open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Vuoden museo -palkinto

**Vuoden museo -palkinto** on Suomen museoliiton ja Kansainvälisen museoneuvoston ICOM:n Suomen-komitean myöntämä museoalan tunnustuspalkinto. Se voidaan antaa museolle, joka ”on omalla toiminta-alueellaan edistänyt merkittävällä tavalla museoalan yhteiskunnallista näkyvyyttä ja vaikuttavuutta”.

Palkinnon saajan valitsee ICOM:n Suomen-komitean ja Suomen museoliiton nimittämä lautakunta, johon kuuluu seitsemän jäsentä. Vuoden museo -palkintona toimii kuvanveistäjä Pekka Kauhasen suunnittelema *Esko*-veistos (2012). Se on kiertopalkinto, joka siirtyy voittajalta seuraavalle. Lisäksi voittajille annetaan kunniakirja.

Vuoden museo julkistetaan ja palkitaan toukokuussa Suomen museoliiton järjestämien museopäivien yhteydessä. Vuoden museo valittiin ensimmäisen kerran keväällä 2014. Koronavirustilanteen vuoksi palkintoa ei jaettu vuonna 2020.

## Vuoden museo -palkitut ja finalistit

## Palkintolautakunnan jäsenet

### Puheenjohtajat
* Anne Sjöström, Naantalin museon museonjohtaja (2014–2016)
* Maija Ekosaari, ICOM:n edustaja (2017–2019)
* Anne Laiti, ICOM:n edustaja (2021–2022)
* Marjo Meriluoto, ICOM:n edustaja, Vapriikin näyttelypäällikkö (2023–) 

### Muut jäsenet
* Merja Heiskanen, Kuopion kulttuurihistoriallisen museon museonjohtaja (2014–2016)
* Kimmo Levä, Suomen museoliiton pääsihteeri (2014–2016)
* Liisa Lindgren, Helsingin yliopiston dosentti (2014–2016)
* Päivi Salonen, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2014–2016)
* Kaisa Viljanen, *[[Helsingin Sanomat|Helsingin Sanomien]]* toimittaja (2014–2016)
* Ditte Winqvist, Kuntaliiton erityisasiantuntija (2014–2016)
* Selma Green, Vaasan kaupungin museotoimenjohtaja (2017)
* Pirjo Hamari, Museoviraston kehittämisjohtaja (2017, 2019)
*Teemu Keskisarja, historioitsija, Helsingin yliopiston dosentti (2017)
* Tuuli Rajavuori, Suomen museoliiton viestintäpäällikkö (2017, 2021)
* Johanna Selkee, Kuntaliiton erityisasiantuntija (2017–2019)
* Pauli Sivonen, Serlachius-museoiden johtaja (2017–2019)
* Nelli Korpi, Suomen museoliiton viestintäpäällikkö (2018–2019)
* Risto Kupari, Rauman kaupungin kulttuurijohtaja (2018–2019)
* Teemu Laaksonen, Ylen toimittaja (2018–2019)
* Samu Forsblom, Oulun kaupungin kulttuurijohtaja (2021–2022)
* Toivo Haimi, Ylen toimittaja (2021–2022)
* Elina Makkonen, ICOM:n edustaja (2021–2022)
* Mirva Mattila, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2021–2022)
* Tuulia Tuomi, Lahden museoiden johtaja (2021–2022)
* Sami Louekari, museonjohtaja (2022)
* Minna Sartes, Turun kaupungin järjestämisjohtaja (2023–)
* Eeva Teräsvirta, opetus- ja kulttuuriministeriön kulttuuriasiainneuvos (2023–)
* Pasi Huttunen, ''Outokummun Seudun'' toimittaja (2023–)
* Elina Bonelius, Vaasan kaupungin museoiden museotoimenjohtaja (2023–)
* Erik Tirkkonen, Kansallismuseon näyttelyamanuenssi (2023–) 
* Maritta Jokiniemi, Poliisimuseon tutkija (2023)

## Katso myös
* Vuoden museojulkaisu -palkinto
* Ruotsin Vuoden museo -palkinto
* Vuoden eurooppalainen museo -palkinto

## Lähteet
Dix–Hill Cartel

**Dix–Hill Cartel** oli Pohjois- ja Etelävaltioiden Yhdysvaltain sisällissodan aikaan luoma järjestelmä, jossa sovittiin sotavankien vaihtamisesta. Sopimus järjestelmän luomisesta allekirjoitettiin kuuden kuukauden mittaisten neuvottelujen jälkeen 22. heinäkuuta 1862. Sopimuksen nimi viittaa Unionin kenraalimajuri John Dixiin ja Konfederaation kenraalimajuri Daniel Harvey Hilliin, jotka olivat mukana sopimusneuvotteluissa.

Dix-Hillin sopimuksen mukaan osapuolet vaihtaisivat samanarvoisia sotavankeja yksi yhteen -periaatteella. Lisäksi sopimuksessa määriteltiin suhdeluvut, joiden perusteella osapuolet voisivat vaihtaa eriarvoisia vankeja keskenään. Esimerkiksi yksi luutnantti vastasi vankienvaihossa neljää miehistöön kuuluvaa, majuri taas kahdeksaa.

Dix-Hillin sopimuksen mukainen vankienvaihto päättyi heinäkuussa 1863, kun Pohjoisvaltiot irtisanoutuivat siitä. Irtisanoutumisen syynä oli se, että Etelävaltiot eivät enää suostuneet kohtelemaan tummaihoisia sotavankeja samanarvoisina kuin valkoihoisia. Dix-Hillin sopimuksen päättymisestä huolimatta osapuolet tekivät tämän jälkeenkin vielä joitakin vankienvaihtoja.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Folck’s Millin taistelu

**Folck's Millin taistelu** (; tunnetaan myös nimellä **Cumberlandin taistelu**) oli 1. elokuuta 1864 Alleganyn piirikunnassa Marylandissa käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Taistelussa olivat vastakkain Unionin prikaatikenraali Benjamin F. Kelly ja Konfederaation prikaatikenraali John McCausland. Taistelu päättyi ratkaisemattomana.

## Tapahtumien kulku
John McCauslandin ja Bradley T. Johnsonin ratsuväkiprikaatit polttivat 30. heinäkuuta Chambersburgin kaupungin Pennsylvaniassa, minkä jälkeen joukot siirtyivät kohti Cumberlandia. Cumberlandissa heidän oli määrä häiritä Unionin rautatieliikennettä.

1. elokuuta Konfederaation ratsuväkijoukot saapuivat Cumberlandin lähellä sijaitsevaan Folck’s Milliin, jossa heitä odotti prikaatikenraali Kellyn järjestämä väijytys. Väijytystä seurasi useiden tuntien mittainen yhteenotto, joka päättyi lopulta Konfederaation joukkojen vetäytymiseen.

Osapuolet menettivät taistelussa yhteensä 38 miestä.

## Lähteet
Mars 2020

**Mars 2020** on Nasan Mars-tutkimushanke. Sen pääosa Mars-kulkija Perseverance laskeutui Marsiin vuonna 2021. Kulkijan mukana on myös pieni *[[Ingenuity]]*-helikopteri.

Perseverance pohjautuu suurelti aiempaan Curiosity-kulkijaan ja käytti samankaltaista lento- ja laskeutumisjärjestelmää. Tutkimuslaitteet ovat suurelta osin uusia. 

Hanke julkistettiin vuonna 2012. Marraskuussa 2018 Nasa julkaisi aiotun laskeutumispaikan. Jezero-kraaterissa oleva oletettu delta-alue sijaitsee Isidis Planitia -alueen länsirajalla. Luotain laukaistiin Maasta 30. heinäkuuta 2020. Perseverance laskeutui onnistuneesti Marsiin 18. helmikuuta 2021.

## Tutkimuslaitteet
Tutkimuslaitteisiin kuuluu:
*Planetary Instrument for X-Ray Lithochemistry (PIXL)
*Radar Imager for Mars' subsurface experiment (RIMFAX)
*Mars Environmental Dynamics Analyzer (MEDA)
*Mars Oxygen ISRU Experiment (MOXIE)
*SuperCam
*Mastcam-Z
*Scanning Habitable Environments with Raman and Luminescence for Organics and Chemicals (SHERLOC)
**[[Ingenuity]]*-helikopteri (Aiemmin Mars Helicopter Scout eli MHS) 

### MOXIE
Mars Oxygen ISRU Experiment eli MOXIE on koelaite, jolla Marsin kaasukehästä valmistetaan molekylääristä happea O2:ta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Mars 2020 website
Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri

**Varsinais-Suomen suojeluskuntapiiri** oli vuosina 1918–1939 toiminut suojeluskuntapiiri. Se aloitti Turun suojeluskuntapiirinä, mutta 1925 nimi muutettiin maakunnalliseksi. Varsinais-Suomen ensimmäinen suojeluskunta oli alun perin Porin suojeluskuntapiiriin kuulunut Loimaan suojeluskunta, joka aloitti toimintansa huhtikuussa 1917. Sen perustamisen aloitteentekijänä oli maanviljelijä Kalle Piki.

Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin päällikköinä toimivat jääkärimajuri Hugo Turunen 1925‒1927, jääkärieverstiluutnantti Aarne Peltonen 1927‒1932 ja everstiluutnantti Kaarlo Vaala 1933‒1939.

## Piiripäälliköt
Seuraavat sotilaat toimivat Varsinais-Suomen suojeluskuntapiirin päälliköinä:
* Jääkärimajuri Hugo Turunen (1924–1927)
* Jääkärieverstiluutnantti Aarne Peltonen (1927-1932)
* Everstiluutnantti Kaarlo Vaala (1933–1939)

## Lähteet
Marjaana Toiviainen

**Marjaana Toiviainen** (s. 21. helmikuuta 1985 Savonlinna) on Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pappi ja yhteiskunta-aktivisti. Toiviainen on tullut tunnetuksi erityisesti pyrkimyksestään estää turvapaikanhakijoiden pakkopalautuksia. *[[Kotimaa (sanomalehti)|Kotimaa]]* nimesi Toiviaisen 100 merkittävimmän itsenäisyyden ajan kirkollisen vaikuttajan joukkoon Suomessa vuonna 2017.

## Ura
Toiviainen työskentelee seurakuntapastorina ja vastaa kotoutumisen tuesta Oulunkylän seurakunnassa Helsingissä. Aiemmin hän on ollut Kallion seurakunnan pastori. Hän sai pappisvihkimyksensä marraskuussa 2012.

Toiviainen on tullut tunnetuksi työstään ihmisoikeuksien puolesta ja maahanmuuttajien auttamiseksi. Vuoden 2015 Euroopan pakolaiskriisin aikaan Toiviainen perusti Refugees Welcome -Facebook-ryhmän organisoimaan turvapaikanhakijoiden majoitusta ja majoitti heitä myös omassa kodissaan. Toiviainen on myös aiemmin majoittanut kotonaan erilaisia majapaikkaa tarvitsevia ihmisiä: kodittomia, paperittomia siirtolaisia, Itä-Euroopan romaneja, opiskelijoita ja turisteja.

Toiviainen osallistui vuoden 2017 huhtikuussa mielenosoituksiin, joissa vastustettiin turvapaikanhakijoiden pakkopalautuslentoja. Kotimaa24-verkkolehden mukaan Toiviaisen ja muiden kirkon työntekijöiden mielenosoitustoiminnan seurauksena noin tuhat suomalaista erosi kirkosta Eroakirkosta.fi-sivuston kautta.

Toiviaisen toiminnasta tehtiin 40 valitusta Helsingin hiippakunnan tuomiokapituliin. Tuomiokapituli löysi moitittavaa osassa Toiviaisen toimintatavoista mutta ei päätynyt jatkotoimenpiteisiin asiassa. Heinäkuussa 2017 Toiviainen kieltäytyi noudattamasta poliisin poistumiskäskyä mielenosoituksessa Helsinki-Vantaan lentokentällä. Vantaan käräjäoikeus tuomitsi hänet niskoittelusta kymmeneen päiväsakkoon.

## Henkilökohtainen elämä
Toiviainen vietti lapsuutensa ja nuoruutensa Savonlinnassa. Hänen sukunsa on luterilaisia Karjalan evakkoja Uukuniemeltä Venäjän rajan molemmalta puolelta. Toiviainen on käynyt Savonlinnan taidelukion musiikkilinjan. Hän valmistui Helsingin yliopistosta ensin valtiotieteen (pääaineena viestintä) ja sitten teologian maisteriksi.  Ennen papin uraansa hän on ollut kesätoimittajana *[[Itä-Savo (sanomalehti)|Itä-Savo]]*-lehdessä ja Kanadan Thunder Bayn suomalaisyhteisön omassa sanomalehdessä. Toiviainen on asunut myös muun muassa Tansaniassa ja puhuu sujuvasti swahilia. Huhtikuussa 2017 Toiviainen harkitsi muuttavansa takaisin Tansaniaan mutta päätyi jäämään Suomeen. Nykyään Toiviainen asuu Helsingin Kalliossa.

Suomen Mielenterveysseura palkitsi Toiviaisen valtakunnallisella mielenterveyspalkinnolla vuonna 2015. Samana vuonna hän sai myös Naistoimittajat ry:n Vuoden kellokas -palkinnon.

Kesäkuussa 2019 Helsingin käräjäoikeus tuomitsi 28 ihmistä Marjaana Toiviaiseen kohdistuneesta epäasiallisesta ja halventavasta kirjoittelusta. Tuomioita tuli kunnianloukkauksista ja yhdestä laittomasta uhkauksesta. Oikeus langetti tuomitut maksamaan korvauksia noin 30 000 euroa.

## Lähteet
Douglas D-558-2 Skyrocket

**Douglas Skyrocket** (*Douglas D-558-2 Skyrocket*, *D-558-II*) on Douglas Aircraft Companyn valmistama supersooninen tutkimuskone. Koneita valmistettiin kolme kappaletta, jotka kaikki on museoitu. Koneen ensilento oli 4. helmikuuta 1948. Sen voimanlähteenä oli sekä XLR-8 RM-5 rakettimoottori, jonka teho oli 27.0 kN että Westinghouse J-34 WE-40 suihkumoottori, teholtaan 13.0 kN.

Skyrocket rikkoi ensimmäisenä kahden machin rajan. Yhdysvaltain laivaston alaisuudessa lennetty ennätys tehtiin 20. marraskuuta 1953, pilottina A. Scott Crossfield. Huippunopeudeksi tuli Mach 2.005 eli 2&nbsp;135 km/h 18&nbsp;000 metrin korkeudessa. Aiemmin William "Bill" Bridgeman lensi koneella 23&nbsp;848 m korkeudessa 1&nbsp;992 km/h nopeudella.

Kone saavutti myös korkeusennätyksen 25,3 kilometriä (83,235 jalkaa). Lennot lennettiin B-29 ja B-50 kantoaluksista laukaistuna, minkä vuoksi ne eivät täyttäneet kansainvälisen ilmailuliiton (FAI) ennätysvaatimuksia.

Skyrocketia edelsi Douglas D-558-1 Skystreak.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mikkelin seutukirjasto

**Mikkelin seutukirjasto** (entiseltä nimeltään **Mikkelin kaupunginkirjasto**) on Mikkelin pääkirjaston, sivukirjastojen ja lähikuntien kunnankirjastojen yhteinen seudullinen kirjasto. Sen keskustoimipaikkana toimii Mikkelin pääkirjasto, joka sijaitsee Mikkelin torin laidalla, Mikkelin kaupungintalon vieressä. Mikkelin pääkirjastolla on myös Etelä-Savon maakuntakirjaston tehtävä. 

Kaupunginkirjasto päätettiin nimetä seutukirjastoksi marraskuussa 2017.
 
Heinäkuussa 2020 Mikkelin seutukirjaston piirissä olevia kirjastoja ovat:
* Hirvensalmi: Hirvensalmen kirjasto
* Mikkeli: Anttolan kirjasto 
* Mikkeli: Haukivuoren kirjasto
* Mikkeli: Mikkelin pääkirjasto
* Mikkeli: Otavan kirjasto
* Mikkeli: Ristiinan kirjasto
* Mikkeli: Suomenniemen kirjasto
* Puumala: Puumalan kirjasto

Mikkelin seutukirjasto muodostaa jäsenkirjastoineen osan Etelä-Savon kirjastoverkostosta eli Lumme-kirjastojen kirjastokimpasta. 

Kirjastoautoihin kuuluu muun muassa Mikkelin kirja-auto Mirja, joka perustettiin osaltaan korvaamaan kolmen toimipisteen (Kalevankangas, Lähemäki, Rantakylä) sulkemisen vaikutuksia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Mikkelin seutukirjaston kotisivut
* Mikkelin seutukirjasto - Aukioloajat ja yhteystiedot (mikkeli.fi)
R.Smg. Argonauta

**R.Smg. Argonauta** oli Italian kuninkaallisen laivaston vuonna 1931 vesillelaskettu Argonauta-luokan sukellusvene, joka palveli toisessa maailmansodassa.

## Valmistus
Alus tilattiin CRDA:n Monfalconen telakalta, missä köli laskettiin 9. marraskuuta 1929. Alus laskettiin vesille 19. tammikuuta 1931 ja luovutettiin laivastolle 14. tammikuuta 1932.

## Palvelus
Italian liittyessä 10. kesäkuuta 1940 toiseen maailmansotaan alus oli partioimassa Välimerellä Kreetan ja Egyptin välisellä merialueella päällikkönään Vittorino Calvicchia Scalamonti. Alus viipyi alueella 21. kesäkuuta saakka, jolloin aluksella havaittiin voimakkaita sukellusveneiden torjuntaan viittaavia ääniä.

Alus joutui syvyyspommihyökkäyksen kohteeksi, mutta onnistui pakenemaan vaurioituneena. Muun muassa aluksen periskooppi vaurioitui, mikä esti tähystyksen lähellä pintaa. Alus joutui keskeyttämään partioinnin ja se siirtyi Tobrukiin, jonne se saapui seuraavana päivänä. Tobrukissa aluksen vauriot korjattiin lukuun ottamatta periskooppia, minkä korjaamiseksi aluksen tuli siirtyä Tarantoon.

Alus lähti 27. kesäkuuta kello 21.45 Tobrukista matkaten pitkin Libyan rannikkoa Cape Ras el Hilaliin, mistä se jatkoi matkaansa Cape Colonneen lähelle Crotonea. Aluksen lähdön jälkeen siihen menetettiin yhteys.

Sodan jälkeisissä tutkimuksissa on päädytty aluksen uponneen 29. kesäkuuta osuttuaan alueella 27.-30. kesäkuuta partioineiden Britannian kuninkaallisen laivaston hävittäjien *HMS Dainty*, *HMS Defender*, *HMS Decoy*, *HMS Voyager* ja *HMS Ilex* maaliksi. Hävittäjät suojasivat saattuetta operaatiossa MA3. Toisena mahdollisuutena pidetään Sunderland-lentoveneen hyökkäystä.

## Lähteet
*

### Viitteet
Yhdysvaltain demokraattiset sosialistit

**Yhdysvaltain demokraattiset sosialistit** (engl. **Democratic Socialists of America**, **DSA**) on yhdysvaltalainen demokraattista sosialismia kannattava järjestö, joka perustettiin vuonna 1982. DSA on suurin sosialistinen järjestö Yhdysvalloissa. Organisaation nuorisojärjestö on nimeltään *Young Democratic Socialists.*

## Historia

DSA perustettiin vuonna 1982, kun Democratic Socialist Organizing Committee (DSOC) ja New American Movement (NAM) yhdistyivät. Puolueen yhteispuheenjohtajiksi valittiin Michael Harrington ja kirjailija Barbara Ehrenreich.

Presidentinvaalien 2016 jälkeen järjestö on kasvanut nopeasti. Vuoden 2017 lopussa organisaatiolla oli 32&nbsp;000 maksavaa jäsentä, jossa oli kasvua 6&nbsp;700 jäsentä edellisvuodesta. Kasvua on selitetty vastareaktiona Donald Trumpin presidentinvaalivoitolle. Heinäkuussa 2018 organisaatiolla oli 45&nbsp;000 ja joulukuussa 2018 jo 55&nbsp;000 jäsentä. Elokuussa 2020 järjestöllä oli 70 000 jäsentä.

Eräs järjestön jäsen on Alexandria Ocasio-Cortez, joka valittiin New Yorkin 14. kongressivaalipiiristä Yhdysvaltain liittovaltion parlamentin alahuoneen kansanedustajaksi marraskuussa 2018. Järjestö on myös osoittanut tukeaan vaaleissa senaattori Bernie Sandersille, joka tuli toiseksi vuosien 2016 ja 2020 Yhdysvaltain presidentinvaalien demokraattipuolueen esivaaleissa.

## Ideologia
Järjestön toimijoiden joukossa esiintyy laaja kirjo erilaisia poliittisia ideologioita demokraattisen sosialismin lisäksi,  sosiaalidemokratiasta anarkososialismiin ja kommunismiin.

Vuoteen 2017 asti järjestö oli jäsenenä sosiaalidemokraattisten puolueiden sosialistisessa internationaalissa, mutta päätti jättää organisaation vastalauseena sen uusliberalistisen talouspolitiikan hyväksyvän linjan vuoksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Onshape

**Onshape** on pilvipalveluna toimiva 3D-CAD-ohjelmisto. Onshape toimii internetin yli ja käyttöliittymänä voi olla nettiselain tai sovellus (iOS, Android). Onshape keskittyy lähinnä mekaniikkasuunnitteluun ja sisältää osamallinnus-, kokoonpano- ja piirustustyökalut. Ohjelmistolla voi tehdä myös ohutlevykappaleita. Ohjelmiston päivitykset julkaistaan suoraan selainkäyttöliittymään, eivätkä vaadi mitään ylläpitotoimenpiteitä käyttäjältä.

Onshape tallentaa reaaliaikaisesti käyttäjän tekemät muutokset ja mihin tahansa versioon voi koska tahansa palata. Ohjelmistoon tehdyt dokumentit tallentuvat palvelimen tietokantaan, eikä perinteistä tiedosto tässä mielessä ole. Tietokantaan lisätty dokumentti voi olla käytännössä mitä tahansa, esimerkiksi ostokomponenttiin liittyvä pdf-datakortti. 

## Yrityksen historia
Onshape on perustettu 2012 ja päätoimisto sijaitsee Cambridgessä (USA). Yrityksen ydinryhmässä on useita SOLIDWORKS-yrityksen perustaneita henkilöitä, kuten kaksi entistä toimitusjohtajaa, Jon Hirschtick ja John McEleney.

Ohjelmiston ensimmäinen julkinen beta julkaistiin 2015 maaliskuussa. Samassa yhteydessä julkaistiin iPhone-sovellus. Android-sovellus julkaistiin saman vuoden elokuussa. Varsinainen kaupallinen versio julkaistiin vuoden 2015 lopussa.

## Aiheesta muualla
* Onshape kotisivu
Osvetnik

**Osvetnik** oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston Osvetnik-luokan sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta Nantesista Ranskasta. Alus laskettiin vesille 14. tammikuuta 1929 ja otettiin palvelukseen vielä samana vuonna.

## Palvelus
Alus saapui Kotorinlahdelle sisaraluksensa *[[Smeli]]n* kanssa 9. joulukuuta 1929. Vuonna 1932 Britannian laivastoasemamies raportoi muutamasta sotaharjoituksesta. Syyskuussa 1933 alus yhdessä brittiläisvalmisteisen *Nebojšan* kanssa partioivat Välimeren eteläosissa. Elokuussa 1935  alus vieraili Maltalla brittiläisvalmisteisen *Hrabrin* kanssa. Elokuussa 1936 alus vieraili *Nebojšan* kanssa Korfulla.

Saksan hyökätessä 16. huhtikuussa 1941 Jugoslaviaan alus  oli Kotorinlahdella yhdessä kolmen muun sukellusveneen kanssa. Alus ja *Hrabri* saivat 10. huhtikuuta käskyn hyökätä Italian hallussa olevan Zaran liikenteeseen, mutta operaatiota ei toteutettu. Italian XVII armeijakunnan joukot valtasivat 17. huhtikuuta Kotorin alueen ja samalla tukikohdassa olleet alukset.

