open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Biplab Kumar Deb

**Biplab Kumar Deb** (s. 25. marraskuuta 1971) on intialainen poliitikko, joka valittiin vuonna 2018 Tripuran pääministeriksi. Hän johti Intian kansanpuolueen (BJP) vaalivoittoon Tripuran vuoden 2018 osavaltiovaaleissa, minkä seurauksena kommunistien 25 vuotta kestänyt valtakausi päättyi.

Deb syntyi Gomatin piirikunnassa Tripurassa. Hänen isänsä oli BJP:n edeltäjän Bharatiya Jana Sangh -puolueen paikallisjohtaja. Deb suoritti opintonsa loppuun Tripurassa vuonna 1999, minkä jälkeen hän siirtyi Delhiin. Siellä hän liittyi hindunationalistiseen vapaaehtoisjärjestöön Rashtriya Swayamsevak Sanghiin (RSS). Tripuraan hän palasi vasta vuonna 2016, kun hänet valittiin BJP:n Tripuran yksikön puheenjohtajaksi. Osavaltiopääministerinä Deb on luvannut tehdä Tripurasta huumeettoman osavaltion. Hän on syyttänyt edeltänyttä vasemmistolaista hallintoa Tripuran laajasta huumeongelmasta ja väittänyt huumemafian rahoittaneen kommunisteja, mikä johti huumerikosten hyväksymiseen ja sai maanviljelijät kasvattamaan kannabista. Pääministerikautensa alusta alkaen sosiaalisessa mediassa ja internetissä liikkui huhuja, että Deb olisi syntynyt Bangladeshissa eikä Intiassa, koska hänen vanhempansa siirtyivät Bangladeshista Intiaan pakolaisina vuoden 1971 sodan aikana. Lopulta Intian korkein oikeus määräsi tutkinnan hänen synnyinpaikastaan ja kansalaisuudesta. Tripuran pääministerin toimisto vahvisti Debin syntyneen Intiassa.

Deb sai vuonna 2018 osakseen kyseenalaista huomiota puheillaan, joiden mukaan Mahabharata todistaa, että muinaisessa Intiassa oli internet. Eepoksen kuvaama Kurukshetran taistelu puolestaan todisti, että heillä oli myös satelliittiteknologiaa, koska muuten Sanjaya ei olisi voinut kertoa kuninkaalleen Dhritarashtralle tarkkoja tietoja pitkän välimatkan päässä käydystä taistelusta. Myöhemmin hän väitti, että jokaisella intialaisella yhteisöllä on tietynlaisia perusluonteenpiirteitä. Esimerkiksi bengalit ovat älykkäitä kun jatit ja punjabit ovat voimakkaita, mutta tyhmempiä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Elaine Bennett -tutkimuspalkinto

**Elaine Bennett -tutkimuspalkinto** () on Yhdysvaltain taloustieteellisen yhdistyksen AEA:n myöntämä palkinto merkittävimmälle naisekonomistille, jonka Ph.D.-tutkinnon suorittamisesta ei ole kulunut yli kymmentä vuotta.

Palkinto on nimetty Elaine Bennettin mukaan. Se on jaettu vuodesta 1998 lähtien aina joka toinen vuosi ja vuodesta 2023 eteenpäin joka vuosi. Ensimmäisestä kuudesta palkinnon voittajasta kolme sai myös John Bates Clark -mitalin ensimmäisinä kolmena naisena.

## Voittajat

## Lähteet
Erik Åkerberg

**Carl Erik Emanuel Åkerberg** (19. tammikuuta 1860 Tukholma – 20. tammikuuta 1938 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä, kuoronjohtaja ja urkuri.

Åkerberg aloitti Uppsalassa oikeustieteelliset opinnot, mutta siirtyi musiikkiopintojen pariin vuonna 1882 ja pääsi August Lagergrenin urkuluokalle Tukholman kuninkaalliseen musiikkikorkeakouluun. Lisäksi Åkerberg sai kontrapunktissa opetusta Joseph Denteltä. Hän sävelsi monia teoksia jo opiskeluaikanaan. Vuonna 1887 hän matkusti Pariisiin, jossa vietti lähes vuoden. Alun perin hänen oli tarkoitus opiskella Camille Saint-Saënsin johdolla, mutta tämä ei onnistunut, joten hän meni César Franckin oppiin. Franckin musiikki vaikutti musikologi Anders Edlingin mukaan huomattavasti Åkerbergin omaan sävellystyyliin. Esteettistä suuntaa ohjasivat myös Pariisissa vietettynä aikana muodostuneet kontaktit Vincent d'Indyyn, Emmanuel Chabrieriin ja wagneriaani Antoine Lascouxiin. Pariisissa Åkerberg vietti samalla aikaa muiden siellä asuneiden pohjoismaalaismuusikkojen kanssa ja työskenteli ruotsalaiskirkon urkurina. Hän vietti vielä kuukauden Berliinissä ennen paluutaan Ruotsiin vuonna 1888.

Ruotsissa Åkerbergista tuli kysytty kuoronjohtaja. Hän työskenteli kanttorina Tukholman saksalaisessa kirkossa vuosina 1889–1892 ja soitti urkuja Tukholman suuressa synagogassa vuosina 1890–1928. Työhön synagogassa ei sisältynyt uskonnollisia vaatimuksia eikä ollut tavatonta, että synagogassa toimi urkurina henkilö, joka itse ei ollut juutalainen. Åkerberg laati sävellyksiäkin synagogaa varten. Opetustyötä hän teki vuosina 1895–1923 Tukholman Norra Latinissa ja vuosina 1897–1909 Richard Anderssonin musiikkikoulussa. Hän johti 1800–1900-lukujen vaihteessa Tukholman Musikföreningeniä sen harjoituksissa. Åkerberg sai vuodenvaihteessa 1894/95 Litteris et Artibus -mitalin ja tuli vuonna 1900 valituksi Ruotsin kuninkaallisen musiikkiakatemian jäseneksi. 

Åkerberg keskittyi säveltäjänä pitkälti kuoromusiikkiin, yksinlauluihin ja kamarimusiikkiin. Hänen ainoa oopperansa *Turandot* (1907) jäi esittämättömäksi. Se perustuu samaan tarinaan kuin Giacomo Puccinin merkkiteos *[[Turandot]]*. Åkerbergin kamarimusiikkituotantoon kuuluu esimerkiksi a-mollissa sävelletty pianokvintetto (op. 18), joka sai Musikaliska konstföreningenin sävellyspalkinnon (1888) ja muodostui hänen läpimurtoteoksekseen. Musikologi Bo Wallnerin mukaan Åkerbergin kamarimusiikkiteokset pianon kanssa kuuluivat pitkään Tor Aulinin kvartetin ohjelmistoon. Sinfoniagenreen Åkerberg palasi opiskeluaikanaan säveltämänsä teoksen jälkeen vasta vuonna 1931. Kolmiosainen sinfonia e-mollissa kantaesitettiin Tukholmassa postuumisti vuonna 1940.

## Lähteet
Vtubettaja

**Vtubettaja** eli **virtuaalinen tubettaja** (engl. *VTuber*, *Virtual Youtuber*) on striimaaja, joka käyttää digitaalista avataria eli virtuaalihahmoa. Avatarit mukailevat henkilön ilmeitä ja suun liikkeitä.

YouTubeen viittaavasta nimestä huolimatta myös muita alustoja on käytössä kuten Twitch. Muita striimausalustoja ovat Niconico ja Bilibili.

Vtubettaja on viihdyttäjä, joka yleensä luo videoita ja/tai striimaa erilaisten asioiden tekoa, kuten pelaamista, tanssimista ja laulamista. Erona tavallisiin tubettajiin tai striimaajiin on se, että he esiintyvät virtuaalisina hahmoina käyttäen liikkeenkaappausta. Hahmojen ulkonäkö on yleensä animetyylinen.

