open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Kaikki levytykset 1960–1961

**Kaikki levytykset 1960-1961** on Seppo Pirhosen vuonna 1999 julkaistu albumi.

## Kappaleet

# Postivaunut *(Diligensen)* - Cleber-Era - 2'42 (30.1.1961), säest. Gösta Theseliuksen orkesteri (ruots.)
# Keskiyö *(E mezzanette)* - Cozzeli-Compari-Bossen-Helismaa - 2'45 (28.4.1960), säest. E. Bossen orkesteri
# Shamppanjaa *(Dry champagne)* - Gunnar-Marshall-Era - 2'27 (23.9.1961), säest. Veikko Ahvenaisen orkesteri
# Ann-Maria - Gunnar-Marshall-Era - 2'30 (23.9.1961), säest. Veikko Ahvenaisen orkesteri
# Paljon päiviä *(Lapp på luckan)* - Ericsson-Ryde-Era - 2'02 (26.9.60), säest. Gösta Theseliuksen orkesteri
# Viimein *(Godnatt)* - Ericsson-Lyriel-Era - 2'14 (26.9.1960), säest. Gösta Theseliuksen orkesteri
# Hän poistukoon *(He'll Have To Go)* - Allison-Rosemarie-Saukki - 2'05(26.9.1960), säest. Leif Kronlundin orkesteri (ruots.)
# Lepohetki lähteellä *(Bon soir dame)* - Dashiell-Era - 2'04 (26.9.1960), säest. Leif Kronlundin orkesteri
# Onnensininen soppeni *(My Little Corner Of The World)* - Pockriss-Laitinen-Saarinen - 3'07 (2.12.1960), säest. Veikko Ahvenaisen orkesteri
# Sucu sucu  - Rajos-Karikas-Vallas - 2'01 (15.5.1961), säest. Onni Gideonin yhtye
# Sä olet taivaani *(I Know)* - Lindeman-Stutz-Kristiina - 3'10 (23.5.1960), säest. Leif Kronlundin yhtye
# Kaksi pitkää vuotta *(Zwei lange Jahren)* - Cornell-Fleuvemont-Era - 2'05 (15.5.1961), säest. Veikko Ahvenaisen yhtye
# Taas muistan synnyinseudun *(Nu tändes åter ljusen i min lilla stad)* - Decker-Itä - 3'03 (23.5.1960), säest. Leif Kronlundin yhtye
# Isä tykkää äidistä *(Pappa älskar mamma)* - Moutot-Ylin-Vallas - 2'15 (13.12.1960) - Seppo Pirhonen, Ritva Simuna & Markku Söderström, säest. Gösta Theseliuksen orkesteri
# Kriminal tango - Trombetta-Fleuvemont-Era - 2'49 (24.10.1960) - Seppo Pirhonen & Ritva Simuna sekä Leonard Fleuvemontin orkesteri
# Näkemiin rakkaus *(Farewell My Love)* - Simon-Fleuvemont-Saarinen - 2'30 (24.10.1960) - Seppo Pirhonen & Ritva Simuna sekä Leonard Fleuvemontin orkesteri
# Kuin linnunpesä  - Kurki-Hytinkoski-Tervasmäki - 2'45 (13.12.1960) - Seppo Pirhonen & Ritva Simuna ja Ramblers-orkesteri, joht. Klaus Salmi
# Tuuli tunturiin käy *(Nu går vind över fjäll)* - Sylvain-Lehmusto - 2'28 (30.1.1961), säest. Leif Kronlundin orkesteri
# Ei tiedä toinen - Ahvenainen-Laitinen-Juuri - 2'26 (8.3.1961), säest. Veikko Ahvenaisen orkesteri
# Kun ruusu kuihtuu - Ahvenainen-Laitinen-Juuri - 2'49 (2'49 )8.3.1961, säest. Veikko Ahvenaisen orkesteri
# Satu ruskeista silmistä - Jauhiainen-Kurki - 2'34 (13.12.1960), säest. Ramblers-orkesteri, joht. Klaus Salmi
# Vuosi sitten *(Love Oh Love)* - Pick-Tuomas - 2'41 (2.12.1960), säest. Gösta Theseliuksen orkesteri
# Hän poistukoon (puhelinversio) kts. raita 7 - 2'28

## Lähteet

* CD-levy SWECD 1 (Sveltosound, 1999)
Macintosh II

**Macintosh II** on Applen 2. maaliskuuta 1987 julkaisema tietokone, joka aloitti Macintosh-tietokoneiden suurinta suorituskykyä tarjoavan malliston. Macintosh II oli ensimmäinen Macintosh, jossa näyttö ja keskusyksikkö olivat erillään (vrt. Compact Macintosh), käytti värillistä näyttöä, mahdollisti usean näytön käyttämisen yhtä aikaa ja jonka näppäimistö sisälsi painikkeen koneen käynnistämiseksi . Apple julkaisi kolme uutta Macintosh II -sarjan mallia ennen kuin suositun, ensimmäisen Macintosh II:n tuotanto lakkautettiin 15. tammikuuta 1990.
__NOTOC__
## Yleistä
Macintosh II -tietokonetta myytiin $3&nbsp;898 hintaan yhdellä 800 kt:n levykeasemalla varustettuna. Lisävarusteena oli saatavilla 20 ($ 999), 40 ($ 1 599) ja 80 Mt:n ($ 2 699) kiintolevyt ja toinen 800 kt:n levykeasema. Kahdeksan paikkaa keskusmuistilaajennuksille, kuusi NuBus-liitäntää lisälaitteita varten ja mahdollisuus vaihtaa näyttö tai näytönohjain tekivät laitteesta siihen saakka julkaistuista Macintosheista laajennettavimman. Käyttäjällä oli lupa avata Macintosh II:n kotelo ilman takuun purkautumista. Eräs Macintosh II:n menestyksekkääseen myyntiin vaikuttanut seikka oli laitteen ulkoasu, joka vastasi ajan muita, ammattilaiskäyttöön tarkoitettuja tietokoneita.

Huhtikuussa 1987 Apple julkaisi uuden version käyttöjärjestelmästä nimeltään System Software 2.01, joka koostui System 4.1 ja Finder 5.5 -ohjelmistoista. Käyttöjärjestelmäpäivitys antoi edellytykset Macintosh II:n teknisten ominaisuuksien hyödyntämiseksi .

Mallin suunnittelijoita olivat Michael Dhuey ja Brian Berkeley.

## Tekniset tiedot

* 16&nbsp;MHz:n Motorola 68020 -suoritin
* 16&nbsp;MHz:n Motorola 68881 -matematiikkasuoritin
* 1 Mt:n keskusmuisti, laajennettavissa 20 Mt:n saakka (120 ns 30-pin SIMM)
* 256 värin näytönohjain 640x480 resoluutiolla
* yksi tai kaksi 3.5" 800 kt:n levykeasemaa, päivitettävissä 1.44 Mt:n asemiksi
* lisävarusteena 20, 40 tai 80 Mt:n kiintolevy (SCSI)
* 6 NuBus-laajennuspaikkaa
* 2 ADB-porttia
* 2 sarjaporttia
* 1 SCSI-liitäntä
* käyttöjärjestelmä System 3.0/Finder 5.1 – System 7.5.5  tai A/UX

Macintosh II käytti Motorolan 32-bittistä 68020-suoritinta, mutta emolevylle tallennettu käyttöjärjestelmän osa sisälsi vanhaa, 24-bittistä koodia. 32-bittinen muistiavaruus saavutettiin Applen tarjoamalla Mode32-ohjelmistopäivityksellä(dokumentaatio, ohjelma). Laitteen pystyi päivittämään Macintosh IIx tai IIfx -malliksi vaihtamalla emolevyn.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Macintosh II, Macintosh 1984-1997 Marko Latvasen sivuilla 
* Apple Macintosh II Everymac.comissa 
* Macintosh II  Old Computer Museumissa
Ruusutiira

**Ruusutiira** (*Sterna dougallii*) on laajalle levinnyt tiiralaji. Sen nimi tulee pesintäajan punertavasta väristä.

## Koko ja ulkonäkö
Ruusutiira on 38–39&nbsp;cm pitkä ja noin 90 gramman painoinen. Sen erottaa parhaiten pesintäaikana vatsapuolen vaaleanpunaisesta väristä, josta myös sen nimi on peräisin. Pyrstö on haarainen ja pitkä, sitä koristavat reunasulat voivat olla 15 cm keskimmäisiä pyrstösulkia pidempiä. Ruusutiiran nokka on musta ja sen jalat ovat punertavat ja melko pitkät.

