open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Estenomi

**Estenomi AMK** on kauneudenhoitoalan ammattikorkeakoulututkinnon tutkintonimike. Tutkinto suoritetaan kauneudenhoitoalan koulutusohjelmassa, ja se on laajuudeltaan 210 opintopistettä. Koulutus kestää 3,5 vuotta ja valmistaa erilaisiin kauneudenhoitoalan asiantuntijatehtäviin. Estenomit voivat työskennellä kauneusalan palveluyrityksen asiantuntijana sekä kosmetiikan osto- ja myyntitehtävissä. Koulutus antaa myös valmiudet toimia itsenäisenä yrittäjänä.
Sainte-Clotilde

**La basilique Sainte-Clotilde** on uuden ajan goottilaistyylinen kirkko Pariisissa. Kirkko vihittiin 30. marraskuuta 1857.

Sainte-Clotilden kirkko on omistettu viidennen vuosisadan burgundikuningas Kilperik II:n tyttärelle Klotildelle. Klotilde oli frankkikuningas Klodvigin puoliso ja vaikutti siihen, että Klodvig kääntyi kristinuskoon vuonna 496, minkä jälkeen Ranskasta tuli kristitty kuningaskunta.

## Historia

Sainte-Clotilden kirkon suunnittelussa ja rakentamisessa koettiin vaikeuksia. Arkkitehti vaihtui kahdesti. Myös pyhimys, jolle kirkko omistettiin, vaihtui. Pariisin kaupunginvaltuusto oli  päättänyt jo 1827 uuden kirkon rakentamisesta ja arkkitehti Jean-Nicolas Huyot (1870–1840) oli valittu suunnittelijaksi. Työ kuitenkin keskeytyi. Uusi prefekti Claude-Philibert de Rambuteau herätti projektin vuonna 1833 ja saksalaissyntyinen arkkitehti François-Christian Gau (1790–1853) sai tehtäväkseen suunnitella goottilaistyylisen rakennuksen. Työ alkoi vasta 1846. Ongelmia aiheutti rakennusmateriaali, joka ei olisi kestänyt tornien painoa ja tornit jätettiin keskeneräisiksi. Arkkitehti Cau luovutti vähän ennen kuolemaansa vuonna 1853, mutta  hänen nuori assistenttinsa Théodore Ballu vei työn päätökseen. Torneihin jouduttiin tekemään radikaaleja modifikaatioita, jotta niille saatiin haluttu korkeus. Kirkko on latinalaisen ristin muotoinen ja 93 metriä pitkä ja tornit ovat 70 metrin korkuisia.

## Urut
Sainte-Clotilde on erityisesti tullut tunnetuksi urkureistaan ja uruistaan, jonka rakensi Aristide Cavaillé-Coll pääurkuri César Franckin ehdottamin parannuksin. Urut vihittiin vuonna 1859. Urkuja on sittemmin uudistettu kahdesti.

Pääurkureina ovat olleet:
* César Franck 1859–1890
* Gabriel Pierné  1890–1898
* Charles Tournemire 1898–1939
* Joseph-Ermend Bonnal 1942–1944
* Jean Langlais 1945–1987
* Jacques Taddei 1987–
Imaginations from the Other Side

**Imaginations from the Other Side** on Blind Guardianin vuonna 1995 julkaistu albumi. Tällä albumilla Blind Guardian otti tyylillisesti suunnan kohti melko puhdasta power metallia. Albumin tuotti Metallicankin kanssa yhteistyötä tehnyt Flemming Rasmussen. 

Albumilta julkaistiin Blind Guardianin ensimmäinen single, **A Past and Future Secret**. Japanin versiossa julkaistiin kaksi bonuskappaletta.

## Kappaleet
# Imaginations from the Other Side &ndash; 7:18
# I'm Alive &ndash; 5:29
# A Past and Future Secret &ndash; 3:47
# The Script for My Requiem &ndash; 6:08
# Mordred's Song &ndash; 5:28
# Born in a Mourning Hall &ndash; 5:14
# Bright Eyes &ndash; 5:15
# Another Holy War &ndash; 4:31
# And the Story Ends &ndash; 6:01

## Kokoonpano
* Hansi Kürsch - laulu, basso
* André Olbrich - kitara
* Marcus Siepen - kitara
* Thomen Stauch - rummut

## Lähteet
* http://www.blind-guardian.com
* Blind Guardianin julkaisut  

## Aiheesta muualla
* 
*
Matti Heinivaho

**Matti Juhani Heinivaho** (20. tammikuuta 1936 Messukylä – 16. syyskuuta 2024 Tampere) oli suomalainen laulaja sekä televisiotuottaja ja ‑ohjaaja. 

Laulajana Heinivaho aloitti uransa elokuussa 1951 jolloin hän esiintyi Tip Top -orkesterin solistina Lempäälässä Nurmen lavalla. Seuraavana keväänä hän perusti Domino-orkesterin, mutta liittyi jo samana syksynä Pelimannipojat-yhtyeeseen. Tässä kokoonpanossa hän laulun lisäksi soitti vibrafonia. Varusmiespalveluksen jälkeen syntyi Matti Heinivahon kvintetti. 1950-lopulla hän teki ensimmäiset levytyksensä, ensin Levytukku Oy:lle ja sitten Westerlundin His Master's Voicelle. Vuonna 1960 julkaistu ”Tunturin juurella” oli Heinivahon läpimurtolevytys ja vuoden toiseksi suosituin kappale Mauno Kuusiston ”Kertokaa se hänelle” jälkeen.

Vuonna 1964 Heinivaho aloitti työskentelynsä Yle TV2:n musiikkitoimituksessa. Tuottajana ja ohjaajana hänen työuransa jatkui vuoteen 1999, jolloin hän jäi eläkkeelle. Heinivaho ohjasi ja toimitti TV2:lle yli 700 musiikkiohjelmaa.

Vuoden 1965 Miss Suomen Virpi Miettisen kunniaksi sanoitettu ruotsalainen käännöskappale ”Pikku neiti porvoolainen” oli Heinivahon toinen menestyslevy. Vuonna 1966 Heinivaho levytti kolmannen suuren hittinsä, käännöskappaleen "Lännen tie". Se oli alun perin Frankie Lainen tunnussävel  samannimisestä televisiosarjasta. Vuonna 1971 ilmestyi Heinivahon ensimmäinen albumi, *Lännen tiellä*. 28. elokuuta 2001 hän juhli 50-vuotistaiteilijauraansa juhlakonsertissa Tampere-talossa. Konsertista julkaistiin live-albumi.

Heinivaho toimi pitkään vibrafonistina sekä Tamjazz ry:n puheenjohtajana. Hän oli kunnallispolitiikassa mukana vuodesta 1972 lähtien. Heinivaho oli Kokoomuksen kaupunginvaltuutettu Tampereella, ja marraskuussa 2006 hän oli seurakuntavaalien ääniharava.

Joulukuussa 2008 Heinivaholle myönnettiin Tampereen kaupungin anomuksesta musiikkineuvoksen arvonimi. Vuonna 2018 hän sai suomalaisen Louis Armstrong ‑palkinnon perinnejazzin edistämisestä.

Matti Heinivahon tytär Tiina Heinivaho valittiin vuonna 1977 ensimmäiseksi Miss Farkku-Suomeksi.

Heinivaho kuoli syyskuussa 2024 pitkän sairastelun jälkeen.

## Albumit
* *Lännen tiellä* (1971)
* Eri esittäjiä: *[[16 tähteä – 16 iskelmää]]* (kokoelma, live, 1975)
* *[[Lännen tie (Matti Heinivahon albumi)|20 suosikkia – Lännen tie]]* (kokoelma, 1996)
* *Live Tampere-talo 28.8.2001* (live, 2001)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Matti Heinivaho Populaarimusiikin museon tietokannassa
* 
* Matti Heinivaho haastattelee Olavi Virtaa vuonna 1970 (Yle Elävä Arkisto)
* 
*
The Forgotten Tales

**The Forgotten Tales** on Blind Guardianin vuonna 1996 julkaisema kokoelmalevy. Kokoelmaksi se on kuitenkin varsin erikoinen, sillä suurin osa sen kappaleista on joko coverkappaleita tai uusia versioita vanhoista kappaleista. Levyltä löytyy The Chordettesin, Queenin, Uriah Heepin, The Beach Boysin ja Mike Oldfieldin kappaleita.

