open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Porfiri Voinaralski

**Porfiri Ivanovitš Voinaralski** (, 27. elokuuta (J: 15. elokuuta) 1844 Penzan läänin Linovkan kylä – 29. heinäkuuta (J: 17. heinäkuuta) 1898 Harkovan läänin Kupjansk) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Porfiri Voinaralski oli tilanomistajan ja ruhtinattaren avioton lapsi. Hän opiskeli Penzan kymnaasissa sekä Moskovan yliopistossa, josta hänet vuonna 1861 erotettiin opiskelijalevottumuuksiin osallistumisen takia ja karkotettiin Glazoviin. Myöhemmin hänet lähetettiin Ust-Sysolskiin, Jarenskiin, Velskiin, Pinegaan ja lopulta Mezeniin, josta hänen vuonna 1868 sallittiin palata äitinsä maatilalle Penzan lääniin.

Vuosina 1873–1874 Voinaralski toimi yhtenä narodnikkien maaseudulla suorittaman vallankumouksellisen propagandakampanjan (ns. *hoždenije v narod*) johtajista. Helmikuussa 1874 hän siirtyi Moskovaan, jossa hän perusti propagandatyön keskuksina toimineita verstaita ja rahoitti Ippolit Myškinin kirjapainoa. Keväällä 1874 hän lähetti Johannes Pelkosen Saratoviin johtamaan suutarinverstasta, joka toimi vallankumouksellisen propagandan keskuksena Volgan alueella.

Voinaralski toimi eri puolilla Venäjää, kunnes hänet heinäkuussa 1874 pidätettiin Samarassa. Hän oli vangittuna Pietari-Paavalin linnoituksessa ja Špalernajan tutkintavankilassa. Ns. 193:n oikeudenkäynnissä tammikuussa 1878 hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöhön. Vuodesta 1880 häntä pidettiin eristettynä Harkovan läänin Novoborisoglebskin keskusvankilassa, josta hänet vuonna 1882 siirrettiin Karan pakkotyövankilaan. Vuonna 1884 hänet lähetettiin karkotusvangiksi Verhojanskin piirikuntaan. Verhojanskissa ja Jakutskissa Voinaralski opiskeli jakuutin kieltä, tutki alueen historiaa, taloutta ja kulttuuria, toimi asianajajana, kauppiaana, lääkärinä ja maatilan johtajana. Maaliskuussa 1897 hän sai luvan palata Euroopan-puoleiselle Venäjälle.

## Lähteet
Morris Peterson

**Morris Peterson, Jr.** (s. 26. elokuuta 1977 Flint) on yhdysvaltalainen koripalloilija, joka edustaa nykyisin New Orleans Hornetsia.

## Ura
Peterson pelasi yliopistokoripalloa Michiganin yliopistossa. Viimeisenä kautenaan hän voitti NCAA:n mestaruuden. Peterson osallistui , jossa Toronto Raptors varasi hänet 21. pelaajana. Ensimmäisen NBA-kautensa jälkeen hänet valittiin vuoden tulokastähdistöön. Peterson pelasi Raptorsissa seitsemän kautta ennen siirtymistään New Orleans Hornetsiin vuonna 2007.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*NBA:n pelaajaprofiili
Aulis Karvonen

**Eino Aulis Karvonen** (13. joulukuuta 1939 Halsua – 29. kesäkuuta 2018 Veteli) oli suomalainen pesäpalloilija.

Halsuan Toivoa edustanut Aulis "Kippura" Karvonen valittiin 1967 vuoden parhaaksi pesäpalloilijaksi ja vuoden lukkariksi. Mestaruussarjassa Aulis pelasi vuosina 1961, 1967, 1968 ja 1970. Itä–Länsi-otteluun Karvonen valittiin kerran ja Liitto–Lehdistö-otteluun kahdesti. 

Pesäpalloilija Allan Karvonen oli hänen veljensä.

## Saavutukset
* Vuoden lukkari: 1967 
* Vuoden pesäpalloilija: 1967 
* 1 Itä–Länsi-ottelu: 1967

## Lähteet
* 

### Viitteet
Pertti Lonka

**Pertti (Pepe) Eero Kalervo Lonka** (14. tammikuuta 1943 Sippola – 10. huhtikuuta 2015 Loviisa) oli suomalainen pesäpalloilija.

Lonka kuului Kouvolan Pallonlyöjäin SM-sarjayhdeksikköön vuodesta 1964 lähtien ja saavutti Suomen-mestaruuden 1966–1969 ja 1976. Lonka valittiin 1968 ja 1976 Vuoden lukkariksi. Itä–Länsi-ottelussa Lonka pelasi kaikkiaan kahdeksan kertaa.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 5 SM-kultaa: 1966, 1967, 1968, 1969, 1976
* 1 SM-hopea: 1970
* 2 SM-pronssia: 1972, 1977
* 8 Itä-Länsi-ottelua: 1966-1970, 1976, 1978, 1979
* Vuoden lukkari (2): 1968, 1976 

## Lähteet
* 
* Arto Ojaniemi: Pesäpallon vuosikirja 1996

### Viitteet
Ippolit Myškin

**Ippolit Nikititš Myškin** (, 3. helmikuuta 1848 Pihkova – 7. helmikuuta 1885 Pähkinälinna) oli venäläinen vallankumouksellinen narodnikki.

Ippolit Myškin oli kirjurina työskennelleen aliupseerin ja maaorjatalonpoikaisnaisen poika.  Hän opiskeli armeijan kirjureita valmistaneessa Pihkovan kantonistikoulussa ja Pietarin sotakoulussa. Vuosina 1864–1868 hän toimi armeijan topografina Pietarissa ja hallituksen kirjurina Moskovassa. Armeijasta erottuaan hän suoritti kotiopettajan tutkinnon, työskenteli kirjurina ja lehtimiehenä.

Vuonna 1873 Myškin hankki Moskovasta kirjapainon, jossa hän keväällä 1874 painoi Porfiri Voinaralskin tuella narodnikkien kiellettyä propagandakirjallisuutta. Painetut arkit lähetettiin Saratoviin Johannes Pelkosen suutarinverstaaseen sidottaviksi. Saratovin verstaan ja Moskovan kirjapainon paljastuttua Myškin pakeni ulkomaille. Vuonna 1875 hän palasi Venäjälle ja matkusti Viljuiskiin vapauttamaan Nikolai Tšernyševskiä. Epäonnistuneen vapautusyrityksen jälkeen Myškin pidätettiin ja lähetettiin Pietariin, jossa hänet suljettiin Pietari-Paavalin linnoitukseen.

Myškin oli yksi narodnikkeja vastaan nostetun ns. 193:n oikeudenkäynnin pääsyytetyistä. Oikeudenkäynnin aikana hän piti laajaa huomiota herättäneen vallankumouksellisen puheen. Tammikuussa 1878 Myškin tuomittiin kymmeneksi vuodeksi pakkotyöhön. Harkovan läänin Novobelgorodskin keskusvankilassa hän teki epäonnistuneen pakoyrityksen ja löi vanginvartijaa tarkoituksenaan hankkia kuolemantuomio. Oikeudenkäynnin sijasta hänet pahoinpideltiin ja siirrettiin Novoborisoglebskin vankilaan. Vuonna 1880 Myškin lähetettiin Siperiaan Karan pakkotyövankilaan. Vuoden 1882 alussa tuomiota kovennettiin 15 vuoden pakkotyörangaistuksella Myškinin Irkutskin vankilassa Lev Dmohovskin hautajaisissa pitämän puheen johdosta.

Huhtikuussa 1882 Myškin pakeni Karan pakkotyövankilasta, mutta jäi kuukauden kuluttua kiinni Vladivostokissa, jossa hän yritti astua ulkomaiseen laivaan. Hänet palautettiin Karaan, jossa hän osallistui vankien nälkälakkoon. Vuonna 1883 Myškin lähetettiin Pietariin Pietari-Paavalin linnoitukseen. Elokuussa 1884 hänet siirrettiin Pähkinälinnan vankilaan, jossa hän yritti hankkia kuolemantuomion heittämällä vanginvartijaa lautasella. Tammikuussa 1885 Myškin tuomittiin kuolemaan ja ammuttiin.

