open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Radioaktiivinen vuoto

**Radioaktiivinen vuoto** on kansanomainen käsite, jolla voidaan tarkoittaa:

* radioaktiivisen aineen joutuvista epätarkoituksenomaiseen paikkaan tai
* radioaktiivisen aineen säteilemistä ionisoivasti ilman tarkoituksenmukaista suojaa.

Radioaktiivista ainetta voi levitä hallitsemattomasti ympäristöön esim. erilaisten aineiden käsittelyyn liittyvien onnettomuuksien seurauksena.

Säteily ei sinänsä voi "vuotaa" nesteenomaisesti, koska se on esteettömässä tilassa suoraviivaisesti etenevää valon tavoin. Säteilyä ei voi varastoida aineen tavoin, kuten ei valoakaan.

**Päästö** säteilyturvallisuuden yhteydessä tarkoittaa radioaktiivisen aineen päästämistä tai karkaamista ympäristöön.

## Katso myös

* Ydinonnettomuus
* Luettelo ydinlaitostapahtumista
* Luettelo ydinonnettomuuksista

## Lähteet
Kööpenhaminan konserttitalo

**Kööpenhaminan konserttitalo** on arkkitehti Jean Nouvelin suunnittelema Tanskan radion musiikkikeskus Kööpenhaminassa Ørestadin pohjoisosassa. Rakennus otettiin käyttöön tammikuussa 2009. Konserttisalien akustiikan on suunnitellut japanilainen suunnittelija Yasuhisa Toyota.

Rakennuksessa on neljä konserttisalia, joista suurimpaan mahtuu 1&nbsp;800 hengen yleisö. Rakentaminen tuli 60 prosenttia suunniteltua kalliimmaksi. Sen hinnaksi tuli 220 miljoonaa euroa.

## Katso myös
*Helsingin Musiikkitalo

## Lähteet

## Aiheesta muualla
British Rail Class 395

**British Rail Class 395** on brittiläisen Southeastern-rautatieyhtiön käyttämä suurnopeusjunien malli, jonka on valmistanut japanilainen Hitachi. Junia valmistettiin yhteensä 29 kappaletta ja niiden huippunopeus on 225 kilometriä tunnissa. Täysimittaiseen liikennöintiin junat tulivat joulukuussa 2009, jolloin ne kulkevat Lontoon St Pancrasin aseman ja maan kaakkoisrannikon kaupunkien välillä.

395-sarjan lempinimi *Javelin* juontuu *Olympic Javelin* -junayhteydestä, joka kulki vuoden 2012 kesäolympialaisten aikaan High Speed 1 -rataosalla Lontoon keskustan, Stratfordissa sijaitsevan olympiastadionin sekä Ebbsfleetin aseman välillä.

Junat tilattiin vuonna 2004 Hitachilta 250 miljoonan punnan sopimuksella. Ensimmäinen juna toimitettiin Southamptonin satamaan 23. elokuuta 2007 ja viimeinen 17. elokuuta 2009. Junat ovat kuusivaunuisia ja 121,8 metriä pitkiä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jam Jam

**Jam Jam** oli suomalainen yhtye, joka esitti rock- ja pophenkistä lapsille suunnattua musiikkia. EMI Finland julkaisi yhtyeen albumin "Jam Jam." vuonna 1987. Yhtyeen albumi julkaistiin LP-levynä ja C-kasettina. Osa albumin kappaleista on julkaistu myös EMI Finlandin julkaisemilla kokoelmalevyillä "*Tenavatunti*" ja "*[[Suomihuiput]]: Tenavamusaa*".

## Albumi
* Jam Jam (1987)

**Kappaleet**:
# Pienet irtokirjaimet (The Birds and The Bees)
# Jam Jam (Let's Dance)
# Kummajainen (Lady in Black)
# Rokkivaris (Rockin' Robin)
# Leena älä luovuta (Hang on Sloopy)
# Jutut kondikseen (Can´t Be Done)
# Minttusuklaa-aika (Marguerita Time*)
# Älä sano tää loppu on (Don't Tell Me We're Through*)
# Enkeli nahkahousuissa
# Yö on täynnä taikaa (Shakin' All Over'').
# Liisan koira (Walking The Dog)
# Do Wah Diddy Diddy

Kappaleiden sanoituksista vastasivat Kari Peitsamo, Jukka Itkonen, Vexi Salmi, Jussi Raittinen, Juice Leskinen ja Moog Konttinen.

## Lähteet
Yasuhisa Toyota

**Yasuhisa Toyota** (s. 1. tammikuuta 1952 Fukuyama, Hiroshima) on kansainvälisesti arvostettu japanilainen akustiikan suunnittelija.

Toyotan suunnittelemiin konserttisaleihin kuuluvat muun muassa Walt Disney Concert Hall, Kauffman Center for the Performing Arts, Mariinskin konserttitalo Pietarissa, Kööpenhaminan konserttitalo, Puolan kansallisen radion sinfoniaorkesterin (NOSPR) rakennus Katowicessa sekä Elbphilharmonie Hampurissa. Hän on toteuttanut myös Helsingin Musiikkitalon akustisen suunnittelun. Hän suosii suunnittelutöissään erityisesti sokerivaahteraa.

## Lähteet
Jättimeriahven

**Jättimeriahven**  eli **australianmeriahven** (*Epinephelus lanceolatus*) on indopasifisen merialueen trooppisissa vesissä elävä meriahventen heimon kala. Se voi kasvaa 2,7 metriä pitkäksi ja painaa 400 kg ja näin se on maailman suurin riutoilla elävä luukalalaji ja ylipäätään yksi maailman suurimmista luukaloista. Täysikasvuiset yksilöt voivat olla väriltään vihertävän harmaasta ruskean harmaaseen ja niiden eviä peittävät mustat pilkut. Lajin ravintoa ovat monet merenelävät kuten monet kalalajit, pienet hait sekä nuoret kilpikonnat. Kala nielaisee saalinsa kokonaisena.

Jättimeriahven on suurena petokalana luonnollisestikin harvinainen niilläkin alueilla, joissa ihmisvaikutus on pieni. Sen levinneisyysalue on kuitenkin suuri. Vaikka lajin yksilömäärä lieneekin laskussa, pitkäaikaista tilastoja ei ole saatavilla, ja siksi se luokitellaan puutteelliseksi tunnetuksi lajiksi. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kruunukerttulit

**Kruunukerttulit** (*Basileuterus*) on kerttuleiden heimoon kuuluva lintusuku. BirdLife Suomen luokituksen mukaan sukuun kuuluu 9 lajia.

## Kruunukerttuleihin (''Basileuterus'') kuuluvia lajeja
* Harmaakurkkukerttuli *Basileuterus trifasciatus*
* Hippiäiskerttuli *Basileuterus culicivorus*
* Juovapääkerttuli *Basileuterus tristriatus*
* Kastanjaposkikerttuli *Basileuterus rufifrons*
* Mustaposkikerttuli *Basileuterus melanogenys*
* Pirrenkerttuli *Basileuterus ignotus*
* Ruskonaamiokerttuli *Basileuterus belli*
* Venezuelankerttuli *Basileuterus griseiceps*
* Viuhkapyrstökerttuli *Basileuterus lachrymosus*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*ITIS: Basileuterus
Ilkka Vanne

**Ilkka Erkki Tapani Vanne** (s. 31. maaliskuuta 1946 Lappeenranta) on suomalainen ohjaaja. Hän on ohjannut elokuvia, tv-sarjoja, kuunnelmia sekä näytelmiä.

## Tuotanto
Vanne aloitti ohjaajanuransa televisiossa. 1960-luvulla hän ohjasi MTV:lle muun muassa sarjaa *[[Me Tammelat]]*. Sen ohella Vanteen tunnetuimpia tv-ohjauksia ovat Raija Orasen kirjoittamat *[[Ruusun aika]]* ja *[[Puhtaat valkeat lakanat]]* sekä *[[Pimeän hehku]]*. Hän on jatkanut televisiotyön parissa koko uransa; vuonna 2008 hän ohjasi Yle TV2:lle sarjan *[[Lehmän vuosi]]* toisen tuotantokauden jaksot.

Elokuvan saralla Vanne työskenteli apulaisohjaajana jo vuonna 1979 Ralf Långbackan elokuvassa *[[Herra Puntila ja hänen renkinsä Matti]]*, mutta ensimmäisen oman elokuvansa Vanne ohjasi vasta vuonna 2000, jolloin sai ensi-iltansa Antti Tuurin romaaniin perustuva *[[Lakeuden kutsu]]*. Vanne myös käsikirjoitti elokuvan yhdessä Tuurin kanssa. Lakeuden kutsua seurasivat *[[Vieraalla maalla]]* (2003) ja *[[Lupaus (elokuva)|Lupaus]]* (2005).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Ilkka Vanteen haastattelu Yle.fissä tv-sarjan Seitsemän tiimoilta.
Eiger

**Eiger** on Bernin Alpeilla, Sveitsissä sijaitseva 3&nbsp;970 metriä korkea vuorenhuippu. Se on Jungfraun (4&nbsp;158 m) ja Mönchin (4&nbsp;107 m) kanssa samaan vuoristoalueeseen kuuluvista huipuista itäisin. Eiger on osa Jungfraun–Aletschin alppialuetta, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Ensimmäiset huipulle kiivenneet olivat sveitsiläiset oppaat Christian Almer ja Peter Bohren sekä irlantilainen Charles Barrington, jotka nousivat huipulle länsipuolelta 11. elokuuta 1858. Vaativa pohjoisseinämä valloitettiin vasta vuonna 1938. Pohjoisseinämää on myös kutsuttu Kuolemanseinämäksi, koska rinne on vienyt usean kymmenen vuorikiipeilijän hengen. Kaikkiaan vuorella on kuollut ainakin 64 ihmistä.

Läheisiä taajamia ovat muutaman kilometrin päässä pohjoisessa sijaitseva Grindelwald ja lännessä sijaitseva Lauterbrunnen sekä parinkymmenen kilometrin päässä pohjoisessa sijaitseva Interlaken. Jungfraujochille nouseva Jungfraubahn-juna kulkee osan matkastaan Eigerin sisällä tunnelissa. Eigerin eteläpuolella on noin 3&nbsp;500 metrin korkeudessa useita jäätiköitä: Eigergletscher, joka laskeutuu länteen kohti Lauterbrunnenia ja Weisse Lütschine -jokea ja Ischmeer, joka laskeutuu itään kohti Grindelwaldia ja Schwarze Lütschine -jokea.

## Panoraama

## Lähteet
Rainer Grannas

**Rainer Grannas** (10. huhtikuuta 1942 Turku) on suomalainen jääkiekkovaikuttaja ja entinen jääkiekkotuomari.

Grannas lopetti oman jääkiekkouransa nuorena TuTon junioreissa. Tämän jälkeen hän siirtyi tuomaritoimintaan. Grannas aloitti jääkiekkotuomaroinnin vuonna 1963 ja nousi SM-sarjan tuomariksi vuonna 1969. Hän toimi tuomarina vuoteen 1975 asti. Grannas tuomitsi myös kansainvälisiä pelejä vuosina 1971–1975. Grannas oli perustamassa Suomen Jääkiekkotuomarien Liittoa vuonna 1975 ja hän on toiminut liitossa useissa eri tehtävissä. Vuodesta 1991 Grannas on ollut liiton puheenjohtajana. Grannas on toiminut lisäksi liiton erotuomarikouluttajana ja SM-liigan kurinpitovaliokunnassa.

Suomessa järjestetyissä MM-kilpailuissa Grannas on ollut useissa eri tehtävissä. Esimerkiksi Vuonna 1991 hän oli kisojen järjestelytoimikunnassa ja kilpailutoimikunnan puheenjohtajana, vuonna 1997 Turun järjestelytoimikunnan jäsenenä ja vuonna 2003 kisaisäntänä.

Suomen Jääkiekkomuseo aateloi Grannaksen vuonna 2009 Jääkiekkoleijonaksi.

## Lähteet
Jungfrau

**Jungfrau** on Bernin Alpeilla Sveitsissä sijaitsevan Jungfraun vuoristoalueen korkein vuorenhuippu, 4&nbsp;158 metriä merenpinnan tasosta. Samaan vuoristoalueeseen kuuluvat myös huiput Mönch (4&nbsp;107 m) ja Eiger (3&nbsp;970 m).

Jungfrau on koko Bernin Alppien kolmanneksi korkein huippu. Korkein on Finsteraarhorn (4&nbsp;274 m) ja toiseksi korkein Aletschhorn (4&nbsp;192 m). Se kuuluu Jungfraun–Aletschin alppialueeseen, joka on Unescon maailmanperintökohde.

Ensimmäisinä Jungfraun huipulle kiipesivät Aarausta kotoisin olleet sveitsiläiset veljekset J. Meyer ja H. Meyer 3. elokuuta 1811.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kesän hellettä pakoon - jäätikön sisään, Kuva, 02.08.1939, nro 16, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Nisajoki

**Nisajoki** () on Suomenlahteen laskeva joki Venäjällä ja Suomessa. Joen vesistöalue sijaitsee pääosin Venäjällä Viipurin piirin alueella, mutta latvaosa ulottuu Suomessa Lappeenrannan kaupungin alueelle (entisen Ylämaan kunnan alueelle). Vesistö saa alkunsa Vilajoen ja Tervajoen vesistöjen väliin jäävältä alueelta Vilajoen vesistöön kuuluvan Pukalusjärven koillispuolelta. Vedet virtaavat täältä kaakkoon Suomen ja Venäjän rajalla sijaitsevaan Lapjärveen. Joen varrella Venäjän puolella on kuivatettu Nisajärvi. Vesistön venäjänpuoleinen osuus sijaitsee entisten Säkkijärven ja Vahvialan kuntien alueella. Joki laskee Viipurinlahteen Nisalahden kylän kohdalla.
Lowell Weicker

**Lowell Palmer Weicker, Jr.** (16. toukokuuta 1931 Pariisi, Ranska – 28. kesäkuuta 2023 Middletown, Connecticut) oli yhdysvaltalainen poliitikko.

Weicker edusti alun perin republikaanista puoluetta. Hän oli vuosina 1969–1971 jäsenenä Yhdysvaltain edustajainhuoneessa, Connecticutin osavaltion 4. vaalipiirin edustajana. Ennen valintaa Yhdysvaltain edustajainhuoneeseen hän oli toiminut Connecticutin edustajainhuoneen jäsenenä
ja Greenwichin kaupungin First Selectmanina. Vuonna 1970 hän pyrki ja tuli valituksi Yhdysvaltain senaattiin. Liberaalina republikaanina tunnettu Weicker oli senaattorina kolme kuusivuotista kautta, vuodet 1971–1989, ja oli ehdolla myös vuonna 1988, jolloin hän hävisi niukasti demokraattiehdokas Joe Liebermanille. Lieberman esiintyi kampanjan aikana Weickeria konservatiivisempana ehdokkaana ja muun muassa ''National Review'' -lehden perustaja, konservatiivi William F. Buckley, Jr. osoitti tukensa Liebermanille.

Weicker jätti republikaanisen puolueen ja pyrki vuonna 1990 Connecticutin kuvernööriksi perustamansa A Connecticut Partyn ehdokkaana. Hän voitti vastaehdokkaansa, demokraatti Bruce Morrisonin ja republikaani John G. Rowlandin, ja toimi kuvernöörinä vuosina 1991–1995. Hän ei pyrkinyt jatkokaudelle vuonna 1994, jolloin hänen seuraajakseen valittiin John G. Rowland. Kuvernööriaikansa jälkeen Weicker on profiloitunut muun muassa Irakin sodan vastustajana. Yhdysvaltain presidentinvaalissa 2008 hän tuki demokraatti Barack Obamaa.

Weicker suoritti tutkintonsa Yalen yliopistossa (1953), jossa hän opiskeli politiikan tutkimusta, ja University of Virginia School of Lawissa (1958). Vuosina 1953–1955 hän palveli Yhdysvaltain maavoimissa Korean sodassa.  

Weicker oli kolmesti naimisissa. Hän oli naimisissa ensimmäisen vaimonsa Marie Louisen kanssa 24 vuotta, vuoteen 1977, ja he saivat kolme lasta, kaikki poikia. Toisen vaimonsa Camillen kanssa Weicker meni naimisiin vuonna 1977 ja he saivat kaksi poikaa. Vuodesta 1984 hän oli naimisissa Claudian kanssa.

## Lähteet
*Lowell Weickerin esittely Connecticut State Libraryn verkkosivuilla
Tulikruunukerttuli

**Tulikruunukerttuli** (*Myiothlypis coronata*) on luoteisessa Etelä-Amerikassa elävä kerttuleihin kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö
Kooltaan tulikruunukerttuli on noin 15&nbsp;cm. Tulikruunukerttulin selkä, siivet ja pyrstö ovat väriltään oliivinvihreät. Päälaella on leveä oranssi raita, jota reunustavat kapeammat mustat raidat. Päässä on lisäksi mustat silmäkulmajuovat. Pää, rinta ja kaula ovat harmaat. Kaula ja rinta ovat hieman päätä vaaleammat. Tulikruunukerttulin vatsa on keltainen. Laji eroaa muista alueen kerttuleista harmaan värin runsauden perusteella.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Tulikruunukerttulia tavataan Boliviassa, Kolumbiassa, Ecuadorissa, Perussa ja Venezuelassa. Lajia tavataan metsistä ja metsien reunamilta 1&nbsp;400&ndash;3&nbsp;100 metrin korkeudessa.

## Elintavat ja pesiminen
Tulikruunukerttulit parit ja parvet liikkuvat hyppien kasvuston kuten köynnösten ja puiden oksien seassa. Laji seuraa usein muiden kerttulilajien muodostamia parvia.

Pesimäkausi kestää toukokuusta kesäkuuhun. Pesään naaras munii valkoisia ruskeapilkullisia munia.

## Lähteet
Andrei Zubov

**Andrei Nikiforovitš Zubov** (), kirjailijanimeltään **Pit’u Öńö** (komipermjakiksi Питю Öньö; 25. marraskuuta 1899 – 8. syyskuuta 1937) oli komipermjakkilainen kirjailija ja kulttuurityöntekijä.

Zubov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Permin Komin Kudymkarin piirin Verh-Invan kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän työskenteli lennätinlaitoksessa ja palveli Puna-armeijassa. Vuodesta 1922 lähtien Zubov opetti komipermjakin kieltä ja opiskeli Permin yliopistossa. Sieltä valmistuttuaan hän laati oppikirjoja, kehitti komipermjakin ortografiaa ja terminologiaa.

Zubovia pidetään yhtenä komipermjakkien kirjallisuuden perustajista. Vuonna 1923 ensimmäisessä komipermjakinkielisessä kaunokirjallisessa julkaisussa *Goradźuĺ* julkaistiin hänen runonsa *Kökö gorttöm* (”Kukkuu koditon”), joka nykyään tunnetaan lauluna. Vuonna 1929 Zubovilta ilmestyi runokokoelma *Öndža* ja vuonna 1933 runoelma *Vyĺ tui vylöt* (”Uutta tietä pitkin”). Näytelmää *Pemyt oi pyrjöt* (”Läpi pimeän yön”) esitettiin Kudymkarin teatterissa.

Vuonna 1937 Zubov pidätettiin syytettynä kuulumisesta vastavallankumoukselliseen kapinallisjärjestöön ja Natsi-Saksan tiedustelupalvelun avustamisesta. Hänet teloitettiin saman vuoden syyskuussa. Zubovin maine puhdistettiin vuonna 1956. Kirjailijan valitut teokset ilmestyivät Kudymkarissa vuonna 1963.

## Lähteet
Tarja Siimes

**Tarja Johanna Siimes** (s. 12. tammikuuta 1957 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Teatterin lisäksi hän on esiintynyt muun muassa elokuvissa *[[Uuno Epsanjassa]]* (1985), *[[Uuno Turhapuro muuttaa maalle]]* (1986), *[[Akallinen mies]]* (1986), *[[Jäähyväiset presidentille (elokuva)|Jäähyväiset presidentille]]* (1987), *[[Vääpeli Körmy ja etelän hetelmät]]* (1992), *[[Vieraalla maalla]]* (2003) ja *[[Blackout (vuoden 2008 elokuva)|Blackout]]* (2008). 

Siimes on koulutukseltaan humanististen tieteiden kandidaatti vuodelta 1980, minkä lisäksi hän on suorittanut monia lyhytkursseja muun muassa Teatterikorkeakoulussa ja Taideteollisessa korkeakoulussa.

Siimes näytteli 1970-luvun lopulla Kellariteatterissa sekä avustajana Intimiteatterissa ja Suomen Kansallisteatterissa. Kouvolan Teatterissa hän työskenteli 1981–1984. Hän on näytellyt myös Raivoisissa Ruusuissa, Espoon Teatterissa ja Teatteri Imatrassa.  Vuodesta 1984 hän on toiminut freelancerinä.

Siimes on ohjannut Opistoteatterissa Kiljanderin *Sanny Kortmanin koulun* ja Maria Jotunin *Savu-uhrin* sekä Lohjan Teatterissa Agatha Christien *Murhan maalaispappilassa*. Hänen roolejaan ovat muun muassa Marguerite Eugène Ionescon näytelmässä *Kuningas kuolee* ja Irma Tampereen Teatterin musikaalissa *Ruma Elsa* (1993).

Tarja Siimes on näyttelijä Pentti Siimeksen ja näyttelijä Elina Pohjanpään tytär.

## Filmografia

## Lähteet

 
## Aiheesta muualla
* 
* 
* Tarja Siimeksen profiili Näyttelijäliiton sivuilla
* Tarja Siimeksen profiili Helsingin Freelancenäyttelijäyhdistyksen sivuilla
Oijärventie

**Oijärventie** voi tarkoittaa seuraavia tieosuuksia:

* Yhdystie 8520 eli Oijärventie, yhdystie Iin Kuivaniemeltä Iin Oijärven kylään.
* Seututie 855 eli Oijärventie, seututie Iin Olhavasta Iin Oijärven kylään ja edelleen Pudasjärvelle.
Muistojen polku

**Muistojen polku** (*A Walk to Remember*) on yhdysvaltalainen romanttinen elokuva vuodelta 2002. Elokuvan ohjasi Adam Shankman ja sen pääosissa olivat Shane West ja Mandy Moore. Elokuva perustuu Nicholas Sparksin saman nimiseen romaaniin. 

## Juoni lyhyesti
Landon Carter (Shane West) on kapinallinen nuori ja on koulunsa suosituimpia oppilaita. Jamie Sullivan (Mandy Moore) on taas kiltti, tunnollinen uskovainen tyttö joka ei kuulu koulunsa suosikkeihin. Landon ja Jamie ovat tunteneet toisensa lapsesta saakka, mutteivät koskaan ole olleet ystäviä erilaisuutensa takia. 

Landon joutuu kuitenkin koulun asettaman rangaistuksen vuoksi osallistumaan koulun näytelmään ja antamaan oppilaille tukiopetusta. Näissä merkeissä pari rakastuu toisiinsa. Parin onni on kuitenkin loppumassa lyhyeen sillä Jamie on kuolemansairas. Onneton Landon päättää toteuttaa Jamien unelmia ennen tämän kuolemaa...

## Näyttelijät

## Lähteet
Eetteri

**Eetteri** (< ) on sanana peräisin kreikkalaisen mytologian Aitherista, joka oli ”ylemmän taivaan” tai avaruuden henkilöitymä. Sana 'eetteri' voi viitata seuraaviin:

* eetteri eli maailmaneetteri, klassinen alkuaine
** eetteriteoriat
*** gravitaatioeetteri, oletus gravitaation väliaineesta
*** valoeetteri, oletus sähkömagneettisen säteilyn väliaineesta
* eetterit, orgaanisia yhdisteitä
** dietyylieetteri, jota kutsutaan arkikielessä usein eetteriksi
Paula Siimes

**Paula Susanna Siimes** (s. 20. toukokuuta 1963 Helsinki) on suomalainen näyttelijä. Hän on työskennellyt Suomen Kansallisteatterissa vuodesta 1981.

Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[Niskavuori (elokuva)|Niskavuori]]* (1984), *[[Lumikit – eli kohtauksia naisen elämästä]]* (1986) ja *[[Ponterosa]]*. Hän on näytellyt myös sarjoissa *[[Tulta päin! (televisiosarja)|Tulta päin!]]*, *[[Vihreän kullan maa]]*, *[[Mustapartainen mies]]*, *[[Konttori (televisiosarja)|Konttori]]* ja *[[Sänky (televisiosarja)|Sänky]]*. Siimes on esiintynyt myös ohjelmassa *[[Kymppitonni]]* ja televisiosarjassa *[[Salatut elämät]]* Riitta Sievisen roolissa vuonna 2009. 

Paula Siimes on näyttelijä Pentti Siimeksen ja näyttelijä Elina Pohjanpään tytär. Hänen vanhempi sisarensa on Tarja Siimes. Hän on naimisissa muusikko Juha Lanun kanssa, ja heillä on kaksi lasta. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Mihail Lihatšov

**Mihail Pavlovitš Lihatšov** (; 4. marraskuuta 1901 – 4. marraskuuta 1937) oli komipermjakkilainen kirjailija ja kulttuurityöntekijä.

Lihatšov syntyi talonpojan perheeseen nykyisen Permin Komin Kudymkarin piirin Jogvan kylässä. Koulunkäynnin jälkeen hän opiskeli Jusvan opettajaseminaarissa ja toimi opettajana. Vuosina 1926–1930 Lihatšov työskenteli kudymkarilaisen Göriś-lehden toimituksessa, opiskeli sittemmin Moskovassa ja vuodesta 1933 lähtien laati komipermjakinkielisiä oppikirjoja. Vuonna 1934 Lihatšov osallistui Neuvostoliiton kirjailijaliiton ensimmäiseen edustajakokoukseen ja tutustui Maksim Gorkiin.

Lihatšovia pidetään yhtenä komipermjakkien kirjallisuuden perustajista. Hän aloitti kirjailijanuransa 1920-luvulla lastenrunoilijana. 1920–1930-lukujen vaihteessa Lihatšovilta ilmestyi ajankohtaisille yhteiskunnallisille aiheille omistettuja teoksia: kertomukset *Delegatka* (”Naisedustaja”), *Viĺ tujöt* (”Uutta tietä pitkin”), *Ikota* (”Hurmahenkinen”), runoelma *Koźintög* (”Ilman myötäjäisiä”) ym. Vuonna 1936 julkaistiin Lihatšovin kirjoittama ensimmäinen komipermjakinkielinen romaani *Menam zon* (”Poikani”), joka kuvaa maaseudun elämää ennen vallankumousta ja Venäjän kansalaissodan aikana. Romaania pidetään komipermjakkien 1930-luvun proosakirjallisuuden parhaana teoksena.

Vuonna 1937 Lihatšov pidätettiin syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hänet teloitettiin syntymäpäivänään saman vuoden syyskuussa. Kirjailijan maine puhdistettiin vuonna 1956. Hänen valitut teoksensa julkaistiin Kudymkarissa vuonna 1959.

## Lähteet
ISMN

**ISMN** () on nuottijulkaisujen standarditunnus (ISO 10957). ISMN on yksilöllinen tunniste painetuille musiikkijulkaisuille sisältäen partituurit ja muut osat. Se on tarkoitettu apuvälineeksi nuottien kustantamiseen ja myyntiin sekä musiikkikirjastotoimintaan. Tunnus helpottaa julkaisun löytymistä ja käsittelyä. Nuottijulkaisujen ISMN vastaa kirjojen ISBN-tunnusta.

ISMN esiteltiin vuonna 1993. Vuodesta 2008 lähtien ISMN määriteltiin numerosarjalla 979-0 alkavaksi 13 numeroa käsittäväksi tunnukseksi kuten EAN-13-viivakoodi. Aiemmin käytössä ollut 'M'-kirjain tunnisteen alussa korvattiin numerolla nolla.

## Katso myös
*ISBN
*ISSN

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* International ISMN Agency.
Halosenniemen saha

**Halosenniemen saha** oli sahalaitos, joka toimi Haukiputaan Halosenniemellä vuosina 1921–1950.

Sahaustoiminta alkoi Halosenniemellä vuonna 1899, jolloin Pirttikariin perustettiin pieni höyrysaha. Sahayhtiön omisti norjalainen liikemies Joakim Andreas Fleischer. Saha joutui lopettamaan toimintansa huonon kannattavuuden takia vuonna 1902. Halosenniemen maa-alueet Fleischer oli vuokrannut Jaakko ja Kalle Haloselta. 

Simossa toimiva Halonen Ångsågs Aktiebolaget, jonka omisti K. A. Fellman, osti lopettaneen Pirttikarin sahan laitteet ja siirsi ne Simoon vuonna 1901 palaneen sahan tilalle. Halonen Ångsågs Aktiebolaget oli ostanut Vasankarin sahan 1898. Yhtiö hankki Halosenniemestä Fleischerin maiden vuokraoikeudet 10.12.1910. Metsänhoitaja K. A. Fellman siirsi sitten vuokraoikeutensa Uleå Oy:lle 7.2.1913.

Sahaustoiminta alkoi uudelleen 1921, kun Rauma Wood Ltd päätti rakentaa uuden sahansa Halosenniemeen Halosenlahden perukkaan. Sahan valmistumista viivästyttivät useat tulipalot, ja se pääsi aloittamaan toimintansa vasta 1923.

1930-luvun alussa Halosenniemen sahan omistanut Rauma Wood Ltd joutui talousongelmiensa takia Kansallis-Osake-Pankin hallintaan. Pankki oli omistajana myös Raahe Osakeyhtiössä, joka omisti läheisen Martinniemen sahan. Yhtiöillä oli jo aiemminkin ollut yhteistoimintaa puunhankinnassa ja uudessa tilanteessa yhteistyö vielä lisääntyi. Vuonna 1936 Halosenniemen saha siirtyi Raahe Osakeyhtiölle ja sahan toiminta jatkui vuoteen 1950 saakka. Viimeiseksi sen omisti *Rauma-Raahe Osakeyhtiö*, joka oli muodostettu vuonna 1942 yhdistämällä Rauma Osakeyhtiö (entinen Rauma Wood Ltd) ja Raahe Osakeyhtiö.
Sahan toiminta loppui 13.5.1950, rakennukset myytiin purettaviksi ja poissiirrettäviksi 1951–1952.

Saharakennuksista oli pitkään jäljellä vain voimalan punatiilinen savupiippu. Piippukin on sittemmin purettu. Sen sijaan 1920-luvulta peräisin oleva sahan työntekijöiden asuntoalue on säilynyt mansardikattoisine taloineen. Asuntoalue sijaitsee nauhamaisesti Halosenniemen tien varrella.

## Lähteet
* Tapio Karjalainen: Puutavarayhtiöiden maanhankinta ja -omistus pohjois-Suomessa vuosina 1885-1939.   Historian laitos, Oulun yliopisto 2000.  Luku 2.2. Pohjois-Suomessa puunjalostusteollisuutta harjoittaneet yhtiöt / 2.2.1. Sahateollisuus / 2.2.1.1. Oulun seutu 
* Rakennettu kulttuuriympäristö. Valtakunnallisesti merkittävät kulttuurihistorialliset ympäristöt 1993 -luettelo: Haukipudas
Jacques Lacarrière

**Jacques Lacarrière**  (12. syyskuuta 1906 &ndash; 28. heinäkuuta 2005) oli ranskalainen jääkiekkoilija, joka osallistui vuosien 1928 ja 1936 talviolympialaisiin.