### R.Smg. Francesco Rismondo
Hyväkuntoinen alus otettiin sotasaaliiksi ja nimettiin *N1:ksi*. Alus siirrettiin Pulaan huollettavaksi ja modernisoitavaksi, jolloin muun muassa osa aluksen aseistuksesta vaihdettiin ja komentotornia muokattiin. Muutosten jälkeen aluksen uppouma oli pinnalla 676 ja sukelluksissa 835 tonnia.

Alus otettiin Regia Marinan palvelukseen Bajamonti-luokan aluksena nimellä *R.Smg. Francesco Rismondo*. Aluksen vakaus sukelluksissa ja 35 sekunnin sukellusnopeus periskooppisyvyyteen olivat hyviä ominaisuuksia, mutt ikä ja matala sukellussyvyys (60 m) tekivät siitä ainoastaan koulutuskäyttöön ja erilaisiin testeihin soveltuvan aluksen.

Pian Italian antauduttua syyskuussa 1943 saksalaiset valtasivat aluksen 14. syyskuuta Bonifaciossa Korsikan eteläkärjessä. Saksalaiset upottivat aluksen neljä päivää myöhemmin.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Filetto

**Filetto** on Keski-Italiassa, Abruzzon hallinnollisella alueella Chietin maakunnassa sijaitseva kunta. Kunnassa asui 918 ihmistä vuonna 2017. Vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan kunnassa oli 1 026 asukasta.  
## Lähteet
Isoftalonitriili

**Isoftalonitriili** eli **1,3-disyanobentseeni** tai **m-disyanobentseeni** (C8H4N2) on aromaattisiin nitriileihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Yhdistettä käytetään orgaanisen kemian synteeseissä valmistettaessa esimerkiksi polymeerien monomeereja. Isoftalonitriili on ftalonitriilin ja tereftalonitriilin isomeeri.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa isoftalonitriili on väritöntä kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee vähäisessä määrin kuumaan veteen ja paremmin moniin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi etanoliin, dietyylieetteriin, bentseeniin, dimetyyliformamidiin ja N-metyylipyrrolidoniin. Isoftalonitriilin reaktiot ovat tyypillisiä nitriileille. Sen aromaattinen rengas voidaan pelkistää tyydyttyneeksi, ja vedyttämällä voidaan myös pelkistää syanoryhmät aminoryhmiksi. 

## Valmistus ja käyttö
Isoftalonitriiliä valmistetaan m-ksyleenistä ammoksidaatioreaktiolla eli reaktiolla ammoniakin ja hapen kanssa. Reaktiossa käytetään katalyytteinä molybdeenin, vanadiinin ja antimonin oksidien seosta. Isoftalonitriilistä valmistetaan polyuretaanien valmistamiseen käytettäviä 1,3-bis(aminometyyli)bentseeniä ja diaminometaanisykloheksaania. Klooraus johtaa fungisidina käytettävään klorotaloniiliin eli tetrakloori-isoftalonitriiliin. Orgaanisen kemian synteeseissä sitä käytetään valmistettaessa nitriilejä karboksyylihapoista.

## Lähteet
Smeli

**Smeli** oli Jugoslavian kuninkaallisen laivaston Osvetnik-luokan sukellusvene.

## Valmistus
Alus tilattiin Ateliers et Chantiers de la Loirelta Nantesista Ranskasta. Alus laskettiin vesille 1. joulukuuta 1928.

## Palvelus
Alus saapui Kotorinlahdelle sisaraluksensa *[[Osvetnik]]in* kanssa 9. joulukuuta 1929. Vuonna 1932 Britannian laivastoasiamies raportoi muutamasta sotaharjoituksesta. Lokakuussa 1934 alus vieraili Ranskan protektoraatin Tunisian Bizertessä ja Kelibian redillä Tunisian rannikolla. Elo- ja syyskuussa 1937 alus vieraili *Hrabrin* ja emäalus *Zmaj'n* kanssa Kreetalla ja Korfulla.

Saksan hyökätessä 16. huhtikuussa 1941 Jugoslaviaan alus oli Kotorinlahdella *Osvetnikin* ja *Hrabin* kanssa. Italian XVII armeijakunnan joukot valtasivat 17. huhtikuuta Kotorin alueen ja samalla tukikohdassa olleet alukset.

### R.Smg. Antonio Bajamonti
Hyväkuntoinen alus otettiin sotasaaliiksi ja nimettiin *N2*:ksi. Alus siirrettiin Pulaan huollettavaksi ja modernisoitavaksi, jolloin muun muassa osa aluksen aseistuksesta vaihdettiin ja komentotornia muokattiin. Muutosten jälkeen aluksen uppouma oli pinnalla 676 ja sukelluksissa 835 tonnia.

Alus otettiin Regia Marinan palvelukseen Bajamonti-luokan aluksena nimellä *R.Smg. Antonio Bajamonti*. Alus oli vakaa sukelluksissa ja sen 35 sekunnin sukellusnopeus periskooppisyvyyteen olivat hyviä ominaisuuksia,  mutta aluksen ikä ja matala sukellussyvyys (60 m) tekivät siitä ainoastaan koulutuskäyttöön ja erilaisiin testeihin soveltuvan aluksen.

Vuorokausi Italian antautumisen jälkeen aluksen miehistö upotti aluksensa 9. syyskuuta 1943 La Speziassa.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Moorefieldin taistelu

**Moorefieldin taistelu** (; tunnetaan myös nimellä **Oldfieldsin taistelu**) oli Moorefieldin lähellä Länsi-Virginiassa 7. elokuuta 1864 käyty Yhdysvaltain sisällissodan taistelu. Siinä olivat vastakkain Unionin prikaatikenraali William W. Averellin ja Konfederaation prikaatikenraali John McCauslandin joukot. Taistelu päättyi Unionin voittoon.

## Tapahtumien kulku
John McCauslandin ja Bradley Tyler Johnsonin johtamat joukot olivat ennen taistelua polttaneet Chambersburgin kaupungin, minkä jälkeen joukot palasivat Shenandoahin laaksoon. Moorefieldin lähellä Konfederaation ratsuväkijoukot joutuivat kuitenkin 7. elokuuta William W. Averellin järjestämään väijytykseen. Väijytys pakotti Konfederaation joukot pakenemaan paikalta, mikä heikensi merkittävästi Konfederaation ratsuväkijoukkojen taistelutahtoa.

Osapuolet menettivät taistelussa yhteensä 531 miestä.

## Lähteet
Joongang Tongyang Broadcasting Company

**Joongang Tongyang Broadcasting Company (JTBC)** () on eteläkorealainen kaapelitelevisioyhtiö, joka perustettiin 28. maaliskuuta 2011. JTBC on JoongAng Ilbon omistuksessa, kuten muutkin eteläkorealaiset mediatalot.

## Logot

File:Tongyang Broadcasting Company logo.jpg|1964 - 1980
File:JTBC logo.svg|2011 - 


## Televisiokanavat
* JTBC
* JTBC2
* JTBC Golf&Sports
* JTBC4
* JTBC Golf
* JTBC Zee TV

## Tytäryhtiöt
* JTBC Plus
* JTBC Mediatech	
* JTBC Studios
** Drama House
** Zium Content
** BA Entertainment
** Film Monster Co.
** Perfect Storm Film
* JTBC Mediacomm

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* JTBC:n verkkosivut
Marvin Plattenhardt

**Marvin Plattenhardt** (s. 26. tammikuuta 1992 Filderstadt, Saksa) on saksalainen jalkapalloilija, joka on pelipaikaltaan puolustaja. Hän edustaa Bundesliigassa pelaavaa Hertha Berliniä. Hän on pelannut myös Saksan maajoukkueessa.

Plattenhardt on edustanut Bundesliigassa Nürnbergiä kausina 2010–2014 ja Hertha Berliniä kesästä 2014 alkaen. Hän on kauden 2019–2020 loppuun mennessä pelannut 210 bundesliigaottelua ja tehnyt niissä kahdeksan sekä syöttänyt 32 maalia. Eurooppa-liigassa hän pelasi kolme ottelua kaudella 2017–2018.

