open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Waldo’s People

**Waldo’s People** on suomalainen elektronista tanssimusiikkia esittävä yhtye. Yhtyeen solisti ja kantava voima on muusikko Waldo alias Marko Reijonen.

Waldo’s People vaikutti erityisesti 1990-luvun lopulla ja 2000-luvun alussa suomalaiseen elektroniseen tanssimusiikkiin. Se oli ensimmäinen suomalainen yhtye, jonka musiikkivideo ”U Drive Me Crazy” soi säännöllisesti musiikkitelevisio MTV:n pohjoismaisessa versiossa.

Vuonna 2008 yhtye teki paluun ja uusi single ”Back Again” julkaistiin 19. toukokuuta 2008.

Waldo’s People valittiin edustamaan Suomea ”Lose Control” -kappaleella vuoden 2009 Eurovision laulukilpailun semifinaalissa 12. toukokuuta 2009 Moskovassa. Yhtye pääsi tuomariäänin laulukilpailun finaaliin, jossa se esiintyi toiseksi viimeisenä. Finaalin lopputuloksissa Waldo’s People jäi kuitenkin viimeiseksi 22 pisteellä. Kyseessä on yksi kaikkien aikojen suurimmista finaalin viimeiseksi jääneen laulun pistemääristä Euroviisuissa.

Yhtyeen päävokalisteina olivat vuosina 1998–2000 Christa Renwall ja Jessica Appelgren. Vuoden 2008 yhtyeen paluun jälkeen päävokalistina aloitti Karoliina Kallio, joka oli mukana yhtyeessä vuodet 2008–2021. Vuonna 2021 Kallio jätti yhtyeen ja päävokalistina aloitti Astrid Nicole.

## Julkaisut
### Albumit
* 
* 
* 
* 

### Singlet
* ”U Drive Me Crazy” (1998)
* ”I Dream” (1998)
* ”Let’s Get Busy” (1998)
* ”Let’s Get Busy” Limited edition (1998)
* ”No Man’s Land” (2000)
* ”1000 Ways” (2000)
* ”1000 Ways (Remixes)” (2000)
* ”Bounce (To The Rhythm Divine)” (2000)
* ”Back Again” (2008)
* ”Emperor’s Dawn” (2008)
* ”Lose Control” (2008)
* ”New Vibration” (2009)
* ”I Wanna Be A Rockstar” (2010)
* "I Wanna Be A Rockstar (Remixes)" (2010)
* "Jackpot (Feat. LA-X)" (2010)
* "Echo (Feat. Fawni)" (2011)
* "You" (2014)
* Movetron & Waldo's People - Nousee Feat. Oku Luukkainen (2019)
* Waldo's People - Life Is Now  Feat. Basic Element, Dr. Alban ja Elize Ryd (2022)
* "Öljytyt lanteet" (2024)
* "Draamaa" (2024)
* "Sen pituinen se Feat. Costello Hautamäki" (2024)
* "Kemiaa" (2024)
* "Syysunelma Feat. DJ K-System" (2024)
* "Kelle mä soitan Feat. Emma Häyhä" (2024)
* "Piironkijalka" (2024)
* "How Can I Miss You Feat. Ilta ja DJ K-System" (2024)
* "Wish I Had an Angel Feat. Elize Ryd" (2024)
* "Markku" (2024)
* "Sana vaan" Feat. Jussi Rainio (2025)
* "La Fiesta" (2025)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen virallinen kotisivu 
* Yle Elävä arkisto: Waldo´s People: Lose Control
Władysław Reymont

**Władysław Stanisław Reymont**, alun perin **Rejmont**, (7. toukokuuta 1867–5. joulukuuta 1925) oli puolalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1924. 

## Elämä ja ura
Reymont opiskeli räätäliksi, mutta ei kuitenkaan harjoittanut tätä ammattia, vaan hän karkasi 18-vuotiaana kiertävän teatterin matkaan ja päätyi rautatieristeyksen portinvartijaksi. Hän alkoi varsin nuorena lähettää kirjoittamiaan kertomuksia lehtiin ja sai novellejaan ja muutaman näytelmän julkaistua.

Reymont muodosti yhdessä muiden kirjailijoiden kanssa vuonna 1918 Skamander-ryhmän samannimisen kirjallisuuslehden ympärille. Nobel-palkinto myönnettiin ennen kaikkea neliosaisesta teoksesta *Talonpoikia* (*Chłopi*, 1902–1909). Hän kuvaa teoksessa maaseudun murrosaikaa naturalismin ja realismin hengessä, mutta siinä on myös viitteitä symbolismiin ja kreikkalaiseen mytologiaan. Sitä varhaisemmassa teoksessa *Luvattu maa* (*Ziemia obiecana*, 1899) hän kuvaa työläiselämää omien Łódźin-kokemustensa perusteella. Andrzej Wajda on vuonna 1974 ohjannut filmiversion *Luvatusta maasta*.

## Suomennetut teokset
* *Talonpoikia* I–IV Syksy, talvi, kevät, kesä (*Chłopi*). Suom. R[eino] Silvanto. Helsinki: WSOY 1949 – 2.p.; Helsinki: WSOY 1977  (koko teos)
* *Luvattu maa* (*Ziemia obiecana*), suom. Reino Silvanto, Helsinki: Otava 1937
;Novellit
* Ennen aamunsarastusta (Przed świtem). Suom. V. K. Trast. Teoksessa *[[Maailmankirjallisuuden kultainen kirja|Slaavilaisten kirjallisuuksien kultainen kirja]]*. WSOY Porvoo 1936
* Luvattu maa: katkelma romaanista. Suom. Reino Silvanto. Teoksessa *Nobel-kirjailijat: maailmankirjallisuuden mestarit. 2*, Helsinki: Otava: Valitut Palat 1977 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Laajalahti (Kokkola)

**Laajalahti** () on osin Kokkolassa ja Kruunupyyssä sijaitseva entinen merenlahti, joka 1969 padottiin teollisuuden tarpeisiin makeanvedenaltaaksi. Laajalahden hiekkaranta on myös suosittu uimapaikka. Osa Laajalahden alueesta kuuluu Natura 2000 -luonnonsuojelualueisiin erityisesti arvokkaan linnustonsa vuoksi. Alue kuuluu myös valtakunnalliseen lintuvesiensuojeluohjelmaan.

Laajalahden eteläosassa, lähellä nykyistä valtatietä 8, Kruunupyyn puolella sijaitsi 1930–1950-luvuilla lentopaikka. Se oli lahden poukamassa vesijättömaalla oleva nurmikenttä, joka perustettiin alun perin Kauhavan Ilmasotakoulun leirikentäksi. 1950-luvulla pääkäyttäjiä olivat Kokkolan Ilmailukerhon purjelentäjät. Siellä oli myös Ilmavoimien vuonna 1931 rakentama lentokonehalli, joka 1960-luvun alussa siirrettiin Kruunupyyn lentoasemalle. Ilmavoimat käytti kenttää vilkkaasti jatkosodan aikana maa- ja ilmamaaliammuntoihin, joita suoritettiin Laajalahden alueella sekä meren päällä Ykspihlajan edustalla. Nykyään kenttäalue on maatalouskäytössä.

Laajalahden lentokentällä tapahtui 16. heinäkuuta 1935 onnettomuus kun pomminheittoharjoituslennolle lähdössä olleesta Aero-Jupiter 54-koneesta irtosi yksi pommi kiinnikkeistään koneen ollessa nousukiidossa. Pommi putosi maahan räjähtäen ja kone syttyi räjähdyksen voimasta palamaan ja joutui laskeutumaan maahan. Koneessa olleet lentomekaanikko Paavo Johannes Palomäki ja lentosotamies Linna saivat palovammoja ja heidät vietiin Kokkolaan hoitoon. Palomäki menehtyi vammoihinsa seuraavana päivänä Kokkolan kaupunginsairaalassa. Laajalahden kenttää käytettiin tuolloin kesäisin Kauhavan lentokoulun ammunta- ja pomminheittoharjoituksiin, joita ei voitu Kauhavalla suorittaa.

## Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kokkolan ulkoilureitit: Laajalahti
Carl Spitteler

**Carl Spitteler** (24. huhtikuuta 1845 Liestal, Sveitsi – 29. joulukuuta 1924 Luzern, Sveitsi) oli sveitsiläinen runoilija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon vuonna 1919. Hänen teoksensa ovat pessimistisiä sankaritarinoita. Arthur Schopenhauerin filosofia vaikutti Spittelerin maailmankuvaan ja tuotantoon.

Spitteler oli nuorena kiinnostunut musiikista ja piirtämisestä ja opiskeli teologiaa. Hän työskenteli opettajana Venäjällä Pietarin suomalaisissa perheissä ja kävi Suomessa useita kertoja. Myös kotimaassaan hän toimi kotiopettajana.

## Suomennetut teokset
* *Turun pommitus: mukaeltu kertomus eräästä uuden ajan historian tapahtumasta*, Turku: Turkuseura - Åbosamfundet 2011 
* Isoäiti, kertomus, teoksessa: *Lapsi maailmankirjallisuudessa*, toim. I. Havu, Turku  Kirjokansi 1946

### Suomennettuja runoja
* Aadamin lepo (Adamsruh), suom.Juhani Siljo, teoksissa: *[[Maailmankirjallisuuden kultainen kirja|Saksan kirjallisuuden kultainen kirja]]*, toim. Rafael Koskimies, Porvoo: WSOY, 1930 ja *Selvään veteen: runoja ja tunnuslauseita*, Helsingissä: Otava, 1919 verkossa. Runo kokoelmasta Balladen, 1896; osa VIII. Denkwürdigkeiten.
* Isä (Der Vater), suom. Uuno Kailas, teoksissa: *Kaksikymmentäyksi Nobel-runoilijaa*, toim. Aale Tynni, Helsinki: WSOY 1976 , *Kaunis Saksa: sarja saksalaista lyriikkaa*, suom. Uuno Kailas, Porvoo WSOY 1924 ja Juri Nummelin, *Titaanien laulu: ja muuta historiallista, eksoottista ja kauhurunoutta*, Helsinki: ntamo 2014 
* Kuollut Maa (Die tote Erde: legende), suom. Yrjö Jylhä, teoksissa: *Kaksikymmentäyksi Nobel-runoilijaa* ja Yrjö Jylhä, *Runon pursi: maailmankirjallisuuden kertovaa runoutta*, Porvoo, Helsinki WSOY 1934 (3. p. WSOY 1980). – Runo kokoelmasta* Balladen, 1896; osa I. Kosmisch und mythologisch*.
* Kuollut Maa: legenda (Die tote Erde: legende), suom. Juhani Siljo, teoksissa: *Saksan kirjallisuuden kultainen kirja* ja *Selvään veteen: runoja ja tunnuslauseita*. – Runo kokoelmasta *Balladen, 1896, osa I: Kosmisch und mythologisch*.
;Lähde

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Petri Liukkonen, Carl Spitteler Authors' Calendar 2008
Kreikan jalkapallomaajoukkue

**Kreikan jalkapallomaajoukkue** esiintyi ensimmäisen kerran suurissa arvokilpailuissa vuoden 1980 EM-kilpailuissa muttei saavuttanut suurta menestystä ennen vuoden 2004 EM-kilpailuja, joissa joukkue vei yllättäen Euroopan mestaruuden. Tämän jälkeen Kreikka on selviytynyt kaksiin MM-kilpailuihin ja kaksiin EM-kilpailuihin, joissa se on kahdesti jäänyt alkulohkoonsa ja kahdesti pudonnut jatkosta ensimmäisessä pudotuspelissään.

## Historia

Kreikka selvisi Ateenan välikisoissa 1906 loppuotteluun, jossa se hävisi Tanskalle 0–9.

Maailmanmestaruuskilpailuissa Kreikan joukkue on esiintynyt kahdesti vuosina 1994 ja 2010. Ensimmäisellä kerralla Kreikka jäi lohkon viimeiseksi hävittyään kaikki kolme otteluaan maalierolla 0–10. Etelä-Afrikan kisoissa Kreikka voitti Nigerian, mutta kärsi tappiot Etelä-Korealle ja Argentiinalle ja jäi näin alkulohkoon.

## Menestys arvokilpailuissa

### Maailmanmestaruuskilpailut

### Euroopan-mestaruuskilpailut

* 1960: *Ei selviytynyt kisoihin*
* 1964: *Vetäytyi*
* 1968–1976: *Ei selviytynyt kisoihin*
* 1980: Alkulohko
* 1984–2000: *Ei selviytynyt kisoihin*
* 2004: **Mestaruus**
* 2008: Alkulohko
* 2012: Puolivälierät
* 2016: *Ei selviytynyt kisoihin*
*2020: *Ei selviytynyt kisoihin*
*2024: *Ei selviytynyt kisoihin*

## Entisiä päävalmentajia

* 2001–2010  Otto Rehhagel
* 2010–2014  Fernando Santos
* 2014  Claudio Ranieri
* 2015–2018  Michael Skibbe
* 2018–2019  Ángelos Anastasiádis
* 2019–2021  John van ’t Schip
* 2022–2024  Gus Poyet

## Entisiä pelaajia

Giánnis Amanatídis,
Ángelos Basinás,
Ángelos Charistéas,
Giórgos Georgiádis,
Stélios Giannakópoulos,
Giánnis Gkoúmas,
Giórgos Karagkoúnis,
Sotíris Kyrgiákos,
Antónis Nikopolídis,
Níkos Ntampízas ja
Gioúrkas Seïtarídis.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jori Roosberg

**Jori Allan Petteri Roosberg** (o.s. *Sjöroos*, s. 24. syyskuuta 1976 Turku) on suomalainen muusikko ja tuottaja. 

## Ura
Rosberg (tuolloin Sjöroos) oli PMMP-yhtyeen musiikin pääasiallinen säveltäjä sekä tuottaja. PMMP:tä hän tuotti taiteilijanimellä Think Ink. Roosberg on kertonut, että vielä 2010-luvun taitteessa hän ei kiinnittänyt sanoituksiin – PMMP:nkään – juuri mitään huomiota. PMMP:n perheväkivallasta kertovaa ”Joku raja” -kappaletta lukuun ottamatta PMMP:n sanoitukset olivat Roosbergille silkkaa sanahelinää – vaikka PMMP:n pääasiallista sanoittajaa Paula Vesalaa pidetään yhtenä Suomen parhaista pop-musiikin säveltäjistä ja sanoittajista. Sittemmin Roosbergin mielipide muuttui, ja hän on todennut, että: ”Sanat on 45 prossaa biisistä, musa 55.”

Häntä pidetään tyypillisenä tuottajana: hän on arvostettu musiikkipiireissä, mutta suurella yleisöllä ei välttämättä ole selvää kuvaa siitä, millainen henkilö on kyseessä.

Roosberg vaikutti 1990-luvun alkupuolella rumpalina Thergothon-yhtyeessä, jonka sanotaan olevan yksi doom metalin alagenren funeral doomin edelläkävijöistä.

Roosberg tuotti Ismo Alangon ja Teho Majamäen vuonna 2008 ilmestyneen *[[Blanco Spirituals]]* -albumin. Jori Roosberg sai 2009 Teosto-palkinnon yhdessä Mira Luodin ja Paula Vesalan kanssa PMMP:n levystä *[[Veden varaan]]*.

Vuonna 2015 PMMP:n ja Magenta Skycoden uran loppumisen jälkeen Roosberg on perustanut uuden projektin nimeltä ROOXX, jolta julkaistiin ensimmäinen kappale ”Breath In” lokakuussa 2015.

Vasta vuonna 2017 Roosberg julkaisi ensimmäisen kappaleensa omalla nimellään*.* ”Animals”-kappale nousikin YleX:n viikon parhaimpien biisien listalle. Kyseessä on lähes suora jatkumo Roosbergin aiemmalle ROOXX-projektille. Molemmissa laulavat Ringa Manner ja Markus Perttula.

