio do Maracanãzinho* Rio de Janeirossa ja *Ginásio Nilson Nelson* Brasíliassa. *Ginásio do Maracanãzinhossa* pelattiin turnauksen finaali ja sen yleisökapasiteetti on 16&nbsp;600. *Ginásio Nilson Nelsonin* yleisökapasiteetti on 12&nbsp;100 ja siellä järjestettiin turnauksen avajaisseremonia.

## Lopputurnaus

### Alkulohkot

#### Lohko A
{|
|-
| width="50%" |

#### Lohko B

#### Lohko C

#### Lohko D

### Jatkolohkot
#### Lohko E

#### Lohko F

### Välierät

### Pronssiottelu

### Finaali

## Parhaat maalintekijät

## Lähteet
* 
*
Evon metsärata

**Evon metsärata** oli Lammilla ja Asikkalassa sijainnut puutavaran kuljetukseen käytetty kapearaiteinen metsärautatie, joka oli käytössä vuosina 1908–1914. Radan pituus sivuhaaroineen oli 23 kilometriä. Se kulki 17 kilometrin matkan Evon valtionmetsistä Viitailan kylän läpi Vesijärven rannalla sijainneelle Kailaniemen laiturille.

Rillitieksi kutsutun radan rakennutti helsinkiläinen liikemies Kaarlo Tilander, joka oli tehnyt Metsähallituksen kanssa useampivuotisen hakkuusopimuksen koivutukkien ja -halkojen hakkaamisesta 900 hehtaarin alueelta Evon kruununmetsistä. Tilander teki hakkuusopimuksia myös Lammin ja Asikkalan alueen yksityismetsänomistajien kanssa. Aluksi radalla käytettiin hevosia vaunujen vetämiseen mutta vuonna 1909 hankittiin kaksi höyryveturia, joista toinen oli saksalainen ja toinen Tampellan valmistama.

Kailaniemessä puut lastattiin proomuihin ja kuljetettiin höyryhinaaja S/S Puuhalla 10 kilometrin päähän Lahteen. Edestakainen matka proomuilla kesti lastauksineen viikon. Lahdesta suurin osa puutavarasta jatkoi edelleen Loviisan-Vesijärven rautateitä ja Valtion rautateitä pitkin muualle Suomeen ja ulkomaille.

Lahdesta kuljetus jatkui edelleen rautateitse Helsingin tai Pietarin polttopuumarkkinoille. Vuodessa Evon metsistä hakattiin nyt noin 50&nbsp;000&nbsp;m³ puuta. Vuonna 1911 Tillander perusti *Kailanniemen Puutavaraliike Oy* -nimisen yhtiön joka rakennutti Kailaniemeen höyrysahan. Tämän sahan käyttämät tukit kuljetettiin pääasiassa Evolta metsärataa pitkin.

Tilanderin palveluksessa oli Lammilla enimmillään yli 400 henkilöä. Ensimmäisen maailmansodan puhkeaminen vuonna 1914 sekoitti Tilanderin liiketoimet, ja hänen sahayhtiönsä teki konkurssin. Evon metsärata purettiin samana vuonna ja sen kiskot myytiin Venäjälle, jossa niitä käytettiin itärintamalla kasemattien raudoituksiin.

Rata on hävinnyt lähes kokonaan. Linjauksen erottaa muutamassa kohdin. Kailaniemessä on jäljellä rataan liittyneen tukkirampin perustukset. 

## Katso myös
*Loviisan-Vesijärven rautatie
*Kostila

## Lähteet
* UPM/Metsä 3/2008: Metsäradat s. 40-43 (pdf-tiedosto) 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kapearaiteinen tie Vesijärveltä Evon kruununpuistoon, Tapio : Suomen metsänhoidon ystävien seuran aikakauskirja, 01.01.1910, nro 10, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Syskyjärvi–Vaaherjoki-metsärata

**Syskyjärvi–Vaaherjoki-metsärata** oli Impilahdella ja Suistamossa sijainnut kapearaiteinen puutavaran kuljetukseen käytetty metsärautatie. 10 kilometrin pituinen rata kulki Syskyjärven hovin mailta valtionrautateiden Suojärven radan varrella Vaaherjoella sijainneelle Serlachius Oy:n sahalle. Rata valmistui keväällä 1920 ja se oli käytössä vain vuoteen 1924.

Radan rakennutti Mäntän tehtaan omistanut Gösta Serlachius joka oli ostanut 6&nbsp;000 hehtaarin kokoisen Syskylahden hovin vuonna 1915. Huonojen kulkuyhteyksien takia tilan metsät olivat jääneet lähes täysin hakkaamatta ja Serlachius suunnitteli aluksi radan rakentamista Laatokan rannalla sijainneeseen Koirinojan satamaan. Hän muutti kuitenkin suunnitelmiaan kun valtion rautatiet alkoi rakentaa rataa Suojärvelle. Kapearaiteisen metsäradan uudeksi päätepisteeksi tuli Suojärven radan varrella sijainnut Vaaherjoki jonne Serlachius rakennutti 50&nbsp;000&nbsp;m3 sahalaitoksen. Saha valmistui 1920 pari kuukautta metsäradan jälkeen ja neljän toimintavuotensa aikana saha sai tukkinsa Syskyjärven hovin metsistä.

Serlachius myi 1928 Syskyjärven hovin saksalaiselle Waldhof-yhtiölle.

## Lähteet
* UPM/Metsä 3/2008: Metsäradat s. 40-43 (pdf-tiedosto)
Lamminrahkan turverata

**Lamminrahkan turverata** (myös Mossin rata) oli Kangasalla (nykyisin Ojalassa) sijainnut 600&nbsp;mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen rautatie. Noin 2 kilometriä pitkä rata kulki Kangasalan Lamminrahkan turvesuolta Näsijärven rantaan Olkahistenlahden pohjukkaan. Turve kuljetettiin sieltä vesitse Tampereelle Finlaysonin tehtaan käyttöön. Finlayson osti alueen vuonna 1897, ja rata rakennettiin 1898. Lisäksi alueelle rakennettiin työväen asunto, 35 metrin pituinen hirsirakennus, sekä huvimaja, kahdeksankulmainen paviljonki. Radan varteen, suon lähelle, rakennettiin tiilinen konehuone, höyrykeskus savupiippuineen. Rakennelmista on jäljellä vain paviljongin perusta.

