open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Gareth

**Gareth** tai **sir Gareth** on yksi pyöreän pöydän ritareista. Hän on kuningas Lotin ja kuningas Arthurin sisaren Morgausen nuorin poika. Joissakin tarinoissa hän ja Gaheris ovat veljeksiä, mutta toisissa he ovat yksi ja sama henkilö. Sir Thomas Maloryn teoksessa *[[Le Morte d’Arthur]]* kookas ja komea Gareth saapuu Arthurin linnaan helluntaina, eikä suostu paljastamaan nimeään. Hän ilmoittaa kuningas Arthurille pyytävänsä tältä kolmea lahjaa. Ensiksi hän pyytää, että saisi jäädä hoviin sekä saada kylliksi ruokaa ja juomaa vuoden ajan. Kaksi seuraavaa lahjaa hän ilmoittaa pyytävänsä vuoden päästä. Arthur suostuu, koska arvelee pojan ylhäissyntyiseksi. Nuorukainen annetaan Sir Kayn huostaan, joka pilkkaa häntä ja antaa hänelle lempinimen "Aimokäsi" (alkuperäistekstissä "Beaumains"), mikä on viittaus Garethin suuriin kouriin. Kay laittaa hänet töihin linnan keittiöön.

Vuoden päästä helluntaina Arthurin hoviin saapuu neito, joka kertoo, että hänen emäntänsä on joutunut pahamaineisen Punaisten tasankojen punaisen ritarin vangiksi. Silloin Gareth – joka edelleen tunnetaan nimellä Aimokäsi – ilmoittautuu pelastamaan vangiksi joutuneen naisen. Tämä on hänen toinen lahjapyyntönsä. Sen jälkeen hän pyytää, että Lancelot löisi hänet ritariksi. Tämä on Aimokäden viimeinen lahjapyyntö. Lancelot lyö hänet ritariksi ja Gareth paljastaa sen jälkeen Lancelotille oikean nimensä.

Neito ja Gareth lähtevät yhdessä matkaan, vaikka neito vastustaa tätä. Neito pitää Garethia alempisäätyisenä ja solvaa häntä koko ajan kyökkipojaksi. Gareth voittaa kuitenkin matkan aikana mustan, punaisen ja vihreän ritarin. Lopulta neito paljastaa, että hänen nimensä on Linet ja että Punaisten tasankojen punaisen ritarin piirittämässä linnassa on hänen sisarensa Liones. Punaisten tasankojen punainen ritari odottaa linnan edustalla, että joku maineikas ritari saapuisi ottelemaan hänen kanssaan. Vaiheikkaiden seikkailujen jälkeen Gareth selviytyy lopulta linnaan, jossa Liones on vankina. Hän voittaa linnaa piirittävän punaisen ritarin, mutta säästää tämän hengen vannotettuaan ensin, että punaisen ritarin on mentävä kuningas Arthurin hoviin ja antauduttava Arthurin armoille. Gareth suoriutuu näin tehtävästään. Gareth rakastuu Lionesiin, mutta Linet kieltää heidän rakkautensa, kunnes Arthur sallii heidän mennä naimisiin.

Vulgata-sykliin kuuluvassa proosakertomuksessa *Mort Artu* (Arthurin kuolema) Lancelot surmaa erehdyksessä Garethin, koska ei tunnista tätä kiivaassa taistelussa, kun kuningatar Guineverea ollaan pelastamassa. Tämän jälkeen Garethin veli Gawain vannoo kostoa Lancelotia vastaan ja käynnistää pyöreän pöydän ritarien hajaannuksen.

## Lähteet
*Malory, Sir Thomas: Pyöreän pöydän ritarit. Karisto 2000. 
### Viitteet
Nerudan postinkantaja

**Nerudan postinkantaja** on vuonna 1983 valmistunut chileläinen draama, jonka Antonio Skármeta ohjasi samannimisen kirjansa pohjalta. Se kertoo posteljoonin ja runoilija Pablo Nerudan ystävyydestä. Elokuvassa puhutaan espanjaa.

## Näyttelijät

## Myöhempi elokuvasovitus
Myöhempi ja kansainvälisesti tunnetumpi elokuvasovitus samasta Antonio Skármetan tarinasta on *[[Il Postino – Posteljooni]]* (1994).
Atqasuk

**Atqasuk** on kaupunki Pohjois-Alaskassa. Vuoden  väestönlaskennassa Atqasukin asukasluku oli 228. Näistä 95&nbsp;% edusti etnisesti Amerikan alkuperäiskansoja. 

Kaupungin alueella sijaitsee Atqasuk Edward Burnell Sr. Memorial -lentokenttä, jonka yksi kiitotie palvelee keskimäärin 44:ää lentoa kuukaudessa.

## Lähteet
Udinese Calcio

**Udinese Calcio** on italialainen jalkapalloseura, joka pelaa maan pääsarjassa Serie A:ssa. Sen kotikaupunki Udine sijaitsee lähellä Slovenian rajaa. Seuran lempinimiä ovat *Bianconeri* (mustavalkoiset), *Zebrette* (pikkuseeprat), *Friulani* ja *Udin* etenkin paikallisten puhekielessä.

Udinese Calcio perustettiin vuonna 1896 osana *Società Udinese di Ginnastica e Scherma*a. Ensimmäisellä kaudellaan seura voitti Kansallisen voimisteluliiton (FGNI) järjestämän alueturnauksen. Jotkut pitävät tätä Italian ensimmäisenä jalkapallomestaruutena, mutta sitä ei ole kuitenkaan ikinä virallisesti tunnustettu. 

Udinese nousi ensimmäisen kerran Serie A:han vuonna 1950 ja saavutti toistaiseksi parhaan sijoituksensa vuonna 1955, jolloin se oli peräti toinen. Udinese Calcio putosi pääsarjasta 1961–62 ja nousi sinne takaisin vasta vuonna 1979, vietettyään vuosia alasarjoissa, Serie C:ssäkin jopa 14 kautta. Sen jälkeen joukkue on ollut enimmäkseen Serie A:ssa käyden välillä Serie B:ssä. Kaudella 1997–98 Udinese Calcio sijoittui Serie A:ssa kolmanneksi, mikä on paras sijoitus sitten vuoden 1955. Kaudella 2005–06 joukkue pääsi ensimmäistä kertaa karsimaan Mestarien liigaan, kun se oli edellisenä kautena sijoittunut Serie A:ssa neljänneksi. Udinese Calcio eteni lohkovaiheeseen, mutta jäi lohkonsa kolmanneksi eikä päässyt kilpailussa jatkoon, vaan sai lohdutuspaikan UEFA Cupiin.

## Saavutukset
* **[[Mestarien liiga]]n lohkovaiheessa** 2005–06
* **Useita [[UEFA Europa League|UEFA Cup]] -osallistumisia
* **Intertoto Cupin voitto** 1999–2000
* **Serie A -pronssia** 1997–98
* **Serie A -nousut:** 4 (1955–56, 1978–79, 1988–89 ja 1991–92)
* **Serie B -nousut:** 3 (1938–39, 1948–49 ja 1977–78)
* **Serie C -cupin voitto** 1978
* **Mitropa Cupin voitto''' 1980

## Entisiä pelaajia
*  Márcio Amoroso
*  Stephen Appiah
*  Abel Balbo
*  Oliver Bierhoff
*  Vincent Candela
*  Franco Causio (maailmanmestari 1982 pelatessaan Udinesessa) 
*  Morgan De Sanctis
*   Luigi Del Neri
*  David Di Michele
*  Antonio Di Natale
*  Maurizio Domizzi
*  Roman Eremenko
*  Stefano Fiore
*  Giuliano Giannichedda
*  Al-Saadi al-Gaddafi
*  Thomas Helveg
*  Vincenzo Iaquinta (maailmanmestari 2006 pelatessaan Udinesessa)
*  Carsten Jancker
*  Marek Jankulovski
*  Martin Jørgensen
*  Sulley Ali Muntari
*  Giampiero Pinzi
*  David Pizarro
*  Nestor Sensini
*  Johan Walem
*  Zico
*  Dino Zoff

## Entisiä valmentajia
*  Stefano Colantuono
*  Serse Cosmi
*  Gianni De Biasi
*  Luigi Delneri
*  Giovanni Galeone
*  Luca Gotti
*  Francesco Guidolin
*  Roy Hodgson
*  Giuseppe Iachini
*  Alberto Malesani
*  Pasquale Marino
*  Luciano Spalletti
*  Andrea Stramaccioni
*  Igor Tudor
*  Julio Vélazquez
*  Alberto Zaccheroni

## Aiheesta muualla

* Seuran kotisivu
Raski

**Raski** eli **leipäjuuri** on perinteisesti ruisleivän nostatuksessa käytetty hapatin, joka sisältää maito- ja etikkahappobakteereja sekä villihiivoja. Raskia on säilytetty kuivattamalla leivontaan käytettävä puinen tiinu, jolloin bakteeri- ja hiivaitiöt voivat säilyä hyvissä olosuhteissa jopa vuosikymmeniä.
 
## Valmistus
Raski valmistetaan taikinantekoa edeltävänä päivänä. Silloin sekoitetaan pieni erä niin sanottua siemenraskia veden ja jauhojen kanssa vellimäiseksi seokseksi. Raski käy 12–20 tuntia 26–30 °C lämpötilassa. Siemenraskin maitohappobakteerit ja hiivat käyttävät jauhoa ravinnokseen, lisääntyvät voimakkaasti ja muodostavat samalla maito- ja etikkahappoa, jolloin raski happanee ja tuottaa ruisleivän ominaisen happaman maun. Lopulliseen ruisleivän happamuuteen voidaan vaikuttaa muuttamalla maito- ja etikkahapposuhdetta käymislämpötilalla, käymisajalla sekä raskiseoksen jauhon ja veden suhteella. Yleensä raskissa syntyy enemmän maitohappoa kuin etikkahappoa. Molempia happoja tarvitaan hyvän ruisleivän makuun ja aromiin.

## Historia
Ruisleivän kotileivonnan aikaan jokaisella talolla oli oma taikinajuurensa, joka saattaa olla monien vuosikymmenten takaa. Samalla tavoin jokaisella leipomolla on tänäkin päivänä oma raskinsa. Hyvä ruisraskiosaaminen on keskeinen tekijä korkealaatuisen ruisleivän aikaansaamiseksi. Aiemmin hapanleipää tehtiin taikinajuuren avulla muistakin kotoisista viljoista (ohra, kaura, vehnä, tattari). 

## Katso myös
* Taikinajuuri

## Lähteet
* Vaasan Oy - Ruisleivän leivonta

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Franz Stahl

**Franz Stahl** (s. 30. lokakuuta 1962) on yhdysvaltalainen muusikko ja kitaristi. Vuosina 1997-1999 Stahl tuli tunnetuksi Dave Grohlin johtaman Foo Fighters -yhtyeen kitaristina. 1980-luvulla Stahl toimi vuonna 1981 perustetun Scream-yhtyeen kitaristina, jossa hänen veljensä Peter toimi laulajana.
Utqiagvik

**Utqiagvik** (inupiatuniksi *Utqiaġvik*, vuoteen 2016 virallisesti **Barrow**) on kaupunki Pohjois-Alaskassa. Se on Yhdysvaltojen pohjoisin asutettu paikka. Läheinen Point Barrow on Yhdysvaltojen pohjoisin kohta. 

Vuonna 2007 kaupungin asukasluku oli 3&nbsp;982 (vuonna  4&nbsp;581). Vuonna 2000 asukkaista 57,19 % katsoi kuuluvansa etnisesti Amerikan alkuperäisasukkaisiin.

## Historiaa

Utqiagvikin nimi tarkoittaa inupiatunin kielellä "paikkaa jossa pöllöjä metsästetään". Arkeologiset kaivaukset ovat osoittaneet että inupiatit ovat asuneet Utqiagvikin ympäristössä jo vuoden 500 tienoilla. Jäännöksiä 16 turpeeseen rakennusta asumuksesta on säilynyt Birnik-kulttuurin ajalta noin vuodelta 800.

Aiemmin virallisena nimenä käytössä ollut Barrow tulee Point Barrow’sta, joka taasen on saanut nimensä vuonna 1825 brittiläisen sir John Barrow’in mukaan. Brittiläiset laivastoupseerit olivat alueella tutkimassa ja kartoittamassa Pohjois-Amerikan arktista rannikkoa. Yhdysvaltain armeija perusti meteorologisen ja magneettisen tutkimusaseman Utqiagvikiin vuonna 1881. Cape Smythe Whaling and Trading Station perustettiin vuonna 1893. Vuodesta 1888 Utqiagvikissa oli presbyteerikirkko ja postitoimisto avattiin vuonna 1901.

Vuonna 1935 kuuluisa viihdyttäjä Will Rogers ja lentäjä Wiley Post tekivät suunnitellun pysähdyksen lentomatkallaan 25 kilometriä etelään Utqiagvikista. Noustessaan uudelleen heidän koneensa putosi jokeen surmaten molemmat. Putoamispaikalla on nykyään kaksi muistomerkkiä.

Kaupungissa pidettiin 4. lokakuuta 2016 kansanäänestys, jonka nojalla kaupungin alkuperäinen inupiatuninkielinen nimi Utqiagvik päätettiin palauttaa sen viralliseksi nimeksi. Samalla kolonialistien antamalta nimeltä Barrow poistettiin sen virallinen asema.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
William Goldsmith

**William Goldsmith** (s. 4. heinäkuuta 1972) on yhdysvaltalainen rock-muusikko ja rumpali. Goldsmith on soittanut useissa eri yhtyeissä, joista tunnetuin on Sunny Day Real Estate. Goldsmith soitti myös 1990-luvun puolivälissä yhdysvaltalaisessa rockyhtye Foo Fightersissa rumpuja. Goldsmithin soittoa kuullaan vuonna 1997 ilmestyneellä The Colour and the Shape -albumilla, mutta ei koko levyllä, vain kappaleilla *Doll*, *Up in Arms* ja *My Poor Brain*. Goldsmithin suurin esikuva on ollut The Who -yhtyeen Keith Moon.

## Diskografia
;Sunny Day Real Estate (1994–95; 98; 99-00)
**[[Diary (albumi)|Diary]]* (1994)
**[[Sunny Day Real Estate (albumi)|Sunny Day Real Estate]]* (1995) 
**[[How It Feels to Be Something On]]* (1998)
**[[Live (Sunny Day Real Estate albumi)|Live]]* (1999)
**[[The Rising Tide]]* (2000)

;Jeremy Enigk
**[[Return of the Frog Queen]]* (1996) (rummut kappaleessa: "Abegail Anne")

;Foo Fighters
**[[The Colour and the Shape]]* (1997) – (rummut kappaleissa "Doll", "Up in Arms" kertosäe: "My Poor Brain", "The Colour and the Shape", and "Down in the Park" (10th Anniversary Edition)

;Mary Lou Lord
**[[Got No Shadow]]* (1998) (rummut kappaleessa "Subway")

;Replikants
**Slickaphonics* (1999)

;The Fire Theft
**[[The Fire Theft (albumi)|The Fire Theft]]* (2003)
Concerto for Group and Orchestra

**Concerto for Group and Orchestra** on Deep Purplen ja Royal Philharmonic Orchestran vuonna 1969 esittämä konsertto rockyhtyeelle ja orkesterille. Teoksen sävelsi kosketinsoittaja Jon Lord. Konsertto äänitettiin 24. syyskuuta 1969 Lontoon arvostetussa Royal Albert Hallissa ja julkaistiin albumina saman vuoden joulukuussa. Teos on perinteisen klassisen konserton tavoin kolmiosainen. Albumilla kapellimestarina toimi Malcolm Arnold. 

Konsertto oli uraauurtava, sillä se oli ensimmäisiä populaarimusiikin ja klassisen musiikin yhdistäviä teoksia. Se oli myös Deep Purplen läpimurto kotimaassaan Englannissa. Yhtiö meni pian levyn julkaisun jälkeen konkurssiin eikä ehtinyt tehdä isoa painosta albumista. Purplen ja orkesterin lämmittelysetit sekä encore on julkaistu albumin CD-painoksissa.

## Kappaleet
#
#
#

### CD-painoksen bonuskappaleet
* Hush (vuoden 2002 painoksessa) 4:42
* Wring That Neck (vuoden 1990 ja 2002 painoksessa) 13:23
* Child In Time (vuoden 1990 ja 2002 painoksessa) 12:06
* Third Movement: Vivace - Presto (encore) (vuoden 2002 painoksessa) 13:09
* Malcolm Arnold's 6th Symphony (vuoden 2002 SACD-painoksessa)

## Vuoden 2002 DVD

### Sisältö
# Intro (Jon Lordin ja Malcolm Arnoldin haastattelut)
# Moderato Allegro
# Andante (Second Movement)
# Vivace Presto (Third Movement)

;Bonusmateriaali
* Encore (Third Movement reprise)
* Jon Lordin kommenttiraita
* Kuvagalleria

## Kokoonpano
* Ian Gillan – laulu
* Ritchie Blackmore – kitara
* Jon Lord – kosketinsoittimet
* Roger Glover – basso
* Ian Paice – rummut
* Royal Philharmonic Orchestra Malcolm Arnoldin johdolla

## Lähteet
Riipuskala

**Riipuskala** (; ) on kylä Karjalan tasavallan Aunuksen piirin Aunuksen kaupunkikunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Alavoisenjoen rannalla viisi kilometriä Aunuksen asemalta maanteitse lounaaseen. Kylässä on 757 asukasta (vuonna 2011).

1900-luvun alussa Riipuskala lähiseutuineen muodosti Aunuksen läänin Aunuksen kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan, johon kuuluivat Riipuskalan, Alavoisen, Juoksielan, Latvan, Riiskalan, Ulvanan ja Yllösen kyläkunnat. Vuonna 1905 siinä oli yhteensä 119 kylää ja 6&nbsp;200 asukasta. Volosti käsitti Alavoisen- ja Yllösenjoen tiheään asutut jokivarret Aunuksen kaupungin ympäristössä. Se rajoittui luoteessa Vitelen, koillisessa Kotkatjärven ja kaakossa Nekkulan kuntiin sekä lounaassa Laatokkaan. Laatokan rannalla oli pieni Ondrusovan luostari. Seutu oli tunnettu siellä valmistetuista hevoskärryistä ja reistä sekä oljen punonnasta ja nahkatöistä.

Vuodesta 1927 lähtien Riipuskala toimi Aunuksen piiriin kuuluneen kyläneuvoston keskuksena. Vuonna 1933 siellä oli noin 1&nbsp;550 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Myöhemmin kylät liitettiin Aunuksen kyläneuvostoon. Huohpoila eli Sozoila (*Sozoila*), Šokkoila, Tšongiela (*Tšengelitsy*), Vaatšila (*Vattšelitsy*), Vaikkoila (*Vaikoila*) ja Ylä-Sieksi (*Verhnjaja Sedoksa*) yhdistettiin Riipuskalaan vuonna 1957.

Riipuskalan kautta kulkee Aunuksen ja Sortavalan välinen maantie A130. Palveluihin kuuluvat peruskoulu, kulttuuritalo, kirjasto ja posti. Kylässä on ortodoksinen kirkko. 

## Lähteet
Morgause

**Morgause** on kuningas Arthuriin liittyvissä legendoissa Arthurin sisarpuoli. Morgause on Igrainen ja hänen ensimmäisen aviopuolisonsa Gorloisin tytär. 
Vulgata-syklin tarinoissa ja Maloryn Le Morte d’Arthur -kirjassa Morgausella on ollut insestinen suhde Arthuriin, ja heille on syntynyt siitä poika Mordred, Arthurin päävihollinen. Morgause on naimisissa kuningas Lotin, Arthurin vihollisen, kanssa. Heillä on neljä poikaa: Gawaine, Agravaine, Gaheris ja Gareth. Morgausella on myöhemmin suhde ritari Lamorakin kanssa, ja hänen poikansa Gaheris surmaa äitinsä, kun löytää heidät vuoteesta.

Useissa uudemmissa legendojen tulkinnoissa Morgausen ja Morgan le Fayn hahmot on yhdistetty.

## Lähteet
Glenn Hughes

**Glenn Hughes** (s. 21. elokuuta 1951 Staffordshire, Englanti) on brittiläinen muusikko. Hän aloitti uransa funkyhtye Trapezessa, jossa hän lauloi ja soitti bassoa ja oli samalla keulahahmo. Vuonna 1973 Hughes liittyi Deep Purplen basistiksi, mutta hän myös lauloi yhtyeessä David Coverdalen ohella. Hughes oli mukana kolmella Deep Purplen albumilla: *[[Burn (albumi)|Burn]]*, *[[Stormbringer (albumi)|Stormbringer]]* ja *[[Come Taste the Band]]* (kokoonpanot Mk3 ja Mk4). 

Deep Purplen neljännen kokoonpanon hajottua vuonna 1976 Hughes aloitti soolouran. Deep Purplen ajoilta hänelle jäi huumeriippuvuus, josta hän pääsi eroon vasta 1990-luvulla. Hughesin vahva lauluääni oli huomattu jo kauan sitten, ja Tony Iommi otti hänet Black Sabbathin laulajaksi vuonna 1986. Päihdeongelmat pakottivat hänet kuitenkin lähtemään yhtyeestä. Hughes ehti levyttää Black Sabbathin kanssa albumin *[[Seventh Star]]*.

Hughes lauloi KLF:n vuonna 1992 julkaistulla America: What Time Is Love? -singlellä.

Päästyään eroon huumeriippuvuudesta Hughes on jatkanut soolouraansa ja tehnyt levyjä muun muassa Gary Mooren, Black Sabbathin Tony Iommin ja Joe Lynn Turnerin kanssa. Kaksi albumiaan, *[[Soul Mover]]* (2005) ja *[[Music For the Divine]]* (2006), hän on tehnyt yhteistyössä Red Hot Chili Peppersin muusikoiden kanssa. Vuonna 2003 Hughes soitti Rata Blancan kanssa. Hughes toimi vuosina 2009–2013 superyhtye Black Country Communionin laulaja-basistina sen hajoamiseen saakka, ja sen jälkeen hän kiersi superyhtye Kings of Chaosin mukana ennen kuin vuonna 2013 perusti uuden yhtyeen, joka kantaa nimeä California Breed.

## Sooloalbumit

*Play Me Out (1977)
*L.A. Blues Authority Volume II: Glenn Hughes - Blues (1992)
*From Now On... (1994)
*Burning Japan Live (1994)
*Play Me Out (Special Edition) (1995)
*Feel (1995)
*Addiction (1996)
*Greatest Hits: The Voice Of Rock (1996) 
*Talk About It (EP) (1997) 
*The God Of Voice: Best Of Glenn Hughes (1998)
*The Way It Is (1999)
*From The Archives Volume I - Incense & Peaches (2000)
*Return Of Crystal Karma (2000)
*A Soulful Christmas (2000)
*Days Of Avalon (2001)
*Building The Machine (2001)
*Different Stages...Best Of Glenn Hughes (2002)
*Songs In The Key Of Rock (2003)
*Soulfully Live In The City Of Angels (DVD ja CD) (2004)
*Soul Mover (2005)
*Freak Flag Flyin' (2005)
*Music for the Divine (2006)
*Cd & Dvd - Live in Australia (2007)
*First Underground Nuclear Kitchen (2008)
**Resonate* (2016)
*Chosen (2025)

## Aiheesta muualla

* Glenn Hughesin kotisivu
* Katso Glenn Hughesin Soul Mover -musiikkivideo
Trapeze

**Trapeze** oli brittiläinen rockyhtye. Sen musiikissa oli vaikutteita funkista. 

Trapeze perustettiin maaliskuussa 1969. Sen perustajajäsenet olivat Glenn Hughes, Mel Galley ja Dave Holland. Hughes lähti yhtyeestä vuonna 1973 liittyäkseen Deep Purpleen. Galley ja Holland onnistuivat pitämään Trapezen koossa, kunnes Holland vuonna 1979 jätti yhtyeen liittyäkseen Judas Priestiin. Trapeze hajosi pian tämän jälkeen. Holland perusti yhtyeen uudelleen vuonna 1990, mutta se hajosi jälleen vuonna 1994.

## Diskografia
### Studioalbumit
* Trapeze (1970)
* Medusa (1970)
* You Are the Music...We're Just the Band (1972)
* Hot Wire (1974)
* Trapeze (1975)
* Running (1978, Germany issue of Hold On)
* Hold On (1979)

### Livealbumit
* Live in Texas: Dead Armadillos (1981)
* Welcome to the Real World: Live at the Borderline (1993)
* Live: Way Back to the Bone (1998)
* Live at the Boat Club 1975 (2006)

### Kokoelmat
* The Final Swing (1974)
* Way Back to the Bone (1986)
* High Flyers: The Best of Trapeze (1996)
* On the Highwire (2003)

### Singlet
* "Send Me No More Letters" (1969)
* "Black Cloud" (1970)
* "Coast to Coast" (1972)
* "On the Sunny Side of the Street" (1975)
* "Don't Ask Me How I Know" (1979)
* "Running Away" (1980)
200 metrin juoksu

**200 metrin juoksu** on yleisurheilun juoksumatka, joka kilpaillaan kaikissa tärkeimmissä arvokisoissa. Se lasketaan kuuluvaksi pikajuoksumatkoihin.

Ulkoradoilla, kun käytetään normaalia 400 metrin pituista rataa, 200 metrin juoksu alkaa kaarteesta ja päättyy etusuoralle. Tehokkaaseen kaarrejuoksuun tarvitaan toisen tyyppistä juoksutekniikkaa kuin pelkkään suorajuoksuun.

Antiikin ajan Olympian kisoissa yhtenä lajina oli *[[stadion (juoksu)|stadion]]*, jossa juostiin yksi *stade* (192 metriä tai vaihtoehtoisesti mikä urheiluareenan pituus kulloinkin oli). Yhdysvalloissa 200 metriä juostiin suoralla aina vuoteen 1960 saakka.

## 200 metrin juoksu arvokilpailuissa

200 metrin juoksu on ollut olympialaisten lajivalikoimassa vuodesta 1900. Naisten 200 metrin juoksu tuli mukaan vuonna 1948. Yleisurheilun MM-kilpailuissa 200 metrin juoksu on ollut kisahistorian alusta alkaen, vuodesta 1983. Juoksumatkan menestyneimmät maat ovat Yhdysvallat ja Jamaika.

## Kaikkien aikojen nopeimmat juoksijat

### Miehet (maailma)
Päivitettu 20.10.2024.

Lähde

### Naiset (maailma)
Päivitettu 20.10.2024.

Lähde

### Miehet (Suomi)
Päivitetty 20.10.2024.

Lähde

### Naiset (Suomi)
Päivitetty 20.10.2024.

Lähde

## Maanosien ennätykset
Päivitetty 20.10.2024.
### Miehet

Lähde

### Naiset

Lähde

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 200 metrin juoksun esittely kansainvälisen yleisurheiluliiton sivuilla
Lindjärvi

**Lindjärvi** eli **Lintujärvi** (; ) on kylä Karjalan tasavallan Kontupohjan piirin Hirvaksen kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Suunujoen muodostaman samannimisen järven rannalla 42 kilometriä Hirvaksesta länteen. Kylässä on yhdeksän asukasta (vuonna 2013).

Lindjärven pogosta mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopulla. Se oli eteläisin Novgorodin Lapin pogostoista. 1900-luvun alussa Lindjärvi kuului Poventsan kihlakunnan Mäntyselän volostiin, jossa se lähikylineen muodosti Lindjärven kyläkunnan. Pogostan eli Ylävaaran (ven. *Verhnjaja Gora*) lisäksi kyläkuntaan kuuluivat Alangon (*Ponizovje*), Hokanmäen (*Fokina Gora*), Koikarin, Korpijärven (*Korbozero*), Lindjärven Sununsuun (*Ussuna Lindozera*) ja Uloisen eli Melaselän (*Meloselga*) kylät. Lindjärven kyläryhmän muodostaneissa Ylävaaran eli Ylikylän, Alangon ja Sununsuun kylissä oli vuonna 1905 59 taloa, 370 asukasta ja koulu. 

Neuvostoaikana perustettiin aluksi Petrovskin piiriin kuulunut Lindjärven kyläneuvosto. Vuonna 1933 siellä oli 698 asukasta, joista 668 oli karjalaisia, 21 venäläisiä ja 9 muiden kansallisuuksien edustajia. Toisen maailmansodan jälkeen kyläneuvoston keskus oli Hamanniemessä (*Fomin Navolok*), josta se vuonna 1958 siirrettiin Kaidozeron taajamaan. Lindjärven kyläneuvosto lakkautettiin vuonna 1960 ja Lindjärven kylä siirrettiin ensin Jyrkänmäen (*Jurkostrov*) kyläneuvostoon, joka vuonna 1962 liitettiin Hirvaksen taajamaneuvostoon.

Lindjärven pogostalla kohosivat vuonna 1634 rakennettu Pyhän Nikolaoksen ja vuonna 1881 pystytetty Neitsyt Marian syntymän kirkot. Lähistöllä asuneiden rajavartijoiden kerrotaan käyttäneen ne polttopuiksi toiseen maailmansotaan mennessä. Sodan alussa kylät evakuoitiin ja poltettiin.

Nykyään Lindjärvi on lähinnä kesäasutus. Sinne johtaa paikallistie Jyrkänmäestä. Kylään ei ole linja-autoyhteyttä. Lähistöltä on löydetty useita kivikautisia asuinpaikkoja. Suunujoelle suunnitellaan kahden vesivoimalaitoksen rakentamista.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Aseseppä

**Aseseppä** toimii käsityöammattilaisena useimmiten itsenäisenä yrittäjänä tai työntekijänä aseteollisuudessa. Asesepän työ tehdään yleensä verstaassa. Yleisimpiä työvälineitä ovat muun muassa sorvit, jyrsimet, porakoneet, hiomakoneet ja erilaiset käsityövälineet. Asesepän täytyy osata työstää sekä metallia että puuta. Yleisimpiä työkohteita ovat metsästysaseet, urheiluaseet ja virka-aseet. Asesepän työ on luvanvaraista toimintaa. Asesepäksi voi Suomessa opiskella Ikaalisten käsi- ja taideteollisuusoppilaitoksessa. Aiemmin asesepäksi pystyi opiskelemaan myös Rovaniemellä, ammatillisessa aikuiskoulutuskeskuksessa.

## Tehtäviä
Ase voidaan valmistaa joko kokonaan alusta asti itse tai ase voidaan koota valmiista osista joita ovat muun muassa piippu, lukko, lukkorunko, tukki ja tähtäimet. Aseeseen tehtävät muunnostyöt ovat usein lukon muutoksia, kaliiperin muuttaminen, tähtäinten säätö ja muutostyöt kuten esimerkiksi tukin muokkaaminen soveltumaan esimerkiksi ampujan pituudelle. Korjaustyöt ovat yleensä rikkoutuneiden metalli- tai puuosien korjausta tai vaihtamista. Tällaisia ovat muun muassa nallipiikki, tukin puuosat, tähtäimet ja iskurit. Entisöintityöt ovat yleensä vanhojen aseiden restauroimista mahdollisimman lähelle alkuperäistä kuntoa. Yleisimpiä huoltotöitä ovat koneiston sekä piippujen huollot. Koristetöitä ovat muun muassa erilaiset kaiverrukset, upotukset ja pintakäsittelyt metalliin ja puuhun.


Kuva:Buechsenschaffter-1568.png|Asesepän työn esittelyä vuoden 1568 saksalaisessa julkaisussa.
Kuva:Checkering Duane1.JPG|Aseseppä viimeistelee aseen tukkia.
Kuva:GP35_Gravé_JPG1.jpg|Kaiverruksilla koristeltu pistooli.
Kuva:Usfa-engraving.gif|Kaiverruksen yksityiskohta.


## Aiheesta muualla
*Suomen Aseseppien Yhdistys ry. 
*Asesepän ammatinkuvaus (Avo-ohjelma)
Fishbone

**Fishbone** on Kaliforniassa vuonna 1984 perustettu yhtye, joka sekoittelee musiikissaan muun muassa skata, reggaeta, funkkia, punkkia, funk rockia, metallia, rappia. Alkuperäiset jäsenet olivat John Norwood Fisher (basso, laulu), Fish Fisher (rummut), Angelo Christopher Moore (laulu, saksofoni), Kendall Rey Jones (kitara), Christopher Gordon Dowd (laulu, koskettimet, pasuuna), "Dirty" Walter A.Kibby II (laulu, trumpetti). Myöhemmin kokoonpano vaihtui kuitenkin useita kertoja vakiojäseniksi muodostuivat Angelo Moore ja Norwood Fisher, jotka ovat vieläkin mukana. Samoihin aikoihin (1984) Los Angelesin funk rock -piireistä nousi yhtyeitä, kuten Red Hot Chili Peppers ja Jane's Addiction. Myöhemmin Fishbone teki kiertueen Red Hot Chili Peppersin kanssa ja yhtyeet tekevät edelleen yhteistyötä: muun muassa *The Psychotic Friends Nuttwerx*:llä vierailee Flea ja Chad Smith kappaleessa "Shakey Ground".

Fishbone on usein ottanut kantaa rotuennakkoluuloihin. 

## Jäsenet
### Nykyiset jäsenet (2006)

*John Norwood Fisher (basso, laulu)
*Angelo Christopher Moore "Dr Mad Vibe" (laulu, saksofoni, theremin)
*John Steward (rummut)
*John Mcknight (vetopasuuna, laulu)
*Rocky George (kitara)
*Tori Ruffin (kitara)
*Curtis Storey jr (trumpetti)
*Dre Gibson (kosketinsoittimet, laulu)

### Entiset jäsenet

*Kendal Rey Jones (kitara)
*Fish Fisher (rummut)
*Christopher Gordon Dowd (laulu, koskettimet, pasuuna)
*"Dirty" Walter A.Kibby II, "Dog King of the Freaks" (laulu, trumpetti)
*John Bigham (kitara)
*Spacey-T (kitara/laulu)

## Diskografia

### Albumit

*(1985) Fisbone (ep)
*(1986) In Your Face
*(1988) Truth and Soul
*(1991) The Reality of My Surroundings
*(1993) Give A Monkey A Brain And He'll Swear He's The Center Of The Universe
*(1996) Chim Chim's Badass Revenge
*(2000) The Psychotic Friends Nuttwerx
*(2002) Live at Temple Bar
*(2005) Live in Amsterdam (cd+dvd)
*(2007) Still Stuck in your Throat

### Video ja DVD

*(1992) Past to Present
*(2004) Critical Times: Hen House sessions
*(2005) Live in Amsterdam

## Musiikkivideot
*(1985) Modern Industry
*(1985) Party at Ground Zero
*(1986) When Problems Arise
*(1987) Jamaica Ska
*(1987) It's a Wonderful Life
*(1988) Freddie's Dead
*(1991) Sunless Saturday
*(1991) Everyday Sunshine
*(1993) Unyielding condition
*(1993) Servitude
*(1993) Swim
*(2005) Date Rape

## Keikat
### Keikat Suomessa

2002:

*08.11.2002 Klubi (Tampere)
*09.11.2002 Nosturi (Helsinki)

2003:

*06.06.2003 Lutakko (Jyväskylä)
*07.06.2003 Nosturi (Helsinki)
*08.06.2003 Klubi (Tampere)
Mäntyselkä

**Mäntyselkä** (; ) on kylä Karjalan tasavallan Karhumäen piirin Tšopinan kunnassa Venäjällä. Se sijaitsee Semsjärven etelärannalla 32 kilometriä Tšopinasta länteen. Kylässä ei ole vakituista asutusta (vuonna 2013).

Semsjärven pogostaan kuulunut Mäntyselän eli Suvipään kylä mainitaan ensimmäisen kerran 1500-luvun lopussa. 1900-luvun alussa se oli Aunuksen läänin Poventsan kihlakuntaan kuuluneen volostin eli kunnan keskus. Mäntyselän volosti jakautui Kumsjärven, Lindjärven ja Pyhäniemen kyläkuntiin. Lännessä se rajoittui Poventsan kihlakunnan Porajärven, pohjoisessa Paatenen, koillisessa Petrovski Jamin ja kaakossa Sungun volosteihin, etelässä Petroskoin kihlakunnan Kontupohjan ja Munjärven volosteihin sekä lounaassa Suomeen. Vuonna 1905 volostin 33 kylässä oli lähes 4&nbsp;100 asukasta. Mäntyselän kylässä oli 12 taloa, koulu ja 105 asukasta.

Neuvostoaikana perustettiin Karhumäen piiriin kuulunut Mäntyselän kyläneuvosto. Vuonna 1933 sen 14 asutuksessa oli 1&nbsp;200 asukasta, joista lähes kaikki olivat karjalaisia. Toisen maailmansodan jälkeen Mäntyselkä liitettiin Kumsin kyläneuvostoon.

## Lähteet
Adam Jones

**Adam Thomas Jones** (s. 15. tammikuuta 1965, Libertyville, Illinois, Yhdysvallat) on amerikkalaisen progressiivista metallia soittavan yhtyeen Toolin kitaristi. Hän toimii myös Melvinsin kiertuekitaristina ja on vieraillut muutamilla Melvinsin albumeilla. Hän on esiintynyt myös Jello Biafran ja Melvinsin yhteisellä kiertueella ja vieraili albumeilla *Never Breathe What you Can't See* ja *Sieg Howdy!*.

Jones vastaa Toolin animoiduista musiikkivideoista. Jones on myös taidemaalari.

Jones aloitti lapsena viulun soiton. Vuonna 1980 hän perusti Tom Morellon kanssa yhtyeen Electric Sheep, joka kuitenkin hajosi myöhemmin. Jones soitti yhtyeessä bassoa. Hän muutti Los Angelesiin ja ryhtyi opiskelemaan Hollywoodin meikkausakatemiassa. Hän opiskeli myös elokuvien erikoistehosteiden tekemistä. Kalifornian vuosinaan Jones tapasi Maynard James Keenanin, Paul d'Amourin ja Danny Careyn, ja vuonna 1990 he perustivat Toolin.

Jones omistaa useita Gibson Les Paul -kitaroita ja käyttää Diezelin, Marshallin ja Mesa Boogien vahvistimia sekä Ibanezin pedaaleja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Adam Jonesin virallinen kotisivu
Videle

**Videle** on:

* Videle, kaupunki Romaniassa
* Karjalan tasavallassa sijaitsevasta Vitelen kylästä ja entisestä kunnasta toisinaan käytetty nimi
Viteleen piiri

**Viteleen** eli **Vitelen** **piiri** () oli paikallishallintoalue Neuvostoliittoon kuuluneessa Karjalan autonomisessa sosialistisessa neuvostotasavallassa vuosina 1927–1930.

Vuonna 1927 perustettu Viteleen piiri käsitti entiset Vitelen ja Tulemajärven kunnat sekä ja lähes puolet Vieljärven kunnasta. Sen pinta-ala oli 2&nbsp;779 neliökilometriä. Vuoden 1926 väestönlaskennan mukaan piirissä oli 11&nbsp;700 asukasta, joista 97,1 % oli karjalaisia, 1,7 % venäläisiä ja 1,0 % suomalaisia.

Piiriin kuului kymmenen kyläneuvostoa: Kinelahti, Kolatselkä, Nälmäjärvi, Palalahti, Pultsoila, Rajakontu, Suurmäki, Tuulos, Vieljärvi ja Vitele. Hallinnollinen keskus oli Viteleen kylä. Asutuskeskuksia oli yhteensä 188, joista suurimmat olivat lähes 400 asukkaan Rajakontu sekä kahden–kolmensadan asukkaan Jyrkilä, Ylänkö, Suuripuoli, Palalahti, Knässinä, Vieljärvi ja Kinelahti. Rajakonnun kylässä oli tulli- ja rajavartioasema. 

Vitelen piiri lakkautettiin vuonna 1930, jolloin sen eteläosa (suunnilleen entinen Vitelen kunnan alue) liitettiin Aunuksen ja pohjoisosa (suunnilleen entisten Tulemajärven ja Vieljärven kuntien kuntien alueet) Prääsän piiriin.

## Lähteet
Karhuvuori (Kotka)

**Karhuvuori** on kaupunginosa Kotkan länsiosassa. Karhuvuoren alue liitettiin laajan alueliitoksen yhteydessä Kymin kunnasta Kotkaan vuonna 1954.

## Rakennukset

Kaupunginosa on tyypillinen 1960–1970-lukujen lähiö, jossa rakennuskanta muodostuu 3–4-kerroksisista elementtikerrostaloista. Myöhemmin alueelle on tehty jonkin verran täydennysrakentamista. Muutamat peruskorjatut kerrostalot, joihin on rakennettu muun muassa hissi, kuuluivat Kotkan asuntomessujen oheiskohteisiin vuonna 2002. 

Kaupunginosan alueella sijaitsee Steveco-areena (Karhuvuoren urheilutalo), joka toimii Korisliigassa pelaavan KTP-Basketin ja koripallon naisten SM-sarjassa pelaavan Peli-Karhujen kotiareenana. Muita merkittäviä rakennuksia ovat Karhuvuoren koulu (luokat 6–9) ja Karhuvuoren vesitorni. Karhuvuoressa toimii myös Kotkan kaupunginkirjaston lähikirjasto.

## Maine
Karhuvuorta pidetään yleisesti ottaen yhtenä Suomen huonoimmista lähiöistä, johtuen alueen korkeasta työttömyysprosentista sekä lukuisista alueella tapahtuneista väkivaltarikoksista. Monet alueen pitkäaikaiset asukkaat pitävät Karhuvuorta kuitenkin mainettaan parempana.

## Lähteet
DTMF

**DTMF** (engl. *Dual-tone multi-frequency*, myös *Touch Tone* tai *Tone Dialing*) on puhelinlaitteissa käytetty numeroiden **äänitaajuusvalinta**. Aikaisemmin käytettiin hidasta **[[impulssivalinta]]a**, jossa valittava numero ilmoitetaan pulssien määrällä pulssisarjoissa. Äänitaajuusvalinnassa kukin numero on koodattu kahdeksi toisiinsa epäharmonisessa suhteessa olevan taajuuden muodostamaksi ääneksi. Näin varmistetaan, että käytännössä mitkään luonnolliset äänet eivät puhelimen mikrofoniin tullessaan pääse aiheuttamaan virheellistä numerovalintaa.

## Lähteet
Kalakoulu

**Kalakoulu** eli **Suomen kalatalous- ja ympäristöinstituutti** (nyk. Ammattiopisto Livia Parainen) on Paraisten Kirjalassa, Kaarinasta Paraisille johtavan maantien 180 läheisyydessä, Hessundin sillan itäpuolella toimiva Ammattiopisto Livian yksi ammatillisen koulutuksen toimipaikoista. Koulun opiskelijat valmistuvat moniin kalatalousalan tehtäviin, kuten mm. ammattikalastajaksi, kalavesienhoitajaksi, kalanjalostajaksi, kalamestariksi, kalanviljelijäksi, kalastuksenohjaajaksi ja kalastusoppaaksi. 

Aikoinaan koulun omisti kokonaan Suomen valtio, kalakoulun nimi oli tuolloin Valtion Kalatalousoppilaitos. Vuoden 2011 alusta oppilaitos on kuulunut Kaarinan, Paimion ja Paraisten kuntien yhteiseen Peimarin koulutuskuntayhtymään ja on jatkanut toimintaansa ensin nimellä Ammattiopisto Livian **Kalatalous- ja ympäristöopisto**. Nykyään Livia ei nimeä enää koulujaan erillisiksi opistoiksi, vaan toimipaikan nimi on Ammattiopisto Livia Parainen.

Koululla on käytännön opetusta varten oppimisympäristöjä, kuten kalanviljelylaitos, jossa on moderni kiertovesilaitos poikaskasvatukseen, tilat pyydysrakennukseen, kalanjalostuslaitos sekä veneitä merenkulkuun, kalastukseen sekä kalastusopastukseen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ammattiopisto Livia: Opistot - Kalatalous- ja ympäristöopisto
The Snow Goose

**The Snow Goose** on Camelin kolmas, ja samalla läpimurtoalbumi, joka julkaistiin toukokuussa 1975. Albumi on Camelin yksi arvostetuimmista, se oli myös yhtyeen ensimmäinen konseptialbumi. Levy perustuu Paul Gallicon kirjaan *The Snow Goose*. Levyn katsotaan kuuluvan progressiivisen rockin konseptialbumien parhaimmistoon. Se on kokonaan instrumentaali.

Levy kertoo haavoittuneesta linnusta, jonka tyttö nimeltä Fritha löytää ja vie tämän vanhassa majakassa asuvan erakon, Rhayaderin, luo hoitoon. Rhayader parantaa linnun. Tarinalla on kuitenkin surullinen loppu, sillä Rhayader kuolee sodassa pelastaessaan englantilaisia sotilaita Dunkerquesta. Rhayader on kaupunki Walesissa ja tarkoittaa kymrinkielellä vesiputousta.

Vuonna 2002 Decca Records julkaisi levystä uudelleenmasteroidun version, jossa on viisi lisäkappaletta. Lisäksi 19. toukokuuta 2009 julkaistiin *Deluxe Edition*, jonka bonuslevy sisältää teoksen liveversiona.

## Kappaleet
*Kaikki kappaleet kirjoittaneet Andrew Latimer ja Peter Bardens.
**A-puoli**
#
#
#
#
#
#
#
#
#
**B-puoli**
#
# 
#
# 
#
#
#

### Vuoden 2002 remasteroidun CD-version bonuskappaleet
*Kaikki kappaleet paitsi "Freefall" kirjoittaneet Latimer ja Bardens.
#
#
#
#
#

### Deluxe Editionin bonuslevy (2009)
*Kappaleet ovat liveversioita.
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
*Andrew Latimer – sähkö-, akustinen- ja slidekitara, huilu
*Peter Bardens – urut, sähköpiano, piano, minimoog
*Doug Ferguson – bassokitara
*Andy Ward – rummut, lyömäsoittimet

## Arvostelut
*Allmusic () 

## Lähteet
Ajoverkko

**Ajoverkko** on kalaverkko, joka liikkuu vedessä joko aluksen hinaamana tai itsekseen ajelehtien. Sen yläreunaa pidetään kohoilla veden pinnassa tai pinnan lähellä. Alareunaan asennettujen painojen avulla verkko pidetään pystysuorassa.

Tonnikalaa on kalastettu perinteisesti kilometrien pituisilla ajoverkoilla. Luonnonsuojelijat vastustavat tätä, koska verkkoon takertuu myös delfiinejä, pyöriäisiä, kilpikonnia ja muita uhanalaisia vesieläimiä.  

Lohen ajoverkkokalastus on herättänyt Suomessa voimakkaita tunteita; jokilohen perinteisien kalastajien mukaan Ahvenanmaalla tehtävä ajoverkkokalastus pienentää lohikantoja liikaa. Itämerellä ajoverkkokalastus päättyi Euroopan unionin päätöksellä vuonna 2008. Päätös johtui osaltaan myös EU:n päätöksestä suojella pyöriäistä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Maailman suurin apaja Ajoverkkokalastusta Beringinmerellä.
Suomukala

**Suomukala** on kotimaisten perinteisten kauppakalojen (hauki, ahven, lahna ym.) yhteisnimitys. Suomukala-nimityksellä ei ole biologista merkitystä esimerkiksi kalalajien sukulaisuussuhteiden arvioinnissa, vaan kysymyksessä on puhtaasti käyttötalouteen liittyvä määre.

Tärkeimmistä kauppakaloista silakkaa, kilohailia, muikkua ja kuoretta ei katsota suomukaloiksi. Sama koskee lohensukuisia kaloja.

## Aiheesta muualla
* Suomukalojen kauppa ja markkinat seminaari 2005
Melodraama

**Melodraama** (kreikan sanoista *meloidia*, ’laulu’, ja *drama*, ’toiminta’) on tunteisiin voimakkaasti vetoava, ylitunteellinen ja teatraalinen kuvaus, yleensä näytelmä tai elokuva.

Melodraaman aiheena ovat usein perhe- ja parisuhdeongelmat, identiteetin etsiminen, luokkaerot sekä miehen ja naisen roolit. Melodraamaan kuuluu tavallisesti paatos, moraalinen vastakkainasettelu, deus ex machina -ratkaisut, fyysinen toiminta ja jännitys. Keskeiset henkilöt ovat tavallisesti stereotyyppisesti joko äärimmäisen hyveellisiä sankareita tai poikkeuksellisen epäinhimillisiä konnia.

Melodraaman rakenteessa on usein toistoa ja takaumia. Loppu on usein onnellinen. Kertomusta tehostavat usein vaikuttava musiikki, kirkkaat värit ja kliseiset symbolit.

## Historia
Melodraaman juuret ovat italialaisen oopperan alkuvaiheissa 1500-luvun lopulla, jolloin klassisen tragedian elvytyksessä musiikin ja näytelmän yhdistelmästä tuli joko oopperaa tai melodraamaa. 1700-luvun alkupuolella Georg Friedrich Händel nimitti joitain sävelteoksiaan melodraamoiksi. 1700-luvun lopulla melodraama kehittyi Ranskassa omaksi lajikseen, jossa korostuivat spektaakkelimaisuus, toiminnallisuus ja kiihkeät tunteet. Ensimmäisenä tyylipuhtaana melodraamana pidetään Jean-Jacques Rousseaun näytelmää *[[Pygmalion (Rousseaun näytelmä)|Pygmalion]]* (1762). Melodraama nousi kukoistukseensa Englannissa ja Ranskassa 1800-luvulla saadessaan kauhuromanttisia virikkeitä goottilaiselta romaanilta.

1920-luvulta alkaen teatterin melodraamojen tilalle tulivat elokuvan melodraamat ja myöhemmin television. Mykkäelokuviin tunteita herättävä, musiikkiin nojaava ja liioittelevan teatraalinen esittämisen tapa soveltui hyvin. Aluksi melodraaman käsite liitettiin elokuvissa toimintaan, seikkailuun, jännitykseen ja työväenluokkaisiin miehiin. Keskiössä oli usein sankari–sankaritar–roisto-asetelma. Myöhemmin melodraamalla on alettu useammin viittaamaan naisten elokuviin, joissa käsitellään perheasioita.

Tunnetuimpia melodraamojen ohjaajia ovat olleet Hollywoodissa Douglas Sirk ja Suomessa Teuvo Tulio.

## Lähteet
Pohjoismaiset hiihtolajit talviolympialaisissa 1980

**Vuoden [[Talviolympialaiset 1980|1980 talviolympialaiset]]** järjestettiin Lake Placidissa, Yhdysvalloissa. **Pohjoismaisissa hiihtolajeissa** (maastohiihto, yhdistetty, mäkihyppy) kilpailtiin kaikkiaan kymmenessä lajissa. Kilpailut toimivat myös kyseisen vuoden maailmanmestaruuskilpailuina.

## Miesten hiihto

### 15 km









### 30 km









### 50 km








### 4 × 10 km viesti







## Naisten hiihto

### 5 km







### 10 km









### 4 × 5 km viesti







## Yhdistetty






## Mäkihyppy
### Normaalimäki







### Suurmäki







## Lähteet

*  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* YLE Elävä arkisto: Lake Placidin talviolympialaiset 1980
Hannu Rantakari

**Hannu Juhani Rantakari** (8. tammikuuta 1939 Tampere – 1. tammikuuta 2018 Tampere) oli suomalainen voimistelija ja olympiamitalisti. Hän voitti olympiapronssia vuoden 1964 kesäolympialaisissa Tokiossa hypyssä.

Tokion olympialaisissa Rantakari sijoittui hyppykilpailun kolmannen sijansa lisäksi kahdeksanneksi joukkuekilpailussa ja 48:nneksi 12-ottelussa. Hän osallistui myös Méxicon 1968 olympialaisiin ja sijoittui kymmenenneksi joukkuekilpailussa, 32:nneksi renkailla sekä 73:nneksi 12-ottelussa. MM-kilpailuissa hän sijoittui parhaimmillaan kahdeksanneksi nojapuilla ja rekillä vuonna 1962.

Rantakari edusti Tampereen Kilpa-Veljiä ja sittemmin Tampereen Sisua. Hän voitti Suomen mestaruuden moniottelussa vuonna 1963 sekä yhteensä kuusi telinemestaruutta vuosina 1963–1967. Hänet valittiin  vuosina 1961 ja 1964. Voimistelun maailman rankinglistalla hän oli 14:s vuonna 1964 ja 20:s vuonna 1965.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Angelo Moore

**Angelo Moore** (käyttää myös taiteilijanimeä **Dr Mad Vibe**) on   yhdysvaltalainen muusikko ja Fishbone-yhtyeen johtohahmo (laulu, saksofoni, theremin). Dr. Mad Vibe -projektissaan hän soittaa muitakin soittimia.
Olli Laiho

**Olli Laiho** (18. helmikuuta 1943 Savonlinna – 31. toukokuuta 2010 Helsinki) oli suomalainen telinevoimistelija, olympiamitalisti ja liikkeenjohtaja. Hän saavutti vuoden 1968 kesäolympialaisissa Méxicossa hopeaa hevosella. Sen jälkeen ei suomalainen voimistelija ole voittanut olympiamitalia.

Méxicon olympialaisissa Laiho sijoittui hevoskilpailun kakkossijansa lisäksi nojapuilla 15:nneksi, 12-ottelussa 41:nneksi ja joukkuekilpailussa kymmenenneksi. Hän osallistui jo neljä vuotta aiemmin Tokion kesäolympialaisiin ja sijoittui joukkuekilpailussa kahdeksanneksi sekä 12-ottelussa 26:nneksi. 

MM-kilpailuissa hänen paras saavutuksensa oli kuudes sija hevosella vuonna 1966. EM-kilpailuissa hän saavutti hevosella pronssia vuonna 1965 ja sijoittui viidenneksi vapaaliikkeissä vuonna 1967. Vuonna 1967 hän voitti universiadeissa hevosvoimistelun. Olli Laihon urheilu-ura päättyi olkapäävammaan.

Laiho edusti kotimaassaan Helsingin Voimistelijoita ja Norssin Turnareita. Hän voitti moniottelun Suomen mestaruuden vuonna 1966 sekä yhteensä kahdeksan telinemestaruutta vuosina 1964–1967.

Olli Laiho toimi Norssin Turnarien ja Espoon Golfseuran puheenjohtajana sekä Suomen Voimisteluliiton hallituksessa. Opetusministeriö myönsi hänelle vuonna 2004 Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon.

Urheilun ulkopuolella Laiho toimi Rautakirjan tukkuryhmän johtajana vuoteen 1980, Amer-konsernin paperitukkukaupan Amerpapin johtajana vuosina 1980-1990 ja sen jälkeen Amer-yhtymän toimitusjohtajana vuosina 1990–1992. Sen jälkeen hän toimi Suomen itsenäisyyden juhlarahaston (Sitra) projektinjohtajana.

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Olli Laihon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Arto Nilsson

**Arto Harald Nilsson** (19. maaliskuuta 1948 Helsinki – 11. heinäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen nyrkkeilijä, olympiamitalisti ja yrittäjä.

Nilsson saavutti pronssia Méxicon 1968 olympialaisten kevyessä välisarjassa (alle 63,5&nbsp;kg). Hän voitti kenialaisen John Olulun tuomariäänin 3–2, länsisaksalaisen Gert Puzichan äänin 5–0 sekä bulgarialaisen Petar Stoitševin kehätuomarin keskeytyksellä toisessa erässä. Välieräottelussaan hän hävisi hallitsevalle olympiavoittajalle, puolalaiselle Jerzy Kulej'lle pistein 0–5. Kisojen päättäjäisissä hän toimi Suomen joukkueen lipunkantajana.

Madridin EM-kilpailuissa 1971 Nilsson hävisi välisarjan (alle 67&nbsp;kg) avausottelussaan bulgarialaiselle Ivan Kiriakoville tuomariäänin 1–4.

Nilsson sai ensikosketuksen nyrkkeilyharrastukseen kotikulmillaan Tapanilan Erän harjoitussalilla. Olympiaedustajaksi hän nousi asevelvollisuutensa jälkeen vuonna 1968 näytöillään katsastuksissa ja Leningradin valmennusleirillä. Hän voitti Pohjoismaiden-mestaruuden alle 67-kiloisten sarjassa vuonna 1970 sekä Suomen-mestaruuden samassa painoluokassa vuosina 1970 ja 1971.

Arto Nilsson kouluttautui työnsä ohessa ekonomiksi. Hän oli aikanaan keskeyttänyt Oulunkylän yhteiskoulun kolmannella luokalla ja mennyt erilaisten hanttihommien jälkeen töihin isänsä kellosepänliikkeeseen. Hän toimi Timanttiset-ketjun omistajana sekä toimitusjohtajana.

## Saavutuksia

* Olympiapronssia México 1968 (nyrkkeily, sarja 63,5 kg) 
* Pohjoismaiden mestaruus 1970 (67 kg) 
* Suomen mestaruus 1970 ja 1971 

## Lähteet
* 
* 
* 

### Viitteet
Nokia 6111

**Nokia 6111** on Nokian matkapuhelin, joka julkaistiin vuoden 2005 kesäkuussa.

Siinä on panostettu etenkin kameraan ja musiikkiominaisuuksiin. Siinä on radio ja mahdollisuus siirtää musiikkia tietokoneelta. Lisäksi siinä on yhden megapikselin kamera, sisäänrakennettu salama ja mahdollisuus nauhoittaa videokuvaa jopa tunnin ajan. Laitteessa on myös sähköposti-ominaisuus.

## Tiedot
* 128 × 160 pikselin värinäyttö
*  Paino: 92 g
*  Mitat: 84 × 47 × 23 mm
*  Sisäänrakennettu XHTML-selain TCP/IP-yhteydellä

Sitä on saatavilla eri väreinä (vaaleanpunainen, musta, hopeanharmaa ja joissain kaupoissa myös vaaleansininen). Siinä on myös bluetooth, SMS sekä infrapuna.

## Katso myös
*Luettelo Nokian tuotteista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Nokia 6111 – Tuki
* Käyttöohjeet 
* Vertailussa Puhelinvertailu.comissa
* Hinnat, tekniset tiedot sekä keskustelua AfterDawn.comissa
Reima Virtanen

**Reima Valdemar Virtanen** (s. 5. marraskuuta 1947 Kemi) on suomalainen Kemin Intoa edustanut nyrkkeilijä ja olympiamitalisti.

## Ura
Vuonna 1969 Virtanen debytoi EM-kisoissa Bukarestissa ja saavutti pronssia keskisarjassa. Hän voitti ensimmäisessä ottelussa Hollannin van der Brockin ja puolivälierissä Ison-Britannian mestarin Dave Wallingtonin. Semifinaaleissa hän hävisi Jugoslavian mestarille Mate Parloville. Vuonna 1971 järjestettiin EM-kisat Madridissa, jossa hän jälleen saavutti pronssia keskisarjassa. Virtanen kukisti puolivälierissä tulevan ammattilaisten Euroopan-mestarin, alankomaalaisen Rudi Koopmansin. Semifinaaleissa hän hävisi tällä kertaa romanialaiselle Alec Năstacille. Virtanen nyrkkeili uransa aikana 200 ottelua, joista 30 kansainvälisissä turnauksissa.

## Olympialaiset 1972

* 1. kierroksella voitto Tansanian Titus Simbanista.
* 2. kierroksella teknisellä tyrmäyksellä voitto Puolan Witold Stachurskinista.
* 3. kierroksella voitto Ghanan Prince Amarteysta.
* Loppuottelussa tyrmäystappio ensimmäisessä erässä Neuvostoliiton Vjatšeslav Lemeševille.

## Saavutuksia

* olympiahopeaa München 1972 (nyrkkeily, keskisarja, 75 kg) 
* EM-pronssia Bukarest 1969 ja Madrid 1971 (75 kg) 
* valittu Suomen parhaaksi nyrkkeilijäksi vuosina 1969, 1971 ja 1972 sekä  1971 ja 1972.
* Pro Urheilu -tunnustuspalkinto 2006.

Vuonna 1990 Kemin kaupunginteatterissa esitettiin Reima Virtasen elämään pohjautuvaa näytelmää *Hopeanyrkki*. Sen oli käsikirjoittanut Juha-Pekka Hotinen ja ohjannut Olli Saariaho.

## Lähteet
Yö paholaisen linnassa

**Yö paholaisen linnassa** on vuonna 1971 julkaistu belgialainen kauhufantasia, jonka on ohjannut Jean Brismée. 

## Näyttelijät
*Erika Blanc - Lisa Müller
*Jean Servais - Rhonebergin paroni
*Jacques Monseau - Jacques Monseu
*Ivana Novak - Corinne	
*Shirley Corrigan - Regine
*Colette Emmanuelle - Colette Emmarvelle
*Lucien Raimbourg - Luciene Raimbourg
*Daniel Emilfork - Saatana
Bumerangi (elokuva)

**Bumerangi** on Reginald Hudlinin ohjaama romanttinen komedia vuodelta 1992.

## Näyttelijät

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Bello Romano kaipaa elokuvaan hieman lisää juonta ja antaa sille kaksi tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”keskinkertainen”.

## Lähteet