open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Antonio Boroni

**Antonio Boroni** (1738 Rooma – 21. joulukuuta 1792 Rooma) oli italialainen säveltäjä.

Boroni opiskeli Giovanni Battista Martinin johdolla Bolognassa sekä Lorenzo Fagon ja Girolamo Abosin johdolla Napolissa. Hän itse opetti Muzio Clementia, joka oli hänen lankonsa. Boronin ensimmäiset oopperat olivat 1761 Trevisossa kantaesitetty *Demofoonte* ja samana vuonna Torinossa kantaesitetty *La Moda*. Vuosina 1763–1766 Boroni asui Venetsiassa. Vuonna 1768 hän oli impresario Giuseppe Bustellin kanssa Prahassa ja sitten vietti taas aikaa Venetsiassa. Vuosina 1771–1777 hän työskenteli kapellimestarina Stuttgartin hovissa. Tämän jälkeen hän palasi Roomaan, jossa toimi kapellimestarina Pietarinkirkossa ja Collegium Germanicumissa.

Lukuisien oopperoiden ohella Boronin tuotantoon kuuluu messuja ja muuta kirkkomusiikkia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Potentiaalinen haihdunta

**Potentiaalinen haihdunta** tarkoittaa haihduntaa pinnalta, joka on kyllästetty vedellä. Potentiaalinen haihdunta riippuu maan pinnan ja ilman vesihöyrynpaineen erosta ja tuulen nopeudesta. Tieto maanpinnan kosteudesta on kuitenkin yleensä puutteellista. Tämän vuoksi potentiaalista haihduntaa arvioidaan yleensä pinnan energiataseesta kehitetyllä Penmanin kaavalla  
tai yksinkertaisemmilla ilman lämpötilaan pohjautuvilla kaavoilla. Potentiaalista haihduntaa mitataan class A-haihdunta-astialla.

## Potentiaalisen haihdunnan kaavoja

### Thornthwaiten kaava (1948)

PET = 16\left(\frac{L}{12}\right)\left(\frac{N}{30}\right)\left(\frac{10\, T_d}{I}\right)^\alpha 

missä:

:PET on arvio potentiaalisesta haihdunnasta (mm/kk)
:T_d on vuorokauden keskilämpötila (astetta Celsiusta; >0 )
:N on vuorokausien määrä kuukaudessa 
:L on keskimääräinen päivän pituus kyseisenä kuukautena

:\alpha = (6.75 \times 10^{-7}) I^3 - (7.71 \times 10^{-5}) I^2 + (1.792 \times 10^{-2}) I + 0.49239

:I = \sum_{i=1}^{12} \left(\frac{T_{m_{i}}}{5}\right)^{1.514} on lämpöindeksi, joka riippuu 12 kuukauden keskilämpötilasta T_{m_{i}}.

Hieman muunneltuja muotoja tästä kaavasta esiintyy myöhemmissä julkaisuissa (Thornthwaite and Mather 1955 ja 1957).

### Penmanin kaava (1948)
Penmanin kaava kuvaa haihduntaa avoimelta vesipinnalta. Kaavan on kehittänyt Howard Penman vuonna 1948. Penmanin kaava vaatii lähtötiedoiksi vuorokauden keskilämpötilan, tuulen nopeuden, ilman paineen ja nettosäteilyn potentiaalisen haihdunnan arvioimiseksi.
Penmanin kaava voidaan kirjoittaa muotoon:
:E_{\mathrm{mass}}=\frac{m R_n + \rho_a c_p \left(\delta e \right) g_a }{\lambda_v \left(m + \gamma \right) }


missä:

:*m* = Kyllästyshöyrynpaineen käyrän kaltevuus (Pa K−1)
:*R*n = Nettosäteily (W m−2)
:*ρ*a = Ilman tiheys (kg m−3)
:*c*p = Ilman ominaislämpökapasiteetti (J kg−1 K−1)
:*g*a = pinnan aerodynaaminen vastus (m s−1)
:δ*e* = ilmanpaineen kyllästysvajaus (Pa)
:*λ*v = veden ominaishöyrystymislämpö (J kg−1)
:*γ* = psykrometrivakio (Pa K−1)

Kaava antaa potentiaalisen haihdunnan *E*mass yksikössä kg/(m²·s), kilogrammaa haihdutettua vettä sekunnissa neliömetriä kohden.

### Penman–Monteithin kaava (1965)
Penman-Monteithin kaavaa 
käytetään kasvipeitteisen alueen potentiaalisen haihdunnan laskentaan. Kaavaa pidetään yleisesti tarkimpana mallina potentiaalisen evapotranspiraation arvioimiseen. Muun muassa YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO) suosittelee kaavaa potentiaalisen evapotranspiaation arvioimiseen

## Lähteet
Big Pharma (videopeli)

**Big Pharma** on Twice Circledin kehittämä ja Positech Gamesin julkaisema pulma-/simulaatiopeli. Peli on julkaistu vuonna  Linuxille, macOS:lle ja Windowsille ja vuonna 2019 Nintendo Switchille, PlayStation 4:lle ja Xbox Onelle.

## Pelaaminen
Pelissä pelaaja omaksuu lääketehtaan johtajan roolin, joka voi painottaa liikevoittoa tai yhteishyödyllistä hyötyä taloussimulaatiota ja logistiikkapulmia yhdistävässä pelissä.

Peli painottaa tehtaan johtamista pienellä painolla tuotekehitykseen, mutta *Marketing and Malpractice* -laajennus lisää tutkimuksen osuutta pelissä.

## Vastaanotto
Nintedo Switch -versio sai arvosanaksi 7/10 Nintendo Lifen arvostelussa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Big Pharma -artikkelit Rock, Paper, Shotgun -sivustolla 
* Kotisivut
Big Pharma

**Big Pharma** voi tarkoittaa seuraavia:
* Lääketeollisuus
* Big Pharma (muusikko), helsinkiläinen muusikko
* *[[Big Pharma (videopeli)|Big Pharma]]*, vuoden 2015 videopeli
* *[[Big Pharma (kirja)|Big Pharma]]*, vuoden 2006 kirja
Tiina Merikanto

**Tiina Merikanto** (s. 1958) on Yleisradion toimittaja, koulutukseltaan filosofian maisteri ja Master of Arts. Hän on erikoistunut sosiaali- ja terveyskysymyksiin ja tekee dokumentteja niihin liittyvistä aiheista.

Merikanto on mukana Tampereen yliopistossa Koneen säätiön Jakautuuko Suomi -rahoituksen saaneessa tutkimushankkeessa ”Kohti kaksitahti-Suomea?”.

Merikanto on saanut työstään useita tunnustuksia, muun muassa hänet on promovoitu Turun yliopiston lääketieteen kunniatohtoriksi.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Vuoden Muistiteko -palkinto, Suomen Muistiasiantuntijat ry
* Duodecimin tiedottajapalkinto 2010
* Suomen Mielenterveysseuran tiedottajapalkinto 2011
* Bonnierin suuri journalistipalkinto 2011
* lääketieteen kunniatohtori, Turun yliopisto 2020
Lähde: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Thelétra

**Thelétra** () on kylä ja kyläyhdyskunta (*koinótita*) Páfoksen alueella Kyproksen tasavallassa Kyproksen saarella. Sen väkiluku on 269 (2011). 

Thelétra sijaitsee kukkulalla Kyproksen läntisissä sisäosissa noin 20 kilometriä pohjoiseen Páfoksesta ja noin 17,5 kilometriä etelään Pólista. Nykyinen Thelétran kylä on oikeastaan Uusi Thelétra (Νέα Θελέτρα, *Néa Thelétra*), siinä missä alempana nykyisen kylän itäpuolella sijaitseva Vanha Thelétra (Παλιά Θελέτρα, *Paliá Thelétra*) on nykyisin autiokylä. Vanha paikka hylättiin noin vuonna 1980 maanjäristyksen seurauksena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Närhi − Kaunis ja salaperäinen

**Närhi − Kaunis ja salaperäinen** on valokuvaaja Timo-Heikki Variksen tietokirja varislintuihin kuuluvasta närhestä. Teos on ilmestynyt vuonna 2019, ja sen on julkaissut Docendo.

