open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Urho Tähtinen

**Urho Akseli Tähtinen** (16. maaliskuuta 1899 Antrea – 22. joulukuuta 1982 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin- ja prikaatinkomentaja. 

Tähtinen kävi Kadettikoulun 1920 sekä Sotakorkeakoulun 1928 (ye-upseeri 1929). Hän palveli jalkaväen tehtävissä 1920–1926 sekä toimi yleisesikunnassa toimistoesiupseerina 1928–1929. 1. divisioonassa yleisesikuntaupseerina hän oli 1929–1930 ja sen jälkeen Uudenmaan rykmentin aliupseerikoulun johtajana 1930–1934. Jälleen yleisesikunnassa toimistoesiupseerina hän toimi 1934–1936. 2. divisioonan esikuntapäällikkönä hän palveli 1936–1938. Puolustusministeriössä hän työskenteli toimistopäällikkönä 1938–1940. 

Talvisodan aikana Tähtinen toimi Kotijoukkojen esikunnan komento- ja järjestelyosaston päällikkönä sekä myöhemmin JR 38:n erillisen ryhmän komentajana. Välirauhan aikana 1941 hänestä tuli 10. prikaatin komentaja, josta jatkosodan sytyttyä tuli JR 10 ja jota Tähtinen komensi vuoteen 1943 asti. Kesä–elokuussa 1944 hän komensi Ratsuväkiprikaatia Ilomantsin taisteluissa. Pääesikunnan järjestelyosaston päällikkönä hän oli 1943–1946. Perä-Pohjolan sotilaspiiriä hän komensi 1949–1950, minkä jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta. 

Tähtisen luottamustehtäviin lukeutuivat myös Kadettikunnassa ja Upseeriliitossa toimiminen sekä Helsingin olympialaisten liikenne- ja järjestysosaston päällikkyys.

Ylennykset: vänrikki 1920, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1928, everstiluutnantti 1936, eversti 1940. 

## Lähteet
* https://runeberg.org/kuka/1954/0917.html
*   

### Viitteet
Rami Rusinen

**Rami Rusinen** (s. 1976 Mäntyharju) on lahtelainen näyttelijä. Hän on näytellyt 2012 syksyllä ensi-iltaan tulleen *[[3 Simoa]]* -elokuvan pääroolin, ''Rendel'' elokuvassa Rotikan roolin jonka ensi-ilta oli 2017. Lisäksi Rusinen on näytellyt useita sivurooleja elokuvissa kuten *[[Armomurhaaja]]*, *[[Lovemilla (elokuva)|Lovemilla]]*, ja televisiosarjoissa kuten *[[Donna (televisiosarja)|Donna]]*, ''Helppo elämä'', ''Ihon alla'', ''Sekasin''*, [[Lovemilla]], [[Salatut elämät]]* ja ''Syke''.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Erkki Partanen

**Erkki Partanen** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Erkki Partanen (1891–1918), suomalainen jääkärivänrikki
* Erkki Partanen (1915–1983), suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos
* Erkki Partanen (1944–2010), suomalainen kansanedustaja (SDP)
* Erkki Partanen (s. 1952), suomalainen arkkitehti
Floridanpensasnärhi

**Floridanpensasnärhi** (*Aphelocoma coerulescens*) on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Tuntomerkit
Floridanpensasnärhi on 27–31&nbsp;cm pitkä. Vanhoilla yksilöillä on siniset siivet, pyrstö ja pää. Selkä on harmaa ja vatsapuoli vaalea. Päässä on valkea silmäkulmanjuova ja musta silmänympärys ja poskilaikku. Nokka ja jalat ovat mustat. Nuoret yksilöt ovat muuten samanlaisia, mutta niiden päälaki on ruskeanharmaa sinisen sijaan.

## Levinneisyys
Floridanpensasnärheä tavataan kotoperäisenä Yhdysvaltain Floridassa. Lajin kanta on vähentynyt 1900-luvun puolivälistä lähtien ja lajin esiintymisalueet ovat sirpaloituneet. Lajin kokonaiskannaksi on arvioitu 6&nbsp;000–9&nbsp;000 yksilöä ja laji on luokiteltu vaarantuneeksi.

## Elinympäristö
Floridanpensasnärhi elää pensasalueilla. Laji on riippuvainen tulipaloista ja palanut alue on lajille optimaalinen 5–15 vuoden päästä tulipalosta. Se ei yleensä pesi metsäisillä alueilla, mutta voi elää myös esikaupunkialueilla.

## Lisääntyminen
Floridanpensasnärhi pesii maalis–toukokuussa. Laji voi pesiä kahdesti kesän aikana, mutta se on harvinaista.

## Ravinto
Floridanpensasnärhi käyttää ravinnokseen niveljalkaisia, tammenterhoja ja pieniä selkärankaisia.

## Lähteet
Isopensasnärhi

**Isopensasnärhi** (*Aphelocoma insularis*) on varisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Tuntomerkit
Isopensasnärhi on 33&nbsp;cm pitkä. Sillä on iso nokka ja pitkä pyrstö. Yläpuoli on väriltään enimmäkseen ultramariininsininen ja alapuoli suurimmaksi osaksi siniharmaa. Naaras on koirasta vaaleampi.

## Levinneisyys
Isopensasnärheä tavataan kotoperäisenä Santa Cruzin saarella Kalifornian rannikolla. Lajin kannaksi on uusimmassa arviossa arvioitu alle 3&nbsp;000, mahdollisesti noin 2&nbsp;400 yksilöä, sisältäen alle tuhat pesivää paria. Laji on luokiteltu vaarantuneeksi.

## Elinympäristö
Isopensasnärhi lähes kaikenlaisella Santa Cruzin saaren metsämaalla, mutta on erityisen runsas kanjoneissa ja pohjoiseen päin viettävillä rinteillä, joilla kasvaa *Quercus*-suvun tammia.

## Lähteet
Brittany Ferries

**Brittany Ferries** on ranskalainen meriliikenneyritys, joka harjoittaa säännöllistä reittiliikennettä reiteillä Irlanti-Ranska, Iso-Britannia-Ranska, sekä Iso-Britannia-Espanja.

## Laivasto

***Matkustaja-autolautat**
**M/S Armorique
**M/S Barfleur
**M/S Bretagne
**M/S Cap Finistère
**M/S Mont St Michel
**M/S Normandie
**M/S Pont-Aven (Lippulaiva)
***Nopeat alukset**
**HSC Normandie Express
***Rahtilaivat**
**M/S Cotentin

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Brittany Ferries
Suomen Ravirengas

**Suomen Ravirengas ry** oli vuosina 1919–1972 toiminut raviurheilun keskusjärjestö. Sen perustivat 27. helmikuuta 1919  Suomen johtavat ravikilpailuja järjestäneet raviseurat. 

Suomen Ravirengas oli Suomen Hevosjalostusliittojen Keskusliiton ohella toinen maassa toimineista raviurheilun keskusjärjestöistä. Se keskittyi ravikilpailuiden järjestämiseen ja raviurheilun harrastajien etujen ajamiseen. Hevosjalostusliittojen keskusliiton toiminta puolestaan käsitti hevosjalostusta sekä muuta valtion määrittelemää hevostaloutta. Kahden keskusjärjestön välille syntyi usein erilaisia näkemyseroja raviurheilun kehittämisestä. Hevosjalostusliittojen keskusliitto muun muassa suhtautui kielteisesti lämminveristen kilpailutoiminnan aloittamiseen Suomessa, koska se katsoi uuden rodun uhkaavan suomenhevosen asemaa. Suomen Ravirengas kuitenkin myönsi kilpailuoikeuden myös lämminverisille vuonna 1959.

1960- ja 1970-lukujen vaihteessa järjestöt alkoivat lähentyä toisiaan ja vuonna 1972 ne lopulta päättivät yhdistyä. Uusi keskusjärjestö Suomen Hippos ry aloitti toimintansa vuoden 1973 alussa.

## Lähteet
*Suomen raviurheilun historiaa

### Viitteet
Vilsoni Hereniko

**Vilsoni Hereniko** (s. 1954 Rotuma) on fidžiläinen kirjailija ja elokuvaohjaaja.

Hereniko syntyi vanhempiensa yhdestätoista lapsesta nuorimpana. Hän on naimisissa Jeannette Paulson Herenikon kanssa, ja hänellä on poika, Daniel. Hereniko opiskeli Newcastle-upon-Tynen ja Etelä-Tyynenmeren yliopistoissa, ja jälkimmäisestä hän sai filosofian tohtorin arvon vuonna 1992. Vuotta aiemmin hän oli liittynyt Center for Pacific Islands Studiesin (CPIS) henkilökuntaan Havaijin yliopistossa. Hän on myös työskennellyt muun muassa Fidžin opetusministeriön tehtävissä.

Hereniko on kirjoittanut useita näytelmiä, joihin lukeutuvat *Don't Cry Mama*, *A Child for Iva*, *Sera's Cohice*, *The Monster*, *The Last Virgin in Paradise*, *Fine Dancing* ja *Love 3 Times*. Lisäksi Hereniko on julkaissut esimerkiksi tutkimuksiinsa perustuvan teoksen *Woven Gods: Female Clowns and Power in Rotuma* sekä lastenkirjan *Sina & Tinilau*. Vuonna 1997 hänelle myönnettiin kirjallisista ansioistaan Elliott Cades -palkinto.

Ensimmäinen fidžiläinen täyspitkä elokuva, Rotumalle sijoittuva *[[The Land Has Eyes]]* (2004), on Herenikon ohjaama ja käsikirjoittama.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Saane

**Saane**  ()on joki Keski-Sveitsissä. Joen pituus on 126,1&nbsp;km ja se on Sveitsin kuudenneksi pisin joki. Saane saa alkunsa Bernin Alpeilta, Wildhornin länsipuolelta ja Gstaadin eteläpuolelta. Saanen alkuosasta käytetään ranskankielistä nimeä Sarine. Joki laskee Aareen Mühlebergissä, Bernin länsipuolella.

Saane virtaa Valais'n, Bernin, Vaud'n ja Fribourgin kantonien alueilla. Merkittävimmät paikkakunnat joen varrella ovat Gstaad, Saanen, Broc, Bulle, Fribourg ja Laupen.

## Vesivoima
Saanessa on toistakymmentä vesivoimalaa.

## Virtaama
Saanen virtaama vaihtelee vuosien 1949-2008 tietojen perusteella vuosittain jonkin verran: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Laupenissa - ennen joen yhdistymistä Aareen - on ollut 54 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1965 (72 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1976 (30 m³/s). Päivittäinen vaihtelu on suurempaa: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 2005 elokuussa ja vuoden 1950 marraskuussa (925 m³/s) sekä pienin vuoden 1964 helmikuussa (5,1 m³/s).

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Jälleenhankintahinta

**Jälleenhankintahinta** tarkoittaa omaisuuden uushankintahintaa. Tällöin voidaan viitata siihen, mihin hintaan esimerkiksi tietty kone tai laite voitaisiin korvata hankkimalla se markkinoilta nyt. Jälleenhankintahintaa voidaan käyttää vakuutustoiminnassa määritettäessä omaisuuden arvoa. Jälleenhankintahintaa käytetään myös investointilaskelmissa.
Aarne Turkka

**Aarne Ilmari Turkka** (vuoteen 1930 **Durchman**, 18. maaliskuuta 1906 Kannus – 29. toukokuuta 1973) oli opettaja, kirkkohistorioitsija ja Suomen evankelis-luterilaisen kirkon pastori.

Turkka valmistui Helsingin yliopiston teologisesta tiedekunnasta vuonna 1932, ja hänet vihittiin papiksi samana vuonna. Hän sai filosofian maisterin arvon Turun yliopistolta vuonna 1951. Vuodesta 1936 hän työskenteli opettajana, viimeiseksi Helsingin yhteislyseossa ennen jäämistään eläkkeelle vuonna 1969.

Hän toimi Suomen kirkkohistoriallisen seuran sihteerinä vuosina 1944–1947 ja toimitti seuran vuosikirjaa vuodet 1946–1948.

## Kirjallinen tuotanto
* 
* 
* 
* 

## Lähteet
Thur

**Thur** on joki Koillis-Sveitsissä. Joen pituus on 134,7&nbsp;km ja se on Sveitsin viidenneksi pisin joki. Se saa alkunsa Appenzellin Alpeilta, Säntiksen eteläpuolelta ja Walenseen pohjoispuolelta. Thurin alkujoet ovat Säntisthur ja Wildhauser Thur, jotka yhdistyvät Thuriksi Unterwasserissa. Joki laskee Reiniin Flaachissa, Winterthurin luoteispuolella. Sitter ja Necker ovat Thurin pisimmät sivujoet.

Thur virtaa Sankt Gallenin, Thurgaun ja Zürichin kantonien alueilla. Isoimmat paikkakunnat joen varrella ovat Wil, Weinfelden ja Frauenfeld.

## Vesivoima
Thurissa on parikymmentä vesivoimalaa.

## Virtaama
Thurin virtaama vaihtelee vuosien 1904-2008 tietojen perusteella vuosittain melkoisesti: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Andelfingenissä - ennen joen yhdistymistä Reiniin - on ollut 47 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1910 (76 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1921 (23 m³/s). Päivittäinen vaihtelu on vieläkin suurempaa: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 1999 toukokuussa (1&nbsp;130 m³/s) ja pienin vuoden 1947 syyskuussa (2,2 m³/s).

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Rinteen malli

**Rinteen malli** oli Suomessa 1980-luvulla toteutettu suoran työllistämistuen kokeiluprojekti, jonka tavoitteena oli pitkäaikaistyöttömien työllistäminen valtion yrityksille osoittamalla suoralla palkkasubventiolla. Järjestelmä sai nimensä kehittäjänsä Rauman työvoimatoimiston johtajan Heikki Rinteen mukaan.

## Historia
Rinne esitteli malliaan ensimmäistä kertaa julkisuudessa syksyllä 1981. Hän oli tehnyt työvoimaministeriön ja Suomen Akatemian rahoituksella suorasta työllistämistuesta tutkimusta, johon oli haastateltu 500 työtöntä ja 190 yrittäjää Porin seudulta. Marraskuussa 1982 valmistunut tutkimus sai aikaan erimielisyyksiä Rinteen ja hänen kritisoimiensa työvoimaministeriön virkamiesten välillä. Esimerkiksi varat loppuraportin painattamiseen saatiin vasta työvoimaministeri Jouko Kajanojan päätöksellä.

Joulukuussa 1982 työvoimaministeriö asetti Rinteen johtaman työryhmän, jonka tehtävänä oli selvittää uusia keinoja pitkäaikaistyöttömyyden vähentämiseksi. Suomessa oli tuolloin noin 160&nbsp;000 työtöntä, joista pitkäaikaistyöttömiä oli 30&nbsp;000. Rinteen mallin sisältänyt ehdotus oli valmis helmikuussa 1983, jolloin työryhmä esitti, että työnantajalle maksetaan yhden työttömän työllistämisestä 3&nbsp;000 markkaa kuukaudessa. Rinteen mukaan raha tulisi heti takaisin yhteiskunnalle verokertyminä sekä erilaisten sosiaalimenojen säästöinä. Rinne oli kopioinut malliaan ruotsalaiselta ekonomistilta Gösta Rehniltä. Se nousi puheenaiheeksi saman kevään eduskuntavaalien alla muun muassa television vaalitenteissä. Kokeilun suurin vastustaja oli Suomen Työnantajain Keskusliitto, jonka mukaan se vääristi kilpailutilannetta. Työntekijäpuoli taas vierasti ajatusta, että työnantajille annetaan ilmaista valtion rahaa. 