Roosberg oli tuottajana Vestan esikoisalbumilla *[[Lohtulauseita]]*.

## Yksityiselämä
Roosberg on naimisissa Chisun kanssa. He vaihtoivat avioiduttuaan vuonna 2019 yhteiseksi sukunimekseen Roosberg, joka on yhdistelmä heidän aiemmista sukunimistään Sjöroos ja Sundberg.

## Diskografia

### Magenta Skycode

#### Albumit

* 
* 

#### EP:t ja singlet

* 
*  (7")
*  (digi-single)
*  (12"/Digi)
**Sadboi* (2019)

### Fu-Tourist

#### Albumit

*

#### EP:t ja singlet

*
*
*
*

### Tuottajana

* (PMMP)
* (PMMP)
* (PMMP)
* (PMMP)
* (Ismo Alanko Teholla)
* (PMMP)
* (PMMP)
**[[Lohtulauseita]]* (2018) (Vesta)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Centre-Val de Loire

**Centre-Val de Loire**, aiemmin , on hallintoalue Ranskan keskiosassa. Alueen hallinnollinen pääkaupunki on Orléans. Alueella asuu 2,5 miljoonaa ihmistä. Loirejoki virtaa alueen halki.

Centre-Val de Loire koostuu kuudesta departementista:
*Cher (18)
*Eure-et-Loir (28)
*Indre (36)
*Indre-et-Loire (37)
*Loir-et-Cher (41)
*Loiret (45)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Aluehallinnon www-sivut
* Alueen matkailusivusto
Rabindranath Tagore

**Rabindranath Tagore** (, 7. toukokuuta 1861 – 7. elokuuta 1941) oli intialainen kirjailija, filosofi, runoilija, lauluntekijä ja muusikko. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1913 runoteoksesta *Uhrilauluja* (*Gitanjali: Song Offerings*). Hän oli ensimmäinen aasialainen Nobel-palkinnon saaja.

Tagore on vaikuttanut vahvasti bengalinkielisen kirjallisuuden kehittymiseen, ja hän on tehnyt Intian kirjallisuutta tunnetuksi myös lännessä. Hän kirjoitti bengaliksi, mutta käänsi itse teoksiaan englanniksi.

Tagore opiskeli Englannissa, muttei suorittanut siellä tutkintoa. Hänet lyötiin Englannissa ritariksi vuonna 1915, mutta hän peruutti ritariutensa pari vuotta myöhemmin protestiksi brittien Intian-politiikkaa vastaan.
 
Tagoren teoksiin kuuluu runoja, romaaneja, esseitä, novelleja ja matkakertomuksia. Hän kirjoitti ja sävelsi myös useita lauluja, muun muassa Intian kansallislaulun ja Bangladeshin kansallislaulun.

## Suomennetut teokset

* *Uhrilauluja*, Kustannusosakeyhtiö Kirja 1917. (Gitanjali: Song Offerings, 1910) Suom. Eino Leino. Näköispainos: ntamo 2012.
* *Haaksirikko*, 1922. (The Wreck, 1921)
* *Elämäni muistoja*, muistelmat. Otava 1923. (Jivansmriti, 1912) Suom. J. A. Hollo. 
* *Ahnaat paadet ynnä muita kertomuksia*, Otava 1924. (The Hungry Stones, 1916) Suom. J. A. Hollo
* *Pimeän kammion kuningas ja muita draamoja*. Otava 1924. (Raja, 1910)
* *Gora*, romaani. Otava 1925. (Gora, 1910) 
* *Sādhanā. Elämän oleellistaminen*, Otava 1926. (Sadhana: The Realisation of Life, 1913) Suom. J. A. Hollo
* *Persoonallisuus*. Otava 1928. Suom. J. A. Hollo
* *Koti ja maailma*, romaani. Otava 1937. (Ghare Baire, 1916) Suom. J. A. Hollo. 
* *Puutarhuri* (The Gardener, 1913), Suom. Eino Leino, Kirja, 1913. – 2. p. Otava, 1924. – Vuonna 1967 ilmestynyt nide sisältää myös teoksen *Sadhana: elämän oleellistaminen* (Sadhana: The Realisation of Life, 1913) Suom. J. A. Hollo. Otava, 1926.
* 
* *Ihmiskunnan uskonto* Biokustannus 1990. Johdanto Andrew Robinson; suom. Heikki Eskelinen.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Gitanjali*. Basam Books 2013. (Gitanjali, 1910) Suom. Hannele Pohjanmies.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vapaasti ladattavia Rabindranath Tagoren e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta
* Rabindranath Tagore, Suomen Kuvalehti, 02.08.1930, nro 31, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Njassa

**Njassa** (joskus myös **General Njassa** tai **Dj Njassa**, oik. **Jyrki Leo Jantunen**, s. 2. marraskuuta 1962 Helsinki) on helsinkiläinen radiotoimittaja, DJ ja muusikko. Hän työskentelee toimittajana Radio Helsingissä. Valtakunnalliseen julkisuuteen hän tuli *[[Levyraati]]*-ohjelman vakiojäsenenä.

Jyrki Jantusen isä työskenteli poliisina ja ravintolan portsarina, äiti tehtaassa ja siivoojana. Jantunen otti kutsumanimensä vanhasta maantiedon kirjasta. Njassamaa oli Malawin entinen nimi.  

Jimi Suménin ja Kari Kalénin vuonna 1983 tuottamalla *Art of Breeding* -kokoelmalevyllä ollutta General Njassa And His Lost Divisionin kappaletta ”I'm Young, Beautiful and Natural” pidetään ensimmäisenä suomalaisena hip hop- eli rap-levytyksenä. Samana vuonna Njassa toimi myös Musta Paraati -goottimusiikkiyhtyeen laulusolistina.

Vuonna 1985, 22 vuoden iässä Njassaa pyydettiin töihin Radio Cityyn, jossa työ jatkui 15 vuotta. Vuodesta 2000 lähtien hän on työskennellyt Radio Helsingissä.

Njassa on osallistunut myös television ohjelmien ''Tänään, tässä ja nyt'' (1987–1989) ja *[[NoTV]]* (1990–1991) tekemiseen. Hän oli *Levyraadin* vakiojäsen vuosina 2002–2005.

Joulukuussa 2011 Njassa palkittiin Suomi-palkinnolla. Palkintoraadin mukaan Jyrki Jantunen oli ollut ”eturivissä uudistamassa, elävöittämässä ja piristämässä suomalaista kaupunki- ja nuorisokulttuuria jo yli 30 vuotta.”

Kesäkuussa 2022 Helsingin kaupunki palkitsi Njassan Helsinki-mitalilla. Kaupunginhallituksen päätöksessä perusteiksi mitalin myöntämiselle kerrotaan Jantusen vuosikymmeniä kestänyt työ helsinkiläisten musiikkimaailman avartamisessa.

Huhtikuussa 2025 Njassa palkittiin Radiogaalassa elämantyöstään Kultainen mikki -palkinnolla. 

Vuonna 2015 Njassa sairastui paksusuolen syöpään. Hän kertoo selviytymistarinansa Elina Järven ja Olga Poppiuksen kirjassa *Elämäni ennen kuolemaa* (2017).

Hänellä on vuonna 1996 syntynyt tytär. 

## Kirjat
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Njassa Radio Helsingin sivuilla
* Njassan viimeinen paluu Radio Cityn alkuperäiseen studioon (2000) Video, 31 min. Yle Areena.
Mariner 1

**Mariner 1** oli Mariner-ohjelman ensimmäinen planeettaluotain. Sen tehtävänä oli Venus-planeetan ohilento, mutta se jouduttiin tuhoamaan laitevian vuoksi 293 sekuntia laukaisun jälkeen, 22. heinäkuuta 1962.

Mariner 1:n tehtävän suoritti sen identtinen varakappale Mariner 2.

Mariner 1 ja 2 -luotaimet olivat yksinkertaistettuja versioita Ranger-ohjelman Block&nbsp;I -luotaimista.

