open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Anton Seidl

**Anton Seidl** (7. toukokuuta 1850 Pest – 28. maaliskuuta 1898 New York) oli unkarilaissyntyinen kapellimestari.

Seidl opiskeli Leipzigin konservatoriossa vuosina 1870–1872. Vuonna 1872 hän lähti Bayreuthiin, jossa teki ensimmäisen edition Richard Wagnerin *[[Nibelungin sormus|Nibelungin sormuksen]]* nuoteista ja avusti ensimmäisen Bayreuthin festivaalin (1876) järjestämisessä. Vuosina 1879–1882 Seidl työskenteli kapellimestarina Leipzigin oopperassa ja vuosina 1883–1885 Bremenin teatterissa. Vuonna 1882 hän johti Angelo Neumannin seurueen vierailijana *Nibelungin sormuksen* ensimmäisen esityksen Lontoossa. Esitys järjestettiin Her Majesty's Theatressa.

Vuonna 1885 Seidl aloitti saksalaisen oopperan johtamisen New Yorkin Metropolitan-oopperassa. Hän johti Yhdysvaltain-ensiesitykset *[[Nürnbergin mestarilaulajat|Nürnbergin mestarilaulajista]]* (1886), *[[Tristan ja Isolde|Tristanista ja Isoldesta]]* (1886) ja *Nibelungin sormuksesta* (*[[Valkyyria (ooppera)|Valkyyriaa]]* lukuun ottamatta, 1889). Seidl oli Metropolitan-oopperan tehtävissä Leopold Damroschin seuraaja. Vuonna 1891 hän seurasi Theodore Thomasta New Yorkin filharmonikkojen johdossa. Vuonna 1893 Seidl johti Carnegie Hallissa Antonín Dvořákin yhdeksännen sinfonian kantaesityksen. Vuonna 1894 hän johti Victor Herbertin toisen sellokonserton kantaesityksen säveltäjän itsensä soittaessa solistina. Seidlin johdolla New Yorkin filharmonikot aloittivat säännöllisten ohjelmavihkosten tilaamisen enimmäkseen musiikkikriitikko Henry Edward Krehbieliltä.

Seidl teki Covent Garden -debyyttinsä vuonna 1897. Vaikka hän saavutti maineen yhtenä aikansa suurista Wagner-kapellimestareista, hän sai osakseen ihailua myös Ludwig van Beethovenin, Franz Lisztin ja Hector Berlioz'n teosten tulkitsijana. Seidl kuoli 47-vuotiaana ruokamyrkytykseen.

## Lähteet
Claudia Pasini

**Claudia Marcella Maria Rita Pasini Marchi** (2. maaliskuuta 1939 Trieste – 23. syyskuuta 2015 Trieste) oli italialainen miekkailija ja olympiamitalisti. Hän kuului Italian pronssia voittaneeseen joukkueeseen Rooman kesäolympialaisten 1960 floretin joukkuekilpailussa.

## Lähteet
Lombokinkoirankuono

**Lombokinkoirankuono** (*Cynopterus nusatenggara*) on Indonesiassa ja Itä-Timorissa elävä hedelmälepakkojen heimoon kuuluva lepakkolaji. Se erotettiin omaksi lajikseen *[[Cynopterus brachyotis|Cynopterus brachyotiksesta]]* vuonna 1991. Laji on yleinen ja laajalle levinnyt, mutta huonosti tunnettu. Se elää sademetsissä sekä häirityillä alueilla, kuten puutarhoissa. Ravinnokseen laji syö siitepölyä ja kasvien epidermiä.

Nisäkäsnimistötoimikunnan ehdotus lajin suomenkieliseksi nimeksi on lombokinkoirankuono.

## Lähteet
Henning Holst

**Henning Holst** (25. lokakuuta 1891 Kööpenhamina – 20. maaliskuuta 1975 Gentofte) oli tanskalainen maahockeypelaaja ja olympiamitalisti. Hän kuului Tanskan hopeaa voittaneeseen joukkueeseen Antwerpenin kesäolympialaisissa 1920. Holst edusti Tanskaa myös Amsterdamin kesäolympialaisissa 1928 ja Berliinin kesäolympialaisissa 1936.

## Lähteet
Brzeźnica (Żagańin piirikunta)

**Brzeźnica** on kylä Brzeźnican kunnassa Puolassa. Brzeźnican kylän väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 870. Asukkaista 48,9 prosenttia oli naispuolisia ja 51,1 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 25,7 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 62,6 prosenttia ja eläkeläiset 11,6 prosenttia. Brzeźnican kunnan asukkaista 22,8 prosenttia asuu Brzeźnican kylässä.

## Lähteet
Cinematic

**Cinematic Inc.** on suomalainen elokuvayhtiö, jonka on perustanut käsikirjoittaja-ohjaaja Antti J. Jokinen.

## Tuotetut elokuvat
* *[[Helene (elokuva)|Helene]]* (2020)
* *[[Muumipeikko ja pyrstötähti (elokuva)#Vuoden 2020 uudistettu versio|Muumipeikko ja pyrstötähti]]* (uusittu versio, 2020)
* *[[Omerta 6/12]]* (2021)
* *[[Kun kyyhkyset katosivat (elokuva)|Kun kyyhkyset katosivat]]* (tulossa)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Brzeźnica (Ison-Puolan voivodikunta)

**Brzeźnica** on kylä Jastrowien kunnassa Puolassa. Brzeźnican kylän väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 561. Asukkaista 50,6 prosenttia oli naispuolisia ja 49,4 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 22,3 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 63,5 prosenttia ja eläkeläiset 14,3 prosenttia. Jastrowien kunnan asukkaista 4,8 prosenttia asuu Brzeźnican kylässä.

## Lähteet
Manoj Bajpai

**Manoj Bajpai** tai **Manoj Bajpayee** (s. 23. huhtikuuta 1969 Belwa, Bihar, Intia) on intialainen näyttelijä, joka työskentelee pääasiassa hindinkielisissä elokuvissa. Hän on voittanut kolme National Film Awards -palkintoa ja neljä Filmfare Awards -palkintoa. Intian valtio myönsi hänelle Padma Shri -palkinnon vuonna 2019.

## Valikoitu filmografia
* *[[Bandit Queen]]* (1996)
* *[[Satya (vuoden 1998 elokuva)|Satya]]* (1998)
* *[[Zubeidaa]]* (2001)
* *[[Fiza]]* (2000)
* *[[LOC Kargil]]* (2003)
* *[[Veer-Zaara]]* (2004)
* *[[Vedam]]* (2010)
* *[[Raajneeti]]* (2010)
* *[[Gangs of Wasseypur – Part 1]]* (2012)
* *[[Shootout at Wadala]]* (2013)

## Palkinnot
* Filmfare Awards
** 1999: Paras miesnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – *[[Satya (vuoden 1998 elokuva)|Satya]]*
** 2000: Paras miesnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – *[[Shool]]*
** 2017: Paras miesnäyttelijä (kriitikkopalkinto) – *[[Aligarh (elokuva)|Aligarh]]*
** 2017: Paras miesnäyttelijä lyhytelokuvassa – *[[Taandav]]*

* National Film Awards
** 1998: Paras miessivuosa – *[[Satya (vuoden 1998 elokuva)|Satya]]*
** 2003: Erikoispalkinto raadilta – *[[Pinjar (elokuva)|Pinjar]]*
** 2016: Paras miespääosa – *[[Bhonsle (elokuva)|Bhonsle]]*

* Asia Pacific Screen Awards
** 2016: Paras miesnäyttelijä – *[[Aligarh (elokuva)|Aligarh]]*
** 2019: Paras miesnäyttelijä – *[[Bhonsle (elokuva)|Bhonsle]]*

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Asko Rautioaho

**Asko Aarne Juhani Rautioaho** (23. huhtikuuta 1936 Viipuri – 2. marraskuuta 2020 Vantaa) oli suomalainen urkuri sekä urkujen suunnittelija ja tutkija.

