open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Halkio

**Halkio** on synnynnäinen epämuodostuma, joka ilmenee **huuli-** ja/tai **suulakihalkioina**. Huulihalkiossa huuli on kehittynyt vajaasti, ja siitä puuttuu osa. Huulihalkioon voi liittyä suulakihalkio. Suulakihalkiossa suulaki on kehittynyt vajaasti, niin että se ei ole raskauden aikana sulkeutunut vaan siellä on jonkinasteinen halkio eli sieltä on suora yhteys nenään. Halkio voi ulottua vaihtelevan mittaisena suulaen etuosasta suulaen takaosaan. Huuli- ja suulakihalkiot ovat yleisimpiä synnynnäisiä epämuodostumia Suomessa. Suulakihalkioita esiintyy Suomessa eniten maailmassa, mutta huulihalkioita kansainvälisen keskitason verran. Suomessa noin yhdellä lapsella viidestäsadasta on vastasyntyneenä halkio.

Halkiot saattavat aiheuttaa ongelmia jo heti syntymän jälkeen, jos vauva ei pysty imemään normaalisti. Tämän seurauksena vauvan painonkehitys saattaa hidastua. Halkion vuoksi myöskään leuat ja hammaskaaret eivät kehity normaalisti, ja halkiolapsille tulee purentavikoja, joita joudutaan korjaamaan. Yleinen ongelma on myös liimakorva, joka johtuu siitä, etteivät välikorvat ilmastoidu halkion takia riittävästi. Suun alueen epämuodostumista seuraa lisäksi puheongelmia.

Huulihalkio on useimmiten osittainen ja toispuolinen. Täydellisiä halkioita, jotka halkaisevat koko huulen ja ikenen, esiintyy Suomessa vain 1–2 tapausta vuodessa.  Halkio johtuu sikiökautisesta kehityshäiriöstä, ja sen syntyyn voivat vaikuttaa sekä perintötekijät että ulkoiset häiriötekijät. 

Huulihalkio voidaan korjata kirurgisesti. Leikkauksesta on apua sekä ulkonäön että terveyden kannalta. Suomessa huulihalkion sulkeva korjausleikkaus pyritään tekemään noin kolmen kuukauden iässä. Myös suulaki korjataan kirurgisesti noin yhdeksän kuukauden iässä ja tämän jälkeen lapsi pystyy syömään normaalisti ja normaali puheenkehitys on mahdollista. Osalla halkiopotilaista on myös muita epämuodostumia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen huuli-suulakihalkiopotilaat ry
Palacio de las Cortes

**Palacio de las Cortes** on palatsimainen rakennus Espanjan pääkaupungissa Madridissa, Carrera de San Jerónimo -kadun varrella. Palatsissa toimii Espanjan parlamentin alahuone eli edustajainhuone (). Palatsi edustaa uusklassista arkkitehtuuria ja sen on suunnitellut arkkitehti Narciso Pascual y Colomer (1808–1870). 

Palatsin rakennustyöt käynnistettiin vuonna 1843, ja se vihittiin kuningatar Isabella II:n johdolla 31. lokakuuta vuonna 1850. Palatsin julkisivua koristaa muun muassa kuusi korinttilaista pylvästä ja kaksi pronssileijonaa, joiden suunnittelusta on vastannut Ponciano Ponzano. Palatsin pronssiset pääovet ovat puolestaan José María Sánchez Pescadorin työtä.

Vuonna 1990 palatsiin tehtiin moderni laajennusosa.

## Lähteet
Pavel Jablotškov

**Pavel Nikolajevitš Jablotškov** (; 14. syyskuuta (J: 2. syyskuuta) 1847 Saratov – 31. maaliskuuta (J: 19. maaliskuuta) 1894 Saratov) oli venäläinen insinööri ja keksijä.

Jablotškov opiskeli ensin pioneeriksi ja sen jälkeen insinööriksi. Asepalveluksen jälkeen hän toimi Moskovan–Kurskin rautatien lennätinlaitoksen johtajana ja tutustui erilaisiin sähköteknisiin keksintöihin.

Vuonna 1875 Jablotškov esitteli merkittävimmän keksintönsä, ”sähköisen kynttilän” – ensimmäisen kaarilampun, jossa ei ollut regulaattoria. Hän meni samana vuonna Pariisiin, jossa hän rakensi prototyypin sähkölampusta. Hän kehitti myös järjestelmän, jossa sähkövalaisin toimi yksivaiheisella vaihtovirralla. Vuonna 1879 Jablotškov perusti Pietariin yhtiön ja tehtaan, joka tulisi valmistamaan valaisimia armeijan aluksiin ja tehtaisiin.

Myöhempinä vuosinaan Jablotškov tutki muun muassa sähkön tuottamista polttoaineen avulla.

Vuodesta 1947 Neuvostoliitto myönsi *Jablotškovin palkintoja* niille, jotka olivat ansioituneet sähkötutkimuksen alalla. Myös Jablotškovin kraatteri Kuun pinnalla on nimetty hänen mukaansa.
Venäjän translitterointi

**Venäjän translitterointi** on venäjänkielisen tekstin esittämistä jollakin muulla kirjaimistolla kuin kyrillisellä. Suomen kielessä venäjän translitterointiin käytetään Suomen Standardisoimisliiton laatimaa SFS 4900 -standardia. Kansainväliseen käyttöön on tarkoitettu Organisation internationale de normalisationin ISO 9 -standardi.

## SFS 4900
SFS 4900 -standardia eli kansallista standardia suositetaan käytettäväksi kaikessa suomenkielisessä tiedonvälityksessä, kuten yksityishenkilöiden välisessä viestinnässä, sanoma- ja aikakauslehdistössä, televisiossa, kaunokirjallisuudessa, yleistajuisessa tietokirjallisuudessa sekä suomenkieliseen kirjallisuuteen keskittyvissä kirjastoissa. SFS 4900 -standardin mukaisesti translitteroitua venäjänkielistä tekstiä ei voida mekaanisesti palauttaa takaisin alkuperäiseen kyrilliseen asuunsa.

## ISO 9
ISO 9 -standardia eli kansainvälistä standardia käytetään nimensä mukaisesti kansainvälisessä tiedonvälityksessä. Standardi otettiin käyttöön vuonna 1954, ja sitä uudistettiin vuosina 1968 ja 1995. Merkittävimmät käyttöalat ovat bibliografiat, tieteellisten kirjastojen tietojärjestelmät, tieteellinen tutkimus ja muu kansainvälinen toiminta. ISO 9 -standardin mukaisesti translitteroitu teksti voidaan mekaanisesti palauttaa takaisin alkuperäiseen kyrilliseen asuunsa.

## SFS 4900:n ja ISO 9:n erot
Tiivistelmä SFS 4900- ja ISO 9 -standardien eroavaisuuksista:

## SFS 4900 -standardin rajoitukset

SFS 4900 -standardin mukaan kansallista translitterointitapaa ei sovelleta tapauksessa, jossa julkisuuden henkilö kirjoittaa tai on kirjoittanut nimensä aina samalla tavalla, niin että sille on muodostunut sovinnainen muoto. Standardi antaa esimerkkinä seuraavat nimet: Anastasia, Nikolajeff, Sinebrychoff, Brailowsky, Cherkassky, Horowitz.

## Katso myös
*
*Suomalaisten nimien translitterointi venäjään

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Jukka Korpela: Venäjän ja muiden slaavilaisten kielten translitterointi
*Jukka Korpela: Työkalu SFS 4900- ja ISO 9 -standardien mukaiseen translitterointiin
*Transliteration of the Russian alphabet 
*Siirtokirjoituksesta Kielitoimiston ohjepankissa
* Kotimaisten kielten tutkimuskeskus: Venäläisten henkilönimien opas: Oikeinkirjoitus- ja painotusohjeita (pdf) (2005)
* Kotimaisten kielten tutkimuskeskus: Venäjän federaation paikannimiä (pdf) (2010)
Michael Krohn-Dehli

**Michael Krohn-Dehli** (s. 6. kesäkuuta 1983 Kööpenhamina, Tanska) on tanskalainen jalkapalloilija. Hän on pelipaikaltaan hyökkääjä.

