open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tää on kapinaa!

__NOTOC__
**Tää on kapinaa!** on Pelle Miljoonan kokoelmalevy, joka julkaistiin 1. kesäkuuta 2005. Levy sisältää Pelle Miljoona & N.U.S. -yhtyeen kitaristi Pasi ”Bastard” Huopalaisen nauhoittamia N.U.S.:n ja sitä edeltäneen Jasminen keikkoja sekä treenejä vuosilta 1976–1978. Mukana on myös kaksi radio-ohjelmapätkää.
Äänitykset on tehty National-kasettimankalla ja kahdella muovisella, kolmionmuotoisella Philips-mikillä. Levy on LampLiteLtd:n ensimmäinen CD-julkaisu.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
### Pelle Miljoona & N.U.S.
* Pelle Miljoona – rummut, laulu
* Pasi ”Bastard” Huopalainen – kitara
* Jussi Paasikallio(?) – basso

### Jasmine
* Petri Tiili – rummut, laulu
* Juha Reunanen – kitara, laulu (osassa biiseistä)
* Simo Innanen – basso
* Esko Kauppinen – kitara

### Tuotanto
* Pasi Huopalainen – äänittäjä
* Rogi Renwall DVCenter – masterointi
Torpedovene Bditelnyi

**Bditelnyi** () oli Venäjän keisarikunnan laivaston Bditelnyi-luokan torpedovene, joka ajoi 27. marraskuuta 1917 Outoorin kohdalla Mäntyluodon eteläpuolella Saksan keisarikunnan laivaston sukellusveneen *[[SM UC-58]]* laskemaan miinaan. Onnettomuudessa menehtyi noin 50 miehistön jäsentä ja kaksi laivan mukana ollutta suomalaista luotsia. Yhdeksän matruusia onnistui pelastautumaan ainoaan ehjänä säilyneeseen pelastusveneeseen.

## Valmistus
Alus tilattiin Bremerhavenista Schichaulta, missä köli laskettiin 1904. Alus laskettiin vesille seuraavana vuonna ja otettiin palvelukseen 17. kesäkuuta 1906. Sen pituus oli 64 metriä, leveys 7 metriä ja suurin matkanopeus 27 solmua. Laiva oli varustettu torpedoputkilla, tykeillä ja myöhemmin lisättiin miinanlaskukiskot, joissa kyettiin kuljettamaan kuusitoista miinaa. Voimanlähteenä oli kaksirivinen 6&nbsp;000 hevosvoiman trippelihöyrykone.

## Palvelus
Aluksen aseistukseksi muutettiin 1912 kaksi 75 millimetrin tykkiä ja kuusi konekivääriä. Muutostöiden jälkeen se saavuttti vain 22 solmun nopeuden. Ensimmäisessä maailmansodassa alus valvoi 7. torpedovenedivisioonassa Turun ja Ahvenanmaan merialueita. Se oli 27. marraskuuta 1917 matkalla Raumalta Mäntyluotoon. Alus oli ottanut luotsin Pirskerissä sijainneelta Luvian luotsiasemalta. Aluksen saavuttua noin kello 15 Outoorin kohdalle räjähti miina sen komentosillan kohdalla, jolloin koko keulaosa tuhoutui. Peräosa pysyi pinnalla noin kymmenen minuuttia ja eloonjääneet kamppailivat meressä laivan kappaleiden seassa. Yhdeksän heistä onnistui pääsemään ainoaan ehjänä säilyneeseen pelastusveneeseen ja soutamaan Mäntyluodon satamaan.

Muutamia päiviä onnettomuuden jälkeen samalla paikalla tapahtui vielä toinenkin onnettomuus, jossa kaksi paikalle tullutta venäläistä kymmenmetristä puista miinanraivaajavenettä tuhoutui miehistöineen toisen veneistä ajettua miinaan. Saksan keisarikunnan laivaston sukellusvene *SM UC-58* oli laskenut kaikkiaan 18 miinaa Outoorin väylälle jo elokuussa 1917. Sodan jälkeen kesinä 1919 ja 1922 Helsingin Meripelastustoimi Oy nosti *Bditelnyin* hylystä aseistusta, koneenosia ja arvometallia. Hylky jäi sitten unohduksiin, kunnes porilaiset urheilusukeltajat löysivät sen uudelleen kesällä 1990.

## Lähteet
*
*
* Seppo Salosen merihistoriasivut: Torpedovene Bditelnyj'n tuho  

### Viitteet
Giovanni Vailati

**Giovanni Vailati** (24. huhtikuuta 1863 Crema, Italia &ndash; 14. toukokuuta 1909) oli italialainen analyyttinen ja pragmatistinen filosofi, tieteenhistorioitsija ja matemaatikko.

Vailati syntyi Cremassa Lombardiassa ja opiskeli insinööritieteitä Torinon yliopistossa. Hän työskenteli Giuseppe Peanon ja Vito Volterran apulaisena ja luennoi mekaniikan historiasta. Myöhemmin hän opetti matematiikkaa ja suoritti omia tutkimuksiaan. Vailati sai kansainvälistä mainetta jo eläessään, mutta tuli uudelleen löydetyksi 1950-luvulla. Hän ei julkaissut kokonaisia teoksia, mutta jätti jälkeensä muun muassa noin 200 esseetä.

Vailatin filosofiaa koskeva näkemys oli, että se tarjosi valmistautumisen ja työkaluja tieteelliselle työlle. Koska filosofian tuli olla neutraalia suhteessa kilpaileviin uskomuksiin, käsityksiin, teoreettisiin rakenteisiin jne., filosofin tuli välttää erityisen teknisen kielen käyttöä, ja käyttää sen sijaan kieltä, jota kiinnostuksen kohteena olevalla alueella jo käytettiin. Tämä ei tarkoittanut kaiken tavallisen kielen hyväksymistä, vaan sen vikojen korjaamista uusien termien kehittämisen sijaan.

Vailatin totuutta ja merkitystä koskevat teoriat saivat vaikutteita muun muassa C. S. Peirceltä ja Ernst Machilta. Hän sai vaikutetita myös Peanolta, William Jamesilta, Platonilta, George Berkeleyltä, Gottfried Leibnizilta, Victoria Welby-Gregoryltä, G. E. Moorelta, Bertrand Russellilta ja  Franz Brentanolta.

Tieteenhistoriassa Vailati oli kiinnostunut ennen kaikkea mekaniikan, logiikan ja geometrian historiasta. Hän tutki muun muassa Aristoteleen jälkeistä antiikin kreikkalaista mekaniikkaa, Galileo Galilein edeltäjiä, logiikan ja tietoteorian matemaattisia seurauksia sekä Girolamo Saccherin epäeuklidista geometriaa.

## Aiheesta muualla
* 
* Centro Studi Giovanni Vailati
S/S Eggo

**S/S Eggo** oli saksalainen rahtihöyrylaiva, joka upposi Itämerellä Tvärminnen lähellä 11. marraskuuta 1921. Onnettomuudessa hukkui seitsemän miehistön jäsentä.

S/S *Eggo* oli rakennettu 1913 Lyypekissä Kochin telakalla. Se liikennöi aiemmin *Mehedya*- ja *Herrmann Heinrich* -nimisenä, ja viimeksi se oli saksalaisen Hamburg-Bremen-Amerika-Linien-varustamon omistuksessa. *Eggon* vetoisuus oli 387 brt ja pituus 47 metriä.

Marraskuussa 1921 *Eggo* oli tuomassa kivihiililastia Blythistä Englannista Tammisaareen Lohjan Kalkkitehdas Oy:lle, kun se sai yöllä pohjakosketuksen Jussarön eteläpuolella. Laivan saama vuoto oli kuitenkin niin pieni, että se kykeni jatkamaan matkaa omin voimin. Hästö-Busön luona sen saamia vaurioita tutkittiin matalassa vedessä. Paikalle tulleesta pelastusalus *Frejasta* lähetetty sukeltaja löysikin *Eggon* rungosta yhden pienen vauriokohdan ja korjasi sen.