## Levinneisyys
Ruusutiiraa tavataan etenkin Pohjois-Atlantilla, Britteinsaarilla, mutta myös ympäri maailmaa kuten Väli- ja Pohjois-Amerikassa ja Länsi-Afrikassa, joka on niiden talvehtimisalue kun ne muuttavat Euroopasta. Euroopan kanta on noin 3000 paria. Lintua on tavattu ainakin kerran Ruotsissa ja pari kertaa Tanskassa, mutta ei Suomesta. Laji on kaikkialla varsin vähälukuinen.

## Elintavat
Ruusutiirat ovat puhtaita merilintuja. Ne muuttavat etelään heinä-elokuussa ja palaavat myöhään. Ruusutiirat saavat merestä ravinnokseen kaloja ja pieniä selkärangattomia. Ääntely on läpitunkevaa *kriii* ja pehmeämpää *tjuvik*.

## Lisääntyminen
Ruusutiirat pesivät vasta kesäkuussa. Linnut pesivät yhdyskunnissa muiden tiirojen seurassa hiekka- ja kalliosaarilla. Pesä on syvennys maassa. Molemmat vanhemmat hautovat 1–3 munaa noin 21 vuorokautta. Poikaset tulevat lentokykyisiksi kuukauden vanhoina. Poikasia ja munia jää usein lokkien saaliiksi.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Gerardus ’t Hooft

**Gerardus ’t Hooft** (IPA: , s. 5. heinäkuuta 1946) on alankomaalainen fyysikko, joka on tutkinut heikkoa vuorovaikutusta. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1999 yhdessä Martinus J. G. Veltmanin kanssa heikon vuorovaikutuksen kvanttiluonteen valaisemisesta matemaattisen kenttäteorian avulla.  Hän työskentelee teoreettisen fysiikan professorina Utrechtin yliopistossa. Asteroidi 9491 Thooft on nimetty hänen kunniakseen, ja t'Hooft on kirjoittanut sille leikkimielisen perustuslain siltä varalta, että asteroidi myöhemmin asutetaan.

Hän on saanut myös Wolfin palkinnon fysiikasta vuonna 1981.

## Lähteet
Kaija Lustila

**Kaija Lustila** (s. 8. marraskuuta 1965 Kurikka) on suomalainen iskelmä- ja tangolaulaja. 

Lustilan laulajan ura alkoi vuonna 1982 hänen mentyään Risto Oja-Lipastin tanssiorkesterin koelaulutilaisuuteen, jossa hän menestyi niin hyvin, että sai aloittaa keikkailemisen heti. Muutaman vuoden kuluttua hän perusti oman yhtyeen, Bajeron, ja siirtyi soolouralle.

1990-luvun alkupuolella Lustila osallistui television *[[Ykköstähti]]*-kilpailuun, jonka kautta hän saavutti merkittävämpää tunnettavuutta. Fazer Finnlevyn silloinen kykyjenetsijä Turkka Mali huomasi hänellä olevan mahdollisuuksia ja ehdotti levytyssopimusta. Ensilevy oli Malin sanoittama ja Jari Puhakan säveltämä sekä sovittama *Sellaiset silmät*, joka julkaistiin vuonna 1992. Se sai runsaasti radiosoittoa. 

Lustilan toinen albumi julkaistiin vuonna 1994, ja kolmannen albuminsa jälkeen vuonna 1999 hän osallistui Syksyn säveleen Kari Sallin säveltämällä ja Turkka Malin sanoittamalla kappaleella ”Kaukainen tähti”.

Lustila sijoittui toiseksi Seinäjoen tangomarkkinoilla vuonna 2009 ja vaikutti tangomarkkinoiden tuomaristossa vuosina 2011 ja 2012.

## Albumit

* *Sellaiset silmät* (Fazer, 1992)
* *Kaija Lustila* (Fazer, 1994)
* *Meitä tansittaa* (AGM, 1999)
* *Sydän ohjaa* (Tatsia-musiikki Oy, 2004). Radioiden musiikkitoimittajat valitsevat kuukauden levyn kotimaisten uutuusalbumien joukosta. Heinäkuussa 2004 Kaija Lustila sijoittui albumilla kolmanneksi.
* *Näiden tähtien alla* (Sony Music, 2011)

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Saksalainen kirkko

**Saksalainen kirkko** (ruots. *Tyska kyrkan*) on Helsingissä, Kaartinkaupungin kaupunginosassa Unioninkadun varrella sijaitseva kirkko, joka rakennettiin vuonna 1864. Sen suunnittelivat Harald von Bosse ja C. J. von Heideken. Se on muodoltaan pitkäkirkko ja edustaa arkkitehtuuriltaan uusgotiikkaa. Kirkon peruskorjauksen yhteydessä vuonna 1897 sille rakennettiin arkkitehti Josef Stenbäckin suunnittelema torni. 

Kirkon sisätilat kärsivät pahoin vuonna 1958 tapahtuneessa tulipalossa. Kirkko korjattiin sen jälkeen arkkitehti O. Hanssonin suunnitelmien mukaan. Ulkoasu jäi ennalleen mutta sisätiloissa tapahtui useita muutoksia. Muun muassa teräsbetoninen sisäkatto on tämän remontin peruja. Vuosina 1997–2001 kirkossa suoritettiin suuri rakennusten kunnostus, muutos ja laajennus, jonka suunnittelivat arkkitehdit Juha Leiviskä ja Rosemarie Schnitzler.

Kirkossa on vuodelta 1961 olevat 25-äänikertaiset ja 3-sormioiset mekaaniset urut, jotka on rakentanut Paul Ott. Kirkon alttaritaulu on vuodelta 1864. Sen nimi on "Ristiinnaulittu" ja sen on maalannut Theodor Fischer-Poisson.

Helsinki on Saksalaisen seurakunnan keskus ja Saksalainen kirkko on sen tärkein rakennus. Kirkko on yksi Helsingin suosituimmista vihkikirkoista. Tämän taustalla lienee ulkonäön lisäksi sen sopiva koko. Se on myös paljon käytetty konserttikirkko.

Saksalainen kirkko on Kirkkolain nojalla suojeltu.

__NOTOC__
## Kuvia

Tiedosto:Helsinki German Church interior.jpg|Kirkkosali.
Tiedosto:Deutsche Kirche Helsinki um 1870.jpg|Saksalainen kirkko vuonna 1870 alkuperäisessä asussaan.
Tiedosto:German Church, Helsinki, Juha Leiviska.JPG|Arkkitehti Juha Leiviskän suunnittelema lisärakennussiipi.

## Lähteet
*Helsingin seurakunnat 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
*Kuvia Muuka.comissa
Martinus J. G. Veltman

**Martinus Justinus Godefriedus Veltman** (27. kesäkuuta 1931 – 4. tammikuuta 2021) oli alankomaalainen fyysikko, joka tutki heikkoa vuorovaikutusta. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1999 yhdessä Gerardus ’t Hooftin kanssa heikon vuorovaikutuksen kvanttiluonteen valaisemisesta matemaattisen kenttäteorian avulla. Eläköidyttyään hän jatkoi Michiganin yliopiston emeritusprofessorina. Vuonna 2003 Veltman julkaisi melko yleistajuisen kirjan hiukkasfysiikasta: *Facts and Mysteries in Elementary Particle Physics*.

