open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kehräraimikki

**Kehräraimikki** (*Anacyclus valentinus*) on asterikasvilaji, joka kasvaa alkuperäisenä läntisellä Välimeren alueella. Kehräraimikkia esiintyy Luoteis-Afrikassa, Espanjassa ja Ranskassa, lisäksi tulokaslajina Belgiassa, Britteinsaarilla ja Puolassa.

Kehräraimikki on mahdollisesti risteymälaji, joka on kruunuraimikin (*Anacyclus radiatus*) ja *Anacyclus homogamos*-raimikin risteymä. Lajiin on sisällytetty Espanjan Isla de Alborán -saarelta kuvattu laji *[[Anacyclus alboranensis]]*.

## Lähteet
OBESSU

**OBESSU** (*Organising Bureau of European School Student Unions*) on eurooppalaisten toisen asteen opiskelijajärjestöjen sateenvarjojärjestö, joka on perustettu Irlannin Dublinissa huhtikuussa vuonna 1975. OBESSU:n tehtävänä on luoda mahdollisuus opiskelijajärjestöjen eurooppalaiselle yhteistyölle sekä tehdä euroopanlaajuista toisen asteen opiskelijoiden edunvalvontatyötä.

OBESSU:lla on tällä hetkellä 31 varsinaista järjestöä yli 26 Euroopan valtiossa. Suomesta siihen kuuluvat Suomen Lukiolaisten Liitto, Finlands Svenska Skolungdomsförbund rf, Suomen Ammattiin Opiskelevien Liitto – SAKKI sekä Suomen Opiskelija-Allianssi – OSKU ry. Kaikki OBESSU:n jäsenjärjestöt ovat itsenäisiä, kansallisia, edustuksellisia ja demokraattisia opiskelijajärjestöjä.

OBESSU:n toimisto sijaitsee Brysselissä Belgiassa, ja sillä on kaksitoista työntekijää.

Järjestön ylintä päätösvaltaa käyttää yleiskokoukset, joita järjestetään vuosittain kaksi: General Assembly (*yleisesti käytetty lyhenne GA*) ja Council of members (lyhenne CoMem).

## Jäsenjärjestöt

## Aiheesta muualla
* OBESSU:n kotisivut
Hollolan näkkileipä

**Hollolan näkkileipä**, jota kutsutaan myös pitoleiväksi kuin myös hämäläiseksi näkkileiväksi, on päijäthämäläinen perinneruoka. Se on pehmeähköä näkkileipää, jossa valmistusaineina on maitoa, hiivaa, suolaa, kuminaa, kaurahiutaleita, grahamjauhoja, ruisjauhoja, vehnäjauhoja ja voita.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hämäläisen pitoleivän resepti
Eric Sevareid

**Arnold Eric Sevareid** (26. marraskuuta 1912 Velva, Pohjois-Dakota – 9. heinäkuuta 1992 Washington, DC) oli yhdysvaltalainen toimittaja. Hän oli yksi niin sanotun Murrow’s Boys -toimittajaryhmän jäsenistä.

Valmistuttuaan Minnesotan yliopistosta vuonna 1935 Sevareid työskenteli toimittajana *Minneapolis Journalissa* 1936–1937 ja *[[The New York Herald|New York Herald Tribunessa]]* Pariisissa, kunnes Edward R. Murrow palkkasi hänet CBS:n radion ulkomaankirjeenvaihtajaksi raportoimaan toisesta maailmansodasta 1939. Sevareid kertoi ensimmäisenä amerikkalaisena Ranskan antautumisesta Saksalle vuonna 1940.

Pariisista Sevareid pakeni sodan tieltä Lontooseen, missä hän raportoi Britannian taistelusta (*Battle of Britain*). Loppuvuodesta 1940 hän palasi Yhdysvaltoihin ja vuonna 1943 hän lähti komennukselle Itä-Aasiaan, missä hän raportoi Burman-Kiinan sotanäyttämöltä. Myöhemmin Sevareid raportoi Titon partisaaneista ja saapui eteläiseen Ranskaan ensimmäisten yhdysvaltalaisten joukkojen mukana kulkien heidän kanssaan Saksaan saakka.

Sodan jälkeen vuonna 1946 Sevareid raportoi muun muassa YK:n perustamisesta ja julkaisi teoksen *Not So a Wild Dream*. Vuosina 1946–1954 hän toimi CBS:n Washingtonin uutistoimituksen päällikkönä ollen senaattori Joseph McCarthyn kommunistivainojen (”mccarthyismin”) ensimmäisiä kriitikkoja.

CBS:n Euroopan kirjeenvaihtajana Sevareid oli 1959–1961 työskennellen Ranskassa, Saksassa ja Britanniassa. Yhdysvalloissa hän tuli tunnetuksi esiintymisestään CBS:n Walter Cronkiten juontamissa iltauutisissa 1964–1977 aina eläkkeelle jäämiseensä saakka. Sevareid myös raportoi kaikista Yhdysvaltain presidentinvaaleista vuosina 1948–1976. Eläkkeelle jäätyään hän jatkoi CBS:n konsulttina ja toimi kertojana useissa dokumenttiohjelmissa.
 
## Lähteet
Sateenkaarikardinaali

**Sateenkaarikardinaali**, aikaisemmalta nimeltään **paavipeippo** (*Passerina ciris*) on värikäs Keski-Amerikassa ja eteläisessä Yhdysvalloissa elävä kardinaaleihin kuuluva varpuslintu. Sen kannaksi arvioidaan 4,5 miljoonaa yksilöä.

## Koko ja ulkonäkö

Pituudeltaan sateenkaarikardinaali on noin 12–13-senttinen. Lajin koirasta sanotaan usein Pohjois-Amerikan kauneimmaksi linnuksi. Koiraan pää on kirkkaansininen, selkä ja siivet vihreät sekä vatsa kirkkaanpunainen. Naaras ja nuori koiras ovat väritykseltään huomattavasti vaatimattomampia: höyhenpuku on kauttaaltaan vihreä ja yläpuoli on alapuolta tummempi.

## Elinympäristö
Sateenkaarikardinaalilla on kaksi maantieteellisesti erotettavaa esiintymisaluetta. Läntinen alue ulottuu Meksikosta Yhdysvaltoihin pohjoiseen Texasiin asti, itäinen alue käsittää Pohjois-Carolinasta Floridaan ulottuvan alueen. Läntisen populaation elinympäristöä ovat kuivahkot pensaikkomaat, kun itäisen populaation yksilöt elävät rannikon maatalousmailla.

Laji on muuttolintu. Läntisen populaation yksilöt muuttavat Lounais-Meksikoon, ja itäisellä esiintymisalueella elävät yksilöt talvehtivat Etelä-Floridassa ja Karibialla.

Laji tavattiin Suomessa vuonna 1982 Lågskärillä, mutta havaittu lintu oli hyvin todennäköisesti häkkikarkulainen.

## Elintavat ja ravinto
Sateenkaarikardinaalikoiraat ovat tarkkoja reviireistään. Ne ilmoittavat reviiriensä rajat laulamalla korkeassa puussa usein kätkeytyneinä lehvistöön. Koiraiden välillä käydään kiivaita taisteluita reviireistä, ja taistelut voivat päättyä jopa toisen koiraan kuolemaan.

Kuppimaisen pesänsä laji tekee matalan kasvillisuuden joukkoon ruohoista ja kasvinosista. Naaras munii yleensä 3–4 vaaleansinistä harmaa- tai ruskeapilkullista munaa.

Lisääntymisaikanaan sateenkaarikardinaalit syövät hyönteisiä, toukkia ja hämähäkkejä. Talven ja syksyn aikana lajin ravinto koostuu pääasiassa siemenistä. Ruokailu tapahtuu pääasiassa maassa tai matalassa pensaikossa.

