open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ilissos

**Ilissos** (, ) oli joki antiikin Ateenassa. Nykyisin se on suurimmaksi osaksi muutettu kulkemaan maan alla. Joki sai alkunsa Hymettos-vuorelta ja virtasi Akropoliin eteläpuolitse. Ilissos yhtyi sivujokeensa Eridanokseen Akropoliin länsipuolella. Myöhemmin se yhtyi Kefissosjokeen, ja näiden vedet virtasivat edelleen Faleroninlahteen.

Antiikin aikana joki virtasi Ateenan kaupunginmuurin eli Themistokleen muurin ulkopuolella. Platonin *[[Faidros (dialogi)|Faidroksessa]]* joen vehreät rannat esitetään yhtenä Sokrateen lempipaikoista filosofoinnille. Jokea pidettiin pyhänä, ja sen varrella oli useita pyhäköitä. Joen varrella sijaitsivat myös muun muassa Panateenalainen stadion, Kynosargesin gymnasion, Artemis Agroteran temppeli sekä Kallirrhoen lähde. Nykyisin joesta on näkyvissä vain pieni alue Olympian Zeuksen temppelin raunioiden eteläpuolella. Joki oli merkittävä makean veden lähde kaupungille, ja sen vesi oli puhtaampaa kuin Eridanoksen, josta tuli myöhemmin ennemminkin viemäri. Ilissos katettiin 1950-luvulla Ateenan valtateiden rakentamisen yhteydessä.

Kreikkalaisessa mytologiassa Ilissos oli myös jokeen yhdistetty puolijumala, joka oli Poseidonin ja Demeterin poika. Häntä palvottiin Ardettos-kukkulalla Olympian Zeuksen temppelin lähellä sijainneessa pyhätössä. Ilissos oli kuvattuna muun muassa Parthenonin läntisessä päätykolmiossa, mikä osoittaa joen merkitystä kaupungille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arc de Triomf

**Arc de Triomf** on riemukaari Barcelonan kaupungissa Kataloniassa. Sen suunnitteli arkkitehti Josep Vilaseca i Casanovas vuoden 1888 maailmannäyttelyn pääportiksi. Kaari on koristeltu useiden katalonialaistaiteilijoiden tekemillä veistoksilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ilkka Pitkänen

**Ilkka Pertti Pitkänen** (s. 14. lokakuuta 1949 Helsinki) on suomalainen kirjailija. Hänen isänsä oli Matti A. Pitkänen.

## Teoksia
* *Suurkuha*.  Tammi 1972 (yhdessä Matti A. Pitkäsen kanssa)
* *Pasi ja Lennu*, novelleja.  Otava 1977
* *Kenraali kulkee keskellä*, romaani.  Otava 1978
* *Merikalastajat*, teksti Ilkka Pitkänen, kuvat Matti A. Pitkänen.  Weilin + Göös 1978
* *Tavallisia ihmisiä*, kolme kertomusta.  Otava 1979
* *Tunski : erään koiran elämä*, teksti Ilkka Pitkänen, kuvat Matti A. Pitkänen.  Otava 1979
* *Hetkiä merellä*, teksti Ilkka Pitkänen, kuvat Matti A. Pitkänen.  Weilin + Göös 1981
* *Poropoika*, teksti Ilkka Pitkänen, valokuvaus, suunnittelu ja taitto Matti A. Pitkänen.  Otava 1982
* *Syysmuutto*, romaani.  Otava 1982
* *Veeran kukkaseppele*, teksti Ilkka Pitkänen, valokuvaus, suunnittelu ja taitto Matti A. Pitkänen.  Otava 1984
* *Varamies*, kolme novellia.  Otava 1986
* *Soutaja*, romaani.  Otava 1987
* *Eläinten talo*, lastenromaani, kuvitus Hannu Lukkarinen.  Otava 1987
* 
* *Oravanpesä*.  Otava 1991
* *Alamylly*, kertomus.  Otava 1993

## Palkinnot ja tunnustukset
* I palkinto Nuoren Voiman liiton novellikilpailussa 1970
* I palkinto J.H. Erkon novellikilpailussa 1971
* Waltari-palkinto 1984 kirjasta *Syysmuutto*
* Kalevi Jäntin tunnustuspalkinto 1988 romaanista *Soutaja*
* taiteilijaeläke 2016

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
* Ilkka Pitkänen, Paikallsia kirjailijoita, Raaseporin kirjasto (Archive.org)
Sami Haapakoski

**Sami Haapakoski** (s. 19. huhtikuuta 1982 Ylivieska) on suomalainen pesäpalloilija, joka pelaa Sotkamon Jymyssä.    Hän on edustanut aiemmin Puijon Pesistä, Pattijoen Urheilijoita, Vimpelin Vetoa ja Kempeleen Kiriä. Nykypesäpallon kirkkaimpiin tähtiin kuuluva Haapakoski on tunnettu erittäin nopeana etenijänä ja tehokkaana polttajana. Hän nousi Superpesiksen kaikkien aikojen etenijätilaston kärkeen kaudella 2014, ohittaessaan tilaston kärjessä olleen Janne Vuorisen. Lisäksi hänen nimissään oli yhden kauden ennätys tuoduissa juoksuissa, 78, joka syntyi kaudella 2011. Heinäkuussa 2020 Haapakoski saavutti kautta aikain ensimmäisenä pesäpalloilijana tuhat tuotua juoksua Superpesiksen runkosarjassa.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 4 SM-kultaa: 2008, 2010, 2016, 2017
* 6 SM-hopeaa: 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2025
* 3 SM-pronssia:  2006, 2018, 2023
* 17 Itä–Länsi-ottelua: 2004-2019, 2022
** Kentän paras (3): 2004, 2006, 2012
* Superpesiksen etenijäkuningas (7): 2004, 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013
* Superpesiksen kärkilyöntikuningas (2): 2016, 2018
* Vuoden pesäpalloilija (2): 2009, 2016
* Kultainen maila (3): 2007, 2009, 2018
* Kultainen räpylä (3): 2006, 2011, 2012 
* Superpesiksen pudotuspelien arvokkain pelaaja: 2010
* Vuoden tulokas: 2002 
* Superpesiksen kuukauden pelaaja (5): toukokuu 2008, syyskuu 2010, kesäkuu 2011, kesäkuu 2016, toukokuu 2019

## Muuta
Varsinaiselta ammatiltaan Haapakoski on nuohooja.

## Katso myös
* Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rosario Murcia-Gangloff

**Rosario Murcia-Gangloff** (o.s. **Murcia**, s. 23. syyskuuta 1964 Lyon, Rhône, Ranska) on ranskalainen kestävyysjuoksija.

Rosario Murcia-Gangloff, silloiselta sukunimeltään Murcia, sijoittui Splitin EM-kilpailuissa 1990 20:nneksi 10 000 metrin juoksussa ajalla 33.44,44. Sevillan MM-hallikilpailuissa 1991 hän sijoittui 3 000 metrin juoksussa kuudenneksi ajalla 8.56,20. Samana vuonna Tokion MM-kilpailuissa hän karsiutui 3&nbsp;000 metrin juoksun alkuerissä. Barcelonan 1992 olympialaisissa hän karsiutui 10&nbsp;000 metrin juoksun alkuerissä. Stuttgartin MM-kilpailuissa 1993 hän sijoittui 10&nbsp;000 metrillä 18:nneksi ajalla 32.54,65. Helsingin EM-kilpailuissa 1994 hän sijoittui maratonilla 29:nneksi ajalla 2.43.15. Göteborgin MM-kilpailuissa 1995 hän karsiutui 5 000 metrin juoksun alkuerissä.