Rautioaho opiskeli muiden muassa Guy Bovet'n johdolla. Hän työskenteli vuodesta 1959 evankelis-luterilaisen kirkon seurakuntien kanttori-urkurina Meilahdessa ja Huopalahdessa ennen kuin sai vuonna 1966 nimityksen Hakavuoren seurakunnan kanttori-urkuriksi. Rautioaho työskenteli myös opettajana Sibelius-Akatemiassa vuosina 1959–1996. Hän suunnitteli urut yli sataan kirkkoon, esimerkiksi Temppeliaukion kirkkoon. Hän julkaisi vuonna 1991 teoksen *Urkujen rakenteen ja historian perusteet* (1991) ja toimitti monia julkaisuja, kuten Hakavuoren seurakunnasta eläkkeelle jäätyään *Suomen Urut 2006* -urkumatrikkelin.

Rautioaho toimi kahdesti Kirkon urkutoimikunnan puheenjohtajana (1967–1971, 1986–1992). Hänellä on director cantus ja director musices -arvonimet. Ansioistaan urkujensuunnittelussa hän sai vuonna 1978 Organum-seuran kiertopalkinnon. Rautioaho laati vuonna 1985 sävelmän evankelis-luterilaisen kirkon virsikirjan virteen 241b.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Asko Rautioahon muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Caesar (koira)

**Caesar** oli 1920-luvulla vaikuttanut saksanpaimenkoirauros, joka palveli rajavartijoiden apuna Lapissa. Koiran oli luovuttanut valtion poliisikoirasiittolasta Ruokolahdelta Brüning-niminen tohtori. Caesarin tehtävänä oli rajalla lähinnä rajavalvonta, mutta poliisin apuna koira oli myös rikostapauksissa, erityisesti porovarkauksissa. Koira tunnettiin myös nimellä "Lapin kauhu". Koira totteli vain kouluttajiaan T. Rantaa ja K. Rantalaa. Koira puri takapuoleen raja-asemaa tarkastamaan tullutta kapteenia, minkä johdosta koira oli lopetettava, mutta koska se oli määrätty täytettäväksi, ei sitä voinut ampua eikä se kuollut edes sille annettuihin myrkkyihin. Niinpä koira kolttien neuvon mukaan hirtettiin ja on täytettynä Immolan Rajamuseossa.

## Lähteet
Climax (vuoden 2018 elokuva)

**Climax** on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut kauhuelokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Gaspar Noé. Elokuva sijoittuu vuoteen 1996, ja kertoo ranskalaisesta tanssiryhmästä, jonka tanssiharjoituksien jatkot saavat synkän käänteen heidän kaikkien juotuaan LSD:llä terästettyä sangriaa.

Elokuvan suunnittelu ja alkutuotanto kestivät vain neljä viikkoa, ja se kuvattiin 15 päivässä. Elokuva koosuu useasta pitkästä otosta, joista pisin kestää noin 42 minuuttia ja iso osa elokuvan dialogista on improvisoitua. Elokuvan näyttelijäkokoonpano koostuu tanssijoista, joista ainoastaan Sofia Boutellalla ja Souheila Yacoubilla oli aikeisempaa näyttelijäkokemusta.

*Climax* sai maailmanensi-iltansa Cannesin elokuvajuhlilla 13. toukokuuta 2018. Suomessa se sai ensi-iltansa Night Visions -elokuvafestivaaleilla 21. marraskuuta 2018. Elokuva sai positiivisen vastaanoton kriitikoilta, joista monet kehuivat elokuvan ohjausta, kuvausta, musiikkeja, koreografiaa ja näyttelijäsuorituksia. Elokuva sai myös kritiikkiä väkivaltaisuudesta sekä tarinan puutteesta.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut 
*
Brzeźnica

**Brzeźnica** on muun muassa seuraavien paikkojen nimi:

* Brzeźnica, kunta Puolassa Vähä-Puolan voivodikunnassa
* Brzeźnica, kunta Puolassa Lubuszin voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Łódźin voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Ala-Sleesian voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Podlasian voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Vähä-Puolan voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Vähä-Puolan voivodikunnassa 
* Brzeźnica, kylä Puolassa Vähä-Puolan voivodikunnassa 
* Brzeźnica, kylä Puolassa Ala-Karpatian voivodikunnassa

* Brzeźnica, kylä Puolassa Świętokrzyskien voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Masovian voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Ison-Puolan voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Sleesian voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Lubuszin voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Lubuszin voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Opolen voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Warmia-Masurian voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Warmia-Masurian voivodikunnassa
* Brzeźnica, kylä Puolassa Länsi-Pommerin voivodikunnassa
Joonaanmäen valaat

**Joonaanmäen valaat** on A. W. Yrjänän vuonna 2017 julkaistu esikoisromaani.

Aamulehden Noora Vaarala antoi kirjalle neljä tähteä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Joonaanmäen valaat - Risingshadow
Reino Valkama (jalkapalloilija)

**Reino Erik Valkama** (21. toukokuuta 1909 Tampere – 21. joulukuuta 1979 Tampere) oli suomalainen jalkapalloilija, joka toimi myös Suomen Palloliiton varapuheenjohtajana.

Valkama edusti 1930–1940-luvuilla Työväen Urheiluliiton  pelannutta Tampereen Palloveikkoja. Hän oli voittamassa viittä TUL:n mestaruutta vuosina 1934, 1938, 1940, 1943 ja 1946. Työväen Urheiluliiton jalkapallojoukkueessa Valkama pelasi kaikki ottelut vuosina 1933–1940 ja oli mukana myös Antwerpenin työläisolympialaisissa 1937.

Valkama oli TPV:n puheenjohtaja vuosina 1932–1941, 1944–1948 ja 1954–1956. Vuosina 1957–1971 Valkama oli Suomen Palloliiton Hämeen piirin puheenjohtaja ja 1958 hänet valittiin SPL:n varapuheenjohtajaksi.

Reino Valkaman ensimmäinen seura oli työläisurheilun suurseura Tampereen Veikot, joka hajosi vuonna 1929. Valkama liittyi lähes kaikkien muiden Veikkojen pelaajien tapaan seuraavana vuonna perustettuun Tampereen Pallo-Veikkoihin ja Valkama oli heti myös uutuusseuran johtokunnassa. Valkama pelasi valtaosan urastaan keskustukimiehenä.

Valkama työskenteli Finlaysonilla ensin sähkötyömiehenä ja myöhemmällä iällä sähköosaston työnjohtajana. Hän kuoli vuonna 1979. Hänet on haudattu Tampereella Kalevankankaan hautausmaalle.

## Lähteet
Tord Slättegård

**Tord Slättegård** (3. elokuuta 1933 Kalmarin lääni – 15. heinäkuuta 2018) oli ruotsalainen oopperalaulaja, äänialaltaan lyyrinen tenori.