Lamminrahkan radalla ei ollut käytössä vetureita ja rata purettiin 1919. Turveradan jäänteet on luokiteltu muinaisjäännökseksi Ojalan ja Lamminrahkan kaavoituksen yhteydessä. 

### Nykyään
Ratalinja on nykyisin kuljettava polku, ja sen näyttävin jäänne on Ojalankylän päässä oleva noin 350 metriä pitkä maavalli. Tampereen ja Kangasalan on kaavoittanut alueen uusille omakoti- ja kerrostaloille. Tällöin Tampereelle syntyy uusi kaupunginosa, Ojala. Kaavoituksessa on otettu huomioon radan arvo muinaisjäännöksenä.

## Lähteet
* Vaunut.org: Orimattilan asema - keskustelu (luettu 20.10.2008)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Arkeologinen kohde; Ojalan turverata ja -tehdas (Finna, finna.fi)
* https://www.geocaching.com/seek/cache_details.aspx?wp=GC5JRHE . Rataa esittelevä geokätkö.
* William Lomaxin valokuva Lamminrahkan turveradasta, Tampereen museot
Markus Suntila

**Markus Suntila** (s. 24. lokakuuta 1978) on suomalainen salibandymaalivahti. Hän on pelannut urallaan yli 240 liigaottelua.

## Ura
Suntila aloitteli salibandyn pelaamisen 1990-luvun alussa perustettuaan kavereiden kanssa MaMa-nimisen (Madagasgarin maajuusot) joukkueen. Sittemmin pelaaminen muuttui vakavemmaksi ja hän siirtyi myöhemmin Lahden NMKY:hyn ennen siirtymistään Salibandyliigassa pelanneeseen RuRuun kaudella 1998–1999, jossa hän pelasi ensimmäisellä kaudellaan 19 ottelua. Seuraavalla kaudella Suntila sai enemmän vastuuta ja pelasi 26 ottelua. Kahden kauden päätteeksi hän siirtyi Josbaan, jossa Suntila voitti pronssia ensimmäisellä kaudellaan uudessa joukkueessa. Menestystä riitti aina kauteen 2003–2004 asti, jonka jälkeen hän siirtyi vuodeksi Ruotsiin Storvretaan. Joukkue sijoittui Ruotsin Svenska Superligan runkosarjassa kuudenneksi ja pääsi pudotuspeleihin, jossa se pääsi aina välieriin asti. Joukkue kuitenkin hävisi vastaan tulleelle AIK:lle voitoin 3-1. 

Kauden päätteeksi Suntila palasi takaisin Suomeen ja Josbaan, jossa hän voitti toisen kerran pronssia Suomen Salibandyliigassa. Suntila pelasi Josban paidassa aina kauteen 2006–2007 asti, jonka jälkeen hän siirtyi hämeenlinnalaisseuraan FT Trackersiin yhdeksi kaudeksi. Vuonna 2008 Suntila siirtyi TPS:ään vuoden sopimuksella.

## Saavutukset
*SM-hopea: 2002, 2003, 2004
*SM-pronssi: 2001, 2006

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut 
* Suntilan haastattelu
West St. Paul (Kanada)

**West St. Paul** on maalaiskunta Manitoban provinssissa Kanadassa. Kunta rajoittuu etelässä Winnipegin kaupunkiin, idässä Redjokeen, lännessä Rosserin maalaiskuntaan, pohjoisessa Rockwoodin ja St. Andrewsin maalaiskuntiin. Vuonna 2006 suoritetussa väestönlaskennassa kunnassa oli 4&nbsp;357 asukasta.

Kunnan läpi kulkee valtatie 9 ja valtatie 8 Winnipegistä pohjoiseen päin. Kunta on kooltaan suhteellisen pieni, noin 15,3 km². Kunta perustettiin virallisesti vuonna 1916, mutta paikalla on ollut asutusta jo 1800-luvulla, jolloin ensimmäiset eurooppalaiset siirtolaiset saapuivat Redjoen varteen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Rural Municipality West St. Paul kotisivut
Lucasin piirikunta (Ohio)

**Lucasin piirikunta** on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, joka on nimetty Ohion entisen kuvernöörin Robert Lucasin mukaan. Sen suurin kaupunki on Toledo.

## Maantiede
Lucasin naapuripiirikuntia ovat Ottawa kaakossa, Wood etelässä, Henry lounaassa, Fulton lännessä ja Lenawee Michiganin puolella sekä Essexin piirikunta Ontariossa.

## Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 441&nbsp;815 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 76,0%, mustiin (19,4%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,4%) ja aasialaisiin (1,6%).

Kotitalouden mediaanitulo on 41&nbsp;949 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 19,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.

## Politiikka

Barack Obama voitti vuoden 2012 presidentivaaleissa Lucasin piirikunnan äänin 64,3&nbsp;% – 33,9&nbsp;%. Samana vuonna jatkokaudelle senaattiin valittu Sherrod Brown sai 63,7&nbsp;% äänistä Lucasissa.

## Liikenne
*Interstate 75
*Interstate 80
*Interstate 90
*Interstate 280
*Interstate 475
*U.S. Highway 20
*U.S. Highway 23
*U.S. Highway 24

## Lähteet
Kurikkala

**Kurikkala** on Kalajoella sijaitseva kylä. Kylä sijaitsee noin 15 kilometrin päästä Kalajoen keskustasta. Kurikkalan pääelinkeinona on maatalous. Kylällä toimii myös turkistarhausta. Kurikkalassa on vanha koulurakennus, joka toimii nykyisin kylätalona, jossa järjestetään muun muassa 4H-kerhotoimintaa. Kylän halki virtaa Siipojoki. 

Edesmennyt maastohiihtäjä Jussi Kurikkala oli lähtöisin kylästä, jossa sijaitsee hänen kotitalonsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kurikkalan kylän kotisivut
Volgan federaatiopiiri

**Venäjän federaation Volgan federaatiopiiri** () on yksi Venäjän kahdeksasta federaatiopiiristä. Se kattaa Euroopan-puoleisen Venäjän kaakkoisosan Uralin länsipuolella, Kaspianmerestä pohjoiseen.

Federaatiopiirejä ei ole mainittu liittovaltiosubjektien ja liittovaltion välisenä hallintotasona Venäjän perustuslaissa. Tarve liittovaltiopiirien määrittelyyn syntyi 1990-luvulla hallinnon hajanaisuudesta, ja ne perustettiin toukokuussa 2000 osaksi Venäjän presidentinhallintoa.

## Väestö ja talous
Volgan federaatiopiirissä asui vuoden 2010 väestönlaskennan mukaan 29,9 miljoonaa ihmistä. Tämä oli 20,9&nbsp;% koko Venäjän väestöstä.

Federaatiopiiristä  kertyi Venäjän bruttokansantuotetta 5&nbsp;660&nbsp;129,9 miljoonaa ruplaa vuonna 2010 eli sen osuus oli 15,13 prosenttia Venäjän federaation BKT:stä. Henkeä kohtaan laskettu BKT-osuus oli keskimäärin 189,3 tuhatta ruplaa eli noin 4&nbsp;638 euroa vuodelta 2010, mikä oli 72&nbsp;% maan keskiarvosta. Kaikki Volgan federaatiopiirin subjektit Tatarstania lukuun ottamatta olivat henkeä kohti lasketulta BKT-osuudeltaan maan keskiarvon alapuolella.

Oheinen taulukko kuvaa väestömäärää ja BKT:n kertymää federaatiopiirin eri osissa:

## Presidentinhallinnon täysivaltaiset edustajat
# Sergei Kirijenko (2000–2005)
# Aleksandr Konovalov (2005–2008)
# Grigori Rapota (2008–2011)
# Mihail Babits (2011–)

## Lähteet
Graham Swift

**Graham Colin Swift** (s. 1949 Sydenham) on palkittu englantilainen kirjailija.

Swift pääsi stipendillä Dulwich Collegeen, josta hän jatkoi 1967 Cambridgen yliopistoon opiskelemaan englantia. Valmistuttuaan hän siirtyi Yorkin yliopistoon jatko-opiskelijaksi ja aloitti väitöskirja aiheesta "The City in Literature" aikomatta kuitenkaan suorittaa tohtorin tutkintoa loppuun.

Swiftin ensimmäinen romaani *The Sweet-Shop Owner* ilmestyi vuonna 1980. Varsinaisen läpimurtonsa Swift teki romaanillaan *Veden maa* (*Waterland*), josta Swift sai useita palkintoja. Hänen seuraavat kaksi kirjaansa eivät olleet niin suuria menestyksiä, mutta *Viimeinen kierros* (*Last Orders*) nosti Swiftin jälleen otsikoihin. Swift sai kirjasta vuoden 1996 Booker-palkinnon ja aiheutti samalla pienimuotoisen kohun. Australialainen kirjallisuuden professori syytti Swiftiä William Faulknerin romaanin *Kun tein kuolemaa* (*As I Lay Dying*) huomattavasta lainaamisesta. Swiftin mielestä kirjojen yhteyttä on ylikorostettu ja luonnehti kirjaansa Faulknerin "kaiuksi". Swift on saanut kirjasta James Tait Blackin muistopalkinnon.

Swiftin teoksista *Veden maa* ja *Viimeinen kierros* on muokattu elokuviksi.

## Teokset
### Suomennetut
* 
* 
* 
* 

### Suomentamattomat
* *The Sweet-Shop Owner* (1980)
* *Learning to Swim and Other Stories* (1982)
* *Ever After* (1992)
* *The Light of Day* (2003)
* *Tomorrow* (2007)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Graham Swift contemporarywriters.com British Council (Archive.org)
Tirvan rautatie

**Tirvan rautatie** oli vuonna 1904 avattu noin viiden kilometrin pituinen 600&nbsp;mm:n raideleveydelle rakennettu kapearaiteinen rautatie, joka kulki Kaipiaisten rautatieasemalta Tirvan Pajukoskelle. Pajukoskella sijaitsivat insinööri Knut August Palmbergin vuonna 1890 perustamat vesisaha, höyläämö ja kimröökitehdas. Tirvalla sijaitsi myös 1906–1912 *Suomen Myllykivitehdas Oy* ja vuosina 1913–1919 teknokemiallinen tehdas. Jälkimmäisen siirryttyä Voikoskelle, muutti sen tiloihin ryynilaitos, joka toimi siellä vuoteen 1928 asti. Alueella oli myös vuonna 1913 valmistunut sähkövoimala. Tirvan tehtaat siirtyivät 1928 Enso-Gutzeit Oy:n haltuun ja sen jälkeen vain saha ja höyläämö olivat toiminnassa vuonna 1947 sattuneeseen tulipaloon saakka. Kapearaiteisen radan raiteet on purettu ilmeisesti 1950-luvulla, mutta vanha ratalinja erottuu yhä maastossa. Myös veturitalli on säilynyt keskellä metsää.

## Kalusto

Tirvan radalla käytettiin aluksi vaunujen vetämiseen hevosia ja sittemmin radalle hankittiin englantilaisvalmisteinen moottoriveturi josta luovuttiin ennen vuotta 1910 ja noin vuonna 1917 se siirtyi Enso-Gutzeitin Kotkan tehtaille. Radalla oli sen jälkeen höyryveturina Tampella 175/1911 ja Enso-Gutzeitin hankittua Tirvan tehtaat radalla käytettiin vuosina 1930–1935 Pankakosken tehtaalta lainattua höyryveturia 5 (Baldwin 17346/1900).

## Lähteet
* Resiina-keskustelu - Kaipiainen-Tirva kapearaiteinen
* Valkealan kulttuurikohteet: Tirvan tehdasalue (luettu 20.10.2008) 
* Valkelan vaiheita, sivu 21  (luettu 20.10.2008) 
* Kuva vaunut.org:ssa  (luettu 19.2.2009)
Valkopiennarsieni

**Valkopiennarsieni** (*Agrocybe molesta*) on kupera tai laakealakkinen valkoinen tai kellanvalkea piennarsienilaji. Sienen heltat ovat aluksi valkeat ja vanhemmiten harmaanruskeat. Sienen jalka on valkoinen ja jauhoinen. Sieni tuoksuu heikosti. Se kasvaa paljaalla maalla, savimailla sekä puistoissa ja puutarhoissa. Se kasvaa melko harvianisena kalkkimailla. 

