open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Saaga (nimi)

**Saaga** tai **Saga** on pohjois­maissa esiintyvä naisen etunimi. Nimi johtuu sanasta *saga*, joka merkitsee varsinaisesti Norjan ja Islannin viikinki­ajan ja varhaisen keski­ajan historiaan liittyviä kauno­kirjallisia kertomuksia, saagoja, mutta joka ruotsin kielessä tarkoittaa myös satua.  Alun perin sana on merkinnyt näkijää, ja Saga oli skandi­naavisessa myto­logiassa myös runouden ja historian jumalattaren nimi, joka toisinaan on samastettu myös  Frigg:n kanssa. Saaga on nimen suomen­kielinen muoto, muissa kielissä nimi esiintyy muodossa Saga.

Suomessa nimi Saaga on 1900-luvun alusta lokakuuhun 2025 mennessä annettu noin 1&nbsp;840  1 393 ja Saga 5&nbsp;332 henkilölle.
Vuodesta 2015 lähtien Saagan nimipäivä on suomen­kielisen kalenterin mukaan 17. lokakuuta, joka jo ennestään on ollut suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan Sagan nimi­päivä.

## Tunnettuja Saagoja ja Sagoja
* Saga Andersson (s. 2000), suomalainen seiväshyppääjä
* Saga Eriksson (s. 1939), suomalainen balettitanssija ja balettipedagogi
* Saga Fredriksson (s. 1994), ruotsalainen jalkapalloilija
* Saga Kaikkonen (s. 2005), suomalainen jalkapalloilija
* Saga Kivekäs (s. 1997), suomalainen seitsenottelija
* Saga Palmgren-Lindroos (1910–1968), suomenruotsalainen kirjailija
* Saaga-Angelia Raudasoja (s. 2002), suomalainen pesäpalloilija
* Saga Sarkola (s. 1994), suomalainen näyttelijä
* Saga Sormunen, *Saga Mast*, suomalainen laulaja ja lauluntekijä
* Saga Söderström (s. 1997), suomalainen laulaja, näyttelijä, käyrätorvensoittaja ja musiikkipedagogi
* Saga Ukkonen (s. 2001=, suomalainen koripalloilija
* Saga Vanninen (s. 2003), suomalainen seitsenottelija

* Saaga S (2006–2022), suomalainen ravihevonen, ravikuningatar 2015

## Kuvitteellisia Saagoja ja Sagoja

* Saga Anderson, yksi Alan Wake 2-pelin päähahmoista
* Saga Korkiakoski, tv-sarjassa *[[Salatut elämät]]*
* Saga Norén, yksi televisiosarja Sillan päähenkilöistä

## Lähteet
Saksan VIII armeijakunta

**Saksan VIII armeijakunta** () oli Saksan maavoimien yhtymä toisessa maailmansodassa. Se tuhoutui Stalingradin taistelussa, mutta armeijakunta perustettiin uudelleen kesällä 1943.

## Perustaminen
Wehrkreis III perusti 1. lokakuuta 1934 Breslaussa maavoimien alue-esikunta Breslaun (), joka nimettiin 1935 VIII armeijakunnan esikunnaksi (). Aluejärjestön uudelleen organisoinnin vuoksi nimeäjänä oli Wehrkreis VIII, jonka operatiivisena esikuntana armeijakunnan esikunta oli.

## Osallistuminen sotatoimiin
Armeijakunta asetettiin liikekannalle kesällä 1939 ja se liitettiin Etelän armeijaryhmän 14. armeijaan, jonka mukana se hyökkäsi 1. syyskuuta Puolaan. Puolan operaation päätyttyä armeijakunta siirrettiin  lokakuussa Eifelin alueelle Ranskan vastaiselle rajalle armeijaryhmä B:n 4. armeijaan.

Armeijaryhmä B:n mukana se osallistui Ranskan valtaukseen. Taisteluiden päätyttyä armeijakunta oli Kanaalin rannikolla ensin osana 7. armeijaa ja myöhemmin osana 9. armeijaa, jonka mukana se siirrettiin kesällä 1941
Bialystokiin. Armeijakunta liitettiin armeijan mukana Keskustan armeijaryhmään, jonka mukana se aloitti 22. kesäkuuta 1941 hyökkäyksen Neuvostoliittoon operaatio Barbarossassa. Armeijakunta oli armeijaryhmä D:n reservinä marraskuussa 1941 sijoituspaikkana Ranska, kunnes se liitettiin armeijaryhmän 1. armeijaan joulukuussa.

Armeijakunta määrättiin maaliskuussa 1942 itärintamalle Keskustan armeijaryhmään, jonka 6. armeijaan se liitettiin huhtikuussa Harkovassa. Armeijan mukana se hyökkäsi Stalingradiin, jossa se joutui saarroksiin. Armeijakunta antautui muun armeijan mukana tammikuussa 1943.

Armeijakunta muodostettiin uudelleen ja se liitettiin Pohjoisen armeijaryhmän 16. armeijaan Staraja Russassa. Armeijakunta vetäytyi armeijan mukana aina Sleesiaan, jossa se antautui.

## Komentajat
Armeijakunnankomentajina olivat:
* jalkaväenkenraali Ernst Busch (4. helmikuuta 1938 – 25. lokakuuta 1939) 
* kenraalieversti Walter Heitz (25. lokakuuta 1939 – 31. tammikuuta 1943)
;uudelleen perustettuna 
* jalkaväenkenraali Gustav Höhne (20. heinäkuuta 1943 – 1. huhtikuuta 1944) 
* kenraaliluutnantti Johannes Block (1. – 15. huhtikuuta 1943)  
* kenraaliluutnantti Hans Schlemmer (15. huhtikuuta – 12. toukokuuta 1944) 
* jalkaväenkenraali Gustav Höhne (12. toukokuuta – 10. syyskuuta 1944)  
* tykistönkenraali Walter Hartmann (10. syyskuuta 1944 – )  
* jalkaväenkenraali Friedrich Wiese (19. maaliskuuta – 20. huhtikuuta 1945)  
* tykistönkenraali Horst von Mellerthin (20. huhtikuuta – 8. toukokuuta 1945)

## Lähteet
Lukas Runggaldier

**Lukas Runggaldier** s. 31. heinäkuuta 1987 Bolzano, Italia) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä. Runggaldier aloitti uransa yhdistetyssä vuonna 2002. Ennen tätä hän kilpaili maastohiihdossa.

Ensimmäiseen yhdistetyn maailmancupin osakilpailuunsa Runggaldier osallistui joulukuussa 2008 Trondheimissa. Runggaldier on parhaimmillaan sijoittunut yhdistetyn maailmancupin osakilpailussa kahdesti neljänneksi. Vancouverin olympialaisissa 2010 Runggaldier sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa yhdenneksitoista. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli normaalimäen kilpailussa seitsemäs.

Parhaan sijoituksensa maailmanmestaruuskilpailuissa Runggaldier on saavuttanut Oslon MM-kilpailuissa 2011, jossa hän sijoittui suurmäen Gundersen-kilpailussa kahdeksanneksi. Lisäksi Runggaldier on osallistunut MM-kilpailuihin Liberecissä 2009, Val di Fiemmessä 2013 ja Falunissa 2015.

## Lähteet
Sophie Caldwell Hamilton

**Sophie Caldwell Hamilton** (o.s. **Caldwell**, s. 22. maaliskuuta 1990 Rutland, Vermont) on yhdysvaltalainen maastohiihtäjä.

