open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Steve Gaines

**Steven Earl Gaines** (14. syyskuuta 1949 – 20. lokakuuta 1977) oli yhdysvaltalainen muusikko, joka tuli tunnetuksi Lynyrd Skynyrdin kitaristina ja lauluntekijänä.

Gaines syntyi Oklahomassa. Hän aloitti kitaransoiton nähtyään teini-ikäisenä The Beatlesin esiintymisen. Hänen ensimmäinen yhtyeensä oli The Ravens. Lynyrd Skynyrdin jäsen hänestä tuli 1976.

Gaines joutui lokakuussa 1977 lento-onnettomuuteen, jossa hänen lisäkseen kuolivat yhtyetoverit Ronnie Van Zant ja Cassie Gaines, manageri Dean Kilpatrick sekä pilotit Walter McCleary ja William Gray. Vain hieman aiemmin oli julkaistu albumi *[[Street Survivors]]*. 

MCA Records julkaisi vuonna 1988 postuumisti Gainesin sooloalbumin *One in the Sun*.
Otto Stern

**Otto Stern** (17. helmikuuta 1888 – 17. elokuuta 1969) oli saksalainen Nobel-palkittu fyysikko. Hän opiskeli Breslaun yliopistossa fysikaalista kemiaa ja valmistui filosofian tohtoriksi 1912. Sternin ensimmäiset tutkimukset koskivat teoreettista fysiikkaa, mutta vuodesta 1919 hänen mielenkiintonsa kohdistui enemmän kokeelliseen fysiikkaan. Vuonna 1922 hän suoritti yhdessä Walther Gerlachin kanssa kuuluisan Sternin–Gerlachin kokeen, jossa aineen kvanttimekaaniset ominaisuudet tulivat esille osoittaen, että yksittäisillä hiukkasilla, kuten elektroneilla, on spin.

Stern palkittiin vuonna 1943 Nobelin fysiikanpalkinnolla molekyylisädemenetelmästä, johon Sternin–Gerlachin koe perustui, ja protonin magneettisen momentin määrittämisestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nobelprize.org Otto Sternin elämäkerta 
*
Rumo

**Rumo** on kylä Nurmeksessa, entisen Valtimon kunnan alueela, Pohjois-Karjalassa. Kylä sijaitsee n.&nbsp;18&nbsp;km pohjoiseen Valtimon kirkonkylältä. Se on Vuoksen ja Valtimonjoen latvavesistön, Maanselältä alkavan Kokkojoen varsilla. Kylä on suurten asumattomien valtionmaiden tuntumassa. Nykyään kylällä on vajaa sata asukasta. Rumo-nimi merkitsee vanhassa suomen kielessä kumollaan olevaa venettä, joka on myös kylän vaakunassa.

## Historia
Kylä on ollut kautta aikain pohjoiseen kulkevan tärkeiden kulkureittien varrella. Reitti on kulkenut vesitse, polkuja, teitä ja rautateitä pitkin. Ensimmäiset asukkaat asettuivat Rumoon jo 1700-luvulla. Asutustoiminta toisen maailmansodan jälkeen kasvatti oleellisesti kylän väkilukua ja vilkastutti sen elämää. Parhaimpaan aikaan 1950-luvulla Rumossa on ollut asukkaita 400–500 henkeä, mutta nykyään väkiluku on laskenut 60:teen. Kylässä on parhaimpina vuosina ollut muun muassa monia kämppäyhdyskuntia, kauppoja, monirakennuksinen asuntolakoulu sekä baari. Rautatie sai silloin myös Napero-sivuraiteen, jolle perustettiin suuri raakapuun käsittelykeskus. Napero-sivuraide oli osa Rumon laiturivaihdetta. Kylässä on toiminnassa vielä Rumon maamiesseuran talo ja kylällä on oma kyläyhdistys. Rumon koulu on vanhimmilta osiltaan vuodelta 1940 ja sitä laajennettiin vuonna 1953. Se peruskorjattiin vuonna 1993, mutta on sittemmin lakkautettu.

## Kulkuyhteydet ennen ja nyt
* 1. Kokkojoki. Rumon Kokkojokea pitkin kulki 1500-luvulla ja todennäköisesti jo paljon aikaisemminkin karjalaisen eräelämän runkotie, turkiskauppiaiden käyttämä vesireitti, joka yhdisti Pohjanlahden ja Laatokan ja jolla oli yhteys Vienanmereen.
* 2. Kokkoharju. 1600-luvulla on siirrytty kulkemaan maitse Kokkoharjua pitkin. Harjulla kulkeva polku on saanut nimekseen Simo Hurtan ratsutie. Se kulki Rumosta Maanselkään.
* 3. Puukarin-Rumon päätie. Entinen päätie, Rumontie vei nykyisen valtatien itäpuolitse kylän läpi pohjoiseen Kajaaniin.
* 4. Rautatie. Vuonna 1930 valmistui Joensuu-Kontiomäki-rata ja Rumon laiturivaihde. Henkilöliikenne osuudella Nurmes–Kontiomäki lakkautettiin vuonna 1990.
* 5. Valtatie. 1960-luvulla rakennettiin uusi päätie, Kajaanintie, päällystetty suora valtatie kylän länsipuolelle.

## Nähtävyydet
* Kokkoharju ja Simo Hurtan ratsupolku, josta jäljellä on kahdeksan kilometriä.
* Kenttämäiset, syntynsä vuoksi reunahietikoiksi nimitetyt alueet
* UKK-retkeilyreitti.

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
* Valtimon kylät: Rumo
Vuonislahden rautatieasema

**Vuonislahden rautatieasema** () on rautatieliikennepaikka rataosalla  Lieksan kaupungin Vuonislahdessa keskustasta etelään.

Vuonislahden rautatieasemalla pysähtyy neljä taajamajunavuoroa joka päivä: kaksi Joensuuhun ja kaksi Nurmekseen. 

## Historia
Asemarakennuksen on suunnitellut rautatiehallituksen arkkitehti Thure Hellström jugendin ja kansallisromantiikan tyyliin vuonna 1907. Asemalla on kuvattu Markku Pölösen elokuvaa *[[Koirankynnen leikkaaja]]* vuodelta 2004.

Kun rata Nurmekseen valmistui 1911, silloisessa Pielisjärven kunnassa oli kolme asemaa, Lieksa, Vuonislahti ja Kylänlahti, ja ne ovat nykyisinkin Lieksan kaupungissa sijaitsevat henkilöliikenneasemat. Vuonislahti oli viidennen luokan asema. Aseman läheiseltä venelaiturilta on ollut aika ajoin moottoriveneyhteys Kolille. Vuonna 1925 matka kesti noin puoli tuntia

## Lähteet
Porfyyri

**Porfyyri** on silikaattikivilaji, joka on muodostunut osittain laavan jähmettymisestä maanpinnan lähellä tai sen alla, osittain vulkaanisen tuhkan kerrostumisesta ja "kivettymisestä".
Porfyyrin happamuus vaihtelee. Sen värikin on siksi vaihteleva, useimmiten mustasta harmaaseen, mutta sitä esiintyy myös punaisena, punaruskeana ja ruskehtavan violettina. Porfyyri on hieno kivilaji, jota käytetään monissa koriste-esineissä. Sitä käytetään myös asfaltin kestävyyttä parantavana aineena.

