open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lennon

**Lennon** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

*Aaron Lennon (s. 1987), englantilainen jalkapalloilija
*Cynthia Powell Lennon (1939–2015), John Lennonin ensimmäinen vaimo
*Dermott Lennon (s. 1969), irlantilainen esteratsastaja
*John Lennon (1940–1980), brittiläinen muusikko, The Beatles -yhtyeen jäsen
*Eeva Lennon (s. 1936), suomalainen toimittaja ja ulkomaankirjeenvaihtaja
*Julian Lennon (s. 1963), brittiläinen muusikko
*Neil Lennon (s. 1971), pohjoisirlantilainen jalkapalloilija
*Peter Lennon (1930–2011), irlantilainen toimittaja ja dokumentaristi
*Sean Lennon (s. 1975), yhdysvaltalainen muusikko, säveltäjä, tuottaja, näyttelijä ja käsikirjoittaja
*Stephen Yaxley-Lennon (*Tommy Robinson*, s. 1982), brittiläinen aktivisti ja poliitikko
*Yoko Ono Lennon (s. 1933), japanilais-yhdysvaltalainen muusikko ja taiteilija, John Lennonin toinen vaimo.

## Kuvitteellisia henkilöitä

* Lennon, televisiosarjassa *[[Lost]]*

## Nimen muita merkityksiä

* 4147 Lennon, päävyöhykkeen asteroidi
Serbiankuusi

**Serbiankuusi** (*Picea omorika*, serbiaksi: Панчићева оморика, Pančićeva omorika) kuuluu kuusiin ja mäntykasveihin. Serbiankuusi on Serbiasta kotoisin oleva, harvinainen Drina-joen varrella Länsi-Serbiassa kasvava puu. Luontaisella kasvualueellaan se kasvaa 1000–1500 metrin korkeudessa.

Alun perin serbiankuusen löysi serbialainen kasvitieteilijä Josif Pančić vuonna 1875 Tara-vuorelta läheltä Zaovinen kylää. Puu nimettiin löytäjänsä mukaan (kts. serbialainen nimi). Emanuel von Purkyne viimeisteli työn vuosia myöhemmin.

## Kuvaus

Serbiankuusi on keskikokoinen puu, kasvaen 20–35 metriä korkeaksi. Suomen olosuhteissa pituus on noin 10-29 metriä. Latvus on paljon kapeampi ja tiheämpi kuin metsäkuusella. Paksuja neulasia on runsaasti ja ne kasvavat tiiviisti. Pituutta neulasilla on 10–20 mm, ulkonäöltään ne ovat litteähköjä ja tylppäkärkisiä. Neulaset siirottavat sivuille ja yläviistoon. Väriltään ne ovat tummanvihreitä yläpinnalta. Alapinnalla on vaaleat raidat, jonka vuoksi lehvästö näyttää usein hieman sinertävältä tai hopeanväriseltä. Kävyt ovat 4–7 senttimetrin pituisia, nuorena lähes tummia, mutta ne vaalenevat vanhetessaan. Serbiankuuselle erittäin koristeelliset kävyt ilmestyvät jo nuorena. Niiden käpysuomut ovat pyöreä- ja leveäkärkiset. Puu kasvaa luontaisella levinneisyysalueellaan jyrkillä, kallioisilla ja louhikkoisilla rinteillä.

## Levinneisyys ja käyttö

Serbiankuusi tai sen lähisukulaiset ovat kasvanut laajalla alueella tertiäärikaudella Keski-Euroopassa, sekä osissa Aasiaa ja Pohjois-Amerikkaa. Itämeren rannalta löytyvä meripihka voi olla laajalti peräisin serbiankuusista.

Serbiankuusi on yleinen myös luontaisen esiintymisalueensa ulkopuolella. Komean säännöllisen ja maahan asti ulottuvan tasa-laatuisen latvuksensa ja runsaiden neulastensa ansiosta serbiankuusi on yleinen puutarhoissa sekä julkisissa puistoissa. Kapea kasvutapa vie myös vähän tilaa. Pohjois-Euroopassa ja Yhdysvalloissa sitä kasvatetaan paljon, koska se menestyy suuressa maalaatujen kirjossa, happamasta savesta hiekkaiseen ja kuivaan maaperään. Serbiankuusi kestää myös hyvin kaupunkien ilmansaasteita ja säilyy kauniina ja terveenä yli sadan vuoden ikäisenäkin.

Serbiankuusta on kasvanut myös nyky-Suomen alueella Holstein-interglasiaalin aikana 400 000 vuotta sitten. Kittilän Naakenanvaaralta kairatusta turpeesta on löytynyt serbiankuusen siitepölyä.

Okakuusen (*Picea pungens*) ohella serbiankuusi on Suomessa käytetyimpiä koristekuusia, jotka menestyvät aina Oulun korkeudella asti. Ensimmäiset siemenet saatiin Suomeen vuonna 1907 Arboretum Mustilaan. Serbiankuusta kasvatetaan joulukuusiksi ja varsinkin Pohjois-Euroopassa paperin tuotantoon. Se menestyy Suomessa kasvuvyöhykkeillä I-VI.

Serbiankuusta kasvatetaan myös kapean kasvutapansa vuoksi joulukuuseksi. Vuonna 2000 kaikista suomalaisista joulukuusiviljelmistä serbiankuusta oli 17,7 %.

### Lajikkeita
* 'Karel' mätässerbiankuusi, 
* 'Nana' kääpiöserbiankuusi, 3-5 m korkea ja tiheä muoto
* 'Pendula' käärmeserbiankuusi
* 'Pendula Bruns' riippaserbiankuusi 

## Lähteet
Boeing KC-135 Stratotanker

**Boeing KC-135 Stratotanker** on ilmatankkauslentokone, jonka Yhdysvaltain ilmavoimat otti käyttöön vuonna 1957. Koneen ensilento oli vuonna 1956.

Se perustuu Boeing 367-80 ”Dash 80” -malliin. Malli korvasi KC-97 -tankkerin.

Boeing on ilmoittanut saaneensa 24. helmikuuta 2011 sopimuksen Boeing KC-46 Pegasus -tankkerin kehittämiseen Boeing 767 -koneen pohjalta.

## Käyttö
KC-135 Stratotankerin tarkoituksena on ollut tarjota Yhdysvaltain strategisten ilmavoimien B-47 Stratojeteille ja sittemmin B-52 Stratofortresseille mahdollisuuden pysyä ilmassa ja saada kylmän sodan aikana Neuvostoliittoon tehtävälle ensi- tai vastaiskulle riittävät lentopolttoaineet laskeutumatta maahan välillä.

Tankkaus maassa olisi tehnyt B-52:sta riippuvaisen lentokenttien sijainnista ja olisi pidentänyt maaliinlentoaikaa merkittävästi. Lisäksi lennon onnistuminen olisi riippuvaista siitä, onko reitin lentokentät kunnossa vai tuhottu.

Ilmatankkauskoneet edustavat nykyaikaisten taktisten ilmaoperaatioiden liikkuvuutta ja pitkän matkan, jopa globaalia toimintakyvyä. Samaa toimintakykyä taktisille ilmaoperaatioille tarjoaa myös tietoliikenne- ja vakoilusateliitit, sekä satelliittipaikannusjärjestelmät (GPS, GLONASS, Galileo ja Beidou) sekä AWACS-tyyppiset tutka- ja taistelunjohtokoneet.

Ilmatankkauskoneet ovat edelleen hyvin tarpeellisia, koska ne ovat kriittinen osa suurempien ilmaoperaatioiden huoltoa tarjoamalla polttoainetta pitkillä tehtävillä.

KC-135 pystyy kuljettamaan yli 90 tonnin polttoainekuorman. Yhdysvaltain ilmavoimat tilasi ensimmäiset 29 KC-135-konetta vuonna 1954 ja vuoteen 1965 mennessä yhteensä 732 kappaletta. Malli pysyy käytössä kunnes uudet KC-46A Pegasus-tankkauskoneet korvaavat ne.