Mariner-luotain koostui 100&nbsp;cm halkaisijaltaan olleesta kuusikulmaisesta rungosta, johon oli kiinnitetty luotaimen energian tuottavat aurinkopaneelit, mittalaitemastot ja antennit. Tutkimuslaitteistoina luotaimessa olivat kallistettavalle alustalle kiinnitetyt mikroaalto- ja infrapunaradiometrit, mikrometeoriittisensori, aurinkoplasmasensori, varautuneitten hiukkasten sensori ja magnetometri. Nämä mittalaitteet oli suunniteltu mittaamaan Venuksen pintalämpötilan jakautumista ja tekemään perusmittauksia planeetan kaasukehästä. Venuksen tiheän pilvipeitteen vuoksi luotaimiin ei asennettu kameroita.

*Luotaimen massa: 203 kg
*Kantoraketti: Atlas-Agena


## Aiheesta muualla

JPL - Past Missions: Mariner 1&2
Mariner-ohjelma

**Mariner**-avaruusohjelma oli sarja Nasan miehittämättömiä avaruusluotaimia, jotka tutkivat Marsia, Venusta ja Merkuriusta.

Kymmenestä Mariner-luotaimesta seitsemän onnistui tehtävässään ja kolme menetettiin. Suunnitellut Mariner 11 ja Mariner 12 kehittyivät Voyager-ohjelman Voyager 1 - ja Voyager 2 -aluksiksi.

## Mariner-luotaimet

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
*  Portaali.
* 
* 
* 
*
Laskukierros

**Laskukierros** (*,* Amerikassa *traffic pattern*) on määrätty lentokuvio, jonka muotoista lentorataa ilma-aluksen on noudatettava lentopaikan läheisyydessä toimiessaan näköyhteydessä lentopaikkaan.

Laskukierros on yhteisesti sovittu tapa, jolla pystytään lähtemään ja laskeutumaan lentokentälle järjestyksessä, vaikka liikennettä olisi ilmassa paljonkin yhtä aikaa. Ellei toisin mainita, laskukierros on aina vasemmanpuolinen, eli kaikki kaarrot tehdään vasemmalle. Valvotuilla lentopaikoilla lennonjohto valvoo kierroksessa olevia koneita ja antaa nousu- ja laskuselvityksiä. Yleensä laskut ja lentoonlähdöt tehdään vastatuuleen. Puhdas laskukierros on tarkoitettu käytettäväksi lähinnä näkölentosääntöjen (VFR) mukaan lennettäessä, mutta sitä voidaan käyttää myös mittarilentosääntöjen (IFR) mukaiseen näkölähestymiseen, minkä lisäksi monet varsinaiset mittarilähestymismenetelmät mukailevat sen muotoa.

Laskukierroksen pääosat ovat
* kiitotien suuntainen, laskusuunnan vastainen *myötätuuliosa*
* kiitotietä vastaan kohtisuora *perusosa*
* kiitotielle päättyvä loppuosa eli *finaali*.
Lennettäessä kiitotien vierellä lentoonlähtösuunnassa voidaan lisäksi puhua vastatuuliosasta (*upwind*)

Täten laskukierros on yleensä suorakulmion muotoinen, mutta esimerkiksi melunvaimennus voi pakottaa käyttämään monimutkaisempaa laskukierrosta. Toisinaan lentokone voi tulla suoraan laskuun nk. pitkää finaalia pitkin. Finaalin liukukulma on yleensä muutamia asteita. Kun kone laskeutuu pehmeälle kentälle, se voidaan tehdä moottorilaskuna, ts. suuremmalla moottoriteholla, ja finaalin liukukulma on pienempi.

Historiallisesti laskukierros on kehittynyt vanhemmista näkölentomenetelmistä, joissa oli tapana kiertää kenttä liikennetilanteen tarkistamiseksi ennen laskua.

Eri konetyypeille on niille ominaiset ilmanopeudet kullakin laskukierroksen osalla. Myös lentokorkeudet ovat kenttäkohtaisesti määrätyt, yleensä 150-300m (500-1000 jalkaa) välillä. 

## Viitteet
Liikennealue

**Liikennealue** () on yksi lentopaikan osista. Se on tarkoitettu ilma-alusten lentoonlähtöön, laskuun ja rullaukseen. Liikennealueeseen eivät kuulu asematasot, jotka on tarkoitettu ilma-alusten matkustajien, postin tai rahdin lastausta tai purkamista sekä ilma-alusten tankkausta, paikoitusta ja huoltoa varten.
Rullaus

**Rullaus** tarkoittaa ilma-aluksen liikkumista lentopaikan pinnalla omaa voimalaitettaan käyttäen lukuun ottamatta lentoonlähtöä ja laskua. Tällaisia tapahtumia ovat esimerkiksi koneen siirtyminen asematason, lentokonehallin ja kiitotien välillä.
Asemataso

**Asemataso** eli **platta** ( tai *airport ramp*) on määrätty maalentopaikan osa. Se on tarkoitettu ilma-alusten matkustajien, postin tai rahdin lastausta tai purkamista sekä ilma-alusten tankkausta, paikoitusta ja huoltoa varten. Asematason koko vaihtelee lentokentittäin. Joillain lentokentillä on matkustajien koneeseen siirtymiseen tarkoitettuja matkustajasiltoja, mutta pienemmillä lentokentillä koneeseen siirrytään siirrettäviä portaita pitkin.

## Aiheesta muualla
Stefania Belmondo

**Stefania Belmondo** (s. 13. tammikuuta 1969 Vinadio, Cuneo, Italia) on italialainen hiihtäjä ja moninkertainen arvokisavoittaja.

Hän aloitti hiihtämisen varhain jo kolmen vuoden iässä. Maailmancupissa hän debytoi kaudella 1988–1989 ja arvokisoissa Calgaryn olympialaisissa 1988. Ensimmäisen maailmancupin osakilpailuvoittonsa hän voitti Soldier Hollowissa kaudella 1989–1990. Ensimmäiset arvokisamitalinsa Belmondo saavutti 1991 Val di Fiemmen MM-hiihdoista, joissa hän sijoittui 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa pronssille, ja oli mukana Italian naisten hopealle hiihtäneessä viestijoukkueessa.

1992 Albertvillen olympialaisissa Belmondo voitti 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun ja oli toinen takaa-ajossa. 1993 MM-hiihdoissa Ruotsin Falunissa hän voitti 15 kilometrin takaa-ajon ja 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailun sekä hopeaa viestijoukkueessa. 1994 talviolympialaisissa Lillehammerissa hän voitti kaksi pronssia, takaa-ajosta ja viestistä. Hän kärsi pitkän aikaa oikean jalan varpaansa kanssa, ja sen johdosta hänelle tehtiin useampi leikkausoperaatio, mikä merkittävästi haittasi hänen hiihtojaan. 

1997 MM-hiihdoissa Norjan Trondheimissa Belmondo palasi hiihtomaailman terävimmälle huipulle saavuttamalla neljä hopeamitalia. 1998 olympialaisissa Japanin Naganossa Belmondo hiihti hopealle 30 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja pronssille Italian viestijoukkueessa.

1999 Ramsaussa hän voitti kaksi maailmanmestaruutta, 15 kilometrin vapaan hiihtotavan kilpailussa ja takaa-ajossa, sekä oli jälleen kerran mitaleilla myös viestissä tällä kertaa hopealla. Samana talvena hän voitti myös maailmancupin kokonaiskilpailun. 2001 Lahden MM-hiihdoissa hän voitti viestipronssia, mutta jäi henkilökohtaisilla matkoilla kaksi kertaa neljänneksi. Hän ilmoitti päättävänsä uransa 2002 talviolympialaisiin Yhdysvaltain Salt Lake Cityssä. Kyseisissä kisoissa hän voitti 15 kilometrin hiihdon kultaa, 30 kilometrin hopeaa sekä 10 kilometrin pronssia. 