Maastojuoksun arvokilpailuissa Gangloff saavutti kolme joukkuemitalia: MM-pronssia 1988, MM-hopeaa 1989 sekä EM-pronssia 1995. Hänen henkilökohtaiset sijoituksensa maastojuoksun MM-kilpailuissa olivat 30:s vuonna 1988, 93:s vuonna 1989, 50:s vuonna 1991, 80:s vuonna 1992 ja 41:s vuonna 1995 sekä maastojuoksun EM-kilpailuissa 21:s vuonna 1995.

Murcia-Gangloff voitti Ranskan mestaruuden 5&nbsp;000 metrin juoksussa vuonna 1995 sekä 10&nbsp;000 metrin juoksussa vuosina 1990, 1992 ja 1993. Huhtikuussa 1992 hän juoksi 10&nbsp;000 metrillä Ranskan ennätyksen 31.42,83.

Murcia-Gangloff sairastaa glaukoomaa.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 800 metriä: 2.10,6 (1985)
* 1&nbsp;000 metriä: 2.45,1 (1987)
* 1&nbsp;500 metriä: 4.14,52 (1987)
* 3&nbsp;000 metriä: 8.51,57 (1991)
* 5&nbsp;000 metriä: 15.25,33 (1995)
* 10&nbsp;000 metriä: 31.42,83 (1992)
* Maraton: 2.37.10 (1994)

## Lähteet

* 
* 
* 

### Viitteet
Kari Hakkarainen

**Kari Hakkarainen** (s. 17. huhtikuuta 1969) on uransa lopettanut suomalainen pesäpalloilija. Erinomaisena vaihtolyöjänä tunnettu Hakkarainen muodosti 1990-luvulla yhdessä Sami Sirviön ja Janne Vuorisen kanssa Sotkamon Jymyn kärjen. Hakkarainen lopetti uransa vuonna 2001, mutta teki lyhyen paluun pääsarjatasolle loppukaudella 2007. Hakkarainen edusti koko uransa ajan Sotkamon Jymyä. Ammatiltaan hän on sähköasentaja.

Hakkarainen voitti urallaan seitsemän Suomen mestaruutta ja kärkilyöntitilaston neljä kertaa (1993,1994, 1996 ja 1998). Vuoden pesäpalloilijaksi hänet valittiin 1996.Lisäksi hänet palkittiin kauden parhaalle sisäpelaajalle myönnettävällä kultaisella mailalla kolmesti (1993, 1996 ja 1998). Hakkarainen valitsi Idän joukkueen vuoden 2019 Itä-Länsi-otteluun.

## Perhe
Saku Hakkarainen, Hakkaraisen poika, oli myös pääsarjatason pesäpalloilija. Hän edusti isänsä tavoin Sotkamon Jymyä, ja voitti kaudella 2013 ensimmäisen Suomen mestaruutensa. Hakkarainen lopetti pelaajauransa kauteen 2018.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 7 SM-kultaa: 1990, 1992, 1993, 1995, 1996, 1997, 2001
* 2 SM-hopeaa: 1991, 2007
* 1 SM-pronssi: 1994
* 12 Itä-Länsi-ottelua: 1989-1999, 2001
** Kentän paras: 1995
* Superpesiksen kärkilyöntikuningas: (4) 1993, 1994, 1996, 1998 
* Vuoden pesäpalloilija: 1996 
* Kultainen maila (3): 1993, 1996, 1998 

## Katso myös
* Luettelo vähintään 10 Itä–Länsi-ottelua pelanneista pesäpalloilijoista

## Aiheesta muualla
* 

## Lähteet
Françoise Bonnet

**Françoise Bonnet** (s. 8. huhtikuuta 1957 Montluçon, Allier, Ranska) on entinen ranskalainen kestävyysjuoksija, joka menestyi parhaiten maratonilla.

Bonnet edusti Ranskaa neljien arvokisojen maratonilla. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui 14:nneksi ajalla 2.32.36. Splitin EM-kilpailuissa 1990 hän sijoittui kuudenneksi ajalla 2.37.55, Tokion MM-kilpailuissa 1991 sijalle 20 ajalla 2.48.57 sekä Helsingin EM-kilpailuissa 1994 sijalle 34 ajalla 2.49.00.

Bonnet voitti Ranskan mestaruuden 3 000 metrin juoksussa ja maratonilla vuonna 1986. Syyskuussa 1985 hän juoksi maratonilla epävirallisen Ranskan ennätyksen 2.33.44. Hän edusti IS Montluçon -seuraa, on pituudeltaan 163-senttinen ja painoi kilpavuosinaan 48 kiloa.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 1&nbsp;500 metriä: 4.21,5 (1984)
* 3&nbsp;000 metriä: 9.10,88 (1986)
* 5&nbsp;000 metriä: 16.12,04 (1986)
* 10&nbsp;000 metriä: 32.55,73 (1988)
* Maraton: 2.31.20 (1990)

## Lähteet

* 
* 
*
Édouard-Léon Scott de Martinville

**Édouard-Léon Scott de Martinville** (25. huhtikuuta 1817 – 26. huhtikuuta 1879) oli ranskalainen Pariisissa asunut kustantaja ja kirjakauppias. Hänet tunnetaan fonoautografin, varhaisimman tunnetun äänen tallennuskoneen keksijänä. Fonoautografi patentoitiin hänen nimellään 1857 patenttinumerolla 17&nbsp;897/31&nbsp;470.

## Historia

Toimiessaan kustantajana ja kirjakauppiaana de Martinville sai käsiinsä useita tieteellisiä julkaisuja. Hän kiinnostui niistä ja ryhtyi keksijäksi. Valokuvauksen keksiminen innoitti häntä yrittämään luoda laitetta, jolla voisi tallentaa ääntä. Hän tutki ihmisen korvan anatomiaa koskevia julkaisuja ja mallinsi niitä koneessaan. Hän sai fonoautografinsa valmiiksi 26.1.1857 ja sai patentin saman vuoden maaliskuussa. Vaikka laitetta myytiin useisiin laboratorioihin, laite ja sillä tehdyt äänitteet katosivat pitkäksi aikaa.

Vuonna 2008 New York Times julkaisi tiedon fonoautografin löytymisestä. Samalla löydettiin myös sillä tehtyjä äänitteitä. 9. huhtikuuta 1860 nauhoitetussa äänitteessä oletettiin nuoren naisen laulavan ranskalaista kansanlaulua nimeltä *Au Clair de la Lune* 10 sekunnin ajan. Tutkimusten edetessä huomattiin, että äänitettä oli toistettu kaksinkertaisella nopeudella ja laulun oikean keston olevankin 20 sekuntia. Tällöin laulajan ääni vastaa aikuisen miehen ääntä ja oletettavasti de Martinville itse laulaa laulua hitaasti.

## Lähteet
Dan Barker

**Dan Barker** (s. 25. kesäkuuta 1949) on entinen kristillinen evankelista, joka uskosta luovuttuaan on noussut erääksi nykyajan huomattavimmista ateistisista aktivisteista. 

Kaliforniassa kasvanut Barker aloitti hengellisen uransa nuorena ja valmistui Azusa Pacific -yliopistosta. Hän sai pappisvihkimyksen vuonna 1975 ja työskenteli kveekarikirkossa, Assemblies of God -kirkossa sekä itsenäisessä karismaattisessa kirkossa. Hän julisti vuosia evankeliumia ja saavutti menestystä kristillisen musiikin esittäjänä ja säveltäjänä. Hän oli myös kaksi vuotta lähetystyössä Meksikossa.

Uskosta luopumisestaan Barker kertoi ensi kertaa vuonna 1984. Hän on sittemmin toiminut Freedom From Religion Foundationissa. Hän oli sen PR-johtajana vuosina 1987–2004 ja on vuodesta 2004 toiminut sen puheenjohtajana vaimonsa Annie Laurie Gaylorin kanssa.

Barkerin julkaisujen joukossa on kirja *Losing Faith In Faith: From Preacher To Atheist* (1992), jossa hän kuvaa uskosta luopumistaan ja tarkastelee kriittisesti kristillistä oppia. Hän on jatkanut ammattimaista muusikonuraansa vielä vapaa-ajattelija-aikanaan. Hän on julkaissut myös ateismiin ja vapaa-ajatteluun liittyvää musiikkia. 

