open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Williams FW36

**Williams FW36** on brittiläisen Formula 1 -talli Williamsin käyttämä auto kaudella 2014. Autolla kilpailivat suomalainen Valtteri Bottas sekä uutena kuljettajana talliin Ferrarilta saapunut brasilialainen Felipe Massa. Testikuljettajina toimi Felipe Nasr ja Susie Wolff.

FW36:n uudistunut, moottoriurheilussa aiemmin jo legendaarikseksi muodostunut väritys on seurausta Williamsin ja Martinin välisestä sponsorisopimuksesta. Tallin viralliseksi nimeksi vaihtui myös *Williams Martini Racing*.

Edelliskauden fiaskoksi muodostuneen FW35:n jälkeen FW36 oli suuri menestys, ja kilpailukykyinen etenkin nopeavauhtisilla radoilla erinomaisen moottorinsa ansiosta. Williams vaihtoi kaudelle 2014 Renault'n moottorit Mercedeksen voimanlähteisiin, joka osoittautui lähes välittömästi onnistuneeksi ratkaisuksi.

## Tulokset

* † — Kuljettaja keskeytti, mutta onnistui ajamaan yli 90% kilpailusta mikä oikeuttaa loppusijoitukseen.
* ‡ — Abu Dhabin GP:ssä jaettiin tuplapisteet.

## Aiheesta muualla
Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2015

**Eurocup Formula Renault 2.0 -kausi 2015** oli 25. nykyiselle Eurocup Formula Renault-sarjalle. Kausi alkoi 25. huhtikuuta Espanjan Alcañizissa ja päättyi 18. lokakuuta Espanjan Jezerissä.

Sarjan mestaruuden voitti brittiläinen Jack Aitken. Toiseksi tuli sveitsiläinen Louis Delétraz ja kolmanneksi sveitsiläinen Kevin Jörg.

## Tallit ja kuljettajat

**<span style="padding:1px 4px; color:black; background-color:#FFB814;">R</span>** = Sarjan tulokas kaudella 2015 
**<span style="padding:1px 4px; color:white; background-color:#000000;">G</span>** = vieraileva kuljettaja, joka ei ole oikeutettu saamaan pisteitä.

## Kilpailukalenteri

Uusi muutos kilpailukalenteriin oli starttien lukumäärä joka oli lisätty 17 starttiin. Kaudella ajettiin Aragonin, Silverstonen ja Jerezin kilpailuissa samana viikonloppuna kolme starttia.

## Kuljettajien loppupisteet

## Lähteet
Seittikaktukset

**Seittikaktukset** (*Oreocereus*) on eteläamerikkalainen, yhdeksänlajinen kaktuskasvisuku, johon kuuluu matalia, liereävartisia, valkoisten piikkien tiheästi peittämiä pensasmaisia kaktuksia, joiden kukat ovat vastakohtaisia. Tieteellisen nimen alkuosa tulee kreikankielen vuorta tarkoittavasta sanasta.

## Ulkonäkö ja koko
Suvun lajit ovat pensasmaisia, vähähaaraisia ja kaksi- tai kolmemetrisiksi kasvavia. Varret ovat liereitä, pystyjä tai kohenevia, harvoin maanmyötäisiä. Niiden harjut ovat mataloituvia areoleiden väleistä tai nystyisiä. Areoleissa on usein pitkiä valkoisia karvoja ja tiheästi piikkejä. Kukat kehittyvät lähelle varren latvaa, toisinaan erilaistuneisiin verson osiin eli kefalioihin. Kasvit kukkivat päivällä. Kukat ovat suppilon muotoisia tai putkimaisia, enemmän tai vähemmän vastakohtaisia, oranssinvärisiä, punaisia tai purppuraisia. Kukkapohjus on suora tai hieman käyristynyt, joskus sivuilta litistynyt, ja siinä on paljon karvaisia areoleja. Vartalo ja heteet ulottuvat kehätorven ulkopuolelle. Hedelmä on pallomainen tai munamainen, ontto, mehevä tai kuiva ja avautuu tyvirei'illä. Siemenet ovat leveänsoikeita ja mustia.

## Levinneisyys
Seittikaktukset ovat tieteellisen nimensä mukaisesti (*Oreo*-) vuoriston kasveja ja kasvavat Andeilla yli 3000 metrin korkeudessa Etelä-Perun, Pohjois-Chilen, Etelä-Bolivian ja Pohjois-Argentiinan valtioiden alueella.

## Lajit
Suvun lajimäärä on (tässä) yhdeksän:
* *Oreocereus celsianus*
* *Oreocereus doelzianus* – tuliseittikaktus
* *Oreocereus hempelianus*
* *Oreocereus leucotrichus*
* *Oreocereus pseudofossulatus*
* *Oreocereus ritteri*
* *Oreocereus tacnaensis*
* *Oreocereus trollii*
* *Oreocereus varicolor*

## Lähteet
* Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. – Timber Press. Portland, Oregon. 

### Viitteet
Ariane Ehrat

**Ariane Ehrat** (s. 17. helmikuuta 1961 Schaffhausen) on sveitsiläinen alppihiihdon MM-mitalisti.

Ehrat jakoi Bormion MM-kilpailuissa 1985 syöksylaskun hopean Katrin Gutensohnin kanssa. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän oli samassa lajissa neljäs ja Schladmingin MM-kilpailuissa 1982 neljästoista.

Ehrat sijoittui maailmancupin syöksylaskukilpailuissa toiseksi Val d’Isèressä joulukuussa 1983 sekä kolmanneksi Sarajevossa helmikuussa 1983 ja Bad Kleinkirchheimissa tammikuussa 1985.

## Lähteet
Evolving Towards Extinction

**Evolving Towards Extinction** on sveitsiläisen death metal -yhtye Near Death Conditionin toinen studioalbumi. Se julkaistiin maaliskuussa 2014 levymerkillä Unique Leader Records.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Patrick – kitara, bassokitara
* Guido Wyss – rummut
* Stéphane – kitara, laulu

+

* Zdzisław Beksiński – grafiikka

## Arvostelut
* Heavy Metal Tribune: 
* Imperiumi.net: 7.5/10
* Metal Temple: 9/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kristus-kirkko

**Kristus-kirkko** tarkoittaa seuraavia asioita:
* Kristuskyrkan, Helsingissä sijaitseva kirkko
* Säkylässä toimiva uskonnollinen yhteisö
Bambuorneero

**Bambuorneero** (*Clibanornis dendrocolaptoides*) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Bambuorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Paraguayssa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Elinympäristö
Bambuorneero elää erilaisissa metsissä 800 metrin korkeuteen asti merenpinnan tasosta.

## Lähteet
Bofills båge

**Bofills båge** (”Bofillin kaari”) on suuri kaarenmuotoinen asuinkerrostalo Tukholman Södermalmilla. Se on osa Tukholman eteläisen rautatieaseman eli niin sanotun *Stockholms södran* ympärille 1980- ja 1990-luvuilla rakennettua asuinaluetta. Vuosina 1990–1992 valmistuneen uusklassistisen Bofills bågen suunnitteli kuuluisa arkkitehti Ricardo Bofill, jonka mukaan se sai kutsumanimensä. Talon omistaa asunto-osuuskunta HSB. Bofill suunnitteli myös kaaritalon viereen kolmesta kuutionmuotoisesta rakennuksesta muodostuvan kokonaisuuden, joka tunnetaan nimellä Templen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viiruselkäorneero

**Viiruselkäorneero**, aikaisemmalta nimeltään **peukaloisokapyrstö** (*Spartonoica maluroides*) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Viiruselkäorneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa, Paraguayssa ja Uruguayssa. Lajia uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Viiruselkäorneero elää murto- tai makeavetisillä marskimailla, joilla on laaja-alaisia piikkiputki- (*Eryngium*) ja kaislakasvustoja (*Scirpus*).