Krohn-Dehli pelasi Brøndbyssä ennen siirtymistään Ajaxin junioriakatemiaan. Hänelle ei kuitenkaan lopulta löytynyt paikkaa Ronald Koemanin valmentamassa edustusjoukkueessa, joten hän liittyi Waalwijkiin ilmaisella siirrolla vuonna 2004. Siellä hän teki ammattilaisdebyyttinsä 15. elokuuta 2004 Groningenia vastaan. Kaksi vuotta myöhemmin Krohn-Dehli palasi Ajaxiin ja teki vuoteen 2009 ulottuvan sopimuksen seuran kanssa. Kevätkauden 2007 hän pelasi lainalla Sparta Rotterdamissa, jossa onnistui tekemään yhden maalin 12 ottelussa.

Elokuussa 2008 Krohn-Dehli jätti lopullisesti Ajaxin organisaation ja palasi Brøndbyhyn. Elokuussa 2012 hän siirtyi Celta Vigoon.

1. kesäkuuta 2015 Krohn-Dehli teki kaksivuotisen sopimuksen Sevillan kanssa.

Tanskan maajoukkueessa Krohn-Dehli teki ensiesiintymisensä EM-karsinnoissa Liechtensteinia vastaan 11. lokakuuta 2006. Hän on pelannut 59 maaottelua ja tehnyt niissä kuusi maalia.

## Lähteet
M/S Spuigracht

**M/S Spuigracht** () on alankomaalaisen C.V. Scheepvaartonderneming Bakengrachtin omistukseen rekisteröity monikäyttöinen rahtilaiva. Nykyisin aluksella liikennöi alankomaalainen Spliethoff -varustamokonserni. Laiva on rakennettu vuonna 2001 Stocznia Szczecińska -nimisellä telakalla, Szczecinissä, Puolassa. Kuollutta painoa *Spuigrachtilla* on 21&nbsp;402 tonnia ja jääluokitus on 1A eli alus pystyy useimmissa jääolosuhteissa kulkemaan yksin. Alus on rekisteröity Alankomaiden lipun alle ja sen kotisatama on Amsterdam. 

Spuigrachtin sisaraluksia ovat:

* M/S Scheldegracht
* M/S Schippersgracht
* M/S Singelgracht
* M/S Slotergracht
* M/S Snoekgracht
* M/S Spaarnegracht
* M/S Spiegelgracht
* M/S Stadiongracht
* M/S Sluisgracht
* M/S Statengracht
* M/S Suomigracht
* M/S Saimaagracht
* M/S Sampogracht

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Aluksen sijainti  
*Kuva laivasta  
*Spliethoff: S-type *
Ted Lewis

**Ted Lewis**, oikealta nimeltään **Theodore Edward Paul Lewis II** (s. 18. lokakuuta 1969 Bellingham, Massachusetts) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä ja ääniohjaaja, joka tuli tunnetuksi dubattuaan *[[Yu-Gi-Oh! Duel Monsters|Yu-Gi-Oh!]]* -animessa Ryou Bakuraa.

Hän on työskennellyt useimmiten 4Kidsillä, jonka myötä Lewis on ääninäytellyt enimmäkseen englanniksi dubatuissa animesarjoissa ja elokuvissa vuodesta 1996 lähtien. Useimmiten hän käyttää oikean nimensä Ed Paulin lisäksi nimeä Ted Lewis.

## Ääninäyttelijänä
Lewis opiskeli näyttelemistä *American Music and Drama Academy*ssa, sekä *William Esper Studio*ssa. Aluksi hänestä piti tulla näyttelijä, mutta sattuman kautta päätyi ääninäyttelijäksi, kun hänen työkaverinsa kysyi Lewisia kokeilemaan ääninäyttelemistä. Kaverinsa työskenteli lisäksi *Central Park Media*ssa, jossa hän esitteli Lewisin hakemusta. Pari päivää myöhemmin Lewis sattui tapaamaan erään näyttelijän, joka oli tekemässä ääniroolia OVAan *Record of Lodoss War*. Heidän keskustelun päätteeksi Lewis sai ensimmäisen ääniroolinsa, jonka myötä alkoi hänen uransa ääninäyttelijänä.

Lewis teki uransa alussa pääosin dubbausrooleja animesarjoihin ja elokuviin. Hän muun muassa teki ensimmäisiä ääniroolejaan *[[Pokémon (anime)|Pokémoniin]]* 1990-luvun lopulla. Hän dubbasi Jamesin roolin alkujaksoissa ja myöhemmin toimi usean sivuhahmon äänenä, kuten  Flint, Giovanni, Shelby ja Tracey Sketchit. 2001 Lewis sai merkittävämmän roolin *[[Yu-Gi-Oh! Duel Monsters|Yu-Gi-Oh!]]* -animesarjassa, jossa hän dubbasi pääosin Ryou Bakuran ja Yami Bakuran äänet. Dubbausten ohella Lewis teki yhden alkuperäisroolin *The Weekenders* sarjaan vuonna 2000 ja myöhemmin 2005–2006 *[[Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (vuoden 2003 animaatiosarja)|Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat]]* -sarjaan.

## Ääniroolit

## Aiheesta muualla
* Anime News Network 
* TV.com: Ted Lewis  
* Pokezam 
* Filmreference 
* Voice Chasers  
* CrystalAcids: Ted Lewis 
* CrystalAcids: Ed Paul 

## Lähteet
Heikki Kujanpää

**Heikki Juhani Kujanpää** (s. 1961) on suomalainen elokuvaohjaaja, näyttelijä, ohjaaja, käsikirjoittaja ja teatterinjohtaja. Hän on perustanut helsinkiläisen Q-teatterin yhdessä Antti ja Leo Raivion kanssa.

## Ura
Kujanpää valmistui näyttelijäksi Teatterikorkeakoulusta vuonna 1989. Hän oli näyttelijänä aktiivisena etenkin 1990- ja 2000-luvuilla, jolloin hän näytteli useita teatteri-, elokuva- ja tv-rooleja. Hän on näytellyt myös kuunnelmissa ja toimi Ylen Radioteatterin määräaikaisena ohjaaja-dramaturgina 1995–1996. 

Heikki Kujanpää on ohjannut elokuvia, tv-sarjoja ja näytelmiä. Kujanpää debytoi lyhytelokuvaohjauksella *[[Yösydän]]* (1994), joka oli hänen ja Sakari Kirjavaisen käsikirjoittama. 

Kujanpää johti Kuopion kaupunginteatteria vuosina 2001–2003. Hän on toiminut vierailevana ohjaajana Helsingin Kaupunginteatterissa, Hämeenlinnan Teatterissa, Lahden kaupunginteatterissa, Rauman kaupunginteatterissa, Turun kaupunginteatterissa ja Q-teatterissa. Vuonna 2005 hän ohjasi Q-teatterissa näytelmän *[[Putoavia enkeleitä]]*, josta valmistui vuonna 2008 myös hänen ohjaamansa samanniminen elokuva. Se kertoo Aila Meriluodon ja Lauri Viidan taiteilija-avioliitosta. 

Tunnetuin Kujanpään ohjaamista lyhytelokuvista lienee *[[Pieni pyhiinvaellus]]* (2000). Elokuva voitti vuoden 2010 kotimaisessa kilpailussa yli 30-minuuttisten elokuvien sarjan pääpalkinnon Tampereen lyhytelokuvajuhlilla. Lisäksi se voitti sekä pääpalkinnon että yleisöäänestyksen Ranskassa Laonin kansainvälisillä elokuvajuhlilla.

