open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mikko Kartano

**Mikko Kartano** on suomalainen ammattimainen viihdyttäjä, joka tunnetaan erityisesti **Pelle Positiivi** -hahmostaan. Hänen uransa on kestänyt yli kolmenkymmenen vuoden ajan, ja hän on tehnyt yli 5&nbsp;000 julkista esiintymistä. Kartanon esitykset perustuvat musiikkiin, tilannekomiikkaan ja ”suun soittamiseen”. Kartano on myös esiintynyt useissa tv-mainoksissa ja tehnyt mainosspiikkejä.

Kartanon aloitti uransa vuonna 1992 kiertämällä Suomea orkesterin solistina. Vuonna 1997 syntyi Mikko Kartano & Energia, joka oli toiminnassa viisi vuotta ja teki noin 170 keikkaa vuodessa. Kokoonpanoon kuuluivat kitaristit Antti Hassinen ja Pete Rissanen, rumpali Sami Harlin, kosketinsoittaja Jari Pailamo sekä basisti Hannu Voutilainen.

Mikko Kartano on julkaissut muutaman soolosinglen.

## Pelle Positiivi

Pelle Positiivi on Kartanon esittämä klovni, jolla oli vuonna 2003 20-osainen televisiosarja *[[Pelle Positiivi ja Sinisilmä]]*. Kartano kiertelee roolihahmonaan ympäri Suomea. Pelle Positiivi -nimellä Kartano on julkaissut lastenalbumit *[[Meriseikkailu]]* (2003) ja *[[Tilulilulei]]* (2005).

### Albumit
* 
* 

### Galleria

File:Pelle Positiivi IMG 2117 C.JPG
File:Pelle Positiivi IMG 9206 C.JPG
File:Pelle Positiivi IMG 9212 C.JPG


## Lähteet
Elämän ja kuoleman kello

**Elämän ja kuoleman kello** on vuonna 1984 ilmestynyt Harry Halénin ja Tauno Tukkisen kirja Sigurd Wettenhovi-Aspasta. Teoksen julkaisi Otava. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Pekka Kainulainen: S W-A. Länsi-Uusimaa 4.11.2009.
Kova laki: Rikollinen mieli

**Kova laki: Rikollinen mieli** (*Law & Order: Criminal Intent*) on yhdysvaltalaisen *[[Kova laki]]* -televisiosarjan spin-off. Sarja keskittyy New Yorkin poliisin kaikkein vakavimpien rikosten tutkintaan erikoistuneen erikoisyksikön toimintaan. Suomessa sarjaa on esittänyt Yle TV2 ja C More sekä MTV3 ja Ava.

## Näyttelijät

## Lähteet
Björn Sieber

**Björn Sieber** (5. maaliskuuta 1989 Voralberg – 26. lokakuuta 2012) oli itävaltalainen alppihiihtäjä. Garmisch-Partenkirchenin MM-kilpailuissa 2011 Sieber sijoittui superalppiyhdistetyssä 13:nneksi ja suurpujottelussa 22:nneksi. Maailmancupissa Sieber sijoittui parhaimmillaan seitsemänneksi Banskon superalppiyhdistetyssä helmikuussa 2011. Nuorten MM-kilpailuissa hän saavutti hopeaa suurpujottelussa ja pronssia supersuurpujottelussa.

Sieber kuoli 26. lokakuuta 2012 auto-onnettomuudessa. Häntä pidettiin yhtenä lupaavimmista alppihiihtäjistä Itävallassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Björn Sieberin kotisivut
Veljekset kuin kyljykset

**Veljekset kuin kyljykset** on Jope Ruonansuun 22. studioalbumi. Se julkaistiin 9. marraskuuta 2012. Mukana levyllä on myös Jopen veli Seppo Ruonansuu. Levyn kansitaide on Mr. Lordin käsialaa.

Albumi debytoi Suomen virallisen listan sijalla 16.

## Kappaleet
Sovitukset Jope Ruonansuu, Jari "Heinä" Nieminen ja Kuja Salmi, ellei toisin mainita.

# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Tekijät
### Muusikot
* Jope Ruonansuu – laulu, imitaatiot
* Jari "Heinä" Nieminen – kitara, banjo, mandoliini, basso
* Jussi Aaltonen – piano
* Hannu Kilkki – basso
* Kuja Salmi – rummut, taustalaulu, perkussiot, hammond
* Markku Rönkkö – haitari
* Erno Tiittanen – trumpetti
* Robert Löflund – tenori- ja baritonisaksofoni ja huilu
* Aleksi Saraskari – tuuba
* Sirkku Hilanko ja Annukka Nevalainen – viulut
* Mari Ruonansuu – laulu kappaleessa ”Kuka keksi karppauksen?”
* Seppo Ruonansuu – taustalaulu
* Anna-Maria Karhulahti – taustalaulu

### Tuotanto
* Kuja Salmi – tuottaja, äänittäjä, miksaaja (Kujalandia Recording Studio)
* Mr. Lordi – kansitaide
* Jope Ruonansuu – kannen suunnittelu
* Seppo Ruonansuu – kannen suunnittelu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Brenda Schultz-McCarthy

**Brenda Anne Marie Schultz-McCarthy** (s. 28. joulukuuta 1970 Haarlem) on alankomaalainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän oli kaksinpelissä WTA-listan sijalla yhdeksän toukokuussa 1996 ja nelinpelissä seitsemäntenä lokakuussa 1995. Hän voitti urallaan seitsemän WTA-turnausta kaksinpelissä ja yhdeksän turnausta nelinpelissä. Hän oli WTA-kiertueen kovasyöttöisin pelaaja vuosina 1990–1997.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* Brenda Schultz-McCarthy Tennis and Adventure Camp
Marmorikuula

**Marmorikuula** on pyöreä, yleensä lasista valmistettu pallo. Marmorikuulat ovat useimmiten lastenleikkeihin suunnattuja. Brittiläisessä kulttuurissa marmorikuulilla leikitään peliä jossa piirretyn ympyrän sisällä olevia kuulia yritetään nepata omalla kuulalla ulos ringistä. Perinnäistavan mukaan pelin voittaja saa pitää kaikki peliin osallistuneet marmorikuulat.
ITTF Hall of Fame

**ITTF Hall of Fame** on Kansainvälisen pöytätennisliiton kunniagalleria, joka perustettiin vuonna 1993. Silloin siihen nimettiin 12 henkilöä. 

## Jäsenet
### 1993
*   Viktor Barna
*   Richard Bergmann
*   Laszlo Bellak
*  István Kelen
*  James McClure
*  Zoltán Mechlovits
*  Miklós Szabados
*  Bohumil Váňa
*  Mária Mednyánszky
*  Marie Kettnerová
*  Anna Sipos
*  Věra Votrubcová

### 1995
*  Ivan Andreadis
*  Ivor Montagu
*  Ferenc Sidó
*  Ladislav Štípek
*  František Tokár
*  Angelica Rozeanu
*  Gizella Farkas
*  Ella Zeller

### 1997
*  Ichiro Ogimura
*  Johnny Leach
*  Toshiaki Tanaka
*  Roy Evans
*  A.K. Vint
*  Fujie Eguchi
*  Kimiyo Matsuzaki

### 1999
*  Zhuang Zedong
*  Lin Huiqing
*  Li Furong

### 2001
*  Guo Yuehua
*  Jiang Jialiang
*  Zhang Xielin
*  Liang Geliang
*  Cao Yanhua
*  Nobuhiko Hasegawa

### 2003
*  Jan-Ove Waldner
*  Jörgen Persson
*  Peter Karlsson
*  Wang Tao
*  Deng Yaping
*  Wang Nan
*  Ge Xinai
*   Liu Wei

### 2005
*  Liu Guoliang
*  Wang Liqin
*  Li Ju
*  Qiao Hong
*  Zhang Yining

### 2010
*  Xu Yinsheng
*  Cai Zhenhua
*  Kazuko Ito
*  Trude Pritzi
*  Hyun Jung-Hwa
*  Zhang Deying
*  Kong Linghui
*  Ma Lin
*  Chen Qi
*  Wang Hao
*  Guo Yue

## Katso myös
* Pöytätennis olympialaisissa

## Lähteet

* ITTF: Hall of Fame
Netta Walldén

**Netta Walldén** (s. 22. huhtikuuta 1973 Orivesi) on suomalainen kirjailija sekä äidinkielen ja kirjallisuuden lehtori. Hän on kirjoittanut muun muassa *Rubenin tutkimuksia* -lastenkirjasarjaa.

