Pyreneittenkoira

**Pyreneittenkoira** (, ) on ranskalainen laumanvartijarotu, joka on kotoisin Pyreneiden vuoristosta. Se kuuluu FCI:n roturyhmään 2. 

Vuosina 2020–2025 Suomessa syntyi pyreneittenkoiran pentuja noin viisikymmentä vuosittain. Vuonna 2018 se oli Ranskassa 18. suosituin paikallinen rotu – listauksessa se on 18. suosituin, mutta tämä johtuu ainoastaan siitä, että virallinen listaus laskee myös madagaskarilaisen coton de tuléarin ranskalaiseksi roduksi. 

## Ulkonäkö

Pyreneittenkoira on suuri, vaikuttava ja vahva koirarotu, rakenteeltaan jäntevä ja lihaksikas, ei mastiffimaisen raskas. 

Pyreneittenkoira on korkeuttaan pitempi, kaula on hyvin vahva, mutta melko lyhyt. Häntä on tuuhea ja sen kärjessä on mieluiten J:n muotoinen koukku. Silmät ovat pienet ja mantelinmuotoiset ja väriltään meripihkan ruskeat. 

Väritys on valkoinen, jossa voi olla suden- tai mäyränharmaita, vaaleankeltaisia tai oransseja merkkejä esimerkiksi päässä tai hännän tyvessä.

Oikeanlaatuinen turkki on paksu ja päältä karhea. Aluskarva on hyvin runsasta. Pyreneittenkoiralla on kaksoinkannukset takajaloissa.

## Luonne ja käyttäytyminen
Pyreneittenkoiran pääasiallinen käyttötarkoitus on ollut, ja on osin edelleenkin, kotieläinlaumojen suojelu petoeläimiä vastaan. Pääosin suomalaiset pyreneittenkoirat toimivat kuitenkin pihavahdinvirkaa toimittavina seurakoirina. Omille ihmisilleen ja omalle laumalleen rotu on hyvin kasvatettuna ja kohdeltuna loputtoman ystävällinen, pitkäpinnainen, suojeleva ja uskollinen. Se on erinomainen perhekoira, mutta ei toimi palveluskoiramaisen tottelevaisesti, koska siltä puuttuu miellyttämisen halu lähes kokonaan.

Pyreneittenkoiralla, kuten muillakin laumanvartijoilla, on hyvin itsenäinen ja omatoiminen luonne, joten se toimii tarvittaessa oma-aloitteisesti jos esimerkiksi sen laumaa uhataan tai vieras tulee sen reviirille koiran ollessa yksin vartioimassa. Rotu omaa yhä melko voimakkaan vahtivietin ja reviiritietoisuuden. Perimänsä takia pyreneittenkoira voi olla varautunut vieraita eläimiä ja ihmisiä kohtaan, vaikka hyväksyykin heidät yleensä ongelmitta omistajaansa mukaillen.  Koira ilmoittaa kuuluvalla haukulla ympäristön tapahtumista ja ohikulkijoista. Haukku- ja vahtiherkkyyden vuoksi rotu ei sovellu kovinkaan hyvin taajamaan. Parhaimmillaan se onkin haja-asutusalueen omakotitalossa isolla aidatulla tontilla, missä se saa vapaasti toteuttaa luontaisia viettejään. 

## Alkuperä
Alun perin pyreneittenkoirien arvellaan periytyvän suurista, Aasian vuoristoissa eläneistä koirista. Heimojen vaeltaessa länteen ja asettuessa Eurooppaan osa koirista päätyi Pyreneitten vuoristoon. Pyreneittenkoiran tehtävänä oli suojella laumoja susilta, karhuilta ja rosvoilta. Keskiajalla niitä käytettiin myös vahtimaan linnoja ja aatelisten koteja. Pyreneittenkoirasta tuli suosittu esimerkiksi Ludvig XIV:n hovissa. Nykyisin koiria käytetään edelleen pienimuotoisesti lammaslaumojen vartiointiin. Suomeen ensimmäinen pyreneittenkoira tuli vuonna 1963.

## Terveys
Rodun keskimääräinen elinikä on noin yhdeksän vuotta, kun tarkastellaan vuosina 2015–2025 kuolleita rodun edustajia. Tyypillisimmät kuolinsyyt ovat vanhuus, syöpäsairaudet sekä luuston ja nivelten sairaudet. Pyreneittenkoiran tyypillisimmät terveysongelmat ovat lonkkaniveldysplasia, kyynärniveldysplasia, osteokondroosi, muutamat silmäsairaudet ja iho-ongelmat.

Noin 79 %:lla pyreneittenkoirista on terveet lonkat (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla A tai B), kun taas kohtalaista tai vaikeaa lonkkaniveldysplasiaa esiintyy 8 %:lla rodun edustajista (Suomen Kennelliiton arvosteluasteikolla D tai E). Eriasteista kyynärniveldysplasiaa esiintyy 8 %:lla rodun edustajista. Pyreneittenkoiran PEVISA-ohjelmassa on pakollinen lonkkakuvauslausunto ja kyynärkuvauslausunto.

Osteokondroosi on rustonalaisen luutumisen paikallinen häiriö, jota esiintyy erityisesti massiivisilla roduilla ja pyreneittenkoiralla esiintyy keskimääräistä koirarotua useammin osteokondroosia. Tyypillisin esiintymispaikka on olkanivel, mutta osteokondroosia voi esiintyä myös muissa nivelissä.

Erilaisista silmäsairauksista rodulla esiintyy ylimääräisiä ripsiä (distichiasis) ja kaihia.

Rodulla esiintyy jonkun verran atopiaa, ruoka-aineyliherkkyyttä ja muita iho-ongelmia. Atopiassa ja ruoka-aineyliherkkyydessä elimistön puolustusmekanismi reagoi normaalista poikkeavalla tavalla tavallisiin, useimmiten vaarattomiin asioihin (allergeeni). Atopia ja ruoka-aineyliherkkyys ovat elinikäisiä vaivoja, jotka ovat usein kontrolloitavissa, mutta eivät parannettavissa. Oireina ovat usein ihon kutina ja punoitus ja usein koira nuolee tai raapii kutisevia alueita. Korvatulehdukset ovat yleisiä atopiasta kärsivillä koirilla sekä myös tassujen ihotulehduksia voi esiintyä.

Pyreneittenkoirat ovat yhtä sisäsiittoisia koirarotuja kuin muutkin. Geenitutkimuksessa vähiten sisäsiittoisen koirarodun sisäsiittoisuusluku oli hieman alle 10 %. Täysin eri sukulinjoista peräisin olevien serkusten jälkeläisen sisäsiittoisuusluku on 6,25 % ja täyssisarusten jälkeläisellä luku on vastaavasti 25 %, mikä on melkein sama, mitä keskimääräisellä koirarodulla on havaittu geenitutkimuksissa. Pyreneittenkoiran jälkeläisen luku on geenitutkimuksissa ollut 27 %. Yleisellä tasolla sisäsiittoisuus lisää sairastavuutta ja heikentää rodun elinvoimaa.

## Rotu populaarikulttuurissa
Pyreneittenkoira ”Belle” tuli tunnetuksi 1960-luvulla Suomessakin esitetystä ranskalaisesta televisiosarjasta *[[Belle ja Sebastian]]*. Samanrotuinen koira esiintyy myös tarinasta 2010-luvulla tehdyssä samannimisessä näytelmäelokuvassa (2013).

## Katso myös

* Abruzzese maremmano
* Pyreneittenmastiffi
* Kuvasz

## Lähteet
* Ulla Kokko: *Koirien pikkujättiläinen*. WSOY 2004. 
* Suomen Pyreneläiset ry
* KoiraNet-jalostustietojärjestelmä

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Hankikoira.fi: Pyreneittenkoira https://www.hankikoira.fi/koirarodut/pyreneittenkoira
*  WWF - Laumanvartijakoirien käyttöopas