Veltman väitteli Utrechtin yliopistossa vuonna 1963 ja aloitti siellä työt kolme vuotta myöhemmin. Siinä välissä hän työskenteli Cernissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Veltman Mathematics Genealogy Projectissa
Formula 1 -kausi 1974

**Formula 1 -kausi 1974** oli 25. Formula 1 -kausi. Se alkoi 13. tammikuuta ja päättyi 6. lokakuuta 1974 15:n kilpailun jälkeen. Kuljettajien mestaruuden voitti Emerson Fittipaldi ja valmistajien mestaruuden McLaren.

Kauden päätösosakilpailussa itävaltalainen Helmut Koinigg kuoli ajettuaan päin turvakaidetta.

## Säännöt lyhyesti
* Pistelaskujärjestelmä: 9, 6, 4, 3, 2, 1
* Vain kahdeksan ensimmäisen kilpailun seitsemän parasta sijoitusta ja kauden seitsemästä viimeisestä kuusi parasta sijoitusta laskettiin mukaan kuljettajien loppupisteisiin.
* Valmistajille annettiin pisteitä vain kunkin valmistajan parhaasta sijoituksesta per kilpailu.
* Auton vähimmäispaino: 575 kg
* Sylinterien enimmäismäärä: 12
* Vapaastihengittävien moottorien tilavuus  3 litraa ja turboahdettujen tilavuus 1,5 litraa.
* Kaudella ajettiin ensimmäistä kertaa kisasta toiseen koko kauden säilyvillä kiinteillä numeroilla

## Kilpailut

## Kuljettajien lopullinen järjestys

## Valmistajien lopulliset MM-pisteet

## Lähteet
Pierre Duhem

**Pierre Maurice Marie Duhem** (10. kesäkuuta 1861 – 14. syyskuuta 1916) oli ranskalainen fyysikko, tieteenfilosofi ja tieteen historioitsija. Hänen tunnetuimmat kirjoituksensa käsittelevät kokeellisen tieteen luonnetta ja tieteellistä kehitystä keskiajalla. W. V. O. Quine hyödynsi hänen väitettään, jonka mukaan tieteelliset teoriat eivät nauti empiiristä tukea itsenäisinä vaan kokonaisuuden osana.

## Teoksia
* *Les théories de la chaleur* (1895)
* *Le mixte et la combinaison chimique. Essai sur l'évolution d'une idée* (1902)
* *L'évolution de la mécanique* (1902)
* *Les origines de la statique* (1903)
* *La théorie physique son objet et sa structure* (1906)
* *Études sur Léonard de Vinci*.  Paris, F. De Nobele, 1906–13; 1955. 3 v. 1. sér. I. Albert de Saxe et Léonard de Vinci. II. Léonard de Vinci et Villalpand. III. Léonard de Vinci et Bernardino Baldi. IV. Bernardino Baldi, Roberval dt Descartes. V. Thémon le fils du juif et Léonard de Vinci. VI. Léonard de Vinci, Cardan et Bernard Palissy. VII. La scientia de ponderibus et Léonard de Vinci. VIII. Albert de Saxe. 2. sér. IX. Léonard de Vinci et les deux infinis. X. Léonard de Vinci et la pluralité des mondes. XI. Nicolas de Cues et Léonard de Vinci. XII. Léonard de Vinci et les origines de la géologie. 3. sér. Les précurseurs parisiens de Galilée: XIII. Jean I. Buridan (de Béthune) et Léonard de Vinci. XIV. Le tradition de Buridan et la science italienne au XVIe siecle. XV. Dominique Soto et la scolastique parisienne.  
* *Sozein ta phainomena. Essai sur la Notion de Théorie physique de Platon à Galilée* (1908)
* *Traité de l'énergétique* (1911)
* *Le Système du Monde. Histoire des Doctrines cosmologiques de Platon à Copernic*, 10 vols., (1913&ndash;1959)

## Katso myös
* Clausiuksen-Duhemin epäyhtälö
* Duhem-Quine-teesi
* Gibbsin-Duhemin yhtälö

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Cartwright, Nancy & Hendry, Robin Findlay (2005): "Duhem, Pierre" teoksessa: 

## Aiheesta muualla
* Stanford Encyclopedia of Philosophy: Pierre Duhem 
* Pierre Duhem &ndash; MacTutor Biography 
* The Passion of Pierre Duhem  - artikkeli Duhemin ajatusten sensuurista
Vesa Oittinen

**Vesa Oittinen** (s. 25. lokakuuta 1951 Turku) on suomalainen aate- ja oppihistorioitsija. Oittinen työskentelee akatemiatutkijana Helsingin yliopiston Aleksanteri-instituutissa erityisalanaan Itä-Euroopan ja Venäjän aate- ja oppihistoria. Hän on filosofian historian dosentti Tampereen yliopistossa. Vesa Oittinen väitteli Saksassa ranskalaisten strukturalistien ja jälkistrukturalistien Spinoza-tulkinnoista vuonna 1994. Hän on Karl Marx -seuran puheenjohtaja.

Oittinen on suomentanut useita filosofisia teoksia, muun muassa Baruch Spinozan *[[Etiikka (Spinoza)|Etiikan]]*, Immanuel Kantin *[[Prolegomena]]n* ja Friedrich Engelsin *[[Kristinuskon alkuperä]]n* sekä varustanut nämä kattavilla johdannoilla ja selityksillä. Suomennoksistaan Oittinen on saanut Mikael Agricola -palkinnon vuonna 1988.

Oittinen on useasti arvostellut englannin kielen valta-asemaa suomalaisessa tiedeyhteisössä esimerkiksi virantäytöissä.

## Teoksia
* 
* 
* 
* *Spinozistische Dialektik: die Spinoza-Lekture des französischen Strukturalismus und Poststrukturalismus*. Frankfurt am Main: Lang, 1994.

### Toimituksia
* 
* 
* 

### Suomennoksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Oittinen Marxista ja Bakuninista Karl Marx -seuran sivuilla (2001)  
* Vesa Oittinen: Bernstein ja Kantin varjo työväenliikkeen yllä Karl Marx -seuran sivuilla (1999)  
* Vesa Oittinen Nikolai Buharinin vankilavihkoista Karl Marx -seuran sivuilla (1996)  
*Vesa Oittisen kirjoituksia ja käännöksiä ''niin & näin'' -lehdessä.
*Jylhämö, Kimmo: Prolegomenan suomennoksen taustasta: suomentajan haastattelu. *niin & näin* 1/1998, 22–23.
Steven Chu

**Steven Chu** (, s. 28. helmikuuta 1948) oli Yhdysvaltain energiaministeri presidentti Barack Obaman hallinnossa ja kokeellinen fyysikko, joka on tutkinut ja kehittänyt atomien laserjäähdytystä. Hän sai Nobelin fysiikanpalkinnon vuonna 1997 yhdessä Claude Cohen-Tannoudjin ja William Daniel Phillipsin kanssa.

Chu toimi energiaministerinä Obaman ensimmäisen kauden ajan, aloittaen tehtävänsä tammikuussa 2009. Hän ilmoitti erostaan muutama kuukausi Obaman uudelleenvalinnan jälkeen, vedoten hänen haluunsa palata akateemisen opetus- ja tutkimustyön pariin.  Ennen ministerikauttaan hän työskenteli sovelletun fysiikan professorina Stanfordin yliopistossa, fysiikan ja molekyylibiologian professorina Kalifornian yliopistossa Berkeleyssä ja Lawrence Berkeley National Laboratory -nimisen tutkimuslaitoksen johtajana.

Chu tunnetaan ilmastonmuutoksen asiantuntijana, joka on jo pitkään toiminut uusiutuvien energialähteiden kehittämisen parissa. Marraskuussa 2008 hän kutsui ilmastonmuutosta maailmaa uhkaavaksi äkilliseksi, arvaamattomaksi ja peruuttamattomaksi tuhoksi.