Venäjän vastaavan kaltaisiin ilmatankkauskoneisiin kuuluu muun muassa Iljušin Il-76, jota on käytetty myös metsäpalojen sammuttamiseen ”vesipommittajana”.

## KC-135 Stratotanker Suomessa
Suomessa KC-135 Stratotanker on nähty Lappeenranta International Air Showssa 3. heinäkuuta 2005.

TIAS 2010 -lentonäytöksessä Tampereella oli yleisöllä mahdollisuus päästä tutustumaan koneeseen.

Suomi on järjestänyt Yhdysvaltojen kanssa Suomen F/A-18 Hornet -hävittäjien lentäjien ilmatankkausharjoituksia säännöllisesti vuodesta 2009. KC-135-koneita on osallistunut näihin. Suomen liityttyä Natoon liittolaismaiden lentotoiminta Suomen ilmatilassa on lisääntynyt ja ajoittain mukana on ollut ilmatankkauskoneita. Niitä osallistuu joskus myös Suomessa pidettäviin sotaharjoituksiin.

## Lähteet
Grönlanninvalas

**Grönlanninvalas** (*Balaena mysticetus*) on pohjoisilla merialueilla elävä suurikokoinen hetulavalaslaji.

## Tuntomerkit
Grönlanninvalas on tumma eikä kovin sulavalinjainen eläin, jonka alaleuka on kaareva ja yläleuka kapea. Sen hetulat ovat pidemmät kuin millään muulla valaalla, jopa yli kolmemetriset. Grönlanninvalaan kallo on kovaa luuta, ja se hakkaa päällään jään alapintaan puhkaistakseen hengitysaukkoja. Pisimmät grönlanninvalaat ovat yli 20-metrisiä naaraita; uros on jonkin verran pienempi. Grönlanninvalas on maailman toiseksi painavin eläin, ja sinivalaan ohella ainoa, jonka suurimmat yksilöt voivat painaa toistasataa tonnia. Tavallisesti grönlanninvalaan paino on noin 50–60 tonnia.

## Ikä
Vuonna 1999 löydettiin grönlanninvalas, joka todettiin silmän aminohappojen perusteella 211-vuotiaaksi. Toukokuussa 2007 inuitit löysivät Barrow’ssa, Alaskassa grönlanninvalaan, jonka kyljessä oli 1800-luvun lopulla käytetyn harppuunan kappaleita. Valaan iäksi arvioitiin noin 115–130 vuotta. Aiemminkin arveltiin, että grönlanninvalas voisi elää noin 80–100-vuotiaaksi.

## Levinneisyys
Grönlanninvalas on ainoa hetulavalas, joka elää koko elämänsä arktisilla merialueilla. Pohjoisesta jäämerestä levinneisyys ylettyy Atlantin ja Tyynenmeren pohjoisimpiin osiin.

## Ravinto
Grönlanninvalas siivilöi hetuloillaan planktonia vedestä. Se syö lähinnä *Calanus*-suvun äyriäisiä sekä *Spiratella*- ja *Limacina*-sukujen nilviäisiä.

## Uhanalaisuus

Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto luokittelee grönlanninvalaan nykyään elinvoimaiseksi lajiksi, sillä lajin yksilömäärä on maailmanlaajuisesti kasvussa. Beringinmeren, Tšuktšimeren ja Beaufortinmeren populaation arvioidaan olevan yli 7&nbsp;000 yksilön suuruinen, ja sen arvioidaan palautuneen jo valaanpyynnin aloittamista edeltäneelle tasolle.

## Lähteet
Besoaarigaselli

**Besoaarigaselli** eli besoaariantilooppi (*Antilope cervicapra*) on  pienikokoinen intialainen antilooppilaji ja *Antilope*-suvun ainoa laji.

## Ulkonäkö
Uroksen säkäkorkeus on 80 senttiä, naaras on vähän pienempi. Uroksen turkki on hyvin tummanruskea muualta paitsi vatsapuoli on valkoinen. Sarvet ovat kierteiset ja pitkät, jopa 70 cm. 

## Levinneisyys
Luontaisella elinalueellaan Aasiassa besoaarigaselleita elää nykyisin Intiassa ja Nepalissa. Aiemmin niitä tavattiin myös Bangladeshissa ja Pakistanissa. Niitä on istutettu Argentiinaan ja 1930-luvulla Yhdysvaltoihin Texasiin.

## Lähteet
Morus

**Morus** tarkoittaa seuraavia asioita:

* mulperit eli mulperipuut (*Morus*), kasvisuku
* valkosuulat (*Morus*), eläinsuku.
Sizzla

**Sizzla Kalonji** tai yksinkertaisemmin **Sizzla**, oikealta nimeltään **Miguel Orlando Collins**, (s. 17. huhtikuuta 1976 Kingston, Jamaika) on jamaikalainen reggae- ja dancehall-laulaja. Hän syntyi rastafari-perheeseen köyhässä August Townissa, Kingstonissa. Sizzla on julkaissut kymmenvuotisen esiintyjän uransa aikana yli 20 albumia, joista tunnetuimmat ovat Phillip ”Fatis” Burrellin tuottama *Praise Ye Jah*, sekä Bobby Digitalin tuottamat *Black Woman and Child* ja *The Real Thing*. Artisti tunnetaan laajasta ohjelmistosta, joka ulottuu 1990- ja 2000-luvun tiedostavan roots-musiikinanthemien lisäksi myös dancehall-, R'n'B- ja hiphop-vaikutteisiin hitteihin.

Sizzla on saanut kyseenalaista huomiota homovastaisilla sanoituksillaan, joiden takia hän joutui peruuttamaan keikkoja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Ranskassa.

## Diskografia

* *Burning Up* (1995)
* *Black Woman & Child* (1997)
* *Praise Ye Jah* (1997)
* *Kalonji* (Eurooppa) / *Freedom Cry* (Yhdysvallat) (1998)
* *Good Ways* (1999)
* *Royal Son of Ethiopia* (1999)
* *Be I Strong* (1999)
* *Liberate Yourself* (2000)
* *Words of Thruth* (2000)
* *Bob Ashanti* (2000)
* *Taking Over* (2001)
* *Rastafari Teach I Everything* (2001)
* *Black History* (2001)
* *Blaze Up The Chalwa* (2002)
* *Ghetto Revolution* (2002)
* *Up In Fire* (2002)
* *Hosanna* (2002)
* *Rise To The Occasion* (2003)
* *Light Of My World* (2003)
* *Red Alert* (2004)
* *Speak Of Jah* (2004)
* *Judgement Yard* (2004)
* *Stay Focus* (2004)
* *Jah Knows Best* (2004)
* *Life* (2004)
* *Soul Deep* (2005)
* *Brighter Day* 2005)
* *Burning Fire* (2005)
* *Da Real Live Thing* (2005)
* *Jah Protect* (2006)
* *Ain't Gonna See Us Fall* (2006)
* *Waterhouse Redemption* (2006)
* *The Overstanding* (2006)
* *Children of Jah* (2007)
* *I-Space* (2007)
* *Jah Bless Me With Life* (2007)
* *Rastafari* (2008)

## Aiheesta muualla
* Sizzla Kalonji and Judgement Yard
Aspiskyy

**Aspiskyy** *(Vipera aspis)* on Keski-Euroopassa elävä käärmelaji. Se on kyytä myrkyllisempi ja on aiheuttanut kuolemia. Lajilla on erilaisia värimuotoja, kuten punertava.

## Tuntomerkit
Aspiskyyn pituus on 60–70&nbsp;cm, joskus jopa 94&nbsp;cm; koiraat ovat suurempia kuin naaraat. Tummanharmaalla pohjalla on kapeiden mustien vinojuovien muodostama kuvio.

