open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Petteri Punakuono (kappale)

”**Petteri Punakuono**” () on Johnny Marksin vuonna 1949 säveltämä ja sanoittama joululaulu. Suomenkieliset sanat kirjoitti Sauvo Puhtila. Kappaleen tunnetuin esittäjä on yhdysvaltalainen laulaja Gene Autry, jonka nauhoitusta on myyty yli 50 miljoonaa kappaletta. Tämä tekee ”Petteri Punakuonosta” maailmanlaajuisesti toiseksi myydyimmän joululaulusinglen Bing Crosbyn ”White Christmasin” jälkeen. Suomeksi kappaleen ovat äänittäneet Olavi Virta, Laila Kinnunen ja lukuisat muut artistit.

Laulun sanoituksessa kerrotaan Joulupukin rekeä vetävästä punakuonoisesta porosta nimeltä Petteri Punakuono.

## Lähteet
Cavalierin periaate

**Cavalierin periaate** on matemaatikko Bonaventura Cavalierin johtama matemaattinen lause. Cavalierin periaatteen mukaan kahdella kappaleella on sama tilavuus, jos niiden kaikki tasoleikkaukset ovat yhtä suuret. Nykypäivänä periaatetta pidetään integraalilaskennan ensi askeleina.
 
## Lähteet
Oudenodon

**Oudenodon** (nimen merkitys: *”ei hampaita”*) on sukupuuttoon kuollut Dicynodontia-osalahkoon kuuluva terapsidisuku. Se eli myöhäisellä permikaudella. Sukuun luetaan useita lajeja. Tyyppilaji on *Oudenodon bainii*. Sen lajinimi on usein kirjoitettu myös väärin nimenä *baini*.

*Oudenodonin* fossiileja on löydetty Afrikasta ja se oli todennäköisesti kaivamiseen sopeutunut eläin. Tämä terapsidi kuuluu Cryptodontiaan ja heimoon Oudenodontidae. *Oudenodonin* kasvun on havaittu sen luita tutkimalla olleen jaksoittaista nopean ja hitaan kasvun vaihtelua. Tämä on saattanut johtua kausittaisista ilmasto-olosuhteiden vaihtelusta.


Tiedosto:Oudenodon latirostris.jpg|*Oudenodon ”latirostrisin”* kallo
Tiedosto:Oudenodon baini.jpg|*Oudenodon bainiin* kallo Museum für Naturkundessä, Berliinissä


## Lähteet
M/S Emma

**M/S Emma**, ent. **M/S Korkeasaari-Högholmen**, on vuonna 1949 valmistunut moottorilautta, joka toimi noin 40 vuoden ajan kesäisin Korkea­saaren lauttana mutta on sittemmin toiminut Sun Lines Oy:n risteily­aluksena. Lokakuusta 2023 alkaen alus on liikennöinyt Laajasalon ja Kruununhaan välillä Kruunuvuorenrannan lauttana.

## Korkeasaaren lautta

M/S Korkeasaari-Högholmen tilattiin Valtion Metalli­tehtaiden Suomen­linnan kone­pajalta vuonna 1948 ja otettiin käyttöön Korkea­saaren liikenteessä 1. elokuuta 1949. Tällöin se korvasi tällä reitillä *[[M/S J. L. Runeberg|J. L. Runeberg]]* -aluksen, joka oli hoitanut Korkea­saaren liikennettä vuodesta 1945 lähtien, sen jälkeen kun reitillä muutaman vuoden liikennöinyt entinen Lautta­saaren yhteys­alus oli luovutettu sota­korvauksina Neuvosto­liitolle.

Lautta liikennöi Helsingin keskustan ja Korkea­saaren välillä. Sen lähtö­laituri manterella sijaitsi Pohjoissatamassa Aleksanterin­kadun päässä lähellä Katajanokan kanavan pohjoispäätä. Liikennettä ylläpidettiin vuosittain yleensä toukokuun alusta syyskuun loppuun. Tämän kauden ulkopuolella lauttaa käytettiin vuodesta 1959 lähtien toisinaan myös Suomenlinnan liikenteessä Suomenlinnan lautan ollessa telakalla.

Kun Korkea­saareen vuonna 1974 oli valmistunut silta, lautan matkustaja­määrät pienenivät huomattavasti, mutta lautta­liikennettä jatkettiin silti edelleen. Liikennettä ylläpiti Helsingin kaupungin liikennelaitos, joka omisti lautan, kunnes se vuonna 1981 myytiin Suomen­linnan Liikenne Oy:lle, joka sen jälkeen ylläpiti myös Korkea­saaren liikennettä.

Kun Pohjoisrantaa 1980-luvulla levennettiin, lautan lähtö­laituri jouduttiin  siirtämään Meri­tullin­torilta uusien liikenne­järjestelyjen tieltä Kauppatorille. Tämä merkitsi merimatkan pitenemistä kolminkertaiseksi. Kun lisäksi matkustajamäärät vähenivät ja lautta oli hidas ja kömpelösti liikennöitävä, se korvattiin kesällä 1985 vesibusseilla, mutta vuonna 1986 lautta palasi liikenteeseen.

Viimeisen kerran lautalla liikennöitiin Korkea­saareen vuonna 1988 ja Suomen­linnaan vuonna 1993. Sen jälkeen Kauppa­torilta Korkea­saareen on liikennöity kesäisin vesi­busseilla. Suomenlinnan Liikenne Oy myi lautan Sun Lines Oy:lle, joka sopimuksen mukaisesti käytti sitä vuoteen 1993 saakka Suomen­linnan henkilö­liikenteen apualuksena.

## Risteilyalus Emma

Sun Lines Oy:n omistuksessa alus on saanut uuden nimen M/S Emma. Se perus­korjattiin vuonna 1999. Alus toimii nykyisin risteily­aluksena, jossa järjestetään sekä juhlavia tarjoiluja että erilaista viihteellistä ohjelmaa. Aluksen alkuperäiselle katolle on järjestetty näköalakansi, jossa on baari ja tanssilattia. Sekä ala­kerrassa että näkö­ala­kannella on myös äänen­toisto­laitteet.

## Aluksen mitat ja tekniset tiedot

Aluksen pituus on 28 metriä, leveys 6,6 metriä ja syväys 2,1 metriä.
Sen toimiessa Korkea­saaren lauttana siihen mahtui 300 matkustajaa, mutta risteily­alukseksi muutettuna siinä on nykyisin tilaa 227 henkilölle.

## Lähteet
Sairaalan syke (yhdysvaltalainen televisiosarja)

**Sairaalan syke** (*St. Elsewhere*) on yhdysvaltalainen vuosina 1982–1988 esitetty televisiosarja. Sen tapahtumat sijoittuvat sairaalaan. Sarjan tyyli oli siihen asti nähtyihin sairaalasarjoihin verrattuna poikkeuksellisen realistinen.

## Lähteet
Skiftet

**Skiftet** voi tarkoittaa seuraavia:

* Skiftet, Kihti, merenselkä Turun saariston ja Ahvenanmaan välissä
* Skiftet-nimisiä aluksia:
** SS Skiftet, vuonna 1908 valmistunut ja vuonna 1916 uponnut Bore-varustamon matkustajalaiva
** M/S Skiftet, vuonna 1985 valmistunut Ålanstrafikenin saaristolautta
Peluuri

**Peluuri** on pelaajille, heidän läheisilleen sekä työssään pelihaittoja kohtaaville ammattilaisille suunnattu palvelukokonaisuus, joka muodostuu peliongelmiin keskittyvistä tuki- ohjaus- ja neuvontapalveluista. Palvelut toimivat valtakunnallisesti puhelimitse ja internetissä. Peluurin palvelut perustuvat ammatilliseen tukeen, vertaistukeen sekä oma-apuun. Toiminnan tavoitteena on pelaamisesta aiheutuvien haittojen ehkäiseminen ja vähentäminen. 
 
Peluuri myös tuottaa ja välittää riippumatonta tietoa peliongelmasta tutkimuksen ja päätöksenteon tueksi pelihaittakentällä: sosiaali- ja terveysalan ammattilaisille sekä muille pelihaittojen parissa työskenteleville tahoille, yhteiskunnan päättäjille ja peliyhtiöille.

