open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Sari Juntunen

**Sari Juntunen** (o.s. **Juhola**, s. 25. marraskuuta 1964) on suomalainen kestävyysjuoksija ja maratonin kaksinkertainen Suomen mestari. Juntunen voitti SM-kultaa maratonilla vuosina 1992 ja 1998. Hän on saavuttanut yhteensä kuusi SM-mitalia.

## SM-mitalit
* Kultaa
: Maraton, 1992 (2.44.39)
: Maraton, 1998 (2.46.53)
* Hopeaa
: Maraton, 1997 (2.48.35)
* Pronssia
: Maraton, 1993 (2.48.05)
: Maraton, 1995 (2.52.07)
: Puolimaraton, 1999 (1.20.03)

## Lähteet
*
Servaali

**Servaali** (*Leptailurus serval*, aiemmin *Felis serval*) on kissaeläin, joka elää pensas- ja ruohomailla Afrikassa.

## Tuntomerkit
Servaali muistuttaa ulkonäöltään gepardia mutta on sitä pienempi. Solakalla servaalilla on pitkät jalat, pitkä kaula ja korkealle nousevat suuret korvat. Turkin pohjaväri vaihtelee kellertävästä kupariseen, turkissa on mustia täpliä, ja kyljissä ja raajojen yläosissa on suuria vaaleita laikkuja.

Servaalilla on 24–45 senttimetriä pitkä häntä. Häntineen servaalin pituus on jopa 130 senttimetriä.

## Ravinto ja saalistaminen
Servaalit syövät yleensä alle 200 g painavia eläimiä kuten jyrsijöitä, lintuja, matelijoita, sammakkoja ja hyönteisiä. Joskus se voi kuitenkin tappaa suurempiakin saaliseläimiä kuten flamingoja, jäniksiä ja nuoria antilooppeja. Harvoin servaalit syövät myös raatoja.

Servaalit saalistavat yleensä päiväsaikaan. Ne lähtevät liikkeelle auringonnousun aikaan, lepäävät muutaman tunnin puolenpäivän aikana ja jatkavat saalistusta auringonlaskuun saakka. Servaali on melko hidas juoksija, mutta pitkien jalkojensa ansiosta sen on helppo kävellä korkeassa ruohikossa, ja pitkästä kaulasta ja tarkasta kuulosta on hyötyä jyrsijöiden paikallistamisessa. Havaittuaan jyrsijän servaali hypähtää jopa kahden metrin korkeuteen ja laskeutuu uhrinsa päälle. Se ei aina tapa saalista heti vaan jää leikkimään sillä jopa usean minuutin ajan. Se ei yleensä saalista kovalla tuulella, koska silloin sen on vaikea kuulla saaliseläintensä äänet.

## Lisääntyminen
Servaali tekee pentuja yleensä kerran vuodessa. Kantoaika on noin 70 päivää. Poikueessa on kaksi tai kolme pentua, joskus neljä. Emo ilmeisesti hoitaa poikaset yksin ilman uroksen tai muiden naaraiden apua. Lähtiessään metsästämään emo kätkee poikaset heinikkoon tai koloon ja aika ajoin vaihtaa niiden piilopaikkoja. Päivän mittaan emo käy ruokkimassa poikasia. Kasvettuaan poikaset osallistuvat emon kanssa metsästysretkille. Aikuisina naaraspoikaset saattavat jäädä asustelemaan emonsa lähistölle, mutta urokset lähtevät etsimään omia metsästysmaitaan.

## Lemmikkinä
Joissain Yhdysvaltain osavaltioissa servaalia saa pitää lemmikkinä. Laji ei kuitenkaan käyttäydy kotikissan tavoin, joten sitä joudutaan yleensä pitämään häkissä. Kesykissan kanssa risteytetty servaali eli savannikissa (savannah) on usein servaalia kesympi ja helpompi pitää. Myös kotikissasta on jalostettu servaalilta näyttävä rotu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Servaali (''Leptailurus serval'')
*ITIS: Leptailurus serval 
*Pherobase: Semiochemicals of Leptailurus serval, the Serval
Ponkilan silta

**Ponkilan silta** on teräsrakenteinen, puukantinen riippusilta Muhosjoen yli Muhoksen keskustaajamassa. Sillan on suunnitellut insinööri Lauli Ilmoniemi vuonna 1928, ja silta on valmistunut vuonna 1931. Sillan pituus on 71 metriä, jänneväli 60 metriä ja hyötyleveys 3,6 metriä. Suurin aukko on 58 m. Museosillaksi Ponkilan silta hyväksyttiin vuonna 1982. Silta suljettiin moottoriajoneuvoliikenteeltä vuonna 1992, ja se on siitä lähtien palvellut jalankulun ja pyöräilyn siltana. Silta kuuluu Museoviraston inventoimiin valtakunnallisesti merkittäviin rakennettuihin kulttuuriympäristöihin.

Tiehallinnon tekemässä selvityksessä sillalla ei ole merkittäviä uhkia, mutta betonituissa havaittu liikehdintä on aiheuttanut huolta. Sillalle johtavalla jalankulun ja pyöräilyn väylällä on myös oleskelupaikka ja opastetaulu, ja silta sijaitsee puistomaisessa ympäristössä kävelyreitin varrella.

Sillan kautta kulki aiemmin vanha Leppiniementie ennen tien oikaisemista.

## Lähteet
* Tiehallinto: Museotiet ja -sillat. 2002
* Pohjois-Pohjanmaan kulttuurihistoriallisesti merkittävät kohteet Osa 1. Pohjois-Pohjanmaan Seutukaavaliiton Julkaisu A:115. (Oulu, 1993)  s. 156

### Viitteet
Kollimaattori

**Kollimaattori** (latinan sanasta *collimare*, "tähdätä viivaan") on eräissä optisissa laitteissa käytettävä korjauslaite tai -järjestelmä.

Tykistön terminologiassa kollimaattori on kenttätykkien suuntaukseen käytettävä optinen laite, joka asetetaan paikoilleen tykin perussuuntaan asettamisen jälkeen. Tässä yhteydessä kollimaattori on eräänlainen yleensä kolmijalalla seisova kaukoputki, jonka linssistössä on asetusmerkkejä. Kun kollimaattorin ja kiertokaukoputken asetusmerkit ovat kiertokaukoputkesta tähystettynä päällekkäin, kenttätykin putki on suunnattu sivusuunnassa haluttuun suuntaan.
## Lähteet
* 
## Viitteet

## Aiheesta muualla
*US3813790A - Sighting means for firearms
*US3645635A - Sighting device
Afrikankultakissa

**Afrikankultakissa** (*Caracal aurata*) on kissaeläin (Felidae), joka elää Länsi- ja Keski-Afrikan trooppisissa sademetsissä. Se saalistaa öisin. Laji on läheistä sukua aavikkoilvekselle ja servaalille.

## Ulkonäkö ja koko
Nimensä afrikankultakissa on saanut kullankeltaisesta turkista, joka voi olla täplikäs tai täplätön. Afrikankultakissa voi olla häntineen jopa 140 senttiä pitkä. 

## Uhanalaisuus
Laji on luokiteltu vaarantuneeksi, ja sitä uhkaavat metsien hakkaaminen ja metsästys.

## Lähteet
Saitaman prefektuuri

**Saitaman prefektuuri** () on yksi Japanin 47 prefektuurista. Se sijaitsee Honshūn saaren itäosassa Kantōn alueella Tokion pohjoispuolella. Prefektuurin pääkaupunki on Saitama. Alue on osa Suur-Tokiota, ja valtaosaa prefektuurin kaupungeista voidaankin pitää Tokion lähiöinä. Prefektuurissa on 7&nbsp;239&nbsp;813 asukasta (vuonna 2015) ja sen pinta-ala on 3&nbsp;797,75 neliökilometriä.