Luonteenomaista tälle kivilajille ovat hienorakenteiseen tai tiheään maamassaan sirottautuneet kiteet, jotka ovat yleensä kvartsia ja maasälpää. Myös muita mineraaleja esiintyy, kuten esimerkiksi mustaa kiillebiotiittiä. Nämä ovat kiteytyneet pitkän ajan kuluessa syvällä maan alla, kun vulkaaninen aines on liikkunut ylöspäin.
Suomen euroviisukarsinta 2007

**Suomen euroviisukarsinnan 2007** finaali järjestettiin 17. helmikuuta Turun kylpylähotelli Caribiassa ja televisioitiin suorana YLE TV2:ssa kello 19.00–21.50. Finaalissa kilpailivat keskenään 12 kutsuartistin semifinaalissa eniten äänestetyintä esitystä. Yle valitsi kutsuartistit syksyllä levy-yhtiöiden ja artistien kanssa käytyjen neuvotteluiden tuloksena. Kukin artisti esitti varsinaista finaalia edeltävissä Yleisradion studioilla Tampereen Ristimäessä järjestetyissä alkukarsinnoissa kaksi sävellystä, joista enemmän ääniä saanut laulu selvisi finaaliin. Finaalin voittaja ratkaistiin kaksivaiheisella puhelin- ja tekstiviestiäänestyksellä. Ensimmäisen äänestyskierroksen kolme eniten ääniä saanutta laulua jatkoi ns. "superfinaaliin", eli toiselle kierrokselle, jossa eniten ääniä saanut laulu valittiin Suomen euroviisuedustajaksi. Alla olevan taulukon tuloksista ilmenee esityksien äänestysprosentit neljästä edeltävästä alkukarsinnan semifinaalista sekä finaalin äänimäärät molemmilta äänestyskierroksilta. Suomen euroviisukarsinnan voitti Hanna Pakarinen kappaleellaan *[[Leave Me Alone]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa
*
Heli Koppelo

**Heli Koppelo** (s. 1972 Pudasjärvi) on suomalainen työnohjaaja, kouluttaja ja toimittaja.

Aikaisemmin Koppelo on työskennellyt *Ilta-Sanomien* reportterina ja terveystoimittajana, *[[Cosmopolitan]]*-lehden toimituspäällikkönä, *[[Inez (lehti)|Inez]]*-lehden päätoimittajana  sekä päätoimittajana ja johtoryhmän jäsenenä Sanoma Kids Mediassa.  

## Teokset
* 
* 

## Lähteet
Milka Alanen

**Milka Alanen** (s. 1972) on valokuvaaja. Hän on valmistunut Lahden Muotoiluinstituutista ja opiskelee Aalto-yliopiston Taiteen ja suunnittelun korkeakoulussa. Hän tekee taidevalokuvia sekä työskentelee useille julkaisuille henkilö-, kuvitus- ja reportaasikuvaajana. 

## Julkaistut valokuvateokset, kuvitukset
* Uusia suomalaisia, kirj. Anni Valtonen, Like 2014
* Leikki vieköön, kirj. Kaisa Järnefelt, Meiju Niskala, Anne Vasko, Tammi 2014
* Makuelämyksiä, WSOY 2006
* Sokeana hetkenä, runokirja, kirj. Anni Sinnemäki, Nemo 2003
* Kuolema Kreikassa, valokuvateos, kirj. Esa Kero, Multikustannus 2004
* 

## Teoksia museon kokoelmissa
* Helsingin taidemuseo, Stadin nuoret, 2000

## Palkinnot
*Vuoden henkilökuva aikakauslehdessä, aikakauslehtikilpailu 2012
*Suomen taideyhdistyksen kirjallisuuspalkinto kuvituksesta Sokeana hetkenä, runokirja kirj. Anni Sinnemäki, Nemo 2003
*Vuoden Huiput, kunniamaininta kuvituksesta runokirja Sokeana Hetkenä, runokirja kirj. Anni Sinnemäki, Nemo 2003
*Vuoden kirjavaliot, kunniamaininta, Sokeana Hetkenä, runokirja kirj. Anni Sinnemäki, Nemo 2003
Elina Tanskanen

**Elina Tanskanen** (o.s. Pirinen, s. 23. maaliskuuta 1977 Helsinki) on suomalainen psykoterapeutti,  seksuaaliterapeutti, pariterapeutti ja tietokirjailija. 

Taustakoulutukseltaan Tanskanen on yhteiskuntatieteiden maisteri, psykoterapeutti, toimintaterapeutti ja erityistason seksuaaliterapeutti (NACS). Hän opiskellut myös logoterapiaa, psykoanalyyttista pariterapiaa ja psykofyysistä psykoterapiaa. Kirja-arvostelija luonnehtii Tanskasen ohjausta hauskaksi ja järkeväksi. Kirjoittaja ottaa parisuhdeasioihin kantaa reippaasti, mutta välttää saarnaamista. 

Tanskanen on esiintynyt parisuhdeasiantuntijana muun muassa tosi-tv-ohjelmissa *[[Noora menee naimisiin]] ja [[Ensitreffit alttarilla]]*.

Tanskanen on naimisissa ja hänellä on kaksi lasta.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Reetta Räty

**Reetta Räty** (s. 1974 Kuusamo) on suomalainen toimittaja.

Räty valmistui valtiotieteiden maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1999 pääaineenaan valtio-oppi. Toimittajana hän aloitti Koillissanomat-paikallislehdessä. Räty toimi myös Ylioppilaslehden toimittajana. Vuonna 1995 hän aloitti Helsingin Sanomien kaupunkitoimituksessa. Vuosina 1997–2003 Räty oli Nyt-liitteen toimittaja ja toimitussihteeri sekä vuosina 2004–2007 esimies.

Räty työskenteli Helsingin Sanomien toimituspäällikkönä, kunnes irtisanoutui tehtävästä heinäkuussa 2013 yhdessä Ville Blåfieldin ja Paula Salovaaran kanssa. Irtisanoutumiseen ei toimittajien mukaan liittynyt dramatiikkaa. He perustivat samana kesänä yrityksen Räty–Salovaara–Blåfield. Tammikuussa 2019 Räty aloitti Uutisvuodon kapteenina.

Helmikuussa 2015 julkaistiin Rädyn ja Ville Blåfieldin teos *Kuka hullu haluaa poliitikoksi?*.

Räty valittiin vuoden 2018 aikakauslehtitoimittajaksi. Hänet valittiin myös Tampereen yliopiston journalistiikan työelämäprofessoriksi kaudelle 2020–2021.

Räty asuu Helsingin Kalliossa, ja hänellä on kaksi lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Bowery Ballroom

**Bowery Ballroom** on New Yorkin Manhattanilla Boweryn naapurustossa sijaitseva klubi. Osoitteessa 6 Delancey Street sijaitseva rakennus valmistui juuri ennen vuoden 1929 valtavaa pörssiromahdusta. Rakennus seisoi sellaisenaan toisen maailmansodan loppuun, jonka jälkeen se muutettiin vähittäistavarakaupaksi. Vuonna 1997 rakennukseen avattiin klubi ja konserttisali The Bowery Ballroom.

Klubin nimi mainitaan varmasti ainakin yhden äänitteen nimessä: Joan Baezin albumi *[[Bowery Songs]]* nauhoitettiin livenä Bowery Ballroomissa marraskuussa 2004.

## Aiheesta muualla

* Virallinen kotisivu
Virpi Uimonen

**Virpi Uimonen** (18. marraskuuta 1945 Pieksämäki – 27. tammikuuta 2007 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä.

Uimonen näytteli Helsingin Kaupunginteatterissa jo opiskeluaikana ja sai sinne myöhemmin kiinnityksen. Viimeiset roolit hän teki vuonna 1998 näytelmässä *Viisas Natan* ja lastennäytelmässä *Petterin ja Lotan seikkailut*.

Hän jäi työkyvyttömyyseläkkeelle 2004.
 
Uimonen oli naimisissa näyttelijä Jarkko Rantasen kanssa. He molemmat näyttelivät uransa alussa ensin Porin Teatterissa ja vuodesta 1971 Tampereen Teatterissa.

## Elokuvia
*Täällä Pohjantähden alla, 1968
*Rottasota, 1968 (tyttö jazzklubilla)
*Mommilan veriteot 1917, 1973 (Liisa, piika)
*Kesän maku, 1975 (Liisa)
*Runoilija ja muusa, 1978 (Anni Swan)
*Ekaluokkalainen, 1986 (Leenan äiti)

## Lähteet
*Helsingin Sanomat 17.2.2007 s. C10. Artikkelin verkkoversio (vanhentunut linkki)
*
### Viitteet
Eisbrecher

**Eisbrecher** on saksalainen musiikkiyhtye, joka yhdistelee tyylissään metallimusiikin ja elektronisen musiikin vaikutteita. Se edustaa ns. *[[Neue Deutsche Härte]]* -genreä. Eisbrecherin nimi merkitsee saksan kielellä jäänmurtajaa, ja yhtye myös kirjoittaa sanoituksensa saksaksi.  

## Historia
Eisbrecher sai alkunsa vuonna 2003, kun Megaherzistä eronnut laulaja  Alex Wesselsky perusti sen yhdessä kitaristi Noel Pixin kanssa. Nämä kaksi muodostavat kokoonpanon ydinryhmän.  

Esikoisalbumi *Eisbrecher ilmestyi* tammikuussa 2004. Toinen albumi *Antikörper* (lokakuu 2006), nousi Saksassa listojen sijalle 85. Jürgen Plangger korvasi rytmikitarassa Felix Primcin ja Oli Pohl basisti Martin Motnikin. Kolmas albumi, *Sünde*, ilmestyi elokuussa 2008 nousten Saksassa listoilla 18.

Vuonna 2010 Eisbrecher onnistui pääsemään ensimmäistä kertaa saksalaisselle singlelistalle kappaleella "Eiszeit". Neljäs albumi, myös nimeltään *Eiszeit*, saavutti viidennen sijan kotimaassaan ja pääsi 100 parhaan joukkoon Itävallassa ja Sveitsissä. Samana vuonna se toimi Alice Cooperin lämmittelijänä Euroopan kiertueella. 

Albumi *Die Hölle Muss Warten* ilmestyi vuonna 2012, *Schock* vuonna 2015 ja *Sturmfahrt* vuonna 2017. 

## Kokoonpano
* Alexx Wesselsky - laulu (2003-)
* Noel Pix - kitara (2003-)
* Rupert Keplinger - basso (2013-)
* Jürgen Plangger - rytmikitara (2007-)
* Max Schauer - koskettimet (2003-2007, 2008-)
* Achim Färber - rummut (2011-)

### Entiset jäsenet
* Feelix Primc - rytmikitara (2003-2007)
* Michael Behnke - basso (2003-2007)
* Martin Motnik - basso (2007-2008)
* Olli Pohl - basso (2008-2010)
* Dominik Palmer - basso (2010-2013)
* Rene Greil - rummut (2003-2011)

## Diskografia
### Albumit
* *[[Eisbrecher (Eisbrecherin albumi)|Eisbrecher]]* (2004)
* *[[Antikörper]]* (2006)
* *[[Sünde]]* (2008)
* *[[Eiszeit]]* (2010)
* *[[Eiskalt]]* (2011) (The best of)
* *[[Die Hölle muss warten]]* (2012)
* *[[Schock]]* (2015)
* *[[Sturmfahrt]]* (2017)
* *[[Liebe macht Monster]]* (2021)

### Singlet
* *Mein Blut* (2003)
* *Fanatica* (2003)
* *Leider* (2006)
* *Vergissmeinnicht* (2006)
* *Kann denn Liebe Sünde sein* (2008)
* *Eiszeit* (2010)
* *Verrückt* (2012)
* *Die Hölle muss warten* (2012)
* *Mistück 2012* (2012)
* *10 Jahre Eisbrecher* (2014)
* *Zwischen Uns* (2014)
* *1000 Narben* (2015)
* *Was ist hier los?* (2017)
* *In einem Boot* (2017)
* *Das Gesetz* (2018)
* *Menschenfresser* (2018)
* *Stossgebet* (2020)
* *Skandal im Sperrbezirk* (2020)
* *Anna (Lassmichrein Lassmichraus)* (2020)
* *Fakk* (2021)
* *Es lohnt sich nicht ein Mensch zu sein* (2021)
* *Im Guten Im Bösen* (2021)

### Musiikkivideot
* *Schwarze Witwe* (2003)
* *Herz steht still* (2005)
* *Willkommen im Nichts* (2005)
* *Vergissmeinnicht* (2006)
* *Eiszeit* (2010)
* *Verrückt* (2011)
* *Die Hölle muss warten* (2012)
* *Mistück 2012* (2012)
* *Zwischen Uns* (2014)
* *Was ist heir Los?* (2017)
* *Das Gesetz* (2018)
* *Stossgebet* (2020)
* *Skandal im Sperrbezirk* (2020)
* *Out of the Dark* (2020)
* *Fakk* (2021)
* *Im Guten Im Bösen* (2021)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut ,
Megaherz

**Megaherz** on saksalainen industrial metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1993.

Megaherzin nimi merkitsee *megasydäntä* ja on samalla sanaleikki sanan muistuttaessa megahertsiä. Yhtye ei ole koskaan maininnut, että nimi tulisi Kraftwerkin samannimisestä kappaleesta.

## Historia

Megaherzin ensimmäinen albumi oli *[[Wer Bist Du?]]* (1997) jota edelsivät demot *[[Sexodus]]* (1994) ja *[[Herzwerk]]* (1995). Ensimmäisen albumin jälkeen yhtye julkaisi toisen albuminsa *[[Kopfschuss]]* seuraavana vuonna 1998. Kolmas albumi *[[Himmelfahrt]]* julkaistiin vuonna 2000. Neljäs albumi *[[Herzwerk II]]* julkaistiin vuonna (2002). Laulaja Alexx Wesselsky ilmoitti lähtemisestään lokakuussa 2002, ja virallisesti ero astui voimaan 1. tammikuuta 2003. Wesselsky perusti Noel Pixin kanssa Eisbrecherin.

Megaherz ilmoitti vielä vuonna 2003 löytäneensä itselleen uuden laulusolistin, Mathias Elsholzin. Hän oli jo aiemmin esiintynyt yhtyeen kappaleella *Falsche Götter* albumilla *Himmelfahrt* (2000). Megaherzin viides albumi oli nimeltään *5* ja se julkaistiin (2004). Yhtyeen toiminta keskeytyi 23. syyskuuta 2005, kun Elsholz yllättäen jätti sen. Varsinaista syytä lähdölle ei koskaan julkistettu Megaherzin kotisivuilla, mutta virallisella fanifoorumilla laulaja ilmoitti odottavansa vaimonsa kanssa kaksosia. 

14. huhtikuuta 2007 virallisilla saksankielisillä, sekä neljä päivää myöhemmin myös englannin- ja venäjänkielisillä internetsivustoillaan Megaherz ilmoitti jälleen olevansa toiminnassa.  Uutisen mukaan uusi laulaja oli löytynyt ja uusi albumi oli parhaillaan tekeillä.  Yhtye aloitti myös keikkailun ennen uuden albumin ilmestymistä.

Yhtyeen kuudes studioalbumi *[[Heuchler]]* ilmestyi 25. heinäkuuta 2008. Seitsemäs albumi *[[Götterdämmerung]] julkaistiin vuonna 2012 ja kahdeksas albumi *Zombieland'' vuonna 2014.

## Jäsenet
* Alexander "Lex" Wohnhaas (laulu)
* Christian "X-Ti" Bystron (kitara)
* Werner "Wenz" Weninger (basso)
* Roland Vencelj (kitara)
* Jürgen "Bam Bam" Wiehler (rummut)

## Diskografia

### Studioalbumit
* Hezwerk (1995)
* Wer Bist Du? (1997)
* Kopfschuss (1998)
* Himmelfahrt (2000)
* Herzwerk II (2002)
* 5 (2004)
* Heuchler (2008)
* Götterdämmerung (2012)
* Zombieland (2014)
* Komet (2018)
* In Teufels Namen (2023)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Viralliset sivut 
* Viralliset sivut
Ballsh

**Ballsh** on Mallakastërin kunnan keskustaajama Albanian eteläosassa. Vuonna 2005 siellä oli 9&nbsp;165 asukasta.  Se sijaitsee öljykenttien keskellä, ja kommunistivallan aikana kaupungin ympäristössä oli useita öljylähteitä. Suurin osa niistä on nyttemmin ehtynyt, mutta Ballshissa on edelleen öljynjalostamo.

