open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Wow!

**Wow!** on peruskoulun englannin kielen opetukseen tarkoitettu kirjasarja. Kirjasta on tehty Study Book (lukukirja) ja Busy Book (tehtäväkirja). Jokaista kirjaa on tehty peruskoulun luokille 3, 4, 5 ja 6.

Kirjasarjan kolmannen luokan kirjassa Chris-niminen poika seikkailee Ice Cream Islandilla (Jäätelösaari). Neljännen luokan oppikirjassa Chris muuttaa Windsoriin ja tutustuu siellä asuviin lapsiin. Kuudennen luokan oppikirjasta Chris poistuu kokonaan. Viidennellä luokalla päähenkilöt ovat East Bridgfordissa asuvat Keith, Linda, Molly ja Jerry.

Kirjasarjaan kuuluu myös äänilevy, jossa ovat kaikki kappalaiden sanat, kappale ja extrat. Opettajan levy on hieman erilainen, joka sisältää myös tehtäviä.
Äänikirjat on tehty järjestyksessä vuosina 2002-2006.

Jokaisessa lukukirjassa (Study Bookissa) on noin 20 kappaletta ja noin joka neljännen kappaleen välillä on tarkoitus pitää koe. Ennen koetta Busy Bookissa (tehtäväkirjassa) on 3-5 Remember? -sivua, joissa kerrataan koealuetta. Viidennen luokan kirjassa on lisäksi Reading Corner -sivuja Remember? -sivujen yhteydessä. Näillä sivuilla opetellaan tuntemaan Britteinsaarten kaikki osat.

Sekä kaikkien luokkien Busy Bookin että Study Bookin lopussa on sanasto, joka Study Bookissa on sekä suomi-englanti- että englanti-suomi-muodoissa. Busy Bookissa on vain suomi-englanti-sanasto.
Tomáš Jaško

**Tomáš Jaško** (s. 9. joulukuuta 1983 Bratislava, Tšekkoslovakia) on slovakialainen  jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan oikea laitahyökkääjä. 

Jaško on HC Slovan Bratislavan kasvatti. Hän pelasi ensimmäisen pääsarjaottelunsa Slovakian Extraligassa kaudella 2000–2001. Kaudeksi 2002–2003 Jaško siirtyi Pohjois-Amerikan USHL-sarjaan, mutta palasi seuraavaksi kaudeksi Eurooppaan Itävallan pääsarjaan. Seuraavat kolme kautta Jaško edusti kolmea eri seuraa Slovakian Extraligassa. Kaudeksi 2007–2008 Jaško siirtyi Mestis-sarjaan Lempäälän Kisan joukkueeseen.

Kaudella 2008–2009 Jaško aloitti Kiekko-Vantaassa, mutta siirtyi SaiPaan kesken kauden Mestiksen maalipörssin johtajana. Jaško pelasi SaiPassa myös koko kauden 2009–2010 ja osan kautta 2010–2011. Joulukuussa 2010 hän siirtyi HK ŠKP Popradiin. Hän palasi Mestikseen Mikkelin Jukureihin tammikuussa 2011. Kaudet 2011–2012 ja 2012–2013 Jaško pelasi Kazakstanin mestaruussarjassa edustaen HK Saryarka Karagandaa ja Aristan Temirtauta.

Kazakstanista paluun jälkeen Jasko on jatkanut pelaamista Slovakian kolmannella sarjatasolla HC Bratislava B -joukkueessa. Kauden 2015-2016 aluksi hän kävi yhden ottelun mittaisella visiitillä Itävallan neljännen sarjatason EHC Wiener Wölfe joukkueessa.

## Muuta
Jaško puhuu täydellistä suomea. Hänen isänsä on valmentaja ja entinen jääkiekkoilija Ján Jaško.

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Too Late... No Friends

**Too Late... No Friends** on alternative rock -yhtye Gobin ensimmäinen täyspitkä albumi, joka julkaistiin vuonna 1995 Mint Recordsilla. Levy uudelleenjulkaistiin vuonna 2000 Nettwerk/Landspeedillä. 

Albumilta julkaistiin yhteensä neljä singleä.

## Kappalelista
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# "Hey Stephanie" (The Smugglers cover)

## Kokoonpano
* Tom Thacker - laulu kappaleissa 1, 3, 5, 6, 8, 12, 13, 15, 17 & taustalaulu, kitara & rytmikitara
* Theo Goutzinakis - laulu kappaleissa 2, 4, 7, 8, 9, 10, 14, 16, 18, 19, 20  & taustalaulu, kitara & rytmikitara
* Patrick "Wolfman Pat" Paszana - rummut, taustalaulu
* Jamie Fawkes - basso
* Ian Assbury - tamburiini kappaleessa "Marlena"
Nikhaka

**Nikhaka** on pienikokoinen tykki. Nimitystä käytetään vanhanaikaisen irtoruudilla ladattavan tykin pienimmistä malleista. 

Nikha'an koko vaihteli 0,5–3 naulaan. Näitä tykkejä käytettiin etupäässä pursissa ja barkasseissa yleensä keulaan asennetuina.  Myös laivoissa ne olivat tavallisia: niitä käytettiin etupäässä lähitaistelussa. 

Asetyyppi siirtyi merkinantokäyttöön räjähtävien ammusten yleistyessä, ja sellaisessa sitä käytetään edelleen. Esimerkiksi majakkalaiva Helsingissä käytettiin tällaista tykkiä sen palveluskauden loppuun. Tykki on säilynyt ja museoitu aluksen mukana; se on ampumakunnossa ja sillä ammutaan merkkilaukauksia erikoistilaisuuksissa. 

Muutamat erikoistuneet aseiden valmistajat tekevät edelleen vanhanmallisia nikhakoja. Ne ovat osittain koriste-esineitä, mutta mustaruutiaseiden harrastajia varten niistä tehdään myös ampumakelpoisia kappaleita. Tällaisten asemallien lupakäytäntö on hyvin tiukka ja vaatii pitkäaikaista harrastusta. 

Tykistä on olemassa myös nykyaikaistettu versio, joka ladataan haulikon panoksilla. Näillä tykeillä ammutaan mm. purjehduskilpailujen lähtö- ja merkkilaukauksia. 

## Lähteet
*
Jyrsintä

**Jyrsintä** on lastuava työstömenetelmä. Konepajojen yleisimmät jyrsinkonetyypit ovat polvityyppiset, runkotyyppiset, kopiojyrsinkoneet ja koneistuskeskukset.

## Käsikäyttöiset jyrsimet
Käsiyläjyrsintä nimensä mukaisesti liikutellaan käsin. Sitä kutsutaan myös yläjyrsimeksi.

## Polvityyppiset jyrsinkoneet
Taso- ja yleisjyrsintäkoneiden kara on vaakasuora. Perinteisen yleisjyrsinkoneen pöytä on käännettävissä pystyakselin ympäri. Perinteisessa polvityyppisessä jyrsinkoneessa työkappale suorittaa kaikki syöttöliikkeet. Sen rinnalle on kehitetty konetyyppi, jossa poikittaisliikkeen suorittaa rungon päällä olevilla johteilla oleva karalaatikko. Jos karapää on kiertyy niin, että se saadaan sekä pysty- että vaakasuoraksi, kutsutaan tätäkin konetyyppiä yleisjyrsinkoneeksi. Siinä pöytä ei ole kääntyvä. Kun karan tai pöydän käännettävyyttä on lisätty edellä mainitusta, kyseessä on työkalujyrsinkone. Polvityyppisen jyrsinkoneen paras ominaisuus on sen käytettävyys käsikäyttöisenä. Automatisoitavaksi se soveltuu huonommin kuin muut konetyypit.