## Kanta ja uhat
Sateenkaarikardinaalikannan kooksi arvioidaan 14&nbsp;000&nbsp;000 sukukypsää yksilöä. Christmas Bird Countin tilastojen perusteella kanta olisi suurempi kuin vuonna 1966, mutta Breeding Bird Surveyn mukaan 2000-luvulla kanta olisi lievästi vähentynyt. IUCN pitää lajin kantaa vakaana ja luokittelee sen elinvoimaiseksi. Lajin keskeisimpinä uhkina IUCN pitää kaupungistumisen, teiden rakentamisen ja maanviljelyn tehostamisen aiheuttamia elinympäristön tuhoutumisia sekä häkkilintukauppaa. Lehmäturpiaalin pesäloisinta saattaa olla myös mahdollinen uhka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Greg Lasley Nature Photography  (hyviä kuvia)
* BirdForumin artikkeli sateenkaarikardinaalista
Brüno (elokuva)

**Brüno** on yhdysvaltalainen komediaelokuva, joka sai ensi-iltansa 10. heinäkuuta 2009. Sen pääosasta, tuottamisesta ja kirjoittamisesta vastasi Sacha Baron Cohen. Homoseksuaalin muotitoimittajan Brünon hahmo on esiintynyt aikaisemmin Cohenin Channel 4- ja HBO-kanavilla esitetyssä *[[Da Ali G Show|Da Ali G Show’ssa]]*. Elokuva on kolmas, joka perustuu sarjan hahmoihin. Sitä edelsivät *[[Ali G Indahouse]]* ja *[[Borat (elokuva)|Borat]]*.

Elokuvan maailmanlaajuinen ensi-ilta oli heti Michael Jacksonin kuoleman jälkeen. Siksi siitä poistettiin aivan viime hetkellä kohtaus, jossa Brüno tapaa La Toya Jacksonin. Poisto tehtiin poikkeuksellisesti leikkaamalla jo esitysvalmiita elokuvakopioita. 

Parin viikon kuluttua ensi-illasta raportoitiin Sacha Baron Cohenin joutuneen parantamaan henkivartiointiaan hänen ja hänen perheensä saatua tappouhkauksia terroristeilta. Elokuvassa Brüno luonnehtii al-Qaida-johtaja Osama bin Ladenia ”törkyiseksi velhoksi” ja ”kodittomaksi joulupukiksi”, yrittää päästä ääri-islamilaisen al-Aksan marttyyriprikaatin sieppaamaksi ja sekoittaa palestiinalaisen Hamas-ryhmittymän hummustahnaan.

## Juoni

Tarina kertoo itävaltalaisesta homoseksuaalista muotitoimittajasta Brünosta (Sacha Baron Cohen), joka mokailtuaan Milanon muotimessuilla saa potkut muotiohjelmansa palveluksesta ja porttikiellon tärkeimpiin alan tapahtumiin. Sosiaalisen romahduksen kokenut Brüno lähtee itävältalaisen aseenkantajansa Lutzin (Gustaf Hammarsten) kanssa Los Angelesiin tavoittelemaan kuuluisuutta ”hinnalla millä hyvänsä”. Tavoitteena hänellä on tulla ”kuuluisimmaksi itävaltalaiseksi sitten Hitlerin”.

Brüno hakeutuu PR-konsulttien pakeille ja käy selvänäkijällä. Hänen yltiöhomoseksuaalinen ohjelmansa tyrmätään koeyleisön katselussa, jonka jälkeen hän päättää hankkia julkisuutta muilla tavoin. Hän käy välittämässä Lähi-idän rauhanpyrkimyksiä, mutta onnistuu suututtamaan muun muassa ortodoksijuutalaiset jäljittelemällä näiden pukeutumista. Yrittäessään ratkaista Israelin ja palestiinalaisten välisen tilanteen hän sekoittaa haastattelutilanteessa Hamasin ja hummuksen. Paluumatkalla Kaliforniaan hän käy adoptoimassa lapsen Afrikasta ja antaa tälle ”perinteisen afroamerikkalaisen nimen” O. J. Esiintyminen lapsen kanssa talk show’ssa paljolti afroamerikkalaisen yleisön edessä aiheuttaa skandaalin, kun Brüno kertoo vaihtaneensa pienokaisen iPodiin ja esittelee kuvia, joissa tämä on mukana homojen poreallasbileissä. 

Lopulta Brüno tajuaa, että menestyäkseen hänen on oltava hetero ”kuten Kevin Spacey ja Tom Cruise”. Hän hakeutuu kristillisen antigay-liikkeen edustajan pakeille ja kokeilee tämän kehotuksesta metsästystä alabamalaisten ”punaniskojen” kanssa sekä palvelusta kansalliskaartissa. Hän osallistuu myös parinvaihtoon heteroparien kanssa, mutta joutuu pakenemaan paikalta suututettuaan naisen, jonka kanssa hän ei halua harrastaa seksiä.

Elokuvan finaalissa Brüno pääsee viimein levyttämään rauhanlaulun *Dove of Peace* Bonon, Stingin, Elton Johnin, Slashin, Chris Martinin ja Snoop Doggin kanssa.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Oskar Blomstedt

**Oskar August Frithiof Blomstedt** (5. huhtikuuta 1833 Kuru – 18. helmikuuta 1871 Helsinki) oli suomalainen latinan kielen lehtori, myöhemmin dosentti ja toimittaja, oppiarvoltaan tohtori.

Blomstedt piti Ilmajoella valmistavaa koulua ollessaan ylioppilasaikana siellä kotiopettajana, ja häntä pidetään siksi Ilmajoen kansakoulun alkuunpanijana. Myöhemmin hän oli Oulun alkeiskoulun latinan lehtori, Helsingin yliopiston suomen ja unkarin kielen dosentti sekä Helsingin kansakouluntarkastaja. Lisäksi hän oli *[[Suometar|Suomettaren]]* aputoimittaja sekä *[[Uusi Suometar|Uuden Suomettaren]]* toimittaja ja suomensi muutamia latinankielisiä teoksia. Blomstedt opiskeli Saksassa ja Unkarissa.

Blomstedtin puoliso oli Johanna Amalia Björkman. Hänen isänsä oli Jalasjärven lukkari, kunnallismies Aron Emanuel Blomstedt.

## Teokset
* *Halotti Beszéd ynnä sen johdosta vertailevia tutkimuksia Unkarin, Suomen ja Lapin kielissä* (väitöskirja; Helsinki: Oskar Aukusti Frithiof Blomstedt, 1869)
* *Kapina Kauhajoella v. 1808* (Turku: G. W. Wilén, 1862.; 2. p. Vaasa: Kauhajoen suojeluskunta, 1933)
* *Kuvaelmia 1808 vuoden sodasta Suomessa* (Helsinki: G. W. Edlund, 1858)
* *Mietteitä latinan-opetuksesta alkeis-opistossamme H. G. Porthan’in opetus-tavan johdolla* (väitöskirja; Kuopio: Oskar Aukusti Frithiof Blomstedt, 1863)
* *Suomen verbien vi eli pi päätteestä tutkimus* (Helsinki: Oskar Aukusti Frithiof Blomstedt, 1869)
* *Vältvääpeli Roth’in uro-työt Ruovedellä* (Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 1857)

### Suomennokset
* Cicero, Marcus Tullius: *Puheita* (Oulu: Barck, 1865)
* Sallustius Crispus, Gaius: *Jugurtha* (Oulu: Barck, 1866)
* Tacitus, Publius Cornelius: *Germania* (Oulu: Barck, 1865)

## Lähteet
John Carter Cash

**John Carter Cash** (s. 3. maaliskuuta 1970) on yhdysvaltalainen countrylaulaja, lauluntekijä ja musiikkituottaja. Hän on Johnny Cashin ja June Carter Cashin ainoa yhteinen lapsi.

## Diskografia
*Bitter Harvest, 2003
Kolkkala

**Kolkkala** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

Sukunimenä:
*Reeta-Mari Kolkkala (s. 1969), suunnistaja
*Väinö Kolkkala (1883–1952), toimittaja ja kirjailija
*Taina Ojaniemi, (ent. *Kolkkala*, o.s. *Uppa*, s. 1976), keihäänheittäjä, poliisi

Paikannimenä:
*Kolkkala, asuinalue Kotkassa Kalliokosken kaupunginosassa
William Serle

**William Serle** (29. heinäkuuta 1912 Edinburgh, Skotlanti – 7. lokakuuta 1992 Edinburgh) oli skotlantilainen lintutieteilijä ja presbyteeripappi.