Caldwell kilpaili maastohiihdon maailmancupissa ensimmäisen kerran joulukuussa 2012 Quebecin sprinteissä, sijoittuen vapaalla hiihtotavalla käydyssä henkilökohtaisessa kilpailussa 14:nneksi. Kymmenen parhaan joukkoon hän sijoittui ensimmäisen kerran oltuaan yhdeksäs Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä joulukuussa 2013. Ensimmäisen palkintosijansa hän saavutti oltuaan kolmas Lahden vapaan hiihtotavan sprintissä maaliskuussa 2014. Tour de Skillä 2016 hän voitti Oberstdorfin perinteisen hiihtotavan sprinttikilpailun. Kaudella 2017–2018 hän oli kolmas Dresdenin vapaan hiihtotavan sprintissä. Seefeldissä hän jakoi vapaan hiihtotavan sprintin voiton Laurien van der Graaffin kanssa Sprintticupissa hän oli kolmas. Kaudella 2018–2019 hän sijoittui toiseksi Davosin, Val Müstairin ja Lahden vapaan hiihtotavan sprinteissä. Sprintticupissa hän sijoittui neljänneksi. Kaudella 2019–2020 hän oli kolmas Davosin vapaan hiihtotavan sprintissä. Kaudella 2020–2021 hän sijoittui Dresdenin sprintissä toiseksi.

Val di Fiemmen MM-kilpailuissa 2013 Caldwell sijoittui perinteisen hiihtotavan sprintissä 20:nneksi. Sotšin olympialaisissa 2014 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä kuudes. Falunin MM-kilpailuissa 2015 hän oli perinteisen hiihtotavan sprintissä kymmenes ja Lahden MM-kilpailuissa 2017 vapaan hiihtotavan sprintissä kuudes. Pyeongchangin olympialaisissa 2018 hän sijoittui perinteisen sprintissä kahdeksanneksi. Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 hän oli vapaan hiihtotavan sprintissä 14:s.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Sophie Caldwellin blogi
*Sophie Caldwell Yhdysvaltain hiihtoliiton kotisivuilla
Gary Lauck

**Gerhard "Gary" Rex Lauck** (s. 1953) on yhdysvaltalainen uusnatsiaktivisti ja kustantaja. Hän johtaa NSDAP/AO-nimistä uusnatsijärjestöä. Koska Lauck asui pitkään Lincolnissa Nebraskassa, hänestä on käytetty pilkkanimeä "Farm Belt Führer".

## Elämä
Gary Lauck syntyi vuonna 1953 Milwaukeessa Wisconsinissa amerikansaksalaiseen perheeseen. Perhe muutti vuonna 1965 Lincolniin Nebraskaan, missä Lauckin isä toimi Nebraskan yliopiston insinööritieteen professorina. Lauck tutustui Adolf Hitlerin *[[Mein Kampf]]iin* filosofian opintojensa yhteydessä. Omien sanojensa mukaan hän ymmärsi heti kirjan luettuaan olevansa kansallissosialisti.

1970-luvulla Lauck tutustui sekä Amerikassa että  Saksassa useisiin entisiin natseihin ja sai  heiltä vaikutteita. Vuonna 1974 hän rekisteröi NSDAP/AO:n Lincolnissa "yleishyödylliseksi yhdistykseksi". Järjestö aloitti propaganda-aineiston tuottamisen ja levittämisen, ja vuonna 1976 Mainzin poliisi pidätti Lauckin tämän aineiston hallussapidosta. Hän sai samana vuonna toiminnastaan neljän kuukauden vankeustuomion. Lauck karkotettiin eliniäkseen Saksan liittotasavallasta, mutta hän jatkoi propagandan tuottamista Yhdysvalloissa ja julkaisi *The New Order* -lehteä. Hän myös solmi läheiset suhteet moniin amerikkalaisiin rasistisiin ryhmiin.

Koska Lauck ei voinut itse mennä Saksaan, hän palkkasi Michael Kühnenin ja muutaman muun uusnatsin levittämään propaganda-aineistoa maassa. Berliinin muurin murruttua he päättivät perustaa NSDAP/AO-soluja entisen Itä-Saksan kaupunkeihin. Lokakuussa 1990 Kühnen tovereineen johti ensimmäistä uusnatsien mielenosoitusta Dresdenissä. Kühnen kuoli vuonna 1991 aidsiin, mutta Lauck sai entistä enemmän kannattajia ja taloudellista tukea, joiden avulla hän salakuljetutti Saksaan lisää laitonta natsistista ja rasistista propagandamateriaalia, kuten kirjoja, julisteita ja äänitettyjä puheita ja lauluja. Vuonna 1995 *Valitut palat* arvioi Lauckin kuuluvan maailman vaarallisimpiin uusnatsismin levittäjiin. Vuonna 1995 Lauck pidätettiin Tanskassa ja luovutettiin Saksaan, jossa hänet tuomittiin neljäksi vuodeksi vankeuteen.

## Katso myös
* Ernst Zündel

## Lähteet
* 

### Viitteet
Giuseppe Michielli

**Giuseppe Michielli** (s. 23. toukokuuta 1985 Gemona, Italia) on italialainen yhdistetyn hiihtäjä.

Michielli aloitti uransa vuonna 1993. Ensimmäiseen yhdistetyn maailmancupin osakilpailuunsa hän osallistui joulukuussa 2003 Val di Fiemmessä. Hänen paras saavutuksensa maailmancupissa on yhdestoista sija tammikuussa 2010 Seefeldistä normaalimäen yhteislähtökilpailussa.  Michielli on osallistunut Torinon olympialaisiin 2006 ja Vancouverin olympialaisiin 2010. Hänen paras saavutuksensa olympialaisissa on normaalimäen Gundersen-kilpailun neljästoista sija. Michielli on osallistunut maailmanmestaruuskilpailuihin neljästi: Oberstdorfissa 2005, Liberecissä 2009, Oslossa 2011 ja Val di Fiemmessä 2013. Hänen paras saavutuksensa maailmanmestaruuskilpailuissa on sijoittuminen kahdesti sijalle 28 Liberecin MM-kilpailuissa. Michielli käyttää Atomicin suksia.

## Lähteet
* http://www.fis-ski.com/uk/604/613.html?type=biog&competitorid=71894&sector=NK 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Love Is Here to Stay

”**Love Is Here to Stay**” (vap. suom. *Rakkaus on tullut jäädäkseen*) on George Gershwinin säveltämä ja Ira Gershwinin sanoittama musiikkikappale vuoden 1938 elokuvasta *[[Goldwyn Follies]]*. Kappaleen esitti elokuvassa Kenny Baker ja sen on nauhoittanut suuri määrä artisteja sekä lauluna että instrumentaalina. Kappale saavutti suuren suosion varsinkin sen jälkeen, kun Gene Kelly lauloi sen vuoden 1952 elokuvassa *[[Pariisin lumoissa]]*. Olavi Virta on levyttänyt kappaleen vuonna 1954 Sauvo Puhtilan sanoituksena nimellä ”Taa vuosien”.

Ira Gershwin antoi kappaleen nimeksi aluksi ”It’s Here to Stay” (*Se on tullut jäädäkseen*) ja muuttaneensa sen sitten muotoon ”Our Love Is Here to Stay” (*Rakkautemme on tullut jäädäkseen*). Our-sana jätettiin kuitenkin pois lopullisesta versiosta. Gershwin kertoi elämäkerrassaan halunneensa vuosikausia muuttaa laulun nimen takaisin muotoon ”Our Love Is Here to Stay”, mutta kappaleen noustua suosioon nimen muuttaminen ei enää tuntunut hänestä sopivalta.

”Love Is Here to Stay” jäi George Gershwinin viimeiseksi sävellykseksi. Hän kuoli heinäkuussa 1937 pian kappaleen säveltämisen jälkeen.

## Lähteet
Gramota-arkisto

**Gramota-arkisto** eli ns. **Kolttakylän arkisto** on kokoelma 1600–1700-luvuilta peräisin olevia Venäjän tsaarien allekirjoittamia asiakirjoja. Kolttasaamelaisten keräämä kokoelma oli kääritty rullalle, joka oli sijoitettu ontoksi koverrettuun mäntypuiseen pölkkyyn. Arkistoa säilytettiin Petsamon Suonikylässä, josta se talvisodan aikana joutui suomalaisten haltuun. Nykyään alkuperäiset asiakirjat ovat Inarin Saamelaisarkiston kokoelmissa, niiden kopiot sekä puinen säilytyskotelo ovat nähtävillä Inarissa sijaitsevassa saamelaismuseo Siidassa.

## Yleistä
Gramota-arkiston asiakirjoista vanhin on vuodelta 1601 ja nuorin vuodelta 1775. Ne käsittelevät muun muassa Suonikylän kolttien asemaa ja oikeuksia sekä heidän taloudellisia suhteitaan Petsamon luostariin.

Noin 28 cm pitkään ja 12 cm halkaisijaltaan olevaan pölkkyyn on kaiverrettu vuosiluku 1865, jota pidetään sen valmistamisen ajankohtana. Pölkky oli Suonikylässä kätketty juurakon alle ja sen sijainti oli alun perin vain kolmen miehen tiedossa. Mikäli joku kätköpaikan tietävistä kuoli, nimesivät kaksi muuta hänen tilalleen uuden henkilön. Myöhemmin arkisto oli tiettävästi yhden henkilön hallussa.

## Arkiston vaiheet
Vuonna 1931 apulaissisäministeri Niilo Solja vieraili Petsamossa ja toi arkiston mukanaan Helsinkiin, jossa sen sisältämät asiakirjat valokuvattiin ja tutkittiin. Arkisto palautettiin Suonikylään vuonna 1933. Talvisodan sytyttyä koltat evakuoitiin Tervolaan. Joulukuussa 1939 majuri Matti Tiitola lähetti arkiston kuriirin mukana Rovaniemelle, jossa sitä säilytettiin Lapin rajavartioston kassaholvissa aina Lapin sodan päättymiseen saakka. Koska koltat eivät sodan jälkeen päässeet palaamaan kotiseudulleen, luovutti majuri Tiitola asiakirjat silloiselle Valtionarkistolle (nykyinen Kansallisarkisto).

Gramota-arkisto joutui unohduksiin aina vuoteen 1996 asti, jolloin se löydettiin saamelaismuseo Siidassa järjestetyn kolttasaamelaisia esittelevän näyttelyn valmistelun yhteydessä. Vuonna 1998 Kansallisarkisto lainasi säilytyskotelon sekä asiakirjojen kopiot sijoitettavaksi saamelaismuseon perusnäyttelyyn. Gramota-arkiston alkuperäiset asiakirjat olivat Kansallisarkiston kokoelmissa aina huhtikuuhun 2012 saakka, jolloin ne luovutettiin Inarin Saamelaisarkistolle.

## Maailman muisti -rekisteriin
Saamelaisarkisto ja Kansallisarkisto esittivät vuonna 2014 Gramota-arkistoa lisättäväksi Unescon Maailman muisti -rekisteriin, jonka tavoitteena on säilyttää ihmiskunnan merkittävät arkistot ja kirjastokokoelmat. Suomesta Unescon luetteloon kuului tuolloin vain A. E. Nordenskiöldin karttakokoelma. Arkisto valittiin rekisteriin 9. lokakuuta 2015.

## Lähteet
*Kolttasaamelaisten kulttuuriyhdistys Saa'mi Nue'tt ry

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Kolttakylän arkisto digitoituna
Allen Kearns

**Allen Kearns** (14. elokuuta 1894 Brockville – 20. huhtikuuta 1956 Albany) oli kanadalainen laulaja ja näyttelijä. Hän näytteli romanttista pääroolia Broadway-musikaaleissa ja hänet muistetaan erityisesti kahden George ja Ira Gershwinin hittikappaleen ensiesittäjänä: ”’S Wonderful” (näytelmästä *Funny Face*, 1927) ja ”Embraceable You” (näytelmästä *Girl Crazy*, 1930).

## Teatterinäytelmät
**The Red Petticoat * (1913)
**Miss Daisy * (1914)
**Come Along * (1919)
**Tickle Me * (1921)
**Tangerine * (1921)
**Lady Butterfly * (1923)
**Little Jessie James * (1923)
**Mercenary Mary * (1925)
**Tip-Toes * (1925)
**Betsy * (1926)
**Funny Face * (1927)
**Here’s Howe * (1928)
**Hello, Daddy * (1928)
**Girl Crazy * (1930)
**A Divine Moment * (1934)
**The American Way * (1939)
**The Odds on Mrs. Oakley * (1944)

## Elokuvat
**The Very Idea* (1929)
**Päivettyneet sääret* (1929)
**Lovin’ the Ladies* (1930)

## Lähteet
Annaminfasaani

**Annaminfasaani** (*Lophura edwardsi*) on aitokanoihin kuuluva lintulaji. Se elää äärimmäisen uhanalaisena Vietnamissa.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan annaminfasaani voi kasvaa 59&ndash;65 cm pitkäksi. Koiraat ja naaraat eroavat toisistaan ulkonäöltään. Koiras on lähes kauttaaltaan kiiltävän sinertävän musta ja siivissä on vihertävä kiilto. Koiraan päässä on valkoinen töyhtö ja naama on höyhenistä paljas ja iho on punainen. Nokka on valkoinen ja jalat punaiset. Annaminfasaaninaaras on väritykseltään harmahtavan ruskea ja siivistään punertavampi. Nuoret linnut muistuttavat väritykseltään naarasta. Vietnaminfasaani (*L. hatinhensis*) muistuttaa ulkonäöltään annaminfasaania, mutta pyrstössä on valkoista. DNA-analyysien perusteella on todennäköistä, että annaminfasaani ja vietnaminfasaani kuuluvat samaan lajiin.

## Levinneisyys ja elintavat
Annaminfasaania tavataan Vietnamin keskiosista. Sen elinympäristöä ovat ainavihannat metsät tyypillisesti 300&ndash;600 metrin korkeudessa. Laji viihtyy tiheän aluskasvillisuuden joukossa. Annaminfasaaninaaras munii maaliskuun loppupuolella ja munia on tyypillisesti 4&ndash;6 ja ne ovat väriltään punertavia. Annaminfasaanikannan kooksi arvioidaan 50&ndash;250 yksilöä. Lajista ei ole vahvistettuja havaintoja vuoden 2000 jälkeen ja laji on mahdollisesti hävinnyt luonnosta. Mahdollisesti jäljellä olevaa kantaa uhkaavat elinympäristön hakkaaminen ja pirstaloituminen ja metsästys.

## Lähteet
Tea for Two

**”Tea for Two”** (suom. **”Teetä kahdelle”**) on Vincent Youmansin säveltämä ja Irving Caesarin sanoittama musiikkikappale vuodelta 1924. Sen esittivät Louise Groody ja John Barker Broadway-musikaalissa *No, No, Nanette*. Kappaleesta tuli hitti musikaalin Chicagossa pidettyjen koe-esitysten aikana jo ennen varsinaista Broadwayn ensi-iltaa. Vuonna 1925 kappale nousi listoille kahdesti instrumentaalina (The Benson Orchestra of Chicagon ja Ben Bernien orkesterin esittäminä) ja kerran laulettuna, esittäjänään Marion Harris. Harrisin versio nousi listan kärkeen. 1930-luvulla kappaleen nostivat Yhdysvalloissa listoille vielä The Ipana Troubadors (1930), Teddy Wilsonin orkesteri (1937) ja Art Tatum (1939).

Kappale on käännetty suomeksi kahdesti. Olavi Virta nauhoitti Hannes Konnon sanoittaman version vuonna 1939. Taustayhtyeenä oli Bruno Laakko ja Lepakot (eli Dallapé salanimellä). M. A. Numminen sanoitti kappaleesta oman versionsa vuonna 1970. Molempien suomenkielisten versioiden nimi on ”Teetä kahdelle”. 1930-luvun ilmapiiriä Suomessa kuvasi, että Virran levytys joutui Yleisradiossa soittokieltoon liian uskallettuina pidettyjen sanojensa vuoksi.

”Tea for Two” on saavuttanut jazzmusiikissa suuren suosion ja sitä pidetään yhtenä genren standardeista. Kappaleen ovat äänittäneet muun muassa Ella Fitzgerald ja Count Basie, Thelonious Monk, Bud Powell, Erroll Garner, Anita O’Day ja Gerry Mulligan.

Säveltäjä Dmitri Šostakovitš teki kappaleesta kapellimestari Nikolai Malkon pyynnöstä lokakuussa 1928 orkesterisovituksen, joka tunnetaan nimellä ”Tahiti-trot”.

## Elokuva
Kappaletta on käytetty useiden elokuvien musiikkiraidalla.

**[[No, No, Nanette (vuoden 1930 elokuva)|No, No, Nanette]]* (1930)
**[[No, No, Nanette (vuoden 1940 elokuva)|No, No, Nanette]]* (1940)
**[[Teetä kahdelle]]* (1950)
**[[Musiikkia veressä]]* (1950)
**[[Laulu sydämessäni]]* (1952)
**[[Yhden miehen kapina]]* (1955)

**[[Tulin, näin ja voitin (elokuva)|Tulin, näin ja voitin]]* (1955)
**Show Biz Bugs* (1957)
**[[Jazzin juhlaa]]* (1960)
**[[Oscar (elokuva)|Oscar]]* (1991)
**[[Mambo Kings]]* (1992)
**[[Hyvästi Pariisi]]* (1995)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Siukonen

**Siukonen** on sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla suomalaisilla henkilöillä:

* Antti Siukonen (s. 1980), pastori ja päätoimittaja
* Impi Siukonen (1879–1958), opettaja ja kirjailija
* Inkeri Siukonen (1927–2014), pianisti ja pianopedagogi
* Jyrki Siukonen (s. 1959), muusikko, kuvataiteilija ja tutkija
* Leena Siukonen-Penttilä (1924–1994), viulisti ja pianisti
* Markku Siukonen (1948–2016), urheilukirjailija
* Sebastian Siukonen (s. 1971), kymmenottelija
* Wilho Siukonen (1885–1941), musiikkipedagogi ja kuoronjohtaja.
Saksan 14. armeija

**Saksan 14. armeija** () oli Saksan maavoimien armeijatason yhtymä toisessa maailmansodassa. 

## Historia
Wehrkreis XVII perusti 26. elokuuta 1939 Wienissä maavoimien armeijaryhmä 5:stä () 14. armeijan, jonka komentajana oli kenraalieversti Wilhelm List. Armeija osallistui Puolan sotatoimiin Etelän armeijaryhmän mukana ja se nimettiin 13. lokakuuta 12. armeijaksi.

Armeija perustettiin uudelleen 18. marraskuuta 1943 ja se liitettiin armeijaryhmä C:hen, jonka mukana osallistui Italian taisteluihin. Se antautui Italiassa olevien joukkojen mukana 2. toukokuuta 1945.

## Komentajat
Armeijankomentajina olivat toisen olemassaolon aikana
*kenraalieversti Eberhard von Mackensen 5. marraskuuta 1943 – 5. kesäkuuta 1944
*panssarikenraali Joachim Lemelsen 5. kesäkuuta – 15. lokakuuta 1944
*panssarikenraali Fridolin von Senger und Etterlin 15.–24. lokakuuta 1944
*tykistönkenraali Heinz Ziegler 24. lokakuuta – 22. marraskuuta 1944
*panssarikenraali Traugott Herr 23. marraskuuta – 12. joulukuuta 1944
*jalkaväenkenraali Kurt von Tippelskirch 13. joulukuuta 1944 – 22. helmikuuta 1945
*panssarikenraali Joachim Lemelsen 22. helmikuuta 1945 – antautumiseen

## Lähteet
Huppukotinga

**Huppukotinga** (*Pipreola riefferii*) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Huppukotingaa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia on kuvattu melko yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
’S Wonderful!

**’S Wonderful!** (vap. suom. *Se on ihanaa!*) on George Gershwinin säveltämä ja Ira Gershwinin sanoittama musiikkikappale vuoden 1927 Broadway-musikaalista *Funny Face*. Kappaleen esittivät näytelmässä Adele Astaire ja Allen Kearns ja siitä tuli hitti heti ilmestyttyään. Vuonna 1928 sekä The Ipana Troubadors -yhtye että laulaja Frank Crumit nostivat kappaleen listoille Yhdysvalloissa. Myös *Funny Facen* miespääosan esittäjä Fred Astaire nauhoitti laulusta oman versionsa.

Kappaleesta on useiden Gershwinin sävellysten tavoin tullut jazzstandardi. Sen ovat nauhoittaneet muun muassa Benny Goodman, Stan Getz, Coleman Hawkins, Art Tatum, Red Garland, Sonny Stitt ja Eddie Harris.

## Lähteet
Pohjanmeren tulva 1953

**Pohjanmeren tulva** oli voimakkaan myrskyn aiheuttama tulva 31. tammikuuta – 1. helmikuuta 1953, jolloin kuoli . Alanko­maissa kuoli , Englannissa&nbsp;307, Belgiassa&nbsp;28, Skotlannissa&nbsp;19 ja loput 224&nbsp;merellä. Varsin äkillisessä sään muutoksessa tehtiin virhe­arvioita varautumisessa. Voimakas sykloni yllätti, jolloin useat Pohjan­meren valtiot kärsivät mittavista vahingoista.

## Alankomaat

Yöllä meri mursi vallit ja aiheutti laajaa tuhoa etenkin Alanko­maiden etelä­osissa, jossa se tuhosi monia kyliä. Tulva tuhosi myös Alanko­maiden rauta­tie­yhteydet Belgiaan ja Ranskaan. Kaikkiaan 89&nbsp;tulva­vallia murtui.

Yhdysvaltain maavoimat lähetti heli­koptereita Länsi-Saksasta pelastamaan tulvan uhreja.

Useimmat Euroopan maat, kuten Ranska, Länsi-Saksa ja Italia, tukivat Hollantia ja lähettivät pikaisesti apua. Myös Suomesta lähetettiin apua lento­teitse, ja Suomen hallitus lahjoitti 50&nbsp;miljoonaa markkaa käytettäväksi valmiiden puu­talojen rakentamiseksi tulvan uhreille. Suomessa tavalliset kansalaiset lahjoittivat rahaa ja vaatteita. Myös yli­oppilaat järjestivät keräyksen Hollannin onnettomuuden uhreille. Suomen Punainen Risti lähetti  Hollantiin.

Auttajien joukossa eivät kuitenkaan olleet Neuvostoliitto tai sen alus­maat Itä-Euroopassa. Tapahtumaa kutsuttiin nimellä *Water­snood 1953*.

## Englanti ja Skotlanti

Pohja­nmeren tulva 1953 oli Englannin tuhoisimpia luonnon­onnettomuuksia koskaan. Yli  ranta­viivaa kärsi tuhoja ja ranta­valleja rikkoutui.  evakuoitiin kodeistaan ja  vaurioitui pahoin.

Skotlannissa myrsky aiheutti pahimmat tuhot yli 500&nbsp;vuoteen. Esimerkiksi Crovien kalastaja­kylä jouduttiin hylkäämään, kun monet asukkaat ja rakenteet pyyhkiytyivät mereen.

Itä­rannikon matalissa vesissä tulva tunkeutui paikoin pitkälle sisä­maahan. Lincolnshiressä tulva eteni jopa kolme kilometriä sisä­maahan. Eräin paikoin kymmeniä ihmisiä kuoli ja loukkaantui. Tulva tunkeutui Itä-Lontoossa viemäreihin.

Merellä upposi useita laivoja ja kuoli arviolta 224&nbsp;ihmistä.

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Englannin 1. divisioonan kausi 1897–1898

**Englannin 1. divisioonan kausi 1897-1898** oli kymmenes kausi, kun ratkottiin The Football Leaguen mestaruus. Mukana 1.divisioonassa oli kuusitoista joukkuetta. Sarjan voittaja oli liigan mestari, ja kaksi viimeistä joutuivat testiotteluihin 2. divisioonan parhaita vastaan.

Uutena joukkueena 1. divisioonassa pelasi 2. divisioonasta noussut Notts County, joka korvasi edellisellä kaudella sarjasta pudonneen Burnleyn.

Liigan mestaruuden voitti Sheffield United. Mestaruus oli seuran toinen.

## Sarjataulukko

Kaksi viimeistä joukkuetta joutuivat testiotteluihin 2.divisioonan kahta parasta vastaan.

## Ottelut

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

## Testiottelut
Testiotteluissa kohtasivat 1.divisioonan kaksi viimeistä ja 2.divisioonan kaksi parasta joukkuetta. Mikäli 1.divisioonan seura voitti ottelun, se säilytti sarjapaikkansa ja 2.divisioonan seura pysyi 2.divisioonassa. Mikäli 2.divisioonan seura voitti, oli edessä vaaliprosessi jonka jälkeen seura saattoi päästä 1.divisioonaan.

|}

Ennen viimeistä testiottelua Burnleyn ja Stoken välillä tilanne sarjassa oli se, että mikäli joukkueet päätyisivät tasapeliin, Burnley nousisi ja Stoke säilyisi 1. divisioonassa. Ottelu päättyi 0-0 tasapeliin. Seuraavaksi kaudeksi The Football League luopui testiottelujärjestelmästä ja 1. divisioonan kaksi viimeistä putosi suoraan 2. divisioonaan. Seuraavaksi kaudeksi sarjaa laajennettiin 18 joukkueen sarjaksi, jolloin myös Newcastle ja Blackburn pääsivät mukaan ylimmälle sarjatasolle.

## Lähteet
Mustarintakotinga

**Mustarintakotinga** (*Pipreola lubomirskii*) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Mustarintakotingaa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Lajia on kuvattu harvinaiseksi, mutta sen kannankehitys on vakaa. Sen ei uskota olevan vaarassa, ja laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Mustanokkakotinga

**Mustanokkakotinga** (*Pipreola frontalis*) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Mustanokkakotingaa tavataan Boliviassa, Ecuadorissa ja Perussa. Sitä on kuvattu melko yleiseksi, mutta sen kannankehitys on laskeva. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Tulikurkkukotinga

**Tulikurkkukotinga** (*Pipreola chlorolepidota*) on kotingojen heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Tulikurkkukotingaa tavataan Kolumbiassa, Ecuadorissa ja Perussa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi, mutta kanta on vähenemässä nopeasti elinympäristöjen tuhoutumisen takia.

## Lähteet
Shokkiaalto (kirja)

**Shokkiaalto** on Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani, jonka julkaisi WSOY vuonna 2010.

## Juoni
Venäjän hallintoa arvostellut toimittaja murhataan Helsingissä. Samaan aikaa keskusrikospoliisi kuulustelee hämäristä itäyhteyksistä epäiltyä kansanedustajaa. Mukana kuulusteluissa on myös Riku Tanner. Paljastuu, että joku vuotaa keskusrikospoliisiin tietoja sen ulkopuolelle. Rikua epäillään ja hänet halutaan ulos keskusrikospoliisista.

## Lähteet
* Shokkiaalto Ilkka Remeksen kotisivulla
* Shokkiaalto. Kirjasampo
* Mikko Varis: Shokkiaalto.  Keskisuomalainen
Questlove

**Questlove** (oikealta nimeltään **Ahmir Khalid Thompson**, taiteilijanimi joskus myös muodossa **?uestlove**; s. 20. tammikuuta 1971 Philadelphia, Pennsylvania) on yhdysvaltalainen rumpali, DJ, musiikkitoimittaja, tuottaja, kirjailija ja elokuvaohjaaja.

Questlove tunnetaan parhaiten The Roots -yhtyeen rumpalina ja toisena keulahahmona. Maaliskuusta 2009 alkaen yhtye on toiminut *[[Late Night with Jimmy Fallon]]* -televisio-ohjelman house bandinä.

Hänen dokumenttielokuvansa *Summer of Soul* (2021) voitti parhaan dokumenttielokuvan Oscar-palkinnon. 

## Kirjoja

* Questlove: *Soul Train: The Music, Dance and Style of a Generation*. New York: Harper Design, 2013. 
* Questlove & Ben Greenman: *Mo' Meta Blues: The World According to Questlove*. New York: Grand Central Publishing, 2013. 
* Questlove & Ben Greenman: *Music Is History*. New York, NY: Abrams image, 2021. 
* Questlove & Ben Greenman: *Hip-hop Is History*. London: White Rabbit, 2024. 

## Dokumenttielokuvia

* Questlove: *Sly Lives! (aka the Burden of 
Black
 Genius)*; aiheena Sly Stone
* Questlove: *Summer of Soul*  *(... or, When the Revolution Could Not Be Televised*)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Oskari Auvinen

**Oskari Auvinen** (s. 13. lokakuuta 1972 Lappeenranta) on Kangasalan kaupunginjohtaja. Hänet valittiin kunnanjohtajaksi 14. lokakuuta 2013.

Auvinen valmistui ylioppilaaksi Parikkalan lukiosta vuonna 1991. Hän kävi armeijan vuosina 1992–1993 Imatralla sissikomppaniassa. Hän on suorittanut Tampereen yliopistossa nuorisotyön tutkinnon ja valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi vuonna 2000. Lisäksi hän on suorittanut muun muassa useita sosiaali- ja terveysjohtamisen tutkintoja.  

Vuosina 2004–2007 Auvinen toimi Kangasalan vanhus- ja vammaispalvelujen johtajana. Vuosina 2007–2010 hän toimi Pirkkalan perusturvajohtajana ja 2010–2013 kansliapäällikkönä. Kansliapäällikkö on kunnan ylin johtava virkamies, jonka tehtävänä on johtaa kunnan operatiivista toimintaa. Vuonna 2014 hän siirtyi Kangasalan kaupungin kaupunginjohtajaksi .

Oskari Auvinen on toiminut lukuisissa alueellisissa ja valtakunnallisissa työryhmissä Pirkkalan kunnan, Kangasalan kaupungin, Tampereen kaupunkiseudun ja eri kuntaryhmien edustajana. Auvinen toimi Pirkanmaan maakunnanlaajuisen soteselvityksen vastuuhenkilönä tehtävänään selvittää Pirkanmaan kuntien edellytykset ja halu kehittää Pirkanmaan sosiaali- ja terveyspalveluja. Hän on Kehyskuntaverkoston perustajajäsen ja toimi kuusi vuotta kehyskuntaverkoston toimintaa valmistelevan työvaliokunnan puheenjohtajana. Auvinen on pyöräilykuntien verkoston puheenjohtaja.

Oskari Auvisen merkittäviä alueellisia luottamustehtäviä: Kuntien Hankintapalvelu KuHa Oy:n hallituksen puheenjohtaja 2019–2023, Pirkanmaan Jätehuolto Oy:n hallituksen jäsen ja varapuheenjohtaja 2014–, Tammervoima Oy:n hallituksen jäsen ja varapuheenjohtaja vuodesta 2014 alkaen.

Auvisella on vaimo ja kaksi lasta.

## Lähteet
* 
* LinkedIn
* Kangasalan kaupunki - kaupunginjohtaja Oskari Auvinen

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*MustRead: Viisi vuotta sitten kangasalalaiset osoittivat mieltä kunnantalon edessä – nyt kaupunginjohtaja kertoo, miten yhden sivun strategiasta tuli menestys
*SunRadio: Haastattelussa Kangasalan kaupunginjohtaja Oskari Auvinen
*Kuntaliitto: Kangasalan kaupunki päivittää strategiaansa Kuntaliiton skenaarioita hyödyntäen
*Sote-uudistus: Yhdyspintojen rakentaminen Pirkanmaalla etenee yhdessä tehden
Arkku

**Arkku** eli **kirstu** (latinan *arca* ja *cista*, kreikan *kistee*) on suurehko säilytyslaatikko, jonka yläpintana on saranoitu, yleensä lukittava kansi. Puusta usein metallivahvikkein rakennettu arkku tehtiin niin kestäväksi ja sen korkuiseksi, että sitä voitiin käyttää myös istuimena. Arkun yläpinta tehtiin usein kaarevaksi, jotta sadevesi valuisi siltä pois.

Arkku on vanhimpia säilytyskalusteita; vanhin tunnettu suomalainen arkku on peräisin 1500-luvun Ahvenanmaalta. Arkusta on saanut alkunsa kaappi, lipasto, penkki ja matkalaukku. Isoa matkalaukkua kutsutaankin matka-arkuksi. Esimerkiksi ranskalaisen Louis Vuittonin luksuslaukkubisnes sai alkunsa matka-arkkujen valmistuksesta. Lukollinen arkku on myös kassakaapin, kassalippaan ja tallelokeron alkumuoto.

## Arkku suomalaisessa kansanperinteessä

Arkussa säilytettiin usein henkilökohtaista arvokasta irtaimistoa, kuten rahaa ja kirjeenvaihtoa, vaatteita, jopa elintarvikkeita. Niinpä arkkuihin asennettiin usein lukko. Sisällön lisäksi arkkua itsessäänkin pidettiin arvoesineenä Suomen kansankulttuurissa 1700-luvun puolivälistä 1800-luvun loppupuolelle. Arkkuja koristeltiin etenkin maalaamalla. Värisuosikkeja koristelussa olivat aluksi harmaanvihreä, vihreänsininen ja ruskea, 1800-luvulla tummansininen ja vihreä. Ootraamalla tavoiteltiin jalopuun väriä ja pintakuviota.

Arkun raudoitukset, joiden alkuperäinen tarkoitus on vahvistaa arkkua, alkoivat myös kehittyä yhä koristeellisemmiksi. Raudoitukset jakoivat arkun pinnan erillisiksi koristepaneeleiksi. Morsius- eli kapioarkku koristeltiin etenkin kannen sisäpinnalta, koska sitä pidettiin häissä auki, jotta morsiamen valmistamat liinavaatteet olisivat vieraiden nähtävänä. Kapioarkuissa on yleensä vaalealle pohjalle maalattu seppele tai runsaudensarvi, jonka sisälle tekstattiin vuosiluku ja morsiamen nimikirjaimet.

Suomeen on kulkeutunut Pohjois-Amerikasta paljon niin sanottuja ”amerikanarkkuja”, joilla Suomeen palaavat siirtolaiset toivat kertyneen omaisuuden mukanaan Atlantin yli.

## Arkku taruissa ja kertomuksissa
Arkku esiintyy haviteltuna arvo- tai taikaesineenä monissa kansantaruissa, kuten Pandoran lipas ja liitonarkki. Myöhemmässäkin seikkailukirjallisuudessa arkku esiintyy usein ryöstösaaliin tai muun arvo-omaisuuden säilytyspaikkana, aarrearkkuna, kuten Robert Louis Stevensonin *[[Aarresaari|Aarresaaressa]].*

Antiikin tarustossa esiteltiin viinin jumalan Dionysoksen mystinen arkku. Siinä säilytettiin vertauskuvallisia esineitä, ja sitä kantoivat valitut papit (kreik. Kistophoroi). Eleusiin juhlamenoihin kuului arkun päällä istuvan maan ja kasvun jumalattaren Demeterin (lat. Ceres) kuva. Rooman valtakunnan aikana "cista" oli mysteeriuskonnoissa tavallinen symboli.

## Katso myös
*Ruumisarkku

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Teräsleijona

**Teräsleijona** on Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani, jonka WSOY julkaisi vuonna 2011.

## Juoni
Shokkiaallosta tuttu Riku Tanner on saanut potkut keskusrikospoliisista. Tanner on eronnut vaimostaan ja ajautunut katkeraan huoltajuuskiistaan. Tapaukseen puuttuvat myös Venäjän viranomaiset ja lähellä Suomen ja Venäjän rajaa sijaitsevalla maatilalla tapahtuu hämäriä asioita. Äärioikeiston kannatus nousee Suomessa.

## Lähteet
* Teräsleijona Ilkka Remeksen kotisivulla
* Teräsleijona. Kirjasampo
* Teräsleinoja.  Turun Sanomat
Kaappisänky

**Kaappisänky** tai **seinäsänky** on ahtaisiin tiloihin suunniteltu vuode, joka käännetään saranoilla päiväsajaksi seinälle tai näkymättömiin kaappiin.

Kaappisänky on käytännöllinen kaluste ahtaissa tiloissa ja tilapäiseen majoittumiseen tai lepäämiseen, esimerkiksi ahtaissa kerrostaloasunnoissa, hotelleissa, matkustajalaivoissa, junien makuuvaunuissa, päiväkodeissa, matkailuautoissa ja -vaunuissa ja opiskelija-asuntoloissa. Kaappisänky voidaan varustaa kiinteillä säilytyslokeroilla, lukuvalaisimella ja työskentelytasolla.

## Historiaa

Englanninkielisissä maissa kaappisänkyä kutsutaan keksijänsä William Lawrence Murphyn (1876–1959) mukaan nimellä *Murphy bed*. Murphy patentoi kaappisängyn 1800–1900-lukujen vaihteessa. Tarinan mukaan Murphy liehitteli San Franciscossa asuessaan muuatta oopperalaulajaa, mutta asui yksiössä eikä senaikaisten soveliaisuussääntöjen takia voinut kutsua naista vierailulle makuuhuoneeseensa. Niinpä Murphy kehitteli seinään piiloon käännettävän sängyn, jolloin yksiöstä tuli olohuoneen kaltainen. Murphyn keksintö ei kuitenkaan ollut ensimmäinen, vaan kaappisänkyjä oli jo ollut myynnissä ainakin Sears, Roebuck and Companyn postimyyntiluettelossa. Murphy kuitenkin paranteli keksintöä huomattavasti suunnittelemalla vastapainojärjestelmän, joka kevensi vuoteen nostamista ja laskemista.

Suomessa kaappisänky tai *kaappivuode* oli aiemmin etenkin Varsinais-Suomessa suosittu sänkytyyppi, pohjalaista kerrossänkyä muistuttava rakenne, joka oli varustettu suljettavin kaapinovin. Sitä on käytetty myös muissa Pohjoismaissa sekä Pohjois-Saksassa ja Alankomaissa. Se jäi pois käytöstä lähinnä huonon ilmanvaihtonsa vuoksi.

## Kaappisänkyjen vaaroja
Kaappisängyt ja muut kokoontaittuvat sänkymallit ovat aiheuttaneet joitakin kuolemia. Vuonna 2009 Benidormissa iäkkäät sisarukset löydettiin hotellivuoteistaan tukehtuneina, kun huonosti seinään kiinnitetty sängyn kaappiosa oli kaatunut heidän päälleen. Vuonna 1960 suomalainen poliitikko Eero Antikainen kuoli tukholmalaishotellissa, kun seinäsänky sulkeutui ja lukkiutui hänen nukkuessaan. Antikainen oli tuon seinäsänkymallin neljäs kuolonuhri Ruotsissa, ja tapauksen jälkeen sänky vedettiin siellä pois markkinoilta.

