Irène Némirovsky

**Irène Némirovsky**, alun perin *Irina Lvivna Nemirovska* (ukr.: Іри́на Львівна Неми́ровська), (11. helmikuuta 1903 Kiova, Ukraina – 17. elokuuta 1942 Auschwitz, Puola) oli ukrainalaissyntyinen, sittemmin ranskalaistunut kirjailija.

Némirovsky syntyi vuonna 1903 Ukrainassa juutalaiseen pankkiiriperheeseen. Isän suku oli kotoisin Ukrainasta Nemirovin kaupungista. Isä Léon Némirovsky syntyi Jelizavetgradissa, äiti Fanny (Faïga) syntyi Odessassa. Perhe pakeni Venäjän vallankumouksen alettua ensin Pietarista Moskovaan ja sieltä joulukuussa 1917 Suomeen Terijoen Mustamäelle ja toukokuussa Helsinkiin. Suomessa he asuivat maaliskuuhun 1919. Vallankumouksen jälkeisinä vuosina juutalaisia vainottiin Venäjällä kiihtyvään tahtiin, joten sinne ei ollut paluuta.Suomesta perhe siirtyi ensin Tukholmaan ja asettui sitten Pariisiin. Ranskassa he olivat jo aiemmin pitäneet tapana käydä vuosittain. Némirovsky on kuvannut Suomen-aikaa kokoelmaan *Sunnuntai ja muita kertomuksia* sisältyvissä kahdessa 1930-luvulla kirjoittamassaan novellissa "Aino" ja "Viinihuurut" sekä laajasti romaanissa *Le Vin de solitude**. Teksteistä kuvastuu lämpimiä muistoja vaatimattomissa oloissa vietetyistä ajoista. Suomessa vietettyyn aikaan osui [[Suomen sisällissota|sisällissota]], jota Némirovsky kuvaa novelleissaan.

Némirovskyn suhde vanhempiinsa oli etäinen. Hän kasvoi yksinäisenä lapsena hoitajan ja kotiopettajan hoivissa. Isä keskittyi liiketoimiinsa, äiti kauneutensa hoitamiseen ja juhlimiseen. Kylmä äitisuhde kulkee Némirovskyn kirjojen läpikäyvänä juonteena.

Némirovsky aloitti kirjoittajanuransa varsinaisesti 18-vuotiaana, mutta kirjoitti jo Suomessa ollessaan tekstejä, jotka ovat säilyneet. Hän kirjoitti ranskaksi, sillä käytännössä ranska oli hänen äidinkielensä. Hän puhui ranskaa niin kotiopettajansa kuin vanhempiensakin kanssa. Ranskan lisäksi hän puhui venäjää, puolaa, englantia, vaskia ja suomea ja ymmärsi myös jiddišiä. Hän solmi avioliiton Michel (Mihail) Epsteinin kanssa vuonna 1926. Heille syntyi tyttäret Denise (Denise Epstein, 1929–2013) ja Élisabeth (myöh. [[Élisabeth Gille]], 1937–1996).

Némirovsky julkaisi vuonna 1929 esikoisteoksensa *David Golder*, joka oli menestys. Seuraavana vuonna ilmestyneestä romaanista *Le Bal* (*Tanssiaiset*, Gummerus 2007) on tehty sekä elokuvaversio (1931) että ooppera. Hän julkaisi elinaikanaan yksitoista teosta. Postuumisti on julkaistu useita teoksia.

Némirovsky kääntyi vuonna 1939 [[katolilaisuus|katoliseksi]] ja kirjoitti myös kahteen [[antisemitismi|antisemitistiseen]] lehteen. Hänet pidätettiin 13. heinäkuuta 1942 ja vietiin [[Auschwitz]]iin, jossa hän kuoli lavantautiin 17. elokuuta. Myös hänen puolisonsa kuoli Auschwitzissa, mutta tyttäret pelastuivat.

Némirovskyn Denise-tytär piti 50 vuoden ajan hallussaan äitinsä sota-aikana kirjoittamaa muistikirjaa lukematta sitä. Lopulta hän antoi kirjan julkaistavaksi, ja vuonna 2004 ilmestyneestä *Suite françaisesta* (suom. *Ranskalainen sarja*, Gummerus 2005) tuli suuri menestys ympäri maailman. Teos oli alun perin tarkoitettu useampiosaiseksi, mutta Némirovsky ehti saada siitä ennen kuolemaansa valmiiksi vain kaksi osaa. 

Perheen ollessa Suomessa isä vei varoja säilytykseen asianajotoimisto Dittmar & Indreniukselle. Inflaation myötä arvonsa menettäneet ruplat jäivät sinne, mutta niiden omistajaa selvitetään Ranskassa, jossa sukulaisia on edelleen. Asia tuli ilmi, kun oikeushistorian dosentti Mia Korpiola sattui lukemaan asianajotoimiston historiikkia ja muisti vastikään lukemansa Némirovskyn romaanin *Veren polte* ja siinä olevat elämäkertatiedot. 

Némirovskylle myönnettiin vuonna 2004 [[Renaudot-palkinto]] postuumisti ilmestyneestä teoksesta *Ranskalainen sarja*. *Chaleur du sang* (*Veren polte*, Gummerus 2008) löytyi Némirovskyn arkistosta 2007.

Pitkän proosan lisäksi Némirovsky kirjoitti kaikkiaan viitisenkymmentä novellia, joista muutamia ilmestyi lehdissä salanimellä vielä vuonna 1940 tapahtuneen julkaisukieltoon asettamisen jälkeenkin.

[[Emmanuel Moynot|Emmanuel Moynot'n]] sarjakuva *Ranskalainen sarja: Myrsky kesäkuussa* (Jalava, 2016, suom. Marja Luoma) pohjautuu Irène Némirovskyn romaaniin.

[[Saul Dibb]] on ohjannut Némirovskyn romaaniin perustuvan elokuvan *Ranskalainen sarja* (2015).

==Suomennetut teokset==
* *Saalis*, Irène Némirowsky; suomentanut Eino Ismala. Helsinki: Mantere, 1946
* *Sunnuntai ja muita novelleja*, suomentanut Annikki Suni. Gummerus, 2002. , 2. p. 2005 
* *Ranskalainen sarja* (*La suite française*), suomentanut Anna-Maija Viitanen. Gummerus, 2005 
* *David Golder* (*David Golder*), suomentanut Anna-Maija Viitanen. Gummerus, 2006 
* *Tanssiaiset* (*Le bal*), suomentanut Anna-Maija Viitanen. Gummerus, 2007 
* *Veren polte* (*Chaleur du sang*), suomentanut Anna-Maija Viitanen. Gummerus, 2008 

===Suomennettuja novelleja===
* Porvarillinen komedia, suom. Leena Rantanen, Nuori Voima 1/2014
* Kaiku (L'Echo, 1934) ja Tuntematon (1941), kaksi Irène Némirovsky novellia, suom. Leena Rantanen, Parnasso 4/2015 s. 52–58 (kokoelmasta *Les vierges et autres nouvelles*, Denoël, 2009)
* Pelko, suom. Leena Rantanen, Parnasso 1/2018 s. 46–47 (ilm. kokoelmassa *Les vierges et autres nouvelles*, Éditions Denoël, 2009)

==Lähteet==
* [[Myriam Anissimov]]: Alkusanat teoksessa Irène Némirovsky: *Ranskalainen sarja*, s. 7–24, suomentanut Anna-Maija Viitanen, Gummerus 2005 

=== Viitteet ===


==Kirjallisuutta==
* 

== Aiheesta muualla ==
* [http://www.kiiltomato.net/irene-nemirovsky-ranskalainen-sarja/ *Ranskalaisen sarjan'' arvostelu Kiiltomadon sivulla]
* Edward Rothstein: Ambivalence as Part of Author’s Legacy International Herlad Tribune/The New York Times