Hän osallistui viidesti (1930, 1932, 1934, 1935 ja 1937) jääkiekon EM-kisoihin.

Maansa pääsarjassa Jacques Lacarriere pelasi 1928–1931 Club Sportive d'Hiver de Paris -seuran riveissä, kunnes vaihtoi 1931 Français Volants de Paris -joukkueeseen.

Jacques Lacarrière oli yksi Ranskan jääurheiluliiton perustajista 1941.

Hänen kunniakseen pelataan "Trophée Jacques Lacarrière" -palkinnosta Ranskan kiekkomestarin ja maan jääkiekkocupin voittajan välillä.

Lacarrière valittiin IIHF Hall of Fameen vuonna 1998.

## Aiheesta muualla
* Olympic ice hockey tournaments 1928 and 1936
Gorizont

**Gorizont** ( eli horisontti) oli neuvostoliittolainen ja nyt venäläinen geosynkroonisen kiertoradan tietoliikennesatelliittien sarja.

Sen valtioyhtiöiden tuontantoon liittyvä nk. GRAU-koodi on 11F662. Satelliitit painavat 2&nbsp;110&nbsp;kg. Niiden suunniteltu elinikä on kolme vuotta. Ne on laukaistu Baikonurista Proton-kantoraketeilla. Satelliitit valmistaa NPO PM.

Satelliitteja on toteutettu 35 kappaletta. Eräs motivaatio satelliittiperheen toteuttamiselle oli vuoden 1980 Moskovan kesäolympialaisten televisioinnin välitys.

## Satelliittien laukaisut

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gorizont comsat
* 
* 
* 
*
Vesikauris

**Vesikauris** eli kiinanvesikauris (*Hydropotes inermis*) on pienikokoinen hirvieläinlaji, joka esiintyy alkuperäisenä itäisessä Aasiassa - Kiinassa ja Korean niemimaalla. Se on **vesikauriiden** alaheimon (Hydropotinae) ainoa laji, ja jaetaan kahteen alalajiin.

## Ulkonäkö

Vesikauriilla ei ole sarvia ja se on siten ainoa hirvieläinlaji, jonka uroksilla ei ole sarvia aseinaan. Niiden sijasta uroksen yläkulmahampaat ovat kehittyneet noin seitsemän senttimetrin pituisiksi torahampaiksi, joita se käyttää tappeluissa muita uroksia vastaan. Hirvieläimistä vesikauriin lisäksi vain muntjakeilla ja tupsumuntjakilla on vastaavanlaiset torahampaat. Vesikauriin turkki on väriltään kesällä punaruskea ja talvella himmeän ruskea. Vasoilla on kyljissään vaaleita täpliä. Vahvat takaraajat ovat eturaajoja pidemmät. Korvat ovat lyhyet ja pyöreähköt.

Vesikauriin säkäkorkeus on täysikasvuisella uroksella 52 cm ja naaraalla 48 cm. Uros voi painaa 14 kg, naaras on sitä pari kiloa kevyempi.

## Elintavat
Vesikauriin elinympäristöä ovat suot, ruovikot ja matalaa ruohoa kasvavat alueet. Vesikauris elää pääosan elämästään yksin. Jokaisella uroksella on oma reviirinsä. Lajin tiineysaika kestää keskimäärin 176 vuorokautta, ja vasoja syntyy usein kolme kerrallaan.

## Erityistä
Vesikauriin ternimaitoa käytetään kiinalaisessa lääketieteessä ja sen vuoksi lajia metsästetään Kiinassa. Vesikauriita on istutettu Isoon-Britanniaan ja Ranskaan. 

Vesikauris ei nimestään huolimatta ole sukua kääpiövesikauriille eli afrikankääpiökauriille (*Hyemoschus aquaticus*), joka kuuluu kääpiökauriiden (Tragulidae) heimoon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ARKive: Chinese water deer 
* Animal Diversity Web
* 
* The Mammal Society: Chinese Water Deer  (tietoa vesikauriista Britanniassa)
Partahaikalat

**Partahaikalat** (Orectolobiformes) on haihin kuuluva rustokalalahko. Lahko käsittään noin 32 lajia jotka jaetaan seitsemään heimoon ja 14 sukuun. 

Partahaikaloilla on kaksi piikitöntä selkäevää ja peräevä, jonka ylälohko yleensä on taakse suuntautunut ja alalohko pieni. Suu on pieni ja kokonaan silmien etupuolella. Silmät ovat pään yläosassa eikä niissä ole vilkkuluonta. Kidusrakoja on viisi. Sieraimet kuonon kärjessä ovat uramaiset ja niissä on yleensä viiksisäikeitä. 

Useimmat lahkon lajit ovat pienikokoisia, mutta poikkeuksen tekee siihen kuuluva maailman suurin kala valashai.

## Aiheesta muualla
*
Mihail Lebedev

**Mihail Lebedev** voi viitata seuraaviin henkilöihin:
* Mihail Ivanovitš Lebedev – venäläinen taidemaalari
* Mihail Nikolajevitš Lebedev – kominkielinen kirjailija
Martin Johansson (suunnistaja)

**Martin Johansson** (26. syyskuuta 1984) on ruotsalainen suunnistuksen MM-mitalisti ja maastohiihtäjä. Hän edustaa suunnistuksessa ruotsalaista IFK Moras OK:ta.

Johansson voitti kaksi mitalia vuoden 2004 nuorten MM-kisoissa Puolassa: hopeaa pitkällä matkalla ja kultaa viestissä. Aikuisten MM-kisoissa hän oli ensimmäistä kertaa mukana vuonna 2006 Tanskassa sijoittuen sprintissä seitsemänneksi. Tämän jälkeen hän voitti MM-sprintissä pronssia peräkkäisinä vuosina 2007 ja 2008.

Hiihdon maailmancupissa Johansson on sijoittunut parhaimmillaan 12:nneksi Lillehammerin 30 kilometrin yhdistelmäkilpailussa joulukuussa 2015.

## Arvokisasijoitukset suunnistuksessa
### MM-kilpailut
*2006 7. sprintissä
*2007 pronssia sprintissä ja hylkäys pitkällä matkalla
*2008 pronssia sprintissä, 9. pitkällä matkalla ja 8. viestissä

### EM-kilpailut
*2008 12. sprintissä, viides pitkällä matkalla ja kuudes viestissä

### Avoimet PM-kilpailut
*2005 pronssia sprintissä ja 35. keskimatkalla
*2007 13. sprintissä, 11. keskimatkalla, 10. pitkällä matkalla ja 7. viestissä

### Nuorten MM-kilpailut
*2002 16. keskimatkalla ja 9. pitkällä matkalla
*2004 4. keskimatkalla, hopeaa pitkällä matkalla ja kultaa viestissä

### Maailmancup
*2005 98. kokonaispisteissä 
*2006 62. kokonaispisteissä
*2007 15. kokonaispisteissä
*2008 26. kokonaispisteissä

## Lähteet
*Martin Johanssonin profiili World of O Runners-sivustolla 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Martin Johanssonin kotisivut
Holger Hott

**Holger Hott**, aikaisemmin **Holger Hott Johansen**, (8. huhtikuuta 1974) on norjalainen suunnistuksen maailmanmestari. Hän asuu Kristiansandissa ja edustaa Kristiansand OK:ta.

Hott on voittanut urallaan yhteensä neljä MM-mitalia, joista kaksi on kultaista ja kaksi pronssista mitalia. Hän on kuulunut maailman suunnistuseliittiin jo pitkän aikaa, mutta voitti ensimmäisen henkilökohtaisen MM-kultansa vasta vuoden 2006 Tanskan MM-kisojen keskimatkalla. Hän löi hopeaa voittaneen Jarkko Huovilan ainoastaan yhdeksällä sekunnilla. Toinen kulta tuli Japanin MM-kisoista 2005 viestissä, jossa hän juoksi avausosuuden.

Hott on myös voittanut maailmancupin kokonaiskilpailun 2004 ja vuoden 1999 Jukolan viestissä hän juoksi kuudennen osuuden silloisen seuransa Bækkelagets SK:n joukkueessa, joka lopulta ylsi viestin voittoon.

Hottin tavoite on jatkaa uraansa vielä  vuoden 2010 Norjassa järjestettäviin MM-kisoihin.

## Arvokisasijoitukset
### MM-kilpailut
*2003 8. pitkällä matkalla ja 7. viestissä
*2004 kuudes keskimatkalla ja pronssia pitkällä matkalla
*2005 23. sprintissä, pronssia pitkällä matkalla ja viestissä kultaa
*2006 kultaa keskimatkalla ja 27. pitkällä matkalla
*2007 15. keskimatkalla, hylkäys pitkällä matkalla ja 14. viestissä
*2009 7. keskimatkalla ja 26. viestissä

### EM-kilpailut
*2000 7. keskimatkalla ja 30. pitkällä matkalla
*2002 7. keskimatkalla, 9. pitkällä matkalla ja neljäs viestissä
*2004 23. sprintissä, 10. keskimatkalla, 7. pitkällä matkalla ja neljäs viestissä
*2006 28. sprintissä, 15. keskimatkalla ja kuudes pitkällä matkalla

### Avoimet PM-kilpailut
*2001 pronssia keskimatkalla ja neljäs pitkällä matkalla
*2003 hopeaa keskimatkalla ja 10. pitkällä matkalla
*2005 7. sprintissä, hopeaa keskimatkalla, pronssia pitkällä matkalla ja 9. viestissä
*2007 kuudes keskimatkalla

### Nuorten MM-kilpailut
*1993 10. keskimatkalla, 11. pitkällä matkalla ja hopeaa viestissä
*1994 hopeaa keskimatkalla, 9. pitkällä matkalla ja 10. viestissä

### Maailmancup
*2000 13. kokonaispisteissä
*2002 8. kokonaispisteissä
*2004 maailmancupin kokonaiskilpailun voitto; osakilpailuvoitto Saksassa pitkällä matkalla
*2005 10. kokonaispisteissä
*2006 neljäs kokonaispisteissä; osakilpailuvoitto Tanskassa keskimatkalla
*2007 27. kokonaispisteissä
*2008 101. kokonaispisteissä

## Lähteet
*Holger Hottin profiili World of O Runners-sivustolla 
*Holger Hottin virallinen kotisivu
Nanohiukkanen

**Nanohiukkanen** eli **nanopartikkeli** tarkoittaa nanometriluokan (10&minus;9 m) hiukkasta. Nanotiede on tieteenala, joka tutkii tämän mittakaavan hiukkasia ja sovellutuksia.
RPD

**RPD** (, *Rutšnoi pulemjot Degtjarjova*) on neuvostoliittolainen Vasili Degtjarjovin suunnittelema 7,62×39 mm kaliiperinen kevyt konekivääri. Sen suunnittelu alkoi vuonna 1943, mutta sarjatuotanto vasta vuonna 1953. 

Neuvostoliitto toimitti asetta liittolaisilleen ja Egypti, Pohjois-Korea, Kiina ja Puola ovat valmistaneet sen kopioita. RPD oli myös Suomen puolustusvoimien käytössä. 

Ensimmäiset Suomeen vuonna 1954 kokeiluaseiksi hankitut neljä RPD:tä oli valmistettu Puolan Radomissa. Vuosina 1960 ja 1961 Puolustusvoimat osti 1 000 asetta lisää Neuvostoliitosta, ja asemallin suomalaiseksi nimikkeeksi vahvistettiin **7,62 KVKK 54**. RPD oli Suomessa koulutuskäytössä 1970-luvulle asti, jolloin kotimaisten 7,62 KvKK 62-konekiväärien määrä oli noussut riittäväksi varusmieskoulutuksen tarpeisiin.

## Aiheesta muualla

*Suomalainen asekeräily: RPD
*Modern Firearms
Silmänpaine

**Silmänpaine** kuvaa paine-eroa silmän sisäosan ja ulkoilman paineen välillä. Normaali vaihteluväli on 10–21 mmHg, ja silmien välinen ero paineessa on yleensä alle kolme yksikköä. Silmänpainetta voidaan mitata tonometri-nimisellä laitteella.

Silmän sisällä on hyytelömäistä ainetta ja vetisempää ainetta. Suuri osa vetisestä aineesta on sarveiskalvon ja värikalvon välillä, josta sitä virtaa ulos ja uutta tulee tilalle. Normaalissa virtauksessa paine pysyy samana. Liian pieni tai liian korkea paine voi vaurioittaa näkökykyä.

## Katso myös
*Glaukooma eli silmänpainetauti (vanha nimitys viherkaihi)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Terveyskirjasto: Silmänpaine
* Silmänpaineen mittaus
Aponia

**Aponia** () on antiikin filosofian termi, joka tarkoittaa kärsimyksen puuttumista. Epikurolaisuuden mukaan *aponia* oli ruumiillisen nautinnon (*[[hedone|hēdonē]]*) huippu.

Kuten muut hellenistisen filosofian koulukunnat, myös epikurolaiset katsoivat, että ihmiselämän päämäärä on onnellisuus. Onnellisuus voitiin saavuttaa mielen tyyneyden kautta. Tällainen tila oli seurausta *aponiasta*, fyysisen kärsimyksen poistamisesta, ja *[[ataraksia]]sta*, kaiken mieltä häiritsevän poistamisesta. Epikurolaiset olivat hedonisteja siinä mielessä, että he pyrkivät nautintoon, mutta määrittelivät nautinnon omaperäisellä tavalla, kärsimyksen puutteeksi. Tästä oli seurauksena se, että nautinnon määrää ei ollut mahdollista kasvattaa enää sen yli, kun kärsimys oli poistettu. Sen jälkeen nautinto ei voinut enää lisääntyä, eikä näin ollen ollut mahdollista etsiä rationaalisesti lisää ruumiillisia nautintoja sen jälkeen kun *aponia* oli saavutettu.

Epikurokselle *aponia* oli yksi staattisista (*katastemaattisista*) nautinnoista, eli nautinto joka ihmisellä on silloin kun yhtään halua tai kärsimystä ei ole enää poistettavaksi. Tällaisen tilan saavuttaminen vaati kineettisten nautintojen, eli nautintojen joita ihmisellä on silloin kun haluja tai kärsimystä poistetaan, kokemista.

## Lähteet

* 
* 
* 

### Viitteet
Ammunta kesäolympialaisissa 1988 – naisten 50 metrin pienoiskiväärin moniasentokilpailu

**Naisten 50 m vakiokiväärin asentokilpailu** ammuttiin 21. syyskuuta. Kilpailun voitti Saksan liittotasavallan Silvia Sperber tuloksella 685.6 (590+95.6).

Suomea lajissa edustivat Pirjo Peltola ja Sirpa Ylönen. Peltola oli kymmenes tuloksella 580 ja Ylönen 27. tuloksella 572.

## Peruskilpailu

## Finaali

## Lähteet
*
Lautta-Pojat

**Lautta-Pojat** oli helsinkiläinen lentopalloseura. Se pelasi lentopallon miesten pääsarjassa vuosina 1964–69, 1974 ja 1976–1981, minkä jälkeen se yhdistyi Johanneksen Pojat -nimiseen joukkueeseen ja otti nimekseen Hesa. Sen parhaat saavutukset miesten lentopallossa olivat Suomen cupin voitto ja SM-hopea vuonna 1977 sekä SM-pronssi 1976. Myös naisten SM-sarjassa Lautta-Pojat ylsi mitaleille.

## Lähteet
Mönch

**Mönch** on Bernin Alpeilla, Sveitsissä sijaitseva 4&nbsp;107 metriä korkea vuorenhuippu. Se kuuluu Jungfraun (4&nbsp;158 m) ja Eigerin (3&nbsp;970 m) kanssa Jungfraun vuoristoalueeseen, joka on osa Unescon maailmanperintöluetteloon kuuluvaa Jungfraun–Aletschin alppialuetta. Suomeksi nimi *Mönch* tarkoittaa *[[Munkki (uskonto)|munkki]]a*.

Huipulle kiipesivät ensimmäisinä Christian Almer, Christian Kaufmann, Ulrich Kaufmann sekä Sigismund Porges 15. elokuuta 1857.

Jungfraujochille nouseva Jungfraubahnin rautatie kulkee Mönchin huipun ali tunnelissa noin 3&nbsp;300 metrin korkeudessa.

## Panoraama

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Wishbone Ash

**Wishbone Ash** on Torquaysta Englannista kotoisin oleva rock-yhtye, joka saavutti suosionsa 1970-luvun albumeilla *[[Wishbone Ash (albumi)|Wishbone Ash]]* (1970), *[[Argus (albumi)|Argus]]* (1972), *[[There's the Rub]]* (1974) ja *[[New England (albumi)|New England]]* (1976).

## Wishbone Ash -yhtyeen historiaa
Wishbone Ash perustettiin vuonna 1969. Yhtyeen perustajajäsenistä vain rumpali Steve Upton oli toiminut ammattimuusikkona. Hän ja basisti Martin Turner olivat soittaneet yhtyeessä nimeltä The Empty Vessels, mutta muuttivat 1969 Lontooseen jossa tapasivat kitaraa soittavan jäätelönmyyjän Andy Powellin ja puoliammattilaisen kitaristin Ted Turnerin ja päättivät perustaa Wishbone Ash -nimisen yhtyeen. Muutaman kuukauden harjoittelun jälkeen Wishbone Ash teki ensiesiintymisensä marraskuussa 1969. 
### Levytyssopimus ja esikoislevy
1970 Wishbone Ash toimi Deep Purplen lämmittelijänä. Jonka kitaristi Blackmore tutustutti yhtyeen Derek Lawrenceen josta tuli Wishbone Ashin tuottaja. Blackmore myös vakuutti MCA-levyhtiön, joka tekikin hänen suosittelunsa johdosta levytyssopimuksen Wishbone Ashin kanssa.

### Esikoisalbumin kiertue ja nouseva suosio
Joulukuussa 1970 ilmestyi esikoisalbumi, joka nousi myyntitilastojen alemmille lukemille. Kesällä 1971 yhtye teki ensimmäisen maanlaajuisen kiertueensa ympäri Britanniaa, mikä nosti yhtyeen suosiota niin, että se äänestettiin Melody Maker- ja Sounds-lehdissä vuoden lupaavimmaksi tulokkaaksi. Seuraavana vuonna se tuli Melody Makerin lukijaäänestyksessä viidenneksi vuoden parhaan yhtyeen sarjassa, edellään Emerson Lake & Palmer, Pink Floyd, Lindisfarne ja The Rolling Stones. Yhtyeen kolmas albumi *[[Argus (albumi)|Argus]]* valittiin vuoden parhaaksi englantilaiseksi LP-levyksi.

2000-luvulla yhtyeen kitaristeina ovat toimineet suomalaiset Ben Granfelt ja hänen jälkeensä Muddy Manninen.

## Albumit

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Wishbone Ash, virallinen sivusto
*Martin Turner plays the music of Wishbone Ash. Alkuperäisbasistin rinnakkaisyhtye
Black Light Discipline

**Black Light Discipline** eli **BLD** on suomalainen elektro-metalli-yhtye. Vuonna 2005 perustetun yhtyeen esikoisalbumi *Empire* ilmestyi marraskuussa 2008. Black Light Discipline yhdistelee raskaita ja melankolisia kitaroita popahtaviin electro-industrial-syntikoihin. 

Vuonna 2008 Black Light Discipline solmi levytyssopimuksen MC Raaka Peen omistaman Osasto-A-levy-yhtiön kanssa.

Loppukeväällä 2010 yhtye julkaisi uuden *Aggressor*-singlen. Singlen B-puolen raidaksi päätyi cover-versio Placebon kappaleesta ”The Bitter End”.

Vuonna 2011 yhtye esiintyi kotimaisten keikkapaikkojen lisäksi Venäjällä Pietarin Arctica Clubilla sekä Saksassa Berliinissä järjestettyjen Popkomm-messujen Suomi-Darkness-klubilla. Tämän lisäksi yhtye toimi lämmittelijäesiintyjänä ruotsalaisen Pain-yhtyeen Suomen-kiertueen neljällä keikalla. Syksyn aikana yhtye julkaisi myös kaksi uutta digitaalista singleä: *Walls Inside Us* ja *Serene*.

Black Light Disciplinen toinen pitkäsoitto *Against Each Other* julkaistiin 9. maaliskuuta 2012 ja kolmas *Death By a Thousand Cuts* 2014.

## Kokoonpano
*Toni Valha – laulu
*Joonas Pulkkinen – kitara
*Jani Rissanen – basso
*Janne Kankkunen – syntetisaattori
*Veikka Jokela – rummut

## Diskografia
### Studioalbumit
* 
* 
* *[[Death By a Thousand Cuts]]* (2014)

### Singlet
* *Tides* (2008)
* *The Bitter End* (2010)
* *Aggressor* (2010)
* *Walls Inside Us* (2011)
* *Serene* (2011)
* *On Fire* (2013)
* *Under the Knife* (2014)
* *The Gost Door* (2017)
* *Deadlight* (2018)
* *Let Everything Burn* (2018)
* *Faded* (2018)
* *Cant Get No Sleep* (2020)
* *Not the Way* (2021)
* *Hollow Hope* (2022)
* *Russian Roulette* (2024)
* *Drowning in Silence* (2025)

### EP
**HUMANOGRAPHY* (2008)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen kotisivut
Draama hotellissa

**Draama hotellissa** on vuonna 1952 ilmestynyt trilleri/draamaelokuva. Elokuvan ohjasi Roy Ward Baker ja tuotti Julian Blaustein. Elokuvan pääosia näyttelivät Richard Widmark, joka näytteli Jed Towersia, Marilyn Monroe, joka näytteli häiriintynyttä lapsenvahtia, Nell Forbesia, Anne Bancroft, joka näytteli Jed Towersin naisystävä Lyn Lesleytä, ja Donna Corcoran, joka näytteli pikkutyttö Bunny Jonesia. Sivuosissa ovat muun muassa Jeanne Cagney, joka näytteli Rochellea, Lurene Tuttle ja Jim Backus, jotka näyttelivät Bunnyn vanhempia Ruth ja Peter Jonesia, Elisha Cook Jr., joka näytteli Nellin enoa, Eddie Forbesia. Elokuva sai ensi-iltansa Yhdysvalloissa 18. heinäkuuta 1952 ja Suomessa 19. joulukuuta 1952. Elokuva kestää noin 76 minuuttia ja tuotantoyhtiönä oli 20th Century Fox.

## Näyttelijät

## Aiheesta muualla
* 
*
Valkotonnikala

**Valkotonnikala** (*Thunnus alalunga*) on tonnikalojen sukuun kuuluva tonnikalalaji. Sen liha on vaaleampaa kuin muiden tonnikalalajien.

## Koko ja ulkonäkö
Valkotonnikala kasvaa enimmillään 140&nbsp;cm pitkäksi ja 60&nbsp;kg:n painoiseksi. Sen selkä, pyrstöevä ja selänpuoleiset eväkkeet ovat tummansinisiä, kyljet, vatsa, toinen selkäevä, vatsaevät, peräevä ja vatsanpuoliset eväkkeet ovat vaalean sinertävät, etummainen selkäevä on keltainen ja rintaevät ovat mustat. Valkotonnikalan rintaevät ovat hyvä tunnusmerkki, sillä ne ulottuvat toiseen selkäevään asti.

## Esiintyminen
Valkotonnikalaa tavataan avoimissa, lämpimissä vesissä Atlantissa, Välimeressä ja Tyynessä valtameressä. Keväästä lokakuuhun valkotonnikalat oleskelevat lähellä rannikkoa. Talvella ne siirtyvät syvempiin vesiin.

## Kalastus
Valkotonnikalaa kalastetaan erityisesti Japanissa, Biskajanlahdessa ja Yhdysvalloissa. Se on suosittu urheilukalastuksen kohde. Sitä kalastetaan ongella, pitkälläsiimalla, troolilla ja nuotalla. 

Valkotonnikalan lihaa myydään tuoreena, pakastettuna, ja säilykkeenä. Sitä on saatavilla myös MSC-sertifioituna säilykkeenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*IUCN
*http://www.seachoice.org/profile/70/view 
*ITIS: Thunnus alalunga 
*Fishbase: Thunnus alalunga
Finsteraarhorn

**Finsteraarhorn** on Sveitsin Bernin Alppien ja Bernin kantonin korkein huippu. Se yltää 4&nbsp;274 metrin korkeuteen merenpinnan tasosta. Se on myös korkein Alppien vuoriston pääketjun huipuista. Vuori kuuluu Jungfraun–Aletschin alppialueeseen, joka on maailmanperintökohde.

Finsteraarhorn sijaitsee lähellä kolmea tunnettua vuorta: Eiger (3&nbsp;970 m), Jungfrau (4&nbsp;158 m) ja Mönch (4&nbsp;107 m). Se näkyy korkeimpana huippuna näiden takaakin yli sadan kilometrin päähän. 

Ensimmäisen kirjatun nousun huipulle tekivät Jakob Leuthold ja Johann Währen vuonna 1828.

Sieltä saa alkunsa Aargletscher.

## Kuvia

Finsteraarhorn2.jpg|Finsteraarhornin luoteispuoli
Finsteraarhorn Summit.jpg|Näkymä Finsteraarhornin huipulta


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Jacques Berlioz

**Jacques Berlioz** (9. joulukuuta 1891 Pariisi – 21. joulukuuta 1975 Pariisi) oli ranskalainen eläintieteilijä. Hän ryhtyi Ranskan kansallismuseon (Muséum national d'Histoire naturelle) vapaaehtoiseksi avustajaksi vuonna 1912. Vuonna 1927 hänet ylennettiin apulaiskuraattoriksi ja 1949 hänestä tuli nisäkäs- ja lintuosaston kuraattori ja professori. Hän jäi eläkkeelle vuonna 1962.

Jacques Berliozin setä oli säveltäjä Hector Berlioz.

Berlioz oli American Ornithologists' Unionin, British Ornithologists Unionin, Saksan lintutieteellisen yhdistyksen ja Ranskan lintutieteellisen yhdistyksen sekä Zoological Society of Londonin kunniajäsen. Linnuista hän erikoistui kolibreihin, joita hänellä oli laaja kokoelma.

Berlioz nimesi linnuista kivunsiepon (*Melaenornis ardesiacus*), pikkumunkkitangaran (*Conothraupis mesoleuca*), valkokurkkupiivin (*Contopus albogularis*) ja yhdessä Delacourin kanssa arosieppokertun (*Newtonia archboldi*) ja madagaskarinharmaakertun (*Randia pseudozosterops*). Alfred Grandidierin kanssa hän nimesi madagaskarinhuitin (*Amaurornis olivieri*).

Sidney Dillon Ripley nimesi sokotrankiitäjän (*Apus berliozi*) Jacques Berliozin kunniaksi 1965.

## Teoksia

**La vie des oiseaux*. 1931
**Les Migrations animales. Insectes, poissons, oiseaux, mammifères*. 1942
**La vie des colibris*. 1944
**Oiseaux de la Réunion*. 1946
**Petit atlas des oiseaux*. 4 osaa, 1953.

## Lähteet

* Muistokirjoitus (''The Auk'')
Käärmeenkaulakilpikonnat

**Käärmeenkaulakilpikonnat** (Chelidae) on kilpikonnaheimo, joka on saanut nimensä useilla siihen kuuluvilla lajeilla esiintyvän pitkän niskan mukaan. Heimoon kuuluvia lajeja esiintyy Australiassa, Uudessa-Guineassa ja Etelä-Amerikassa.

## Suvut
* *[[Acanthochelys]]*
* *[[Chelodina]]*
* *[[Chelus]]*
* *[[Elseya]]*
* *[[Elusor]]*
* *[[Emydura]]*
* *[[Hydromedusa]]*
* *[[Macrochelodina]]*
* *[[Phrynops]]*
* *[[Platemys]]*
* *[[Pseudemydura]]*
* *[[Rheodytes]]*

## Lähteet
Lauteraarhorn

**Lauteraarhorn** on Bernin Alpeilla, Sveitsissä sijaitseva 4&nbsp;042 metriä korkea vuorenhuippu. Se kuuluu Aarmassiivin vuoristoalueeseen, joka on osa maailmanperintökohdetta nimeltään Jungfraun–Aletschin alppialue.

Ensimmäisenä huipulle ovat nousseet Pierre Jean Édouard Desor, Christian Girard, Arnold Escher von der Linth oppaiden Melchior Bannholzer sekä Jakob Leuthold kanssa 8. elokuuta 1842.
Hadise

**Hadise Açıkgöz** (s. 21. lokakuuta 1985 Mol, Belgia), taiteilijanimeltään **Hadise**, on belgianturkkilainen R&B-laulaja. Hän osallistui vuonna 2003 Belgian Idols-kilpailuun. Hadisen tunnetuimpia kappaleita ovat ”Sweat” ja ”Good Kiss”, jonka turkinkielinen versio ”Deli oğlan” oli viikkoja Turkin soitetuimpien kappaleiden listalla. Hadise on palkittu Turkissa vuoden 2005 parhaana naisartistitulokkaana. Hän on työskennellyt Belgiassa myös tv-juontajana.

Turkin yleisradioyhtiön TRT:n verkkosivuilla järjestetyssä kyselyssä Hadise oli voittaja, kun kysyttiin suosituinta artistia Turkin seuraavaksi euroviisuedustajaksi. Hän edusti Turkkia vuoden 2009 Eurovision laulukilpailussa kappaleella ”Düm Tek Tek” ja sijoittui kilpailun finaalissa neljänneksi 177 pisteellä.

## Diskografia
### Albumit
* Sweat (2005)
* Hadise (2008)
* Fast Life (2009)
* Kahraman (2009)
* Aşk Kaç Beden Giyer? (2011)
* Tavsiye (2014)
* Şampiyon (2017)

## Lähteet
* Virallinen sivusto 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Lulu (yritys)

**Lulu** on kirjapainoyritys, joka toimii Pohjois-Carolinan Morrisvillessä Yhdysvalloissa. Sen perusti vuonna 2003 Bob Young, eräs Red Hatin johtajista, joka luonnehti yritystä "kokeelliseksi omakustanneyritykseksi".

Lulu on yksi suurimmista omakustannekirjoja tuottavista yrityksistä. Kirjojen julkaiseminen Lulun kautta on ilman erillisiä lisäpalveluja maksutonta, ja kaikki toiminta tapahtuu automaattisesti Internetin välityksellä. Kirja toimitetaan joko verkkosivuilla olevan muokkausjärjestelmän kautta, tai lähettämällä valmiiksi ladottu kirja PDF-muodossa. Tekijä voi ostaa kirjansa verkkosivujen kautta, tai voi antaa kirjan myytäväksi Lulun verkkokaupan kautta. Lisämaksusta kirjalle voidaan hankkia ISBN-numero ja se voidaan laittaa myytäväksi isojen verkkokauppojen, kuten Amazon.com, kautta. Tekijänoikeudet ovat kirjan tekijällä. Kirjat painetaan eri digipainojen kautta tilauksen mukaan.

Kirjojen lisäksi Lulu painaa myös ohjekirjan kanssa pakattuja tietokoneohjelmia. aikakauslehtiä, kalentereja, CD- ja DVD-levyjä, ja myy soittoääniä.

## Aiheesta muualla
* Lulu