*Eggo* jatkoi korjauksen jälkeen matkaansa samana aamupäivänä kohti Tammisaarta. Kello 10.45 laiva kierähti kuitenkin ympäri ja upposi nopeasti. Seitsemän miehistön jäsentä ja laivalla mukana olleet luotsi ja tullipäällikkö onnistuttiin nostamaan pelastusalus *Frejaan*, mutta seitsemän miestä, heidän joukossaan laivan päällikkö, hukkui. Laiva oli ennen kaatumistaan kallistunut voimakkaasti ja menettänyt ohjattavuutensa. Kaatumisen syynä pidettiin joko aiemmassa tarkastuksessa havaitsematta jäänyttä vuotokohtaa tai hiililastin siirtymistä merenkäynnissä.

*Eggon* hylky on oikealla kyljellään 32 metrin syvyydessä Hästö-Busön ja Tvärminnen välillä Sjögrundin luoteispuolella.  Hylyn löysivät vuonna 1986 Finnairin sukeltajat.

## Lähteet
* Hylyt.net: S/S Eggo
* Finnairin sukeltajat: Hylky nimeltä Eggo
Isaac Levi

**Isaac Levi** (30. kesäkuuta 1930 – 25. joulukuuta 2018) oli yhdysvaltalainen filosofi ja Columbian yliopiston John Dewey -oppituolin filosofian professori. Filosofina Levi lukeutui pragmatisteihin. Hän käsitteli erityisesti tietoteoriaa, päätösteoriaa ja tieteenfilosofiaa.

Levi tuli tunnetuksi ensimmäisellä teoksellaan *Gambling with Truth*, jossa hän tarjoaa tietoteorian päätösteoreettisen muotoilun, joka soveltaa klassista pragmatismia, kuten William Jamesin ja C. S. Peircen ajattelua.

## Teoksia
* *Gambling with Truth Knopf* (1967)
* *The Enterprise of Knowledge: An Essay on Knowledge, Credal Probability and Chance*, MIT (1980)
* *Decisions and Revisions*, Cambridge University Press (1984)
* *Hard Choices: Decision Making under Unresolved Conflict*, Cambridge University Press (1986)
* *The Fixation of Belief and Its Undoing: Changing Beliefs Through Inquiry*, Cambridge University Press (1991)
* *For the Sake of the Argument: Ramsey Test Conditionals, Inductive Inference and Nonmonotonic Reasoning*, Cambridge University Press (1996)
* *The Covenant of Reason: Rationality and the Commitments of Thought*, Cambridge University Press (1997)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Isaac Levin kotisivu, Columbian yliopisto 
* Isaac Levi, The Pragmatism Cybrary 
* Olsson, Erik J.: The Pragmatism of Isaac Levi. *Knowledge and Inquiry: Essays on the Pragmatism of Isaac Levi*
Carl Lumbly

**Carl Lumbly** (s. 14. elokuuta 1952 Minneapolis, Minnesota) on yhdysvaltalainen näyttelijä, joka tuli tunnetuksi roolistaan tohtori Miles Hawkinsina televisiosarjassa *[[M.A.N.T.I.S.]]*.

## Ura

Lumbly syntyi Yhdysvalloissa Minnesotan osavaltiossa ja hänellä on sukujuuria Jamaikalla. Hän opiskeli englantia ja työskenteli muun muassa toimittajana. Muutettuaan San Franciscoon Lumbly meni koe-esiintymisiin ja päätyi näyttelemään televisiosarjassa *[[Cagney ja Lacey]]*. Hän on näytellyt elokuvissa, kuten *[[Just a Dream]]*, *[[Kunnian puolesta]]*, *[[Taas svengaa]]*, *[[Viha lepää vierelläni]]* ja *[[Pako Alcatrazista]]*. Lumbly on vieraillut televisiosarjoissa *[[West Wing]]*, *[[Eron lait]]*, *[[Teho-osasto (televisiosarja)|Teho-osasto]]*, *[[Enkelin kosketus]]*, *[[LA Law]]*, *[[Erilaiset ystävät]]* ja *[[Alias (televisiosarja)|Alias]]*.

Lumbly on tehnyt myös muutamia äänirooleja, joista tunnetuin on Metsästäjä Marsista animaatiosarjassa *[[Justice League (televisiosarja)|Justice League]]* ja *[[Justice League Unlimited]]*.

Lumbly oli naimisissa Vonetta McGeen kanssa tämän kuolemaan asti, ja heillä on yksi lapsi.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Ääninäyttely videopeleissä

## Aiheesta muualla
* TV.com
Arambol

__NOTOC__
**Arambol** on Pelle Miljoona & Rockers -yhtyeen kymmenes ja Pelle Miljoonan 26. albumi. Se julkaistiin 23. elokuuta 2006.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Pelle Miljoona sekä sovittanut Rockers.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
### Muusikot
* Pelle Miljoona – laulu
* Puka Oinonen – kitara, vetopasuuna, korkea veisu (kappale 12)
* Tero Siitonen – basso, laulu, sähköpiano (kappale 4), urut (kappale 12)
* Vänni Väänänen – rummut, perkussiot

+

* Kai Järvinen – lead-kitara (kappale 4)

### Tuotanto
* Kai Järvinen – tuottaja, äänittäjä
* Kenzo Kalén – masteroija (Himatsuikkeli)

## Lähteet
William Pepperell Montague

**William Pepperell Montague** (11. marraskuuta 1873 Chelsea, Massachusetts – 1. elokuuta 1953 New York) oli yhdysvaltalainen filosofi. Hän kuuluu uuden realismin koulukunnan perustajiin. Koulukunta oli yhdessä pragmatismin kanssa haastamassa 1800-luvun loppupuolen yhdysvaltalaista filosofiaa hallinnutta idealismia.

Montague opiskeli Harvardin yliopistossa, ja väitteli tohtoriksi vuonna 1898. Montague opetti muun muassa Harvardissa, Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Columbian yliopistossa. Vuodesta 1920 hän toimi Columbian yliopiston professorina. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1947.

## Teoksia

* *A Realistic Theory of Truth and Error* (1912)
* *The New Realism* (1912)
* *The Way of Knowing or the Methods of Philosophy* (1925)
* *Belief Unbound (1930)*
* *The Chances of Surviving Death* (1934)
* *The Ways of Things. A Philosophy of Knowledge, Nature and Value* (1940)
* *Great Visions of Philosophy* (1950)

## Aiheesta muualla

*  William Pepperell Montague , Montague Millennium
Jerome Schneewind

**Jerome B. Schneewind** (1930 – 8. tammikuuta 2024) oli yhdysvaltalainen filosofi ja Johns Hopkinsin yliopiston filosofian professori. Hän käsitteli erityisesti etiikkaa, kuten eettisten teorioiden tyyppejä ja Immanuel Kantin etiikkaa, brittiläisiä empiristejä, ja utopioita.

Schneewind opiskeli Cornellin ja Princetonin yliopistoissa. Ennen tuloaan Johns Hopkinsiin vuonna 1981 hän opetti Princetonin, Chicagon, Yalen ja Pittsburghin yliopistoissa sekä Hunter Collegessa New Yorkissa. Hän opetti myös Leicesterin, Stanfordin ja Helsingin yliopistoissa.

## Teoksia
* *Backgrounds of English Victorian Literature* (1970)
* *Sidgwick's Ethics and Victorian Moral Philosophy* (1977)
* *Kant's Lectures on Ethics* (toim.) (1997)
* *The Invention of Autonomy* (1998)
* *Moral Philosophy from Montaigne to Kant* (toim.) (2003)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jerome Schneewind Bibliography
SS-Wachsturmbann Eimann

**SS-Wachsturmbann Eimann** oli SS-Heimwehr Danzigin reserviyksikkö Danzigissa. Se perustettiin kesäkuussa 1939.

## Perustaminen
Yksikkö perustettiin SS-Brigadeführer Schaferin käskystä yhteistyössä SS:n koillisen alueen kanssa. Se sai nimensä komentajansa, SS-Sturmbannführer Kurt Eimannin, mukaan.

## Alayksiköt
Yksikkö oli ensimmäinen sotilaallisesti organisoitu myöhemmän SS-divisioona Totenkopfin yksikkö. Sen koostumus oli:

*I Hunderschaft (komppania)
*II Hunderschaft (komppania)
*III Hunderschaft (komppania)
*IV Hunderschaft (komppania)
*Kraftfahrstaffel (moottoroitu kuljetusosasto)

## Toiminta
Ennen Toisen maailmansodan alkamista yksikön tehtävänä oli määritellä paikat alueensa keskitysleireille ja organisoida niiden toiminta. Se päätti muun muassa Stutthofin keskitysleirin sijainnista elokuussa 1939.

Sodan alussa yksikkö otti osaa taisteluihin Danzigissa ja kaupungin ympäristössä. Myöhemmin se siirrettiin entisen Puolan käytävän alueelle, missä sitä käytettiin "poliisitehtäviin". Nämä tehtävät koostuivat lähinnä jäljellä olevien puolalaissotilaiden kiinniottamisesta, siviilien terrorisoinnista, sekä poliittisten johtajien, pappien, älymystön, juutalaisten ja saksalaisten Puolaan kuljetettujen vammaisten ihmisten eliminoimisesta.

Hitlerin vieraillessa Danzigissa 19. syyskuuta 1939 yksikkö osallistui turvallisuusjärjestelyihin Olivassa ja Danzigissa. Kaksi komppaniaa vartioi Hitlerin päämajaa Sopotissa. Danzigin taistelujen jälkeen yksikkö vangitsi ja sijoitti suuren määrän siviileitä Neufahrwasserin, Stutthofin ja Grenzdorfin keskitysleireihin, joissa kaksi komppaniaa toimi myös vartijoina.

Yksikkö lakkautettiin 1940 ja sen jäsenet siirrettiin toisiin Totenkopf-yksiköihin.

## Lähteet
Renault Koleos

**Renault Koleos** on kompakti crossover, joka esiteltiin ensin konseptiautona vuoden 2006 Pariisin autonäyttelyssä. Koleos on Renault’n suunnittelema ja Nissanin kehittämä, ja se perustuu samalle pohjalevylle kuin toisen sukupolven Mégane, Nissan X-Trail ja Qashqai. Sitä valmistaa Renault’n eteläkorealainen tytäryhtiö Renault Samsung Motors, ja kotimarkkinoilla sen nimi on **Renault Samsung QM5**.

Renault’lla oli vain vähän kokemusta crossover-markkinoilla, valmistettuaan Scénic RX4 -mallia ja Kangoo 4x4:ää, mutta ei ollut koskaan valmistanut aitoa crossoveria. Koleosin muotoilu pohjautuu Renault Koléos- ja Renault Egeus -konseptiautoihin. Ensimmäinen Koléos-konsepti esiteltiin jo Geneven autonäyttelyssä vuonna 2000. Koleosiin tulevia moottoreita ei ole käytetty missään muussa mallissa, mutta niitä tullaan käyttämään Cliossa ja Lagunassa.

## Renault Koleos I (2007–2015)

Vuoden 2008 Euro NCAP -kolaritestistä Koleos sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

## Renault Koleos II (2016–)

Moottorit ovat 1,6 (130 hv) ja 2,0-litraiset (175 hv) turbodieselit. Molempia on saatavilla etu- ja netovetoisena sekä manuaali- ja automaattivaihteistoilla.

Vuoden 2017 Euro NCAP -kolaritestistä Koleos sai tulokseksi täydet viisi tähteä.

## Lähteet
Kari Kyrönseppä

**Kari Väinämö Kyrönseppä** (s. 6. elokuuta 1943 Lappeenranta) on suomalainen käsikirjoittaja, ohjaaja ja tuottaja. 

Kyrönseppä on työskennellyt pitkään Yleisradiossa ja ollut mukana tekemässä useita komediasarjoja, kuten *[[Ällitälli]]* (1971), *[[Hepskukkuu]]* (1979), *[[Tatsia! Tatsia!]]* (1981–1982), *[[Velipuolikuu]]* (1983–1984), *[[Mutapainin ystävät]]* (1984) sekä *[[Hymyhuulet]]* (1987). Myöhemmin hän on toiminut muun muassa  yhtenä *[[Kotikatu|Kotikadun]]* (2006–2007) käsikirjoittajana. 

Kyrönseppä on osallistunut myös pitkien elokuvien käsikirjoittamiseen, kuten *[[Äl’ yli päästä perhanaa]]* (1968), *[[Asfalttilampaat]]* (1968) ja *[[V. Y. Vihdoinkin yhdessä]]* (1986). Jälkimmäinen on jäänyt hänen ainoaksi pitkän elokuvan ohjaustyökseen.

## Teokset
* 
* 
* 
* 
**Ensimmäisten joukossa, Docendo, 2018* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Unabomber!

__NOTOC__
**Unabomber!** on Pelle Miljoona Unabomber -yhtyeen ensimmäinen ja Pelle Miljoonan 27. albumi. Se julkaistiin 26. syyskuuta 2007. 

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 31.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Pelle Miljoona – rummut, laulu
* Mela – kitara
* Shadou – basso

## Arvostelut
* Nyt.fi: 

## Lähteet
Idänkurho

**Idänkurho** eli **idänketokurho** (*Carlina biebersteinii*, aikaisemmin *Carlina vulgaris* subsp. *longifolia*) on piikkinen, Euraasiassa kasvava asterikasvi. Suomessa se on uhanalainen ja rauhoitettu kasvi. Idänkurho on Savonlinnan nimikkokasvi.

## Ulkonäkö ja koko
Idänkurho kasvaa 40–70 cm pitkäksi. Sen varsi on hennohko. Kasvin ruusukelehdet ovat melko pystyjä. Alimmat varsilehdet ovat ruusukelehtien mittaisia, mutta lyhenevät varren yläosaan mentäessä. Kaikkien lehtien lapa on ohut, kapeansuikea, selvästi karvainen ja pienihampainen. Lehtien hampaissa on yksi hento piikki. Idänkurhon kukat ovat kellertäviä ja niitä on tavallisesti 1–5 kappaletta. Se kukkii heinä-elokuussa. Idänkurho on hennompi, korkeampi ja pienipiikkisempi kuin lännenkurho (*C. vulgaris*).

## Levinneisyysalue
Idänkurhon levinneisyysalue ulottuu Ranskasta Siperiaan. Itämeren piirissä lajia tavataan Suomen lisäksi Kaakkois-Ruotsissa, Baltiassa ja Puolassa. Suomessa idänkurho oli vielä 1960–1970-luvuilla jokseenkin yleinen Itä-Suomessa. Nykyisin kasvista tunnetaan viitisentoista esiintymää Etelä-Hämeestä ja Etelä-Savosta.

Idänkurho on muinaistulokas. Suomeen kasvi levisi idästä peltoviljelyn ja laiduntamisen myötä kaskikulttuurin aikana. Suurin syy idänkurhon nopeaan harvinaistumiseen on perinteisten avointen kasvupaikkojen umpeenkasvu.

## Elinympäristö
Aikaisemmin idänkurhon tyypillisiä kasvupaikkoja olivat kaskialueiden ahot ja peltojen ja teiden pientareet. Nykyään lajia tavataan enemmän valoisilta männikkörinteiltä ja sekametsistä. Idänkurho kestää paremmin umpeenkasvamista kuin lännenkurho.