## Lähteet
Willie Ormond

**Willie Ormond** OBE (s. 23. helmikuuta 1927 – 4. toukokuuta 1984) oli skotlantilainen jalkapallovalmentaja ja laitahyökkääjä. Hänet muistetaan erityisesti Hibernianin legendaarisen hyökkäysryhmän, *The Famous Five*n jäsenenä. Valmentajana hän mm. luotsasi Skotlannin maajoukkueen MM-kisoihin 1974.

## Ura pelaajana

Ormond aloitti Stenhousemuirissa, josta siirtyi jo marraskuussa 1946 Hibernianiin. Hän nousi nopeasti seuran avauskokoonpanoon ja muodosti yhdessä Bobby Johnstonen, Lawrie Reillyn, Gordon Smithin ja Eddie Turnbullin kanssa *The Famous Five*-hyökkäysmuodostelman, joka on yksi Skotlannin jalkapallohistorian kovimmista. Jokainen iski Hibs-vuosinaan yli 100 maalia. Ormond edusti Hibsiä kaikkiaan 15 vuotta ja voitti tuona aikana kolme Skotlannin mestaruutta. Hän jätti Hibsin viimeisenä kuuluisasta viisikosta siirtyen Falkirkiin 1961. Hän edusti seuraa yhden kauden ja lopetti mittavan uransa 35-vuotiaana 1962.

Skotlannin maajoukkueessa Ormond pelasi kuusi maaottelua ja teki kaksi maalia, joista toisen ottelussa Suomea vastaan 1954. Hän oli mukana Skotlannin joukkueessa MM-kisoissa 1954.

### Meriitit pelaajana

* Skotlannin mestaruus (3): 1948, 1951, 1952
**Hopeaa (3): 1947, 1950, 1953
* Skotlannin cup
**Hopeaa (2): 1947, 1958

## Ura valmentajana

Valmennusuransa Ormond aloitti Falkirkin apulaisvalmentajana. Päävalmentajadebyyttinsä hän teki St. Johnstonessa 1967. Hänen johdollaan seura eteni liigacupin finaaliin kaudella 1968/69. Liigassa seura sijoittui parhaimmillaan kolmanneksi 1970/71 jättäen taakseen Rangersin ja edeten mukaan europeleihin ensi kertaa seuran historiassa. 

Vuonna 1973 Ormond siirtyi Skotlannin maajoukkueen peräsimeen ja johdatti mm. Kenny Dalglishin ja Dennis Law'n tähdittämän maajoukkueen MM-kisoihin 1974. Skotlanti ei ainoana joukkueena hävinnyt kisoissa yhtään ottelua, mutta putosi jo lohkovaiheessa maalierolla. Tämä on edelleen Skotlannin paras esitys MM-kisoissa. Ormond ei kuitenkaan onnistunut jatkamaan menestyskulkua EM1976-karsinnoissa, vaan se jäi rannalle lopputurnauksesta. Hän jätti tehtävänsä toukokuussa 1977.

Maajoukkuepestinsä jälkeen Ormond toimi Heartsin päävalmentajana. Monet Hearts-fanit eivät sulattaneet arkkivihollisseura Hibernianissa uraa tehneen Ormondin palkkaamista ja vuonna 1980 annettuja potkuja ei juurikaan surtu. Hearts-pestinsä jälkeen hän toimi vielä Hibernianin valmentajana, mutta joutui eroamaan terveydellisten syiden vuoksi.

Ormond menehtyi 4. toukokuuta 1984 Musselburghissa 57-vuotiaana. Hänen kuolemansa jälkeen St. Johnstone nimesi stadioninsa eteläkatsomon Ormondin mukaan.

### Meriitit valmentajana

* Skotlannin liigacup
**Hopeaa: 1969
* MM-1.kierros: 1974

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Willie Ormond
Tribal-luokka

**Tribal-luokka** on ollut usean sotalaivaluokan nimenä:
* Tribal-luokan hävittäjät palvelivat Britannian Kuninkaallisessa laivastossa ensimmäisessä maailmansodassa
* Tribal-luokan hävittäjät palvelivat Britannian Kuninkaallisessa laivastossa, Kanadan laivastossa ja Australian laivastossa toisessa maailmansodassa
* Tribal-luokan fregatit palvelivat Britannian Kuninkaallisessa laivastossa kylmässä sodassa
* Kanadan laivaston 1970-luvulla valmistuneita Iroquois-luokan fregatteja kutsutaan toisinaan Tribal-luokan aluksiksi
Myškin (täsmennyssivu)

**Myškin** (), naisilla **Myškina** (Мышкина) on venäläinen sukunimi. Se perustuu ’hiirtä’ tarkoittavaan lisänimeen *Myška*. 

;Tunnettuja Myškin -nimisiä:
* Anatoli Myškin (s. 1954), venäläinen koripalloilija ja valmentaja
* Ippolit Myškin (1848–1885), venäläinen vallankumouksellinen narodnikki
* Vladimir Myškin (s. 1955), neuvostoliittolainen jääkiekkomaalivahti

;Kuvitteellisia henkilöitä;
* Lev Nikolajevitš Myškin, Fjodor Dostojevskin romaanin Idiootti päähenkilö

;Nimen muita merkityksiä:
* Myškin, kaupunki Jaroslavlin alueella Venäjällä
Rio de Janeiron tulvat ja maanvyöryt 2010

**Rio de Janeiron tulvat ja maanvyöryt 2010** alkoivat jatkuvilla rankkasateilla Rio de Janeiron osavaltiossa, Brasiliassa, vuoden 2009 viimeisinä päivinä. Rankkasateet aiheuttivat tulvia ja maanvyöryjä, joissa oli uuteen vuoteen mennessä kuollut 18 ihmistä. Maanantaina 4. tammikuuta 2010 sateiden lakattua lähes 80 ihmistä oli saanut surmansa. Yli neljä tuhatta alueen asukasta jouduttiin evakuoimaan.

Maanvyöryt iskivät pahimmin Angra dos Reisin kuntaan, joka sijaitsee 150 kilometriä lounaaseen Rio de Janeiron kaupungista. Pelkästään kunnan alueella sijaitsevalla Ilha Granden saarella menetettiin ainakin 35 ihmishenkeä, kun maanvyöry tuhosi hienostohotellin saaren rannalla. Myös kunnan alueella sijaitsevat Brasilian ainoat ydinvoimalat joutuivat vaaraan, ja niiden sulkemista harkittiin varotoimenpiteenä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* In pictures: Brazil's mudslide tragedy, kuvia katastrofista
Johannes Pelkonen

**Johannes Pelkonen** (, noin 1847 Viipurin lääni – 1876) oli suomalaissyntyinen venäläinen narodnikki.

Johannes Pelkonen työskenteli suutarina Pietarissa. Vuoden 1874 alussa Ivan Selivanov toi hänet Porfiri Voinaralskin Moskovaan perustamaan suutarinverstaaseen, joka toimi narodnikkien vallankumouksellisen propagandan keskuksena. Toukokuun alussa Voinaralski lähetti Pelkosen Saratoviin perustamaan suutarinverstasta, jonka oli tarkoitus toimia propagandatyön tukikohtana Volgan alueella. Verstaassa sidottiin Ippolit Myškinin maanalaisessa kirjapainossa painettuja julkaisuja ja laadittiin väärennettyjä passeja. Verstaassa 31. toukokuuta 1874 suoritetun etsinnän seurauksena Pelkonen pidätettiin. Hän oli tutkittavana narodnikkien vallankumouksellista toimintaa koskeneessa ns. 193:n oikeusjutussa, mutta hänen kuolemansa takia syyte raukesi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Vuk (artisti)

**Vuk** (oik. **Emily Cheeger**) on suomalais-yhdysvaltalainen kokeellista musiikkia esittävä artisti. Hän on julkaissut kaksi albumia, joista viimeisin *The Plains* ilmestyi 22. huhtikuuta 2009. Lavalla hänen taustabändissään soittavat Loupine, Janne Lastumäki ja Juho Alajuuma. Vuk on laulanut myös Riitaoja-yhtyeessä.

## Diskografia
* 
* 
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*
Uusikylä (Pietari)

**Uusikylä** (myös *Malnova*, *Vattula*; ) on entinen inkerinsuomalaisten asuttama kylä nykyisen Pietarin kaupungin alueella. 

Kylä sijaitsi Ohtajokeen laskeneen Malinovka-joen suussa nykyisten Peredovikov-kadun ja Udarnikov-prospektin kulmassa. Se mainitaan suomalaisen Pyhän Marian seurakunnan kirkonkirjoissa ensimmäisen kerran vuonna 1749. Kylä hävisi 1970-luvulla Orskoin ja Ruutmyllyn asuinalueen rakentamisen yhteydessä. Samaan aikaan peitettiin Malinovka-joki. Nykyään Malinovkaksi kutsutaan Udarnikov, Industrialnyi ja Entuziastov -prospektien sekä Ohtajoen rajoittamaa aluetta.

Pietarin alueella on myös toinen Uusikylä (ven. *Novaja*). Se sijaitsee Ohtajoen oikealla rannalla Piskarjovski-prospektin päässä.

## Lähteet
Töyhtömuurat

**Töyhtömuurat** (*Rhegmatorhina*) on puumuurien heimoon kuuluva varpuslintusuku. Töyhtömuurien sukuun kuuluu BirdLifen mukaan viisi lajia.

## Töyhtömuuriin kuuluvia lajeja
* Harlekiinimuura (*Rhegmatorhina berlepschi*)
* Karvapäämuura (*Rhegmatorhina melanosticta*)
* Kastanjatöyhtömuura (*Rhegmatorhina cristata*)
* Mustatöyhtömuura (*Rhegmatorhina gymnops*)
* Valkorintamuura (*Rhegmatorhina hoffmannsi*)

## Aiheesta muualla
*BirdLife Suomi ry: Maailman lintujen suomenkieliset nimet 2., uudistettu painos (2006) 
*ITIS: Rhegmatorhina
Dysfunction

***Dysfunction*** on Staindin toinen studioalbumi. Se ilmestyi 13. huhtikuuta 1999 Flipin/Elektran kautta. Sitä ennen oli julkaistu omakustannelevy *[[Tormented]]* (1996). *Dysfunction*-levyltä ilmestyivät singleinä "Just Go", "Mudshovel" ja "Home". Levyn tuottajana oli Terry Date.

Albumi kestää 56 minuuttia ja 14 sekuntia.

## Kappalelista
# "Suffocate" – 3:16
# "Just Go" – 4:50
# "Me" – 4:36
# "Raw" – 4:09
# "Mudshovel" – 4:41
# "Home" – 4:04
# "A Flat" – 4:59
# "Crawl" – 4:29
# "Spleen" – 21:01
#* Piilotettu kappale "Excess Baggage" alkaa, kun kappaletta on kulunut 16 minuuttia ja 20 sekuntia.

;Advance Version
#"Bring The Noise" - 3:51
#"Crawl" - 4:29
#"Spleen" - 21:01
#* Piilotettu kappale "Excess Baggage" alkaa, kun kappaletta on kulunut 16 minuuttia ja 20 sekuntia.
Jyvan Kyrla

**Jyvan Kyrla** (myös **Kyrlja**, , viralliselta nimeltään **Kirill Ivanovitš Ivanov**, ; 17. maaliskuuta 1909 nykyisen Mari Elin Sernurin piirin Kupsolan kylä – heinäkuu 1943 Ural) oli neuvostoliittolainen näyttelijä ja runoilija. Kansallisuudeltaan hän oli mari.

Jyvan Kyrla syntyi köyhään talonpoikaisperheeseen. Kulakit tappoivat hänen köyhälistökomitean toimintaan osallistuneen isänsä. Äiti jäi yksin kolmen lapsen kanssa. Kyrla (Kirill) kävi paimenessa, työskenteli renkinä ja kiersi kerjuulla.

Kyrla suoritti Marisolan alkeiskoulun ja muutti Sernuriin jatkamaan kouluopintojaan. Syksyllä 1926 Marin autonomisen alueen Sernurin komsomolkomitea lähetti hänet opiskelemaan Kazanin yliopiston työläistiedekunnan marilaiseen osastoon.

Kyrla kiinnostui varhain runoudesta, musiikista, teatterista ja elokuvista ja osallistui innokkaasti opiskelijoiden harrastustoimintaan. Opettajat panivat merkille hänen lahjakkuutensa ja lähettivät hänet syksyllä 1929 opiskelemaan Valtion elokuvateknikumin näyttelijäosastolle.

Yhdessä kansallisten näyttelijätyöpajojen opiskelijoiden kanssa Kyrla sai kutsun Neuvostoliiton ensimmäisen äänielokuvan *[[Passi elämään]]* (*Putjovka v žizn*, 1931) kuvauksiin. Ohjaaja Nikolai Ekk valitsi hänet esittämään yhtä elokuvan pääosista, katulasten johtajaa Mustafaa. Opintojen ohessa kahden vuoden ajan kuvattu elokuva teki Kyrlasta koko maan elokuvayleisön tunteman näyttelijän. Hänen elämäkertaansa perustuu marinuorison elämästä kertova elokuva *Pesnja o stšastje* (”Laulu onnesta”, 1934).

Elokuvateknikumista valmistuttuaan näyttelijä työskenteli Vostokfilm-studiolla. Vuosina 1934–1936 hän osallistui Jevgeni Ivanov-Barkovin ohjaaman *Namestnik Buddy* (”Buddhan sijainen”) -elokuvan kuvauksiin Mongoliassa. Vuoden 1937 alussa Kyrla muutti Joškar-Olaan, jossa hänestä tuli Marin draamateatterin näyttelijä. 

Jyvan Kyrla tunnetaan myös runoilijana. Hänen runojaan painettiin Moskovassa 1930-luvun vaihteessa ilmestyneessä *Mari jal* (”Marikylä”) -lehdessä. Runoilijan elinaikana ilmestyi kolme marinkielistä runokokoelmaa: *Me udarne ulyna* (”Olemme iskureita”, 1931; yhdessä Olyk Ipain kanssa), *Revoljutsijyn jükšö dene muraltem myi jyvyrten* (”Laulan ilosta vallankumouksen äänellä”, 1932) ja *Šotšmo ketše* (”Syntymäpäivä”, 1935). Tammikuussa 1937 Kyrla hyväksyttiin Neuvostoliiton kirjailijaliiton ehdokasjäseneksi.

Kyrla pidätettiin huhtikuussa 1937 syytettynä vastavallankumouksellisesta toiminnasta. Hänet tuomittiin kymmeneksi vuodeksi vankeuteen ja lähetettiin Vienanmeren–Itämeren kanavan vankileirille. Virallisen tiedon mukaan hän kuoli vankileirillä Uralilla heinäkuussa 1943.

Ivan Kyrlan maine palautettiin Stalinin kuoleman jälkeen. Vuosina 1957 ja 1969 julkaistiin hänen marinkieliset runokokoelmansa ja vuonna 1968 venäjänkielinen valikoima. Marraskuussa 2009 Joškar-Olan asema-aukiolle pystytettiin runoilijan ja näyttelijän muistomerkki.

## Lähteet
J-luokka (hävittäjä)

**J-luokka** oli Britannian kuninkaallisen laivaston kahdeksan vuoden 1937 laivasto-ohjelmassa hankitun aluksen muodostama hävittäjäluokka.