## Yksityiselämä
Dan Barker on asunut 1980-luvulta saakka Wisconsinin Madisonissa. Hän on alkuperäisamerikkalainen, ja kuuluu poikkeuksellisen korkean älykkyysosamäärän omaavien Prometheus Societyyn sekä osallistuu shakkiturnauksiin.

Barkerilla on viisi lasta.

## Aiheesta muualla
* Barkerin kuvaus Freedom From Religion Foundationin sivuilla
Libertus

**Libertus** tai **libertinus** oli nimitys vapautetusta orjasta antiikin Roomassa. Antiikin Kreikassa vapautettuja orjia kutsuttiin nimellä *apeleutheros* ().

## Manumissio

Vapauttamista, jonka isäntä (*patronus*) suoritti jo eläessään tai kuoltuaan testamentissaan, kutsuttiin *manumissioksi*. Isännällä oli oikeus vapauttaa talouteensa kuuluva orja melko vapaasti. Augustuksen aikana kuitenkin asetettiin tiettyjä rajoituksia testamentin kautta vapautettujen määrälle. Orja saatettiin vapauttaa suullisesti, hänet voitiin siirtää kuvaannollisesti jonkin jumalan omaisuudeksi (kuten Delfoissa) tai jollakin muulla tavalla, josta jäi vapautetulle laillinen asiakirja tapahtuneesta. Vapautettu sai manumissiossa uuden nimen, jossa *[[Roomalainen nimi|praenomen]]* ja *[[Roomalainen nimi|nomen gentile]]* tuli patronukselta, ja *[[Roomalainen nimi|cognomen]]* oli kantajansa alkuperäinen nimi.

## Asema

Lain edessä oli kolme vakiintunutta tapaa vapauttaa orja: *vindicta*, *census* ja *testamentum*. Asianmukaisesti vapautetusta entisestä orjasta tuli *libertus cives*, jolla oli kansalaisoikeudet, mutta hän pysyi edelleen sidoksissa patronukseensa kuin lapsi suhteessa isäänsä. Libertuksen vapaudessa syntyneitä lapsia kutsuttiin nimellä *ingenuus*. Nämä eivät enää olleet alamaissuhteessa patronukseen, eikä heiltä odotettu tottelevaisuutta (*obsequium*) tai kunnioitusta (*reverentia*).

Useimmat vapautetut kuuluivat alaluokkaan, mutta keisariajan Roomasta on esimerkkejä korkeaan asemaan päässeistä, erityisesti Claudiuksen hallituskaudella. Kuuluisia vapautettuja tai heidän jälkeläisiään olivat Pallas, Narcissus ja Nymphidius. 

Cicerolla oli sihteerinään vapautettu Marcus Tullius Tiro, joka pikakirjoitti valtiomiehen puheita ja hoiti tämän kirjastoa. Petroniuksen hajanaisesti säilyneessä *[[Satyricon]]issa* on osio *Trimalchion pidot*, jonka nimihenkilönä esiintyy nousukasmainen, rikastunut vapautettu.

## Katso myös

* Orjuus antiikin aikana
* Cestiuksen pyramidi, jonka piirtokirjoituksessa muistetaan vapautettu Pothusta

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Chantal Beaugeant

**Chantal Beaugeant** (s. 16. helmikuuta 1961 Saint-Étienne, Loire, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälajit olivat seitsenottelu ja 400 metrin aitajuoksu.

Beaugeant sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seitsenottelussa kahdeksanneksi tuloksella 6&nbsp;221 pistettä. Los Angelesin olympialaisissa 1984, Rooman MM-kilpailuissa 1987 ja Soulin olympialaisissa 1988 hän keskeytti ottelunsa. Soulin olympialaisissa hän osallistui myös 400 metrin aitajuoksuun ja karsiutui välierissä ajalla 56,94&nbsp;s; alkuerissä hän juoksi ajan 56,03&nbsp;s.

Beaugeant voitti Ranskan mestaruuden seitsenottelussa vuosina 1984, 1985 ja 1988 sekä 400 metrin aitajuoksussa vuonna 1986. Hän paransi Ranskan ennätystä seitsenottelussa kuudesti. Vuonna 1984 hän otteli ennätyspisteet 6&nbsp;006 ja 6&nbsp;089 sekä seuraavana vuonna 6&nbsp;153 ja 6&nbsp;305. Vuonna 1986 hän menetti ennätyksen Nadine Debois'lle mutta paransi vuonna 1987 ennätykseksi 6&nbsp;410 pistettä ja vielä kesäkuussa 1988 Götzisissä 6&nbsp;702 pistettä. Viimeksi mainittu säilyi Ranskan ennätyksenä vuoteen 1999, jolloin Eunice Barber ylitti sen 159 pisteellä.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 200 metrin juoksu: 23,94 (1989)
* 800 metrin juoksu: 2.05,44 (1988)
* 100 metrin aitajuoksu: 13,10 (1988)
* 400 metrin aitajuoksu: 55,76 (1988)
* Korkeushyppy: 184 (1988)
* Pituushyppy: 645 (1988)
* Kuulantyöntö: 15,01 (1989)
* Keihäänheitto: 50,96 (1988)
* Viisiottelu: 3&nbsp;944
* Seitsenottelu: 6&nbsp;702 (1988)

## Lähteet

* 
*
Ray Crawford

**Raymond "Ray" Crawford** (26. lokakuuta 1915 Roswell, New Mexico, Yhdysvallat – 1. helmikuuta 1996 Los Angeles, Kalifornia, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen Indianapolis 500 -kuljettaja. Hän osallistui kolmeen Indianapolis 500 -kilpailuun kausina 1955–1956 ja 1959. Hän keskeytti kaikissa kilpailuissaan eikä saavuttanut pisteitä. Hän oli kahdesti 23. vuosina 1955 ja 1959. Crawford kilpaili USAC- ja AAA-sarjoissa vuosina 1954–1959 ollen kuudesti top 10:n joukossa. Hän voitti vuoden 1954 Stock car -luokan Carrera Panamericana -ajon Lincolnilla.

## Lähteet
Larry Crockett

**Larret (Larry) Julian "Crash" Crockett** (23. lokakuuta 1926 Cambridge City, Indiana, Yhdysvallat – 20. maaliskuuta 1955 Langhorne, Pennsylvania, Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen moottoriurheilija. Hän osallistui vuoden 1954 Indianapolis 500 -kilpailuun, jossa hän oli yhdeksäs ja saavutti vuoden tulokas -palkinnon. Hän kilpaili kymmenessä Mestaruusautokilpailussa samalla kaudella ja oli parhaimmillaan neljäs Pikes Peak International Hillclimbing -kilpailussa. Hän kuoli onnettomuudessa Langhorne Speedwayllä seuraavana vuonna.

## Lähteet
Taukojalka

**Taukojalka.com** on vuodesta 2001 lähtien vaikuttanut tanssiin ja nuorisokulttuuriin keskittyvä yhteisösivusto, joka perustuu alan seurantaan, spesiaaliblogeihin, keskustelutilaan sekä Mun kengät -osioon. Alun perin sivusto toimi erityisesti breakdance-harrastajien keskustelufoorumina sekä eri puolella Suomea järjestettävistä tapahtumista saatavan materiaalin julkaisupaikkana. 

## Blogit

Taukojalan blogikirjoittajiin kuuluvat suomalaiset ammattilaistanssijat Focus, Hatsolo ja Mercy-1 Flow Mo -ryhmästä sekä Tanssianssi. Lisäksi sivustolta löytyy soul, funk ja hiphop -musiikkigenreihin keskittyvä Kulta-Aika -blogi.

