open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Handcrafted

**Handcrafted** on suomalaisen poprock-yhtye Broadcastin kuudes, huhtikuussa 1996 julkaistu studioalbumi. Edellisen studioalbumin *[[Step On It]]* jälkeen yhtye hajosi ja jäi tauolle seitsemäksi vuodeksi. Kannen ”Handcrafted” tekstin alla on ”sarjanumero” 00622041996. Merkitys lienee levyn julkaisupäivämäärä (22.04.1996), ja kyseessä on Broadcastin kuudes studioalbumi. 

Albumin kappaleista ”Everybody Knows That Girl”, ”Talk to Joe” sekä ”Heart ’n’ Soul” julkaistiin promosinglet. ”Talk to Joe” ylsi Suomen 50 hittiä -singlelistan sijalle 29.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Tekijät
### Muusikot
*Kim Lönnholm – laulu
*J-P Virtanen – kosketinsoittimet
*Esa Kaartamo – kitarat, kosketinsoittimet ja taustalaulut
*Jarmo Nikku – kitarat ja mandoliini
*Masa Maijanen – bassokitara
*Okko Laru – rummut, taustalaulut ja akustinen kitara
+
*Arto Tamminen – sello (”Rescue Man”)

### Tuotanto
Äänitetty Finnvoxilla ja Captain’s Placessa tammikuusta maaliskuuhun 1996.
*Matti ”Masa” Hukkanen ja Stade Kenttä – liveäänitys pohjoisella pallonpuoliskolla
*Finnvox / Dan Tigerstedt – tavallisten raitojen äänitys
*Captain’s Place / Esa Kaartamo ja Kim Lönnholm – lauluraitojen äänitys
*Finnvoxin A-studio / Dan Tigerstedt – miksaus
*Esa Kaartamo – tuottaja (avustamassa ”kundit”)
*Unto ”Unski” Paltemaa – art direction ja logon suunnittelu
*Mika Ruusunen – graafinen suunnittelu
*Pentti Hokkanen – valokuvat yhtyeestä
*Antti Haapio – live-valokuvat
*Horst Neuman ja Antti ”Peikko” Viitala – valokuvat instrumenteistä
*Pauli Saastamoinen – masterointi
*Kari Nieminen – kannen käsintehdyn kitaran valmistus

## Lähteet
* [– Suomen äänitearkisto ry:n levytietokanta 1901–1999](https://fenno.musiikkiarkisto.fi/ Fenno)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Maailman suurin keihäs

**Maailman suurin keihäs** on Teuvalla Etelä-Pohjanmaalla sijaitseva monumentti, joka pystytettiin vuoden 1964 olympialaisten keihäänheiton kultamitalistin Pauli Nevalan 60-vuotissyntymäpäivän kunniaksi vuonna 2000. Yli 24 metriä korkean keihään muoto ja mittasuhteet vastaavat Nevalan olympiakeihään muotoja ja mittasuhteita oikeissa suhteissa. Keihäs sijaitsee Teuvan vapaa-ajan keskus Parrassa. Monumentti paljastettiin juhlallisesti lauantaina 16. syyskuuta 2000 kello 15.00 urheilu- ja kansalaisjuhlassa, jossa juhlapuhujana oli Olympiakomitean pääsihteeri Kosti Rasinperä. Tilaisuudessa esiintyi muun muassa Pohjanmaan Sotilassoittokunta.

## Lähteet
*http://www.teuva.fi/nevala/
Loretta Swit

**Loretta Swit** (4. marraskuuta 1937 Passaic, New Jersey  – 30. toukokuuta 2025 New York, New York) oli yhdysvaltalainen näyttelijä. Hän näytteli Margaret ”Hot Lips” Houlihanin roolia televisiosarjassa *[[M*A*S*H]]*.

Swit syntyi Passaicissa, New Jerseyssä puolalaislähtöisille vanhemmille. Hän opiskeli näyttelemistä American Academy of Dramatic Artsissa. Aloitettuaan uransa teatterin puolella hän saapui Hollywoodiin vuonna 1970 ja esiintyi vierailurooleissa televisiosarjoissa kuten *[[Gunsmoke]]*, *[[Vaarallinen tehtävä (televisiosarja)|Vaarallinen tehtävä]]* ja *[[Mannix]]*. *M*A*S*Hissa* hän näytteli sarjan alusta loppuun vuosina 1972–1983.

Swit sai oman tähden Hollywood Walk of Famelle vuonna 1989, ja hän on saanut televisiotyöllään kaksi Emmy-palkintoa vuosina 1980 ja 1982. Hän oli lisäksi moninkertainen Emmy-ehdokas ja nelinkertainen Golden Globe -ehdokas vuosina 1974, 1980, 1982 ja 1983.

Swit oli kerran naimisissa, näyttelijä Dennis Holahanin kanssa vuosina 1983–1995. Eron jälkeen hän ei mennyt uusiin naimisiin, eikä hänellä ole lapsia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Piispanhiippa

**Piispanhiippa** (*Gyromitra infula*) on Pezizales-lahkoon kuuluva ruokasieni.  Sen myrkyllisyydestä on ristiriitaista tietoa.

## Koko ja ulkonäkö
Piispanhiipan lakki on epämääräisen muotoinen ja se muistuttaa hieman korvasientä. Sienen lakki on tumman punertavan ruskea ja noin kymmenen senttiä korkea. Lakki on muodoltaan satulamainen tai piispan hiippaa muistuttava, josta sieni on saanut nimensä. Ohutmaltoinen ja ontto lakki on laakeapoimuinen. Piispanhiipan ontto ja vaalea jalka on melko lyhyt. Itiöt ovat kooltaan noin 18-25 x 7-10 mikrometriä.. Maultaan sieni on mieto, tuoksuton.

Piispanhiipan itiölavassa voi esiintyä pieni kotelosieni, *[[Sphaeronaemella helvellae]]*.

### Samankaltaisia lajeja
Pohjanpiispanhiippa (*Gyromitra ambigua*) on hyvin samankaltainen laji. Sen jalan sävy on heikon violetti ja sen itiöt ovat piispanhiipan itiöitä pienempiä. Varma lajinmääritys on siten mahdollista vain mikroskoopilla. Keittämättömät pohjanpiispanhiipat ovat aiheuttaneet myrkytysoireita, ja koska lajien erottaminen ei onnistu ilman mikroskopiaa, piispanhiipat on syytä aina keittää ennen ruoanlaittoa.Pohjanpiispanhiippa kasvaa paljaalla maalla.

## Kasvuaika ja -paikka
Piispanhiipan itiöemät kasvavat syksyllä, elokuun lopulta aina marraskuuhun asti. Niitä tavataan yleisimmin kangasmetsissä, hakkuualueilla, lahojen kantojen yhteydessä, metsäteillä ja niiden ojien varsilla.. Piispanhiippa on yleisempi Etelä- kuin Pohjois-Suomessa.

## Käyttö
Piispanhiippa on syötävä sieni, joskin se pitää keittää kuten korvasienet. Sitä voi käyttää korvasienen tavoin. Piispanhiipan voi sekoittaa pohjanpiispanhiippaan, jonka tiedetään aiheuttaneen myrkytystapausten kaltaisia herkistymisreaktioita. Piispanhiippa säilyy kuivatettuna ja pakastettuna.

## Lähteet
John William McCormack

**John William McCormack** (21. joulukuuta 1891 Boston, Massachusetts – 22. marraskuuta 1980 Dedham, Massachusetts) oli yhdysvaltalainen poliitikko. Hän edusti Massachusettsia edustajainhuoneessa vuosina 1928–1971, ja toimi edustajainhuoneen puhemiehenä 1962–1971.

McCormack oli myös ensimmäisen maailmansodan veteraani, sillä hän palveli Yhdysvaltain armeijassa sodassa vuosina 1917–18.