## Taustaa
Euroopan poliittinen tilanne oli kärjistynyt maaliskuusta 1936 alkaen Saksan laajenemisen vuoksi. Jo vuotta aiemmin olivat Ranska ja Englanti joutumassa sotaan Etiopiaan hyökänneen Italian kanssa. Amiraliteetti totesi Italian laivaston Navigatori-luokan, keisarillisen Japanin laivaston Fubuki-luokan sekä valmisteilla olevien Saksan laivaston hävittäjien olevan suurempia ja paremmin aseistettuja kuin kuninkaallisen laivaston A- ja I-luokkien alukset. Johtopäätös tuotti Tribal-luokan kehityksen ja tuotannon, mutta alukset olivat liian kalliita, jotta niitä voitaisiin tuottaa suuria määriä. A-luokkaan pohjautuneet alukset olivat vastaavasti jo kymmenen vuotta vanhoja ja siten eivät soveltuneet uuden kehitystyön pohjaksi.

## Kehitystyö
Alusten pääaseeksi päätettiin asentaa edelleen 4,7 tuuman tykit, mutta niihin tuli saada uusi raskaampi kranaatti. Tykkien korotuskulma mahdollisuuksista käytiin keskustelua, mutta johtopäätöksenä päätettiin valmistaa kaksi prototyyppiasetta:
#40 asteen korotuskulmalla, jossa käsinsuuntaus
#70 asteen korotuskulmalla, jossa sähköinen suuntaus ja käsinlataus
   

## Lähteet

*
*
*

### Viitteet
Polsteri

**Polsteri** () on historiallinen kaupunginosa ja kunnallishallintoalue Pietarin Krasnogvardeiskin piirissä Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Nevan vasemmalla rannalla. Nimitys juontuu latinan sanasta *paluster* ’soinen’.

1700-luvun alussa seudun eteläosassa oli *Kazatšja*-niminen esikaupunki. 1700-luvun loppupuolella suuri osa alueesta kuului ruhtinas Aleksandr Bezborodkolle, jonka maaorjat muodostivat Polsterin kylän. 1800-luvun alussa seudulle syntyi huvila-asutusta. Vuosina 1721–1865 paikallisten kivennäisvesilähteiden yhteydessä toimi yksi Venäjän ensimmäisistä kylpylöistä. Nykyään *Poljustrovskaja*-kivennäisvettä pullotetaan myyntiin.

1800-luvun jälkipuoliskolla Nevan rannalle syntyi suuria teollisuuslaitoksia. Pietarin suomalaisia oli töissä muun muassa Parviaisen rautavalimolla ja konepajalla. 1900-luvun alussa alettiin rakentaa alueen pohjoisosaa. 1910-luvulla perustettiin Pietari Suurelle nimetty sairaala. Lokakuun vallankumouksen jälkeen pohjoisosa liitettiin Pietarin kaupunkiin. 1920–1930-luvuilla rakennettiin Kondratjevski-prospektin asuinalue (arkkitehti Grigori Simonov ym.), tavaratalo ja Leningradin suurin elokuvateatteri *Gigant* (Aleksandr Gegello ja David Kritševski). Laajamittainen lähiörakentaminen alkoi 1950-luvun lopussa.

Alueella sijaitsee suomalaisten neuvostoaikana suosima *Karelija*-hotelli. Nähtävyyksiin kuuluu Bezborodkon huvila (Sverdlovskaja-rantakatu 40, nykyään sairaala).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Polsterin kunnallishallintoalueen sivusto  
* Polsteri Pietari-tietosanakirjassa
Sayed Moawad

**Sayed Moawad** (, s. 25. toukokuuta 1979 Al-Fayyum) on egyptiläinen jalkapalloilija, pelipaikaltaan vasen laitapuolustaja. Hän edustaa Egyptin valioliigassa pelaavaa Al-Ahlia.

## Ura
Moawad aloitti ammattilaisuransa Aluminiumissa vuonna 2000, josta hän siirtyi Ismailiin kahden vuoden sopimuksella vuonna 2006. Viimeisellä kaudellaan Moawad kävi pelaamassa lainalla Turkin pääsarjassa Trabzonsporin riveissä kolme kuukautta. Palattuaan takaisin kotimaahansa hän siirtyi kauden päätyttyä Al-Ahliin kesällä 2008.

## Saavutukset
* Afrikan mestaruus: 2008, 2010

## Lähteet
Ruutmylly

**Ruutmylly** () on historiallinen kaupunginosa ja nykyinen Krasnogvardeiskin piiriin kuuluva kunnallishallintoalue Pietarissa Venäjällä. Se sijaitsee kaupungin itäosassa Ohtajoen vasemmalla rannalla.

Vuonna 1715 Ohtajoen kosken rannalle rakennettiin Pietari I:n määräyksestä ruutitehdas, jonka ympärille syntyi asutusta. 1700-1800-luvuilla Ruutmylly oli Pietarin teollinen esikaupunki. Vuonna 1917 se liitettiin kaupungin alueeseen. Nähtävyyksiä ovat klassistiset Žernovkan kartano (1700-luvun loppu) ja profeetta Eliaan kirkko (1781–1785) sekä ruutitehtaan rakennukset.

Rževkan-Porohovyjen (Orskoin-Ruutmyllyn) alueelle on 1970-luvulta lähtien rakennettu laaja lähiökeskittymä. Nykyisen Krasnogvardeiskin piirin Porohovyjen kunnallishallintoalueella (entiseltä nimeltä Pietarin 35. kunnallishallintoalue) on noin 120 000 asukasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Ruutmylly Pietari-tietosanakirjassa
Marvin Breckinridge Patterson

**Mary Marvin Breckinridge Patterson** (1905 New York, New York &ndash; 11. joulukuuta 2002 Washington DC) oli yhdysvaltalainen toimittaja, valokuvajournalisti ja elokuvaaja. Häntä kutsuttiin yleisesti toisella etunimellään Marvin.

Breckinridgen isä oli John C. Breckinridge, jonka isä oli varapresidenttinä toiminut John C. Breckinridge. Breckinridgen äiti oli Isabella Goodrich Breckinridge, jonka isä oli tehtailija B. F. Goodrich.  Breckinridgen ensimmäinen elokuva oli vuonna 1930 valmistunut *The Forgotten Frontier*, joka kertoi Kentuckyn vuoristoalueella toimivan Frontier Nursing Service -sairaanhoitopalvelun toiminnasta. Breckinrige matkusteli paljon, ja hänen matkoillaan ottamiaan valokuvia julkaisivat muun muassa *[[National Geographic (lehti)|National Geographic]], [[Look (lehti)|Look]], [[Life (lehti)|Life]]* ja ''Harper’s Bazaar.

Toisen maailmansodan syttyessä CBS:n Edward R. Murrow palkkasi Breckinridgen kirjeenvaihtajaksi. Vuonna 1940 hän avioitui diplomaatti Jefferson Pattersonin kanssa, joka myöhemmin toimi muun muassa Yhdysvaltain Uruguayn suurlähettiläänä. Breckinridge erosi CBS:n palveluksesta avioiduttuaan. Hän halusi jatkaa edelleen valokuvajournalismin parissa, mutta Yhdysvaltain ulkoministeriö esti hänen kuviensa julkaisun, koska se olisi saattanut vaikeuttaa hänen tuolloin Berliinissä asemapaikkaansa pitäneen aviomiehensä työtä. Breckinridge yritti epävirallisesti dokumentoida elämää sotavankileireillä, mutta se kaatui saksalaisten viranomaisten vastustukseen. Tämän jälkeen hän toimi muun muassa muiden diplomaattien vaimojen opastajana.

Aviomiehensä kuoltua vuonna 1977, Breckinridge istui muun muassa Frontier Nursing Servicen, Textile Museumin, Yhdysvaltain kansallisorkesterin ja Meridian House Internationalin johtokunnissa. Vuonna 1983 hän lahjoitti Marylandin osavaltiolle maatilansa, jonka alueelta on tehty arkeologisia löytöjä. Tila tunnetaan nykyään nimellä Jefferson Patterson Park and Museum. Breckinridge kuoli vuonna 2002.

## Lähteet
Vuktylin piiri

**Vuktylin piiri** (, ) on kunnallinen itsehallintoalue Komin tasavallassa Venäjällä. Vuonna 1975 perustetun piirin pinta-ala on 22&nbsp;400 neliökilometriä. Asukkaita on 16&nbsp;200 henkeä (vuonna 2009).

