open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Luettelo jääpallon SM-mitalisteista

Tämä on **luettelo jääpallon SM-mitalisteista**. Suomen mestaruudesta jääpallossa on pelattu vuodesta 1908 lähtien. Luettelossa SM-mitalisteina on mainittu Suomen Palloliiton ja myöhemmin Suomen Jääpalloliiton kilpailujen mitalistit. Työväen Urheiluliitto järjesti 1924–1955 oman Suomen mestaruuskilpailunsa.

## Jääpallon SM-mitalistit

### Sotasarja 1942
1942 ei järjestetty jääpallossa virallista Suomen mestaruuskilpailua, mutta epävirallinen Suomen mestaruus ratkaistiin niin kutsutussa ”sotasarjassa”. Mestaruuden voitti IFK Helsingfors.

### Suomen Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton mestarien välinen loppuottelu 1947–1953
1947–1953 pelattiin erillinen loppuottelu Suomen Palloliiton ja Työväen Urheiluliiton kilpailuiden mestareiden välillä. TUL:n kilpailusta finaaliin selvisivät 1947 Porin Pallo-Toverit, 1948–1952 Turun Pyrkivä ja 1953 Oulun Työväen Palloilijat. SPL:n joukkue voitti jokaisella kerralla.
Ottelulla ei ole vaikutusta mitalijärjestykseen, hävinnyt ei siis saanut SM-hopeaa, vaan säilyi edelleen oman liittonsa mestarina ja muut mitalistit liiton sarjan mukaisessa järjestyksessä. Voittaja noteraattiin yleiseksi molempien liittojen tunnustamaksi Suomen mestariksi.

## TUL:n loppuottelut
Tämä on luettelo TUL:n jääpallokilpailun mestareista ja loppuottelun tuloksista. TUL järjesti oman jääpallon mestaruuskilpailunsa 1924–1955. Vuoden 1955 jälkeen TUL ei järjestänyt omaa mestaruuskilpailuaan, vaan TUL:n sarjojen joukkueet siirtyivät kilpailemaan SPL:n sarjoihin vuodeksi 1956.

## Katso myös
* Bandyliiga

## Lähteet
* Voitto Raatikainen: Talviurheilun sankarit, Tulos- ja tilastoliite s. 460
* MMM 1981 s. 445
* Urheilumme Kasvot 3 Palloilu
* Martti Jukola: Urheilun Pikku Jättiläinen, 1951

### Viitteet
Korkalovaaran lukio

**Korkalovaaran lukio** on Rovaniemellä, Lapinkävijäntien entisellä postiautovarikolla sijaitseva lukio. Syksyllä 2006 Korkalovaaran lukio yhdistyi hallinnollisesti Lyseonpuiston lukion erilliseksi toimipisteeksi.

Lukio perustettiin Rovaniemen yhteiskoulun nimellä vuonna 1954 ja vuonna 1959 se muutti väliaikaistiloista Korkalovaaran kaupunginosaan, Miehentielle, silloisen Korkalovaaran kansakoulun viereen rakennettuun koulurakennukseen. Koulun nimi muuttui Korkalovaaran yläasteeksi ja lukioksi peruskoulujärjestelmään siirtymisen myötä vuonna 1972. Lukion toiminnot siirrettiin keskustaan Lapinkävijäntielle vuonna 2005. Seuraavana vuonna Korkalovaaran lukio sulautettiin Lyseonpuiston lukioon. Nykyisin Korkalovaaran yläasteen ja lukion entisissä tiloissa Miehentiellä toimii Korkalovaaran yhtenäinen peruskoulu.

Korkalovaaran lukiossa saattoi suorittaa normaalin ylioppilastutkinnon lisäksi tietotekniikkapainotteisen tai luonnontiedelinjan. Lukiosta kirjoitti vuonna 1978 ylioppilaaksi kirjailija Jari Tervo.

## Lähteet
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Korkalovaaran lukio Rovaniemen sivuilla
Karjalan tasavallan vaakuna

**Karjalan tasavallan vaakuna** on Venäjällä sijaitsevan Karjalan tasavallan tunnus lipun ja hymnin ohella. Se otettiin käyttöön 28. syyskuuta 1993. Sen on suunnitellut Juri S. Nivin. Varsinaisessa vaakunakilvessä on musta karhu takajaloillaan. Karhu perustuu Akseli Gallen-Kallelan vuonna 1920 suunnitteleman Karjalan riippumattoman tasavallan vaakunaan. Uudessa vaakunassa karhu ei pitele käsissään vesuria.

Vaakunakilven pohjana ovat Karjalan tasavallan lipun värit punainen, sininen ja vihreä. Kilven ympärillä on kultaiset koristeet, oikealla männyn ja vasemmalla kuusen kuvio. Kilven yläpuolella on kultainen kahdeksankulmainen tähti, kannuksenpyörä. 

Karjalan tasavallan vaakunasta on säädetty tasavallan perustuslain 13. pykälässä. 

## Katso myös
*Luettelo Karjalan tasavallan vaakunoista

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Karjalan tasavallan virallinen kotisivu, valtiovaakuna
Eino Penttilä

**Eino Penttilä** (27. elokuuta 1906 Joutseno – 24. marraskuuta 1982 Pori) oli suomalainen keihäänheittäjä, olympiamitalisti sekä upseeri. Seuratasolla Penttilä edusti muun muassa Lahden Ahkeraa ja Lappeenrannan Urheilu-Miehiä.

## Urheilu-uran saavutuksia

* olympiapronssia Los Angeles 1932 (keihäänheitto)
* kuudes tila olympialaiset Amsterdam 1928
* keihäänheiton maailmanennätys 69,88 metriä vuonna 1927 (rikkoi Ruotsin Erik Lundqvist vuonna 1928)
* kymmenen maaotteluedustusta

## Sotilasura

Penttilä suoritti varusmiespalveluksensa 1924-1926 sekä reserviupseerikurssin 1927. Hän valmistui Kadettikoulun 12. kurssilta vuonna 1930 ja kävi tämän lisäksi kapteenikurssin vuonna 1937 sekä komentajakurssin 1951. Ennen sotaa Penttilä toimi suojeluskuntajärjestössä aluepäällikkönä Pohjois-Hämeen suojeluskuntapiirissä 1935-1939. Talvisodassa hän oli eskadroonanpäällikkönä Kevyt Osasto 3:ssa. Jatkosodassa Penttilä komensi pataljoonaa JR 15:ssä, Kevyt Osasto 16:a sekä Erillistä Pataljoonaa 20. Sodan jälkeen Penttilä toimi toimistoupseerina armeijakunnan esikunnassa 1944-1947 sekä Satakunnan sotilasläänin esikunnassa 1947-1952. 3.prikaatissa hän oli pataljoonankomentajana 1953-1954 sekä toimistopäällikkönä 1955-1956.

## Lähteet

* 
* Suomen kadettiupseerit 1920-1985.Kadettikunta, Upseeriliitto ry 1985.
Karjalan tasavallan lippu

**Karjalan tasavallan lippu** on Venäjään kuuluvan Karjalan tasavallan virallinen lippu. Se otettiin käyttöön 16. helmikuuta 1993 pidetyssä Karjalan tasavallan korkeimman neuvoston istunnossa hyväksymällä perustuslain 158. pykälä. Nykyisessä perustuslaissa valtiolippua käsittelee 12. pykälä. Lipun on suunnitellut Aleksandr Kinner.

Kun lippu otettiin käyttöön karjalaisten, suomalaisten ja vepsäläisten kansalliskongressin toimikunta esitti vastalauseensa lipusta, joka muistutti heistä liikaa Gambian valtionlippua. Kansalliskongressi kannatti kansalliseksi lipuksi Akseli Gallen-Kallelan aikanaan suunnittelemaa Karjalan lippua.

## Värit ja muoto

### Karjalan tasavallan
Karjalan tasavallan valtiolippu koostuu kolmesta vaakasuorasta kentästä, jotka ovat ylhäältä alas lueteltuna punainen, sininen ja vihreä. Vihreä kuvaa toivetta ja onnenuskoa. Sininen kuvaa suuruutta ja kauneutta. Punainen puolestaan kuvaa kansan voimaa ja rohkeutta. Se on myös perinteinen karjalaisen kirjonnan väri. Lipun leveyden suhde pituuteen on 2:3.