Vtubettajan apuna voi olla hahmomallinnusta (kolmiulotteinen mallinnus) tekeviä henkilöitä. 
Hahmon teossa voi käyttää ohjelmistoa kuten VRoid, jonka on tehnyt vtubettaja Fofamit ennen kuin termiä oli olemassa. Hahmomallia voi muokata ohjelmilla kuten Blender. Tavallisen henkilökohtaisen tietokoneen lisäksi tarvitaan verkkokamera, sekä ohjelmistoa kuten VSeeFace kasvojen seurantaan, jotta mallin kasvojen ilmeet seuraavat vtubettajat ilmeitä. Lisäksi käytössä voi olla esimerkiksi Leap Motion käsien liikkeiden seurantaan.

Vuonna 2016 aloittanut Kizuna AI on yksi maailman suosituimmista vtubettajista ja pidetään edelläkävijänä. Japanissa vtubettajia hallinnoivat ja manageroivat yhtiöt kuten Hololive ja Nijisanji. Japanissa vtubettajat ottavat vahvoja vaikutteita idolikulttuurista. Vtubettajat käyttävät näyttelijöiden tapaan hahmoa, jonka kanssa yleisö on mukana eikä varsinaisen vtubettajan henkilöllisyyttä oteta esille ellei tämä itse sitä tuo ilmi.

22. joulukuuta 2022 aloitti Twitchissa ensimmäinen tekoälyllä toimiva striimaaja-hahmo Neuro-sama, jonka on kehittänyt Vedal987. Hahmo perustuu syväoppimiseen ja pystyy vuorovaikuttamaan striimin keskustelijoiden kanssa ja keskustelee text-to-speech-tekniikalla.
Hahmo sai myös kahden viikon bännit vihapuheesta.
Vastaavia hahmoja on sittemmin alettu nimittää *neuroiksi.*

## Tunnettuja esimerkkejä
* Kizuna AI
* Hololive Production (ryhmä)
* Nijisanji (ryhmä)

## Katso myös
* Virtuaalitodellisuus
* Tubettaja

## Lähteet
Moltke Moe

**Ingebret Moltke Moe** (19. kesäkuuta 1859 Krødsherad – 15. joulukuuta 1913 Kristiania) oli norjalainen kansanrunoudentutkija. Hän sai 1882 valtion stipendin norjalaisen kansanrunouden järjestelmällistä keräystä ja tutkimista varten. Hänet nimitettiin 1886 kansankielen professoriksi, johon virkaan liittyi velvollisuus luennoida myös kansanrunoudesta, ja 1899 kansanrunouden sekä keskiaikaisen kirjallisuuden edustajaksi Kristianian yliopistoon.

Moe oli aatteellinen ja hänellä oli laaja tietämys, ja hän oli myös harvinaisen avulias tutkija, jolla oli Norjan tieteellisessä elämässä huomattava sija. Hänen herättävä vaikutuksensa ulottui myös Suomeen. Moe on julkaissut runsaasti kansanrunoutta sekä tätä koskevia kirjoituksia lukuisissa julkaisuissa, esimerkiksi johdanto Just Qvigstadin ja  Georg Sandbergin julkaisuun *Lappiske eventyr og sagn* (1887), *Finnerne i gamle historiske sagn* (Amund Hellandin teoksessa *Norges land og folk*), *Hellenske og norske folketraditioner* (Nordisk tidskr. 1879) ja *Æventyri paa vandring* (*Syn og segn* 1895).

Moltke Moen isä oli kansanrunoudentutkija Jørgen Moe‎.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Seivästön majakka

**Seivästön (Stirsudden) majakka** sijaitsee Karjalan kannaksella Suomenlahden rannalla entisen Kuolemajärven kunnan alueella. Alkuperäinen kahdeksankulmainen 14 metriä korkea valkoinen majakka rakennettiin vuonna 1873. Aikaisemmin Seivästössä sijaitsi puinen tunnusmajakka ainakin jo vuonna 1831. Seivästön valomajakan valon korkeus merenpinnasta oli 35 metriä ja majakan tunnuksena oli kaksi välähdystä 20 sekunnin välein.

Majakka sai suomalaisen miehityksen vuonna 1919 ja sinne vedettiin sähkövirta vuonna 1934. Majakan läheisyydessä sijaitsi 1920-luvulla rakennettu Seivästön rannikkopatteri, jonka aseistuksena oli kaksi kappaletta 152/45 C -rannikkotykkiä. Majakka räjäytettiin talvisodan alkaessa 1939. Neuvostoliitto rakennutti paikalle vuonna 1955 uuden punavalkoraitaisen 28 metriä korkean betonimajakan, jonka tunnuksena on kaksi välähdystä 15 sekunnin välein. Majakan siipi­rakennuksessa on nykyisin majoitustiloja ja museo.

Majakalta on osallistuttu kansainväliseen majakka- ja majakkalaivaviikonloppuun 2002.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Raili Taberman : *Seivästö: meri, mäki, majakka*. Seivästö-säätiö, Pirkkala 1999 

## Aiheesta muualla
* Seivästön majakka, valokuva 1920- tai 1930-luvulta, Museovirasto, Historian kuvakokoelma, Karjalan Liiton kokoelma (Finna)
* Seivästön majakka Kuolemajärvellä, Etelä-Karjalan museo, DigiCarelica
Tatamailau

**Tatamailau** (Tetum: Foho Tatamailau), myös **Tata Mailau**, on Itä-Timorin korkein vuori. Sen korkeus on 2&nbsp;963 metriä. Vuori sijaitsee noin 70&nbsp;km etelään Dilin kaupungista Ainaron alueella.

Tatamailau tarkoittaa pyhimystä indoneesiaksi. Vuori tunnetaan myös nimellä **Ramelau**.

## Lähteet
Gravity (Bullet for My Valentinen albumi)

**Gravity** on Bullet for My Valentinen kuudes studioalbumi, joka julkaistiin 29. kesäkuuta 2018.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Matthew Tuck – laulu, rytmikitara
* Michael "Padge" Paget – kitara, taustalaulu
* Jamie Matthias – basso, taustalaulu
* Jason Bowld – rummut, lyömäsoitin
* Carl Bown – koskettimet

## Arvostelut
* Imperiumi: 8+/10
* Kaaoszine: 7½/10
* Soundi: 

## Lähteet
Meduusasumu

**Meduusasumu** eli **Abell 21** on planetaarinen sumu Kaksosten tähdistössä noin 1&nbsp;500 valovuoden päässä Maasta. Tähden jäänne, josta sumu sai alkunsa ja jonka ultraviolettisäteily saa aikaan hehkun, sijaitsee lähellä sen keskusta.

## Lähteet
Ainaro

**Ainaro** on kaupunki Ainaron alueella Itä-Timorissa. Se on Ainaron alueen pääkaupunki. Vuonna 2022 kaupungissa oli 5&nbsp;217 asukasta, vuoden 2010 väestönlaskennassa taas 6&nbsp;937.

## Lähteet
Alexander von Rechenberg

**Karl Alexander von Rechenberg** (24. lokakuuta 1812 Viipuri – 5. maaliskuuta 1858 Vaasa) oli suomalainen Venäjän keisarikunnan armeijassa palvellut upseeri. Hän oli päämaanmittauskonttorin ylitirehtööri 1847–1854 ja Vaasan läänin maaherra 1854–1857.

Von Rechenberg -aatelisuku oli saapunut Itä-Preussista Liivinmaalle ja sieltä Viipuriin, jossa Alexander von Rechenberg syntyi vuonna 1812. Hän opiskeli Haminan kadettikoulussa ja osallistui Venäjän keisarikunnan armeijan palveluksessa Puolan marraskuun kansannousun tukahduttamiseen vuonna 1831 ja sotatoimiin Keski-Aasiassa 1836–1847. Hän erosi sotaväestä kapteenina ja siirtyi Suomen suuriruhtinaskunnan päämaanmittauskonttorin ylitirehtööriksi Helsinkiin vuonna 1847.
 
Huhtikuussa 1854 Rechenberg nousi Vaasan läänin maaherraksi. Krimin sodan aikana hän johti Vaasan läänin rannikon siviilipuolustusta brittien laivasto-osastoa vastaan. Rechenberg kuoli Vaasassa 5. maaliskuuta 1858.