Kaiverruskoneet ovat kevytrakenteisia polvityyppisiä jyrsinkoneita. Kara on kiinnitetty pantografivivustoon. Mallikappaleen muoto kopioidaan käsisyötön avulla työstettävään kappaleeseen ilman servomekanismeja.

## Runkotyyppiset jyrsinkoneet
Runkotyyppisen jyrsinkoneen pöydän korkeutta ei voi säätää. Tästä syystä niitä on pidetty aiemmin vähemmän käteväkäyttöisinä kuin polvityyppisiä jyrsinkoneita. Runkotyyppisen jyrsinkoneen pöytä on tukeva ja säilyttää hyvin tarkkuutensa. Tämän vuoksi numeeriset jyrsinkoneet sekä työkalu- ja työkappalevaihtajalla varustetut kehitelmät, koneistuskeskukset ja valmistusjärjestelmien koneet ovat usein runkotyyppisiä. 

Jos runkotyyppisen jyrsinkoneen pöytä on kohtalaisen pitkä, sitä kutsutaan yleisesti pitkäjyrsinkoneeksi. Rajana sille onko kyseessä runkotyyppinen- vai pitkäjyrsinkone pidetään sitä, onko kyseessä monipuolinen työstö (runkotyyppinen) vai pelkän pitkittäisliikkeen käyttö jyrsintäsyöttöliikkeenä (pitkäjyrsinkone). Tämän tyypin avomallisia koneita, joissa puomi kulkee pöydän päällä kutsutaan usein CNC-routereiksi.

Suuri runkotyyppinen jyrsinkone voi olla rakenteeltaan myös sellainen, että kappale ei liiku lainkaan työstön aikana, vaan pitkittäisliikkeen suorittaa  portaali. Edut ovat tukeva pöytä (lattia), helppo kappaleen vaihto toista lastuttaessa ja pieni tilan tarve.

Koneen NC-ohjaus suoritetaan tyypillisesti joko PC-pohjaisella ohjelmistolla (esim. ncstudio) tai erillisellä ohjausjärjestelmällä.

## Lähteet
*Ihalainen, Aaltonen, Aromäki, Sihonen. Valmistustekniikka 487. Hakapaino Oy. Helsinki 2003.
Plasmaleikkaus

**Plasmaleikkaus** on metallien leikkaamisen kehitetty valmistustapa. Se on kehitetty kun on haluttu löytää leikkausmenetelmä myös sellaisille materiaaleille, joihin ei tavallinen polttoleikkaus riitä. Tällaisia materiaaleja ovat muun muassa ruostumaton teräs, alumiini ja kupari. Leikkausmenetelmällä voidaan leikata jopa 160 millimetriin asti.

Plasmalla tarkoitetaan korkeaan lämpötilaan kuumennettua sähköä johtavaa kaasua ja sen tehtävänä leikkausprosessissa on perusaineen sulatus ja sen kuljettaminen pois leikkausrailosta. Lähes aina plasmaleikkaus on sulatusleikkausta, jossa leikattavaan kappaleeseen sulatetaan railo. Soveliaita plasmakaasuja ovat argon, vety, typpi ja niiden seokset sekä myös paineilma ja happi.

Plasmaprosessi käyttää keskitettyä sähköistä valokaarta, joka korkealämpötilaisen plasmasäteen avulla sulattaa materiaalin. Menetelmällä voidaan leikata kaikkia sähköäjohtavia materiaaleja. 

Plasmaleikkauksen jälki näyttää usein paremmalta kuin laserleikattu osa, mutta laserleikkurin mekaaninen tarkkuus on tavallisesti noin kymmenen kertaa parempi verrattuna plasmaleikkuriin.

## Lähteet
*http://www.esab.com/fi/fi/education/plasmaleikkaus.cfm
Mallipohja

**Mallipohja** on valmis hahmotelma tekstitiedostolle tai muulle teokselle, jonka on tarkoitus nopeuttaa työskentelyä. Mallipohjassa on valmiina oletuksena olevat osat, joiden lisäksi mallipohjaa voidaan muokata halutuksi ja siihen voidaan lisätä osia.

Esimerkiksi liikekirjeillä voi olla tekstinkäsittelyohjelmassa mallipohja, jossa yrityksen nimi, osoite ja logo ovat valmiina. Kun yrityksen työntekijä kirjoittaa kirjeen yrityksen nimissä, hänen ei tarvitse joka kerta uudestaan kirjoittaa yrityksen tietoja asiakirjaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Featured categories Officen ilmaisia mallipohjia. 
* Most popular Templates  LibreOfficen mallipohjia 
* Microsof: Word-asiakirjan tallentaminen mallina 
* Tarjouspohja – Excel pohja ja tarjouksen tekeminen – ohjeet
* Ansioluettelo eli CV
How Far Shallow Takes You

**How Far Shallow Takes You** on alternative rock-yhtye Gobin toinen täyspitkä albumi, joka julkaistiin 24. marraskuuta 1998 Fearless Recordsin avustamana. Se uudelleenjulkaistiin 8. joulukuuta 1998 Landspeed Recordsilla Gobin ja Fearless Recordsin ristiriidan takia. Albumi uudelleenjulkaistiin Nettwerk Managementillä, kummatkin versiot, Landspeedin ja Nettwerkin sisälsivät seitsemännentoista kappaleen, "All We Are". Amerikkalainen julkaisuversio myös sisälsi Rolling Stones-cover Paint It Blackin ja toisenlaisen version kappaleesta "What To Do". "What To Do" ja "Beauville" julkaistiin levyltä singleinä.

## Kappalelista
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Theo Goutzinakis – laulu, taustalaulu, kitara
* Tom Thacker – laulu, taustalaulu, kitara
* Craig Wood – basso, taustalaulu
* Gabe Mantle – rummut, taustalaulu
* The Greek – taustalaulu
* The Hick – taustalaulu
* The Shrimp – taustalaulu
* The Kid – taustalaulu
* Howdy Doody – taustalaulu
Eddy Ferhi

**Eddy Ferhi** (s. 26. marraskuuta 1979) on ranskalainen, Charentonissa syntynyt jääkiekkoilija, jonka pelipaikka on maalivahti. Ferhi on pelannut muun muassa Anaheim Ducksin farmiseurassa, Cincinnati Mighty Ducksissa.

Kotimaassaan Ferhi on edustanut joukkueita nimeltä Anglet Hormadi Élite sekä Brûleurs de Loups de Grenoble, jota nykyisin Ferhi edustaa.

Ferhi on edustanut Ranskaa jääkiekon MM-kisoissa useasti. Viimeisin MM-turnaus johon Ferhi valittiin oli MM-turnaus 2010, jossa hän toimi Ranskan kakkosmaalivahtina.

## Aiheesta muualla
* The Internet Hockey Databese
* Eliteprospects.com
Sporttipassi

**SporttiPassi** (nykyään Epassi) on sähköinen liikuntaseteli, joka on kehitetty työnantajien tarjoaman verottoman liikuntaedun maksuvälineeksi. Idean sähköisestä liikuntasetelistä keksi yhtiön toinen perustaja Tommy Sarja.

Palvelu on lanseerattu työpaikkaliikunnan kehittämiseksi. Sporttipassin tarkoitus on "työntekijöiden hyvinvoinnin lisäämien, kannustaminen ja palkitseminen osallistumalla liikunta- ja kulttuuriharrasteiden ja penkkiurheilun kustannuksiin".

Mobiililippu on tekstiviestilippu, joka tilataan soittamalla. Se poikkeaa oleellisesti setelijärjestelmistä siinä, että työnantajia laskutetaan vain todellisesta käytöstä. Käyttöä voidaan seurata reaaliaikaisesti.