## Ura
Walldén on opiskellut Tampereen yliopistossa muun muassa suomen kieltä, kirjallisuutta ja tiedotusoppia sekä markkinointia ja luovaa kirjoittamista Kriittisessä Korkeakoulussa. Ennen opettajaksi ryhtymistä hän työskenteli muun muassa UPM Kymmenen palveluksessa. Walldénin tekstejä on palkittu Pirkanmaan kirjoituskilpailussa, vuonna 2007 proosasarjassa ja vuonna 2008 lyriikkasarjassa.

Vuonna 2011 ilmestyi Walldénin esikoisteos ja *Rubenin tutkimuksia* -kirjasarjan ensimmäinen osa, *Ruben ja rouva Mallamudin tapaus*. Sarjassa 11-vuotias Ruben tutkii sisarensa kanssa outoja tapahtumia kotipaikassaan Saarnilaaksossa. Walldén inspiroitui kirjoittamaan kirjan Elliott Smithin kappaleen ”Waltz #2” myötä, ja kirjan alussa onkin lainaus kappaleesta. Teos oli Lasten LukuVarkaus -palkintoehdokkaana vuonna 2012.

Vuonna 2012 ilmestyi sarjan toinen osa, *Ruben ja Harman kartano*. Kolmas osa, *Ruben ja ratikkaralli* (2013), palkittiin joulukuussa 2013 Lounais-Suomen Kirjailijoiden joka toinen vuosi jakamalla Anni Polva -palkinnolla. Sarjan neljäs osa *Ruben ja kadonneet karaatit* ilmestyi tammikuussa 2015. Myös se oli ehdolla LukuVarkaus-palkinnon saajaksi. Ruben-teokset on kuvittanut Laura Valojärvi.

Walldén toimitti yhdessä Hanna van der Steenin kanssa Anni Nykäsen kuvittaman, nuorille suunnatun kokoelmateoksen *Mikä moka!*, joka ilmestyi lokakuussa 2013.

Walldén on Suomen Nuorisokirjailijat ry:n puheenjohtaja. Hän on ollut myös Lukukeskuksen hallituksen jäsen. Walldén asuu Helsingissä.

## Teokset
### Rubenin tutkimuksia -sarja
* 
* 
* 
* 

### Muut
* 
* 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Walter Grubmüller

**Walter Grubmüller** (s. 13. tammikuuta 1989 Wien) on itävaltalainen moottoriurheilija. Hän aloitti uransa karting-sarjoissa vuonna 2000. Vuonna 2004 hän ajoi muutaman kilpailun Formula Renault Monza -sarjassa. Vuonna 2005 hän kilpaili Eurocup Formula Renault, Italian Formula Renault sekä IFR talvisarjoissa vaihtelevalla menestyksellä. Vuonna 2006 Grubmüller jatkoi samaisissa sarjoissa. Vuosina 2007–2009 Grubmüller kilpaili muun muassa Aasian F3- ja Britannian F3-sarjoissa sijoittuen Britannian F3-sarjan toiseksi vuonna 2009. Vuonna 2010 Grubmüller kilpaili Formula Renault 3.5 -sarjassa saavuttaen 16 pistettä. Seuraavana vuonna hän jatkoi sarjassa saavuttaen 24 pistettä. Vuonna 2012 Grubmüller jatkoi samassa sarjassa saavuttaen yhden kakkossijan ja 42 pistettä.

## Aiheesta muualla
* Career statistics from Driver Database
Artemide

**Artemide S.p.A.** on italialainen valaisinvalmistaja, joka on erikoistunut tunnettujen muotoilijoiden ja arkkitehtien suunnittelemiin valaisimiin. Artemide on Italian suurimpia valaisinvalmistajia. Aiemmin Artemiden tuotevalikoimaan kuuluivat myös erityisesti muovista valmistetut huonekalut ja sisustusesineet.

Yrityksen perustivat 1950–1960-lukujen vaihteessa Ernesto Gismondi ja Sergio Mazza. Vuonna 1967 yritys voitti ensimmäisen Compasso d'Oro -muotoilupalkintonsa Vico Magistrettin suunnittelemalla *Eclisse*-valaisimella. Vuonna 1972 syntyi Richard Sapperin *Tizio*-valaisin, josta tuli eräänlainen modernin valaisinsuunnittelun symboli vuosikymmeniksi. Vuonna 1987 Artemide lanseerasi Michele De Lucchin ja Giancarlo Fassinan suunnitteleman *Tolomeo*-työvalaisimen, joka on sittemmin kasvanut myös seinä- ja kattovalaisimia käsittäväksi tuotesarjaksi.

Muita Artemidelle suunnitelleita nimiä ovat Mario Botta, Norman Foster, Ettore Sottsass, Enzo Mari, Neil Poulton, Karim Rashid, Herzog & de Meuron, Naoto Fukasawa ja Luigi Serafini. Monet Artemiden valaisimet on palkittu arvostetuilla muotoilupalkinnoilla kuten Compasso d'Oro ja Red Dot Design Award. Yhtiön valaisimia on muun muassa Galleria Nazionale d’Arte Modernan, Museum of Modern Artin (MoMA) ja Metropolitan Museum of Artin kokoelmissa.

Artemiden nykyinen tuotevalikoima kattaa niin teknisiä sisä- ja ulkovalaisimia kuin sisustusvalaisimiakin. Artemiden tuotteita myydään 83 maassa. Yrityksellä on tehtaita Italian lisäksi Unkarissa, Ranskassa ja Yhdysvalloissa ja työntekijöitä noin 700. Vuonna 2008 Artemide osti Firenzen lähellä toimivan, LED-valaistustekniikkaan erikoistuneen Nord Lightin.

Suomeen Artemide Group SpA:n valaisimia tuo Teclux Oy. Niiden vähittäismyyjinä ovat aiemmin toimineet ainakin Décembre, Funktio ja Vepsäläinen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Artemiden tuotantoa MoMA:n kokoelmissa
Hetemäki

**Hetemäki** voi tarkoittaa seuraavia:

* David Hetemäki (1890–1964), jääkärieverstiluutnantti
* Elsi Hetemäki (o.s. *Rinne*, e. *Hetemäki-Olander*,  1927–2023), Kokoomuksen kansanedustaja ja valtiopäiväneuvos
* Päiviö Hetemäki (1913–1980), Kokoomuksen kansanedustaja ja ministeri
* Martti Hetemäki (s. 1956), valtiotieteen tohtori ja valtiovarainministeriön virkamies, Päiviö Hetemäen poika.
Württemberginseisoja

**Württemberginseisoja** (*Württemberger Vorstehhund*) on sukupuuttoon kuollut saksalainen koirarotu, joka oli nimensä mukaisesti kotoisin Württembergistä, joka kuuluu nykyisin Baden-Württembergin osavaltioon.

## Ulkomuoto
Württemberginseisoja oli kookas, vankkarunkoinen ja raskasrakenteinen. Sillä oli epätavallisen suuret korvat. Säkäkorkeus oli 69 cm. Lyhyen karvapeitteen pääväri oli valkoinen; päässä ja selässä oli tiikeriraitaiset merkit; silmien yläpuolella, poskissa ja raajojen yläosissa oli vaaleat tan-merkit. Valkoinen alue oli täynnä ruskeita täpliä samaan tapaan kuin ruskea päistärikkö -värisellä saksanseisojalla. Rotu muistutti enemmän ajokoiraa kuin tyypillistä seisojaa, ja se oli nykyistä lyhytkarvaista saksanseisojaa vankkarakenteisempi.