## Lähteet
* Kemppainen, Eija: *Idänkurho*. Teoksessa *Uhanalaiset kasvimme*. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 112–113.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Idänkurhon (''Carlina biebersteinii'') levinneisyys Suomessa.
* Suomen Lajitietokeskus: Idänkurho – ''Carlina biebersteinii''
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Carlina biebersteinii'' – idänkurho
Viskuri

**Viskuri** voi tarkoittaa seuraavia:

* vesiviskuri, höyryveturien vedentäyttölaite
* viskuri eli tuultaja, vanhemmassa koneistetussa maataloudessa viljan esipuhdistajan tehtävät hoitanut maatalouskone
Sona (Pako)

**Penitenciaría Federal de Sona** (, ) on  kuvitteellinen panamalainen vankila yhdysvaltalaisessa televisiosarjassa *[[Pako]]*. Esikuvana Sonalle on toiminut brasilialainen Carandirun vankila.

## Juonta

*Paon* toisen tuotantokauden lopussa Michael Scofield joutuu Sonaan vangiksi. Hänen kanssaan vankilaan joutuvat myös Brad Bellick, Alexander Mahone ja Theodore ”T-Bag” Bagwell. *Paon* kolmas tuotantokausi sijoittuu pääosin Sonaan ja sen läheisyyteen.

Valtio on hylännyt Sonan sen mellakoiden ja kapinoiden takia. Väkivaltaisten mellakoiden takia vartijat ovat jättäneet vangit oman onnensa nojaan. .  Vankilan vartiointi rajoittuu vain sen ulkopuolelle ja sinne toimitetaan ruoka ja muut tarvikkeet aseistettujen vartijoiden avulla. Muuten vangit ovat omillaan. Sonaan laitetaan kaikista pahimmat rikolliset ja siellä kuoleekin vankeja hyvin usein. Toimintaa vankilassa säätelee sen oma sisäinen hierarkia ja säännöstö. Vankeja johtaa ja yhteyksiä ulkomaailmaan pitää huumelordi Lechero, joka johtaa Sonaa muutamien uskollisten miestensä kanssa. 

Kolmannen tuotantokauden lopussa Lecheron miehet kuitenkin nousevat kapinaan ja hänet syrjäytetään, mutta Michael tappaa heidät ottamalla ruuvin pois tukemasta tunnelista, jota he ovat kaivaneet paetakseen. Kolmannen kauden  viimeisessä jaksossa Michaelin veli vaihtaa Whistler-nimisen henkilön lapseensa L.J:in. Sonassa taas vallitsee anarkia, ja T-Bag tappaa Lecheron.

## Lähteet
4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentti

**4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentti** oli valkoisten länsiarmeijan joukko-osasto Suomen sisällissodassa. Rykmentin v.t. komentaja oli majuri Walter von Gerich, myöhemmin majuri Wilhelm Stjernschantz.

## Joukko-osastot
* **[[4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentti 1. pataljoona (valkoiset)|1. pataljoona]]**
Komentaja: majuri Fredrik Ferdinand Järnström.
* **[[4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentti 2. pataljoona (valkoiset)|2. pataljoona]]**
Komentaja: majuri Aleksander Pell.
* **[[4. Pohjois-Pohjanmaan rykmentti 3. pataljoona (valkoiset)|3. pataljoona]]**
Komentaja: kapteeni Lilliér.
***Täydennyspataljoona**
Komentaja: tohtori Karttunen, pataljoonan kutsuntapiiri oli Oulu ja sijoituspaikka Lapua.

## Lähteet
*
*
*
Carme-ryhmä

**Carme-ryhmä** on joukko Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertäviä epäsäännöllisiä kuita, jotka noudattelevat pääasiallisesti Carmen, joukon suurimman kuun, rataa. Kuut kiertävät Jupiteria noin 22,9–24,1 miljoonan kilometrin etäisyydellä. Kuiden inklinaatio on 164,9–165,5 astetta ja eksentrisyys yhtä poikkeusta lukuun ottamatta 0,23–0,27.

Joukon kuut suurimmasta pienimpään ovat:
*Carme
*Taygete
*Eukelade
*S/2003 J 5
*Chaldene
*Isonoe
*Kalyke
*Erinome
*Aitne
*Kale
*Pasithee
*S/2003 J 9
*S/2003 J 10

## Alkuperä
Joukon suhteellisen pienen hajonnan vuoksi on arveltu, että joukko olisi muodostunut yhdestä kappaleesta, joka on hajonnut törmäyksessä. Kappale oli suunnilleen Carmen kokoinen (tämä sisältää 99&nbsp;% joukon massasta) eli noin 46&nbsp;km halkaisijaltaan ollut d-tyypin asteroidi. Törmäysnopeus ei ole ollut kovin suuri (5 < Δv < 50&nbsp;m/s). Teoriaa vahvistaa joukon kuiden sama väri.
Kiviuq (kuu)

**Kiviuq** on epäsäännöllisellä radalla Saturnusta kiertävä kuu, jonka kanadalainen tähtitieteilijä Brett J. Gladman löysi vuonna 2000. Se sai väliaikaisen nimen **S/2000 S 5** ja kuuluu Saturnuksen kuiden ”Inuittiryhmään”.

Kiviuqin uskotaan olevan Kozain resonanssissa eli sen inklinaatio ja eksentrisyys vaihtelevat.

## Lähteet
Idänverijuuri

**Idänverijuuri** (*Agrimonia pilosa*) on kookas, Euraasiassa tavattava ruusukasvien heimoon kuuluva kasvi. Suomessa idänverijuuri on luokiteltu erittäin uhanalaiseksi ja se on luonnonsuojeluasetuksessa erityisesti suojeltava laji.

## Ulkonäkö ja koko

Idänverijuuri on monivuotinen ja kasvaa 40–100 senttimetriä korkeaksi. Varsi on pitkäkarvainen. Päätöparisessa lehtilavassa on kolmesta neljään lehdykkäparia. Lehdykät ovat kärkiosiltaan isohampaisia, vastapuikeita, suippotyvisiä ja vain alapuolelta suonia pitkin karvaisia. Noin puolen senttimetrin levyiset kukat ovat kalpeankeltaisia ja muodostavat latvaan pitkän, hoikan tähkän. Idänverijuuri kukkii heinä-elokuussa. Kasvi leviää eläimiin ja ihmisiin tarttuvien koukkupiikkisten kukkapohjusten avulla. Syysväritykseltään kasvi on loistavan punainen.

## Levinneisyys
Idänverijuuren levinneisyys on laaja, itäinen ja mantereinen. Sitä tavataan Baltian maista ja Itä-Euroopasta Kaakkois-Aasiaan ja Japaniin saakka. Pohjoismaissa lajia tavataan vain Suomessa. Suomen levinneisyysalue on suppea, sillä sitä tavataan vain Etelä-Hämeestä Hollolasta, Asikkalasta, Padasjoelta sekä Keski-Suomesta Kuhmoisista. Lähimmät Suomen ulkopuoliset esiintyvät löytyvät Karjalankannakselta ja Laatokan Karjalasta. Suomessa idänverijuuri on muiden verijuurien tapaan muinaistulokas.

## Elinympäristö
Idänverijuuri on kulttuurin seuralaiskasvi, joka on hyötynyt erityisesti karjan laidunnuksesta. Laji viihtyy kuivilla ja tuoreilla niityillä, valoisissa metsänreunoissa ja polkujen varsilla. Idänverijuuren siemenet tarvitsevat itääkseen rikkoutunutta maanpintaa. Perinteisen karjanlaidunnuksen taantuminen ja kasvupaikkojen umpeenkasvu ovat harvinaistaneet lajia. Niinpä idänverijuuren kantoja hoidetaan raivaamalla kasvupaikkoja ja rikkomalla maanpintaa siementen itämisen turvaamiseksi.

## Käyttö
Idänverijuurta on aikaisemmin käytetty lääkkeenä, sillä kasvilla on uskottu olleen verenvuotoa tyrehdyttävä vaikutus. Lajin suomenkielinen nimi saattaa juontua tästä käyttötarkoituksesta.

## Uhat ja suojelu
Idänverijuuren esiintyminen on taantunut perinteisen karjanhoidon loputtua sen kasvupaikoilla. Vaikka idänverijuuri selviää hyvin korkeassakin ruohikossa, ei se pysty kilpailemaan korkeiden kasvien kanssa. Tienvarsiesiintymien riskeinä ovat muun muuassa tienlevennykset ja pientareiden kunnostukset.