## Aluejako
Saitaman prefektuuri jakautuu 40 kaupunkiin ja 23 muuhun kuntaan, joista 22 on maaseutukaupunkeja ja yksi on kyläkunta. Kunnat kuuluvat kahdeksaan piirikuntaan, joilla ei ole hallinnollista merkitystä. Saitaman kaupunki jakautuu suuralueisiin. 

;Kaupungit

* Ageo
* Asaka
* Chichibu
* Fujimi
* Fujimino
* Fukaya
* Gyōda
* Hannō
* Hanyū
* Hasuda
* Hidaka
* Higashi-Matsuyama
* Honjō
* Iruma
* Kasukabe
* Kawagoe
* Kawaguchi
* Kazo
* Kitamoto
* Koshigaya
* Kōnosu
* Kuki
* Kumagaya
* Misato
* Niiza
* Okegawa
* Saitama (pääkaupunki)
* Sakado
* Satte
* Sayama
* Shiki
* Shiraoka
* Sōka
* Toda
* Tokorozawa
* Tsurugashima
* Wakō
* Warabi
* Yashio
* Yoshikawa

;Kunnat piirikunnittain

## Historia
Saitaman prefektuuri oli aiemmin osa Musashin provinssia, joka sisälsi myös Tokion alueen. Saitama tunnettiin viljavana maatalousalueena, joka tuotti suuren osan Kantōn alueen ruokatarpeesta. Toisen maailmansodan jälkeen, kun Tokio kasvoi vauhdikkaasti ja nopeutuvat liikenneyhteydet sallivat pidemmät matkustusajat, puute maasta Tokiossa johti Saitaman prefektuurin nopeaan kasvuun. Prefektuurin väkiluku on lähes kolminkertaistunut 1960-luvulta. Suurin osa Saitaman kaupungeista on liitetty rautatein Tokion keskustaan, ja ne toimivat Tokion nukkumalähiöinä. 

## Matkailu
Suurin osa Saitaman nähtävyyksistä sijaitsee prefektuurin pohjoisosassa, joka tunnetaan Chichibun alueena. Chichibu on luonnoltaan monimuotoinen, lievästi vuoristoinen alue, joka on prefektuurin ja lähialueiden asukkaiden keskuudessa suosittu retkikohde helpon sijaintinsa ja hyvien yhteyksiensä vuoksi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Prefektuurin internetsivut
Feliciano Rivilla

**Feliciano Muñoz Rivilla** (21. elokuuta 1936 Ávila – 6. marraskuuta 2017) oli espanjalainen jalkapalloilija.

Rivilla oli alun pitäen Real Madridin kasvatti, mutta hänen uransa suurseurassa ei edennyt juniori- ja reservijoukkueita pidemmälle ja täten hän oli pakotettu etsimään peliaikaa muualta. Hänen ensimmäinen seuransa pääsarjatasolla oli toinen madridilaisjoukkue Rayo Vallecano, jonne hän siirtyi vuonna 1956. Viimeinen pysäkki pääkaupungin sisällä oli Atlético Madrid, jonne oikea laitapuolustaja siirtyi vuonna 1958 ja josta lopulta tuli hänen jalkapalloilullinen kotinsa. Atléticossa hän voitti yhden liigamestaruuden (1966), kolme cup-mestaruutta (1960, 1961 ja 1965) sekä Euroopan Cup-voittajien cupin (1962). Kaikkiaan Rivilla pelasi Atléticossa 356 ottelua (244 liigassa, 66 cupissa ja 46 eurokentillä) tehden neljä maalia. Rivillan yhteensä kymmenen kautta kestänyt ura päättyi vuonna 1969 järjestettyyn jäähyväisotteluun brasilialaista Santosia vastaan. Vaikka Rivilla siirtyi ammattilaisuransa jälkeen liike-elämään perustamalla kodinkoneita myyvän yrityksen, hän ei kuitenkaan kokonaan jättänyt jalkapalloilua ja toimikin aktiivisesti espanjalaisten entisten maajoukkuepelaajien yhdistyksessä.

Rivillan ura Espanjan maajoukkueessa oli myös poikkeuksellisen menestyksekäs. Sen ehdoton kohokohta oli kotikisoissa voitettu Euroopan mestaruus vuonna 1964, joka oli maan ensimmäinen arvoturnausvoitto A-maajoukkuetasolla. Hän osallistui myös kahteen MM-lopputurnaukseen, Chilessä 1962 ja Englannissa 1966. Rivilla edusti maataan kaikkiaan 26 kertaa ja oli aina 1990-luvulle saakka eniten Atléticon paidassa maajoukkuekutsuja saanut espanjalaispelaaja. Vain kolme espanjalaispelaajaa, Fernando Torres, Kiko ja Manolo, ovat pystyneet ylittämään Rivillan maaottelumäärän edustaessaan sarjatasolla Atléticoa.

Nykyjalkapallossa hyvältä laitapuolustajalta edellytetään puolustustehtävien lisäksi myös hyökkäyspelin tukemista omilla nousuilla. Tämä vaatii pelaajalta juoksuvoimaa sekä kykyä pitää ja kuljettaa palloa. Nämä kaikki ominaisuudet yhdistyivät Rivillassa ja häntä pidetäänkin yhtenä ensimmäisistä hyökkäävistä laitapuolustajista espanjalaisessa jalkapallossa.

## Lähteet
Tharsis

**Tharsis** on laaja tuliperäinen ylänköalue Marsissa. Se on saanut nimensä Raamatussa mainitun Tarsiksen mukaan. Alue sijaitsee Marsin päiväntasaajalla, Valles Marineris -kanjonin länsipuolella. 

Ylänkö muodostui noin 3–4 miljardia vuotta sitten ja se on rakenteeltaan noin 10 km  korkea pullistuma, jonka läpimitta on noin 4 000 km. Tharsiksella ovat aurinkokunnan suurimmat tulivuoret, Olympus Mons, Ascraeus Mons, Pavonis Mons ja Arsia Mons.

## Lähteet
Reindeer Island

**Reindeer Island** on saari Winnipegjärven pohjoisaltaassa Manitoban provinssissa Kanadassa. Asumattoman saaren pinta-ala on 13&nbsp;860 hehtaaria, ja se on järven suurin saari.

Saari kuuluu osana Manitoban provinssin ekologisten suojelualueiden ohjelmaan. Reindeer Islandin ekologinen suojelualue oli ensimmäinen laatuaan Manitobassa, se perustettiin toukokuussa 1976 The Crown Lands Actin nojalla. Nykyisin aluetta suojaa vuonna 1981 säädetty Ecological Reserves Act.

Saaren luonto muodostuu eristyksiin jääneistä havumetsäsaarekkeista sekä ylävillä mailla sijaitsevista suoalueista. Kasvistoon kuuluvat muun muassa katajat sekä marjakuuset.

## Aiheesta muualla
* Manitoba Government: Ecological Reserves
* Ecological Reserves Program -esite (PDF)
Leopardihylje

**Leopardihylje** eli **merileopardi** (*Hydrurga leptonyx*) on Eteläisessä jäämeressä elävä varsinaisiin hylkeisiin kuuluva hyljelaji. Se voi kasvaa jopa 3,5 metrin pituiseksi. Leopardihylkeet saalistavat krilliäyriäisiä, kalaa, kalmareita, pingviinejä ja muita merilintuja sekä muiden hylkeiden poikasia. 

## Koko ja ulkonäkö
Leopardihyljeurokset kasvavat yleensä 2,5–3,2 metriä pitkiksi ja painavat 200–450 kilogrammaa. Naaraat kasvavat 2,4–3,4 metriä pitkiksi ja painavat 225–590 kilogrammaa. Leopardihylkeen etujalat ovat melko kehittyneet, ja se voi käyttää niitä tehokkaasti liikkuessaan maalla, korvahylkeisiin kuuluvien merileijonien tapaan.

