VHF (taajuusalue)

**VHF** (<&nbsp;; myös *metric waves*) on radiotaajuusalue välillä 30–300&nbsp;MHz.

VHF-alue jakautuu pienempiin alueisiin ja näihin kuuluu myös ULA-taajuusalue eli VHF&nbsp;II; eli *FM-alue*, VHF&nbsp;I ja VHF&nbsp;III -alueiden televisiolähetykset kanavilla 2-4 (VHF&nbsp;I, 47–68&nbsp;MHz) ja 5–12 (VHF&nbsp;III, 174–230&nbsp;MHz). Tosin analogitelevisiolähetysten väistyttyä taajuudet on jaettu osin uudelleen, mutta edelleen käytetään alialueista järjestysnumeroja I, II ja III.

## Eteneminen
VHF-alueella radioaallot etenevät pääosin suoran säteilyn perusteella enintään 8–30&nbsp;km. Maksimietenemisetäisyyttä voi arvioida laskemalla radiohorisontti. Muita etenemistapoja tällä alueella ovat pinta-aalto, lyhyt avaruusaalto ja meteorisironta, kaikki aaltoalueen alapäässä. Erityisen alueesta tekee televisio- ja yleisradiokäytössä olevat alueet VHF&nbsp;I, VHF&nbsp;II (ULA) ja VHF&nbsp;III.

Metsän lisävaimennus alkaa myös VHF-alueen alapäästä. Käytännössä pitkien yhteyksien saaminen metsän sisällä on koko VHF-alueella alapäästä alkaen mahdotonta.

## Käyttö
### Ilmailu-VHF

### Meri-VHF

Alustenvälinen kommunikointi hoidetaan rannikoalueilla pääosin VHF-taajuuksilla, kuten myös laivojen kommunikointi satamien, viranomaisten ja muiden rannikkoradioasemien kanssa. Meri-VHF:n taajuuksia (156–162&nbsp;MHz) saa käyttää rannikkolaivurin radiotodistuksen hankkinut lähetysluvan saaneen radioaseman kautta. Liikenne on pääosin salassa pidettävää. Hätäradioliikenteessä kuitenkin on sallittua poiketa määräyksistä heitteillepanon tai heitteillejätön ehkäisemiseksi, ihmishengen pelastamiseksi.

Meri-VHF on osa maailmanlaajuista merenkulun hätä- ja turvallisuusradiojärjestelmää.

Taajuudet on jaettu kanaviin 25&nbsp;kHz:n välein ja eri kanavia määrätty erilaiseen käyttöön. Tärkeimpiä kanavia ovat kutsu-, turvallisuus- ja hätäliikennekanava 16 (156,800&nbsp;MHz) ja digitaalinen selektiivikutsukanava 70 (156,525&nbsp;MHz). Vapaa-ajan alukset saavat käyttää alusten väliseen liikenteeseen varattuja kanavia, mutta lisäksi muutama kanava on varattu erityisesti niiden käyttöön, Pohjoismaissa ja Virossa L1 ja L2 (155,500&nbsp;MHz ja 155,525&nbsp;MHz), Suomessa ja Norjassa myös L3 (155,650&nbsp;MHz).

### Kenttäpuheradiot

Alue mahdollistaa suuren tiedonsiirtokapasiteetin (teoreettisesti esimerkiksi 10&nbsp;800 kappaletta 25&nbsp;kHz:n puheradiokanavia), ja antenni on kohtuullisen kokoinen liikkuvaankin käyttöön (aallonpituus 10–1&nbsp;m). Ongelmia ovat lähinnä maaston vaikutus maavoimien ja merivoimien toiminnassa. Tyypilliset puheradioiden sotilastaajuudet sijoittuvat aallonpituuksille 30–80&nbsp;MHz, joilta on poistumassa yleisradiotaajuus UKV Itä-Euroopassa.