Joulukuussa 2004 Belmondo kuitenkin ilmoitti tekevänsä lapsensa syntymän jälkeen maaliskuussa 2005 paluun hiihtoladuille tähtäimenään kotiseutunsa maisemissa kilpailtavat 2006 Torinon olympialaiset. Paluu ei kuitenkaan koskaan toteutunut. Hänet valittiin sytyttämään kisojen olympiatuli.

Belmondo on 155 senttimetriä pitkä ja painoi aktiivivuosinaan 47 kilogrammaa. Seuratasolla hän on edustanut CS Forestalea.

## Lähteet
*
Esko Suomalainen

**Esko Suomalainen** (11. kesäkuuta 1910 Helsinki – 15. toukokuuta 1995 Helsinki) oli perinnöllisyystieteilijä ja Helsingin yliopiston perinnöllisyystieteen professori 1948–1976. Suomalainen valmistui ylioppilaaksi Suomalaisesta normaalilyseosta vuonna 1928, jonka jälkeen hän aloitti opiskelut Helsingin yliopistossa pääaineenaan perinnöllisyystiede. Hän tutki erityisesti hyönteisten perinnöllisyyttä sekä kromosomeja. Pro Gradu -tutkielmassaan vuonna 1933 hän selvitti kirvojen elämänkiertoa ja vuonna 1940 julkaistussa väitöskirjassaan hän käsitteli partinogeneesiä eli neitseellistä lisääntymistä. Hänelle myönnettiin Suomen akatemian kunniapalkinto vuonna 1974 ja akateemikon arvonimi vuonna 1990.

Esko Suomalaisen vanhemmat olivat kanslianeuvos Gustaf Viktor Suomalainen ja Saimi Vilhelmina Suomalainen (os. Lähde). Suomalaisen veljiä olivat biokemisti Heikki Suomalainen ja eläintieteilijä Paavo Suomalainen.

## Lähteet

* 

## Aiheesta muualla
*Biography of Prof. Esko Suomalainen, honorary member of SEL BioStor.
*
Johan Axel Palmén

**Johan Axel Palmén** (7. marraskuuta 1845 Helsinki – 7. huhtikuuta 1919 Forssa) oli suomalainen eläintieteilijä ja professori Helsingissä 1882–1908.

## Elämäkerta
Palménin vanhemmat olivat vapaaherra, lainopin professori, sijaiskansleri, senaatin oikeusosaston varapuheenjohtaja Johan Philip Palmén ja Johanna Charlotta Bonsdorff. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingfors lyceumista 1864. Tohtoriksi Palmén väitteli 1875 aiheenaan lintujen muutto ja muuttoreitit. Väitöskirjan nimi oli *Om foglarnes flyttningsvägar*. Väitöskirja oli biologian alalla Suomen ensimmäinen kehitysoppiin perustuva tutkimus. Opiskellessaan Heidelbergissä Palmén julkaisi väitöskirjastaan laajennetun saksankielisen painoksen vuonna 1876: *Über die Zugstrassen der Vögel* on tutkimusalansa perusteos ja klassikko. Vuosina 1875–1876 Palmén opiskeli Saksassa Heidelbergin yliopistossa. Palmén nimitettiin vuonna 1875 eläintieteen dosentiksi. Viran edellisen haltijan Fredrik Mäklinin kuoltua hänet nimitettiin eläintieteen professoriksi vuonna 1884. Palmén oli perustamassa vuonna 1888 Suomen Maantieteellistä Seuraa, ja toimi 30 vuotta seuran sihteerinä. 

Palmén tutki muun muassa hyönteisanatomiaa ja lintujen muuttoa. Jäätyään eläkkeelle hän aloitti lintujen rengastustoiminnan Suomessa 1913. Hän oli luonnonsuojelutoiminnan uranuurtaja ja aloittaja Suomessa: vuonna 1917 hän teki senaatille ehdotuksen luonnonsuojelulain säätämiseksi Suomeen. Vuonna 1902 hän perusti omilla varoillaan Hankoniemen Tvärminneen biologisen tutkimusaseman, jonka hän testamentissaan lahjoitti Helsingin yliopistolle samoin kuin suuren osan omaisuudestaan. Palmén pysyi poikamiehenä koko elämänsä. Häntä seurasi professorin virassa Enzio Reuter.

Palménin vanhemmat olivat professori, vapaaherra Johan Philip Palmén ja tämän ensimmäinen vaimo Johanna Charlotta Bonsdorff. Hänen veljensä oli historiantutkija E. G. Palmén.

## Teokset
**[http://urn.fi/URN:NBN:fi-fe201002041326 Om foglarnes flyttningsvägar]* / J. A. Palmén. Helsingfors 1874. Kansalliskirjaston kappaleen digitaalinen kopio.
**[http://urn.fi/URN:NBN:fi-fe201105131527 Luonnonopillinen kuvasto koulun ja kodon tarpeeksi]* / J. A. Palmén ja A.J. Mela. Helsinki 1880. Kansalliskirjaston kappaleen digitaalinen kopio.

## Lähteet
*Palmén, Johan Axel (1845–1919) eläintieteen professori, maantieteen uranuurtaja www.kansallisbiografia.fi
* Helsingin yliopiston opettaja- ja virkamiesmatrikkeli 1809–1917 

### Viitteet
Alvar Palmgren

**Alvar Palmgren** (28. huhtikuuta 1880 Helsinki – 30. marraskuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen kasvitieteilijä ja Helsingin yliopiston professori. Hän tutki varsinkin Ahvenanmaan kasvistoa.

Alvar Palmgrenin vanhemmat olivat senaatin maanviljelystoimituskunnan esittelijäsihteeri Axel Albert Palmgren (1832–1902) ja Olga Wilhelmina Mathilda Malmgren. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1898 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1906 sekä filosofian maisteriksi, lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1914.

Palmgren toimi pitkään luonnontieteiden opettajana eri kouluissa, muun muassa Nya svenska läroverketissä 1904–1948. Hän oli Helsingin yliopistossa 1916–1924 kasvitieteen dosentti, 1924–1928 kasvitieteen apulainen, 1928–1950 ruotsinkielinen professori ja vuosina  1947–1950 ruotsinkielinen vararehtori. Hän toimi myös Teknillisen korkeakoulun kasvitieteen ylimääräisenä opettajana vuodesta 1918. Palmgren oli Societas pro Fauna et Flora Fennican puheenjohtajana vuodesta 1920 ja Suomen Tiedeseuran jäsenenä vuodesta 1918.

Palmgren aloitti tutkimusretkensä Ahvenanmaalle vuonna 1897 ja hän jatkoi niitä aina vuoteen 1922 saakka. Hän retkeili myös Upplannin saaristossa, Gotlannissa ja Öölannissa, Jämtlannissa ja Ruotsin Lapissa sekä muualla Suomessa varsinkin Karjalassa ja Keski-Suomessa. Retkien tuloksena hän julkaisi useita kasvimaantieteellisiä tutkimuksia, jotka herättivät huomiota myös ulkomailla. 

Alvar Palmgren oli naimisissa vuodesta 1906 Sigrid Mathilda (Maida) af Forsellesin (k. 1958) kanssa. Alvar Palmgrenin poika oli professori Pontus Palmgren.

## Lähteet
Enzio Reuter

**Enzio Rafael Reuter** (30. maaliskuuta 1867 Turku – 11. helmikuuta 1951 Helsinki) oli suomenruotsalainen eläintieteilijä ja professori Helsingin yliopistossa 1910–1935. 

Reuter tutki perhosten sukulaisuussuhteita sekä solun rakennetta. Hän teki myös tutkimusta punkeista. Reuter valmistui filosofian tohtoriksi vuonna 1897. 

Enzio Reuterin vanhemmat olivat rehtori Edvin Titus Feodor Reuter ja Aline Procopé. Hänen veljiään olivat professorit Odo Morannal Reuter ja Julio Nathaniel Reuter sekä agronomi Arno Reuter. Enzio Reuterin poika oli kielitieteilijä Ole Reuter.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Legenden om Ljusets rike

***Legenden om Ljusets rike*** (, suom. 'Valon valtakunnan legenda') on norjalais-ruotsalaisen Margit Sandemon kirjoittama fantasiakirjasarja, joka käsittää 20 vuosina 1995–1999 ilmestynyttä osaa. Sarjaa ei ole suomennettu, mutta se on ilmestynyt ruotsiksi ja norjaksi.

## Sarjan osat

Nimet ovat ruotsiksi, suluissa ne on käännetty suomeksi.

*1. *Viskningen* (”Pakoreitti”), 
*2. *Móri och Isfolket* (”Móri ja Jääkansa”), 
*3. *Flickan som inte kunde säga nej* (”Tyttö joka ei osannut sanoa ei”), 
*4. *Dagg och dimma* (”Kaste ja sumu”), 
*5. *Johannesnatten* (”Johanneksen yö”), 
*6. *Den utvalde* (”Päätös”), 
*7. *Häxan* (”Noita”), 
*8. *Skräcken* (”Kauhu”), 
*9. *Sol av Isfolket* (”Jääkansan Sol”), 
*10. *Nattsvarta rosor* (”Yönmustat ruusut”), 
*11. *Bländverk* (”Harhanäky”), 
*12. *Det bävande hjärtat* (”Pelokas sydän”), 
*13. *Ond saga* (”Vihainen tarina”), 
*14. *In i värmen* (”Lämpimässä”), 
*15. *Mörkrets ande* (”Pimeitä henkiä”), 
*16. *Livshunger* (”Elämännälkä”), 
*17. *Från toppen och uppåt* (”Huipulta alas”), 
*18. *Så djup en längtan* (”Syvä kaipaus”), 
*19. *Mördande oskuld* (”Murhaava viattomuus”), 
*20. *Ett hav av kärlek* (”Rakkauden meri”), 

## Juoni

*Legenden om Ljusets rike* on Margit Sandemon kahden aikaisemman kirjasarjan, *[[Jääkansan tarina]]n* ja ''Noitamestari''-sarjan jatko-osa ja siksi siinä esiintyy paljon samoja henkilöhahmoja kuin näissä sarjoissa. *Legenden om Ljusets rike* kertoo *Noitamestari*-sarjan päähenkilöiden elämästä sen jälkeen, kun nämä avasivat muinaisten Lemurien pyhien kivien avulla Portit tarunomaiseen Valon Valtakuntaan. Valon Valtakunta on täydellinen maailma, jossa ei ole kuolemaa, sairauksia eikä sotia. Aika kuluu siellä kaksitoista kertaa hitaammin kuin oikeassa maailmassa, joten yksi Valon Valtakunnan vuosi vastaa yhtä kuukautta. Sarja kertoo myös Jääkansasta 1990-luvulta eteenpäin, heidän voitettuaan pahan esi-isänsä Tengel Pahan ja suvun johtohahmon, Jääkansan Marcon, poistuttua Mustiin Saleihin, joiden tarkkaa sijaintia kukaan ei tunne.

Valon Valtakunnan vastakohta on Pimeyden Valtakunta, jossa ihmiset elävät alkukantaista elämää, pukeutuvat turkiksiin ja asuvat maamajoissa. He odottavat Valon tulemista maailmaansa ja uhraavat tälle neitsyen joka kymmenes vuosi. Valon Valtakunnan legenda alkaa siitä, kun eräs neitsytuhri nimeltä Siska onnistuu karkaamaan ja pelastautuu Valon Valtakuntaan. Pimeyden Valtakunnan takana häämöttävät Mustat Vuoret, joilla asuu pahoja henkiä. Valon Valtakunnan ja Pimeyden Valtakunnan välissä sijaitsee Tuntematon Maa ja Uusi Atlantis. Valon Valtakunnassa on useita kaupunkeja, esimerkiksi Tarujen Kaupunki ja Pääkaupunki.
Elias Tillandz

**Elias Tillandz** (oik. *Elias Erici Til-Landz*, 1640, Rogberga, Småland, Ruotsi – 18. helmikuuta 1693, Turku) oli ruotsalaissyntyinen suomalainen lääkäri, kasvitieteilijä ja yliopiston rehtori. Hän toimi lääketieteen professorina ja rehtorina Turun akatemiassa.

Elias Til-Landz syntyi vuonna 1640 Ruotsin Smoolannissa kirkkoherra Erik Tillanderin ja hänen puolisonsa (o.s. Gildemeister) lapsena. Hän opiskeli ensin Turun akatemiassa vuosina 1659–1662, ja sitten Uppsalan (1663-1668) ja Leidenin yliopistossa (1668-1670). Leidenista hän valmistui lääketieteen tohtoriksi vuonna 1670. Hän työskenteli muun muassa lääketieteen professorina Turun akatemiassa (1670–1693), jona ajanjaksona hän oli kahdesti yliopiston rehtori (1676–1677 ja 1683–1684). Hän suoritti Suomen ensimmäisen ruumiinavauksen (1686). Hän myös julkaisi johdatuksen anatomiaan (*Disputatio medica isagogicen comprehendens*, 1673).

Tillandz perusti Turkuun Suomen ensimmäisen kasvitieteellisen puutarhan (1678). Hänen kuoltuaan puutarha kuitenkin rappeutui. 

Hänen tieteelliseen tuotantoonsa kuuluivat lääketieteen väitöskirjat (*De Afrodia*, Leiden 1670; 1673 ja 1692) sekä ensimmäinen Suomessa laadittu kasviluettelo *Catalogus plantarum prope Aboam observatorum* (toisen lähteen mukaan nimenä *Catalogus plantarum, tam in excultis, quam in cultis locis prope Aboam superiore aestate nasci observatarum*) Turun ympäristön kasveista (1673, 2. painos liitteineen 1683). Teoksen toinen painos oli kuvitettu, ja siinä esitellään kasveista latinankielisten nimien lisäksi ruotsin- ja suomenkieliset nimet; osasta myös kasvupaikka ja ominaisuuksia. Til-Landz toimi myös käytännön lääkärinä Turussa ja valmisti tarvitsemiaan lääkkeitä. Siksi häntä kiinnosti suuresti kasvien soveltuminen rohdoksi. Hän tutki myös Turun Kupittaan lähdeveden käyttöä sairauksien hoidossa.

Nimi Tillandz juontuu merihädästä, jossa hän oli laivamatkalla Turusta Tukholmaan vähällä menettää henkensä. Hän lupasi, jos pelastuisi, ryhtyä seuraamaan Jeesusta, ja piti lupauksena. Paluumatkan hän teki maitse Haaparannan kautta ja otti nimekseen Til-Landz, 'maitse'. 

Tähtitieteilijä Yrjö Väisälän vuonna 1938 löytämä pikkuplaneetta 3272 Tillandz on nimetty Elias Tillandzin mukaan. Linné (1707–1778) nimesi hänen mukaansa kasvisuvun *[[Tillandsia]]*. Linnén nimeämä kasvisuku vieroksuu vettä.
Tillandzin kunniaksi on nimetty myös Elias Tillandz -palkinto, joka jaetaan vuosittain Turun BioCityssä julkaistuista merkittävistä artikkeleista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anto Leikola, "Elias Til-Landz, eurooppalainen lääkäri 1600-luvun Suomessa." Hippokrates 1993.
* 
* T. J. Hintikka : "Suomen kasvitieteen isästä" ja hänen apureistaan - "Pohjolan luonnonkasveihin", Helsingin Sanomat, 03.07.1938, nro 174, s. 22, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Jacinto Benavente

**Jacinto Benavente y Martínez** (12. elokuuta 1866 Madrid – 14. heinäkuuta 1954 Madrid) oli espanjalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto vuonna 1922. Hän kirjoitti yli 150 näytelmää, draamoja ja komedioita. Hän uudisti Espanjan näytelmäkirjallisuutta hylkäämällä melodraaman ja tuomalla teoksissaan esiin yhteiskuntakritiikkiä ja kuvauksia kansan elämästä. Näytelmien aiheet olivat hyvin vaihtelevia. Kuuluisin näytelmä *Veijareita* (Los intereses creados) perustuu italialaiseen commedia dell'arteen, kun taas Espanjassa ja Yhdysvalloissa suosittu *La malquerida* on insestistä kertova maalaistragedia.