### Uhtuan tasavallan
Lipun värit symboloivat seuraavaa: vihreä edusti maan metsiä ja luontoa, punainen symboloi isänmaan puolesta vuodatettua verta sekä iloa ja tulta, sillä muinaisuudessa karjalaisten esi-isät harjoittivat kaskiviljelyä, musta kuvasi kotimaata ja surua.

## Historia

Neuvostoliiton hajoamisen jälkeen syntyi Karjalan tasavallassa erimielisyyttä siitä, että pitäisikö säilyttää Karjalan autonomisen sosialistisen neuvostotasavallan lippu vai pitäisikö palauttaa Uhtuan tasavallan eli itäkarjalaisten lippu. Itäkarjalaisten lipussa on vihreällä pohjalla musta risti, jota ympäröi punainen viiva. Lippu toimii myös nykyisin karjalankielisen väestön tunnuslippuna. Karjalan ASNT:n lippu puolestaan on muuten punainen, paitsi että siinä on tangon vieressä koko lipun levyinen sininen viiva.

Näiden ehdotusten välillä tehtiin sovitteluratkaisu, valitsemalla nykyinen lippu, joka perustui Karjalais-suomalaisen neuvostotasavallan lippuun, joka on muuten samanlainen kuin nykyinen valtiolippu, paitsi että sininen keskikenttä on vain 1/6 osa lipun leveydestä ja vihreä alaosa vain 1/5 osa lipun leveydestä.

Karjalan tasavallalla ja sen edeltäjillä on ollut kaikkiaan yhdeksän lippua. Näistä kaksi ensimmäistä olivat käytössä heimosotien aikana, siinä osassa Karjalaa, joka pyrki liittymään Suomeen. Itäkarjalaisten lippua käytettiin myös jatkosodan aikana Suomen lipun rinnalla Suomen miehittämässä osassa Itä-Karjalaa. Neuvostoliiton aikana oli käytössä neljä erilaista Karjalan ASNT:n lippua ja kaksi erilaista Karjalais-suomalaisen SNT:n lippua. Ja nykyinen lippu on siis yhdeksäs.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Karjalan tasavallan virallinen kotisivu, valtiolippu 
* Heninen.net: Karjalan liput
Ounasvaaran lukio

**Ounasvaaran lukio** on Rovaniemen Ounasmetsän kaupunginosassa Porokadulla toimiva lukio. Ounasvaaran lukion normaalilinjan lisäksi lukiossa toimii urheilulinja (erikoislukio), jonne oppilaat valitaan soveltuvuuskokeiden kautta.  Se on ainoa urheilupainotteisen opetustehtävän saanut urheilulukio Lapin maakunnassa ja yksi 15:stä tämän erityistehtävän saaneista lukioista Suomessa.

**Ounasvaaran urheilulukio** on urheilijoille suunnattu lukio, jossa oppilaan opiskelu- ja harjoittelu/kilpailuaikataulut pyritään laatimaan yhteensopiviksi. Urheilulukiossa valmennettavia päälajeja ovat alppihiihto, maastohiihto, jalkapallo, jääkiekko, lentopallo, mäkihyppy/yhdistetty sekä yleisurheilu. Lisäksi uinnilla on lajivalmentaja. Valmennukset toteutetaan yhteistyössä Lapin urheiluakatemian kanssa. 

Ounasvaaran urheilulukiota ovat käyneet muun muassa Antti Autti, Janne Lahtela, Harri Olli sekä Hannu ja Pirjo Manninen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ounasvaaran lukion kotisivut
Koivuhapero

**Koivuhapero** (*Russula aeruginea*) on vihreälakkinen haperolaji ja erinomainen ruokasieni.

## Tuntomerkit
Koivuhaperon 4–12 senttimetriä leveä lakki on oliivinvihreä ja reunasta haalistuva. Nuorena se on kupera, mutta vanhemmiten kuopalla. Heltat ovat tiheät, tasatyviset ja nuorena valkoiset, mutta myöhemmin vaaleankellertävät ja ruskealaikkuiset. Sienen 4–10 senttimetriä pitkä jalka on valkoinen, varsinkin tyvestä ruskealaikkuinen, renkaaton ja tasapaksu. Malto on valkoista ja haurasta, vioittuneihin kohtiin ilmestyy ruosteenruskeita laikkuja. Koivuhaperolla ei ole erityistä tuoksua.

### Samannäköisiä lajeja
Koivuhaperoa muistuttavia lajeja ovat esimerkiksi toiset vihertävät haperot kuten kyyhkyhapero ja sillihapero, mutta koivuhapero muistuttaa myös erehdyttävästi tappavan myrkyllistä kavalakärpässientä. Kavalakärpässienen jalassa on ohut, usein repeytynyt rengas, ja sen jalan tyvi on turvonnut ja tupellinen, toisin kuin koivuhaperolla. Kavalakärpässienen heltat ovat pysyvästi täysin valkoiset, mutta koivuhaperolla ne ovat usein lievästi kellertävät. Kavalakärpässieni kasvaa Suomessa vain lounaisrannikolla, Turun saaristossa ja Ahvenanmaalla.

## Kasvupaikka ja -aika
Koivuhapero on hyvin yleinen koko Suomessa. Se on koivun ja kuusen juurisieni, jota tavataan koivikoissa, kuusikoissa, sekametsissä, puistoissa, polkujen varsilla ja hakamailla. Kasvuaika on kesäkuusta lokakuuhun.

## Käyttö ravintona
Koivuhapero on erinomainen, miedon makuinen ruokasieni. Se ei vaadi ryöppäystä. Se voidaan säilöä kuivaamalla ja pakastamalla. Varsinkin nuorten sienten helttojen maku saattaa olla vähän kirpeä, mutta kirpeys katoaa kypsennettäessä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: koivuhapero (''Russula aeruginea'')
* Luonnossa: Koivuhapero (''Russula aeruginea'') 
* Luontoportti: Koivuhapero (''Russula aeruginea'')
* MushroomExpert: Russula aeruginea 
* First Nature: ''Russula aeruginea'' Fr. - Green Brittlegill 
* iNaturalist: Green Brittlegill ''Russula aeruginea'' 
* Encyclopedia of Life: Green Brittlegill - ''Russula aeruginea''
Aatos Yli-Jaskari

**Tuomas Aatos Yli-Jaskari** (ent. **Jaskari**, 26. huhtikuuta 1904 Nurmo – 16. maaliskuuta 1962 Nurmo) oli suomalainen kilpapainija ja olympiamitalisti. Seuratasolla hän edusti Nurmon Jymyä.

## Saavutuksia

* olympiapronssia Los Angeles 1932 (vapaapaini, sarja 56 kg)
* olympialaisissa viides sija Berliini 1936 (vapaapaini, sarja 56 kg)
* SM-kultaa 1931, 1932, 1933, 1935, 1937 (vapaapaini, sarja 56 kg)
* SM-kultaa 1931 (kr.room.)

## Lähteet

* 
* 
* 
* 

### Viitteet
David Lean

**David Lean** (25. maaliskuuta 1908 Croydon, Surrey, Englanti – 16. huhtikuuta 1991 Lontoo, Englanti) oli englantilainen elokuvaohjaaja. Hänen merkittävimpiä töitään ovat 1960-luvun taitteen älykkäät spektaakkelit, kuten *[[Kwai-joen silta (elokuva)|Kwai-joen silta]]* ja *[[Arabian Lawrence]]*.

Elokuvaleikkaajana aloittaneen Leanin ura ohjaajana avautui 1942, kun hän toimi toisena ohjaajana Noël Cowardin sotaelokuvassa *[[Meri on kohtalomme]]*. Seuraavaksi hän ohjasi 1944–1945 itsenäisesti kolme Cowardin näytelmiin perustuvaa elokuvaa *Onnelliset vuodet*, *Vaimoni kummittelee* ja *[[Lyhyt onni]]*.

