open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Adèle (Vexin)

**Adèle de France** (1160–1221) oli Ranskan kuninkaan Ludvig VII:n tytär. 

## Elämäkerta

Hänen äitinsä, Kastilian Constance kuoli synnyttäessään häntä lokakuussa 1160.

Jo lapsena, vuonna 1169 solmitun Montmirail'n rauhan yhteydessä Adèle kihlattiin Englannin prinssille Rikhardille, joka oli Henrik II:n ja Eleonoora Akvitanialaisen toinen poika ja myöhempi kuningas Rikhard II:n Leijonamieli. Kihlauksen seurauksena Adèle lähetettiin Englantiin Henrik II:n toivomuksesta. Näin hän sai hallintaansa poikansa kihlatun läänitykset Aumalen ja Eun kreivikunnat, jotka olivat nuoren morsiamen myötäjäiset. Tuona aikana Englannissa ja eritoten Ranskassa liikkui paljon erinomaisen epäluotettavia huhuja ja pilkkapuheita, joiden mukaan Henrik II otti Adèlen rakastajattarekseen heti kun tämä oli riittävän vanha ja viivytti tarkoituksella tämän tähden avioliittoa poikansa ja Adèlen välillä. Lisäksi juoruttiin, että Adèlella olisi ollut lapsi appensa Henrik II:n kanssa.

Vuonna 1174 paavi Aleksanteri III puuttui asiaan ja pannaanjulistuksen uhalla  vaati sovitun avioliiton toteuttamista. Ivryn rauhalla 21. syyskuuta 1174 Henrik II uudistikin Ludvig VII:lle lupauksensa nuorten välisestä liitosta. Nyt myötäjäisiin lisättiin Berryn herttuakunta. Henrik II uudisti lupauksensa pikaisesta avioliitosta vielä joulukuussa 1183 ja laskiaisena 1186, mutta ei kuitenkaan pitänyt lupaustaan.

Kun kuningas Henrik II kuoli 6. kesäkuuta 1189, niin Adèlen pitkäaikaisesta kihlatusta Rikhardista tuli hallitsija. Rikhard kutsui Adèlen Roueniin helmikuussa vuonna 1190, mutta jo seuraavana vuonna 1191 hän ilmoitti Ranskan Filip Augustukselle, että hänen ja Adèlen kihlaus olisi päättynyt ja syyksi hän ilmoitti juuri tuon kihlattunsa huhujen mukaisen suhteen isäänsä ja heidän yhteisen lapsensa. Tosiasissa purkamisen syyt löytyvät Rikhardin omasta seksuaalisesta suuntautumisesta. Tämän ilmoituksen jälkeen Adèle palasi takaisin Ranskaan.

Adèlen veli Ranskan kuningas Filip Augustus, tuntien erinomaisesti Rikhardin mieltymykset, tarjosi tämän jälkeen sisartaan puolisoksi Rikhardin nuoremmalle veljelle Juhanalle vuonna 1192. Tällöin kuitenkin Juhanan äiti, Eleonoora Akvitanialainen puuttui asiaan ja pani avioitumispuheille pisteen. Adèle kuitenkin avioitui 20. elokuuta 1195 Ponthieun kreivin *Guillaume III:n Talvasin* kanssa. Myötäjäisinään Adèle vei avioliittoon Eun ja Arquesin kreivikunnat ja 5000 markan lainan. Pariskunta sai kolme lasta: 
**Jean II*, joka kuoli nuorena, 
**Marie* (kuollut 1250 tai 1251), Pontieun kreivitär, joka Avioitui Aumalen ja Dammertin kreivin Simon kanssa ja sai perintönä Ponthieus kreivikunnan, toisen avioliiton hän solmi Mathieu Montmorencyn kanssa. 
**Isabelle*. Épagnen abbedissa.

Adèle oli elossa vielä 28. heinäkuuta 1218. Sen jälkeiseltä ajalta hänestä ei löydy merkintöjä asiakirjoista muita tietoja kuin hänen kuolinvuotensa.
Yhdistynyt demokraattinen puolue (Belize)

**Yhdistynyt demokraattinen puolue** on Belizen suurin oppositiopuolue.  Se on maan ainoa oppositiopuolue, jolla on edustajia maan parlamentissa. Sillä on kahdeksan paikkaa 29:stä. Puolueen tämänhetkinen johtaja on Dean Barrow. Entinen pääministeri Manuel Esquivel oli Yhdistyneestä demokraattisesta puolueesta.

## Aiheesta muualla
* Puolueen virallinen sivusto
Lunohod 2

**Lunohod 2** oli Neuvostoliiton toinen kuukulkija. Se laukaistiin Luna 21 -luotaimen kanssa Mare Serenitatisiin eli Kirkkauden mereen Lunohod 1:n jälkeen tammikuussa 1973. Laukaisu tapahtui 8. tammikuuta 1973 ja Kuuhun laskeutuminen 15. tammikuuta 1973.

Lunohod 2 oli 135 cm korkea, ja sen massa oli 840 kg. Sen pituus oli 170 cm ja leveys 160 cm. Sen kussakin kahdeksassa pyörässä oli itsenäinen jousitus, oma moottori ja jarru. Kuukulkijalla oli kaksi nopeusaluetta: n.&nbsp;1&nbsp;km/h ja n.&nbsp;2&nbsp;km/h.

Lunohod 2:ssa oli kolme televisiokameraa, joista yksi oli sijoitettu korkealle suunnistusta varten ja pystyi ottamaan korkealaatuisia kuvia 3,2, 5,7, 10,9 ja 21,1 sekunnin valotusajoilla. Näitä kuvia tutki Maassa oleva viisihenkinen ohjaustiimi, joka lähetti kuukulkijaan komentoja reaaliajassa. Energialähteenä oli aurinkopaneeli. Radioaktiivisen polonium-210-isotoopin lämpöä käytettiin kuukulkijan lämmittämiseen Kuun pitkän yön aikana. Kuukulkijassa oli neljä panoraamakameraa.

Tieteellisiä mittalaitteita olivat maaperän mekaaninen mittauslaite, Auringon röntgensäteilyä mittaava laite, astrofotometri näkyvän ja ultravioletin valon mittaamiseen, magnetometri, joka oli sijoitettu kuukulkijan eteen 2,5 metrin varren päähän, radiometri, valoilmaisin (Rubin-1) lasermittauksia varten ja ranskalainen laserheijastin. Laskeutuja ja kuukulkija painoivat yhteensä 1&nbsp;814&nbsp;kg.

Richard Garriott hankki joulukuussa 1993 Sotheby'sin huutokaupasta Lunohod 2:n ja eräitä muita neuvostoliittolaisia avaruusesineitä omistukseensa.

## Lunohod 2:n toiminta Kuussa
Kuukulkija kulki Kuun päivän aikana pysähtyen välillä lataamaan akkujaan aurinkopaneelinsa avulla. Kuun yöaikaan kuukulkija lepäsi radiotooppisen isotooppinsa lämmittämänä.

Lunohod 2 toimi noin neljän kuukauden ajan, kulki 37 km ja lähetti 86 panoraamakuvaa ja yli 80&nbsp;000 televisiokuvaa. 4. kesäkuuta 1973 Lunohod 2 -ohjelman ilmoitettiin päättyneen, mikä herätti arveluja, että kuukulkijaa ei saatu enää käyntiin vian takia tai että sitä ei enää saatu hereille Kuun pitkän yön jäljiltä. Kuukulkijan laserheijastin oli sellaisessa asennossa, ettei sitä voitu enää käyttää, ja siksi vikaantumisen oletettiin tapahtuneen äkillisesti.

Myöhemmin todettiin, että luotaimen avoin kansi oli 9. toukokuuta koskettanut kraatterin reunaa ja peittynyt kuupölyyn. Kun kansi suljettiin, erittäin hyvin lämpöä eristävä pöly peitti jäähdyttimen. Seuraavana päivänä lennonvalvojat huomasivat luotaimen sisäisen lämpötilan nousevan liian korkeaksi, ja kuumuus johti luotaimen tuhoutumiseen. Kulkijan signaali menetettiin 11. toukokuuta.