Idänverijuuren kasvupaikkoja on saatu pelastettua raivaamalla ja niittämällä pensaikkoa. Tämän myötä useimmat kasvustot ovat säilyneet elinvoimaisina ja noin kolmannes niistä vaikuttaa elinvoimaisilta. Monet populaatiot eivät kuitenkaan ole elpyneet todennäköisesti huonon siemenellisen uudistumisen vuoksi.

## Lähteet
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.
* Ryttäri, Terhi: *Idänverijuuri*. Teoksessa *Uhanalaiset kasvimme*. Toim. Terhi Ryttäri ja Taina Kettunen. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 46.
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2022: Idänverijuuren levinneisyys Suomessa.
* Pohjolan kasvien pauloissa: ''Agrimonia pilosa'' - idänverijuuri
Tarvos (kuu)

**Tarvos** on myötäsuuntaan kiertävä Saturnuksen epäsäännöllistä rataa kiertävä kuu, joka löydettiin vuonna 2000, jolloin se sai väliaikaisen nimen **S/2000 S 4**.

Tarvoksella on samanlainen kiertorata ja punertava värisävy kuin Albiorixilla ja sen arvellaan syntyneen Albiorixin kappaleista.

## Lähteet
Gary Player

**Gary Player** (s. 1. marraskuuta 1935) on eteläafrikkalainen golfaaja. Hän syntyi Johannesburgissa Harry ja Muriel Playerin kolmesta lapsesta nuorimpana. 

Player aloitti golfharrastuksensa 14-vuotiaana ja ryhtyi ammattilaiseksi jo vuonna 1953. Hän meni 19. tammikuuta 1957 naimisiin vaimonsa Viviennen kanssa. Parilla on yhdessä kuusi lasta ja lukuisia lapsenlapsia. 

Golfaajan veli on tunnettu luonnonsuojelija Ian Player.

## Ura

Player on lajinsa historian loistokkaimpia pelaajia: hän on voittanut kolmesti The Masters Tournamentin (1961, 1974, 1978), kerran U.S. Openin (1965), kolmesti British Openin (1959, 1968, 1974) ja kahdesti PGA Championshipin (1962, 1972). Hänelle myönnettiin vuonna 1966 Bob Jones -palkinto ja vuonna 1974 paikka *World Golf Hall of Famessa*. Vuonna 2000 golflehti *Golf Digest* nimesi hänet lajin kaikkien aikojen kahdeksanneksi suurimmaksi taitajaksi.

Player on yli viidenkymmenen ikäisenä voittanut kolmesti Senior British Open Championshipin. Hän ylsi ensimmäiselle sijalle vuosina 1988, 1990 ja 1997. 

## Aiheesta muualla
* Viikon pelaajakortti www.golf.fi -sivulla
Paolo Soleri

**Paolo Soleri** (21. kesäkuuta 1919 Torino – 9. huhtikuuta 2013 Paradise Valley, Arizona) oli italialaissyntyinen, Yhdysvalloissa työskennellyt arkkitehti. Hän valmistui Politecnico di Torinosta vuonna 1946 ja asettui vuonna 1956 Arizonan Scottsdaleen.

Solerin tunnetuin projekti on keinotekoinen Arcosantin kaupunki, jonka rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1970 Keski-Arizonassa, noin 110 kilometriä Phoenixista pohjoiseen. Soleri kehitti niin kutsutun arkologian. 

Solerin galleria ja studio Cosanti sijaitsee Arizonassa ja on yleisölle avoin. Hän voitti useita tunnustuksia ja julkaisi kuusi kirjaa. 

## Lähteet
Sherman Alexie

**Sherman Joseph Alexie, Jr.** (s. 7. lokakuuta 1966 Spokane, Washington) on yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvaohjaaja. Hän on juuriltaan alkuperäisamerikkalainen. Hänelle myönnettiin vuonna 2007 National Book Award. 

## Elämä
Alexie kärsi syntyessään hydrokefaliasta eli vesipäisyydestä. Kirurgisista hoitotoimista huolimatta hänen ennusteensa oli alun perin synkkä, ja hänen povattiin jäävän kehitysvammaiseksi. Toisin kuitenkin kävi: Alexie oli lahjakas lapsi, joka oppi lukemaan jo kolmen vuoden ikäisenä. Valmistuttuaan high schoolista vuonna 1985 Alexie aloitti opintonsa Gonzagan yliopistossa Spokanessa. Kahden vuoden kuluttua hän siirtyi Washingtonin valtionyliopistoon, josta hän valmistui Bachelor of Artsina.

## Kirjallinen ura
Alexie on monipuolinen kirjoittaja, jonka tuotantoon kuuluu niin romaaneja, novelleja ja runoutta kuin käsikirjoituksiakin. Useissa teoksissa käsitellään intiaanina elämistä yhdysvaltalaisessa nyky-yhteiskunnassa. Hänen ensimmäinen elokuvaohjauksensa, niin ikään intiaanielämää kuvaava *The Business of Fancydancing*, on vuodelta 2002.

PEN/Faulkner-palkinto myönnettiin Alexielle vuonna 2010.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Taygete (kuu)

**Taygete** on Jupiteria retrogradiseen suuntaan kiertävä, Carme-ryhmään kuuluva pieni ja epäsäännöllinen kuu. Sen löysi joukko Havaijin yliopiston astronomeja vuonna 2000. Se sai väliaikaiseksi nimeksi S/2000 J 9.Kuun läpimitta on noin 5&nbsp;km ja se kiertää Jupiteria keskimäärin 22,439 miljoonan kilometrin etäisyydellä kiertoajan ollessa 686,675 päivää. Radan inklinaatio on 165 astetta ja eksentrisyys 0,3678. 

Nykyisen nimensä kuu sai lokakuussa 2002 kreikkalaisesta mytologiasta.

## Lähteet
Valtiopäiväneuvos

**Valtiopäiväneuvos** () on Suomessa tasavallan presidentin myöntämä arvonimi, joka kuuluu 2. ryhmään. Arvonimestä maksettavan veron määrä on joko .

Arvonimi on myönnetty ensimmäisen kerran vuonna 1990. Vuosien 1918–2013 aikana valtiopäiväneuvoksen arvonimi on myönnetty 20 henkilölle.&thinsp;

Vuoteen 2013 mennessä arvonimen oli saanut 18 entistä suomalaista kansanedustajaa, ruotsalainen poliitikko Sinikka Bohlin sekä eduskunnan entinen pääsihteeri Erkki Ketola. 

## Arvonimen saaneet

## Lähteet
Kiiltoängelmä

**Kiiltoängelmä** eli **kaitaängelmä** (*Thalictrum lucidum*, syn. *T. angustifolium*) on Euroopassa kasvava monivuotinen, ruohovartinen kasvi. Suomessa se on äärimmäisen uhanalainen. Kiiltoängelmä on myrkyllinen.

## Ulkonäkö ja koko

Mätästävä kiiltoängelmä kasvaa 50–140&nbsp;cm korkeaksi. Kasvin juurakko on lyhyt ja rönsytön. Korvakkeelliset lehdet ovat päältä kiiltäviä, tummanvihreitä, puikeita ja 2–4 kertaa parilehdykkäisiä. Lehtilapa ja lehtiruoti ovat alta suonia pitkin hienokarvaisia. Lehdykän ruoti on korvakkeeton, lapa alle sentin leveä, tasasoukka ja tavallisesti ehytlaitainen mutta joskus kärjestä isohampainen. Ylimpien lehtien lehdykät ovat keihäsmäisiä, hyvin kapeita ja kärkilehdykkä tavallisesti 1–4&nbsp;cm pitkä. Kukinto on lehdekäs, harsuhko, pitkä- ja pystyhaarainen ja usein terttumainen kerrannaishuiskilo. Latvakukinto on muita tiheämpi. Kukat ovat pieniä. Varhain varisevia kehälehtiä on neljä tai viisi kappaletta, ja ovat vihertävänvalkoisia. Heteitä on runsaasti: palhot pystyjä ja vaaleankeltaisia, ponnet tylppiä. Suomessa kiiltoängelmä kukkii kesä-heinäkuussa. Hedelmä on pieni pähkylä, joka on perätön, 8–10-harjuinen ja kapeaotainen.