## Lähteet
Uhrilento

**Uhrilento** on Ilkka Remeksen kirjoittama jännitysromaani, jonka WSOY on julkaissut vuonna 2001.

## Juoni
Aivotutkijana työskentelevä Antti Kaira on menossa naimisiin morsiamensa Tiinan kanssa ja odottaa tätä palaavaksi lennolta Nizzasta. TV-uutisessa ilmoitetaan kuitenkin koneen katoamisesta ja sen hylky löydetään. Antti matkustaa Etelä-Eurooppaan selvittämään, mitä koneessa oikeasti tapahtui. Hän saa lopulta tietää jotain selittämätöntä.

## Lähteet
* Ilkka Remeksen kotisivu 
* Arvostelu
Heilala

**Heilala** on suomalainen sukunimi, joka on muun muassa seuraavilla henkilöillä:

* Eeva Heilala (1934–2023), suomalainen kirjailija
* Johannes Heilala (1909–1993), suomalainen selvänäkijä
* Roope Heilala (s. 1980), suomalainen jalkapalloilija
* Yrjö Heilala (1882–1951), suomalainen kirjailija.
Paavo Jokinen

**Paavo Wladimir Jokinen** (14. lokakuuta 1918 Alatornio – 17. elokuuta 2012 Helsinki) oli suomalainen metsänhoitaja ja varatuomari. Hän oli Metsähallituksen ylijohtaja 1967–1973 ja pääjohtaja 1973–1985, jolloin hän jäi eläkkeelle.

Jokisen vanhemmat olivat maanviljelijä Emil Jokinen ja Aino Katariina Huuki ja puoliso vuodesta 1945 Lea Salmio. Hän tuli ylioppilaaksi Tornion yhteislyseosta 1941. Jokinen valmistui metsänhoitajaksi Helsingin yliopistosta vuonna 1945. Hän suoritti lainopin kandidaatin tutkinnon vuonna 1956 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1960. Vuonna 1962 Jokinen nimitettiin Metsähallituksen osastopäälliköksi ja metsäneuvokseksi.

Jokinen julkaisi kirjoituksia metsän- ja riistanhoidosta sekä metsästyksestä.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Metsätekoja - ajallaan, toim. Heikki Lindroos & Pertti Ruohonen. Metsäkustannus, 2007 Sarja: Metsätalouden vaikuttajia  (sisältää artikkelin Paavo Jokisesta)
Kuolema kulkee talossa

**Kuolema kulkee talossa** () on vuonna 1965 ensi-iltansa saanut Seth Holtin ohjaama brittiläinen psykologinen trilleri, jonka pääosissa ovat Bette Davis, William Dix, Wendy Craig ja Jill Bennett. *Kuolema kulkee talossa* perustuu Merriam Modellin samannimiseen romaaniin (1964), jonka pohjalta Jimmy Sangster laati käsikirjoituksen. Sangster myös tuotti elokuvan.

## Juoni

10-vuotias englantilaispoika Joey Fane (William Dix) palaa perheensä luokse kahden vuoden jälkeen oltuaan häiriintyneille lapsille tarkoitetussa koululaitoksessa, jossa hän oli ollut sijoitettuna aiheutettuaan nuoremman sisarensa kuoleman. Joeyn äiti Virginia (Wendy Craig) on tuskaisten muistojen takia hermoromahduksen partaalla, eikä halua poikaansa takaisin kotiin. Joeyn kiireisenä virkamiehenä työskentelevä Bill-isä (James Villiers) on taas kylmä ja etäinen. Joey väittää olevansa syytön sisarensa kuolemaan ja syyttää asiasta vihaamaansa perheen iäkästä ja uskollista talouden- ja lastenhoitajaa (Bette Davis), joka pitää hajoavaa perhettä jotenkin koossa. Bill-isän lähdettyä työmatkalle hermoromahduksen partaalla oleva Virginia-äiti myrkytetään, ja hän joutuu sairaalaan. Epäilykset kohdistuvat Joeyyn, jota ainoastaan naapurin tyttö pitää syyttömänä. Virginia-äidin jouduttua sairaalaan Joeyn ja lastenhoitajan seuraksi tulee sydänongelmista kärsivä Pen-täti (Jill Bennett). Talossa tunnelma kiristyy äärimmilleen seuraavana yönä...

## Näyttelijät

## Tuotanto
Lastenhoitajan rooli oli alun perin tarkoitettu Greer Garsonille, joka oli hyväksynyt sen. Garson kuitenkin hylkäsi projektin sanoen syyksi, että elokuvan käsikirjoitus ei tekisi hyvää hänen uralleen.

*Kuolema kulkee talossa* -elokuvan kuvaukset alkoivat kesäkuussa vuonna 1965. Elokuvaa kuvattiin Hertfordshiren Borehamwoodissa Elstree Studiosilla ja Lontoossa 1,3 miljoonan dollarin budjetilla. Elokuvan kuvaukset päättyivät heinäkuussa 1965. Associated British, Hammer Film Productions ja Seven Arts Productions tuottivat elokuvan.

## Julkaisu ja vastaanotto
*Kuolema kulkee talossa* sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 27. lokakuuta vuonna 1965 Michiganin Detroitissa. Kotimaassaan Isossa-Britanniassa elokuva sai ensi-iltansa 7. marraskuuta 1965 Lontoossa. Suomessa elokuva julkaistiin 3. kesäkuuta vuonna 1966. Warner-Pathé Distributors toimi elokuvan levittäjänä Isossa-Britanniassa ja 20th Century Fox Yhdysvalloissa ja Suomessa. *Kuolema kulkee talossa* tuotti Yhdysvalloissa ja Kanadassa 2 175 000 dollaria.

*Kuolema kulkee talossa* sai hyvät arvostelut kriitikoilta. Elokuvalla on Rotten Tomatoes -sivustolla 91 prosentin "tuore" arvosana, joka perustuu yhteentoista arvosteluun.

Elokuvan oikeudet myytiin Yhdysvaltain televisiolle melkein 400 000 dollarin hinnalla.

*Kuolema kulkee talossa* on julkaistu DVD:lle vuosina 2007 ja 2008.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Kuolema kulkee talossa'' TCM Movie Databasessa
Moncton Wildcats

**Moncton Wildcats** on QMJHL:ssä pelaava jääkiekkoseura. Moncton Wildcats on voittanut Memorial Cupin kahdesti, kausilla 2005–2006 ja 2009–2010. Joukkue tunnettiin myös nimellä **Moncton Alpines**, mutta vain yhden kauden ajan.

## Joukkue

## Valmennus & Joukkueenjohto
* **Päävalmentaja:** Gardiner MacDougall 
* **Apuvalmentaja:** Doug Doull 
* **Apuvalmentaja:** Dustin Friesen 
* **Maalivahtivalmentaja:** Antoine Samuel 
* **Taitovalmentaja:** Kelsey Tessier 
* **Huoltopäällikkö:** Chris MacDonald 
* **Toimitusjohtaja:** Taylor MacDougall 
* **Apulaistoimitusjohtaja:** Rick Melanson 
* **Analytiikanjohtaja:** Etienne Rouleau
Mobira Cityman

**Mobira Cityman** oli usean Nokian matkapuhelimen tuotemerkki.

* Mobira Cityman 450 (1985), NMT 450 -matkapuhelin
* Mobira Cityman 900 (1987), NMT 900 -matkapuhelin 
* Mobira/Nokia Cityman 1320 (1987), TACS matkapuhelin 
* Mobira Cityman 150 (1989), NMT 900 -matkapuhelin
Mitja Harvilahti

**Mitja Harvilahti** on suomalainen muusikko. Hän on Moonsorrowin kitaristi. Lapsena Harvilahti opiskeli klassista kitaran soittoa sekä musiikin teoriaa ja asui pari vuotta Italiassa. Musiikin ohessa hän on opiskellut valokuvausta ja on toiminut kameramiehenä.

