open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kamal Kamyabinia

**Kamaleddin Kamyabinia** (; s. 18. tammikuuta 1989 Teheran, Iran) on iranilainen jalkapalloilija. Hän edustaa Persepolis FC:tä Persianlahti Pro League -sarjassa ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kamal Kamyabinia - soccerway
Santa Maria (Kalifornia)

**Santa Maria** on noin sadantuhannen asukkaan  kaupunki Santa Barbaran piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. 

Se sijaitsee Santa Marian laaksossa, jossa on useita viinitarhoja.

Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 99&nbsp;553 asukasta, arvio vuodelle 2017 oli 107&nbsp;000. Asukkaista noin 70% on valkoisia, 5,4% aasialaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Watsonville

**Watsonville** on noin 50&nbsp;000 asukkaan kaupunki Santa Cruzin piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa.

Watsonville sijaitsee Pajaron laakson maatalousalueella. Siellä jalostetaan ympäröivän alueen marjoja ja vihanneksia. Kaupungissa toimii myös omenasiideritehdas. Vuonna 1989 maanjäristys aiheutti Watsonvillessa vaurioita.

Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 51&nbsp;199 asukasta, arvio vuodelle 2017 oli noin 54&nbsp;000. Asukkaista noin 82&nbsp;% on espanjalais- tai latinotaustaisia, 3&nbsp;% aasialaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aleksanterinleivos

**Aleksanterinleivos** on murotaikinasta, vadelmahillosta tai omenamarmeladista sekä kananmunan keltuaisesta koostuva leivos, jota on valmistettu Suomessa 1800-luvun alusta lähtien.

Leivos on yleensä kuorrutettu kiinteällä, elintarvikevärillä vaaleanpunaiseksi värjätyllä tomusokerilla, jossa voi olla myös suklaasta tai sokerista tehtyjä ohuita koristekuvioita päällä.

Leivosten historiaan perehtynyt etnologian professori Bo Lönnqvist liittää nimikkoleivokset vahvaan henkilökulttiin. Leivos on nimetty Venäjän keisarin Aleksanteri I:n mukaan.

Tanskassa leivos tunnetaan nimellä *hindbaersnitte*. Latviassa leivos on nimeltään *Aleksandra torte*, joka luotiin erään toisen keisarin, Aleksanteri III:n Riian-vierailun kunniaksi. Ainekset ja leivoksen ulkonäkö ovat samanlaiset kuin suomalaisessa aleksanterinleivoksessa.

Leivos tunnetaan myös englanniksi nimellä Alexandertorte, jolla viitataan yleensä latvialaiseen leivokseen.

## Lähteet
Visalia

**Visalia** on yli 135 000 asukkaan  kaupunki Tularen piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. 

Visalia on vanhin kaupunki San Franciscon ja Los Angelesin välillä, perustettu 1852 ja sai kaupunkioikeudet 1874. 

Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 124 442 asukasta, arvio vuodelle 2017 oli  noin 133 000. Asukkaista noin puolet on espanjalais- tai latinotaustaisia, 6% aasialaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Marcello-luokka

**Marcello-luokka** oli Italian kuninkaallisen laivaston yhdentoista sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.

## Suunnittelu
Aluksissa oli osittain kaksinkertainen runko ja sisäiset painolastisäiliöt.

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Nordic Futsal Cup 2013

**Nordic Futsal Cup 2013** oli historian ensimmäinen futsalin  Pohjoismaiden Mestaruusturnaus. Se järjestettiin 4.–7.12.2013 Nykøbing Falsterissa, Tanskassa. Ensimmäisen Pohjoismaiden Mestaruuden voitti neljän maan turnauksessa Ruotsi.

## Maalitekijät top-10

## Lähteet
Porterville

**Porterville** on noin 50 000 asukkaan  kaupunki Tularen piirikunnassa, Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. 

Porterville sijaitsee Sierra Nevadan kukkuloiden juurella. Monet seudun työpaikoista iittyvät maatalouteen. Portervillessä toimii myös Sequoian kansallispuiston opastuskeskus. Kaupunki syntyi kultakuumeen aikana kauppapaikaksi. 

Vuoden 2010 väestönlaskennassa kaupungissa oli 54&nbsp;165 asukasta, arvio vuodelle 2017 oli  noin 59&nbsp;000. Asukkaista noin 65% on espanjalais- tai latinotaustaisia, 5% aasialaisia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Alpinen piirikunta

**Alpinen piirikunta** () on piirikunta Kaliforniassa, Yhdysvalloissa. Se on Kalifornian piirikunnista väkiluvultaan pienin.

Piirikunnassa asui 1&nbsp;204 ihmistä vuoden 2020 väestönlaskennassa. Heistä 67,9% oli valkoihoisia ja 25,7% kuului Amerikan alkuperäiskansoihin. 

Piirikunta sijaitsee Sierra Nevadan vuoristossa. Siellä on kaksi hiihtokeskusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* https://www.alpinecountyca.gov
Allen Chastanet

**Allen Michael Chastanet** (s. 20. marraskuuta 1960) on Saint Luciassa syntynyt bisnesmies ja poliitikko. Allen Chastanet oli Saint Lucian pääministeri vuodesta 2016 vuoteen 2021. Hän on palvellut Saint Lucian siviili-ilmailun ja turismin ministerinä vuosina 2006–2011. Chastanet on naimisissa Raquel DuBoulay-Chastanet'n kanssa.

Chastanet nousi Saint Lucian pääministeriksi maan parlamenttivaaleissa kesäkuussa 2016,  jolloin hänen edustamansa konservatiivinen oppositopuolue UWP  voitti hallitusvallassa olleen pääministeri Kenny Anthonyn johtaman työväenpuolueen SLP:n.

## Lähteet
Viiksihai

**Viiksihai** (*Ginglymostoma cirratum*) on viiksihaiden heimoon kuuluva kala, joka elää Atlantin valtamerellä.

## Elinympäristö
Laji elää melko lähellä merenpintaa. Viiksihai elää meri- tai murtovedessä. Laji on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan vaarantunut.

## Ravinto ja elintavat
Lajin ravintoa ovat erilaiset selkärangattomat sekä kalat, kuten monnikalat. Viiksihain poikueessa on tavallisesti noin 25 poikasta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Ginglymostoma cirratum
Ozza Mons

**Ozza Mons** on inaktiivinen tulivuori Venuksella, lähellä planeetan päiväntasaajaa. Vuori on nimetty persialaisen jumalattaren Ozzan mukaan.

Ozza Monsin kaldera on läpimitaltaan peräti 507&nbsp;kilometriä. Tulivuori on luotainten havaintojen mukaan ollut aktiivinen melko äskettäin.

## Lähteet
Team Tour 2009

**Mäkihypyn Team Tour 2009** oli Kansainvälisen hiihtoliiton järjestämä ensimmäinen Team Tour -kilpailu. Kilpailut käytiin Willingenissä, Klingenthalissa ja lopuksi Oberstdorfissa. Suomen joukkue (Ville Larinto, Kalle Keituri, Matti Hautamäki, Harri Olli) sijoittui kolmanneksi saaden näin pronssia.
Isoforonidi-isosyanaatti

**Isoforonidi-isosyanaatti** (C12H18N2O2) on isosyanaatteihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään lähtöaineena valmistettaessa polyuretaanimuoveja.

## Ominaisuudet, valmistus ja käyttö
Huoneenlämpötilassa isoforonidi-isosyanaatti on väritöntä tai keltaista nestettä. Yhdiste reagoi monien nukleofiilien kuten veden, alkoholien ja amiinien kanssa. Se on lievästi myrkyllistä ja aineelle altistumisesta oireita voivat olla kurkkukipu, yskä ja ihon sekä silmien punoitus ja syöpymisvammat. Isoforonidi-isosyanaatissa on kaksi isosyanaattiryhmää, jotka ovat reaktiivisuudeltaan erilaiset.