Albumilta julkaistiin singlenä ”Mr. Sandman”.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
#
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Hansi Kürsch – laulu, basso
* André Olbrich – kitara
* Marcus Siepen – kitara
* Thomen Stauch – rummut

## Lähteet
* http://www.blind-guardian.com
* Blind Guardianin julkaisut  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Flush the Fashion

**Flush the Fashion** on Alice Cooperin albumi vuodelta 1980. 1980-luvulle tultaessa Cooper halusi löytää uuden tyylin ja tämä albumi onkin paljolti new wave painotteinen. Kolme seuraavaa levyä (Special Forces, Zipper Catches Skin ja DaDa)  jatkoivat samalla linjalla. Alice Cooper kärsi pahasta alkoholi- ja kokaiiniriippuvuudesta näitä albumeja tehtäessä.

## Kappaleet

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#
MGM-31 Pershing

**Pershing** oli Yhdysvaltain keskimatkan strateginen ohjus, josta oli kehitetty kaksi versiota, MGM-31 Pershing ja MGM-31B Pershing II. Ohjus oli nimetty kenraali John J. Pershingin mukaan. Ohjus kehitettiin korvaamaan Redstone-ohjus. Ohjuksen tarkkuus perustuu tutkaohjaukseen. Ohjusmallista luovuttiin vuoden 1987 INF-sopimuksen ehtojen mukaisesti.

## Pershing I
Alkuperäisen Pershing-ohjuksen ensimmäinen koelaukaisu tehtiin vuonna 1960, ja ohjus otettiin käyttöön viimeistään 1963. Sitä alettiin välittömästi sijoittaa Länsi-Saksaan. Ohjuksen W50-ydinkärjen räjähdysvoima oli 400 kilotonnia.

## Pershing Ia

Vuosian 1969–1970 käyttöönotettu Pershing Ia oli Pershing I, jossa oli nopeampi laukaisuaika ja uudempi elektroniikka, korvasti lähes täysin Pershing I -järjestelmän. Ohjuksen kantama 740&nbsp;km, tarkkuus 150 metriä, kärjen suurin räjähdysvoima 400 kilotonnia.

## Pershing II

Pershing II laukaistiin ensi kerran koemielessä 1977. Ohjuksessa oli MARV-kärki, eli ohjautuva paluukärki. Sen tutkaohjaus mahdollisti jopa 50 metrin tarkkuuden.

*Korkeus 10,6 metriä
*kaksi rakettivaihetta, kiinteä polttoaine
*Kantomatka 1&nbsp;770 kilometriä
*Taistelukärki W85-lämpöydinkärki, räjähdysteho 5–50 kilotonnia
*Inertiaohjaus ja loppuvaiheessa aktiivinen tutkaohjaus	
*Valmistaja Martin Marietta Corporation, Orlando, Florida, USA

### Ohjusten sijoittaminen Länsi-Eurooppaan
Naton sotilaskomento päätti 12. joulukuuta 1979 sijoittaa Länsi-Eurooppaan 108 Pershing II ohjusta ja 464 risteilyohjusta seuraaviin Nato-maihin:

*Englantiin 160 risteilyohjusta.
*Italiaan 112 risteilyohjusta, jotka sijoitettiin Sisiliaan.
*Länsi-Saksaan 96 risteilyohjusta ja 108 Pershing ohjusta. Pershing II -ohjusta oli määrä korvata  Pershing 1a -ohjukset.
*Belgiaan 48 risteilyohjusta
*Alankomaihin 8 risteilyohjusta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*FAS Pershing 1
*FAS Pershing 2
Tryo

**Tryo** on nimestään huolimatta viisihenkinen ranskalainen yhtye. He soittavat akustista reggaemusiikkia ranskaksi ja ovat saavuttaneet suuren suosion mm. Ranskassa. Heidän lyriikkansa pyörivät ajankohtaisten ongelmien ja haasteiden ympärillä, jotka on verhottu huumorin eri sävyihin. Jäseniä ovat Guizmo, Christophe Mali, Manu Eveno, Daniel "Danielito" Bravo ja Bibou. Heitä on verrattu mm. Georges Brassens -nimiseen ranskalaiseen laulajaan.

## Julkaisut
* 1998: *[[Mamagubida]]*
* 2000: *[[Faut Qu'ils S'activent]]*
* 2003: *[[Grain De Sable]]*
* 2004: *[[De Bouches à Oreilles]]* (live)
* 2008: *[[Ce Que l'On Sème]]*
* 2008: *[[Sous les Etoiles]]* (live)
* 2012: *[[Ladilafé]]*
* 2014: *[[Né quelque part]]*
* 2016: *[[Vent debout]]*
RT-2PM Topol

**RT-2PM Topol** (venäjäksi РТ-2ПМ "Poppeli", DIA/Naton nimitys **SS-25 Sickle** "Sirppi") on Venäjän mannertenvälinen ohjus, jota alettiin sijoittaa asemiin vuonna 1988. Topol on ensimmäinen onnistunut liikkuvalta alustalta laukaistava kiinteäpolttoaineinen venäläinen mannertenvälinen ohjus. Se edustaa Venäjän mannertenvälisissä ohjuksissa ns. viidettä sukupolvea. Ohjuksen venäläinen GRAU-tunnus on 15Ж58 ("15Zh58"). Tunnetumpi on ohjuksen uudempi versio Topol-M.

Ohjus muistuttaa kooltaan ja muodoltaan USA:n Minuteman II-ohjusta, se on kolmivaiheinen ja kiinteäpolttoaineinen. Topol-ohjus laukaistaan maantiellä liikkuvalta laukaisualustalta kuorma-auton lavalta. Liikkuvalta laukaisualustalta laukaistava ohjus vaatii enemmän miehistöä ja on kalliimpi ylläpitää kuin siilosta laukaistava. Tämäntyyppisen ohjuksen etuna on se, että se ei ole niin haavoittuvainen ydinasehyökkäystä vastaan kuin kiinteään paikkaan sijoitettu ohjus – ensimmäinen ydinasein tehty hyökkäys ei ehdi tuhota kaikkia maanteillä liikkeellä olevia ohjuksia. Ohjus voidaan laukaista mistä tahansa partioreitin pisteestä.

Ennen Topolia venäläiset yrittivät moneen otteeseen kehittää eri suunnittelutoimistoissa liikkuvan, kiinteäpolttoaineisen mannertenvälisen ohjuksen. Ohjuksen kehittely alkoi 1977, koelennot alkoivat 1983 ja päättyivät 1987, ohjus oli operatiivisessa käyttökunnossa jo 1985. Kehittelyssä oli vaikutuksia mm. taistelunjohtojärjestelmän kehittämisessä.

Ohjuksen kantama on 10500&nbsp;km. Venäläisten mukaan ohjuksen tarkkuus on 900 m, läntisten lähteiden mukaan 150–250 m. Ydinkärki on räjähdysvoimaltaan 550 kilotonnia ja koko ohjuksen kärki painaa 1000–1200 kiloa. Ohjuksen laukaisukanisteri on 22,3 metriä pitkä, 2 metrin läpimittainen putki.

## Aiheesta muualla

* FAS Topol
* MissileThreat Topol 
* Globalsecurity.org SS-25 info
* Russian Topol
* Softwar SS-25 Topol 
* http://kapyar.km.ru/  (in Russian)
* Russian nuclear forces 2005 
* Spacetoday SS25
* Astronautux Topol
Tykkivene Uusimaa

**Tykkivene Uusimaa** oli 1920-1953 Suomen merivoimien tykkivene, joka oli alun perin Venäjän keisarikunnan laivaston Suomessa valmistettu Golub-luokan vartioalus.

## Valmistus

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi miina- ja suojaverkonlaskijan *Golubin* Kone ja Sillan veistämöltä Helsingistä. Alus laskettiin vesille 1917 ja liitettiin laivastoon 22. syyskuuta. Aluksen suunnittelussa oli otettu huomioon myös käyttö raskaassa miinanraivauksessa, joka vuoksi se oli merikelpoinen ja voimakaskoneinen.

## Palvelus
Ensimmäisessä maailmansodassa saksalaiset valtasivat huhtikuussa 1918 Tallinnan satamassa olleen aluksen nimeten sen *Beoksi*. Saksa luovutti aluksen marraskuussa Suomelle, joka liitti sen laivastoonsa nimellä *Uusimaaksi*.

Alus osallistui toiseen maailmansotaan sisaraluksensa *[[Tykkivene Hämeenmaa|Hämeenmaan]]* tavoin. Alusta käytettiin Talvisodassa rannikkovartiointiin pohjoisella Itämerellä ja tammikuussa 1940 Pohjanlahdella saattajana. Alus toimi kahden saattueen saattajana ennen paluutaan Turkuun hankalan jäätilanteen takia.

Jatkosodan alkaessa alus oli 22. kesäkuuta 1941 miinalaivana Ahvenanmaalla. Alus upotti heinäkuussa 1941 Neuvostoliiton laivaston *PK 238*:n, joka evakuoi neuvostojoukkoja Bengtskäriltä. Alus osallistui  heinäkuussa 1942 Somerin taisteluun. Alus osallistui Viipurinlahden taisteluihin ja siihen osui 4. heinäkuuta 1944 Teikarin puolustajia tukiessaan  kaksi kranaattia. Toinen osui mastoon ja toinen lähelle keulatykkiä, jolloin lähes kaikki aluksen upseerit haavoittuivat. Aluksen päällikkö kapteeniluutnantti Karstén menehtyi myöhemmin saamiinsa vammoihin.

Tykkiveneen saamat vauriot korjattiin Kotkassa eikä se enää osallistunut Viipurinlahden taisteluihin. Sodan jälkeen alus osallistui vielä raivaustoimintaan merialueilla. Alus poistettiin 1952 laivastoluettelosta ja romutettiin 1953.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
*
Espanjanmastiffi

**Espanjanmastiffi** () on espanjalainen laumanvartijarotu. Sen käyttötarkoituksena on lampaiden suojeleminen susilta, mutta nykyisin myös vahti- ja seurakoirana toimiminen. Kotimaansa ulkopuolella rotu on melko harvinainen.

## Ulkonäkö

Espanjanmastiffi on suurikokoinen, vahva, tiivisrakenteinen ja ketterä koira. Karvapeite on tiheä, paksu, keskipitkä ja sileä. Paksun alusturkkinsa ansiosta koira pystyy olemaan ulkona ympäri vuoden, mutta sillä on kuitenkin oltava mahdollisuus päästä suojaan. Rotu on vielä melko alkukantainen eli jalostukselta rotu on välttynyt. Espanjanmastiffilla tulee olla leukapussi, joka suojelee koiran kurkkua mahdolliselta hyökkäykseltä.

Espanjanmastiffeista toivotaan mieluiten yksivärisiä, esimerkiksi keltaisia, leijonanvärisiä, punaisia, mustia, suden- tai hirvenvärisiä, mutta myös tiikerijuovaisia tai valkoisia mustin laikuin. Uroksien säkäkorkeus vähintään 77 cm ja narttujen vähintään 72 cm.

## Luonne ja käyttäytyminen

Espanjanmastiffi on erittäin rohkea ja kunnioitusta herättävä, mutta silti lempeä ja miellyttävä koira. Luonteeltaan espanjanmastiffi on varauksellinen ja se tutustuu itse vieraisiin, ei pakottamalla. Omaa isäntäväkeään se kuitenkin rakastaa yli kaiken ja on hyvin kiintynyt perheeseensä. Rotu ei ole luonteeltaan kovin aktiivinen, mutta toimintahalua kuitenkin löytyy. Espanjanmastiffi on lisäksi erinomainen vahtikoira ja soveltuu myös jäljestämiseen ja vetotehtäviin.

## Alkuperä

Espanjanmastiffia on käytetty jo 1600-luvulla Mestan (karjankasvattajien yhteenliittymä 1600-luvulla) aikoina karjan, erityisesti lampaiden ajamiseen. Koiran tehtävä oli viedä lampaat laitumelle kesäksi ja tuoda ne takaisin talveksi. Laitumella ja laumaa kuljetettaessa espanjanmastiffi suojeli lampaita susilta ja muilta pedoilta. Rotua käytetään yhä edelleen laumojen kuljetuksiin alkuperäisen käyttötarkoituksen mukaisesti. Lisäksi sitä käytetään nykyisin myös vahtikoirana esimerkiksi maatilojen, ihmisten ja yleensä omaisuuden vartiointiin ja suojeluun.

Rotu on läheistä sukua pyreneittenmastiffille.

## Lähteet
*Koirat.com

## Aiheesta muualla

*Rotumääritelmä (Suomen Kennelliitto, pdf)
Vartiomoottorivene 4

**Vartiomoottorivene 4** (**VMV 4**) oli Suomen merivartioston vartiomoottorivene, joka oli alkuaan vuonna 1916 rakennettu norjalainen *Sterling*. Tulliviranomaiset takavarikoivat tammikuussa 1930 aluksen Kaskisten edustalla ja se luovutettiin oikeudenkäynnin päätyttyä heinäkuussa 1931 merivartiostolle. Alus oli 1938 Turun piirissä. Huonokuntoinen ja siten lähes käyttökelvoton vene myytiin 1939 Turussa järjestetyssä huutokaupassa 3&nbsp;364 markalla.

## Lähteet
*
*
*
*

### Viitteet
Stillmatic

**Stillmatic** on rap-artisti Nasin viides studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2001. Se sai muun muassa täydelliset 5 mikkiä The Source -lehdeltä ja sitä pidettiin yhtenä vuoden parhaimpana rap-albumina. Hittikappaleita albumilta ovat muun muassa "One Mic" sekä "Ether", joka avoimesti dissaa Jay-Z:tä.

## Kappalelista
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#{{kappale|Rule|4|32|info=mukana Amerie)
#
#
#

## Listasijoitukset
### Albumi

### Singlet

## Lähteet
R-9 Desna

**R-9 Desna** eli **SS-8 Sasin** oli neuvostoliittolainen 1. tai 2. sukupolven mannertenvälinen ohjus, joka vanhentui teknisesti 1960-luvulla. Näitä ohjuksia oli Neuvostoliiton asevoimien käytössä 1964&ndash;1976. 

Ohjuksen detaljisuunnittelu alkoi huhtikuussa 1958 ja ohjus hyväksyttiin valmistusohjelmaan vuoden 1959 lopulla. Ohjuksen esisuunnitelua johti Sergei Koroljov, mutta lopullinen suunnittelu on tuntemattomampien insinöörien käsialaa. Koroljoville tyypillisesti ajoaineena oli nestehappi ja alkoholi, joista nestehappi ei operatiiviselle asejärjestelmälle ole kovin hyvä ratkaisu. Raketin laukaisumassa oli alle puolet R-7-ohjuksesta, joka oli merkittävä kehitysaskel. Ohjus käytti maaliin ohjautumisen loppuvaiheessa radan korjaamiseen vastaanotettuja radiokomentoja, jonka vuoksi se olisi ollut altis häirinnälle kuten Yhdysvaltain keskimatkanohjus Corporal. Tästäkin syystä ohjus edustaa nykyajan mittapuun mukaan alkeellista tekniikkaa. Tästä ohjuksesta kehitettiin kolme eri versioita.

Se muistuttaa SS-7 Saddler-ohjusta. Ohjuksen kantama oli 12&nbsp;000&ndash;13&nbsp;000&nbsp;km ja tarkkuus venäläisten mukaan 3&nbsp;000&ndash;3&nbsp;500 metriä, läntisten tietojen mukaan 1&nbsp;800&ndash;2&nbsp;000 metriä. Ohjuksessa oli joko 1,65Mt tai suurempi 2,3Mt ydinkärki.

## Aiheesta muualla
*R-9 Globalsecurity
*FAS SS-8
*SS-8 Sasin
Amerikanponi

**Amerikanponi** (eng. *Pony of the Americas*, lyhenne *POA*) on yhdysvaltalainen ponirotu. Amerikanponi on peräisin 1950-luvulta, jolloin haluttiin jalostaa lasten käyttöön täydellinen ratsu.

## Ominaisuudet
Vaikka amerikanponi on pienikokoinen (säkäkorkeus noin 116–140 cm), se näyttää ennemmin pieneltä hevoselta kuin ponilta. Sillä on kaunis arabimainen pää ja kaareva, sopusuhtainen kaula. Rintakehä on syvä ja runko pyöreä, lyhyt ja lihaksikas. Takaosa on vahva ja jalat hyvärakenteiset. Rodun hyviä tuntomerkkejä ovat tiikerinkirjava väritys ja siihen liittyen hyvin erottuvat silmänvalkuaiset, ihon täplikkyys turvan ja sukuelinten alueella sekä usein pystysuorat raidat kavioissa.

Toimelias amerikanponi sopii hyvin lasten harraste- ja kilparatsuksi. Yhdysvalloissa on nykyään noin 40 000 rekisteröityä amerikanponia.

## Historia
Ensimmäinen amerikanponi, tiikerinkirjava ori *Black Hand*, syntyi Iowassa, Yhdysvalloissa vuonna 1954. Se oli shetlanninponioriin ja appaloosa-arabianhevosristeytystamman jälkeläinen. Shetlanninponikasvattaja Leslie Boomhower kiinnostui varsan ulkomuodosta, osti sen itselleen ja ryhtyi kehittämään tältä pohjalta uutta ponirotua. Amerikanponia jalostettiin muun muassa arabilla, welsh-poneilla, englannintäysiverisellä ja quarterilla. Näin parannettiin ponin suorituskykyä, kokoa ja erityisesti kestävyyttä. Shetlanninponin käyttö jalostuksessa lopetettiin melko pian, rodun tavoitekokoa kasvatettiin ja rakenteessa tähdättiin hevosmaisuuteen.

## Aiheesta muualla
*Pony of the Americas Club 
*Amerikanponi Hevosmaailma.netissä
Tykkivene Karjala (1918)

**Tykkivene Karjala** oli Suomen merivoimien tykkivene vuosina 1918–1953.

## Valmistus

Venäjän keisarikunnan laivasto tilasi 1918 Filin-luokan vartioristeilijä *Filinin* (, 'Huuhkaja') Turusta Crichtonin telakalta. Keskeneräisenä suomalaisille joutunut alus liitettiin Suomen laivastoon nimellä *Karjalaksi*.

## Palvelus
Alusta ei suunniteltu avomerellä käytävää taistelua silmällä pitäen, joten sitä käytettiin kadettien koululaivana. Alus sopi tehtävään hyvien majoitustilojen vuoksi ja kadetit ristivätkin aluksen Kurjalaksi.

Talvisodan alkaessa *Karjala* sisaraluksineen määrättiin Kotkan alueelle, jossa sen päätehtävänä oli partiointi Haapasaaren ja Koiviston välisellä merialueella. Se jäi kuitenkin vähäiseksi aluksen ollessa saman aikaisesti moottoritorpedoveneiden emälaivana Kotkassa.

Jatkosodan alkaessa alus suojasi Ahvenanmaan miehitystä, minkä jälkeen se siirrettiin itäiselle Suomenlahdelle. Alus suojasi syyskuussa 1941 rannikkojoukkojen kuljetuksia, kun sitä pommitti saksalainen lentokone. Alus joutui palaamaan lähelle osuneiden pommien aiheuttamien vaurioiden vuoksi satamaan, josta se siirrettiin edelleen telakalle Helsinkiin.

Sotatoimien päätyttyä *Karjala* osallistui miinanraivaukseen. Se poistettiin merivoimien alusluettelosta 1952 ja myytiin vuotta myöhemmin romutettavaksi Saksaan.

## Lähteet
*
*
*

### Viitteet
Sojuz 23

**Sojuz 23** oli  Neuvostoliiton Sojuz-lento. Laukaisu tapahtui Baikonurin kosmodromilta 14. lokakuuta 1976 ja paluu noin 2 vuorokautta myöhemmin, 16. lokakuuta 1976. Lento suuntautui Saljut 5 -avaruusasemalle, mutta telakointi epäonnistui ja alus palasi maahan suunniteltua aiemmin. Se laskeutui vaikeissa olosuhteissa, kovassa lumimyrskyssä pimeän aikaan suureen järveen Kazakstanissa, kauas suunnitellusta paikasta kovalla maalla.

Sojuz 23 oli Neuvostoliiton ensimmäinen avaruuslento, jonka vielä kestäessä tiedotettiin teknisistä ongelmista ja kerrottiin aluksen palaavan maahan suunniteltua pikemmin. Ongelmien syitä ei kuitenkaan tarkennettu.

## Miehistö
* Vjatšeslav Zudov
* Valeri Roždestvenski

## Lähteet
Akryylinitriili

**Akryylinitriili** on orgaaninen yhdiste (nitriili), joka on huoneenlämmössä (20&nbsp;°C) olomuodoltaan väritöntä tai vaaleankeltaista, herkkäliikkeistä, herkästi haihtuvaa nestettä, jolla on pistävä haju. Aine muuttuu valon vaikutuksesta kellertäväksi. Sen kemiallinen kaava on C3H3N ja rakennekaava on CH2CHCN. Akryylinitriilistä käytetään myös nimityksiä *syanoetyleeni*, *2-propeeninitriili* ja *vinyylisyanidi*.

Akryylinitriilin moolimassa on 53,1&nbsp;g/mol, sulamispiste &minus;84&nbsp;°C, kiehumispiste 77&nbsp;°C, suhteellinen tiheys 0,8&nbsp;g/cm3 (vesi = 1,0&nbsp;g/cm3), liukoisuus veteen 20&nbsp;°C lämpötilassa 7&nbsp;g/100&nbsp;ml, leimahduspiste &minus;1&nbsp;°C c.c., itsesyttymislämpötila 481&nbsp;°C ja CAS-numero 107-13-1. 

Akryylinitriili reagoi vahvojen emästen, amiinien, vahvojen happojen ja vahvojen hapettimien, esimerkiksi bromin, kanssa. Aine syövyttää messinkiä, kuparia ja kuparilejeerinkejä. Akryylinitriili polymeroituu helposti lämmön, valon tai emästen vaikutuksesta. Aineen polymeroitumista voidaan rajoittaa lisäämällä siihen polymeraatioinhibiittorina käytettävää hydrokinonimonometyylieetteriä eli 4-metoksifenolia.

## Ympäristö- ja terveysvaikutukset

Lyhytaikainen altistus aineelle ja höyrylle ärsyttää silmiä, ihoa ja hengitysteitä. Akryylinitriili on perimälle myrkyllistä ja mutaatioita aiheuttavaa ainetta. Eläinkokeiden perusteella aine on mahdollisesti ihmiselle syöpää aiheuttavaa (ryhmä 2B).

## Katso myös
* ABS-muovi

## Lähteet

*
*OVA-ohje: Akryylinitriili 
*Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (TUKES): Akryylinitriili  (pdf)
*PubChem: Acrylonitrile 
*Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Acrylonitrile 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Acrylonitrile 
*National Toxicology Program, Department of Health and Human Services, Report on Carcinogens, Thirteenth Edition: Acrylonitrile (pdf)
Dubna

**Dubna** () on kaupunki Moskovan alueella Venäjällä noin 125 km Moskovasta pohjoiseen. Dubna on tiedekaupunki (naukograd) ja ydinfysiikan tutkimuksen keskus. Vuoden 2021 väestönlaskennassa kaupungin asukasluku oli 75 431.

## Sijainti ja kulkuyhteydet

Kaupunki on Moskovan alueen pohjoisin. Se sijaitsee Volgan varrella, joen molemmin puolin, juuri Ivankovon tekojärven ja sen padon alapuolella, Moskovan kanavan yhtymäkohdassa. Dubnasta on rautatieyhteys Moskovaan Savjolovon asemalle.