Chu on edistänyt eri tieteenalojen välistä vuorovaikutusta ja aloitti Bio-X-nimisen tutkimusohjelman, johon osallistuu fyysikoita, kemistejä ja biologeja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hip Hop Is Dead

__NOTOC__
**Hip Hop Is Dead** on yhdysvaltalaisen hip hop -artisti Nasin kahdeksas studioalbumi. Se julkaistiin 19. joulukuuta 2006 levymerkillä Def Jam Recordings.

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Allmusic: 
* Entertainment Weekly: B

## Listasijoitukset

## Lähteet
Lucasin lukujono

**Lucasin lukujono** on Fibonaccin lukujonon kaltainen sillä erotuksella, että ensimmäiset luvut ovat 2 ja 1 (eli jokainen jonon luku on kahden edellisen luvun summa). Tarkemmin ilmaistuna Lucasin jono


L_n = L_(n-1) + L_(n-2)


siten, että

L_1 = 2 ja L_2 = 1

josta saadaan jono 2, 1, 3, 4, 7, 11, 18, 29, 47, 76, 123, 199, 322...

Lukuja, jotka kuuluvat Lucasin sarjaan ja ovat lisäksi alkulukuja kutsutaan *Lucasin alkuluvuiksi*. Ensimmäiset Lucasin alkuluvut L_n ovat 2, 3, 7, 11, 29, 47, 199, 521, 2207, 3571, 9349, ... ( OEIS:ssä).

## Katso myös

Lucasin alkuluku
Hound

**Hound** on kuvitteellinen hahmo *[[Transformers]]*-universumissa.

## The Transformers
Decepticonien nöyryyttävimmät tappiot ovat Houndin aikaansaamia. Käyttämällä kykyään luoda elävännäköisiä hologrammeja, Hound on huijannut Decepticoneja monia kertoja ja pelastanut samalla ystävänsä. Tiedustelijana hän on tullut hyvin tarkkaavaiseksi maasta ja siksi häntä pidetään suurenmoisena jäljittäjänä. Itse asiassa hän on tullut niin tottuneeksi maan luonnolliseen maastoon, että hän pitää siitä enemmän kuin Cybertronin teknologisesta ja tasaisesta maastosta. Yhtenä Optimus Primen rohkeimmista ja lojaaleimmista sotilaista, Hound taistelee yhtä urhoollisesti suojellakseen Maata kuin Cybertroniakin.

### Animaatiosarja
Hound ystävystyy heti sarjan alussa Autobottien ihmisliittolaisen, Spike Witwickyn kanssa. Ensimmäisten jaksojen ajan Hound ja Spike toimivat yhdessä ja Spike pelastaa myös Houndin, tämän jouduttua jumiin, Rumblea vastaan käydyn taiston aikana. Tämän jälkeen myös Hound pelasti Spiken hukkumiselta. Myöhemmin Spike alkoi kaveerata Bumblebeen kanssa ja Hound jäi sivuhahmoksi.

Elokuvassa *[[The Transformers: The Movie]]* Hound vilahtaa lyhyesti vain yhden kuvan aikana, Optimuksen sukkulamiehistönä.

Houndin äänenä sarjassa oli Ken Sansom.

## Elokuvasarja
### Transformers: The Game
Hound esiintyy pelattavan hahmona ensimmäiseen elokuvaan pohjautuvan *[[Transformers: The Game]]* -pelin PlayStation Portable -versiossa. Houndin äänenä pelissä on Daniel Ross.

### Transformers – Tuhon aikakausi
Hound esiintyy Michael Bayn ohjaamassa *[[Transformers – Tuhon aikakausi]]* -elokuvassa Oshkosh Defensen sotilasajoneuvoksi muuntautuvana Autobottien erikoissotilaana. Houndin robottimuoto on myös sotilaallisen näköinen ja muistuttaa osittain Leadfootin robottimuotoa. Houndilla on parta sekä suussa savukkeen näköinen metallikappale. Elokuvassa Hound ei ratsasta yhdelläkään Dinoboteista, mutta leluversiossa hänen ratsunaan toimii Dinobotti Slash.

Houndin äänenä elokuvassa on John Goodman.

### Transformers: Viimeinen ritari
Hound tekee paluun elokuvassa *[[Transformers: Viimeinen ritari]]* uutena muuntautumismuotonaan Mercedes-Benzin Unimog-sotilasambulanssi.

## Hahmoa näytelleet

## Trivia
*Hound näkyy taustalla elokuvassa *Seis, tai mamma ampuu*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*[Lisätietoa Houndista TFWIKI.Netissä, Transformers-aiheisesta wikiassa](http://tfwiki.net/wiki/Hound_(disambiguation))
Max Liebermann

**Max Liebermann** (20. heinäkuuta 1847 Berliini – 8. helmikuuta 1935 Berliini) oli saksalainen taidemaalari ja graafikko. Hän oli 1900-luvun alussa yksi Saksan arvostetuimmista taidemaalareista.

Liebermann oli varakkaan tehtailijan poika ja opiskeli maalaustekniikkaa muun muassa Carl Steffeckin oppilaana. Porvarillisesta taustastaan huolimatta hän tuli uransa alkupuolella tunnetuksi köyhän kansan kuvaajana: maalausten aiheina olivat muun muassa talonpojat, käsityöläiset ja tehdastyöläiset. Tyylillisesti hänen lähtökohtanaan oli 1800-luvun puolivälin ranskalainen realismi (esimerkiksi Jean-François Millet), mutta myös 1600-luvun hollantilainen taide vaikutti hänen tyyliinsä (varsinkin Frans Hals). Liebermannin realismi oli hyvin tinkimätöntä, ja niinpä jotkut alkoivat pilkallisesti nimittää häntä ”rumien ihmisten muotokuvamaalariksi”.

1890-luvulla Liebermannin tyyli kehittyi impressionistisempaan suuntaan. Värit muuttuivat valoisemmiksi, ja aiheet vaihtuivat porvarillisemmiksi. Hänen yhteiskunnallinen arvostuksensa nousi, ja vuonna 1897 hänet nimitettiin Preussin kuninkaallisen akatemian professoriksi. Tämä ei kuitenkaan estänyt häntä perustamasta vuonna 1899 ”Berliner Secession” -taiteilijaryhmittymää, jonka tarkoituksena oli toimia vastavoimana akatemian edustamalle konservatiiviselle taidenäkemykselle.

1900-luvun alussa Liebermannia pidettiin yleisesti yhtenä saksalaisen impressionismin tärkeimmistä edustajista. Hän sai myös mainetta muotokuvamaalarina ja maalasi muun muassa Saksan presidentti Paul von Hindenburgin muotokuvan. Eräs usein toistuva teema Liebermannin myöhäistuotannossa oli hänen kesähuvilaansa ympäröivä vehreä puutarha. Tässä suhteessa hän muistuttaa toista suurta impressionistia, Claude Monet’ta. 

Liebermann oli juutalainen, joten Adolf Hitlerin valtaantulo vuonna 1933 johti hänen täydelliseen syrjäytymiseensä Saksan kulttuurielämästä. Kun hän näki voitonvarmojen kansallissosialistien marssivan kotikaupungissaan Berliinissä, totesi hän katkerana: ”En voi syödä niin paljon, että voisin oksentaa niin paljon kuin haluaisin.” Tämä kommentti kuvaa hyvin sitä tunnelmaa, jonka vallassa vanha Liebermann sekä monet muut merkittävät saksalaiset taiteilijat olivat vuonna 1933.


Tiedosto:Max Liebermann Canning factory.jpg|*Säilyketehdas*, 1879
Tiedosto:Max Liebermann Papageienmann 1902.jpg|*Papukaijamies*, 1902
Tiedosto:Liebermann Papageienallee 1902.jpeg|*Papageienallee*, 1912
Tiedosto:Max Liebermann - Selbstbildnis im Anzug neben der Staffelei.jpg|*Omakuva*, 1912.
Tiedosto:Max Liebermann Kohlfeld im Wannseegarten.jpg|*Kaalipelto*, 1917
Tiedosto:Max Liebermann Bildnis Richard Strauss.jpg|*Richard Strauss*, 1918


## Palkinnot ja tunnustukset
*Adlerschild des Deutschen Reiches, 1927

## Aiheesta muualla

* Max Liebermann -yhdistyksen kotisivut
Pohjalaisten Osakuntien Laulajat

**Pohjalaisten Osakuntien Laulajat** (**POL**) on Helsingin yliopiston pohjalaisosakuntien (Etelä-Pohjalainen Osakunta, Pohjois-Pohjalainen Osakunta ja Vasa Nation) piirissä toimiva opiskelijoiden sekakuoro. Siihen kuuluu nykyään noin 25 harrastajalaulajaa, ja sen johtajana toimii vuonna 2023 aloittanut kapellimestari, harmonikansoittaja Markus Luomala.

POL:n edeltäjä oli 1920-luvulla alkunsa saanut mieskuoro Pohjalaiset Mieslaulajat. Nykymallin muotoiseksi kuoro muutettiin vuonna 1963. Sen johtajina ovat toimineet mm. laulaja-säveltäjä Hannu Sinnemäki, säveltäjä Pekka Jalkanen, pianisti Matti Perttula, kuoronjohtaja, kansanmusiikin opiskelija Anneli Kont-Rahtola, kapellimestariopiskelija Andrus Kallastu, Sibelius-Akatemian musiikinteorian lehtori, dir. mus. Aarre Joutsenvirta, kapellimestari-kuoronjohtaja Satu Simola sekä musiikkipedagogi, kuoronjohdon kouluttaja Julia Lainema. 

POL esiintyy erilaisissa tapahtumissa kuten opiskelijariennoissa, kirkkokonserteissa sekä kiertueilla niin Suomessa kuin ulkomailla. POL on osallistunut myös muiden osakuntakuorojen ja orkesterien kanssa yhteistyöprojekteihin esittäen mm. Mozartin Requiemin ja Carl Orffin Carmina Buranan. Lisäksi kuoro on tehnyt myös äänityksiä ja levytyksiä. Kuoron ohjelmisto ulottuu renessanssimusiikista kevyeen musiikkiin ja nykysäveltäjien teoksiin; erityisesti siihen sisältyy pohjalaissäveltäjien, kuten Toivo Kuulan ja Leevi Madetojan, sekakuorosävellyksiä.

## Katso myös
* Etelä-Pohjalainen Osakunta
* Pohjois-Pohjalainen Osakunta
* Vasa nation

## Aiheesta muualla
* Pohjalaisten Osakuntien Laulajien kotisivut
* Ylen Elävä arkisto: POL Ilmajoen Musiikkijuhlilla 1977
Mikko Lahtinen

**Mikko Iko Valtteri Lahtinen** (s. 17. syyskuuta 1966 Turku) on suomalainen filosofi, politiikan tutkija ja filosofisen aikakauslehti *[[Niin & näin]]* pitkäaikainen päätoimittaja. Hän on myös kirjoittanut ja toimittanut useita filosofisia teoksia, ennen kaikkea poliittisen filosofian ja teorian historiasta antiikista nykyaikaan.

## Elämä
Hän kirjoitti ylioppilaaksi Vammalan lukiosta vuonna 1985, valmistui yhteiskuntatieteen lisensiaatiksi vuonna 1991, filosofian lisensiaatiksi vuonna 1997 ja väitteli Tampereen yliopiston politiikan tutkimuksen laitoksella valtio-opista parhain mahdollisin arvosanoin Louis Althusserin Machiavelli-tulkinnasta vuonna 1997. Lahtinen on väitellyt myös aate- ja oppihistoriasta aiheenaan J. V. Snellman.

*Niin & näin* -lehden päätoimittajana hän oli vuosina 1994–2006 ja diakoniatieteen vuosikirjan *Anno Domino* päätoimittajana 2000-2010 ja Suomen valtiotieteellisen yhdistyksen *Politiikka*-lehden päätoimittajana 2019–2020. Vuosina 2008-2009 Lahtinen toimi valtio-opin professorina Tampereen yliopistossa. Nykyään hän on valtio-opin yliopistonlehtori samassa yliopistossa. Tieteentekijöiden liitto valitsi Mikko Lahtisen vuoden 2007 tieteentekijäksi.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* *Kirja on pitkä ajatus*. Sastamala: Warelia, 2022. .

## Muissa julkaisuissa
*Heikki Taimio (toim.). *Kurssin muutos: Kestävään kasvuun ja hyvinvointiin*. 2009. Työväen sivistysliitto
***Hyvinvointivaltion tulevaisuus ja kamppailut hegemoniasta*

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Niccolo Machiavelli ja aleatorinen materialismi: Louis Althusser ja Machiavellin konjunktuurit, väitöskirjan tiivistelmä
* Filosofi Esa Saarisen arvio teoksesta Snellmannin Suomi
* M. Lahtisen blogi
* Kirjastojen mies Mikko Lahtinen ja Kirjastojen maa Kirjastokaista-video
*Mikko Lahtisen kirjoituksia ''niin & näin'' -lehdessä
Río de la Plata

**Río de la Plata** () on Uruguayjoen ja Paranájoen yhteinen estuaari Etelä-Amerikan rannikolla. Se on noin 290 kilometrin mittainen ennen kuin jokien vesi laskee Atlanttiin. Alkupäästään joensuu on 48&nbsp;km leveä ja levenee 220 kilometriin. Se muodostaa rajan Argentiinan ja Uruguayn välillä.

Merkittävimmät kaupungit Río de la Platan varrella ovat maiden pääkaupungit Buenos Aires ja Montevideo. Kaakosta puhaltava tuuli saattaa aiheuttaa 'sudestada'-nimellä tunnetun ilmiön ja nostaa tulvan alueella.

Ensimmäisenä eurooppalaisena Río de la Platan näki vuonna 1516 espanjalainen Juan Díaz de Solís etsiessään reittiä Atlantilta Tyynellemerelle. Intiaanit tappoivat koko retkikunnan nykyisen Uruguayan Colonian rannikolla, lukuun ottamatta laivapoika Francisco del Puertoa, jonka pelasti seuraavana vuonna Sebastián Gaboton laiva.

Toisen maailmansodan alussa 13. joulukuuta 1939 käytiin Río de la Platan suulla meritaistelu Saksan Kriegsmarinen taskutaistelulaivan Admiral Graf Speen ja brittiläisen osaston välillä. Admiral Graf Spee upotettiin muutamia päiviä sen jälkeen estuaariin.

## Lähteet
Vonka

**Vonka** on leveä ja syvä kohta joessa, tai joen mutka, tai poukama joen rannalla. **Vonkaaminen** eli **vonkaus** tarkoittaa joko kalojen pyydystämistä tai sitä, että vahditaan tukinuiton aikana, etteivät tukit ruuhkaannu vongan kohdalle. Tukkien vahtija on **vonkamies**.

## Lähteet
*SKS: Suomen sanojen alkuperä (2000)
Ford Scorpio

**Ford Scorpio** on Fordin vuosina 1985–1998 Saksassa Kölnin tehtaallaan valmistama henkilöautomalli. Ford Sierran rakenteeseen perustuva Scorpio korvasi mallistossa Granadan, ja autoa myytiinkin Isossa-Britanniassa Granada-mallinimellä. Joskus käytetään myös merkintää Granada Mk III, jatkona Granadan kahdelle edeltävälle sukupolvelle.

Scorpio suunniteltiin alkujaan Fordin ”lippulaivaksi”. Perusmallissakin oli vakiovarusteena muun muassa lukkiutumattomat jarrut ja keskuslukitus. Ohjaustehostin, kattoluukku ja sähköikkunat sekä automaattivaihteisto olivat lisävarusteita.

Scorpio valittiin Vuoden Autoksi Euroopassa 1986.
## Mark I 1985–1994 (1992 restyling)

Ensimmäisen sukupolven Scorpio rakennettiin jatketulle Sierran pohjalevylle, ja suunniteltiin ulkoisesti Sierran ja kolmannen sukupolven Escortin tyylisesti. Moottorivalikoimana oli 1,8 litrainen Pinto -moottori (ei tuotu Suomeen) ja 2,0 l tilavuuksina, V6 Cologne -moottori 2,8 l, sekä myöhemmin myös 2,4 ja 2,9 litran tilavuuksina ja diesel 2.5 D sekä myöhemmin 2.5 TD. Vuoteen 1989 mennessä valikoimasta poistettiin Pinto -moottorit. Nämä korvasi 2,0 l DOHC-moottori. Vuonna 1991 tuli saataville myös 2,9 litrainen 24 venttiilinen Cosworth-malli. 

Ensimmäisen sukupolven Scorpio oli ensimmäinen eurooppalainen massatuotantoauto, jossa oli vakiona ABS-jarrut. Alkuun Scorpiota sai vain hatchback -mallisena. Sedan -malli esiteltiin vuonna 1990 ja farmari kaksi vuotta myöhemmin.

Vuonna 1994 tulivat 16 -venttiiliset 2,0 ja vuonna 1996 2,3 (147hv) DOHC moottorit.

## Mark II  1995–1998

Täysin erilainen muotoilu edeltäjäänsä verrattuna ei saavuttanut suurta suosiota ostajien keskuudessa. Huippumalleissa oli todella paljon varusteita, Cosworthin 2,9 l moottori ja automaattivaihteisto.

*Helsingin Sanomien* Matti Jansson kirjoitti hätkähtäneensä uudistuneen Scorpion isoa kromattua etusäleikköä, jota muualla oli haukuttu jopa rumaksi. Ajossa auto oli taajamissakin kokoisekseen ketterä, mutta parhaimmillaan maantieajossa rauhallisena matka-autona, jota ei tarvitse paimentaa. Huonoillakin teillä se käyttäytyi hyvin. Kaksilitrainen perusmoottori ei kuitenkaan ollut kovin tehokas kuljettamaan yli 1500 kilon painoista autoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Clickair

**Clickair**  oli espanjalainen, vuonna 2006 toimintansa aloittanut halpalentoyhtiö, joka sulautui heinäkuussa 2009 espanjalaiseen Vueling Airlinesiin. Yhtiön yhtenä omistajana oli Espanjan kansallinen lentoyhtiö Iberia. Yhtiön solmukohtana oli Barcelonan lentoasema. Yhtiö lensi lähes 40 kohteeseen Euroopassa. Sillä oli käytössään 26 Airbus A320-200 -konetta.

Clickair aloitti liikenteen Barcelonasta Helsinkiin 1. toukokuuta 2007, mutta lopetti sen alkuvuonna 2008.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Clickair  
* Lentokohteet
Loimaan Lehti

**Loimaan Lehti** on Loimaalla ja lähikunnissa ilmestyvä paikallislehti. Lehti on ilmestynyt vuodesta 1915. Loimaan Lehteä kustantaa Priimus Media Oy, joka on osa Priimus-konsernia. Priimus Group on viestintä- ja kirjapainoalan yritysrypäs, jonka toiminnan keskuspaikkana on Loimaa.

Kolmesti viikossa ilmestyvän lehden levikki oli 8&nbsp;100 vuonna 2014. Lehti ilmoittaa ilmestymisalueekseen Loimaan ohella myös Oripään, Ypäjän, Huittisen, Punkalaitumen ja entisen Vampulan kunnan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Loimaan Lehti
* Priimus Group Oy
Uudenkaupungin rautatieasema

**Uudenkaupungin rautatieasema** (, , ratakm 264+795) on rautatieasema Uudessakaupungissa Varsinais-Suomessa. Asema palvelee enää ainoastaan tavaraliikennettä, ja sen läpi kulkee joka arkipäivä Yaran lannoitetehtaan kuljetuksia.

Uudenkaupungin asema on Thure Hellströmin suunnittelema ja se valmistui radan myötä vuonna 1924. Samassa yhteydessä asemalle rakennettiin myös kaksipaikkainen veturitalli. Koska asema sijaitsi suhteellisen kaukana kaupungin keskustasta, jatkettiin matkustajajunayhteyttä vuonna 1933 aina Kalarannan seisakkeelle asti.

Henkilöliikenne asemalla ja koko radalla lakkautettiin 1.1.1993, jonka jälkeen asema jäi vain tavaraliikenteen käyttöön. Siitäkin suurin osa jatkaa aseman ohi lannoitetehtaalle. Aseman tavaramakasiini paloi vuonna 2001, mutta itse asema säästyi ja se kunnostettiin 2000-vuosikymmenen alussa. Aseman vieressä ovat säilyneet myös pitkään käyttämättömänä ollut veturitalli ja höyryveturien vesitorni. Asema muutettiin kauko-ohjatuksi vuonna 2008 ja jo vuonna 2007 se siirtyi Senaattikiinteistöjen myyntikohteeksi. Kesäkuussa 2010 Senaatti-kiinteistöjen antaman tiedon mukaan asemaa ei kuitenkaan aiota myydä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuvia Uudenkaupungin rautatieasemasta Vaunut.org -sivustolla
Caja Madrid

**La Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid**, Caja Madrid, oli Espanjan vanhin säästökassa, joka perustettiin 1702. Säästokassat perustettiin alun perin lainaamaan rahaa ihmisille, jotka kärsivät Napoleonin Ranskan kanssa käydyn sodan jälkimainingeista 1800-luvun alussa. Usein katolisen kirkon perustamina ne pyrkivät antamaan maanviljelijöille  huonon sadon aikoina lainoja kohtuullisella korolla. Omasta säästöpankista kiivaasti alueellisessa Espanjassa tuli kuitenkin autonomian merkki. Monet joutuivat kaappaamaan paikallispoliitikkojen käsiin, jotka varasivat varoja suureellisten rakennushankkeiden lainoittamiseen.

Caja Madridista tuli 2000-luvun alussa Espanjan neljänneksi suurin rahoitusalan yhtiö. Yhtiö työllisti 12 800 työntekijää.

Vuonna 2011 Caja Madrid johti seitsemän rahoituslaitoksen fuusiota, jossa syntyi Bankia niminen yritys. Tuolloin Caja Madrid tuotti 2.9 miljardia euroa voittoa, ja toinen suuri fuusioon osallistunut säästökassa Bancaja, 491 miljoonaa. Kahdessa vuodessa Bankia joutui selvitystilaan.

## Lähteet
Claes Lang (vanhempi)

**Claes Lang** (1690 Tukholma – 13. heinäkuuta 1761 Turku) oli suomalainen taidemaalari.

Maalari-Langien suku on alun perin Lyypekistä Saksasta. Langeja muutti Ruotsiin, josta yksi sukuhaara siirtyi Suomeen. Suomen haaran kantaisä on tukholmalainen maalari Jochim Lang, joka maalasi 1690-luvulla Ahvenanmaalla. Jochimin Petter-pojan poika Claes muutti nuorena Suomeen. Hänestä tuli suvun suomalainen kantaisä. Hän joutui Venäjälle vankeuteen, josta palasi Helsinkiin 1723. Hän avioitui Catharina Elisabet Rölingin kanssa, jonka suku myös on alkujaan Lyypekistä. Maalarin työt eivät täysin työllistäneet Langia, koska silloin ei vielä aina maalattu taloja ja huonekaluja, ja hänet mainitaankin perämieheksi. Hän teki kuitenkin uudessa Ulrika Eleonoran kirkossa maalaustyöt, joista hän laskutti kirkon valmistuttua 1727 maistraatilta 16 hopeataalaria ja 4 äyriä kirkon ikkunarautojen, saranoiden ja salpojen ja kirkon portaankaiteiden maalaamisesta. Myöhemmin samana vuonna hän laskutti vielä lisää. Hänen arvellaan tehneen myös sisämaalaukset.   Hän muutti Turkuun 1735 ja maalasi uuden raatihuoneen. Hänen kisälleinään olivat myöhemmin kirkkomaalarina tunnettu Jonas Bergman sekä Anders Dahlsten, josta tuli akatemian piirustusmestari. Myös Matts Björkegren mainitaan kisälliksi.

Langin historiaan jääneitä kirkkomaalaustöitä ovat Paimion kirkon kuorin aidan koristelu vuodelta 1738 ja Lempäälän kirkon vanhan lehterin, kuorin aidan ja papinpenkin sekä alttarilevyyn kultakehyksin varustetun kuvan. Lang maalasi alttaritaulun Saltvikin kirkkoon 1759 sekä koristi maalauksilla Lumparlandin kirkon 1760. Sen sijaan Lempäälän kirkkoon maalattu alttaritaulu vuodelta 1757 ei ole hänen, vaikka niin on mainittu, eikä myöskään Viipurin ja Käkisalmen kirkkojen maalaustyöt tiettävästi ole hänen, vaikka esimerkiksi Taiteilijamatrikkelissa niin mainitaan. Hänen myöhemmistä töistään ei ole tietoa, mutta tulevien kirkkomaalarien kasvattajana ja oppi-isänä hän on ollut erittäin merkittävä.

## Lähteet
*Voitto Ahonen, Kirkkomaalari Claes Langin vaiheet, Genos 63(1992), s. 42-49, 60.  Luettu 28.6.2008.
Phil Housley

**Phillip F. Housley** (s.&nbsp;9. maaliskuuta 1964 South St. Paul, Minnesota) on entinen NHL-jääkiekkoilija, joka pelasi joukkueissa Buffalo Sabres, Winnipeg Jets, St. Louis Blues, Calgary Flames, New Jersey Devils, Washington Capitals, Chicago Blackhawks ja Toronto Maple Leafs.

Housley oli eniten pisteitä tehnyt Yhdysvalloissa syntynyt pelaaja 1&nbsp;232 tehopisteellään (338 maalia ja 894 syöttöä), kunnes Mike Modano ohitti hänet vuonna 2007.  

Häntä pidetään yhtenä kaikkien aikojen parhaista amerikkalaisista puolustajista Chris Cheliosin ja Brian Leetchin ohella. Housley ei kuitenkaan koskaan voittanut parhaalle puolustajalle jaettavaa Norris Trophyä. Tämä johtui suurelta osin siitä, että Housley saavutti huippunsa samaan aikaan kuin Ray Bourque, Paul Coffey, Chris Chelios ja Brian Leetch (nämä neljä voittivat kaikki Norris-palkinnot vuosina 1985–1997), ja siitä, että hän pelasi pitkähkön ajan urallaan hyökkääjänä. 

Housley ei koskaan voittanut Stanley Cupia. Lähimpänä saavutusta hän oli vuonna 1998 pelatessaan Washington Capitalsissa, mutta joukkue hävisi loppuottelusarjan Detroit Red Wingsille. 

Housleyn ura käsitti yhteensä 1&nbsp;495 ottelua NHL:ssä. Hän oli USA:ssa syntyneistä eniten NHL-pelejä pelannut lähes seitsemän vuoden ajan, kunnes Chris Chelios rikkoi ennätyksen marraskuussa 2006. 

Kaudella 2006–2007 Housley valmensi Minnesotan osavaltion lukiokiekkoliigassa Stillwaterin joukkuetta.

Housley valittiin vuonna 2012 IIHF Hall of Famen jäseneksi ja 2015 The Hockey Hall of Famen jäseneksi.

## Tilastot

## Katso myös

* Luettelo 1000 tehopistettä saavuttaneista NHL-pelaajista
* Luettelo NHL-ennätysten tekijöistä

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Jean-Pierre Changeux

**Jean-Pierre Changeux** (s. 6. huhtikuuta 1936 Domont, Ranska) on ranskalainen neurobiologi. Hän on tutkinut useita biologian osa-alueita, kuten proteiinien rakennetta ja toimintaa sekä keskushermoston kehitysbiologiaa. Hänen varhaisiin merkittäviin töihinsä kuului tieteellisiä artikkeleita allosteerisista proteiineista. Suuren yleisön tuntemaksi hän nousi kirjallaan *Neuronal Man: The Biology of The Mind* vuonna 1985. 

## Elämä
Jean-Pierre Changeux valmistui ranskalaisesta École normale supérieuresta vuonna 1958. Vuosina 1959–1965 Changeux tutki allosteerisia proteiineja Jacques Monod'n alaisuudessa Pariisin Pasteur-instituutissa, jossa hän julkaisi väitöskirjansa vuonna 1963. Vuodesta 1966 hän on tutkinut asetyylikoliinireseptoria ja vuodesta 1973 keskushermoston kehitystä. Changeux työskentelee nykyisin Ranskassa kolinergisten nikotiinireseptorien tutkimusryhmässä Pasteur-instituutissa ja molekulaarisen neurobiologian professorina Collège de Francessa. Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1988. Vuonna 2001 hän sai Balzan-palkinnon.

## Kirjoja
**L'Homme neuronal* (1983), engl. *Neuronal Man: The Biology of Mind* (1985)
**Fondements naturels de l'éthique* (1993)
**Raison et plaisir* (1994)
**Matière à pensée* (2000)
**L'Homme de vérité* (2002) 
**Ce qui nous fait penser* (1998), engl. *What Makes Us Think? A Neuroscientist and a Philosopher Argue About Ethics, Human Nature, and the Brain* (2002) (yhdessä Paul Ricoeur'n kanssa). 
**Conversations on Mind, Matter and Mathematics* (2002) (yhdessä Alain Connesin kanssa)
**Nicotinic Acetylcholine Receptors: From Molecular Biology to Cognition* (2004) (yhdessä Stuart Edelsteinin kanssa)

## Tärkeitä tieteellisiä artikkeleita
*Monod J, Wyman J, Changeux JP (1965). On the nature of allosteric transitions: a plausible model. Journal of Molecular Biology 12: 88-118.
*Changeux JP, Kasai M, Lee CY (1970). Use of a snake venom toxin to characterize cholinergic receptor protein. Proceedings of the National Academy of Sciences USA 67: 1241-1247
*Changeux JP, Courrege P, Danchin A (1973). Theory of epigenesis of neuronal networks by selective stabilization of synapses. Proceedings of the National Academy of Sciences USA 70: 2974-2978.
*Giraudat J, Dennis M, Heidmann T, Chang JY, Changeux JP (1986). Structure of the high affinity site for noncompetitive blockers of the acetylcholine receptor: serine-262 of the delta subunit is labeled by [3H]-chlorpromazine. Proceedings of the National Academy of Sciences USA 83: 2719-2723.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Changeux'n tutkimusryhmän www-sivu 
* International Balzan Foundation: Jean-Pierre Changeux
Świecie

**Świecie** [ˈɕfjɛt​͡ɕɛ] () on kaupunki Kujavia-Pommerin voivodikunnassa Puolan pohjoisosassa. Sen pinta-ala on 11,9 neliökilometriä ja vuoden 2019 arvion mukaan siellä asui 25&nbsp;634 asukasta. Kaupungin historia ulottuu yli 800 vuoden taakse. Alue on Puolan suurin paperintuottaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin kotisivut
Vetytabletti

**Vetytabletti** on Tanskan teknillisessä yliopistossa keksitty vedyn varastoimistekniikka. Se perustuu vedyn säilyttämiseen magnesiumkloridissa ammoniakkiin sitoutuneena. Ammoniakki vapautuu lämmitettäessä ja vetyä saadaan hajottamalla ammoniakki katalyytilla. Vedyn osuus kokonaismassasta voi olla jopa 9&nbsp;%.

## Aiheesta muualla
* sciencedaily.com
Klaus Stolt

**Klaus Stolt** on suomalainen arkkitehtuurin pienoismallirakentaja. 

Stoltin ura mallintamisen saralla alkoi 1960-luvulla. Hän on tehnyt Suomen arkkitehtuurin merkkirakennuksien eri suunnitteluvaiheista lukuisia malleja muun muassa kaikille suurille mestareille kuten Aalto, Pietilä ja Lappo sekä myös nykyarkkitehdeille. Stolt on tuonut Suomeen tietokoneavusteisen mallinrakentamisen ottamalla käyttöön CNC-jyrsimen yhdeksänkymmentäluvun lopussa. 

