open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Burnside (Arizona)

**Burnside** on kylä Apachen piirikunnassa, Arizonassa, Yhdysvalloissa. 

## Väestö

Vuoden 2000 väestönlaskennan aikaan Burnsidessä asui 632 henkilöä ja siellä oli 173 taloutta ja 134 perhettä. Väestötiheys oli 26,2/km². Burnsidessä oli 216 asuntoa, joiden keskimääräinen tiheys oli 9/km².

Asukkaista 91,77 % oli intiaaneja, 7,12 % valkoisia, 0,63 % muita ja 0,47 % monirotuisia. Hispaanoja oli 0,63 % väestöstä.

Burnsiden 173 kotitaloudesta 48,6 %:ssa asui alle 18-vuotiaita lapsia, 38,2 %:ssa asui yhdessä asuva, lapseton aviopari ja 22,0 %:ssa oli perheettömiä. 3,5 % oli yksin asuvia yli 65-vuotiaita. Talouksien keskimääräinen koko oli 3,65 henkilöä, perheiden 4,35 henkilöä. 

Sataa naista kohden Burnsidessä oli 92,7 miestä. Jokaista sataa yli 18-vuotiasta naista kohden oli 85,6 yli 18-vuotiasta miestä.

Mediaanipalkka taloutta kohden oli 24&nbsp;063 Yhdysvaltain dollaria, ja mediaanipalkka perhettä kohden oli 25&nbsp;441 Yhdysvaltain dollaria. Miesten mediaanipalkka oli 18&nbsp;661 Yhdysvaltain dollaria, naisten 21&nbsp;389 Yhdysvaltain dollaria. Noin 30,6 % perheistä ja 38,9 % väestöstä eli köyhyysrajan alapuolella. Näistä köyhistä 48,4 % oli alle 18-vuotiaita ja 13,2 % yli 65-vuotiaita.

### Ikäjakauma

Burnsidessä asuvien ikäjakauma vuonna 2000:
*0-18: 44,8 %
*18-24: 10,0 % 
*25-44: 27,5 %
*45-64: 13,6 %
*65- : 4,1 %
Väestön mediaani-ikä oli 21 vuotta.
Alternoiva ryhmä

**Alternoiva ryhmä** on ryhmäteoriassa äärellisen joukon parillisten permutaatioiden ryhmä. Permutaatio on parillinen, jos se saavutetaan parillisella määrällä transpositioita, kun lähdetään peruspermutaatiosta. Jos permutaatio saavutetaan parittomalla määrällä transpositioita, on se pariton. Kun permutaatiossa kaksi lukua vaihdetaan keskenään niin tehdään transpositio. Joukon {1, ..., *n*} alternoivaa ryhmää kutsutaan astetta *n* olevaksi alternoivaksi ryhmäksi ja sitä merkitään *A**n* tai Alt(*n*).

Esimerkiksi astetta neljä oleva alternoiva ryhmä on *A*4 = {*e*, (123), (132), (124), (142), (134), (143), (234), (243), (12)(34), (13)(24), (14)(23)}.

Esimerkin alternoivassa ryhmässä *A*4 syklinen merkintätapa (123) tarkoittaa, että alkio 1 kuvautuu alkiolle 2, alkio 2 kuvautuu alkiolle 3, alkio 3 kuvautuu alkiolle 1 ja alkio 4 kuvautuu itselleen. Uusi permutaatio on nyt (2314). Peruspermutaatio (1234) saadaan kahdella transpositiolla (2314) → (2134) → (1234). (123) on siis parillinen permutaatio.  

## Perusominaisuuksia

Kun *n* > 1, ryhmä *A**n* on symmetrisen ryhmän normaali aliryhmä, jonka indeksi on 2 ja jossa on siten *n*!/2 alkiota. Se on homomorfismin sgn : *S**n* → {1, &minus;1} ydin.

Ryhmä *A**n* on Abelin ryhmä, jos ja vain jos *n* ≤ 3, ja yksinkertainen, jos ja vain jos *n* = 3 tai *n* ≥ 5 .
*A*5 on pienin ei-kommutatiivinen yksinkertainen ryhmä. Sen kertaluku on 60 ja se on pienin ei-ratkeava ryhmä.

## Automorfismiryhmä

Kun *n* > 3 paitsi *n* = 6, *A**n*:n automorfismiryhmä on symmetrinen ryhmä *S**n* sisäisenä automorfismiryhmänään *A**n* ja ulkoisena automorfismiryhmänään **Z**2.

Kun *n* = 1 tai 2, on automorfismiryhmä triviaali. Kun *n* = 3, automorfismiryhmä on **Z**2, sisäinen automorfismiryhmä on triviaali ja ulkoinen automorfismiryhmä **Z**2.

*A*6:n ulkoinen automorfismiryhmä on '''Z'''<sub>2</sub><sup>2</sup>. Ylimääräinen *A*6:n ulkoinen automorfismi vaihtaa 3-syklit (kuten (123)) 32-tyyppisiksi sykleiksi (kuten (123)(456)).

## Kirjallisuutta
*
Defying Gravity (Vinnie Mooren albumi)

**Defying Gravity** on kitaristi Vinnie Mooren vuonna 2001 julkaistu seitsemäs sooloalbumi.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
# 
#
# 
#
#
#

## Kokoonpano

*Vinnie Moore  - Kaikki kitarat
*Dave LaRue -  Basso 
*Steve Smith - Rummut 
*David Rosenthal - Kosketinsoittimet
Ulf Timmermann

**Ulf Timmermann** (s. 1. marraskuuta 1962 Itä-Berliini, DDR) on saksalainen kuulantyöntäjä. Hän voitti kuulantyönnön olympiakultaa Soulissa 1988. Hän paransi kahdesti maailmanennätystä 1980-luvulla ja on ensimmäinen mies, joka työnsi yli 23 metrin.

Timmermann syntyi Itä-Berliinissä urheilijaperheeseen ja alkoi työntää kuulaa 13-vuotiaana. Hän teki ensimmäisen maailmanennätyksensä 22,62 vuonna 1985. 22. toukokuuta 1988 Timmermann työnsi ensimmäisenä henkilönä yli 23 metrin, 23,06 Haniassa, Kreikassa. Hän sijoittui vuoden 1992 olympialaisten kuulantyönnössä viidenneksi. Helsingin MM-kisoissa 1983 ja Stuttgartin EM-kisoissa 1986 Timmermann saavutti hopeaa. Splitin EM-kisoissa 1990 hän voitti kultaa.

Sisäratojen maailmanmestaruuden hän voitti kahdesti. Sisäratojen EM-kilpailuissa hän saavutti kaksi kultaa ja kaksi hopeaa.

## Lähteet
*

### Viitteet
Uinti kesäolympialaisissa 2004

**Vuoden [[2004]] [[kesäolympialaiset|kesäolympialaisissa]]**, Kreikan Ateenassa, Ateenan uimastadionilla, uitiin yhteensä 32 uintimatkaa.

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

## Mitalitaulukko

## Lähteet
*Kansainvälisen Olympiakomitean tulostietokanta

## Aiheesta muualla
Meiju Niskala

**Meiju Niskala** (s. 1978 Multia) on suomalainen esitys- ja kaupunkitaiteilija sekä kirjailija.

## Elämä ja ura
Niskala varttui Jyväskylän Palokassa erityispedagogivanhempien ainoana lapsena. Hän valmistui Turun taideakatemiasta teatteri-ilmaisun ohjaajaksi vuonna 2002. Niskala jatkoi opintojaan Taideteollisen korkeakoulun Medialaboratoriossa. Hän on opiskellut myös saksofoninsoittoa Bostonissa.

### Teokset
Niskalan ensimmäinen julkisen tilan teos, Eufrosiina Urbanus, nähtiin Turun kauppatorilla vuonna 2000. Niskalan tunnetuimpia teoksia ovat muun muassa vuonna 2008 Helsingin juhlaviikoilta startannut kaupunkitaideteos Kokemuksellisen kaupungin konsultti, kokemukselliset kaupunkikirjat Turusta ja Helsingistä Olet tässä (Turku) vuonna 2006 sekä Olet tässä (Helsinki) vuonna 2008.

Vuonna 2011 Niskala käsikirjoitti ja ohjasi Euroopan Kulttuuripääkaupunkivuoden ohjelmistoon kuuluneen Turku365-teoskokonaisuuden. Teoskokonaisuuden laajimpia teoksia olivat muun muassa Kakolan kukkulalle sijoittunut, 420 metriä pitkä Paraatimatto Joutomaalle, Pallivahan Pitsihuntu, Torkkutyynyt Aurajokivarressa sekä Taidetta Kansalle! -teos, jossa 82 taideteosta jaettiin yleisölle hakemusten perusteella.

Vuonna 2014 Niskala toteutti työryhmänsä kanssa viikon kestäneen Olennaistamo-yhteisötaideteoksen Oulun Rotuaarille. Teos kehotti ohikulkijoita pysähtymään, ajattelemaan mikä on olennaista ja jakamaan ajatukset muiden kanssa. 

Suomen Kulttuurirahaston käynnistämässä kolmivuotisessa Koko Suomi leikkii -hankkeessa Niskala suunnitteli Leikki 2.0 -yhteisötaideteoksen, jossa pyrittiin saamaan lapset ja aikuiset yhdessä leikkimään. Teoksessa leikki oli toisinajattelua, löytöretkeilyä ja maailman ihmettelyä, jota varten osallistujat saivat Niskalan suunnittelemat toiminnalliset leikkipaketit.

Niskala oli yksi ensimmäisen Helsinki Biennaalin 2021 taiteilijoista. Hänen teoksessaan Tulin kyllä ajatelleeksi, mutta hieman liian myöhään osallistujat kulkivat Vallisaareen maisemassa, kallioilla ja niityllä kuulokkeista tulevia ohjeita seuraten. Teosta luonnehdittiin poeettiseksi ja tapahtumalliseksi kuunnelmaksi.

Joulukuussa 2021 Niskala piti Ylen jouluperinteisiin jo vuosikymmenten ajan kuuluneen Taiteilijan joulusaarnan.

### Palkinnot
Suomen estetiikan seura antoi Niskalalle Vuoden esteettinen teko -palkinnon vuonna 2011. Joulukuussa 2011 kulttuuriministeri Paavo Arhinmäki palkitsi Niskalan Suomi-palkinnolla.

Niskalan esikoisromaani *Sata kirjettä kuolleelle äidille* (2019) oli Runeberg-palkintoehdokkaana vuonna 2020. Kirja oli yleisön suosikki Varjo-Runeberg-äänestyksessä.

## Julkaisut
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Meiju Niskala & People – Meiju Niskalan virallinen sivu
* Turku365 -teoksen kotisivu  
*
Gail Davis

**Gail Davis**, oik. *Betty Jeanne Grayson*, (5. lokakuuta, 1925 – 15. marraskuuta, 1997) oli yhdysvaltalainen näyttelijätär. Hän esitti muun muassa Annie Oakleya samannimisessä televisiosarjassa vuosina 1954–1956.

Davis, syntymänimeltään **Betty Jeanne Grayson**, syntyi Little Rockissa, Arkansasissa 5. lokakuuta vuonna 1925. Davis lauloi ja tanssi pikkutytöstä asti. Hän myös ratsasti. Valmistumisensa jälkeen Davis lähti opiskelemaan Bryn Mawriin, Pennsylvaniaan. Opintonsa hän täydensi Teksasin yliopistossa Austinissa, jossa hän tapasi myös tulevan aviomiehensä **Bob Davisin**. He menivät naimisiin vuonna 1945 ja saivat yhdessä yhden lapsen, **Terrie**-nimisen tyttären, joka syntyi vuonna 1952. Davis erosi miehestään vielä samana vuonna.

Vuonna 1947 Davis miehineen oli muuttanut Hollywoodiin, Kaliforniaan aloittaakseen uransa valkokankailla. Hän otti taiteilijanimekseen Gail Davisin. Hänen ensimmäinen roolinsa oli lyhytelokuvassa *In Room 303* (1947). Hän teki vielä muutaman pienen roolin ennen kuin sai sivuosan western-elokuvasta *The Far Frontier* (1948). Elokuva aloitti Davisin uran westernien parissa; seuraavan kuuden vuoden ajan hän esiintyi lukuisissa elokuvissa, joista kaikki olivat lännenelokuvia. Hän teki muun muassa 14 elokuvaa "laulavan cowboyn" Gene Autryn kanssa. 1950-luvulla hän siirtyi osittain televisioon ja vieraili useissa western-sarjoissa kuten *The Lone Ranger* ja *The Cisco Kid* sekä ystävänsä Gene Autryn omassa show’ssa.

Davis oli lisäksi taitava ratsastaja ja hän kiersi Autryn kanssa Pohjois-Amerikkaa tämän kiertävän rodeon kanssa. Vuosina 1954–1956 Davis esitti tarkka-ampuja Annie Oakleya samannimisessä televisiosarjassa, joka sai myös yhden Emmy-ehdokkuuden parhaasta western-sarjasta. Hän vetäytyi viihdealalta 1960-luvulla, mutta teki vielä useita vierailuja esimerkiksi filmifestivaaleilla.

Davis kuoli syöpään 15. marraskuuta vuonna 1997 Los Angelesissa, Kaliforniassa ja hänet on haudattu sinne Hollywood Hills-hautausmaalle. Davisillä on myös tähti Hollywoodin Walk of Famella osoitteessa 6385 Hollywood Bulevard. Hänet on myös kuolemansa jälkeen ikuistettu National Cowgirl Museum and Hall of Fameen Teksasiin.

## Aiheesta muualla

*
*The Heroines:Gail Davis
*Find a Grave: Gail Davis
*Gail Davis Cowgirl Hall of Famessa
Amélie Nothomb

**Amélie Nothomb** (s. 9. heinäkuuta 1966 Etterbeek) on belgialainen kirjailija.

Nothomb vietti viisi ensimmäistä elinvuottaan Japanissa, jossa hänen isänsä työskenteli Belgian suurlähetystössä diplomaattina. Eri maissa työskentelyn jälkeen isä yleni ja hänestä tuli Belgian suurlähettiläs Bangladeshiin.

Amélie Nothomb opiskeli romaanista filologiaa Brysselin vapaassa yliopistossa (*[[Université libre de Bruxelles]]*). Valmistuttuaan hän palasi lapsuutensa maisemiin Tokioon ja työskenteli siellä suuryrityksessä. Tästä omaelämäkerrallisesta kokemuksesta kertoo hänen tunnetuin romaaninsa *Stupeur et tremblements* (1999), (suom. *Nöyrin palvelijanne*, 2001). Hänen menestyneimmät teoksensa ovat juuri hänen kuusi omaelämäkerrallista teostaan.

*Nöyrin palvelijanne* kertoo akateemisesti koulutetusta Améliesta, joka on saanut työpaikan tunnetusta yrityksestä Japanissa. Vaikka hän puhuukin japania, seuraa väärinkäsitys toistaan. Vaikka hän omasta mielestään selviytyykin kaikista annetuista työtehtävistä moitteettomasti, on tuloksena aina nöyryytys.

Nothomb palkittiin romaanistaan Ranskan akatemian kirjallisuuspalkinnolla vuonna 1999. Sen on suomentanut Annikki Suni ja siitä on tehty myös elokuva.

Romaanien lisäksi Nothomb on kirjoittanut teatterille sekä tehnyt laulujen sanoituksia.

## Tuotantoa
* Hygiène de l’assassin, 1992 
* Le Sabotage amoureux, 1993 
* Légende un peu chinoise, 1993 
* Les Combustibles, 1994 
* Les Catilinaires, 1995 (suom. Vaitelias naapuri, 1997)
* Péplum, 1996 
* Attentat, 1997 
* Mercure, 1998 
* Stupeur et tremblements, 1999 (suom. Nöyrin palvelijanne, 2001) 
* Le Mystère par excellence, 1999 
* Métaphysique des tubes, 2000 
* Brillant comme une casserole, 2000 
* Cosmétique de l’ennemi, 2001 
* Aspirine, 2001 
* Sans nom, 2001 
* Robert des noms propres,2002 
* Antéchrista, 2003 (suom. Antikrista, 2006)
* L’Entrée du Christ à Bruxelles, 2004 
* La Biographie de la faim, 2004 (sovitettu myös näytelmäksi)
* Acide sulfurique, 2005 
* Journal d’Hirondelle, 2006
* Ni d'Ève ni d'Adam, 2007 (suom. Samuraisyleily, 2009)
* Le Fait du Prince, 2008
* *Le Voyage d'Hiver*, 2009
* *Une forme de vie*, 2010
* *Tuer le père*, 2011
* *Barbe-Bleue*, 2012
* *La Nostalgie heureuse*, Albin Michel, 2013
* *Pétronille*, Albin Michel, 2014
* *Le Crime du comte Neville*, Albin Michel, 2015
* *Riquet à la houppe*, Albin Michel, 2016 
* *Frappe-toi le cœur*, Albin Michel, 2017
* *Les Prénoms épicènes*, Albin Michel, 2018

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Nothomb culture forum
* 
* Antekrista 
* Nöyrin palvelijanne
Floating Seeds Remixed

**Floating Seeds Remixed** on Snapper Musicilla vuonna 1999 julkaistu Ozric Tentaclesin albumi, joka sisältää yhtyeen kappaleista tehtyjä uudelleenmiksauksia. Mukana on yhdeksän eri artistia, nimekkäimpinä todennäköisesti Eat Static, Hallucinogen ja System 7. Tyyliltään levyn kappaleet edustavat pääosin elektronisen tanssimusiikin eri alalajeja.   

## Kappaleet

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
Maija Karhi

**Maija Karhi**, oik. *Karhi-Kärävä*, aik. *Kärävä* (18. maaliskuuta 1932 Turku – 28. toukokuuta 2018 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli 1950-luvulla Mauno Mannisen Intimiteatterissa ja kuului Suomen Kansallisteatteriin ja naisteatteri Raivoisien Ruusujen perustajajäseniin.

Maija Karhi kävi Teatterikoulun vuosina 1950–1953 ja sai heti valmistuttuaan kiinnityksen Intimiteatteriin. Samalla Teatterikoulun kurssilla Karhin kanssa opiskelivat muiden muassa Marita Nordberg ja Pentti Siimes.
Karhi tunnettiin ennen kaikkea teatterinäyttelijänä, mutta hän näytteli myös elokuvissa. Hänen ensimmäinen elokuvatyönsä oli 19-vuotiaana Ritva Arvelon sijaisnäyttelijänä Matti Kassilan elokuvassa *[[Radio tekee murron]]*.

Karhi sai elokuvarooleistaan kaksi Jussi-palkintoa: naispääosa-Jussin Erik Blombergin elokuvasta *[[Kun on tunteet]]* (1954) ja naissivuosa-Jussin Veikko Itkosen elokuvasta *[[Vaarallista vapautta]]* (1962).

Karhin äiti oli näyttelijä Kirsti Karhi, isä teatterinjohtaja Akseli Karhi (k. 1943) ja puoliso hallitusneuvos Lauri Kärävä (k. 1996).

Karhi kuoli lyhyen sairauden jälkeen 86-vuotiaana Helsingissä 28. toukokuuta 2018.

## Filmografia
* *[[Sadan miekan mies]]* (1951)
* *[[Suomalaistyttöjä Tukholmassa]]* (1952)
* *[[Kaikkien naisten monni]]* (1952)
* *[[Siltalan pehtoori (vuoden 1953 elokuva)|Siltalan pehtoori]]* (1953)
* *[[Maailman kaunein tyttö]]* (1953)
* *[[Oi, muistatkos...]]* (1954)
* *[[Minä soitan sinulle illalla]]* (1954)
* *[[Kun on tunteet]]* (1954)
* *[[Näkemiin Helena]]* (1955)
* *[[Tyttö tuli taloon]]* (1956)
* *[[Ratkaisun päivät]]* (1956)
* *[[Vääpelin kauhu]]* (1957)
* *[[Pää pystyyn Helena]]* (1957)
* *[[Kuriton sukupolvi (vuoden 1957 elokuva)|Kuriton sukupolvi]]* (1957)
* *[[Paksunahka]]* (1958)
* *[[Murheenkryynin poika]]* (1958)
* *[[Kahden ladun poikki]]* (1958)
* *[[Pekka ja Pätkä neekereinä]]* (1960)
* *[[Nina ja Erik]]* (1960)
* *[[Molskis, sanoi Eemeli, molskis!]]* (1960)
* *[[Kaks' tavallista Lahtista|Kaks' tavallista Lahtista]]* (1960)
* *[[Autotytöt]]* (1960)
* *[[Olin nahjuksen vaimo]]* (1961)
* *[[Kultainen vasikka (elokuva)|Kultainen vasikka]]* (1961)
* *[[Vaarallista vapautta]]* (1962)
* *[[Älä nuolase...]]* (1962)
* *[[Vain neljä kertaa]]* (1968)
* *[[Äl' yli päästä perhanaa]]* (1968)
* *[[Koko kaupungin Vinski (elokuva)|Koko kaupungin Vinski]]* (1969)
* *[[Vinski ja Vinsentti (elokuva)|Vinski ja Vinsentti]]* (1970)
* *[[Ihmemies (vuoden 1979 elokuva)|Ihmemies]]* (1979)
* *[[Kotikatu]]* (1995–1997)
* *[[Presidentin mies]]* (1998)

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*
*Varjola, Markku: ”Mustaa huumoria ja valittua realismia”, Maija Karhin haastattelu, *Filmihullu* 3/2009.

## Aiheesta muualla
* Maija Karhin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Uinti kesäolympialaisissa 2008

**[[Uinti]] [[Kesäolympialaiset 2008|vuoden 2008 kesäolympialaisissa]]** järjestettiin 9.–21. elokuuta. Kaikki uintikilpailut (lukuun ottamatta kahta 10 kilometrin avovesiuintia) järjestettiin Pekingin kansallisessa vesiurheilukeskuksessa, niin sanotussa ”Vesikuutiossa”.

## Lajit
Kilpailujen ohjelma oli varsin samanlainen 2004 kesäolympialaisiin verrattuna. Uutena lajina kilpailuissa oli 10 kilometrin avovesiuinti. Yhteensä lajeja oli 34 (17 sekä naisilla että miehillä). 
* Vapaauinti: 50 metriä, 100 metriä, 200 metriä, 400 metriä, 800 metriä (naiset), 1500 metriä (miehet), 4 × 100 metrin viesti, 4 × 200 metrin viesti
* Selkäuinti: 100 metriä, 200 metriä
* Rintauinti: 100 metriä, 200 metriä
* Perhosuinti: 100 metriä, 200 metriä
* Sekauinti: 200 metriä, 400 metriä, 4 × 100 metrin viesti

## Osallistuminen
Yksi maa sai ilmoittaa kisoihin kaksi A-aikarajan alittanutta uimaria per laji, tai yhden uimarin joka on alittanut B-rajan. Maat saivat myös lähettää yhden aikarajan alittaneen viestijoukkueen per laji. Lisäksi maat saivat silti lähettää sekä mies- että naisuimarin, vaikkei yksikään uimari ollut alittanut yhtään A- tai B-rajaa. Rajan alitukset tuli olla uitu ajalla 15. maaliskuuta 2007 – 15. heinäkuuta 2008.  

Rajat olivat seuraavat:

Viesteissä 12 parasta joukkuetta vuoden 2007 MM-kilpailuista pääsi uimaan olympialaisiin. Seuraavat neljä joukkuetta valittiin FINA-pisteiden mukaan. 

Kymmenen kilometrin avovesiuinnin kriteerit olivat seuraavat (samat naisilla ja miehillä):
* 10 parasta FINA:n avovesiuintien MM-kilpailuista 2008 10 km kilpailussa olympialaisiin
* Jokaisesta maanosasta paras uimari kilpailuihin, joka ei sijoittunut kymmenen joukkoon MM-kilpailuissa
* Yksi uimari järjestäjämaasta (Kiina), ellei ole jo päässyt jatkoon edellisten kriteerien avulla.
* Jäljelle jäävät paikat jaettiin FINA:n tilastojen mukaan. 

## Aamufinaalit
Kansainvälinen olympiakomitea päätti 26. lokakuuta 2006, että uintifinaalit uidaan aamulla. Tätä oli vaatinut televisioyhtiö NBC, joka maksoi 894 miljoonaa dollaria kilpailujen lähettämisestä Yhdysvalloissa. Yhtiö halusi finaalien näkyvän Yhdysvalloissa parhaaseen katseluaikaan, jotta ne saisivat mahdollisimman paljon katsojia. 