William Serlen isä toimi pappina Duddingston Mansessa Edinburghissa. William kävi George Watson’s Boys’ Collegen vuosina 1918–1930. Sieltä päästyään hän meni opiskelemaan lääketiedettä Edinburghin yliopistoon ja valmistui sieltä 1935. Serle pestautui lääkäriksi siirtomaahallinnon palvelukseen ja purjehti Nigeriaan 1937. Hän asui Nigeriassa ja Kamerunissa seuraavat 20 vuotta. Toisessa maailmansodassa Serle palveli Länsi-Afrikan ambulanssijoukoissa (West African Field Ambulance Corps) ja joutui myös Intiaan ja Burmaan. Vuonna 1956 Serle avioitui Sheila Lawrien kanssa (William Serlen isä oli Sheilan kastepappi).

Lokakuussa 1957 Serle palasi Edinburghin yliopistoon opiskelemaan papiksi. 1959 hänet vihittiin papiksi, ja hän sai viran Drumoakista Aberdeenin läheltä. Siellä hän palveli 28 vuotta. Perheeseen syntyi viisi tyttöä ja yksi poika. 1980-luvun puolimaissa Serlen terveys heikkeni, ja hän muutti Rathoon Edinburghin lähelle, missä hän kuoli lokakuussa 1992.

Jo William Serlen isä oli British Ornithologists Unionin (BOU) jäsen. William Serle julkaisi ensimmäiset tukkakoskeloa koskevat lintuhavaintonsa 18-vuotiaana. Kaikkiaan Serle julkaisi 65 lintutieteellistä artikkelia tai teosta, joista kuutisenkymmentä käsitteli Afrikan lintuja. Hänen  tunnetuin teoksensa on 1977 julkaistu *The Collins Field Guide to the Birds of West Africa*, jonka hän kirjoitti yhdessä G. J. Morelin kanssa ja jonka kuvitti Wolfgang Hartwig.

Paitsi kirjoittamista, Serle harrasti myös keräämistä. Hänellä oli loistava linnunnahkojen (noin 10&nbsp;000 näytettä) ja -munien kokoelma, joista munakokoelma on sijoitettu Skotlannin kansallismuseoon, jossa on myös hänen isänsä kokoelma. Siellä on myös yli 2&nbsp;000 linnunpesän kokoelma yksityiskohtaisine muistiinpanoineen. Nahkakokoelman pääosa on Lontoossa British Museumissa, ja osa, noin 500 näytettä, on Skotlannin kansallismuseossa.

Serle nimesi kamerunintimalin (*Kupeornis gilberti*) vuonna 1949. James Paul Chapin nimesi Serlen kunniaksi kultarintabulbulin (*Phyllastrephus xavieri*) alalajin *serlei*.

## Lähteet
* Muistokirjoitus (''The Ibis'' 135:332)
Dolby Surround

**Dolby Surround** on Dolby Laboratoriesin vuonna 1982 julkaisema analoginen monikanavainen äänentoistojärjestelmä.

Dolby kehitti 1976 elokuvateattereihin Dolby Stereo (tunnettu myös Dolby MP tai Dolby SVA) -järjestelmän. 
Järjestelmä tuotiin kuluttajille kotiteattereihin vuonna 1982 nimellä Dolby Surround, kun stereo- ja hifi-toistoon pystyvät videonauhurit tulivat markkinoille.
Järjestelmää kehitettiin edelleen kun Dolby Pro Logic -dekoodausjärjestelmä esiteltiin 1987. 

Dolby Surroundissa on normaaliin stereosignaaliin matriisikoodattu neljän kanavan sisältö: jos vasen ja oikea kanava sisältävät saman signaalin, toistetaan ääni keskikanavasta, ja jos vaiheet ovat vastakkaisia, ääni toistetaan takakanavasta.
Edward Cave

**Edward Cave** (27. helmikuuta 1691 – 10. tammikuuta 1754) oli englantilainen kustantaja ja julkaisija. Cave perusti aikakautensa merkittävimmän aikakauslehden nimeltä *[[The Gentleman's Magazine]]*.

Cave syntyi Newtonissa lähellä Rugbya Warwickshiressä. Hänen isänsä oli kengänpaikkaaja. Cave aloitti koulun Newtonissa, mutta hänet erotettiin koulusta, koska hänen epäiltiin varastaneen rehtorin omaisuutta. Tämän jälkeen hän työskenteli muun muassa puukauppiaana, toimittajana ja kirjanpainajana. Hän kehitti idean eri aiheita taloudesta runouteen käsittelevästä tietyin aikavälein ilmestyvästä julkaisusta. Cave esitteli ideaansa useille Lontoon kustantajille. Kukaan ei kuitenkaan kiinnostunut aiheesta, joten Cave päätti toteuttaa ideansa itse. *The Genteleman's Magazinen* ensimmäinen numero julkaistiin vuonna 1731, ja siitä tuli pian aikakautensa merkittävin julkaisu. 

Cave oli taitava liikemies ja omistautui tarmokkaasti lehden kehittämiselle. Hän poistui vain harvoin lehden Clerkenwellissä sijainneesta toimituksesta. Hän käytti runsaasti avustajia, joista tunnetuin oli Samuel Johnson. 

Cave hankki Lewis Paulilta 250 värttinän lisenssin itse patentoimaansa kehruukoneeseen. Vuonna 1742 hän osti Marvels Mill'in Northamptonissa ja muunsi sen puuvillakehräämöksi, joka saattoi olla maailman ensimmäinen vesivoimalla toimiva kehräämö. Menetelmä oli ilmeisesti heikosti kannattava ja tehdas lopetettiin noin vuonna 1761.

Vanhemmalla iällä Cave kärsi kihdistä. Hänet on haudattu Clerkenwelliin.

## Aiheesta muualla
* Gentlemen's Magazinen verkkoversio  sisältää lehden 20 ensimmäistä numeroa vuosilta 1731-1750
William Elford Leach

**William Elford Leach** (2. helmikuuta 1791 Plymouth, Englanti – 26. elokuuta 1836 Tortona, Italia) oli englantilainen eläintieteilijä ja meribiologi.

William Leachin isä oli plymouthilainen asianajaja. 12-vuotiaana William lähti opiskelemaan Exeteriin, jossa hänen pääaineinaan olivat anatomia ja kemia. Jo näihin aikoihin hän keräsi meren eliöitä Plymouthin ja muualta Devonin rannoilta. 17-vuotiaana Leach aloitti lääketieteen opinnot St Bartholomew's Hospitalissa Lontoossa ja saattoi opintonsa päätökseen Edinburghin yliopistossa ja St Andrewsin yliopistossa.

Vuonna 1813 Leach palasi eläintieteen pariin, ja hänet palkattiin assistentiksi British Museumin eläintieteen laitokselle. Hän otti tehtäväkseen Hans Sloanen kokoelmien järjestämisen. Hänestä tuli sitten luonnonhistoriallisen osaston apulaisjohtaja, ja hänestä kehittyi nilviäisten ja äyriäisten erityistuntija. Hän tutki myös hyönteisiä, nisäkkäitä ja lintuja.

Leachin nimeämistapa oli erikoinen. Hän nimesi 27 lajia ystävänsä John Cranchin mukaan, joka oli kerännyt lajit Afrikasta. Vuonna 1818 hän nimesi yhdeksän sukua Caroline-nimen mukaan, mahdollisesti naisystävänsä mukaan.

Vuonna 1821 Leach kärsi liian työnteon aiheuttaman vakavan hermoromahduksen ja lähti museosta maaliskuussa 1822. Hän matkusti vanhemman sisarensa kanssa läpi Euroopan ja kuoli koleraan Genovan pohjoispuolella Italiassa elokuussa 1836.

Leach nimesi erittäin monia uusia eläinsukuja ja lajeja. Linnuista hän nimesi muun muassa veririntasepän (*Lybius vieilloti*) vuonna 1815 Louis Jean Pierre Vieillotin kunniaksi. Leachin kunniaksi on nimetty sininauraja (*Dacelo leachii*) ja isopyrstömuura (*Mackenziaena leachii*).

