open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Skillet

**Skillet** on yhdysvaltalainen kristillinen rockyhtye, joka perustettiin Memphisissä Tennesseessä 1990-luvun puolivälissä. Skilletin musiikkityyli on vaihdellut post-grungen, nu-metallin ja industrial rockin välillä. Pääpaino on kuitenkin ollut raskaassa rockissa. Skillet on julkaissut vuoteen 2016 mennessä kahdeksan studioalbumia ja kaksi livealbumia, live-dvd:n ja kaksi ep:tä sekä lukuisia singlejä. Kahdeksas albumi *[[Awake (Skilletin albumi)|Awake]]* meni sijalle kaksi Billboard 200 -listalla, kun albumia oli myyty 68&nbsp;000 kappaletta julkaisuviikollaan.

## Diskografia

### Albumit
**Skillet* (1996)
**Hey You, I Love Your Soul* (1998)
**Invincible* (2000)
**Ardent Worship* (live) (2000)
**Alien Youth* (2001)
**Collide* (2003)
**[[Comatose]]* (2006)
**Comatose Comes Alive* (live) (2008)
**[[Awake (Skilletin albumi)|Awake]]* (2009)
**[[RISE (Skilletin albumi)|RISE]]* (2013)
**[[Unleashed (Skilletin albumi)|Unleashed]]* (2016)
**Victorious (2019)*
**Dominion (2022)*

## Esiintymiset Suomessa
* Maata näkyvissä -festarit - 19.11.2011
* Tampere, Klubi - 20.11.2016

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Skilletin kotisivut
*Skillet MySpacessa
Tauno Kuosa

**Tauno Ilmari Kuosa** (6. elokuuta 1917 Varkaus – 1. lokakuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen yleisesikuntaeversti ja historioitsija.

Kuosa pääsi ylioppilaaksi Varkauden yhteiskoulusta 1936 ja aloitti historian opinnot Helsingin yliopistossa syyskuussa 1939. Hän palveli jatkosodan aikana komppanianpäällikkönä Rukajärven suunnalla ja suoritti 1945 aktiiviupseerin tutkinnon Kadettikoulussa. Hän haavoittui kolmesti jatkosodan aikana. Hän toimi opettajana Kadettikoulussa vuosina 1946–1948 ja Tykistökoulussa vuosina 1953–1954. Kuosa sai myös sodan vuoksi keskeytyneet historian opintonsa loppuun ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1947.

Kuosa toimi upseerina sekä kotimaassa että myös Suomen YK-joukoissa Kyproksella ja Lähi-idässä toimien muun muassa 1970-luvulla YK:n lähi-idän joukkojen apulaisesikuntapäällikkönä. Kuosa oli 10 vuoden ajan siviiliuralla Uusi Suomi -lehden palveluksessa toimittajana ja vuosina 1954−1961 lehden Lontoon-kirjeenvaihtajana. Hän julkaisi useita historiateoksia ja käänsi myös suomeksi varsinkin sotahistoriaan liittyviä kirjoja. 1960-luvun alussa Kuosa arvosteli teoksessaan *Oman aikamme maailmantapahtumat* presidentti Urho Kekkosen toimintaa yöpakkasten ja noottikriisin yhteydessä ja sai tästä kritiikkiä presidentin taholta. Vuosina 1967–1972 hän työskenteli toimistopäällikkönä Pääesikunnan tiedusteluosastolla. Kuosa ylennettiin everstiksi vuonna 1974.

Vuosina 1981–1988 Kuosa oli Kokoomuksen valtuutettuna Helsingin kaupunginvaltuustossa. 

Kuosa on suomentanut toistakymmentä teosta asiantuntemuksensa piiriin kuuluvilta aloilta.

Kuosan veli oli eversti Maunu Kuosa.

## Teoksia
* *Jokamiehen Suomen historia*, kuvitus Henrik Tikkanen. WSOY 1952, 2. ja 3. painos 1963 (WSOY-taskukirjasto 29−32)
* *Oman aikamme maailmantapahtumat, osa 1: 1945–1953: hyökkäävä kommunismi*. WSOY 1962, 2. p.&nbsp;1965
* *Oman aikamme maailmantapahtumat, osa 2: 1953–1962: kilpaileva rinnakkaiselo*. WSOY 1962, 2. p.&nbsp;1965
* *Lukion yleinen historia*, kokeilumoniste. WSOY 1968
* *Suomalainen upseerikoulutus 200 vuotta 1779–1979*, toimittanut Pertti Kilkki, kirjoittajat Tauno Kuosa, T.V. Viljanen, Pertti Kilkki. Jääkäriliitto 1978
* *A. F. Airo: legenda jo eläessään: päämajoitusmestari kenraaliluutnantti A. F. Airo operaatioiden johtajana 1939–1945*. WSOY 1979
* *A. O. Pajari: viiden sodan soturi*. WSOY 1981

## Toimittajana
* *W. E. Tuompo: Päiväkirjani päämajasta 1941–1944*. WSOY 1968, 1994

## Lähteet
* 
* *Kadettiupseerit 1920–2010*. Helsinki: Upseeriliitto.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Presidentti Urho Kekkosen kirje Uuden Suomen päätoimittajalle Eero Petäjäniemelle 13.1.1963 jossa hän arvosteli Kuosan historiantulkintoja.
Johannes Stobaios

**Johannes Stobaios** (, ) (400-luku) oli antiikin kreikkalainen kirjailija. Hänet tunnetaan ennen kaikkea kreikkalaisilta kirjailijoilta kokoamistaan tekstikatkelmista, joista on tullut arvokas lähde moniin muuten kadonneisiin teoksiin.

## Elämä ja teokset

Stobaios oli kotoisin Stobista, pohjoisesta Makedoniasta. Hänen elämästään ei tiedetä mitään, mutta hän eli todennäköisesti 400-luvun jälkimmäisellä puoliskolla. Koska hän ei mainitse kristittyjä, tutkijat ovat päätelleet, ettei hän todennäköisesti ollut itse kristitty. Toisaalta hänen nimensä Johannes viittaa pikemminkin kristittyyn tai ainakin kristityn kodin lapseen.

Stobaioksen kokoamat tekstikatkelmat hän oli tarkoittanut pojalleen Septimiukselle. Niitä edelsi kirje, joka selitti teoksen tarkoituksen ja antoi yhteenvedon sen sisällöstä. Tästä yhteenvedosta, joka on säilynyt Fotioksen teoksessa *Bibliothēkē* (*Bibliotheca*), käy ilmi, että Stobaios jakoi teoksensa kahteen osaan, jotka koostuivat yhteensä neljästä kirjasta. Suurimmassa osassa säilyneitä käsikirjoituksia teos on jaettu kolmeen kirjaan, joista ensimmäistä ja toista kutsutaan yleensä Fysikaalisiksi ja Moraaliksi katkelmiksi ja kolmatta nimellä ''Florilegium'' ('kukkakimppu') tai *Sermones*.

Teoksen johdanto-osa, joka käsitteli filosofiaa, on loppua lukuun ottamatta kadonnut. Toisesta kirjasta tunnetaan vain katkelma, ja kolmas ja neljäs kirja on sulautettu yhteen. Tämän vuoksi vaikuttaa, että säilynyt versio teoksesta on vain alkuperäisestä tehty tiivistelmä, jonka on tehnyt paljon myöhemmin joku tuntematon bysanttilainen kirjailija.

Stobaioksen teos on selvästi luonteeltaan opettava. Ensimmäinen kirja opettaa fysiikkaa &mdash; siinä laajassa muodossa, jossa kreikkalaiset käsittivät fysiikan &mdash; katkelmien avulla. Teos on usein epäluottava, koska Stobaios vaikuttaa sekoittavan keskenään varhaisten joonialaisten filosofien, sekä Platonin ja pythagoralaisten ajatuksia. Osa ensimmäisestä ja toisesta kirjasta ovat paljon velkaa peripateettiselle filosofille Aetiokselle sekä Didymos Khalkenterokselle. Osa toisesta kirjasta sekä kolmas ja neljäs kirja käsittelevät etiikkaa; kolmas hyveitä ja paheita, pareittain; neljäs yleisempiä eettisiä ja poliittisia aiheita.

Yhteensä Stobaios lainaa yli viittäsataa kirjailijaa, alkaen yleensä runoilijoista, ja edeten historioitsijoihin, puhujiin, filosofeihin ja lääkäreihin. Stobaioksen ansiosta tunnetaan monia tärkeitä katkelmia draamakirjailijoilta, erityisesti Euripideeltä. Stobaiokselta löytyy myös useita merkittäviä stoalaisuutta käsitteleviä katkelmia.

## Lähteet

*
Erwin Panofsky

**Erwin Panofsky** (30. maaliskuuta 1892 – 14. maaliskuuta 1968) oli saksalainen taidehistorioitsija, joka muutti Yhdysvaltoihin toisen maailmansodan alla. Panofsky on tunnettu erityisesti ikonografisen tutkimuksen kehittämisestä. Monia hänen teoksiaan on yhä saatavissa uusintapainoksina, kuten kirjoja *Studies in Iconology : Humanist Themes in the Art of the Renaissance* (1939, 1972), sekä *The Life and Art of Albrecht Dürer* (1943). Hän kuuluu nykytaiteen historian perustajahahmoihin. 

Panofsky tuli aluksi Yhdysvaltoihin vuonna 1931 opettamaan New Yorkin yliopistossa. Natsien noustua valtaan Saksassa hän jäi pysyvästi Yhdysvaltoihin. Panofsky tuli tunnetuksia erityisesti symboleja ja ikonografiaa koskevista tutkimuksista.

Panofskyn ystäväpiiriin kuuluivat niin Wolfgang Pauli kuin Albert Einsteinkin.

## Lähteet

## Teokset
* Perspective as Symbolic Form (1927)
* Studies in Iconology : Humanist Themes in the Art of the Renaissance (1939, 1972)
* The Life and Art of Albrecht Dürer (1943)
* Gothic Architecture and Scholasticism (1951)
* Early Netherlandish Painting (1953)
* Meaning in the Visual Arts (1955)
* Pandora's Box: the Changing Aspects of a Mythical Symbol (1956) (with Dora Panofsky)
* Renaissance and Renascences in Western Art (1962)
* Tomb Sculpture (1964)
* Problems in Titian, mostly iconographic (1969)

### Artikkeli
*Erwin Panofsky: ”Et in Arcadia ego: Poussin and the elegiac tradition” teoksessa Meaning in the visual arts: papers in and on art history (1955), 295–320.
Jaakko Jahnukainen

**Jaakko Juhani ”Jahnu” Jahnukainen** (15. maaliskuuta 1925 Helsinki – 8. lokakuuta 1980 Helsinki) oli suomalainen toimitusjohtaja, jazzmuusikko ja television *[[Levyraati]]*-ohjelman ensimmäinen juontaja.

## Ura
Jahnukainen kiinnostui jazzista ja rumpujensoitosta jo käydessään koulua Helsingin Normaalilyseossa. Syksyllä 1959 hän toimi Suomen ensimmäisten televisiouutisten uutistenlukijana, mutta hänen uutisankkurin uransa jäi lyhyeksi. Jahnukainen sai *Levyraati*-ohjelman idean kesällä 1961 ja toimi saman vuoden syksyllä alkaneessa ohjelmassa raadin puheenjohtajana aina vuoteen 1980 saakka. Ohjelmalla oli 1960-luvulla parhaimmillaan liki kaksi miljoonaa katsojaa. Levyraadin ohella Jahnukainen toimitti radiossa *Jazzstudio*-ohjelmaa ja Suomen Televisiossa *[[M-Show]]* -haastatteluohjelmaa.

Jahnukainen tunnettiin varsinkin 1960-luvun alussa intohimoisena jazzmusiikin harrastajana, joka suhtautui kielteisesti perinteiseen suomalaiseen tangomusiikkiin. Aikakirjoihin on jäänyt Veikko Tuomen esittämän *Sabina*-tangon saama *Levyraadin* silloin vielä lyhyen historian huonoin pistemäärä syksyllä 1961. Jahnukaisen omia jazz-suosikkeja olivat Max Roachin kvintetti ja Ella Fitzgerald. Hänen musiikkimakunsa näkyi *Levyraadissa* myös suhtautumisena rautalankamusiikkiin ja The Beatles -yhtyeen kappaleisiin; jälkimmäisten hän julisti olevan vain "mölisevää karjuntaa, typerää, mautonta ja yksitoikkoista". Eräässä lähetyksessä kesällä 1963 Jahnukainen jopa rikkoi brittiläisen rautalankayhtyeen The Cougarsin levyn *Saturday Night at the Duck-pond*, jossa häntä kiukutti etenkin se, että kappale oli mukailtu Pjotr Tšaikovskin *[[Joutsenlampi]]*-baletin eräästä teemasta.

Jahnukainen oli opiskellut valtiotieteitä Helsingin yliopistossa ja mainontaa Yhdysvalloissa. Varsinaisena leipätyönään Jahnukainen johti omaa Suomen Ilmoituskeskus-nimistä mainostoimistoaan. Hänen muita yrityksiään olivat muun muassa Mainos-Visio ja ohjelmatoimisto Finntuonti Oy. Jahnukainen oli myös innokas harrastelentäjä. Hän kuoli sydänkohtaukseen lokakuussa 1980.

Jahnukainen teki sivuosia muutamissa suomalaisissa elokuva- ja televisiotuotannoissa, kuten *[[Tähtisumua (vuoden 1961 elokuva)|Tähtisumua]]* (1961), jossa hän oli myös käsikirjoittajana.

## Lähteet
*Pomus.net: Jaakko Jahnukainen
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto
Thomas A. Hendricks

**Thomas Andrews Hendricks** (7. syyskuuta 1819 – 25. marraskuuta 1885) oli Yhdysvaltain 21. varapresidentti.

Hendricks istui demokraattipuolueen jäsenenä Indianan osavaltion edustajainhuoneessa vuonna 1848 ja Yhdysvaltain edustajainhuoneessa vuosina 1851–1855. Hän oli ehdolla Indianan kuvernööriksi 1860, mutta ei tullut valituksi. Hän istui Yhdysvaltain senaatissa 1863–1869 ja sen jälkeen Indianan kuvernöörinä 1873–1877.

Grover Clevelandin voitettua presidentinvaalit 1884, Hendricksistä tuli varapresidentti, jossa virassa hän ehti olla vain muutaman kuukauden ennen kuolemaansa vuonna 1885. Hänen kuolemansa jälkeen varapresidentin virka oli hoitamatta vuoteen 1889, jolloin Levi P. Morton valittiin virkaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jean Richepin

**Jean Richepin** (4. helmikuuta 1849 Médéa, Ranskan Algeria – 12. joulukuuta 1926 Pariisi) oli ranskalainen runoilija, prosaisti ja näytelmäkirjailija. Hän oli myös Ranskan akatemian jäsen.

## Elämäkerta
Tämä voimakkaasti vaikuttanut runoilija oli bretagnelaisen sotilaslääkärin poika. Hän oli jo nuorena tunnettu vahvana asian ihmisenä ja suoritti siksi lyseon loistavin arvosanoin. Hän jatkoi opintoja École normale supérieuressa vuoteen 1868 saakka ja suoritti vuonna 1870 maisterin tutkinnon.

Sodan sytyttyä hän liittyi tarkka-ampujiin. Hän ihastui vapaaseen elämään ja vietti neljä vuotta kuljeskellen ja ansaitsi elantonsa lehtimiehenä. opettajana, merimiehenä, lastaajana sekä Napolissa että Bordeaux’ssa. Vihdoin vuonna 1875 hän löysi Latinalaiskorttelin, jossa hän ryhtyi viettämään vaihtelevaa elämää ja tutustui useisiin kirjallisiin henkilöihin.