Slättegård syntyi maanviljelijäperheeseen ja varttui maatilalla. Hänen vanhempansa olivat Axel Andersson ja Birgit Nilsson. Slättegård opiskeli vuosina 1957–1962 Tukholman kuninkaallisessa musiikkikorkeakoulussa muiden muassa Ragnar Hulténin ja Hjördis Schymbergin johdolla. Vuosina 1963–1989 hän oli kiinnitettynä Ruotsin kuninkaalliseen oopperaan, jossa teki debyyttinsä Alfredon roolissa oopperassa *[[La traviata]]* vuonna 1963. Hänen muihin rooleihinsa kuuluivat Rodolfo (*[[La bohème]]*), Almaviva (*[[Sevillan parturi]]*) ja Narraboth (*[[Salome (ooppera)|Salome]]*). Slättegård osallistui Laci Boldemannin lastenoopperan *Svart är vitt - sa Kejsaren* ja Björn Hallmanin *Pomperipossas systerin* kantaesityksiin. Hän teki vierailevia esiintymisiä esimerkiksi Edinburghissa, Oslossa, Bergenissä, Aarhusissa, Wiesbadenissa, Varsovassa, Moskovassa, Hongkongissa ja Jerusalemissa.

Slättegård oli 1960-luvulla naimisissa oopperalaulaja Gunilla Wallinin kanssa. Myöhemmin hänellä oli kuolemaansa saakka puoliso Cecilia. Hänellä oli kolme lasta.

## Lähteet
Se mikä ei tapa (elokuva)

**Se mikä ei tapa** () on vuonna 2018 ensi-iltansa saanut toiminta- ja jännityselokuva, jonka on ohjannut Fede Álvarez. Se perustuu David Lagercrantzin samannimiseen romaaniin, joka taas perustuu Stieg Larssonin ''Millennium''-kirjasarjaan. Elokuvan pääosissa ovat Claire Foy, Sverrir Gudnason, Lakeith Stanfield, Sylvia Hoeks ja Stephen Merchant. Elokuva seuraa hakkeri Lisbeth Salanderia (Foy), joka taistelee kansainvälistä rikollisjärjestöä vastaan.

*Se mikä ei tapa* sai maailmanensi-iltansa Rooman elokuvajuhlilla 24. lokakuuta 2018. Teatteriensi-illan se sai Suomessa 9. marraskuuta 2018.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Sylvia Hoeks

**Sylvia Hoeks** (s. 1. kesäkuuta 1983 Maarheeze) on alankomaalainen näyttelijä. Hän on näytellyt muun muassa elokuvissa *[[Blade Runner 2049]]* (2017) ja *[[Se mikä ei tapa (elokuva)|Se mikä ei tapa]]* (2018).

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Kuntsevskajan metroasema

**Kuntsevskaja** () on Moskovan metron Arbatsko-Pokrovskaja- ja Filjovskaja-linjojen asema. Asema avattiin 31. elokuuta 1965.

## Lähteet
Corona (nimi)

**Corona** on latinankielinen naisen etunimi, joka merkitsee  muun muassa seppelettä ja kruunua. Nimi oli mukana suomalaisessa almanakassa 1700- ja 1800-luvuilla. Coronan nimipäivää vietettiin 14. toukokuuta.

Corona-nimi tuli Suomen almanakkaan vuonna 1709. Se edusti keskieurooppalaista kirkollista perinnettä: Corona on varsinkin Itävallassa, Pohjois-Italiassa ja eteläisessä Saksassa tunnettu pyhimys. Legendan mukaan hän oli 100-luvulla elänyt varhaiskristillinen marttyyri, joka surmattiin 16-vuotiaana.

1850-luvulla Corona muutettiin almanakassa muotoon **Korona**. Nimi poistui kalenterista vuonna 1883, kun sen tilalle otettiin toinen pyhimysnimi, Edit. 

1800-luvun jälkeen Coronan käyttö etunimenä on ollut Suomessa hyvin vähäistä. Digi- ja väestötietoviraston etunimitilastossa 1900-luvulla syntyneitä Corona-nimisiä naisia on alle 10. Korona-nimisiä henkilöitä ei esiinny tilastossa lainkaan.

## Tunnettuja Corona-nimisiä
* Corona Schröter (1751–1802), saksalainen laulaja, näyttelijä ja säveltäjä

## Lähteet
Preobraženskaja ploštšadin metroasema

**Preobraženskaja ploštšad** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1965.

## Lähteet
Ivan Nikitin

**Ivan Savvitš Nikitin** (1824–1861) oli venäläinen runoilija. Hän sai kasvatuksensa hengellisessä seminaarissa, mutta köyhyys ja perheikävyydet pakottivat keskeyttämään kouluopinnot. Nikitin jäi pikkukauppiaaksi kotikaupunkiinsa saamatta tilaisuutta tyydyttää luontaista tiedonjanoaan.

Nikitinin yksinkertainen, koruton runous on kiinteästi sidoksissa hänen omaan elämäänsä. Siinä kuvastuvat runoilijan yksinäisyydentunne, häntä ympäröivän elämän kurjuus ja toisaalta rakkaus luontoon, josta pessimistinen runoilija ammentaa lohdutusta. Joskus on runoilla suoraan omaelämäkerrallinen merkitys, kuten runoelmalla *Nyrkki*. Ensimmäinen täydellinen laitos Nikitinin runoja, joihin liittyy Mihail de Poulet’n kirjoittama runoilijan elämäkerta, ilmestyi 1885.

Lauri Viljanen on suomentanut Nikitinin runon "Kuoppa on kaivettu". Suomennos on julkaistu teoksissa *[[Helikonin lähde]]* ja *[[Venäjän runotar]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Gustav Nieritz

**Karl Gustav Nieritz** (1795–1876) oli saksalainen kansan- ja nuorisonkirjailija, jonka lämminsydämiset kertomukset on julkaistu koottuina muun muassa nimillä *Jugendbibliothek* ja *Jugendschriften*. Nieritz on kirjoittanut oman elämäkertansa *Selbstbiographie* (1872).

## Suomennetut teokset
* *Tyttö Helgolannissa* (*Das Fischermädchen von Helgoland*), Helsingissä: K. E. Holm 1877 Teos verkossa
* *Eräs joululaulu: Ystävä hädässä: kaksi kertomusta*, suom. Hanna Pakkala. Helsinki: Holm 1897. Sarja: Nuorison kirjasto, 5.
* *Hiljainen Heikki: kertomus nuorisolle*, suom. Hanna Pakkala, Helsinki: Holm 1897. Sarja: Nuorison kirjasto, 6.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Friedrich Nicolai

**Christoph Friedrich Nicolai** (1733–1811) oli saksalainen kirjailija. Hän oli Gotthold Ephraim Lessingin ja Moses Mendelssohnin ystävä. Hän vastusti Johann Christoph Gottschedin suuntaa aikakauskirjoissaan *Bibliotek der schönen Wissenschaften* (1757–1758) ja *Briefe die neueste Litteratur betreffend* (1759–1765). Myöhemmin hän kangistui runottomaan järkeilyyn. Uudet, syvemmät virtaukset filosofiassa ja runoudessa saivat hänet sotajalalle. Hän kirjoitti Immanuel Kantia ja Johann Gottfried Herderiä vastaan (*Feyners kleyner Almanach*, 1777–1778), samoin Goetheä (satiirinen romaani *Freuden des jungen Werthers*, 1775) ja niin edelleen. Niinpä kirjailijat tekivätkin hänestä pilkkaa, kuten jo mainitut sekä Friedrich Schiller (*Xenioissaan*) ja Schlegelin veljekset. Nicolain Laurence Sterneä jäljittelevällä romaanilla *Das Leben und die Meinungen des Herrn Magister Sebaldus Nothanker* (1773–1776) on ollut ajankuvauksena myöhemminkin arvonsa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
HMS Menestheus

**HMS Menestheus** (viirinumero M93) oli vuonna 1929 vesillelaskettu laiva, jonka Amiraliteetti lunasti 14. joulukuuta 1939 apumiinalaivaksi.