## Käyttäytyminen
Leopardihylje elää etupäässä Antarktista ympäröivillä kylmillä merialueilla. Se saalistaa pinnan tuntumassa, eikä tee niin syviä sukelluksia kuin muut Antarktiksen hylkeet. Kesäisin se saalistaa ajojääalueella viettäen aikansa pääasiallisesti vedessä. Joskus yksilöitä havaitaan kaukana tältä alueelta, havaintoja on tehty muun muassa Uudesta-Seelannista ja Australiasta. Leopardihylje elää yksin, mutta lisääntymisaikaan niitä saattaa kerääntyä joukoiksi asti. Pohjoisen jääkarhun tapaan merileopardi on elinalueensa ravintoketjun huippupeto. Pienet leopardihylkeet syövät krillejä ja suuremmat yksilöt pingviinejä ja pieniä hylkeitä. Saalinsa se tappaa ravistelemalla ja iskemällä veden pintaan.

## Hyökkäykset ihmisen kimppuun
Leopardihylje on todettu maailman vaarallisimmaksi hylkeeksi. Se saattaa jahdata ihmistä jäätiköllä jopa satakunta metriä. Syynä voi olla se, että sitä on joko häiritty tai ihminen on tullut liian lähelle. Tiedetään myös tapauksia, jolloin leopardihylje on yrittänyt napata ihmisen jaloista tämän noustessa avannosta tai tappanut snorklaamalla sukeltaneen tutkijan.

## Lähteet
Ehiö

**Ehiö** on kirje tai kortti, jonka postimaksu on maksettu, ja sen merkiksi siihen on painettu postimerkkiä muistuttava kuva. Ehiö voi olla kortti, postikirje, maksimikortti tai helposti-kuori. Ehiöt keksittiin 1840-luvulla, ja Suomessa ne otettiin käyttöön vuonna 1840. Ehiöistä ei kuitenkaan koskaan tullut niin suosittuja kuin postimerkeistä. Ehiöt ovat kuitenkin jokseenkin suosittuja keräilykohteita.

## Lähteet
MLL

Lyhenne **MLL** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:
* Mannerheimin Lastensuojeluliitto
* Major League Lacrosse
* Melalahden rautatieasema
Populous

**Populous** on Bullfrog Productionsin kehittämä ja Electronic Arts julkaisema reaaliaikainen strategiapeli. Peli julkaistiin vuonna  ensin Amigalle ja Atari ST:lle, myöhemmin DOS:lle ja PlayStationille sekä monelle muulle alustalle. Peli oli ensimmäinen nk. jumalpeli-genren edustaja.

Peliin on julkaistu myös **The Promised Lands** laajennus.

## Pelaaminen
Pelaajan tehtävä pelissä on omaksua eräänlaisen jumalolennon rooli ja ohjata erilaisin keinoin pelissä esiintyvää kansaa. Keinoja ovat muun muassa pelimaailman maaston muokkaus, hahmojen manipulointi ja eräänlainen jumalolennon suora ohjaus tai väliintulo. Näillä keinoilla hahmojen luoma sivilisaatio kasvaa ja kehittyy, kunnes se on valmis kohtaamaan toisen, vihamielisen jumalolennon sivilisaation. Populousin lopullinen tavoite on vihollissivilisaation kukistaminen.

Pelin edetessä pelaaja voi hallita erityyppisiä sivilisaatioita, esimerkiksi esihistoriallisia tai keskiaikaisia sivilisaatioita, joilla on omat erityisominaisuudet ja haasteet.

## Vaikutus
Populousin suunnittelija Peter Molyneux on usein nimitetty yhdeksi genren tärkeimmistä pioneereista Civilization-tietokonepelin luojan Sid Meierin lisäksi.

## Myynti
Pelin on sanottu vastanneen kolmanneksesta Electronic Artsin tuloista pelin julkaisuvuotena.

## Vastaanotto

Peli on voittanut Golden Joystick Awards -palkinnon *Most Original Game of the Year* kategoriassa.

CU Amiga -lehti on antanut pelille arvosanan 94&nbsp;%.

C-lehden arvostelija Jukka O. Kauppinen kirjoitti viiden tähden arvostelussaan, että "harvoin on millään koneella yhtä omaperäistä peliä tehty", ja kehui pelin Amiga-version olevan täydellinen, jossa on "upea grafiikka ja kelvollinen animaatio, loistavasti soljuva musiikki... Mitään ei puutu, mitään ei kaivata lisää."

Mikrobitti antoi arvostelussaan pelin Master System -versiolle 92 pistettä sadasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''FreePop'' - Avoimen lähdekoodiprojektin Populous-toteutus.
* Populous Hardcore Gaming 101 -sivustolla
Angra do Heroísmon piiri

**Angra do Heroísmon piiri** () on historiallinen Portugalin piiri, joka oli olemassa vuosina 1835–1976.

Angra do Heroísmon piiri sijaitsi Azoreilla. Sen pääkaupunki oli Angra do Heroísmo ja siihen kuuluivat Terceiran, São Jorgen ja Graciosan saaret. Portugalin perustuslain uudistus vuonna 1976 teki Azoreista autonomisen alueen, jolloin myös saarten jakautuminen piireihin lopetettiin.
Foros

**Foros** (, , ) on pieni kaupunkityyppinen taajama Krimin eteläisessä osassa. Se kuuluu Ukrainan Krimin autonomisen tasavallan Jaltan piiriin ja sijaitsee noin 42&nbsp;km Jaltasta ja 48&nbsp;km Sevastopolista. Asukkaita siellä on 2&nbsp;185 (2001). Vuonna 2013 taajaman väkiluvuksi arvioitiin 1&nbsp;994 henkeä.

Mihail Gorbatšovilla oli Forosissa kesähuvila, johon hänet lukittiin arestiin vuoden 1991 vallankaapausyrityksen aikana.

Kuva:ForosChurch01.JPG|Forosin ortodoksinen kirkko vuorenrinteellä.
Kuva:Фороська селищна рада.jpg|Paikallisneuvoston rakennus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Taajamaan keskittynyt sivusto   (foros.net.ua)
Ponta Delgadan piiri

**Ponta Delgadan piiri** () on historiallinen Portugalin piiri, joka oli olemassa vuosina 1835–1976.

Ponta Delgadan piiri oli yksi Azorien kolmesta piiristä ja sen pääkaupunki oli Ponta Delgada. Piiri lakkautettiin Portugalin perustuslain uudistuksen yhteydessä vuonna 1976, jolloin Azoreista tehtiin yhdessä Madeiran kanssa autonomisia alueita.
Hortan piiri

**Hortan piiri** () oli yksi Portugalille kuuluvien Azorien saarten kolmesta piiristä vuosina 1836–1976.

Hortan piirin pääkaupunki oli Horta. Portugalin perustuslain uudistus vuonna 1976 poisti Azorien jakautumisen piireihin, eikä Hortan piiriä ole käytetty virallisissa yhteyksissä sen jälkeen.
Kallikles

**Kallikles** (400-luku eaa.) oli antiikin kreikkalainen sofisti. Hänet tunnetaan ennen kaikkea Platonin dialogista *[[Gorgias (dialogi)|Gorgias]]*, jossa hän toimii Sokrateen vastaväittäjänä oikeudenmukaisuutta koskien, samalla tavoin kuin Thrasymakhos *[[Valtio (Platon)|Valtiossa]]*. 

Päinvastoin kuin Thrasymakhoksesta, Kallikleesta ei tiedetä mitään Platonin dialogien ulkopuolella. On mahdollista, että hän olisi ollut vain Platonin keksintöä. Dialogin mukaan hän oli ateenalainen aristokraatti, jolla oli poliittisia pyrkimyksiä ja yhteyksiä Gorgiaaseen.

