open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kimpassa

**Kimpassa** () on Lukas Moodyssonin toisena kokopitkänä elokuvanaan ohjaama ja käsikirjoittama ruotsalainen elokuva vuodelta 2000. Elokuva sijoittuu tukholmalaiseen Tillsammans-nimiseen kommuuniin vuonna 1975.
__NOTOC__
## Tuotanto
Elokuvaa kuvattiin syksyllä 1999 Trollhättanissa.

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Svensk Filmdatabas: Tillsammans
Taide-elokuva

**Taide-elokuva** eli **art house -elokuva** on elokuva, joka on tehty ensisijaisesti taiteellisena ilmaisuna. Taide-elokuva ei ole tehty kaupalliseksi tuotteeksi kuten valtavirran elokuva, jolla pyritään vetoamaan massoihin ja tavoittelemaan suuria tuottoja.

Taide-elokuva pyrkii puhuttelemaan elokuvayleisöä ja herättämään keskustelua. Se ei ensisijaisesti yritä viihdyttää, vaan se saattaa hämmentää ja ahdistaa katsojaansa. Taide-elokuva pyrkii tarjoamaan uudenlaisen näkökulman elämään ja ihmisen kokemuksiin. Siinä on vakava ja syvällinen narratiivi, joka rohkaisee katsojaansa tutustumaan syvällisesti korkeakulttuuriin ja monimutkaisiin teemoihin. Taide-elokuvassa korostetaan usein estetiikkaa ja katsojan tunneperäistä sitoutumista, ja siinä voidaan käyttää kokeellisia tekniikoita kertomaan epätavallisia tarinoita.

Selvä jakautuminen taide-elokuviin ja viihde-elokuviin syntyi vasta toisen maailmansodan jälkeen. Ankean todellisuuden keskellä elävät ihmiset olivat halukkaita katsomaan viihdettä, mutta elokuvaohjaajilla oli tarve tehdä realistista kuvausta todellisuudesta. Tunnettuja taide-elokuvien tekijöitä olivat esimerkiksi Orson Welles ja Vittorio De Sica, joilla oli usein innovatiivinen ja kokeellinen lähestymistapa elokuviin. Uuden sävyn elokuvataiteelle antoi 1950-luvun vapautunut ilmaisutapa (uusi aalto) erityisesti Ranskassa, johtotähtenään anarkistinen Jean-Luc Godard. Taide-elokuviksi on kutsuttu muun muassa elokuvia *[[Citizen Kane]]*, *[[Polkupyörävaras]]*, *[[Kellopeliappelsiini]]*, *[[Pulp Fiction – Tarinoita väkivallasta]]* ja *[[Mulholland Drive]]*.

Taide-elokuvia on monen elokuvagenren piirissä, kuten draamassa, rakkauselokuvassa ja tieteiselokuvassa. Taide-elokuvia esitetään usein elokuvajuhlilla ja art house -elokuvateattereissa. Ne ovat usein independent-elokuvia, joita levitetään suurten elokuvayhtiöiden ulkopuolelta. Taide-elokuvilla on oma yleisönsä, joka arvostaa epätavanomaista ja älyllistä kerrontaa sekä innovatiivisia elokuvanteon tekniikoita. Taide-elokuvista kiinnostuneet ja niihin perehtyneet katsojat löytävät taide-elokuvat muun muassa kriitikoiden ja taidekolumnistien kirjoituksista, elokuva-alan blogeista sekä elokuvan nähneiden suositusten ja kertomusten kautta.

## Lähteet
Big bug -elokuva

**Big bug -elokuvat** olivat 1950- ja 1960-luvuilla tehtyjä elokuvia, joissa jättiläiskokoiset eläimet uhkaavat ihmisiä. Tämä elokuvalajityyppi käytännöllisesti katsoen päättyi 1960-luvun loppuun mennessä.
Biker-elokuva

**Biker-elokuvat** ovat Easy Rider -elokuvan menestyksen myötä hetkellisesti suosituksi noussut eksploitaatio-elokuvalajityyppisuuntaus, jossa yleensä seurattiin moottoripyöräjengien elämää.

Lajin ensimmäisiä elokuvia oli László Benedekin ohjaama *[[Hurjapäät (vuoden 1953 elokuva)|Hurjapäät]]* (*The Wild One*, 1953).

## Katso myös
* Luettelo biker-elokuvista

## Aiheesta muualla
*Ripped from Today's Headlines: The Outlaw Biker Movie Cycle
Camp

**Campiksi** (, ’poseerata’, ’tehdä vaikutus’) kutsutaan erilaisia populaarikulttuurin ilmiöitä, jotka ovat tarkoituksella mauttomia, kummallisia, yliampuvia ja räikeitä. 

Campia esiintyy muun muassa pukeutumisessa, kirjallisissa julkaisuissa, kuvataiteessa, näyttelyissä, näytelmissä, televisiosarjoissa ja elokuvissa.

Elokuvissa camp tarkoittaa lähinnä elokuvan tekijöiden viljelemiä viitteitä siitä, että he tajuavat sen olevan huono tai outo. Camp-elokuville on tyypillistä valtavirran tyylitajusta poikkeaminen.

1900-luvun alussa camp liitettiin lähinnä seksuaalivähemmistöjen erikoiseen pukeutumiseen. Myöhemmin käsite on laajentunut kuvaamaan myös muita tarkoituksella mauttomia, usein yliampuvia kulttuurin ilmioitä. Camp on monesti keskinkertaista, mautonta, ironista ja liioittelevaa. Kun korkeakulttuurinen taide on kaunista, tyydyttävää ja arvokasta, camp on elävää, nokkavaa, pinnallista, huomiota herättävää, röyhkeää ja haastavaa. Camp elää ylevän ja tavallisen välimaastossa. Camp palauttaa monesti vanhaa, muodista jäänyttä kulttuuria uudessa merkityksessä. Campista on sanottu, että ”se on niin hyvää, koska se on niin huonoa”.

Yhdysvaltalainen esseisti Susan Sontag liitti käsitteen *camp* populaarikulttuuriin vuonna 1964 julkaistussa esseessään *Notes on ”Camp”*. 1980-luvulla camp yleistyi kytkeytyen postmodernismiin.

”Camp” oli myös Met-gaalan teema vuonna 2019. Teema oli Sontagin esseen innoittama.

## Campin ja kitschin ero
Myös kitsch edustaa huonoa makua. Kitsch esiintyy parempana kuin mitä on. Myös camp on kliseistä kitschin tavoin, mutta camp on tietoisesti huonoa; campissa on ironiaa. Kitchissä ei ole ironiaa. 

## Katso myös
* B-elokuva

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* It’s a Bad, Bad, Bad, Bad Movie.
Mondo-dokumentti

**Mondo-dokumentti** on usein seksiin, väkivaltaan ja šokeeraavaan sisältöön keskittyvä dokumenttielokuva tai dokumenttielokuvan rakennetta noudattava muuntyyppinen eksploitaatioelokuva, joka saattaa sisältää lavastettuja kohtauksia. Yleensä se mainostaa itseään ennennäkemättömän rohkealla sisällöllään. Tyypillisiä mondo-elokuvan aiheita ovat muun muassa alastomuus, eläinten ja ihmisten kärsimys sekä luonnonkansojen raakalaismaisina pidetyt tavat. Usein elokuvat sisältävät uutis- ja dokumenttipaloja eri puolilta maailmaa.

Nimen mondo-dokumentti tyylilaji sai italialaisista 1960-luvun šokkidokumenteista *[[Mondo Cane – kova maailma]]* (ohj. Gualtiero Jacopetti, Paolo Cavara ja Franco Prosperi, 1962) ja *Mondo cane n. 2* (1963). Jacopetti ja Prosperi tekivät vielä rajumman šokkidokumentin *[[Hyvästi Afrikka]]* (*Africa addio*, 1966), joka kiellettiin Suomessa aluksi kokonaan, mutta tuotiin sitten leikattuna ensi-iltaan 1968. Yle Teema esitti sen leikkaamattomana *Kino Into* -sarjassaan 2003. Heidän seuraava saman tyylin elokuvansa oli *[[Hyvästi ihminen]]* (*Addio zio Tom*, 1971).