Kirjoittaja kertoo närhestä omien havaintojensa pohjalta. Hän haluaa kohottaa närhen mainetta osoittamalla, että lajiin kohdistuvat kielteiset odotukset ovat vanhentuneita.

Perinteisesti närhestä on käytetty nimitystä "paskanärhi", koska se pyrkii osingoille sadosta. Riistanhoidon piirissä sille annettiin aikoinaan nimitys "vahinkolintu". Kummallekaan nimitykselle ei Variksen mukaan ole enää perusteita, mutta silti sitä vainotaan ja luonnehditaan halveksivasti jopa sosiaalisessa mediassa. Vaikka närhi on yhä elinvoimainen, sen kanta on pienentynyt ja se on keväällä 2019 julkaistulla punaisella listalla silmälläpidettävä. Siksi Varis toivoo kuvien avaavan lukijat näkemään närhen visuaalisesti mielenkiintoisena lajina.

## Arviot
Jan Södersved arvioi kirjan Linnut-lehdessä kuvituksen suhteen monipuoliseksi ja kerronnaltaan mukavaksi. Arja Krank luonnehtii Kamera-lehdessä kirjaa mainioksi luku- ja katselukokemukseksi luontoihmisille, mutta samalla kirja antaa luontovalokuvaajalle kuvausvinkkejä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ville Vanhala, Pesärosvosta tuli sisukas selviytyjä, Seura.fi 14.12.2019
Gordon A. Smith

**Gordon Appelbe Smith** (18. kesäkuuta 1919 Brighton, Englanti – 18. tammikuuta 2020) oli kanadalainen taidemaalari.

Smith muutti perheineen Winnipegiin vuonna 1933. Hän opiskeli Winnipegin ja Vancouverin taidekouluissa. Hän palveli Kanadan tiedustelu-upseerina toisessa maailmansodassa Euroopassa ja haavoittui 1943. Recuperationinsa yhteydessä Smith asettui Vancouveriin. Hänen ensimmäinen suuri soolonäyttelynsä pidettiin Vancouverin taidegalleriassa vuonna 1944. Häntä mentoroi Lawren Harris, ja hän muodosti läheiset välit myös arkkitehti Arthur Ericksoniin. 

Smithin töitä on Kanadan kansallisgallerian, Museum of Modern Artin (New York), Ontarion taidegallerian, Smithsonianin, Victoria and Albert Museumin ja Tate Britainin (Lontoo) sekä Vancouverin taidegallerian kokoelmissa. Vuonna 2017 Vancouverin taidegalleriassa järjestettiin näyttely Smithin tummasävyisistä maalauksista, jotka heijastivat taiteilijan kokemuksia toisesta maailmansodasta. Smith työskenteli aktiivisesti vielä tuolloin, 98-vuotiaana. Hän myös tuki aktiivisesti taidekasvatusta. Hän opetti uransa aikana Vancouverin taidekoulussa ja Brittiläisen Kolumbian yliopistossa. Lisäksi Gordonin ja hänen vaimonsa Marionin (k. 2009) järjestö nuorille taiteilijoille perusti Gordon Smith Gallery of Canadian Artin. Se avattiin Vancouverissa vuonna 2012 nuorelle yleisölle suunnattuna galleriana. Avausnäyttelyssä oli esillä töitä Jack Shadboltilta, Michael Snow'lta, Gathie Falkilta, Ian Wallacelta ja Edward Burtynskylta.

Smith oli Order of Canadan jäsen. Hän sai Kenraalikuvernöörin palkinnon sekä Audain-palkinnon elinikäisistä kuvataiteellisista saavutuksistaan. Kuningatar Elisabet II muisti Smithiä tämän satavuotispäivän yhteydessä kesäkuussa 2019.

## Lähteet
Kazuyuki Hasegawa

**Kazuyuki Hasegawa** (, s. 28. elokuuta 1948 Itano, Tokushiman prefektuuri) on japanilainen karateka, joka johtaa World Zen-Kyokushin -liittoa. Hän saavutti aktiiviurallaan Kyokushinin Japanin mestaruuden 1970.

## Alkuvuodet
Hasegawa opiskeli Naruton ammattikoulussa, jossa hän harjoitteli samaan aikaan judoa saavuttaen 2. danin vyöarvon. Valmistumisen jälkeen Hasegawa muutti Tokioon opiskellakseen tiedettä Tokion yliopistossa, mutta jätti opinnot kesken. Hän meni työskentelemään tehtaalle ja liittyi harjoittelemaan Kyokushin karatea syntymäpäivänään 1967 Mas Oyaman oppiin. Sittemmin 8. maaliskuuta 1969 Hasegawa saavutti 1. danin mustan vyön.

### Kilpaura
Hasegawa siirtyi saman tien kilpailemisen pariin saatuaan mustan vyön, kun samana vuonna järjestettiin Kyokushinin ensimmäisen Japanin mestaruuskilpailut. Hasegawa eteni aina mitalikamppailuihin saakka hävittyään välierissä turnauksen voittajalle Terutomo Yamazakille. Hän saavutti pronssia voitettuaan Kuniharu Bokun. Hasegawa oli mukana myös seuraavissa Japanin mestaruuskisoissa 1970, jossa hän onnistui etenemään aina loppuotteluun saakka. Hasegawa saavutti Japanin mestaruuden voitettuaan hallitsevan mestarin Terutomo Yamazakin.

## Kilpauran jälkeen
Hasegawa siirtyi kilpauransa jälkeen opettamaan karatea kotikaupunkiinsa, kunnes Kyokushinin perustajan Oyaman kuoltua alkoi syntyä uusia Kyokushin liittoja. Hasegawa liittyi alkuperäisestä liitosta So-Kyokushin -liittoon 2012, jossa hän yleni 9. danin arvoon 2014. Helmikuussa 2019 Hasegawa kuitenkin erosi liitosta ja perusti oman liiton World Zen-Kyokushin, jossa hän on sōsaina. Hasegawa nimitti Rengokai-liiton maailmanmestarin Takuma Koketsun puheenjohtajaksi.

## Lähteet
Mighty Peace

**Mighty Peace** on laskettelurinne Nakiska Ski Arean talviurheilukeskuksessa Kananaskisissa Albertassa Kanadassa.

Mighty Peace on yhdistelmärinne, ja se muodostuu **Upper Mighty Peace** ja **Lower Mighty Peace** -rinteistä.

Mighty Peace -rinteelle tehdyllä crossradalla on järjestetty freestylehiihdon maailmancupin skicrosskilpailuja joulukuusta 2012 alkaen. Alun perin se, kuten koko Nakiskan talviurheilukeskus, rakennettiin Calgaryn talviolympialaisia 1988 varten, joissa Upper Mighty Peace -rinne toimi osana miesten syöksylaskurinnettä, se oli syöksylaskuradan helpoimpia kohtia.

Kaudelle 2024 crossrata nimettiin Top Guniksi, mutta se kulkee edelleen pääosin Mighty Peace -rinteessä.

## Lähteet
*Nakiska Ski Area skinakiska.com 
*Snow Report skinakiska.com 
*Resortmap skinakiska.com 
*Nakiska Trail Map skinakiska.com 
*Results – Nakiska fis-ski.com 

### Viitteet
Sergei Gaplikov

**Sergei Anatoljevitš Gaplikov** (, s. 29. huhtikuuta 1970 Biškek) on venäläinen poliitikko, joka toimi Komin tasavallan päämiehenä vuodesta 2015 vuoteen 2020.

Gaplikov menetti asemansa huhtikuussa 2020 koronaviruksen leviämisen takia. 

## Lähteet
Jack Glover

**Jack Glover** (s. 17. toukokuuta 1996 Golden Valley, Minnesota, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen jääkiekkopuolustaja, joka pelaa Mestis-joukkue Kiekko-Vantaassa. Hän laukoo oikealta.

## Ura
### Seuraura
Glover on St. Louis Park Youth Hockeyn kasvatti. Hän pelasi kaudella 2011–2012 Benilde-St. Margaret's Schoolin joukkueessa, jonka jälkeen Glover vietti vuodet 2012–2014 Yhdysvaltain maajoukkueen kehitysohjelman mukana. Kaudella 2013–2014 hän pelasi myös CCM/USA Hockey All-American Prospects Gamessa.

Winnipeg Jets varasi Gloverin kolmannella kierroksella 69. pelaajana . Hän kävi vuodet 2014–2018 Minnesotan yliopistoa. *Sophomore -vuotensa* 2015–2016 jälkeen, keväällä 2016 Gloverin molemmat olkapäät leikattiin, mikä pitkitti hänen valmistautumistaan *Junior -vuoteen* 2016–2017, joka Gloverilla jäi vain 13 ottelun mittaiseksi. *Senior -vuotenaan* 2017–2018 hän voitti Minnesotan sisäisen tehotilaston lukemalla +12. Viimeisten yliopistokautensa päätteeksi, maaliskuussa 2018 Glover teki loppukauden kattavan sopimuksen ECHL-joukkue Jacksonville IceMenin kanssa. Hän pelasi siellä kahdeksan runkosarjaottelua ilman tehopisteitä.

Syksyllä 2018 Glover osallistui AHL-joukkue Manitoba Moosen harjoitusleirille, jonka päätteeksi hän palasi kaudeksi 2018–2019 Jacksonville IceMenin ECHL-joukkueeseen. Marraskuussa Glover palasi ammattilaistry-out -sopimuksella Moosen AHL-joukkueeseen. Hän pelasi siellä vain yhden ottelun, kunnes Gloverin try-out purettiin joulukuussa ja hän palasi IceMenin vahvuuteen. Kaikkiaan hänen ECHL:n tulokaskautensa toi 57 runkosarjaottelussa tehot 1+10=11.

Glover teki syyskuussa 2019 vuoden mittaisen jatkosopimuksen Jacksonville IceMenin kanssa. Joulukuussa hän siirtyi try-outille Tšekin Extraligan HC Kometa Brnoon. Hän pelasi siellä viisi ottelua ilman tehopisteitä sekä seitsemän ottelua lainalla sarjatasoa alempana 1. česká hokejová ligan SK Horácká Slavia Třebíčissä, kunnes Glover jäi tammikuussa 2020 ilman jatkosopimusta. Seuraavana päivänä hänen vahvistettiin siirtyvän loppukauden 2019–2020 kattavalla sopimuksella Mestis-joukkue Kiekko-Vantaaseen.

### Maajoukkueura

Glover pelasi alle 18-vuotiaiden MM-kilpailuissa vuonna 2014, jolloin hän voitti maailmanmestaruuden. Glover pelasi myös World U-17 Hockey Challengessa tammikuussa 2014, jolloin hän voitti pronssia. Glover edusti myös Yhdysvaltain alle 16-vuotiaiden maajoukkuetta Itävallan Innsbruckissa järjestetyissä nuorten olympiakisoissa 2012.

## Muuta
Gloverin isoveli Andrew pelaa puolustajana Virginian teknillisen yliopiston joukkueessa ja pikkusisko Kathryn pelaa puolustajana Harvardin yliopistojoukkueessa.

## Tilastot

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Isoviherkalastaja

**Isoviherkalastaja** (*Chloroceryle amazona*) on kuningaskalastajiin kuuluva lintulaji. Laija tavataan laajalta alueelta Keski- ja Etelä-Amerikasta.

## Koko ja ulkonäkö

Kooltaan isoviherkalastaja on suurehko lintu ja voi kasvaa 28&ndash;30 cm pitkäksi. Sukupuolet eroavat hieman toisistaan ulkonäöltään. Isoviherkalastajakoiras on päästään, töyhdöstään, selästään, siivistään ja pyrstöstään kiiltävän tummanvihreä. Kurkku ja kaula ovat väriltään valkoiset ja vatsa on valkoinen lukuun ottamatta kylkien vihreitä viiruja. Rinta on koiraalla punaruskea. Naaraslintu muistuttaa koirasta ulkonäöltään muuten, mutta rinta on tummanvihreä. Isoviherkalastajan nokka on hyvin pitkä, muistuttaa muodoltaan keihäänkärkeä ja on väriltään mustat. Myös lajin jalat ovat mustat.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Isoviherkalastajaa tavataan alueelta, joka ulottuu Meksikosta Keski-Amerikan läpi Kolumbiaan ja Andien itäpuoleleta laajalta alueelta, joka ulottuu Venezuelasta Amazonin altaalle ja etelään Argentiinaan asti. Laijn elinympäristöä ovat jokien virtapaikat. Se saalistaa ruuakseen kaloja, erityisesti tetroja ja rapuja. Se istuu puun oksalla ja sopivan saaliin havaittuaan syöksyy veteen nokka edellä. Isoviherkalastajan pesimäkausi kestää tammikuulta toukokuulle. Lintu rakentaa pesänsä tunneliin joentörmään.

## Lähteet
Pasi Kostamovaara

**Pasi Sakari Kostamovaara** (s. 29. syyskuuta 1963 Tervola) on suomalainen kenraaliluutnantti evp. ja Rajavartiolaitoksen entinen päällikkö.

Kostamovaara on suorittanut upseerin virkatutkinnon vuonna 1986. Hän toimi uransa aikana muun muassa Kainuun rajavartioston apulaiskomentajana, Kaakkois-Suomen rajavartioston komentajana ja Rajavartiolaitoksen esikunnan raja- ja meriosaston päällikkönä.

Kostamovaara nimitettiin Rajavartiolaitoksen apulaispäälliköksi vuonna 2018. Hän yleni Rajavartiolaitoksen päälliköksi lokakuussa 2019, kun edellinen Rajavartiolaitoksen päällikkö Ilkka Laitinen siirtyi työkyvyttömyyseläkkeelle sairastuttuaan vakavasti.

Kostamovaaran virkakausi Rajavartiolaitoksen päällikkönä päättyi 31. joulukuuta 2024. Hän jäi kautensa päätyttyä eläkkeelle. Häntä seurasi Rajavartiolaitoksen päällikkönä Markku Hassinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Carl Constantin de Carnall

**Carl Constantin de Carnall** (2. syyskuuta 1757 Kemi – 6. elokuuta 1832 Noormarkku) oli suomalainen sotilas ja Vaasan läänin maaherra vuosina 1808–1822. Hän myös perusti Noormarkun ruukin.

## Elämä
De Carnall kuului ruotsalaiseen de Carnallin aatelissukuun. Hänen isänsä, kenraalimajuri Carl Constantin de Carnallin saama vapaaherran arvo jäi introdusoimatta Ruotsin ritarihuoneeseen eikä siten periytynyt, mutta de Carnall korotettiin vuonna 1778 ritariluokkaan. Hänen äitinsä oli Catarina Elisabet von Knorring. De Carnall aloitti sotilasuransa faanjunkkarina Suomen kevyessä rakuunarykmentissä vuonna 1771. Vuosina 1772–1791 hän palveli Porin rykmentissä ja yleni majuriksi. Sen jälkeen hän palveli Kajaanin pataljoonassa, vuosina 1793–1796 sen komentajana. Hän sai 1793 everstiluutnantin ja 1796 kenraaliadjutantin arvon. De Carnall osti Porin seudulta vuonna 1793 Lyttylän ja vuonna 1795 Herrgårdin kartanon. Vuonna 1806 hän sai kuninkaallisen privilegion kankivasaran ja ahjon rakentamiseen Herrgårdin maille Makkarakosken rannalle, jolloin syntyi Noormarkun rautaruukki. Hän erosi samana vuonna armeijasta.