Klaus Stolt on ansioitunut myös muusikkona soittamalla Dave Lindholmin eri kokoonpanoissa bassoa.

## Lähteet
*Stoltin kotisivut
*Arkkitehti-lehden kilpailuliitteet 1970–2006.
Suljettu

__NOTOC__
**Suljettu** on Absoluuttisen Nollapisteen vuonna 1999 ilmestynyt neljäs studioalbumi. *Suljettu* on teemalevy, joka kertoo isän ja pojan vaikeasta suhteesta pohjoisessa maalaiskylässä. Levy perustuu Tommi Liimatan kappaleeseen ”Jokea silmiin” albumilla *[[Liimatan Pan Alley]]*. Albumilta julkaistiin kaksi singleä: ”Kupit on kuin olisi häät” ja ”Sukututkimus lannistaa”.

Absoluuttinen Nollapiste teki vuonna 2001 kiertueen *Absoluuttinen Nollapiste soittaa Suljetun*, jolla se soitti levyn kokonaisuudessaan seitsemällä keikalla. Taltiointi Tavastialla soitetusta kiertueen viimeisestä keikasta julkaistiin levyllä *[[Sortovuodet 1994–2004]]*.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet säveltänyt ja sanoittanut Tommi Liimatta, ellei toisin mainittu.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#– 16. 

## Kokoonpano
* Tommi Liimatta
* Aki Lääkkölä
* Aake Otsala
* Tomi Krutsin
* Teemu Eskelinen

## Lähteet
* Absoluuttisen Nollapiste: Suljettu

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Levyn saate.
* Levyn arvosteluita.
Ivan Tregubov

**Ivan Sergejevitš Tregubov** (, 19. tammikuuta 1930 Komsomolsk-na-Amure – 22. joulukuuta 1992) oli neuvostoliittolainen jääkiekkoilija. Puolustajana pelaava Tregubov pelasi 100 maaottelua Neuvostoliiton jääkiekkomaajoukkueessa 1950- ja 1960-luvuilla.

## Seuraura
Tregubov pelasi jääkiekkoseuroissa
* TsSKA Moskova 1951–1962
* SKA Kuibysev 1962–1964
* Khmik Voskresensk 1964–1965.

## Saavutukset
* jääkiekon olympiakulta 1956
* jääkiekon maailmanmestaruus 1956
* neljä MM-hopeamitalia
* yksi MM-pronssi
* kuudet jääkiekon maailmanmestaruuskisat

## Erikoispalkintoja
* jääkiekon maailmanmestaruuskilpailuiden paras puolustaja 1958, 1961
* Neuvostoliiton all-star joukkueessa 1955, 1956, 1957, 1958
* Neuvostoliiton Hall of Fame 1956
Olavi Elimaeus

**Olavi Elimaeus** (k. 1629) oli Viipurin hiippakunnan neljäs piispa. Hän oli kotoisin Elimäeltä, mutta kävi koulua Turussa ja Tukholmassa. Hän opiskeli vuodesta 1597 Rostockissa, jossa sai maisterinarvon. Hän toimi koulunopettajana Enköpingissä ja Tukholmassa. Elimaeus tuli vuonna 1611 Tukholman suomalaisen seurakunnan kirkkoherraksi. Kun Stolbovan rauhan jälkeen Viipurin hiippakunta, jota Turun piispat olivat  vuosina 1578–1618 hoitaneet, oli tuntuvasti laajentunut alueeltaan ja sai oman esimiehen, Kustaa II Adolf nimitti Elimaeuksen sen piispaksi vuonna 1618. Hän sai myös Inkerin kirkollisen valvonnan tehtäväkseen. Elimaeuksen tärkeäksi tehtäväksi jäi Itä-Suomen kirkollisten olojen järjestäminen ja valtakuntaan liitetyn Käkisalmen läänin ortodoksisen väestön käännyttäminen luterilaiseen uskoon.

Koska Käkisalmen läänin virkamiehet kohtelivat kaltoin läänin ortodokseja, myös Elimaeuksen johtama käännytystyö epäonnistui. Ruptuurisodassa (1656–1657) Käkisalmen läänin ortodoksit nousivat kapinaan ruotseja vastaan ja liittyivät hyökkäävään venäläiseen sotaväkeen. Kun Venäjän sotaväki syksyllä 1656 vetäytyi, ortodoksit pakenivat sen mukana Venäjälle. 

Elimaeus painatutti Tukholmassa vuonna 1621 suomenkielisen virsikirjan, joka sisälsi 153 virttä, niistä 100 Jaakko Suomalaisen ja 47 Hemminki Maskulaisen virsikirjasta sekä kaksi uutta virttä. Myöhemmin julkaistiin Elimaeuksen "tiedosta ja tahdosta" vuoden 1629 kirkkokäsikirjan suomennettu laitos.

## Lähteet
*Fihlman Ensio 1998, *Uukuniemen pappi Jaakkima Terentinpoika*.
**Iso tietosanakirja III*, Otava 1932.
*Immonen & Kuujo & Puranen 1958, *Kurkijoen kihlakunnan historia*.
*Laasonen Pentti 1976, *Pohjois-Karjalan luterilainen kirkollinen kansankulttuuri Ruotsin vallan aikana*.

### Viitteet
Ruumisarkku

**Ruumisarkku** on arkku, jossa vainaja haudataan tai tuhkataan.

Yleensä ruumisarkut tehdään puusta, mutta kuljetettaessa ruumiita esimerkiksi maasta toiseen käytetään yleisesti sinkkiarkkuja, koska ne kestävät sään ja lämmön vaihteluita puuarkkuja paremmin. Lisäksi on olemassa lyijystä valmistettuja ruumisarkkuja. Ruumisarkun päälle voidaan laittaa arkkupeitto.

Hautaamiseen käytetään lähes poikkeuksetta puuarkkuja, jotka maatuvat muutamassa vuodessa. Puuarkku on tavallisesti päällystetty maatuvalla kankaalla, paperilla, tapetilla, lakattu tai maalattu. Ruumisarkun vakiopituus Suomessa on 200 cm, mutta niitä valmistetaan eri kokoisina, jotta lapset, vauvat,  ylipainoiset, lyhytkasvuiset ja erityisen pitkät ihmiset voitaisiin haudata heidän ruumiinkokoaan vastaavassa arkussa.

Tuhkauksessa ruumis poltetaan arkkuineen ja tuhka laitetaan uurnaan.

## Hankinta
Ruumisarkun hinta määräytyy sen koosta, rungon puulajista ja käytetystä pintamateriaalista. Arkun sisälle tuleva peite ja tyyny voivat olla hinnoiteltu erikseen. Hintaan vaikuttaa myös valmistusmaa. Ruumisarkun voi ostaa hautaustoimistojenliiton alaisesta hautaustoimistosta, itsenäisestä hautaustoimistosta tai verkkokaupasta. Hautaustoimistoissa on esillä edustavia arkkuja, joiden myyntikate on korkea, jos asiakas haluaa ostaa edullisemman esimerkiksi tapettipäällysteisen arkun hänen on osattava pyytää sitä oma-aloitteisesti. Vainajan kuljetus on yleensä sidottu samaan liikkeeseen arkunhankinnan kanssa. Ruumisarkun voi ostamisen sijaan rakentaa myös itse höylätystä puutavarasta tai koota valmiista levyistä.

## Historia
Ruumisarkkuja on käytetty todistettavasti lähes yhtä kauan kuin ihmiskunnan kehittyneemmät kulttuurit ovat olleet olemassa, joskin aluksi niitä käytettiin vain ylhäisön hautaamiseen. Ehkä tunnetuin ruumisarkku on Tutankhamonin kultaisella kuolinnaamiolla varustettu sisempi arkku, jonka sisässä faaraon balsamoitu ruumis lepäsi.

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla

* Free Coffin Plans - How to Build A Coffin. Vanerisen tee-se-itse-arkun teko-ohje