open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Turun Seudun Energiantuotanto

**Turun Seudun Energiantuotanto Oy** (**TSE**) on Turun alueella toimiva useiden tahojen omistama energiantuottaja, joka perustettiin nimellä Turun Seudun Maakaasu ja Energiantuotanto Oy. Nimi vaihdettiin vuoden 2013 huhtikuussa.

Turun kaupungin omistama Turku Energia Oy omistaa yrityksestä 39,5 prosenttia, Fortum Oyj 49,5 prosenttia,  Raisio 5&nbsp;%, Kaarina 3&nbsp;% ja Naantali 3&nbsp;%.

Osakkaiden 28. joulukuuta 2011 allekirjoittamalla sopimuksella Turun, Kaarinan, Raision ja Naantalin energiantuotannosta vastaa TSE vuoden 2012 alusta lähtien. TSE:n hallintaan siirtyvät myös Fortumin Naantalin voimalaitos, Turku Energian Orikedon biolämpölaitos ja Turun jätteenpolttolaitos sekä Kakolan lämpöpumppulaitos. Alueen kaukolämpöverkot vuokrataan Turku Energialle. TSE myy sähkön osakkailleen, kaukolämmön Turku Energialle ja höyryn Fortumille.

Sopimuksen myötä Turun seutu toteuttaa valtion toivomaa lämmön ja sähkön yhteistuotantoa. TSE:n hallituksen puheenjohtaja Ilkka Kanervan mukaan "Kyse on ratkaisusta, jonka mittasuhteet ja vaikutukset Turun seudulla olevat poikkeuksellisen mittavat. Satojen miljoonien arvoinen sopimus on raskaan sarjan asia".

Naantalissa Ladvo-Venkan alueella Isosuolla on TSE:n tuhkankaatopaikka eli Härkäsuon kaatopaikka, joka oli aikaisemmin Fortumin omistuksessa. Keväällä 2019 TSE kertoi suunnittelevansa paikalle biopolttoaineterminaalia ja aikaisempaa laajempaa tuhkanläjitysaluetta. Näiden yhteenlaskettu pinta-ala olisi yli 20 hehtaaria. Rakennuksia ei paikalle ole tulossa, mutta mittavat maanrakennustyöt maksavat noin 2 miljoonaa euroa. Terminaalissa murskattaisiin puuta ja se toimisi varmuusvarastona. Hanketta perustellaan TSE:n Naantalin monipolttoainevoimalaitoksen toimintavarmuuden parantamisella.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Turun Seudun Energiantuotannon kotisivut
Salegy

**Salegy** on musiikin tyylilaji, joka on saanut alkunsa Madagaskarin luoteisrannikon alueella. Madagaskarilaisesta musiikista juuri salegy on saanut laajinta kansainvälistä tunnustusta ja eniten myyntiä kansainvälisillä markkinoilla. Merkittävä hahmo sen historiassa on ollut sakalavoihin kuuluva laulaja Eusèbe Jaojoby, jota on nimitetty "Salegyn kuninkaaksi". Muihin esittäjiin ovat lukeutuneet esimerkiksi Anziza Salema, Ninie Doniah ja Vaiavy Chila.

Musiikki on funktyyppistä ja energistä. Siinä käytetään sähkökitaroita, harmonikkaa, *[[call and response]]* -tyyppisiä (kysyviä ja vastaavia) polyfonisia lauluääniä, sähköbassoa ja lyömäsoittimia (tavallisesti rumpusetti, djembe, shakerit). BPM on korkea, ja rytmi on kirjoitettu 6/8- tai 12/4-tahtilajiin. Isku on kolmosella tai seiskalla.

Salegy on sähkösoittimia hyödyntävä muunnos perinteisestä *antsa*-musiikista. Yhteisiä piirteitä ovat esimerkiksi tempo, laulutyyli, mollisävellajien yleisyys ja kappaleiden instrumentaaliset välijaksot, joista käytetään nimitystä *folaka* (hajonnut). Ääntä käytetään *folakassa* vain energisemmän tanssin vaatimiseen. *Folakan* aikana laulajien ja yleisön on tarkoitus taputtaa käsiään polyrytmisesti musiikin mukaan.
Puškinskajan metroasema (Pietarin metro)

**Puškinskaja** () on Pietarin metron Kirovin–Viipurin linjan asema. Asema sijaitsee asemien Vladimirskaja ja Tehnologitšeski institut välissä, aivan Vitebskin rautatieaseman pohjoispuolella. Asemalta on vaihtomahdollisuus myös Frunzen–Primorjen linjan metroasemalle Zvenigorodskaja. Asema avattiin 30. huhtikuuta 1956. Asema on nimettu venäläisen runoilija Aleksandr Puškinin mukaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Kuvia asemasta
Charles Thompson (muusikko)

**”Sir” Charles Thompson** (12. maaliskuuta 1918 Springfield, Ohio – 16. kesäkuuta 2016 Japani) oli jazzmusiikkia soittanut yhdysvaltalainen pianisti ja urkuri, jonka alkuperäinen soitin oli kuitenkin viulu. Thompson soitti swingiä ennen onnistunutta siirtymistään bopiin. Bopklassikko ”Robbins’ Nest” on hänen kirjoittamansa; siitä tuli hitti Illinois Jacquetille, ja Gil Evans teki siitä sovituksen Claude Thornhillille vuonna 1947.

Thompson alkoi työskennellä yhtyeissä 1930-luvun loppupuolella Keskilännessä. Vuonna 1940 hän aloitti lyhyen yhteistyön Lionel Hamptonin kanssa; tämän jälkeen hän työskenteli pienten yhtyeiden kanssa ja teki sovituksia muiden muassa Count Basielle, Lionel Hamptonille, Fletcher Hendersonille ja Jimmy Dorseylle. Toisen maailmansodan aikana hän työskenteli klubeilla 52. kadulla New Yorkissa, ja tänä aikana myös alkoi hänen bopuransa. Vuosina 1944–1945 Thompson soitti ja levytti Coleman Hawkinsin ja Howard McGheen kanssa; hän julkaisi myös ”Ladies’ Lullaby” -sävelmänsä.

Thompson levytti 1950-luvulla Vanguard Recordsille ja julkaisi myös kaksi albumia Columbialle vuosina 1959 ja 1960. Hän esiintyi sidemanina Buck Claytonin ja Jimmy Rushingin kanssa, mutta suuren osan 1950-luvusta hän työskenteli freelanceurkurina. Hän kiersi 1960-luvulla Yhdysvalloissa, Kanadassa ja Puerto Ricolla johtaen pieniä yhtyeitä sekä lisäksi Claytonin kanssa Euroopassa. Hänelle kehittyi terveysongelmia, mutta hän jatkoi uraansa vuonna 1975.

Thompson asui pitkään Los Angelesin alueella, mutta muutti Japaniin vuonna 2002. Hän kuoli paksusuolen syövän aiheuttamiin komplikaatioihin sairaalassa Tokion lähellä 16. kesäkuuta 2016.

## Lähteet
Lasse Ollinkari

**Lasse Arvi Ollinkari** (9. joulukuuta 1921 Valkeakoski – 26. lokakuuta 1993 Helsinki) oli suomalainen sisustusarkkitehti. Hän suoritti ammatilliset opintonsa Taideteollisessa oppilaitoksessa. Ollinkari aloitti uransa Aarne Ervin arkkitehtitoimistossa, ilmeisesti ensimmäisenä suomalaisena arkkitehtitoimistoon kiinnitettynä sisustusarkkitehtina. Oman toimistonsa hän perusti Helsinkiin vuonna 1954.

Vaikka Ollinkarin tuotantoon kuului myös eri tiloihin suunniteltuja kalusteita, hän loi mainetta nimenomaan sisustussuunnittelijana. Ollinkarin suunnittelukohteina olivat muun muassa pankkien konttorit ja suuret sairaalat. Aarne Ervin suunnitteleman Helsingin yliopiston instituuttirakennus Porthanian (1957) sisustus ja kalustus kuuluvat Ollinkarin tunnettuihin töihin, yhdessä Seppo Paateron, Esko Pajamiehen ja Aivi Gallen-Kallelan kanssa. Hän osallistui myös Ervin toimiston suunnitteleman, vuonna 1968 valmistuneen Tapiolan Heikintorin kauppakeskuksen tilojen suunnitteluun. 