Siirto oli ennenkuulumatonta uinnissa, sillä finaalit oli aiemmin uitu aina iltaisin. Tämä merkitsi myös suurta muutosta esimerkiksi uimareiden valmistautumiseen kisalajiinsa, sillä kilpailijat ovat tottuneet uimaan finaaleissa illalla. Uinnin kärkimaihin kuuluva Australia ilmoitti olevansa pettynyt Olympiakomitean päätökseen. Heidän mielestään urheiluaikataulujen ei pitäisi olla median päätettävissä. 

## Mitalitaulukko

## Mitalistit
### Miehet

### Naiset

### Merkkien selitykset
**ME**= maailmanennätys
**OE**= olympiaennätys
**EE**= Euroopan ennätys
**AE**= Amerikan ennätys
**AF**= Afrikan ennätys
**AS**= Aasian ennätys
**OS**= Oseanian ennätys

Tähdellä merkityt uimarit uivat viestien alkuerissä.

## Lähteet
*Kansainvälisen Olympiakomitean tulostietokanta
### Viitteet

## Aiheesta muualla
LOOK

**LOOK** on ranskalainen polkupyörävalmistaja. Yritys perustettiin Neversissä vuonna 1951, ja se valmisti alun perin hiihtovälineitä. Yritys valmistaa hiihtositeitä yhteistyössä Rossignolin kanssa. 

1980-luvulla yritys valmisti laskettelusuksien siteiden pohjalta ensimmäiset pyöräilyyn tarkoitetut lukkopolkimet. Lukkopolkimia käytettäessä kengän pohjaan liitetään kiinnike, klossi, jonka avulla kenkä kiinnitetään polkimeen. Poljin sallii jalan irrottamisen kenkää kiertämällä. Tämä oli huomattava parannus aiemmin käytettyyn menetelmään, jossa kenkä kiinnitettiin polkimiin nauhoilla. Lukkopolkimen rakenne vapautettiin markkinoille vuonna 1984 ja jo heti seuraavana vuonna Bernard Hinault käytti lukkopolkimia voittaessaan Ranskan ympäriajon. Hinault kiitti polkimia siitä, että ne olivat auttaneet häntä välttämään kolarin seurauksena tapahtuneen loukkaantumisen.

1980-luvulla Tapie-ryhmä osti LOOKin, ja yritys ryhtyi valmistamaan myös polkupyörien runkoja. LOOK on erikoistunut hiilikuiturunkoihin. Yrityksen polkupyöriin liittyvä liiketoiminta eriytettiin vuonna 1994 omaksi yhtiökseen nimelle LOOK Cycle S.A.

## Aiheesta muualla

* kotisivut
Reductio ad absurdum

**Reductio ad absurdum** tarkoittaa filosofista argumenttia, joka vertauskuvien, analogioiden tai reduktion kautta etenee mielettömyyksiin (*absurdum*), joita ei enää voi hyväksyä. *Reductio ad absurdum*in päämääränä voi olla saattaa vastustajan (ehdoton) kanta naurunalaiseksi kärjistämällä hänen väitteitään johtamalla niistä seurauksia, joiden hyväksymistä ei voi ajatella tai jotka ovat loogisesti mahdottomia.

Kreikkalainen filosofi Zenon Elealainen (400 eaa.) tunnetaan menetelmän varhaisimpana kehittäjänä. Hänen lentävän nuolen paradoksinsa mukaan jousesta ammuttu nuoli ei ikinä saavuta maalitaulua, sillä tehdäkseen näin sen täytyy ensin saavuttaa matkan puoliväli, johon kuluu tietyn mittainen aika ja saavuttaakseen taas puolivälin puolivälin täytyy ajan siinäkin olla kulunut hieman ja niin edespäin. Täytyy siis olla, Zenon totesi, että liike on mahdotonta, koska kaikki matkat ja ajat voidaan aina jakaa puoliksi ja tästä seuraa, että minkä tahansa matkan taittamiseen tarvitaan ääretön aika. (Paradoksi on sittemmin ratkaistu, sillä - toisin kuin Zenon ajatteli - matemaattisen sarjan 1/2+1/4+1/8... summa ei ole ääretön, vaan yksi; jos kokonaisen puolikkaaseen lisää puolikkaan puolikkaan ja jatkaa puolikkaiden lisäämistä, niin päädytään takaisin kokonaiseen.)

*Reductio ad absurdum* on epäsuora todistus, jolla osoitetaan että *n* ei voi olla totta, sillä jos *n* olisi totta niin seuraisi jotain, mitä ei voida hyväksyä. Tällainen argumentti on väittelyssä pätevä ainoastaan silloin kun keskustelijat ovat yhtä mieltä siitä *mitä ei voida hyväksyä*. Immanuel Kant tuomitsi varkauden, koska jos kaikki varastelisivat niin järjestäytynyt yhteiskunta yksinkertaisesti romahtaisi, mutta varas saattaisi olla sitä mieltä, että järjestäytyneen yhteiskunnan romahtaminen on sitä vastoin tavoiteltavaa. Toinen puolustuskeino epäsuoraa todistusta vastaan on kyseenalaistaa johtopäätökset. Saattaa tietysti olla, että yhteiskunta jossain vaiheessa romahtaa, mutta sillä ei ole mitään tekemistä sen kanssa, että joku matkustaa junalla ostamatta lippua.
Spot (elokuva)

**Spot** (*See Spot Run*) on vuonna 2001 valmistunut komediaelokuva. Elokuvan on ohjannut John Whitesell.

## Juoni

Elokuva kertoo Gordonista, joka elää railakasta poikamieselämää kunnes hänen ystävänsä Stephanie jättää poikansa Jamesin Gordonin hoidettavaksi muutamaksi päiväksi. 

Samoihin aikoihin maailman paras agenttikoira, Bullmastiffi Spot, pysäyttää suuren rikollisliigan ja puraisee rikollisliigan pomoa Sonny Taliaa arkaan paikkaan. Tästä suuttuneena Sonny lähettää kaksi miestään tappamaan Spotin, yritysten ohessa Spot karkaa ja löytää pian itsensä Jamesin luota, eikä Gordon voi sietää uutta koiraa.

## Näyttelijät
Santeri Karilo

**Santeri Aleksander Karilo** (alk. **Kiseleff**; ) oli suomalainen näyttelijä.

Karilo syntyi Viipurissa kauppias Valdemar Kiseleffin perheeseen. Hän opiskeli 1930-luvun alussa Viipurin musiikkiopiston näyttämöluokalla, jonka jälkeen sai ammattinäyttelijän kiinnityksen 1932 Viipurin Kaupunginteatteriin. Siellä hän esiintyi lukuisissa eri rooleissa vuoteen 1936 asti. Karilo toimi Simpeleen Työväen Näyttämön johtajana 1936–1937 ja näyttelijänä Turun Työväen Teatterissa 1937–1938. Tämän jälkeen hänellä oli kiinnitykset Jäger-Filmiin 1938–1940 ja Suomi-Filmiin 1940–1943. 

Karilo toimi 1940-luvulla myös näyttelijä-ohjaajana Kemin kaupunginteatterissa. Hänen merkittäviä näyttämöroolejaan olivat *[[Pohjalaisia (näytelmä)|Pohjalaisia]]*-näytelmän Jussi, *Anun ja Mikon* miespääosa sekä lukuisat operettitehtävät uransa alkuaikoina.

Santeri Karilo esiintyi urallaan myös 29&nbsp;elokuvassa vuosina 1936–1959. Hänen ensimmäinen elokuvatehtävänsä oli salakuljettaja Kivalon osa jännityselokuvassa *[[VMV 6]]*. Karilon elokuvaosat vaihtelivat isoista sankarirooleista konnatyypitelmiin. Tunnettuja suorituksia olivat muun muassa häikäilemätön Jonni Claesson elokuvassa *[[Varastettu kuolema]]* (1938), kiitetty miespääosa *[[Anu ja Mikko (vuoden 1940 elokuva)|Anussa ja Mikossa]]* (1940) ja avioliitossaan onneton tuomari Thorén elokuvassa *[[Jossain on railo]]* (1949). Hän teki pääroolin kotinsa menettäneenä Nikkasen Aatona elokuvassa *[[Evakko (elokuva)|Evakko]]* (1956), josta hänet palkittiin Jussi-patsaalla. 

Karilon muita muistettavia filmirooleja oli myös legendaarinen Klaus Kurki *[[Elinan surma (elokuva)|Elinan surmassa]]* (1938), inhimillinen vartiopäällikkö Gregor elokuvassa *[[Yli rajan]]* (1942) ja hämäräperäisen kauppias Mattilan rooli muutoin epäonnistuneessa jännityskomediassa *[[Taas tyttö kadoksissa!]]* (1957). Karjalan murretta taitavasti suoltanut Karilo pääsi hyödyntämään viipurilaista syntyperäänsä (*Anun ja Mikon* ja *Evakon* lisäksi) myös Vili Vesterisen elämäkertaelokuvassa *[[Säkkijärven polkka (vuoden 1955 elokuva)|Säkkijärven polkka]]* (1955). Ennen tätä hän oli ollut muutaman vuoden poissa näyttelijäntehtävistä: Ville Salmisen mukaan hän työskenteli puuseppänä Fennada-Filmissä 1950-luvun aikana.

Peter von Baghin luonnehdinnan mukaan Karilo oli yksi suomalaisen elokuvan maagisimpia näyttelijöitä: komea, palavakatseinen ja vahvaääninen. Karilo esiintyi 1950-luvulla muutamassa sotilasfarssissa, joissa hän useimmiten oli äreän mahtipontisen kantaupseerin osassa. Karilon viimeiseksi elokuvarooliksi jäi päähenkilön isän osa elokuvassa *[[Patarouva (elokuva)|Patarouva]]* (1959).

Myöhemmällä iällään alkoholismista kärsinyt Karilo kuoli vain 50-vuotiaana, kuukausi ennen *Patarouvan* ensi-iltaa.

## Filmografia

## Lähteet
* 
* 
* Peter von Bagh: Fennadan tarina

## Aiheesta muualla
*
Kari A. Hintikka

**Kari A. Hintikka** on ammatiltaan erityisasiantuntijana Tietoyhteiskunnan kehittämiskeskus ry:ssä (Tieke). Hän on kirjoittanut kolumneja tietotekniikka-alan lehtiin (mm. Mikrobitti ja Tietoviikko sekä myös Ylioppilaslehti ja Helsingin Sanomat). Hintikka on myös kirjoittanut lyhyttä tieteisfiktiota (mm. Tähtivaeltaja-lehteen).

Hintikka on myös organisoinut kansainvälisen performanssitaiteilija Stelarcin käynnit Suomessa.

## Koulutus
Hintikka valmistui vuonna 1998 Taideteollisesta korkeakoulusta Taiteen maisteriksi (MA in New Media -koulutusohjelmasta) ja on valmistellut vuodesta 2005 alkaen väitöskirjaansa Jyväskylän yliopiston sosiologian laitoksella aiheesta *verkkovoima*.

## Julkaisut
*''Web 2.0 - johdatus internetin uusiin liiketoimintamahdollisuuksiin''. TIEKE, 2007.
*Tarkka & Hintikka & Salminen: ''Digi-tv kansalaisvaikuttamisen kanavana''. LVM, VM, OM, TIEKE, 2005.
* ''Julkisen hallinnon palvelut ja mahdollisuudet digitaalisessa televisiossa''. LVM, VM, TIEKE, 2003.
**Internet 2000* (kokoomateos). Edita, 2000.
**Puheenvuorojen kirjasto 2* (toim.). Sitra julkaisusarja 213, 1999.	 
**Internet 1999* (kokoomateos). Edita, 1999.
**Puheenvuorojen kirjasto 1* (toim.). Sitra julkaisusarja 186, 1998.	 
*Porttikivi, A. & Hintikka, K. A.: *Internet 1997 - tiedon etsijän ja tuottajan opas*. Edita, 1997.	 
*Metsämäki, M. & Kojo, I. & Hintikka, K. A.: *Virtuaaliympäristöjen suunnitteluopas*. Edita, 1997.	 
*Tarkka & Hintikka & Mäkelä (toim.): *Johdatus uuteen mediaan*. Edita, 1996.	 
*Porttikivi, A. & Hintikka, K. A.: *Internet 1995 - tiedon etsijän ja tuottajan opas*. Edita, 1995.	 
**Virtuaalinen tila - julkinen olohuone*. Painatuskeskus, 1994.	 
**Internet 1994 - kalastusta tietoverkolla*. Edita, 1994.	 
**Tieto - neljäs tuotannontekijä*. Painatuskeskus, 1993. (Suomen ensimmäinen tietokirja, joka oli saatavilla maksuttomasti internetistä)	
**Maailma modeemin takana - tietoverkkopalvelut Suomessa*. Liikenneministeriö / Painatuskeskus, 1992.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen kotisivu (arkistoitu)
Pikkumetsähiiri

**Pikkumetsähiiri** (*Apodemus sylvaticus*) on Euroopassa ja Pohjois-Afrikassa elävä metsähiiren ja peltohiiren sukulainen. Se on Euroopan yleisimpiä nisäkkäitä.

## Koko ja ulkonäkö
Pikkumetsähiiri on 6–10-senttinen ja 7–40 gramman painoinen. Sen häntä on yhtä pitkä kuin ruumis. Pikkumetsähiirellä on kellertävä turkki joka on vatsasta vaaleahko ja sillä on usein oranssinruskea laikku rinnassa. Korvat ovat melko suuret ja ne ovat erittäin herkät äänille. Silmät ovat ulkonevat, joilla se näkee yölläkin. Tuntoherkät viikset ovat hyvin suuret.

## Levinneisyys
Suomessa lajia ei tavata. Muualla Euroopassa pikkumetsähiiren levinneisyysalue on laaja, se ulottuu Etelä-Ruotsista ja Baltiasta Pohjois-Afrikkaan. Idässä se elää Länsi-Ukrainassa ja lännessä Britteinsaarilla. Se elää myös useimmilla Välimeren saarilla ja Islannissa. Pikkumetsähiiri on levinnyt laajalle alueelle ihmisen mukana, ehkä jo tuhansia vuosia sitten. Pikkumetsähiiri viihtyy parhaiten lauhkean vyöhykkeen metsissä, avoimilla mailla, asutuilla seuduilla ja havumetsissä.

Kroatian Krk-saarella elävä krkhiiri luokiteltiin aiemmin omaksi *Apodemus krkensis*-lajikseen, mutta nykyisin sitä pidetään vain pikkumetsähiiren maantieteellisenä populaationa.

## Elintavat

Pikkumetsähiiri pysyttelee päivisin pääosin kolossaan ja lähtee yöllä etsimään ruokaa. Hiiri kiipeilee hyvin ja etsii ruokaa usein hennoiltakin kasveilta. Koloverkosto, jossa elää useita aikuisia hiiriä, on usein puiden lomassa. Kolosta on useita reittejä ulos siltä varalta, että jokin peto pääsee luolastoon. Pikkumetsähiiri elää yleensä yksikseen, mutta seurallisuus vaihtelee. Pikkumetsähiiret ovat aina varuillaan, eivätkä lähde kolostaan kirkkaina kuutamoöinä ollenkaan petojen pelossa. Muulloinkin laji on aina varovainen ja nuuhkii ilmaa. Vaaran havaitessaan se vilistää heti piiloon. Sen vihollisia ovat etenkin lehtopöllö, kettu, lumikko, kärppä ja kissa.

Pikkumetsähiiri on aktiivinen myös talvisin ja käyttää keräämiään ruokavarastoja, kun ravinnosta on muuten pulaa. Pikkumetsähiiri syö hyvin monipuolista ravintoa, sitä mitä on kulloinkin tarjolla. Keväisin se syö etenkin siemeniä, taimia, versoja ja juuria. Se myös täydentää kasvisruokaa hyönteisillä ja niiden toukilla. Syksyllä se syö tammenterhoja, erilaisia pähkinöitä, siemeniä, viljaa, hedelmiä, marjoja ja sieniä. Sateen esiin tuomia etanoita ja kastematoja se syö aina tilaisuuden tullen.

Pikkumetsähiiret lisääntyvät talvea lukuun ottamatta lähes ympäri vuoden. Naaras parittelee useiden urosten kanssa. Uroksen siittiöt kilpailevat siitä, mikä niistä pääsee hedelmöittämään munasolun. Naaras vuoraa pesänsä sammalilla, lehdillä ja ruoholla. Poikaset syntyvät 2–3 viikon kuluttua karvattomina, sokeina ja avuttomina. Silmät avautuvat kaksiviikkoisina. Poikaset kasvavat nopeasti, ja emo ajaa ne pois pesästä jo kolmiviikkoisina. Naaras saa yleensä kahdesta kolmeen poikuetta vuodessa, mutta voi tehdä neljännenkin jos sää sallii ja ruokaa riittää.

## Lähteet

* Eläinten Villi Maailma, Maanisäkkäät (kortti 202). Mestarikustannus Oy.

### Viitteet
40 kaikkien aikojen Rölli-laulua

**40 kaikkien aikojen Rölli-laulua** on vuonna 2001 julkaistu kahden CD:n kokoelmalevy Allu Tuppuraisen näyttelemän Rölli-peikon lauluista.

## Kappaleet

### CD 1
#Tässä tulee Rölli – 1:55 
#Kiukuttelulaulu – 3:11
#Rölli lentää – 2:29
#Tuhma Rölli – 1:45
#Olen niin iloinen – 0:50
#Häläpäti-laulu – 2:03
#Riitasoinnun duetto – 2:08
#Ensimmäinen Emmentaalinautti – 1:41
#Noitien vuori – 2:05
#Käärmeen laulu – 1:50
#Uuteen seikkailuun – 0:51
#Röllin voimistelulaulu – 2:33
#Elefantti-Antti ja Siili Suhonen – 3:13
#Sammakoiden kuoro – 2:55 
#Kummitusten linna – 3:10
#Robotti Ruttunen – 2:12
#Sadelaulu – 2:50
#Maanalainen kansa – 3:29
#Röllien kevätlaulu – 2:17
#Rölli satumaassa – 3:25
#Omituisten otusten kerho – 2:44
#Viimeinen dinosaurus – 1:55

### CD 2
#Räytymispäivä – 3:06
#Vaarallista elämää – 2:36
#Minne menee, mistä tulee – 3:33
#Itsensäpelottelemislaulu – 2:57
#Viisastenkivi – 2:16
#Roskanheittäjät – 2:43
#Usvametsän neito – 4:53
#Mauno Mato – 3:01
#Röllin kehtolaulu – 2:51
#Hömmelö haltija – 2:54
#Olipa kerran – 2:27
#Ystäväni menettänyt oon – 1:55
#Mielikuvitusta vaan? – 1:50
#Suunnistuslaulu – 1:58
#Ruttusen oikosulku – 3:50
#Röllin tavaralaulu – 2:08
#Riitasoinnun rakkaus – 2:34
#Lothar – 3:24

* Sävellykset ja sanoitukset: Allu Tuppurainen
* Sovitukset ja musiikki: Kari Hillo, paitsi
* CD 1, kappaleet 1 - 11 sovitukset ja musiikki Lars Broholm

## Aiheesta muualla
* 40 kaikkien aikojen Rölli-laulua discogs.com -sivustolla
Jason Tahincioğlu

**Jason Tahincioğlu** (s. 29. lokakuuta 1983 Bristol, Yhdistynyt kuningaskunta) tunnetaan myös nimellä **Jason Tahinci** on turkkilainen autourheilija.

Kaudella 2008 Tahincioğlu ajoi Aasian GP2-sarjassa BCN Competicion -tallissa. Hän ajoi myös Euroopan GP2-sarjassa kausina 2006 ja 2007. Ennen GP2-uraansa Tahinci on ajanut muun muassa Britannian Formula Renault -sarjassa, jossa hän sijoittui kaudella 2005 loppupisteissä sijalle 20. Tahinci on ajanut urallaan myös World Series by Renault ja Euroseries 3000 -sarjoissa.

Jason Tahincin isä on Turkin Autoliiton Tosfedin presidentti Mümtaz Tahincioğlu, joka omisti aikaisemmin Kent-makeistehtaan.

## GP2-tulokset

### Aasian GP2

## Lähteet
Ânderson Polga

**Ânderson Corrêa "Polgao" Polga** (s. 9. helmikuuta 1979 Santiago, Brasilia) on brasilialainen jalkapalloilija. Polga voitti maailmanmestaruuden vuonna 2002 Etelä-Korean ja Japanin kisoissa. Hän oli pelipaikaltaan puolustaja.

Anderson Polga aloitti uransa vuonna 1999 Brasiliassa Grêmion joukkueessa, josta siirtyi vuonna 2003 Portugalin liigaan Sporting Clube de Portugaliin. Polga voitti Grêmiossa Brasilian Cupin ja Rio Grande do Sul:n mestaruuden. Sportingissa parhaat saavutukset olivat kaksi Portugalin cupin voittoa sekä pääsy kaudella 2004–2005 UEFA Cupin finaaliin, jossa kuitenkin tuli tappio.

Brasilian jalkapallomaajoukkueessa Polga debytoi vuonna 2002 Boliviaa vastaan ja pääsi heti samana vuonna MM-kisajoukkueeseen. MM-turnauksessa hän pääsi kentälle kahdessa ottelussa. Hän esiintyi maaotteluissa 11 kertaa mutta ei mahtunut Brasilian maajoukkueeseen kauden 2002–2003 jälkeen.

## Lähteet
Butthole Surfers

**Butthole Surfers** on yhdysvaltalainen punk-yhtye, joka perustettiin Texasin San Antoniossa vuonna 1981. Yhtyeen tuotannossa on kuultavissa vaikutteita myös psykedeelisestä rockmusiikista ja muista tyylisuunnista.

Ensiesiintymisensä Butthole Surfers teki sanantoniolaisessa taidegalleriassa vuonna 1981. Ensimmäinen täysimittainen studioalbumi, *Psychic... Powerless... Another Man’s Sac*, julkaistiin joulukuussa 1984.

Yhtye on historiansa aikana käynyt läpi useita miehistönvaihdoksia, mutta on yhä toiminnassa. 

## Kokoonpano
### Nykyiset jäsenet
* Gibby Haynes – laulu, kitara, saksofoni
* Paul Leary – kitara, laulu
* King Coffey – rummut
* Nathan Calhoun – basso

### Entiset jäsenet
* Jeff Pinkus – basso
* Teresa Nervosa – rummut
* Trevor Malcolm – basso
* Terence Smart – basso
* Bill Jolly – basso
* Quinn Matthews – basso
* Scott Matthews – rummut
* Andrew Mullins – basso
* Scott Stevens – basso

## Diskografia
### Albumit
* *Psychic... Powerless... Another Man’s Sac* (1984)
* *Rembrandt Pussyhorse* (1986)
* *Locust Abortion Technician* (1987)
* *Hairway to Steven* (1988)
* *pioughd* (1991)
* *Independent Worm Saloon* (1993)
* *Electriclarryland* (1996)
* *After the Astronaut* (1998)
* *Weird Revolution* (2001)

### EP:t
* *Butthole Surfers* (1983)
* *Cream Corn from the Socket of Davis* (1985)
* *Widowermaker* (1989)
* *The Hurdy Gurdy Man* (1990)

### Livelevyt
* *Live PCPPEP* (1984)
* *Double Live* (1989)

### Kokoelmat
* *The Hole Truth... and Nothing Butt* (1995)
* *Humpty Dumpty LSD* (2002)
* *Butthole Surfers/Live PCPPEP* (2003)

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Luettelo Stanley Cupin voittaneista suomalaisista jääkiekkoilijoista

Tämä on **luettelo [[Stanley Cup]]in voittaneista suomalaisista [[jääkiekko]]ilijoista**. Ensimmäinen luettelo koostuu varsinaisista Stanley Cupin voittajista ja toinen luettelo pelaajista, jotka ovat olleet mukana Stanley Cupin voittaneessa joukkueessa, mutta joiden nimiä ei vähäisen ottelumäärän vuoksi ole kaiverrettu pokaaliin. Luetteloissa mainittuina ovat pelaajan nimen lisäksi voittojen määrä sekä joukkue ja vuosi.

Saadakseen nimensä palkintopokaaliin on pelaajan pelattava kauden aikana vähintään 41 runkosarjaottelua tai yksi ottelu Stanley Cup -finaaleissa.

## Stanley Cupin voittaneet

## Stanley Cupin voittaneisiin joukkueisiin kuuluneet

## Stanley Cup -finaalit hävinneissä joukkueissa pelanneet

## Muut suomalaiset Stanley Cup -voittajat
Joukkue saa kaiverruttaa pokaaliin enintään 52 nimeä (pelaajien lisäksi  mm. johtohenkilöstöä, valmentajat, kykyjenetsijöitä).  Suomalaisista nimensä pokaaliin on saanut Matti Väisänen kolmesti (1985, 1987 ja 1990), sekä Joni Lehto (2001), Kari Kettunen (2004),
Jussi Parkkila (2022) ja Tuomo Ruutu (2024) kerran.
Seuraavana lista kaikista Stanley Cup -voittajajoukkueisiin kuuluneista suomalaisista. 

## Katso myös
* Luettelo Stanley Cupin voittaneista pelaajista
* Luettelo Gagarin Cupin voittaneista suomalaisista jääkiekkoilijoista

## Lähteet

*https://www.jatkoaika.com/nhl/aamuraportti/2022-06-27/Artturi-Lehkoselle-Stanley-Cup-voittomaali-%E2%80%93-Colorado-Avalanche-juhlii-mestaruutta/242592
Red vs. Blue

**Red vs. Blue** tai **RvB** on Rooster Teethin tekemä *[[Halo (videopelisarja)|Halo]]*-pelisarjan peleillä toteutettu machinima-sarja. Sarjaa on eniten levitetty internetin ja DVD:n välityksellä. Kaikki jaksot ovat myös katsottavissa internetistä tekijöiden kotisivulta. Tuotantokaudet 1-15 ovat nähtävissä YouTubessa.

*Red vs. Blue* keskittyy ensimmäisten tuotantokausien aikana kahden armeijan "sotaan" suljetussa kanjonissa, jossa on vain molempien tukikohdat. *Red vs. Blue* on suurimmaksi osaksi tilannekomiikkaa sotilaiden välisistä suhteista ja kaluston toimivuudesta. Sarjan oli alun perin tarkoitus olla vain 6-8 jakson mittainen, mutta sarja sai niin suuren suosion ensi jaksosta lähtien, että tekijät päättivät tehdä lisää jaksoja. Viidennen tuotantokauden loppuessa jaksoja oli julkaistu 100, jonka jälkeen jaksoja on tehty kymmenittäin. Ensimmäinen jakso (*Why Are We Here?*) julkaistiin aprillipäivänä 1. huhtikuuta 2003, mitä pidetään Rooster Teethin perustamispäivänä.
Viimeisin, seitsemästoista tuotantokausi alkoi 9. maaliskuuta 2019. Kahdeksannentoista kauden on tarkoitus alkaa vuoden 2020 aikana.

*Red vs. Blue* on ollut alusta lähtien hyvin kehuttu ja suosittu machinima-sarja, ja se on ollut suunnannäyttäjä monille myöhemmin tulleille machinimoille.

Sarjan tuotantokaudet on ryhmitelty isompien tarinaotsikoiden alle:
*Tuotantokausista 1–5 käytetään nimitystä *The Blood Gulch Chronicles*
*Tuotantokaudet 6–8 ovat osa *The Recollection*-tarinakokonaisuutta
*Tuotantokaudet 9–10 ovat *Project Freelancer*-saagaa
*Tuotantokaudet 11–13 ovat *The Chorus Trilogiaa*
*Tuotantokausi 14 *Anthology* on kokoelma irrallisia tarinoita
*Tuotantokaudet 15–17 ovat *The Shisno Paradox*-saagaa. Kauden 15 tarina alkaa joitain kuukausia 13. tuotantokauden jälkeen. Sitä seuraavat 16. ja 17. tuotantokausi jatkuvat tarinaltaan peräjälkeen.
*Tuotantokaudet 18–19 ovat *Zero*-saagaa. Ne ovat kevyt-reboot sarjalle.
*Tuotantokausi 20 *Restoration* julkaistiin jaksoformaatin sijaan elokuvana Rooster Teethin sulkemisen seurauksena. 

## Aiheesta muualla
*Rooster Teeth virallinen kotisivu
June Carter Cash

**Valerie June Carter Cash** (23. kesäkuuta 1929 Marces Spring, Virginia – 15. toukokuuta 2003 Nashville, Tennessee) oli laulaja, lauluntekijä, näyttelijä, komedienne ja Carter Familyn jäsen. Hän soitti kitaraa, banjoa ja autoharppua. Hän oli countrylaulaja Johnny Cashin vaimo.

## Nuoruus

June Carter syntyi Maces Springessä, Virginiassa. Hänen isänsä oli Ezra Carter. June esiintyi jo nuorena Carter Familyn kanssa, joka aloitti 1939. June esiintyi yhdessä äitinsä Maybelle Addington Carterin (1909–1978) sekä siskojensa Helen Myrl Carter Jonesin (1927–1998) ja Anita Carterin kanssa. Yhtye esiintyikin nimellä ”Mother Maybelle and the Carter Sisters” (äiti Maybelle ja Carterin siskot). Doc ja Carl liittyivät yhtyeeseen uudelleen vuoden 1945 lopussa. Yhtyeen nimeksi muuttui ”The Carters and Doc and Carl”. He esiintyivät Virginiassa, Delawaressa, Marylandissa sekä Pennsylvaniassa autolla ajaen. June on myöhemmin sanonut että joutui tekemään kovemmin töitä kuin siskonsa, mutta hänellä oli erityistaito, komedia. 

Joka lauantai-iltainen countrymusiikki radio-ohjelma Grand Ole Opry halusi Carterit osaksi ohjelmaansa, ja ongelmien jälkeen näin kävikin. Siellä June myös tapasi Johnny Cashin.

## Uran huipentumat

June Carter Cash tunnettiin parhaiten laulamisesta ja laulujen kirjoituksesta. Hän oli myös näyttelijä. Hänen näyttelemisroolejaan oli muiden muassa Mrs. ”Momma” Dewey Robert Duvallin elokuvassa Apostoli (1997). Muita rooleja olivat Sister Ruth, Johnny Cashin näyttelemän Kid Colen vaimo sarjassa Dr. Quinn, Medicine Woman (1993–1997). 

June valloitti molemmat laulu-urat, soolo- ja duettolaulun – ensin perheensä kanssa ja myöhemmin miehensä kanssa. Sooloartistina hän tuli menestyksekkääksi laulamalla countrymusiikkia 50-luvulla. Hän voitti Grammy-palkinnon vuonna 1999 sooloalbumistansa Press On.  Hänen myöhempi levynsä *Wildwood Flower* voitti kaksi Grammyä vuonna 2003. 

## Avioliitot ja lapset

June oli naimisissa kolme kertaa, ensimmäinen oli laulaja Carl Smithin kanssa 9. kesäkuuta 1952 lähtien vuoteen 1956. He saivat tyttären Rebecca Carlene Smithin, joka tunnetaan paremmin nimellä Carlene Carter. 11. marraskuuta vuonna 1957 hän nai poliisipäällikön Edwin ”Rip” Nixin ja sai toisen tyttären Rozannan (Rosie Nix Adams). He erosivat 1966. Molemmista tyttäristä tuli laulajia. Rosie Nix Adams kuoli bussissa vuonna 2003 mahdolliseen häkämyrkytykseen. 

Vuonna 1968 June avioitui Johnny Cashin kanssa, 12 vuotta sen jälkeen kun he tapasivat ensimmäisen kerran Grand Ole Opryssä. Johnny kosi Junea live-esiintymisessä Londonissa, Ontariossa, Kanadassa. Heidän avioliittonsa kesti 35 vuotta, Junen kuolemaan saakka. Johnny Cash kuoli vain muutama kuukausi Junen jälkeen. June ja Johnny saivat lapsen, John Carter Cashin, joka syntyi 1970.

## Lähteet
Kaikkien naisten monni

**Kaikkien naisten monni** on Lasse Pöystin ohjaama suomalainen elokuva vuodelta 1952. 

Sen on tuottanut Mauno Mäkelä, ja sen ensi-ilta oli 4. heinäkuuta 1952 Helsingissä Bio Rexissä ja Tuulensuussa. Elokuvan alkuperäisidea  perustuu Joel Laikan romaaniin *Aikamiehen aapinen* vuodelta 1945. Elokuvakäsikirjoituksessa käytetty työnimi oli *...Nieminen tulee*.

*Kaikkien naisten monni* oli nuoren Pöystin tilaisuus kokeilla kykyjään ohjaajana ja käsikirjoittajana näyttelijäntyön ohella. Fennada-Filmi tehtaili 1952–1958 sotilasfarssin vuosittain, ja tämä oli ensimmäinen. Pöystin esittämä alokas Nieminen on lukutaidoton, mikä luonnollisesti aiheuttaa hämminkiä varuskunnassa.

Suomalainen elokuvatuotanto kärsi aihepulasta, ja 1950-luvun liukuhihnatuotannon vuosina määrä oli laatua tärkeämpää. Kuten lähes kaikki suomalaiset tuon aikakauden komediaelokuvat, myös tämä elokuva sai kriitikoilta kylmän vastaanoton. Arviossa elokuvan on sanottu sisältävän kliseitä kliseiden perään.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Ålandstrafiken

**Ålandstrafiken** on ahvenanmaalainen yhteysalus- ja linja-autoliikennettä harjoittava Ahvenanmaan maakuntahallituksen alainen yhtiö.

Useimmat Ålandstrafikenin lautat on nimetty jonkin merilinnun mukaan. Tämä oli alun perin kirjailija Anni Blomqvistin idea.

## Saaristolautat

## Öljyntorjunta-alus
*M/S ''Svärtan''

## Entisiä aluksia
*M/S ''Kumlinge'' (1975–1985)
*M/S ''Lotta II'' (1998–2009)
*M/S ''Vårdö'' (1962–1995)
*M/S Spoven (1999–2016)
*M/S Grisslan (1971–2016, 2019)
*M/S Frida II (2000–2020)

## Reitistö
Alukset liikennöivät neljällä päälinjalla:
*Pohjoinen linja (Hummelvik–Enklinge–Kumlinge–Lappo–Torsholma, Asterholma–Lappo–Torsholma, Åva–Jurmo, Åva–Vuosnainen)
*Poikittainen linja (Långnäs–Bergö–Överö–Sottunga–Snäckö) Bergöhön liikennöidään vain tilauksesta. Ennen linja jatkui Snäcköstä Hummelvikiin.
*Eteläinen linja (Långnäs–Överö–Sottunga–Husö/Kyrkogårdsö–Kökar–Galtby) Husöhön ja Kyrkogårdsöhön liikennöidään vuorovuoroin.
*Föglön linja (Svinö–Degerby)

## Saaristopaikat
Useimmilla lauttalinjoilla on varattu vakituisesti Ahvenanmaan saaristossa asuville muutama autopaikka, jotka ovat saatavilla aikaisitaan 72 tuntia ennen lähtöä.
Saaristopaikkoja on tarjolla seuraavasti:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Ålandstrafikenin kotisivut
Lagan

**Lagan** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

Pohjois-Irlannissa:
*Lagan, joki
*Laganlaakso, laakso
*Laganlaakson vaalipiiri, vaalipiiri

Ruotsissa:
*Lagan, joki
*Lagan, taajama Ljungbyn kunnassa

Venäjällä:
*Lagan, kaupunki Kalmukiassa
*Laganin piiri, hallintoalue Kalmukiassa

Sukunimi:
*Francis Lagan (1934–2020), irlantilainen katolinen piispa
Čitluk

**Čitluk** (Читлук) on kaupunki eteläisessä Bosnia ja Hertsegovinassa. Čitlukin kunnassa oli vuoden 2013 väestönlaskennassa noin 18&nbsp;100 asukasta. Alueella asuu enimmäkseen kroaatteja. 

Čitlukin kunnan alueella sijaitsee Međugorjen pyhiinvaelluskohde, jossa katoliset uskovat Neitsyt Marian ilmestyneen vuonna 1981 kuudelle kyläläiselle. Nykyisin Međugorjessa vierailee vuosittain noin miljoona pyhiinvaeltajaa ja matkailijaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Municipality of Čitluk
Ikizukuri

**Ikizukuri** () on elävästä eläimestä valmistettu sashimi-annos. Ikizukurin raaka-aineena on tyypillisesti elävä kala, mustekala tai katkarapu. Ennen tarjoilua eläin fileerataan ja sisäelimet, sydäntä lukuun ottamatta, poistetaan. Kalan liha tavallisesti leikataan ohuiksi siivuiksi ja asetellaan tarjoiluastiaan "ruodon" ympärille. Asiakkaan valitsema kala tarjoillaan kalan sydämen yhä sykkiessä.

Ikizukurissa olennaista on, että koska eläintä ei lopeteta lainkaan eikä annoksen valmistus kestä kauan, eläin on elossa vielä annosta tarjoiltaessa, mikä toimii takuuna raaka-aineen tuoreudesta. Jotkut pitävät sitä kuitenkin eläinrääkkäyksenä, myös Japanissa, ja ikizukuri onkin lailla kielletty Australiassa.

## Katso myös
*Sannakji

## Aiheesta muualla
*Kuvasarja ikizukurin valmistuksesta
Robert Franz

**Robert Franz** (28. kesäkuuta 1815 – 24. lokakuuta 1892) oli saksalainen säveltäjä.

Franz syntyi Hallessa ja muutti Dessauhun opiskelemaan urkujensoittoa. Hän tuli tunnetuksi yksinlauluistaan, liedeistään, joita hän julkaisi ensimmäisen kokoelman vuonna 1843. Säveltäjä alkoi jo alle kolmikymppisenä kärsiä asteittaisesta kuuroutumisesta. Lopulta laulukokoelmia ilmestyi viitisenkymmentä lisää.

Franz kuoli Dessaussa 77-vuotiaana. Lähes koko hänen tuotantonsa koostuu yksinlaulumusiikista. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Vapaasti käytettävissä olevia Franzin partituureja Mutopia Project
Gerenukki

**Gerenukki** eli **kirahviantilooppi** (*Litocranius walleri*) on Itä-Afrikassa elävä pitkäkaulainen gasellien alaheimon (Antilopinae) sorkkaeläinlaji. Gerenukki on sukunsa ainoa laji.

## Koko ja ulkonäkö
Gerenukki on 140–160 senttimetrin pituinen ja 80–105 senttimetrin korkuinen. Painoa naaraalla on 28–45 kiloa, ja koiraalla 31–52 kiloa. Gerenukki on hoikkarakenteinen ja sillä on huomiota herättävän pitkä ja ohut kaula sekä pieni pää. Gerenukin suu on pieni ja sen jalat ovat hennot ja pitkät. Lyyramaiset sarvet ovat 25–44-senttimetriset. Väriltään gerenukit ovat selästä tummanruskeita, alempaa ne ovat vaaleanruskeita. Niiden vatsa on vaalea.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Gerenukki elää vain Somaliassa, Etiopiassa, Keniassa ja Pohjois-Tansaniassa. Lajin levinneisyys on aikaisemmin ollut laajempi. Laji elää kuivilla ja harvakasvuisilla pensassavanneilla aina 1200 metrin korkeuteen asti. Gerenukkikanta on nykyään noin 70 000 yksilöä.

## Elintavat
Gerenukit elävät joko yksin tai pieninä laumoina, joissa on noin 5–12 yksilöä. Laumassa on kuitenkin korkeintaan yksi aikuinen uros. Gerenukit elävät samalla, noin 1–5 neliökilometrin kokoisella alueella usein koko ikänsä. Lajin ei tarvitse juoda, mikä on yksi syy sen paikkauskollisuuteen. Gerenukit nousevat ravintoa etsiessään takajalkojensa varaan kurkottamaan puiden lehtiä ja ottavat tukea etujaloillaan oksista. Sama asento toimii myös naamiointikeinona. Ne jäykistyvät paikoilleen huomatessaan pedon ja lähtevät pakoon pää ja kaula eteenpäin ojennettuna vasta kun peto tulee liian lähelle. Kahdella jalalla ne ylettävät kahden metrin korkeuteen. Eläimet liikkuvat päivällä. Ravinto koostuu puiden ja pensaiden lehdistä ja versoista, erityisesti akasioista. Gerenukkien elinikä on 10–12 vuotta.

## Lisääntyminen
Kiima-aikana koiraat keräävät naarashaaremin ja taistelevat sarvillaan muita koiraita vastaan. Koiraat merkitsevät naaraat silmänedusrauhastensa eritteillä. Rauhasillaan koiraat merkitsevät myös pensaita ja puita. Naaras synnyttää noin seitsemän kuukauden kantoajan jälkeen yhden poikasen, joka piilottelee ensimmäiset viikot. Se hoitaa vasaa jopa yli vuoden, joten sillä saattaa olla kerralla kaksikin poikasta. Uros tulee sukukypsäksi 1,5-vuotiaana, naaras 1-vuotiaana.   

## Lähteet
* 
*

### Viitteet