Focus, Hatsolo ja Mercy-1 ovat ansioituneet kansainvälisellä saralla voittaen useita kilpailuja, joihin lukeutuvat mm. Rock Steady Anniversary 2006 (USA), Circle Kingz 2005 (Sveitsi) ja Hip H'op Session 2006 (Ranska). He ovat kiertäneet kutsuvieraina Euroopassa, Aasiassa ja Yhdysvalloissa sekä esiintyneet oman "Let It Flow - Tanssin Virtaa" -dokumenttinsa (Yle)  ohella Suomessa mm. Tanssii Tähtien Kanssa ja Eurovision TV-lähetyksissä.

## Mun Kengät -osio

Vuorovaikutteinen Mun Kengät -osio perustuu käyttäjälähtöiseen sisältöön: käyttäjät laittavat osioon kuvia omistamistaan kengistä lyhyiden tarinoiden kera. Käyttäjät voivat myös antaa palveluun laitetuille kengille ääniä ja seurata äänien jakautumista.

## Tapahtumat

Taukojalka -nimen alla on järjestetty breakdance-tapahtumia ja -kilpailuja vuodesta 2005 lähtien. Seuraavassa lista kyseisistä tapahtumista ja niihin liittyvistä kutsuvieraista / tuomareista:

*2005 Taukojam (Turnin' Fest, Tampere) 
** Poe-1 (Style Elements, USA), Juse Boogie (Massive Monkeez, USA), Freeze ja Dark Mark (Ghost Crew, Ruotsi / Norja)

*2006 Taukojam (Helsinki)
** Maurizio (Rock Steady Crew, Italia)

*2007 Taukojam (Helsinki)
** Hooch (Iso-Britannia), Tech Rock (Atomic Bboys, Norja),  Jesse13 (Suomi)
** Tuomariksi kutsuttu Crazy Legs (Rock Steady Crew, USA) perui tulonsa viime hetkeillä jalkavamman vuoksi.

*2008 Taukojam / Circle Prinz Scandinavia (Helsinki)
** Moysex (Dynasty Rockers, Espanja)

*2009 Circle Prinz Finland (Helsinki)
** Wicket (USA), DJ Skeme Richards (Rock Steady Crew, USA), DJ Renegade (Iso-Britannia), Dj Timber (Mighty Zulu Kingz, Espanja/Irlanti)

Kilpailujen voittajat:

*2005 Ata (Ghost Crew, Suomi)
*2006 Mouse (Floor Gangz, Iso-Britannia)
*2007 Hatsolo (Flow Mo, Suomi)
*2008 Mouse (Floor Gangz, Iso-Britannia) ja Tony Rock (Top 9, Venäjä)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Taukojalka.com
Nadine Debois

**Nadine Debois** (s. 25. syyskuuta 1961 Pariisi, Ranska) on ranskalainen yleisurheilija, joka päälajinsa seitsenottelun lisäksi edusti maataan myös juoksuissa ja pituushypyssä.

Debois sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seitsenottelussa 12:nneksi tuloksella 5&nbsp;956 pistettä sekä karsiutui pituushypyssä tuloksella 641&nbsp;cm. Rooman MM-kilpailuissa 1987 hän sijoittui seitsenottelussa 11:nneksi 6&nbsp;139 pisteellä sekä 4 × 400 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 3.27,60. Soulin 1988 olympialaisissa hän sijoittui 4&nbsp;×&nbsp;400 metrin viestijuoksussa seitsemänneksi ajalla 3.29,37.

Sisäratojen EM-kilpailuissa Debois karsiutui 800 metrin juoksun alkuerissä Pireuksessa 1985 sekä sijoittui pituushypyssä kahdeksanneksi Madridissa 1986 tuloksella 660&nbsp;cm ja Liévinissä 1987 tuloksella 628&nbsp;cm.

Debois voitti Ranskan mestaruuden ulkoradoilla pituushypyssä vuonna 1985 ja seitsenottelussa vuonna 1987. Sisäradoilla hän voitti Ranskan mestaruuden 400 metrin juoksussa vuonna 1986 sekä viisiottelussa vuosina 1986 ja 1987. Hän teki seitsenottelussa ulkoratojen Ranskan ennätyksen kahdesti: vuonna 1981 hänen nimiinsä kirjattiin lajin ensimmäinen Ranskan ennätys 5&nbsp;537 pistettä ja vuonna 1986 hän otti vuodeksi ennätyksen haltuunsa pistein 6&nbsp;333. Vuonna 1986 hän teki pituushypyssä Ranskan sisäratojen ennätyksen 681&nbsp;cm.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 200 metrin juoksu: 23,74 (1987)
* 400 metrin juoksu: 52,25 (1985)
* 800 metrin juoksu: 2.01,84 (1987)
* 100 metrin aitajuoksu: 13,58 (1987)
* 400 metrin aitajuoksu: 56,54 (1987)
* Korkeushyppy: 184 (1987)
* Pituushyppy: 671; hallissa 681

## Lähteet

* 
*
George Edwards

**George Edwards** (3. huhtikuuta 1694 Stratford, Essex – 23. heinäkuuta 1773 Plaistow, Essex) oli englantilainen luonnontieteilijä ja lintutieteilijä, jota kutsutaan brittiläisen ornitologian isäksi.

Nuorena Edwards työskenteli kaupallisella alalla Lontoossa 1709–1716, mutta havaitsi olevansa väärällä alalla. Hän matkusteli laajalti Euroopan mantereella opiskellen luonnonhistoriaa ja saavutti jonkin verran mainetta eläinaiheisilla, eritoten lintuaiheisilla maalauksillaan. Ranskassa hän vaelsi irtolaiseksi tekeytyneenä ja Norjassa hänet pidätettiin epäiltynä vakoilusta. Vuonna 1733 hänet nimitettiin Lontoon Kuninkaallisen lääketieteellisen oppilaitoksen (Royal College of Physicians) kirjastonhoitajaksi Sir Hans Sloanen suosittelemana. Hän työskenteli laitoksessa 27 vuotta ja toimi myös rakennuksen hoitajana ja selvitysmiehenä. 1760 hän erosi virasta mutta palveli laitosta edelleen ajoittain vapaaehtoisena.

1743 hän julkaisi ensimmäisen osan teoksestaan *History of Birds*, jonka neljäs osa ilmestyi 1751. Kolme täydennysosaa, nimeltään *Gleanings of Natural History*, ilmestyivät 1758, 1760 ja 1764. Kahdessa osassa esitellään yli 600 luonnonhistoriallista ennen kuvailematonta kohdetta. Samoin hän lisäsi hakemiston sekä englanniksi että ranskaksi, jota Carl von Linné myöhemmin täydensi kaksiosaisilla tieteellisillä nimillä. Linné ja Edwards olivat kirjeenvaihdossa keskenään.

Noin vuonna 1764 Edwards vetäytyi Plaistowiin, jossa hän sittemmin kuoli. Hän kirjoitti myös teokset *Essays of Natural History* (1770) ja *Elements of Fossilogy* (1776).

## Lähteet
* RCP Heritage  

## Aiheesta muualla
Luettelo PMMP:n kappaleista

Tämä on **luettelo [[pop rock|pop rock -yhtye]] [[PMMP|PMMP:n]] kappaleista**. Kappaleita voi järjestää raidan, kappaleen nimen, keston, albumin tai julkaisuvuoden mukaan.

Lisäksi PMMP julkaisi lopettaessaan vuonna 2013 singlen ”Valloittamaton”, joka oli osa myöhemmin julkaistua kokoelma-albumia.
New York Five

**New York Five** tarkoittaa viiden newyorkilaisen arkkitehdin ryhmää, johon kuuluivat Peter Eisenman, Michael Graves, Charles Gwathmey, John Hejduk ja Richard Meier. Heidän töitään kuului Arthur Drexlerin järjestämään Museum of Modern Artin näyttelyyn vuonna 1967 ja kirjaan *Five Architects* vuonna 1972.

