Pitkä s

**Pitkä s** eli **ſ** on S-kirjaimen toinen muoto latinalaisissa pienaakkosissa. 

## Ulkoasu
Pitkä s on aiemmin kuulunut sekä antiikva- että fraktuuratyyliin. Nykyään pitkää s:ää voi nähdä lähinnä fraktuurassa, jota käytetään yhä silloin tällöin koristeellisuuden vuoksi, esimerkiksi Sisu-pastillin tunnuksessa.

Pitkän s:n voi helposti sekoittaa pieneen f-kirjaimeen. Joidenkin fonttien pitkässä s:ssä on jopa samankaltainen poikkiviiva, joka kuitenkin työntyy vain kirjaimen vasemmalle puolelle.

## Pitkä s suomen kielessä

Suomen kieltä kirjoitettaessa käytettiin ſ-kirjainta ennen tavun alussa. Nykyisen kaltaista s-kirjainta käytettiin puolestaan tavun lopussa. 

## Pitkä s saksan kielessä
Pitkän ſ:n käyttö saksan kielessä poikkeaa suomen käytännöistä. Seuraavassa on kuvattu saksan perinteiset oikeinkirjoitussäännöt s:n ja ſ:n käytölle.

#### Pyöreä s
Pyöreä s voi esiintyä vain tavun loppuäänteessä, enimmäkseen suoraan tavun lopussa sanan tai sananosan loppu-s:nä. Pyöreä s ei koskaan esiinny pienellä kirjoitettavan sanan alussa, sananosan alussa tai tavun alussa. Pyöreä s esiintyy:

* sanan lopussa: *das Haus, der Kosmos, des Bundes, das Pils* (mutta: *im Hauſe, die Häuſer, das Pilſener*)
* etuliitteen lopussa, yhdistävänä s:nä ja sananosan lopussa, myös vaikka seuraava sananosa alkaisi pitkällä ſ:llä: *Liebes-brief, Arbeits-amt, Donners-tag, Unterſuchungs-ergebnis, Haus-tür, Dis-poſition, dis-harmoniſch, das-ſelbe, Wirts-ſtube, Aus-ſicht.*
* ennen eräitä konsonantilla alkavia sananjohtimia (-lein, -chen, -bar jne.) mutta ei ennen t:n sisältävää taivutuspäätettä: *Wachs-tum, Weis-heit, Häus-lein, Mäus-chen, Bis-tum, nachweis-bar, wohlweis-lich, bos-haft* (mutta: *er reiſte, das ſechſte,* kts. alla ſt).
* tavun lopussa ilman, että kyseessä on sanan(osan)loppu (usein myös erisnimissä): *kos-miſch, brüs-kieren, Realis-mus, les-biſch, Mes-ner; Os-wald, Dres-den, Schles-wig, Os-nabrück.* Tästä on kuitenkin poikkeuksia. Katso alle.

#### Pitkä ſ
Pitkää ſ:ää käytetään aina siellä, missä pyöreää s:ää ei käytetä:

* aina tavun alkuäänteessä (puhutun tavun), siis tavun alussa ja myös tavun keskellä ennen vokaalia: *ſauſen, einſpielen, ausſpielen, erſtaunen, ſkandalös, Pſyche, Mi-ſanthrop* (puhutut tavut: Mi-san-throp), myös jälkiliitteiden *-ſel, -ſal, -ſam* alussa: *Rätſel, Labſal, ſeltſam.*
* äänneyhdistelmissä *ſp* ja *ſt* (vuoden 1901 jälkeen myös *ſz*), kun s ei ole syntynyt sanojen yhdistämisestä; myös ennen t:tä taivutuspäätteissä:  *Weſpe, Knoſpe, faſten, faſzinierend, Oſzillograph, Aſt, Haſt, Luſt, einſt, du ſtehſt, meiſtens, beſte, knuſpern; er reiſt, du lieſt, es paſſte* (uusi oikeinkirjoitus)*, ſechſte, Gſtaad*
* kirjainyhdistelmissä, jotka merkitsevät yhtä äännettä (*ſch*, vierassanoissa *ſh*, myös kaksoiskonsonantissa *ſſ/ſs*):  *Buſch, Eſche, Wunſch, wünſchen, Flaſh, Waſſer, Biſſen, Zeugniſſe, Faſs* [uusi oikeinkirjoitus], mutta: *Eschatologie.* Sääntö koskee myös assimilaation kautta syntyneitä kaksois-s:iä: *aſſimiliert, Aſſonanz.*
* ennen kirjaimia l, n ja r, kun välistä on e-kirjain pudonnut pois: *unſre, Pilſner* mutta: *Zuchthäusler, Oslo, Osnabrück.*
* tavutettaessa myös tavun lopussa: *Weſpe – Weſ-pe, Waſ-ſer, unſ-re*
* aina ennen heittomerkkiä: *ich laſſ’*
* sanoissa *tranſzendieren*, *tranſzendent* jne., joissa jälkiosan -*ſzendieren* alussa oleva ſ nielaisee *trans*-etuliitteen lopussa olevan s:n*.*

## Pitkästä s:stä johdetut merkit

Integraalimerkin (∫) esikuvana on kursivoitu pitkä s, ja se viittaa sanaan *summa*.

Varsin samannäköinen kuin integraalimerkki on esh-kirjain (ʃ), jota käytetään muun muassa kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa soinnittoman postalveolaarisen frikatiivin eli niin sanotun suhu‑s:n merkkinä.

Saksan kielen kaksois‑s eli ß on alkujaan kirjainyhdistelmästä ſs tai ſz muodostettu ligatuuri.

## Pitkä s tietokonejärjestelmissä

## Lähteet

## Aiheesta muualla