## Teokset
### Runoteokset
**La Chanson des gueux* (1876). Uusi painos: 1990
**Les Caresses* (1877)
**Les Blasphèmes* (1884)
**La Mer* (1886)
**Mes Paradis* (1895)
**La Bombarde* (1899)
**Poèmes durant la guerre (1914–1918)* (1919)
**Les Glas* (1922)
**Interludes* (1923)
**Les petits gagne-pain parisiens* (1927)

### Romaanit ja novellit
**Madame André* (1878)
**La Glu* (1881)
**Quatre petits romans* (1882)
**Miarka, la fille à l'Ourse* (1883)
**Braves Gens* (1886)
**Césarine* (1888)
**Le Cadet* (1890)
**L'Aimé* (1893)
**Flamboche* (1895)
**Lagibasse* (1900)
**L'Aile* (1911)

### Satuja ja novelleja
**Les Morts bizarres* (1877) . Uusi painos : 1980
**Le Pavé, croquis parisiens* (1883)
**Truandailles* (1890)
**Cauchemars* (1892)
**La Miseloque* (1893)
**Les Grandes Amoureuses* (1896)
**Contes de la décadence romaine* (1898). Uusi painos: 1993
**Paysages et coin de rue* (1900)
**Contes espagnols* (1901)
**Prose de guerre*  (1915)
**La Clique* (1917)
**Le Coin des fous, Histoires horribles* (1921). Uusi painos : 1996
**Contes sans morale* (1922)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Ranskan akatemian elämäkertatiedosto 
* Richepin, Jean, Nordisk familjebok
André Theuriet

**Claude Adhémar André Theuriet** (8. lokakuuta 1833 Marly-le-Roi, Ranska – 23. huhtikuuta 1907 Bourg-la-Reine, Ranska) oli ranskalainen runoilija, romaanikirjailija ja näytelmäkirjailija. Hän oli Ranskan akatemian jäsen.

Käytyään koulun Bar-le-Ducissa Theuriet toimi opettajana Toursissa vuosina 1859–1863. Sen jälkeen hän siirtyi opiskelemaan oikeustiedettä Pariisiin. Opintojen päätyttyä hänestä tuli virkamies. Hän oli toimistopäällikkö Ranskan valtiovarainministeriössä.

Theuriet sai esikoisteoksestaan, runokokoelmasta *Le chemin des bois* (1867) Ranskan akatemian palkinnon ja 1890 akatemian Vitet-palkinnon. Hänet valittiin Ranskan akatemiaan 1896.

## Teokset
### Suomennettu tuotanto
* *Kuvia ja kertoelmia : valikoima maalaisjutelmia*, ; suomentaneet Hildur ja I. Koskimies. Hämeenlinna : Kansa, 1909 Sarja: Kansan novellikirjasto, 15.
* *Vanha talo : 1-näytöksinen huvinäytelmä*. Kuopio : U. W. Telén & C:o, 1917. Keskinäinen henkivakuutusyhtiö Suomi. Näytelmäkirjallisuutta, n:o 137. Kariston seuranäytelmiä, 375.
* *Pahanilmanlintu* (*La bête noire*); suomentanut Lauri A. Hirvensalo. Helsinki : Kustannusoy. Ahjo, 1920. Sarja: Ahjon ajanviete-lukemisto, 29.
;Lyhytproosa
* "Juhlasaatto", teoksessa: *Tuhoavat tunteet: : kertojamestarien novelleja*. Helsinki : E. Viljanteen kirjakauppa ja kustannusliike, 1945
* "Rodolphe Toepfferistä : eräs André Theuriet'n kirjallinen arvostelu", Aika 1 (1907), s. 498--501

### Runoteokset
**Le Chemin des bois, poèmes et poésies* (1867)
**Le Bleu et le noir, poèmes de la vie réelle* (1873)
**Le Livre de la payse, nouvelles poésies* (1883) 
**Nos Oiseaux* (1886)

### Romaanit ja novellit
**Mademoiselle Guignon* (1874)
**Le Mariage de Gérard* (1875)
**Le Fils Maugars* (1879)
**La Maison des deux Barbeaux* (1879)
**Sauvageonne* (1880)
**Madame Heurteloup* (1882)
**Le Secret de Gertrude* (1885)
**Contes de la forêt* (1888)
**Reine des bois* (1890)
**L'Abbé Daniel* (1893)
**Le Refuge* (1898)
**Villa tranquille* (1899)
**Le Manuscrit du chanoine* (1902)
**Colette* (postuumi, 1908)
**La chanoinesse* (postuumi, 1930)

### Teatteri
**Jean-Marie, drame en 1 acte, en vers*, Pariisi, Théâtre de l'Odéon, 11. lokakuuta 1871.
**La Maison des deux barbeaux, comédie en 3 actes* (yhteistyössä Henri Lyon kanssa), Pariisi, Odéon-Théâtre de l'Europe, 4. helmikuuta 1885.
**Raymonde, comédie en 3 actes*, (yhteistyössä Eugène Morandin kanssa), Pariisi, Comédie-Française, 28. toukokuuta 1887.
**Les Maugars, pièce en 4 actes* (yhteistyössä Georges Loiseaun kanssa), Pariisi, Odéon-Théâtre de l'Europe, 1. lokakuuta 1901.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Ranskan akatemian elämäkertatiedosto 
* Tekstejä Gallica-sivustossa
Mika Kihlström

**Mika ”Kille” Kihlström** (17. maaliskuuta 1969 – 1. lokakuuta 2000 Helsinki) oli suomalainen raskaansarjan nyrkkeilijä.

Kihlströmin ura alkoi 1987 kun hän voitti nuorten Suomen mestaruuden. Hän hankki neljä SM-kultamitalia yleisessä sarjassa vuosina 1991-1994 ja hänen paras kansainvälinen saavutuksensa oli yli 91-kiloisten EM-pronssimitali vuonna 1993.

Kihlström siirtyi ammattilaiseksi 1995 ja voitti 14 ammattilaisottelustaan 11. Hän voitti WBB-liiton raskaansarjan maailmanmestaruuden 1999 lyötyään itävaltalaisen Hermann Bendlin tuomariäänin 3–0 Oulussa käydyssä ottelussa. 

Syyskuussa 2000 Kihlström oli puhdistamassa helsinkiläisen nyrkkeilysalin lattiaa maalitahroista kun puhdistusaine syttyi palamaan ja tuli tarttui Kihlströmin vaatteisiin. Kihlström menehtyi saamiinsa palovammoihin viikkoa myöhemmin.

## Lähteet
Werner Jaeger

**Werner Wilhelm Jaeger** (30. heinäkuuta 1888 – 19. lokakuuta 1961) oli saksalainen antiikintutkija.

## Elämä ja ura

Jaeger syntyi Lobberichissa, Saksassa. Hän opiskeli Lobberichissa sekä Kempenin Gymnasium Thomaeum, ja myöhemmin Marburgin yliopistossa. Hän väitteli filosofian tohtoriksi Berliinin yliopistosta vuonna 1911 Aristoteleen *[[Metafysiikka (Aristoteles)|Metafysiikkaa]]* käsitelleellä väitöskirjalla. 26-vuotiaana Jaeger kutsuttiin Baselin yliopiston professoriksi ilman habilitaatiota. Vuotta myöhemmin hän siirtyi professoriksi Kielin yliopistoon, ja vuonna 1921 hän palasi Berliiniin. Hän pysyi siellä vuoteen 1936, jolloin hän muutti Yhdysvaltoihin, koska oli tyytymätön Adolf Hitlerin hallintoon; hänen vaimonsa oli juutalainen, ja siksi natsihallinto esti häntä opettamasta yliopistossa.

Yhdysvalloissa Jaeger toimi Chicagon yliopiston professorina vuosina 1936–1939, jonka jälkeen hän siirtyi Harvardin yliopistoon. Hän pysyi Cambridgessa kuolemaansa saakka.

Jaeger tunnetaan kenties parhaiten moniosaisesta teoksestaan *Paideia: die Formung des griechischen Menschen*, joka käsitteli laajasti sekä varhaista kreikkalaista kasvatuskulttuuria (paideia) että sen myöhempiä filosofisia heijastusvaikutuksia. Hän toivoi sen palauttavan dekadentin 1900-luvun alkupuolen Euroopan arvoiltaan helleenisille juurilleen. Jaeger oli myös toimittamassa Gregorios Nyssalaisen koottuja teoksia (*Gregorii Nysseni Opera*).

## Teoksia

* *Aristoteles: Grundlegung einer Geschichte seiner Entwicklung* (1923)
* *Platons Stellung im Aufbau der griechischen Bildung* (1928)
* *Paideia: die Formung des griechischen Menschen*, 3 osaa (vuodesta 1934, pääteos kreikkalaisesta ajattelusta ja kasvatuksesta)
* *Humanistische Reden und Vorträge* (1937)
* *Humanism and Theology* (1943)
* *The Theology of the Early Greek Philosophers* (käännös saksasta Edward S. Robinson, 1947)

## Katso myös

* Paideia

## Aiheesta muualla
* Werner Jaeger , Gifford Lectures
Jean Pépin

**Jean Pépin** (30. maaliskuuta 1924 &ndash; 10. syyskuuta 2005) oli ranskalainen filosofi, joka oli erikoistunut antiikin filosofian historiaan. Hänen työllään on ollut suuri vaikutus erityisesti uusplatonismin tutkimuksen alalla.

## Elämä ja ura

Pépin opiskeli filosofiaa ja teologiaa Toulousessa vuosina 1942–1948. Vuonna 1950 hän pääsi Centre national de la recherche scientifique'iin (CNRS), jossa hän osallistui myöhäsantiikin ja varhaiskeskiajan ajattelun tutkimustyöhön vuoteen 1986 saakka. Samaan aikaan hän opetti vuodesta 1963 École pratique des hautes études'ssa (IVe section: Sciences historiques et philologiques).

## Teoksia

* *Mythe et allégorie* (1958)
* *Les Deux approches du christianisme* (1961)
* *Théologie cosmique et théologie chrétienne* ("Bibliothèque de philosophie contemporaine", 1964)
* *[[Dante]] et la tradition de l'allégorie* (Librairie philosophique J. Vrin, 1970)
* *Idées grecques sur l'homme et sur Dieu* (1971)
* *[[Augustinus|Saint Augustin]] et la dialectique* (1976)
* *Études sur les lectures philosophiques de saint Augustin* (1977)
* *De la philosophie ancienne à la théologie patristique* (1986)
* *[[Proklos|Proclus]] lecteur et interprète des anciens* (toim., 1987)
* *La Tradition de l'allégorie de [[Filon Aleksandrialainen|Philon d'Alexandrie]] à Dante* (1987)
Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa -konferenssi

**ITK – Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa** (vuodesta 1990 vuoteen 1999 Interaktiivinen teknologia koulutuksessa) on tieto- ja viestintätekniikan opetuskäyttöön liittyvä konferenssi. joka järjestettiin vuosittain Hämeenlinnassa Aulangolla vuoteen 2024 asti, ja vuodesta 2025 lähtien se on järjestetty Tampere-talossa Tampereella.

Konferenssin ohjelma sisältää yhteisiä luentoja ja pienryhmille tarkoitettuja foorumeita, joita aiemmin kutsuttiin nimellä Areena. Tori on tarkoitettu ohjelmistojen, laitteiden ja pedagogisten konseptien esittelyyn. Lisäksi konferenssia edeltää erillinen työpajapäivä.  

Vuodesta 2008 ITK-konferenssin järjestäjiä ovat olleet mm. Hämeen kesäyliopisto, Tampereen yliopisto ja Hämeen ammattikorkeakoulu sekä opetus- ja kulttuuriministeriö, opetushallitus, Luokanopettajaliitto ry ja Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL. Kesällä 2018 Hämeen kesäyliopisto ilmoitti luopuvansa ITK-konferenssin järjestämisestä. 

ITK-konferenssi järjestetään tieteellisistä konferensseista tutulla menetelmällä niin, että osallistujat lähettävät esitysehdotuksia joista vertaisarvioinnilla valitaan esitykset konferenssiohjelmaan. Konferenssin nykyiseen suunnitteluryhmään kuuluu asiantuntijoita mm. Suomen Akatemiasta, Aalto-yliopistosta, Otavan Opistosta, Suomen luokanopettajaliitosta, Opetusalan Ammattijärjestö OAJ:sta, Tampereen yliopistosta, Matemaattisten Aineiden Opettajien Liitto MAOL:sta, Helsingin yliopistosta, Business Finlandista, sekä Satakunnan ammattikorkeakoulusta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Interaktiivinen tekniikka koulutuksessa -konferenssin verkkosivut
Ahmed Rami

**Ahmed Rami** (s. 12. joulukuuta 1946 Tafraoute, Marokko) on ruotsalais-marokkolainen kirjailija ja holokaustin kiistäjä. Hän perusti paikallisradiokanava Radio Islamin, jota on nykyisin lakkautettu. 

Ahmed Rami syntyi Marokossa, ja toimi siellä upseerina armeijassa. Hän sai poliittisen turvapaikan Ruotsissa vuonna 1973, koska hän väitti olleensa mukana kenraali Mohamed Oufkirin kuningas Hassan II kohdistuneeseen vallankaappausyrityksessä. 

Vuonna 1990 Rami tuomittiin kuuden kuukauden vankeuteen kansanryhmän vastaisesta kiihotuksesta. Tuomio perustui Ramin esittämiin väitteisiin ja mielipiteisiin kirjassaan *Vad är Israel?* sekä Radio Islam -kanavalla.

Rami on pitänyt luennon ruotsalaisten uusnatsien tapaamisessa ja uusnatsistiset ryhmät myös myyvät hänen kirjojaan.

## Teokset

* *Vad är Israel?* (1988)
* *Ett liv för frihet* (1989, omaelämäkerta)
* *Israels makt i Sverige* (1989, pamfletti)
* *Min väg* (1989, omaelämäkerta)
* *Judisk häxprocess i Sverige* (1990)
* *Tabubelagda tankar* (2005)

## Lähteet
Rauman paperitehdas

**Rauman paperitehdas** on UPM:n omistama paperitehdas Raumalla. Rauman tehtaaseen kuuluu kaksi paperikonetta, revintämassaosasto, kaksilinjainen kuorimo, kaksi hiomoa, kolme kuumahiertämöä, vesilaitos ja biologinen jätevedenpuhdistamo. Tehtaalla työskentelee noin 500 työntekijää. 

## Tehtaan paperi- ja sellunkuivauskoneet

Paperitehtaan käytössä olevien paperikoneiden yhteinen tuotantokapasiteetti on 700 000 tonnia. 

Paperikone 4 on Suomen uusin paperikone. Tammikuussa 2013 UPM ilmoitti sulkevansa paperikone 3:n kesäkuuhun 2013 mennessä. Kone suljettiin 19. huhtikuuta 2013. Syyskuussa 2019 UPM ilmoitti sulkevansa paperikone 2:n joulukuuhun 2019 mennessä. Kone suljettiin 6.11.2019.

## Tuotteet

Päällystetty aikakauslehtipaperi (LWC):
*UPM Star
*UPM Ultra
*UPM Cote
*UPM Satin

Lisäksi tehtaaseen kuuluva RaumaCell valmistaa fluff-sellua eli revintämassaa. RaumaCellin tuotantokapasiteetti on 150 000 tonnia. Fluff-sellua käytetään hygienia- ja kuivapaperituotteisiin.

## Tehtaan historia

*1912 teollinen toiminta alueella alkoi (saha, myöhemmin telakka)
*1920 sellutehdas käynnistyi 
*1967 fluff-sellun tuotanto alkoi 
*1969 paperikone 1 käynnistyi ja sanomalehtipaperin valmistus alkoi
*1971 paperikone 2 käynnistyi ja SC-paperin tuotanto alkoi 
*1980 paperikone 3 käynnistyi, uusi pakkaamo valmistui ja PK 1 muutettiin aikakauslehtipaperikoneeksi  
*1986 PK 3 muutettiin aikakauslehtipaperikoneeksi  
*1988 PK 1 uusittiin LWC-koneeksi
*1989 jumborullapakkaamo valmistui
*1990 PK 2 uusittiin
*1996 PK 1 uusittiin
*1998 PK 4 käynnistyi ja uusi pakkaamo valmistui
*2003 PK 1 uusittiin
*2004 PK 2 uusittiin
*2013 PK 3 suljettiin
*2019 PK 2 suljettiin

### Omistajat
*1912-1916 Vuojoki Gods Ab
*1916-1938 Oy Rauma Wood Ltd
*1938-1942 Rauma Oy
*1942-1951 Rauma-Raahe Oy
*1952-1991 Rauma-Repola Oy
*1991-1996 Yhtyneet Paperitehtaat Oy
*1996-     UPM-Kymmene Oyj

## Katso myös
* Suomen paperiteollisuus

## Lähteet
* Tuuri, Antti. (1999) UPM-Kymmene, Metsän jättiläisen synty. Otava. Helsinki. 493 s.

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Globaalit toiminnot UPM:n www-sivuilla
Viimeinen partiopoika

**Viimeinen partiopoika** (*The Last Boy Scout*) on vuonna 1991 ensi-iltansa saanut toimintaelokuva. Sen on ohjannut Tony Scott, ja pääosissa ovat Bruce Willis ja Damon Wayans.

Elokuva tuotti Yhdysvalloissa noin 59,5 miljoonaa dollaria.

## Juoni

Elokuva kertoo poliisista Joe Hallenbackista, joka saa kuulla, että hänen vaimonsa makaa hänen parhaan ystävänsä kanssa, eikä suhde tyttäreenkään ole siitä parhaimmasta päästä. Mies saa pienen kyttäyskeikan, joka päättyy ammuskeluun, jossa kuolee tanssijatar Cory. Hän oli entisen jalkapalloilijan Jimmy Dixin tyttöystävä, joka lensi liigasta sopupelien takia. Joe ja Jimmy aloittavat yhteistyön saadakseen kiinni järjestön, joka on Coryn murhan takana.

## Näyttelijät

## Arvioita
*[[Video-opas|Video-oppaassa]]* vuodelta 1994 Olavi Similä sanoo *Viimeistä partiopoikaa* väkivaltaiseksi ja melkoisen typeräksi luupääviihteeksi ja antaa sille kolme tähteä viidestä, mikä vastaa sanallista arviota ”hyvä”. *VideoHound’s Golden Movie Retriever* antaa elokuvalle kaksi tähteä neljästä.

## Lähteet
Radonfluoridi

**Radonfluoridi** (RnF) on jalokaasu radonin ja fluorin yhdiste. Radon reagoi fluorin kanssa ja muodostaa kiinteää ainetta. Se hajoaa, kun sitä yritetään muuttaa kaasuksi. Radonfluoridin tarkka rakenne on epävarma. Laskelmat ehdottavat sen olevan ioniyhdiste.

Yleisesti radonyhdisteiden käytettävyyttä heikentää radonin radioaktiivisuus. Sen pitkäikäisimmän isotoopin puoliintumisaika on vain 3,82 päivää.

## Lähteet
Regina Rask

**Regina Rask** (s. 1962 Viiala) on suomalainen kirjailija ja toimittaja. Hän on valmistunut yhteiskuntatieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta 1986 pääaineenaan tiedotusoppi. Raskilla on ollut monia toimia Yleisradiossa. Toimittajana ja juontajana hän oli uutistoimituksessa (radio ja televisio), *[[A-studio]]ssa*, *[[Vierivät kivet]]* -ohjelmassa ja *[[Priima]]ssa*. Tällä hetkellä Rask on toimittajana Ylen *[[Puoli seitsemän]]* -ohjelmassa. Hän oli yksi *[[SunRadio]]*-tilannekomediasarjan (1999) käsikirjoittajista.

Rask aloitti kirjailijanuransa suhteellisen myöhään, 40-vuotiaana. Hänen teoksensa *Ei millään pahalla* oli Helsingin Sanomien kirjallisuuspalkintoehdokas 2002. Seitsemän romaanin ja yhden esseeteoksen lisäksi Rask on kirjoittanut myös kolumneja ja jatkokertomuksia eri lehtiin. Hän on ollut Suomen Sukututkimusseuran blogisti. Raskia pidetään yhtenä harvoista suomalaisen kirjallisuuden naishumoristeista.

Raskilla on kaksi aikuista poikaa ja kaksi lapsenlasta. Hän asuu aviomiehensä, kahden koiran ja kissan kanssa Hattulassa. 

## Teokset
* *Ei millään pahalla* (Otava, 2002)
* *Tänään kotona* (Otava, 2003)
* *Jos rehellisiä ollaan* (Otava, 2004)
* *Paikka auringossa* (Otava, 2005)
* *Puhtaalta pöydältä* (Otava, 2006)
* *Hyvä naapuri* (Otava, 2007)
* *Jouluihminen* (Otava, 2011)
* *Onnellisten salaseura* (WSOY, 2021)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Sanojen aika -artikkeli Regina Raskista Kirjasammossa
Johannes Jandunlainen

**Johannes Jandunlainen** (*Jean de Jandun*, *Johannes de Genduno*, *de Ganduno*, *de Gandavo*, *Jean de Jandum*, *Joannes Jandum*) (k. 1328) oli averroistinen filosofi, teologi ja politiikan teoreetikko. Hän oli kotoisin Jandunista, Ardenneilta nykyisestä Belgiasta.

Johannes vaikutti Pariisin yliopistossa, jonka Collège de Navarressa hän opiskeli. Hän oli merkittävä Aristoteleen tulkitsija. Johannesta on perinteisesti pidetty teoksen *[[Defensor pacis]]* toisena kirjoittajana Marsilius Padovalaisen ohella, mutta nykyisin monet tutkijat, kuten Quentin Skinner, ovat asettaneet tämän epäilyksenalaiseksi. Häntä pidetään myös Pariisin ensimmäisen ”turistioppaan” *De laudibus Parisiis* kirjoittajana.

Johannes Jandunlaista on monesti pidetty samana henkilönä kuin **Johannes Gandilainen**, mutta nykyään heidän katsotaan yleensä olevan eri henkilöitä. Hänet sekoitetaan joskus myös Johannes Gauntilaiseen.

## Teoksia

Kaikista teoksista ei tiedetä, ovatko ne Johannes Jandunlaisen vai Johannes Gandilaisen kirjoittamia.

* Kommentaareja:
** Petrus Lombarduksen *[[Sentenssit]]*
** Aristoteleen *[[Fysiikka (Aristoteles)|Fysiikka]]*
** Aristoteleen *[[Metafysiikka (Aristoteles)|Metafysiikka]]*
** Aristoteleen *[[Sielusta]]*
* *Quaestio in Averroem de substantia orbis*
* *De laudibus Parisiis*

## Aiheesta muualla

* Catholic Encyclopedia: John of Janduno
In Time: The Best of R.E.M. 1988–2003

**In Time: The Best of R.E.M. 1988–2003** on vuonna 2003 julkaistu yhdysvaltalaisen rockyhtyeen R.E.M:n kokoelma-albumi. Se sisältää kappaleita yhtyeen Warner Bros. Recordsille tekemiltä levyiltä vuoden 1988 *[[Green]]*-albumislta vuoden 2001 *[[Reveal]]iin* ja kaksi uutta sekä kaksi elokuvia varten tehtyä kappaletta. 

Levystä ilmestyi myös rajoitetun painoksen kahden CD:n versio, jonka kakkoslevy sisälsi harvinaisuuksia ja singlejen B-puolia. Yksilevyinen versio nousi Britannian albumilistan kärkeen, Yhdysvalloissa se myi kultaa ja oli parhaimmillaan kahdeksas. Kaksilevyinen versio oli Britannian listan 37. ja Yhdysvalloissa 16..

Merkittävin kokoelmalta puuttuva R.E.M.-hitti on "Shiny Happy People", joka oli vuonna 1991 Top 10 -hitti sekä Britanniassa että Yhdysvalloissa.

## Kappalelistaus

Kaikki kappaleet Berry, Buck, Mills ja Stipe ellei toisin mainita.

#"Man on the Moon" (albumilta *[[Automatic for the People]]*, 1992) – 5:14
#"The Great Beyond" (Buck, Mills, Stipe) (*[[Man on the Moon (soundtrack)|Man on the Moon]]* -soundtrack, 1999) – 5:05 
#"Bad Day" (uusi kappale) – 4:06
#"What's the Frequency, Kenneth?" (*[[Monster (R.E.M:n albumi)|Monster]]*, 1994) – 4:00
#"All the Way to Reno (You're Gonna Be a Star)" (Buck, Mills, Stipe) (*[[Reveal]], 2001) – 4:44
#"[[Losing My Religion]]" (*Out of Time*, 1991) – 4:28
#"[[E-Bow the Letter]]" (*New Adventures in Hi-Fi*, 1996) – 5:24
#"[[Orange Crush]]" (from *Green*, 1988) – 3:51
#"[[Imitation of Life]]" (Buck, Mills, Stipe) (*Reveal*, 2001) – 3:57
#"[[Daysleeper]]" (Buck, Mills, Stipe) (*Up*, 1998) – 3:40
#"[[Animal (R.E.M:n kappale)|Animal]]" (Buck, Mills, Stipe) (uusi kappale) – 4:01
#"[[The Sidewinder Sleeps Tonite]]" (*Automatic for the People*, 1992) – 4:07
#"[[Stand (R.E.M:n kappale)|Stand]]" (*Green*, 1988) – 3:11
#"[[Electrolite]]" (*New Adventures in Hi-Fi*, 1996) – 4:06
#"[[All the Right Friends]]" (*Vanilla Sky* -soundtrack, 2001) – 2:46
#"[[Everybody Hurts]]" (*Automatic for the People*, 1992) – 5:18
#"[[At My Most Beautiful]]" (Buck, Mills, Stipe) (*Up*, 1998) – 3:34 
#"[[Nightswimming]]" (*Automatic for the People*, 1992) – 4:18 

===Bonuslevy===
#"[[Pop Song 89]]" (Acoustic) (b-puoli) – 2:57
#"Turn You Inside-Out" (Live) – 4:17
#"Fretless" (*Until the End of the World* -soundtrack, 1991) – 4:50 
#"Chance (dub)" (b-side) – 2:34 
#"It's a Free World Baby" (*Coneheads*-soundtrack, 1993) – 5:12 
#"[[Drive (R.E.M:n kappale)|Drive]]" (Live, 19. marraskuuta 1992) – 4:00
#"Star Me Kitten" (mukana [[William S. Burroughs]]) – 3:31
#"Revolution" (*Batman & Robin* -soundtrack, 1997) – 3:05
#"Leave" (vaihtoehtoinen versio *A Life Less Ordinary* soundtrackilta, 1997) – 4:42
#"Why Not Smile" (*Oxford American'' versio) (Buck, Mills, Stipe) – 3:01
#"The Lifting" (Demo) (Buck, Mills, Stipe) – 5:20
#"Beat a Drum" (Demo) (Buck, Mills, Stipe) – 4:27
#"2JN" (b-puoli) Buck, Mills, Stipe) – 3:26
#"The One I Love" (Live, 8. kesäkuuta 2001) (Buck, Mills, Stipe) – 3:24
#"Country Feedback" (Live) – 6:16

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Soundi: 

## Lähteet
Terminen leikkaus

**Terminen leikkaus** on joukko materiaalien leikkaamiseen sovellettavia menetelmiä, joissa leikkaaminen tapahtuu lämmön tai palamisen avulla. Yleisimpiä menetelmiä ovat poltto-, plasma- ja laserleikkaus.

Termisiä menetelmiä käytetään paljon metallilevyjen leikkaamiseen. 3D-leikkaus laitteilla ja käsinleikkaamalla voidaan leikata myös monimutkaisempia muotoja. Eniten termistä leikkausta käytetään metallien leikkaamiseen, mutta esimerkiksi laserleikkauksella voidaan leikata lähes kaikkia tunnettuja materiaaleja.

## Lähteet
Seleenidioksidi

**Seleenidioksidi** on (SeO2) (seleeni(IV)oksidi) on seleenin dioksidi. Se on väritön kiinteä aine ja yksi yleisimmistä seleeniyhdisteistä. Sitä käytetään muun muassa orgaanisessa synteesissä ja lasin värjäyksessä punaiseksi. Sen härmistymislämpötila 315&nbsp;°C.

Seleenidioksidia valmistetaan hapettamalla seleeniä kuumalla happi- tai ilmavirralla.

Seleenioksidi on hapetin, mihin tarkoitukseen sitä käytetään orgaanisessa synteesissä. Siitä voidaan valmistaa myös muita seleeniyhdisteitä. Muita käyttökohteita ovat analyyttisessä kemiassa alkaloidien tutkimus ja loisteväreissä sekä lasien valmistuksessa. 

Seleenidioksidi reagoi veden kanssa muodostaen seleenihapoketta. 

Seleenidioksidi on haitallista vesieliöille.
Seleenidioksidi on etenkin hengitettynä myrkyllistä.. Seleenidioksidin LC<sub>LO</sub>-arvoksi kanille on raportoitu 5&nbsp;890 mg/m3 (20 min. altistus) ja vuohelle ja lampaalle 6&nbsp;590 mg/m3 (10 min.).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Elect the Dead

**Elect the Dead** on System of a Downin laulaja Serj Tankianin esikoissooloalbumi, joka julkaistiin lokakuussa 2007. 

Tankian soitti suurinta osaa soittimista itse, mutta sai albumin teossa apua System of a Downin rumpalilta John Dolmayanilta, entiseltä Primusin/nykyiseltä Guns N' Rosesin rumpalilta Bryan "Brain" Mantialta, Dan Montilta ja Larry "Ler" LaLondelta kitarassa ja bassossa, oopperalaulajalta Ani Maldjianilta ja joiltakin kielisoitinten soittajilta, kuten Antonio Pontarellilta.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

### Bonuslevyn kappaleet
#
#
#
#

### iTunesin erikoisversio


 
 

*Kappaleen "Lie Lie Lie" musiikkivideo *(vain ennakkotilauksessa)*

## Musiikkivideot
Kaikille normaalialbumin kappaleille tehtiin musiikkivideot. . Videoiden ohjaajat ovat:

## Kokoonpano
* Ani Maldjian – laulu
* Antonio Pontarelli – viulu
* Bryan "Brain" Mantia – rummut
* Dan Monti – kitara, basso
* Serj Tankian – piano, koskettimet, rummut, kitara, basso, laulu
* Larry "Ler" LaLonde – kitara
* John Dolmayan – rummut

## Arvostelut
* Desibeli.net: 
* Imperiumi: 7½/10
* Soundi: 

## Lähteet
Petri Nummela

**Petri Nummela** (s. 17. kesäkuuta 1971 Hollola) on suomalainen trap-ampuja, joka on kilpaillut useissa arvokilpailuissa. Hän edustaa Lahden Ampumaseuraa.

## Saavutukset
* 1998 MM-kilpailu: 93. sija
* 1999 MM-kilpailu: 43. sija
* 2001 EM-kilpailu: 11. sija
* 2002 MM-kilpailu: 7. sija
* 2003 EM-kilpailu: 50. sija
* 2003 MM-kilpailu: 57. sija
* 2004 EM-kilpailu: 31. sija
* 2004 olympialaiset: 14. sija
* 2005 EM-kilpailu: 14. sija
* 2005 MM-kilpailu: 48. sija
* 2007 EM-kilpailu: 41. sija
* 2007 MM-kilpailu: 77. sija 
* SM-kultaa 1997, 1999, 2001, 2002 

## Lähteet
Idänhopeanokka

**Idänhopeanokka** (*Euodice malabarica*) on eteläaasialainen loistopeippoihin kuuluva varpuslintu. Lajin nimesi Carolus Linnaeus 1758. 

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 11–11,5 cm. Se on pieni, höyhenpuvultaan punavarpusnaarasta muistuttava lintu, jolla on pitkähkö tumma pyrstö ja hopeanharmaa kekonokka. Sukupuolet ovat samannäköisiä.

## Esiintyminen
Idänhopeanokka pesii Keski-Idässä ja Etelä-Aasiassa, Israelista Nepaliin, Bangladeshiin ja Sri Lankaan. Se on yleinen ja sen kanta on elinvoimainen. Se on paikkalintu eikä sitä ole tavattu Suomessa. Se on ollut yleinen lemmikkilintu, ja karkuun päässeistä lemmikeistä on muodostunut pesiviä vieraslajipopulaatioita ainakin Kuwaitiin, Jordaniaan, Qatariin, Puerto Ricoon ja Yhdysvaltoihin.

## Elinympäristö
Kuivat, osin pensaikkoiset tai harvapuustoiset avomaat, savannit, viljelysmaat, mielellään vesistön lähellä.

## Lisääntyminen
Pesä on suurehko ruohonkorsista punottu kupukattoinen rakennelma puussa. Valkoisia munia on 4-10. Haudonta-aika on noin 2 viikkoa. Poikaset ovat lentokykyisiä noin 3-viikkoisina.

## Ravinto
Idänhopeanokka on siemensyöjä.

## Lähteet
* Perrins, C. M. (toim.) 1994: Handbook of the Birds of Europe, the Middle East and North Africa. Vol. VIII. – Oxford University Press. Hong Kong. 

### Viitteet
Gundel Henrikson

**Gundel Anita Henriksson-Fors** (31. toukokuuta 1916 Porvoo – 7. marraskuuta 1989) oli suomalainen näyttelijä. Hän näytteli elokuvissa ja näytteli sekä ohjasi ruotsinkielisessä radioteatterissa.

Henrikson sai Pro Finlandia -mitalin 1964.

## Filmografia
*Viikon tyttö 1946
*Synd (Synnin jäljet) 1946
*Pimeänpirtin hävitys 1947
*Huhtikuu tulee 1953
*Harjunpää ja kylmä kuolema, osa 4 1983
*Sista leken (Viimeinen kesä) 1984
*-30°C aurinkoa etsimässä 1985

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Ipatinga

**Ipatinga** [-ti´e-] on kaupunki Minas Geraisin osavaltiossa Brasiliassa.

Kaupunki sijaitsee noin 140 kilometriä Belo Horizontesta itään. Vuonna 2000 siellä asui 212 000 henkeä. Ipatingassa on huomattavaa terästeollisuutta, joka perustuu läheiseen Itabiran rautamalmiesiintymään. Pinta-alaa kaupungilla on 166.5 km².

## Lähteet
Tankred Dorst

**Tankred Dorst** (19. joulukuuta 1925 Sonneberg – 1. kesäkuuta 2017 Berliini) oli varsinkin näytelmillään tunnetuksi tullut saksalainen kirjailija. Hän syntyi Sonnebergissä, Thüringenissä, ja saavutti ensimmäiset huomattavat menestyksensä näytelmäkirjailijana 1960-luvun alussa. 

Dorst toimi vierailevana professorina Australiassa ja Uudessa-Seelannissa.

## Lähteet
Joonas Olkkonen

**Joonas Olkkonen** (s. 19. helmikuuta 1976 Lahti) on suomalainen kaksoistrap-ampuja. Hän edustaa Lahden Ampumaseuraa.

## Saavutuksia
### Henkilökohtaiset suomenennätykset

*1996 peruskilpailu+finaali 194

### Kilpailullinen menestys

*2001 EM-kilpailu: 14. sija 
*2002 6. maailmancupin finaalissa
*2002 EM-kilpailu: 12. sija 
*2002 MM-kilpailu: pronssia 
*2003 12. maailmancupin finaalissa
*2003 EM-kilpailu: 9. sija 
*2003 MM-kilpailu: 19. sija 
*2004 EM-kilpailu: 13. sija 
*2004 olympialaiset: 25. sija 
*2005 EM-kilpailu: 19. sija 
*2005 MM-kilpailu: 34. sija 
*2006 EM-kilpailu: 18. sija 
*2006 MM-kilpailu: 43. sija 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joonas Olkkosen urheilijaprofiili
Inke Mikkola

**Inke Mikkola** (oik. **Ingeborg (Inke) Aina Lemmitty Maattola**; 29. heinäkuuta 1910 – 4. huhtikuuta 1992) oli suomalainen näyttelijä.

Hän sai Pro Finlandia -mitalin 1964.

Inke Mikkola tuli tunnetuksi monista operettirooleistaan Turun teattereissa. Hänen puolisonsa oli kapellimestari Almos Maattola.

## Filmografia
**[[Tee työ ja opi pelaamaan]]* 1936
**[[Rakastunut rampa (elokuva)|Rakastunut rampa]]* 1975 (nimellä Inke Maattola)

## Lähteet
*
*
*kuva Inke Maattolan hautakivestä Turun hautausmaalla Findagrave.com.
### Viitteet
Giulietta Masina

**Giulia Anna ”Giulietta” Masina** (22. helmikuuta 1921 Bologna, Italia &ndash; 23. maaliskuuta 1994 Rooma, Italia) oli italialainen näyttelijätär ja italialaisen elokuvaohjaaja Federico Fellinin puoliso.

Masinan tunnetuimpia elokuvia ovat muun muassa *[[Varieteen valot]]* (Luci del varietà, 1950), *[[Valkoinen sheikki]]* (Lo sceicco bianco, 1952), *[[La Strada – Tie]]* (La Strada, 1954), *[[Huijarit (vuoden 1955 elokuva|Huijarit]]* (Il bidone, 1955), *[[Cabirian yöt]]* (Le notti di Cabiria, 1957), *[[Giulietta ja viettelykset]]* (Giulietta degli spiriti, 1965) ja *[[Ginger ja Fred]]* (Ginger e Fred, 1986).

Masina ja Fellini olivat naimisissa noin viidenkymmenen vuoden ajan. Pariskunnalla ei ollut lapsia. Masina kuoli keuhkosyöpään vain viisi kuukautta Fellinin kuoleman jälkeen.

## Aiheesta muualla

* 
*
Matti Morottaja

**Matti Heikki Ilmari Morottaja** eli **Kuobžâ-Saammâl Matti** (s. 1942) on inarinsaamelainen kieliaktivisti, opettaja ja entinen Suomen saamelaiskäräjien jäsen. Hän on Anarâškielâ servi -yhdistyksen ensimmäinen puheenjohtaja ja hän on ollut perustamassa yhdistystä vuonna 1986. Matti Morottajan ansiota on kielipesätoiminnan vakiinnuttaminen inarinsaamen kielenelvytysmenetelmäksi alle kouluikäisille lapsille. Hänen poikansa Saammâl Morottaja, Petter Morottaja ja Mikkâl Morottaja ovat myös edistäneet inarinsaamen käyttöä. Morottaja sai Suomen Kulttuurirahaston Mikael Agricola -mitalin 1. huhtikuuta 2007, ja hän on Helsingin yliopiston kunniatohtori.

## Teokset
Vuonna 1996 Matti Morottaja toimitti kirjan nimeltä *Tovlááh mainâseh*, joka sisältää satuja ja tarinoita *[[Anarâš]]*- ja *[[Sabmelaš]]*-lehdistä, vuosina 1968–1970 tehdyistä ääninauhoista ja Aanaarkiela čájttuzeh -kokoelmasta.

Yhdessä Ilmari Mattuksen kanssa Morottaja on toimittanut novellikokoelman *Kyelisieidi maccâm já eres novelleh* (Kalaseidan paluu ja muita novelleja), joka ilmestyi jouluna 2005.

### Käännökset
* *Nieidâ kote šoodâi kollekuálsin* (Samuli Aikion kirjoittama pohjoissaamenkielinen kirja *Nieida guhte šaddai gollegoalsin*), 1982
* Rauna Paadar-Leivon kirja *Halstemjeegi noaidi*, 1990
* Kirsti Palton kirja *Tivgâ* (Divgá), 1994
* Veikko Holmbergin kirja *Tuuru-kuobžâ*, 1995

## Lähteet
* Siida.fi: Matti Morottaja
São Carlos

**São Carlos** () on kaupunki Brasilian kaakkoisosassa, São Paulon osavaltiossa.

São Carlos sijaitsee 230 kilometriä São Paulosta luoteeseen. Siellä asui vuonna 1991 201&nbsp;000 henkeä. Kaupunki on paikallisen maatalousalueen keskus. São Carlosissa on myös panimo- ja tekstiiliteollisuutta sekä lentoasema.

## Lähteet
Baltic Dry Index

**Baltic Dry Index** on indeksi joka sisältää raaka-aineiden merirahtiliikenteen hintoja. Sitä ylläpitää Baltic Exchange -niminen brittiläinen yritys Lontoossa. Se on yleisimmin käytettyjä rahtitasoa mittavia indeksejä. Esimerkiksi metsäteollisuuden suhdannekatsauksessa 2002–2003 todettiin, että "Kuiva-ainerahtien spot-hintoja vilkkaimmilla merireiteillä kuvaava Baltic Dry Index (BDI) on noussut vuoden alusta 50 prosenttia", mikä kertoi maailmankaupan vilkastumisesta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

### Internetissä
* InvestmentTools.com - Baltic Dry Index
* Bloomberg.com - Baltic Dry Index
Jacareí

**Jacareí** () on kaupunki Brasiliassa São Paulon osavaltiossa.

Kaupunki on perustettu 1653. Jacareí sijaitsee 75 kilometriä São Paulosta koilliseen. Vuonna 2018 siellä asui 231&nbsp;863 asukasta. Jacareí on hedelmällisen maanviljelyalueen kauppakeskus, jossa on elintarviketeollisuutta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jim Davis (näyttelijä)

**Marlin "Jim" Davis** (26. elokuuta 1909 – 26. huhtikuuta 1981) oli yhdysvaltalainen näyttelijä, joka muistetaan parhaiten Jock Ewingin roolista televisiosarjassa *[[Dallas (televisiosarja)|Dallas]]*. 

Davis syntyi Missourissa ja menetti ainoan lapsensa (s. 1953) auto-onnettomuudessa vuonna 1970. 

Davis esiintyi *Dallasissa* vuodesta 1978 kuolemaansa asti. Sitä ennen hän oli tehnyt useita rooleja 1950-luvun lännenelokuvissa, ollut päähenkilönä kahdessa televisiosarjassa ja esiintynyt noin 200 kertaa muissa televisiosarjoissa.

Davis kuoli syöpään 71-vuotiaana. Hänet haudattiin Forest Lawn Memorial Parkiin, Glendaleen.
Hänellä on tähti Hollywood Walk of Famella.

## Lähteet
Didymos Khalkenteros

**Didymos Khalkenteros** (, ) (n. 63 eaa. &ndash; 10 jaa.) oli hellenistinen kreikkalainen grammaatikko ja oppinut, joka vaikutti Ciceron ja Augustuksen aikana.

## Elämä

Didymos eli ja vaikutti Aleksandriassa sekä Roomassa, jossa hänestä tuli Varron ystävä. Hän oli merkittävässä osassa aleksandrialaisen oppineisuuden välittämisessä roomalaisille. Didymos kuului Aristarkhos Samothrakelaisen koulukuntaan.

Didymos sai lisänimensä *Khalkenteros*, ”pronssisuolet”, tuotteliaisuutensa vuoksi: hänen sanottiin kirjoittaneen niin monta teosta, ettei hän pystynyt muistamaan, mitä varhaisimpiin oli kirjoitettu &mdash; siksi hänen kirjoituksensa olivat usein ristiriidassa keskenään. Athenaioksen mukaan hän kirjoitti 3500 kirjaa, Seneca nuoremman mukaan 4000. Samasta syystä hän sai myös toisen lisänimen *Bibliolathēs* (), ”kirjanunohtaja”.

## Teokset

Didymos kirjoitti tutkielman Aristarkhoksen Homeros-laitoksesta, nimellä *Aristarkhoksen laitoksesta* (). Siitä on säilynyt katkelmia *[[Ilias|Iliaan]]* Venetus A -käsikirjoituksessa.

Didymos kirjoitti myös kommentaareja monista muista kreikkalaisista runoilijoista ja proosakirjailijoista, mukaan lukien Bakkhylides, Pindaros, Sofokles, Aristofanes, Euripides, Ion, Frynikhos, Kratinos ja Menandros, sekä puhujista, mukaan lukien Demosthenes, Isaios, Hypereides ja Deinarkhos.

Näiden kommentaarien lisäksi hänen mainitaan kirjoittaneen seuraavat teokset, joista yksikään ei ole säilynyt:

* *Tragedian fraseologiasta* (), joka koostui ainakin 28:sta kirjasta
* *Komiikan fraseologia* (), jota Hesykhios hyödynsi paljon
* Kolmas lingvistinen teos sanoista, joilla on moniselitteinen tai epäselvä merkitys; koostui ainakin seitsemästä kirjasta
* Neljäs lingvistinen teos vääristä tai turmeltuneista ilmaisuista
* Kokoelma kreikkalaisia sananlaskuja (), joka koostui kolmestatoista kirjasta; suurin osa Zenobioksen kokoelman sananlaskuista on otettu tästä teoksesta
* *Solonin laeista* (), Plutarkhoksen mainitsema teos
* Vastine Ciceron teokseen *[[Valtiosta]]* (*De re publica*), kuusi kirjaa; teos sai myöhemmin Suetoniuksen kirjoittamaan vastineensa Didymokselle

Lisäksi Didymokselta on säilynyt maanviljelyä ja kasvitiedettä käsitteleviä katkelmia osana teosta *Geoponica*, maininta Hippokratesta käsitelleestä kommentaarista, sekä kokonaisena säilynyt tutkielma *Kaikista marmorin ja puun lajeista* (). Koska nämä teokset käsittelevät täysin erilaisia aiheita kuin aiemmin mainitut teokset, on mahdollista, että ne on kirjoittanut joku muu Didymos.

## Lähteet

* Smith, William: ”Didymus” (1.) , *Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology* (1867)
* 

### Viitteet
Mossoró

**Mossoró** [-ro´] on kaupunki Brasiliassa Rio Grande do Norten osavaltiossa. Kaupungin väkiluku on noin 263&nbsp;000 (2011).

Mossoró on puuvillanviljelyalueen kauppakeskus. Siellä on myös suolantuotantoa ja yliopisto.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Paula Prentiss

**Paula Prentiss** (alk. Paula Ragusa; s. 4. maaliskuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä. Vuonna 1968 hän oli ehdolla Emmy-palkinnon saajaksi roolistaan televisiosarjassa *[[He & She]]*. 

Hänellä on ollut rooleja muiden muassa elokuvissa *[[Missä pojat, siellä tytöt]]* (1960), *[[Ansa – Parallax View]]* (1974) ja *[[Stepfordin naiset (vuoden 1975 elokuva)|Stepfordin naiset]]* (1975). 1960-luvun alussa hänet tunnettiin Jim Huttonin vastanäyttelijänä.

Tuleva näyttelijä syntyi Paula Ragusa -nimisenä sisilialaisille vanhemmille San Antoniossa, Texasissa. Prentiss on ollut vuodesta 1961 naimisissa näyttelijä-ohjaaja Richard Benjaminin kanssa, ja heillä on kaksi lasta, poika ja tyttö joka on balettitanssija. Myös hänen sisarensa Ann Prentiss on luonut uran näyttelijänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Richard Benjamin

**Richard Benjamin** (s. 22. toukokuuta 1938) on yhdysvaltalainen näyttelijä ja elokuvaohjaaja. Hän syntyi New Yorkissa ja on esiintynyt esimerkiksi elokuvissa *Hyvästi Columbus* (1969), *Portnoyn tauti* (1972) ja *[[Tappokone]]* (1973). Vuonna 1976 hän voitti parhaan miessivuosan Golden Globen roolista elokuvassa *Aurinkoiset pojat* (1975).

Benjamin on ollut 26. lokakuuta 1961 alkaen naimisissa näyttelijä Paula Prentissin kanssa. Pari esiintyi yhdessä muun muassa televisiosarjassa *He & She* 1960-luvulla. Heillä on kaksi yhteistä lasta. 

Ohjauksia, joihin Benjamin on varsinkin myöhemmällä urallaan keskittynyt, ovat *Vuosi huipulla* (1982), *Made in America* (1993) ja *Marci X* (2003). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*