Ryhmä oli kiinnostunut modernismista, joka muistutti Le Corbusierin tuotantoa 1920- ja 1930-luvuilla, vaikka lähemmin tarkasteltuna heidän työnsä oli hyvin yksilöllistä.

## Lähteet
Liliane Ménissier

**Liliane Ménissier** (s. 12. marraskuuta 1960 Gray, Haute-Saône, Ranska) on entinen ranskalainen yleisurheilija, jonka päälaji oli seitsenottelu.

Ménissier sijoittui Stuttgartin EM-kilpailuissa 1986 seitsenottelussa 13:nneksi tuloksella 5&nbsp;699 pistettä. Hän voitti seitsenottelussa Ranskan mestaruuden vuosina 1986 ja 1990.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 200 metrin juoksu: 25,02 (1986)
* 100 metrin aitajuoksu: 13,59 (1990)
* Korkeushyppy: 187 (1984)
* Pituushyppy: 639 (1986)
* Kuulantyöntö: 12,84 (1988)
* Keihäänheitto: 46,90 (1985)

## Lähteet

* 
* 

### Viitteet
Friedrich Lüthi

**Friedrich Lüthi** (19. joulukuuta 1850 – 16. maaliskuuta 1913) oli sveitsiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900, joissa hän voitti kultaa 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta.
Viminacium

**Viminacium** oli antiikin roomalainen kaupunki Moesiassa nykyisen Serbian alueella. Se kuului alun perin Moesian provinssiin. Myöhemmin se oli Moesia superiorin suurin ja tärkein kaupunki. Viminacium sijaitsi Mlavajoen oikealla puolella lähellä Tonavaa ja nykyistä Kostolacin kaupunkia.

## Historia
Viminacium perustettiin ensimmäisen vuosisadan lopulla eaa. roomalaisten valloitettua alueen. Vuosina 60–70 alueelle rakennettiin kivinen linnoitus, josta tuli tukikohta roomalaiselle legioonalle: Legio VII Claudialle. Legioona pysyi Viminaciumissa 400-luvulle saakka. Vuonna 86 Moesian provinssi jaettiin kahteen osaan: Moesia superioriksi ja Moesia inferioriksi. Viminaciumista tuli edellisen pääkaupunki ja sinne saatettiin sijoittaa lyhyeksi aikaa Legio IIII Flavia Felix.

Viminaciumista kasvoi nopeasti suuri kaupunki, jolle annettiin *[[municipium]]in* asema keisari Hadrianuksen ajalla vuonna 117. Gordianus III:n aikana vuonna 239 kaupungista tuli *[[colonia]]* ja sen asukkaat saivat Rooman kansalaisuuden. Viminaciumiin perustettiin rahapaja, joka toimi vuosina 239/240–254/255, tosin tilapäisiä katkoksia oli vuosina 248/249 ja 253/254 mahdollisesti malminjakelun keskeytymisen takia, joka puolestaan aiheutui lukuisien sotilaallisten ja poliittisten ongelmien takia, joita Rooman valtakunta koki 200-luvulla. Monet ajan keisarit löivät rahoja Viminaciumissa.

200–400-luvulla Viminacium kärsi goottien hyökkäyksistä ja taloudellisista ongelmista. Hunnien hyökättyä kaupunkiin 400-luvulla se tuhoutui ja asukkaat joko surmattiin tai myytiin orjiksi. Itä-Rooman keisari Justinianuksen aikana vuosina 527–565 Viminacium jälleenrakennettiin mutta se hylättiin tai tuhottiin lopullisesti slaavien hyökkäyksissä 600-luvulla.

Kesäkuussa 2009 alueelta löydettiin 5&nbsp;miljoonaa vuotta vanha mammutin luuranko.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viminaciumin arkeologisen kohteen sivusto 
* Viminaciumissa lyötyjä rahoja
Hihnamato

**Hihnamato** (*Ligula intestinalis*) on särkikaloissa (etenkin lahnassa) esiintyvä, heisimatoihin kuuluva loinen. Matoa esiintyy etenkin makeanveden kaloissa.

Hihnamato on väritykseltään keltavalkoinen ja voi pisimmillään kasvaa jopa puolen metrin mittaiseksi. Lahnat saavat hihnamadon ravinnostaan jo varsin pieninä, planktonäyriäisistä. Planktonäyriäinen on hihnamadon toukkavaiheen ensimmäinen väli-isäntä. Lahnan syödessä planktonäyriäisen hihnamadontoukka siirtyy lahnaan. Lahnan suolen seinämästä toukka siirtyy ruumiinonteloon ja alkaa kasvaa. Toukka voi saavuttaa 1,5 senttimetrin paksuuden. Yhdessä lahnassa voi olla pari kolmekin yksilöä, joiden yhteispaino on jopa 6–8 prosenttia kalan painosta.

Lahna ei ole kuitenkaan madolle varsinainen pääisäntä. Madon lopullisena päämääränä toimivat kalaa syövät linnut, kuten koskelot ja kalasääski, joiden suolistossa se saavuttaa sukukypsyyden.

Lahnalle hihnamato on haitallinen ja aiheuttaa sille muun muassa hidaskasvuisuutta sekä useimmiten tekee siitä steriilin, niin ettei se pysty jatkamaan sukua. Ihmiselle mato on vastenmielinen mutta ei vaarallinen. Kalan liha ei madosta kärsi vaan on täysin syötävää ja vaaratonta.

Hihnamato sekoitetaan usein ihmiselle vaaralliseen lapamatoon. Lahnassa ei kuitenkaan esiinny lapamatoa, toisin kuten useimmiten turvallisiksi luulluissa hauessa, ahvenessa ja mateessa, joissa niissäkin lapamatoa esiintyy yleensä vain makeanveden yksilöissä. Yleisesti ottaen lapamato on luultua harvinaisempi. Pääsääntönä on, että kalassa oleva hihnamato on yleensä pitkä, jopa mainitut puoli metriä, ja se sijaitsee kalan suolistossa taikka muissa sisäelimissä. Lapamadon toukat puolestaan ovat kalassa vain noin 5–20 millimetriä pitkiä ja elävät kalan lihaksistossa.

## Lähteet

*Suomen eläimet: Kalat, Sammakkoeläimet ja Matelijat, Weilin+Göös 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*UniProt, Taxonomy: Ligula intestinalis
Nick McDonell

**Robert Nicholas ”Nick” McDonell** (s. 18. helmikuuta 1984 New York) on yhdysvaltalainen kirjailija, joka tuli tunnetuksi vuonna 2002 julkaistuaan esikoisromaaninsa Vuoden viimeiset bileet (*Twelve*) vain 17-vuotiaana.

## Varhaiset vaiheet ja yksityiselämä

Nick kasvoi New Yorkissa ja kävi yksityiskoulu Riverdale Country Schoolia. Hänen isänsä on journalisti ja äitinsä kirjailija, ja perheen tuttavapiiriin kuuluu myös toimittajia, kirjailijoita ja kustantajia. Nick harrasti kouluaikanaan koripalloa, break dancea ja kirjoittamista. Hän myös perusti ystävänsä kanssa oman lehden saadakseen tekstejään julki. Syksyllä 2002 hän aloitti collegeopinnot Harvardin yliopistossa pääaineenaan kielet, ja hän valmistui tammikuussa 2007.

## Tuotanto

*Vuoden viimeiset bileet* kertoo Manhattanin ökyrikkaista eliittinuorista. Kirjan päähenkilöllä, huumediileri Valkoisella Mikella, on ympärillään laaja huumeverkosto, jonka jäsenten elämään kirja keskittyy.
Teos on saanut paljon kehuja todenmukaisen nuorisokuvailunsa ja omaperäisen kirjoitustyylinsä ansiosta, ja kirja on ollut kaikilla merkittävillä myydyimpien kirjojen listoilla Yhdysvalloissa, Britanniassa ja Saksassa. Se on myös käännetty yli 20 kielelle, mutta suomen kielellä sitä ei enää painateta. Kirjan voi löytää kirjastoista ja käytettyjen kirjojen liikkeistä.