Leanille myönnettiin Yhdysvaltain elokuvainstituutin elämäntyöpalkinto vuonna 1990.

## Filmografia
* *Escape Me Never* (*[[Älä jätä minua koskaan]]*) 1935  – leikkaus
* *Dreaming Lips* (*[[Kielletty rakkaus (vuoden 1937 elokuva)|Kielletty rakkaus]]*) 1937  – leikkaus
* *This Happy Breed* (*[[Onnelliset vuodet]]*) 1944  – ohjaus, käsikirjoitus
* *Brief Encounter* (*[[Lyhyt onni]]*) 1945  – ohjaus
* *Blithe Spirit* (*[[Vaimoni kummittelee]]*) 1945  – ohjaus, käsikirjoitus
* *Great Expectations* (*[[Suuret toiveet]]*) 1946  – ohjaus, käsikirjoitus
* *The Passionate Friends * (*[[Kielletty ystävyys]]*) 1948  – ohjaus, käsikirjoitus
* *Oliver Twist*  1948  – ohjaus, käsikirjoitus
* *Madeleine* (*[[Ei syyllinen - eikä syytön]]*) 1950  – ohjaus, tuottaja
* *Sound Barrier, The* (*[[Avaruuksien aave]]*) 1952  – ohjaus
* *Hobson's Choice* (*[[Vaikea valinta]]*) 1954  – ohjaus, käsikirjoitus, tuottaja
* *Summer Madness* (*[[Kesäinen romanssi]]*) 1955  – ohjaus, käsikirjoitus
* *Bridge on the River Kwai, The* (*[[Kwai-joen silta (elokuva)|Kwai-joen silta]]*) 1957  – ohjaus
* *Lawrence of Arabia* (*[[Arabian Lawrence]]*) 1962  – ohjaus
* *Doctor Zhivago* (*[[Tohtori Živago (elokuva)|Tohtori Živago]]*) 1965  – ohjaus
* *Ryan's Daughter* (*[[Ryanin tytär]]*) 1970  – ohjaus
* *Passage to India, A* (*[[Matka Intiaan]]*) 1984  – ohjaus, käsikirjoitus, leikkaus

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* David Lean -teemakokonaisuus, *Filmihullu* 1/2021.

## Aiheesta muualla
*
Sumuvalo

__NOTOC__
**Sumuvalot** ovat moottoriajoneuvojen valaisimia, joita käytetään parantamaan lähialueen näkyvyyttä. Suomen laki hyväksyy niiden käytön vain sumussa, rankkasateessa tai lumisateessa. Sumuvaloja saa tällöin käyttää lähivalojen asemasta, jos seisontavalot ovat samanaikaisesti kytkettynä. Etusumuvalojen toimintaperiaate on luoda sumun alle laaja, valaiseva valokeila parantamaan lähialueen valaistusta. Takasumuvalo taas parantaa auton näkyvyyttä taaksepäin ja vähentää näin peräänajon vaaraa sakeassa sumussa.

Etusumuvalojen virheellinen käyttö on haitallista. Sumuvalot muodostavat auton eteen kirkkaan alueen, jonka valoisuuteen kuljettajan silmä sopeutuu. Tällöin kuljettajan hämäränäkö sumuvalojen keilan ulkopuolelle heikkenee. Etusumuvalojen käyttö voi myös haitata muita tiellä liikkujia. Rankkasade tai sumu imee tehokkaasti sumuvalojen ylimääräistä valotehoa, mutta hyvällä säällä lisävaloteho häikäisee vastaantulijoita. Myös takasumuvalon virheellinen käyttö häikäisee takana ajavia. Takasumuvalo voi aiheuttaa kirkkaudellaan senkin, ettei takana tuleva havaitse jarruvalojen syttymistä, varsinkin siinä tapauksessa jos autossa on kaksi takasumuvaloa.

## Laki sumuvaloista
### Etusumuvalot
Etusumuvalot eivät ole pakollinen varuste autoissa. Niitä saa olla autossa kaksi kappaletta ja niiden on annettava valkoista tai vaaleankeltaista valoa. Sijainnin tulee olla enintään 40 senttimetriä auton kylkilinjasta keskelle ja korkeuden maasta vähintään 25 senttiä. Etusumuvalot on kytkettävä siten, että niitä voi käyttää vain ajovalojen tai seisontavalojen ollessa päällä. Sumuvaloja saa käyttää vain sumun taikka rankan vesi- tai lumisateen aikana. Niitä saa lain mukaan tällöin käyttää lähivalojen asemasta, jos seisontavalot ovat samanaikaisesti kytkettynä.

Kuva:A05 Front fog light.svg|Etusumuvalojen merkkivalo auton kojelaudassa (eräs merkintätapa).
Kuva:Toreador Red 1998 Ford Contour SVT 2.jpg|Puskurin alaosassa palavat etusumuvalot vuosimallin 1998 Ford Contourissa.


### Takasumuvalot
Vähintään yksi punaista valoa lähettävä takasumuvalaisin on 1. tammikuuta 1993 jälkeen käyttöönotetussa autossa pakollinen ja niitä saa olla enintään kaksi. Takasumuvalaisimelle on oltava ohjaamossa merkkivalo. Takasumuvalaisimen on sijaittava vähintään 250 ja enintään 1&nbsp;000 millimetrin korkeudella. Jos valaisimia on vain yksi, on sen sijaittava keskilinjan vasemmalla puolella. Mikäli valaisimia on kaksi, on niiden sijaittava symmetrisesti, mikä aiheuttaa niiden välille vähimmäisetäisyysvaatimuksen, jotta niitä ei voida tulkita yhdeksi ajoneuvon keskilinjalle asennetuksi valaisimeksi. Valaisimen tulee olla vähintään 10 senttimetrin etäisyydellä jarruvalaisimesta. Takasumuvalaisimen tulee olla taaksepäin suunnattu ja sen tulee näkyä vaakatasossa 25 astetta ulos- ja sisäänpäin sekä vaakatasosta viisi astetta ylös- ja alaspäin.


Tiedosto:A06 Rear fog light.svg|Takasumuvalojen merkkivalo auton kojelaudassa (eräs merkintätapa).
Tiedosto:RearFogLightMercedes.png|Takasumuvalo (vasemmalla puolella) Mercedes Benz M-sarjassa.


## Lähteet
Kuusenleppärousku

**Kuusenleppärousku** (*Lactarius deterrimus*) on rouskuihin kuuluva syötävä sieni.

## Koko ja ulkonäkö
Kuusenleppärouskun lakki on 5–15 cm leveä ja oranssinkeltainen, vanhemmiten lakin väri tosin vihertyy. Jalka on yksivärinen, eikä siinä ole täpliä. Jalka on pitkä ja hoikka.

### Samankaltaiset lajit
Maitiaisnesteen vahvan värin vuoksi kuusenleppärouskua ei ole helppo sekoittaa muihin lajeihin, vaikka lakin väri yksilöiden välillä vaihtelee paljon. Sen harvinaisempi lähilaji männynleppärousku (*Lactarius deliciosus*) on kuitenkin hyvin samankaltainen. Männynleppärouskun maitiaisneste on kuitenkin aluksi porkkananpunaista ja kuivuessaan vihertyvää, kuusenleppärouskun maitiaisneste taas on aluksi porkkananpunaista, sitten viinipunaista ja lopuksi vihreää. Kuusenleppärouskun jalassa ei myöskään ole männynleppärouskulle tyypillisiä oransseja täpliä ja kuusenleppärouskun jalka on männynleppärouskua pidempi ja ohuempi.

## Kasvuaika ja -paikka
Kuusenleppärousku kasvaa tyypillisesti tuoreissa kuusi- ja kuusivaltaisissa sekametsissä ja korvissa. Erityisesti paksusammaleiset tai istutetut kuusikot ovat sen kasvupaikkoja.

## Käyttö ravinnoksi
Kuusenleppärousku on hyvä ruokasieni, mutta varsinkin alkusyksyisin usein täynnä sienisääskien toukkia.  Sienen voi valmistaa suoraan ruoaksi, eikä sitä tule ryöpätä.
  
## Nimen tausta
Sana leppärousku on muinaissuomalainen eikä tarkoita sitä, että leppärouskut eläisivät symbioosissa lepän kanssa, vaan sana *leppä* tarkoittaa verta, jolloin kyse on verirouskusta. Kuusenleppärousku on kuusen juurisieni.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Laji.fi: kuusenleppärousku (''Lactarius deterrimus'')
* Arktiset Aromit: Leppärouskut (''Lactarius deterrimus'' ja ''L.deliciosus'')
* Luontoportti: Kuusenleppärousku (''Lactarius deterrimus'')
* Puutarha.net: Leppärousku
Nikita Mihalkov

**Nikita Mihalkov** (, s. 21. lokakuuta 1945 Moskova) on venäläinen elokuvaohjaaja ja näyttelijä. Hän on tehnyt klassikkofilmatisointeja, kuten Anton Tšehovin tekstiin perustuvan elokuvan *[[Keskeneräinen sävelmä mekaaniselle pianolle]]* (1977). Mihalkov on työskennellyt myös kansainvälisesti: elokuva *[[Mustat silmät (vuoden 1987 elokuva)|Mustat silmät]]* (1987) tehtiin Italiassa.

Muita Mihalkovin tunnettuja elokuvia ovat *[[Auringon polttama]]* (1994) ja sen jatko-osa *[[Auringon polttama 2]]* (2011).

Elokuvaohjaaja Andrei Kontšalovski on Nikita Mihalkovin veli. Heidän isänsä oli lastenkirjailija ja muusikko Sergei Mihalkov.

Mihalkov on tehnyt useita kokeellisia elokuvia ja onnistunut niissä. Esimerkiksi *Keskeneräinen sävelmä mekaaniselle pianolle* tehtiin yhdistelemällä Tšehovin klassista tekstiä nykyaikaiseen tragiikkaa ja huumoria, keveyttä ja syvällisyyttä sisältävään rakennekerrokseen. Mihalkov onkin todennut, että hän haluaa elokuvatuotannossaan ottaa riskejä, kokeilla uutta ja unohtaa, mikä on aikaisemmin saanut aikaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Sydney Pollack

**Sydney Pollack** (1. heinäkuuta 1934 Lafayette, Indiana – 26. toukokuuta 2008 Los Angeles, Kalifornia) oli yhdysvaltalainen elokuvaohjaaja, -tuottaja ja -näyttelijä.

Hänen ohjaamiaan elokuvia ovat muun muassa *[[Ammutaanhan hevosiakin (elokuva)|Ammutaanhan hevosiakin]]* (1969), *[[Parhaat vuotemme]]* (1973), *[[Korppikotkan kolme päivää]]* (1975), *[[Valaistu ratsumies]]* (1980), *[[Tootsie – lyömätön lyyli]]* (1982) ja Karen Blixenin elämästä kertova *[[Minun Afrikkani]]* (1985), joka sai seitsemän Oscaria.

Näyttelijänä Pollack esiintyi esimerkiksi elokuvissa *[[Kuolema pukee häntä]]* ja *[[Eyes Wide Shut]]* sekä useissa televisiosarjoissa. 

Pollackin vanhemmat olivat Venäjältä Yhdysvaltoihin siirtyneitä juutalaisia.

## Osittainen filmografia
;Ohjaajana
* *[[30 min. kuolemaan]]* (*The Slender Thread*, 1965)
* *[[Tyttö oli jokaisen]]* (*This Property Is Condemned*, 1966)
* *[[Päänahanmetsästäjät]]* (*The Scalphunters*, 1968)
* *[[Ammutaanhan hevosiakin (elokuva)|Ammutaanhan hevosiakin...]]* (*They Shoot Horses, Don’t They?*, 1969)
* *[[Rautaiset sankarit]]* (*Castle Keep*, 1969)
* *[[Silmä silmästä (vuoden 1972 elokuva)|Silmä silmästä]]* (*Jeremiah Johnson*, 1972)
* *[[Parhaat vuotemme]]* (*The Way We Were*, 1973)
* *[[Yakuza – samuraitten kirous]]* (*The Yakuza*, 1974)
* *[[Korppikotkan kolme päivää]]* (*Three Days of the Condor*, 1975)
* *[[Taivas ei tunne suosikkeja]]* (*Bobby Deerfield*, 1977)
* *[[Valaistu ratsumies]]* (*The Electric Horseman*, 1979)
* *[[Ei rikosmielessä]]* (*Absence of Malice*, 1981)
* *[[Tootsie – lyömätön lyyli]]* (*Tootsie*, 1982)
* *[[Minun Afrikkani]]* (*Out of Africa*, 1985)
* *[[Havanna (elokuva)|Havanna]]* (*Havana*, 1990)
* *[[Firma (elokuva)|Firma]]* (*The Firm*, 1993)
* *[[Sabrina (elokuva)|Sabrina]]* (1995)
* *[[Oikukkaat sydämet]]* (*Random Hearts*, 1999)
* *[[Tulkki (elokuva)|Tulkki]]* (*The Interpreter*, 2005)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Arvo Askola

**Arvo Askola** (2. joulukuuta 1909 Valkeala – 23. marraskuuta 1975 Kuusankoski) oli suomalainen kestävyysjuoksija ja olympiamitalisti. Hän edusti seuratasolla Kymintehtaan Urheiluseuraa.

Askola nousi juoksijana huipulle vuonna 1934, jolloin hän saavutti 10&nbsp;000 metrin juoksussa EM-hopeaa Torinossa hävittyään maanmiehelleen Ilmari Salmiselle 0,6 sekuntia. Saman vuoden SM-kisojen 10&nbsp;000 metrillä Salminen oli myös 0,6 sekunnin verran nopeampi. Berliinin kesäolympialaisissa 1936 Salminen, Askola ja Volmari Iso-Hollo ottivat 10&nbsp;000 metrillä Suomelle kolmoisvoiton. Askolan aika oli 30.15,6 ja hän hävisi Salmiselle vain 0,2 sekuntia. Suomen-mestaruuden Askola voitti 8 kilometrin maastojuoksussa vuonna 1936. Hän kilpaili viimeisen kerran vuonna 1938.

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 1&nbsp;500 metriä: 3.57,2
* 3&nbsp;000 metriä: 8.23,0
* 5&nbsp;000 metriä: 14.30,0
* 10&nbsp;000 metriä: 30.15,6
* 3&nbsp;000 metrin esteet: 9.34,2

Lähde: 

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Ylen Elävä arkisto – Suomen 10 000 metrin kolmoisvoitto Berliinissä 1936
Kettula (Suomusjärvi)

**Kettula** on kylä Suomusjärvellä Salossa Varsinais-Suomen maakunnassa lähellä Nummi-Pusulan rajaa. Kettulassa on mökkeillyt muun muassa Urho Kekkonen.
Vielä 2000-vuosikymmenellä Kettulassa oli kyläkauppa ja posti. Kamariherra Hjalmar Linderin vuonna 1913 Kettulan kyläläisille lahjoittama kansakoulu lakkautettiin 2000-luvun alussa.

Kylässä oli 2010-luvulla noin sata asukasta, mutta kesäisin väkiluku monikertaistuu mökkiläisten noin 300 mökkiläisen myötä. Kettulassa on Kettulan pirtti, joka vihittiin käyttöön vuonna 1932. Pirtillä järjestetään kesäisin tansseja ja muita juhlia. MTK:n säätiöllä on Kettulassa metsäomaisuutta ja Kettulan tila, jota käytetään MTK:n kokous-, seminaari-, tiedotus- ja edustuskäytössä. MTK omistaa Kettulan maista noin puolet. Kettulassa on 13 järveä tai lampea kuten Oksjärvi, Kylänalanen, Iso-Torava, Pikku-Torava ja Kaituri. Suomusjärven Patikka ry:n 25 kilometrin pituinen vaellusreitti Ketunkierros kulkee enimmäkseen Kettulan kylän alueella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kettulan kylässä toimivia yhdistyksiä
Väinö Kotilainen

**Väinö Aleksanteri Kotilainen** (24. helmikuuta 1887 Heinävesi – 16. maaliskuuta 1959 Helsinki) oli suomalainen varatuomari, vuorineuvos ja ministeri.

## Elämä ja ura
Sisällissodan aikana Kotilainen sai komennuksen valkoisten päämajaan. Sodan aikana Kotilainen yleni majuriksi. Hän toimi Kajaanin Puutavara Osakeyhtiön (myöh. Kajaani Oy) toimitusjohtajana vuosina 1921–1924 ja oli Enso-Gutzeit Oy:n toimitusjohtaja vuosina 1924–1944 sekä johtokunnan puheenjohtaja 1937–1944. Lisäksi hän toimi vuosina 1933–1938 Viipurin suojeluskuntapiirin piiriesikunnan jäsenenä. 

Sotien aikana vuorineuvokseksi vuonna 1932 nimitetty Kotilainen toimi ministerinä. Hän toimi talvisodan aikaan kauppa- ja teollisuusministerinä Risto Rytin I hallituksessa 1. joulukuuta 1939 – 27. maaliskuuta 1940) ja välirauhan aikaan  kauppa- ja teollisuusministerinä 27. maaliskuuta 1940 – 15. elokuuta 1940, kansanhuoltoministerinä Risto Rytin II hallituksessa 15. elokuuta 1940 – 4. tammikuuta 1941 sekä kansanhuoltoministerinä J. W. Rangellin hallituksessa 4. tammikuuta 1941 – 16. huhtikuuta 1941.  Kesällä 1941 käynnistyneen jatkosodan aikaan hänet nimitettiin Itä-Karjalan sotilashallinnon johtajaksi 15. heinäkuuta 1941 alkaen.

Jatkosodan aikana käydyissä vuoden 1943 presidentinvaalissa Kotilainen sai neljä ääntä Rytin tultua uudelleenvalituksi presidentiksi.
 
Jatkosodan aikana vuonna 1942 hänet ylennettiin everstiksi. Vuodesta 1952 Kotilainen toimi Rauma-Repola Oy:n johtokunnan puheenjohtajana kuolemaansa saakka.

## Syytteet sotarikoksista
Syksyllä 1944 Kotilaisen nimi oli mukana niin kutsutulla Lista 1:llä, jonka valvontakomissio toimitti silloiselle pääministerille Urho Castrénille. Listalla olleita henkilöitä syytettiin Itä-Karjalassa Suomen miehitysaikana tapahtuneista sotarikoksista ja valvontakomission puheenjohtaja Andrei Ždanov vaati näiden välitöntä pidättämistä. Kotilainen oli alkusyksyllä 1944 määrätty matkustamaan Ruotsiin järjestämään sinne evakuoidun Lapin läänin väestön avustustoimia, ja tämän tehtävän päätyttyä hän sai paikan Eds Bruk Ab:n sellutehtaan isännöitsijänä. Ždanovin listan tultua julkisuuteen Kotilainen määrättiin palaamaan Suomeen, mutta hän ei noudattanut kutsua. Marraskuussa 1944 Kotilaisesta annettiin etsintäkuulutus. 

Kotilainen palasi kotimaahan vasta maaliskuussa 1949, ja hänet pidätettiin heti hänen saavuttuaan Malmin lentoasemalle. Kuulustelujen jälkeen hänet vapautettiin kuitenkin jo päivää myöhemmin. Kuulusteluissa Kotilainen kiisti koskaan kuulleensakaan rikoksista, joista hänen väitettiin Itä-Karjalan sotilashallinnon johtajana olleen vastuussa, ja vakuutti, että jos sellaisia olisi tullut hänen tietoonsa, hän olisi heti ryhtynyt toimiin niiden selvittämiseksi ja niihin syyllistyneiden saattamiseksi rangaistuksiin.
## Lähteet
* Väänänen, Kalle: *Vainotien vartiat, Etelä-Karjalan maanpuolustushistoriaa.* Viipurin suojeluskuntapiirin piiriesikunta: Viipuri 1939.

### Viitteet
Isover

**Isover** on ranskalaisen monialayhtiön Saint-Gobainin eristeitä valmistavan divisioonan nimi ja tuotemerkki. Divisioonalla on toimintaa ympäri maailman ja se on markkinajohtaja alallaan.

Isoverin Suomessa toimiva yhtiö on nimeltään **Saint-Gobain Rakennustuotteet Oy.** Vuonna 2017 yhtiön nimeksi tuli **Saint-Gobain Finland Oy.** (v. 2007 asti Saint-Gobain Isover Oy). Yhtiö valmistaa lasivillaeristeitä tehtaillaan Hyvinkään Sahanmäessä ja Forssassa. Yhtiö perustettiin vuonna 1994, kun Saint-Gobain osti A. Ahlström Osakeyhtiön lasivillatehtaat. Ahlström oli valmistanut lasivillatuotteita vuodesta 1941 alkaen, ensin Karhulassa ja myöhemmin Ruukissa, Hyvinkäällä ja Forssassa. Hyvinkään ja Forssan tehtaat tuottavat vuosittain n. 50&nbsp;000 tonnia lasivillaeristeitä lämmön- ja ääneneristämiseen. Eristeet valmistetaan n. 80-prosenttisesti kierrätyslasista. 

Saint-Gobain Rakennustuotteet Oy:llä on tehdas myös Venäjän Jegorievskissa lähellä Moskovaa ja myyntiyhtiöitä sekä -konttoreita Itä-Euroopan ja Baltian maissa.

## Aiheesta muualla
*Saint-Gobain Rakennustuotteet Oy
*Isover
Kaarlo Tuominen

**Kaarlo Jalmari Tuominen** (9. helmikuuta 1908 Somerniemi – 20. lokakuuta 2006 Lieto) oli suomalainen estejuoksija ja olympiamitalisti. 

Tuominen oli 1930-luvun lopussa yksi maailman parhaista 3&nbsp;000 metrin estejuoksijoista. Hän saavutti olympiahopeaa Berliinin olympialaisissa 1936 vaikka kaatui ensimmäisellä vesiesteellä.

Tuominen edusti urallaan Turun Rientoa, Turun Urheiluliittoa, Helsingin Poliisi-Voimailijoita, Karkkilan Poikia ja Kosken Kaikua.

Opetusministeriö myönsi Tuomiselle Pro Urheilu -tunnustuspalkinnon vuonna 2001. Tuominen oli kuollessaan vanhin elossa ollut ja viimeinen toista maailmansotaa edeltäneen aikakauden suomalainen olympiamitalisti.

## Saavutuksia
* olympiahopeaa Berliini 1936 (3&nbsp;000 metrin esteet, aika 9.06,8, voittaja oli Suomen Volmari Iso-Hollo)
* EM-kilpailujen neljäs vuonna 1938

## Henkilökohtaiset ennätykset

* 800 m: 1.56,6 (1931)
* 1&nbsp;000 m: 2.31,2 (1934)
* 1&nbsp;500 m: 3.56,6 (1938)
* 3&nbsp;000 m: 8.28,2 (1936)
* 5&nbsp;000 m: 15.00,8 (1940)
* 3&nbsp;000 m esteet: 9.06,8 (1936)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kaarlo Tuomisen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Rovaniemen kirkko

**Rovaniemen kirkko** sijaitsee Suomen Lapissa, Rovaniemen kaupungin keskustassa. Arkkitehti Bertel Liljequistin suunnittelema 850 istumapaikkaa sisältävä kirkko valmistui vuonna 1950. Aikaisempi kirkkorakennus poltettiin Lapin sodassa 16. lokakuuta 1944.

## Rakennus
Kirkon erikoisuuksiin kuuluu katolla sijaitseva risti, joka on valaistu punaisella valolla. Värivalinta herätti aikoinaan laajaa keskustelua. Ristin väri on punainen, koska sen merkitys on "Verinen risti velkakirjan päällä".

Vuoden 2005 aikana Rovaniemen kirkkoa kunnostettiin. Näkyvin muutos oli kuparisen vesikatteen uusiminen.

### Alttarifresko

Kirkon kookkaan 14 metriä korkean ja alhaalta 11 metriä leveän alttarifreskon toteutti professori Lennart Segerstråle vuonna 1951. Teos on nimeltään *Elämän lähde*.    

Freskon luonnos valmistui jo ennen sotaa vuonna 1936 ja se oli vakavasti ehdolla ensin Rajamäen kirkkoon. Taiteilija lahjoitti luonnoskappaleen Nurmijärven seurakunnalle ja se sekä kaksi taiteilijan tekemää osasuurennosta ovat Rajamäen kirkon seurakuntasalissa. Lopulliseen työhön taiteilija otti vaikutteita viimeisen sotavuoden aikaisista Lapin tuhoista. Hän itse luonnehti teosta seuraavasti:

### Koristemaalaukset
Kirkon sisustussuunnittelu, koristemaalaukset ja lasimaalaukset ovat Antti Salmenlinnan. Kirkon koristelussa aiheena on käytetty perinteistä pohjoissuomalaista arkea. Kirkon omintakeisissa seinämaalauksissa Raamatun vertauskuvallinen lammas on korvattu porolla. Kirkossa on kuvanveistäjä Gunnar Uotilan puusta veistämät evankelistojen kuvat tunnussymboleineen sekä suurikokoinen veistos, jonka aiheena on omalla verellään poikasiaan ruokkiva Lapin joutsen.

### Urut

Kirkkosalin urut ovat Christensenin tehtaan valmistamat 45-äänikertaiset mekaaniset urut.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
* Rovaniemen kaupunki: Julkiset taideteokset Rovaniemellä
Parkanon kirkko

**Parkanon kirkko** on Pirkanmaalla Parkanossa Keskustan kaupunginosassa sijaitseva kirkko, joka rakennettiin vuonna 1800 ja vihittiin käyttöön 1805. Kirkon on rakentanut ja todennäköisesti myös suunnitellut Salomon Köhlström. Kirkon kolmannet urut ovat Hans Heinrichin urkurakentamon rakentamat vuodelta 1977. Johan Jacob Ahrenbergin suunnittelema 33 metriä korkea graniittinen kellotapuli rakennettiin 1889 rakentajanaan rakennusmestari David Lönroth. Tapulissa on kaksi vuonna 1820 Tukholmassa valettua kelloa.

Juhannuksena 1928 kirkkoon iski kellotapulin kautta salama kesken konfirmaatiojumalanpalveluksen. Yksi mies kuoli heti ja kolme vähän myöhemmin. Lisäksi useat kirkossaolijat loukkaantuivat ja kirkon sisäosat vaurioituivat pahasti. Ukkosmyrskyn rankkasade esti kirkkoa syttymästä tuleen.

Salaman uhrien hautapatsas paljastettiin Parkanon hautausmaalla marraskuussa 1929.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
* Parkanon kirkko
* Pallosalama Parkanon kirkossa, Suomen Kuvalehti, 07.07.1928, nro 28, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Riverdance

**Riverdance** on irlantilainen tanssiryhmä, jonka teatterimainen show pohjautuu perinteiseen irlantilaiseen tanssiin. Siihen kuuluu nopeita jalkaliikkeitä, joita tehdessä vartalo ja kädet pysyvät liikkumatta.

Riverdancen läpimurto oli seitsemän minuutin väliaikashow vuoden 1994 Euroviisuissa Dublinissa, jonka jälkeen Riverdance aloitti menestyksekkäät kiertueensa ryhmän alkuvaiheen vetäjän Michael Flatleyn johdolla. Vaikka Riverdancen juuret ovat irlantilaisesta tanssissa, ryhmä on yhdistänyt siihen muun muassa espanjalaista flamencoa, steppausta ja venäläistä kansantanssia. Ryhmässä on ollut tanssijoita monista englanninkielisistä maista sekä muun muassa Espanjasta. He ovat julkaisseet puolen tusinaa dvd-tallennetta ja alkuperäisen shown soundtrack-albumin, joka sai Grammy-palkinnon 1997. Musiikin on säveltänyt Bill Whelan. Riverdance on esiintynyt muun muassa Yhdysvalloissa, Japanissa ja Kiinassa sekä eri puolilla Eurooppaa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Riverdance-sivusto 
*Michael Flatley -sivusto 
*Jean Butler -sivusto 
*Anúna-sivusto 
*Colin Dunne -sivusto
Koprofilia

**Koprofilia** ( 'uloste' + φιλία 'rakkaus') on parafilia eli sukupuolinen kohdehäiriö, joka kohdistuu ulosteisiin. Koprofiilit saavat seksuaalista nautintoa ulosteilla leikkimisestä. Koprofagia puolestaan tarkoittaa ulosteiden syömistä. Koprofiliaan liittyy usein ulosteiden sisällyttäminen normaaleihin seksuaalisiin toimintoihin, kuten ulosteiden hierominen itseen tai kumppaniin tai sen käyttö sukupuolielinten välittömässä läheisyydessä.
__NOTOC__
Koprofagia on vaarallinen harraste, koska siihen sisältyy esimerkiksi hepatiitin tartuntavaara. Myös oman ulosteensa syöminen voi olla haitallista, koska ulosteessa on paljon  bakteereja.

## Syyt
Koprofilian syitä on vaikea määritellä sen parafilisen luonteen vuoksi. Ulosteiden yhdistäminen seksuaalisiin toimintoihin saattaa juontaa juurensa myös lapsuuteen, jossa on saatettu nähdä eläinten koprofagiaa tai jopa ihmisten koprofilisia piirteitä, kuten suurpiirteinen ulosteista puhuminen tai niillä leikittely. 

Syyt saattavat myös olla seurausta kyseessä oleville toiminnoille liika-altistumisesta, kuten koprofiilisen tai koprofagisen pornografian katselusta. Koprofiili on saattanut altistaa itsensä tällaiselle materiaalille joko vahingossa tai kiinnostuksesta. Tämä on saattanut johtaa koprofilian normalisoitumiseen henkilön mielessä aina siihen asti, kunnes kyseisistä toiminnoista tulee yksilölle seksuaalisen himon kohteita.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Sandnabba, N. Kenneth – Santtila, Pekka – Nordling, Niklas: Sexual Behavior and Social Adaptation Among Sadomasochistically-Oriented Males. *Journal of Sex Research*, August 1999.
Aviisi

**Aviisi** oli vuosina 1960-2018 ilmestynyt Tampereen ylioppilaslehti. Tampereen yliopiston opiskelijoille suunnattu lehti ilmestyi 9 kertaa vuodessa ja sitä julkaisi Tampereen yliopiston ylioppilaskunta (Tamy). Ensimmäinen Aviisi-nimellä julkaistu lehti ilmestyi 23. syyskuuta 1966, mutta lehden historia ulottuu kauemmas. Kun Yhteiskuntatieteellinen korkeakoulu muutti Helsingistä Tampereelle, paikkakuntaa vaihtoi myös toimittajaopiskelijoiden Neekerit-yhdistyksen lehti *Teisku*. Teiskusta tehtiin vuonna 1960 ylioppilaskunnan lehti, jolloin sen nimeksi tuli *Yykoo*.

Aviisin toimitus sijaitsi Tampereen Ylioppilaskunnan toimiston tiloissa. Toimitukseen kuului päätoimittaja ja toimitusharjoittelija. Freelance-toimittajat olivat merkittävässä roolissa. Vuodesta 2017 lähtien päätoimittajana toimi Tuija Siltamäki. Loppuvuodesta 2018 lakkautetun lehden toiminnan jatkajana uudessa Tampereen yliopistossa aloitti Visiiri vuonna 2020.

## Aviisin päätoimittajat
*2017–2018 Tuija Siltamäki
*2014–2017 Aino Heikkonen
*2013 Samuli Huttunen (sijainen)
*2008–2012 Seppo Honkanen
*2006–2008 Tuomo Tamminen
*2003–2006 Juha Honkonen
*2000–2003 Jussi Tuulensuu
*1999–2000 Antti Vuorio
*1999 Eija Tynnilä
*1997–1998 Mikko Keinonen
*1995–1997 Jari Lampén
*1993–1995 Antti Apunen / Petteri Numminen
*1991–1993 Iina Alanko ja Merja Määttänen
*1990–1991 Jari Valtonen / vt Reijo Hakola
*1989–1990 Reijo Hakola
*1988–1989 Gilbert Granholm
*1987–1988 Marjo Liukkonen
*1985–1986 Olli Ylönen / vt Pertti Näränen
*1980–1984 Heikki Mäki-Kulmala
*1979–1980 Mikko Niskasaari
*1977–1978 Jukka Tuurala
*1975–1976 Olavi Autio
*1973–1974 Riitta Lavikka
*1971–1972 Veli-Antti Savolainen
*1969–1970 Jouko Raivio
*1966–1968 Seppo Littunen
*1959–1965 mm. Tuomo Loikkanen ja Pertti Ala-Outinen

## Aiheesta muualla
* http://www.aviisi.fi Aviisi
Perhe on pahin

**Perhe on pahin** () on yhdysvaltalainen tilannekomedia. Sen ensiesitys Yhdysvalloissa oli CBS:n verkossa 12. tammikuuta 1971 ja sarja jatkui 8. huhtikuuta 1979 asti. Sen jälkeen syyskuussa 1979 sarja jatkui uudella nimellä *Archien kapakka* () ja uudella juonikuviolla vuoteen 1983. Archien kapakan toisesta kaudesta alkaen ei mukana ollut Archien lisäksi yhtään alkuperäisen sarjan hahmoista.

Sarja perustuu Johnny Speightin kehittämään brittiläiseen tilannekomediaan *Till Death Us Do Part*. *Perhe on pahin* -sarjan pääosassa Archie Bunkerina oli Carroll O'Connor, vaimonaan Edithinä Jean Stapleton. Perheen tytärtä Gloria Stiviciä esitti Sally Struthers ja tämän puolalaissukuista miestä Michael "Läskipää" Stiviciä, jota Archie ei arvostanut, elokuvaohjaajana myöhemmin tunnetuksi tullut Rob Reiner. Vanhoillisen Archien ja hippiajan mielipiteitä omaavan "Läskipään" asenteiden ristiriita ja sanalliset yhteenotot olivat yksi sarjan tunnusmerkeistä.

Sarjassa käsiteltiin aiheita jotka olivat aiemmin olleet tabuja tai muuten näkymättömiä televisiossa, kuten rasismi, homoseksuaalisuus, raiskaus ja impotenssi.

Sarjaa esitettiin uudelleen Suomessa 2001-2002 sekä alkuvuodesta 2013 lähtien.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
* All in the Family TV.comissa  
* All in the Family FanHistory.comissa
Patrick O’Brian

**Patrick O’Brian** (alun perin **Richard Patrick Russ**, 12. joulukuuta 1914 – 2. tammikuuta 2000) oli englantilainen kirjailija ja kääntäjä. Hänet muistetaan parhaiten historiallisesta Aubrey-Maturin-romaanisarjastaan, joka tarkasti ja yksityiskohtaisesti kuvaa Napoleonin aikaista merielämää. Osa teoksista on suomennettu.

Patrick O’Brian kirjoitti meriromaanien ohella lukuisia muita romaaneja ja novelleja. Hänen tuotantonsa ei rajoitu pelkästään fiktioon, vaan hän kirjoitti myös muutamia elämäkertoja, muun muassa Joseph Banksista ja Pablo Picassosta. Lisäksi hän käänsi englanniksi elämäkertoja ja muuta kirjallisuutta.

Patrick O’Brianin pääteoksena pidetään 20-osaista Aubrey-Maturin-meriromaanisarjaa, jonka päähenkilöt ovat Britannian kuninkaallisen laivaston kapteeni Jack Aubrey ja tämän ystävä, laivalääkärinä toimiva irlantilais-katalonialainen Stephen Maturin, joka on myös luonnontieteilijä ja vakooja. Sarjan 21. osa jäi O'Brianin kuollessa keskeneräiseksi, mutta sen luonnokset julkaistiin muutamia vuosia O’Brianin kuoleman jälkeen. Sarjan ansioina pidetään taitavaa ja aidonoloista Austenin aikaista kieltä, tutkimukseen perustuvaa historiallista tarkkuutta (muun muassa monet kuvatuista meritaisteluista perustuvat tarkastikin tiettyihin historiallisiin taisteluihin, joskin alusten nimiä, miehistön jäsenten henkilöllisyyksiä sekä todellisia tapahtumapaikkoja ja -ajankohtia on usein muutettu) ja yksityiskohtaista laivaston merielämän kuvausta. Kirjasarjan pohjalta tehtiin vuonna 2003 elokuva *[[Master and Commander: Maailman laidalla]]*.

Renne Nikupaavola suomensi Aubrey-Maturin-meriromaanisarjan kuusi ensimmäistä kirjaa, jotka ilmestyivät suomeksi vuosina 2000-2007.

## Tuotanto
### Aubrey-Maturin-meriromaanit
# *Master and Commander* (1970, suomeksi *Kuninkaan mies*, 2000)
# *Post Captain* (1972, suomeksi *Komentajakapteeni*, 2001)
# *HMS Surprise* (1973, suomeksi *Yllätysten laiva*, 2002)
# *The Mauritius Command* (1977, suomeksi *Tehtävä Mauritiuksella*, 2003)
# *Desolation Island* (1978, suomeksi *Lohduttomuuden saari*, 2005)
# *The Fortune of War* (1979, suomeksi *Fregattien taistelu*, 2007)
# *The Surgeon’s Mate* (1980)
# *The Ionian Mission* (1981)
# *Treason's Harbour* (1983)
# *The Far Side of the World* (1984)
# *The Reverse of the Medal* (1986)
# *The Letter of Marque* (1988)
# *The Thirteen-Gun Salute* (1989)
# *The Nutmeg of Consolation* (1991)
# *Clarissa Oakes* (1993)(*The Truelove* Yhdysvalloissa)
# *The Wine-Dark Sea* (1993)
# *The Commodore* (1995)
# *The Yellow Admiral* (1996)
# *The Hundred Days* (1998)
# *Blue at the Mizzen* (1999)
# *The Final Unfinished Voyage of Jack Aubrey* (2004)(*21* Yhdysvalloissa)
Walther P38

**Walther P38** -pistooli on Saksan Wehrmachtin palveluspistooliksi vuonna 1938 valittu itselataava, kaksitoimisella laukaisulla varustettu pistoolimalli. Se oli käytössä toisen maailmansodan ajan ja valittiin vuonna 1957 myös uuden sodanjälkeisen Bundeswehrin palveluspistooliksi mallinimellä **P1**. P38:sta poiketen P1:n runko on teräksisen sijasta alumiininen.

Toisen maailmansodan aikana pistooleja valmistivat *Walther-Waffenwerke Zella-Mehlis*in (kooditunnuksella ac) lisäksi *Spreewerk Grottau* (cyq, cvq) ja *Mauser Oberndorf* (byf, svw).

P38:n vakiokaliiperi on 9 mm Parabellum/Luger, mutta sitä on valmistettu myös 7,65 mm Parabellum/Luger ja .22 lr-kaliiperisina, jälkimmäistä on valmistettu myös luistin, sisäpiipun ja kaksi lipasta sisältävänä vaihtokaliiperisarjana. 

P38:n HP-merkkisestä (*Heeres-Pistole*) alkumallista on tehty myös pieni määrä .45 ACP kaliiperista mallia. 

## Käyttö Suomessa

Suomen puolustusvoimat ei koskaan ole käyttänyt P38 pistooleita, mutta pieniä määriä saksalaisjoukoilta jääneitä pistooleja kertyi puolustusvoimien haltuun.    

Suomen YK-joukot ovat käyttäneet P1-mallisia Walthereita, joita hankittiin niiden käyttöön 1960-luvulla. Huomattava osa aseista rikkoutui koska niillä ammuttiin konepistooleissa käytettäviä, kovemmin ladattuja patruunoita.