## Levinneisyys
Aspiskyytä tavataan Sveitsissä, eteläisessä Saksassa, Ranskassa,  Italiassa, Espanjan pohjoisosissa ja Sloveniassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Vipera aspis
*ITIS: Vipera aspis 
*The University of Adelaide, Australia, Clinical Toxinology Resources: Vipera aspis
Kissanhäntä

**Kissanhäntä** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* kissanhännät (*Acalypha*), suku tyräkkikasvien heimossa
* kissanhäntä, lempinimi @-merkille
Retuperän WBK

**Retuperän WBK** on Helsingissä vuonna 1933 perustettu teekkariorkesteri, jonka kotipaikkana on nykyään Espoon Otaniemi. 

Yhtye parodioi 1900-luvun alkupuolella soittaneita vapaapalokuntien orkestereita. Yhtye konsertoi kahden vuoden välein Finlandia-talossa, jota yhtye nimittää Töölönlahden palokunnantaloksi. Tilaustapahtumissa yhtye esittää omalla tyylillään torviseitsikolle sovitettua tanssimusiikkia. Esitykseen kuuluvat musiikin lomassa pidettävät ”palopuheet”.

Sisäasiainministeriön pelastusosasto nimesi Retuperän Wapaapalokunnan laatuaan ensimmäiseksi ministeriön kunniasopimuspalokunnaksi vuonna 2009.

Palotorwi oli Retuperän WBK:n 1980-luvun alkupuoliskolla julkaisema vappulehti. 

Vuonna 1981 Alko pullotti erän valikoitua 1980-vuosikerran Koskenkorvaa Retuperän käyttöön. 

## Kokoonpano
Retuperän WBK:n kokoonpano on vaihdellut historian aikana, mutta viime aikoina se on vakiintunut sisältämään konserttikokoonpanossaan seuraavat soittimet:

* Klarinetti
* Es-kornetti
* Trumpetti
* Käyrätorvi
* Pasuuna
* Baritonitorvi
* Tuuba
* Lyömäsoittimet

Retuperän WBK:n tämänhetkinen kapellimestari on Minna-Aria Häsling.

## Diskografia
* Retuperän WBK:n valioita, osa 1 (1966)
* Retuperä Goes Crazy (1968)
* RWBK (1972)
* Retuperä konserttilavoilla (1973)
* Walpurin välilevy (1983)
* Palaa taas (1985)
* Hyppy ja sirkustanssi (1993)
* Elomme päivät (1997)
* Retuperän 9. "Uudemmasta ranskalaisesta torvimusiikista" (2003)
* RWBK Valioita, Sarja 10. "Kirkkaimmat lasihelmet" (2003)
* Retusointia (2011)
* Kuin äänilevyltä (2016)
* Valittuja paloja (2024)

Näiden äänitteiden lisäksi Retuperän WBK on esiintynyt useilla muilla äänitteillä, muun muassa Ylioppilasteatterin näytelmän "Aristofanes: Rauha" -soundtrack-EP:llä, Varsovan jazzjamboreen 1969 parhaat -äänitteellä, sekä Martti Servon säestäjänä joululevyllä "Joulu Puussa".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Retuperän WBK:n verkkosivut
*
Näkyvän valon spektri

**Näkyvän valon spektri** tarkoittaa valon aallonpituusalueen silmin nähtävissä olevaa värijakaumaa. Valon spektri tulee näkyviin esimerkiksi valon kulkiessa prisman läpi: prismassa valon eri aallonpituudet taittuvat eri tavoin ja silmä erottaa ne eri värisinä. Eräänlaisena luonnon prismana toimii vesipisara. Valo taittuu vesipisarassa, ja tuloksena on sateenkaari.

Maapallon ilmakehä päästää läpi sähkömagneettista säteilyä näkyvän valon alueella sekä huomattavasti matalamman taajuuden alueella radioaaltoja. Ihminen ja suurin osa muista eläimistä kykenevät havaitsemaan näkyvää valoa ja käyttämään hyväkseen värispektriä asioiden tunnistamiseen näköaistin avulla.

Näkyvän valon lyhytaaltoinen pää on violetti ja pitkäaaltoinen punainen. Näkyvä valo kattaa aallonpituusalueen 380–750 nm. Ihmissilmän herkkyys on suurin 555 nanometrissä, mikä vastaa vihreää valoa. Yksittäisen valon aallonpituuden aiheuttama väriaistimus muuttuu violetista punaiseen, kun aallonpituus muuttuu 400–700 nm.

Spektrissä näkyvän valon viereisiä alueita ovat lähimpinä ultravioletti ja infrapuna. 

## Katso myös
*Väri
*Väriaisti

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kansainvälinen energiajärjestö

**Kansainvälinen energiajärjestö** (, IEA) on OECD:n vuonna 1974 perustama kansainvälistä energia-alan yhteistyötä edistävä järjestö. Se palvelee OECD:n jäsenmaita tieteellisenä ja alan kehitystä tukevana asiantuntijajärjestönä. IEA:n tehtävänä on edistää maailman energiaturvallisuutta, energian saatavuutta ja kestävän kehityksen mukaista taloudellista kasvua.

IEA perustettiin 1970-luvun öljykriisin jälkeen, kun maailmanlaajuisen energiayhteistyön välttämättömyys kävi ilmeiseksi. Sen tehtäviä ovat ennaltaehkäistä öljyn saatavuuden häiriöitä sekä tarjota luotettavaa tutkimus- ja tilastotietoa öljy- ja energiamarkkinoille. 

IEA tukee ja edistää fossiilisten polttoaineiden korvaamiseen tähtäävää tutkimusta ja tekee yhteistyötä OECD:n ydinenergiajärjestön NEA:n kanssa. IEA on huolissaan öljynkulutuksen kasvusta ja tarjonnan vähenemisestä. Valmisteilla olevan raportin mukaan IEA arvioi, että kansainvälisten öljy-yhtiöiden varannot ovat ehtymässä ja öljyntuotanto siirtyy yhä enemmän kansallisten yhtiöiden käsiin. Aiemmin kysynnän kasvusta suurin osa tuli Euroopasta ja Yhdysvalloista. Jatkossa kysyntää kasvattavat Kiina, Intia ja Lähi-itä.

## Jäsenmaat
Lähde: 

*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*
*

### Tarkkailijavaltiot
Lähde: 
*
*
*
*
*
*
*
*

## Ilmastonmuutos
IEA:n mukaan maailma on hyvin kaukana kestävästä kehityksestä. Järjestön alkuvuonna 2008 julkaistun raportin mukaan kasvihuonepäästöt on saatava vähenemään, jotta ilmastonmuutoksen aiheuttamilta meren pinnan nousulta ja äärimmäisiltä sääolosuhteilta vältyttäisiin. IEA:n mukaan hiilidioksidipäästöjen vähennys vaatisi energiateknologian vallankumousta, jonka aikaan saamisesta ovat vastuussa eri maiden hallitukset.  Muutoksen kokonaiskustannuksiksi raportti arvioi 30&nbsp;000 miljardia euroa 40 vuoden aikana, joka olisi noin yksi prosentti maailman bruttokansantuotteesta. IEA:n mukaan todellinen käänne ilmastonmuutoksessa vaatisi hiilidioksidipäästöille määritellyn hinnan nostamista noin 80-200 euroon tonnilta. Raportin julkaisuaikaan Euroopassa käytiin päästökauppaa hintaan 20 euroa/tonni.

## Atomivoima
IEA ennusti vuonna 2003, että ydinsähkön osuus sähköstä laskee vuoden 2001 19 %:sta 12 %:iin vuoteen 2025 mennessä. Osuus oli vuonna 2004 16 % ja vuonna 2007 13,8 %.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* IEA:n kotisivut
* IEA wants brakes on fuel consumption Artikkeli IEA:n öljynsäästöraportista
Viri

**Viri** oli Suomessa vuonna 1936 suunniteltu ja rakennettu yksipaikkainen taitolentokelpoinen lentokone.

Koneen suunnittelun teki diplomi-insinööri Arvo Ylinen ja sen rakennelaskelmat teki Olavi Miekk-oja. Sen toteutuksen rahoitti Ilmailuinsinöörien kerho. Se rakennettiin Veljekset Karhumäki -yhtiön tehtaalla, Keljossa. Se valmistui 15. syyskuuta 1936. Kone lensi pari vuotta tunnuksella OH-IIK. Se tuhoutui onnettomuudessa 1. tammikuuta 1938. Sen korvaavaa konetta kaavailtiin tehtäväksi talvisodan alkaessa, mutta sodan alkaminen esti sen.