## Aiheesta muualla
* Mitja Harvilahti metalfromfinland.com -sivustolla 
* Mitja Harvilahti metal-archives.com -sivustolla
The Law of the Strong

**The Law of the Strong** on uusiseelantilaisen death metal -yhtyeen Dawn of Azazelin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2004 levymerkillä Agonia Records.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#

### Vinyylipainoksen bonuskappale
#In Flagellation of Eden

## Kokoonpano
* Rigel Walshe – laulu, bassokitara
* Joseph Bonnet – kitara
* Tony Angelov – kitara
* Phil Osborne – rummut, huudot

### Muut tekijät
* V. Kusabs – äänittäjä
* Jamie Saint Merat – grafiikka

## Aiheesta muualla
* 
* The Law of the Strong discogs.com -sivustolla
Sedition (Dawn of Azazelin albumi)

**Sedition** on uusiseelantilaisen death metal -yhtyeen Dawn of Azazelin toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2005.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt Joe Bonnett ja Rigel Walshe sekä sanoittanut Walshe, ellei toisin mainittu.

#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Rigel Walshe – bassokitara, laulu
* Joe Bonnett – kitara
* Martin Cavanagh – rummut

### Muut tekijät
* David Holmes – äänittäjä, miksaaja, tuottaja
* Chris Shetland – masteroija
* Jamie Saint Merat – grafiikka, layout
* James Ensig – valokuvat
* Trussel – valokuvat

## Arvostelut
* Allmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Sedition discogs.com-sivustolla
Relentless (Dawn of Azazelin albumi)

**Relentless** on uusiseelantilaisen death metal -yhtyeen Dawn of Azazelin kolmas studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2009 levymerkillä Unique Leader Records.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Rigel Walshe – laulu, basso
* Joe Bonnett – kitara
* Jeremy Suckling – rummut

### Tuotanto
* Brian Elliott – äänittäjä, tuottaja
* Andy Classen – masteroija
* Adam Craft – kansitaide
* Jamie Saint Merat – kannen piirros, layout
* James Ensig Trussel – valokuvat

## Arvostelut
* Metal Observer: 5/10
* Metal Forge: 7/10

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Relentless discogs.com -sivustolla
Saamelaiskäräjien vaalit 2011

**Saamelaiskäräjien vaalit 2011** järjestettiin sunnuntaina 3. lokakuuta 2011. Posteissa suoritettu ennakkoäänestys alkoi 3. syyskuuta. 

Vaaleissa oli yhteensä 5 483 äänioikeutettua, joista äänestämässä kävi 2 720. Äänestysprosentiksi muodostui 49,6. Varsinaisena vaalipäivänä 3. lokakuuta äänensä antoi vain 127 henkilöä. Ehdokkaita vaaleissa oli 40, joista Saamelaiskäräjille valittiin 21. Jokaisesta neljästä kunnasta valittiin kolme edustajaa sekä yksi varahenkilö. Lisäksi äänimäärän mukaan valittiin yhdeksän henkilöä. Jäsenet edustavat Saamelaiskäräjiä nelivuotiskauden 2012–2015.

Saamelaiskärjille valituista henkilöistä Pirita Näkkäläjärvi erosi kesäkuussa 2012, tultuaan nimitetyksi Yle Sámi Radion päälliköksi.

## Saamelaiskärjäille valitut henkilöt ja äänimäärät
### Enontekiö
*Klemetti Näkkäläjärvi, 142
*Nihkolas Valkeapää, 55
*Ulla-Maarit Magga, 54
Varajäsen:
*Janne Näkkäläjärvi, 54
### Inari
*Tiina Sanila-Aikio, 148
*Tauno Haltta, 110
*Anu Avaskari, 104
Varajäsen:
*Pekka Pekkala, 66
### Sodankylä
*Rauni Äärelä, 81
*Petra Magga-Vars, 76
*Jouko Hetta, 61
Varajäsen:
*Antti Aikio, 44

### Utsjoki
*Anne Nuorgam, 101
*Nilla Tapiola, 95
*Asko Länsman, 90
Varajäsen:
*Veikko Porsanger, 68

### Äänimäärän mukaan valitut
*Arto Pohjanrinne, 88
*Heikki Paltto, 86
*Veikko Guttorm, 85
*Ilmari Tapiola, 85
*Pertti Heikkuri, 80
*Pirita Näkkäläjärvi, 77
*Anna Morottaja, 77
*Pentti Valle, 74
*Yrjö Musta, 72

## Saamelaiskäräjien hallitus
Vaalien jälkeen valitut äänestivät keskuudestaan hallituksen nelivuotiskaudeksi. Klemetti Näkkäläjärvi valittiin puheenjohtajaksi, Tiina Sanila-Aikio ensimmäiseksi varapuheenjohtajaksi ja Heikki Paltto toiseksi varapuheenjohtajaksi. Muiden hallituksen jäsenten paikoille valittiin Asko Länsman, Petra Magga-Vars sekä Ilmari Tapiola.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Saamelaiskäräjien kotisivut
Pirita Näkkäläjärvi

**Pirita Näkkäläjärvi** (s. 13. helmikuuta 1978 Inari) on Suomen Saamelaiskäräjien puheenjohtaja, väitöskirjatutkija, kauppatieteiden maisteri Helsingin kauppakorkeakoulusta sekä median ja viestinnän maisteri London School of Economicsista.

Näkkäläjärvi toimii tällä hetkellä Saamelaiskäräjien puheenjohtajana. Aiemmin hän on työskennellyt muun muassa rahoitusalan yritys Merril Lynchillä, teknologiajätti Nokialla, Booz & Companylla, kaivos- ja teknologiayhtiö Metsolla, Strategy&:lla, tilintarkastus- ja konsultointiyritys PwC:llä, strategiakonsulttina EY-Parthenonilla sekä Helen Venturesilla. Hän toimi Yle Sápmin päällikkönä vuosina 2012–2016.

## Saamelaiskäräjät
Näkkäläjärvi valittiin ensimmäistä kertaa Suomen saamelaiskäräjille vuosiksi 2012–2015 Helsingistä vuoden 2011 vaaleissa. Hän oli Suomen saamelaiskäräjien hallituksen jäsen ja kulttuurilautakunnan varapuheenjohtaja. Näkkäläjärvi erosi Suomen saamelaiskäräjien jäsenyydestä ja luottamustoimista siirryttyään Ylen Sápmin päälliköksi lokakuussa 2012.

Näkkäläjärvi valittiin toistamiseen Suomen saamelaiskäräjille vuosiksi 2020–2023 Inarista vuoden 2019 vaaleissa. Hän on saamelaiskäräjien kulttuurilautakunnan puheenjohtaja ja Saamelaisen Parlamentaarisen Neuvoston jäsen. Pirita Näkkäläjärvi on jäsenenä Saamelaisneuvoston Jurddabeassi-nimisessä EU‒Sápmi-ajatushautomossa ja kulttuuriajatushautomossa.

Hänet valittiin Saamelaiskäräjien puheenjohtajaksi kaudelle 2024–2027 tammikuussa 2024.

## Muuta
Näkkäläjärvi on ollut Suomen PEN-klubin johtokunnan jäsen sekä kieli- ja käännöskomitean puheenjohtaja. Hän on yksi Fáktalávvu-blogin perustajista ja pitää myös omaa blogia. Näkkäläjärven London School of Economicsin maisterityö 2017 käsitteli saamelaisten sananvapauteen Suomessa kohdistuvia uhkia.

Pääkaupunkiseudulla toimiva City-Sámit-saamelaisyhdistys valitsi Näkkäläjärven Vuoden saamelaiseksi 2017.

## Lähteet