Kujanpään viimeisimpiä ohjauksia ovat draamakomediasarja *[[Donna (televisiosarja)|Donna]]* ja teatterielokuva *[[Suomen hauskin mies]]*, jotka molemmat hän on kirjoittanut yhdessä Mikko Reitalan kanssa. *Donna* on palkittu muun muassa Cannesin MipCom-tapahtumassa Diversify TV Excellence Awardilla ja sarja on myyty Skandinaviaan ja Yhdysvaltoihin. *Suomen hauskin mies* on tavoitellut ensimmäisenä ei-englanninkielisenä finaaliehdokkaana arvostettua Humanitas Awardia Los Angelesissa 2019 ja valittu usean kansainvälisen elokuvafestivaalin kilpailuohjelmistoon. Wienin Independent Film Festivaalilla 2020 elokuva voitti parhaan käsikirjoituksen ja parhaan miespääosan palkinnot, Santa Fén elokuvafestivaalilla 2020 parhaan elokuvan palkinnon ja Anchorage International Film Festivalin 2019 parhaan elokuvan yleisöpalkinnon.

Vuonna 2018 Kujanpää oli käynnistämässä elokuvateatteri Cinemaorionin toimintaa Elävän kuvan keskuksen puheenjohtajana.

## Filmografia

## Lähteet
Palacio de Santa Cruz

**Palacio de Santa Cruz** on palatsimainen rakennus Plaza de Provincia -aukion laidalla Espanjan pääkaupungissa Madridissa. Rakennuksessa on nykyisin Espanjan ulkoasiainministeriö. Rakennuksen suunnitteli arkkitehti Juan Gómez de Mora (1586–1648), ja se rakennettiin 1600-luvun ensimmäisellä puoliskolla. Alkujaan talo oli kuninkaallinen vankila, jossa pidätetyt odottivat inkvisition tuomiota.

Ulkoasiainministeriön käytössä palatsi on ollut 1930-luvulta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Salt Laken temppeli

**Salt Laken temppeli** () on Myöhempien Aikojen Pyhien Jeesuksen Kristuksen kirkon suurin ja parhaiten tunnettu temppeli. Järjestyksessään se on kuudes kirkon rakennuttama temppeli. Se sijaitsee Utahin pääkaupungissa Salt Lake Cityssä Yhdysvalloissa.

Uusgoottilaista arkkitehtuuria edustava temppeli rakennettiin vuosina 1853–1893 arkkitehti Truman O. Angellin piirustusten pohjalta. Se vihittiin 4. huhtikuuta vuonna 1893 kirkon presidentin Wilford Woodruffin johdolla. Temppeli yltää 64 metrin korkeuteen ja sillä on lattiapinta-alaa 23&nbsp;506 neliömetriä. Temppelissä on myös kaikkein pyhin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Salt Laken temppelin viralliset internetsivut
Axxis

**Axxis** on saksalainen power metal -yhtye, joka on perustettu vuonna 1988.

## Jäsenet
* Bernhard Weiß – laulu (1988–)
* Harry Oellers – kosketinsoittimet (1988–)
* Rob Schomaker – basso (2004–)
* Stefan Weber – kitara (2015–)
* Dirk Brand – rummut (2012–)

### Entiset jäsenet
* Guido Wehmeyer – kitara (1998–2006)
* Werner Kleinhaus – basso (1988–1993)
* Walter Pietsch – kitara (1988–1998)
* Markus Gfeller – basso (1993–1998)
* Richard Michaelski – rummut (1988–2004)
* Kuno Niemeyer – basso (1988–2004)
* Andrè Hilgers – rummut (2004–2008)
* Marco Wriedt – kitara (2007–2015)
* Alex Landenburg – rummut (2008–2011)

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

### EP:t
* 
* 
* 

### Kokoelma-albumit
* 
* 
* 

### Livealbumit
* 
* 
* 

### Tribuuttialbumit
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Yhtyeen kotisivu
Miliza Korjus

**Miliza Elizabeth Korjus** [militsa] (18. elokuuta 1909 Varsova, Puolan kuningaskunta, Venäjä – 26. elokuuta 1980 Culver City, Yhdysvallat) oli isänsä puolelta vironruotsalainen ja äitinsä puolelta liettualais-puolalainen koloratuurisopraano ja näyttelijä.

Korjus opiskeli Kiovan konservatoriossa, aloitti laulajan uransa Neuvostoliitossa 1920-luvulla ja siirtyi sieltä Baltian maihin ja Saksaan. Hänet kiinnitettiin Berliinin valtionoopperaan 1933, jossa hän sai lempinimen "Berliinin satakieli". Hänen tunnetuin kappaleensa on 1935 levytetty *Warum?*, jonka sävelsi saksalainen Theo Mackeben, Johann Wolfgang von Goethen erään runon katkelmaan. Korjus sai filmisopimuksen Hollywoodiin 1930-luvun lopussa. Hänen ensimmäinen elokuvansa oli *[[Unohtumaton valssi]] (The Great Waltz)* 1938, josta hänellä oli parhaan naissivuosan Oscar-ehdokkuus. Muista elokuvista mainittakoon espanjankielinen *Caballería del Imperio* Meksikossa, jossa Korjus asui 1940-luvun alkupuolella, jonka jälkeen Yhdysvalloissa. Hän oli kahdesti naimisissa.

Hänen tyttärensä Melissa Foelsch Wells toimi diplomaattina, muun muassa Yhdysvaltain Viron-suurlähettiläänä 1998-2001.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Miliza Korjus Find A Grave
Arkansas State Capitol

**Arkansas State Capitol** on rakennus Yhdysvaltain Arkansas’n osavaltion pääkaupungissa Little Rockissa. Se toimii Arkansas’n parlamenttitalona ja se rakennettiin vuosina 1899–1915. Rakennustyöt maksoivat noin 2,2 miljoonaa sen aikaista Yhdysvaltain dollaria. Rakennuksen julkisivu on verhoiltu arkansasilaisella kalkkikivellä. Ennen rakennuksen valmistumista osavaltion lainsäädäntö toimi Old State Housessa, vuosina 1833–1842 rakennetussa uusklassisessa rakennuksessa.

## Lähteet
* Arkansas State Capitolin historiaa Encyclopedia of Arkansas -sivustolla
## Aiheesta muualla

* Virtuaalivierailu Arkansas State Capitoliin
California State Capitol

**California State Capitol** on Yhdysvaltain Kalifornian osavaltion lainsäädäntörakennus Sacramentossa. Rakennuksessa toimii Kalifornian lainsäädäntöelin ja siellä sijaitsee myös kuvernöörin toimisto. Se on rakennettu vuosien 1861 ja 1874 välillä ja edustaa uusklassista arkkitehtuuria. Rakennuksen suunnittelusta on vastannut Frederick Butler. Rakennus on listattu Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisterissä (National Register of Historic Places, NRHP). Se lisättiin rekisteriin vuonna 1973.

## Kuvia

Kuva:California Senate chamber p1080899.jpg|40-jäsenisen ylähuoneen eli senaatin istuntosali.
Kuva:California State Assembly room p1080879.jpg|Kalifornian osavaltion alahuoneen istuntosali.


## Lähteet
* California State Capitol Museum

### Viitteet

 

## Aiheesta muualla

* Runsaasti kuvia California State Capitolista
Colorado State Capitol

**Colorado State Capitol** on Yhdysvaltain Coloradon osavaltion lainsäädäntörakennus Denverissä. Rakennuksessa toimii Coloradon yleiskokous ja siellä sijaitsee myös Coloradon kuvernöörin toimisto. Arkkitehti Elijah E. Myersin suunnitteleman rakennus valmistui 1890-luvulla, ja rakennus otettiin käyttöön 1894. Rakennusmateriaalina käytettiin Coloradon valkoista graniittia.

## Kuvia

Kuva:ColoradoStateCapitolSenateChamber gobeirne.jpg|Osavaltion senaatin eli ylähuoneen istuntosali.
Kuva:ColoradoStateCapitolHouseOfRepresentatives gobeirne.jpg|Osavaltion edustajainhuoneen eli alahuoneen istuntosali.


## Lähteet
* Colorado State Capitolin historiaa Coloradon osavaltion sivuilla 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
Tsim Sha Tsui

**Tsim Sha Tsui** () on kaupunginosa Yau Tsim Mong -piirissä eteläisessä Kowloonissa Hongkongissa. Aluetta rajaa pohjoisessa Austin Road ja idässä Hong Chong Road.