Peluuri perustettiin vuonna 2004. Palvelun tuottavat A-klinikkasäätiö ja Sininauhaliitto ry. Rahoittajana palvelulla on Veikkaus Oy. Sosiaali- ja terveysministeriö on mukana yhteistyössä ja vastaa toiminnan arvioinnista.

## Lähteet
* Peluurin strategia 2013-2016

* Peluurin vuosiraportti 2012

* Ongelmapelaajien neuvonta- ja tukipalvelu Peluurin ulkoinen arviointi 2011

## Aiheesta muualla
* http://peluuri.fi/
* http://www.a-klinikka.fi/sahkoiset-palvelut
* http://www.peliklinikka.fi/peliklinikka/palvelut_asiakkaille/peluurin_auttava_puhelin
* https://www.tukinet.net/palveluhaku/palvelu_tiedot.tmpl?id=601;paluu=1
* http://www.vantaa.fi/sosiaali-_ja_terveyspalvelut/sosiaalipalvelut/talous-_ja_velkaneuvonta_/talouden_hallinta/apua_peliongelmaan
* http://www.thl.fi/attachments/pelihaitat/palveluesite_0513.pdf
Lionel Rogg

**Lionel Rogg** (s. 21. huhtikuuta 1936 Geneve) on sveitsiläinen urkuri ja säveltäjä. Hän opiskeli Genevessä Nikita Magaloffin johdolla pianonsoittoa ja Pierre Segondin johdolla urkujensoittoa. Vuonna 1961 Rogg esitti Johann Sebastian Bachin koko urkutuotannon kymmenen resitaalin sarjassa Geneven Victoria-salissa. Konserttisarja vakiinnutti Roggin aseman huomattavana Bachin urkumusiikin tulkitsijana. Rogg on myös levyttänyt Bachin tuotannon useampaan otteeseen ja saanut Charles Cros -akatemian Grand Prix du Disquen sekä Deutscher Schallplattenpreisin. Rogg ei ole rajoittanut ohjelmistoaan barokkimusiikkiin vaan on levyttänyt myös muiden muassa Franz Lisztin, Johannes Brahmsin ja Max Regerin teoksia.

Rogg sai 1972 nimityksen urkujensoiton professoriksi entiseen opinahjoonsa Geneven musiikkikonservatorioon, josta hän sai lisäksi kunniatohtorin arvon vuonna 1989. Hän vihki Victoria-salin uudet urut käyttöön vuonna 1993, ja hän on siitä pitäen toiminut tästä Van den Heuvel -soittimesta vastaavana urkurina.

Rogg aloitti säveltämisen 1950-luvun alussa sarjallisessa tyylissä. Nousu merkittäväksi urkuriksi johti sävellystyön loppumiseen, kunnes Rogg aloitti sen uudelleen 1980-luvun aikana. Hän ei uudessa tuotannossaan ole käyttänyt sarjallisuutta. Hän luonnehtii omaa musiikkiaan "vapaaksi", ja siinä yhdistyvät monet tyylilliset vaikutteet. Roggin teosten joukossa ovat pianoduetto *Face à Face*, *Pièce* oboelle ja syntetisaattorille, *Cantata Laudes organi* ja *Arcature* uruille. Rogg on levyttänyt omaa urkumusiikkiaan. Hän on naimisissa, ja hänellä on kolme lasta, joista Olivier Rogg on jazzpianisti.

## Lähteet
Ei kenenkään maa (kappale)

**Ei kenenkään maa** on danceyhtye Movetronin kappale heidän viidenneltä samannimiseltä albumilta. Sen julkaisi Universal Music Group albumin ensimmäisenä singlenä 28. lokakuuta 2007. Kappaleesta on julkaistu myös EP samana päivänä. Kappaleelle on tehty myös musiikkivideo, joka julkaistiin videopalvelu YouTubessa 17. joulukuuta 2007. Kappale pääsi singlelistalla 9- ja latauslistalla 11. sijalle.

## Kappaleet

* 1. Ei kenenkään maa - 4:54

**Extended Play** 

* 1. Ei kenenkään maa (Radio edit) - 3:56
* 2. Ei kenenkään maa - 4:54
* 3. Ei kenenkään maa (TarHill AltMix) - 7:25

## Listasijoitukset

## Lähteet
Siliävuoren kalliomaalaus

**Siliävuoren kalliomaalaus** sijaitsee Virmojärven rannalla Luumäellä Etelä-Karjalassa. Pahoin haalistunut kalliomaalaus on ajoitettu kivikaudenloppuun tai pronssikauden alkuun, ja sen on löytänyt Timo Miettinen vuonna 1980.

## Kallio ja sen sijainti
Siliävuoren länsipuolen jyrkänteisiin kuuluva pystykallio on korkea ja putoaa Siliävuoren itäpuolella ja eteläpäässä suoraan Virmojärveen. Maalausalue sijaitsee kallion keskikohdilla ja aukeaa länsilounaaseen. Punaväriä on laajalti, ja sen alueen keskellä on pystysuora ja leveähkö kalliohalkeama.

Virmojärvi on osa Väliväylän suuntaan jatkuvaa järvien ketjua, jotka laskevat tässä kohtaa Tuohtiaiseen. Kun aikoinaan Väliväylää pitkin pystyi melomaan Saimaalta Päijänteeseen, oli reitti ihmisille erittäin tärkeä. Tämän vuoksi seudulta on löytynyt paljon kalliomaalauksia.

## Maalaus
Punaväriä näkyy pitkällä matkalla, mutta selviä kuvioita hahmottuu vain muutamia. Punaväriä esiintyy 1,8−3 metriä vedenpinnan yläpuolelta. Pääryhmäksi voidaan nimetä kuvioryhmä, joka erottuu selvimmin. Siihen on maalattu tikkumaisilla vedoilla peura tai hirvi (77 senttimetriä), jolla näyttää olevan kolme jalkaa. Vastaavia kaksijalkaisia eläinmerkkejä esiintyy joissakin muissa kalliomaalauksissa, joten kolmannen jalan tulkinnaksi voidaan ottaa ihmishahmo, joka seisoo eläimen takana. Tällaisia kuviopareja tunnetaan muissakin kohteissa Suomessa. Näissä ihminen koskettaa kädellä tai sauvalla eläintä takaapäin. Vasemmalle katsovan kolmijalkaisen hirven alapuolella on vaakasuuntainen käärmemäinen kuvio, selvästi erottuva rasti (13 senttimetriä), kolme pystyviivaa sekä näistä kuvioista oikeallepäin maalattuja epämääräisiä kuvioita. Niissä on tunnistettu pieneläimiä tai venemäisiä kuvioita.

Pääryhmän oikealle puolelle on kallion halkeaman ympärille maalattu joitakin kuvioita. Alempana erottuu pystyviivoja ja rakenteita, joista tunnistaa laatikkomaisia sulkeumia. Ylempänä on vasemmalle katsova hirvi, joka on maalattu ääriviivoin. Hirven pää on suuri suhteessa muuhun vartaloon. Sen alle on kuvattu tasapohjainen venekuvio viidellä miehistöviivalla. Halkeaman oikealla puolella on puuroutunutta punaväriä. Vaikuttaa siltä, että paikkaa valittaessa halkeamalla on ollut keskeinen merkitys.

Pääryhmästä muutaman askeleen päässä vasemmalle on kahden koukkupolvisen ja kätensä ylös ojentavan ihmishahmon jäänteet. Ne on kuvattu vierekkäin, mutta ne ovat eripituisia.

Kuvakenttä on nykyään samea johtuen kuvioiden pinnalle saostuneiden mineraalien kerroksista. Kylmien ja kosteiden säiden vallitessa kuviot voivat näkyä paremmin, ja silloin on mahdollista tehdä uusiakin löytöjä.

## Lähteet
* 
* 
* 
* Luukkonen, Ismo: Siliävuori
* 

### Viitteet
Cupido (kappale)

**Cupido** on danceyhtye Movetronin kappale heidän viidenneltä, Ei kenenkään maa-studioalbumilta. Sen julkaisi Universal Music Group albumin toisena singlenä 23. helmikuuta 2008. Kappale oli ehdokkaana edustamaan Suomea vuoden 2008 Eurovision laulukilpailussa, mutta se ei voittanut. Kuten "Ei kenenkään maa", myös tämä single pääsi lataus- ja singlelistoille.