## Lähteet
Sangeang

**Sangeang** on saari Pienillä Sundasaarilla  Indonesiassa. Se sijaitsee Sumbawasta pohjoiseen. Saari on 13 kilometriä leveä. Sangeang on muodostunut Gunung Api -tulivuoresta, joka on yksi Pienten Sundasaarten aktiivisimmista tulivuorista. Se on purkautunut useita kertoja vuosina 2014–2022.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Sarangi

**Sarangi** on intialainen jousisoitin. Se on tyypillisesti noin 76 cm pitkä.  Kaikista intialaisista soittimista sen äänen on sanottu muistuttavan eniten ihmisääntä. Soittimessa on yleensä kolme tai neljä soitettavaa kieltä ja kymmeniä ei-soitettavia resonanssikieliä. Sarangia käytetään pohjoisintialaisessa taidemusiikissa laulun säestämiseen, mutta soitinta käytetään nykyään myös sooloesityksiin, tunnetuimpana esittäjänä Ram Narayan. 

Sarangi-soittimia on kahdenkokoisia, joista vain suurempaa käytetään konserttiesityksissä. Sarangia muistuttava yksinkertaisempi, kansanmusiikissa käytetty soitin, on nimeltään sarinda. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Tama (soitin)

**Tama** () on länsiafrikkalaisesta griottien musiikkiperinteestä peräisin oleva rumpu, jonka historiaa voidaan jäljittää 700-luvun Ghanan kuningaskuntaan.

## Soittaminen
Soittaja muuntelee taman sävelkorkeutta kiristämällä ja löysyttämällä rummun nyöritystä. 

## Lähteet
* Aleksi Oksanen: Länsi-Afrikan griotit puhe- ja musiikkiperinteen toiminnasta ja arvoista.
Kargopolin piiri

**Kargopolin piiri** () on paikallinen itsehallintoalue Arkangelin alueella Venäjällä. Alueen lounaisosassa sijaitsevan piirin pinta-ala on 10&nbsp;130 neliökilometriä. Asukkaita on 20&nbsp;300 henkeä (vuonna 2009).

Vuonna 1929 perustetun piirin hallinnollinen keskus on Kargopolin kaupunki. Lisäksi siihen kuuluu 5 maalaiskuntaa:
* Oševenskoje (ven. Ошевенское; keskuspaikka Širjaiha, ven. Ширяиха)
* Pavlovskoje (ven. Павловское; keskuspaikka Prigorodnyi, ven. Пригородный)
* Petšnikovskoje (ven. Печниковское; keskuspaikka Vatamanovskaja, ven. Ватамановская)
* Priozjornoje (ven. Приозерное; keskuspaikka Šelohovskaja, ven. Шелоховская)
* Uhotskoje (ven. Ухотское; keskuspaikka Pesok, ven. Песок)

Kargopol oli 1400–1600-luvuilla tärkeä kauppakaupunki Keski-Venäjän ja Vienanmeren välisellä reitillä. 1500–1600-luvuilla se toimi myös Venäjän pohjoisena rajalinnoituksena. 1600-luvulla kaupunki oli koko Äänisjoen seudun käsittäneen hallintoalueen keskus. Kaupungissa ja piirin maalaiskylissä on lukuisia rakennustaiteen muistomerkkejä. Seutu on tunnettu myös omaperäisestä käsityötaiteestaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kargopolin piiri Arkangelin alueen sivustolla
Source SDK

**Source SDK** (sanoista Source Development Kit) on Valve Corporationin kehittämä valikoima ohjelmia, joita käytetään karttojen, hahmomallien, modifikaatioiden ja uusien pelien luontiin Source-pelimoottorille. Esimeriksi karttojen luomista varten Source SDK sisältää ainakin Valve Hammer Editor -ohjelman. Ohjelmistolla tehdään modifikaatioita ainakin *[[Half-Life 2]]* -peliin. Source SDK on kaikkien Steamin käyttäjien ladattavissa ilmaiseksi.

## Lähteet

* Source SDK (Valve Corporation 2004)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Wikibooks: Mastering the Source
William Gilbert

**William Gilbert** (tai **Gilberd**; 1544–1603) oli englantilainen fyysikko ja lääkäri, joka tutki sähköä ja magnetismia. Hän esitti ensimmäisenä teorian Maan magneettikentästä.

Hänen elämäntyönsä oli 18 vuoden magnetismin alalla suoritettujen kokeiden tuloksena syntynyt teos *De Magnete*, jossa hän käsitteli laajalti magneettisia ilmiöitä. Gilbert kehitti myös lukuisia menetelmiä tuottaa ja voimistaa sähköä.

## Elämäkerta

Gilbert syntyi Englannin Colchesterissa Lontoon lähellä vuonna 1544. Hän ryhtyi opiskelemaan matematiikkaa vuonna 1550 ja hänestä tuli lääketieteellisen koulun matematiikan opettaja vuonna 1564. Gilbert valmistui Cambridgen yliopistosta lääkäriksi vuonna 1569. Lääketieteen ohella hän teki kokeita kemian, sekä magnetismin ja sähkön alalla. Hänestä tuli Royal College of Physiciansin johtaja, ja vuonna 1600 hänestä tuli kuningatar Elisabet I:n hovilääkäri. Toimi ei kestänyt kauan, sillä kuningatar kuoli maaliskuussa vuonna 1603. William Gilbert kuoli itse saman vuoden marraskuussa ruttoepidemian aikana.

## Tieteellinen ura

Gilbert käytti aikansa pohtimalla ja tutkimalla fysikaalisia kysymyksiä ja kirjoittamalla kuuluisan kirjansa *De Magnete*, joka julkaistiin vuonna 1600. Teos oli 18 vuoden työn tulos. *De Magnete* oli tärkeä teos tieteellisten menetelmien kehityksen kannalta, ja siitä saivat vaikutteita muun muassa Galileo Galilei ja Johannes Kepler.

Kuusiosaisen teoksen ensimmäinen osa käsitteli yleistä tietoa magnetismista ja loput viisi osaa käsittelivät magnetismin aiheuttamia ilmiöitä; vetovoimaa, kompassineulan suuntautumista, deklinaatiota, inklinaatiota ja kiertoliikettä.

Teoksessaan Gilbert esitti teorian, jonka mukaan kompassin neula osoittaa pohjoiseen, koska Maa itse on magneettinen. Hän tutki myös hankaussähköä ja otti ensimmäisenä käyttöön sähköä tarkoittavan termin *electricitas*, joka juontuu kreikan sanasta *electron* eli meripihka ja josta monien kielien sähköä tarkoittavat sanat johtuvat. Hänen kokeensa osoittivat, että meripihkan lisäksi monet muutkin aineet kuten lasi, timantti, kovettuneet hartsit, rikki ja sinettilakka tulivat hankaamalla sähköisiksi eli niihin latautuu staattista sähköä, esimerkiksi metallit sitä vastoin eivät.

Gilbert esitti, että sähkö ja magnetismi olivat eri asioita, eikä niillä ollut toistensa kanssa tekemistä. Tämän tiedon osoitti kuitenkin Hans Christian Ørsted vääräksi kaksisataa vuotta myöhemmin.

## Lähteet
Umm Kulthum

**Umm Kulthum** (, monia siirtokirjoitusasuja: **Oum Kalthoum**, **Oum Khalsoum**, **Um Kalsum**, **Oum Kalthum**, **Omm Kolsoum**, **Umm Kolthoum**, **Om Kolthom** ym., oik. **Fatima Ibrahim es-Sayyid el-Beltagi**, ; n. 4. toukokuuta 1904 – 3. helmikuuta 1975) oli egyptiläinen laulaja, lauluntekijä ja elokuvanäyttelijä. Hän lauloi arabiaksi. Kulthum oli erittäin suosittu kotimaassaan Egyptissä ja muissa arabimaissa.