Sporttipassi sopii urheilu- ja kulttuuripääsylippujen maksuun. Sen käyttöä valvoo työnantaja, jonka tulee kertoa verottajalle, kuka on käyttänyt palvelua ja millä euromäärällä.

Myöhemmin järjestelmästä kehitettiin henkilöstöetujen mobiilimaksutapa, jolla maksu tehdään puhelinsovelluksella. 

## Epassi ja Smartum

Syyskuussa 2024 tiedotettiin Epassin (ent. Sporttipassi) ja Smartumin yhdistymisestä, jolloin Smartum siirtyi osaksi Epassi Groupia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
SporttiPassi
Kaliumkromaatti

**Kaliumkromaatti** (K2CrO4) on kaliumkationien ja kromaattianionien muodostama ioniyhdiste. Ainetta esiintyy luonnossa harvinaisessa tarapasaiittimineraalissa, jota tavataan toisinaan nitraattiesiintymien läheltä Atacaman autiomaassa 

## Käyttö
Kaliumkromaattia käytetään muun muassa indikaattorina määritettäessä kloridi-ionipitoisuutta saostustitrauksella . Tutkittavaa liuosta titrattessa hopeanitraatilla saostuu ensin niukkaliukoisempi hopeakloridi ja sen jälkeen kellanpunainen hopeakromaatti..

## Turvallisuus
Kaliumkromaatti on hapettava aine. Kaliumkromaatti aiheuttaa oireita hengitettynä tai joutuessaan kosketuksiin ihon kanssa. Aineen on todettu oleva karsinogeeninen ja mutageeninen. Aine on myös myrkyllistä ympäristölle ja luokitellaan useiden muiden kromaattien tavoin ongelmajätteeksi 

## Lähteet
Mannesmann-valssaus

**Mannesmann-valssaus** on saksalaisten Mannesmann-veljesten kehittämä valmistustekniikka, jolla valmistetaan saumatonta rautaputkea. Mannesmann-valssauksessa hehkuva metallikanki valssataan ristivalsseilla, jolloin se tulee ontoksi. Näin saatu paksuseinäinen putki valssataan Mannesmannin kiekko- tai pilgerschrittvalsseilla ohutseinäiseksi ja sileäpintaiseksi putkeksi. 

## Lähteet
* Pieni tietosanakirja 
* E. Ihalainen – K.Aaltonen – M.Aromäki – P.Sihvonen: Valmistustekniikka  487; s. 342-343
Heartless (Kanye Westin kappale)

**Heartless** on rap-artisti Kanye Westin toinen single hänen neljänneltä studioalbumiltaan *[[808s & Heartbreak]]*. Single julkaistiin 4. marraskuuta 2008. West ei räppää singlellä lainkaan, vaan laulaa sen käyttäen autotune-efektiä, aivan kuten ensimmäisenkin singlen Love Lockdownin. Heartlessista on julkaistu myös musiikkivideo. The Fray on tehnyt kappaleesta cover-version.
Haka (tanssi)

**Haka** on maorien perinteinen seremoniallinen tanssi. Se voidaan esittää esimerkiksi tervetulotoivotuksena tai viihdytykseen juhlissa. Esitykseen kuuluu tanssin lisäksi ilmeet ja ääntely sekä myös jalkojen tömistäminen ja nyrkkien sekä käsien taputtaminen eri paikoille kehoa esim. reisille tai rintakehään. 

Erilaisia hakoja on paljon, mutta tunnetuimmat niistä ovat *whakatū waewae*, *tūtū ngārahu* ja *peruperu*, joista jälkimmäinen on sotatanssi. Se esitettiin ennen taistelua vihollisen pelottamiseksi, tanssiin liittyivät äärimmäiset ilmeet kuten kielen ulos työntäminen, irvistäminen ja aseiden heiluttelu. Tūtū ngārahu ja whakatū waewae esitetään ilman aseistusta, niissä tanssijalla on vapaus päättää liikkeistään, kun taas peruperussa jokaisen tanssijan liikkeiden pitää olla yhteneviä.

Tunnetuin haka on Uuden Seelannin rugby union -joukkueen All Blacksin esittämä haka *Ka Mate*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Haka - a New Zealand icon
*Maorikansanedustajat protestoivat hakalla Uuden-Seelannin parlamentissa
Ammunta kesäolympialaisissa 1988 – naisten 10 metrin ilmakivääri

**Naisten 10 m ilmakivääri** ammuttiin 18. syyskuuta. Kilpailun voitti Neuvostoliiton Irina Šilova tuloksella 498.5 (395+103.5). Hän oli Soulin kisojen ensimmäinen olympiavoittaja. Vuoden 1988 olympiafinaali aloitti perinteen, jossa kesäolympialaisten ensimmäinen kultamitali on aina jaettu naisten 10 metrin ilmakiväärissä. 

Peruskilpailun jälkeen kilpailua johtivat tasatuloksella 395 Irina Šilova, yhdysvaltalainen Launi Meili ja kiinalainen Zhang Qiuping. Finaalin lähdettäessä asetelmat olivat tasaiset, koska kaikki finalistit olivat kahden pisteen sisällä. Finaalissa peruskilpailun jälkeen johtaneista vain Šilova kesti finaalin paineet ja ampui toiseksi parhaan finaalin 103.5. Parhaiten finaalissa menestyi Saksan liittotasavallan Silvia Sperber, joka nousi finaalisarjallaan 104.5 pistettä seitsemänneltä sijalta hopealle. Pronssia ampui toinen neuvostoliittolainen Anna Maluhina.

Kilpailussa Suomea edustivat Pirjo Peltola ja Sirpa Ylönen. Peltola pääsi finaaliin viimeisena ampujana tuloksella 393 pistettä. Finaalissa hän ampui 100.6 pistettä ja sijoittui kokonaistuloksella 493.6 viidenneksi. 
Suomen toinen edustaja Sirpa Ylönen, joka on vuoden 1982 Caracaksen maailmanmestari pienoiskiväärin makuusta, karsiutui finaalista tuloksella 377, joka oikeutti vasta jaettuun 41. sijaan. 

## Peruskilpailu

## Finaali

## Lähteet
*
*
Pikkulurikki

**Pikkulurikki** (*Glossopsitta pusilla*) on Kaakkois-Australiassa elävä kaijalaji.

## Koko ja ulkonäkö
Pikkulurikin pituus on noin 15 cm ja paino 30–50 g. Kooltaan se on selvästi myskilurikkia pienempi. Sen höyhenpuvun yleisväri on vihreä, naama on punainen. Nokka on musta, iiris oranssinkeltainen ja koivet vihertävän harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuoren linnun nokka on oliivinruskea ja iiris ruskea, ja naaman punainen väri on himmeämpää.

## Esiintyminen
Pikkulurikki elää Kaakkois-Australiassa ja Tasmaniassa. Lajin elinympäristön laajuus on 100&nbsp;000–1&nbsp;000&nbsp;000 neliökilometriä ja sen populaation koko on luultavasti yli 100&nbsp;000 yksilöä. Laji on taantunut metsien hakkuiden seurauksena ja on paikoin uhanalainen. Pikkulurikkia pidetään harvoin Australiassa vankeudessa lemmikkilintuna.

## Elinympäristö
Pikkulurikit asuvat alavilla mailla, sekä metsissä että aukeilla tai puoliaukeilla alueilla kaikkialla siellä missä on kukkivia tai hedelmiä kantavia puita tai pensaita. Ne viihtyvät myös esikaupunkien puistoissa ja kadunvarsien puissa. Pikkulurikit lyöttäytyvät usein myskilurikkien seuraan. Ruokailevat parvet ovat äänekkäitä ja näkyviä.

