open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Eurooppayhtiö

**Eurooppayhtiö** (**SE**, latinaksi *Societas Europaea*) on kansainvälisiä suuryrityksiä varten luotu yhtiömuoto. Se käytännössä vastaa julkista osakeyhtiötä, mutta siinä on huomioitu suuryritysten erityistarpeet.

Eurooppayhtiö on tarkoitettu korvaamaan suurten monikansallisten yritysten olemassa oleva konsernirakenne, mitä kuvastaa vaadittava minimipääoma (120&nbsp;000 euroa) ja vaatimus, että perustajien on oltava oikeushenkilöitä (käytännössä osakeyhtiöitä tai osuuskuntia, ks. eurooppayhtiölaki 13.8.2004/742). Eurooppayhtiöllä kotipaikka on aina jossain yhteisövaltiossa, jonka lainsäädäntöä siihen ensisijaisesti sovelletaan.

Vuonna 2017 ainoa Suomeen rekisteröity eurooppayhtiö oli Bayer Nordic SE. Vuoteen 2008 asti Elcoteq toimi Suomeen rekisteröitynä SE:nä.

## Perustaminen
Eurooppayhtiö voidaan muodostaa usealla eri tavalla:
* Vähintään kaksi eri EU-valtiossa olevaa yhtiötä sulautuu.
* Julkinen osakeyhtiö, jonka sääntömääräinen kotipaikka ja pääkonttori ovat EU:ssa, voidaan muuntaa eurooppayhtiöksi, jos sillä on vähintään kahden vuoden ajan ollut tytäryhtiö, joka on muun jäsenvaltion lainsäädännön alainen.
* Osakeyhtiöt, joiden sääntömääräinen kotipaikka ja pääkonttori ovat EU:ssa, voivat perustaa holding-eurooppayhtiön, jos vähintään kaksi niistä on eri jäsenvaltioiden lainsäädännön alaisia ja kahdella niistä on vähintään kahden vuoden ajan ollut tytäryhtiö tai sivuliike toisessa jäsenvaltiossa.
* Yhtiöt ja muut julkis- tai yksityisoikeudelliset oikeushenkilöt, joiden kotipaikka ja pääkonttori ovat EU:ssa, voivat perustaa eurooppayhtiön merkitsemällä sen osakkeet, jos vähintään kaksi oikeushenkilöä on eri jäsenvaltioiden lainsäädännön alaisia ja kahdella niistä on vähintään kahden vuoden ajan ollut tytäryhtiö tai sivuliike toisessa jäsenvaltiossa.
* Yhtiö, jonka pääkonttori ei ole EU:ssa, voi osallistua eurooppayhtiön perustamiseen, jos kyseinen yhtiö on muodostettu jonkin EU-jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, yhtiöllä on sääntömääräinen kotipaikkansa samassa jäsenvaltiossa sekä todellinen ja jatkuva yhteys jonkin jäsenvaltion talouteen.

## Toiminimi
Eurooppayhtiön toiminimen edellä tai jäljessä on oltava lyhenne *SE*. Lyhenne on sallittu vain eurooppayhtiöiden nimissä. Sama lyhenne saattaa kuitenkin esiintyä vanhojen, ennen eurooppayhtiöitä perustettujen muiden yhtiöiden nimissä, sillä niiden ei tämän vuoksi tarvitse vaihtaa nimeään.

## Hallinto
Eurooppayhtiössä on oltava henkilöstön edustus. Sen avulla henkilöstö voi vaikuttaa yhtiön päätöksiin osallistumalla esimerkiksi hallintoelinten toimintaan. Yhtiötä perustettaessa on perustettava *erityinen neuvotteluryhmä*. Ryhmässä ovat edustettuina eurooppayhtiön perustamisessa mukana olevien yhtiöiden, tytäryhtiöiden ja toimipaikkojen henkilöstö. Jäsenet nimetään tai valitaan kunkin jäsenmaan henkilöstön lukumäärän suhteessa.

Suomessa eurooppayhtiön verotuksen toimittaa Konserniverokeskus.

## Lähteet
* Eurooppayhtiölaki 13.8.2004/742
* Neuvoston asetus (EY) N:o 2157/2001 eurooppayhtiön (SE) säännöistä
### Viitteet
Euroopan yhteisöt

**Euroopan yhteisöt** oli nimitys Euroopan hiili- ja teräsyhteisön, Euroopan talousyhteisön ja Euroopan atomienergiayhteisön muodostamalle kokonaisuudelle. Euroopan yhteisöt sekoitettiin usein Euroopan unioniin, vaikka ne olivat vain osa unionin rakennetta Lissabonin sopimuksen voimaan tulemiseen asti. Tällöin Euroopan hiili- ja teräsyhteisö ja Euroopan yhteisö sulautettiin Euroopan unioniin. EU:n historia on kuitenkin 1990-luvulle asti sama kuin Euroopan yhteisöjen historia.

## Aiheesta muualla
* Euroopan unioni syntyi sodan raunioille
Yann Arthus-Bertrand

**Yann Arthus-Bertrand** (s. 13. maaliskuuta 1946 Pariisi) on ranskalainen valokuvaaja ja toimittaja. Hänen erikoisalaansa ovat ilmakuvat, jotka pyrkivät herättämään kiinnostusta luontoon. Vuodesta 2004 lähtien hän on tehnyt myös dokumenttielokuvia, jotka keskittyvät ympäristö- ja ihmisoikeuskysymyksiin ja perustuvat paljolti ilmakuvaukseen.

## Ura
Ennen ryhtymistään valokuvaajaksi Arthus-Bertrand toimi Keski-Ranskassa luonnonpuiston johtajana. Hän siirtyi asumaan Keniaan 1970-luvun lopulla ja kuvasi siellä leijonia. Näin Arthus-Bertrand sai aineistoa ensimmäiseen kirjaansa, joka ilmestyi 1981. Sittemmin hän työskenteli myös urheilukuvaajana. 

Arthus-Bertrand ryhtyi kuvaamaan Maata ilmasta käsin 1994. Toiminnan taustalla oli Unescolta saatu tuki. Hanke on ollut tuottoisa myös rahallisesti. Arthus-Bertrandin kuvia esittelevät näyttelyt ovat maksuttomia, ja ne pidetään poikkeuksetta ulkona. Hän arvioi Helsingin Sanomissa 12. kesäkuuta 2005, että niissä olisi käynyt jopa 60 miljoonaa ihmistä. ”Maa ilmasta” -näyttely on järjestetty myös Helsingin Lasipalatsin aukiolla kesällä 2005.

Syksyllä 2005 Arthus-Bertrandin kuvista valmistettiin kaksi miljoonaa julistetta, joita käytettiin ranskalaisissa kouluissa kestävään kehitykseen liittyvän opetuksen yhteydessä. Arthus-Bertrandin valokuvien pohjalta on tehty myös televisio-ohjelma. Suomessa se esitettiin nimellä *Maa ilmasta* JIM-kanavalla. 

Arthus-Bertrand on GoodPlanet.org-järjestön jäsen. Järjestön tavoitteena on ilmastonmuutoksen ehkäisemiseen tähtäävä toiminta.

## Aiheesta muualla

*Virallinen sivusto   
*Good Planetin sivusto  
*
*
Pegasos

**Pegasos** (, ) on kreikkalaisen mytologian siivekäs hevonen, jonka vanhemmiksi nimetään gorgo Medusa ja Poseidon, joka oli saattanut edellisen raskaaksi hevosmuodossaan. Pegasoksen kerrotaan ponnahtaneen esiin Medusan kaulasta sen jälkeen, kun Perseus oli katkaissut tämän pään. Kun Perseus oli tappanut Medusan, Pegasos auttoi häntä lennättämällä hänet selässään kotiin. Eräässä tarinassa Pegasoksen kerrotaan usein kantaneen salamoita Zeukselle. 

