open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen kultainen ansiomerkki

**Saksan kansallissosialistisen puolueen kultainen ansiomerkki** () oli Saksan kansallissosialistisen työväenpuolueen korkein kunniamerkki. Ansiomerkissä oli kultaisen tammenlehvän ympäröimä kansallissosialistisen puolueen puoluetunnus, punaisella pohjalla oleva valkoinen ympyrä, jonka keskellä on musta hakaristi. Adolf Hitler perusti ansiomerkin oluttupavallankaappauksen 10. vuosipäivänä 9. marraskuuta 1933.

Kultainen ansiomerkki myönnettiin ”vanhoille taistelijoille” (*Alte Kämpfer*), eli henkilöille, joiden kansallissosialistisen puolueen jäsennumero oli alle 100&nbsp;000. Täten he olivat varmasti olleet puolueen jäseniä ennen kuin puolueen valtaannousu alkoi näyttää todennäköiseltä, mikä osoitti heidän liittyneen puolueeseen vakaumuksesta. Lisäksi palkituilta edellytettiin katkeamatonta ja aktiivista jäsenyyttä. Tämän takia vain 22&nbsp;282 puoluetoverilla oli oikeus saada ansiomerkki: 20&nbsp;487 miehellä ja 1&nbsp;795 naisella. Myös henkilöillä, jotka olivat olleet puolueen palveluksessa keskeytymättömästi 27. helmikuuta 1925 alkaen, jolloin puolueen toiminta alkoi kiellon jälkeen uudelleen, oli oikeus saada ansiomerkki. Kultaisen ansiomerkin voi saada myös ”erityisistä ansioista”. Tällaisista tapauksista Hitler päätti henkilökohtaisesti. Mikäli erityisistä ansioista palkittu ei ollut puolueen jäsen, seurasi kunniamerkin antamisesta automaattisesti myös jäsenyys puolueessa. Tämä koski myös sotilashenkilöitä, joiden ei tuolloisen asevelvollisuuslain mukaan ollut mahdollista olla jäseniä poliittisessa puolueessa. Heidän tapauksessaan jäsenyys aktivoitiin vasta, kun heidän vakinainen aktiivipalveluksensa oli päättynyt.

Mikäli kultainen ansiomerkki oli myönnetty alhaisen jäsennumeron perusteella, oli jäsennumero kaiverrettu ansiomerkin taakse. Jos myöntämisperusteena olivat olleet erityiset ansiot, oli ansiomerkin taakse kaiverrettu kirjaimet A. H. (Adolf Hitler) ja myöntämispäivämäärä. Ansiomerkkiä oli läpimitaltaan kahta kokoa: 38 mm univormuja ja 25 mm siviiliasua varten.

Hitlerin oma kultainen ansiomerkki oli erityisvalmisteinen. Sen taakse oli kaiverrettu ”Nummer 1”. Kuolinpäivänään 30. huhtikuuta 1945 Hitler antoi ansiomerkkinsä Joseph Goebbelsin vaimolle Magda Goebbelsille, joka Hitlerin sihteeri Traudl Jungen mukaan sanoi Hitlerin tehneen itsestään ”Saksan onnellisimman naisen”. Vuonna 1996 Venäjän tiedustelupalvelu FSB ilmoitti hallussaan olevan Hitlerin kultaisen ansiomerkin. Kunniamerkki varastettiin 30. kesäkuuta 2005, kun se oli asetettu näytteille ensi kertaa toisen maailmansodan jälkeen näyttelyyn, joka juhlisti sodan päättymistä 60 vuotta sitten.

Muutamassa tapauksessa puolueen kultainen ansiomerkki myönnettiin myös ulkomaalaiselle. Tämä tapahtui Hitlerin henkilökohtaisella päätöksellä, ja kullekin palkitulle valmistettiin oma, henkilökohtainen kunniamerkki. Tämä oli hyvin harvinainen kunnianosoitus.

Nykyään hyvin säilyneiden kultaisten ansiomerkkien hinta on 600 ja 3&nbsp;000 euron välillä.

## Katso myös
*Kultainen ansiomerkki

## Lähteet

## Aiheesta muualla
John Capel

**John Capel** (s. 27. lokakuuta 1978 Brooksville, Florida) on entinen yhdysvaltalainen pikajuoksija, jonka päämatka oli 200 metrin juoksu.

Capel voitti yliopistoaikoinaan 200 metrin juoksun NCAA-mestaruuden 1999. Hän aloitti ammattilaisuransa seuraavana vuonna. Capel jäi kiinni helmikuussa 2006 kannabinoidin käytöstä ja sai kahden vuoden kilpailukiellon.

## Saavutuksia
*Sydneyn olympialaisissa 2000 Capel tuli kahdeksanneksi 200 metrin juoksussa ajalla 20,49.
*Pariisin MM-kisoissa 2003 hän voitti 200 metrin matkalla MM-kultaa ajalla 20,30. 
* Capel oli 100 metrin juoksun toinen ajalla 10,05.
* hän oli 100 metrillä neljäs. 
*Helsingin MM-kisoissa 2005 Capel voitti 200 metrillä MM-pronssia.
* hän oli 200 metrillä kahdeksas.

## Ennätykset
* 100 metrin juoksu: 9,95 (2004)
* 200 metrin juoksu: 19,85 (2000)

## Lähteet
Ghulam Ishaq Khan

**Ghulam Ishaq Khan** (, 20.  tammikuuta 1915 – 27. lokakuuta 2006) oli Pakistanin presidentti 1988–1993.

## Elämäkerta

Khan syntyi Bannun piirissä luoteisrajamaakunnassa (NWFP) paštuperheeseen. Hän opiskeli kemiaa ja kävi Intian asepalveluksen ennen Pakistanin itsenäistymistä. Maan itsenäistyessä hän otti osaa kasteluhankkeisiin länsi-Pakistanissa 1961–1966 ja meni myöhemmin valtiovarainministeriön palvelukseen, jossa kohosi valtiosihteeriksi 1966–1970 ja keskuspankin kuvernööriksi 1971–1975. Khan kyseenalaisti useat pääministeri Zulfikar Ali Bhutton taloushankkeista. Hänet siirrettiin tämän jälkeen pankista puolustusministeriön tehtäviin, jossa hän kehitti läheiset suhteet useimpiin korkeimpiin kenraaleihin, kuten Ziaan, joka syrjäytti Bhutton ja antoi taloudenhoidon Khanin käsiin. Sotatilalain 1977–1985 aikana Khan oli vastuussa kaikista tärkeimmistä talouspoliittisista päätöksistä. Hän tuki Zian hanketta islamilaistaa maan talousjärjestelmä ja toteutti muutokset pankki- ja talousjärjestelmässä.

Vuoden 1985 vaaleissa Khan valittiin senaattiin ja kenraali Zia-ul-Haqin läheisenä luotettuna hän oli 1988 Pakistanin senaatin puhemies kun kenraali Zia, hänen kanssaan matkustanut Yhdysvaltain lähettiläs Arnold L. Raphel ja muutamia muita asevoimien kenraaleja sai surmansa lento-onnettomuudessa itä-Pakistanissa.

Perustuslain mukaan Khanista tuli virkaa tekevä presidentti. Hän ja armeijan hätätilaneuvosto päättivät pitää vaalit, joihin myös poliittiset puolueet saivat osallistua. Khan valittiin presidentiksi vaaleissa, joissa Benazir Bhuttosta tuli maan pääministeri. Khanin valtaoikeuksia laajensi huomattavasti presidentti Zian läpiajama kahdeksas lisäys perustuslakiin, joka antoi presidentille oikeuden hajottaa hallitus ja päättää asevoimien komentajan nimityksestä. Kun edellinen komentaja kuoli, hän hylkäsi hallituksen ehdokkaan ja nimitti kenraali Abdul Waheedin komentajaksi. Waheedilla ei tiedetty olevan poliittisia ambitioita ja hän oli myös paštu.

Khan tuki vahvasti maan salaista ydinaseohjelmaa, jopa niin että eräs yhdysvaltalainen diplomaatti nimitti häntä "Mr. Nukeksi." Ydinaseen saamista pidetään Pakistanissa hänen suurena saavutuksenaan.