Ängelmät ovat vaikea kasvisuku ja se on puutteellisesti selvitetty. Kiiltoängelmän erottaa muista ängelmistä parhaiten kapeiden, kiiltävien lehtiensä avulla.

## Levinneisyys
Kiiltoängelmän pääesiintymisalueet ovat Etelä- ja Itä-Euroopassa. Levinneisyysalueen pohjoisraja kulkee Itämeren etelärantaa pitkin Pietarin kautta Karjalankannakselle ja Ääniselle. Suomesta laji löydettiin vasta vuonna 1984, jolloin sitä havaittiin Pohjois-Karjalasta Ilomantsista ja Tohmajärveltä läheltä Venäjän rajaa. Laji on myöhemmin löydetty itärajan tuntumasta myös Kainuun eteläosista ja Etelä-Karjalasta. Satunnaistulokkaana lajia on tavattu muualta Suomesta joitakin kertoja.

## Elinympäristö
Kiiltoängelmä viihtyy kosteilla, soistuneilla metsäniityillä. Satunnaisesti sitä tavataan myös rautateiden ja teiden varsilla. Suomen harvoja vakiintuneita kasvupaikkoja uhkaavat metsittyminen, kuivuminen ja maaston kuluminen.

## Käyttö
Kiiltoängelmää kasvatetaan myös koristekasvina.

## Lähteet
* Hakalisto, Sirkka: *Kaitaängelmä*. Teoksessa *Uhanalaiset kasvimme*. Toim. Ryttäri, Terhi & Kettunen, Taina. Suomen ympäristökeskus, Helsinki 1997, s. 258.
* *Retkeilykasvio*. Toim. Hämet-Ahti, Leena & Suominen, Juha & Ulvinen, Tauno & Uotila, Pertti. Luonnontieteellinen keskusmuseo, Kasvimuseo, Helsinki 1998.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Kasviatlas 2020: Kiiltoängelmän (''Thalictrum lucidum'') levinneisyys Suomessa.
* Luontoportti: Kiiltoängelmä (''Thalictrum lucidum'')
Joulumaa

**Joulumaa** on laulaja-lauluntekijä Juha Vainion sanoittama ja laulaja Katri Helena Kalaojan säveltämä jouluaiheinen laulu. Kappale syntyi, kun Katri Helenan piti sanoittaa uusi joululaulu Niilo Tarvajärven ideoimalle jouluaiheiselle albumille, mutta hän ei kiireessä ehtinyt sitä tehdä. Myöhemmin hän keksi uudelle kappaleelle sävelen ja antoi Vainiolle tehtäväkseen luoda lauluun sanat. Katri Helena levytti laulun vuonna 1978, ja se julkaistiin myös singlenä.

Vuoden 2011 kaupallisissa radioissa eniten soitettujen joululaulujen listalla "Joulumaa" oli kolmantena ja oli samalla listan soitetuin suomalainen kappale.

## Lähteet
Oulun ylioppilaslehti

**Oulun ylioppilaslehti** (ent. Ylkkäri) on Oulun yliopiston ylioppilaskunnan julkaisema järjestölehti kaikille yhteisön jäsenille. Lehti ilmestyy paperisena lehtenä 4 kertaa vuodessa jakelutelineisiin, joita löytyy Oulun yliopiston Linnanmaan ja Kontinkankaan kampuksilta sekä Oulun keskustasta. Paperilehden levikki on 3000–5000 kappaletta. Kerran vuodessa ilmestyvä fuksinumero postitetaan Oulun yliopistossa opintonsa aloittaville.

Lehden päätoimittajan valitsee ylioppilaskunnan korkeinta päätäntävaltaa käyttävä 37-jäseninen edustajisto. Lehden päätoimittajana on elokuusta 2021 alkaen toiminut Tuuli Heikura. Lehteä on tekemässä myös useita avustajia.

Ensimmäinen lehti ilmestyi tammikuussa 1961. Kirjoittajina lehdessä ovat olleet mm. Erno Paasilinna, Jukka Kajava, Peter von Bagh ja Kari Karemo.
Erityisesti 1960-luvulla lehti oli varsin kulttuuripainotteinen. 1960-luvun lopulla ja 1970-luvun aikana ylioppilaskunnan toiminta ja sen myötä myös ylioppilaslehden linja politisoitui ja radikalisoitui.
Nykypäivään tultaessa lehti on tullut maltillisemmaksi ja puoluepoliittisesti sitoutumattomaksi opiskelijoiden äänitorveksi.

Oulun ylioppilaslehden printtilehti lakkautettiin OYY:n edustajiston päätöksellä vuonna 2015. Sen jälkeen lehti on toiminut verkkolehtenä. Vuodesta 2019 alkaen lehti ilmestyy lisäksi neljä kertaa vuodessa printtilehtenä.

## Päätoimittajat
* 1961 Pentti Tuovinen, Aarne Siilas
* 1962 Jouko Mäkelä, Olli Lehtiniemi, Pentti Isomursu
* 1963 Matti Selin, Jussi Hartoma
* 1967 Antti Rytkönen, Pertti Kaukiainen
* 1970 Juhana Lepoluoto, Erkki Vähämaa, Pentti Jussila, Markku Jääskeläinen
* 1971 Liisa Jaakonsaari (o.s. Ollakka)
* 1972 Jouko Hannula
* 1974 Pentti Kejonen
* 1976 Erkki Korpimäki
* 1977 Tapani Hautamäki
* 1978 Tuure Holopainen
* 1979 Aila-Liisa Merilä
* 1980 Timo Heikura
* 1981 Arto Ylikotila
* 1982 Raimo Pitkänen
* 1983 Aki Räisänen
* 1984 Hannes Mäntyranta
* 1985 Hannes Mäntyranta, Reijo Virtanen
* 1986 Reijo Virtanen
* 1987 Reijo Virtanen, Markku Varis
* 1988 Markku Varis
* 1989 Markku Varis, Vesa Heikkinen
* 1990 Eija Paso
* 1993 Eija Paso, Heli Väyrynen
* 1996 Heli Väyrynen, Merja Aakko
* 1997 Kai Skiftesvik, Mika Kulju
* 1999 Mika Kulju, Timo Riistaniemi
* 2001 Karri Oikarinen
* 2003 Kristian Sundqvist
* 2004 Marko Taivalkoski
* 2006 Elsi Salovaara (o.s. Huttunen)
* 2007 Elsi Salovaara (o.s. Huttunen), Jutta Ruonansuu
* 2008 Jutta Ruonansuu, Laura Myllykoski
* 2009 Laura Myllykoski, Mari Kellokumpu (o.s. Aarni)
* 2010 Mari Kellokumpu (o.s. Aarni), Jutta Ruonansuu
* 2011 Jutta Ruonansuu, Ville Koivuniemi
* 2012−2014 Ville Koivuniemi
* 2015−2016 Minna Koivunen
* 2017−2020 Anni Hyypiö
* 2020–2021 Iida Putkonen
* 2021– Tuuli Heikura

## Lähteet
Vladimir Malahov (jääkiekkoilija)

**Vladimir Igorevitš Malahov** (, s. 30. elokuuta 1968 Sverdlovsk, Neuvostoliitto) on venäläinen entinen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja.

Malahovin  NHL:ään New York Islanders vuonna 1989. Ennen siirtymistä NHL:ään kaudeksi 1992–1993 hän edusti moskovalaisseuroja Spartak ja TsSKA. NHL-urallaan hän on edustanut lisäksi Montreal Canadiensiä, New Jersey Devilsiä, New York Rangersiä ja Philadelphia Flyersiä. Devilsissä hän oli mukana voittamassa Stanley Cupia kaudella 1999–2000.

Malahov voitti Itsenäisten valtioiden yhteisön ja Georgian muodostamassa yhdistetyssä joukkueessa olympiakultaa vuonna 1992 ja Venäjän joukkueessa olympiapronssia vuonna 2002. Neuvostoliiton joukkueessa hän voitti maailmanmestaruuden vuonna 1990 ja MM-pronssia vuonna 1991. Malahov on yksi harvoista niin sanotun kolmen kullan klubin jäsenistä.

## Aiheesta muualla

* 
*
Talvisodan suomalaiset ilmatorjuntayksiköt

**[[Talvisota|Talvisodan]] suomalaiset ilmatorjuntayksiköt** esitellään tässä artikkelissa taulukkomuodossa. Taulukoissa on tietoja yksiköiden nimistä, sijoituksista, kalustosta, niiden saavuttamista ilmavoitoista ja niiden kärsimistä tappioista sekä muita tietoja.

Talvisodan aikana ilmatorjuntajoukot jaettiin lähinnä asekaliiperin perusteella:
*Raskaaseen ilmatorjuntatykistöön (75 mm:n – 76 mm:n tykit, 28 kpl)
*Kevyeen ilmatorjuntatykistöön (20 mm:n tykit, 34 kpl, 40 mm:n tykit, 72 kpl)
*Ilmatorjuntakonekivääriyksiköihin (7,62 mm:n ilmatorjuntakonekiväärit, 125 kpl, lisäksi tavallisia Maxim-konekiväärejä ilmatorjuntajalustalla) 
**Ilmatorjuntakonekiväärikomppaniat (ItKKK)
**Raskaat ilmatorjuntakonekiväärijoukkueet (Rask.ItKK.Joukk.) / VKT:n 7,62 mm:n kaksois-it-kk:t (=ItKK)
**Kevyet ilmatorjuntakonekiväärijoukkueet (Kev.It.KK.Joukk.) / it-jalustalla tavanomainen Maxim-konekivääri (=KK)

## Raskas ilmatorjuntatykistö

Talvisodan alussa käytettiin raskaissa yksiköissä lyhenteitä (Liikk. ja Kiint.) tarkoittaen kalustosta johtuvaa **liikku**mis-/siirtymiskykyä ja **kiint**eää asemissaoloa.

## Kevyt ilmatorjuntatykistö

## Ilmatorjuntakonekivääriyksiköt

## Katso myös
*Talvisodan ilmatorjunta
*Suomalaisen ilmatorjunnan kalusto (talvi- ja jatkosota)

## Lähteet
*

### Viitteet
Time Is Limited

__NOTOC__
**Time Is Limited** on Suspendersin ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa albumi, joka julkaistiin 12. helmikuuta 2007. Se äänitettiin elokuun puolivälissä 2006 Vantaan Tikkurilan Revolver Studiossa Ari "Hombre" Lampisen avustuksella.

CD:llä on bonuksena video, joka on kuvattu albumin nauhoitusten yhteydessä. Rajoitettu määrä LP-painoksesta on painettu 2-osaiselle värivinyylille. LP:tä painettiin 250 kappaletta.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Kokoonpano
* Shadou – laulu, basso
* Pelle Miljoona – rummut
* Nisse Rikama – kitara

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Lammaszine: *positiivinen*

## Lähteet
* *Time is Limited* -CD
* Woimasoinnun kotisivut

### Viitteet
Leif Hoste

**Leif Hoste** (s. 17. heinäkuuta 1977 Kortrijk) on belgialainen maantiepyöräilijä, kevään klassikoiden erikoismies. Hän kilpaili ammattilaisena vuosina 1998–2012.

Hoste sijoittui kolme kertaa toiseksi Flanderin ympäriajossa. Vuonna 2004 hän hävisi loppukirissä Steffen Wesemannille, vuonna 2006 Tom Boonenille ja 2007 Alessandro Ballanille. Vuoden 2006 Pariisi-Roubaix'ssa hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta hylättiin Peter Van Petegemin ja Vladimir Gusevin tavoin, koska kolmikko oli ylittänyt tasoristeyksen, jonka puomit oli lähestyvän junan vuoksi jo laskettu alas. 

Hoste voitti De Pannen kolmen päivän ajon vuonna 2006. Belgian aika-ajomestaruuden hän voitti kolme kertaa.

Hoste sai biologisen dopingpassin perusteella kahden vuoden kilpailukiellon. Kilpailukielto päättyy 29.12.2015 ja kaikki hänen tuloksensa aikavälillä 1.7.2008–31.12.2010 hylättiin.

## Saavutuksia
### Yhden päivän kilpailut
*MM-kilpailut, aika-ajo: 2001 kuudes, 2006 seitsemäs
*Flanderin ympäriajo: 2004 toinen, 2006 toinen, 2007 toinen
*Pariisi-Roubaix: 2008 kuudes, 2009 neljäs, 2010 kahdeksas
*Kuurne-Bryssel-Kuurne: 2003 toinen, 2006 toinen
*GP Eddy Merckx: 2003 (parina Peter Van Petegem) kolmas 
*Belgian aika-ajomestari: 2001, 2006, 2007

### Etappikilpailut
*De Pannen kolmen päivän ajo: 
**2006 kokonais- ja mäkikilpailun sekä etappien 1 ja 4 (aika-ajo) voitto
*Eneco Tour: 
**2005 kokonaiskilpailussa kolmas
**2007 kokonaiskilpailussa neljäs
*Belgian ympäriajo:
**2007 kokonaiskilpailussa kolmas
*Tour de l'Avenir: 1998 etapin 1 voitto 
*Circuito Montaines: 1998 etapin 3 voitto 
*Tour de la Région Wallonne: 2000 etapin 3 voitto 
*Tour de l'Ain: 2004 kokonaiskilpailussa toinen

## Lähteet
*Leif Hoste Trap–Friis-tietokannassa 
*Profiili cyclingarchives.com-tietokannassa 

### Viitteet
Suspenders

**Suspenders** on suomalainen punk-yhtye, joka perustettiin elokuussa 1998. Sen johtohahmona, laulajana ja basistina toimii yhtyeen perustanut Shadou. Kesäkuun 2006 alusta toiminnassa ollut nykyinen kokoonpano koostuu lisäksi rumpali Pelle Miljoonasta ja kitaristi Nisse Rikamasta (Rubberduck Jones).

## Jäsenet
* Shadou – laulu, bassokitara
* Pelle Miljoona – rummut
* Nisse Rikama (Rubberduck Jones) – kitara

## Studioalbumit
* 

## Aiheesta muualla
* Suspenders Meteli.netissä
A-ohjelmat

**A-ohjelmat** on Yleisradion ohjelmasarja, johon kuuluu useita ajankohtaisohjelmia. A-ohjelmat on lyhenne nimestä ajankohtaisohjelmat. A-ohjelmia tuottaa Ylen TV:n ajankohtaistoimitus, joka on osa Ylen uutis- ja ajankohtaistoimitusta. Samassa toimituksessa tuotetaan myös MOT.

Vuonna 2025 A-ohjelmiin kuuluivat maanantaisin, tiistaisin ja keskiviikkoisin nähtävä **A-studio,**   sekä     torstaisin nähtävä **A-Talk** lähetys.

Aiempia A-ohjelmia ovat olleet muun muassa *Keskiviikko* (1966–1967), *Ajankuva* (1967–1971), *Me kysymme*, *Politiikan viikko*, *A-raportti*, *Iltalinja*, *A-mok* (1993–1994), *Ykkösjuttu*, *Atlas*, *A-bros.* (1995–2000), *A-zoom*, *A-plus* ja *A2-illat* (nyk. *A-teema*.

## Ohjelmat
**A-studio** on Ylen ajankohtaisohjelma, jonka ensimmäinen lähetys nähtiin vuonna 1967. Tuolloin ohjelma käytti nimeä **Ajankuva**. Nykyisen nimensä ohjelma sai vuonna 1971. Nykyisin ohjelmaa esitetään Yle TV1:ssä maanantaisin ja tiistaisin kello 21.00 sekä keskiviikkoisin kello 21.05. Ohjelmaa juontavat Katri Makkonen, Heikki Ali-Hokka ja Annika Damström. Ohjelman kesto on 30–45 minuuttia. A-studion tunnusmusiikkina on ollut mm. Paul Hartin kappale *Futurism 2.* 

**A-Talk** -ohjelma on keskusteluohjelma, jossa studiovieraat keskustelevat ajankohtaisista aiheista. Ohjelmaa esitetään Yle TV1:ssä torstaisin klo 21.05 alkaen. Ohjelman juontaa Sakari Sirkkanen. Ohjelman kesto on 40 minuuttia.

**A-teema** on Suomen suurin keskusteluohjelma. Ohjelmaa on esitetty Yle TV1:ssä vuonna 2017 (viisi lähetystä) ja vuonna 2018 (kolme lähetystä). Ohjelma on ollut tauolla vuoden 2018 toukokuusta lähtien. Ohjelman juontajina ovat toimineet Markus Liimatainen ja Annika Damström.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ajankohtaisohjelmat Yle Areenassa
Iván Parra

**Iván Ramiro Parra Pinto** (s. 14. lokakuuta 1975 Sogamoso) on kolumbialainen maantiepyöräilijä, Italian ympäriajon kaksinkertainen etappivoittaja.

Parra tulee pyöräilijäsuvusta, sillä hänen isänsä Humberto menestyi aikoinaan Kolumbian ympäriajossa. Ivánin vanhempi veli Fabio puolestaan sijoittui kolmen parhaan joukkoon sekä Ranskan että Espanjan ympäriajossa . Myös toinen veli, Humberto ajoi ammattilaisena. 

Parra aloitti pyöräilyuransa maastopyöräilijänä. Hän voitti lajin Kolumbian mestaruuden vuonna 1994 ja kuului Kolumbian maajoukkueeseenkin. Parra vaihtoi kuitenkin maantiepyöräilyyn ja sijoittui toiseksi vuoden 1998 Kolumbian ympäriajossa. Seuraavana vuonna hän siirtyi kilpailemaan Eurooppaan.

Vuoden 2005 Italian ympäriajossa mäkimiehenä tunnettu Parra voitti kaksi peräkkäistä vuoristossa ajettua etappia.

## Saavutuksia
*Italian ympäriajo:
**2005 kokonaiskilpailussa 20., mäkikilpailussa toinen, etappien 13 ja 14 voitto
**2006 kokonaiskilpailussa 16.
**2007 kokonaiskilpailussa 13., kolmas etapilla 15
*Espanjan ympäriajo:
**1999 kokonaiskilpailussa seitsemäs
**2004 toinen etapilla 18
*Tour de Romandie:
**2006 mäkikilpailun voitto
*Katalonian ympäriajo: 
**2004 kokonaiskilpailussa kuudes
*Volta a Galega:
**2000 etapin 5 voitto
*Kolumbian aika-ajomestaruus: 2005

## Lähteet
*Iván Parra trap-friis.dk-tietokannassa 
*Iván Parra cyclingarchives.com-tietokannassa 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Profiili Cofidis-tallin sivustolla
Miekkailu kesäolympialaisissa 1972

**[[Kesäolympialaiset 1972|Münchenin kesäolympialaisissa 1972]] [[miekkailu]]ssa** kilpailtiin kahdeksassa lajissa. Miehet kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa kalvalla, säilällä ja floretilla. Naiset kilpailivat sekä henkilökohtaisessa kilpailussa että joukkuekilpailussa floretilla.

## Mitalistit

## Mitalitaulukko

## Lähteet
*
Antonina Ordina

**Antonina Ordina** ( (s. 24. tammikuuta 1962, Naryan-Mar) on venäläissyntyinen, mutta myöhemmin urallaan Ruotsia edustanut maastohiihtäjä. Hän kilpaili vuosina 1985&ndash;2002 ja voitti urallaan kolme mitalia hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa.

Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa talviolympialaisissa oli 7. sija 15&nbsp;kilometrin kilpailussa Lillehammerissa vuonna 1994. Kaikkiaan hän sijoittui henkilökohtaisilla matkoilla kymmenen parhaan joukkoon kolme kertaa olympialaisissa ja kahdeksan kertaa MM-kilpailuissa.

## Aiheesta muualla
*
Sigrun Krause

**Sigrun Krause** (s. 28. tammikuuta 1954) on entinen itäsaksalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili 1970-luvulla. Hän voitti pronssia 4&nbsp;×&nbsp;5&nbsp;km viestissä vuoden 1976 talviolympialaisissa Innsbruckissa.

Hän voitti myös hopeaa 4&nbsp;×&nbsp;5&nbsp;km viestissä vuoden 1974 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Falunissa.

Krausen poika on maastohiihtäjä Jens Filbrich.

## Lähteet
Niklas Jonsson

**Niklas Jonsson** (s. 31. toukokuuta 1969 Piitime) on entinen ruotsalainen maastohiihtäjä, joka kilpaili vuosina 1990&ndash;2002. Hän voitti olympiahopeaa 50&nbsp;kilometrin vapaan tyylin kilpailussa vuoden 1998 talviolympialaisissa Naganossa. Samojen kisojen takaa-ajokilpailussa hän sijoittui kymmenenneksi. Vuoden 1992 talviolympialaisissa Albertvillessa hän sijoittui 10&nbsp;kilometrillä viidenneksi ja 30&nbsp;kilometrillä seitsemänneksi, molemmat perinteisellä tyylillä.

Jonssonin paras sijoitus maastohiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa on 4. sija 50&nbsp;kilometrin matkalla perinteisellä tyylillä vuodelta 1999.

## Aiheesta muualla
*
Jan Halvarsson

**Jan Ivar Halvarsson** (26. joulukuuta 1942 Östersund – 5. toukokuuta 2020 Hammerdal, Strömsund) oli ruotsalainen maastohiihtäjä ja olympiamitalisti.

Halvarsson saavutti Grenoblen talviolympialaisissa 1968 4×10&nbsp;km:n viestissä olympiahopeaa ja sijoittui 15 kilometrillä viidenneksi, 50 kilometrillä seitsemänneksi ja 30 kilometrillä 12:nneksi. Hän voitti viestipronssia myös vuoden 1970 MM-kilpailuissa. Halvarsson kuoli 77-vuotiaana 5. toukokuuta 2020.

## Lähteet
* Profiili Ruotsin olympiakomitea 
* 
*  (nimellä Janne Halvarsson)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Kel Nagle

**Kelvin David George ”Kel” Nagle** (21. joulukuuta 1920 Sydney – 29. tammikuuta 2015 Sydney) oli australialainen golfammattilainen.

Hänet muistetaan parhaiten British Openin voitosta, jonka hän saavutti vuonna 1960. Vaikka hänen British Open -voittonsa jäi hänen ainoaksi Major-voitokseen, loi hän myös sen ulkopuolella menestyksekkään uran ja voitti esimerkiksi Canadian Openin vuonna 1964.

Vuonna 1965 Nagle sijoittui toiseksi U.S. Openissa. Hänet valittiin vuonna 2007 *World Golf Hall of Fameen*.

Nagle kuoli sydneyläisessä sairaalassa 94-vuotiaana 29. tammikuuta 2015.

## Lähteet
Henry Hermansen

**Henry Arne Hermansen** (13. huhtikuuta 1921 Lunner – 18. tammikuuta 1997 Oslo) oli norjalainen maasto- ja ampumahiihtäjä. Hän saavutti pronssia 4×10&nbsp;km viestissä vuoden 1950 hiihdon maailmanmestaruuskilpailuissa Lake Placidissä. Squaw Valleyn talviolympialaisissa vuonna 1960 hän oli ampumahiihdossa 20 kilometrillä kymmenes. Ampumahiihdon MM-kilpailuissa hän saavutti kaksi pronssia joukkuekilpailussa vuosina 1959 ja 1962.

## Lähteet
*