Isoforonidi-isosyanaatti valmistetaan lähtien isoforonista, joka reagoi konjugaattiadditiolla vetysyanidin kanssa muodostaen isoforoninitriiliä. Tämä yhdiste reagoi pelkistävällä aminoinnilla ammoniakin kanssa ja välivaiheena muodostuva imiini pelkistetään vedyttämällä. Samalla syanoryhmä pelkistyy aminoryhmäksi ja muodostuu isoforonidiamiinia. Isoforonidiamiini reagoi fosgeenin kanssa isoforonidi-isosyanaatiksi.
:

Isoforonidi-isosyanaattia käytetään valmistettaessa polyuretaanipinnoitteita ja -elastomeereja. Yhdiste parantaa niiden kestävyyttä, parantaa hapettumisenkestoa ja vähentää polyuretaaneille tyypillistä valon aiheuttamaa kellastumista.

## Lähteet
Team Tour 2012

**Mäkihypyn Team Tour 2012** oli Kansainvälisen hiihtoliiton järjestämä järjestyksessään neljäs Team Tour, joka pidettiin Saksassa. Kilpailut käytiin Willingenissä, Klingenthalissa ja lopuksi Oberstdorfin lentomäessä. Suomen joukkue (Janne Happonen, Olli Muotka, Matti Hautamäki, Anssi Koivuranta) sijoittui kahdeksanneksi. 

## Kilpailun kokonaistulokset
Yömerineula

**Yömerineula** (*Heraldia nocturna*) on merineulojen heimoon kuuluva merikala.

## Ulkonäkö ja koko
Lajin kalat ovat väritykseltään kauttaaltaan keltaisia ja kyljessä on mahdollisesti katkonainen tumma raita. Laji on melko pienikokoinen, suurimmillaankin alle 10 senttimetrin pituinen-

## Levinneisyys ja elinympäristö
Lajin levinneisyys ulottuu Intian valtamerellä Australiaan. Yömerineula elää aivan merenpinnan tuntumassa, 2-15 metrin syvyydessä. Lajin uhanalaisuusluokitus on Kansainvälisen luonnonsuojeluliiton mukaan elinvoimainen.

## Ravinto ja elintavat
Yömerineula ruokailee yöaikaan. Lajin uros pitää mätimunia taskussa vatsapuolellaan. 

## Lähteet
Kairala (kylä Pelkosenniemellä)

**Kairala** on noin kuudenkymmenen asukkaan kylä valtatie 5:n varressa Pelkosenniemen kunnassa, noin 10 kilometriä sen kirkonkylästä pohjoiseen. Kylää halkoo Kemijokeen laskeva Kitinen, ja kylän asutus sijoittuu joen molemmille puolille. Kylän itä- ja länsipuolen yhdistää vuonna 1987 valmistunut silta.

Kylän länsipuolelle ominaista ovat monet vanhat pääosin 1900-luvun taitteen molemmin puolin rakennetut peräpohjalaiset hirsirakennukset, jotka jäivät Lapin sodassa polttamatta saksalaisten vetäytyessä pohjoista kohti joen itäpuolelta. Kylän itäpuoli poltettiinkin yhtä aittarakennusta lukuun ottamatta kokonaan.

## Lähteet
*  (Julkaisussa Isbn virheellinen)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*  
*
Team Tour 2010

**Mäkihypyn Team Tour 2010** oli Kansainvälisen hiihtoliiton isännöimä järjestyksessään toinen Team Tour -kilpailu, joka pidettiin Saksassa. Kilpailu käytiin Willingenissä, Klingenthalissa ja lopuksi Oberstdorfissa. 

## Kilpailun kokonaistulokset
Dmitri Mušketov

**Dmitri Ivanovitš Mušketov** (; 19. maaliskuuta 1882 (G: 31. maaliskuuta) – 18. helmikuuta 1938) oli venäläinen geologi ja paleontologi, joka vangittiin ja teloitettiin Stalinin vainojen aikana väärennettyjen todisteiden nojalla.

## Elämäkerta
Mušketov syntyi Pietarissa. Hänen vanhempansa olivat Pietarin kaivosinstituutin geologi Ivan Vasiljevitš Mušketov ja Jekaterina Pavlovna Mušketova. Hän sai äidiltään perusteellisen kotiopetuksen, johon kuului saksan, ranskan ja englannin oppiminen. Vuosina 1891–1899 suoritettujen lukio-opintojen jälkeen hän siirtyi kaivosinstituuttiin vuonna 1899 ja valmistui sieltä vuonna 1907. Saman vuoden toukokuussa hän siirtyi Geologian komitean palvelukseen.

Venäjän maantieteellinen seura (RGO) myönsi vuonna 1905 Mušketoville pienemmän hopeamitalin tunnustuksena osallistumisesta Darvazin alueelle suuntautuneelle tutkimusmatkalle.

Mušketov kulki uransa aikana eri puolilla maailmaa keräämässä näytteitä ja suorittamassa tutkimuksia, mutta erityisesti hän keskittyi Keski-Aasian alueen geologiseen kartoittamiseen. Vuosina 1906–1916 hän kartoitti itäisen Ferganan alueen, ja myöhemmin teki tektoniset kartat Turkmenistanista ja Keski-Aasiasta. Laattatektoniikan ja seismologian ohella hän perehtyi myös muun muassa geomorfologiaan, jäätiköihin ja resurssimineraaleihin, ja kirjoitti uransa aikana yli 50 tieteellistä julkaisua. Mušketov lisäksi tuotti isänsä vuosina 1888–1891 kirjoittamasta kaksiosaisesta geologian oppikirjasta uusilla tiedoilla päivitettyjä uusintapainoksia, joista 4. ja viimeinen ilmestyi vuonna 1936.

Mušketov nimitettiin kaivosinstituutin johtajaksi vuonna 1918 ja toimi virassa 9 vuotta. Lisäksi hän oli Geologian komitean johdossa vuosina 1926–1929. Hän saavutti tutkijanuransa aikana runsaasti arvostusta kansainvälisen asiantuntijayhteisön keskuudessa, ja hänet valittiin useiden niin venäläisten kuin ulkomaalaisten geologianseurojen jäseneksi.

Mušketov osallistui Kansainväliseen geologian konferenssiin vuosina 1922 (Belgia), 1926 (Espanja) ja 1929 (Etelä-Afrikka). Hän valmistautui matkustamaan konferenssiin myös vuonna 1933 (U.S.A.), mutta häntä kiellettiin osallistumasta tilaisuuteen. Mušketovin sijasta Neuvostoliiton delegaatiota johti geologi Ivan Gubkin.

Vuonna 1937 Mušketov oli valmistautunut osallistumaan vuoden Kansainväliseen geologian konferenssiin Moskovassa, mutta hänet pidätettiin 29. kesäkuuta, 23 päivää ennen tilaisuuden alkamista. 29. maaliskuuta 1956 Neuvostoliiton korkein oikeus paljasti Mušketovin kohtalon vastauksena Geologian tutkimuksen komission viralliselle tiedustelulle. Mušketovin pidätyksen syynä olivat väärennetyt syytteet vallankumouksen vastaisen fasistiliikkeen organisoinnista vuonna 1930 ja muista väitetyistä sabotaasitoimista. Hänet teloitettiin 18. helmikuuta 1938. Mušketovin maine palautettiin hänen kuolemansa jälkeen 8. joulukuuta 1956 suojasään aikana.

## Lähteet
Aleksandr Baranov

**Aleksandr Andrejevitš Baranov** (; 1747 Kargopol – 16. huhtikuuta 1819 Sundasalmi) oli venäläinen kauppias, virkamies ja Venäjän Amerikan ensimmäinen kuvernööri. Hän johti Venäläis-amerikkalaisen kauppakomppanian operaatiota Alaskassa vuosina 1799–1818.

## Ura
Baranov syntyi Kargopolissa kauppiasperheeseen. Hän muutti 1780-luvulla Irkutskiin, missä hän otti vastaan Šelihovin kauppakomppanian pääjohtajan viran vuonna 1790. Baranov saapui vuonna 1791 Alaskaan, missä hän pysyi vuoteen 1818 asti. Hänen alaisuudessaan Alaskan alueella turkiskauppaan keskittyneestä Šelihovin yrityksestä tuli Venäjän Amerikan siirtokunta. Baranovin alaisuudessa siirtokunnan talous kasvoi ja sen hallitsema alue laajeni huolimatta työvoiman ja materiaalin puutteesta, mikä teki hänestä suositun johtajan niin Pietarin hovissa kuin Šelihovin yrityksen päämajassa. Vuodesta 1799 lähtien Baranov oli siirtokunnan absoluuttinen hallitsija poistumiseensa asti.

Baranov perusti vuonna 1799 siirtokunnan pääkaupungiksi Novo-Arkhangelskin pikkukaupungin. Hän keskittyi kuvernöörinä toimiessaan kolonialistiseen ekspansioon, kauppakomppanian taloudelliseen kasvuun ja Venäjän Pohjois-Amerikan turvallisuuden takaamiseen. Siirtokunnassa työskennelleet lähetyssaarnaajat kritisoivat Baranovia alkuperäisväestön käännytystyön ja opetuksen väheksymisestä. Uskonnolliset menot ja käännytystyön Baranov näki rasitteena taloudellisille tavoitteille. Lisäksi lähetyssaarnaajat eivät hyväksyneet Baranovin alaisuudessa tapahtunutta alkuperäisväestön julmaa kohtelua.

Baranov jäi eläkkeelle kuvernöörin virastaan vuonna 1818 omasta pyynnöstään. Matkallaan takaisin Venäjälle hän kuoli merellä keltakuumeeseen.

## Yksityiselämä
Baranov avioitui 1770-luvulla Matrjona Markovan kanssa. Matrjona ei kuitenkaan seurannut puolisoaan Alaskaan, missä Baranov otti rakastajattarekseen alkuperäisväestöön kuuluvan naisen, joka otti kasteessa nimekseen Anna Grigorjevna. Puolisonsa kuoltua Baranov otti Anna Grigorjevnan viralliseksi vaimokseen ja heille syntyi kolme lasta: poika Antipatr (1795) sekä tyttäret Irina (1804) ja Jekaterina (1808).

## Lähteet
* Miller, Gwenn A. (2015): Kodiak Kreol – Communities of Empire in Early Russian America
* Kenneth, Owens N. & Alexander, Petrov Yu.(2015): Empire Maker : Aleksandr Baranov and Russian Colonial Expansion into Alaska and Northern California

### Viitteet
Viikatekala

**Viikatekala** (*Trachipterus arcticus*) on viikatekalojen heimoon kuuluva merikala, jonka levinneisyysalue on lähinnä Atlantin valtameri. Viikatekala on suurikokoinen, jopa kolmen metrin pituinen kalalaji. Laji saavuttaa sukukypsyyden noin 14 vuoden ikäisenä, 200 senttimetrin pituisena. Viikatekalan ravintoa ovat kalmarit ja pikkukalat. Laji elää lähinnä syvässä merivedessä 300–600 metrin syvyydessä. Viikatekalalla on pitkä kirkkaanpunainen selkäevä ja suhteellisen pieni pyrstö sekä kookkaat hopeanväriset silmät.

## Lähteet
Verstas Arkkitehdit

**Verstas Arkkitehdit Oy** (Verstas Architects) on vuonna 2004 perustettu arkkitehtitoimisto, joka on tunnettu erityisesti koulu- ja yliopistorakennuksista. Verstas Arkkitehtien tunnetuimpia suunnitelmia ovat Espoossa sijaitsevat oppimiskeskukset Kirkkojärven koulu ja Saunalahden koulu, ja Aalto yliopiston kampusrakennus Otaniemessä, Espoossa, joka koostuu Aalto yliopiston taiteiden ja suunnittelun korkeakoulun Väre-rakennuksesta, Aalto-yliopiston kauppakorkeakoulun Otaniemen päärakennuksesta, liiketiloista ja sisäänkäynnistä Aalto-yliopiston metroasemalle.

Verstas Arkkitehdit on saavuttanut yli 30 palkinto- tai kunniamainintasijaa kotimaisissa ja kansainvälisissä arkkitehtuurikilpailuissa. Verstas Arkkitehdeille myönnettiin Arkkitehtuurin valtionpalkinto vuonna 2015. Toimiston osakkaat ovat perustajat Väinö Nikkilä, Jussi Palva, Riina Palva ja Ilkka Salminen.

## Töitä

* Lamminrahkan koulukeskus (2023), Kangasala. Arkkitehdit Väinö Nikkilä, Jussi Palva, Riina Palva, Ilkka Salminen
* Lauttasaaren kirkon peruskorjaus (2022), Helsinki. Arkkitehdit Riina Palva, Anna Puisto

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Verstas Arkkitehdit
Kertšinsalmen välikohtaus 2018

**Kertšinsalmen välikohtaus** oli 25. marraskuuta 2018 sattunut Venäjän ja Ukrainan välinen kahakka. Se alkoi, kun Venäjä otti Kertšinsalmessa haltuunsa kolme ukrainalaista alusta ja 24 merimiestä Krimin niemimaan lähellä. Alukset olivat Venäjän mukaan tunkeutuneet Venäjän aluevesille. Venäjä hinasi alukset Kertšin satamaan Krimille ja sulki laivaliikenteen salmessa päivän ajaksi tukkimalla silta-aukon säiliöaluksella.  Seuraavana päivänä Ukraina julisti tiettyihin osiin maata 30 päivää kestävän poikkeustilan.

Euroopan unioni, Nato ja lukuisat Euroopan maat ovat tuominneet Venäjän käyttämän aggression.

## Taustaa
Venäjä on rakentanut Kertšinsalmeen yli 17-kilometrisen sillan, joka yhdistää Venäjään vuonna 2014 liitetyn Krimin niemimaan Venäjän mantereeseen. Tämä Krimin silta eli Kertšinsalmen silta valmistui toukokuussa 2018. Sillan pohjoispuolelle jää Asovanmeren rannalla olevia Ukrainan satamakaupunkeja, muun muassa Mariupol. Venäjä pystyy häiritsemään ja hidastamaan Asovanmeren laivaliikennettä esimerkiksi tarkastuksilla. Venäjän ja Ukrainan vuonna 2003 solmima sopimus antaa Venäjälle oikeuden valvoa liikennettä Kertšinsalmessa, mutta takaa Ukrainan aluksille vapaan kulun alueella. Krimin miehityksen jälkeen Venäjä on alkanut pitää koko vesialuetta omanaan. 

## Välikohtaus
Kansalaisjournalistien ryhmä Bellingcatin kokoamien tietojen mukaan tapahtumat alkoivat sunnuntaina 25. marraskuuta vähän puolenyön jälkeen Ukrainan aikaa. Ukrainan merivoimien pieni saattue oli kansainvälisillä vesillä ja suuntasi kohti pohjoista, kun Venäjän rajavartiosto ampui saattuetta Kertšinsalmessa. Bellingcat on mitannut etäisyyden Krimin rannikolta Venäjän turvallisuuspalvelu FSB:n ilmoittamaan pisteeseen ja toteaa, että tykkivene Berdjansk oli ammutuksi joutuessaan kansainvälisellä merialueella ainakin 500 metrin päässä aluevesirajasta – kuuluipa niemimaa kenelle tahansa.

Ukrainalaiseen sattueeseen kuuluivat tykkivene Berdjansk, tykkivene Nikopol ja hinaaja Jany Kapu. Ne pakenivat tulitusta kansainväliseltä vesialueelta Krimin alueelle kello 06.10. Laukausten jälkeen venäläiset törmäsivät tahallaan Ukrainan hinaaja Jany Kapuun. Presidentti Vladimir Putin ei kiistänyt tietoa, jonka mukaan ukrainalaisalukset olisivat olleet ammunnan aikana pakenemassa. Hän piti Venäjän toimia kaikesta huolimatta oikeutettuina.