Ballshissa on varhaiskristillisen kirkon rauniot, ja lähistöllä on myös jäänteitä illyrialaisten Byllis-nimisestä kaupungista. Fieristä lähtevä rautatie päättyy Ballshiin, ja Etelä-Albanian tärkein maantie kulkee Ballshin kautta. 

Ballsh oli oma kuntansa vuoteen 2015, jolloin kuntauudistuksen myötä Ballsh ja sen naapurikunnat muodostivat uuden Mallakastërin kunnan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* www.ballshi.com
Simon Kirke

**Simon Frederick St. George Kirke** (s. 28. heinäkuuta 1949 Lontoo) on englantilainen rumpali, joka tunnetaan yhtyeistä Free ja Bad Company.

Kirken äiti oli Olive May ja isä Vivian Percy. Perhe muutti Walesin rajamaille Shropshireen Simonin ollessa 7-vuotias. 15-vuotiaana Simon sai ensimmäisen rumpusettinsä ja harjoitteli yksinään, kunnes liittyi Maniacs-nimiseen yhtyeeseen, joka soitteli lähiseuduilla ja voitti paikallisen kykykilpailun. Hän jätti yhtyeen ja perusti trion nimeltä Heatwave, jossa hän soitti rumpuja ja lauloi. 17-vuotiaana Simon teki vanhempiensa kanssa sopimuksen: hän lopettaa koulun ja ryhtyy muusikoksi, mutta ellei hän kahden vuoden aikana saavuta menestystä, hän menee takaisin kouluun. Niin hän palasi Lontooseen.

Seuraavan vuoden Simon teki sekalaisia töitä. Vuoden 1969 alussa hän oli The Black Cat Bones -nimisen yhtyeen keikalla ja liittyi yhtyeeseen samalla viikolla, sopimus vanhempien kanssa kun oli menossa umpeen. Yhtyeessä soitti myös Paul Kossoff, joka houkutteli Simonin tapaamaan Paul Rodgersin. Bluesmuusikko Alexis Korner, joka usein auttoi uusia brittiläisiä rhytm & blues -yhtyeitä ja muusikoita, tunsi 15-vuotiaan basistin Andy Fraserin ja niin perustettiin Free.

Freen hajottua 1973 Kirke jatkoi uraansa yhtyeessä Bad Company. Hänellä on ollut myös näiden kahden yhtyeen ulkopuolisia projekteja, muun muassa yhteistyötä Led Zeppelinin, Keith Richardsin, Ringo Starrin All-Starr Bandin (Kirke oli mukana muun muassa Suomessa vuonna 1998 vierailleessa kokoonpanossa) ja Eric Claptonin kanssa. 

Kirkellä on vaimo ja neljä lasta, joista Jemima ja Lola ovat näyttelijöitä ja Domino laulaja.

## Soolotuotanto
**Seven Rays of Hope* (2005)
**Filling the Void* (2011)

## Lähteet
*Simon Kirken virallinen kotisivu
Fier

**Fier** on kaupunki Albanian lounaisosassa. Se on samannimisen alueen pääkaupunki. Vuonna 2011 Fierin kaupungissa oli 55&nbsp;845 asukasta. 

Fier on öljykenttien keskellä ja tärkeä öljynjalostuksen ja kemian teollisuuden keskus yhdessä läheisten Patoksen ja Ballshin kanssa. 

Fierin seudun tunnetuin nähtävyys on antiikin aikaisen Apollonian kaupungin arkeologinen alue, joka sijaitsee 12 kilometriä Fieristä länteen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Louis Renault

**Louis Renault** (21. toukokuuta 1843 Autun – 8. helmikuuta 1918 Barbizon) oli ranskalainen professori ja kasvattaja, joka toimi aluksi roomalaisen oikeuden ja kauppaoikeuden professorina Dijonin yliopistossa. Tämän jälkeen vuodesta 1873 lähtien hän toimi professorina Pariisissa Sorbonnen yliopiston oikeustieteellisessä tiedekunnassa, jossa hänestä tuli vuonna 1881 kansainvälisen oikeuden professori. Tässä tehtävässä hän toimi aina kuolemaansa asti.

Hänet kutsuttiin jäseneksi ranskalaiseen akatemiaan *[[Académie des Sciences Morales et Politiques]]* vuonna 1901. Hän sai yhdessä Ernesto Teodoro Monetan kanssa Nobelin rauhanpalkinnon vuonna 1907. 

## Lähteet
* Bernhard Kupfer: Lexikon der Nobelpreisträger, Patmos Verlag Düsseldorf 2001
* Elämäkerta 

### Viitteet
Run for Cover (albumi)

**Run for Cover** on Gary Mooren vuonna 1985 julkaisema rock-albumi. 

Run for Cover julkaistiin EMI-levymerkillä, ja sen tuottajina olivat Gary Mooren lisäksi Andy Johns, Peter Collins, Beau Hill ja Mike Stone.

Run for Coveriin sisältyy mm. uusi versio Mooren hittisinglestä "Empty Rooms" sekä albumin parhaiten myynyt single, "Out in the Fields". 

Yhdistyneessä kuningaskunnassa Run for Cover ylsi albumilistan 12. sijalle. Albumilla esiintyy useita vierailevia artisteja, kuten Glenn Hughes, Paul Thompson ja Phil Lynott. Suurin osa lauluista on Gary Mooren kirjoittamia.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
Cygnaeuksen galleria

**Cygnaeuksen galleria** oli Helsingissä Museoviraston alaisuudessa toiminut ja Suomen kansallismuseoon kuulunut taidemuseo, joka käsitti etupäässä suomalaista 1800-luvun maalaus- ja veistotaidetta.

Cygnaeuksen galleria avattiin Suomen ensimmäisenä taidemuseona vuonna 1882. Se syntyi professori Fredrik Cygnaeuksen testamenttaamasta taidekokoelmasta. Museo sijaitsi Helsingin Kaivopuistossa lahjoitukseen kuuluvassa Fredrik Cygnaeuksen huvilassa, jonka on suunnitellut saksalaissyntyinen arkkitehti Johan Wilhelm Friedrich Mieritz. Huvilan tyyli edustaa romantiikkaa, ja rakennus on harvoja Helsingin keskustassa säilyneitä puurakennuksia.

Lähinnä lahjoituksista muodostuneessa kokoelmassa oli yli 450 taideteosta. Joukossa oli teoksia muun muassa Werner Holmbergilta, Hjalmar Munsterhjelmilta, Albert Edelfeltilta, Helene Schjerfbeckilta, Walter Runebergilta ja Johannes Takaselta. Galleriassa järjestettiin erikoisnäyttelyitä ja erilaisia yleisötilaisuuksia.

Museo lopetti vuonna 2014 toimintansa toistaiseksi Museoviraston määrärahojen vähennyksien vuoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
* Unohdetut taideaarteet - kummitusten vartioimina, Seura, 12.02.1936, nro 7, s. 17, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Udo Beyer

**Udo Beyer** (s. 9. elokuuta 1955 Stalinstadt, DDR) on saksalainen yleisurheilija, joka edusti DDR:ää kuulantyönnössä 1970- ja 1980-luvuilla. Hän on olympiavoittaja vuoden 1976 kesäolympialaisista. 

Hänen veljensä Hans-Georg Beyer voitti käsipallossa olympiakultaa ja sisarensa Gisela Beyer oli kansainvälisen tason kiekonheittäjä.

Vuonna 2013 Beyer myönsi käyttäneensä dopingia uransa aikana.

## Saavutuksia
**Olympiakisat**
* 1976 Olympiakulta
* 1980 Olympiapronssi
* 1984 Ei osallistunut (Olympiaboikotti)
* 1988 4. sija
* 1992 karsiutui alkukarsinnassa

**Maailmanennätykset** 
* 6. heinäkuuta 1978: 22,15 m
* 25. kesäkuuta 1983: 22,22 m 
* 20. elokuuta 1986: 22,64 m (9. sija kaikkien aikojen tilastossa)

**Nuorten Euroopan ennätykset**
* 6,25 kg kuulalla, 13. heinäkuuta 1973: 21,03 
* 7,25 kg kuulalla. 17. heinäkuuta 1973: 19,63
* 6. heinäkuuta 1974: 20,20
* 21. kesäkuuta 1975: 20,97

**Euroopan mestaruuskisat**
* 1973 Nuorten Euroopan mestaruus
* 1974 6. sija
* 1978 Euroopan mestaruus
* 1982 Euroopan mestaruus
* 1986 Pronssimitali

**IAAF – Maailman Cup**
* 1977, 1979 ja 1981 voitot
* 1985 3. sija

**DDR:n mestaruuskisat**
* 1974 2. sija
* 1977–1987 11 DDR:n mestaruutta
* 1988 2. sija
* 1990 3. sija
* 1980 DDR:n hallimestaruus

**Lasten ja Nuorten Spartakiadit**
* 1972 Spartakiadivoittaja

## Kunniamainintoja
* 1978 DDR:n Vuoden urheilija
* 2-kertainen hopeinen ansiomitali Isänmaallisista ansioista
* 7-kertainen Urheilumestari

## Lähteet
*

### Viitteet
Mushroomhead

**Mushroomhead** on vuonna 1993 muodostettu yhdysvaltalainen musiikkiyhtye, joka ammentaa vaikutteita muun muassa vaihtoehtometallista ja industrial metalista.

Mushroomhead perustettiin Clevelandissa, Ohiossa, ja se on tähän mennessä julkaissut yhdeksän studioalbumia. 

## Jäsenet
* Jason Popson "J-Mann" – Laulu
* Rick Thomas "ST1TCH" – Lyömäsoittimet
* Steve Felton "Skinny" – Rummut
* Daniel Fox "L.D./Lil' Dan" – Lyömäsoittimet
* Ryan Farrell "Thing 2" – Basso
*Jackie LaPonza – Laulu (A Wonderful Life -levyltä alkaen)
;Entiset jäsenet
* Waylon Reavis "waylon"  - Laulu
* Tom Schmitz "Shmotz" - Koskettimet
* Jack Kilcoyne "Pig Benis" - Basso
* Dave Felton "Gravy" - Lyömäsoittimet
* Tommy Church "Thing 1" – Kitara
* Jeffrey Hatrix "Jeffrey Nothing" – Laulu

## Diskografia
### Studioalbumit
* *Mushroomhead* (1995)
* *Superbuick* (1996)
* *M3* (1999)
* *XX* (2001)
* *XIII* (2003)
* *Savior Sorrow* (2006) 
* *Beautiful Stories For Ugly Children* (2010)
* *Righteous and the Butterfly* (2015)
* *A Wonderful Life* (2020)
* *Call the Devil* (2024)

### Singlet
* "Simpleton" (1995)
* "Bwomp" (1996)
* "Before I Die" (1999)
* "Solitaire/Unraveling" (2001)
* "Before I Die" (uudelleenjulkaisu, 2001)
* "Along The Way" (2002)
* "Sun Doesn't Rise" (2003)
* "Crazy" (2003)
* "Eternal" (2004)
* "Simple Survival" (2006)
* "12 Hundred" (2006)
*"Come on" (2010)
*"The Heresy" (2020)
*"Seen it all" (2020)
*"Fall in Line" (2024)
*"Prepackaged" (2024)
*"We Don't Care" (2024)

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Stuart Little 3

**Stuart Little 3** (*Stuart Little 3: Call of the Wild*) on vuonna 2006 Yhdysvalloissa ensi-iltansa saanut perhe-elokuva. Elokuva, kuten muutkin Stuart Littlet, perustuu E.B. Whiten kirjaan *Stuart Little*.
Elokuva dubattiin myös suomeksi. Elokuva julkaistiin suoraan videolle. Se on Stuart Little -elokuvasarjan kolmas ja viimeinen osa.

## Ääninäyttelijät
### Englanninkieliset äänet
Bilisht

**Bilisht** on kaupunki Kaakkois-Albaniassa, Korçën maakunnassa, kymmenisen kilometriä Kreikan vastaiselta rajalta. Kaupungissa on noin 6&nbsp;800 asukasta.  Siellä toimii kakkosdivisioonan jalkapallojoukkue Bilisht Sporti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lennart Forstén

**Berndt Lennart Forstén** (s. 9. elokuuta 1817 Kuopio – 27. helmikuuta 1886) oli suomalainen taidemaalari, piirtäjä ja runoilija. Varsinaiselta ammatiltaan hän oli tie- ja vesikulkulaitosten ylihallinnon yli-insinööri ja everstiluutnantti ja valvoi tässä ominaisuudessa Konnuksen kanavan rakennustöitä.

Forsténin vanhemmat olivat kamarineuvos Carl Gabriel Forstén ja Maria Charlotta, piispa Johan Molanderin tytär. Hänen puolisonsa oli Alfonsine Fredrique Adelaide o.s. Stjernvall. Lapsista Torsten Karl perusti Suomen eläinsuojeluyhdistyksen ja tyttärenpoika Eero Corell jatkoi yhdistyksen puheenjohtajana.

Forstén opiskeli Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1875–1876. Hän oli Suomen Taiteilijaseuran jäsen. Teoksia oli ensi kerran näyttelyssä 1847.

Forsténin teoksia on julkisissa kokoelmissa Ateneumin ja Tampereen taidemuseoissa ja Cygnaeuksen galleriassa. Hän osallistui teoksen *[[Finland framställdt i teckningar]]* kuvittamiseen 14 piirroksella. Teos ilmestyi 1845–1852. 

Runoilijana Forstén toimitti runokokoelman *Finska kadetten*, johon hän kirjoitti itse 14 runoa. Muista kokoelman kirjoittajista ahkerin oli hänen identtinen kaksoisveljensä Torsten Wilhelm Forstén 13 runolla. Forstén osallistui runoillaan myös teoksiin *Lärkan* (1845) ja *Necken* (1847 ja 1849). Forstén oli ensimmäinen suomalainen runoilija, joka käytti Suomen sodan (1808–1809) tapahtumia runossaan "Slaget vid Virta Bro". Aihepiiri on sama kuin myöhemmässä J. L. Runebergin Sandels-runossa. Forsténilla oli kuvaamiensa taistelujen vaiheista ensi käden tietoa, sillä hänen isänsä Carl Gabriel Forstén oli Partalassa Sandelsin luona majoitus- ja tiedustelutehtävissä hyvän paikallistuntemuksensa vuoksi.

Reitkallin puutarhakoulun yhteydessä tunnettu Lennart Forstén oli hänen veljenpoikansa.

## Kirjallinen tuotanto
*Finska kadetten, Helsinki, 1846, toimi. ja runoja
*Lärkan, 1845, runoja
*Necken, 1847 ja 1849, runoja
*Finland framställdt i teckningar,  1845–1852, piirroksia

## Lähteet

*Kuvataiteilijamatrikkeli

## Aiheesta muualla
*Kuvia 
*Kuvia
Thomas Andrews (fyysikko)

**Thomas Andrews** (19. joulukuuta 1813 Belfast, Irlanti – 26. marraskuuta 1885) oli irlantilainen fyysikko ja kemisti.

## Opiskelu ja ura
Thomas Andrews oli Thomas John Andrewsin ja Elizabeth Stevensonin vanhin poika. Vuonna 1828 hän opiskeli kemiaa Glasgow'n yliopistossa ohjaajanaan Thomas Thomson ja jatkoi kemian opiskelua Pariisissa. Palattuaan Irlantiin hän meni Trinity College Dubliniin. Vuonna 1835 hän valmistui Edinburghin yliopistosta lääketieteen tohtoriksi. 