Ollinkarin työssä näkyi myös sisustuksiin yleensä ajan myötä syntyvä kerroksellisuus ja suunnittelun jatkuvuus, sillä hän uudisti joidenkin kohteidensa sisustusta useaan otteeseen vuosikymmenten kuluessa. Ollinkari suunnitteli myös joitakin tavallisille kuluttajille suunnattuja yksinkertaisia huonekalumalleja, ja teki sitä kautta itseään suurelle yleisölle tunnetuksi.
 
Ollinkari kuului *Sisustusarkkitehdit SIO* -yhdistyksen perustamissopimuksen vuonna 1956 allekirjoittaneeseen keskeisten suomalaisten sisustusarkkitehtien joukkoon, johon kuuluivat hänen lisäkseen Olli Borg, Lilli Kolmijoki-Halonen, Maija Heikinheimo, Olavi Hänninen, Erkki Kataja, Olli Mannermaa, Lisa Johansson-Pape ja Ilmari Tapiovaara.

Ollinkarin puoliso oli keraamikko Irma Ollinkari, joka myös avusti puolisoaan suunnittelutyössä ja huolehti muun muassa toimiston hallinnollisista tehtävistä.

## Palkinnot ja tunnustukset
* 1974 Pro Finlandia -mitali
* 1987 Vuoden sisustusarkkitehti (Suomen Pankin juhlahuoneisto, Helsinki)
* 1988 Taideteollisuuden valtionpalkinto

## Lähteet
*Leena Svinhufvud: Sisustaminen ammattina – valokeilassa sukupuolijärjestelmän, ammattikunnan ja työyhteisön hierarkiat. Tahiti 2/2011
*Mirva Sjöroos: ''Naisten ja miesten tiloja''. Arkkitehtiuutiset 4/2010
*SIOn lyhyt historia – Sisustusarkkitehdin ammattikuvan rakentuminen
### Viitteet

## Kirjallisuutta
* Aaltonen, Susanna  2010. *Sisustaminen on kuin käsialaa: Carin Bryggman ja Lasse Ollinkari sisustusarkkitehdin ammatissa 1940- ja 1950-luvulla*. University of Helsinki, Faculty of Arts, Department of Philosophy, History, Culture and Art Studies (väitöskirja)
Kirovski zavodin metroasema

**Kirovski zavod** () on Pietarin metron Kirovin–Viipurin linjan asema. Se sijaitsee asemien Avtovo (pohjoisessa) ja Narvskaja (etelässä) välillä. Asema avattiin 15. marraskuuta 1955. Nimensä mukaisesti se sijaitsee Kirovin tehtaan lähellä Pietarin keskustasta lounaaseen.

Asema on 50 metrin syvyydessä ja siinä on pylväiden reunustama laituri. Maanpäällinen sisäänkäynti on Ulitsa Vasi Aleksejevan ja Prospekt Statšekin nurkassa. Neliön mutoinen rakennus on rakennettu uusklassiseen tyyliin ja siinä on 44 doorilaista pylvästä. Asemahalli on päällystetty harmaalla marmorilla. Asemahallin pylväiden päällä on neljänlaisia alumiinisia reliefejä, jotka kuvaavat neljää teollisuutta: sähköntuotantoa, petrokemiaa, kaivosteollisuutta ja metallurgiaa. Asemahallin päässä on Vladimir Leninin rintakuva.


Tiedosto:Kirovsky Zavod metro station cartouche - 1.jpg|Sähköntuotannon reliefi
Tiedosto:Kirovsky Zavod metro station cartouche - 2.jpg|Petrokemian reliefi
Tiedosto:Kirovsky Zavod metrostation Cartouche - 3.jpg|Kaivosteollisuuden reliefi
Tiedosto:Kirovsky Zavod metrostation Cartouche - 4.jpg|Metallurgian reliefi


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Kuvia asemasta
Heiner

**Heiner** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia:

* Heiner Brand, saksalainen käsipalloilija ja käsipallovalmentaja
* Heiner Müller, saksalainen näytelmäkirjailija, runoilija, prosaisti, esseisti ja teatteriohjaaja
* Heiner Will, saksalainen yleisurheilija
Paphiopedilum helenae

***Paphiopedilum helenae*** on Pohjois-Vietnamissa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji ja pienin tunnettu suvun laji.

## Historia
*P. helenaen* löysivät L. Averyanov, N. T. Hiep ja D. D. Hyoen vuonna 1995. Laji kuvattiin ensi kerran venäläisessä kasvitieteen alan lehdessä vuonna 1996. Se nimettiin Leonid Averyanovin vaimon, tutkimusryhmää johtaneen Helen Averyanovin mukaan.

## Kuvaus
*P. helenae* on hyvin pieni, ryppäittäin kasvava venuksenkenkä. 3–12&nbsp;cm pitkiä ja 0,5–2&nbsp;cm leveitä lehtiä on kolmesta viiteen kappaletta. Väritys on päältä vihreä valkoisin tai vaaleankeltaisin reunoin, alta vaaleanvihreä ja tyvestä violetihtava. Kukkavana on 4–7&nbsp;cm pitkä, lyhyen ja tiheän mustanvioletin karvan peittämä. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, joka on 3–6&nbsp;cm leveä. Kukka on väritykseltään keltainen, purje valkoreunainen. Laji kukkii syyskuusta marraskuuhun.

## Elinympäristö ja hoito
*P. helenae* kasvaa litofyyttinä puolivarjoisissa paikoissa kalkkipitoisten vuorien huippujen tasanteilla ja kielekkeillä hajoavissa lehti- ja ruohokerroksissa 500–1000&nbsp;metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue sijoittuu pohjoisimman Vietnamin alueelle. Alueen lämpötila vaihtelee 10 ja 25 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva, kesäisin kostea.

## Lähteet
Poncho Sanchez

**Poncho Sanchez** (s. 30. lokakuuta 1951) on yhdysvaltainmeksikolainen congarumpujen soittaja, yhtyeenjohtaja ja laulaja. Hän on soittanut jazzia ja latinomusiikkia. Vuonna 2000 hän voitti yhtyeineen parhaan latinojazzalbumin Grammy-palkinnon albumilla *[[Latin Soul]]* (Concord Picante). Sanchez on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Cal Tjaderin, Mongo Santamarían, Hugh Masekelan, Clare Fischerin ja Tower of Powerin kanssa.

Sanchez syntyi Laredossa, Texasissa, yhdestätoista lapsesta nuorimpana, ja kasvoi Norwalkissa, Kaliforniassa. Kouluaikana hän soitti kitaraa rhytm & bluesyhtyeissä. Hän opetteli congansoittoa itsekseen ottaen mallia Cal Tjaderin, Machiton ja Tito Puenten levyiltä.

Sanches sai parhaan latinolevyn Grammy-palkinnon vuonna 1999. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Olof Rudbeck (nuorempi)

**Olaus Rudbeck nuorempi** (15. maaliskuuta 1660 – 23. maaliskuuta 1740) oli ruotsalainen lääkäri, kasvi-, lintu- ja kielitieteilijä, Olof Rudbeck vanhemman poika, joka seurasi isäänsä Uppsalan yliopiston lääke­tieteen professorina. Hän väitteli tohtoriksi Utrechtissa vuonna 1690. Vuonna 1695 hän matkusti Lappiin kuninkaan asettaman tutkimus­ryhmän jäsenenä, jonka tehtävänä oli tutkia luontoa ja varsinkin vuoristoja. Palatessaan hänellä oli mukanaan kauniisti väritetty kokoelma lintujen, kukkien ja maiseman kuvia, joista hänet parhaiten muistetaankin.

1700-luvun alussa Rudbeck lopetti luonnon­tutkimuksen ja ryhtyi sen sijaan tutkimaan kieliä. Hän yritti selvittää, ovatko saamelaiskielet sukua heprealle.

Hänen sekä postuumisti että myös hänen isänsä saavutusten kunnioittamiseksi kuningatar Ulrika Eleonora aateloi hänet vuonna 1719, ja hänestä polveutuu ruotsalainen Rudbeck-aatelissuku (nro 1637).  Rudbeckin oppilas, kasvi­tieteilijä Carl von Linné, antoi hänen ja hänen isänsä kunniaksi päivän­hattujen kasvi­suvulle tieteellisen nimen *Rudbeckia*.

