Juhana Luxemburgilainen

**Juhana I Sokea** (luxemburgiksi *Jang de Blannen*, saksaksi *Johann der Blinde von Luxemburg*, tšekiksi *Jan Lucemburský*); (10. elokuuta 1296 Luxemburg – 26. elokuuta 1346 taistelukenttä lähellä Crécy-en-Ponthienia) oli Böömin kuningas 1310–1346.

Juhana Luxemburgilainen oli Luxemburgin kreivi vuodesta 1309 ja Böömin kuningas vuodesta 1310. Hänellä oli myös Puolan kuninkaan arvonimi. Juhanan lisänimi ”Sokea” johtuu siitä, että hän noin neljäkymmentävuotiaana menetti näkönsä silmätulehduksen vuoksi. Edes kuuluisan lääkäri Guy de Chauliacin hoito ei häntä parantanut. 

## Suku ja koulutus
Juhana Luxemburgilainen oli Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan hallitsija Henrik VII Luxemburgilaisen ja Margareeta Brabantilaisen vanhin poika. 

Juhana sai ranskalaisen koulutuksen Pariisissa, mutta poliittisesti hän oli enemmänkin kallellaan Saksaan. 

## Avioliitto ja jälkeläiset
Vuonna 1310 hänen isänsä järjesti avioliiton Böömiä hallitsevaan Přemysl-dynastiaan kuuluvan 14-vuotiaan Elisabet Böömiläisen (1292–1330) kanssa, joka oli Böömin kuningas Venceslaus II:n (1271–1305) ja Judith (Guta) von Habsburgin (1271–1297) tytär.

Heille syntyi seitsemän lasta, joista vain yksi kuoli jo lapsena:

* Margareeta (8. heinäkuuta 1313 – 11. heinäkuuta 1341), avioitui 12. elokuuta 1328 Baijerin herttua Henrik XIV:n kanssa
* Jutta, ransk. Bonne (21. toukokuuta 1315 – 11. syyskuuta 1349), avioitui 6. elokuuta 1332 Ranskan kuningas Juhana II Hyvän kanssa
* Kaarle IV (14. toukokuuta 1316 – 29. marraskuuta 1378), Böömin kuningas ja Pyhän saksalais-roomalaisen keisarikunnan keisari
* Přemysl Ottokar ("Otto") (22. marraskuuta 1318 – 20. huhtikuuta 1320), Böömin prinssi
* Juhana Henrik (12. helmikuuta 1322 – 12. marraskuuta 1375), Määrin rajakreivi
* Anna (1323 – 3. syyskuuta 1338), Elisabetin kaksoissisar, avioitui 16. helmikuuta 1335 Itävallan herttua Oton kanssa
* Elisabet (1323–1324), kuoli vuoden ikäisenä.

Juhanan ja Elisabetin avioliittoon synnytti paineita se, että Elisabetilta odotettiin poikaa, ettei Böömin kuninkuus periytyisi hänen sisartensa Margareetan ja Agneksen jälkeläisille. Pojan syntymistä saatiin odottaa kuusi vuotta, mutta lopulta syntyi Kaarle, tuleva keisari Kaarle IV. Avioliitto parani hetkeksi, kun perimys oli turvattu, mutta jonkin ajan kuluttua Elisabet tuli mustasukkaiseksi Juhanalle, joka oli kuunnellut häntä, mutta jonka poliittiset mielipiteet erosivat hänen omista mielipiteistään. Vuonna 1319 paljastui oletettu salajuoni Juhanan syrjäyttämiseksi: hänen tilalleen nostettaisiin vanhin poika Kaarle. Juhana päätti estää vaimoaan puuttumasta heidän lastensa koulutukseen ja otti kolme vanhinta lasta, Margareetan, Jutan ja Kaarlen pois Elisabetilta. 7-vuotias Kaarle vietiin Ranskaan vuonna 1323, kuningatar Elisabet jäi asumaan Mělníkin linnaan, eikä Kaarle nähnyt äitiään enää koskaan.

## Kuningas
Juhana nousi Böömin valtaistuimelle 14-vuotiaana, kun Přemyslien dynastian mieslinja oli sammunut. Kirkko sekä Böömin ja Määrin kaupungit odottivat, että keisari Henrik VII:n poikana ja Přemysl-prinsessa Elisabetin puolisona Juhana toisi maahan taas vakaan kuningasvallan. Přemyslien perinteen mukaisesti Juhana vaati myös Puolan kruunua. Kiista Böömin kruunusta Henrik Kärnteniläisen kanssa, joka myös oli valittu Böömin kuninkaaksi, ratkesi Juhanan voitoksi, mutta Henrik VII:n kuolema vuonna 1313 heikensi hänen asemaansa, eikä hän onnistunut vuonna 1314 seuraamaan isäänsä Saksan keisariksi vaan joutui tyytymään epävarmaan liittoon uuden keisarin, Ludvig IV Wittelsbachilaisen kanssa.

Sekä avioliitossaan että suhteissaan Böömin ja Määrin ylimystöön Juhana joutui vaikeuksiin, ja vuodesta 1318 lähtien hän keskittyi ulkopolitiikkaan ja matkusteli ulkomailla neuvottelu- ja sotaretkillä. Tšekit kutsuivat häntä ”muukalaiskuninkaaksi” *(král cizinec)*, ja saksalaisessa historiankirjoituksessa häntä on kuvailtu kevytmielisenä seikkailijana. Hän toimi kuitenkin väsymättä sukunsa ja valtakuntansa hyväksi ja onnistui lopulta saamaan poikansa Saksan keisariksi. Böömin hopeakaivosten tuottojen ansiosta hän selvisi taloudellisista haasteista paremmin kuin aikalaisensa Unkarin Kaarle Robert, Puolan Władysław Łokietek tai Saksan Ludvig IV, ja pystyi naimakauppojen ja liittolaisuuksien avulla laajentamaan valtaansa.

Ristiretki Liettuaan vuonna 1328–29 (sekä myöhemmät retket 1337 ja 1344) yhdessä Saksalaisen ritarikunnan kanssa teki Juhanasta aikansa ranskalaisessa ritariromantiikassa juhlitun hahmon mutta sitoi hänet riippuvuuteen Masovian herttua Wacławista. Vuonna 1335 hän solmi Slovakian Trenčínissä rauhan Puolan Kasimir III:n kanssa, ettei joutuisi taistelemaan yhtaikaa tätä ja Ludvig IV:ttä vastaan. Tämä rauha määräsi Puolan ja Sleesian rajan kuudeksisadaksi vuodeksi ja teki lopun Böömin kuninkaiden vaatimuksista Puolan kruunuun.

Pyrkiessään laajentamaan valtakuntaansa etelää kohti Juhana järjesti poikansa Juhana Henrikin naimisiin entisen kilpailijansa Henrik Kärnteniläisen tyttären ja perillisen Margareetan kanssa. Avioliitto kuitenkin hajosi, ja Ludvig IV naittoi Margareetan oman poikansa Ludvigin kanssa. Tämä ärsytti Habsburgeja, joille Juhana oli luovuttanut Kärntenin, ja loi alkuasetelmat kolmen mahtavan suvun, Luxemburgien, Habsburgien ja Wittelsbachien taisteluun Saksan valtaistuimesta.

Satavuotisen sodan puhjetessa vuonna 1337 Juhana liittoutui Ranskan kuninkaan Filip VI:n kanssa. Hän kaatui juuri 50 vuotta täytettyään Crécyn taistelussa vuonna 1346 osana ranskalaisarmeijaa, englantilaisten jousimiesten nuolien haavoittamana. ”Älköön koskaan Böömin kuningas paetko taistelusta”, hänen kerrotaan sanoneen ennen kuolemaansa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla