open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lämpökohina

**Lämpökohina** on ilmiö, jonka vaikutuksesta sähköjohtimessa tai resistanssissa kulkevassa virrassa tapahtuu satunnaisvaihtelua. Tätä satunnaisvaihtelua kutsutaan lämpökohinaksi ja sitä voidaan kuvata kohinajännitteellä tai kohinavirralla. Lämpökohina aiheutuu johteessa olevien vapaiden varauksenkuljettajien satunnaisesta lämpöliikkeestä ja sen voimakkuus riippuu materiaalin lämpötilasta.

## Kohinajännite

Lämpöliikkeestä johtuvat satunnaisvaihtelut aiheuttavat resistanssissa *R* lähdejännitteen, jonka tehollisarvo on 

: V_n = \sqrt{4k_BTRB}, 

missä  \ k_B  on Boltzmannin vakio, *T* on lämpötila [ K ], ja *B* on mittauksen kaistaleveys [ Hz ].

Esimerkiksi 1 MΩ vastus synnyttää 10 kHz kaistalla tehollisarvoltaan 13 μV suuruisen kohinajännitteen, joka voidaan mallintaa kohinattoman resistanssin kanssa sarjassa olevalla jännitelähteellä.

## Kohinavirta

Lämpökohinaa voidaan yhtä hyvin kuvata myös kohinavirralla, jonka suuruus on

:
I_n = \sqrt {{ 4 k_BTB } \over R}


Tätä voidaan mallintaa kohinattoman resistanssin rinnalle kytketyllä virtageneraattorilla.

## Kohina korrelaatiofunktioiden avulla

Kohinan suuruutta voidaan kuvata virran autokorrelaatiofunktiolla. Se määritellään:

: S_I(t-t')=2(\langle I(t) I(t') \rangle - \langle I \rangle^2),

missä \langle \rangle kuvaa keskiarvostusta satunnaisten prosessien yli. Tätä autokorrelaatiofunktiota voi jossain määrin pitää eri ajanhetkinä esiintyvien virtojen varianssina.

Yleisesti kohinaa kuvataan aika-avaruuden sijaan taajuusavaruudessa eli taajuuden f funktiona. Taajuusriippumatonta kohinaa kutsutaan valkoiseksi kohinaksi, ja taajuusriippuvaa kohinaa vastaavasti värilliseksi kohinaksi. Tasapainotilanteessa kohinaa voidaan kuvata fluktuaatio-dissipaatioteoreeman avulla. Sen mukaan matalataajuisen kohinan suuruus saadaan suoraan johteen impedanssista Z(f):

 S_I(f=0)=\frac{4k_B T}{{\rm Re}[Z(f)]} 

Tämä matalataajuinen kohina on termistä kohinaa eli lämpökohinaa. Kohina on olennaisesti termistä kun taajuutta f vastaava energia (joka saadaan kertomalla f Planckin vakiolla) on huomattavasti pienempää kuin lämpötilaa T vastaava energia, kB T, missä kB on Boltzmannin vakio, ja T ilmaistaan Kelvin-asteikolla. Esimerkiksi 1 K (–272&nbsp;°C) vastaava taajuus on noin 21&nbsp;GHz.

Muita kohinamuotoja ovat mm.
* Kvanttikohina eli vakuumikohina eli nollapistefluktuaatiot
* Raekohina
* 1/f-kohina (engl. "flicker noise")

## Lähteet
Bass’n Helen

**bass’n Helen** oli Nokialla perustettu kitarapainotteista rockia soittava gospel-yhtye. Yhtyeen nimi tuli vuoden 1992 alkuperäiskokoonpanosta, jolloin bändissä soitti yksi basisti (Petri Ryöti) ja kaksi Heleniusta (Harri ja Olli). Myöhemmin kitaristiksi liittyi Mikael Lindell. Bass'n Helen lopetti toimintansa vuoden 2012 lopussa. Yhtyeen viimeinen esiintyminen oli 17. marraskuuta 2012 Maata näkyvissä -festareilla. Yhtye palasi keikkalavoille vuonna 2018, kun se soitti akustisesti seitsemän konserttia.

1990-luvun loppupuolelta lähtien yhtye kuului suurimpien suomalaisten gospel-tapahtumien vakioesiintyjiin. Vuosituhannen vaihteessa alkuperäisjäsenet jäivät vähitellen bändistä pois ja yhtye alkoi alkuperäisen laulajan ja uusien soittajien kanssa etsiä uudenlaista omaa tyyliään. Vuonna 2004 bass’n Helen julkaisi kuuden vuoden tauon jälkeen uuden täyspitkän albumin *Salattu*. Tämän jälkeen yhtyeessä vaihtui toinen kitaristi ja basisti.

Vuonna 2005 yhtye julkaisi singlen ”Lasienkeli”, tällä kertaa sekulaarijakelukanavien levitykseen. Singlet ”Varjojen maa” ja ”Liekeissä” soivat ahkerasti muun muassa YleX- ja SuomiPOP-radiokanavilla ja musiikkivideo kappaleesta ”Liekeissä” pyöri Music Television Finlandilla. *Kauas täältä* -pitkäsoitto julkaistiin 3. toukokuuta 2006 ja se ylsi ensimmäisellä viikollaan sijalle 16. Suomen virallisella albumilistalla. ”Liekeissä” ja ”Varjojen maa” olivat YleX-radiokanavan himotuimmat-listan kärkisijoilla useita viikkoja.

Heinäkuussa 2006 Harri Helenius kyseenalaisti yhtyeen statuksen gospelyhtyeenä Nelosen *Pop-ikoni* -ohjelmassa. Hän totesi, että jokainen saa itse päättää, onko heidän musiikkinsa gospelia vai ei. Bass'n Helenin uusin albumi *Acoustic* julkaistiin vuonna 2010.

## Jäsenet
### Nykyinen kokoonpano
* Harri Helenius – laulu (1992–)
* Simo Kapiainen – kitara (2002–)
* Antti Kokkola – kitara, taustalaulu (2008–)
* Timo Mäki-Marttunen – basso, taustalaulu (2003–)
* Markus Vainiomäki – rummut, taustalaulu (2003–)

### Aiemmat jäsenet
Kitara:
* Mikael Lindell (1992–2002)
* Miika Colliander (1996–2002)
* Timo Vuorela (2002–2005)
* Markku Ollikainen (2005–2008)

Basso:
* Petri Ryöti (1992–1994)
* Marko Nyberg (1994–1996)
* Mikko Oinonen (1996–2000)
* Sami Korhonen (2000–2002)
* Jaakko Kämäräinen (2002–2003)

Rummut:
* Olli Helenius (1992–1996, 1998–2002)
* Olli-Pekka Salminen (1997)
* Markus Lintunen (2002–2003)

## BNH ry
BNH ry on bass’n Helenin taustaorganisaationa toimiva yhdistys. Yhdistyksen tarkoituksena on gospel-musiikin ja muun kristillisiin arvoihin perustuvan taiteen tunnetuksi tekeminen ja kristillisen evankeliumin levittäminen.

## Julkaisut
### Albumit
* *Minulleko?* (1993)
* *Mitä jää? (1994)
* *Valo* (1996)
* *Light* (englanninkielinen *Valo*, 1997)
* *Futu* (1998)
* *Unplugged* (2001)
* *Salattu* (2004)
* *Kauas täältä* (2006)
* *Onnellinen* (2008)
* *Acoustic* (2010)

=== Singlet ===
* *Tähti* (1996)
* *2* (1998)
* *Ei kukaan* (2003)
* *Lasienkeli* (2005)
* *Varjojen maa* (2005)
* *Liekeissä* (promo, 2006)
* *Seitsemän* (2008)
* *Ei mikään milloinkaan'' (2025)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Virallinen kotisivu
* 
* 
*
Melvil Dewey

**Melville Louis Kossuth (Melvil) Dewey** (10. joulukuuta 1851 – 26. joulukuuta 1931) oli kirja-aineiston luokittelun pioneeri, joka loi Deweyn luokittelun.