## Kappalelista

**Digitaalinen lataus**

* 1. Cupido - 3:03
* 2. Cupido (Extended Mix) - 4:02

## Listasijoitukset

## Lähteet
Olympia Eiskanal

**Olympia Eiskanal** (myös **Olympic Sliding Centre Innsbruck** ja **Olympia Bob- und Rodelbahn Igls**) on kelkkailurata Iglsin kylässä Innsbruckissa Itävallassa.

## Historia
Ensimmäinen luonnonjääkelkkailurata Iglsiin rakennettiin vuonna 1935 rattikelkkailun maailmanmestaruuskilpailuja varten. Rata alkoi Römerstraße-kadulta ja päättyi Patscherkofelbahn-hissin ala-asemalle. Radan viimeisessä mutkassa tapahtui useita kuolinonnettomuuksia, joiden takia rata suljettiin muutamaksi vuodeksi.

Kun Innsbruckille myönnettiin vuonna 1960 vuoden 1964 talviolympialaiset alettiin rakentaa erilliset radat ratti- ja ohjaskelkkailuun Römerstraße-kadun yläpuolelle Patscherkofelbahn-hissin alle. Rakennustyöt aloitettiin syyskuussa 1961, ja viralliset avajaiset olivat heinäkuussa 1963. Talviolympialaisten testikilpailuna toimineessa rattikelkkailun maailmanmestaruuskilpailuissa tapahtui 20 loukkaantumista, joka johti turvallisuusparannuksiin. Talviolympialaisissa 1964 ohjaskelkkailukilpailun harjoituksissa kuoli brittiläinen ohjaskelkkailija Kazimierz Kay-Skrzypeski.

Rattikelkkaradalla oli pituutta 1&nbsp;500 metriä, mutkia 13, korkeuseroa 138 metriä, keskijyrkkyys oli 9,2&nbsp;%, maksimijyrkkyys oli 14,04&nbsp;% ja minimijyrkkyys oli 3,8&nbsp;%.

Ohjaskelkkailuradan suunnitteli entinen ratti- ja ohjaskelkkailija Paul Aste. Ohjaskelkkailuradalla oli miesten kilpailussa pituutta 1&nbsp;057,7 metriä, mutkia 18, korkeuseroa 113,2 metriä ja keskijyrkkyys oli 10,7&nbsp;%. Naisten ja parien kilpailuissa radalla oli pituutta 910 metriä, korkeuseroa 86,27 metriä ja keskijyrkkyys oli 9,5&nbsp;%. Radan jyrkin kohta oli 18,18&nbsp;% ja loivin kohta oli 8,31&nbsp;%.

Kun Denverille myönnetyt vuoden 1976 talviolympialaiset siirrettiin Innsbruckin järjestettäväksi, alettiin entisten ratojen paikalle vuonna 1973 rakentaa maailman ensimmäistä yhteistä rataa ratti- ja ohjaskelkkailuun, nimeltään **Kombinierte Kunsteisbahn für Bob-Rodel in Igls**. Radan osottauduttua hyväksi, se toimi esikuvana nykyisille kelkkaradoille.

Rataa laajennettiin vuonna 1981 ja sen yhteyteen rakennettiin ravintola. Vuosina 1990–1991 rakennettiin uusi lähtötalo naisten ja parien ohjaskelkkailuun radan viidenteen mutkaan. Vuonna 1998 jatkettiin jarrutusaluetta. Rata rekonstruoitiin vuonna 2004, ja siitä tuli osa Olympiaworld Innsbruckia.

Rata toimi vuoden 2012 nuorten talviolympialaisten kelkkailukilpailuiden näyttämönä.

## Tietoja nykyisestä radasta

## Ennätykset

### Starttiennätykset

### Rataennätykset

## Lähteet
*Innsbruck (Austria) FIL-luge.org 
*Igls  IBSF.org 
*Olympic Ice Track  Olympiaworld Innsbruck 

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Pertti Haapala

**Pertti Olavi Haapala** (s. 23. tammikuuta 1954 Tampere) on tamperelainen historiantutkija ja emeritusprofessori. Erityisesti  teoriaa ja rakenteita painottaneena sosiaalihistorioitsijana tunnettu Haapala johti uransa aikana useita akatemiahankkeita ja kahta huippuyksikköä.

Haapala väitteli filosofian tohtoriksi vuonna 1986. Väitöskirjassaan *Tehtaan valossa* hän tutki Suomen teollistumista ja työväestön muodostumista Tampereen näkökulmasta. Tampereen yliopiston Suomen historian professorina vuodesta 1997 toiminut Haapala johti Suomen Akatemian rahoittamaa Yhteiskunnan historian huippuyksikköä vuosina 2012–2017 ja Kokemuksen historian huippuyksikköä vuosina 2018–2021. Haapala oli Tampereen yliopiston vararehtori vuosina 2009–2015. Hänet kutsuttiin Suomalaisen Tiedeakatemian jäseneksi vuonna 2004.

## Julkaisuja
* *Tehtaan valossa. Teollistuminen ja työväestön muodostuminen Tampereella 1820–1920*, Helsinki: Suomen historiallinen seura, 1986.
* *Sosiaalihistoria. Johdatus tutkimukseen*, Helsinki: Suomen historiallinen seura, 1989.
* *Kun yhteiskunta hajosi*, Helsinki: Painatuskeskus, 1995.
* Pertti Haapala et al. (toim.): *Kansa kaikkivaltias. Suurlakko Suomessa 1905*, Helsinki: Teos, 2008.
* 
* "Revolution, Civil War, and Terror in Finland in 1918", teoksessa *War in Peace. Paramilitary Violence in Europe after the Great War*, Gerwarth Robert, Horne John (toim.), Oxford: Oxford University Press, 2012.

## Lähteet
Will Humburg

**Willi Humburg** on saksalainen kapellimestari. Hän opiskeli Horst Steinin ja Christoph von Dohnányin johdolla kotikaupungissaan Hampurissa. Münsterin oopperateatterin ja Münsterin sinfoniaorkesterin pääkapellimestarina toimiessaan Humburg loi vuosina 1992–2004 kansallisesti tunnustettujen tuotantojen sarjan. Hänellä on laaja oopperaohjelmisto, johon kuuluu nykyteosten lisäksi muun muassa Richard Wagnerin ja Giuseppe Verdin perinteistä ohjelmistoa. Humburgilla on maine huomattavana nykymusiikin tulkitsijana. Hän on tehnyt yhteistyötä muun muassa Azio Corghin kanssa. Se on tuottanut neljä oopperaa, joista eräs on *[[Divara – Wasser und Blut]]*. Lisäksi Humburgin ohjelmistoon kuuluu keskeisiä teoksia György Ligetiltä, Krzysztof Pendereckiltä, Udo Zimmermannilta, Luigi Nonolta, Hans Werner Henzeltä, Siegfried Matthusilta ja Wolfgang Rihmiltä.

Humburgin vuonna 1990 alkanut yhteistyö Naxoksen kanssa on tuottanut muun muassa *[[La bohème]]n*, *[[Sevillan parturi]]n* ja *[[Trubaduuri (ooppera)|Trubaduurin]]* kokonaislevytykset. Hänen levytyksensä Verdin *[[Falstaff]]ista* oli Gramophone-lehden *Editor's Choice of the Month*.

Humburg on vieraillut muun muassa La Scalassa ja Deutsche Oper Berlinissä. Hän on johtanut Aalto-Theaterissa Essenissä sekä muun muassa Torinon ja Lissabonin oopperataloissa. Hän on ollut myös Bochumin sinfoniaorkesterin kapellimestarina ja toiminut Laboratorio Lirico -nykymusiikkifestivaalin johtajana.

## Lähteet
Kangaskylä (Kinnula)

**Kangaskylä** on yksi Kinnulan kylistä. Se sijaitsee kantatien 58 varrella noin neljä kilometriä Kinnulan kirkonkylästä Lestijärven suuntaan.

Kangaskylältä löytyy jalankulun ja pyöräilyn väylä, valaistu pururata, hiihtolatuja ja jääkiekkokaukalo, jotka on aikaansaatu suurelta osin talkoovoimin. Kylän latuverkostoa pitkin voi hiihtää Lestijärven Valkeiselle asti. Kangaskylällä järjestetään vuosittain kuutamohiihto. Kylän lähellä sijaitsee Päijänne-niminen suolampi.