## Lähteet
Sammalpiennarsieni

**Sammalpiennarsieni** (*Agrocybe paludosa*) on kupera tai laakea kermanvärinen tai kellanruskea piennarsienilaji. Lakin keskusta on sienessä tummempi. Sen jalka on renkaallinen ja kermanvärinen. Heltat ovat vaaleat ja vanhemmiten tummanruskeat. Sieni kasvaa kosteissa paikoissa harvinaisena. Laji ei ole ruokasieni. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Medicinal Mushrooms: Agrocybe paludosa 
*MushroomExpert: Agrocybe paludosa
Theodoron ruhtinaskunta

**Theodoron ruhtinaskunta** (), tunnettu myös nimellä **Gothia** (), oli pieni ruhtinaskunta Krimin niemimaalla 1200-luvulta 1400-luvulle. Sen pääkaupunki oli Doros, jota kutsuttiin joskus myös Theodoroksi ja jonka nykyinen nimi on Mangup. Valtio oli Trebizondin keisarikunnan läheinen liittolainen.

## Historia
Theodoron ruhtinaskunta muodostui neljännen ristiretken jälkeen niistä Bysantin Krimillä olleista alueista, jotka eivät joutuneet Genovan valtaamiksi. Väestö oli sekoitus kreikkalaisia, Krimin gootteja, alaaneja, kiptšakkeja ja muita kansoja, jotka kaikki olivat ortodokseja. Alue oli vahvasti Trebizondin keisarikunnan kontrollin alainen, ja mahdollisesti osa sen Krimin maakuntaa, Perateiaa. Theodoro II Gabras, joka oli armenialaista syntyperää, oli sen kuvernööri.

Gabrasin suku jälleenlinnoitti pian Doroksen ja nimesi uuden linnoituksen Pyhäksi Theodorokseksi () sen suojeluspyhimyksen mukaan. Tästä tuli uuden ruhtinaskunnan keskus, ja ruhtinaskunta sai siltä nimensä. Ruhtinaskunnalla oli hyvät suhteet pohjoiseen Kultaiseen ordaan, jolle se maksoi vasalliveroa, mutta genovalaisten kanssa oli ristiriitoja.

Toukokuussa 1475 osmanikomentaja Gedik Ahmed Pasha valloitti Kaffan ja vuoden lopussa, viiden kuukauden piirityksen jälkeen, hän valtasi Mangupin.

## Theodoron ruhtinaat
* Demetrios (jälkeen 1362 – ennen 1368)
* ?
* Basileos
* Stefanos, Basileoksen poika, (?–1402)
* Alexios I, Stefanoksen poika, (1402–1434)
* Alexios II, Alexios I:n poika, (1434–1444)
* Johannes (Olubey), Alexios I:n poika, (1444–1460)
* ?
* Isaak, Alexios I:n poika, (1471–1474)
* Aleksanteri, Alexios II:n poika, (kesäkuu – joulukuu 1475)

## Lähteet
* А. В. Васильев, М. Н. Автушенко «Загадка княжества Феодоро» Севастополь, 2006.
* Т. М. Фадеева, А. К. Шапошников «Княжество Феодоро и его князья» Симферополь, 2005.

## Aiheesta muualla
Viherkaulussieni

**Viherkaulussieni** (*Stropharia aeruginosa*, aikaisemmin "vihreä kaulussieni") on kupera tai laakealakkinen vaskenvihreä ja limainen sienilaji. Se haalistuu vanhemmiten kellanruskeaksi. Sen heltat ovat tumman harmaanruskeat ja harmaanvioletinsävyiset. Sienen jalka on paksu ja renkaallinen. Jalka on renkaan yläpuolelta vaalea ja renkaan alta valkotupsuinen ja vaskenvihreä. Sieni haisee heikosti. Se kasvaa puunjätteillä havu- ja lehtimetsissä yleisenä. 

## Lähteet
Tarhakaulussieni

**Tarhakaulussieni** (*Stropharia caerulea* syn.*Stropharia cyanea*) on kupera tai laakealakkinen limainen sinivihertävä sienilaji. Sen heltat ovat maitokahvin väriset. Jalka on vihreä tai sinivhreä. Jalan tyvessä on rihmastöjänteitä. Sieni kasvaa ravinteikkaalla maalla lehtimetsissä, rantalepikoissa ja puutarhoissa. Se on Suomessa melko yleinen. 

## Lähteet
Nurmikaulussieni

**Nurmikaulussieni** (*Stropharia coronilla*, aikaisemmin "poimurenkainen kaulussieni") on kupera tai laakealakkinen limainen nahan- tai kellanruskea sienilaji. Sen heltat ovat aluksi vaaleat ja violetinsävyiset ja vanhemmiten mustat. Sienen jalka on valkoinen ja renkaallinen. Sieni kasvaa nurmikoilla, pelloilla ja tienvarsilla melko harvinaisena. 

## Lähteet
Keltapiennarsieni

**Keltapiennarsieni** (*Agrocybe pediades*, aikaisemmin "keltainen piennarsieni") on kupera laakealakkinen vaaleankeltainen piennarsienilaji. Sen heltat ovat maitonkahvinväriset tai hieman harmaanvioletit. Sienen jalka on valkea tai vaaleankeltainen. Sieni kasvaa ruohokentillä ja avoimilla paikoilla yleisenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tummapiennarsieni

**Tummapiennarsieni** (*Cyclocybe erebia*, syn. *Agrocybe erebia*) on kupera tai laakealakkinen limainen kastanjanruskea sienilaji. Sienen lakki on keskeltä miltei musta. Sen jalka on tyvestä nuijamainen, aluksi vaaleanruskea ja vanhemmissa sienissä tummeneva. Sienen malto on vaaleanruskeaa. Laji ei ole ruokasieni. Se kasvaa lehtimetsissä ja nurmikoilla melko harvinaisena.

## Lähteet
Myrkkymadonlakki

**Myrkkymadonlakki** (*Psilocybe cyanescens*) on kupera tai laakealakkinen nahanruskea tai okranruskea sienilaji. Sen heltat sinertyvät kosketettaessa. Sen jalka on aluksi valkea ja vanhemmiten sinertyvä. Sienen malto on valkeaa. Sen heltat ovat harmaanruskeat tai tummanruskeat. Sieni kasvaa lahoavilla kasvinjätteillä tai puunjätteillä. Sitä ei esiinny Suomessa.

## Lähteet
Karibert II

**Karibert II** (608 – 8. huhtikuuta 632) oli Akvitanian kuningas vuosina 629–632. Hän oli Klotar II:n ja tämän toisen vaimon Sichilden poika.