*Gorgiaassa* Kallikles puhuu "luonnollisesta oikeudenmukaisuudesta" ja esittää näkemyksen, jonka mukaan vahvimmat ovat parhaita, samoin kuin luonnossa heikommat ovat huonompia. Vahvoille kuuluu siis myös enemmän kuin heikoille. Hän esittää useita esimerkkejä näkemyksensä tueksi. Hän vastusti myös Sokrateen (Platonin) näkemystä siitä, että filosofinen elämäntapa on paras. Hänestä filosofia pilaa ihmisen, jos ihminen altistuu sille nuoruudessaan liikaa. Hänen mukaansa filosofit eivät tunne todellista ihmisluontoa ja valtion lakeja käytännössä.

## Lähteet

* Platon: *Gorgias*, teoksessa *Teokset 2*. Suomennos Pentti Saarikoski. Toinen painos. Helsinki: Otava, 1999.
*
Gamlakarleby

**Gamlakarleby** tarkoittaa seuraavia asioita:

* Gamlakarleby, Kokkolan entinen ruotsinkielinen nimi
* ''Gamlakarleby'', Kokkolassa vuosina 1909–1911 ilmestynyt sanomalehti
Tyynenmerenhylje

**Tyynenmerenhylje** eli **kalifornianmerileijona** (*Zalophus californianus*) on Pohjois-Amerikan Tyynenmeren rannikoilla elävä haaremihyljelaji. Sen pääasiallinen lisääntymisalue on Kalifornian eteläosassa ja Kalifornian niemimaan alueella Meksikossa, mutta lajia esiintyy myös paljon pohjoisemmassa.

Koulutetut sirkushylkeet, jotka temppuilevat sirkusten ja meriakvaarioiden näytöksissä, ovat perinteisesti juuri tyynenmerenhylkeitä. Yhdysvaltain merivoimat on kouluttanut näitä hylkeitä myös puolustustarkoituksiin.

Tyynenmerenhyljekoiras voi kasvaa 2,4 metrin pituiseksi ja painaa 400 kiloa. Naaraat jäävät alle kaksimetrisiksi ja keskimäärin painavat 110&nbsp;kg. Yksilön ikä voidaan laskea sen hampaiden vuosirenkaista. Luonnosta on löydetty 17-vuotias yksilö; vankeudessa laji on elänyt 31-vuotiaaksi.

Tyynenmerenhylkeen kanta on vahva, Yhdysvalloissa lähellä kantokykyä. Kokonaispopulaatio on arvioitu noin 355&nbsp;000 yksilöksi, lisääntymisyhdyskuntia on yhteensä 26 Yhdysvalloissa ja Meksikossa.

Tyynenmerenhylkeeseen  on joskus luettu kuuluvaksi myös kaksi erillään elävää alalajia, Galápagossaarten "galapagosinmerileijona" (*Zalophus californianus wollebaeki*) ja Japaninmeren eteläosan "japaninmerileijona" (*Zalophus californianus japonicus*), joista jälkimmäinen on kuollut sukupuuttoon 1950-luvulla. Nykyisin nämä kuitenkin usein katsotaan itsenäisiksi lajeiksi.

## Lähteet
Kergueleninhylje

**Kergueleninhylje** eli **kergueleninmerikarhu** (*Arctocephalus gazella*) on Eteläisessä jäämeressä ja sen subantarktisilla lähivesillä elävä haaremihyljelaji, joka on luettu turkishylkeisiin.

Kergueleninhyljekoiras kasvaa 180 senttimetriä pitkäksi ja voi painaa 200 kilogrammaa. Naaraat ovat paljon pienempiä, 120–140 senttimetrin pituisia ja alle 50-kiloisia. Hylje elää yhdyskunnissa, joissa koiraat hallitsevat suuria haaremeita.

Kergueleninhylje on nykyään laajalle levinnyt ja runsaslukuinen. Kokonaislukumäärä on viiden miljoonan yksilön luokkaa, josta noin 95 prosenttia on keskittynyt Etelä-Georgian saarelle. Sen lisäksi yhdyskuntia esiintyy kymmenellä muulla saarella tai saariryhmällä: Eteläisillä Shetlandsaarilla, Eteläisillä Orkneysaarilla, Eteläisillä Sandwichsaarilla, Prinssi Edwardin saarilla, Crozetsaarilla, Kerguelenilla, Heardsaarella, McDonaldsaarilla, Macquariensaarella ja Bouvet’nsaarella. Bouvet’nsaaren yhdyskunta on toiseksi suurin ja käsitti noin 66&nbsp;000 yksilöä 2000-luvun taitteessa.

1800-luvun lopussa kergueleninhylkeet olivat sukupuuton partaalla, koska niitä metsästettiin turkin takia. Pieniä määriä hylkeitä säilyi vain Etelä-Georgiassa, Kerguelenilla ja Bouvet’nsaarella.

## Lähteet
Okapin eläintensuojelualue

**Okapin eläintensuojelualue** on Unescon maailmanperintökohde koillisessa
Kongon demokraattisessa tasavallassa, lähellä Etelä-Sudanin ja Ugandan rajaa. Siihen kuuluu noin viidennes Iturin metsästä.

Puistossa on okapeja; vuonna 1996 arvioitiin, että maailman 10 000 – 20 000 okapista 3&nbsp;900 – 6&nbsp;350 eli 20–60&nbsp;% asui tässä puistossa. Puiston sydämenä on vuonna 1928 perustettu riista-asema, joka toimitti aikoinaan okapeja Euroopan ja Pohjois-Amerikan eläintarhoihin. Okapien lisäksi puistossa elää monia muitakin uhanalaisia lajeja, kuten metsänorsuja ja 13 lajia apinoita.

Okapin eläintensuojelualuetta uhkaavat seudun perinteinen maanviljely, joka perustuu kaskeamiseen ja aiheuttaa usein metsäpaloja, salametsästys sekä kullan etsiminen. Luontomatkailun toivotaan parantavan tilannetta.

## Lähteet
Okapi

**Okapi** (*Okapia johnstoni*) on Kongon demokraattisessa tasavallassa elävä nisäkäs. Se muistuttaa ulkonäöltään seepraa, mutta on kirahvin ainoa elossa oleva sukulainen. Okapeita arvioidaan olevan 10&nbsp;000–20&nbsp;000 yksilöä Iturin metsässä, jossa on myös Okapin eläintensuojelualue. Vuoteen 1901 asti vain paikalliset ihmiset tiesivät okapien olemassaolosta.

## Ulkonäkö ja koko
Okapi on noin kaksi metriä pitkä ja säkäkorkeudeltaan 1,5–2 metriä. Sen häntä on reilut 30–40&nbsp;cm pitkä. Paino on 200–250&nbsp;kg.
Okapin vartalonmuoto muistuttaa hevosta, mutta pää enemmänkin kirahvia. Sen korvat ovat suuret ja höröttävät. Karva on tummanruskea muualta, mutta jalat ja takapuoli ovat mustavalkoraidalliset, kuten seepralla.

## Ravinto ja käyttäytyminen
Okapit syövät lehtiä, oksia ja hedelmiä. Niitä pidettiin ennen yöeläiminä, mutta nyt tiedetään niiden olevan aktiivisia päivällä. Useimmat tiedot okapien käyttäytymisestä on saatu tarkkailemalla tarhattuja eläimiä. Okapit ovat hyvin arkoja, ja havaitsevat tarkoilla näkö- ja kuuloaisteillaan vaarat, ja pakenevat syvälle viidakkoon. Niiden on havaittu käyttävän kommunikoinnissaan myös infraääniä, esimerkiksi okapiemo ja poikanen saattavat infraäännellä ollessaan toisistaan näköetäisyyden ulkopuolella.

## Lisääntyminen
Okapit synnyttävät kerralla yhden poikasen, joka painaa noin 20 kiloa. Ne imettävät poikasiaan kuten muutkin nisäkkäät. Naaras synnyttää vasikan 4–5 vuoden välein ja kätkee sen piikkipensastiheikköön.

