open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Englannin mestaruussarja

**Englannin mestaruussarja** (, sponsorisyistä myös *Sky Bet Championship*) on Englannin miesten jalkapalloilun toiseksi korkein sarjataso Valioliigan jälkeen ja English Football Leaguen korkein divisioona.

Mestaruussarja-nimi otettiin käyttöön kaudella 2004–2005. Aiemmin sarjaa kutsuttiin 1. divisioonaksi. Deloitten mukaan mestaruussarja oli kaudella 2004–2005 rahakkain jalkapallon ei-pääsarja maailmassa ja kaikkiaan kuudenneksi rahakkain sarja Euroopassa Englannin, Italian, Saksan, Espanjan ja Ranskan pääsarjojen jälkeen.

## Sarjajärjestelmä
Mestaruussarjassa pelaa 24 joukkuetta, joista jokainen kohtaa toisensa kaksi kertaa: kerran kotona ja kerran vieraissa. Näin jokaiselle seuralle tulee kauden aikana 46 ottelua. Voitosta saa kolme pistettä, tasapelistä yhden ja tappiosta nolla. Kauden loputtua sarjataulukon kaksi eniten pisteitä kerännyttä joukkuetta nousee suoraan Valioliigaan, ja sijoille 3–6 sijoittuneet joukkueet karsivat keskenään kolmannesta nousijan paikasta. Kolme vähiten pisteitä kerännyttä joukkuetta putoaa suoraan Ykkösliigaan.

## Joukkueet kaudella 2025–2026

## Voittajat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Artefakti

**Artefakti** (latinan sanoista *arte* + *factum* ’taidolla tehty’) tarkoittaa keinotekoista esinettä (vastakohtana luonnon muodostamalle kohteelle, luonnonesineelle eli ekofaktille). Arkeologiassa sanalla tarkoitetaan mitä tahansa ihmisen tekemää esinettä tai rakennelmaa.

Lääketieteessä artefaktilla tarkoitetaan tutkimuslöydöstä, joka ei johdu tutkittavasta kohteesta vaan esimerkiksi tutkimusmenetelmän virheestä tai näytteen saastumisesta.

Tietotekniikassa artefaktilla viitataan usein näkyvään tai kuultavaan virheeseen. Käsite on käytössä etenkin häviöllisten pakkausmenetelmien yhteydessä.

Tuotantotaloudessa artefaktilla viitataan jonkin toimijan tietoisesta ja suunnitelmallisesta toiminnasta seuraavaan tulokseen.

Sanalle *artefakti* on ehdotettu varsinkin estetiikan alalla kotoperäisiä vastineita **tekoesine**, **teennös** ja **tekotuote**.

## Katso myös
* Ekofakti
* Taideteos

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Oratuomi

**Oratuomi** (*Prunus spinosa*) on 2–3 metrin korkuinen, tiheä ja piikikäs pensas, jonka yksittäiset yksilöt joskus kasvavat pieneksi puuksi. Suomessa se kasvaa harvinaisena Ahvenanmaalla ja lounaisrannikolla. Se kukkii lyhytaikaisesti ja näyttävästi ennen lehtien puhkeamista.

Oratuomen luumarja on kooltaan 7–15 millimetriä ja maultaan kirpeä. Ulkonäöltään sinertävä, vahapintainen marja muistuttaa pienikokoista luumua.

Tiheät oratuomet toimivat lintujen ja pikkunisäkkäiden pesä- ja suojapaikkoina. Oratuomi on päiväperhosten toukkien ravintokasvina ainakin ruoste- (*Thecla betulae*) ja tuominopsasiivelle (*Satyrium pruni*) sekä harvinaisemmalle purjeperhoselle (*Iphiclides podalirius*). Lajin pölyttäjinä toimivat hyönteiset, varsinkin kultakuoriaiset (*Cetonia aurata*).

Oratuomen marjoja käytetään mm. hillojen ja mehujen sekä viinin ja liköörien valmistukseen. Oratuomea käytetään pohjoisessa Euroopassa ja Brittein saarilla pensasaitana, jollaisena se on tiheä ja luja. Oratuomen puusta valmistetaan perinteisesti shillelagh-sauvoja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Oratuomi (''Prunus spinosa'')
* iNaturalist: Oratuomi (''Prunus spinosa'')
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Prunus spinosa'' 
* ITIS: ''Prunus spinosa'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Prunus spinosa'' 
* Flora of China: ''Prunus spinosa'' 
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Prunus spinosa'' (blackthorn) 
* Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: ''Prunus spinosa''
Sisalagaave

**Sisalagaave** (*Agave sisalana*) on monivuotinen agaavejen (*Agave*) sukuun kuuluva kasvi. Sen noin 1–1,5 metrin mittaisiksi kasvavista lehdistä saadaan sisalia – väriltään vaaleaa, voimakaskiiltoista ja karkeaa kuitua, jota käytetään narujen ja köysien raaka-aineena. Arkikäytössä sisalia tapaa kissojen raapimispuiden päällysteenä.

Kuituagaavesta (*Agave fourcroydes*) saatava henequen on sisalin kaltainen lehtikuitu.

Sisalin käyttö romahti 1960-luvun lopussa tekokuitujen yleistymisen myötä. Perinteisen sisalintuotantomaan Tansanian tuotanto väheni 200&nbsp;000 tonnista alle kymmenesosaan. 2000-luvulla sisalille on keksitty uusia käyttöjä esimerkiksi lasikuidun tilalla. Suurimmat tuottajamaat ovat nyt Brasilia (120&nbsp;000 tonnia), Tansania (30&nbsp;000) ja Kenia (25&nbsp;000).


File:Pacas de sisal.jpg | sisalkuitua
File:Ficelle de Sisal - 2.jpg | sisalnarua
File:Sisal Plantation in Kenya.jpg|Sisalin viljelyä Keniassa


## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: ''Agave sisalana'' 
*United States Department of Agriculture (USDA): ''Agave sisalana'' 
*Flora of China: ''Agave sisalana'' 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Agave sisalana
Zoisiitti

**Zoisiitti** on sorosilikaatteihin kuuluva mineraali, joka sisältää alumiinia ja jonka kemiallinen koostumus on (Ca2(Al.OH)Al2(SiO4)3. Se kuuluu epidoottiryhmään. Zoisiitti on saanut nimensä itävaltalaisen tiedemiehen paroni Sigmund Zoisin mukaan, joka löysi mineraalin Itävallan Alpeilta vuonna 1805. Zoisiitista esiintyy useita muunnoksia, jotka esiintyvät maantieteellisesti hyvin rajatuilla alueilla ja joita käytetään jalo- ja korukivinä.

Zoisiittia esiintyy prismaattisina, rombisina kiteinä tai massiivisina muodostumina metamorfisissa ja pegmatiittisissa kivilajeissa. Väriltään zoisiitti voi olla sinivioletti, vihreä, ruskea, vaaleanpunainen, keltainen, harmaa tai väritön. Zoisiitin kovuus Mohsin asteikolla on 6,5 ja ominaispaino 3,10–3,38 muunnoksesta riippuen. Zoisiitin tavallisempi muunnos on monokliininen klinozoisiitti.

## Muunnokset

Tansaniitti on zoisiitin läpinäkyvä tai läpikuultava muunnos, jota esiintyy ainoastaan Tansaniassa muutamilla esiintymisalueilla. Se on väriltään usein ruskehtava, mutta kuumakäsittelyn seurauksena sen väri muuttuu siniseksi tai sinivioletiksi, joka parhaimmillaan kilpailee hienoimpien safiirien värin kanssa. Tansaniitista on viime vuosikymmeninä tullut haluttu ja arvokas jalokivi.

Anyoliitti on vihreä ja läpinäkymätön zoisiitti, jota esiintyy Keniassa. Se esiintyy usein yhdessä rubiinin ja biotiitin kanssa muodostaen omalaatuisen ja koristeellisen kiven, jota käytetään runsaasti korukivenä ja koriste-esineissä.

Thuliitti on Norjassa esiintyvä zoisiitin muunnos, joka on väriltään vaaleanpunainen. Myös sen käyttö korukivenä on varsin yleistä. Lisäksi on olemassa kromizoisiitti, joka on väriltään vihreä ja melko harvinainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Webmineral: Zoisite Mineral Data 
* Mindat: Zoisite 
* Handbook of Mineralogy: Zoisite (pdf)
Aivovaurio

**Aivovaurio** on aivotoiminnan häiriö, joka johtuu siitä, että aivot ja niihin liittyvät päähermot ovat vaurioituneet.

Syy voi olla sairaus, tai aivot voivat vaurioitua tapaturman seurauksena, jolloin aivovauriota kutsutaan aivovammaksi. Aivovaurion vaikutukset keholle voivat olla hyvin moninaisia johtuen aivojen tärkeästä roolista koko elimistölle.

Jos aivovauriossa jonkin alueen hermosolut ja -verkot tuhoutuvat, ne eivät enää palaudu. Sen sijaan muut aivoalueet alkavat ottaa vaurioituneiden alueiden tehtäviä, ja niihin kasvaa uusia ulokkeita ja hermosolujen välisiä yhteyksiä.

Yleisimpiä aivovaurioita aiheuttavia sairauksia ovat Alzheimerin tauti, Parkinsonin tauti, MS-tauti ja ALS-tauti.

Kirurginen toimenpide lobotomia oli aivovaurioiden tarkoituksellista aiheuttamista. 

## Katso myös
* Aivovamma

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
*
Hurskas kurjuus

**Hurskas kurjuus** on Frans Emil Sillanpään vuonna 1919 kirjoittama romaani, jonka aiheena on vuonna 1918 käyty Suomen sisällissota. 

Romaani kertoo Juha Toivolan, yksinkertaisen mutta hyväntahtoisen köyhän torpparin elämäntarinan. Koko elämänsä nöyrästi raatanut Toivola päätyy sisällissodan aikana punakaartiin ja sodan jälkeen valkoiset teloittavat hänet, vaikka hän ei ole todellisuudessa tehnyt mitään pahaa.

Kirjaa ei uskallettu julkaista heti sodan jälkimainingeissa, vaan se julkaistiin vasta vuoden 1919 helmikuussa. *Hurskas kurjuus* sai sisällissodan molemmilta osapuolilta kritiikkiä. Valkoiset oli toisaalta kuvattu raaoiksi tappajiksi, toisaalta punaisten mielestä päähenkilö Jussi Toivola halvensi hölmöllä olemuksellaan koko työväenliikettä.

F. E. Sillanpään vuonna 1923 ilmestyneen pienoisromaanin *[[Hiltu ja Ragnar]]* toinen päähenkilö Hiltu on *Hurskaan kurjuuden* päähenkilön Juha Toivolan tytär, joka päätyy palvelijaksi erääseen huvilaan Tampereen Pispalaan. *Hiltun ja Ragnarin* tapahtumat sijoittuvat vuoteen 1906.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hurskas kurjuus Yle Teemassa .
Emissio

**Emissio** merkitsee seuraavia asioita:

* emissio eli säteily, hiukkasten tai energian siirtyminen säteilylähteestä ympäristöön tai kohteeseen, fysiikan käsite, esimerkiksi:
** fotonien emissio, luminesenssin vaihe, jossa atomi viritystilansa purkautuessa säteilee fotoneita
** terminen emissio, elektronien virtaus metalliselta tai metallioksidiselta pinnalta, kun lämpövärähtely voittaa elektroneja pinnalla pitävät sähköiset voimat
* emissio,  arvopaperien, osakkeiden, obligaatioiden tai seteleiden liikkeeseenlasku, taloustieteellinen käsite.
* emissio eli päästö, ympäristöoikeudessa saastepäästön nimitys, immission aiheuttaja

## Katso myös
Emissioon liittyy myös seuraava:
* emissioviiva, eräs valon viivaspektrissä näkyvä viivatyyppi.
Francine

**Francine** on Lahdessa vuonna 1987 perustettu rock'n'roll-yhtye. Sen musiikissa on vaikutteita muun muassa rockabillysta, punkista ja skasta. Varsinkin neljän ensimmäisen studioalbumin jälkeen yhtyeen musiikki alkoi yhä enemmän irtautua rockabillystä rankempaa rock'n'rollia kohti. Francine tunnetaan eritoten hiteistä ”Goodbye Forever”, ”She Bop” ja ”King for a Day”, ja energisestä lavaesiintymisestä.

Francine esiintyy ja levyttää englanniksi. Yhtye kuitenkin julkaisi vuonna 1993 suomenkielisen albumin *[[Pitkäsoitto (albumi)|Pitkäsoitto]]* nimellä *[[Pääesiintyjät]]*. Lisäksi Pääesiintyjät-nimellä julkaistiin pari singleä samana vuonna.

Francine jäi määrittelemättömän pitkälle tauolle vuoden 2020 alussa. Siinä aikana One Stop Further-albumista julkaistiin vinyyliversio ja nykyään osa Franceinen entisistä ja nykyisistä jäsenistä jatkaa Pääesiintyjät-kokoonpanon nimissä. 

## Jäsenet
* Pete Salomaa – kontrabasso (1987–)
* Antti Kukkola – laulu, kitara (1994–)
* Alec Hirst-Gee – rummut (2011–2012, 2016–)

### Entiset jäsenet
* Mika Jokinen – laulu, kitara (1987–1993)
* Esa Nurminen – rummut (1987–1988)
* Jari Paksunen – kitara  (1989–1990)
* Tude Usvaala – rummut (1989–2011)
* Mauro Gargano – rummut (2012–2016)

## Julkaisut

### Albumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### EP:t
* 
* 
* 

### Kokoelma-albumit
* 
* 

### Livealbumit
* 

### Pääesiintyjät-nimellä
* 
* 
* 

## Katso myös
* Luettelo Francinen kappaleista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen kotisivu
* Francine Poko Rekordsin sivuilla 
*
Skellefteå

**Skellefteå** (aikaisemmin suom. *Heletti*) on entinen kaupunki ja nykyinen Skellefteån kunnan keskustaajama. Skellefteå sijaitsee Perämeren rannikon läheisyydessä Pohjois-Ruotsissa. Se kuuluu Västerbottenin lääniin ja Västerbottenin historialliseen maakuntaan.

## Historiaa

Skellefteån alueen läpi virtaava Skelleftejoki (joskus suom. *Helettijoki*) oli aikoinaan rajajoki, jonka eteläpuolella asui helsinglantilaisia eli ruotsalaisia ja pohjoispuolella lappalaisia ja suomalaisia. Alueen suomalaista väestöä kutsuttiin keskiaikaisissa kirjoituksissa kveeneiksi ja heidän maataan Kvenlandiksi, esimerkiksi Ottar Haalogalantilaisen kuvauksessa noin vuodelta 890 sekä islantilaisen Níkulás Bergssonin *Leiðarvísir og borgarskipan* -nimisessä kuvauksessa pohjoisen kansoista vuodelta 1157.

Skellefteån seurakunta mainitaan ensi kerran 1324 ja ensimmäinen kirkko rakennettiin 1330.

Alueen vanhasta asutuksesta huolimatta Skellefteån kaupunki on Norlannin nuorimpia. Kaupungin perusti virallisesti kirkkoherra Nils Nordlander vuonna 1845. Vuonna 1967 kaupunkiin liitettiin Skellefteån maalaiskunta sekä Bureå, Byske ja Jörn. Kaupungin arvonimen Skellefteå menetti vuonna 1971, jolloin Ruotsissa siirryttiin yhteen kuntamuotoon. Vuonna 1974 Skellefteån kuntaan tulivat kuulumaan vielä Burträsk ja Lövånger. Nykyinen Skellefteån kunta on pinta-alaltaan ja väkiluvultaan paljon suurempi kuin entinen Skellefteån kaupunki.

## Nykyään
Nykyään Skellefteå on kehittynyt teollisuus- ja kaivoskaupungiksi ja monet vanhat puurakennukset ovat saaneet väistyä tiilitalojen tieltä. 

Kaivosyhtiö Bolidenin kuparisulatto on toiminut Skellefteåssa 1930-luvulta lähtien. Se työllistää nykyisin noin 700–800 henkilöä. Skellefteåta kutsutaan joskus *kultakaupungiksi* () siellä kaivettavan kullan takia.

2020-luvun taitteessa kaupunkiin perustettiin suuri Northvolt-yrityksen akkutehdas, joka työllisti tuhansia ihmisiä. Yritystä ei kuitenkaan saatu kannattavaksi ja se ajautui Ruotsin suurimmaksi arvioituun konkurssiin maaliskuussa 2025. Tehtaalle pyritään löytämään jatkaja.

## Vaakuna


Tiedosto:Skellefteå_vapen.svg|Kaupungin vaakuna on nykyisin Skellefteån kunnan käytössä.


## Väestönkehitys

## Urheilu
Skellefteåsta on kotoisin jääkiekkoseura Skellefteå AIK.

## Media
Skellefteåssa on Norran-sanomalehden päätoimitus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Skellefteå – Kaupungin viralliset sivut
* Destination Skellefteå – Matkailutoimisto, tietoa ruotsiksi, englanniksi ja espanjaksi
Funkrock

**Funkrock** on musiikin tyyli, jossa rockmusiikille tyypillinen särjetty kitarasoundi ja aggressiivisuus yhdistyvät funkmusiikin rytmeihin ja riffeihin.

Funkrockin juuret juontuvat 1960-luvun lopulta. Samalla kun varsinainen funk syntyi James Brownin ja Sly Stonen johdolla, alkoi Jimi Hendrix yhdistää funkille tyypillisiä rytmejä omaan rockmusiikkiinsa (varhaisin esimerkki tästä on hänen kappaleensa "Little Miss Lover" vuodelta 1967, myöhemmästä tuotannosta etenkin kappaleet "Freedom", "Izabella", "Straight Ahead" sekä lähes koko *Band of Gypsys* -albumi). 

Muutamat muut mustien muusikoiden yhtyeet jatkoivat Hendrixin jalanjäljillä. Tärkeimpänä näistä pidetään George Clintonin Funkadelicia vuosien 1970 - 1977 albumeillaan. Funkadelicin lisäksi 1970-luvun varsinaisista funkrock-yhtyeistä voidaan mainita Black Nasty, joka on sekin enimmäkseen unohdettu. Lisäksi suuntausta edustivat Mother's Finest sekä brittiläinen Trapeze. 1970-luvun alussa oli myös joitain "psykedeelistä soulia" soittaneita kokoonpanoja, kuten Undisputed Truth, joiden musiikki oli lähellä funkrockia. Oma lukunsa oli räväkästä asenteestaan tunnettu laulaja-malli Betty Davis, joka levytti pari merkittävää funkrock -levyä. Toisin kuin useimmat muut mustat laulajattaret, hän halusi jatkaa bluesperinteen ja Hendrixin jalanjäljissä. Levy-yhtiöt eivät yleisesti ottaen uskoneet funkrockiin. Esimerkiksi myöhemmin diskoyhtyeenä tunnetun Chicin kitaristit olisivat aluksi halunneet levyttää funkrockia, mutta eivät saaneet levytyssopimusta.

Tyylin uusi tuleminen tapahtui Yhdysvalloissa 1980-luvun jälkipuoliskolla ja 1990-luvun alussa, jolloin se yhdistettiin ns. vaihtoehtorockiin. Tässä funkrockin toisessa tulemisessa vaikutteita haettiin nyt myös hip hop -musiikista. Tyylin tunnetuin edustaja oli tuolloin Red Hot Chili Peppers (joka tosin myöhemmillä levyillään on siirtynyt selvästi poispäin funkista). Sen ohella suosittuja funkrock-yhtyeitä olivat tällöin esimerkiksi Fishbone, Living Colour, Primus ja Jane's Addiction. Näiden yhtyeiden musiikissa oli mukana myös raskaan rockin elementtejä, ja joskus käytetäänkin termiä **funk metal**. Funkrockin toista aaltoa lähellä oleva tyyli on rap rock. Rage Against The Machine on yksi tunnetuimpia funk-riffejä, metallia ja hip hopia yhdistelleitä yhtyeitä 1990- ja 2000-luvuilla.

## Keskeisiä funkrock- ja funk metal -albumeja
*Betty Davis - *Betty Davis* (1972)
*Mother's Finest - *Another Mother Further* (1977)
*Jimi Hendrix - *[[Band of Gypsys]]* (1970), *[[First Rays of the New Rising Sun]]* (1997)
*Funkadelic - *Free Your Mind and Your Ass will Follow* (1970), *Maggot Brain* (1971), *Standing on the Verge of Getting It on* (1974), *Let's Take It to the Stage* (1975)
*Wild Cherry - *Wild Cherry* (1976), *Electrified Funk* (1977), *I Love My Music* (1978), *Only The Wild Survive* (1979)
*Red Hot Chili Peppers - *[[Freaky Styley]]* (1985), *[[The Uplift Mofo Party Plan]]* (1987), *[[Blood Sugar Sex Magik]]* (1991)
*Primus - *Sailing the Seas of Cheese* (1991), *Pork Soda* (1993)
*Eddie Hazel - *Games, Dames and Guitar Thangs* (1977)
Whistle Bait

**Whistle Bait** on vuonna 1984 Haminassa perustettu rockabilly- ja rock'n'roll -yhtye. Sen johtohahmona on laulaja ja lauluntekijä Vesa Haaja.

## Kokoonpano

* Vesa "Vesku" Haaja (s. 1968, laulu, kitara) 
* Vesa "Vempa" Tynkkynen (s. 1964, kitara)
* Juha "Juuso" Tynkkynen (s. 1967, rummut)
* Kim Drockila (s. 1968, koskettimet, laulu)
* Lasse Sirkko (s. 1975, basso; aiemmin Marko Mäkelä s.1967-k. 1999)
* Juho Hurskainen (s. 1980, saksofoni)

## Diskografia
### Albumit

* *Can't Beat The Whistle Bait*, lp, My way records, way 1207, 1990
* *It's Party Time*, Kokoelma-cd My way records, way CD33, 1995
* *What Happened To The Girl Next Door*, cd Bluelight records, BLR 3326 2, 1995 
* *Bait's Motel*, cd, Bluelight records, BLR 3371 2, 2001
* *Bait's Motel*, 2cd, Bluelight records, BLR 3371 0, 2001
* *Some Kinda Fun*, cd, Bluelight records, 2004
* *The Beat -O- Tronic Sound Of Whistle Bait*, lp, Goofin' records GRLP 61005, 2004

### Singlet ja ep:t
* *Whistlin' For You*, ep, Goofin' records, Goofy 506, 1987
* *Honeysuckle Jump*, single, Goofin' records, Goofy 510, 1988
* *Tiikerihai*,  single, Goofin records, Goofy 513, 1989
* *One Step Further*, single, My way records, way 706, 1990
* *I Hate To Be Santa*, single, My way records, wayx 715, 1990
* *Whistle Bait*, cd-single, My way records, way CD22, 1993
* *Four Aces And Joker*, cd-single, My way records, way CD28, 1994
* *Time Will Tell*, cd-single, Bluelight records, BLR 4548 2, 1997
* *Time Will Tell* -Erikoispakkaus, cd-single, Bluelight Records, BLR 4548 0, 1997
* *When The Time Stops*, cd-single, Bluelight records, BLR 4563 2, 2001
* *Everlovin' Man*, cd-single, Bluelight records, SAMPCD 4565 2, 2001

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen kotisivut
Vulcan

**Vulcan** voi viitata seuraaviin asioihin:

* Vulcan, kaupunki Albertassa, Kanadassa
* Vulcan, roomalainen tulenjumala
* Vulcan, United Launch Alliancen kehitteillä oleva kantoraketti
* Avro Vulcan, brittiläinen pommikone
* M61 Vulcan, yhdysvaltalainen lentokoneiden konetykki
* M163 Vulcan, yhdysvaltalainen ilmatorjuntapanssarivaunu.
* Ab Vulcan, Turussa 1898–1924 toiminut telakkateollisuusyhtiö, myöhemmin (1924–1965) Crichton-Vulcan.

## Katso myös
* Vulcain, rakettimoottori.
* Vulkan, ohjelmointirajapinta
* Vulkanus, hypoteettinen planeetta
Viili

**Viili** on Pohjoismaissa yleinen hapanmaitotuote. Se on samantapaista kuin jogurtti tai kefiiri, mutta sen rakenne on sekoittamattomana venyvä eli "pitkä". Lisäksi käymisprosessissa bakteerien aineenvaihdunta antaa viilille hieman erilaisen maun. Skandinaavistyyppinen "pitkä piimä" eli venyvä viili on Suomessa vanhastaan vain läntinen hapanmaitotuote. Savossa ja Karjalassa tehtiin "lyhyttä piimää" eli lohkeilevaa viiliä. Nykyiset kaupalliset viilit ja piimät Suomessa ovat bakteerikannaltaan pitkäpiimäisiä.

Viilin happaman maun tasapainottamiseksi sitä syödään usein sokerin, hillon, kanelin, inkiväärin, talkkunan tai marjojen kanssa. Kaupoista on saatavilla tavallisen viilin lisäksi hedelmien tai marjojen makuisia viilejä. Myös muroja, mysliä tai hiutaleita käytetään usein, Pohjois-Ruotsissa myös murennettua kovaa leipää. 

Useimmat perinteiset viilikannat sisältävät hiiva­lajeja, kuten *Kluveromyces marxianus* ja *Pichia fermentans*. Viilissä havaittuja maitohappobakteerikantoja ovat *Lactococcus lactis var. cremoris*, *Lactococcus lactis var. lactis var. diacetylactis* ja *Leuconostoc mesenteroides var. cremoris*, jotka saavat maidon proteiinit koaguloitumaan. Tämä tekee viilistä paksua ja antaa sille sen tyypillisen aromin. Viilin pinnalle nousevan samettimaisen pinnan puolestaan muodostaa *Geotrichum candidum* -home, joka myös vaikuttaa viilin aromiin. 

Edellä luetelluista mesofiileista maitohappobakteerikannoista venyvän "liman" muodostava kanta *Lc. lactis var. cremoris* muodostaa fosfaattipitoisia heteropolysakkarideja, jotka ovat samantyyppisiä kuin kefiirissä olevissa rakeissa. Kannan muodostamat eksopolysakkaridit luovat viilille sen tyypillisen venyvän rakenteen, ja sen tiedetään tuovan monia hapanmaitotuotteille tyypillisiä funktionaalisia terveyttä edistäviä ominaisuuksia.

Kermaa hapattamalla valmistetaan ruoanlaittoon ja leivontaan käytettävää smetanaa ja kermaviiliä.

Pohjoismaiden ulkopuolella makuviilin tyyppisiä tuotteita syödään mm. Yhdysvalloissa, varsinkin itärannikolla. Englanninkielinen termi on **junket**.

## Historiaa
Viiliä ruvettiin myymään Suomen kaupoissa 1960-luvulla. Se oli aluksi täysrasvaista sisältäen 3,8–4,5 prosenttia rasvaa. Vähärasvaista kevytviiliä (2,5 % rasvaa) alettiin myydä 1970-luvulla. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Viilien ravintoarvoja fineli.fi
Konrad Huber

**Konrad Walentin ”Konni” Huber** (4. marraskuuta 1892 Helsinki – 4. joulukuuta 1960 Helsinki) oli suomalainen haulikkoampuja ja olympiamitalisti. Hänen Pariisin kisoissa 1924 voittamansa hopea oli Suomen viimeinen olympiakisoissa saavutettu haulikkolajien mitali ennen Marko Kemppaisen Ateenan vuoden 2004 hopeamitalia. Huber oli myös ensimmäinen suomalainen haulikkolajien maailmanmestari.

Huber oli mukana jälleen Helsingin kisoissa 1952, kun haulikkoammunta 28 vuoden tauon jälkeen palasi olympiakisojen ohjelmaan. Veteraani saavutti erinomaisen viidennen sijan.

Huber oli koulutukseltaan diplomi-insinööri, ja hän työskenteli isänsä perustamassa vesijohtoliikkeessä. Isä oli Sveitsissä syntynyt Robert Huber (1844–1905), joka tuli Suomeen vuonna 1872 rakentamaan Helsingin vesijohtoverkkoa ja perusti samalla vesijohtoliikkeen, joka myöhemmin tunnettiin Huber-nimellä.

## Saavutuksia
* hopeaa olympialaiset Pariisi 1924 (haulikkoammunta: olympiahaulikko 100 kiekkoa)
* pronssia olympialaiset Pariisi 1924 (haulikkoammunnan joukkuekilpailu)
* MM-kultaa Helsinki 1937

## Lähteet
*
Wynton Marsalis

**Wynton Marsalis** (s. 18. lokakuuta 1961 New Orleans) on yhdysvaltalainen trumpetisti ja säveltäjä. Hän on yksi merkittävimmistä elävistä jazzmuusikoista, joka esittää laajasti myös taidemusiikkia. Hän on tehnyt 16 taidemusiikkilevytystä ja yli 30 jazzlevyä ja on ainoana voittanut Grammy-palkintoja molemmista musiikinlajeista. Tämä tapahtui vuonna 1983. Vuonna 1997 hän voitti Pulitzer-palkinnon ensimmäisenä jazzmuusikkona jazzoratorioteoksestaan *Blood on the Fields*, joka käsitteli orjuutta.

Marsalis on tunnettu keskustelua herättävänä hahmona jazzpiireissä, koska hän ei pidä 1960-luvun jälkeisestä avantgarde-jazzista eikä fuusiosta. Häneen kulminoituvat jazztraditioon liittyvät kiistat. Myös Marsaliksen suuruudesta soittajana on väitelty, vaikka nykyään lähes kaikki tunnustavat hänen merkittävyytensä trumpetistina. Jotkut syyttivät Marsalisia Miles Davisin 1960-luvun tyylin liiallisesta imitoimisesta varsinkin hänen uransa alkuaikoina. Toisaalta monet jazzkriitikot ylistivät häntä aluksi, koska näkivät Marsalisin uutena huippulahjakkaana muusikkona, joka turvaisi jazzin tulevaisuuden. Myös klassisen musiikin alalla ykköstrumpetisteihin kuuluva Maurice André on todennut, että Marsalis on mahdollisesti kaikkien aikojen suurin trumpetisti.

Marsaliksen isä oli New Orleansissa vaikuttava jazzpianisti. Ensimmäisen trumpettinsa Wynton-poika sai kuusivuotiaana Al Hirtiltä. 12-vuotiaana hän aloitti soittamisen vakavassa mielessä ja ryhtyi pian orkesterimuusikoksi. Sittemmin hän vaikutti muun muassa Art Blakeyn yhtyeessä ja Herbie Hancockin kvintetissä ennen oman kvintettinsä perustamista.

## Katso myös
* Wynton Marsaliksen albumi *[[Tomasi/Jolivet Trumpet Concertos]]* (CBS, 1986)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* ''Wynton Marsalis'' – virallinen kotisivu
Juudas

**Juudas** voi tarkoittaa seuraavia:

## [[Uusi testamentti|Uuden testamentin]] henkilöitä

* Juudas Iskariot, apostoli, Jeesuksen kavaltaja
* Juudas Jaakobin poika, Luukkaan evankeliumissa mainittu apostoli, jonka on arveltu olleen sama henkilö kuin Taddeus
* Juudas, Markuksen evankeliumissa mainittu Jeesuksen veli
* Juudas, Juudaan kirjeen kirjoittaja

## Muita

* Juudas Makkabi, makkabilaiskapinan johtaja
* Juudas Puustinen (oik. Albert Johannes Hämäläinen), suomalainen kirjailija
* Juudas, Amos Ozin romaani

## Lähteet
Tehdaspalokunta

**Tehdaspalokunta** (**TPK**) on jonkin (teollisuus)yrityksen sisällä toimiva oma itsenäinen palokuntansa. Tehdaspalokunta toimii yrityksen alaisuudessa ja hoitaa yrityksen alueella palo- ja pelastustoimen tehtäviä. Tehdaspalokunnalla voi olla myös niin kutsuttu sammutussopimus paikallisen aluepelastuslaitoksen kanssa, jolloin tehdaspalokunta suorittaa tehtäviä myös yrityksen ulkopuolella. Tehdaspalokunnan henkilöstö on yleensä sivutoimista, eli he hoitavat palokunnan tehtäviä omien töidensä ohella. Joissakin teollisuuslaitoksissa on myös päätoimista pelastushenkilöstöä. Suomessa on vajaa 100 tehdaspalokuntaa. Tehdaspalokuntien tehtäviin kuuluu monella työpaikalla sammutustöiden lisäksi myös ensivastetoiminta, isommissa yrityksissä saattaa olla erillinen ensiapuryhmä.

## Tehdaspalokuntia Suomessa

* Altia Rajamäen Tpk Nurmijärvi
* Coor TPK Kotka
* Danisco Sweeteners Oy TPK Kotka
* Finnforest Oyj Suolahden vaneritehtaan TPK
* Fortumin TPK, Loviisa
* Harjavallan suurteollisuuspuiston TPK 
* Helsingin telakan (Arctech) TPK
* Kemira Chemicals Oy Sastamala TPK
* Kemira Oyj Kokkola Terminal TPK
* Kemira Oyj Oulun TPK
* Keskon TPK Vantaa
* Kokkola Industrial Park (KIP) TPK
* Kotkamills Kotkan tehtaan TPK
* Kupariteollisuuspuiston TPK, Pori
* Linnavuoren TPK, Tampere
* Lännen Tehtaiden teollisuusalueen TPK, Säkylä
* Metsä-Botnian TPK, Kemi
* Metsä-Botnia Ab Rauman TPK
* Turun telakan palokunta (Meyer) TPK

* Myllykoski paper TPK, Kouvola
* Neste Oil tehdaspalokunta, Porvoo
* Ovakon tehdaspalokunta, Imatra
* Pankakosken tehdaspalokunta, Lieksa
* Pyrollsack Oy TPK Kotka (lakkautettu)
* SSAB Oy Raahen terästehtaan TPK
* Seikun sahan TPK Pori
* Rauman telakan STX TPK 
* Stora Enson Enocellin tehdaspalokunta, Uimaharju
* Stora Enso Heinola Fluting TPK, Heinola
* Stora Enso Honkalahden sahan TPK, Lappeenranta
* Stora Enso Oyj, Imatran tehtaat TPK, Imatra
* Stora Enso Kiteen sahan TPK, Kitee
* Stora Enso Nuottasaaren TPK Oulu 
* Stora Enso Packaging Heinola TPK, Heinola
* Stora Enso TPK, Kouvola
* Terrafamen tehdaspalokunta, Sotkamo

* Stora Enso Sunilan tehtaiden TPK Kotka
* Teollisuuden voiman laitospalokunta, Eurajoki
* Tikkurilan Maalitehtaan TPK Vantaa
* Varkauden paperitehtaan (Stora Enso) tehdaspalokunta, Varkaus
* UPM Kymmene Pelloksen TPK Ristiina
* UPM Kymmene Kaukaan TPK, Lappeenranta
* UPM Kymmene Kymin TPK, Kouvola
* Rauman paperitehtaan (UPM) tehdaspalokunta
* UPM Kymmene Tervasaaren TPK, Valkeakoski
* UPM Kymmene Wisaforest TPK Pietarsaari
* Valtra Oy Ab Suolahden Traktoritehtaan TPK
* Vapo Timber Oy Hankasalmen sahan TPK
* Hyvinkään konepajan TPK
* Yara Suomi Oy:n tehdaspalokunta, Siilinjärvi
*Valmet (Metso) Rautpohja, Jyväskylä  TPK/VPK 
*UPM Joensuun vaneritehtaan TPK 
*Puhos Kitee TPK (kaksi yksikköä) 

## Lähteet

## Katso myös
* Vapaaehtoinen palokunta
Tunturikoivu

**Tunturikoivu** (*Betula pubescens* subsp. *czerepanovii*) on hieskoivun alalaji, joka tunnettiin aiemmin omana lajinaan nimellä *Betula tortuosa*. Tunturikoivu ei ole hieskoivun ja vaivaiskoivun risteymä, vaikka vaivaiskoivu risteytyy helposti tunturikoivun ja hieskoivun kanssa.

Tunturikoivu on pensasmainen puu. Talvilaiduntavat porot syövät tunturikoivun lehtiä ja nuoria oksia, monet hyönteiset, esimerkiksi tunturimittari, syövät sen lehtiä, ja ankarat talvet voivat vahingoittaa lumen yläpuolelle jääviä osia.

## Levinneisyys
Pohjois-Euroopassa tunturikoivu kasvaa Skandien vuoristossa Etelä-Norjasta Ruijaan Jäämeren rannikolle asti, Suomen pohjoisosissa ja täältä Kuolan niemimaalle ja muualle Venäjän pohjoisosiin. Tunturikoivu on ainoa alkuperäinen puulaji Islannissa ja Grönlannissa.

Suomessa tunturikoivua esiintyy runsaimmin Lapin koivuvyöhykkeellä Inarissa ja Enontekiöllä. Etelämpänä se esiintyy matalien havupuiden kanssa Lapin harvakasvuisissa metsissä Keski-Lappiin saakka, esimerkiksi Sodankylään. Etelämpänä sen korvaavat hies- ja rauduskoivu.

Tunturikoivu kasvaa metsänrajalta 300–650 metrin korkeudesta 980 metriin asti.

## Käyttö
Tunturikoivua käytetään runsaasti polttopuuna, sillä se on yleensä ainoa puu tunturialueiden läheisyydessä. Rakennuspuuksi siitä ei ole, sillä se on ohutrunkoinen ja useimmiten mutkainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tunturikoivu (''Betula pubescens'' subsp. ''czerepanovii'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Betula pubescens'' subsp. ''czerepanovii'' - hieskoivu subsp. tunturikoivu
KWrite

**KWrite** on KDE-työpöytäympäristöön kuuluva kevyt tekstieditori.

## Ominaisuudet

* HTML-vienti
* Lohkojen valintatila
* Koodin laskostus
* Kirjanmerkit
* Syntaksin korostus
* Koodauksen valinta
* Rivin lopun tilan valinta (Unix, Windows, Macintosh)
* Sanojen täydennys

## KParts-teknologia

KDE 2.x:ssä KWrite ei käyttänyt KParts-teknologiaa, jonka avulla sovelluksia voidaan upottaa toisiinsa. KWrite kirjoitettiin uudelleen tälle teknologialle, joten käyttäjä voi käyttää esimerkiksi Vim-editoria KWriteen upotettuna. Muita vaihtoehtoja ovat *Qt Designer -pohjainen tekstieditori* sekä *KDE:n kehittynyt tekstieditori (KATE)*. Jälkimmäinen on oletusvaihtoehto, joka käyttää Kate-tekstieditoria. 

## KWriten sijainti
KWrite kuuluu KDE:n *kdebase*-pakettiin. KWrite on yhdistetty Kate-tekstieditoriin, ja sen lähdekoodi on *kate/*-hakemistossa.

## Lähteet
KPDF

**KPDF** on Xpdf:ään perustuva ilmainen PDF-tiedostojen lukuohjelma KDE työpöytäympäristölle. Vuonna 2008 Okular korvasi KPDF:n *KDE Software Compilation 4* tuoteperheen PDF-lukijana.

KPDF:n tärkeimmät ominaisuudet ovat:
* Jatkuva ja sivutettu näkymä
* Sisällön mukaan mukautuva käyttöliittymä
* Kaksi tapaa tekstin etsintään
* Tekstin ja kuvien valinta ja kopiointi
* Helppokäyttöisyys: tekstistä puheeksi ja värien vaihtaminen
* Pienoiskuvat
* Hyvä tulostustuki
* Asiakirjojen tilan tallentaminen ja palauttaminen istuntojen välillä
* Edistynyt muistinhallinta taustalla toimivan esilatauksen avulla
* Sisäänrakennettu jäsennin joka tukee läpinäkyvyyttä

## Aiheesta muualla
* KPDF:n kotisivu
Paholaisen jalanjäljet

**Paholaisen jalanjäljet** ovat Lounais-Englannissa Devonin kreivikunnassa 9. helmikuuta 1855 havaitut tuntematonta alkuperää olevat jalanjäljet. Ilmiön aiheuttajaa kutsuttiin paholaiseksi. Jäljet jatkuivat yli 160:n kilometrin matkan halki maaseudun, ja ylittivät katkeamattomana kaikenlaisia esteitä kuten jokia ja lumen peittämiä talojen kattoja, sekä myös hyvin ahtaita aukkoja kuten 10&nbsp;cm halkaisijaltaan olevia putkia.

## Aiheesta muualla
* The Devil's footprint
Transatlantic

**Transatlantic** on yhdysvaltalainen progressiivista rockia soittava superyhtye, jonka muodostivat vuonna 1999 laulaja/kosketinsoittaja Neal Morse (silloinen Spock's Beardin jäsen), rumpali Mike Portnoy (Dream Theater), kitaristi Roine Stolt (The Flower Kings) sekä basisti Pete Trewavas (Marillion). Yhtye on vuoteen 2010 mennessä julkaissut kolme studioalbumia, kaksi livealbumia sekä kolme demo/uudelleenmiksattua albumia. Transatlantic lopetti toimintansa Neal Morsen päätettyä jättää yhtye vuonna 2003. Tämä päätös ei kuitenkaan ollut lopullinen ja monien yllätykseksi bändi kasasi uudelleen rivinsä vuonna 2009, jolloin se kirjoitti sekä äänitti uuden studioalbumin, *The Whirlwindin*, joka julkaistiin syksyllä 2009. Transatlantic on ilmoittanut julkaisevansa uuden albumin vuonna 2014.

Yhtyeen nimi *Transatlantic* tulee siitä, että siinä soittavat muusikot ovat kotoisin Atlantin valtameren molemmilta puolilta. Neal Morse ja Mike Portnoy ovat molemmat Yhdysvalloista, kun taas basisti Pete Trewavas on englantilainen ja kitaristi Roine Stolt ruotsalainen.

## Jäsenet
* Neal Morse – laulu, kosketinsoittimet, kitara
* Mike Portnoy – rummut, taustalaulu
* Roine Stolt – kitara, taustalaulu
* Pete Trewavas – basso, taustalaulu

### Vierailijat
* Daniel Gildenlöw – kitara, taustalaulu, kosketinsoittimet (mukana vain Bridge Across Europe -kiertueella vuonna 2001)

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
** 
* Neal Morse: 
* 
* 
* 
* 

### Livealbumit
* 
* 
* 
* 
* 

### Videot
* 
* 
* 
** 

## Aiheesta muualla

* Virallinen Transatlantic-sivusto
Pro-ana

**Pro-ana** (oikeammin , joskus myös **pro-ano**, "anoreksian puolesta") on nimitys ihmisille, jotka pitävät anoreksiaa sairauden sijaan elämäntapana ja haluttavana tilana. Pro-anat useimmiten joko sairastavat anoreksiaa tai haluavat "saavuttaa" anoreksiatilan.

Asiantuntijoiden mukaan pro-ana on vain yksi anoreksian ilmenemismuoto, mutta itse pro-anorektikot kieltävät tämän usein, koska heidän mielestään monet heistä eivät ole sairaita. Jotkut pitävät anoreksiaa puhtaasti elämäntapana, johon lääkäreiden ja läheisten ei tulisi puuttua.

Pro-anat tekevät usein samanhenkisille suunnattuja kotisivuja, jotka sisältävät neuvoja laihduttamiseen ja keskustelupalstoja. Usein tällaiset sivustot sisältävät myös kuvia äärilaihoista ihmisistä: ne on tarkoitettu "laihdutusinspiraatioksi" (*thinspiration*). Tarkoituksena on, että kuvat kannustavat laihtumaan yhä enemmän.

Useat kotisivutilaa tarjoavat palveluntarjoajat pyrkivät poistamaan pro-anoreksia-sivustot palvelimiltaan, koska niiden koetaan yllyttävän ihmisiä laihtumaan sairaalloisen laihoiksi ja jopa kuolemaan tällä tavoin. Monilla sivustoilla on myös periaatteesa 18 vuoden ikäraja, mutta sen valvonta on vaikeaa. Kotisivujen sijasta pro-anorektikot kokoontuvat usein myös suljetuilla keskustelufoorumeilla, joissa on harvemmin ulkopuolisia häiriötekijöitä. 

## Katso myös
* Anoreksia
* Laihduttaminen
* Pro-mia

## Lähteet
Bai Baoshan

**Bai Baoshan** () syntyi Kiinassa Pekingin suurkaupungin lähialueella vuonna 1958. Bain uskotaan murhanneen 14 ihmistä kostoksi yhteiskunnalle kärsimästään 13 vuoden vankeustuomiosta murhasta ja ryöstöstä. Bai surmasi uhrinsa Pekingin ja lounaisen Xianjingin alueella.

Maaliskuussa 1996 Bai hyökkäsi vartiopoliisin kimppuun Pekingissä ja varasti tämän aseen surmaten sillä yhden ja haavoittaen kuutta. Myöhemmin samana vuonna ryöstön yhteydessä tapahtuneesta tupakkakauppiaan murhasta epäillään myös Baita. Viranomaiset uskovat Baoshanin matkustaneen pohjoiseen Hebein maakuntaan ja hyökänneen jälleen poliisin kimppuun paeten tämän aseen kera. Xinjiangissa hän tappoi 10 ihmistä, mm. poliiseja, vartiomiehiä ja siviilejä ja varasti noin 200&nbsp;000 Yhdysvaltain dollarin arvosta rahaa. Bain tiedetään myös tappaneen rikoskumppaninsa.

Bai teloitettiin toukokuussa 1998 Xianjingin maakunnan alueella.

## Lähteet
La Llorona

**La Llorona**, "Itkevä nainen", on meksikolaisten kansantarinoiden kummitus, joka näyttäytyy jokien ja vesistöjen varrella itkemässä lapsiaan, jotka hän oli hukuttanut. Kummituksen nimestä ja alkuperästä on useita tarinoita. 

Kansanperinteen mukaan La Llorona oli oikealta nimeltään Rosa, "ruusu". Hän oli kaunis, nuori palvelijanainen, joka rakastuu paikalliseen mieheen, vuosien varrella he saavat useita lapsia. Mies jättää hänet, joissain versioissa toisen naisen takia tai halutessaan pysyä erossa vaimosta ja lapsistaan. Tarinan mukaan La Llorona murhaa lapsensa hukuttamalla heidät, joko säästääkseen heidät köyhyydeltä, vapauttaakseen itsensä etsimään uutta miestä tai kostona aviomiehensä lähtemiselle. Esimerkiksi New Mexicossa suositun version mukaan La Llorona hukuttaa lapsensa Rio Grandeen, koska ei pysty enää elättämään heitä, ja täydenkuun aikaan naisen aaveen voi kuulla itkemässä joen rannalla.
Jussi Saukkonen

**Jussi Jaakko Saukkonen** (vuoteen 1948 **Johan Jaakoppi**, 17. helmikuuta 1905 Oulu – 6. huhtikuuta 1986 Helsinki) oli suomalainen poliitikko. Hän toimi Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajana kymmenen vuoden ajan vuosina 1955–1965 ja opetusministerinä Virolaisen hallituksessa 1964–1966. Hän oli eduskunnan toisena varapuhemiehenä 1962–1964. Hänet valittiin vuonna 1965 kokoomuksen kaikkien aikojen ensimmäiseksi kunniapuheenjohtajaksi.

Saukkonen opiskeli Helsingin yliopistossa Pohjoismaiden historiaa ja suomen kieltä. Opiskeluaikanaan hän kuului Akateemiseen Karjala-Seuraan, jonka yleissihteerinä hän toimi 1930–1931. Saukkonen valmistui filosofian kandidaatiksi vuonna 1930 ja maisteriksi vuonna 1933. Valmistuttuaan hän toimi Karkkilan yhteiskoulun suomen kielen ja historian lehtorina sekä rehtorina vuosina 1931–1944. Saukkonen oli myös Karkkilan työväenopiston johtaja vuosina 1931–1942.

Ennen eduskuntaan nousemista Saukkonen oli toiminut Munkkiniemen yhteiskoulun historian lehtorina 1945–1949. Hän nousi eduskuntaan varasijalta, kun Arvi Oksala kuoli vuonna 1949. Saukkonen nimitettiin samana vuonna Munkkiniemen yhteiskoulun rehtoriksi, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1972 saakka.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Saviniemi (Hamina)

**Saviniemi** on noin puoli kilometriä Haminan keskustasta sijaitseva kaupunginosa, joka sijaitsee pääosin meren rannalla. Saviniemessä sijaitsevat vesitornit ja terveyskeskus. Alueella sijaitsee rivi-, pari- ja omakotitaloja. Saviniemestä löytyy leikkikenttä, nurmikenttä ja uimapaikka. Saviniemi on Haminan toiseksi suurin kaupunginosa heti Tallinmäen jälkeen. Saviniemessä on myös oma asukasyhdistys, joka ajaa asukkaiden asioita, pitää siivoustalkoita, järjestää Saviniemi-päivän, jäsenretkiä ynnä muita tapahtumia kuten juhannuskokon.

## Historia
Saviniemi on Haminan vanhimpia esikaupunkialueita yhdessä keskustan itäpuolella sijaitsevan Alakaupungin kanssa. Haminan länsipuolella oli mahdollisesti pienimuotoista asutusta 1740-luvulla Hattujen sodan aikana. 1750-luvulla asutus siirtyi nykyiselle paikalleen Savilahden pohjoisrannalle. Aikojen saatossa alueen nimitys on vaihdellut, kuten venäjän kielen esikaupunkia tarkoittavasta sloboda-sanasta johdettu *lopotti* tai *Laivurilopotti* ja *Lappeenrannan esikaupunki* Lappeenrantaan johtaneen tien mukaan. Nykyinen nimi perustuu alueen saviseen maaperään. 

Saviniemen läpi kulkeva Mannerheimintie, aiemmalta nimeltään Aleksanterinkatu, on osa historiallista Suurta Rantatietä eli Kuninkaantietä. Monet alueen kaduista ovat saaneet nimensä alueen asukkaiden elinkeinojen mukaan, esimerkiksi Laivurinkatu, Puusepänkatu ja Lautatarhankatu.

## Lähteet
Suomen leijona (majakka)

**Suomen leijona** on majakka Itämerellä, 46 kilometriä Utöstä lounaaseen. Väritykseltään sinivalkoinen majakka sijaitsee kuutisen kilometriä Suomen aluevesirajan ulkopuolella mutta Suomen talousvyöhykkeellä. Majakka on Suomen eteläisin rakennelma.

Suomen leijona on niin kutsuttu *pohjamajakka* eli *kasuunimajakka*, joka on perustettu merenpohjaan 10 metrin matalikolle keskelle avomerta. Sen rakennustyöt aloitettiin 1980-luvun alkupuolella, ja käyttöön majakka otettiin vuonna 1987. Tarvitsemansa energian majakka saa tuuligeneraattorista. Majakan valovoima on 23&nbsp;000 kandelaa, ja sen valotunnus on valkoinen vilkku 12 sekunnin välein.

Alueella on mitattu Itämeren korkeimmat aallot, liki 13 metriä. Rakenteessa sovellettiin uutta kevyttä rakennetta, jonka teoriassa piti antaa luonnonvoimille pienempi pinta-ala hyökättäväksi ja myös joustaa hiukan. Kasuunin halkaisija on vesirajassa vain metrin, mutta silti koko rakennelma alkoi kallistua vuoden 1992 lopulla. Lopulta koko yläosa katkesi ja putosi mereen helikopteritasoineen. Lisäämällä kiviainesta ja betonia saatiin kasuunia stabiloitua, ja vinolle tyngälle hitsattiin uusi suora osa, joka on vähän matalampi, noin 12&nbsp;m. Tuulivoimala korvattiin aurinkokennoilla ja valovoimaa vähennettiin: kantomatka on nykyään noin 8 mpk. Turvallisuutta parantavat iso passiivinen tutkaheijastin ja AIS-lähetin.

## Lähteet
* 
* Seppo Laurell: *Suomen majakat*, 
* Artikkeli Turun sanomissa 2004 

## Aiheesta muualla
Arvo Salminen

**Arvo Ilmari Salminen** (5. elokuuta 1896 Pori – 26. heinäkuuta 1967 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja hallitusneuvos. Hänellä oli loppututkinto sekä teologisesta että lainopillisesta tiedekunnasta. Salminen toimi Kansallisen Kokoomuksen puheenjohtajana vuosina 1946–1955. Puheenjohtajuuden lisäksi hän toimi 1945–1948 ja 1951–1958 kansanedustajana sekä opetusministerinä Sakari Tuomiojan johtamassa puolipoliittisessa virkamieshallituksessa 1953–1954.

Salminen pääsi ylioppilaaksi vuonna 1915. Hän suoritti vuonna 1921 teologian erotutkinnon ja sai myös pappisvihkimyksen. Hän suoritti pastoraalitutkinnon vuonna 1923. Myöhemmin Salminen suoritti myös ylemmän oikeustutkinnon vuonna 1933 ja sai varatuomarin arvon vuonna 1936.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Goljatsammakko

**Goljatsammakko**, myös **goljatinsammakko** (*Conraua goliath*), on myrkyllinen verraten pienellä alueella Länsi-Afrikassa Kamerunissa ja Päiväntasaajan Guineassa, mahdollisesti edelleen myös Gabonissa elävä sammakkolaji, joka voi kasvaa jopa 30 cm:n pituiseksi ja kolmen kilogramman painoiseksi. Pehmeä ja liukas iho on päältä siniharmaa tai vihertävä, vatsapuolelta kellanoranssi. Sammakko tunnetaan erityisesti huimista loikistaan: se voi loikata kerralla jopa kolmen metrin matkan, vaikkakin se ei yleensä jaksa tehdä näitä loikkia peräkkäin kolmea useampaa. Goljatsammakko syö ravinnokseen hyönteisiä.
 
Tämä maailman suurin sammakkolaji elää suurimman osan ajastaan viidakkopuroissa, missä se on taitava uimaan ja sukeltamaan vahvojen takaraajojensa ansiosta. Harvoin noustessaan maalle goljatsammakko hyppää häirittäessä välittömästi takaisin veteen. Koiras on suurempi kuin naaras, mikä on harvinaista sammakoilla. Sen lisääntymisestä ei tiedetä paljoa, mutta munat lasketaan sadekauden aikana. Goljatsammakko on yöaktiivinen.

Goljatsammakosta on tullut uhanalainen, koska sitä pyydystetään sekä ravinnoksi että myytäväksi sammakkokilpailuihin ja eläintarhoihin. Myös elinympäristön tuhoutuminen on ollut sille haitaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* UniProt: Taxonomy - ''Conraua goliath'' 
* Global Biodiversity Information Facility (GBIF): ''Conraua goliath'' 
* University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): ''Conraua goliath''
Kyösti Haataja

**Kyösti Haataja** (19. helmikuuta 1881 Oulu – 10. elokuuta 1956 Helsinki) oli suomalainen poliitikko ja Maanmittaushallituksen pääjohtaja vuosina 1917–1929. Haataja toimi Helsingin yliopiston talousoikeuden dosenttina 1926–1929 ja professorina vuosina 1930–1948.

Haataja valmistui ylioppilaaksi 1899 ja lakitieteen kandidaatiksi 1910. Hän toimi aluksi maanmittausalalla. Haataja perehtyi erityisesti maanvuokra-oloihin ja -lainsäädäntöön ja tuli maanvuokra-asioiden esittelijäksi senaatin oikeustoimituskuntaan 1910, esittelijäsihteeriksi 1917 ja maanmittaushallituksen ylitirehtööriksi 1917. Hän oli eduskunnan jäsen 1917–1919.

Haataja  oli puheenjohtajana komiteassa, joka laati ehdotukset hallinnollisiksi asetuksiksi ja toimenpiteiksi vuokra-alueiden lunastustoimia varten eli torpparilaiksi. Niin sanottu torpparilaki oli siten pitkälti Haatajan käsialaa. Laki astui voimaan lokakuussa 1918. Lunastettavaan torppaan sai kuulua 20 hehtaaria viljelysmaata ja saman verran metsää. Mäkitupa-alue soveltui lunastettavaksi, kun siihen kuului korkeintaan kaksi hehtaaria maata. Vapaaehtoisin kaupoin muodostettavat tilat saivat olla suurempiakin. Myöhemmin lakia laajennettiin koskemaan myös lampuotitiloja.

Haataja toimi Kansallisen Kokoomuspuolueen puheenjohtajana vuosina 1926–1932. Eduskunnassa hän istui vuosina 1917–1918 vanhasuomalaisten sekä 1918–1919 ja 1929–1930 kokoomuksen edustajana. 

Haatajan poika oli hammaslääketieteen professori Johannes Haataja.

## Julkaisut
* *Maanvuokra- ja maakysymyksen vaiheita ulkomailla*
* *Maanvuokraolot Suomessa 1912*
* *Vesioikeus* 1–3, Suomalainen lakimiesyhdistys/ WSOY 1951–1959

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Alpo Puusaari, *Torpparien vapautuksesta siirtoväen sijoittamiseen : Kyösti Haataja asutustoiminnan vaikuttajana vuosina 1910-1950*, pro gradu, oulun yliopisto 2007
*  Kyösti Haataja, Porvarillisen Työn Arkisto
Hugo Suolahti

**Viktor Hugo Suolahti** (vuoteen 1906 **Palander**; 7. lokakuuta 1874 Hämeenlinna – 23. helmikuuta 1944 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, filologi ja Helsingin yliopiston rehtori.

## Koulutus
Suolahden vanhemmat olivat lehtori Edvard Wilhelm Palander ja Aurora Ottilia Kockström. Suolahti kirjoitti ylioppilaaksi vuonna 1892 ja valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1896. Tämän jälkeen hän teki useaan otteeseen tutkimuksia Saksassa ja väitteli filosofian tohtoriksi 1900. Väitöskirjan aiheena oli *Die althochdeutschen Tiernamen I*.

## Yliopistoura
Suolahti toimi ruotsin ja saksan kielten opettajana Helsingissä 1899–1912. Vuonna 1901 hänet valittiin Helsingin yliopiston germaanisen filologian dosentiksi. Kun yliopiston romaanisen ja germaanisen filologian professuuri jaettiin kahtia 1911, Suolahdesta tuli germaanisen filologian professori. Tätä virkaa hän hoiti yli neljäkymmentä vuotta, aina vuoteen 1941 asti. Tiedemaailmassa Suolahden keskeisin erikoisala oli sanahistoria. Hänen sanastotutkimuksensa vaikuttivat merkittävästi suomalaiseen germaanisen filologian tutkimukseen.

Suolahti oli myös huomattava yliopistollinen hallintomies. Hän toimi ensin Helsingin yliopiston vararehtorina vuosina 1917–1923, sitten rehtorina 1923–1926 ja lopulta kanslerina 1926–1944. Suolahti toimi myös Hämäläis-Osakunnan inspehtorina. Vuodesta 1921 hän toimi myös ylioppilastutkintolautakunnan puheenjohtajana, oltuaan sen jäsen jo vuodesta 1900. Suolahti oli myös alansa julkaisujen toimittaja sekä useiden eri yhdistysten, lautakuntien ja säätiöiden hallitusten jäsen, samoin kuin Suomen kulttuurirahaston kunniaesimies ja Kansallispankin hallintoneuvoston varapuheenjohtaja.

## Poliittinen ura
Politiikassa Suolahti toimi Kansallisen Kokoomuspuolueen ensimmäisenä puheenjohtajana vuosina 1918–1920 ja uudelleen valittuna vuosina 1925–1926, jolloin hän oli myös puolueen asettama ehdokas presidentinvaalissa. Kansanedustajana Suolahti oli Hämeen läänin eteläisestä vaalipiiristä valittuna vuosina 1919–1922.

Suolahden puoliso vuodesta 1905 oli Greta Maria von Fieandt (1877–1950). Heille syntyi neljä lasta. Pentti Linkola oli Suolahden tyttärenpoika. Suolahden veljiä olivat lääketieteen tohtori, kenraali Eino Suolahti ja historiantutkija Gunnar Suolahti.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Miss Sixty

**Miss Sixty** on italialaisen Sixty srl:n nuorille ja nuorekkaille aikuisille naisille suunnattu vaatemerkki, joka syntyi vuonna 1991. Merkin alla myydään paitoja, farkkuja, takkeja, hameita, käsilaukkuja, kenkiä ja hajuvesiä. Nimi Miss Sixty viittaa vaatemerkin 1960-luku-henkisyyteen.

.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Miss Sixtyn virallinen sivusto
Jiří Holeček

**Jiří Holeček** (s. 18. maaliskuuta 1944 Praha, Tšekkoslovakia) on tšekkoslovakialainen jääkiekkomaalivahti. Hän oli maailman parhaimpia maalivahteja 1960- ja 1970-luvulla.

Holeček muistetaan armottomana taistelijana ja hänen torjuntatyylinsä oli omaperäinen. Hän torjui paljon jään pinnassa. Hän pelasi Tšekkoslovakian maajoukkueen maalivahtina MM-kisoissa vuodesta 1966 aina 1970-luvun lopulle saakka ja oli voittamassa kolmea maailmanmestaruutta vuosina 1972, 1976 ja 1977 sekä olympiahopeaa Innsbruckista 1976 ja -pronssia Sapporosta 1972. Holeček valittiin kotimaansa parhaaksi maalivahdiksi viisi kertaa vuosina 1971, 1973, 1975, 1976, 1978 ja hän sai myös Tšekkoslovakian kultaisen mailan vuonna 1974.

## Seuraura
* Poldi Kladno vuosina 1964–1965 
* Sparta Praha vuosina 1965–1969, 1971–1976
* Dukla Jihlava vuosina 1969–1971
* Motor České Budějovice vuosina 1976–1979

Holeček voitti Tšekkoslovakian liigamestaruuden vuosina 1967, 1969–1972 ja 1974. Hän pelasi 488 liigaottelua.

## Euroopan liiga

* EHC München 70 vuosina (Saksan liittotasavalta, 1978–1980)
* EHC Essen vuosina (Saksan liittotasavalta, 1980–1981).

## Saavutukset

* Jääkiekon Maailmanmestaruuskisat vuosina 1966, 1967, 1971–1978
* Olympialaiset: 1972 olympiapronssia, 1976 olympiahopeaa
* Maailmanmestaruus vuosina 1972, 1976, 1977.

Holeček pelasi 164 maaottelua Tšekkoslovakian maajoukkueessa.

## Palkintoja

*IIHF Hall of Fame vuonna 1998
* Maailmanmestaruuskisojen paras maalivahti vuosina 1971, 1973, 1975, 1976, 1978
* IIHF Maailmanmestaruuskisojen All Stars- joukkueessa vuosina 1971, 1972, 1973, 1976, 1978
* Tšekkoslovakian Kultainen maila vuonna 1974.

## Lähteet