Suomen sodan aikana vuonna 1808 de Carnall ryhtyi nopeasti yhteistoimintaan venäläisten miehittäjien kanssa ja matkusti Pietariin, jossa hän sai samana vuonna nimityksen Vaasan läänin maaherraksi. Hän osallistui seuraavana vuonna sukunsa edustajana Porvoon valtiopäiville. Hän jäi eläkkeelle maaherran virasta vuonna 1822 ja palasi hoitamaan ruukkiaan Noormarkkuun, jossa kuoli vuonna 1832.

De Carnallin puolisona oli vuodesta 1784 Ulrika Charlotta Rehnström. Senaattori Axel Gustaf Mellin oli de Carnallin vävy.

## Lähteet
R. Sathyanarayana

**R. Sathyanarayana** (9. toukokuuta 1927 Mysore – 16. tammikuuta 2020 Mysore) oli intialainen musiikkitieteilijä ja tanssin tutkija.

Sathyanarayana syntyi muusikkoperheeseen ja alkoi saada äidiltään Varalakshmilta musiikkikasvatusta 5-vuotiaana. Hänen isänsä oli karnaattisen musiikin laulaja. Sathyanarayana sai maisterin arvon kemiassa, jota opetti vuosina 1949–1984. Samanaikaisesti hän työskenteli karnaattisen musiikin opetuksessa.

Sathyanarayana julkaisi urallaan kymmenittäin teoksia, kuten kriittisiä editioita sanskriitinkielisistä tutkielmista sekä alkuperäisiä teoksia eri taidemuodoista. Hän käänsi monia teoksia kannadaksi, ja häneltä ilmestyi satoja artikkeleita. Hän piti tärkeänä yhteistyötä muusikoiden kanssa musiikin edelleen kehittämiseksi. Hän ei pitänyt tarpeellisena erottelun ylläpitämistä klassisen intialaismusiikin, kevyen musiikin ja elokuvamusiikin välillä. Sathyanarayana profiloitui laaja-alaisena tutkijana, joka sivusi työssään myös filosofiaa, kasvatustiedettä, psykologiaa ja kulttuuriantropologiaa. Hän vei muusikoita ja musiikintutkijoita useisiin kansainvälisiin seminaareihin ja musiikkijuhlille Intian hallituksen sponsoroimana.

Sathyanarayana valittiin vuonna 2013 Sangeet Natak Akademin jäseneksi. Hänen saamiensa palkintojen joukossa oli Padma Shri (2018). Hänellä oli kunniatohtorin arvot Indira Kala Sangeet Vishwavidyalayasta, Mysoren yliopistosta ja Gangubhai Hangal -yliopistosta. Sathyanarayanan kuoltua hänen poikansa kertoi, että oli saanut isältään toimeksiannon tältä kesken jääneen kirjan viimeistelyksi.

## Lähteet
Harmolehmäntatti

**Harmolehmäntatti** (*Leccinum schistophilum*) on Boletaceae-heimoon ja *[[Leccinum]]*-sukuun kuuluva ruokasieni. Se muistuttaa valkolehmäntattia, mutta eroaa siitä vaalean ruskeanharmaan lakin sekä sinertymättömän jalan tyven avulla. Lisäksi valkolehmäntatti on harmolehmäntattia hennompi. Harmolehmäntatti viihtyy kosteassa ympäristössä. Se on helposti pehmenevä ja toukkaantuva.

## Lähteet
* Laji.fi: Harmolehmäntatti (''Leccinum schistophilum'')
* Luontoportti.com: Valkolehmäntatti
Taiwaninserovi

**Taiwaninserovi** (*Capricornis swinhoei*) on Taiwanilla endeemisenä tavattava, vuoristoaleilla elävä vuohieläinlaji. Se on luokiteltu elinvoimaseksi lajiksi.

## Koko ja ulkonäkö

Taiwaninserovi on kooltaan jonkin verran pienempi kuin Manner-Kiinassa tavattava sumatranserovi. Lajin säkäkorkeus on 50–60 cm ja ruumiin pituus 80–114 cm. Painoa on 17–25 kg. Taiwaninserovin turkki on ruskea ja sen leuasta rintaan kulkee kermanvärinen alue. Myös taiwaninserovin sarvet ovat hieman mantereen serovia pienemmät.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Taiwaninserovi on Taiwanissa  endeeminen laji. Sitä tavataan suhteellisen laajasti saaren vuoristoalueella. Esiintymisalueen korkeus merenpinnasta vaihtelee 50:stä metristä  3&nbsp;900:n metriin. Yleisin laji on yli 1&nbsp;000 metrin korkeudella. Matalammilla alueilla sen esiintymisaluetta rajoittavat etenkin ihmiset.

Lajia tavataan useissa eri elinympäristöissä trooppisista ja subtrooppisista metsistä lehti- ja havupuumetsiin korkeammilla seuduilla, havumetsissä vielä tästä ylöspäin ja korkeimmillaan vuoristoniityillä ja tundralla. Taiwaninservoit viihtyvät usein kallioiden ja harjanteiden lähettyvillä, jonne ne voivat paeta mahdollisia saalistajiaan.

## Elintavat

Taiwaninserovit ovat aktiivisia sekä päivisin että öisin. Tavallisesti taiwaninserovit ovat aktiivisimmillaan hieman auringonnousun jälkeen ja hieman ennen auringonlaskua. Yöaktiivisuus on mahdollisesti tavallisempaa etenkin lähellä ihmisasutusta. Taiwaninserovit käyttävät ravinnokseen ruohoja, pensaita, varpuja, joitakin hedelmiä ja joskus jopa havupuiden nuoria osia. Ravintokasveihin lukeutuvat esimerkiksi *[[Urtica fissa]]*, *[[Elatostema edule]]*, *[[Anisogonium esculentum]]*, *[[Begonia laciniata]]*, *[[Polygonum chinensis]]*, *[[Chamabainia cuspidate]]*, *[[Mussaenda parviflora]]*, *[[Perrottetia arisanensis]]* ja *[[Pellionia arisanensis]]*.

Taiwaninserovien sosiaalisesta käyttäytymisestä tiedetään vain vähän. Yksityiskohtia tunnetaan lähinnä tarhattuna elävien yksilöiden perusteella. Tarhoissa taiwaninseroveilla on tiettyjä territoriaalisia käyttäytymispiirteitä. Luonnossa yksilöiden uskotaan viettävän aikansa useimmiten yksikseen, mutta tarhoissa ne saattavat kerääntyä pieniksi laumoiksi. Taiwaninserovit lisääntyvät syyskuun ja marraskuun välisenä aikana ja synnyttävät maaliskuun jälkeen.

## Uhat ja suojelu
Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto eli IUCN on luokitellut taiwaninserovin elinvoimaiseksi lajiksi. Kannan kokoa on pidetty suurena ja sen nopean vähenemisen riskiä pienenä. Esiintymisalue käsittää kansallispuistoja ja muita suojelualueita. Taiwanin alkuperäiskansat ovat aikanaan metsästäneet taiwaninseroveja, mutta metsästyksen merkitys on vähentynyt karjanhoidon lisääntymisen myötä. Metsästettyä lihaa arvostetaan kuitenkin edelleen enemmän ja sitä saatetaan tarjoilla esimerkiksi seremoniallisissa yhteyksissä. Metsästys on nykyisin Taiwanissa laitonta. Laittoman metsästyksen vaikutuksesta kantoihin ei ole täyttä varmuutta. Muita mahdollisia uhkia kannoille ovat metsähakkuut, maanviljely ja teiden rakentaminen.

## Lähteet
Terho Aalto

**Terho Aalto** (s. 1953, Helsingin maalaiskunta) on hämeenlinnalainen lehtikuvaaja ja valokuvataiteilija. Vuonna 1986 Taideteollisen Korkeakoulun koulutuskeskuksesta valokuvaajaksi valmistunut Aalto on tehnyt työuransa Hämeen Sanomien valokuvaajana, minkä lisäksi hän on pitänyt 16 valokuvanäyttelyä pääasiassa Suomessa, mutta myös Norjassa ja Berliinissä. Aalto tunnetaan erityisesti ihmiskuvista, minkä lisäksi luonto ja myyttiset maisemat ovat tärkeässä osassa hänen taiteessaan.

Aalto on käsikirjoittanut Radioateljeen radionovellin *Joku toinen on minä, hänen olivat muistiinpanot* (2001). Lisäksi Aalto on esiintynyt Johanna Vuoksenmaan *[[70 on vain numero]]* -elokuvassa sekä *[[Hormonit!]]*-sarjassa. Jälkimmäisessä Aalto teki cameoroolin valokuvaajana.

Aalto on naimisissa kuvataiteilija Jaana Aallon kanssa, ja heillä on kaksi lasta, arkeologi Ilari Aalto ja postikorttitaiteilija Noora Aalto.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Riikka Happonen: Utelias ja super­sosiaalinen Terho Aalto, 70, ei kasva koskaan isoksi – Ajautui Hämeenlinnaan sattuman ja rakkauden johdattelemana. *Hämeen Sanomat 29.8.2023.
* Heli Karttunen: [https://www.hameenlinnankaupunkiuutiset.fi/paikalliset/6486933 Galleria Vanajan kevät käynnistyi kahdella valokuvanäyttelyllä – Teemoina hiukset ja hiuksettomuus sekä seksuaalisuuden monet muodot]. *Hämeenlinnan kaupunkiuutiset* 17.1.2024.
* Heidi Kononen: [https://yle.fi/a/3-9404212 Hyvässä valokuvassa on jotain, mikä rikkoo täydellisyyden]. Yle 14.1.2017.
* [https://yle.fi/a/3-6173209 Sokea piste -näyttely pysäyttää, tässä ja nyt]. Yle 5.11.2011.
* Janne Salomaa: [https://journalisti.fi/artikkelit/2016/11/lehti-ilman-kuvaajia/ Lehti ilman kuvaajia]. *Journalisti'' 24.11.2016.
Kosminen tiedottomuus

__NOTOC__
**Kosminen tiedottomuus** on Radiopuhelimet-yhtyeen 15. studioalbumi, joka julkaistiin 14. helmikuuta 2020 levymerkillä If Society. Albumi sijoittui ilmestymistään seuraavalla viikolla Suomen virallisen listan albumilistalla sijalle 26 ja fyysisten albumien listalla sijalle 5.
  
Albumi sai kriitikoiden taholta erinomaisen vastaanoton. Soundi, Kulttuuritoimitus, Desibeli, Noise, Karjalainen ja Savon Sanomat antoivat levylle neljä tähteä viidestä. Soundin kriitikkoäänestyksessä albumi valittiin vuoden 2020 neljänneksi parhaaksi kotimaiseksi albumiksi. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#

# 
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Jyrki Raatikainen: rummut, taustalaulu (”Vankifarmilla 2”)
* Antti Annunen: basso, taustalaulu (”Vankifarmilla 2”)
* Jarno Mällinen: kitara, koskettimet (”Vanhus ja piru”, ”Oma tie”, ”Yhtiön mies”, ”Supertietoisuus”), taustalaulu (”Yhtiön mies”, ”Vankifarmilla 2”)
* Katz: kitara, taustalaulu (”Vankifarmilla 2”)
* J. A. Mäki: laulu, huuliharppu

### Vierailevat muusikot
* Pentti Amore: lyömäsoittimet (”Uusi mahdollisuus”, ”Vanhus ja piru”), taustalaulu (”Vankifarmilla 2”)
* Pekka Gröhn: piano (”Uusi mahdollisuus”)
* Pekka Tuomi: saksofonit

## Tuotanto
* Äänitys ja soitonvalvonta: Riku Mattila (Wolfbeat-studio, Kempele)
* Jälkiäänitykset: Pentti Amore, Katz, Pekka Tuomi, Riku Mattila
* Miksaus: Mikko Karmila ja Jarno Mällinen (Finnvox, Helsinki)
* Masterointi: Mika Jussila (Finnvox)
* Kannet: J. A. Mäki
* Valokuvat: Jaani Föhr (bändikuva), J. A. Mäki (katukuva), Jarno & Vilho Mällinen (silmäkuva)

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Noise.fi: 
* Soundi: 

## Lähteet
Viktor Paavilainen

**Viktor Paavilainen** (28. marraskuuta 1886 Mikkelin maalaiskunta – 5. tammikuuta 1940 Mikkeli) oli suomalainen toimittaja ja sosiaalidemokraattisen puolueen aktiivijäsen.

Paavilainen syntyi koneenhoitajan perheeseen. Hän työskenteli kansakoulun jälkeen maalarina ja osallistui työväenliikkeen toimintaan. Paavilainen aloitti toimittajana mikkeliläisessä *[[Vapaus (Mikkeli)|Vapaudessa]]* vuonna 1917 ja palasi lehteen sisällissodan jälkeen vuonna 1920. Hän työskenteli lehden päätoimittajana vuodesta 1921 aina kuolemaansa saakka.

Paavilainen kuului Mikkelin työväenyhdistyksen johtokuntaan vuodesta 1911 ja toimi pitkään yhdistyksen puheenjohtajana. Hän kuului SDP:n puolueneuvostoon vuodesta 1919, Mikkelin kaupunginvaltuustoon vuodesta 1925 ja kaupunginhallitukseen vuodesta 1929. Paavilainen oli Mikkelin Työväen Osuuskaupan johtokunnan jäsen vuodesta 1915, toimi sen hallintoneuvoston puheenjohtajana ja kuului vuodesta 1933 myös Kulutusosuuskuntien Keskusliiton hallintoneuvostoon. Hän oli Suomen Sanomalehtimiesten Liiton hallituksen jäsen vuodesta 1934.

Paavilainen kuoli sydänhalvaukseen talvisodan ilmahyökkäyksen aikana.

## Lähteet
Anders Gustaf Langenskiöld

**Anders Gustaf Langenskiöld** (29. elokuuta 1771 Orimattila – 17. tammikuuta 1853 Helsinki) oli suomalainen sotilas ja Kymenkartanon läänin maaherra vuosina 1812–1827.

Langenskiöld kuului Langenskiöldin aatelissuukuun; hänen isänsä Lars Adam Langenskiöld (synt. Lang) oli aateloitu vuonna 1772. Langenskiöld aloitti sotilasuransa vuonna 1775 vapaaehtoisena Karjalan rakuunarykmentissä, josta hän siirtyi vuonna 1778 Uudenmaan rakuunarykmenttiin. Hän osallistui Kustaa III:n sotaan ja haavoittui Parkumäen taistelussa heinäkuussa 1789. Langenskiöld yleni vuoteen 1790 mennessä luutnantiksi ja siirtyi 1792 Hämeenlinnan rykmentin jääkäripataljoonaan, jossa sai 1796 kapteenin arvon. Vuodesta 1802 hän palveli Porin rykmentin rusthollipataljoonassa, jonka mukana osallistui Suomen sotaan. Hänet ylennettiin vuonna 1809 majuriksi ja 1810 everstiluutnantiksi ennen siirtymistään Suomen suuriruhtinaskunnan palvelukseen.

Lokakuussa 1812 Langenskiöld tuli 1. suomalaisen jääkärirykmentin pataljoonankomentajaksi, mutta vain kuukautta myöhemmin hänet nimitettiin Kymenkartanon läänin maaherraksi. Hän oli virassa 15 vuotta.

Langenskiöld omisti Iso-Hiiden kartanon Janakkalassa vuodesta 1831. Hänen puolisonsa oli Hedvig Gustava Gripenberg. Heidän lapsiaan olivat valtioneuvos Lars Henrik Gustaf Langenskjöld ja senaattori Carl Fabian Langenskiöld.

## Lähteet
RPG (ohjelmointikieli)

**RPG** () on IBM:n kehittämä korkean tason ohjelmointikieli yrityssovelluksille. Kielen uudemmat versiot ovat saatavilla vain IBM i (OS/400) -pohjaisille alustoille. Kieli on julkaistu 1950-luvun lopulla ja se oli saatavilla IBM 1401:lle.

Kielestä on julkaistu useampia versioita: RPG II, RPG III ja RPG IV, joista IV on uusin versio (myös nimillä RPGLE ja ILE RPG).

Kielessä käytetään EBCDIC-merkistöä ja ohjelman on tehtävä erilliset muunnokset ASCII-merkistön kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* RPG IBM:n sivustolla 
* RPG-ohjelmointiin keskittynyt sivusto 

## Kirjallisuutta
*
*
Loimaan taidetalo

**Loimaan Taidetalo** on yksi Loimaan Taidemuseon näyttelytiloista, joka sijaitsee Loimijoen varrella aivan Loimaan keskustan tuntumassa. Taidetalo on saanut alkunsa Eino (1924–2010) ja Meeri Haapasen (1921–1996) tekemän testamenttilahjoituksen pohjalta. Eino Haapanen oli metsämaalaissyntyinen taiteenkerääjä, joka teki elämäntyönsä pääkaupunkiseudulla. Haapasten lahjoittamaan taidekokoelmaan kuuluu 150 maalausta, pääpainona suomalainen kulta-ajan maisemamaalaus 1800-luvun loppuvuosikymmeniltä 1900-luvun alkuun. Kokoelman pohjalta kootaan vuosittain vaihtuva perusnäyttely.

Loimaan kaupungin taidekokoelma koostuu etenkin paikallisten taiteilijoiden teoksista. Kokoelmaan kuuluu muun muassa Alpo Jaakolan kokoelma, Elias Anttilan lahjoituksena saatu kipsiveistoskokoelma sekä Elias Hollon ja Jaakko Tervasmäen valokuvakokoelmat. Kaupungin taidekokoelman töitä on esillä kaupungin virastorakennuksissa, kouluissa ja laitoksissa, Taidetalon vaihtuvien näyttelyiden lisäksi Loimaan Taidetalossa järjestetään myös konsertteja noin kerran kuukaudessa tiistaisin kesätaukoa lukuun ottamatta.

Taidemuseotoiminnan lisäksi taidetalossa järjestetään myös taideopetusta, johon talon ensimmäinen kerros on varattu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Loimaan taidemuseo
Mostek

**Mostek** oli vuonna 1969 perustettu yhdysvaltalainen puolijohdeteollisuuden yritys, jonka merkittäviin tuotteisiin kuuluivat muistipiirit.

Yhtiön pääasialliset perustajat olivat L.J. Sevin ja Louay Sharif, jotka rekryitoivat muita työntekijöitä Texas Instrumentsilta uuden yhtiön perustajiksi.

United Technologies (UTC) hankki yhtiön vuonna 1980.
UTC ilmoitti yhtiön toiminnan päättymisestä vuonna 1985. SGS-Thomson hankki yhtiön vuonna 1987.

Yhtiö kehitti metalli-oksidipuolijohteita (MOS), joiden valmistustekniikkaa kehittivät muun muassa Robert Palmer.

Yhtiön merkittäviä tuotteita olivat 4K (4096) ja 16K (4116)-muistipiirit.

Yhtiö julkaisi Mostek 5065 -mikroprosessorin vuonna 1974. 5065 oli 8-bittinen PMOS-tekniikkaan perustuva prosessori.

Yhtiö sopi myös Fairchild Semiconductorin kanssa toimisesta toisena valmistajana Fairchild F8 -mikroprosessorille. Yhtiö toimi toisena valmistajana myös muun muassa Zilog Z80 -mikroprosessorille.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Oral History of Charles Phipps (PDF) 
* Oral History of L.J. Sevin (PDF) 
* MOSTEK Calculator Integrated Circuits 
* Patents Assigned to Mostek Corporation
Taikuri Jore

**Jani Sohlman**, *Taikuri Jore* (s. 10. helmikuuta 1975 Äänekoski) on suomalainen taikuri. Hän on esiintynyt lukuisissa tilaisuuksissa lasten syntymäpäivistä isojen firmojen juhliin ympäri Suomea sekä jonkun verran ulkomailla kuten Virossa. Sohlman on tunnettu extreme-tempuistaan, kuten esimerkiksi partaveitsenterien, tupakan ja ilmapallojen nielemisestä, ja hän saa usein yleisön haukkomaan henkeään temppujensa vuoksi.

Sohlman on naimisissa Nana Sohlmanin kanssa ja heillä on kaksi lasta (s. 1998 ja 2003). Tytär Nora oli isänsä mukana vuoden 2013 esityksessä, jolloin molemmat saivat Lähitaikuuden Suomen mestari sekä Taikureiden Suomen mestari -tittelin. 

## Saavutukset
* Näyttämötaikuuden PM-hopea 2019
* Taikureiden Suomen mestari 2009, 2013
* Lähitaikuuden Suomen mestari 2013
* Näyttämötaikuuden Suomen mestari 2009
* Ravintolataikuuden Suomen mestari 2008
* Viihdeohjelmien SM-finalisti 2008
* Lähitaikuuden PM-Hopea 2007

## Aiheesta muualla
* Kotisivut: http://taikuri-jore.net
* Facebook: https://www.facebook.com/taikurijore/
Mihail Avdejev

**Mihail Vasiljevitš Avdejev** (; 1821−1876) oli venäläinen kirjailija, jonka huomattavimmat teokset ovat *Tamarin*-trilogia (1849–1852) ja *Podvodni kamen*  (1860 'Salakari').

## Lähteet
David Åslin

**David Åslin** (s. 26. heinäkuuta 1989 Mora, Ruotsi) on ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Åslin laukoo vasemmalta. Hän on pelannut urallaan myös Ruotsin korkeimmalla sarjatasolla SHL:ssä.

## Ura
Åslin debytoi SHL:ssä kaudella 2012–2013 Växjö Lakersin HC:n paidassa. Åslin pelasi Växjössä kaksi kautta kunnes hän siirtyi Leksands IF:n riveihin. Seuraavalla kaudella Åslin edusti Rögle BK:ta.

Seuraavat kaksi kautta Åslin pelasi HockeyAllsvenskanin Södertälje SK:ssa. Kaudella 2019-20 Åslin siirtyi EBEL-liigan Graz 99ersiin, mutta ehti pelata seurassa vain kymmenen ottelua ennen kuin hän siirtyi Vienna Capitalsiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
XFL

**XFL** oli yhdysvaltalainen amerikkalaisen jalkapallon ammattiliiga. Liigassa oli kahdeksan joukkuetta, jotka oli jaettu Eteläiseen ja Pohjoiseen divisioonaan. Joukkueet pelaavat kymmennen ottelun runkosarjan helmikuusta huhtikuuhun, ja neljä parasta pääsee pudotuspeleihin. Liiga on saanut nimensä aikaisemmasta XFL-liigasta, joka pelasi ainoan kautensa vuonna 2001.

Vuonna 2018 WWE:n johtokunnan puheenjohtaja Vince McMahon perusti sarjan uudelleen, luvaten kaudeksi 2020 vakavemmin otettavaa jalkapalloa kuin edellisellä kerralla. XFL-kausi pelattiin alkuvuodesta 2020, mutta se keskeytyi COVID-19-pandemian vuoksi. Uusi kausi alkoi helmikuussa 2023. Syksyllä 2023 sarja ilmoitti aikeistaan yhdistyä USFL:n kanssa kaudeksi 2024.

## Joukkueet

;Pohjoinen divisioona
* DC Defenders
* Seattle Sea Dragons
* St. Louis BattleHawks
* Vegas Vipers

;Eteläinen divisioona
* Arlington Renegades
* Houston Roughnecks
* Orlando Guardians
* San Antonio Brahmas

;Entiset joukkueet
* Los Angeles Wildcats (2020)

## Kausi 2020

Uusi XFL alkoi 8. helmikuuta 2020. Ensimmäinen peli oli DC Defendersin ja Seattle Dragonsin ottelu Defendersin kotiareenalla Audi Fieldillä, Washington, D.C.:ssä. 13. maaliskuuta 2020 sarja ilmoitti, ettei se pelaa loppukauden pelejään koronavirusuhan vuoksi.

## Kausi 2023
Heinäkuussa 2021 liiga julkisti, että se tekee paluun kaudeksi 2023. Uusi XFL alkoi 18. helmikuuta 2023. Ensimmäinen peli oli Vegas Vipersin ja Arlington Renegaden ottelu Arlington Renegaden kotiareenalla Choctaw Stadiumilla, Texasissa.

## Lähteet
Dmitri Averkijev

**Dmitri Vasiljevitš Averkijev** (; 1836−1905) oli venäläinen kirjailija. Hän kirjoitti näytelmiä muinaisvenäläisestä elämästä, kuten *Frol Skorbejev* (Фрол Скорбеев, 1869) ja *Kaširskaja starina* (Каширская старина, 1872, 'Kasiran muinaisuus'). Hän oli muissa kirjoituksissaan vanhoillis-aitovenäläisyyden puolustaja.

Averkijev kirjoitti yli 20 murhe- ja huvinäytelmää, etupäässä vanhavenäläisistä aiheista, kuten *Kaširskaja starina*, jota on esitetty venäläisissä teattereissa. Näytelmiensä tyylissä hän muistuttaa Aleksandr Ostrovskia. Averkijev kirjoitti myös hienon tutkielman Shakespearesta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Formosanpuuleopardi

**Formosanpuuleopardi** (*Neofelis nebulosa brachyura*) on sukupuuttoon kuolleena pidetty puuleopardin Taiwanilla esiintynyt alalaji. Viimeisenä varmana havaintovuonna on pidetty vuotta 1983 ja virallisesti alalaji julistettiin sukupuuttoon kuolleksi vuonna 2013. Varmentamattomia havaintoja on tosin tehty tämän jälkeenkin.

## Taksonomia

Formosanpuuleopardin määritteli omaksi alalajikseen luonnontieteilijä Robert Swinhoe vuonna 1862. Koska formosanpuuleopardista tiedetään kuitenkin varmasti vain hyvin vähän, on myös sen luokitus omaksi alalajikseen joskus kyseenalaistettu.  Useimmat biologit uskovat kuitenkin kyseessä olleen oman alalajinsa.

## Koko ja ulkonäkö
Formosanpuuleopardi oli kooltaan hieman pienempi, kuin muualla tavattavat puuleopardit. Sen ruumiilla oli pituutta 60–100 cm ja hännällä 50–90 cm. Formosanleopardilla oli muille puuleopardeille tyypillinen kellanruskea turkki ja pilvenhattaran muotoiset täpläkuviot.

## Levinneisyys, elinympäristö ja elintavat
Formosanpuuleopardin levinneisyysalue käsitti aikanaan Taiwanin saaren etelä- ja itäosien vuoristoalueet. Sitä tavattiin aina 2&nbsp;000:n metrin korkeuteen saakka ja se suosi elinympäristönään lehtimetsiä. Sen saaliseläimiin lienevät kuuluneet eri sorkkaeläimet, taiwaninmakakit, sekä pienemmät saaliseläimet, kuten oravat ja fasaanit.

## Historia ja häviäminen

Ensimmäiset epäsuorat viittaukset formosanpuuleopardiin historiallisissa lähteissä tehtiin puuleopardinnahoista 1200-luvulla, joita lähteiden mukaan vietiin Taiwanilta ulkomaille. Nahkoja myytiin esimerkiksi Japaniin. Täysin selvää ei kuitenkaan ole, olivatko nahat peräisin Taiwanilta, vai kuljetettiinko muualta hankittuja nahkoja Taiwanin kautta. 

Tieteelisesti alalajin kuvaili englantilainen luonnontieteilijä Robert Swinhoe vuonna 1862. Swinhoe itse kuvaili lajin Taiwanin alkuperäiskansojen jäsenten satamakaupunkeihin, kuten Tainaniin tuomien nahkojen perusteella. Tieteilijöistä elävänä formosanpuuleopardin näki ilmeisesti vain Taiwanilla 1900-luvun puolella työskennellyt japanilainen antropologi Tori Ryūzō. Muut havainnot elävästä eläimestä ovat alkuperäiskansojen tekemiä.

Monissa lähteissä formosanpuuleopardin viimeiseksi havaintovuodeksi annetaan vuosi 1983. Puuleopardeja on sittemmin yritetty etsiä esimerkiksi vuodesta 2001 vuoteen 2013 kestäneessä tutkimuksessa, jossa todisteita lajin olemassaolosta ei kuitenkaan saatu. Formosanleopardi julistettiin virallisesti sukupuuttoon kuolleeksi tutkimuksen jälkeen vuonna 2013. Lajista on kuitenkin sittemmin tehty useita varmentamattomia havaintoja, jotka perustuvat silminnäkijäkertomuksiin.

## Lähteet
Rollikkahalli

**Rollikkahalli** (käytössä myös monikollinen nimiasu *Rollikkahallit*) on vuonna 1950 valmistunut rakennus, joka sijaitsee Tampereella Pirkankadun länsiosassa, Tipotien terveysasemaa vastapäätä. Punatiilestä tehty funkistyylinen halli toimi alun perin johdinautojen eli trolleybussien (ns. ”rollikoiden”) varasto- ja huoltopaikkana. Johdinautovarikko on rakennustyyppinä harvinainen: Suomessa tällaisia autoja on ollut käytössä vain Tampereella ja Helsingissä.

Tampereella johdinautoliikenne alkoi loppuvuodesta 1948 ja päättyi keväällä 1976. Rollikkahalli palveli sen jälkeen kaupungin bussivarikkona ja venevarastona. Myöhemmin kunnostetuissa tiloissa toimi Tampereen ammattiopisto (sittemmin Tredu), joka koulutti siellä muun muassa lentokoneasentajia. Koulutus siirrettiin Pirkkalaan vuonna 2017.

Rollikkahallissa on tehty myös teatteria. Vuosina 1997–1998 siellä esitettiin palkittua nuorisomusikaalia *[[Virgo (musikaali)|Virgo]]*, joka syntyi nuorten työllistämisprojektin tuloksena.

## Lähteet
Carl Martin Reinthaler

**Carl Martin Reinthaler** (13. lokakuuta 1822 Erfurt – 13. helmikuuta 1896 Bremen) oli saksalainen säveltäjä, kapellimestari, kuoronjohtaja ja urkuri.

Reinthaler syntyi teologin pojaksi ja kouluttautui itsekin isänsä toivomuksen mukaan teologiksi, mutta omistautui sitten musiikille. Vuosina 1850–1852 silloisen Berliinin tuomiokirkon kuoro esitti hänen psalmisävellyksiään, minkä jälkeen Fredrik Vilhelm IV myönsi Reinthalerille kaksivuotisen stipendin Italiassa opiskelua varten. Vuosina 1852–1855 Reinthaler sävelsi oratoriota *Jephta und seine Tochter*. Hän sai työpaikan Kölnin konservatoriosta vuonna 1853 ja työskenteli Bremenin musiikkijohtajana, sen tuomiokirkon urkurina ja Singakademie Bremenin kuoromestarina vuosina 1857–1893. 

