open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Afrikan kielet

**Afrikan kielet** kuuluvat pääasiassa neljään kielikuntaan: afroaasialaisiin kieliin, nilosaharalaisiin kieliin, nigeriläis-kongolaisiin kieliin ja khoisankieliin. Lisäksi Madagaskarin saarella puhutaan austronesialaista kieltä malagassia, ja eri puolilla Afrikkaa puhutaan indoeurooppalaisia kieliä, jotka tulivat maanosaan eurooppalaisen kolonialismin mukana. Itä-Afrikassa puhutaan lisäksi myös muutamia isolaattikieliä,  jotka eivät kuulu mihinkään laajempaan kielikuntaan.

Afrikassa puhutaan yhteensä noin kahta tuhatta kieltä.

## Kielikunnat
Afroaasialaisia eli seemiläis-haamilaisia kieliä puhutaan koko Pohjois-Afrikassa sekä Saharan eteläpuolella Keski- ja Itä-Afrikassa. Suurin kieli on arabia, jota puhutaan laajalti myös Lounais-Aasiassa. Muita merkittäviä afroaasialaisia kieliä ovat Luoteis-Afrikan berberikielet, Nigerian hausa, Etiopian amhara ja oromo sekä somali. Myös muinainen egyptin kieli sekä siitä kehittynyt, kirkollisessa käytössä nykypäivään saakka säilynyt koptin kieli kuuluvat afroaasialaisiin kieliin. 

Nilosaharalaisia kieliä puhutaan Saharan eteläpuolisen Afrikan koillisosissa ja eteläisen Saharan alueella. Kieliä on noin 200 ja puhujia yhteensä 35 miljoonaa. Kaikki tutkijat eivät kuitenkaan ole yksimielisiä siitä, ovatko kaikki nilosaharalaiset kielet sukua toisilleen vai johtuvatko niiden yhteiset piirteet varhaisista ja pitkäaikaisista kontakteista eri kieliyhteisöjen välillä.

Nigeriläis-kongolaisia kieliä puhutaan laajalla alueella Saharan eteläpuolella Länsi-Afrikan Senegalista Etelä-Afrikkaan asti. Nigeriläis-kongolainen kielikunta on kielten määrällä maailman suurin kielikunta, ja siihen kuuluu noin 1500 kieltä. Nigeriläis-kongolaisia kieliä puhuu yhteensä 360 miljoonaa ihmistä. Tärkein alaryhmä on bantukielet, joihin kuuluu esimerkiksi swahili, joka on Itä-Afrikan lingua franca.

Khoisankieliä puhutaan lounaisessa Afrikassa. Niiden omalaatuisin piirre on naksausäänteet, jotka niiden lisäksi esiintyvät vain joissakin eteläisimmissä bantukielissä, joihin ne ilmeisesti ovat levinneet khoisankielten vaikutuksesta. Osa khoisankielistä on katoamassa tai jo kadonnut, ja suurimmalla osalla on korkeintaan muutama tuhat puhujaa. Suurin khoisankielistä on Namibian khoekhoe. Khoisankielten puhuma-alue oli ennen vanhaan todennäköisesti paljon nykyistä suurempi.

Tansaniassa puhutaan myös hadzan ja sandawen kieliä. Ne ovat isolaattikieliä, joiden ei ole voitu todistaa olevan sukua millekään muulle kielelle tai toisilleen. Aikaisemmin nekin on luettu khoisankieliin. Isolaattikieliä ovat todennäköisesti myös Etiopiassa puhutut birale ja mekejir, jota tosin on arveltu myös nilosaharalaiseksi, Nigerian jalabe ja Ugandan oropom sekä Nubian muinaisen kuningaskunnan kieli meroe.

Indoeurooppalaisista kielistä tärkeimpiä Afrikassa ovat englanti, ranska ja afrikaans. Varsinkin englanti ja ranska mutta myös portugali ovat monissa Afrikan valtioissa virallisen kielen asemassa, vaikka niillä on siellä jokseenkin vähän äidinkielisiä puhujia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pat Mills

**Pat Mills** (s. 1949) on brittiläinen sarjakuvakäsikirjoittaja ja -toimittaja, joka tunnetaan parhaiten 2000 AD -sarjakuvalehden perustajana sekä science fiction ja fantasia -aiheisten sarjakuvien käsikirjoittajana. 

## Ura
Mills työskenteli sarjakuvien käsikirjoittajana ja editoijana vuosien 1970-1976 aikana, jolloin hänen tuotantoonsa kuului muun muassa Action.

Vuonna 1977 Mills perusti viikoittain julkaistun 2000 AD science fiction -aiheisen sarjakuvalehden. Tuolloin hän käsikirjoitti useita Judge Dreddin alkuajan sarjakuvista.

Vuosien 1979-1985 välisenä aikana hän käsikirjoitti Battle Picture Weekly nimiseen lehteen Ensimmäiseen maailmansotaan sijoittuvaa Charleyn sota-sarjakuvaa, jonka piirtämisestä vastasi Joe Colquhoun. Charleyn sotaa pidetään molempien päätyönä.

Millsin käsialaa ovat useat science fiction -aiheiset sarjakuvat, kuten Nemesis, Requiem Chevalier Vampire, Sláine sekä ABC Warriors.

## Lähteet
Mahindra Group

**Mahindra Group** on suuri kansainvälinen intialainen monialayritys. Siihen kuuluu kymmeniä tytäryrityksiä, joista seitsemän on pörssilistattuja yhtiöitä. Konsernin palveluksessa on yli 180&nbsp;000 työntekijää yli sadassa eri maassa. Mahindra Groupin liikevaihto oli noin 16,9 miljardia dollaria. Konserni on esimerkiksi maailman suurin traktorivalmistaja, Intian suurimpia autoteollisuusyriyksiä ja yksi Intian suurimmista tietotekniikka-alan yrityksistä. Konsernin tavoittena on nostaa Mahindra vuoteen 2021 mennessä maailman 50 arvostetuimman brändin joukkoon. 

Tytäryhtiöistä liikevaihdoltaan suurin on Mahindra & Mahindra. Se on Forbes Global 2000 -listattu autoteollisuuskonserni. Yhtiön pääkonttori on Mumbaissa ja toimitusjohtaja on Anand Mahindra. Autoteollisuuskonsernin liikevaihto oli 11,61 miljardia dollaria ja yhtiön palveluksessa oli 19&nbsp;427 työntekijää (2014). Mahindra & Mahindra luokiteltiin vuonna 2015 Intian 18. ja maailman 814. suurimmaksi julkiseksi osakeyritykseksi.  Joulukuussa 2015 uutisoitiin Mahindra & Mahindra ostavan maailmankuulun italialaisen ajoneuvosuunnitteluyritys Pininfarinan.  Maaliskuussa 2016 uutisoitiin Mahindra & Mahindran ostavan 35 prosentin osuuden suomalaisesta leikkuupuimurivalmistaja Sampo-Rosenlewistä ja aloittavan tuotannollisen yhteistyön suomalaisyrityksen kanssa.

Toinen erittäin merkittävä Forbes Global 2000 -listattu tytäryhtiö on Tech Mahindra (Forbesin listan 1729. sijalla 2015), joka lukeutuu Intian suurimpiin IT-teollisuuden yrityksiin. Vuonna 2014 yhtiö teki 3,5 miljardin dollaria liikevaihtoa. Yhtiön palveluksessa on 84&nbsp;000 työntekijää.

Muita pörssilistattuja tytäryrityksiä ovat Mahindra CIE Automotive, Mahindra & Mahindra Financial Services, Mahindra Holidays & Resorts India, Mahindra Lifespace Developers ja eteläkorealainen Ssangyong Motor. Mahindra Holidays & Resorts India -yhtiö nousi kesällä 2014 uutisiin Suomessakin sen ostettua suomalaisen Holiday Club Resorts -lomaosakeketjun osake-enemmistön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Moottoripyöriä, lentokoneita, veneitä – Tällainen on Sampo-Rosenlewin intialaisosakas  (satakunnankansa.fi)
Luxorin obeliski

**Luxorin obeliski** on Egyptin Luxorista tuotu obeliski Pariisin Place de la Concorde -aukiolla. Punagraniittinen obeliski on 22,83 metriä korkea ja painaa 227 tonnia. Se on alkuperäiseltä iältään Pariisin vanhin muistomerkki ja sijaitsee niin sanotulla Axe historique -kaupunkiakselilla.

## Historia
Kyseessä on alkujaan toinen kahdesta Ramses II:n aikana 1200-luvulla eaa. pystytetystä obeliskista, jotka sijaitsivat Luxorin temppelin edustalla. Ne olivat suurimmat Ramses II:n aikana pystytetyt obeliskit. Obeliskin kyljessä olevat hieroglyfit kuvaavat Ramses II:n ja Ramses III:n valtakausia.

Ranskan kuningas Kaarle X halusi Pariisiin egyptiläisen obeliskin ja pyysi kuuluisaa egyptologia Jean-François Champollionia tiedustelemaan mahdollisuuksia sellaisen hankkimiseen. Vuonna 1830 Egyptin hallitsija Muhammad Ali tarjosi Ranskalle Luxorin obeliskeja. Kuljetuksen kalleuden vuoksi Ranska päätti ottaa niistä vain toisen, jonka sijoituspaikaksi valittiin Pariisin Place de la Concorde. Obeliskin kuljetus Luxorista Pariisiin annettiin insinööri Apollinaire Lebas’n tehtäväksi. Obeliskin kuljettamiseksi suunniteltiin erityinen *Luxor*-niminen alus, joka kuitenkin juuttui paluumatkalla syksyllä 1831 Niilin suistoon yli vuoden ajaksi. Vuonna 1833 *Luxor* hinattiin Aleksandriasta Välimerta ja Seineä pitkin Pariisiin *Sphinx*-nimisellä höyrylaivalla, mikä kesti lähes vuoden. Obeliski paljastettiin lopulta nykyisellä paikallaan aukion keskellä 25. lokakuuta 1836. Paljastustilaisuuteen osallistui noin 200&nbsp;000 ihmistä.

Obeliskin jalustaan on kaiverrettu kuvallinen selostus sen pystyttämisessä käytetyistä menetelmistä. Place de la Concordelle rakennettiin 1830-luvulla myös arkkitehti Jacques Ignace Hittorffin suunnittelemat kaksi suurta suihkulähdettä ja kahdeksan Ranskan kaupunkeja edustavaa kivimuistomerkkiä, jotka ympäröivät symmetrisesti obeliskia. Vastalahjana Luxorin obeliskista Ranskan kuningas Ludvig Filip I lahjoitti myöhemmin Egyptille suuren kellon, joka sijaitsee nykyäänkin Kairossa Muhammed Alin moskeijan kellotornissa. Ranskalla oli edelleen virallisesti oikeus myös Luxoriin jääneeseen toiseen obeliskiin, kunnes Ranskan presidentti François Mitterrand symbolisesti ilmoitti Ranskan luopuvan siitä.

Luxorin obeliskin alkuperäinen kärki on luultavasti varastettu 500-luvulla eaa. Egyptologi Christiane Desroches Noblecourtin aloitteesta Ranskan viranomaiset sijoittivat vuonna 1998 obeliskin huipulle uuden kullatun kärjen.

Obeliskin kunnon arvellaan kärsineen ilmansaasteiden vuoksi Pariisin sijoittamisen jälkeen enemmän kahdessa vuosisadassa kuin sitä edeltäneiden yli kolmen tuhannen vuoden aikana Egyptissä.

## Katso myös
*Kleopatran neulat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*L'obélisque de la Concorde  Egyptos.net
Ivar Gordie

**Ivar Sune Gordie** (7. maaliskuuta 1853 Mustasaari – 22. syyskuuta 1921 Helsinki) oli suomalainen upseeri, joka toimi muun muassa Helsingin poliisipäällikkönä ja Hämeen läänin kuvernöörinä. Sotilasarvoltaan hän oli eversti.

## Ura
Gordie valmistui Helsingin junkkarikoulusta vuonna 1873 ja palveli sen jälkeen Aunuksen jalkaväkirykmentissä vuoteen 1880 ja Hämeenlinnan tarkkampujapataljoonassa 1880–1891. Tämän jälkeen hän toimi Helsingin poliisimestarina. Hän antoi mm. luvan Aina Mannerheimin ja Ina Langen musiikkihistoriallisten konserttien esittämiseen marraskuussa 1900, mikä johti joutumisen kenraalikuvernööri Bobrikovin puhutteluun. Gordie erotettiin ensimmäisen sortokauden aikana 1901. Seuraavaksi hän työskenteli Suomen kaupunkien yleisen paloapuyhtiön palveluksessa vuoteen 1906 saakka, jolloin Gordie nimitettiin Hämeen läänin kuvernööriksi. Hoidettuaan virkaa vuoteen 1910 hän työskenteli vielä Helsingin köyhäinhuollon lastenhoidontarkastajana kuolemaansa saakka. 

Hämeenlinnan kaupunginvaltuustoon Gordie kuului vuodet 1888–1891. Myöhemmin hän toimi Helsingin köyhäinhoitohallituksen ja kasvatuslautakuntien puheenjohtajana.

## Toiminta vuoden 1905 suurlakon aikana
Vuoden 1905 suurlakon aikana myös suurin osa Helsingin poliisilaitoksesta meni mukaan lakkoon, minkä jälkeen järjestyksenvalvontaa varten perustettiin työläisistä muodostettu kansalliskaarti. Gordie ryhtyi perustuslaillisten pyynnöstä kokoamaan ylioppilaista ja polyteekkareista koottua suojakaartia, joka pian liittyi osaksi kansalliskaartia. Porvarit halusivat hänet myös koko kaartin johtoon, mutta valituksi tuli työläisten kannattama Johan Kock. Tämä vastasi kansalliskaartin yleistason päätöksistä, Gordien järjestäessä sen toimintaa yksityiskohtaisemmin. 

Gordien alistaminen Kockin käskyvaltaan aiheutti porvariston keskuudessa eripuraa, ja lakon loppuvaiheessa hänet yritettiin syrjäyttää. Gordie kuitenkin kieltäytyi astumasta kansalliskaartin johtoon ilman työväestön tukea. Lopulta perustuslailliset ja ylioppilaat kokosivat yhteisen suojakaartin, josta myöhemmin muodostui Suojeluskunta. Gordieta pyydettiin myös uuden suojakaartin johtoon, mutta hän kieltäytyi tästäkin tehtävästä havaittuaan sen järjestyksenvalvonnan sijasta olevan tarkoitettu lähinnä väkivaltaisuuksiin.

## Perhe
Gordien puoliso oli vuodesta 1873 Aina Wilhelmina Ascholin (k. 1933).

## Lähteet
Sampo-kirja

**Sampo-kirja** on Kustannusosakeyhtiö Mantereen julkaisema Kulosaaressa sijainneen Wihurin tutkimuslaitoksen askartelukirja vuodelta 1946, ja siitä on otettu ainakin neljä painosta. Kirjan on toimittanut Alvar Wilska, ja se perustuu Wihurin tutkimuslaitoksen kesällä 1945 julkaisemaan kilpailuun, johon rahat luovutti Jenny ja Antti Wihurin säätiö. Kilpailu oli tarkoitettu keksijäehdokkaille, ja teoksessa julkaistiin ehdotuksista kiinnostavimpia riippumatta siitä olivatko ne päässeet varsinaisessa kilpailussa palkinnoille. Nuorimpina ehdokkaina oli koulupoikia, ja joitain heidänkin ehdotuksistaan pääsi askartelukirjaan.

Teoksessa on yli sata askarteluohjetta, ja niiden kirjo on suuri. Mukana on muun muassa mesimarjan jalostus, perunan tärkkelysmittari ja katkenneen kamman uudistaminen, mutta myös näkötorni kaloille, kuusenoksahygrometri, soittimia kuten kantele, puhelin, sähköleimasin, tuulilataajan rakentaminen, tahtimoottoreita ja jopa rahan ansaitsemiskeinoja. Lisäksi teokseen on sijoitetettu teknisiä tietoja ja mittayksiköiden muuntotaulukoita. Teos on kuvitettu.