Kulthumin perhe muutti 1922 Kairoon, jotta lahjakkaalle tytölle löytyisi parempia mahdollisuuksia. 1920-luvun lopulta lähtien hän oli Egyptin suosituin laulaja, ja vuodesta 1937 miltei kuolemaansa asti hän antoi joka kuukausi suoran radiokonsertin, joka tavoitti miljoonia kuulijoita. Legendanomaiseksi kasvanutta tunnettuutta lisäsi hänen laaja levytystuotantonsa. Kulthumin ohjelmisto ulottui klassisista ja uskonnollisista arabialaislauluista kansanomaisempiin ja viihteellisempiin numeroihin.

## Elämä ja ura

Kulthum syntyi Tamay-al-Zahayrassa. Hänen syntymäpäivästään ei ole täyttä varmuutta. Kulthumin musikaalinen lahjakkuus tuli ilmi jo nuorella iällä. 23-vuotiaana hän muutti Kairoon, jossa tunnettu runoilija Ahmed Rami teki hänelle laulutekstejä ja tutustutti hänet ranskalaiseen kirjallisuuteen, jota itse oli opiskellut Pariisin Sorbonnessa. 1930-luvulla Kulthum lauloi Ramin tekstejä luutunsoittajan ja säveltäjä Mohamed el Kasabjin kanssa kokoonpanossa, johon Lähi-idän soittimien lisäksi kuului länsimaisia instrumentteja kuten sello ja kontrabasso. Kulthum teki ensimmäisen laajan kiertueensa vuonna 1932, jolloin hän esiintyi muun muassa Damaskoksessa, Bagdadissa, Beirutissa ja Tripolissa. 

Terveysongelmat vaivasivat Kulthumia 1930-luvulla ja 1950-luvun alkupuolella. Vuonna 1955 hän kykeni jatkamaan uraansa ja aloitti yhteistyön säveltäjä Muhammad Abd al-Wahhabin kanssa, jonka kirjoittamien kymmenen laulun joukkoon kuului Kulthumin suosituin laulu ”Inta umri”.

Vuonna 1967 Kulthumilla todettiin munuaistulehdus, johon hän kuoli helmikuussa 1975. Miljoonat ihmiset seurasivat Kairossa suuren suosikkinsa hautajaisia. Viimeisen konserttinsa Kulthum piti joulukuussa 1972, mitä seurasivat viimeiset levytyssessiot maaliskuussa 1973.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Heikki Määttänen

**Heikki Määttänen** (21. marraskuuta 1949 Jyväskylä – 26. tammikuuta 2002 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Vuodesta 1982 lähtien hänen työpaikkansa oli Radioteatteri, jonka kuunnelmissa hän näytteli kuolemaansa saakka. Hän työskenteli jo sitä ennen 1970–1974 freelancerina sekä Kotkassa että Helsingissä. 

Määttänen esiintyi myös elokuvissa. Hän teki äänirooleja ja näytteli myös *[[Iltalypsy]]*-ohjelman uutisankkuria Mika Wirtaa 15. tammikuuta 1994 - 16. joulukuuta 2000.

## Ura
### Teatteri
Määttänen näytteli 1970-luvun alussa Kotkan kaupunginteatterissa Jouko Turkan ohjaamissa näytelmissä ''Runar ja Kyllikki'', *[[Nummisuutarit]]*, ''Rykmentin murheenkryyni'', ''Aamulla klo 7.00''.

## Sairaus ja kuolema
Määttäsellä todettiin lokakuussa 1998 keuhkosyöpä. Määttänen piti työstään niin paljon, että hän palasi töihin vain kuukauden jälkeen hänelle annetusta kolmikuukautisesta sairauslomasta. Määttäsen mukaan työ piti ajatukset poissa ikävästä. Määttänen puhui sairaudestaan muun muassa *[[Inhimillinen tekijä]]* -haastatteluohjelmassa 4. heinäkuuta 2000. Hän näytteli *[[Raid (televisiosarja)|Raid]]*-televisiosarjassa, jossa myös hänen roolihahmonsa vasikka Suvela sairasti syöpää.

Määttänen oli aviossa kaksi kertaa. Hän asui loppuaikoinaan Mäntsälässä. Hän kuoli 2002 Helsingissä.

## Muuta
Määttäsen samanniminen isä Heikki Määttänen toimi jatkosodan aikana kaukopartiomiehenä. Sodan jälkeen hän teki länsivaltojen toimeksiannosta tiedusteluretkiä Neuvostoliiton alueelle (Operaatio Uppsala), ja eräällä tällaisella retkellä hän katosi toukokuussa 1950.

## Filmografia

### Dubbaukset

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Trajan

**Trajan** tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Trajanus, Rooman keisari monella kielellä
* Trajan, kirjaintyyppi
* Trajan (1792), Ranskan laivaston Téméraire-luokan linjalaiva
* Trajan (1811), Ranskan laivaston Téméraire-luokan linjalaiva
Kuutiojuuri

Luvun *x* **kuutiojuuri** (merkitään \sqrt[3]{x}  tai x1/3) on luku *a* niin, että *a* korotettuna kolmanteen potenssiin on *x*. Esimerkiksi luvun 27 kuutiojuuri on 

:\sqrt[3]{27} = 3,

sillä 3 \cdot 3 \cdot 3 = 3^3 = 27. 

Kuutioluku on kokonaisluku, jonka kuutiojuuri on myös kokonaisluku.

## Geometrisia sovelluksia

Jos kuution tilavuus *V* tunnetaan, kuution särmän pituus on tämän tilavuuden kuutiojuuri, 
:s = \sqrt[3]{V}.

## Kompleksiluvun kuutiojuuri

Kuutiojuuren käsite voidaan yleistää myös kompleksiluvuille. Jokaista kompleksilukua *x* + *yi* kohti, nollaa lukuun ottamatta, on kolme sellaista kompleksilukua *u* + *vi*, joiden kuutio on *x* + *yi*.  Esimerkiksi kompleksiluvun 1 (=1 + 0i) kuutiojuuret ovat 1 ,  -\frac{1}{2} + i \frac{\sqrt{3}}{2} ja -\frac{1}{2} - i \frac{\sqrt{3}}{2}. Kuutiojuuren *pääarvoksi* sanotaan sitä juurta, jolla on itseisarvoltaan pienin argumentti.

Useimmissa tapauksissa kompleksiluvun *x*+*yi* kuutiojuuren arvojen u + vi = \sqrt [3]{x + yi} reaali- ja imaginaariosia *u* ja *v* ei kuitenkaan voida esittää *x*:n ja *y*:n algebrallisena lausekkeena. Sen sijaan ne voidaan määrittää trigonometristen funktioiden ja De Moivren kaavan avulla.

Tämä perustuu siihen, että kompleksiluku voidaan esittää myös napakoordinaateissa, sen itseisarvon (moduulin, *r*) ja vaihekulman (argumentin, \phi) avulla:

: x + yi = r (\cos{\phi} + i \sin {\phi}),

missä
:r = \sqrt{x^2 + y^2} ja
:\phi = \arccos{\frac{x}{r}} = \arcsin{\frac{y}{r}} = \arctan{\frac{y}{x}}.

Geometrisesti kompleksiluvun moduuli merkitsee sen kompleksitasolla olevan vastinpisteen etäisyyttä origosta, argumentti taas origosta kyseiseen pisteeseen johtavan suoran ja reaaliakselin (x-akselin) välistä kulmaa.

