open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Oh!

**Oh!** on eteläkorealaisen Girls’ Generation -tyttöyhtyeen toinen studioalbumi. Se julkaistiin Etelä-Koreassa 28. tammikuuta 2010. Albumi sisältää pääsinglen "Oh!". Uudelleenpakattu versio *Run Devil Run* julkaistiin maaliskuussa 2010 uuden kappaleen "Run Devil Run" kanssa.

Gaon Chart listasi albumin vuonna 2010 Etelä-Korean toiseksi myydyimmäksi albumiksi 197&nbsp;934 myydyllä kappaleella ja uudelleenpakatun version neljänneksi 136&nbsp;851 myydyllä kappaleella.

## Historia

Albumia ennakkotilattiin 150&nbsp;000 kappaletta. Ensimmäisenä päivänä albumia myytiin 30&nbsp;000 kappaletta. 8. helmikuuta 2010 albumi julkaistiin iTunesin kautta yli 80 maassa, mukaan lukien Yhdysvallat, Kanada, Englanti, Ranska, Japani, Kiina ja Irlanti.

Yhtye aloitti albuminsa mainostuksen MBC:n *Music Coressa* 30. tammikuuta. Yhtye esitti myös kappaleen "Show! Show! Show!" osana heidän comebackiaan *Music Coressa* ja SBS:n *Inkigayossa*.

Huhtikuussa 2010, yksi albumin kappaleista nimeltä "영원히 너와 꿈꾸고 싶다 (Forever)" oli mukana draamassa *Pasta*.

### Uudelleenpakattu versio

"Uudelleenpakattu" versio albumista julkaistiin maaliskuussa uuden konseptin kanssa. Uusi single "Run Devil Run", julkaistiin digitaalisena singlenä 17. maaliskuuta 2010. Kappaleen demon oli alun perin levyttänyt Kesha;  kappaleen oikeudet myytiin kuitenkin SM Entertainmentille ja luovutettiin myöhemmin Girls’ Generationille. Musiikkivideo julkaistiin 18. maaliskuuta.

SM Entertainment totesi myöhemmin, että Yoona oli albumin kannen tyttö.

## Singlet

Kenzie, lauluntekijä, joka aiemmin teki yhtyeen debyyttisinglen "Into the New World", sävelsi myös kappaleen "Oh!". "Oh!" julkaistiin digitaalisille musiikkisivuille 25. tammikuuta 2010. Kappale nousi nopeasti kärkeen digitaalisilla musiikkilistoilla 10 minuutin aikana sen julkaisusta. Lisäksi kappale sijoittui ensimmäiseksi Gaon Music Chart-listalla.

"Run Devil Runin" kirjoitti yhdysvaltalaiset lauluntekijät, Alex James ja Busbee, yhdessä ruotsalaisen lauluntekijän Kalle Engströmin kanssa. Kappaleen levytti ensin yhdysvaltalainen laulaja-lauluntekijä Kesha vuonna 2008. Kappale jäi koskemattomaksi seuraavaksi kahdeksi vuodeksi ennen kuin Universal Music Groupin toimitusjohtajat myivät kappaleen oikeudet SM Entertainmentille. Tämän jälkeen korealainen lauluntekijä Hong Ji-yoo tuotiin kääntämään ja järjestämään englanninkielinen versio koreaksi. 

## Kappaleet

### Kappaleet uudelleenpakatussa versiossa (''Run Devil Run'')
Seuraavat kappaleet lisättiin uudelleenpakattuun albumiin.
Hilma Nyström

**Hilma Evelina Christina Nyström** (31. toukokuuta 1846 Loviisa – 13. tammikuuta 1915 Helsinki) oli ilmeisesti Suomen ensimmäinen naispuolinen pankkivirkailija.  

Nyströmin vanhemmat olivat merikapteeni Magnus Nyström ja Kristina Lovisa Hindberg, hän oli perheen ainoa lapsi. Nyström menetti isänsä ja pikkulapsena, kun tämä hukkui 1849. Nyströmin opinnoista ei ole tietoa, mutta hänen voi olettaa niitä harjoittaneen, sillä 22. elokuuta 1874 hän aloitti kassanhoitajana Pohjoismaiden Osakepankin Helsingin konttorissa. Nyström, joka oli naimaton, palveli yli 30 vuotta samassa Pohjoismaiden Osakepankin konttorissa. Vuonna 1894 hän sai pankilta tunnustuksen 20 vuoden palveluksesta. Naisvirkailijoiden määrä lisääntyi nopeasti, Pohjoismaiden Osakepankissakin heitä oli 1906 jo melkein sata.  

"Pohjoismaiden Osakepankki Kauppaa ja Teollisuutta Varten" oli perustettu 1872 yksityiseksi kansainväliseksi liikepankiksi, jolla oli konttoreita myös ulkomailla. Pankki oli silti 1880-luvulle tultaessa suomalaisomistuksessa, pääkonttori oli Viipurissa ja huomattavin sivukonttori juuri Helsingissä. Pankin tärkein kilpailija oli 1862 perustettu Suomen Yhdyspankki. Kilpailijapankit sulautuivat myöhemmin, vuonna 1920.   

## Lähteet
Pyhän Marian kirkko (Abbas and Templecombe)

**Pyhän Marian kirkko** on Englannin kirkon kirkkorakennus, joka sijaitsee Templecombessa Somersetin kreivikunnassa. Se kuuluu Grade II* -rakennussuojeluluokkaan, johon se listattiin 24. maaliskuuta 1961.

Sakasti rakennettiin 1893. Kastemalja on peräisin 1100-luvulta. Kirkossa on näytteillä maalaus, jonka oletetaan esittävän Kristusta. Maalaus on tehty aikaisintaan 1200-luvulla.

## Lähteet
Luxemburg-vuodot

**Luxemburg-vuodot** eli **Luxembourg Leaks** (tunnetaan myös lyhenteillä **Lux Leaks** tai **LuxLeaks**) on kansainvälisistä tutkivista journalisteista koostuvan International Consortium of Investigative Journalists -ryhmän vuonna 2014 tekemä paljastus, jossa julkaistiin salassa pidettävää aineistoa Luxemburgin veroparatiisissa tapahtuneesta ulkomaisten yritysten veronkevennysohjelmasta. LuxLeaks ei nimestään huolimatta ole osa Wikileaksin suurta asiakirjapaljastusta vaan erillinen tapahtumaketju.

LuxLeaksissa paljastettiin noin 300 ulkomaalaisyritystä, jotka ovat tehneet veronkierroksi määriteltävää verosuunnittelua suoraan Luxemburgin viranomaisten myötävaikutuksella.

Luxemburg Leaks-paljastus alkoi 6.11.2014 kun eräiden sanomalehtien yhteenliittymä julkaisi ensimmäisen osittaisen luettelon erinäisistä verosopimuksista (LuxLeaks 1), joita oli tehty joidenkin kansainvälisten yritysten sekä Luxemburgin veroviranomaisten välillä. Toinen osa luettelosta (LuxLeaks 2) julkaistiin joulukuun alkupuolella 2014, sisältäen tiedostoja mm seuraavista yrityksistä: Deloitte, KPMG ja Ernst & Young.

Asiakirjat julkisuuteen vuosi PricewaterhouseCoopers -konsulttitoimiston entinen työntekijä Antoine Deltour, joka omien sanojensa mukaan kopioi dokumentit työpaikallaan vuonna 2010. Hänen alkuperäisenä tarkoituksenaan ei ollut vuotaa dokumenttien sisältöä julkisuuteen. Hän tosin antoi ne ranskalaiselle journalistille, joka julkaisi ne kaksi vuotta myöhemmin kansainvälisen tutkivien journalistien yhteenliittymän, ICIJ:n (International Consortium of Investigative Journalists:in) nettisivuilla.

Paljastetuissa asiakirjoissa mainitaan myös neljä suomalaisyritystä: rakennusyhtiö SRV, pakkausyhtiö Huhtamäki, Suomen Lähikauppa (johon kuuluvat muiden muassa Siwa ja Valintatalo) ja metsäalan rahaston konsulttiyhtiö Dasos Capital Oy. Mukana on myös kolme Suomeen kiinteässä yhteydessä olevaa ulkomaalaisyritystä, joista kaksi on pohjoismaisia sijoitusyhtiöitä: IK Investment Partners ja Altor Funds. Kolmas yhtiö on yhdysvaltalainen vahinkovakuutusyhtiö AIG, jonka suomalainen tytäryhtiö kuuluu Luxemburgin verottajan kanssa tehtyyn ennakkosopimukseen.

Suomalaisia yhtiöitä avusti "verotuksen optimoinnissa" luxemburgilainen rahoitusviranomainen Marius Kohl. Asiakirjojen tultua julkisuuteen alettiin julkisuudessa monella taholla kutsumaan näitä, sinänsä Luxemburgin lain mukaisia, yritysten vero-optimointeja (eng. "fiscal optimization") veronkierroksi. 

## Katso myös
* Hallintarekisteri
* Harmaa talous
* Veropetos

## Lähteet
Pasha Parfeny

**Pavel Parfeni** (tunnetaan paremmin taiteilijanimellään **Pasha Parfeny**; s. 30. toukokuuta 1986 Orhei, Moldovan SNT) on moldovalainen laulaja ja lauluntekijä. 

Parfeny edusti maataan vuoden 2012 Eurovision laulukilpailussa Bakussa, jossa hän sijoittui finaalissa sijalle 11 itse säveltämällään ja sanoittamallaan kappaleella *[[Lăutar]]*. Parfeny sävelsi myös Moldovan vuoden 2013 edustuskappaleen *O mie*, jonka esitti Aliona Moon. Parfeni soitti myös O miessä taustalla pianoa. Vuoden 2023 Euroviisuissa hän edusti jälleen Moldovaa, kappaleella *[[Soarele și luna]]*.

Parfeny kuului vuosina 2008-2009 moldovalaisyhtye SunStroke Projectiin.

## Lähteet

* http://www.diggiloo.net/?info.2012md
Veselin

**Veselin** (kyrillisillä aakkosilla Веселин) on slaavilaisissa maissa käytössä oleva miehen etunimi. Alun perin nimi on bulgarialainen. Sana *vesel*, josta nimi on johdettu, tarkoittaa eteläslaavilaisissa kielissä iloista.

## Tunnettuja Veselin-nimisiä henkilöitä

*Veselin Topalov (s. 1975), bulgarialainen shakinpelaaja
*Veselin Tsinzov (s. 1986), bulgarialainen maastohiihtäjä

## Lähteet
Kutsuntalaitoksen keskuslautakunta

**Kutsuntalaitoksen keskuslautakunta** oli Suomessa 1923–1950 toiminut asevelvollisuusasioiden toinen oikeusaste. Sen ratkaisuista oli mahdollista valittaa ylimpänä oikeusasteena toimineeseen korkeimpaan hallinto-oikeuteen. Alin asevelvollisuusasioita käsittelevä viranomainen oli jokaisessa kutsuntapiirissä ollut kutsuntatoimisto. Kutsuntalaitoksen keskuslautakunnan muodostaminen perustui vuoden 1922 asevelvollisuuslakiin, joka tuli voimaan 1. huhtikuuta 1923. Kutsuntalaitoksen keskuslautakunnan edeltäjä oli läänintoimisto ja seuraaja kutsunta-asiain keskuslautakunta.

Vuoteen 1932 kutsuntalaitoksen keskuslautakunnan puheenjohtajana toimi upseeri sekä jäseninä upseeri, oikeustieteellisen tutkinnon suorittanut henkilö ja kaksi siviilihenkilöä. Puheenjohtajan ja sotilasjäsenen nimitti tasavallan presidentti ja siviilijäsenet valtioneuvosto. Keskuslautakunnan tehtävänä oli tutkia ja ratkaista kutsuntatoimiston ja lisätyn kutsuntatoimiston ratkaisuista tehdyt valitukset. Lisätty kutsuntatoimisto muodostui, kun kutsuntatilaisuuksia varten kutsuntatoimiston kokoonpanoon lisättiin yksi jäsen jokaisesta kutsunta-alueen kunnasta.

Joulukuusta 1932 alkaen kutsuntalaitoksen keskuslautakunnassa oli kaksi vähintään esiupseerin arvossa olevaa sotilasjäsentä ja kolme siviilijäsentä, joista ainakin yhden tuli olla lainoppinut. Toinen sotilasjäsen toimi puheenjohtajana ja toinen varapuheenjohtajana sekä lainoppinut jäsen sihteerinä. Sotilasjäsenet nimitti tehtäväänsä tasavallan presidentti ja siviilijäsenet valtioneuvosto. Jäsenten varamiesten määrääminen kuului samoille päättäjille.

Kutsuntalaitoksen keskuslautakunta tutki ja ratkaisi vuoden 1932 asevelvollisuuslain voimassaolon aikana sotilaspiirin päällikön ja kutsuntalautakunnan toimenpiteistä tehdyt valitukset. Se oli päätösvaltainen paitsi nelijäsenisenä myös kolmijäsenisenä, jos läsnä oli toinen sotilasjäsenistä ja lainoppinut jäsen ja jos kaikki kolme olivat päätöksestä yksimielisiä. Keskuslautakunta kokoontui Helsingissä puheenjohtajan kutsusta tai, jos hänellä oli este, varapuheenjohtajan kutsusta.

Vuoden 1950 asevelvollisuuslaki tuli voimaan vuoden 1951 alussa. Siinä määrättiin, että valitukset asevelvollisuutta koskevissa asioissa käsitteli kutsunta-asiain keskuslautakunta, jonka ratkaisuun ei ollut mahdollista hakea muutosta. Tämän lain myötä kutsuntalaitoksen keskuslautakunta siirtyi historiaan.

## Lähteet
Milton Caniff

**Milton Arthur Caniff** (28. helmikuuta 1907 Hillsboro, Ohio – 3. huhtikuuta 1988 New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka loi seikkailusarjat *[[Terry and the Pirates]]* ja *[[Steve Canyon]]*. Ne tunnettiin taitavasta piirrostyöstään, jännittävyydestään ja huumoristaan.

Caniff valmistui vuonna 1930 Ohion osavaltionyliopistosta. Seuraavina vuosina hän piirsi New Yorkissa Associated Pressille useita sarjakuvia. Caniff kehitti *Terry and the Pirates* -sarjan vuonna 1934 ja piirsi sitä seuraavan kahdentoista vuoden ajan. Toisen maailmansodan aikana hän piirsi myös *Male Call* -nimistä sarjakuvaa Yhdysvaltain armeijan lehtiin. Sodan jälkeen hän joutui lopettamaan *Terryn* piirtämisen vaihdettuaan syndikaattia, jolle jäivät sarjan oikeudet. Niinpä Caniff esitteli 1947 uuden sankarin, lentäjä Steve Canyonin, jonka seikkailuja hän siitä alkaen piirsi. Caniff jatkoi tätä sarjaa kuolemaansa asti.

Caniff oli National Cartoonists Societyn perustajajäsen ja sai vuonna 1947 ensimmäisen seuran myöntämän Reuben-palkinnon. Hänelle myönnettiin toinenkin Reuben vuonna 1972. Seura jakaa nykyään hänen mukaansa nimettyä Milton Caniff -elämäntyöpalkintoa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Mitre Sports International

**Mitre Sports International** on vuonna 1817 Huddersfieldissä, Englannissa perustettu yritys, joka valmistaa urheiluvälineitä jalkapalloon, rugbyyn ja verkkopalloon. Yritys on nykyisin Pentland Groupin omistuksessa ja sen päämaja sijaitsee Finchleyssä, Englannissa. 

Mitren perusti vuonna 1817 Benjamin Crook. Sana mitre tarkoittaa englannin kielellä hiippaa. Nykyisin Mitre valmistaa jalkapallovälineistä palloja, maalivahdin hanskoja, säärisuojia, vaatteita, kenkiä ja muuta oheistavaraa. Rugbyvälineistä Mitre valmistaa nykyisin palloja, vaatteita, kenkiä, suojia sekä muita tavaroita. Verkkopallovälineistä Mitre valmistaa vain palloja, laukkuja ja muuta tavaraa.

Jalkapallomaajoukkueista El Salvador pukeutuu Mitren asuihin. Myös muun muassa The Football League käyttää kaikissa turnauksissaan Mitren palloja. Verkkopallossa Englannin ja Etelä-Afrikan maajoukkueet pukeutuvat Mitren asuihin. Yksittäisistä pelaajista muun muassa australialainen jalkapallomaalivahti Mark Schwarzer käyttää Mitren hanskoja.

## Lähteet
* http://www.mitre.com
Piirrosvideo

**Piirrosvideo** (valkotauluvideo, tussivideo) on elävään piirtämiseen perustuva video, jossa yleensä kerrotaan jokin tarina. Englanniksi videoita kutsutaan nimillä whiteboard animation, animated doodling tai video scribing. Piirrosvideoita on käytetty viestinnässä ja tarinankerronnassa kansainvälisesti suhteellisen laajasti 2000-luvulta alkaen. Suomessa ilmiön suosio kasvaa jatkuvasti.

## Historia
UPS:n mainokset vuodesta 2007 alkaen olivat tienraivaaja ja tulivat hyvin tunnetuiksi Yhdysvalloissa.

Kansainvälisesti piirrosvideo sai nykymuodossaan alkunsa vuonna 2009 RSA:n promootiovideoista. Näissä videoissa ajattelun ammattilaiset esittelivät teorioita tai käsitteitä samalla kun videolla piirtävä käsi kuvitti ja täydensi näitä puheita. Videoista tuli hyvin suosittuja YouTubessa, ja suosituimmilla videoilla on yli 11 miljoonaa katsojaa.  

Ennen internetiä ilmiötä kehitti Suomessa eteenpäin Kylli Koski, jonka satuja Yle televisioi.

## Tekniikka
Piirrosvideo toteutetaan yleensä niin, että piirtäjä piirtää alustalle (valkotaulu, paperi) ja kuvaa koko piirtämisen prosessin, joka sitten nopeutetaan sujuvaksi tarinaksi ja rytmitetään puheeseen sopivaksi videoeditoinnin keinoin. Joissakin piirrosvideoissa on myös animoituja osioita. Piirrosvideoita on tehty myös siten että piirtäjä piirtää samalla kun hän tai joku muu puhuu.

## Käyttötarkoitukset
Piirrosvideoita käytetään muun muassa koulutukseen, mainontaan, markkinointiin, taiteeseen ja organisaatioiden sisäiseen viestintään. Usein piirrosvideot julkaistaan internetissä esim. Youtube- tai Vimeo-palveluissa. Piirrosvideoiden on todettu saavan enemmän katsojakertoja kuin perinteiset videoanimaatiot.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* www.piirrosvideot.fi
* RSA:n piirrosvideot YouTubessa
* Yle elävä arkisto: Kylli-täti piirtää Lucian
* Yle elävä arkisto: Kylli-tädin viimeinen joulusatu
Viron alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue

**Viron alle 20-vuotiaiden jääkiekkomaajoukkue** (viroksi **U20 noortekoondis**) edustaa Viroa jääkiekon nuorten maailmanmestaruuskilpailuissa ja muissa kansainvälisissä nuoren otteluissa. Joukkueen paras sijoitus on vuoden 2026 maailmanmestaruuskilpailuista, joissa se sijoittui 1. divisioonan B-lohkossa hopealle. 

Joukkue on myös pelannut Viron pääsarjassa Meistriliigassa, viimeksi kaudella 2016–2017, jolloin sijoittui viimeiseksi eli neljänneksi saavutettuaan yhden voiton.

Vuoden 2023 nuorten maailmanmestaruuskilpailujen 1. divisioonan B-lohkossa pelannutta joukkuetta valmensi Aleksandr Barkov vanhempi. Nykyinen valmentaja on suomalainen Simo Luukkainen.

## Kokoonpano

Päävalmentaja: Simo Luukkainen
Apuvalmentaja: Turo Teittinen
Apuvalmentaja: Otto Myllynen
Manageri: Jüri Rooba
Huoltaja: Juha Ronka
Kiropraktikko: Martin Kumm
Tiedottaja: Maarja Kirtsi
Fysioterapeutti: Oliver Papp

## Sijoitukset maailmanmestaruuskilpailuissa

* 1993 – C-sarjan karsinnat; 4.
* 1994 – C-sarjan karsinnat; 6.
* 1995 – C2-sarja; 3.
* 1996 – D-sarja; 2.
* 1997 – D-sarja; 1.
* 1998 – C-sarja; 6.
* 1999 – C-sarja; 5.
* 2000 – C-sarja; 6.
* 2001 – 2. divisioona; 8.
* 2002 – 3. divisioona; 1.
* 2003 – 2. divisioona; 1.
* 2004 – 1. divisioona, ryhmä B; 5.
* 2005 – 1. divisioona, ryhmä B; 6.
* 2006 – 2. divisioona, ryhmä B; 1.
* 2007 – 1. divisioona, ryhmä A; 6.
* 2008 – 2. divisioona, ryhmä B; 1.
* 2009 – 1. divisioona, ryhmä A; 6.
* 2010 – 2. divisioona, ryhmä B; 5.
* 2011 – 2. divisioona, ryhmä A; 5.

* 2012 – 2. divisioona, ryhmä B; 2.
* 2013 – 2. divisioona, ryhmä B; 1.
* 2014 – 2. divisioona, ryhmä A; 4.
* 2015 – 2. divisioona, ryhmä A; 5.
* 2016 – 2. divisioona, ryhmä A; 3.
* 2017 – 2. divisioona, ryhmä A; 4.
* 2018 – 2. divisioona, ryhmä A; 4.
* 2019 – 2. divisioona, ryhmä A; 1.
* 2020 – 1. divisioona, ryhmä B; 5.
* 2021 – 1. divisioona, ryhmä B:n turnaus peruttiin koronaviruspandemian vuoksi.
* 2022 – 1. divisioona, ryhmä B; 5.
* 2023 – 1. divisioona, ryhmä B; 5.
* 2024 – 1. divisioona, ryhmä B; 4.
* 2025 – 1. divisioona, ryhmä B; 4.
* 2026 – 1. divisioona, ryhmä B; 2.

## Katso myös

* Viron jääkiekkomaajoukkue

## Lähteet
* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Viron jääkiekkoliiton sivusto 
* Viro IIHF:n sivuilla 
* Viro nationalteamsoficehockeyssä
Veselin Tsinzov

**Veselin Tsinzov** (; s. 29. heinäkuuta 1986 Samokov) on bulgarialainen maastohiihtäjä. Tsinzov edustaa seuratasolla Alexander Logisticsia.

Tsinzov debytoi maastohiihdon maailmancupissa joulukuussa 2007 Rukalla ollen 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailussa 84. Ensimmäiset maailmancupin pisteensä hän saavutti tammikuussa 2010 Rybinskin 30 kilometrin kilpailusta sijoituttuaan sijalle 21. Tsinzovin paras sijoitus maailmancupin osakilpailussa on 14. sija, jonka hän saavutti Szklarska Poreban 15 kilometrin perinteisen hiihtotavan kilpailusta tammikuussa 2014.

Tsinzov on osallistunut kaksiin talviolympialaisiin vuosina 2010 ja 2014. Hänen paras henkilökohtainen sijoituksensa on 41. sija vuoden 2015 kisojen 15 kilometriltä Sotšista. Samojen kisojen joukkuesprintissä hän oli 19. Tsinzov on osallistunut myös viisiin MM-kilpailuihin, jossa hänen paras sijoituksensa on niin ikään 41. sija vuoden 2009 MM-kisojen 50 kilometriltä. 

## Lähteet
* http://data.fis-ski.com/dynamic/athlete-biography.html?sector=CC&competitorid=95538&type=result&category=WJC&season=ALL&sort=&discipline=ALL&position=&place=&Submit=Search&limit=50
Karhula (lehti)

**Karhula: puolueeton paikallislehti** oli vuosina 1959–1972 kerran viikossa ilmestynyt paikallislehti Karhulan kauppalassa. Lehteä julkaisi Yrjö Rasi. Lehteä oli perustamassa toimittaja Veikko Ennala Yrjö ja Aili Rasin rahoittamana. Lehti oli 8-sivuinen ja se painettiin Myllykosken Kirjapaino Oy:ssä. Parhaimmillaan lehden levikki oli 7000 kappaletta, josta 700 kappaletta oli irtonumeromyyntiä ja loput tilattavia lehtiä. Veikko Ennala oli vuoden *Karhula*-lehden päätoimittajana ja hänen lähtiessään lehden levikki romahti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Tax Justice Network

**Tax Justice Network** (TJN) on tutkijoista ja aktivisteista muodostettu painostusryhmä, jonka huolena on veronkierron, verojen välttämisen ja veroparatiisien haitallinen vaikutus maailman talouteen. Ryhmän mukaan verot voivat olla tärkeänä apuna luotaessa sosiaalisesti oikeudenmukaisempaa yhteiskuntaa.

Tax Justice Network International Secretariat Limited on Englannissa toimiva yhtiö, jota johtaa voittoa tavoittelematon Belgiaan rekisteröity järjestö nimeltään "Tax Justice Network Association Sans But Lucratif".

TJN julkaisee Financial Secrecy Index -nimistä luetteloa maailman veroparatiiseista ja niihin rinnastettavista taloudellisen salailun sallivista maista. 

TJN:n perustettiin vuonna 2003 Porto Alegressa pidetyssä Maailman sosiaalifoorumin (World Social Forum) kokouksessa. Järjestön päämaja on Lontoossa ja sitä johtaa John Christensen. 

## Katso myös
* Veropetos
* Verosuunnittelu
* Hallintarekisteri
* Harmaa talous
* Marius Kohl
*Hyvinvointivaltio
*International Consortium of Investigative Journalists

## Lähteet
Capua

**Capua** on kaupunki ja kunta Etelä-Italiassa Casertan maakunnassa Campanian alueella. Se sijaitsee noin 25 kilometriä Napolista pohjoiseen.

Capuassa oli noin 19&nbsp;000 asukasta vuonna 2013 ja sen pinta-ala on noin 49 neliökilometriä.
__NOTOC__

## Historia
### Antiikki

Antiikin aikana nykyisen Capuan paikalla sijaitsi Casilinumin kaupunki. Nimensä nykykaupunki on saanut kuitenkin antiikin ajan Capuan kaupungista, joka sijaitsi eri paikassa, noin neljän kilometrin päässä nykyisen Santa Maria Capua Veteren paikalla. Antiikin Capuan tuhouduttua sen asukkaat siirtyivät vuonna 856 helpommin linnoitettavaan paikkaan Casilinumin paikalle ja antoivat sille aiemman asuinpaikkansa nimen. Tämä selittää kaupungin nimen siirtymisen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kaupungin sivusto
Lentolippu

**Lentolippu** on lentoyhtiön tai matkatoimiston myöntämä tosite, joka vahvistaa, että henkilö on ostanut paikan lennolta. Esittämällä lentolipun lentoaseman lähtöselvityksessä matkustaja saa tarkastuskortin, joka oikeuttaa matkustajan nousemaan lentokoneeseen.

Alun perin lentoliput kirjoitettiin käsin. Nykyisin sähköiset liput () ovat korvanneet käsin kirjoitettavat liput. Ensimmäinen sähköinen lentolippu kirjoitettiin vuonna 1994, ja esimerkiksi IATA:n jäsenlentoyhtiöt siirtyivät käyttämään pelkästään sähköisiä lentolippuja 1. kesäkuuta 2008 alkaen.

Lähtökohtaisesti lentolippu kelpaa vain sen lentoyhtiön lennolla, jolle se on ostettu. Monilla lentoyhtiöillä on myynnissä kuitenkin matkaehdoiltaan joustavampia lippuja tavanomaista kallimmalla hinnalla. Joustavammalla lipulla matkustaja saattaa saada oikeuden muuttaa lentonsa ajankohtaa tai perua sen matkan kokonaan saaden osittaisen tai täydellisen hyvityksen matkan hinnasta. Lippujen hinnat ja ehdot vaihtelevat merkittävästi lentoyhtiöiden välillä.

Yhdellä lentolipulla voi matkustaa vain yksi henkilö. Jos useampi henkilö ostaa lipun yhdellä kertaa, liput voidaan yhdistää saman varausnumeron alle. Näin ryhmää käsitellään yhtenäisenä varausjärjestelmissä.

## Lipun rakenne

Lentoyhtiöstä ja paikallisista käytännöistä riippuen lipun sisältö saattaa vaihdella. Yleensä lippu sisältää vähintään matkustajan nimen, lipun myöntäneen lentoyhtiön nimen (ja logon), lipun numeron (alussa kolminumeroinen lentoyhtiökoodi), matkan lähtöaseman, määränpään, mahdolliset välilaskut ja vaihtolennot, lentojen numerot, lähtöajat ja päivämäärät, jolloin lippu on voimassa. Lisäksi lipussa on usein mainittu lipun hintaan sisältyvä matkatavaran määrä, lipun hinta eriteltynä (verot, polttoainemaksut, valuutanvaihtokurssit ja muut kulut), maksutapa sekä hinnoitteluperustelutunnus (), joka viittaa etukäteen määriteltyihin matkaehtoihin ja lipun vaihtoa sekä hyvitystä koskeviin rajoituksiin.

## Paperisista lentolipuista luopuminen

Kansainvälinen ilmakuljetusliitto IATA ilmoitti jäsenlentoyhtiöidensä luopuvan paperisista lentolipuista 1. kesäkuuta 2008 alkaen. Käytännössä muutos koskee lähes kaikkia maailman lentoyhtiöitä. Sellaiset lentoyhtiöt, jotka eivät ole IATA:n jäseniä, saattavat kuitenkin yhä myöntää paperisia lentolippuja.

Paperisiin lentolippuihin liittyi riski lippujen jälleenmyynnistä tai väärinkäytöstä. Lippuja, jotka olivat jäämässä käyttämättömäksi kaupattiin pimeillä markkinoilla eteenpäin. Lipun alun perin ostanut henkilö myi lipun kolmannelle osapuolelle, ja kirjasi tämän matkatavarat lähtöasemalla oman nimensä alle lähtöselvityksessä. Näin lipulla saattoi matkustaa joku muu kuin henkilö, jonka nimiin lippu oli kirjattu.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Jussi Oksanen (poliitikko, päätoimittaja)

**Johan Leonard (Jussi) Oksanen** (15. huhtikuuta 1889 Asikkala – 25. syyskuuta 1945 Mäntyharju) oli suomalainen toimittaja ja poliitikko. Hän työskenteli muun muassa *[[Kaleva (sanomalehti)|Kalevan]]* päätoimittajana ja toimi Kansallisen Edistyspuolueen puoluesihteerinä.

## Elämä
Oksasen vanhemmat olivat varusmestari Aatto Oksanen ja Vilhelmiina Sundqvist. Hän kiinnostui jo varhain politiikasta ja oli 20-vuotiaana perustamassa Suomalaisen puolueen Hämeen osastoa. 1919 hän osallistui Kansallisen Edistyspuolueen Oulun osaston perustamiseen, 1925 hänet valittiin puolueen puoluesihteeriksi. Hän toimi tehtävässä vuoteen 1930 asti ja lyhyen aikaa vielä vuonna 1945. Puolueessa hän ajoi tunnettuna raittiusmiehenä  kieltolain tiukkaa valvontaa, mutta myös muun muassa  puolustusmenojen supistamista ja pienviljelijöiden aseman parantamista.

Oksasen lehtimiesura alkoi jo 1906 tamperelaisessa *[[Aamulehti|Aamulehdessä]]*, jatkui sitten lyhyen aikaa Raahessa ja taas Tampereella, kunnes hänet kutsuttiin 1912 oululaisen *[[Kaiku (lehti)|Kaiku]]*-lehden päätoimittajaksi. 1919 hän siirtyi kilpailevan *[[Kaleva (lehti)|Kalevan]]* päätoimittajaksi vuoteen 1925 saakka. Häntä pidettiin vakaana ja harkitsevana lehtimiehenä, vaikkakin hän kirjoitti myös pakinoita nimimerkillä ”Juhani”. Palattuaan puoluesihteerikauden jälkeen takaisin Kalevan päätoimittajaksi 1930, missä tehtävässä hän toimi vuoteen 1944, Oksanen kohtasi äärioikeiston lehteä vastaan suuntaamaa kritiikkiä ja jopa mielenosoituksia.

Oksasen tärkein harrastus oli raittiustyö. Hän oli kiinnostunut myös teatterista ja toiminut harrastajanäyttelijänä, esiintyen muun muassa Väinämöisen ja merirosvokapteeni Rinaldo Rinaldinin rooleissa. Oulussa hän toimi aktiivisesti myös teatterihallinnossa.

## Perhe
Oksasen puoliso vuodesta 1907 oli Lyyli Toivola (1889-1955). Perheeseen syntyi viisi tytärtä, joista neljä oli opettajia, ja poika Vilho Juhani. Hän kaatui luutnanttina jatkosodassa kesän 1944 torjuntataisteluissa Kannaksella.

## Lähteet
Matti Ovaska

**Matti Ovaska** oli suomalainen 1900-luvun alkupuolella elänyt arkkiveisujen tekijä.

## Teoksia
* *Kaksi laulua : 1. Hukkumis onnettomuudesta Säkkijärwellä Toukokuussa 1920, 2. Suomen messuista*. Viipuri 1920
* *Laulu [[Viipurin raitiovaunuonnettomuus|kauheasta raitiowaunuonnettomuudesta Wiipurisa]] 15 p. syyskuuta 1920*. Viipuri 1920
* *Laulu Mikko Kiiwerin kauheasta murhasta joka tapahtui 1919 tammikuussa Jääsken pitäjän Laitilan kylässä*. Viipuri 1920
* *Laulu usein tapahtuneista warkauksista ynnä muista paheista Kirwun pitäjän Weitsjoen kylässä*. Viipuri 1920
* *Terwehdysruno : Lausuttu Wiipurissa Antwerpenistä Kotiinpalanneille urheilijoille, a Laulu Olympialaisista kilpailukisoista Antwerpenissä*. Viipuri 1920
* *Laulu Isänmaallisen kansanliikkeen synnystä ja kehityksestä maassamme*. Tekijä, Viipuri 1934
* *Varoitus ja herätyslaulu Suomen papistolle joista osa on liittynyt IKL:ää kannattamaan sekä muista erhetyksistä : sävel virsikirja 145*. Tekijä, Viipuri 1935
* *Laulu Sinimustajärjestön kapinallisesta toiminnasta koulunuorisomme keskuudessa ja sen turmiollisesta kiihoitustyöstä hallitusta vastaan maassamme*. Tekijä, Viipuri 1936
* *Valituslaulu kieltolain kumoamisesta ja lakiemme höltymisestä maassamme*. Viipuri 1936

## Lähteet
* Teosluettelo Fennica Suomen kansallisbibliografia
* Jyväskylän yliopiston kirjaston arkkiveisukokoelma : Matti Ovaska
Frans Voimio

**Frans Jalmari Voimio** (sukunimi aik. **Wahlroos**; 13. elokuuta 1888 Eurajoki – 9. helmikuuta 1948 Eura) oli suomalainen pienviljelijä, arkkiveisujen tekijä, ja säkinkantaja.

Voimio saavutti kuuluisuutta voimillaan ja oli erikoistunut säkin kantamiseen. Hän taivalsi 50 kg hiekkasäkki selässään satoja kilometrejä ja kruunasi uransa kävelemällä aina Haaparannalle asti samanlainen taakka hartioillaan. Matkaa tuli silloin yli 1000 km. Hän laati humoristisia viisuja lemmestä ja tihutöistä.

## Teoksia
Nimellä *Frans Wahlroos*:
* *Kananhoitokirja*. Tekijä, Kokemäki 1926
* *Laulu säkinkantaja Frans Wahlroosin Ruotsin matkasta*. Tekijä, Eurajoki 1932
Nimellä *Frans Voimio*:
* *Laulu langenneesta etsivästä*. Kokemäki 1934
* *Laulu suurrosvoista Hytistä ja Tarvaisesta*. Kokemäki 1935
* *Kirjoitettu muutama säkeistö : Kahden nuorukaisen kuolemasta, joka tapahtui 1936 lännessä eräässä Rauman linnan hotellissa*. Tekijä, Kokemäki 1936
* *Laulu Luvialta, Sassilan palosta, joka tapahtui 1938* ; kirjoittanut säkinkantajamestari Frans Voimio. Tekijä, Kokemäki 1939
* *Laulu Triipun veljeksistä ja niiden suusta vanhoilta ajoilta vanhojen ihmisten ja kansojen kertoman mukaan* ; kirjoittanut säkinkantaja Frans Voimio. Tekijä, Kokemäki 1939
* *Laulu Neuvostoliiton ja Suomen välisestä sodasta, joten Neuvostoliitto hyökkäsi Suomea kohden ilman mitään asiaa 30 päivänä marraskuuta 1939 kansoineen ja Suomen lehtien mukaan kirjoittanut säkinkantajamestari Frans Voimio*. Tekijä, Kokemäki 1939
* *Laulu Euroopan sodasta, johon on liittynyt Venäjä, Suomi, Englanti, Saksa, Italia, Kreikka, y.m.* ; radiotietojen ja Suomen sanomalehtien mukaan kirjoittanut ent. Suomen säkinkantajamestari Frans Voimio. Tekijä, Kokemäki 1941

## Lähteet
* Teosluettelo Fennica Suomen kansallisbibliografia
* Jyväskylän yliopiston kirjaston arkkiveisukokoelma : Frans Voimio 

### Viitteet
Billy the Kid – Henkipatto

**Billy the Kid – Henkipatto** (The Left Handed Gun) on vuonna 1958 ensi-iltansa saanut Arthur Pennin esikoiselokuva.

## Juoni
Pat Garret ampuu vasenkätisen Billy The Kidin.

## Näyttelijät

## Tuotanto

1950-luvun puolessa välissä Gore Vidal teki televisiokäsikirjoituksen Billy the Kidin kuolemasta, ja Robert Mulligan ohjasi siitä ”The Philco-Goodyear Television Playhouse”-sarjaan jakson nimeltä ”The Death of Billy the Kid”, senkin pääosassa Paul Newman. 

## Vastaanotto
Yhdysvalloissa elokuva oli taloudellinen floppi, mutta ranskalaiset kriitikot ylistivät sitä rohkeasta erottautumisesta perinteisestä westernistä. Se voitti vuonna 1961 Belgian filmikriitikoiden palkinnon.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* The Left Handed Gun Cast 33-Year-Old Paul Newman As Billy The Kid Screenrant Aug 22, 2019
Heikki Nurhonen

**Henrik (Heikki) Nurhonen** (17. helmikuuta 1865 Viipuri – 7. marraskuuta 1918 Helsinki) oli suomalainen arkkiveisujen tekijä, kustantaja, toimittaja ja kirjaltaja.

Nurhosen vanhemmat olivat palovartija Henrik Nurhonen ja Eva (o.s. Kulha). Veli oli humorististen Lapatossu-juttujen kirjoittaja Juho Nurhonen. He olivat molemmat ammatiltaan latojia. Nurhosen puoliso oli Maria (o.s. Glader).

Nurhonen toimi latojan työnsä ohessa kustantajana ja toimittajana sekä kirjapainojen hoitajana ja omistajana. Nurhonen kustansi myös omia kirjallisia teoksiaan ja veljensä Lapatossu kertomukset. Nurhonen työskenteli pääasiassa Helsingissä. Vuosina 1912–1914 hän toimi Käkisalmessa.

## Teoksia
* *Matka-käsikirja Karjan radalla : Helsinki-Turku*. H. Nurhonen, Helsinki 1907
* *Lauluja ja taistelukuvauksia maailmansodasta missä sankarien veri virtaa : sotalaulu Saksan Wille-keisarista ja kenraali Klukista, Nide 1*. Tekijä, Helsinki 1914
* *Muisto ja kansan lauluja : Amerikan kaivosmiesten valssi, Yöllä, Pettynyt, Rakkaus, Neula, En tietänyt*. Helsinki 1915
* *Rakkaus ja lemmen lauluja : Onneni unelma, Valssi, Pohjoismainen lempi, Mustalaistyttö, Sun tähtesi, Maltasaaren poika, Immen lohdutukseksi*. Helsinki 1915
Nimimerkillä *H. & J.-nen* (Heikki ja Juho Nurhosen yhteisesti käyttämä nimimerkki):
* *Juttuja [[Kuikka-Koponen|Kuikka-Koposesta]] eli merkillisestä savolaisesta "silmänkääntäjästä"* ; kirjoittanut H. & J.-nen. 3. kuv. ja lis. painos H. Nurhonen, Helsinki 1915

## Lähteet
* Teosluettelo Fennica Suomen kansallisbibliografia
* Jyväskylän yliopiston kirjaston arkkiveisukokoelma : Heikki Nurhonen 

### Viitteet
Richard F. Outcault

**Richard Felton Outcault** (14. tammikuuta 1863 Lancaster, Ohio – 25. syyskuuta 1928 Flushing, New York) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä. Hän loi varhaisen sarjakuvahahmon The Yellow Kidin, jolla oli merkittävä vaikutus sarjakuvan kehitykseen.

Outcault opiskeli taidetta Cincinnatissa ja myöhemmin Pariisissa. Hän piirsi 1880-luvulla *Judge* ja *Life*-nimisiin huumorilehtiin. Vuodesta 1885 hän piirsi Joseph Pulitzerin julkaisemaan *[[New York World]]iin* pääasiassa slummien elämää kuvanneita pilapiirroksia. Kuuluisa The Yellow Kid (”Keltainen poika”) syntyi 16. helmikuuta 1895, kun Outcault piirsi *New York Worldin* värillistä koepainosta varten yöpaitaan pukeutuneen pojanviikarin. Hahmo muodostui hyvin suosituksi ja alkoi esiintyä säännöllisesti lehden sivuilla. Yöpaidan etumukseen oli yleensä kirjoitettu slangilla jokin viesti. Vuonna 1896 William Randolph Hearst päätti palkata Outcaultin omaan *New York Journal* -lehteensä. Hearst ja Pulitzer kilpailivat jonkin aikaa Outcaultista tekemällä hänelle kilpailevia palkkatarjouksia, kunnes Pulitzer antoi periksi ja palkkasi Outcaultin tilalle George Luksin piirtämään Yellow Kidiä. Halpamaisena pidetty kamppailu suositusta piirtäjästä ja hahmosta johti käsitteen keltainen lehdistö syntyyn.

Outcault siirtyi vuonna 1897 *[[The New York Herald]]iin*, johon hän loi vuonna 1902 toisen merkittävän sarjakuvansa, *[[Buster Brown]]in*. Myös Buster Brown -hahmo muodostui hyvin suosituksi ja sitä käytettiin myöhemmin monenlaisten tuotteiden mainonnassa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ernie Bushmiller

**Ernest** (**Ernie**) **Paul Bushmiller** (23. elokuuta 1905 New York – 15. elokuuta 1982 Stamford, Connecticut) oli yhdysvaltalainen sarjakuvapiirtäjä, joka piirsi vuodesta 1925 alkaen strippisarjakuvaa *[[Ulla (sarjakuva)|Ulla]]* (*Nancy*, alun perin *Fritzi Ritz*).

New Yorkin Bronxista kotoisin ollut Bushmiller työskenteli koulun jälkeen apulaisena *[[New York World]]* -lehdessä ja suoritti kursseja National Academy of Designissa. Vuonna 1925 hän alkoi piirtää sarjakuvaa *Fritzi Ritz*, jonka Larry Whittington oli aloittanut kolme vuotta aiemmin, mutta siirtynyt sittemmin toiseen lehteen. Viehättävästä sankarittaresta kertonut sarja lisäsi suosiotaan Bushmillerin kaudella. Vuonna 1933 Bushmiller lisäsi sarjaan uuden hahmon, Fritzi Ritzin siskontyttären Ullan (*Nancy*), joka kohosi muutamassa vuodessa uudeksi päähenkilöksi. Ullan ystävä Pelle (*Sluggo*) ilmaantui sarjaan vuonna 1938, jolloin myös sarjan nimeksi muutettiin *Nancy*. Bushmiller teki *Ullasta* yksinkertaisen vitsisarjan, jonka huumori oli usein visuaalista ja piirrostyyli taloudellisen yksinkertaista.

Bushmiller palkittiin National Cartoonists Societyn Reuben-palkinnolla vuonna 1976. Hän jatkoi *Ullan* piirtämistä 1970-luvun lopulle saakka, jolloin joutui etenevän Parkinsonin taudin vuoksi luovuttamaan piirtämisen Will Johnsonille ja Al Plastinolle. Bushmiller kuitenkin valvoi sarjan tekemistä kuolemaansa asti. Sarjalla on myöhemmin ollut useita piirtäjiä, ja se ilmestyy edelleen.

Vaikka huumorinsa tason suhteen *Ullaa* ei ole pidetty tavanomaisesta poikkeavana sarjakuvana, Bushmiller on saavuttanut maineen ”esimerkillisenä” sarjakuvantekijänä, joka edusti taloudellista piirrostyyliä ja kerrontatapaa puhtaimmillaan. On sanottu, että hänen stripeissään ei ole yhtään ylimääräistä viivaa ja jokainen visuaalinen elementti palvelee jollain tavalla vitsiä. Muun muassa sarjakuvataiteilija Art Spiegelman on analysoinut Bushmillerin tapaa piirtää monesti strippien taustalle kolmen kiven kasoja: kaksi kiveä olisi ”kivipari”, joten kolme on pienin määrä, jolla voidaan ilmaista paikalla olevan kiviä kiinnittämättä niihin epäoleellista huomiota; neljäkin toimisi, mutta Bushmiller ei olisi piirtänyt ylimääräistä kiveä, koska sitä ei tarvittu. Myös Scott McCloud on julistautunut Bushmiller-faniksi.

## Lähteet
Ragnar Hakola

**Ragnar Alfons Hakola (vuoteen 1908 asti Hagman)** (11. lokakuuta 1896 Himanka – 20. marraskuuta 1975) oli Suomen merivoimien kommodori, joka palveli monissa laivaston johtotehtävissä.

Hakola kävi Ranskan merisotakoulun 1919–1923 sekä Englannin kuninkaallisen laivaston tykistö- ja viestikoulun 1930. Hakola toimi jo vuodesta 1918 alkaen laivaston tehtävissä ja toimi Merisotakoulun johtajana 1930–1933. Panssarilaiva Väinämöisen päällikkönä hän oli 1933–1938. Vuosina 1938–1940 Hakola toimi merivoimien esikuntapäällikkönä myös talvisodan ajan. Jatkosodan aikana vuodesta 1941 alkaen hän komensi Turun laivastoasemaa. Hakola erosi vakinaisesta palveluksesta 1944. Myöhemmin hän toimi Kaukaan tehdas Oy:n liikennepäällikkönä. 

Ylennykset: aliluutnantti 1922, luutnantti 1924, kapteeniluutnantti 1926, komentajakapteeni 1929, komentaja 1934, kommodori 1940. 

## Lähteet
* https://runeberg.org/vemochvad/1967/0115.html
Aimo Saukkonen

**Aimo Ilmari Saukkonen** (12. syyskuuta 1906 Parikkala – 21. heinäkuuta 1994) oli Suomen merivoimien kommodori.

Saukkonen kävi kadettikoulun 1924–1927 ja palveli nuorempana upseerina eri yksiköissä 1927–1934. Hän suoritti myös Teknillisen korkeakoulun sotateknisen kurssin ja suoritti opintoja myös ulkomailla useissa eri maissa. Panssarilaiva Ilmarisen tykistöupseerina hän palveli 1935. Sotakorkeakoulun hän suoritti 1935–1937 ja palveli tämän jälkeen toimistoupseerina 1937–1941. Merivoimien esikunnan operatiivisen toimiston päällikkönä Saukkonen toimi 1941–1942 ja tämän jälkeen hän oli päämajan merivoimatoimiston päällikkönä 1943. Laivaston esikunnan päällikkönä hän oli 1944. Merivoimien yhteysosaston päällikkönä hän toimi 1944–1945. Turun laivastoasemaa Saukkonen johti 1947–1953. Sotilasasiamiehenä Yhdysvaltoihin ja Kanadaan hän oli 1953–1958. Varusteluosaston päällikkönä pääesikunnassa hän oli 1958 ja erosi vakinaisesta palveluksesta 1959. Tämän jälkeen hän toimi osastopäällikkönä Machinery Oy:ssä 1959–1965.

Ylennykset: aliluutnantti 1927, luutnantti 1929, kapteeniluutnantti 1934, komentajakapteeni 1941, komentaja 1943, kommodori 1949.

## Lähteet
* Kuka kukin on (Aikalaiskirja) 1954, s. 770 (Project Runeberg)
* Vem och vad? Biografisk handbok 1967, s. 510 (Project Runeberg) 

### Viitteet
Arne Hoel

**Arne Hoel** (5. huhtikuuta 1927 Skoger, Drammen – 10. syyskuuta 2006 Nordstrand, Oslo) oli norjalainen mäkihyppääjä. Hän edusti oslolaista Lyn-seuraa.

Hoel sijoittui olympialaisissa kuudenneksi Oslossa 1952 ja 11:nneksi Cortina d'Ampezzossa 1956. Hän oli kolmas Keski-Euroopan mäkiviikon kokonaiskilpailussa vuodenvaihteessa 1958–1959.

Hoel voitti Holmenkollenin kisojen mäkihypyn vuosina 1948, 1951 ja 1959. Ruotsin hiihtokisojen mäkihypyn hän voitti 1947. Salpausselän kisoissa hän oli parhaimmillaan toinen 1950.

## Lähteet
Rokkiräjähdys

**Rokkiräjähdys** on vuonna 1988 julkaistu Radiopuhelimet-yhtyeen esikoisalbumi. Aikaisemmin yhtyeeltä oli ilmestynyt kaksi Bad Vugum -yhtiölle tehtyä EP-levyä.

## Kappaleet
;A-puoli
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
;B-puoli
# (säv. Mällinen, san. Raatikainen, Petri Sirviö, Mäki, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Raatikainen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Raatikainen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. & san. Mällinen, sov. Radiopuhelimet)
# (säv. Mällinen, san. Mäki, sov. Radiopuhelimet)

## Muusikot
*Mika Hautamäki – basso
*Jukka Kangas – kitara
*J. A. Mäki – laulu
* Jarno Mällinen – kitara
* Jyrki Raatikainen – rummut

## Lähteet
* Radiopuhelimet: Rokkiräjähdys Finnmusic

## Aiheesta muualla
* ''Rokkiräjähdys''-albumi Radiopuhelimien kotisivuilla
Petri Sirviö

**Petri Sirviö** (s. 1962 Oulu) on suomalainen kulttuuripersoona, joka on vuonna 1987 toimintansa aloittaneen Mieskuoro Huutajien perustaja ja kuoronjohtaja. Hän toimi runsaan vuoden ajan (2014–2015) Helsingissä sijaitsevien Kaapelitehtaan ja Suvilahden kulttuurikeskusten toimitusjohtajana. Sirviö on työskennellyt myös useiden vuosien ajan erilaisten kulttuurihankkeiden projektipäällikkönä Oulun kaupungilla.

Sirviö valittiin keväällä 2014 Kaapelitehtaan ja Suvilahden toimitusjohtajaksi. Hän seurasi tehtävässä Stuba Nikulaa, joka siirtyi Helsingin kaupungin kulttuurijohtajaksi. Sirviö erosi tehtävästä yllättäen kesäkuussa 2015 jo runsaan vuoden kuluttua valinnastaan. Eron syitä ei kerrottu julkisuudessa, mutta Helsingin Sanomien mukaan yhtiön sisällä oli ilmapiiriongelmia.

## Lähteet
Lambertin oikeakulmainen kartioprojektio

**Lambertin oikeakulmainen kartio­projektio** () on karttaprojektio, jota käytetään varsinkin lento­suunnistus­kartoissa sekä monissa kansallisissa ja alueellisissa kartoitus­järjestelmissä. Se on yksi Johann Heinrich Lambertin vuonna 1772 teoksessaan *Anmerkungen und Zusätze der Land- und Himmelscharten* esittämistä seitsemästä karttaprojektiosta.

Käsitteellisesti projektio voidaan ajatella muodostettavan ympäröimällä maapallo sitä sivuavalla kartiolla, jolle tietty osa maan pinnasta kuvataan konformisesti. Sen jälkeen kartio avataan. Kartan perus­mitta­kaava määräytyy sen leveys­piirin mukaan, jonka kohdalla kartio sivusi pallo­pintaa, ja sitä sanotaan projektion *referenssi­leveys­piiriksi* tai *standardi­leveys­piiriksi*.

Projektiosta on olemassa myös muunnos, jossa standardi­leveys­piirejä on kaksi. Niiden välisellä vyöhykkeellä kartan mitta­kaava on pienempi ja tämän vyöhykkeen ulkopuolella suurempi kuin standardi­leveys­piireillä. Tällä tavoin poikkeamat perus­mitta­kaavasta voidaan minimoida sillä alueella, joka kartassa ensi­sijaisesti on tarkoitus näyttää ja joka suurelta osin on kahden standardi­leveys­piirin välissä. Toisin kuin muista kartio­projektioista, Lambertin oikea­pintaisesta kartio­projektiosta ei ole sellaista muunnosta, joka aidosti perustuisi pallo­pintaa leikkaavaan kartio­pintaan, koska siinä tapauksessa kartan mitta­kaava ei olisi sama molemmilla standardi­leveys­piireillä.

## Käyttö
Lentäjien käyttämät lento­suunnistus­kartat perustuvat yleensä Lambertin oikea­kulmaiseen kartio­projektioon, koska siinä maanpinnan isoympyrät, jotka ovat lyhimpiä mahdollisia lento­reittejä kahden annetun paikka­kunnan välillä, näkyvät likimain suorina viivoina.

## Muunnoskaavat

Maanpinnan piste, jonka maan­tieteellinen pituus on \lambda ja leveys \phi, kuvautuu Lambertin oikea­kulmaisessa kartio­projektiossa tason pisteeseen, jonka karteesiset koordinaatit (*x, y*) saadaan seuraavilla kaavoilla, kun \phi_1 ja \phi_2 ovat standardileveyspiirit, \phi_0 ja \lambda_0
sen paikan leveys- ja pituus­aste, joka kuvautuu koordinaatiston origoon

:x = \rho \sin[n (\lambda - \lambda_0)]
:y = \rho_0 - \rho \cos[n (\lambda - \lambda_0)]

missä

:n = \frac{\ln(\cos \phi_1 \sec \phi_2)}{\ln [\tan (\frac14 \pi + \frac12 \phi_2) \cot (\frac14 \pi + \frac12\phi_1)]}
:\rho = F \cot^{n} (\frac14 \pi + \frac12 \phi)
:\rho_0 = F \cot^{n} (\frac14 \pi + \frac12 \phi_0)
:F = \frac{\cos \phi_1 \tan^{n} (\frac14 \pi + \frac12 \phi_1)}{n}

Jos standardileveyspiirejä on valittu vain yksi eli \phi_1 = \phi_2, *n*:n arvoa ei voi laskea edellä esitetyllä tavalla, koska sen lausekkeessa sekä osoittaja että nimittäjä ovat tällöin nollia. Sen sijaan on käytettävä arvoa

:n=\sin(\phi_1) 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Java-applet, jolla voidaan tutkia mittasuhteiden vääristymistä Lambertin kartioprojektiossa 
* 
*
Sulo Enkiö

**Sulo Lahja Enkiö** (vuoteen 1928 asti Enqvist, 3. maaliskuuta 1903 Lappvesi – 12. joulukuuta 1975) oli Suomen merivoimien kommodori, joka palveli monipuolisesti eri merisodankäynnin tehtävissä. 

Enkiö kävi Merisotakoulun 1925 ja kouluttautui sukellusveneisiin Italiassa 1927–1928. Tämän jälkeen hän palveli Suomen sukellusvenekoulun johtajana 1928–1930 ja sukellusvenelaivueen päällikkönä 1930–1938. Samalla Enkiö kävi Ruotsin sotakorkeakoulun 1935. Talvisodan aikana Enkiö toimi toimistopäällikkönä merivoimien esikunnassa. Jatkosodan aikana hän oli laivasto-osaston päällikkönä 1941–1943. Vuonna 1943 hän oli sotilasasiamiehenä Italiassa. Merisotakoulun johtajana hän toimi 1944 sekä 1946–1947. Hän myös opetti Sotakorkeakoulussa 1947–1948. Tämän jälkeen hän toimi jälleen sotilasasiamiehenä 1948–1953 tällä kertaa Yhdysvalloissa. Turun laivastoaseman päällikkönä hän oli 1953–1954. Pääesikunnan varusteluosaston päällikkönä hän toimi 1954–1957. Eteläisen Uudenmaan sotilaspiiriä Enkiö komensi 1957–1963. 

Ylennykset: aliluutnantti 1925, luutnantti 19226, kapteeniluutnantti 1930, komentajakapteeni 1936, komentaja 1941, kommodori 1947. 

## Lähteet
* https://runeberg.org/vemochvad/1967/0115.html
Norja olympialaisissa

**[[Norja]]** osallistui kesäolympialaisiin ensimmäistä kertaa vuonna 1900 ja on tuosta lähtien ollut kesäolympialaisissa mukana vuosia 1904 ja 1980 lukuun ottamatta. Talviolympialaisiin Norja on osallistunut koko kisojen historian ajan joka kerta. Mitaleja maa on voittanut kesäolympialaisissa 148 sekä talviolympialaisissa 329, joista 118 kultaa. Talviolympialaisissa maa on saavuttanut enemmän mitaleja kuin mikään muu maa ja Norja on Itävallan ja Liechtensteinin lisäksi ainoa maa, joka on saanut enemmän mitaleja talvi- kuin kesäolympialaisissa.

Norja on isännöinyt olympialaisia kahdesti: vuoden 1952 talviolympialaiset Oslossa sekä vuoden 1994 talviolympialaiset Lillehammerissa.

Menestynein norjalaisurheilija on ollut ampumahiihtäjä Ole Einar Bjørndalen, joka on voittanut vuosina 1998–2014 talviolympialaisissa kahdeksan kultaa, neljä hopeaa ja yhden pronssimitalin. Bjørndalen on myös kaikkien aikojen eniten mitaleja talviolympialaisissa saavuttanut urheilija.

Monista muista maista poiketen Norja ei maksa ylimääräistä palkkiota mitaleita voittaneille urheilijoille.

## Lähteet
* http://www.sports-reference.com/olympics/countries/NOR/ 

### Viitteet
Saksa olympialaisissa

**[[Saksa]]** osallistui olympialaisiin ensimmäistä kertaa vuoden 1896 ensimmäisissä nykyaikaisissa olympialaisissa ja osallistui vuoteen 1952 asti lukuun ottamatta maailmansotien jälkeisiä kisoja 1920, 1924 ja 1948. Vuosina 1956-1964 Itä- ja Länsi-Saksa osallistuivat olympialaisiin Saksojen yhdistyneenä joukkueena ja vuosina 1968-1988 Saksat olivat kisoissa mukana omina joukkueina. Vuodesta 1992 alkaen Saksa on osallistunut jokaisiin olympialaisiin yhtenä joukkueena.

Saksa on isännöinyt sekä vuoden 1936 kesä- että talviolympialaiset sekä vuoden 1972 kesäolympialaiset. Myös vuoden 1916 kesäolympialaisten sekä 1940 talviolympialaisten isännyys myönnettiin Saksalle, mutta kisat peruuntuivat maailmansotien vuoksi.

Eri nimillä osallistunutta Saksaa edustaneet urheilijat ovat voittaneet yhteensä 1681 mitalia, 547 kultaa, 567 hopeaa ja 567 pronssia. Eniten mitaleja voittanut saksalaisurheilija on kymmenen mitalia voittanut uimari Franziska van Almsick.

## Lähteet
*http://www.sports-reference.com/olympics/countries/GER/
Suomen euroviisukarsinta 2008

**Suomen euroviisukarsinta 2008** oli kilpailu, jossa valittiin Suomen edustaja vuoden 2008 Eurovision laulukilpailuun. Karsinnassa kilpaili 12 artistia, jotka Yleisradio oli kutsunut kilpailuun. Aluksi kolmena peräkkäisenä perjantai-iltana 8.–22. helmikuuta 2008 kunakin neljästä kilpailijasta kaksi valittiin puhelinäänestyksellä finaaliin. Loput kuusi kilpailijaa kohtasivat 1. maaliskuuta Helsingin Kulttuuritalolla pidetyn finaalin aluksi järjestetyssä toisessa mahdollisuudessa, josta kaksi valittiin vielä finalisteihin. Tätä seurasi kahdeksan kappaleen finaali, josta kolme parasta valittiin superfinaaliin, jossa voittaja valittiin. Koko lähetyksessä valinnat suorittivat yksin puhelinäänestäjät.

## Alkukarsinnat
:''Keltaisella taustalla olevat esitykset pääsivät finaaliin.

### 1. alkukarsinta (8.2.2008)

### 2. alkukarsinta (15.2.2008)

### 3. alkukarsinta (22.2.2008)

### Toinen mahdollisuus (1.3.2008)

## Finaali (1.3.2008)

### Superfinaali

## Lähteet
*http://natfinals.50webs.com/90s_00s/Finland2008.html
*http://www.viisukuppila.fi/muistathan-suomen-karsinnat-2008/

## Aiheesta muualla
*Koko karsintafinaali Ylen Elävässä arkistossa
*
Simo Olkkoinen

**Simo Olkkoinen** (n. 1599, ilmeisesti Alavus – n. 1661) oli talonpoika, joka sai kuolemantuomion noituudesta.

Olkkoisen isä oli Olkkosen talon isäntä Lauri Alavudelta, hän jatkoi talonpitoa isänsä jälkeen 1620-luvulla. Noituudesta Olkkoista syytettiin vasta ikämiehenä, asia tuli ensimmäisen kerran esille Pietarsaaren pitäjän ylimääräisillä käräjillä 1661. Käräjäpöytäkirjojen mukaan hän olisi ollut vanha ja kuuluisa noita, joka oli jo vuosia aikaisemmin kierrellyt pitkin pitäjää tehden karjataikoja yhden nahkaisen ja kahden palttinaisen taikapussin ja suolan voimin. Palkaksi taikomisista Olkkoiselle olisi annettu ruokatarpeita ja palkanmaksusta kieltäytyminen olisi johtanut ongelmiin petoeläinten kanssa. Käräjillä Olkkoinen kielsi ensin taikomiset, mutta sitten murtui ja pyysi armoa. Kehotettaessa toistamaan taikansa hän otti suolaa vasempaan käteensä ja luki Isä meidän -rukouksen siunauksen kanssa kolme kertaa sanoen, ettei osaa mitään muita loitsuja. Hän antoi silti ilmi toisia noitia kuten jo edesmenneen Simo Hulkoisen, jonka pojan hän väitti yhä harjoittavan noituutta Ilmajoella. Oikeus tuomitsi Olkkoisen kuolemaan, alistaen tuomion Turun hovioikeuden vahvistettavaksi. Hovioikeuden arkistojen tuhoutumisen takia tuomion täytäntöön panosta ei ole tietoa, mutta Olkkoinen kuitenkin häviää tietolähteistä vuoden 1661 jälkeen.  

## Katso myös
* Noitavainot Ruotsin valtakunnassa

## Lähteet