## Teoksia
* *The zoological miscellany.* E. Nodder & Son, Lontoo 1814-1817.
* *Malacostraca podophthalmata Britanniae or Descriptions of such British species of the Linnean genus Cancer as have their eyes elevated on footstalks.* Sowerby, Lontoo 1815-1875 (p.m.)
* *Systematic Catalogue of the specimens of the indigenous mammalia and birds that are preserved in the British Museum.* Lontoo 1816.
* *On the Genera and species of Eproboscideous insects and on the arrangement of Oestrideous insects.* Neill, Edinburgh 1817.
* *Molluscorum Britanniæ synopsis. A synopsis of the mollusca of Great Britain.* (kirjoitettu 1820), van Voorst, Lontoo 1852 (p.m.)

## Lähteet
Supermarine Walrus

**Supermarine Walrus** on brittiläinen kaksitaso inen lentovene. Se kehitettiin vuonna 1922 valmistuneen Supermarine Seagullin pohjalta ja se valmistui kesällä 1933. Australia tilasi 24 konetta, ja niiden menestyttyä Britannia tilasi 12 katapulttikäyttöön sopivaa lentovenettä. Vuonna 1936 palvelukseen tulleessa konetyypissä oli niin kutsuttu työntöpotkuri, joka sijaitsi takana tasojen peräosassa. Vesitasokoneen miehistön määrä oli 4 henkeä. Sen aseistukseen kuului 2x 7,7 mm Vickers K -konekivääri. Pudotettavaa aseistusta eli pommeja ja syvyyspommeja saattoi esiintyä 230 kg verran.  Myöhempiin malleihin lisättiin merivalvontatutka, ja lisätilaukset nostivat koneiden valmistusmäärän 746 kappaleeseen. Konetyypin käyttö päättyi vasta vuonna 1956.

## Historia
Britannian laivaston ilmavoimissa kone oli tiedustelu- ja meripelastuskoneena.  Walrus -vesitasokoneita käytettiin paljon Liittoutuneiden laivastosaattueiden eli Neuvostoliittoon suuntautuvien avustusmerikuljetusten turvaamiseksi tehdyssä meri- ja ilma-alueiden tarkkailussa.

## Lähteet
*
*https://www.classicwarbirds.co.uk/british-aircraft/supermarine-walrus.php
*https://www.militaryfactory.com/aircraft/detail.php?aircraft_id=588
*https://www.tangmere-museum.org.uk/aircraft-month/supermarine-walrus 
*https://www.navy.gov.au/aircraft/supermarine-seagull-v-walrus
*https://pacificeagles.net/supermarine-walrus/

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*https://navymuseum.https://www.classicwarbirds.co.uk/british-aircraft/supermarine-walrus.php
*https://www.classicwarbirds.co.uk/british-aircraft/supermarine-walrus.php 
*https://naval-encyclopedia.com/naval-aviation/ww2/uk/supermarine-walrus.php
*http://aviastar.org/air/england/vickers_walrus.php
*https://www.gracesguide.co.uk/Supermarine:_Walrus
Mustakorallit

**Mustakorallit** (Antipatharia) on korallieläinten lahko. Siihen kuuluu kuusi heimoa. Ne ovat litteitä, piikikkäitä rakenteeltaan hiukan puuta tai saniaisen lehtiä muistuttavia koralleja. Useimmat niistä elävät trooppisissa merissä yli 100 metrin syvyydessä. Monilla lajeilla ei ole symbioottisia leviä.

Mustakorallit ovat saaneet nimensä mustasta tukirangastaan. Tukirangasta on valmistettu koruja, ja siksi mustakorallit ovat uhanalaisia.

## Lähteet
Clerkenwell

**Clerkenwell** on alue Keski-Lontoossa Islingtonin kaupunginosassa. Clerkenwelliä on aikoinaan sanottu Lontoon "pikku-Italiaksi", sillä siellä asui erityisen runsaasti italialaisperäistä väestöä 1850-luvulta 1960-luvulle. Alue on saanut nimensä Farringdon Lanella sijainneesta keskiaikaisesta kaivosta Clerks’ Well, josta alueen asukkaat ovat aikoinaan hakeneet veden. Kaivo löytyi muiden kaivauksien yhteydessä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rupikorallit

**Rupikorallit** (Zoantharia) on korallieläinten lahko. Lajien määrä vaihtelee eri lähteissä kuudestakymmenestä kahteensataan, sillä Zoantharia-lajien luokittelu on vielä kesken.

Rupikorallit ovat pienikokoisia, korkeintaan pari senttiä korkeita merivuokkoja muistuttavia korallieläimiä, jotka elävät tavallisesti yhdyskuntina trooppisten merien matalissa lahdissa, vuorovesivyöhykkeellä ja koralliriutoilla.

Rupikorallien lonkerot ovat järjestäytyneet kahteen sisäkkäiseen kehään. Joidenkin lajien lonkerot ovat suuren osan ajasta sisäänvedettyinä, ja tulevat esille vain korallieläimen ruokaillessa. Rupikorallit syövät planktonia. Osalla lajeista on myös symbioottisia zooksantellileviä, jotka antavat yhteyttämistuotteensa korallieläimen käyttöön.

Joissakin rupikoralleissa on voimakkaita myrkkyjä, jotka voivat halvaannuttaa tai jopa tappaa ihmisiäkin. Eräät lahkon lajit tuottavat yhtä myrkyllisimmistä luonnonyhdisteistä, palytoksiinia. Saattaa olla, että myrkyt eivät synny eläimen itsensä elimistössä vaan sen kanssa symbioosissa elävissä bakteereissa. 

## Luokittelu
Rupikorallien luokittelu:

* Lahko: **Rupikorallit** (Zoantharia)
** Alalahko: Brachycnemina
*** Heimo: Neozoanthidae
*** Heimo: Sphenopidae
*** Heimo: Zoanthidae
** Alalahko: Macrocnemina
*** Heimo: Epizoanthidae
*** Heimo: Hydrozoanthidae
*** Heimo: Microzoanthidae
*** Heimo: Nanozoanthidae
*** Heimo: Parazoanthidae
** Heimo: Abyssoanthidae

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ITIS: Zoantharia
Chloe Greenfield

**Chloe Linnea Ayla Greenfield** (s. 7. heinäkuuta 1995) on yhdysvaltalainen lapsinäyttelijä. Hän asuu Birminghamissa Michiganin osavaltiossa. 

## Rooleja
**[[8 Mile]]* – Lily Smith (2002)
**[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]* – Sarah
**Molly Mall* – Molly
**[[Deauville (elokuva)|Deauville]]* – Virginie (2009)

## Aiheesta muualla
*
Kotkan Reipas

**Kotkan Reipas** (**KoRe**) on vuonna 1938 perustettu kotkalainen urheiluseura, jolla on toimintaa jääkiekossa, jalkapallossa, karatessa, lentopallossa, salibandyssä ja taitoluistelussa. Alkuaikoina joukkue tunnettiin Katariinan Reippaana Katariinan kaupunginosan mukaan. Kun kaupunginosan nimi vaihdettiin Katariinasta Puistolaksi vaihtui seuran nimi Puistolan Reippaaksi. Myöhemmin nimi muuttui Kotkan Reippaaksi. 

Jalkapallossa seuran miesten edustusjoukkue pelasi parhaimmillaan silloisessa SM-sarjassa kaksi kautta vuosina 1955 ja 1957, ja Suomensarjassa kahdeksan kautta vuosina 1948–1949, 1953–1954, 1956 ja 1958–1960. KoRen kanssa samoihin aikoihin SM-sarjassa pelasivat myös kotkalaisseurat Kiri, KTP ja Jäntevä. KoRen kotikenttänä on toiminut Katariinassa sijaitseva Puistolan urheilukenttä. Seura luopui kauden 2011 jälkeen 3. divisioonan sarjapaikastaan. Tilalle Kaakkois-Suomen Kolmoseen nostettiin Peli-Karhut.

Salibandyssä seuran miesten edustusjoukkue pelaa II-divisioonan Kaakkois-Suomen lohkossa.

Jääkiekossa seura voitti TUL:n mestaruuden vuonna 1954 ja koripallossa 1951.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotkan Reippaan sivusto
Maastamuutto

**Maastamuutto** eli **emigraatio** tarkoittaa jostain maasta pois muuttamista.

## Katso myös
* Siirtolaisuus
* Laiton maastamuutto
* Aivovuoto
* Maahanmuutto

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Maahan- ja maastamuutto Kelan sivuilla
Breukelen

**Breukelen** on kaupunki ja entinen kunta Utrechtin maakunnassa Alankomaissa. Se sijaitsee Vechtjoen varrella. Vuonna 2011 Breukelen, Maarssen ja Loenen yhdistyivät Stichtse Vechtin kunnaksi.