Vuktylin piiri sijaitsee Komin tasavallan koillisosassa. Pohjoisessa se rajoittuu Petšoran piiriin, idässä Hanti-Mansian autonomiseen piirikuntaan sekä etelässä Troitsko-Petšorskin ja lännessä Sosnogorskin piireihin. Piirin alueella sijaitsee Jugyd Va -kansallispuisto.

Piirin hallinnollinen keskus on Vuktylin kaupunki, josta on 575 kilometriä tasavallan pääkaupunkiin Syktyvkariin. Kaupungin lisäksi piiriin kuuluu neljä maalaiskuntaa: Dutovo, Lemtybož, Podtšerje ja Ust-Soplesk.

Asukkaista on vuoden 2002 väestönlaskennan mukaan 67,7 % venäläisiä, 11,9 % komeja, 10,3 % ukrainalaisia, 2,0 % tataareja ja 1,8 % valkovenäläisiä.

Talous perustuu maakaasuesiintymien ja metsävarojen hyödyntämiseen. Vuktyl on Komin tasavallan kaasuntuotannon keskus.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Vuktylin piirin sivusto
Ihmeitä

**Ihmeitä: Kävelyretkiä kaikkeuteen** on Esko Valtaojan kolmas, vuonna 2007 julkaistu kirja. Trilogian kolmannessa osassa Valtaoja vie lukijansa mukaan kävelyretkille kaikkeuden ihmeisiin.

## Sisällys
* Prologi: Nousevan kuun valossa
*# Stanleyn ranta
*# Usko, toivo ja rakkaus
*# Kuka tai mikä ajattelee?
*# Sana
*# Kävely maailman ääreen saakka
*# Meri ja tähdet
*# Kaikesta, mitä ei ole
*# Hirmuinen symmetria
*# Nannan silmät
* Epilogi: Ilo
Vuosaaren urheilutalo

**Vuosaaren urheilutalo** () on vuonna 1979 avattu liikuntakeskus Vuosaaren keskustassa Itä-Helsingissä. Se sijaitsee osoiteessa Vuosaarentie 5, Vuotaloa vastapäätä, kauppakeskus Columbuksen ja Vuosaaren metroaseman välittömässä läheisyydessä. Talossa on uimahalli, useita kuntosaleja, palloiluhalli, judotatami ja painimolski. Lisäksi palveluihin kuuluu mm. kahvila, kokoustiloja ja tilaussauna. Vuonna 2009 urheilutalon vuosittainen kävijämäärä oli noin 430&nbsp;000.

Vuosaaren urheilutalon laajennusosa avattiin 16. huhtikuuta 2011. Laajennukseen sisältyy muun muassa uusia altaita, hyppytorni, vesiliukumäki, sauna- ja pukuhuonetilat, muita liikuntatiloja sekä uusi kahvila. Keväällä 2012 aloitettiin vanhan puolen peruskorjaus, joka valmistui kesällä 2013.

Talon omistaa Vuosaaren Urheilutalo Oy, joka työllisti vuonna 2019 41 henkeä ja jonka liikevaihto vuonna 2019 oli 2,3 miljoonaa euroa. Helsingin kaupunki omistaa 89 prosenttia yhtiön osakkeista. Vuoden 2009 alusta urheilutalon toiminnassa yhteistyökumppanina on ollut Helsingin kaupungin 51,3-prosenttisesti omistama Urheiluhallit Oy. Käyttäjille tämä on näkynyt siinä, että samat älykortit käyvät Vuosaaressa ja Urheiluhallien muissa toimipisteissä.

## Vuosaaren uimahalli

Vuosaaren uimahalli sijaitsee Vuosaaren urheilutalossa.

### Altaat
* Harjoitusallas: pituus 25&nbsp;m, erillinen vesihierontapuoli
* Hyppyallas / osa harjoitusallasta, hyppytorni 3&nbsp;m sekä 5&nbsp;m, ponnahduslaudat 1&nbsp;m ja 3&nbsp;m
* Iso allas: pituus 25&nbsp;m, pinta-ala 312,5&nbsp;m², syvyys 1,25–1,80&nbsp;m
* Opetusallas (vanha puoli): pinta-ala 69&nbsp;m², syvyys 0,40–0,80&nbsp;m
* Opetusallas (uusi puoli)
* Lastenallas: pinta-ala 16&nbsp;m², syvyys 0,20&nbsp;m
* Virkistysallas: pinta-ala 100&nbsp;m², syvyys 0,90–1,40&nbsp;m, lämpötila 30–33 astetta
* kaksi kylmäallasta: pinta-ala 5&nbsp;m², lämpötila 7–10 astetta
* Vesiliukumäen alastuloallas, vesiliukumäki 56&nbsp;m

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* UH Vuosaari
Weirdsville – kummajaisten kaupunki

**Weirdsville – kummajaisten kaupunki** on vuonna 2007 ensi-iltansa saanut kanadalainen komediarikoselokuva, jonka ohjasi Allan Moyle. Käsikirjoituksesta vastasi Willem Wennekers ja pääosissa näyttelivät Scott Speedman, Wes Bentley ja Taryn Manning.

## Juoni
Kaksi narkomaania Royce ja Dexter asuvat oudossa Weedsville kylässä, jossa he ovat velkaantuneet gangsteri Omarille. Roisto päättää, että velat voi maksaa myös myymällä huumeita. Kaksikko kuitenkin käyttää itse huumet, jonka seurauksena Roycen tyttöystävä Matilda kuolee yliannostukseen ja kuolee. Royce ja Dexter päättävät haudata naisen hylättyyn drive-in-teatteriin. Tilanne kuitenkin muuttuu kun Dexter huomaa paikalliset saatananpalvojat suorittamassa rituaalia. Kaksi yrittää paeta saatananpalvojia, mutta jäävät kiinni. Sen sijaan he yrittävät uhrata Matildan, joka herääkin henkiin viiltelyn seurauksena. Kolmikko päättää paeta paikalta ja yrittävät varastaa vanhan miehen kassakaapin, jolla he saisivat maksettua Omarille velkarahansa.

## Näyttelijät

## Palkinnot
### Ehdokkuudet
* DGC Craft
** 2007: Elokuvan leikkaaminen
** 2007: Tuotannon suunnittelu

* Golden Reel
** 2009: Paras äänieditointi

## Lähteet
Paul Vainio

**Paul Gunnar Vainio** (2. toukokuuta 1927 Helsinki – 27. elokuuta 1997 Helsinki) oli suomalainen pesäpalloilija.

Paul Vainio voitti Ilvesten SM-kultaa 1945 ja pelasi siitä lähtien vuoteen 1959 asti Työväen Mailapoikien mestaruussarjajoukkueessa saavuttaen SM-hopeaa 1956 ja 1957 ja pronssia 1955. Vainio pelasi yhdeksässä PPL–TUL- ja kahdessa Itä–Länsi-ottelussa. Kauden parhaaksi pelaajaksi hänet valittiin 1949.

TUL:n pesäpallomestaruuden Vainio voitti , , ,  ja 1954.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 2 SM-hopeaa: 1956, 1957
* 1 SM-pronssi: 1955
* 2 Itä–Länsi-ottelua: 1955, 1957

## Lähteet
* 
### Viitteet
Jarmo Suokas

**Jarmo ”Jammu” Suokas** (31. heinäkuuta 1927 Antrea – 25. huhtikuuta 2017 Kuusankoski) oli suomalainen pesäpalloilija ja koripalloilija.

## Pesäpallo

Suokas voitti Suomen-mestaruuden vuosina 1949–1952 Lahden Mailaveikkojen joukkueessa ja vuonna 1971 ikämiesten SM-kultaa Kuusankosken Puhdissa. Itä–Länsi-ottelussa Suokas on pelannut kolmesti. Lisäksi hän pelasi vuonna 1952 Helsingin olympiakisoissa Suomen ja Yhdysvaltojen välisessä baseball-näytöksessä, jossa hän löi Suomen ainoan juoksun 1–19-tappioon päättyneessä kamppailussa.

## Koripallo

Koripalloa Suokas pelasi SM-sarjatasolla Tampereen Pyrinnössä kaudella 1955, jolloin Pyrintö sijoittui viidenneksi. Suokas kuului Pyrinnön kokoonpanoon 19 ottelussa ja pelasi 1,8 pisteen ja 0,9 virheen keskiarvoilla ottelua kohden.

## Saavutukset
### Pesäpalloilijana
* 4 SM-kultaa: 1949, 1950, 1951, 1952
* 2 SM-hopeaa: 1948, 1953
* 4 Itä–Länsi-ottelua: 1952–1955

## Lähteet
* 
* Jarmo Suokas  baskethotel.fi

### Viitteet
Chapter V (Staindin albumi)

__NOTOC__
**Chapter V** on Staindin Flipin/Atlanticin kautta 9. elokuuta 2005 julkaisema albumi. Se nousi Billboard 200 -listan ykkössijalle. Aaron Lewis on nimennyt albumin yhtyeensä parhaaksi levytykseksi. 

## Kappaleet
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#
#

## Arvostelut
* Metacritic: 48/100
* AllMusic: 
* Entertainment Weekly: B

## Lähteet
John Treadwell Nichols

**John Treadwell Nichols** (11. kesäkuuta 1883 Jamaica Plain, Massachusetts – 10. marraskuuta 1958 Long Island, New York) oli yhdysvaltalainen kala- ja lintutieteilijä.

Nichols toimi American Museum of Natural Historyssa ensin nisäkäsosaston apulaisena 1907–1908, nykykalojen osaston kuraattorina vuosina 1913–1919, apulaiskuraattorina 1920–1927, ja kuraattorina 1927–1952 eläkkeelle jäämiseensä saakka. Vuonna 1913 hän perusti *Copeia*n, josta tuli Yhdysvaltain kala- ja matelijatutkijoiden (American Society of Ichthyologists and Herpetologists) virallinen julkaisu 1923. Vuonna 1916 hän nimesi bermudanviistäjän, lintulajin, jonka oli luultu hävinneen jo 1600-luvulla, mutta jonka Louis L. Mowbray oli uudelleen löytänyt 1906. Hän oli osallisena tutkijaryhmässä, joka tutki New Jerseyn rannikolla 1.–12. heinäkuuta 1916 tapahtuneita haiden hyökkäilyjä, joissa kuoli neljä ihmistä ja yksi loukkaantui vakavasti.

Nichols kirjoitti noin tuhat artikkelia ja kirjoja, sekä kaloista että linnuista. Hänen suurtyönsä oli *The Freshwater Fishes of China* (1943). Hän teki useita tutkimusmatkoja eri puolille maailmaa.

## Lähteet
* Muistokirjoitus, 1959
Terttu Savolainen

**Terttu Savolainen** (s. 1955) on Pohjois-Suomen aluehallintoviraston ylijohtaja vuodesta 2010. Aikaisemmin Savolainen toimi Liisa Hyssälän valtiosihteerinä. Hänen viimeisiä toimiaan valtiosihteerinä oli johtaa Fimean perustamisvaiheen ohjausryhmää. Savolainen toimii kaudella 2017–2019 Kelan hallituksen puheenjohtajana.

Savolainen on valmistunut hallintotieteiden maisteriksi Tampereen yliopistosta pääaineenaan julkisoikeus. Hän on suorittanut myös kunnallistutkinnon.

## Työtehtäviä
* 1978–1983 Sonkajärven, Mikkelin maalaiskunnan, Maskun sekä Valtimon kunnan palveluksessa 
* 1984–1998 keskustan kunnallisasiain sihteeri
* 1998–2003 keskustan eduskuntaryhmän sosiaali- ja kunnallisasiain sihteeri
* 2003–2005 peruspalveluministeri Liisa Hyssälän erityisavustaja
* 2005–2007 peruspalveluministeri Liisa Hyssälän poliittinen valtiosihteeri
* 2007–2009 sosiaali- ja terveysministeri Liisa Hyssälän poliittinen valtiosihteeri

## Luottamustoimia
* Kevan hallituksen varajäsen (varapuheenjohtaja Markku Kauppisen henkilökohtainen) 1997–2000 ja 2001–2004
* Helsingin liikuntalautakunnan jäsen 2005–2008

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kurkku (anatomia)

**Kurkku** on kaulan etuosa. Se sijaitsee selkärangan etupuolella. Se koostuu nielusta ja kurkunpäästä. Kurkun tärkeä osa on kurkunkansi, joka estää ruoan ja juoman joutumisen hengitykseen erottamalla ruokatorven henkitorvesta.

Kurkussa on myös erilaisia verisuonia ja nielulihaksia. Kieliluu ja solisluu ovat ainoat nisäkkäiden kurkun alueella sijaitsevat luut.

## Katso myös
*Trakeostomia
*Niska
*Kurkkulaulu
Louis L. Mowbray

**Louis Leon Arthur Mowbray** (19. elokuuta 1877 – 5. kesäkuuta 1952) oli bermudalainen luonnontutkija.

Mowbrayn vanhemmat olivat Mary Ann Brown ja opettaja William Mowbray, jotka olivat muuttaneet Bermudalle Louisianasta vuonna 1870. Mowbrayn koulunkäynti jäi St. Georgen keskikouluun, minkä lisäksi vanhemmat opettivat häntä kotona. Vuonna 1895 hän pääsi valokuvaajan oppipojaksi New Yorkiin, ja palattuaan sieltä hän perusti oman pienen valokuvastudion, missä hän kuvasi enimmäkseen kaloja ja lintuja. Vuonna 1903 hänet kutsuttiin Bermudan biologiselle asemalle, joka oli vasta perustettu. 1905 hän matkusti ensimmäisellä moottoriveneellä Atlantin yli Venäjälle ja viipyi matkallaan seitsemän kuukautta. Hän tutustui Venäjän ja Euroopan akvaarioihin, ja paluumatkalla myös New Yorkin akvaarioon.

Vuonna 1906 Mowbray löysi elävän bermudanviistäjän Castle Islandilta ja myöhemmin vielä useita lisää. Lajin oli oletettu hävinneen jo 1600-luvulla.

Mowbray ja Hilda Higinbotham avioituivat 1907 ja muuttivat pian Agar's Islandille, jonne he perustivat Bermudan ensimmäisen akvaarion ja meritutkimuskeskuksen. Mowbray johti akvaariota vuoteen 1911, jolloin hän muutti Bostoniin rakentamaan kaupungin uutta akvaariota, jota hän sitten johti kolme vuotta. 1914 hänet nimitettiin New Yorkin akvaarion tarkastajaksi. 1919 Mowbray muutti etelään suunnittelemaan ja rakentamaan Miamin uutta akvaariota, mutta palasi New Yorkin akvaarion virkaansa 1923. Vuonna 1926 hän muutti takaisin Bermudalle.

Mowbray rakensi Bermuda Aquariumin, joka avattiin 1. helmikuuta 1928. Hän toimi akvaarion kuraattorina ja akvaario saavutti heti suuren suosion. Vuonna 1933 Mowbray ja hänen taloudellinen tukijansa Vincent Astor kävivät Galápagossaarilla, mistä Mowbray toi akvaarioonsa kilpikonnia ja pingviinejä. Hän oli ensimmäinen, jonka onnistui saada nämä lajit lisääntymään vankeudessa.

Vuonna 1943 Mowbray sai sydänkohtauksen, jonka seurauksena hän halvaantui osittain. Hänen poikansa Louis Mowbray astui hänen tilalleen akvaarion johtoon.

## Lähteet
*Bermuda Biographies
Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus

**Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus** () oli valtionhallinnon alueellinen kehittämis- ja palvelukeskus, joka toimi ajalla 1.1.2010-31.12.2025. Se oli yksi Suomen 15:stä ja samalla 9:stä kaikkien kolmen vastuualueen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksesta. Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen tehtävät muodostuivat entisten Etelä-Pohjanmaan TE-keskuksen, Tiehallinnon Vaasan tiepiirin ja Länsi-Suomen ympäristökeskuksen tehtävistä. Lisäksi ELY-keskuksessa hoidettiin entisen Länsi-Suomen lääninhallituksen liikenne- ja sivistysosaston tehtäviä. 

Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen toimialueeseen kuuluivat elinkeinot, työvoima, osaaminen ja kulttuuri -vastuualueen tehtävien kohdalla Etelä-Pohjanmaa sekä liikenne-, infrastruktuuri-, ympäristö- ja luonnonvara -asioiden osalta myös Keski-Pohjanmaa ja Pohjanmaa. Päätoimipaikkana oli Seinäjoki - muut toimipaikat olivat Vaasassa ja Kokkolassa. Etelä-Pohjanmaan ELY-keskus palveli kahdella kielellä.

## Historia
Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus perustettiin vuonna 2010. Uuden viraston päätoimipaikaksi tuli Seinäjoki. Aloitusvaiheessa sekä Seinäjoen että Vaasan toimipaikoissa oli saman verran henkilökuntaa, eli noin 170-179 henkilötyövuotta. Kokkolan toimipaikassa oli aloitusvaiheessa 62 henkilötyövuotta.

ELY-keskuksen muutossuunnitelman mukaisesti Seinäjoen päätoimipaikassa tarjotaan kaikkien kolmen vastuualueen palveluja. Seinäjoelle sijoittui myös ELY-keskuksen johto. Vaasan toimipaikassa tarjottiin kahden vastuualueen palveluja ja Kokkolassa vain ympäristövastuualueen palveluja.

Erityisesti ympäristövastuualueen pääpainon siirtäminen Seinäjoelle herätti levottomuutta henkilöstön keskuudessa. Suunnitteluryhmän ja Ympäristöministeriön yhteisen näkemyksen pohjalta siirrot sovittiin tehtäväksi vapaaehtoisuuden pohjalta ja sijoittamalla vapaana olevia virkoja ja tehtäviä Seinäjoelle.

## Organisaatio
Etelä-Pohjanmaan ELY-keskuksen organisaation muodostivat Elinkeinot, työ ja osaaminen -vastuualue, Liikenne- ja infrastruktuuri -vastuualue sekä Ympäristö- ja luonnonvarat -vastuualue. Viimeisten vuosien aikana ELY-keskuksen ylijohtajana toimi Timo Saari, joka toimi myös elikeinovastuualueen johtajana. Liikenne- ja infrastruktuuri -vastuualueen johtaja oli Anders Östergård. Ympäristö- ja luonnonvarat -vastuualueen johtaja oli Karoliina Laakkonen-Pöntys.

## Ylijohtajat
* 2010–2015: Antti-Jussi Oikarinen
* 2015–2023: Mika Soininen
* 2023–2025: Timo Saari

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etelä-Pohjanmaan elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen kotisivut
State Route 13

**State Route 13** voi viitata ainakin seuraaviin teihin:
## Yhdysvallat
* U.S. Route 13
* New England Route 13
* Alabama State Route 13 
* Kalifornia State Route 13
* Florida State Road 13
* Georgia State Route 13
* Illinois Route 13
* Indiana State Road 13
* Kentucky Route 13
* Massachusetts Route 13
* Missouri Route 13
* Nevada State Route 13
* New Hampshire Route 13
* New Jersey Route 13
* New Mexico State Road 13
* New York State Route 13
* Ohio State Route 13
* Tennessee State Route 13
* Utah State Route 13
* Virginia State Route 13

## Muut
* Japan National Route 13 Japanissa
* National Road 13 Laosissa
Maple Leaf Sports & Entertainment

**Maple Leaf Sport & Entertainment Ltd.** (**MLSE**) on kanadalainen yhtiö, joka on neljän seuraavan ammattilaisurheiluseuran omistaja: jääkiekkoseurat Toronto Maple Leafs (NHL) ja Toronto Marlies (AHL), koripalloseura Toronto Raptors (NBA) sekä jalkapalloseura Toronto FC (MLS). Yhtiö omistaa myös monitoimiareena Scotiabank Arenan. Lisäksi MLSE omistaa kaksi televisiokanavaa, Leafs TV:n ja Raptors NBA TV:n. Scotiabank Arena on Maple Leafsin ja Raptorsin kotiareena. Yhtiön kotipaikka on Toronto, josta kaikki sen omistamat urheiluseurat ovat kotoisin.
Kazakstanin energiapolitiikka

** Kazakstanin energiapolitiikka** kertoo Kazakstanin energiankäytöstä ja energiapolitiikasta ja eri sidosryhmien näkemyksistä energian käytön kehitykseen ja ohjaamiseen mukaan lukien energiantuotanto, jakelu ja kulutus. Siihen sisältyvät lait, sopimukset, verot ja ohjauskeinot.

## Hiili
Vuonna 2008 Kazakstan oli IEA:n mukaan *8. suurin kivihiilentuottaja* (104  milj. tonnia) ja ''7. suurin kivihiilen viejä (27 milj. t). Vuonna 2005 kivihiilen tuotanto oli 79 Mt ja vienti 17 Mt.

## Kaasu, öljy ja yritysmyynnit
Kazakstanin ja Uzbekistanin kautta Kiinaan on rakenteilla kaasuputki Turkmenistanista. Kazakstan sopi huhtikuussa 2009 kazakstanilaisen energiayhtiön myynnistä kiinalaiselle energiayhtiölle. Kazakstanista Kaspianmereltä on suunniteltu öljyputki Kiinan suuntaan. 

Kazakstanin öljykenttä voi tuottaa yli miljoona barrelia päivässä. Uuden sopimuksen mukaan 1/2008 Kazakstanin öljy-yhtiö KazMunaiGas osuus kaksinkertaistui 16 %:iin. Suurimmat projektin ulkomaiset öljy-yhtiöt ovat Eni, Shell, Exxon Mobil ja Total. Muita jäseniä ovat ConocoPhillips ja Inpex.  

## Uraani
Kazakstan tuotti uraania yli 8 500 tonnia vuonna 2008. Kazakstan kuuluu maailman suurimpiin uraanin tuottajiin mm. Australian, Kanadan, Yhdysvaltojen, Brasilian ja Nigerian kanssa. 

## Energiantuotanto ja vienti

## Ilmastonmuutospolitiikka
Toukokuussa 2008 Kazakstan ei ollut ratifioinut Kioton sopimusta. Germanwatchin ilmastonmuutosindeksissä Kazakstan oli sijalla 52. arvioiduista 56:sta maasta vuonna 2007 (Climate Change Performance Index 2007). 
## Suomen energiapolitiikka ja Kazakstan
Suomen puheenjohtajuuskaudella EU:ssa päästiin yhteisymmärrykseen ydinalan T&K-yhteistyösopimuksesta Kazakstanin
kanssa. Komissaari Piebalgs ja Kazakstanin presidentti Nursultan Nazarbajev allekirjoittivat sopimuksen Brysselissä 4.12.2006. Suomi tuo Kazakstanista öljyä ja kivihiiltä miljoonilla euroilla vuosittain.

## Katso myös

* Kestävä kehitys alueittain ja maittain

## Lähteet
Mauritiuksenviistäjä

**Mauritiuksenviistäjä** (*Pterodroma arminjoniana*) on harvinainen valtamerilintu.

## Koko ja ulkonäkö
Linnun pituus on 35–39&nbsp;cm ja siipien kärkiväli 88–102&nbsp;cm. Lajista tunnetaan kaksi värimuotoa, tumma ja vaalea. Tumma muoto on lähes kokonaan tummanruskea, vain siiven alapinnalla on valkoinen laikku ja juova. Vaalealla muodolla on valkoinen alapuoli. Myös välimuotoja esiintyy. Sukupuolet ovat samanvärisiä.