Khan työskenteli pääministerien Benazir Bhutto ja Nawaz Sharif kanssa, mutta erotti heidän hallituksensa 1990 ja 1993 syytettyään näitä korruptiosta ja väärinkäytöksistä. Khanin ja Sharifin välinen riita jatkui kun korkein oikeus palautti Sharifin hallituksen valtaan. Lopulta Pakistanin armeija keskeytti riidan ja pakotti Khanin eroamaan 1993.

Khan vetäytyi Peshawariin, jossa omistautui puutarhan- ja koiranhoidolle. Hän perusti myös 1990-luvun alussa Ghulam Ishaq Khan Institute of Engineering Sciences and Technologyn, josta on tullut yksi maan johtavista insinööritieteiden yliopistoista.

Khan sairastui keuhkokuumeeseen 2006 ja oli sairaana kolme kuukautta ennen kuolemaansa.

## Lähteet
* http://www.ghulamishaqkhan.com/ 
* President Ghulam Ishaq Khan (Countrystudies.us)
* Ghulam Ishaq Khan (Guardian)
* Ghulam Ishaq Khan (Scotsman)
*  Ghulam Ishaq Khan — A Personal Tribute By Salim Saifullah Khan  (Pakistan Times)

### Viitteet
Komsan kulttuuri

**Komsan kulttuuri** oli noin 10&nbsp;000–6000 eaa. Pohjois-Norjan rannikolle ilmaantunut kivikautinen metsästäjä - kalastajien kulttuuri, joka saapui sinne jääkauden päättymisen aikoihin Norjan rannikkoa ja jäätikön reunaa pitkin. Kulttuurin arvellaan saaneen alkunsa Ahrensburgin kulttuurista. Luultavasti kulttuuri lähti jääkauden aikana kuivana olleelta Pohjanmereltä pohjoiseen ehkä 10&nbsp;100 vuotta sitten. Se levisi Varangeriin noin 9&nbsp;300 vuotta sitten ja vakiintui noin 9&nbsp;000 vuotta sitten. Inarista tehty noin 7&nbsp;900 vuoden ikäinen löytö voi liittyä Komsan kulttuuriin.
Jotkut arvelevat, että asutus olisi ehkä vaihtunut Pohjois-Norjan rannikolla jossain vaiheessa  lännestä tulleesta itäiseen mutta tuskin kokonaan.

Komsan kulttuurin löysi ensimmäisenä arkeologi Anders Nummedal.

## Katso myös
*Hensbackan kulttuuri

## Lähteet
Livegamers

**Livegamers** on suomalainen Xbox- ja PlayStation -pelaamiseen erikoistunut verkkoyhteisö, joka käsittelee asioita sekä verkkopelaamiseen liittyen että sen ulkopuolelta.

Livegamers perustettiin vuonna 2003. Sivustolla vieraillaan noin 150 000 kertaa viikossa (12/2014), ja määrä on ollut rajussa kasvussa sivuston omistajuuden vaihdoksesta lähtien (12/2013). Livegamers tekee Xbox- ja PlayStation -rintamalla tiivistä yhteistyötä useiden pelijulkaisijoiden ja -jakelijoiden kanssa.

Livegamers tarjoaa rekisteröityneille käyttäjilleen muun muassa kattavan profiilin, keskustelupalstan, turnauksia, liigoja ja kilpailuja. Vierailija voi katsoa muun muassa uutisia, artikkeleja sekä virallisia arvosteluja ilman rekisteröitymistä. Joulukuussa 2014 Livegamers avasi myös PlayStation-osion sivustolle.

## Aiheesta muualla
* Kotisivut
Gerald R. Ford -luokka

**Gerald R. Ford -luokka** (aiemmin **CVS-21** (21st Century Aircraft Carrier)) on Yhdysvaltain laivaston lentotukialusten muodostama alusluokka, jonka ensimmäinen alus, ''USS Gerald R. Ford'', otettiin käyttöön 22. heinäkuuta 2017 Norfolkissa Virginiassa.

## Suunnittelu
Luokan alukset on suunniteltu toimimaan huomattavasti pienemmällä miehistömäärällä (noin 2&nbsp;600 merimiestä) kuin edeltäneen Nimitz-luokan alukset (noin 3&nbsp;200). Myös lennostohenkilöstön määrä on pienempi. Tämän ja muiden parannusten odotetaan säästävän käyttöajan kokonaiskustannuksia miljardeilla dollareilla.

Luokan aluksissa on käytetty häiveteknologiaa. Voimanlähteenä on kaksi uutta A1B-ydinreaktoria. Hävittäjäkoneet singotaan ilmaan uudella sähkömagneettisella katapultilla, joka mahdollistaa lentokoneiden lentoonlähtötiheyden kasvattamisen 25 prosentilla höyrykatapulttiin verrattuna. *Gerald R. Fordin* hinta oli noin 11 miljardia dollaria.

## Alukset
Yhdysvaltain laki vaatii ylläpitämään 11 lentotukialusta (12 ennen vuotta 2007). Aiemmat 10 Nimitz-luokan alusta tulivat palvelukseen 1975&ndash;2009 ja niiden suunniteltu käyttöikä on 50 vuotta.

CVN-81 saa nimensä toisen maailmansodan sankarin mukaan. Doris Miller palveli messipoikana USS West Virginialla Japanin hyökätessä Pearl Harboriin. Hyökkäyksen aikana hän otti käyttöönsä aluksen yhden ilmatorjuntatykeistä, johon hänellä ei ollut koulutusta. Miller oli ensimmäinen musta, joka palkittiin Navy Cross -ansiomerkillä.

## Lähteet
B83

**B83** on yhdysvaltalainen Lawrence Livermore National Laboratoryn osittain B77:n ohjelmaan perustuva ydinpommi, joka voidaan pudottaa B-2-, B-52-, F-111B-, F-15-, F-16-, F-18-, F-22-, A-6-, A-7- ja AV-8B-lentokoneista. Se suunniteltiin 1970-luvun lopulla ja massavalmistus ja käyttöönotto alkoi 1983. Sillä tehtiin maanalainen ydinkoe 15. joulukuuta 1984 Nevadan koealueella. Pommityyppiä on valmistettu noin 650 kappaletta.

Pommin pituus on 3,67 metriä, halkaisija 457&nbsp;mm ja massa 1&nbsp;089&nbsp;kg. Pommin räjähdysvoima on säädettävissä 1,2 megatonnin TNT-ekvivalentin maksimiin saakka.

B83 on edelleen käytössä ja on ollut vuodesta 2011 alkaen räjähdysteholtaan suurin ydinase Yhdysvaltojen arsenaalissa. Vuonna 2015 julkaistun Yhdysvaltain energiaministeriön raportin mukaan B83-ydinpommit on tarkoitus poistaa käytöstä vuonna 2025.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* GlobalSecurity.org: B83 Modern Strategic Bomb
De civilitate morum puerilium

**De civilitate morum puerilium** (vapaasti suomennettuna *Nuorukaisten hyvistä tavoista*), ensimmäinen *käytöksen kultainen kirja*, oli humanisti Erasmus Rotterdamilaisen Baselissa vuonna 1530 kirjoittama teos, joka oli tarkoitettu lapsille ja nuorille opastukseksi muun muassa opinnoissa ja käytöstavoissa. Teos käännettiin aikanaan 14 kielelle, suomeksi vuonna 1670 nimellä *Cullainen kiria*. Teoksen uusi suomennos ilmestyi vuonna 2005 nimellä *Kultainen kirja: nuorten hyvistä tavoista*. Kirjaa käytettiin Ranskassa jopa 1800-luvulle asti oppikirjana ja se toimi yhtenä eurooppalaisen tapakulttuurin lähtökohtana.

Kirjassa Erasmus Rotterdamilainen kertoo muun muassa pöytätapojen oppimisen tapahtuvan parhaiten juurruttamalla ne jo lapsuusiässä.