Erityisen pahamaineinen mondo on *[[Faces of Death]]* (1978). Se tuotti ohjaaja John Schwartzin mukaan yli 30 miljoonaa dollaria siitä huolimatta, että levisi videokopioina tyypillisesti nuoren katsojakunnan piirissä ympäri maailmaa.

Mondo-dokumenttien tyyliä jatkoivat 1970- ja 1980-lukujen taitteessa nähdyt Romano Vanderbesin Amerikka-dokumenttielokuvat *[[Tämä on Amerikka]]* (*This is America*, 1977) ja *[[Tämä on Amerikka, osa 2]]* (*This is America part 2*, 1980). Ne nousivat 159&nbsp;367 ja 130&nbsp;180 katsojallaan kaikkien aikojen katsotuimpien elokuvateattereissa esitettyjen dokumenttielokuvien joukkoon Suomessa. Niidenkin, kuten useimpien mondo-elokuvien, dokumenttimaisuus on kuitenkin kyseenalainen, koska mondo-elokuvissa monet dokumentaarisiksi väitetyt kohtaukset vaikuttavat näytellyiltä ja lavastetuilta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Killing for Culture – Death Movie Database
Pseudodokumentti

**Pseudodokumentti** on televisio-ohjelma tai elokuva, jossa fiktiivinen tarina esitetään todellisista tapahtumista kertovien dokumenttien tyyliä jäljitellen tai parodioiden.

Nimityksen englanninkielinen sana *mockumentary* muodostuu sanoista *mock* (pilkata, jäljitellä) ja *documentary* (dokumentti). Pseudodokumentin tarkoitus on usein satiirin, kritiikin tai huumorin kautta käsitellä erilaisia aiheita.

## Historia ja esimerkkejä
Pseudodokumenttien juuret ovat vanhemmissa pseudodokumenteissa, kuten Orson Wellesin *[[Maailmojen sota (vuoden 1938 radiokuunnelma)|Maailmojen sota]]* ja Luis Buñuelin *Las Hurdes – Maa ilman leipää*. Varhaisimpia tunnettuja dokumenttityylisiä pilailuja on BBC:n vuonna 1957 esittämä *[[Spagettipuu]]* -pätkä, jossa kerrottiin "spagetin sadosta", ja jonka monet katsojat uskoivat oikeaksi.

Woody Allen teki yhden ensimmäisistä elokuvamokumenttipilailuista *Take the Money and Run* (1969). Hänet tunnetaan myös kuuluisasta mockumenttielokuvastaan *[[Zelig]]* (1983).

Yksi kaikkien aikojen tunnetuimmista mokumenttielokuvista on *[[This Is Spinal Tap]]* (1984), joka kertoo kuvitteellisesta rock-yhtyeestä. Christopher Guestin elokuvat *[[Broadwayn kutsu]]* (1996) ja *[[Best in Show – näyttelyn kunkut]]* (2000) ovat myös arvostettuja esimerkkejä lajityypistä.

## Televisiossa ja nykyaikana
BBC:n *[[Konttori (brittiläinen televisiosarja)|Konttori]]* (2001–2003) ja sen amerikkalainen versio (2005–2013) ovat suosittuja pseudodokumenttityyppisiä TV-sarjoja, jotka ovat inspiroineet muita samantyyppisiä ohjelmia, kuten ''Moderni perhe'' ja *[[Puisto-osasto]]*.

Sacha Baron Cohenin *[[Borat (elokuva)|Borat]]* (2006) ja sen jatko-osa ovat moderneja esimerkkejä, joissa raja dokumentin ja fiktion välillä hämärtyy entisestään.

## Pseudodokumentteja

* *[[The Blair Witch Project]]*
* *[[Borat (elokuva)|Borat]]*
* *[[Brooklyn 99]]*
* *[[Hei me rokataan!]]*
* *[[Joyboys Story]]*
* *[[Konttori (brittiläinen televisiosarja)|Konttori]]*
* *[[Lennetään!]]*
* *[[Moderni perhe]]*
* *[[Paranormal Activity]]*
* *[[REC (elokuva)|REC]]* / *[[REC 2]]*
* *[[Reno 911]]*
* *[[Roskasakki]]*
* *[[Unohdetut kuvat]]*
* *[[Zelig]]*

### Muita tunnettuja
* *What We Do in the Shadows* (2014) vampyyreistä kertova kauhu-komediasarja.
* *Documentary Now!* (2015–) parodiasarja tunnetuista dokumenteista.
* *American Vandal* (2017–2018) draamasarja, joka yhdistää huumorin ja vakavamman tarinankerronnan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Blaxploitaatio

**Blaxploitaatio** on Yhdysvalloissa 1970-luvun alussa syntynyt ja kukoistanut eksploitaatioelokuvan suuntaus, jonka kohderyhmää ovat erityisesti afroamerikkalaiset katsojat. Blaxploitaatiot ovat yleensä toimintaelokuvia, joissa sankareina toimivat mustat ja valkoihoiset esitetään roiston asemassa. Ne olivat myös ensimmäisiä elokuvia, joissa ääniraitana käytettiin funk- ja soulmusiikkia.

Blaxploitaatioelokuvat syntyivät perinteisten elokuvissakävijöiden, valkoisen keskiluokan, muutettua lähiöihin katsomaan televisiota ja jätettyä kaupunkikeskustojen elokuvateatterit kärsimään katsojapulaa. Musta väestönosa asui lähempänä kaupunkien keskustoja ja sai nyt ensi kertaa nähtäväkseen omasta kulttuuripiiristään kertovia elokuvia.

Ensimmäisenä blaxploitaatiogenren elokuvana voidaan pitää joko independent-tuotantoa *[[Sweet Sweetback’s Baadasssss Song]]* tai Hollywoodin ison rahan tuotosta *[[Shaft – kivikova dekkari]]*. Molemmat elokuvat valmistuivat vuonna 1971.

## Blaxploitaatioelokuvia
Lähteet: 
* *[[Sweet Sweetback’s Baadasssss Song]]* (1971)
* *[[Shaft – kivikova dekkari]]* (*Shaft*, 1971)
* *[[Blacula]]* (1972)
* *[[Hammer (elokuva)|Hammer]]* (1972)
* *[[Musta ase]]* / *[[Musta kanuuna]]* (*Black Gunn*, 1972)
* *[[Shaft – kylmä hymy]]* (1972)
* *[[Superfly - alamaailman kuningas]]* (*Superfly*, 1972)
* *[[Verinen katu]]* (*Across 110th Street*, 1972)
* *[[Väkivallan mies]]* (*Slaughter*, 1972)
* *[[Älä kaiva verta nenästäsi]]* (*Trouble Man*, 1972)
* *[[Alabama's Ghost]]* (1973)
* *[[Blackenstein]]* (1973)
* *[[Blacula II]]* (*Scream, Blacula, Scream*, 1973)
* *[[Coffy]]* (1973)
* *[[Detroit 9000]]* (1973)
* *[[Musta keisari]]* (*Black Caesar*, 1973)
* *[[Shaft ja orjakauppa]]* (1973)
* *[[Sweet Jesus, Preacherman]]* (1973)
* *[[Willie Dynamite]]* (1973)
* *[[The Black Godfather]]* (1974)
* *[[Adiós, Amigo]]* (1975)
* *[[Black Lolita]]* (1975)
* *[[Palkkiometsästäjät]]* (*Boss Nigger*, 1975)
* *[[Dolemite]]* (1975)
* *[[Black Shampoo]]* (1976)
* *[[Pyörremyrsky (elokuva)|Pyörremyrsky]]* (*The Human Tornado*, 1976)
* *[[Shaft (vuoden 2000 elokuva)|Shaft]]* (alkuperäisen elokuvan jatko-osa vuodelta 2000)
* *[[Gayniggers from Outer Space]]* (1992)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