Bellerofon sai Pegasoksen kiinni Korintissa Peirenen lähteellä. Kun Bellerofon oli hevosen selästä surmannut Khimairan, hänen kerrottiin tulleen pöyhkeäksi. Myöhemmin Bellerofon päätti lentää Pegasoksella taivaaseen, mutta hänen pudottuaan ratsunsa selästä – joko pelästyttyään tai Zeuksen saatua Pegasoksen villiintymään – Pegasos jatkoi edelleen lentoaan, ja Zeus asetti tämän Pegasus-tähdistöksi taivaalle.

Pegasos on myös ollut tekemisissä muusien kanssa. Tämän vuoksi Pegasoksesta puhutaan usein myös *runoratsuna*.
Kerrotaan, että aina kun Pegasoksen kavio osuu maahan, paikalle syntyy lähde. Myös aamuruskon jumalatar Eos (Aurora) ratsasti sillä joskus. Kun Pegasos kuoli, Zeus muutti sen tähtikuvioksi öiselle taivaalle. Samalla hetkellä, kun Pegasos muuttui tähdistöksi, maahan leijaili valkoinen höyhen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Camp David

**Camp David**, virallisesti **Naval Support Facility Thurmont**, on Yhdysvaltain presidentin maaseutuhuvila Thurmontissa, Marylandissa. Se sijaitsee 103 kilometriä Washingtonin ulkopuolella. Alue on kooltaan 81 hehtaaria ja se on suljettu yleisöltä. Camp Davidin turvatoimet ovat korkeimmat mahdolliset. 

## Historia
Camp Davidin nimi oli ensin *Hi-Catoctin*, ja se rakennettiin Yhdysvaltain hallinnon työntekijöiden perheille. Se valmistui vuonna 1938. Valtio hankki sen vuonna 1942 presidentti Franklin D. Rooseveltin aikana ja nimeksi tuli *Shangri-La*. Harry Trumanin kaudella, vuonna 1945 Camp Davidista tuli virallisesti presidentin maaseutuhuvila. Presidentti Dwight Eisenhower nimesi huvilan Camp Davidiksi tuolloin viisivuotiaan lapsenlapsensa mukaan vuonna 1953.

Ensimmäinen Camp Davidissa vieraillut vieraan valtion edustaja oli Winston Churchill, joka tapasi presidentti Rooseveltin vuonna 1943 keskustellakseen Normandian maihinnousua koskevista suunnitelmista. Richard Nixonin kaudella Camp Davidiin lisättiin useampi vierashuone.

## Käyttö ja vierailut
Camp David on hyvin syrjässä ja hiljainen alue. Siellä on monia pieniä mökkejä ja kävelyreittejä. Huvilaa on käytetty virallisiin ja epävirallisiin huipputapaamisiin. Siellä suunniteltiin Normandian maihinnousua ja neuvoteltiin Lähi-idän rauhasta useaan otteeseen.

Syyskuussa 1978 Jimmy Carter isännöi Camp Davidissa Israelin ja Egyptin väliset rauhanneuvottelut, josta on sittemmin alettu puhumaan Camp Davidin rauhana.

Venäjän presidentti Vladimir Putin vieraili Camp Davidissa George Bushin isännöimänä ja kuvaili aluetta "rauhalliseksi".

Suurin tapahtuma maailman johtajien määrällä mitattuna oli Barack Obaman isännöimä G8-maiden kokous vuonna 2015.

## Muuta
Seuraavat presidentit ovat asuneet Camp Davidissa:
* Franklin D. Roosevelt
* Harry S. Truman 
* Dwight D. Eisenhower 
* John F. Kennedy 
* Lyndon B. Johnson 
* Richard Nixon 
* Gerald Ford 
* Jimmy  Carter 
* Ronald Reagan 
* George Bush 
* Bill Clinton  
* George W. Bush
* Barack Obama

## Galleria

Tiedosto:David Eisenhower in Camp David.jpg|David Eisenhower, jonka mukaan Camp David nimettiin.
Tiedosto:President Gerald R. Ford Golfing on a Labor Day Weekend Trip to Camp David, Thurmont, Maryland - NARA - 6829606.jpg|Gerald R. Ford pelaamassa golfia
Tiedosto:Ronald Reagan Jose Lopez Portillo Camp David 1981.jpg|Ronald Reagan ja José López Portillo 
Tiedosto:Georges Bush & Chris Evert playing tennis at Camp David.jpg|George H. W. Bush pelaa tennistä Chris Evertin kanssa
Tiedosto:Barack Obama playing pool at Camp David.jpg|Barack Obama pelaamassa biljardia 


## Katso myös
*Camp Davidin rauha
*Camp Davidin kokous 2000

## Lähteet

## Aiheesta muualla
R. A. Lafferty

**Raphael Aloysius Lafferty** (7. marraskuuta 1914 – 18. maaliskuuta 2002) oli yhdysvaltalainen science fiction- ja fantasiakirjailija, jolla oli omalaatuisen surrealistinen, ”kalajuttuja” muistuttava kerrontatyyli. Lafferty kirjoitti myös romaanimuotoisen historiateoksen *The Fall of Rome*, sekä omaelämäkerrallisia teoksia, kuten *Incidents of Travel in Flatland*. Hänet tunnetaan erityisesti lyhyistä novelleistaan sekä kirjasta *[[Past Master]]*. Kaiken kaikkiaan hän kirjoitti noin 200 novellia ja 30 romaania.

Lafferty aloitti uransa kirjailijana hyvin myöhään, vasta noin neljänkymmenen vuoden iässä. Hän asui suurimman osan elämästään Tulsassa Oklahomassa.

## Valikoituja teoksia

Vuosiluvut viittaavat alkuperäiseen julkaisuvuoteen.

### Romaaneja

* Past Master (1968)
* The Reefs of Earth (1968)
* Space Chantey (1968)
* Fourth Mansions (1969)
* The Fall of Rome (1971)
* The Devil is Dead (1971)
* The Flame is Green (1971)
* Okla Hannali (1972)
* Aurelia (1982)
* Annals of Klepsis (1983)
* Half a Sky (1984)

### Novellikokoelmia

* Nine Hundred Grandmothers (1970)
* Does Anyone Else Have Something Further to Add? (1974)

## Aiheesta muualla

* R. A. Lafferty bibliografia 
* R. A. Lafferty Devotional Page 
* R. A. Lafferty: johdatus Laffertyn teoksiin, kaunokirjalliseen tyyliin ja maailmankuvaan.
Tunnustuskirkko

**Tunnustuskirkko** () oli toista maailmansotaa edeltävinä vuosina syntynyt, Saksassa natsihallintoa vastaan kamppaillut protestanttinen kirkkokunta, jota on pidetty vastarintaliikkeen teologisena ilmentymänä. Tunnustuskirkon perustajajäsen ja sen merkittävä edustaja oli Dietrich Bonhoeffer, saksalainen teologi, joka toimintansa vuoksi surmattiin keskitysleirillä.

## Tutkimus Suomessa
Minnamari Helaseppä väitteli maaliskuussa 2005 Helsingin yliopistossa Tunnustuskirkon kehittymisestä Thüringenin maakirkossa ja sen kamppailusta natsivaikutteisen Deutsche Christen -liikkeen kanssa. Saksan kirkkotaistelua ovat suomalaisteologeista tutkineet myös Eino Murtorinne ja Reijo Heinonen.