## Lähteet
Skatteskrapan

**Skatteskrapan** (”Veropilvenpiirtäjä”, myös pelkkä **Skrapan**) on toimisto- ja asuinkäytössä oleva tornitalo Tukholman Södermalmilla, osoitteessa Götgatan 76. Se on Södermalmin hallitseva maamerkki. Rakennuksessa on 26 kerrosta ja se on 86 metriä korkea. Rakennuksen nimi viittaa siihen, että siinä toimi aiemmin Tukholman pääverovirasto.

Skatteskrapanin suunnitteli arkkitehti Paul Hedqvist ja se rakennettiin vuosina 1952–1960. Rakennus muodostuu neljästä siivestä, jotka kiertävät keskustornia. Curtain wall -tyyppiset ulkoseinät ovat lasia ja alumiinia. Torniosan ohella rakennukseen kuuluu viisikerroksinen matalampi osa. Vuosina 2004–2007 rakennuskompleksia uudistettiin ja kunnostettiin, ja siihen liitettiin uudisrakennus, jossa on muun muassa opiskelija-asuntoja, toimistotilaa, ravintola ja galleria. Skatteskrapan oli alun perin 25-kerroksinen ja 81-metrinen, mutta 2000-luvun laajennuksen yhteydessä sitä korotettiin yhdellä kerroksella, johon sijoitettiin näköalaravintola.

Syksyllä 2020 Skrapanin opiskelija-asunnoissa paljastui salainen paritustoiminta, jota on luonnehdittu ”Ruotsin suurimmaksi bordelliksi”.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Skrapan.se
Peukaloisorneero

**Peukaloisorneero**, aikaisemmalta nimeltään **mustapääokapyrstö** (*Phleocryptes melanops*) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu. Sen pesä on kupumainen ja sijaitsee puun oksalla. Materiaalina ovat pääasiassa oksat ja lehdet, jotka lintu muuraa yhteen mudalla, lannalla ja mahdollisesti myös omalla syljellään.

## Levinneisyys
Peukaloisorneeroa tavataan laajalla alueella Etelä-Amerikassa. Sen levinneisyysalue ulottuu Perusta Brasilian kaakkoisosiin sekä Chilen ja Argentiinan keskiosiin. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Oroya

*Oroya* on eteläamerikkalainen kaktuskasvisuku.

## Ulkonäkö ja koko
Kasvit ovat tavallisesti yksivartisia, matalakasvuisia ja mukulajuurisia. Varsi on litistyneen pallomainen tai lyhyen lieriömäinen. Varressa on paljon uurteita, ja niiden reunat muodostavat toisinaan matalia kyhmyjä. Areolit ovat pitkiä ja kapeita ja niissä on 1–6 keskipiikkiä sekä useita kampamaisesti asettuneita säteittäispiikkejä. Kukat sijaitsevat lähellä varren kärkeä ja ovat usein rengasmaisessa muodostelmassa. Kukat ovat säteittäisiä, kellomaisia tai suppilomaisia. Uloimmat kehälehdet harittavat ulospäin, sisemmät ovat pystyjä; väriltään kehä on punainen, vaaleanpunainen tai keltainen. Lyhyen pohjusmaljan ulkopinnalla on pieniä suomuja ja vähäkarvaisia areoleja. Hedelmä on vaihtelevasti pallomainen, hieman mehevä, keltainen tai punainen ja pienisuomuinen; kehälehtien jäänteet ovat tallella. Siemenet ovat kypärämäisiä ja punertavanruskeita.

## Levinneisyys
Suvun molemmat lajit (*Oroya borchersii* ja *Oroya peruviana*) kasvavat Perun Andeilla.

## Lähteet
* Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. .

### Viitteet
Kate Pace

**Katherine "Kate" Pace-Lindsay** (o.s. **Pace**, s. 13. helmikuuta 1969 North Bay, Ontario) on kanadalainen alppihiihtäjä, syöksylaskun maailmanmestari. Hän on pituudeltaan 175&nbsp;cm.

Pace-Lindsay voitti syöksylaskun maailmanmestaruuden Moriokassa 1993. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän oli syöksylaskussa viides ja supersuurpujottelussa kahdestoista. Sierra Nevadan MM-kilpailuissa 1996 hän sijoittui syöksylaskussa neljänneksi. 

Pace-Lindsay sijoittui syöksylaskun maailmancupin kokonaiskilpailussa toiseksi kaudella 1993–1994 ja viidenneksi kaudella 1992–1993. Hän voitti maailmancupin syöksylaskukilpailut Kvittfjellissä maaliskuussa 1993 ja Tignes'ssä joulukuussa 1993. Lisäksi hän sijoittui samassa lajissa toiseksi Vailissa maaliskuussa 1994 sekä kolmanneksi Veysonnaz'ssa helmikuussa 1993 ja Cortina d'Ampezzossa tammikuussa 1994.

## Lähteet
Andrew J. West

**Andrew James West** (s. 22. marraskuuta 1983 Merrillville, Indiana, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa Garethin roolissa sarjassa *[[The Walking Dead]]* ja Fisherin roolissa sarjassa *[[Kampus Greek]]*. Vuonna 2017 hän aloitti sarjassa *[[Olipa kerran (televisiosarja)|Olipa kerran]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Folksamhuset

**Folksamhuset** on toimistokäytössä oleva tornitalo Tukholman Södermalmin eteläosassa lähellä Götgatanin eteläpäätä ja niin sanottua Skanstullia. Se on vakuutusyhtiö Folksamin pääkonttori.

Nils Einar Erikssonin ja Yngve Tegnérin suunnittelema tornitalo rakennettiin 1958–1959. Torniosassa on 22 kerrosta, mutta rakennukseen kuuluu myös matalampi osa, jossa on muun muassa ravintola ja konferenssitiloja. Talon ulkoseinät on verhoiltu marmorilaatoilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viipurin satama

**Viipurin satama** () sijaitsee Viipurinlahden rannalla aivan kaupungin keskustan tuntumassa. Se toimii sekä tavara- että matkustajasatamana ja on erityisesti kesäaikaan suosittu risteilyalusten määräsatama. Rahtimääriltään Viipurin satama on huomattavasti niin ikään Viipurinlahdella toimivaa Uuraan satamaa pienempi.

## Historia
Satamatoiminta Viipurissa alkoi jo kaupungin perustamisen myötä keskiajalla. Vuonna 1856 avattu Saimaan kanava yhdisti Viipurin sataman myös Suomen sisävesistöihin. Kanavan alkuperäinen tuloväylä kulki sen kautta Linnasalmea myöten Suomenvedenpohjalle, mutta nykyinen väylä kiertää noin kolmen kilometrin päästä Linnasaaren länsipuolelta.

Ennen toista maailmansotaa satama muodostui Etelä- ja Pohjoissatamasta, lisäksi laitureita oli Linnasaaren Siikaniemessä. Eteläsatama sijaitsi nykyisellä satama-alueella ja Pohjoissatama puolestaan keskustasta Linnasaareen johtavan Turun sillan pohjoispuolella. Pietarin rataan satamia yhdisti kehärata, joka kiersi koko Viipurin taajama-alueen ympäri.

1930-luvulla satama-alueelle rakennettiin arkkitehti Erkki Huttusen suunnittelemat funkistyyliset SOK:n mylly ja viljavarasto sekä Georg Jägerroosin piirtämät työmaaruokala ja OTK:n keskusvarasto. Sataman vieressä toimi myös Viipurin konepajan telakka. Sotavuosina Viipurin satama vaurioitui pahasti, mutta korjattiin ja modernisoitiin kaupungin siirryttyä Neuvostoliiton haltuun.

## Rahtimäärät

Viipurin sataman rahtimäärät vuodesta 2003 lähtien.

## Katso myös
* Uuraan satama
* Koiviston öljysatama
* Pietarin suursatama
* Laukaansuun satama

## Lähteet
*VirtuaaliViipuri 1939

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Lawrence Gilliard Jr.

