open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Operaatio Ranger

**Operaatio Ranger** oli neljäs Yhdysvaltain ydinkoesarja. Se suoritettiin alkuvuodesta 1951 ja oli ensimmäinen testisarja Nevadan koealueella ja toinen kerta kun ydinpommi räjäytettiin manner-USA:n maaperällä (ensimmäinen oli Trinity).

Kokeissa räjäytettiin yhteensä viisi Mark 4 tai Mark 6 ydinpommia. Kaikki räjäytykset olivat matalalla tehtyjä ilmaräjäytyksiä ja pommit pudotettiin Boeing B-50 Superfortress pommikoneista.

Nämä olivat ml. lataukset ja räjäytyskorkeudet:
* Able, voimakkuus 1 kT, 323 m (1&nbsp;060 jalkaa)
* Baker-1, voimakkuus 8 kT, 329 m (1&nbsp;080 jalkaa)
* Easy, voimakkuus 1 kT, 329 m (1&nbsp;080 jalkaa)
* Baker-2, voimakkuus 8 kT, 335 m (1&nbsp;100 jalkaa)
* Fox, voimakkuus 22 kT, 453 m (1&nbsp;485 jalkaa)

Testisarjaa edelsi Operaatio Sandstone (suom. Hiekkakivi) sekä seurasi Operaatio Greenhouse (suom. Kasvihuone).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sergei Rjazanski

**Sergei Nikolajevitš Rjazanski** (), (s. 13. marraskuuta 1974 Moskova, Neuvostoliitto), on venäläinen kosmonautti. Rjazanski valittiin kosmonauttikoulutukseen vuonna 2003 ja vuonna 2011 Sojuz TMA-10M -lennon miehistön jäseneksi Retkikuntaan 37.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ingmar Virtanen

**Ingmar Alvar Johannes Virtanen** (24. kesäkuuta 1919 Helsinki – 11. joulukuuta 1991 Kauniainen) oli suomalainen lääkäri ja vuosina 1963–1975 Helsingin yliopiston hammas- ja suukirurgian professori. 

Virtasen vanhemmat olivat hovioikeuden auskultantti Wilhelm Wäinö Wirtanen ja Irene Emilia Forsblom ja puoliso vuodesta 1943 varanotaari Aila Hillevi Paloheimo. Hän tuli ylioppilaaksi Töölön yhteiskoulusta 1938 ja valmistui lääketieteen lisensiaatiksi 1946 ja hammaslääketieteen lisensiaatiksi 1950. Lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi Virtanen väitteli 1961, hammaskirurgiaan hän oli erikoistunut 1956. Sota-aikana Virtanen toimi sekä lähettiupseerina että pataljoonan lääkärinä. Hän oli reservin lääkintäkapteeni (1962). Virtanen tutki hammas-, suu- ja leukakirurgiaa.

## Lähteet
HMS Speaker

**HMS Speaker** tai ennen vuotta 1660 **Speaker** on ollut kolmen Britannian kuninkaallisen laivaston aluksen nimenä:

*Speaker (1650), kolmannen luokan linjalaiva
*HMS Speaker (1749), tykkivene
*HMS Speaker (D90), Ruler-luokan saattuetukialus.
Paolo Venini

**Paolo Venini** (1896–1959) oli italialainen lasitaiteilija, jonka toiminnan vaikutuksesta venetsialainen lasi koki renessanssin. Vuodesta 1920 hän omisti Muranossa yrityksen, jossa uudestaan käytettiin moniväristä kerroslasia, sankalasia ja millefiorolasia. Venini uudisti Venetsian lasitaidetta ja pääsi kuuluisuuteen varsinkin haurailla, värikkäillä koriste-esineillä sekä lasiastioilla ja kattokruunuilla.

## Lähteet
IIHF Challenge Cup of Asia

**IIHF Challenge Cup of Asia** (lyhennettynä **CCOA**) on sarja vuosittain pelattavia jääkiekkoturnauksia Aasiassa, jotka järjestää Kansainvälinen jääkiekkoliitto IIHF. Miesten turnaukseen osallistuvat IIHF:n Aasian jäsenmaat, jotka pelaavat maailmanmestaruuskilpailussa divisioonatasolla eri ikäluokissa. Osa joukkueista ei ole koskaan osallistunut maailmanmestaruuskilpailujen turnauksiin. Ensimmäinen miesten CCOA:n turnaus pelattiin Hongkongissa vuonna 2008, jolloin Kiinan Taipei voitti kultaa. 

Sittemmin Challenge Cup of Asiassa on alettu järjestää myös naisten ja opiskelijoiden turnaukset. Vuonna 2010 järjestettiin alle 20-vuotiaiden turnaukset ja vuonna 2012 alle 18-vuotiaiden turnaukset. Miesten ja naisten 1. divisioonan turnaukset järjestettiin ensi kerran vuonna 2014. Aasian jääkiekon kärkimaat, kuten Japani, Etelä-Korea ja Kiina ovat usein osallistuneet kaikkiin paitsi miesten turnauksiin. CCOA:ssa pelanneita miesten ja naisten joukkueita – jotka kuitenkaan eivät ole koskaan pelanneet maailmanmestaruuskilpailuissa – on osallistunut myös esimerkiksi Aasian talvikisoihin. Näistä joukkueista myös miesten joukkueita on osallistunut Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvoston maiden kesken pelattavaan turnaukseen.

Vuodesta 2021 alkaen alle 20-vuotiaiden Challenge Cup of Asia -turnausta ei ole enää pelattu, vaan sen tilalle ovat tulleet varsinaiset alle 20-vuotiaiden Aasian ja Oseanian -mestaruuskilpailut.

## Mitalistit ja kisapaikkakunnat
### Miesten turnaus

### Miesten 1. divisioona

### Naisten turnaus

### Naisten 1. divisioona

### Opiskelijoiden turnaus

### Alle 20-vuotiaiden turnaus

### Alle 20-vuotiaiden 1. divisioona

### Alle 18-vuotiaiden turnaus

## Lähteet
* IIHF Challenge Cup of Asia at eurohockey.com 

### Viitteet
Pamjat Azova

**Pamjat Azova** () oli vuonna 1888 vesille laskettu Venäjän keisarikunnan laivaston panssariristeilijä, joka vuodesta 1909 lähtien toimi koululaivana nimellä *Dvina* ().

## Valmistus
Alus tilattiin Itämeren telakalta Pietarista, missä köli laskettiin 1886. Alus laskettiin vesille kesäkuussa 1888 ja otettiin palvelukseen 1890.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Itämeren laivastoon. Se osallistui 1890–1891 Nikolai II:n kaukoidän kiertomatkaan. Laivan miehistö nousi heinäkuussa 1906 Tallinnan edustalla kapinaan Venäjän vallankumouksessa, jonka jälkeen alus siirrettiin telakalle. Se palautettiin kolme vuotta myöhemmin palvelukseen koululaivana. Suomen sisällissodan alkaessa *Pamjat Azova* oli Helsingissä, josta se myöhemmin siirrettiin Kronstadtiin. Britannian kuninkaallisen laivaston moottoritorpedovene upotti aluksen elokuussa 1919. Hylky nostettiin ylös ja romutettiin joulukuussa 1923. 

## Lähteet
Metson suku

**Metson suku – Suomen kanalinnut** on Markus Varesvuon ja Pertti Koskimiehen metsäkanalinnuista kertova tietokirja. Se on julkaissut Docendo vuonna 2015.

Runsaasti tietoa sisältävän teoksen teksti on Koskimiehen ja kuvat pääasiassa Varesvuon, joskin mukana on joitakin muiden suomalaisten lintukuvaajien kuvia. Molemmat ovat tehneet runsaasti luontokirjoja, joista kaksi yhdessä. Varesvuo on palkittu kuvaaja, Koskimies on biologi, joka on ollut muun muassa Yleisradion luonto-ohjelmissa asiantuntijana.

Tekstissä Koskimies kertoo eri otsikoiden alla suomalaisten metsäkanalintujen historiasta, niiden elämästä ja sopeutumisesta Suomen luontoon ja ihmisen suhteesta niihin. Erityinen osa on metsolla, joka tekijöiden mukaan olisi sopinut Suomen kansallislinnuksi. Sen kanta on merkittävästi taantunut.

Teoksen lopussa on kunkin lajin lajikuvaus:

* Metso, kuuluu silmälläpidettäviin lajeihin
* Teeri
* Riekko, kuuluu silmälläpidettäviin lajeihin
* Kiiruna
* Pyy
* Peltopyy
* Fasaani
* Viiriäinen, erittäin uhanalainen

## Arviot
Jukka Ruukki toteaa arviossaan (Helsingin Sanomat), että kirja on "lintujen selviytymistarina", jossa "Koskimiehen teksti ylistää pohjoisen luonnon spesialisteja". Suomen palkituimman luontokuvaajan Varesvuon kuvia hän kiittää väkeviksi ja pysäyttäviksi.

Otsikolla "Komeasti  metson suvusta" Veli-Matti Väänänen (Linnut-lehti) toteaa, että kuvituksensa puolesta kirja on lintulajeja ja -ryhmiä esittelevien kirjojen terävintä kärkeä, ehkä jopa paras joskin olisi pitänyt tarpeellisena lähdeluetteloa. Kaiken kaikkiaan kirjan rakenne on kuitenkin hänen mielestään selkeä ja kanalintujen vuoden kierron käsittely perusteellinen.

## Lähteet
Heikki Räsänen

**Heikki Räsänen** (s. 1960 Joensuu) on suomalainen kuvanveistäjä. Hänen isänsä on kuvanveistäjä Eelis Räsänen. Hän on asunut Viitasaarella, Porissa ja Nakkilassa. Räsänen käyttää veistosten materiaalina pääasiassa graniittia. Hän on toiminut myös muusikkona useissa eri orkestereissa.

## Julkisia veistoksia
**Enkelipatsas*, 1984, Törnävän uurnalehto, Seinäjoki.
**Raivaajan muistomerkki*, 1987, Pihtipudas. 
**Lintuveistos*, 1997, Raisio (Tilaajan mallin mukaan tehty)
**Vesilohikäärme. 1999 Muddle Liliuksen hahmon pohjalta, suunnittelu Kristian Kober*, Hanko.
**Yrittäjien suihkulähde*, 2000, Keiteleen tori, Keitele
*Teatterineuvos Sylvi Salosen hautamuistomerkki (Musta pantteri kivenpäällä) 2000, Käppärän hautausmaa, Pori.
**Valtionpäivämies Matti Holman muistomerkki*, 2001, kunnantalon edusta, Alahärmä, Kauhava.
**Simpukka*, 2003, Viitasaaren uimahalli , Viitasaari.
**[[Spede Pasanen|Spede Pasasen]] muistomerkki* 2005, Isovuori, Jalasjärvi, Kurikka.
**Kotirintama naisten muistomerkki*, 2005, Savitaipaleen kirjaston puisto, Savitaipale.
**Käsityöläisten muistomerkki*, 2007, Myllymäki, Uusikaupunki.
**[[Sulkavan Suursoudut|Sulkavan suursoutu]] patsas* 2007, Sulkava
**[[Hiski Salomaa]]n muistomerkin näköiskuvalaatta Juhani Saksan suunnittelemaan työhön* 2009, Pirtin perinnepuisto, Kangasniemi. 
**Nimineuvos Kaarlo Hämäläisen muistomerkki*, 2011, Sulkavan kirjaston piha.
**Tervatynnyri*, 2011, Tervaporvarinpuisto, Oulu.
**Enkeliveistos*, 2014, Peräseinäjoen hautausmaan uurnalehto, Peräseinäjoki, Seinäjoki.
**Sovinnon muistomerkki*, 2014, Savitaipale (yhteistyö Sorvikiven kanssa)
**Sakkolan porsaspatsas*, 2014, Evakkopuisto, Lempäälä.
**Enkelipatsas*, 2015, Ylistaron kirkon piha, Ylistaro, Seinäjoki.

### Valkokuvia julkisista teoksista

Tiedosto:Matti Holman muistomerkki by Heikki Räsänen.JPG|*Valtiopäivämies Matti Holman muistomerkki*, Alahärmä, 2001.
Tiedosto:Speden patsas by Heikki Räsänen.JPG|*Spede Pasasen muistomerkki*, Jalasjärvi, 2005.
Tiedosto:Sulkavan Suursoutupatsas.jpg|*Sulkavan Suursoutupatsas*, taidemaalari Olavi Uusitalon suunnittelema muistomerkki Heikki Räsäsen toteuttamana, 2007, Sulkava. 
Tiedosto:Hantvärkkäreitte mk.JPG|*Hantvärkkareitten muistokivi*, Uusikaupunki, 2007.
Tiedosto:Heikki Rasanen Sakkolan porsas 2014.JPG|*Sakkolan porsas*, Lempäälä, 2014.
Tiedosto:Enkelipatsas by Heikki Räsänen 2024 Perho.JPG|*Enkelipatsas*, 2024, Perho.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuvanveistäjä Heikki Räsänen (Internet Archivessa, arkistoitu 13.8.2021)
Surunvalittelu

**Surunvalittelu** on ilmoitus, jossa otetaan osaa kuolemantapauksen tai onnettomuuden uhrien omaisille. Surunvalitteluja ilmaisevat yleensä lähinnä kuolleiden omaiset, tuttavat ja kollegat, mutta suurempien onnettomuuksien kohdalla myös poliittiset päättäjät.
Elcar

**Elcar** oli yhdysvaltalainen automerkki, jota valmistettiin vuosina 1915–1931. Autoa valmisti Elkhart Carriage Company, joka sijaitsi Elkhartissa, Indianassa. Autossa käytettiin Lycomingin ja Continentalin moottoreita.
Raimo Rantanen

**Raimo Rantanen** on suomalainen jazz-, rock- ja tanssimuusikko, jonka instrumentteja ovat piano ja harmonikka. Tamperelainen Rantanen on ollut kaupungin jazzjamitoiminnassa mukana jo Acre Karin ajoista 1950-luvulta alkaen.
Omien yhtyeiden sekä muiden iskelmä- ja jazzkokoonpanojen lisäksi Rantanen on soittanut myös rockyhtyeissä kuten Matthews ja Alwari Tuohitorvi. Rantanen oli kapellimestarina Tampereen Popteatterin Hair-musikaalituotannossa ja sen levytyksessä 1969.

## Lähteet
Uwe Neuhaus

**Uwe Neuhaus** (s. 26. marraskuuta 1959) on saksalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja.  

## Ura pelaajana

Neuhaus aloitti pelaajauransa SpVgg Erkenschwickissä 1980-luvun alussa. Vuonna 1984 hän siirtyi Rot-Weiss Esseniin, jonka paidassa hän pelasi 2. Bundesliigaa vuosina 1986-1988. Pelattuaan yhden kauden FC Remscheidissä Neuhaus siirtyi SG Wattenscheidiin. Hän sai paljon vastuuta kaudella 1989/90, joka päättyi Wattenscheidin yllätysnousuun Bundesliigaan. Pääsarjatasolla Neuhaus edusti seuraa neljän kauden ajan, kunnes Wattenscheid putosi sarjaporrasta alemmas. Hän lopetti pelaajauransa Wattenscheidissa kauteen 1994/95. Neuhaus pelasi monipuolisessa roolissa keskikentällä, hyökkääjänä sekä liberona.

## Ura valmentajana

Valmennusuransa Neuhaus aloitti SG Wattenscheidin II-joukkueen peräsimessä marraskuussa 1995. Hän toimi tehtävässään kesään 1996 saakka. Vuoden tauon jälkeen Neuhaus palasi valmennustehtäviin VfB Hülsin peräsimessä ja siirtyi seurasta kesällä 1998 Borussia Dortmundin organisaatioon apuvalmentajaksi. Neuhaus työskenteli Dortmundin apuvalmentajana kuusi vuotta Matthias Sammerin, Michael Skibben, Bernd Kraussin ja Udo Lattekin valmennustiimeissä. Hän oli kakkosvalmentajana voittamassa Bundesliigan mestaruutta kaudella 2001/02. Kesällä 2004 hän siirtyi Dortmundin II-joukkueen päävalmentajaksi. Hän ei kyennyt estämään seuran putoamista 2. Bundesliigasta, mutta sai jatkaa tehtävässään. Kaudella 2005/06 Neuhaus johdatti Essenin Regionalliga Nordin mestariksi ja takaisin 2. Bundesliigaan. Huonosti sujunut syyskausi johti Neuhausin potkuihin marraskuussa 2006.

Kesällä 2007 Neuhausin ura jatkui 1. FC Union Berlinin päävalmentajana. Neuhausin johdolla Union Berlin voitti kaudella 2008/09 3. Ligan mestaruuden ja palasi viiden kauden tauon jälkeen toiseksi korkeimmalle sarjatasolle. Neuhausin johdolla Union Berlin vakiinnutti paikkansa 2. Bundesliigan ylemmässä keskikastissa ja sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi. Neuhaus jätti joukkueen seitsemän valmennusvuoden jälkeen kesällä 2014.

Heinäkuussa 2015 Neuhaus teki kaksivuotisen sopimuksen 3. Ligassa pelaavan Dynamo Dresdenin kanssa. Neuhausin johdolla Dynamo voitti 3. Ligan mestaruuden ja nousi kaudeksi 2016/17 takaisin 2. Bundesliigan. Dynamo sijoittui kaudella 2016/17 viidenneksi, mikä oli joukkueen paras sijoitus 2. Bundesliigassa. Kaudella 2017/18 Dynamo jäi kauas kärjestä ja päätyi lopulta 14. sijalle. Neuhausin pesti päättyi potkuihin elokuussa 2018.  Kaudella 2019/20 Neuhaus luotsasi Arminia Bielefeldin 2. Bundesliigan mestariksi ja joukkue nousi pääsarjaan ensimmäistä kertaa sitten kauden 2008/09. Bundesliigassa tulokset olivat vaisumpia ja joukkue juuttui putoamiskamppailuun. Seurajohto päätyi erottamaan Neuhausin maaliskuun alussa 2021, kun viiden ottelun tappioputki oli sysännyt Bielefeldin vain pisteen päähän suorasta putoamisesta.Arminia Bielefeld part ways with head coach Uwe Neuhaus

## Meriitit
### Päävalmentajana
* 3. Liga (2): 2009, 2016
* Regionalliga Nord: 2006
### Apuvalmentajana
* Saksan mestaruus: 2002
* UEFA Cupin hopeaa: 2002

## Lähteet
Molenbeek

**Molenbeek** tarkoittaa ainakin seuraavia asioita:

## Asutuksia
* Molenbeek-Saint-Jean, kunta Belgian pääkaupunkiseudulla
* osa-alue Molenbeek-Wersbeekin kunnanosassa, Bekkevoortin kunnassa, Belgiassa

## Vesistöjä
* Molenbeek (Erpe-Mere Bovenschelde), Denderstreekissä, Belgiassa sijaitseva joki, joka virtaa Godveerdegemistä Hofstadeen
* Molenbeek-Ter Erpenbeek, Denderstreekissä, Belgiassa sijaitseva joki, joka virtaa Grotenbergestä Wicheleniin
* Molenbeek (Dylen sivujoki), Dylen sivujoki Belgiassa

## Muuta
* historiallinen kappeliseurakunta Meensel-Kiezegemin seurakunnassa, Belgiassa
Edvard Weie

**Viggo Thorvald Edvard Weie** (1879–1943) oli tanskalainen taidemaalari. Häntä pidetään yhtenä maansa modernin taiteen parhaista koloristeista. Vuosisadan vaihteen tienoilla Weie maalasi naturalistisia katu- ja sisäkuvia. Myöhemmin Cézannen ja Manet’n töiden vaikutuksesta hänen värinkäyttönsä muuttui aikaisempaa hienostuneemmaksi ja ilmeikkäämmäksi. Weie sai vaikutteita myös Karl Isaksonilta. Hän liittyi tämän alkuunpanemaan Bornholmin kouluun. Weie ja Isakson kehittivät yhdessä tiiviisti sommittelevaa värimaalausta, joka johti Tanskassa modernin taiteen läpimurtoon. Weien tunnetuimpiin teoksiin kuuluu mm. värikkäitä Christiansø-saaren kuvauksia sekä 1930-luvun puolenvälin tienoilta peräisin olevia Langelinieen liittyviä teoksia.

## Lähteet
Molenbeek-Saint-Jean

**Molenbeek**, viralliselta nimeltään ranskaksi **Molenbeek-Saint-Jean** ja hollanniksi **Sint-Jans-Molenbeek**, on yksi Brysselin pääkaupunkialueen yhdeksästätoista kunnasta. Vuonna 2014 Molenbeekissa oli noin 95&nbsp;000 asukasta.

## Historia
Paikalla sijainneesta kylästä alettiin käyttää nimeä *Molenbeek* () noin vuonna 985.

Varhaiskeskiajalla kylä oli katolisen pyhimyksen Gertrud Nivellesiläisen ihmeitä tekeväksi väitetyn lähteen sijaintipaikkana tunnettu pyhiinvaelluskohde.

Kylä liitettiin osaksi Brysseliä 1200-luvulla. Alue säilyi 1700-luvulle saakka pääasiallisesti maaseutumaisena.

## Nykyaika
Kunta jakautuu 2000-luvulla selkeästi kahtia: vauraaseen ja lähes pelkästään asumiskäyttöön keskittyneeseen yläosaan sekä tiheästi asutettuun työväenluokkaiseen alaosaan. Kunnassa, varsinkin keskustaajaman itäosassa asuu lähes 40 prosenttia väestöstä kattava, lähinnä marokkolaistaustainen muslimivähemmistö.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tishchenko-reaktio

**Tishchenko-reaktio** on kemiallinen reaktio, jossa aldehydi disproportioituu vahvan emäksen, tyypillisesti alkoksidin, vaikutuksesta estereiksi. Reaktio on nimetty löytäjänsä V. Tishchenkon mukaan ja hän julkaisi sen ensimmäisen kerran vuonna 1906. Reaktiolla on tärkeitä teollisia sovellutuksia, esimerkiksi etyyliasetaatin valmistus asetaldehydistä ja hydroksipivalyylihydroksipivalaatin valmistus hydroksipivaldehydistä.

## Historiaa, reagenssit ja mekanismi
Ludwig Claisen raportoi vuonna 1887, että bentsaldehydi reagoi natriumalkoksidien vaikutuksesta bentsyylibentsoaatiksi. Vuonna 1906 V. Tishchenko totesi reaktion tapahtuvan yleisemmin hyvin monille aldehydeille alumiini- tai magnesiumalkoksidien katalysoimana. Katalyytteinä käytetään yleisesti natriumin, alumiinin tai magnesiumin alkoksideja, maa-alkalimetallioksideja (esimerkiksi kalsiumoksidia, magnesiumoksidia tai strontiumoksidia), ruteniumkomplekseja, zirkonoseenia ja aromaattisten aldehydien tapauksessa katalyyttinä voidaan käyttää myös natriumtetrakarbonyyliferraattia.

Parhaiten reaktio soveltuu niin kutsuttujen homoestereiden synteesiin. Näissä yhdisteissä esterin alkoholiosa ja karboksyylihappo-osa on johdettu samasta aldehydistä. Tunnetaan kuitenkin myös Tishchenko-reaktioita, joissa käytetään kahta eri aldehydiä, mutta tällöin saadaan usein monen eri tuotteen seos. Näitä reaktioita on saatu selektiivisemmiksi zirkonoseeni- tai karbeenikatalyyttien avulla. Dialdehydit muodostavat heterosyklisiä laktoneita. Tishchenko-reaktion olosuhteissa sivureaktioina voi tapahtua Cannizzaro-reaktioita, Meerwein–Ponndorf–Verley-pelkistymisiä tai Oppenauer-hapetuksia.

Tishchenko-reaktion reaktiomekanismin ensimmäisessä vaiheessa metallialkoksidikatalyytti koordinoituu aldehydin karbonyyliryhmään, mikä tekee siitä elektrofiilisemman. Tämän jälkeen nukleofiilinen alkoksidi-ioni reagoi additioreaktiolla karbonyyliryhmän hiiliatomin kanssa muodostaen tetraedrimäisen välituotteen. Tämän jälkeen toinenkin aldehydimolekyyli koordinoituu katalyyttiin. Seuraavassa vaiheessa siirtyy protoni tetraedrimäiseltä välituotteelta aldehydille ja muodostuu esteri ja katalyytti vapautuu.
:

## Lähteet
Maustaja

**Maustaja Oy** on suomalainen elintarviketeollisuuden yhtiö. Yritys valmistaa pääasiassa tuotteita sopimusvalmistajana kauppaketjuille, tukkukauppoihin sekä elintarvikealan valmistajille. Yritys perustettiin vuonna 1971 nimellä Pyhännän Einestuote Oy. 
Yhtiön toimitilat sijaitsevat Pyhännällä.

## Historiaa
Pyhännän Einestuote Oy perustettiin työllistämään seudun naisia, kun miehille tarjosi työpaikkoja muun muassa muutamaa vuotta aiemmin perustettu Pyhännän Rakennustuote, nykyinen PRT-Forest. Ensimmäisenä tuotteena valmistettiin paahdettua sipulia, mutta vuonna 1974 tuotantoon otettu Ilona-ketsuppi osoittautui menestystuotteeksi. 1970-luvun loppupuolella toinen päätuote olivat ranskalaiset perunat ja muut perunajalosteet, kuten vuonna 1979 aloitetut perunalastut. Sinappia alettiin valmistaa 1977. Einestuote tuli vuonna 1975 osaksi Pyhännän Rakennustuote -konsernia, mutta myytiin 1980-luvulle tultaessa Pauligille osaksi sen Santa Maria -mausteryhmää. 1980-luvun lopulla omistajaksi tuli närpiöläinen Oy Börje Norrgård Ab, ja hetken aikaa nimenä oli Inpac kunnes otettiin käyttöön nykyinen nimi Maustaja Oy. Yrityksen johtohenkilöt ostivat Maustajan itselleen vuonna 1992 ja aloittivat 1990-luvun mittaan viennin Ruotsiin ja Venäjälle. Vuonna 2006 uusiksi omistajiksi tulivat Erkki Veikkolaisen sijoitusyhtiö MEVita Invest ja joukko yhtiön avainhenkilöitä.

## Maustajan sopimusvalmistustuotteita

### Turun Sinappi

Turun Sinappi () on Unileverin omistama elintarvikemerkki. Maustaja alkoi valmistaa sinappia, kun Unilever päätti toukokuussa 2014 siirtää Turun Sinapin valmistuksen Puolasta takaisin Suomeen. Sinapin valmistus lopetettiin Suomessa vuonna 2003, jolloin se siirrettiin Ruotsiin ja vuonna 2008 Ruotsista Puolaan.

Siirron yhteydessä sinapin reseptiä muutettiin hieman, jolloin ainesosaluettelon mukaan glukoosi-fruktoosisiirappi korvattiin oikealla sokerilla.
### Hango Sinappi

Hango Sinappi on niin sanottu vanhan ajan sinappi, jonka resepti perustuu vanhaan Bromarvista 1800-luvulta peräisin olevan reseptiin. Kaupallinen tuotanto alkoi vuonna 2003. Perustaja on Patrik Holmén, Stålbox Oy, ja valmistaja Maustaja Oy.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Yrityksen kotisivut
*Hangonsinappi.fi
* "Kesän paras sinappi löytyi Hangosta" sinappikilpailu Ilta-Sanomat 19.6.2003
*"Sinappeja laiskoista kipakoihin", Presso 21.5.2005 
*"Sinituubinen sinappi on hittituliainen",  Helsingin Sanomat 29.6.2006
*"Pyörälähettinä Hangosta Nuorgamiin", Kauppalehti Optio 3/2009
Persianlahden arabimaiden jääkiekkoturnaus

**Persianlahden arabimaiden jääkiekkoturnaus** () on joka toinen vuosi Persianlahden arabimaiden yhteistyöneuvoston jäsenmaiden kesken pelattava miesten  jääkiekkoturnaus Lähi-idässä. Se pelattiin ensimmäisen kerran Kuwaitissa vuonna 2010 Kuwaitin jääkiekkoliiton järjestämänä.

Arabiemiirikunnat on voittanut jokaisen turnauksen. Se on myös ainoa joukkue, joka on pelannut Kansainvälisen jääkiekkoliiton järjestämissä maailmanmestaruusturnauksissa. Lisäksi Arabiemiirikunnat, Kuwait ja Bahrain ovat osallistuneet Aasian parhaiden jääkiekkomaajoukkueiden kanssa muun muassa Aasian talvikisoihin ja IIHF Challenge Cup of Asiaan. Vuoden 2016 turnauksen kaikki joukkueet kuuluivat jo tuolloin IIHF:ään. Ainoastaan aiemmin kerran turnaukseen osallistuneet Bahrain ja Saudi-Arabia eivät ole IIHF:n jäseniä. Vuoden 2010 turnauksessa pronssiin yltänyt Saudi-Arabia pelasi tuolloin toistaiseksi ainoat kolme virallista maaotteluaan.

Ennen Persianlahden arabimaiden turnausta Arabiemiraatit ja Kuwait pelasivat Arabian jääkiekkoliiton järjestämässä Arab Cupissa pohjoisafrikkalaisten Algerian ja Marokon kanssa vuonna 2008.

## Mitalistit ja kisapaikkakunnat

## Mitalitaulukko

Taulukko on päivitetty vuoden 2016 turnauksen jälkeen.

## Katso myös
*Arabian jääkiekkoliitto
*IIHF Challenge Cup of Asia
*Jääkiekon Arab Cup

## Lähteet
Veneslinna

**Veneslinna** on Pirkanmaalla Ikaalisten Heittolan kylässä sijaitseva mahdollinen muinaislinna.

## Muinaislinna
Veneslinna sijaitsee Ikaalisten kirkosta 13,8 kilometriä pohjoisluoteeseen ja Kyrösjärveen laskevan Vääräjoen länsirannalla olevalla harjulla. Harjusta on otettu runsaasti hiekkaa ja historiallisen ajan kivi- ja maarakenteita esiintyy 240 metrin pituisella ja 20 metriä leveällä matkalla hiekkakuopan kaakkoispuolella. Paikka jää Kukkurantien, joka poikkeaa seututieltä 276, ja Vääräjoen rantatörmän väliin. Maarakenteita ovat erilaiset rakennuksien kiviperustukset, kaivannot, vallit ja kivikasat. Niiden merkitystä ei ole tutkittu, mutta ne vaikuttavat olevan muinaislinnan puolustusvarustuksien jäänteitä. Kulkureittiä Veneslinnasta pohjoiseen kohti Parkanoa kutsutaan nimellä Linnankangas. 

## Tutkimuksia
Kohteessa ei ole tehty arkeologisia kaivauksia, mutta sitä tutkittiin pintapuolisesti vuonna 2004 (Vadim Adel).

## Historiaa
Vääräjoki toimi aikoinaan tärkeänä kulkureittinä Etelä-Suomen ja Pohjanmaan välillä. Historiallisesti merkittävä Kyrönkankaan talvitie on kulkenut Heittolan kylän kautta. Paikalla on sijainnut kihniöläisten ja parkanolaisten venevalkama, josta paikka on saanut nimensä. Esimerkiksi nuijasodan aikana käyttivät Jaakko Ilkan ja Klaus Flemingin joukot tätä reittiä siirtyessään paikasta toiseen. Perimätiedon mukaan alueella olisi käyty taisteluja isonvihan aikana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Riitialan seudun kylät ry: Historia
Typpisinappikaasu

**Typpisinappikaasu** voi tarkoittaa joitakin näistä yhdisteistä:
* Bis(2-kloorietyyli)etyyliamiini
* Bis(2-kloorietyyli)metyyliamiini
* Tris(2-kloorietyyli)amiini
Curtis Fuller

**Curtis Fuller** (15. joulukuuta 1934 – 8. toukokuuta 2021) oli yhdysvaltalainen jazzmuusikko, jonka pääinstrumentti oli pasuuna. Fuller oli aikansa arvostetuimpia jazzpasunisteja.

## Lähteet
Suvaitsevaisuusparadoksi

**Suvaitsevaisuusparadoksi** toteaa, että suvaitsemattomia ei voi rajattomasti suvaita, vaan suvaitsevaista yhteiskuntaa on puolustettava suvaitsemattomien hyökkäyksiltä. 

Karl Popper määritteli paradoksin vuonna 1945 teoksessaan *[[Avoin yhteiskunta ja sen viholliset]]* (osa 1): 

:*”Vähemmän hyvin tunnettu on suvaitsevaisuusparadoksi: rajoittamattoman toleranssin pitää johtaa toleranssin katoamiseen. Jos me laajennamme rajoittamatonta toleranssia myös niihin, jotka ovat suvaitsemattomia, jos me emme ole valmiina puolustamaan suvaitsevaista yhteiskuntaa suvaitsemattomien hyökkäystä kohtaan, niin silloin suvaitseva tulee tuhotuksi ja suvaitsevaisuus tämän mukana.”*

Popperin johtopäätöksen mukaan olemme oikeutettuja kieltäytymään suvaitsemasta suvaitsemattomuutta: *”Meidän pitäisi siksi vaatia, suvaitsevaisuuden nimissä, oikeutta olla suvaitsematta suvaitsemattomuutta.”*

Popperin mukaan ei kuitenkaan ole viisasta aina estää suvaitsemattomien filosofioiden esittämistä, kunhan niihin voidaan vastata järkiperäisillä argumenteilla ja julkinen mielipide pitää ne hallinnassa. Filosofi Markus Neuvosen mukaan oikea kysymys onkin, kuinka paljon suvaitsemattomuutta pitää sietää.

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* The Stanford Encyclopedia of Philosophy: ''The Concept of Toleration and its Paradoxes''
Uusipöylin linnavuori

**Uusipöylin linnavuori** tai **Pyölinniitun mäki** on Uudellamaalla Karjalohjan Tallaassa sijaitseva linnavuori.

## Linnavuori
Linnavuori sijaitsee neljä kilometriä kaakkoon Karjalohjan kirkosta Lohjanjärven länsipäässä olevalla leveällä Tallaanniemellä. Niemi jää Tallaan kylän taakse ja sijaitsee noin 200 metriä Lohjanjärven rannasta. Mäki kohoaa ympäristöään yli 20 metriä korkeammalle ja mäen laki on umpeen kasvanutta kalliomaastoa. Mäessä on yksi jyrkänne, joka aukeaa lähes huipulla etelään. Mäki ei ole erityisen jyrkkä missään ilmansuunnassa ja se onkin kivivallein lähes kokonaan ympäröity. V. Maajoen mukaan linnapiha on 38 metriä pitkä ja 9–13 metriä leveä. Kivivallit ovat enimmäkseen sortuneet. Etelärinteen valli on reunoistaan huolellisesti ladottu ja vallin sisäosa pienemmillä kivillä täytetty. Itäsivun valli kulkee eteläsivua vastaan kohtisuorasti. Se on romahtanut ja levinnyt viisi metriä leveäksi röykkiöksi. Pohjoisrinteen valli on 16 metriä pitkä ja se on reunoistaan huolellisesti rakennettu särmikkäistä kivistä. Valli on kuitenkin sortunut. Sama valli jatkuu pienen kallionyppylän jälkeen noin 6 metriä. Maajoki kertoi, että paikalliset asukkaat kertoivat itäisessä vallissa olleen portti kulkua varten.

## Tutkimuksia
Kohde tunnettiin jo 1800-luvulla, jolloin sitä tutkivat erikseen Hjalmar Appelgren ja J. Wefvar (vuonna 1879). Tämän jälkeen sitä on lähinnä vain tarkastettu vuosina 1937 (V. Maajoki), 1992 (Hannu Kotivuori) ja 1997 (Kaarlo Katiskoski).

## Hoitaminen ja opastus
Vuonna 1997 paikka tarkastettiin inventoinnin yhteydessä. Silloin huomattiin alueen kasvaneen umpeen niin, että se haittasi havainnointia. Alueen hoitamisesta on tehty päätös, mutta sitä ei ole vielä toteutettu. Tavoitteena on raivata kulkuväylä linnavuorelle ja avata näköalaa sekä poistaa kivivalleissa kasvavat puut.

## Lähteet
Iida Tikka

**Iida Tikka** on suomalainen toimittaja, joka työskenteli vuosina 2020-2024 Yle Uutisten Yhdysvaltain-kirjeenvaihtajana ja nykyään vapaana toimittajana.

Vuosina 2015–2017 hän oli MTV Uutisten Venäjän-kirjeenvaihtajana ja STT:n vakituisena avustajana Moskovassa. Tikka on opiskellut Venäjän sisä- ja ulkopolitiikkaa MGIMOssa (Moskovan valtiollinen kansainvälisten suhteiden instituutti). Hän on työskennellyt ja asunut Venäjällä aiemmin muun muassa Petroskoissa, Permissä ja Irkutskissa. 

Tikka kirjoitti ylioppilaaksi Helsingin Suomalaisesta Yhteiskoulusta vuonna 2010. Hän valmistui vuonna 2013 yhteiskuntatieteiden kandidaatiksi Tampereen yliopistosta journalistiikan kandiohjelmasta. Tikka valmistui vuoden 2020 keväällä Georgetownin yliopistosta Yhdysvalloista maisteriksi opiskeltuaan siellä turvallisuuspolitiikkaa.

SYK:n alumniyhdistys Syke ry valitsi Tikan Vuoden sykkiläiseksi vuonna 2022.

Tikka palkittiin Vuoden journalisti -palkinnolla vuonna 2025.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Iida Tikka & mureneva maa. Yle areena.
M65 Atomic Annie

**Atomic Annie** tai **M65 Atomic Cannon** () oli Yhdysvaltojen rakentama hinattava tykki, joka kykeni ampumaan ydinkranaatin. Se kehitettiin 1950-luvulla, kylmän sodan alkuaikoina, ja se otettiin kenttäkäyttöön Euroopassa ja Koreassa 1953. Tykkiä valmistettiin 20 kappaletta, joista seitsemän on säilynyt nykypäivään eri museoissa.
__NOTOC__
## Teknisiä tietoja
* kaliiperi 280&nbsp;mm
* kantama noin 30&nbsp;km (noin 20&nbsp;mailia)
* paino 47 tonnia
* pituus 26 m
* leveys 4,9 m
* korkeus 3,7 m
* miehistö 5–7

## Käyttö
Atomic Anniella ammuttiin vain yksi ydinkärjen sisältänyt testilaukaus aseen koko käyttöhistorian aikana. Tämä *Grable*-niminen ydinkoe tapahtui osana operaatio Upshot-Knotholea Nevadan testialueella 8:30 aamupäivällä paikallista aikaa toukokuun 25 päivä, vuonna 1953. Ammutun ydinlatauksen, joka oli tyypiltään W9-ydinkärki, räjähdysvoimakkuus oli 15 kilotonnia TNT:tä. Se oli historian ensimmäinen ja tähän mennessä ainoa koskaan tykistä ammuttu ydinammus. Upshot-Knotholen muut testit olivat kolme ilmasta pudotettua ydinpommia ja seitsemän tornissa räjäytettyä aseiden kehittelyssä tarvittavaa testilatausta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Wilhem Belocian

**Wilhem Belocian** (s. 22. kesäkuuta 1995 Les Abymes, Guadeloupe) on guadeloupelaissyntyinen ranskalainen pika-aitajuoksija, joka kilpailee 110 metrin aitajuoksussa. 179 senttimetriä pitkä ja 70 kilogrammaa painava Belocian edustaa Stade Lamentiniä.

Belocian saavutti pronssia 60 metrin aidoista vuoden 2015 sisäratojen EM-kilpailuista Prahasta ajalla 7,52. Hän sai pronssia 110 metrin aitajuokussa Amsterdamin EM-kilpailuissa 2016 ajalla 13,33. Rio de Janeiron olympialaisissa hänet hylättiin alkueräjuoksussa. Glasgow'n EM-hallikilpailuissa 2019 hän oli seitsemäs. Napolin universiadeissa 2019 hän sai 110 metrin aitajuoksussa hopeaa. Saman vuoden Dohan MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä. Hän voitti 60 metrin aitajuoksun sisäratojen Euroopan-mestaruuden Toruńissa 2021 ennätyksellään 7,42. Samana vuonna käydyissä Tokion olympialaisissa hänet hylättiin alkuerissä. Belgradin sisäratojen MM-kilpailuissa 2022 hän oli 60 metrin aitajuoksussa kahdeksas. Budapestin MM-kilpailuissa 2023 hän sijoittui 110 metrin aitajuoksussa niin ikään kahdeksanneksi. Vuonna 2024 hän karsiutui välierissä sekä Glasgow'n MM-hallikilpailuissa että Pariisin olympialaisissa. Apeldoornin sisäratojen EM-kilpailuissa 2025 hän saavutti 60 metrin aitajuoksussa hopeaa ajalla 7,45. Kaksi viikkoa myöhemmin hän sai hopeaa Nanjingin sisäratojen MM-kilpailuissa ajalla 7,54. Saman vuoden Tokion MM-kilpailuissa hän karsiutui välierissä.

Vuoden 2014 alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuissa Eugenessä Belocian voitti kultaa nuorten maailmanennätysajalla 12,99 s. Alle 20-vuotiaiden MM-kilpailuista hänellä on myös yksi pronssi vuodelta 2012. Alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuista hänellä on kaksi pronssia ja alle 20-vuotiaiden EM-kilpailuista yksi kulta. Vuoden 2011 Euroopan nuorten olympiafestivaaleilta Belocian saavutti kultaa viestistä ja hopeaa 110 metrin aidoista.

Belocian on edustanut Guadeloupea Karibian alueen CARIFTA Gameseissa.

## Henkilökohtaiset ennätykset
**Ulkoradoilla**
* 110 metrin aitajuoksu: 13,07 (La Chaux-de-Fonds 2023)

**Sisäradoilla**
* 60 metrin aitajuoksu: 7,42 (Toruń 2021)

## Lähteet
Nia Ali

**Nia Sifaatihii Ali** (s. 23. lokakuuta 1988 Norristown, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen yleisurheilija, joka kilpailee pääosin 100 metrin aitajuoksussa. 170 senttimetriä pitkän Alin valmentajana toimii Ryan Wilson.

Ali saavutti kultaa 60 metrin aitajuoksusta vuoden 2014 sisäratojen MM-kilpailuista Sopotista. Hän toisti saavutuksen vuoden 2016 sisäratojen MM-kilpailuissa Portlandissa. Hän voitti 100 metrin aitajuoksun maailmanmestaruuden Dohassa 2019 ennätyksellään 12,34. Hän saavutti 100 metrin aitajuoksusa olympiahopeaa Rio de Janeirossa 2016 ajalla 12,59. MM-kilpailuissa Lontossa 2017 ja Budapestissa 2023 hän sijoittui kahdeksanneksi. Vuoden 2013 MM-kilpailuissa Moskovassa hän jäi välieriin 100 metrin aidoissa. Eugenen MM-kilpailuissa 2022 hänet hylättiin pika-aitojen alkuerissä. Hän voitti tuolla matkalla kultaa vuoden 2011 kesäuniversiadeissa Shenzhenissä.

Ali on naimisissa pikajuoksija Andre De Grassen kanssa.

## Henkilökohtaiset ennätykset
**Ulkoradoilla**

**Sisäradoilla**

## Lähteet
Kiiluanmäen linnoitus

**Kiiluanmäki** on ainakin rauta- ja keskiajalla käytössä ollut linnavuori Hollolassa. Kiiluanmäkeä on käytetty myös vartiomäkenä, jossa on muinaisina aikoina poltettu vainovalkeita varoituksena lähiseudun asukkaille lähestyvästä vihollisesta.

Vielä nykyäänkin on noin 40–50 metriä linnavuoren korkeimmasta kohdasta alaspäin katsottuna on nähtävissä kivikkoa, joka on mahdollisesti ollut kivisen muurin tukena. Kiveystä on nähtävillä selvästi mäen pohjoisella puolella ja hieman epämääräisempänä lounaisella ja läntisellä puolella. Linnavuoren länsisivulla on mahdollisesti useitakin suojavalleja, mistä nykyään nähtävien kiveysten sekaisuus johtuu. Kaiken kaikkiaan sammal ja aluskasvillisuus peittävät suurimman osan muinaisista varustuksista. Mäen koillisrinteessä on myös kivien ympäröimä kuoppa, jonka pinta-ala on noin kuusi neliömetriä. Kuopan tarkoituksesta ei ole tietoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Väinö Wallin: Kertomuksia Hollolan kihlakunnan muinaisjäännöksistä. SMYA XIV, 1894, s. 187.
Mark 15 -ydinpommi

**Mark 15 -ydinpommi** eli **Mk-15** oli 1950-luvulla käytössä ollut varhainen vetypommi. Se oli ensimmäinen kohtalaisen kevyt yhdysvaltalainen lämpöydinase (noin 3&nbsp;450&nbsp;kg). Sitä tuotettiin alkaen 1955, ja 1&nbsp;200 asetta valmistettiin ennen tuotannon lopettamista 1957. Mark 15&nbsp;-malli oli palveluskäytössä vuosikymmenen ajan 1955&ndash;1965.

Aseesta oli kolme varianttia: Mod 1, Mod 2 ja Mod 3. Operaatio Castlen ydinkokeissa räjäytetty Mark 15 Mod 1 räjähti 1,69 megatonnin voimalla. Operaatio Redwingissä käytetty Mark 15 Mod 2 (**TX-15-X1**) oli voimakkuudeltaan 3,8 megatonnia. Tämä oli myös maailman ensimmäinen lentokoneesta pudotettaessa räjäytetty vetypommi.

Mark 15 oli Teller–Ulam-konstruktiota käyttävien nykyisten lämpöydinaseiden edeltäjä siinä mielessä, että sen sekundäärinen fuusio-osa oli suurimmalta osaltaan HEU-materiaalia (engl. *Highly Enriched Uranium*, ks. uraanin väkevöinti) Sen sisällä oli fuusiopolttoainetta, mutta suurin osa aseen tehosta tuli HEU-materiaalin fission seurauksena. Myös ydinfuusion tuottamat neutronit osallistuivat HEU-kuoren fissioon.
__NOTOC__
## W15-ydinkärki

Ohjuksen taistelukärki&nbsp;-variantti Mark 15&nbsp;-aseesta, **W15-ydinkärki**, suunniteltiin 1950-luvun alkupuoliskolla, mutta tämä projekti lopetettiin kesken keväällä 1957. Sitä suunniteltiin käytettäväksi SM-62 Snark&nbsp;-ohjuksessa, mutta lopulta siihen valittiin W39-ydinkärki.

## Kadonnut ydinase

Helmikuun 5. päivä 1958 salaisella harjoituslennolla ollut Boeing B-47 Stratojet törmäsi toista tehtävää suorittamassa olleen F86-hävittäjälentokoneen kanssa ilmassa ja tämän seurauksena Mark 15&nbsp;-ydinase putosi mereen Georgian rannikolla, lähellä Savannahia. Joidenkin lähteiden mukaan pommi oli pudotessaan toimintakuntoinen. Armeijan virallisen selonteon mukaan aseessa ei ollut kuitenkaan pommin plutoniumydintä, joten se ei olisi voinut saada aikaan ydinräjähdystä. Pommia ei koskaan löydetty ja sen arvellaan olevan edelleen hautautuneena merenpohjan hiekkakerrokseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Freginalsin linja-autoturma

**Freginalsin linja-autoturma** tapahtui 20. maaliskuuta 2016 lähellä Itä-Espanjan Tarragonan maakunnassa sijaitsevaa Freginalsin kaupunkia.

Linja-auto oli palaamassa Autovía A-7 -moottoritietä Valenciassa järjestetystä Las Fallas -juhlasta kohti Barcelonaa, kun kuljettaja menetti auton hallinnan. Auto osui kaistoja erottavaan metalliseen aitaan ja kaatui kyljelleen törmäten vastaantulevaan autoon. Viranomaisten mukaan kuljettaja ei ollut alkoholin tai huumeiden vaikutuksen alaisena, vaan onnettomuus johtui ensitietojen mukaan kuljettajan inhimillisestä virheestä. Kuljettajan fyysiset vammat eivät olleet vakavia.

Suurin osa linja-auton matkustajista oli kansainväliseen Erasmus-vaihtoon osallistuneita opiskelijoita ympäri maailmaa. 13 kuolleesta jokainen oli naispuolinen opiskelija. Vastaan tulleessa autossa olleet henkilöt eivät loukkaantuneet. Onnettomuudessa oli mukana myös yksi suomalainen, Nokialta kotoisin oleva 28-vuotias naispuolinen opiskelija, joka ei kuitenkaan loukkaantunut vakavasti.

Onnettomuus on yksi Espanjan viime vuosien tuhoisimpia linja-auto-onnettomuuksia. Kuljettaja menehtyi 6. huhtikuuta 2023 sydänkohtaukseen.

## Lähteet
Gunnar Eklund

**Gunnar Eklund** (6. marraskuuta 1916 Eckerö – 23. toukokuuta 2009, Maarianhamina, Ahvenanmaa) oli Viking Line -yhtiön perustaja ja merenkulkuneuvos. Hän aloitti uransa merellä kansipoikana ja matruusina Åland II -aluksella, ja 1930-luvun lopulla hän kiersi kolme kertaa Australian ympäri Pamir-nelimastoparkin timpurina ja konemiehenä. Eklund valmistui merikapteeniksi vuonna 1946. Saatuaan keuhkosairauden hän joutui lopettamaan kylmälastialus Korsön päällikkönä 1957. Hän hankki omistukseensa merikapteeni Henning Rundbergin kanssa höyrylaiva Dinardin, jolle annettiin nimeksi S/S Viking. He aloittivat liikennöinnin nimellä Vikinglinjen 1. kesäkuuta 1959. Liiketoiminnallisten erimielisyyksien jälkeen Eklund perusti vuonna 1963 uuden yrityksen Ålandsfärjan AB, josta tuli myöhemmin SF Line ja viimein Viking Line.

Presidentti Urho Kekkonen myönsi Eklundille merenkulkuneuvoksen arvonimen vuonna 1979. Eklund toimi Viking Line -varustamon toimitusjohtajana vuoteen 1990 saakka, jolloin hän jäi eläkkeelle.

## Lähteet
Luettelo Tanskan taajamista

Tämä artikkeli on **luettelo Tanskan taajamista**. Vuoden 2015 alussa Tanskassa oli 1 415 taajamaa (), joissa asui yhteensä 4 950 735 henkeä, mikä vastasi 87,5 prosenttia Tanskan väestöstä. Haja-asutusalueilla () asui 698 897 henkeä ja 10 083 hengellä ei ollut pysyvää asuinpaikkaa ().

Tanskan taajamat on lueteltu seuraavassa taulukossa, joka on koottu Danmarks Statistikin tilaston perusteella. Taajamien nimien perään on lisätty sulkuihin täsmenteitä, joita lähteessä ei ole. Kolmannessa sarakkeessa on ilmoitettu, mihin Tanskan kuntaan taajama kuuluu. Kunnan nimen perässä olevat luvut kertovat, kuinka moni useampaan kuin yhteen kuntaan kuuluvan taajaman asukkaista kyseisessä kunnassa asuu. Lähteessä useampaan kuin yhteen kuntaan kuuluvien taajamien väkiluvut on ilmoitettu vain kunnittain jaoteltuna. Taulukkoa varten nämä luvut on laskettu yhteen taajaman kokonaisväkiluvun saamiseksi.

Kööpenhaminan ympärille muodostuneen Hovedstadsområdetin taajaman tiedot on eritelty kunnittain omassa taulukossaan.
__TOC__
## Tanskan taajamat 2015

## Hovedstadsområdet

## Katso myös
* Luettelo Tanskan kaupungeista

## Lähteet
Mark 39 -ydinpommi

**Mark 39 ydinpommi** tai **Mk-39** oli 1950-luvulla käytössä ollut varhainen vetypommi. Sitä tuotettiin alkaen 1957 ja se oli palveluskäytössä aina vuoteen 1966 saakka.

Ase oli tekniikaltaan samankaltainen kuin aiempi Mark 15 -ydinpommi, josta se oli paranneltu versio. Sen räjähdysvoimakkuus oli 3,8 megatonnia.
__NOTOC__
## W39-ydinkärki

Ohjuksen taistelukärki variantti Mark 39 aseesta, **W39-ydinkärki**, suunniteltiin 1950-luvun alkupuoliskolla. Se oli halkaisijaltaan 89&nbsp;cm ja 270&nbsp;cm pitkä, ja painoi 2&nbsp;830–2&nbsp;900&nbsp;kg. Sitä käytettiin ainakin SM-62 Snark ohjuksissa, PGM-11 Redstone MRBM-ohjuksissa ja se voitiin myös kiinnittää Convair B-58 Hustlerin, ääntä nopeamman pommikoneen, MB-1C-"podiin" pudotusta varten.

## Pudonneet Mark 39 -ydinaseet

Tammikuun 24. päivä 1961, harjoituslennolla ollut Boeing B-52 Stratofortress hajosi ilmassa ilmatankkauksen yhteydessä ja putosi Goldsboroon, Pohjois-Carolinaan. Miehistön jäsenistä viisi pelastautui koneesta mutta kolme kuoli.

Pommikoneen mukana olleet kaksi Mark 39 -ydinpommia putosivat myös hallitsemattomasti. Toisen pommin laskuvarjo toimi pommin virittyessä, kun sen turvaominaisuudet pettivät yksi kerrallaan, ja lopulta vain yksi turvamekanismi neljästä esti asetta laukeamasta. Tämä pommi saatiin talteen sen maahanlaskeutumispaikalta lähes ehjänä. Toinen pommeista putosi vapaan pudotuksen kiihtyvyydellä ja hajosi kappaleiksi, joista kaikkia ei saatu kaivettua ylös mutaisesta maaperästä maahantörmäyksen suuresta nopeudesta johtuen. Itse pommin fissio-osan ydin löydettiin mutta muuan muassa uraania ja fuusiopolttoainetta sisältänyt sekundäärinen lämpöydinräjähteen osa on edelleen tänäkin päivänä hautautuneena putoamispaikalle.

## Katso myös
* Ydinaseonnettomuus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mários Nikoláou

**Mários Nikoláou** (, s. 4. lokakuuta 1983 Limassol) on kyproslainen jalkapalloilija, joka edustaa Veikkausliigassa pelaavaa FC Inter Turkua. Oikeajalkainen Nikoláou on pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Nikoláou kuuluu myös Kyproksen jalkapallomaajoukkueeseen.

## Seurajoukkueura

Nikoláou on Aris Limassolin kasvatti. Hän pelasi seuran edustusjoukkueessa vuodet 1998–2002 ollen kentällä 59 ottelussa ja tehden kahdeksan maalia. Vuosina 2002–2004 Nikoláou pelasi AC Omoniassa kahdeksan ottelua. Vuodet 2004–2007 Nikoláou edusti jälleen Aris Limassolia tehden 62 ottelussa kymmenen osumaa. Vuodet 2007–2010 hän edusti kreikkalaista Panioniosta pelaten 71 ottelua, joissa syntyi yksi maali. Nikoláou pelasi Panioniosin paidassa myös UEFA Cupissa.

Vuodet 2010–2015 Nikoláou edusti Kyproksen jalkapalloliigan AEL Limassolia. Hän pelasi seuran paidassa Eurooppa-liigaa ja oli mukana voittamassa yhtä liigamestaruutta ja yhtä monta supercupia. Nikoláou pelasi Limassolin paidassa 128 ottelua tehden kuusi maalia. Elokuussa 2015 Nikoláou siirtyi kreikkalaiseen Levadiakosiin, jossa hän pelasi 15 ottelua ennen sopimuksen purkamista tammikuussa 2016.

Maaliskuussa 2016 Nikoláou siirtyi kauden 2016 kattavalla sopimuksella Suomen Veikkausliigan FC Inter Turkuun.

## Maajoukkueura

Nikoláou on pelannut Kyproksen alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa. Kyproksen jalkapallomaajoukkueessa hän teki debyyttinsä elokuussa 2007 EM-karsintaottelussa San Marinoa vastaan. Avausmaali syntyi helmikuussa 2009 ystävyysottelussa Slovakian verkkoon.

## Saavutukset

**Seurajoukkuetasolla**
* Kyproksen jalkapalloliiga: 2011–2012
* Kyproksen supercup: 2015–2016

## Lähteet
Casares

**Casares** on kunta Málagan maakunnassa Andalusian itsehallintoalueella Espanjassa. Kaupungin asukasluku oli 5&nbsp;743 vuonna 2017.


2002-10-26 11-15 Andalusien, Lissabon 395 Casares.jpg|Conjunto Histórico de Casares


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Waenerbergin talo

**Waenerbergin talo** on vuonna 1829 Oulun Torikadun varrelle rakennettu puurakenteinen talo. Rakennus sijaitsee toisen 1800-luvulta peräisin olevan puurakenteisen talon eli Liljeblomin talon naapurina.

Waenerbergin talon vanhimman osan rakennutti kauppias Olof Lundström vuonna 1829. Rakennuksessa tehtiin 1900-luvun alussa muutostöitä, jotka suunnitteli lääninarkkitehti Viktor J. Sucksdorff. Vuonna 1917 rakennus siirtyi lyhyeksi ajaksi lääninarkkitehti Harald Andersinin omistukseen. Hänen omistuksessaan kiinteistöä muutettiin enemmän jugend-henkiseksi. Kaikkia suunnitelmia ei kuitenkaan toteutettu eli kiinteistö muistuttaa osaksi alkuperäistä klassista ja muutoksen pohjalta tehtyjä jugend-henkisiä ratkaisuja.

Lääninarkkitehti Andersinin lyhyen omistajuuden jälkeen kiinteistöstä muodostettiin asunto-osakeyhtiö, jonka yhtenä omistajana oli lehtori Georg Waenerberg.

Vuodesta 1964 Oulun kaupungin omistuksessa ollut rakennus suojeltiin asemakaavalla 1994. Saman vuoden joulukuussa kaupunki myi kiinteistön Nuorten Ystävät ry:lle. Yhdistys puratti sortumisvaarassa olleen vuonna 1851 valmistuneen pihasiiven elokuussa 1995. Päärakennus kunnostettiin ja uusi siipirakennus rakennettiin vuosina 1996-1997 arkkitehtien Jukka Laurilan sekä Ulla ja Lasse Vahteran suunnitelmien mukaan.

## Lähteet

### Viitteet
Elin Malin

**Elin Augusta Malin**, o. s. *Nikander* (15. joulukuuta 1868 Helsinki – 2. syyskuuta 1959) oli suomalainen yhteiskunnallinen vaikuttaja.

Malinin vanhemmat olivat tehtailija Johannes Nikander ja Sofia Vilhelmina Degerth. Hän oli vuodesta 1896 naimisissa hallintosihteeri Karl Axel Hjalmar Malinin (k. 1947) kanssa. Malin kävi tyttökoulun 1884 ja jatko-opiston 1890. 

Malin oli Marttayhdistyksen keskustoimikunnan jäsen vuodesta 1903, Suomen Marttaliiton jäsen 1924–1935 ja liiton sihteeri (vastaa toiminnanjohtajaa). Sittemmin hän sai kunniajäsenen aseman. Hän perusti myös useita Martta-yhdistyksiä 1922–1924. 

Malin toimi Kirjoja sokeille -yhdistyksen johtokunnan jäsenenä ja rahastonhoitajana 1906–1932, puheenjohtaja 1932–1937, Pohjoismaiden emäntäliiton johtokunnan jäsen 1924–1936, Sokeain keskusliiton hallintoneuvoston jäsen 1929–1936, kotiteollisuus oy Pirtin johtokunnan jäsen 1928–1934, ''Naisten Äänen'' toimituskunnan jäsen.

Malin oli Suomalaisen naisliiton perustaja ja sen sihteeri 1914–1920. Hän oli passiivisen vastarinnan toimintaa järjestäneessä naiskagaalissa naisten keskuskomitean jäsen ja rahastonhoitaja.

Malin oli kieltolain kumoamista vaativan adressin alullepanijoita.

## Tunnustukset
* Marttaliiton kultainen ansiomerkki 1925 marttatyöstä. 
* Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan ansiomerkki 1948 ansioista järjestötoiminnan ja valtion hyväksi
## Lähteet
Jorma Tapio

**Jorma Tapio** (s. 1957 Mikkeli) on suomalainen jazzmuusikko, jonka instrumentteja ovat saksofonit ja muut puupuhaltimet. Tapio tunnetaan muun muassa free jazz -triostaan Kaiku, yhtyeestään Rolling Thunder sekä Edward Vesalan vuonna 1982 perustamasta Sound & Fury -yhtyeestä ja sen uudesta tulemisesta vuonna 2010. Jorma Tapio on soittanut myös Krakatau-yhtyeessä.

Jorma Tapion musiikkiura alkoi piano- ja viuluopinnoilla, kunnes klassinen musiikki vaihtui bebop-jazziin ja saksofoninsoittoon. Alkuvuosina Tapio soitti myös tanssiyhtyeissä ja muun muassa Sielun Veljien ja Tuomari Nurmion kanssa, kunnes kiinnostui yhä enemmän improvisaatiosta ja free jazzista. Ensimmäisiä omia kokoonpanoja oli Turussa vuonna 1980 perustettu Lauantairyhmä yhdessä pianisti Ismo Laakson ja sellisti Tuomas Airolan kanssa. Heidän kanssaan esiintyi joskus myös runoilija Markku Into.

Vuonna 1983 Jorma Tapio osallistui Edward Vesalan työpajaan ja tuli sitä kautta mukaan Sound & Fury -yhtyeeseen yhtenä sen perustajajäsenenä. Tapio oli mukana yhtyeessä Vesalan kuolemaan 1999 saakka ja esiintyi kaikilla yhtyeen ECM-levymerkille tehdyillä albumeilla. Samaan aikaan hän piti yllä myös muita kokoonpanoja, kuten kahdeksanhenkinen Hungrymen, Tapio–Hongisto-kvartetti pasunisti Jari Hongiston kanssa, Open Mind -niminen trio fagotisti Heikki Wiklan ja saksofonisti Pepa Päivisen kanssa. Jorma Tapio oli alkuvaiheessa mukana myös Raoul Björkenheimin Krakatau-yhtyeessä. Hänen ulkomaisia soittokumppaneitaan olivat norjalainen lyömäsoitintaiteilija Terje Isungset ja ranskalainen saksofonisti Daunik Lazro.
 
Jorma Tapio on tehnyt paljon yhteistyötä myös tanssijoiden kanssa. Hän on esiintynyt muun muassa Kirsi Heimosen ja japanilaisten butoh-tanssijoiden kanssa.
 
1990-luvun loppuvuosista lähtien Jorma Tapio on kärsinyt sairauksista, mutta vuonna 2002 hän perusti yhtyeen nimeltä Rolling Thunder. Sen muita jäseniä ovat Iro Haarla (piano, harppu), Ulf Krokfors (basso) ja Tom Nekljudow (rummut). Muita vuosituhannen vaihteen jälkeisiä Tapion projekteja ovat olleet Päivinen–Tapio Quartet Pepa Päivisen kanssa sekä trio nimeltä Frio basisti Sampo Lassilan ja bassoklarinetisti Heikki Nikulan kanssa. Vuosina 1998–2001 Jorma Tapio veti helsinkiläistä marginaalimusiikkiin keskittynyttä Tse-Tse-klubia, joka kokoontui vaihtelevasti Semifinalissa, Saunabarissa ja UMO Jazz Housessa.

Vuonna 2012 Jorma Tapio perusti trion nimeltä Kaski, jonka muiksi jäseniksi vakiintuivat vähitellen basisti Ville Rauhala ja rumpali Simo Laihonen. Jorma Tapio johtaa myös 2010-luvulla uudelleen koottua Sound & Fury -yhtyettä, jolta vuonna 2013 ilmestyi Edward Vesalan aiemmin julkaisemattomia sävellyksiä sisältävä albumi *Pulsacion*.

Jorma Tapiolle myönnettiin taiteilijaeläke maaliskuussa 2022.

## Lähteet