## Tekniset tiedot
Viri oli yksimoottorinen, ylätasoinen kevyt siviililentokone. Sen moottorina toimi Szekely SR-3-0-moottori, jonka teho oli 37 hevosvoimaa. Koneen kärkiväli oli 8 metriä ja pituus 6 metriä. Koneen paino oli 350&nbsp;kg. Sen huippunopeus oli 142&nbsp;km/h.

## Museokoneita Suomessa
Alkuperäisestä lentokoneesta ei ole jäljellä mitään, mutta vuosina 2005–2007 oli rakenteilla koneen replika Suomen ilmailumuseossa.

## Lähteet
* Suomen ilmailumuseon näyttely 10.6.2005. 
* 

## Aiheesta muualla
* Suomen ilmailumuseo: Alkuperäinen Virin moottori museon kokoelmiin 
* Ensiluokkaisia urheilulentokoneita valmistetaan jo Suomessakin. Kotimainen "Viri" on täysin aerobatiakelpoinen ja maksaa vain 60,000 mk, Aamulehti, 01.05.1937, nro 116, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
 

__NOTOC__
Titus Hjelm

**Titus Hjelm** (s. 15. lokakuuta 1974 Helsinki) on suomalainen uskontotieteilijä ja muusikko. Hänet tunnetaan erityisesti saatananpalvontaa koskevista tutkimuksistaan. Hjelmin uskontotieteen väitöskirja *Saatananpalvonta, media ja suomalainen yhteiskunta* tarkastettiin Helsingin yliopiston teologisessa tiedekunnassa 2005. Hjelm soittaa bassoa power metal -yhtye Thunderstonessa.

## Elämä ja ura
Hjelm kirjoitti ylioppilaaksi Sibelius-lukiosta 1993 ja valmistui teologian maisteriksi 1999 uskontotiede pääaineenaan. Hjelm työskenteli Sibelius-lukiossa uskonnon ja elämänkatsomustiedon opettajana 1997–2002.

Hjelm työskenteli University College Londonissa sosiologian lehtorina 2007–2018. Vuonna 2018 Hjelm aloitti Helsingin yliopiston uskontotieteen apulaisprofessorina. Tammikuusta 2022 alkaen Hjelm on toiminut uskontotieteen professorina.

Hjelm on soittanut Thunderstonen lisäksi muun muassa Antidote-yhtyeessä.

## Teoksia
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hevirokkari löysi uran uskonnoista. Tiede 12/2011.
Juhannuskokko

**Juhannuskokko** on juhannusyönä poltettava kokkovalkea, juhannustuli.

Yleensä perheet, suvut, yhteisöt tai seurueet rakentavat ja polttavat juhannuskokon yhdessä. Juhannuskokkoja on tapana polttaa vesistöjen rannoilla tai aukeilla paikoilla. Juhannuskokot ovat hyvin vanha perinne, joka tunnetaan edelleen varsinkin Itämeren lähialueilla, mutta myös esimerkiksi Irlannissa. Suurimmassa osassa Suomea juhannuskokot ovat erittäin yleisiä, sillä monet menevät juhannukseksi kesämökille, josta usein löytyy turvalliseksi ja näkyväksi polttopaikaksi soveltuva ranta. Kokkoja poltetaan myös yleisillä rannoilla ja aukioilla, jolloin lähialueiden väkeä saattaa olla runsaastikin seuraamassa. Mikäli maasto on kuivaa, kokko voidaan rakentaa myös lautan päälle ja ankkuroida kauas rannasta, jolloin tuli ei pääse kovin helposti leviämään.

Suomessa juhannuskokkoja poltettiin perinteisesti lähinnä Itä- ja Sisä-Suomessa sekä Karjalassa. Juhannuskokon ”perinteisin” polttopaikka onkin järvenranta, jollaisia löytyy eniten Järvi-Suomesta. Isoja tulia poltettiin Länsi-Suomessakin, esimerkiksi pääsiäiskokot ja Helluntain helavalkeat. Osassa Suomesta juhannuskokon polttaminen yleistyi vasta 1800-luvun lopulla. Suuressa osassa Pohjanmaata juhannuskokko ei vieläkään ole yleinen. Sen sijaan poltetaan pääsiäiskokkoa pääsiäisenä.

Karjalassa on poltettu vieri vieressä useita kokkotulia rannansuuntaisena ketjuna. Näistä isointa ja keskeisimmällä paikalla sijaitsevaa on kutsuttu *Ukko-kokoksi*. Piikkimäisen kapea ja korkea juhannuskokko *säärikokko* eli *tornikokko* on tunnettu vain Karjalankannaksella, tosin Alpeilla on poltettu samantapaisia juhannuskokkoja.

Kokkotulien eräs alkuperäinen tarkoitus on ollut pitää pahat henget loitolla. Henkiä on peloteltu myös meluamalla. Vastaavia tulia on poltettu myös talvipäivänseisauksen aikoihin. Ilmeisesti uskottiin, että näinä taianomaisina aikoina, kun auringon liike näyttää pysähtyvän vähäksi aikaa ääripäähänsä, tulevat henkiolennot levottomiksi ja lähtevät liikkeelle.

Venäjällä on joskus juhannuksena tavattu laittaa palava kärrynpyörä vierimään rinnettä alas. Latviassa on poltettu juhannusyönä mäkien päällä Jāņi-tulia. Jāņi-tulessa poltetaan paaluun kiinnitetty, tervattu kärrynpyörä. Pyöriä polttamalla on symboloitu vuodenkiertoa.

## Katso myös
* Vakkajuhlat
* Juhannustaika

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aromaattinen hiilivety

**Aromaattinen hiilivety**, *areeni* tai *aromaatti* on aromaattinen yhdiste ja hiilivety, jossa on tasomainen rengasrakenne, jossa π-sidosten elektronit ovat delokalisoituneet koko renkaan ylle. Näin voi käydä, kun nimellisesti joka toinen sidos on kaksoissidos, joka toinen yksinkertainen sidos (ks. aromaattinen yhdiste). Termiä käytetään usein synonyyminä bentseenirenkaan sisältäville yhdisteille, mutta muitakin on olemassa.

Delokalisaation vuoksi aromaattinen rengas on entrooppisista syistä vakaampi kuin kaksois-, ja yksöissidosten ketju, joten aromaattien rengas on vakaa eikä reagoi helposti. Yksinkertaisin neutraali aromaattinen hiilivety on bentseeni. Yksinkertainen polyaromaatti on naftaleeni.

Monilla aromaattisilla hiilivedyillä on voimakas tuoksu, mistä nimitys alun perin tuli.
Poul Schlüter

**Poul Holmskov Schlüter** (3. huhtikuuta 1929 – 27. toukokuuta 2021) oli tanskalainen poliitikko, joka toimi maansa pääministerinä vuosina 1982–1993.

Schlüter valmistui oikeustieteen kandidaatiksi vuonna 1957 ja asianajajaksi vuonna 1960. Hän nousi kansankäräjille vuonna 1964 ja toimi siellä aina vuoteen 1994 asti. Hän oli myös Konservatiivisen kansanpuolueen (KF) puheenjohtaja vuosina 1974–1977 ja 1981–1993.

Hän on ensimmäinen ja tähän mennessä ainut puolueensa pääministeriksi noussut puheenjohtaja. Vuonna 1984, pääministeriuransa alussa, hän ansaitsi tittelin "Vuoden pohjoismaalainen poliitikko". Sen jälkeen hänet palkittu myös lukuisilla muilla kansallisilla ja kansainvälisillä palkinnoilla. 