## Jälkiselvittely
Ukrainan kolme alusta ja niiden miehistöt olivat pitkään Venäjän hallussa. Kansainvälinen merioikeus määräsi toukokuussa 2019, että miehistöt on vapautettava, mutta Venäjä oli jo etukäteen ilmoittanut, ettei se aio tunnustaa oikeuden päätöstä. Miehistö pääsi vapaaksi Venäjän ja Ukrainan välisessä vankienvaihdossa syyskuussa 2019, ja alukset palautettiin Ukrainalle marraskuun 2019 puolivälissä.

Selkkaukseen osallistui *Naima*-niminen venäläinen säiliöalus, joka sulki kaappauspäivänä silta-aukon ukrainalaisaluksilta. Tankkerin nimi muutettiin jälkeenpäin *Nika Spiritiksi*. Ukraina otti aluksen kiinni 25. heinäkuuta 2019 Izmajilin satamassa Ukrainan Odessassa. Tankkerin kyydissä oli ainakin seitsemän miehistön jäsentä, kaikki Venäjän kansalaisia.

## Lähteet
Diana Popova

**Diana Antonieva Popova** (bulgariaksi Диана Антониева Попова) (s. 10. joulukuuta 1976 Sofia, Bulgaria) on bulgarialainen entinen rytminen voimistelija, Euroopan junioreiden mestari.

## Lähteet
*Diana Popova kansainvälisen voimistelijaliiton (FIG) tietokannassa 
*Diana Popova sports-reference.com-sivustolla  (arkistoitu)

## Aiheesta muualla
*Diana Popovan fanisivu facebookissa
*Diana Popova Olympediassa
Johannes Anyuru

**Johannes Anyuru** (s. 22. maaliskuuta 1979) on ruotsalainen kirjailija ja runoilija.

Anyurun romaani *Myrsky nousee paratiisista* palkittiin vuonna 2012 Svenska Dagbladetin kirjallisuuspalkinnolla ja oli ehdolla myös August-palkinnon ja Pohjoismaiden neuvoston kirjallisuuspalkinnon saajaksi. Anyurun romaani *He hukkuvat äitiensä kyyneliin* voitti August-palkinnon ja P. O. Enquist -palkinnon 2017 ja Tähtivaeltaja-palkinnon vuonna 2019.

Anyurun isä on ugandalainen ja äiti ruotsalainen.

## Suomennetut teokset
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rudolf Höhnl

**Rudolf Höhnl** (s. 21. huhtikuuta 1946 Lomazice, Ústín lääni) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa.

Höhnl saavutti Falunin MM-kilpailuissa 1974 pronssia suurmäessä. Vysoké Tatryn MM-kilpailuissa 1970 hän sijoittui normaalimäessä neljänneksi. Lentomäen MM-kilpailuissa hän oli viides 1973.

Höhnl kilpaili kolmissa olympialaisissa. Grenoblessa 1968 hän sijoittui suurmäessä 12:nneksi ja  Sapporossa 1972 normaalimäessä 29:nneksi. Innsbruckissa 1976 hän oli normaalimäessä kuudestoista ja suurmäessä 34:s.

Höhnl sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa kuusi kertaa kahdeksan parhaan joukkoon, parhaimmillaan viidenneksi vuodenvaihteessa 1970–1971. Hän voitti mäkiviikon osakilpailun Bischofshofenissa tammikuussa 1973 ja sijoittui kolmanneksi Innsbruckissa tammikuussa 1971.

## Lähteet
Ernst Lindberg

**Ernst Fredrik Lindberg** (4. elokuuta 1864 Turku – 20. toukokuuta 1934 Turku) oli suomalainen päätoimittaja ja tietokirjailija. 

## Henkilöhistoria
Ernst Lindbergin vanhemmat olivat kauppias Karl Fredrik Lindberg ja Eva Augusta Ollonqvist ja puoliso vuodesta 1902 Kristina (Kate) Vilhelmina Löthner, o.s. Nyström. Lindberg  tuli ylioppilaaksi 1883 ja opiskeli yliopistossa. *[[Åbo Underrättelser]]* -lehden avustaja hän oli vuodesta 1889, toimittaja vuodesta 1893 ja pää- ja vastaava toimittaja 1896–1907. Hänellä oli myös useita luottamus- ja yhdistystoimia Turussa, kuten Turun VPK:n päällikkyys 1898–1917.

## Teoksia
* *Åbo Frivilliga Brandkår 1838-1913: en minnesskrift utgiven till kårens 75-års fest den 17 augusti 1913*, 1913
* *I Åbo på 1800-talet: bilder och minnen*, 1921
* *Åbo underrättelser 1824-1924 : minnesskrift 3.1.1924*, 1924, Carl-Rudolf Gardberg, Ernst Lindberg
* *Airisto segelsällskap 1865-1925: en återblick*, 1925
* *Åbo sjöfarts historia: 3, Ångbåtssjöfart i Åbo 1836-1928: anteckningar om Åborederier*, 1928

## Lähteet
Zbyněk Hubač

**Zbyněk Hubač** (s. 1. syyskuuta 1940 Trutnov) on tšekkiläinen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti Tšekkoslovakiaa.

Hubač sijoittui Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa kolmanneksi kausilla 1968–1969 ja 1970–1971. Hän voitti mäkiviikon osakilpailun Innsbruckissa tammikuussa 1971 sekä sijoittui kolmanneksi Bischofshofenissa tammikuussa 1968, 1971 ja 1972.

Hubač kilpaili kolme kertaa olympialaisissa. Innsbruckissa 1964 hän sijoittui normaalimäessä 30:nneksi ja suurmäessä 19:nneksi, Grenoblessa 1968 normaalimäessä 19:nneksi ja suurmäessä 25:nneksi sekä Sapporossa 1972 normaalimäessä 11:nneksi ja suurmäessä 15:nneksi.

## Lähteet
Veden muisti

**Veden muisti** on kuvanveistäjä Pekka Jylhän suunnittelema valtioneuvos Harri Holkerin hautamuistomerkki. Se on mustaa graniittia, jossa on käytetty materiaalina myös pronssia. Hautamuistomerkissä oleva Harri Holkerin nimi on kirjoitettu valtioneuvoksen omalla käsialalla, tekstit ovat mustaksi maalattua terästä.

## Lähteet
Aleksei Borovitin

**Aleksei Aleksejevitš Borovitin** () s. 14. helmikuuta 1954 Kirov) on venäläinen mäkihyppääjä, joka aktiiviurallaan edusti Neuvostoliittoa. Seuratasolla hän edusti Dynamo Kirovia.

Borovitin saavutti Falunin MM-kilpailuissa 1974 pronssia normaalimäessä ja sijoittui  suurmäessä neljänneksi. Lahden MM-kilpailuissa 1978 hän sai normaalimäessä pronssia. Lentomäen MM-kilpailuissa hän oli neljäs Vikersundissa 1977.

Borovitin kilpaili kaksissa olympialaisissa. Innsbruckissa 1976 hän sijoittui normaalimäessä 15:nneksi ja suurmäessä 19:nneksi, Lake Placidissa 1980 normaalimäessä 21:nneksi ja suurmäessä 36:nneksi.

Borovitin voitti Holmenkollenin kisojen mäkihyppykilpailun 1977. Salpausselän kisoissa hän voitti suurmäen kilpailun 1974 ja 1977.

## Lähteet
Brin-luokka

**Brin-luokka** oli Italian kuninkaallisen laivaston viiden vuosina 1936-1939 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.

## Suunnittelu
Tosin suunnittelemat osittain kaksoisrunkoiset alukset olivat muunnoksia Archimede-luokan aluksista. Niistä kolmen ensimmäisen valmistus aloitettiin 1936 ja ne valmistuivat 1938. Viimeiset kaksi aloitettiin 1937 korvaamaan Espanjalle luovutetut samat nimiset Archimede-luokan alukset. Luovutuksen salaamiseksi alukset saivat samat nimet kuin luovutetut alukset ja ne valmistuivat 1939.