## Aiheesta muualla

* Columbia Encyclopedia: The Confessing Church 
* Helaseppä Minnamari: Die Lutherische Bekenntnisgemeinschaft und der Kampf um die Thüringer evangelische Kirche 1933/34-1939
Bernhard Lichtenberg

**Bernhard Lichtenberg** (3. joulukuuta 1875 Ohlau – 5. marraskuuta 1943 Hof) oli berliiniläinen katolinen pappi, joka vuoden 1938 kristalliyön jälkeen alkoi julkisesti rukoilla vainottujen juutalaisten puolesta. Hän osallistui myös protestointiin natsi-Saksan eutanasiaohjelmaa vastaan. Vedottuaan 1941 itään kuljetettujen juutalaisten puolesta hänet vangittiin kahdeksi vuodeksi. Vuonna 1943 Gestapo määräsi vasta vapautetun Lichtenbergin Dachaun keskitysleirille, mutta hän kuoli matkan aikana.

Vuonna 2005 Israelin Yad Vashem -muistomerkin edustajat myönsivät Lichtenbergille postuumisti Kansojen vanhurskas -arvonimen siitä tuesta, minkä hän oli antanut vainotuille juutalaisille.

## Kirjallisuutta
* Gotthard Klein: *Berolinen. Canonizationis servi Dei Bernardi Lichtenberg sacerdotis saecularis in odium fidei, uti fertur, interfecti (1875–1943) [Positio super martyrio]. Vol. I Informatio, Vol. II Summarium: Documenta, Vol. III Summarium: Depositiones Testium.* Congregatio de Causis Sanctorum, Prot. N. 1202, Romae 1992.
* Ludger Stühlmeyer, Barbara Stühlmeyer: *Bernhard Lichtenberg. Ich werde meinem Gewissen folgen.* Topos plus Verlagsgemeinschaft Kevelaer 2013, .

## Musiikkia
* *[[Psalmien kirja|Psalm 59]]. Mit zwei Meditationen von Bernhard Lichtenberg.* Helge Jung, Berlin 1988 (Hedwigskathedrale).
* Lied, *Dein Volk die dunklen Zeiten.* Florian Wilkes, Berlin 1995.
* Lied, *Laßt uns den sel'gen Bernhard loben*. Josef Steiner, Berlin 1996.
* *Wer glaubt kann widerstehn*. Bernhard-Lichtenberg-Kantaatti. Ludger Stühlmeyer, ZDF 1999.
* *Bernhard-Lichtenberg-[[Iltajumalanpalvelus|Vesper]].* Ludger Stühlmeyer, Hof 2011.
* Lied, *Gepriesen bist du, herrlicher Gott, für Bernhard, den seligen Priester.* Ludger Stühlmeyer, Hof 2012 (Marienkirkko).
Stanisław Szukalski

**Stanisław Szukalski** (1893–1987) oli puolalaissyntyinen, lapsineroksikin julistettu maalari ja kuvanveistäjä, joka tuotti valtavan määrän hyvin persoonallisia teoksia 75-vuotisen uransa aikana.

Szukalski muutti Chicagoon, Yhdysvaltoihin teini-ikäisenä ja palasi Puolaan 1934, kun hallitus julisti hänet ”Puolan suurimmaksi eläväksi taiteilijaksi” ja rakennutti oman museon hänen töilleen. Vuonna 1939 museo kuitenkin tuhoutui Saksan hyökättyä Varsovaan samoin kuin suuri määrä hänen töitään. Hän muutti Kaliforniaan, missä elätti itsensä piirtämällä karttoja. Vaikka Szukalskin töitä arvostettiin ja ihailtiin joka puolella, galleriat kieltäytyivät pitämästä näyttelyitä, koska hän oli ”liian hullu”, vihasi kriitikoita ja haukkui avoimesti muita taiteilijoita. Tämän vuoksi hän jäikin suurelle yleisölle varsin tuntemattomaksi.

Szukalski keksi pseudotiede Zermatismin. Hän esimerkiksi uskoi, että ihmiskunnan kulttuuri periytyi Pääsiäissaarelta ja Jetien ja ihmisten jälkeläiset (”Yetisyny”) kävivät jatkuvaa sotaa ihmiskuntaa vastaan. Zermatismi ei kerännyt koskaan mainittavaa kannatusta, mutta Szukalskin aiheeseen liittyvät veistokset ja maalaukset olivat kulttimaineessa esteettisen kauneutensa vuoksi.

Szukalskin töiden ihailijoihin kuuluvat muiden muassa Tool-yhtye ja Leonardo DiCaprio.

Szukalski kuoli 1987. Hänen tuhkansa levitettiin Pääsiäissaarelle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Stephen Poliakoff

**Stephen Poliakoff** (s. 1. joulukuuta 1952) on englantilainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja sekä elokuva- ja televisio-ohjaaja. Suurin osa Poliakoffin ohjauksista perustuu hänen omiin käsikirjoituksiinsa, joiden tarinat sijoittuvat useimmiten brittiläisen yläluokan pariin.

Poliakoffin varhaisista elokuvaohjauksista kohua herätti *[[Close My Eyes – rakasta minua]]* (1991), kolmiodraamaa ja insestiä käsittelevä tutkielma, jossa kolmion osapuolia näyttelevät Saskia Reeves sekä Clive Owen hänen veljenään ja Alan Rickman aviomiehenään. Vuosituhannen vaihteesta lähtien Poliakoff on ohjannut lähinnä televisiolle. Esimerkiksi minisarja *[[Sukupuu (televisiosarja)|Sukupuu]]* (2001) pohtii tekijälleen ominaisesti muistamisen ja sukusiteiden merkitystä. Siinä Matthew Macfadyenin tulkitsema nuorukainen osallistuu mittavaan sukukokoukseen. *[[Kadonnut prinssi]]* (2003) puolestaan on kuvaus Britannian kuninkaan Yrjö V:n kuopuksen prinssi Johnin (1905–1919) lyhyestä elämästä. 

Poliakoffin noin 25 teatterinäytelmästä *Breaking the Silence* on esitetty suomeksi nimellä *Rikottu hiljaisuus*. Se sai kantaesityksensä Suomen Kansallisteatterissa 1986. Teoksen suomensi Eeva-Liisa Manner ja ohjasi Terttu Savola. Jo vuonna 1981 Johanna Rajamaa ohjasi Radioteatterille Ari Koskisen kuunnelmasuomennoksen Poliakoffin näytelmästä *Strawberry Fields* (1977) nimellä *Mansikka-ahot*.

## Elokuva- ja televisio-ohjauksia

* 1987 – Kätketty kaupunki (*Hidden City*)
* 1991 – Close My Eyes – rakasta minua (*Close My Eyes*)
* 1999 – Valokuvien vangit (*Shooting the Past*, tv-sarja)
* 2001 – Sukupuu (*Perfect Strangers*, tv-sarja)
* 2003 – Kadonnut prinssi (*The Lost Prince*, tv-sarja)
* 2005 – Ystävät ja krokotiilit (*Friends & Crocodiles*, tv-elokuva)
* 2005 – Gideonin naiset (*Gideon’s Daughter*, tv-elokuva)
* 2007 – Arvoitusten talo (*Joe’s Palace*), tv-elokuva
* 2007 – Lumottu Mary (*Capturing Mary*), tv-elokuva
* 2009 – Vuoden 39 salaliitto (*Glorious 39*), tv-elokuva
* 2013 – Murtuva maailma (*Dancing on the Edge*), tv-sarja
* 2019 – Salaisuuksien kesä (*Summer of Rockets*), tv-sarja

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Stephen Poliakoff Profile. BBC.co.uk 
*
Reikänauha

**Reikänauha** on koneellisesti käsiteltävän tiedon tallentamiseen tarkoitettu paperinauha, johon on lävistetty reikiä samaan tapaan kuin reikäkortissa. Mahdollisia lävistyskohtia on rinnakkain yleensä viidestä kahdeksaan, ja yksi rinnakkaisten lävistyskohtien rivi muodostaa jonkin tietojenkäsittelyllisen perusyksikön, esimerkiksi tavun, merkin tai ohjauskoodin.