1980-luvun lopussa muutaman vuoden noususuhdanteen jälkeen Tanskan talous syöksyi lamaan, ja Schlüterin hallitus aloitti säästöohjelmat. Ne olivat epäsuosittuja kansan keskuudessa, ja siksi niitä haukuttiin nimellä *kartoffelkuren* ().

Ennen pääministeriyttään Schlüter oli toiminut Euroopan neuvoston jäsenenä vuosina 1971–1974 ja Tanskan delegaation johdossa Pohjoismaiden neuvostossa 1978–1979. Hän joutui eroamaan pääministerin paikalta vuonna 1993, kun selvisi, että hän oli antanut parlamentille vääriä tietoja. Tapaus tunnetaan nimellä "Tamilsagen" johon liittyi Sri Lankan sisällissodan tamilipakolaisten turvapaikkahakemuksia.

Pääministeriuransa jälkeen Schlüter oli Euroopan parlamentin jäsenenä vuosina 1994–1999, ensimmäiset kolme vuotta hän toimi parlamentin varapuhemiehenä.

Schlüterin omaelämäkerta *Sikken et liv* julkaistiin vuonna 1999.

## Lähteet
* Ceposin kuka-kukin-on  
*   

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Talviolympialaiset 1992

**Vuoden 1992 talviolympialaiset** järjestettiin Albertvillessa Ranskassa. Kilpailut avattiin 8. helmikuuta ja päätettiin 23. helmikuuta vuonna 1992.

Kilpailut avasi virallisesti Ranskan presidentti François Mitterrand. Olympialaisten valan vannoi toimitsijoiden puolesta Pierre Bornat ja urheilijoiden puolesta Surya Bonaly. Olympiatulen sytyttivät Michel Platini ja François-Cyrille Grange. Albertvillen talviolympialaiset olivat viimeiset, jotka järjestettiin samana vuonna kesäolympialaisten kanssa.

## Valintaprosessi
Pitopaikka päätettiin KOK:n yleiskokouksessa 16. lokakuuta 1986 Lausannessa, Sveitsissä. Kilpailujen järjestäjäksi oli seitsemän hakijaa.

## Lajit
Olympiaohjelmassa oli 57 tapahtumaa 12 eri urheilulajissa. Lisäksi mukana oli kaksi varsinaista näytöslajia ja freestylehiihtoon kuuluvat näytöskilpailut, lajeina suksibaletti ja hypyt.
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
**
**
**
* 
* 

### Näytöslajit
* 
* 
*  (suksibaletti ja hypyt)

## Osallistujamaat
Kisoihin osallistui 1&nbsp;801 urheilijaa 64 maasta. Urheilijoista miehiä oli 1&nbsp;313 ja naisia 488.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Mitalitaulukko

Vuoden 1992 talviolympialaisten mitalitaulukon ykkössijan saavutti Saksa.

## Kilpailujen kohokohtia
* Short track (lyhyen radan pikaluistelu), kumparelasku ja naisten ampumahiihto ensimmäistä kertaa mukana kisaohjelmassa.
* Norjalaiset maastohiihtäjät Björn Dählie ja Vegard Ulvang voittivat kumpikin kolme kultamitalia.
* Pikaluistelija Bonnie Blair voitti kultaa sekä 500 että 1 000 metrillä; Gunda Niemann voitti pisimmät matkat, 3 000 ja 5 000 metriä.
* Mäkihyppääjä Toni Niemisestä tuli kautta aikain nuorin miespuolinen olympiavoittaja talviolympialaisissa.
* Uusiseelantilaisesta Annelise Cobergeristä tuli ensimmäinen eteläiseltä pallonpuoliskolta kotoisin oleva talviolympialaisissa mitalin voittanut – hopeaa naisten pujottelussa.
* Kim Kihoon voitti kaksi kultaa short trackissa.

## Lähteet
Viena

**Viena** tai **Wiena** voi tarkoittaa seuraavia:

* Viena eli Vienan Karjala, historiallis-maantieteellinen alue Venäjän Karjalan pohjoisosassa
* Vienan lääni eli Arkangelin kuvernementti, hallintoalue Venäjällä 1784–1929, ulottui Vienan Karjalasta Uralille saakka
* Viena, suomalainen naisen etunimi
* Aputykkivene Viena, Suomen merivoimissa palvellut sota-alus
* *[[Viena (albumi)|Viena]]*, Värttinän albumi vuodelta 2015
* Viena tai Wiena, sukunimenä:
** Topias Wiena (s. 1996), suomalainen jalkapalloilija

## Katso myös
* Vienan Karjala, Petroskoissa ilmestynyt vienankarjalankielinen sanomalehti
* Vienanjoki, joki Venäjällä Arkangelin alueella
* Vienankannas, kannas Äänisen ja Äänislahden välissä Venäjällä
* Vienanlahti, Vienameren lahti Arkangelin alueella
* Vienanmeri, meri Luoteis-Venäjällä
Ponille kyytiä

***Ponille kyytiä*** () on kolmen brittiläisen naiskoomikon, Fiona Allenin, Doon Mackichanin ja Sally Phillipsin, vetämä televisiosketsisarja. Sitä esitettiin Britanniassa vuosina 1999–2003. Sarjalla oli 2,5 miljoonaa katsojaa.

Sarjalle on tyypillistä satiirinen, jopa karski huumori, joka viittaa usein seksuaalisuuteen mutta myös muihin arkielämän ilmiöihin kuten työpaikkakiusaamiseen. On väitetty, ettei miehillä olisi mitään mahdollisuutta käsitellä arkoja aiheita sarjan esittämällä tavalla.

Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV1. Sarjasta on julkaistu Britanniassa parhaat palat -valikoima-DVD, ja keväästä 2008 alkaen sarjan kolme tuotantokautta on julkaistu DVD:nä Suomessa, Norjassa, Tanskassa ja Ruotsissa.

## Palkinnot
* Emmy-palkinto: 1999, 2000.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Maakaasubussi

**Maakaasubussi** on linja-auto, joka käyttää polttoaineena maakaasua. Tyypillisiä tuntomerkkejä näillä busseilla ovat katon päällä oleva iso "kuhmu", eli maakaasusäiliö ja dieselmoottorin äänestä poikkeava matala hyminä. 

Maakaasubussien käyttö vähentää hiukkasten ja typen oksidien päästöjä sekä laskee liikenteen melutasoa verrattuna perinteisiin linja-autoihin. Maakaasubussien etuja ovat ympäristöystävällisyyden lisäksi alemmat käyttökustannukset ja haittoja puolestaan hankinta- ja huoltokustannukset. Maakaasubussi on noin 40 000 euroa kalliimpi kuin perinteinen dieselkäyttöinen linja-auto. Lisäksi haittapuoli on se, että maakaasu voi olla räjähdysherkkää sisätiloihin joutuessaan ja tämän johdosta maakaasubusseilla ei saa ajaa esimerkiksi Kampin keskuksen maanalaiselle linja-autoasemalle kuten Helsingin Kampin linja-autoasemalle. Maakaasun käyttäminen polttoaineena edellyttää myös korkeaa painetta kestäviä kaasusäiliöitä jotka ovat tilaavieviä, painavia ja kalliita. Saman toimintamatkan saavuttamiseksi maakaasubussien polttoainesäiliö vaatii kuusi kertaa suuremman tilavuuden verrattuna dieseltankkiin. 

## Maakaasubussit Suomessa

Maakaasubusseja oli Suomessa käytössä vain pääkaupunkiseudulla. Bussit tankattiin Helsingin Bussiliikenne Oy:n varikolla Ruskeasuolla, Pirkkolan tankkausasemalla tai tankkausasemalla Helsingin Malmilla, Tattarisuon teollisuusalueen tuntumassa.

Helsingin ensimmäiset maakaasubussit otti käyttöön Tammelundin Liikenne Oy vuonna 1996. Nämä bussit ovat liikennöineet Helsingin kaupungin alueella siitä alkaen. HKL-Bussiliikenne (nyk. Helsingin Bussiliikenne Oy) otti ensimmäiset maakaasubussit käyttöön vuonna 1998. Concordia Bus Finland sai kolme ainoaa maakaasubussiansa vuonna 2000. Ne poistettiin tammikuussa 2011. 11.8.2007 Helsingin sisäisessä liikenteessä oli käytössä 84 maakaasubussia, joista 62 kpl Helsingin Bussiliikenteellä, 11 kpl Tammelundin Liikenteellä ja loput Concordia Bus Finlandilla. Vuonna 2009 Helsingin Bussiliikenteellä oli 85 maakaasubussia.

Vuoden 2011 alussa Helsingin seudulla oli käytössä noin sata maakaasubussia, mutta maakaasubussien suosio oli laskussa muun muassa kiristyneen maakaasuverotuksen vuosi. Lopulta vuonna 2013 Helsingin Bussiliikenne Oy ilmoitti luopuvansa maakaasubusseistaan osana yhtiön säästöohjelmaa ja korvaavansa ne joko diesel- tai hybridikalustolla.

## Lähteet
Bob Dole

**Robert Joseph "Bob" Dole** (22. heinäkuuta 1923 Russell, Kansas, Yhdysvallat – 5. joulukuuta 2021 Washington D.C., Yhdysvallat) oli yhdysvaltalainen republikaanipuolueen poliitikko. Dole toimi Yhdysvaltain senaatin enemmistöjohtajana 1985–1987 ja 1995–1996 ja oli presidenttiehdokkaana vuoden 1996 presidentinvaaleissa.

Hän oli Kansasin osavaltion edustaja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1961–1969 ja Yhdysvaltain senaatissa vuosina 1969–1996. Hän oli republikaanisen puolueen virallisena valtakunnallisena ehdokkaana kahteen otteeseen, ensin Gerald R. Fordin varapresidenttiehdokkaana 1976 ja viisi vaalikautta myöhemmin presidenttiehdokkaana 1996, häviten molemmissa vaaleissa. Dole luopui poliitikonurastaan Bill Clintonin voitettua helposti vuoden 1996 presidentinvaalit.

Dolen oikea käsi halvaantui hänen taistellessaan Italiassa toisessa maailmansodassa. Hänen vaimonsa (vuodesta 1975) Elizabeth Dole on Yhdysvaltain entinen liikenneministeri (1983–1987) ja työministeri (1989–1990), joka on myös toiminut Yhdysvaltain senaatin jäsenenä, vuosina 2003–2009 Pohjois-Carolinan osavaltion edustajana. Dolen ensimmäinen vaimo oli Phyllis Holden, jonka kanssa hän oli naimisissa vuodesta 1948 vuoteen 1972, ja jonka kanssa hän sai yhden lapsen, vuonna 1954 syntyneen tyttären.

Dolella todettiin keuhkosyöpä alkuvuonna 2021. Hän kuoli sairauteensa 98-vuotiaana kotonaan Washingtonissa 5. joulukuuta 2021.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lasertykki

**Lasertykki** on kuvitteellinen laser-ase, jota käytetään usein tieteiskirjallisuudessa ja tietokone- ja videopeleissä. Lasertykkien toimintaperiaate vaihtelee usein. Joidenkin tykkien ampumat säteet tavoittavat kohteen välittömästi, kun taas jotkin säteet käyttäytyvät kuten luodit, eli lentävät suhteellisen hitaasti kohteeseen huolimatta siitä, että säteiden tulisi olla valoa ja siten liikkua valonnopeudella. 

Yhteistä lasertykkien säteille kuitenkin yleensä on se, että niiden lentorata on havaittavissa. Todellisuudessa lasersäde ei näy tyhjiössä, vaan se ilmenee vain osuessaan johonkin aineeseen joka heijastaa valoa; ilmakehässä ammuttu lasersäde näkyy ilmakehän epäpuhtauksien ja happimolekyylien ansiosta. Pitää myös ottaa huomioon, että on olemassa runsas määrä näkymättömällä aallonpituudella toimivia lasereita, esimerkiksi hiilimonoksidilaser, joilla saavutetaan huomattavasti suurempi hyötysuhde kuin näkyvän valon lasereilla.

Toisinaan lasersäteet kuvataan räjähtäviksi osuessaan johonkin. Tämä voisi tarkoittaa sitä, että kyseessä ei olisikaan laserase, vaan esimerkiksi pitkulaisen muotoinen ammus jotain hehkuvaa ainetta, esimerkiksi plasmaa.
Laakso

**Laakso** on suurehko, tavallisesti pitkänomainen maanpinnan laskeuma, jota rajoittaa ainakin kahdelta vastakkaiselta sivulta korkeammalla oleva maa. Laakso syntyy yleensä virtaavan veden tai jäätikön kaivertaessa kallioon uran. Laaksoa kutsutaan jokilaaksoksi, jos siinä virtaa edelleen joki.

Laaksot ovat aina olleet tärkeitä ihmisille etenkin niissä virtaavan joen vuoksi. Laaksojen reunat ovat myös suojelleet ihmisiä tuulelta ja muilta äärisäiltä sekä hyökkääjiltä.

Laaksot voidaan jakaa muotonsa perusteella V-laaksoihin, U-laaksoihin ja tasapohjaisiin laaksoihin.

V-laakso on kapea ja sen rinteet jyrkät. V-laakson synnyttää voimakas virta, joka kovertaa kallioon uran. V-laaksoja esiintyy vuoristoisilla seuduilla ja ylänköalueilla. Erityisen jyrkkäseinäistä, rotkomaista laaksoa kutsutaan kanjoniksi.

U-laaksossa on myös jyrkät rinteet, mutta ne loivenevat alhaalla, ja laakson pohja on leveä. U-laaksoja syntyy jokea tai V-laaksoa pitkin hitaasti liikkuvien jäätiköiden aiheuttamassa eroosiossa.

Tasapohjainen laakso on yleisin laaksotyyppi. Tasapohjaiset laaksot ovat vanhoja muodostelmia, jotka joki on aikoinaan kaivertanut. Ajan kuluessa niiden pohja on leventynyt ja joki on alkanut polveilla kun sen rinteet ovat murentuneet. Polveileva joki on edelleen leventänyt laaksonpohjaa. Tulvan sattuessa laaksosta tulee tulvatasanko.


LinvilleGorge.jpg|V-laakso Pohjois-Carolinassa
U-shaped valley at the head of Leh valley, Ladakh.JPG|U-laakso Himalajalla
Yosemite Valley from Wawona Tunnel view, vista point.jpg|Yosemitenlaakso Yosemiten kansallispuistossa
Fljótsdalur.jpg|thumb|Fljótsdalur on melko laakea laakso Itä-Islannissa
Engstligental.jpg|Engstligenin laakso Sveitsissä
Toggenburg mit Nesslau.jpg|Thurjoen laaksoa Sveitsissä
Egypt, Partly submerged palms above Nile dam, Upper Egypt.jpg|Niilin laakso tulvii


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hieromasauva

**Hieromasauva** eli **dildo** on yleensä siitintä muistuttava esine, jota käytetään seksuaalisen mielihyvän tuottamiseen. Hieromasauva työnnetään emättimeen, jossa sitä liikutellaan edestakaisin. Sillä voi myös hieroa esimerkiksi klitorista. Peräaukkoon työntäminen on yleisempää miesten käytössä eturauhasen erogeenisyyden vuoksi. Lisäksi hieromasauvoja käytetään parien välisissä seksileikeissä. Joskus hieromasauvoissa on myös moottori, tällöin kyseessä on vibraattori.