**Lawrence "Larry" Gilliard, Jr.** (s. 22. syyskuuta 1971 New York, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja kirjailija. Hän on näytellyt muun muassa televisiosarjoissa *[[Langalla]]* D'Angelo Barksdalena ja *[[The Walking Dead]]ista* Bob Stookeyna.

Gilliard oli seitsemänvuotias, kun perhe muutti Baltimoreen. Hän opiskeli klassista musiikkia Baltimoren taidekoulussa ja Juilliardissa ennen kiinnostusta näyttelemiseen. Ensiesiintymisen Gilliard teki pääosassa elokuvassa *[[Straight Out of Brooklyn]]* vuodelta 1991.

Gilliard on naimisissa näyttelijätär Michelle Paressin kanssa.

## Aiheesta muualla

*
Komisario Palmun jäljillä

**Komisario Palmun jäljillä** on Juha Järvelän ja Marjo Vallitun 2014 ilmestynyt Mika Waltarin romaanien ja Matti Kassilan elokuvien komisario Palmua käsittelevä teos.

## Vastaanotto
Teos valittiin jaetulle ensimmäiselle sijalle Helsingin kirjamessujen 2014 tietokirjaraadissa. Risto Kormilainen toteaa kulttuurilehti Kaltioon kirjoittamassa arvostelussaan, että teos tarjoaa tuoreen näkökulman aiheeseen. Kormilaisen mukaan Järvelä ja Vallittu selvittelevät huolella niin kirjojen kuin elokuvien taustat ja henkilöhistoriat. He käyvät läpi myös Palmu-sarjan tematiikkaa eri aihealueiden kautta. Kormilainen katsoo teoksen avaavan syvällisesti Palmu-kirjojen ja -elokuvien maailmaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teoksen esittely kustantajan sivuilla 
* Teoksen facebook-sivu
* Komisario Palmu ei unohdu - Savon Sanomat 29.10.2014
Vulcain-luokka

**Vulcain-luokka** on Ranskan laivaston neljän sukeltajien emälaivan muodostama alusluokka. Alusten suunnittelun pohjana oli Chamois-luokka. Ne korvasivat aiemmin käytössä olleet Yhdysvalloista hankitut Adjutant-luokan miinanraivaajista muutetut alukset.

## Suunnittelu
Aluksille kyetään majoittamaan viisitoista sukeltajaa. Alusten varustukseen kuuluu kaksi kumivenettä, jotka on sijoitettu savuhormien rinnalle. Alusten varustuksena on hydraulinosturi, jolla kyetään siirtämään viisi tonnia kuuteen metriin  tai 3,5 tonnia kymmeneen metriin.

Aluksille on asennettu Syledis-merenkulkujärjestelmä.

## Alukset

## Lähteet
*

### Viitteet
Ortegocactus macdougallii

***Ortegocactus*** on kaktuskasvisuku, jossa on vain yksi laji, *O. macdougallii*.

## Ulkonäkö ja koko
Laji on mätästävä ja varreltaan pallomainen tai lyhyelti lieriömäinen, matalakasvuinen. Varren väri on harmaanvihreä ja siinä on matalia nystyjä (podarioita) kierteisesti järjestäytyneinä. Areoleja eli kääpiöversoja ovat dimorfisia ja niiden yläosassa on villakarvaa ja piikkejä. Piikeistä yksi on pysty, musta tai vaalea ja mustakärkinen, noin puolen sentin mittainen keskipiikki; säteittäispiikkejä on seitsemän tai kahdeksan ja ne ovat vaaleita ja mustakärkisiä, suoria ja pidempiä kuin keskipiikki. Suppilomaiset ja keltaiset kukat kehittyvät kyhmyjen tyvelle, ja kasvi kukkii päiväaikaan. Kukkapohjus on vartalon ympäriltä villakarvainen ja suomuton. Hedelmä on pallomainen tai hieman pitkänomainen, punainen ja kypsänä kuiva; kehälehdet ovat siinä jäljellä. Siemenet ovat miltei pyöreitä, mustia tai ruskeita.

## Levinneisyys
Kasvi kasvaa Meksikossa, Oaxacan osavaltiossa pienellä alueella kalkkikallioilla.

## Lähteet
* Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber press. Portland, Oregon. .

### Viitteet
Pilarikaktukset

**Pilarikaktukset** (*Pachycereus*) on kaktuskasvisuku, jota on aiemmin pidetty pylväskaktusten alasukuna. Vaikka pilarikaktukset ovat Pohjois-Amerikan isokokoisimpia kaktuksia, ne tunnetaan huonosti. Eräiden tutkijoiden mielestä *Lophocereus* pitäisi erottaa omaksi suvukseen, mutta tutkijoiden valtaosa (International Cactaceae Systematics Group) on taipunut sille kannalle, että molemmat ovat samaa kehityslinjaa ja siis yhdistettävissä. Pilarikaktuslajeista epävarmin systemaattinen asema on lajilla *P. fulviceps*, jota on viety suvusta toiseen.

Vuonna 1885 Sereno Watson kuvasi lajin *[[Jättipilarikaktus|Cereus pringlei]]*. Nathaniel Britton ja Joseph Rose sijoittivat sen ja yhdeksän muuta kaktuslajia kuvaamaansa sukuun *Pachycereus* vuonna 1909; sitä oli aiemmin pidetty pylväskaktusten alasukuna. Kreikankielinen sana pakhys tarkoittaa paksua. Nyttemmin on pilarikaktuksiin sijoitettu 12 lajia.

## Tuntomerkit
Pilarikaktukset ovat puumaisia ja kynttelikkömäisiä tai pensasmaisia, usein hyvin suuriksi kasvavia saavuttaen jopa 25 metrin korkeuden. Niiden varret ovat vihreät tai sinivihreät, pystyt, tukevat ja uurteiset, nystyttömät. Areolit, joihin ei kehity kukkia, ovat piikkisiä; kukkia tuottavat areolit ovat joko samanlaisia tai ovat yhteen kasvavia tai uurteiden yhdistämiä, tiheävillaisia ja piikittömiä. Areolissa on neljä kovaa, 2-10-senttistä keskipiikkiä ja vähintään 20 säteittäispiikkiä, joiden pituus vaihtelee kahdesta seitsemään senttimetriin. 

Pilarikaktukset kukkivat tavallisesti öisin. Kukat ovat lyhyen putkimaisia, suppilomaisia tai kellomaisia, pieniä tai keskikokoisia. Kukan tyviosa on suomuinen, ja kukkapohjuksessa esiintyvät areolit ovat kaljuja, villakarvaisia tai sukasellisia. Hedelmä on pitkänomainen, mehevä ja kasvaa 7,5 cm:n pituiseksi. Sen pinta on tiheän villakarvan ja sukasten peittämä. Hedelmä avautuu epäsäännöllisesti, ja sen malto on punainen tai purppurainen. Myöhemmin hedelmä muuttuu kuivaksi. Siemenet ovat muodoltaan kypärämäisiä, pinnaltaan sileitä, kiiltävän mustia ja kooltaan isoja.

## Levinneisyys
Pilarikaktukset ovat levinneet varsin laajalle alueelle. Ne kasvavat Yhdysvaltojen lounaisosissa, Kalifornian niemimaalla, Pohjois-Meksikossa sekä Hondurasissa ja Guatemalassa.

## Lajit ja luokittelu
Pilarikaktuksia (*Pachycereus*) on 12 lajia:
**P. fulviceps*
**P. gatesii*
**P. gaumeri*
**P. grandis*
**P. hollianus*
**P. lepidanthus*
**P. marginatus*
**P. militaris* - myssypilarikaktus
**P. pecten-aboriginum*
**P. pringlei* - jättipilarikaktus
**P. schottii*
**P. weberi*

*Pachycereus*-suvun synonyymejä ovat *Anisocereus*, *Backebergia*, *Lemaireocereus*, *Lophocereus*, *Marginatocereus*, *Mitrocereus*, *Pseudomitrocereus* ja *Pterocereus*.