### Yleisradiokanavat ja osa televisiokanavista

VHF-alue jakautuu pienempiin alueisiin ja näihin kuuluu myös ULA-taajuusalue (VHF&nbsp;II; eli *FM-alue*), jolla lähetetään yleisradiotoiminnan taajuusmoduloitua yleisohjelmaa sekä Länsi-Euroopan standardin mukaiset VHF&nbsp;I ja VHF&nbsp;III -alueiden televisiolähetykset kanavilla 2-4 (VHF&nbsp;I, 47–68&nbsp;MHz) ja 5–12 (VHF&nbsp;III, 174–230&nbsp;MHz). Tosin analogitelevisiolähetysten väistyttyä taajuudet on jaettu uudelleen, mutta edelleen käytetään alialueista järjestysnumeroja I, II ja III.

### Tutkat

VHF-alueella toimivat myös eräät sotilas- ja säätutkat. VHF-alueen ominaisuuksien vuoksi säätutkat voivat seurata ilmamassojen liikkeitä ja säänmuutoksia. Sotilaskäytössä olevilla VHF-tutkilla saadaan ilmaisu muilla taajuusalueilla toimiville tutkille lähes näkymättömistä häivekoneista.

### RHA68 radiopuhelin

**RHA68** on taajuusalueella 67,500–72,325&nbsp;MHz Suomessa toimivien radiopuhelinten kansallinen standardi. Laitteet on tunnettu Suomessa myös nimellä **metsästys-VHF** tai **jahti-VHF**. Tämän tyyppisistä radiopuhelimista täytyi Suomessa maksaa vuoden 2016 loppuun taajuusmaksu.

### Amatööriradiot

VHF-alueella on kolme amatööriradiotaajuusaluetta.

Kahdelle metrille IARU suosittelee sähkötykselle aluetta 144,000–144,150&nbsp;MHz. Neljän metrin amatööriadioaaltolue menee osittain päällekkäin RHA68-radioaaltoalueen kanssa. Perusluokan radioamatööri saa lähettää taajuudella 70,200 MHz 30 W:n teholla ja yleisluokan radioamatööri 100 W:n teholla toissijaisesti. Ensisijaisesti taajuus on RHA68-metsästysradion 5 W:n kanavan 13E. Näin ollen 70,200 MHz on ainoa taajuus, jolla muut voivat lähettää samalla taajuudella kuin radioamatöörikin. Tämän avulla voidaan muodostaa runkoyhteys RHA68:n ja amatööriradion välille. (Modulaatiotyyppi ei tosin ole amatööreillä kyseisellä taajuudella FM vaan muut lähetelajit, amatöörien NFM taajuudet 70.2625, 70.275 ja 70.2875, RHA68 radioissa ei tunnetusti ole CW/SSB tukea)

### Sotilaskäyttö

Alue mahdollistaa suuren tiedonsiirtokapasiteetin (teoreettisesti esimerkiksi 10&nbsp;800 kappaletta 25&nbsp;kHz:n puheradiokanavia), ja antenni on kohtuullisen kokoinen liikkuvaankin käyttöön (aallonpituus 1–10&nbsp;m). Ongelmia ovat lähinnä maaston vaikutus maavoimien ja merivoimien toiminnassa. Tyypilliset puheradioiden sotilastaajuudet sijoittuvat aallonpituuksille 30–80&nbsp;MHz.

Metsän lisävaimennus alkaa VHF-alueen alapäästä. Käytännössä pitkien yhteyksien saaminen metsän sisällä on koko VHF-alueella alapäästä alkaen mahdotonta..

Antenneina sotilaspuheradioissa käytetään piiska-antennia tai pitkälanka-antennia, joka voi olla taivutettu myös puolirombiantenniksi.

## Katso myös
*Digita Oy
*DX-kuuntelu
**Suomen DX-Liitto
*Lahden radioasema
*Lahden vanha radioasema
*Porin lyhytaaltoasema
*Radiola (yleisradioasema)
*Radion ja television historia Suomessa
*Radiolupa
*Suomen Radioyhdistys
*Yleisradio
**Radio Finland
**Rinnakkaisohjelma
**Yleisohjelma
**Yleisradiovero

## Lähteet