### Sivustoja
* Blaxpoitation.com 
* Elitisti: Totuus blaxploitaatiosta DVD:llä – osa 1
* Elitisti: Totuus blaxploitaatiosta DVD:llä – osa 2
* Elitisti: Totuus blaxploitaatiosta DVD:llä – osa 3
Gore

**Gore** ( 'hurme, veri') on elokuvan lajityyppi. Siihen katsotaan kuuluviksi eksploitaatioelokuvat, joissa poikkeuksellisen sadistiset väkivallanteot kuvataan eksplisiittisesti. Gore-elokuvissa tekovälineenä toimii jokin tavallisuudesta poikkeava teräase, kuten iskuporakone. Lajityypin nimitys on kehitetty 1960-luvulla Yhdysvalloissa. Monesti sanoja splatter- ja gore-elokuva käytetään synonyymeina, vaikka genreillä onkin selvä ero: splatterissa raju väkivalta toimii mustan huumorin tehokeinona, kun taas goressa sen tarkoitus on selkeästi kuvottaa ja hirvittää yleisöä.

## Tunnetuimpia gore-elokuvia
*''Cannibal'' ''Holocaust'' (1980): Elokuvan efektit saivat ihmiset sekoittamaan todellisuuden ja elokuvan. Elokuvan tekijät haastettiin oikeuteen.
**[[Saw (elokuva)|Saw]]* (2004)
*''Saw'' ''II'' (2005)
**[[Saw III]]* (2006)
**[[Saw IV]]* (2007)
**[[Saw V]]* (2008)
**[[Saw VI]]* (2009)
**[[Saw VII 3D]]* (2010)
*''Jigsaw'' (2017)
*''Aivokuollut (Braindead)'' (1992)
*''Cannibal Ferox'' (1981)
**[[Hostel]]* (2005)
* (2007)
* (2011)
**[[Evil Dead]]* (1981)
**[[Evil Dead II]]* (1987)
*''Evil Dead'' (2013, uudelleenfilmatisointi)

## Gornography
**Gornography** eli gornografia (lyhyemmin *gorno*) on elokuvagenre, jonka nimi on yhdistelmä sanoista *gore* ja *[[pornografia]]*. Gornography-elokuvat voivat olla esimerkiksi yhdistelmä gore-tyyppistä väkivaltaa ja pornoa tai humoristista seksiä yhdistettynä yllättävään, toiseen osapuoleen kohdistuvaan väkivaltaan.

## Katso myös
*Kauhuelokuva
*Splatter
*Slasher

## Aiheesta muualla
* Gornography Urban dictionaryssä
Rutherfordin koe

**Rutherfordin koe** (myös: **kultalevykoe** tai **Geigerin–Marsdenin koe**) oli Hans Geigerin ja Ernest Marsdenin vuonna 1909 Ernest Rutherfordin johdolla Manchesterin yliopiston fysiikan laboratoriossa tekemä koe, joka johti JJ Thomsonin rusinapullamallin hylkäämiseen. Kokeessa ohutta kultaliuskaa pommitettiin alfahiukkasilla. Thomsonin atomimallin mukaan kaikkien alfahiukkasten olisi pitänyt läpäistä liuska, mutta tässä kokeessa huomattiin, että osa hiukkasista heijastuikin takaisinpäin. Rutherford kuvasi vuonna 1936, miltä hänestä tuntui, kun hän kuuli kokeen tuloksista:

: *Se oli melkein yhtä uskomatonta, kuin että pommitettaessa silkkipaperia 15 tuuman ammuksilla ne singahtaisivat takaisin ja osuvat ampujaan!* 

Rutherford julkaisi kokeensa perusteella tuloksen, jonka mukaan melkein koko atomin massa on keskittynyt sen ytimeen. Rutherfordin atomimallia paranteli myöhemmin Niels Bohr, joka julkaisi Bohrin mallin

## Katso myös
*Rusinapullamalli
*Rutherfordin atomimalli
*Bohrin malli

## Lähteet
* Helge Kragh. *Kvanttisukupolvet: 1900-luvun fysiikka*. s. 74 Suomentanut Kimmo Pietiläinen 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

## Kirjallisuutta
* Romer, Alfred: *Rauhaton atomi*. Luontoa tieteen valossa 6. Suom. Reino Tuokko. WSOY, 1961.
Kaksoisrakokoe

Fyysikko G. I. Taylor teki 1909 kokeen, jolla todettiin sähkömagneettisen säteilyn dualistinen luonne. Siinä heikon valon annettiin kulkea valokuvauslevylle valonlähteen ja valokuvauslevyn välissä olleen läpinäkymättömän levyn kahden raon kautta. Sen sijaan, että valokuvauslevylle olisi muodostunut kaksi raitaa, siihen muodostuikin useista eri vahvuisista raidoista koostuva interferenssikuvio. Tämä selitettiin ensin sillä, että fotonit interferoivat keskenään raoissa, mutta selitys osoitettiin vääräksi käyttämällä fotonilähdettä joka lähetti vain yhden fotonin kerrallaan; tämäkin koejärjestely tuotti samanlaisen interferenssikuvion.

Eräs tämän kuuluisan kokeen tulkinnoista on, että fotoni voi olla samanaikaisesti monessa eri paikassa. Polkuintegraaliformalismin mukaan fotoni kulkee valonlähteestä valokuvauslevylle periaatteessa kaikkia mahdollisia reittejä pitkin vuorovaikuttaen rinnakkaisen universumin fotonin kanssa.

Fyysikko David Deutschin mukaan tämä on todiste kvanttimekaniikan monimaailmantulkinnan puolesta.

## Alkuperäinen kaksoisrakokoe
Kaksoisrakokokeen suoritti ensimmäisenä fyysikko Thomas Young 1802. Koe tunnetaankin yleisemmin Youngin kaksoisrakokokeena.

## Katso myös

* Hila (optiikka)
* Diffraktio

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Saab 93

**Saab 93** oli SAABin (Svenska Aeroplan Aktiebolaget) toinen sarjatuotantoinen henkilöautomalli, muotoilusta vastasi Sixten Sason. Autossa oli kolmisylinterinen moottori ja sisäkumittomat renkaat. Valmistus aloitettiin vuonna 1955. Vuonna 1957 autoon sai kaksipisteturvavyöt lisävarusteena. Samana vuonna autoon tarjottiin myös Fitchel & Sachsin Saxomat-kytkintä, joka mahdollisti kytkimettömän vaihdon kakkos- ja kolmosvaihteiden välillä. Samaa kytkintä sai myös DKW:hen ja Volkswageniin. Vuonna 1957 esiteltiin 93B-malli, jossa oli mm. yksiosainen tuulilasi. Vuonna 1958 alkoi Saab 93 Gran Turismo 750:n valmistus ja mallivuodelle 1960 esiteltiin 93F-malli.Autosta tehtiin myös urheilullinen Saab GT750 -luksusmalli, erityisesti Yhdysvaltojen kasvaneita markkinoita varten.

## Moottorit

* **750** 2-tahtinen R3 - (748 cm3) 33 hv
* **750 GT** 2-tahtinen R3 - (748 cm3) 45 hv

## Mitat

*Akseliväli: 244,8 cm
*Raideleveys (e/t): 122 cm
*Maavara: 15cm 
*Kääntöympyrä: 10,8 m
*Pituus: 401 cm
*Leveys: 157 cm
*Korkeus: 147 cm
*Omamassa: 810 kg

## Lähteet
Saab Sonett

**Saab Sonett** oli Saabin valmistama urheiluauto, jonka ensimmäinen malli esiteltiin 16. maaliskuuta vuonna 1956 Tukholman autonäyttelyssä. Tätä mallia valmistettiin vain kuusi kappaletta. Ensimmäisen polven Sonett-mallissa oli kolmisylinterinen kaksitahtimoottori. Auton oli suunnitellut ruotsalainen Sixten Sason.

Saab Sonett II (Saab 97) oli kaksipaikkainen, lasikuidulla vahvistettu muovikorinen urheiluauto. Vuosina 1967 ja 1968 moottorina oli edelleen kaksitahtinen moottori. Suomeen sitä tuotiin vain erikoistilauksesta. 1968 Saab Sonett II:n kaksitahtinen moottori korvattiin tehokkaammalla Ford V4:lla, jonka yhtiö oli kehittänyt etuvetoiseen Ford 12 M - malliin.

Saab Sonett II:n valmistus päättyi vuonna 1969 ja vuoden 1970 malliksi tuli Saab Sonett III. Saab Sonett III -mallin valmistus aloitettiin vuonna 1970. Auton kori oli uudistettu täysin ja se oli muotoiltu Italiassa. Tuotanto lopetettiin vuonna 1974. Saabin muut urheiluautomallit Saab 93 750 Gran Turismo ja Saab Monte Carlo 850 edustivat autovalmistajan kahta ralliin tarkoitettua autoa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Carl Albert Congressional Research & Studies Center

**Carl Albert Centerin** on Oklahoman yliopiston kongressiarkisto, joka sisältää Yhdysvaltain kongressin jäsenten sekä avustajien, harjoittelijoiden ja toimittajien dokumentteja. 

Kokoelmat keskittyvät Yhdysvaltain edustajainhuoneen entisen puhemiehen Carl Albertin ympärille. Muut merkittävät kokoelmat koskevat Helen Gahagan Douglasia, Fred Harrisia ja Robert S. Kerr vanhempaa.

## Aiheesta muualla

* Carl Albert Centerin verkkosivut
Saab 92

**Saab 92** oli ensimmäinen sarjavalmisteinen Saabin valmistama henkilöautomalli. Sitä valmistetiin Ruotsin Trollhättanissa vuosina 1949–1956 yhteensä 20&nbsp;128 kappaletta. 

Lentokoneistaan tunnetun yhtiön kehittämä Saab 92 oli poikkeuksellisen aerodynaaminen henkilöauto: sen ilmanvastuskerroin oli 0,30, joka on jopa pienempi kuin nykyautoissa. Sama vastuskerroin on muun muassa Porsche 996:lla ja Ferrari F40:lla. 

Saab 92 rakennettiin Saab 920001 -prototyypin pohjalta. Saab 92:n tuulilasi on keskeltä halkaistu eli kahdesta suorasta lasista tehty pyrkimyksenä valmistuskustannusten säästäminen. Kaikki ensimmäiset autot olivat vihreitä, mikä tarinan mukaan johtui siitä, että Saabin varastoissa oli sodan ajan jäljiltä paljon vihreää maalia. Vihreä on yleinen lentokoneiden pohjaväri ja eräs naamiointiväri.

Voimanlähteenä Saab 92:ssa oli vesijäähdytteinen, DKW:n moottoriin perustuva 2-sylinterinen kaksitahtimoottori. Sen sylinteritilavuus oli 764 kuutiosenttimetriä ja se tuotti 25 hevosvoiman tehon. Autossa oli kolme vaihdetta. Hyvä aerodynamiikka antoi vaatimattomasta tehosta huolimatta huippunopeudeksi 105 km/h.

Saabin rallihistoria alkoi kaksi viikkoa Saab 92:n myyntiin tulon jälkeen. Tällöin Saabin pääsuunnittelija Rolf Mellde ajoi Ruotsin rallissa toiseksi. Vuonna 1952 Greta Molander voitti *Coupe des Dames* -kilpailun Monte Carlossa Saab 92:lla, joka oli viritetty tuottamaan 35 hevosvoimaa.

Vuonna 1950 valmistettiin vain 700 kappaletta Saab 92:ia. Vuosimallissa 1951 mittaristot uusittiin saksalaisista VDO:n mittareista amerikkalaisiin Stewart-Warnerin valmistamiin. 

Vuonna 1953 markkinoille tuli Saab 92B, jossa on suurempi takalasi ja aukeava tavaratilan kansi. Aiemmin tavarat pakattiin takaistuimen selkänoja kaatamalla sisäkautta. Nyt myös värivaihtoehtoja oli vihreän lisäksi saatavilla harmaata, siniharmaata ja mustaa.

Vuonna 1954 Saab 92 sai Solexin 32BI-kaasuttimen ja uudet sytytyspuolat, mikä nosti tehoja 28 hevosvoimaan. Myös etuvalot uusittiin saksalaisen Hellan valmistamiin. Myös kankaisella rullattavalla katolla oleva malli tuli myyntiin. 

Saab 92:ia valmistettiin yhteensä 20&nbsp;218 kpl. Viimeinen Saab 92 valmistui vuoden 1957 alussa, vaikka sen seuraaja Saab 93 oli tullut myyntiin jo vuonna 1955.

Tiedosto:SAAB 92 De Luxe 1951.jpg|Saab 92 De Luxe 1951
Tiedosto:1955saab92b.jpg|Saab 92B 1955


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Saab 90

**Saab 90** on ruotsalaisen autonvalmistaja Saabin vuosina 1984–1987 valmistama automalli. Sitä valmistettiin Uudenkaupungin autotehtaalla, jonka omistivat silloin Saab-Scania ja Valmet. Auto on Suomessa suunniteltu ja sen on katsottu olevan ainoa varsinaisesti suomalainen sarjatuotettu automalli.

Saab 90 oli Saab 99:n seuraaja. Se perustui muuten edeltäjänsä koriin B-pilarista eteenpäin, mutta siinä oli Saab 900:n perä. Tämä teki tavaratilasta ja polttoainesäiliöstä suuremmat, mutta auto oli kuitenkin pienempi kuin Saab 900. Auto oli saatavana ainoastaan kaksiovisena sedanina ja siinä oli 100-hevosvoimainen Saabin H-moottori. Saab 90 oli saatavana kahtena mallina, neli- tai viisivaihteisena manuaalina koko tuotannon ajan. Viisivaihteinen malli oli paremmin varusteltu ja siinä oli nelivaihteisesta poiketen etuspoileri, kierroslukumittari ja tihkukytkin. Vuonna 1985 auton hinta Suomessa oli nelivaihteisena 81&nbsp;900 markkaa ja viisivaihteisena 85&nbsp;500 markkaa.

## Varustelu ja ominaisuudet
Saab 90:n ainoat saatavilla olleet lisävarusteet olivat metallikiiltoinen maalipinta, kattoluukku ja ohjaustehostin.

Vuonna 1986 mallia uudistettiin pienin kosmeettisin muutoksin ja uusin iskunvaimentimin. Vuonna 1987 kaasutinta muutettiin niin, että auto käynnistyisi paremmin kylmällä säällä. Mallia valmistettiin yhteensä 25&nbsp;378 kappaletta, ja kaikki myytiin Euroopan markkinoille.

### Erikoismalli Saab 90 Lumikko

Saab 90:stä oli olemassa myös yksi erikoismalli, Saab 90 Lumikko, jossa oli parempi varustelutaso. Kaikki Lumikko-mallit olivat valkoisia, ja niissä oli Saab Airflow -korisarja. Muita erityisvarusteita mallissa olivat Saab Aeron vanteet, nahkainen ohjauspyörä, laminoitu kojelauta, lisämittarit mittaristossa, turbomallin takaspoileri, "Finlandia"-kattoluukku ja Scan-Auton myymistä rekkojen Lumikko-kylmälaitteista saadut nimikilvet. Lumikkoja varusteltiin Tampereella kymmenen kappaletta juhlistamaan kaupungin läpi kulkeneessa paraatissa Tampereen Scan-Auton 20-vuotisjuhlia marraskuussa 1985. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Saab 9-5

**Saab 9-5** on Saabin vuosina 1997–2011 valmistama E-segmentin automalli, joka korvasi Saab 9000:n. Se ei saanut itselleen seuraajaa valmistajan ajauduttua konkurssiin.

## Saab 9-5 I (1997–2010)

Ensimmäisen sukupolven 9-5 esiteltiin syksyllä 1997 neliovisena sedanina. Se perustuu samalle pohjalevylle kuin esimerkiksi Opel Vectra B ja muutamaa vuotta aikaisemmin esitelty Saab 900. Farmarimalli SportCombi esiteltiin vuoden 1999 alussa. 9-5 oli ensimmäinen automalli, jossa oli aktiiviset pääntuet (SAHR, Saab Active Head Restraints). 

Vuoden 1998 Euro NCAP -kolaritestistä 9-5 sai tulokseksi neljä tähteä viidestä. 

Vuonna 2001 malli sai uudelleenmuotoillun etupuskurin sekä kirkaslasiset etu- ja takavalot. Lisäksi etusäleikön kehys vaihtui kromatusta korinväriseksi. 

Uudistettu 9-5 ylsi vuoden 2003 Euro NCAP -kolaritestissä täyteen viiteen tähteen. 

Syksyllä 2005 malli sai toisen, perusteellisemman kasvojenkohotuksen. Tällöin tulivat täysin uudet puskurit, uusi etusäleikkö sekä uudelleenmuotoillut etu- ja takavalot. Myös sisätiloja uudistettiin uudella mittaristolla, ratilla, radiolla sekä ilmastoinnin ohjainlaitteella.

Sedanin valmistus päättyi kesäkuussa 2009, farmarimalli SportCombin helmikuussa 2010. 

## Saab 9-5 II (2010–2011)

Toisen sukupolven 9-5 esiteltiin Frankfurtin autonäyttelyssä syyskuussa 2009. Se perustuu samalle General Motorsin Epsilon II -perusrakenteelle kuin esimerkiksi Opel Insignia A. 

Vuoden 2009 Euro NCAP -kolaritestistä 9-5 sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

Bensiinimoottorivalikoiman muodostivat turboahdetut nelisylinteriset 1,6- (180&nbsp;hv) ja 2,0-litraiset (220&nbsp;hv) sekä 2,8-litrainen V6 (300&nbsp;hv). Ainoa dieselmoottori oli 2,0-litrainen (160&nbsp;hv). 2,0-litraisesta bensiinimoottorista oli saatavilla myös E85-etanoliseoksella toimiva flexifuel-versio. V6-moottorin yhteydessä vetotapana oli aina neliveto. Vaihteistona kaikkien moottorien yhteydessä oli kuusiportainen manuaali- tai automaattivaihteisto. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Utopistinen sosialismi

**Utopistinen sosialismi** eli **utopiasosialismi** on teollisen vallankumouksen myötä 1800-luvulla syntynyt sosialistinen ajatussuuntaus, jossa hahmotellaan tulevaisuuden sosialistisia ihanneyhteiskuntia eli utopioita. Ajattelusuunnan edustajia kutsutaan utopistisosialisteiksi tai utopiasosialisteiksi.

## Historia

Jo varhaisissa ihanneyhteiskuntien kuvauksissa korostettiin yhteisomistusta, mikä liittää ne sosialististen utopioiden sarjaan. 1800-luvun alkupuolella julkaisivat teoksiaan kuuluisat utopistisosialistit, ranskalaiset Henri de Saint-Simon, Charles Fourier ja Étienne Cabet sekä brittiläinen Robert Owen. Owen toteutti aatteitaan omassa tehtaassaan. Myöhemmin hän järjesti New Harmony -nimisen utopiayhteisön kokeilun Yhdysvalloissa. Termin utopiasosialismi esittelivät Karl Marx ja Friedrich Engels *[[Kommunistisen puolueen manifesti]]ssa*. Engels käytti Marxin teoriasta nimitystä tieteellinen sosialismi.

## Utopistisosialisteja
* Edward Bellamy
* Tommaso Campanella
* Charles Fourier
* Matti Kurikka
* Robert Owen
* Philippe Buonarroti
* Henri de Saint-Simon
* William Thompson
* Wilhelm Weitling
* Thomas Paine

## Katso myös
* Suomalaiset ihannesiirtokunnat

## Lähteet
* Peltoniemi, Teuvo: Historian suuret utopiayhteisöt  (2008). Päivitetty versio liiteluvusta teoksessa: 

### Viitteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
Reformismi

**Reformismi** (reformi, ’muutos, uudistus’) on näkemys, jonka mukaan vähittäiset muutokset yhteiskunnassa voivat muuttaa sen perusrakenteita.

Reformismi ajattelusuuntana on esiintynyt sosialistisessa työväenliikkeessä jo alkaen liikkeen synnystä 1800-luvulla. 

Reformismi suhtautuu yleensä kielteisesti vallankumouksiin. Usein uudistusten puolesta käytävä taistelu asetetaan sosialistisen vallankumouksen vaihtoehdoksi. Kun kapitalistisen yhteiskunnan sisällä saatiin aikaan uudistuksia, monet reformistit alkoivat katsoa, että kapitalistinen yhteiskunta voidaan näiden uudistusten avulla muuttaa hyväksi. Vallankumouksellisen sosialismin kannattajat ovat perinteisesti kiistäneet tämän.

Käsite reformismi viittaa edelleen useimmiten poliittiseen vasemmistoon. Nykyisinkin sosiaalidemokraattiset puolueet ovat reformistisia puolueita.

## Katso myös
* Sosiaalireformismi
* Eduard Bernstein
* Demokraattinen sosialismi
* Fabianismi
* Antonio Gramsci
* Rosa Luxemburg
* Possibilismi
* Revisionismi

## Aiheesta muualla
* Luxemburg, Rosa: Reform or Revolution? (1900)
Revisionismi

**Revisionismi**, *re-visio* eli *uusi näkemys*, tarkoittaa seuraavia:

* marxilainen revisionismi, marxilaisuuden uudistaminen
* historiallinen revisionismi, näkemys, jonka mukaan osa nykyisestä historiankirjoituksesta on vääristeltyä.
Pelurin todistus

**Pelurin todistus** eli **vedonlyöntiargumentti** tai **vedonlyöjäargumentti** tai **Pascalin vaaka** on argumentti, joka pyrkii osoittamaan, että jumalaan uskominen on kannattavaa. Sen mukaan kannattaa lyödä vetoa sen puolesta, että Jumala on olemassa. Jos kristinuskon esittämä Jumala on olemassa ja jos ihminen uskoo, hän saavuttaa kuoleman jälkeen suuren palkinnon, iankaikkisen elämän. Mutta jos jumala on olemassa ja ihminen ei usko, hän joutuu iankaikkisiin kärsimyksiin. Ajatuskulun esitti ranskalainen filosofi ja matemaatikko Blaise Pascal 1600-luvulla.

## Kritiikki

Pelurin todistus Jumalaan uskomisesta on yleensä esitetty argumenttina kristinuskon puolesta, mutta koska historia tuntee lukemattomia eri uskontoja ja jumalia, laskee todennäköisyys uskoa oikeaan jumalaan. Esimerkiksi imaami voisi käyttää pelurin todistusta argumenttina islaminuskon puolesta. Lisäksi on väitetty, että kristinuskon Jumala kaikkitietävänä näkisi onko usko aitoa vai pelaamista.

Markus Lammenrannan tieto-opin oppikirjassa esitetään, että tiedollisesti hyveellinen ihminen ei pyri manipuloimaan omia uskomuksiaan, kuten Pascal kehottaa tekemään ehdottaessaan, että kannattaa käyttäytyä kuin uskovainen, jotta alkaisi uskoa. Kirjan mukaan Pascalin ajatus kaatuu muutenkin siihen, että käytännölliset perusteet eivät lopulta voi oikeuttaa uskoa, vaan käsitysten perusteiden pitäisi olla tiedollisia. Pascal saattaa sekoittaa kaksi asiaa: perusteen uskoa ja perusteen saada itsensä uskomaan.

## Katso myös
* Russellin teekannu

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 
*  – Selostaa laajasti pelurin todistusta.

## Aiheesta muualla
* Pascalin ''Pensées'' englanniksi. Pelurin todistus on osiossa #233. 
* Pascal’s wager. *Internet Encyclopedia of Philosophy* 
* Pascal’s wager. *Stanford Encyclopedia of Philosophy*. 
* Carrier, Richard: The End of Pascal’s Wager: Only Nontheists Go to Heaven. *The Secular Web* 2002.
Eettinen objektivismi

**Eettinen objektivismi** voi tarkoittaa seuraavia asioita:

* Moraalinen realismi
* Moraalinen universalismi

## Katso myös
* Moraalinen absolutismi
Hyve

**Hyve** (; ) on eettisesti ja moraalisesti arvokas luonteenpiirre. Hyve oli keskeinen käsite erityisesti antiikin moraalifilosofiassa eli etiikassa. Hyveen vastakohta on pahe.

## Klassiset hyveet

Antiikin Kreikan neljä hyvettä olivat seuraavat:
* käytännöllinen viisaus (*fronēsis*, *prudentia*)
* rohkeus (*thymoeides* tai *andreia*, *fortitudo*)
* oikeamielisyys (*dikaiosynē*, *iustitia*)
* kohtuullisuus (*sōfrosynē*, *temperantia*)

## Kristilliset hyveet

Kristilliset hyveet koostuvat kolmesta teologisesta hyveestä ja neljästä kardinaalihyveestä. Teologiset hyveet ovat usko, toivo ja rakkaus. Ne on kuvattu pyhän Sofian (viisauden) tyttäriksi. Kardinaali- eli päähyveet ovat urhoollisuus, oikeudenmukaisuus, viisaus ja itsehillintä (eli kohtuullisuus). Lisäksi on usein listattu muita hyveitä: kärsivällisyys, lempeys, nöyryys, kuuliaisuus, kestävyys (hellittämättömyys), siveellinen puhtaus ja yksimielisyys. Usein hyveet visualisoidaan nuoriksi pitkäkaapuisiksi naisiksi, jotka taistelevat pahaa vastaan.

## Katso myös

* Hyve-etiikka
* Hyve-epistemologia
* Hyvyys
* Hyvä elämä
* Poliittiset hyveet

## Lähteet

## Kirjallisuutta

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
Ahneus (elokuva)

**Ahneus** (*Greed*) on Erich von Stroheimin ohjaama yhdysvaltalainen mykkäelokuvaklassikko vuodelta 1924. Se perustuu Frank Norrisin naturalistiseen romaaniin *McTeague* (1902). Von Stroheim kuvasi romaanin äärimmäisen uskollisesti ja sen pituudeksi tuli noin 10 tuntia. Hän suostui leikkaamaan puolet pois, mutta sekin oli vielä liikaa MGM:lle, jonka 140-minuuttinen versio sitten sai ensi-iltansa 1924. Vuonna 1999 siitä tehtiin 239-minuuttinen restauroitu versio.

Vuonna 1979 kolmekymmentä suomalaista elokuva-arvostelijaa ja -asiantuntijaa teki kukin luettelon kaikkien aikojen sadasta merkittävimmästä elokuvasta, ja *Ahneus* oli mukana heistä yhdeksäntoista listalla.

Vuonna 1987 suomalaissäveltäjä Anssi Tikanmäki sävelsi uuden musiikkisarjan elokuvaan ja versio kuultiin ensimmäisen kerran Sodankylän elokuvajuhlilla kesäkuussa 1987. Musiikki levytettiin saman vuoden syksyllä ja julkaistiin elokuvan nimeä kantavalla albumilla syksyllä 1987.

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* FilmGoer. Ahneus
* 
* Mykkäelokuvasivusto
Moraalinen absolutismi

**Moraalinen absolutismi** on arvoteoreettinen näkemys, jonka mukaan arvot ovat ehdottomia, muuttumattomia, ikuisia ja riippumattomia inhimillisistä olosuhteista. Moraalisesta absolutismista on käytetty myös termiä **[[moraalinen realismi]]**, mikä kuvastaa moraalisten arvojen olemassaoloa viitekehyksestä riippumatta.

Päinvastoin kuin moraalinen relativismi eettinen absolutismi hyväksyy ikuisten eettisten arvojen todellisuuden. Esimerkki eettisestä absolutismista on Platonin ajattelu, jonka mukaan hyvän idea on arvojen pohja. Myös Immanuel Kantin kategoriset imperatiivit edustavat absolutismia.
Eettinen naturalismi

**Eettinen naturalismi** on käsitys, jonka mukaan etiikka on kokemusperäinen (empiirinen) tiede ja sitä voidaan tutkia kuten mitä tahansa muutakin luonnollista ominaisuutta. Naturalisteille on tyypillistä palauttaa useat ihmisen psyykkiset ilmiöt luontoon.

Naturalismi kehittyi alun perin antiikin aikana ja sen ensimmäiseksi edustajaksi mainitaan usein Aristoteles. Hän uskoi ihmisen elävän hyvää elämää eläessään niin sanottua *normaalia ihmiselämää*. Normaali ihmiselämä voidaan kartoittaa tarkkailemalla useiden ihmisten käytöstä ja vetämällä siitä yleisiä johtopäätöksiä. Ihmisten hyvyys nähdään tällöin lähes synonyyminä sanalle luonnollinen. Kun puhutaan hyvästä ihmiselämästä, tarkoitetaan ihmiselle yleisesti lajinomaisinta elämää. Aristoteles näki sosiaalisen elämän ihmisen luonnollisimpana ominaisuutena. 

Myös moraalisuuden ajatellaan naturalistisesti olevan ihmiselle luonnostaan kuuluva ominaisuus. Hyvät teot puolestaan nousevat ihmisten tarpeiden pohjalta. Hyvät teot tyydyttävät inhimilliset tarpeet ja edistävät elämää. On hyvä antaa nälkäiselle ruokaa, palelevalle vaatteita. Tappaminen on kiellettyä, koska se ei edistä elämää. Moraalinormit perustellaan siis puhtaasti luonnonmukaisen toiminnan kautta. Naturalistien mukaan ristiriitatilanteita ei synny, mikäli ihminen voi järkensä avulla ymmärtää, että toisilla ihmisillä on vastaavia tarpeita kuin hänellä ja ottaa ne rationaalisessa harkinnassaan huomioon. Kyseenalaista kuitenkin on kuinka paljon ihminen puoltaa harkinnassa muiden ja omaa etuaan (ks. altruismi).

Naturalistit yhdistävät hyvän-käsitteen siis vahvasti tosiasioihin; teot voivat olla suoraan hyviä. Tästä naturalisteja on kuitenkin voimakkaasti arvosteltu. Esimerkiksi Humen giljotiinin mukaan tosiasioista ei voi päätellä, miten pitäisi toimia. Tällöin myöskään konkreettisista haluista ei voi päätellä moraalisen toiminnan mittaria.

Naturalismi voidaan myös katsoa filosofiseksi asennoitumiseksi, joka katsoo, ettei moraalia tarvitse mitenkään mystifoida ja irrottaa inhimillisestä todellisuudesta.

## Lähteet
* Hakala, Olli: *Filo II Etiikkaa etsimässä*
Erikoistuminen

**Erikoistuminen** tarkoittaa keskittymistä suppeammalle alalle ja suppeampaan osaamiseen. Se onnistuu työnjaolla, yhteistyöllä ja verkottumisella. 

