Jackrussellinterrieri

**Jackrussellinterrieri** () on pieni, suurimmaksi osaksi valkoinen terrierirotu, jonka alkuperä on ketunmetsästyksessä. Se oli vuonna 2025 Suomen yhdeksänneksi eniten rekisteröity koirarotu ja vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi joka vuosi vajaa tuhat jackrussellinterrieriä.

## Historia

Jackrussellinterrierin ’isä’ on englantilainen pastori John ”Jack” Russell. 1800-luvun alussa hän osti Trump-nimisen terrierinartun, josta tuli rodun kantaemä. Pääpainon rodunjalostuksessa hän tahtoi ehdottomasti pitää käyttöominaisuuksissa, mutta ulkonäön tuli tukea sitä. Esimerkiksi koiran valkoinen väri auttoi metsästäjää erottamaan koiran saaliista, kun ne tulivat luolasta ulos. Pastori antoi nimensä kolmelle eri koirarodulle, jotka eroavat toisistaan luonteen ja ruumiin mittasuhteiden mukaan.

Ensimmäisen virallisen rotumääritelmän laati Australia vuonna 1974 englantilaisen Jack Russell Terrier Club of Great Britainin rotukuvauksen perusteella. Suomessa rotu virallistettiin alkuvuodesta 2001. Suomessa järjestetään edelleen rotuunottoja, joissa rekisteröimättömiä koiria voidaan ottaa Suomen Kennelliiton rekisteriin.

## Ulkonäkö

Pää on jämeräluinen, leuat voimakkaat, poskilihakset hyvin kehittyneet, purenta leikkaava. Silmät ovat mantelin muotoiset; pienet riippuvat, V:n muotoiset korvat ovat tiiviisti päänmyötäiset. Selkälinja on suora, häntä korkealle kiinnittynyt. Takaraajat vahvat ja hyvin kulmautuneet. Turkki on lyhyt ja sileä, mutta villava. Pohjaväri on valkoinen mustin tai punaruskein laikuin tai tyypillisin ajokoiran merkein.

## Turkki

Russelin karva voi olla sileää, karheaa tai karkeaa (broken). Valkoisen värin tulee olla vallitseva, ja siinä saa olla mustia, ruskeita tai molempia merkkejä (tricolour). Näyttelyihin muun muassa siistitään koiran häntä. Karkea koira nypitään muutaman kerran vuodessa, kun karva on ’kypsää’ irtoamaan.

## Luonne

Jackrussellinterrierin tulisi olla yhteiskuntakelpoinen, itsevarma, rohkea, ystävällinen, ja sen tulisi osoittaa riistaviettiä. Se ei saa olla pelokas tai aggressiivinen. Russeli on myös aktiivinen koira, joka tarvitsee päivittäistä puuhailua perheensä kanssa, oli se sitten seurakoira tai aktiiviseen harrastamiseen otettu kaveri. Ahkeralla harjoittelulla russelista saakin hyvän harrastuskoiran. Russeli tarvitsee myös runsaasti liikuntaa. Eri linjojen välillä eroja on nähtävissä muun muassa luonteen terävyydessä ja riistavietissä, vaikkakaan russeli ei ole varsinaisesti jakautunut käyttö- ja näyttelylinjoihin.

## Rodun nykyinen tilanne
Pentumäärä kasvoi kolminkertaiseksi vuosien 2001–2010 välillä. Rotu on nopeasti nostanut itsensä suosituimpien koirarotujen joukkoon: vuosien 2010–2020 välisenä aikana se on ollut Suomen yleisimmin rekisteröity terrieri.  Australia on ollut merkittävin maa jackrussellin kehityksessä. 

## Nykyinen käyttö
Suurin osa jackrussellinterriereistä on seura- ja harrastuskoirina. Koiranäyttelyissä ja agilitykentillä russeleita näkee hyvin paljon, sekä muutama koira on kilpaillut menestyksekkäästi tokossa ja noseworkissa. Rodun parissa yleinen harrastus on myös MEJÄ eli metsästyskoirien jäljestämiskoe.

## Terveys
Jackrussellinterrieri elää usein sangen pitkäikäiseksi. Rodun keskimääräinen elinikä on noin 12 vuotta. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet ja tapaturmat. Jackrussellinterrierin merkittävimmät terveysongelmat ovat parodontiitti, patellaluksaatio, muutamat silmäsairaudet, allergiat ja atopia. 

Jackrussellinterrieri on matalaraajainen koirarotu, joka voi altistaa käyrille eturaajoille. Käyräjalkaisuus altistaa koiran iän myötä paheneville nivelongelmille, esimerkiksi nivelrikolle. Johtuen jackrusselinterrierin pienestä koosta on rodulla alttius parodontiittiin eli hampaiden kiinnityskudoksen tulehdukselliseen sairauteen. Sairautta voi ennaltaehkäistä hampaiden harjaamisella.

Jackrussellinterrieri kuuluu Kennelliiton PEVISA-ohjelmaan (perinnöllisten vikojen ja sairauksien vastustamisohjelma), joten jalostukseen käytettävillä koirilla täytyy olla voimassaoleva polvinivellausunto ja silmälausunto. Erilaisista silmäsairauksista rodulla esiintyy ylimääräisiä ripsiä (distichiasis), kaihia ja puutteellisia kyynelkanavan aukkoja. Eriasteista patellaluksaatiota esiintyy noin 5 %:lla rodun edustajista.

Yksi rodun merkittävimmistä terveysongelmista on atopia ja ruoka-aineyliherkkyys. Molemmissa elimistön puolustusmekanismi reagoi normaalista poikkeavalla tavalla tavallisiin, useimmiten vaarattomiin asioihin eli allergeeneihin. Atopia ja ruoka-aineyliherkkyys ovat elinikäisiä vaivoja, jotka ovat usein kontrolloitavissa, mutta eivät parannettavissa. Oireina ovat usein ihon kutina ja punoitus ja usein koira nuolee tai raapii kutisevia alueita. Korvatulehdukset ovat yleisiä atopiasta kärsivillä koirilla sekä myös tassujen ihotulehduksia voi esiintyä.

Yleisellä tasolla sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa. Jackrussellinterrieri ei ole sisäsiittoinen koirarotu verrattuna muihin koirarotuihin. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoisen koirarodun sisäsiittoisuusluku oli hieman alle 10 %. Täysin eri sukulinjoista peräisin olevien serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 6,25 % ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on vastaavasti 25 %, mikä on melkein sama, mitä keskimääräisellä koirarodulla on havaittu geenitutkimuksissa. Jackrussellinterrierin jälkeläisen luku on geenitutkimuksissa ollut vain 10 %.

## Katso myös

* Parsonrussellinterrieri
* Jack Russell -terrieri

## Lähteet

* Suomen Jackrussellinterrierit ry
* KoiraNet-jalostustietojärjestelmä

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
*Sivu, joka esittelee 3 eri russelityyppiä
*Sivu, joka esittelee rotaatiojalostusta jackrussellinterriereillä
*Jack Russell Terrier Club of Great Britain - Suomi Finland ry