## Lähteet
Polygynia

**Polygynia** on moniavioisuutta, jossa yhdellä uroksella on samanaikaisesti useita naaraita. Ihmisellä polygynia, kuten polyandriakin, on jatkuvasti harvinaistunut. Islamissa ja eräissä mormoniryhmissä polygyniaa esiintyy edelleen. Yhteisöissä, joissa polygyniaa esiintyy, se on useimmiten supistunut yläluokkaan ja tavalliset kansalaiset ovat yksiavioisia.

## Lähteet
Veimar–Outova-rata

**Veimar–Outova-rata** on Venäjän rataverkkoon kuuluva rataosuus Leningradin ja Pihkovan alueilla. Se erkanee Hatsina–Iivananlinna-radasta Veimarissa ja kulkee Peipsijärven rannalla sijaitsevaan Outovaan ().

## Historia
Rata on osittain entistä Pihkovan ja Narvan välistä 210 kilometriä pitkää rautatietä, jonka Venäjän sotilasviranomaiset rakennuttivat sotilaskäyttöön vuosina 1914–1915. Se liittyi Pietarin puolustukseen ja yhdistyi oleellisesti sotilasviranomaisten rakennuttamaan Kaprionlahden rataan (*Koporskaja železnaja doroga*), joka yhdisti Veimarin rautateitse Yhinmäen rannikkopatteriin (*Krasnaja Gorka*) Suomenlahden rannalla. Tämä sotilasrata valmistui vuonna 1915. Ensimmäisen maailmansodan seurauksena radan pohjoispää Narvasta etelään jäi Viron alueelle. Neuvostoliitto joutui rakentamaan radalle uuden linjauksen Slantsysta koilliseen Veimariin, ja alkuperäinen rataosa Slantsysta Viron rajalle purettiin. 

Rata oli käytössä Pihkovaan asti vuoden 1944 tammikuuhun saakka. Toisessa maailmansodassa saksalaiset muuttivat radan vuonna 1942 eurooppalaiselle 1&nbsp;435 millimetrin raideleveydelle. Perääntyessään tammikuussa 1944 saksalaiset tuhosivat pahoin radan eteläosan, jota ei enää korjattu Pihkovan ja Outovan väliltä, ja se purettiin vuosina 1946–1947. Muistona tästä Pihkovan ja Narvan välisestä sotilasradasta ovat ratakilometrit, jotka suurenevat Pihkovasta käsin.

## Liikenne
Rataosan henkilöliikenne on hyvin vähäistä. Päivittäisiä junayhteyksiä on vain yksi edestakainen vuoro Outovasta Hatsinan kautta Pietarin Baltian asemalle.
São Miguel

**São Miguel** on yksi Portugalille kuuluvien Azorien saarista. Se on niistä suurin sekä pinta-alaltaan että väkiluvultaan, ja siellä sijaitsee saarten suurin asutuskeskus, Ponta Delgada. 

São Miguelin pinta-ala on 759 km². Se on idästä länteen 90 kilometriä pitkä. Saari on kahdeksasta viiteentoista kilometriä leveä. Asukkaita siellä on noin 140&nbsp;000. Koko väestöstä noin 30&nbsp;000 asuu Ponta Delgadassa.

## Geologia
São Miguelin saari muodostui 50&nbsp;000 vuotta sitten kahdesta saaresta, kun silloisen läntisen saaren tulivuori purkautui ja yhdisti saaret. Nykyään tämä tulivuori tunnetaan romahtaneena *Sete Cidades*in kalderana. Saari on edelleen tuliperäinen ja siellä on paljon kuumia lähteitä ja rikkipitoista vettä.

Saarella on myös paljon sammuneita kraattereita, joissa on tulivuorijärviä. Näistä kuuluisimpia ovat saaren länsipäässä olevat Lagoa das Sete Cidadesin kaksoisjärvet *Lagoa Azul* ja pienempi *Lagoa Verde*. Järvien välistä kulkee tie Sete Cidadesin pikkukaupunkiin. São Miguelin saaren kolmanneksi suurin kraatterijärvi Lagoa do Fogo on myös kuuluisa nähtävyys. Sen 950 metriä korkealta näköalapaikalta voi nähdä saaren pohjoisrannalla olevan Ribeira Granden kaupungin. Saaren korkein kohta on 1&nbsp;105 metriä korkea Pico da Vara.

## Luonto
São Miguelin saarella on Parque Terra Nostran kasvitieteellinen puutarha.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Timothy B. Schmit

**Timothy Bruce Schmit** (s. 30. lokakuuta 1947 Oakland, Kalifornia, Yhdysvallat) on yhdysvaltalainen muusikko ja laulaja-lauluntekijä, joka tunnetaan parhaiten urastaan rockmusiikkia esittävän Eagles-yhtyeen basistina ja laulajana. Schmit liittyi Eaglesiin vuonna 1977 korvaten yhtyeestä eronneen Randy Meisnerin. Ennen tätä Schmit oli vaikuttanut pitkään Poco-yhtyeessä, jossa hän oli niin ikään korvannut Meisnerin vuonna 1970, kun tämä oli liittynyt Eaglesiin. 

Schmit levytti Eaglesissa ainoastaan studioalbumin *[[The Long Run]]* ja livealbumin *[[Eagles Live]]* ennen kuin yhtye hajosi syviin erimielisyyksiin vuonna 1980. Yhtyeen hajottua Schmit julkaisi 1980-luvulla kaksi sooloalbumia ja vaikutti taustalaulajana muun muassa Toto-yhtyeen ja Eaglesin rumpalin Don Henleyn levytyksillä. 1990-luvun alussa hän esiintyi The Beatlesin rumpalin Ringo Starrin kokoonpanossa Ringo & His All-Starr Band ennen kuin hän palasi Eaglesin basistiksi vuonna 1994 yhtyeen tehtyä paluun esiintymislavoille 14 vuoden tauon jälkeen.

Schmitin tunnetuin Eaglesissa tulkitsema kappale lienee ”I Can't Tell You Why”, joka nousi ilmestyessään *[[Billboard Hot 100]]* -singlelistan kahdeksannelle sijalle. Hänen soolotuotantonsa tunnetuimpia kappaleita ovat ”Boys Night Out” ja ”So Much in Love”. Schmit julkaisi uusimman sooloalbuminsa *[[Expando]]* vuonna 2009.

## Diskografia

### Eagles
* *[[The Long Run]]* (1979)
* *[[Eagles Live]]* (1980, livealbumi)
* *[[Hell Freezes Over]]* (1994, livealbumi)
* *[[Long Road Out of Eden]]* (2007)

### Soolotuotanto
* *[[Playin' It Cool]]* (1984)
* *[[Timothy B.]]* (1987)
* *[[Tell Me the Truth]]* (1990)
* *[[Feed the Fire (Timothy B. Schmitin albumi)|Feed the Fire]]* (2001)
* *[[Expando]]* (2009)

### Poco
* *[[Poco (albumi)|Poco]]*
* *[[From the Inside (Pocon albumi)|From the Inside]]*
* *[[A Good Feelin’ to Know]]*
* *[[Crazy Eyes]]*
* *[[Seven (Pocon albumi)|Seven]]*
* *[[Cantamos]]*
* *[[Head over Heels (Pocon albumi)|Head over Heels]]*
* *[[Rose of Cimarron]]*
* *[[Indian Summer]]*

## Lähteet
Janita (laulaja)

**Janita Maria Ervi** (taiteilijanimi **Janita**, o.s. Raukko 28. joulukuuta 1978 Helsinki) on soul/R&B-artisti. Hän aloitti uransa Suomessa ja muutti vuonna 1996 New Yorkiin, jossa asuu edelleen. 

Janita nousi kuuluisuuteen hiteillä ”Jos jäät”, ”Maistan maailmaa” ja ”Oma planeetta”. Kappaleiden ilmestymisen aikaan Janita oli vasta 14-vuotias. Janita on voittanut kaksi Emma-palkintoa. Suomeksi julkaistuja albumeja ovat *[[Oma planeetta]]* (1993), *Sävyjä* (1994), *Tunteita* (2001) sekä *Kokoelma* (2005). Janita on levyttänyt viisi englanninkielistä albumia New Yorkissa. *[[I’ll Be Fine]]* -albumi on levytetty myös suomeksi ja julkaistu nimellä *Tunteita*. *[[Seasons Of Life]]* -albumi julkaistiin Yhdysvalloissa sekä Japanissa vuonna 2006 ja Suomessa 2007. Janita esiintyi 3. maaliskuuta 2007 Huuma-ohjelmassa. Lokakuussa 2019 ilmestyi Janitan kappale *Bliss, I Once Had This* ja toukokuussa 2021 viimeisin albumi *Here Be Dragons*. Hänen on määrä esiintyä seuraavan kerran Suomessa Helsingin Tavastia-klubilla syksyllä 2021.  Hän määrittelee nykyisen musiikkinsa kitaravetoiseksi vaihtoehtomusiikiksi. Hänen levy-yhtiönsä on ollut 2010-luvun alusta lähtien ECR Music Group.

Janita on osallistunut Eurovision laulukilpailun Suomen karsintaan kaksi kertaa. Vuonna 1994 hän sijoittui kolmanneksi kappaleella ”Enkeli”, mutta vuonna 2009 tie katkesi alkukarsintoihin kappaleella ”Martian”.

## Yksityiselämä

Janita muutti 17-vuotiaana New Yorkiin 17 vuotta vanhemman managerinsa Tomi Ervin kanssa. He olivat naimisissa vuosina 2004–2008. Vuonna 2013 Janita Ervi sai Yhdysvaltain kansalaisuuden ja vaihtoi nimensä virallisesti Janita Mariaksi. Janitan nykyinen puoliso on levy-yhtiö ECR Music Groupin perustaja Blake Morgan.

## Diskografia

### Albumit

* *Oma Planeetta* (1992)
* *Sävyjä* (1994)
* *Believer* (1997)
* *Janita* (1998)
* *I'll Be Fine* (2001, julkaistu myös suomeksi Suomessa nimellä *Tunteita*)
* *Kokoelma* (2003, kokoelma-albumi)
* *Seasons of Life* (2005)
* *Haunted* (2010)
* *Didn't You, My Dear?* (2015)
* *Here Be Dragons* (2021)
* *Mad Equation* (2025)

### Singlet

* "Jos Jäät" (1992)
* "Maistan maailmaa / Siinä sulle syy" (1992)
* "Sydämen huulet / Ehkä ymmärrän kaiken" (1993)
* Oma planeetta, yhdessä Samuli Edelmannin kanssa (1993)
* "Sävyjä" (1994)
* "Enkeli" (1994)
* "A Good Love / Sometimes" (1994)
* "Jos ikävä tuntuu tältä" (1994)
* "Sä löysit tien" (1994)
* "Ready or Not" (1997)
* "All I Do" (1997)
* "Getting Over" (1998)
* "Brand New Diva" (1998, Japan only)
* "Muisto" (2000)
* "I'll Be Fine" (2001)
* "Angel Eyes" (2001)
* "Onnellinen" (2001)
* "Firefly" (2002)
* "Rakas Jumala" (2002)
* "Huomenna kaikki on paremmin" (2003)
* "Enjoy the Silence" (2006)
* "I Miss You" (2006)
* "Let Me  Love You" (2007)
* "Martian" (2008)
* "Do We Learn" (2010)
* "Beautiful You Are" (2015)
* "Bliss, I Once Had This" (2019)
* "I Do" (2020)
* "Our Love Is All We Have" (2020)
* “Not What You’re Used To” (2020)
* "Digging In The Dirt" (2021)
* "Real Deal" (2024)
* "I Want You I Warn You" (2025)
* "In Front Of Your Eyes" (2025)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* Janita Groovymeisseli-ohjelmassa (10.10.1997) Yle Areena
Frederick Forsyth

**Frederick Forsyth** (25. elokuuta 1938 Ashford, Kent, Britannia – 9. kesäkuuta 2025) oli brittiläinen kirjailija, joka kirjoitti jännitysromaaneja, kuten *[[Shakaali (romaani)|Shakaali]]*, *Odessan miehet*, *Neljäs sopimus*, *Paholaisen pelilauta* ja *Sodan koirat*. 

## Elämä
Forsyth syntyi Ashfordissa Kentissä. Koulutuksensa hän sai Tonbridgen koulussa ja Granadan yliopistossa Espanjassa. Hän liittyi ilmavoimiin ollessaan vielä alaikäinen, ja 19-vuotiaana hän sai lentäjänluvan. Koska ei saanut vahvistusta pyyntöönsä, että pääsisi lentämään Hawker Hunter -suihkuhävittäjää, hän erosi ilmavoimista ja ryhtyi ulkomaankirjeenvaihtajaksi media-alalle. Ennen siirtymistään Reutersin palvelukseen vuonna 1961 hän työskenteli pienessä sanomalehtitoimituksessa Norfolkissa.

Forsyth siirtyi vuonna 1965 BBC:n palvelukseen. Heinäkuusta 1967 saman vuoden syyskuuhun hän toimi kirjeenvaihtajana Biafran sodassa. Vuonna 1968 hän erosi BBC:n palveluksesta, koska häntä syytettiin sekä Biafran suosimisesta että asioiden vääristelystä raportoinnissaan. Hän palasi Biafraan freelancerina ja kirjoitti vuonna 1969 kirjan *Biafran tarina*. Todellinen menestys seurasi hänen seuraavan teoksensa *Shakaalin* myötä. Sen jälkeen hän on kirjoittanut useita menestysteoksia.

Vuonna 1970 Forsyth alkoi työskennellä MI6:lle lähettämällä heille raportteja Biafran sodasta. Sittemmin hän jatkoi työtään tiedustelupalvelulle Rhodesiassa, Etelä-Afrikassa ja DDR:ssä.

Forsythille myönnettiin Brittiläisen imperiumin ritarikunnan komentajan (CBE) arvo vuonna 1996.

Forsyth sanoi vuonna 2016 lopettavansa fiktion kirjoittamisen. Hänen kirjojaan on myyty 70 miljoonaa kappaletta.

Forsythin teosten filmatisointeja ovat *[[Odessan miehet (elokuva)|Odessan miehet]]*, *[[Sodan koirat (vuoden 1980 elokuva)|Sodan koirat]]*, *[[Neljäs sopimus]]* sekä *Shakaalin* kaksi elokuvasovitusta vuosilta 1973 ja 1997.

## Suomennetut teokset
* *Afgaani*
* *Biafran tarina*
* *Jumalan nyrkki*
* *Kobra*
* *Kostaja*
* **
* *Musta manifesti*
* *[[Neljäs sopimus (romaani)|Neljäs sopimus]]*
* *Odessan miehet*
* *Paholaisen pelilauta*
* *Paholaisen ruletti*
* *Petkuttajan testamentti*
* *[[Shakaali (romaani)|Shakaali]]*
* *Tappolista*
* *Tunnollinen tappaja*
* *Zangaro*, julkaistu myös nimellä *Sodan koirat*

## Lähteet
Fabrizio Miccoli

**Fabrizio Miccoli** (s. 27. kesäkuuta 1979 Nardò, Italia) on italialainen jalkapalloilija. Pelipaikaltaan hän on hyökkääjä. Miccoli edustaa Maltan Valioliigassa pelaavaa Birkirkaraa.

Italian maajoukkueessa Miccoli pelasi vuosina 2003–2004 kymmenen ottelua ja teki niissä kaksi maalia.

## Lähteet
Giórgos Karagkoúnis

**Geórgios ”Giórgos” Karagkoúnis** (, s. 6. maaliskuuta 1977 Pýrgos, Kreikka) on kreikkalainen uransa lopettanut jalkapalloilija. Hänen viimeiseksi seurakseen jäi englantilainen Fulham. Karagkoúnis oli pelipaikaltaan keskikenttäpelaaja.

## Seurajoukkueura

### Panathinaikos
Karagkoúniksen ammattilaisuransa ensimmäinen joukkue kaudella 1995–1996 oli kreikkalainen Panathinaikos. Kaudet 1996–1998 Karagkoúnis pelasi lainalla kreikkalaisen Apollon Smirnis FC:n riveissä, kunnes teki vuonna 1998 paluun takaisin Panathinaikosiin. 

### Inter Milan
Kaudet 2003–2005 hän pelasi italialaisessa FC Internazionale Milanossa. Hän voitti kesäkuussa 2005 Interin riveissä Italian cupin.

### Benfica
Elokuussa 2005 Karagkoúnis siirtyi portugalilaiseen SL Benficaan vuoteen 2008 ulottuvalla sopimuksella. 

### Paluu Panathinaikosiin
Vuonna 2007 hän siirtyi takaisin Panathinaikosiin. Karagkoúnis pelasi Panathinaikosissa vuoteen 2012 ja voitti vuonna 2010 sekä Kreikan Superliigan että Kreikan cupin. 

### Fulham ja uran päätös
Karagkoúnis siirtyi Englannin Valioliigan Fulhamiin yksivuotisella sopimuksella syyskuussa 2012. Hän teki heinäkuussa 2013 seuran kanssa vuoden mittaisen jatkosopimuksen. Fulham putosi kauden 2013–2014 päätteeksi Valioliigasta eikä uusinut enää Karakgoúnisin sopimusta.

Karakgoúnis lopetti jalkapallouransa virallisesti lokakuussa 2014 siirtyäkseen Kreikan jalkapallomaajoukkueen urheilujohtajaksi. Hän toimi virassa elokuuhun 2015 asti.

## Maajoukkueura
Kreikan maajoukkueessa Karagkoúnis pelasi vuosina 1999–2014. Hän oli mukana vuonna 2004 pidetyissä jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailuissa, missä Kreikka voitti Euroopan mestaruuden. Karagkoúnis sai turnauksessa keltaisen kortin sekä puolivälieräottelussa Ranskaa vastaan että välierässä Tšekkiä vastaan, jonka vuoksi hän ei voinut pelata turnauksen loppuottelussa.

Karagkoúnis päätti maajoukkueuransa vuoden 2014 MM-kilpailujen jälkeen. Hän on 139 pelatulla maaottelullaan Kreikan maajoukkueen kaikkien aikojen eniten otteluita pelannut pelaaja.

## Lähteet
Heraion

**Heraion** (, ) voi viitata seuraaviin:

* Heran temppeli eli Heraion, useita rakennuksia antiikin maailmassa
* Heraion eli Heraion Teikhos, antiikin aikainen kaupunki Traakiassa
Kóstas Katsouránis

**Konstantínos ”Kóstas” Katsouránis** (; s. 21. kesäkuuta 1979 Patras, Kreikka) on kreikkalainen jalkapalloilija, joka edustaa kreikkalaista PAOKia. 183 senttimetriä pitkän Katsourániksen pelipaikka on keskikenttäpelaaja.

Katsouránis aloitti ammattilaisuransa vuonna 1996 Panachaikin riveissä. Vuonna 2002 hän siirtyi AEK Ateenan joukkueeseen, jossa hän nousi maansa parhaiden pelaajien joukkoon. Joukkueen kapteenina toiminut Katsouránis siirtyi kesällä 2006 SL Benficaan, seuraten valmentaja Fernando Santosia. Kolmen Portugalin liigassa pelatun kauden jälkeen hän siirtyi takaisin kotimaansa liigaan. Hän pelasi vuodet 2009–2012 Panathinaikosissa ja on pelannut vuodesta 2012 PAOKissa.

Kreikan maajoukkueessa Katsouránis on pelannut yli 110 ottelua ja tehnyt niissä kymmenen maalia. Hän debytoi maajoukkueessa vuonna 2001 ja oli tärkeässä roolissa Kreikan yllätysmestaruuteen päättyneissä 2004 EM-kisoissa.

## Lähteet
Madriu-Claror-Perafitan laakso

**Madriu-Claror-Perafitan laakso** on Andorran ainoa maailmanperintökohde Unescon luettelossa. Siitä tuli maailmanperintökohde vuonna 2004. Laakso on pinta-alaltaan noin neljä tuhatta hehtaaria eli se kattaa yhdeksän prosenttia Andorran alueesta. Sitä suojellaan, koska alue on pysynyt harvinaisen muuttumattomana 700 vuoden ajan, mikä osoittaa, miten ihminen voi elää tasapainossa Pyreneiden karun luonnon kanssa. Alue muodostuu metsäisistä laaksoista, jäätiköistä ja kalliojyrkänteistä. Siellä on pengerrettyjä peltoja ja kivipolkuja, kesäasumuksia, joihin paimenet ovat muuttaneet laidunkauden ajaksi, ja jäänteitä muinaisista rautasulatoista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tiago

**Tiago**-nimisiä henkilöitä:

*Tiago Ferreira, (oik. *Tiago Alexandre Baptista Ferreira*, s. 1975), portugalilainen jalkapallomaalivahti
*Tiago Mendes, (oik. *Tiago Cardoso Mendes*, s. 1981), portugalilainen jalkapalloilija
*Tiago Monteiro, portugalilainen Formula-kuljettaja
Belize City

**Belize City** on Belizen suurin kaupunki ja maan entinen pääkaupunki. Kaupungin väkiluku oli vuonna 2015 noin 61&nbsp;000 asukasta. Belize City sijaitsee Belizejoen suulla Karibianmeren rannikolla. Silloisen Brittiläisen Hondurasin pääkaupunki siirrettiin vuonna 1970 Belmopaniin. Belize City on kuitenkin Belizen alueen pääkaupunki.

## Historia
Belize Cityn perustivat vuonna 1638 brittiläiset uudisasukkaat nimellä Belize Town. Kaupungin paikalla oli aiemmin ollut mayojen asutusta. Belize City sijaitsi hyvällä paikalla meren rannalla ja joen suulla, joten siitä tuli brittiläisille tärkeä kauppapaikka. Alueelle tuotiin Afrikasta orjatyövoimaa työskentelemään metsähakkuissa.

3.–10. syyskuuta 1798 Belizen rannikolla käytiin taistelu aluetta puolustavien brittien ja sitä havittelevien espanjalaisten välillä. Espanjalaiset olivat jo aiemmin vuosina 1716, 1724, 1733, 1747, 1751 ja 1779 yrittäneet valloittaa Belizeä itselleen. Taistelut päättyivät brittiläisten voittoon, ja nykyään Belize on ainoa englanninkielinen maa Keski-Amerikassa. 10. syyskuuta on nykyisin Belizessä kansallinen juhlapäivä.

Hurrikaani Hattie tuhosi kaupungin lähes kokonaan lokakuussa 1961. Yli 300 ihmistä kuoli.

## Ystävyyskaupungit
*  Ann Arbor, Michigan
*  Evanston, Illinois
*  Kaohsiung
*  Prairie View, Texas

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ykspihlajan rautatieasema

**Ykspihlajan rautatieasema** () on Suomen rataverkon liikennepaikka Kokkolan kaupungissa Ykspihlajan kaupunginosassa Keski-Pohjanmaalla rataosalla .

Ykspihlajan ratapiha rajoittuu Kokkolan kantasatamaan ja satamatiehen, sekä Haukiojan asuinalueeseen.
Ratapihalta haarautuu sivuraiteet Kemiran ja Bolidenin teollisuusalueille sekä syväsatamaan. Ratapihalla harjoitetaan lähinnä kantasataman purku- ja lastaustoimintaa ja puutavaran lastausta. Ratapihalla sijaitsee myös Puolustusvoimien lastauslaituri.