Klotarin kuoltua vuonna 629 Karibert vaati Neustrian kruunua itselleen. Karibert ja hänen velipuolensa Dagobert I, Austrasian kuningas, ryhtyivät neuvottelemaan vaatimuksesta. Karibert oli tuolloin vielä alaikäinen, ja neuvotteluissa häntä edusti hänen enonsa Brodulf. Dagobert murhautti Brodulfin ja luovutti Neustrian sijaan Karibertille Akvitanian. Sopimus sinetöitiin vuonna 631, jolloin Karibertista tuli Dagobertin pojan Sigebertin kummisetä.

Lyhyen hallintokautensa aikana Karibert onnistui nujertamaan baskien vastarinnan kuningaskuntansa eteläosissa ja alistamaan heidät. Karibert kuoli vuonna 632, mahdollisesti Dagobertin lähettämien salamurhaajien surmaamana. Pian myös Karibertin nuori poika Kilperik murhattiin ja Akvitania siirtyi takaisin Dagobertin haltuun.

## Katso myös
* Luettelo frankkien kuninkaista
Kalvashaprakas

**Kalvashaprakas** (*Candolleomyces candolleanus*, syn. *Psathyrella candolleana*, aikaisemmin ”valkoinen hapralakki”) on kupera tai laakealakkinen ruskea tai vaalea sienilaji. Lakin reunassa on usein suojusjätettä. Sienen heltat ovat aluksi valkoiset ja vanhemmiten harmaan- tai ruskeanvioletit ja lopulta ruskeanmustat. Sienen jalka on valkoinen. Sienen syötävyydestä on kahdenlaista tietoa. Se kasvaa laholla lehtipuulla tai kosteilla paikoilla yleisenä.

## Lähteet
Deconica crobula

**Deconica crobula** on kupera tai laakealakkinen limainen ja suomuinen vaaleanruskea vähämadonlakkilaji. Sen jalka on lakin värinen tai tummempi. Sienen heltat ovat vaalean harmaanruskeat ja vanhemmiten ruosteenruskeat. Malto on vaaleaa. Sieni kasvaa oksilla, ruohonkorsilla ja kasvinjätteillä. Se on Suomessa harvinainen.

## Lähteet
Osuuspankkien Keskuslainarahaston frangilaina

**Osuuspankkien Keskuslainarahaston frangilaina** oli suomalaisten osuuskassojen Ranskasta syksyllä 1930 ottama 300 miljoonan kultafrangin (noin 467 miljoonaa markkaa) laina. Osuuskassat välittivät lainan suomalaisille maanviljelijöille ja kunnille jotka saattoivat pitkäaikaisen 30 vuoden lainan avulla muuttaa lyhytaikaiset ja kalliskorkoiset vekselilainansa edullisemmiksi kuoletuslainoiksi. Kun Suomi luopui kultakannasta syksyllä 1931 ja markka samalla devalvoitui, lainan ottajat joutuvat pahoihin vaikeuksiin sillä laina oli maksettava takaisin kultafrangeina ja Ranska luopui kultakannasta vasta 1937. Lainasta koitui lopulta noin 250 miljoonan markan kurssitappiot jotka Suomen valtio joutui valtaosin korvaamaan eduskunnan 1934 säätämällä lailla.

Osuuskassat olivat neuvotelleet lainan ottamisesta ranskalaisista pankeista jo 1920-luvun lopulta lähtien. Lainan korko kuluineen oli noin 6 prosenttia ja se oli selvästi edullisempi kuin kotimaiset lainat. Osuuskassat välittivät lainaa yli 7 000 maanviljelijälle ja 165 kunnalle. Koska laina täytyi maksaa takaisin kultafrangeissa lainan ottajien velkakirjoihin oli lisätty ns. kultaklausuuli. Kun Suomi joutui irrottamaan markan kultakannasta syksyllä 1931 markan devalvoituminen suhteessa Ranskan frangiin aiheutti se että laina kasvoi lopulta markkamääräisenä 70 prosenttia suuremmaksi kuin se oli ollut nostettaessa. Vain noin 20% lainan ottajista pystyi jollain tavoin selviämään korotetuista takaisinmaksuista. Kurssitappio nousi noin 250 miljoonaan markkaan ja tämä ylitti sekä Osuuspankkien Keskuslainarahaston 100 miljoonan markan pääoman että myös osuuskassojen yhteenlasketut noin 200 miljoonan varat.

Lopulta valtaosa lainan kurssitappiosta päätyi Suomen valtion maksettavaksi ja eduskunta sääti asiasta 1934 lain.  Valtio maksoi kurssitappiosta yli 200 miljoonaa markkaa, Osuuspankkien Keskuslainarahasto 26 miljoonaa ja lainanottajat 5 miljoonaa markkaa.

## Lähteet
* Juha Maijala: Maaseutuyhteisön kriisi - 1930-luvun pula ja pakkohuutokaupat paikallisena ilmiönä Kalajokilaaksossa. Jyväskylän yliopisto 2005 s. 63-64
Kilperik (Akvitania)

**Kilperik** (k. 632) oli Karibert II:n poika, joka oli isänsä kuoleman jälkeen lyhyen aikaa Akvitanian kuningas. Hänen setänsä Dagobert I murhautti alaikäisen pojan pian tämän isän kuoleman jälkeen.

## Katso myös
* Luettelo frankkien kuninkaista
Light My Fire

**Light My Fire** on rock-yhtye The Doorsin kappale. Se julkaistiin yhtyeen ensimmäisellä albumilla *[[The Doors (albumi)|The Doors]]* vuoden 1967 alussa ja albumin toisena singlenä saman vuoden huhtikuussa. Kappale nousi julkaisuaikanaan suureksi hitiksi ja kuuluu yhtyeen tunnetuimpiin ja soitetuimpiin kappaleisiin.

”Light My Firen” sävelsi Doorsin kitaristi Robby Krieger. Hän kirjoitti myös suurimman osan sanoista, ja laulusolisti Jim Morrison kirjoitti loput. Yhtye sovitti kappaleen yhdessä.

”Light My Firen” albumiversio oli seitsemän minuuttia pitkä. Singleversiosta tehtiin kolmeminuuttinen leikkaamalla pois Kriegerin kitarasoolot ja Ray Manzarekin kosketinsoolot.