## Lisääntyminen
Pikkulurikin pesintää tapahtuu tavallisesti elokuusta tammikuulle, mutta esiintymisalueen pohjoisosissa se voi alkaa jo toukokuussa. Pesä on joko puunrungon tai paksun oksan kolossa, yleensä veden äärellä kasvavassa eukalyptuksessa. Pesintä tunnetaan vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Naaras munii kolmesta viiteen munaa. Muna on kooltaan 19,5*16,4 mm. Naaras hautoo noin 20 päivää ja pesäpoikasaika on noin kuukausi.

## Ravinto
Pikkulurikit syövät pääasiassa eukalyptusten mettä ja siitepölyä, jota ne harjaavat erikoisella kielellään. Ne voivat syödä myös hedelmiä, siemeniä ja hyönteisiä. Ruokaillessaan ne ovat hyvin kesyjä.

## Lähteet

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
* World Parrot Trust
Televiestintä

**Televiestintä** eli **kaukoviestintä** tarkoittaa apuvälineiden välittämien signaalien avulla tapahtuvaa viestintää. Nykyisin televiestinnällä tarkoitetaan yleensä tietoliikennettä eli digitaalista sähköistä viestintää. Sähköisen viestinnän varhaisin muoto oli 1800-luvun alkupuolella kehitetty lennätin. Nykyisin tärkeimpiä televiestinnän muotoja ovat televisio, radio, puhelin ja internet. Televiestintä on yhä tärkeämpi osa maailmantaloutta; vuonna 2006 televiestintäteollisuuden kokonaisliikevaihto oli arviolta 1,2 triljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Sähköiset televiestintälaitteet voidaan jaotella analogisiin ja digitaalisiin. Usein ne toimivat jonkinlaisen kiinteän tai langattoman verkon yhteydessä.

## Katso myös
* Tietoliikenne
* Viihde-elektroniikka
* Verkkovierailu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vaimo ja sihteeri

**Vaimo ja sihteeri** (; lyhennettynä *Wife vs. Secretary*) on vuonna 1936 ilmestynyt yhdysvaltalainen draamakomediaelokuva, jonka on ohjannut Clarence Brown. Päätähtinä ovat Clark Gable, Jean Harlow ja Myrna Loy. Sivuosissa ovat muiden muassa May Robson, George Barbier ja James Stewart.

Norman Krasna, John Lee Mahin ja Alice Duer Miller käsikirjoittivat elokuvan Faith Baldwinin samannimisen romaanin pohjalta. *Vaimo ja sihteeri* on mustavalkoinen ja pituudeltaan 88 minuuttia, eli tunti ja 28 minuuttia. *Vaimo ja sihteeri* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 28. helmikuuta vuonna 1936. Suomeen elokuva ilmestyi teattereihin samana vuonna 13. syyskuuta. Tuotantoyhtiönä oli Metro-Goldwyn-Mayer. *Vaimo ja sihteeri* julkaistiin DVD:lle 20. kesäkuuta vuonna 2006.

Harlow ja Robson ovat näytelleet viimeksi yhdessä musikaalielokuvassa *[[Trocadero (elokuva)|Trocadero]]* vuonna 1935. Ja sitä ennen komediaelokuvassa *[[Punatukkainen Lilli]]* vuonna 1932. *Vaimo ja sihteeri* on viides kuudesta Harlowin ja Gablen yhteistyöstä. Sekä neljäs seitsemästä Gablen ja Loyn yhteistyöstä. Elokuva oli myös James Stewartin ensimmäisistä rooleista.

## Juoni

Päätähdet Clark Gable näyttelee aikakauslehden kustantajaa Van Stanhopea, Jean Harlow näyttelee erittäin seksikästä Vanin sihteeriä, Helen "Whitey" Wilsonia, ja Myrna Loy näyttelee Vanin aviovaimoa, Lindaa. Sivuosissa olevat May Robson näyttelee Vanin äitiä, Mimiä, George Barbier näyttelee J.D. Underwoodia, ja James Stewart Whiteyn poikaystävää, Davea.

*Vaimo ja sihteeri* kertoo Whitey Wilsonista (Harlow), joka yrittää viedä Van Stanhopen (Gable) hänen vaimoltaan Lindalta (Loy).

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
Telemark Team

**Telemark Team ry** on oululainen tanssiurheiluseura.

Tanssiseura Telemark ry perustettiin vuonna 1965. Seura oli mukana Suomen Valtakunnallisen Tanssiurheiluliiton perustamisessa vuonna 1968. Nimi vaihtui Telemark Team ry:ksi, kun Telemark ja toinen oululainen tanssiurheiluseura **Tanssitiimi** yhdistyivät.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Seuran kotisivut
Ally Sheedy

**Alexandra "Ally" Elisabeth Sheedy** (s.13. kesäkuuta 1962, New York City, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hänet tunnetaan muun muassa elokuvista *[[Bad Boys (vuoden 1983 elokuva)|Bad Boys]]* (1983), *[[Sotaleikit]]* (1983), Oxford Blues (1984), *[[Breakfast Club]]* (1985), Treffit Elmossa (1985), Heart of Dixie (1989), *[[Kauhu (vuoden 1990 elokuva)|Kauhu]]* (1990), *[[Man's Best Friend]]* (1993), *[[High Art]]* (1998) ja *[[The Interrogation of Michael Crowe]]* (2002).

## Palkinnot
*Silver Bucket of Exellence Award (2005)
*NSFC Award (1999)
*Independent Spirit Award (1999)
*LAFCA Award (1998)

## Ehdokkuudet
*Gemini (2003)
*CFCA Award (1999)
*Chlotrudis Award (1999)
*Saturn (1984,1991,1994)
*Young Artist Award (1984)

## Yksityiselämä
Sheedy on julkisesti kertonut sairastaneensa menestysvuosinaan bulimiaa, olleensa riippuvainen unilääkkeistä ja olleensa vieroitushoidossa niistä. Tuolloin Sheedy tapaili Bon Jovin kitaristia Richie Samboraa, jota hän on syyttänyt lääkeriippuvuudestaan. Sheedylla on vuonna 1994 syntynyt Beckett-niminen poika avioliitostaan (1992–2009) näyttelijä David Lansburyn kanssa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Virpi

**Virpi** on suomalaisen naisen etunimi. Nimi tulee puun tai pensaan uutta/tuoretta oksaa tarkoittavasta sanasta virpi. Virpin nimipäivä on vuodesta 1950 ollut 12. marraskuuta. Marraskuuhun 2025 mennessä Digi- ja väestötietoviraston tietojen mukaan 10&nbsp;325 naista on saanut nimekseen Virpi. Heistä yli puolet on 1960- tai 1970-luvulla syntyneitä. Virpi esiintyy myös sukunimenä. Marraskuussa 2025 tämä sukunimi oli 181 henkilöllä.

## Tunnettuja Virpejä
* Virpi Alanen (s. 1978), runoilija, aforistikko ja kriitikko
* Virpi Augustin (1942–2025), oopperalaulaja
* Virpi Butt (1972–2021), murhaan syyllistynyt tv-gladiaattori
* Virpi Eroma (s. 1981), laulaja ja lauluntekijä
* Virpi Haahti, ent. *Siljander*, o.s. *Rautto* (1936–2025), pikajuoksija
* Virpi Horttana (s. 1965), taitoluisteluvalmentaja
* Virpi Hukka (s. 1991), pesäpalloilija ja ringettenpelaaja
* Virpi Hämeen-Anttila (s. 1958), kirjailija ja kääntäjä
* Virpi Juutilainen (s. 1961), hiihtosuunnistaja
* Virpi Kanto (s. 1959), kuvanveistäjä
* Virpi Kätkä (s. 1969), laulaja
* Virpi Laristo (1934–2020), balettitanssija ja koreografi
* Virpi Lehtinen (s. 1970), filosofi
* Virpi Lehto (s. 1957), kuvataiteilija
* Virpi Lehtonen (s. 1969), kuvataiteilija
* Virpi Lummaa (s. 1974), ekologi, evoluutiobiologi ja ekofysiologi
* Virpi Miettinen (s. 1946), vuoden 1965 Miss Suomi
* Virpi Mikkonen (s. 1980), toimittaja ja ruokakirjailija 
* Virpi Moskari, laulaja, mezzosopraano
* Virpi Mäkinen (s. 1962), teologi ja yliopistonlehtori
* Virpi Määttä (s. 1968), pesäpalloilija
* Virpi Niemelä (1936–2006), tähtitieteilijä
* Virpi Niemi (s. 1966), maastohiihtäjä
* Virpi Pekkala (s. 1945), kuvataiteilija
* Virpi Raipala-Cormier (s. 1952), agronomi, Frantsilan yrttitilan omistaja, Vuoden nainen 2000
* Virpi Räisänen (s. 1971), ooppera- ja konserttilaulaja ja viulisti
* Virpi Saarinen (s. 1958), erikoissairaanhoitaja, kirjailija
* Virpi Salmi (s. 1973), toimittaja ja kirjailija
* Virpi Sarasvuo, o.s. *Kuitunen* (s. 1976), maastohiihtäjä
* Virpi Suutari (s. 1967), elokuvaaja
* Virpi Talvitie (s. 1961), kuvittaja ja graafikko
* Virpi Tiili (s. 1942), Suomen edustaja EU:n tuomioistuimessa
* Virpi Timonen (s. 1972), yhteiskuntatieteilijä ja professori
* Virpi Uimonen (1945–2007), näyttelijä
* Virpi Vairinen (s. 1986), runoilija ja kirjallisuudentutkija
* Virpi Vanas (s. 1935), naivistinen taidemaalari
* Virpi Veromaa, *Mopsi Veromaa* (s. 1981), trap-ampuja

## Kuvitteellisia Virpejä
* Virpi Hakkarainen, televisiosarjassa *[[Maalaiskomedia]]*
* Virpi Hurme, sarjassa *[[Salatut elämät]]*

## Lähteet
Muutos

**Muutos** tarkoittaa prosessia, jossa jokin tulee toisenlaiseksi kuin se oli. Katso:

* muutos filosofisena ongelmana
* metamorfoosi eli muodonvaihdos biologiassa
** täydellinen muodonvaihdos
** osittainen muodonvaihdos
* mutaatio, muutos geeneissä, kromosomeissa tai kromosomistoissa
* reaalinen muutos taloustieteessä
* yhteiskunnallinen muutos
** muutosvastarinta
** reformismi
** radikalismi
** vallankumous
* Muutos 2011, suomalainen puolue
* käsitteellinen muutos
* digitaalinen muutos
* oppiminen
Rethroned

**Rethroned** on Northern Kings -yhtyeen toinen studioalbumi, joka julkaistiin 19. marraskuuta 2008. Levy sisältää edeltäjänsä *[[Reborn (Northern Kingsin albumi)|Reborn]]*-albumin tavoin cover-versioita pop- ja rockmusiikin klassikkokappaleista. Levyn julkaisi Warner Music.

Albumi ylsi Suomen virallisen listan sijalle 16.

## Kappaleet
Suluissa alkuperäinen esittäjä.

#  (alkuperäinen esittäjä Bon Jovi)
#  (alkuperäinen esittäjä Bon Jovi)
#  (Seal)
#  (Duran Duran)
#  (Sinéad O'Connor)
#  (Frank Sinatra)
#  (Depeche Mode)
#  (a-ha)
#  (Kylie Minogue)
#  (Adamski feat. Seal)
#  (alkup. Thin Lizzy)

## Arviot
* Imperiumi.net: 
* Soundi: 

## Lähteet
Proton Wira

**Proton Wira** (mm. Ison-Britannian markkinoilla tunnettu nimellä **Proton Persona**) on malesialaisen Protonin valmistama automalli. Se esiteltiin vuonna 1993, ja sitä valmistettiin vuoteen 2006 saakka, vaikka sen korvaajaksi suunniteltu Proton Gen-2 esiteltiin jo vuonna 2004. 

Wirasta valmistettiin ensin vain neliovista sedania, mutta vuonna 1994 mallistoon lisättiin myös viisiovinen Aeroback-hatchback. Wira on yksi Malesian suosituimmista automalleista. 

## Yleistä

Proton Wira pohjautuu tekniikaltaan Mitsubishi Lanceriin, kuten Proton Sagakin. Vuonna 1994 Wiran vienti Isoon-Britanniaan aloitettiin. Isossa-Britanniassa auto tunnettiin nimellä Proton Persona, kunnes vuonna 2000 nimi vaihdettiin Wiraksi. Vuonna 2004 Wira korvattiin Ison-Britannian markkinoilla Proton Gen-2:lla. 

Vuonna 1995 Wiralle toteutettiin pienimuotoinen uudistus, jossa siihen vaihdettiin uusi jäähdyttäjän säleikkö ja etuvalot. Wirassa käytetään viisivaihteista manuaalivaihteistoa tai neliportaista automaattia. 

Auton nimi *Wira* tarkoittaa malajin kielellä ”sankaria”. 

## Aiheesta muualla
Proton Persona

**Proton Persona** on kompakti 4-ovinen sedan, jota malesialainen PROTON Holdings on valmistanut vuodesta 1993. Auton kolmas ja nykyinen sukupolvi esiteltiin elokuussa 2016.

## Sukupolvet

1995-2003 Proton 416 (400 Series) in Cluj-Napoca, Romania.jpg|Ensimmäinen sukupolvi(1993–2007)
Proton Persona (front), Serdang.jpg|Toinen sukupolvi(2007–2016)
Setia City Convention Centre (03), Persona Standard (28637376863).jpg|Kolmas sukupolvi(2016–)


## Aiheesta muualla
Vermuntilan jäähalli

**Vermuntilan jäähalli** oli vuonna 1995 rakennettu jäähalli, joka sijaitsi Vermuntilassa Raumalla. Halli suljettiin vuonna 2013. Jäähallia käyttänyt VT-HT pelasi kotiottelunsa siellä. Vuonna 2024 halli toimi autokorjaamon varastona.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Vaeltajalurikki

**Vaeltajalurikki** (*Glossopsitta porphyrocephala*) on Etelä-Australiassa elävä papukaijalaji. Sen aiempi lajinimi on **keltaposkilurikki**.

## Koko ja ulkonäkö
Vaeltajalurikin pituus on noin 16 cm ja paino 40–50 g. Kooltaan se on selvästi myskilurikkia pienempi. Sen höyhenpuku on selkäpuolelta vihreä ja vatsapuolelta vaaleansininen. Otsa on violetti, ja nokan ja otsan väli on punainen. Poskella on keltainen laikku.  Nokka on musta, iiris ruskea ja koivet harmaat. Sukupuolet ovat samanvärisiä. Nuori lintu on muuten aikuisen värinen, mutta sen värit ovat himmeämmät. Lentävän linnun siivet synnyttävät viuhuvan äänen.

## Esiintyminen
Vaeltajalurikki elää Etelä-Australian mantereen rannikkoalueilla. Lajin elinympäristön laajuus on 100&nbsp;000–1&nbsp;000&nbsp;000 neliökilometriä ja sen populaation koko on luultavasti yli 50&nbsp;000 yksilöä. Vaeltajalurikkia pidetään harvoin Australiassa vankeudessa lemmikkilintuna.

## Elinympäristö
Vaeltajalurikit asuvat sisämaan kuivilla harvapuustoisilla mailla. Kaupunkeihin ne etsiytyvät vain syömään koristekukkia. Vaeltajalurikit lyöttäytyvät joskus myski- tai pikkulurikkien seuraan. Vaeltajalurikkiparvet etsivät kukkivia eukalyptuspuita ja -pensaita, ja parvissa voi olla satoja lintuja.