Kirjan pohjalta on tehty myös suurta suosiota mutta ristiriitaisia arvosteluja saavuttanut Joel Schumacherin ohjaama elokuva, jossa näyttelevät Chace Crawford, Emma Roberts, Rory Culkin, 50 Cent, Ellen Barkin ja Kiefer Sutherland. Elokuva ilmestyi vuonna 2010.

Vuonna 2005 Nick McDonell julkaisi toisen romaaninsa, *The Third Brother*, jonka päähenkilönä on Harvardissa opiskeleva 19-vuotias Mike.
Solko van den Bergh

**Solko Johannes van den Bergh** (joskus myös etunimellä **Solke**; 4. kesäkuuta 1854 Haag &ndash; 25. joulukuuta 1916) oli alankomaalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän pani alulle yhdessä ystävänsä Henrik Sillemin ja ranskalaisen François Monodin kanssa ammunnan MM-kilpailut. Van den Bergh osallistui itse ammuntaan Pariisin olympialaisissa 1900 ja voitti pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta. 

Van den Bergh työskenteli notaarina ja oli naimisissa aatelisen Sophia Emma Nicoletta van Limburg Brouwerin kanssa.

## Lähteet
**Journal of Olympic History, englanniksi, luettu 4.7.2012
Pallo hallussa

**Pallo hallussa** oli suomalainen ympäristöaiheinen ajankohtaisohjelma, jota lähetettiin Yle TV2:ssa 2001–2006. Se tuli ohjelmistoon Ekoistin seuraajaksi muttei saanut yhtä suurta suosiota kuin Ekoisti. Ohjelmassa oli myös *Pallo hukassa* -osio. Ohjelmaa juonsi mm. Ilkka Lehtinen. Ohjelmaa kuvattiin muun muassa Viljakkalassa.
Antonius Bouwens

**Antonius Hubertus Maria "Antoine" Bouwens** (22. toukokuuta 1876 Hunsel – 28. maaliskuuta 1963 Beverwijk) oli alankomaalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisiin 1900 ja Antwerpenin kisoihin 1920. Bouwens voitti urallaan yhden olympiamitalin, pronssia 50 metrin vapaapistoolin joukkuekilpailusta Pariisissa 1900. Hän voitti myös useita mitaleita MM-kisoissa. 

## Lähteet

*Bouwensin profiili sports-reference.com-sivustolla
Barcelonan metron linja 2

**Barcelonan metron linja 2** on Transports Metropolitans de Barcelonan liikennöimä 13,1 kilometriä pitkä metrolinja Barcelonan kaupungissa Espanjan Kataloniassa. Vaikka linjan rakentaminen aloitettiin jo 1960-luvulla, se valmistui ja otettiin käyttöön vasta vuonna 1995 Sant Antonin ja Sagrada Famílian välillä haarana linjalle 5. Se on siten metrojärjestelmän toiseksi uusin linja linjan 11 jälkeen. Linja merkitään metrokartoissa violetilla värillä.

Nykyiset pääteasemat ovat Paral·lel ja Pep Ventura, mutta linjaa aiotaan jatkaa etelään Barcelonan lentoasemalle ja  pohjoiseen Badalonan suuntaan.

## Asemat
Asemien yhteydessä näkyvät vaihtomahdollisuudet muihin metrolinjoihin, Trambesòs-pikaraitiotiehen ja Renfen juniin. Myös rakennusvaiheessa oleva metrolinja 10 on merkitty.

*Paral·lel  
*Sant Antoni
*Universitat 
*Passeig de Gràcia   
*Tetuan
*Monumental
*Sagrada Família 
*Encants
*Clot  
*Bac de Roda
*Sant Martí
*La Pau 
*Verneda
*Artigues-Sant Adrià
*Sant Roc 
*Gorg  
*Pep Ventura

## Aiheesta muualla
*Linja 2 Trens de Catalunya -sivustolla
Ayo Technology

**Ayo Technology** on 50 Centin vuonna 2007 julkaistu single, jonka ovat kirjoittaneet Curtis Jackson (AKA 50 cent), Justin Timberlake, Timothy Mosley (AKA Timbaland) ja Nate Hills. Se on neljäs single albumilta Curtis.  Timberlake ja sen tuottajana toiminut Timbaland esiintyvät kappaleella itsekin, vaikkei Timbalandia kaikissa lähteissä mainitakaan. Single nousi sijalle viisi Billboard Hot 100 -myyntilistalla ja sijalle kaksi UK Singles Chart -myyntilistalla sekä oli Grammy-ehdokkaana parhaaksi rap kappaleeksi 2008 (häviten kuitenkin voiton Kanye Westin "Good Life":lle).

Muun muassa belgialainen laulaja-lauluntekijä Milow on tehnyt kappaleesta oman versionsa. Myös laulajat Katerine Avgoustakis ja Skyla ovat tehneet kappaleesta omat versionsa.
Paul Probst

**Paul Probst** (15. toukokuuta 1869 &ndash; 9. syyskuuta 1945) oli sveitsiläinen ampuja ja olympiavoittaja. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 50 metrin vapaapistoolissa sekä henkilökohtaiseen että joukkuekilpailuun ja voitti jälkimmäisestä kultaa. 

## Lähteet

*Probstin profiili sports-reference.com-sivustolla
Louis Duffoy

**Louis Duffoy** oli ranskalainen ampuja ja olympiamitalisti. Hän osallistui Pariisin olympialaisissa 1900 50 metrin vapaapistoolissa sekä henkilökohtaiseen että joukkuekilpailuun ja voitti hopeaa joukkuekilpailussa. 

## Lähteet

*Duffoyn profiili sports-reference.com-sivustolla
Eero Tuomaala (juoksija)

**Eero Allan Tuomaala** (12. lokakuuta 1926 Perho – 2. kesäkuuta 1988 Tampere) oli suomalainen kestävyysjuoksija.

Tuomaala sijoittui Helsingin 1952 olympialaisissa 5&nbsp;000 metrin juoksussa 13:nneksi ajalla 14.54,2. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän karsiutui 5&nbsp;000 metrin alkuerissä. Hän edusti Suomea 15 maaottelussa ja saavutti kaksi lajivoittoa.

Seuratasolla Tuomaala edusti Tampereen Poliisi-Urheilijoita, Tampereen Pyrintöä, Jyväskylän Kenttäurheilijoita ja Perhon Kiriä. Hän voitti Suomen mestaruuden 800 metrin juoksussa vuonna 1952, 10&nbsp;000 metrin juoksussa vuosina 1956 ja 1958 sekä maastojuoksun joukkuekilpailussa vuonna 1950. Hän saavutti SM-hopeaa 5&nbsp;000 metrin juoksussa vuosina 1954 ja 1955. Vuonna 1955 hän juoksi 3&nbsp;000 metrillä 29. heinäkuuta Turussa Suomen ennätyksen 8.03,6 ja kaksi vuotta myöhemmin 5&nbsp;000 metrillä Suomen ennätyksen 14.02,0. 1. tammikuuta 1955 hän oli São Paulon uudenvuoden juoksussa kymmenes.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 800 metriä: 1.54,0
* 1 500 metriä: 3.49,2 (1954)
* 3 000 metriä: 8.03,6 (1955)
* 5 000 metriä: 14.02.0 (1957)
* 10 000 metriä: 29.47,0 (1957)

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Pikku-Säynäjä (Utajärvi)

**Pikku-Säynäjä** on pieni järvi Utajärven kunnan Särkijärven kylässä.

Järvi sijaitsee Särkijärven kylästä linnuntietä noin kuusi kilometriä lounaaseen. Sinne tulee vesakoitunut piennartie noin kilometrin päässä etelässä olevalle Säynäjäjärvelle menevältä metsäautotieltä. Järven laskujoki on  Säynäjäjoki, johon sen yhdistää lyhyt oja. Joki laskee Särkijokeen ja edelleen Kiiminkijokeen. Pikku-Säynäjä on melko matala ja tummavetinen, rannat ovat suota ja rämettä. Järvessä on haukia, ahvenia ja särkiä.
Blake Woodruff

**Blake Woodruff** (s. 19. kesäkuuta 1995, Flagstaff, Arizona, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Mike Bakerin roolissa elokuvassa *[[Villi tusina]]*.

Woodruff kiinnostui näyttelemisestä kuusivuotiaana ja sai pienen roolin vuonna 2003 ensi-illan saaneessa *[[Blind Horizon]]issa*, jossa hän näyttelee itkevää poikaa. Hän oli mukana myös saman vuoden elokuvassa *Villi tusina* ja myöhemmin sen jatko-osassa. Sittemmin hän on näytellyt muun muassa saippuaoopperassa *[[Tunteita ja tuoksuja]]* ja elokuvassa *[[Whisper]]*.

## Filmografia

## Aiheesta muualla
*
Maria Cristinan metroasema

**Maria Cristina** on vuonna 1975 avattu Barcelonan metron linjan 3 asema Les Cortsin alueella Barcelonassa. Se sijaitsee kaupunkia halkovan Avinguda Diagonal -kadun varrella La Caixa -pankin pääkonttorin edustalla. Metroasemalta on vaihtoyhteys Trambaix-pikaraitiotiejärjestelmän linjoille 1, 2 ja 3. Myös Trambaix-pysäkin nimi on Maria Cristina. Asemalta on lyhyt kävelymatka FC Barcelonan kotistadionille Camp Noulle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Asema Trens de Catalunya -sivustolla
Säynäjäjärvi (Utajärvi)

**Säynäjä** on järvi Utajärven kunnan Särkijärven kylässä.

Järvi sijaitsee Särkijärven kylästä seitsemisen kilometriä lounaaseen, kylästä sinne tulee metsäautotie. Järven laskujoki Säynäjäjoki virtaa Särkijokea myöten Kiiminkijokeen. Järvi on matala ja tummavetinen, rannat ovat suota ja rämettä. Kalastoon kuuluvat mm. hauki, ahven ja särki.

Järven pohjoisrannalla on vanha asuinpaikka, Säynäjä, joka on tätä nykyä eräkämppäkäytössä. Kunnostetun päärakennuksen lisäksi asuinpaikalla on useita muita rakennuksia. Talon ympärillä olleet pellot ovat metsittyneet, mutta piha-alueen viereistä peltoa kiertänyt kiviaita on jäljellä aikanaan tehdystä raivaustyöstä.
Elovaara (Joensuu)

**Elovaara** on alue entisessä Pyhäselän kunnassa aivan Hammaslahden taajaman läheisyydessä. Elovaaran harjut kuuluvat toiseen Salpausselkään. Alueella on luontopolku. Harjuja on sanottu toisen Salpausselän hienoimmiksi.

## Lähteet
NBA-kausi 1996–1997

**NBA-kausi 1996–1997** oli NBA-liigan 51. kausi. Runkosarja käynnistyi 1. marraskuuta 1996 ja päättyi 20. huhtikuuta 1997. 13. kesäkuuta päättyneiden pudotuspelien päätteeksi Chicago Bulls uusi edelliskauden mestaruutensa voitettuaan finaalisarjassa Utah Jazzin otteluvoitoin 4–2.

Kautta edeltäneen  on arvioitu olleen yhden NBA:n historian kovatasoisimmista, sillä se sisälsi useita nykypäivän supertähtiä, kuten Kobe Bryant, Steve Nash, Allen Iverson ja Ray Allen.

## Tapahtumia

* Chicago Bulls pääsi yhden voiton päähän kahdesta peräkkäisestä 70 voiton kaudesta.
*  pelattiin Clevelandissa. Idän joukkue voitti ottelun 132–120 ja Charlotte Hornetsin Glen Rice valittiin ottelun arvokkaimmaksi pelaajaksi.
* Philadelphia 76ers pelasi ensimmäisen kautensa Core States Centerissä (nimettiin uudelleen First Union Centeriksi ja myöhemmin Wachovia Centeriksi).
* Allen Iverson teki tulokkaiden ennätyksen tekemällä 40 pistettä tai enemmän viidessä peräkkäisessä ottelussa.
* Oakland Arenan suurten remonttitöiden vuoksi Golden State Warriors pelasi kotiottelunsa San Jose Arenassa (nykyisin HP Pavilion at San Jose), NHL-joukkue San Jose Sharksin kotiareenassa.
* Dennis Rodman sai 11 ottelun pelikiellon potkaistuaan kameramiestä, johon hän kompastui.
* John Stocktonin viimeisen sekunnin kolmen pisteen heitto Läntisen Konferenssin finaalisarjan kuudennessa ottelussa toi Utah Jazzille seurahistorian ensimmäisen finaalivisiitin.
* Utah Jazzin ja Los Angeles Lakersin välisen ottelusarjan neljännessä ottelussa Utahin Karl Malone heitti kaikki 18 vapaaheittoaan sisään, joka oli uusi NBA:n ennätys. Myöhemmin Paul Pierce rikkoi ennätyksen.
* Seitsemän NBA-kauden jälkeen Minnesota Timberwolves pääsi viimeinkin pudotuspeleihin, ollen vuosina 1988 ja 1989 liigaan liittyneistä joukkueista viimeinen, joka onnistui tässä.
* Atlanta Hawks pelasi viimeisen kautensa Omni Coliseumissa.

## Runkosarja

V=voitot, H=häviöt, V%=voittoprosentti, *=divisioonansa voittaja

### Pelaajatilastot

## Pudotuspelit

## Palkitut pelaajat

* **Arvokkain pelaaja (MVP):** Karl Malone, Utah Jazz
* **Vuoden tulokas:** Allen Iverson, Philadelphia 76ers
* **Vuoden puolustuspelaaja:** Dikembe Mutombo, Atlanta Hawks
* **Paras kuudes pelaaja:** John Starks, New York Knicks
* **Kehittynein pelaaja:** Isaac Austin, Miami Heat
* **Vuoden valmentaja:** Pat Riley, Miami Heat
* **Finaalien MVP:** Michael Jordan, Chicago Bulls

## Aiheesta muualla
Suolinkainen

**Suolinkainen** (*Ascaris lumbricoides*) on sukkulamatoihin kuuluva loiseläin. Se on ihmiskunnan yleisin matoinfektio, ja sitä kantaa elimistössään arviolta yli miljardi ihmistä. Eniten suolinkaistautia eli askariaasia esiintyy lämpimällä vyöhykkeellä ja köyhillä alueilla. Tartunnan voi saada myös Suomesta, mutta suurin osa Suomessa todetuista tartunnoista on peräisin ulkomailta.

Suolinkaisen munia esiintyy maaperässä, jonne niitä päätyy ulosteen mukana. Ihmiseen suolinkainen tarttuu, kun ihminen nielee suolinkaisen munia ruoassaan, useimmiten salaatissa, juureksissa ja muussa kypsentämättömässä ruoassa.

Ohutsuoleen päätyneestä suolinkaisen munasta kuoriutuu toukka. Se tunkeutuu ensin suolen seinän läpi, menee keuhkoihin ja siirtyy 2–4 viikon kuluttua tartunnasta suoleen, jossa se elää aikuisena. Aikuinen mato on kermanvärinen ja päistään suippo, pituudeltaan 15–35 senttimetriä ja halkaisijaltaan 3–6 millimetriä. Mato liikkuu suolessa vapaasti, ja elää siellä pari vuotta. Mato tulee sukukypsäksi 8–12 viikon kuluttua tartunnasta. Pariteltuaan koiraan kanssa naaras laskee noin 200&nbsp;000 munaa päivässä. Munat säilyvät maaperässä jopa 10 vuotta ankarissa olosuhteissa.

Kun mato kuolee, infektio häviää ilman uusia ravinnon kautta saatuja munia.

Suolinkaisen toukka voi laukaista keuhkoissa astman tyyppisen keuhkoreaktion, johon voi liittyä kuumetta ja nokkosihottumaa. Aikuinen suolinkainen aiheuttaa suolessa vain harvoin oireita. Runsas matojen esiintymä voi kuitenkin aiheuttaa vatsakipua ja pahoinvointia, ja lapsilla aliravitsemusta ja kehityksen hidastumista. Harvinaisia vakavia seurauksia ovat suolitukokset, sappitietukokset, haimatulehdus ja maksapaise, joita esiintyy Intiassa ja muissa lämpimissä ja köyhissä maissa.

Suolinkainen todetaan joko havaitsemalla mato ulosteessa tai löytämällä madon munia ulosteen mikroskooppitutkimuksessa. Mato löytyy myös laajassa suoliston loisia havaitsevassa nukleiinihappojen osoitustestissä.

Suolinkaistartuntaa hoidetaan reseptilääke mebendatsolilla. Tautia ehkäistään huolehtimalla käymälähygieniasta sekä pesemällä vihannekset ja juurekset.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: ''Ascaris lumbricoides''
* Ascaris lumbricoides
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Taxonomy,  ''Ascaris lumbricoides'', human intestinal roundworm 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Ascaris lumbricoides'' 
* Impact of Roundworms on Human Society
Gesterbyn kartano

**Gesterbyn kartano** sijaitsee Kirkkonummella Gesterbyssä.

## Historia
Kartanossa oli kustavilainen päärakennus, jonka rakensi 1780-luvulla johtaja Anders Jansson. Hän osallistui 1783 Mustion linnan perustustöihin ja sai mahdollisesti linnasta vaikutteita omaan taloonsa Gesterbyssä. Janssonin jälkeen Gesterbyn omisti hänen kasvattipoikansa everstiluutnantti Anders Johan Sjöman. Sjömanin kuoltua 1835 hänen nuorin tyttärensä Eva Charlotta ja hänen miehensä komissiomaanmittari Carl Mathias Moring ostivat kartanon. Eva Charlotta Moring jäi muutama vuosi myöhemmin leskeksi ja joutui yksin ottamaan vastuun tilanhoidosta. Hänen kuoltua kartano myytiin Erik Alfred Lundinille. 1900-luvulla kartanon omisti Verner Dumell sekä Olle ja Mona Dumell, jotka myivät tilan Kirkkonummen kunnalle 1965.

Gesterbyn päärakennus paloi juuri ennen Porkkalan palautusta 1956.

## Museoalue
Museoalueella on tilan alkuperäisiä talousrakennuksia sekä rakennuksia, jotka kotiseutuyhdistys on siirtänyt alueelle eri puolilta Kirkkonummea, kuten sepänpaja ja tuulimylly. Tuulimylly on tuotu Masalan Gammel-Tinasta. Navetan ullakolla esitellään vanhaa ajokalustoa sekä kalastus- ja maataloustyövälineitä. Pihalla kaivo perinteisellä vedennostolaitteella varustettuna. Pihaa reunustaa yhdeltä sivulta upea ja hyvin hoidettu kuusiaita. 

Museo on avoinna sopimuksen mukaan.

## Lähteet
Niels Krabbe

**Niels Kaare Krabbe** (s. 1. heinäkuuta 1951 Frederikshavn, Tanska) on tanskalainen lintutieteilijä, joka työskentelee Kööpenhaminan yliopiston selkärankaisten osastolla.

Krabbe opiskeli maantiedettä ja geologiaa Kööpenhaminan yliopistossa, josta hän valmistui filosofian tohtoriksi 1995. Lintututkimuksensa hän aloitti rengastajana, ensin Tanskassa ja sitten useita vuosia Israelissa, jossa hän työskenteli myös luokittelijana Jerusalemin yliopistossa. Hän on työskennellyt pitkään Etelä-Amerikan Andeilla, pääasiassa Ecuadorissa, missä hän on tutkinut lintuja. Hän toimi vuosikymmenen *Fundación de Conservación Jocotoco*ssa osallistuen Ecuadorin lintujen suojelutyöhön. Hän perehtyi erittäin uhanalaisen azuaynsirkun (*Atlapetes pallidiceps*) etsimiseen ja vuosien työn tuloksena löysi lopulta pienen yhdyskunnan vuonna 1998. Laji oli tuolloin häviämisen partaalla, sillä vain 10–22&nbsp;paria oli jäljellä. Krabben ansiosta lajin suojelutoimet ovat onnistuneet ja vuonna 2007 kanta oli kasvanut 82&nbsp;pariin.

Krabbe työskentelee myös *Fundación ProAves*-säätiössä Kolumbian linnuston taksonomian selvittelytyössä. Hän laati varpuslintuja käsittelevän osan teokseen *Birds of the High Andes* (1990) ja Andien linnustoa koskevat osat *Threatened Birds of the Americas* (1992) teokseen.

Krabbe tutkii useita lintutieteen osa-alueita, kuten suojelua, bioakustiikkaa ja *Scytalopus*-suvun tapakuloja. Hän on nimennyt useita uusia lintulajeja, kuten tiheikkötapakulon (*Scytalopus chocoensis*), savutapakulon (*Scytalopus parkeri*), el-orontapakulon (*Scytalopus robbinsi*), valkoposkiluuran (*Grallaria ridgelyi*) ja ecuadorinmuurasen (*Myrmotherula fjeldsaai*). Näiden lisäksi hän on nimennyt vielä kolme uutta lajia, joita ei vielä ole luokiteltu BirdLife Suomen lajilistalla. Hänen keräämänsä tuhansien näytteiden kokoelmansa on sijoitettu Kööpenhaminan eläinmuseoon.

## Lähteet
* Lyhyt elämäkerta 

### Viitteet
Hana Bajtošová

**Hana Bajtošová** (s. 1984) on slovakialainen pyöräsuunnistaja ja maailmanmestari. Seuratasolla hän edustaa ŠK Vazka Bratislavaa.

Joensuun MM-kilpailuissa 2006 Bajtošová voitti keskimatkalta hopeaa. Nové Město na Moravěn MM-kilpailuissa 2007 hän uusi keskimatkan hopeansa ja voitti sprintistä pronssia. Ostródan MM-kilpailuissa 2008 hän voitti sprinttimatkan maailmanmestaruuden. Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän uusi sprintin MM-kultansa ja voitti pronssia pitkältä matkalta.

## Lähteet
Adrian Jackson

**Adrian Jackson** (s. 1983) on australialainen pyöräsuunnistaja ja maastopyöräilijä.

## Pyöräsuunnistus

Ballaratin MM-kilpailuissa 2004 Jackson voitti keskimatkan maailmanmestaruuden sekä pronssia pitkältä matkalta ja viestistä. Viestissä hänen kanssaan pyöräsuunnistivat Alex Randall ja Tom Walter. Seuraavana vuonna Banská Bystrican MM-kilpailuissa hän voitti pitkältä matkalta pronssia. Ostródan MM-kilpailuissa 2008 Jackson voitti kultaa keskimatkalta. Ben Shemenin MM-kilpailuissa 2009 hän voitti pitkän matkan ja sprintin maailmanmestaruudet. Montalegressa 2010 hän uusi sprintin maailmanmestaruuden ja voitti MM-hopeaa keskimatkalta ja pitkältä matkalta.

## Maastopyöräily

Maastopyöräilyn Australian-mestaruuskilpailujen maastoajossa Jackson on sijoittunut kahdeksanneksi vuosina 2007 ja 2009.

## Lähteet