Muinaislapin kieli

**Paleolappilainen kieli** (myös **muinaislappi**) on kieli, jota puhuttiin pohjoisessa Fennoskandiassa, kunnes saame syrjäytti sen alle 2 000 vuotta sitten. Oletetaan, että paleolappi ei ollut sukua saamelle eikä millekään nykyään tunnetulle kielelle. Toisaalta sen sanastoa on säilynyt saamelaisissa paikannimissä, joiden pohjalta sanastoa on rekonstruoitu. Saamelaiskieliin on myös tullut monia lainasanoja paleolappilaisesta kielestä. Lainasanoja on todennäköisesti yli tuhat ja samoja sanoja eri muodoissa on mordvalaisissa ja komin kielimurteissa.

Vuonna 2004 Ante Aikio katsoi artikkelissa *An essay on substrate studies and the origin of Saami* todistaneensa, että saamelaisissa kielissä on substraattivaikutuksia eli jäänteitä niiden syrjäyttämistä kielistä. Muinaislapin kielten lukumäärää ei tiedetä, mutta Aikio pitää mahdollisena esimerkiksi kymmentä kieltä saamelaiskielten puhujien maantieteellisen jakauman perusteella. Reilu kolmasosa saamelaiskielten vanhasta tuhannen vuoden takaisesta sanastosta on ilman tunnettua etymologiaa, mikä on suhteellisen suuri määrä. Aikio uskoo että merkittävä osa näistä sanoista on peräisin muinaislapista. Saamelaiskielten alkuperältään tuntematon sanasto liittyy usein maastoon ja luonnonympäristöön, kuten lumeen, sekä eläimiin ja säähän. Nämä ovat sanastoryhmiä, joiden vaihtuminen toisen kielen kanssa on tyypillistä. Merieläimiin viittaavat sanat (poikkeuksena valas) saattavat olla muinaislapista, kun taas merenkulkuun viittaavat sanat ovat kantaskandinaaviasta. Tämä seikka voi kertoa jotain eri kielten puhujien kulttuurista ja maantieteellisestä sijainnista. Skandinaavit ovat saattaneet olla merenkulun suhteen kehittyneempiä. Ei tiedetä, miksi saamelaiset kielet syrjäyttivät muinaislapin eikä toisin päin. On mahdollista, että saamelaisten kulttuuri oli jollain tavalla vahvempaa, esimerkiksi verkostoiltaan metallien saatavuuteen.

Tuntemattomat lainasanat tulivat saamelaiskieliin aikaisintaan kantasaamen vaiheessa, koska niiden saamelaistettujen muotojen äännepiirteissä näkyy ajallisesti aiemman saamen suuren vokaalimuunnoksen jäljet. Todennäköisempänä Aikio pitää, että muinaislapin sanat omaksuttiin nuorempiin saamelaiskieliin, koska ne esiintyvät vain rajatuilla alueilla. Lisäksi muinaislapin sanat jäljittyvät eri saamelaiskielissä eri lähtöasuihin, mikä voi Aikion mukaan viitata siihen, että ne omaksuttiin eri saamelaiskieliin, mutta osittain ennemminkin siihen, että ne omaksuttiin useista muinaislapin kielistä tai niiden eri murteista, koska saamelaiskielien sisäinen vaihtelu ei selitä ilmiötä kokonaan. Toisaalta osaa muinaislapin sanoista tavataan kaikissa saamen kielissä, mikä viittaa joko näiden sanojen varhaiseen omaksumiseen tai muinaiskielen laajaan esiintyvyysalueeseen. Alkuperältään tuntemattomia saamelaisten paikannimien sanoja esiintyy myös Etelä-Suomen nimistössä. On epäselvää, onko kyse samoista muinaislapin kielistä, joita olisi siis tällöin puhuttu myös Lappia etelämpänä.

Nykyisten skandinaavisten kielten mahdollisesti sisältämä muinaislapista periytyvä sanasto on Aikion mukaan (vuonna 2025) pitkälti tutkimatta oleva tutkimusalue.

Nykysuomen sanoista *nuotio*, *kontio*, *kiiruna* ja *naali* ovat siirtyneet saamelaiskielten kautta muinaiskielestä suomeen.

## Sanastoa
Alkuperäisen sanaston rekonstruointi ei ole mahdollista. Tunnemme muinaislapin sanoja vain niiden pohjoissaamelaisessa muodossaan, mikä voi erota huomattavasti alkuperäisistä sanamuodoista.
*-ir-, vuori
*skiehč(č)-, vedenjakaja 
*jeahk(k)-, yksinäinen (vuori)
*nuss-, vuorenhuippu vuorijonon reunalla
*čára-, ylimmäinen (järvi)
*sáll-, suuri saari merellä 
*čiesti, jyrkkäreunainen ranta
*ičč-/ižž-, uloin saari merellä

## Lähteet
*

## Aiheesta muualla
*