Alusten maksimi sukellussyvyys oli etriä. Niiden aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä neljä 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli neljätoista torpedoa. Aluksilla oli lisäksi 120 millimetrin 43 pituuskaliiperin tykki, joka oli asennettu tornin takaosaan ja varustettu kilvellä. Tykki korvattiin sodan alettua tornin eteen asennetulla 120 millimetrin 47 pituuskaliiperin kansitykillä.

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Gekko (kirja)

**Gekko** on Reijo Mäen vuonna 2018 ilmestynyt 29. Vares-dekkari. 

Gekkossa Jussi Vares saa romanisuvun päämieheltä tehtäväkseen tämän kadoksissa oleva kummitytär Elssan etsimisen. Vares selvittää tapausta haahuilun ohessa haastattelemalla Elssan kanssa samassa kollektiivissa asuneita naisia, mikä tarjoaa kirjoittajalle mahdollisuuden kommentoida kuvataiteen lisäksi myös feminismin suuntauksia.

Kirjassa on useita viittauksia Morgan Kaneen, johon Mäki on Vareksen hahmoa rinnastanut ennenkin. Vares saa samanmuotoisen arven kuin Morgan Kanellakin on. Kirjan nimi viittaa liskoon mutta myös Gordon Gekkoon.

## Vastaanotto

Helsingin Sanomien Pertti Avolan mielestä hyvää on, että kun juoni kulkee, se kulkee hyvin. Toisaalta huonoa on liiallinen notkuminen, turha jorina ja karikatyyrimäiset sivuhenkilöt. Hänestä Vares-kirjat ovat tietyn ikäpolven ja asennemaailman miespolvelle täsmäsuunnattuja ja niistä tulee eltaantuneisuuden ja pysähtyneisyyden tuntu.

Myös Turun Sanomien Matti Komulainen toteaa, että lääräämistä ja sanailua riittää viidennes teoksesta ennen kuin mitään merkittävää tapahtuu. Mäki kuitenkin virittää taustalla juonirihmoja, jotka hän naamioi henkilögallerian ja kaupunkikuvan esittelyksi ja punoo lopussa yllättävästi yhteen. Muoti-ilmiöistä veistelyn sijaan Mäki keskittyy varsinaissuomalaisen kaamoksen synkkyyteen. Uusia aiheita ovat lemmikkiliskojen ruokavalio, taidehistorian suuntaukset, romanien perinnäistavat ja antiikkikalusteiden erikoisuudet.

Gekko oli ilmestymisvuonnaan Suomen seitsemänneksi myydyin kaunokirjallinen teos. Sitä myytiin 26 400 kappaletta ja lisäksi sähkökirjana 7 700 ja äänikirjana 12 500 kappaletta.

## Lähteet
Helios (yritys)

**Helios** on suomalainen valokuvausalan kauppaketju, joka oli 1900-luvun loppuvuosikymmeninä yksi Suomen suurimmista alallaan. Esimerkiksi vuonna 1976 Helios Oy:llä oli 25 myymälää 14 paikkakunnalla sekä kuvatilausten postimyyntipalvelu. Joulukuussa 1985 Helioksella oli jo 36 myymälää 23 eri kaupungissa. Syksyllä 2018 ketjuun kuului puolen tusinaa itsenäistä yrittäjää eri puolilla Suomea, jotka eivät enää välttämättä käytä Helios-ketjutunnuksia.

Nykyään liikeketjua ei ole enää olemassa

## Historia

Helioksen historia juontaa Hankoon, jossa vuosina 1926–1931 toimi valokuvaaja Eino Partasen ensimmäinen Helios-niminen liike. Vuosina 1931–1939 Partanen piti Heliostaan Viipurissa. Sivuliike Helsingissä hänellä oli vuodesta 1937 ja Tampereella vuodesta 1938. Sotavuosina toiminta siirtyi Viipurista Helsinkiin. Vuonna 1955 perustettiin Helioksen sisaryritys, kuvavalmistamo Kuva-Sampo Oy, ja vuonna 1959 valokuvausalan tukkuliike Mitras Oy, joka toi maahan muun muassa View-Master-katselulaitteita. Sotien jälkeen Helios toimi Helsingissä Mannerheimintie 10:ssä, johtajana Reino Partanen. Vuonna 1961 Helioksella oli myymälä myös Riihimäellä, Hämeenlinnassa, Tampereella, Turussa, Lappeenrannassa, Imatralla, Kuopiossa ja Oulussa.

1970-luvulla alkupuolella Helios, Kuva-Sampo ja Mitras muodostivat Suomen suurimman valokuvausalan yritysryhmän. Tuolloin Helios Oy:n pääkonttori oli Malminkatu 20:ssä, jossa toimi pitkään myös Helioksen suuri myymälä. Vuoden 1977 paikkeilla Helios, Kuva-Sampo ja Mitras purkivat yhtymärakenteen ja alkoivat kukin toimia itsenäisesti. Tällöin Helios siirsi kuvavalmistuksensa Kuva-Sammosta ensin Tuhatkuvalle ja sitten Eirille ja Kodakille. Muun muassa Konica-kameroita maahantuonut Mitras kuului 1980-luvun keskivaiheilla Kaukomarkkinoihin ja myöhemmin Eiriin ja teki konkurssin 2000-luvulla.

Vuonna 1976 Helios perusti neljän keskieurooppalaisen valokuvausalan yrityksen kanssa yhteisen Europa-Foto GmbH -yrityksen, josta tuli Euroopan suurin valokuvausalan vähittäiskauppayritys. Sillä oli perustamisvaiheessa yli 700 liikettä noin 500 kaupungissa. 

1980- ja 1990-luvuilta Helios muistetaan televisiomainoksistaan, joiden lopussa mustavalkoinen animoitu lintu raakkui ketjun nimeä.

## Lähteet
Liuzzi-luokka

**Liuzzi-luokka** oli Italian kuninkaallisen laivaston neljän vuosina 1938-1940 valmistetun sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.

## Suunnittelu
Luokan alukset olivat suurennettuja Brin-luokan aluksia ja niiden valmistus alkoi 1938-1939. Alukset valmistuivat 1939-1940. Muutoksen tarkoituksena oli parantaa alusten vakautta, varustaa ne tehokkaammalla propulsiolla ja keveämmällä tornin eteen asennetulla kansitykillä. Alusten toimintamatka oli pinta-ajossa kahdeksan solmun nopeudella 11&nbsp;300 merimailia ja sukellettaessa kolmen solmun nopeudella 108 merimailia.

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Aapo Repo

**Aapo Repo** (s. 15. marraskuuta 1977 Imatra) on suomalainen nukketeatteritaiteilija, joka johtaa yhden miehen teatteri Reaktoria, jonka hän perusti vuonna 2007. Hänet palkittiin vuonna 2018 Lastenkulttuurin valtionpalkinnolla.

## Ura
Repo aloitti harrastajateatteritoiminnan vuonna 1994. Teatteri Imatrassa hän esiintyi vuosina 2000–2003 ja Mustan ja valkoisen teatterissa 2002–2005. Repo perusti vuonna 2007 yhden miehen nukketeatteri Reaktorin.

Revon ura kansainvälistyi vuonna 2014, kun hän liittyi tanskalais-irlantilaiseen Teater Refleksion -ryhmään, joka on kiertänyt esiintymässä ympäri maailmaa. Suomessa Repo on edistänyt nukketeatteritoimintaa alan kansainvälisen järjestön UNIMAn Suomen yhdistyksessä. Hän oli siellä ensin hallituksen jäsenä, ja vuodesta 2015 hän on toiminut yhdistyksen puheenjohtajana.

Repo on toiminut urallaan myös Etelä-Savon lastenkulttuurin läänintaiteilijana ja mikkeliläisen Satujen sateenvarjo -nukketeatterifestivaalin taiteellisena johtajana.