Elokuvat *[[Rakkautta tai vihaa]]* (1921) ja *[[Kiellettyä rakkautta]]* (1949) perustuvat Benaventen teokseen *La Malquerida*.

## Suomennettuja teoksia
* *Veijareita*: kaksinäytöksinen näytelmä (*Los intereres creados*, 1907), antologiassa: *Nobel-kirjailijat: maailmankirjallisuuden mestarit. 2*, Helsinki: Otava: Valitut palat 1977 
* *Väärä rakkaus* (katkelma, *La malquerida*, 1913), antologiassa: *[[Maailmankirjallisuuden kultainen kirja|Espanjan ja Portugalin kirjallisuuden kultainen kirja]]*, toim. Tyyni Tuulio, WSOY 1954
* *Yhteisedun ritarit, näytelmä*
* *Syksyn ruusut* (''Rosas de verano, 1905)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Henrik Pontoppidan

**Henrik Pontoppidan** (24. heinäkuuta 1857 Fredericia, Tanska – 21. elokuuta 1943 Ordrup, Tanska) oli tanskalainen kirjailija. Hänelle myönnettiin Nobelin kirjallisuuspalkinto yhdessä maanmiehensä Karl Adolph Gjellerupin kanssa 1917. Pontoppidanin romaanit ja novellit antavat realistisen ja yksityiskohtaisen kuvan tanskalaisesta elämänmenosta vuosisadan vaihteessa.

Pontoppidan syntyi pappissukuun ja kasvoi 16-lapsisessa perheessä yhtenä keskimmäisistä lapsista. Hän kapinoi taustaansa vastaan ja aloitti vuonna 1873 Kööpenhaminassa insinööriopinnot. Vuonna 1879 hän kuitenkin keskeytti opinnot ja ryhtyi opettajaksi. 

## Kirjailijana
Ensimmäisen kirjansa Pontoppidan julkaisi vuonna 1881. Vuoteen 1890 mennessä hän oli julkaissut toistakymmentä kirjaa, mutta hänen tunnetuimmat teoksensa kuuluvat myöhäistuotantoon.

Teoksissaan Pontoppidan kuvaa aikansa Tanskan yhteiskunnallisia oloja, niin henkisiä kuin taloudellisiakin. Hän pyrkii kuvauksessaan neutraaliuteen, mutta höysteenä on usein terävää ironiaa. Lyhyet kertomukset, kuten *Fra hytterne*, samoin pienet romaanit *Nattevagt* (1894) ja *Isbjørnen* (1887), ovat etenkin luonnonkuvaukseltaan taitavasti kirjoitettuja. Parhaimpiin kuuluu kolmiosainen romaanisarja *Det forjsettede land* (*Muld* 1891, suom. *Multaa*; *Det forjættede land*, 1892; *Dommens dag*, 1895), joka kuvaa henkisiä virtauksia ja uskonnollisia kamppailuja maaseudulla, varsinkin grundtvigilaisissa piireissä. *Lykke Perissä* (1898–1904, suom. *Onnen poika*) Pontoppidan osoittaa, että ihminen on aina sidoksissa kasvuympäristöönsä.

Henrik Pontoppidanin veli oli pappi ja uskonnollinen kirjailija Morten Pontoppidan.

## Suomennetut teokset
* *Multaa: ajankuvaus*, suom. Jakob Pehkonen. Helsinki: Päivälehti 1893. Sarja: Päivälehden novellikokoelma, 3. (Sarjan *Det forjsettede land* ensimmäinen osa)
* *Aave*, suom. Fanny Johansson, Rauma: Rauman kirjapaino-osakeyhtiö 1896.
* *Onnen poika* 1–2 (*Lykke-Per*), suom. Katri Ingman-Palola, Helsinki: WSOY 1957
* *Jääkarhu. Kuvaus.* Joensuu 1890. Teos verkossa
; Novellit
*Teoksessa: *Skandinaviasta: novelli-kirja*, suom. Aatto S., WSOY 1884
** Kalastuskylä, 
** Rakkausjuttu
* Ihmisten lapset, suom. Juhani Aho. Uusi Kuvalehti 1893: no 25–36. 1894:no 1–12 Lehti verkossa

; Runo
* Neljäs päivä helmikuuta, suom. Eino Leino, kokoelmassa *Runot. 4, 1908-1915. Maailman kannel*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vapaasti ladattavia Henrik Pontoppidanin e-kirjoja Project Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta
Amborellales

**Amborellales** on koppisiemenislahko, jossa on vain yksi heimo (Amborellaceae) ja siinä vain yksi laji: *[[Amborella trichopoda]]*. Laji on Uuden-Kaledonian pilvimetsissä kasvava lamoava pensas, jonka lehdet ovat sekä aalto- että hammaslaitaiset. Kasvi on kaksikotinen eli kukat ovat yksineuvoisia, ja hede- ja emikukat ovat eri yksilöissä. Erilliset emilehdet kehittyvät pieniksi marjoiksi.

## Lähteet
Mighty 44

**Mighty 44** on suomalainen elektronista musiikkia soittava yhtye. Yhtyeen keulahahmona toimii laulusolisti ja MC Rummy Nanji alias Mr.B. Yhtyeen tuottaja on Jaakko Salovaara (alias **JS16**).

## Kokoonpano

* Rummy Nanji (Mr.B.) (laulu, MC)
* Jet Lili (kosketinsoittimet ja koneet)
* Kris eli Kristian Wahlström (kitara)
* Mauro (rummut)
* Tuukka Leino (basso)
* Jay Em (samplerit ja koneet)

## Diskografia
### Albumit
* *Greatest Hits vol. 1* (2003)
* *HeadBanger* (2004)
* *Sky Rockers* (2007)

### Singlet
* "Mighty 44" (2002)
* "Still Rocking" (2002)
* "Push it" (2003)
* "Superstar" (2003)
* "This love ain't going on" (2004)
* "Million Bucks" (2006)
* "What's your Number" (2006)
* "Same Thing We Believe In" (2007)
* "Jump" (2013)
* "Wicked" (feat. Jukka Poika) (2014)
* "Empire" (2014)
* "It's All Bout The Money" (2019)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen kotisivut 
*
Puerto Ricon hauta

**Puerto Ricon hauta** on Atlantin valtameren syvin syvänmeren hauta Antillien pohjoispuolella. Sen syvin kohta on 8&nbsp;376 metriä.

## Lähteet
Sere

**Sere**, aiemmin nimellä **Seremoniamestari**, (oikealta nimeltään **Matti Huhta**, o.s. **Nousiainen**, s. 1976 Espoo) on alun perin espoolainen rap-artisti. Tampereella asuvan Seren musiikin taustavoimina on ollut tuottaja-DJ-duo Skillsters. Vuonna 2008 Sere julkaisi kirjan *Aamunkoista tähtivyöhön – laululyriikan fraasikirja*, jonka kustansi Ajatus Kirjat.

## Ura
Sere julkaisi 2000-luvun alussa tiuhaan tahtiin sooloalbumeita, jonka jälkeen hän teki yhteislevyn rap-artisti Silkinpehmeen kanssa. Tätä seurasi pitkä tauko, kunnes Sere julkaisi kesällä 2011 uuden levyn, joka on *[[Edustaa edustaa 3]]* -mixtape.

Nykyään Sere toimii musiikin parissa lähinnä tuottajana. Hän tekee myös omia remixejä muiden räppäreiden kappaleista aliaksella *Toinen poski*.

