open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Lidija Knipovitš

**Lidija Mihailovna Knipovitš** (, 27. joulukuuta 1856 Tuusula – 9. helmikuuta 1920 Simferopol) oli venäläinen vallankumouksellinen.

Lidija Knipovitšin isä oli liettualaissyntyinen sotilaslääkäri ja äiti aatelissuvun jäsen. Isä työskenteli pitkään Suomessa ja asettui eläkkeelle jäätyään ostamalleen maatilalle. Lidija sai kotiopetusta ja laajensi tietojaan itsenäisesti. Äidin kuoltua hän piti huolta nuoremmista sisaruksistaan ja isästään. Lidija työskenteli jonkin aikaa Helsingin venäläisen kansakoulun opettajana. Hänen veljiään olivat eläintieteilijä Nikolai Knipovitš sekä Vaasan läänin kuvernööri ja Suomen kenraalikuvernöörin kansliapäällikkö Fjodor Knipovitš.

Knipovitš sai ensikosketuksensa vallankumouksellisiin narodnikkeihin Aleksanterin kimnaasin opettajien Pavel Sikorskin ja Nikolai Vukotitšin kautta. Isänsä kuoltua hän muutti vuonna 1889 opettajaksi Pietariin. Knipovitš osallistui Taisteluliitto työväenluokan vapauttamiseksi -järjestön toimintaan, julkaisi sen lehteä ja järjesti salaisia kokoontumisia. Hänet pidätettiin ja karkotettiin Pietarista vuonna 1898.

Knipovitš teki sosiaalidemokraattien puoluetyötä Astrahanissa, Tverissä ja Samarassa. Hän osallistui vuoden 1903 puoluekokoukseen ja liittyi bolševikkeihin. Vuosina 1905–1907 Knipovitš toimi puoluekomiteoiden sihteerinä Odessassa ja Pietarissa. Hän osallistui Tampereen puoluekokoukseen vuonna 1905 ja puolueen neljänteen edustajainkokoukseen vuonna 1906. Knipovitš oli karkotettuna Pultavan kuvernementtiin vuosina 1911–1913. Hän asettui sen jälkeen sairautensa takia Krimille.

Knipovitš oli V. I. Leninin vaimon Nadežda Krupskajan työtoveri ja ystävä. Hänen puoluenimiään olivat Djadenka ja Tšuhna. Lenin ja Krupskaja asuivat Lidijan ja hänen veljensä Nikolain luona Seivästössä kesällä 1907. Lidija Knipovitšin elämästä kertoo Semjon Rubanovin ja Grigori Usyskinin vuonna 1981 ilmestynyt dokumenttiromaani *Pod psevdonimom Djadenka*.

## Lähteet
Shaan (elokuva)

**Shaan** (suom. ”Ylpeys”) on intialainen hindinkielinen toimintatrilleri vuodelta 1980. Sen ohjasi Ramesh Sippy ja tuotti hänen isänsä G. P. Sippy. Pääosia näyttelivät Sunil Dutt, Amitabh Bachchan, Shatrughan Sinha, Rakhee Gulzar, Parveen Babi ja Bindiya Goswami. Elokuva oli hitaan alun jälkeen menestys.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Mongoliläiskä

**Mongoliläiskä** on joillakin vastasyntyneillä ja pikkulapsilla esiintyvä, yleensä yksittäinen 2–15 senttimetrin kokoinen siniharmaa läiskä ristiselässä tai pakaroissa. Se on synnynnäinen ihon pigmenttimuutos eli syntymämerkki. Vaikka mongoliläiskä näkyykin yleensä jo vastasyntyneellä, joskus se tulee näkyviin vasta seuraavina viikkoina.

Mongoliläiskä kehittyy sikiöaikana. Läiskän kohdalla pigmenttiä tuottavat solut eli melanosyytit eivät ole nousseet ihon pintakerrokseen vaan jäävät syvemmälle verinahkaan, jolloin ne kuultavat paksun ihokerroksen läpi siniharmaana. Läiskiä voi joskus olla useampia eri puolilla kehoa.

Mongoliläiskä yleensä häviää neljään ikävuoteen mennessä, mutta suuret ja tarkkarajaiset läiskät voivat säilyä koko elämän ajan. Mongoliläiskä pystytään poistamaan laserilla.

Mongoliläiskää esiintyy 95–100 prosentilla aasialaisvauvoista, 90–95 prosentilla itäafrikkalaisvauvoista, 85–90 prosentilla intiaanivauvoista, 50–70 prosentilla hispaanovauvoista, mutta vain 1–10 prosentilla valkoisista vauvoista.

## Lähteet
Quitangonha

**Quitangonha** oli šeikkien johtama nykyisen Mosambikin Ilha Quitangonhan saarella sijainnut valtio. Paikalliset kävivät kauppaa esimerkiksi orjilla. Se perustettiin 1500-luvulla ja Portugali liitti sen alueet omaan siirtomaavaltakuntaansa 1900-luvun alussa.

## Sijainti
Quitangonhan keskus sijaitsi Ilha Quitangonhan saarella Mosambikin saaresta pohjoiseen nykyisessä Nampulan maakunnassa Mosambikissa. 

## Historia
Quitangonhan ensimmäisten asukkaiden sanottiin muuttaneen saarelle Mosambikin saarelta vuosina 1515–1585. Saaren asukkaat harjoittivat kaupankäyntiä ja liittoutivat portugalilaisten kanssa. Portugalilaisten kautta oli mahdollista käydä kauppaa meren kautta ja portugalilaiset saivat puolestaan juomavettä ja ruokaa.

Quitangonha ja Portugali säilyttivät läheiset suhteensa aina 1700-luvun lopulle saakka. Intian valtamerellä alkoi vaikuttaa näihin aikoihin myös Ranska. Ranskan ilmaantuminen alueelle mahdollisti Quitangonhan käydä kauppaa orjilla ranskalaisten kanssa. Orjia myytiin esimerkiksi ranskalaisten 1800-luvulla valtaamille Madagaskarille ja Komoreille. Ranskalaisten ohella orjakauppaa oli käyty myös arabien kanssa. Mahdollisesti joitakin orjia päätyi jopa Yhdysvaltoihin saakka.

Orjakaupan merkitys alkoi taantua monien maiden kieltäessä orjuuden. Quitangonha oli myös alkanut ajautua kohti konfliktia Portugalin kanssa. Jännitteitä oli lisännyt esimerkiksi Quitangonhan vaikutusvallan leviäminen rannikkoa pitkin mantereella Nacalan ja Condúcian välillä. Portugali halusi puolestaan vakiinnuttaa valtansa alueella etenkin Berliinin konferenssin jälkeen vuosina 1884–1885. Quitangonhan ja Portugalin suhteet kuumenivat avoimiin yhteenottoihin vuosisadan lopulla. Quitangonha kukistui lopulta 1900-luvun alussa yhtenä viimeisistä itsenäisistä alueista Portugalin Mosambikissa. Sen viimeiseksi itsenäisyyden merkiksi jäi šeikki Mahmud Amadin hyökkäys Mossuriliin vuosina 1903–1904.

## Lähteet
Olavi Eronen (everstiluutnantti)

**Olavi Eronen** (14. helmikuuta 1922 Viipuri – 27. marraskuuta 2017 Hamina) oli suomalainen everstiluutnantti ja toimi Suomen Ampujainliiton (SAL) valmennus- ja koulutuspäällikkönä 13 vuotta ja oli myös olympiakomitean valmennusvaliokunnan päällikkönä kahdeksan vuotta.

Olavi Eronen syntyi viipurilaiseen rautatievirkamiehen perheeseen. Hän kävi Viipurissa keskikoulun, ja talvisodan syttyessä hänestä tuli 17-vuotiaana JR 11:n komppanianpäällikön lähetti. Välirauhan aikaan syksyllä 1940 hän kävi Reserviupseerikoulun Niinisalossa. Pian jatkosodan syttymisen jälkeen hän yleni luutnantiksi. Sotien jälkeen Puolustusvoimissa vallinneen upseeripulan vuoksi hän palasi takaisin vuonna 1949 palvelukseen. Ilman kadettikoulua hän yleni aina everstiluutnantiksi viimeisen tehtävän vuonna 1977 ollessa Karjalan prikaatin esikuntapäällikkyys.

Erosen urheilumuotona oli ampumaurheilu. Vuoden 1952 Helsingin olympialaisissa Eronen toimi Nykyaikaisen 5-ottelun toimitsijana Hämeenlinnan Ahvenistolla. Ammunnassa Eronen saavutti Puolustusvoimien edustusampumajoukkueessa kuten myös Ampujainliiton SM-kisoissa lukuisia mestaruuksia ja mitaleja. Suomen Ampujainliiton valmennus- ja koulutuspäällikkönä hän toimi 13 vuotta. Samaan aikaan hän toimi kahdeksan vuotta Olympiakomiteassa ja toimi valmennusvaliokunnassa puheenjohtajana. Hän oli mukana kaikkiaan viisissä kesäolympialaisissa. Vuoden 1972 Münchenin olympialaisissa hän toimi kiväärijoukkueen valmentajana ja vuoden 1976 Montrealin, 1980 Moskovan, 1984 Los Angelesin ja 1988 Soulin kisoissa valmennuspäällikkönä. 

Ampujavalmentajauran jälkeen Eronen toimi aktiivisti sotaveteraanitoiminnassa kotiseudullaan Haminassa, jossa hän kuoli marraskuussa 2017.

## Lähteet
Guzel Jahina

**Guzel Šamiljevna Jahina** (, tat. Гүзәл Шамил кызы Яхина, *Güzəl Şamil qızı Yaxina*; s. 1977 Kazan, Tatarstan, Venäjä) on tataaritaustainen venäläinen kirjailija.

Jahina on opiskellut saksan ja englannin kieltä Kazanin valtiollisessa pedagogisessa korkeakoulussa ja sen jälkeen Moskovan elokuvakorkeakoulussa. 

Jahina on kirjoittanut Siperiaan karkotetusta tataarinaisesta menestyskirjan *Suleika avaa silmänsä*, jonka pohjalta on tehty televisiosarja. Sarja suututti sekä Venäjän kommunistipuolueen että tataarijohtajat. Kommunistien mielestä Neuvostoliitosta ei saa puhua pahaa, tataarien mielestä Jahina on liannut oman pesän kuvaamalla, kuinka Suleikan mies ja anoppi kohtelevat häntä huonosti. Teos on käännetty ainakin 31 kielelle.

Anna-Lena Laurén kirjoittaa, että tarinan ydin ei ole Neuvostoliitto eikä tataariyhteiskunta vaan universaali kertomus siitä, kuinka naisen on vaikea selviytyä patriarkaalisessa yhteiskunnassa.

## Suomennetut teokset
* *Suleika avaa silmänsä* (*Zuleikha otkrivaet glaza*), suom. Kirsti Era, Helsinki: Into, 2016 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
FinE-kasvi

**FinE-kasvi** on koristekasveille, hedelmä- ja marjalajikkeille Suomessa annettava laatumerkintä. FinE-kasvit lisätään testatuista emokasveista, joten ne ovat perimältään taatusti haluttua lajiketta. Emokasvit puhdistetaan taudeista ja tuhoojista, mutta merkintä ei takaa, ettikö yksittäinen taimi olisi kärsinyt kasvuolosuhteistaan.

FinE on lyhenne sanoista Finnish Elite, suomalainen valio.  Merkinnän myöntävät Maatalouden tutkimuskeskus ja Taimistoviljelijät ry.
Ensimmäiset FinE-kasvit julkistettiin vuonna 1997. Vuonna 2017 merkki siirtyi Taimistoviljelijät ry.n omaisuudeksi.
 
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* FinE-kasvit lista
Andreas Hintze

**Andreas Peter Henrik Hintze** (; 21. maaliskuuta 1827 Johannes, Viipurin lääni, Suomen suuriruhtinaskunta – 11. helmikuuta 1898 Johannes) oli Venäjän keisarillisessa armeijassa palvellut suomalainen kenraali, joka toimi Sahalinin ensimmäisenä kuvernöörinä.

Andreas Hintzen vanhemmat olivat Rokkalan lasitehtaan peilimestari, myöhemmin lääninsihteeri Johan Hintze ja Amalia Altman. Hän kävi yksityiskoulun ja liittyi aliupseerina toiseen suomenmaalaiseen linjapataljoonaan vuonna 1844. Hintze siirrettiin Libaun jalkaväkirykmenttiin vuonna 1849. Hän osallistui sotatoimiin Unkarissa ja oli Krimin sodan aikana Liivinmaan ja Kuurinmaan rannikkovartiostossa.

Hintze siirrettiin vuonna 1857 ensimmäiseen tarkk’ampujapataljoonaan. Vuonna 1864 hänestä tuli 13. tarkk’ampujapataljoonan komentaja. Vuodesta 1876 Hintze komensi Nizovskin 23. tarkkampujarykmenttiä ja vuonna 1882 hänet nimitettiin kenraalimajurina Itä-Siperian tarkkampujaprikaatin päälliköksi.

Hintze nimitettiin Sahalinin sotilaskuvernööriksi vuonna 1884. Hän työskenteli aktiivisesti vankisiirtolana käytetyn saaren elinolojen ja infrastruktuurin järjestämiseksi. Hintze erosi armeijan palveluksesta vaimonsa sairauden takia vuonna 1888. Hän palasi Suomeen ja osti seuraavana vuonna Kirjolan kartanon Georg von Alfthanilta.

## Lähteet
Phylloderma stenops

***Phylloderma stenops*** on leikkojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Se on sukunsa ainoa laji ja laajalle levinnyt, mutta huonosti tunnettu.

Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on kosteikkoleikko.

## Ulkonäkö ja koko
*P. stenops* on vankka ja suuri, kyynärvarren pituus on 65-81,7 mm. Lepakon leuka ja huulet ulkonevat voimakkaasti ja nenä on lehtimäinen, tyvestään leveä ja teräväkärkinen. Kallon maksimipituus on 29-34,5 mm. Väriltään laji on punertavanruskea, siivenkärjet ovat valkoiset.

## Levinneisyys ja elinympäristö
*P. stenops* elää Väli- ja Etelä-Amerikassa, sitä tavataan Meksikon Chiapasista ja Belizestä Peruun, Boliviaan ja kaakkois-Brasiliaan ulottuvalla alueella. Keski-Amerikassa laji esiintyy tosin vain epätasaisesti, Nicaraguassa sitä ei ole dokumentoitu ollenkaan. Alalajeista *P. s. stenops* esiintyy suurimmassa osassa Etelä-Amerikkaa, *P. s. septentrionalis* Väli-Amerikassa ja *P. s. boliviensis* kaakkois-Boliviassa.

Laji esiintyy yleensä monikerroksissa trooppisissa ainavihannissa metsissä, lisäksi se sietää ihmisen muokkaamia alueita. Lepakoita tavataan usein soilla ja virtojen ympäristössä.

## Ravinto
Laji käyttää ravinnokseen hedelmiä ja hyönteisiä. Sen on dokumentoitu syövän toukkia ja koteloita, sekä ruokailevan yhteiskunta-ampiaisten pesissä. Yksittäisten yksilöiden perusteella laji syö hedelmistä etenkin kurpitsoja, sekä mahdollisesti piikkirottia.

## Lähteet
Angochen sulttaanikunta

**Angochen sulttaanikunta** oli nykyisen Mosambikin rannikolla vaikuttanut sulttaanikunta 1400-luvun lopulta vuoteen 1910. Sulttaanikunta  vaikutti alun perin Afrikan keskiosiin kulkeneilla kauppareiteillä, sekä sittemmin myös orjakaupassa. Lopulta se liitettiin Portugalin Mosambikiin.