## Alkuperä
Alun perin kaikki lyhytkarvaiset saksalaiset seisojat luettiin samaan rotuun lyhytkarvaisen saksanseisojan kanssa. Myös weimarinseisoja rekisteröitiin tämän rotunimen alle aina vuoteen 1922 asti, jolloin se jaoteltiin omaan erilliseen B-luokkaan. Württemberginseisoja rekisteröitiin niin ikään omaan C-luokkaansa erotuksena kahteen edellä mainittuun.

Rotua käytettiin jäniksen ja lintujen noutamiseen. Se kuoli sukupuuttoon 1900-luvun alussa, mutta oli sitä ennen levinnyt laajalle alueelle Lounais-Saksaa.

## Lähteet
Keskisen Kello

**Keskisen Kello Oy** on suomalainen verkkokauppayritys, joka toimii kello- ja korualalla. Yrityksellä on kivijalkaliike ja oma varasto Tuurin kylässä Alavuden kunnassa Etelä-Pohjanmaalla.

Keskisen Kellon edustamiin tavaramerkkeihin kuuluu sekä kotimaisia että ulkomaisia brändejä, kuten Garmin, Polar, Suunto, Apple ja Samsung. Muita suosittuja brändejä ovat muun muassa Casio, Gant, Michael Kors, Seiko, ja Tommy Hilfiger. Tunnetuimpiin korumerkkeihin kuuluvat muun muassa Lykka, Kohinoor, Festive, Lumoava, Thomas Sabo, Gant, Nomination ja Efva Attling. Tämän lisäksi mallistosta löytää oheistuotteita kuten kellon ja korujen hoitotarvikkeita sekä lompakoita ja kalvosinnappeja.

## Historia ja toiminta
Keskisen Kellon perusti Matti Keskinen vuonna 1982 ja siitä on kasvanut Suomen suurin kello- ja korualan myyjä. Vuonna 2020 mediatalo A-lehdet osti Keskisen Kellon osake-enemmistön ja vuonna 2023 yrityksen toimitusjohtajana aloitti Janne Sorakivi. Keskisen suvun Jari- ja Marko Keskinen toimivat edelleen yrityksen taustalla. Vuonna 2023 yritys työllistää yli 30 ihmistä. 

Keskisen Kellon pääkonttori sijaitsee Helsingin Kulosaaressa A-lehtien tiloissa. Tuurin Kivijalkamyymälässä on mahdollista nähdä verkkokaupan mallistoa niin korujen että myös kellojen muodossa.. Täysi valikoima löytyy kuitenkin yrityksen nettikaupasta. Tuurin varastosta käsin hoidetaan verkkokaupan logistiikkaa. Yli 90% tuotteista tulee suoraan yrityksen omalta varastolta, jonka takia tuotteille annetaan normaalisti 1-2 arkipäivän toimitus. Tämän lisäksi Keskisen Kello tarjoaa ilmaista toimitusta, 60 päivän palautusoikeutta ja ilmaista kaiverrusta. Yli 40 vuotta alalla toimineella verkkokaupalla on yli 300 000 tyytyväistä asiakasta

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Keskisen Kellon kotisivut
* https://www.a-lehdet.fi/artikkelit/a-lehdet-ostaa-enemmistoosuuden-verkkokauppa-keskisen-kellosta
* https://www.a-lehdet.fi/artikkelit/janne-sorakivesta-keskisen-kellon-toimitusjohtaja
* https://www.keskisenkello.fi/info/miksi-ostaa-meilta
Sentosa

**Sentosa** on yksi Singaporen saarista. Se sijaitsee Singaporen pääsaaren eteläpuolella. Saari on yhteydessä pääsaareen kapealla pengertiellä.

Sentosa on lomakohde, jossa on useita hiekkarantoja, kylpylöitä, viihdekeskus, kaksi golfrataa ja suuri vesipuisto. Siellä on myös Universal Studios -teemapuisto.

Saari on aikoinaan tunnettu merirosvojen majapaikkana. Vuonna 1840 siellä kuoli monia ihmisiä malariaan.

Vuonna 1942 japanilaiset pitivät saarella brittiläisiä ja australialaisia sotavankeja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Herthapointteri

**Herthapointteri** (*Herthapointer*) on tanskalainen koirarotu, joka tunnettiin aiemmin nimellä *herthahund*. Sitä ei tunneta kotimaansa ulkopuolella, mutta se kasvattaa yhä enemmän suosiota maan rajojen sisällä.

## Ulkomuoto
Herthapointteri muistuttaa pointteria. Se on keskikokoinen, atleettinen ja vankkarakenteinen. Lyhyt ja sileä karvapeite on punaruskea, jossa on pienet valkoiset merkit. Säkäkorkeus on 58,7–65&nbsp;cm ja paino 20–27&nbsp;kg.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu on älykäs, eloisa ja erinomainen metsästyskoira. Se on myös helposti koulutettavissa työhönsä.

## Alkuperä
Vuonna 1864 Toisesta Saksan-Tanskan sodasta Tanskaan palaavat sotilaat kohtasivat kotireissullaan nälkiintyneen, kauniin oranssin seisojatyyppisen narttukoiran, joka muistutti ulkonäöltään enemmän mannermaisia kanakoiria kuin englantilaista pointteria. Eläin alkoi ruokkimisen toivossa seurata heitä, minkä vuoksi he antoivat sen nimeksi Hertha ja myivät sen paikalliselle harrastelijametsästäjälle. Tämä antoi sen lahjaksi jyllantilaiselle ammattilaismetsästäjälle, ja se päätyi Alsin saarelle.

Hertha astutettiin sittemmin Alsissa pointtereita kasvattaneen Austenborgin herttuan, Frederik Christianin, oranssilla Englannin tuonti -uroksella nimeltä Sport. Herttuan kasvattama linja tunnettiin siitä, että niillä kaikilla oli Herthan tapaan oranssi karvapeite, jossa oli pienet valkoiset merkit. Tämä oltiin saatu aikaan systemaattisella sisäsiitoksella. Kyseinen yhdistelmä periytti edelleen samaista väriä, ja pentueesta tuli täten perusta nykyiselle rodulle. 1800-luvun lopulla perustettiin rotujärjestö ja ensimmäinen rotumääritelmä kirjoitettiin vuonna 1897.

Rodulla on pidempi ja puhtaampi sukutaulu kuin tanskalaisilla pointtereilla, koska jälkimmäisten metsästysominaisuuksia pyrittiin parantamaan useaan otteeseen rotujen jo eriydyttyä toisistaan herthapointteri-risteytyksillä. Vastaavasti taas herthapointteri on pidetty täysin puhtaana aina siitä lähtien kun sitä alettiin jalostaa erillisenä rotuna.

Tästä huolimatta vuonna 1982 Tanskan kennelliitto hylkäsi Hertha-yhdistyksen pyynnön tunnustaa rotu virallisesti, sillä sen mielestä kyse on vain pointterilinjasta. Monet kynologit kuten Desmond Morris pitävät sitä kuitenkin täysin omana rotunaan, koska sitä on jalostettu jo pitkään ja systemaattisesti puhtaasti erillään kantarodustaan ja se on kehittynyt siitä riittävän erilaiseksi.

## Lähteet

## Katso myös
*Vanhatanskankanakoira
Karin Knapp

**Karin Knapp** (s. 28. kesäkuuta 1987 Bruneck) on italialainen tennispelaaja. Parhaimmillaan hän on ollut kaksinpelissä WTA-listan sijalla 33 elokuussa 2015. Hän on voittanut urallaan kaksi WTA-turnausta ja viisi ITF-turnausta kaksinpelissä.

Grand Slam -turnauksissa hän on päässyt parhaimmillaan neljännelle kierrokselle Wimbledonissa 2013. Ranskan avoimissa 2007 hän hävisi kolmannella kierroksella Patty Schnyderille ja vuonna 2008 ykköseksi sijoitetulle Marija Šarapovalle.

Knapp on kotoisin saksankielisestä Etelä-Tirolin maakunnasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* 
*
Charles Crichton

**Charles Crichton** (6. elokuuta 1910 Wallasey, Merseyside – 14. syyskuuta 1999 South Kensington, Lontoo) oli brittiläinen elokuvaohjaaja ja -leikkaaja, joka teki yli 40 vuotta kestäneen uran elokuvateollisuuden parissa.