## Lähteet
Nokia 232

**Nokia 232** oli suomalaisen matkapuhelinvalmistaja Nokian matkapuhelinmalli, joka oli tarkoitettu analogisiin matkapuhelinverkkoihin kuten NMT-900, AMPS ja TACS. Vuonna 1994 esitellyn puhelinmallin muotoilijana toimi Nokian muotoilujohtajaksi sittemmin kutsuttu Frank Nuovo, ja puhelinmalli loi suuntaa Nokian tulevalle puhelinmuotoilulle kaarevine ja elliptisine muotoineen senastisten suorakulmaisempien muotojen sijasta. Nuovo kutsuikin laitetta tuolloin ”puhelinmaailman Ferrariksi”.

Nokia 232 -puhelin tuotesijoiteltiin Alicia Silverstonen näyttelemän päähenkilön käteen vuoden 1995 elokuvassa *[[Clueless]]*, joka kertoi äveriäiden teinien elämästä Beverly Hillsissä. Nokia 232 oli myös yksi ensimmäisistä malleista, joilla Nokia otti mainonnassaan etäisyyttä Oskar Korkmanin ja Mika Pantzarin mukaan siihen asti varsin tekniseen ja bisneshenkiseen matkapuhelinten markkinointiin. Mainontaan tuli leikkimieltä, värikkyyttä, sosiaalista vertailua ja jännitystä.

232-mallia myytiin AMPS-verkkoon etenkin Yhdysvalloissa esimerkiksi vuonna 1996 noin 1,4 miljoonaa kappaletta. Sitä oli saatavana kuutena kirkkaana värinä, ruskeana jalopuujäljitelmänä sekä mustana. Puhelimen TACS-versiota myytiin paljon Ison-Britanniaan, jossa *What Cellphone* -lehti valitsi sen parhaaksi kuluttajapuhelimeksi 1994–1995 ja parhaiten muotoilluksi puhelimeksi 1995. Vielä vuonna 1997 puhelin oli lehden suosituslistalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Nokia 232N-mallin käyttöohje
Tekstilaji

**Tekstilaji** eli **genre** on eräs tapa jäsentää inhimillistä toimintaa tulkitsemalla sitä teksteinä tai tekstien kautta. Yksittäiset tekstit voidaan nähdä yhden tai useamman tekstilajin ilmentyminä. Tekstilajien hallinta erityisesti omalla äidinkielellä opitaan vähitellen niihin sosiaalistumalla. Tekstilajiosaaminen on siis tavallaan hiljaista tietoa, jota on vaikea tuoda esiin erillään konkreettisista tilanteista. Tekstilaji on monitieteinen tutkimuskohde, siksi siitä ei voida, tai on vähintään hyvin vaikeaa antaa suppeaa, yksiselitteistä määritelmää. Yleisellä tasolla tekstilajia voidaan tarkastella esimerkiksi rakenteena tai toimintana. Se voidaan käsittää tutkimuskohteeksi useilla tieteenaloilla. Esimerkiksi tekstilajitutkimuksen laaja suomalainen kokoomateos *Genreanalyysi: tekstilajitutkimuksen käsikirja* (2012) sisältää 37 eri tutkimusaloihin perustuvaa jäsennystä omina artikkeleinaan. Tekstilaji voi sijoittua tietyn tieteenalan tutkimuksen ytimeen, tieteenalalla voi olla herkkyttä sitä kohtaan tai se voi olla tieteenalan kannalta toissijainen kohde.

Tekstilajia ympäröi joukko muita siihen kytkeytyviä käsitteitä. Tekstilajin käsite voi tietyssä tutkimusperinteessä ja tiettynä ajankohtana olla käytössä esimerkiksi *tekstityypin* synonyymina tai näiden välillä voi olla muunlaisia suhteita. Tekstilajista käytetään myös nimitystä *genre*. Genrellä voidaan tarkoittaa myös laajempaa lajikäsitettä, jota sovelletaan esimerkiksi musiikkiin.   

Tekstilajeja ovat mm. uutinen, runo, keskustelu ja mainos.

## Lähteet
* Heikkinen, Vesa & Voutilainen, Eero 2012. Genre - monitieteinen näkökulma. Teoksessa 
* Lauerma, Petri 2012. Tekstityyppi. Teoksessa *Genreanalyysi*, s. 67-69.

### Viitteet
Kim Gran

**Kim Arvid Gran** (s. 19. syyskuuta 1954 Kotka) on suomalainen vuorineuvos ja yritysjohtaja. Hän toimi Nokian Renkaat Oyj:n toimitusjohtajana vuosina 2000–2014.

## Ura
Ennen Nokian Renkaita Gran toimi Oy Gran-Transport Ltd:ssä, A. Ahlström Oy:ssä Karhulassa, Printal Oy:ssä, Cebal-Printal UK Ltd:ssä Englannissa ja Pechiney Cebal Packagings Ltd:ssä Englannissa.

### Nokian testimanipulaatioväite
Helmikuussa 2016 paljastui, että Nokian Renkaat oli Kim Granin toimitusjohtajakaudella vääristellyt rengastestien tuloksia vuosikausia. Jatkuvan testimanipulaation taustalla väitetään olleen osakkeen kurssikehitys sekä johdon palkitsemiseen rakennetut optio-ohjelmat. Sähköpostien perusteella testaajia on harhautettu, jotta optiot tuottaisivat rahaa haltijoilleen. Yhtiön johdon bonukset olivat osittain sidottu rengastestien testituloksiin ja Nokian Renkaat oli manipuloinut testeihin lähetettäviä renkaita, jotta testitulokset olisivat parempia.

## Luottamustehtävät
Vuosina 2005–2006 Gran oli Elinkeinoelämän keskusliiton hallituksessa. Vuonna 2008 hän aloitti YIT:n hallituksessa ja vuonna 2014 hallituksen varapuheenjohtajana. Keväällä 2016 Gran oli ehdolla YIT:n hallituksen puheenjohtajaksi, mutta vetäytyi ehdokkuudesta testihuijauskohun myötä. Vuosina 2012–2014 Gran oli Rautaruukin hallituksen puheenjohtaja ja vuodesta 2014 SSAB:n hallituksen jäsen. Huhtikuussa 2016 Gran jätti SSAB:n hallituspaikan. Huhtikuussa 2017 Gran kutsuttiin Pohjola Rakennus Oy:n hallituksen jäseneksi.  

Helsingin Sanomien mukaan Gran kuuluu vapaamuurareiden tamperelaiseen Tavastia-loosiin.

## Lähteet
Ahmet Kaya

**Ahmet Kaya** (28. lokakuuta 1957 Malatya, Turkki – 16. marraskuuta 2000 Pariisi, Ranska) oli kurdilainen laulaja. Hän kuoli maanpaossa Pariisissa tunnustettuaan julkisesti kurdilaisuutensa vuonna 1999. Ahmet Kaya lauloi turkin kielellä. Hänen suosituimpia laulujaan ovat Ayrılık Vakti, Söyle, Ağladıkça, Oy Benim Canım, Birazdan Kudurur Deniz, Arka Mahalle, Kum Gibi, Nereden Bileceksiniz, Hani Benim Gençliğim, Yakarım Geceleri and Şafak Türküsü.

## Elämä
Ahmet oli viides ja nuorin isänsä lapsista. Hänen isänä oli kurdi ja äiti turkkilainen. Ahmet työskenteli jonkin aikaa taksinkuljettajana Istanbulissa ennen kuin hänestä tuli tunnettu laulaja 1980-luvun puolivälissä. 

Hänen ensimmäinen albuminsa, *Ağlama Bebeğim*, julkaistiin vuonna 1985. Hänen suosionsa jatkoi kasvuaan vielä 1990-luvulla. Uransa aikana hän levytti noin 20 albumia ja oli tunnettu protestimusiikista ja sosiaalisesta oikeudenmukaisuudesta. Toistuvat teemat hänen lauluissaan ovat rakkaus, äiti, uhri ja toivo.

## Lähteet
Kilomberonkutoja

**Kilomberonkutoja** (*Ploceus burnieri*) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Kilomberonkutojaa tavataan endeemisenä pienellä alueella Tansaniassa Kilombero-joen ympäristössä. Lajin kannaksi arvioidaan 3&nbsp;500–15&nbsp;000 yksilöä, ja se on luokiteltu vaarantuneeksi.

## Lähteet
Oliivikutoja

**Oliivikutoja** (*Ploceus galbula*) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Oliivikutojaa tavataan Afrikan itäosissa sekä Arabian niemimaalla. Lajin on raportoitu olevan paikallisesti runsaslukuinen, ja sen kannankehitys on vakaa. Se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Viitakutoja

**Viitakutoja** (*Ploceus taeniopterus*) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Viitakutojaa tavataan hajanaisella alueella Itä-Afrikan pohjoisosissa. Lajin kannankehitys on vakaa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Mustaposkikutoja

**Mustaposkikutoja** (*Ploceus velatus*) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Mustaposkikutojaa tavataan laajalla alueella Eteläisessä Afrikassa. Sen on kuvattu olevan yleinen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan ja sen kannankehitys on vakaa. Laji on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Ruokokutoja

**Ruokokutoja** (*Ploceus xanthopterus*) on kutojien heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Ruokokutojaa tavataan Afrikan etelä- ja kaakkoisosissa. Sen on kuvattu olevan harvinainen suurimmassa osassa levinneisyysaluettaan. Lajin ei kuitenkaan uskota olevan vaarassa, ja se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet
Bertin salaiset muistiinpanot

**Bertin salaiset muistiinpanot** () on Anders Jacobssonin ja Sören Olssonin kirjoittama kirja. Alkuperäisteos on julkaistu vuonna 1990 ja suomennos vuonna 1993.

## Aiheesta muualla
*Worldcat
Metro FM

**Metro FM** voi tarkoittaa seuraavia:

* Metro FM, Istanbulissa toimiva radioasema
* Metro FM, Helsingissä 2004–2005 toiminut paikallisradio, Metro Helsingin edeltäjä.
Osasto Paatsalo

**Osasto Paatsalo** oli keväästä 1940 kapteeni (sittemmin majuri) Harri Paatsalon johtama Päämajan tiedusteluosaston Rovaniemen alatoimisto, joka harjoitti kaukopartio- ja tiedustelutoimintaa Suomen itärajalla Kiestingistä Jäämereen ulottuvalla alueella.

Paatsalo oli käynnistänyt itärajan taakse ulottuvan tiedustelun Pohjois-Suomessa jo ennen talvisotaa syksyllä 1939. 1. heinäkuuta 1943 alkaen osasto Paatsalo kuului Erillinen pataljoona 4:ään. Majuri Paatsalo siirrettiin kesäkuussa 1944 eversti Reino Hallamaan johtamiin erikoistehtäviin Mikkeliin, ja hänen tilalleen tuli kapteeniluutnantti Pentti Ahola.
Paatsalo kirjoitti 1970-luvulla nimellä Harri Paarma omien muistiinpanojensa ja muistitiedon pohjalta kaksi teosta sotavuosien tiedustelutoiminnasta. 

Asemasodan aikana kaukopartiotoiminnan organisointi vakinaistettiin siten, että 1. heinäkuuta 1943 perustettiin päämajan johtoon kaukopartiotoiminnan johtoporras Erillinen pataljoona 4 (ErP 4). Siihen tuli kuulumaan neljä komppanian tasoista alajohtoporrasta, joilla oli alueellinen toimintavastuu eri rintamansuunnilla. Osastot nimettiin johtajiensa mukaan. Ne olivat etelästä lukien Osasto Vehniäinen, Osasto Kuismanen, Osasto Marttina ja Osasto Paatsalo.

## Katso myös
* Suomen yleisesikunnan johtama tiedustelu 1918-1945 

## Lähteet

*

## Kirjallisuutta
* Paarma, Harri: *Salaista tiedustelua napapiirillä 1939*. Karisto 1970
* Paarma, Harri: *Salaisen tiedustelun partiot 1940–1945*. Karisto 1972
Operaatio Tammi

**Operaatio Tammi** () eli **isku Gran Sassoon** oli saksalaisten toisen maailmansodan aikana 12. syyskuuta 1943 suorittama operaatio, jolla Italian hallituksen vankina ollut syrjäytetty diktaattori Benito Mussolini vapautettiin.

Liittoutuneiden noustua maihin Sisiliassa operaatio Huskyssa ja pommitettua Roomaa, kuningas Viktor Emanuel III määräsi Mussolinin vangittavaksi 25. heinäkuuta 1943 ja nimitti uudeksi pääministeriksi marsalkka Pietro Badoglion. Mussolini sijoitettiin aluksi Ponzaan, myöhemmin La Maddalenan saarille ja lopulta Gran Sasso -vuorilla Campo Imperatoressa sijaitsevaan hotelliin. Saksalaisten vakoojien saatua tämän selville Adolf Hitler määräsi suunnitelman Mussolinin vapauttamiseksi. Suunnitelman laati Harald Mors ja hyväksyi Kurt Student.

Suunnitelma toteutettiin 12. syyskuuta 1943, jolloin ryhmä saksalaisia kommandojoukkoja, joihin kuuluivat Morsin ja Kurtin lisäksi muun muassa Otto Skorzeny, laskeutuivat DFS 230 -koneilla Gran Sassoon. Kommandot onnistuivat yllättämään hotellia vartioineet kaksisataa vartijaa ja saamaan heidät laskemaan aseensa laukaustakaan ampumatta. Joukko vapautti Mussolinin ja kuljetti hänet Fieseler Fi 156 Storch -pienkoneella Roomaan. Sieltä hänet vietiin Wieniin ja myöhemmin Berliiniin. Hitler palkitsi kommandot Rautaristeillä, ja Mussolinista tehtiin saksalaisten miehittämän Pohjois-Italian nukkevaltion Italian sosiaalisen tasavallan johtaja. Britannian pääministeri Winston Churchill kommentoi operaatiota ”suureksi uskallukseksi”.

## Galleria

Bundesarchiv Bild 101I-567-1503A-05, Gran Sasso, Hotel Campo Imperatore.jpg|Campo Imperatoren hotelli vuonna 1943.
Bundesarchiv Bild 183-J15420, Gran Sasso, Mussolini vor Hotel.jpg|Mussolini poistumassa hotellista.
Bundesarchiv Bild 101I-567-1503C-04, Gran Sasso, Fieseler Fi 156 »Storch«.jpg|Fieseler Fi 156 Storch, jolla Mussolini pakeni.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ulla Lehtonen

**Ulla Aulikki Lehtonen** (16. maaliskuuta 1921 Karinainen – 17. helmikuuta 1999 Helsinki) oli suomalainen lastenkirjailija ja suomentaja. Hän kirjoitti myös nimellä *Ulla Ahtela*.
__NOTOC__
## Teoksia
* *Laillisen juorukerhon tuotteet eli VIII C:n kronikka 22.II.1941*. Kirjoittaneet Ulla Lehtonen ym. Turun Suomalaisen yhteiskoulun abiturientit, Turku 1941.
* *Kummitusjuhla*. Kuvittanut Elina Vanninen. WSOY 1967.
* *Olipa kerran ...*. Päiväkerhon peruskurssi 8. Suomen pyhäkouluyhdistys, Helsinki 1971.
* *Esikouluikäisten kuva- ja tietokirjat*. Kirjastopalvelu, Helsinki 1978.
* *Lastenkirjallisuus Suomessa 1543–1850: Kirjahistoriallinen tutkimus*. Suomen nuorisokirjallisuuden instituutin julkaisuja 1. Suomen nuorisokirjallisuuden instituutti, Tampere 1981.
* *Aihepiirit aakkosissa: Valikoimaluettelo lasten kuva- ja tietokirjoista aihepiireittäin*. Kuvitusnäytteet ovat Maurice Sendakin töitä. Kirjastopalvelu, Helsinki 1988.
* *[[Niilo Lehtonen]] 07.07.1895–12.03.1961: 100-vuotishistoriikki 07.07.1995*. Koonneet Ulla Lehtonen, Raili Saari ja Pertti Lehtonen. 1995.

## Suomennoksia
### Nimellä Ulla Lehtonen
* Mary Norton: *Kätkijät*. (Alkuteos *The borrowers*.) Suomentanut Ulla Lehtonen; kuvittanut Ilon Wikland. WSOY 1959, 2. painos 1979, pokkarilaitos 2011.
* Hans-Eric Hellberg: *Onnenlakki*. (Alkuteos *Björn fed trollhatten*.) Suomentanut Ulla Lehtonen; kuvittanut Aune Mikkonen. Lasten toivekirjasto 38. WSOY 1966.
### Nimellä Ulla Ahtela
* Marlie Brande: *Tiina ja kiikari*. (Alkuteos *Tine med kikkerten*.) Suomentanut Ulla Ahtela. Tammi 1973.

## Lähteet
*
Eeva Heikkilä

**Eeva Elina Heikkilä** (ent. **Häkkänen**, o.s. **Ojalehto**, 29. huhtikuuta 1921 Haapajärvi – 3. syyskuuta 2020 Salla) oli suomalainen kirjailija.

Heikkilän vanhemmat olivat pienviljelijä, työmies Kristian Ojalehto ja Lempi Sorola. Hän kävi neljä luokkaa kansakoulua ja oli asutustilan emäntänä Sallassa 1951–1979.

Heikkilän kirjoittamia kertomuksia ja runoja on julkaistu myös ''Kalevassa'', ''Lapin Kansassa'', ''Pohjolan Sanomissa'' ja ''Koillis-Lappi''-lehdessä.

## Teoksia
* *Kolme hehtaaria ja risat* : runoja. 2. painos Tekijä, Salla 1973, 3. uud. painos Runogalleria, Helsinki 1996
* *Pullopostia* : runoja. Tekijä, Salla 1973
* *Suosittelen aivan erikoisesti...* : runoja. Tekijä, Salla 1974
* *Puulintu*. Tekijä, Salla 1975
* *Viisi litraa lypsyleuhkeeta*. E. Heikkilä, Salla 1984
* *Rentukat palavat*. E. Heikkilä, Salla 1991
* *Aamusta iltaan hamaan*. Runogalleria, Helsinki 1996
* *Mietteitä Amerikan matkalta : matkakertomus Floridan M. 22.10.1997*. E. Heikkilä, Salla 1998
* *Runuva ja roosaa* : runoja & kertomuksia. E. Heikkilä, Salla 2001
* *Taivaan valot täällä etäiset* : runoja. Eeva Heikkilä 2002

## Lähteet
* Eeva Heikkilä Lapin kirjallisuusseuran sivulla: https://www.lapinkirjallisuusseura.fi/omakustantajat/heikkile2.htm 
* Kirjasampo.fi: Eeva Heikkilä

### Viitteet
Pekka Kanerva

**Pekka Aimo Vilhelmi Kanerva** (15. marraskuuta 1939 Teuva – 25. tammikuuta 2024 Espoo) oli suomalainen tekniikan tutkija. Hän oli vuodesta 1978 Teknillisen korkeakoulun huoneenrakennustekniikan professori ja tutkinut kantavia ja eristäviä rakenteita. Aiemmin hän oli TKK:n Arkkitehtiosaston Rakennetekniikan apulaisprofessorina 1975–1978 ja VTT:llä Rakennustekniikan laboratorion johtajana 1978. Kanerva on haudattu Olavin kirkon vieressä sijaitsevaan Gräsan uurnalehtoon Espooseen.

## Lähteet
Riian kauppakeskuksen romahdus 2013

**[[Maxima Grupė|Maxima]]-kaupan katto romahti** Riiassa Latviassa 21. marraskuuta 2013. Kauppa sijaitsee Priedaines-kadulla Zolitūden kaupunginosassa. Onnettomuus sattui kello 18 paikallista aikaa. Onnettomuudessa kuoli ainakin 54 ihmistä ja loukkaantui 36.

Onnettomuuden syyksi on arveltu muun muassa rakennuksessa ollutta suunnitteluvirhettä sekä rakennuksen katolle rakennettua puutarhaa. Onnettomuus on tuhoisin Latvian historiassa sen itsenäisyyden aikana. Tapauksen vuoksi maahan julistettiin kolme päivää kestänyt suruaika. Syyn selvittämiseksi kolme riippumatonta insinööriä tutki rakennushankkeen dokumentit. Heidän 29. marraskuuta 2013 julkaistun selvityksensä mukaan katto petti pääasiassa siksi, että sen kantokykyä laskettaessa tehtiin vakavia virheitä. Arvellaan, että rakenteilla ollut kattopuutarha ja leikkikenttä rasittivat liikaa talon rakenteita.

Romahduksen takia Latvian pääministeri Valdis Dombrovskis ilmoitti 27. marraskuuta jättävänsä hallituksensa eronpyynnön.

Rakennuksessa sijaitsi Maxima-supermarket ja muita liikkeitä. Se oli otettu käyttöön marraskuussa 2011, ja sen suunnittelijoina toimivat paikalliset arkkitehdit Zane Kalinka ja Andris Kalinka. Rakentajana toimi Re&Re-yhtiö. Rakennus palkittiin Latvian parhaana rakennuskohteena 2013. Rakennuksen pinta-ala oli 4&nbsp;750 m², ja rakennuskustannukset olivat 1,4 miljoonaa euroa.

## Lähteet
Aino-Inkeri Kumara

**Aino-Inkeri Niemistö**, kirjailijanimi **Aino-Inkeri Kumara** (17. huhtikuuta 1921 Laihia – 20. kesäkuuta 2003 Urjala) oli suomalainen kirjailija, pakinoitsija ja televisiokäsikirjoittaja.

Niemistö kävi kuusi luokkaa Vaasan yhteiskoulua ja Kauhajoen kotitalousopiston. Hän opiskeli myös Yhteiskunnallisessa korkeakoulussa Helsingissä. Hän työskenteli *[[Ilkka (sanomalehti)|Ilkka]]*-lehdessä ja oli *Etelä-Pohjanmaan nuorisoseura* -lehden ja *Lakeuksien Nuoriso* -lehden toimitussihteerinä. 

Niemistö toimi vuodesta 1949 maatilan emäntänä ensin Laihialla ja sitten vuodesta 1964 Urjalassa. Urjalassa asuessaan hän oli kirjastolautakunnassa yli 20 vuotta ja kulttuurilautakunnassa yli 10 vuotta.

Niemistö pakinoi *[[Pellervo (lehti)|Pellervo]]*-lehdessä vuosina 1954–1999 nimimerkillä ”Miina” ja kirjoitti myös 15 vuoden ajan lehteen kirja-arvosteluja.

Aino-Inkeri Niemistö oli vuonna 1962 yksi Pohjanmaan Kirjailijat ry:n neljästätoista perustajajäsenestä. Niemistö toimi myös Väinö Linna -seuran johtokunnassa, sekä Suomen kulttuurirahaston Hämeen rahaston hoitokunnassa säädetyt 9 vuotta.

Kumara-Niemistöllä oli vahvat juuret Etelä-Pohjanmaalle, esi-isänsä olivat viljelleet satoja vuosia Laihian peltoja, pohjalaisuus ei muuttunut hämäläisyydeksi, mutta mielenmaisema avartui. Harrastuksia olivat kirjallisuus, kieli, murteet, historia ja puutarha, joka käsitti lopulta puolisen hehtaaria hoidettua piha-puutarha-aluetta.

Niemistön vanhemmat olivat maanviljelijä Matti Kumara ja Aino (o.s. Jaskari). Puoliso oli Jussi Niemistö vuodesta 1948.

## Televisiokäsikirjoituksia
* *[[Miniä (televisiosarja)|Miniä]]* : tv-sarja. MTV 1973, perustuu romaaniin *Vuosikymmen*
* *Rotuvasikka* : tv-elokuva. MTV 1975 (nimellä *Aino-Inkeri Kumara-Niemistö*)
* *Kiviset aidat* : tv-elokuva. MTV 1977

## Teoksia
* *Vedentuoman tytär*. Pellervo-Seura, Helsinki 1947
* *Ulla, peikkotyttö*. Otava 1956
* *Kyrönmaan komea* : jatkoromaani, ilmestynyt Kyrönmaa-lehdessä 1959–1960
* *Vuosikymmen* : romaani. Kirjavirta 1965
* *Pieni karjalainen*: tyttöromaani. Otava 1965
* *Merimökin Hillevi* : nuortenromaani. Otava 1978
* *Ei sellaista tapahdu : vanhaemäntä katoaa marjamatkalla, mutta onko kysymyksessä pelkkä eksyminen?* ; jännityskuunnelma. Yleisradio 1988
* *Laihian noita* : näytelmä.

## Lähteet
*  (pääsy kielletty)
* Vaasan kaupunginkirjasto-maakuntakirjasto : Aino-Inkeri Niemistö (Internet Archive)
* 
### Viitteet

## Kirjallisuutta
*
Belteleradyjokampanija

**Belteleradyjokampanija** () eli **Belteleradiokompanija** () on Valko-Venäjän kansallinen yleisradio- ja televisioyhtiö. Sen päätoimitilat sijaitsevat Minskissä. Belteleradyjokampanija oli Euroopan yleisradiounionin (EBU) jäsen.

Yhtiö tuottaa ja lähettää ohjelmaa valtakunnallisesti neljälle televisiokanavalle ja viidelle radiokanavalle. Lisäksi Belteleradyjokampanijalla on viisi alueellista radiokanavaa:
* Televisiokanavat: *[[Belarus 1 (televisio)|Belarus 1]]*, *[[Belarus 2]]*, *[[Belarus (tv-kanava)|Belarus]]* (Belarus 24) ja *[[NTV-Belarus]]*. Lisäksi ajoittain toimii tai kokeiluvaiheessa ovat digi-tvkanava *[[Belarus 3]]* ja urheilukanava *[[Belarus 5]]*.
* Valtakunnalliset radiokanavat: Valko-Venäjän radion Kansallinen ykköskanava, Radiokanava Kultura, Radio Belarus, Radioasema Stalitsa, Radioasema Radyus-FM ja
* Viisi alueellista toimipistettä.

## Lähteet
Annikki Raatikainen

**Valma Annikki Raatikainen** (24. huhtikuuta 1921 Pielavesi – 30. kesäkuuta 2001) oli suomalainen lastenkodin johtaja ja kirjailija.

Lastenkodin johtajana Oulussa toiminut Raatikainen perusti 1980-luvulla Bangladeshiin Faridburiin useita lastenkoteja ja kouluja jotka toimivat yhä edelleen paikallisin voimin.

## Teoksia
* *Kivisalon lapset*. Kuva ja sana, Helsinki 1962
* *Lapsikohtaloita*. Ristin voitto, Helsinki 1965
* *Vastasin Bangladeshin kutsuun*. Ristin voitto, Helsinki 1976 
* *Ilon ja itkun Bangladesh*. RV-kirjat 1987

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Slummikoulu : Fida Bangladeshissa 
* Entinen katulapsi Saara Järvinen kasvoi kahden äidin välissä, Eeva 26.4.2012
Gérard Coliche

**Gérard Émile Jean-Louis Coliche** (s. 17. marraskuuta 1940) on ranskalainen roomalaiskatolinen piispa. Hänet vihki papiksi Lillen hiippakuntaan Adrien-Edmond-Maurice Gand 20. joulukuuta 1969. Hänet nimitettiin Lillen vihkipiispaksi sekä Aletin titulaaripiispaksi 9. heinäkuuta 2009, ja piispaksi vihkiminen seurasi 27. syyskuuta. Pääkonsekraattorina toimi Laurent Bernard Marie Ulrich, jota avustivat François Charles Garnier ja Jean-Paul Maurice Jaeger.

## Lähteet
Yngve

**Yngve** on pohjois­mainen miehen etunimi. Nimen alku­peräinen muoto on ollut *Yngvi*, ja se johtuu mahdollisesti muinaisskandinaavisen jumalan nimestä Ing.

Suomessa nimi Yngve on 1900-luvun vuoden 2019 loppuun mennessä annettu 1080 henkilölle. Yngven nimipäivä on suomen­ruotsalaisen kalenterin mukaan 23. marraskuuta. Samalle päivälle on kalenterissa sijoitettu myös nimi Yngvar, vaikka se on eri alkuperää, alkujaan Ingvar-nimen norjalainen muoto.

## Tunnettuja Yngve-nimisiä

* Yngve Ahlbom (1903–1958), ruotsalainen arkkitehti
* Yngve Brilioth  (1891–1959), ruotsalainen teologi, kirkkohistorian ja käytännöllisen teologian professori ja Uppsalan arkkipiispa
* Yngve Brodd (1930–2016), ruotsalainen jalkapalloilija
* Yngve Bäck (1904–1990), suomalainen taidemaalari
* Yngve Bützow (1898–1953), suomalainen majuri ja kilparatsastaja
* Yngve Ekström (1913–1988), ruotsalainen huonekalusuunnittelija, kuvanveistäjä ja arkkitehti
* Yngve Gamlin (1926–1995), ruotsalainen näyttelijä, koomikko ja ohjaaja
* Yngve Holmberg (1925–2011), ruotsalainen Maltillisen kokoomuksen poliitikko
* Yngve Hågensen (1938–2023), norjalainen ammattiyhdistysjohtaja
* Yngve Ingman (1895–1971), suomalainen kapellimestari
* Yngve Lagerblad (1889–1978), suomalainen arkkitehti
* Yngve Larsson (1881–1977), ruotsalainen poliitikko (Kansanpuolue liberaalit)
* Yngve Lorents (1887–1978), ruotsalainen historiantutkija
* Yngve Nordwall (1908–1994), ruotsalainen näyttelijä ja teatteriohjaaja
* Yngve Ollus (1928–2021), insinööri, yritysjohtaja ja teollisuusneuvos
* Yngve Pacius (1886–1962), suomalainen liikemies ja kilpapurjehtija
* Yngve Roschier (1902–1982), suomalainen lääkintäkenraalimajuri ja professori
* Yngve Sjöstedt (1866–1948), ruotsalainen eläintieteilijä ja professori
* Yngve Svinhufvud (1890–1991), suomalainen varatuomari, Pehr Evind Svinhufvudin poika

## Lähteet
Punainen ympyrä

**Punainen ympyrä** () on vuonna 1970 ensi-iltansa saanut ranskalainen rikoselokuva, jonka on ohjannut ja käsikirjoittanut Jean-Pierre Melville. Sen pääosia esittävät Alain Delon, André Bourvil, Gian Maria Volonté, François Périer ja Yves Montand.

Elokuva muistetaan parhaiten sen ryöstökohtauksesta, joka on kestoltaan noin puolituntinen, eikä siinä ole lainkaan dialogia.

## Juoni
Elokuva kertoo koruliikkeen ryöstöä suunnittelevasta rikollisryhmästä ja heitä jahtaavasta poliisista. Molemmat osapuolet ovat oman alansa kivenkovia ammattilaisia.

## Näyttelijät

## Arviot
Arviossa *Punaista ympyrää* on luonnehdittu Melvillen uran "häikäisevän hallituksi summaukseksi", omassa lajissaan täydelliseksi. "Karismaattiseksi konnakolmikoksi" puolestaan on luonnehdittu Alain Delonin, Yves Montandin sekä Sergio Leonen spagettiwesterneistä tutun italialaisnäyttelijän Gian Maria Volontén muodostamaa rikollisryhmää. *[[Film-O-Holic.com]]in* Kimmo Ahonen antoi elokuvalle viisi tähteä viidestä tammikuussa 2003.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Michael Sragow'n essee, Criterion Collection  
* Chris Fujiwaran essee, Criterion Collection 
* Between the Lines of Pure Cinema: The Red Circle essee
Baden (Sveitsi)

**Baden** on vanha kaupunki Pohjois-Sveitsissä, Aargaun kantonissa. Kaupungissa on noin 19&nbsp;000 asukasta.

## Sijainti
Baden sijaitsee Mittellandin tasankoalueella, Limmatjoen varrella noin 400 metrin korkeudessa, noin 20 kilometriä Zürichistä luoteeseen.

## Talous
Baden on Sveitsin sähköteknisen teollisuuden keskuksia. ABB:n toisen edeltäjän, Brown, Boveri & Cie:n (BBC), kotipaikka oli Baden. Nykyisin entisen BBC:n toiminta Badenissa tapahtuu suurelta osin Alstom AG:n nimissä. Alstom on Badenin ja koko Aargaun suurin yksityinen työnantaja, jolla on Badenissa yli 4&nbsp;000 työntekijää.

## Nähtävyyksiä
Badenissa on kuumia lähteitä, jotka olivat läheisen Vindonissan legioonalaistukikohdan käytössä jo ensimmäisellä vuosisadalla. Lähteet sijaitsevat pääosin nykyisen Badenin keskusta-alueella, jossa on useita terveyskylpylöitä ja hotelleja. 

## Liikenne
Moottoritie A1/A3 kulkee Badenin kautta. Badenista on rautatieyhteys Zürichiin sekä Bruggin kautta Baseliin ja Olteniin. Zürichin rata on Sveitsin vanhin rautatieyhteys, joka otettiin käyttöön vuonna 1847.

## Lähteet
*
* 

### Viitteet


Tiedosto: Bahnhof Baden ca 1850.jpg | Badenin ensimmäinen rautatieasema noin vuonna 1850.
Tiedosto: Baden Postkarte 1904.jpg| Badenin kylpyläalue sijaitsee Limmatjoen mutkan alueella (postikortti vuodelta 1904).
Tiedosto: Baden-Stadthaus-2.jpg | Kaupungintalo.
Tiedosto: Baden Switzerland Cityview.JPG | Steinin linna kohoaa vanhankaupungin yllä.
Tiedosto: Holzbrücke über den Limmat, rechts Landvogteischloss, links Nepomukstatue.JPG | Puusilta vie Limmatin yli.
Tiedosto: Kraftwerk Aue.jpg | Auen 4 megawatin vesivoimala Limmatissa on tuottanut sähköä vuodesta 1909.


## Aiheesta muualla
FishVille

**FishVille** oli Zyngan kehittämä akvaariosimulaatiopeli, joka julkaistiin Facebookissa vuonna 2009. Peli antoi Facebook-käyttäjien hallita virtuaalisessa akvaariossa kalojen tuotantoa. Lokakuussa 2011 FishVillessä oli 1,6 miljoonaa aktiivista käyttäjää. Lokakuussa 2012 paljastettiin että Zynga on aikomassa sulkea pelin saman vuoden joulukuussa.

## Vastaanotto

Jim Squires GameZebolta sanoi, että peli oli "yksi Facebookin parhaimmista vedenalaisista seikkailuista" ja lisäsi että "FishVille tarjoaa täydellisen sekoituksen sekä tuttuja että tuoreita ominaisuuksia, joista kaikki kalarakkaat voivat nauttia". Ryan Debbles IGN:ltä totesi, että peli on uskomattoman tehokas mainontatyökalu.

## Lähteet
Nokia 1209

**Nokia 1209** oli Nokian vuonna 2008 julkaisema matkapuhelin. Sen ominaisuuksia olivat mm. taskulamppu, ladattavat soittoäänet sekä pelit. Puhelinta sai sinisenä ja harmaana.

## Lähteet

* Nokia 1209 - Puhelinvertailu.com
Albert Decourtray

**Albert Florent Augustin Decourtray** (9. huhtikuuta 1923 Wattignies – 16. syyskuuta 1994) oli ranskalainen roomalaiskatolinen arkkipiispa ja yksi kirkon kardinaaleista. Hänet vihittiin papiksi Lillen hiippakuntaan 29. kesäkuuta 1947 ja nimitettiin Dijonin vihkipiispaksi sekä Hippo Diarrhytuksen titulaaripiispaksi 27. toukokuuta 1971. Piispaksi vihkiminen seurasi 3. heinäkuuta. Pääkonsekraattorina toimi Adrien-Edmond-Maurice Gand, jota avustivat André-Jean-Marie Charles de la Brousse ja Jean-Baptiste-Étienne Sauvage.

Decourtray sai 22. huhtikuuta 1974 nimityksen Dijonin piispaksi ja 29. lokakuuta 1981 Lyonin(-Viennen) arkkipiispaksi. 23. huhtikuuta 1982 hänet nimitettiin lisäksi Mission de France o Pontignyn prelaatiksi.

25. toukokuuta 1985 Decourtray sai ylennyksen Santissima Trinità al Monte Pincion kardinaalipapiksi. Hän erosi tehtävistään Mission de France o Pontignyn prelaattina 1. lokakuuta 1988. Lyonin arkkipiispana hän toimi kuolemaansa saakka.

## Lähteet
Luettelo NHL:ään varatuista itävaltalaisista

**Luettelo NHL:ään varatuista itävaltalaisista** sisältää NHL-joukkueiden varaamat itävaltalaiset jääkiekkoilijat.

Luettelon tilastot koostuvat kaikista pelaajan NHL:ssä pelaamista otteluista, eivätkä vain pelaajan varanneessa joukkueessa pelatuista.

## Merkkien selitykset

**P** *pelipaikka*, **Vuosi** *varausvuosi*, **Nro** *pelaajan varausnumero*, **K** *varauskierros*, **RU ** *runkosarjaottelut*, **PU ** *pudotuspeliottelut*  *Voittanut [[Stanley Cup]]in*

## Varatut itävaltalaiset

## Kahdesti varattu pelaaja
Gregor Baumgartner on ensimmäinen ja toistaiseksi ainoa kahdesti varattu itävaltalainen pelaaja. Hänet varattiin ensimmäisen kerran 1995 Montreal Canadiensiin ja toisen kerran 1999 Dallas Starsiin.

## Lähteet
* http://admin.eliteprospects.com/draft_by_nation.php?NationID=12|eliteprospects
Nelijuovahiiri

**Nelijuovahiiri** eli **neliraitahiiri** (*Rhabdomys pumilio*) on Afrikassa elävä jyrsijälaji.

Nelijuovahiiriä tavataan laajoilla alueilla Saharan eteläpuolisessa Afrikassa. Etelä-Afrikassa sitä tavataan monenlaisissa elinympäristöissä, mutta pohjoisempana vain ylänköalueiden savanneilla. Se tulee pelloille ja taloihin, ja paikoin sitä pidetään haittaeläimenä.

Nelijuovahiiret elävät pesissä ryhminä, joihin kuuluu 1–4 naarasta, 1–2 aikuista koirasta ja näiden poikasia, jotka pysyvät vanhempiensa ryhmässä vielä täysikasvuisinakin.

## Lähteet
Weibull

**Weibull** voi tarkoittaa seuraavia:

*Svalöf Weibull, perunalajike
*Weibull-jakauma, elinajan jakauma (eksponenttijakama)
*Nina Weibull, ruusulajike
* W. Weibull, ruotsalainen kasvinjalostusyritys

## Sukunimi
* Curt Weibull (1886–1891), ruotsalainen historioitsija
* Jörgen Weibull (s. 1924), ruotsalainen historioitsija
* Lauritz Weibull (1873–1960), ruotsalainen historioitsija
* Martin Weibull (1835–1902), ruotsalainen historioitsija
Imatsapyyri

**Imatsapyyri** (C13H15N3O3) on imidatsolinonirakenteinen rikkaruohomyrkkynä käytettävä yhdiste. Suomessa yhdistettä on käytetty rikkaruohojen hävittämiseen metsitettäviltä alueilta, mutta sitä sisältävät valmisteet on vedetty markkinoilta 31.12.2003.

## Ominaisuudet ja vaikutusmekanismi
Kiinteänä imatsapyyri on kellertävänvalkoista kiteistä ainetta. Yhdiste liukenee kohtalaisesti veteen ja liukenee myös tolueeniin, asetoniin, metanoliin ja dikloorimetaaniin. Imatsapyyri vaikuttaa moniin yksivuotisiin ja monivuotisiin kasveihin ja ei ole selektiivinen. Yhdisteen vaikutus perustuu haarautuneiden aminohappojen isoleusiinin, leusiinin ja valiinin biosynteesiin tarvittavan entsyymin asetolaktaattisyntaasin estämiseen. Tämä johtaa proteiinisynteesin häiriöön ja solujen kasvun estymiseen.

Imatsapyyrin puoliintumisaika maaperässä on 11 vuorokautta. Imatsapyyrin metaboliareitteihin kuuluvat hydrolyysi, dekarboksylointi ja syklisointireaktiot.

## Synteesi
Imatsapyyrisynteesin lähtöaineet ovat 2,3-dikarboksimetyylipyridiini ja 2-aminoamidi-3-metyylibutaani. Lähtöaineet kondensoituvat kahden kalium-tert-butoksidiekvivalentin läsnä ollessa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*PubChem: Imazapyr 
*Kyoto Encyclopedia of Genes and Genomes (KEGG): Imazapyr 
*ChemBlink: Imazapyr acid