## Valmistus
Alus tilattiin Caledon Shipbuilding & Engineering Companyltä Dundeesta Skotlannista. Alus laskettiin vesille 6. elokuuta 1929 ja  valmistui joulukuussa. Amiraliteetti lunasti 14. joulukuuta 1939 aluksen. Se otettiin palvelukseen 22. kesäkuuta 1940 apumiinalaivana nimellä *HMS Menestheus*.

## Palvelus
Alus liitettiin elokuussa 1940 muutostöiden valmistuttua Kyleen 1. Miinalaivueeseen, jonka mukana se osallistui aluksi pohjoisen miinasulun rakentamiseen.

Laivueen lakkauttamisen jälkeen lokakuussa 1943 alus päätettiin sisaraluksensa ''HMS Agamemnonin'' kanssa muuttaa Brittiläisen Tyynenmeren laivaston tukilaivaksi (virkistäytymisalus). Muutostyöt aloitettiin Vancouverissa, mutta vihollisuuksien päättyessä ne keskeytettiin.

Aluksesta tehtiin 1944 majoitusalus Tyynenmeren laivastoon. Se palautettiin omistajilleen 1946.

### Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
*William Howard Dennis Friedberger 15. huhtikuuta 1940 - 12. helmikuuta 1941
*John Stuart Crawford 12. helmikuuta 1941 - 15. tammikuuta 1942
*Rudolph Henry Fane de Salis 15. tammikuuta 1942 - 1943
*A. A. Ferguson 1943 - 5. marraskuuta 1944
*Henry Freston Nash 5. marraskuuta 1944 - 1945

## Lähteet
*

### Viitteet
Taganskajan metroasema (Tagansko-Krasnopresnenskaja)

**Taganskaja** () on yksi Moskovan metron asemista. Se avattiin 31. joulukuuta 1966.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Karl Fiehler

**Karl Fiehler** (1895 Braunschweig – joulukuu 1969) oli saksalainen kansallissosialistisen työväenpuolueen (NSDAP) poliitikko. Hän toimi Münchenin pormestarina Natsi-Saksassa vuosina 1933–1945.

Fiehler oli baptistisaarnaajan poika. Hän asettui perheineen Müncheniin vuonna 1902 ja suoritti kauppaopinnot. Hän palveli vapaaehtoisena ensimmäisessä maailmansodassa, palasi Müncheniin vuonna 1918 ja liittyi Thule-seuran sekä kansallissosialistien piireihin. Marraskuussa 1923 Fiehler osallistui kansallissosialistien yritykseksi jääneeseen oluttupavallankaappaukseen. Vuonna 1924 hän pääsi Münchenin kaupunginvaltuustoon lyhyesti kielletyn NSDAP:n peitelistalta. Puolueen reformissa vuonna 1925 hän oli mukana perustajajäsenenä. Fiehler nousi pian uralla puolueessa, pääsi sen Schwabingin-haaran johtoon ja vuonna 1928 sen kunnallispolitiikan *Reichsleiterin* asemaan.

Kansallissosialistien valtaannousun jälkeen pormestari Karl Scharnagl joutui eroamaan 9. maaliskuuta 1933, jolloin Baijerin sisäministeri Adolf Wagner nimitti Fiehlerin pormestariksi. Fiehler aloitti heti poliittisten vastustajien ja juutalaisten sortamisen. Maaliskuussa 1933 hän järjesti juutalaisten ja sosialistien poistamisen julkisista viroista Münchenissä jo ennen kuin tämä oli toteutettu valtakunnallisella tasolla. Fiehler kiihdytti syrjintätoimia muutenkin valtiota nopeammin. Elokuussa 1933 Münchenin kaupunki halusi kieltää juutalaisilta julkisten kylpylöiden käytön, mutta sisäministeriö totesi ratkaisun lakiin perustumattomaksi. Adolf Hitlerin ehdotuksesta ja Heinrich Himmlerin hyväksynnällä Fiehlerin toimikautta laajennettiin lokakuun 2. päivään 1955 kestäväksi, vaikka tämä laajennus jäi teoreettiseksi Natsi-Saksan kaatuessa keväällä 1945.  

Hallinnon kaaduttua Fiehler ei myöntänyt väärintekoja. Hän vetosi oikeudenkäynnissä täydelliseen tietämättömyyteen kansallissosialistien rikoksista, kuvasi Hitleriä myönteisesti ja kertoi, ettei voinut kuvitella tämän saattaneen käynnistää tai sietää julmuuksia. Tuomarit pitivät Fiehleriä "henkisesti rajoittuneena", joten hänet luokiteltiin "aktivistiksi" ja tuomittiin kahdeksi vuodeksi työleirille. Rangaistus katsottiin kuitenkin kärsityksi jo internoituna vietetyn ajan takia. Vuonna 1965 epäonnistui Fiehlerin yritys saada eläkemaksuja työstään pormestarina. Hän asui kuolemaansa saakka Dießen am Ammerseessä.

## Lähteet
Maaningan ortodoksinen kirkko

**Maaningan ortodoksinen kirkko**, eli **Karjalan Valistajien kirkko** on Kuopion Maaningan pitäjän kirkonkylän taajamassa sijaitseva ortodoksinen kirkko. 

Se on rakennetty arkkitehti Ilmari Ahosen suunnitelman pohjalta. Rakennuksen vihki arkkipiispa Paavali marraskuussa 1960 ortodoksiseksi rukoushuoneeksi (tsasounaksi). Rakennus peruskorjattiin vuonna 2005, ja vihittiin sitten arkkipiispa Leon johdolla ortodoksiseksi kirkoksi.

Rakennus toimii ortodoksisen kirkon Kuopion ja Karjalan hiippakunnan, Kuopion ortodoksisen seurakunnan Maaningan alueen pyhäkkönä.

## Lähteet
Taganskajan metroasema

**Taganskajan metroasema** tarkoittaa seuraavia asioita:

*Taganskajan metroasema (Koltsevaja), Koltsevaja-linjan asema.
*Taganskajan metroasema (Tagansko-Krasnopresnenskaja), Tagansko-Krasnopresnenskaja-linjan asema.
As If It’s Your Last

**As If It’s Your Last** () eteläkorealaisen tyttöbändin Blackpinkin 22. kesäkuuta 2017 julkaisema single. Kappaleen kirjoitti Teddy Park, Brother Su, Choice37, Future Bounce, Lydia Paek ja tuotti Teddy Park. Single myi yli 2,5 miljoonaa kopiota Etelä-Koreassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*As If It’s Your Last Youtubessa
Park Pobedyn metroasema (Moskovan metro)

**Park Pobedy** () on Moskovan metron Arbatsko-Pokrovskaja- ja Kalininsko-Solntsevskaja-linjojen asema. Asema avattiin 6. toukokuuta 2003.

## Lähteet
HMS Southern Prince

**HMS Southern Prince** (viirinumero M47) oli vuonna 1929 vesillelaskettu laiva, jonka Amiraliteetti lunasti 19. joulukuuta 1939 apumiinalaivaksi.

## Valmistus
Liverpoolilainen Furness, Withy & Co tilasi aluksen Lithgow'lta Port Glasgow'sta Skotlannista aluksen, joka oli tarkoitettu Prince Linelle New Yorkin ja Argentiinan reiteille. Alus laskettiin vesille 12. maaliskuuta 1929 ja  valmistui elokuussa nimellä *Southern Prince*. Amiraliteetti lunasti 19. joulukuuta 1939 aluksen. Se otettiin palvelukseen 15. kesäkuuta 1940 apumiinalaivana nimellä *HMS Southern Prince*.