Erikoistuminen saattaa tehdä työnteosta tehokkaampaa: Adam Smith havaitsi vuonna 1776 julkaisemassa kirjassaan, että kymmenen naulantekijää pystyy tekemään paljon enemmän nauloja jakamalla prosessin kymmeneen osavaiheeseen, joista kuhunkin jokainen naulantekijä erikoistuu, kuin tekemällä jokaisen naulan alusta loppuun itse. Tehokkuus onkin seurausta erikoistuneista koneista, välineistä ja työkaluista sekä automaatiotason saavuttamisesta prosessin osassa. Erikoistunut osa ei myöskään tarvitse kaikkia samoja elementtejä, erikoistumaton järjestelmä tarvitsee. Liukuhihna on esimerkki pitkälle erikoistuneesta toiminnasta.

Toisaalta erikoistumisen seurauksena erikoistuneen järjestelmän eri osat joutuvat kommunikoimaan keskenään enemmän. Erikoistuneet osat tulevat myös riippuvaisiksi kokonaisuudesta.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Moraalinen relativismi

**Moraalinen relativismi** eli **moraalirelativismi** viittaa etiikassa erilaisiin käsityksiin, joissa moraalin luonne on suhteellinen eli relativistinen, riippuvainen yhteisöstä tai yksilöstä. Tämän ajatusmallin mukaan siis jokin teko ei ole ehdottomasti oikein tai väärin, vaan moraali suhteutetaan aina tiettyihin näkökulmiin. Moraaliseen relativismiin kuuluu myös ontologinen relativismi, johon liittyy ajatus, että kuva todellisuudesta, jonka mukaan moraali määritellään, riippuu kulloinkin vallitsevasta tilanteesta ja asiayhteyksistä. Ontologinen relativismi liittyy ontologiseen naturalismiin, johon kuuluvat moraalikäsitykset ovat toisten asioiden suhteen relativistisia, toisten asioiden suhteen realistisia.

## Katso myös
* Kulttuurirelativismi
* Ihmisyyden tuho

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* 

## Aiheesta muualla
* 
*
Moraalinen subjektivismi

**Moraalinen subjektivismi** katsoo, että moraaliset arvot syntyvät inhimillisistä tunteista, tarpeista ja toiveista. Subjektivismin mukaan moraaliarvoilla ei ole näistä riippumatonta merkitystä.

Suomalaisen Edvard Westermarckin mukaan moraali on subjektiivista ja perustuu tunteisiin. Kun henkilö sanoo tietyn teon olevan moraalisesti väärin, se herättää hänessä tunteen, ettei teko ole oikein. Moraali on siis henkilökohtaista.

## Katso myös

* Moraalinen relativismi
* Moraalinen universalismi
Steven Weinberg

**Steven Weinberg** (3. toukokuuta 1933 New York – 23. heinäkuuta 2021) oli yhdysvaltalainen fyysikko ja professori.

## Elämä

Weinberg julkaisi vuonna 1967 tutkimuksen, jossa hän yhdisti sähkömagneettisen vuorovaikutuksen ja heikon vuorovaikutuksen sähköheikoksi vuorovaikutukseksi. Vain kolme sivua pitkässä kirjoituksessa hän myös ennusti W- ja Z- sekä Higgsin bosonien olemassaolon, vaikka niitä ei ollut vielä silloin havaittu. Hän myös esitti teorian siitä, miten neutraalit heikot virrat määräävät, miten alkeishiukkaset vuorovaikuttavat keskenään. Weinberg sai tuloksista Nobelin fysiikanpalkinnon 1979. Sheldon Lee Glashow oli ennakoinut teoriaa omalla tahollaan, ja Abdus Salam päätyi samankaltaiseen tulokseen Weinbergistä riippumatta. Molemmat jakoivat Nobelin palkinnon Weinbergin kanssa.

Weinberg puolusti voimakkaasti reduktionismin oppia: kaikki makroskooppisen maailman ilmiöt ovat seurausta kvanttifysiikasta. 

## Teoksia

*  
* 
* 

### Artikkeleita kokoomateoksissa

* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kari Enqvist: Steven Weinberg: Terveen järjen ja valistuksen terävä saarnamies. Tieteessä tapahtuu 6/2000.
* Nobel Winners: Steven Weinberg 
* Weinbergin artikkeleita ''The New York Review of Books'' -lehdessä
Juniper Networks

**Juniper Networks** on yhdysvaltalainen tietoliikenne- ja verkkolaitteiden valmistaja (erityisesti suuret TCP/IP–reitittimet ja palomuurit). Juniper Networksilla on yli 9&nbsp;000 työntekijää.

## Historia
Juniper Networks perustettiin vuonna 1996 Kaliforniassa ja uudelleen vuonna 1998 Delawaressa. Se listautui Nasdaq-pörssiin 25. kesäkuuta 1999. Vuosina 1999 ja 2000 sen osake splitattiin. Vuonna 2004 Juniper Networks osti Netscreen Technologiesin 3,4 miljardin Yhdysvaltain dollarin hinnalla.

Suomessa toimii tytäryhtiö Juniper Networks Finland Oy.

## Tuotteet
Yrityksen tuotteissa käytettyjä käyttöjärjestelmiä:
* Junos OS
* ScreenOS

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen sivusto
Luther

**Luther** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

## Sukunimi
* Alexander Ferdinand Luther (1877–1970), suomalainen eläintieteilijä
* Annika Luther (s. 1958), suomalainen kirjailija
* Hans Luther (1879–1962), saksalainen poliitikko, professori
* Hans Luther (1915–1982), suomalainen  kasvitieteilijä, professori
* Karl Theodor Robert Luther (1822–1900), saksalainen tähtitieteilijä
* Martti Luther () (1483–1546), saksalainen munkki ja teologi, uskonpuhdistuksen alkuunpanija
* Martin Luther (1895–1945), saksalainen diplomaatti ja kansallissosialisti

## Etunimi
* Luther Allison (1939–1997), yhdysvaltalainen blues-kitaristi
* Luther Blissett (s. 1958), jamaikalaissyntyinen englantilainen jalkapalloilija ja valmentaja
* Luther Burbank (1849–1926), yhdysvaltalainen kasvitieteilijä ja kasvinjalostuksen kehittäjä
* Luther Burden (1953–2015), yhdysvaltalainen koripalloilija
* Luther Davis (1916–2008), yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja käsikirjoittaja
* Luther Dixon (1931–2009), yhdysvaltalainen lauluntekijä, äänitetuottaja ja laulaja
* Luther Grosvenor (s. 1946), brittiläinen kitaristi
* Luther Ingram (1937–2007), yhdysvaltalainen R&B- ja soul-laulaja ja lauluntekijä
* Martin Luther King, Jr. (1929–1968), yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti
* Luther Terry (1911–1985), yhdysvaltalainen lääkäri ja lääkintäviranomainen
* Luther Vandross (1951–2005), yhdysvaltalainen rhythm and blues -laulaja

### Kuvitteellisia henkilöitä
* Luther Arkwright, sarjakuvahahmo

## Nimen muita merkityksiä
* *[[Luther (vuoden 1974 elokuva)|Luther]]* (1974), uskonpuhdistaja Martti Lutheria käsittelevä elokuva
* *[[Luther (elokuva)|Luther]]* (2003), uskonpuhdistaja Martti Lutheria käsittelevä elokuva
* *[[Luther (televisiosarja)|Luther]]*, BBC:n tuottama englantilainen tv-sarja
* *[[Luther (ooppera)|Luther]]*, Kari Tikan ooppera
* Luther-säätiö, vuonna 1999 perustettu luterilainen järjestö
* Luther-opisto, Suomen Kirkon Seurakuntaopiston Säätiön ylläpitämä kansanopisto
* Lutherin kirkko, useiden kirkkojen nimi Suomessa
* Luther-talo, Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen toimipiste Tampereella
* Villa Luther, *Helsingtorp*, huvila Lohjalla, nykyisin Lohjan Työterveys ry:n toimitila.

## Katso myös
*Martin Luther (täsmennyssivu)
Cursus honorum

**Cursus honorum** tarkoittaa viranhaltijan uraa Rooman valtakunnassa. Eri virat seurasivat toisiaan määrätyssä järjestyksessä.

* Sotilastribuuni – ennen viranhaltijanuran aloittamista oli Rooman kansalaisen palveltava kymmenen vuotta Rooman armeijassa. 

* Kvestori – ehdokkaan täytyi olla 30-vuotias tai vanhempi. Kvestoriksi valitseminen johti automaattisesti senaatin jäsenyyteen. Kvestorit valittiin kansankokouksessa (*comitia tributa*).

* Ediili – ehdokkaan täytyi olla 36-vuotias tai vanhempi. Ediilit valittiin plebeijien kokouksessa (*concilium plebis*). 

* Preettori – ehdokkaan täytyi olla 39-vuotias tai vanhempi. Preettorit valittiin sotaväenkokouksessa (*comitia centuriata*). Virka-aikansa päätyttyä preettori saattoi päästä jonkin provinssin hallitsijaksi propreettoriksi.

* Konsuli – korkein virka Rooman tasavallan aikana. Ehdokkaan täytyi olla 42-vuotias tai vanhempi. Konsulit valittiin sotaväenkokouksessa. Virka-aikansa päätyttyä konsuli pääsi yleensä jonkin provinssin hallitsijaksi prokonsulina.

* Kensori – korkea virkamies, joka teetti väestönlaskennan ja verollepanon (*[[census]]*) joka viides vuosi. Kensorit valittiin sotaväenkokouksessa.

## Katso myös
* Diktaattori
* Pontifex maximus
* Kansantribuuni
Ylioppilastutkintolautakunta

**Ylioppilastutkintolautakunta** () eli **YTL** on Suomen opetus- ja kulttuuriministeriön alainen virasto, joka vastaa ylioppilastutkinnon johtamisesta, järjestämisestä ja toimeenpanosta. Ministeriö nimittää ylioppilastutkintolautakuntaan kolmeksi vuodeksi kerrallaan puheenjohtajan ja tarpeellisen määrän jäseniä yliopistojen ja muiden korkeakoulujen sekä opetushallituksen esityksestä. Lautakunta valitsee keskuudestaan kaksi varapuheenjohtajaa. Ylioppilastutkintolautakunnan jäsenten tulee olla ylioppilastutkintoaineita ja opetustointa hyvin tuntevia henkilöitä. Lautakunta voi ottaa apujäseniä kokeiden laatimista ja arvostelua varten. Lautakunnan jäsenyys on sivutoimista, ja jäsen hoitaa lautakuntaan liittyviä tehtäviään oman päätoimensa ohella.

Lautakunnan puheenjohtajana on vuodesta 2025 ollut Turun yliopiston matematiikan professori Peter Hästö. Häntä edelsivät Helsingin yliopiston kasvatustieteen professori Jari Lavonen (2023–2024), kasvatustieteen professori Patrik Scheinin (2013–2022), biologi Juhani Lokki (2007–2012) ja matemaatikko Aatos Lahtinen (1998–2006).

Tutkinnon toimeenpanoa varten lautakunnalla on kanslia, jossa on n. 30 kokopäivätoimista virkailijaa. Kansliaa johtaa pääsihteeri Tiina Tähkä.

Vuonna 1919 perustettu YTL korvasi aiemman *ylioppilastutkintovaliokunnan* (Helsingin yliopiston toimielin). Sen perustaminen liittyi vuoden 1920 muutokseen, jossa ylioppilastutkinnon suorituspaikka vaihtui Helsingin yliopistosta kokonaan yliopistoon valmentaviin oppilaitoksiin, nykykäsittein lukioihin, tutkinnon suullisen osan siirtyessä niissä toteutettavaksi. Tätä ennen oli tutkinnon kirjallisen osan suoritus siirtynyt oppilaitoksiin vuodesta 1874 alkaen, suullisen osan säilyessä yliopiston vastuulla. Suulliset kokeet lakkautettiin kokonaan 1900-luvun alkupuolen aikana, mutta niistä kehittyivät nykyiset preliminäärikokeet.  Varsinkin alkuaikoina YTL toimi kiinteässä yhteistyössä yliopiston kanssa muutoksesta huolimatta, ja säädettiinkin esimerkiksi, että yliopiston oli tarjottava sille toimitilat. Muodollisesti YTL toimi Helsingin yliopiston konsistorin alaisena erillislaitoksena aina vuoteen 1973 asti ja senkin jälkeen kiinteässä yhteistyössä yliopistoon mm. sen vuokralaisena, aina vuoteen 2001 asti.

## Kritiikki
Ylioppilastutkintolautakuntaa on 2020-luvulla kritisoitu muun muassa läpinäkymättömästä arvioinnista ja rajallisista valitusmahdollisuuksista kokeiden arvostelun osalta, minkä on katsottu heikentävän opiskelijoiden oikeusturvaa. Aiemmasta poiketen kokeen arvostelun suorittaneen sensorin nimi on nykylain (2019-) nojalla salainen vuoden ajan arvostelusta, mitä perustellaan painostusyritysten ehkäisemisellä. Aiemmin oli sen sijaan käytäntönä, että opettaja saattoi keskustella yksittäisen kokelaan kokeen arvostelusta arvostelun suorittaneen sensorin kanssa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
* Ylioppilastutkintolautakunnan aineiston tutkiminen (Arkistolaitos)
Nordic Jet Line

**Nordic Jet Line** oli Tallinnassa kotipaikkaansa pitäneen norjalaisvarustamon AS Nordic Jetlinen kauppanimi. Suomessa toiminnasta vastasi Nordic Jetline Finland Oy, joka oli aloittanut toimintansa vuonna 1997. Varustamo liikennöi väliä Helsinki–Tallinna kahdella nopealla katamaraanialuksella. 

Myöhemmin porvoolainen EuroWorks hankki Nordic Jet Linen toiminimekseen Turun ja Ahvenanmaan saaristossa liikennöimilleen yhteysalusreiteille. Koko yhtiörypäs, mukaan lukien Porvoon ja Helsingin liikenteessä toiminut Pörtö Line, meni konkurssiin kesällä 2024, ja tätä ennen firman oli eri oikeusasteissa todettu syyllistyneen useisiin sopimusrikkomuksiin. 

Nordic Jet Line lopetti liikennöinnin Helsinki–Tallinna-välillä ja siirsi molemmat katamaraaninsa pois Suomenlahdelta vuonna 2008.. Ensin *Nordic Jet* sai nimen *HSC Ceuta Jet*  ja lähti sitten kesällä 2008 Suomenlahdelta kohti Espanjan ja Marokon välistä liikennetyösarkaa. Myöhemmin samana syksynä myös toinen katamaraani, *Baltic Jet*, lähetettiin samoille leveyksille uudella nimellään *[[HSC Algeciras Jet]]*. 

Alukset menivät Nordic Jet Linen kanssa samaan konserniin kuuluneen FRS Iberian liikenteeseen. Molemmat alukset saivat Kyproksen lipun. 

Euro Workin liikennöimä Nordic Jetline oli ensin Varsinais-Suomen ELY-keskuksen yhteysliikenteen alihankkijana Turun saaristossa, myöhemmin Ålandstrafikenille Ahvenanmaan reittiliikenteessä nimellä Nordic Coast Line. 

Liikennöidyt linjat olivat:
* Långnäs–Kökar–Galtby
* Hummelvik–Torsholma
* Åva–Vuosnainen

## Reitit
*Helsinki-Tallinna

### Alukset
*Nordic Jet 1998-2008 (nyk. **Ceuta Jet**)
*Baltic Jet 1999-2008 (nyk. **Algeciras Jet**)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Nordic Jet Line (kotisivu)
* Helsinki - Tallinna laivaliikenne kootusti
* FRS Iberian kotisivut