Tsim Sha Tsui on tärkeä turismin, ravintoloiden ja kauppojen keskittymä. Alueen parhailla paikoilla sijaitsevien liiketilojen keskimääräinen neliövuokra vuonna 2024 oli maailman korkein.

Mass Transit Railwayn Tsuen Wan -linjan Tsim Sha Tsuin asema sijaitsee alueella. Kowloon-Canton Railwayn East Rail -linjaa laajennettiin vuonna 2004 ulottumaan Hung Hom -asemalta East Tsim Sha Tsuin asemalle, josta on tunneliverkosto Tsim Sha Tsuin metroasemalle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Minnesota State Capitol

**Minnesota State Capitol** on Yhdysvaltain Minnesotan osavaltion lainsäädäntörakennus Saint Paulissa. Rakennuksessa toimii Minnesotan osavaltioparlamentti ja siellä sijaitsee myös osavaltion kuvernöörin toimisto. Rakennuksen on suunnitellut arkkitehti Cass Gilbert ja se rakennettiin vuosina 1896–1905. Se on järjestyksessään kolmas Minnesotan lainsäädäntörakennus: ensimmäinen tuhoutui tulipalossa vuonna 1881, ja vuonna 1883 valmistunut toinen lainsäädäntörakennus osoittautui liian pieneksi. Rakennuksen rakennustyöt maksoivat noin 4,5 miljoonaa sen aikaista Yhdysvaltain dollaria. Rakennus lisättiin Yhdysvaltain historiallisten kohteiden kansallisrekisteriin (National Register of Historic Places, NRHP) vuonna 1972.

## Lähteet
* Minnesota Historical Society: Minnesota State Capitol
Tie paratiisiin

**Tie paratiisiin** on australialainen elokuva vuodelta 1997. Se kertoo tarinan joukosta naisia, jotka japanilaiset vangitsivat toisen maailmansodan aikaan Sumatralle. Elokuvan ohjasi Bruce Beresford.

## Rooleissa
Bangers

**Bangers** on australialainen lyhytelokuva vuodelta 1999. Sen ohjasi Andrew Upton ja pääosassa on Cate Blanchett.

## Lähteet
Hans von Aachen

**Hans von Aachen** (1552 – 4. maaliskuuta 1615) oli saksalainen taidemaalari.

Hans von Aachen syntyi Kölnissä, mutta hänen nimensä juontuu isän aachenilaisuudesta. Hän aloitti kuvataiteen teon Saksassa flaamilaisen mestari E. Jerrighin oppilaana ja muutti vuonna 1574 Italiaan. Hän asettui Rooman ja Firenzen kautta Venetsiaan. 

Aachen oli manieristi ja sai vaikutteita myös ajan johtavilta saksalaisilta taidemaalareilta, kuten Bartholomeus Sprangerilta ja Hendrick Goltziukselta. Hän palasi Saksaan 1588 ja meni Münchenissä naimisiin säveltäjä Orlando di Lasson tyttären Reginan kanssa. 

Aachen nimitettiin vuonna 1592 Rudolf II:n hovimaalariksi. Hän muutti Prahaan vuonna 1601 ja kuoli siellä 4. maaliskuuta 1615.

## Lähteet
Andreas Achenbach

**Andreas Achenbach** (29. syyskuuta 1815 – 1. huhtikuuta 1910 Düsseldorf) oli saksalainen maisemamaalari. Hän syntyi Kasselissa, aloitti opintonsa Düsseldorfissa 1827 ja muutti Müncheniin vuonna 1835. Hänen veljensä oli taidemaalari Oswald Achenbach.

Achenbach kuului Düsseldorfin koulukuntaan. Hän maalasi muun muassa myrskyisiä Pohjanmeren maisemia sekä Alankomaiden kanavia ja Reininmaan kyliä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Anti Marguste

**Anti Marguste** [anjtti markuste] (5. elokuuta 1931 Are – 12. tammikuuta 2016) oli virolainen säveltäjä.

Marguste valmistui Tallinnan polyteknillisen instituutin ekonomian tiedekunnasta 1953 ja Tallinnan konservatoriosta 1960. Hänen opettajiaan olivat Mart Saar ja Anatoli Garšnek. Hän opetti itse vuodesta 1962 musiikin teoriaa Tallinnan Georg Ots -musiikkikoulussa.

Margusten tunnetuimpien teosten joukkoon lukeutuvat kuusi sinfoniaa (1960–1981) ja *Virolainen rapsodia* (1974) sekä urkuteokset *Oreloits* (1984), *Oreleelo* (1984) ja *Orelend* (1987). Hänen kuoromusiikissaan suuri osa sanoituksista juonsi juurensa virolaiseen kansanperinteeseen.

## Lähteet
Metallihila

**Metallihila** on kiinteässä olomuodossa olevien metallien säännöllinen järjestelmä, jossa vapaat elektronit pitävät positiiviset metalli-ionit yhdessä. Metalliatomilla on ulkoelektronikuorella 1-3 ulkoelektronia. Metalliatomi luovuttaa ulkoelektroninsa, jonka seurauksena muodostuu positiivisia ioneja eli kationeja. Näin ulkoelektronien ja kationien välille muodostuu vahva sähköinen vetovoima, jota kutsutaan metallisidokseksi. Hila siis määrittää aineen rakenneosien säännöllistä pakkautumista. Metallihilassa metalli-ionikerrokset liikkuvat toistensa ohi vapaiden elektronien seassa rakenteen murtumatta. 

## Katso myös
* Ionihila
* Metallisidos

## Lähteet
*
*
OOPArt

**OOPArt**-lyhenne (**Out-Of-Place Artifact**, ) tarkoittaa historiallista, arkeologista tai paleontologista esinettä, joka on löydetty hyvin epätavallisesta tai jopa mahdottomasta paikasta. Käsitteen keksi skotlantilais-amerikkalainen kasvitieteilijä, geologi ja  kryptozoologi Ivan T. Sanderson (1911&ndash;1973). Käsitettä ei käytetä tieteellisessä tutkimuksessa, vaan se liittyy enemmän tieteen popularisointiin ja näennäistieteeseen. Vaikka useita OOPArteista kehiteltyjä teorioita pidetään näennäistieteenä, jotkut OOPArtit, kuten Kensingtonin riimukivi ja Mainen penny, ovat tai ovat olleet tieteellisen kiistelyn kohteena.

Useimpien mielestä OOPArteissa on kyse virheellisistä tulkinnoista ja toiveajattelusta, osassa myös väärennöksistä. Toisten mielestä ne ovat todisteita siitä, että tiede jättää huomioimatta laajoja tiedon alueita, joko tahallisesti tai välinpitämättömyyttään.

Muun muassa Charles Fort, Erich von Däniken, Peter Kolosimo, Graham Hancock ja Zacharia Sitchin ovat käsitelleet OOPArteja teoksissaan.

## OOPArteja
;Artefakteja, joiden väitetään liittyvän tunnistettuihin kulttuureihin, mutta jotka on löydetty yllättävistä paikoista
* Kensingtonin riimukivi, Pohjois-Amerikka
* Piri Reisin kartta
* Tecaxic-Calixtlahuacan pää, Meksiko
* Ohion roomalaiset kolikot
* Fuente Magna, Bolivia
* Gympien pyramidi, Australia
* Sakkaran lintu, Egypti
;Artefakteja, joiden käyttötarkoituksesta tai alkuperästä on erimielisyyttä
* Bagdadin paristo, Irak
* Baigongin piiput, Kiina
* Coson artefakti
* Kristallikallot Lubaantunissa, Jukatanilla ja Belizessä 
* Dorchesterin ruukku, Yhdysvallat
* Denderan lamppu, Egypti
* Dropakivet, Kiina
* Naradan metallikierteet, Venäjä
* Rautamies, Saksa 
* Winnipesaukeejärven mysteerikivi, Yhdysvallat
* Wolfseggin rauta, Itävalta

;Artefakteja, joiden on väitetty olevan tietoisesti tehtyjä, mutta jotka ovat vanhempia kuin ihmiskunta
* Acambaron hahmot, Meksiko
* Ican kivet, Peru
* Kingoodien vasara, Skotlanti, 360–400 miljoonaa vuotta
* Klerksdorpin pallot, Etelä-Afrikka, 2,8 miljardia vuotta

## Katso myös
*Anakronismi
*Pseudoarkeologia
*Muinaiset keksinnöt

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Salon article: "Archaeology from the dark side"  
* Free Ebook by Tedd St. Rain on OOPArts "Mystery of America: Enigmatic Mysteries and Anomalous Artefacts of North America - A Connection to the Ancient Past 
* Extensive website on OOPArts from a Creationist perspective  
* The 10 Most Puzzling Ancient Artefacts  
* Goodbye Columbus  
* Shell Middens Along the Coast  
* MMMGroup Photo Gallery  
* Out of place artifacts  
* Conspiracyresearch.org
Thank God He Met Lizzie

**Thank God He Met Lizzie** australialainen elokuva vuodelta 1997. Romanttisen komedian pääosissa ovat Cate Blanchett, Richard Roxburgh ja Frances O’Connor. Elokuva on Cherie Nowlanin debyyttiohjaus. Yhdysvalloissa elokuva julkaistiin nimellä *The Wedding Party*.

Elokuvan tarina kiertyy kahden juonteen ympärille: Lizzien (Blanchett) ja Guyn (Roxburgh) tulevien häiden sekä Guyn takaumien aiemmasta heilastaan Jennystä (O’Connor).

## Rooleissa

## Aiheesta muualla
*Thank God He Met Lizzie Australian National Film and Sound Archivessa
Karin Mamma Andersson

**Karin Mamma Andersson** (s. 28. helmikuuta 1962 Luulaja Norlanti Ruotsi) on ruotsalainen taiteilija.

Andersson on käynyt Ruotsin Kuninkaallisen taidekorkeakoulun 1986-1993. Hän asuu ja työskentelee Tukholmassa. Hänen avopuolisonsa on taiteilija Jockum Nordström (s. 1963). Andersson alkoi käyttää lisänimeä *Mamma* vitsin vuoksi oppilasnäyttelyn yhteydessä 1992, mutta siitä on tullut taiteilijanimi, jota hän käyttää edelleen.

Hän on tehnyt Nobel-palkinnon diplomin 2004 ja 2005 Elfriede Jelinekille ja Harold Pinterille, ja hän sai 2006 pohjoismaisen Carnegie Art Awardin ensipalkinnon, jonka suuruus oli miljoona kruunua.

Tyylillisesti Anderssonin voi yhdistää ruotsalaisen luonnonlyriikan perinteeseen, ja maalauksissa on nähty samoja sävyjä kuin Ernst Josephsonin ja Carl Fredrik Hillin maalauksissa sekä Gunnar Frödingin runoissa, mutta myös mediamaailman nykyaikaa. Värimaailma tuo myös mieleen Aasian.

Karin Mamma Anderssonin näyttely oli Helsingin Taidehallissa syksyllä 2007. Vuonna 2003 hänen tuotantoaan oli esillä Venetsian biennaalissa. Vuonna 2009 Andersson sai ansioistaan pohjoismaisille taiteilijoille jaettavan Prinssi Eugenin mitalin.

## Lähteet
Karin Andersson (täsmennyssivu)

**Karin Andersson** -nimisiä henkilöitä ovat:

* Karin Andersson (1918–2012), ruotsalainen poliitikko
* Karin Andersson-Littonen (1884–1966), suomalainen näyttelijä
* Karin Dreijer Andersson (s. 1975), ruotsalainen laulaja ja muusikko
* Karin Mamma Andersson (s. 1962), ruotsalainen taiteilija.

## Kuvitteellisia henkilöitä

* Karin Andersson, Lassen äiti Anders Jakobssinin ja Sören Olssonin lastenkirjasarjassa *[[Lasse (kirjasarja)|Lasse]]*
Hiipinätunturit

**Hiipinätunturit** (, ) on Venäjän Murmanskin alueella Kuolan niemimaan keskiosassa sijaitseva tunturijono Imantero- ja Hiipinäjärvien välissä.

Hiipinätuntureiden korkein kohta on 1&nbsp;201 metriä merenpinnasta. Hiipinätuntureilla ja Luujärventuntureilla () on samankaltainen geologia ja ne ovat molemmat noin 350 miljoonaa vuotta vanhoja.

Helmikuussa 2018 uutisoitiin 848,04 neliökilometrin laajuisen Hiipinän kansallispuiston perustamisesta  seudulle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Fridman

**Fridman** tai **Fridmann** voi tarkoittaa seuraavia:

; sukunimenä:
*Aleksandr Fridman (1888–1925), neuvostoliittolainen matemaatikko ja kosmologi
*Dave Fridmann, yhdysvaltalainen muusikko 
*Gal Fridman (s. 1975), israelilainen purjelautailija ja olympiavoittaja
*Mihail Fridman (s. 1964), venäläinen oligarkki
*Sigrid Friman (1879–1963), ruotsalainen kuvanveistäjä

;muita merkityksiä:
*Fridman, kraatteri Kuussa.

## Katso myös

*Friedman
JSD Partizan

**Jugoslovensko sportsko društvo Partizan** () on vuonna 1945 perustettu urheiluseura Belgradista, Serbiasta. Partizanilla on toimintaa useissa lajeissa, joissa se lukeutuu maansa menestyneimpiin seuroihin.

## Lajijaostoja
* Fudbalski klub Partizan, jalkapallo
* Košarkaški klub Partizan, koripallo 
* Vaterpolo klub Partizan, vesipallo
* Odbojkaški klub Partizan, lentopallo
* Rukometni klub Partizan, käsipallo

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
Giovanni Battista Bugatti

**Giovanni Battista Bugatti** (1779/1780–1869) oli Kirkkovaltion virallinen teloittaja vuosina 1796–1865. Työskenneltyään 69 vuotta hän oli teloittajista pisimpään palvellut ja sai lempinimen **Mastro Titta**. Bugatti sai vuodesta 1865 kuolemaansa 30 scudia eläkettä kuukaudessa. 

Bugatti pani täytäntöön ensimmäisen kuolemantuomionsa 22. maaliskuuta 1796. Vuoteen 1810 asti hän suoritti teloitukset kirveellä mestaamalla tai hirttämällä. Myöhemmin käytettiin kuitenkin ranskalaista giljotiinia. Kaikkiaan hänen uraansa mahtui 516 teloitusta.

Mahdollisten kostojen ehkäisyksi Bugatti ei saanut liikkua Trasteveren ulkopuolella muutoin kuin virallisissa liiketoimissa. Hänet on kuvattu lyhyeksi, hieman vatsakkaaksi ja aina hyvin pukeutuneeksi. Hän kävi säännöllisesti kirkossa. Hänellä oli vaimo, mutta ei lapsia. 

Charles Dickens kuvasi tekemästään Italian-matkasta kertovassa kirjateoksessa erään Bugattin 8. maaliskuuta 1845 suorittaman teloituksen. Hänen käyttämiään välineitä on nähtävillä kriminologisessa museossa Roomassa. 
## Lähteet
*
Bergenin rautatieasema

**Bergenin rautatieasema** () on Bergenin radan pääteasema norjalaisessa Bergenin kaupungissa. Rautatieasema avattiin vuonna 1913, neljä vuotta sen jälkeen kun Bergenin rata oli avattu. Asemarakennuksen on suunnitellut arkkitehti Jens Zetlitz Monrad Kielland. Kiellandin ehdotus voitti rakennuksesta vuonna 1900 järjestetyn arkkitehtikilpailun. 

## Aiheesta muualla

* Tietoa rautatieasemasta Kulturnett.no-sivustolla
Umbajoki

**Umbajoki** (, ) on 123&nbsp;km pitkä joki Murmanskin alueella Kuolan niemimaalla. Joki virtaa Umbajärvestä Vienanmeren Kantalahteen, johon se laskee Umban taajaman kohdalla.

Umban sivujokia ovat joen keskijuoksulla sijaitsevaan Kanozero-järveen laskevat Muna ja Kana.

Umba on perinteisesti ollut hyvä lohijoki, jonne 1990-luvulla ryhdyttiin järjestämään kalastusmatkailua. Viime vuosina kalansaaliit ovat kuitenkin vähentyneet paikallisen väestön ylikalastuksen seurauksena.


Umba bridge 1.jpg|Umbajoen ylittävä silta
Umba bridge 2.jpg|Umbajoen kuohuja
Umba mouth Kanozero.jpg|Umban sivujoen suu
Umba rapids 2.jpg|Koski Umbajoessa


## Lähteet
Klaus Maria Brandauer

**Klaus Maria Brandauer** (oik. Klaus Georg Steng, s. 22. kesäkuuta 1944 Bad Aussee, Itävalta) on itävaltalainen näyttelijä ja ohjaaja. Hän myös opettaa Max Reinhardt Seminarissa Wienissä Itävallassa.

Aloittaessaan näyttelijänuransa vuonna 1962 hän otti taiteilijanimekseen äitinsä tyttönimen Maria Brandauer. Työskenneltyään teatterissa ja televisiossa hän teki ensimmäisen filmiroolinsa vuonna 1972 elokuvassa *[[Tehtävä Salzburgissa]]*. Vuonna 1981 Brandauer teki kehutun roolityön István Szabón ohjaamassa elokuvassa *[[Mefisto (elokuva)|Mefisto]]*. Elokuva voitti parhaan kansainvälisen elokuvan Oscar-palkinnon. Brandauer sai roolistaan myös mm. Jussi-palkinnon. Pääosa *Mefisto*-elokuvassa käynnisti Brandauerin kansainvälisen uran. Seuraavina vuosina hän näytteli mm. Bond-elokuvassa *[[Älä kieltäydy kahdesti]]* (1983) Maximilian Largon roolissa ja paroni Bror von Blixen-Finecken roolissa elokuvassa *[[Minun Afrikkani]]* (1985).

Roolistaan paroni von Blixeninä hän voitti Golden Globe -palkinnon parhaasta miessivuosasta ja oli myös Oscar-ehdokkaana.

Vuonna 1989 hän ohjasi ensimmäisen elokuvansa *Georg Elser – Einer aus Deutschland*, jossa hän myös näytteli pääosassa. Hän on näytellyt myös monissa teatterirooleissa. 

Vuonna 2006 tuli kuluneeksi 50 vuotta saksalaisen näytelmäkirjailijan Bertolt Brechtin kuolemasta. Brandauer ohjasi Brechtin ja Kurt Weillin vuonna 1928 tekemän *[[Kolmen pennin ooppera]]n* juhlanäytöksen. Brandauer valitsi Puukko-Mackien osaan Die Toten Hosen -punkyhtyeen laulusolistin Campinon (oik. Andreas Frege). Tämä herätti hämmästystä teatterialan asiantuntijoiden keskuudessa. Näytelmä sai ristiriitaisen vastaanoton. Campinon roolityötä kehuttiin, mutta näytelmän tavanomaista ohjausta moitittiin. Brandauer sai buuauksia näytelmän ensi-illassa, kun hän tuli kumartamaan yleisölle näytännön päätteeksi.

Brandauer oli naimisissa elokuvaohjaaja ja käsikirjoittaja Karin Brandauerin (o.s. Müller) kanssa vuodesta 1963 vuoteen 1992, jolloin Karin Brandauer kuoli vaikeaan sairauteen. Avioliitosta on yksi lapsi.
Heinäkuussa 2007 Brandauer avioitui Berliinissä elämänkumppaninsa apulaisohjaaja Natalie Krennin kanssa. Brandauerin poika Christian oli tilaisuudessa todistajana.
Klaus Maria Brandauerin asuinpaikkoina ovat nykyään Altaussee, Wien ja New York.

## Elokuvat
*Tehtävä Salzburgissa 1972
*A Sunday in October 1979
*Mefisto 1981
*Älä kieltäydy kahdesti 1983
*Eversti Redl 1985
*Minun Afrikkani 1985
*Kullatut kadut 1986
*Poltettu kaupunki 1986, tv-minisarja
*Majakkalaiva 1986
*Hanussen 1988
*Polttava salaisuus 1988
*Sankari vai vakooja 1990
*Valkohammas 1991
*Becoming Colette 1992
*Raamattu: Jeremia 1998
*Dorothy Dandridge 1999
*The Diver – Sukeltaja 1999
*Druids – Taistelu Galliasta 2001
*Everyman’s Feast 2002
*Tetro 2009

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Isokatu

**Isokatu** voi tarkoittaa ainakin seuraavia liikenneväyliä:
* Isokatu, katu Haapajärvellä
* Isokatu, katu Jyväskylässä
* Isokatu, katu Kokkolassa
* Isokatu, katu Oulussa
* Isokatu, katu Pietarsaaressa
* Isokatu, katu Raumalla.
Giuseppe Abbati

**Giuseppe Abbati** (13. tammikuuta 1836 – 21. helmikuuta 1868) oli italialainen kuvataiteilija, joka kuului 1800-luvun jälkimmäisen puoliskon Macchiaioli-ryhmän keskeisiin nimiin. 

Abbati syntyi Napolissa ja sai varhaisimman taiteellisen opetuksensa veljeltään Vincenzolta. Hän osallistui Garibaldin "vuoden 1860 kampanjaan" ja menetti oikean silmänsä taistellessaan Capuassa. Hän siirtyi Firenzeen, jossa hän tutustui Giovanni Fattorin ja Silvestro Legan kaltaisiin suuriin aikalaisiinsa.

Abbati jatkoi uraansa taidemaalarina loppuikänsä. Vuoden 1866 kuluessa hän kuitenkin liittyi jälleen armeijaan Preussin-Itävallan sotaa varten. Itävaltalaiset pitivät häntä vangittuna Kroatiassa. Vapauduttuaan Abbati palasi Italiaan ja jatkoi työtään, mutta kuoli vain 32-vuotiaana sairaalta koiralta saamaansa vesikauhuun.

## Lähteet
Bias (mytologia)

**Bias** () oli kreikkalaisessa mytologiassa Amythaonin, Pyloksen kuninkaan, poika ja Melampuksen veli.

Neleus oli luvannut kauniin tyttärensä Peron vaimoksi sille, joka toisi hänelle Fylakoksen karjan. Hän pyysi apua veljeltään, joka ennustustaitojensa avulla saikin hankittua karjan itselleen. Kun Melampus oli palauttanut karjan Neleukselle ja saanut Peron mukaansa, hän palasi tämä kanssa takaisin kotiinsa ja antoi tämän veljelleen vaimoksi. Tämän liiton tuloksena Biakselle ja Perolle syntyi poika, Talaos.

Veljensä avulla Bias sai hallittavakseen myös kolmanneksen Argoksen kuningaskunnasta ja aloitti biantidien sukukunnan. Tämä tapahtui Anaksagoraan halinnon aikana, ja nyt Bias meni naimisiin Lysippen, Proitoksen tyttären, kanssa, ja he saivat lapset Areios, Leodokos ja Anaksibia. Hänen kuolemansa jälkeen valtakunnan hallitsijaksi nousi hänen poikansa Talaos.

## Lähteet
Laavaleguaani

**Laavaleguaani** (myös **laavalisko**, *Conolophus subcristatus*) on Galápagossaarilla elävä leguaani. Laji oli ennen yleinen, mutta nykyään uhanalainen. Leguaanien elinalueet ovat kuivia minkä vuoksi ne elävät maalla pesissä, jotka suojaavat kuumalta auringonpaisteelta.

## Koko ja ulkonäkö

Laavaleguaanit ovat melko suurikokoisia ja raskasrakenteisia; aikuinen leguaani voi olla jopa yli metrin pituinen. Häntä on hieman vartaloa pidempi. Takajalat ovat paksut ja voimakkaat etujalkojen ollessa hieman pienemmät. Jaloissa on pitkät ja voimakkaat kynnet. Väritykseltään leguaanit ovat keltaisia tai ruskeita. Selän puolella juoksee piikikäs harja niskalta alaselkään asti.

## Ravinto

Laavaleguaani on kasvinsyöjä. Tärkein ravinnonlähde ovat opuntiakaktukset.

## Lisääntyminen

Naaras munii noin 25 pehmeäkuorista munaa pesään kostean hiekan tai lehtikasan alle. Munat kuoriutuvat kolmen tai neljän kuukauden kuluttua.

## Lähteet

* World Conservation Monitoring Centre 1996. Conolophus subcristatus. In: IUCN 2006. 2006 IUCN Red List of Threatened Species. Viitattu 26.8.2007. 

### Viitteet
Isokatu (Oulu)

**Isokatu** on katu Oulussa sekä eräs keskustan pääliikenneväylistä. Se johtaa lähes pohjois-eteläsuuntaisena halki kaupungin ruutukaavakeskustan, alkaen Myllytullin kaupunginosasta, johtaen halki Pokkisen, Vanhantullin ja Leverin kaupunginosien, päättyen Nuottasaaren kaupunginosaan. Kadun pituus on noin 2,25&nbsp;kilometriä, ja sen pinnoitteena on käytetty pääosin asfalttia, mutta osalla matkaa katu on päällystetty noppakivin.

Katu alkaa Heinäpään urheilukeskuksen pysäköintialueelta Liikuntakeskus Hukan luota, jatkuen suorana pohjoiskoilliseen halki kaupungin ruutukaavakeskustan. Liikenteellisesti merkittävät ja ruuhkaherkimmät poikkikatujen liittymät ovat Puistokadun, Saaristonkadun, Kajaaninkadun ja Linnankadun risteykset, joissa kaikissa on liikennevalo-ohjaus. Isokaduksi nimetty osuus päättyy Myllytulliin Mannenkadun ja Valjastehtaankadun liittymään, josta väylä jatkuu suoraan Kasarmintienä Oulujoen etelärantaa seuraten Erkkolan sillan liittymään saakka.

Isokadun osuus Saaristonkadulta Linnankadulle on aiemmin ollut käytössä keskustan halki pohjoiseen kulkevan linja-autoliikenteen väylänä. Joukkoliikenne siirtyi kuitenkin pääosin joukkoliikennekaduksi muutetulle Torikadulle 22. syyskuuta 2007. Saaristonkadun ja Pakkahuoneenkadun välinen osuus muuttui kävelykaduksi vuonna 2016; Pakkahuoneenkadun ja Kauppurienkadun välinen osuus kulkee Kauppakeskus Valkean läpi (tunnetaan myös Kesäkatuna), ja Kauppurienkadun ja Saaristonkadun välisellä kävelykadulla sijaitsee yksi Kivisydämen sisäänkäynneistä.

## Historiaa
Aiemmin katu tunnettiin nimellä *Iso Uusikatu*. Nykyisen nimensä katu sai vuoden 1907 asemakaavan hyväksymisen yhteydessä, jolloin vanhoja pidempiä kadunnimiä muutettiin lyhyemmiksi.. Isokatu oli myös vuoden 1990 nuorisomellakoiden päätapahtumapaikka (ks. Oulun kristalliyö).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adrianmeren liiga

**Adrianmeren liiga** on kansainvälinen koripallosarja, johon osallistuvat suurimmat seurajoukkueet Bosnia ja Hertsegovinasta, Kroatiasta, Montenegrosta, Serbiasta ja Sloveniasta. Seurat pelaavat liigaa omien kansallisten sarjojensa rinnalla. Liigan järjestää Adrianmeren koripalloliitto.

## Historia
Adrianmeren liiga käynnistyi vuonna 2001 entisistä Jugoslavian osavaltioista tulleiden 12 joukkueen voimin. Seuraavaksi kaudeksi mukaan tuli Maccabi Tel Aviv Israelista, mutta se jätti sarjan yhden kauden jälkeen. Kaudeksi 2003–2004 sarja laajeni 14 joukkueen laajuiseksi. Kausi 2004–2005 pelattiin 16 joukkueella, mutta seuraavaksi kaudeksi palattiin 14 joukkueen järjestelmään. Lokakuussa 2006 liiga teki sponsorisopimuksen slovenialaisen NLB-pankin kanssa, ja sen nimi muutettiin NLB Leagueksi. Toinen suuri, ja entinen pääsponsori, on rengasvalmistaja Goodyear.

## Sarjajärjestelmä
Runkosarjassa pelataan normaali kaksinkertainen sarja, jossa kaikki joukkueet kohtaavat toisensa kerran kotona ja kerran vieraissa. Kahdeksan parasta etenee pudotuspeleihin, jotka ratkeavat yhden ottelun perusteella.

## Mestarit

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivu
Lagos (osavaltio)

**Lagos** on Nigerian pinta-alaltaan pienin, mutta asukasluvultaan toiseksi suurin osavaltio. Se perustettiin 27. toukokuuta 1967, jolloin Nigeriaan luotiin 12 osavaltiota. Osavaltion pääkaupunkina on vuodesta 1976 ollut Ikeja. Sitä ennen pääkaupunkina toimi Lagos, joka oli vuoteen 1991 saakka myös koko Nigerian pääkaupunki. 

Osavaltion pinta-ala on 3&nbsp;345 neliökilometriä. Viimeisimmässä laskennassa vuonna 2006 asukkaita oli noin 9,1 miljoonaa. Vuoden 2022 arvion mukaan Lagosin osavaltiossa oli noin 13&nbsp;500&nbsp;600 asukasta. Sekä laskettuja että arvioituja väkilukuja pidetään epäluotettavina. Suurin osa asuu Lagosin metropolialueella.

Alueella on asunut alun perin joruboita, mutta väestöpohja on muuttunut monipuolisemmaksi, kun väkeä eri puolilta Nigeriaa on muuttanut lähemmäs Lagosia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Osavaltion viralliset kotisivut
Henrik Perelló

**Luis Henrik Perelló** (s. 1969 Tampere) on klassisen koulutuksen saanut diplomiviulisti, joka tunnetaan paremmin viihteellisen viulun mestarina. Hän on toiminut mm. Suomen Kansallisoopperan orkesterin, Savonlinnan Oopperajuhlaorkesterin ja Tampere Chamber -kamariorkesterin ja Tampere Filharmonian konserttimestarina. 

Perelló hallitsee laajasti eri musiikkityylejä, mutta argentiinalainen tango ja tango nuevo ovat lähinnä hänen sydäntään. Hän on konsertoinut Astor Piazzollan tangoihin erikoistuneen InTime-kvintettinsä kanssa kotimaan konserttilavojen lisäksi  Ruotsissa, Tanskassa, Virossa, Venäjällä, Saksassa, Ranskassa, Italiassa, Argentiinassa, Japanissa ja Emiraateissa. Perelló on tehnyt viisi Astor Piazzolla -tangolevytystä, joista ensimmäinen, *Piazzolla InTime* valittiin vuoden levyksi 1995. Argentiinalaista tangoa hän soittaa lisäksi Cuarteto Perelló -kvartetissa ja Piazzollaa myös Camorra-kvintetissä yhdessä Mika Väyrysen, Kirmo Lintisen, Ismo Eskelisen ja Tarja Nybergin kanssa. Reijo Taipaleen tango-orkesterissa hän esiintyi Uruguayssa vuonna 1997 Cumbre Mundial -festivaalilla.

Tanssiorkestereissa Perelló soittaa viulun lisäksi bassoa ja kosketinsoittimia. Nykyään hän myös sovittaa musiikkia eri kokoonpanoille. Henrik Perellólle myönnettiin Pirkanmaan taidetoimikunnan kulttuuriteko-palkinto 2005.

Perelló teki viulistina ja kosketinsoittajana yhteistyötä  myös Juice Leskisen kanssa. Hän soitti 1990-luvun alussa Leskisen albumeilla *[[Taivaan kappaleita]]* (Juice Leskinen Grand Slam 1991) ja *[[Simsalabim Jim]]* (Juice Leskinen ETC 1992) sekä esiintyi Henrikin enkelit -kokoonpanonsa kanssa marraskuussa 2004 Tampere-talossa Juice Leskisen ja Mikko Alatalon yhteisessä juhlakonsertissa, joka on taltioitu *[[Klassikoiden ilta]]* -DVD:lle ja 2CD:lle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Wilhelm Kube

**Wilhelm Richard Paul Kube** (13. marraskuuta 1887 – 23. syyskuuta 1943) oli saksalainen sotilasvirkamies ja SS-upseeri.