Hieromasauvoja on monenvärisiä, -hajuisia ja -makuisia. Jotkut niistä ovat myrkyllisiä niiden valmistuksessa käytettyjen materiaalien vuoksi. Terveydelle haitalliset ftalaattipitoiset hieromasauvat ovat tunnistettavissa kuvaustekstin perusteella. Käytössä tulee huomioida myös hygienia, useat dildot ovat vesipestäviä ja puhdistetavissa saippualla. Tarkemmat puhdistusohjeet löytyvät pakkauksista. Ftalaattipitoisten sauvojen valmistusaineiksi mainitaan usein jelly, geeli (gel) tai kumi (rubber). Ne voi tunnistaa myös hajun ja liukkaan öljymäisen pinnan perusteella. Turvallisia hieromasauvan materiaaleja ovat esimerkiksi ei-huokoiset materiaalit, kuten keramiikka, borosilikaattilasi ja ruostumaton teräs. Myös silikoni on turvallinen käyttää limakalvoilla, vaikka se virallisesti luokitellaankin huokoiseksi materiaaliksi. Keramiikka, borosilikaattilasi, teräs ja silikoni eivät vapauta haitallisia aineita eivätkä kerää pintaansa bakteereja. Ne ovat siis terveydelle turvallisia ja hygienisiä käyttää. Jotkin silikonit, kuten platinakovetteisen silikonin, voi puhdistaa jopa keittämällä. Hieromasauvan pituus voi vaihdella alle kymmenestä senttimetristä jopa puoleen metriin. Osa hieromasauvoista on varustettu vibraattorilla eli värinätoiminnolla. Joihinkin malleihin kuuluu myös lanteille kiinnitettävä vyö, jolloin yhdistelmää kutsutaan nimellä strap-on. Erityisesti naiset voivat simuloida penetraatiota yhdynnässä strap-onin avulla eri seksiasennoissa.

Ensimmäisen höyryvoimalla käyvän hieromasauvan keksi Yhdysvalloissa vuonna 1869 George Taylor.

## Kuvia

Kuva:Wibrator.jpg|Värinällä varustettu hieromasauva.
Kuva:Black-Dildo.jpg|Musta silikonista valmistettu hieromasauva.
Kuva:Double Dildo.jpg|Peniksen muotoinen kaksisuuntainen dildo.
Kuva:3-strap harness with orange dildo 01.jpg|Strap-on eli vyötärödildo.

## Väite vibraattorien käytöstä hysterian hoidossa
Usein siteerataan Rachel Mainesin väitettä (1998), että 1800-luvun lääkärit käyttivät jatkuvasti sähkövibraattoreita stimuloimaan orgasmin naispotilaille hoitaakseen näiden hysteriaa. Kaksi tutkijaa kävi läpi Mainesin kirjan viitteet, eikä löytänyt yhdestäkään niistä minkäänlaista todistetta väitteelle. He pitävät Mainesin kirjaa varoittavana esimerkkinä akateemisen laadunvalvonnan epäonnistumisesta. Jo aiemmin Mainesin väitteitä oli pidetty virheellisinä.

## Katso myös
* Seksiväline

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Georges Simenon

**Georges Joseph Christian Simenon** (13. helmikuuta 1903 Liège – 4. syyskuuta 1989 Lausanne) oli belgialainen kirjailija, joka kirjoitti ranskaksi. Hänet tunnetaan etupäässä komisario Maigret’stä kertovista salapoliisiromaaneistaan.

## Elämä

Simenon syntyi Liègessä Belgiassa ja toimi nuorena kotikaupungissaan toimittajana. Hän muutti Pariisiin vuonna 1922 ja alkoi välittömästi kirjoittaa erilaisia kertomuksia, aluksi kauhukirjallisuutta. Hän kirjoitti vielä tuolloin lähinnä salanimillä. Simenonin ensimmäinen varsinainen romaani, *Pietr-le-Letton* (Maigret ja latvialainen), ilmestyi vuonna 1930. Tämä oli hänen ensimmäinen Maigret-kirjansa. Hän kirjoitti Maigret'stä kertovia kirjoja aina vuoteen 1972 asti. Simenon kuoli Lausannessa Sveitsissä 86-vuotiaana.

## Esikuvat ja tuotanto
Ihmiskuvauksen mallia Simenon otti sekä ympäristöstään että maailmankirjallisuudesta: esikuvina voi nähdä Nikolai Gogolin ja Honoré de Balzacin. Hän oli jonkin aikaa työssä Pariisin rikospoliisissa. Toisen maailmansodan jälkeen Simenon alkoi matkustella laajalti eri maissa ja muuttikin ensin Yhdysvaltoihin ja myöhemmin Sveitsiin. Simenon on kuvannut Maigretin humanistiksi, joka ymmärtää ihmisten heikkouksia ja jonka myötätunto on pienen ihmisen puolella. Maigret-kirjojen rinnalla Simenon kirjoitti psykologisia romaaneja, joissa on usein mukana sortuminen yhteiskunnan lakien ulkopuolelle. Romaaneissaan Simenon kulkee eri maissa ja erilaisissa sosiaalisissa asemissa. Pääpaino on silti aina yksilössä, usein kriisiin ajautuneessa ihmisessä.

Myös Maigret-kirjoissaan Simenon kuvaa mitä erilaisimpia elinympäristöjä loistohotelleista köyhälistön kortteleihin. Hänen kirjoitustyylinsä on toteavaa ilman tehon tavoittelua tai dramaattisuutta. Alamaailman tunnelman hän pystyy luomaan käyttämättä alamaailman ilmaisuja. Hän ei myöskään esiinny sosiaalikriitikkona ja saarnaajana. Sen sijaan häntä on kutsuttu synkäksi kirjailijaksi ja skeptikoksi, mutta muutamissa teoksissaan hän silti kuvaa valoisaa, idealistista viattomuutta tai epäitsekästä rakkautta.

## Simenon Suomessa
Maigret-romaaneja on julkaistu suomeksi vuodesta 1953 alkaen. Suurimpaan painosmäärään on yltänyt teos *Sairaalan kellot*.

## Teokset

Georges Simenon oli 1900-luvun määrällisesti tuotteliaimpia kirjailijoita: hän kirjoitti yli 400 romaania tai novellia ja kirjoitti työskennellessään noin 70 sivua päivässä.

Vaikka monet romaanit – varsinkin Maigret’n uraa käsittelevät – olivat hyvinkin kaavamaisia, arvostelijat eivät koskaan leimanneet Simenonia roskakirjailijaksi. Häntä pidetään edelleenkin erinomaisena todellisen elämän tunteen ja tunnelman luojana. Simenonin kirjoja on käännetty 55 kielelle ja niitä on myyty kansainvälisesti yli 1,4 miljardia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Georges Simenon 1903-1989 , DekkariNetti
*Timonen, Lauri: ”Vasenkätisiä varjoja – lyhyt katsaus Simenon-filmatisointeihin”. *Filmihullu* 3/2014.
Naboo

**Naboo** on fiktiivinen planeetta George Lucasin luomassa Star Wars -elokuvasarjassa. Suurin osa sen pinnasta on metsien, laaksojen ja järvien peittämää kaunista aluetta, ja siellä oli muutamia kaupunkeja. Pääkaupunki on nimeltään Theed. Planeetalla on myös vedenalainen, itsenäistynyt kaupunki Otoh Gunga, gunganeiden pääkaupunki. Sanalla "naboot" tarkoitetaan Naboon tavallisia ihmisiä tai kaupunkeja. Naboolla ei ole kiinteää ydintä, vaan se koostui vesistöistä ja tunneliverkostoista. Vaikka suurin osa Naboon eläimistä ovat rauhallisia, niin valtamerissä on uhkaavia saalistajia. Se on Padmé Amidalan, Palpatinen ja Jar Jar Binksin kotiplaneetta.

## Kuvaus
Naboo on keskikehällä sijaitseva maalais- ja suoplaneetta, jota asuttivat sekä gunganien rotu ja vaaleilla valitun monarkin hallitsema ihmiskuningaskunta. Planeetan rakenne oli hyvin erilainen muihin verrattuna, koska sillä ei ollut kiinteää ydintä, vaan se koostui tunneliverkostoista, kivikappaleista ja tulvivista luolista. Naboon pinta koostui laajasta joukosta erilaisia maisemia, laaksoista ja ruohoisista kukkuloista soisiin järviin. Naboota pidettiin luonnollisten piirteidensä lisäksi klassisen kauneuden planeetaksi. Planeetalla asui paljon rauhallisia eliöitä, mutta valtamerissä eli paljon saalistavia petoja, kuten sando-merihirviöitä.

## Esiintymiset
* Star Wars: Episodi I – Pimeä uhka
* Star Wars: Episodi II – Kloonien hyökkäys
* Star Wars: Episodi III – Sithin kosto
* Star Wars: Battlefront
* Star Wars: Battlefront II 
* Star Wars: Battlefront II 

## Aiheesta muualla
Naboosta Jedipediassa
Linus (paavi)

**Pyhä Linus** oli katolisen kirkon käsityksen mukaan kirkon toinen paavi, Pyhän Pietarin seuraaja. Hänen arvioidaan tulleen paaviksi noin vuonna 67 ja kuolleen noin vuonna 79. Linus lienee tullut Rooman piispaksi keisari Neron valtakautena, mutta todennäköiseti hänen aikanaan ei vielä käytetty arvonimeä *paavi*. Pyhä Linus on mahdollisesti ollut silloisen Rooman seurakunnan johtoryhmän jäsenenä mutta ei ole enempää tietoa, asetettiinko hänet muiden yläpuolelle tuolloin. Rooman piispa alkoi kuitenkin erottua muiden piispojen joukosta vasta 200-300 luvulla.

Hänestä ei tiedetä oikeastaan yhtään mitään. Ei ole löydetty yhtään historiankirjoitusta, jonka hän olisi kirjoittanut tai josta olisi kirjoitettu hänen elinaikanaan. Harvat häntä käsittelevät lähteet on kirjoitettu kymmeniä vuosia hänen kuolemansa jälkeen ja niissä hänet mainitaan vain ohimennen. Ensimmäisenä hänet mainitsi kirkkoisä Irenaeus n. vuodelta 180" .Irenaeus luokitteli  Linuksen  ensimmäiseksi Rooman piispaksi. Hieronymus on esittänyt Linuksen  "ensimmäiseksi sen jälkeen, kun Pietari oli vastuussa Rooman kirkosta" .  Vielä ongelmallisempaa on, että eri lähteissä ohimennen mainitut perusasiat ovat ristiriidassa keskenään: edes Linuksen syntymävuotta ei pystytä määrittelemään niiden perusteella kymmenenkään vuoden tarkkuudella.

Linus-niminen henkilö mainitaan myös Uudessa testamentissa, Paavalin toisessa kirjeessä Timoteukselle.  Vanhalla ajalla muun muassa kirkkoisä Irenaeus väitti, että kyseessä on sama Linus, josta myöhemmin tuli Rooman piispa. Tämä ei kuitenkaan ole varmaa, vaan kyseessä saattaa olla muukin saman niminen henkilö.

## Lähteet
*
### Viitteet
Nelitahtimoottori

**Nelitahtimoottori** on muun muassa lähes kaikissa nykyautoissa käytettävä polttomoottorityyppi. Nimi tulee neljästä moottorin toimintavaiheesta, jotka toistuvat moottorin käydessä. Nelitahtimoottori voi toimia joko otto- tai dieselprosessilla. 

Nelitahtimoottorin periaatteen kuvasi ensimmäisenä Alphonse Beau de Rochas vuonna 1862 myönnetyssä patentissa. Myös itävaltalaisen kellosepän Christian Reithmannin sanotaan patentoineen nelitahtisen moottorin 1860-luvun alussa. Saksalainen Nikolaus Otto kehitti Étienne Lenoirin kaasumoottorin pohjalta vuonna 1876 otto-sykliä käyttävän nelitahtimoottorin. Beau de Rochasin patentti löydettiin vuonna 1884, ja Otton saksalainen patentti mitätöitiin. Ottoa pidetään kuitenkin yleisesti nelitahtimoottorin keksijänä, koska hänen työnsä osoitti uuden moottoritekniikan mahdollisuudet.

Nelitahtimoottorin haittana kaksitahtimoottoriin nähden on monimutkaisempi rakenne ja siten suurempi paino. Nelitahtisen ottomoottorin etuna kaksitahtimoottoriin on parempi hyötysuhde ja puhtaammat pakokaasupäästöt, sillä nelitahtimoottorissa polttoaineen ja ilman seos ei juuri ollenkaan sekoitu pakokaasuihin. Tämän vuoksi polttoaineen palaminen on puhtaampaa ja tehokkaampaa kuin kaksitahtimoottorissa. Kaksitahtisissa dieselmoottoreissa polttoaineen huuhteluhäviötä ei esiinny. 

Nelitahtimoottorin kaasunvaihto on yleensä paremmin hallittavissa kuin kaksitahtimoottorin, koska venttiilien ajoitus ja nousu voidaan suunnitteluvaiheessa määrätä suhteellisen vapaasti. Sen sijaan mäntäohjattu kaksitahtikone on vaikeampi suunnitella siten, että saavutetaan riittävä tehollinen puristussuhde, riittävä täytös ja kunnollinen huuhtelu. Nelitahtimoottorin ominaisuuksia on myös helppo muokata jälkikäteen venttiilien ajoitusta tai nostokäyrää muuttamalla esimerkiksi vaihtamalla nokka-akseli. Nokka-akseleita pyöritetään uusissa moottoreissa jakohihnan tai jakoketjun avulla. 



Alkuasetelma, imutahti ja puristustahti.  



Polttoaineseoksen syttyminen, työtahti ja poistotahti.

## Katso myös

*Kaksitahtimoottori
*Viisitahtimoottori
*Rivimoottori
* Bokserimoottori
* R3-moottori
* R5-moottori
* Tähtimoottori
* V-moottori
* Wankelmoottori
* Monimäntämoottori

## Lähteet
Guanako

**Guanako** (*Lama guanicoe*) on kamelien heimoon kuuluva eteläamerikkalainen nisäkäslaji. Luonnonvarainen guanako on kesyn laaman kantamuoto. Guanako on laumaeläin, joka liikkuu jopa satapäisinä ryhminä. Guanako on tapiirin ohella Etelä-Amerikan suurin maaeläin.

## Ulkonäkö ja koko
Guanakon säkäkorkeus on noin metrin ja paino 80–120&nbsp;kg. Kuten laamalla, guanakonkin turkki muodostuu alus- ja päällyskarvasta. Turkki on selästä punertavankeltainen, alempaa vaaleampi ja jalat ovat osin lähes valkoiset.

## Levinneisyys
Guanako elää Etelä-Amerikan länsiosan vuoristoissa ja tasangoilla. Levinneisyysalue ulottuu mantereen eteläkärjestä Tulimaasta Argentiinan ja Chilen kautta aina Perun Andien rinteille asti.

Guanakon elinalue on supistunut ja pirstoutunut, mutta niiden kokonaismäärä on kuitenkin yli puoli miljoonaa yksilöä, Noin 90 % populaatiosta elää Argentiinassa.

## Ravinto ja elintavat
Guanakon elinalue ulottuu merenpinnan tasosta aina 4&nbsp;000 metrin korkeuteen asti. Ravinto vaihtelee asuinpaikan korkeuden mukaan. Andeilla guanako syö pääasiassa ruohoa, mutta alempana tasankoalueella myös puiden ja pensaiden lehtiä. Kuivilla seuduilla guanako selviää juomatta pitkiä aikoja, sillä se saa tarvitsemansa veden ravinnostaan.

Guanako synnyttää joka vuosi, ja se imettää vasaansa noin puoli vuotta. Guanakon vasa on melkein heti syntymänsä jälkeen ihmistä nopeampi.

Guanakon karvasta valmistetaan korkealuokkaisia neuleita sekä päällystakki- ja peitekankaita.

## Lähteet
*