open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ruohikkolivertäjä

**Ruohikkolivertäjä** (*Lalage sueurii*) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Ruohikkolivertäjää tavataan Indonesiassa ja Itä-Timorissa. Lajin on raportoitu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on runsastuva. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi. Ruohikkolivertäjä tavataan monenlaisissa elinympäristöissä muun muassa metsissä, pensaikoissa, ruohomailla ja puutarhoissa. Lintu liikkuu yksin, pareittain tai pieninä ryhminä.  

## Lähteet
Kraemer

**Kraemer**, **Kræmer**, **von Kraemer** tai **von Kræmer** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Alexis von Kræmer (1871–1927), suomalainen yliopiston lehtori ja valtiopäivämies, Johan Fredrik Oskar von Kræmerin poika
* Bror Kraemer (1900–1990), suomalainen eversti, tykistönkomentaja ja korkeushyppääjä, Holger Kraemerin veli
* Carl Gustaf Mortimer von Kraemer (1817–1898), suomalainen eversti, kuvernööri, valtiopäivämies ja senaattori
* Carl Gustaf von Kraemer (1882–1977), suomalainen eversti
* Erik Kraemer, suomalainen laulaja, muusikko ja näyttelijä
* Erik von Kraemer (1911–1980), suomalainen romaanisen filologian professori
* Fritz G. A. Kraemer (1908–2003), yhdysvaltalainen professori ja everstiluutnantti, Pentagonin ja Valkoisen talon neuvonantaja
* Holger Kraemer (1902–1973), suomalainen eversti ja tykistökomentaja
* Ingrid Krämer-Gulbin (s. 1943), saksalainen uimahyppääjä ja olympiavoittaja
* Johan Fredrik Oskar von Kræmer (1829–1904), suomalainen Venäjän laivaston vara-amiraali
* Lotten von Kræmer (1828–1912), ruotsalainen kirjailija, naisasianainen ja mesenaatti
* Nicholas Kraemer (s. 1945), brittiläinen cembalisti ja kapellimestari
* Robert von Kraemer (1868–1936), suomalainen everstiluutnantti ja valtiopäivämies, Vilhelm Theodor von Kraemerin poika
* Robert Fredrik von Kraemer (1791–1880), suomalaissyntyinen sotilas, vapaaherra ja Uppsalan läänin maaherra
* Rodolfo Pedro Wirz Kraemer (1942–2025), uruguaylainen katolinen piispa
* Wilhelm Theodor von Kraemer (1836–1926), suomalainen kenraalimajuri, valtiopäivämies ja kuvernööri.
Haavoittunut soturi hangella

**Haavoittunut soturi hangella** (myös *Haavoittunut suomalainen soturi hangella*) on suomalaisen taiteilijan Helene Schjerfbeckin öljyvärimaalaus vuodelta 1880. Kooltaan tämä työ on 39×59,5 cm ja se kuuluu Ateneumin taidemuseon kokoelmiin.

*Haavoittunut soturi hangella* on Helene Schjerfbeckin läpimurtoteos, jonka hän maalasi 17-vuotiaana. Tämä Suomen sodan (1808–1809) aiheeseen liittyvä maalaus on ensimmäinen häneltä Suomen Taideyhdistyksen kokoelmiin hankittu maalaus. Se ostettiin taideyhdistyksen kokoelmiin heti Suomen taideyhdistyksen näyttelystä vuonna 1880. Maalauksen todennäköisenä innoittajana oli J. L. Runebergin runoteos *[[Vänrikki Stoolin tarinat]]*, vaikka se ei suoraan viittaa mihinkään Runebergin runoista. Schjerfbeck teki samoihin aikoihin useita *Vänrikki Stoolin tarinoihin* perustuneita vähemmän tunnettuja maalauksia.

Teos on harmaavoittoinen, jossa lumen pintaa Schjerfbeck elävöitti keltaisen ja vaaleapunaisen sävyillä. Schjerfbeck maalasi tähän teokseen hyvin nuoren, vaalean sotilaan nojaamaan koivuun. Hänen rusoittavat poskensa viittaavat kuumeeseen, kun hän ase kädessään katsoo eteenpäin tässä maalauksessa. Sinitakkinen univormu lienee viittaus Pohjanmaan jalkaväkirykmenttiin. Teokseen liittyvää mystiikkaa on se, että sotilasjoukosta, joka näkyy jäällä, ei voi varmuudella sanoa ovatko he tulossa vai menossa. Schjerfbeckin omasta kirjeestä 1920-luvulta on päätelty, että kyseessä olisi omien sotilaiden jättämä haavoittunut. Suomen sodassa viimeiset suuret joukkoperääntymiset tapahtuivat loppuvuonna 1808, jolloin ruotsalaiset joukot vetäytyivät Tornioon asti. Muuallakaan ei  tapahtunut enää suuria joukkoperääntymisiä tämän jälkeen. Maalauksen soturi saattaa edustaa vertauskuvallisesti myös koko Suomea, jonka Ruotsin armeija perääntyessään jätti oman onnensa nojaan. Hahmoa on väitetty myös Schjerfbeckin vertauskuvalliseksi omakuvaksi.

*Haavoittunut soturi hangella* on siitä otettujen kuvien luoman vaikutelman ja sen maineeseen nähden yllättävän pienikokoinen maalaus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Haavoittunut soturi hangella. 
* Suomen Kansallisgalleria: Kokoelmat: Haavoittunut sotilas, luonnos.
Punavatsalivertäjä

**Punavatsalivertäjä** (*Lalage aurea*) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Punavatsalivertäjää tavataan Indonesiassa. Lajin on raportoitu olevan suhteellisen yleinen Halmaheralla. Se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen vuoksi, mutta laji on luokiteltu elinvoimaiseksi, koska sen ei uskota olevan vaarassa.

## Lähteet
Leadenhall Market

**Leadenhall Market** on Lontoossa sijaitseva katettu kauppakeskus. Alue on ollut kauppapaikkana jo 1300-luvulla. Lontoon vuoden 2012 olympialaisten maratonreitti kulki kauppakeskuksen läpi. 

Leadenhall Market on ollut kuvauspaikkana elokuvissa Harry Potter ja viisasten kivi, The Imaginarium of Doctor Parnassus, Pappi, lukkari, talonpoika, vakooja sekä Hereafter. Myös Erasuren musiikkivideo *Love to Hate You* on kuvattu kauppakeskuksessa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Unmerciful

__NOTOC__
**Unmerciful** on yhdysvaltalainen brutaali death metal -yhtye, joka perustettiin vuonna 2001 Topekassa, Kansasissa. Se koostuu death metal -yhtye Originin jäsenistä, ja sen basistina toimii Cannibal Corpsen livekokoonpanossa toiminut Jeremy Turner.

Yhtye solmi levytyssopimuksen Unique Leader Recordsin kanssa joulukuussa 2005. Esikoisalbumi *[[Unmercifully Beaten]]* julkaistiin elokuussa 2006.

## Jäsenet
* Justin Payne – kitara
* Clint Appelhanz – kitara (2001–2002, 2004–)
* Jeremy Turner – basso (2005, 2012–), kitara (2005–2012)
* Kris Bolton – laulu (2013–)
* John Longstreth – rummut (2016–)

### Entiset jäsenet
* James King – rummut (2001–2002, 2004–2015)
* Mark Manning – laulu
* Trevor Jones – laulu (?–2013)
* Nate Serrano – bassokitara (2004)
* Jamie Serrano – kitara (2004)
* Brian Owensby – laulu (2004)
* Derek Engemann – basso (2005–?)
* Tony Reust – laulu (2005–?)

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 

### Split-albumit
* 

### Demot
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Unmercifully Beaten

__NOTOC__
**Unmercifully Beaten** on yhdysvaltalaisen brutaalin death metal -yhtyeen Unmercifulin esikoisalbumi. Se julkaistiin vuonna 2006 levymerkillä Unique Leader Records.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Clint Appelhanz – laulu, kitara, bassokitara (kappaleet 1, 6 ja 7), äänittäjä, miksaaja
* Tony Reust – laulu
* James King – bassokitara (kappaleet 2 ja 5)
* James King – rummut
* Jeremy Turner – kitara, laulu & basso (kappaleet 3, 4 ja 8)

### Vierailevat muusikot
* Alex Webster – bassokitara (kappale 6)
* Dominic Purcell – musiikkisamplet (kappaleet 3 ja 8)

### Tuotanto
* Colin Davis – masteroija
* Pär Olofsson – kansikuva
* Jacoby Kingston – layout

## Aiheesta muualla
* 
* Unmercifully Beaten discogs.com -sivustolla
Origin (yhtye)

**Origin** on yhdysvaltalainen teknisen death metalin yhtye Topekasta, Kansasista. Yhtyeen perustivat kitaristit Paul Ryan sekä Jeremy Turner vuonna 1997. Yhtye julkaisi omakustanne EP:n *[[A Coming into Existence]]* kesäkuussa 1998, ja vuotta myöhemmin yhtye solmi levytyssopimuksen Relapse Recordsin kanssa joulukuussa 1999. Yhtyeen esikoisalbumi *[[Origin (albumi)|Origin]]* julkaistiin vuonna 2000 levymerkillä Relapse Records.

Originin ja Relapse Recordsin yhteistyö loppui neljännen studioalbumin julkaisemisen jälkeen vuonna 2008, minkä jälkeen se liittyi Nuclear Blastille marraskuussa 2010. Yhtyeen viimeisin studioalbumi, *[[Omnipresent]]*, julkaistiin heinäkuussa 2014.

## Jäsenet
* Paul Ryan – kitara, taustalaulu (1997–)
* John Longstreth – rummut (1999–2003, 2006–)
* Mike Flores – bassokitara, taustalaulu (2001–)
* Jason Keyser – laulu (2011–)

### Entiset jäsenet
* Clint Appelhanz – basso (1997–1999), kitara, taustalaulu (2002–2006)
* George Fluke – rummut (1997–1999)
* Jeremy Turner – kitara (1997–2002, 2007–2010)
* Mark Manning – laulu (1997–2001)
* Doug Williams – basso (1999–2001)
* James Lee – laulu (2001–2010)
* James King – rummut (2003–2006)
* Mica "Maniac" Meneke – laulu (2010–2011)

## Diskografia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### EP:t
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Yhtyeen Facebook-sivusto
Hopetounin vesiputokset

**Hopetounin vesiputoukset** sijaitsevat Aire-joessa Otwayn kansallispuistossa Australiassa, Victorian osavaltiossa. Putouskorkeus on 30 metriä.  Hopetounin vesiputoukset on kuuluisia kauneudestaan ja luonnonvaroistaan. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hopetounin putouksien sijainnista
Toppeliuksen talo

**Toppeliuksen talo** on Oulun keskustassa sijaitseva empiretyylinen asuin- ja liikerakennus, joka nykyisin on Oulun Seudun Setlementti ry:n käytössä.

Toppeliuksen suvulla on ollut talo samalla paikalla Torikadun varrelle jo ennen nykyistä rakennusta, mutta talo tuhoutui Oulun suuressa kaupunkipalossa 1822. Professori Gustaf Toppelius rakennutti uuden talon tulipalossa autioituneelle tontille vuonna 1826. Rakennus oli aluksi yksikerroksinen. Toppelius sai luvan talon korottamiseksi kaksikerroksiseksi vuonna 1836 ja laajennustyöt valmistuivat seuraavana vuonna..

Gustaf Toppeliuksen veljenpoika, Zachris Topelius, asui talossa käydessään Oulun triviaalikoulua vuosina 1829–1832. Perikunta myi talon Leonard Candelinille kymmenen vuotta Gustaf Toppeliuksen kuoleman jälkeen 1874. Candelinien aikana talon ikkunat uusittiin ja julkisivu sai uusrenessanssia mukailevan vuorauksen. Pohjanmaan Kauppiaat Oy:lle talo myytiin 1917. Vanhemmat oululaiset muistavatkin talon usein Pohjanmaan talona. Pohjanmaa teetti arkkitehti Oiva Kallion suunnitelmien mukaan muutostyöt, joissa muun muassa rakennettiin kadunpuoleinen uusklassistinen pääsisäänkäynti ja uusittiin kiinteä sisustus. Oulun Puhelin Oy osti rakennuksen 1979 ja kunnosti sen vuosina 1999–2000 Oulun kaupungin kansainvälisen toimintakeskuksen käyttöön.

Oulun Puhelimelle myönnettiin Oulun läänin rakennussuojelupalkinto, Viisikanta-palkinto, onnistuneesta rakennuksen käyttötarkoituksen muutoksesta vuonna 2001. Kunnostussuunnitelmat, joilla pyrittiin palauttamaan rakennus Oiva Kallion suunnitelmien mukaiseen asuun, laati arkkitehti Vesa Pajari arkkitehtitoimisto Harju Oy:stä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aunuksen kihlakunta

**Aunuksen kihlakunta** () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Laatokan koillisrannalla rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneeseen Viipurin lääniin. Muualla kihlakunta rajoittui muihin Aunuksen kuvernementin kihlakuntiin: pohjoisessa ja idässä Petroskoin kihlakuntaan ja etelässä Lotinapellon kihlakuntaan.

Kihlakunnan hallintokaupunki oli Aunus, jonka lisäksi siihen kuului kahdeksan kuntaa:
*Kotkatjärvi
*Mätässyvä
*Nekkula
*Riipuskala
*Tulemajärvi 
*Vaaseni
*Vieljärvi	
*Vitele

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 71,3 %, venäläisiä 27,0 % ja suomalaisia 1,5 %.
Kargopolin kihlakunta

**Kargopolin kihlakunta** () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi kuvernementin itäosassa rajoittuen lännessä Puudožin kihlakuntaan ja lounaassa Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Kargopol.

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 99,8 % oli venäläisiä.
Naurulivertäjä

**Naurulivertäjä** (*Lalage atrovirens*) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Nauruvertäjää tavataan Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan melko yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Lotinapellon kihlakunta

**Lotinapellon kihlakunta** () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Syvärin eteläpuolella Laatokan ja Äänisen välisellä alueella. Se rajoittui pohjoisessa saman kuvernementin Aunuksen kihlakuntaan ja Petroskoin kihlakuntaan, idässä puolestaan Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Lotinapelto.

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 79,8 % ja vepsäläisiä 19,2 %.
Greenwichin jalankulkutunneli

**Greenwichin jalankulkutunneli** on jalankulkutunneli Lontoossa, joka yhdistää Greenwichin ja Isle of Dogsin alittaen Thamesin.

Sir Alexander Binnien suunnittelema tunneli avattiin vuonna 1902. Se rakennettiin helpottamaan etelälontoolaisten kulkua töihin Isle of Dogsin satamaan. Tunneli on 370 metriä pitkä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Édouard de Castelnau

**Noël Marie Joseph Édouard de Curières de Castelnau** (24. joulukuuta 1851 Saint-Affrique – 19. maaliskuuta 1944 Montastruc-la-Conseillère) oli ranskalainen kenraali, joka palveli ensimmäisessä maailmansodassa.

Castelnau osallistui nuorena jalkaväen upseerina Saksan–Ranskan sotaan. Hänet ylennettiin 1876 kapteeniksi, 1889 majuriksi, 1896 everstiluutnantiksi, 1900 everstiksi ja rykmentin komentajaksi, 1906 prikaatinkenraaliksi ja prikaatin komentajaksi sekä 1909 divisioonankenraaliksi ja divisioonan komentajaksi. Castelnau toimi ylipäällikkö Joseph Joffren esikuntapäällikkönä vuosina 1911–1914 sekä 1915–1916. Hän auttoi kehittämään Ranskan hyökkäyssuunnitelmaa, joka tunnettiin nimellä suunnitelma XVII. Suunnitelman mukaan Ranskan tuli sodan aikana vallata Saksalta edellisessä sodassa menetetty Elsass-Lothringen ja käyttää sitä hyökkäystienä Saksaan. Maailmansodan sytyttyä Castelnau nimitettiin Ranskan toisen armeijan komentajaksi tehtävänään vallata Lothringen, mutta hän kärsi tappion 20.–22. elokuuta 1914 käydyssä Lothringenin taistelussa. Peräännyttyään hän onnistui kuitenkin puolustamaan asemiaan Nancyssa. Castelnau siirrettiin seuraavaksi komentamaan uutta toista armeijaa Pohjois-Ranskaan. Hän kannatti edelleen hyökkäävää taktiikkaa Albertin taistelussa syyskuussa 1914.

Castelnau nimitettiin kesäkuussa 1915 Ranskan keskisen armeijaryhmän komentajaksi ja hän johti syyskuussa tehtyä hyökkäysyritystä Champagnessa. Saman vuoden joulukuussa hän palasi esikuntapäälliköksi. Verdunin taistelun aikana Castelnau oli järjestämässä Verdunin puolustusta ja suositteli Philippe Pétainia siitä vastaavaksi komentajaksi. Castelnau jäi syrjään sodanjohdosta vuoden 1916 lopussa, kun Joffren tilalle ylipäälliköksi nimitettiin Robert Nivelle. Castelnau johti tammi–maaliskuussa 1917 Venäjällä vieraillutta lähetyskuntaa ja toimi sen jälkeen itäisen armeijaryhmän komentajana. Sodan viime vaiheessa 1918 hän sai johtaa jälleen etenemistä Lothringeniin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sademetsälivertäjä

**Sademetsälivertäjä** (*Lalage leucomela*) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Sademetsälivertäjää tavataan Australiassa, Indonesiassa ja Papua-Uudessa-Guineassa. Lajin on raportoitu olevan suurimmaksi osaksi melko yleinen. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Polynesianlivertäjä

**Polynesianlivertäjä** (*Lalage maculosa*) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Polynesianlivertäjää tavataan Fidžissä, Niuella, Samoassa, Salomonsaarilla, Tongassa, Vanuatussa ja Wallis ja Futunassa. Lajni on raportoitu olevan yleinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Petroskoin kihlakunta

**Petroskoin kihlakunta** () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen länsirannalla rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan kuuluneeseen Viipurin lääniin. Muualla kihlakunta rajoittui muihin Aunuksen kuvernementin kihlakuntiin: pohjoisessa Poventsan kihlakuntaan, etelässä Aunuksen kihlakuntaan ja Lotinapellon kihlakuntaan.

Kihlakunnan hallintokaupunki oli Petroskoi, jonka lisäksi siihen kuului 12 kuntaa:
*Ahnus
*Jallahti
*Latva
*Munjärvi
*Kontupohja
*Pyhäjärvi
*Soutjärvi
*Suoju
*Suurlahti
*Säämäjärvi 
*Tiudia	
*Tolvoja

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 67,1 %, karjalaisia 22,1 %, vepsäläisiä 9,1 % ja suomalaisia 1,1 %.
Samoanlivertäjä

**Samoanlivertäjä** (*Lalage sharpei*) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Samoanlivertäjää tavataan Samoassa. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi, koska sen levinneisyysalue ja populaatio ovat pienet, ja koska se on vähenemässä elinympäristöjen tuhoutumisen takia.

## Lähteet
Poventsan kihlakunta

**Poventsan kihlakunta** () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta ulottui Äänisen pohjoisosista kauas länteen rajoittuen siellä Suomen suuriruhtinaskuntaan. Etelässä kihlakunta rajoittui Aunuksen kuvernementin Petroskoin kihlakuntaan ja kaakossa Puudožin kihlakuntaan. Pohjoisessa kihlakunta rajoittui Arkangelin kuvernementtiin kuuluneeseen Kemin kihlakuntaan.

Kihlakunnan hallintokaupunki oli Poventsa, jonka lisäksi siihen kuului 11 kuntaa:
*Danilova
*Kiimasjärvi
*Lindjärvi
*Mäntyselkä
*Paatene
*Petrovski Jam
*Porajärvi
*Repola 
*Rimoila
*Rukajärvi
*Sunku

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 49,7 % ja venäläisiä 49,4 %.
Pitkäpyrstölivertäjä

**Pitkäpyrstölivertäjä** (*Lalage leucopyga*) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Pitkäpyrstölivertäjää tavataan Uudessa-Kaledoniassa, Salomonsaarilla ja Vanuatussa. Lajia on kuvattu yleiseksi, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Vytegran kihlakunta

**Vytegran kihlakunta** () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen kaakkoisrannalla. Lännessä kihlakunta rajoittui saman kuvernementin Lotinapellon kihlakuntaan, pohjoisessa taas Puudožin kihlakuntaan ja Kargopolin kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Vytegra.

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 98,5 % oli venäläisiä.
Punamaljakas

**Punamaljakas** (*Sarcoscypha austriaca*) on sienilaji. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni. Se tekee itiöemän keväällä. Sen näköislaji on kukkamaljakas (*Microstoma protracta*), joka eroaa punamaljakkaasta siten, että sen malja on muodoltaan ruukkumaisempi ja sen jalka on pidempi. Maljakkaita eli maljasieniä ovat myös hytymaljakas (*Sarcosoma globosum*) ja oranssimaljakas (*Aleuria aurentia*) jotka tosin kuuluvat eri sukuun kuin punamaljakas.

## Ulkonäkö
Punamaljakkaan itiöemä on muodoltaan maljamainen ja sisältä ontto. Sen väri on enimmäkseen syvän karmiininpunainen, mutta ulkopinnalla on vaaleanruskeaa väriä. Ulkopinta
on nukkainen.

## Elinympäristö
Punamaljakas kasvaa lahoissa puun palasissa. Sitä esiintyy pensaikoissa, lehtometsissä ja villiintyneissä puutarhoissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sepon sieniopas: Punamaljakas (''Sarcoscypha austriaca'')
* MushroomExpert: Sarcoscypha austriaca 
* UniProt, Taxonomy: Sarcoscypha austriaca
Kemin kihlakunta (Venäjä)

**Kemin kihlakunta** () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Vienanmeren länsipuolella rajoittuen lännessä Suomen suuriruhtinaskuntaan, pohjoisessa saman kuvernementin Kuolan kihlakuntaan ja etelässä Aunuksen kuvernementin Poventsan kihlakuntaan.

Kihlakunnan hallintokaupunki oli Vienan Kemi, jonka lisäksi kihlakuntaan kuului Suman posaadi, Solovetskin luostari ja 22 kuntaa:
* Jyskyjärvi
* Kantalahti
* Kieretti
* Kiestinki
* Kontokki
* Kouta
* Kuolisma
* Laapina
* Njuhtša
* Oulanka
* Paanajärvi
* Pistojärvi
* Ponkama
* Sorokka
* Suiku
* Suikujärvi
* Tunkua
* Uhtua
* Usmana
* Vitsataipale
* Voijärvi
* Vuokkiniemi

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista karjalaisia oli 54,4 % ja venäläisiä 45,0 %.
Kuolan kihlakunta

**Kuolan kihlakunta** (, myös **Aleksandrovskin kihlakunta**, ) oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Arkangelin kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Kuolan niemimaalla rajoittuen lännessä Norjaan ja Suomen suuriruhtinaskuntaan. Etelässä kihlakunta rajoittui Kemin kihlakuntaan, pohjoisessa Jäämereen ja etelässä Vienanmereen. Kihlakunnan hallintokaupunki oli ensin Kuola ja vuodesta 1899 lähtien Aleksandrovsk (nykyisin Poljarnyi). Hallintokaupungin vaihduttua kihlakunnan nimi muutettiin Kuolan kihlakunnasta Aleksandrovskin kihlakunnaksi.

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista venäläisiä oli 63,1 %, saamelaisia 18,7 %, suomalaisia 11,7 %, karjalaisia 2,8 %, norjalaisia 2,0 % ja komeja 1,3 %.
Hytymaljakas

**Hytymaljakas** (*Sarcosoma globosum*) on sienilaji, joka tekee itiöemän keväällä. Se ei ole myrkyllinen, mutta ei myöskään hyvä ruokasieni. Maljakkaita eli maljasieniä ovat myös punamaljakas (*Sarcoscypha austriaca*) ja oranssimaljakas (*Aleuria aurantia*), jotka tosin kuuluvat eri sukuun kuin hytymaljakas.

## Ulkonäkö
Hytymaljakas on väriltään tummanruskea. Muodoltaan se on pyöreä, hyytelömäinen ja möykkymäinen. Sen pinta on samettimainen. Malto on harmaata.

## Elinympäristö
Hytymaljakasta tavataan rehevissä kuusikoissa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomenluonto: Hytymaljakas hämmästyttää
* Sepon sieniopas: Hytymaljakas (''Sarcosoma globosum'')
* UniProt, Taxonomy: Sarcosoma globosum
Valkoperälivertäjä

**Valkoperälivertäjä** (*Lalage leucopygialis*) on käpinkäisten heimoon kuuluva varpuslintu. Sitä tavataan Indonesiassa. Sen kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Puudožin kihlakunta

**Puudožin kihlakunta** () oli kihlakunta Venäjän keisarikunnan Aunuksen kuvernementissa. Kihlakunta sijaitsi Äänisen itäpuolella. Luoteessa se rajoittui Poventsan kihlakuntaan, idässä Kargopolin kihlakuntaan ja etelässä Vytegran kihlakuntaan. Kihlakunnan hallintokaupunki oli Puudoži.

Vuoden 1897 väestönlaskennassa kihlakunnan asukkaista 99,7 % oli venäläisiä. Vuonna 1923 kihlakunta liitettiin kuitenkin tuolloin perustettuun Karjalan autonomiseen sosialistiseen neuvostotasavaltaan, jossa karjalaiset tämän vuoksi jäivät vähemmistöksi.

## Lähteet
Viittakiven opisto

**Viittakiven opisto** oli  Hauholla toiminut Setlementtiliiton omistama kansainvälinen kansanopisto. Toiminta päättyi vuonna 2007. Vuonna 2015 opiston tiloissa aloitti Setlementtiliiton Viittakivi Oy, joka harjoittaa pakolaisten vastaanottokeskustoimintaa. 

## Historia

Opiston perusti vuonna 1951 Suomen Setlementtiliitto. Ensimmäinen rehtori oli Elvi Saari. Opistolla oli läheiset yhteydet kveekariliikkeeseen. Viittakiven keskeistä toimintaa olivat kansainvälisen toiminnan opinnot ja viimeisinä vuosina aikuisten maahanmuuttajien opinnot. Kesäaikaan siellä järjestettiin erilaisia kursseja ja kansainvälisiä seminaareja.

Kurssien kysynnän hiipuessa opisto joutui talousvaikeuksiin. Hauholla sijainnut opistokiinteistö&nbsp;myytiin Fazerin liikemiessuvun edustajalle Karl Fazerille, joka oli aiemmin hankkinut omistukseensa samaan kantatilaan kuuluneen Hahkialan kartanon. Entisestä opistosta kehkeytyi kokous- ja juhlapalveluja tuottava yritys, Hahkialan Uiskola.

## Viittakivi Oy

Nykyinen Viittakivi Oy tekee turvapaikanhakijoiden vastaanottokeskustoimintaa ja kehittää erilaisia kotoutumisen malleja. Viittakivi on yhteiskunnallinen yritys, jonka ensisijainen tavoite ei ole tuottaa voittoa omistajille. Viittakiven omistaa Suomen Setlementtiliitto.

Viittakivi Oy avasi syksyllä 2015 hätämajoituksen Suomeen saapuneille turvapaikanhakijoille Parikkalaan, Savonlinnaan, Heinolaan ja Lahteen. Viittakivi tekee yhteistyötä mm. Itä-Suomen yliopiston opettajakoulutuksen kanssa. Muita merkittäviä yhteistyötahoja ovat vastaanottokeskuspaikkakuntien kansalaisjärjestöt, seurakunnat sekä kaupungit.

## Lähteet
London Transport Museum

**London Transport Museum** on Lontoon Covent Gardenissa sijaitseva liikennemuseo. Se esittelee Lontoon joukkoliikenteen historiaa, ja siellä on näytteillä vanhoja busseja, metrovaunuja, junanvaunuja ja takseja. Museossa on myös ajankohtaisia näyttelyitä.

## Lähteet
Kmart

**Kmart** on yhdysvaltalainen halpatavarataloketju, joka on nykyään Sears Holdingsin tytäryhtiö. Se perustettiin vuonna 1962.

Ketju tuli tunnetuksi 15 minuuttia kestävistä "sinisen valon erikoistarjouksistaan": kauppa välkytti sinistä valoa ja kuulutti ostajien huomiota, jolloin asiakkaat ryntäsivät ostamaan alehintaisia tuotteita. 

Vuonna 2004 selvitystilassa ollut Kmart fuusioitui tappioita tehneen Sears, Roebuck and Companyn kanssa Yhdysvaltain kolmanneksi suurimmaksi vähittäiskauppayritykseksi Sears Holdings (). Fuusio merkitsi rankkaa saneeraamista: melkein 600 Kmart-myymälää suljettiin, ja 57&nbsp;000 ihmistä irtisanottiin. Kaksi ylintä johtajaa irtisanottiin myös, ja niiden lisäksi osakkaat haastoivat heidät oikeuteen holtittomasta rahankäytöstä ja osakkeenomistajien pettämisestä.

Helmikuussa 2013 Kmart-ketjuun kuului 1&nbsp;221 myymälää 49 osavaltiossa sekä Guamissa, Puerto Ricossa ja Yhdysvaltain Neitsytsaarilla. Näistä 25 on 15&nbsp;600 neliömetrin Super Centereitä, kun tavallisten Kmartien pinta-ala on noin 8&nbsp;700 neliömetriä. Ketjun pääkonttori sijaitsee Chicagon esikaupunkialueella Hoffman Estatesissa.

Sears ajautui saneeraukseen vuonna 2018. Kmartin ja Searsin omistaa nykyään Transformco.

Yhdysvalloissa oli parhaimmillaan yli 2000 Kmart-ketjun tavarataloa, mutta vuonna 2022 jäljellä oli enää kolme.

Mannermaan viimeinen suuri Kmart-ketjun kauppa suljetaan vuonna 2024. Jäljelle jää enää muutama pieni kauppa Yhdysvaltain territorioilla.

## Katso myös
*Walmart

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Turner, Marcia L. (2003): *Kmart's Ten Deadly Sins&nbsp;&ndash; How Incompetence Tainted an American Icon.* Hoboken, NJ: John Wiley & Sons.

## Aiheesta muualla

* Kmartin verkkosivut
Juhani Karvonen

**Leo Johannes (Juhani) Karvonen** (24. kesäkuuta 1929 Koivisto – 12. heinäkuuta 1983 Attu, Parainen) oli suomalainen kasvatustieteilijä. Hän oli Jyväskylän yliopiston kasvatustieteiden tutkimuslaitoksen johtaja professorin arvolla 1972–1974 ja Turun yliopiston kasvatustieteen professori 1978–1983. Hän tutki erityisesti opiskelijoiden asenteita ja opettajien jatkokoulutusta.

Karvonen valmistui kasvatustieteiden kandidaatiksi vuonna 1963 ja väitteli tohtoriksi vuonna 1967. Hän oli Turun yliopistossa kasvatustieteiden dosentti vuosina 1969–1972 ja apulaisprofessori vuosina 1973–1977 ennen nimitystään professoriksi. Hän oli myös Turun yliopiston hallituksen jäsen ja kasvatustieteiden laitoksen johtaja vuosina 1977–1978. Lisäksi hän oli Valtion yhteiskuntatieteellisen toimikunnan jäsen vuosina 1977–1982.

## Lähteet
Itä–Länsi-ottelu 1959

Vuoden 1959 Pesäpallon **[[Itä–Länsi-ottelu]]** pelattiin Hesperiassa 13. syyskuuta. Tämä oli kaikkiaan 25. Itä-Länsi-ottelu ja kahdeksastoista ja neljäs perättäinen, joka pelattiin Helsingissä. Katsojamääräksi ilmoitettiin 4045. Ottelu päättyi tasan 3–3.

Toinen nuorten Itä–Länsi-ottelu pelattiin Saarijärvellä ja se päättyi Lännen 1–3 voittoon.

## Miesten Itä-Länsi

Avausheiton suoritti professori Lauri Pihkala.

### Vaihdot

* Itä:  4 vrp: Oksalan tilalle Reinikainen. 6. vrp: Kaakkolahti vaihdettiin Viherkenttään, Purovaaran tilalle Harlin. 
* Länsi: 6 vrp: Mäntynen vaihdettiin Lakaniemeen

## Juoksulista
Länsi aloitti sisällä.

## Lähteet
* mrasilainen.com/
* Helsingissä pelatut miesten Itä-Länsi -ottelut, M.Rasilainen
* Nuorten ottelut, Pesäpalloliitto
Vytautas Miškinis

**Vytautas Miškinis** (s. 1954) on liettualainen kuoronjohtaja, pedagogi ja säveltäjä. Hän on säveltänyt yhteensä satoja maallisia ja uskonnollisia teoksia. Lisäksi hän on kansanlaulujen sovittaja. Hän on työskennellyt Ąžuoliukas-kuoron kanssa, ja siksi lastenlaulut muodostavat suuren osan hänen tuotannostaan. Miškinis on istunut monien kuorokilpailujen tuomaristoissa ja opettanut Liettuan taideakatemiassa Vilnassa. Hänen kuoronsa ovat kiertäneet ja kilpailleet eri puolilla maailmaa 1970-luvulta lähtien. Hän oli vielä vuosisadan vaihteessa varsin tuntematon, mutta hänen teoksensa löysivät nopeasti kansainvälisen yleisön.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* AllMusic: Vytautas Miskinis
Uģis Prauliņš

**Uģis Prauliņš** (s. 17. kesäkuuta 1957 Riika) on latvialainen säveltäjä, kosketinsoittaja ja ääni-insinööri. Hän valmistui vuonna 1989 Latvian valtionkonservatoriosta Ģederts Ramansin sävellysluokalta. Hän kuului progressiivista rockia esittäneeseen Vecās mājas -yhtyeeseen, ja vuodesta 2004 lähtien hän on toiminut Latvian säveltäjäliiton johdossa. Prauliņšin sävellysten joukossa ovat rockooppera *Pilsēta* (1991), *Missa Rigensis* (2002) sekä elokuvamusiikki elokuviin *[[Drosme nogalināt]]* ja *[[Baiga vasara]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Aleksei Žukov

**Aleksei Anatoljevitš Žukov** (, s. 11. tammikuuta 1965 Volgograd, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on suomenvenäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija, joka toimii Kakkosessa pelaavan Tornion Pallon apuvalmentajana. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja.

Žukovin kasvattajaseurat ovat Barrikady Volgograd ja Rotor Volgograd. Hän pelasi useissa venäläisissä seuroissa ennen Suomeen saapumistaan vuonna 1992. Suomessa Žukov pelasi 1990-luvulla lähinnä Ykköstä ja Kakkosta Kemin Pallotovereissa. Veikkausliigassa hän on pelannut yhteensä 32 ottelua Rovaniemen Palloseuran riveissä vuosina 1996 ja 2000.

Vuonna 2001 Žukov siirtyi Viikinkeihin, jossa hän pelasi yhdessä mm. niin ikään Volgogradista kotoisin olevan Slava Malakejevin kanssa. Viikingit nousi seuraavaksi kaudeksi Ykköseen, ja Žukov pelasi joukkueessa vuoteen 2005 asti. Vuodet 2008–2011 hän vietti virolaisseurassa FC Lootus Kohtla-Järve, jossa hän siirtyi valmentajaksi vuonna 2009. Vuonna 2012 Žukov siirtyi apuvalmentajaksi FC Viikinkeihin, jossa hän otti vetovastuun seuran A-junioreista ja avusti Vitali Suetovia reservijoukkueen valmentajana. Reservijoukkue nousi kauden 2013 päätteeksi miesten Kakkoseen, jossa se pelasi omana seuranaan nimellä FC Viikkarit. Žukov toimii kaudella 2014 FC Viikkarien päävalmentajana.

## Lähteet
Itävaltalaiset

**Itävaltalaiset** () on saksan kieltä puhuva germaaninen kansa. Itävallan väestöstä etnisesti itävaltalaisia on 80,8 %.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Newportin torni

**Newportin torni** () on Yhdysvalloissa Rhode Islandin Newportissa sijaitseva kivirakenteinen torni. Sitä pidetään yleisesti 1600-luvulla rakennetun tuulimyllyn osana. Radiohiiliajoituksen perusteella se on rakennettu vuosien 1635 ja 1698 välillä.

## Rakenne ja ajoitus
Touro Parkin puistossa sijaitseva torni on halkaisijaltaan noin 7 metriä ja sen korkeus on 8,5 metriä. Torni on alun perin ollut valkoiseksi rapattu. Rhode Islandin ensimmäinen siirtomaa-aikainen kuvernööri Benedict Arnold mainitsee vuonna 1677 laaditussa testamentissaan kivisen tuulimyllyn, jonka on arveltu tarkoittavan juuri Newportin tornia. 

Sen ikä määriteltiin ensimmäisen kerran vuonna 1848, jolloin tornin pääteltiin olevan 1640-luvulta, kuten myös Newportin vanhimpien talojen. Sata vuotta myöhemmin tehdyissä arkeologisissa kaivauksissa päädyttiin vastaavaan lopputulokseen. Vuonna 1992 tornin laastille suoritettiin radiohiiliajoitus Tanskassa ja Suomessa. Ajoituksen perusteella se on rakennettu vuosien 1635 ja 1698 välillä.

## Vaihtoehtoiset teoriat

Tornista on esitetty erilaisia väitteitä, joiden mukaan se olisi jopa vuosisatoja oletettua vanhempi ja sen olisivat rakentaneet Pohjois-Amerikassa ennen Kolumbusta vierailleet merenkävijät.

Vaihtoehtoisista teorioista ensimmäisen esitti tanskalainen arkeologi Carl Christian Rafn vuonna 1837. Hänen mukaansa torni oli viikinkien rakentama. Brittiläinen kirjailija Gavin Menzies puolestaan väitti, että tornin olisivat rakentaneet 1400-luvulla kiinalaiset, jotka kuuluivat tutkimusmatkailija Zheng Hen laivastoon. Menziesin mukaan torni oli joko majakka tai kiinalaiset käyttivät sitä observatoriona sijaintinsa selvittämiseen. Observatorioteoria tuli esille myös 1990-luvulla, jolloin eräs Rhode Islandin yliopiston tähtitieteilijä sanoi sen ikkunoiden sijainnilla olevan yhteyksiä auringon ja kuun asentoihin. 

Muita tornin rakentajiksi väitettyjä ovat 1500-luvun alussa kadonneet portugalilaiset tutkimusmatkailijat Miguel ja Gaspar Corte-Real sekä 1300-luvun skottilaiset temppeliritarit, joita johti Orkneyn jaarli Henry Sinclair. Temppeliritareita on rakentajaksi väittänyt myös suomalainen rajatietokirjailija Jukka Nieminen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Morsian ja muita kauhunovelleja

**Morsian ja muita kauhunovelleja** on kokoelma Zachris Topeliuksen varhaisia novelleja, jotka ovat aikanaan ilmestyneet Helsingfors Tidningarissa 1840-luvulla. Kokoelman on vuonna 2013 julkaissut Faros-kustannus. Teoksen esipuheen on kirjoittanut Jukka Sarjala.

Kaikkia novelleja ei Juri Nummelin arviossaan pidä kauhun lajityyppiin kuuluvina vaan pikemminkin rikoskirjallisuutena. Niihin kuuluvat esimerkiksi "Yöstä aamuun" (1843) ja "Vänrikkivainaan tohvelit", sen sijaan niminovellin "Morsian" Nummelin katsoo edustavan kauhua parhaiten.

Alkusanoissaan Jukka Sarjala taustoittaa Topeliuksen kauhunovelleja. Topelius tunnetaan satusetänä, *[[Välskärin kertomukset|Välskärin kertomuksien]]* ja *[[Maamme kirja]]n* tekijänä, ja muun muassa hänen kauhunovellinsa ovat jääneet melko tuntemattomiksi, etenkin kun niitä ei ole aiemmin julkaistukaan suomeksi.

Aloittaessaan toimittajana Topelius ei ollut vielä ansioitunut kirjoittajana mutta oli lukenut lähes kaiken kaunokirjallisuuden, mitä oli saanut käsiinsä: rosvoromaanit, intiaanitarinat, historialliset romaanit sekä 1830-luvun ruotsalaista kaunokirjallisuutta. Goottilainen romaani oli Suomen ruotsinkielisen säätyläistön suosiossa, mutta Suomessa ei lajin kirjoittajia ollut vielä, kuten ei yleensäkään romaanikirjailijoita.

Tarinoiden kirjoittamisen syynä oli paitsi Topeliuksen henkilökohtainen kiinnostus, myös se, että hän halusi lehteen kotimaista aineistoa. Kertomukset eivät saaneet aikalaisilta arvostusta, vaan niihin suhtauduttiin päiväperhoina, jollaisina hän itsekin niitä piti. Niiden tapahtumaympäristöinä olivat pappilat, ja niissä kuvattiin herrasväen rientoja ja harrastuksia, porvarillista seuraelämää. Henkilöt ovat tyypiteltyjä, joskaan eivät kaavamaisia. Kertomuksissa on mausteena huumoria ja parodiaa, minkä Sarjala toteaa käyvän yksiin goottilaisen romaanin tyylin kanssa. Tarinoiden kummittelut ja rakkaushuolet eivät ajan kirjallisen maun vartijoiden mielestä olleet riittävän korkeatasoisia aiheita. Topelius oli aikansa viihdekirjailija, markkinakirjailija, kun taas J. L. Runeberg liikkui akateemisessa maailmassa.

Nykymittapuiden mukaan Topeliuksen kauhu on varsin lempeää, ja siitä puuttuvat voimakkaat tehokeinot. Sarjalan mukaan niiden viehätyksenä ovatkin mennyt aikakausi, entisajan pappiloiden ja maatilojen kellarit ja ullakot. Topelius on liittänyt kertomuksiin aikansa huhupuheita, kertomuksia, asenteita ja uskomuksia. Goottilainen epävarmuus ja oudot ilmiöt pitävät jännitystä yllä, mikä onkin olennaisempaa kuin arvoituksen ratkeaminen.

## Novellit
*Yöstä aamuun – En Natt och en Morgon
*Susi – Vargen
*Morsian – Bruden
*Vänrikkivainaan tohvelit – Salig Fänrikens Tofflor

## Lähteet
*Jukka Sarjala, "Nuori Topelius löytää kauhuromantiikan", teoksessa Zachris Topelius, *Morsian ja muita kauhunovelleja*, s. 7–14 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Zacharias Topelius, ''Noveller'', utg. Pia Forssell, Zacharias Topelius Skrifter IV, Svenska litteratursällskapet i Finland, Helsingfors; Bokförlaget Atlantis, Stockholm, 2012  (kirja),  (pdf) (sisältää alkuperäiset ruotsinkieliset novellit)
Dietyylisinkki

**Dietyylisinkki** (C4H10Zn) on yksi orgaanisista sinkkiyhdisteistä. Sitä käytetään reagenssina orgaanisissa synteeseissä ja paperin käsittelyyn.

## Ominaisuudet
Dietyylisinkki on huoneenlämpötilassa väritöntä nestettä. Yhdiste hajoaa helposti veden vaikutuksesta ja ilman happi sytyttää sen palamaan. Se on siis pyroforinen aine. Dietyylisinkki liukenee useimpiin orgaanisiin liuoksiin ja usein sitä käytetään heksaani- tai tolueeniliuoksena.

## Valmistus ja käyttö
Dietyylisinkkiä valmistetaan kuumentamalla sinkkijauhetta tai sinkin ja kuparin metalliseosta jodietaanin kanssa. Reaktion ensimmäisessä vaiheessa muodostuu etyylisinkkijodidia, joka tislatessa hajoaa muodostaen dietyylisinkkiä ja sinkkijodidia. Dietyylisinkkiä voidaan valmistaa myös etyylilitiumyhdisteistä ja etyylimagnesiumbromidista sinkkikloridin avulla. Jälkimmäistä menetelmää käytetään erityisesti dietyylisinkkieteraatin valmistamiseen.
:Zn + C2H5I → C2H5ZnI
:2 C2H5ZnI → C4H10Zn + ZnI2

Dietyylisinkkiä käytetään sen pyroforisuudesta huolimatta muun muassa polymerointireaktioiden katalyyttinä. Se on myös hyödyllinen reagenssi asymmetrisessä synteesissä, muun muassa dietyylisinkin asymmetrinen additio aldehydeihin kiraalisten katalyyttien läsnä ollessa on hyvin paljon käytetty reaktio. Yhdistettä käytetään myös muiden organosinkkiyhdisteiden valmistuksessa. Dietyylisinkkiä on käytetty vanhojen, happamasta paperista valmistettujen kirjojen säilömiseen. Dietyylisinkki muodostaa paperin pinnalle sinkkioksidikerroksen, joka emäksisenä neutraloi paperin ja estää happoja hajottamasta paperia. Ongelmana on dietyylisinkin pyroforisuus ja siten turvallisuus, minkä vuoksi tämä menetelmä on sittemmin pääasiassa korvattu magnesiumoksidimenetelmällä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Diethylzinc  
*ChemBlink: Diethylzinc 
*Dietyylisinkin käyttöturvallisuustiedote, Sigma Aldrich, viitattu 18.1.2015.
Kvaliteetti (filosofia)

**Kvaliteetti** (kreik. ποιόν, poion, suom. ominaisuus, laatu) on Aristoteleen filosofian kategoria, joka kuvaa yleensä verbaalisesti, millainen jokin olio on.

Sanoja, jotka kuvaavat jonkin olion kvaliteettia ovat esimerkiksi: valkoinen, kylmä, paha, kieliopillinen tai aseistettu.
Substanssilla on yleensä vain yksi mahdollinen tila, mutta kvaliteetilla voi olla useampia kuin yksi tila esimerkiksi ajasta riippuen. Sama olio voi olla eri aikoina joko: kuuma tai kylmä, valkoinen tai musta, hyvä tai paha.

Alun perin kvaliteetit kuuluivat logiikan piiriin, mutta myöhemmin niitä on käytetty myös metafysiikassa. Aristoteleen lisäksi kvaliteetti käsitettä on kehittänyt mm. John Locke. Locke erotti toisistaan primaariset ja sekundaariset kvaliteetit. Primaariset kvaliteetit (mm. ulottuvuus, koko, lukumäärä, muoto ja liikkuvuus) kuuluvat kaikille materiaalisille olioille, kun taas sekundaariset ovat objektiin liittyviä voimia (mm. maku, haju ja väri).

Aristotelesta tuntemattomat tutkijat ovat voineet joinakin aikoina sekoittaa käsitteet substanssi ja kvaliteetti toisiinsa. Esimerkiksi elementit (tuli, maa, vesi, ilma) ja aineet (puu, sementti, kivi, sora, vesi) sekä muodot (pallo, tiiliskivi, pyramidi) on käsitetty sellaisinaan kvaliteeteiksi. Joissakin maissa, joissa Aristoteles ei ole tieteen perusta, opetetaan niin nykyäänkin.

Keskiajan lääketieteessä esimerkiksi uskottiin ruumiissa vaikuttaviin neljään kvaliteettiin eli ruumiinnesteisiin: Veri, lima, keltainen sappi ja musta sappi.

Uudella ajalla vaikuttanut filosofi John Locke on ratkaissut tämän ongelman erottamalla toisistaan primaariset ja sekundaariset kvaliteetit. Alkuperäinen Aristoteleen käsite kvaliteetti kuuluu sekundaaristen kvalitettien piirin ja uudet metafyysiset kvaliteetit puolestaan primaarisiin kvaliteetteihin.

Locke pyrki tuomaan verbaalista kvaliteettiajattelua ja uusia termejä myös uuden ajan fysiikan teorioihin, jotka perustuivat numeerisiin kuvauksiin.

## Lähteet
Oleksandr Baranov

**Oleksandr Ivanovytš Baranov** (; s. 29. huhtikuuta 1960 Kiova, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on suomalais-ukrainalainen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli keskikenttäpelaaja. Baranov on pelannut mm. Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarjassa ja Ukrainan valioliigassa sekä toiminut entisen ukrainalaisen pääsarjaseuran Arsenal Kiovan päävalmentajana. Kaudella 2015 Baranov toimii Kolmosessa pelaavan Spartak Helsingin päävalmentajana.

Baranov on Dynamo Kiovan kasvatti. Hän pelasi Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarjassa vuonna 1984 Spartak Moskovassa ja vuosina 1986–1990 Metalist Harkovassa. Osana Metalistin joukkuetta Baranov voitti Neuvostoliiton cupin vuonna 1988 ja pelasi Cup-voittajien cupissa kaudella 1988–89. Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen Baranov muutti Suomeen ja pelasi kaudella 1991 Ykkösessä Kontulan Urheilijoiden joukkueessa. Vuonna 1994 hän palasi lyhyeksi ajaksi Metalistiin ja pelasi joukkueessa neljä ottelua Ukrainan valioliigaa, mutta palasi kuitenkin Kontuun. Vuonna 1997 Baranov siirtyi Viikinkeihin, jossa hän toimi pelaaja-valmentajana vuosina 1998–2002 nostaen joukkueen kahdessa vuodessa Kolmosesta Ykköseen. Vuonna 2003 Baranov palasi jälleen Kontuun ja toimi myös siellä pelaaja-valmentajana.

Kaudeksi 2004–2005 Baranov palkattiin päävalmentajaksi Ukrainan valioliigassa pelanneeseen Arsenal Kiovaan. Hänet kuitenkin irtisanottiin marraskuussa 2005, kun joukkue oli kauden 2005–2006 puolessavälissä saavuttanut neljässätoista ottelussa vain neljätoista pistettä ja oli sarjassa kahdennellatoista sijalla. Baranov palasi Suomeen, jossa hän on sittemmin toiminut juniorivalmentajana FC Kontussa sekä miesten Kolmosessa pelaavan, pääosin suomenvenäläisistä koostuvan Spartak Helsingin päävalmentajana. Vuonna 2012 FC Kontu käynnisti Baranovin johtaman ja hänen mukaansa nimetyn junioriakatemian.

Baranov asuu Helsingin Karhusaaressa ja työskentelee sementin maahantuojana. Hänen vuonna 1985 syntynyt poikansa Ivan Baranov on myös jalkapalloilija. Ivan Baranov pelasi vuonna 2005 isänsä valmentamassa Kiovan Arsenalissa kymmenen ottelua Ukrainan valioliigaa. Baranovin vuonna 1992 syntynyt tytär Maria Baranova on Suomen Kansallisbaletin ensitanssija.
 
## Lähteet
Käytännön Maamies

**Käytännön Maamies** on Suomessa ilmestyvä maatalousyrittäjien ammattilehti, jota julkaisevat Agrologien Liitto ja ProAgria. Käytännön Maamiehen sisarjulkaisu on koti- ja tuotantoeläinten terveyteen erikoistunut **KMVET**. 

Terramedia Oy on kustantanut Käytännön Maamiestä ja KMVETiä 16.12.2013 alkaen. Siihen saakka kustantajana toimi Otavamedia, entinen Yhtyneet Kuvalehdet.

## Päätoimittajia
*Valter Lähdeoja 1952–1955
*Olavi Linkola 1955–1969
*Jorma Muurinen 1970–1992
*Paavo Tuovinen 1992–

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Käytännön Maamiehen kotisivut
* KMVETin kotisivut
* Terramedia Oy, Käytännön Maamiehen ja KMVETin kustantaja.
Neulalähde

**Neulalähde**, **Martin kaivo** tai **Hiidenkaivo** on hyvin pieni uhrilähde Hiidenmäki-nimisellä mäellä Pirkkalan Pirkankylässä. Mäki sijaitsee Tursiannotkon muinaisjäännösalueella. Kalliossa oleva lähde on vain 18 senttimetriä pitkä ja 10 leveä, mutta koosta huolimatta siihen kerrotaan perimätiedon mukaan uhratun. Hiidenmäellä on luultavasti sijainnut vanha palvontapaikka hiisi. Ensimmäisenä lähteen aluetta on tieteellisesti tutkinut arkeologi Aarne Erä-Esko vuonna 1948.

## Lähteet
* Museovirasto: Hiidenmäki muinaisjäännösrekisterissä 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Tarkastuskertomus
Xavier Bettel

**Xavier Bettel** (s. 3. maaliskuuta 1973 Luxemburg) on luxemburgilainen poliitikko ja juristi, joka on toiminut vuodesta 2023 Luxemburgin ulkoministerinä seuraten tehtävässä Jean Asselbornia. Bettel edustaa liberaalia Demokraattista puoluetta. Ennen pääministerin tehtäviä hän oli toiminut Luxemburgin kaupungin pormestarina, kaupunginvaltuutettuna ja edustajainhuoneen jäsenenä.

## Pääministerinä
Bettel valittiin Demokraattisen puolueen puheenjohtajaksi tammikuussa 2013 ja hänet nimitettiin lokakuussa käytyjen parlamenttivaalien jälkeen Luxemburgin pääministeriksi 4. joulukuuta 2013. Pääministerin tehtävien ohella Bettel otti myös maan viestintä- ja media-asioista sekä uskonnollisista asioista vastaavan ministerin tehtävät. Bettelin hallitukseen tulivat mukaan Demokraattisen puolueen lisäksi Luxemburgin sosialistinen työväenpuolue (LSAP) ja Vihreät.

Aloitettuaan pääministerinä Bettelin uskottiin ajavan samaa sukupuolta olevien avioliiton laillistamista, koulujen uskontotuntien korvaamista yleisellä etiikan opetuksella ja valtion menojen karsimista, jotta Luxemburg voisi säilyttää korkeimman AAA-luottoluokituksensa.

Bettel kertoi syyskuussa 2015 luopuvansa Demokraattisen puolueen johdosta voidakseen keskittyä paremmin hoitamaan pääministerin tehtäviänsä. Hänen seuraajakseen puoluejohtajaksi valittiin Corinne Cahen marraskuussa 2015. Puoluekokouksessa Bettel myönsi, että Demokraattisen puolueen kaksi vuotta kestäneen hallituskauden aikana joitakin virheitä oli tehty, mutta kaikesta huolimatta monia tavoitteita oli saavutettu ja hänen mukaansa maa oli kehittynyt paljon viime vuosien aikana.

Lokakuussa 2018 pidetyissä parlamenttivaaleissa Bettelin hallitus säilytti enemmistönsä hallituspuolueiden saadessa yhteensä 31 paikkaa 60 paikkaiseen edustajainhuoneeseen. Demokraattinen puolue, LSAP ja vihreät olivat ilmaisseet haluavansa jatkaa hallitusyhteistyötä, ja Bettel jatkoikin pääministerinä vaalien jälkeen.

## Pääministerikauden jälkeen
Vuoden 2023 vaalien jälkeen suurimmaksi puolueeksi selviytyi kristillissosiaalinen kansanpuolue (CSV). Bettelin johtama demokraattinen puolue muodosti hallituksen CSV kanssa, jonka johtaja Luc Frieden nousi uudeksi pääministeriksi. Bettelistä tuli uuden hallituksen ulkoministeri sekä varapääministeri.

## Yksityiselämä
Bettel on Luxemburgin ensimmäinen avoimesti homoseksuaali pääministeri. Hän kertoi asiasta julkisesti ensimmäisen kerran esiintyessään RTL-televisiokanavalla vuonna 2008.

Bettelin aviopuoliso on belgialainen, arkkitehtina työskentelevä Gauthier Destenay. He menivät naimisiin 15. toukokuuta 2015 samaa sukupuolta olevien parien avioitumisen tultua mahdolliseksi Luxemburgissa saman vuoden alussa. Bettel ja Destenay olivat olleet aiemmin rekisteröidyssä parisuhteessa vuodesta 2010.

## Kunnianosoituksia

*  Tammikruunun ritarikunta (Luxemburg, 2014)
*  Kruunun ritarikunta (Belgia, 2017)
*  Henrik Purjehtijan ritarikunta (Portugali, 2017)
*  Marianmaan ristin ritarikunta (Viro, 2018)
*  Serbian tasavallan ritarikunta (Serbia, 2020)
*  Kunniaritarikunta (Kreikka, 2023)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen biografia Luxemburgin hallituksen sivuilla
Vihtori Siivo

**Vihtori Siivo** (16. elokuuta 1913 Lappi Tl – 10. lokakuuta 2015 Kankaanpää) oli suomalainen sotaveteraani ja yrittäjä. Siivo omisti Viso Oy -nimisen kaupan alan yrityksen, toimi Keskon ja Raision luottamuselimissä ja sai talousneuvoksen arvonimen vuonna 1973.

Siivo toimi talvisodan aikana vääpelinä JR 29:ssä ja jatkosodan aikana JR 56:ssa. Vuoden 2013 itsenäisyyspäivän vastaanotolla Siivo oli ensimmäinen presidentti Sauli Niinistöä kätellyt vieras. Hän peri tämän tehtävän kapteeni Tuomas Gerdtilta. Hän toimi myös Kankaanpään Sotaveteraanien kunniapuheenjohtajana.

Leena Ruohola ja Kari Asp ovat kirjoittaneet Siivon elämästä teoksen *Vihtorin vuosikymmenet: diplomikauppias Vihtori Siivon jäljillä Etelä-Satakunnassa*.

## Lähteet
Forced to Bleed

**Forced to Bleed** on yhdysvaltalaisen brutaalin death metal -yhtyeen Severed Saviorin EP-levy. Se julkaistiin vuonna 2001 levymerkillä Disfigured Records.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#

Kappaleet 4–8 ovat yhtyeen vuoden 2000 demolta *Puddle of Gore*.

## Kokoonpano
* Dusty Boisjolie – laulu
* Mike Gilbert – kitara
* Jared Deaver – kitara
* Murray Fitzpatrick – bassokitara
* Troy Fullerton – rummut

## Aiheesta muualla
* 
*
Villanella

**Villanella** (italiaa) oli 1500-1600-luvulla varsinkin Napolissa suosittu homofoninen kuorolaulutyyppi.

## Lähteet
Ravil Sabitov

**Ravil Rufailovitš Sabitov** (, s. 8. tammikuuta 1968, Kertš, Ukrainan SNT, Neuvostoliitto) on ukrainalais-venäläinen jalkapallovalmentaja ja entinen jalkapalloilija. Hänen pelipaikkansa oli puolustaja. Kaudella 2014 Sabitov toimii Kakkosessa pelaavan FC Myllypuron päävalmentajana.

Sabitov on Moskovan Dynamon kasvatti. Hän pelasi kasvattajaseuransa riveissä Neuvostoliiton jalkapallon mestaruussarjassa vuosina 1989–1990. Vuonna 1991 Sabitov siirtyi Moskovan Lokomotiviin, jossa hän pelasi Neuvostoliiton mestaruussarjaa kaudella 1991 ja Venäjän pääsarjaa 1992–1993. Vuonna 1994 Sabitov siirtyi belgialaiseen KSV Waregemiin, josta palasi seuraavana vuonna kasvattajaseuraansa Moskovan Dynamoon.

Sabitov lopetti pelaajauransa vuonna 1996 ja ryhtyi valmentajaksi. Hän on toiminut päävalmentajana mm. FK Himkissä Venäjän 1. divisioonassa, FK Tobolissa Kazakstanin Superliigassa ja Venäjän alle 19-vuotiaiden maajoukkuessa. Vuonna 2012 Sabitov valmensi FC Daugavaa Latvian pääsarjassa Virslīgassa, ja joukkue voitti hänen alaisuudessaan Latvian mestaruuden. Kaudeksi 2013 Sabitov siirtyi Helsinkiin Kolmoseen perustetun uuden seuran, FC Myllypuron, päävalmentajaksi, ja joukkue nousi heti ensimmäisellä kaudellaan Kakkoseen.

## Lähteet
Levels

"**Levels**" on ruotsalaisen house-artisti Aviciin vuonna 2011 julkaistu single hänen ensimmäiseltä Extended Play -levyltään *The Singles*. Kappale menestyi hyvin listoilla ja siitä on tehty useita remixejä.

## Kappaleet
*;Digitaalinen lataus
# "Levels" (alkuperäinen versio) – 5:37
# "Levels" (instrumentaali radio edit) – 3:19
# "Levels" (instrumentaali versio) – 5:38

*;CD single
# "Levels" (alkuperäinen versio) – 5:37

*;*The Remixes* EP
# "Levels" (Skrillex Remix) – 4:41
# "Levels" (Cazzette NYC Mode Mix) – 5:54
# "Levels" (Cazzette NYC Mode Radio Mix) – 3:37