De Moivren kaavan mukaan 

:r (\cos{\phi} + i \sin{phi})^n = r^n (\cos {n\phi} + i \sin {n\phi}),
ja erityisesti 
:r (\cos{\phi} + i \sin{phi})^3 = r^3 (\cos {3\phi} + i \sin {3\phi})
josta saadaan kääntäen:
:\sqrt [3] {r (\cos{\phi} + i \sin{\phi})} = \sqrt[3]{r} (\cos {\frac{phi}{3}} + i \sin {\frac{\phi}{3}})

Toisin sanoen kompleksiluvun kuutiojuuren moduuli on alkuperäisen kompleksiluvun *x + bi* moduulista ja argumentti kolmasosa alkuperäisen kompleksiluvun argumentista. Näin saadaan kuutiojuuren *pääarvo*. Kun kompleksiluvun argumenttiin kuitenkin voidaan lisätä tai vähentää mikä tahansa 2\pi:n monikerta tahansa kompleksiluvun arvon pysyessä ennallaan, on kaksi muutakin kompleksilukua, joiden kuutio on sama, nimittäin:
\sqrt[3]{r} (\cos {\frac{\phi}{3}} + i \sin {\frac{\phi + 2\pi}{3}})
ja
\sqrt[3]{r} (\cos {\frac{\phi}{3}} + i \sin {\frac{\phi - 2\pi}{3}})

Näin saadaan kompleksiluvun *x + yi* kuutiojuurille lausekkeet:

:\sqrt[6]{x^2 + y^2} (\cos {\frac{\arctan {\frac{y}{x}}}{3}} + i \sin {\frac{\arctan {\frac{y}{x}}}{3}}),
:\sqrt[6]{x^2 + y^2} (\cos {\frac{\arctan {(\frac{y}{x}} + 2\pi)}{3}} + i \sin {\frac{\arctan {(\frac{y}{x}} + 2\pi)}{3})} ja
:\sqrt[6]{x^2 + y^2} (\cos {\frac{\arctan {(\frac{y}{x}} - 2\pi)}{3}} + i \sin {\frac{\arctan {(\frac{y}{x}} - 2\pi)}{3})}.

## Katso myös
* Kuutio (algebra)
* Neliöjuuri
* Kuution kahdentaminen
* Juuri (laskutoimitus)

## Lähteet
Mariner 10

**Mariner 10** oli Yhdysvaltain avaruusjärjestö NASAn miehittämätön luotain, joka laukaistiin 3. marraskuuta 1973 tutkimaan pääasiassa Merkuriuksen pinnan ja ilmakehän piirteitä ja näiden planeettojen fyysisiä ominaisuuksia, mutta se suoritti ohilennon myös Venuksen kautta. Se laukaistiin suunnilleen kaksi vuotta NASAn Mariner 9 -luotaimen jälkeen ja oli viimeinen alus koko Mariner-ohjelmassa, joskin Voyager-luotainten alkuperäiset nimet olivat Mariner 11 ja 12. Mariner 10 oli ensimmäinen avaruusluotain, joka käytti toisen planeetan painovoimaa hyväkseen kiihdyttäessään vauhtiaan. 

## Venuksen ja Merkuriuksen ohilennot

Mariner 10 lensi Venuksen ohi 5. helmikuuta 1974 lähimmillään 5&nbsp;768 kilometrin etäisyydeltä. Luotain onnistui ottamaan planeetasta yhteensä 4&nbsp;165 kuvaa, minkä jälkeen luotain käytti Venuksen painovoimaa avukseen suunnatessaan kohti Merkuriusta.

Luotain saavutti Merkuriuksen 29. maaliskuuta 1974 lentäen lähimmillään 703 kilometrin etäisyydeltä planeetasta. Lentonsa aikana Mariner 10 lensi Merkuriuksen ohi yhteensä kolme kertaa, joiden aikana se onnistui kartoittamaan noin 45&nbsp;% planeetan pinnasta ja selvittämään sen yö- ja päivälämpötilat. Seuraavan kerran luotain kohtasi Merkuriuksen 21. syyskuuta 1974 48&nbsp;069 kilometrin etäisyydeltä ja jälleen kolmannen ja viimeisen kerran 16. maaliskuuta 1975 327 kilometrin korkeudelta. Yhteys avaruusluotaimeen katkaistiin 24. maaliskuuta 1975.

## Aiheesta muualla

* NSSDC Master Catalog Display: Spacecraft Mariner 10 
* NASA-JPL: Mariner 10
Mies, jonka minulle annoit

**Mies, jonka minulle annoit** (*The Country Girl*) on mustavalkoinen elokuva vuodelta 1954. Se perustuu Clifford Odetsin näytelmään. Elokuvan ohjasi George Seaton. Elokuvassa esiintyy kolme aikansa suurta elokuvatähteä: Bing Crosby, Grace Kelly ja William Holden. 

Elokuva voitti aikoinaan kaksi Oscaria: parhaasta näispääosasta (Grace Kelly) ja parhaasta käsikirjoituksesta. Lisäksi se oli ehdolla muun muassa parhaaksi elokuvaksi.

*[[The New York Times]]in* kriitikot valitsivat elokuvan vuonna 2004 yhdeksi kaikkien aikojen tuhannesta parhaasta elokuvasta maailmassa.

## Juoni
Bing Crosby on Frank Elgin, alkoholisoitunut entinen laulaja ja näyttelijä joka haluaa takaisin parrasvaloihin, William Holden on Bernie Dodd, teatteriohjaaja joka haluaa Frankin uuteen Broadwayn näytelmäänsä. Grace Kelly taas on Georgie Elgin, Frankin vaimo joka yrittää saada miehensä pystyyn jälleen. Näytelmästä tulee kivikkoinen kokemus kaikille ja Bernie luulee että kaikki ongelmat johtuvat Frankin vaimon omistushalusta, kuten Frank Bernielle uskottelee. Lopulta totuus käy kuitenkin ilmi ja lopulta Bernie ja Georgie huomaavat olevansa rakastuneet toisiinsa ja heidän on tehtävä raskaita valintoja. 

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Bridget Jones

**Bridget Jones** on englantilaisen kirjailijan Helen Fieldingin luoma kuvitteellinen henkilö. Tarina on ikään kuin Jane Austenin *[[Ylpeys ja ennakkoluulo|Ylpeyden ja ennakkoluulon]]* nykyaikaistettu versio. Fielding on kirjoittanut Bridget Jonesista neljä kirjaa: *Bridget Jones – Elämäni sinkkuna,* *Bridget Jones: Elämä jatkuu*, *Bridget Jones – Mad about the boy* ja *Bridget Jones – Vauvapäiväkirja*.

Fielding julkaisi päiväkirjan muotoon kirjoitettuja *Bridget Jones* -tarinoita alun perin englantilaisessa *[[The Independent]]* -sanomalehdessä ja myöhemmin myös *[[The Daily Telegraph]]issa*.

Tarinoissa kuvattiin Lontoossa asuvan kolmikymppisen sinkkunaisen Bridget Jonesin elämää ja tämän ystäväpiiriä ja perhettä jatkuvissa taisteluissa rakkauselämän ja arkihuolien keskellä 1990-luvulla. Humoristiset tarinat kuvasivat naisten ulkonäköpaineita Lontoon trendien ja *[[Cosmopolitan (lehti)|Cosmopolitan]]*-lehden muotivinkkien paineessa.

Tarinoiden pohjalta on tehty myös kolme elokuvaa, joiden pääosassa on Renée Zellweger. *[[Bridget Jones – elämäni sinkkuna]]* sai ensi-iltansa 2001 ja *[[Bridget Jones: Elämä jatkuu]]* vuonna 2004. Yli vuosikymmenen tauon jälkeen kolmas elokuva *[[Bridget Jones’s Baby]]* sai ensi-iltansa vuonna 2016.
Juuri (laskutoimitus)

Matematiikassa *n:s* **juuri** luvusta *x* tarkoittaa lukua, jonka *n:s* potenssi on x. Luvun *x* n:s juuri merkitään muodossa 

\sqrt[n]{x},

missä *n* on luonnollinen luku. Edellä mainitussa juuressa luku *x* on *juurrettava*. 

On muistettava tehdä ero juurioperaattorin käyttöön laskutoimituksena ja lukuna. Lukuna juurioperaation merkintätavan on sovittu tarkoittavan aina vain positiivista arvoa, esimerkiksi \scriptstyle ^{4}\sqrt{58} on positiivinen irrationaaliluku.
## Reaalilukujen juurifunktio

Nollan juuri on nolla kaikilla luvun *n* arvoilla.

Pariton juuri voidaan määritellä kaikille reaaliluvuille siten, että saadaan tasan yksi ratkaisu, eli juuren otto on bijektiivinen funktio.

Jos otetaan parillinen juuri positiivisesta reaaliluvusta, saadaan kaksi mahdollista tulosta: negatiivinen ja positiivinen. Esimerkiksi 4. juuri luvusta 81 voi saada vastaukseksi 3 tai &minus;3, eli \scriptstyle ^{4}\sqrt{81}~=~3~\lor~-3.