Dewey syntyi Adams Centerissä New Yorkissa Yhdysvalloissa. Hän opiskeli Amherstin yliopistossa ja valmistui vuonna 1874. Työskennellessään avustajana Amherstin kirjastossa vuosina 1874–1877 Dewey kehitti luokittelujärjestelmänsä.

Dewey muutti Bostoniin ja perusti ''The Library Journal'' -lehden, josta tuli tärkeä vaikuttaja kirjastojen kehittämisessä ja niiden hallinnossa. Dewey oli myös perustamassa Yhdysvaltain kirjastoyhdistystä ALA:ta vuonna 1876.

Vuonna 1883 Deweystä tuli Columbian yliopiston kirjastonhoitaja, ja seuraavana vuonna hän perusti Columbia School of Library Economyn. Se oli ensimmäinen kirjastovirkailijoiden koulutusta varten perustettu koulu ja siitä tuli erittäin suosittu. Vuonna 1890 koulu siirrettiin Albanyyn New Yorkin osavaltioon, missä koulun nimeksi tuli New York State Library School. Dewey toimi koulun johtajana vuosina 1888–1906. Hän uudisti voimakkaasti New Yorkin osavaltion kirjastoa.

Myöhemmin elämässään Dewey kiinnostui englannin kielen ortografian uudistamisesta. Hän ajoi asiaa ja vaihtoi etunimensä aikuisena ”Melvillestä” yksinkertaisemmaksi muotoon ”Melvil”. Hän myös kirjoitti osan elämästään sukunimensä muodossa ”Dui”.

## Lähteet
*
Se

**Se** tai **SE** voi tarkoittaa seuraavia:

* Se, jyväskyläläinen rockyhtye
* *[[Se (albumi)|Se]]*, Se-yhtyeen albumi
* *[[Se (kirja)|Se]]*, Stephen Kingin kauhuromaani
***[[Se (hahmo)|Se]]*, romaanissa esiintyvä hahmo.
** *[[Se (minisarja)|Se]]*, romaaniin perustuva minisarja vuodelta 1990
** *[[Se (vuoden 2017 elokuva)|Se]]*, romaaniin perustuva elokuva vuodelta 2017
***[[Se – Toinen luku|Se: Toinen luku]]*, vuoden 2019 jatko-osa edelliselle

**Se*, Markku Lahtelan romaani vuodelta 1966
*Se!, entinen suomalainen aikakauslehti
*Se, osa Hillsta och Se -nimistä taajamaa Sandvikenin kunnassa Ruotsissa
*Se, ruotsalainen aikakauslehti
*se, kiinalainen soitin
*
*viettipohja, se tai id, psykoanalyysin käsite

### Lyhenteenä tai tunnuksena
* eurooppayhtiö, SE, latinan sanoista *societas europaea*, kansainvälisten suuryritysten yhtiömuoto
* kaakko, SE, englannin ilmauksesta *south-east*, ilmansuunta
* 
* 
* 
* 
* 
* Suomen ennätys, SE, paras suomalaisen henkilön saavuttama tulos jossakin lajissa
* silkki, SE.
* Special Edition

## Katso myös
* Macintosh SE, Apple Computerin valmistama tietokone.

## Lähteet
Node

**Node** voi tarkoittaa seuraavia:
* solmu verkkoteoriassa
* linja BBS-järjestelmässä
* Node.js, JavaScriptin ajoympäristö
Eleanor Roosevelt

**Anna Eleanor Roosevelt** (11. lokakuuta 1884 – 7. marraskuuta 1962) oli yhdysvaltalainen ihmisoikeusaktivisti, diplomaatti ja Yhdysvaltain presidentin Franklin Delano Rooseveltin vaimo. Miehensä kuoltua 1945 hän jatkoi yhteiskunnallista uraansa ja työskenteli YK:ssa maansa yleiskokousedustajana ja ihmisoikeuskomission puheenjohtajana.

## Yksityiselämä

Eleanor Roosevelt syntyi yläluokkaiseen yhdysvaltalaiseen perheeseen; presidentti Theodore Roosevelt oli hänen setänsä. Eleanor jäi orvoksi alle kymmenvuotiaana ja kasvoi isoäitinsä luona New Yorkissa. Hänet lähetettiin Englantiin Allenswoodin kouluun, jota johti kuuluisa feministi Marie Souvestre. Siellä hän oppi myös puhumaan sujuvasti ranskaa. 

Eleanor Roosevelt palasi Yhdysvaltoihin 17-vuotiaana vuonna 1902. Hän tutustui kaukaiseen sukulaiseensa Franklin Delano Rooseveltiin ja meni tämän kanssa naimisiin 1905.

Vuonna 1921 Franklin Roosevelt sairastui vakavasti ja halvaantui osittain. Eleanor Roosevelt alkoi esiintyä julkisesti politiikassa sekä miehensä puolesta että omissa nimissään.

Vuosina 1933–1945 Franklin Roosevelt oli Yhdysvaltain presidentti, ja Eleanor Rooseveltin päätoimi oli olla presidentin vaimo, Yhdysvaltain ensimmäinen nainen. Hän jatkoi kuitenkin poliittista uraansa kirjoittamalla mm. sanomalehtikolumnia. Tätä palstaa hän jatkoi kuolinvuoteensa asti.

## Poliittinen toiminta

Eleanor Roosevelt matkusti ympäri Yhdysvaltoja promotoimassa New Dealiä ja vieraili sotajoukkojen luona toisessa maailmansodassa. Hän oli feministi ja aktiivinen amerikkalaisen ihmisoikeusliikkeen kannattaja. Hän esimerkiksi poseerasi kuvissa YK:n ihmisoikeuksien julistus vierellään.

Vuonna 1946 Harry S. Truman nimitti Eleanor Rooseveltin Yhdysvaltojen edustajaksi YK:n yleiskokoukseen. Hän nousi YK:n ihmisoikeuskomission puheenjohtajaksi ja osallistui aktiivisesti ihmisoikeuksien julistuksen luonnostelemiseen.

Roosevelt arvosteli Trumanin politiikkaa useasti, mutta asettui vastahakoisesti tukemaan tämän uudelleenvalintaa. Hän vieraili pakolaisleireillä ja tuki Intian itsenäistymistä.

Trumanin kauden jälkeen Roosevelt matkusti paljon ulkomailla. Hän tutustui poliittisiin oloihin vuonna 1955 matkoillaan Israelissa, Japanissa, Hongkongissa, Kamputseassa ja  Indonesiassa ja pääsi Moskovaan vuonna 1957 haastattelemaan Nikita Hruštšovia. Sekä Neuvostoliitossa että Israelissa hän vieraili useita kertoja. Vuonna 1950 hän vieraili Suomen Huolto -järjestön kutsumana myös Suomessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anelma Vuorio : Amerikan ensimmäinen lady. Mrs. Eleanor Roosevelt, Helsingin Sanomat, 23.01.1938, nro 21, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Avenue des Champs-Élysées

**Avenue des Champs-Élysées** tai **Les Champs-Élysées** ( ) on katu Ranskan pääkaupungissa Pariisissa. Elokuvateattereineen, kahviloineen ja kauppoineen se on yksi maailman kuuluisimmista kaduista. Kadun itäosa kulkee Champs Elysées -puiston halki. Nimensä katu on saanut kreikkalaisen mytologian Elysionin, kuolleiden valtakunnan mukaan.

Avenue des Champs-Élysées on noin kaksi kilometriä pitkä. Se kulkee Pariisin luoteisosassa kahdeksannen kaupunginosan läpi Place de la Concordelta Place Charles de Gaullella sijaitsevalle Riemukaarelle.