Reinthaler oli vuosina 1867–1896 kirjeenvaihdossa Johannes Brahmsin kanssa; tästä on tallella 77 kirjettä enimmäkseen Brahmsilta. Brahms kirjoitti myös Reinthalerin Charlotte-vaimolle ja Henriette-tyttärelle. 27. huhtikuuta 1868 Reinthaler johti Brahmsin *[[Saksalainen sielunmessu|Saksalaisen sielunmessun]]* kuusiosaisen version esityksen Bremenissä Brahmsin läsnä ollessa. Lopullinen seitsenosainen versio kantaesitettiin seuraavana vuonna Carl Reinecken johdolla. Reinthaler oli kehottanut Brahmsia tekemään *Saksalaisen sielunmessun* sisällöstä kristillisemmän, mutta Brahms halusi säilyttää teoksen tarkoituksena elävien lohduttamisen eikä keskittyä kuolleiden hengellisen kohtalon pohtimiseen.

Reinthalerin sinfonia (op. 12) kantaesitettiin Bremenissä vuonna 1862. Vuonna 1875 säveltäjältä valmistui ooppera *Edda*, ja vuonna 1881 häneltä kantaesitettiin ooppera *Das Kätchen von Heilbronn* Frankfurtissa. Reinthalerista tuli professori vuonna 1888. Hän vetäytyi useista tehtävistään vuonna 1893, mutta sävelsi aivoinfarktin saatuaan vielä joitain lauluja ennen kuin kuoli Bremenissä 1896.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: nuotteja
Jonathan Duplissy

**Jonathan Duplissy** (s. 21. helmikuuta 1980) on ranskalainen ilmakehää tutkiva fyysikko (Ph.D.), joka työskentelee vanhempana tutkijana Helsingin yliopiston fysiikan laitoksella. Hän on tunnettu muun muassa CERNissä toteutetusta, 19 instituutin yhteisistä CLOUD-pilvikammiokokeista. Duplissy on maailman viitatuimpia  tutkijoita alallaan.

Duplissy on valmistunut fysiikan maisteriksi (M.Sc. 2004) ranskalaisesta Université Blaise-Pascalista (Clermont-Ferrand II) -yliopistosta (joka 2017 lähtien on nimeltään Université Clermont-Auvergne). Filosofian tohtoriksi hän väitteli sveitsiläisessä ETH Zürichissä (2008). Hänen englanninkielinen väitöskirjatutkimuksensa (2008) käsittelee sekundääristen orgaanisten aerosolihiukkasten (SOA) hygroskooppisia ominaisuuksia. Työssä keskitytään erityisesti luontaisesti kasveista ilmakehään erittyvään isopreeniin ja sen SOA-reaktiotuotteisiin. Isopreenin hapettumistuotteita on havaittu ilmakehässä, ja osa näistä yhdisteistä voi toimia pilvipisaroiden tiivistymisytiminä. Osana väitöstutkimustaan Duplissy kehitti aiempaa parempaa mittaustekniikkaa rakentamalla HTDMA-analysaattorin (hygroscopicity  tandem differential mobility analyzer) aerosolihiukkasten hygroskooppisuuden tutkimiseen. Väitöskirja oli otsikoitu *Hygroscopic Properties of Secondary Organic Aerosols*. Hän on ollut Helsingin yliopiston ilmakehätieteen dosentti vuodesta 2019.

Tohtoritutkintonsa jälkeen Duplissy on työskennellyt tutkijana Euroopan hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksessa (CERN) Sveitsissä ja Helsingin yliopistossa. Hän on tunnettu muun muassa CERNissä toteutetusta, 19 instituutin yhteisestä kosmisen säteilyn ja ilmakehän aerosolien välistä yhteyttä tutkivista CLOUD-pilvikammiokokeista sekä aerosolien mittauksista todellisessa ilmakehässä. Useat Duplissyn ja hänen työtoveriensa yhdessä saavuttamat tutkimustulokset on julkaistu tieteen arvostetuimmissa aikakaussarjoissa (kuten Nature, Science ja PNAS). 

Duplissy nousi syksyllä 2018 viitatuimpien tutkijoiden joukkoon geotieteiden alalta ja marraskuussa 2019 tieteenalat ylittävän tutkimuskentän aihepiiristä (Highly Cited Researchers, luokka Cross-Field). Tunnustus pohjautuu analyytikkayritys Clarivaten ylläpitämään Web of Science -julkaisutietokantaan. Marraskuussa 2019 julkaistuun luetteloon oli valittu yhteensä noin 6&nbsp;200 tutkijaa, joista 3&nbsp;700 oli ryhmitelty johonkin 21:stä selvityksessä mukana olleesta tieteenalaryhmästä ja 2&nbsp;500 oli poikkitieteellisten aihepiirien tutkijoita. He kaikki kuuluvat tieteenalaryhmässään viitatuimman prosentin joukkoon kaikista julkaisutietokannassa mukana olevista alan tutkijoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Google Scholar -haku "Jonathan Duplissy"  (google.com)
*Jonathan Duplissy  (linkedin.com)
*Tutkimushanke CLOUD tiedotusvälineissä  (cern.ch)
*CERN experiment points to a cloudier pre-industrial climate (24.5.2016, 4 min 11 s kestävä esittelyvideo CLOUD-kokeista)  (cern.ch)
Erik Gustav von Fieandt

**Erik Gustav von Fieandt** (9. huhtikuuta 1807 Pälkjärvi – 11. marraskuuta 1888 Pälkjärvi) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa  palvellut kenraalimajuri.

Erik Gustav von Fieandtin vanhemmat olivat varamaaherra, eversti Eric Johan von Fieandt ja Catarina Charlotta Duncan ja puoliso vuodesta 1849 Anna Elisabeth Hallonblad. Von Fieandt tuli oppilaaksi Haminan kadettikouluun 1824 ja määrättiin sieltä 1828 valmistuttuaan vänrikkinä ensin 2. Suomen tarkk’ampujaprikaatin 4. Heinolan tarkk’ampujapataljoonaan ja sitten 1. Suomen tarkk’ampujaprikaatin 1. Turun tarkk’ampujapataljoonaan. Kornettina hänet siirrettiin 1831 H.K.K. Suuriruhtinas Mihail Pavlovitšin ulaanirykmenttiin. Hän suoritti 1833–1835 Sota-akatemian kurssin Pietarissa, jonka aikana vuonna 1834 hänet ylennettiin luutnantiksi. Von Fieandt määrättiin 1839 yleisesikunta-asioista vastaavaksi vanhemmaksi adjutantiksi krenatöörijoukkoihin ja ylennettiin alikapteeniksi 1840 ja kapteeniksi 1844. Haminan kadettikoulun palvelukseen von Fieandt tuli 1847. Seuraavana vuonna hänet ylennettiin everstiluutnantiksi ja nimitettiin luokantarkastajaksi. Everstiksi Von Fieandt ylennettiin 1852 ja kenraalimajuriksi 1862, eron sotapalveluksesta hän sai elokuussa 1870.

## Lähteet
Pero (täsmennyssivu)

**Pero** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Pero, kreikkalaisessa mytologiassa Neleuksen ja Khloriin tytär ja serkkunsa Biaan puoliso
* Pero, on kaupunki ja kunta Lombardiassa Pohjois-Italiassa
* A. J. Pero (1959–2015), yhdysvaltalainen rumpali
* Paavo Pero (1875–1961), suomalainen insinööri, professori ja tekniikan tutkija