## Tyyli ja tunnustukset
Repo johtaa yhden miehen teatteri Reaktoria. Hän ideoi, käsikirjoittaa, ohjaa, lavastaa ja näyttelee esityksissään. Hän valmistaa myös bunraku-nukkeja. Repo palkittiin vuonna 2018 lastenkulttuurin valtionpalkinnolla. Sitä perusteltiin Revon tavalla luoda paperista turvallisia leikkimaailmoja, jotka ovat turvallisia vauvoja myöten.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nukketeatteri Reaktor
Tadžikistanin kansalliskirjasto

**Tadžikistanin kansalliskirjasto** (; ; ) on Tadžikistanin pääkaupungissa Dušanbessa toimiva, vuonna 1933 perustettu kansalliskirjasto. 

 

## Tadžikistanilaisten lukutaito
Tadžikistanin vähintään 15-vuotiaista asukkaista oli YK:n kehitysohjelma UNEPin mukaan lukutaitoisia 99,5 prosenttia vuonna 2000.

## Lähteet

   
## Aiheesta muualla

*Library appeals for 7.5 million books  (bbc.com)
*National Library. Library in Dushanbe  (lonelyplanet.com)
*National Library of Tajikistan  (facebook.com)
Heraia

**Heraia** (, ) voi viitata seuraaviin:

* Heraia, antiikin aikainen kaupunki Arkadiassa Kreikassa
* Heraian kisat, antiikin aikaiset urheilukilpailut Olympiassa Kreikassa
* Hybla Heraia, antiikin aikainen kaupunki Sikeliassa eli Sisilian saarella nykyisessä Italiassa

## Katso myös

* Heraion, Heran temppeli tai pyhäkkö
Tiffany-timantti

**Tiffany-timantti** on suuri 128,54 karaattia painava keltainen timantti.

Timantti löydettiin vuonna 1877 Etelä-Afrikasta Kimberleyn kaivoksesta. Raakatimantin paino oli tuolloin 287,42 karaattia. Seuraavana vuonna Tiffany & Co. -jalokiviliikkeen perustaja Charles Lewis Tiffany osti raakatimantin. Hän lähetti sen Pariisiin, missä se leikattiin ja hiottiin 128,54 karaattia painavaksi timantiksi. Timantti nimettiin Tiffany-timantiksi.

Timantti oli näytteillä vuonna 1893 Chicagon World's Columbian Exposition -näyttelyssä ja vuonna 1901 Buffalon Pan-American Exposition -näyttelyssä. Vuonna 1955 timantti oli ensimmäisen ja ainoan kerran nähtävillä Tiffany & Co:n lippulaivamyymälän näyteikkunalla New Yorkin Fifth Avenuella.

Vuonna 1961 ranskalainen korusuunnittelija Jean Schlumberger asetti Tiffany-timantin kaulakoruun, joka oli Audrey Hepburnin kaulalla elokuvan Aamiainen Tiffanylla mainosvalokuvissa. Vuonna 1972 Timantti oli myynnissä 24 tunnin ajan viiden miljoonan dollarin hinnalla, mutta kauppoja ei syntynyt. Vuonna 1995 korusuunnittelija Jean Schlumberger teki timantista teoksen "Bird on a Rock", ja se oli näytteillä Pariisin Musée des Arts Décoratifssa.

Vuonna 2012 oli Tiffany & Co:n perustamisen 175-vuotisjuhla, ja Tiffany-timantti asetettiin valkoisista timanteista tehtyyn kaulaketjuun. Nykyään se on näytteillä kunniapaikalla yrityksen Fifth Avenuen myymälässä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Manushi Chhillar

**Manushi Chhillar** (s. 14. toukokuuta 1997 Rohtak, Haryana) on intialainen malli ja Miss Maailma 2017. Hän voitti Miss Intia -kilpailun, minkä jälkeen hän voitti Miss Maailma -kilpailun kuudentena intialaisena. Lääkärivanhemmille syntynyt Chhillar opiskelee itsekin lääketiedettä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mäkihypyn Alpen Cup 2017–2018

**Mäkihypyn Alpen Cup 2017–2018** oli järjestyksessään 28. Alpen Cup-tapahtuma. Naiset kilpailivat historian 10. kerran. Tapahtuma oli Kansainvälisen hiihtoliiton isännöimä. Kilpailu käytiin 9. syyskuuta 2017 – 11. maaliskuuta 2018. Sarja koostui 12 eri kilpailusta, jotka pidettiin Sveitsissä, Italiassa, Saksassa, Sloveniassa ja Ranskassa. 

## Joukkueiden kokonaistulokset
Maksim Borisov

**Maksim Borisov** (s. 10. kesäkuuta 1995) on venäläinen pöytäjääkiekkoilija, joka edustaa Legion-Niki -nimistä seuraa. Hän on voittanut lajin maailmanmestaruuden 2015 ja 2019 sekä hopeaa 2017 ja pronssia 2013. Pöytäjääkiekon EM-kilpailuissa hän on saavuttanut kolme kultaa, mikä on toistaiseksi ennätys. Borisov on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingin kärjessä.

## Ura

Borisov aloitti pelaajauransa vuonna 2003. Ensimmäisen ison turnauksen, Swedish Mastersin, hän voitti 2012. Samana vuonna Borisov voitti myös ensimmäisen euroopanmestaruutensa, Helsinki Openin sekä Riga Cupin. Vuoden 2013 maailmanmestaruuskilpailuista Borisov voitti pronssia latvialaisen Atis Siliksen napatessa maailmanmestaruuden. Borisov voitti myös samana vuonna Helsinki Openin sekä Riga Cupin. Riiassa 2014 hän voitti euroopanmestaruuden.

Vuoden 2015 maailmanmestaruuskilpailuissa Borisov voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Finaalissa hän voitti Atis Siliksen Edgars Caicsin jäädessä pronssille. Kaksi vuotta myöhemmin vuoden 2017 MM-kilpailuissa Borisov hävisi finaalissa Caicsille. Borisov putosi pian kisojen jälkeen maailmanrankingissa toiseksi, mutta nousi uudestaan kärkeen joulukuussa. Helmikuuta 2018 lukuun ottamatta Borisov on ollut sen jälkeen rankingin ensimmäisellä sijalla.

Borisov voitti kolmannen euroopanmestaruutensa Eskilstunassa 2018. Finaalissa hän päihitti Edgars Caicsin. Raubichin MM-kilpailuissa 2019 Borisov saavutti toisen maailmanmestaruutensa voittaen loppuottelussa Anton Umanskin.

## Lähteet
Amurinlahna

**Amurinlahna** (*Parabramis pekinensis*) on aasiankarppien heimoon (Xenocyprididae) kuuluva aasialainen särkikalalaji. Se on sukunsa ***Parabramis*** ainoa laji.

Laji elää Itä-Aasiassa, etenkin Amurjoen vesissä ja Kiinan itäosissa. Se on yksi Kiinan tärkeimmistä kaupallisista kaloista.

Amurinlahna on suurikokoinen kala. Se muistuttaa suuresti lahnaa. Evät ja pyrstö ovat punertavanharmaat. Amurinlahnan erikoisen pitkä peräevä tuo mieleen sulkavan.

## Lähteet
Josef Samek

**Josef Samek** (s. 6. marraskuuta 1957 Vrchlabí, Tšekkoslovakia) on tšekkoslovakialainen mäkihyppääjä, joka kilpaili vuosina 1976–1984.

Samek voitti Keski-Euroopan mäkiviikolla 1978–1979 Garmisch-Partenkirchenin osakilpailun. Hän sijoittui viidenneksi lentomäen maailmanmestaruuskilpailuissa 1979 Planicassa. Hän osallistui vuoden 1980 Lake Placidin olympialaisiin ollen normaalimäen 39. ja suurmäen 23:s.

## Lähteet
Foca-luokka (sukellusvene, Italia)

**Foca-luokka** oli Italian kuninkaallisen laivaston kolmen sukellusveneen muodostama alusluokka, jonka alukset palvelivat toisessa maailmansodassa.

## Suunnittelu
Luokan alukset olivat paranneltuja versioita *[[R.Smg Pietro Micca (1935)|Pietro Miccasta]]*. Niiden uppouma oli pinnalla 1&nbsp;305 ja sukelluksissa 1&nbsp;625 tonnia. Alusten pituus oli 82,85, leveys 7,17 ja syväys 5,2 metriä.

Pinta-ajossa alusten voimanlähteenä oli kaksi 1&nbsp;440 bhp:n  dieselmoottoria, jotka kumpikin oli kytketty omaan akseliin. Sukelluksissa voimanlähteenä oli kaksi 625 hevosvoiman sähkömoottoria. Alukset kykenivät pinta-ajossa 15,2 solmun ja sukelluksissa 7,4 solmun huippunopeuteen.

Alusten aseistuksena oli keulassa neljä ja perässä kaksi 533 millimetrin torpedoputkea, joihin oli ainoastaan putkiin ladatut torpedot. Lisäksi aluksilla oli 100 millimetrin 47 pituuskaliiperin kansitykki, joka oli alun perin sijoitettu tornin taakse. Myöhemmin tykki siirrettiin tornin etupuolelle samalla kuin tornia pienennettiin. Aluksilla oli ilmatorjunta-aseina kaksi kaksiputkista 13,2 millimetrin konekivääriä. Aluksille oli mahdollista sijoittaa 36 miinaa, joista 20 oli keskellä alusta ja kuusitoista kahdessa perässä olevassa laskukiskossa.

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Sosialistivallankumouksellinen taisteluosasto

**Sosialistivallankumouksellinen taisteluosasto** () oli Venäjällä 1900-luvun alussa toiminut Sosialistivallankumouksellisen puolueen terroristisiipi. Se oli puolueen ryhmittymä, jolle oli tehtävänsä vuoksi annettu autonomia puolueen sisällä. Muistelmissaan osaston jäsen Boris Savinkov kutsui ryhmittymää ”terroristiprikaatiksi”. Osaston jäsenyys pyrittiin usein salaamaan jäsenten oman turvallisuuden vuoksi.

## Osaston johto ja tausta

Sosialistivallankumouksellisen taisteluosaston perusti Grigori Geršuni vuonna 1902. Geršuni pidätettiin vuonna 1904, jolloin Jevno Azef valittiin hänen seuraajakseen oikeana kätenään Boris Savinkov. Azef toimi ohranan vakoojana. Hänen aikanaan osasto siirtyi käyttämään räjähteitä tuliaseiden sijasta. Jäsenistöön kuului yli neljäkymmentä miestä ja toistakymmentä naista. Kaikki eivät olleet talonpoikia ja työväkeä, vaan osa kuului aatelistoon, papistoon ja porvaristoon. Suuri osa jäsenistä oli 20–30-vuotiaita. Boris Savinkov valittiin vuonna 1908 osaston johtoon Azefin seuraajaksi, mutta taisteluosaston toiminta hiipui pian.

## Toimintaa
Perustamisvuotensa 1902 huhtikuussa Sosialistivallankumouksellinen taisteluosasto suunnitteli ja toteutti Venäjän sisäministerin Dmitri Sipjaginin salamurhan. Toukokuussa 1903 osasto salamurhasi Ufan kuvernöörin Nikolai Bogdanovitšin. Heinäkuussa 1904 taisteluosasto salamurhasi Sipjaginin jälkeen sisäministeriksi valitun Vjatšeslav von Plehwen, jonka vaunuihin heitettiin pommi. 

### Suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitšin salamurha

Suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš, joka oli aikaisemmin toiminut Moskovan kenraalikuvernöörinä, oli 15. helmikuuta 1905 Elisabet Fjodorovnan Punaisen Ristin hyväntekeväisyyskonsertissa Bolšoi-teatterissa. Sosialistivallankumouksellinen taisteluosasto tunsi hänen reittinsä hyvin ja oli valmistellut hänen salamurhaansa sille päivälle. Salamurha oli tarkoitus toteuttaa pommilla. Aleksandrovitšin vaunuissa olivat myös tämän ottolapset, jotka huomattuaan eräs taisteluosaston aktiiveista päätti jättää heiluttamatta nenäliinaa, joka oli sovittu merkiksi muille, että he valmistautuisivat heittämään pommin. Syynä lienee ollut, että osaston tarkoituksena oli salamurhata Aleksandrovitš vahingoittamatta tämän perhettä, sillä maine raakalaismaisena ryhmänä olisi haitannut sosialistivallankumouksellisten tarkoitusperien toteuttamista.

Kaksi päivää myöhemmin, 17. helmikuuta, suuriruhtinas Aleksandrovitšin reki kulki Kremlin muurien ulkopuolelle kello 14.45, jolloin Sosialistivallankumouksellisen taisteluosaston jäsen Ivan Kaljajev heitti häntä kohti nitroglyseriinipommin, joka putosi suoraan Aleksandrovitšin syliin. Suuriruhtinas Sergei Aleksandrovitš kuoli saamiinsa vammoihin heti.

## Katso myös
*Sosialistivallankumouksellisten maksimalistien liitto

## Lähteet
Edgars Caics

**Edgars Caics** (s. 17. heinäkuuta 1989 Riika, Latvian SNT) on latvialainen pöytäjääkiekkoilija. Hän edustaa BJC Laimite -nimistä seuraa. Caics on pelannut pöytäjääkiekkoa vuodesta 2001 lähtien. Hän on voittanut yhden maailmanmestaruuden vuonna 2017.  Caics on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingissa sijalla 2.

## Ura
Caics aloitti pelaajauransa joulukuussa 2001. Vuonna 2003 hän voitti junioreiden Latvian mestaruuden. Seuraavana vuonna hän voitti avoimen sarjan Latvian mestaruuden, kun finaalissa kaatui Atis Silis. Samana vuonna Caics voitti Riga Cupin, johon osallistui 106 pelaajaa. Hän voitti saman turnauksen myöhempinä vuosina kolmesti. Enemmän Riga Cupin voittoja on ainoastaan Maksim Borisovilla. Caics voitti pronssia Moskova Cupista 2005, johon osallistui 140 pelaajaa. Vuonna 2007 Caics voitti Tallin Cupin. Finaalissa hän voitti Aleksander Miloradovin. Caics voitti 2009 Moskova Cupin, johon osallistui peräti 157 pelaajaa. Hän kohtasi finaalissa Ahti Lammen. Vuonna 2012 Caics voitti Czech Openin.

Vuonna 2017 Caics voitti ensimmäisen maailmanmestaruutensa. Hän voitti finaaleissa hallitsevan mestarin Maksim Borisovin seitsemännen pelin jatkoajalla. Vuonna 2019 Caics voitti yhdeksännen Latvian mestaruutensa.

## Muuta
Caics on pelannut myös aloittelijoiden keilailu- ja rantalentopallokilpailuissa. Lisäksi hän valmentaa työkseen pöytäjääkiekkoa nuoremmille.

## Lähteet
Mäkihypyn Alpen Cup 2016–2017

**Mäkihypyn Alpen Cup 2016–2017** oli järjestyksessään 27. Alpen Cup-tapahtuma. Tapahtuma oli Kansainvälisen hiihtoliiton isännöimä. Kilpailu alkoi 10. syyskuuta 2016 ja päättyi 12. maaliskuuta 2017. Sarja koostui 12 erillisestä kilpailusta, jotka pidettiin Sveitsissä, Itävallassa, Saksassa, Sloveniassa ja Ranskassa.  

## Joukkueiden kokonaistulokset

## Lähteet
Keski-Euroopan mäkiviikko 2015–2016

**Keski-Euroopan mäkiviikko 2015-16** oli järjestyksessään 64. Keski-Euroopan mäkiviikko. Kilpailut käytiin Saksassa ja Itävallassa. Mäkiviikon voitti slovenialainen Peter Prevc, toiseksi sijoittui saksalainen Severin Freund ja kolmas oli itävaltalainen Michael Hayböck. 