## Lähteet
*Sampo-kirja Kansalliskirjaston tietokannassa
Heikki Pursiainen

**Heikki Pursiainen** (s. 1974 Kouvola) on suomalainen ekonomisti. Hän on työskennellyt vuodesta 2023 Helsingin kaupungin kaupunkitietopalveluiden päällikkönä. Tätä ennen Pursiainen työskenteli viestintätoimisto Ellun Kanojen pääekonomistina.

Pursiainen oli vuoden 2023 eduskuntavaaleissa ehdolla Helsingin vaalipiirissä kokoomuksen listalta, muttei tullut valituksi 2724 äänellään.

## Ura
Pursiainen opiskeli taloustiedettä Helsingin yliopistossa, valmistui valtiotieteiden maisteriksi vuonna 2000 ja väitteli valtiotieteiden tohtoriksi vuonna 2005 otsikolla "Consistent Aggregation Methods and Index Number Theory" Väitöksen jälkeen hän työskenteli mm. erikoistutkijana Turun yliopiston Julkisen valinnan teorian huippuyksikössä sekä Kilpailuvirastossa.

Pursiainen kirjoitti yhdessä Tuukka Saarimaan kanssa vuosina 2014–2017 Asiaton lehdistökatsaus -blogia.

Pursiainen työskenteli vuosina 2011–2015 erikoistutkijana Valtion taloudellisessa tutkimuskeskuksessa julkisten palvelujen ja kilpailututkimuksen parissa. Hän toimi vuosina 2015–2017 Ajatuspaja Liberan tutkimusjohtajana.

Vuosina 2017–2022 Pursiainen työskenteli vuonna 2017 perustetun yhteiskunnallisen MustRead-digimedian strategina. Hän työskenteli viestintätoimisto Ellun Kanojen pääekonomistina vuosina 2022–2023.

Pursiainen aloitti kesäkuussa 2023 Helsingin kaupunkitietopalveluiden päällikkönä. Yksikkö vastaa kaupungin data-, tilasto- ja tutkimusaineistojen käytettävyydestä, sekä suunnittelee ja toimeenpanee yhdessä Helsingin toimialojen kanssa tiedolla johtamista parantavia uudistuksia ja hankkeita.

## Yksityiselämä
Pursiaisen isä on teologi ja entinen SKDL:n kansanedustaja Terho Pursiainen.

## Teokset
*''Paska Suomi'' (Tammi 2017)
**[https://www.tammi.fi/kirja/heikki-pursiainen/olette-kaikki-vaarassa/9789520403874 Olette kaikki väärässä]* (Tammi 2019)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Heikki Pursiaisen nettisivut 
* Asiaton lehdistökatsaus -blogi
Sade (kirja)

**Sade** () on Ulla-Lena Lundbergin vuonna 1997 kirjoittama romaani afrikkalaisesta näkökulmasta. Sen on suomentanut Leena Vallisaari ja julkaissut Gummerus.

Lundberg on saanut kirjallisuuden Finlandia-palkinnon jopa omaelämäkerrallisella teoksellaan Jää vuonna 2012. Kökarilainen Lundberg on tutustunut myös Afrikkaan, josta hän on tehnyt muitakin teoksia. *Sade* kertoo saneista ja heidän ikiaikaisesta vuotuisesta taistelustaan sateen puolesta samaaniensa avulla ja toisaalta hyväntahtoisesta pohjoismaisesta vesi-insinööriajattelusta kehitysyhteistyön piirissä. Jälkimmäisessä suhteessa hän on jopa tavallaan Hannu Raittilan edelläkävijä.

## Lähteet
*
Myrskyn jälkeen (kirja)

**Myrskyn jälkeen** on Kalle Päätalon *[[Koillismaa (kirjasarja)|Koillismaa]]* -sarjan neljäs osa. Teos on ilmestynyt vuonna 1965 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2012.

## Kirjan tapahtumat

Kirja sijoittuu sodan jälkeiseen Suomeen. Kosti Mäkinen palaa vaimonsa ja poikiensa kanssa Tampereelta takaisin Sääskilammille. Selkosten asukkaiden usko parempaan tulevaisuuteen on kasvamassa, vaikka ruoka on vähissä ja rakennustarvikkeista on pulaa. 

## Lähteet
Kansan Tahto (1921–1923)

**Kansan Tahto** oli Oulussa vuosina 1921–1923 ilmestynyt SDP:n sanomalehti.

Oululaisen *[[Pohjan Kansa]]n* jouduttua vasemmistoradikaalien haltuun sosiaalidemokraatit päättivät perustaa oman lehden. Sen nimeksi otettiin sisällissotaa edeltänyt *[[Kansan Tahto]]*. Kolmesti viikossa ilmestynyt uusi lehti oli uutisvälineenä heikko ja levikiltään pieni. Se lopetettiin tappiollisena vuoden 1923 alussa. Jatkajaksi perustettiin seuraavan vuoden alussa *[[Pohjolan Työmies]]*.

Kansan Tahto Oy:n julkaiseman lehden päätoimittajina ja vastaavina toimittajina työskentelivät I. V. Korkeakangas (1922) ja Väinö Jousi (1922–1923). Toimittajia olivat Tyko Varto ja Yrjö Oksanen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Kansan Tahto'' digitoituna kansalliskirjastossa
Mustan lumen talvi

**Mustan lumen talvi** on Kalle Päätalon *[[Koillismaa (kirjasarja)|Koillismaa]]* -sarjan viides ja samalla päätösosa. Teos on ilmestynyt vuonna 1969 Gummeruksen kustantamana. Kirjasta on otettu uudelleenpainos vuonna 2013.
Teos on käännetty englanniksi vuonna 2002 nimellä **The winter of the black snow**. Kirja on rekisteröity Bookcrossingiin.  Kirjan tapahtuma-aikaa on 1960-luvun jälkimmäinen puolisko, yhteiskunnallisen rakennemuutoksen, maaltamuuton ja suurten ikäluokkien esiinmarssin vuodet.

## Kirjan tapahtumat

Muutosten aika on tullut Koillismaahan. Televisio, tiet ja ajoneuvot ovat pienentäneet maailmaa. Voivuoret kasvavat ja peltoja laitetaan pakettiin. Vanhusten turvana on kansaneläke, jota Kauko Sammalsuon Maija-äiti ja appiukko Nestori Malinen eivät lakkaa ihmettelemästä. Vaikka nälkä ja puute ovat kadonneet, eivät huolet häviä. Maahan satanut oudonvärinen lumi koituu porojen kohtaloksi ja tuhoaa satoja. Työn perässä yhä useampi lähtee Ruotsiin ja naulaa laudat talonsa ikkunoiden eteen. Ruotsiin lähtee myös Kaukon vanhin poika Jaakko. Vanhan ja uuden välinen ristiriitä ei väistä Sammalsuonkaan perhettä, vaan sodan ja jälleenrakennuksen kokenut sekä itsevarma sodanjälkeinen sukupolvi joutuvat ottamaan mittaa toisistaan. Sammalsuon perhe sopeutuu kuitenkin uuteen aikaan, ja Kauko ja Elma kasvavat henkisesti vielä viittäkymmentä ikävuotta tapaillessaan. Seuraava sukupolvi, jonka usko tulevaisuuteen on vahva, ottaa sille kuuluvan paikkansa Koillismaassa.

## Sovitukset
Edvin Laineen elokuva Ruskan jälkeen vuodelta 1979.

## Lähteet
Pohjolan Työmies

**Pohjolan Työmies** oli Oulussa vuosina 1924–1937 ilmestynyt SDP:n sanomalehti. Huhtikuussa 1925 sen nimenä oli vähän aikaa *Työmies*.

Vasemmistoradikaalin *[[Pohjan Kansa]]n* tultua lakkautetuksi sosiaalidemokraatit päättivät jälleen yrittää oman lehden julkaisemista. *Pohjolan Työmies* oli edeltäjänsä *[[Kansan Tahto (1921–1923)|Kansan Tahdon]]* tavoin kannattamaton, mutta puolueella ei poliittisista syistä ollut varaa antaa sen lakata. Tilannetta ei helpottanut edes *Pohjan Kansan* jatkajan *[[Pohjan Voima]]n* lakkauttaminen vuonna 1930, ja vuonna 1933 *Pohjolan Työmies* teki konkurssin. Sen julkaisemista kuitenkin jatkettiin päätoimittaja Arvi Turkan nimissä. Vuonna 1936 sosiaalidemokraatit ja kansanrintamataktiikkaan siirtyneet kommunistit sopivat yhteisen *[[Pohjolan Työ]]* -lehden perustamisesta.

*Pohjolan Työmies* ilmestyi aluksi kuudesti, vuonna 1926 vähän aikaa kahdesti, sen jälkeen kolmesti ja vuodesta 1933 lähtien jälleen kahdesti viikossa. Lehden tilaajamäärä oli 1&nbsp;000–1&nbsp;500 kappaletta. Sen päätoimittajina työskentelivät Reinhold Sventorzetski (Svento, 1924), Kalle Hautala (1924–1925 ja 1928–1931), E. O. J. Kotiranta (1925–1926), Edvard Huttunen (1926–1928) ja Arvi Turkka (1931–1937).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Pohjolan Työmies'' digitoituna kansalliskirjastossa
Paratiisisaaren vangit

**Paratiisisaaren vangit** on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1974 ja sen kustansi Weilin+Göös. Kirja on käännetty ranskaksi 1996 (*Prisonniers du paradis*) ja ruotsiksi 2010 (*Paradisets fångar*).

## Kirjan tapahtumat

YK:n vuokraama lentokone haaksirikkoutuu myrskyssä Melanesian merialueella. 26 miestä ja 26 naista pelastautuu autiolle saarelle, mukana on suomalaisia metsätyömiehiä ja kätilöitä sekä ruotsalaisia terveyssisaria, muutama lääkäri, lehtimies sekä brittiläisen koneen miehistö.

Elämä saarella alkaa ankeasti, on liian kuuma ja ruokaa ei ole lainkaan. Koneen hylystä saadaan nostettua muun muassa ehkäisyvälineitä, kirveitä ja puukkoja. Pian käy selville, että saaren sisäosissa on käynnissä sota, ja ylitsepääsemätön vuoristo erottaa ranta-alueet siitä. Yhteisössä syntyy niin kieli- kuin poliittisia ja uskonnollisia riitoja. Vähitellen opitaan elämään saarella, hankkimaan ravintoa ja tekemään suojia. Rakastellaan, juhlitaan ja työskennellään ankarasti suunnitellen pelastautumista mitä mielikuvituksellisimmilla tavoilla.

## Lähteet
Nakolinna

**Nakolinna** on Varsinais-Suomessa Paimion Korkeakylässä sijaitseva linnavuori. Se on arvioitu olleen käytössä kansainvaellusaikana, 400–500-luvuilla.

## Linnavuori
Linnavuori sijaitsee Paimion kirkosta 2,6 kilometriä luoteeseen, peltojen rajamaalla suuressa metsäsaarekkeessa, jonka korkeinta kohtaa kutsutaan Nakolinnanmäeksi. Linna sijaitsee saarekkeen pohjoispäässä kohdassa, jossa yhdystie 2341 kaartaa sen vierestä. Mäki kohoaa yli 40 metriä ympäröiviä peltoja korkeammalla. Mäki on pohjois- ja itäsivuiltansa jyrkkä. Sen sijaan etelään ja länteen rinteet viettävät loivasti. Vuori on kooltaan 200×200 metriä ja sen kallioisella lakialueella lähes katkeamaton ja kivivalli. Kiviä on vallissa 2–4 kerrosta ja se yltää lähes metrin korkeuteen. Vain linnan koilliskulmassa ei ole vallia, mutta siellä linnoitus on luoksepääsemätön. Linnapihan suuruus on noin neljä hehtaaria. Valleissa käytetyt kivet on kerätty vuoren luontaisesta muinaisesta rantakivikosta.

Ilmeisesti metsänhoidollisista syistä etelärinteen valliin on tehty traktorin mentävä aukko. Linnavuoren luoteisrinteen yläosassa sijaitsee vanha lahonnut hyppyrimäki, jota tehtäessä vallikiveystä on poistettu. Hyppyrimäki on osittain vallin päällä.

## Tutkimuksia
Linnavuorella on suoritettu arkeologinen kaivaus vuonna 1979 Jukka Luodon johdolla. Muut tutkimukset, jotka ovat olleet pintapuolisia on tehty vuosina 1927 (Allan Lindroos) ja 2005 (Eeva Raike).

Kaistale eteläistä kivivallia on tutkittu ja vallin alta paljastui hiiltynyttä puuta ajalta 400–500 jaa. Näin se ajoittuu kansainvaellusajalle. Mäelle tehdyistä koekuopista ei löytynyt ihmistoiminnasta syntyviä jälkiä, joten linnapihalla on tuskin ollut asuttu. Nakolinnan varustuksia on vuosien varrella hävitetty. Lähiseudun kylien asukkaiden on kerrottu vierittäneen varustusten kiviä alas sekä tarpeen vaatiessa särkeneen niitä rakennustarpeiksi.

## Hoitaminen ja opastus
Nakolinnaa on hoidettu vuodesta 1990 lähtien. Toimenpiteitä on toistettu ainakin vuosina 1990–1995 ja 1997 (Teija Tiitinen, Henrik Asplund ja Satu Hirvonen-Mikkonen). Kohteelle johtaa vihreäpäisin puupaaluin merkitty polku. Kulku linnavuorelle tapahtuu jyrkkää rinnettä nousten.

## Katso myös
Paimiossa sijaitsee Nakolinnan lisäksi myös kaksi muuta linnavuorta, Rekottilan linnavuori sekä Ruokolinna.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Luoto, Jukka: Paimion Nakolinna, SM 1990
* Masonen, Jaakko: Hämeen Härkätie. Tiemuseon julkaisuja 4, 1989
Mattila (Lappeenranta)

**Mattila** on Lappeenrannan kaupunginosa ja tilastoalue. Se sijaitsee kaupungin eteläisellä alueella valtatie 6:n eteläpuolella noin kolmen kilometrin päässä keskustasta.

Kaupunginosa on Ihalaisen vanhan maarekisterikylän mailla, ja se on saanut nimensä alueella olleesta Matinsuosta. Mattilasta tuli osa Lappeenrantaa välirauhan aikana vuoden 1941 alussa, mitä ennen se kuului Lappeeseen. Vuoden 1932 esikaupunkiliitoksessa Mattila sekä Mäntylä, Kuusela ja Ihalainen olivat jääneet vielä kaupungin rajojen ulkopuolelle, mutta Ihalaisen kaivoksen toiminnan laajenemisen vuoksi uusi liitos nähtiin pian tarpeelliseksi. Mattilan ensimmäinen asemakaava hyväksyttiin kaupunginvaltuustossa 12. toukokuuta 1947. 1960-luvulle asti Mattilaa ja sen eteläpuoleista Mäntylää käsiteltiin vielä yhtenä kaupunginosana, kunnes Mäntylästä tuli erillinen kaupunginosa vuonna 1967. Mattilan asutus on yhtenäistä pientaloasutusta, ja se on rakentunut 1940- ja 1960-luvuilla. Mattilan tilastoalueella on 743 asukasta.

Kaupunginosan eteläosassa on Mattilanlampi, joka syntyi 1950-luvulla sorakuopan täytyttyä pohjavedellä. Lammen rannalla on julkinen uimaranta, pallokenttä ja muita liikuntapaikkoja. Muut lähimmät julkiset ja kaupalliset palvelut ovat Mäntylässä kaupunginosien rajan tuntumassa.

Valtatie 6:n Mattilan eritasoliittymä, joka on Lappeenrannan tärkein sisääntuloväylä, sijaitsee kaupunginosan koillisnurkassa. Mattilan ja Mäntylän länsipuolella on Laukkarata, yksi Maasotakoulun lähiharjoitusalueista. Valtatie 6:n tuntumassa on kolme venäläisten sotavankien hautausmaata, joista kaksi on Mattilan kaupunginosan rajojen sisäpuolella.

Kaupunginosaa rajaavat valtatie 6 pohjoisessa, seututie 387 eli Vaalimaantie idässä, Mattilanlampi ja Mattilantien ja Kurjentien risteys etelässä ja Laukkarata lännessä. Mattilan naapurikaupunginosia ovat Lentokenttä, Kesämäki, Reijola, Ihalainen ja Mäntylä.

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Kaupunginosan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla 
* Mattilan–Mäntylän–Kuuselan asukasyhdistys
Kultainen nousukas

**Kultainen nousukas** on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1982 ja sen kustansi WSOY.

## Kirjan tapahtumat

Pienessä syrjäkylässä Sallassa syntyy kuolleena köyhän piian poika, jonka äiti hylkää. Poika ei anna periksi edes kuolemalle, vaan hänellä on kova hinku elämään ja menestykseen. Hän aloittaa raivaamaan väkisin tien kohti menestystä ja arvostusta. Liikemiehen ura alkaa jo viisitoistavuotiaana holhoojan Oulun kauppatorin lohimyyjän Siirin avustuksella. Liiketoimet alkavat valokuvausliikkeen perustamisesta ja kalan trokaamisesta Pohjois-Norjasta. Kohtalo kuitenkin puuttuu peliin liiketoiminnan kasvaessa ja kaikki on arvioitava uudelleen.

## Lähteet
Kantonin oopperatalo

**Kantonin oopperatalo** () on oopperatalo Kantonin kaupungissa Kiinan Guangdongin maakunnassa. Britannianirakilaisen arkkitehdin Zaha Hadidin suunnittelema rakennus avattiin vuonna 2011.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut
Pohjan Voima

**Pohjan Voima** oli Oulussa vuosina 1924–1930 ilmestynyt vasemmistoradikaali sanomalehti.

## Historia
Viranomaisten elokuussa 1923 lakkauttaman *[[Pohjan Kansa]]n* kirjapaino vapautui takavarikosta kesällä 1924, jolloin SKP:n ohjaamat vasemmistoradikaalit perustivat sen jatkajaksi *Pohjan Voiman*. Lehden nimellisenä julkaisijana toimi sen taloudenhoitaja J. H. Kanerva, jonka taustalla olivat kirjapainoyhtiö Oulun Läänin Työväen Kirjateollisuus Oy ja *Pohjan Kansan* vanha kustannusyhtiö Oy Pohjan Kansa. Kuudesti viikossa ilmestynyt *Pohjan Voima* oli kilpailukykyinen ja kohtalaisen hyvin menestynyt sanomalehti, joka kykeni julkaisemaan laajaa viikonloppunumeroa ja hankkimaan 1920-luvun lopulla sivuilleen myös kuvitusta. Sen levikki oli enimmillään yli 7&nbsp;000 kappaletta. ”Työväen ja pienviljelijäin äänenkannattajaksi” julistautuneen lehden vastaavat toimittajat saivat sen kirjoittelusta useita vankeustuomioita ja vuosina 1928 ja 1930 se oli lakkautettuna muutamien kuukausien ajaksi.
*Pohjan Voima* lakkautettiin muiden vasemmistoradikaalien lehtien tavoin kesäkuussa 1930. Sen jälkeen kommunistit vaikuttivat Oulussa vuosina 1932–1936 painetussa niin sanotun Muhoksen liikkeen lehdessä *[[Kansan Pula]]ssa* sekä vuoteen 1935 saakka ilmestyneissä maanalaisissa lehdissä. Kirjateollisuus Oy:n kirjapaino saatiin avattua syksyllä 1937, jolloin sieltä alkoi ilmestyä kommunistien tukema sosiaalidemokraattinen *[[Pohjolan Työ]]*. *Pohjan Voiman* aatteellinen jatkaja oli vuonna 1945 aloittanut *[[Kansan Tahto]]*.

Toimituksen johdossa työskentelivät Mauritz Rosenberg (1924–1927) ja Jussi Forsman (1927–1930). Muita toimittajia olivat Paul Brander, Kaarlo Kosunen, Arvi Sänkiaho, Karl Christiansson ja Juho Kemppainen. SKP:n kirjoittajista tärkein oli nimimerkillä Talonpoika esiintynyt Santeri Mäkelä.
## Vastaavat toimittajat
* Akseli Timonen (1924–1925)
* Ilmari Sormunen (1925–1928)
* Juho Oskari Palsa (1928)
* Niilo Nikkilä (1928–1929)
* Jonne Kuivala (1929–1930)
* Verner Kuusikko (1930)

## Lähteet
* 
* 
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* ''Pohjan Voima'' digitoituna kansalliskirjastossa
Kvantiiliregressio

**Kvantiiliregressio** on regressioanalyysin muoto, jota käytetään tilastotieteessä ja ekonometriassa. Pienimmän neliösumman menetelmä tuottaa estimaatteja, jotka estimoivat vastemuuttujan ehdollisen keskiarvon ennustavien muuttujien avulla, kvantiiliregressio puolestaan pyrkii estimoimaan ehdollisen mediaanin tai jonkun muun kvantiilin vastemuuttujalle.
Leberecht Maass

**Leberecht Maass** (24. marraskuuta 1863 − 28. elokuuta 1914) oli Saksan keisarikunnan laivaston kontra-amiraali ensimmäisessä maailmansodassa komentaen laivasto-osastoa Helgolandin taistelussa, jossa hän sai surmansa.

Leberecht Maass syntyi Korkenhagenissa Pommerissa. Hän liittyi Saksan keisarikunnan laivastoon 1883 ja oli vuonna 1895 torpedoveneen päällikkönä. Laivueenkomentajana hän oli vuosina 1898–1901 ja torpedo-osaston osastopäällikkö vuosina 1903–1906. Merisotakoulun johtajana Maass oli 1906–1908 ja hänet ylennettiin komentajaksi maaliskuussa 1908.

Maass oli risteilijä *[[SMS Freya]]n* päällikkönä huhtikuusta 1908 kesäkuuhun 1909, panssariristeilijä *[[SMS Scharnhorst]]in* päällikkönä maaliskuusta 1909 kesäkuuhun 1910 ja vanhan taistelulaivan *[[SMS Weissenburg]]in* päällikkönä elokuusta syyskuuhun 1910. Maass ylennettiin kommodoriksi lokakuussa 1910 ja kontra-amiraaliksi 9. joulukuuta 1913 lippulaivanaan *[[SMS Cöln]]*. Ensimmäisen maailmansodan alettua hän oli torpedoveneiden komentajana sekä 2. tiedustelulaivueen komentajana.

Britannian kuninkaallisen laivaston Harwich Force yllätti 28. elokuuta 1914 Helgolandin lähistöllä Saksan keisarikunnan torpedoveneosaston, jonka avuksi saksalaiset lähettivät useita risteilijöitä, kuten Wilhelmshavenista Maassin lippulaivan *SMS Cölnin*. Seuranneessa taistelussa kumpikin osapuoli kärsi tappioita. Harwich Forcen tueksi saapui kuusi Town-luokan risteilijää. 1. taistelulaivalaivueen raskaat alukset upottivat *SMS Ariadnen* ja *SMS Cölnin*, jolla Lieberecht Maass sai surmansa.
Teatteri Akseli

**Teatteri Akseli** on vuonna 2014 perustettu ja vuoden 2015 alussa toimintansa aloittanut turkulainen harrastajateatteri.

## Historia
Teatteri Akseli ry:n perustajajäsenet arvioivat loppuvuodesta 2014, että aika oli kypsä uuden harrastajateatterin perustamiselle Turkuun, ja teatteritilat löytyivät vuoden 2015 alussa osoitteesta Humalistonkatu 8 A. Keväällä 2015 uusissa tiloissa oli kaksi ensi-iltaa (Myrskyluodon Maija, Kahdeksan naista), ja toiminta jatkuu syksyllä kolmella uudella ensi-illalla (Ihmisen osa, Naisten koulu, Maanalainen armeija iskee jälleen), joista yksi avaa teatteritilan toisen näyttämön, Elinan. Yhdistys on voittoa tavoittelematon ja jäsenet toimivat harrastuspohjalta, ilman palkkiota.

Ohjelmistollaan Akseli pyrkii täydentämään Turun ja maakunnan teatteritarjontaa sekä tarjoamaan jäsenistölleen tilaisuuksia kehittää ja syventää harrastustaan ja osaamistaan. Jäseniä Teatteri Akseli ry:llä on n. 100. Teatteri Akseli tuottaa sekä kotimaisia että ulkomaisia, laadukkaita näytelmiä. Tarkoituksena on esittää sekä klassikkonäytelmiä että uudempaa tuotantoa. Mahdollisuuksien mukaan Teatteri Akseli valmistaa myös muita taide-esityksiä.

Vuonna 2016 keväällä ensi-iltoja olivat Hellyyden ehdoilla, Todellinen löytö ja Jäniksen Vuosi. Kesällä 2016 ensi-illan sai Kaikki vorot eivät tule varkaisiin. Sykysyllä 2016 ensi-iltoja olivat Sihteeriköt, Diivat ja Pieni Raha. Keväällä 2017 ensi-iltoja olivat Kattona Tähtitaivas, Täti ja minä sekä Odottamaton vieras. Keväällä 2018 ensi-iltoja olivat Ruostetta ja timantteja, Kuilu sekä Liian paksu perhoseksi.

## Esteettömyys
Teatteri on täysin esteetön huolimatta siitä, että se sijaitsee rakennuksen toisessa kerroksessa. Toiseen kerrokseen pääsee hissillä ja itse teatterissa kaikkialle pääsee sekä pyörätuolilla että rollaattorilla. 

## Lähteet
* Teatteri Akselin kotisivut
* 
* 

## Aiheesta muualla

* https://www.facebook.com/teatteriakseli/

* https://www.youtube.com/channel/UC4EKgBOeDpeZwbQflmNUG9g

* http://www.ts.fi/kulttuuri/nayttamotaide/747387/Riisuttu+Myrskyluoto 

* http://todellavaiheessa.blogspot.fi/2015/04/teatteri-akseli-kahdeksan-naista.html

* http://www.aamuset.fi/naista-puhutaan/kulttuuri/vain-poirot-puuttuu-teatteri-akselissa 

* http://www.ts.fi/kulttuuri/nayttamotaide/817871/Toimivaa+perusteatteria+Ihmisen+osasta 

* http://www.ts.fi/kulttuuri/nayttamotaide/828397/Kompastelua+runokielen+koukeroissa 

* http://www.ts.fi/kulttuuri/nayttamotaide/829224/Maanalainen+armeija+kaipaa+spontaaniutta 

* http://www.ts.fi/kulttuuri/nayttamotaide/848131/idin+ja+tyttaren+hella+harmonia 

* http://www.aamuset.fi/naista-puhutaan/kulttuuri/teatteri-akselissa-ollaan-hellyyden-ehdoilla 

* http://www.ts.fi/kulttuuri/861544/Naytelma+ilman+kiintopistetta
Kirmukarmun mäki

**Kirmukarmun mäki** on Vesilahdessa Pirkanmaalla sijaitseva mäki, jolla on sijainnut rautakautinen kalmisto. 

Mäellä sijainnut polttokenttäkalmisto on ollut käytössä ainakin merovingi- ja viikinkiaikana. Kalmistosta löytynyt raha viittaa kuitenkin tätäkin varhaisempaan käyttöön. Mäeltä on löytynyt muun muassa kullattu eläimenmuotoinen ihmiskasvoin koristeltu miekanponsi, lukuisia erityyppisiä keihäänkärkiä, angoja, permiläisiä vyönheloja, rannerenkaita, tasavartisia solkia ja ketjuja.

Paikalle on haudattu miehiä miekkoineen ja naisia juhlapuvuissaan. Haudattujen kuulumisesta yläluokkaan todistavat ylellisyysesineet, juhlavaatteiden jäänteet, ratsastustarvikkeet ja korut. Eräs paikalta löytynyt miekka on koristelu säiläkirjoituksin.

Kalmistolla on tehty useita kaivauksia 1800-luvulta lähtien. Nykyään kalmisto on mahdollisesti kokonaan tutkittu tai hävitetty.

Kirmukarmuun liittyy paljon kansantarinoita. Jo ennen 1800- ja 1900-lukujen taitteen arkeologisia kaivauksia kerrottiin mäeltä löydetyn aarteita, jotka ovat rikastuttaneet löytäjänsä.

## Katso myös
*Kirmukarmu

## Lähteet
Sinkkikarbonaatti

**Sinkkikarbonaatti** (ZnCO3) on sinkki- ja karbonaatti-ionien muodostama epäorgaaninen ioniyhdiste. Yhdistettä voidaan käyttää muun muassa pigmenttinä, kumien täyteaineena ja muiden sinkkiyhdisteiden valmistuksessa. Luonnossa sinkkikarbonaattia esiintyy sinkkisälpämineraalissa.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa sinkkikarbonaatti on valkoista kiteistä ainetta. Yhdiste on veteen liukenematonta, mutta liukenee helposti happoihin ja ammoniakkiliuoksiin. Kuumennettaessa se hajoaa sinkkioksidiksi vapauttaen hiilidioksidia.
:ZnCO3 → ZnO + CO2

## Valmistus ja käyttö
Sinkkikarbonaattia voidaan valmistaa johtamalla liukoisen sinkkisuolan vesiliuokseen vetykarbonaattisuolaa, esimerkiksi natriumvetykarbonaattia, jolloin veteen liukenematon sinkkikarbonaatti saostuu. Toinen tapa on johtaa hiilidioksidia sinkkioksidin vesisuspensioon.
:ZnSO4 + NaHCO3 → ZnCO3 + NaHSO4
:ZnO + CO2 → ZnCO3

Sinkkikarbonaattia voidaan käyttää valkoisena pigmenttinä esimerkiksi maaleissa. Sitä lisätään myös kumeihin ja muoveihin täyteaineeksi ja käytetään keraamien ja muiden sinkkiyhdisteiden esimerkiksi sinkkikloridin valmistamiseen. Muita käyttökohteita ovat elektrolyyttinen sinkitys ja sinkkisalvojen valmistus.

## Lähteet
Parasjalkainen laivanvarustaja

**Parasjalkainen laivanvarustaja** on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1985 ja sen kustansi WSOY.

## Kirjan tapahtumat

Aulis Rävänder on pärjäävä mies; vaimo ja lapsia, työpaikka satamassa, hyvä osake Eirassa ja iso huvila saaressa. Eräänä päivänä Rävänderin tullessa kotiin, hän haistaa asunnossaan vieraan miehen tuoksun. Rävänder vetäytyy saareen mietiskelemään ja soittaa vahingossa väärään numeroon. Tällä tavoin hän tutustuu Irene Oinoseen, reippaaseen liikenaiseen, joka ymmärtää Rävänderin sielunelämää. Tästä alkaa tapahtumasarja täynnä tulisia käänteitä ja vauhdikasta menoa.

## Lähteet
Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä

**Elämä lyhyt, Rytkönen pitkä** on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1991 WSOY:n kustantamana. Kirja on käännetty ranskaksi 1998 (*La cavale du géomètre*) ja ruotsiksi 1994 (*Livet är kort Rytkönen lång*).

## Kirjan tapahtumat

Maanmittausneuvos Taavetti Rytkösen muisti ei ole enää parhaimmillaan, mutta vauhtia löytyy. Suomi vaikuttaa tutulta valtakunnalta, jota täytyy lähteä kiertelemään taksilla. Rahaa löytyy tuhannen markan seteleitä povitaskussa kaksi senttimetriä paksu nippu. Tästä alkaa taistojen tie.

## Sovitukset
Ere Kokkonen on käsikirjoittanut ja ohjannut kirjasta samannimisen elokuvasovituksen, joka sai ensi-iltansa vuonna 1996. Elokuvan pääroolissa Taavetti Rytköstä näytteli Kalevi Kahra.

## Lähteet
Teachergaming

**TeacherGaming LLC** on suomalais-yhdysvaltalainen yritys, joka kehittää työkaluja pelioppimisen avuksi. Yritys on luonut pelioppimisvälineitä Minecraft- ja Kerbal Space Program -peleihin. TeacherGaming on opettajien vuonna 2011 perustama yritys. Tammikuussa 2016 TeacherGaming myi *[[MinecraftEdu]]*-pelin yhdysvaltalaiselle Microsoftille "yli kuusinumeroisella kauppasummalla" 
.  

TeacherGaming on tehnyt opetuskäyttöön tarkoitetut *MinecraftEdu*- ja *KerbalEdu*-pelit. Yrityksen asiakkaita ovat sivistystyötä tekevät tahot, kuten koulut, kirjastot, museot ja nuorisotoimi. TeacherGamingin tunnetuin tuote *MinecraftEdu* on käytössä yli 10&nbsp;000 koulussa 45:ssä eri maassa.

Kesällä 2016 avattiin kouluille suunnattu kauppa, TeacherGaming Store. Kaupassa on tällä hetkellä valikoima viihdepelejä.

## Lähteet
Vapahtaja Surunen

**Vapahtaja Surunen** on Arto Paasilinnan kirjoittama romaani. Teos ilmestyi vuonna 1986, ja sen kustansi WSOY.

## Kirjan tapahtumat

Surunen ei tyydy alistuneen valittamaan, vaikka maailmassa riehuvat pahuuden voimat ja hyvät ihmiset huokailevat surun painamina. Hän matkustaa pahuuden valtakuntaan Kalmaniaan ja ottaa oikeuden omiin käsiinsä. Tarkoitus on vapauttaa vankilassa viruva ystävä. Matkaan Surunen käy Moskovan ja Kuuban kautta. Junassa hän tutustuu Lebkoviin, venäläiseen tutkijaan, jonka vaimo lepytetään viemällä hänelle elävä kotka. Surunen kohtaa hengenvaarallisia tilanteita monta kertaa, ennen kuin onnistuu ujuttautua Kalmanian hallitsevan luokan suosioon, ja näin toteuttamaan suunnitelmansa. 

## Lähteet
Omnia (yhtye)

**Omnia** on Alankomaissa vaikuttava neokelttiläistä pakanallista folkmusiikkia soittava yhtye. Yhtyeen jäsenten taustat ovat irlantilaisia, tanskalaisia, kornilaisia, belgialaisia ja persialaisia. Musiikki perustuu kulttuurisiin vaikutteisiin eri  puolilta maailmaa, kuten Irlannista, Englannista, Cornwallista ja Persiasta.

Omnia laulaa englanniksi, irlanniksi, suomeksi, saksaksi, tanskaksi, ruotsiksi, latinaksi ja hindiksi. Soittimina on kelttiläinen harppu, posetiivi, bodhrán, kitara, busuki, digeridoo, erilaisia huiluja, säkkipilli, erilaisia rumpuja ja lyömäsoittimia.

## Aiheesta muualla
*
Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2017

**Jääkiekon naisten maailmanmestaruuskilpailut 2017** pelattiin Michiganin Plymouthissa Yhdysvalloissa.

Mestaruuden voitti kisaemäntä Yhdysvallat päihittämällä loppuottelussa Kanadan maalein 3–2 jatkoajalla. Suomi saavutti 12. pronssimitalinsa maailmanmestaruuskilpailuista voittamalla Saksan 8–0 pronssiottelussa.

## Otteluareenat

## Joukkueet

**Lohko-A**
* 
* 
* 
* 

**Lohko-B**
* 
* 
* 
* 

## Alkulohkot

### Lohko A


**Pisteet peleistä**
3p = Voitot varsinaisella peliajalla, kolme pistettä
2p = Voitot varsinaisen peliajan jälkeen, kaksi pistettä
1p = Tappiot varsinaisen peliajan jälkeen, yksi piste
0p = Tappiot varsinaisella peliajalla, ei pisteitä


Ottelujen alkamisajat paikallisia aikoja. (UTC-4)

### Lohko B


**Pisteet peleistä**
3p = Voitot varsinaisella peliajalla, kolme pistettä
2p = Voitot varsinaisen peliajan jälkeen, kaksi pistettä
1p = Tappiot varsinaisen peliajan jälkeen, yksi piste
0p = Tappiot varsinaisella peliajalla, ei pisteitä


Ottelujen alkamisajat ovat paikallisia aikoja. (UTC-4)

## Putoamissarja

## Pudotuspelit

### Puolivälierät

### Ottelu 5. sijasta

### Välierät

### Pronssiottelu

### Loppuottelu

## Palkinnot
### IIHF:n valitsemat turnauksen parhaat pelaajat
***Paras maalivahti:** Noora Räty 
***Paras puolustaja:** Jenni Hiirikoski 
***Paras hyökkääjä:**  Brianna Decker 

### Median valitsema tähtikentällinen
***Maalivahti:** Noora Räty 
***Puolustajat:** Jenni Hiirikoski , Monique Lamoureux 
***Hyökkääjät:** Marie-Philip Poulin , Brianna Decker , Kendall Coyne 
***Arvokkain pelaaja:** Brianna Decker 

Yhdysvaltojen Brianna Decker ja Kendall Coyne saavuttivat kummatkin 12 tehopistettä viidessä ottelussa. Deckerille myönnettin sekä arvokkaimman pelaajan, IIHF:n että median valitseman parhaan hyökkääjän palkinnot.

## Loppusijoitukset

Sijoituksilla oli merkitystä IIHF:n rankingiin.

**Pääsarjan turnaus**  
 

**[[Jääkiekon naisten 1. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2017|1. divisioona]]**  **A-lohko** 
 Turnaus järjestettiin 15.–21.4.2017.
**B-lohko** 
 Turnaus järjestettiin 8.–14.4.2017.

**[[Jääkiekon naisten 2. divisioonan maailmanmestaruuskilpailut 2017|2. divisioona]]**  **A-lohko** 
 Turnaus järjestettiin 2.–8.4.2017.
**B-lohko** 
 Turnaus järjestettiin 27.2.–5.3.2017.

**2. divisioonan karsinnat**  
 Turnaus järjestettiin 12.–17.12.2016.

Tavanomaisten sääntöjen mukaan Tšekki olisi pudonnut 1. divisioonaan vuoden 2019 turnaukseen, mutta koska joukkueiden määrä nostettiin kymmeneen, Tšekki sai pitää A-sarjan paikkansa. Lisäksi sekä vuoden 2017 että 2018 1. divisioonan turnausten voittajat nousivat mukaan vuoden 2019 turnaukseen.

## Lähteet
* IIHF, Tournament Progress  (.pdf) 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset sivut  
* USA Hockeyn kisasivusto
Oleksi Hai

**Oleksi Anatolijovytš Hai** (; s. 6. marraskuuta 1982 Zaporožje, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto, nykyinen Zaporižžja, Ukraina) on ukrainalainen jalkapalloilija. Hän edustaa Azerbaidžanin Valioliigassa pelaavaa Qəbələä ja on pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Oleksi Hai National Football Teams -sivustolla 
*
Aasian kielet

**Aasian kielet** käsittävät 2300 kieltä ja useita kielikuntia. Merkittävimpiä kielikuntia Aasiassa ovat afroaasialaiset kielet, uralilaiset kielet, indoeurooppalaiset kielet, turkkilaiset kielet, tunguusikielet, mongolikielet, jukagiiri, jeniseiläiset kielet, tšuktšilais-kamtšatkalaiset kielet, japani, korea, dravidakielet, sinotiibetiläiset kielet (kiinalaiset ja tiibetiläis-burmalaiset kielet), hmong-mien-kielet, tai-kadai-kielet, austroaasialaiset kielet sekä andamaanilaiset kielet.

## Kielikuntien kartta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Keski-Suomen Suunta

**Keski-Suomen Suunta** oli nimellisesti Jyväskylässä vuosina 1936–1939 ilmestynyt Isänmaallisen kansanliikkeen sanomalehti. Käytännössä se oli yksi kuopiolaisen *[[Savon Suunta|Savon Suunnan]]* rinnakkaispainoksista.

Lehti perustettiin sen jälkeen kun kokoomuslainen *[[Sisä-Suomi]]* oli sanoutunut irti oikeistoradikalismista. Kolmesti viikossa ilmestynyt *Keski-Suomen Suunta* oli yksi Aarne Somersalon Natsi-Saksasta lainaaman kopfblatt-idean mukaisesti toimitetuista lehdistä, jonka sisältö koostui lähinnä *Savon Suunnan* aineistosta paikallisella materiaalilla täydennettynä. Jyväskylän paikallistoimittajana työskenteli enimmän aikaa Jukka Tyrkkö. Lukijakunnaltaan vähäiseksi jäänyt lehti lopetettiin talvisodan alettua. Loppuvaiheessa sen tilalla ilmestyi *Yhtyneet Lehdet*.

## Lähteet
Myyntimies Jethro matkoilla

**Myyntimies Jethro matkoilla** on kiinteistövälittäjä Jethro Rostedtin matkailusarja, jossa kuvataan hänen matkustamistaan ympäri maailmaa kuten Afrikassa ja Yhdysvalloissa. Ohjelmassa Rostedt tutustuu eri kaupunkien nähtävyyksiin, sekä välittää asuntoja. Ohjelman juontajaäänenä toimii Heikki Hilander. Sarjan ensimmäinen jakso esitettiin TV5-kanavalla 7. maaliskuuta 2016.

Sarjan ensimmäinen jakso keräsi 305 000 katsojaa ja seuraava jakso 319 000 katsojaa. Yhteensä sarjassa on 10 jaksoa.

## Jaksot

## Lähteet
Amerikan alkuperäiskielet

**Amerikan alkuperäiskielet** kattavat nykyisin noin tuhat kieltä, joita Amerikan alkuperäiskansat edelleen puhuvat. Eurooppalaisten saapuessa 1500-luvun vaihteessa kieliä Amerikassa oli arviolta 1500–2000, mutta nykyisin eurooppalaiset kielet kuten espanja, englanti, ranska ja portugali ovat nousseet valtakieliksi ja alkuperäiskielten määrä vähenee nopeasti.

Amerikan alkuperäiskielten sukulaisuussuhteet ovat edelleen osin epävarmat. Pohjois-Amerikassa arvioidaan olevan lähes 80 kielikuntaa ja Etelä-Amerikassa yli 100. Amerikan kielissä ei ole yhteisiä rakenteellisia piirteitä kielten suuren määrän ja maantieteellisen alueen laajuuden johdosta. Polysynteettinen morfologia on kuitenkin suhteellisen yleistä etenkin Pohjois-Amerikan pohjois- ja länsiosissa.

Yhdysvalloissa ja Kanadassa puhutaan 200:aa alkuperäiskieltä. Niistä vain muutama kymmenen on enää siirtymässä lapsille, ja loput katoavat pian. Pohjois-Amerikan suurin alkuperäiskieli on navaho, jolla on puhujia noin 150&nbsp;000.

Meksikossa on joitain elinvoimaisia alkuperäiskieliä. Nahuakieliä puhuu 1,5 miljoonaa ihmistä ja mayakieliä kuusi miljoonaa ihmistä.

Etelä-Amerikassa inkojen aikoinaan käyttämillä ketšualaiskieliä on edelleen 10 miljoonaa puhujaa. Toinen merkittävä kieli on aimara, jolla on pari miljoonaa puhujaa.

Koko Amerikan ainoa sekä enemmistökielen että virallisen kielen asemassa oleva alkuperäiskieli on Paraguayssa puhuttu guarani. Suurin kielellinen monimuotoisuus Amerikassa on Amazonin alueella, eikä suurimmasta osasta sen kielistä ole vielä tehty vähäisintäkään lingvististä peruskuvausta. Amazonin erikoisuus on objektialkuinen perussanajärjestys, jota siellä esiintyy muutamassa kielessä.

## Lähteet
Anita Korva

**Anita Kristiina Korva**  (s. 12. huhtikuuta 1999 Kiiminki) on suomalainen maastohiihtäjä. Korva edustaa Kainuun Hiihtoseuraa.

Maaliskuussa 2016 Korva saavutti Pohjoismaiden mestaruuskultaa Otepäästä. Huhtikuussa 2016 hän voitti kultaa aikuisten SM-kilpailuiden pariviestistä yhdessä Anne Kyllösen kanssa. Tammikuussa 2018 Korva voitti Kyllösen kanssa parisprintin SM-kisoissa Vantaalla hopeaa. Saman vuoden huhtikuussa hän voitti viestin Suomen-mestaruuden Taivalkoskella.

Tammikuussa 2018 Korva saavutti nuorten MM-kisoista pronssia 5 kilometrin matkalla perinteisellä hiihtotavalla.

Tammikuussa 2019 Korva saavutti nuorten MM-kisoissa Lahdessa pronssia perinteisen tyylin sprintissä, vapaan tyylin 5 kilometrillä ja perinteisen tyylin 15 kilometrin yhteislähtökilpailussa.

Korva sijoittui Seefeldin MM-kilpailuissa 2019 vapaan hiihtotavan sprintissä 51:nneksi.

Helmikuussa 2019 Korva saavutti SM-kisoissa pronssia Imatralla 10 kilometrin matkalla perinteisellä hiihtotavalla. Hän voitti Imatralla lisäksi viestin Suomen-mestaruuden ja sai Äänekoskella parisprintin SM-pronssia.

Korva suoritti varusmiespalvelun Kainuun prikaatissa vuonna 2019.

Kaudella 2020–2021 Korva ei osallistunut kilpailuihin lainkaan. Lokakuussa 2023 hän ilmoitti olevansa kilpailematta myös kaudella 2023–2024.

Korva on julkisuudessa kertonut kärsineensä masennuksesta ja käyneensä sen takia terapiassa. Hän työskentelee (loppuvuodesta 2022) urheiluliikkeessä Kuopiossa ja harrastaa urheilua lähinnä omaksi ilokseen.

## Lähteet
Nije ljubav stvar

**Nije ljubav stvar** () on Željko Joksimovićin kappale, jolla hän edusti Serbiaa vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa Bakussa. Kappaleen on säveltänyt Joksimović itse ja sanoittaneet Marina Tucaković ja Miloš Roganović.

Kappale selviytyi toisena finaaliin kerättyään semifinaalissa 159 pistettä. Finaalissa se sijoittui kolmanneksi 214 pisteellä. Näin ollen Joksimović saavutti toisen sijoituksensa kärkikolmikkoon Euroviisuissa, oltuaan toinen vuonna 2004 kappaleella *Lane Moje*. Joksimović myös sävelsi kolmanneksi sijoittuneen, Hari Mata Harin esittämän *[[Lejla]]n* vuonna 2006.

## Lähteet
The Blues Ain’t Strange

**The Blues Ain’t Strange** on ruotsalaisen blues-yhtye Slim's Blues Gangin albumi, joka julkaistiin vuonna 1970 levymerkillä Sonet.

## Kappaleet
### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Christer Eklund – altto- ja tenorisaksofoni
* Rolf Wikström – laulu, kitara
* Slim Notini – piano, laulu
* Åke Dahlberg – basso
* Ola Brunkert – rummut
* Olle Frankzén – tenorisaksofoni

## Aiheesta muualla
* ''The Blues Ain't Strange'' discogs.com -sivustolla