Champs-Élysées'n suorana jatkeena lännessä, Riemukaaren toisella puolella, ovat Avenue de la Grande-Armée ja edelleen Neuilly-sur-Seinen pääkatu Avenue Charles de Gaulle, jotka johtavat suoraan kohti La Défensen aluetta ja siellä sijaitsevaa Grande Archea. Idässä, Concorden toisella puolella taas Tuileries-puiston suurin puistokäytävä kulkee samalla suoralla kohti Carrouselin riemukaarta ja edelleen Louvrea. Täten Champs-Élysées on samalla osa noin kahdeksan kilometriä pitkästä suorasta akselista, *[[Axe historique]]*, joka johtaa Louvren sisäpihalta La Défenselle.

Vuonna 1860 kadun kauppiaat muodostivat Syndicat d’Initiative et de Défense des Champs-Élysées -järjestön, jonka nimeksi tuli vuonna 1980 Comité des Champs-Élysées. Järjestö on omistautunut puistokadun ilmapiirin säilyttämiseen ja kehittämiseen. Nykyäänkin komitea päättää kadulle tulevasta uudesta liiketoiminnasta. Kalliiden vuokrien takia vain harvat asuvat Champs-Élysées’llä; talojen yläkerrat ovat pääasiassa toimistotiloina. Erityisen kallista on kadun pohjoispäässä. Joka vuosi kadulla nähdään Ranskan armeijan suurin paraati. Se on myös Ranskan ympäriajon perinteinen päätepiste.

## Historia

Avenue des Champs-Élysées rakennettiin vuonna 1640 myös Versailles’n puutarhan suunnittelijana tunnetun André Le Nôtren johdolla suoraksi jatkeeksi Tuileries-puiston pääkäytävälle. Aluksi se sijaitsi kaupungin ulkopuolella, sillä Pariisin länsiraja sijaitsi vielä tuolloin nykyisen Place de la Concorden paikalla. 1700-luvulla puistokatua jatkettiin lännessä Neuilly-sur-Seinen kautta Seinen ylittävälle sillalle saakka. Vähän myöhemmin kuitenkin rakennettiin uusi kaupunginmuuri, joka lännessä kulki nykyisen Riemukaaren kohdalla, ja täten katu sai nykyisen pituutensa. Nykyiselle kohdalleen kaupungin raja siirrettiin 1800-luvulla.

Kadusta tuli kaupungin omaisuutta vuonna 1828, jolloin kadulle rakennettiin muun muassa jalkakäytävät, kaasuvalaistus ja suihkulähteitä. Viimeksi katua muutettiin vuonna 1993, kun jalkakäytäviä laajennettiin.
Kernel panic

**Kernel panic** on ilmoitus käyttöjärjestelmän ytimen kaatumisesta, joka johtuu yleensä jonkin tietokoneen tärkeän osan virhetoiminnosta. Yleensä kernel panicin yhteydessä tulostetaan syy, mistä virhetoiminto havaittiin ja käyttöjärjestelmän tilatietoja, joista voidaan päätellä vian aiheuttaja.

## Katso myös
* BSoD
* Guru Meditation
* Coredump
* Linux

## Lähteet
Ohjelma

**Ohjelma** tarkoittaa seuraavia asioita:

* tietokoneohjelma, tietokoneen suoritettavaksi annettu käskykokonaisuus
** mikro-ohjelma, tietokoneen suorittimen sisäinen ohjelma
* ohjelma, suunnitelma tiettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi, esimerkiksi
** tietoyhteiskuntaohjelma
** puolueohjelma
* ohjelma eli esitys, ohjelmanumero, esimerkiksi
** radio-ohjelma
** televisio-ohjelma
** teatteriesitys
* ohjelma, jonkin tilaisuuden tai tapahtuman sisältö; myös lehtinen, johon se on painettu (ks. käsiohjelma)
Turrón

**Turrón** (espanjaksi), **torrone** (italiaksi) tai **torró** (katalaaniksi) on espanjalaiseen jouluperinteeseen kuuluva nougat'ta muistuttava makeinen. Sitä valmistetaan yleensä hunajasta, manteleista, sokerista ja kananmunan valkuaisesta.

Turrón on peräisin arabikulttuurista, ja tiedetään, että se on tunnettu Espanjassa jo ainakin 1500-luvulla. Nykyään jouluisin on saatavilla laaja valikoima erilaisia ja erimakuisia variaatioita turrónista. Se on suosittua joka puolella Espanjaa, erityisesti Välimeren rannikolla Valenciassa ja Kataloniassa. Samantapaista nougat'ta on tapana tehdä Espanjan lisäksi myös Italiassa ja Ranskassa. Turrónista tehdään myös jäätelöä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Food from Spain: Sweet Arab Heritage in Spain  
* Turronin valmistusohjeet
ACT UP

**ACT UP** (**AIDS Coalition to Unleash Power**) on perustettu vuonna 1987 New Yorkissa *Gay and Lesbian Community Services Center -keskuksessa* Liike kuvailee itseään "moninaiseksi, ei-poliittiseksi liikkeeksi, jonka yksilöitä yhdistää suuttumus ja sitoumus suoraan toimintaan AIDS-kriisien lopettamiseksi" ("*a diverse, non-partisan group of individuals united in anger and committed to direct action to end the AIDS crises*").  Liike perustetiin reaktiona Yhdysvaltojen hallinnon tehottomuuteen toimia AIDS-kriisin hillitsemiseksi 1980-luvulla.

ACT UP -liikkeen toiminta on suoraa ja väkivallatonta sekä usein kansalaistottelematonta. ACT UP on tunnettu erityisesti  tehokkaasta kuvallisesta viestinnästään ja sloganeistaan, kuten Silence = Death, Action = Life ja Ignorance = Fear. Myöhemmin liikkeestä on eriytynyt Gran Fury -taiteilijaryhmittymä, joka aloitti ACT UP:in visuaalisesta propagandasta vastaavana ryhmänä. ACT UP on toistuvasti hyökännyt kaupallisia yrityksiä, hallitusten tehottomuutta ja yleistä tietämättömyyttä vastaan ja tehnyt AIDS-kriisistä poliittisen ongelman.

ACT UP -aktivistit ovat ottaneet erityisesti katolisen kirkon kampanjansa kohteeksi. He ovat häirinneet katolisia messuja, heitelleet kondomeja ympäri kirkkorakennusta ja sylkeneet ehtoollisleipiä suustaan kirkon lattialle. Katolinen ihmisoikeusjärjestö Catholic League on tuonut ACT UP -järjestön rikokset esiin vuotuisissa viharikoksia käsittelevissä raporteissaan.

ACT UP kampanjoi erityisesti valtion rahoittaman AIDS-tutkimuksen, hoitopaikkojen ja lääkkeiden puolesta, muuttaakseen virheellisen ja epämääräisen AIDS-kriisiuutisoinnin, tiedottaakseen ja opettaakseen turvaseksistä sekä herättääkseen avointa keskustelua ongelmasta. ACT UP on saanut laajaa kansainvälistä huomiota ja se toimii yli 70 itsenäisenä soluna yli 20 maassa.

## Lähteet
Harriet Tubman

**Harriet Tubman** (synt. **Araminta Ross**; 1822 Maryland, Yhdysvallat – 10. maaliskuuta 1913 Auburn, New York, Yhdysvallat) oli afroamerikkalainen vapaustaistelija, tasa-arvoaktivisti ja suffragetti. Hän oli vapauteen karannut orja, joka auttoi muita orjia pakenemaan Etelävaltioista. Hänet tunnettiin myös nimellä *Black Moses* (”Musta Mooses”).

## Elämä
### Vaiheet ennen pakoa
Araminta Ross syntyi orjavanhemmilleen vuosien 1820 ja 1825 välillä. Hänen äidinäitinsä oli tuotu orjana Yhdysvaltoihin ja myös Aramintan äiti Harriet Green oli syntynyt orjuuteen. Rossilla oli yhteensä kahdeksan sisarusta. Hän teki orjan tehtäviä hyvin lapsesta saakka. Hän meni 24-vuotiaana naimisiin vapaan miehen John Tubmanin kanssa ja muutti samalla etunimensä äitinsä mukaan Harrietiksi. Hänen oma omistajansa kuitenkin kuoli ja tämän leski alkoi harjoittaa orjakauppaa. Tubman päätti paeta ennen kuin hänen avioliittonsa hajotettaisiin ja hän päätyisi taas uudelle omistajalle. Hän pakeni kahden veljensä kanssa muutamaksi viikoksi, mutta hänen veljensä suostuttelivat hänet palaamaan, koska pelkäsivät paosta seuraavaa rangaistusta. Hän oli jo palatessaan päättänyt paeta uudelleen. Hän kirjoitti myöhemmin ”Vapaus tai kuolema - jos en saa toista, saan vähintäänkin toisen”.

### Aktivismi
Tubman pakeni lopulta yksin ”maanalaiseksi rautatieksi” () kutsutun salaisten reittien ja turvatalojen verkoston kautta. Verkoston turvin tuhannet orjat pakenivat Etelävaltioista pohjoiseen alueille, joissa orjuus oli jo lakkautettu. 

Tubman kehitti ovelia temppuja, joilla karkurien joukot pääsivät varmemmin pakoon: hän ajoitti karkuretket lauantaihin, jotta karkureiden etsintäkuulutusilmoitukset saatiin lehtiin vasta maanantaina, ja tarvittaessa huumasi vauvat, jotta nämä eivät itkisi. Hän pukeutui erilaisiin valeasuihin ja hänellä oli tapana hyräillä Go Down Moses -kappaletta pakomatkoilla, jolloin hänen seuraajansa tiesivät hyräilynopeudesta, oliko edessä vaaroja. 

Yhdysvaltain sisällissodan aikana Tubman työskenteli sekä sairaanhoitajana että vakoilijana Etelän alueilla Pohjoisen hyväksi. Yhdysvaltain sisällissodan jälkeen hänestä tuli mustien ja naisten oikeuksien ajaja, ja hän toimi muun muassa naisten äänioikeuden puolesta. Vuonna 1869 hän julkaisi Sarah Bradfordin avustamana elämäkertansa *Scenes in the Life of Harriet Tubman*.

## Muistaminen
Huhtikuussa 2016 Yhdysvaltain valtiovarainministeriö ilmoitti, että Tubmanin kuva painetaan 20 dollarin setelin etupuolelle. Uudistusta ei ole kuitenkaan käytännössä alettu toteuttaa vuoden 2016 presidentinvaalien jälkeen. Valtiovarainministeri Steven Mnuchin on sanonut, että asiaa harkitaan uudelleen. Kasi Lemmons on ohjannut ja käsikirjoittanut Tubmanista kertovan elokuvan *[[Harriet (elokuva)|Harriet]]*, joka sai ensi-iltansa vuonna 2019.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kotisivu kirjeitä ja muita dokumentteja
* Harriet Tubmanin elämästä
Operaatio Sealords

**Operaatio Sealords** oli Vietnamin sodan sotilasoperaatio, joka alkoi 8. lokakuuta 1968. Se oli Yhdysvaltain armeijan ja Etelä-Vietnamin joukkojen yhteisoperaatio, jonka tarkoituksena oli häiritä Pohjois-Vietnamin huoltoreittejä Mekongin suiston alueella.
## Lähteet
*
Mary Dyer

**Mary Barrett Dyer** (n. 1611 &ndash; 1. kesäkuuta 1660) oli englantilainen kveekari, joka hirtettiin Bostonissa piittaamattomuudesta kveekarismin kieltäviä lakeja vastaan. Häntä pidetään Pohjois-Amerikan viimeisenä uskonnollisena marttyyrina.

Dyer muutti parinkymmenen vuoden ikäisenä Englannista Bostonin seudulle nuoren aviomiehensä kanssa. Hän synnytti kolme lasta, mutta neljäs raskaus päättyi myöhäiseen keskenmenoon. Kastamaton lapsi haudattiin salaisesti, ja hänen ruumiinsa kaivettiin myöhemmin esille osoitukseksi Mary Dyerin jumalattomuudesta. Keskenmenon ja siihen liittyneiden komplikaatioiden yhteydessä Dyer tutustui Anne Hutchinsoniin. Hutchinson uskoi, että Jumala voi puhua yksilöille suoraan, ei pelkästään miespuolisen papiston avulla. Tämä usko loitonnutti hänet puritaanisesta kirkosta, ja Mary Dyer seurasi perheineen ystäväänsä. He muuttivat suvaitsevaiselle Rhode Islandille, missä Roger Williams johti puritanisteista eronnutta seurakuntaa. 

Vuonna 1652 Mary ja William Dyer perheineen matkustivat Englantiin, ja Mary tutustui kveekarien ajatuksiin. Kveekarit olivat jo lakanneet maksamasta veroja anglikaaniselle kirkolle ja joutuneet vaikeuksiin valtiovallan kanssa Englannissa.

Heti kun Dyerit palasivat Englannista, heidät pidätettiin kveekariutensa takia ja Mary Dyeria kiellettiin julistamasta kveekariutta Massachusettsin alueella. Dyerit asettuivat Rhode Islandille. Massachusettsin uusi kuvernööri sääti entistä ankarammat kveekarivastaiset lait: ensimmäisestä käynnistä Bostonin alueella kveekarit ruoskittiin, toisesta he joutuivat jalkapuuhun ja menettivät korvansa, kolmannesta leikattiin toinen korva ja neljännestä seurasi kuolemantuomio.

Mary Dyer ja hänen kaksi kveekariystäväänsä matkustivat Bostoniin protestoidakseen lakeja vastaan, ja  hänet pidätettiin, tuomittiin ja hirtettiin. 

Maryn hirttäminen herätti huomiota emämaassa Englannissa asti, ja Kaarle II kielsi kveekarien teloittamisen uskonnon harjoittamisen takia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Claus Bernet: Mary Dyer, in: BBKL, 20, 2002, 414-420, verkossa http://www.bautz.de/bbkl/d/dyer_m.shtml
Oskar Merikanto

**Frans Oskar Merikanto** (vuoteen 1882 **Mattsson**; 5. elokuuta 1868 Helsinki – 17. helmikuuta 1924 Oitti) oli suomalainen säveltäjä, muusikko, kapellimestari ja opettaja.

Ikätoveristaan Jean Sibeliuksesta poiketen Oskar Merikanto suuntautui yksinkertaisempaan ja kansanomaisempaan ilmaisuun. Hänestä tulikin yksi rakastetuimmista suomalaissäveltäjistä kansan keskuudessa, mihin vaikutti myös Merikannon kielitausta. Merikanto tunnetaan erityisesti yksinlauluistaan, kuten *Pai, pai, paitaressu*; *Ilta tuntureilla*; *Oi, muistatko vielä sen virren*; *Kullan murunen* ja *Soi vienosti murheeni soitto* sekä 17-vuotiaana säveltämästään pianovalssista *[[Kesäillan valssi]]*, op. 1. Myös pianoteokset kuten *Romanssi*, op. 12 ja *Valse lente*, op. 33 ovat tunnettuja ja suosittuja. Merikanto on säveltänyt 91 yksinlaulua.

## Ura

Oskar Merikannon isä Frans Ferdinand Ala-Kanto oli ammatiltaan ylikonduktööri. Oskar Merikanto sai yksityisopetusta urkuri ja säveltäjä Lauri Hämäläiseltä, kunnes Aurora Karamzinin tukemana pääsi opiskelemaan Leipzigiin vuosiksi 1887–1889. Tämän jälkeen Merikanto opiskeli Berliinissä Albert Beckerin johdolla vuosina 1890–1891. Vuonna 1892 hänet valittiin Johanneksenkirkon urkurin virkaan, missä hän toimi kuolemaansa saakka. Pianistinakin Suomea kiertänyt Merikanto kävi työnsä ohella tarkastamassa kirkkoihin asennettuja urkuja ympäri Suomea ja opetti soittoa Helsingissä julkaisten myös alan oppikirjoja. Merikannon virittämistä uruista tuli aikalaiskeskustelussa eräänlainen statussymboli pitäjien välisessä kilvoittelussa.

Oskar Merikanto oli perustamassa vuonna 1911 Suomalaista Oopperaa ja toimi sen ensimmäisenä kapellimestarina vuosina 1911–1922.  Merikannon sävellyskilpailuun lähettämä teos *Pohjan neiti* oli ensimmäinen suomenkielinen ooppera.  Hän toimi myös Päivälehden (myöhemmin Helsingin Sanomat) pitkäaikaisena musiikkikriitikkona.

## Yksityiselämä
Merikanto sävelsi *Kesäillan valssin* nuoruuden mielitietylleen Sally Enrothille, mutta lopulta hän solmi elinikäisen avioliiton 29. elokuuta 1892 Liisa Häyrysen (4. helmikuuta 1869 – 14. maaliskuuta 1949) kanssa. Heidän ainoa lapsensa oli säveltäjä Aarre Merikanto. Tämän poika oli puolestaan kuvanveistäjä Ukri Merikanto. Heidät on kaikki haudattu samaan hautaan Hietaniemen hautausmaalle. Haudalla on vuonna 1927 paljastettu Yrjö Liipolan toteuttama muistomerkki.

## Sävellykset

## Katso myös
* Merikanto

## Kirjallisuutta
* Heikinheimo, Seppo: ’Oskar Merikanto ja hänen aikansa’. Helsinki. Otava. 1995. .
* 
* Lehtola, Jan: 'Oskar Merikannon perintö suomalaiselle urkutaiteelle'. Helsinki. Sibelius-Akatemia. 2000. .
* 'Merikanto-symposium' Toimittanut Jan Lehtola. Kuopio. Sibelius-Akatemian Kuopion osasto. 2011. .
* 
* Poroila, Heikki: 'Oskar Merikannon teosluettelo'. Helsinki. Honkakirja, Suomen musiikkikirjastoyhdistys. 2019.  PDF 2020 
*  PDF 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* Heikki Poroila: Yhtenäistetty Oskar Merikanto
* Erkki Kivijärvi : Oskar Merikanto. Muutamia muistojen sirpaleita, Suomen Kuvalehti, 23.02.1924, nro 8, s. 8, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Merimiina 2000

**Merimiina 2000** on suomalainen Patrian valmistama herätepohjamiina. Miina tunnistaa alusten aiheuttamat fysikaaliset herätteet ja kykenee valitsemaan sotilaallisesti tärkeimmiksi arvioidut maalit. Merivoimien Esikunnan materiaaliosasto käynnisti Merimiina 2000 -projektin vuonna 1997. Päätös Merimiinan 2000:n hankkimiseksi tehtiin joulukuussa 2004.
## Aiheesta muualla
* 
* Merivoimien tiedote 9. joulukuuta 2004
Hikaru no go

**Hikaru no go** () on japanilainen animaatiosarja eli anime, joka perustuu samannimiseen mangaan. Manga on voittanut muutamia palkintoja, kuten vuoden 2000 Shogakukan Manga Awardsin.

## Manga
Hikaru no go -mangasarja ilmestyi japanilaisessa Shonen Jump -lehdessä vuoden 1998 tammikuusta alkaen vuoden 2003 huhtikuuhun asti. Sarjaa kirjoitti Yumi Hotta ja piirsi Takeshi Obata. Viz Media julkaisi sarjan englanninkielisessä Shonen Jumpissa 2. joulukuuta 2003 - 4. maaliskuuta 2008. Pokkareina Viz Media alkoi julkaista Hikaru no Gota 8. kesäkuuta 2004.

## Anime

Animesarjan tuotti Studio Pierrot ja esitti TV Tokyo ja KIDS STATION. Sarja pyöri 2001-2003 ja sitä tehtiin 75 jaksoa. Vuoden 2004 uudenvuoden spesiaali on jatkoa tv-sarjalle.

Kuudesluokkalainen Hikaru löytää isoisänsä ullakolta vanhan go-laudan, josta hän yrittää pyyhkiä pois veren, kunnes laudasta nousee Fujiwarano Sain haamu, joka oli ollut keisarin go-opettaja. Sai on aiemmin ollut olemassa toisenkin ihmisen "sisällä", nimittäin Honinbo Shusakun. Sai haluaa pelata gota, mutta Hikarulla ei ole minkäänlaista kiinnostusta sitä kohtaan. Sain painostuksesta Hikaru kuitenkin antaa Sai pelaa eräässä go-salongissa kuudesluokkalaisen pojan, Toya Akiran kanssa. Sai voittaa hänet, ja myöhemmin käy ilmi, että poika olisi jo tarpeeksi hyvä tulemaan ammattilaispelaajaksi. Myöhemmin Hikaru antaa Sain pelata gota internetissä, mikä nostaa suuren kohun ammattipelaajien keskuudessa. Hikaru perustaa kouluun oman go-kerhon, mutta päättää ruveta inseiksi ja päästä sitä kautta ammattilaisten sarjaan, jotta pystyisi pelaamaan kilpailijaansa Toya Akiraa vastaan. Kun Hikaru on päässyt inseiksi, Sai alkaa huolehtia, että saako hän itse pelata enää koskaan. Loppujen lopuksi Hikarusta tulee ammattilaispelaaja ja Sai katoaa. Sain katoamisen jälkeen Hikaru lopettaa gon pelaamisen, sillä luulee, ettei saa Saita takaisin jos pelaa gota, mutta pelatessaan go-peliä vastentahtoisesti insei-ystävänsä kanssa hän ymmärtää, että ainoa tapa saada Sai takaisin on pelata mahdollisimman paljon.

## Aiheesta muualla

* 
*
Lauri Silvennoinen

**Lauri Matti Silvennoinen** (13. maaliskuuta 1921 Pielisensuu – 4. heinäkuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen arkkitehti.

Silvennoinen valmistui arkkitehdiksi vuonna 1949 ja työskenteli aluksi Aravan arkkitehtina sekä 1951–1953 Alvar Aallon arkkitehtitoimistossa. Vuodesta 1953 hänellä oli oma suunnittelutoimisto. Hän on suunnitellut muun muassa Keravan hautausmaan ja sen siunauskappelin (1958) sekä Helsingissä Tammisalon kirkon (1966) ja Roihuvuoren kirkon (1970), jonka Keijo Laine viimeisteli hänen kuoltuaan. Helsingin Pihlajamäkeen Silvennoinen suunnitteli 1960-luvun alkupuolella Saton alueen eli Pihlajamäen eteläosan rakennukset, mukaan lukien kaupunginosan maamerkkinä toimivat tornitalot sekä kansakoulun. Hän oli voittanut Saton vuonna 1960 järjestämän arkkitehtuurikilpailun. Pihlajamäki oli Suomen ensimmäinen asuinalue, jonka rakennuksissa käytettiin täyselementtitekniikkaa, ja Silvennoinen olikin näin yksi elementtirakentamisen uranuurtajista Suomessa. Silvennoinen suunnitteli asuinkerrostaloja myös Tampereen Kalevaan (Kalevankartanon alue) sekä Helsingin Kontulaan ja Mellunmäkeen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* YLEn elävä arkisto – Ääninäyte ylen arkistosta
* Heta Timonen: Lauri Silvennoinen, Teollisen rakentamisen pioneeri diplomityön aiheena Taiteentutkija 3/2004 (Internet Archive)
In Plenty and In Time of Need

**In Plenty and In Time of Need** on Barbadoksen kansallislaulu. Sen on sanoittanut Irving Burgie ja säveltänyt C. Van Roland Edwards. Laulua alettiin esittää Barbadoksen itsenäistyessä 30. marraskuuta 1966.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuuntele laulu unkarilaisella sivustolla
Neste

**Neste** on yksi aineen olomuodoista. Sulamispisteessä kiinteä aine sulaa ja muuttuu nesteeksi. Nesteessä rakenneosat siirtyilevät, mutta niiden väliset vuorovaikutukset ovat voimakkaampia kuin kaasufaasissa. Aine on nesteenä, kun se on kiehumis- ja sulamispisteiden välissä. Neste on usein pisaroissa tai lammikoissa pintajännityksen vuoksi.

Viskositeetti kuvaa nesteen sisäisen virtauksen vastustuksen voimakkuuden. Ns. *täydellinen neste* tarkoittaa nestettä, jossa ei ole lainkaan kitkaa. Käytännössä tämä tarkoittaisi esim. sitä, että teelusikalla hämmennetty neste teekupissa jatkaisi liikettään ikuisesti tasaantumatta. 

Nesteen kastelevuus riippuu nesteen ja pinnan ominaisuuksista. Esimerkiksi hanhen sulat ja monet muovit ovat hydrofobisia eli vettä hylkiviä. Tällöin vesi jää isoiksi pisaroiksi ja valuu helposti pois. Ihmisen iho on esimerkki hydrofiilisesta pinnasta. Ihon pinnalla vesi leviää ja "liimaantuu" kiinni. Mutta esimerkiksi elohopean pintajännitys on niin suuri, että se ei leviä ja siten kastele ihoa.

Nesteitä voidaan varastoida esimerkiksi altaassa, säiliössä, tynnyrissä, pullossa, purkissa, kanisterissa, ämpärissä, astiassa tai ruukussa.

## Lähteet
Glottaalinen klusiili

**Glottaalinenklusiili** on konsonanttiäänne, joka muodostetaan sulkemalla kokonaan sekä äänihuulirako että rustorako, niin että ilmavirtaus keuhkoista pysähtyy hetkeksi. Päinvastoin kuin muut klusiilit, joilla on sekä soinnillinen että soinniton sarja, glottaaliklusiili voi olla vain soinniton; soinnillinen glottaaliklusiili ei ole foneettisesti mahdollinen, koska fonaatio on mahdoton äänirako suljettuna.

Glottaaliklusiilin merkki kansainvälisessä foneettisessa kirjaimistossa muistuttaa pisteetöntä kysymysmerkkiä , mutta jos se ei teknisistä syistä ole käytettävissä, sen korvikkeena voidaan käyttää tavallista kysymysmerkkiä. Joidenkin kielten oikeinkirjoituksessa glottaaliklusiilia merkitään erityisellä kirjaimella tai tarkkeenomaisella merkillä.

## Esiintyminen eri kielissä
### Suomen kielessä ja sukukielissä
Suomen kielessä glottaaliklusiili on verrattain yleinen, vaikka sitä ei merkitä oikeinkirjoituksessa. Se esiintyy useimmissa murteissa rajakahdennuksen yhteydessä vokaalilla alkavien sanojen välissä pitkänä tai vajaapitkänä geminaattana. Esimerkiksi *olla*-verbin imperatiivin yksikön toisen persoonan *ole* fonologinen esitys on , ja lausekkeen *ole aina* fonologinen esitys  toteutuu foneettisesti rajakahdennuksena . Varsinkin itämurteissa glottaaliklusiili saattaa esiintyä myös yhdyssanan osien välissä (esim. *linja-auto* ).

Suomensukuisista kielistä võron oikeinkirjoituksessa glottaaliklusiilia merkitään *[[q]]*-kirjaimella. Se esiintyy esimerkiksi imperatiivin ja monikon nominatiivin tunnuksena: *võtaq ubinaq* ’ota omenat’, *bussiq* ’bussit’, *kalaq* ’kalat’.

### Muissa kielissä
Englannissa esimerkiksi cockneyn murteessa sananloppuinen *k*, *p* tai *t* voi ääntyä pelkkänä glottaaliklusiilina (esimerkiksi *wick* tai *wit* ) tai yhdessä sen kanssa (*hat* ). Myös sanan sisällä etenkin vokaalien välinen *t* tai *tt* voi ääntyä glottaaliklusiilina (*butter* ). Puhekieltä epätäsmällisesti jäljittelevässä kirjoituksessa tällainen glottaaliklusiili voidaan osoittaa heittomerkillä: *wi’ li’l bi’ of bu’er* (*with little bit of butter*).

Saksan kielen oikeinkirjoituksessa glottaaliklusiilia ei merkitä, mutta se esiintyy yleensä esimerkiksi etuliitteen loppuvokaalin ja sanajuuren alkuvokaalin välissä: *beachten* .

Tanskassa niin sanottu *stød*-ilmiö lisää glottaaliklusiilin esimerkiksi sanassa *hund* . 

Havaijissa ja eräissä muissa polynesialaisissa kielissä glottaaliklusiilia merkitään tarkkeenomaisella ylösalaisella pilkulla (ʻ) eli ʻokinalla.

Seemiläisissä kielissä, kuten arabiassa ja hepreassa, glottaaliklusiilia merkitään *[[alef]]*-kirjaimella, jonka muoto vaihtelee kirjaimiston mukaan. Näitä kieliä latinaistettaessa *alef* korvataan usein tarkkeenomaisella puoliympyrän kaarella (ʾ) tai heittomerkillä.

Maltan kielen kirjoitusjärjestelmässä glottaaliklusiilia merkitään (kuten võroksikin) *[[q]]*-kirjaimella.

## Lähteet
*
### Viitteet
Glottaalifrikatiivi

**Glottaalifrikatiivi** eli **glottaalinen frikatiivi** on hankausäänne, jota puhekielessä nimitetään h-äänteeksi. Kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa erotellaan äänteen soinniton   ja soinnillinen  variantti. Suomessa molemmat äänteet esiintyvät saman foneemin allofoneina, jota merkitään kirjaimella H.

Suomessa foneemi /h/ esiintyy sekä sanan alussa että sen sisällä, sisällä sekä tavun alussa että lopussa (h-foneemin tavunloppuinen asema on suomelle ominaista ja muissa kielissä hyvin harvinaista), mutta ei enää sanan lopussa paitsi rajakahdennustapauksissa, joissa rajakahdennuksellista sanaa seuraa h-alkuinen sana. Suomen aiemmat sananloppuiset h:t ovat korvautuneet rajakahdennuksella. 

Suomessa 'h' on yleensä tavallinen soinniton [h]. Vokaalien 'a', 'i' ja 'u' kanssa vokaalia vastaavassa paikassa aiheutetaan kuitenkin hankaushälyä, jotta konsonantti erottuisi: sanassa *paha* on glottaalinen, sanassa *pihi* on palataalinen ja sanassa *puhu* on pyöreä bilabiaalinen heikko frikatiivi. Lisäksi, jos 'h' esiintyy tavussa viimeisenä, kuten sanassa *pihti*, on siinä alussa soinnillinen osa. Sanan alkuinen 'h' on usein myös heikko soinniton faryngaalifrikatiivi, etenkin kun seuraava vokaali on 'a'; esimerkiksi *haapa*.

Termi glottaalifikatiivi on harhaanjohtava, koska hankaushäly ei synny kurkussa. Soinniton [h] on oikeastaan soinniton vokaali, joka ei artikulaatioltaan eroa ympäröivistä vokaaleista, mutta kurkunpää ei värise. Glottaalifrikatiivin määrittely on tuottanut foneetikoille päänvaivaa. Sillä ei ole prototyyppiä, vaan sen artikulaatioprofiilikuva esittää aina jotakin varianttia. Ensimmäisissä kuvauksissa se sijoitettiin alukkeiden joukkoon, sillä joissakin kielissä se esiintyy ainoastaan sanan alussa. Saksan kielessä h esiintyy kirjaimena muuallakin, mutta se ääntyy h:na vain sanan alussa ja muulloin ilmaisee, että sen edellä oleva vokaali on pitkä. Esimerkiksi sana, joka äännetään [haːn] (suomeksi ”kukko”), kirjoitetaan *Hahn*.

Japanissa on vain soinnillinen [ɦ]; esimerkiksi japanin *haha* ”äiti” äännetään [ɦɑɦɑ]. Romaanisista kielistä glottaalifrikatiivi puuttuu lähes kokonaan, vaikka se on edelleen mukana oikeinkirjoituksessa.. Poikkeuksena tästä on romanian kieli, minkä lisäksi joissain espanjan murteissa velaarifrikatiivi [x] on muuttunut [h]-äänteeksi.