## Poliittinen ura

McCormack toimi Massachusettsin osavaltion edustajainhuoneessa 1920–1922 ja senaatissa 1923–1926. Hänet valittiin kongressiin täytevaaleissa 1928 edellisen edustajan James A. Gallivan kuoltua. Edustajainhuoneen enemmistöjohtajana hän oli 1940–1947, 1949–1953 ja 1955–1961.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* John W. McCormack kongressin sivuilla
Esa Kaartamo (albumi)

**Esa Kaartamo** on suomalaisen laulaja Esa Kaartamon debyyttialbumi sooloartistina. Se julkaistiin vuonna 1985.

## Kappaleet
# Brave Et Strong
# Ti-Dum-Day
# I Need Rock'n'Roll
# I Don't Love you Anymore
# The Troops of Khan
# Pull Them Covers Over You
# Hearts Are Hearts
# Guadeloupe
Etäisyys (albumi)

**Etäisyys** on suomalaisen laulaja Esa Kaartamon toinen sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 1993.

*Helsingin Sanomien* musiikkitoimitus otti albumin mukaan vuoden 1993 päätteeksi tekemäänsä Vuoden levyt -koosteeseen. Jukka Haurun mukaan ”Kaartamon sisäistynyt Amerikanmusiikki on jalostunut ajattomaksi mediumballadiksi ja paikattomaksi yleismusiikiksi" ja ”Tyylikäs tulkinta ja tasapainoinen kokonaisuus nostavat Kaartamon vaihtoehdoksi iskelmäpölvästien banaanivaltiossa”.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

Säv. & san. & sov. Esa Kaartamo; "Onnen kulkuri" san. Arto Tamminen.

## Lähteet
Hongkongin kreivitär

**Hongkongin kreivitär** (*A Countess from Hong Kong*) on Charles Chaplinin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1967. Se oli Chaplinin viimeinen ohjaustyö ja hänen ainoa värielokuvansa.

Elokuva kertoo Hongkongista Yhdysvaltoihin palaamassa olevasta upporikkaasta amerikkalaisdiplomaatista Ogden Mearsista (Marlon Brando), jota on veikkailtu jopa uudeksi ulkoministeriksi, mutta hänet nimitetäänkin vähemmän loistokkaaseen Saudi-Arabian suurlähettilään virkaan. Hän tutustuu ”kreivitär” Natashaan (Sophia Loren), joka on taustaltaan Hongkongissa syntynyt aatelisen valkovenäläisen emigranttiperheen lapsi. Vanhempiensa kuoltua Natasha on ajautunut 14-vuotiaana hongkongilaisen gangsterin jalkavaimoksi ja sitä kautta prostituoiduksi. Kun luksuslaiva on lähtenyt Hongkongista, Ogden huomaa, että Natasha on kätkeytynyt hänen hyttiinsä. Natasha haluaa luopua entisestä elämästään matkustamalla jäniksenä Yhdysvaltoihin, jonka hän kuvittelee joksikin vapauden yhteiskunnaksi. Koska Natashalta puuttuu passi, Ogden järjestää lakimiesystävänsä Harveyn (Sydney Earle Chaplin) avulla palvelijansa Hudsonin (Patrick Cargill) ja Natashan välille valeavioliiton, jotta Natasha pääsisi laillisesti Yhdysvaltoihin. Vaikka Ogden lupaa myöhemminkin tukea Natashaa, tämä ei usko häntä, vaan laivan saapuessa välisatamaan Hawaijille Natasha sukeltaa henkensä vaarantaen laivan kannelta mereen ja ui rantaan. Ogdenin avioliitto on ollut rakkaudeton, ja Hawaijilla Ogden tapaa myös vaimonsa Marthan (Tippi Hedren) – Martha on mennyt Ogdenin kanssa naimisiin ennen kaikkea vain rahan ja yhteiskunnallisen aseman tähden. Ogdenille paljastuu koko elämänympäristönsä tyhjyys, muodollisuus ja sisällöttömyys. Hän päättää luopua tulevasta diplomaattiurastaan ja etsii Hawaijilta käsiinsä Natashan. Elokuvan loppu jää kaikesta huolimatta melankoliseksi ja moniselitteiseksi.

Elokuva menestyi hyvin vain Italiassa; muualla sitä yleensä väheksyttiin ja jopa halveksittiin. Filmillä oli kuitenkin alusta alkaen myös vahvat puoltajansa. Esimerkiksi elokuvaohjaajat François Truffaut ja Éric Rohmer sekä näyttelijä Jack Nicholson ovat pitäneet sitä Chaplinin tuotannon yhtenä huippuna. Filmiä on pidetty myös Chaplinin suurimpana äänielokuvana. Suomessa elokuvan puolestapuhujiin on kuulunut Peter von Bagh, jonka mielestä *Hongkongin kreivitär* kuuluu maailman aliarvostetuimpiin klassikkoelokuviin.

Universal on julkaissut elokuvan DVD:nä myös Suomessa. Ilmeisesti tekijänoikeudellisista syistä elokuvaa ei ole sisällytetty aiemmin julkaistuun *The Chaplin Collection* -DVD-sarjaan, eikä myöskään myöhemmin Soul Median julkaisemaan DVD- ja Blu-ray-sarjaan.

## Lähteet
Näillä main

**Näillä main** on suomalaisen laulaja Esa Kaartamon kolmas sooloalbumi. Se julkaistiin vuonna 2002.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* Soundi: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''Näillä main'' discogs.com -sivustolla
Eve Ensler

**Eve Ensler** (s. 25. toukokuuta 1953 Scarsdale, New York, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen näytelmäkirjailija ja feministi, joka tunnetaan parhaiten *[[Vaginamonologeja|Vaginamonologeista]]* (1996). 

Juutalaistaustainen Ensler syntyi Scarsdalessa New Yorkin osavaltiossa, ja valmistui Middlebury Collegesta vuonna 1975. Hän oli naimisissa Richard McDermottin kanssa vuodesta 1978, kunnes erosi vuonna 1988. Hän on näyttelijä Dylan McDermottin adoptioäiti.

Enslerin menestysteos, *Vaginamonologeja*, on käännetty kymmenille kielille, ja sitä on esitetty yli sadassa maassa. Kirjailija on palkittu Obie-palkinnolla vuonna 1996 ja Guggenheim-stipendillä 1999. Hänen muita töitään on muun muassa *The Good Body* (2004). 

Ensler asuu New Yorkissa elämänkumppaninsa, psykoterapeutti Ariel Orr Jordanin kanssa.

## Kirjallisuutta
**Vaginamonologeja*, suomentanut Annu James; jälkisanat kirjoittanut Gloria Steinem; suomentanut Annika Eräpuro, Helsinki, Otava, 2001 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Enslerin elämäkerta V-Dayn sivuilla  
* 
* Vaginamonologit Helsingin kaupunginteatterissa
Kuningas New Yorkissa

**Kuningas New Yorkissa** (*A King in New York*) on Charlie Chaplinin ohjaama komediaelokuva vuodelta 1957, viimeinen, jossa hän näytteli itse pääroolia. 

Elokuva on poliittinen satiiri, joka tekee pilkkaa erityisesti Yhdysvaltojen senaikaisesta politiikasta. Chaplin tuotti elokuvan Euroopassa vuonna 1957, sen jälkeen kun Yhdysvallat (oikeusministerinä James McGranery) oli karkottanut hänet maasta poliittisista syistä vuonna 1952. 

Elokuvan vastaanotto oli ristiriitainen. Toisaalta on väitetty, että se ei yllä Chaplinin nuoruudentöiden tasolle ja että syyte kommunismin ihannoinnista musersi Chaplinin taiteellisen luomisvoiman. Elokuvan vastustus on johtunut ennen kaikkea sen yhteiskunnallisesta sisällöstä. Kyseessä on Peter von Baghin mukaan koko Chaplinin tuotannon purevin iva amerikkalaista elämänmuotoa kohtaan: "hän satirisoi siinä USAssa vallitsevia ilmiöketjuja, jotka ovat fasismin sukuisia". 

Baghin mukaan Yhdysvaltojen 1950-luvun poliittista ilmapiiriä kuvatessaan "Chaplin onnistui ainoana 1950-luvun ohjaajana käsittelemään yhteiskunnallisen trauman koko yhtälöä".