Kokeilu alkoi syksyllä 1983 vaikeasta työttömyydestä kärsivillä seuduilla 15 työvoimapiirin alueella. Sitä ei kuitenkaan täysin toteutettu Rinteen esityksen mukaan, vaan työnantajalle korvattiin ensimmäisenä vuonna 50–80 prosenttia ja toisena vuotena 20 prosenttia työllistetyn työvoimakustannuksista. Tulokset jäivät heikoiksi, ja keväällä 1986 Rinne väitti syyksi, että työvoimahallinto oli muuttanut kokeilun säädöksiä neljästi. Syyskuussa 1986 Valtiontalouden tarkastusvirasto löysi työllistämiskokeilusta lukuisia virheitä ja väärinkäytöksiä. Projektia syytettiin myös tilastojen kaunistelemisesta . Projektipäällikkönä toiminut Rinne piti väitteitä perättöminä ja sanoi laskutavoissa olevan eroja. Hän epäili myös, että väitteiden tarkoituksena oli kaataa työvoimaministeri Urpo Leppänen, joka oli tukenut hanketta. 

Osia Rinteen mallista tuli lakisääteiseksi, kun ne sisältyivät vuonna 1987 säädettyyn työllisyyslakiin eli niin sanottuun Lex Leppäseen. Rinteen riisutuksi malliksi kutsuttiin samaan aikaan kokeiltua työhönsijoittamistukea, jossa valtio korvasi työnantajalle pitkäaikaistyöttömän koulutuksesta ja työhönopastuksesta aiheutuvat ylimääräiset kustannukset.

## Katso myös
*Aktiivinen työvoimapolitiikka

## Lähteet
Jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailut 1929

**Vuoden 1927 jääpallon Ruotsin-mestaruuskilpailujen** loppuottelussa kohtasivat IK Göta ja Västerås SK.

## Puolivälierät
10. helmikuuta

## Välierät

## Loppuottelu
24. helmikuuta 1929 Tukholmassa. Yleisöä 5787

## Lopulliset sijoitukset

## Lähteet
* Svenska Dagbladets Årsbok
* Bandytipset Svenska mästerskapet 1929
* VSK:n loppuottelut kautta aikain
Gunnar Pehrman

**Gunnar Edvard Pehrman** (21. elokuuta 1895 Sipoo – 9. heinäkuuta 1980) oli suomalainen geologi, Åbo Akademin ylimääräinen professori 1941–1953, professori vuodesta 1953. Hän tutki Lounais-Suomen malmeja, kivilajeja ja mineraaleja etenkin Kemiön saaren mineraaliesiintymiä.

## Julkaisuja
**Om en titanjärnmalm och omgivande bergarter på Attu landet i sydvästra Finland*, 1927 (väitöskirja)
**Die Granitpegmatite von Kimito (S. W. Finnland) un ihre Minerale*, 1945

## Lähteet
Etain Royal

**Etain Royal** (24. huhtikuuta 1992 Ranska – 1. helmikuuta 2018 Ilmajoki) oli lämminverinen ravihevonen. Se aloitti kilpailu-uransa Ranskassa Erik Skutbabbin omistuksessa ja valmennuksessa vuonna 1995. Loppuvuodesta 1999 Skutnabb toi ruunan Suomeen ja se aloitti kilpailemisen Pirjo Vauhkosen valmennuksessa. Kesällä 2000 ruuna siirtyi seinäjokelaisen liikemiehen Reima Kuislan omistukseen.

## Ura
Etain Royal ansaitsi uransa aikana palkintorahoina lähes 1,5 miljoonaa euroa. Suomeen tuontinsa jälkeen ruuna keskittyi kilpailemaan pitkillä matkoilla. Sen merkittävimpinä saavutuksina voidaan pitää Tukholman Elitloppet-viikonlopun voittoa Harper Hanovers lopp -lähdössä vuonna 2000 sekä Ruotsin toiseksi suurimman ravikilpailun Åby Stora Prisin voittoa Göteborgissa vuonna 2001. Lisäksi hevonen saavutti useita muita suurkilpailuvoittoja Suomessa ja Ruotsissa sekä sijoittui toiseksi muun muassa Oslo Grand Prix’ssa 2001. Elokuussa 2000 Etain Royal teki Gävlessä 2&thinsp;600 metrin autolähetyksen uuden maailmanennätysajan 12,3a.

Vuonna 2006 kilpailu-uransa lopettanut Etain Royal lopetettiin 25-vuotiaana helmikuussa 2018. Sen tuhkat on haudattu oriin viimeiset kymmenen vuotta omistaneen Ritva Saranpään tallin maille. Ennen kuolemaansa Etain Royal asusti Ilmajoella paikallisessa lastensuojelulaitoksessa ja oli terapiahevosena sosiaalipedagogisessa toiminnassa. Vuodesta 1975 lähtien Seinäjoen raviradalla järjestetty suurkilpailu Seinäjoki-ajo nimettiin vuonna 2009 uudelleen Etain Royalin mukaan, ja nykyään se tunnetaan kansainvälisenä suurkilpailuna nimellä Prix d’Etain Royal.     

## Suurkilpailuvoittoja
* Seinäjoki-ajo (2000)
* Harper Hanovers Lopp (2000)
* Bollnäsloppet (2000, 2002)
* Olympiatravet (2001)
* Åby Stora Pris (2001)
* Gävle Stora Pris (2003)
* Tammer-ajo (2003, 2004)

## Lähteet
*Sukuposti
*Suomen Hippoksen tilastot

### Viitteet
Vuoripensasnärhi

**Vuoripensasnärhi** (*Aphelocoma ultramarina*) eli aiemmalta nimeltään **meksikonpensasnärhi** on varisten heimoon kuuluva varpuslintu. Nykyisessä BirdLife Suomen nimistössä meksikonpensasnärhi (*Aphelocoma wollweberi*) on eri laji.

## Tuntomerkit
Vuoripensasnärhi on yläpuolelta harmaansininen ja alapuolelta likaisenvalkoinen tai tuhkanharmaa. Pää, niska ja kaulansivut ovat siniset ja selkä ruskeanharmaa. Alaselkä, pyrstö ja siivet ovat siniset. Molemmat sukupuolet ovat samanväriset. Vanhoilla yksilöillä on musta nokka, mutta nuorilla alanokka on ensimmäisenä vuotena himmeänoranssi. Vuoripensasnärhi painaa 105–144 grammaa.

## Levinneisyys
Vuoripensasnärheä tavataan Meksikossa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Elinympäristö
Vuoripensasnärheä tavataan 1&nbsp;200–1&nbsp;800 metrin korkeudessa. Laji elää metsissä, joissa kasvaa mäntyjä, tammia ja katajia. Alemmilla korkeuksilla lajia tapaa tammien reunustamilta puronvarsilta ja preerioilta. Ylemmillä korkeuksilla laji suosii etelään viettäviä rinteitä, joilla kasvaa tammia.

## Lisääntyminen
Esiintymisalueensa länsiosissa vuoripensasnärhi pesii 6–20 yksilön joukoissa, joissa on yksi tai kaksi pesivää paria, joita loput auttavat. Itäiset yksilöt ovat enemmän reviirilintuja. Muninta tapahtuu maaliskuun lopussa tai huhtikuussa ja munia on keskimäärin neljä tai viisi. Laji voi pesiä kahdesti tai kolmesti kesässä, mutta näissä pesinnöissä munaluku on pienempi. Haudonta, johon vain naaras osallistuu, kestää 17–18 päivää. Poikaset pysyvät pesässä 24–28 päivää.

## Ravinto
Vuoripensasnärhi käyttää ravinnokseen hyönteisiä, muita niveljalkaisia, liskoja, siemeniä, jyviä, pähkinöitä ja mettä.

Arizonassa tehdyssä tutkimuksessa havaittiin, että vuoripensasnärhi ”punnitsee” kuorellisia pähkinöitä, jotta se erottaa laadukkaimmat joukosta.  Ensimmäisessä kokeessa linnut valitsivat systemaattisesti painavimmat ja toisessa linnut hylkäsivät isot mutta kokoonsa nähden liian kevyet pähkinät. Lintu tutkii nokassaan olevaa pähkinää ravistelemalla sitä ja samalla aukoen hiukan nokkaansa kopistellakseen sitä. 

## Lähteet
Quanah Parker

**Quanah Parker** (noin 1848 – 23. helmikuuta 1911, intiaaninimeltään *Puthnoconi*) oli yksi comanche-intiaanien viimeisistä sotapäälliköistä Keski-Texasissa. Hän oli valkoisen naisen Cynthia Ann Parkerin ‎ja comanche-päällikkö Peta Noconan lapsi. Parkerin elämään tuli käänne, kun hänen isänsä sai surmansa 18. joulukuuta 1860 valkoisten kostoiskussa. Samalla hänen äitinsä vietiin valkoisten puolelle, koska valkoiset halusivat vapauttaa tämän. Quanah nousi heimon päälliköksi ja johti heimon ankaraa vastarintaa valkoisia uudisasukkaita vastaan.

Vuonna 1875 comanche-joukko laski aseensa ja muutti reservaattiin Oklahomaan. Toisin kuin monet muut intiaanit, Quanah Parker sopeutui sinne hyvin. Hänellä oli liikemiesvainua ja poliittista taitoa, ja hänestä tuli vaikutusvaltainen intiaanijohtaja. Niinpä hän oli luomassa intiaaniuskontoja ja kristinuskoa sekoittavaa Amerikan alkuperäiskansojen kirkkoa. Hän kuvasi intiaanien uskontoa sanoen, että valkoinen mies menee kirkkoon puhumaan Jumalasta, mutta intiaani menee tiipiihinsä puhumaan Jumalalle.

## Lähteet
Kyrmysimput

**Kyrnysimput** on simppukaloihin kuuluva kalaheimo. Heimon lajit elävät Tyynenmeren pohjoisosissa Pohjois-Amerikan edustalla ja Japanin läheisyydessä.

Kyrmysimppuihin luetaan viisi lajia kolmessa suvussa:
*Sormisimppu - *Ereunias grallator* 
**Marukawichthys ambulator*
**Marukawichthys pacificus*
*Kyrmysimppu *Rhamphocottus richardsonii* 
**Rhamphocottus nagaakii*

Aiemmin kyrmysimppujen heimoon luettiin vain yksi laji, kyrmysimppu, muutta entinen sormisimppujen heimo (Ereunidae) yhdistettiin siihen vuonna 2014.

Sormisimppulajit kasvavat korkeintaan noin 30 cm pitkiksi. Niille tyypillisiä piirteitä ovat neljä pidentynyttä ja muusta rintaevästä erillistä rintaevän ruotoa ja piikikkäät suomut.

## Lähteet
Damage

**Damage** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* *[[Damage (vuoden 1992 elokuva)|Damage]]*, Louis Mallen elokuva vuodelta 1992
* *[[Damage (vuoden 2009 elokuva)|Damage]]*, Jeff Kingin toimintaelokuva vuodelta 2009
* *[[Damage (televisiosarja)|Damage]]*, MoonTV:n televisio-ohjelma vuosilta 2001–2003
* , videopeli
* Damage, hahmoja DC Comicsin sarjakuvissa.
Fearless

**Fearless** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

;Elokuva ja televisio
* *[[Peloton etsivä]]* (engl. *Fearless*), italialainen viihdetrilleri vuodelta 1978
* *[[Peloton (elokuva)|Peloton]]* (engl. *Fearless*), Peter Weirin ohjaama elokuva vuodelta 1993
* *[[Fearless (elokuva)|Fearless]]*, kiinalainen toimintaelokuva vuodelta 2006
* *Fearless*, Netflixin dokumenttisarja vuodelta 2016
* *Fearless*, brittiläinen televisiosarja vuodelta 2017
* *Fearless*, animaatioelokuva vuodelta 2020

;Musiikki
* *Fearless*, Pink Floydin kappale vuodelta 1978
* *Fearless*, Tim Curryn albumi vuodelta 1979
* *Fearless*, Nina Hagenin albumi vuodelta 1984
* *[[Fearless (Taylor Swiftin kappale)|Fearless]]*, Taylor Swiftin kappale vuodelta 2008
* *[[Fearless (albumi)|Fearless]]*, Taylor Swiftin musiikkialbumi vuodelta 2008
* *[[Fearless (Taylor’s Version)]]*, ed. albumin uusi versio vuodelta 2023
* *Fearless*, Le Sserafimin kappale ja EP vuodelta 2022
* *Fearless Records*, levy-yhtiö

;Britannian kuninkaallinen laivasto
* HMS Fearless (1794), 12-tykkinen tykkipursi
* HMS Fearless (1804), 12-tykkinen tykkipriki
* HMS Fearless (1837), siipirattain varustettu tutkimusalus 
* HMS Fearless (1886), torpedoristeilijä
* HMS Fearless (1912), Active-luokan tiedusteluristeilijä
* HMS Fearless (H67), F-luokan hävittäjä
* HMS Fearless (L10), Fearless-luokan maihinnousualus
Aarne Pelkonen (laulaja)

**Aarne Pelkonen**  (s. 1986) on suomalainen baritoni sekä lied-, oratorio- ja oopperalaulaja.
 
Vuosina 2015–2017 Pelkonen oli kiinnitettynä Oldenburgin oopperassa Saksassa, jossa hänen roolejaan ovat muun muassa Figaro Mozartin oopperassa *Figaron häät*. Saksan kiinnityksen jälkeen Pelkonen on toiminut freelancerina. Vuonna 2019 Pelkonen debytoi Suomen Kansallisoopperassa Jaakko Kuusiston *Jää*-oopperan pääosassa.

Pelkonen valmistui Sibelius-Akatemiasta vuonna 2014 Marjut Hannulan oppilaana. Hän on opiskellut laulua myös professori Thomas Quasthoffin, Thomas Hampsonin, Barbara Bonneyn ja professori Elisabeth Werresin johdolla. Liedmusiikkia hän on opiskellut Ilmo Rannan, Wolfram Riegerin ja Gerold Huberin johdolla.

Pelkonen on esiintynyt muun muassa Heidelberger Frühling -festivaalilla ja Wienin Musikvereinissa. Suomessa hän on konsertoinut Radion Sinfoniaorkesterin, Tapiola Sinfoniettan, Helsingin Barokkiorkesterin ja Tampere Filharmonian solistina. Elokuussa 2015 Pelkonen esiintyi Hannu Linnun johtaman Radion sinfoniaorkesterin solistina Alban Bergin oopperassa *[[Wozzeck]]*.

Vuonna 2013 ilmestyi Pelkosen ensiäänite *Virsi*, ja samana vuonna hän teki Yleisradion ensinauhoituksenaan Brahmsin *Neljä vakavaa laulua*. 
## Kilpailut ja palkinnot
Vuonna 2013 Pelkonen voitti Lappeenrannan valtakunnallisen laulukilpailun.

Huhtikuussa 2015 Pelkonen voitti kolmannen kansainvälisen Sibelius-laulukilpailun ensimmäisen palkinnon ja Ylen klassisen musiikin toimituksen myöntämän erikoispalkinnon. Hänet kutsuttiin samalla myös Leif Segerstamin johtaman Turun filharmonisen orkesterin itsenäisyyspäivän konsertin solistiksi vuonna 2015.

Pelkonen ja pianisti Juho Alakärppä ovat saaneet palkintoja kansainvälisissä liedkilpailuissa Berliinissä ja Enschedessä.

## Diskografia

* *Virsi* (2013)
* *Maa on niin kaunis* (2017)
* *Taivas sylissäni* (2018)
* Haavekuvia (2019)

; Huomioita

## Lähteet
Ranskan konsulaatti

**Ranskan konsulaatti** oli Ranskan hallitus vuosina 1799–1804. Se perustettiin niin sanotun Brumairekuun 18. päivän vallankaappauksen (9. marraskuuta 1799) jälkeen, jossa aiempi direktoriohallitus syöstiin vallasta. Konsulaatin perustana oli vuoden VIII perustuslaki, jonka mukaan toimeenpanovalta tuli jakaa kolmen konsulin kesken. Käytännössä ensimmäinen konsuli Napoleon Bonaparte oli jo tuolloin maan todellinen johtaja ja kaksi muuta konsulia toimivat lähinnä keulakuvina. Siirtymävaiheessa kahtena muuna konsulina toimivat Emmanuel Joseph Sieyès ja Roger Ducos. Sieyès oli alkujaan laatinut toisenlaisen esityksen kaappauksen jälkeiseksi perustuslaiksi, mutta Bonaparte korvasikin sen omalla versiollaan, joka mahdollisti hänelle suuremman vallan. Myöhemmin kahtena muuna konsulina toimivat Jean Jacques Régis de Cambacérès ja Charles-François Lebrun. Napoleonin asema ensimmäisenä konsulina vahvistettiin kansanäänestyksellä helmikuussa 1800. Toisella kansanäänestyksellä elokuussa 1802 hänen asemansa muutettiin elinikäiseksi.

Vuoden VIII perustuslain mukaan konsulit valittiin 10 vuoden kaudeksi. Lainsäädäntövalta jaettiin 80-jäsenisen senaatin, 100-jäsenisen tribunaatin ja 300-jäsenisen lakiasäätävän kokouksen kesken. Tribunaatti sai keskustella lakiesityksistä, mutta ei äänestää niistä; lakiasäätävä kokous sai äänestää, muttei keskustella. Senaatti sai muuttaa perustuslakia ensimmäisen konsulin esityksestä. Konsulit valitsivat ensimmäisen senaatin jäsenet ja senaatti vuorostaan tribunaatin ja lakisäätävän kokouksen jäsenet. Lainsäädäntöelinten jäsenet oli valittava notaabeliluetteloista, jotka koottiin välillisillä vaaleilla. Miehillä oli periaatteessa yleinen äänioikeus. Muodollisesta demokratiasta huolimatta todellinen valta oli ensimmäisellä konsulilla eli Napoleonilla, joka nimitti ministerit ja virkamiehet. Hallitus sai oikeuden myös lakien säätämiseen ja vallasta riisuttu parlamentti jäi lähinnä kumileimasimen asemaan. Valtakunnan neuvoston ja senaatin kautta Napoleon saattoi käytännössä myös ajaa muutoksia lainsäädäntöön ja perustuslakiin. Lisäksi hän oli asevoimien ylipäällikkö ja vastasi Ranskan ulkopolitiikasta. Lainsäädäntöelimet eivät missään vaiheessa toimineet itsenäisesti ja oppositiohenkiset edustajat erotettiin vuonna 1802 tribunaatista.

Muita konsulaatin ajan merkittäviä poliitikkoja olivat ulkoministeri Charles Maurice de Talleyrand sekä poliisiministeri Joseph Fouché.

Konsulaatin aika päättyi vuonna 1804, jolloin Napoleon kruunautti itsensä keisariksi. Myös keisariudesta oli sitä ennen järjestetty kansanäänestys, jossa aiempien tavoin kansan hyväksyntä oli lähes yksimielinen. Seuraava vaihetta Ranskan historiassa kutsutaan ensimmäiseksi keisarikunnaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aarne Pelkonen

**Aarne Pelkonen** tarkoittaa muun muassa seuraavia henkilöitä:

* Aarne Pelkonen (1909–1984), vuorineuvos, Veitsiluoto Oy:n toimitusjohtaja
* Aarne Pelkonen (1891–1959), voimistelija
* Aarne Pelkonen (s. 1986), baritoni, Lappeenrannan laulukilpailun voittaja
Aarne Pelkonen (vuorineuvos)

**Aarne Vilho Pelkonen** (28. heinäkuuta 1909 Pernaja – 28. marraskuuta 1984) oli suomalainen yritysjohtaja ja vuorineuvos (1959). Hän oli Metsänomistajain Metsäkeskus Oy:n johtaja 1940–1947, Rauma-Repola Oy:n Rauman tehtaiden johtaja 1951–1955 ja Veitsiluoto Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1955–1974.

## Lähteet
Yrjö Pöyhönen

**Yrjö August Pöyhönen** (22. marraskuuta 1897 – 10. lokakuuta 1971) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodan ajan rykmentin komentaja.

Pöyhönen osallistui vuonna 1918 Suomen sisällissotaan ja kävi Vöyrin sotakoulun. Hän palveli nuorempana upseerina ja komppanianpäällikkönä Terijoen Rajavalvontapataljoonassa sekä Käkisalmen Läänin Rykmentissä 1918-1921. Polkupyöräpataljoona 1:ssä hän palveli 1921-1928. Tampereen rykmentissä hän toimi yleisesikuntaupseerina 1928-1931. Yleisesikunnan tilitoimistossa hän työskenteli esiupseerina ja toimistopäällikkönä 1931-1939. 

Talvisodan aikana ja jatkosodan alussa Pöyhönen oli Erkki Puomin seuraaja Päämajan tiedustelutoimiston päällikkönä 1939-1942.Jalkaväkikoulutuskeskus 3:n päällikkönä hän toimi 1942-1943. JR 11:n komentajan hän oli 4.2.1943-26.3.1944. Edelleen vuonna 1944 hän toimi Jalkaväkikoulutuskeskuksen päällikkönä. Kouvolan sotilaspiiriä hän johti 1944-1946, minkä jälkeen hän erosi aktiivipalveluksesta. Myöhemmin hän toimi liikemiehenä ajoneuvojen parissa. 

Pöyhösen puoliso oli Pietarissa syntynyt Lydia Osetskaja (s. 1900). Heidän poikansa oli yritysjohtaja Lauri Pöyhönen.

## Lähteet
Konsuli

**Konsuli** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

*konsuli, korkein virka antiikin Roomassa tasavallan aikana
*konsuli, Ranskaa vuosina 1799–1804 hallinneen konsulaatin jäsen
*konsuli, valtion edustaja toisessa valtiossa (ks. konsulaatti)
*konsuli, Suomessa myönnettävä arvonimi
**[[Konsuli (ooppera)|Konsuli]]*, Gian Carlo Menottin säveltämä ooppera

## Katso myös
*Kunniakonsuli, valtion palkaton ja usein sivutoiminen edustaja toisessa maassa
*Konsulinkyyti
Tahdon2013

**Tahdon2013** oli kansalaisaloitekampanja samaa sukupuolta olevien avioliiton puolesta. Valtakunnallinen ja kaksikielinen kampanja käynnistyi tasa-arvon päivänä 19. maaliskuuta 2013. Kansalaisaloitteesta äänestettiin eduskunnassa 28. marraskuuta 2014. Eduskunta hyväksyi aloitteen äänin 105–92 ja se oli ensimmäinen eduskunnan hyväksymä kansalaisaloite. Eduskunta hyväksyi 12. joulukuuta lain toisessa äänestyksessä äänin 101-90 ja tasavallan presidentti Sauli Niinistö hyväksyi lain muutoksen 20. helmikuuta 2015. Laki tuli voimaan maaliskuun alussa 2017.

Kannatusilmoituksia kerättiin 19.3.–19.9.2013. Kannatusilmoituksen allekirjoitti 166&nbsp;851 suomalaista joista yli 100&nbsp;000 ihmistä allekirjoitti aloitteen ensimmäisenä päivänä. Allekirjoituksista 156&nbsp;234 oli annettu Kansalaisaloite.fi-palvelussa ja loput paperilomakkeella. Aloite luovutettiin eduskunnan puhemiehelle 13. joulukuuta 2013.

Tahdon2013-kampanjaa tukivat useat julkisuuden henkilöt ja sen aikana järjestettiin tapahtumia ympäri Suomen. Esimerkiksi huhtikuussa 2013 Tavastia-klubilla pidettiin tukikonsertti, jossa esiintyivät muun muassa PMMP, Olavi Uusivirta ja Scandinavian Music Group. Kampanjalle on tehty myös oma tunnuskappaleensa, rap-artisti Timi Lexikonin ”Yhteensovitaan”.

ProCom – Viestinnän ammattilaiset ry palkitsi Tahdon2013-kampanjan vuoden viestintätekona. Sen palkitsi myös maailman viestintäalan järjestöjen katto-organisaatio The Global Alliance for Public Relations and Communication Management Comm Prix Awards -kilpailun Public Affairs -sarjan voittajana. Se sai myös Regnbågsankan rf:n Guldankan-palkinnon ja QX Gay Gaalan Keep Up The Good Work- ja Vuoden homotapahtuma -kategorioiden voitot. Kampanja oli ehdolla myös Vuoden some-teoksi. Naistoimittajat ry nimesi Tahdon 2013 -kampanjan ja sen vetäjän Senni Moilasen merkittävästä tasa-arvotyöstä vuoden 2014 kellokkaaksi. Kampanjan perustaja Ida Bergmann nimettiin vuoden nuoreksi eurooppalaiseksi.

Kampanjan pääyhteistyökumppaneita olivat Seta ry, Amnesty International Suomen osasto ry, Sateenkaariperheet ry, Avoin ministeriö, Regnbågsankan rf sekä Trasek ry. Se sai Euroopan unionin Youth in Action -ohjelman tukea. Kampanja oli poliittisesti sitoutumaton ja järjestöistä riippumaton.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tahdon2013-kampanjan verkkosivut
* Kansalaisaloite tasa-arvoisesta avioliittolaista
*
Runo Wiberg

**Runo Wiberg** (19. tammikuuta 1895 Helsinki – 1. toukokuuta 1979) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja pitkäaikainen rykmentin komentaja.

Wiberg kävi vuonna 1917 Vimpelin sotakoulun ja toimi talvella 1917–1918 Vöyrin sotakoulun opettajana. Hän osallistui vuoden 1918 Suomen sisällissotaan joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. Wiberg valmistui Kadettikoulusta 1920, sotateknillisestä koulusta 1929 sekä yleiseltä komentajakurssilta 1948. Hän palveli Porin rykmentissä eri tehtävissä 1918–1923. Sotateknillisen koulun jälkeen hän opetti Kadettikoulussa pioneerioppia 1929–1931. Uudenmaan rykmentissä hän oli pataljoonan komentajana ja aliupseerikoulun johtajana 1931–1939. 

Talvisodassa Wiberg toimi 31.12.1939 alkaen JR 10:n komentajana.  Jatkosodassa hän vuonna 1941 komensi JR 55:ää ja vuosina 1942–1944 ruotsinkielistä JR 13:a. Jatkosodan jälkeen Wiberg komensi JR 4:ää 1944–1947 toimien samalla Dragsvikin varuskunnan päällikkönä. Helsingin sotilaspiirin komentajana hän toimi 1947–1950. Etelä-Uudenmaan sotilaspiirin päällikkönä hän oli 1950–1953. Vuodesta 1953 alkaen hän komensi Pioneerirykmenttiä. 

Ylennykset: vänrikki 1918, luutnantti 1920, kapteeni 1922, majuri 1928, everstiluutnantti 1940, eversti 1942.

Wiberg toimi urheiluseura KIF:n puheenjohtajana vuosina 1952–1953.

## Lähteet
* KKO 1954, Otava (Runeberg.org)

### Viitteet
Heikki Pellinen

**Heikki Tapio Pellinen** (17. syyskuuta 1896 Helsinki – 19. elokuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen paperi-insinööri ja professori. 

## Henkilöhistoria
Heikki Pellinen valmistui diplomi-insinööriksi Teknillisen korkeakoulun paperiteknilliseltä osastolta vuonna 1920. Hän aloitti valmistumisensa jälkeen Yhtyneet Paperitehtaat Oy:n Myllykosken tehtaalla vastaten tehtaan voimalaitos- ja puuhiomouudistuksista. Hänet kutsuttiin vuonna 1926 Raahe Oy:n Martinniemen sahan yhteyteen rakennettavan puuhiomon rakentamisesta vastaavaksi tekniseksi johtajaksi. Samalla hän toimi Raahe Oy:n Martinniemen paikallisjohtajana vuosina 1926–1935. Martinniemen aikanaan hän toimi myös Haukiputaan kunnanvaltuutettuna vuosina 1931–1933. Hän siirtyi vuonna 1935 johtajaksi Laatokan Karjalaan Pitkäranta Oy:n palvelukseen. 

Talvisodan rauhan seurauksena Pitkärannan sellutehdas siirtyi Neuvostoliitolle. Pellinen siirtyi tässä vaiheessa yliopistouralle eli hän toimi Teknillisen korkeakoulun paperiteknologian professorina vuosina 1942–1959. Pellinen oli ollut jo vuodesta 1927 eli Martinniemelle tulonsa jälkeen Raahe Oy:n ja edelleen fuusion jälkeen Rauma-Raahe Oy:n johtokunnan jäsenenä vuoteen 1951.

Pellisen puoliso oli Ester Marjatta Siikanen, heidän tyttärestään Marjatta Elisabet Kunnaksesta (s. 1924) tuli lääketieteen ja kirurgian tohtori.

## Julkaisuja
**Hiokkeen ja selluloosan valmistus*, R. H. Roschierin kanssa, 1952
**Paperin ja kartongin valmistus*, 1959

## Lähteet
Eino Virkki

**Eino Ilmari Virkki** (17. syyskuuta 1898 Turku – 12. lokakuuta 1972 Helsinki) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja.

Virkki kävi tykistöupseerikoulun 1918 ja sotakorkeakoulun 1925–1927. Hän palvei KTR 3:ssa 1919–1920 ja aseseppäkoulussa 1920–1921. Erillisen rannikkotykistöpatterin päällikkönä hän oli vuonna 1921. Rannikkotykistön kapitulanttikoulua, myöhemmin meripuolustuksen kapitulanttikoulua, hän johti 1922–1930. Kadettikoulussa sotahistorian ja sotalaitosopin opettajana hän työskenteli 1930–1932. Yleisesikunnassa hän oli toimistoupseerina 1932–1934. Suojeluskuntien yliesikunnan koulutusosaston päällikkönä hän toimi 1934–1938. Satakunnan suojeluskuntapiirin piiripäällikkönä hän oli 1938–1939. 

Talvisodassa Virkki komensi helmikuusta 1940 lähtien JR 34:ää. Jatkosodan alettua hän komensi JR 15:tä syyskuuhun 1942 asti. Tämän jälkeen sodan aikana hän toimi vielä Kotijoukkojen esikunnassa koulutustarkastajana, päämajan koulutusosaston päällikkönä sekä päällystökoulun johtajana. Jatkosodan jälkeen hän toimi Porin sotilaspiirin päällikkönä 1944–1945. Hän palasi pääesikunnan ulkomaanosaston päälliköksi 1947–1949. Uransa viimeiset vuodet 1949–1953 hän opetti Sotakorkeakoulussa ja erosi sitten aktiivipalveluksesta.

Ylennykset: vänrikki 1919, luutnantti 1920, kapteeni 1924, majuri 1927, everstiluutnantti 1934, eversti 1940.

## Teoksia
* *Aseoppi : oppikirja aliupseereille ja suojeluskuntalaisille. 1*. Suomen sotilas, Helsinki 1925
* *Aseoppi : oppikirja aliupseereille ja suojeluskuntalaisille. 2*, Suomen sotilas, Helsinki 1927
* *Rannikkotykistön käsikirja*, Otava 1929
* *Tutkielma sotalaitoksestamme vuosien 1788-1790 sodan aikana ja selostus Laitaatsillan taistelusta*. Tekijä, Helsinki 1932
* *Sotalaitosoppi. 1 osa*. Otava 1933
* *Sotalaitosoppi. 2 osa*. Otava 1936

## Toimitustöitä
* *Suojeluskuntalaisen alkeisopas : asetusten, ohjesääntöjen y.m. mukaan sommiteltu tietopuolinen opas sk. alokkaille ja kiväärijalkaväkeen kuuluville suojeluskuntalaisille* ; toim. Eino Virkki. 2. uusittu, täyd. ja korj. painos Suojeluskuntain yliesikunta, Helsinki 1938

## Lähteet
Vuoden 1954 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen karsinnat

**Vuoden [[Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut 1954|1954 jalkapallon maailmanmestaruuskilpailujen]]** karsintoihin osallistui yhteensä 45 maata, joista 14 pääsi mukaan Sveitsissä pelattavaan MM-turnaukseen. Isäntämaa Sveitsi ja hallitseva mestari Uruguay pääsivät MM-kilpailuihin ilman karsintaa.