## Julkaisuja
**Laponia illustrata* I, 1701
**Fasciculus vocum lapo-hebraicum*, 1703
**Lexicon harmonicum*, 1716 (näyte)
**Specimen usus linguae gothiacae*, 1717

## Lähteet
Venäjän vapain mies

**Venäjän vapain mies** () on Ari Matikaisen ohjaama pitkä suomalainen dokumenttielokuva vuodelta 2012. Elokuva kertoo venäläisen toisinajattelija Viktor Jerofejevin kautta Venäjän nykytilasta. Elokuvan on tuottanut Ari Matikaisen tuotantoyhtiö Kinocompanylle Liisa Juntunen. 

## Palkinnot ja ehdokkuudet
* Elokuva oli Parhaan dokumentin Jussi -palkintoehdokkaana vuonna 2013.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Elokuvan kotisivut
*
Kinocompany

**Kinocompany Oy** on vuonna 2006 perustettu elokuva- ja TV-tuotantoyhtiö, joka toimii Helsingissä. Kinocompanyn on perustanut ohjaaja ja tuottaja Ari Matikainen. Kinocompany tuottaa pääasiassa dokumenttielokuvia ja dokumentaarisia televisiosarjoja. Kinocompanyn tuottamia pitkiä dokumenttielokuvia ovat Anteeksiantamaton (2017), *[[Sota ja mielenrauha]]* (2016), *[[Venäjän vapain mies]]* (2012) sekä Jussi-palkinnon voittanut *[[Yhden tähden hotelli (elokuva)|Yhden tähden hotelli]]* (2007). 

Kinocompanyn osatuottama virolais-suomalainen dokumenttielokuva Rodeo - Viron villit vuodet (2018), jonka ovat käsikirjoittajaneet Kiur Aarma, Raimo Jõerand ja Ari Matikainen, palkittiin työstään EFTA-palkinnolla. Elokuva parhaasta dokumenttielokuvasta, musiikista ja suomalaisen Matti Näräsen leikkauksesta. https://ses.fi/suomalaisten-osatuottamille-dokumenttielokuville-palkintoja-virosta-ja-sveitsista-2/ Kinocompanyn osatuottama romanialais-saksalais-suomalainen dokumenttielokuva Acasa - kadotettujen paratiisi (2020) palkittiin Sundancen elokuvajuhlilla tammikuussa 2020 World Cinema Documentary Special Jury Award -palkinnolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Kinocompanyn kotisivut
Ari Matikainen

**Ari Matikainen** (s. 1970 Eno) on suomalainen elokuvaohjaaja, tuottaja ja käsikirjoittaja. Matikainen on ohjannut, tuottanut ja käsikirjoittanut useita dokumenttielokuvia ja TV-sarjoja.  

Matikainen on valmistunut Taideteollisesta korkeakoulusta elokuva- ja lavastustaiteen osastolta, jossa hän on toiminut myös dokumenttielokuvan lehtorina vuosina 2016–2018. Hänen lopputyönsä, dokumenttielokuva *[[Yhden tähden hotelli (elokuva)|Yhden tähden hotelli]]*, pääsi laajaan teatterilevitykseen Suomessa ja voitti parhaan dokumenttielokuvan Jussi-palkinnon vuonna 2008. 

Matikaisen ohjaama dokumenttielokuva *[[Venäjän vapain mies]]* valmistui vuonna 2012. Matikaisen elokuva *[[Sota ja mielenrauha]]* avasi DocPoint – Helsingin dokumenttielokuvafestivaalin vuonna 2016. Matikaisen dokumenttielokuvan Hannu Karposta, *[[Karpo (dokumenttielokuva)|Karpo]]*, sai laajan elokuvateatterilevityksen 2020. 

Matikainen on Kinocompany-tuotantoyhtiön perustaja ja vastaava tuottaja. Matikainen on suorittanut kansainvälisen EAVE-tuottajakoulutuksen 2017.  

## Teoksia

* ''Yhden tähden hotelli'' (2007)
* *[[Venäjän vapain mies]]* (2012)
* *[[Sota ja mielenrauha]]* (2016)
* Karpo (2020)
* ''Tiedustelijat'' (2024)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Stranius, Pentti: ”Ari Matikainen ja dokumenttielokuva Pohjois-Karjalassa”. *Filmihullu* 2/2008.
Liisa Karpo

**Liisa Karpo** (o.s. **Juntunen**) on suomalainen Helsingissä toimiva elokuvatuottaja. Hän on kotoisin Hauholta ja käynyt lukion Hämeenlinnassa. Karpo valmistui ammattikorkeakoulu Stadiasta medianomiksi vuonna 2005. Hän on perustanut oman tuotantoyhtiönsä napafilms oy:n vuonna 2009 ja toimii sen toimitusjohtajana. Karpo on keskittynyt urallansa kansainvälisiin yhteistuotantoihin, kuten *Boys Who Like Girls* (*[[Miehen malli (elokuva)|Miehen malli]]*), *[[Cheer Up]]*, *Golden Dawn Girls*. Hän on EAVE-alumni vuodelta 2016 ja EURODOC-alumni 2010. Karpolla on vahva fiktioelokuvahistoria ja hän on työskennellyt useissa fiktioelokuvatuotannoissa tuotantopäällikkönä, -koordinaattorina ja markkinointipäällikkönä muun muassa elokuvissa *[[Postia pappi Jaakobille]]*, *[[Kielletty hedelmä (elokuva)|Kielletty Hedelmä]]* ja *[[Tali-Ihantala 1944]]*. Karpo on tuottanut Jussi-ehdokkuudet saaneet Ari Matikaisen ohjaamat pitkät dokumenttielokuvat ''Venäjän vapain mies'' sekä *[[Sota ja mielenrauha]]*.

## Aiheesta muualla
*
Nurse Betty

**Nurse Betty** on Neil LaButen ohjaama musta rikoskomediaelokuva vuodelta 2000. Renée Zellweger voitti parhaan naispääosan Golden Globe -palkinnon roolistaan Bettynä.

## Juoni
Elokuvan päähenkilö on Betty Sizemore (Renée Zellweger) joka on tarjoilija, kotirouva ja intohimoinen sairaalasaippuan ystävä. Hän on ihastunut katsomansa sarjan lääkäriin tohtori David Ravellin, jota esittää kuvitteellinen George McCord (Greg Kinnear). Bettyn aviomies on Del (Aaron Eckhart) rikollinen ja renttu joka yrittää tehdä oharit huumekaupassa Charlielle (Morgan Freeman). Charlie ja Wesley (Chris Rock) tulevat Delin ja Bettyn kotiin, tapahtumat kärjistyvät niin että he skalpeeraavat Delin ja tappavat hänet. Bettyn näkee miehensä murhan ja hänen mielensä järkkyy niin että hän pyyhkii murhan tietoisuudestaan. Hän lähtee sen jälkeen Los Angelesiin tapaamaan saippuaoopperan lääkäriä. Charlie ja Wesley lähtevät kuitenkin jäljittämään häntä.

## Rooleissa

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
*
Stéphane Risacher

**Stéphane Rémy Daniel Risacher** (s. 26. elokuuta 1972 Moulins) on ranskalainen kilpauransa päättänyt koripalloilija.

## Ura
### Seurajoukkueet
Risacher pelasi juniorikoripalloa Stade Clermontois'n joukkueissa. Lisäksi hän pelasi INSEP:n juniorijoukkueissa. Risacher aloitti pääsarjauransa kaudella 1989–1990, jolloin hän pelasi Tours Joué Basketissa. Joukkue putosi kauden päätteeksi toiselle sarjatasolle, mutta Risacher jatkoi vuoteen 1991 asti seurassa. Kausiksi 1991–1994 hän siirtyi takaisin pääsarjatasolle CRO Lyon Basketin joukkueeseen. Vuodet 1994–1999 Risacher edusti Paris Basket Racingia, jonka paidassa hän voitti Ranskan-mestaruuden kaudella 1996–1997. Kaudeksi 1999–2000 hän siirtyi Pau-Ortheziin. 

Risacher siirtyi ulkomaille vuonna 2000 ja hän jatkoi pelaamista kreikkalaisessa Olympiakosissa. Hän voitti seuran kanssa Kreikan cup-mestaruuden kaudella 2001–2002. Vuodet 2002–2006 Risacher pelasi espanjalaisessa Unicaja Málagassa. Hän voitti Espanjan-mestaruuden kaudella 2005–2006. Mestaruuden päätteeksi Risacher siirtyi CB Murciaan, jota hän edusti kaksi kautta.  Tämän jälkeen hän palasi Ranskaan ja pelasi Élan Chalonin joukkueessa kahden kauden ajan. Toukokuussa 2010 Risacher ilmoitti lopettavansa ammattilaiskoripallon. 

### Maajoukkue
Maajoukkuetasolla Risacher edusti menestyksekkäästi maansa juniorimaajoukkueita. Hän oli mukana vuonna 1993, jolloin Ranska voitti pronssia alle 22-vuotiaiden EM-kilpailuista. Ensimmäiset aikuisten arvokisat Risacher pelasi vuonna 1993, jolloin Ranska oli mukana EM-kilpailuissa. Hän oli mukana myös vuosien 1997, 1999 ja 2001 EM-kilpailuissa. Ainoan arvokisamitalinsa Risacher voitti vuoden 2000 olympialaisista, joista Ranska saavutti hopeamitalin. Kaiken kaikkiaan hän edusti maataan 123 ottelussa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Euroliigan pelaajaprofiili 
*ACB:n pelaajaprofiili
Nekalan historia

## Nekalan talo
Nekalan päärakennus oli Iidesjärven rannassa nykyisellä kaupungin varastoalueella. Se oli pystyssä vielä 1980-luvulla rapistuneena muistomerkkinä mahtavasta kartanoiden ajasta. Nekalasta Hatanpään kartanoon johtava tie kulki suunnilleen nykyisen Nekalantien paikalla. 

Talousrakennukset – 30 lehmän navetta, talli 10 hevoselle, riihi sekä muut tarpeelliset pikkurakennukset – sijaitsivat talosta länteen ja itäpuolella oli puutarha ja vainioita. Iidesjärven rannassa oli jykevistä hirsistä tehty laituri. Järven rannat olivat korkean ja monta metriä leveän kaislan vallassa. Pohja oli upottava, mutta silti uimaranta oli muonamiesten lasten vilkkaassa käytössä.

## Alueen muita taloja
Nekalasta johti toinenkin tie kohti nykyistä Muotialantietä. Sen varrella olivat muonamiesten asunnot: Koivula, Uotila, Vinni (Finni), Heikkilä ja toinen Uotila sekä riihi konehuoneineen.

Uotilan päärakennus on edelleen olemassa ja palvelee nykyisin Nekalan siirtolapuutarhan yhteistilana, mutta toinen asuinrakennus on purettu sen jälkeen kun kaupunki osti Hatanpään maat.
Uotilan torpalta Vihiojaan päin oli kuuluisa Rautalähde.
 
### Kolme Jokipohjaa
Uotilan ja Finnin talojen kohdalta lähti toinen tienhaara, jota sanottiin Tohkantieksi. Tie kulki samaa reittiä kuin nykyinen Muotialantie, joka tosin loppuu nyt Jokipohjantiehen. Aiemmin tie jatkui aina vanhalle Lempäälän tielle saakka. Sen varrella tai lähituntumassa olivat Saviniemen, Jokipohjan ja Tohkan torpat.

Saviniemi oli Muotialantien pohjoispuolella pienen mäen päällä. Sen pihalla oli muutamia puita ja suosilmäinen lammikko, josta vesi kulki pientä ojaa myöten Vihiojaan.

Vanhasta Tohkantiestä Vihiojaan päin, nykyisen Jokipohjantien paikalla oli Severi Jokipohjan talo. Samannimisiä torppia oli lähiympäristössä ollut kaksi muutakin, joten nykyisen tien nimellä on vankat perinteet. Torpat olivat saaneet nimensä siitä, että kaikkien kolmen talon välissä oli notko, jossa on joskus ollut oja, jota pitkin vesi on kulkenut soilta Nirvan kallion ympäri Vihiojaan. Notko oli siis joen pohjaa, mistä nimi Jokipohja. Sekä Jokipohjan että Saviniemen torpat on hävitetty joskus vuosisadan vaihteessa.

## Lähteet
*
Seija Huhtanen

**Senia Sesilia (Seija) Huhtanen**, kirjailijanimi **Seija Hiilihuhta** (1. toukokuuta 1903 Huittinen – 19. toukokuuta 1980 Huittinen) oli suomalainen kirjailija.

## Teoksia
Nimellä *Seija Hiilihuhta*:
* *Et ole mikään kallio* : romaani. Karisto 1945

## Lähteet
*
Hanna Järvi

**Hanna Lydia Järvi**, o.s. **Vihijärvi** (26. syyskuuta 1882 Korpilahti  – 18. heinäkuuta 1964 Lappeenranta) oli suomalainen kirjailija ja opettaja.

## Henkilöhistoria
Hanna Järven vanhemmat olivat maanviljelijä Juho Vihijärvi ja Eva Hautala ja puoliso vuodesta 1908 kansakoulunopettaja Kalle Järvi. Hanna Järvi kävi karjanhoito- ja meijerikoulun 1900, valmistui kansakoulunopettajaksi 1905 ja suoritti yliopistollisia opintoja dogmatiikassa 1911 ja kasvatusopissa 1912. Hän toimi  kansakoulunopettajana Viitasaarella 1905–1907, Petäjävedellä 1907–1908, Heinjoella 1908–1916 ja Lappeella vuodesta 1916. Lappeen kunnanvaltuuston jäsen hän oli 1918–1921 ja Lappeenrannan kaupunginvaltuuston jäsen vuodesta 1932.

## Teoksia
* *Partaniekan seikkailut*. Karisto 1915
* *Töyhtöpään tarina*. Otava 1915
* *Seppolan lasten kasvitarha*. Otava 1916
* *Mäkelän Olavi mehiläishoitajana*. Otava 1917
* *Rannankartanon toivo*. Karisto 1917
* *Tarhuri Antti*. Otava 1919
* *Parahin paikka*. Valistus 1921
* *Piku ja Vuohikki*. Otava 1921
* *Martan kotipuuhia*. Valistus 1922

## Lähteet
Ketjureaktio (vuoden 1996 elokuva)

**Ketjureaktio** (engl. *Chain Reaction*) on vuonna 1996 kuvattu toimintaelokuva. Elokuvan pääosia esittävät Keanu Reeves, Morgan Freeman, Rachel Weisz, Fred Ward, Brian Cox, Kevin Dunn, Joanna Cassidy, Nicholas Rudall ja Tzi Ma. Elokuvan on ohjannut Andrew Davis.

## Aiheesta muualla
*
*
Juho Niemi (kirjailija)

**Juho Jaakko Niemi** (13. toukokuuta 1880 Kauhajoki – 24. kesäkuuta 1974 Kauhajoki) oli suomalainen kirjailija.

## Teoksia
* *Rakkauden narrit : huvinäytelmäharjoitelma*. Tekijä, Kauhajoki 1907
* *Kaksi laulua Kirvun luonnonparantolasta* ; kirjoitti ja kustansi J. N. Tekijä, Viipuri 1924

## Lähteet
*
Giuditta Grisi

**Giuditta Grisi** (28. heinäkuuta 1805 Milano – 1. toukokuuta 1840 Lodi) oli italialainen mezzosopraano. Hän oli sopraano Giulia Grisin sisko ja ballerina Carlotta Grisin serkku. 

Grisi opiskeli Milanossa ja teki debyyttinsä vuonna 1826 Wienissä Fallieron roolissa oopperassa *[[Bianca e Falliero]]*. Hän erikoistui nopeasti Rossinin rooleihin, ja lisäksi hän loi useita rooleja esimerkiksi Giuseppe Persianin, Carlo Coccian ja Giovanni Pacinin oopperoissa. Bellini kirjoitti häntä varten Romeon roolin oopperassa *[[I Capuleti e i Montecchi]]* (1830).