Lähes 80-vuotiaana Crichton sai kaksi Oscar-ehdokkuutta vuoden 1988 elokuvasta *[[Kala nimeltä Wanda]]* kategorioissa paras ohjaus ja paras alkuperäinen käsikirjoitus. Hänen aiempia tunnettuja ohjauksiaan ovat *[[Kuolema saapuu yöllä]]* (Dead of Night, 1945), *[[Pojat dekkareina]]* (Hue and Cry, 1947), *[[Varastin miljoonan]]* (The Lavender Hill Mob, 1951) ja *[[Tulva (vuoden 1958 elokuva)|Tulva]]* (Floods of Fear, 1958). 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Järvenpää Plus

**Järvenpää Plus** on kansalaisliike, joka vaikuttaa Järvenpään kunnallispolitiikassa. Liike on osallistunut kunnallisvaaleihin vaaleista 1988 lähtien. Vuosina 1988–2000 kansalaisliike toimi nimellä **Järvenpää 2000** yhteislistana sitoutumattomien ja Vihreiden kanssa, ja siitä lähtien omana listanaan. Vuosituhannen vaihteessa liike vaihtoi nimekseen **Järvenpää 2000+**, ja vuoden 2012 alussa nykyiseen muotoonsa **Järvenpää Plus**. Kaudella 2008-2012 järjestö oli viidellä kaupunginvaltuutetullaan valtuuston viidenneksi suurin ryhmittymä. Kansalaisliike toimi aluksi ilman rekisteröityä toimintamuotoa, mutta vuonna 2009 kansalaisliikkeen tueksi rekisteröitiin yhdistys.

## Vaalit

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Järvenpää Plus
Belgianseisoja

**Belgianseisoja** () on sukupuuttoon kuollut belgialainen koirarotu.

## Ulkomuoto
Belgianseisoja oli seisojaksi vankkarakenteinen ja voimakas eikä yhtä nopea kuin moni kevyempi seisoja. 

Sen häntä typistettiin, mutta luonnolliseen tilaan jätettynä häntä oli kohtalaisen pitkä. Karvapeite oli lyhyt, sileä ja tiheä, ja valkoinen suurin ruskein merkein. Kuten ruskeapäistäriköllä saksanseisojalla, myös tällä rodulla väritykseen liittyi ruskea täplitys valkoisilla alueilla, joka antoi karvapeitteen valkoiselle alueelle harmaan vivahteen. Keskimääräinen säkäkorkeus oli 65 cm ja paino 25 kg.

## Alkuperä
Belgianseisoja polveutui vanhasta tanskankanakoirasta ja isogascognenajokoirasta. Sen uskotaan olleen läheisintä sukua ranskalaisille seisojille. 1800-luvulla se oli kotimaassaan suosittu, mutta saksanseisojan ja ranskalaisten seisojien alkaessa saavuttaa suosiota ja metsästysalueiden vähetessä sen lukumäärä alkoi pienentyä. Jo vuonna 1960 se listattiin belgialaisia rotuja käsittelevässä kirjassa erittäin harvinaiseksi, ja 11. syyskuuta 1984 Belgian kennelliitto Société Royale Saint-Hubert lähetti FCI:lle kirjeen, jossa se ilmoitti rodun kuolleen sukupuuttoon. Kuitenkin vielä vuonna 1989 se oli virallisesti FCI:n listoilla "väliaikaisesti" poistettuna rotuna, ja se poistettiin virallisesta rotuluettelosta kokonaan vasta myöhemmin.

## Lähteet
Johan Larsson

**Johan Larsson** voi tarkoittaa seuraavia henkilöitä:

*Johan Larsson (s. 1974), ruotsalainen basisti
*Johan Larsson (s. 1986), ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan puolustaja
*Johan Larsson (s. 1992), ruotsalainen jääkiekkoilija, pelipaikaltaan hyökkääjä
*Johan Larsson (s. 1990), ruotsalainen jalkapalloilija.
Gangnam

**Gangnam** eli **Gangnam-gu** on yksi Etelä-Korean pääkaupungin Soulin 25 hallinnollisesta alueesta, joita kutsutaan nimellä *gu*. Vuonna 2025 siellä oli 556&nbsp;492 asukasta.

Gangnamin nimi tarkoittaa "joen eteläpuolella". Alue tunnetaan erityisesti asuntojen kalleudesta ja vilkkaasta yöelämästä. Se on myös teknologiakeskus, jossa toimivat muun muassa Google ja IBM. PSY:n supersuosittu kappale *[[Gangnam Style]]* viittaa kyseiseen kaupunginalueeseen. Fraasilla "Gangnam Style" viitataan Etelä-Koreassa paikalliseen stereotypiaan, jonka mukaan alueen asukkaat elävät leveästi. Aluetta voidaan verrata New Yorkin Manhattaniin tai Los Angelesin Beverly Hillsiin.

## Katso myös
* Gangnam Style

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Virallinen sivusto   /  /  /  /
Charlesinseisoja

**Charlesinseisoja** (*Braque Charles X*) on sukupuuttoon kuollut ranskalainen koirarotu, joka on saanut nimensä Kaarle X:stä. Myös saint-germaininseisojaa kutsuttiin jonkin aikaa samalla nimellä, minkä vuoksi rodut yhä sekoitetaan virheellisesti keskenään.

## Ulkomuoto
Charlesinseisoja oli raskasrakenteinen ja antoi kömpelön, hitaan, jalostamattoman ja karskin vaikutelman. Sen korvat olivat seisojaksi poikkeuksellisen pitkät. Sen häntä typistettiin puoleen alkuperäisestä pituudestaan. Väritys oli maksanruskea-valkoinen.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu oli tasapainoinen ja tarkkavainuinen.

## Alkuperä
Charlesinseisojaa pidetään molempien ranskanseisojien, sekä pyreneläisen että gascognelaisen tyypin, kantarotuna.

## Lähteet
*Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1,000 Dog Breeds*. Ebury Press, 2001. ISBN0-09-187091-7. Sivu 255.
Potsdaminvinttikoira

**Potsdaminvinttikoira** (*Levriero di Potsdam*) on sukupuuttoon kuollut italialainen koirarotu.

## Ulkomuoto
Potsdaminvinttikoira oli kookkaampi kuin italianvinttikoira, mutta pienempi kuin whippet. Se oli keskikokoinen, piirteiltään elegantti ja siro. Sen karvapeite oli lyhyt, sileä ja erittäin hienolaatuinen. Väritys oli joko fawn, pronssi, sininen, hopeanharmaa tai musta. Säkäkorkeus oli noin 45 tai 51 cm.

## Luonne ja käyttäytyminen
Rotu oli ihanteellinen seura- ja perhekoira. 

## Alkuperä
Rotu oli sukua kotimaansa toiselle vinttikoirarodulle italianvinttikoiralle, ja toisin kuin kookkaammat vinttikoirat, se jalostettiin jo alun perin yksinomaan seurakoiraksi. Fredrik II Suuri kasvatti sitä Sanssoucin kesäpalatsissaan Potsdamissa, mistä virheelliseen alkuperään viittaava nimi on lähtöisin. Hän oli potsdaminvinttikoirien innokas harrastaja ja hänen koirillaan oli muun muassa omat ruokalautaset ja omat palvelijat. Hän piti rotua yksinoikeudella palatsissaan eikä antanut viedä sitä sen ulkopuolelle.

Kaksi Fredrik Suuren potsdaminvinttikoiraa pelasti kerran hänen henkensä. Kävi ilmi, että kaakao jota hän tarjosi ensin kahdelle suosikkikoiralleen oli myrkytettyä, ja koska koirat kuolivat pian sen juotuaan hän ei itse erehtynyt juomaan sitä. Pian selvisi että hänen itävaltalaiset vihollisensa olivat lahjoneet hänen ranskalaisen kokkinsa salamurhaamaan hänet.

Fredrikin kuoleman jälkeen kreivitär Marie Münster hankki itselleen kaksi jäljellä ollutta yksilöä. Hänen kasvatustyönsä ansiosta rotu levisi hetkeksi jopa Englantiin ja Irlantiin. Viimeiset tunnetut yksilöt elivät 1900-luvun alkupuolella, mutta ensimmäinen maailmansota tappoi nekin sukupuuttoon.

## Lähteet
Ceyloninkarvatonkoira

**Ceyloninkarvatonkoira** on sukupuuttoon kuollut srilankalainen koirarotu.

## Ulkomuoto
Ceyloninkarvatonkoira muistutti whippetiä karvattomuuttaan lukuun ottamatta. Se oli hoikkarakenteinen ja puolipystykorvainen. Kiinanharjakoiran tapaan silläkin oli päässään harja ja hännänpäässä töyhtö. Keskimääräinen säkäkorkeus oli 48 cm. Karvapeite oli joko vaalea tai tumma. Tummia pidettiin parhaina "parantajina", kun taas vaaleiden uskottiin tuovan huonoa onnea niille ihmisille, joiden taloihin se astui (mikäli kyse ei ollut omistajan talosta).

## Alkuperä
Rodun alkuperäinen käyttötarkoitus oli toimia "parantajana" tai "lämpötyynynä": uskottiin, että pitämällä sitä särkevää kehonosaa vasten se kykeni parantamaan kivun. Tämä selittyy karvattomien koirien tyypillisellä kuumalla iholla. Toisin kuin moni latina-amerikkalainen karvatonkoira, se ei toiminut paikallisten vararavintona.

## Lähteet
*Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1,000 Dog Breeds*. Ebury Press, 2001. ISBN0-09-187091-7. Sivu 580.
Mayojenkarvatonkoira

**Mayojenkarvatonkoira** on sukupuuttoon kuollut keskiamerikkalainen koirarotu.

## Ulkomuoto
Mayojenkarvatonkoira oli pieni ja hoikkarakenteinen, 38–41 cm korkea. Iho oli pään alueella hieman ryppyinen ja päässä, raajoissa ja hännänpäässä oli kiinanharjakoiran tapaan töyhtomäistä karvaa. Väritys oli vaalea.

## Alkuperä
Mayojenkarvatontakoiraa käytettiin öisin lämmittävänä kuumavesipullona ja päivisin parantavana lämpötyynynä: se painettiin ihon kipukohtaa vasten ja ihon hohkaama kuumuus lievitti särkyä. 800–900-luvuilla jaa. se oli mayojen keskuudessa suosittu, koska muut keinot pysyä lämpiminä olivat hyvin alkeellisia.

## Lähteet
*Morris, Desmond. *Dogs - The Ultimate Dictionary of Over 1,000 Dog Breeds*. Ebury Press, 2001. ISBN0-09-187091-7. Sivu 582.
Lokki-lava

**Lokki-lava** on Porin Kirjurinluodossa sijaitseva konserttilava. Se rakennettiin Pori Jazz -festivaalin käyttöön. Nimensä lava on saanut linnun siipiä muistuttavasta kattorakenteestaan. Porilaisen arkkitehti Michael Kuttnerin suunnitteleman lavan vihkiäiset olivat 12.7.1989. . Samalla paikalla oli 70-luvulla rakennettu lava, jossa Jazzjuhlien alkuvuosien konsertit pidettiin.

Lava toimi Pori Jazzin pääesiintymispaikkana aina 2000-luvun alkuun saakka, jonka jälkeen sen korvasi pääareenana vuonna 2001 valmistunut Kirjurinluoto Arena. Lavan yleisöennätys tehtiin vuonna 1998, kun muun muassa Phil Collinsia saapui kuuntelemaan yli 25 000 ihmistä.

Vuonna 2010 Lokki-lava kunnostettiin perusteellisesti. Nykyään lavalla järjestetään useita konserttitapahtumia vuosittain. Sitä käyttävät muun muassa Pori Jazz Kids Festival -lastenmusiikkitapahtuma sekä Porispere -rockfestivaali. Lava toimii myös Jazztapahtuman ns. kakkoslavana.

## Lähteet
*Pori Jazzin historia 

## Aiheesta lisää
*Porin Seudun Matkailu Oy
Our True Story

**Our True Story** on kokoelma yhdysvaltalaisen The Jive Five -lauluyhtyeen monofonisista levytyksistä vuosilta 1961, 1962 ja 1963. Yhtye oli tuolloin Les Cahanin Beltone Recordsin palveluksessa. Tämän myöhemmän kokoelman on julkaissut Ace Records.

## Kappaleet

Kappaleet:

Kappaleiden oikeuksista vastaa Copyright Control.

Kappaleista neljä on aikaisemmin julkaisemattomia.

## Kokoonpano

* Eugene Pitt – soolotenori
* Jerome Hanna – ensimmäinen tenori
* Richard Harris – toinen tenori
* Billy Prophet – baritoni
* Norman Johnson – basso

## Tuotantotiedot

* Levy-yhtiö: Ace Records (alkuperäinen Beltone Records)
* Masterointi: Bob Jones, CTS
* Kansitaide: Phil Smee / Waldo's Design
* Valoladonta: Technimedia
* Kansiteksti: Mark Jameison
* Tuotantoyhtiö: Cumpari Inc.
* LP-levyjen valmistusmaa: Saksa 

Jameison antaa tunnustusta Donn Filetin tekemälle tutkimustyölle ja kiittää lisäksi Ian Wentia, Jess Birdshallia ja Pete Donaghya.

## Lähteet
* The Jive 5 LP *Our True Story* (Ace Records CH76) 1983

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
La Futura

**La Futura** on yhdysvaltalaisen blues rock-yhtye ZZ Topin viidestoista ja toistaiseksi tuorein studioalbumi, joka julkaistiin vuonna 2012.

Albumi ylsi ensimmäisellä listaviikollaan Suomen virallisen listan neljänneksi ja pysyi listalla 14 viikkoa.

## Sisältö
# 
#  
# 
# 
#  
#  
#  
#  
#  
# 

### Bonuskappaleet
#
#

## Kokoonpano
* Billy Gibbons &ndash; laulu, kitara ja piano
* Dusty Hill &ndash; bassokitara ja taustalaulu
* Frank Beard &ndash; rummut

### Vierailijat
* James Harman &ndash; huuliharppu
* D. Sandy and Joe Hardy &ndash; piano/B3

## Arvostelut
* Allmusic: 
* The Guardian: 
* Rolling Stone: 

## Lähteet
Man-saaren tuomari

**Man-saaren tuomari** (*The Manxman*) on Alfred Hitchcockin ohjaama mykkäelokuva vuodelta 1929. 

Elokuvan tarina on kolmiodraama, jossa lapsuudenystävät, köyhä kalastaja Pete ja juristi Philip, rakastuvat pubin pitäjän tyttäreen Kateen. Kate lupautuu Petelle, kun tämä lähtee Afrikkaan hankkimaan omaisuutta, mutta unohtaa lupauksensa ja lämpenee Philipille. Kriitikko Harri Römpötti arvioi tarinan koskettavaksi.

Elokuva on entisöity viimeisenä British Film Instituten (BFI) Hitchcockin mykkäelokuvien entisöintihankkeen yhteydessä, jossa kaikki yhdeksän säilynyttä elokuvaa kunnostettiin. Sen sanotaan näyttävän uunituoreelta. Alkuperäinen negatiivi oli säilynyt, ja se entistettiin digitaalisella tekniikalla. Entistetyn elokuvan ensi-ilta oli Lontoossa Empire-teatterissa, jossa aikoinaan 1896 pidettiin Britannian ensimmäinen elokuvaesitys. Elokuvaan on tehnyt uuden musiikin Stephen Horne, joka on toiminut BFI:ssä säestäjänä 1990-luvun alkupuolelta.

Elokuva on esitetty aiemmin Suomessa ainoastaan vuonna 1929 Helsingin Kino-Palatsissa. KAVA esitti koko entistetyn sarjan Orion-teatterissa vuonna 2013.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* ''The Manxman'', Ladattava versio Internet Archivessa
* ''The Manxman'', Rotten Tomatoes
Tšingis-kaanin ratsastajapatsas

**Tšingis-kaanin ratsastajapatsas** on vuonna 2008 paljastettu 40 metriä korkea ruostumattomasta teräksestä valmistettu veistos Tšingis-kaanin kunniaksi. Se sijaitsee Tuul-joen vieressä 54 kilometrin päässä Mongolian pääkaupungista Ulan Batorista.