## Tutkimus- ja yritystoiminnasta

Dubna on kuuluisa erityisesti siellä sijaitsevan kansainvälisen hiukkasfysiikan tutkimuskeskuksen OIJaI:n () takia. Dubna sai kaupunkioikeudet tutkimuskeskuksen perustamisen aikaan 1956 ja kansallisen tiedekaupungin (naukograd) aseman 2001. Keskuksessa on vuosina 1964-2010 löydetty yhdeksän uutta alkuainetta. Alkuaine numero 105 dubnium nimettiin kaupungin mukaan. Kaupungissa toimii myös satelliittitietoliikenteen viestikeskus ja kalustetuotantoa harjoittava Ekomebel-yritys. Dubnassa sijaitsee lisäksi ohjusteollisuuteen erikoistunut MKB Raduga -yritys.

## Dubnan nähtävyydet

Dubnan nähtävyyksiin kuuluu muun muassa maailman toiseksi suurin Lenin-patsas. Patsas on pystytetty vuonna 1937. Leninin patsaan vieressä on ollut Stalin-patsas joka oli samana vuonna valmistunut mutta se tuhottiin vuonna 1963.

Kaupungissa on myös Iljušin Il-2 -lentokoneen muistomerkki. Toisen maailmansodan aikana lentokoneesta tuli Neuvostoliiton ilmavoimien symboli.


File:Dubna Lenin.JPG|Maailman toiseksi suurin Lenin-patsas.

File:Dubna Ilyushin Il-2 1 of 4.JPG|Iljušin Il-2 -lentokoneen muistomerkki.



## Lähteet

## Aiheesta muualla

* http://www.dubna.org/ 
* http://www.dubna.ru/
Blois

**Blois** on kaupunki Ranskan Centre-Val de Loiren alueella. Se on Loir-et-Cherin departementin pääkaupunki, joka sijaitsee Loiren rannalla Orléansin ja Toursin kaupunkien välissä. Vuonna 2006 Blois'ssa oli 48&nbsp;487 asukasta.

Kaupungissa sijaitsee Blois’n linna.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen kotisivu
Langmuirin–Blodgettin kalvo

**Langmuirin–Blodgettin kalvo** eli **LB-kalvo** on kiinteän pinnan päällä oleva yhden tai useamman molekyylikerroksen paksuinen kerros orgaanisia molekyylejä, jotka on saatu pinnalle viemällä kiinteä tasainen pinta kohtisuorasti nesteen ja ilman rajapinnan läpi. Rajapinnalla on Langmuirin kalvo, joka koostuu yhdestä molekyylikerroksesta orgaanisia molekyylejä. Yksi kerros molekyylejä tarttuu pintaan jokaisella kasto- tai nostokerralla, kun kiinteä pinta joko tulee nesteestä ilmaan tai ilmasta nesteeseen. Näin saadaan hyvin tarkasti tasapaksuinen monikerroksinen kalvo molekyylejä. Molekyylit ovat yleensä polaarisia molekyylejä, joilla on hydrofiilinen ja hydrofobinen pää. Tällöin veden ja ilman rajapinnalla toinen pää pyrkii ulos vedestä hydrofobisuutensa vuoksi. Jos kiinteä pinta, jolle kalvo tehdään, on hydrofobinen, molekyylien hydrofobiset päät pyrkivät kiinnittymään pintaan. Pinnan hydrofiilisyyttä, hydrofobisuutta ja varausta säätämällä voidaan vaikuttaa siihen miten päin molekyylit pinnalle asettuvat.

Langmuirin–Blodgettin kalvotekniikka on nimetty sen keksijöiden, Irving Langmuirin ja Katherine Blodgettin, mukaan.

## Aiheesta muualla

* Langmuirin–Blodgettin laitteisto
Enryaku-ji

**Enryaku-ji** () on buddhalainen temppeli ja luostari Japanissa Kioton koillispuolella Hieivuoren huipulla. Sen perusti Saichō vuonna 806 palattuaan Kiinasta ja tuotuaan samalla Tendai-lahkon Japaniin. Enryaku-jistä tuli Japanin buddhalaisuuden tärkeimpiä keskuksia, jolla oli huippukautenaan noin 3&nbsp;000 alatemppeliä ja tuhannen soturimunkin () armeija. Temppeli joutui konfliktiin Kioton hovin kanssa, ja sen munkit hävittivät Kiotoa vuosisatojen ajan. Vuonna 1571 Oda Nobunaga, joka näki temppelin vaikutusvallan esteenä Japanin yhdistymiselle, tuhosi suurimman osan kompleksista ja tappoi sen munkit. Nykyinen Enryaku-ji on vain pieni osa aikaisemmasta temppelistä. Tendai toimi perusteena lähes kaikille tärkeille japanilaisille buddhalaisille lahkoille: zenin, nichirenin ja jōdo-shūn perustajat ovat aloittaneet uransa Enryaku-jissä. 

Enryaku-ji jakautuu kolmeen osaan: *Tōtō* (itäinen osa), *Saitō* (läntinen osa) ja *Yokawa*, joka sijaitsee neljän kilometrin päässä edellisistä. Tōtōssa on temppelin kaksi tärkeintä hallia, *Konpon chūdō* ja *Jōdo-in*. Konpon chūdō ("pää-keskihalli") on Tendai-suuntauksen sydän; nykyinen rakennus on vuodelta 1642. Jōdo-in ("puhtaan maan halli") koostuu kolmesta temppelistä, joissa on Saichōn hauta, Saichōn patsas ja Saichōn kaivertamaksi väitetty Amida-buddhan patsas. Läntisessä osassa on vuorostaan kaksi symmetristä hallia, *Jōgyōdō* ja *Hokkedō*, jotka ovat vuodelta 1595. Edellisessä ("jatkuvan kävelyn halli") munkit kiertävät Amidan patsasta ja jälkimmäisessä ("lootushalli") kävellään ja meditoidaan lootussutraa. Läntisen osan tärkein halli on *Shakadō*, joka on omistettu Shakyamuni-buddhalle. Halli on Enryaku-jin vanhin rakennus, ja se on tuotu paikalle Toyotomi Hideyoshin käskystä Mii-derasta, kilpailevasta Tendai-lahkon temppelistä Hiei-vuoren toiselta puolelta 1500-luvun lopulla.

Temppelille pääsee Kiotosta bussilla tai junan (Eizan-rautatiet), funikulaarin ja köysiradan yhdistelmällä. Enryaku-ji on otettu yhdessä Kioton muiden kulttuuriaarteiden kanssa UNESCOn maailmanperintöluetteloon. 


File:Enryakuji Daikodo01n3200.jpg|Daikodo
File:Enryakuji Kanchodo01n3200.jpg|Kanchodo
File:Enryakuji Monjuro02n3200.jpg|Monjuro
File:Enryakuji Shoro01n4272.jpg|Shoro
File:Enryakuji Toto01n3200.jpg|Toto
File:Enryakuji Amidado.jpg|Amidado
File:Enryakuji Kaidanin01n3200.jpg|Kaidanin
File:Enryakuji Tenhorindo02n4272.jpg|Tenhorindo
File:Enryakuji Ninaido01n3200.jpg|Ninaido
File:Enryakuji Jogyodo01n3200.jpg|Jogyodo
File:Enryakuji yokawachudo.jpg|Yokokawa-chudo


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ovi (lehti)

**Ovi** oli lokakuussa 2006 ensimmäisen kerran ilmestynyt ilmaiseksi jaettava aikakauslehti. Sen päätoimittaja oli Jone Nikula. Lehteä julkaisi Kustannus Oy Vista.

Lehden tavoitteena oli päätoimittajansa sanoin ”rakentaa vuoropuhelua ajan ilmiöiden, ihmisten ja lukijoiden välillä”.

Vuonna 2007 lehti ilmestyi neljä kertaa. Viimeinen *Ovi*-lehti ilmestyi huhtikuussa 2008 Ovi-tavaramerkin siirtyessä Nokialle. Kustannus Oy Vista jatkoi ilmaisen, kaupunkilaisen yleisaikakauslehden tekoa nimellä *Kaupungin Aika*. Tekijäkaarti – päätoimittajasta alkaen – säilyi enimmäkseen ennallaan. Lehti ilmestyi ennen lopettamistaan neljä kertaa.

## Aiheesta muualla
* Ovi-lehden kotisivu
* Kaupungin Aika
Abraham Zapruder

**Abraham Zapruder** (15. toukokuuta 1905 – 30. elokuuta 1970) kuvasi Bell & Howell 414PD Director Series -kaitafilmikamerallaan presidentti John F. Kennedyn autosaattuetta 22. marraskuuta 1963 sen matkatessa Dallasissa, Texasissa ja tuli samalla tallentaneeksi John F. Kennedyn salamurhan. 

Zapruderin filmi on ainoa kuvatallenne, jolle salamurha on tallentunut kokonaisuudessaan ja Yhdysvaltain hallitus pakkolunasti sen Zapruderin perikunnalta vuonna 1998.

Zapruderin kuvaama kaitafilmi otettiin vuonna 1994 mukaan Yhdysvaltojen National Film Registryyn, johon kootaan esteettisesti, historiallisesti tai kulttuurisesti merkittäviä amerikkalaiselokuvia.

## Lähteet
Petri Hohenthal

**Nils Petri Bogislaus Hohenthal** (11. huhtikuuta 1946 Helsinki – 23. helmikuuta 2005 Helsinki) oli suomalainen trubaduuri, muusikko, säveltäjä ja sovittaja. Hänen pääinstrumenttinsa oli kitara. Solo ry myönsi Hohenthalille vuonna 1994 mestaritrubaduurin arvon hänen ansioistaan suomalaisen trubaduurikulttuurin esiintuojana ja edistäjänä.

Hohenthal oli ehdolla vuoden 2003 eduskuntavaaleissa liberaalien listalla. Hän sai 96 ääntä.

Hohenthal kuoli keuhkosyöpään 58-vuotiaana 23. helmikuuta 2005. Hänet on haudattu Malmin hautausmaalle.

## Yhtyeet
* Three Voices, laulaja ja kitaristi (1964–1967)
* Pihasoittajat (1969–1970)
* Cumulus, laulaja, kitaristi, viulisti, säveltäjä ja sovittaja (1970–1979)
* Alan Miehet, (1979–1981)
* Les Cavaliers, trubaduuri (1984–)

## Julkaisuja
* Petri Hohenthal: *Pois murheet* (1976)
* Petri Hohenthal: *Laulu se on ollut iltojeni ilo* (1983)
* Petri Hohenthal: *Sininen hämärä* (1983)
* Petri Hohenthal & Vesa Nuotio: *Murheet pois* (1989)
* Petri Hohenthal: *Kuusi neilikkaa* (1990)
* Petri Hohenthal, Jan Steen & Roland Koppaz: *Kolme bardia* (1991)  
* Hohenthals (=Petri ja Jan Hohenthal): *Toivotut* (2002)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Petri Hohenthalin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
* Petri Hohenthal Populaarimusiikin museon tietokannassa
* http://www.hely.info/haastattelut.html
*
PGM-11 Redstone

**Redstone** oli yhdysvaltalainen keskimatkan ballistinen ohjus (MRBM) ja myöhemmin kantoraketti. Ohjuksen tunnistenumero on PGM-11A. Tämä ohjus oli saksalaisen rakettisuunnittelun uranuurtaja Wernher von Braunin suunnittelema.

Redstone oli armeijan ”vanha luotettava”. Se oli tarkka, luotettava, nestemäistä polttoainetta käyttävä raketti. Nykyisin ohjuksiin verrattuna sen huonoja puolia olivat lyhyt kantomatka ja runsas tukikaluston vaatimus sekä hidas laukaisuaika. Redstone-ohjusta käytettiin kantorakettina Mercury-ohjelman alussa.

Redstonen kehittelyä edelsi Hermes-suunnitelma vuonna 1944. Raketista kaavailtiin 200 kilometriä kantavaa, mutta kantomatka pieneni suunnitelman edetessä. Vuonna 1951 projekti kulki SSM-G-14 eli Hermes C-1-nimisenä. Tämän jälkeen suunnitellun ohjuksen kantomatka laski 400 kilometriin. Ensi kerran Redstone laukaistiin 1952, ja ensimmäinen onnistunut koelento oli vuonna 1953. Chrysler alkoi tuottaa ohjusta sarjoina 1955. Yhdysvaltain armeija sai käyttöönsä ohjuksen 1958, ja se poistettiin asevarastosta jo 1964.

Raketti käytti nestemäistä happea ja alkoholia polttoaineena edeltäjänsä V-2:n tapaan. Redstone-ohjuksen kantomatka oli 325 kilometriä, ja muutamia Redstone-yksiköitä oli Saksan liittotasavallassa vuoteen 1963. Redstonen ydinkärki oli joko 3,5 megatonnin vetypommi W39 tai tavanomainen räjähde. Elokuussa 1958 vetypommilla varustettu Redstone laukaistiin operaatio Hardtack I:ssa Tyyneenmereen. Myöhemmin 1. elokuuta 1958 räjähti Redstonella laukaistu ydinkärki yli 70 kilometrin korkeudessa kokeessa nimeltä operaatio Teak. Myöhemmin elokuussa Orange laukaistiin Redstonella 43 kilometrin korkeuteen. Molemmissa kokeissa käytettiin 3,75 megatonnin kärkeä. SM-78/PGM-19 Jupiter-ohjus oli Redstonen välitön seuraaja.

Yhdysvallat olisi kyennyt laukaisemaan Jupiter-C-raketilla satelliitin jo 1956, mutta Yhdysvaltain hallitus halusi laukaista satelliitin siviiliraketilla ja esti laukaisun. Kun Yhdysvaltain ensimmäinen satelliittilaukaisu oli epäonnistunut Vanguard-raketin tuhouduttua laukaisualustalle ja Neuvostoliiton Sputnik 2 kiersi jo maata, Von Braun sai laukaista satelliitin.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
* 
* 
* 
*
Museokuoriainen

**Museokuoriainen** (*Anthrenus museorum*) on noin 3&nbsp;mm pitkä, tummanruskea, pyöreähkö kuoriainen, peitinsiivissä vaaleita kuvioita. Museokuoriaisen toukka on noin 4&nbsp;mm pitkä, ruskea ja karvainen. Havaitessaan liikettä tai kosketettaessa museokuoriainen jähmettyy paikalleen tekeytyen kuolleeksi.

## Elinympäristö
Museokuoriainen elää muiden eläinten pesissä, ampiaispesissä sekä raadoissa syöden höyheniä, karvoja sekä kuolleita hyönteisiä. Aikuiset museokuoriaiset syövät myös kukkien siitepölyä. Sään viiletessä museokuoriaiset etsivät talvehtimispaikkaa rakennuksista ja kevään tullen hakeutuvat jälleen takaisin luontoon.

## Haitat
Museokuoriaisen toukat saattavat vahingoittaa eläin- ja hyönteiskokoelmia, tekstiilejä sekä turkiksia. Vahingot jäävät yleensä melko vähäisiksi, mutta varsinkin eläinkokoelmissa ne toistuvasti esiintyessään saattavat aiheuttaa merkittävämpääkin vahinkoa. Tekstiileissä kuoriaisen aiheuttamat tuhot tunnistaa pienistä sileäreunaisista rei'istä.

## Torjunta
Museokuoriaista torjutaan poistamalla eläinten pesät, ampiaispesät ja eläintenraadot rakennuksista (ullakot, räystäiden alustat, kellarit sekä hormit) ja huolehtimalla yleisestä siisteydestä. Lajia voidaan hävittää myös myrkyttämällä sekä varsinkin arvokkaiden eläinkokoelmien ja tekstiilien kohdalla pakastamalla.

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Museokuoriainen (''Anthrenus museorum'')
*Ötökkätieto: Museokuoriainen (''Anthrenus museorum'')
*Jarmo Holopaisen kuvaus sisätilojen tuholaisista
*Helsingin kaupunki ympäristökeskus: Museokuoriainen (''Amthrenus museorum'')
*Hyonteismaailma.fi - Museokuoriainen Oy Transmeri Ab
*ITIS: Anthrenus museorum 
*Pherobase: Semiochemicals of Anthrenus museorum, the Museum beetle 
*Bug Guide: Anthrenus museorum - Museum Beetle 
*Museum Pets: Museum beetle Anthrenus museorum  (pdf)
Coreper

**Pysyvien edustajien komitea** (lyh. **Coreper**, , ) on Euroopan unionin jäsenmaiden pysyvien edustajien komitea, joka valmistelee ministerineuvostojen kokouksia ja päätöksiä. Coreper kokoontuu kahdessa eri kokoonpanossa.

## Toiminta
Coreper kokoontuu kahdessa kokoonpanossa (I ja II). Niiden toimialat ulottuvat koko EU:n toimialalle pois lukien maatalouskysymykset, joita valmistelee maatalouden erityiskomitea.

Coreper II valmistelee seuraavien neuvoston kokoonpanojen toimintaa:
* yleiset asiat ja ulkosuhteet
* talous- ja rahoitusasiat (Ecofin-neuvosto)
* oikeus- ja sisäasiat

Coreper I puolestaan valmistelee neuvoston muiden kokoonpanojen toimintaa:
* työllisyys, sosiaalipolitiikka, terveys ja kuluttaja-asiat
* kilpailukyky (sisämarkkinat, teollisuus ja tutkimus)
* liikenne, televiestintä ja energia
* ympäristö
* koulutus, nuoriso ja kulttuuri
* maatalous ja kalastus

Komitea koostuu nimensä mukaisesti unionin jäsenvaltioiden edustajista. Jäsenvaltioiden suurlähettiläät EU:ssa toimivat edustajina Coreper II:ssa ja heidän sijaisensa Coreper I:ssä. Komitean puheenjohtajana toimii kulloisenkin puheenjohtajavaltion edustaja.

Coreper on perustettu Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa eli Rooman sopimuksessa, jonka 207. artiklan mukaan jäsenvaltioiden pysyvistä edustajista koostuva komitea huolehtii neuvoston työn valmistelusta sekä suorittaa neuvoston sille antamat toimeksiannot.

Myös Coreperin työtä valmistellaan. Ns. mertensit valmistelevat Coreper I:n työskentelyä ja ns. anticit vastaavasti Coreper II:n. Myös näissä kokoonpanoissa on virkamiesedustaja jokaisesta jäsenvaltiosta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen pysyvä edustusto EU:ssa
*  Coreper EU:n virallisen kotisivun EU-sanastossa
Etelä-Trøndelagin lääni

**Etelä-Trøndelagin lääni** () on entinen Norjan lääni maan keskiosassa Trøndelagin alueella. Se rajautui pohjoisessa Pohjois-Trøndelagin lääniin, lännessä Møren ja Romsdalin lääniin ja Norjanmereen, etelässä Opplandin ja Hedmarkin lääneihin sekä idässä Ruotsiin. Sen pääkaupunki oli Trondheim, jossa asui yli puolet läänin asukkaista. Läänissä oli 313&nbsp;370 asukasta (vuonna 2016) ja sen pinta-ala oli 18&nbsp;839,37 neliökilometriä.

Vuonna 2018 Etelä- ja Pohjois-Trøndelagin läänit yhdistettiin Trøndelagin lääniksi.

## Kunnat
Etelä-Trøndelagin lääniin kuuluivat seuraavat 25 kuntaa:

* Åfjord
* Agdenes
* Bjugn
* Frøya
* Hemne
* Hitra
* Holtålen
* Klæbu
* Malvik
* Meldal
* Melhus
* Midtre Gauldal
* Oppdal
* Orkdal
* Ørland
* Osen
* Rennebu
* Rissa
* Roan
* Røros
* Selbu
* Skaun
* Snillfjord
* Trondheim
* Tydal

## Väestön kehitys

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Läänin internetsivut 
* Sør-Trøndelag Store norske leksikon
Frehley’s Comet (albumi)

**Frehley's Comet** on KISS-yhtyeen vanhan soolokitaristin Ace Frehleyn ja hänen yhtyeensä Frehley's Cometin julkaisema soololevy vuodelta 1987.
Albumilta nousi pieneksi hitiksi Russ Ballardin kirjoittama "Into The Night", joka pääsi Billboardin listoilla vuonna 1987 sijalle #27. Russ Ballard oli myös kirjoittanut Ace Frehleyn aiemman (vuonna 1978 julkaistu) soololevyn hitiksi nousseen kappaleen "New York Groove".

## Kappalelista
# (Ace Frehley, Chip Taylor)
# (Frehley, Eric Carr, Richie Scarlett)
# (Russ Ballard) 
# (Tod Howarth)
# (Ace Frehley, Marty Kupersmith)
# (Ace Frehley, Ira Schickman)
# (Howarth, Ace Frehley, Jim McClarty, Kevin Russell)
# (Ace Frehley) 
# (Ace Frehley)
# (Ace Frehley, John Regan)

## Kokoonpano
* Ace Frehley - Soolokitara, rytmikitara ja laulu
* Tod Howarth - Rytmikitara, kosketinsoittimet ja laulu
* John Regan - Bassokitara ja taustalaulu
* Anton Fig - Rummut

## Lähteet
Ky Fanin epäyhtälö

Matematiikassa **Ky Fanin epäyhtälö** kuuluu seuraavasti: Olkoon 0 kaikilla i=1,\cdots,n. Tällöin 
\frac{\prod_{i=1}^{n}x_i}{\left (\sum_{i=1}^nx_i\right )^n}\leq \frac{\prod_{i=1}^n(1-x_i)}{(\sum_{i=1}^n(1-x_i))^n}.
Epäyhtälössä pätee yhtäsuuruus jos ja vain jos kaikki x_i:t ovat yhtä suuria. Yleisempi versio epäyhtälöstä on Levinsonin epäyhtälö.
Second Sighting

**Second Sighting** on Frehley's Comet-yhtyeen toinen ja viimeiseksi jäänyt studioalbumi, ja se on julkaistu vuonna 1988. Kuten edeltäjänsä, myös tämä yhtyeen studioalbumi menestyi erittäin hyvin. Albumin remasteroitu versio julkaistiin vuonna 1998. Julkaisua on nykypäivänä saatavana vinyylinä, kasettina ja cd-levynä. Albumi kuitenkin menestyi listoilla kehnosti, ja sen korkein sijoitus oli vuonna 1988 *The Billboard 200*-listan sijalla 81. Albumin klassikkokappaleet ovat *"Insane"* ja *"Time Ain't Runnin' Out"*.
## Kappalelista
#  *
#  **
#  * 
#  **
#  * & **
#  *
#  **
#  *
#  **
#  ***

* = laulu: Ace Frehley, ** = laulu: Tod Howarth, *** = instrumentaali
## Kokoonpano
*Ace Frehley - soolokitara, laulu, taustalaulu
*Tod Howarth - rytmikitara, laulu, taustalaulu
*John Regan - bassokitara, taustalaulu
*Jamie Oldaker - rummut, taustalaulu
Nightfall in Middle-Earth

**Nightfall in Middle-Earth** on Blind Guardianin kuudes studioalbumi. Yhtye eteni tällä levyllä yhä eeppisempiin ja mahtipontisempiin sävellyksiin. Vuonna 1998 julkaistu levy on konseptialbumi ja pohjautuu J. R. R. Tolkienin Silmarillion-teokseen. Tarinaa kuljettavat levyllä eteenpäin varsinaisten kappaleiden lisäksi erityiset väliosat, jotka koostuvat kirjan hahmojen vuoropuheluista, pienistä laulelmista ja kerrontaosioista.

Tällä levyllä tapahtui myös ensimmäinen muutos yhtyeen kokoonpanoon sitten demoaikojen. Hansi Kürsch otti laulutunteja ja ryhtyi panostamaan entistäkin upeampiin laulusuorituksiin. Basson varteen palkattiin Oliver Holzwarth, joka toimii edelleen Blind Guardianin sessio- ja livebasistina.

Levyltä julkaistiin single **Mirror Mirror**.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

(*) väliosa

## Kokoonpano

* Hansi Kürsch - laulu
* André Olbrich - kitara
* Marcus Siepen - kitara
* Thomen Stauch - rummut

* Oliver Holzwarth (vieraileva muusikko) - basso
* Michael Schüren (vieraileva muusikko) - piano
* Mathias Wiesner (vieraileva muusikko) - koskettimet
* Max Zelzner (vieraileva muusikko) - huilut

## Arvostelut
* Imperiumi: 10/10

## Lähteet
* http://www.blind-guardian.com
* Blind Guardianin julkaisut  

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Mäntykangas (Kokkola)

**Mäntykangas** on pääosin asuinalueeksi rakennettu kaupunginosa Kokkolassa.

## Sijainti
Kaupunginosa sijaitsee Kokkolan keskustan länsipuolella. 

## Historia

1700- ja 1800-luvuilla puuttomalla mäellä sijaitsi tuulimyllyjä, ja alueella oli kaupungin rangaistuspaikka. Aiemmin louhikkoinen mäki raivattiin 1700-luvulla pelloksi. Kaupunginosan jugendtyylinen, vapaamuotoinen asemakaava valmistui 1909; katuverkosto myötäilee maaston muotoja. 

### Rakennuskanta
Jugendtyylinen rakennuskanta, joka koostuu lähinnä puolitoistakerroksisista puutaloista, on peräisin pääosin 1920-luvulta. Mäntykankaalla sijaitsee 1907 valmistunut Renlundin kansakoulu sekä 1928 valmistunut entinen suojeluskuntatalo Vartiolinna, nykyinen Kokkolatalo, jossa toimii Kokkolan kaupunginteatteri. Kaupunginosan etelänurkassa sijaitsee 1700-luvun lopulta peräisin oleva Katariinan kalmisto. Kokkolan vanha vesitorni sijaitsee Mäntykankaan korkeimmalla kohdalla. Vuonna 1930 valmistuneessa Mäntykankaan koulussa toimi sota-aikana sotilassairaala.

## Lähteet
*Kokkolan kaupungin lausunto Keski-Pohjanmaan maakuntakaavan 2. vaiheen maakuntakaavan kaavaluonnoksesta, Liite A
Tamara Dernjatin

**Tamara Dernjatin** (omaa sukua **Hramova**, 6. kesäkuuta 1926 Muolaa &ndash; 3. kesäkuuta 2003 Helsinki) oli venäläissukuinen suomalainen laulaja. Hän oli syntynyt luovutetun Karjalan Muolaassa ortodoksiseen venäläiseen emigranttiperheeseen. 

Hramovin kymmenlapsinen perhe muutti sotien jälkeen Karjalasta Turkuun, jossa perheen tyttäristä Tamara, Katja (Kati, myöhemmin Tevilin) ja Olga (myöhemmin Levonen) perustivat lauluyhtyeen Sävelsiskot. Yhtye levytti viisi levyä, joista kolme Olavi Virran kanssa vuonna 1950. Metro-tyttöjen Annikki Väkeväisen mentyä naimisiin, Tamara Hramova liittyi yhtyeen sopraanoksi (laulajia koelauluun haettiin lehti-ilmoituksella).  1950-luvun kuluessa Dernjatin oli mukana Metro-tyttöjen lähes kaikilla levytyksillä. 

Tamara Hramova/Dernjatin esiintyi myös soolosolistina, yleensä taiteilijanimellä Tamara (tai Marianne). Hänen soolosinglejään olivat muun muassa käännöskappaleet ”Pienet kellot” ja ”Jos luulet mun kaipaavan” sekä Toivo Kärjen-Reino Helismaan "Sade ruutuun soittaa" ja "Tule vaan,tule vaan,tule vaan".   Olavi Virran kanssa hän levytti laulut ”Vuoden vaihtuessa”, ”Näin lapsuusjouluina laulettiin” (mukana myös lapsilaulajat Virve ja Károly) sekä ”Keittiöpolkka”. Viimeisen levytyksensä hän teki 1969.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tamara Hramova Populaarimusiikin museon tietokannassa (Internet Archive)
Levinsonin epäyhtälö

Matematiikassa **Levinsonin epäyhtälö** on positiivisia reaalilukuja koskeva epäyhtälö. Epäyhtälö kuuluu näin: Olkoon a>0 ja funktiolla f on olemassa kolmas derivaatta välillä ]0,2a[, jolle f'''(x)\geq 0 kaikilla x\in ]0,2a[. Jos 0 kaikilla i=1,\ldots, n ja 0, on voimassa
\sum_{i=1}^np_if(x_i)/\sum_{i=1}^np_i-f \left (\sum_{i=1}^np_ix_i/\sum_{i=1}^np_i\right )\leq \sum_{i=1}^np_if(2a-x_i)/\sum_{i=1}^np_i-f \left (\sum_{i=1}^np_i(2a-x_i)/\sum_{i=1}^np_i\right )
Ky Fanin epäyhtälö on erikoistapaus Levinsonin epäyhtälöstä kun p_i=1,a=\frac{1}{2} ja f(x)=\log x.
## Aiheesta muualla
Scott Lawrence ja Daniel Segalman: A generalization of two inequalities involving means, Proceedings of the American mathematical society. Vol 35 No. 1, syyskuu 1972
PGM-19 Jupiter

**PGM-19 Jupiter** (alkujaan **SM-78**) oli yhdysvaltalainen ydinkärjellä varustettu keskimatkan ballistinen ohjus, joka kehitettiin lisäämällä Redstone-rakettiin jatkorakettivaiheita. Se oli kolmas Yhdysvaltojen keskimatkan ohjuksista, ensimmäinen oli Thor, jos ei SM-65 Atlas I: ta poislueta. Jupiterin kantomatka oli 2&nbsp;400&nbsp;km, siinä oli usean megatonnin taistelukärki ja sen CEP-osumatarkkuus oli 1&nbsp;800 metriä.

## Jupiterin käyttö

Jupiter-raketin polttoaineena käytettiin happea ja RP-1:tä (eräs kerosiinijaloste). Yhdysvalloilla oli Jupiter-ohjuksia 30 Italiassa ja 15 Turkissa. Vuosina 1961 ja 1962 sattui kaksi onnettomuutta, joissa salama iski italialaiseen tukikohtaan sijoitettuun Jupiter-ohjukseen. Molemmissa tapauksissa ydinkärjet aktivoituivat osittain. Muutaman salamaniskun jälkeen amerikkalaiset rakensivat Jupiter-laukaisualustojen ympärille ukkosenjohdattimia.

Jupiter-rakettia käytettiin laukaisemaan monia Yhdysvaltojen ensimmäisiä Explorer-sarjan satelliitteja ja epäonnistuneita kuuluotaimia. Sillä laukaistiin myös apinoita koelennoille. Tunnetuimmat Jupiterit lienivät Jupiter A ja C. Satelliitin laukaisuun käytetty Juno/Juno I oli Jupiter C, jossa oli yksi lisävaihe. Juno II oli Jupiter-ohjuksesta kehitety kantoraketti.

Jupiterin polttoainetankkia ja moottoreita käytettiin Saturnus 1 -rakettien osina.

## Jupiter IRBM -ohjuksen tekniset tiedot

*Pituus: 18,3 m
*Läpimitta: 2,67 m
*Koko paino: 49 885&nbsp;kg
*Tyhjäpaino: 6 221&nbsp;kg
*Nestehapen (LOX) paino: 31 189&nbsp;kg
*RP-1 (kerosiini) paino: 13 796&nbsp;kg
*Työntövoima: 667&nbsp;kN
*Moottori: Rocketdyne LR70-NA (Model S-3D)
*ISP: 247,5 s (2,43&nbsp;kN·s/kg)
*Paloaika: 157,8 s
*Polttoaineen kulutus: 284,7&nbsp;kg/s
*Kantomatka: 2 410&nbsp;km
*Lentoaika: 1 016,9 s
*Päätenopeus: 14 458&nbsp;km/h – Mach 13,04
*Paluunopeus: 17 131&nbsp;km/h – Mach 15,45
*Kiihtyvyys: 13,69 *g* (134&nbsp;m/s²)
*Maksimi hidastuvuus: 44,0 *g* (431&nbsp;m/s²)
*Huippukorkeus: 628&nbsp;km
*Tarkkuus CEP 1 800 m
*Taistelukärki: 1,45 Mt:n vetypommi W-49 – 750&nbsp;kg
*Sytytys: Lähestyminen, törmäys
*Ohjaus: Inertia

## Jupiter-raketin vaiheet

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Jupiter M-19
*Globalsecurity jupiter
*Globalsecurity Jupiter C
*Encyclopedia Astronautica – Jupiter IRBM