Plattenhardt on pelannut Saksan nuorisomaajoukkueissa viitisenkymmentä ottelua. Hän voitti alle 17-vuotiaiden Euroopan-mestaruuden 2009. Saksan A-maajoukkueessa hän pelasi ensimmäisen kerran kesäkuussa 2017. Hän kuului Maanosaliittojen cupin 2017 voittaneeseen joukkueeseen ja pelasi turnauksessa yhden alkulohko-ottelun kokonaan. MM-kilpailuissa 2018 hän pelasi avauskokoonpanossa ensimmäisessä, Saksan tappioon päättyneessä alkulohko-ottelussa Meksikoa vastaan. Hän on pelannut kaikkiaan seitsemän miesten maaottelua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Marvin Plattenhardtin esittely Saksan jalkapalloliiton sivulla
Bedworth

**Bedworth** on noin  asukkaan kaupunki Warwickshiren kreivikunnassa Keski-Englannissa, Coventryn pohjoispuolella. Se on kasvanut kiinni naapurikaupunkiinsa Nuneatoniin ja muodostaa sen kanssa noin  asukkaan yhtenäisen kaupunkialueen ja kaupunkipiirin.

Bedworthin lähistöllä toimi kaksi hiilikaivosta 1900-luvun loppupuolelle asti. Kaivostoiminnan lakattua tilalle on tullut teollisuutta, joka valmistaa muun muassa pieniä koneita sekä teippejä, nauhoja ja koristeita. Kaupungista länteen sijaitseva Corley Hall oli ilmeisesti esikuva George Eliotin romaanissa *Rehdin miehen rakkaus* esiintyvälle Hall Farmille.

## Lähteet
Shinobu Sekine

**Shinobu Sekine** (, 20. syyskuuta 1943 Ōarai, Ibarakin prefektuuri – 18. joulukuuta 2018 Tokio) oli japanilainen judoka ja olympiavoittaja.

Sekine voitti 80 kg:n painoluokassa olympiakultaa Münchenissä 1972 ja avoimessa luokassa MM-pronssia Ludwigshafenissa 1971. Sekine sairasti viimeiset elinvuotensa syöpää. Hän kuoli tokiolaisessa sairaalassa 75-vuotiaana 18. joulukuuta 2018.

## Lähteet
* Shinobu Sekine Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Ludvig (Ranskan kruununprinssi, 1729–1765)

**Ludvig** (; 4. syyskuuta 1729 – 20. joulukuuta 1765) oli Ranskan kruununprinssi eli dauphin. Hän oli kuningas Ludvig XV:n vanhin ja ainoa aikuiseksi elänyt poika, joka kuitenkin kuoli ennen isäänsä. Kruununprinssi Ludvig oli Ranskan kuninkaina toimineiden Ludvig XVI:n, Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n isä.

## Elämänvaiheet
Ludvig oli kruununprinssi syntymästään alkaen. Hänen äitinsä oli puolalaissyntyinen kuningatar Maria Leszczyńska. Ludvig rikkoi välinsä isänsä kanssa, kun hän 15-vuotiaana vasten tämän käskyjä seurasi tätä Itävallan perimyssodan rintamalle, joten hänen vaikutusvaltansa Ranskan päätöksentekoon jäi vähäiseksi.

Ludvig naitettiin 15-vuotiaana Espanjan infanta Maria Teresia Rafaelan, kuningas Filip V:n ja kuningatar Elisabet Farnesen tyttären kanssa. Heille syntyi vuonna 1746 yksi tytär, Marie Thérèse, mutta Maria Teresia kuoli neljä päivää synnytyksen jälkeen. Vuonna 1747 Ludvig nai Saksin prinsessa Maria Josefa Karolinan (*Marie Joséphine*), jonka vanhemmat olivat vaaliruhtinas Fredrik August II ja Itävallan arkkiherttuatar Maria Josefina. Toisin kuin isänsä, Ludvig oli uskollinen aviomies.

Ludvig kuoli tuberkuloosiin 36-vuotiaana vuonna 1765. Uudeksi kruununprinssiksi tuli hänen vanhin poikansa, tuleva kuningas Ludvig XVI, joka sittemmin syrjäytettiin ja teloitettiin vallankumouksen aikana. Kolmen kuninkaaksi edenneen pojan Ludvig XVI:n, Ludvig XVIII:n ja Kaarle X:n ohella Ludvigin ainoat aikuisiksi eläneet lapset olivat Sardinian kuningatar Marie Clotilde, joka avioitui kuningas Kaarle Emanuel IV:n kanssa, sekä vallankumouksen yhteydessä teloitettu prinsessa Elisabet. Ludvigin toinen puoliso Maria Josefa kuoli 35-vuotiaana vuonna 1767.

## Lapset

* Marie Thérèse (1746–1748)
* Marie Zéphyrine (1750–1755)
* Louis Joseph, Burgundin herttua (1751–1761)
* Xavier, Akvitanian herttua (1753–1754)
* Ludvig XVI (*Louis Auguste*, 1754–1793), Ranskan kuningas, teloitettiin vallankumouksen aikana; puoliso Maria Antoinette
* Ludvig XVIII (*Louis-Stanislas-Xavier*, 1755–1824), Provencen kreivi, myöhemmin Ranskan kuningas; puoliso Savoijin prinsessa Marie Joséphine
* Kaarle X (*Charles-Philippe*, 1757–1836) Artois’n kreivi, myöhemmin Ranskan kuningas; puoliso Savoijin prinsessa Maria Teresa
* Marie Clotilde (1759–1802), puoliso Sardinian kuningas Kaarle Emmanuel IV
* Elisabet (*Élisabeth*, 1764–1794), teloitettiin vallankumouksen aikana

Lisäksi neljä kuolleina syntynyttä poikaa (k. 1748, 1749, 1756, 1762) ja yksi kuolleena syntynyt tytär (k. 1752).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ludvig (Ranskan kruununprinssi)

**Ludvig** () -nimisiä Ranskan kruununprinssejä eli dauphineita olivat seuraavat:

*Ludvig (1661–1711), Ludvig XIV:n poika, ”Grand Dauphin”
*Ludvig, Burgundin herttua (1682–1712), edellisen poika
*Ludvig, Bretagnen herttua (1707–1712), edellisen poika
*Ludvig (1729–1765), Ludvig XV:n poika
*Ludvig (*Louis Joseph*, 1781–1789), Ludvig XVI:n poika
*Ludvig (1785–1795), Ludvig XVI:n poika (rojalistien mukaan kuningas Ludvig XVII)
*Ludvig, Angoulêmen herttua (1775–1844), Kaarle X:n poika (rojalistien mukaan kuningas Ludvig XIX)
Saima Korhonen

**Saima Korhonen** (o.s. **Tikander**, 6. maaliskuuta 1893 Viipuri – 29. joulukuuta 1983)    oli suomalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja. Hän näytteli muun muassa Viipurin Työväen Teatterissa ja Viipurin Näyttämöllä 1910- ja 1920-luvuilla.

## Ura
Saima Korhosen vanhemmat olivat kauppias ja jalkineentekijä David Tikander ja Anna Maria Laihanen. Hän työskenteli kiinnitettynä näyttelijänä Viipurin Työväen Teatterissa vuosina 1916–1917 ja Viipurin Näyttämöllä 1918–1923 ja 1926–1927. Vuosina 1923–1924 Korhonen näytteli Kansan Näyttämöllä. Kiinnitystensä jälkeen hän työskenteli kiertuenäyttelijänä.

Korhosen näyttämötehtäviä olivat muun muassa Elinan ja Kirstin roolit balladissa *Elinan surma* ja Marusjan rooli Sam Sihvon laulunäytelmässä *[[Jääkärin morsian]]*. Korhonen näytteli niin ikään *Neiti Julien* nimiroolin ja Åsen roolin näytelmässä *[[Peer Gynt]]*.

Korhonen ohjasi muun muassa komediat *[[Juurakon Hulda]]*, *[[Syntipukki]]* ja *[[Nummisuutarit]]*.