Breukelenin kunnan muodostivat kaupungin lisäksi kylät Kockengen ja Nieuwer Ter Aa. Kunnan kokonaispinta-ala oli 48,65 neliökilometriä ja asukasluku 14&nbsp;736 (2010). 

## Aiheesta muualla

*Kunnan kotisivut
Mari Aulanko

**Mari Aulanko** (s. 1946) on suomalainen kirjailija, kouluttaja, konsultti ja Bene Oy:n toimitusjohtaja. Koulutukseltaan hän on kasvatustieteilijä ja sosiaalipsykologi. Hän työskentelee yrityksissä kouluttajana ja on kirjoittanut useita kirjoja itsensä johtamisesta, vuorovaikutustaidoista ja oppimisesta.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Naarajärvi

**Naarajärvi** on Pieksämäen kaupungissa sijaitsevan Pieksämäen keskustaajaman läntinen osa. Se oli entisten Pieksämäen maalaiskunnan ja Pieksänmaan kunnan keskustaajama. Pieksämäen kaupunginvaltuusto kokoontuu kunnantaloksi rakennetussa Kanttilassa (arkkitehti Jouni Koiso-Kanttila, 1988). Naarajärven lasten- ja nuortenkirjasto oli Maaselän koulun tiloissa vuoteen 2018 asti. Naarajärven kirjasto sijaitsi Kanttilassa, mutta se siirrettiin, koska Maaselän koulu joutui väistötiloihin ja vanhan kirjaston kohdalle tuli luokka.

Naarajärvellä sijaitsee muun muassa Naarajärven vankila ja Naarajärven lentokenttä (EFPK). Naarajärvellä oli myös oma rautatieasema. Pieksämäen kouluista Naarajärvellä toimi vuodesta 1968 vuoteen 2013 Siilin koulu. Nykyinen alakoulu Maaselän koulu on myös Naarajärvellä. Alueen suurimpia järviä ovat Vangasjärvi, Naarajärvi ja Ala-Siili.

Tilastokeskuksen vuoden 1970 taajamaluettelossa Naarajärven alue mainitaan Pieksämäen maalaiskunnan taajamana nimellä *Maaselkä*. Jo tuolloin Pieksämäen keskustaajama on ulottunut jonkin verran Pieksämäen kaupungin ja maalaiskunnan välisen kuntarajan ylitse maalaiskunnankin puolelle. Ainakaan vuoden 1990 taajamaluettelossa Maaselkää ei enää ole mainittu omana taajamanaan, minkä perusteella se on kasvanut yhteen Pieksämäen keskustaajaman kanssa.

## Muuta
Naarajärvelle sijoittuu Veikko Rissasen vuonna 1968 kirjoittama romaani *[[Naarajärven Jahtiyö]]*.

## Lähteet
Alfa Herculis

**Alfa Herculis** on kolmoistähti Herkuleen tähdistössä 380 valovuoden päässä Maasta. Se tunnetaan myös nimellä **Ras Algethi**. Herculis A on punainen jättiläinen, Herculis Ba keltainen jättiläinen ja Herculis Bb valkoinen kääpiö. Sen säde on 400 kertaa Auringon säde ja massa 14 kertaa niin suuri kuin Auringon.
Thomas Rundqvist

**Thomas Rundqvist** (s. 4. toukokuuta 1960 Vimmerby) on ruotsalainen jääkiekkoilija. Hän on moninkertainen arvokisamitalisti ja Ruotsin kolmanneksi eniten jääkiekkomaaotteluita pelannut miespelaaja. Rundqvistin pelipaikka oli keskushyökkääjä.

Rundqvist edusti Ruotsin maajoukkuetta kolmissa olympialaisissa, kahdessa Kanada-cupissa ja kahdeksan kertaa MM-kilpailuissa. Hän saavutti kaksi olympiapronssia, kaksi maailmanmestaruutta ja kolme MM-hopeaa. Vuosina 1988–1993 hän oli maajoukkueen kapteeni. Sveitsin MM-kilpailuissa 1990 hän teki kolme maalia ja antoi kahdeksan maalisyöttöä, millä hän oli joukkueensa kolmanneksi paras pistemies. Suomen MM-kilpailuissa 1991 Ruotsi voitti kultaa, ja Rundqvist teki kuusi maalia ja antoi neljä maalisyöttöä, millä hän oli joukkueensa toiseksi paras pistemies. Hänet valittiin turnauksen tähdistökentällisen keskushyökkääjäksi.

Rundqvist edusti kotimaassaan Vimmerby IF:ää kausina 1975–1978 sekä Färjestad BK:ta kausina 1978–1984 ja 1985–1993. Hän voitti Ruotsin-mestaruuden vuosina 1981, 1986 ja 1988. NHL-seura Montreal Canadiens varasi Rundqvistin vuoden 1983  kymmenennellä kierroksella 198. varausvuorolla. Kauden 1984–1985 Rundqvist vietti Pohjois-Amerikassa mutta pelasi NHL:ssä Montrealin joukkueessa vain kaksi ottelua, joissa hän sai yhden syöttöpisteen. Pääasiassa hän pelasi Montrealin farmijoukkueessa, American Hockey Leaguen Sherbrooke Canadiensissa, ja voitti liigan mestaruuden, Calder Cupin. Uransa lopulla kausina 1993–1998 Rundqvist edusti itävaltalaista VEU Feldkirchiä ja voitti kaikkina viitenä kautena Itävallan-mestaruuden. Peliuransa jälkeen hän toimi kausina 2008–2013 Färjestad BK:n joukkueenjohtajana.

Rundqvist palkittiin Ruotsin parhaana pelaajana Guldpuckenilla vuonna 1991. Runqvistin pitkäaikainen seura Färjestad BK on jäädyttänyt hänen ja Ulf Sternerin käyttämän pelinumeron 9. Rundqvist nimettiin vuonna 2007 IIHF Hall of Fameen.

## Tilastot

## Lähteet
Khan Tengri

**Khan Tengri** on vuori Tienšanin vuoristossa. Se sijaitsee Kirgisian, Kazakstanin ja Kiinan rajalla itään Issyk Kul -järvestä. Vuoren geologinen korkeus on 6&nbsp;995 metriä, mutta huipun jäätikkö kohoaa 7&nbsp;010 metriin. Tästä syystä se luetaan yli 7&nbsp;000 metriä korkeisiin vuoriin. Khan Tengrin muita nimiä ovat *Khan Tangiri Shyngy*, *Kan-Too Chokusu*, *Pik Khan-Tengry* ja *Hantengri Feng*.

Khan Tengri on Tienšanin toiseksi korkein vuori siitä 16 kilometriä etelään sijaitsevan Džengiš Tšokusun jälkeen. Se on Kazakstanin korkein ja Kirgisian kolmanneksi korkein vuori. Khan Tengri on myös maailman pohjoisin yli 7&nbsp;000 metriä korkea vuori.

## Muodot
Khan Tengri on pyramidimainen, lumen ja jään peittämä vuori. Auringonlaskun aikaan sen marmoririnteet loistavat punaisena, mistä johtuu sen kazakinkielinen lempinimi "Kan Tau", verivuori. Khan Tengriä luultiin pitkään Tienšanin korkeimmaksi vuoreksi, koska se on muodoltaan paljon näyttävämpi kuin yli 400 metriä korkeampi Džengiš Tšokusu. Todellisuudessa se on ainoastaan Tengri Tagin sivuvuoriston korkein.

## Historia

Pjotr Semjonov näki huipun 1857 ensimmäisenä eurooppalaisena.

Ensinousun huipulle teki 1931 Mihail Pogrebetskin ukrainalainen retkikunta etelästä, länsiharjannetta pitkin. M. Kuzminin retkikunta teki ensinousun pohjoisen puolelta 1964. Khan Tengri oli yksi niistä viidestä huipusta, jotka neuvostoliittolaisen vuorikiipeilijän oli valloitettava ansaitakseen arvostetun Lumileopardipalkinnon.