## Yksityiselämä
Sere on naimisissa tutkija Liisa Huhdan kanssa ja heillä on kaksi lasta. Perhe asuu Tampereella.

## Diskografia
### Albumit
* *[[Omin sanoin]]* (2000)
* *[[Sanasta miestä (Seren albumi)|Sanasta miestä]]* (2001)
* *[[Sana viikonvaihteeksi]]* (2002)
* *[[Vain nimi muuttunut]]*  (2003)
* *[[Pari valittua sanaa 2000–2004]]* (kokoelma, 2004)
* *[[Perusasioiden äärellä]]* (2005, SP:n kanssa)
* *[[Ei oo helppoo]]* (2016)

### Mixtapet
* *[[Edustaa edustaa]]* (1998)
* *[[Edustaa edustaa 2]]* (2005)
* *[[Edustaa edustaa 3]]* (2011)
* *[[Mehukas mixtape]]* (2013)

### Singlet
* *Viesti* (2000)
* *Kappale kauneinta suomiriimiä* (2000)
* *Ihana päivä* (2000)
* *Pysähtyy & kysyy* (2001)
* *Pummi [Skillsters Remix]* (2001)
* *Chillaa meiä kanssa* (2002)
* *Egotrippi* (2002)
* *Uudestaan* (2003)
* *Kuumotus ja lämmitys* (2004)

### Demot
* *Maan alla* (1999)
* *Potkin uutta tiedettä* (1999)

### Remixit

#### 2008
*Joniveli - "Jonivelipuoli Remix EP"

#### 2010
* Toinen poski – *[[Kuka sä oot#Toinen poski - Kuka sä oot RMX|Toinen poski - Kuka sä oot RMX]]*
* Timi Lexikon – Moon kuu (Toinen poski remix) (mukana Otto Martikainen)
* Lord Est – Reggaerekka (Toinen poski remix) (mukana Timo Pieni Huijaus)
* Cheek – Kyyneleet (Toinen poski remix) (mukana Sami Saari)

#### 2013
* Supreme Team – Passaa tohon käteen (Toinen poski remix)
* Jimmy Smallz - Rock The City (Toinen poski remix)

#### 2014
* Gasellit - 2006 (Toinen poski remix)
* Noah Kin - RBLS (Toinen poski remix)
* Juju - Onnelliseksi (Toinen poski remix)

#### 2015
* Olli PA - OPP (Toinen Poski Remix)

#### 2016
* Stepa - Niin paljon tehtävää (Toinen Poski Remix)
* Särre - Hesan naiset (Toinen Poski Remix) (mukana Mariska)

#### 2017
* Pyhimys - Ei unta ennen Maltsuu (Toinen poski remix)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Seren ja SP:n viralliset sivut
* Syvällä Pelissä - Sere
Seremoniamestari

**Seremoniamestari** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Seremoniamestari (arvo), erilaisissa hoveissa oleva virka tai arvonimi
* Master of Ceremonies 
* Sere, aiemmin nimellä Seremoniamestari, suomalainen rap-artisti
Sargassomeri

**Sargassomeri** on Pohjois-Atlantin osa Länsi-Intian, Bermudan ja Azorien saaristojen välissä. Sen pinta-ala on noin 8,5&nbsp;miljoonaa neliökilometriä. Sargassomeri on saanut nimensä sitä kiertävien merivirtojen rannikoilta tuomista *[[Sargassum]]*-suvun levistä. Sargassomeren länsiosa on ankeriaiden kutupaikka.

Sargassomeren ympärillä on usein sumua ja sateita, koska levää on paljon ja suurella alueella se haihduttaa itsestään vettä, joka muodostuu sumuksi ja nousee taivaalle muodostaen sadepilviä. Lisäksi Golfvirta aiheuttaa Sargassomereen pyörrettä, jolloin levä tiivistyy ja pysyy jatkuvassa liikkeessä.

Sargassomeren keskelle kasaantuu biohajoamatonta muovijätettä merivirtojen aiheuttaman pyörteisyyden vuoksi. Tämä on samankaltainen ilmiö kuin Tyynenmeren jätepyörre. Sargassomeressä on arvion mukaan yli  muovia. Vuonna 2011 tutkijat ovat kuitenkin löytäneet Sargassomereltä ongitusta jätteestä bakteerin, joka vaikutti syövän muovia. Tämä on ensimmäinen kerta, kun muovia syövä bakteeri on löydetty merestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Länsituulten virta

**Länsituulten virta** on Antarktista ympäröivissä merissä lännestä itään kiertävä kylmä merivirta, joka kiertää päättymättömänä kehänä Antarktiksen ympäri. Länsituulten virrasta haarautuvat pohjoiseen Perunvirta, Benguelanvirta ja Länsi-Australian virta. Länsituulten virta eristää Etelämantereen globaalista lämmönkierrosta pitäen yllä sen hyistä ilmastoa. Nimensä Länsituulten virta on saanut alueella vallitsevista hyvin voimakkaista länsituulista, joiden nopeus saattaa olla 20–30 m/s.

Länsituulten virta on Eteläisen jäämeren dominoiva merivirta. Merenkävijät ovat tunteneet sen jo kauan. Virta yhdistää Atlantin, Intian valtameren sekä Tyynenmeren altaat ja toimii siten pääasiallisena vesimassan vaihtajana näiden merien välillä.

Niinkutsuttu *klipperireitti* kulkee Länsituulten virtaa pitkin Hyväntoivonniemeltä Australiaan ja edelleen Kap Hornille asti. Reitti oli purjealusten aikakaudella pääasiallinen rahtireitti maailman ympäri. Se on yhä edelleen tänäkin päivänä nopein reitti purjehtien maailman ympäri, ja kilpapurjehtijat käyttävät tätä reittiä.

Länsituulten virta on maailman voimakkain merivirta, ja se kuljettaa noin kymmenen kertaa enemmän vettä kuin Golfvirta. Voimakkaimmillaan virtaus on Etelä-Amerikan ja Antarktiksen välisessä Drakensalmessa.

## Lähteet
Verner von Heidenstam

**Carl Gustaf Verner von Heidenstam** (6. heinäkuuta 1859 Olshammar, Askersund – 20. toukokuuta 1940 Övralid, Motala) oli ruotsalainen runoilija, joka sai Nobelin kirjallisuuspalkinnon 1916.

Heidenstam oli Ruotsin uusromanttisen runouden keskushahmoja Gustaf Frödingin ja Erik Axel Karlfeltin rinnalla. He katsoivat aikaisemmin johtotyylinä olleen naturalismin tulleen tiensä päähän. Heidenstamin runoissa tulevat esille värikkäät, eksoottiset, itämaiset ja myyttiset aihelmat. Toisaalta hänelle oli tyypillistä aristokraattinen eristäytyminen. Hänen suosionsa pohjautui vuonna 1895 ilmestyneeseen kokoelmaan *Dikter*. Sen aihelmat ovat Ruotsista. Suosituimman proosateoksensa *Karolinerna* Heidenstam julkaisi vuosina 1897–1898. Siitä alkoi hänen historiallisten romaaniensa kausi.

Heidenstamin muistelmat *När kastanjerna blommade* julkaistiin 1941. Jälkimaailma on suhtautunut Heidenstamin tuotantoon huomattavasti kriittisemmin kuin hänen oman aikansa yleisö.

## Suomennetut teokset
* *Kansa ja sen kuninkaat* (Svenskarna och deras hövdingar, 1908–1910)
* *Hans Alienus* (1892; kehitysromaani)
* *Folkungien suku* (Folkungaträdet, 1905)
* *Karoliinit* (Karolinerna (1–2, 1897–98))
* *Pyhän Birgitan vaellus* (Heliga Birgittas pilgrimsfärd, 1901)

### Novelleja antologiassa
* *Väriä ja viivoja*, suom. Yrjö Sirola, Tampere: K. Kaatran kustannuksella 1907; tittelipainos: Tampere: Isak Julin 1912. Sarja: Neljänkymmenen pennin kirjasto, n:o 3
* Katarina Jagellottaren kuolema
* Vaihtelevainen
* Herraseni luotan ritarillisuuteenne

## Lähteet

* Verner von Heidenstam
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Vapaasti ladattavia Verner von Heidenstamin e-kirjoja Gutenbergiltä ja Projekti Lönnrotilta

* Lauri Viljanen : Övralidin runoilijavanhus. Verner von Heidenstam 80-vuotias, Helsingin Sanomat, 06.07.1939, nro 177, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot