open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Koivunkantosieni

**Koivunkantosieni** (*Kuehneromyces mutabilis*) on kantosieniin kuuluva erinomainen ruokasieni.

## Tuntomerkit

Koivunkantosienen 3–10&nbsp;cm leveä, kellanruskea lakki on nuorena kupera ja myöhemmin laakeneva, sekä usein hieman keskuskohoumallinen. Lakki on voimakkaasti kosteusmuuntuva, kuivuessaan se vaalenee keskustasta lähtien. Lakin reunat ovat läpisäteiset. Lakin alapuolella olevat heltat ovat melko tiheät ja tasatyviset, nuorena vaaleat mutta värjäytyvät myöhemmin kanelinruskeiksi. Sienen 4–10&nbsp;cm pitkä, pohjaväriltään vaaleanruskea jalka on tasapaksu, solakka ja sitkeä. Jalassa on kalvomainen vaalea rengas, jonka alapuolelta jalka on tiheään ruskeasuomuinen. Rengas tummenee ja kuihtuu pois ajan myötä. Sienen tuoksu on miellyttävän aromaattinen.

## Kasvupaikka ja -aika
Koivunkantosieni kasvaa kimppuina koivun ja muiden lehtipuiden kannoilla kesäkuusta lokakuuhun koko Suomessa paljakka-alueita lukuun ottamatta. Joskus harvemmin se kasvaa havupuilla.

## Käyttö ravintona
Koivunkantosieni on erinomainen ruokasieni. Sen voi paistaa, keittää, kuivata tai käyttää muhennoksissa. Sienestä tulee käyttää vain lakit, koska jalat ovat hyvin sitkeitä.

Koivunkantosieni ei ole aloittelevan sienestäjän ruokasieni, koska se muistuttaa tappavan myrkyllistä myrkkynääpikkää. Myrkkynääpikkä on pienempi ja hennompi, epäselvemmin kosteusmuuntuva, heikosti jauhontuoksuinen ja sen jalka on renkaan alapuolelta vaalean silkkisäikeinen eikä ruskeasuomuinen. Myrkkynääpikkä kasvaa yleensä havupuiden kannoilla. Toinen samannäköinen sieni, johon koivunkantosienen voi sekoittaa on kevätkantosieni, joka ei ole myrkyllinen, mutta syötäväksi kelpaamaton. Kevätkantosienen jalka on tummanruskea ja suomuton.

Koivunkantosieniä viljellään ravintokäyttöön ainakin Saksassa ja Japanissa, ja Suomessakin myydään viljeltyjä koivunkantosieniä kuivattuina ja säilykkeinä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Koivunkantosieni (''Kuehneromyces mutabilis'') 
*Luontoportti: Koivunkantosieni (''Kuehneromyces mutabilis'')
*Rogers Mushrooms: Kuehneromyces mutabilis
Tšuvassian lippu

**Tšuvassian lippu** on Venäjään kuuluvan Tšuvassian tasavallan tunnus. Se otettiin käyttöön 29. huhtikuuta 1992. Lipun on suunnitellut *António Martins*. Lipussa on kahta väriä: violettia ja keltaista. Lipun keskellä on violetti *Elämän puu*, joka kuvaa kansallista elpymistä. Sen yläpuolella on kolme violettia aurinkoa kuvaavaa kahdeksankärkistä tähteä. Tämä aurinkosymboli on hyvin yleinen kaikilla Volgan alueen kansoilla.
Pienhevonen

**Pienhevonen** on hevostyyppi, joka on säännönmukaisesti ponikokoinen (alle 148&nbsp;cm korkea) mutta mittasuhteiltaan hevonen, ei poni.

Pienhevonen ei ole terminä käytössä kaikkialla, ja monissa maissa ponikokoiset hevostyyppiset rodut luokitellaan joko poneiksi tai hevosiksi.
Uva

**Uva** on:
* Uva, kylä Ristijärvellä
* Uva, järvi Ristijärvellä
* Uva, kaupunkityyppinen taajama Udmurtiassa
* Uva, provinssi Sri Lankassa
* Uva, teenviljelyalue Sri Lankan Uvan provinssin Badullan piirikunnassa.
* Ultraviolettisäteilyn säteilyalue UVA.
Touho Ankka

**Touho Ankka** () on Aku Ankka -sarjakuvissa esiintyvä Akun serkku.
Käsikirjoittaja Dick Kinney ja piirtäjä Al Hubbard loivat vuonna 1963 tämän pitkätukkaisen, harvahapsisen ja pipopäisen hahmon, joka esiintyi ensi kerran sarjakuvassa *The Health Nut* (julkaistu 1964, Suomessa nimellä *Touho-serkun toilauksia*, *[[Aku Ankka (lehti)|Aku Ankka]]* -lehdet 16/1966 ja 4/2004). Tarina sai pian jatkoa, ja yhdysvaltalaisten taiteilijoiden (muun muassa Tony Strobl) lisäksi hahmoa kehittivät erityisesti Ranskan, Italian ja Brasilian ankantekijät.

## Muuta
Touho on selvästi aikansa lapsi: hänen ulkomuodossaan ja elämänasenteessaan on selviä viittauksia 1950- ja 1960-lukujen beatnik- ja hippikulttuureihin. Touhon ennakkoluuloton optimismi ja ylitsevuotava itsevarmuus saavat arkisimmankin tapahtuman usein riistäytymään käsistä mitä mielikuvituksellisimmalla tavalla. Monipuolisen vaikkakin hataran sivistyksensä Touho on saanut lähinnä kirjekurssien kautta, ja vaikuttavienkin diplomien ja oppiarvojen myöntäjäksi paljastuu yleensä Leväperän opisto tai jokin muu vähemmän arvovaltainen opinahjo. 

Into, tarmokkuus ja liki pohjaton hyväntahtoisuus paikkaavat kuitenkin aukot taidoissa ja värikkäänä ja ennakkoluulottomana elämäntaiteilijana Touho on täydellinen aisapari toisinaan jopa liialliseen varovaisuuteen taipuvaiselle Akulle. Vaikka Touho tarkoittaa aina hyvää, hän ajautuu todella helposti erilaisten muotivirtausten pauloihin ja saa yleensä myös Akun vaikeuksiin. Touho ja Aku nähdään monissa Aku Ankan taskukirjoissa agentteina joko Roope Ankan perustamassa ATP:ssä (Ankan Tiedustelu Palvelussa), muukalaisia vastaan taistelevassa PAM:issa (Päihitämme Avaruuden Muukalaiset) tai Roope Ankan sanomalehden toimituksessa. Brasiliassa Touho nähdään myös Lepakkoankkana Taikaviitan apurina.

Touho on pukeutunut yleensä punaiseen paitaan ja myssyyn, mutta hän esiintyy sarjakuvissa varsin harvoin. Don Rosan luoman Aku Ankan sukupuun mukaan hän on Sisuvius Ankan veli ja Aino ja Unto Ankan poika.

*[[DuckTales]]*-sarjan toisella tuotantokaudella Touho Ankka teki ensimmäisen animaatiodebyyttinsä. Sarjassa hänen äänenään toimii Tom Kenny.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Touho Ankan esittely Aku Ankan sivuilla
Mikko Nevalainen

**Mikko Tapani ”Vaari” Nevalainen** (s. 1952 Lappeenranta) on suomalainen basisti. Hänen yhtyeitään ovat olleet muun muassa Kollaa kestää vuosina 1978-1980 ja Eppu Normaali vuosina 1979–1989. Nevalaisen korvasi Eppu Normaalissa Sami Ruusukallio.  
## Soolojulkaisut
* *Meijän isi / Kuin eilen* (single, 1980)

Mikko Nevalaisen soolosingle on julkaistu Eppu Normaalin vinyylilevykokoelmalla *Soolot* sekä myöhemmin CD-kokoelmalla *[[Hatullinen paskaa / Soolot]]*.

## Lähteet
Jauhosieni

**Jauhosieni** (*Clitopilus prunulus*) on nimensä mukaisesti jauhontuoksuinen ja -makuinen helttasienilaji. Se on erinomainen ruokasieni.

## Tuntomerkit

Jauhosienen 2–12 cm leveä, yläpinnalta sileä ja hieman jauheinen lakki vaihtelee väriltään luonnonvalkoisesta harmaanvaaleaan. Nuoren sienen lakki on kupera, usein keskuskohoumallinen ja reunoilta sisäänkiertynyt, mutta myöhemmin se laakenee ja on aivan vanhana suppilomainen ja mutkalaitainen. Heltat ovat tiheässä, selvästi johteiset ja nuorena vaaleanharmaat tai vaaleanruskeat, mutta vanhana punertavat. Heltasto irtoaa helposti tattien pillistön tavoin. Sienen jalka on valkoinen, 2–5 cm pitkä, hoikka ja usein tyveen suippeneva. Malto on valkoista ja haurasta. Itiöpöly on vaaleanpunertavaa. Tuoksu ja maku ovat jauhomaisia.

## Kasvuaika ja -paikka
Jauhosienen itiöemän esiintymisaika on heinäkuusta syyskuuhun. Se on lahottajasieni ja eikä ole sikäli sienijuurien kautta sidoksissa mihinkään tiettyyn puulajiin. Sieni viihtyy lehti- ja sekametsissä, lehdoissa sekä ruohoisilla metsäaukeilla, polkujen varsilla, puistoissa ja puutarhoissa. Se on yleinen Etelä- ja Keski-Suomessa, pohjoisempia havaintoja ei tunneta.

## Käyttö ravinnoksi
Jauhosieni on erinomainen ruokasieni ja esimerkiksi Ranskassa hyvin arvostettu. Se on parhaimmillaan tuoreeltaan pannulla paistettuna, mutta aromikkaan maun ansiosta se sopii myös maustesieneksi. Sitä voidaan säilöä kuivaamalla tai pakastamalla.

Jauhosienen tunnistamisessa tulee kuitenkin olla erityisen tarkkana, koska se muistuttaa hyvin paljon eräitä myrkyllisiä malikoita (*Clitocybe*) ja rusokkaita (*Entoloma*), kuten myrkkymalikkaa, valkomalikkaa ja isorusokasta. Malikoilla on jauhosienestä poiketen lievemmin johteiset heltat, valkoinen itiöpöly ja erilainen tuoksu. Isorusokkaalla on jauhosienen tavoin punertava itiöpöly ja nuorena jauhomainen tuoksu, mutta isorusokkaan heltat ovat kolotyviset.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pinkka, Lajituntemuksen oppimisympäristö: Jauhosieni (''Clitopilus prunulus'')
* LuontoPortti: Jauhosieni (''Clitopilus prunulus'')
* Luonnossa.org: Jauhosieni (''Clitopilus prunulus'') 
* Luontonetti: Jauhosieni (''Clitopilus prunulus'') (Arkistoitu versio sivustosta)
* Mushroom Expert: Clitopilus prunulus
Haisusieni

**Haisusieni** (*Phallus impudicus*) on laajalle levinnyt sienilaji. Suomessa se on harvinainen ja sitä esiintyy vain maan lounaisosissa merenrantojen rehevissä leppälehdoissa ja nurmikoilla. Pohjoisimmat esiintymät tunnetaan Porin seudulta. Ahvenanmaalla sitä tavataan jo melko yleisesti. Raadonhajullaan sieni houkuttelee kärpäsiä, jotka levittävät sen itiöitä. Haisusientä tavataan heinäkuusta marraskuuhun.

Aluksi sienen itiöemä on vaalea, munanmuotoinen ja miltei hajuton. Se kuitenkin kasvaa nopeasti, jopa yhdessä yössä yli kymmenen senttimetriä korkeaksi ontoksi lieriöksi, jonka päässä on limainen kellomainen itiömalto. Haisusientä ei pidetä ruokasieneksi kelvollisena. Sieni on tunnettu aiemmin nimillä **pökkösieni** ja **pirunmuna**, mutta pökkösienet (*Mutinus*) tarkoittaa nykyään eri sukua.

## Galleria

Tiedosto:Phallus impudicus5.jpg|Kärpäset ovat kalunneet tämän sienen itiöt pois.
Phallus impudicus 233.jpg
Phallus impudicus 33.jpg
Phallus impudicus 01.jpg
Phallus sp.jpg
Phallus impudicus 4.jpg
Phallus impudicuns 6.jpg
Phallus impudicus 9.jpg


## Lähteet
Känsätuhkelo

**Känsätuhkelo** (*Lycoperdon perlatum*) on 5–7 cm:n korkuinen sieni. Suomessa se kasvaa koko maassa karikkeessa ja puun maatuvissa jätteissä. Se on kiinteä- ja valkomaltoisena ruokasieni. Vanhemmiten malto muuttuu aluksi nestemäiseksi oliivinruskeaksi ja lopulta pölähtää mustana itiöpölynä sienen laella olevasta reiästä. Sientä esiintyy heinäkuusta alkaen.
Känsätuhkelon saattaa sekoittaa ryhmätuhkeloon (*Lycoperdon pyriforme*), piikkituhkeloon (*Lycoperdon echinatum*), nuijakuukuseen (*Lycoperdon excipuliformis*) tai nurmimaamunaan (*Bovista nigrescens*).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Luontoportti: Känsätuhkelo (''Lycoperdon perlatum'')
* 
* Rogers Mushrooms: Lycoperdon perlatum 
* Mushroom Expert: Lycoperdon perlatum
Kotkansiipi

**Kotkansiipi** (*Matteuccia struthiopteris*, syn. *Struthiopteris filicastrum*) on suurikokoinen lehtojen saniainen.

## Ulkonäkö ja koko

Kotkansiiven maavarsi on lyhyt, pysty ja rönsyllinen. Lehdet nousevat  kauniina, suppilomaisina kimppuina ja muodostavat suuria kasvustoja. Itiöpesäkkeettömät, hyvin lyhytruotiset lehdet kasvavat jopa 150 cm korkeaksi. Lehtilapa on kapean vastapuikea, lyhytsuippuinen ja kertaalleen parilehdykkäinen. Lehdykät ovat parijakoisia, liuskat pitkulaisia, tylppiä ja ehytlaitaisia. Toisin kuin muut Suomessa tavattavat saniaiset, kotkansiiven itiöpesäkkeet eivät ole lehden alapuolella vaan se tekee erillisiä itiölehtiä. Lehtien keskeltä nousevat itiölehdet ovat itiöpesäkkeettömiä lehtiä lyhyempiä ja kapeampia, kovia ja paksuja. Itiölehdet muuttuvat pian tummanruskeiksi. Suomessa kotkansiiven itiöt kypsyvät heinä-elokuussa.

## Levinneisyys
Euroopassa kotkansiiven levinneisyysalue on hajanainen ja mantereinen. Lajia tavataan Saksasta ja Alppien alueelta itään Romaniaan, Pohjois-Ukrainaan ja Keski- ja Pohjois-Venäjälle. Erillinen esiintymä on Kaukasuksen alueella. Pohjoisessa levinneisyysalue ulottuu Puolaan, Baltian maihin ja Fennoskandiaan. Aasiassa lajia tavataan paikoin Etelä-Siperiassa ja Kiinassa sekä Japanissa. Pohjois-Amerikassa kotkansiipeä kasvaa paikoin Alaskassa ja erityisesti Kanadan etelä- ja keskiosissa. Suomessa kotkansiipeä kasvaa harvakseltaan koko maassa, mutta myös puuttuu laajoilta alueilta muun muassa Pohjanmaalta ja Lapista.

## Elinympäristö
Kotkansiipi viihtyy parhaiten rehevissä puronvarsilehdoissa, saniaislehdoissa ja lehtokorvissa. Kasvustot ovat yleensä varjoisilla, hyvinkin kosteilla kasvupaikoilla.

## Käyttö
Kotkansiipeä viljellään yleisesti koristekasvina, varsinkin hautausmailla se on suosittu. Aikaisemmin sitä on esimerkiksi Ruotsissa kerätty ja kuivatettu karjan talvirehuksi.

## Lähteet
* *Oulun kasvit. Piimäperältä Pilpasuolle.* Toim. Kalleinen, Lassi & Ulvinen, Tauno & Vilpa, Erkki & Väre, Henry. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Norrlinia 11 / Oulun kaupunki, Oulun seudun ympäristövirasto, julkaisu 2/2005. Helsinki 2005.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Vantaan luonto: Kasvit*. Toim. Ranta, Pertti & Siitonen, Mikko. Vantaan kaupunki, Vantaa 1996.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Kotkansiipi (''Matteuccia struthiopteris'')
* Kasviatlas 2018: Kotkansiiven (''Matteuccia struthiopteris'') levinneisyys Suomessa
* Pinkka – Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Kotkansiipi (''Matteuccia struthiopteris'') 
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Matteuccia struthiopteris'' - kotkansiipi
South Yorkshire

**South Yorkshire** (suomeksi myös **Etelä-Yorkshire**) on metropolikreivikunta Yorkshiren ja Humberin hallintoalueella, historiallisen Yorkshiren kreivikunnan eteläosassa. Sen asema on ollut täysin muodollinen vuodesta 1986, jolloin sen valtuusto lakkautettiin ja hallinto siirrettiin neljälle metropolihallintopiirille. Vuonna 2020 kreivikunnan alueella arvioitiin elävän noin  ihmistä.

South Yorkshiren suurin väestökeskittymä on Sheffieldin yliopistokaupungissa (); muita suuria kaupunkeja ovat Rotherham, Barnsley ja Doncaster. Kreivikuntaan kuuluu myös maaseutua ja osa Peak Districtin kansallispuistosta.

## Hallinto
South Yorkshiren muodollisen kreivikunnan alueella sijaitsevat seuraavat hallinnolliset alueet:

## Väestö
Vuonna 2020 South Yorkshiren metropolikreivikunnassa oli noin  asukasta ja seuraavat yli  asukkaan asutuskeskukset:

## Lähteet
Enteromorpha

**Suolilevät** (*Enteromorpha* spp.) ovat vihreitä, suolimaisia ja haarattomia leviä, joiden varressa on epäsäännöllisiä ilmarakkuloita. Suolileviä tavataan matalassa merivedessä kovalla pohjalla, usein laajoina, mattomaisina kasvustoina. Levät menestyvät myös meriveden täyttämissä kallioaltaissa. Suolilevät ovat rehevöitymisestä hyötyviä lajeja.

Suomen rannikolla esiintyvä suolilevä (*Ulva intestinalis*, ent. *Enteromorpha intestinalis*) on yksivuotinen kuultavanvihreä levä, jonka putkimainen sekovarsi voi kasvaa viisi senttiä leveäksi ja 40 senttiä pitkäksi.

2000-luvulla on todettu, että *Enteromorpha*- ja *[[Ulva]]*-suvut ovat sittenkin samaa sukua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Aquascope Facts: Enteromorpha intestinalis
Paper Mario

**Paper Mario** (Japanissa nimellä **Mario Story** ) on Intelligent Systemsin kehittämä ja Nintendon julkaisema roolipeli. 
Peli julkaistiin vuonna  Nintendo 64:lle.
Peli julkaistiin vuonna 2007 Wiin Virtual Console -palvelun kautta ladattavaksi.

Peli pohjautuu *[[Mario (pelisarja)|Mario]]*-pelisarjaan.

Peliä kehitettiin Nintendo 64DD:lle ja se on epäsuoraa jatkoa Super Nintendo Entertainment Systemin (SNES) *[[Super Mario RPG|Super Mario RPG:lle]]*. Kehitysvaiheessa siihen viitattiinkin paikoin *Super Mario RPG 2*:na. 

## Pelaaminen
Muille *Mario*-sarjan peleille tyypillisesti pelin tarkoituksena on pelastaa Prinsessa Peach ja Sienivaltakunta Bowserilta, joka on tällä kertaa varastanut Star Rod -nimisen sauvan ja tehnyt itsestään voittamattoman. Bowser siirtää linnansa Peachin linnan alle, ja nostaa sen ulkoavaruuteen. Mario putoaa linnasta Goomba villagen lähistölle. Pian hän herää vuoteesta Goombaperheen talosta. Marion seuraan liittyy Goombario, Mario ihailija. He lähtevät Kuningas Goomban linnoitukselle päin, ja tapaavat Sinisen- ja punaisen Goomban. He lyövät nämä ja jatkavat matkaansa linnaan. Kun he kukistavat kuningas Goomban, linnasta tulee silta Toad Towniin.

## Vastaanotto
Peli on saanut IGN:n arvostelussa arvosanaksi 9/10.

## Seuraajat
*Paper Mariolle* on julkaistu viisi jatko-osaa, Nintendo GameCuben *[[Paper Mario: The Thousand-Year Door]]* vuonna 2004, Wiin *[[Super Paper Mario]]* vuonna 2007, Nintendo 3DS:n *[[Paper Mario: Sticker Star]]* vuonna 2012 Wii U:n *[[Paper Mario: Color Splash]]* vuonna 2016 ja vuonna 2020 Nintendo Switchin *[[Paper Mario: The Origami King]]*.  Ominaista sarjan peleille ovat paperinukkemaiset hahmot kolmiulotteisessa ympäristössä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Härmänkylä

**Härmänkylä** on kylä Kainuussa Kuhmon kaupungin luoteisosassa. Kylä sijaitsee kantatien 89 ja seututien 904 risteyksessä noin 50 kilometrin päässä Kuhmon keskustasta. Härmänkylään vuonna 1974 rakennettu Arolan rautatieasema on suunnilleen Kontiomäki–Vartius-rataosuuden puolivälissä. Radalla on ainoastaan tavarajunaliikennettä. Härmänkylän koulu on lakkautettu oppilasmäärän vähennyttyä.

## Lähteet
Tsutomu Tomita

**Tsutomu Tomita** (冨田 務 *Tomita Tsutomu*) (s. 14. lokakuuta 1943) on japanilainen entinen Toyotan Formula 1 -tallin tallipäällikkö. Hänet valittiin Toyota Motorsportin puheenjohtajan John Howettin suosituksesta 66-vuotiaan Ove Anderssonin tilalle vuodeksi 2004. Huhtikuussa 2007 Tomita ilmoitti jättävän tallipäällikön tehtävän ja hänet korvasi kesäkuun lopussa Tadashi Yamashina. Sen jälkeen Tomita siirtyi Fuji Speedwayn moottoriradan uudeksi johtajaksi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* GrandPrix.com
Kreivikunta

**Kreivikunta** (, , ) on historiallinen tai nykyinen paikallishallinnon yksikkö Isossa-Britanniassa ja Irlannissa.

## Englanti

Englanti on jaettu 81 hallinnolliseen kreivikuntaan, joista kuusi on metropolikreivikuntia (*metropolitan counties*) ja loput 75 muita kreivikuntia (*non-metropolitan counties*). Jälkimmäiset jaetaan usein shire-kreivikuntiin (*shire counties*) sekä yhtenäishallintopiireihin (*unitary authorities*). Lisäksi Suur-Lontoon alue (*Greater London*) muodostaa oman, muihin luokkiin kuulumattoman hallintoyksikkönsä.

Englanti jaetaan lisäksi historiallisiin kreivikuntiin sekä muodollisiin kreivikuntiin.

## Wales
Wales on jaettu 22 paikallishallintoalueeseen, joista yhdeksän on nimeltään kreivikuntia. Walesissa kreivikunnat ovat paikallishallinnon perusyksikköjä.
*Anglesey (*Ynys Môn*)
*Carmarthenshire (*Sir Gaerfyrddin*)
*Ceredigion
*Denbighshire (*Sir Ddinbych*)
*Flintshire (*Sir y Fflint*)
*Gwynedd
*Monmouthshire (*Sir Fynwy*)
*Pembrokeshire (*Sir Benfro*)
*Powys

Lisäksi Wales on jaettu historiallisiin kreivikuntiin.

## Irlanti
Irlannin saari on jaettu yhteensä 32 kreivikuntaan, joista 26 on Irlannin tasavallassa ja kuusi Pohjois-Irlannissa, joka on osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa.

### Irlannin tasavallan kreivikunnat
*Carlow’n kreivikunta
*Cavanin kreivikunta
*Claren kreivikunta
*Corkin kreivikunta
*Donegalin kreivikunta
*Dublinin kreivikunta
*Galwayn kreivikunta
*Kerryn kreivikunta
*Kildaren kreivikunta
*Kilkennyn kreivikunta
*Laoisin kreivikunta
*Leitrimin kreivikunta
*Limerickin kreivikunta
*Longfordin kreivikunta
*Louthin kreivikunta
*Mayon kreivikunta
*Meathin kreivikunta
*Monaghanin kreivikunta
*Offalyn kreivikunta
*Roscommonin kreivikunta
*Sligon kreivikunta
*Tipperaryn kreivikunta
*Waterfordin kreivikunta
*Westmeathin kreivikunta
*Wexfordin kreivikunta
*Wicklow’n kreivikunta

### Pohjois-Irlannin kreivikunnat
*Antrimin kreivikunta
*Armagh’n kreivikunta
*Downin kreivikunta
*Fermanagh’n kreivikunta
*Londonderryn kreivikunta
*Tyronen kreivikunta

## Katso myös
*Piirikunta
*Suomen kreivi- ja vapaaherrakunnat
Weberin luku

**Weberin luku** on dimensioton suure virtausmekaniikassa. Sitä käytetään usein tilanteissa, joissa on kahden fluidin välinen rajapinta. Se kuvaa pintajännityksen merkitystä ja on siten hyödyllinen myös pisaroiden ja kuplien muodostusta sekä ohuita vesikalvoja tarkasteltaessa. Luku on nimetty Moritz Weberin (1871–1951) mukaan.

Weberin luku määritellään

We = \frac{v}{\sqrt{\frac{\sigma}{l \rho}}} , usein myös edellisen neliönä eli \frac{\rho v^2 l}{\sigma}

missä \rho on fluidin tiheys, v sen nopeus, l virtausta luonnehtiva pituus ja \sigma pintajännitys.

Edellinen muoto on havainnollisempi, koska siinä nimittäjä on kapillaariaallon nopeus. Näin Weberin luku on analoginen Frouden luvun kanssa, jonka nimittäjässä on matalan veden aaltojen nopeus \sqrt{gL}. Jälkimmäinen muoto puolestaan kuvaa nestepartikkeliin vaikuttavan inertiavoiman suhdetta pintajännityksen aiheuttamaan voimaan.
FK Saturn Moskovan alue

**Saturn** () oli jalkapalloseura Venäjän pääkaupungin Moskovan 85&nbsp;100 asukkaan esikaupungista Ramenskojesta. Seuran joukkue edustaa Moskovan aluetta.

Saturn perustettiin paikallisen tehtaan joukkueeksi vuonna 1946. Vuoteen 1957 saakka se tunnettiin nimellä Krylja Sovetov (Крылья Советов), vuosina 1958–1959 nimellä Trud (Труд) ja vuosina 2002–2004 nimellä Saturn-REN TV (Сатурн-REN TV). Venäjän pääsarjassa joukkue on pelannut kaudesta 1999 lähtien, ja se on sijoittunut sarjassa parhaimmillaan viidenneksi kaudella 2007. Sijoituksen myötä joukkue pääsi mukaan kesän 2008 Intertoto Cupiin, mikä oli sen ensimmäinen kerta eurocupeissa. Venäjän cupissa Saturn on yltänyt välieriin.

Kauden 2010 jälkeen Saturn joutui vetäytymään Venäjän liigasta talousvaikeuksien vuoksi. 

Suomalaisista Saturnissa on pelannut muun muassa Alexei Eremenko Jr. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Saturnin sivusto
Mora-puukko

**Mora-puukko** (ruots. , suom. ) on laajassa käytössä oleva ruotsalainen yleispuukko. Nimensä puukko on saanut Taalainmaalla sijaitsevasta Moran kunnasta.

Vanhemmissa Mora-puukoissa on käytetty laminoitua terää, joka on tehty kolmesta eri liuskasta. Rakenteen etuna on muun muassa terän ytimen parempi kestävyys katkeamista vastaan. Terä kestää katkeamatta pientä taivutustakin. Keskimmäisenä olevan karkaistun ja sitkeän teräksen ansiosta puukkoa voi käyttää pehmeämpien metallien, muun muassa meltoraudan, käsittelyyn. Alkuperäinen Mora-puukko tehtiin ahjoteräksestä (kankirautaa ahjossa hiilestämällä saadusta teräksestä). Nykyään suurin osa Morista tehdään yhdestä teräslaadusta: joko hiiliteräksestä tai ruostumattomasta teräksestä.

Puukkojen valmistus aloitettiin vuonna 1891. Valmistaja on vuodesta 2005 ollut Mora of Sweden, johon yhdistyivät Mora – KJ Eriksson (perustettu 1912) ja Frosts Knivfabrik (perustettu 1891).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mora of Sweden 
*K J Ericsson 
*Swedish Military knives: Knives from MORA
Palus

**Palus** on kylä Ulvilassa entisen Kullaan kunnan alueella, Palusjärven rannalla. Asukkaita kylässä on noin 230. Palus valittiin Satakunnan vuoden kyläksi vuonna 2000.

## Lähteet
Husaari

**Husaari** on kevyen ratsuväen sotilaan nimitys. Husaareja on ollut 1400-luvulta lähtien useissa Euroopan armeijoissa.

Husaarit saivat alkunsa Unkarissa kuningas Matias Corvinuksen aikaan, joka määräsi 1458 joka 20:nnen aatelisen puolustusjoukkoihin turkkilaisia vastaan. Hän oli ottanut mallia mongoleista ja pustan hevosmiehistä. Husaarien pääaseena oli yleensä sapeli. Husaarit olivat Unkarin eliittiratsuväkeä. Heitä pidettiin yleisesti hyvinä ratsastajina ja he niittivät mainetta vastustajan jalkaväessä ja myös raskaassa ratsuväessä. Ajan saatossa sana *husaari* yleistyi tarkoittamaan muitakin kuin vain Unkarin kevyen ratsuväen sotilaita.

## Lähteet
*Tieteen kuvalehti : Historia 4/2008 s.13 (1)

## Aiheesta muualla
* Husaarit - heimoveljemme Unkarin ylpeys, Hakkapeliitta, 10.10.1933, nro 41, s. 6, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Zelenogorsk

**Zelenogorsk** () on seuraavien kaupunkien nimi Venäjällä:

*Zelenogorsk eli Terijoki, kaupunki Karjalankannaksella Pietarin Kurortin piirissä; entinen Suomen kunta
*Zelenogorsk, suljettu kaupunki Krasnojarskin aluepiirissä.
Saturn

**Saturn** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Saturn, automerkki
* Saturn, elokuva- ja televisiopalkinto
* Sega Saturn, pelikonsoli
* FK Saturn, jalkapalloseura
* moottorikaljaasi Saturn, laiva
* HMS Saturn (1786), Britannian kuninkaallisen laivaston Arrogant-luokan linjalaiva
* Saturn-kantorakettiperhe
** Saturn I, kantoraketti
** Saturn IB, kantoraketti
** Saturn V, kantoraketti
** Saturn INT-21, kantoraketti.
Doncaster

**Doncaster** on noin  asukkaan kaupunki ja  asukkaan metropolihallintopiiri *(metropolitan borough)* Etelä-Yorkshiren metropolikreivikunnassa keskisessä Pohjois-Englannissa. Doncasterin lisäksi hallintopiiriin kuuluvat Conisbroughin, Mexboroughin, Bentleyn, Adwick-le-Streetin ja Thornen kaupungit sekä useita kyliä ja maaseutua.

Doncaster kuuluu Sheffieldin metropolialueeseen. Sen perustivat roomalaiset sotilaat ensimmäisellä vuosisadalla.

Doncasterilla on pitkä ilmailuun liittyvä historia. Maailman kaikkien aikojen toinen lentonäytös pidettiin kaupungissa, ja ensimmäisen maailmansodan aikana kaupungin lähistölle, Finningleyn kylään, perustettiin lentotukikohta. Tukikohta oli toiminnassa vuoteen 1996 asti, jolloin se suljettiin. Keväällä 2005 lentotukikohdan paikalle avattiin uusi kansainvälinen lentoasema, Robin Hood Airport Doncaster Sheffield.

Doncaster on myös tärkeä rautatieliikenteen solmukohta.

Kaupungissa vaikuttaa jalkapallojoukkue Doncaster Rovers FC, joka pelaa Englannin ykkösliigassa. Sen osaomistaja, One Direction -yhtyeen Louis Tomlinson, on kotoisin Doncasterista.

## Kuvia


Tiedosto:Conisbrough Castle Doncaster winter time.jpg|1300-luvulta peräisin oleva Conisbroughin linna Doncasterissa
Tiedosto:Flying Scotsman in Doncaster.JPG|Doncasterilainen veturi "Flying Scotsman"


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vihioja

**Vihioja** on Tampereen 25. kaupunginosa. Se muodostaa Nekalan ja Jokipohjan kanssa Nekalan alueen. Vihioja rajoittuu pohjoisessa Nekalaan, idässä Jokipohjaan, etelässä Koivistonkylään ja lännessä Hatanpäähän.

Kaupunginosan epävirallinen nimi perustuu sitä sivuavaan Vihiojaan. Puro saa alkunsa Kangasalan puolella sijaitsevasta Houkanjärvestä ja laskee Pyhäjärven Vihiojanlahteen. Sana *vihi* merkitsee metsälinnun pyydyksen kuusenoksista tehtyä johdetta. Vihioja on ollut myös Hatanpään kartanoon kuulunut peltoalue puron varrella. Alkujaan Messukylään kuulunut kaupunginosa kaavoitettiin vuonna 1939 teollisuusalueeksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Rotherham

**Rotherham** (/ˈrɒðərəm/) on noin  asukkaan kaupunki ja  asukkaan metropolihallintopiiri () Etelä-Yorkshiren kreivikunnassa Keski-Englannin pohjoisosassa. Se sijaitsee Donjoen ja Rotherjoen yhtymäkohdassa Sheffieldin pohjoispuolella. Hallintopiiriin kuuluu Rotherhamin kaupungin lisäksi esikaupunkialueita, maaseutua ja pieniä kyliä sekä Maltbyn kaivoskaupunki.

Rotherham oli Britannian ensimmäisiä kaupunkeja, jotka saivat oman yliopiston – *the College of Jesus* valmistui kaupunkiin 1400-luvun lopussa. Kuningas Edvard VI kuitenkin lakkautti sen 1500-luvun puolessavälissä.

## Kulttuuri
Rotherham United FC on kaupungin jalkapallojoukkue.

## Rikollisuus

1900- ja 2000-lukujen vaihteessa viranomaisten laiminlyönnit johtivat kaupungissa 16 vuoden aikana vähintään 1&nbsp;400 tytön raiskauksiin ja hyväksikäyttöihin. Enimmäkseen aasialaistaustaisista miehistä koostuneet rikollisjengit saivat jatkaa toimintaansa rauhassa, sillä poliisit ja sosiaaliviranomaiset eivät uskaltaneet puuttua tapahtumiin rasisteiksi leimautumisen pelossa. Vakavia seksuaalirikoksia katsottiin pari vuosikymmentä läpi sormien, eikä laiminlyönneistä ollut vuoteen 2014 mennessä tullut seurauksia brittiviranomaisille.

Vuonna 2014 julkaistun raportin mukaan suuri osa 1&nbsp;400 tytön hyväksikäyttäjistä oli pakistanilaistaustaisia miehiä. Vuonna 2016, 30 vuotta rikosten alkamisen jälkeen, Britannian oikeuslaitos viimein tuomitsi viisi ihmistä vuosina 1987–2003 tapahtuneista, yhteensä 15 teinitytön raiskauksista ja avunannosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Kaupungin virallinen kotisivu
Tähtitalvikki

**Tähtitalvikki** (*Moneses uniflora*, aiemmin *Pyrola uniflora*) on monivuotinen, pienikokoinen ruohovartinen kasvi. Se on kanervakasveihin kuuluvan sukunsa ainoa laji. Aiemmin sen katsottiin kuuluvan talvikkeihin. Tähtitalvikkia kutsutaan myös nimellä yksikukkainen talvikki.

## Ulkonäkö

Tähtitalvikki kasvattaa 5–12 senttimetriä korkean pystyn varren. Ruusukemaisesti varren tyvellä olevat lehdet kasvavat vastakkain. Lehdet ovat 1–1,5 cm pitkiä, vastapuikean pyöreitä, pyöreäkärkisiä ja matalaan sahalaitaisia. Lehdet talvehtivat vihreinä. Kukkavana on yksisuomuinen ja sen kärjessä on yksi nuokkuva, hyväntuoksuinen kukka. Viisi valkoista terälehteä muodostavat noin kaksi senttiä leveän näyttävän kukan. Tähtitalvikki kukkii Suomessa kesä-heinäkuussa.

## Levinneisyys
Tähtitalvikkia kasvaa Euroopassa Pohjois-Italiasta ja Saksasta itään Uralille saakka. Pohjoisessa levinneisyysalue kattaa koko Fennoskandian ja Pohjois-Venäjän tundra-alueita lukuun ottamatta. Lajia tavataan Aasian puolella satunnaisesti läpi Siperian Tyynellemerelle saakka. Tähtitalvikkia kasvaa laajasti myös Pohjois-Amerikan pohjois- ja länsiosissa. Suomessa tähtitalvikkia tavataan koko maassa. Runsaimmin sitä kasvaa Itä- ja Pohjois-Suomessa, muualla maassa sitä tavataan satunnaisemmin.. Tähtitalvikki on pohjoisessa Suomessa harvinaisuus.

## Elinympäristö
Tähtitalvikkia viihtyy varjoisissa, tuoreissa metsissä, korvissa ja puronvarsilla. Kasvupaikat ovat usein lähdeperäisillä tai laidunnetuilla paikoilla.

## Käyttö
Tähtitalvikkia on aikaisemmin käytetty kansanlääkinnässä parantamaan vuotavia ja tulehtuneita silmiä.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Tähtitalvikki (''Moneses uniflora'')
* Kasviatlas 2020: Tähtitalvikin levinneisyys Suomessa.
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Moneses uniflora'' - tähtitalvikki
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Tähtitalvikki (''Moneses uniflora'')
* Den virtuella floran: Tähtitalvikin levinneisyys pohjoisella pallonpuoliskolla.
* ITIS: ''Moneses uniflora'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Moneses uniflora'' 
* Flora of China: ''Moneses uniflora'' 
* Pherobase: Floral volatiles of ''Moneses uniflora''
Luettelo jalkapallon Neuvostoliiton mestaruuden voittaneista joukkueista

Tämä on **luettelo [[Neuvostoliitto|Neuvostoliiton]] [[jalkapallo]]n mestareista** vuosina 1936-1991.

## Lähteet
*
Keltamatara

**Keltamatara** (*Galium verum*) on monivuotinen, Euraasiassa laajalle levinnyt matarakasvi.

Keltamatara risteytyy helposti paimenmataran (*Galium album*) kanssa. Lajien risteymä piennarmatara (*Galium* × *pomeranicum*) on esimerkiksi Suomessa monin paikoin jo keltamataraa yleisempi. Risteytyminen onkin harvinaistanut merkittävästi keltamataran kantaa. Suomessa keltamatara luokitellaankin vaarantuneeksi (VU) lajiksi.

## Ulkonäkö ja koko

Keltamatara kasvaa 20–60 cm korkeaksi. Kasvin vankka varsi on pysty, hienokarvainen, liereä ja vain tyviosastaan nelisärmäinen. Neulasmaiset, alta valkokarvaiset lehdet muodostavat tavallisesti 8-lehtisiä kiehkuroita. Kukinto on laaja, tiheäkukkainen viuhko. Keltaiset kukat tuoksuvat voimakkaasti. Keltamatara kukkii heinä–syyskuussa.

## Levinneisyys
Keltamataran levinneisyysalue on varsin laaja. Sitä tavataan lähes koko Euroopassa, ja levinneisyysalue ulottuu Lähi-idän ja Siperian kautta Pohjois-Aasiaan aina Japaniin saakka. Ihmisen mukana laji on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan. Suomessa keltamataraa tavataan harvinaisena Etelä-Lappia myöten, mutta tavallinen laji on linjan Kristiinankaupunki–Lappeenranta eteläpuolella.

## Elinympäristö
Keltamatara viihtyy kuivilla, aurinkoisilla paikoilla, kuten kedoilla, kallioilla, tienvarsilla sekä ulkosaariston nummilla ja katajikoissa.

## Käyttö
Keltamatara on vanha rohdoskasvi. Sitä on käytetty muun muassa ihotautien ja kouristusten hoitoon sekä munuaisvaivoihin. Sitä on käytetty myös maidon juoksuttamiseen juustonvalmistuksessa. Keltamatara on myös perinteinen värikasvi, jonka juurista saadaan punaista ja kukista keltaista väriä.

## Kansanperinne
Monissa maissa, myös Suomessa, keltamataraa on nimitetty Neitsyt Marian sänkyheinäksi, koska vanhan pyhimystarun mukaan Maria nukkui keltamataran oljilla. Esimerkiksi lajin englanninkielinen nimi *Lady's Bedstraw* viittaa tähän taruun. Toisen tarinan mukaan Jeesuksen seimeen laitettiin pehmusteeksi mataroita, sillä aasit olisivat syöneet muut kasvit. Suomessa keltamatara on tunnettu myös nimellä ruumiinheinä, koska mataroita laitettiin arkkuun vainajan alle.

## Lähteet
* Hämäläinen, Pirjo: *Paholaisen marjoja ja Kristus-legendoja*. Teoksessa *Luonnossa. Kasvit I*. Toim. Piirainen, Mikko. Weilin + Göös, Helsinki 2008, s. 12–15.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* *Suomen terveyskasvit. Luonnon parantavat yrtit ja niiden salaisuudet*. Toim. Huovinen, Marja-Leena & Kanerva, Kaarina. Oy Valitut Palat – Reader's Digest Ab, Helsinki 1982.
* Väre, Henry: *Nelilehtivesikuusi*. Teoksessa *Luonnossa. Kasvit III*. Toim. Piirainen, Mikko. Weilin + Göös, Helsinki 2009, s. 252–253.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Keltamataran levinneisyys Suomessa.
* Pinkka, Lajintuntemuksen oppimisympäristö: Keltamatara (''Galium verum'')
* LuontoPortti: Keltamatara (''Galium verum'')
* Yrttitarha
* ITIS: ''Galium verum'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Galium verum''
Osamu Dazai

**Osamu Dazai** (), oik. **Shūji Tsushima** (; 19. kesäkuuta 1909 Kanagi, Aomorin prefektuuri – 13. kesäkuuta 1948 Mitaka, Tokio) oli japanilainen kirjailija. Dazain pääteos *Ei enää ihminen* (*Ningen shikkaku*, 1944) kertoo syrjäytymisestä 1930-luvun japanilaisessa yhteiskunnassa. Hänen muuta tuotantoaankin sävyttää pessimismi ja tarkka yhteiskuntakuvaus. Dazain synkkä, sarkastinen sävynsä kuvaa sodanjälkeisen Japanin sekasortoa, jolloin perinteiset arvot menettivät merkityksensä ja nuorempi sukupolvi hylkäsi menneisyyden nihilistisesti. 

## Elämä ja ura

Dazai syntyi Pohjois-Japanissa varakkaan maanomistajan ja poliitikon kuudentena poikana kesäkuussa 1909. Hän käytti usein taustaansa aineistona teoksissaan. Vaikka Dazain teokset ovatkin usein synkkiä, tunnetaan hänet myös huumoristaan, joka toisinaan lähestyi farssia.

Dazain ensimmäinen novellikokoelma *Bannen* (1936) osoitti hänen olevan monipuolinen kirjoittaja, joka hallitsi useita tyylejä ja aiheita. Hän kallistui kuitenkin *shishōsetsu*-tyyliin, mistä lähtien kirjailijan oma persoona heijastui useimpiin hänen fiktiivisiin hahmoihinsa.

Dazai suhtautui syvällisesti kirjalliseen työhönsä, eikä hänen tarinansa olleet pelkkiä tunnustuksellisia kertomuksia. Siitä huolimatta hänen taiteellisuutensa jäi usein hänen elosteluunsa kohdistuneen laajan julkisuuden takia varjoon, mikä teki Dazaista erityisen houkuttelevan hahmon nuorelle lukijakunnalle.

Dazai tuotti lähes ainoana japanilaisena kirjailijana toisen maailmansodan vuosina 1941–1945 teoksia, joilla oli todellista kirjallista arvoa. *Otogi zōshi* (1945) sisälsi uusia versioita perinteisistä saduista. *Tsugaru* (1944) oli syvästi myötätuntoinen kunnianosoitus hänen synnyinseutunsa muistolle.

Dazain sodanjälkeisten teostensa *Laskeva aurinko* (*Shayō*, 1947), *Biyon no tsuma* (1947) ja *Ei enää ihminen* (*Ningen shikkaku*, 1948) sävy muuttui yhä epätoivoisemmaksi, mikä heijasti kirjailijan omaa henkistä kriisiä. Useiden aiempien epäonnistuneiden yritysten jälkeen Dazai teki itsemurhan kesäkuussa 1948 heittäytymällä Tamajoen kanaaliin rakastajattarensa kanssa. 

## Suomennettuja teoksia
* *Laskeva aurinko*. (*Shayō*, 1965) englannista suom. Kyllikki Härkäpää. Weilin + Göös, 1965
* "Vasaroinnin ääni". (*Tokatonton*, 1969) Teoksessa: *Shōsetsu : japanilaisia kertojia*, toim. Veikko Polameri. Helsinki: Otava 1983 
* 
*  Uusi laitos Basam 2026 
* 
* 
* 
*  (ennakkotieto)
*  (ennakkotieto)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sinirikko

**Sinirikko** (*Saxifraga oppositifolia*) on vihreänä talvehtiva, vuoristojen ja arktisten alueiden pienikokoinen rikkokasvi.

## Ulkonäkö ja koko

Sinirikko on kasvutavaltaan mätästävä ja muodostaa mattomaisia tai patjamaisia kasvustoja. Se on runsashaarainen, rento ja tiheälehtinen. Kasvin kukalliset varret kasvavat 2–5 cm korkeiksi ja nousevat kohenevasti ylöspäin. Möyheät, ruodittomat lehdet ovat nelirivisesti vastakkain. Ne ovat pitkulaisia, ripsilaitaisia ja väriltään sinivihreitä ja usein kalkkitäpläisiä. Sinipunaiset, kaksineuvoiset kukat ovat yksittäin. Verhiö ja teriö ovat viisilehtisiä. Heteitä on 10 kappaletta. Emiö on kaksilehtinen ja enintään tyvestä yhdislehtinen. Emilehtien tyvellä on mesisuomuja. Suhteessa kasvin muuhun kokoon sen kukat ovat varsin suurikokoisia. Sinirikko kukkii lumen sulamisen jälkeen, Suomessa heinä–elokuussa. Kukinnan jälkeen kypsyy kaksiosainen, monisiemeninen kota.

Sinirikon voi sekoittaa tunturikohokkiin (*Silene acaulis*). Myös sielikkö (*Kalmia procumbens*) on hieman samannäköinen, matala sinipunakukkainen laji.

## Levinneisyys
Sinirikon levinneisyys on sirkumpolaarinen, mutta varsin hajanainen. Euroopassa sitä tavataan Skandeilla, Kuolan niemimaalla, Uralilla, Islannissa, Huippuvuorilla, Pohjois-Irlannissa, Skotlannissa, Sudeeteilla, Karpaateilla, Alpeilla, Apenniineilla ja Pyreneillä. Aasiassa lajia tavataan paikoitellen Pohjois-Siperiassa ja Keski-Aasian vuoristoseuduilla. Sinirikko on levinnyt myös Pohjois-Amerikkaan, jossa sitä kasvaa Kalliovuorilla ja Kanadan koillisosissa. Laji on tavanomainen myös Grönlannissa. Suomessa sinirikkoa esiintyy vain Enontekiön ja Utsjoen tuntureilla. Vain Enontekiön suurtuntureilla laji on Suomessa tavanomainen.

## Elinympäristö
Sinirikolle mieluisia kasvupaikkoja ovat Suomessa tuntureiden soraiset ja lietteiset puronvarret sekä lumenviipymäpaikat, kallioiden pengermät sekä valuvesihyllyt. Laji on kalkinvaatija.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Sinirikko (''Saxifraga oppositifolia'')
* Kasviatlas 2018: Sinirikon (''Saxifraga oppositifolia'') levinneisyys Suomessa
* Pinkka – Lajituntemuksen oppimisympäristö: Sinirikko (''Saxifraga oppositifolia'')
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Saxifraga oppositifolia'' – sinirikko
* ITIS: ''Saxifraga oppositifolia'' 
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Saxifraga oppositifolia'' 
* Flora of China: ''Saxifraga oppositifolia''
Into Saxelin

**Into Ilmari Saxelin** (11. heinäkuuta 1883 Hämeenlinna – 25. toukokuuta 1927 Pariisi) oli suomalainen kuvanveistäjä.

## Elämä
Into Saxelinin isän Carl Otto Saxelin oli oluttehtailija ja äiti Saida Maria taiteellisesti lahjakkaasta Blåfieldien suvusta. Myös hänen setänsä Oskar Saxelin oli taiteilija. Saxelinin veljiä olivat kirjailija Jalmari Sauli ja professori Jonni Sauli. Saxelin opiskeli Taideteollisessa keskuskoulussa vuosina 1903–1905 ja Suomen Taideyhdistyksen piirustuskoulussa vuosina 1908–1912.

Saxelin veisti useita nuoria miehiä ja naisia kuvaavia veistoksia. Opiskeluaikanaan Saxelin sai vaikutteita Auguste Rodinin töistä, mutta hänen omat teoksensa ovat tyyliltään lähempänä klassismia.

Saxelin kuoli kesken tuotteliaan luomisvaiheensa umpilisäketulehdukseen Pariisissa. Muistomerkiksi Helsingin Hietaniemen hautausmaalle valettiin pronssiin hänen oma veistoksensa *Etsijä*, joka on sittemmin haudalta kadonnut.

## Julkisia teoksia
**[[Leikkiviä lapsia]]* / *Työskentelevää nuorisoa* (1914, 1968), Nummen puistokatu, Turku
**[[Vapaudenpatsas (Oulu)|Vapaudenpatsas]]* (1922), Mannerheimin puisto, Oulu
**[[Vironkävijäin sankarihauta|Vironkävijäin muistopatsas]]* (1921), Bulevardi, Helsinki
*Maalaisten talon julkisivuveistokset (1921), Kamppi, Helsinki
*Sara Wacklinin muistoreliefi (1927), Hupisaarten kaupunginpuisto, Oulu
**Yllätys* (1925, 1948), Meilahti, Helsinki
**Herääminen* (1920-luku, 1957), Rantapuisto, Hämeenlinna

## Kuvia julkisista teoksista

Tiedosto:Leikkiviä lapsia - Into Saxelin, 1914 (Nummen Puistokatu 2, 2013).JPG|*[[Leikkiviä lapsia]]* (1914), Turku.
Tiedosto:Statue of Freedom Saxelin Into 1921.jpg|*[[Vapaudenpatsas (Oulu)|Vapauden patsas]]* (1922), Oulu.
Tiedosto:Maalaistentalo Helsinki female statue.JPG|*Maalaistentalon julkisivuveistokset* (nainen, 1921), Helsinki.
Tiedosto:Maalaistentalo Helsinki male statue.JPG|*Maalaistentalon julkisivuveistokset* (mies, 1921), Helsinki.
Tiedosto:Kurikka 1918 muistomerkki 1.jpg|*Vapaussodan sankaripatsas* (1922), Kurikka, reliefit, muistomerkki Ahto Virtanen.
Tiedosto:Vironkävijäin muistomerkki 2019.JPG|*Vironkävijäin muistomerkki* (1923), Helsinki, yhdessä J. S. Sirénin kanssa.
Tiedosto:Into Saxelin Yllätys 1925.jpg|*Yllätys* (1925, 1948), Helsinki.
Tiedosto:Etsijä - Into Saxelin.jpg|*Etsijä* (1925) kadonnut Saxelinin haudalta, Helsinki.
Tiedosto:Herääminen Into Saxelin.JPG|*Herääminen* (1925), Hämeenlinna.
Tiedosto:Sara Wacklin by Into Saxelin.JPG|*Sara Wacklinin muistoreliefi* (1927), Oulu.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Toivo Tarvas : Vaitelias veistäjä - Muisteloita kuvanveistäjä Into Saxelinista, Helsingin Sanomat Viikkoliite 21.04.1929, nro 16, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Kanpur

**Kanpur** (, ) on Intian pohjoisen osavaltion Uttar Pradeshin suurin kaupunki. Se sijaitsee Gangesin varrella 80 kilometriä osavaltion pääkaupungista Lucknow’sta lounaaseen. Kaupungissa asui noin 2,8 miljoonaa ihmistä vuonna 2011. Kanpur on alueen teollisuuskeskus, liikenteen solmukohta ja kulttuurikeskus. 

Britit kehittivät Kanpuria (silloin nimellä Cawnpore) raja-asemaksi vuodesta 1801 alkaen. Vuoden 1857 Sepoykapinan aikana kapinalliset surmasivat Kanpurissa brittijoukkoja, joille on pystytetty muistomerkki.

Kanpur on yksi Intian suurimmista kaupungeista ja merkittävä maantie- ja rautatieliikenteen risteys.
Kanpurin lentoasema palvelee alueen lentoliikennettä. Kanpur Central on kaupungin päärautatieasema.

Kantakaupunki sijaitsee taajama-alueen pohjoisosassa, teollisuus enimmäksen länsiosassa.

WHO:n vuonna 2011 tekemän selvityksen mukaan Kanpur oli Intian toiseksi saastunein kaupunki, vain Ludhiana oli likaisempi. Delhi jäi kolmannelle tilalle.

Kanpurin yliopisto on perustettu 1966. Siellä on yli 450 000 opiskelijaa. Varsinaisen kampuksensa lisäksi se toimii 15 piirikunnassa eri puolilla osavaltiota.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Regulaattori

**Regulaattori** on tekniikassa käytettävä säädin. Regulaattori voi olla esimerkiksi hydraulinen, pneumaattinen tai elektroninen.

## Elektroniikan regulaattorit
Elektroniikassa regulaattorikytkentöjä käytetään muun muassa jännitteen ja sähkövirran vakavoimiseksi.

### Jänniteregulaattori
Jänniteregulaattori on elektroninen piiri, jonka tarkoitus on syöttää ennalta määrättyä tasajännitettä, joka on riippumaton lähtöön kytketyn kuorman virrasta, lämpötilasta ja reguloimattomasta syöttöjännitteestä.

#### Lineaarinen regulaattori
Lineaarisen jänniteregulaattorin toiminta perustuu säädettävään jännitehäviöön ennen piirin syöttöä. Lineaariset regulaattorit voidaan jakaa kahteen luokkaan: sarjaregulaattoreihin ja shunttiregulaattoreihin. Sarjaregulaattoripiireissä jännite reguloidaan kuorman kanssa sarjaan kytketyn transistorin avulla. Transistori toimii säätövastuksena, joka säätyy takaisinkytketyn lähtöjännitteen mukaan. Shunttiregulaattorit perustuvat esimerkiksi zenerdiodin ominaisuuteen säilyttää vakiojännite piirissä. Shunttiregulaattorit ovat yleensä passiivisia ja yksinkertaisia sekä yleensä aina hyötysuhteeltaan huonoja. Lineaariset regulaattorit ovat yleisesti halpoja ja toimintavarmoja, mutta ne eivät sovellu suuritehoisiin sovelluksiin, sillä transistorin luodessa suuren jännitehäviön siinä kuluu paljon häviötehoa lämmöksi.

#### Hakkuriregulaattori
Hakkuriregulaattorit perustuvat käämien induktanssin kykyyn säilöä energiaa. Hakkuriteholähteessä sisään tulevaa tasavirtaa katkotaan kytkimenä toimivana transistorilla suurella taajuudella, jolloin piirissä oleva kela vastustaa virran muutosta ja ylläpitää jännitettä. Koska hakkuripiiri on joko kokonaan johtavassa tilassa tai kytkettynä pois päältä, se kuluttaa erittäin vähän tehoa häviöihin. Hakkuriregulaattorit ovat hyötysuhteeltaan parempia kuin lineaariset regulaattorit ja niiden antojännite voi olla myös suurempi kuin tulojännite, toisin kuin lineaarisilla regulaattoreilla. Hakkurien haittapuolia ovat muun muassa virran nopean katkomisen aiheuttamat häiriöt ja piirien monimutkaisuus.

### Virtaregulaattori
Virtaregulaattori on jänniteregulaattoria vastaava piiri, jonka tarkoituksena on reguloida sähkövirtaa.

Monet virtaregulaattorit muistuttavat lineaarisia jänniteregulaattoreita, mutta niiden takaisinkytkentä säätyy virran eikä jännitteen mukaan. Virtaregulaattorit pitävät virran tasaisena säätämällä lähtönsä jännitettä.

## Katso myös
* Hakkuriteholähde
* Jännitelähde
* Virtageneraattori

## Lähteet
Aino Kassinen

**Aino Lydia Kassinen** () oli suomalainen selvänäkijä.

## Lapsuus ja nuoruus
Aino Kassinen syntyi keskoslapsena 13. joulukuuta 1900 Oulun maalaiskunnassa. Hänen isänsä Heikki Kassinen oli kivityömies ja äitinsä Maria ompelija. Lisäksi hänen perheeseensä kuului viisi siskoa ja yksi veli. Lapsena Aino viihtyi paljon omissa oloissaan aistien monia henkiolentoja, kuten menninkäisiä ja keijuja. Hän sai ensimmäiset näkynsä ennen kouluun menoa, jolloin hän ennusti muun muassa hääjuhlissa tapahtuneen surman. Aino opiskeli neljä vuotta kansakoulua ja muutti 17-vuotiaana Ouluun. Oulussa asuessaan hän oli kiinnostunut teatterista ja näytteli Oulun työväentalolla järjestetyissä teatteriesityksissä. Kassinen teki Oulussa asuessaan monia oikeiksi osoittautuneita ennustuksia ja hänestä tuli siellä paikallinen kuuluisuus.

Aikuisiällä hän etsi henkistä tietään eri hengellisistä yhteisöistä, kuten Pelastusarmeijasta, lestadiolaisista ja teosofeista.

## Ura
Kassinen työskenteli Oulussa muun muassa kotiapulaisena ja ompelijana kunnes muutti Helsinkiin 1930-luvulla. Helsingissä hän tutustui ennustaja Axel Ringströmiin, jonka luona kävi liikemiehiä ja poliitikkoja. Kassinen kertoi päässeensä näihin piireihin Suomen Ulkomaankauppaliiton toimitusjohtaja Jaakko Kahman myötä ja tavanneensa usein myös Suomen Pankin pääjohtajana vuosina 1924–1939 toimineen Risto Rytin.

Kassisen vastaanotolla Helsingissä kävi julkisuuden henkilöitä ja poliitikkoja. Kirjassa *Aino Kassinen kertoo* Kassinen väitti, että sotien aikana Mannerheim lähetti Mikael Gripenbergin kysymään häneltä tietoja. Kassinen kertoo myös ennustaneensa ystävälleen Bruno Nybergille Adolf Hitlerin Suomen vierailulla 1942 lentokoneeseen ilmenneen vian, joka johti lentokoneen osittaiseen syttymiseen tuleen.

Kassisen mukaan hänen oppilaitaan olivat muun muassa Vesa-Matti Loiri ja Pekka Siitoin.

Vuoden 2018 presidentinvaaleissa ehdokkaana ollut Pekka Haavisto esitti seitsemän minuutin puheen Yle TV1:n vaalitentissä. Yleisön tervehtimisen jälkeen Haavisto aloitti puheensa kertomalla Aino Kassisesta:
”Oma isoäitini asui aikanaan Helsingissä Lapinlahdenkadulla talossa, jossa hänellä oli hyvin kiinnostava naapuri. Hänen naapurinsa oli selvänäkijä, ennustaja Aino Kassinen. Isoäitini kertoi, että aina kun Suomessa tapahtui isoja asioita, suuria murroksia, niin sinne Lapinlahdenkadun ovelle alkoi tulla jonoa. Kun talvisota syttyi, siellä oli myöskin mustia autoja, diplomaattiautoja. Ihmiset tulivat kysymään, mitä tapahtuu heidän perheelleen, heidän läheisilleen? Mitä tapahtuu Suomelle? Mitä tapahtuu Euroopalle? Selvänäkijä omana selvänäön hetkenä[än], joka oli aamulla viiden ja seitsemän välillä, vastaili näihin kysymyksiin.”

Kassinen on haudattu Malmin hautausmaalle kortteliin 83, mutta hänen hautansa on sittemmin poistettu omaisten ollessa haluttomia jatkamaan haudan hoitokustannuksia.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Selvänäkijä Aino Kassisen ennustuksia. 
* Aikamme uskomuksia. Ylen Elävä arkisto.
* Aino Kassinen ennustaa. Ylen Elävä arkisto.
*