Elokuvatehtäviä Saima Korhosella oli kolme. Hän näytteli Fiinan osan Valentin Vaalan komediassa *[[Varaventtiili]]* (1942). Lisäksi hänellä oli kreditoimatta jääneet roolitehtävät musiikkielokuvassa *[[Poretta eli Keisarin uudet pisteet]]* (1941) ja komediassa *[[Uuteen elämään]]* (1942). Saima Korhosen puoliso Aku Korhonen näytteli Kello-Kallen roolin viimeksi mainitussa. Korhosten avioliitto alkoi 1916 ja päättyi avioeroon 1947.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Vesa Heikkinen

__NOTOC__**Vesa Heikkinen** (s. 14. toukokuuta 1963 Salla) on suomalainen kielitieteilijä ja tietokirjailija. Hän on Oulun yliopiston suomen kielen dosentti ja Kotimaisten kielten keskuksen erikoisasiantuntija. Heikkinen on erikoistunut lingvistiseen tekstintutkimukseen, kuten politiikan ja journalismin kieleen sekä kielen ja ideologian suhteeseen. 

Heikkinen on juontanut Yle Puheen *[[Politiikkaradio]]n* Puheet päreiksi -ohjelmaa yhdessä Tapio Pajusen kanssa. Heikkisen ja Pajusen *Kansalaistaito*-teos oli vuoden 2016 tietokirjallisuuden Finlandia-palkintoehdokkaana.

## Tuotantoa

### Omia julkaisuja
**"Toisarvoinen ongelma". Tekstintutkimus sanomalehtien pääkirjoitusten arvottavista asenteista* (pro gradu -tutkielma, Oulun yliopisto, 1992)
**Sininen viiva. Implisiittinen ideologisuus tekstien merkitystekijänä* (lisensiaatintyö, Oulun yliopisto, 1997)
**Ideologinen merkitys kriittisen tekstintutkimuksen teoriassa ja käytännössä* (väitöskirja, Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1999)
**Kielen voima* (Gaudeamus, 2007)
*Vesa Heikkinen & Tuure Hurme: *Hölynpölynimuri* (Otava, 2009)
*Vesa Heikkinen & Harri Mantila: *Kielemme kohtalo* (Gaudeamus, 2011)
*Tapio Pajunen & Vesa Heikkinen: *Kansalaistaito. Miten politiikkaa voi ymmärtää, jos sitä voi ymmärtää?* (Teos, 2016)
**Täydellinen lause on mahdoton yhtälö* (esseekokoelma, Teos, 2019)
**Tekstianalyysi. Miksi kielellisillä valinnoilla on merkitystä?* (Gaudeamus, 2020)

### Toimituksia
*Vesa Heikkinen, Harri Mantila & Markku Varis (toim.): *Tuppisuinen mies. Kirjoitelmia sukupuolesta, kielestä ja kulttuurista* (Suomalaisen kirjallisuuden seura, 1998)
*Vesa Heikkinen, Pirjo Hiidenmaa & Ulla Tiililä (toim.): *Teksti työnä, virka kielenä* (Gaudeamus, 2001)
**Virkapukuinen kieli* (Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2002)
**Tekstien arki. Tutkimusmatkoja jokapäiväisiin merkityksiimme* (Gaudeamus, 2005)
**Kielen piirteet ja tekstilajit. Vaikuttavia valintoja tekstistä toiseen* (Suomalaisen kirjallisuuden seura, 2009)
*Vesa Heikkinen et al. (toim.): *Genreanalyysi. Tekstilajitutkimuksen käsikirja* (Gaudeamus, 2012)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kotus-blogi: Vesa Heikkinen.
Leo Uusimäki

**Leo Viljami Uusimäki** (s. 30. kesäkuuta 1998 Vantaa) on suomalainen kymmenottelija. Hän edustaa Kenttäurheilijat-58:aa ja hänen valmentajanaan toimi vuoteen 2020 Pekka Kelonurmi ja sittemmin Jaakko Erkinheimo. 

Kalevan kisoista Uusimäki on saavuttanut kymmenottelun kultaa vuonna 2021, hopeaa vuosina 2018 ja 2020 sekä pronssia 2019. Lisäksi hän on ollut mukana viestijuoksun SM-kilpailuissa voittamassa 4 × 400 metrin viestijuoksusta kultaa vuosina 2017 ja 2021 sekä pronssia 2016 ja 2019 sekä 4 × 800 metrin viestijuoksusta pronssia vuonna 2017. Sisäratojen SM-kilpailuissa hän on saanut seitsenottelussa kultaa 2020 ja viestissä pronssia 2020.

Uusimäki sijoittui Gävlen alle 23-vuotiaiden EM-kilpailuissa 2019 kymmenottelussa 15:nneksi jäätyään pituudessa ilman tulosta.

Uusimäellä on taustaa myös voimistelusta ja hiihdosta. Kymmenottelussa Uusimäen vahvimpia lajeja ovat 400 metriä ja seiväshyppy, heikoimpia heittolajit. Hän kävi Sottungan lukion.

## Henkilökohtaiset ennätykset
*100 metriä: 10,87 (Jessheim 2018)
*400 metriä: 48,61 (Turku 2020)
*1500 metriä: 4.28,35 (Uppsala 2019)
*110 metrin aidat: 14,39 (Jyväskylä 2023)
*Korkeushyppy: 1,85 (Kuortane 2017)
*Seiväshyppy: 5,10 (Porvoo 2019)
*Pituushyppy: 7,22 (Notre Dame 2022)
*Kuulantyöntö: 13,31 (Sipoo 2021)
*Kiekonheitto: 35,52 (Bloomington 2023)
*Keihäänheitto: 55,99 (Tampere 2021)
*Kymmenottelu: 7621 (Tampere 2021)

## Lähteet
Kepsu

**Kepsu** voi viitata johonkin seuraavista:

* Kepsu, kylä Kouvolan Valkealassa

; Henkilöt
* Keijo Kepsu (1946–2017), eversti
* Olli Kepsu (1922–2001), sotilas- ja liikennelentäjä
* Saulo Kepsu (s. 1933), historiantutkija ja tietokirjailija.
Terminalia buceras

**Sarviketapani** (*Terminalia buceras*, aiemmin *Bucida buceras*) on Combretaceae-heimoon kuuluva lehtipuu. Se kasvaa luonnonvaraisena Meksikossa, Keski-Amerikassa, Kolumbiassa ja Karibian alueella. Sen puuaines on kovaa ja kestävää, ja sitä voidaan käyttää esimerkiksi veneiden ja siltojen rakentamiseen. Lajin elinympäristöä ovat kuivat metsät.

Suomessa sarviketapaneja voi katsella Helsingin keskustakirjasto Oodissa, jossa niitä on yhdeksän.

## Lähteet
Brigitte Gapais-Dumont

**Brigitte Gapais-Dumont** (25. huhtikuuta 1944 Saint-Fargeau – 29. marraskuuta 2018) oli ranskalainen miekkailija ja olympiamitalisti.

Gapais-Dumont kuului Ranskan floretin joukkuekilpailussa olympiahopeaa Montréalissa 1976 saavuttaneeseen joukkueeseen. Hän kilpaili kesäolympialaisissa myös Tokiossa 1964, Méxicossa 1968 ja Münchenissä 1972 saavuttaen muun muassa kolme neljättä sijaa. Gapais-Dumont kuoli sairastettuaan pitkään 74-vuotiaana 29. marraskuuta 2018.

## Lähteet
* Brigitte Gapais-Dumont Bio, Stats, and Results Olympics at Sports-Reference.com 

### Viitteet
Suomen kiinalaiset

**Suomen kiinalaiset** ovat Suomessa asuvia etnisiä kiinalaisia. He koostuvat kiinalaissyntyisistä Suomen kansalaisista eli suomenkiinalaisista sekä Suomessa asuvista Kiinan kansalaisista.

Vuoden 2023 lopussa Suomessa oli 17 501 asukasta, joiden äidinkieli on kiina. Noin 61% heistä asui pääkaupunkiseudulla. Vuoden 2017 lopussa Suomessa asuvien Kiinan kansalaisten määrä oli 8&nbsp;742. Vuodesta 1990 vuoteen 2017 yhteensä 2&nbsp;460 Kiinan kansalaista on saanut Suomen kansalaisuuden. Suomen kiinalaisilla on hyvä maine.  Enemmistö suomalaisista suhtautuu myönteisesti kiinalaisten maahanmuuttoon. 

## Maahanmuuton historia
### Kiinalaiset siirtotyöläiset Suomessa vuosina 1916–1917

Vuonna 1916 Helsingin seudulle tuotiin linnoitustöihin ja niitä tukevaan metsänkaatoon suuri joukko kiinalaisia siirtotyöläisiä. Työläiset olivat ilmeisesti Mantšuriasta kotoisin olleita vankeja, joita kutsuttiin "*punaparroiksi*" eli hunghuuseiksi. Venäjän kaukoidässä nämä olivat tunnettuja pahamaineisen hurjina junanryöstäjinä ja maantierosvoina. Kiinalaisia työläisiä tuotiin Suomeen yhteensä noin 3&nbsp;000. Kiinalaisiin turvautumisen arvioidaan johtuneen siitä, että Pietari Suuren merilinnoituksen rakennustöissä suomalaiset siirtotyöläiset olivat osoittautuneet kelvottomiksi. 

Kiinalaistyövoimaa sijoitettiin muun muassa Espooseen, Kauniaisiin, Vantaalle, Korsoon ja Sipoon Söderkullaan pääasiassa metsänkaatotöihin. Heitä käytettiin myös Kustavissa merilinnoituksen tykkiteiden kivetystöissä sekä eri puolilla maata sekalaisissa töissä. Kiinalaiset majoitettiin usein kylmiin riihiin tai hökkeleihin, joissa ei ollut kunnon tulisijoja. Vaikka työläiset olivat miehiä, monet suomalaiset luulivat heitä naisiksi, sillä heillä oli pitkä niskapalmikko. 

Linnoitustöiden ohessa kiinalaiset alkoivat tehdä Suomessa pian myös varkauksia, ryöstöjä, pahoinpitelyjä ja jopa ryöstömurhia. He saattoivat myös pelotella paikallisia asukkaita, jotta nämä lähtisivät ja jättäisivät asuntonsa ryöstettäviksi. Monilla heistä oli myös ikäviä tauteja kuten kuppaa ja syyhyä. Rikollisuus herätti suomalaisväestössä sekä pelkoa että vihaa. Esimerkiksi Akseli Gallen-Kallela ei pystynyt levottomissa oloissa enää työskentelemään Espoon Tarvaspäässä, ja hän päätti paeta puolisoineen Ruovedelle. Espoon alueella kerrotaankin oleskelleen jopa 1 200 kiinalaista. Vuoden 1917 vaihteesta alkaen kiinalaisia ruvettiin passittamaan takaisin Mantšuriaan. Venäjän vallankumouksen jälkeen keväällä 1917 linnoitustyöt lopetettiin ja suurin osa jäljelle jääneistä kiinalaisista poistui Suomesta.

Aikalaisten mukaan maahan jäi myös kiinalais-suomalaista perimää.

## Nykypäivä

### Sopeutuminen Suomeen
Kiinalaistaustaiset pärjäävät opinnoissaan verrattain hyvin. Kiinalaistaustaisten oppimistulokset ovat muita suuria maahanmuuttajaryhmiä parempia.  Kiinalaisten maine on pysynyt hyvänä, vaikka asenteet maahanmuuttoa kohtaan ovat kärjistyneet.  Kiinalaiset maahanmuuttajat syyllistyvät rikoksiin väkilukuun suhteutettuna vähemmän kuin kantasuomalaiset. 

## Katso myös
* Ding Ma
* Alfred Wan

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Kiinalaisten Allianssi SKA ry
Jalmari Sulonen

**Jalmari Sulonen**, vuoteen 1896 **Grålund** (15. helmikuuta 1884 Hollola  – 22. toukokuuta 1952 Rooma) oli  opettaja ja rehtori, joka julkaisi kauppalaskennon oppi- ja harjoituskirjoja.

## Henkilöhistoria
Sulosen vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Gustaf Grålund ja Wilhelmiina Stålhammar ja puoliso vuodesta 1913 Bertta Kartio (Karén). Sulonen tuli ylioppilaaksi 1904 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1910. Hän toimi yhteiskoulun opettajana Riihimäellä 1910–1918 ja Lahdessa kauppa- ja liikeapulaiskoulun opettajana 1918–1929 sekä koulun johtajana vuodesta 1920. Lahdessa hän oli myös  työväenopiston johtaja 1920–1929 ja tyttölyseon fysiikan opettaja 1923–1929 sekä kaupunginvaltuuston jäsen 1920–1929. Suomen Liikemiesten Kauppaopiston opettajaksi ja rehtoriksi Sulonen tuli 1929 ja hoiti tehtävää vuoteen 1940 asti, minkä jälkeen hän oli oppilaitoksen fyysis-matemaattisten aineiden yliopettaja. Sulonen oli myös opiskellut Frankfurt am Mainin kauppakorkeakoulussa ja toiminut pankkivirkailijana. 

## Julkaisuja
* *Kertomus Lahden Työväenopiston ensimmäisestä toimintavuodesta: 1920–1930*, 1930 (vuoden 1929 vuosikertomuksen kirjoittanut v.t. johtaja Artturi Railo)
* *Kauppalaskennon oppikirja harjoitustehtävineen ynnä lyhyt mittausopin kurssi: kauppakouluja ja kauppaopistoja varten*, 1933
* *Kauppalaskento: itseopiskelijoita, kauppakoululaisia ja kauppaopistolaisia varten*, 1943, Jalmari Sulonen ja Lauri V. Lehto
* *Kauppalaskennon harjoitustehtäviä kauppakouluja, kauppaopistoja ja itseopiskelevia varten*, 1944, Jalmari Sulonen ja Lauri V. Lehto

## Lähteet
Jouko Voionmaa

**Jouko Lauri Voionmaa** (19. syyskuuta 1912 Helsinki – 18. maaliskuuta 1991 Helsinki) oli suomalainen kanslianeuvos, arkeologi, numismaatikko ja mitalitaiteen tuntija. 

Jouko Voionmaan vanhemmat olivat professori Väinö Voionmaa ja Ilma Maria Alin. Voionmaa valmistui filosofian kandidaatiksi 1938. Hän palveli Suomen laivastossa kapteeniluutnanttina ja jatkosodan aikana hän oli jonkin aikaa Virossa Suomen ja Saksan armeijoiden yhteysupseerina. Sotien jälkeen hän toimi Suomen kansallismuseon rahakammion intendenttinä. Hän oli Muinaistieteellisen toimikunnan intendenttinä 1940–1972, museoviraston rahakammion intendenttinä sekä toimistopäällikkönä 1972–1976. Voionmaa oli Suomen numismaattisen yhdistyksen sihteerinä 1940–1974 ja puheenjohtajana 1974–1975, Suomen mitalitaiteen killan yleissihteerinä vuodesta 1965, Kotiseutuliiton toiminnanjohtajana 1951–1952 sekä Suomen heraldisen seuran johtokunnan jäsenenä 1958–1968.

Voionmaa oli käsikirjoittajana dokumenttielokuvissa *Mitalitaiteemme* (ohjaus Kari Uusitalo, 1962) ja *100-vuotias Suomen markka* (ohjaus Olavi Tuomi, 1960).

Jouko Voionmaa oli naimisissa vuodesta 1940 filosofian kandidaatti Elsi Anna-Liisa Tannerin kanssa. Jouko Voionmaan veljiä olivat suurlähettiläs Tapio Voionmaa ja osuusliike Elannon toimitusjohtaja Ilmari Voionmaa.