Grisi esiintyi eri puolilla Italiaa, mutta myös Lontoossa ja Pariisissa. Hän kuoli 34 vuoden iässä.
Denis Zanko

**Denis Zanko** (s. 13. huhtikuuta 1964) on ranskalainen jalkapallovalmentaja ja entinen keskikenttäpelaaja. 

## Ura

Zanko aloitti pelaajauransa Stade Lavallois'ssa vuonna 1984. Hän edusti seuraa vain yhden kauden ajan, kunnes siirtyi RC Paris'n paitaan. Keskikentällä viihtyneen Zankon ura ei lähtenyt suureen nousuun missään vaiheessa, mutta kesti kuitenkin aina vuoteen 1996 saakka. Pisimpään Zanko edusti ASOA Valencea vuosina 1991–1996.

Zanko siirtyi valmennustehtäviin jo pelaajauransa loppupuolella, kun hänestä tuli 1992 ASOA Valencen U17-joukkueen valmentaja. Vuonna 1998 hän nousi ASOA:n edustusjoukkueen apulaisvalmentajaksi ja seuraavana vuonna päävalmentajaksi. Hän toimi apuvalmentajana FC Montélimarissa 2001–2002, kunnes palasi kasvattajaseuraansa Stade Lavallois'n organisaatioon. Hän työskenteli kuusi vuotta Lavallois'n valmennuskeskuksessa, kunnes siirtyi samoihin tehtäviin Le Mans UC:n organisaatioon.

Joulukuun lopussa 2011 Zankosta tuli Ligue 2:ssa putoamiskamppailuun vajonneen Le Mansin päävalmentaja.  Zanko ei onnistunut pelastamaan Le Mansia putoamiselta, mutta sai silti jatkaa tehtävässään. Kausi 2012–13 sujui entistä kehnommin ja joukkue vajosi myös Ligue 2:ssa putoamistaisteluun. Huhtikuussa 2013 Zanko sai potkut tehtävästään.  

Helmikuussa 2014 Zankosta tuli Stade Lavallois'n päävalmentaja.  Zankon johdolla Lavallois teki riittävän ryhtiliikkeen ja nousi kahden pisteen turvin putoamisviivan yläpuolelle. Sarjapaikan säilyttyä Zanko sai jatkaa tehtävässään ja kaudella 2014/15 pelasi loistavan kauden ja sijoittui sarjassa kahdeksanneksi. Kaudella 2015/16 Laval ei yltänyt samanlaiseen vireeseen, vain jäi Zankon johdolla Ligue 2:ssa sijalle 13. Kauden 2016/17 syyspuolella Laval juuttui sarjan alempaan keskikastiin turhan kauas nousuun oikeuttavista sijoista. Seurajohto erotti Zankon marraskuun alussa 2016, kun Laval majaili Ligue 2:ssa sijalla 14. Tammikuussa 2020 hän nousi liigassa viimeisellä sijalla olleen Toulousen edustusmiehistön päävalmentajaksi. Zanko ehti toimia Toulousen päävalmentajana vain yhdeksässä liigaottelussa, kunnes liigakausi päättyi ennen aikojaan koronaviruksen vuoksi. Noista otteluista Toulouse keräsi vain yhden pisteen. Seura putosi kauden jälkeen liigasta ja Zankon sopimusta ei jatkettu.

## Lähteet
Valma Kivitie

**Valma Maria Kivitie**, o.s. *Turtianen* (29. huhtikuuta 1894 Turku – 22. toukokuuta 1967) oli suomalainen toimittaja, radioselostaja, elokuvakriitikko ja kirjailija. Hän toimi myös sanoittajana käyttäen salanimiä *Eemeli* ja *Valki*.

Kivitien vanhemmat olivat värjärimestari Karl Wilhelm Turtiainen ja Maria Wilhelmiina Engström. Hän pääsi ylioppilaaksi Uudenkaupungin yhteislyseosta 1915.

Kivitie oli Loviisan Sanomain aputoimittajana 1917–1923, Savonmaa-lehdessä 2. toimittajana 1923–1926 ja päätoimittajana 1926–1932 sekä Kansalaisvastuun virkailijana vuosina 1932–1940. Vuodesta 1935 alkaen Kivitie teki selostuksia, haastatteluja ja kuulokuvia Yleisradiolle. Hän oli Lotta-Svärdin toimitussihteerinä 1940–1944 järjestön lakkauttamiseen saakka ja toimitti vuodesta 1936 alkaen myös Joulu-Lotta ja Jul-Lottan-lehtiä sekä osallistui *Kenttälotta*-lehden toimittamiseen. Viimeksi hän oli Taiteen Maailman päätoimittajana vuosina 1945–1950 ja Elokuva-Aitta-lehden päätoimittajana vuodesta 1950 alkaen sekä toimi myös Nuori Voima -lehden avustajana.

Kivitie esiintyi sivuosanäyttelijänä elokuvissa Miss Eurooppaa metsästämässä (ohjaus Erik Blomberg 1955) ja Se alkoi sateessa (ohjaus Eddie Stenberg ja Thure Bahne, 1953). Hän oli myös mukana perustamassa 1936 Suomen Radio- ja TV-selostajat ry:tä.

Valma Kivitie oli naimisissa vuodesta 1918 toimittaja Onni Johannes Wilhelm Kivitien (k. 1926) kanssa. Heillä oli kaksi lasta.

## Teokset
* *Lotta-Svärd yhdistys 1921-1941: lyhyt katsaus kahden vuosikymmenen toimintaan* ; koonn. Valma Kivitie. Lotta-Svärd yhdistys, Helsinki 1941
* *Lotta-Svärd 1939-40: kuvia ja kuvauksia Suomen sodasta*; päätoimittaja Fanni Luukkonen, toimitussihteeri Valma Kivitie, kuvitus Eino Mäkinen, julkaisija Lotta-Svärd järjestö. Suomen kirja, Helsinki 1941, (näköispainos) Kansallisteos, Helsinki 2002 
* *Vasaman satuttamat*: parantolaromaani. Suomen kirja, Helsinki 1946
* *Suomen lapset kiittävät / Finlands barn tacka / De Finske Børn takker*; toimituskunta Valma Kivitie, Toivo Heino, Lasse Marttinen. Mantere, Helsinki 1949

## Lähteet
* 
* EloNet : Valma Kivitien tiedot
* Suomen Radio- ja TV-selostajat ry:n sivut

### Viitteet
Kerttu Kaskimaa

**Kerttu Nivala**, kirjailijanimi **Kerttu Kaskimaa** (26. heinäkuuta 1892 Uusikaarlepyy – 13. huhtikuuta 1967 Lahti) oli suomalainen näytelmäkirjailija.

## Näytelmiä
* *Ne jääkärit : kaksi näytöksinen pila : tapahtuu v. 1918 eräässä maaseutukaupungissa*. Näytelmäkirjasto n:o 151. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1919
* *Kesäleskiä* : kaksinäytöksinen huvinäytelmä. Näytelmäkirjasto n:o 156. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1920
* *Uudet Lotat* : kolminäytöksinen huvinäytelmä. Näytelmäkirjasto n:o 155. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1920 
* *Kaikoon Tuomaan sairaus* : 2-näyt. huvinäytelmä. Edistysseurojen näytelmäkirjasto n:o 5. Edistysseurojen Kustannus, Helsinki 1921
* *[[Uhrijuhla (näytelmä)|Uhrijuhla]]* : 2-näytöksinen muinaissuomalaisaiheinen näytelmä. Näytelmäkirjasto n:o 157. Kustannus Oy Kirja, Helsinki 1921 

## Lähteet
*
Aarne Kukkonen

**Aarne Kustaa Kukkonen** (17. syyskuuta 1903 Sippola – 20. huhtikuuta 1967 Turku) oli suomalainen nuortenkirjailija.

## Teoksia
* *Piisamisaari*. WSOY 1938

## Lähteet
*
René Marsiglia

**René Marsiglia** (19. syyskuuta 1959 – 25. syyskuuta 2016) oli ranskalainen jalkapallovalmentaja ja keskikenttäpelaaja.

## Ura pelaajana

Marsiglia aloitti pelaajauransa US Boulognessa 1976 edustettuaan juniorivuotensa Aubagnea ja SO Caillolsia. Hän edusti kaksi kautta Boulognea, kunnes siirtyi 1978 pääsarjaan nousseeseen Lilleen. Hän edusti Lilleä liigassa viiden kauden ajan ja pelasi seuran paidassa lähes 150 liigaottelua. Lillestä puolustavana keskikenttäpelaajana viihtynyt Marsiglia kulki RC Lensin ja Sporting Toulon Varin kautta OGC Niceen. Marsiglia edusti rivieralaisseuraa seitsemän kauden ajan ja kuului seuran avainpelaajistoon. Hän jätti joukkueen kesällä 1994 ja pelasi uransa viimeisen kauden 1994–1995 Amiensissa. 

## Ura valmentajana

Pelaajauransa jälkeen Marsiglia siirtyi Amiensin valmennuskeskukseen, josta hän nousi seuran päävalmentajaksi marraskuussa 1998 häntä Lillessä valmentaneen Arnaud Dos Santosin saatua potkut. Marsiglia pelasti Amiensin putoamiselta Division 2:sta kaudella 1998–1999, mutta seuraava kausi sujui murheellisesti, ja lopulta hän sai potkut helmikuussa 2000. Seura putosi Marsiglian potkuista huolimatta Nationaliin kauden päätteeksi.

Marsiglia jatkoi uraansa Le Havre AC:n valmennuskeskuksessa 2000–2001 ja palasi päävalmentajaksi kaudelle 2001–2002 AS Cannesin joukkueeseen. Hän valmensi joukkuetta yhden kauden, siirtyi sitten Olympique Alèsin valmentajaksi ja palasi jälleen kaudeksi 2003–2004 AS Cannesin peräsimeen. Hän sai potkut tehtävästään elokuussa 2004.

Heinäkuussa 2005 Marsiglia palasi pelaajaurallaan edustamaansa OGC Niceen ja toimi kauden 2005–2006 ajan pelaajatarkkailijana. Kesällä 2006 hän nousi seuran valmennuskeskuksen johtoon ja toimi tehtävässä neljän vuoden ajan. Maaliskuussa 2010 Marsigliasta tuli seuran edustusjoukkueen apulaisvalmentaja. Yhdessä Éric Royn kanssa hän onnistui luotsaamaan Nicen kuiville putoamiskamppailusta, ja kaksikko jatkoi tehtävässään myös kaudella 2010–2011. Vaikka menestys oli jälleen vaisua ja Nice säilytti vain vaivoin sarjapaikkansa, Roy ja Marsiglia jatkoivat valmentajina myös kaudelle 2011–2012. Vaikea syyskausi johti lopulta Royn potkuihin marraskuun puolivälissä 2011 ja Marsigliasta tuli seuran päävalmentaja. Marsiglian johdolla Nice onnistui parantamaan hieman otteitaan ja säilytti sarjapaikkansa lopulta neljän pisteen turvin. Kauden jälkeen Marsiglia ilmoitti, ettei jatka seuran päävalmentajan.

Joulukuun lopussa 2013 Marsiglia palasi valmennustehtäviin Ligue 2:n hännille juuttuneen Nîmes Olympiquen uutena päävalmentajana. Marsiglian johdolla Nîmes onnistui nousemaan pois putoamisviivan alapuolelta ja 15. sija takasi sarjapaikan säilymisen. Kauden jälkeen hän joutui kuitenkin tekemään tilaa José Pasqualettille.

Marsiglia kuoli syöpään 57-vuotiaana 25. syyskuuta 2016.

## Lähteet
Paphiopedilum villosum

***Paphiopedilum villosum*** on Kaakkois-Aasiassa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji.

## Historia
*P. villosumin* löysi Thomas Lobb Burmasta vuonna 1853 ja lajia viljelivät ensimmäisinä Veicht poikineen. Lajin kuvasi Lindley vuonna 1854.

## Kuvaus
*P. villosum* on ryppäittäin kasvava venuksenkenkä. 14-42&nbsp;cm pitkiä ja 2-4&nbsp;cm leveitä lehtiä on neljästä viiteen kappaletta. Väritys on päältä vaaleanvihreä, alta tyvestä violettipilkkuinen. Kukkavana on 7-24&nbsp;cm pitkä, pitkän pehmeän valkoisen karvan peittämä, ja väriltään violetti vihrein pilkuin. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, joka on 7-14&nbsp;cm leveä. Laji kukkii huhtikuusta toukokuuhun.

## Elinympäristö ja hoito
*P. villosum* kasvaa puolivarjossa suurten puiden 10-15&nbsp;metrin korkeudessa olevissa happamissa humustaskuissa, joskus silikaattikivien humuksen täyttämissä syvennyksissä. Lajin kasvualue on 1400-2000&nbsp;metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue ulottuu itäisimmän Intian, Pohjois-Myanmarin, Etelä-Kiinan, Koillis-Thaimaan, koko Laosin, Itä-Kambodžan ja Vietnamin länsiosan alueelle. Alueen lämpötila vaihtelee 8 ja 19 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kohtalaisen kostea, kesäisin kostea.

## Lähteet
Earl Bostic

**Eugene Earl Bostic** (25. huhtikuuta 1913 Tulsa, Oklahoma – 28. lokakuuta 1965 Rochester, New York) oli yhdysvaltalainen alttosaksofonisti, joka soitti R&B:ia, jazzia ja bluesia. Hän opiskeli Xavier-yliopistossa ja muutti New Yorkiin vuonna 1938. Siellä hän soitti Don Redmanin, Edgar Hayesin ja Lionel Hamptonin kanssa tehden ensilevytyksensä vuonna 1939. 1940-luvun alussa Bostic toimi sovittajana ja sessiomuusikkona. Vuonna 1945 hän alkoi johtaa omaa suurta yhtyettään, josta vuonna 1946 tuli septetti. Bosticin ensimmäinen suuri hitti oli "Temptation" (1948). Hän levytti useimmat jukebox-hittinsä King Recordsille.

Bosticin R&B-hitti "Flamingo" oli vuonna 1951 listaykkönen. Lisäksi "Sleep" pääsi kymmenen kärkeen. Myöhempiin hittiin lukeutuivat "You Go to My Head" ja "Cherokee". Bosticin suosionsa huipulla 1950-luvulla levyttämät R&B-/jump blues -hitit ovat tehneet hänestä jokseenkin aliarvostetun jazzfanien keskuudessa.

Monet nousevat tähdet, kuten John Coltrane, Blue Mitchell, Stanley Turrentine, Benny Golson ja Jaki Byard toimivat Bosticin yhtyeissä. Bostic kärsi sydänkohtauksen 1950-luvun lopussa ja joutui pitämään kahden vuoden tauon ennen kuin jatkoi esiintymistä vuonna 1959. Hän ei enää levyttänyt yhtä laajasti kuin ennen; kun hän levytti, sessiot koostuivat tyylillisesti lähinnä soul jazzista. Lokakuussa 1965 Bostic sai kuolemaan johtaneen sydänkohtauksen soittaessaan hotellissa Rochesterissa.

## Lähteet
Helmi Viljanen

**Helmi Maria Viljanen** (6. elokuuta 1890 Sotkamo – 5. marraskuuta 1969 Helsinki) oli suomalainen runoilija.

## Teoksia
* *Pimeän yli*. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1960 
* *Aamujen sateessa*. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1961
* *Vuosien vieras*. Akateeminen kustannusliike, Helsinki 1961
* *Jäljet hiekassa*. Tekijä, Helsinki 1964

## Lähteet
*
Lyijyfluoridi

**Lyijyfluoridi** (PbF2) on lyijy- ja fluoridi-ioneista muodostuva epäorgaaninen ioniyhdiste. Ainetta käytetään eräiden lasien valmistuksessa.

## Ominaisuudet
Lyijyfluoridi on lähes täysin veteen liukenematon yhdiste, joka liukenee paremmin happoihin. Lyijyfluoridilla on lyijyhalideista korkeimmat sulamis- ja kiehumispisteet. Yhdisteen alkeiskoppi on alle 200&ndash;220&nbsp;°C lämpötiloissa ortorombinen ja muistuttaa lyijykloridin rakennetta. Korkeammissa lämpötiloissa rakenne muuttuu kuutiolliseksi ja kalsiumfluoridin rakennetta muistuttavaksi. Lyijyfluoridi reagoi alkalimetallifluoridien kanssa kompleksiyhdisteiksi trifluoroplumbaateiksi M[PbF3].

## Valmistus ja käyttö
Veteen niukkaliukoisena yhdisteenä lyijyfluoridia voidaan valmistaa saostamalla lyijysuoloista esimerkiksi lyijynitraatista natrium-, kalium- tai ammoniumfluoridin avulla. 
:Pb(NO3)2 + 2 NaF → PbF2 + 2 NaNO3

Toinen tapa valmistaa lyijyfluoridia on vetyfluoridin neutralointi lyijy(II)hydroksidin, lyijykarbonaatin tai lyijymonoksidin avulla.
:Pb(OH)2 + 2 HF → PbF2 + 2 H2O

## Käyttö
Lyijyfluoridin pääasiallinen käyttökohde on eräiden lasilaatujen valmistus. Sitä käytetään muun muassa matalassa lämpötilassa sulavan lasin, lähi-infrapunasäteilyä absorboivan lasin valmistukseen kuituoptiikkaa varten ja säänkestävän lasin valmistukseen. Muita käyttökohteita ovat fluksina alumiinin metallurgiassa, tuikeilmaisimet, lyijypinnoitus, mietona fluorausreagenssina ja akut.

## Lähteet
Elmo Williams

**James Elmo Williams** (30. huhtikuuta 1913 Lone Wolf, Oklahoma – 25. marraskuuta 2015) oli yhdysvaltalainen elokuvaleikkaaja. Hän sai parhaan leikkauksen Oscar-palkinnon työstään elokuvassa *[[Sheriffi (elokuva)|Sheriffi]]* (1952) ja sai uuden ehdokkuuden vuonna 1954 elokuvasta *[[Sukelluslaivalla maapallon ympäri (elokuva)|Sukelluslaivalla maapallon ympäri]]*. Hän toimi lisäksi leikkaajana elokuvassa *[[Design for Death]]* (1947), joka sai parhaan dokumentin Oscarin.

Williamsin muihin leikkauksiin lukeutuu *[[Viikingit (elokuva)|Viikingit]]* (1958). Hän tuotti elokuvan *[[Tora! Tora! Tora!]]* (1970) ja toimi vuosina 1971–1974 20th Century Foxin tuotantopäällikkönä.

Williams on American Cinema Editorsin (ACE) jäsen. Hän sai vuonna 1971 ACE:n *Golden Eddie* -palkinnon, ja vuonna 1990 hänelle myönnettiin ACE:n *[[ACE Career Achievement Award|Career Achievement Award]]*. 

Williams menetti Burch-veljensä lento-onnettomuudessa vuonna 1970. Hän oli vaimonsa Lorrainen kanssa naimisissa vuodesta 1940 tämän kuolemaan (2004). Pari adoptoi kaksi tytärtä ja yhden pojan. Williamsit muuttivat Oregonin Brookingsiin vuonna 1983, ja Elmo lahjoitti kaupungille julkisen kappelin vaimonsa muistolle joulukuussa 2008. 

Williams julkaisi vuonna 2006 kirjan *Elmo Williams: A Hollywood Memoir*. Lokakuussa 2010 esitettiin hänen kirjoittamansa kaksinäytöksinen näytelmä *The Corner Pocket*, joka tarkastelee ikääntymistä humoristiselta kannalta.

## Aiheesta muualla
* 

## Lähteet
Cyril Julian

**Cyril Julian** (s. 29. maaliskuuta 1974 Castres) on ranskalainen kilpauransa lopettanut koripalloilija.

## Ura
### Seurajoukkueet
Julian pelasiRanskan alasarjoissa Castresin ja Tarbesin joukkueissa vuosina 1992–1994. Hän siirtyi pelaamaan pääsarjaan vuonna 1994, jolloin hän aloitti pelaamisen SLUC Nancyssa. Julian edusti seuraa vuoteen 1998, jonka jälkeen hän jatkoi pelaamista Paris Basket Racingissa. Kahden kauden jälkeen Julian siirtyi takaisin Nancyyn. Hän voitti seuran paidassa Korać Cupin kaudella 2001–2002. Samana kautena hänet valittiin myös Ranskan-liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi. Vuosiksi 2002–2004 Julian siirtyi Pau-Ortheziin. Hän voitti seuran kanssa Ranskan-mestaruuden vuosina 2003 ja 2004. Lisäksi seura voitti cup-mestaruuden vuonna 2003.  

Kaudeksi 2004–2005 Julian siirtyi espanjalaiseen Gironaan, josta hän siirtyi tammikuussa 2005 Valenciaan. Hän edusti seuraa loppukauden ja siirtyi tämän jälkeen takaisin Nancyyn.  Julian valittiin Ranskan liigan arvokkaimmaksi pelaajaksi kausina 2005–2006 ja 2006–2007. Hän voitti myös kolmeannen Ranskan-mestaruutensa vuonna 2008.

### Maajoukkue
Julian oli mukana maansa juniorimaajoukkueissa. Hän voitti maalleen EM-kultaa alle 18-vuotiaiden EM-kilpailuista vuonna 1992. Ranskan maajoukkueessa Julian pelasi vuosien 1997, 1999, 2003 ja 2005 EM-kilpailuissa. Hän voitti EM-kilpailuista yhden pronssin vuonna 2005. Julian edusti Ranskaa myös olympiakoripallossa vuonna 2000, jolloin maa saavutti olympiahopeaa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Euroliigan pelaajaprofiili 
*ACB:n pelaajaprofiili
Pingo Doce

**Pingo Doce** on vuonna 1980 perustettu portugalilainen supermarket-ketju. Kooltansa se on maan suurin yli 350:llä myymälällään. Pingo Doce -ketju kuuluu portugalilaiseen Jerónimo Martins -yhtymään. 1990-luvulla Jerónimo Martins osti brasilialaisen Sé Supermercados -marketketjun ja muokkasi sen Pingo Docen paikalliseksi vastineeksi. 2000-luvulla brasilialainen yritys hankki Sé -marketketjun omistukseensa ja nimesi myymälät Pão de Açúcar ja CompreBem -ketjuiksi. 

## Aiheesta muualla
*Yrityksen kotisivut
Lilli Sukula-Lindblom

**Lilli Tuula Katariina Sukula-Lindblom** (s. 21. tammikuuta 1956 Helsinki) on suomalainen näyttelijä ja klovni. Hän toi Suomeen sairaalaklovnitoiminnan vuonna 2002. Sukula-Lindblom on myös Sairaalaklovnit ry:n perustaja.

Sukula-Lindblom on myös näytellyt elokuvissa ja televisiosarjoissa sivurooleja. Hän toimi mm. Pikku Myyn äänenä *[[Muumilaakson tarinoita]]* -televisiosarjan sekä *[[Muumipeikko ja pyrstötähti (elokuva)|Muumipeikko ja pyrstötähti]]* -elokuvan ruotsinkielisissä versioissa.

Vuonna 2011 presidentti Tarja Halonen myönsi Sukula-Lindblomille Suomen Valkoisen Ruusun ritarikunnan mitalin.

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

### Dubbaukset

## Lähteet
* 
* 
* Kirkkonummen Sanomat (numero 101, 29.12.2011 Torstai)
* http://www.studio55.fi/lahipiirivoimavarana/artikkeli.shtml/1305100/sairaalaklovni-lahetyksessa-emme-paranna-vaan-tuomme-iloa-kivun-keskelle
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Ylen Elävä arkisto: Sairaalaklovnin työ on vakavaa pelleilyä
Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut

**Amerikkalaisen jalkapallon Euroopan-mestaruuskilpailut** on amerikkalaisen jalkapallon maajoukkueturnaus, jonka voittajamaa nimetään Euroopan-mestariksi. Kilpailuja on järjestetty vuodesta 1983 lähtien.

## EM-kilpailut ja mitalistit

## Lähteet

* http://www.efaf.info/text.php?Inhalt=topspotarchive
Paphiopedilum tigrinum

***Paphiopedilum tigrinum*** on Etelä-Kiinan vuoristossa kasvava venuksenkenkiin kuuluva kämmekkälaji.

## Historia
*P. tigrinumin* kuvasivat Koopowitz ja Hasegawa vuonna 1990 julkausussa *Orchid advocate*.

## Kuvaus
*P. tigrinum* on pienehkö venuksenkenkä. 16–23&nbsp;cm pitkiä ja 2–4&nbsp;cm leveitä lehtiä on neljästä kuuteen kappaletta. Väritys on päältä kirkkaanvihreä, alta vaaleanvihreä. Kukkavana on 20–25&nbsp;cm pitkä, nukaton, ja väriltään vihreä violetein pilkuin. Kukkavanan kärkeen kehittyy yksi kukka, joka on 8–13&nbsp;cm leveä. Sepalit ja petalit ovat leveäraitaiset, mistä laji on saanut nimensä. Laji kukkii kesäkuusta heinäkuuhun.

## Elinympäristö ja hoito
*P. tigrinum* kasvaa puolivarjossa epifyyttinä tai pohjoisenpuolisilla kivikkorinteillä lehtiroskassa ja humuksessa 1&nbsp;400–2&nbsp;000&nbsp;metrin korkeudella. Lajin luontainen levinneisyysalue kattaa Kiinan Yunnanin provinssin länsilaidalla sijaitsevan Gaoligongin vuoriston. Alueen lämpötila vaihtelee 8 ja 20 celsiusasteen välillä. Ilmasto on talvisin kuiva, kesäisin kostea.

## Lähteet
Lönnberg

**Lönnberg** voi tarkoittaa seuraavia:

## Sukunimenä

* Albin Lönnberg (1904–1955), suomalainen jalkapalloilija ja jääpalloilija
* Birger Lönnberg (1908–1972), suomalainen urheiluvaikuttaja, yrittäjä ja yritysjohtaja, kauppaneuvos
* Bruno Lönnberg (s. 1940), suomalainen tekniikantutkija, professori
* Edvin Lönnberg (1885–1934), suomalainen soutaja
* (Axel Johan) Einar Lönnberg (1865–1941), ruotsalainen eläintieteilijä ja luonnonsuojelija
* Ghedi Lönnberg (1923–2003), suomalainen näyttelijä
* Harri Lönnberg (s. 1949), suomalainen kemisti ja emeritusprofessori
* Harri Lönnberg (s. 1971), suomalainen jääkiekkoilija
* Signe Stenbäck-Lönnberg (1887–1958), suomalainen kirjailija
* (Otto) William Lönnberg (1887–1949), suomalainen taidemaalari

## Muita merkityksiä

* Lönnberg Painot Oy, suomalainen kirjapainoyritys
Hitsaajan suojakäsineet

**Hitsaajan suojakäsineet** ovat hitsauksessa käytettävät suojakäsineet, jotka suojaavat ihoa lialta, pölyltä, kipinöiltä, liekki- ja kosketuskuumuudelta sekä UV-säteilyltä. Levyseppähitsaajan työssä on riski altistua kromin ja nikkelin aiheuttamalle kosketusihottumalle, mitä vastaan käsineet antavat suojaa.

Käsineitä on suojaustasoltaan kahdenlaisia:
* B-luokan käsineet valitaan työhön, jossa vaaditaan enemmän sorminäppäryyttä, kuten TIG-hitsaukseen.
* A-luokan käsineet sopivat useimpiin hitsaustöihin. Ne ovat paksummat ja antavat paremman suojan kuumuudelta kuin B-luokan käsineet.

## Katso myös
* Suojalasit

## Lähteet
Dharavi

**Dharavi** on slummi Mumbain kaupungissa Intiassa. Slummi sijaitsee kahden rautatielinjan välissä Sionin, Bandran, Kurlan ja Kalinan esikaupunkien alueilla. Alue on jakautunut kortteleihin asukkaiden kotipaikkakuntien, kielen ja uskonnon mukaan. Dharavin asukaslukua on vaikea laskea tarkasti, koska tuhannet ihmiset muuttavat kaupunkiin päivittäin, joista monet slummiin. Arvioiden mukaan asukkaita olisi yhdestä viiteen miljoonaa. Osa dharavilaisista on jo toisen sukupolven asukkaita.  Slummissa toimii runsaasti pienteollisuutta ja tekstiiliyrittäjiä, joiden kokonaisliikevaihdon arvellaan tuottavan yli 650 miljoonan Yhdysvaltain dollarin liikevaihdon vuodessa.

Maharashtran osavaltio on suunnitellut uudelleenrakentavansa alueen nykyaikaiseksi asuinalueeksi, jossa olisi sairaaloita, kouluja ja ostoskeskuksia. Hankkeen hinta-arvio on yli kaksi miljardia dollaria. Asukkaat ovat vastustaneet liikemiesten suunnitelmia.


Tiedosto:Dharavi_slum,_Mumbai,_India_-_20081220.jpg|Näkymää slummiin
Tiedosto:Mumbai Slum Economy.jpg|Saviruukkuja myynnissä.
Tiedosto:DharaviChildrenOnRoof.jpg|Näkymää slummiin


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Maailmankuvalehti Mumbain slummissa
Mabinogion

**Mabinogi** (joskus myös **Mabinogion**) on walesilainen 11 tarun kokoelma. Ne tunnetaan keskiaikaisista kymrinkielisistä käsikirjoituksista, jotka pohjautuvat vanhaan mytologiaan, kansanperinteeseen ja sankaritaruihin. Tarinoissa on vaikutteita kelttiläisestä perinteestä, mutta myös normanneilta ja Ranskasta. Kokoelman merkittävimpinä pidetään neljää toisiinsa liittyvää tarua, jotka tunnetaan nimellä "Mabinogin neljä haaraa". Sana Mabinogi esiintyy vain näissä tarinoissa, ja se merkitsee luultavasti "Maponosta koskeva" tai "Maponoksen sukua koskeva". Näiden lisäksi kokoelmaan kuuluvat ns. paikalliset tarinat, joissa on vain vähän mannermaista vaikutusta, sekä romanssit, jotka muistuttavat ranskalaisia romansseja. *Mabinogion*-nimeä käytettiin koko tarukokoelmasta ensimmäistä kertaa vuonna 1795.

Mabinogioniin kuuluvat seuraavat tarinat:

**Mabinogin neljä haaraa**
* *Pwyll Pendefig Dyfed* (Pwyll, Dyfedin ruhtinas) kertoo Pryderin vanhemmista, hänen syntymästään, katoamisesta ja löytämisestä.
* *Branwen ferch Llŷr* (Branwen, Llŷrin tytär) kertoo Branwenin avioliitosta Irlannin kuninkaan Matholwchin kanssa. Branwenin veli on Britannian kuningas Brân siunattu, ja hänellä on puolestaan petollinen velipuoli Efnisien, jonka vuoksi Irlanti ja Britannia joutuvat tuhoisaan sotaa. Ainoastaan Branwen, haavoittunut Brân ja seitsemän miestä selviävät hengissä Walesiin. Myös Pryderi esiintyy tarinassa pienessä roolissa.
* *Manawydan fab Llŷr* (Manawydan, Llŷrin poika) -tarinassa Pryderi palaa kotiin Manawydanin, Branwenin toisen veljen, kanssa. Tarina kuvaa kaikkia niitä onnettomuuksia, jotka seuraavat heitä sinne.
* *Math fab Mathonwy* (Math, Mathonwyn poika) kertoo pohjois-Walesin kuninkaasta Mathista ja hänen sisarenpojastaan Gwydionista. Gwydionin taiat johtavat lopulta Pryderin kuolemaan.

**Neljä paikallista tarinaa**
* *Culhwch ac Olwen* (Kulhwch ja Olwen)
* *Lludd a Llefelys* (Lludd ja Llefelys)
* *Breuddwyd Macsen Wledig* (Macsen Wledigin uni)
* *Breuddwyd Rhonabwy* (Rhonabwyn uni)

**Romanssit**
* *Owain, neu Iarlles y Ffynnon* (Owein tai lähteen lady)
* *Geraint ac Enid* (Geraint ja Enid)
* *Peredur fab Efrog* (Peredur Efrawgin poika)

*Mabinogionin* inspiroimasta modernista kirjallisuudesta ehkäpä tunnetuin esimerkki on Lloyd Alexanderin kirjasarja *[[Prydainin kronikka]]*.

## Suomennokset

Jani Koskinen on suomentanut seuraavat Mabinogin tarut:

* *Pwyll, Dyfedin ruhtinas - kymriläinen kansantaru*
* *Branwen Llŷrintytär - kymriläinen kansantaru*
* *Manawydan Llŷrinpoika - kymriläinen kansantaru*
* *Math Mathonwynpoika - kymriläinen kansantaru*
* *Macsenin uni - kymriläinen kansantaru*
* *Lluddin ja Llefelysin tapaus - kymriläinen kansantaru*

## Lähteet

## Aiheesta muualla