## Kuvaus
Veistoksen on veistänyt mongolialainen kuvanveistäjä D. Erdenebileg. Veistokseen on käytetty ruostumatonta terästä noin 250 tonnia ja se on 40 metriä korkea. Onton veistoksen korkeus on 30 metriä ja sen alla on jalustana 10 metriä korkea museorakennus jonka on suunnitellut mongolialainen arkkitehti J. Enkhjargal. Museorakennus on pohjapiirustukseltaan ympyrä ja sen seinissä on 36 pilaria jotka edustavat mongolien 36 kaania. Rakennuksessa on näyttely jossa esitellään Mongolian historiaa pronssikauden ja xiongnuiden ajan arkeologisissa kaivauksissa löydettyjä esineitä. Veistos  maksoi 4,1 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

Veistoksen ympärillä on hevosenkengän muotoon järjestetty 200 jurtan leiri.


Tiedosto:The main road leading to the statue of Genghis Khan.jpg|Näkymä portilta veistokselle johtavalle tielle veistoksen näköalatasanteelta.
Tiedosto:View of the theme park from the observation deck on the statue of Genghis Khan.jpg|Jurttia veistosta ympäröivällä alueella  veistoksen näköalatasanteelta katsottuna.
Tiedosto:The largest equestrian statue of the world - panoramio (1).jpg|Veistokselle johtava portti. Portin vasemmalla puolella näkyy veistos.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Saxén

**Saxén** on muun muassa seuraavien henkilöiden sukunimi:

* Arno Saxén (1895–1952), suomalainen lääkäri, korva-, nenä- ja kurkkutautien dosentti
* Erik Saxén (1877–1910), suomalainen merikapteeni ja sortovuosien aktivisti
* Erkki Saxén (1921–2021), suomalainen anatomian professori
* Heikki Saxén (s. 1984), suomalainen bioetiikan ja aatehistorian tutkija
* Karl Elis Saxén (1873–1918), suomalainen hovioikeudenneuvos
* Lauri Saxén (1927–2005), suomalainen professori ja Helsingin yliopiston kansleri
* Lily Saxén (1861–1926), suomenruotsalainen runoilija
* Martti Saksela, vuoteen 1930 *Saxén* (1898–1977),  geologi ja malmintutkija
* Niilo Saksela, vuoteen 1930 *Saxén* (1909–1978), lääkäri, professorin arvonimi
* Ragnar Saxén (1889–1969), suomalainen metsänhoitaja ja toimitusjohtaja
* Ralf Saxén (1868–1932), suomalainen kielitieteilijä
* Tryggve Saxén (1920/1921–1970), suomalainen professori ja akateemikko, Vaasan kauppakorkeakoulun rehtori
* Uno Alfons Saxén (1863–1946), suomalainen opettaja, kouluneuvos, valtiopäivämies ja tietokirjailija
Axel Edvard Bonsdorff

**Axel Edvard Bonsdorff** (Аксель Робертович Бонсдорф 21. joulukuuta 1839 – 25. heinäkuuta 1919) oli suomalainen geodeetti ja kenraali. 

Axel Bonsdorff syntyi Haminassa, jossa hänen isänsä Nils Robert Bonsdorff (k. 1859), sittemmin Hartolan kirkkoherra, oli Haminan kadettikoulun matematiikan opettajana. Bonsdorff kävi itsekin Haminan kadettikoulun ja aloitti palvelusuransa Venäjän armeijassa  aliluutnanttina Astrakanin krenatöörirykmentissä 1858.  Hän suoritti vuosina 1860–62 Pietarin Tykistöakatemian ja vuosina 1866–70 Yleisesikunta-akatemian kurssin. Bonsdorff johti geodeettisia töitä mm. Turkestanissa ja perusti Tashkentiin tähtitieteellisen observatorion. Vuonna 1884 Bonsdorff siirrettiin johtamaan sotilastopografisia ja -geodeettisia töitä Suomeen. Tässä tehtävässä hän oli vuoteen 1903. Tämän jälkeen, vuosina 1904-1913, hän johti hanketta nimeltä *Venäjän läntisten raja-alueiden trigonometrinen mittaus*. Tuossa tehtävässä hänen alaisuutensa kuuluivat kaikki geodeettiset työt Venäjän länsirajan lähiseuduilla, Suomi mukaan lukien. Bonsdorff yleni sotilasarvoissa aina kenraalimajuriksi 1888 ja  kenraaliluutnantiksi vuonna 1901. Kun hän erosi palveluksesta vuonna 1913, hänelle myönnettiin jalkaväenkenraalin arvo.

Bonsdorff julkaisi lukuisia tutkimuksia geodesiasta, tähtitieteestä ja pallotrigonometriasta; hän mm. johti venäläis-skandinaavisesta astemittauksesta maaellipsoidin vakiot ja selvitti Encken komeetan radan häiriöitä. Suomen maantieteellisen seuran Fennia-aikauskirjassa hän julkaisi Suomen rannikon maankohoamista käsitteleviä tutkimuksia.

Axel Bonsdorffin isänisä oli teologian professori Jacob Bonsdorff (1763–1831). 

Axel Bonsdorff kuoli Hangossa 1919.
## Lähteet
Karloman (major domus)

**Karloman** ( n. 706 – 17. elokuuta 754) oli Austrasian major domus. Hän oli Kaarle Martellin ja tämän vaimon Chrotrudin poika ja frankkien ensimmäisen karolingikuningas Pipin Pienen vanhempi veli.

Kaarle Martellin kuoltua 741 Karloman ja Pipin Pieni perivät isänsä viran major domuksena. Karlomanista tuli Austarasian major domus ja Pipinistä Neustrian. Grifo, Martellin poika toisesta avioliitosta, vaati myös osan valtakuntaa, mutta Karloman ja Pipin pakottivat hänet vetäytymään luostariin vuonna 742.

Usean vuoden ajan Karloman ja Pipin toimivat yhteistyössä, ja valtakunta säilyi rauhallisena. Karlomanin aloitteesta he asettivat vuonna 743 kuninkaaksi Kilderik III:n.

Vuonna 747 Karloman luopui asemastaan major domuksena ja vetäytyi luostarielämään. Hän perusti Monte Soratten luostarin ja vietti sen jälkeen suurimman osan loppuelämäänsä Monte Cassinon luostarissa. Vuonna 754 Karloman jätti luostarin pyytääkseen, että kuninkaaksi noussut Pipin ei marssisi Italiaan. Pipin ei kuunnellut veljeään, vaan sulki tämän tyrmään Viennessä. Karloman kuoli vankeudessa 17. elokuuta 754. Hänet on haudattu Monte Cassinoon.

## Lähteet
Axel von Bonsdorff

**Axel Robert von Bonsdorff** (17. syyskuuta 1869 Kangasala – 14. joulukuuta 1945 Helsinki) oli suomalainen lääkäri, joka toimi Nummelan parantolan ylilääkärinä sen perustamisesta 1903 alkaen. 

Von Bonsdorffin vanhemmat olivat piirilääkäri Karl Edvard von Bonsdorff ja Hilda Fredrika Dahl. Von Bonsdorff valmistui ylioppilastutkinnon suoritettuaan filosofian maisteriksi 1890 ja lääketieteen lisensiaatiksi 1896, lääketieteen ja kirurgian tohtoriksi hän väitteli 1913. Von Bonsdorff oli merkittävä henkilö taistelussa tuberkuloosia vastaan Suomessa. Hän oli Helsingin yliopiston dosentti 1925–1929, ja hän sai professorin arvonimen 1928. Von Bonsdorffin puoliso vuodesta 1897 oli taiteilija Anna Matilda Bremer; heillä oli ottolapsi Robert von Bonsdorff (s. 1907). 