Kappale nousi Yhdysvaltojen singlelistojen ykkössijalle 29. heinäkuuta 1967, ja se teki Doorsista tunnetun. *[[Rolling Stone]]* -lehti valitsi vuonna 2011 ”Light My Firen” kaikkien aikojen 35. parhaaksi lauluksi.

## Lähteet
Frans Adelaar

**Frans Adelaar** (s. 5. joulukuuta 1960) on alankomaalainen jalkapallovalmentaja ja entinen pelaaja. 

## Ura pelaajana

Peliurallaan Adelaar edusti kasvattajaseuraansa FC Utrechtia 13 vuoden ajan pelaten seurassa 179 liigaottelua. Hän oli voittamassa seurahistorian ensimmäistä KNVB Cupia kaudella 1984/85 ja oli mukana myös seurahistorian ensimmäisessä cupin finaalissa kaudella 1981/82. Adelaar jätti Utrechtin 1990 ja pelasi vielä kolme vuotta pienissä hollantilaisseuroissa DOVOssa ja HVV Hollandiassa ennen kuin lopetti uransa 1993.

### Meriitit pelaajana

* KNVB Cup: 1985
**Hopeaa: 1982

## Ura valmentajana

Adelaar valmensi valmennusuransa alussa kaksi kautta GVVV:tä, mutta todellisen näytönpaikan hän sai vuonna 2000, kun FC Utrecht palkkasi ex-pelaajansa seuran päävalmentajaksi. Adelaarin johdolla FC Utrecht eteni kaudella 2001/02 KNVB Cupin finaaliin, jossa se kuitenkin kärsi tappion jatkoajan jälkeen AFC Ajaxille. 

Finaalitappion jälkeen Adelaar jätti Utrechtin ja siirtyi kreikkailaisseura Akratitoksen päävalmentajaksi. Pesti Kreikassa jäi yhteen kauteen ja 2003 Adelaar palasi kotimaahansa siirtyen De Graafschapin päävalmentajaksi. Pesti De Graafschapissa jäi myös yhden kauden mittaiseksi ja kesällä 2004 Adelaar siirtyi ADO Den Haagin peräsimeen. Adelaar luotsasi ADOn Eredivisiessä sijoille 14 ja 15 kunnes jätti seuran kesällä 2006.

Kesällä 2008 Adelaar palasi takaisin valmennustehtäviin siirtyen Eredivisiehen nousseen FC Volendamin päävalmentajaksi. Hän ei onnistunut pelastamaan Volendamia putoamiselta ja jätti tehtävänsä kauden jälkeen. Hänen ei kuitenkaan tarvinnut jäädä työttömäksi sillä toukokuussa 2009 hän allekirjoitti kaksivuotisen sopimuksen Sparta Rotterdamin kanssa.  Adelaar sai potkut tehtävistään huhtikuun alussa 2010 seuran vajottua putoamiskamppailuun. 

Huhtikuussa 2012 Adelaarista tuli Slovakian liigan kärkitaistelussa olleen MŠK Žilinan päävalmentaja.  Toukokuun alussa hän johdatti joukkueen Slovakian cupin mestariksi.  Adelaar sai potkut tammikuun alussa 2013 Zilinan ollessa maan liigassa viidentenä. 

Maaliskuussa 2014 Adelaar teki kauden loppuun ulottuvan sopimuksen amatöörijoukkue IJsselmeervogelsin kanssa.Frans Adelaar aan de slag bij IJsselmeervogels Hän johdatti joukkueensa Alankomaiden amatööriliigan neljänneksi. Kaudella 2014/15 IJsselmeervogels sijoittui sarjassa viidenneksi. Seuraavalla kaudella peliesitykset olivat heikompia ja lopulta Adelaar sai potkut seurasta marraskuussa 2015.'Ontslag Adelaar slecht voor imago van IJsselmeervogels'

### Meriitit valmentajana
* Slovakian mestaruus: 2012
* Slovakian cup: 2012
* KNVB Cup
**Hopeaa: 2002

## Lähteet
The Unknown Soldier

**The Unknown Soldier** on The Doors -yhtyeen kappale. Se julkaistiin yhtyeen kolmannella studioalbumilla *[[Waiting for the Sun]]* ja singlenä vuonna 1968.

Yhtyeen keulakuva Jim Morrison kirjoitti laulun sanoituksen sen pohjalta, miten oli itse kokenut Vietnamin sodan Yhdysvaltojen tiedotusvälineissä. Kappaleesta julkaistiin myös promootiotarkoituksessa televisioon musiikkivideo, jonka lopussa Morrison ”teloitetaan”.

## Lähteet
Heroes of Might and Magic IV: The Winds of War

**Heroes of Might and Magic IV: The Winds of War** on vuoropohjaisen *[[Heroes of Might and Magic IV]]* -strategiapelin toinen lisäosa, jonka on kehittänyt New World Computing ja julkaissut The 3DO Company vuonna 2003. Peli oli viimeinen Heroes of Might and Magic -sarjan osa, jonka New World Computing kehitti ennen kuin The 3DO Company ajautui konkurssiin ja sarjan oikeudet osti Ubisoft.

## Lähteet
Rarotongan kuningaskunta

**Rarotongan kuningaskunta** () oli Rarotongan saaren mukaan nimetty kuningaskunta, joka perustettiin nykyisille Cookinsaarille vuonna 1858. Vuonna 1888 siitä tuli omasta pyynnöstään Ison-Britannian protektoraatti ja vuonna 1893 sen nimi muutettiin Cookinsaarten liittovaltioksi.

## Lähteet
Hiilimusta

**Hiilimusta** tai **nokimusta**, joskus myös **kimrööki**, **tervanoki** tai **lamppumusta** on hajutonta, syvänmustaa, hienojakoista tai pellettimäistä puhdasta tai melkein puhdasta hiiltä, jota valmistetaan hiilipitoisista aineista kuivatislaamalla tai asetyleenin avulla. Valmistusprosessista riippuen niiden kemiallisessa koostumuksessa on vaihtelua. Joissakin nokimustissa esiintyy polyaromaattisia hiilivetyjä (PAH).

Hiilimusta on tunnettu tuhansia vuosia. Esimerkiksi muinaiset egyptiläiset kirjoittivat papyrukselle hiilimustalla. Kimröökiä valmistettiin Suomessa tervanpolton sivutuotteena tai sitten hitaasti palavista orgaanisista aineista kuten koivuntuohesta hillyttämällä. 