Vuonna 2004 vuorella tapahtui katastrofi, kun toistakymmentä kiipeilijää sai surmansa lumivyöryn iskiessä suosituimmalle reitille.

## Katso myös
* Luettelo maiden korkeimmista kohdista

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Khan Tengri on SummitPost 
* Khan Tengri on Peakware 
* Khan-Tengri/Kyrgyzstan climbing information arkistokopio Internet Archiven palvelimella 
* Khan-Tengri 2007 Polish Expedition
Sasha Ikonen

** Sasha Ikonen ** on suomalainen urheilutoimittaja. Hänet nimitettiin heinäkuussa 2014 Yle Urheilun toimituspäälliköksi, mitä ennen hän työskenteli vuodesta 1998 MTV3-kanavalla. Hän toimi MTV3:lla urheilu-uutisten toimittajana ja ankkurina, studiolähetysten juontajana, toimituspäällikkönä ja tuottajana. Ikonen on koulutukseltaan valtiotieteiden maisteri. Hän aloitti Yle TV2:n kanavapäällikkönä marraskuussa 2019.

## Lähteet
My Kantele

**My Kantele** on Amorphis-yhtyeen EP vuodelta 1997.

## Kappaleet

## Kokoonpano
* Esa Holopainen – soolokitara, sitar kappaleessa 1
* Pekka Kasari – rummut
* Tomi Koivusaari – rytmikitara, laulu
* Pasi Koskinen – laulu
* Olli-Pekka Laine – basso
* Kim Rantala – kosketinsoittimet, harmonikka kappaleessa 1

## Aiheesta muualla
* 
*
KAIS Mora IF

**KAIS Mora IF** on vuonna 2004 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Morasta. Seura syntyi kun *Mora IBF* ja Kristinebergs AIS yhdistyivät. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa maan korkeinta sarjatasoa Superliigaa ja miesten edustusjoukkue toiseksi korkeinta sarjatasoa I-divisioonaa. Lisäksi seuralla on muutamia aikuisjoukkueita sekä miehissä että naisissa ja useita juniorijoukkueita pojissa ja tytöissä.

## Aiheesta muualla
* Seuran kotisivu
Kauri Mikkola

**Kauri Eino Fredrik Mikkola** (9. toukokuuta 1938 Helsinki – 27. joulukuuta 2014) oli suomalainen hyönteistieteilijä, lintutieteilijä, professori ja tietokirjailija.

Kauri Mikkolan vanhemmat olivat dosentti Eino Mikkola ja filosofian maisteri Katri Eliisa Sainio. Hänen veljensä oli arkkitehti Kirmo Mikkola.  Hänen setänsä, rehtori A. V. V. Mikkola keräsi perhosia ja omisti niitä suuren kokoelman. 

Hän pääsi ylioppilaaksi vuonna 1957 ja valmistui luonnontieteen kandidaatiksi vuonna 1963, filosofian kandidaatiksi vuonna 1965, filosofian lisensiaatiksi vuonna 1967 ja filosofian tohtoriksi vuonna 1973. Mikkola opetteli tuntemaan hyönteislajeja harvinaisen laajalti. Hänestä kehittyi myös lintujen, nisäkkäiden, matelijoiden ja sammakkoeläinten asiantuntija.

Mikkola työskenteli pitkään Helsingin yliopistossa, viimeksi Luonnontieteellisen keskusmuseon yli-intendenttinä. Hän oli Yleisradion *[[Luontoilta]]*-ohjelman asiantuntijana yli 30 vuotta.

Mikkola julkaisi useita luontoaiheisia teoksia. Hän sai pitkäaikaisesta työstään tunnustuksena muun muassa professorin arvonimen ja Björn Kurtén -tiedepalkinnon. Hänen erikoisalaansa olivat perhoset ja varsinkin pohjoisten tundra-alueiden harmoyökköset, joita hän kävi tutkimassa myös Siperiassa ja Kanadan arktisilla alueilla. Hän toimi pitkään Suomen Perhostutkijain Seuran puheenjohtajana, ja hän oli seuran kunniapuheenjohtaja.

Mikkola kirjoitti useita lintutieteellisiä artikkeleita *[[Ornis Fennica]]an*. 

Hän kuoli 76-vuotiaana aivoverenvuotoon. 

## Teoksia
* Mikkola, Kauri: *Behavioural and electrophysiological responses of night-flying insects, especially Lepidoptera, to near-ultraviolet and visible light.' 1972. (Väitöskirja.)
* Vakkari, P. – Kuussaari, M. – Mikkola, K.: *Korsiyökkösten teollisuusmelanismi pääkaupunkiseudulla 1973–1990.* Pääkaupunkiseudun julkaisusarja C, 28. Pääkaupunkiseudun yhteistyövaltuuskunta, 1991. 
* Mikkola, Kauri (päätoim.): *Maailman eläimet.* Tammi.
* Mikkola, Kauri – Tanner, Hannu: *Perhospuutarha.* Tammi, 2001. 
* Mikkola, Kauri – Murtosaari, Jussi – Nissinen, Kari: *Perhosten lumo: Suomalainen perhostieto.* Suomen perhostutkijain seuran 50-vuotisjuhlajulkaisu. Tammi, 2005. 
* Mikkola, Kauri – Jalas, Ilkka – Peltonen, Osmo: *Suomen perhoset: Mittarit 1.* Suomen perhostutkijain seura, 1985. 
* Mikkola, Kauri – Jalas, Ilkka – Peltonen, Osmo: *Suomen perhoset: Mittarit 2.* Recallmed, 1989. 
* Mikkola, Kauri – Jalas, Ilkka: *Suomen perhoset: Yökköset 1.* Suomen perhostutkijain seura. 
* Mikkola, Kauri – Jalas, Ilkka: *Suomen perhoset: Yökköset 2.'' Suomen perhostutkijain seura – Otava, 1979. 

## Lähteet
Karlstad IBF

**Karlstad Innebandyföreningen** on vuonna 1985 perustettu ruotsalainen salibandyn erikoisseura Karlstadista. Seuran miesten edustusjoukkue pelaa maan korkeimmalla sarjatasolla Superliigassa ja naisten edustusjoukkue niin ikään korkeimmalla sarjatasolla naisten Superliigassa.

## Aiheesta muualla
* Seuran kotisivu
Manu Forsblom

**Eero Arvid Magnus ”Manu” Forsblom** (10. huhtikuuta 1926 Jyväskylä – 27. joulukuuta 2002 Benalmádena, Espanja) oli keskisuomalainen taidemaalari. 

Forsblomin vanhemmat olivat jyväskyläläinen kauppias Eero Forsblom ja turkulainen Signe Sofia Forsblom o.s. Lindholm. Forsblomien suku kuului Jyväskylän perustajasukuihin, ja molempien vanhempien yrittäjyys leimasi vahvasti perhe-elämää. Äitinsä muotiliikkeessä Manu Forsblom tutustui jo varhain runsaaseen värimaailmaan, ja voimakkaat sävyt ovat olleet keskeisiä koko hänen tuotannossaan.

Forsblom opiskeli Vapaassa taidekoulussa vuosina 1944–1947. Suomen Taideakatemian koulussa hän opiskeli vuosina 1947–1950, alkuun yhtäaikaisesti myös Taideteollisessa keskuskoulussa. Hän sai oppia myös muun muassa Académie André Lhotessa Pariisissa.

Nuorena taiteilijana Forsblom kuvasi suomalaista maaseutua ja luontoa. Myöhemmässä tuotannossaan hän keskittyi yhä enemmän maalaamaan etelässä, jossa tärkeitä hänelle olivat voimakas valo ja värikkyys. Hän teki myös muotokuvia, erityisesti oma perhe innosti häntä tekemään henkilökuvia. Omiin teoksiinsa Forsblom suhtautui hyvin kriittisesti ja omistavasti, kokien ne vahvasti osaksi itseään.

Forsblomin ensimmäinen näyttely oli Helsingissä 1947. Hänen viimeinen näyttelynsä oli laaja retrospektiivinen näyttely Keski-Suomen museossa Jyväskylässä 2002. 

Forsblom oli Taidemaalariliiton, Jyväskylän Taiteilijaseuran ja Kuvataiteilijasenioreiden jäsen. Hän toimi kolmen vuosikymmenen aikana kuvaamataidon opettajana Jyväskylän ja Laukaan kouluissa ja Jyväskylän työväenopistossa.