Amerikkalaiset levittäjät boikotoivat elokuvaa tehokkaasti, eivätkä isot yhtiöt myöskään Englannissa ja Ranskassa suostuneet levittämään filmiä, vaan levitys jäi pienten tahojen tehtäväksi. Vuonna 1957 valmistuneen elokuvan ensiesitys Yhdysvalloissa oli vasta 1973.

## Juoni

Päähenkilönä on Chaplinin itsensä esittämä Estrovian kuningas Igor Shahdov, joka on paennut vallankumouksen jälkeen maasta. Hänen syytetään lähteneen valtionkassa mukanaan. Koko valtionkassan on kuitenkin varastanut Estrovian pääministeri, ja Shahdov on joutua New Yorkissa puille paljaille. Television mainostoimittaja Ann Kay (Dawn Addams) saa kuitenkin houkutelluksi Shahdovin tekemään televisiomainoksia. Shahdov viedään tutustumaan myös amerikkalaiseen kouluun, jossa hän tapaa pikkuvanhan Rupert MacAbeen (roolissa Chaplinin oma poika Michael Chaplin). Rupertin vanhempia syytetään kommunisteiksi, ja kun Rupert itse myöhemmin viedään kuulusteluun, hänet painostetaan ilmiantamaan vanhempiensa ystävät, jotta vanhemmat vapautuisivat vankilasta. Tämä musertaa Rupertin itseluottamuksen. Myös Shahdov joutuu antiamerikkalaista toimintaa tutkivan komitean kuulusteluun, jolloin hän häpäisee koko komitean kastelemalla sen vahingossa palovesiletkulla. Shahdov on New Yorkin ympäristössä täydellisen vieras. Hänelle paljastuu, miten ihmisen yksityisyyttä urkitaan ja se tehdään julkiseksi, miten koko yhteiskunta on keinotekoinen ja läpikotaisin kaupallinen. Lopulta Shahdov päättää palata Eurooppaan. 

## Lähteet
Karl-Marx-Allee

**Karl-Marx-Allee** on katu Berliinissä, Saksan pääkaupungissa, Mitten ja Friedrichshainin kaupunginosissa. Katu on nimetty filosofi Karl Marxin mukaan, ja sitä reunustaa huomattava rivistö sosialistista klassismia edustavia rakennuksia. Karl-Marx-Allee alkaa Alexanderplatzilta ja jatkuu Strausberger Platzin kautta Frankfurter Torille, jossa se muuttuu Frankfurter Alleeksi. Katu on osa Bundesstraße 1:stä ja Bundesstraße 5:tä ja sen alla kulkee Berliinin metron linja U5. 

Kadun alkuperäinen nimi oli **Große Frankfurter Straße** ja se oli Berliinistä Frankfurt an der Oderiin johtaneen päätien alku.  Alexanderplatzilta itään lähtenyt katu kulki läpi Friedrichshainin työläiskaupunginosan, ja sitä reunustivat ennen toista maailmansotaa tiheästi rakennetut vuokrakasarmit. Kadun alkuperäinen rakennuskanta tuhoutui kuitenkin maan tasalle toisen maailmansodan pommituksissa. Berliinin jaossa Große Frankfurter Straße jäi Itä-Berliinin puolelle, ja 21. joulukuuta vuonna 1949 DDR:n sosialistinen hallinto antoi sille uuden nimen **Stalinallee** Josif Stalinin 70-vuotispäivän kunniaksi. Itä-Berliinin jälleenrakennusohjelmassa Stalinallee valittiin arvokkaimmaksi kohteeksi ja siitä ryhdyttiin rakentamaan uuden sosialistisen Itä-Saksan paraatikatua. 

Stalinalleen ensimmäinen vaihe Strausberger Platzilta Frankfurter Torille rakennettiin 1950-luvun aikana. Sen suunnittelusta vastasivat arkkitehdit Hermann Henselmann, Egon Hartmann, Hans Hopp, Richard Paulick, Karl Souradny ja Kurt Leucht. Tätä katuosuutta reunustavat rakennukset edustavat sosialistista klassismia, tyyliä joka oli noussut kukoistukseen Stalinin Neuvostoliitossa. Kadun varteen nousseet valtavat kerrostalot varattiin asunnoiksi ansioituneille työläisille ja vallankumouksellisen älymystön jäsenille. Kadun monumentaalisena päätepisteenä ovat Frankfurter Torin kaksi kupolitornia, jotka ovat jäljitelmiä Karl von Gontardin 1700-luvulla suunnittelemista Gendarmenmarktin kirkontorneista. Stalinallee oli 1950-luvulla Itä-Saksan merkittävin rakennusprojekti ja siihen uhrattiin valtavasti aikaa ja voimavaroja. 16. kesäkuuta 1953 Stalinalleen rakennustyömaalla kuitenkin puhkesi lakko, joka laajeni kuuluisaksi Itä-Saksan kansannousuksi ja jonka hallitus joutui kukistamaan asevoimin ja Neuvostoliiton tuella.

Vuonna 1956 Neuvostoliiton johtaja Nikita Hruštšov tuomitsi Stalinin ja tämän terrorin, mistä alkoi destalinisaation kausi Itä-Euroopassa. Stalinallee sai 13. marraskuuta 1961 uuden nimen **Karl-Marx-Allee** kommunismin isän Karl Marxin mukaan. Kadun varrelta myös poistettiin Stalinin patsas. 1960-luvun aikana rakennettiin Karl-Marx-Alleen toinen puolisko Alexanderplatzilta Strausberger Platzille. Tällä välin arkkitehtuurissa oli kuitenkin tapahtunut muutos: DDR:ssä oli luovuttu 1950-luvun sosialistisesta klassismista ja siirrytty voimallisesti elementtirakentamiseen. Karl-Marx-Alleen alkupäätä reunustavatkin modernistiset elementtitalot. 

## Lähteet
The Kids

**The Kids** oli suomalainen lapsiyhtye. He ovat julkaisseet albumin *The Kids* vuonna 2000.

The Kids syntyi, kun eräiden muusikkoperheiden lapset seurasivat vanhempiensa laulamista ja halusivat itsekin mukaan laulamaan. Alun perin yhtyeeseen kuului 12 lasta, muun muassa Ella Rosti, mutta lasten kasvaessa vain nuorimmat heistä jatkoivat yhtyeessä. Lopulta yhtyeessä olivat vain Joanna ja Ida Kupiainen sekä Anniina Merisalo, jotka alkoivat tehdä levyä.

Levyä tehtiin tuttavapiirissä ja pienellä rahalla. Kaikki tekijät laulujen sanoituksista ja sävellyksistä kansikuvien valokuvaajiin löytyivät lähipiiristä. Tyttöjen vaatimuksesta levyä hiottiin puolentoista vuoden ajan ja albumi *The Kids* julkaistiin vuonna 2000. Levyn julkaisi Allstar Music Oy. Levy sai tiedotusvälineissä huomiota, koska sen aiheita pidettiin aikuismaisina. Yhtyeen jäsenten mielestä levyn aiheet ovat kuitenkin osa myös lasten maailmaa.

## Julkaisut
* *The Kids* (2000)

## Lähteet
Suomen Varustamot

**Suomen Varustamot ry** () on vuodesta 2008 alkaen toiminut valtakunnallinen työmarkkina- ja elinkeinopoliittinen edunvalvontajärjestö niille varustamoille, joilla on Suomen lipun alla olevia rahtilaivoja. Rahtialusyhdistyksen kotipaikka on Helsinki ja sen toimitusjohtajana toimii Tiina Tuurnala. Nykyisin yhdistyksessä on jäsenenä 25 ulkomaanliikennettä harjoittavaa varustamoa.  

## Historia

Yhdistys rekisteröitiin 15. joulukuuta 1986 *Ulkomaanliikenteen Pientonnistoyhdistys* -nimellä. 14. tammikuuta 1987 pidettiin kokous, jossa yhdistykselle perustettiin hallitus ja Hans Langh valittiin puheenjohtajaksi. Alussa yhdistyksessä oli 16 laivaa jäsenenä, vuoden 1993 alussa 29. Yhdistys perustettiin, koska pientonnistovarustajat olivat havainneet edessä olevan tuhon ellei mitään toimenpiteitä tehtäisi. Perustamalla oman yhdistyksen, varustajat pyrkivät turvaamaan varustamoiden eloonjäännin ja alan kilpailukyvyn.

Ulkomaanliikenteen Pientonnistoyhdistys vaihtoi 22. maaliskuuta 2000 nimekseen Rahtialusyhdistys. Syy nimenmuutokseen oli yhdistykseen kuuluvien suurien laivojen määrän kasvu.

Vuonna 2008 Suomen Varustamoyhdistys, Rahtialusyhdistys ja Ålands Redarförening yhdistyivät nimellä Suomen Varustamot ry.

## Yhdistyksen jäsenvarustamot ja laivat

## Lähdeviitteet
Thomas Vinterberg

**Thomas Vinterberg** (s. 19. toukokuuta 1969 Kööpenhamina) on tanskalainen elokuvaohjaaja, joka oli mukana luomassa Dogma 95 -elokuvataidesuuntausta. Hänen tunnetuimpia elokuviaan ovat *[[Juhlat (elokuva)|Juhlat]]* (1998), *[[It’s All About Love]]* (2003) ja *[[Dear Wendy]]* (2005). Vinterbergin elokuva *[[Jahti (elokuva)|Jahti]]* oli ehdolla Kultaisen palmun saajaksi vuoden 2012 Cannesin elokuvajuhlilla. Syksyllä 2013 se sai Pohjoismaiden neuvoston elokuvapalkinnon.

## Filmografia
* *Sneblind* (1990) (lyhytelokuva)
* *Sidste omgang* (1993) (lyhytelokuva)
* *Poika, joka kulki takaperin* (1994) (lyhytelokuva)
* *[[De største helte]]* (1996)
* *[[Juhlat (elokuva)|Juhlat]]* (1998)
* *The Third Lie* (2000)
* *[[It’s All About Love]]* (2003)
* *[[Dear Wendy]]* (2005)
* *[[En mand kommer hjem]]* (2007)
* *[[The Day That Never Comes]]* (2008) (musiikkivideo) (Metallica)
* *[[Submarino]] (2010)
* *Jahti* (*Jagten*) (2012)
* *Kaukana maailman menosta* (*Far from the Madding Crowd*) (2015)
* *Kommuuni* *(Kollektivet)* (2016)
* *Kursk* (2017)
* *Yhdet vielä'' (2020)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Viiksiympyräsuiset

**Viiksiympyräsuiset** (Myxini) on erittäin alkeellisten leuattomien kalojen luokka, johon kuuluu vain yksi lahko **limaajakalat** (Myxiniformes; aiemmin *limanahkiaiset*) ja yksi heimo **limaajat** (Myxinidae) ja siinä kuusi sukua. Yksittäisiä lajeja tunnetaan noin 88. Limaajakalat ovat runsaan puolen metrin pituisiksi kasvavia merten pohjaeläimiä, jotka syövät raatoja ja selkärangattomia. Ryhmän ainoan tunnetun fossiililöydön (*Myxinikela siroka*) perusteella on todettu viiksiympyräsuisten säilyneen jokseenkin muuttumattomina noin 300 miljoonan vuoden ajan.

## Anatomisia piirteitä
Viiksiympyräsuisilla (limaajakaloilla) on pyöreä suu, jossa ei ole leukoja. Suussa on yksi hammas, mutta lihaksikkaasta kielestä kasvaa kaksi riviä teräviä hampaita, joiden ansiosta kieli toimii raastinraudan tapaan. Vaikka viiksiympyräsuiset usein luetaan selkärankaisiin, niillä ei ole selkärankaa, eikä juuri muutakaan luustontapaista. Alkeellinen pääkallo muodostuu rustosta ja on huomattavasti ympyräsuistenkin (nahkiaisten) kalloa yksinkertaisempi.

Limaajakaloille tunnusomaisia piirteitä ovat myös suuta ympäröivät pehmeät ulokkeet sekä evättömyys (vain vatsaevä, joka jatkuu hiukan selkäpuolelle). Kidusaukkoja on yhdestä kuuteentoista. Silmät ovat hyvin kehittymättömät. Vartalon sivuilla on noin 200 kookasta rauhasta, joista eläin erittää nopeasti suuria määriä limaa, joka veden kanssa muodostaa hyvin tahmean seoksen. Lima tekee eläinten käsittelystä vaikeaa ja suojaa tehokkaasti pedoilta.

Sisäelimiltään limaajakalat muistuttavat selkärangattomia. Niillä on osittain avoin verenkierto eli veri pääsee virtaamaan myös verisuonten ulkopuolella. Veren liikuttamisesta vastaa useita sydämiä, joiden toiminnan säätely (jos sellaista edes on) tapahtuu hormonitoiminnan välityksellä. Aineenvaihdunta on erittäin hidasta ja ruokailtuaan kala voi olla syömättä seitsemän kuukautta.

## Lisääntyminen
Limaajakalojen lisääntymisestä ei tiedetä juuri mitään. Naaras munii muutamia parin senttimetrin mittaisia munia, joista kuoriutuu aikuisenkaltaisia poikasia. Useimmista leuallisista kaloista  ja myös leuattomista nahkiaisista poiketen limaajakaloilla ei ole erillistä toukkavaihetta, vaan poikaset syntyvät aikuisenkaltaisina. Syntyessään limaajakalat ovat hermafrodiitteja, mutta aikuisina ne ovat joko koiraita tai naaraita sukupuolijakauman ollessa varsin epätasainen: yhtä koirasta kohti populaatiossa on noin sata naarasta. Aikuiset limaajakalat voivat edelleen vaihtaa sukupuoltaan mikäli tarve sitä vaatii.

## Katso myös
*Limaaja (limanahkiainen) *Myxine glutinosa*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
*
*
Veronica Taylor

**Veronica Taylor** (s. 9. huhtikuuta 1978 New York, New York) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä, joka tunnetaan erityisesti lukuisien animesarjojen dubbauksista, joista tunnetuin on Pokémonista tuttu Ash.

## Ura
Taylor kiinnostui näyttelemisestä viisivuotiaana, jolloin hän oli mukana eri koulun näytelmissä. Sittemmin hän ryhtyi opiskelemaan näyttelemistä collegessa, jonka aikana Taylor koe-esiintyi ensimmäiseen ääniroolinsa, kun eräs hänen opettajansa suositteli Tayloria eräälle ääniohjaajalle, jonka myötä 4Kids Entertainment -yhtiö palkkasi Taylorin. Tehtyään useita dubbausrooleja 2000-luvulla hänestä on tullut maansa yksi suosituimmista ääninäyttelijöistä, erityisesti Pokémonin myötä. Taylor palkittiin vuonna 2002 kuukauden ääninäyttelijäksi animesta *[[His and Her Circumstances]]*. Hänen ensimmäinen alkuperäinen äänirooli oli April O'Neil animaatiosarjassa *[[Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat (vuoden 2003 animaatiosarja)|Teini-ikäiset mutanttininjakilpikonnat]]* vuosien 2003–2008 aikana, jolloin hän teki myös sarjaan liittyviin videopeleihin oman hahmonsa äänirooleja.

## Ääniroolit
Alla on lista valikoituja äänirooleja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anime News Network
* Voice Chasers
Veljko Petrović

**Veljko Petrović** (, noin 1780–1813) oli yksi Osmanien valtakuntaa vastaan tehdyn serbien ensimmäisen kansannousun (1804–1813) komentajista ja hajdukien, paikallisten rosvojen erään joukon päällikkö. Hän on tunnettu serbialaisten eeppisissä runoissa.

Petrović taisteli Stanoje Glavašin alaisuudessa ja organisoi kapinointia itäisessä Serbiassa. Hän puolusti Sokobanjan kaupunkia vuonna 1809 ja kaatui taistelussa Negotinissa vuonna 1813. Hänen kerrotaan sanoneen: ”Annan teille pääni, mutta en anna Krajinaa” (hänen kotiseutunsa).

## Aiheesta muualla
* Haiduk Veljko Museum
Nelimauste

**Nelimauste** on maustesekoitus, joka koostuu pippurista, inkivääristä, neilikasta ja muskottipähkinästä. Sekoitus tunnettiin jo keskiajalla. Maultaan se muistuttaa maustepippuria.

Ranskalaisessa keittiössä nelimaustetta käytetään keitoissa ja muhennoksissa sekä makkaroissa.

Nimestään huolimatta Nelimauste voi sisältää myös useampaa raaka-ainetta. Esimerkiksi MaustePörssi Oy:n nelimauste sisältää: valkopippuri, muskotti, maustepippuri, neilikka, korianteri, fenkoli, inkivääri, meirami, salvia ja timjami.

## Katso myös
* Viismauste
## Lähteet
Stanoje Glavaš

**Stanoje Stamatović Glavaš** (, 1763 Smederevska Palanka – 25. helmikuuta 1815) oli serbialainen hajduk ja Osmanien valtakuntaa vastaan tehdyn serbien ensimmäisen kansannousun (1804–1813) sankari. Jo 1790-luvun lopulla hän oli mukana hyökkäyksissä osmanien joukkoja ja karavaaneja vastaan.

Vuonna 1804, kansannousun aattona, Glavaš, Karađorđe Petrović ja joukko muita johtajia kokoontui Orašaciin päättämään kansannoususta. Tässä kokouksessa Glavaš kieltäytyi kansannousun ylipäällikkyydestä, jolloin asemaan valittiin Petrović. Kansannousun aikana Glavaš komensi 3&nbsp;000 miestä, joiden avulla hän vapautti Prokupljen ja Kuršumlijan.

Osmanit surmasivat Glavašin 25. helmikuuta 1815.
Kulttuuripiiri

**Kulttuuripiiri** on jonkin kulttuurisen piirteen kuten uskonnon, kielen tai historian perusteella rajattu alue. Yleistä on, että kahta vierekkäistä kulttuuripiiriä ei erota toisistaan vain yksi asia, vaan erottavia piirteitä on useita. Esimerkiksi venäläistä ja länsimaista kulttuuripiiriä erottavat toisistaan muun muassa uskonto, historia ja ruokakulttuuri. 

Kulttuuripiirien rajat eivät ole selkeitä, ja riippuen laskentatavasta myös niiden määrä vaihtelee jonkin verran. Eri tutkijat ovatkin käyttäneet hieman toisistaan poikkeavia luokitteluja. Niinpä esimerkiksi Arnold J. Toynbee luki myös Latinalaisen Amerikan länsimaiseen kulttuuripiiriin kuuluvaksi, kun taas Samuel P. Huntington teoksessaan *[[Kulttuurien kamppailu ja uusi maailmanjärjestys]]* (1966) on katsonut sen eriytyneen omaksi kulttuuripiirikseen. Yleensä kulttuuripiirejä lasketaan olevan kymmenkunta. 

Erään luokittelun mukaan kulttuuripiirejä ovat

* Länsimainen kulttuuripiiri, joka voidaan jakaa pienempiin kulttuurialueisiin esimerkiksi seuraavasti:
** Eurooppalainen kulttuuripiiri
** Angloamerikkalainen kulttuuripiiri
** Australialainen kulttuuripiiri
* Latinalaisamerikkalainen kulttuuripiiri
* Venäläinen kulttuuripiiri
* Oseanialainen kulttuuripiiri
* Itämainen kulttuuripiiri
** Kiinalainen kulttuuripiiri
** Intialainen kulttuuripiiri
** Japanilainen kulttuuripiiri
** Kaakkoisaasialainen kulttuuripiiri
* Arabialainen (pohjoisafrikkalainen ja lounaisaasialainen) kulttuuripiiri
* Afrikkalainen (Saharan eteläpuoleisen Afrikan) kulttuuripiiri

## Lähteet
*Globus: Sininen planeetta – Yhteinen maailma (WSOY 2005)
Panther II

**Panther II** oli saksalainen Pantheriin perustuva keskiraskas panssarivaunu, jonka kehitys jäi kesken toisen maailmansodan aikana.

Panther II -projekti käynnistyi Adolf Hitlerin ja muiden huolista siitä, että Panther ei ole tarpeeksi hyvin panssaroitu. Hitlerin vaatimuksesta Pantherin panssaria oli jo lisätty kerran suunnittelun aikana vuonna 1942. Panther II -rungossa panssarin paksuudeksi edessä tuli 100 millimetriä, sivuilla 60 millimetriä ja päällä 30 millimetriä, kun se Pantherissa oli 80 millimetriä edessä ja 40 millimetriä sivuilla. Muutokset lisäsivät painon yli 50 tonniin.

Helmikuussa 1943 MANin pääsuunnittelija tohtori Wiebecke ehdotti vaunun uudelleensuunnittelua ja Tigerin osien käyttöä jousituksessa, ohjausjärjestelmässä ja uutta itärintaman kokemuksiin perustuvaa tornia. Myöhemmässä kokouksessa pohdittiin Tiger II:n ja Panther II:n osien standardointia vaihteiston ja telapyörien osalta. Myös uusia moottoreita pohdittiin. Tämä kaikki tapahtui ennen kuin Panther itse tuli palveluskäyttöön vuoden 1943 keskivaiheilla. Panther II:n kehitys kuitenkin jäi kesken ja Pantherin tuotantoa laajennettiin. Pantherin heikkoa sivupanssaria vahvistettiin myöhemmin Schürzen-lisäpanssarilla, joka oli riittävä ongelman muodostaneita neuvostoliittolaisia panssarintorjuntakivääreitä vastaan.

Yksi Panther II -runko on jäljellä; Yhdysvaltain joukot ottivat sen haltuunsa ja se on nykyisin Patton Cavalry and Armor Museumissa Fort Knoxissa. Runkoon on liitetty Pantherin Ausf G -mallin torni, jonka tuotanto alkoi vasta syyskuussa 1944.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Volkswagen Iroc

**Volkswagen Iroc** on Volkswagenin suunnittelema konseptiauto, jonka pohjalta luotu Volkswagen Sciroccon kolmas sukupolvi jatkaa sen ja Volkswagen Corradon perinteitä. Konsepti esiteltiin Pariisin autonäyttelyssä syyskuussa 2006. Autossa on hyödynnetty hyvin pitkälle Volkswagen Groupin A5-pohjalevyä sekä Golfin ja muiden yhtymän mallien tekniikkaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Clyde Cameron

**Clyde Robert Cameron** (11. helmikuuta 1913 Murray Bridge, Australia – 14. maaliskuuta 2008 Adelaide, Australia) oli australialainen poliitikko. Hän edusti vuosina 1949–1980 Työväenpuoluetta Australian edustajainhuoneen jäsenenä.

Cameron syntyi Murray Bridgessä. Hän jätti koulun 14-vuotiaana ja jäi työttömäksi 1930-luvun laman ollessa syvimmillään. Hän oli vuosina 1939–1966 naimisissa Ruby "Cherie" Krahen kanssa. Pari sai kolme lasta, jotka kaikki toipuivat vuonna 1949 poliosta, mutta erosi; tämän jälkeen Clyde Cameron meni vuonna 1967 uusiin naimisiin Dorothy Bradburyn kanssa.

Cameron oli Gough Whitlamin hallituksen ministeri 1970-luvulla, mutta  vetäytyi parlamentista vuonna 1980. Hän ei kuitenkaan ole ollut täysin poissa julkisuudesta sen jälkeenkään. Hänestä on julkaistu elämäkertateos *A Life on the Left*.

Cameron kuoli kotonaan Adelaidessa maaliskuussa 2008 95-vuotiaana .

## Lähteet
India Allen

**India Allen** (s. 1. kesäkuuta 1965 Portsmouth, Virginia) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja valokuvamalli. Hän oli joulukuussa 1987 *[[Playboy]]n* keskiaukeamatyttö (*Playmate of the Month*) ja vuonna 1988 ''Playmate of the Year''.

Eräs Allenin näyttelijäntöistä oli kauhuelokuva *Wild Cactus* (1993), jossa hänen vastanäyttelijänään toimi David Naughton. Myöhemmin hänellä on ollut rooli muiden muassa elokuvassa *Tattoo, a Love Story* (2002). 

Allen todisti vuonna 1996 O. J. Simpsonia vastaan: hän väitti nähneensä tämän pahoinpitelevän puolisoaan Nicole Brown-Simpsonia vuonna 1983.

## Lähteet
*
*India Allen playboy.com:issa
Richard Rogers

**Richard George Rogers**, Baron Rogers of Riverside (23. heinäkuuta 1933 Firenze, Italia – 18. joulukuuta 2021) oli brittiläinen arkkitehti, joka sai vuonna 2007 Pritzker-palkinnon. Rogers suunnitteli Renzo Pianon kanssa Pariisin Pompidou-keskuksen ja oman toimiston kanssa muun muassa Lloyd’s of Londonin pääkonttorin.

## Nuoruus ja opiskelu
Rogers syntyi Firenzessä, mistä hänen perheensä pakeni Mussolinin diktatuuria. He asettuivat Englantiin vuonna 1938. Rogers muisteli myöhemmin omaelämäkerrassaan, kuinka ”elämä muuttui värillisestä mustavalkoiseksi”. Italiassa perhe oli ollut keskiluokkainen, mutta Englannissa he joutuivat asumaan yksiössä, jota lämmitettiin kolikkomittarilla. Rogersilla oli myös dysleksia, jota ei silloin osattu tunnistaa. Häntä kutsuttiinkin koulussa tyhmäksi.

Rogers lopetti vuonna 1951 koulunkäynnin ilman minkäänlaisia päästötodistuksia. Hän pääsi silti myöhemmin opiskelemaan Lontoon Architectural Association School of Architectureen, joka tunnettiin modernismistaan. Sieltä hän jatkoi Yalen yliopistoon, mistä hän valmistui vuonna 1962. Yalessa yksi hänen opiskelutovereitaan oli ollut Norman Foster.

## Ura
Foster, Rogers, tämän vaimo Su ja Wendy Cheeseman perustivat Team 4 -arkkitehtuuritoimiston. Se hajosi vuonna 1969, ja Rogers perusti oman toimistonsa. Hän suunnitteli muun muassa vanhemmilleen Wimbledoniin kotitalon, mikä oli eräänlainen uuden helpommin siirrettävän rakennuksen Zip-Up Housen prototyyppi.

Rogers otti toimistoonsa 1970-luvun alussa uuden osakkaan, Renzo Pianon, minkä jälkeen toimisto muutti nimensä muotoon Piano + Rogers. Se voitti vuonna 1971 Pariisin Pompidou-keskuksen suunnittelukilpailun. Sen rakentaminen kesti kuusi vuotta, ja se nosti Rogersin ja Pianon maailmanmaineesen. Rogers perusti vuonna 1978 uuden toimiston, Richard Rogers Partnershipin. Sen ensimmäinen toimeksianto oli Lloyd’sin pääkonttori. Sekä Pompidou-keskus että Lloyd’sin rakennus olivat aikanaan myös kiisteltyjä, sillä niissä oli jätetty muun muassa ilmastointikanavat ja hissit näkyviin talojen ulkoseinälle.

Rogersin suunnittelemiin rakennuksiin kuuluvat myös muun muassa Strasbourgin Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen rakennus, New Yorkin, Three World Trade Center sekä uudet terminaalirakennukset Madridin-Barajasin ja Heathrow’n lentoasemilla. Barajasin lentoasemasta 2006 ja Maggie’s-hoitokodista 2009 hän voitti brittiläisen Stirling-palkinnon. Arkkitehtuurin Pritzker-palkinnon hän voitti 2007.

Rogers eläköityi perustamansa yrityksen johtokunnasta vuonna 2020. Toimisto oli vuonna 2007 muuttanut nimensä muotoon Rogers Stirk Harbour + Partners, kun sen osakkaiksi olivat tulleet Graham Stirk ja Ivan Harbour.

## Yksityiselämä
Rogers oli kahdesti naimisissa. Hänen ensimmäinen puolisonsa oli arkkitehti Susan ”Su” Brumwell ja toinen Ruth Elias. Ensimmäisestä liitosta Rogers sai kolme lasta ja toisesta kaksi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aatra

**Aatra** (oatra, uatra) on savolainen nimitys käytöstä pois jääneelle, itäeurooppalaista alkuperää olevalle, maanmuokkaukseen käytetylle auralle. Välineen karjalainen nimitys on **atra**. Aatraa käytettiin 1900-luvun alkupuoliskolla Suomessakin, sillä varsinkin Itä-Suomen kevyet ja kiviset maat olivat sopivia kohteita aatran käytölle. Hiekkapitoisessa maassa atra on joutuisa ja kivet sillä on helppo kiertää tai ylittää. Savimaiden muokkaukseen se soveltuu huonosti. Lisäksi aatraa käytettiin kaskiviljelyssä. Perunan viljelyksessä atraa käytettiin 1960–1970-luvuille saakka. 

Aatra on maataloustyökaluna kehittynyt todennäköisesti kaksihaaraisesta- eli kaksikyntisestä maataloustyökalusta. Suomessa aatroja on ollut varsin moninaisia, mutta niissä on kaikissa kuitenkin kolme perusrakenteen osaa:

Keskeistä roolia rakenteessa näyttelee *hanko* eli *perä*; karjalaisten atrassa **saarat**, joka on varsinaisesti maata muokkaava osa. Se oli joko yksi- tai kaksiosainen. Yksiosaisena kyntöosan runkona on lankku, jonka kylkiin vantaat on kiinnitetty ja kaksiosaisena lankku on veistetty alapäästään kaksihaaraiseksi ja vantaat on pantu haarojen kärkiin.

Vetämistä varten savolaisten aatrassa on *aisat*, karjalaisten atrassa **ojat**. Vetojuhtana käytettiin hevosta joko luokkiin tai pelkkiin länkiin valjastettuna. Aatran kolmas osa on *kurki* eli **sarvet**, joista ohjattiin muokkauksen suuntaa ja syvyyttä.

Aatrat voidaan muotonsa puolesta jakaa kahteen erilaiseen ryhmään. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat *paloaatrat* eli *kaskurit*, joiden perä kyntää pystysuorassa asennossa, ja niistä puuttuu *luotin* eli maata kääntävä osa eli niillä ei kynnetä vakoja, vaan ennemminkin sekoitetaan maata. Paloaatroista on kehittynyt *peltoaatra*, jossa perä on eteenpäin käyrä ja sillä voidaan muokata maata syvemmältä. Nämä atrat on varustettu maata kääntävällä *luottimella*, jolloin niiden kynnöksen muodostuu vakoja. 

Länsi-Suomessa aatra tunnetaan nimellä *sahra*. Siitä käytetään myös viralliseksi sepitettyä  nimitystä *hankoaura*. Karjalaisalueilla tämän kyntövälineen nimenä on yleensä **atra** (adra, adru, adr).

## Lähteet
*Iso tietosanakirja, Osa I. Otava, Helsinki, 1931.
## Aiheesta muualla
*Grotenfelt, Gösta: Det primitiva jordbrukets metoder i Finland. Helsinki 1898.
Colin Friels

**Colin Friels** (s. 25. syyskuuta 1952) on Skotlannissa syntynyt, mutta Australiassa uransa luonut näyttelijä.

Friels muutti perheineen Australiaan vuonna 1963 ja valmistui National Institute of Dramatic Artista vuonna 1976. Yksi hänen suurimmista menestyksistään oli päärooli elokuvassa *[[Malcolm (elokuva)|Malcolm]]* vuonna 1986. 

Friels esitti vuosina 1996–1999 tarkastaja Jeff Hawkeria suositussa australialaisessa televisiosarjassa *[[Sydneyn satamapoliisit]]*. Hänelle on myönnetty vuosina 1986 ja 1995 Australian huomattavin elokuva-alan palkinto, AFI Award.

Friels on ollut vuodesta 1984 lähtien naimisissa näyttelijä Judy Davisin kanssa, ja hänellä on kaksi lasta, Jack ja Charlotte. Hän on yksi hyvin harvoista potilaista, jotka ovat toipuneet haimasyövästä pitkällä tähtäimellä; tauti todettiin hänellä loppuvuodesta 1997.

## Aiheesta muualla
* 
*
Candice Bergen

**Candice Patricia Bergen** (s. 9. toukokuuta 1946 Beverly Hills, Kalifornia) on yhdysvaltalainen näyttelijä.

## Ura
Bergen on pitkällä urallaan palkittu niin useilla Emmy- kuin Golden Globe -palkinnoillakin, ja hän on ollut ehdolla myös Oscarin saajaksi. Hänet tunnetaan ehkä parhaiten televisiorooleistaan komediasarjassa *[[Murphy Brown]]*, jota tehtiin vuosina 1988–1998 ja uudelleen vuodesta 2018 alkaen, sekä Shirley Schmidtin roolista televisiosarjassa *[[Boston Legal]]* vuosina 2005–2008.

Television ohella Bergen on tehnyt mittavan uran elokuvissa aina 1960-luvun puolivälistä lähtien. Hänen uransa tunnetuimpia elokuvia ovat muiden muassa *[[Miehuusvuodet]]* (*Carnal Knowledge*, 1971), *[[Oliverin story]]* (*Oliver's Story*, 1978), *[[Yritetään yhdessä, aloitetaan alusta]]* (*Starting Over*, 1978), josta hän sai sekä Oscar- että Golden Globe -ehdokkuuden, *[[Gandhi (elokuva)|Gandhi]]* (1982), *[[Miss Kovis]]* (*Miss Congeniality*, 2000), *[[Sweet Home Alabama (elokuva)|Sweet Home Alabama]]* (2002) ja *[[Huippunäkymät]]* (*View from the Top*, 2003).

## Yksityiselämä
Candice on isänsä, koomikko ja vatsastapuhuja Edgar Bergenin, puolelta ruotsalaista sukujuurta. 1960-luvun lopulla hän asui Doris Dayn pojan, muusikko ja tuottaja Terry Melcherin kanssa talossa, johon Charles Mansonin joukkio myöhemmin hyökkäsi. Hän avioitui vuonna 1980 ranskalaisen elokuvaohjaajan Louis Mallen kanssa. Avioliitto kesti aina Mallen kuolemaan, vuoteen 1995 saakka. Liitosta syntyi yksi lapsi. Vuonna 2000 Bergen avioitui uudelleen Marshall Rosen kanssa.

## Lähteet
* Bergen, "My Dad, Charlie and Me". Teoksessa Jack Canfield et al.: *A Second Chicken Soup for the Woman's Soul*. 1998:36.

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* 
* Candice Bergen NNDB:ssä
Jean-Paul Rappeneau

**Jean-Paul Rappeneau** (s. 8. huhtikuuta 1932 Auxerre) on ranskalainen elokuvaohjaaja ja -käsikirjoittaja.

Hän teki 1960-luvun alussa yhteistyötä Louis Mallen kanssa ja nousi ohjaajana menestykseen elokuvallaan *Elämää linnassa* vuonna 1965. Myöhempiin elokuviin kuuluvat *Seikkailujen mies* (1971), *Morsian karkuteillä* (1975), *[[Cyrano de Bergerac (vuoden 1990 elokuva)|Cyrano de Bergerac]]* (1990) ja *Bon voyage* (2003).

Jo pitkään Rappeneau on tehnyt käsikirjoituksia vain omiin ohjauksiinsa. Hänen elokuvistaan ovat tunnettuja muiden muassa sellaiset tähdet kuin Gérard Depardieu ja Isabelle Adjani. Hänet on palkittu kahdella César-palkinnolla ja yhdellä David di Donatello -palkinnolla; hän on lisäksi ollut ehdolla muun muassa Kultaisen palmun, Baftan ja Oscarin saajaksi.
Elizabeth Hardwick

**Elizabeth Hardwick** (27. heinäkuuta 1916 Lexington, Yhdysvallat – 2. joulukuuta 2007) oli yhdysvaltalainen kirjailija ja kirjallisuuskriitikko.

Hardwick valmistui Kentuckyn yliopistosta vuonna 1939. Hän sai Guggenheim-stipendin vuonna 1947. Hardwick oli Yhdysvaltain Taiteiden ja kirjallisuuden akatemian jäsen vuodesta 1977, ja hänet palkittiin Akatemian kultamitalilla vuonna 1993. 

Hardwick oli vuosina 1949–1972 naimisissa runoilija Robert Lowellin kanssa.

## Romaanit
* *The Ghostly Lover* (1945)
* *The Simple Truth* (1955)
* *Sleepless Nights* (1979) 

## Esseitä
* *A View of My Own: Essays on Literature and Society* (1962)
* *Seduction & Betrayal: Women and Literature* (1974)
* *Bartleby in Manhattan and Other Essays* (1983) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Muistokirjoitus
Peter Gay

**Peter Gay** (20. kesäkuuta 1923 Berliini – 12. toukokuuta 2015 New York) oli yhdysvaltalainen historioitsija, joka tunnetaan erityisesti laajasta Freud-elämäkerrasta. 

Juutalainen Gay syntyi Berliinissä nimenään **Peter Joachim Fröhlich**, mutta hänen perheensä otti käyttöön englanninkielisen sukunimen paettuaan Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan alussa. Hän oli Yhdysvaltain kansalainen vuodesta 1946.

Gay valmistui Denverin ja Columbian yliopistosta. Hän toimi Columbian valtio-opin professorina vuosina 1948–1955 ja historian professorina vuosina 1955–1969. Sen jälkeen hän opetti Yalessa, kunnes jäi eläkkeelle vuonna 1993. Hän oli vuodesta 1959 naimisissa taidehistorioitsija Ruth Slotkinin (k. 2006) kanssa.

Gay oli Yhdysvaltain taide- ja kirjallisuusakatemian jäsen vuodesta 1989, ja hänelle myönnettiin vuonna 1996 akatemian kultamitali historian alalta. Hän oli Academia Europæan ulkomaalaisjäsen vuodesta 1996.

## Julkaisuja
* *The Dilemma of Democratic Socialism: Eduard Bernstein’s Challenge to Marx* (1952)
* *Voltaire’s Politics: The Poet as Realist* (1959)
* *The Party of Humanity: Essays in the French Enlightenment* (1964)
* *The Enlightenment: An Interpretation: The Rise of Modern Paganism* (1966)
* *The Loss of Mastery: Puritan Historians in Colonial America* (1966)
* *Weimar Culture: The Outsider as Insider* (1968)
* *The Enlightenment: An Interpretation: The Science of Freedom* (1969)
* *The Bridge of Criticism: Dialogues on the Enlightenment* (1970)
* *Historians at Work* (1972)
* *Modern Europe* (1973)
* *The Enlightenment; A Comprehensive Anthology* (1973)
* *Style in History* (1974)
* *Art and Act: On Causes in History—Manet, Gropius, Mondrian* (1976)
* *Freud, Jews, and Other Germans: Masters and Victims in Modernist Culture* (1978)
* *Education of the Senses* (1984)
* *The Bourgeois Experience: Victoria to Freud* (viisi osaa, 1984–1998)
* *Freud for Historians* (1985)
* *The Tender Passion* (1986)
* *A Godless Jew: Freud, Atheism, and the Making of Psychoanalysis* (1987)
* *Freud: A Life for Our Time* (1988)
* *A Freud Reader* (toimittaja, 1989)
* *Reading Freud: Explorations & Entertainments* (1990)
* *Sigmund Freud and Art: His Personal Collection of Antiquities* (1993)
* *The Cultivation of Hatred* (1993)
* *The Naked Heart* (1995)
* *The Enlightenment and the Rise of Modern Paganism* (1995)
* *Pleasure Wars* (1998)
* *My German Question: Growing Up in Nazi Berlin* (omaelämäkerta, 1998)
* *Mozart* (1999)
* *Schnitzler’s Century* (2002)
* *Modernism: The Lure of Heresy. From Baudelaire to Beckett and Beyond* (2008)

## Lähteet
Milton Meltzer

**Milton Meltzer** (8. toukokuuta 1915 – 19. syyskuuta 2009) oli yhdysvaltalainen historiankirjoittaja, joka suuntasi teoksiaan sekä lapsille että aikuisille. 