Hiilimustaa käytetään vahvistavana seosaineena renkaissa ja muissa kumituotteissa sekä mustana väriaineena maaleissa, painoväreissä ja elintarvikkeissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Coloria: hiilimusta, kaasumusta, nokimusta
Muisto vain jää

**”Muisto vain jää”** on Juha Vainion sanoittama suomenkielinen versio Norman Bergenin ja Shelly Coburnin kappaleesta ”Only a Fool Breaks His Own Heart”. Jouko ja Kosti -duo levytti suomenkielisen version vuonna 1968. Kappale oli Suomessa vuoden 1968 suosituimpia iskelmiä. Kappaleen sovitti myös orkesteria johtanut Nacke Johansson. Arthur Prysock levytti vuonna 1965 alkuperäisen, Norman Bergenin ja Shelly Coburnin vuonna 1964 tekemän laulun, minkä jälkeen asialla olivat mm. Long John Baldry ja Tom Jones.

Vainion ystävän ja säestäjän Harry Roineen mukaan Vainio kirjoitti kappaleen sanat 5–10 minuutissa. Kun muusikot olivat tulleet hakemaan häneltä sanoituksia, hänellä ei ollut vielä ollut sanoja valmiina. Hän käski Joukoa ja Kostia menemään kahville ja väitti hakevansa sanat laukustaan. Todellisuudessa hänellä ei ollut vielä mitään valmiina, mutta hetken kuluttua hän sai sanat valmiiksi.

Kappale julkaistiin alun perin ”Tahdon takaisin sen mikä meni pois” -singlen B-puolella. Singlen tuotti Toivo Kärki. 

”Muisto vain jää” ilmestyi duon esikoisalbumilla *[[Jouko ja Kosti (albumi)|Jouko ja Kosti]]* vuonna 1971. Versio on eri kuin singlellä. 

"Muisto vain jää" oli Joukon ja Kostin ensimmäinen levytys ja se muodostui heidän suurimmaksi hitikseen. Vaikka veljekset tekivät levytyksiä Finnlevylle vuoteen 1974 saakka, samanlaista menestystä he eivät enää myöhemmillä kappaleillaan saavuttaneet.

## Lähteet
Piina (yhtye)

**PIINA** on suomalainen yhtye. Sen takaa löytyy alun perin Lappeenrannasta kotoisin oleva kuvittaja Hans Eiskonen. Piinan tarina ulottuu 1990-luvun alkupuoliskolle Lappeenrantaan, mistä vastaperustettu yhtye nousi nopeasti pieneen kulttistatukseen. Yhtye soitti muun muassa Apulannan ja Karkkiautomaatin kanssa. Piinan lämppärinä toimi myös Kotiteollisuus.

Piina julkaisi debyyttialbuminsa *[[Siskot]]* 24. lokakuuta 2007. Yhtyeen levy-yhtiö oli tuolloin EMI Finland.

## Yhtyeen jäsenet 1991–1996
* Hans Eiskonen
* Mikko Heikkonen
* Tero Hurme
* Marko Kaijanniemi
* Jani Summanen
* Harri Turku
* Mikko Tuuliainen

## Yhtyeen jäsenet 2007–2008
* Hans Eiskonen
* Anssi Hallio
* Jyri Riikonen
* Tuomo Räisänen
* Juha Vironen

## PIINA 2012–2019
* Hans Eiskonen
* Lauri Kero
* Tuomas Pihnala
* Martti Ronkainen
* Jani Tanska

## Aiheesta muualla
* Piina discogs.com -sivustolla
Iwalin kieli

**Iwal** on austronesialainen kieli, jota puhutaan Morobessa, Papua-Uudessa-Guineassa. Se kuuluu eteläisten Huonlahden kielten alaryhmään. Iwalin ei katsota olevan uhanalainen, ja sen lähimpiä sukulaiskieliä ovat muun muassa hote ja piu. Iwalilla ei myöskään ole tunnettuja murteita.

Kielellä on arviolta 1900 puhujaa.

Iwalia kirjoitetaan latinalaisin aakkosin. Uusi testamentti käännettiin iwaliksi ensimmäisen kerran vuonna 1984.

## Fonologia

### Konsonantit

Lähde:

### Vokaalit

Lähde:

## Lähteet
Jahroma

**Jahroma** () on kaupunki Moskovan alueen Dmitrovin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee Jahroma-joen ja Moskovan kanavan rannalla 55 kilometriä Moskovasta pohjoiseen. Kaupungin läpi kulkee Moskovan ja Savjolovon välinen rautatie (Jahroman asema). Asukkaita on 13&nbsp;000 henkeä.

Kaupunki on saanut alkunsa Jahroma-joen rannalle vuonna 1841 perustetun kutomon työläisasutuksesta. Joen nimi koostuu merjalaisista sanoista *jähre* 'järvi' ja *maa* 'maa'. Vuonna 1900 rakennetun rautatien ansiosta taajama alkoi kasvaa, ja siihen liitettiin useita lähikyliä. 1930-luvulla seudulle rakennettiin Moskovajoen ja Volgan välinen kanava. Vuonna 1940 Jahromasta tuli kaupunki. Toisen maailmansodan aikana marras-joulukuussa 1941 se oli saksalaisten miehittämänä.

Nykyään Jahromassa on linja-auto- ja tekstiilitehdas sekä Moskovan alueen suurin talviurheilukeskus. Nähtävyyksiä ovat vuosina 1892–1895 rakennettu Kolminaisuuden kirkko sekä Peremilovon kylän Kristuksen taivaaseen astumisen kirkko vuodelta 1792.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jahroman kaupungin sivusto
Phantom Planet

**Phantom Planet** on Yhdysvalloissa vuonna 1994 perustettu rock-yhtye. Yhtyeen alkuperäisjäsenistä ovat jäljellä laulaja Alex Greenwald ja basisti Sam Farrar. 

## Historia

Phantom Planetin perustivat vuonna 1994 laulaja Alex Greenwald, basisti Sam Farrar sekä rumpali Jason Schwartzman. Myöhemmin mukaan tuli myös kitaristi Jacques Brautbar, jonka Farrar tunsi edellisestä yhtyeestään.

Yhtye alkoi valmistella ensimmäistä albumiaan jo vuonna 1995. Esikoisalbumi *[[Phantom Planet Is Missing]]* julkaistiin 1998, ja levy-yhtiönä toimi muun muassa Guns N' Rosesin levyjä julkaiseva Geffen Records. Albumi myi kohtuullisen hyvin, ja yhtye lähti kiertueelle. Seuraava albumi ''Polaroid'' julkaistiin 1999, minkä seurauksena yhtye järjesti entistä isomman kiertueen, joka kesti vuodet 1999–2001. Seuraava albumi, *[[The Guest]]* julkaistiin 2002, ja siltä noussut superhitti "California" valittiin *[[The O.C.]]* -sarjan tunnusmusiikiksi.

Kesken Phantom Planet Guest World Tourin rumpali Jason Schwartzman erosi yhtyeestä. Yhtye tarvitsi uuden rumpalin, ja tilalle pestattiin Jeff Conrad. Yhtye palasi studioon tekemään neljättä studioalbumiaan, *[[Phantom Planet (albumi)|Phantom Planet]]ia*, jota yhtyeen jäsenet kutsuvat *neljänneksi*. Samana vuonna kitaristi Jacques Brautbar erosi yhtyeestä erimielisyyksien vuoksi. Hänen tilalleen tuli Darren Robinson. Seuraava julkaisu, *[[Limited Edition Tour EP (Phantom Planetin albumi)|Limited Edition Tour EP]]* julkaistiinkin vasta 2007 ja albumi *[[Raise the Dead]]* vuonna 2008.

## Jäsenet
* Alex Greenwald ‎– laulu (1994‎–)
* Sam Farrar ‎– basso, taustalaulu (1994‎–)
* Darren Robinson ‎– soolo/rytmikitarat, taustalaulu (2004‎–)
* Jeff Conrad ‎– rummut, taustalaulu (2003‎–)

### Entiset jäsenet
* Jason Schwartzman ‎– rummut, taustalaulu (1994‎–2003)
* Jacques Brautbar ‎– soolo/rytmikitarat, taustalaulu (1994‎–2004)

## Diskografia

### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Livealbumit
* 
* 

### Kokoelma-albumit
* 
* 
* 

### EP:t
*  
* 	
* 
* 

### Singlet
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Kiintymysvanhemmuus

**Kiintymysvanhemmuus** on John Bowlbyn kiintymyssuhdeteoriaan perustuva, läheisyyttä ja lapsen tarpeiden kunnioittamista korostava vanhemmuuden tyyli erityisesti vauvaikäisten vanhemmille. 

Kiintymyssuhdeteorian mukaan varhaislapsuudessa kehittynyt vahva tunneside hoivanantajiin muodostaa pohjan aikuisiän läheisille ihmissuhteille. Jos tällainen vahva tunneside ei varhaislapsuudessa pääse kehittymään, syntyy reaktiivisen kiintymyshäiriön (reactive attachment disorder) nimellä tunnettu häiriötila. 

Termi kiintymysvanhemmuus on lastenlääkäri William Searsin kehittämä. 

Attachment Parenting International -yhdistyksen mukaan kiintymysvanhemmuutta voidaan kuvata kahdeksan periaatteen muodossa:

# Raskauteen, synnytykseen ja vanhemmuuteen kannattaa valmistautua hyvin
# Lapsen ruokkimisen on tapahduttava rakkauden ja kunnioituksen ilmapiirissä
# Lapsen tarpeisiin on reagoitava herkästi
# Lasta tulee koskettaa runsaasti ja hellästi
# Lapsella on tarpeita myös yöllä
# Lasta on hoivattava johdonmukaisesti rakkaudella
# Kurinpidon tulisi tapahtua positiivisessa hengessä
# Lapsen, omien ja perheen tarpeiden välillä tulisi pyrkiä toimivaan tasapainoon

William ja Martha Sears esittävät kirjassaan Kiintymysvanhemmuuden kirja seitsemän käytännöllistä kiintymysvanhemmuuden työkalua, joista heidän mukaansa tulisi pyrkiä soveltamaan mahdollisimman monia mahdollisimman usein. 

# Varhainen kiinnittyminen (bonding)
# Vauvantahtinen imetys
# Vauvan kantaminen
# Vauvan kanssa nukkuminen
# Vastaa vauvan itkuun
# Varo vauvakouluttajia
# Vaali tasapainoa ja vedä rajat

## Lähteet
Pieni nukke

**Pieni nukke** on Juha "Watt" Vainion sanoittama suomenkielinen versio kappaleesta ”La bambola”. Fredi levytti kappaleen vuonna 1968. Se julkaistiin singlen ”Milloinkaan en löydä samanlaista” B-puolella. Kappaleen on sovittanut Paul Johansson. ”Pienen nuken” on levyttänyt myös muun muassa Ari Klem.

## Lähteet
Elotalikko

**Elotalikko** on nelipiikkinen hanko, jota voi pitää heinähangon ja talikon välimuotona. Sen piikit ovat pitkät ja kaukana toisistaan kuten heinähangossa, mutta niitä on neljä kuten talikossa eikä kaksi kuten perinteisemmissä heinähangoissa. Kun piikkejä on enemmän, se on myös varsinaista heinähankoa leveämpi. Talikon tapaan mutta tavallisesta kaksipiikkisestä heinähangosta poiketen siinä on myös varren päässä metallista tai muovista tehty poikittainen kädensija.

Toisin kuin esim. lannan tai säilörehun käsittelyyn tarkoitettuja varsinaisia talikoita, sitä käytetään seipäälle pantavan viljan sekä heinän, olkien tai tuoreen nurmirehun ja muun kevyen kasvimassan käsittelyyn. 

Monet pitävät sitä tavanomaista kaksipiikkistä heinähankoa mukavampana, koska siihen mahtuu enemmän kerralla ja se on vakaampi pidellä. Kuten heinähankoa, sitä voi käyttää myös pienkanttipaalien käsittelyyn, ja leveät neljä piikkiä ja kädensija tarjoavat tässäkin vakaamman otteen.

Nimi elotalikko johtunee siitä, että se alun perin lienee kehitetty viljan seipäällepanoa varten aikana, jolloin vilja vielä kuivatettiin seipäillä ennen puimakoneella tapahtunutta puintia. Tällöin jäykän ja pitkäkortisen viljan tehokas käsittely kaksipiikkisillä heinähangoilla olisi ollut vaikeaa.

## Aiheesta muualla

* Elotalikko suomalaisen valmistajan sivuilla