### Perusominaisuudet

Kun juuri *n* on luonnollinen luku, pätevät seuraavat laskutoimitukset:

:
\sqrt[n]{ab} = \sqrt[n]{a}\cdot\sqrt[n]{b},


:\sqrt[n]{\frac{a}{b}} = \frac{\sqrt[n]{a}}{\sqrt[n]{b}}~~~~(b \neq 0),

:
\sqrt[n]{a^m} = \left(\sqrt[n]{a}\right)^m = a^{\frac{m}{n}},


missä *a* ja *b* ovat positiivisia reaalilukuja.

## Kompleksilukujen juurifunktio

Kompleksilukujen joukossa yhtälöllä

z^n = q

on aina *n* kappaletta ratkaisuja, kun *q* on mielivaltainen kompleksiluku (≠0). Kun *q* on 1, sanotaan näitä ratkaisuja *n*.nsiksi yksikköjuuriksi, ja ne muodostavat kompleksitason yksikköympyrän sisään säännöllisen ''n''-kulmion, jossa yhtenä kärkipisteenä on 1.

Pelkästään edellä olevan yhtälön perusteella ei kompleksiluvun juurta siis voida määritellä yksikäsitteisesti funktioksi.  Näin voidaan kuitenkin tehdä poistamalla kompleksitasosta seuraavanlainen joukko *S*:
* S on homeomorfinen avoimen puolisuoran kanssa
**  S on siis rajoittamaton ja risteämätön viiva, jolla on avoin pää
* origo ei kuulu S:ään, mutta on sen kasautumispiste
**  Myös äärettömyys on tavallaan kasautumispiste. Viiva siis yhdistää origon ja äärettömyyden.
* Esimerkki yksinkertaisesta valinnasta S:ksi on puolisuora \scriptstyle \{ z \in \mathbb{C}\ |\ \mathrm{Im} z = 0, \mathrm{Re} z 

Potenssin käänteisfunktio voidaan määritellä alueessa \scriptstyle \mathbb{C}-S *n*:llä eri tavalla. Bijektio voidaan saada aikaan kompleksitason alueesta, joka sisältää n:nnen osan pisteistä, koko kompleksitasoon, mutta kuvauksesta ei tule jatkuvaa.

## Katso myös
*Alkeisfunktio
*Juurifunktio
*Imaginaariluku
*Neliöjuuri
*Kuutiojuuri

## Lähteet
* 
### Viitteet
Paul Hindemith

**Paul Hindemith** (16. marraskuuta 1895 Hanau – 28. joulukuuta 1963 Frankfurt am Main) oli saksalainen säveltäjä, alttoviulisti, opettaja, teoreetikko ja kapellimestari.

## Elämänvaiheet
Hindemith syntyi Hanaussa ja opetteli lapsena soittamaan viulua. Myöhemmin hän opiskeli konservatoriossa orkesterin johtamista, sävellystä ja viulun soittoa Arnold Mendelssohnin ja Bernhard Seklesin johdolla. Vuosina 1915–1923 Hindemith johti oopperaorkesteria Frankfurtissa. Vuodesta 1927 lähtien hän opetti sävellystä Berliinissä. Vuonna 1929 hän perusti Amar Quartetin, jossa hän itse soitti alttoviulua. 1930-luvun lopulla Hindemith teki lukuisia matkoja Yhdysvaltoihin, jossa hän esiintyi alttoviulistina ja viola d’amoren soittajana.

Adolf Hitlerin valtaantulon 1933 jälkeen Hindemith poistui Saksasta, koska natsit leimasivat hänen musiikkinsa ”epäsaksalaiseksi”. Pakolaisuutensa aikana hän oli perustamassa Turkkiin Ankaran musiikkikorkeakoulua ja vuonna 1940 hän muutti Yhdysvaltoihin, jossa toimi Yalen yliopistossa sävellyksen opettajana.. Hän sai Yhdysvaltain kansalaisuuden vuonna 1946, mutta palasi Eurooppaan vuonna 1953. Hindemith kuoli haimatulehdukseen vuonna 1963 Frankfurt am Mainissa.

Paul Hindemith vieraili Suomessa vuonna 1955 johtamassa eräitä sävellyksiään ja vastaanotti Wihurin kansainvälisten palkintojen rahaston hänelle myöntämän Sibelius-palkinnon.

## Tuotanto
Hindemith sävelsi nuoruudessaan surrealistisia ja eroottissävyisiä teoksia, jotka olivat vahvasti uusasiallisen suuntauksen mukaisia. Säveltäjänä hän etääntyi jälkiromantiikan paatoksellisuudesta. Vuodesta 1927 alkoi hänen kypsyyskautensa. Tällöin hän sävelsi muun muassa oopperoita ja *[[Kammermusik]]*-sävellyssarjan. Kaikkiaan hän sävelsi yli 200 teosta klassisen musiikin kaikissa lajeissa, joka on 1900-luvun laajimpia tuotantoja. Hän oli myös teoreetikko. Teoriansa hän esitti monumentaalisessa kirjassa *Unterweisung im Tonsatz* (1937–1939).  Hän loi käsitteen käyttömusiikki ().

## Teoksia

### Oopperoita
* *[[Mörder, Hoffnung der Frauen]]* 
* *[[Das Nusch-Nuschi]]* 
* *[[Sancta Susanna]]*
* *[[Uutta päivältä]]* (*Neues vom Tage*)
* *[[Cardillac]]*
* *[[Mathis der Maler]]*

### Orkesteriteoksia
**[[Sinfonia - Mathis der Maler]]*
**[[Konserttimusiikkia jousille ja vaskille]]*
**[[Sinfonisia metamorfooseja Carl Maria von Weberin teemoihin]]*
**[[Nobilissima visione]]* -sarja, samannimisen baletin pohjalta
* *[[Trauermusik]]* alttoviululle ja jousille

### Konserttoja
* *[[Der Schwanendreher]]* (orkesterille ja alttoviululle)

### Sonaatteja ja kamarimusiikkia
* Sonaatti alttoviululle ja pianolle op. 11 nro 5
* Soolosonaatti alttoviululle op. 25 nro 
* Sonaatti fagotille ja pianolle
* *Pieni kamarisoitto*, puhallinkvintetille op. 24, nr. 2

### Kirjallisia julkaisuja
* *Unterweisung im Tonsatz I–II* (1937, 1939)
* *A Concentrated Course in Traditional Harmony I–II* (1943, 1945)
* *Elementary Training for Musicians* (1946)
* *A Composer's World* (1952)
* *J. S. Bach, ein verpflichterndes Erbe* (1953)

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Poroila, Heikki: Yhtenäistetty Paul Hindemith (koko sävellystuotanto listattuna suomalaisia tiedonhakijoita ajatellen).
Mariner 8

**Mariner 8**, oikeammin **Mariner-H**, oli yhdessä Mariner 9:n kanssa osa *Mariner Mars 71* -projektia. Sen tarkoitus oli lähettää kuvia ja tietoa Marsia kiertävältä radalta.

Mariner 8:n kantoraketti Atlas-Centaur laukaistiin 8. toukokuuta 1971, mutta laukaisu epäonnistui ja raketti syöksyi lopulta Atlantin valtamereen noin 560 km pohjoiseen Puerto Ricosta.

Sen sisaralus Mariner 9 kuitenkin onnistui tavoitteessa ja kartoitti 70% Marsin pinnasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Laarit

**Laarit** (lat. *lares*) olivat roomalaisessa mytologiassa joko perheen esi-isiä, jotka auttoivat sukulaisiaan uhrilahjoja vastaan, tai erillisiä jumalia, joilla ei ollut sukulaisuussiteitä talon asukkaisiin. Tällöin laarit usein kuvattiin tanssahtelevana nuorenaparina. Laarit olivat joka talon henkilökohtaisia jumalia, jotka "asuivat" omissa alttareissaan jossain talon sopessa.

Laarit kehittyivät hedelmällisyyden jumalista, jotka huolehtivat viljasadosta, ja joita palvottiin peltoteiden risteyksissä.  

Tärkeimpiä laareja olivat perheen suojelijoina toimineet laarit (*lares familiares*), joita kunnioitettiin kodeissa. Laarien kuvia säilytettiin joko atriumissa lieden vieressä tai erityisessä kaapissa (*lararium*). Teiden ja katujen risteyksissä palvottiin piirikuntien ja kaupungin kortteleiden laareja (*lares compitales*). Omat laarinsa olivat myös kaupungeilla (*lares publici*) ja valtiolla (*lares praestites*). Laarien kanssa palvottiin keisari Augustuksen ajoista lähtien keisarin geniusta.

Italian kielessä laareja muistetaan edelleen ilmaisuina *tornare ai patrii Lari* tai *tornare ai propri Lari*, jotka tarkoittavat "palata kotilieden lämpöön".

Katolisissa maissa kaduilla tai talojen seinissä on nykyisin pyhimysten ja etenkin neitsyt Marian patsaita. Niiden tarkoitus on suojella lähitaloja ja niissä eläviä.

## Katso myös

* Suojelusenkeli

## Lähteet

* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Denis D’Amour

**Denis ”Piggy” D’Amour** (24. syyskuuta 1959 – 26. elokuuta 2005) oli kanadalainen kitaristi, joka tuli tunnetuksi thrash metal -yhtye Voivodin kitaristina. Aiemmin hän oli toiminut myös Aut’chose-yhtyeessä.

D’Amour kuoli elokuussa 2005 paksusuolen syöpään, joka oli diagnosoitu aiemmin samana kesänä. Hän oli sairastunut kilpirauhassyöpään vuonna 1988, mutta toipunut siitä.

## Laitteisto

Kitarat
* Ibanez Universe
* Gibson SG
* Liberatore tilaustyönä tehty kitara

Vahvistimet
* Marshall JCM 800 Head

Efektit ja pedaalit
* Digitech IPS 33
* Yamaha SPX-90 II
* BOSS SD-1 Super Distortion
* Ibanez DM-1100 Digital Delay

## Diskografia

### Voivod

* "War & Pain" 1984 (Metal Blade Records)
* "Rrröööaaarrr" 1986 (Noise Records)
* "Killing Technology" 1987 (Noise Records)
* "Dimension Hatröss" 1988 (Noise Records)
* "Nothingface" 1989 (Mechanic / MCA Records)
* "Angel Rat" 1991 (Mechanic Records) / MCA Records)
* "The Outer Limits" 1993 (Mechanic / MCA Records)
* "Negatron" 1995 (Hypnotic Records)
* "Phobos" 1998 (Slipdisc Hypnotic Records)
* "Kronik" 1998 (Slipdisc Hypnotic Records)
* "Voivod" Lives 2000 (Metal Blade Records)
* "Voivod" 2003 (Chophouse Records / Surfdog Records)
* "Katorz" 2006 (The End Records)

## Lähteet
Lal Bahadur Shastri

**Lal Bahadur Shastri** (, 2. lokakuuta 1904 Mughalsarai – 11. tammikuuta 1966) oli intialainen poliitikko ja pääministeri vuosina 1964–1966. Hän osallistui merkittävällä panoksella Intian itsenäisyyskamppailuun.

Lal Bahadur syntyi Mughalsaraissa United Provincessa (nyk. Uttar Pradesh) ja osallistui Mahatma Gandhin väkivallattomaan vastarintaan vuonna 1921. Hän opiskeli Kashissa ja sai vuonna 1926 *Shastrin* oppiarvon, josta tuli hänen lisänimensä. Shastri oli yhdeksän vuotta vankilassa, suurimman osa niistä osallistuessaan Satyagraha-liikkeeseen vuonna 1940.

Intian itsenäistyttyä hän oli sisäministerinä Uttar Pradeshissa.. Vuonna 1951 Shastri valittiin Lok Sabhan pääsihteeriksi. Hän oli rautateiden ministerinä, mutta erosi rautatieonnettomuuden jälkeen. Vaalien jälkeen hän pääsi liikenneministeriksi ja  sisäministeriksi vuonna 1961.

Shastri toimi varapääministerinä Jawaharlal Nehrun sairauden aikana. Nehrun kuoltua toukokuussa 1964 Shastrista tuli kompromissiehdokkaana Intian pääministeri 9. kesäkuuta 1964. Hän oli nehrulainen sosialisti, ja kelpasi myös niille, joille konservatiivis-oikeistolainen Morarji Desai oli huonompi vaihtoehto.

Shastrin pääongelma oli Pakistan. Pakistan lähetti sotavoimia Kutchin niemimaalle elokuussa 1965. Britannian pääministerin taivuttelemana Pakistan suostui kymmenykseen alueesta, josta he olivat aluksi vaatineet puolta.

Syyskuussa 1965 Pakistanin joukot kuitenkin hyökkäsivät uudelleen, nyt Kashmirin alueen vuoksi. Pakistanilaiset toivoivat vallankaappausta Intiassa. Shastri lähetti kuitenkin joukot hyökkäykseen ja Punjabissa käytiin kiivasta panssarisotaa. Pakistanilaiset valtasivat joitain alueita, mutta Intia sai Haji Pirin Kashmirissa ja Lahoren tykistönsä kantaman päähän. Aselevon yhteydessä Shastrista tuli kansallissankari.

Shastri ja Pakistanin presidentti Mohammad Ajub Khan osallistuivat Neuvostoliiton Aleksei Kosyginin järjestämään kokoukseen Taškentissa tammikuussa 1966. Shastri solmi rauhan Pakistanin kanssa 10. tammikuuta 1966, mutta kuoli sydänkohtaukseen seuraavana päivänä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Shri Lal Bahadur Shastri *Prime Ministers of India*
Merirosvopoukama

**Merirosvopoukama** () on Days of Wonderin ja Lautapelit.fin julkaisema lautapeli, jossa on tarkoitus nousta maineikkaammaksi merirosvoksi vuoden eli 12 pelikierroksen aikana. Mainetta voi niittää voittamalla taistelussa muita aluksia, kehuskelemalla tavernassa tekosillaan tai hautaamalla aarteita ja rahaa.

Jokaisella pelaajalla on pelissä käytössään laiva, jolla on neljä ominaisuutta: purjeet, miehistö, tykit ja runko. Purjeet määrittelevät sen kuka pääsee laivataisteluissa ampumaan ensimmäisenä (initiative), miehistön ja tykkien avulla taas ammutaan sen mukaan kumpaa on mukana vähemmän ja runko määrittelee rahdin maksimimäärän. Laivan ominaisuuksia voi parannella pelilaudan saarilla, mutta ne voivat myös kärsiä taisteluissa.

## Pelin kulku
Jokainen pelikierros koostuu kuudesta eri vaiheesta.
# Käännetään aarrekortti saarille 1-5. Aarresaarella ja Merirosvopoukamassa ei käännetä korttia. Aarrekorteissa mainitaan neljä osa-aluetta: maine, raha, aarteet ja taverna-kortit.
# Jokainen pelaaja päättää salassa, puntaroiden muiden pelaajien aikomuksia, aarrekortteja ja omia tarpeitaan, mille saarelle aluksensa ohjaa.
# Käydään taistelut niillä saarilla, jonne on päätynyt useampi kuin yksi pelaaja. Taistelujen häviäjät joutuvat vetäytymään Merirosvopoukamaan. Aarresaarella ja Merirosvopoukamassa ei käydä taisteluja. 
# Pelaajien miehittämät saaret ryöstetään aarrekorttien osoittamalla tavalla.
# Pelaajat parantelevat laivojaan halutessaan. Jokaista laivan osa-aluetta vastaa saari: on ruumasaari, purjesaari, tykkisaari ja miehistösaari. Aarresaarella saa mitä tahansa osa-aluetta parantaa kaksinkertaiseen hintaan.
# Legendaarinen mustaa alusta ohjastava merirosvo siirtyy järjestyksessä seuraavalle saarelle. Laivojen kantokyvyn ylittävä aarrelasti on heitettävä mereen.

## Aiheesta muualla
* Pelin viralliset kotisivut
Grammatiikka

**Grammatiikka** () tarkoittaa kielen ja kieliopin tutkimusta. Se kuului antiikin ajan vapaiden taitojen seitsenjaon *triviumiin* (*artes triviales*) eli kielellisiin taitoihin, joihin kuuluivat lisäksi retoriikka ja dialektiikka. Siihen kuului kielentutkimuksen lisäksi läheisesti myös tekstikritiikki. Grammatiikan harjoittajaa kutsutaan termillä *grammaatikko* ().

Vanhin säilynyt antiikin grammatiikan määrittely on peräisin Dionysios Traakialaiselta noin vuodelta 100 eaa. Hänen ja muiden aikalaisten teksteistä ilmenee, että kieli­oppi liitettiin lä­hei­sesti kir­jal­­li­suuden­tut­ki­muk­seen. Muita määrittelyjä on säilynyt Sekstos Empeirikoksen teok­ses­sa *[[Oppineita vastaan|Grammaatikkoja vastaan]]* (*Adversus grammaticos*). Sittemmin bysanttilaisella keskiajalla perinnettä jatkoivat skoliastigrammaatikot. Gram­ma­tiikan käsitteen mää­rittely oli samantapaisena käytössä 1200-lu­vulle saakka.

## Lähteet
Jussi Syren and The Groundbreakers

**Jussi Syren and The Groundbreakers** on vuonna 1995 perustettu suomalainen bluegrass-yhtye. Yhtyeen keulakuvana toimii Jussi Syren. Muun muassa Itse valtiaat -animaatiosarjan tunnusmusiikki on yhtyeen soittama. Yhtye on julkaissut yksitoista albumia ja esiintynyt Yhdysvalloissa ja kuudessa Euroopan maassa.   

Jussi Syren on tehnyt 2000-luvun alusta lähtien keikkamyyntivalmennusta. Nykyään hän kouluttaa muusikoita myös lavaesiintymiseen.

## Julkaisut
* Factories And Fields
* The Verdict
* Sea of Changes
* Heartagrass - An Acoustic Tribute To HIM (2005) (cover-versioita HIMin kappaleista)
* Most Requested
* From Vyborg To L.A.
* Shave And Haircut
* The Old Home Place Ain´t The same Anymore
* There's No Greater Message
* Bluegrass Singer
* Words (CD-single)
* Bluegrass Christmas/Drop C Ride (CD-single)
* Bluegrass Headquarters (2019)
* Bluegrass Christmas (2020)
* Bluegrass Voice (2023)
* New World in the Morning (2025)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut
Dasypogonaceae

**Dasypogonaceae** on yksisirkkaisiin kuuluva kasviheimo, joka sisältyy Commelinidae-ryhmään, mutta on kuitenkin systemaattiselta asemaltaan epävarma. Mahdollisesti se on sukua Poales-lahkolle.

## Tuntomerkit
Heimon kasvit ovat juurakollisia ruohoja tai puumaisia kasveja, joilla esiintyy joskus huomattavaa primaarista paksuuskasvua palmukasvien tapaan. Yksisirkkaisille ominaisesti putkiloita esiintyy vain juurissa. Lehdet ovat kierteisasentoisia, joskus hienosahaisia ja niiden tupet ovat hyvin kehittyneet. Lehtikannat jäävät varteen pysyvästi. Kukkien kehälehdet ovat kuivia. Sikiäimessä on mesiäisiä eli nektarioita ja yksi kohoava siemenaihe kutakin emilehteä kohden. Siemenet ovat pyöreitä ja niissä on lyhyt ja leveä alkio.

## Levinneisyys
Heimoon kuuluu 16 lajia, jotka kasvavat Länsi-Australiassa ja Victorian osavaltiossa.

## Suvut
Heimossa on kaikkiaan neljä sukua, jotka sukulaisuutensa perusteella jakautuvat kahteen ryhmään. Toisen muodostavat suvut *[[Kingia]]* ja *[[Baxteria]]*, toisen *[[Dasypogon]]* ja *[[Calectasia]]*. Kullekin suvulle on jossain vaiheessa annettu myös itsenäisen heimon asema, mistä johtuu heimon kolme synonyymia: Baxteriaceae, Calectasiaceae ja Kingiaceae.

## Lähteet
* Stevens, P. F. (2001–). Angiosperm Phylogeny Website. Versio 12, heinäkuu 2012. http://www.mobot.org/MOBOT/research/APweb/.

### Viitteet
Rapateaceae

**Rapateaceae** on yksisirkkaisten kasvien Poales-lahkoon kuuluva tropiikin heimo.

Heimon kasvit ovat juurakollisia ja lehtiruusukkeellisia ruohoja, joiden lehdet ovat kahdessa rivissä. Toisinaan rivit ovat kierteisiä. Joskus lehdet jakautuvat ruodiksi ja lavaksi. Niissä on selvä tuppi. Kukinnot ovat vanallisia ja koostuvat viuhkomaisista ja mykerömäisistä osakukinnoista, joita toisinaan tukevat suojuslehtimäiset ylälehdet. Kukat ovat isoja ja melko näyttäviä. Niissä on useita esilehtiä ja kehä on erilaistunut verhiöksi ja teriöksi. Terälehdet ovat tyvestään yhteen kasvaneita, kuten kuusi hedettäkin. Lisäksi heteet voivat kiinnittyä terälehtiin. Ponnet avautuvat rei’illä. Sikiäimessä on vähintään kolme siemenaihetta ja ainoan vartalon päässä on nuppimainen luotti. Hedelmä on liiteluomainen kota. Siemenessä on vähäpätöinen ja erilaistumaton alkio.

Heimo kasvaa trooppisessa Etelä-Amerikassa ja yksi sen laji Länsi-Afrikassa. Lajeja on yhteensä 94 ja ne jakautuvat 16 suvuksi ja kolmeksi alaheimoksi.

## Alaheimot
* **Rapateoideae**
** 3 sukua ja 29 lajia Guayanan alueelta Boliviaan ja Mato Grossoon.
* **Monotremoideae**
** 4 sukua ja 8 lajia Guayanan alueella ja Kolumbiassa ja Venezuelassa Rio Negron yläjuoksulla. *[[Maschalocephalus dinklagei]]* on ainoa heimon laji, joka kasvaa Afrikassa Sierra Leonessa ja Liberiassa.
* **Saxofridericioideae**
** 9 sukua, 54 lajia Etelä-Amerikan pohjoisosissa, erityisesti Guayanan ylängöllä ja Panamassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Stevens, P. F. 2001-: Angiosperm Phylogeny Website.
Quentin Skinner

**Quentin Skinner** (s. 1940 Oldham, Lancashire) on tunnetuimpia politiikan teoreetikkoja ja aatehistorioitsijoita. Cambridgen yliopiston uuden ajan Regius-professorina toiminut Skinner on tullut tunnetuksi käsitehistorioitsijana sekä kontekstualisoinnin metodin kehittäjänä ja eräänlaisena politiikan tutkimuksen "uskonpuhdistajana". Vuodesta 2008 hän on toiminut professorina Queen Maryn yliopistossa Lontoossa.

Skinnerin mukaan poliittisen analyysin kohdetta tulee lähestyä siitä historiallisesta, intellektuaalisesta ja ideologisesta kontekstista käsin, jossa poliittinen toiminta tapahtuu. Skinnerin kiinnostuksen kohteena on erityisesti se, mitä poliittiset toimijat tekevät kirjoittaessaan, väittäessään ja teoretisoidessaan. Merkittävää hänestä on tekojen luonne: kysymykset miksi, keitä ja mitä vastaan tai minkä puolesta ja minkälaisessa ideologisessa ja käsitteellisessä ympäristössä historialliset tekstit on tehty. Samoin Skinner haluaa eriteltävän minkälaisin resurssein nämä tekstit on tuotettu.

On arvioitu Skinnerin kääntäneen politiikan tutkimuksen painopistettään "ikuisista totuuksista" ja "hyvän järjestelmän etsinnästä" retorisen toiminnan suuntaan ja avanneen uusia teoreettisia konteksteja ja käsitehorisontteja poliittiselle toiminnalle.

Hän on ollut Academia Europæan jäsen vuodesta 1989.

## Teokset
* *Foundations of Modern Political Thought I & II* (Cambridge University Press, 1978)
* *The Return of Grand Theory in the Human Sciences*, ed.; co-author (Cambridge: 1985)
* *Meaning and Context: Quentin Skinner and his Critics*, ed. James Tully (Princeton: 1988)
* *Reason and Rhetoric in the Philosophy of Hobbes* (Cambridge: 1996)
* *Machiavelli* (Oxford University Press, 1996)
* *Liberty Before Liberalism* (Cambridge: 1998)
* *Visions of Politics*, 3 vols.: *Regarding Method*; *Renaissance Virtues*; *Hobbes and Civil Science* (Cambridge: 2002;2005)
* 

## Kirjallisuutta
* Palonen, Kari: *Quentin Skinner: history, politics, rhetoric*. Cambridge: Polity Press, 2003 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Koikkalainen, Petri & Syrjämäki, Sami: Menneisyyden kohtaamisesta – Quentin Skinnerin haastattelu. *niin & näin*, 4/2001, 9–23.
*Koikkalainen, Petri & Syrjämäki, Sami: Intellektuaalihistorian uskonpuhdistaja. *niin & näin*, 4/2001, 8–9.
* Koikkalainen, Petri & Syrjämäki, Sami: Quentin Skinnerin haastattelu  (pdf) 
* Syrjämäki, Sami: Keskustelu vapaudesta Quentin Skinnerin kanssa (pdf) 
* Syrjämäki, Sami: Sins of a Historian. Väitöskirja anakronismin ongelmasta intellektuaalihistoriassa. Sisältää laajan tarkastelun Skinnerin metodologisista näkemyksistä
* Perreau-Saussine, Emile: ''Quentin Skinner in context'' , Review of Politics, vol. 68 (1), 2007, p. 106-122
Palpakkokasvit

**Palpakkokasvit** (Sparganiaceae) oli Poales-lahkoon kuulunut yksisirkkaisheimo, joka käsitti juurakollisia ja vedessä kasvavia ruohoja. Uusimmassa luokittelussa palpakkokasvit on sisällytetty osmankäämikasveihin (Typhaceae).

Palpakkokasvien lehdet ovat nauhamaisia, eikä lehtituppi ole selvästi erottuva. Kukinnot koostuvat pallomaisista sykeröistä. Emisykeröt sijaitsevat kukinnon tyvellä, hedesykeröt kärjessä. Kukissa on 1–6 kehälehteä. Hedekukissa on ulos- tai sivullepäin avautuvat heteenponnet. Emikukissa on nystyinen luotti. Hedelmä on hohkainen luumarja, jossa kehälehdet säilyvät pysyvinä. Taimen sirkkalehti ei yhteytä ja on tupellinen.

Palpakkokasveihin kuului vain yksi suku palpakot (*Sparganium*). Sen 14 lajia kasvavat lauhkeassa, viileässä ja kylmässä vyöhykkeessä. Eteläisellä pallonpuoliskolla niitä on vähän, lähinnä Uudessa-Seelannissa ja Australian kaakkoisosassa.

## Lähteet
Osmankäämikasvit

**Osmankäämikasvit** (Typhaceae) on Poales-lahkoon kuuluva yksisirkkaisten kasvien heimo, jonka kasvit ovat kosteikkojen juurakollisia ruohoja. Uusimmissa kasvien luokitteluissa osmankäämikasvien heimoon sisällytetään myös palpakot (*Sparganium*), jotka muodostivat aikaisemmin oman palpakkokasvien (Sparganiaceae) heimonsa.

Osmankäämikasvien lehdet ovat tasasoukkia ja pystyjä. Lehtitupet ovat selväpiirteiset toisin kuin sukulaisillaan palpakkokasveilla. Kukinto on luonteenomainen: lieriömäinen, tiheä ja tähkämäinen ja siinä on runsaasti vähäpätöisiä kukkia. Emikukkia käsittävä osa on siitä erillisen hedekukkia käsittävän osan alapuolella. Kukat ovat kehättömiä. Hedekukissa on yhteen kasvaneet heteet. Emikukkien kukkaperä on pitkäkarvainen. Hedelmä on pähkylä.

Heimon muodostaa ainoastaan osmankäämien (*Typha*) suku, jossa on 8–13 lajia luokitustavasta riippuen. Lajit kasvavat monissa ilmastovyöhykkeissä tropiikista viileään eri puolilla maapalloa, mutta puuttuvat Madagaskarilta, Malesiasta ja  Amerikoiden lämpimistä osista. 

## Suvut
* *[[palpakot|Sparganium]]* – palpakot
* *[[osmankäämit|Typha]]* – osmankäämit

## Lähteet
Fotosfääri

**Fotosfääri** on Auringon näkyvä pinta. Koska tähdet ovat laajoja kaasupalloja, niillä ei ole kiinteää pintaa. Tietyssä syvyydessä kaasu kuitenkin lakkaa olemasta läpinäkyvä. Aurinko muuttuu vähitellen läpinäkymättömäksi noin 400 kilometrin paksuisessa fotosfäärissä, jonka lämpötila on noin 5&nbsp;800 kelviniä. Fotosfäärissä on valtavia rakeita, granuloita, joiden kohdalla kuumaa kaasua nousee ylös kuljettaen lämpöä ulospäin. Näkyvimpiä piirteitä ovat auringonpilkut. Fotosfäärin yläpuolella ovat kromosfääri ja korona.

## Fotosfäärin ominaisuuksia eri syvyyksillä

## Lähteet
Mosambikin tulva (2000)

**Mosambikin tulva** vuonna 2000 oli Mosambikin pahin tulva 50 vuoteen. Se jätti satoja tuhansia kodittomiksi. Infrastruktuurin korjaaminen kesti vuosia.

Tulvat aiheutuivat pääasiassa kahdesta voimakkaasta trooppisesta syklonista. Ensimmäinen niistä tuli maihin 9. helmikuuta ja aiheutti voimakkaita sateita eteläisessä Afrikassa. Etelä-Afrikassa 26 henkeä kuoli. Sateiden vaikutus oli kuitenkin tuhoisampi Mosambikin puolella. Pahimmin kärsivät Incomati- ja Limpopo-jokien varsilla olevat alueet, muun muassa pääkaupunki Maputo ja sen pohjoispuolinen laaja Gazan alue. Toinen sykloni, trooppinen sykloni Eline iski maihin 22. helmikuuta Mosambikin rannikolla alueilla, jotka olivat jo kärsineet edellisistä tulvista.

Maaliskuun alussa avustustyöntekijät arvioivat että 100&nbsp;000 ihmistä on evakuoitava ja että jopa 7&nbsp;000 on pelastautunut puihin ja katoille. Tulvavesi nousi 4–8 metriä viidessä päivässä, kun kukkuloille satanut vesi ehti valua jokilaaksoihin.

Suomalainen Simo Weckstén toimi YK:n operaatiopäällikkönä katastrofin jälkiseurauksissa.

## Lähteet
Reunatummeneminen

**Reunatummeneminen** (engl. *limb darkening*) on tähden, esimerkiksi Auringon kiekon reunan tummenemista. Reunatummenemisen syynä on se, että tähden valo tulee kauempaa keskuksesta, jossa lämpötila on matalampi. Tämä johtuu siitä, että lähellä reunaa säteily lähtee hyvin vinossa kulmassa.


Tiedosto:2012 Transit of Venus from SF.jpg|Reunatummentuminen Auringossa
Nivelsormus

**Nivelsormus** on koru jota pidetään sormessa. Se näyttää hiukan keskiaikaisen haarniskan käsineen sormiosalta, mutta on yleensä pienempi ja hauraampi. Nivelsormukset yhdistetään usein goottien pukeutumistyyliin.

## Aiheesta muualla

* kuva nivelsormuksesta
* kuva nivelsormuksesta käytössä
* kuvia nivelsormuksesta