Toisessa maailmansodassa Kube johti kenraalikomissaarina Valko-Venäjän miehityshallintoa. Hän astui virkaan elokuussa 1941 ja jatkoi sitä kuolemaansa asti 1943. Kuben tiedetään olleen raivokas juutalaisvihaaja ja hänen johdollaan tehtiin monia sotarikoksia. Hänen tiedetään sanoneen: ”Sitä mitä rutto ja syfilis ovat ihmiskunnalle, ovat juutalaiset valkoiselle rodulle.” Kube oli yksi valkovenäläisen nukkevaltion, Weißruthenischer Zentralratin, pääjunailijoista. 23. syyskuuta 1943 neuvostopartisaanit salamurhasivat hänet. Varsinaisen operaation suoritti palvelusneidoksi naamioitunut, väärällä nimellä Kuben palvelukseen pestautunut Jelena Mazanik, joka laittoi kuumavesipulloon piilotetun pommin Kuben sängyn alle. Kostona salamurhasta SS tappoi yli tuhat minskiläistä. Iskun jälkeen Mazanik ja hänen sisarensa pakenivat Minskistä ja liittyivät partisaaneihin.

## Lähteet
Jarmo Harjula

**Jarmo Olavi Harjula** (31. maaliskuuta 1954 Helsinki – 1. kesäkuuta 2019 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän oli Lähiöteatterin perustaja (perustettu 9. helmikuuta 1969) ja teatterinjohtaja. Hän teki myös dubbauksia piirroselokuviin ja -sarjoihin. 
__NOTOC__
## Filmografia
* *[[101 dalmatialaista (vuoden 1961 elokuva)|101 dalmatialaista]]* (1961) – Kersantti Tapsu
* *[[Tullimiehen elämä muuttuu]]* (1981)
* *[[Basil Hiiri – Mestarietsivä]]* (1986) – Basil Hiiri
* *[[Maa aikojen alussa]]* (1989) – Piikki
* *[[Kuolema käy kuusi beessä]]* (1993) – Rami

## Dubbaukset
* *[[Fragglit]]* (1983–1987) – Tohtori
* *[[101 dalmatialaista (piirrossarja)|101 dalmatialaista]]* (1997–1998) – sivuäänet

## Ohjaukset
* *[[Joulupukin päänsärky]]* (1998)
* *Basil Hiiri – Mestarietsivä* (1986)
* *[[Fievel matkalla villiin länteen]]* (1991)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Sakeuttamisaine

**Sakeuttamisaine** on elintarvikkeiden lisäaine, jonka tarkoitus on tehdä ohut nestemäinen tuote sakeammaksi. Sakeuttamisaineet ovat tavallisesti jauhoja ja tärkkelyksiä. Ne merkitään tuoteselosteisiin yleensä E-koodeilla.

## Sakeuttamisaineita
* natriumalginaatti (E 401) – Ruskeista merilevistä uutettava algiinihapon suola.
* karrageeni (E 407) – Valmistetaan useista punalevistä.
* johanneksenleipäpuujauhe (E 410) – Valmistetaan johanneksenleipäpuun siemenistä.
* guarkumi (E 412) – Valmistetaan guar-kasvin siemenistä.
* arabikumi (E 414) – Akasiapuun kuivattua mehua, josta käytetään myös nimeä Acacia-kumi.
* ksantaanikumi (E 415) – Valmistetaan sokerista bakteerikäymisen avulla.
* pektiini (E 440) – Uutetaan esimerkiksi appelsiinin tai sitruunan kuorista.
* karboksimetyyliselluloosa (CMC) (E 466) – Valmistetaan selluloosasta ja etikasta.
* muunnettu tärkkelys (E 1411, E 1412, E 1420, E 1422, E 1442) – Tärkkelys saadaan perunasta, vehnästä, maissista, riisistä tai tapiokasta.

## Lähteet
* Unilever Foodsolution, Elintarvikkeiden lisäaineet, luettu 26.8.2007
Serbian koripalloliiga

**Serbian koripalloliiga** on Serbian korkein koripallosarja. Se perustettiin vuonna 2006, ja sitä hallinnoi Serbian koripalloliitto.

## Historia
Nykymuodossa liigaa on pelattu kaudesta 2010–2011 lähtien. Eniten mestaruuksia ovat voittaneet belgradilaiset Partizan ja Crvena zvezda, joilla on kummallakin yhdeksän mestaruutta. Ennen vuotta 2006 mukana oli joukkueita myös Montenegrosta.

;Kilpailun sponsorinimet
*2006–2007: **Sinalco Serbian koripalloliiga**
*2007–2009: **Swisslion Serbian koripalloliiga**
*2011–2013: **Agroživ Serbian koripalloliiga**
*2016–2019: **Mozzart Serbian koripalloliiga**
*2021–2025: **Admiral Bet Serbian koripalloliiga**
*2025–nykyhetki: **Meridianbet Serbian koripalloliiga**

## Sarjajärjestelmä
Liigan sarjajärjestelmä koostuu kahdesta runkosarjavaiheesta sekä pudotuspeleissä. Ensimmäisessä runkosarjavaiheessa (liigassa) 14 joukkuetta kohtaa toisensa kahdesti, kotona ja vieraissa. Sarjan neljä parasta joukkuetta etenevät toiseen runkosarjavaiheeseen (superliigassa), jossa niiden lisäksi pelaa neljä Adrianmeren liigassa pelaavaa joukkuetta. Myös tässä vaiheessa joukkueet pelaavat keskenään täyden kaksinkertaisen sarjan. Toisen runkosarjavaiheen neljä parasta joukkuetta etenee pudotuspeleihin. Välierät pelataan paras kolmesta- ja loppuottelu paras viidestä -periaatteella.

## Joukkueet kaudella 2025–26
***[[BKK Radnički]]**, Belgrad
***[[KK Borac Čačak]]**, Čačak
***[[KK Borac Zemun]]**, Belgrad
***[[KK Crvena zvezda]]**, Belgrad
***[[KK Čačak 94]]**, Čačak
***[[KK Dynamic]]**, Belgrad
***[[KK FMP]]**, Belgrad
***[[KK FMP]]**, Belgrad
***[[KK Hercegovac Gajdobra]]**, Gajdobra
***[[KK Joker]]**, Sombor
***[[KK Mega Basket]]**, Belgrad
***[[KK Metalac Valjevo]]**, Valjevo
***[[KK Mladost Zemun]]**, Belgrad
***[[OKK Beograd]]**, Belgrad
***[[OKK Beograd]]**, Belgrad
***[[KK Partizan]]**, Belgrad
***[[KK Sloboda Užice|KK Sloboda]]**, Užice 
***[[KK Sloga]]**, Kraljevo
***[[KK Spartak Subotica|KK Spartak]]**, Subotica
***[[KK SPD Radnički]]**, Kragujevac
***[[KK Tamiš]]**, Pančevo
***[[KK Vojvodina]]**, Novi Sad
***[[KK Vršac]]**, Vršac
***[[KK Zlatibor]]**, Čajetina

## Mestarit
* 2007: KK Partizan
* 2008: KK Partizan
* 2009: KK Partizan
* 2010: KK Partizan
* 2011: KK Partizan
* 2012: KK Partizan
* 2013: KK Partizan
* 2014: KK Crvena zvezda
* 2015: KK Crvena zvezda
* 2016: KK Crvena zvezda
* 2017: KK Crvena zvezda
* 2018: KK Crvena zvezda
* 2019: KK Crvena zvezda
* 2020: *Peruttu COVID-19-pandemian vuoksi*
* 2021: KK Crvena zvezda
* 2022: KK Crvena zvezda
* 2023: KK Crvena zvezda
* 2024: KK Crvena zvezda
* 2025: KK Partizan

## Viitteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu