Amy Madigan

**Amy Marie Madigan** (s. 11. syyskuuta, 1950 Chicago, Illinois, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä, tuottaja ja laulaja. Hän oli ehdolla parhaan naissivuosan Oscar-palkintoon elokuvasta *[[Kahdesti elämässä]]* (1985) ja voitti 40 vuotta myöhemmin elokuvasta *[[Weapons]]* (2025). Hänen muita elokuviaan ovat *[[Paluulippu vapauteen]]* (1982), *[[Tilaa sydämessä]]* (1984), *[[Unelmien kenttä]]* (1989), *[[Uncle Buck]]* (1989), *[[Pimeä puoli (elokuva)|Pimeä puoli]]* (1993), *[[Pollock]]* (2000) ja *[[Gone Baby Gone]]* (2007). Hän on näyttellyt myös teatterissa ja elokuvissa; teatterissa muun muassa Broadwayllä *[[Viettelysten vaunu]]ssa* ja televisiossa *[[Carnivàle]]ssa* ja *[[Roe vs. Wade (elokuva)|Roe vs. Wadessa]]*.

## Nuoruus ja muusikkona
Amy Madigan syntyi 1950 Chicagossa. Hänen isänsä oli arvostettu poliittinen toimittaja John Madigan ja hänen äitinsä Dolores Madigan työskenteli Teamsters-ammattiliitossa.

Madigan muutti Los Angelesiin vuonna 1974 käytyään collegen. Hän soitti kavereidensa kanssa Jelly-nimisessä vaihtoehtorock-yhtyeessä. Hän markkinoi yhtyettään esiintymällä 1978 alastomana *[[Playboy]]*-lehdessä. Häntä peitti vain hyytelö (”jelly”).

## Ura näyttelijänä
Madigan vaihtoi kuitenkin musiikin näyttelemiseen ja opiskeli Lee Starsberg -instituutissa, mitä kautta hän murtautui Los Angelesin teatteripiireihin. Madiganin ensimmäinen televisiorooli oli sarjassa *[[Hart to Hart]]* (1981) ja elokuva *[[Paluulippu vapauteen]]* (1982). Hän oli elokuvasta ehdolla parhaan uuden naisnäyttelijän Golden Globe -palkintoon.

Madigan jatkoi 1980-luvulla monissa arvostetuissa elokuvissa ja näytteli muun muassa kulttiklassikossa *[[Streets of Fire – liekehtivät kadut]]* (1984) ja *[[Tilaa sydämessä]]* (1984). Madigan sai elokuvasta *Kahdesti elämässä* (1985) parhaan naissivuosa Oscar-ehdokkuuden. Siinä hän näytteli Gene Hackmanin roolihahmon vihaista tytärtä.

Madiganin 1980-luvun lopun elokuvia olivat muun muassa *[[Unelmien kenttä]]* (1989), jossa hän oli Kevin Costnerin hahmon kannustava ja näkemyksellinen vaimo, ja komedia *[[Uncle Buck]]* (1989). Hän sai televisioelokuvasta *[[Roe vs. Wade (elokuva)|Roe vs. Wade]]* (1989) Golden Globen parhaasta naissivuosasta ja Emmy-ehdokkuuden parhaasta naispääosasta.

Madigan jatkoi elokuvauransa rinnalla myös teatterissa, ja hän sai vuonna 1987 Theatre World -palkinnon ja Drama Desk -ehdokkuuden roolistaan näytelmässä *The Lucky Spot*. Hänen ensimmäinen Broadway-näytelmänsä oli Tennessee Williamsin *[[Viettelysten vaunu]]*, jossa hän näytteli vuoden 1992 tuotannossa Stella Kowalskia.

Madigan esiintyi 1993 Stephen Kingin romaaniin perustuvassa kauhuelokuvassa *[[Pimeä puoli (elokuva)|Pimeä puoli]]*, Tilda Swintonin vastanäyttelijänä eroottisessa feministisessä draamassa *[[Even kiusaukset]]* (1996) ja elämäkertaelokuvassa *[[Pollock (elokuva)|Pollock]]* (2000) hän esitti Peggy Guggenheimia. Madiganilla oli myös merkittävä sivuosa Ben Affleckin ohjaamassa rikosdraamassa *[[Gone Baby Gone]]* (2007). Hän oli vuosina 2003–2005 mukana televisiosarjassa *[[Carnivàle]]*.

Madigan oli pääroolissa 2013 Off-Broadway-tuotannossa *The Jacksonian* ja sai 2016 tunnustusta näytelmästä *Buried Child*. Hän oli siinä mukana sekä New Yorkissa että myöhemmin Lontoon Trafalgar Studiosissa. Madigan palasi elokuva-alan eturiviin suorituksellaan kauhuelokuvassa *[[Weapons]]* (2025). Hän oli roolistaan ehdolla sekä parhaan naissivuosan Golden Globeen että Oscariin, jonka hän voitti. 

## Yksityiselämä
Madigan on ollut vuodesta 1983 naimisissa näyttelijä Ed Harrisin kanssa. Heidän tyttärensä syntyi vuonna 1993. Madigan ja Harris tapasivat *Prairie Avenue* -näytelmän tuotannossa.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
*