Rautatie Kokkolan ratapihalta Ykspihlajaan valmistui 1885. Rautatieaseman toiminnot sijaitsivat aluksi satamakonttorissa. Arkkitehti Bruno Granholmin suunnittelema asemarakennus valmistui nykyisen puutavaravaraston kohdalle vuonna 1900 ja se purettiin käyttämättömänä vuonna 1983. Asemalla toimi posti vielä 1950-luvulla. Asemalla oli suuri tavarahuone sekä huone ja keittiö kirjanpitäjälle ja asemamiehelle.

Henkilöliikenne Kokkolan ja Ykspihlajan välillä alkoi heti radan valmistuttua ja 1920-luvulla päivittäisiä vuoroja oli jo viisi. Henkilöliikenne rataosuudella päättyi ilmeisesti 1970-luvulla. Ykspihlaja muutettiin miehittämättömäksi rautatieliikennepaikaksi vuonna 1973.

## Lähteet
* Ykspihlaja-kirja, Outi Airola, 
* Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos), s. 149. Helsinki: Karttakeskus, 2010. .
Harmaakarhu

**Harmaakarhu** (*Ursus arctos horribilis*) on karhun eli ruskeakarhun (*Ursus arctos*) alalaji. Se on eurooppalaista ruskeakarhua suurempi ja elää läntisen Pohjois-Amerikan ylängöillä.

## Levinneisyys
Harmaakarhun elinalue kattaa nykyisin Alaskan sekä Pohjois-Amerikan muun luoteisosan. Ennen eurooppalaisten tuloa harmaakarhun elinalue oli paljon laajempi ja kattoi koko Pohjois-Amerikan länsiosan Ohion preerioilta aina Meksikon luoteisosiin saakka. Metsästyksen ja ansoituksen vuoksi harmaakarhun elinalue kuitenkin supistui Kalliovuorten länsi- ja pohjoispuolelle. Kaliforniastakin harmaakarhut katosivat lopullisesti vuonna 1922, mutta osavaltion lipussa harmaakarhu on edelleen.

Alaskassa on nykyisin noin 30&nbsp;000 harmaakarhua. Niitä elää myös Washingtonissa, Idahossa, Montanassa ja Wyomingissa. Kanadassa harmaakarhuja on 26&nbsp;000, joista lähes puolet Brittiläisessä Kolumbiassa.

## Ulkonäkö

Harmaakarhu-urokset painavat tavallisesti 200–450 kilogrammaa, jotkin yksilöt jopa 700 kilogrammaa. Naaraat painavat yleensä 140–350 kilogrammaa.

Harmaakarhun säkäkorkeus on tavallisesti 1,0–1,4 metriä ja ruumiin pituus 1,8–2,6 metriä. Noustessaan takajaloilleen uros on tavallisesti 2,1–2,4 metriä korkea, joskus jopa 3 metriä.

Aikuisen harmaakarhun kynnet voivat kasvaa 10 senttimetrin mittaisiksi.

Harmaakarhun turkki on yleensä keskiruskea tai tummanruskea, mutta väri vaihtelee yksilöiden välillä vaaleanruskeasta lähes mustaan. Niskassaan ja selässään harmaakarhulla on vaaleaa karvaa.

## Elinympäristö

Harmaakarhu menestyy monenlaisissa elinympäristöissä vuoristosta preeriaan. Nykyisin sen elinalue on rajoittunut Länsi-Kanadan ja Alaskan syrjäisiin vuoriseutuihin ja tundraan. Harmaakarhu suosii jokisuistoja, joilla se voi saalistaa lohta ja muita kaloja.

Tundralla elävän urosharmaakarhun elinpiiri voi olla jopa 25&nbsp;000 neliökilometrin laajuinen. Yksilöiden elinpiirit ovat pienempiä alueilla, joilla ruokaa on enemmän saatavilla. Urosten elinpiirit ovat laajempia kuin naaraiden.

## Uhka ihmiselle
Harmaakarhun tieteellinen alalajinimi *horribilis* merkitsee ’hirvittävää’. Harmaakarhu on eurooppalaista serkkuaan aggressiivisempi ja onkin hyökätessään ihmiselle hyvin vaarallinen vastustaja, koska sen leukojen puruvoima on jopa kahdeksan miljoonaa pascalia. On laskettu, että näin suurella voimalla se saisi jopa keilapallon puremalla rikki.

Harmaakarhu voi juosta jopa 50 kilometrin tuntinopeudella. Se pystyy pitämään 40 kilometrin tuntivauhtia yli kolmen kilometrin matkan ja saa ihmisen helposti kiinni.

Poikastensa kanssa olevaa emoharmaakarhua pidetään kaikista karhuista ihmiselle vaarallisimpana, ja ne vastaavat suuresta osasta harmaakarhujen hyökkäyksistä ihmistä vastaan. Koska harmaakarhun tarkoituksena ei ole tappaa ihmistä vaan eliminoida uhka, ihminen voi selvitä hyökkäyksestä teeskentelemällä kuollutta.

## Lähteet
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Harmaakarhu intiaanikulttuurissa
*All About Bears
Palojoensuu

**Palojoensuu** () on Enontekiön kunnassa, Muonionjoen rannalla sijaitseva vaarojen ja suoalueiden ympäröimä noin sadan asukkaan kylä. Ajettaessa Palojoensuun kylästä Muoniosta Kilpisjärvelle johtavaa valtatietä 21 pohjoiseen saavutaan Karesuvannon kylään. Etelään päin ajettaessa seuraava kylä on Äijäjoki ja sen jälkeen Sonkamuotka. Kylästä itään johtavaa kantatietä 93 pitkin pääsee Enontekiön kuntakeskukseen Hettaan, jonne matkaa on 26 kilometriä.

Palojoensuusta alkaa kirjailija Yrjö Kokon vuonna 1947 nimeämä *Neljän tuulen tie*. Se kulkee Kilpisjärven kautta Norjaan Jäämeren rannalle asti.

Enontekiön neljäs kirkko sijaitsi Palojoensuussa vuosina 1827–1856, mutta se purettiin ja uusi kirkko rakennettiin nykyiseen kirkonkylään, Hettaan.

Palojoensuun kylässä on hautausmaa, vanhan kirkonpaikan muistomerkki ja vanha kyläkoulumiljöö, jonka asuntolassa matkailijat voivat kesäisin yöpyä. Asuntola on nykyisin kylätalona, jonka tiloja voi vuokrata kokous- ja juhlakäyttöön kyläyhdistykseltä. 

## Lähteet
Amsterdamin puolustusrintama

**Amsterdamin puolustusrintama** tai Amsterdamin puolustuslinja on vuosina 1880–1914 Amsterdamin kaupungin ympärille rakennettu linnoituksien rengas. Siihen kuuluu 42 linnoitusta sekä laajat alankoalueet, jotka voidaan helposti täyttää vedellä noin 30 senttimetrin syvyisiksi hetteiköiksi – tarpeeksi syviksi, jotta ne pysäyttävät senaikaiset ajoneuvot, mutta kuitenkin niin mataliksi, että veneilläkään ei pääse kulkemaan. Kaikki puolustusrintaman alueelle rakennetut rakennukset piti tehdä puusta, jotta ne voidaan vihollisen uhatessa polttaa.

Pian puolustuslinjan valmistuttua keksittiin lentokone ja tankki, ja linja menetti sotilaallisen merkityksensä. Nykyisin se on Unescon maailmanperintökohde. Se valittiin maailmanperintöluetteloon vuonna 1996.


Keelzijde geheel FortbezSpaarndam.JPG|Spaarndamin etelälinnoitus
Muizenfort.jpg
Locatie waar vroeger het kanon zich bevond.JPG


## Lähteet

## Aiheesta muualla