## Teoksia
* *Väinö Voionmaan kirjallinen tuotanto vuoden 1938 loppuun : prof. V. Voionmaan 70-vuotispäiväksi 12. 2. 1939*. Forssa 1939
* *Der livländische Münzfund von Uusiportti*. Suomen muinaismuistoyhdistyksen aikakauskirja 46,2. Suomen muinaismuistoyhdistys, Helsinki 1945
* *Numismatic collection* teoksessa *Guide to the National Museum*, translated by E. W. Birse. National Museum of Finland, Helsinki 1952
* *Suomen rahapaja 1864-1964 : suomen rahapajan vaiheet : rahat ja mitalit : metalliraha ja sen valmistus* ; kirj. Sakari Kuusi, Jouko Voionmaa ja Allan Soiniemi.
* *Suomen mitalitaidetta* ; kirj. Jouko Voionmaa, Liisa Voionmaa ; kuvaus Uuskuva, Heikki Savolainen. Suomalaisen kirjallisuuden kirjapaino, Helsinki 1964

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Islannin muinaisasuntoja tutkimassa. 1.000-vuotias uudisasukasluettelo pohjoismaisen tiedemiesretkikunnan "oppaana", Helsingin Sanomat, 18.09.1939, nro 251, s. 4, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
John Parks

**John Leonard ”J.L.” Parks** (3. huhtikuuta 1927 – 13. maaliskuuta 2018) oli yhdysvaltalainen koripalloilija.

Parks ei pelannut koskaan ammattilaisena. Yliopistotasolla hän edusti Oklahoma Statea vuodet 1944–1949 voittaen NCAA:n mestaruuden vuosina 1945 ja 1946. Vuonna 1950 Parksin edustama amatöörijoukkue toimi Yhdysvaltain maajoukkueena vuoden 1950 MM-kilpailuissa, missä maa saavutti hopeaa. Parks kuoli keuhkokuumeen aiheuttamiin komplikaatioihin 90-vuotiaana 13. maaliskuuta 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Profiili FIBA Archive
Ilmari Voionmaa

**Väinö Ilmari Voionmaa** (21. huhtikuuta 1898 Helsinki – 4. heinäkuuta 1976) oli suomalainen diplomi-insinööri ja Elannon toimitusjohtaja. 

Ilmari Voionmaan vanhemmat olivat professori Väinö Voionmaa ja Ilma Maria Alin. Voionmaa pääsi ylioppilaaksi 1917 ja valmistui diplomi-insinööriksi 1923. Hän teki opintomatkan Kanadaan ja Newfoundlandiin 1923–1925.

Voionmaa oli OTK:n teknillisen osaston hoitajana 1926–1931, Elannon johtajana 1931–1946 ja toimitusjohtajana 1946–1953. Sen jälkeen Voionmaa oli Suomen Ulkomaankauppaliiton palveluksessa vuodesta 1953 alkaen. Hän oli Hakan johtokunnan puheenjohtajana 1938–1953, Suomen teknikkojen seuran puheenjohtajana 1947–1951 ja Insinööriyhdistysten valtuuskunnan puheenjohtajana vuodesta 1950.

Ilmari Voionmaa oli naimisissa vuodesta 1923 filosofian maisteri Aura Nylanderin kanssa. Ilmari Voionmaan veljiä olivat suurlähettiläs Tapio Voionmaa ja kanslianeuvos Jouko Voionmaa.
__NOTOC__
## Toimituksia
* *Finlandia review : published by the Finnish Foreign Trade Association in co-operation with the Finlandia Foundation, Los Angeles* ; editor-in-chief Ilmari Voionmaa. Helsinki 1955
* *Finlandia review : published by the Finnish Foreign Trade Association in co-operation with the Finlandia Foundation, Los Angeles* ; editor-in-chief Ilmari Voionmaa. Helsinki 19574

## Suomennoksia
* *Itävallan valtiotaloudellinen auttaminen*. Kansainliiton sihteeristön tiedoitusosaston julkaisuja. WSOY 1924

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Insinööri Ilmari Voionmaa, valokuva noin vuodelta 1930, OTK:n negatiivikokoelma, Työväenmuseo Werstas (Finna)
Titanic Engineers’ Memorial

**Titanic Engineers’ Memorial** () on muistomerkki Southamptonin East Parkissa Britanniassa. Muistomerkki on pystytetty matkustajalaiva RMS Titanicin onnettomuudessa vuonna 1912 hukkuneiden insinöörien muistoksi. Pronssista ja graniitista tehdyn muistomerkin paljasti 22. huhtikuuta 1914 Marine Engineersin instituutin päällikkö Marine Archibald Denny. Arvioiden mukaan tilaisuuteen osallistui 100&nbsp;000 henkilöä.

## Historia
Joseph Bell oli RMS Titanicin pääinsinööri. Hänen henkilökuntansa koostui 24 konemiehestä, kuudesta sähköinsinööristä, kahdesta hiili, putkimiehestä ja toimihenkilöstä. Kaikki hukkuivat.

Muistomerkki pystytettiin maailmanlaajuisesti kerätyillä rahalahjoituksilla. Sen suunnitteli ja rakensi lontoolainen Whitehead and Son. Kuvanveistäjä oli Ferdinand Victor Blundstone. Muistomerkissä on myös voiton jumalatar Nike, jonka teki Romeo Rathmann.

## Muistomerkin teksti

## Lähteet
Big Hole

**Big Hole**, tunnetaan myös nimillä **Open Mine** ja **Kimberley Mine** (), on entinen timanttikaivos Etelä-Afrikan Kimberleyssä. Avolouhosta pidetään maailman suurimpana ihmisen tekemänä reikänä, joskin tämä väite on kiistanalainen. Kaivoksen omistaja oli Cecil Rhodesin De Beers -yhtiö. Vuosien 1871 ja 1914 välillä noin 50&nbsp;000 kaivostyöläistä louhivat avolouhoksesta noin 2&nbsp;720 kg timantteja hakuin ja lapioin. Alueella harjoitettiin myös maanalaista kaivostoimintaa.

Avolouhoksen pinta-ala on noin 17 hehtaaria ja se on halkaisijaltaan 463 metriä. Nykyään 215 metriä syvän louhoksen syvyys oli alun perin 240 metriä, mutta osa siitä täytettiin kaivosjätteillä. Lisäksi kaivoksen pohjalle on kerääntynyt noin 40 metrin syvyinen järvi, mikä jättää Big Holesta näkyviin noin 175 metriä.

Kaivostoiminnan loputtua kaivoksesta tuli nähtävyys kaupungin asukkaille ja turisteille. Kaivoksen yhteyteen perustettiin yksinkertainen museo jo 1960-luvulla, jonka virallisia avajaisia juhlittiin kaivoksen satavuotisjuhlavuonna 1971. 2000-luvun alussa kaivosyhtiö De Beers ilmoitti haluavansa tehdä kaivoksesta maailmanluokan turistikohteen ja kaksinkertaistaa kävijämäärät. Yhtiön sijoittamalla 50 miljoonalla Etelä-Afrikan randilla rakennettiin muun muassa näköalatasanne kaivoksen ylle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Big Holen kotisivut
FOXP2

**FOXP2** (*forkhead box P2*) on proteiini, jota koodaa samanniminen FOXP2-geeni. FOXP2 on selkärankaisten ääntelyn ja ihmisen puhekyvyn kannalta tärkeä geeni. Sen tuottama transkriptiotekijä ohjaa toisten geenien muodostamaa verkostoa, joka säätelee kurkunpään lihasten kehitystä ja toimintaa. FOXP2 vaikuttaa myös aivojen kielialueiden kehittymiseen selkärankaisilla kuten kädellisillä, hiirillä ja linnuilla, ja ilmeisesti vaikuttaa kaikkien niiden ääntelyn taustalla.

Ihmisen FOXP2-geenin muoto on hiukan erilainen kuin muiden nisäkkäiden. Ihmisen geenimuodossa on kaksi eroa simpanssin geenimuotoon verrattuna ja kolme eroa hiiren geenimuotoon verrattuna.

Neandertalinihmisellä, ja denisovanihmisellä, oli sama FOXP2-geenin muoto kuin nykyihmisellä. Se saattaa johtua siitä, että geenimuoto syntyi jo yhteisessä kantamuodossa ennen kuin nykyihmisen ja neandertalinihmisen kehityslinjat erkaantuivat 300&nbsp;000 – 400&nbsp;000 vuotta sitten. Toisaalta on myös mahdollista, että neandertalilainen sai geenimuodon risteytymällä nykyihmisen kanssa. Yhteisen geenimuodon esiintyminen voi tarkoittaa sitä, että neandertalilaisellakin oli puhekyky, mutta yksin se ei asiaa todista.

FOXP2 löydettiin 1990-luvulla, kun puheen tuottamisen vaikeudesta kärsivästä brittisuvusta löydettiin FOXP2-geenivirhe.

## Lähteet