open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Olga Zaitseva

**Olga Aleksejevna Zaitseva** (, s. 16. toukokuuta 1978 Moskova, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ampumahiihtäjä. 

Zaitseva aloitti uransa vuonna 1994. Hän voitti viestissä olympiakultaa sekä Torinossa 2006 että Vancouverissa 2010 ja hopeaa Vancouverin yhteislähdössä. Sotšin olympialaisissa 2014 Zaitseva oli mukana Venäjän naisten toiseksi tulleessa viestijoukkueessa. Hänen suorituksensa mitätöitiin myöhemmin dopingrikkeen vuoksi. 

MM-kisoissa Zaitseva on voittanut kaiken kaikkiaan kahdeksan mitalia, joista kolme on tullut Hochfilzenin kisoista 2005. Tuolloin hän voitti kaiken värisiä mitaleja: kultaa viestistä, hopeaa pikakilpailusta ja pronssia takaa-ajosta. Vuotta myöhemmin Zaitseva voitti hopeaa Hanti-Mansijskissa, tällä kertaa lajina oli viesti. Pyeongchangissa 2009 hän sai yhteislähdössä ja viestissä kultaa sekä oli pikakilpailussa ja takaa-ajossa kolmas.  

Zaitseva on voittanut urallaan kolmetoista maailmancupin osakilpailua, ollut viisitoista kertaa toinen ja kahdeksantoista kertaa kolmas. MM-kisoissa hän on ollut mukana 33 kisassa, joista kahdeksassa hän on päässyt mitaleille. Olympialaisissa hän on ollut mukana 16 kisassa sekä kolmessa mitaleilla.

## Lähteet
Simo Mälkiä

**Simo Mälkiä** (s. 21. elokuuta 1983 Lappeenranta) on suomalainen jääkiekkovalmentaja ja pelaajauransa lopettanut jääkiekkoilija, joka pelasi puolustajana. Mälkiä on toiminut vuodesta 2024 lähtien JYPin urheilutoimenjohtajana.

Mälkiä siirtyi Jokereihin kaudelle . Aiemmin urallaan hän edustanut SM-liigassa Saimaan Palloa (2007–2009). SaiPaa ennen hän pelasi Mestiksessä Jukureissa ja KooKoossa. Hän on voittanut Jukureissa Mestis-mestaruuden vuonna 2006 ja hopeaa 2007.

Mälkiä sai ottelussa 18. helmikuuta 2010 polvivamman, jonka vuoksi hän joutui lopulta lopettamaan uransa vuonna 2012.

Simon isä Heikki Mälkiä on entinen jääkiekkoilija, jonka pelinumeron 20 SaiPa on jäädyttänyt. Simo on käyttänyt isänsä numeroa SaiPassa. Heikki on nykyään valmentaja, joka on valmentanut SM-liigassa nykyisen seuransa Ilveksen lisäksi myös SaiPaa ja HIFK:ta. Tämän takia Simo on pelannut myös Ilveksen ja HIFK:n junioreissa.

## Lähteet
* 
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Uutinen Mälkiän sopimuksesta SaiPan kanssa
Bibliotheca Teubneriana

**Bibliotheca Teubneriana** eli **Teubner** on julkaisusarja, jossa on julkaistu kreikan- ja latinankielisiä tekstejä. Se on laajin nykyaikainen antiikin ja osin keskiajan kreikan- ja latinankielisen kirjallisuuden kokoelma. Sarjan koko nimi on *Bibliotheca Scriptorum Graecorum et Romanorum Teubneriana*, ja siihen kuuluu johtavien tutkijoiden kommentoimia kriittisiä editioita. Ainoat vastaavat julkaisusarjat nykyisin ovat Oxford Classical Texts ja Collection Budé.

## Historia

Benedictus Gotthelf Teubner (1784–1856) aloitti 1811 omissa nimissään kirjapainotoiminnan, jota hän oli johtanut jo vuodesta 1806 nimellä Weinedelsche Buchdruckerei. Näin syntyi leipzigilainen kustantamo B. G. Teubner (latinaksi *in aedibus B.G. Teubneri*). Bibliotheca Teubnerianaa alettiin julkaista 1849. Nykyisin Teubner-julkaisut ovat melko kalliita, vaikka ne oli alkujaan tarkoitettu edullisiksi mutta laadukkaiksi. 

Toisen maailmansodan jälkeen Saksan jaon aikana yritys oli jakautunut kahtia, ja toinen toimi Leipzigissa, toinen Stuttgartissa. Saksan yhdistymisen jälkeen yritysten toiminnot yhdistettiin, ja sen pääkonttori muutti Wiesbadeniin. 1999 yritys ilmoitti myyvänsä klassisten tekstien julkaisutoimintansa müncheniläiselle kustantamolle K. G. Saurille, mutta julkaisusarjan nimi jäi entiselleen. Vuonna 2006 Saurin omistajaksi tuli Walter de Gruyter. Tammikuusta 2007 Bibliotheca Teubnerianaa on julkaissut yksinomaan Walter de Gruyter GmbH & Co. KG.

## Lähteet

* Luettelo K.G. Saurin julkaisuista 
* Walter de Gruyter
Julie Ann Taylor

**Julie Ann Taylor** (s. 29. tammikuuta 1966 Orangen piirikunta, Kalifornia) on yhdysvaltalainen ääninäyttelijä.

## Ura
Julie Ann syntyi ja kasvoi Orangen piirikunnassa, Kaliforniassa vuonna 1961. Ollessaan seitsemänvuotias hän kiinnostui näyttelemisesti ja high schoolissa Julie Ann liittyi teatterin pariin esiintymään näytelmissä ja musikaaleissa. Vuonna 1983 hänestä tuli The Young Americans Song and Dance -yhtiön jäsen, jonka aikana Julie Ann teki hetkellisesti kiertueita pitkin Yhdysvaltoja ennen siirtymistään opiskelemaan näyttelemistä UCLA:han. Hänet muun muassa palkittiin UCLA:ssa Natalie Wood Acting -palkinnolla The Feast of Youth esityksessä näyteltyään F. Scott Fitzgeraldin vaimoa Zeldaa. Julie Ann esiintyi myös Romeo ja Julia näytelmässä Juliaa, jonka myötä hän pääsi mukaan Will & Company kiertueelle esiintymään Shakespearin näytelmissä.

Valmistuttuaan collegesta hän löysi itselleen päivätyön Los Angelesista ympäristöjärjestön parista. Samaan aikaan Julie Ann jatkoi työskentelyä teattarin parissa.

### Ääninäyttely
Vuonna 1995 Julie Ann kävi ääninäyttelemisen kursseja ja päätyi dubbaamaan animea ystävän ystävän kautta. Vuotta myöhemmin hän teki ensimmäisiä äänirooleja ja on tämän jälkeen saanut useita äänirooleja niin animesarjoissa, kuin videopeleissä. Julie Annin listaan mahtuu sarjoja, kuten Bleach, Otogizoshi, Duel Masters, Planetes, Love Hina, Lucky Star, Rozen Maiden ja Samurai Champloo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Anime News Network
* Voice Chasers 
* CrystalAcids
* CrystalAcids
* TV.com
Thomas S. Gates

**Thomas Sovereign Gates Jr.** (10. huhtikuuta 1906 Germantown, Pennsylvania – 25. maaliskuuta 1983 Philadelphia, Pennsylvania) oli Yhdysvaltain puolustusministeri Dwight D. Eisenhowerin hallinnossa vuosina 1959–1961.

Gates valmistui Pennsylvanian yliopistosta vuonna 1928. Hän toimi Eisenhowerin laivastoministerinä vuosina 1957–1959. Gatesin puolustusministeriaikana ICBM- ja SLBM-ohjukset otettiin käyttöön pommikoneiden rinnalle strategisten ydinaseiden kantolaitteiksi.

## Lähteet
Oskar Svärd

**Oskar Svärd** (s. 19. syyskuuta 1976 Tvärred, Ulricehamn) on ruotsalainen maastohiihtäjä, joka edustaa Vålådalens SK -seuraa. 

Svärd on voittanut Vasaloppet-hiihtotapahtuman vuosina 2003, 2005 ja 2007. Kaudella 2005–2006 Vasaloppet kuului maailmancupiin, silloin Svärd sijoittui viidenneksi. Maailmancupissa hän on ollut pisteillä lisäksi sprinttikilpailussa Tukholmassa helmikuussa 2004, sijoitus 28. Saman vuoden marraskuussa hän hiihti toisen osuuden Ruotsin viestijoukkueessa, joka sijoittui kuudenneksi maailmancupin viestissä Jällivaarassa.

Svärd on voittanut FIS:n maratoncupin kilpailuista Vasaloppetin lisäksi Tšekissä käytävän Jizerska padesatka -kilpailun vuosina 2003 ja 2004. Maratoncupin osakilpailuissa hän on sijoittunut kärkikolmikkoon kaikkiaan kymmenen kertaa. Kokonaiskilpailussa hän on ollut parhaimmillaan neljäs kausilla 2002–2003 ja 2006–2007.

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto
Charles J. Pedersen

**Charles John Pedersen** (3. lokakuuta 1904 Busan – 26. lokakuuta 1989 Salem, New Jersey) oli yhdysvaltalainen kemisti. Hän sai Nobelin kemianpalkinnon vuonna 1987 kruunueettereiden löytämisestä. Pedersen jakoi palkinnon Donald J. Cramin ja Jean-Marie Lehnin kanssa.

Pedersen syntyi 1904 Busanissa norjalaiselle isälle ja japanilaiselle äidille. Hän muutti Yhdysvaltoihin opiskelemaan vuonna 1922. Hän aloitti kemiantekniikan opiskelun Daytonin yliopistossa. Suoritettuaan alemman korkeakoulututkinnon Pedersen jatkoi opiskelua MIT:ssä. Sieltä hän valmistui maisteriksi. Vaikka MIT:n professorit kehottivat Pederseniä jatkamaan opintojaan tohtorin tasolle, hän päätti aloittaa tieteellisen uransa heti valmistumisensa jälkeen. Pedersen on yksi harvoista tieteen Nobel-palkinnon saajista, jolla ei ole tohtorin arvoa.

Vuonna 1927 Pedersen aloitti työt DuPontin palveluksessa. Siellä hän toimi seuraavat 47 vuotta kunnes hän 65 vuoden iässä jäi eläkkeelle. DuPontilla hänen työnsä käsittivät 25 julkaisua ja 65 patenttia. Vuonna 1967 Pedersen julkaisi kaksi työtään, jotka käsittelivät kruunueettereiden synteesiä. Nämä molekyylit olivat ensimmäisiä sarjassa erikoisia molekyylejä, jotka pystyvät muodostamaan stabiileja yhdisteitä alkalimetalli-ionien kanssa.

Vuonna 1983 Pedersenillä diagnosoitiin olevan myelooma. Huolimatta huonosta kunnostaan hän kuitenkin matkusti Tukholmaan vuonna 1987 vastaanottamaan Nobel-palkintonsa.

## Lähteet
Wayne Allwine

**Wayne Anthony Allwine** (7. helmikuuta 1947 – 18. toukokuuta 2009) oli yhdysvaltalainen äänitehosteiden editoija ja ääninäyttelijä, joka oli Mikki Hiiren äänenä vuosien 1977–2009 aikana.

## Ura
Allwine kiinnostui näyttelemisestä jo lapsena, mutta high school iässä hän kiinnostui enemmän musiikista ja perusti yhtyeen nimeltä *The International Singers*. Yhtye esiintyi ravintoloissa ja collegeissa pitkin Yhdysvaltoja. Allwine siirtyi työskentelemään vuonna 1966 The Walt Disney Studiosin postihuoneeseen, jonka ohella hän oli tekemisissä myös vaatetuksien kanssa. Muutaman vuoden jälkeen Allwine vaihtoi osastoa äänituotannon puolelle ja pääsi opiskelemaan seitsemän ja puoli vuotta Jimmy MacDonaldin alaisuudessa äänitehosteiden tekemistä.

MacDonald oli myös samaan aikaan Mikki Hiiren ääninäyttelijä ja hänen kuollessa vuonna 1991, Allwinesta tuli Mikki Hiiren kolmas ääninäyttelijä vuonna 1977 televisiosarjassa The Mickey Mouse Club. Seuraavan kerran hän toimi Mikin äänenä televisiossa vuonna 1983 lyhytelokuvassa Mikki Hiiren jouluaatto, jonka jälkeen Allwine toimi hahmon äänenä useissa eri projekteissa niin videopeleissä, kuin televisiosarjoissa ja leluissa aina kuolemaansa asti. Oltuaan Mikki Hiiren äänenä yli 30 vuotta hänestä tuli samalla pisimpään hahmon roolissa ollut ääninäyttelijä.

Allwine kuoli diabeteksen lisätautiin 62-vuotiaana.

### Siviilissä
Hän oli naimisissa ennen kuolemaansa Russi Taylorin kanssa, joka tunnetaan Minni Hiiren ääniroolista. Heillä on yhteensä neljä lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Voice Chasers
Corona (yhtye)

**Corona** on italialainen eurodanceprojekti, joka perustettiin vuonna 1993. Yhtyeen keulahahmo on brasilialaissyntyinen Olga Souza (s. 16. heinäkuuta 1968, Rio de Janeiro).

Debyyttisingle oli joulukuussa 1993 julkaistu "The Rhythm of the Night", jossa lauluosuuden hoiti laulaja Jenny B. Kappaleesta tuli hitti ja se nousi monissa maissa musiikkilistojen kärkeen. Yhtyeen muita tunnettuja kappaleita ovat muun muassa "Baby Baby", "Try Me Out" ja "I Dont' Wanna Be a Star".

## Diskografia

### Albumit
* 1994 *The Rhythm of the Night*
* 1998 *Walking on Music*
* 2000 *And Me U*
* 2010 *Y Generation*

### Singlet
* 1993: "The Rhythm of the Night"
* 1995: "Baby Baby" / "Try Me Out" / "I Don't Wanna Be a Star"
* 1996: "Corona Megamix"
* 1997: "The Power of Love"
* 1998: "Walking on Music" / "Magic Touch"
* 2000: "Good Love" / "Volcano"
* 2006: "Back in Time" / "I'll Be Your Lady"
* 2008: "Baby I Don't Care" 
* 2009: "La Playa Del Sol"
* 2010: "Angel"
* 2011: "My Song (La Lai)"
* 2012: "Hurry Up" (mukana Mikey P.)
* 2013: "Queen of Town"
* 2014: "Stay with Me"
* 2015: "We Used to Love"
* 2016: "Super Model"

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bézier-käyrä

**Bézier-käyrä** on piirtotekniikka, jossa vähintään kahden pisteen avulla pisteiden välille piirretään käyrä. Tekniikassa oleellisinta ovat pisteisiin määritellyt kahvojen suunnat ja voimakkuudet, joilla aikaan saadaan tasainen ja äärettömästi skaalautuva käyrä pisteiden välille. Bézier-käyrää käytetään hyvin yleisesti vektorigrafiikassa.

## Käyttö
Bézier-käyrää käytetään nykyisin hyvin laajalti vektorigrafiikkaohjelmissa ja 3D-mallinnuksessa. Tunnetuimpia tekniikkaa käyttäviä ohjelmia ovat Inkscape-, Corel Draw-, Adobe Illustrator- ja Adobe Flash -piirto-ohjelmat. Tekniikka on erittäin hyödyllinen kaupallisesti esimerkiksi erilaisten esineiden ja kulutustavaroiden muotoilussa.

## Historia
Bézier-käyrä sai nimensä ranskalaisinsinööri ja matemaatikko Pierre Bézieriltä. Hän käytti tekniikkaa auton korien suunnitteluun työskennellessään Renault’n autotehtaalla 1960-luvun lopulla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Lipopolysakkaridi

**Lipopolysakkaridi** on suurikokoinen molekyyli, joka koostuu lipidiosasta ja polysakkaridiosasta. Molekyylin rakenteessa on kolme kovalenttisin sidoksin yhdistynyttä osaa: O-polysakkaridi eli O-antigeeni, ydinoligosakkaridi ja lipidi A. Lipopolysakkarideja esiintyy gramnegatiivisten bakteerien ulkokalvon pinnalla, jossa ne esimerkiksi estävät antibioottien pääsyä bakteerin sisään. Lipopolysakkaridit voivat toimia endotoksiineina ja aktivoida elimistön immuunijärjestelmän, sillä ne ovat yksi tärkeistä gramnegatiivisten bakteerien patogeeneihin assosioiduista molekulaarisista rakenteista (PAMPs).

## Rakenne

### O-polysakkaridi
Lipopolysakkaridin O-polysakkaridiosa koostuu 1-8 glykosyylitähteestä koostuvasta alayksiköstä, joita voi olla 1-50. O-polysakkaridin rakenteessa on suuria eroja eri bakteerien ja bakteerikantojen välillä. O-polysakkaridi on lipopolysakkaridin uloin osa, ja siten myös vasta-aineiden ensijainen tunnistuskohde.

### Ydinoligosakkaridi
Lipopolysakkaridin ydinoligosakkaridi koostuu ulko- ja sisäosasta, joista etenkin sisäosan rakenne on melko konservoitunut eri bakteerilajien kesken. Ytimen sisäosa koostuu keto-deoksioktulosonaatti- ja heptoosisokereista, joista ketodeoksiglutanaatti liittää polysakkaridiytimen lipopolysakkaridin lipidi A-osaan. Ydinoligosakkaridin ulko-osa koostuu heksoosisokereista kuten glukoosista ja N-asetyyligalaktosamiinista.

### Lipidi A
Lipidi A koostuu diglukosamiinirangasta, johon on kiinnittynyt enintään neljä asyyliketjua. Asyyliketjujen määrä ja pituus vaihtelevat eri bakteereissa, mutta on tyypillisesti samat saman bakteerilajin eri kannoissa.
Heart First

**Heart First** on brittiläisen Hazell Deanin studioalbumi vuodelta 1984. Albumilla on useita Hi-NRG -musiikkityylin klassikoita. 

## Lyhyt tuoteseloste

*Heart First* julkaistiin vinyylialbumina (12" LP) ja musiikkikasettina sekä vuonna 1997 CD-levynä (Infinity Records, IFTYCDL1). Musiikkikasetin Britanniassa julkaistussa versiossa on bonuskappale *Evergreen*. *Heart First* -albumilta nousivat singlehiteiksi kappaleet *Back In My Arms (Once Again)*, *Searching* sekä *Whatever I Do (Wherever I Go)*. *Back In My Arms* -sävelmästä on levyllä kaksi versiota. Albumin tuotti Stock Aitken Waterman lukuun ottamatta sävelmää *Searchin*', jonka tuotti Ian Anthony Stephens. *Heart First* tallennettiin Marquee-, Workhouse-, Sound Suite- ja C.S.W. -studioilla.

## Kappaleet (Vinyylialbumin mukaisesti)

### Side 1/A-puoli

#Back in My Arms (Once Again) (3:10)Stock - Aitken
#Searchin' (3:38)I. A. Stephens
#Break the Rules (3:23)Shelley - Woloshuk - Roth
#Whatever I Do (Wherever I Go) (3:42)Stock - Aitken
#You're Too Good to Be True (4:20)H. Dean
#Back in My Arms (Once Again) Reprise (0:55)Stock - Aitken

### Side 2/B-puoli

#Heart First (3:22)Pickus - Thomas
#No Fool (For Love) (3:35)Stock - Aitken
#Harmony (3:51)Clift - Marsh
#Devil in You (3:10)H. Dean
#Everything I Need (3:31)Dean - Bradley

## Aiheesta muualla

*Hazelldean.com 
*Riemun.huuto.net
Hapanvelli

**Hapanvelli** on kaakkoissuomalainen perinneruoka, joka muistuttaa hernekeittoa mutta on maultaan happamampi. Hapanvellin valmistukseen käytetään muun muassa ruistaikinajuurta, perunaa ja herneitä. Hapanvellin valmistus vie useamman tunnin, sillä jo kuivattujen herneiden liotus voi kestää jopa 12 tuntia.  Perinteisesti hapanvelli nautitaan voisilmän, ruisleivän ja kylmän maidon kera.

Hapanvelli on Virolahden kunnan perinneruoka. Kunnassa järjestetään kesäisin Virolahti-viikko, jonka aikana hapanvelliä on myynnissä päivittäin. Virolahti-viikon aikana valitaan myös Hapanvelliemäntä, jonka tittelin saa parhaan hapanvellin keittäjä.

## Lähteet
RSI

**Rsi** voi tarkoittaa seuraavia asioita:
*Italian sosiaalinen tasavalta, RSI
*riisi eli 500 arkkia paperia, rsi

## Lähteet
Pekka Reinikka

**Pekka Antero Reinikka** (sukunimi vuoteen 1947 **Keinänen**; s. 5. elokuuta 1932, Helsinki) on suomalainen eräkirjailija.

Reinikan vanhemmat olivat jääkärivänrikki Juho Keinänen ja Sylvi Reinikka. Hän pääsi ylioppilaaksi Laitilan yhteiskoulusta 1953 ja suoritti metsänhoitajan tutkinnon Helsingin yliopistossa 1958. 

Reinikka on asunut Kuopiossa vuodesta 1958. Reinikalle myönnettiin eräneuvoksen arvonimi vuonna 1996.

## Teokset
*  *Kirjolohiaapinen*.  Tekijä, Kuopio 1967, Suomen matkailuliitto. Retkeilyosasto 1969
*  *Sumua ja kimallusta*. Otava 1977
*  *Kolmetoista kuunkiertoa*, erätarinoita. Otava 1979
*  *Eräpolku : jahtiviisautta nuorille erämiehille*, tekijät Pekka Reinikka ja Tauno V. Mäki, kuvat Martti Arkko. Otava 1982, 2. painos 1995
*  *Eräystäviä ja kylän koiria*, kuvat Jyrki Reinikka. Otava 1984
*  *Tikkuahvenia rakkaudella: kulinaarisia erätarinoita*, piirrokset Martti Arkko. Otava 1986
*  *Anopin kettu*. Kustannuskiila, Kuopio 1989
*  *Jahtia vuorotta*. Karisto 2000
*  *Haukikaruselli*. Karisto 2001
*  *Ahdille ja Tapiolle*. Karisto 2005

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta 
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - Pekka Reinikka 

### Viitteet
Pikriinihappo

**Pikriinihappo** eli **2,4,6-trinitrofenoli** eli **TNP** on fenoli, jota käytetään räjähdysaineissa. Sitä valmistetaan nitraamalla fenolia, bentseeniä tai salisyylihappoa. 1900-luvun alussa sitä käytettiin antiseptisena aineena, palovammojen, malarian ja isorokon hoitoon.

Pikriinihapon reaktiotuotteet pikraatit ovat räjähdysherkkiä.

## Historia
Pikriinihappo mainittiin ensimmäisen kerran Johann Rudolf Glauberin alkemiaa käsitelleissä kirjoituksissa vuonna 1742. Sen valmistaminen fenolia nitraamalla onnistui ensi kerran vuonna 1841. Pikriinihappo oli ensimmäinen suuritehoinen räjähdysaine, joka sopi tykinkranaattien täytteeksi, sillä se kesti laukaisutapahtuman iskun. Pikriinihapon ja nitroselluloosan seos suhteessa 70/30 otettiin käyttöön Ranskan armeijassa 1887 nimellä meliniitti (). Myöhemmät meliniitti-nimellä tunnetut aineet olivat joko raakaa pikriinihappoa tai pikriinihapposeoksia, joissa oli pieniä määriä muita aromaattisia nitroyhdisteitä. Lisäämällä pikriinihappoon aromaattisia nitroyhdisteitä sen sulamislämpötila saatiin laskemaan, mikä mahdollisti pikriinihapon valamisen. 1800-luvun lopulla useimmat armeijat ottivat pikriinihapon tai sen seokset käyttöön ensisijaisena räjähdysaineenaan. Pikriinihappo kuitenkin muodostaa metallin kanssa kosketuksiin päästessään pikraatteja, jotka ovat erittäin iskuherkkiä. Tästä syystä sen käyttö ammustäytteenä oli vaarallista. Se korvattiin pääosin TNT:llä vuodesta 1902 alkaen, mutta pikriinihappotäytteisiä ampumatarvikkeita oli käytössä vielä toisessa maailmansodassa. Halifaxin räjähdysonnettomuus osoitti sen iskuherkkyyden.

Pikriinihappo liukenee hyvin asetoniin, etanoliin, metanoliin ja bentseeniin sekä kohtalaisesti veteen. Yhdiste räjähtää yli 300 °C:n lämpötilassa. Pikriinihapon ollessa kosketuksessa betonin kanssa siitä voi muodostua räjähdysherkkää kalsiumpikraattia.
Aineenvaihdunnassa pikriinihapon nitroryhmät (-NO2) muuttuvat amiineiksi. Pikriinihapon puoliintumisaika veressä on noin 13,4 tuntia ja noin 60 % erittyy kokeellisesti virtsaan muuttumattomana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
*Kemian työsuojeluneuvottelukunta (KETSU): Pikriinihappo  (pdf)
*Coloria.net: Pikriinihappo
*ChemBlink: Picric acid
Aini Tahvanainen

**Aini Annikki Tahvanainen** (o.s. **Vepsäläinen**, 3. heinäkuuta 1929 Tuupovaara – 21. helmikuuta 2021 Joensuu) oli suomalainen eräkirjailija.

Seitsenlapsiseen pienviljelijäperheeseen syntynyt Tahvanainen kävi sota-ajan supistetun kansakoulun ja Kansanvalistusseuran myyntioppi- ja kirjanpitokurssin työskennellen sen jälkeen liikeapulaisena.

Tahvanaisen erätarinoita on ilmestynyt myös eri kokoomateoksissa (*Erätulilta*, *Eränkävijä*, *Erämaailma*, *Eräjuttuja*) 1980-luvulta lähtien ja hän on saanut palkintoja monista runo- ja novellikilpailuista.

## Teokset
*  *Kuutamokettu ja muita erätarinoita*, kuvat Pentti Okkonen. Karisto 1988
*  *Sopulien yö ja muita erätarinoita*, kuvat Pentti Okkonen. Karisto 1990
* *Peukalokyyti*. Ilias 2012. 

## Lähteet
* Pohjoiskarjalaisia kirjailijoita – Aini Tahvanainen 

### Viitteet
Gregory Noveck

**Gregory Noveck** on yhdysvaltalainen tuottaja, joka oli vuosina 2003–2010 DC Comicsin varatoimitusjohtaja. Aikaisemmin hän oli Silver Picturesin ja Platinum Studiosin varatoimitusjohtajana, joista jälkimmäisen yhtiön kanssa Noveck tuotti televisiosarjan *[[Jeremiah]]* vuonna 2002. DC Comicsin myötä hän on ollut vuodesta 2007 lähtien tekemisissä animaatioelokuvien parissa ja tuomassa enemmän esiin yhtiön sarjakuvahahmojen tuottamista elokuviin. Erottuaan tehtävästään elokuussa 2010 DC Comicsilla Noveck on keskittynyt enemmän tuottamiseen.

## Filmografia

### Elokuvat
* Noitatyttö (1989)
* Newton (2003)
*  (2007)
* Oikeuden Puolustajat: Uusi rintama (2008)
*  (2008)
* Wonder Woman (2009)
* Green Lantern: First Flight (2009)
* DC Showcase: The Spectre (2010)
* DC Showcase: Jonah Hex (2010)
* Red (2010)
* Superman/Batman: Apocalypse (2010)

### Televisiosarjat
* Jeremiah (2002)
* Next Action Star (2004)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Comic Book Resources 
* Variety
* movies.nytimes.com
Heimo Rautava

**Heimo Iivari Rautava** (11. helmikuuta 1911 Kymi – 29. tammikuuta 2000 Ilomantsi) oli suomalainen opettaja ja eräkirjailija.

Rautavan vanhemmat olivat kauppias F. A. Rautava ja Olga Rautava (o.s. Brunila). Hän kävi keskikoulun ja valmistui kansakoulunopettajaksi 1935 Jyväskylän seminaarista. 

Rautava kirjoitti ensimmäisen novellinsa Metsästys ja Kalastus -lehteen vuonna 1947. Vuonna 1974 hän voitti sanomalehti Karjalan Maan kirjoituskilpailun erätarinallaan *Suurten jälkien helminauhalla*. Kilpailun arvostelulautakuntaan kuuluneen kirjailija Jouko Puhakan kehotuksesta Rautava lähetti kirjoittamansa erätarinakokoelman kustantajalle, ja ne ilmestyivät 1979 nimellä *Kaksihäntäinen kettu*.

Heimo Rautavan 50 vuoden aikana keräämä 350 täytetyn luonnonvaraisen eläimen kokoelma oli esillä Ilomantsin keskuskoululla sijainneessa Ilomantsin erä- ja eläinmuseossa. Kokoelma on sittemmin siirtynyt Luontopirtti Mesikkään.

Heimo Rautava ylennettiin majuriksi 6.12.1967.

## Teokset
* *Kaksihäntäinen kettu*. Karisto 1979.
* *Eräpolun varrelta*, eräkertomuksia. Karisto 1983.
* *Palokankaan sudet*, eräkertomuksia. Karisto 1992.

## Muut julkaisut

Heimo Rautavan sotakertomuksia on julkaistu Kansa taisteli-lehdessä:

* *Talvisodan loppiainen Aittojoella*. Kansa taisteli 1/1981.
* *Hyökkäsimme Jylmäkänlahdella*. Kansa taisteli 12/1981.
* *Taistelimme Shoaroinkankaalla*. Kansa taisteli 1/1983.
* *Ihmeitä Terijoella talvella 1942*. Kansa taisteli 1/1985.
* *Puolustimme Karjalan esikaupunkia*. Kansa taisteli 6/1985.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen kirjailijat tietokanta 
*  Pohjoiskarjalaisten kirjailijoiden tietokanta - Heimo Rautava 
*  Ilomantsin erä- ja eläinmuseo
Rodolfo Graziani

**Rodolfo Graziani** (11. elokuuta 1882 – 11. tammikuuta 1955) oli italialainen sotamarsalkka, joka johti Italian Afrikan-sotaretkeä toisessa maailmansodassa.

## Ennen toista maailmansotaa
Graziani syntyi Filettinossa lähellä Frosinonea. Hän palveli ensimmäisessä maailmansodassa, saaden lopulta ylennyksen everstiksi. 1920-luvulla Graziani komensi Italian Libyassa olleita joukkoja ja murskasi senusien kapinan. Kapinajohtaja Omar al-Mukhtar saatiin kiinni ja teloitettiin vuonna 1931. Komennuksensa aikana Graziani järjesti alueelle vanki- ja työleirien verkoston, joissa kuoli jopa kymmeniä tuhansia libyalaisvankeja teloituksiin ja nälkään.

Italian–Etiopian sodassa (1935–1936) Graziani komensi eteläistä armeijaa edeten Abessiniaan Italian Somalimaasta pohjoisen armeijan iskiessä sinne Eritreasta. Sodan jälkeen hänestä tehtiin Etiopian kenraalikuvernööri. Hänen hoitaessaan virkaa hänet yritettiin murhata 19. helmikuuta 1937, mutta murhayritys epäonnistui ja Graziani toteutti alueella ”puhdistuksen”.

## Toisessa maailmansodassa
Toisen maailmansodan alkuvaiheessa Graziani komensi Libyassa Italian 10. armeijaa. Benito Mussolinin julisti sodan liittoutuneille alkukesästä 1940, ja syyskuussa Graziani aloitti hyökkäyksen Egyptiin. Graziani itse epäili huonosti varustetun armeijansa mahdollisuuksia motorisoituja brittiläisiä joukkoja vastaan, ja alkumenestyksen jälkeen italialaiset joutuivatkin vetäytymään takaisin Libyaan. Graziani erosi virastaan vuonna 1941.

Dino Grandin syrjäytettyä Mussolinin fasistien suuren neuvoston johtajuudesta ja suurimman osan Italiaa jouduttua liittoutuneiden haltuun Pohjois-Italiaan perustettiin Italian sosiaalinen tasavalta, joka käytännössä oli Saksan nukkevaltio. Suurin osa italialaisista sotilaskomentajista loikkasi liittoutuneiden puolelle siirtyneen kuningaskunnan joukkoihin, mutta Graziani pysyi uskollisena Mussolinille. Hänestä tuli uuden valtion puolustusministeri ja saksalais-italialaisen Armeijaryhmä Ligurian komentaja.

Sodan loputtua liittoutuneet vangitsivat Grazianin. Hänet siirrettiin vankilaan Libyaan, mutta lynkkauksen tai salamurhan pelossa hänet siirrettiin takaisin Italiaan. Vuonna 1950 hänet tuomittiin 19 vuodeksi vankilaan natsien kanssa tekemänsä yhteistyön vuoksi, mutta muutaman kuukauden jälkeen hänet vapautettiin huonon terveyden vuoksi. Graziani kuoli Roomassa vuonna 1955.

## Perintö
Rooman lähelle Affilen kylään on verovaroilla rakennettu Grazianin muistoksi puisto ja mausoleumi, mikä on herättänyt laajaa paheksuntaa.

Elokuvassa *[[Erämaan leijona]]* (*Lion of the Desert*) Graziania esittää Oliver Reed.

## Virkatehtävät
* 1915–1918: palvelu ensimmäisessä maailmansodassa
* 1921–1933: palvelu Libyassa
* 1935–1936: Italian Somalimaan kuvernööri
* 1936–1937: Etiopian käskynhaltija (Italian kuningas Viktor Emanuel III oli virallinen päämies) ja kuvernööri
* 1940–1941: Pohjois-Afrikan sotatoimien ylipäällikkö, Libyan kuvernööri
* 1943–1945: Italian sosiaalisen tasavallan puolustusministeri

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mithridates I (Pontos)

**Mithridates I Ktistes** (*Perustaja*, ) oli Pontoksen ensimmäinen kuningas vuosina 281–266 eaa. Mithridates I:n isän oli Mithridates Kioslainen, jonka isä puolestaan oli Bithynian länsipuolella sijainneen pienen Kioksen hallitsija Ariobarzanes (noin 362–337 eaa.)

Diadokki Antigonos I Monofthalmos tappoi Mithridateen isän noin vuonna 302 eaa. Mithridates pakeni tuolloin itään Kioksesta ja saapui kuuden toverinsa kanssa Paflagoniaan ja sieltä edelleen Amaseiaan Pontokseen. pontoslainen ajanlasku alkoi vuodesta 297 eaa. Tämä vuosi saattaa olla sama jolloin Mithridates saapui Amasiaan. Sen jälkeen kun Lysimakhos kärsi tappion Korupedionin taistelussa, Mithridates taisteli Seleukos I:tä vastaan ja saavutti itsenäisyyden. Vuonna 281/280 eaa. Mithridates julisti itsensä kuninkaaksi. Mithridateen kuningaskunta käsitti Paflagonian itäosan ja Kappadokian pohjoisosan. Vuonna 279 eaa. eräs Mithridateen poika valtasi Amastriksen rannikkokaupungin. Mithridates I:n seuraaja oli hänen poikansa Ariobarzanes.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Pirates of the Sea

**Pirates of the Sea** on latvialainen yhtye, joka valittiin edustamaan Latviaa vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun kappaleella ”Wolves of the Sea”. Kappale sijoittui loppukilpailussa sijalle 12.

## Lähteet
Ariobarzanes (Pontos)

**Ariobarzanes** () oli Pontoksen kuningas vuosina 266 eaa. – noin 250 eaa. Ariobarzaneen isä oli Pontoksen ensimmäinen kuningas Mithridates I. Ariobarzanes valtasi Amisoksen kaupungin Mustanmeren rannalla ja lisäsi sen isänsä valtakuntaan. 

## Lähteet
* 

### Viitteet
Mithridates II (Pontos)

**Mithridates II** () oli Pontoksen kuningas vuosina (noin) 250–189 eaa. Hänen isänsä oli Pontoksen kuningas Ariobarzanes. Mithridates II:n hallituskausi oli hyvin pitkä ja saattaa olla että kyseessä onkin kaksi eri kuningasta (Mithridates II ja Mithridates III). Mithridates II muodosti liiton Seleukos II:n kanssa ja meni naimisiin tämän siskon Laodiken kanssa. Mithridates sai Fryygian myötäjäisiksi Seleukokselta. Mithridates yritti vallata Sinopen kaupungin piirittämällä, mutta epäonnistui.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Yrjö Ylänne

**Yrjö Werner Ylänne** (sukunimi vuoteen 1906 **Dahlgren**; 31. elokuuta 1888 Helsinki &ndash; 26. lokakuuta 1971 Helsinki) oli suomalainen toimittaja ja eräkirjailija.

Ylänteen vanhemmat olivat kauppias Fredrik Verner Dahlgren ja Mathilda Wilhelmina Reiman. Hän pääsi ylioppilaaksi 1908 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1913 ja maisteriksi 1919. 

Ylänne oli Uuden Suomettaren kotimaan osaston toimittajana ja eduskuntaselostajana 1914-1918 ja Suomen Kuvalehden
toimitussihteerinä 1918-1927. Hän oli lisäksi 1917-1934 Suomen Kennelklubin Aikakauskirjan toimittajana ja vuodesta 1917 Metsästys ja Kalastus-lehden päätoimittajana.

Ylänne toimi vuosina 1927-1944 suojeluskuntien Hakkapeliitta-lehden päätoimittajana. Ylänne sai professorin arvonimen 1970.

## Teokset
* *Patruunan nimipäivälahja: yksinäytöksinen huvinäytelmä*, kirjoittanut Y. Y. U. W. Telén & C:o, Kuopio 1907
* *Mailman loppu: yksinäytöksinen pila*. Karisto 1909
* *Metsästäjän käsikirja*. Otava 1926, 2. uud. painos 1932, 3. uud. painos 1945, 4. painos 1948, 5. uud. painos ilmestyi 1965 nimellä *Metsästyksen taito*, tekijät Yrjö Ylänne ja Tauno V. Mäki, 2. painos 1967
* *Metsän väkeä: tarinoita riistapolkujen varsilta*. Otava 1929
* *Koirakirja: rotukoiria sanoin ja kuvin*. Otava 1936, 2. painos 1948, 3. painos 1960
* *Kalamiehen käsikirja*, tekijät Erkki Levanto ja Yrjö Ylänne. Otava 1948, 2. uud. painos 1956, 3. uud. painos ilmestyi 1967 nimellä *Kalastuksen taito*.
* *Lasten oma koirakirja: kuvia nelijalkaisista ystävistämme*. Otava 1954
* *Suomen riistapoluilta*, toimittanut Yrjö Ylänne. Otava 1961 Sarja: Kaikkien aikojen erätarinoita 1
* *[[Kaukomaiden riistapoluilta]]*, toimittaja Yrjö Ylänne, kuvitus Martti Poikolainen. Otava 1961 Sarja: Kaikkien aikojen erätarinoita 2
** Yhteisnide: *Kaikkien aikojen erätarinoita: kaksi valikoimaa: Suomen riistapoluilta & Kaukomaiden riistapoluilta*, toimittanut Yrjö Ylänne. Otava 1961
* *Pohjolan kalavesiltä*, toimittanut Yrjö Ylänne. Helsinki: Otava 1964 Sarja: Kaikkien aikojen erätarinoita 3
* *Erätaipaleella tavattuja*, kuvitus Seppo Polameri. Otava 1968

## Lähteet
* 
* Aikalaiskirja 1934 (Projekt Runeberg)
* Kuka kukin on 1954 (Projekt Runeberg)

## Aiheesta muualla
* Yrjö Ylänteen elämäkerta Kansallisibiografiassa
Yrjö Ylänteen lehtiartikkeleita:
* Puhtauden, uutteruuden ja rikkauksien maassa, Suomen Kuvalehti, 06.09.1924, nro 36, s. 14, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Puhtauden, uutteruuden ja rikkauksien maassa, jatk., Suomen Kuvalehti, 13.09.1924, nro 37, s. 10, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Joulukukkiemme tarina. Käymässä kukkaviljelyksen kehtoseudulla, Suomen Kuvalehti, 20.12.1924, nro 51-52, s. 24, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Tapion talvisessa tarhassa. Hieman talvisesta urheilumetsästyksestämme, Helsingin Sanomat, 04.03.1928, nro 63, s. 25, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Wolves of the Sea

**Wolves of the Sea** on latvialaisen Pirates of the Sean kappale, joka valittiin edustamaan Latviaa vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun. Kappale sai viisujen finaalissa 83 pisteellä ja sijoittui sijalle 12. Kappale on teemaltaan merirosvoaiheinen.

Skotlantilainen metalliyhtye Alestorm on tehnyt kappaleesta cover-version.

## Eurovision laulukilpailussa

”Wolves of the Sea” kilpaili Eurovision laulukilpailun toisessa semifinaalissa 22. toukokuuta 2008 Latvian edustajana esiintymisnumerolla kymmenen, jolle se arvottiin 17. maaliskuuta 2008 järjestetyssä arvonnassa. Sitä edelsi Valko-Venäjän edustajan Ruslan Aljah’non kappale ”Hasta la vista” ja seurasi Kroatian edustajien Kraljevi Ulicen ja 75 Centsin kappale ”Romanca”. 

Lavalla oli Pirates of the Sea yhtyeen jäsenten Aleksandra Kurusovan, Jānis Vaišļan ja Roberto Melonin lisäksi taustalaulajat ja tanssijat Liene Candy, Oskars Zaļkalniņš ja Zane Biķe-Slišāne. Kappaleen esitys oli merirosvoteemainen.

Toisen semifinaalin tulosjulkistuksessa Latvia mainittiin kymmenestä jatkoon menevistä maista kahdeksantena ja näin ollen ”Wolves of the Sea” eteni 24. toukokuuta 2008 järjestettyyn laulukilpailun finaaliin. Kilpailun jälkeen paljastetuista semifinaalin tarkemmista tuloksista selvisi kappaleen sijoittuneen semifinaalissaan kuudenneksi yhteensä 86 pisteellä.

Laulukilpailun finaaliin ”Wolves of the Sea” arvottiin esiintymispaikalle numerolla 14, siellä sitä edelsi Portugalia edustanut Vânia Fernandes kappaleella ”Senhora do mar (Negras águas)” ja seurasi Ruotsin Charlotte Perrelli kappaleella ”Hero”. Finaalin lopputuloksissa Latvian edustuskappale ”Wolves of the Sea” sai 83 pistettä ja sijoittui sijalle kaksitoista 25 finalistin joukossa. 

Latvialle tämä oli ennen vuoden 2015 kilpailua viimeisin kerta Eurovision laulukilpailun finaalissa; tämän edustuksen jälkeen Latvia karsiutui finaalista kuusi kertaa peräkkäin.

### Saadut pisteet
Vuonna 2008 Euroviisuissa oli käytössä pelkkä yleisöäänestys. Poikkeuksena San Marino käytti raateja. Finaalissa ”Wolves of the Sea” sai täydet kaksitoista pistettä kerran Irlannista. Äänestäviltä mailta kappale keräsi pisteitä kaikkiaan seuraavasti:

## Listasijoitukset

## Lähteet
Raimo J. Kinnunen

**Raimo Johannes Kinnunen** (3. lokakuuta 1931 Rääkkylä – 16. joulukuuta 2024 Jyväskylä) oli suomalainen opettaja ja kirjailija.

Kinnunen pääsi ylioppilaaksi Oulun lyseosta 1951 ja kävi vuosina 1952–1954 Jyväskylän kasvatusopillisen korkeakoulun sekä opiskeli filosofiaa 1954 Jyväskylän kesäyliopistossa. Kinnunen työskenteli kansakoulunopettajana 1954–1970 ja peruskoulunopettajana 1970–1990 sekä myös sivukirjastonhoitajana 1954–1980. 

Vuodesta 1990 Kinnunen oli vapaana kirjailijana. Hän perusti oman Athanor-nimisen kustantamon vuonna 1994, ja hän esiintyi myös nukkenäyttelijänä Eevaliisa Holma-Kinnusen Valkea Ratsu -nukketeatterissa.

## Teoksia
* *Sieluton mies*, romaani.      Tammi 1962
* *Hirvijahti*, romaani.    Tammi 1964
* *Taivas alla*, romaani.    Tammi 1965
* *Sysmän sota*, romaani.    Tammi 1967
* *Kutsumusopettajat*, runoja.   Otava 1968
* *Raju veri*, romaani.    Otava 1969
* *Raju veri*, näytelmä.  1972
* *Punainen akka, siniset teokset*, romaani.    Otava 1973
* *Naisrooli*, romaani.    Otava 1975
* *Valkea ratsu*, näytelmä.  1975
* *Kutsumusopettajat; Reputetut; Työttömät*, runoja.   Otava 1976
* *Maaherra*, kuunnelma.    1982                
* *Kätkijät*, kuunnelma.    1983
* *Karvakuonot Kulta-Joonaan jäljillä*, näytelmä.   Yleisradio, TV 2 1984 
* *Unissasaarnaajatyttö*, kuunnelma.    1985 
* *Raatokuski*, kuunnelma.    Yleisradio 1986 
* *Maaherra*, näytelmä.   1987
* *Merimetsot*, kuunnelma.   Yleisradio 1987
* *Morsiussaatto*, kuunnelma.    1987 
* *Naiskaravaani*, romaani.    Art House 1988
* *Musta luoti eli kulkijan tarina*, kuunnelma.    1989 
* *Valdivia eli neljäs Varjelija*, romaani.    Art House 1989
* *Ruut Munkerin koski*, romaani.    Art House 1991
* *Asemapäällikkö*, romaani.    Art House 1993
* *Symposiumi*, runoja.   Athanor 1994
* *Erne ja Tanja : kuvitettu tarina*, romaani.    Athanor 1995
* *Anna*, romaani.    Art House 1998
* *Brusinka*, romaani.    Athanor 1995
* *Asemapäällikkö*, kuunnelma.   Yleisradio 1998 
* *Valdivia eli neljäs varjelija*, kuunnelma.    1998 
* *Popol vuh*, kuunnelma.(Quiche-intiaanien eepos, Like)    1999   
* *Ransu Karvakuono*, tekijät Pertti Nättilä ja Raimo J. Kinnunen.     WSOY 2002
* *Anna Haihuntie*, romaani.    Athanor 2002
* *Anna ja Johannes*, romaani.    Athanor 2002
* *Kirskulinnun aika*, romaani.    Athanor 2003
* *Kirskulinnun laakso*, romaani.    Athanor 2004
* *Linnunitkupuu*, romaani. Athanor 2007  
           
## Palkinnot
*  Valtion kirjallisuuspalkinto 1969 (runokokoelmasta *Kutsumusopettajat*)
*  Mikkelin läänin kirjallisuuspalkinto
*  Sysmän Kirjakylän Sahti-palkinto 2001

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta 
* Päijäthämäläisiä kirjailijoita – Raimo J. Kinnunen 

### Viitteet
Jalkapallokierros

**Jalkapallokierros** oli Yle Puheessa kuultava urheiluohjelma. Ohjelmassa seurattiin jalkapallon Suomen pääsarjan Veikkausliigan ottelukierrosta siten, että vuorollaan kuultiin suoraa selostusta kultakin ottelupaikkakunnalta. Käytössä oli ns. ”maalitunnari”: mikäli jollain paikkakunnalla syntyi maali, lähetettiin siitä kertova äänitunnus ja siirrettiin lähetys välittömästi kyseiseen otteluun. Ennen vuotta 2013 lähetykset kuultiin Yle Radio Suomesta joten jalkapallokierroksen aikana saatettiin kuulla musiikkia sekä lähettää muita ohjelmia kuten uutisia, merisäätä, viranomaistiedotteita tai esimerkiksi puhelintoivekonsertteja. Kaudella 2007 *Jalkapallokierros*-ohjelmaa lähetettiin kierroksilta, joilla oli käynnissä yhtä aikaa vähintään neljä ottelua.

## Jalkapallokierroksen selostajia
* Jari Haapala, Kouvola ja Kotka
* Jari-Pekka Jouppi, Pietarsaari ja Vaasa
* Mikko Laitinen, Lahti
* Osku Laukkanen, Turku
* Johannes Oikarinen
* Pekka Pietilä, Oulu
* Riikka Smolander-Kylliäinen, Tampere ja Valkeakoski
* Pertti Tapola, Helsinki
* Ari Weckström, Maarianhamina

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Yle Areena - Urheiluilta: Jalkapallokierros
Erik Blom

**Erik Johan Blom** (22. toukokuuta 1817, Iisalmi &ndash; 20. huhtikuuta 1887, Sysmä) oli suomalainen pappi ja runoilija. Hän käytti myös nimimerkkejä *E.J.B.*, *-kk-* ja *-lo-*.

Blomin vanhemmat olivat Iisalmen kappalainen Isak Blom ja Johanna Juliana Lukander. Hän kävi Kuopion triviaalikoulua 1826–1831 ja Porvoon lukiota 1832–1836 ja pääsi ylioppilaaksi 1836. Blom valmistui filosofian maisteriksi 1840, ja hänet vihittiin papiksi 1844.  Blom toimi 1840-luvulla opettajana yläalkeiskouluissa Heinolassa, Helsingissä, Kuopiossa ja Haminassa. Myöhemmin hän oli pappina Taipalsaaressa ja Rantasalmella. Blom oli Heinäveden kappalaisena 1855–1860 ja Sysmän kappalaisena 1860–1887.

Blomin tunnetuimmat omat runot ovat *Savonmaalle* ja *Suomen Impi,* jotka ilmestyivät 1873 kokoomateoksessa *Niitä näitä runouden alalla : Arveli ajan huviksi*. Blom toimi myös kääntäjänä suomentaen muun muassa Gotthold Ephraim Lessingin näytelmät *Emilia Galotti* ja  *Minna von Barnhelm eli sotamiehen onni*, Esaias Tegnerin runoelman *Frithiofin satu* ja J. L. Runebergin runoelman *Hirvenhiihtäjät*.

## Teoksia
* *Niitä näitä runouden alalla : Arveli ajan huviksi*.  Tekijä, Kuopio 1873

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta 
* 
* Päijäthämäläisiä kirjailijoita - Erik Blom 
* iisalmelaisia kirjailijoita - Erik Blom
Antti Okkonen

**Antti Tuomas Okkonen** (s. 6. kesäkuuta 1982 Oulu) on entinen jalkapalloilija, joka pelasi urallaan Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa ja Belgiassa. Lisäksi hän edusti maajoukkuetta. Hän oli pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. __NOTOC__

## Ura
Okkonen on Oulun Luistinseuran kasvatti. Hän teki ensiesiintymisensä seuran OPS:n nimellä pelanneessa edustusjoukkueessa Kakkosessa kaudella 1998. Liigadebyyttinsä hän teki Myllykosken Pallossa kaudella 2000. MyPan paidassa Okkonen saavutti kolmen kauden (2000-2003) aikana yhden SM-hopean ja kaksi SM-pronssia.

Myllykoskelta Okkonen siirtyi neljäksi (2004-2007) kaudeksi Ruotsiin Landskronan riveihin. Vuoden 2007 alkupuoliskon hän oli lainalla tanskalaisessa Silkeborgissa. Tammikuussa 2008 Okkonen siirtyi belgialaiseen RAEC Monsiin, jossa hän pelasi puolitoista kautta. Elokuussa 2009 hän palasi MyPaan loppukauden kestäneellä sopimuksella, jota jatkettiin kauden päätyttyä kahdella vuodella. Kaudeksi 2012 Okkonen siirtyi hallinneen Suomen mestarin Helsingin Jalkapalloklubin joukkueeseen, missä hän myös voitti uransa ainoa Suomen mestaruuden.

Mestaruus kauden jälkeen Okkonen siirtyi Rovaniemen Palloseuraan, missä hän tulisi pelamaan viimeiset vuotensa. Hän ehti pelata RoPSin paidassa 6 kautta (2013-2018), minkä aikana hän voitti Suomen Cupin 2013 ja kaksi SM-hopeaa 2015 ja 2018. Hän toimi myös joukkuueen kapteenina. 

Okkonen pelasi urallaan Veikkausliigassa yli 300 ottelua ja pelasi Suomen maajoukkueessa 13 maaottelua. Hän on pelannut myös 18 nuorten ja 56 poikien maaottelua. Okkonen oli mukana Suomen joukkueessa vuoden 2001 nuorten maailmanmestaruuskisoissa.

Uran päättymisen jälkeen Antti Okkonen jatkoi yhteistyötä Rovaniemen Palloseuran kanssa ja toimii nykyään joukkuueesa junioripäällikkönä ja hän vastaa 7-12 vuotiaiden toiminnasta.

Hänen vanhempi veljensä Jarkko Okkonen oli myös jalkapalloilija.

## Saavutukset
* Vuoden lupaava pelaaja 2001
* Suomen mestaruus 2012
** SM-hopea 2002, 2015, 2018
** SM-pronssi 2000, 2001
* Suomen Cup 2013

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Antti Okkosen esittely Veikkausliigan sivustolla
* Antti Okkosen esittely Palloliiton sivustolla
Sydney (yhtye)

**Sydney** oli Burlingtonista, Kanadan Ontariosta kotoisin oleva rock-yhtye. He julkaisivat kaksi albumia: Sydney (2005) ja When We Were Safe (2007). Bändin muodostivat Scott Sanderson (laulu), Anto Boros (basso), Jay Jensen (kitara) ja Kyle Anderson (rummut).

Yhtye ilmoitti hajoamisestaan 26.9.2008.

## Aiheesta muualla
*
Magic Carpet Ride

**Magic Carpet Ride** on Steppenwolfin kappale vuodelta 1968. 
Elokuvassa Star Trek – ensimmäinen yhteys se säesti ensimmäisen Maapallolla rakennetun poimualus Feenixin ensilennon starttia.

## Lähteet
Italian Libya

**Italian Libya** () oli Italian Pohjois-Afrikassa nykyisen Libyan alueella sijainnut siirtomaa vuosina 1911–1943. Vuonna 1942 Libyassa asui 110 000 italialaista. 

## Historia
Virallisen siirtomaan statuksen alue sai 1934, mutta Italia oli vallannut Libyan ydinalueeseen kuuluvan pohjoisen rannikkoseudun turkkilaisilta jo vuoden 1911 Italialais-turkkilaisessa sodassa. Sisämaassa sijaitseva Fezzanin aavikko onnistuttiin valloittamaan vasta 1934, sillä paikalliset paimentolaisheimot vastustivat miehitystä aseellisesti. Senusien kapinan kukistuttua italialaiset perustivat alueelle lukuisia keskitysleirejä, joilla kuoli useita kymmeniä tuhansia arabeja. Väkivaltainen siirtomaapolitiikka oli muille suurvalloille kasvava kritisoinnin aihe. Monet italialaiset muuttivat tuossa vaiheessa Libyaan ja aluetta pyrittiin modernisoimaan ja tieverkostoa sekä teollisuutta parantamaan.

Italialaisilla oli jotakin alueellisia kiistoja Egyptille ja Brittiläiselle Sudanille kuuluneista aavikkoalueista Kaakkois-Libyan rajalla. Halu yhdistää Pohjois-Afrikan siirtomaat ja Italian Itä-Afrikka olivat merkittävä syy Italian osallistumiseen toiseen maailmansotaan. Sodassa Libyalla olikin merkittävä rooli Pohjois-Afrikan taisteluissa. Italian liityttyä sotaan kesällä 1940 Libyassa olleet italialaisjoukot aloittivat Rodolfo Grazianin johdolla hyökkäyksen Egyptiin. Alkumenestyksen jälkeen hyökkäys tyrehtyi ja brittiarmeijan suorittama Operaatio Compass työnsi rintamalinjan kauas Italian Libyan alueelle. Apuun saapuneiden saksalaisjoukkojen komentaja Erwin Rommel valloitti kuitenkin menetetyt alueet takaisin ja eteni pitkälle Egyptin alueelle. Yhdessä lyhytaikaisen Tunisian miehityksen kanssa nämä alueet muodostivat Italian Pohjois-Afrikan.

Libyan alueella käyty Tobrukin taistelu muodostui yhdeksi Pohjois-Afrikan sodan merkittävimmistä taisteluista. Kärsittyään tappion niin Tobrukissa kuin Egyptissäkin – yhdistettynä Fezzanissa tapahtuneisiin jatkuviin kansannousuihin ja beduiinien tekemiin hyökkäyksiin – akselivaltojen joukot vetäytyivät Libyasta ensin Ranskan Tunisiaan ja sitten Eurooppaan. Myös alueelle muuttaneet italialaissiirtolaiset pyrittiin evakuoimaan takaisin Italiaan. Libya siirtyi liittoutuneiden hallintaan: Ranska otti haltuunsa Fezzanin ja Britannia Tripolitanian sekä Kyrenaikan, joita nämä hallitsivat, kunnes Libya itsenäistyi vuonna 1951.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Éva Tófalvi

**Éva Tófalvi** (s. 4. joulukuuta 1978 Miercurea Ciuc, Romania) on romanialainen uransa lopettanut ampumahiihtäjä.

Tófalvi sijoittui Naganon olympialaisissa 1998 normaalimatkalla 11:nneksi. Oslon MM-kilpailuissa 1999 hän oli samalla matkalla 12:s. Pokljukan MM-kisoissa 2001 hän oli normaalikilpailussa kuudes ja yhteislähtökilpailussa kymmenes. Pyeongchangin MM-kilpailuissa 2009 hän oli normaalimatkalla seitsemäs ja yhteislähtökilpailussa neljästoista. Vancouverin olympialaisissa 2010 hän sijoittui normaalimatkalla 11:nneksi ja pikakilpailussa 14:nneksi. Hanty-Mansijskin MM-kilpailuissa 2011 hän oli pikakilpailussa 15:s.

Tófalvi voitti maailmancupissa Hochfilzenin normaalimatkan kilpailussa joulukuussa 2008. Hän sijoittui alun perin toiseksi, mutta nousi voittajaksi Albina Ahatovan dopingkäryn myötä. 

Tófalvi aloitti ampumahiihdon vasta vuonna 1995. Hän puhuu romaniaa, unkaria, englantia ja vähän myös italiaa. Hänen pituutensa on 172 senttimetriä ja painonsa 60 kiloa. 

Tófalvi jäi kiinni dopingista keväällä 2016. Kansainvälinen ampumahiihtoliitto IBU tiedotti, että Tofalvin A- ja B-näyte sisälsivät meldoniumia. Näytteet otettiin 8. maaliskuuta 2016 Oslossa. 

Tófalvi lopetti uransa ampumahiihtäjänä keväällä 2018. 

## Lähteet
L. J. Tikkanen

**Lauri Juho (L. J.) Tikkanen** (15. joulukuuta 1847, Iisalmi &ndash; 15. lokakuuta 1932, Iisalmi) oli suomalainen kansakoulunopettaja ja kirjailija.

## Teokset
* *Kotikuusi ja kuiskeet*, runoja.   Tekijä, Kuopio 1902
* *Sokrateksen kynttilä*, runoja.   Tekijä, Kuopio 1902
* *Sisarukset*, kertomus.   Tekijä, Kuopio 1903
* *Laulu tahi surumuisto, Titanicin onnettomuudesta Atlantin valtamerellä huhtikuun 14-15 päivän välisenä yönä 1912*.   Styf, Iisalmi 1917
* *Uusi laulu maailman sodasta*.   Styf, Iisalmi 1917
* *Kaunis laulu Suomen ja Venäjän sovusta*.   Styf, Iisalmi 1921
* *4:jä kaunista laulua nuorisolle*.   Tekijä, Kuopio 1927

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta 
* Iisalmelaisia kirjailijoita - L. J. Tikkanen
* Pohjoissavolaisen kaunokirjallisuuden bibliografia - L. J. Tikkanen
Ladenburg

**Ladenburg** on kaupunki Baden-Württembergin osavaltiossa, lounaisessa Saksassa. Se kuuluu Karlsruhen hallintopiiriin ja Rhein-Neckar-Kreisin piirikuntaan. Kaupunki sijaitsee Neckarjoen varrella, ja sillä on historiaa Rooman valtakunnan ajoilta saakka. Ladenburgissa oli kesäkuun 2022 lopussa 12&nbsp;279 asukasta, ja sen pinta-ala on 19 neliökilometriä.

## Maantiede

Ladenburg sijaitsee Neckarjoen varrella 96–106 metrin korkeudella. Läheisimpiin suurkaupunkeihin lukeutuvat Heidelberg ja Mannheim. Heidelberg sijaitsee Ladenburgista kaakkoon ja Mannheim luoteiseen. Ladenburgin naapurikuntia ovat Ilvesheim, Heddesheim, Hirschberg an der Weinstraße, Schriesheim ja Dossenheim.

## Historia
Ladenburgin alueen ensimmäisiä asukkaita olivat keltit, jotka saapuivat alueelle satoja vuosia ennen ajanlaskun alkua. Kelttiläinen asutus kantoi nimeä *Lokudonom*, jonka myöhempi roomalainen asu oli *Lopodunum*. Vuonna 98 jälkeen ajanlaskun alun keisari Trajanus myönsi asutukselle kaupunginoikeudet. Ladenburg oli roomalaisen Civitas Ulpia Sueborum Nicrensiumin keskuskaupunki.

Roomalainen Ladenburg koki kukoistuskautensa 200- ja 300-luvuilla, joiden ajalta on löytynyt runsaasti arkeologisia löydöksiä. Myöhäisantiikin aikana Ladenburgissa sijaitsi roomalainen rajalinnoitus. Myöhemmin kaupungista muodostui frankkilainen hovikaupunki ja Wormsin piispojen residenssi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ladenburgin kaupungin viralliset Internet-sivut 
* Automuseum Dr. Carl Benz  
* Bertha Benz Memorial Route
The Very Best of Dokken

__NOTOC__
**The Very Best of Dokken** on heavy metal -yhtye Dokkenin vuonna 1999 julkaistu kokoelmalevy. Albumi sisältää suurimman osan yhtyeen singleistä. Kappaleet ovat levyllä kronologisessa järjestyksessä.

## Kappaleet
#Breaking the Chains – 3:52 (Dokken, Lynch)
#Paris Is Burning (live) – 5:09 (Brown, Lynch)
#Into the Fire – 4:27 (Dokken, Lynch, Pilson)
#Just Got Lucky – 4:36 (Lynch, Pilson)
#Alone Again – 4:22 (Dokken, Pilson)
#Tooth and Nail – 3:42 (Brown, Lynch, Pilson)
#The Hunter – 4:08 (Brown, Dokken, Lynch, Pilson)
#In My Dreams – 4:20 (Brown, Dokken, Lynch, Pilson)
#It's Not Love – 5:00 (Brown, Dokken, Lynch, Pilson)
#Dream Warriors – 4:48  (Lynch, Pilson)
#Burning Like a Flame – 4:46 (Brown, Dokken, Lynch, Pilson)
#Heaven Sent – 4:53 (Dokken, Lynch, Pilson)
#Mr. Scary – 4:30 (Lynch, Pilson'')
#Walk Away – 5:02 (Dokken, Lynch, Pilson)
#Mirror Mirror – 4:40 (Dokken, Spiro, White) (Don Dokkenin soolotuotantoa)
#Too High to Fly – 7:10 (Dokken, Lynch)

## Kokoonpano
* Don Dokken – laulu
* George Lynch – kitara
* Jeff Pilson – basso
* Mick Brown – rummut

### Kokoonpano kappaleessa ”Paris Is Burning”
*Don Dokken – laulu
*George Lynch – kitara
*Juan Croucier – basso
*Mick Brown – rummut

### Kokoonpano kappaleessa ”Mirror Mirror”
*Don Dokken – laulu
*John Norum – kitara
*Billy White – kitara
*Peter Baltes – basso
*Mikkey Dee – rummut

## Aiheesta muualla
* 
*