## Sijainti
Angochen sulttaanikunnan keskus oli sen nimen mukaisesti Angochen kaupunki nykyisen Mosambikin pohjoisrannikolla. Sulttaanikunnan muita keskuksia olivat Pebane ja Moma Angochen lounaispuolella.

## Historia
Kansanperinteen mukaan Angochen perusti Kilwan saarelta tullut pakolainen nimeltä Mussa. Sen nimi on johdettu alkuperäisestä swahilinkielisestä nimestä *Ngoji*. Perustamisajankohta lienee ollut 1400-luvun lopulla. Angochesta käsin saatettiin käydä kauppaa Monomutapan kuningaskunnan kanssa. Angochesta toimineet muslimikauppiaat eivät myöskään olleet riippuvaisia portugalilaisten hallitsemasta Sofalasta heidän käydessään kauppaa Afrikan keskiosiin suuntautuvilla kuappareiteillä.

Portugalilaisia uhkasi uuden keskuksen muodostuminen ja vuonna 1511 he hävittivät Angochen hyökkäyksessä. 1530- ja 1540-luvuilla he saivat suljettua myös Zambezin kauppareitit perustamalla joen varrelle tukikohtia. Sulttaanikunta alkoi heikentyä. Vuosisadan jälkimmäisellä puoliskolla syttyi myös sisäisiä kiistoja vallanperimyydestä eri klaanien välillä, mikä mahdollisti portugalilaisten kasvattaa valtaansa myös sulttaanikunnan sisällä. Sulttaanikunta oli jonkin aikaa portugalilaisten alaisuudessa, mutta he päätyivät hylkäämään sen Angochen huomattavasti vähentyneen merkityksen takia. Angochen taantuessa Quelimanesta muodostui toinen kilpaileva kaupan keskus. Sulttaanikunta kävi kuitenkin edelleen kauppaa esimerkiksi sisämaassa asuneiden yaoiden kanssa. Yhteyksiä oli myös Madagaskarille ja Komoreille.

Angochen sulttaanikunta alkoi elpyä 1800-luvulla orjakaupan kasvun myötä. Angochen kautta kulki orjia Sansibarille, Komoreille ja Mosambikin saarelle. Vuoden 1849 jälkeen sulttaanikuntaa uhkasi maganjojen hallitsija João Bonifácio Alves da Silva. Silva johti suurta orja-armeijaa ja yritti vallata Angochen sulttaanin Musa Muhammad Sahibin hallitseman Pebanen. Angoche kärsi aluksi tappioita, mutta onnistui kuitenkin lopulta saamaan torjuntavoiton. Orjakauppa Angochesta jatkui aina 1900-luvun alkuun saakka. Sulttaanikunta lakkautettiin lopulta vuonna 1910 ja se liitettiin Portugalin Mosambikiin.

## Lähteet
Union of Concerned Scientists

**Union of Concerned Scientists** () on yhdysvaltalainen voittoa tavoittelematon järjestö, joka pyrkii ratkaisemaan maailman suurimpia ongelmia tieteen avulla. Se keskittyy erityisesti ilmaston lämpenemisen hillitsemiseen, ympäristönsuojeluun ja ydinaseiden vastustamiseen.

Union of Concerned Scientists -järjestön perustivat vuonna 1969 Massachusetts Institute of Technologyn tutkijat ja opiskelijat. Perustajiin kuului Nobel-palkittu fyysikko Henry Way Kendall. Perustajien mielestä Yhdysvaltain hallitus väärinkäytti tiedettä. He vaativat, että tieteellistä tutkimusta suunnattaisiin pois asetekniikasta kohti ympäristö- ja sosiaalisten ongelmien ratkaisemista.

Järjestön vuosibudjetti on noin 41 miljoonaa dollaria. Se saa rahoituksensa lahjoituksina yksityisiltä ihmisiltä ja säätiöiltä.

Union of Concerned Scientists on saanut julkisuutta muun muassa paljastamalla, kun poliitikot ovat vääristelleet tutkimustuloksia. Vuonna 1997 järjestö julkaisi varoituksen, että hiilidioksidi ja muut kasvihuonekaasut täytyy saada heti kuriin. Julkilausuman allekirjoitti 1&nbsp;500 tutkijaa 60 maasta, mukana 98 nobelistia. Vuonna 2007 Union of Concerned Scientists paljasti, että maailman suurin öljy-yhtiö ExxonMobil on rahoittanut 12 miljoonalla eurolla järjestöjä, jotka levittivät väärää tietoa ilmaston lämpenemisestä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Union of Concerned Scientists verkkosivut
Arthur Lydiard

**Arthur Leslie Lydiard** (6. heinäkuuta 1917 Auckland, Uusi-Seelanti – 11. joulukuuta 2004 Texas, Yhdysvallat) oli uusiseelantilainen kestävyysjuoksija ja myöhemmin paljon Suomessakin vaikuttanut ja huomiota herättänyt kestävyysjuoksuvalmentaja. 

## Aktiiviurheilu-ura
Hän osallistui Kansainyhteisön kisoja edeltäneeseen Brittiläisen imperiumin kisoihin Aucklandissa vuonna 1950  maratonjuoksussa ja saavutti 12. sijan ajalla 2.54.51.

## Valmennus
Arthur Lydiardin esikuvia valmennuksessa olivat australialainen Percy Cerutty, suomalainen Paavo Nurmi ja unkarilainen Mihály Iglói. Lydiardin oppilaita olivat muun muassa olympiakisoissa menestyneet Peter Snell, Murray Halberg ja Dick Quax. Lydiardin valmennusfilosofiaan kuului erityisesti anaerobinen harjoittelu sekä intervalliharjoittelu. Lydiardia arvosteltiin myös ylikuntoa aiheuttavista kovista treenausmetodeistaan.

Suomeen Lydiard saapui urheilujohtaja Jukka Uunilan kutsumana vuonna 1967. Suomessa Lydiard saavutti menestystä ja suosiota osallistumalla muun muassa Lasse Virenin, Pekka Vasalan ja Juha Väätäisen valmennukseen. Väätäisen kanssa hänellä oli yhteistyötä jo 1960-luvulla. Toisaalta häntä kunnioitettiin hölkkäinnostuksen vahvana esiintuojana.

Arthur Lydiard on palkittu arvonimillä ansioistaan valmennustyössä. Hän kuului Uuden-Seelannin ritarikuntaan ja Brittiläisen imperiumin ritarikuntaan sekä Suomen Valkoisen Ruusun ritarikuntaan.

Arthur Lydiard oli kolmesti aviossa; hänen toinen puolisonsa oli suomalainen telinevoimistelija Eira Lehtonen.

## Lähteet
Volha Tsander

**Volha Mihailauna Tsander** (, s. 18. toukokuuta 1976 Hrodna, Valko-Venäjän SNT, Neuvostoliitto) on valkovenäläinen uransa lopettanut moukarinheittäjä. Hänen paras ennätyksensä on 76,66, jonka hän heitti Minskissä vuonna 2006. Kiekonheitossa hän on saavuttanut tuloksen 59,82 ja kuulantyönnössä 15,84. Olympialaisiin hän on osallistunut kahdesti. Vuoden 2000 kisoissa Sydneyssä hän jäi ilman tulosta, mutta vuoden 2004 kisoissa Ateenassa hän tuli naisten moukarissa kuudenneksi tuloksella 72,27.   