Belfastissa Andrewsista tuli fyysikko ja hän toimi kemian professorina Belfast Academical Institutessa. Tulevien vuosien aikana hän julkaisi lääketieteellisiä artikkeleita ja opetti kemiaa. Hän toimi 1940-luvulla Queensin yliopiston ensimmäisenä kemian professorina.

## Saavutukset
Andrews oli ensimmäinen, joka näytti, että otsoni on yksi hapen muoto. Hän yritti myös selittää otsonin tilavuutta, mutta epäonnistui.

Andrews keksi kriittisen pisteen ja sen merkityksen tutkiessaan hiilidioksidin kokoonpuristuvuutta. Hän havaitsi, ettei kriittisen lämpötilan yläpuolella kaasua ja nestettä voida erottaa toisistaan.

## Lähteet
Tuhkimo II – Unelmien prinsessa

**Tuhkimo II – Unelmien prinsessa** () on vuonna 2002 ensi-iltansa saanut elokuva. Se on jatko-osa elokuvalle *[[Tuhkimo (vuoden 1950 elokuva)|Tuhkimo]]*.

Elokuvan piti ilmestyä Suomessa keväällä 2002, mutta julkaisua myöhästettiin syksylle. Elokuvan suomenkielinen dubbaus tehtiin heinäkuussa 2001.

## Tarina

Tuhkimon ystävät, hiiret, päättävät tehdä kirjan Tuhkimolle lahjaksi ja alkavat kuvitella tarinaa hänestä; Tuhkimo on mennyt naimisiin Prinssin kanssa ja hän muuttaa asumaan kuninkaan linnaan. Kaikki ei kuitenkaan suju hyvin, sillä Tuhkimo ei tunne linnan tapoja ja tekee aina kaiken juuri päinvastaisella tavalla, joten hän päättää uudistaa kaikki käytännöt ja onnistuu siinä. Tuhkimon laiskat sisarpuolet ja ilkeä äitipuoli raatavat töitä kartanossaan, kun Tuhkimo on lähtenyt. Tuhkimo haluaa kuitenkin auttaa toista sisarpuolta rakkausasioissa.

## Äänirooleissa

* Studio: Tuotantotalo Werne Oy
Priscillianus

**Pricillianus Ávilainen** (kuoli 385) oli hispanialainen teologi, joka poltettiin ensimmäisenä kerettiläisenä. Hän perusti uskonnollisen ryhmän, joka painotti asketismia, jolla päästäisiin lähemmäksi Jumalaa. Priscillianus oli maallikko ja painotti puheissaan, että sekä papeilla että maallikoilla on samanlainen yhteys Pyhään Henkeen.

Priscillianusta syytettiin manikealaisuudesta ja gnostilaisuudesta. Ensimmäiset syytteet kumoutuivat, mutta vuonna 384 järjestetyssä synodissa hänen vastustajansa olivat kasvaneet liian voimakkaiksi. Priscillianus ja kuusi muuta tuotiin vuonna 385 nykyiseen Trieriin, jossa kirkko tuomitsi heidät noituudesta ja moraalittomuudesta. Heidät luovutettiin valtiovallalle teloitettaviksi.

## Lähteet
*Kristinusko kristikunnan sisällä: Priscillianus
Vuoristoveturit

**Vuoristoveturit** ovat eräitä Wilbert Awdryn *[[Tuomas Veturi]]* -sarjan hahmoista.

## Vuoristoveturit

* Godred 
* Ernest 
* Wilfred 
* Culdee – Kävi korjauksessa ja paluumatkallaan levähti Santerin rautatien varrella.
* Shane Dooiney 
* Lord Harry/Patrick – Pelasti vuorikiipeilijöitä ja sai kunnianimen Patrick.
* Alaric 
* Eric 

Vuoristovetureilla on kasvot myös perässä. Vuoristovetureilla on muun muassa Catherine-vaunu.

## Kirjassa
Pastori W. Awdry kirjoitti vuonna 1964 kirjan *Mountain Engines*, jossa on neljä vuoristovetureista kertovaa tarinaa. Televisiosarjassa vuoristoveturit eivät koskaan esiintyneet.

## Rautatien asemat
*Kirk Machan
*Shiloh
*Skarloey Road
*Devil’s Back
*Culdee Fell Summit
Marlies Göhr

**Marlies Göhr** (o.s. **Oelsner**, s. 21. maaliskuuta 1958 Gera, Itä-Saksa) on entinen itäsaksalainen yleisurheilija. Hän saavutti pikajuoksuissa kaksi olympiakultaa, kaksi maailmanmestaruutta ja viisi Euroopan-mestaruutta sekä ulkoradoilla että sisäradoilla. Hän teki maailmanennätyksiä 100 metrin juoksussa ja Itä-Saksan joukkueen jäsenenä 4 × 100 metrin viestijuoksussa 1970- ja 1980-luvuilla.

## Saavutukset ja maailmanennätykset

* Nuorten Euroopan-mestaruuskisojen kultamitali 4&nbsp;×&nbsp;100 metrillä ja hopeamitali 100 metrillä Ateenassa 1975 
* 1976 – kesäolympiakisojen kahdeksas sija 100 metrillä 
* 1976 – kesäolympialaisten olympiakultamitali 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa 
* 1977 – Itä-Saksan mestaruus 100 metrillä ME-ajalla 10,88. Göhr oli ensimmäinen nainen, joka juoksi 100 metriä alle 11 sekunnin sähköisellä ajanotolla.
* 1977 – maailmancupin voitto 100 metrillä, hopeamitali viestissä
* 1978 – Euroopan mestaruus 100 metrillä, hopeamitali 200 metrillä, yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailut 1978 
* 1979 – maailmancupin toinen sija 100 metrillä 
* 1980 – kesäolympialaisten olympiahopeamitali 100 metrillä 
* 1980 – kesäolympialaisissa kultamitali 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa, maailmanennätys 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;m viestissä 13. heinäkuuta 1980 (41,85) ja 1. elokuuta 1980 (41,60)
* 1981 – Euroopan Cupin voitto 100 metrillä ajalla 11,17
* 1981 – maailmancupin pronssi 100 metrillä 
* 1982 – Euroopan-mestaruus 100 metrillä ajalla 11,01 yleisurheilun Euroopan-mestaruuskisoissa
* 1983 – ME-aika 100 metrillä 10,81 Itä-Berliinissä. Yleisurheilun MM-kisoissa Helsingissä maailmanmestaruus 100 metrillä ajalla 10,97 ja maailmanmestaruus 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa ja ME-aika 41,53 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;m viestissä 31. heinäkuuta 1983
* 1984 – olympiaboikotti
* 1985 – ME-aika 41,37 4&nbsp;×&nbsp;100&nbsp;m viestissä 6. lokakuuta 1985
* 1986 – Euroopan-mestaruus 100 metrillä ajalla 10.91, Euroopan mestaruus 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestinjuoksussa yleisurheilun Euroopan-mestaruuskilpailuissa
* 1987 – Yleisurheilun MM-kisoissa Roomassa, karsiutui 100 metrin välierässä, hopeamitali 4&nbsp;×&nbsp;100 viestissä
* 1988 – kesäolympialaisissa karsiutui 100 metrin välierässä, hopeamitali 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestissä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* http://www.sporting-heroes.net
* https://www.is.fi/urheilulehti/parhaat/art-2000007872531.html
Himmel aus blauem Feuer

**Himmel aus blauem Feuer** on Mirkka Rekolan kaksikielinen runokokoelma, joka on ensimmäinen laaja valikoima Rekolan runoja saksaksi.

## Aiheesta muualla
* Finnassa
*
Mind’s Eye

**Mind's Eye** on kitaristi Vinnie Mooren vuonna 1986 julkaistu esikoisalbumi. Moore on itse säveltänyt kaikki albumin kappaleet.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Vinnie Moore - kitarat
* Andy West - bassokitara
* Tommy Aldridge - rummut
* Tony MacAlpine - kosketinsoittimet
Hurrikaani Edith

**Hurrikaani Edith** oli vuoden 1971 viides nimetty trooppinen myrsky Atlantin hurrikaanikaudella, ja tuon kauden voimakkain trooppinen hirmumyrsky. Saffirin-Simpsonin hurrikaaniasteikolla se luokiteltiin korkeimmalle tasolle viisi. Se surmasi 37 henkeä ja aiheutti suuria taloudellisia vahinkoja Venezuelan pohjoisosissa, Nicaraguassa, Hondurasissa, Belizessä, Meksikossa ja Yhdysvalloissa.

Se riehui syyskuun 5.–17. päivinä.

## Hurrikaanin kehitys
Hurrikaaniksi kehittyvä häiriö havaittiin syyskuun toisena päivänä pasaatituulten kohtaamisvyöhykkeellä. Se irtautui vyöhykkeestä, ja 5. syyskuuta säähavaintoelntokone ilmoitti matalapaineen muodostuneen. Edith sai nimen 7. syyskuuta. Kello 12.30 sen keskupaine oli 1 006 hPa, puolitoista tuntia myöhemmin jo 1 001 hPa. Seuraavana päivänä Edith saavutti hurrikaanin kokoluokan ja voimakkuuden. Se menetti voimaansa nopeasti ylittäesään Hondurasia, voimistui uudelleen Meksikonlahdella, aiheutti tuhoja meksikossa, kiersi takaisin merelle ja iski kolmannen kerran maihin Yhdysvalloissa Louisianan osavaltiossa, missä se aiheutti suuria tuhoja maanviljelylle.

Edith oli harvinaisen pienikokoinen ja intensiivinen hurrikaani, joka kehittyi vuodenaikaan nähden harvinaisen kaukana Karibian kaakkoisosassa.

## Lähteet
Ghost in the Shell 2: Innocence

**Ghost in the Shell 2: Innocence** () on vuonna 2004 valmistunut japanilainen anime-elokuva. Elokuvan käsikirjoitti ja ohjasi Mamoru Oshii.

## Hahmot
* Batou, päähenkilö, miespuolinen kyborgi ja Motoko Kusanagin entinen kollega
* Togusa, Batoun työpari ja yksi elokuvan harvoista oikeista ihmisistä.
* Daisuke Aramaki, osaston johtaja
* Motoko Kusanagi, ensimmäisen elokuvan päähenkilö, naispuolinen kyborgi ja turvallisuusosasto 9:n entinen poliisiupseeri
* Ishikawa, turvallisuusosasto 9:n informaatiospesialisti
Out of Nowhere

**Out of Nowhere** on kitaristi Vinnie Mooren vuonna 1996 julkaisema neljäs sooloalbumi.

## Kappaleet

#"With the Flow" - 03:45 
#"Losing Faith" - 04:09 
#"Echoes" - 04:09  
#"Thunderball" - 03:29
#"From Now On" - 03:47  
#"Time Traveler" - 04:13 
#"Vinman's Brew" - 04:20 
#"She's Only Sleeping" - 03:47 
#"Am I Only Dreaming?" - 04:01 (akustinen kappale)
#"770 Days" - 03:44
#"Move That Thang!" - 03:56
#"Winter Sun" - 01:55 (akustinen kappale)

## Kokoonpano

* Vinnie Moore - kaikki kitarat
* Dorian Heartsong - basso
* Brian Tichy - rummut
Bárbara Franco

**Bárbara Franco Solana** (s. 4. huhtikuuta 1974 Madrid) on entinen espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kesäolympialaisissa kaksi kertaa, alkaen vuodesta 1992. Hän voitti EM-kultaa 200 metrin selkäuinnissa lyhyen radan EM-kilpailuissa 1996.

## Lähteet

*Espanjan olympiakomitea Luettu 17.2.2007
Hämärä- ja valoadaptaatio

**Hämärä- ja valoadaptaatiolla** tarkoitetaan silmän kykyä sopeutua valaistuksen vaihteluihin. 
On laskettu, että valoaistimuksen voi edullisissa oloissa saada aikaan yksi ainoa sauvasoluun osunut fotoni. Toisaalta vielä biljoona kertaa suurempikin valomäärä aistitaan valona. Erilaisiin valointensiteetteihin mukautumiseen kuluu aikaa. Kirkkaasta valosta hämärään mentäessä kestää joitakin minuutteja, ennen kuin alkaa nähdä kunnollisesti (valoon mukautuminen, valoadaptaatio). Osa hämärä- ja valoadaptaatiosta perustuu värikalvon lihasten toimintaan. Kirkkaassa valaistuksessa mustuainen pienenee, hämärässä suurenee. Iiris toimii siis valokuvauskoneen himmentimen tavoin ja voi säätää verkkokalvolle osuvaa valomäärää noin 1:16. Silmän herkkyys vähenee myös, kun kirkkaan valaistuksen kohteeksi joutunut rodopsiini hajaantuu. Samoin hajaantuvat todennäköisesti muutkin verkkokalvon näköpigmentit. Hämäräadaptaation aikana lisääntyy verkkokalvon valoherkkyys ilmeisesti myös siten,että jotkut gangliosolut keräävät verkkokalvon poikittaisyhteyksien avulla vähitellen impulssit yhä suuremmasta sauvajoukosta.

## Lähteet
Claudia Franco

**Claudia Franco Solana** (s. 21. heinäkuuta 1975, Madrid) on entinen espanjalainen uimari, joka edusti kotimaataan kaksissa kesäolympialaisissa, alkaen vuodesta 1992. Hänen paras sijoituksensa olympialaisissa oli 11. sija 50 metrin vapaauinnissa vuonna 1996.

## Lähteet
*Espanjan olympiakomitea Luettu 17.2.2007
Valto A. Peiponen

**Valto Antero Peiponen** (25. lokakuuta 1931 Salmi – 22. tammikuuta 2024 Helsinki) oli suomalainen ornitologi.

Peiponen syntyi Salmin Mantsinsaaressa Peiposen kylässä, jossa Peiposia on asunut ainakin 1800-luvun alusta, todennäköisesti jo 1600-luvulta alkaen.

Peiponen opiskeli eläintiedettä Helsingin yliopistossa. Hänen pro gradunsa vuonna 1956 käsitteli sinirinnan pesimisbiologiaa Kilpisjärvellä. Väitöskirjan aiheena oli kahden lintulajin väriennäkemiseen liittyvät kokeelliset tutkimukset. Hän toimi Helsingin yliopiston eläintieteen dosenttina ja vuodesta 1971 alkaen oppikoulun rehtorina eläkkeelle jäämiseensä asti.

Peiponen oli Tarton rauha r.y. -nimisen yhdistyksen puheenjohtaja. Hän oli innokas kotiseutuharrastaja ja Karjalan palauttamisen kannattaja. Mantsinsaarta perusteellisesti käsittelevä *Laatokan Mantsi Härkäuhrin saari* (1997, toinen painos 2008) on kirja Peiposen kotisaaresta. Hän julkaisi kaksi lintutieteellistä kirjaa: *Linnun silmin. Lintujen näköaisti, ulkonäkö ja sukupuolivalinta* (2000) ja *Kehrääjälintu ja muita horrostavia lintuja*. Neljäs kirja *Itsenäisen Suomen rajat. Tarton rauhan 1920 ja kokonaisen Suomen puolesta* ilmestyi 2014.