## Lähteet
*Anderson E. F. 2001: The Cactus Family. - Timber Press. Portland, Oregon. 
*Kasvien suomenkieliset nimet.
### Viitteet
Kenesjärvi

**Kenesjärvi** (saameksi *Ganešjávri*) on järvi Suomen Lapissa, Utsjoen kunnassa. Tämä 64,58 hehtaarin suuruinen järvi kuuluu Tenojoen vesistöalueeseen. Sen rantaviivan pituus 8,5 kilometriä. Järvi on neutraali, rehevä, lievä humusleima.
Järvi on Kevon rotkoalueesta koilliseen, E75-tiestä itään. Ajomatkaa Utsjoelle noin 24 kilometriä.

## Kenespahdan jääurut

Kenesjärvi tunnetaan Kenespahdan 150 metriä korkeaan jyrkänteeseen talvella syntyvistä vesiputousta muistuttavista ”jääuruista”. Tämä jäämuodostuma syntyy talvella, kun ylhäältä vettä valuttavan puron vesi jäätyy jyrkänteeseen. Jää sulaa huomattavasti hitaammin kuin ympäristön lumi ja järven jää. Jäätä säilyy yleensä yli juhannuksen, joskus elokuun alkuun asti.

## Lähteet

* Kallio, Paavo: *Kevo: Mietteitä ja muistikuvia Kevosta ja pohjoisen luonnon tutkimuksesta*. Karisto. 1990. 

### Viitteet
Högalidin kirkko

**Högalidin kirkko** () on seurakuntakirkko Tukholman Södermalmin länsiosassa.

Kirkon on suunnitellut arkkitehti Ivar Tengbom, joka voitti sitä koskeneen suunnittelukilpailun vuonna 1911. Kirkko rakennettiin 1917–1923. Sen kansallisromanttinen arkkitehtuuri sisältää viittauksia vanhaan ruotsalaiseen kirkkoarkkitehtuuriin. Kirkon itäpäädyn kaksoistornien koristeelliset kupolit muistuttavat Visbyn tuomiokirkon tornia. Kirkkosali on yksilaivainen. Tengbom suunnitteli myöhemmin vielä kirkon yhteyteen kolumbaarion, joka valmistui kahdessa vaiheessa vuosina 1938 ja 1950.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Högalidin seurakunnan kotisivu 
* Anna-Maria Tallgren : Tukholman uutta rakennustaidetta. Högalidin kirkko, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 08.01.1928, nro 2, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Maria Turtschaninoff

**Maria Turtschaninoff** [turtša'niːnof] (s. 21. helmikuuta 1977 Helsinki) on suomenruotsalainen kirjailija ja freelance-toimittaja. Hän sai vuoden 2014 Finlandia Junior -palkinnon teoksellaan *Maresi: Punaisen luostarin kronikoita*.

## Elämä ja ura
Turtschaninoff opiskeli ihmisekologiaa Göteborgin yliopistossa. Hän valmistui filosofian maisteriksi vuonna 2000 ja muutti takaisin Helsinkiin, jossa työskenteli toimittajana Yle Radio Vegassa. Hän on myös avustanut sanomalehti *[[Västra Nyland]]ia*.

Ensimmäisen teoksensa, keittokirjan *Min mat och mammas* (2006), Turtschaninoff kirjoitti yhdessä äitinsä Christine Saarukan kanssa. Hänen ensimmäinen romaaninsa *De ännu inte valda* ilmestyi vuonna 2007.

Turtschaninoffin romaanit *Arra*, *Anaché* ja *Maresi* sijoittuvat samaan fantasiamaailmaan. *Arra* oli vuonna 2009 ehdolla Finlandia Junior -palkinnon saajaksi ja sai Svenska litteratursällskapet i Finlandin palkinnon vuonna 2010. Lokakuussa 2014 Turtschaninoff voitti Svenska Ylen kirjallisuuspalkinnon teoksellaan *Maresi*, ja kirja voitti myös Finlandia Juniorin. Vuonna 2017 hänelle myönnettiin Svenska kulturfondenin suuri kulttuuripalkinto ja 2018 Längmanin säätiön palkinto. Vuonna 2017 Turtschaninoff valittiin yhdeksi 39:stä lupaavimmista eurooppalaisesta alle 40-vuotiaasta lasten ja nuorten kirjojen kirjailijasta Hay-festivaalilla Tanskan Aarhusissa. Vunna 2019 Turtschaninoff sai Kuvastaja-palkinnon Punaisen luostarin kronikoita -trilogian päätösteoksesta *Maresin voima*. Fantasiatrilogian teoksia oli vuoteen 2022 mennessä julkaistu yli 30 kielellä ja *Maresin* elokuvaoikeudet myytiin 2016 englantilaiselle Film4-elokuvayhtiölle.

Vuonna 2022 ilmestyi Turtschaninoffin ensimmäinen aikuisille suunnattu romani *Suomaa*. Teoksen käännösoikeudet oli vuoteen 2022 mennessä myyty 15 maahan ja lontoolainen Pushkin Press -kustantamo teki kirjasta maailmanlaajuisen englanninkielisen julkaisusopimuksen. Turtschaninoffille myönnettiin romaanista Svenska Ylen kirjallisuuspalkinto 2022. *Suomaa* sai myös Kirjakauppaliiton Kiitos kirjasta -mitalin 2023.

Lapsena Turtschaninoff esiintyi televisiosarjassa *[[Harjunpää ja ahdistelija]]* (1985), jossa hän näytteli Timo Harjunpään tytärtä. Myös hänen isänsä Peter Turtschaninoff nähtiin pienessä sivuosassa.

Turtschaninoff asuu Karjaalla.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
**Punaisen luostarin kronikoita**

*
*
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kirjailijan verkkosivusto
Puiden tarinoita: Ritari

**Puiden tarinoita: Ritari** on käsikirjoittaja Iiro Küttnerin kirjoittama ja sarjakuvataiteilija Ville Tietäväisen kuvittama satukirja. Sen on vuonna 2014 julkaissut Books North, ja se kuuluu sarjaan *[[Puiden tarinoita]]*, jonka kussakin kirjassa puu kertoo tarinoita ihmisistä.

Küttner on sanonut kirjan tekemisestä, että ensin hän päättää, miten kirja päättyy. "Tarinat eivät olisi voineet syntyä niin, että ensin olisi mietitty, mitä lukijat haluavat." Hän ei suuntaa kirjojaan millekään kohderyhmälle: "En usko kohderyhmiin pennin vertaa." Harri Römpötti kirjoittaa arviossaan, että *Ritari* alkaa perinteisen kaavan mukaan, mutta jatko ei menekään ennalta arvattavasti. Tarina ei sijoitu tiettyyn aikaan eikä paikkaan, mutta sillä on kuitenkin kytköksiä nykyaikaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Teos kustantajan sivulla 
* Suvi Ahola: Professori ja sarjakuvataiteilija tekivät lastenkirjan, jossa puut kertovat Helsingin Sanomat 17.3.2014
Berghamn (Houtskari)

**Berghamn** on saari ja kylä Paraisiin kuuluvassa Houtskarissa. Saaren pinta-ala on 2,6 neliökilometriä ja siellä asuu vakinaisesti viisi ihmistä. Kesäisin saaren asukasluku kymmenkertaistuu. Yhteysalus M/S Fiskö kulkee saarelle Korppoosta.

Berghamnin ympäristössä on useita saaria, jotka kuuluvat Berghamnin kylään. Suurimmat niistä ovat Röst, Luk, Roskär ja Hamnholm. Kylän asutus on keskittynyt Berghamnin eteläosaan ja Lukille joiden välissä on Fladan-niminen salmi.

