open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ksenondifluoridi

**Ksenondifluoridi** (XeF2) on ksenonin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste ja yksi jalokaasuyhdisteistä. Yhdistettä voidaan käyttää fluoraavana reagenssina orgaanisen kemian synteeseissä.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa ksenondifluoridi on stabiileja värittömiä kiteitä. Rakenteeltaan yhdiste on molekyyli ja geometrialtaan VSEPR-teorian mukaisesti lineaarinen. Yhdiste liukenee useisiin orgaanisiin liuottimiin, esimerkiksi halogenoituihin hiilivetyihin. Se liukenee myös veteen ja laimeisiin happoliuoksiin, mutta hydrolysoituu hitaasti ksenoniksi, hapeksi ja vetyfluoridiksi. Emäksisissä liuoksissa hydrolyysi on nopea reaktio. Ksenondifluoridi ja sen liuokset ovat vahvoja hapettimia. Se on myös voimakas fluoraava reagenssi ja kykenee esimerkiksi luovuttamaan fluoriatomin Lewis-hapoille, jolloin muodostuu XeF+-kationi. Yhdiste muodostaa komplekseja muun muassa hopea-, lyijy- ja magnesiumionien kanssa. Eräiden oksoniumsuolojen kanssa reagoidessa muodostuu voimakkaan magentanpunainen FXeOXeFXeF+-ioni.

## Valmistus ja käyttö
Ksenondifluoridia voidaan valmistaa ksenonin ja fluorin välisellä reaktiolla 250&ndash;400 °C:n lämpötilassa ja kahden baarin paineessa Pyrex-lasista tai nikkelistä valmistetussa reaktorissa. Reaktio saadaan myös käynnistymään kohdistamalla reaktoriin UV-säteilyä. 
:Xe + F2 → XeF2

Ksenondifluoridi on suhteellisen mieto ja turvallinen fluorausreagenssi, jota käytetään hyvin yleisesti orgaanisen kemian synteeseissä. Sitä on myös kaupallisesti saatavissa. Alkeenit reagoivat sen kanssa muodostaen fluorialkaaneja, aromaattiset yhdisteet fluorautuvat joko renkaasta tai eräissä tapauksissa alkyylisivuketjusta. Myös eräät toisiintumiset ovat mahdollisia: esimerkiksi aromaattisista aldehydeistä muodostuu difluorimetaanieettereitä, ja Hunsdiecker-reaktion kaltainen dekarboksylaatioreaktio on mahdollinen karboksyylihapoille.
:

Elektroniikkateollisuudessa ksenondifluoridia käytetään etsatessa piitä, germaniumia ja molybdeeniä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bluesman

**Bluesman** on ruotsalaisen blueskitaristi-laulajan Rolf Wikströmin kahdeksas albumi, joka julkaistiin vuonna 1983 levymerkillä MNW. Levy julkaistiin uudelleen vuonna 1990 bonuskappalein. 

## Kappaleet
Kaikki kappaleet kirjoittanut Rolf Wikström, ellei toisin mainita.
### A-puoli
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 

### Vuoden 1990 painos
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Rolf Wikström – kitara, laulu
* Ulf Adåker – trumpetti
* Christer Eklund – tenorisaksofoni
* Björn Hamrin – huuliharppu
* Kristoffer Hansén – basso
* Thomas Jutterström – urut
* Ali Lundbohm – rummut
* Lasse Olofsson – piano
* Johan Stengård – baritonisaksofoni (kappale Allihop)
* Olof Sjögren – basso (kappaleet: Livet är ett gapskratt, Som vattnet flyter i floden)
* Håkan Johansson – grand piano urut (kappaleet: Livet är ett gapskratt, Som vattnet flyter i floden)

## Aiheesta muualla
* ''Bluesman'' discogs.com -sivustolla
5-DBFPV

**5-DBFPV **on stimulantti ja substituoitu katinoni, jota on myyty muuntohuumeena internetissä. Se on johdettu MDPV:stä korvaamalla metyleenidioksifenyyliryhmä dihydrobentsofuraanilla.

5-DBFPV on luokiteltu Ruotsissa laittomaksi huumausaineeksi 26. tammikuuta 2016.

## Lähteet
Imatran keskustaajama

**Imatran keskustaajama** on taajama Imatralla, Lappeenrannassa ja Ruokolahdella Etelä-Karjalan maakunnassa. Vuonna 2014 taajaman väkiluku oli 28&nbsp;896, pinta-ala 55,46 neliökilometriä ja väestötiheys 521 asukasta per neliökilometri.

Imatralla taajama levittäytyy Vuoksen molemmin puolin. Lappeenrannasta taajamaan kuuluu Korvenkylä ja osa Perä-Meltolaa, Ruokolahdelta Imatrankin puolelle ulottuva Huhtanen eli Huhtasenkylä. Vuonna 2014 taajaman väkiluvusta 27&nbsp;115 oli Imatran, 1&nbsp;471 Lappeenrannan ja 310 Ruokolahden puolella. Koko Imatran väestöstä 97 prosenttia asui taajaman alueella, ja se oli Imatran ainoa taajama.

Taajama on paitsi Imatran itsensä, myös Imatran kaupunkiseudun keskustaajama. Kaupunkiseudun lähitaajamia ovat Ruokolahden kuntakeskus Rasila ja Oritlampi, sekin Ruokolahdella.

## Katso myös
* Imatran kaupunginosat

## Lähteet
4-bromimetkatinoni

**4-Bromimetkatinoni** on psykoaktiivinen aine ja muuntohuume. Se toimii serotoniinin ja noradrenaliinin takaisinoton estäjänä, mutta vaikuttaa enemmän antidepressantin kuin stimulantin tavoin.

## Lähteet
Montefrío

**Montefrío** on kunta Granadan maakunnassa Andalusian itsehallintoalueella Espanjassa. Montefríon asukaslukuon noin 5&nbsp;700 (2015).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Pals

**Pals** on kunta Gironan maakunnassa Katalonian itsehallintoalueella Koillis-Espanjassa. Palsin asukasluku on noin 2500.

Palsissa on keskiajalta peräisin oleva keskusta, joka on restauroitu.  

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Väiski Vemmelsääri – Tuhat ja yksi kanitarinaa

**Väiski Vemmelsääri – Tuhat ja yksi kanitarinaa** (*Bugs Bunny's 3rd Movie: 1001 Rabbit Tales*) on Warner Bros. -studion tuottama vuonna 1982 valmistunut animaatioelokuva, jonka on ohjannut Friz Freleng. Kyseessä on kooste-elokuva, johon on yhdistetty sisältöä kolmestatoista 1940–1960-luvuilla tehdystä Looney Tunes -lyhytanimaatiosta. *[[Tuhannen ja yhden yön tarinat|Tuhannen ja yhden yön tarinoita]]* parodioivassa kehystarinassa Väiski Vemmelsääri ja Repe Sorsa toimivat kiertävinä satukirjakauppiaina, ja Väiski päätyy vastentahtoisesti lukemaan satuja arabialaisen sulttaanin hemmotellulle pojalle.

Suurin osa elokuvaan sisältyvistä lyhyistä tarinoista on Looney Tunes -hahmoilla toteutettuja parodioita klassikkosaduista, kuten Jaakko ja pavunvarsi, Punahilkka, Hannu ja Kerttu, Kultakutri ja kolme karhua sekä Hamelnin pillipiipari. Vanhoja lyhytanimaatioita on useissa kohdin lyhennetty ja niihin on paikoin lisätty uusia kohtauksia ja repliikkejä, jotta ne sopisivat paremmin osaksi elokuvan pääjuonta. Lyhytanimaatioista pääosa on Chuck Jonesin ja Friz Felengin ohjaamia, sekä yksi kohtaus Robert McKimsonin ohjaama. Tämä on järjestyksessä kolmas Warner Bros.:in 1970- ja 1980-luvuilla julkaisemasta neljästä vastaavantyylisestä kooste-elokuvasta, jotka sisälsivät kultakauden Looney Tunes -tarinoita.

Lähes kaikkia hahmoja elokuvassa – sekä vanhoissa pätkissä että uusissa kohtauksissa – ääninäyttelee Mel Blanc. Lyhyissä tarinoissa muina näyttelijöinä ovat Arthur Q. Bryan ja June Foray sekä eräiden kehystarinassa esiintyvien sivuhahmojen ääninä Shepard Menken ja Lennie Weinrib.

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 kooste saa kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”.

## Lähteet
Ritva Koskensuu

**Ritva Helena Koskensuu** (s. 22. syyskuuta 1954 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja laulaja. Koskensuu näytteli eri lastenteattereissa 1981–2001. Lisäksi hänellä on ollut roolitehtäviä useissa radiokuunnelmissa sekä televisiosarjoissa ja -elokuvissa.

## Ura
Ritva Koskensuu opiskeli Teatterikorkeakoulussa vuosina 1977–1981. Hän näytteli lasten- ja nuortenteatteri Penniteatterissa 1981–1986 ja lastenteatteri Pienessä Suomessa 1987–2001. Vuosina 1983–1984 hän näytteli myös Nukketeatteri Hevosenkengässä. Vuosina 2001–2003 Koskensuu työskenteli Helsingin Kaupunginteatterissa. Vapaaksi näyttelijäksi hän ryhtyi niin ikään 2003.

Koskensuu tunnetaan myös pitkästä radiourastaan. Hän näytteli punkkaria *[[Yhtä köyttä -yhdistys|Yhtäköyttä -yhdistyksessä]]* 1981–1991 ja teki eri rooleja *[[Kantolan perhe]]* -kuunnelmasarjassa 1981–2005. Koskensuu on näytellyt myös lukuisissa televisiotuotannoissa, muun muassa sarjoissa *[[Kotikatu]]* ja *[[Salatut elämät]]*. Vuonna 1983 hän näytteli pienen sivuosan elokuvassa *[[Iso vaalee]]*.

Koskensuu on antanut useita monologi- ja lauluesityksiä. Hän esiintyy solistina kahdella CD-julkaisulla: *Vilusta vironnut varpunen* (2013) ja *Tivolitien lauluja* (2014).

## Filmografia
### Elokuvat
*Iso vaalee (1983)

### Televisio
*Kauhea murhamies Lalli (1981)
*Yhtäköyttä -yhdistys kokoontuu (1984)
*Naimakauppoja (1985)
*Mimmiliiga (1987)
*Kovaa maata (1996)
*Kotikatu (2003–2004)
*Varpuset (2005)
*Ullakkokomppania (2005)
*Punahilkka (2006)
*Kaikki jumalan oikut (2006)
*Kansakunnan käännekohta (2007)
*Salatut elämät (2007, 2009)

## Lähteet
*Suomen teatterit ja teatterintekijät 1983 - Yhteisö- ja henkilöhakemisto, toim. Tainio, Ilona, Kustannusosakeyhtiö Tammi, Helsinki 1983, 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Deezer.com: Ritva Koskensuu
Jalkapallon Suomen Cup 1968

**Jalkapallon Suomen Cup 1968** oli cupin 12. järjestämisvuosi. Kilpailuun osallistui 249 joukkuetta, joukkueet jakautuivat sarjoittain seuraavasti: Mestaruussarja 12, Suomen-sarja 38, Maakuntasarja 68, Alue-sarja 77 ja muut 54. Ensimmäisen ja toisen sarjatason joukkueet pääsivät suoraan varsinaiselle kierrokselle.
Loppuotteluun selvisivät Kuopion Palloseura ja Kotkan Työväen Palloilijat, ja se pelattiin Helsingin Olympiastadionilla. Ottelua seurasi 3521 maksanutta katsojaa ja sen voitti KuPS 2-1.

## Varsinainen kilpailu

### 1. Kierros

### 2. Kierros

### Suomen Cupin ottelut neljännesvälieristä alkaen

*Neljännesvälierien uusinta UPallo-**IKissat** 2-4
*Välierien uusinta **KuPS**-Elo 4-1

Mestarit: Veli Pohjolainen, Pertti Hänninen, Pekka Mäkelä, Matti Väänänen, Matti Terästö, Matti Tirkkonen, Antero Kostilainen, Pekka Louesola, Eero Rissanen, Teuvo Korpinen ja Heikki Tirkkonen. Valmentajana toimi Gunnar Boman.

## Lähteet
* Suomen Cupin finaalit 
* Palloliiton Toimintakertomus 1968
Arthur Fagerholm

**Arthur Axel Ferdinand Fagerholm** (28. marraskuuta 1871 Helsinki – 13. heinäkuuta 1917 Pori) oli suomalainen rakennusmestari. Helsingin teknillisessä reaalikoulussa ja Helsingin teollisuuskoulussa opiskellut Fagerholm työskenteli aluksi tie- ja vesirakennusten ylihallituksen palveluksessa, kunnes aloitti vuonna 1894 Porin kaupungin rakennusmestarina. Virkansa ohessa hän perusti vuonna 1906 oman arkkitehtitoimiston yhdessä tamperelaislähtöisen arkkitehdin Torkel Nordmanin kanssa. Hieman ennen kuolemaansa Fagerholm siirtyi vuonna 1916 W. Rosenlew & Co:n rakennusosastolle.

Fagerholmin ja Nordmanin arkkitehtitoimisto tuli tunnetuksi erityisesti teollisuusarkkitehtuuristaan. Fagerholmilla oli myös suuri panos Porin viheralueiden kehittämiseen. Lisäksi hän toimi kaupungin yhdistyselämässä, Fagerholm oli muun muassa perustamassa Porin taide- ja taideteollisuusyhdistystä.

Arthur Fagerholm oli kirjailija Arto Kytöhongan isoisä.

Fagerholm kuoli 45-vuotiaana vuonna 1917 kengänhieroman aiheuttamaan verenmyrkytykseen. Hänet on haudattu Porissa Käppärän hautausmaalle.

## Arkkitehtitoimisto Fagerholm & Nordmanin töitä
*Kauttuan paperitehdas, Eura, 1907.
*Hotelli Otavan laajennus, Pori, 1908.
*Kirjurinluodon kesäravintola, Pori, 1910.
*Varkauden paperitehtaan johtajan asunto Rantala, Varkaus, 1912.
*Nybergin talo, Pori, 1912.
*Mäntyluodon hotelli, Pori, 1915.
*Porin Konepajan konttori ja konehalli, Pori, 1916.
*Pihlavan huvila-alueen huviloita, Pori, 1910–1920-luvut.

## Lähteet
Klassista musiikkia

__NOTOC__
**Klassista musiikkia** on ramopunk-yhtye Rehtoreiden kolmas studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Yhtye etsi albumille kustantajaa puolen vuoden ajan, mutta päätyi julkaisemaan albumin omakustanteena.

200 ensimmäistä albumia sisälsivät lisämateriaalina historiikin “Rehtorit – Mä en välitä historiasta”.

## Vastaanotto
Desibelin Ilkka Valpasvuo antoi albumille kolme ja puoli tähteä viidestä, kehuen yhtyeen taitavan myös melankolisen tulkinnan. Joidenkin kappaleiden sanoitukset saivat kritiikkiä. Lammaszinen Tuomas Koskisen arvio oli yleissävyltään positiivinen, vaikka hän olisikin karsinut muutaman kappaleen. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Rehtori Reponen Jr. – laulu, kitara
* Rehtori Heko – kitara
* Rehtori Mikkola – bassokitara, laulu
* Mikko – rummut

;Vierailevat muusikot
* Janne Sundell – trumpetti
* Matti Leinonen – saksofoni

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Lammaszine: *suopea*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Klassista musiikkia'' finnmusic.net -sivustolla
Intohimonäytelmä

**Intohimonäytelmä** on suomalainen televisioelokuva vuodelta 1986. Se perustuu englantilaisen Peter Nicholsin näytelmään *Passion Play* ja kertoo keski-ikäisen pariskunnan avioliiton kriisiytymisestä nuoren naisen tultua kuvioihin.

## Juoni
James ja Eleanor ovat olleet pitkään naimisissa ja heillä on kaksi aikuista tytärtä. Jamesilla on vakiintuneet tapansa ja kunniallinen ammatti taidekauppiaana. Eleanorin mielestä hän ja James ovat luontaisesti yksiavioinen pari. Heidän elämänsä monimutkaistuu kun James ihastuu intohimoisesti nuoreen Kateen, joka on Eleanorin vanha ystävä. Kate on tosin kertonut Eleanorille pitävänsä Jamesia kiinnostavana miehenä, mutta James on vakuuttanut Eleanorille, ettei tunne vetoa Katea kohtaan.

Kahvilassa Eleanorin ystävätär Agnes näyttää Eleanorille kirjeen, josta Jamesin ja Katen suhde käy ilmi. Eleanor esittää päällepäin välinpitämätöntä, mutta pohjimmiltaan järkyttyy perusteellisesti. Toisaalta Eleanorilla on ollut aikoinaan suhde erään Albertin kanssa, mihin James vetoaa puolustautuessaan.

Jamesin ja Katen suhde alkaa rakoilla ja osoittautuu pian pelkäksi intohimoksi, jolla ei ole tulevaisuutta. Niinpä James ja Eleanor pysyvät yhdessä ja avioliitto jatkuu.

*Intohimonäytelmän* erikoisuutena on Jamesin ja Eleanorin alter egot Jim ja Nell, jotka sanovat suoraan päähenkilöiden todelliset tunteet ja ajatukset. James ja Eleanor käyvät tahoillaan pitkiä keskusteluja Jim ja Nellin kanssa ja saavat neuvoja näiltä.

## Tuotanto ja julkaisut
Englantilaisen Peter Nicholsin näytelmän *Passion Play* suomensi Leena Virtanen. Suomalaisen televisioversion tapahtumat on sijoitettu Englantiin. Ulkokohtauksissa englantilaisuutta on haettu asentamalla autoihin englantilaiset rekisterikilvet ja käyttämällä autoja, joissa on oikeanpuoleinen ohjaus. Puhelinkopit ovat englantilaistyylisiä. *Intohimonäytelmä* ensiesitettiin MTV1:n Aitiopaikalla keväällä 1986 ja MTV Oy julkaisi sen DVD:nä sarjassaan *Suomiviihteen klassikot* vuonna 2013. *Intohimonäytelmä* on sarjan 28:s julkaisu.

Lopputeksteissä on mainittu neljän keskeisen henkilön lisäksi näyttelijät Uolevi Vahteristo ja Anu Panula. *Intohimonäytelmässä* on lisäksi joukko nimeämättömiä avustajia.

## Näyttelijät

## Lähteet ja viitteet
Hiljaiset sillat (laulu)

"**Hiljaiset sillat**" on laulu, jonka on säveltänyt Aarne Hartelin ja sanoittanut Timo Mäkinen. Sen on levyttänyt  Finlanders vuonna 1999 levylleen *Vähän enemmän*.

Laulusta on tullut viime vuosina yksi Suomen suosituimmista sävellyksistä. Teoston elävän musiikin rekisterin mukaan se oli Suomen toiseksi esitetyin kappale vuonna 2016.

## Taustaa
Aarne Hartelin ja Timo Mäkinen olivat kirjoittaneet lauluja yhteistyössä jo jonkin aikaa (mm. Sininen ilta, Aaltoihin ym.) 1997 ja 1998 ilmestyneille Finlanders-levyille.

Ennen vuosituhannen vaihtumista oli taas uuden Finlanders-albumin aika, johon Aarne ja Timo loihtivat ensiksi levyn vauhdikkaan aloitusraidan *Sinä* ja sen jälkeen olikin vuorossa balladi joka sai nimekseen *Hiljaiset sillat*.

Näin Aarne Hartelin luonnehtii laulun syntyhistoriaa:

## Muusikot
* Aarne Hartelin: soololaulu, basso, stemmalaulu
* Jussi Lammela: rummut
* Lasse Paasikko: haitari
* Aku Toivonen: koskettimet
* Jussi Eriksson: kitara
* Mongo Aaltonen: perkussiot

## Uudelleenlevytys
Finlanders levytti "Hiljaiset sillat" uudelleen loppuvuonna 2019 ja uusi versio laulusta julkaistiin 29.10.2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kappaleen sanat
Hiljaa!

**Hiljaa!** on ramopunk-yhtye Rehtoreiden toinen studioalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002 levymerkillä Hiljaiset Levyt.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Kuraattori Kurki – laulu, tamburiini
* Rehtori Heko – kitara, kosketinsoitin, taustalaulu
* Rehtori Reponen Jr. – kitara, kosketinsoitin, taustalaulu
* Rêhtori Mikkola – bassokitara, kosketinsoitin, kitara, tamburiini, rytmimuna, taustalaulu
* Artsi – rummut, taustalaulu, tamburiini

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Hiljaa!'' finnmusic.net -sivustolla
Aulikki Miettinen

**Aulikki Miettinen** (s. 1951 Tampere) on suomalainen kirjailija ja kuvittaja. 

## Henkilöhistoria
Miettinen valmistui Taideteollisesta korkeakoulusta 1974. Jo opiskeluaikoina hän teki animaatioita Pikku Kakkoseen ja myöhemmin television muihin lastenohjelmiin. Valmistuttuaan jonkin aikaa graafikkona toiminut Miettinen on ollut sittemmin freelancer -taiteilija.

## Taiteellinen tuotanto
Miettinen on sekä kuvittanut että julkaissut lastenkirjoja, osin nimellä *Klas Ahlvik*. 
* *Otto ja keijuvauva*, 2007
* *Kettusten koulutehtävät*, yhdessä Riitta Korhosen kanssa, 2000 
* *Viljamin talviloma, 1999 
* *Viljamin maja*, 1998 
* *Viljami ja nukkulammas*, 1997 
* *Lunta sataa, Viljami*, 1996
* *Viliina ja Veli-Pulla*, yhdessä [[Tuula Sandström]]in kanssa, 1993 
* *Kettusten tehtäväkirja 2*, yhdessä Riitta Korhosen kanssa, 1992 
* *Kettusten koulukirja* ja siihen liittyvä Kettusten tehtäväkirja, 1991 
* *Oivalliset apurit*, 1990, nimellä Klas Ahlvik 
* *Kettuset Majakkasaarella*, 1989
* *Kaisa-mummin yövieraat*, 1988
* *Pienen miehen suuret kengät*, 1988, nimellä Klas Ahlvik 
* *Pikku Ollin leikit*, 1988
* *Olli-vauvan oman touhut*, 1987
* *Kettusen perheen juhlakirja*, 1986 
* *Kaarlo Kettunen kutsuu kylään*, 1985 
* *Viljamin toriretki'', 1985 

Miettinen sai Aapiskukko-palkinnon vuonna 2007.

## Lähteet
Changji

**Changji** (, ) on piirikuntatason kaupunki Sinkiangin uiguurien autonomisella alueella Kiinassa. Se on Changjin hui-kansan autonomisen prefektuurin hallintopaikka. Kaupungin pinta-ala on 7&nbsp;981 (toisen lähteen mukaan 8&nbsp;215) nellökilometriä ja väkiluku 426&nbsp;253 (2010). Kaupungin keskusta sijaitsee linnuntietä noin 30 kilometriä autonomisen alueen pääkaupunki Ürümqistä luoteeseen.

## Väestö
Kaupungin virallisen verkkosivuston mukaan (viitattu 14.3.2016) kaupungin asukasmäärä on 530&nbsp;000, josta han-kiinalaisten osuus on 72%.

## Lähteet
Luettelo Andorran ruhtinaskumppaneista

Tämä on **luettelo [[Andorra]]n [[Andorran ruhtinaskumppanit|ruhtinaskumppaneista]]**.

## Luettelo

## Lähteet
Office de Radiodiffusion Télévision du Mali

**Office de Radiodiffusion Télévision du Mali** (ORTM) on Malin valtiollinen yleisradioyhtiö.

Radiotoiminta silloisessa Ranskan Sudanissa alkoi vuonna 1957 yhden kilowatin keskiaaltolähettimellä, jonka kuuluvuusalue kattoi Bamakon ja sen lähiympäristön. Vuoteen 1960 saakka radioasema toimi nimellä *Radio Soudan*. Maan itsenäistyttyä vuonna 1960 perustettiin *Radio Nationale du Mali*. Vuonna 1962 se sai neljä lyhytaaltolähetintä, jotka mahdollistivat kuuluvuuden koko maassa. Televisiotoiminta alkoi Libyan tuella vuonna 1983, jolloin yhtiö sai nimen *Radiodiffusion Télévision du Mali*. Nykyinen nimi on peräisin vuodelta 1992.

Yhtiöllä on nykyään kansallinen radio-ohjelma, kahdeksan alueellista radioasemaa ja kakkosohjelma Bamakossa. Kansallisen televisiokanavan lisäksi Bamakossa toimii kakkoskanava TM2. Radiolähetykset tapahtuvat etupäässä ULA-alueella, mutta yhtiöllä on käytössään myös yksi sadan kilowatin lyhytaaltolähetin. Televisiolähetykset ovat analogisia, mutta digi-TV:hen siirtyminen on suunnitteilla.

Maan hallituksen aiemmin tiukasti valvoma radio tarjoaa uutisia ja ajankohtaissisältöä, opetusohjelmia, viihdettä, kulttuuria ja uskonnollisia ohjelmia. Ranskan ja bambaran ohella käytetään jonkin verran paikallisia kieliä. Etupäässä ranskankielinen televisio näkyy lähinnä vain kaupungeissa. Suosittujen musiikkiohjelmien ja kulttuurikatsausten ohella se näyttää ulkomaisia sarjoja. Vuoden 1992 jälkeen Office de Radiodiffusion Télévision du Malin rinnalle on perustettu lukuisia paikallisia radioasemia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Office de Radiodiffusion Télévision du Malin sivusto
Ailo Gaup

**Ailo Gaup** (18. kesäkuuta 1944 – 24. syyskuuta 2014) oli norjansaamelainen kirjailija ja uussamaani, jota on kutsuttu ensimmäiseksi ammattimaiseksi samaaniksi. Hän on kirjoittanut runokokoelmia, romaaneja ja omaelämäkerrallisia teoksia sekä ollut perustamassa saamelaisten kansallisteatteria Beaivváš Sámi Našunálateáhteria.

## Elämä
Gaup syntyi Finnmarkissa vuonna 1944. Hänet lähetettiin nuorena Norjan eteläosiin sijaisperheeseen, jossa hän sai kristillisen kasvatuksen.

Gaup keskittyi urallaan saamelaiskulttuurin elvyttämiseen. Hän työskenteli toimittajana ''Aftenpostenissa'' ja ''VG:ssä'' ja oli vuonna 1981 perustamassa saamelaisten kansallisteatteria Beaivváš Sámi Našunálateáhteria. Gaup koki omien sanojensa mukaan ensimmäisen vaiheen hengellisestä heräämisestään osallistuessaan Alattionjokeen rakennetun vesivoimalan vastustamiseen.

Gaup kirjoitti 1980-luvulla kolme runokokoelmaa, *Joiken og kniven* (1982), *I Stallos natt* (1984) ja *Under dobbel stjernehimmel* (1986). Hänen ensimmäinen romaaninsa oli vuonna 1988 julkaistu *Trommereisen*.

Gaup vietti 1990-luvulla aikaa useita kertoja Esalen-instituutissa Kaliforniassa. Siellä Michael Harner opetti häntä uussamanismin käytäntöihin. Gaup asettui tämän jälkeen Osloon ja ryhtyi ammattimaiseksi samaaniksi. Alkuun norjalainen uussamanismi oli pitkälti kopio Harnerin opeista, mutta Gaupin ja muiden norjalaisten uussamaanien johdolla paikallinen uussamanismi liikkui saamelaiseen suuntaan.

Gaup kirjoitti 2000-luvulla omaelämäkerran *Sjamansonen*.

## Lähteet
*Fonneland, Trude & Kraft, Siv Ellen: ”New Age, Sami Shamanisn and Indigenous Spirituality”. Teoksessa: 
*Kraft, Siv Ellen: ”Sami Neo-shamanism in Norway”. Teoksessa: 

### Viitteet
Millionääri

**Millionääri** on ramopunk-yhtye Rehtoreiden esikoisalbumi. Se julkaistiin marraskuussa 1995 levymerkillä Poko Records.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Rehtori Pajunen – laulu, saksofini, urut
* Rehtori Heko – kitara
* Finski – kitara, taustalaulu
* Stindy-Boy – bassokitara, taustalaulu
* Kaide – rummut

## Aiheesta muualla
* ''Millionääri'' finnmusic.net -sivustolla
Pitkälampi (Ikaalinen)

**Pitkälampi**  on Pirkanmaalla pohjoisessa Ikaalisissa sijaitseva lampi, joka kuuluu Kokemäenjoen vesistössä Ikaalisten reitin valuma-alueen Aurejärven valuma-alueeseen. Pitkälampi on osa Vahojärven-Aurejoen aluetta.

## Maantietoa
Erämaalammen pituus on 400 metriä, leveys 100 metriä ja sen pinta-ala on 2,4 hehtaaria. Se sijaitsee Vahojärvestä etelään Ikaalisten puolella Pitkänevalla, joka on ojitettu suo. Suo-ojat laskevat Pitkäjärveen kahden ojan kautta ja lammen laskuoja lähteen sen pohjoispäästä. Laskuoja laskee puoli kilometriä Ruuppanevalle, jossa sijaitsee Teerilampi. Se laskee vuorostaan Vahojärveen. Rantaviivan pituus on 850 metriä. Se on kokonaan suota ja lampi onkin autio. Lähin tie ohittaa sen 100 metriä pohjoisessa, jossa se haarautuu 150 metrin päässä kulkeviin Tampere-Seinäjoki-junaradan vierusteihin. Pohjoisessa Parkanon rajalle on matkaa 200 metriä.

## Lähteet
Takes 2 to Tango

**Takes 2 to Tango** on Jari Sillanpään esittämä musiikkikappale, jolla hän edusti Suomea vuoden 2004 Eurovision laulukilpailussa Istanbulissa. Kappaleen sävelsi Mika Toivanen ja sanoitti Sillanpää itse. ”Takes 2 to Tango” esitettiin semifinaalissa esiintymisjärjestyksessä ensimmäisenä. Kappale sijoittui semifinaalissa 14:nneksi eikä päässyt finaaliin.

## Lähteet
*http://diggiloo.net/?2004fi

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Esitys Suomen euroviisukarsinnassa
Timothy Peake

**Timothy Nigel Peake** (s. 7. huhtikuuta 1972 Chichester, Sussex, Englanti) on britannialainen ESA:n astronautti. Peake valittiin ESAn avaruuslentäjäksi toukokuussa 2009.

Peake oli Retkikunnan 44 varamiehistön jäsen lennolle Sojuz TMA-17M. Ensimmäiselle avaruuslennolleen Peake laukaistiin 15. joulukuuta 2015 ISS-avaruusasemalle lähteneen Retkikunta 46:n jäsenenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
The Thundermans

**Les Thunderman** (, ) on yhdysvaltalaisen Nickelodeon-kaapelikanavan nuorille suunnattu tilannekomediasarja. Televisiosarjan ensi-ilta Yhdysvalloissa oli 14. lokakuuta 2013. Sen luoma Jed Spingarnin.

## Päähenkilöt
* Phoebe Thunderman (Kira Kosarin), nuori nainen, supersankari
* Max Thunderman (Jack Griffo), nuori mies, Phoeben kaksoisveli ja pahis, vastakohta Phoebelle
* Hank Thunderman (Chris Tallman), perheen isä ja supersankari *Ukkosmies*()
* Barb Thunderman (Rosa Blasi), Phoeben ja Maxin äiti, Hankin vaimo
* Professori Aivonen, (), Maxin suosikki-superkonna
* Billy (Diego Velasquez) ja Noora Thunderman (Addison Riecke), perheen nuorempia lapsia
* Link Evilman, poikaystävä.

## Sarjan juoni

Thundermanin perhe asuu kuvitteellisessa Hiddenvillen kaupungissa. Vanhemmat lapset Phoebe ja Max joutuvat pitämään supervoimansa salaisuutena. Perheen ainoa lapsi, josta tulee supersankari, on Phoebe.

## Lähteet
Emilia Vuorisalmi

**Emilia Sofia Katarina Vuorisalmi** (ent. **Leppilampi**; s. 1. helmikuuta 1979 Vehmaa) on suomalainen lääkäri, kirjailija, televisiojuontaja ja näyttelijä. Hän juonsi Yle TV2:lla esitettyä ihmissuhdeohjelmaa *[[Hehku]]* vuonna 2013. Vuorisalmi on julkaissut kaksi tietokirjaa rakkaudesta.

Vuorisalmi on yksi *[[Kullannuput]]*-komediasarjan pääosanäyttelijöistä.

Vuorisalmi osallistuu MTV:llä syksyllä 2025 esitettävään Pirunpeli -realitypeliin.

## Yksityiselämä
Emilia Vuorisalmi oli naimisissa Mikko Leppilammen kanssa vuosina 2005–2011. Heillä on yksi yhteinen lapsi, vuonna 2005 syntynyt tytär.

Vuorisalmi sai toisen lapsensa vuonna 2018. Poikalapsi syntyi helmikuussa. Lapsen isä on Suomen koripallomaajoukkueen joukkueenjohtaja Maurizio Pratesi, jonka Vuorisalmi tapasi keväällä 2017 ja josta hän erosi vuonna 2019. Vuorisalmi kihlautui alkuvuodesta 2025 vuonna 2022 tapaamansa miehen kanssa, jonka nimeä hän ei julkista.

## Teokset
* Sekaisin Lovesta – Rakkauden käsikirja Otava, 2015. 
* Rakkaus haltuun – Valjasta rakkaushormonisi terveeseen ja tasapainoiseen elämään WSOY, 2020. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Emilia Vuorisalmi Kotisivut
* Emilia Vuorisalmi Instagram
*
Kaksivarvaslaiskiaiset

**Kaksivarvaslaiskiaiset** (*Choloepus*) on toinen nykyisistä laiskiaissuvuista. Se sisältää kaksi lajia: sierainlaiskiaisen (*Choloepus hoffmanni*) ja kaksivarvaslaiskiaisen (*Choloepus didactylus*).

Kaksivarvaslaiskiaiset on sijoitettu eri aikoina kolmeen eri heimoon: Bradypodidae-heimoon kolmivarvaslaiskiaisten (*Bradypus*) kanssa, Megalonychidae-heimoon joidenkin sukupuuttoon kuolleiden laiskiaisten kanssa ja omaan Choloepodidae-heimoonsa. Morfologiaan perustuva luokittelu Megalonychidae-heimoon oli pitkään vakiintunut, mutta molekyylitutkimusten mukaan se ei pidä paikkaansa. DNA:n perusteella kaksivarvaslaiskiaiset luokitellaan nykyään omaan heimoonsa, kuten on ehdotettu joskus aiemminkin. Läheisimmät sukulaiset ovat hävinneessä Mylodontidae-heimossa.

Laiskiaisten sukupuu molekyylitutkimusten perusteella:

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Kaksivarvaslaiskiaiset (Megalonychidae)
* ITIS: Megalonychidae
Louise Lake-Tack

**Louise Lake-Tack** (s. 26. heinäkuuta 1944) on  antiguabarbudalainen poliitikko, joka toimi maansa  kenraalikuvernöörinä 2007–2014.  

Lake-Tack syntyi ja kävi koulunsa Antigualla, ja kouluttautui sairaanhoitajaksi Britanniassa. Hän  jatkoi opintojaan oikeustieteen oppilaitoksissa samalla kuin työskenteli hoitajana. Tämän jälkeen hän työskenteli tuomioistuimissa.

Lake-Tack nimitettiin  Antigua ja Barbudan kolmanneksi kenraalikuvernööriksi 2007. Hän oli virassaan ensimmäinen nainen. Tuohon aikaan vallassa oli Yhtynyt edistyspuolue (UPP), ja Antiguan työväenpuolue (ALP)  boikotoi jo virkaanastujaisia sanoen että Lake-Tack oli "liian poliittinen henkilö" toimiakseen puolueettomana kenraalikuvernöörinä. Lake-Tack on esimerkiksi esiintynyt UPP:n vaalitilaisuuksissa. Vuonna 2014 hän joutui eroamaan, kun maan hallitus anoi hänen erottamistaan emämaa Britannian valtionjohdolta. 

Yksi arvostelun syy oli, että Lake-Tack ei ollut kaudellaan myöntänyt kansallisia arvonimiä työväenpuolueen poliitikoille. Arvostelu kiihtyi, kun hän viimeisinä virkapäivinään myönsi ritarinarvoja lähipiirilleen kuten pojalleen, puutarhurilleen ja sihteerilleen.

## Lähteet
Rodney Williams

**Rodney Errey Lawrence Williams** on antiguabarbudalainen poliitikko, joka toimii maansa kenraalikuvernöörinä vuodesta 2014. Hän on koulutukseltaan lääkäri. 

Williams syntyi Swetesissä, Antigualla. Hänen isänsä oli yksi maan pitkäaikaisimpia kansanedustajia. Hän seurasi isäänsä kansanedustajana 1984 tämän traagisen kuoleman jälkeen. Hänkin palveli kansanedustajana 20 vuoden ajan, ja oli ministeri vuosina 1992–2004.
 
## Lähteet
Oligosoma

**Oligosoma** on skinkkien heimoon kuuluva liskosuku. Suvun skinkit ovat melko pienikokoisia, ja suvun lajeja tavataan ainoastaan Uudessa-Seelannissa sekä Australialle kuuluvilla Norfolkinsaarella sekä Lord Howen saarella.

## Lajit
Sukuun kuuluu 52 lajia:

* *[[Oligosoma acrinasum]]*
* *[[Oligosoma aeneum]]*
* *[[Oligosoma alani]]*
* *[[Oligosoma albornense]]*
* *[[Oligosoma auroraense]]*
* *[[Oligosoma awakopaka]]*
* *[[Oligosoma burganae]]*
* *[[Oligosoma chloronoton]]*
* *[[Oligosoma elium]]*
* *[[Oligosoma fallai]]*
* *[[Oligosoma grande]]*
* *[[Oligosoma hardyi]]*
* *[[Oligosoma homalonotum]]*
* *[[Oligosoma hoparatea]]*
* *[[Oligosoma inconspicuum]]*
* *[[Oligosoma infrapunctatum]]*
* *[[Oligosoma judgei]]*
* *[[Oligosoma kokowai]]*
* *[[Oligosoma levidensum]]*
* *[[Oligosoma lichenigera]]*
* *[[Oligosoma lineoocellatum]]*
* *[[Oligosoma longipes]]*
* *[[Oligosoma maccanni]]*
* *[[Oligosoma macgregori]]*
* *[[Oligosoma microlepis]]*
* *[[Oligosoma moco]]*
* *[[Oligosoma newmani]]*
* *[[Oligosoma nigriplantare]]*
* *[[Oligosoma northlandi]]*
* *[[Oligosoma notosaurus]]*
* *[[Oligosoma oliveri]]*
* *[[Oligosoma ornatum]]*
* *[[Oligosoma otagense]]*
* *[[Oligosoma pachysomaticum]]*
* *[[Oligosoma pikitanga]]*
* *[[Oligosoma polychroma]]*
* *[[Oligosoma prasinum]]*
* *[[Oligosoma repens]]*
* *[[Oligosoma robinsoni]]*
* *[[Oligosoma roimata]]*
* *[[Oligosoma salmo]]*
* *[[Oligosoma smithi]]*
* *[[Oligosoma stenotis]]*
* *[[Oligosoma striatum]]*
* *[[Oligosoma suteri]]*
* *[[Oligosoma taumakae]]*
* *[[Oligosoma tekakahu]]*
* *[[Oligosoma toka]]*
* *[[Oligosoma townsi]]*
* *[[Oligosoma waimatense]]*
* *[[Oligosoma whitakeri]]*
* *[[Oligosoma zelandicum]]*

## Lähteet
Łańce

**Łańce** () on kylä Kornowacin kunnassa Racibórzin piirikunnassa Sleesian voivodikunnassa eteläisessä Puolassa. Se sijaitsee noin kahden kilometrin päässä Kornowacin kylästä koilliseen, kahdeksan kilometrin päässä Racibórzin kaupungista itään ja 52 kilometrin päässä alueen pääkaupungista Katowicesta länteen. Kylän asukasluku oli vuoden 2011 väestönlaskennan mukaan 575.

## Lähteet
Karl Eusebius

**Karl Eusebius** (11. huhtikuuta 1611 – 5. huhtikuuta 1684) oli Liechtensteinin ruhtinas vuodesta 1627 kuolemaansa saakka. Hän peri kruunun isältään Kaarle I:ltä tämän kuoltua.

Hän meni naimisiin kreivitär Johanna Beatrix von Dietrichstein-Nikolsburgin (n. 1625 – 26. maaliskuuta 1676) kanssa vuonna 1644. He saivat yhdeksän lasta:

* Prinsessa Eleonora Maria (1647 – 7. elokuuta 1704)
* Prinsessa Anna Maria (1648–1654)
* Prinsessa Maria Theresia (1649–1716)
* Prinsessa Johanna Beatrix (1650–1672)
* Prinssi Franz Dominik (k. 1652)
* Prinssi Karl Joseph (k. 1653)
* Prinssi Franz Eusebius (1654–1655)
* Prinsessa Cecilia (k. 1655)
* Prinssi Johann Adam Andreas (peri kruunun, 1662–1712)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Onni von Zansen

**Onni Fredrik von Zansen** (7. toukokuuta 1872 Kuhmoinen – 22. helmikuuta 1947 Rauma) oli suomalainen arkkitehti.

## Elämä
Zansen syntyi Kuhmoisissa maanmittari  Fredrik Frithiof Maximilian Gottlieb von Zansenin ja Erika Gustava Lindeqvistin perheeseen ja kirjoitti ylioppilaaksi Hämeenlinnan lyseosta vuonna 1891. Hän opiskeli Helsingin yliopistossa ja Polyteknillisessä opistossa, josta Zansen valmistui arkkitehdiksi 1895. Ennen vuosisadan vaihdetta hän opetti Kuopion teollisuuskoulussa ja toimi samanaikaisesti myös Porin teollisuuskoulun johtajana. Lisäksi Zansenilla oli vuosina 1896–1898 arkkitehtitoimisto Raumalla yhdessä Yrjö Blomstedtin kanssa, joka tuolloin toimi opettajana Rauman seminaarissa. Hieman myöhemmin Zansen asettui vakituisesti Poriin, jonne hän avasi oman arkkitehtitoimiston. Sen työntekijöihin kuului lyhytaikaisesti muun muassa tamperelainen arkkitehti Torkel Nordman. Vuonna 1925 Zansen muutti Raumalle, jossa hän oli myös kaupunginvaltuuston jäsenenä.

## Töitä
Zansen suunnitteli 1900-luvun alkuvuosina lukuisia varakkaiden porvarien yksityistaloja sekä Poriin että Raumalle. Tunnetuin niistä on Raumalla sijaitseva Sofronoffin talo (1912), jossa myöhemmin toimi Lönnströmin taidemuseo. Lisäksi hän on suunnitellut muun muassa Porin puuvillatehtaan ensimmäisiä rakennusvaiheita yhdessä August Krookin kanssa.

## Lähteet
Espartoheinä

**Espartoheinä** (*Lygeum spartum*) on nykyisin ainut espartoheinien (*Lygeum*) sukuun kuuluva kasvilaji. Se kasvaa noin 50–100 cm korkeaksi ja sillä on harmaanvihreät lehdet. Espartoheinän kukinnossa on vain kaksi tai kolme suurikokoista ja yksikukkaista tähkylää, joiden ympärillä on pitkiä karvoja.

Espartoheinä on kotoisin Välimeren alueelta ja sitä on tavattu Kreetalta ja Etelä-Italiasta länteen päin Iberian niemimaalle asti sekä Pohjois-Afrikassa. Espartoheinä kasvaa mereisessä ilmastossa noin 100–1000 m korkeudella merenpinnasta ja usein korkeammalla kuin espartohöyhenheinä (*Stipa tenacissima*).

## Lähteet
* San Marcos Growers: ''Lygeum spartum'' – False Esparto Grass 

## Aiheesta muualla
* Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Espartoheinä  (''Lygeum spartum'')
* Integrated Taxonomic Information System (ITIS): ''Lygeum spartum'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Lygeum spartum'' 
* Flora of Pakistan: ''Lygeum spartum''
Eero Holopainen (professori)

**Eero Olavi Holopainen** (20. syyskuuta 1937 Kuhmo – 29. marraskuuta 2022 Helsinki) oli Helsingin yliopiston meteorologian professori. Hän oli meteorologian ja ilmastodynamiikan asiantuntija.

Holopainen kirjoitti ylioppilaaksi Kajaanin lyseossa 1956, valmistui filosofian kandidaatiksi Helsingin yliopistosta 1960, filosofian lisensiaatiksi Tukholman yliopistosta 1962 ja väitteli filosofian tohtoriksi Helsingin yliopistossa 1964. Työuransa hän aloitti Tukholman yliopiston meteorologian laitoksen assistenttina 1960. Holopainen palasi Suomeen 1962 akateemikko Erik Palménin assistentiksi Suomen Akatemiaan, jossa työskenteli vuoteen 1965, jolloin siirtyi Yhdysvaltoihin tutkijaksi Michiganin yliopistoon (Ann Arbor) vuosiksi 1965–1966. Seuraavaksi hänet palkkasi Ilmatieteellinen keskuslaitos ylimääräiseksi ylimeteorologiksi 1966–1967 ja sääosaston viransijaiseksi osastonjohtajaksi 1966–1968. Samaan aikaan Holopainen toimi myös Helsingin yliopiston meteorologian dosenttina 1966–1970. Helsingin yliopiston virkaatekevänä apulaisprofessorina hän toimi 1969–1970, apulaisprofessorina 1970–1971, virkaatekevänä professorina 1971–1973 ja meteorologian professorina 1973–1998. Yliopiston professorin kaikkia velvollisuuksia Holopaisen ei tarvinnut hoitaa 1984–1989, sillä hänet valittiin Suomen Akatemian tutkimusprofessoriksi viisivuotiskaudelle. Vierailevana professorina Holopainen toimi 1976 australialaisessa Monash-yliopistossa, 1979 yhdysvaltalaisessa Princetonin yliopistossa ja 1981 yhdysvaltalaisessa Wisconsinin yliopistossa (Madison).

Päätyönsä ohessa Holopaisen aika riitti moneen häntä kiinnostavaan luottamustoimeen ja jäsenyyteen. Hän oli Euroopan keskipitkien sääennusteiden keskuksen (ECMWF) tieteellisen neuvonantokomitean jäsen 1976–1980 ja 1983–1990, Maailman ilmatieteen järjestön (WMO/ICSU) tieteellisen komitean jäsen 1980–1986 ja EU Human Capital and Mobility -ohjelman Earth Science -paneelin jäsen 1992–1994. Suomessa hän oli Ilmatieteen laitoksen johtokunnan jäsen vuodesta 1989 ja Pohjoismaisen ympäristöntutkimusohjelman ilmastonasiantuntijaryhmän jäsenenä vuodesta 1991. Holopainen toimi lisäksi Geofysiikan seuran puheenjohtajana 1971, Suomen maantieteellisen seuran työjäsenenä 1975, Suomalaisen Tiedeakatemian jäsenenä vuodesta 1974 ja Suomen Tiedeseuran jäsenenä vuodesta 1975. Ansioistaan hänet palkittiin 1975 Suomen Tiedeseuran Theodor Homénin palkinnolla ja 1993 Geofysiikan seuran hopeisella Erik Palmén -mitalilla.

## Tuotanto
Holopaisen tuotanto käsittää yli sata tieteellistä ja muuta meteorologian alaan liittyvää julkaisua.
* *Investigation of friction and diabatic processes in the atmosphere,* 1964 (väitöskirja)

## Lähteet
Oskar (Saksan prinssi)

**Oskar Karl Gustav Adolf** (27. heinäkuuta 1888 – 27. tammikuuta 1958) oli saksalainen prinssi ja keisari Vilhelm II:n toiseksi nuorin poika. 

Oskar oli vuonna 1918 ehdolla Suomen kuninkaaksi, mutta suunnitelma kaatui hänen isänsä vastustukseen.

Oskar avioitui vuonna 1914 kreivitär Ina Marie von Bassewitzin kanssa. He saivat neljä lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Frans Oskar Liewendal

**Frans Oskar Liewendal** (27. helmikuuta 1818 Tukholma – 17. huhtikuuta 1890 Helsinki) oli ruotsalaissyntyinen litografi. Hän tuli Tukholmasta vuorimestari Fredrik Tengströmin vuonna 1834 Helsinkiin perustaman ensimmäisen litografisen painon johtoon. Hän oli taitava kivipiirtäjä. Hän osti painon Tengströmiltä 1840-luvun lopulla. Hän sai suomalaisten setelien painatusoikeudet vuonna 1860.

Liewendal piirsi ensimmäisen signeeratun litografian Suomessa, ja se esittää Englannin laivastoa pommittamassa Suomenlinnaa vuonna 1855. Hän piirsi ja kaiversi runsaasti muotokuvia ja maisemia.

## Teokset
* Helsingfors Album. En samling af 38 vyer. 1877
* Vyer af Helsingfors och dess omgifningar: lithografierade och utgifne af F. Liewendal. Helsingfors : F. Liewendal, 1851-1859. 
* Helsinki-albumi 1877: kokoelma kaupunkinäkymiä, AtlasArt, 2009 (Sisältää Jan Strangin jälkikirjoituksen F.O. Liewendalista ja hänen kivipainostaan sekä Helsinki-kuvasarjojen historiasta.)

### Kuvagalleria

Tiedosto:Porvoon valtiopäivät hallitsijanvakuutus 1809. teos. R. W. Ekman.tif|Kynällä tehty viivapiirros luonnos R. W. Ekmanin Porvoon valtiopäivien maalauksesta, 1858.
Tiedosto:Grafiikka Kaivopuiston kylpylästä.jpg|Piirros Kaivopuiston kylpylästä.
Tiedosto:Plan af Helsingfors år 1859.jpeg|Helsingin kartta 1859.
Tiedosto:Lithography of Runeberg´s cottage outside Pietarsaari (Jakobstad), Society of Swedish Literature in Finland, Runebergbibliotekets bildsamling, slsa1160 661.jpg|Runebergin mökin litografia Pietarsaaren ulkopuolelta.
Tiedosto:Johan Ludvig Runeberg, Society of Swedish Literature in Finland, Runebergbibliotekets bildsamling, slsa1160 393.jpg|Johan Ludvig Runeberg.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Liewendalin kivipiirroksia vapaasti käytettäviä
* Liewendal Museoviraston kuvakokoelmissa
Milla Bruneau

**Milla Bruneau** (o.s. *Paananen*, s. 9. marraskuuta 1972) on suomalainen viihdealan tuottaja, johtaja ja kunnallispoliitikko. Hän toimi Yellow Film & TV Oy:n operatiivisena johtajana ja vastaavana tuottajana syksyyn 2018 saakka ja siitä eteenpäin yrityksen hallituksen jäsenenä, neuvonantajana ja osakkaana. Hän on myös lahtelainen kunnallispoliitikko ja varasijalla eduskuntaan.

## Ura televisioalalla
Ennen siirtymistään Yellow Film & TV -tuotantoyhtiöön Bruneau toimi vuodesta 2005 lähtien Metronome Film & Television Oy:n toimitusjohtajana ja vastaavana tuottajana. Tätä ennen hän on työskennellyt muun muassa Fremantle Mediassa ja Nordisk Film & TV:ssä. Hän toimi Yellow Film & TV:n operatiivisena johtajana 2013–2018.

Bruneau on toiminut vastaavana tuottajana muun muassa seuraavissa sarjoissa: *[[Downshiftaajat]]*, ''Kimmo'', *[[Roba]]*, *[[Siskonpeti]]*, ''Syke'', *[[YleLeaks]]*, *[[Antti Holma Show]]*, *[[Enbuske & Linnanahde Crew]]*, *[[Hyvät ja huonot uutiset]]* ja *[[Putous]]*.

Ennen Yellow Film & TV -tuotantoyhtiöön siirtymistään Bruneau toimi vastaavana tuottajana esimerkiksi televisiosarjoissa *[[Idols]]*, *[[Unelmakämppä]]*, *[[Kuorosota]]*, *[[Pakko tanssia]]*, ''Big Brother'', ''MasterChef'', ''Junior MasterChef'', *[[Toisenlaiset frendit]]*, ''Inno'', *[[Huvila & huussi]]* sekä *[[Linnan tähdet]]*.

## Politiikassa
Bruneau on ollut Lahden kaupunginvaltuustossa vuodesta 2012 ja toiminut valtuuston puheenjohtajana vuosina 2017–2019. Lisäksi hän on ollut vuodet 2015–2017 kaupunginhallituksen jäsen ja Kokoomuksen valtuustoryhmän puheenjohtaja.

Bruneau oli ehdolla vuoden 2019 eduskuntavaaleissa ja tuli valituksi varasijalle. Myös vuoden 2023 eduskuntavaaleissa hän tuli valituksi varasijalle.

## Yksityiselämä
Bruneau on naimisissa, ja hänellä kaksi lasta. Hänen aviomiehensä on yhdysvaltalainen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Office de Radiodiffusion et Télévision du Niger

**Office de Radiodiffusion et Télévision du Niger** (ORTN) on Nigerin kansallinen yleisradioyhtiö.

Ranskan siirtomaahallinnon perustama Radio Niger aloitti toimintansa Niameyssa vuonna 1958. Sen käytössä oli aluksi yhden kilowatin keskiaaltolähetin ja neljän kilowatin lyhytaaltolähetin. Ohjelmissa puhuttiin ranskan lisäksi jonkin verran djermaa ja hausaa. Vuonna 1960 rakennettiin paikallisasema Zinderiin ja vuosina 1963–1968 pienet alilähettimet N’Guigmiin, Zinderiin, Maïné-Soroaan, Gouréen, Ingalliin, Téraan, Tillabériin ja Gayaan. Niameyn lähellä sijaitsevaan Goudelin lähetyskeskukseen saatiin vuonna 1963 uusi 30 kilowatin lyhytaaltolähetin.

Televisiotoiminta alkoi Nigerissä vuonna 1964 yhtenä ensimmäisistä Saharan eteläpuolisista maista, mutta sitä käytettiin aluksi ainoastaan opetusvälineenä. Varsinaiset yleisölähetykset alkoivat televisiossa vuonna 1979. Paljolti ranskalaisten käsissä ollut radio- ja televisiotoiminta yhdistettiin julkishallinnolliseksi Office de Radiodiffusion et Télévision du Nigeriksi vuonna 1967. Vuonna 1972 Goudelista lähetettiin kahta valtakunnallista radio-ohjelmaa ranskaksi, hausaksi, fulaniksi, tuaregikieli tamajaqiksi, kanuriksi ja tubuksi. Radio Niger sai nimen *Voix du Sahel* (”Sahelin ääni”) vuonna 1974. Zinderiin ja muihin aluekeskuksiin perustettiin 1970-luvulla uudet alueradiot. Goudelin lähetyskeskus sai uuden 100 kilowatin lyhytaalto- ja 20 kilowatin keskiaaltolähettimen. Nykyään lähetystoiminta tapahtuu kokonaan ULA-alueella. Lyhytaaltolähetykset loppuivat vuonna 2012.

Nigerin radion ohjelmat on alusta lähtien suunnattu erityisesti maaseudulle ja niissä käytetään etupäässä paikallisia kieliä. Uutisten ja viihteen ohella ohjelmissa käsitellään muun muassa maatalouden ja terveydenhuollon ongelmia ja jaetaan käytännön neuvoja. Ensimmäinen maaseudun paikallisradio perustettiin vuonna 1999 Bankilaréen. Yksityinen radio- ja tv-toiminta vapautettiin vuonna 1993.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Office de Radiodiffusion et Télévision du Nigerin sivusto
Loja Saarinen

**Minna Carolina Louise ”Loja” Saarinen** (o.s. **Gesellius**, 15. maaliskuuta 1879 Helsinki – 4. huhtikuuta 1968 Bloomfield Hills, Michigan, Yhdysvallat) oli suomalainen kuvanveistäjä ja tekstiilitaiteilija. Elämäntyönsä Loja Saarinen teki Yhdysvalloissa Michiganissa Cranbrookin akatemiassa, jonka kampusalueen pääsuunnittelijoita ja Taideakatemian ensimmäinen johtaja oli hänen miehensä arkkitehti Eliel Saarinen.

## Henkilötiedot
Loja Gesellius oli liikemies Herman Otto Geselliuksen (1839–1902) ja Emilie Augusta o.s. Struckmannin (1849–1903) tytär ja Eliel Saarisen yhtiökumppanin arkkitehti Herman Geselliuksen sisar. Pari avioitui vuonna 1904 ja sai kaksi lasta, Eva-Liisan (myöhemmin tunnettu nimellä Pipsan Saarinen Swanson; 1905–1979) ja Eeron (1910–1961). Molemmat lapset loivat uran Yhdysvalloissa vanhempiensa jalanjäljissä, tytär sisustussuunittelijana ja poika arkkitehtinä.

## Koulutus ja ura
Taiteellisesti lahjakas Saarinen opiskeli kuvanveistoa Helsingin Taideteollisuuskeskuskoulussa lukuvuoden 1898–1899 ja piirustusta Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa 1899–1902. Hän opiskeli kuvanveistoa myös Pariisissa kesällä 1901 ja oli sen jälkeen kuvanveistäjä Viktor Malmbergin oppilaana Helsingissä. 

1900-luvun kahdella ensimmäisellä vuosikymmenellä Loja Saarinen sekä toteutti miehensä rakennushankkeisiin liittyviä veistoksia ja arkkitehtuuripienoismalleja (tunnetuin on Eliel Saarisen Munkkiniemi–Haaga-suunnitelman pienoismalli, 1912–1915) että suunnitteli jo valmistuneisiin kohteisiin (muun muassa Hvitträskiin Kirkkonummelle) sisustuksen yksityiskohtia kuten valaisimia. 1910-luvulla hän kiinnostui tekstiilitaiteesta, erityisesti batiikki- ja kuultokudostekniikoista, ja debytoi tekstiilitaiteilijana yhteisnäyttelyssä tyttärensä Pipsanin kanssa Strindbergin taidesalongissa Helsingissä vuonna 1921.

Eliel Saarisen voitettua toisen palkinnon Chicago Tribune -lehden toimitalokilpailussa Saariset muuttivat Michiganiin Yhdysvaltoihin vuonna 1923 ja asettuivat kaksi vuotta myöhemmin Cranbrookiin, jonka kampusalueen pääsuunnittelijaksi Eliel Saarinen oli palkattu. Cranbrookissa Loja perusti nimeään kantavan studion (Studio Loja Saarinen, toiminnassa 1928–1942), joka erikoistui tuottamaan käsinkudottuja käyttö- ja sisustustekstiilejä kampuksen eri rakennuksiin. Vuodesta 1932 vuoteen 1942 hän oli myös Cranbrookin Taideakatemian tekstiiliosaston johtaja.  

Hvitträskissä järjestettiin vuonna 2014 näyttely ”Loja Saarinen – Taidetta ja elämää Hvitträskissä ja Cranbrookissa”.

## Lähteet
Ksenonheksafluoridi

**Ksenonheksafluoridi** (XeF6) on ksenonin ja fluorin muodostama epäorgaaninen molekyyliyhdiste ja yksi jalokaasuyhdisteistä.

## Ominaisuudet
Huoneenlämpötilassa ksenonheksafluoridi on värittöminä kiteinä. Nesteenä se on keltaista ja kaasuna väriltään kellanvihreää. Yhdiste reagoi erittäin voimakkaasti veden kanssa hydrolysoituen ensin ksenon(VI)oksifluoridiksi ja edelleen ksenontrioksidiksi. Ksenonheksafluoridi liukenee vetyfluoridiin keltaiseksi liuokseksi. Kiteisellä ksenonheksafluoridilla on useita kidemuotoja, muun muassa kaksi alkeiskopiltaan kuutiollista ja yksi monokliininen muoto. Molekyyligeometrialtaan se on VSEPR-teorian mukaisesti vääristynyt oktaedri. Ksenonheksafluoridi on erittäin voimakas hapetin ja kykenee esimerkiksi hapettamaan kulta(III)suolat hapetusluvulle +V. Se on sekä Lewis-happo että Lewis-emäs. Lewis-happojen kanssa se reagoi muodostaen XeF5+-ioneja ja Lewis-emästen kuten alkalimetallifluoridien kanssa se reagoi muodostaen heptafluoriksenaatti-ioneja sisältäviä (XeF7-) yhdisteitä. Piidioksidi reagoi yhdisteen kanssa piitetrafluoridiksi.

## Valmistus ja käyttö
Ksenonheksafluoridia voidaan valmistaa ksenonin ja fluorin välisellä reaktiolla. Reaktiossa käytetään huomattavaa fluoriylimäärää, ksenonin ja fluorin moolisuhde on noin 1:20. Reaktio tapahtuu nikkelistä tai Monel-metallista valmistetussa reaktorissa 400&ndash;700 °C:n lämpötilassa 20 barin paineessa.
:Xe + 3 F2 → XeF6

Ksenonheksafluoridia voidaan käyttää syntetisoitaessa fluorideja, joissa metalli on hyvin korkealla hapetusluvulla.

## Lähteet
Ylämaa (taajama)

**Ylämaa** on kirkonkylä, kaupunginosa ja taajama Lappeenrannassa Etelä-Karjalan maakunnassa. Vuonna 2014 taajaman väkiluku oli 436, pinta-ala 1,80 neliökilometriä ja väestötiheys 242,2 asukasta per neliökilometri. Ylämaan taajama oli vuonna 2010 Lappeenrantaan liitetyn Ylämaan kunnan kuntakeskus. Se tunnetaan myös nimillä Ylämaan kirkonkylä ja Lahnajärvi.

Ylämaa sijaitsee noin 36 kilometrin päässä Lappeenrannan keskustasta. Taajaman halkaisee yhdystie 3864 (Tapavainola–Ylämaa), ja sen eteläpuolitse kulkee seututie 387 (Lappeenranta–Vaalimaa). Vilajoen pää- ja sivuhaara yhtyvät Ylämaalla, jonka jälkeen joki virtaa Vaalimaantien toisella puolella olevaan Lahnajärveen. Taajaman tuntumassa on myös Lohonjärvi, jonka rannalla on yleinen uimaranta.

Ylämaan nähtävyyksiä ovat Ylämaan kirkko ja Ylämaan jalokivimuseo. Taajaman palveluihin kuuluvat päiväkoti, alakoulu, kirjasto, päivittäistavarakauppa, apteekki ja asiamiesposti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ylämaan esittely Lappeenrannan kaupungin sivustolla 
* Ylämaan Kotiseutuyhdistys
Lori Greiner

**Lori Greiner** (s. 9. joulukuuta 1969) on yhdysvaltalainen keksijä, yrittäjä ja televisiopersoona. Hänet tunnetaan yhdysvaltalaisesta tositelevisio-ohjelmasta *[[Shark Tank]]*, jota esittää Suomessa Nelonen sekä Jim-kanava nimellä *Leijonan Luola USA*. Greinerilla on ollut vuodesta 1998 oma ohjelma QVC-ostoskanavalla. Hän toimii myös vuonna 1996 perustamansa For Your Ease Only -nimisen yrityksen hallituksen puheenjohtajana.

## Yksityiselämä
Lori Greiner on naimissa Daniel Greinerin kanssa, joka työskentelee talouspäällikkönä vaimonsa For Your Ease Only -yrityksessä.

## Lähteet
* http://abc.go.com/shows/shark-tank/cast/lori-greiner
Seututie 522

**Seututie 522** on Suomen itäisin seututie, joka johtaa Ilomantsista Hattuvaaran ja Kitsin kautta Lieksaan. Tien pituus on noin 132 kilometriä. Tie on osa Runon ja Rajan tietä. Tie on koko matkan ajan kaksikaistainen ja monin paikoin hyvin kapea. Noin 42 kilometrin mittainen osuus Hattuvaaran ja Kitsin välillä on sorapintainen.

Tien vilkkain osuus on Ilomantsin ja Ryökkylän välillä, jossa kulkee keskimäärin yli tuhat ajoneuvoa vuorokaudessa. Pääosin tien liikennemäärät ovat kuitenkin erittäin alhaiset, Hattuvaaran ja Kitsin välisellä sorapintaisella osuudella alle 100 ajoneuvoa vuorokaudessa, muualla pääosin 100-300 ajoneuvoa vuorokaudessa.

## Lähteet