## Lisääntyminen
Vaeltajalurikin pesintää tapahtuu tavallisesti elokuusta joulukuulle. Pesä on joko puunrungon tai paksun oksan kolossa, yleensä veden äärellä kasvavassa eukalyptuksessa. Laji voi pesiä yhdyskunnissa siten, että kaikki tietyn alueen mahdolliset pesäkolot ovat asutettuja. Pesintä tunnetaan vain vankeudessa elävien lintujen osalta. Naaras munii kolme tai neljä munaa. Muna on kooltaan 20,3*16,7 mm. Naaras hautoo noin 17–20 päivää ja pesäpoikasaika on noin kahdeksan viikkoa.

## Ravinto
Vaeltajalurikit syövät pääasiassa eukalyptusten mettä ja siitepölyä, jota ne harjaavat erikoisella kielellään. Ne voivat syödä myös hedelmiä, siemeniä ja hyönteisiä. Puutarhoissa ne saattavat aiheuttaa vahinkoja.

## Lähteet

* Forshaw, Joseph M. & Cooper, William T. 1977: Parrots of the World. - T.F.H. Publications, Inc. New Jersey. 
* World Parrot Trust
Myron Cope

**Myron Cope** (synt. **Myron Sydney Kopelman**, 23. tammikuuta 1929 Pittsburgh, Pennsylvania &ndash; 27. helmikuuta 2008 Mount Lebanon) oli yhdysvaltalainen urheiluselostaja ja -toimittaja.

Cope aloitti toimittajanuransa ''Daily Times'' -sanomalehdessä Eriessä, minkä jälkeen hän kirjoitti ''Sports Illustratediin''. Muutettuaan takaisin Pittsburghiin hän siirtyi WBGG-radioasemalle. Pittsburgh Steelersin edustajat kiinnittävät huomiota hänen persoonalliseen puhetapaansa ja palkkasivat hänet tekemään otteluidensa radioselostukset. Tätä tehtävää Cope hoiti vuodesta 1970 vuoteen 2005 saakka WBGG- ja WDVE-radioasemilla.

Myron Cope nimettiin Radio Hall of Fameen vuonna 2005.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*pabook.libraries.psu.edu:Myron Cope Biography  
*Myron Cope 1929-2008 - Pittsburgh Tribune-Review
Luettelo SHL:ssä jääkiekkoilleista suomalaisista

**Luettelo SHL:ssä jääkiekkoilleista suomalaisista**. Elitserien perustettiin vuonna 1975 jääkiekon pääsarjaksi Ruotsissa. Kesällä 2013 Elitserien-nimi vaihdettiin SHL:ksi. Tässä luettelossa ovat Elitserienissä/SHL:ssä pelanneet suomalaiset jääkiekkoilijat tilastoineen.

Tilastot päivitetty kauden 2016-2017 jälkeen.

## Pelaajat

## Katso myös
Suomessa on syntynyt useita Elitserienissä/SHL:ssa pelanneita ruotsalaisia jääkiekkoilijoita. Vastaavasti Elitserienissä/SHL:ssa pelanneista suomalaisista Ruotsissa ovat syntyneet mm. Markus Kankaanperä, Michael Keränen ja Janne Niskala.

* Luettelo SM-liigassa jääkiekkoilleista ruotsalaisista

## Lähteet
* 
* 
* 
* Elitserienin kotisivu  kauden 2008–2009 osalta.

### Viitteet
James Allen (toimittaja)

**James Allen** (s. 1966) on englantilainen F1-selostaja ja toimittaja. 
Hänestä tuli ITV:n pääselostaja F1-kilpailuihin kaudella 2001. Hän aloitti ITV:llä vuonna 1997 varikkotoimittajana. Allen on opiskellut englantia ja moderneja kieliä Oxfordin yliopistossa. Hän toimi *[[Autosport]]in* toimittajana vuodesta 1992 alkaen. Allen on Murray Walkerin seuraaja selostajana.

Allen toimi pääselostajana Japanin GP:stä kauden 2008 Brasilian GP:seen saakka. Kanadan GP kaudella 2007 oli hänen sadas F1-selostuksensa.

Allen on Motorsport Network Media -yhtiön toimitusjohtaja ja toiminut moottoriurheilun parissa 1990-luvulta saakka. Hän on voittanut BAFTA-palkinnon kolmesti työstään ITV:llä vuosina 1997-2008.

## Lähteet
Borsukin–Ulamin lause

Antipodipisteitä ovat kaikki pallopinnan **S***n+1* vastakkaiset pisteparit *(x, −x)*. **Borsukin–Ulamin lauseen** mukaan jokainen jatkuva funktio *f* : **S***n+1*&nbsp;→&nbsp;**R***n* sisältää antipodipisteen *x* siten, että *f(x)=f(-x)*.

Borsukin–Ulamin lause on eräs algebrallisen topologian merkittävimmistä tuloksista. Geometrisesti lause sanoo, että jos litistää pallon lattiatasoon, niin aina löytyy antipodipistepari *(x, −x)*, joka kuvautuu samaan kohtaa päällekkäin. Tapaus *n*=1 (ympyrä) havainnollistaa vaikkapa sitä, että maapallon (mielivaltaisella) päiväntasaajalla on kaksi pistettä, joissa lämpötilat ovat samat. Edeltävä voidaan todistaa helposti, kun sovelletaan Bolzanon lausetta ympyrällä määriteltyyn kuvaukseen *f(x) = g(x)-g(-x)*. Tapausta *n*=2 (pallo) havainnollistetaan usein sillä, että maapallon pinnalla on aina olemassa kaksi vastakkaista pistettä, joissa lämpötila ja ilmanpaine ovat samat. Kuvauksissa kaikkien fysikaalisten suureiden oletetaan muuttuvan jatkuvalla tavalla.

Borsukin–Ulamin lauseen otaksui Stanisław Ulam. Sen todisti Karol Borsuk vuonna 1933. On olemassa alkeellinen todistus sille, että Borsukin–Ulamin lauseesta seuraa Brouwerin kiintopistelause.

## Seurauksia

* Mikään avaruuden **R***n* osajoukko ei ole homeomorfinen pallon **S***n+1* kanssa. (Jos esim. pallo kuvataan jatkuvasti tasoon, niin antipodipisteiden kuvautuminen samaan pisteeseen ilmaiseen sen, ettei kuvaus voi olla injektio, eikä näin ollen homeomorfismikaan.)
* Lusternikin-Schnirelmanin lause: Jos pallo **S***n* peitetään *n*&nbsp;+&nbsp;1:llä avoimella joukolla, niin yksi joukoista sisältää antipodipisteet (*x*,&nbsp;&minus;*x*). (Tämä tulos on ekvivalentti Borsukin–Ulamin lauseen kanssa.)
* Stonen-Tukeyn lause eli Kinkkuvoileipälause: Kaikille kompakteille A_1,\ldots, A_n\in\mathbb{R}^n voidaan löytää (n-1)-ulotteinen hypertaso, joka jakaa kunkin *A<sub>i</sub>* kahteen osajoukkoon, joiden *n*-ulotteiset Lebesguen mitat ovat yhtä suuret. (*Kinkkuvoileipälause* siis kertoo, että on olemassa veitsen leikkaus, jolla kolmesta aineksesta tehty voileipä voidaan jakaa yhdellä leikkauksella kaikkien ainesten osalta kahteen yhtäsuureen osaan.
Yhtenäisvaltio

**Yhtenäisvaltio** on valtio, jonka ylimpiä valtioelimiä valtakunnanlaajuisesti ohjataan perustuslailla yhtenä kokonaisuutena ja jolla on yksi perustuslain määräämä lainsäädäntö. Toisin kuin liittovaltioissa, yhtenäisvaltioissa ei ole osavaltioita, joiden oikeus itsehallintoon ja omaan lainsäädäntövaltaan olisi turvattu keskusvallan päätöksiä vastaan. Hallituksen poliittinen valta voidaan yhtenäisvaltioissakin siirtää alemmille tasoille, mutta keskushallinnolla on oikeus peruuttaa  delegoitu valta. Sellainen tilanne oli jonkin aikaa Tanskassa, jossa hallitus vastasi Farumin kunnan hallinnosta, ja Pohjois-Irlannissa, jota Britannian keskushallitus Lontoossa hallitsi 1973–2007. Yhtenäisvaltioilla voi olla myös autonomisia alueita, kuten Suomessa Ahvenanmaa.