## Teokset
* *Experimentelle Untersuchungen über das Farbensehen beim Blaukehlchen, Luscinia svecica (L.) und Rotkehlchen, Erithacus rubecula (L.). 1*, Helsinki: Societas zoologica-botanica Fennica Vanamo, 1963. (Annales zoologici Societatis zoologicae-botanicae Fennicae Vanamo, ISSN 0365-8627; 24, 8.) Väitöskirja, Helsingin yliopisto
* *On hypothermia and torpidity in the nightjar (Caprimulgus Europaeus L.)*, Helsinki: Suomalainen tiedeakatemia: 1965. (Annales Academiae scientiarum Fennicae. ISSN 0066-1988; 87.)
* *The diurnal heterothermy of the nightjar (Caprimulgus Europaeus L.)*, Helsinki: Suomalainen tiedeakatemia: 1966. (Annales Academiae scientiarum Fennicae. ISSN 0066-1988; 101.)
* & Esko A. Lind: *Eläinten 10-vuotissyklit ja auringon aktiivisuus: hypoteesi*, Helsingin yliopisto, 1985
* (toim.) *Laatokan Mantsi: härkäuhrin saari*, Lappeenranta: Karjalan kirjapaino, 1997 
* *Linnun silmin: lintujen näköaisti, ulkonäkö ja sukupuolivalinta*, Helsinki: Yliopistopaino, 2000. 
* 
* (toim.) *Laatokan Mantsi: härkäuhrin saari*, Lappeenranta: Karjalan kirjapaino, 2008 
* (toim.) *Itsenäisen Suomen rajat: Tarton rauhan 1920 ja kokonaisen Suomen puolesta: Tarton rauha 14.X 1920*, Helsinki: Valto Peiponen, 2014 

## Lähteet
* peiponen.net
* Peiponen-suku 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Tarton rauha
Bärbel Wöckel

**Bärbel Wöckel** (o.s. **Eckert**, s. 21. maaliskuuta 1955 Saksan demokraattinen tasavalta) on itäsaksalainen yleisurheilija, pikajuoksija, joka voitti neljä olympiakultaa ja kolme Euroopan-mestaruutta.

Wöckel voitti kultaa naisten 200 metrin juoksussa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa sekä Montrealin kesäolympialaisissa 1976 että Moskovan kesäolympialaisissa 1980. Ensimmäisen Euroopan-mestaruutensa hän voitti Roomassa 1974 Itä-Saksan voittaessa 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksun maailmanennätysajalla 42,51 ja Wöckelin juostessa ankkuriosuuden. Samoissa kisoissa hän sijoittui 100 metrin juoksussa seitsemänneksi. Ateenan EM-kilpailuissa 1982 Wöckel voitti kultaa 200 metrin juoksussa ja 4&nbsp;×&nbsp;100 metrin viestijuoksussa sekä saavutti hopeaa 100 metrin juoksussa.

## Ennätykset

## Lähteet
*Bärbel Eckert Sports-Reference.comin tietokannassa  
*

### Viitteet
Hiihdon maailmanmestaruuskilpailut 1980

Vuonna **1980** järjestettiin **[[hiihdon maailmanmestaruuskilpailut]]** Falunissa Ruotsissa naisten 20 kilometrin maastohiihdossa, joka ei ollut saman vuoden Lake Placidin talviolympialaisten ohjelmassa.




**Päivämäärä**: 8. maaliskuutaSuomen Marja-Liisa Hämäläinen oli kilpailussa 13., Päivi Renkola 24., Elina Huopana 25. ja Eija Penttilä keskeytti.



## Lähteet
* *Talviurheilun tähdet*, WSOY 1986, s. 198
Auguste Beernaert

**Auguste Marie François Beernaert** () oli belgialainen valtiomies. Hän toimi Belgian pääministerinä vuosina 1884–1894 sekä ministerinä useita kertoja. Hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto yhdessä ranskalaisen Paul Balluet d’Estournelles de Constantin kanssa.

August Beernaert oli katolinen flaami. Hänen isänsä oli valtion virkamies. Beernaert suoritti klassiset lukio-opintonsa äitinsä opastuksella ja valvonnassa. Tämän jälkeen hän suoritti oikeustieteellisen loppututkinnon Leuvenin yliopistossa ja vieraili tämän jälkeen useissa eurooppalaisissa yliopistoissa: Pariisissa, Berliinissä ja Heidelbergissä. Nain hän saattoi verrata erilaisia oikeustieteen opetusmenetelmiä. Nämä kokemuksensa hän toi mukanaan Belgian sisäministeriöön ja laati niistä myös julkaisun.

Beernaert teki myös menestyksellisen uran asianajajana ja kirjoittautui asianajajarekisteriin vuonna 1853. Tällöin hän erikoistui verojuridiikkaan. Vuonna 1873 Belgian katolinen puolue kutsui hänet johtamaan työ-, rautatie- ja liikenneministeriötä.

Hänestä tuli Belgian hallituksen pääministeri vuonna 1884 ja tämän tehtävän aikana, joka kesti vuoteen 1894 saakka, hän sai hyväksytyksi ensimmäiset Belgian sosiaalilait. Hänellä oli myös merkittävä rooli Belgian Kongon hankkimisessa ja sen kehittämisessä.

## Lähteet
Buza

**Buza** on Luoteis-Venäjän Novgorodin alueen taistelutaitoihin pohjaava taistelulaji. Buzaan sisältyy aseettomien tekniikoiden lisäksi asetekniikoita, joissa käytetään keskiaikaisia aseita. Lisänsä tuovat myös ”sotatanssit”.

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Desentralisaatio

**Desentralisaatio** eli **hajautuspolitiikka** tarkoittaa päätöksenteon ja hallinnon hajottamista lähemmäksi kansalaisia. Sillä tarkoitetaan myös valtion laitosten hajasijoittamista eri puolelle maata. Suomessa sanaa käytetään yleensä julkishallinnossa. Termiä käytetään kuitenkin eri tieteissä, kuten insinööritieteissä, logistiikassa, politiikan tutkimuksessa, sosiologiassa ja taloustieteissä.

Anarkistit kannattavat usein poliittisen vallan täydellistä desentralisaatiota.

## Katso myös
*Aluepolitiikka
*Hajasijoitus
*Hajauttaminen

## Lähteet
Atte Saunamäki

**Atte Saunamäki** (s. 6. syyskuuta 1976 Turku) on entinen suomalainen jääkiekkoilija. Hän oli pelipaikaltaan laitahyökkääjä.

## Ura
Saunamäki on edustanut koko uransa turkulaista TuToa SM-liigassa, jääkiekon I-divisioonassa ja Mestiksessä. Saunamäki oli loukkaantuneena pahan polvivamman takia koko kauden 2003–2004, eikä pelannut peliäkään. Hän pelasi TuTon edustusjoukkueessa kaudesta 1995–1996 alkaen, ja oli viimeinen liigavuosilta jäljellä ollut pelaaja. Hän oli "TuTo-hengen" ruumiillistuma, "käsite Mestiksessä ja esimerkillinen pelaaja joukkueen nuorisokaartille". Saunamäki tunnettiin voimapelaajana, joka usein kunnostautui pudotuspeleissä – kaudella 2006–2007 Saunamäki oli TuTon paras pistemies pudotuspeleissä. Saunamäki on pelannut urallaan myös kaksi B-maaottelua. Uran loppumisesta ei ole tullut virallista päätöstä, mutta kaudella 2007–2008 Saunamäki ei pelannut.

Ammatiltaan Saunamäki on talonmies.

## Seuraura

## Saunamäen saavutukset
* Mestis-hopeaa (2000–2001)
* Mestis-pronssia (2004–2005)
* Mestis-pronssia (2005–2006)

* Eniten jäähyjä kaudella 1998–1999 (112 minuuttia)
* Osallistunut 2001 B-maajoukkueen kansainväliseen turnaukseen Unkarissa http://www.jatkoaika.com/mestis.php?sivu=uutiset&id=743
* Kuukauden Mestis-pelaaja maaliskuussa 2005 http://www.eurohockey.com/player/4023-.html
* TuTon paras pistemies pudotuspeleissä (8 ottelussa 4+3=7 pistettä) kaudella 2006–2007

## Lähteet
* TuTon pelaajasivusto 
* 
* TuTo Hockey 2006–2007 -kausikirja (s. 46)

### Viitteet