Vaihtoehtoiset kirjan nimen kirjoitustavat:
**De civilitate morum puerilium* (yleisin)
**Libellus aureus, De civilitate morum puerilium*
**De civilitate morum puerilium libellus*

## Lähteet

## Kirjallisuutta

*
Suomen ilmailumuseot

**Suomen ilmailumuseot** koostuvat pääosin julkisista museoista, joista merkittävimmät ovat sotilasilmailuun keskittynyt Suomen Ilmavoimamuseo Jyväskylän Tikkakoskella ja Suomen ilmailumuseo Vantaalla.
## Pienemmät museot

* Hallinportin ilmailumuseo Jämsässä
* Päijät-Hämeen ilmailumuseo Vesivehmaalla Asikkalassa
* Karjalan Ilmailumuseo Lappeenrannassa
* Karhulan ilmailukerhon lentomuseo Kymin lentokentällä Kotkassa 

Pienemmät museot esittelevät pääosin museoihin lainattua tai niiden varastoimaa Puolustusministeriön entistä lentokonekalustoa. Uudessakaupungissa on yksityinen automuseo, mutta lentokoneita siellä on vain yksi. Näin on useimpien muidenkin yksityisten kokoelmien suhteen. Museoiden lisäksi lentokoneita on näytteillä yksittäin ympäri Suomea, osa puolustusvoimien muistomerkkeinä, osa yritysten pihoilla (esimerkiksi huoltoasemat).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomenilmailumuseot.fi
Bodo Illgner

**Bodo Illgner** (s. 7. huhtikuuta 1967 Koblenz, Länsi-Saksa) on entinen jalkapallomaalivahti ja maailmanmestari.

Bodo Illgnerin kasvattajaseura oli *1. FC Hardtberg*, mutta ammattilaisuransa hän aloitti Bundesliigan 1. FC Kölnin joukkueessa vuonna 1983. Kölnissä hän pelasi vajaat 13 kautta, mutta voittoja ei seuratasolla tullut. Kahden Bundesliiga-hopean lisäksi Köln oli kahdesti Saksan cupin finaalissa ja vuonna 1986 UEFA Cupin finaalissa, mutta hävisi joka kerta.

Kesken kauden 1996–1997 Illgner siirtyi Espanjan Primera Divisiónin Real Madridiin Real Madridin paidassa hän voitti kaksi Espanjan-mestaruutta ja kaksi Mestarien liigan mestaruutta. Illgner lopetti uransa kauteen 2000–2001.

Saksan jalkapallomaajoukkueessa Bodo Illgner pelasi vuosina 1987–1994 yhteensä 54 maaottelua. Hän voitti maailmanmestaruuden vuoden 1990 MM-kilpailuissa, joissa hän teki historiaa olemalla ensimmäinen maalivahti, joka ei päästänyt loppuottelussa maalia. Vuoden 1990 kilpailuiden lisäksi Illgner edusti Saksaa vuoden 1994 MM-kilpailuissa ja vuoden 1992 EM-kilpailuissa. Vuoden 1992 EM-kilpailuissa Illgner voitti EM-hopeaa. Bodo Illgner lopetti maajoukkueuransa vuoden 1994 MM-kilpailuiden jälkeen. Hän pelasi maajoukkueessa 54 ottelua.

Vuonna 2005 Bodo Illgner kirjoitti vaimonsa Biancan kanssa romaanin *Alles. Ein fiktiver Tatsachenroman*.

## Joukkueet

* 1983–1996 Köln
* 1996–2001 Real Madrid
* 1987–1994 Saksan maajoukkue

## Saavutukset

* Espanjan-mestaruus 1997, 2001 (lisäksi hopea)
* Saksan pääsarjassa 2 hopeaa, ja pronssi
* Mestareiden liiga 1998, 2000
* Maailmanmestaruus 1990
* Euroopan-mestaruushopea 1992

## Lähteet
Petteri Punakuono

**Petteri Punakuono** () on populaarikulttuurissa esiintyvä kuvitteellinen punakuonoinen poro, jonka oletetaan vetävän Joulupukin rekeä jouluisin yhdessä muiden porojen kanssa.

Alun perin Petteri Punakuono oli Robert L. Mayn chicagolaiselle Montgomery Ward -tavaratalolle keksimä hahmo, joka esiintyi lapsille joulun alla jaetussa värityskirjassa. ”Rudolph”-porohahmo esiintyi ja tuli tunnetuksi myös samannimisessä joululaulussa, jonka sävelsi Johnny Marks vuonna 1949. Laulussa poron nenä loistaa pimeässä punaisena valaisimen tai lampun tapaan. Gene Autryn levyttämää versiota myytiin pari miljoonaa kappaletta vuonna 1949.

Sittemmin laulun tarinan mukaan on tehty myös muun muassa sarjakuvia ja piirroselokuvia. Yleensä Petteri kuvataan yhtenä etummaisista poroista ja johtajaporona joulupukin rekivaljakossa. Vaurastunut Robert L. May irtisanoutui vuonna 1952 Montgomery Wardin palveluksesta ja keskittyi hoitamaan porohahmonsa tekijänoikeuksista syntynyttä liiketoimintaa.

## Spekulaatio sukupuolesta

Urosporot eli hirvaat pudottavat sarvensa kiima-ajan eli rykimän jälkeen alkutalvesta, mutta vaatimet eli naarasporot vasta kevättalvella tai vasonnan jälkeen keväällä. Petteri Punakuono on jouluisissa kuvissa usein sarvipäinen, mikä viittaisi naaraspuolisuuteen. Toisaalta poromiehet käyttävät ajoporoina kuohittuja urosporoja, jotka eivät pudota sarviaan, joten Petteri voisi näin olla koiraspuolinenkin. Hahmon nimi viittaa joka tapauksessa miespuolisuuteen.

## Vaikutus asenteisiin poronlihaa kohtaan
Varsinkin Englannissa porot yhdistetään vahvasti jouluun, ja sen vuoksi esimerkiksi Lidlin myymästä poronlihasta on noussut siellä useana vuonna kohu. Brittiläisten eläinaktivistien mukaan "Joulun taika tuhoutuu" ja "Ajatus siitä, että Petteri Punakuono on teurastettu ja leikelty pihveiksi on vastenmielinen" (2010). Myös vuonna 2012 nousi kohu poronlihapihveistä, kun raivostuneet vanhemmat syyttävät kauppaketjua "joulun taian pilaamisesta": »Jos minun pikkutyttöni näkee tämän, hän huolestuu, että poro ei pysty tuomaan hänelle lahjoja tänä vuonna, koska sillä ei ole enää jalkoja» ja »Et halua mitään sellaista lapsillesi kun he odottavat innolla joulua ja laulavat Petteri Punakuonoa». 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Augusto B. Leguía

**Augusto Bernardino Leguía y Salcedo** (19. helmikuuta 1863 – 6. helmikuuta 1932) oli perulainen poliitikko, joka oli maansa presidenttinä 1908–1912 sekä 1919–1930.

Leguía syntyi keskiluokkaiseen perheeseen Lambayequessa. Hän kävi koulunsa Valparaisossa brittiläisessä koulussa. Palattuaan Peruun hän ryhtyi liikemieheksi ja oli New York Life Insurance Companyn edustajana Limassa ja brittiläisen British Sugar Co.:n palveluksessa. Suhteidensa ansiosta hänestä tuli valtiovarainministeri ja myöhemmin Partido Civilin José Pardon hallituksen pääministeri. Hänet valittiin puolueen presidenttiehdokkaaksi vuoden 1908 vaaliin, jonka hän voitti.

Leguía ryhtyi maltillisiin uudistuksiin, joita puolueen konservatiivinen oligarkkisiipi vastusti ankarasti. Presidenttikautensa jälkeen hän lähti vapaaehtoisesti maanpakoon, mutta palasi haastamaan toukokuun 1919 vaalit. Leguía vakuutti että vallankumouksen ehkäisemiseksi maan arkaaista poliittista ja sosiaalista järjestelmää oli uudistettava. Alempien luokkien tuella hän voitti Partido Civilin konservatiiviehdokkaan. Pelätessään vastustajiensa ehtivän ensin, hän järjesti valituksi tultuaan vallankaappauksen häntä kannattavien armeijan osien tuella ja vangitsi tai ajoi maanpakoon häntä vastustavat *civista*-eliitin jäsenet. Tämän jälkeen hän rakensi autoritaarisen valtajärjestelmän byrokratian ja asevoimien varaan. Perustuslaki kirjoitettiin uudelleen hänen valitsemisekseen uudelleen 1924 ja 1929. Taloutta Leguía uudisti suunnitelmiensa mukaan ulkomaisten lainojen avulla.