## Tekniset tiedot

*Kaliiperi: 9x19 mm Parabellum/Luger 
*Paino lataamattomana: 800 g 
*Pituus: 216 mm
*Piipun pituus: 125 mm 
*Lipas: 8 patruunan yksirivinen lipas 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*German P.38 pistol
*Walther P38 
*Modern Firearms: Walther P38 / P1
*Walther P-38 
*Walther P-38 kuvia 
*Walther P-38 purkaminen
Óscar Arias

**Óscar Rafael de Jesús Arias Sánchez** (s. 13. syyskuuta 1940) on costaricalainen poliitikko. Hän oli maansa presidenttinä 1986–1990 ja 2006–2010. Hänelle myönnettiin Nobelin rauhanpalkinto 1987 tunnustuksena sisällissotien lopettamisesta useissa Keski-Amerikan maissa. 

## Elämäkerta

Arias syntyi 1940 rikkaaseen kahvinviljelijäperheeseen Heredian provinssissa. Hän opiskeli Yhdysvalloissa lakia ja taloustieteitä Costa Ricassa sekä London School of Economicsissa ja suoritti tohtorintutkinnon Essexin yliopistossa Isossa-Britanniassa vuonna 1974. Jo opiskelijana hän liittyi kansallisen vapautuksen puolueeseen (*Partido Liberación Nacional*), Costa Rican merkittävimpään sosiaalidemokraattiseen puolueeseen, jossa hän nousi näkyvään asemaan. Vuonna 1972 hänet nimitettiin kansallisen suunnittelun ja talouden ministeriksi. 1970-luvun lopussa hän oli puolueensa johtaja.

1980-luvun ajan, kun sisällissodat riivasivat Keski-Amerikkaa, Costa Rica onnistui säilymään rauhallisena ja puolueettomana. Maassa ei ollut armeijaa, ja Arias vastusti Yhdysvaltain painostusta vastustaa Nicaraguan vasemmistolaisia sandinistoja tai toimia Costa Ricassa toimivia Yhdysvaltain tukemia contrasissejä vastaan.

Arias johti Guatemalassa käytyjä Esquipulasin rauhanneuvotteluja niiden toisessa vaiheessa vuosina 1986–1987. Niiden päätteeksi Nicaraguan, El Salvadorin, Hondurasin ja Guatemalan presidentit allekirjoittivat rauhansopimuksen, minkä ansiosta Arias sai Nobelin rauhanpalkinnon. Sisällissotien loppumiseen vaikutti Ariaksen ponnistelujen ohella Neuvostoliiton romahdus ja tuen loppuminen vasemmistoryhmiltä. 

Huhtikuussa 2003 perustuslaillinen oikeus julisti pätemättömäksi vuoden 1969 perustuslain lisäyksen, joka rajoitti presidentin kauden yhteen. Helmikuun 2006 vaaleissa Arias sai ensimmäisellä kierroksella 40,5 % äänistä keskustalaista Ottón Solísia (40,3 %) vastaan. Tuloksen vahvistamiseen vaadittiin uudelleenlaskenta, joka kesti kuukauden, ja 7. maaliskuuta ilmoitettiin Ariasin voittaneen 18&nbsp;169 äänellä.

Ariasia pidetään markkinamyönteisenä ja hän tuki Keski-Amerikan vapaakauppasopimusta (CAFTA) Yhdysvaltain kanssa. Costaricalaiset hyväksyivät sopimuksen kansanäänestyksessä 2007.

Ulkopolitiikassa hänen hallituksensa päätti elokuussa 2006 siirtää Costa Rican suurlähetystön pois Jerusalemista Tel Aviviin sekä 1. kesäkuuta 2007 lähtien tunnustaa Kiinan kansantasavallan lailliseksi Kiinaksi Kiinan tasavallan sijaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Davis Cup

**Davis Cup** on tenniksen merkittävin maajoukkueturnaus. Pääjärjestäjänä toimii Kansainvälinen tennisliitto. Turnausta on pelattu vuodesta 1900, ja vuonna 2008 turnaukseen osallistui 126 joukkuetta. Naisten vastaava turnaus on Billie Jean King Cup.

## Historia
Vuonna 1899 Harvardin tennistä pelaava opiskelija Dwight F. Davis luovutti 18-kiloisen hopeamaljan (*Davis Cup*) kiertopalkinnoksi miesten maajoukkueturnauksen voittajalle. Turnaus, *International Lawn Tennis Challenge*, pelattiin ensimmäistä kertaa vuonna 1900 brittiläisten ja yhdysvaltalaisten pelaajien välillä. Davis pelasi Yhdysvaltain voittavassa joukkueessa.

Turnausta ei pelattu vuosina 1901 ja 1910 eikä maailmansotavuosina 1915–1919 ja 1940–1945. Turnausta oli jo aikaisemmin epävirallisesti kutsuttu palkinnon mukaan *Davis Cupiksi*, ja vuodesta 1946 se on ollut turnauksen virallinen nimi.

### Loppuottelut

 Vuonna 1974 Intia kieltäytyi pelaamasta protestina Etelä-Afrikan apartheid-järjestelmälle.

## Pelitapa
Maailmanlohkoon kuuluu 16 joukkuetta ja loput maat jaetaan kolmeen maanosalohkoon (Eurooppa/Afrikka, Amerikka, Aasia/Oseania) jotka jakaantuvat vielä neljään tasoon (ryhmään).

Davis Cupin maaottelu ratkeaa paras viidestä -periaatteella. Otteluita ovat neljä kaksinpeliä ja nelinpeli, jotka pelataan kolmeen voitettuun erään. Ensimmäisen kierroksen maaottelun voittaja etenee toiselle kierrokselle, ja häviäjä joutuu karsimaan paikastaan. Maailmanlohkon voittaja voittaa turnauksen. Maanosalohkojen ja ryhmien parhaat karsivat seuraavan ryhmän viimeisille sijoille jääneitä joukkueita vastaan. Karsinnan voittaja pelaa seuraavana vuonna ylemmässä ryhmässä.

### Lohko- ja ryhmäjako 2008

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Davis Cupin viralliset sivut
* Davis Cup Suomen Tennisliiton sivuilla
Betty Williams

**Betty Williams** (22. toukokuuta 1943 – 17. maaliskuuta 2020) oli pohjoisirlantilainen rauhanaktivisti. Hän perusti yhdessä Mairead Corriganin kanssa 1976 rauhanliikkeen, joka järjesti laajoja mielenosoituksia ja rauhanmarsseja. Hän sai Corriganin kanssa vuoden 1976 Nobelin rauhanpalkinnon.

Katoliseksi kastettu Williams kasvoi perheessä, jonka sukulaisissa oli monen uskonnon edustajia. Hän aloitti julkisen toimintansa jouduttuaan silminnäkijäksi traagisessa onnettomuudessa, jossa kolme lasta sai surmansa. Heidän ylitseen ajoi auto, jota kuljettaneen IRA-aktivistin brittisotilaat ampuivat kesken ajomatkan. Williams oli kävelemässä lähistöllä, kuuli räsähdyksen ja tuli ensimmäisenä onnettomuuspaikalle. Hän alkoi kerätä nimikirjoituksia rauhan saamiseksi ja vastaavien järjettömien kuolemantapausten estämiseksi. Kahdessa päivässä hän sai kokoon 6 000 nimikirjoitusta ja paljon mediahuomiota. Yhdessä surmattujen lasten tädin, Mairead Corriganin kanssa hän perusti Rauhanliikkeen nimeltä Peace People.  He järjestivät rauhanomaisen marssin kuolleiden lasten haudalle. Siihen osallistui 10 000 katolista ja protestanttista naista. IRA häiritsi marssijoita ja nimitteli heitä brittien kätyreiksi. Seuraavalla viikolla marssijoita oli 35 000.

Williams asui välillä 20 vuotta Yhdysvalloissa ja muutti sitten Irlantiin. Vuonna 2006 hän perusti järjestön yhdessä muiden Nobelin rauhanpalkinnon voittaneiden naisten kanssa.

## Lähteet