Forsblom asui viimeiset vuotensa Laukaassa ja talvet Espanjassa. Hän kuoli Benalmádenassa 27. joulukuuta 2002.

## Palkinnot ja tunnustukset
*Valtion taiteilijaeläke 1987

## Lähteet
Örnsköldsvik IBK

**Örnsköldsvik  Innebandy Klubb** on ruotsalainen salibandyn erikoisseura Örnsköldsvikistä. Seura syntyi kun kaksi paikallista seuraa *SK Innebandy* ja *BK 96 Innebandy* sulautuivat vuonna 2007 yhdeksi seuraksi. Seuran naisten edustusjoukkue pelaa maan korkeinta sarjatasoa Superliigaa.

## Saavutukset
; Örnsköldsvik SK - Naiset
* Ruotsin mestaruus: 2004
* Hopeaa: 2002
* Pronssia: 2003

; Örnsköldsvik SK - Miehet
* Hopeaa: 1999
* Pronssia: 1998, 2000

## Aiheesta muualla
* Seuran kotisivu
Arpinaama

**Arpinaama** (, tunnetaan myös nimellä *Shame of the Nation*,  suom. 'kansakunnan häpeä') on yhdysvaltalainen gangsterielokuva vuodelta 1932. Elokuvan on ohjannut ja tuottanut Howard Hawks, päärooleissa ovat Ann Dvorak, Boris Karloff, George Raft, Karen Morley ja Paul Muni. Koska elokuva valmistui ennen kuin laaja elokuvasensuuri aloitettiin Yhdysvalloissa vuonna 1934, se kuvaa oman aikansa mittapuulla melko rajusti jengisotia ja poliisin ja rikollisjengien välisiä yhteenottoja.

Luonteeltaan elokuva on tarina kieltolain aikaisesta gangsterielämästä. Se perustuu Armitage Trailin romaaniin *Scarface*, joka taas saanut aiheensa Al Caponen todellisista vaiheista. Eräs elokuvan kohtaus viittaa vuoden 1929 niin sanottuun ystävänpäivän verilöylyyn, jota epäiltiin Caponen järjestämäksi. *Arpinaamasta* on tehty 1983 uusintaohjaus *[[Scarface – arpinaama]]*, joka poikkesi juoneltaan ja teemoiltaan huomattavasti alkuperäisestä.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tikkuristi

**Tikkuristi** on tanssi, jossa tanssitaan tietyn askelkuvion mukaan ristiin asetettujen keppien välissä. Tikkuristi on taito- ja kilpailutanssi. Kilpailussa se, joka pystyy pisimpään tanssimaan ristikossa kompastumatta keppeihin, on voittaja. Yleensä samaa askelkuviota tanssitaan tahdin jatkuvasti kiihtyessä.

Tanssi on tunnettu eri nimillä ja hieman erilaisina versioina lähes kaikkialla Suomessa. Tikkuristi perustuu vanhaan, 1500-luvun ranskalaiseen gaillard-muotitanssiin. Tämän tanssin perusaskel oli nimeltään cinq pas eli viisi askelta. Näistä sanoista on muotoutunut nimi monille ruotsalaisille ja suomenruotsalaisille versioille: esimerkiksi sinckepas tai slinkepas.

Tikkuristin SM-kilpailuja on pidetty 1990-luvulta lähtien Folklandia-risteilyllä. Voittajina on ollut sekä miehiä että naisia, sekä aikuisia että junioreja.

## Aiheesta muualla
*Ylen taitoportti
*Animaatio tikkuristin askeleista
*Tikkuristi YouTubessa
Suomensarja (pesäpallo)

**Suomensarja** (puhekielessä usein Suomari) on Suomen kolmanneksi korkein sarjataso pesäpallossa. Miesten sarja on jaettu neljään lohkoon: pohjois-, itä-, etelä- ja länsilohkoihin. Naisten sarja on jaettu viiteen lohkoon: pohjois-, itä-, etelä, länsi- ja lounaislohkoihin.

## Miesten Suomensarjan voittajat ja nousijat 1945–1955
Vuosina 1945–1955 pelattiin Suomensarjaa vaihtelevasti 4–8 lohkossa. Lohkojen parhaat ratkoivat Suomensarjan voiton ja nousun Pesäpallon SM-sarjaan.

## Miesten Suomensarjan lohkovoittajat 1956 alkaen

Vuodesta 1956 lähtien on yleensä lohkovoittajat nousseet Mestaruussarjaan. Poikkeuksena 1963, jolloin lohkovoittajat joutuivat karsimaan kahdesta paikasta. Vuosina 1956–1966 lohkoja oli neljä. Vuodesta 1967 alkaen kolme.

Kaudella 1980 sen lisäksi, että lohkovoittajat nousivat SM-sarjaan, siirtyivät lohkoissaan sijoille 2–4 sijoittuneet pelaamaan uuteen Ykkössarjaan, johon näiden lisäksi tuli kolme mestaruussarjasta pudonnutta joukkuetta. Vuodesta 1981 alkaen on Suomensarja ollut kolmanneksi korkein sarjataso.

1 1987 Saaren Urheilijat ei halunnut käyttää nousumahdollisuutta, sen nousupaikan käytti Järvenpään Palo.

2 1991 lohkovoittajien lisäksi lohkokakkoset karsivat yhdestä nousupaikasta. Sen voitti Pattijoen Urheilijat. 

Vuonna 1994 pelattiin ensimmäisen kerran play offit lohkovoitosta. Runkosarjassa lohkojensa parhaat olivat Oulunsalon Vasama, Sotkamon Jymy 2 ja Ulvilan Pesä-Veikot. Kausi 1994 oli myös toistaiseksi viimeinen, jolloin Suomensarjassa käytettiin pesäpallolle normaalia voitonmääritysperiaatetta, jossa enemmän juoksuja tehnyt joukkue voittaa ottelun. Vuonna 1995 myös Suomensarjassa siirryttiin jaksopeliin.

Vuodesta 1999 alkaen lohkoja on ollut jälleen neljä. Kaikki lohkovoittajat eivät kuitenkaan ole nousseet, vaan näiden kesken on pelattu karsinnat. Vuonna 1999 lohkovoitto ratkesi suoraan runkosarjan perusteella, muina vuosina on pelattu pudotuspelit.

*Kursivoidulla* joukkue, joka voitti lohkonsa, muttei noussut.

3 Kitee ei halunnut käyttää nousumahdollisuutta.

## Lähteet
* Matti Salmisen pesäpallokirjat 1945-59
* http://www.pesis.fi/kilpailutoiminta/tulospalvelu/ 
* http://www.mrasilainen.com/sarjat/ottelut/M_Suomensarja_1945-2009.xls  (Excel-taulukko)
* http://www.pesis.fi/kilpailu/sarjaohjelmat/miesten-suomensarja/ 
* http://www.pesis.fi/kilpailu/sarjaohjelmat/naisten-suomensarja/ 

### Viitteet
Sami Kuronen

**Sami Kuronen**  (s. 21. tammikuuta 1974 Uusikaupunki) on suomalainen radio- ja televisiojuontaja ja ääninäyttelijä. 

## Ura
Kuronen on kotoisin Uudestakaupungista. Hänen radiouransa sai alkunsa paikallisen nuorisotalon DJ- ja radioavustajakursseilta. Työmäärän kasvaessa nopeasti Kuronen jätti lukion kesken toisen vuoden keväällä.

Kuronen aloitti juontajauransa 15-vuotiaana vuonna 1989 Uudessakaupungissa Radio UBC:ssä. Hän siirtyi turkulaiselle Auran Aallot -kanavalle vuonna 1996, mistä siirtyi vuosiksi 2007–2012 Radio Aaltoon. Vuosina 2012–2019 hän oli juontaja Radio Suomipop -kanavalla, kunnes vuonna 2020 siirtyi takaisin Radio Aaltoon. Radio Aallon lakkauttamisen jälkeen Kuronen siirtyi HitMixille vuonna 2021.

Lokakuuhun 2019 mennessä Kuronen oli tehnyt uransa aikana 6&nbsp;670 suoraa lähetystä, joka olisi yhteensä noin 26&nbsp;680 tuntia eli runsaat 3 vuotta. Huhtikuussa 2004 Kuronen teki talk show -juontamisen ennätyksen juontamalla ohjelmaa yhtäjaksoisesti 50 tuntia.

Televisiossa Kuronen on nähty muun muassa *Suomen [[Unelmien poikamies]]*-, *[[Toisenlaiset äidit]]*- ja *[[Stage (televisiosarja)|Stage]]*-ohjelmien juontajana sekä useiden Miss Suomi -kilpailufinaalien juontajana. *[[Temptation Island Suomi]]* -ohjelman juontajana Kuronen on toiminut keväästä 2015 alkaen. Kuronen toimii myös *[[Big Brother Suomi|Suomen Big Brotherin]]* yhtenä juontajista syksyllä 2022.

Kuronen on kirjoittanut yhdessä Ilkka Ihamäen kanssa Otavan kustantaman *Sensuellit iltasadut* -nimisen "aikuisten satukirjan", joka ilmestyi joulukuussa 2020. Hän on aiemmin tehnyt myös kaksi reseptikirjaa, *Elämäni reseptit* (2019) ja yhdessä veljensä Pasi Kurosen kanssa lasten keittokirjan *Junnut kokkaa* (2020). Kurosesta itsestään kertova Otavan kustantama, Ani Kellomäen kirjoittama elämäkertakirja *Sami Kuronen – Kahden kesken* julkaistiin elokuussa 2024. 

Kesällä 2016 *[[Seiska (lehti)|Seiskan]]* lukijat valitsivat Kurosen seksikkäimmäksi kesäkolliksi. Vuonna 2018 Kuronen valittiin *[[Eeva (lehti)|Eeva]]*-lehden äänestyksessä Suomen seksikkäimmäksi mieheksi.

Kuronen juonsi vuoden 2022 Big Brother Suomi -ohjelmaa.

## Kritiikki
Maaliskuussa 2023 paljastui, että Sami Kurosen nimikkoviiniä on Finnwatchin mukaan valmistettu ihmisoikeuksia loukaten. Tilalla naistyöntekijöille ei anneta vakituisia työpaikkoja eikä näille makseta palkkaa sadepäivinä. Viinitilalla esiintyy myös rotuerottelua ja muita epäkohtia. 

## Yksityiselämä
Kuronen seurusteli Mirkka Torikan kanssa vuosina 2013–2017. Kurosella on aiemmasta suhteestaan toimittaja Anu Vallin kanssa vuonna 2009 syntynyt tytär. Kuronen seurusteli vuoden 2018 kesästä vuoden 2019 loppuun entisen Miss Suomen, Michaela Söderholmin, kanssa.

## Ääniroolit

## Lähteet
Horton (elokuva)

**Horton** () on vuonna 2008 ilmestynyt yhdysvaltalainen animaatioelokuva. Tarina perustuu lastenkirjailija Dr. Seussin kirjaan *Horton Hears a Who!*, joka kertoo Horton-nimisestä norsusta.

## Ääninäyttelijät

Muissa rooleissa: Elsa Forsberg, Pilvi Kekkonen, Ella Pyhältö, Kari Tamminen, Adeliina Sankari, Ada Forsberg, Aku Laitinen, Leena Liimatainen, Pekka Kuorikoski, Oskari Tamminen, Pyry Vaismaa, Helena Valkee, Teuvo Matala, Jenni Sivonen, Titta Jokinen, Paula Vesala, Pasi Piispanen, Mari Laari, Antti Matikainen, Meeri Toivonen, Mika Ala-Panula, Jouko Klemettilä, Jarmo Koski, Almiina Sankari, Ulla Renko, Markus Bäckman, Katja Aakkula ja  Matti Holi

Suomenkielisen version ovat ohjanneet Carla Rindell ja Ulla Renko. Suomeksi dialogin ja laulut on kääntänyt Marko Hartama.

## Lähteet
Pereslavl-Zalesski

**Pereslavl-Zalesski** () on kaupunki Jaroslavlin alueella Venäjällä. Se sijaitsee Pleštšejevo-järveen laskevan Trubež-joen suussa 124 kilometriä Jaroslavlista lounaaseen. Berendejevon asemalta haarautuva tavaraliikenteen rata yhdistää sen Moskovan ja Jaroslavlin väliseen rautatiehen. Kaupunki on Pereslavlin piirin keskus, mutta ei itse kuulu sen yhteyteen, vaan muodostaa erillisen kaupunkipiirikunnan. Asukkaita on 42&nbsp;300 henkeä (vuonna 2008).

Pereslavl-Zalesskin on perustanut ruhtinas Juri Dolgoruki vuonna 1152. Tuolloin se oli Rostovin ja Suzdalin ruhtinaskunnan rajalinnoitus. Vuosina 1175–1302 kaupunki oli Pereslavlin ruhtinaskunnan keskus, joka sittemmin liitettiin Moskovan ruhtinaskuntaan. 1200–1400-luvuilla mongolivalloittajat hävittivät sen useaan kertaan. Kaupungin kukoistusaikaa oli 1500-luvun puoliväli, jolloin Iivana IV käytti huomattavia summia sen rakentamiseen. Vuosina 1611–1612 sitä hävittivät puolalaiset. Vuosina 1688–1693 Pietari I, joka kävi kaupungissa useaan kertaan, rakennutti Pleštšejevo-järvelle laivaston sotaharjoituksia varten. Vuonna 1778 Pereslavl-Zalesskista tuli Vladimirin lääniin kuuluneen kihlakunnan keskus. 1700-luvun puolivälissä kaupunkiin syntyi mm. tekstiiliteollisuutta.

Nykyään Pereslavl-Zalesskissa on tekstiili-, rakennustarvike-, huonekalu- ja elintarviketeollisuutta sekä valokuvaustarvikkeita, kuva- ja äänitallennemateriaaleja valmistava Slavitš-tehdas. Goritskin luostarin opistorakennuksessa toimii historiallinen ja taidemuseo. Kaupunki on yksi Venäjän kultaisen renkaan matkailukohteista.

Pereslavl-Zalesski on levittäytynyt Moskovan ja Jaroslavlin välisen maantien varrelle. Keskustassa on säilynyt muinaisen linnoituksen maavalleja. Niiden keskellä on vuosina 1152 ja 1157–1160 rakennettu Kristuksen kirkastumisen katedraali, joka on yksi Koillis-Venäjän vanhimmista rakennuksista. Sen vieressä on Metropoliitta Pietarin kirkko (1585), barokkityyliset Vladimirin (1745) ja Aleksanteri Nevalaisen (1746) kirkot. Trubež-joen suulla on barokkityylinen Neljänkymmenen pyhän kirkko kellotorneineen (1775). Muita keskustan nähtävyyksiä ovat 1700-luvun lopulla rakennettu Temerinien kaupunkitalo, kauppahalli sekä Pietari I:n laivastolle omistettu museo, jossa säilytetään yhtä sen aluksista. Pohjoisosassa sijaitsevat barokkityyliset Tšernigovin tsasouna (1702) ja Simeonin kirkko (1771). Kaupungin laitamilla on useita luostareita.

## Katso myös
*Venäjän kultainen rengas
## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla

* Pereslavl-Zalesskin kaupungin sivusto
Ufa-Arena

**Ufa-Arena** on venäläisen Salavat Julajev Ufan  kotihalli KHL-liigassa. Arenalla on 8 400 istumapaikkaa. 
Ensimmäiset tapahtumat arenalla olivat kaksi peliä Kanadan ja Venäjän junioreiden välillä vuonna 2007. 

## Aiheesta muualla
*Kuvia areenasta
Painin Euroopan-mestaruuskilpailut 1933

**Vuoden 1933 [[painin Euroopan-mestaruuskilpailut]]** järjestettiin kreikkalais-roomalaisen painin osalta Helsingissä, Suomessa maaliskuussa. Vapaapainissa kisattiin Pariisissa, Ranskassa marraskuun lopulla.

## Kreikkalais-roomalainen paini (Helsinki)
### Mitalistit

### Mitalitaulukko

## Vapaapaini (Pariisi)
### Mitalistit

### Mitalitaulukko

## Lähteet
*FILA:n tietokanta