## Lähteet
Fortelius

**Fortelius** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:
*Gabriel Fortelius (1700–1788), Porvoon piispa 1762–1788
*Isaac Fortelius (noin 1722 – 1783), suomalainen kirkkoherra ja kansanrunouden kerääjä
*Mikael Fortelius (s. 1954), evoluutiopaleontologian professori
Hans Österman

**Hans Österman** (s. 1978) on ruotsalainen pöytäjääkiekkoilija, joka pelaa NUHL8-nimisessä seurassa. Österman on tällä hetkellä ITHF:n maailmanrankingissa sijalla 22.

## Ura
Österman on voittanut kolme maailmanmestaruutta vuosina 1997 Helsingissä, 2001 Plzenissä ja 2005 Riiassa. Hän debytoi ITHF:n turnauksessa vuonna 1991. Österman on ollut yhteensä 75 kuukautta ITHF:n maailmanrankingin ykkössijalla. Österman on voittanut 7 Ruotsin mestaruutta. Enemmän Ruotsin mestaruuksia on vain Jacob Lindahlilla (8). 

## Muuta
Österman on myös toimittaja Aftonbladet-nimisessä iltapäivälehdessä.

## Lähteet
Robert Reino

**Robert Reinhold Ryynänen (Reino)** (1. syyskuuta 1869 Pielisjärvi – 30. syyskuuta 1905 Tampere) oli suomalainen näyttelijä. Aikalaisteos *Suomalainen näyttämötaide 1902* kuvailee Reinoa humorististen ja kavaljeeriosien huomattavaksi esittäjäksi.

## Ura
Robert Reino syntyi kauppiaan perheeseen. Käytyään kaksiluokkaisen Joensuun lyseon hän työskenteli neljä vuotta mekaanisella alalla. Näyttämöuransa Reino aloitti Suomalaisessa Teatterissa syksyllä 1890. Pesti kesti kolme vuotta, ja Reino sai koko tuon ajan opetusta Kaarola Avellanilta. Syksyllä 1893 Reino liittyi Kansanteatteriin. Vuonna 1899 hän siirtyi Suomalaiseen Maaseututeatteriin, joka oli Viipurin Kaupunginteatterin edeltäjä. Siellä hän näytteli kolme vuotta. Reino valittiin vähän ennen kuolemaansa Tampereen Työväen Teatterin johtajaksi.

Reino näytteli muun muassa balladinäytelmässä *Elinan surma* ja komediassa *[[Nummisuutarit]]*, jossa hän teki Iivarin roolin. Victorien Sardoun komediassa *Kirjeen kujeet* (*Les Pattes de mouches*) hän näytteli Prosper Blockin roolin. Reinon näyttämötehtäviä olivat niin ikään Jensenin osa Henrik Ibsenin tragikomediassa *Villisorsa* ja Kustaan osa Minna Canthin yhteiskunnallisessa näytelmässä *[[Työmiehen vaimo]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Suomalainen Maaseututeatteri 1899
Ashley Riefner

**Ashley Riefner** (s. 30. marraskuuta 1993) on yhdysvaltalainen jalkapalloilija, joka edustaa Naisten Liigassa PK-35 Vantaata. Ennen siirtymistään PK-35 Vantaaseen hän edusti yhdysvaltojen yliopistosarjassa Richmond Spiders -joukkuetta.

## Lähteet
Leonid Dobytšin

**Leonid Dobytšin** () (17. kesäkuuta (J: 5. kesäkuuta) 1894 Ludza, Vitebskin kuvernementti — 28. maaliskuuta 1936) oli venäläinen kirjailija.

## Varhainen elämä
Dobytšin syntyi Ludzan kaupungissa paikallisen lääkärin perheeseen, ja hän vietti lapsuutensa Daugavpilsin kaupungissa. Hän aloitti 1911 opinnot Pietarin polyteknisessä yliopistossa ja valmistui sieltä vuonna 1916. Vuonna 1918 hän muutti Brjanskin kaupunkiin, jossa hän työskenteli opettajana sekä tilastotieteilijänä. Myöhemmin Dobytšin muutti Leningradiin, jossa hän aloitti kirjallisen uran.

## Teokset
Dobytšin aloitti kirjallisen uransa kirjoittamalla tarinoita leningradilaiseen aikakauslehteen Sovremennikiin. Tämän jälkeen Dobytšin kirjoitti vuonna 1927 ensimmäisen tarinakokoelmansa Встречи с Лиз ja tämän jälkeen vuonna 1931 kokoelman Портрет. Dobytšinin varhaistuotanto pyrki kuvailemaan uuden vallankumouksellisen maailman ja vanhan vallan kohtaamista. Dobytšin kirjallisen uran pääteos on vuonna 1935 julkaistu *Город Эн*. Teoksessa Dobytšin kuvaa venäläisen periferian elämää lapsen elämän kautta.

## Myöhempi elämä ja kuolema
Esitettyään vuonna 1936 teoksensa *Город Эн* Leningradin kirjailijaliitolle Dobytšin joutui ankaran kritiikin kohteeksi teoksensa sisällöstä. Liiton silmissä Dobytšin oli venäläisen formalismin pääedustaja, jota vastaan *[[Pravda]]* oli samana vuonna aloittanut hyökkäyksen kaikilla taiteen aloilla. Teoksen vuoksi liitto syytti Dobytšinia luokkaviholliseksi. Sen jälkeen Dobytšin katosi niin julkisesta kuten myös kirjallisesta elämästä. On oletettu, että Dobytšin teki itsemurhan samana vuonna.

## Lähteet
Rainbow Dash

**Rainbow Dash** on yksi *[[My Little Pony: Ystävyyden taikaa]]* -animaatiosarjan päähenkilöistä. Se on taivaansininen pegasos, joka edustaa uskollisuuden elementtiä.

## Kuvaus
Rainbow rakastaa lentämistä ja kilpailemista. Hän asuu pilvitalossaan Ponyvillen ja Equestrian yläpuolella. Rainbow on kuuluisa *Sonic Rainboom* -tempustaan, jonka hän on tehnyt ainoana Equestrian ponina. Hänellä on myös lemmikkinä maakonna nimeltä Tankki. Rainbow ihailee Sähikäiset (engl. *Wonderbolts*) -taitolentojoukkuetta ja haluaisi olla yksi heistä. Sarjan kuudennella kaudella Rainbow pääseekin Sähikäisiin. Hahmon söpöysmerkki on valkoinen pilvi, josta iskee salama.

Alkukielisessä versiossa Rainbow Dashia näyttelee Ashleigh Ball ja suomenkielisessä versiossa Katja Sirkiä.

## Merkitys

Rainbow Dash on Derpy Hooves-hahmon ohella Friendship is Magic-sarjan fanikunnan, bronyjen, epävirallinen maskotti ja sarjan suosituimpia hahmoja, josta on tehty useita oheistuotteita. Hahmon väritystä ja käytöstä on pidetty muun sarjan ohella sukupuolirajoja rikkovana. 

Hahmo on ääninäyttelijä Katja Sirkiän tunnetuimpia rooleja ja hän on maininnut sen yhdeksi suosikikseen. 

## Kritiikki

Ms-lehden journalisti Kathleen Richter arvioi Rainbow Dashin hahmon olevan stereotyyppinen kuvaus poikatytöistä ja lesboista. Sarja luoja Lauren Faust on kiistänyt asian vastineessaan ja todennut, ettei missään vaiheessa sunnittelut hahmoa kuvastamaan mainittuja ihmisryhmiä.

Sarjassa on viitattu hahmolla olevan romanttisia tunteita Applejack-hahmoa kohtaan. Kun huhuille kysyttiin vahvistusta tv-sarjan ohjaajalta Jim Milleriltä, hän ei vahvistanut niitä, vaan on sanonut asian olevan "vapaa tulkinnoille". Sarjan viimeisessä jaksossa ”Viimeinen ongelma” hahmojen kuitenkin viitataan olevan pariskunta.

## Lähteet