## Luettelo yhtenäisvaltioista
### Tasavallat

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Monarkiat

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* **

## Entisiä yhtenäisvaltioita
*  (1830–1993)
* (1822–1889)
* (1992–1995)
* (1270–1995)
*  (1932–2005)
* (1768–2008)
*  (1960–2004)

## Lähteet
Majakka-seurakunta

**Majakka-seurakunta** on kristilliseen uskontunnustukseen pohjautuva itsenäinen evankelinen paikallisseurakunta. Se perustettiin 5. marraskuuta 1998. Majakka-seurakunta lukeutuu opillisesti ns. vapaisiin suuntiin. Seurakunta tekee yhteistyötä muiden seurakuntien kanssa ja on Espoon ekumeenisen toimikunnan jäsen. Seurakunnan pastoreina toimivat Antero Laukkanen, Vesa Seppälä ja Antti Ronkainen.

## Sijainti
Seurakunta toimii Espoossa erityisesti Matinkylän–Soukan alueella. Seurakunnan yleisötilaisuudet ovat lauantai-iltaisin Valotalossa. Aiemmin tilaisuudet järjestettiin Soukan kappelissa.

Majakka-seurakunta rakennutti uuden toimintakeskuksen, Valotalon Matinkylän sisääntuloväylän tuntumaan osoitteeseen Matinkartanontie 13. Espoon kaupunginhallituksen elinkeino- ja kilpailukykyjaosto päätti kokouksessaan vuonna 2012, että Espoon kaupunki vuokraa Suomen Majakka yhdistys ry:lle toimitilahanketta varten tarvittavan tontin. Valotalo valmistui vuoden 2021 lopussa.

## Toimintamuodot
Lauantai-iltaisin pidettävien Majakka-iltojen painopiste on opetuksessa, musiikissa ja rukouksessa. Muita toimintamuotoja ovat lapsi- ja nuorisotyö, pienryhmätoiminta, lähetystyön tukeminen erityisesti Aasiassa, ruokapalvelu sekä musiikkityö. Seurakunta tuottaa ja jakaa myös toimintaansa liittyviä video- ja äänitallenteita internet-sivujensa kautta. 

Majakka-seurakunta on Suomen Evankelisen Allianssin yhteisöjäsen.

## Katso myös
* Uskonto Espoossa
* Olarin seurakunta
* Espoon vapaaseurakunta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Majakka-seurakunnan internetsivut
* Majakka-seurakunnan Facebook-sivut
* Majakka-seurakunnan YouTube-kanava
*
Pekka Hakamies

**Harri Pekka Hakamies** (s. 1953 Helsinki) on suomalainen folkloristiikan tutkija ja emeritusprofessori. Hän toimi Turun yliopiston folkloristiikan professorina vuodesta 2006 eläköitymiseensä saakka vuonna 2018.

Hakamies opiskeli Helsingin yliopistossa pääaineena suomalainen ja vertaileva kansanrunoudentutkimus ja sivuaineena venäjän kieli ja kirjallisuus. Hän valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1981 ja väitellyt filosofian tohtoriksi vuonna 1987 tutkimuksella *Venäläisten sananparsien vaikutus karjalaiseen ja suomalaiseen sananparsistoon*. Folkloristinen, tekstilingvistinen lähestymistapa yhdistyy hänen tutkimuksissaan kulttuurihistorialliseen ja kenttätutkimuksen näkökulmiin, jotka ovat kohdistuneet erityisesti Itä-Suomen ja Venäjän Karjalan kansankulttuureihin. Lukuisten tieteellisten artikkelien ohella hän on julkaissut muun muassa erillistutkimukset *Venäjän-Taipaleelta Viinijärvelle. Erään karjalaisryhmän identiteetistä ja assimilaatiosta* 1993 sekä Olga Fišmanin kanssa *Unelma uudesta Karjalasta: Neuvosto-Karjala valokuvissa 1920- ja 1930-luvulla* (*Мечта о новой Карелии : Советская Карелия в фотографиях 1920-1930-х годов*) (2007). Hän on toimittanut useita tieteellisiä kirjoituskokoelmia, muun muassa teokset *Runo, alue, merkitys: kirjoituksia vanhan kansanrunon alueellisesta muotoutumisesta* (1990), *Näkökulmia karjalaiseen perinteeseen* (1996) sekä *Ison karhun jälkeläiset. Perinne ja etninen identiteetti yhteiskunnallisessa murroksessa* (1998).

Pekka Hakamies on toiminut tutkijana Joensuussa ja hän on perinteentutkimuksen dosentti Joensuun yliopistossa ja folkloristiikan dosentti Helsingin yliopistossa. Hän on hoitanut professorin viransijaisuuksia kummassakin yliopistossa. Vuosina 1996-1999 hän johti kansainvälistä tutkimushanketta "Pohjois-Euroopan kansojen yhteisten sananlaskujen vertaileva tutkimus".

Hakamies kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi 2009. Hän toimi Kalevalaseuran puheenjohtajana kolme kautta vuosina 2016–2023.

## Lähteet
Three Wise Girls

**Three Wise Girls** on vuonna 1932 valmistunut William Beaudinen ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Jean Harlow, Mae Clarke ja Walter Byron. Elokuvan käsikirjoittivat Agnes Christine Johnston ja Robert Riskin Wilson Collisonin tarinan *Blonde Baby* pohjalta. *Three Wise Girls* on mustavalkoinen ja 68 minuutin, eli tunnin ja 8 minuutin mittainen. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 9. helmikuuta vuonna 1932. Tuotantoyhtiönä oli Columbia Pictures.

## Juoni

*Three Wise Girls* kertoo nuoresta naisesta nimeltään Cassie (Harlow), joka on saapunut New Yorkiin ja rupeaa malliksi, jossa myös hänen ystävänsä Gladys (Clarke) työskentelee. Hän rakastuu varakkaaseen nuoreen Jerryyn (Walter), joka on jo naimisissa. Gladysilla on sama ongelma miehensä, Phelpsin (Thomas) kanssa.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
*
*''Three Wise Girls'' Films de Francessa 
*''Three Wise Girls'' Answersissa
Eberhard von Mackensen

**Eberhard von Mackensen** (24. syyskuuta 1889 Bromberg, Preussi – 19. toukokuuta 1969 Nortorf, Schleswig-Holstein, Saksa) oli saksalainen kenraalieversti toisen maailmansodan aikana.

Eberhard von Mackensen syntyi Brombergissa Preussissa 1889. Hänen isänsä oli ensimmäisessa maailmansodassa Pour le Meritellä palkittu sotamarsalkka August von Mackensen. Veli Hans-Georg von Mackensen toimi valtiosihteerinä natsi-Saksan ulkoministeriössä ja myöhemmin suurlähettiläänä Roomassa. Hans-Georgilla oli myös SS-Gruppenführerin kunnia-arvo SS-joukoissa.