Berghamnin varhaishistoriasta ei ole jäänyt merkkejä, mutta Houstkarin löydöt kertovat että alueella on liikuttu jo tuhansia vuosia. Saarella on ollut luotsi jo 1600-luvun puolessa välissä, ja siitä tuli kruunun rahoittama 1700-luvun alussa. Röstin ja Roskärin välisessä salmessa Berghamnin eteläpuolella on kulkenut laivaväylä vuodesta 1784 lähtien. Berghamin luotsiasema lakkautettiin 1970-luvulla.

Berghamnin lähellä on kaksi hylkyä. Hylyt ovat arviolta 1800-luvulta, ja museovirasto on määritellyt paremmin säilyneen hylyn kiinteäksi muinaisjäännökseksi.

## Lähteet
Eurotiomycetes

**Eurotiomycetes** on alakaareen Pezizomycotina kuuluva luokka. Siihen kuuluvia alaluokkia ovat Eurotiomycetidae ja Chaetothyriomycetidae sekä joidenkin tietojen mukaan Mycocaliciomycetidae. Alaluokkaan Eurotiomycetidae luetaan nykyisin lajit, jotka ennen kuuluivat luokkaan Plectomycetes. 

## Luokkaan kuuluvia lahkoja
*Chaetothyriales
*Eurotiales
*Mycocaliciales
*Onygenales
*Pyrenulales
*Verrucariales


Kuva:Aspergillus niger (microscopic view).jpg | *[[Aspergillus niger]]* mikroskooppikuva.
Kuva:Aspergillus awamori.jpg | *[[Aspergillus awamori]]a* 5 päivän kasvatuksen jälkeen 37 ˚C lämmössä. 


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Eurotiomycetes
* http://www.mycologia.org/content/98/6/1053/full 
* http://website.nbm-mnb.ca/mycologywebpages/NaturalHistoryOfFungi/Eurotiomycetes.html 
*National Center for Biotechnology Information (NCBI): Eurotiomycetes, Taxonomy
Södersjukhuset

**Södersjukhuset** (**Sös**) on sairaala Tukholman Södermalmilla, Ringvägenin ja Årstavikenin rannan välillä.

Sairaalakompleksi rakennettiin vuosina 1937–1944 ja se on valmistumisestaan alkaen ollut Pohjoismaiden suurin sairaala sekä Tukholman suurin rakennus. Sen suunnittelivat arkkitehdit Hjalmar Cederström ja Hermann Imhäuser. Valmistuessaan Södersjukhuset oli varsin uudenaikainen. Sairaalaa on myöhemmin useasti laajennettu. 1960-luvulla tehtyjen laajennusten jälkeen siihen on kuulunut tilat 1&nbsp;600 potilaalle, sairaanhoitajakoulu sekä joukko henkilökunnan asuintaloja.

Södersjukhusetin alueella lähimpänä rantaa on vuonna 1911 perustettu Sachsin lastensairaala, jonka rakennukset on suunnitellut Ivar Tengbom.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Sairaalan kotisivu
Ecliptica – Revisited: 15th Anniversary Edition

**Ecliptica – Revisited** on power metal -yhtye Sonata Arctican yhdeksäs albumi. Se julkaistiin 24. lokakuuta 2014. Albumi on uudelleenäänitys Sonata Arctican debyyttialbumista nykyisellä kokoonpanolla.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 20.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#I Can't Dance (bonuskappale, Genesis -cover)

## Kokoonpano
* Tony Kakko – laulu, kosketinsoittimet
* Pasi Kauppinen – basso
* Henrik Klingenberg – kosketinsoittimet
* Tommy Portimo – rummut
* Elias Viljanen – kitara

## Arvostelut
* Imperiumi.net: 
* Inferno: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Tummatilapia

**Tummatilapia** (*Oreochromis macrochir*) on tilapioihin kuuluva kirjoahven, jota tavataan eteläisen Afrikan vesistöissä.

Tummatilapia kasvaa enintään 43 senttimetriä pitkäksi. Sitä esiintyy Sambesin yläjuoksulla, Okavango- ja Kafuejoissa, Kasain yläjuoksulla, Bangweulujärvessä ja Chambeshijoessa. Lisäksi sitä on tavattu Mosambikista Revuejoesta, joka sijaitsee niin kaukana idässä luonnolliselta levinneisyysalueelta, että se saattaa olla reliktipopulaatio. Lajia tavataan erityisesti hiljaa virtaavissa vesissä, seisovissa vesissä ja tulvatasangoilla.

Tummatilapia syö erityisesti mikroskooppista levää, kuten piilevää, ja hajoavaa orgaanista ainetta. Nuoret yksilöt saattavat syödä myös pieni selkärangattomia ja eläinplanktonia.

Tummatilapia lisääntyy kesäisin. Koiraat rakentavat pesän matalahkoon veteen, ja ne myös vartioivat sitä. Laji kutee lähellä jokien ja järvien rantoja. Naarat hautovat munia ja poikasia suussaan.

## Lähteet
Eric Kennington

**Eric Kennington** (1888-1960) oli brittiläinen taidemaalari ja kuvanveistäjä. Hän oli virallinen sotataiteilija sekä ensimmäisessä maailmansodassa (1916-1919) että toisessa maailmansodassa (1940-1945). Vuonna 1920 hän matkusti Arabiaan kuvittaakseen T. E. Lawrence teoksen *[[Seven Pillars of Wisdom]]*.

Kennington osallistui ensimmäiseen maailmansotaan 13. pataljoonassa, The London Regiment, lempinimeltään ‘The Kensingtons’, vuodesta 1914 kesäkuuhun 1915. Hän haavoittui ja joutui palaamaan siviiliin. Hän maalasi tovereilleen kunnianosoituksena suuren teoksen lasilevyn takapuolelle, *Kensingtons at Laventie*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seronga

**Seronga** on kylä Botswanan pohjoisosissa North-West Districtin hallintoalueella. Se sijaitsee Okavangojoen varrella Okavangon suiston pohjoisreunalla. Seronga on usean sen itäpuolella olevan pienemmän kylän alueellinen keskuskylä. Serongassa oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 2&nbsp;674 asukasta, ja lähikylät yhteenlaskettuna alueella asuu 3&nbsp;716 ihmistä.

Serongassa on lentokenttä, johon on säännöllinen yhteys Maunin lentoasemalta. Sitä kautta kylään tulee paljon luontoturisteja.

## Lähteet
Norrbro

**Norrbro** on Tukholman keskustassa sijaitseva silta, joka yhdistää Stadsholmenin saaren Norrmalmiin kulkien keskellä Norrströmiä olevan Helgeandsholmenin saaren yli. Se alkaa Tukholman kuninkaanlinnan vierestä ja kulkee Helgeandsholmenin poikki Ruotsin valtiopäivätalon itäpuolelta päättyen Kustaa Aadolfin torille.

Nykyinen Norrbro rakennettiin vuosina 1787–1807 ja sen suunnittelivat arkkitehdit Carl Fredrik Adelcrantz ja Erik Palmstedt. Sillan hiekkakivestä tehdyt holvit ovat madalletun kaaren muotoiset. Jo Jean de la Vallée ja Nicodemus Tessin nuorempi olivat suunnitelleet paikalle siltaa ja sen kumpaankin päähän rantalaituria, mutta Norrströmin pinnankorkeuden suuri vaihtelu teki tämän suunnitelman mahdottomaksi. Silta onnistuttiin lopulta rakentamaan siten, että se tehtiin rantojen tasoa korkeammalle ja sillan kumpaankin päähän rakennettiin ramppimaiset viettävät laiturit. Norrbrosta tuli 1800-luvulla suosittu kohtauspaikka. Sillan pohjoispäähän sijoitettiin vuonna 1926 pronssiset leijonapatsaat, jotka ovat kopioita egyptiläisistä veistoksista.

Norrbro on Tukholman ainoa nykypäiviin säilynyt kiviholvisilta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sylvia Eder

**Sylvia Eder** (s. 24. elokuuta 1965 Leogang, Salzburg) on itävaltalainen alppihiihtäjä, kolminkertainen MM-hopeamitalisti.

Eder sai nuorten MM-kilpailuissa hopeaa alppiyhdistetyssä 1982. Sarajevon olympialaisissa 1984 hän sijoittui syöksylaskussa 13:nneksi. Bormion MM-kilpailuissa 1985 hän sai hopeaa yhdistetyssä, oli kymmenes syöksylaskussa ja kahdestoista pujottelussa. Crans-Montanan MM-kilpailuissa 1987 hän saavutti jälleen hopeaa alppiyhdistetyssä sekä oli lisäksi viides supersuurpujottelussa ja kuudes syöksylaskussa. Cagaryn olympialaisissa 1988 hän oli yhdistetyssä kahdestoista.

Eder sijoittui Saalbachin MM-kilpailuissa 1991 supersuurpujottelussa seitsemänneksi ja suurpujottelussa 15:nneksi. Albertvillen olympialaisissa 1992 hän oli suurpujottelussa yhdeksäs. Moriokan MM-kilpailuissa 1993 hän sai hopeaa supersuurpujottelussa ja oli kolmastoista suurpujottelussa. Lillehammerin olympialaisissa 1994 hän sijoittui suurpujottelussa 14:nneksi ja supersuurpujottelussa 15:nneksi.

Eder sijoittui supersuurpujottelun maailmancupissa toiseksi kaudella 1987–1988 ja viidenneksi kausilla 1991–1992 ja 1992–1993 sekä suurpujottelun maailmancupissa viidenneksi kaudella 1990–1991. Hän voitti kaksi maailmancupin osakilpailua: syöksylaskun Bad Gasteinissa tammikuussa 1982 ja supersuurpujottelun Vailissa joulukuussa 1994. Hän sijoittui maailmancupin osakilpailuissa lisäksi kaksi kertaa toiseksi ja seitsemän kertaa kolmanneksi.

Sylvia Ederin sisar Elfi Eder on alppihiihdon olympiamitalisti.
  
## Lähteet
Skeppsholmsbron

**Skeppsholmsbron** on Tukholman keskustassa sijaitseva silta, joka johtaa Blasieholmenin niemeltä Skeppsholmenin saarelle.

Ensimmäinen silta tälle paikalle rakennettiin 1640-luvulla, jolloin Skeppsholmen otettiin Ruotsin laivaston käyttöön. Gustaf de Geerin suunnittelema nykyinen silta rakennettiin vuosina 1859–1861. Se oli Ruotsin ensimmäisiä valssatusta takoraudasta tehtyjä siltoja ja se rakennettiin tunnetulla Motalan verstaalla. Sillassa on viisi aukkoa, joista jokaisen jänneväli on runsaat 30 metriä. Sillan kaiteisiin on kuvattu kuningas Kaarle XV:n monogrammi. Vuonna 1999 sillan keskiosa korvattiin uudella rakennelmalla, jossa ajoväylä on metrin alkuperäistä leveämpi. Muu silta restauroitiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vasabron

**Vasabron** on Tukholman keskustassa sijaitseva silta, joka yhdistää Stadsholmenin saaren Norrmalmiin Helgeandsholmenin saaren länsipuolella ylittäen Norrströmin. Sillan vierellä puolivälissä virtaa on pieni Strömsborgin saari.

Edvard von Rothsteinin suunnittelema Vasabron rakennettiin vuosina 1875–1878. Samuel Owen oli jo vuonna 1830 ehdottanut riippusillan rakentamisesta tälle paikalle ja vuosina 1847–1848 järjestetyn suunnittelukilpailun voitti puolestaan Georg Theodor Chiewitz ehdotuksellaan valurautaisesta sillasta, mutta kumpikaan suunnitelma ei toteutunut. Lopullisessa sillassa on seitsemän teräskaariaukkoa. Kaiteet ovat valurautaa ja vedenalaiset perustukset betonia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Victoria Borisova-Ollas

**Victoria Borisova-Ollas** (s. 1969 Vladivostok) on venäläis-ruotsalainen säveltäjä. Hän opiskeli Moskovan konservatoriossa muiden muassa Nikolai Korndorfin johdolla; Korndorfin muistolle Borisova-Ollas omisti myöhemmin teoksensa *The Kingdom of Silence* (2003). Borisova-Ollas täydensi opintojaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa sekä Ruotsissa, johon hän muutti vuonna 1992. 

Borisova-Ollasin teoksissa on usein uskonnollinen sanoma; hänen tärkein inspiraation lähteensä on Psalmien kirja. Hänen teoksilleen valitsemansa nimet on usein otettu pyhistä kirjoituksista. Hänen musiikkiinsa ovat vaikuttaneet myös muun muassa maalaustaide sekä Vladimir Nabokovin, Salman Rushdien ja William Shakespearen kirjallisuus. Borisova-Ollas on saanut teoksillaan useita palkintoja, kuten Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian palkinnon ensimmäisestä sinfoniastaan sekä Ruotsin säveltäjäliiton Hilding Rosenberg -palkinnon. Vuonna 2011 Borisova-Ollasista tuli ensimmäinen nainen, joka voitti Christ Johnson -sävellyspalkinnon Ruotsin kuninkaalliselta musiikkiakatemialta; tämä palkinto tuli klarinettikonsertosta *Golden Dances of the Pharaohs*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Cristian Marina

**Cristian Marina** (s. 1965 Cluj) on romanialais-ruotsalainen säveltäjä. Hän opiskeli synnyinmaassaan sellonsoittoa, ja hän sai myös sävellysopetusta Cornel Taranulta Gheorghe Dima -musiikkiakatemiassa. Vuonna 1987 hän muutti Ruotsiin, jossa hän jatkoi sävellysopintojaan Göteborgissa ja Tukholmassa. Hänen opettajiensa joukossa olivat Magnus Lindberg ja Sven-David Sandström; lisäksi hän opiskeli IRCAM:n Academie d'étéssä (Pariisi, 1995) Luca Francesconin ja Accademia Chigianassa (Siena, 1996) Franco Donatonin johdolla. Hän osallistui myös muiden muassa Brian Ferneyhoughin ja Philippe Manouryn kursseille sekä Miklos Marósin opetukseen.

Marinan teoksia on esitetty lukuisissa Euroopan maissa, Japanissa ja Hongkongissa sekä useita kertoja ISCM:n maailman musiikkipäivillä. Hänen nuottinsa julkaisee Edition Suecia, ja hänen teoksiaan on levytetty useilla levymerkeillä, joihin kuuluu Phono Suecia.

Useimmat taidemusiikin genret ovat edustettuina Marinan tuotannon joukossa. Hänen musiikkinsa esittäjiensä joukossa ovat olleet Bukarestin George Enescu -filharmonikot ja Tukholman saksofonikvartetti.

## Lähteet
Tšekin kansallinen sinfoniaorkesteri

**Tšekin kansallinen sinfoniaorkesteri** () on Tšekissä toimiva sinfoniaorkesteri, jonka perusti vuonna 1993 Jan Hasenöhrl. Orkesterin "henkiseksi isäksi" on nimetty kapellimestari Zdeněk Košler. Vuonna 1996 Paul Freeman aloitti pääkapellimestarin työt, joita hän jatkoi kymmenen vuoden ajan. Vuoden 2007 alussa Libor Pešek nimitettiin hänen seuraajakseen.

Orkesteri tunnetaan monipuolisuudestaan. Sen ohjelmistoon kuuluu perinteisen taidemusiikin lisäksi nykymusiikkia, elokuvamusiikkia, jazzia ja musikaaleja. Kesäisin orkesteri järjestää Prahan Proms-festivaalin, joka houkuttelee yleisöä suurilla kansainvälisillä esiintyjillä. Orkesterin kanssa ovat toistuvasti työskennelleet muiden muassa Ennio Morricone, Lalo Schifrin, James Morrison, Pino Donnagio, Giuliano Taviani ja Steven Mercurio. Orkesteri on myös säestänyt Andrea Bocellia, Stingiä ja George Michaelia. Kiertueillaan orkesteri on päässyt esiintymään Britteinsaarille, Ranskaan, Espanjaan, Arabiemiraatteihin, Japaniin, Meksikoon, Australiaan ja Uuteen-Seelantiin. 

Tšekin kansallinen sinfoniaorkesteri on esiintynyt black metal -yhtye Dimmu Borgirin kanssa Wacken Open Air -festivaalilla. Orkesteri myös soittaa Ulf Lundellin levyllä *[[På andra sidan drömmarna]]*.

Sinfoniaorkesteri on julkaissut useita kultalevyjä. Sille on myönnetty muun muassa Gustav Mahler -palkinto Mahlerin teosten tulkinnoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut ,
Chicago Sinfonietta

**Chicago Sinfonietta** on Chicagossa vuonna 1987 perustettu keskikokoinen orkesteri (sinfonietta). Sen ensimmäinen kapellimestari oli Paul Freeman, jonka johdolla orkesteri alkoi esittää harvoin esitettyä afroamerikkalaisten säveltäjien musiikkia. Tämän tuloksena syntyi muun muassa kolmiosainen levysarja *African Heritage Series*. Orkesteri hyödynsi myös epätavallisia soittimia, kuten säkkipilliä, steel pania ja sitaria. Se teki kokeiluja myös sellaisten tyylilajien kuin ghazalin ja hip hopin parissa. Sinfonietta pääsi pian tekemään Euroopan-kiertueita. 

Yo-Yo Ma teki ensimmäisen ammattimaisen esiintymisensä Chicago Sinfoniettan kanssa. Vuonna 2011 Freeman lopetti työnsä orkesterin johdossa, ja samana vuonna Yo-Yo Ma piti konsertin Freemanin kunniaksi; hänen kanssaan esiintyivät Anthony McGill ja Jeremy Jordan. Freemanin seuraajaksi valittiin Mei-Ann Chen.

## Lähteet
Suur-Merijoen lentokenttä

**Suur-Merijoen lentokenttä** (myöh. **Seleznjovon lentokenttä**, , myös **Viipurin lentokenttä**) on vuonna 1929 Viipurin maalaiskuntaan perustettu lentokenttä. Se toimi suomalaisena sotilaslentokenttänä talvisodan loppuun saakka ja myöhemmin Neuvostoliiton aikana lentomekaanikkojen koulutuskenttänä, kunnes toiminta 1990-luvun alussa lakkautettiin. Suur-Merijokea käytettiin 1930-luvun lopulla myös siviili-ilmailuun, kun se toimi Viipurin lentokenttänä. Nykyään alue kuuluu Seleznjovon eli Tienhaaran kuntaan.

## Historia
### Sotilaslentokenttä
Lentotoiminta Suur-Merijoen kartanon maille perustetulla kentällä alkoi maaliskuussa 1930, jolloin paikalle saapuivat ensimmäiset de Havilland D.H.60 Moth -koneet. Varuskunnan upseerikerho sijoitettiin kartanon päärakennukseen ja sitä kutsuttiin jopa Euroopan hienoimmaksi. Vuoden 1933 organisaatiouudistuksessa Suur-Merijoen kenttä sai nimen Lentoasema 5 (LA5) ja kentällä toiminut hävittäjälaivue nimen Lentolaivue 12. Helmikuussa 1934 aloitti toimintansa Lentolaivue 26, joka siirrettiin vuoden 1938 organisaatiouudistuksen yhteydessä Uttiin. Vastaavasti Suur-Merijoelle perustettiin 1. tammikuuta 1938 Lentorykmentti 1, johon kuuluivat Lentolaivue 26:n tilalle saapunut Lentolaivue 10 sekä vastaperustettu Lentolaivue 14. Ilmavoimien rauhanajan kokoonpano hajotettiin lokakuussa 1939, jonka jälkeen talvisodan ajaksi Suur-Merijärvelle jäi vain Lentolaivue 12. Jatkosodan liikekannallepanon yhteydessä 17. kesäkuuta 1941 Lentorykmentti 1 lakkautettiin ja se aloitti toimintansa uudelleen toukokuussa 1942 Aunuksen Karjalassa.

Sodan jälkeen Suur-Merijoen lentokenttä oli tyhjillään ilmeisesti vuoteen 1952 saakka, jolloin Neuvostoliitto perusti sinne teknikkoupseereja ja lentomekaanikkoja kouluttaneen tukikohdan. Toiminta loppui 1990-luvun alussa Neuvostoliiton hajoamisen myötä. Nykyään kentällä on runsaasti sinne hylättyä kalustoa, kuten Mi-8 -helikoptereita.

### Siviili-ilmailu
Aero Oy (nyk. Finnair) aloitti Suomen ensimmäisen sisäisen lentoreitin 1. toukokuuta 1937 Helsingistä Viipuriin. De Havilland D.H.89 Dragon Rapide -koneilla lennettiin Malmin lentoaseman ja Suur-Merijoen välistä tunnin kestänyttä reittiä, jota vuonna 1938 jatkettiin Viipuriin tultaessa vielä Imatralle. Päivittäin oli kaksi lentovuoroa. Kesällä 1939 lennot oli järjestetty niin, että Viipurin ja Tampereen väliä oli Helsingin kautta mahdollista matkustaa edestakaisin saman päivän aikana. Koska Suur-Merijoki oli Ilmavoimien kenttä, suunniteltiin Viipurissa oman rakentamista kaupungin itäpuolelle, mutta sotavuosien johdosta hanke ei milloinkaan toteutunut. Helsingin ja Viipurin väliset lennot jatkuivat aina talvisodan aattoon lokakuuhun 1939 asti.    

## Lähteet

## Katso myös
* Suur-Merijoen lento-onnettomuus 1935
Tremellales

**Tremellales** on Tremellomycetes-luokkaan kuuluva lahko. Siihen kuuluville lajeille on yhteistä meduusamainen rakenne. Lahkoon kuuluvia heimoja ovat Carcinomycetaceae, Cuniculitremataceae, Phragmagmoxenidiaceae, Rhynchogastremataceae, Sirobasidiaceae, Tetragoniomycetaceae ja Tremellaceae.

## Lähteet
Riksbron

**Riksbron** on Tukholman ydinkeskustassa sijaitseva silta, joka ylittää Norrströmin pohjoisen haaran ja yhdistää Helgeandsholmenin saaren Norrmalmiin välittömästi Ruotsin valtiopäivätalon pohjoispuolella. Se toimii jatkeena Norrmalmin puoleiselle Drottninggatanille ja Helgeandsholmenin puoleiselle Riksgatanille sekä Helgeandsholmenilta edelleen Stadsholmenille johtavalle Stallbron-sillalle.

Riksbron rakennettiin vuonna 1931. Betonisen sillan suunnitteli arkkitehti Ragnar Östberg ja rakennutti insinööri K. A. Wickert. Riksbron on samansuuntainen läheisen Norrbron kanssa, mutta siinä missä Norrbro on kolmiaukkoinen holvisilta, Riksbronissa on vain yksi leveä jänne.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Årstan sillat

**Årstan sillat** ovat kaksi vierekkäistä rautatiesiltaa, jotka kulkevat Tukholmassa Årstavikenin lahden yli Södermalmin ja Årstan välillä. Molemmat sillat ylittävät nimellä Årsta holmar tunnetun pienen saariryhmän.

Vanhempi, itäinen silta on rakennettu vuosina 1924–1929. Sen suunnitteli kansainvälisen kilpailun pohjalta arkkitehti Cyrillus Johansson ja rakentamista johtivat insinöörit Ernst Nilsson ja Salomon Kasarnowsky. Silta on tehty muistuttamaan akveduktia. Läntinen, uudempi silta rakennettiin ensimmäisen rinnalle vuosina 2000–2005, jotta Tukholman keskustan kautta kulkevaa junaliikennettä voitaisiin lisätä. Sillan suunnitteli kansainvälisen kilpailun pohjalta arkkitehtitoimisto Foster and Partners ja sen rakennutti Ove Arup A/S. Uusi silta on punaiseksi maalattua betonia ja seisoo kymmenen jykevän pilarin varassa. Sillalla kulkee ratakiskojen ohella myös kävely- ja pyörätie.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Corey Potter

**Corey Potter** (s. 5. tammikuuta 1984) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa NHL-seura Nashville Predatorsin organisaatiossa.

## Ura
Potter varattiin numerolla 122 New York Rangersiin . Ensimmäisen pelinsä Rangersissa hän pelasi 7. joulukuuta 2008 Calgary Flamesia vastaan. Ensimmäisen pisteensä hän sai syötäessään Dmitri Kalininin maalin 27. joulukuuta 2008. Ensimmäinen maali syntyi Carolina Hurricanesia vastaan 2. huhtikuuta 2009.

Potter siirtyi vapaana agenttina Pittsburgh Penguinsiin 16. heinäkuuta 2010. 1. heinäkuuta 2011 Potter teki vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen Edmonton Oilersin kanssa. 9. tammikuuta 2012 Potter sopi Oilersin kanssa kahden vuoden jatkosta joukkueessa. Kauden 62. ottelussa hän jäi Anaheim Ducksin Bobby Ryanin taklaamaksi. Hän sai aivotärähdyksen ja joutui olemaan loppukauden sivussa. 
2. lokakuuta 2012 Potter siirtyi NHL:n työsulun ajaksi itävaltalaiseen Vienna Capitalsiin. Hän teki 17 ottelussa neljä pistettä ennen paluutaan Oilersiin työsulun loputtua. Kauden 2013-2014 vaihtojen takarajapäivänä Oilers asetetti Potterin waiver-listalle, josta Boston Bruins hänet poimi.

Potter siirtyi kauden jälkeen vapaaksi agentiksi ja teki Calgary Flamesin kanssa yhden vuoden kaksisuuntaisen sopimuksen 5. syyskuuta 2014.
Pitkänpäivänkasvi

**Pitkänpäivänkasvi** on kasvilaji, joka tarvitsee kukkiakseen riittävän pitkän valoisan ajan vuorokaudessa. Tällaisia kasvilajeja ovat monet Pohjoismaiden leveysasteilta peräisin olevat lajit. Tällaisen päivärytmin aiheuttaa reagointi aktiiviseen fytokromi-väriaineeseen, P730. Pitkänpäivänkasvit reagoivat tähän aineeseen siten, että se edistää kukintaa. Pitkänpäivänkasveja ovat esimerkiksi apilat, vehnä ja pinaatti.

## Katso myös
* Kasvien rytmit
* Lyhyenpäivänkasvi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tieteen termipankki: Pitkänpäivänkasvi
Chris Summers

**Chris Summers** (s. 5. helmikuuta 1988) on yhdysvaltalainen jääkiekkoilija, joka pelaa Saksan DEL-liigaseura Nürnberg Ice Tigersissa.

## Ura
Summers varattiin Phoenix Coyotesiin 29. sijalla . 

Ensimmäisen seniorivuotensa 2009–2010 jälkeen Summers allekirjoitti kahden vuoden tulokassopimuksen Coyotesin kanssa 31. maaliskuuta 2010. Kaudella 2013–2014 Summers teki ensimmäisen maalinsa NHL:ssä 15. maaliskuuta 2014 Calgary Flamesia vastaan.

Coyotesissa Summers pelasi viiden kauden ajan, mutta pääosin hän pelasi AHL:ssa San Antonio Rampagessa ja Portland Piratesissa. Coyotesissa hänelle kertyi 64 ottelua. Rangers hankki Summersin maaliskuussa 2015. Vaihtokaupassa Rangersiin siirtyivät Summersin lisäksi Keith Yandle ja neljännen kierroksen varausvuoro . Coyotes sai John Mooren, Anthony Duclairin ja kaksi varausoikeutta.

Summers teki kesällä 2016 jatkosopimuksen Rangersin kanssa. Hän pelasi kauden 2014–2015 lopulla ja kauden 2015–2016 aikana yhteensä kuusi ottelua Rangersissa. Farmiseura Hartford Wolf Packissa pelejä kertyi 87.

## Lähteet
Lyhyenpäivänkasvi

**Lyhyenpäivänkasvi** on kasvilaji, joka tarvitsee kukkiakseen päivittäin tarpeeksi lyhyen valoisan ajan tai riittävän pitkän pimeän jakson. Tällaisia kasvilajeja ovat monet läheltä päiväntasaajaa peräisin olevat kasvit. Puutarhoilla tällaisia kasveja pidetään pimeässä kukinnan edistämiseksi. Tällaisen päivärytmin aiheuttaa reagointi aktiiviseen fytokromi-väriaineeseen, P730. Lyhyenpäivänkasvit reagoivat tähän aineeseen siten, että se ehkäisee kukintaa.
Lyhyenpäivänkasveja ovat esimerkiksi soijapapu, asterit ja krysanteemit.

## Katso myös
* Kasvien rytmit
* Pitkänpäivänkasvi
* Valojaksoisuus eli fotoperiodismi

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tieteen termipankki: Lyhyenpäivänkasvi
Annihilated

**Annihilated** on yhdysvaltalainen brutaalin death metalin yhtye, jonka kitaristit Eric Matranga ja Robert Fimbres perustivat vuonna 2008 Los Angelesissa, Kaliforniassa.

Vuonna 2012 yhtye julkaisi EP-levyn *Injected*, jolla bassokitaraa soitti Decapitatedissa soittanut Marcin Rygiel. Heinäkuussa 2013 Blabbermouth uutisoi Annihilatedin solmineen levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa. Esikoisalbumi, *[[XIII Steps to Ruination]]*, julkaistiin 28. lokakuuta 2014.

## Jäsenet
* Eric Cohen – bassokitara
* Eric Matranga – kitara, laulu (2010–)
* Scotti Fuller – rummut (2011–)

### Entiset jäsenet
* Marcin Rygiel – bassokitara (2011–?)
* Robert Fimbres – kitara, taustalaulu (2011–?)

## Diskografia
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Annihilated Unique Leader Recordsin kotisivulla
Isoruoko-orneero

**Isoruoko-orneero** (*Limnornis curvirostris*) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Isoruoko-orneeroa tavataan Argentiinassa, Brasiliassa ja Uruguayssa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Pikkuruoko-orneero

**Pikkuruoko-orneero** (*Limnoctites rectirostris*) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Pikkuruoko-orneeroa tavataan Brasiliassa, Uruguayssa ja Argentiinassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen populaatio on pieni ja sirpaloitunut, ja koska se saattaa olla vähenemässä elinympärsitöjen tuhoutumisen vuoksi.

## Lähteet
XYZ

**XYZ** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

**[[x]]*, *[[y]]* ja *[[z]]* ovat matemaattisissa lauseissa yleisimmin käytetyt muuttujien symbolit
*XYZ-koordinaatisto, kolmiulotteinen karteesinen koordinaatisto
*CIE 1931 XYZ -väriavaruus, matemaattinen väriavaruus
*XYZ-skandaali, Ranskan ja Yhdysvaltojen välejä 1790-luvulla hiertänyt poliittinen skandaali
*X.Y.Z., Helsingin yliopistolla 1870–1880-luvuilla toiminut ruotsinmielisten ylioppilaiden järjestö, suomenmielisen K.P.T.:n kilpailija
*XYZ, suomalainen suunnistusseura
*XYZ, brittiläinen yhtye