## Lähteet
Dostojevskajan metroasema (Moskovan metro)

**Dostojevskaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 19. kesäkuuta 2010.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Adolf Müllner

**Amandus Gottfried Adolf Müllner** (1774–1829) oli saksalainen kirjailija. Müllnerin esikoisteos oli romaani *Inzest*. Hänen kohtalotragediansa *Der neunundzwanzigste Februar* (1812), *Die Schuld* (esitetty ensi kerran 1813, painettu 1816), *König Yngurd* (1817) ja *Die Albaneserin* (1820) ovat Zacharias Wernerin työn jäljittelyä ja jatkoa. Niissä kohtaloaate liittyy toimintaan aivan ulkonaisesti. Vuodesta 1820 alkaen Müllner toimi yksinomaan kirjallisuus- ja teatteriarvostelijana, mutta hän oli kirjoituksissaan puolueellinen. Hänen teoksiaan julkaistu kokoelmina *Vermischte Schriften* (1819–1826) ja *Dramatische Werke* (1828).

Müllner oli runoilija Gottfried August Bürgerin sisarenpoika.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Natalia Nordmann

**Natalia Borisovna Nordmann** (, kirjailijanimeltään **Severova**, Северова; 14. joulukuuta 1863 Helsinki – 30. kesäkuuta 1914 Locarno) oli suomalaissyntyinen venäläinen kirjailija. Hänet tunnetaan taiteilija Ilja Repinin muusana.

Natalia Nordmannin vanhemmat olivat suomenruotsalainen amiraali Bernhard (Boris) Nordmann ja venäläiseen aatelissukuun kuulunut Marija Arbuzova. Natalia sai perusteellisen kotikoulutuksen, osasi useita kieliä sekä harrasti musiikkia, kuvataiteita ja valokuvausta.

Nordmann lähti vuonna 1884 rakentamaan parempaa maailmaa Yhdysvaltoihin, mutta palasi pian takaisin. Vuonna 1896 hän tutustui Ilja Repiniin, jonka kanssa hän solmi siviiliavioliiton. Nordmann rakennutti Kuokkalaan pienen mökin, joka muutamassa vuodessa laajeni Penatyn huvilaksi. Repin asettui sinne pysyvästi vuonna 1903. Taiteilija maalasi Nordmannista useita tauluja ja kuvitti kaikki hänen teoksensa.

Nordmann oli kiinnostunut uusista aatteista, joista tärkeimmäksi muodostui kasvissyönti. Kirjailija Kornei Tšukovski kuvailee muistelmissaan Nordmannin luonnetta kiihkoilevaksi, määräileväksi ja mahtipontiseksi, mutta tunnustaa hänen vilpittömyytensä ja lahjakkuutensa.

Nordmannin kirjallinen tuotanto heijastaa hänen aatemaailmaansa. Pienoisromaani *Begljanka* (”Karkuri”, 1900) kertoo naisen pyrkimyksestä itsenäisyyteen ja henkilökohtaiseen vapauteen. Romaanin *Krest materinstva* (”Äitiyden risti”, 1904) aiheena on nykyajan naisen kohtalo. Todellisen vapauden perusta on kirjailijan mukaan usko Jumalaan ja rakkauden käskyihin sekä luopuminen oman edun tavoittelusta. Naisena olemisen tarkoitus on perhe ja sen onni.

Nordmann kirjoitti vuosina 1906–1912 kymmenen näytelmää, joita esitettiin Repinin Prometei-kesäteatterissa Ollilassa. Kokoelma *Intimnyje stranitsy* (”Intiimejä sivuja”, 1910) kertoo vierailusta Leo Tolstoin Jasnaja Poljana -maatilalla ja kuvaa Tolstoin ristiriitaisia käsityksiä naiseudesta ja taiteesta. Vuodesta 1911 lähtien Nordmann kirjoitti paljon kasvissyöjälehti *Vegetarianskoje obozrenijeen*.

Tuberkuloosia sairastanut Nordmann matkusti vuonna 1914 Sveitsiin. Hän kieltäytyi omaisuudestaan ja Repinin avusta ja kuoli yksin köyhäinsairaalassa. Orselinan hautausmaalle pystytettiin vuonna 1989 Nordmannin muistomerkki.

## Lähteet
Anthias

**Anthias** on heloahventen heimon (Anthiadidae) Tyynessämeressä ja Atlantissa tavattava ahvenkalasuku. Suvun tyyppilaji on koruheloahven (*Anthias anthias*). *Anthias*-lajeilla on selkäevässään kymmenen, harvoin yksitoista piikkiruotoa ja 13–16, yleisimmin 15 pehmeää ruotoa ja peräevässään kolme piikkiruotoa ja 6–8, lähes aina seitsemän pehmeää ruotoa. Sukuun luetaan kahdeksan lajia:

* *[[Anthias anthias]]* (Linnaeus, 1758) – koruheloahven
* *[[Anthias asperilinguis]]* Günther, 1859
* *[[Anthias cyprinoides]]* (Katayama & Amaoka, 1986)
* *[[Anthias helenensis]]* Katayama & Amaoka, 1986

* *[[Anthias menezesi]]* Anderson & Heemstra, 1980
* *[[Anthias nicholsi]]* Firth, 1933
* *[[Anthias noeli]]* Anderson & Baldwin, 2000
* *[[Anthias woodsi]]* Anderson & Heemstra, 1980

## Lähteet
Risen 3: Titan Lords

**Risen 3: Titan Lords** on Piranha Bytesin kehittämä ja Deep Silverin julkaisema toimintaroolipeli, joka on julkaistu vuonna  PlayStation 3:lle, Windowsille ja Xbox 360:lle.

Peli on jatkoa *Risen 2: Dark Waters*-pelille ja peli on kolmas *Risen*-sarjassa. Pelin *Enhanced Edition* julkaistiin 21. elokuuta 2015 maailmanlaajuisesti PlayStation 4:lle. *Enhanced Edition* on julkaistu myös ilmaisena päivityksenä Windowsille.  

## Juoni
Jumalten hylkäämä maa on Titaanien armoilla, mutta uusi uhka on nousemaisillaan maan alta. Pelaaja asetetaan uuden "Nimettömän sankarin" -rooliin, joka korvaa päähenkilön kahdesta edellisestä pelistä. Uutta pelihahmoa ei koskaan nähty eikä mainittu ennen kolmatta peliä, mutta hän paljastuu aiemmista peleistä tutun Patty Steelbeardin veljeksi eli kuolleen merirosvokapteenin Gregorius Emanuel Steelbeardin pojaksi. Yhdeksi viimeisistä harvoista merirosvokapteeneista maailmassa. 

Sankari havahtuu unesta, jossa hän taisteli kapteeni Crowta vastaan, joka tapettiin *Risen 2: Dark Waters* -pelissä. Sankari ja Patty saapuvat Crab Coastin rantaan etsimään huhuttua aarretta muinaisesta alkuperäiskansaintemppelistä, mutta hämmentyvät löytäessään raunioilta kallon muotoisen luolan, jonka sisältä ilmaantuu varjoisia olentoja. Mennessään tutkimaan he löytävät kristallisen taikaportaalin. Heidät yllättää portaalista hyökkäävä demoninen Shadow Lord, joka kaataa kaksikon vieden heidän tajunsa. Shadow Lord imee sankarin sielun sisäänsä ilmeisesti tappaen hänet ja jättää Pattyn sekä hänen miehistönsä hautaamaan hänet. 

Jokin aika myöhemmin noitalääkäri Bones saapuu samaisen saaren rantaan ja suorittaa sankarin ruumiilla rituaalin, joka herättää hänet kuolleista. Bones paljastaa, että sankari ei ole täysin elävien kirjoissa, koska hänen sielunsa on jumissa tuonelassa. Voodoo-magia kykeni vain elvyttämään hänen ruumiinsa väliaikaisesti. Mitä kauemmin hän on poissa sielustaan, sitä enemmän hän menettää järkeään lopulta muuttuen aivottomaksi Shadowien käskyläiseksi. Bones kertoo sankarille, että hän itse oli kerran menettänyt sielunsa (osa erästä Risen 2:n tehtävää) ja oli onnistunut palauttamaan sen, mutta koska sankarin sielu on Shadowien vangitsemana, sen palauttaminen on huomattavasti monimutkaisempaa. Hän ehdottaa, että sankari etsisi opastusta eteläisten merien voimakkaimmilta velhoilta, joihin kuuluvat voodoo-noita Chani (tuttu Risen 2:sta), Suur-taikuri Zacharias Taranisin saarelta ja druidi Eldric (NPC ensimmäisestä pelistä), joka johtaa nyt muinaista Demon Hunters -veljeskuntaa taistelussa Shadoweja vastaan. 

## Vastaanotto
Peli sai arvosanaksi 5.2/10 IGN:n arvostelussa.

Peli sai GameSpotin arvostelussa arvosanaksi 7/10.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Jacques Charrier

**Jacques Charrier** (6. marraskuuta 1936 Metz, Ranska – 3. syyskuuta 2025 Saint-Briac-sur-Mer, Ranska) oli ranskalainen näyttelijä ja kuvataiteilija. Hänen näyttelijäuransa kulta-aikaa oli 1960-luku, jolloin hän näytteli lukuisissa ranskalaisissa ja italialaisissa elokuvissa. 

## Yksityiselämä
Charrier näytteli viimeiset roolinsa 1980-luvun alussa. Vuonna 1980 hän palasi kuvataidekouluun ja  maalausharrastukseen. Hänen taideteoksensa ovat olleet säännöllisesti esillä Pariisissa, Genevessä ja San Franciscossa. 

Vuonna 1959 Charrier meni naimisiin Brigitte Bardot'n kanssa. Heille syntyi yksi poika. Pari erosi vuonna 1963. Vuonna 1964 hän avioitui France Louis-Dreyfuksen kanssa, jonka kanssa hänellä on kaksi tytärtä. He erosivat vuonna 1967. Vuonna 1982 Charrier tapasi kolmannen vaimonsa Lindan, jonka kanssa hänellä on yksi tytär. Vuodesta 2009 lähtien hän oli naimisissa japanilaisen taiteilijan Makiko Kumanon kanssa. 

Vuonna 1996 Bardot julkaisi muistelmansa, joissa hän haukkui Charrier'n ja heidän poikansa. Charrier vastasi omilla muistelmillaan vuonna 1997.

## Valikoitu filmografia
* *Suurkaupungin nuorisoa* (Les tricheurs, 1958)
* *Viettelijät* (Les dragueurs, 1959)
* *Babette lähtee sotaan* (Babette s'en va-t-en guerre, 1959)
* *Lämmin käsi* (La main chaude, 1960)
* *Viimeinen vastarinta* (Tiro al piccione, 1961)
* *Kaunis amerikatar* (La belle Américaine, 1961)
* *7 kuolemansyntiä* (Les sept péchés capitaux, 1961)
* *Naisen, naisen takia* (À cause, à cause d'une femme, 1963)
* *Hyvästi rakkaus* (À belles dents, 1966)
* *Maailman vanhin ammatti* (Le plus vieux métier du monde, 1967)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Jacques Charrier Artnetissa
*
Friedrich Halm

**Friedrich Halm**, oikea nimi **Eligius Franz Joseph von Münch-Bellinghausen**, (1806–1871) oli vapaaherra ja saksalainen näytelmäkirjailija. Hän kirjoitti pitkän sarjan näytelmiä, joista merkittävimmät ovat murhenäytelmä *Griseldis* (1834), hänen esikoisteoksensa, joka saavutti Wienin Burgteaterissa loistavan menestyksen; romanttinen draama *Der Sohn der Wildnis* (1842) ja *Der Fechter von Ravenna* (1854; esitetty suomeksi nimellä *Ravennan miekkailija*). Muita ovat *Wildfeuer* (1864) ja huvinäytelmä *Verbot und Befehl* (1857). Halm kirjoitti myös runoelmia ja novelleja

Zacharias Topelius käsittelee *Ravennan miekkailijaa* teoksessaan *Matkahavaintoja puoli vuosisataa sitten*. Hän on joutunut sattuman kautta näkemään sen Saksassa ja luonnehtii sitä, "Halmin kuuluisaa, paljon kiistelyä herättänyttä ja täydellä syyllä ihailtua murhenäytelmää *Der Fechter von Ravenna*, kymmeneen vuoteen merkillisimmäksi".

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Hurmemullo

**Hurmemullo** (*Pseudupeneus prayensis*) on mullojen (Mullidae) heimoon kuuluva merivesissä elävä kalalaji.

Hurmemullo kasvaa yleensä noin 35 senttimetrin mittaiseksi ja korkeintaan 55 senttimetrin mittaiseksi. Lajilla on selkäevässään kahdeksan piikkiruotoa ja yhdeksän pehmeää ruotoa. Peräevässään sillä on seitsemän pehmeää ruotoa. Hurmemullo on väriltään ruusunpunainen.

Hurmemulloa tavataan itäiseltä Atlantin valtamereltä Marokon ja Angolan välisellä alueella. Lajista on tehty havaintoja myös Espanjasta. Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto IUCN on luokitellut hurmemullon vaarantuneeksi lajiksi.

Hurmemullo on pohjakala. Se käyttää ravinnokseen vedenpohjassa eläviä selkärangattomia. Hurmemullon elinympäristöä ovat matalat hiekka- ja mutapohjaiset rannikot ja kallioiset riutat. Laji elää 10–300, yleensä 20–75 metrin syvyydessä.

Hurmemullo on taloudellisesti hyvin tärkeä laji Länsi-Afrikan valtioissa. Sitä kalastetaan enemmän kuin mitään muuta mullojen heimon lajia. Vuonna 2009 lajia kalastettiin Ghanassa verkoilla keskimäärin 318 kilogrammaa päivässä.

## Lähteet
Moroniformes

**Moroniformes** oli viuhkaeväisten (Actinopterygii) kalojen lahko. Siihen kuuluivat seuraavat kolme heimoa:
* Moronidae – bassit
* Drepaneidae – levykalat
* Ephippidae – lepakkokalat

## Lähteet
Paralabrax

**Paralabrax** on saha-ahventen heimoon (Serranidae) kuuluva Atlantissa ja Tyynessämeressä tavattava kalasuku. Sukuun luetaan yhdeksän lajia:

**[[Paralabrax albomaculatus]]* (Jenyns, 1840)
**[[Paralabrax auroguttatus]]* Walford, 1936   
**[[Paralabrax callaensis]]* Starks, 1906
**[[Paralabrax clathratus]]* (Girard, 1854)
**[[Paralabrax dewegeri]]* (Metzelaar, 1919) - vieja
**[[Paralabrax humeralis]]* (Valenciennes, 1828) – perunmeriahven
**[[Paralabrax loro]]* Walford, 1936 - kaijameriahven
**[[Paralabrax maculatofasciatus]]* (Steindachner, 1868) 
**[[Paralabrax nebulifer]]* (Girard, 1854)

## Lähteet
Juhani Antonoff

**Juhani Antonoff** (, 11. helmikuuta 1887 Viipuri – 24. joulukuuta 1967 Lahti) oli Venäjällä työskennellyt suomalainen arkkitehti.

Juhani (Johannes) Antonoff syntyi varakkaaseen suomenvenäläiseen perheeseen. Hän valmistui Viipurin reaalilyseosta vuonna 1906 ja pääsi opiskelemaan Pietarin taideakatemian arkkitehtiosastolle vuonna 1908. Antonoff valmistui kiitettävin arvosanoin vuonna 1917.

Opiskeluaikanaan Antonoff toimi Pietarissa muun muassa arkkitehti Aleksandr Poleštšukin apulaisena. Venäjän vallankumouksen jälkeen hän työskenteli Pietarin kansantalousneuvostossa. Antonoff palasi vuonna 1921 Viipuriin, jossa hän oli reaalilyseon piirustuksenopettajana.

Vuonna 1926 Antonoff lähti Ivan Fominin kannustamana Uralille rakentamaan Sverdlovskin ja Magnitogorskin teollisuuskaupunkeja. Hän työskenteli suunnittelutoimisto Uralgipromezin työryhmän johtajana ja suunnitteli etupäässä Veniamin Sokolovin kanssa konstruktivismia edustavia teollisuus- ja asuinrakennuksia. Niiden joukossa ovat Magnitogorskin metallitehdas, Serovin metallityöläisten kulttuuritalo sekä NKVD:n asuintalot ja toinen Neuvostojen talo Sverdlovskissa.

Sverdlovskissa vakoilijaksi epäilty Antonoff palasi Viipuriin vuonna 1933. Hän sai töitä Jalmari Lankisen arkkitehtitoimistosta, joka siirtyi Lahteen vuonna 1944. Antonoff työskenteli nimettömänä, mutta toimiston töissä voi nähdä samoja piirteitä kuin hänen aikaisemmin suunnittelemissaan rakennuksissa. Tällaisia ovat sylinterimäiset muodot, erkkerit, massojen väliset kontrastit ja paljaiden julkisivujen nauhaikkunat. Antonoffin Sverdlovskin-kauden tyyliä edustavat muun muassa useat sairaalarakennukset sekä Armilan koulu (1938) Lappeenrannassa ja asuintalo Jyväskylässä (1945).

## Lähteet
Rasvahappoamidihydrolaasi

**Rasvahappoamidihydrolaasi** eli **FAAH** on nisäkkäiden lipidikalvoista löytyvä entsyymi (amidaasi), joka hajottaa hydrolyysin kautta joitakin rasvahappojen amideita. Se hajottaa eritoten anandamidia arakidonihapoksi ja 2-aminoetanoliksi sekä vähäisessä määrin 2-arakidonyyliglyserolia arakidonihapoksi ja glyseroliksi. 2-AG:tä hajottaa ensijaisesti monoasyyliglyserolilipaasi eli MAGL. Anandamidi ja 2-AG ovat tärkeimmät nisäkkäiden endokannabinoidit. FAAH hydrolysoi keskeisesti myös endokannabinoideihin kuulumattomia *N*-palmitoyylietanoliamiinia (PEA) ja oleyylietanoliamiinia (OEA), jotka vähentävät tulehdusreaktioita ja kiputuntemuksia.

Ihmisillä on myös rasvahappoamidihydrolaasi 2 (FAAH2), joka on eri entsyymi kuin FAAH. FAAH2 on kuitenkin toiminnoiltaan samankaltainen kuin FAAH.

## Geeni, rakenne ja sijainti
Ihmisillä FAAH:n geeni on *FAAH* ja se on kromosomissa 1 kohdassa 1p33. Ihmisten FAAH koostuu yhdestä 579:n aminohapon peptidiketjusta, jonka massa on noin 60&nbsp;kDa. Solukalvoissa se on homodimeeri.

FAAH:ta on ihmisillä paljon eritoten keskushermostossa, joissa se on lähinnä soomassa ja tuojahaarakkeissa solujen sisäisissä kalvoissa, kuten sileässä solulimakalvostossa ja mitokondrioiden ulkokalvoissa. Sitä on myös muualla kehossa, mutta alueellisesti keskushermostoa rajoittuneemmin.

## Lääkinnällinen merkitys
FAAH:n toimintaa estäviä aineita voitaisiin käyttää kipu- tai masennuslääkkeinä, sillä esto lisää kannabinoidireseptoreihin aktivoivasti sitoutuvien endokannabinoidien pitoisuuksia ihmiskehossa. Estäjät voisivat siis toimia vaihtoehtona tetrahydrokannabinolin kaltaisille ulkoisille kannabinoidireseptorien agonistien annostelulle.

FAAH-estäjiä on kehitetty monia, mutta mitään niistä ei ole toistaiseksi hyväksytty lääkemarkkinoille. Useat FAAH-estäjät ovat osoittautuneet vaarattomiksi, mutta joidenkin estäjien testaus on lopetettu esimerkiksi siksi, että niiden on havaittu olevan lääkinnällisesti tehottomia. Kuitenkin vuonna 2016 Bial-lääkeyhtiön kehittämän "BIA 10-2474"-nimisen kokeellisen FAAH-estäjän antaminen Ranskassa 90:lle koehenkilölle johti yhden koehenkilön kuolemaan aivoverenvuodon takia ja aiheutti neljälle pysyvän aivovaurion.

## Puutos
Vuonna 2019 tuolloin 66-vuotiaalta skotlantilaiselta naiselta löydettiin toimimaton FAAH:n geeni yhdestä alleelista (eli heterotsygoottinen puuttuvan toiminnan mutaatio). Alleelista oli poistunut pieni osa eli kyse oli mikrodeleetiosta. Mutaation seurauksena muodostuneelle toimimattomalle geenille eli pseudogeenille annettiin nimi *FAAH-OUT*. Mutaation takia nainen ei ollut tuntenut elämänsä aikana koskaan kipua (katso kongenitaalinen analgesia), pelkoa tai ahdistusta, mutta poti huonomuistisuutta. Mutaation takia naisella oli veressään noin 70% normaalia enemmän anandamidia sekä noin kolme kertaa enemmän oleyylietanoliamiinia ja palmitoyylietanoliamidia.

## Lähteet
Gillian

**Gillian** on englantilainen naisen etunimi. Se on muunnelma Juliana-nimestä. Gillianin rinnakkaismuotona on käytössä nimiasu **Jillian**.

Suomessa Gillian-nimisiä naisia on vuoteen 2020 mennessä tilastoitu noin 40–50 ja Jillian-nimisiä noin 20–30.

## Tunnettuja Gillianeja
*Gillian Anderson (s. 1968), yhdysvaltalainen näyttelijä ja kirjailija
*Gillian Apps (s. 1983), kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiavoittaja
*Gillian Ayres (1930–2018), englantilainen taidemaalari
*Gillian Cowley (s. 1955), zimbabwelainen maahockeypelaaja ja olympiavoittaja
*Gillian Flynn (s. 1971), yhdysvaltalainen kirjailija ja elokuvakäsikirjoittaja
*Gillian Hills (s. 1944), englantilainen näyttelijä ja laulaja
*Gillian Jacobs (s. 1982), yhdysvaltalainen näyttelijä
*Gillian Kearney (s. 1972), englantilainen näyttelijä
*Gillian Lindsay (s. 1973), brittiläinen soutaja ja olympiamitalisti
*Gillian O’Sullivan (s. 1976), irlantilainen kävelijä
*Gillian Rolton (1956–2017), australialainen kenttäratsastaja ja olympiavoittaja
*Gillian Rubinstein (s. 1942), englantilainen kirjailija
*Gillian Russell (s. 1973), jamaikalainen pikajuoksija ja olympiamitalisti
*Gillian Sheen (1928–2021), brittiläinen miekkailija ja olympiavoittaja
*Gillian Wearing (s. 1963), englantilainen kuvataiteilija
*Gillian Whitehead (s. 1941), uusiseelantilainen säveltäjä
*Gillian Zammit, maltalainen oopperalaulaja

## Tunnettuja Jillianeja
*Jillian Rose Banks (s. 1988), yhdysvaltalainen laulaja ja lauluntekijä
*Jillian Camarena-Williams (s. 1982), yhdysvaltalainen kuulantyöntäjä
*Jillian Edelstein (s. 1957), eteläafrikkalainen valokuvaaja
*Jillian Hall (s. 1980), yhdysvaltalainen showpainija
*Jillian Harris (s. 1979), kanadalainen televisioesiintyjä ja sisustussuunnittelija
*Jillian ”Jill” Hennessy (s. 1968), kanadalainen näyttelijä
*Jillian Henry (s. 1996), yhdysvaltalainen näyttelijä
*Jillian Janson (s. 1995), yhdysvaltalainen pornonäyttelijä
*Jillian Michaels (s. 1974), yhdysvaltalainen televisioesiintyjä ja kuntosaliohjaaja
*Jillian Saulnier (s. 1992), kanadalainen jääkiekkoilija ja olympiamitalisti

## Lähteet
Hirtniemi

**Hirtniemi** on Nyystölän ja Maakesken kyliin sijoittuva niemi Padasjoella Päijät-Hämeen maakunnassa. Niemeä ympäröi Päijänne, ja niemen koilliskärjestä Kirjosniemestä on siltayhteys Huovarin saareen.
Metslosilliini

**Metslosilliini** (C21H25S2N5O8) on penisilliineihin kuuluva orgaaninen yhdiste. Sitä käytetään lääketieteessä antibioottina.

## Ominaisuudet ja käyttö
Metslosilliinin antibioottiset ominaisuudet perustuvat muiden penisilliinien tavoin bakteerin soluseinän synteesin estämiseen. Se tehoaa moniin bakteereihin, muun muassa grampositiivisista bakteereista esimerkiksi streptokokkeihin ja gramnegatiivisista bakteereista enterobakteereihin. Beetalaktamaasit hydrolysoivat yhdisteen, mutta lääkeainetta voidaan käyttää yhdessä beetalaktamaasien inhibiittorin sulbaktaamin kanssa. Aine annostellaan ruiskeena lihakseen tai suoneen. Metslosilliinia käytetään muun muassa hengitysteiden infektioiden, virtsatulehdusten, ihotulehdusten ja naisten sukupuolielinten infektioiden hoidossa.  

## Haittavaikutukset
Metslosilliinin haittavaikutuksia ovat muun muassa ripuli, huonovointisuus, veren hyytymisen häiriöt ja suurina annoksina neurotoksisuus.

## Valmistus
Metslosilliinin synteesissä 2-imidatsolidinoni sulfonoidaan reaktiolla metaanisulfonyylikloridin kanssa ja toinen 2-imidatsolidinonin aminoryhmistä reagoi fosgeenin kanssa. Näin muodostunut yhdiste reagoi ampisilliinin kanssa, jolloin muodostuu metslosilliiniä.
:

## Lähteet
Colm Feore

**Colm Feore** (s. 22. elokuuta 1958) on kanadalainen näyttelijä. Hän on Prix Iris- ja Screen Actors Guild -palkintojen voittaja ja Genie-palkinnon ehdokas. Hän on näytellyt useissa elokuvissa ja televisiosarjoissa, kuten *[[Pearl Harbor (elokuva)|Pearl Harborissa]]* ja *[[The Umbrella Academy (televisiosarja)|The Umbrella Academyssa]]*.

## Nuoruus
Feore syntyi Bostonissa irlantilaisille vanhemmille, jotka asuivat Irlannissa useita vuosia hänen nuoruutensa aikana. Perhe muutti myöhemmin Windsoriin, missä Feore kasvoi.

Valmistuttuaan Ridley Collegesta St. Catharinesissa, hän osallistui Kanadan kansallisteatterikouluun Montrealissa.

## Filmografia

### Elokuvat

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Colm Feore Internet Movie Databasessa
Sir Gawain and the Green Knight

**Sir Gawain and the Green Knight** tai **Sir Gawayne and the Grene Knight** on tuntemattoman tekijän laatima ritarirunoelma, joka on kirjoitettu noin vuonna 1375. Runoelma liittyy kuningas Arthurin ja pyöreän pöydän ritarien taruihin. Teoksen päähenkilö on Sir Gawayne (Gawain), joka on harras mutta inhimillisiä heikkouksia omaava kristitty ritari, joka läpäisee mestaushaasteen ja kykenee vastustamaan herransa vaimon herättämää kiusausta, mutta lankeaa tarjoukseen haavoittumattomuudesta.

Runoelman alussa kuningas Arthurin hoviin saapuu uudenvuodenaattona salaperäinen, jättiläismäinen vihreä ritari. Jätti haastaa pyöreän pöydän ritarit mestauskilpaan. Gawain ottaa haasteen vastaan ja sivaltaa jättiläiseltä pään poikki yhdellä iskulla. Mutta ritari kumartuukin tyynesti, poimii päänsä ja nousee vihreän ratsunsa selkään. Sitten pää määrää Gawainin tapaamaan jättiläisen yhden vuoden ja yhden päivän kuluttua syrjäisen kappelin luona, jossa hän aikoo kostaa saamansa iskun.

Seuraavan vuoden aikana Gawain kokee useita seikkailuja ja tapaa Arthurin sisarpuolen Morgan le Fayn. Seikkailujensa aikana Gawain ei kykene vastustamaan kaikkia kiusauksia. Kun määrätty aika on kulunut, saapuu Gawain sovittuun tapaamiseen. Vihreä ritari onnistuu kuitenkin haavoittamaan Gawainia vain lievästi, sillä Gawain on petkuttanut jättiläistä pukemalla ylleen vihreän taikavyön, joka suojaa häntä.

Tämän jälkeen Sir Gawain palaa Arthurin hoviin tietäen, että hän on henkisesti epätäydellinen, ja vannoo pitävänsä vihreää vyötä loppuikänsä muistutuksena petoksestaan.

Taitavasti kirjoitettu runoelma muodostuu noin 2&nbsp;500 säkeestä. Sen ranskan kielestä ja Luoteis-Englannin skandinaavisperäisistä paikallismurteista vaikutteita saanut kieli on rikasta. Runoelma on kiehtova sekoitus hienostunutta tunnelmaa, psykologista syvyyttä ja vivahteikasta ilmaisua.

Sir Gawayne and the Grene Knightin käsikirjoitukseen sisältyy myös kolme muuta runoelmaa, *Patience*, *Purity* ja *Pearl*, joiden uskotaan olevan saman kirjoittajan laatimia. Kirjoittajaa kutsutaan nimillä "Pearl Poet" tai "Gawain Poet".

## Lähteet
*Cotterell, Arthur: Maailman myytit ja tarut. WSOY 1996. 
### Viitteet
Mäkrävaara

**Mäkrä** eli **Mäkrävaara** on vaara Pohjois-Karjalan Lieksassa, Kolin kansallispuistossa. Sen korkeus on noin 313 metriä merenpinnasta, ja noin 219 metriä viereisen Pielisjärven pinnasta. Se on Suomen eteläisen puoliskon korkeimpia kohtia, mutta jää usein huomiotta, koska on 347-metrisen Kolin vaaran vieressä. Se on metrin matalampi, kuin Pohjois-Savon korkein kohta, Nilsiän Tahkon mäen ja laskettelukeskuksen viereinen Välimäki, mutta itse Tahkoa korkeampi.
Honkavaara (vaara)

**Honkavaara** ja **Pieni Honkavaara** ovat vierekkäiset vaarat, tai saman vaaran erilliset huiput Lieksassa, Pohjois-Karjalassa, Suomessa, Kolin vaarojen (ja Kolin kylän), ja Pielisjärven Hattuselän välissä. Ison Honkavaaran huipun korkeus on noin 270 metriä merenpinnasta, ja hieman yli 170 metriä läheisen Pielisjärven pinnasta.

Honkavaarat, Räsävaara, Keträvaara ja Suurivaara, useiden pienempien vaarojen ja nyppylöiden ohella, muodostavat vaarajonon, joka on geologisesti osa isompaa Kolin vaarajonoa, mutta koillis-lounas-suuntaisena varsinaiseen Kolin ja sen lähivaarojen vaarajonoon nähden poikittaissuuntainen. Nämä vaarat eivät kuulu Kolin kansallispuistoon, mutta pieni kaistale Honkavaaran huippua ja rinnettä suojeltu. Honkavaara ja Pieni honkavaara on määritelty valtakunnallisesti arvokkaiksi kallioalueiksi, luokituksen alimpaan luokkaan 4https://helda.helsinki.fi/bitstream/handle/10138/38738/SY_21_2012_osa_2_(s._21-48).pdf?sequence=15.
Sarvikyy

**Sarvikyy** voi tarkoittaa ainakin seuraavia käärmelajeja:

* töyhtöpääkyy eli sarvikyy (*Bitis caudalis*)
* monisarvikyy eli sarvikyy (*Bitis cornuta*)
* sarvikyyt (*Cerastes*)
** saharansarvikyy eli sarvikyy (*Cerastes cerastes*).
Aradhana (vuoden 1969 elokuva)

**Aradhana** (suom. ”Palvonta”) on intialainen hindinkielinen romanttinen draamaelokuva vuodelta 1969. Sen ohjasi ja tuotti Shakti Samanta. Päärooleja näyttelivät Sharmila Tagore ja Rajesh Khanna. Elokuva oli suuri menestys Intiassa ja Neuvostoliitossa.

## Näyttelijät

## Soundtrack

## Palkinnot
* Filmfare Awards
** Paras elokuva – Shakti Samanta
** Paras naispääosa – Sharmila Tagore
** Paras mieslaulaja – Kishore Kumar, ”Roop Tera Mastana”

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Maailmankisat 1959

**Ensimmäiset [[Maailmankisat]]** järjestettiin vuonna 1959 Helsingissä 29.–30. kesäkuuta. Kilpailupaikkana oli Olympiastadion. Kansianväliset yleisurheilukilpailut olivat Helsingin Kisa-Veikkojen järjestämät ja päätukijana oli alkuvaiheessa Apu-lehti. Kilpailut järjestettiin miehille. Ensimmäisten kisojen kahtena kilpailupäivänä oli kaikkiaan 46 000 katselijaa.

Kisojen parhaalle urheilijalle jaettava Timo Sarpanevan suunnitteleman kiertopalkinnon sai eteläafrikkalainen **Gerhardus Potgieter**. Hän sai itselleen palkinnosta 30 cm:n suuruisen pienoisveistoksen näköiskappaleen.

## Lähteet
*
*

### Viitteet
Fall Guys: Ultimate Knockout

**Fall Guys: Ultimate Knockout** (lyhyemmin **Fall Guys**) on vuonna 2020 julkaistu battle royale -tyyppinen videopeli. Peli julkaistiin Microsoft Windowsille ja PlayStation 4:lle elokuussa 2020. Peli tarjottiin ilmaisena PlayStation Plus -jäsenille elokuun ajan "kuukauden pelinä".

Peli nousi heti julkaisunsa jälkeen Twitchin katsotuimmaksi peliksi ohittaen muun muassa Fortniten. Peli oli myynyt 26. elokuuta 2020 Steamissä yli 7 miljoonaa kappaletta, ja siitä on tullut kaikkien aikojen eniten ladattu kuukausittainen PlayStation Plus -peli.

Peli muuttui ilmaiseksi 21. kesäkuuta 2022 ja se julkaistiin Xbox Series X/S:lle, Xbox Onelle, Nintendo Switchille ja PlayStation 5:lle. Samalla pelin jakelu Steamissa loppui ja se siirtyi Epic Games Storeen. Ennen muutosta pelin ladanneet voivat kuitenkin edelleen pelata Steamin kautta.

Suomalaiset Jukio Kallio ja Daniel Hagström ovat tehneet pelin musiikin.

## Pelaaminen
Pelissä 40 verkkopelaajaa kisaa erilaisissa minipeleissä.. Jokaiselta kierrokselta putoaa pelaajia. Viimeisin minipeleistä selviytynyt voittaa.

Pelin voittaja saa kruunun ja "kudoja", joilla voi ostaa pelin digitaalisesta kaupasta eleitä, värejä ja asusteita, joilla voi muokata pelihahmon ulkonäköä.

### Minipelit
Minipelien teemoina ovat kilpajuoksu, selviytyminen, metsästys, logiikka, tiimipeli sekä finaali. Kilpajuoksussa pelaaja yrittää selvittää tiensä mahdollisimman nopeasti maaliin, ja kisaa hankaloittamassa vastassa ovat muun muassa propellit, pyörivät laatat, liikkuvat kumipaalut ja liikettä hidastava lima. Selviytymisessä pelaajan tulee selvitä kierroksen loppuun muun muassa pyörivän propellin ja liikkuvien seinien yrittäessä tiputtaa pelaajaa alas. Metsästyksessä pelaajan pitää viedä toisen pelaajan häntä hännänryöstössä tai hypätä mahdollisimman monen renkaan läpi voittaakseen. Logiikassa pelaaja pelaa muistipeliä. Logiikkapelejä on toistaiseksi vain kaksi kappaletta. Tiimipelissä pelaajat muodostavat kolme tiimiä ja pelaavat yhdessä esimerkiksi hännänryöstöä, kuulan työntöä maaliin tai jalkapalloa. Finaalissa yksi pelaaja voi voittaa, peleinä on kruunun nappaaminen esteradan tai sokkelon jälkeen, hännänryöstö tai jokin selvitymispeli.

### Kaudet

## Lähteet
George Tomkyns Chesney

**George Tomkyns Chesney** (30. huhtikuuta 1830 &ndash; 31. maaliskuuta 1895) oli brittiläinen kirjailija, kenraali ja konservatiivipuolueen edustaja alahuoneessa.

Chesneyn veli oli eversti Charles Cornwallis Chesney. Hän kävi koulua Blundell’s Schoolissa Tivertonissa ja myöhemmin Addiscomben sotilasseminaaria. Vuonna 1848 hän liittyi Bengalin pioneereihin vänrikkinä. Hän palveli pitkään armeijan palveluksessa Intiassa ja osallistui tänä aikana sepoy-kapinaan.

Palattuaan Intiasta Britanniaan everstiluutnantiksi ylennyt Chesney järkyttyi siitä, millaisessa tilassa maan armeija ja laivasto olivat. Hän päätti vedota maan merkkihenkilöihin ja kirjoitti (aluksi) nimettömänä tarinan *[[The Battle of Dorking]]*, joka julkaistiin toukokuussa 1871 maan älykköjen ja poliitikkojen suosimassa *[[Blackwood Magazine]]* -lehdessä, missä se sai suuren suosion. Teos kertoo Saksan armeijan onnistuneesta yllätyshyökkäyksestä Britanniaan, ja sen kertoja on hävityn sodan veteraani. Teosta pidetään invaasiokirjallisuuden genren merkkiteoksena, ja se käännettiin portugaliksi, ranskaksi, ruotsiksi, tanskaksi, hollanniksi, italiaksi ja saksaksi, joskin viimeisen kohdalla teoksen loppua muutettiin.

Vuosina 1871&ndash;1880 Chesney toimi Englefield Greenissä sijaitsevan Royal Indian Civil Engineering Collegen rehtorina. Hänet ylennettiin everstiksi 1877, kenraalimajuriksi 1886 ja kenraaliluutnantiksi 1892. Vuonna 1892 hänet valittiin lisäksi konservatiivipuolueen edustajaksi Oxfordista.

Vuonna 1893 Chesney kirjoitti utopiaromaanin *The Lesters; Or, a Capitalist's Labour*, jossa päähenkilö Lester löytää aarteen ja perustaa sillä mallikaupungin.

Chesney lyötiin vuonna 1890 ritariksi ja hänelle myönnettiin Bathin ritarikunnan jäsenyys. Hän kuoli Lontoossa 64-vuotiaana 31. maaliskuuta 1895.

## Lähteet
* 
### Viitteet
Supernova Kill Road

**Supernova Kill Road** on Samer el Nahhalin debyyttialbumi sooloartistina. Albumi julkaistiin 24. heinäkuuta 2020. El Nahhal soittaa albumilla bassoa ja kitaraa. Lisäksi hän toimi albumin tuottajana ja albumin kappaleet ovat pääasiassa hänen kirjoittamiaan. Kitarasooloja soittavat Tommi Mikael ja Mika Kolehmainen. Albumilla laulajina ovat Tommi Mikael, Niki Rock, Henry Lee Roots, Mica, Mike Kuparinen ja Simire.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Lähteet