Suuri lama ja Wall Streetin pörssiromahdus 1929 johtivat kuitenkin hänen suosionsa laskuun ja sotilasvallankaappaukseen elokuussa 1930. Leguía päätyi vankilaan, jossa häneltä pyynnöistä huolimatta evättiin sairaanhoito, mikä johti hänen kuolemaansa keuhkokuumeeseen helmikuussa 1932.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Vaalipiiri

**Vaalipiiri** on alue tai ryhmä, jonka piirissä vaalit käydään ja josta valitaan yksi tai useampi edustaja. Näin siis vaalipiirin alueelta ei voi äänestää toisen vaalipiirin ehdokasta.

Vaalipiirit voivat olla joko enemmistövaalipiirejä, joista valitaan yksi edustaja, tai suhteellisten vaalien vaalipiirejä, joista valitaan useampi edustaja. 

Vaalipiirit on yleensä muodostettu maantieteellisin perustein. Esimerkiksi Suomessa eduskuntavaalien vaalipiirit perustuvat maakuntiin ja kunnallisvaaleissa jokainen kunta muodostaa oman vaalipiirinsä. Europarlamenttivaaleissa ja presidentinvaaleissa koko maa muodostaa yhden vaalipiirin. Suomesta poiketen Ruotsin kunnallisvaaleissa suuret kunnat on jaettu kahteen tai useampaan vaalipiiriin, pienemmät kunnat muodostavat yhden vaalipiirin. Ammattiyhdistysvaaleissa on käytössä myös ammattialaan perustuvia vaalipiirejä. Etelä-Afrikan tasavallassa rotuerottelun aikana oli myös rotuun perustuvia vaalipiirejä.

Enemmistövaalipiireihin perustuva vaalijärjestelmä on esimerkiksi Ison-Britannian, Yhdysvaltain, Intian ja Australian vaaleissa. 

Saksassa on käytössä sekä enemmistövaalipiireihin perustuva järjestelmä, jonka avulla valitaan puolet kansanedustajista, että osavaltioihin perustuva suhteellinen järjestelmä, jonka avulla valitaan toinen puoli kansanedustajista suhteellisilla vaaleilla. Samoin Venäjällä puolet kansanedustajista valitaan enemmistövaalipiireistä ja puolet valtakunnalliselta listalta. Maissa, joissa on käytössä valtakunnallinen vaalipiiri on yleensä myös äänikynnys.

**Marginaalinen vaalipiiri** on enemmistövaalien vaalipiiri, jossa kahden eniten ääniä saaneen ehdokkaan välinen ero on hyvin pieni. 

Suomessa, Ruotsissa, Tanskassa, Irlannissa ja useissa muissa maissa on käytössä maakuntiin tai muihin alueisiin perustuva vaalipiirijärjestelmä, jossa yhdestä vaalipiiristä valitaan useampi edustaja. Maan jakaminen vaalipiireihin perustuu ajatukseen, että maan eri osille on syytä varmistaa oman alueen edustus eduskuntaan. Samalla vaalien suhteellisuutta hieman vaikeutetaan ja pieniltä puolueilta vaaditaan vahva alueellinen kannatus eduskuntapaikan saamiseksi. 

Joissakin maissa (esimerkiksi Israel ja Hollanti) koko maa muodostaa yhden vaalipiirin.
On the Rocks (Jukka Kuoppamäen albumi)

**On the Rocks** on Jukka Kuoppamäen vuonna 1970 julkaistu albumi, joka nimestään huolimatta on suomenkielinen. Kaikki kappaleet ovat Jukka Kuoppamäen kirjoittamia. Albumin B-puolella säestäjänä toimii Candy-yhtye.

Kappale ”Harmaat miehet” on protesti Vietnamin sotaa vastaan.

## Kappaleet
*Sävellykset ja sanoitukset Jukka Kuoppamäki
*Sovitukset ja orkesterin johto Paroni Paakkunainen (A-puoli), Ilpo Saastamoinen (B-puoli)

**A-puoli**

# 
# 
# 
# 
# 
# 

**B-puoli**

#
# 
# 
# 
# 
# 

## Muusikot

**A-puoli**

* Seppo Paakkunainen – orkesterin johto, saksofoni
* Matti Bergström – basso
* Ilpo Saastamoinen – kitara
* Nono Söderberg – kitara
* Esa Helasvuo – piano, urut, cembalo
* Matti Oiling – rummut
* Ken McLeod – rummut
* Juhani Aaltonen – huilu

**Candy**

* Ilpo Saastamoinen – orkesterin johto, kitara
* Pekka Laitinen – basso
* Mikko Kuoppamäki – rummut, bongot
* Olli Nyman – urut

### Muut levyn tekoon osallistuneet

* Antti Joki – äänitys 

## Lähteet
Puolesta, ei vastaan

**Puolesta, ei vastaan** on Jukka Kuoppamäen vuonna 1982 julkaistu albumi. Se oli hänen ensimmäinen studiolevy neljään vuoteen. Kuoppamäki asui Länsi-Saksassa, eikä levy-yhtiön etsiminen sieltä käsin ollut helppoa. Kuuden viikon kesälomansa aikana Kuoppamäki tuli Suomeen, ja otti yhteyttä Discophon-yhtiön Mosse Vikstedtiin. Tuloksena oli levytyssopimus. Kuoppamäki oli jo vuonna 1965 levyttänyt samalle yhtiölle singlen ”Eikan pumppu”.

*Puolesta, ei vastaan* jäi vaille suurempaa huomiota. Samoihin aikoihin Discophonin tuotantomäärä putosi ruotsalaisen Sonet-yhtiön kanssa solmitun yhteistyösopimuksen myötä lähes olemattomiin, eikä Kuoppamäki vaivautunut kysymään mahdollista kiinnostusta yhteistyön jatkumiselle. Vasta myöhemmin hän sai kuulla, että kaupallisesti epäonnistuneesta levystä huolimatta halua yhteistyölle olisi ollut.

Albumilta julkaistiin single *Ei ruusu voi ruusummaksi tulla / Maantie*.

## Kappaleet
*Sävellykset ja sanat ovat Jukka Kuoppamäen, paitsi erikseen mainitut.
*Sovitukset: Veikko Samuli.

**A-puoli**
# 
# 
# 
# 
# 
# 

**B-puoli**
# 
#  (sanat Chrisse Johansson)
# 
# 
# 
# 

## Singlet

## Lähteet
*LP-levy KEL 632

### Viitteet
Teemu Manninen

**Teemu Manninen** (s. 1977 Espoo) on suomalainen runoilija, kirjallisuudentutkija, kääntäjä ja kriitikko.

Manninen valmistui filosofian maisteriksi yleisestä kirjallisuustieteestä Tampereen yliopistosta vuonna 2005.

Mannisen esikoiskokoelma *Turistina täällä* ilmestyi vuonna 2004. Hänen toinen runokokoelmansa *Lohikäärmeen poika* ilmestyi vuonna 2007. Se sisältää runoja, joiden varhaisia versioita julkaistiin hänen Kesken kaiken -blogissaan vuosina 2005–2006. Mannisen vuonna 2010 ilmestynyt kolmas runokokoelma *Futurama* voitti Tiiliskivi-palkinnon. Vuonna 2012 Manniselta ilmestyivät runoteos *Paha äiti* ja käännöskokoelma Edward Goreyn sarjakuvia *Sekopäiset serkukset ja muita tarinoita*. Mannisen teoksissa on usein vaikutteita flarf-runoudesta.

Manninen toimi runouslehti Tuli&Savun toimituksessa vuodesta 2005 ja lehden päätoimittajana 2006–2007. Manninen on toiminut vuodesta 2012 Helsingin Sanomien kirjallisuuskriitikkona.

## Tuotanto
### Runokokoelmat
* Turistina täällä (Tammi 2004)
* Lohikäärmeen poika (Tammi 2007)
* Futurama (Poesia 2010)
* Säkeitä (ntamo 2010)
* Paha äiti (Poesia 2012)
* Hautausmaa (Poesia 2016)

### Muut teokset
* 

### Suomennokset
* Charles Bernstein: Runouden puolustus (poEsia 2006)
* Bendik Kaltenborn: Ei muistikuvaa (Huuda Huuda 2010)
* Gary Panter: Jimbon Jumalainen Näytelmä (Huuda Huuda 2010)
* Edward Gorey: Sekopäiset serkukset ja muita tarinoita (Huuda Huuda 2012)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Teemu Mannisen kotisivut
* Teemu Mannisen blogi
Pop (Topi Sorsakosken ja Agentsin albumi)

**Pop** on suomalaisen Topi Sorsakosken & Agentsin studioalbumi, joka julkaistiin syksyllä 1988. Albumi on Sorsakosken ja rautalankayhtye Agentsin yhteistyön kolmas studioalbumi. Levyn hittejä olivat mm. ”Tyhjää”, ”Varjojen yö”, ”On kesäyö”, ”Jo riittää” ja ”Nyt kaikki muuttunut on”.

Albumi kohosi listaykköseksi peräti neljän viikon ajaksi. Ensimmäisen kerran albumi nousi Suomen levylistoille lokakuussa 1988 ja pysyi listoilla yhteensä 21 viikon ajan.

Levy menestyi loistavasti edellisten levyjen tapaan. Albumi ylitti kulta- ja platinalevyrajat lähes välittömästi jo vuoden 1988 puolella ja tuplaplatinaraja ylittyi vuonna 1997. Albumia on myyty yhteensä 136 110 kappaletta ja on täten Sorsakosken ja Agentsien toisiksi myydyin levy. Albumi on Suomen kaikkien aikojen 30 myydyimmän kotimaisen albumin joukossa sijalla 22.

Albumi julkaistiin Parlophone-levymerkillä vinyyli- ja CD-levyinä sekä C-kasettina. Vuonna 2013 albumi julkaistiin remasteroitu CD-painos bonuskappaleiden kera. Albumi julkaistiin jälleen uudelleenmasteroituna vuonna 2023 osana *[[Complete – Kaikki levytykset 1984-1992]]* -kokoelmaa, joka kattaa kaikki yhtyeen vuosina 1984-1992 julkaisemat levytykset.

## Kappaleet
Kaikki kappaleet sovittanut Esa Pulliainen.

### A-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### B-puoli
# 
# 
# 
# 
# 
# 

### Vuoden 2013 remasteroidun CD-painoksen bonuskappaleet
# 
# 

## Kokoonpano
### Topi Sorsakoski & Agents
* Topi Sorsakoski – laulu
* Esa Pulliainen – sähkökitara (soolokitara), 6- ja 12-kieliset akustiset kitarat
* Hans Etholén – sähkökitara (rytmikitara)
* Kai Pulliainen – bassokitara
* Juha Takanen – rummut ja lyömäsoittimet

### Muut muusikot
* Pedro Hietanen – urut (2-4, 6-7, 9-10), kosketinsoittimet (8, 11-12)
* Mari Hatakka – taustalaulu (1)
* Tiina Isohanni – taustalaulu (1)

### Tuotanto
* Esa Pulliainen – sovitukset
* Pedro Hietanen – tuottaja
* Make Törrönen – äänitys ja miksaus (Finnvox-studiot)
* Stefan Bremer – valokuvat ja kannen suunnittelu
* Moses – valot
* Minerva Pappi – vuoden 2013 CD-painoksen 24-bit digitaalinen re-masterointi
* Pauli Saastamoinen – vuoden 2023 LP- ja CD-painoksien masterointi (Finnvox, toukokuu 2023)

## Lähteet
* Albumin vinyylilevy (1988)
* Suomen äänitearkiston tietokanta
* International Federation of the Phonographic Industry 
* [AllMusic -sivustolla](http://www.allmusic.com/album/release/pop-remastered-mr0004016928 Albumi)
* Topi Sorsakosken ja Agentsin ennenjulkaisematon kappale tänään soitossa Iskelmässä
* Kappaleen "Turhiin haaveisiin" tiedot

### Viitteet
Perusyksikkö (Puolustusvoimat)

**Perusyksikkö** on Suomen puolustusvoimien termi, joka tarkoittaa komppaniaa tai sen kokoista yksikköä. Termi on olennainen lähinnä hallinnolliselta kannalta, sillä perusyksikön päällikölle ja yksikköupseerille on säädetty laissa ja ohjesäännöissä erityisiä tehtäviä ja toimivaltaa. Perusyksikkö on laajin yksikkö, jonka päällikölle on säädetty velvollisuus tuntea kaikki alaisensa. Toisaalta perusyksikkö on pienin sotilasosasto, jonka johtajalla on kurinpitovalta alaisiinsa. Normaalisti perusyksikön päällikön sotilasarvo on yliluutnantti tai kapteeni, erikoistapauksissa majuri.

Perusyksikkö kuuluu aina joukkoyksikköön, joka kuuluu edelleen joukko-osaston alaisuuteen. Erilliset komppaniat ja vastaavat voivat kuitenkin olla samalla kertaa sekä joukko- että perusyksiköitä. Perusyksiköt jakaantuvat edelleen joukkueisiin, jaoksiin tai ruotuihin, mutta tämä jako on huomattavasti joustavampi.

Perusyksikköä kutsutaan eri nimillä. Näitä ovat mm.

* Komppania
* Patteri (tykistöaselajeissa)
* Lentue (ilmavoimissa)
* laiva (merivoimissa)
* Viirikkö (merivoimissa)

Useimmat aliupseerikoulut ovat perusyksikköjä.
Omatunto

**Omatunto** on ihmisen henkilökohtainen tuntemus tai "sisäinen ääni", joka kertoo, onko teko moraalisesti hyvä tai oikein. Omantunnon ajatellaan antavan intuitiivisesti oikean vastauksen, kun yksilö pohtii jonkin toimensa moraalista oikeutusta.  Yhdistyneitten kansakuntien ihmisoikeuksien julistus vetoaa omatuntoon: 
:*Kaikki ihmisolennot syntyvät vapaina ja tasavertaisina arvoltaan ja oikeuksiltaan. Heille on annettu järki ja omatunto, ja heidän on toimittava toisiaan kohtaan veljeyden hengessä.*
Melkein jokaisessa kulttuurissa esiintyy omaatuntoa vastaava käsite. Muinaiset egyptiläiset puhuivat sydämen äänestä,  ja sama sana esiintyy juutalaisten Vanhassa Testamentissa. Hindut puhuivat näkymättömästä jumalasta, joka asuu ihmisen sisällä.

Intuitionismiksi kutsutaan näkökantaa, jonka mukaan omatunto on ihmisen sisäinen kyky erottaa toisistaan oikea ja väärä. Empiristit taas katsovat, että omatunto on tulosta oppimisesta ja sen takia heijastelee henkilön ympäristössä vallitsevia arvoja.

## Omatunto uskonnoissa

### Kristinusko
Kristillisen käsityksen mukaan omatunto on Jumalan ääni ihmisessä. Vatikaanin toisessa kirkolliskokouksessa 1965 hyväksyttiin paavi Paavali VI:n pastoraalinen konstituutio *Gaudium et spes,* joka kuvaili omaatuntoa seuraavasti:
:*Ihminen löytää omantuntonsa syvyydestä lain, jota hän ei itse anna, vaan jota hänen tulee noudattaa ja jonka ääni kutsuu häntä aina rakastamaan ja tekemään hyvää ja pakenemaan pahaa  -- Ihmisellä on todellisuudessa Jumalan kirjoittama laki sydämessään -- Omatunto on ihmisen salaisin ydin ja pyhäkkö, jossa hän on yksin Jumalan kanssa, jonka ääni kaikuu hänessä --* ."
Luterilaisen kirkon käsitys omatunnosta on sama kuin katolisessa kirkossa. Kristityn omatunto voi kuitenkin olla myös “heikko” eli “sairas” (1. Kor. 8:7, 10, 12), joten omantunnon ääneen ei voi ehdottomasti luottaa. 

### Islam
Omatunnon käsite ei kuulu islaminuskoon, sillä toisin kuin kristitty, muslimi löytää vastaukset moraalisiin ongelmiinsa Jumalan laista eli šariasta, Muslimin henkilökohtaisin ratkaisu on valinta islamin ja uskottomuuden välillä, minkä jälkeen islamin vaatimukset liittyvät lain noudattamiseen. Lain sisältöä ei kuitenkaan kussakin tilanteessa haeta omasta sydämestä, vaan sen tulkkeina ovat uskonoppineet, kuten imaamit tai muftit. 

## Katso myös
*Synderesis

## Lähteet

* 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* 
* Omantunto suomenkielissä Raamatussa (1933/1938)
Pensassakset

**Pensassakset** ovat ruohosaksista kehitetty näitä jykevämpi puutarhatyökalu. Niiden terän on kestettävä puuaineen työstöä. Niiden pääasiallinen käyttöalue on koristepensaiden hoito, mutta niitä voi rajoitetusti käyttää myös pienimuotoisessa pajukon raivauksessa. Pensassakset voivat olla yhden käden painettavaa mallia tai kaksikätiset sisään-ulos-liikettä vaativat. Moottoroidut pensasleikkurit voivat jossain määrin korvata pensassaksia.

## Aiheesta muualla
* Pensassaksista Kotipuutarhuri-lehdessä 
* Iltalehti: Pensassaksien hinta ei ole laadun tae
Markus Jääskeläinen

**Markus Jääskeläinen** (s. 1969 Helsinki) on Australiassa asuva suomalainen runoilija ja kaunokirjallisuuden suomentaja. Hän on julkaissut useita runokirjoja. Lisäksi hän on kääntänyt mm. William Carlos Williamsia, Walt Whitmania ja Jack Kerouacia.

Jääskeläinen on opiskellut Turun yliopistossa englantilaista filologiaa, kirjallisuutta ja uskontoa. Hän on toiminut myös kirjallisuuskriitikkona, kolumnistina ja matkajournalistina.

## Teokset
* *Vanhat laulut, nimettömät eläimet* (yhdessä Tommi Parkon kanssa), Nihil Interit 1994  
* *Kunnes muuta näen*, Otava 1994  
* *Siemen*, Otava 1996  
* *Testamentti*, Otava 1998  
* *Tässä hetkessä, varoittamatta*, Otava 2001 
* *Valmis*, Otava 2004
* *Lentokala*, Otava 2008
* *Ilmapallo*, Otava 2011

## Käännökset

* William Carlos Williams: *Kevät ja kaikki - Runoja vuosilta 1917-1962*, Nihil Interit 1997
* Jack Kerouac: Dharmapummit, Sammakko 2001
* Jack Kerouac: Tuuliajolla Big Surissa, Sammakko 2002
* *Hän jota ei ole - Intian englanninkielisen nykyrunouden antologia * (yhdessä Merja Virolaisen kanssa), Nihil Interit 2003
* Jack Kerouac: Matkalla. Alkuperäinen, sensuroimaton laitos. Tammi, 2007
*Walt Whitman: Valitut runot. Sammakko, 2007
* Theodor Herzl *Juutalaisvaltio*, Savukeidas 2010
* Walter Benjamin: Hashiksesta, Savukeidas 2011

## Aiheesta muualla
* Albatrossi
* Lukukeskus 
* Otava: Markus Jääskeläinen
Tyler Christopher

**Tyler Christopher** (s. 3. lokakuuta 1983 Chilliwack, Brittiläinen Kolumbia) on kanadalainen pikajuoksija.

Christopher osallistui 2000 yleisurheilun nuorten MM-kisoihin Kingstonissa ja karsiutui 200 metrin juoksun välierissä. 2003 hän voitti Pohjois- ja Keski-Amerikan sekä Karibian alle 23-vuotiaiden mestaruuden 400 metrin juoksussa ajalla 45,25. Hän voitti Helsingin MM-kisoissa 2005 pronssia 400 metrillä uudella ennätyksellään 44,44. Kaksi vuotta myöhemmin Osakan MM-kisoissa hän sijoittui kuudenneksi.

Maaliskuussa 2008 Christopher voitti 400 metrin sisäratojen maailmanmestaruuden Valencian MM-kisoissa hallikauden kärkiajalla 45,67.

## Ennätykset
* 150 metrin juoksu: 15,17 (2004)
* 200 metrin juoksu: 20,49 (2005)
* 300 metrin juoksu: 31,77 (2004)
* 400 metrin juoksu: 44,44 (2005)

## Lähteet
*
Autosomi

**Autosomit** ovat kromosomeja, jotka eivät vaikuta yksilön sukupuolen määräytymiseen. Autosomeja ovat siis kaikki kromosomit sukupuolikromosomeja lukuun ottamatta. Ihmisellä autosomipareja on 22 (kromosomit 1&ndash;22). Niiden lisäksi ihmisellä on kaksi sukupuolikromosomia. Naisella X ja X ja miehellä X ja Y.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Solunetti: Ihmisen kromosomit
Utah Jazz

**Utah Jazz** on yhdysvaltalainen koripallojoukkue, joka pelaa NBA:ssa. Jazz pelaa Läntisessä konferenssissa, Luoteisessa divisioonassa.

## Historia

Vuonna 1974 perustettiin New Orleansiin NBA:n silloinen 18. joukkue nimeltään New Orleans Jazz. Joukkueen historian ensimmäinen pelaaja oli Pete Maravich. Jazzin ensimmäinen kausi olisi voinut sujua paremminkin, se voitti 82 pelistään vain 23. Joukkueen paras pistemies oli odotetusti Maravich. Seuraavina vuosina Jazz paransi tasaisesti otteitaan, mutta surkean (vain 26 voittoa/82 ottelua) kauden 1978–1979 jälkeen Jazz myytiin New Orleansista Utahin osavaltioon, Salt Lake Cityn kaupunkiin.

Jazzin elämä uudessa ympäristössä ei alkanut paljon paremmin kuin se oli päättynyt New Orleansissa, voittoja tuli vain kaksi enemmän kuin edelliskaudella. Seuraavillakin kausilla Jazz oli liigan huonoimpia seuroja. Mutta vihdoin, kaudella 1983–1984, utahilaiset selvisivät ensimmäistä kertaa seuran historiassa pudotuspeleihin. Ensimmäisellä kierroksella Jazz pudotti Denver Nuggetsin jatkosta, mutta hävisi seuraavana Phoenix Sunsille. Vuodesta 1984 muistiin jää pelintekijälegenda John Stocktonin varaaminen numerolla 16 kesän varaustilanteessa. Seuraavana kesänä Jazz varasi miehen nimeltä Karl Malone varausnumerolla 13.

### Malonen ja Stocktonin johtama kulta-aika

Kaudella 1986–1987 Utah myi joukkueensa pitkäaikaisen tähtipelaajan Adrian Dantleyn Detroit Pistonsiin. Mutta kaksi uutta tähteä oli jo syttymässä, John Stockton ja Karl "the Mailman" Malone. 1980-luvun lopussa kaksikko alkoi saada koripalloilevan maailman huomiota itseensä enenevässä määrin. Kaudella 1993–1994 Jazz eteni jo konferenssifinaaliin, mutta sen materiaali ei ollut tarpeeksi leveä, jotta se olisi voinut taistella mestaruudesta. Finaalipaikan Jazz saavutti lopulta vuonna 1997, mutta edes Malone, Stockton, Bryon Russell ja Greg Ostertag eivät pystyneet pysäyttämään Chicago Bullsia ja Michael Jordania. Seuraavalla kaudella Jazz esitti vielä kerran jo ikääntyvällä joukkueella loistokoripalloa ja Jazz eteni jälleen finaaliin, jälleen Chicagoa vastaan. Kuudes finaali oli järkyttävä Jazzin kannattajille. Utah johti peliä kolmella pisteellä viimeisellä minuutilla. Sitten tuli Michael Jordan, teki kaksi koria, joista pelin ja mestaruuden ratkaisseen vain viisi sekuntia ennen ottelun loppua. Vuonna 1999 Jazz putosi konferenssifinaaleissa ja vuosituhannen viimeinen kausi päättyi jo toisella kierroksella. Malonen ja Stocktonin aika oli lopussa.

### 2000-luku, Jazzin uudet ratkaisijat

Malone ja Stockton jatkoivat Jazzissa aina kauteen 2002–2003 asti mutta aika oli jo ajanut kaksikon ohi. Kauden jälkeen Stockton lopetti uransa ja Malone lähti hakemaan mestaruutta Los Angeles Lakersin unelmajoukkueesta. Jazzin uuden tulemisen tukipilareina pidettiin venäläistä Andrei Kirilenkoa, turkkilaista Mehmet Okuria ja yhdysvaltalaista Carlos Boozeria. Jazz on 2000-luvulla päässyt konferenssifinaaleihin vain kerran, kaudella 2006–2007, jolloin joukkueessa pelasivat Kirilenkon, Okurin ja Boozerin lisäksi muun muassa Deron Williams sekä vain yhden kauden joukkueessa viettänyt Derek Fisher.

## Menestys kausittain 2000-luvulla

## Lähteet
Hans Enoksen

**Hans Enoksen** (7. elokuuta 1956 – 17. syyskuuta 2025) oli Grönlannin pääministeri vuosina 2002–2009.

Enoksen valittiin parlamenttiin vuonna 1995. Hänestä tuli kalastus-, metsästys- ja asutusministeri sekä sosiaalidemokraattisen Siumut-puolueen puheenjohtaja vuonna 2001.

Enoksen valittiin pääministeriksi 14. joulukuuta 2002, jolloin Siumut voitti vaalit niukalla enemmistöllä. Tämän jälkeen hän liittoutui toisen vasemmistopuolueen, Inuit Ataqatigiitin kanssa. Puolueet alkoivat sen jälkeen keskustella Tanskan ja Yhdysvaltojen kanssa siitä, kuinka Grönlannin Thulen lentotukikohdasta korvauksena saamaa summaa pitäisi muuttaa. Vuoden 2009 vaaleissa Inuit Ataqatigiit nousi suurimmaksi puolueeksi ja pääministeriksi tuli Kuupik Kleist.

Enoksen osasi vain grönlannin kieltä. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Paul Burke

**Paul Burke** on seuraavien henkilöiden nimi:

* Paul Burke, rugbynpelaaja
* Paul Burke, näyttelijä.
Kashmir (yhtye)

**Kashmir** on vuonna 1991 perustettu tanskalainen rockyhtye. Se aloitti Nirvana-nimisenä, mutta samannimisen amerikkalaisyhtyeen saavutettua suosiota tanskalaiset vaihtoivat nimensä Kashmiriksi, Led Zeppelinin kappaleen mukaan.

Kashmirin musiikkityyliä on verrattu muiden muassa Radioheadiin ja Pink Floydiin.

## Diskografia

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 

## Aiheesta muualla
* Yhtyeen kotisivut
InMe

**InMe** on englantilainen alternative rock -yhtye Brentwoodista, Essexistä. InMe perustettiin vuonna 1996, mutta tuolloin se toimi nimellä Drowned. Yhtye kuitenkin muutti nimensä InMe:ksi vuonna 2001, jotta se ei sekoittuisi yhdysvaltalaiseen Drownediin.

## Tuotanto
InMe on julkaissut tähän mennessä seitsemän kokopitkää albumia:
* *[[Overgrown Eden]]*, 2003
* *[[White Butterfly]]*, 2005
* *[[Daydream Anonymous]]*, 2007
* *Herald Moth*, 2009
* *The Pride*, 2012
* *Trilogy: Dawn*, 2015
* *Jumpstart Hope*, 2020

InMe julkaisi vuonna 2002 ensimmäisen singlensä "Underdose", joka sijoittui Ison-Britannian singlelistalla sijalle 66. Tätä seurasivat "Firefly" ja "Crushed Like a Fruit", jotka sijoittuivat sijalle 25. Ensimmäisen levyn tuotti Colin Richardson ja se ilmestyi vuonna 1.1.2003 päätyen albumilistan sijalle 15.

Toinen levy, White Butterfly, ilmestyi 20. kesäkuuta 2005. Levyltä julkaistiin alun perin single "Faster The Chase" vuonna 2004, mutta yhtye kuului vielä silloin MFN:lle. Toinen sinkku "Otherside" oli mahdollista ladata vain maksua vastaan musiikkipalveluiden kautta. Ensimmäinen virallinen single oli "7 Weeks" ja toinen "So You Know", joka yltyi listalla sijalle 33. White butterfly -levyn on tuottanut Josh Abraham, joka tunnetaan muun muassa nu-metalpioneeri Kornin tuottajana.

Toisen levyn jälkeen basisti Joe Morgan lähti bändistä ja perusti oman yhtyeensä. Kolmannelle levylle Daydream Anonymousille Morgania tuli paikkaamaan Daven veli Greg McPherson. Samoin bändin musiikki muuttui paljon teknisemmäksi. Neljättä levyä tehdessä Dave pyysi heidän kiertuekitaristiaan Ben Konstantinovicia liittymään InMeen vakituiseksi jäseneksi. Yhtyeen neljäs levy julkaistiin vuonna 2009. Ben Konstantinovic kuitenkin potkittiin bändistä hänen huonon motivaationsa takia. Hänen tilalleen tullee toistaiseksi vain kiertueella mukana soittava Gary Marlow.

### Kappalelista
Overgrown Eden
* 01. Underdose
* 02. Firefly
* 03. Wounds
* 04. Lava Twilight
* 05. Natural
* 06. Her Mask
* 07. Energy
* 08. Crushed Like Fruit
* 09. Icewarm
* 10. Trenches
* 11. Neptune
* 12. Mosaic

White Butterfly
* 01. 7 Weeks
* 02. So You Know
* 03. This Town
* 04. Otherside
* 05. Faster the Chase
* 06. You'll Get There
* 07. White Butterfly
* 08. Safe in a room
* 09. Just a Glimpse
* 10. Almost Lost
* 11. A World Apart
* 12. Chamber
* 13. Parting Gift

Daydream Anonymous
* 01. Myths & Photographs
* 02. Far-Reaching
* 03. I Won't Let Go
* 04. Turbulence
* 05. Cracking The Whip
* 06. In Loving Memory
* 07. Daydream Anonymous
* 08. Here's Hoping
* 09. Raindrops On Stones
* 10. Thanks For Leaving Me
* 11. Soldier
* 12. 2nd Jonquil
* 13. Toast To Broken Glass

Herald Moth
* 01. You Won't Hear from Me Again
* 02. Belief Revival
* 03. Nova Armada
* 04. All Terrain Vehicle
* 05. Captain Killjoy
* 06. The Art of Moderation
* 07. Single of the Weak
* 08. Ferocity in Desire
* 09. Happy to Disappoint You
* 10. I Will Honour you
* 11. A Mouthful of Loose Teeth
* 12. Master Storm
* 13. Love's Heartless Jest
* 14. Secret Tragic Friction
* 15. Far-Reaching (Acoustic Live)
The Knob

**The Knob** oli suomalainen alun perin Kauhavalta kotoisin oleva punk rock -yhtye. Myöhemmin yhtyeen kotipaikka oli Seinäjoki. Yhtyeen perustivat Tapani Kangas,  Jonne Haapa-aho, Jami Pohjoismäki ja Tuomo Kankaanpää vuonna 2001. The Knobin musiikkia voi kuulla lukuisissa extreme-videoissa sekä skeittaus-/snoukkaus-elokuvissa sekä Extreme Duudsonit -televisio-ohjelmassa. Yhtyeen musiikki on pääasiallisesti vapaasti ladattavissa yhtyeen kotisivuilta, lukuun ottamatta pitkäsoittolevyjä *Something for Nobody* ja *THIR13EN WAYS TO GO*, joista vain muutama kappale on vapaasti ladattavissa. Koko tuotanto löytyy kuitenkin useimmista suoratoistopalveluista. Musiikki on melodista punk rockia.

Yhtye aktivoitui ainakin yhden konsertin verran vuonna 2020.

## Jäsenet

* Tapani Kangas -- laulu ja kitara
*: Syntynyt 16.2.1980. Harrastanut useita soittimia, mm. koskettimet, basso, rummut, trumpetti yms. 
* Tuomo Kankaanpää -- kitara
*: Syntynyt 21.6.1981. Toimii myös taustalaulajana. 
* Jonne Haapa-aho -- rummut
*: Syntynyt 9.11.1984. Asuu Tampereella.
* Anssi Hanhimäki -- basso
*: Syntynyt 23.12.1981. Toinen taustalaulaja.

### Entiset Jäsenet

* Jami Pohjoismäki - basso 2001-2006

## Julkaisut

### EP:t

**Fake* (2002)

**Me and my Friends* (2003)

**Transylvania 4* (2004)
*2012 Recordings Digital-EP (2012)

### Studioalbumit
* 
* 
* 

### Muut julkaisut

**Pasta do Zebow* (Ensimmäinen nauhoitus) EI JULKAISTU (poikkeuksena muutama kappale Something old... -kokoelmalla)

**Something old, something new, something borrowed but nothing blue* (2004) (Limited edition -kokoelma kahdesta ensimmäisestä EP:stä sekä livemateriaalista, Extroista. Levyä tehty ainoastaan käsin numeroitu 25 kpl limited edition)

**Hits & Misses 2001 - 2004 Collection* (Limited edition Kokoelma (n:300kpl) kolmesta ensimmäisestä EP`stä)

**Live @ Oranssi* 2005 - DVD 

**Live @ BAR 15* (Limited edition bootleg, limited to approx: 100 copies)

**BONUS DATA CD 2007* (Limited edition, käsinnumeroitu 50kpl erä Thirteen ways to go levyn julkaisun yhteydessä)

sekä useita live/bootleg tallenteita tunnetuimpana mm: THEKNOBFANI:n kokoelma mikseri.netissä. Yhtye on antanut luvan bootleggien levittämiselle ja tallentamiselle.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Viralliset Kotisivut
* 
* 
*
Perhoskirjoahven

**Perhoskirjoahven** (*Mikrogeophagus ramirezi*) on värikäs ja pienikokoinen kirjoahvenlaji. Se kuului aiemmin pitkään *[[Apistogramma]]*-suvun lajeihin.

## Koko ja ulkonäkö
Perhoskirjoahven kasvaa n. 6–7&nbsp;cm:n pituiseksi. Koiraan selkäevän toinen ruoto on pidentynyt ja evät ovat muutenkin naaraan eviä pidemmät. Koiraalta puuttuvat kyljen mustissa kuvioissa olevat kimaltelevat pilkut. Naaraan vatsa on punainen ennen kutua. Naaras on koirasta pienikokoisempi.

## Alkuperä
Perhoskirjoahvenen levinneisyysaluetta ovat Kolumbia ja Venezuela. Se on melko kiltti ja arka pieni kirjoahven, joka kuitenkin tarpeen tullen osaa puolustaa reviiriään melko ärhäkkäästi. Se ei kuitenkaan pysty pitämään puoliaan itseään isompia ja vauhdikkaampia kaloja vastaan. Kovin pienessä akvaariossa perhoskirjoahven voi aiheuttaa ongelmia monnisille, kun pohjatilaa ei riitä kaikille. Lajin vaatima reviiri on varsin pieni, joten isossa akvaariossa perhoskirjoahvenia voi yhdistää muiden pienten kirjoahventen kanssa.

## Käyttäytyminen ja lisääntyminen
Perhoskirjoahven viihtyy seura-akvaariossa sävyisien, veden ylä- ja keskikerroksessa elävien kalojen kanssa. Perhoskirjoahven kaipaa piilopaikkoja, joten akvaariossa tulee olla paljon kasveja ja juurakoita. Perhoskirjoahvenet ovat avohoitajia ja lisääntyvät hyvälaatuisessa vedessä. Kudetus ei ole kovin vaikeaa, se saattaa onnistua jopa seura-akvaariossa, mikäli kalat viihtyvät hyvin, mutta poikaset tulevat siellä yleensä syödyiksi. Pariskunta valitsee kutualustaksi laakean kiven tai vastaavan sileän pinnan, jota molemmat vahtivat. Kun poikaset lähtevät uimaan, emot hoitavat ja suojelevat niitä. Pienet poikaset syövät likoeläimiä ja ovat herkkiä olosuhteiden muutoksille. Kaikki kaupoissa myytävät perhoskirjoahvenet ovat viljeltyjä.

## Vesiolot ja ravinto
Vesi pitää suodattaa turpeen läpi tai on käytettävä turveuutetta. Parasta on pehmeä vesi, jonka pH on 5–7 ja lämpötila 24–30&nbsp;°C. Kaakkois-Aasian viljelylajikkeet vaativat keskikovaa vettä ja pH-arvon 7,5.

Perhoskirjoahvenet syövät esimerkiksi artemiantoukkia, surviaisentoukkia, pohjatabletteja ja kuivaruokaa.

Vaikka perhoskirjoahvenet ovat hyvin sävyisiä, niiden haittapuolena voidaan pitää lajin lyhyttä elinikää. Ne elävät usein alle kolme vuotta.

Perhoskirjoahven ei ole parvikala, vaan pidetään pareittain taikka haaremissa (1 koiras 2 naarasta). Suositeltavin parina pidettynä koska saattavat jahdata toisen naaraan hengiltä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
*Cichlid-forum.com
Kari Nenonen

**Kari Juhani Nenonen** (24. huhtikuuta 1949 Helsinki – 19. marraskuuta 2006 Helsinki) oli suomalainen kirjailija ja kirjallisuuden suomentaja.

Paitsi kirjoja, Nenonen kirjoitti myös *[[Jerry Cotton]]in* kilpailijaa G-mies Kottosta sekä monenlaisia kevyitä sarjoja. Lisäksi hän kirjoitti salanimellä ja anonyymisti kertomuksia lehtiin. Hän suomensi nelisenkymmentä teosta. 1980-luvulla Nenonen kirjoitti *[[Hulkkonen]]*-suomilänkkäreitä. 

Nenonen aloitti uransa 1970-luvun puolivälissä, jolloin hän kirjoitti lyhyitä romanttisia kertomuksia Kolmiokirjalle eri salanimillä tai nimettä. Vuonna 1981 Kolmiokirja julkaisi Nenosen omalla nimellä pitkän romanttisen viihderomaanin *Valtapeli*. 1980-luvulla Nenonen alkoi kirjoittaa myös miehille tarkoitettuja sarjoja, kuten lännensarja *[[Finnwest|Finnwestiä]]*. Sarjoja julkaisi ennen muuta Viihdeviikarit-kustantamo, jonka taskukirjat ilmestyivät ilman tekijännimeä. 1980-luvun lopulla hän julkaisi muutaman teoksen omalla nimellään.

Kari Nenosen omista teoksista romaanit *[[Se ken tulee viimeiseksi on kuolema]]* ja *[[Ken kuolleita kutsuu]]* sekä novellikokoelma *[[Noitarovio (novellikokoelma)|Noitarovio]]* edustavat kauhukirjallisuutta. Romaani *Messias* on tieteiskertomus, joka kertoo Jeesuksen kloonaamisesta Torinon käärinliinasta löydetyn DNA:n avulla.

1980-luvun lopulla Nenonen yritti liittyä Suomen kirjailijaliittoon. Hän täytti liiton vaatimukset kahdesta julkaistusta teoksesta, mutta häntä ei hyväksytty jäseneksi, mikä synnytti julkista keskustelua.

## Teoksia
* 
* 
* 
* 

## Kirjallisuutta
* Hurtta, Boris: *Suuri tuntematon: Kari Nenosen tuotannosta ja suomennoksista*. Kansinimeke: *Isokirjailija!* Lounais-Suomen kirjailijat, 1999.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Toni Jerrman: Kari Nenonen – Kvanttivaahtoa ja enkelinpölyä. *Tähtivaeltaja* 19.1.2007 (Archive.org)
* Tapani Ronni: Noitarovio. *Aikakone* 1/1990.
* Tapani Ronni: Ken kuolleita kutsuu. *Aikakone* 3/1991.
* Johanna Sinisalo: Messias. *Aikakone* 1/1989.