Alexander von Rechenbergin ja kreivitär Natalie Alexandrine Stewen-Steinheilin poika oli Viipurin läänin maaherra Nikolai von Rechenberg.

## Lähteet
Monnier

**Monnier** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Henry Monnier (1799–1877), ranskalainen piirtäjä ja kirjailija
* Marc Monnier (1829–1885), ranskalainen kirjailija
* Philippe Monnier (1864–1911), ranskalais-sveitsiläinen kirjailija, Marc Monnierin poika
* Pierre Charles Le Monnier (1715–1799), ranskalainen tähtitieteilijä
Vapaudenpatsas (Lahti)

**Vapaudenpatsas** on Lahden kaupungintalon puistossa sijaitseva Viktor Janssonin suunnittelema patsas. Teos paljastettiin vuonna 1921. 

Korkea patsas kuvaa alastonta mieshahmoa, joka tervehtii toisella kädellään. Patsaan mallina toimi rovasti ja IKL-aktivisti kansanedustaja Elias Simojoki. Vapaudenpatsas on sankaripatsas, joka on pystytetty vuoden 1918 sisällissodassa kaatuneille valkoisille sotilaille. Patsaan jalustassa on kaatuneiden suojeluskuntalaisten nimet ja muistoteksti.

Patsas pystytettiin yhteishankkeena, johon osallistui niin kaupunki, suojeluskunta kuin aseveljetkin. 

## Katso myös
* Vapaudenpatsas (Kokkola)
* Vapaudenpatsas (Tampere)
* Vapaudenpatsas (Oulu)
* Vapaudenpatsas (Joensuu)
* Suomen Vapaudenpatsas (Vaasa)
* Luettelo valkoisten muistomerkeistä Suomessa

## Lähteet
Banjar (kaupunki)

**Banjar** on kaupunki Indonesiassa Jaavan saarella Länsi-Jaavan provinssissa. Vuoden 2020 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 200&nbsp;973.

## Lähteet
Banjarbaru

**Banjarbaru** on kaupunki Indonesiassa Borneon saarella Etelä-Kalimantanin provinssissa. Vuoden 2015 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli noin 260&nbsp;000.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Apistogramma nororientalis

**Apistogramma nororientalis** on kirjoahventen (Cichlidae) heimoon kuuluva makeissa, pääasiassa trooppisissa vesissä elävä kalalaji. Sitä tavataan Orinoco-joen altaalta Kolumbiasta.

## Lähteet
Los Alercesin kansallispuisto

**Los Alercesin kansallispuisto** () on 259 570 hehtaarin kansallispuisto Andeilla, Argentiinan valtion alueella Chubutin maakunnassa. Se perustettiin 1937 suojelualueeksi ja sai kansallispuiston aseman 1945. Puiston erottuvin ja tunnusomaisin elementti on siellä kasvavat hyväkuntoiset patagoniansypressimetsät. Siellä on myös laaja järvi- ja jokiverkosto. 188 379 hehtaaria Los Alercesin kansallispuistoa on ollut Unescon maailmanperintökohde valintakriteereillä vii ja x vuodesta 2017 lähtien.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Carl Gustaf Sanmark

**Carl Gustaf Sanmark** (20. kesäkuuta 1837 Joroinen – 28. huhtikuuta 1901 Milano, Italia) oli suomalainen upseeri, insinööri ja valtiopäivämies. Hän oli teollisuushallituksen yli-intendentti 1890–1901.
 
Sanmarkin isä oli postihallituksen kamreeri Carl Anton Sanmark. Carl Gustaf Sanmark valmistui Haminan kadettikoulusta vuonna 1856, ja hänet määrättiin vänrikiksi henkikaartin Semjonovin rykmenttiin Pietariin. Vuotta myöhemmin hän siirtyi takaisin Suomeen tie- ja vesikulkulaitosten insinöörikunnan insinööriksi. Hänet ylennettiin vuonna 1878 toisen luokan insinööriksi. Sanmark valvoi insinöörinä muun muassa Lempäälän kanavan, Porvoon-Keravan rautatien ja Hangon radan rakennustöitä.

Sanmark erosi tie- ja vesirakennusylihallituksesta vuonna 1886 ja toimi sitten liikemiehenä. Vuonna 1890 hänet nimitettiin teollisuushallituksen yli-intendentiksi. Yli-intendenttinä hän muun muassa työskenteli vuoden 1900 Pariisin maailmannäyttelyn Suomen paviljongin puolesta. 

Sanmark osallistui porvarissäädyssä Kemin edustajana valtiopäiville 1877–1878, Hangon edustajana1882 ja Savonlinnan edustajana 1885 ja 1888. Aatelissäädyssä Sanmark oli valtiopäiväedustaja 1897, 1899 ja 1900. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuustossa kolmekymmentä vuotta. Lisäksi Sanmark oli Suomen Taideyhdistyksen rahastonhoitaja. Sanmark korotettiin aateliin vuonna 1896.

Carl Gustaf Sanmarkin ja hänen puolisonsa Maria Katarina Borgin poika oli pankki-, liike- ja valtiopäivämies Arvid Sanmark.

## Lähteet
Wasfi al-Tall

**Wasfi al-Tall** (; 1919 – 28. marraskuuta 1971) oli Jordanian pääministeri vuosina 1962–1963, 1965–1967 ja 1970–1971. Tall ajoi etenkin Jordanian itsenäistä asemaa esimerkiksi Gamal Abdel Nasserin ajamaa panarabilaisuutta ja palestiinalaisten aseellisia liikkeitä vastaan. Palestiinalainen äärijärjestö musta syyskuu-järjestö murhasi hänet Kairossa vuonna 1971.

## Elämäkerta

Wasfi al-Tall syntyi Arapkirin kurdikylässä nykyisessä Turkissa vuonna 1919. Hänen isänsä oli jordanialainen runoilija Mustafa Wahbi al-Tall ja hänen äitinsä oli kurdi. Wasfi kasvatettiin isänsä kotikaupungissa Irbidissä ja myöhemmin hän opiskeli al-Saltin kaupungissa. Valmistuttuaan vuonna 1938 Wasfi lähti opiskelemaan Beirutin amerikkalaiseen yliopistoon Libanonissa, josta hän valmistui vuonna 1941. 

Vuonna 1942 al-Tall liittyi brittiarmeijaan Palestiinassa. Vuonna 1948 hän liittyi edelleen arabien muodostamaan Arabien vapautusarmeijaan, joka soti Palestiinan jakoa vastaan. Sodan jälkeen vuonna 1951 al-Tall meni naimisiin Sadiyya Jabrin kanssa ja työllistyi virkamiehenä Jordaniassa. Jordaniassa al-Tall alkoi myös osallistua politiikkaan. Tall vastusti Egyptin presidentti Gamal Abdel Nasserin ajamaa monarkian vastaista nasserimsia, mikä toi hänelle töitä Jordanian kuningas Husseinin hallinnossa. Tallista tuli vuonna 1959 maan radiovastaava ja hän käytti taitavasti radiota vastatakseen nasserilaiseen propagandaan.

Vuosina 1962–1963 al-Tall oli Jordanian pääministeri. Pääministerinä hän ajoi edelleen Jordanian itsenäisyyttä paitsi nasserilaisia, mutta nyt myös palestiinalaisia ääriliikeitä vastaan. Hussein nimitti hänet uudestaan pääministeriksi vuosina 1965–1967 ja 1970. Tall niitti mainetta palestiinalaisten niin sanotun mustan syyskuun kapinan kukistamisen suunnittelusta ja palestiinalaisten aseellisten liikeiden karkotuksesta Jordaniasta. 28. marraskuuta 1971 palestiinalainen musta syyskuu-järjestö murhasi al-Tallin tämän ollessa vierailulla Kairossa.

## Lähteet
Bullet for My Valentinen diskografia

**[[Bullet for My Valentine]]** (*Bullet' *, *B4MV*, *BFMV*) on Walesin Bridgendissä vuonna 1998 perustettu brittiläinen metalcore/hardcore-yhtye. Aluksi yhtye tunnettiin nimellä *Jeff Killed John* ja se soitti Limp Bizkit-, Metallica- ja Nirvana-covereita. Yhtyeen tunnetuimpia kappaleita ovat "Hand of Blood", "4 Words (To Choke Upon)", "All These Things I Hate (Revolve Around Me)", "Tears Don't Fall", "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)", "Scream Aim Fire", "Hearts Burst Into Fire", "Waking the Demon", "Your Betrayal", "Fever" ja "The Last Fight".
## Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## EP:t
* *[[You/Play with Me]] ([[2002]])
* *Bullet for My Valentine (2004)
* *[[Hand of Blood]]* (2005)
* *[[Hand of Blood EP: Live at Brixton]] ([[2006]])
* *Rare Cuts (2007)
* *[[Road to Nowhere]]* (2008)
* *[[Live From Kingston]]* (2015)

## DVD:t
* *[[Rock Am Ring 2006]]* (2006)
* *[[The Poison: Live at Brixton]]* (2006)
* *[[Scream Aim Fire: Live at London Alexandria]]* (2009)
* *[[Live From Brixton: Chapter Two]]* (2017)

## Singlet

* "4 Words (To Choke Upon)" (2005)
* "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)" (2005)
* "All These Thing I Hate (Revolve Around Me)" (2006)
* "Tears Don't Fall" (2006)
* "Scream Aim Fire" (2007)
* "Hearts Burst Into Fire" (2008)
* "Waking the Demon" (2008)
* "Your Betrayal" (2010)
* "The Last Fight" (2010)
* ”Bittersweet Memories” (2010)
* "Fever" (2011)
* "Temper Temper" (2012)
* "Riot" (2012)
* ”P.O.W. (2013)
* ”Breaking Point” (2013)
* "Raising Hell" (2013)

* "No Way Out" (2015)
* "You Want a Battle? (Here's a War)" (2015)
* ”Army of Noise” (2015)
* ”Venom” (2015)
* ”Worthless” (2016)
* "Don't Need You" (2016)
* ”Over it” (2018)
* ”Plece of Me” (2018)
* ”Letting You Go” (2018)
* ”Knives” (2021)
* ”Parasite” (2021)
* ”Shatter” (2021)
* ”Rainbow Veins” (2021)
* ”Omen” (2022)
* ”Stitches” (2022)
* ”No More Tears To Cry” (2022)

## Musiikkivideot

* "Hand of Blood" (2004)
* "4 Words (To Choke Upon)" (2005)
* ”Cries in Vain” (2005)
* "Suffocating Under Words of Sorrow (What Can I Do)" (2005)
* "All These Things I Hate (Revolve Around Me)" (2006)
* "Tears Don't Fall" (2006)
* "Scream Aim Fire" (2007)
* "Hearts Burst Into Fire" (2008)
* "Waking The Demon" (2008)
* "The Last Fight" (2010)
* "Your Betrayal" (2010)
* "Bittersweet Memories" (2010)
* "Temper Temper" (2012)
* "Riot" (2013)
* "P.O.W." (2013)
* "Breaking Point" (2013)

* "Raising Hell" (2013)
* ”You Want a Battle? (Here's a War)” (2015)
* ”Army of Noise” (2015)
* ”Venom” (2015)
* ”Worthless” (2016)
* "Don't Need You" (2016)
* ”Over it” (2018)
* ”Letting You Go” (2018)
* ”Not Dead Yet” (2018)
* ”Piece of Me” (2019)
* ”Knives” (2021)
* ”Parasite” (2021)
* ”Shatter” (2021)
* ”Rainbow Veins” (2021)
* ”Stitches” (2022)
* ”No More Tears to Cry” (2022)
Ford Escort (1995)

**Ford Escort VI** on Ford Escortin kuudes sukupolvi, jota valmistettiin vuosina 1995–2000, Argentiinassa kuitenkin aina vuoteen 2004 saakka.

## Ford Escort VI (1995–2000)

Helmikuussa 1995 viidennen sukupolven Escortille tehtiin toinen kasvojenkohotus, jossa se sai enemmän Mondeota muistuttavat muodot. Tärkeimmät tekniset uudistukset oli tehty alustarakenteisiin. Ajo-ominaisuudet olivat paremmat, mutta jousitusmukavuus kärsi edelleen pintakovuudesta. Sisustuksen laatutaso oli parantunut selvästi. Escortin perusrakenne oli kuitenkin ollut sama vuodesta 1990 alkaen, kun taas kilpailevat mallit puolestaan olivat tekniikaltaan uudenaikaisempia. Auton ikä näkyi vuoden 1999 Euro NCAP -kolaritestissä, josta Escort sai tulokseksi heikot kaksi tähteä viidestä. 

Perusvarustetaso Specialissa oli ohjaustehostin 1,4-litraista lukuun ottamatta ja keskuslukitus neli- ja viisiovisissa. Sport-varustelu ei eronnut merkittävästi Specialista. CLX-mallissa oli lisäksi korinväriset puskurit, kierroslukumittari, lämmitettävät sähköpeilit ja sävylasit. Ghiassa oli kromikoristukset etusäleikössä ja takana rekisterikilven ympärillä, kattoluukku, sähköikkunat edessä, kojelaudan puujäljitelmäkoristeet, takaistuimen pääntuet ja keskikyynärnoja, nahkaverhoiltu ohjauspyörä sekä 14 tuuman pyörät.  

Special muuttui vuonna 1998 Deltaksi, jossa oli korinväriset puskurit, keskuslukitus, ajonestolaite, 14 tuuman pyörät ja plyysiverhoilu. Sportin korvasi puolestaan GT, ja varusteluun lisättiin takaspoileri, etusumuvalot, sähköikkunat eteen, lämmitettävät sähköpeilit ja urheiluistuimet. 

Focuksen esittelyn jälkeen Escort-mallistoa supistettiin. Jäljelle jäi kaksi korimallia: viisiovinen ja farmari, kaksi moottoria (1,6 ja 1,8&nbsp;TD) ja yksi varustetaso, Classic. Varustelu oli aikaisempia perusmalleja runsaampi: Ghia-verhoilu, etusumuvalot, sävylasit, keskuslukitus, sähköikkunat edessä, kuljettajan istuimen sähkötoiminen korkeussäätö sekä takaistuimen keskikyynärnoja ja pääntuet. Vuoden 2000 mallistossa tarjolla oli vain farmari entistä paremmilla varusteilla. 

Euroopassa Escortin valmistus päättyi Euroopassa syyskuussa 2000, mutta Argentiinassa autoa valmistettiin aina vuoteen 2004 saakka. Mallistossa Escortin korvasi jo aikaisemmin, vuonna 1998 esitelty Ford Focus. Pakettiautomalli Expressin seuraajaksi puolestaan tuli Transit Connect vuonna 2002. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gustaf Rehbinder

**Gustaf Robert Rehbinder** (14. huhtikuuta 1824 Uusikaupunki – 26. helmikuuta 1874 Helsinki) oli suomalainen vapaaherra, upseeri ja valtioneuvos. Hän oli Suomen lennätinosaston päällikkö 1873–1874. 

Rehbinder valmistui Haminan kadettikoulusta ja siirtyi vänrikiksi Nevan merirykmenttiin (myöhemmin Napolin kuninkaan jalkaväkirykmentti). Hänet ylennettiin aliluutnantiksi vuonna 1848, luutnantiksi vuonna 1850 ja alikapteeniksi vuonna 1854. 

Vuonna 1857 Rehbinder siirtyi Venäjän keisarikunnan lennätinlaitoksen palvelukseen Turun lennätinaseman esimieheksi. Vuonna 1860 hän siirtyi Helsingin lennätinaseman esimieheksi ja Suomen lennätinosaston apulaispäälliköksi. Rehbinder ylennettiin kapteeniksi vuonna 1862 ja majuriksi vuonna 1865. Hänet siirrettiin siviilivirkamieheksi vuonna 1866 kollegineuvoksen virka-arvolla. Vuonna 1873 Rehbinder ylennettiin Suomen lennätinosaston päälliköksi ja valtioneuvokseksi. 

Rehbinderin poika oli everstiluutnantti, valtiopäivämies Woldemar Alfred Ludvig Rehbinder. 

## Lähteet
Kiptšakki

**Kiptšakki** (myös nimillä **kumaani**, **tataari**) oli turkkilainen kieli, jota puhuivat kiptšakit.

Varhaisin tunnettu kielinäyte on vanhaa kiptšakkia edustanut *Codex Cumanicus,* jonka kirjoittivat eurooppalaiset lähetyssaarnaajat 1300-luvulla. Sen jälkimmäisessä osassa kiptšakkia kutsutaan *tataariksi*. Myös mamelukit olivat kiinnostuneita kiptšakista ja Syyriassa kirjoitetut tekstit kuvailevat kiptšakin kielioppia ja fonologiaa. Niin sanottua keskikiptšakkia on kirjoitettu lukuisilla eri kirjoitusjärjestelmillä, kuten latinalaisilla, kyrillisillä ja armenialaisilla aakkosilla.. Kieltä puhuttiin noin 1200–1600 -luvuilla, kunnes se kehittyi nykyisiksi kiptšakkikieliksi (mm. kazakki, tataari ja kirgiisi).

Kielitieteilijä Vasili Radlov uskoi, että nykyajan kiptšakkilaisista kielistä lähimpänä kiptšakkia ovat etenkin tataarinkielen mišäärimurre sekä karatšai-balkaari. 

## Fonologia
Mamelukkien kuvauksien mukaan kiptšakissa oli yhdeksän vokaalia ja 18 konsonanttia. Lisäksi neljän konsonantin, /h/, /ʒ/, /ʤ/ ja /f/, katsotaan esiintyneen lähinnä vain lainasanoissa:

### Vokaalit

### Konsonantit

## Kielinäyte
*Codex Cumanicus* -kirjan kumaani-kiptšakkilainen isä meidän; translitteroitu yleisturkkilaisella kirjaimistolla:

*Atamız kim köktesiñ. Alğışlı bolsun seniñ atıñ, kelsin seniñ xanlığıñ, bolsun seniñ tilemekiñ – neçik kim kökte, alay [da] yerde. Kündeki ötmegimizni bizge bugün bergil. Dağı yazuqlarımıznı bizge boşatqıl – neçik biz boşatırbız bizge yaman etkenlerge. Dağı yekniñ sınamaqına bizni quurmağıl. Basa barça yamandan bizni qutxarğıl. Amen!*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Näyte Codex Cumanicusista
Golden Goose -pesimäalue

**Golden Goose -pesimäalue** on taideteos, joka paljastettiin vuonna 2018 Lahdessa. Sen tekijöitä ovat paikalliset kuvataiteilijat Miss Kompro (Eili Ikonen) ja Ihana Havo (Juhani Havo). 

Teos on moniosainen installaatio, joka sijoittuu Rautatienkatu 18:n rakennukseen sekä viereiseen lyhtypylvääseen. Teokseen kuuluu värikäs valaisinpylväs, hanhenpesiä ja kultamunia. Pylväs on nimeltään tulevaisuuteen tähystyspylväs. 

Taiteilijat kertovat teoksen viittaavaan arvokkaisiin paikallisiin yrittäjiin sekä taruun kultamunia munivasta hanhesta.

Teos valikoitui toteutettavaksi suunnittelukilpailun kautta, joka järjestettiin osana Taideakseli-hanketta vuonna 2017. Golden Goose -pesimäalue sai kilpailussa korkeimmat pisteet. 

## Lähteet
Sophie Cookson

**Sophie Cookson** (s. 15. toukokuuta 1990 Haywards Heath, Britannia) on englantilainen näyttelijä, joka on näytellyt muun muassa elokuvissa **' ja **' sekä minisarjassa *[[Christine Keelerin tapaus]]*, jossa hän esitti Profumo-skandaalin keskiössä ollutta Christine Keeleria.

## Elämä
Sophie Cookson kasvoi West Sussexissa ja alkoi näyttellä 10-vuotiaana National Youth Music Theatre -nuortenteatterissa. Hän opiskeli Edinburghin yliopistossa taidehistoriaa, espanjaa ja arabiaa, mutta hän jätti opintonsa kesken opiskellakseen näyttelemistä. Cookson valmistui vuonna 2013 Oxford School of Dramasta.

Cookson sai viimeisenä opiskeluvuotenaan roolin Skyn minisarjasta *Moonfleet*, ja vuonna 2013 hän näytteli Rosamunde Pilcherin romaanin *Unknown Heart* saksalaisessa televisiosovituksessa. Cooksonin ensimmäinen merkittävä valkokangasrooli oli vakoiluparodiasta **'. Sen jälkeen hän on näyttelyt muun muassa elokuvissa ''[[Metsästäjä ja talvinen taistelu]]'' (2016), [[Netflix]]in sarjassa ''Gypsy'' (2016), kauhuelokuvassa ''The Crucifixion'' (2017), **' -jatko-osassa (2017) ja *[[Red Joan]]issa*. (2018). Vuonna 2018 hän oli mukana myös Trafalgar Studios -teatterin *Killer Joe* -tuotannossa.

BBC:n minisarjasta *[[Christine Keelerin tapaus]]* Cookson sai kiitettäviä arvioita. Hän näytteli sarjassa Profumo-skandaalin keskiössä ollutta nuorta Christine Keeleria. Elokuva *Greed* on puolestaan Michael Winterbottomin ohjaama mockumentary. Sen jälkeen Cookson kiinnitettiin ensimmäiseen Hollywood-päärooliinsa, kun hänelle annettiin osa jännityselokuvasta *Infinite*.

## Lähteet
Kimitsu

**Kimitsu** () on Japanin kaupunki Honshūn saarella Kantōn alueella Chiban prefektuurissa. Se sijaitsee prefektuurin lounaisosassa Bōsōn niemimaalla Tokionlahden rannikolla. Kaupunki on rakentunut Koitojoen suulle. Sisämaassa se käsittää laajoja alueita Obitsujoen keski- ja yläjuoksulta. Kimitsussa on 83&nbsp;453 asukasta (kesäkuussa 2020) ja sen pinta-ala on 318,81 neliökilometriä.

Kimitsu oli riisin viljelystä ja *[[nori]]*-merilevän vesiviljelystä elänyt kylä, kunnes sen rannikolle perustettiin vuonna 1965 suuri Yahata seitetsun eli nykyisen Nippon seitetsun (Nippon Steel) terästehdas. Kylän rannikko jäi täyttömaan alle, ja se muuttui nopeasti teollisuuskaupungiksi. Kimitsu laajeni huomattavasti vuonna 1970, kun Kimitsun maaseutukaupunkiin liitettiin neljä muuta kuntaa. Tähän alueeseen kuului sisämaassa sijaitseva Kururi, joka kehittyi Edo-kaudella Kururin daimiokunnan linnanaluskaupunkina. Kaupunkioikeudet Kimitsulle myönnettiin vuonna 1971. Kaupunkiin kuuluvilla maaseutualueilla harjoitetaan riisin viljelyä, puutarhaviljelyä ja kanojen kasvatusta.

Kimitsun rakennettuun kulttuuriperintöön kuuluu muun muassa Kanōvuorelle perustettu Jin’ya-jin buddhalainen temppeli. Luonnonnähtävyyksiä ovat patojärvet Koito- ja Obitsujokien yläjuoksuilla sekä Kujūkun laakso.  Kaupungissa toimii Kameyama-onsenin kuuma lähde. Osa kaupungin alueesta kuuluu Minami-Bōsōn puolikansallispuistoon. Kimitsua palvelevat JR Higashi-Nihonin Uchibō-linja ja Kururi-linja.

## Kuvia

Tiedosto:Nippon Steel Kimitsu Works.jpg|Kimitsun terästehdas
Tiedosto:Lake Kameyama.jpg|Kameyaman patojärvi
Tiedosto:Kururi Castle 01.jpg|Kururin linna
Tiedosto:Kimitsu-Sta-N.JPG|Kimitsun rautatieasema


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin internetsivut
Jonni Peräaho

**Jonni Peräaho** (s. 5. helmikuuta 1994 Uusikaupunki) on suomalainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 170-senttimetrinen. Hän edusti Veikkausliigassa ja Ykkösessä Turun Palloseuraa vuoteen 2020 saakka.

Peräaho siirtyi Uudenkaupungin Pallokerhosta TPS:n junioreihin ja edusti myös miesten Kakkosessa Åbo IFK:ta ja Salon Palloilijoita. TPS:n edustusjoukkueessa hän pelasi kolme Liigacupin ottelua kaudella 2014 ja pääsi seuraavalla kaudella pelaamaan sarjaotteluita Ykkösessä. Kolmen kauden aikana hän pelasi Ykkösessä 67 ottelua ja teki niissä kuusi maalia. Kaudella 2018 TPS pelasi Veikkausliigassa ja Peräaholle kertyi 25 liigaottelua, joissa hän teki yhden maalin, heinäkuussa PS Kemiä vastaan. Avauskokoonpanossa hän pelasi 14 kertaa. Kaudella 2019 TPS pelasi Ykkösessä ja Peräaho osallistui 16 otteluun. Kaudella 2020 TPS pelasi jälleen Veikkausliigaa ja Peräaho pelasi 11 liigaottelua, joista viisi avauskokoonpanossa, ja teki kauden kolmannessa ottelussaan vieraskentällä Rovaniemen Palloseuraa vastaan TPS:n 2–3-voittomaalin. Hänen viimeiseksi ottelukseen TPS:n edustajana jäi KTP:tä vastaan pelatun liigakarsinnan ensimmäinen ottelu.

Jonni Peräahon isä Jouko Peräaho valittiin vuonna 2016 FC TPS Turku Oy:n hallituksen puheenjohtajaksi.

## Lähteet
Prithviraj Sukumaran

**Prithviraj Sukumaran** (malajalamiksi പൃഥ്വിരാജ് സുകുമാരൻ, s. 16. lokakuuta 1982) on intialainen näyttelijä, ohjaaja, tuottaja ja playback-laulaja. Hän on työskennellyt pääsääntöisesti malajalaminkielisen elokuvan parissa, mutta myös tamilin-, telugun- ja hindinkielisissä elokuvissa.

## Tausta ja yksityiselämä
Sukumaran syntyi Keralassa vuonna 1982. Hänen molemmat vanhempansa ovat näyttelijöitä. Lisäksi Sukumaranilla on yksi veli joka on myös näyttelijä. Hän on käynyt lukioaikana koulua niin Chennaissa Tamil Nadussa kuin myös Thiruvananthapuramissa. Sukumaranilla on tietojenkäsittelytieteiden tutkinto Tasmanian yliopistosta Australiasta.

Vuonna 2011 Sukumaran meni naimisiin journalisti Supriya Menonin kanssa. Parilla on yksi vuonna 2014 syntynyt tytär.

Uskonnoltaan Sukumaran on hindu.

## Ura
Sukumaran esiintyi ensimmäisessä elokuvassaan, malajalaminkielinen *Nandanam*, vuonna 2002. Tämän jälkeen hän siirtyi kollywoodiin näyttelemään tamilinkielisissä elokuvissa. Sittemmin hän on saavuttanut suurta suosiota nopeasti molemmilla markkinoilla. Sukumaranin ensimmäinen tamilinkielinen elokuva oli *Kana Kandaen* (2005). Teluguksi Sukumaran debytoi kaksikielisessä (telugu ja tamili) elokuvassa *Police Police* (2010). Lisäksi teluguksi dubatut mollywood-elokuvat ovat tehneet Sukumaranin tunnetuksi telugunkielisen yleisön keskuudessa.

Playback-laulajana Sukumaran debytoi vuonna 2009 elokuvassa *Puthiya Mukham*, kappaleella ”Kaane Kaane”.

Sukumaran on nuorin henkilö, joka on voittanut Kerala State Film Awardsin parhaan miesnäyttelijän palkinnon vuonna 2006.

Vuonna 2011 Sukumaran oli mukana perustamassa tuotantoyhtiötä nimeltä August Cinema. Sen ensimmäinen tuottama elokuva oli *[[Urumi (elokuva)|Urumi]]*, jossa Sukumaran näytteli miespääosaa. Sukumaran jätti yrityksen vuonna 2017.

Vuonna 2020 Sukumaranin arvoksi laskettiin 4,5&nbsp;miljoonaa dollaria.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Volkswagen Group MSB -pohjalevy

**Volkswagen Group MSB -pohjalevy** (saks. *Modularer Standardantriebsbaukasten*) on Volkswagen Groupin kehittämä modulaarinen pohjalevy autoille, jotka ovat etumoottorisia ja takavetoisia. Se tuli ensimmäisenä käyttöön vuonna 2016 esitellyssä Porsche Panamerassa.

## MSB

* Bentley Continental GT (2018–)
* Bentley Flying Spur (2019–)
* Porsche Panamera (971) (2016–)

## J1
J1-pohjalevy on MSB:n pohjalta sähköautomalleja varten kehitetty perusrakenne.

* Audi e-tron GT (2021–)
* Porsche Taycan (2019–)

## Katso myös
* Volkswagen Group MEB -pohjalevy
* Volkswagen Group MLB -pohjalevy
* Volkswagen Group MQB -pohjalevy

## Lähteet
10-Yard Fight

**10-Yard Fight** () on Iremin kehittämä vuonna 1983 julkaistu amerikkalaiseen jalkapalloon perustuva kolikkopeli. Peli käännettiin myöhemmin myös Nintendo Entertainment Systemille ja MSX:lle. Vuonna 2018 pelin kolikkopeliversio julkaistiin Nintendo Switchille ja PlayStation 4:lle *Arcade Archives* -versioina.

## Aiheesta muualla
*
Yleisurheilu kesäolympialaisissa 1956 – miesten maraton

**[[Kesäolympialaiset 1956|Melbournen olympiakisojen 1956]] [[maraton]]kilpailuun** osallistui 23 maasta 46 urheilijaa, joista 13 keskeytti. Kilpailu käytiin 1. joulukuuta. Kultamitalin voitti Ranskan Alain Mimoun, hopealle ylsi Jugoslavian Franjo Mihalić ja pronssille Suomen Veikko Karvonen.

## Tulokset

Kilpailun lähtö ja maali sijaitsivat Melbourne Cricket Groundilla. Ranskan Alain Mimoun oli alusta alkaen mukana kilpailun kärkiryhmässä, ja 25 kilometrin kohdalla hän oli repäissyt jo minuutin eron muihin. Mimoun saavutti ensimmäisellä maratonillaan kultaa, uransa neljännen ja viimeisen olympiamitalin, saapumalla maaliin yli puolentoista minuutin erolla Jugoslavian hopeajuoksija Franjo Mihalićiin. Mimoun jäi Emil Zátopekin edellisissä olympialaisissa juoksemasta olympiaennätyksestä noin kaksi minuuttia: Zátopek, hallinnut olympiavoittaja, toipui kilpailun aikaan tyräleikkauksesta ja sijoittui Melbournessa kuudenneksi. Pronssille juoksi Suomen Veikko Karvonen, vuoden 1954 Euroopan mestari, joka paransi edelliskisojen viidettä sijaansa.

Mimounin ja Karvosen Melbournessa voittamat mitalit ovat vuoteen 2020 mennessä viimeisimmät Ranskan ja Suomen olympiamitalit maratonilta. Mihalićin hopea taas oli Jugoslavian viimeinen olympiamitali yleisurheilusta ja ainoa rata-/juoksulajeista.

## Lähteet
* Official Report of the Organizing Committee for the Games of the XVI Olympiad, Melbourne, 1956 la84.org 
* OlyMADMen: 1956 Summer Olympics – Marathon, Men Olympedia.org 

### Viitteet
Rodney Strasser

**Rodney Strasser** (s. 30. maaliskuuta 1990 Freetown) on sierraleonelainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 181-senttimetrinen. Hän on pelannut muun muassa Italian Serie A:ssa, Suomen Veikkausliigassa ja Sierra Leonen maajoukkueessa.