Meltzer syntyi Worcesterissa, Massachusettsissa, opiskeli Columbian yliopistossa ja asuu New Yorkissa. Hänen voittamistaan lukuisista palkinnoista tunnetuin on Laura Ingalls Wilder -mitali, joka hänelle myönnettiin vuonna 2001.

Meltzerin tuotanto koostuu kaikkiaan kymmenistä kirjoista. Hänet tunnetaan etupäässä tietokirjallisuudesta, mutta hän julkaisi myös historiallisen romaanin *The Underground Man*. Hän kirjoitti elämäkertoja esimerkiksi Langston Hughesista.
Francesco Morosini

**Francesco Morosini** (1618&ndash;1694) oli Venetsian doge 1688–1694 Turkin sotien aikana 1600-luvulla.

Morosini nousi näkyvään asemaan Venetsian joukkojen päällikkönä Kreetalla osmanien piirittäessä Candiaa. Lopulta hänen oli pakko antautua, ja kun hän oli palannut Venetsiaan, häntä syytettiin pelkuruudesta ja maanpetoksesta.

Morean sodan puhjettua 1685 Morosinista tuli laivaston komentaja, ja hän tuhosi Koronin kaupungin. Hän piti Moreaa vallassaan Otto Wilhelm Königsmarckin tuella useita vuosia. Ateenan piirityksen aikana 1687 hänen tykistönsä aiheutti suurta tuhoa Parthenonille, ja hän johti veistosten ryöstöä.

Kesällä 1688 Morosini, joka nyt oli julistettu dogeksi, hyökkäsi Euboiaan, mutta ei saanut sitä vallatuksi vaan joutui palaamaan Venetsiaan, kun hänen joukkojensa keskuudessa puhkesi rutto. Hän ryhtyi taisteluun vielä 1693, mutta ei onnistunut valtaamaan Euboiaa vaan palasi Venetsiaan tuhottuaan muutamia pieniä rannikkokaupunkeja. Hänen kuoltuaan 1694 hänen kunniakseen rakennettiin suuri marmoriarkku Dogen palatsin luokse, ja hänen kissansa, johon hänen tiedettiin olleen hyvin kiintynyt, palsamoitiin ja sijoitettiin Correrin museoon.

## Muistomerkkejä
* Scuola Navale Militare Francesco Morosini on nimetty hänen mukaansa
* Vuonna 1885 vesillelaskettu predreadnought-taistelulaiva *[[RN Francesco Morosini]]* (Ruggiero di Lauria -luokka) on nimetty hänen mukaansa
Ruth Stone

**Ruth Stone** (8. kesäkuuta 1915 Roanoke, Virginia – 19. marraskuuta 2011 Vermont) oli yhdysvaltalainen runoilija.

Stonen tunnetuimpien teosten joukkoon kuuluu *In the Next Galaxy* (2002), joka toi runoilijalle sekä Kansallisen kirjapalkinnon että Wallace Stevensin palkinnon. Hän asui Vermontissa vuodesta 1957. 

Stone, joka vietti kesäkuussa 2005 90-vuotispäiväänsä, sai heinäkuussa 2007 nimityksen Vermontin *Poet Laureateksi*. Hän oli englannin kielen emeritusprofessori Binghamtonin yliopistossa Vestalissa. 

## Julkaisuja
* *In an Iridescent Time* (1959)
* *Topography* (1970)
* *Cheap* (1972)
* *Second-Hand Coat* (1987)
* *The Solution* (1989) 
* *Who Is The Widow's Muse* (1991)
* *Simplicity* (1995)
* *In the Next Galaxy* (2002)
* *In the Dark* (2004)

## Lähteet
Antonio Innocenti

**Antonio Innocenti** (23. elokuuta 1915 – 6. syyskuuta 2008) oli italialainen kardinaali. 

Innocenti vihittiin papiksi Firenzessä vuonna 1938. Hän aloitti hengellisen uransa Pohjois-Italiassa ja asetti toisessa maailmansodassa itsensä hengenvaaraan juutalaisten auttamiseksi tekemänsä työn johdosta. Paavi kutsui hänet Roomaan, jossa hän aloitti työnsä kuuriassa. 

15. joulukuuta 1967 Innocenti sai nimityksen Eclanon titulaariarkkipiispaksi. Hän toimi vuoteen 1973 nuntiuksena Paraguayhin ja vuoden 1980 jälkeen Espanjaan. Hän oli vuosina 1986–1991 Congregatio pro Clericis -kongregaation prefekti. Hän oli vuosina 1991–1995 Ecclesia Dei -toimikunnan johtaja Paul Augustin Mayerin seuraajana. 

Innocentista tehtiin kardinaali vuonna 1985, mutta hän menetti äänioikeutensa konklaavissa täytettyään kahdeksankymmentä vuotta vuonna 1995. Hän vietti 90-vuotispäiväänsä elokuussa 2005 ja oli kuollessaan 93-vuotias.
Hellcity 13

**Hellcity 13** on helsinkiläinen hard rock -yhtye. Yhtyeen ensimmäinen studioalbumi, *[[Hellcity 13 (albumi)|Hellcity 13]]* julkaistiin 24. lokakuuta 2007. Yhtyeen "In Love With Love" -musiikkivideolla nähdään vieraana OX Lordi-yhtyeestä. 
__notoc__
## Jäsenet
* Mika – laulu
* Susannah – laulu
* LL Stud – kitara
* Tommi Mikael – kitara
* Mr. Kess – koskettimet 
* JJ Hjelt – basso
* Pitkä – rummut

## Julkaisut
* 

### Videot
* *In Love With Love* (2007) (vierailijana OX Lordi-yhtyeestä)

## Aiheesta muualla
* Virallinen kotisivu 
* 
*
Maurice Goldhaber

**Maurice Goldhaber** (18. huhtikuuta 1911 – 11. toukokuuta 2011) oli yhdysvaltalainen ydinfyysikko.

Hänen tutkimuksensa on ollut erittäin tärkeää ydinfysiikan ja heikon vuorovaikutuksen fysiikan kehitykselle. Neutriinon helisiteetin mittaus osoitti yksiselitteisesti ytimien heikkojen vuorovaikutusten luonteen.

Goldhaber syntyi Lvivissä ja valmistui Cambridgen yliopistosta vuonna 1936. Hän meni vuonna 1939 naimisiin Gertrude Scharffin kanssa. Asetuttuaan Yhdysvaltoihin vuonna 1938 hän aloitti työnteon Illinois'n yliopistossa, jossa hän oli alun perin apulaisprofessorina, sitten professorina vuodesta 1945 lähtien. Hän siirtyi vuonna 1950 Brookhaven National Laboratoryyn ja toimi New Yorkin yliopiston dosenttina Stony Brookissa vuodesta 1961.

Goldhaber oli Yhdysvaltain kansallisen tiedeakatemian jäsen vuodesta 1958. Myös hänen nuorempi veljensä Gerson Goldhaber oli huomattava tutkija. 

Goldhaber on palkittu lukuisilla huomattavilla tiedealan palkinnoilla, joista tunnetuimpia ovat National Medal of Science (1985), Wolfin palkinto (1991) ja Enrico Fermin palkinto (1998).

## Lähteet