## Palvelus
Palvelukseen otettaessa alus liitettiin Kyleen 1. miinalaivueeseen, jonka mukana se osallistui aluksi pohjoisen miinasulun rakentamiseen.

Alus oli laskenut miinakentän SN-70A pohjoiseen sulkuun ja  paluumatkalla 26. elokuuta 1941 siihen osui Saksan laivaston sukellusveneen *[[U-652]]* laukaisema torpedo. *[[HMS Lightning (G55)|HMS Lightning]]* ja *[[HMS Lamerton]]* saapuivat Scapa Flow'sta avustamaan vaurioituneen aluksen Minchesiin. Alus siirrettiin Belfastiin telakalle.

Normandian maihinnousussa (operaatio Neptune) alus oli kontra-amiraali Rivett-Carnetin esikuntalaivana. Se lähti 7. kesäkuuta 1944 Solentista saattueessa EWP-1 ja ankkuroitui Juno Beachin edustalle seuraavana päivänä. Lokakuusta 1944 alkaen alus oli majoitusaluksena ja sodan lopun koululaivana Tyynellä valtamerellä.

Alus palautettiin 1945 omistajilleen, jotka myivät 1. huhtikuuta 1947 aluksen Italiaan Genovaan G. Costa fu Andrealle, joka nimesi aluksen *Anna C.:ksi*. Alus sijoitettiin Italian ja Etelä-Amerikan reiteille maaliskuussa 1948. Aluksen moottorit vaihdettiin ja majoitustilat uusittiin 1951-1952. Aluksella oli tulipalo 1971, minkä jälkeen se myytiin romutettavaksi. Alus romutettiin La Speziassa.

### Päälliköt
Aluksen päälliköinä olivat:
*William Howard Dennis Friedberger 15. huhtikuuta 1940 - 12. helmikuuta 1941
*John Stuart Crawford 12. helmikuuta 1941 - 15. tammikuuta 1942
*Rudolph Henry Fane de Salis 15. tammikuuta 1942 - 1943
*A. A. Ferguson 1943 - 5. marraskuuta 1944
*Henry Freston Nash 5. marraskuuta 1944 - 1945

## Lähteet
*

### Viitteet
Kari Liuhto

**Kari Tapani Liuhto** (s. 26. joulukuuta 1967 Joutseno) on Suomen ensimmäinen tiedustelututkimuksen professori ja Centrum Balticum -säätiön johtaja. Hän on myös englanninkielisen *Baltic Rim Economies* -lehden ja suomenkielisen Pulloposti-kolumnisarjan päätoimittaja. 

## Koulutus
Liuhto kirjoitti ylioppilaaksi Joutsenon lukiosta keväällä 1986. Hän aloitti opinnot Turun kauppakorkeakoulussa syksyllä 1987. Samanaikaisesti hän sai opinto-oikeuden Kiovan valtionyliopistoon, jossa hän opiskeli venäjän kieltä. Keväällä 1988 hän palasi Turun kauppakorkeakouluun, josta hän valmistui ekonomiksi vuonna 1991. Hän aloitti tohtorinopinnot Glasgow’n yliopistossa Isossa-Britanniassa vuonna 1993, jossa hän väitteli kolmea vuotta myöhemmin filosofian tohtoriksi (PhD). Turun kauppakorkeakoulusta hän valmistui kauppatieteiden tohtoriksi vuonna 2000. Hänen ensimmäinen väitöskirjansa käsitteli liiketoiminnan kehitystä itsenäisyytensä palauttaneessa Virossa ja toinen organisaatiomuutosta kuudessa entisessä neuvostotasavallassa.

## Akateeminen ura
Liuhto aloitti assistenttina Turun kauppakorkeakoulun Itäkaupan tutkimus- ja koulutusyksikössä 15. maaliskuuta 1991. Hän toimi useissa akateemisissa tehtävissä Turun kauppakorkeakoulussa ennen kuin aloitti professorina Lappeenrannan teknillisessä yliopistossa syksyllä 1997. Lappeenrannassa hän työskenteli syksyyn 2003, jolloin Turun kauppakorkeakoulu kutsui hänet hoitamaan kansainvälisen liiketoiminnan professuuria ja Pan-Eurooppa Instituutin johtajuutta. Elokuusta 2011 Hän on toiminut edellä mainittujen tehtävien ohella myös Centrum Balticum -säätiön osa-aikaisena johtajana. Tammikuussa 2025 Liuhto aloitti tiedustelututkimuksen professorin tehtävässä. Professuuri on Maanpuolustuskorkeakoulun ja Turun yliopiston kauppakorkeakoulun yhteinen.  

## Tutkimus- ja opetustyö
Liuhton nykyinen tutkimustyö painottuu tiedustelututkimuksen akuutteihin kysymyksiin, kuten esimerkiksi Venäjän vakoiluun ja vaikuttamiseen lännessä. Oman tutkimustyönsä ohella hän on toiminut vastuullisena johtajana lukuisissa tutkimushankkeissa, joita ovat rahoittaneet muun muassa Euroopan komissio, Suomen Akatemia, valtioneuvoston kanslia ja monet Suomen ministeriöt. Hän on myös ollut useaan otteeseen asiantuntijana eduskunnan eri valiokunnissa. 

Liuhto on toiminut vierailevana luennoitsijana ja muissa akateemisissa tehtävissä lukuisissa yliopistoissa sekä Suomessa että ulkomailla.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Rajavartiolaitoksen Sissiristi toukokuussa 1987
*  Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan I luokan ritarimerkki joulukuussa 2007
*Pietarin valtiollisen taloustieteenyliopiston (FINEC/UNECON) kunniatohtori syyskuussa 2011 - Liuhto luopui tästä kunnianosoituksesta Venäjän hyökättyä Ukrainaan helmikuun lopulla 2022.
*Suomen Leijonan ritarikunnan komentajamerkki joulukuussa 2024

## Lähteet
Salama (kirjasarja)

**Salama-sarja** oli Gummeruksen salapoliisikirjallisuuteen ja jännityskirjallisuuteen keskittynyt kirjasarja. Sarjassa julkaistiin 205 kirjaa vuosina 1953–1973. Alkuperäisellä Salama-sarja-nimellä julkaistiin vuoteen 1970 saakka 176 kirjaa, tämän jälkeen julkaistiin vielä kolmen vuoden ajan uusintapainoksia suosituista Salama-sarjan kirjoista sekä Gummeruksen Silmukkasarjan kirjoista *Salama minun makuuni*-sarjassa. 

Salama-sarjan ensimmäinen julkaistu kirja oli suomalaisen T. Marraksen (oikealta nimeltä Pauli Suhonen) dekkari *Tohtori Kaarretin tapaus*. Sarjassa julkaistiin muun muassa seuraavien kirjailijoiden teoksia: Mauri Sariola, Vilho Helanen, Tapani Immonen, Matti Pirkola, Marjatta Seppälä, Tauno Yliruusi, Lennart Åkerlund, Maria Lang, Erle Stanley Gardner, Quentin Patrick, Ellery Queen, Ira Levin, Mary Rinehart, James Hadley Chase, Peter Cheyney, Ngaio Marsh, Simon Rattray ja M. M. Kaye. Suurin osa kirjoista oli amerikkalaisten, brittiläisten ja ruotsalaisten kirjailijoiden tekemiä.

Jännityskirjallisuuteen erikoistunut Book Studio-kustantaja on julkaissut vuodesta 2002 lähtien vanhoja Salama-sarjan dekkareita uusintapainoksina.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* DekkariNetti : Salama-sarja
Matti Pirkola

**Matti Pirkola** (30. marraskuuta 1939 – 25. lokakuuta 1989) oli suomalainen toimittaja ja rikoskirjailija. Hän käytti salanimiä *Matti Palkki* ja *Esa Lähdekoski* sekä nimimerkkiä *Werneri*.

Pirkola pääsi ylioppilaaksi Oulun yhteislyseosta. Hän oli toimittajana Seura-lehdessä ja Koti-Postissa ja toimi myös mainonnan suunnittelijana.

## Teoksia
* *Tunti ennen murhaa*: salapoliisiromaani. Salamasarja 145. Gummerus 1966
* *Milloin miehenne tulee?*: jännityskuunnelma. 1981 (Kuunnelma Yle Areenalla)
* *Murha on ruma sana*: jännitysromaani. Kirjayhtymä 1984
* *Tämä on viimeinen yösi*: jännitysromaani. Kirjayhtymä 1985
* *Kuollut karkaa*: jännitysromaani. Kirjayhtymä 1989

## Lähteet
Tutkimusote

**Tutkimusotteella** tarkoitetaan sitä, miten tutkimuksessa lähestytään tiedon tuottamista. Tutkimusotteen synonyymeinä saatetaan käyttää termejä lähestymistapa tai tutkimusstrategia. Asiasta käytetyt termit vaihtelevat eri tieteenaloilla. 
__NOTOC__
Tutkimusote on laajempi käsite kuin tutkimusmenetelmä. Tutkimusote antaa tutkimukselle kehikon, jonka sisällä voidaan käyttää erilaisia tutkimusmenetelmiä sekä eri tapoja hankkia ja lukea aineistoa.

## Esimerkkejä tutkimusotteista yhteiskunta- ja humanistisissa tieteissä

* Narratiivinen (kerronnallinen) tutkimusote keskittyy kerronnallisuuteen ja tarinallisuuteen. Näkökulman avulla voidaan analysoida puhetapoja ja kielenkäyttöä ja mm. hahmottaa kulttuurin rakentumista.
* Jälkikolonialistinen tutkimusote on kriittinen tutkimusote, joka pyrkii kyseenalaistamaan länsimaisia ajattelumalleja ja paljastamaan kolonialistisia valtarakenteita.

Psykologiassa erilaisia tutkimusotteita ovat mm. kokeellinen tutkimus, korrelatiivinen tutkimus, kuvaileva tutkimus, tapaustutkimus ja kenttätutkimus.

## Tutkimusotteen suhde teoriaan
Tutkimusote voi tukeutua johonkin teoriaan. Esimerkiksi narratiivinen tutkimusote pohjautuu sosiaaliseen konstruktionismiin.

## Katso myös

* Tutkimus
* Tieteellinen menetelmä
* Tieteenfilosofia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Tutkimusmenetelmien verkkokäsikirja (Tietoarkisto)
* Tutkimusmenetelmät ja -aineisto (Tiedelukutaidon perusteet -kurssi)
Alexander Heinrich Neus

**Alexander Heinrich Neus** (1795–1876) oli virolainen opettaja ja kirjailija. Hän suoritti esiopintonsa Tallinnan lukiossa ja jatkoi 1814–1817 opintojaan Tarton yliopiston teologisessa tiedekunnassa. Hän aloitti sitten opettajana, mutta ei kuitenkaan voinut silmäsairauden vuoksi toimia tehtävässä kovin pitkään. Neusin nimi on säilynyt jälkimaailmalle siksi, että hän oli ensimmäisiä virolaisen kansanrunouden harrastajia. Vuonna 1836 hän julkaisi *Dorpater Jahrbücherissä* muutamia vanhoja kansanrunoja. Hänen päätyönsä on kolmiosainen *Ehstnische Volkslieder. Urtext und Uebersetzung* (1850–1852). Arvokkaan julkaisun ainekset ovat etupäässä A. F. J. Knüpfferin, osittain myös Friedrich Reinhold Kreutzwaldin ja Friedrich Robert Faehlmannin kokoamia. Runot ovat samantapaisia kuin Kantelettaren runot. Neus oli myös tieteellinen kirjailija.

Neus on haudattu Tallinnan Koplin saksalaiselle hautausmaalle.

## Julkaisut
* *Ehstnische Volkslieder: Urschrift und Uebersetzung*; Ehstländische Literärische Gesellschaft. Reval: Kluge und Ströhm 1850–1852. (3 osaa) 
* *Mythische und magische Lieder der Ehsten* ges. und hrsg. von Fr. Kreutzwald und H. Neus. St. Petersburg: Kaiserliche Akademie der Wissenschaften 1854.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Alexander Heinrich Neus, BBLD: Baltisches biografisches Lexikon digital
Pekka Salojärvi

**Pekka Salojärvi** (29. maaliskuuta 1940 – 12. maaliskuuta 2021 Jyväskylä) oli suomalainen kustantaja, filosofian kunniatohtori ja Gummerus-kustantamon toimitusjohtaja. Hän toimi vuodesta 1970 alkaen Gummeruksen toimitusjohtajana ja oli myöhemmin Gummeruksen hallituksen puheenjohtajana.

Pekka Salojärven isä oli kauppaneuvos Mauno Salojärvi.

## Teoksia
* *Kirjailija kirjoittaa, kustantaja kustantaa*: muistelmateos. Gummerus 2007

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pekka Salojärven muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Julian Ursyn Niemcewicz

**Julian Ursyn Niemcewicz** (1757–1841) oli puolalainen kirjailija ja poliitikko. Hän sai sotilaskoulutuksen Varsovan kadettikoulussa, teki laajoja matkoja Länsi-Eurooppaan ja osallistui nelivuotisiin valtiopäiviin (1788–1792). Hän oli aatelisanarkian vastustaja ja laajennetun kuningasvallan puolustaja. Toukokuun 3. päivän perustuslaki vuodelta 1791 on osaksi hänen kirjoittamansa.

Niemcewicz ruoski vallattoman vapauden kannattajia näytelmässään *Valtiopäivämiehen paluu*, joka menestyksekkäästi esitettiin 1791 ja herätti vanhan järjestyksen ystävissä sellaisen vihan, että Niemcewicz joutui lähtemään maanpakoon. Tadeusz Kościuszkon nostaessa Puolan kansan venäläisiä vastaan Niemcewicz tuli hänen adjutantikseen ja seurasi häntä vankeuteen Pietariin. Vapauduttuaan hän lähti Pohjois-Amerikkaan. Varsovan herttuakunnassa ja sitten Wienin kongressin jälkeen syntyneessä Puolan kuningaskunnassa Niemcewicz oli valtiosihteeri.

Niemcewicz on kirjoittanut runsaasti kaunokirjallisia teoksia, joiden joukossa huomattavimmat ovat *Historialliset iaulut* (1816), ja julkaissut historiallisia tutkimuksia ja asiakirjoja. Niemcewiczin elämäkerran on julkaissut Adam Czartoryski (1860).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Koti-Posti

**Koti-Posti** oli suomalainen vuosina 1961–1975 kaksi kertaa kuukaudessa ilmestynyt aikakauslehti, jota kustansi helsinkiläinen Lehtiaitta Oy. Lehti sulautui vuonna 1975 Apu-lehteen. Lehden päätoimittaja oli Olavi Järvi. Toimitussihteerinä oli Risto Karlsson, joka myös kirjoitti lehteen pakinoita salanimellä Risto Kari.

## Lähteet
Muisto (nimi)

**Muisto** on suomalainen etunimi, joka voi olla miehen tai naisen nimi. Se pohjautuu suomen kielen sanaan *muisto*.

*[[Uusi Suometar]]* -lehti julkaisi vuonna 1879 ”Kandidati-listan tulevain vuotten kalenteriin”. Luettelossa oli kansatieteilijä H. A. Reinholmin ehdotuksia uusiksi etunimiksi, ja siihen sisältyi myös nimi *Muisto*. Se ei päässyt mukaan almanakkaan, mutta nimi tuli siitä huolimatta varsin yleisesti käyttöön. 

Digi- ja väestötietoviraston mukaan Muisto on vuoteen 2020 mennessä ollut Suomessa etunimenä noin 430–440 miehellä ja noin 210–220 naisella. Suosituimmillaan nimi oli 1900-luvun alkupuoliskolla; 1950-luvun jälkeen syntyneitä Muistoja on tilastoitu alle 40.

Hevosten nimipäiväkalenterissa Muiston nimipäivä on 5. syyskuuta.

## Tunnettuja Muistoja
*Muisto Lassila (1920–2012), jatkosodan ajan kaukopartiomies ja tiedustelija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Etunimien taivutus: Muisto (Kotimaisten kielten keskuksen verkkojulkaisu)
Tölö (täsmennyssivu)

**Tölö** voi tarkoittaa ainakin seuraavia:

* Tölö, kaupunginosa Forssassa
* Tölö, Helsingin Töölön ruotsinkielinen nimi
Legendary Wings

**Legendary Wings** (Japanissa Ares no Tsubasa) on fantasia-aiheinen shoot'en up tyyppinen peli, jonka on julkaissut Capcom. Peli on julkaistu kolikkopelinä ja NES:lle. Pelissä pelaaja ohjaa nuorta sotilasta, joka on varustettu siivillä. Pelaajan täytyy pelastaa maailma toimintahäiriöiseltä supertietokoneelta.

## Aiheesta muualla
https://capcom.fandom.com/wiki/Legendary_Wings
Kiiltokuusijäärä

**Kiiltokuusijäärä** (*Tetropium castaneum*)  on sarvijäärien heimoon (*Cerambycidae*) kuuluva kovakuoriaislaji, jonka isäntäpuuna toimii pääasiallisesti kuuset. Laji iskeytyy eläviin, yleensä kangasmailla kasvaviin kookkaisiin ja vanhoihin kuusien tyviosiin, joiden puolustuskyky on heikentynyt iän ja kasvun hidastumisen vuoksi. Kiiltokuusijäärää voi tavata myös männyillä, pihdoilla ja lehtikuusilla. Aikuinen kiiltokuusijäärä on rakenteeltaan litteähkö ja lyhytkarvainen ollen kooltaan noin 9–15&nbsp;mm. Kiiltokuusijäärän peitinsiivet ovat mustat tai ruskehtavat ja etuselkä on aina kiiltävä. Tukevahkot tuntosarvet ulottuvat peitinsiipien puoliväliin saakka. Lajin eri yksilöiden koko ja väritys vaihtelevat paljon.

Kiiltokuusijäärien munista kuoriutuneet toukat nakertavat mutkittelevia käytäviä puun kaarnan alle. Toukkakäytävät ovat leveitä ja mutkikkaita kaivautuen koteloitumista varten yleensä puun sisään. Toukkien syönnin seurauksena puun kuorenalaiset nestevirtaukset alkavat heiketä. Kiiltokuusijäärää on merkittävä metsätuholainen.

Kiiltokuusijäärää esiintyy käytännössä koko Suomessa ja se on levinnyt laajasti Aasiaan, Eurooppaan ja Pohjois-Amerikkaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Kiiltokuusijäärä (''Tetropium castaneum'')
*iNaturalist: Kiiltokuusijäärä (''Tetropium castaneum'')
*Metsäntutkimuslaitos (Metla): Kuusijäärät (''Tetropium'' spp.) 
*ITIS: Tetropium castaneum 
*University of Michigan, Animal Diversity Web (ADW): Tetropium castaneum 
*Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): Tetropium castaneum (black spruce beetle) 
*Pherobase: Semiochemicals of Tetropium castaneum, the Black spruce beetle
Fritz Müller

**Fritz Müller** oli saksalainen rugbynpelaaja ja olympiamitalisti. Hän kuului vuoden 1900 kesäolympialaisissa Pariisissa lajissa hopeaa saaneeseen SC 1880 Frankfurt -joukkueeseen.

## Lähteet
Legrand

**Legrand** on ranskalainen yritys joka on perustettu Ranskassa, Limogesissa.

Legrand toimii 90 maassa, ja sen tuotteita jaetaan lähes 180 maassa. Se tuottaa 85 prosenttia myynnistään kansainvälisesti. Konserni on laajentanut tuotevalikoimaansa kestävän kehityksen ja energiansäästöteknologioiden alalla ja kehittänyt uusia tuotteita sähköajoneuvojen lataukseen, valaistuksen ohjaukseen ja datakeskuksiin.

Vuonna 2011 yritys oli maailman suurin 20% osuudella mm. elektronisten kytkimien valmistuksessa.

## Historia

#### Alkuperää
Yrityksen juuret ulottuvat vuoteen 1865, jolloin Ranskan Limousinin alueella, Limoges’n posliinitehdas perustettiin Lyonin reitin varrelle valmistamaan posliiniastioita.

Vuonna 1904 Frédéric Legrand otti yrityksen haltuunsa ja antoi sille oman nimensä.

Vuonna 1919 yritys solmi kumppanuuden limogesilaisen käsityöläisen, Jean Mondot’n, kanssa. Tämä oli perustanut pienen tehtaan Exideuiliin, jossa hän valmisti sähkökatkaisijoita käyttäen posliinia ja puksipuuta.

Tämän jälkeen valmistus monipuolistui vähitellen sähköteknisiin laitteisiin. Tuohon aikaan, ennen muovin käyttöönottoa, posliini oli paras saatavilla oleva eristysmateriaali.

Vuonna 1949, tehdaspalon jälkeen, päätettiin keskittyä yksinomaan sähköisiin asennustarvikkeisiin, kuten kytkimiin ja pistorasioihin. Yritys laajensi tuotevalikoimaansa nopeasti myös suojatuotteisiin (esim. sulakepitimet ja johdonsuojakatkaisijat), kaapelinhallintajärjestelmiin (esim. kaapelikanavat ja minikanavat) sekä turvavalaistusratkaisuihin.

Tämän jälkeen Legrand on tehnyt yli 100 kohdennettua yritysostoa ja kasvanut suureksi, monipuoliseksi sähköisten ja digitaalisten rakennusinfrastruktuurien sekä yhdistettyjen laitteiden valmistajaksi, jonka tuotevalikoimaan kuuluu yli 300 000 tuotetta.

Vuoteen 2021 mennessä Legrand oli läsnä 90 maassa ja sen tuotteita myytiin 180 maassa.

## Lähteet
Ken Laufman

**Kenneth ”Ken” Laufman** (s. 30. tammikuuta 1932 Hamilton) on kanadalainen jääkiekkoilija, joka pelasi keskushyökkääjänä. Hän kuului Kanadan pronssia voittaneeseen joukkueeseen Cortina d’Ampezzon talviolympialaisissa 1956 ja hopeaa voittaneeseen joukkueeseen Squaw Valleyn talviolympialaisissa 1960. Cortina d’Ampezzossa 1956 Laufman pelasi kahdeksan ottelua tehopistein 1+10=11 keräten neljä rangaistusminuuttia. Squaw Valleyssa 1960 hän pelasi neljä ottelua keräten neljä syöttöpistettä.

## Lähteet
Marano di Napoli

**Marano di Napoli** on kunta Campanian alueella Etelä-Italiassa noin 10 kilometriä Napolin keskustasta luoteeseen. Se kuuluu Agro giuglianese -nimiseen kokonaisuuteen, joka käsittää Napolin metropolikaupungin luoteiset kunnat. Kaupungissa sijaitsee Rooman valtakunnan aikainen mausoleumi.

## Maantiede ja ilmasto
Marano di Napoli sijaitsee Napolin metropolikaupungin luoteisosassa ja se rajoittuu etelässä Napoliin. Maaperä on geologisesti nuorta. Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen. Talvisin keskilämpötila jää alle 10 °C:een, kesäisin se on noin 26 °C. Korkeimmillaan lämpötila saattaa kohota 38 °C:een, ja jos samaan aikaan ilmankosteus on korkea, olo voi olla varsin tukala.

Italian neliportaisessa maanjäristysriskiä arvioivassa luokituksessa Marano di Napoli on määritelty luokkaan 2 (Zona 2, medio-alta), eli kohtalaisen korkean riskin luokkaan.

## Historia

Rooman valtakunnan aikana Marano di Napoli hyötyi sijainnistaan Consularis Campana -tien varrella, joka yhdisti Pozzuolin Capuaan. Rooman luhistumisen jälkeen alue kuului Bysantin valtakuntaan, ja sen jälkeen sitä hallitsivat muun muassa normannit ja keskiaikana valta oli Angioinin suvulla. Alueelle alkoi kehittyi maalaiskyliä, joiden kasvu johti lopulta kaupunkimaisen asutuksen muodostumiseen. Vuonna 1629, pitkän autonomian jälkeen, paikkakunta ajautui feodaalisukujen haltuun. Caracciolon suku hallitsi 1703–1807. Feodalismin päättyminen johti kunnallisen hallinnon kehittämiseen. Ennen nykymuotoisen Italian syntyä 1861 Marano kuului Molempain Sisiliain kuningaskuntaan. Quarton frazione itsenäistyi Maranosta 1948. 

Marano di Napolissa on erinäisiä hienoston rakennuttamia kerrostaloja 1600- ja 1700-luvuilta. Kaupungin kirkkoja ovat muun muassa San Castrese, SS. Annunziata ja Complesso dell'Eremo di Santa Maria di Pietraspaccata. Merkittävä muinaismuisto on roomalaisvallan aikainen mausoleumi Mausoleo del Ciaurro.

## Talous ja liikenne
Marano di Napolin elinkeinoja ovat muun muassa maatalous (hedelmät ja vihannekset), elintarviketeollisuus ja jalkineteollisuus. Kaupunki sijaitsee Napolin lähiliikenteen piirissä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Marano di Napoli, Campania, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Samborsko

**Samborsko** on kylä Jastrowien kunnassa Puolassa. Samborskon kylän väkiluku oli vuoden 2011 väestönlaskennassa 502. Asukkaista 50,2 prosenttia oli naispuolisia ja 49,8 miespuolisia. Alle 18-vuotiaat muodostivat 26,9 prosenttia kylän väestöstä, työikäiset 64,9 prosenttia ja eläkeläiset 8,2 prosenttia. Jastrowien kunnan asukkaista 4,3 prosenttia asuu Samborskon kylässä.

## Lähteet
Afragola

**Afragola** on kunta Campanian alueella Etelä-Italiassa noin 10 kilometriä Napolin keskustasta koilliseen. Sen arkkitehtuuriin kuuluu historiallisten monumenttien ohella modernia muotokieltä edustava rautatieasema Stazione di Napoli Afragola.

## Maantiede ja ilmasto
Afragola sijaitsee Napolin metropolikaupungin pohjoisosassa maaperältään erittäin hedelmällisellä alueella, jota kutsutaan nimellä Campania antica tai Campania Felix. Alueella vallitsee välimerenilmasto kuumine kesineen ja leutoine talvineen.

Italian neliportaisessa maanjäristysriskiä arvioivassa luokituksessa Afragola on määritelty luokkaan 2 (Zona 2, medio-alta), eli kohtalaisen korkean riskin luokkaan.

## Historia
Perimätiedon mukaan Afragolan perustivat normannit, ja paikkakunta lienee saanut nimensä mansikanviljelyn mukaan: Villa delle Fragole. Varhaisin asiakirjamaininta paikkakunnasta on vuodelta 1131 muodossa Afraore. Afragola saavutti varsin korkean kehitystason 1300-luvulla, jolloin sitä hallitsi Angioinin suku, ja Napolin kuningattarena oli sukuun kuulunut Giovanna I (1327–1382). Sen jälkeen paikkakunta ajautui feodaalisukujen haltuun, joista se vapautui vihdoin 1639.

Vuonna 1799 Afragola kuului lyhytikäiseksi jääneeseen Napolin tasavaltaan. Oman kunnallishallintonsa paikkakunta sai 1809. Virallisesti Afragola nimettiin kaupungiksi 5. lokakuuta 1935. Kaupungin väkiluku lähes kolminkertaistui vuodesta 1861 vuoteen 1961, jolloin se oli noin 46&nbsp;000. Väkiluvun kasvu on tasaantunut vuoden 1990 jälkeen. 2020-luvun alussa Afragolassa asui noin kaksi prosenttia koko metropolikaupungin väestöstä.

Afragolan kaupunkikuvaa hallitsevat 1800-luvun ja 1900-luvun alun kerrostalot. Kuningatar Giovanna I:n linna 1300-luvulta on säilynyt, mutta sen nykyasu on myöhemmältä ajalta. Linnan nimenä on Castello di Afragola. Kaupungin useista kirkoista huomattavimpia ovat San Marco in Sylvis (vihitty 1356), San Giorgio Martire (rakennettu 1695–1702) ja Sacratissimo Rosario (valmistunut 1602, restauroitu 1989).

Afragolan suojeluspyhimys on Antonius Padovalainen, ja häntä juhlitaan 13. kesäkuuta.

## Talous ja liikenne

Afragolan elinkeinoja ovat maatalous (viinirypäleitä, tomaatteja) ja teollisuus (elintarvikkeet, rakennusmateriaalit). Afragolaa palvelee kolme rautatieasemaa: Stazione di Casoria-Afragola, Stazione di Salice ja Stazione di Napoli Afragola. Viimeksi mainittu sijaitsee Afragolan hallinnollisella alueella Rooma–Napoli-suurnopeusradan varrella. Sen asemarakennus on arkkitehti Zaha Hadidin käsialaa, ja se valmistui 2017. Autostrada del Sole kulkee Afragolan itäosien halki, ja siitä erkanee Autostrada A16, joka vie itään Apuliaan. Afragolan pohjoisosia halkoo Strada statale 162 NC Asse Mediano. Napolin kansainvälinen lentoasema sijaitsee Afragolan eteläpuolella. A1:n ja A16:n risteysalueen länsipuolella on moderni kauppakeskittymä.

## Urheilu
Afragolan jalkapallojoukkue on 1944 perustettu Associazione Sportiva Dilettantistica Vis Afragolese 1944 (Afragolese), joka on yltänyt sarjatasolle Serie C.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Afragola, Campania, Italia — Sunrise, Sunset, and Daylength
Jaap Beije

**Jacob Leendert ”Jaap” Beije** (6. huhtikuuta 1927 Bodegraven – 7. elokuuta 2013) oli alankomaalainen soutaja. Hän edusti Alankomaita Helsingin kesäolympialaisten 1952 perämiehellisessä nelosessa.

## Lähteet
Han Heijenbrock

**Wilhelm Johann ”Han” Heijenbrock** (27. lokakuuta 1929 Amsterdam – 26. heinäkuuta 2015 Purmerend) oli alankomaalainen soutaja. Hän edusti Alankomaita Helsingin kesäolympialaisten 1952 perämiehellisessä nelosessa.

## Lähteet