## Katso myös
### Konsonanttiäänteet kansainvälisessä foneettisessa aakkostossa

## Lähteet
*
### Viitteet
Klusiili

**Klusiili** eli **umpiäänne** on äänne, joka syntyy, kun ilmavirta ensin pysäytetään ääntöväylässä ja sitten annetaan sen purkautua äkillisesti. Englannin kielestä lainattua nimitystä *plosiivi* käytetään suomessa vain harvoin. Klusiilin ääntymiseen voi liittyä aspiraatiota.

Klusiilit voivat olla soinnillisia tai soinnittomia. Tavallisimmat soinnittomat klusiilit ovat [velaariklusiili k], [alveolaarinen klusiili t] ja [bilabiaalinen klusiili p]. Niitä vastaavat soinnilliset klusiilit ovat [ɡ], [d] ja [b]. Lisäksi monissa kielissä esiintyy [glottaaliklusiili ʔ]. Muitakin klusiileja on olemassa.

Suomen kielen foneemijärjestelmässä klusiileja ovat /k/, /t/, /d/, /p/ ja glottaaliklusiili. Lisäksi lainattuina muista kielistä suomessa esiintyy sekä /g/ että /b/.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Tatu (nimi)

**Tatu** on suomalainen miehen etunimi. Nimipäivä on 11. joulukuuta, jolloin on myös Danielin ja Tanelin nimipäivä. Tatu on muunnos heprealaisperäisestä nimestä David, joka tarkoittaa ihailtua tai rakastettua. 

Nimi Tatu on 1900-luvun alusta vuoden joulukuuhun 2025 mennessä annettu Suomessa noin 5&nbsp;110 miehelle ja muutamalle naiselle. Heistä selvä enemmistö on syntynyt vuoden 1980 jälkeen.

## Tunnettuja Tatuja

*Tatu Ahonen (s. 1992), futsalpelaaja
*Tatu Backman (s. 1979), jääkiekkoilija
*Tatu Eskelinen (s. 1993), pianisti
*Tatu Ferchen (s. 1975), muusikko, näyttelijä ja televisiokäsikirjoittaja
*Tatu Hiltunen (s. 1977), taidevalokuvaaja
*Tatu Huhanantti (1914–1940), hävittäjälentäjä
*Tatu Junni (s. 1981), satiiristen verkkosarjakuvien tekijä
*Tatu Juvonen (s. 1960), lääkäri ja kirurgian professori
*Tatu Kantomaa (s. 1974), harmonikkataiteilija
*Tatu Kauppinen (s. 2000), sellisti
*Tatu Kokko (s. 1969), kirjailija
*Tatu Kokkola (s. 1997), jääkiekkoilija
*Tatu Kolehmainen (1885–1967), kestävyysjuoksija
*Tatu Kolehmainen (1885–1918), painija 
*Tatu Kosonen (1978–2002), ohjelmoija, valokuvaaja, jazzmuusikko ja säveltäjä
*Tatu Lauslehto (s. 1983), kilpamoottoripyöräilijä
*Tatu Leinonen (s. 1938), tekniikan professori
*Tatu Leppänen (s. 1968), Korkeimman oikeuden presidentti
*Tatu Malmivaara (1908–1987), pappi, rehtori ja Kokoomuksen kansanedustaja
*Tatu Mannberg, muusikko
*Tatu Miettinen (1930–2011), lääkäri, Benecolin kehittäjä
*Tatu Miettunen (s. 1995), jalkapalloilija
*Tatu Mäkelä (s. 1988), jalkapalloilija
*Tatu Mönttinen (s. 1980), näyttelijä
*Tatu Nissinen (1883–1966), maanviljelysneuvos ja Edistyspuolueen kansanedustaja
*Tatu Pekkarinen (1892–1951), kirjailija
*Tatu Pussila (s. 1982), kymmenottelija
*Tatu Savolainen (s. 1980), jääkiekkotuomari
*Tatu Siivonen (s. 1974), näyttelijä
*Tatu Sinisalo (s. 1992), näyttelijä
*Tatu Säisä (s. 1983), lentopalloilija
*Tatu Tuohikorpi (1929–2007), diplomaatti ja Savonlinnan oopperajuhlien lehdistöpäällikkö 
*Tatu Vaaskivi (1912–1942), kirjailija
*Tatu Valkonen, oik. *Ilmo Lassila* (1885–1945), kirjailija
*Tatu Vanhanen (1929–2015), politiikan tutkija ja professori
*Tatu Varmanen (s. 1998), jalkapalloilija
*Tatu Varvikko, *OG Ulla-Maija* (s. 1991), rap-artisti
*Tatu Väänänen (s.. 1983), salibandyn pelaaja ja maailmanmestari
*Tatu Väätäinen (1898–1938), kirjailija
*Tatu Ylönen (s. 1968), ohjelmoija ja verkkoturvallisuusalan yrittäjä

## Kuvitteellisia Tatuja
* Tatu, lastenkirjasarjassa Tatu ja Patu
* Tatu Väre, televisiosarjassa *[[Salatut elämät]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bentseeni

**Bentseeni** (C6H6, *bentsoli*, *sykloheksatrieeni*) on kirkas ja helposti syttyvä neste, joka liukenee heikosti veteen (1,8&nbsp;g/l 25&nbsp;°C) ja sillä on miellyttävä ja makeahko tuoksu. Bentseenin leimahduspiste on –11&nbsp;°C ja itsesyttymislämpötila 498&nbsp;°C. Bentseeni on aromaattinen hiilivety ja tunnettu karsinogeeni. Sitä esiintyy maaöljyssä ja edelleen bensiinissä, mutta niin vähän, että sitä myös syntetisoidaan paljon. Sellaisenaan sitä käytetään liuottimena. Siitä valmistetaan mitä erilaisimpia aromaattisia yhdisteitä: muun muassa lääkkeitä, muoveja, värejä, räjähteitä, pesuaineita, synteettistä kumia ja kangasta. Bentseeniä käytetään valmistettaessa esimerkiksi etyylibentseenia, kumeenia, sykloheksaania, nitrobentseenia ja klooribentseeneja. Bentseeni on myrkyllistä ja aiheuttaa syöpää, tavallisimmin leukemiaa.

Yhdistettä esiintyy myös kasveissa ja kukkien tuoksuissa sekä semiokemikaalina eliöiden viestinnässä.

Bentseenissä on kuuden hiiliatomin muodostama tasomainen rengas, jossa Friedrich Kekulén vuonna 1865 esittämän mallin mukaan puolet sidoksista on kaksoissidoksia ja puolet yksinkertaisia sidoksia. Bentseeni on kuitenkin aivan liian vakaa ollakseen näin monityydyttymätön. Selitys on siinä, että kaksoissidoksissa (p-orbitaaleilla) olevat elektronit ovat jakautuneet tasaisesti sidosten kesken, eli ns. delokalisoituneet, aivan kuten metallisidoksessa. Hiilirenkaan ylä-, ja alapuolella on siis renkaanmuotoinen elektronipilvi. (Ks. kuva: siniset tipat ovat p-orbitaaleja, jotka delokalisoituvat renkaiksi.)

Delokalisaation takia bentseenirengasta on vaikea rikkoa, sillä molekyylin hajottamiseen ei riitä pelkästään yhden kaksoissidoksen purkaminen. Bentseenirenkaan hajottamiseksi rakennetta ylläpitävä delokalisoitunut rengas pitäisi saada purettua kerralla kokonaan. Bentseenin reaktiot ovatkin etupäässä substituutio­reaktioita, joissa sen ulko­kehällä olevat vety­atomit korvautuvat toisilla atomeilla tai atomi­ryhmillä. Nämä substituutiot ovat elektrofiilisiä aromaattisia substituutioita tai nukleofiilisiä aromaattisia substituutioita.

Koska bentseenirengasta voidaan monessa yhteydessä pitää särkemättömänä,  se yleensä piirretään kuusikulmioksi, jossa delokalisoitunutta rengasta esittää ympyrä. Bentseenillä esiintyy kuitenkin, joskaan ei kovin herkästi, myös additioreaktioita, joissa yksi kaksois­sidos purkautuu ja sen kohdalle kiinnittyy muita atomeja tai molekyylejä. Esimerkiksi kloorin kanssa se reagoi auringon­valossa muodostaen heksakloorisykloheksaania (C6H6Cl6). Tällöin se siis toimii kuten aineet, joissa kaksoissidokset ovat lokalisoituneet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*Bentseenin OVA-ohje 
*Toxin and Toxin Target Database (T3DB): Benzene 
*National Toxicology Program, Department of Health and Human Services, Report on Carcinogens, Thirteenth Edition: Benzene (pdf) 
*Dr. Duke's Phytochemical and Ethnobotanical Databases: Benzene 
*Pherobase: Floral Compound - benzene 
*Pherobase: Semiochemical - benzene
Rooibos

**Rooibos** eli **kapinroibospensas** eli **kapinroibos** (*Aspalathus linearis*) on kotoperäisenä vain Etelä-Afrikassa kasvava hernekasveihin (*Fabaceae*) kuuluva pensas. Rooibos tarkoittaa afrikaansin kielessä ”punapensasta”. Kasvin lehdet saavat hapettamisprosessin myötä hyvin punaisen sävyn. Myös vihreää, hapettamatonta rooibosta tuotetaan, tosin vähemmissä määrin.

Rooiboksen lehdistä valmistetaan kofeiinitonta teenkaltaista juomaa, jolla sanotaan olevan myönteisiä terveysvaikutuksia muun muassa suuren antioksidanttien määrän takia.

## Historiaa
Etelä-Afrikan khoisanit ovat käyttäneet rooibosta vuosisatojen ajan terveysjuomana. Se oli bushmannien käytössä ennen uudisasukkaiden tuloa. Ruotsalainen kasvitieteilijä Carl Peter Thunberg levitti 1770-luvulta alkaen rooibos-tietoisuutta Eurooppaan ja antoi kasville sen tieteellisen nimen.

Eurooppalaiset tutustuivat rooibos-juomaan kylpylöissä 1920-luvulla. Rooiboksen laajamittainen viljely aloitettiin 1930-luvulla. Rooibos toimi korvikkeena, kun teetä ei saanut tuoda Ceylonilta Eurooppaan toisen maailmansodan aikana. Takaisin teehen siirryttiin sodan jälkeen, kun sitä oli taas saatavilla.

Rooiboksen käyttö yleistyi jälleen terveysbuumin myötä 1990-luvulla, jolloin vienti ulkomaille vauhdittui.

## Viljely
Rooibos-pensas kasvaa vain pienellä alueella Etelä-Afrikassa. Kaikki viljelmät sijaitsevat Cederbergin vuoriston ympäröimällä alueella länsirannikolla. Viljelytiloja on noin 500, ja niistä yli puolet toimittaa satonsa Rooibos Ltd. -yhtiölle, jonka kautta kulkee 70 % rooiboksen ulkomaanviennistä. Vuonna 2019 kaikista rooibos-viljelmistä noin kaksi prosenttia on khoisanien hallussa.

Sato korjataan keväisin, ja työ tehdään pääosin käsin. Pensaista kerätään neulasmaiset lehdet ja ohuimmat varret. Ne muuttuvat punaisiksi, kun niitä kastellaan ja niiden annetaan hapettua taivasalla yön yli. Sitten massa levitetään kuivumaan aurinkoon ja steriloidaan höyryssä.

## Rooibos juomana
Rooibos-juoma ei ole teetä vaan teen tapaan haudutettavaa yrttijuomaa. Siihen saadaan runsaasti makeaa ja pähkinämäistä aromia pitkällä hauduttamisella (esimerkiksi 6–10 minuuttia), sillä rooibos ei sisällä tanniineja eikä kofeiinia, jotka tekisivät juomasta kuivakkaa tai kitkerää. Koska juoma ei sisällä piristäviä aineita, se ei myöskään vaikeuta nukahtamista. Rooibos oli Etelä-Afrikassa pitkään köyhien ihmisten juoma.


Kuva:Rooibos_(Aspalathus_linearis)PICT2813.JPG|Clanwilliam, Etelä-Afrikka
Kuva:Rooibos (Aspalathus linearis).jpg|Clanwilliam, Etelä-Afrikka


## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: Kapinroibos(pensas) (''Aspalathus linearis'')
Matee

**Matee** (*Ilex paraguariensis*) on Etelä-Amerikasta kotoisin oleva pieni puu. Se kuuluu orjanlaakerien (*Ilex*) sukuun ja orjanlaakerikasvien (*Aquifoliaceae*) heimoon.

Matee voi kasvaa luonnossa jopa 20 metriä korkeaksi, mutta sadonkorjuun helpottamiseksi se leikataan yleensä pensaaksi tai 4–8 m korkeaksi puuksi. Sillä on ainavihannat, kiiltävät tummanvihreät lehdet ja valkoiset kukat, joista tulee keltaiset, punaiset tai mustat marjat.

## Käyttö juomana

Kasvin lehdistä valmistettua teenkaltaista yrttijuomaa myydään nimellä mate, *matee* tai *yerba mate*, joka on kasvin espanjankielinen nimi. *Yerba* tarkoittaa yrttiä ja *mate* on peräisin ketšuan kielen sanasta *matí*, joka tarkoittaa kurpitsaa. Maten juominen on erityisen tavallista Argentiinassa, Uruguayssa ja Paraguayssa, mutta sitä juodaan myös Chilen ja Brasilian eteläisimmissä osissa. Paraguayssa erityisen suosittua on jääkylmä mate, *[[tereré]]*.

## Katso myös
* *[[Ilex guayusa]]*

## Lähteet
Koiras

**Koiras** tai **uros** on sukupuolisesti erilaistuneilla lajeilla eli eliöillä se sukupuoli, joka tuottaa siittiöitä, joiden tehtävänä on hedelmöittää naaraan tuottama munasolu. 

Koiraan tuottama hedelmöitykseen osallistuva sukusolu on siittiösolu, joka liikkuu pienempikokoisena tapahtumassa enemmän. Siittiön katsotaan tämän vuoksi hedelmöittävän munasolun. Koiraspuolinen yksilö ei voi lisääntyä suvullisesti ellei naaraan sukusoluja ole tavoitettavissa.

Sukupuolen määräytymiselle eri lajeissa ei ole yhtä yhteistä geneettistä tapaa, ja kahden sukupuolen olemassaolo vaikuttaa kehittyneen useita eri kertoja evoluution historiassa. Joillakin eliöillä vain sukusolujen eroavaisuudet erottavat sukupuolen. Nisäkäskoiraalla on X- ja Y-sukupuolikromosomit. Lintukoiraalla on kaksi Z-kromosomia.

Koiraista käytetään myös nimitystä uros varsinkin suurten nisäkäslajien kohdalla.

## Koiraiden nimityksiä

*ihminen: mies
*hevonen, aasi: ori, ruuna (kuohittu ori), valakka (= ruuna)
*kissa: kolli
*sika: karju 
*lammas: pässi, oinas (kuohittu pässi), vanhassa kirjakielessä sekä murteissa vielä nykyään jäärä, jaara
*vuohi: pukki
*kanalinnut: kukko
*(täysikasvuinen) metso tai teeri: ukko-
*nautaeläimet, puhveli, hirvi, peura, poro: sonni, härkä (kuohittu sonni), mulli (nuori sonni)
**alle yksivuotias poro: kermikkä
**yli yksivuotias poro: urakka
**yli kaksivuotias poro: vuorso
**yli kolmivuotias, aikuinen poro: hirvas
*tarhamehiläinen, muurahaiset: kuhnuri

## Lähteet

## Aiheesta muualla