Bonsdorff toimi aluksi lääkärinä Tampereella ja Helsingissä. Hänet oli Marian sairaalan kulkutautiosaston lääkärinä 1897–1902, jolloin hän enimmäkseen oleskeli Sveitsin parantoloissa, hän oli muun muassa apulaislääkärinä Schatzalpin parantolassa. Suomeen paluun jälkeen Bonsdorff nimitettiin Nummelan parantolan ylilääkäriksi 1903. Vuosina 1922–1925 sekä 1932 Bonsdorff luennnoi yliopiston konsistorin määräyksestä keuhkotaudista. 

Von Bonsdorff toimi vuodesta 1907 lähtien Tuberkuloosin Vastustamisyhdistyksessä, ja oli yhdistyksen varapuheenjohtajana. Hän oli myös pitkään Suomen Tuberkuloosilääkärien Yhdistyksen johtokunnan puheenjohtajana. 

Von Bonsdorff oli aatelissäädyn edustaja valtiopäivillä 1899.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Hjalmar von Bonsdorff

**Hjalmar von Bonsdorff** (26. marraskuuta 1869 Helsinki – 5. huhtikuuta 1945 Tukholma, Ruotsi) oli suomalainen kontra-amiraali.

Von Bonsdorffin vanhemmat olivat alikapteeni Viktor Emil von Bonsdorff ja Louise Adelaide Munck. Pietarissa meriupseeriksi kouluttautunut Von Bonsdorff palveli Venäjän keisarikunnan laivastossa vuosina 1891–1898. Siirryttyään Suomen luotsilaitoksen palvelukseen hän oli sen merikarttalaitoksen päällikkönä 1899–1904. Hän osallistui Venäjän–Japanin sotaan 1904–1905 vanhempana luutnanttina ja laivan päällikkönä. Sen jälkeen von Bonsdorff palasi Suomeen, jossa hän toimi Oulun luotsauspiirin päällikkönä ja Suomen luotsilaitoksen everstiluutnanttina vuosina 1908–1910. Ensimmäisen maailmansodan puhjettua 1914 hänet ylennettiin kapteeniksi ja kutsuttiin takaisin palvelukseen. Hän vastasi muun muassa Tonavan suiden ja niemekkeiden rannikkopuolustuksesta Mustallamerellä.

Von Bonsdorff oli aatelissäädyssä edustaja valtiopäivillä 1900.

Suomen itsenäistyttyä von Bonsdorff otettiin Suomen valkoiseen armeijaan everstinä. Suomen sisällissodan alkuvaiheessa hän toimi Mikkelin suojeluskunta-alueen esikuntapäällikkönä sekä Savon rintaman päällikkönä, kunnes sai keväällä 1918 nimityksen Ahvenanmaan sotilaskuvernööriksi ja vt. maaherraksi. Hän sai tehtäväkseen kukistaa ahvenanmaalaisten separatistiset pyrkimykset. Hän myös pidätytti neuvostojohtaja Lev Kamenevin tämän yrittäessä matkustaa maaliskuussa 1918 Ahvenanmaan ja Suomen läpi Neuvosto-Venäjälle. Von Bonsdorff sai samana vuonna kenraalimajurin arvon. Vuonna 1919 hän oli jonkin aikaa Suomen laivaston esikuntapäällikkö ja maaliskuusta heinäkuuhun laivaston vt. päällikkö. Hän erosi palveluksesta samana vuonna, jolloin hän sai kontra-amiraalin arvon. Sen jälkeen hän keskittyi pääasiassa hoitamaan Sipoossa omistamaansa Söderkullan kartanoa. Talvi- ja jatkosodan aikana hän oli ylipäällikön erikoistehtävissä, lähinnä jakaen haavoittuneille kunniamerkkejä sairaaloissa.

Von Bonsdorff tunnettiin avoimena kansallissosialismin ja antisemitismin kannattajana. Hän oli perustamassa Isänmaallista Kansanpuoluetta vuonna 1932 ja kuului myös Suomen Kansan Järjestöön sekä toimi lyhyen aikaa kansallissosialistisen *För frihet och rätt* -lehden päätoimittajana. Vuosina 1940–1942 hän oli suomenruotsalaisten kansallissosialistisen järjestön Samfundet Folkgemenskapin puheenjohtaja. Jatkosodan päätyttyä hän pakeni syyskuussa 1944 Ruotsiin ja kuoli siellä seuraavana keväänä.

Von Bonsdorffin puoliso oli vuodesta 1899 Dagmar ”Lilli” Standertskjöld-Nordenstam, jonka isä oli Herman Standertskjöld-Nordenstam.

Sipoon Söderkullassa on von Bonsdorffin kunniaksi nimetty kaksi katua: Amiraalintie ja Amiraalinkuja. Vasta keväällä 2015 Sipoon kunnan nimistötoimikunta sai tietää von Bonsdorffin kansallissosialistisesta taustasta.

## Lähteet
Adolf von Bonsdorff

**Adolf von Bonsdorff** (14. lokakuuta 1862 Helsingin maalaiskunta – 31. maaliskuuta 1928 Helsinki) oli suomalainen koulumies ja poliitikko. 

## Henkilöhistoria
Bonsdorff oli Helsingin ruotsalaisen reaalilyseon rehtori 1893–1901, mutta hänet erotettiin poliittisista syistä. Sitten 1902–1908 hän oli Helsingin kansakoulujen tarkastaja, suojelukasvatuksen va. tarkastaja 1909–1924, kouluhallituksen lastensuojeluosaston päällikkö 1918–1924 ja sosiaaliministeriön lastensuojelun ylitarkastaja vuodesta 1924. Hänen toiminnalleen perustui uusi lastensuojelulaki.

Hän oli aatelissäädyssä sukunsa edustaja valtiopäivillä 1894, 1897, 1899, 1900, 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli Kagaalin jäsen ja järjesti passiivista vastarintaa 1900–1905, kuului jääkäriliikkeen tukemiseksi perustettuun komiteaan ja oli 1916–1917 ulkomaanvaltuuskunnan puheenjohtaja, jossa tehtävässä hän pyrki herättämään Saksassa ja Ruotsissa ymmärtämystä Suomen itsenäisyydelle.

Bonsdorff kannatti rotuhygieniaa ja oli huolissaan esimerkiksi siitä, että kehitysvammaisilla oli oikeus lisääntyä. Keväällä 1926 hallitus nimitti hänen aloitteestaan komitean tutkimaan "degeneroituneiden" ihmisten steriloimisen mahdollisuutta ja tekemään asiasta lakiehdotuksen. Komitean mietintö ei sellaisenaan edennyt, mutta eduskunta sääti Bonsdorffin jo kuoltua pakkosterilointilain.

Von Bonsdorffin vanhemmat olivat virka- ja valtiopäivämies Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorff ja  Matilda Johanna Margareta Tams. Lääkintäkenraalimajuri, professori Hjalmar Gabriel von Bonsdorff oli hänen velipuolensa.

## Julkaisuja
* *Lastensuojelu ja sen historiallinen kehitys*, 1923

## Lähteet
Hjalmar Gabriel von Bonsdorff

**Hjalmar Gabriel von Bonsdorff** (12. heinäkuuta 1858 Helsinki – 5. maaliskuuta 1932 Helsinki) oli suomalainen lääkäri ja professori.

Von Bonsdorffin vanhemmat olivat tilanomistaja, vapaaherra Hjalmar Erik Gabriel von Bonsdorff (1826–1905) ja Ulrika Karolina Wasenius. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin ruotsalaisesta normaalilyseosta 1876 ja valmistui Helsingin yliopistosta filosofian kandidaatiksi 1879, filosofian maisteriksi ja lääketieteen kandidaatiksi 1882 sekä lääketieteen lisensiaatiksi 1886. Von Bonsdorff väitteli Helsingin yliopistossa lääketieteen tohtoriksi 1889, sai dosentuurin 1891 ja toimi kirurgian ylimääräisenä professorina Helsingin yliopistossa 1902–1918. Vuonna 1919 hänestä tuli lääkintäkenraalimajuri. Hänen merkittävin työuransa oli Helsingin Diakonissalaitoksen kirurgisen (1897–1918) ja lastenosaston (1906–1914) ylilääkärin tehtävät. Hän oli myös 1919–1926 Suomen armeijan ylilääkäri ja 1928–1932 suojeluskuntien ylilääkäri. Hän oli kiinnostunut myös esimerkiksi tapaturmavakuutus- ja sairaanhoitajaopetuskysymyksistä.

Von Bonsdorff osallistui aatelissäädyssä valtiopäville 1904–1905 ja 1905–1906. Hän oli myös Helsingin kaupunginvaltuuston jäsen 1903–1905.

Hän oli naimisissa vuodesta 1886 Julia Maria Sofia Hirnin kanssa ja oli Adolf von Bonsdorffin velipuoli. Hänen poikiaan olivat jääkäriliikkeessä vaikuttaneet Gabriel von Bonsdorff ja Per von Bonsdorff. Kai Otto Donner, Joakim Donner ja Jörn Donner oli hänen tyttärenpoikansa.

## Lähteet
Maire Ojonen

**Elsa Maire Ojonen** (o.s. **Valtonen**; 17. kesäkuuta 1916 Tuprova – 14. tammikuuta 1995 Kotka) oli suomalainen kuvataiteilija ja laulaja, joka tunnetaan parhaiten Harmony Sisters -yhtyeen jäsenenä.

Maire syntyi Adolf ja Ester Valtoselle vuonna 1916 Tuprovan lähistöllä.

Ojonen oppi laulamaan ja soittamaan kitaraa lapsena Kotkan Pelastusarmeijassa äitinsä kanssa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Kotka Svenska Samskolanista ja opiskeli myös Ateneumissa.

Maire Ojonen teki ensimmäisen soololevynsä *Pieni sydän* vuonna 1939 salanimellä Laulusirkka. Vuonna 1945 hän levytti useita Harry Bergströmin tai Toivo Kärjen sovittamia amerikkalaisia evergreenejä sekä kaksi Kärjen sävellystä, tangon "Kuutamoyö Volgalla" ja  valssin "Tämän illan sun luonasi istuisin" . Seuraavana vuonna vielä pari Kärjen evergreen-sovitusta .  Seurasi muutaman vuoden tauko, vuonna 1950 hän jatkoi soololaulajan uraa , menestyskappaleinaan muun muassa ”Domino”, ”Kuolleet lehdet”, ”Joet tulvimaan itke” (Cry Me a River) ja ”C’est si bon”.

Ojonen muutti Yhdysvaltoihin vuonna 1957 Harmony Sistersin hajoamisen jälkeen. Asuttuaan muutaman vuoden Suomessa hän muutti vuonna 1992 uudelleen Chicagoon, mutta juuri ennen kuolemaansa 78-vuotiaana hän muutti takaisin Kotkaan.

## Lähteet
* 

### Viitteet
Jakob Bonsdorff

**Jakob (Jacob) Bonsdorff** (1763–1831) oli suomalainen teologi. Hän oli itämaisen kirjallisuuden dosentti Turun akatemiassa 1786, teologian dosentti 1788 ja professori 1807–1829. Hän oli vuoden 1817 virsikirja- ja kirkkokäsikirjakomiteoiden jäsen. Häntä on pidetty aikansa oppineimpana ja lahjakkaimpana teologina. Hän julkaisi myös ruotsinnoksia ja huomautuksia oman aikansa raamatunkäännökseen. Myös hänen runouttaan on arvostettu.

Hänen veljensä oli teologi Johan Bonsdorff (1772–1840).

## Lähteet
Johan Bonsdorff

**Johan Bonsdorff** (1. huhtikuuta 1772 Porvoo – 8. heinäkuuta 1840 Turku) oli suomalainen teologi ja itämaisten kielten ja kreikan sekä kreikkalaisen kirjallisuuden professori. 

Johan Bonsdorffin vanhemmat olivat Hauhon kirkkoherra, teologian kunniatohtori Petter Bonsdorff (1719–1803) ja hänen toinen puolisonsa Katarina Haartman. Hän kävi Porvoon lukiota ja tuli ylioppilaaksi Turussa 1788.

Bonsdorff valmistui Turun akatemiasta filosofian kandidaatiksi 1792 Porthanin oppilaana ja opiskeli itämaisia kieliä Uppsalan yliopistossa. Hän toimi vuodesta 1794 kyseisten aineiden dosenttina Turun akatemiassa. Vuodesta 1802 hän oli yliopiston kirjaston kirjastonhoitajana. Vuodesta 1807 hän oli itämaisten kielten ja kreikan professori ja vuodesta 1812 kreikan kirjallisuuden professori. Häntä on pidetty rationalistisena teologina, ja hän osoitti vapaamielisyyttä myös valtiollisissa kysymyksissä puolustamalla esimerkiksi Arwidssonia, ja siksi häntä kehotettiin pyytämään virkavapautta, minkä hän sai 1823, kuitenkin täysin eduin. Hän jäi täysin palvelleena eläkkeelle 1832.

Johan Bonsdorff oli naimisissa vuodesta 1802 Erika Emerentia Waszin (k. 1855) kanssa. Heidän poikiaan olivat Jokioisten kappalainen Erik Napoleon Bonsdorff (1805–1870), anatomian ja fysiologian professori, arkkiatri Evert Julius Bonsdorff (1810–1898) ja merikapteeni Johan Bonsdorff (1817–1893). Johan Bonsdorffin veli oli teologi Jakob Bonsdorff (1763–1831).

## Lähteet
Pehr Adolf von Bonsdorff

**Pehr Adolf von Bonsdorff** (; 27. lokakuuta 1791 Turku – 11. tammikuuta 1839 Helsinki) oli suomalainen kemisti. Hän oli Turun akatemian kemian apulainen vuodesta 1818, professori vuodesta 1823 ja siirtyi yliopiston mukana Helsinkiin. Bonsdorff opiskeli myös ulkomailla Tukholmassa, Lontoossa ja Pariisissa. Hän julkaisi tutkimuksia epäorgaanisen kemian ja mineralogian aloilta, ja merkittävimpiä ovat hänen kaksoissuoloja käsittelevät tutkimuksensa. Ruotsin tiedeakatemia palkitsi hänet 1836 kultamitalilla tutkimuksesta, jonka aiheena on metallien hapettuminen ilmassa.

Von Bonsdorffin isä oli Gabriel von Bonsdorff.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Kiinansinisade

**Kiinansinisade** (*Wisteria sinensis*) on puuvartinen köynnöskasvi.

Kiinansinisade voi kasvaa 25 metriä pitkäksi. Se kukkii toukokuussa, ja siemenet kypsyvät syys-lokakuussa. Kukat muistuttavat vaaleanpunaisia, valkoisia tai vaaleanvioletteja hernekasvien kukkia, ja muodostavat noin 30 cm pitkiä roikkuvia kukkaterttuja. Varret voivat tulla 25 cm paksuiksi, ja niiden pintaa peittää harmaanruskea kuori. Kiiltävän tummanvihreät lehdet koostuvat 7–13 lehdykästä, jotka ovat noin 7 cm pitkiä. Siemenkodat ovat litteitä, 15 cm pitkiä ja karvaisia. Kiinansinisadetta on vaikea erottaa japaninsinisateesta ja on mahdollista, että ne risteytyvät.

Sopivassa ympäristössä kiinansinisade voi kasvaa todella suureksi ja vanhaksi. Suurin tunnettu yksilö on Sierra Madressa Kaliforniassa kasvava köynnös, joka istutettiin vuonna 1892, ja johon nykyisin puhkeaa yli 1,5 miljoonaa kukkaterttua vuosittain.

Kiinansinisade on kotoisin Kiinasta ja muualta Itä-Aasiasta. Sitä kasvatetaan koristekasvina, ja se on levinnyt luontoon tulokaslajina ainakin Ranskassa ja Yhdysvalloissa. Se voi tappaa puita, joiden ympärille se kietoutuu, ja syrjäyttää alkuperäisiä kasvilajeja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Wisteria sinensis'' 
* Centre for Agriculture and Biosciences International (CABI): ''Wisteria sinensis'' (Chinese wisteria) 
* Flora of China: ''Wisteria sinensis''