Reikänauhaa käytettiin 1700-luvulla posetiiveissa ja 1800-luvulta alkaen automaattisissa kudontakoneissa, lennätinlaitteissa ja kaukokirjoittimissa. Huomattavasti tavanomaista leveämpää nauhaa käytettiin myös mekaanisissa soittimissa, kuten automaattipianoissa ja orkestrioneissa. Tietokonekäytössä reikänauha oli melko yleinen tallennusväline vielä 1970-luvulla.

Nykyinen kynnen kokoinen 8 gigatavun muistikortti vastaa noin kolmen miljoonan kilometrin pituisen reikänauhan tallennuskapasiteettia.

Yhdysvalloissa sanotaan reikänauhan olevan käytössä vielä strategisten tietokoneiden varajärjestelmissä tai varmuuskopioissa, koska menetelmä on immuuni pelätylle EMPille eli ilmakehässä tehdyn ydinräjähdyksen aiheuttamalle sähkömagneettiselle pulssille.

## Katso myös

*Reikäkorttikone
*Massamuisti
Lexx

**Lexx** on science fiction -komediasarja, jota tuotettiin vuosina 1997–2002 kanadalais-saksalaisena yhteistyönä neljä tuotantokautta. Sarjan ensimmäinen tuotantokausi koostuu neljästä kaksituntisesta televisioelokuvasta.

Sarjan loivat Lex Gigeroff ja Paul Donovan.

## Päähenkilöt
* *Stanley H. Tweedle* - Lexxin kapteeni, entinen neljännen luokan turvamies
* *(Zev) Xev Bellringer* - rakkausorja, puoliksi Cluster-lisko
* *Kai* - kuollut salamurhaaja, viimeinen Brunnen-G -rodun edustaja
* *790* - robottipää, joka on palavasti rakastunut Xeviin, myöhemmin Kaihin
* *Lexx* - valtava hyönteisalus, joka räjäyttää ja syö planeettoja

## Aiheesta muualla
*
Helvi Juvonen

**Helvi Inkeri Juvonen** (5. marraskuuta 1919 Iisalmi – 1. lokakuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen runoilija. Hän oli sodanjälkeisen modernin lyriikan ensimmäisiä tekijöitä Suomessa. Juvosen runoissa oli uskonnollisia vaikutteita, joita on tulkittu kristillisyyden lisäksi myös panteistisiksi.

## Elämä
Juvosen vanhemmat olivat vaatekauppias Juho Petterinpoika Juvonen ja Impi Maria Liimatainen. Juvonen kirjoitti ensimmäiset runonsa jo kouluvuosinaan, ja hänen mielirunoilijansa oli Emily Dickinson. Juvonen kirjoitti ylioppilaaksi Iisalmen yhteislyseosta 1939 ja aloitti suomen kielen ja kirjallisuuden opinnot Helsingin yliopistossa.

Sotavuosina Juvosella oli vaikeuksia löytää vuokra-asuntoa Helsingistä, ja hän joutui palaamaan vuonna 1942 joksikin aikaa Iisalmeen. Seuraavana vuonna pahasta aliravitsemuksesta kärsinyt ja vain 43 kiloa painanut Juvonen oli jonkin aikaa Lapinlahden mielisairaalassa. Vuodesta 1949 lähtien hän asui Aila Meriluodon sisaren Sirkka Meriluodon kanssa kuolemaansa saakka. Juvosen esikoisrunoteos *Kääpiöpuu* ilmestyi vuonna 1949.

Vuonna 1951 Juvonen matkusti Mirjam Polkusen kanssa Italiaan, missä hän kävi Roomassa ja Firenzessä. Juvosen sairaudet haittasivat hänen työkykyään, mutta 1950-luvun puolivälissä hänen taloudellinen tilanteensa alkoi parantua, kun hän sai valtion kirjallisuuspalkinnon runokokoelmastaan *Kalliopohja*. Lisäksi hän sai apurahoja Suomen Akatemialta. Juvonen hankki lisätuloja myös käännöstöillä ja kirjoittamalla *[[Parnasso]]on* ja *[[Demokraatti (lehti)|Suomen Sosialidemokraattiin]]*. Häntä vaivasivat kuitenkin päänsärky, masennus sekä aliravitsemuksesta ja huonoista asuinoloista aiheutuneet sairaudet, mikä heijastui myös kirjallisen tuotantoon.

Juvonen kuoli 1959 pitkään jatkuneesta särkylääkkeiden käytöstä aiheutuneeseen munuaisten vajaatoimintaan noin kuukautta ennen 40-vuotissyntymäpäiväänsä. Viimeiset runonsa hän saneli Sirkka Meriluodolle sairaalassa.

## Teokset
* *Kääpiöpuu*, WSOY 1949
* *Kuningas Kultatakki*, WSOY 1950
* *Pohjajäätä*, WSOY 1952
* *Päivästä päivään*, WSOY 1954
* *Kalliopohja*, WSOY 1955
* *Valikoima runoja*, WSOY 1958
* *Sanantuoja*, WSOY 1959 (esipuhe Tuomas Anhava)
* *Kootut runot*, WSOY 1960
* *Helvi Juvosen runoja*. Valikoinut Maunu Niinistö. WSOY 1964
* *Pikku Karhun talviunet*. Toimitus ja jälkisanat Mirkka Rekola. Helsinki: WSOY 1974. 
* *Eläin ja kääpiöpuu*. Sikermä Helvi Juvosen runoja koonnut Mirjam Polkunen. Yleisradio 1989
* *Aukea ei koskaan metsään ovi: Kootut*. Toimittaneet Liisa Enwald ja Mirkka Rekola. WSOY 2009.  – Ntamo 2020  (Sisältää myös Helvi Juvosen runosuomennoksia, esseitä sekä artikkeleita Helvi Juvosesta.)

## Palkinnot
* Kalevi Jäntin palkinto 1950
* Valtion kirjallisuuspalkinto 1955
* Nuoren Voiman Liiton kultamerkki 1956
* Eino Leinon palkinto 1957
* Palkinto vuoden parhaasta *[[Parnasso]]ssa* julkaistusta esseestä 1958

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* Enwald, Liisa: *Pohjajään ilo: Helvi Juvosen runoudesta*. SKS 2006. 
* 

## Aiheesta muualla
* 
* Enwald, Liisa: Haaksirikkoiset ja kiven elämä. *Runouslehti Taite* 11.10.2004
Pyörrekivi

**Pyörrekivi** eli **jauhinkivi** on kivi, joka voimakkaan virtauksen vaikutuksesta jauhaa kallioon pyöreän kuopan eli hiidenkirnun. Pyörrekiviä on nimitetty myös jauhinkiviksi. Useat pyörrekivet ovat jauhamisen seurauksena pyöristyneet huomattavasti.

## Lähteet
Surveyor-ohjelma

**Surveyor**-luotaimet olivat Nasan 30. toukokuuta 1966– 7. tammikuuta 1968 lähettämiä kuulaskeutujia. Niistä viisi pääsi perille, yksi katosi ja yksi tuhoutui. Luotaimet lähettivät Kuusta lähikuvia Maahan ja kaivoivat kauhoillaan näytteitä Kuun pintakerroksesta.

## Surveyor-luotaimet

*Surveyor 1 onnistui.
*Surveyor 2 iskeytyi kuuhun.
*Surveyor 3 onnistui. Apollo 12 laskeutui luotaimen lähelle.
*Surveyor 4 yhteys menetettiin ennen laskeutumista.
*Surveyor 5 onnistui.
*Surveyor 6 onnistui.
*Surveyor 7 onnistui.
Carnacin menhirit

**Carnacin [[menhir]]it** ovat esihistoriallisina aikoina pystytettyjä suuria kiviä. Ne sijaitsevat Pohjois-Ranskassa Bretagnen eteläosassa melko lähellä merta. Tämän tyyppisiä suuria kiviä sanotaan megaliiteiksi. Kivirivistöjä on Carnacin ympäristössä neljässä paikassa: Le Ménecissä, Kermariossa, Kerlescanissa ja Le Petit Ménecissä, kaikki ne ovat luultavasti olleet liitettyjä kokonaisuudeksi. Monet kivistä ovat suunnattuja siten, että niillä on tähtitieteellistä merkitystä. Carnacin menhirit valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon heinäkuussa 2025.

Suurin megaliittiryhmä näistä kylistä on Le Ménecissä. Siellä on ellipsin muotoinen kivikehä, jossa on 70 kappaletta 1,2 metrin korkuisia kiviä ja kehän halkaisija on sata metriä. Kylän kivirivistöissä on enemmän kiviä. Koilliseen päin kaartavia 800 metrin pituisia pystykivirivejä on 11 ja niissä on yhteensä 1&nbsp;099 kappaletta loppua kohden mataloituvaa kiveä (korkeus 0,9–3,2 metriä).

Kermarion kivistä suurimmat ovat seitsemän metrin korkuisia ja nekin pienenevät kohti 1&nbsp;200 metrin mittaisen rivistön päätä. Kerlescanin lähellä on 13 yhdensuuntaista 540 kivestä koostuvaa riviä ja niiden lähellä melkein neliskulmainen kivikehä. Petit Ménecin rivi sisältää vain 100 kiveä ja se on joskus ehkä ollut yhdistettynä Kerlescanin kiviin.

Carnacin lähellä on myös hautana käytetty maakumpu. Se on rakennettu 4700 eaa. ja on Euroopan vanhin rakennus. Sen sisäänkäynti osoittaa talvipäivänseisauksen auringonnousun suuntaan. Seudulla on kuitenkin myös useampia hautakumpuja.

Seudun kansanperinteen mukaan kivirivit ovat alueen suojeluspyhimyksen Cornélyn kivettämiä roomalaisia sotilaita. Maanviljelijät tuovat edelleen karjansa pyhimyksen siunattavaksi kirkolle ja tämä perinne saattaa olla jatkoa muinaiselle karjakultille, josta on tehty myös arkeologisia löytöjä.

Kivirivit, maakummut ja yksittäiset megaliitit ovat ehkä pystytetty auringon, kuun ja tähtien liikkeiden kartoittamiseksi ja mittaamiseksi. Alueen pystykivikokonaisuus on mahdollisesti suunniteltu tähtitieteellisistä syistä, erityisesti kuun tarkkailua varten. Kivirivit muodostavat sitten keskenään tähtitieteelliset tähtäyslinjat. Kivirivejä on voitu käyttää suoran havainnoimisen sijaan apuna laskelmissa, koska ne muodostavat eräänlaisen ”megaliittimillimetripaperin” huolimatta siitä, että osa kivistä on välillä pystytetty uudestaan.

Carnacin pystykivet muodostavat miljöön Mika Waltarin pienoisromaanissa Fine van Brooklyn.

## Katso myös
* Megaliitti
* Menhir
* Locmariaquerin menhir

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Carnac official website
* Prehistory Museum of Carnac
* Carnac, Stones for the Living: A Megalithic Seismograph? (Roslyn Strong) 
* Online photo exhibition of the Carnac region's megaliths
Carrowmore

**Carrowmore** on kivikautinen löytöpaikka Irlannin pohjoisrannikolla Knocknarean niemimaalla Luoteis-Irlannissa Sligon kreivikunnassa. Se on Irlannin laajin, ja luultavasti myös vanhin megaliittinen löytöpaikka. Paikka on hautauspaikka. 

## Katso myös
* Megaliitit
* Britannian esihistoria

## Lähteet
Locmariaquerin menhir

**Locmariaquerin menhir** tai **"Suuri särkynyt menhir"** (*Grand Menhir Brisé*) on suuri megaliitti Morbihanin departementissa Bretagnessa Ranskassa. Aikoinaan tämä oli valtava, tappimainen pystykivi, jollaisia tehtiin esihistoriallisella ajalla. Menhirit olivat tyypillisiä esihistoriallisen ajan megaliittiajan muistomerkkejä, pystykiviä joiden uskotaan liittyneen tuon ajan rituaaleihin. Locmariaquerin menhir oli suuri lajiaan. Se painoi ehjänä ja pystyssä ollessaan erään tiedon mukaan 347 tonnia, maltillisemman arvion mukaan "vain" 220–250 tonnia, ja oli noin 21–22 metriä korkea ja karkeasti noin 4&nbsp;m paksu.

Menhir on luultavasti pystytetty välillä 4500–2000 eaa. On väitetty, että menhir kaatui ja särkyi maanjäristyksessä vuonna 1722. Toisen väittämän mukaan menhir kaatui ja hajosi salaman iskusta. Kolmas teoria esittää, että menhir olisi kaadettu ja hajotettu jo megaliittiaikana ja että sen palasia olisi aiottu käyttää muihin megaliittirakennelmiin.
Carnac

**Carnac** () on kunta läntisessä Ranskassa Morbihanin departementissa Bretagnen alueella. Se sijaitsee Quiberoninlahden rannalla, noin 43 kilometriä Lorientin kaupungista kaakkoon.

Carnac on suosittu merenrantakohde, jolla on viisi hiekkarantaa. Carnacin purjehdusklubilla tarjotaan mahdollisuutta erilaisille vesiurheiluharrastuksille.

Kunta on kuitenkin tunnetuin esihistoriallisista Carnacin menhireistä. Niitä löytyy kunnan alueelta noin 3 800 kappaletta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Newgrangen käytävähauta

**Newgrangen käytävähauta** on keinotekoiseen hautakumpuun tehty luolamainen megaliittihauta Irlannissa. Se sijaitsee 40 kilometriä Dublinista pohjoiseen ja Droghedasta (Droichead Áthasta) länteen. 

Haudasta on löydetty ihmisen luunsiruja ja määrittelemättömän ikäiset kolmen koiran luut. Talvipäivän seisauksena 19.–23.12. aurinko valaisee hautakammiota vain 17 minuuttia. Kammion teko olisi vaatinut 300 mieheltä ainakin 20 vuotta.

Lähistöillä on muita megaliitteja ja kumpuja, jotka muodostavat yhdessä ns. Boynen ryppään. Boynen ryppäässä ovat Newgrangen kumpu, Knowthin kumpu, Dowthin kumpu ja Townleyhall. Ryväs on Unescon maailmanperintökohde.

## Katso myös
*Tumulus
*Hautakumpu
*Pitkäkumpu
*Britannian esihistoria

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Information on Newgrange by Meath Tourism 
* Newgrange info website
* Newgrange information and photos 
* Irish passage tombs and other Neolithic monuments in excellent context
* 101 Facts About Newgrange
* Boyne Valley Portal Website - Information on Newgrange
* Deutsche Seite über Newgrange 
* Das Ganggrab von Newgrange
Lahdenpohja

**Lahdenpohja** () on kaupunki ja Lahdenpohjan piirin hallinnollinen keskus Suomen Neuvostoliitolle luovuttamalla alueella Karjalan tasavallassa Venäjällä. Se sijaitsee Laatokan Jaakkimansalmen pohjukkaan laskevan Aurajoen suussa 331 kilometriä Petroskoista länteen. Kaupungissa on 5&nbsp;855 asukasta (vuonna 2023).

## Maantiede
Lahdenpohjan kunnan pinta-ala on 262,5 neliökilometriä. Se rajoittuu Lahdenpohjan piirin Miinalan sekä Laatokan kautta Sortavalan ja Pitkärannan piirin Salmin kuntiin.
Pinta-alasta 84,0&nbsp;% on vesialuetta, 9,7&nbsp;% asuinaluetta ja  4,4&nbsp;% metsää. Seudulle suunniteltiin pitkään Laatokan saariston kansallispuistoa. Lahdenpohjan, Sortavalan ja Pitkärannan piireissa sijaitsevan kansallispuiston perustamisesta uutisoitiin tammikuussa 2018.

## Historia
Paikalla sijainnut Jaakkiman pitäjän Sieklahden kylä tunnetaan 1600-luvulta lähtien. Vuonna 1924 siitä tuli itsenäinen kauppala. Lahdenpohjan kuuluessa Suomeen siellä oli vilkas satama sekä puunjalostusteollisuutta, muun muassa Laatokan Puu Oy. 1930-luvun lopulla kauppalan asukasluku oli 1&nbsp;959 henkeä. Lukuvuonna 1937–1938 kauppalassa oli yksi koulupiiri.

Talvi- ja jatkosodan jälkeen alue luovutettiin Neuvostoliitolle. Lahdenpohjan pitäjä oli osa Laatokan Karjalaa. Vuonna 1945 Lahdenpohjasta tuli kaupunki ja Kurkijoen (vuodesta 1970 Lahdenpohjan) piirin keskus. 

## Liikenne, talous ja palvelut
Lahdenpohjan kautta kulkee Pietarin ja Sortavalan välinen maantie ja rautatie. Jaakkiman asemalta haarautuu sivurata Lahdenpohjan vaneritehtaalle.

Kaupungin tärkein tuotantolaitos on Bumeks-yhtiön omistama Lahdenpohjan vaneritehdas. Lisäksi on muita puunhankinta- ja puunjalostusyrityksiä. Elintarviketeollisuutta edustavat lihanjalostamo ja alkoholitehdas.

Julkisiin palveluihin kuuluvat keskikoulu, ammattikoulu, piirisairaala, lasten luomistyön keskus, lastenkoti ja kaksi kirjastoa.

## Nähtävyydet
Lahdenpohjan rakennusmuistomerkkejä ovat vuonna 1851 rakennettu Jaakkiman kirkko sekä joukko 1900-luvun alun julkisia ja asuinrakennuksia. Kirkon lähellä on suomalaisten sotilaiden hautausmaa. Kaupungissa on myös kaksi neuvostosotilaiden hautapaikkaa.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
*Kujala, Helena (toim.): *Männää Lopottii! Lahdenpohjan kauppalan kirja.* Suur-Jaakkimalaiset ry 2017. 

## Aiheesta muualla

* Lahdenpohjan kaupungin sivusto 
* Lahdenpohjan piirin sivusto  
* Lahdenpohja.org 
* Lahdenpohja nuori nopeasti kehittyvä kauppala, Helsingin Sanomat, 18.09.1938, nro 251, s. 37, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Valeholvi

**Valeholvi** on holvirakenne, joka on rakennettu ulontamalla (vanh. krakaamalla) päällekkäisiä vaakasuoria kivikerroksia muuriaukon yli kummaltakin puolelta siten, että aukko peittyy. Valeholvin poikkileikkaus on ylösalaisen V:n muotoinen.

Varsinaisesta holvista valeholvi eroaa sikäli, että sen lakosaumat eivät ole kohtisuorassa puristusta vastaan. Yksittäisen kiven ulkonevaa päätä kannattaa sen toisen pään päälle tuleva paino: rakenne on staattisesti epävakaampi eikä kestä yhtä suuria kuormia kuin varsinainen holvi. Mikäli valeholvi on muurattu riittävän hyvän laastin kera tai päällinen paino ja kitkavoima estävät kivien liikkeen, valeholvi voi kuitenkin toimia lähes oikean holvin tavoin.

Valeholvi on vanhin tunnettu holvityyppi, sitä tavataan jo mykeneläisen kulttuurin rakennuksissa.

## Lähteet
Kermajärvi

**Kermajärvi** on Suomen 53. suurin järvi ja se sijaitsee kokonaan Heinävedellä. Sen pinta-ala on 85,57 km² ja korkeus merenpinnasta 80,1 metriä. Se on muodoltaan luode–kaakko-suuntainen, mistä huomaa hyvin jääkauden mannerjäätikön poistumissuunnan. Järvi on lähestulkoon luonnontilainen ja se on suojelun alainen kuuluen Natura 2000 -ohjelmaan valtakunnallisesti merkittävänä maiseman- ja rantojensuojelualueena. Kermajärven luonto on jylhää, karua, kallioista, erämaista rantaa. Kermajärvi on hyvin kirkas- ja puhdasvetinen ja myös kalakannaltaan merkittävä. Sen rannat ja erityisesti itäpuoli on saaristoista, ja keskellä järveä on suurehko selkä, Kermanselkä. Järvellä on paljon rantaviivaa saaristoisuuden ja lahtisuuden johdosta. Rannoilla on suuriakin korkeuseroja ja korkeita mäkiä ja kallioita. Saaristo on karukasvillista ja sen kallioperä on syväkiveä ja migmatiittia.

Kermajärvi on Heinäveden reitin pääjärvi ja tärkeä osa sitä. Karviossa, pohjoisella Kermajärvellä, Varisvesi laskee Kermajärveen Karvionkoskena. Koski voidaan myös ohittaa Karvion kanavalla. Varisvedeltä pääsee salmien kautta Suvasvedelle, Kuopioon, tai Varistaipaleen ja Taivallahden kanavia pitkin Juojärvelle, jonka pinta on lähes 20 metriä Kermajärveä korkeammalla. Kermajärven toisessa päässä, Kerman kylällä, järvi laskee Kermakosken kautta Joutenveden ja Haukiveden suuntaan. Kermankoski voidaan ohittaa yksisulkuisella Kerman kanavalla. Savonlinnaan, johon reitti päättyy, pääsee 1903–1906 valmistuneita Vihovuonteen, Pilpan ja Kerman kanavia pitkin. Petrumajärvi laskee Kermajärveen.
Kermajärvi tunnetaan myös siellä vuonna 1959 tapahtuneesta Tulilahden kaksoismurhasta.

Heinäveden kirkonkylä on rakennettu Kermajärven rannalle. Kuopiolainen Roll-Laivat Oy liikennöi Heinäveden reittiä kesäisin laivallaan M/S Puijo. Se pysähtyy myös Heinäveden kirkonkylän satamassa, Kermanrannassa.

Nimensä Kermajärven arvellaan saaneen alueella muinoin liikkuneilta lappalaisilta, joiden kielessä sana *kerma* tarkoittaa nuorta peuranvasaa.

Järvestä löytyy myös saari nimeltä Kiermisaari. Kiermi on eräs nimitys verkonkuivatustelineelle.

## Katso myös
* Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ympäristöministeriö – Kermajärvi
* Luontoon.fi – Kermajärvi
Kermansavi

**Kermansavi** on Tulikivi Oyj:n omistama brändi, jonka alla valmistetaan kaakeliuuneja Heinävedellä. Tuotevalikoimaan kuului ennen myös mukeja, lautasia, vuokia, kannuja, kulhoja ja muita astioita ja keramiikkatuotteita. Tulikivi ilmoitti 2011 kesällä, että se lopettaa käyttökeramiikan valmistuksen kokonaan vuoden 2011 lopussa mutta jatkaa uunien valmistamista.

## Historia
Kermansavi Oy perustettiin vuonna 1976. Kermansaven varaavat tulisijat tulivat myyntiin laman alla 1990. Puolivälissä 1990-lukua uuneja myytiin paljon hiljaisten vuosien jälkeen. Kermansavi saneerasi 1999 Museoviraston suojeleman Helsingin Yrjönkadun uimahallin, jonne valmistettiin 100&nbsp;000 alkuperäisen kaltaista kaakelia. Tästä Kermansavi palkittiin Suomalaisen työn liiton Kultainen Avain -kunniakirjalla. Yritys sai Valtakunnallisen yrittäjäpalkinnon 2003 perusteina "järjestelmällinen työ sekä nopea nykyaikaistuminen teknologiassa, joka on Kermansaven rohkeuden, tulevaisuuteen uskomisen sekä innovatiivisuuden ansiota".

Kermansavella on Avainlippu-alkuperämerkin käyttöoikeus. Kermansaven kaakeliuunit ovat saaneet hyvästä laadusta ja kestävyydestä myös Keski-Savon laatupalkinnon.  

Juukalainen Tulikivi Oyj osti 2006 Kermansavi Oy:n osakekannan. Kermansaven 130 työntekijää Heinävedellä siirtyivät Tulikiven palvelukseen. Kermansaven brändi säilytettiin, mutta yhtiö sulautettiin osaksi Tulikiveä. Tulikivi perusteli ostollaan tuotevalikoiman kasvattamista. Tulikiven osuus Suomen tulisijamarkkinoista nousi kaupan ansiosta 30 prosenttiin. Tulikivi lupasi säilyttää toiminnan Heinävedellä.  

## Tuotemalleja
Kermansavi-tuotemalleja:
* Astiastot
** Neilikka
** Oliivi
** Aina (juhlamallisto, Kermansavi 30 vuotta 2006)
** Heinä
* Ruoanvalmistus
** Hotpot
** Sahrami
** Salvia
* Sisustustuotteet
** Iris
** Taulut

*Heinä-sarja* on ensimmäinen Kermansaven astiamallisto, ja se on Suomen ylivoimaisesti myydyin astiasarja: pelkästään nimimukeja on myyty 2,5 miljoonaa kappaletta. Sen valmistus päättyi vuoden 2007 lopussa. *Oliivi-sarja* tuli myyntiin 1998. Keväällä 2007 Kermansavi lanseerasi *Neilikka-malliston*, joka suunniteltiin yhteistyössä Lahden ammattikorkeakoulun Muotoiluinstituutin Taideteollisen muotoilun neljännen vuosikurssin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kermansavi-astiat. *Tulikivi* 17.12.2011 Arkistoitu
Juojärvi

**Juojärvi** on Heinävedellä, Liperissä, Outokummussa ja Tuusniemellä sijaitseva järvi. Sen pinta-ala on 219,54&nbsp;km² ja suurin syvyys 51 metriä. Järvessä on 833 saarta. Järvi on karikkoinen ja selilläkin voi tavata kivikkoja.

Juojärvi ja Juojärven reitti kuuluvat osana Vuoksen vesistön Kallaveden reittiin ja ovat Saimaan latvavesiä. Järven vedet laskevat pääasiassa Palokissa sijaitsevan vesivoimalan kautta,  mutta myös vähäisemmässä määrin Taivallahden kanavan ja Varistaipaleen kanavan kautta Varisveteen. Uuden Valamon luostari sijaitsee Juojärven rannalla Heinäveden Papinniemessä.

Juojärven asukkaat ovat todistettavasti käyttäneet antofylliittiä astioidensa vahvistamiseen jo 4&nbsp;500 vuotta sitten. Tämä asbestikeramiikan laji tunnetaan Pöljän keramiikkana.

## Vesistösuhteet
Järvi sijaitsee Vuoksen vesistössä (vesistöaluetunnus 04) Juojärven reitin valuma-alueen (04.7) Juojärven alueella (04.71), jonka Juojärven lähialueeseen (04.711) järvi kuuluu. Järven vedenpinnan korkeus on 101,2 metriä mpy (N2000).

## Katso myös
* Luettelo Suomen sadasta suurimmasta järvestä
* Asbesti

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Pajunen, Hannu: Järvisedimentit kuiva-aineen ja hiilen varastona, GTK, 2004
* Kokonainen saari karkasi omille teilleen Outokummun Juojärvellä. Karjalainen 23.7.2013
Yuen Biao

**Yuen Biao** (; s. 26. heinäkuuta 1957 Brittiläinen Hongkong) on hongkongilainen toimintaelokuvista tunnettu näyttelijä.

Viisivuotiaana Yuen meni samaan kiinalaiseen ooppera-akatemiaan kuin Jackie Chan ja Sammo Hung. Siellä Yuen oli heille kuin pikkuveli. Siellä Chan otti Yuenin suojaansa ja heistä tuli elinikäiset ystävät. Yuen oli akatemiassa 16-vuotiaaksi asti, minkä jälkeen hän muutti Yhdysvaltoihin, josta kuitenkin palasi kaksi vuotta myöhemmin, sillä kiinalaisella taistelulajien taitajalla ei ollut maassa paljon mahdollisuuksia.

Yuenin läpimurtoelokuva oli *[[Knockabout]]* (), jossa hän näyttelee Sammo Hungin kanssa. Yuen, Chan ja Hung muodostivat kolmena lohikäärmeenä tunnetun kung fu -näyttelijöiden trion, joka näytteli yhdessä kuudessa 1980-luvulla julkaistussa elokuvassa. Näistä viimeisin on *[[Ikuisesti lohikäärmeitä]]* (1988).

Myöhemmin Yuen muutti Kanadaan perheensä kanssa. Yuen on tehnyt 2000-luvulla tasaisin välein elokuvarooleja, mutta pitänyt matalampaa profiilia julkisuudessa.

## Aiheesta muualla

*

## Lähteet
Khefrenin pyramidi

**Khefrenin pyramidi** (**Khafren pyramidi**) on egyptiläisistä Gizan pyramideista toiseksi suurin. Sen rakennutti neljännen dynastian faarao Khafre.

## Mitat
Khefrenin pyramidi on alkuperäiseltä korkeudeltaan 143,5 metriä korkea ja nykyiseltä korkeudeltaan 136,5 metriä. Sen pohja on 215 metriä leveä. Pyramidin tilavuus on 2&nbsp;211&nbsp;096 kuutiometriä. Pyramidin kaltevuus on 53°10'. Khefrenin pyramidi on hiukan sen vieressä olevaa Kheopsin pyramidia matalampi, mutta koska se rakennettiin 10 metriä korkeammalla olevalle kalliolle, sen huippu nousee korkeammalle. Khefrenin pyramidi on myös hiukan Kheopsin pyramidia jyrkempi.

## Rakentaminen
Khefrenin pyramidi rakennettiin hiukan viettävälle kalliolle, joten sen alustan kaakkoiskulmaa jouduttiin nostamaan ja luoteiskulmaa madaltamaan. Suurin osa pyramidista päällystettiin Turan kalkkikivellä. Päällysteestä on jäljellä ylin neljännes, sillä kivirosvot ovat vieneet alemmat kivet.

## Käytävät ja kammio

Khefrenin pyramidin sisälle johtaa kaksi alaspäin viettävää käytävää. Ylemmän sisäänkäynti on pohjoissivulla 11,5 metriä pohjatason yläpuolella, ja alemman sisäänkäynti on pohjatasolla. Käytävät kohtaavat pyramidin sisällä, ja käytävä jatkuu vaakatasossa lähes pyramidin keskellä olevaan hautakammioon, joka on kooltaan 14 × 5 metriä ja korkeudeltaan 6,8 metriä. Hautakammiossa on sarkofagi, joka on tehty mustasta graniitista. Löydettäessä sen kansi oli kahtena kappaleena. Giovanni Battista Belzoni löysi kammion vuonna 1818, mutta havaitsi että se oli ryöstetty. Sarkofagista löytyi härän luita.

## Ympäristö
Khefrenin pyramidin itäpuolella on faaraon kuolintemppelin rauniot. Temppeli oli suurempi kuin aiemmin rakennettujen pyramidien kuolintemppelit. Temppelissä oli suuria faaraon patsaita, jotka siirrettiin pois ehkä 18. dynastian tai Ramses II:n aikana. Kuolintemppelistä lähtee itään päin noin 500 metrin pituinen käytävä, jonka päässä ovat laaksotemppeli ja sfinksitemppeli. Laaksotemppeli on melko hyvin säilynyt. Sfinksitemppelin edessä ja käytävän vieressä on Gizan sfinksi, joka katsoo poispäin pyramidista. Pyramidin eteläsivulla on pieni, jo lähes kokonaan kadonnut sivupyramidi nimeltä GII-a.

## Lähteet

* 

### Viitteet
Muovailuvaha

**Muovailuvaha** on rakenteeltaan savea muistuttavaa ainetta, jota on myyty lastenleluksi 1930-luvulta asti. Itse tehty muovailuvaha sisältää vehnäjauhoa, vettä, öljyä, suolaa, homeenestoainetta, alunaa ja väriaineita. Myös mehiläisvahasta tehdään muovailuvahaa. Se ei ole myrkyllistä, ei tahraa ja lähtee saippualla. Jotkin merkit pysyvät pehmeinä (tai pehmenevät kun niitä lämmitetään kädessä), toiset kovettuvat avoimessa tilassa noin vuorokaudessa. Tämä riippuu öljyn ja veden suhteesta ja siitä, mitä öljyä on käytetty. Monia muovailuvahoja voi käyttää useita kertoja.

Suomalaissa päiväkodeissa käytetään paljon myös taikataikinaa, joka sekoitetaan itse vehnäjauhoista, suolasta ja vedestä sekä tilkasta öljyä. Se kovettuu nopeammin ja murtuu herkemmin kuin kaupallinen muovailuvaha. Taikataikinaa ei yleensä voi käyttää uudestaan.

## Historia
Muovailuvaha keksittiin vahingossa Cleo ja Noah McVicker omistamassa Kutol-nimisen saippuafirmassa 1933. Sinä vuonna asiakas oli tilannut seinätapettien puhdistamiseen palveluja noen tahriessa seiniä, mikä oli hyvin yleistä, kun taloja lämmitettiin hiilillä. Noah valmisti jauhoista, vedestä ja suolasta massan, jota käytetään vielä nykyäänkin vanhojen ja herkkien tapettien puhdistamiseen. Myöhemmin tapetteja pystyi puhdistamaan vedellä ja saippualla, kysyntä väheni. 1954 eräs keksijäperheen jäsenistä huomasi ajanvietteen muovailuvahana, kunhan siihen lisää värejä ja hajuja.

## Katso myös
*Plastoliini
*Vaha-animaatio

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mykerinoksen pyramidi

**Mykerinoksen pyramidi** eli **Menkauren pyramidi** on egyptiläinen pyramidi Gizassa. Sen rakennutti faarao Menkaure 4. dynastian aikana.

Pyramidin korkeus oli alun perin 65 metriä, kanta 102&nbsp;×&nbsp;105 metriä, tilavuus 236&nbsp;183&nbsp;m³ ja kaltevuus 51°20′25″. Se on pienin Gizan kolmesta suuresta pyramidista, painoltaan vain 1/10 Kheopsin pyramidista. Pyramidin pienuus saattaa johtua siitä, että alueella ei enää ollut tilaa, tai siitä, että temppelistä oli siihen aikaan jo tullut merkittävämpi kuin pyramidista.

Pyramidi on rakennettu kalkkikivestä ja graniitista. Pyramidin eteläpuolella on kolme pientä kuningattarien pyramidia, GIII-a, GIII-b ja GIII-c. Näistä GIII-a on varsinainen pyramidi ja kaksi muuta porraspyramideja. Pyramidin itäpuolella oli kuolintemppeli ja pyramidista 608 metriä itään oli laaksotemppeli.

Pyramidin sisäänkäynti on pohjoisella sivulla neljä metriä pohjatasosta. Sisäänkäynnistä lähtee 31 metriä pitkä käytävä alaspäin 26 asteen kulmassa. Se vie kammioon, josta se jatkaa vaakatasossa eteiskammioon. Sen alapuolella on faaraon hautakammio ja toinen kammio. Hautakammion seinät ovat graniittia. Hautakammiossa oli sarkofagi, joka katosi sittemmin merellä. Sarkofagissa oli puinen arkku, joka on kuitenkin ajoitettu Menkaurea myöhemmälle ajalle. Eteiskammiosta lähtee toinen käytävä ylöspäin pyramidin sisäosiin.

Pyramidin sivulla näkyvän suuren aukon teki sulttaani Othman vuonna 1196.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Steve Biko

**Stephen Bantu ”Steve” Biko** (18. joulukuuta 1946 King William’s Town – 12. syyskuuta 1977 Pretoria) oli eteläafrikkalainen apartheidin vastustaja ja Musta tietoisuus -liikkeen  perustaja.

Vuonna 1969 mustat yliopisto-opiskelijat, pettyneenä mustien yhä huononevaan asemaan yhteiskunnassa, erosivat monirotuisesta NUSAS-opiskelijajärjestöstä (*National Union of South African Students*) ja perustivat mustien ja värillisten opiskelijoiden järjestön SASO:n eli *South African Student's Organizationin* (Etelä-Afrikan opiskelijajärjestö), jonka jäseniksi pääsivät vain mustat, intialaiset ja värilliset. Steve Bikon, joka oli yksi SASO:n perustajista, mukaan mustien tuli tehdä itsestään voimakas ryhmä, joka ottaa oman paikkansa avoimessa yhteiskunnassa ja etteivät mustat voineet tukeutua edes hyvää tarkoittavien valkoisten apuun taistelussaan apartheidia vastaan. Biko korosti myös, että mustien tuli myös muuttaa ajatteluaan ja päästä eroon heitä vaivanneesta alemmuuskompleksista ja aloittaa ”*voimakas ruohonjuuritasolta lähtevä mustan tietoisuuden kehittäminen siten, että mustat oppivat esittämään oikeutetut vaatimuksensa.*” Biko tuomitsi PAC:n ja ANC:n aloittaman väkivaltaisen vastarinnan ja katsoi, että kamppailussa tuli käyttää ainoastaan väkivallattomia keinoja.

Biko sai pannamääräyksen vuonna 1973 ja pidätettiin vuonna 1974 syytettynä terrorismiin yllytyksestä. Biko käytti kuitenkin vuoteen 1976 asti jatkunutta oikeudenkäyntiään, kuten Nelson Mandela oli tehnyt kymmenen vuotta aikaisemmin, poliittisten näkemystensä esittämiseen ja levittämiseen.

Biko tuotiin 11. syyskuuta 1977 yöllä Port Elizabethin vankilasta Pretorian vankilaan. Hän kuoli seuraavana päivänä. Steve Bikon kuoltua pretorialaisessa vankilassa hallitus joutui kansallisen ja kansainvälisen painostuksen alaisena suorittamaan sisäisen tutkinnan tapauksesta. Virallisen tutkimuksen loppuraportissa todetaan Bikon hyökänneen tuolilla poliisien kimppuun ja saaneen vammat kaaduttuaan poliisien yrittäessä hillitä häntä. Totuuskomission kuulusteluissa 20 vuotta myöhemmin Bikon kuulustelua johtanut poliisi, majuri Harold Snyman, kertoi kuitenkin esimiehensä, eversti Piet Goosenin, vaatineen kuolemaan johtaneiden todellisten tapahtumien salaamista, koska ne olisivat saattaneet hallituksen huonoon valoon. Todellisuudessa Biko oli kuollut poliisien pahoinpideltyä hänet raa’asti kuulustelujen yhteydessä.

Peter Gabriel on tehnyt Bikosta laulun ja Richard Attenborough elokuvan *[[Huuto vapaudelle]]*.

## Lähteet