## Esiintyminen
Mauritiuksenviistäjät pesivät ilmeisesti vain Brasiliaan kuuluvalla Trindade ja Martin Vasilla. Se on mahdollisesti pesinyt Mauritiuksella ja Australian North Keeling Islandilla. Ainoa läntisellä palearktisella alueella tehty havainto on Azoreilla 18.7.1997. Arviot lajin populaation koosta vaihtelevat 1&nbsp;130:n ja 15&nbsp;000&nbsp;yksilön rajoissa. Lajin kanta on voimakkaasti taantunut ihmisen saarille tuomien sikojen, kissojen ja vuohien aiheuttamien pesätappioiden takia.

## Elinympäristö
Lisääntymisaikaan sen elinympäristöä ovat Trindaden korkeimmat rinteet. Se pesii harvoin alempana lähellä rantaa. Muun osan vuotta laji elää avomerellä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Animal Pictures Archive (kuvia)
Matti Mikkola (muusikko)

**Matti Mikkola** (s. 1976) on suomalainen muusikko, joka tunnetaan Tehosekoitin-yhtyeen alkuperäisjäsenenä ja Saimaa-yhtyeen perustajana.

## Tehosekoitin
Mikkola tuli tunnetuksi Tehosekoitin-yhtyeestä, jonka perustajajäsen hän on. Mikkola oli Tehosekoittimen rumpali vuosina 1991–1998 ja kitaristi vuodesta 1998 bändin hajoamiseen vuoteen 2004 saakka. Mikkola tuotti kaikki Tehosekoittimen levyt ja sävelsi suurimman osan yhtyeen tuotannosta sekä sanoitti joitain sen kappaleita.

## Saimaa
Tehosekoittimen jälkeen Mikkola perusti Saimaa-yhtyeen vuonna 2004. Yhtye teki joitakin keikkoja ja valmisteli pitkään levyä. Pepe & Saimaa -albumi ilmestyi 2014, jolloin Saimaa myös esiintyi levyn laulusolistin Pepe Willbergin kanssa Huvila-teltassa ja Ruisrockissa. Helsingin Sanomat kutsui Ruisrockin esiintymistä "suurteoksi" ja kiitteli Willbergin laulua sekä Mikkolan sovituksia.

Mikkola voitti vuoden 2014 parhaan tuottajan Emma-palkinnon tuottamastaan Pepe & Saimaa -albumista helmikuussa 2015 järjestetyssä Emma-gaalassa. Levy palkittiin Vuoden rockalbumi- ja Kriitikoiden valinta -Emmoilla. 

Saimaan tuoreimmat studioalbumit ovat *Matka mielen ytimeen* (2015), *Urheilu-Suomi* (2017), *Vol. 6*. (2024) ja *Vol. 7.* (2024). Lisäksi yhtye on julkaissut livealbumin *Loputon Sutkutus Live! Vol 1 '17* (2019) ja *Olisinpa Täällä* -studioalbumin (2019) yhdessä rap-artisti Pyhimyksen kanssa. 

HS:n kriitikko Ilkka Mattila antoi sekä *Matka mielen ytimeen* että *Urheilu-Suomi*-albumeille neljä tähteä.

## Ura säveltäjänä ja tuottajana
Vuodesta 2001 lähtien Mikkola on säveltänyt musiikkia lukuisille Warnerin, Universalin, Sonyn ja EMI Capitolin artisteille, kuten Paula Vesalalle, Kaija Koolle, Lauri Tähkälle, Teflon Brothersille, Jari Sillanpäälle, Vesa-Matti Loirille, Tiktakille ja Paula Koivuniemelle, sekä tuottanut muun muassa Laura Närhen ja Stigin albumeita.

Mikkola on ollut säveltäjänä, tuottajana tai soittajana yli 30 kulta- tai platinalevyllä.

Mikkola on tehnyt myös seuraavat tv- ja elokuvamusiikit:
* Urheilu-Suomi (2017): säveltäjä, tuottaja ja sovittaja; musiikin esittää Saimaa
* Lomamatka 80-luvulle (2015): säveltäjä, tuottaja ja sovittaja yhdessä Toni Kulun kanssa
* Mun ainoot 30 minsaa (2013): säveltäjä, tuottaja ja sovittaja; tunnussävelmän laulaa Yona
* Harvoin tarjolla (2008): tuottaja ja sovittaja; musiikin on säveltänyt Liisa Akimof; tunnussävelmän laulaa Elisa Korjus
* Viikossa aikuiseksi (2015):tunnussävelmä Hei huominen, sovittaja, tuottaja; esittää Vicky Rosti
* Vuosaari (2012): tunnusävelmä Hetken tie on kevyt, säveltäjä, sovittaja, tuottaja; esittää Laura Närhi

## Diskografia

## Lähteet
Sappirakkosyöpä

**Sappirakkosyöpä** on sappirakosta lähtevä syöpäsairaus. Ikterus, kipu, kuume, pahoinvointi ja oksentaminen voivat lukeutua sen oireisiin. Tauti on kuitenkin vaikea havaita varhaisessa vaiheessa. Sappikivet ovat sairauden tavallisin riskitekijä; suurimmalla osalla sappirakkosyöpään sairastuneista on sappikiviä, kun tauti todetaan. Sappikivien hyvin korkeasta esiintyvyydestä huolimatta sappirakon syöpä on melko harvinainen. Myös naissukupuoli kasvattaa sairastumisvaaraa.

Sappirakkosyöpä on yleisempi kuin sappitiesyöpä. Näitä yhteensä tavataan Suomessa vuosittain noin 250 uutta tapausta.

Noin 10&nbsp;% kaikista sappirakon syöpään sairastuneista elää vielä yli viisi vuotta. Ennuste riippuu kuitenkin suuresti syövän toteamisvaiheesta: 0–1 vaiheissa todettua sappirakonsyöpää sairastavista on elossa viiden vuoden kuluttua noin 50–80&nbsp;%, kun taas 2–4 vaiheissa todetuista 10–30&nbsp;%. Tilastot eivät kuitenkaan anna tarkkaa ennustetta, vaan kunkin tapauksen kohdalla sairauden eteneminen on yksilöllistä.  

## Lähteet
Täysnuijat

**Täysnuijat** on Farrelly-veljesten Peter ja Bobby Farrellyn komediaelokuva joka sai ensi-iltansa vuonna 1996. Elokuvassa Woody Harrelson esittää keilaajalahjakkuus Royta, joka pärjää paikallistasolla. Elokuvassa matkataan kohti Renon keilailufestivaaleja ja kohdataan muun muassa epärehellinen Big Ernie (Bill Murray) ja amish-uskonlahkon edustajia. Naiskauneutta edustaa seksikäs Claudia (Vanessa Angel).

## Näyttelijät
Heinrich Thun

**Heinrich Thun** (1. syyskuuta 1938 – 14. elokuuta 2024) oli itävaltalainen moukarinheittäjä. Hän on maansa moukarinheittäjistä päässyt lähimmäksi voimassa olevaa maailmanennätystä.

Thun sijoittui Rooman 1960 olympialaisten moukarinheitossa yhdeksänneksi tuloksella 63,53&nbsp;m. Tokion 1964 olympialaisten karsinnassa hän heitti tuloksen 64,73&nbsp;m mutta sai loppukilpailussa parhaalla heitollaan vain tuloksen 62,76&nbsp;m ja sijoittui 15:nneksi. Tukholman EM-kilpailuissa 1958 hän sijoittui 13:nneksi tuloksella 58,17&nbsp;m ja Belgradin EM-kilpailuissa 1962 neljänneksi tuloksella 65,23&nbsp;m.

Thun voitti moukarinheitossa Itävallan mestaruuden vuosina 1957–1964 ja 1966. Hän paransi Itävallan ennätystä 15 kertaa vuosina 1957–1963. Linzissä 3. elokuuta 1958 hän ylitti ensimmäisenä itävaltalaismoukarinheittäjänä 60 metrin rajan tuloksellaan 60,96&nbsp;m. Lähimmäksi maailmanennätystä, 90 senttimetrin päähän, hän pääsi heittäessään uransa parhaan tuloksen 69,77&nbsp;m 15. syyskuuta 1963. Se säilyi Itävallan ennätyksenä kesäkuuhun 1976 saakka.

## Itävallan ennätykset

## Lähteet

* 

* 

* 

### Viitteet