Maat jaettiin 13 lohkoon siten, että lohkoissa 1-10 pelasivat Euroopan maat sekä Egypti ja Israel. Lohkossa 11 pelasivat Etelä-Amerikan maat ja lohkossa 12 Pohjois-Amerikan maat. Lohkossa 13 pelasivat Aasian maat. Afrikasta ainoa osanottaja oli Euroopan maiden kanssa karsinut Egypti.

## Lohko 1

----

----

----

----

----

Länsi-Saksa selviytyi MM-kilpailuihin

## Lohko 2

----

----

----

----

----

Belgia selviytyi MM-kilpailuihin.

## Lohko 3

----

----

----

----

----

Englanti ja Skotlanti selviytyivät MM-kilpailuihin.

## Lohko 4

----

----

----

----

----

Ranska selviytyi MM-kilpailuihin.

## Lohko 5

----

Itävalta selviytyi MM-kilpailuihin.

## Lohko 6

----


Maat päätyivät tasapisteisiin, jolloin järjestettiin uusintaottelu puolueettomalla kentällä.



Turkki selviytyi arvonnan perusteella MM-kilpailuihin.

## Lohko 7

Puola luopui, jolloin Unkari selviytyi otteluitta MM-kilpailuihin.

## Lohko 8

----

----

----

----

----


Tšekkoslovakia selviytyi MM-kilpailuihin.

## Lohko 9

----

Italia selviytyi MM-kilpailuihin.

## Lohko 10

----

----

----

----

----

Jugoslavia selviytyi MM-kilpailuihin.

## Lohko 11

----

----

----

----

----

Brasilia selviytyi MM-kilpailuihin.

## Lohko 12

----

----

----

----

----


Meksiko selviytyi MM-kilpailuihin.

## Lohko 13

----


Etelä-Korea selviytyi MM-kilpailuihin.

## Lähteet
*RSSSF Viitattu 13.4.2013 
*RSSSF Viitattu 13.4.2013
Pelsonsuo

**Pelsonsuo** on suoalue, joka sijaitsee Muhoksen, Siikalatvan (entisen Kestilän kunnan) ja Vaalan kuntien alueella. Sen laajuus on ollut 144 km². Se jakautuu Iso-Pelsoon, Pieneen-Pelsoon ja Länsi-Pelsoon, jotka ovat tärkeimmät osat. Se on mutasuota, jota on otettu viljelykäyttöön. Valtio suoritti kuivatusta 1857–1866. Pelson varavankilan alueella on raivattua peltoa. Suolta saadaan polttoturvetta, ja se on ollut Suomen suurin polttoturvevarasto, josta Suo Oy on valmistanut turvebrikettejä. Alueella on myös ollut vuodesta 1950 lähtien hallakoeasema. 

Alueesta suurin osa on poistunut turvetuotannosta ja siirtynyt muuhun käyttöön ja kasvittunut. Nykyisin turvetuotantoa harjoittaa Vapo Oy vuokraamallaan alueella ja maanomistaja on Senaatti-kiinteistöt. Vuokrasopimus on voimassa vuoteen 2021. Tuotannon arvioidaan päättyvän kokonaan vuonna 2017. Suo on määritelty turvetuotantoalueeksi, eikä sen lähiympäristössä ole luonnonsuojelualueita tai arvokkaita maisema-alueita. Pelson alueen soille on laadittu tarkkailuohjelma, joka kattaa myös tuotannosta poistuneiden alueiden tarkkailun.

Vaalan kunnan alueella on Pelson luonnonpuistoksi muodostettu alue.

## Lähteet
Wèn kieli

**Wè** eli **guéré** on Norsunluurannikossa puhuttava kru-kieli. Puhujia on yli 300 000 ja he asuvat Norsunluurannikon Dix-Huit Montagnesin ja Moyen-Cavallyn alueilla maan länsiosassa. Wè:stä on kolme päämurretta (etelä-, länsi- ja pohjois-wè), joista useita eri alamurteita. Murteet eivät ole välttämättä keskenään ymmärrettäviä; esim. pohjois-wèn Kouiblyn murretta ymmärtää vain noin puolet etelä-wèn puhujista. Lisäksi etelä-wè:ssä on 7 konsonanttia enemmän kuin pohjois-wè:ssä.

Useimmat wè:n puhujat osaavat myös ranskaa ja julaa.

Wè on toonikieli, jossa sanan merkitys muuttuu riippuen paitsi toonista myös siitä, onko vokaali nasaalinen vai oraalinen sekä siitä, onko kielen takaosa vedetty eteenpäin vai taaksepäin vokaalia äänettäessä. Jos taaksepäin, vokaali ääntyy höllänä. Pohjois-wè:ssä eli wobéssa on väitetty olevan 14 toonia eli enemmän kuin missään muussa kielessä, mutta tätä väitettä ei ole pystytty vahvistamaan. Pohjois-wè:stä on raportoitu myös vihellettyä puhetta. Etelä-wè:ssä on 10 toonia:

## Aiheesta muualla
*Etelä-wè Ethnologuessa
*Pohjois-wè Ethnologuessa
*Länsi-wè Ethnologuessa

## Lähteet
Mauno von Schrowe

**Mauno Ilmari von Schrowe** (13. heinäkuuta 1896 Heinävesi – 21. tammikuuta 1955 Paimio) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodan aikana usean rykmentin komentaja.

Von Schrowen vanhemmat olivat Carl Magnus von Schrowe, kuvernementinsihteeri ja valtiopäivämies Johan Henrik von Schrowen poika, ja Alma Maria Granlund.

Von Schrowe osallistui sisällissotaan lääkintätehtävissä ja suoritti Viipurin upseerikokelaskurssin 1918–1919. Talvisodan alkaessa hän komensi JR 28:n toista pataljoonaa ja 17.12.1939 alkaen koko rykmenttiä, jonka numero muutettiin myöhemmin JR 19:ksi. Välirauhan aikana hän komensi Lounais-Hämeen suojeluskuntapiiriä, josta jatkosodan alettua hän siirtyi JR 23:n komentajaksi 18.6.1941–4.6.1944. Vuoden 1944 aikana hän komensi kahteen otteeseen JR 15:tä, 14.6.1944–5.9.1944 sekä 4.10.1944–20.11.1944. Väliaikaisesti hän toimi 19. prikaatin komentajan viransijaisena syyskuussa 1944. Sodan jälkeen hän toimi Suolahden sotilaspiirin päällikkönä marraskuusta 1944 kesäkuuhun 1945, jonka jälkeen hän erosi vakinaisesta palveluksesta.

## Lähteet
* http://www.tampereensuomalainenklubi.fi/tapahtumat/16042007.html 
* http://www.axishistory.com/index.php/about-ahf/news/41-finland-army/finland-brigades/90-19-brigade-finland
*  

### Viitteet
Kamajauhola

**Kamajauhola** oli Jääsken eteläisimmässä osassa sijainnut kylä, jonka naapurikyliä olivat muun muassa Ahvola, Oravala ja Ihalempiälä. Kamajauhola rajoittui itäpuolella Antreaan, etelässä Ahvolaan. 

Kylän läpi kulki Jääskestä Viipuriin johtava maantie. Lähin rautatieliikennepaikka oli Hannilan asema Antreassa, ensimmäisen Karjalan radan varrella, noin 4-5 kilometrin päässä.

Läheisimpiä vesistöjä olivat pienehköt Oravalanjärvi ja Ahvolanjärvi sekä pieni Ilmalampi, joka sijaitsi kylän rajalla. Kylän läpi virtasi pieni puro, joka laski Ilmalampeen. Kylän maisema muodostui peltoaukeista ja mäistä, joille myös talot oli rakennettu. Näistä huomattavmpia olivat kylän keskustassa sijaitseva Tihveränmäki sekä Heramäki. Kylässä oli vuosien 1870–1879 rippikirjassa 2 maakirjataloa, jotka tosin olivat jakautuneet useille tilanhaltijoille.
Erkki Peltola

**Erkki Olavi Peltola** (30. maaliskuuta 1906 Viipuri – 26. kesäkuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen biokemisti. Hän oli Valtion maitotalouskoelaitoksen vt. johtaja 1948–1953 ja sen johtaja professorin nimikkeellä vuosina 1953–1967. Helsingin yliopiston dosentti hän oli 1951–1959 meijerikemian alalla. Hän väitteli vuonna 1944 tohtoriksi aiheenaan voirasvan koostumus. Peltola osallistui Jokioisten kunnallispolitiikkaan.

## Lähteet
Qirin maanjäristys

**Qirin maanjäristys**, joka aiheutti yli 5 000 ihmisen kuoleman ja 1 700 loukkaantumisen, tapahtui 10. huhtikuuta 1972 Fārsin maakunnassa. Qirissä 80&nbsp;% rakennuksista tuhoutui.

## Lähteet
Yopal

**Yopal** on Kolumbian Casanaren departementin pääkaupunki. Vuonna 2011 siellä oli 111&nbsp;200 asukasta.

Kaupunki sijaitsee Kolumbian itäisen vuorijonon juurella. Se on perustettu vuonna 1942. Se on saanut nimensä joko alueella yleisestä *yopo*-puusta tai sydäntä tarkoittavasta achaguan kielen sanasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Arauca

**Arauca** on samannimisen departementin pääkaupunki Kolumbian koillisosassa. Sen asukasluku vuonna 2011 oli 71&nbsp;200 henkeä. Kaupunki sijaitsee Venezuelan rajalla; Arauca-joen silta on virallinen rajanylityspaikka.

Kaupungin lippu muistuttaa Bulgarian lippua.

Kaupunki on perustettu vuonna 1785.

## Lähteet
Birs

**Birs** () on joki Luoteis-Sveitsissä. Joen pituus on 76,2&nbsp;km ja se on Sveitsin 11:nneksi pisin joki. Birs saa alkunsa Juravuoristosta Tavannesin lounaispuolelta, Col de Pierre Pertuis’n solan tienoilta. Birsin alkuosasta käytetään ranskankielistä nimeä *La Birse*. Joki laskee Reiniin Baselin kaupungin itäreunalla, jossa se on Baselin kaupungin ja Birsfeldenin samoin kuin Basel-Stadtin ja Basel-Landschaftin kantonien rajana.

Merkittävimmät paikkakunnat joen varrella ovat Tavannes, Moutier, Delémont, Laufen, Aesch, Birsfelden ja Basel.

## Vesivoima
Birsissä on kymmenen vesivoimalaa.

## Virtaama
Birsin virtaama vaihtelee vuosien 1917-2008 tietojen perusteella vuosittain melkoisesti: joen vuotuinen keskivirtaama alajuoksulla Münchensteinissa - kolmisen kilometriä ennen joen yhdistymistä Reiniin - on ollut 15 m³/s. Suurin keskivirtaama oli vuonna 1939 (28 m³/s) ja pienin keskivirtaama vuonna 1921 (6 m³/s). Päivittäinen vaihtelu on suurempaa: suurin vuorokausikeskivirtaama on mitattu vuoden 2007 elokuussa (383 m³/s) sekä pienin vuoden 1921 heinäkuussa (0,8 m³/s).

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Toivolan Vanha Piha

**Toivolan vanha piha (Toivola)** on 1800-luvun lopun käsityöläispiha Jyväskylän keskustassa, Cygnaeuksenkatu 2:ssa. Sen herättivät toimintaan Jyväskylän kaupunki ja pihan yrittäjät syksyllä 2012. Pihapiirin toiminta muodostuu ympärivuotisista palveluista ja erilaisista tapahtumista. Pihan palveluja ovat ravintola-, kahvila-, ja myymälätoiminta, Keski-Suomen museon Käsityöläismuseo ja Museokauppa Sparvin sekä erilaiset tapahtumat. Toivolan pihapiiriin on pääsääntöisesti vapaa pääsy sen aukioloaikoina ja Toivolan omien tapahtumien yhteydessä. Jyväskylän kaupungin omistamalla tontilla sijaitsevista rakennuksista Kuparisepän talo, Puusepän talo ja Sparvinin talo sekä puolet makasiinirakennuksesta kuuluvat kaupungille. Vanha synnytyslaitos, Toivolan talo, kellari, Paja ja toinen puolisko makasiinirakennuksesta ovat vuorostaan pihan yrittäjien omistuksessa. 

Pihan nimi viittaa sen entiseen omistajaan, Jyväskylän seminaarin verkmestari eli työmestari Herman Toivolaan, joka muutti pihapiiriin vuonna 1880 ja perusti siihen sepänliikkeen. Toivolan sepänpaja valmisti koneita, koneen osia, kaivopumppuja ja muun muassa paloruiskuja. Paja työllisti sepänsällejä, vaskiseppiä ja metallisorvaajia. Useat heistä asettuivat asumaan samaan pihapiiriin ja toivat näin itsekin elämää Jyväskylään. Tontin omaksi lunastanutta Toivolaa alettiin kutsua tehtailijaksi.

Vuonna 2010 tontille siirretyt Keski-Suomen museon käsityöläistalot sekä alkuperäisellä paikallaan sijaitseva Sparvinin talo ovat yksiä vanhimpia edelleen pystyssä olevia jyväskyläläistaloja. Kuparisepän talo ja Puusepän talo ovat toimineet museona 1950-luvun puolivälistä saakka. Ne ovat harvinaisia esimerkkejä pienen puutalokaupungin vanhimmasta rakennustavasta ja 1800-luvun asumisesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Toivolan vanha piha, omat sivut
Hessu Hopo – rampin rämäpää

**Hessu Hopo – rampin rämäpää** (engl. *An Extremely Goofy Movie*) on Walt Disneyn vuonna 2000 julkaisema animaatio, joka julkaistiin suoraan videolevitykseen. Elokuvan ohjasi Douglas McCarthy.

Elokuvassa Hessun poika, lahjakas skeittaaja Max aloittaa yliopisto-opintojaan mutta joutuu häpeämään sähläävää isäänsä.

## Ääninäyttelijät
### Alkuperäiset

### Suomenkieliset

Suomenkielisen version sivurooleista vastaavat Tuomas Uusitalo, Mervi Hiltunen, Jukka Rasila, Kiti Kokkonen, Pekka Autiovuori, Nina Tapio, Santeri Kinnunen, Pekka Lehtosaari, Mari Hiljanen, Jaana Hovinen, Vaula Hyry ja Marja-Liisa Pettersson. Ohjauksesta ja käännöksestä vastasi Pekka Lehtosaari.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Ilmari Pallari

**Lauri Ilmari Pallari** (12. helmikuuta 1898 Oulu – 16. maaliskuuta 1965) oli Suomen Puolustusvoimien eversti ja sodanaikainen rykmentin komentaja.

Sisällissodan aikana 1918 Pallari osallistui taistelutoimiin valkoisten riveissä ja haavoittui Ahlaisissa. Pallari kävi kadettikoulun 1920 sekä taistelukoulussa majurikurssin 1931. 1920-luvulla hän toimi erilaisissa nuoremman upseerin tehtävissä ja aliupseerikoulun johtajana. 1930-luvulla hän toimi pataljoonan komentajana sekä Kadettikoulussa kouluttajana. Sotilasohjaajana hän toimi 1938-1939. 

Talvisodassa Pallari toimi pataljoonankomentajana 1939-1940 ja haavoittui Suomussalmen taisteluissa. Välirauhan aikaa elokuussa 1940 hänet nimitettiin Pohjois-Kymenlaakson suojeluskuntapoiirin komentajaksi. Jatkosodan sytyttyä hän komensi pitkän ajan JR 25:a kesäkuuhun 1944 asti, jolloin 4. divisioonan komentaja Pietari Autti syrjäytti hänet. Tämän jälkeen vuodesta 1944 alkaen hän toimi Kouvolan sotilaspiirin päällikkönä. Pallari ylennettiin everstiksi 16.9.1942. 

Virkansa ohella Pallari on toiminut Huopalahden yhdyskunnan kunnanvaltuustossa ja myöhemmin Kouvolan kauppalanvaltuustossa.

## Lähteet
*https://runeberg.org/kuka/1954/0613.html

### Viitteet