Eberhard liittyi kadetiksi ratsuväkeen 1908. Ensimmäisen maailmansodan syttyessä hän oli kohonnut luutnantiksi ja hän toimi joukkueenjohtajana, kunnes haavoittui 1915. Toivuttuaan hänet sijoitettiin esikuntatehtäviin. Hänet ylennettiin kapteeniksi toukokuussa 1917. Saksan hävittyä sodan sen armeijaa rajoitettiin, mutta Mackensen onnistui jäämään armeijan palvelukseen. Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen noustua valtaan vuonna 1933 everstiluutnantiksi noussut Mackensen toimi esikuntaupseerina ratsuväessä. Kenraalimajuriksi hänet ylennettiin tammikuussa 1938. 

## Toinen maailmansota

Toinen maailmansota syttyi 1. syyskuuta 1939, kun Saksa hyökkäsi Puolaan. Mackensen toimi Puolan valtauksen ajan 14. armeijan esikuntapäällikkönä. Tammikuussa 1940 hän yleni kenraaliluutnantiksi. Ranskan valtauksen aikana hän oli esikuntapäällikkönä 12. armeijassa ja ylennettiin voittoisan kampanjan jälkeen täydeksi ratsuväenkenraaliksi.

Tammikuussa 1941 hänestä tehtiin Etelän armeijaryhmään kuuluneen III armeijakunnan komentaja. Hän johti armeijakuntaansa Saksan hyökättyä Neuvostoliittoon. Tammikuussa 1942 Mackensenin armeijakunta organisoitiin uudelleen III panssariarmeijakunnaksi. Loppuvuonna Mackensen johti myös 1. panssariarmeijaa muun muassa kolmannessa Harkovan taistelussa.

Marraskuussa 1943 Mackensen sai siirron Italiaan, jossa hänestä tuli 14. armeijan komentava kenraali. Tässä tehtävässä hän pysyi vuoden 1944 heinäkuuhun, jolloin hän jäi eläkkeelle. Ansioistaan toisessa maailmansodassa hänet palkittiin rautaristin ritariristillä.

## Sotarikokset
Toimiessaan armeijan komentajana Italiassa Mackensen oli osallisena 335 siviilin joukkomurhaan. Siviileihin kohdistunut massateloitus oli rangaistus partisaanitoiminnasta alueella.

Saksan antauduttua Mackensen pidätettiin. Vuonna 1947 hänet tuomittiin kuolemaan sotarikoksista, mutta tuomio muutettiin 21 vuodeksi vankeutta. Hänet kuitenkin vapautettiin alle viiden vuoden kuluttua 1952. Hän kuoli Nortorfissa vuonna 1969.
Jan Kaila

**Jan Martti Kaila** (s. 1. heinäkuuta  1957 Kirkkonummi) on suomalainen valokuvaaja, installaatiotaiteilija, professori ja Taideyliopiston Kuvataideakatemian dekaani. Hän on väitellyt ensimmäisenä Suomessa kuvataiteen tohtoriksi valokuvataiteesta 2002 ja toiminut Taideyliopiston Kuvataideakatemiassa jatkotutkinto-osaston professorina vuosina 2004–2015.

Kaila työskenteli ensin valokuvaajana, mutta palasi sitten jatkamaan opintojaan. 2000-luvulla hän on yhdistellyt eri medioita installaatioiksi. Kailalle myönnettiin Viron taideakatemian kunniatohtorin arvonimi vuonna 2014. 

Kaila teki yhteistyötä taiteilija Elis Sinistön kanssa.

Kaila sai Pro Finlandia -mitalin 2008.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kailan teoksia Kansallisgallerian kokoelmissa
*Jan Kailan luento Keräämisen iloa, arkiston armoilla? YouTubessa
Punanahka

**Punanahka** () on alankomaalaisen Hans Kressen käsikirjoittama ja piirtämä yhdeksänosainen intiaanisarjakuvasarja. Sarjassa seurataan 1500-luvun apassiheimon elämää nykyisen New Mexicon osavaltion alueella. Heimo kohtaa espanjalaisia ja oppii vähitellen ratsastamaan näiltä karanneilla hevosilla. Sarjakuvan päähenkilöitä ovat nuori intiaani Anua, hänen isänsä heimopäällikkö Chaka ja mestitsi, joka opettaa Anuan ratsastamaan.

Sarjaa on käännetty eurooppalaisille kielille. Suomeksi WSOY julkaisi kuusi ensimmäistä albumia. Niiden suomentajat ranskan kielestä olivat Panu Pekkanen (osat 1, 4, 5 ja 6) ja Simo Mäenpää (osat 2 ja 3).

## Osat
# *Ukkosen herrat*, julkaistu 1975 – *De meesters van de donder*, 1973
# *Tuulen perilliset*, 1975 – *De kinderen van de wind*, 1973
# *Turman tuojat*, 1975 – *De gezellen van het kwaad*, 1974
# *Kojoottien kutsu*, 1975 – *De zang van de prairiewolven*, 1974
# *Koston tie*, 1977 – *De weg van de wraak*, 1975
# *Sudenpentu*, 1977 – *De welp en de wolf*, 1976
# *De gierenjagers*, 1978
# *De prijs van de vrijheid*, 1979
# *De eer van een krijger*, 1982

## Lähteet
* Kimmo Lakoma: Suomessa julkaistut Punanahka-albumit 1.10.2005. Viitattu 2.12.2008.
* Ericdenoorman.nl: De Indianenreeks . Viitattu 2.12.2008.
Seppo Laamanen

**Seppo Ilmari Laamanen** (7. helmikuuta 1928 Oulu – 16. huhtikuuta 2016 Helsinki) oli suomalainen sellisti. Hän toimi pitkään Radion sinfoniaorkesterin soolosellistinä. Lisäksi hän opetti nuoria sellistejä Espoon musiikkiopistossa ja Sibelius-Akatemiassa. Laamanen toimi myös kapellimestarina: Polyteknikkojen Orkesterissa 1968-1969 ja Seinäjoen kaupunginorkesterissa Eläkkeelle jäätyään hän levytti ja konsertoi pianisti Jouni Someron kanssa. 

Laamanen sai Pro Finlandia -mitalin 2008. Seppo Laamasen poika Pekka Laamanen on myös sellisti ja sellonsoiton opettaja. 

## Levytyksiä
* Tauno Marttinen: Rembrandt, op. 11. Seppo Laamanen, sello ja Radion sinfoniaorkesteri, joht. Erik Cronvall, 1965 (Finlandia Classics, 2020)
* Tauno Marttinen: Dalai Lama, op. 30. Seppo Laamanen, sello ja Radion sinfoniaorkesteri, joht. Erik Cronvall, 1967 (Finlandia Classics, 2020)
* Toivo Kuula: Pianotrio op.7 (Jouni Somero,piano Pia Siirala,viulu Seppo Laamanen,sello MILS 1993)
* Nordic Cello Grieg: Sonata op.36, Sibelius, Kuula, Merikanto. Seppo Laamanen, cello, Jouni Somero, piano (MILS 1994) 
* Elegia Saint-Saens, Faure, Schubert, Vivaldi, Massenet etc, Seppo Laamanen, cello; Jouni Somero, piano (MILS 1998)
* Nostalgia: Sonninen, Sibelius, Racmaninoff. Seppo Laamanen, cello Jouni Somero, piano ( FC-Records 2004)
* Sellon laulu: Seppo Laamanen, sello / Jouni Somero, piano ( FC-Records 2007)
* Beethoven: 5 sonaattia pianolle ja sellolle (2 cd's MILS 2008)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Martti Issakainen: *Seppo ja sello*, Kirjapaja 1993 

## Aiheesta muualla
* Seppo Laamasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa