open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Agrippan odeion

**Agrippan odeion** oli antiikin aikainen odeion eli musiikki- ja lauluteatteri, joka rakennettiin roomalaisella ajalla Ateenan antiikin aikaisen Agoran keskelle.

## Historia

Odeion rakennettiin ensimmäisen vuosisadan lopulla eaa., suurin piirtein vuoden 15 eaa. tienoilla, toisin sanoen roomalaisvallan alkuaikoina. Tuolloin kaupunkiin rakennettiin uusi agora, Roomalainen agora, jolle vanhan agoran kaupalliset toiminnot pitkälti siirtyivät. Samaan aikaan vanhan agoran keskelle rakennettiin kaksi uutta rakennusta, joista toinen oli odeion ja toinen Areen temppeli. Odeionin lahjoitti Marcus Vipsanius Agrippa, jonka mukaan se on nimetty.

Odeionissa pidettiin erilaisia laulu- ja musiikkiesityksiä. Rakennuksen katto romahti noin vuonna 150. Tämän jälkeen se muutettiin luentosaliksi. Samalla rakennuksen pohjoispuolelle rakennettiin uusi julkisivu. Odeionin menetys vaikutti mahdollisesti siihen, että Herodes Atticus rakennutti kaupunkiin pian tämän jälkeen uuden niin kutsutun Herodes Atticuksen odeionin.

Odeion tuhoutui herulien hyökkäyksessä vuonna 267. Se rakennettiin uudestaan myöhäisroomalaisella ajalla 400-luvulla. Tuolloin se tuli osaksi suurta rakennuskompleksia, mahdollisesti jonkinlaista palatsia, jossa oli lukuisia huoneita ja pylväspihoja sekä kylpylä.

## Rakennus

Odeion oli kaksikerroksinen suurikokoinen rakennus, joka hallitsi agoraa valmistumisensa jälkeen. Se pituus oli 51,4 metriä ja leveys 43,2 metriä. Odeion oli tehty marmorista ja kalkkikivestä ja rakennettu pohjois-eteläsuunnassa. Rakennuksen ympärillä oli kolmella sivulla *[[cryptoporticus]]* oli puoliksi maanalainen pylväikköhalli, jonka yläpuolella oli stoat. Rakennuksessa oli kaksi sisäänkäyntiä. Toinen oli alemmalla tasolla pohjoispäädyssä ja toinen ylempänä eteläpäädyssä lähellä Keskistoaa. 

Rakennuksen julkisivussa oli korinttilaiset pylväät. Myöhemmän vaiheen uutta pohjoisen puoleista julkisivua koristivat suuret gigantteja ja tritoneita esittäneet patsaat.

Odeionin auditorio oli 25 metriä leveä. Tämä oli poikkeuksellisen suuri leveys keskeltä tukemattomalle katolle, mikä lienee vaikuttanut sen romahtamiseen. Auditoriossa oli 19 penkkiriviä ja alun perin tilaa noin tuhannelle katsojalle. Luentosaliksi muuttamisen yhteydessä rakennuksen keskelle rakennettiin uusi kattoa tukeva seinä. Tämän jälkeen siinä oli tilaa noin 500 kuulijalle. Odeionin *orkhestra* oli päällystetty marmorilla.

Odeionista on säilynyt sen perustukset sekä osa ylemmistä rakenteista, kuten gigantti- ja triton-patsaat. Alueelta on löydetty myös filosofien patsaita, jotka ovat ajalta, jolloin se toimi luentosalina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luts

**Luts** on seuraavien virolaisten henkilöiden sukunimi:

* Oskar Luts (1887–1953), kirjailija
* Siim Luts (s. 1989), jalkapalloilija
* Theodor Luts (1896–1980), elokuvaohjaaja ja elokuvaaja
Hadrianuksen kaari

**Hadrianuksen kaari** () eli **Hadrianuksen portti** (Πύλη του Αδριανού, *Pýli tou Adrianoú*) on keisari Hadrianuksen kunniaksi rakennutettu kaari Ateenassa Kreikassa. Se sijaitsee nykyisin Vasilíssis Amalías -kadun varrella Olympoksen Zeuksen temppelin arkeologisen alueen luoteiskulmassa.

Kaari on rakennettu todennäköisesti hieman ennen vuotta 131 tai 132, jolloin Hadrianus vieraili Ateenassa. Sillä haluttiin kunnioittaa keisaria, joka oli monella tavalla kaupungin hyväntekijä. Kaari rakennettiin kadulle, joka kulki Akropoliin ja Agoran alueelta läheiselle Olympoksen Zeuksen temppelille ja kaupungin eteläosiin. Se ei ole kuitenkaan ollut tuolloin portti missään muurissa. 1700-luvulla kaaresta tuli yksi osmanien rakennuttaman kaupunginmuurin porteista.

Kaari on 18 metriä korkea, 12,5 metriä leveä ja 2,3 metriä paksu. Se on tehty Pentelikon-vuoren marmorista. Kaaren pylväät edustavat korinttilaista tyyliä.

Kaaressa on kaksi piirtokirjoitusta. Sen länsipuolella eli Akropoliin puolella lukee ”Tämä on Ateena, Theseuksen vanha kaupunki” ja itäpuolella ”Tämä on Hadrianuksen, ei Theseuksen kaupunki”. Tämä tarkoittaa mahdollisesti sitä, että kaari seisoi vanhan Ateenan ja uuden kaupunginosan eli niin kutsutun Hadrianoupoliksen rajalla. Toisen tulkinnan mukaan teksti haluaa antaa Hadrianukselle kunnian kokonaisen ”uuden Ateenan” perustamisesta.

Kaari juhlavalaistiin sini-valkoiseksi Suomen täyttäessä 100 vuotta 6. joulukuuta 2017.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Teekanne

**Teekanne**, täydellisemmin *Teekanne GmbH & Co. KG* on vuonna 1882 perustettu, aiemmin nimellä R. Seeling & Hills tunnettu, erityisesti teehen ja siihen liittyviin tuotteisiin keskittyvä saksalainen, vuodesta 1898 lähtien Anders- ja Nissle-sukujen hallinnassa ollut perheyritys. Yrityksen kotipaikka on Düsseldorf. 

Teekanne on yksi Euroopan suurimpia teetaloja. Teekanne-konsernilla on noin 1&nbsp;500 työntekijää,, joista 800 työskentelee Düsseldorfissa. Konsernin liikevaihto on 420 miljoonaa euroa (2013/214), ja se on esimerkiksi Itävallan suurin teemyyjä (2012/2013). Saksan teemarkkinoilla yritys on joidenkin arvioiden mukaan suurin tai alan toiseksi suurin, kilpaillen kärkipaikasta *[[Ostfriesische Tee Gesellschaft]]in (OTG)* kanssa. 

Teekanne kehitti 1. maailmansodan aikana saksalaissotilaille puuvillakankaasta teepommeiksi-kutsutut teepussit. Yleisölle teepussit tuotiin vuonna 1929. Teekannen edeltäjän tytäryrityksessä työskennellyt insinööri *Adolf Rambold* (1900-1996) kehitti vuonna 1948 sittemmin yleistyneen kaksikammioisen, suodatinpaperisen teepussimallin. Nykyisin Teekanne valmistaa hedelmä- ja yrttiteetä, pussiteetä, terveysteetä, vihreää teetä ja erilaisia jälkiruokasekoituksia. Aiempi tennistähti Steffi Graf on esiintynyt yhtiön markkinoinnissa. Teekannen tuotteita myydään myös joissain suomalaisissa vähittäismyymälöissä. 

Ainakin osassa ympäristövastuullisuuden arvioinnesta yritys on pärjännyt huonosti. Esimerkiksi Goodguide-sivuston arvioinnissa vuonna 2012 Teekanne luokiteltiin heikoimpaan 15 prosenttiin kuuluvaksi.

Teekanne Lager Düsseldorf.jpg|Teekanne-yhtiön varastorakennus Düsseldorfissa.
Teesortiment im Beutel.jpg|Yhtiön valmistamia teepusseja: rooibos-yrttiä, maustettua teetä ja vihreää teetä.
Teekane in a supermarket.jpg|Teekannen teepussivalikoimaa supermarketin hyllyllä.

## Lähteet
Luukko

**Luukko** on seuraavien suomalaisten henkilöiden sukunimi.

* Armas Luukko (1908–1993), historioitsija, professori
* Herman Vihtori Luukko (1880–1939), kansakoulujen tarkastaja
* Into Jyläskoski, vuoteen 1954 **Luukko** (1910–1978), kirjailija
* Juha Luukko (s. 1969), kunnanjohtaja ja valtiosihteeri
* Kyösti Luukko (1903–1970), painija ja olympiamitalisti
* Toivo Luukko (1903–1979), eversti.
Hadrianuksen kirjasto

**Hadrianuksen kirjasto** () oli keisari Hadrianuksen rakennuttama kirjasto ja julkinen rakennus Ateenassa Kreikassa. Sen arkeologinen alue sijaitsee Roomalaisen agoran pohjoispuolella lähellä Monastiráki-aukiota.

## Historia

Keisari Hadrianus oli kreikkalaisen kulttuurin ystävä ja vieraili usein Ateenassa. Hän halusi tehdä Ateenasta Rooman valtakunnan kulttuurisen keskuksen ja rakennutti kaupunkiin useita julkisia rakennuksia.

Hadrianuksen kirjaston rakentaminen alkoi vuonna 125 ja se valmistui vuonna 132. Vaikka rakennusta kutsutaan kirjastoksi, se oli itse asiassa yleiskäyttöisempi julkinen tila, aukio ja kulttuurikeskus. Sellaisena se muistutti Rooman keisariforumien rakennuksia. Rakennus on lähes saman kokoinen kuin koko Roomalainen agora.

Rakennus vaurioitui pahasti herulien hyökkäyksessä vuonna 267. 400-luvulla paikalle rakennettiin uusi rakennus ja 1000-luvulla kirkko. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1800-luvulla ja niiden yhteydessä alueen uudemmat rakennukset purettiin vaiheittain. Kaivaukset suoritti Ateenan arkeologinen seura.

## Rakennus

Kirjastorakennus oli lähes suorakulmainen ja sen pituus oli 120 metriä ja leveys 78 metriä. Rakennuksen sisäänkäynti oli länsipäässä. Sen länsiseinä oli tehty Pentelikon-vuoren marmorista ja muut seinät kalkkikivestä. Länsiseinällä sisäänkäynnin kummallakin puolella oli rivi marmorisia korinttilaisia pylväitä.

Rakennuksen keskellä oli piha, jossa oli puutarha ja vesiallas. Piha oli marmoristen pylväiden ympäröimä ja siellä oli lukuisia patsaita, muun muassa Athenen sekä Hadrianuksen itsensä patsaat. Rakennuksen itäpäässä oli huoneita, joissa oli varsinainen kirjastotila kirjojen säilytyspaikkoineen (*Bibliostasio*) sekä luku- ja luentosaleineen. Kirjastoon mahtui 16&nbsp;800 kirjakääröä. Rakennuksen lattiat oli koristeltu mosaiikein.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Olympoksen Zeuksen temppeli

**Olympoksen Zeuksen temppeli** eli **Olympieion** () on antiikin aikainen Zeukselle omistettu kreikkalainen temppeli Ateenassa Kreikassa. Temppeli oli yksi antiikin suurimmista, mutta se on nykyisin raunioina. Sen arkeologinen alue sijaitsee Ateenan keskustassa Akropoliin kaakkoispuolella.

## Historia

Temppelin rakentaminen alkoi alun perin vuonna 515 eaa. tyranni Peisistratoksen käskystä. Rakennuspaikka oli Ilissos-joen rannalla. Rakentaminen kuitenkin keskeytyi vuonna 510 eaa., kun Peisistratoksen poika Hippias syöstiin vallasta. Demokratian aikana ateenalaiset mahdollisesti pitivät niin suurikokoista rakennushanketta epädemokraattisena. Muun muassa Aristoteles mainitsee temppelin eräänä esimerkkinä siitä, kuinka tyrannit käyttävät suuria rakennushankkeita kansan työllistämiseen, niin etteivät nämä ehdi kapinoimaan.

Temppelin rakentamista jatkettiin 100-luvulla eaa. Antiokhos IV:n rahoituksella. Tämä antoi roomalaisen arkkitehti Cossutiuksen tehtäväksi suunnitella koko maailman suurimman temppelin. Työ kuitenkin keskeytyi jälleen vuonna 164 eaa. Antiokhoksen kuoltua.

Vuonna 86 eaa. Ateenan jäätyä Rooman vallan alle kaupungin vallannut kenraali Sulla vei temppelistä kaksi pylvästä Roomaan osaksi Juppiter Optimus Maximuksen temppeliä. Keisari Augustus suunnitteli temppelin rakentamista loppuun, mutta hanke ei edennyt. Temppelin rakentamista jatkettiin uudestaan 100-luvulla keisari Hadrianuksen aikana ja se valmistui lopulta noin vuonna 129–131. Temppeli oli osa Ateenan uutta kaupunginosaa Hadrianupolista (Hadrianoupolista), jonka rakennuksiin kuului myös Hadrianuksen kaari. Roomalaiset kutsuivat temppeliä Juppiter Olympiuksen temppeliksi.

Temppeli paloi vuonna 267 herulien hyökkäyksessä. Se vaurioitui myös maanjäristyksessä keskiajalla. Sen kiviä käytettiin muiden rakennusten osina. 1400-luvulla temppelin pylväistä oli pystyssä 21 kappaletta ja 1700-luvulle tultaessa 17 kappaletta. Vuonna 1759 yksi jäljellä olevista pylväistä kaadettiin ja käytettiin kalkkina Tzistarákiksen moskeijan rakentamiseen. Yksi pylväistä kaatui myrskyssä vuonna 1852 ja makaa edelleen siinä mihin jäi.

Kun Ateenan antiikin muinaisjäänteitä alettiin tutkia, temppelin jäänteitä kutsuttiin aluksi Hadrianuksen pylväiksi, sillä tutkijat eivät tienneet, mistä rakennuksesta oli kyse. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat 1880-luvulla. Samalla temppeli tunnistettiin suureksi Zeuksen temppeliksi.

## Rakennus

Temppeli edustaa korinttilaista tyyliä. Se on rakennettu Pentelikon-vuoren marmorista. Temppeli on ollut 96 metriä pitkä ja 40 metriä leveä. Temppelissä oli 104 korinttilaista pylvästä, joista kukin oli 17 metriä korkea. Pylväistä 56 oli uloimmassa rivissä ja 48 sisäosassa temppelin päätykolmioiden alla. Leveyssuunnassa pylväitä oli 10 ja pituussuunnassa 20. Temppelin pylväistä on nykyisin pystyssä 15. Niistä 13 muodostaa arkkitraavin tukeman ryhmän ja kaksi seisoo erillään.

Temppelin cellassa on ollut suurikokoinen kullasta ja norsunluusta valmistettu Zeuksen patsas sekä samankokoinen keisari Hadrianuksen patsas.

Alkuperäinen Peisistratoksen aikana aloitettu temppeli edusti doorilaista tyyliä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pitkät muurit

**Pitkät muurit** () olivat antiikin aikana Ateenan kaupungista Pireukseen ulottuneet muurit. Muurien tarkoitus oli suojata kaupungille elintärkeää yhteyttä merelle. Näin pyrittiin estämään se, että kaupunki voitaisiin saartaa pelkästään maitse.

Muurien rakentamista ehdotti alun perin Themistokles. Niiden rakentaminen alkoi vuonna 461 eaa. sen jälkeen, kun Ateenan ja Spartan välille oli syttynyt niin kutsuttu ensimmäinen peloponnesolaissota. Tuolloin vanhan suunnitelman muurien rakentamisesta otti esille Kimon. Muurit valmistuivat vuonna 457 eaa.

Varsinaisia pitkiä muureja oli kaksi, pohjoinen ja eteläinen pitkä muuri. Ne kulkivat koillis-lounaissuunnassa ja muodostivat yhdessä läntisen muurin, jonka pituus oli noin kuusi kilometriä (40 stadionia). Muurien välinen etäisyys oli noin 200 metriä. Niiden väliin jäi Ateenasta Pireukseen kulkenut Pireuksen tie. Nykyisin muurien paikalla kulkevat suurin piirtein Peiraiós-katu sekä Pireukseen kulkeva Ateenan metron Linja 1. Muurit yhdistyivät koillispäässä Ateenan kaupunginmuuriin eli Themistokleen muuriin ja lounaispäässä Pireusta ympäröineeseen muuriin.

Muureihin luetaan joskus myös kolmas Faleronin muuri eli itäinen muuri, joka kulki Ateenasta Faleronin satamaan. Sen pituus oli noin 5,5 kilometriä (35 stadionia). Muurit oli rakennettu pääosin kalkkikivestä ja niissä oli torneja määrävälein. Läntisen ja itäisen muurin väliin jäi suuri kolmionmuotoinen alue, jota voitiin käyttää maanviljelykseen.

Peloponnesolaissodan aikana muurit mahdollistivat sen, että ateenalaiset saattoivat vetäytyä Attikan maaseudulta ja antaa spartalaisten vallata sen, sillä he pystyivät elämään kaupungissa meriyhteyden taatessa ruokahuollon. Kun Ateenan laivasto hävisi Aigospotamoin taistelun, Ateena joutui kuitenkin antautumaan Spartalle. Muurit purettiin spartalaisten käskystä vuonna 403 eaa.

Korintin sodan alettua Spartaa vastaan vuonna 395 eaa. ateenalaiset rakennuttivat muurit uudelleen Kononin johdolla. Vuonna 86 eaa. roomalainen kenraali Sulla piiritti Ateenaa osana ensimmäistä Mithridateen sotaa. Roomalaiset tuhosivat muurit ja tämän jälkeen sekä Ateenan että Pireuksen oli antauduttava.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Luukanen

**Luukanen** on seuraavien henkilöiden sukunimi.

* Elina Luukanen (s. 1941), taidegraafikko
* Niilo Luukanen (1898–1985), juristi, työtuomioistuimen puheenjohtaja
* Rauni-Leena Luukanen-Kilde (1939–2015), lääkäri, salaliittoteoreetikko, ufologi
Eumeneen stoa

**Eumeneen stoa** () oli stoa eli pylväshalli, joka sijaitsi Ateenan Akropoliin eteläpuolella. Sen arkeologisen kohteen länsipuolella sijaitsee Herodes Atticuksen odeion ja itäpuolella Dionysoksen teatteri.

Stoan lahjoitti Ateenalle Pergamonin kuningas Eumenes II, ja se rakennettiin hänen aikanaan vuosien 197 eaa. ja 159 eaa. välillä. Rakennusta ei ollut tarkoitettu monen muun stoan tavoin liiketilaksi vaan lähinnä kävelytilaksi niille, jotka vierailivat esimerkiksi alueen temppeleissä ja teatterissa.

Stoa rakennettiin Akropoliin etelärinnettä vasten. Sen pituus oli 163 metriä ja leveys 17,65 metriä. Siinä oli kaksi kerrosta. Alakerroksen julkisivun puolella oli 64 doorilaista pylvästä ja sisäpuolella 32 joonialaista pylvästä. Yläkerroksessa oli vastaavasti samat määrät joonialaisia ja pergamonlaisia pylväitä.

Bysanttilaisena aikana vuonna 1060 stoan jäännökset muutettiin osaksi kaupunginmuuria, joka koostui myös muun muassa Herodes Atticuksen odeionin julkisivusta. Merkittävin säilynyt osa stoasta on tämän seurauksena sen pohjoisseinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Roomalainen agora

**Roomalainen agora** () oli antiikin aikaisen Ateenan toinen agora (tai forum), joka rakennettiin roomalaisena aikana alkuperäisen klassisen ja hellenistisen ajan Agoran itäpuolelle ja Akropoliin pohjoispuolelle. Sen arkeologinen alue sijaitsee Akropoliin pohjoispuolella nykyisessä Aérideen kaupunginosassa, joka on osa Plákan vanhaa kaupunkia.

## Historia

Roomalaiselle ajalle tultaessa Ateenan klassisen ajan Agora oli muuttunut epäkäytännölliseksi alkuperäistä tarkoitustaan eli kaupankäyntiä varten osin siksi, että se oli paljolti rakennettu umpeen. Siksi kaupunkiin päätettiin rakentaa uusi agora. Niin kutsuttu Roomalainen agora rakennettiin vanhan itäpuolelle vuosina 19–11 eaa. Julius Caesarin ja keisari Augustuksen tekemien lahjoitusten avulla. Sitä paranneltiin edelleen keisari Hadrianuksen aikana 100-luvulla jaa. samalla kun sen pohjoispuolelle rakennettiin Hadrianuksen kirjasto.

Herulien hyökkäyksen vuonna 267 jälkeen koko kaupungin hallinto siirrettiin vanhalta Agoralta Roomalaiselle agoralle ja se toimi näin kaupungin keskuksena. Hyökkäyksen jälkeen rakennettiin myös uusi kaupunginmuuri, joka sulki sisäänsä Akropoliin ympäristön ja Roomalaisen agoran, kun taas vanhempi Agora jäi muurin ulkopuolelle.

Bysanttilaisena ja osmanivallan aikana Roomalaisen agoran alue oli kaupungin asuinkorttelien peittämänä. Alueella oli lukuisia kirkkoja. Osmaniajalla 1600-luvulla agoralle rakennettiin Fetihién moskeija, joka on edelleen jäljellä. Alueen arkeologiset kaivaukset alkoivat vuonna 1837, ja ne ovat jatkuneet 1990-luvulle saakka. Kaivausten yhteydessä alueen uudemmat rakennukset on purettu vaiheittain. Kaivauksia ovat suorittaneet kreikkalaiset (Ateenan arkeologinen seura) ja italialaiset arkeologit.

## Rakennukset ja rakennelmat

Roomalaisen agoran pituus on noin 112 metriä ja leveys noin 98 metriä. Se oli jokaiselta neljältä sivultaan pylväikköjen ympäröimä. Pylväät edustivat joonialaista tyyliä. Alueen sekä länsi- että itäpäässä oli propylon eli portti. Itäpään portti edusti joonialaista ja länsipään Athene Arkhegetiin porttina tunnettu portti doorilaista tyyliä.

Alueen merkittävimmät kohteet ovat (numerot viittaavat kaavakuvaan):

# Pylväiköin ympäröity agorapiha
# Athene Arkhegetiin portti eli Läntinen propylon – agoran länsipään portti
# Itäinen propylon – agoran itäpään portti
# Tuulten torni – tuuliviiri, aurinkokello ja vesikello
# Vespasianai (*Vespasianae*) – julkinen käymälä
# Agoranomeion – toriviranomaisten tai keisarikultin käytössä ollut rakennus
# Pantheon – temppeli (paikka epävarma)
# Fetihién moskeija – moskeija 1600-luvulta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lateralus (kappale)

**Lateralus** on yhdysvaltalaisen rock-yhtye Toolin kappale ja albumin *[[Lateralus|Lateraluksen]]* nimikkokappale.

## Rakenne
Kappale on 9 minuuttia ja 24 sekuntia pitkä ja koostuu monista eri osista. Yksi keskeinen asia Lateraluksessa on lyriikoiden rytmitys Fibonaccin lukujonon mukaan. Alkupuolen säkeistöissä tavujen määrä kasvaa summaten kaksi edellistä määrää tavuja, ja palaa takaisin alkuun.

* 1 (Black)
* 1 (then)
* 2 (white are)
* 3 (all I see)
* 5 (in my infancy)
* 8 (red and yellow then came to be)
* 5 (reaching out to me)
* 3 (lets me see)

## Merkitys

Kappaleen keskeisenä teemana on eri olotilojen ja satunnaisuuden hyväksyminen avoin mielin. Tämä kuvataan kappaleessa spiraalina, joka jatkuu loputtomasti ulospäin murtaen liiallisen ylianalysoinnin asettamia rajoja.

"We'll ride the spiral to the end
and may just go where no one's been"

Suom: "Kuljemme spiraalin loppuun saakka, ja saatamme päätyä johonkin missä kukaan ei ole ollut".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lateralus discogs.com -sivustolla
Polkupyöräpallo

**Polkupyöräpallo** (tai **pyöräpallo**) on pallopeli, jossa yritetään saada polkupyörän satulassa istuen palloa maaliin. Peli on hieman samanlaista kuin futsal, sillä sitä pelataan sisällä. 

Polkupyöräpallo on suosittua muun muassa Itävallassa, Belgiassa, Tšekissä, Tanskassa, Ranskassa, Saksassa, Japanissa, Venäjällä ja Sveitsissä.

## Peli
Polkupyöräpallojoukkueisiin kuuluu kaksi pelaajaa, jotka yrittävät saada 600-grammaisen pallon vastustajan maaliin käyttäen polkupyörän renkaita tai omaa päätä. Toinen pelaajista on maalivahti, toinen kenttäpelaaja. Puolustaessa maalivahti saa käyttää käsiä. Ottelu koostuu kahdesta seitsemän minuutin erästä. Pelaajien jalat eivät saa koskettaa missään vaiheessa maata. Jos näin käy, vastustaja saa vapaapotkun. Pelikentän pituus on kymmenestä 14 metriin. 

## Historiaa
Polkupyöräpallon kehitti vuonna 1893 amerikkalais-saksalainen Nicholas Edward Kaufmann. Pelistä tuli hiljalleen suosittu Euroopassa ja lajin ensimmäiset MM-kilpailut käytiin vuonna 1929. Polkupyöräpalloa on vuotuisten MM-kilpailuiden lisäksi käyty mm. työläisolympialaisissa Asian Indoor Gamesissa. 

## Pyörä
Polkupyöräpallon pyörä on hyvin erilainen kuin normaali polkupyörä. Se on paljon painavampi kuin peruspolkupyörä. Lisäksi siinä on vain yksi vaihde ja ei ollenkaan jarruja. Sen satula on sijoitettu takapyörän keskiötä taaemmas, ja pyörällä on helppo mennä taaksepäin. Pyörä maksaa suurin piirtein kaksituhatta euroa.

## Tunnettuja pelaajia
*  Pospíšilin veljekset, Tšekkoslovakia (20-kertaiset maailmanmestarit)
*  Patrick Schnetzer, Itävalta (kolminkertainen maailmanmestari)
*  Markus Bröll, Itävalta (kaksinkertainen maailmanmestari)
*  Walter Osterwalter, Sveitsi (seitsenkertainen maailmanmestari)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sulevi Lyly

**Veli Sulevi Johannes Lyly** (s. 16. heinäkuuta 1933 Forssa) on suomalainen tekniikan tohtori, tekniikantutkija ja emeritusprofessori. Hän oli Tampereen teknillisen korkeakoulun maa- ja tienrakennuksen professori vuodesta 1971. Hän tutki liikennepalvelujen käyttöä ja tavoitettavuutta, työmatkojen ominaisuuksia ja myös yritysten varasto- ja kuljetustoimintojen järkeistämistä Vuosina 1974–1996 hän oli Teknillisen korkeakoulun liikennetekniikan professori. 

## Lähteet
Patrick Schnetzer

**Patrick Schnetzer** (s. 15. marraskuuta 1993 Hohenems) on itävaltalainen polkupyöräpalloilija. Hän edustaa RC Höchst -seuraa. Schnetzer on 180 senttimetriä pitkä ja painaa 80 kilogrammaa. Pelipaikaltaan Schnetzer on maalivahti. 

## Ura
Schnetzer on voittanut kolme MM-kultaa, vuosina 2011, 2013 ja 2014. Hänellä on myös yksi MM-hopea vuodelta 2012 ja yksi MM-pronssi vuodelta 2010. Mitaleista yksi kulta sekä hopea ja pronssi ovat tulleet Dietmar Schneiderin kanssa, loput Markus Bröllin kanssa. Maailmancupin kokonaiskilpailun Schnetzer on voittanut vuosina 2012, Schneiderin kanssa, ja 2014, Bröllin kanssa.

Schnetzer pitää esikuvinaan polkupyöräpallon 20-kertaisia maailmanmestareita, Pospíšilin veljeksiä.

## Lähteet
Lekeitio

**Lekeitio** () on kunta Baskimaassa Bizkaian maakunnassa. Vuonna 2016 Lekeition väkiluku oli 7182. Enemmistö kunnan asukkaista on baskinkielisiä.

## Kuvia


Lekeitio 007.jpg|Kunnantalo
Lekeitio harbour.jpg|Lekeition satama
Lekeitio 021.jpg|Isuntza (La playa Isuntza)
Costa de Lekeitio - panoramio.jpg
Lekeitio 5s.jpg
Hegoalde30 (cropped).jpg|Andre Mariaren Jasokundearen eliza (Basílica de la Asunción de Nuestra Señora)


## Lähteet

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin viralliset kotisivut
Azkoitia

**Azkoitia** () on kunta Gipuzkoan maakunnassa Baskimaan itsehallintoalueella Espanjassa. Vuonna 2015 Azkoitian väkiluku oli 11&nbsp;566. Enemmistö kaupungin asukkaista on baskinkielisiä.

## Kuvia

Azkoitia - Ayuntamiento 2.JPG|Kunnantalo
Torre Idiaquez.jpg|Idiakez dorrea (Torre Idiáquez)
Casa-Torre de Balda.jpg|Balda dorretxea (Casa-Torre de Balda). Talo on Ignatius Loyolan äidin Marina de Liconan syntymäkoti.
Azkoitia - 16.JPG  


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin viralliset kotisivut
Olli Lyytikäinen (lehdenkustantaja)

**Olli Antero Lyytikäinen** (8. helmikuuta 1932 Tampere – 29. marraskuuta 1978 Moskova, Neuvostoliitto) oli suomalainen lehdenkustantaja. Hän oli johtokunnan puheenjohtaja Apu-yhtiöt Oy:ssä 1976–1978, Kustannusosakeyhtiö Apulehdessä 1967–1976, Ropakonnokka Oy:ssä 1969–1978 ja Oy Schröder Ab:ssä 1977–1978.

Lyytikäinen toimi perheyhtiössä levikkipäällikkönä 1950-luvun puolivälissä ja hoiti muutenkin yrityksen markkinointia ja taloutta. Hän nousi isänsä Yrjö Lyytikäisen kuoleman 1956 jälkeen Kustannusyhtiö Apulehden toimitusjohtajaksi. Vuosina 1965–1967 Olli Lyytikäinen toimi Apu-lehden päätoimittajana.

## Lähteet
Amakihi

**Amakihi** (*Chlorodrepanis virens*) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Amakihia tavataan Havaijisaariin kuuluvilla Havaijin, Molokain ja Mauin saarilla. Lanain saarelta se on hävinnyt. Lajia on kuvattu paikallisesti yleiseksi, ja sen kanta on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Heterostraci

**Heterostraci** on hävinnyt lahko, joka kuului Pteraspidomorphi-luokkaan. Siihen kuuluvat leuattomat kalat olivat varhaisimpia selkärankaisia ja ne elivät siluurikauden alusta devonikauden lopulle noin 440–359 miljoonaa vuotta sitten. Lahkoon kuului ainakin noin 300 lajia. Ne olivat yleensä vain 5-30 cm pitkiä, mutta ryhmään Psammosteidae kuuluvat lajit olivat noin 1,5 metriä pitkiä. Niiden pään ympärillä oleva panssari oli usein reunoilta suipentuva ja niiden pyrstö oli yleensä viuhkamainen. Pään ympärillä oleva panssari oli jakautunut useaan osaan, joiden välissä oli aukko. Joillakin ryhmillä panssarin etuosa oli jakautunut moneen osaan. Lahkon lajit elivät meren lahtien hiekkaisilla matalikoilla ja niitä esiintyi Pohjois-amerikassa, Euroopassa ja Siperiassa. Lahkon Heterostraci luokituksesta on käyty keskustelua, mutta yleisesti se jaetaan kahteen ryhmään, jotka ovat Cyathaspidiformes ja Pteraspidiformes. Nämä jaetaan edelleen ryhmiin Psammosteidae, Protaspididae, Pteraspididae, Protopteraspididae, Anchipteraspididae, Cyathaspidida, Amphiaspidida, Tolypelepidida, Traquiraspidiformes ja *Lepidaspis*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pteraspidomorphi: Heterostraci (palaeos.com)
Yane Marques

**Yane Marques** (s. 7. tammikuuta 1984 Afogados da Ingazeira) on brasilialainen nykyaikainen viisiottelija ja olympiamitalisti. 166 senttimetriä pitkä ja 51 kiloa painava Marques edustaa FUNTEC-seuraa.

## Ura
Marques saavutti olympiapronssia vuoden 2012 kesäolympialaisista Lontoosta. Hän oli mukana myös vuoden 2008 kesäolympialaisissa Pekingissä, jossa hän oli 18:s. MM-kilpailuista Marquesilla on yksi hopea vuodelta 2013 ja Pan-Amerikan kisoista yksi kulta vuodelta 2007 ja yksi hopea vuodelta 2011. 

## Lähteet
Långö (Kokkola)

**Långö** on Kokkolan kylä ja entinen saari Perämerellä. Långö, Kåtö ja Eugmo ovat kasvaneet yhteen maankohoamisen myötä ja ne muodostavat nykyään Öjan saaren.

Kylä kuului Öjan kuntaan vuoden 1968 loppuun asti. Tämän jälkeen se oli osa Kaarlelaa vuosina 1969-1976. Vuoden 1977 kuntaliitoksen jälkeen kylä on ollut osa Kokkolaa.
## Lähteet
Kauainamakihi

**Kauainamakihi** (*Chlorodrepanis stejnegeri*) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Kauainamakihia tavataan Havaijisaariin kuuluvalla Kauain saarella. Lajin populaation on arvioitu olevan noin 7&nbsp;000 yksilöä. Se on luokiteltu vaarantuneeksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni. Vaikka sen alkuperäisiä elinympäristöjä on tuhoutunut, on laji ilmeisesti hyötynyt saarelle tuodusta *[[Passiflora tarminiana]]* -passiolajista, ja se pystyy elämään monenlaisissa ympäristöissä.

## Elintavat
Kauainamakihi elää yli 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Se käyttää ravinnokseen hyönteisiä, joita se kerää puiden rungoilta ja kukista. Se syö myös kukkien mettä, ja hakkaa puiden kuorta etsiäkseen kuoren alla eläviä niveljalkaisia.

## Lähteet
Erkki Lähde

**Erkki Kaarlo Lähde** (s. 1. tammikuuta 1938 Loppi) on suomalainen metsätieteilijä. Hän toimi Metsäntutkimuslaitoksen metsänhoidon tutkimusosaston professorina vuodesta 1980 ja jäi eläkkeelle vuonna 2002. Hän tutki vaihtoehtoisia metsänuudistamismenetelmiä sekä metsämaan ominaisuuksia ja metsäbiologian ja metsäekologian kysymyksiä. Hän on puhunut metsän jatkuvan kasvatuksen puolesta.

## Julkaisuja
**Männyn, kuusen ja lehtikuusen suoja ja avokylvö aurauksen pientareessa ja palteessa,* 1979
**Metsänhoidon perusteista*, Metsänhoidon tutkimusosasto, 1986
*Lähde, Erkki: *Metsämafia*. [Lapua]: Suomen yksityismetsänomistajain keskusliitto, 1992.
* *Metsää puilta*, 1995
* Lähde, Erkki: *Metsä sydämellä.* Helsinki: Sarmala : Rakennusalan kustantajat, 2003.
* *Luovuuden lähteellä: Syväekologinen puheenvuoro*, 2004
* Pukkala, Timo & Lähde, Erkki & Laiho, Olavi: *Metsän jatkuva kasvatus*, Itä-Suomen yliopisto, 2011
*Lähde, Erkki: *Suomalainen metsäsota: Miten jatkuva kasvatus voitti avohakkuun.* Helsinki: Into, 2015.
*Lähde, Erkki: *Näe metsä puilta: Esseitä, kolumneja ja pakinoita matkan varrelta.* [Helsinki]: Arator, 2016.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lähteen kotisivut.
Anianiau

**Anianiau** (*Magumma parva*) on Havaijilla Kauain saarella tavattava peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

Anianau on enimmäkseen keltainen. Koiraan värisävy vivahtaa oranssinruskeaan ja naaraan vihreään. Nokka on hieman alaspäinkaartuva.

## Levinneisyys
Anianiauta tavataan Havaijisaariin kuuluvalla Kauain saarella. Lajin populaatioksi arvioitiin vuonna 2023 noin 3&nbsp;000–5&nbsp;400 täysikasvuista yksilöä. Se on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni ja sitä uhkaavat vieraslajit.

## Elintavat
Anianiau elää pääasiassa yli 600 metrin korkeudella merenpinnasta. Laji selviää myös häirityissä elinympäristöissä, mutta silloin sen populaatio ei ole yhtä tiheä kuin luonnontilaisissa ympäristöissä. Se käyttää ravinnokseen mettä ja niveljalkaisia, erityisesti perhostoukkia ja hämähäkkejä. Anianiau pesii *[[Metrosideros polymorpha]]* -puissa.

## Lähteet
Robin Knoche

**Robin Knoche** (s. 22. toukokuuta 1992 Braunschweig) on saksalainen jalkapalloilija, joka edustaa 2. Bundesliigassa pelaavaa Nürnbergiä. Hän on pelipaikaltaan keskuspuolustaja.

## Seurajoukkueura
Knochen kasvattajaseura on VfL Wolfsburg, jota hän on edustanut vuodesta 2005 aina kesään 2020 saakka. Hän pelasi seuran kakkosjoukkueessa vuosina 2010–2013 yhteensä 68 ottelua tehden kaksi maalia. Debyytti seuran ykkösjoukkueessa Bundesliigassa tapahtui elokuussa 2011 Borussia Mönchengladbachia vastaan. Uran ensimmäinen bundesliigamaali syntyi elokuussa 2013 FC Schalke 04:ää vastaan. Knoche oli pitkään yksi Wolfsburgin avainpelaajista. Hän pelasi seurassa kaikkiaan 183 bundesliigaottelua ja teki niissä 12 maalia. Mestarien liigassa hän pelasi kaksi ja Eurooppa-liigassa 19 ottelua. Hän voitti Saksan Cupin kaudella 2014–2015 mutta ei pelannut välierässä eikä loppuottelussa.

Knoche siirtyi kesällä 2020 Union Berliniin. Vuoden 2023 loppuun mennessä hän on pelannut 111 bundesliigaottelua ja tehnyt kolme maalia. Mestarien liigassa hän on pelannut kolme ottelua. Eurooppa-liigassa hän on tehnyt neljä maalia pelaamissaan kymmenessä ottelussa.

## Maajoukkueura
Knoche on pelannut Saksan alle 20- ja alle 21-vuotiaiden maajoukkueissa. Vuosina 2013–2015 hän pelasi alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa kymmenen ottelua ja teki niissä yhden maalin. Alle 21-vuotiaiden Euroopan-mestaruuskilpailuissa 2015 hän pelasi vain ensimmäisen alkulohko-ottelun. Saksan miesten maajoukkueeseen Knoche kutsuttiin marraskuussa 2014 ystävyysotteluun Espanjaa vastaan. Hän ei kuitenkaan päässyt tuossa ottelussa pelaamaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Robin Knoche Soccerway-sivustolla
Akiapolaau

**Akiapolaau** (*Hemignathus wilsoni*) on peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

Akiapolaaukoiras on päästään ja selästään vihreä ja vatsastaan keltainen. Naaras on vihreämpi. Nokka on kookas ja koukkupäinen. Lajin elinympäristöä ovat kosteat vuoristometsät. Akiapolaaun ravintoa ovat hyönteisten toukat.

## Levinneisyys
Akiapolaauta tavataan Havaijisaariin kuuluvalla Havaijin saarella. Vuosien 1990–1995 tutkimuksissa lajin populaatioksi arvioitiin 1&nbsp;163 yksilöä. Laji on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi, koska sen levinneisyysalue on hyvin pieni ja sen populaatio on pienenemässä. Lajia uhkaavat erityisesti vieraslajit.

## Lähteet
Isoamakihi

**Isoamakihi** (*Viridonia sagittirostris*) on sukupuuttoon kuollut peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

Isoamakihia tavattiin Havaijisaariin kuuluvalla Havaijin saarella. Sitä löydettiin vain Wailuku-joen varrelta. Laji löydettiin vuonna 1892, ja viimeisen kerran se havaittiin vuonna 1901. Lajin elinympäristöjä hakattiin maatalouskäyttöön, mikä todennäköisesti aiheutti sen häviämisen.

## Lähteet
Pikkuakialoa

**Pikkuakialoa** (*Akialoa obscura*) on sukupuuttoon kuollut peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

Pikkuakialoaa tavattiin Havaijisaariin kuuluvalla Havaijin saarella. Se väheni nopeasti vuoden 1895 jälkeen, ja viimeinen havainto siitä tehtiin vuonna 1940. Laji hävisi todennäköisesti metsien hakkuiden ja vieraiden tautien takia.

## Lähteet
Eliel Lähteenkorva

**Ernesti Eliel Lähteenkorva** (29. toukokuuta 1919 – 12. huhtikuuta 1999) oli suomalainen fyysikko ja Oulun yliopiston teknillisen fysiikan professori vuodesta 1972. Hän tutki erityisesti metallien rakennemuutoksia ja kiinteiden aineiden elektroniteoriaa.

Lähteenkorvan isä oli kansanrunouden kerääjä Aksel August Lähteenkorva.

## Lähteet
Niklas Räsänen

**Niklas Räsänen** (s. 27. syyskuuta 1986 Kotka) on suomalainen ammattilaisnyrkkeilijä. 183 senttimetriä pitkä Räsänen kilpailee ylemmässä keskisarjassa. Räsänen toimii myös valmentajana että yrittäjänä ja käy puhumassa esimerkiksi yritysten teemapäivissä.

## Ura
Räsäsen voitti ammattilaisuransa ensimmäisessä ottelussa elokuussa 2013 Savonlinnassa bulgarialaisen Ilien Tzvetozarin. Räsänen on voittanut ammattilaisurallaan 13 ottelua, seitsemän niistä tyrmäyksellä. Tappioita hänellä on kaksi. 

Räsänen hävisi Dominikaanisessa tasavallassa syntyneelle, nykyään espanjalaiselle Mariano Hilariolle toiseksi viimeisessä erässä tyrmäyksellä 12-eräiseksi suunnitellussa EU:n mestaruusottelussa 17. joulukuuta 2016 Helsingin Hartwall Arenassa.

Räsänen hävisi Kuubassa syntyneelle, nykyään Suomessa asuvalle Dayron Lesterille viimeisessä erässä tuomarin keskeytyksellä 8-eräiseksi suunnitellussa ottelussa 6. huhtikuuta 2018 Helsingin Kulttuuritalolla.

Räsänen hävisi Kosovon Armend Xhoxhaj'lle Saksan Chemnitzissä 22. marraskuuta 2025. Ottelu, jossa panoksena oli WBC-liiton alemman raskaansarjan International Silver -vyö, päättyi tekniseen tyrmäykseen kuudennessa erässä.

## Yksityiselämä
Räsänen asuu perheensä kanssa Porvoon Tolkkisissa. Räsänen avioitui nyrkkeilijä Eva Wahlströmin kanssa syyskuussa 2016 ja he saivat helmikuussa 2021 lapsen. Räsäsellä on yksi poika aiemmasta liitostaan. Räsänen tunnetaan lempinimellä ”Drummer Boy”, koska hän harrastaa rumpujensoittoa.

Räsänen oli kristillisdemokraattien ehdokas vuoden 2023 eduskuntavaaleissa, sai 141 ääntä, mutta ei tullut valituksi. Hän on nostanut esille erityisesti nuorten ja poikien hyvinvointiin liittyviä kysymyksiä. Räsänen on myös kristitty. 

## Lähteet
Oahunakialoa

**Oahunakialoa** (*Akialoa ellisiana*) eli aiemmalta nimeltään **kauainakialoa** on sukupuuttoon kuollut peippojen heimoon kuuluva varpuslintu.

Oahunakialoaa tavattiin Havaijisaarilla. Se eli metsissä yli 200 metrin korkeudella merenpinnasta ja käytti ravinnokseen mettä ja hyönteisiä.

## Lähteet
Le Vernet (Alpes-de-Haute-Provence)

**Le Vernet** on kunta Ranskan kaakkoisosassa Provence-Alpit-Rivieran hallintoalueen Alpes-de-Haute-Provencen departementissa. 

Vuoristoinen ja valtaosin asumaton 123 asukkaan kunta Ranskan Alpeilla nousi uutisiin 24. maaliskuuta 2015 Germanwingsin lento 9525:n turmapaikkana.

Le Vernet’n kunnan asutus keskittyy Bès-joen laaksoon noin 1&nbsp;200 metrin korkeudelle merenpinnasta. Asutus jakaantuu ylempänä sijaitsevaan Haut-Vernet’n ja alempana sijaitsevan Bas-Vernet’n kyliin. Vakituisia asukkaita on satakunta, mutta talvisin asukasmäärä kaksinkertaistuu hiihtoturismin myötä. Läheisiä hiihtokeskuksia ovat Le Grand-Puy, Saint-Jean-Montclar ja Chabanon.
## Aiheesta muualla
Ragnar Ekberg

**Ragnar Konstantin Ekberg** (16. helmikuuta 1895 Karjalohja – 29. syyskuuta 1957) oli suomalainen autokaupan alalla työskennellyt toimitusjohtaja ja suurlahjoittaja.

Ekberg kävi kolme vuotta kansakoulua ja yksivuotisen kauppakoulun. Hän oli eri yritysten palveluksessa muun muassa Viipurissa ja Tampereella. Helsinkiin siirryttyään Ekberg oli pari vuotta puutavara-alalla ennen kuin hän siirtyi autoalalle myyntitehtäviin. Ekberg tuli 1930-luvun alussa vuonna 1919 perustetun Oy Voimavaunu Ab:n palvelukseen. Hän oli ensin yhtiön prokuristina ja vastasi taloushallinnosta. Vuonna 1938 hänestä tuli yhtiön osakas ja johtaja ja hän oli yhtiön hallituksen puheenjohtajana 1944–1950. Ekberg oli Voimavaunun johdossa aina syksyllä 1957 tapahtuneeseen kuolemaansa saakka. Oy Voimavaunu Ab toi Suomeen englantilaisia henkilöautoja muun muassa MG-, Morris-, Riley- ja Wolseley-merkkejä. Ennen sotia Voimavaunu toi Suomeen myös Ajax-, Nash-, Overland- ja Diamond T-merkkejä.

Ekberg perusti 1936 *Ragnar Ekbergin säätiön* turvattomien leskien ja isättömien lasten avustamista varten. Hän lahjoitti säätiölle 100 000 markkaa peruspääomaksi ja vuoden 1938 lopulla hän lahjoitti säätiölle vielä 996 Voimavaunun 1000:sta osakkeesta. Säätiö oli Oy Voimavaunu Ab:n omistajana vuoteen 1971 saakka jolloin se myi osakkeet Suomen Autoteollisuus Oy:lle. Säätiön omaisuus koostuu nykyisin Helsingissä sijaitsevista kiinteistöistä ja pörssiosakkeista. Säätiö myöntää vuosittain avustuksia ahdingossa eläville vanhuksille, lapsille ja lapsiperheille.

## Kirjallisuutta
* *Mies ja säätiö : Ragnar Ekberg 1895-1995* ; teksti ja taitto Reijo Ahtokari ; piirros Ebba Erolin. Ragnar Ekberg -säätiö, Helsinki 1995

## Lähteet
Vernet

**Vernet** tai **Le Vernet** voi tarkoittaa seuraavia:
## Sukunimi
*Antoine Charles Horace Vernet eli Carle Vernet (1758–1835), ranskalainen taidemaalari
*Claude Joseph Vernet (1714–1789), ranskalainen taidemaalari
*Horace Vernet (1789–1863), ranskalainen taidemaalari

## Paikannimi
* Le Vernet, kunta Ranskan Alpeilla
* Le Vernet, keskitysleiri Ranskan Pyreneillä
Theo Parrish

**Theo Parrish** (s. 1972) on yhdysvaltalainen muusikko ja DJ, joka tunnetaan erityisesti deep house -tyylisestä musiikistaan sekä tyylilajien suhteen monipuolisena DJ:nä.

Parrish syntyi Washingtonissa, mutta kasvoi Chicagossa. Hän sai nuorena paljon vaikutteita muun muassa Miles Davisilta, Jimi Hendrixiltä, Nina Simonelta, George Gershwiniltä ja Bob Marleylta sekä sedältään, jazzmuusikko Dexter Simsiltä.

## Diskografia
### Studioalbumit
* *First Floor* (1998)
* *Parallel Dimensions* (2000)
* *Sound Sculptures Volume 1* (2007)
* *Et Tu Brute* (2007)
* *Sketches* (2010)
* *American Intelligence* (2014)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sound Signature Facebookissa
Ayande

**Ayande** () on kunta Asturiassa Pohjois-Espanjassa. Vuonna 2021 kunnan asukasluku oli 1&nbsp;620. Ayande sijaitsee Asturian länsiosassa, jossa puhutaan asturian kielen ja galegon välimuotoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ayer

**Ayer** () on kunta Asturiassa Pohjois-Espanjassa. Vuonna 2021 kunnan asukasluku oli 10&nbsp;346.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ochotona iliensis

**Ochotona iliensis** on jäniseläin, joka kuuluu piiskujänisten heimoon. Lajia tavataan Tienšanin vuoristoalueella Kiinan Xinjiangissa. Nisäkäsnimistötoimikunta on ehdottanut lajin suomenkieliseksi nimeksi **tienšaninpika**.

## Levinneisyys ja elinympäristö
*Ochotona iliensis* havaittiin Kiinan Xinjiangin Ilin alueella ensimmäisen kerran vuonna 1983, ja kolme vuotta myöhemmin se määriteltiin omaksi lajikseen. Lajin edustaja on kuvattu keväällä 2015 ensimmäisen kerran 20 vuoteen. Laji elää Tienšanin ylängön kivikoiden koloissa alueella, jonka keskimääräinen korkeus merenpinnasta on 2&nbsp;800–4&nbsp;000 metriä.

## Ulkonäkö ja elintavat
*Ochotona iliensisillä* on muiden piiskujänisten tapaan pienet raajat ja pyöreät korvat. Päässään ja niskassaan sillä on kolme ruskeaa raitaa. Ravintonaan se käyttää paikallisia kasveja. Laji on päiväaktiivinen, mutta se liikkuu joskus myös öisin. Laji tekee yhdestä kahteen poikuetta vuosittain, mutta niiden koko ei ole tiedossa. Pituudeltaan laji on 20,3–20,4 senttiä.

## Uhat ja suojelu
Lajin edustajia on jäljellä arviolta alle 1&nbsp;000. 1990-luvun alussa lajin kannaksi oli arvioitu noin 2&nbsp;000 yksilöä. IUCN on määritellyt lajin erittäin uhanalaiseksi. Vuosina 2002 ja 2003 tehtyjen tutkimusten aikana lajia ei enää havaittu 57&nbsp;% paikoista, joilla lajia oli havaittu 20 vuotta aiemmin. Kannan harvenemisen tarkemmat syyt ovat epäselviä, mutta siihen arvellaan vaikuttaneen karjanpaimennuksen lisääntyminen ja ilmastonmuutos. Lajin suojelemiseksi ei kuitenkaan IUCN:n mukaan ole tehty merkittäviä toimenpiteitä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*''Ochotona iliensis'' valokuvassa.
Långö

**Långö** tai **Långön** on usean saaren ja paikan nimi. Alla muutamia:

*Långö, kylä Kokkolassa
*Långö, saari Paraisten Houtskarilla 
*Långön, saari Taalintehtaan edustalla Kemiönsaaren kunnassa 
*Långön, saari Kemiönsaaren Hiittisillä
*Långön, saari Degerön itäpuolella Raaseporissa
*Långön, saari Pyhtäällä
*Långö, saari Ruotsin Karlskronassa
*Långön, saari Ruotsin Hotingissa
*Långön, saari Ruotsin Luleåssa
Alien (yhtye)

**Alien** on ruotsalainen hard rock -yhtye.

## Historia

Alienin perustivat vuonna 1986 laulaja Jim Jidhed, kitaristi Tony Borg, basisti Ken Sandin, rumpali Toby Tarrach ja kosketinsoittaja Jimmy Wandroph. Ensimmäinen single tulevalta debyyttialbumilta oli *Only One Woman*, The Marbles -yhtyeen alkuperäinen kappale vuodelta 1968. Alien teki tästä kyseisestä kappaleesta coverin ja se oli suuri menestys yhtyeen kotimaassa Ruotsissa vuonna 1988. *Only One Woman* pysyi Ruotsin virallisen singlelistan paikalla 1. kuusi viikkoa. Debyyttialbumi *[[Alien (Alienin albumi)|Alien]]* julkaistiin samana vuonna Virgin Recordsin kautta. Albumi myi todella hyvin ja singlet *Brave New Love* ja *Tears Don't Put Out the Fire* saivat paljon radiosoittoa. Jidhed jätti Alienin samana vuonna keskittyäkseen soolouraansa. Hänet korvasi uusi laulaja Pete Sandberg, jonka kanssa Alien julkaisi vuonna 1989 debyyttialbumin kansainvälisen version.

Vuonna 1990 rumpali Imre Duan ja kosketinsoittaja Bert Andersson korvasivat Tarrachin ja Wandrophin. Alien julkaisi toisen studioalbumin *Shiftin' Gear* uudella kokoonpanolla. Mutta albumi ei ollut menestys ja kokoonpano muutoksia seurasi. Uudet jäsenet,  rumpali Stefan Ridderstrale ja kosketinsoittaja Richard Andre tulivat yhtyeeseen. Sandinin korvasi Conny Payne vuonna 1993. Lopulta Sandberg lähti ja hänen tilalleen valittiin Daniel Borch. Alien julkaisi kolmannen studioalbuminsa, taas nimeltään *Alien* vuonna 1993. Ridderstrale ei osallistunut nauhoituksiin, joten rummut albumille nauhoitti Michael Wilkman. Staffan Scharrin otettiin yhtyeeseen pysyväksi jäseneksi ja neljäs studioalbumi *Crash* julkaistiin vuonna 1995. Albumi esitteli raskaampaa materiaalia mitä Alien oli aikaisemmin julkaissut.

*Dark Eyes* -albumi vuonna 2005 toi alkuperäisen laulajan, Jim Jidhedin takaisin Alieniin. *Dark Eyes* esitteli uuden kokoonpanon, Jidhed ja Borg, joka oli ainoa alkuperäisjäsen soittaen kaikilla albumeilla, basisti Berndt Ek, rumpali Jan Lundberg ja kosketinsoittaja Mats Landborgh. Vuonna 2010 yhtye ilmoitti palaavansa alkuperäisellä kokoonpanolla ja julkaisi singlen *Ready to Fly*. Ensimmäinen albumi alkuperäisellä kokoonpanolla 26 vuoteen, *Eternity* julkaistiin vuonna 2014.

## Diskografia
### Studioalbumit
**[[Alien (Alienin albumi)|Alien]]* (1988)
**[[Shiftin' Gear]]* (1990)
**[[Alien III]]* (1993)
**[[Crash (Alienin albumi)|Crash]]* (1995)
**[[Dark Eyes (Alienin albumi)|Dark Eyes]]* (2005)
**[[Eternity (Alienin albumi)|Eternity]]* (2014)
**[[Into The Future]]* (2020)

### Livealbumit
**[[Live in Stockholm 1990]]* (2001)

### Kokoelmat
**[[Best & Rare]]* (1997)

### Singlet
*"I'll Survive" (1987)
*"Headstrong" (1987)
*"Tears Don't Put Out the Fire" (1988)
*"Go Easy" (1988)
*"Only One Woman" (1988)
*"The Air That I Breathe" (1989)
*"Easy Livin'" (1989)
*"Angel Eyes" (1990)
*"Turn on the Radio" (1990)
*"Take Me to Heaven" (1993)
*"Number One" (1993)
*"Vit Jul" (1993)
*"Ready to Fly" (2010)
*"Imagine" (2018)
*"Night of Fire" (2020)
*"What Are We Fighting for" (2020)

## Aiheesta muualla
*Alienin virallinen sivusto
Veikko M. Hämäläinen

**Veikko Matias (Matti) Hämäläinen**  (13. syyskuuta 1926 Siilinjärvi – 6. marraskuuta 2021 Kouvola) oli suomalainen lakimies, joka toimi urallaan muun muassa Kouvolan hovioikeuden presidenttinä, oikeusneuvoksena sekä tuomarina valtakunnanoikeudessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Julkaistuja artikkeleita Finna-palvelussa.
* Valtakunnanoikeuden tuomioita. Ylen Elävä arkisto.
Lokalahden kirkko

**Lokalahden kirkko** on Uudenkaupungin Lokalahdella sijaitseva Johan Höckertin suunnittelema 1763 valmistunut puinen torniton pitkäkirkko. Kirkossa on kolmisärmäinen aumattu kuori ja pitkillä sivuilla runkohuonetta matalammat ja kapeammat kylkiäiset. Pohjoispäädyssä on sakasti ja eteläpäädyssä asehuone, sisäänkäynti on länsipuolelta asehuoneen kautta. Kirkkosali on yksilaivainen, sisäkatto on laudoitettu tynnyriholvi, jonka alla on vanhempi lautaholvaus. Kirkon pinta-ala on 280 neliötä ja siinä on istumapaikkoja 400 hengelle. Kirkkoa on korjattu 1859-1869 Georg Theodor Chiewitzin suunnitelman mukaan, samoin kuin 1894 ja 1925. Se restauroitiin Totti Soran johdolla 1950-luvulla.

Kirkon alttarilla oleva krusifiksi on vuodelta 1835, kirkossa on lisäksi useita keskiaikaisia puuveistoksia.

Erillinen kellotapuli valmistui 1630-luvulla valmistuneen kirkon tapuliksi, sitä uusittiin 1655 ja nykyinen muoto on peräisin vuodelta 1728 eli nykyistä kirkkoa edeltäneeltä ajalta. Pohjaltaan nelikulmaisen ylöspäin kapenevan tapulin harjalla on pyramidikatto, kellot ovat vuosilta 1691 ja 1866.

Kirkon viereisen hautausmaan sankaripatsaan on veistänyt Jussi Vikainen. Hautausmaalla on lisäksi Suomen sisällissodassa kaatuneiden muistopatsas. Suomen sodan 17.-18. syyskuuta 1808 käydyssä Lokalahden taistelussa kaatuneiden haudat ovat kirkkoa vastapäätä tien toisella puolella. Ministeri Ilkka Kanervan muistomerkki paljastettiin kirkon edustalla vuonna 2024. *Kohtaaminen*-nimisen kivestä ja teräksestä valmistetun muistomerkin on suunnitellut vehmaalainen kuvanveistäjä Jarkko Roth. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Lokalahden kirkko
*
Lopen kirkko

**Lopen kirkko** on Lopella sijaitseva Konstantin Kiseleffin ja Elia Heikelin suunnittelema tyyliltään uusgotiikkaa edustava, vuosina 1885–1888 punatiilestä rakennettu päätytornillinen, tasavartinen ja sisäviisteinen ristikirkko. Alttaripäädyssä on särmikäs sakasti. Runkohuonetta kapeampi torni on kolmikerroksinen ja sen kellot ovat vuosilta 1926 ja 1958. Kirkon seinillä on goottilaistyyliset pilasterit, ikkunat ovat pyörökaariset. Kirkon päädyissä on ristikomerot, joissa on pyöröikkunat. Ulkokatteena ovat satulakatot, sisällä taas tiilipilarien kannattelema tasakatto. Kirkko paloi vuonna 1914 ja sen sisätilat uusittiin Ilmari Launiksen johdolla vuosina 1920–1921, peruskorjaus tehtiin vuosina 1949–1950. Kirkon pinta-ala on 840 neliötä, ja siinä on istumapaikkoja 800 hengelle. Alttaritaulun *Vuorisaarna* on vuonna 1929 maalannut taiteilija Kaapo Wirtanen tai 1928, ja vanha Felix Frangin maalaama alttaritaulu vuodelta 1901 on kirkon musiikkisalissa. Kirkon ensimmäiset 21-äänikertaiset urut valmisti Kangasalan urkutehdas vuonna 1926, joka uudisti ne 19-äänikertaisiksi vuonna 1959. Nykyiset 29-äänikertaiset urut vuodelta 1988 ovat tanskalaisen Christensen & Sønnerin valmistamat. Lopen kirkko toimii kesäisin tiekirkkona.

## Peruskorjaus
Edellinen laaja pintaremontti kirkossa tehtiin 1980-luvulla. Kun vuonna 2025 tehty remontti valmistuu, kirkko otetaan uudelleen käyttöön tammikuussa 2026. Näkyvin muutos on kirkon värit. Ennen vuoden 1914 tulipaloa kirkon sisätilat olivat sinisävyiset, ja väri palautettiin siihen asuun. Kirkkosalia käännettiin 90 astetta vasatapäivään. Alttaritaulu ja penkit entisöitiin, ja sivupenkin käännettiin niin että istuja katsoo alttarin suuntaan. Yläpuoliset koristeaiheet alttaritaulussa ja pylväissä maalattiin okransävyllä. Samalla uusittiin talotekniikka, kuten sähköt, lämmitys, äänentoisto ja valaistus.

Kirkkohallitus rahoitti 3,7 miljoonan euron peruskorjausta miljoonalla eurolla, loput rahoitettiin realisoimalla seurakunnan sijoituksia ja säästöjä sekä lainalla.

## Lähteet