Strasser siirtyi vuonna 2006 kotimaastaan italialaisseura AC Milanin junioreihin. Hän pääsi ensimmäisen kerran Serie A:ssa kentälle joulukuussa 2008 Udinesea vastaan pelatun ottelun lopulla. Se jäi tuolla kaudella hänen ainoaksi ottelukseen pääsarjassa, ja myös seuraavalla kaudella hän pääsi vaihdosta kentälle vain kerran. Kaudella 2010–2011 hän pelasi kolme Serie A -ottelua, joista yhdessä täydet 90 minuuttia, ja teki tammikuussa Cagliaria vastaan ottelun ainoan maalin. Milan voitti tuolla kaudella Italian-mestaruuden. Strasser pääsi myös Mestarien liigassa kentälle kahden ottelun loppuminuuteilla. Kaudella 2011–2012 hän pelasi 13 Serie A -ottelua, joista 12 ottelua lainasopimuksella Leccessä, ja teki niissä yhden maalin. Kaudella 2012–2013 hän pelasi vielä kaksi Serie A -ottelua lainasopimuksella Parmassa, mutta tämän jälkeen ura Italiassa jatkui alemmilla sarjatasoilla. Kaudella 2015–2016 Strasser pelasi 12 ottelua Kroatian pääsarjassa NK Zagrebin joukkueessa ja seuraavalla kaudella 12 ottelua Portugalin toisella sarjatasolla Gil Vicenten joukkueessa. Hän oli näissä seuroissa lainalla Genoasta, jonka edustusjoukkueessa hän ei päässyt pelaamaan yhtään liigaottelua.

Kaudeksi 2020 Strasser siirtyi Suomen Veikkausliigassa pelaavaan Turun Palloseuraan. Kauden kuudessa ensimmäisessä liigaottelussa hän pelasi kolme kertaa avauskokoonpanossa mutta oli toisessa ottelussa tapahtuneen loukkaantumisen jälkeen kolme ottelua sivussa. Lopulta hän pelasi kauden aikana kaikkiaan vain seitsemän liigaottelua, joista viisi avauskokoonpanossa, eikä tehnyt niissä maaleja. Kausina 2021–2024 hän pelasi Italian alasarjoissa Cattolican ja Favl Cimini Viterbon joukkueissa.

Strasser on pelannut Sierra Leonen maajoukkueessa 13 ottelua vuosina 2010–2014 ja 2020–2021.

## Lähteet
Muhamed Tehe Olawale

**Muhamed Tehe Olawale** (s. 20. helmikuuta 1999) on norsunluurannikkolainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan hyökkääjä. Hän on pituudeltaan 187-senttimetrinen. Hän edustaa Suomen Veikkausliigassa pelaavaa Turun Palloseuraa lainalla italialaisseura Parmasta.

Olawale pelasi Italiassa Empolin junioreissa sekä alemmilla sarjatasoilla Ponsaccon edustusjoukkueessa. Parma hankki hänen pelaajaoikeutensa tammikuussa 2020 ja lainasi hänet suomalaisseura TPS:ään. Olawale teki hattutempun kesäkuussa 2020 ensimmäisessä Suomen Cupin ottelussaan Tikkurilan Palloseuraa vastaan. Veikkausliigassa hän on kuulunut TPS:n avauskokoonpanoon ja teki maalin kolmannessa liigaottelussaan FC Honkaa vastaan sekä kuudennessa liigaottelussaan Rovaniemen Palloseuraa vastaan.

## Lähteet
Jung Jae-sung

**Jung Jae-sung** (, 25. elokuuta 1982 Jeonju – 9. maaliskuuta 2018 Suwonin lähistöllä) oli eteläkorealainen sulkapalloilija ja olympiamitalisti.

Jung voitti nelinpelissä olympiapronssia Lontoossa 2012 ja kolme MM-mitalia. Hän kilpaili myös Pekingin kesäolympialaisissa 2008. Aasian kisoista Jung voitti neljä mitalia. Hän kuoli sydäninfarktiin kotonaan Suwonin lähistöllä 35-vuotiaana 9. maaliskuuta 2018.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Vapauspuolue (Liettua)

**Vapauspuolue** () on liettualainen liberaalinen puolue. Puolue on ollut ALDE:n liitännäisjäsen lokakuusta 2019 lähtien. 

Puolue sai alkunsa huhtikuussa 2019, kun Vilnan pormestari Remigijus Šimašius ja parlamentin jäsen Aušrinė Armonaitė jättivät Liberaali liike -puolueen ja perustivat Vapauspuolueen. Eron taustalla olivat Liberaalin liikkeen johtoa koskevat lahjusepäilykset. Puolueen nimeksi oli aluksi useampia ehdotuksia, joihin kuuluivat mm. "Vapaiden kansalaisten puolue" ja "Avoin Liettua"..

Kesäkuussa 2020 puolue ilmoitti osallistuvansa ensimmäisiin parlamenttivaaleihinsa omana listanaan ja nimesi samalla 81 ehdokasta ympäri maata.

## Näkemyksiä
Puolue kannattaa mm. seuraavia asioita:

* Samaa sukupuolta olevien parien oikeutta avioliittoon
* Hiilineutraalius vuoteen 2040 mennessä 
* Huumeiden dekriminalisointia
* Mahdollisuutta suorittaa asevelvollisuus esimerkiksi sairaalassa tai koulussa siviilipalveluksena

## Lähteet
Alim Moundi

**Alim Moundi** (s. 3. helmikuuta 1995 Baigom) on kamerunilainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja. Hän on pituudeltaan 176-senttimetrinen. Hän on pelannut Suomessa vuodesta 2018.

Moundi edusti kotimaassaan Aigle Royal Menouaa. Huhtikuussa 2018 hän siirtyi Suomen Veikkausliigassa pelaavaan Tampereen Ilvekseen. Hän pelasi kauden 2018 aikana liigassa kuusi ottelua, joista neljä ottelua avauskokoonpanossa. Kaudeksi 2019 hän siirtyi Turun Palloseuraan ja pelasi Ykkösessä 25 ottelua sekä molemmat nousukarsintaottelut, ja yhtä ottelua lukuun ottamatta näissä kaikissa täyden peliajan. Hän teki sarjaotteluissa neljä maalia. Kaudella 2020 Moundi pelasi 21 veikkausliigaottelua, joista 18 ottelua avauskokoonpanossa, sekä täydet minuutit molemmissa liigakarsintaotteluissa. Kaudella 2021 hän pelasi Ykkösessä 18 ottelua. Kaudeksi 2022 hän siirtyi keskikentälle Kolmosessa pelaavaan Peimari Unitediin.

## Lähteet
Reku

**Reku** on kylä Kemiönsaaren kunnassa. Kylä sijaitsee Kemiön kirkonkylän itäpuolella Rekujoen varrella.

Rekun kolmionmuotoinen kyläalue ulottuu Rekujoelta pohjoiseen Sjömansbergetille. Kylän asutus ja pellot sijoittuvat kyläaluetta halkovan Perniöntien varrelle. Kylän eteläosissa on suuri suojeltu mänty.

Reku on muodostunut 1400-luvulla rälssisäterin ympärille. Säterioikeutensa Reku menetti vuonna 1683 ja vuoden 1731 maakirjan mukaan tila oli jaettu kolmeen osaan. Vanhalla kylänmäellä Slottsbergetillä on enää yksi kylän kantataloista muiden siirryttyä isojaon jälkeen hieman erilleen. Maantie kirkonkylältä Strömmaan kulki Rekun kyläkeskuksen halki ennen oikaisua 1970-luvulla. Kylässä toimi 1900-luvulla tiilitehdas, kauppa ja työväenyhdistys.

## Lähteet
Anne Pajunen

**Anne Pajunen** (s. 11. tammikuuta 1985 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja tanssitaiteilija. Hän on työskennellyt monialaisesti ja esiintynyt teatterissa, tanssiteoksissa, elokuvissa ja televisiossa sekä Suomessa että kansainvälisesti. Hän on valmistunut näyttelijäksi Lontoon maineikkaasta Royal Academy of Dramatic Art (RADA) koulusta vuonna 2016. Hän opiskeli myös Teatterikorkeakoulun tanssitaiteen laitoksella vuosina 2004-2008 ja valmistui tanssitaiteen maisteriksi vuonna 2011. Vuosina 2008-2010 hän opiskeli Brysselissä Anne Teresa De Keersmaekerin Performing Arts Research and Training Studiossa (P.A.R.T.S.) suorittaen Research Cycle diplomin.

## Aiheesta muualla
* Anne Pajunen Internet Movie Databasessa
Eizo

**Eizo** on japanilainen elektroniikkavalmistaja, joka kehittää, valmistaa ja myy näyttölaitteita. Yhtiö on perustettu vuonna 1968 ja sijaitsee Hakusanissa Japanissa. 

## Historia
Yhtiö on perustettu vuonna 1968 nimellä Hakui Electric Corporation Hakuin kaupungissa ja aloitti valmistamalla musta-valko televisioita. Vuonna 1973 yhtiö muutti nimeksi Nanao Corporation. Vuonna 1984 yhtiö aloitti näyttöjen valmistamisen henkilökohtaisille tietokoneille ja perusti Hitec Association yhtiön. Yhtiö myi näyttöjä Nanao- ja Eizo-merkeillä kunnes myöhemmin yhdisti ne Eizo-merkin alle.

Eizo hankki Irem-yhtiön vuonna 1980. 

## Lähteet
Heidi Brühl

**Heidi Rosemarie Brühl** (30. tammikuuta 1942 München – 8. kesäkuuta 1991 Starnberg) oli saksalainen iskelmälaulaja ja näyttelijä.

Brühl aloitti tanssimisen 5-vuotiaana ja esiintyi ensimmäisen kerran kameran edessä 12-vuotiaana. Ohjaaja Harald Braun havaitsi hänen lahjakkuutensa ja palkkasi hänet sivurooliin elokuvassa *[[Der letzte Sommer als kleine Schwester]]*, jossa hänen kanssaan esiintyi Liselotte Pulver. Brühl tuli tunnetuksi Dallin roolista 1950-luvun elokuvissa *[[Die Mädels vom Immenhof]]*, *[[Hochzeit auf Immenhof]]* ja *[[Ferien auf Immenhof]]*. Hän jatkoi esiintymistä elokuvissa ja alkoi osoittaa kyvykkyyttä myös laulajana. Hän harjoitteli intensiivisesti tanssia, laulamista ja näyttelemistä viiden vuoden ajan. Tämän sivussa hän oppi englannin ja ranskan kielet. Brühlin isän lähetettyä demon Philips Records solmi levytyssopimuksen Brühlin kanssa vuonna 1959. Brühl alkoi esiintyä laulajana Carina Kortenin parina, mutta eteni pian soolouralle. Hänen soolokappaleensa "Chico Chico Charlie" ylsi viidennelle sijalle saksalaislistoilla. Brühl teki tulevina vuosina monia hittejä, joista todennäköisesti suosituimmaksi nousi "Wir wollen niemals auseinander geh'n".

Eurovision laulukilpailun esikarsinnoissa vuonna 1960 Brühl jäi toiseksi, mutta vuonna 1963 hänen onnistui päästä maansa euroviisuedustajaksi. Hän jäi yhdeksännelle sijalle kappaleella "Marcel", jonka oli säveltänyt ja sanoittanut Charly Niessen. Esityksessä kapellimestarina toimi Willy Berking. Brühl menetti 20-vuotiaana isänsä ja managerinsa Friedrich Brühlin. Tytär lähti vuonna 1964 etsimään uutta alkua Roomasta, jossa hän meni naimisiin näyttelijä Brett Halseyn kanssa. Pariskunta muutti vuonna 1970 Yhdysvaltoihin, jossa Brühl pääsi muun muassa esiintymään Hollywoodiin ja Sammy Davis Jr.n kanssa Las Vegasiin. Yhdysvaltalaisiin elokuviin, joissa hän uransa aikana esiintyi, kuuluivat seikkailuelokuva *[[Kapteeni Sindbadin seikkailut]]* (1963) ja toimintatrilleri *[[Tehtävä Alpeilla]]* (1975). Vuonna 1973 Brühl esiintyi Michael Schanzen kanssa silloin suositussa ZDF:n show'ssa *[[Hätten Sie heut' Zeit für mich?]]*.

Brühl sai kaksi lasta (Nicole, Clayton), mutta palasi Saksaan avioliiton päätyttyä. Vuonna 1980 hän esiintyi *[[Playboy]]*-lehden kuvissa. Brühl teki myös paluun laulajana ja ryhtyi tuottajaksi oman yhtiönsä kautta. Hän teki yhä dubbauksia elokuviin (esimerkiksi *[[Hei, kuka puhuu]]*) ja esiintyi televisiolähetyksissä.

Brühlin myöhäistä uraa Saksassa varjosti hänen jäämisensä yhä lapsinäyttelijän maineeseen. Hän aloitti uuden suhteen Franz Beckenbauerin kanssa. Kahden viimeisen elinvuotensa ajan Brühl kärsi rintasyövästä, muttei suostunut rinnan amputoimiseen vaan tyytyi kasvaimen poistoleikkaukseen. Aluksi terveys näytti kehittyvän parempaan suuntaan ja Brühl antoi jopa haastatteluja. Hän kuoli kuitenkin operaation jälkeen, ja kuolemansyyksi ilmoitettiin sydämen ja verenkiertoelimistön toiminnan häiriöt. Brühl haudattiin Münchenin Waldfriedhofiin.   

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Partido Liberal Radical Auténtico

**Partido Liberal Radical Auténtico** (suom. Autenttinen radikaali liberaalipuolue, lyh. **PLRA**) on paraguaylainen liberaalinen puolue. Tämän lisäksi puolueella on vahva nationalistinen tausta. Puolue on perustettu alkujaan vuonna 1891. Nykyisessä muodossaan toiminta alkoi kuitenkin 1977 kun se nousi vastustamaan perustuslain uudistusta. Vuotta myöhemmin se tunnustettiin viralliseksi puolueeksi diktaattori Alfredo Stroessnerin vallasta syöksemisen jälkeen..

Puolueen nykyinen puheenjohtaja on Efraín Alegre.

## Lähteet
Pääkaupunkialue (Papua-Uusi-Guinea)

**Papua-Uuden-Guinean pääkaupunkialue** (, lyh. *NCD*) on maan pääkaupungin, Port Moresbyn, ympärille keskittyvä paikallistason hallintoalue.

Alueella on aiemmin sijainnut motujen kylä, jonka yhteyteen brittiläinen kapteeni John Moresby perusti tukikohdan 1873. Nykyisessä muodossaan pääkaupunkialue perustettiin 1974.

Pääkaupunkialueen pinta-ala on 240 km2 ja vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan siellä asui 364 125 ihmistä.

Pääkaupunkialueella on ollut vuodesta 1995 oma kuvernöörinsä: 

## Lähteet
Eizō

**Eizō** on seuraavien henkilöiden nimi:
* Eizō Kenmotsu (s. 1948), japanilainen telinevoimistelija ja olympiavoittaja
* Eizō Takahashi, japanilainen lintujen keräilijä
* Eizō Yuguchi (1945–2003), japanilainen jalkapalloilija

## Muuta
* Eizo, japanilainen elektroniikkavalmistaja
Palohapero

**Palohapero** (*Russula aurantioflammans*) on haperolaji. Se kuvattiin vuonna 1998.

Palohaperon lakki on oranssinpunainen tai oranssi ja usein keskeltä keltainen. Lakki on 4–12 senttimetriä leveä ja muodoltaan aluksi kupera ja myöhemmin laakeneva. Lakin pintakelmu on osin nyljettävissä. Sienen heltat ovat vaaleat ja melko tiheät. Itiöpöly on kellertävää ja malto valkoista. Jalka on valkoinen ja 4–9 senttimetriä pitkä. Maultaan sieni on kirpeä. Se soveltuu ruokasieneksi keittämisen jälkeen. Palohaperoa tavataan harvinaisena koko Suomessa lehdoissa, puronvarsilla, laidunmailla, puistoissa ja tunturikoivikoissa. Se kasvaa kuusen ja koivun seuralaisena. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

Koivunlehtohapero muistuttaa palohaperoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Palohapero