open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Tähtiorneero

**Tähtiorneero** (*Margarornis stellatus*) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Tähtiorneeroa tavataan Kolumbiassa ja Ecuadorissa. Lajia on kuvailtu yleiseksi, mutta sen levinneisyysalue on pieni ja sitä uhkaa elinympäristöjen tuhoutuminen.

## Lähteet
Hannu Rauhala

**Hannu Tapani Rauhala** (26. elokuuta 1934 – 19. huhtikuuta 2008) oli suomalainen kasvatustieteen dosentti, joka herätti 1990-luvulla huomiota voodoo-harrastuksillaan.

Rauhala opiskeli psykologiaa ja kasvatustiedettä Jyväskylän yliopistossa. Hän väitteli tohtoriksi 1983 Greifswaldin yliopistossa DDR:ssä. Rauhala toimi Helsingin yliopiston erityispedagogiikan ja kuntouttavan kasvatuksen dosenttina 1985–1999.

Rauhala kertoi 1990-luvulla tv-haastattelussa olleensa Nigeriassa perehtymässä voodoon salaisuuksiin. Rauhala oli vihitty voodoohon seremoniassa, johon kuului kanan uhraaminen, ja lisäksi hän oli juonut vihkimisen tehneen nigerialaisen voodoopapittaren eli *mambon* virtsaa.

Vuonna 1999 Rauhala julkaisi Ultra-lehdessä ilmoituksen, jossa hän tarjosi *"[[laser]] [[klitoris]] stimulaatiota"* ja hypnoosia hoitomuodoksi frigiditeetistä kärsineille nuorille tytöille ja naisille.

Rauhala esiintyi 1990-luvun alussa Leo Mellerin videodokumentissa *"Enkeliruhtinas nyt!"*. Dokumentissa Rauhala kertoi musiikin maagillisista vaikutuksista, muun muassa Pjotr Tšaikovskin Pateettisen sinfonian ja Richard Wagnerin musiikin negatiivisista vaikutuksista ihmisiin sekä esitteli myös lyhyesti voodoota. Rauhala kertoi voodoosta myös Keskisuomalainen-lehdessä 4. tammikuuta 1999 ilmestyneessä artkkelissa *Kaikki lähtee voodoosta*.

## Kirjallista tuotantoa
* *Musiikin vaikutuksesta tunne-elämältään häiriintyneiden lasten vegetatiivisiin funktioihin*, pro gradu-tutkielma. Jyväskylän yliopiston erityspedagogiikan laitos 1971
* *Musiikkiterapia : teoria ja metodinen mallisto*. Gummerus 1973
* Helmut Breuer, Walther Gehler : *Leikistä todellisuuteen : esikouluikäisten sosiaalisen harjaannuttamisen perusteita* ; käänt. ja suomal. oloihin soveltanut Hannu Rauhala. Gummerus 1976
* *Das finnische Arbeiterkampflied im Klassenkampf : eine inhaltsanalytische Untersuchung*, väitöskirja. Universität Greifswald, Greifswald 1983
* Voodoota käsitelleen tietokirjan käsikirjoitus, kirjaa ei tiettävästi julkaistu

## Lähteet
* Mesikämmen blogi 5.11.2011 : Missä on voodoo-mies Hannu Rauhala? 
* 40100.net - blogi Jyväskylästä 6.1.2006 : Huuhaata ja haalistuneita sivuja
 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
* Enkeliruhtinas Nyt! dokumentti heikkolaatuisena kopiona Youtubessa (4 osassa)
* Hannu Lauerman Vaihtoehtoiset hoitomuodot - uskomuslääkintä sairaanhoidossa -luento Youtubessa, Lauerma kertoo Rauhalasta nimeä mainitsematta kohdasta 23:40 alkaen
Luettelo Manitoban kunnista

**Luettelo Manitoban kunnista** käsittää Kanadan provinssin Manitoban kunnat. Provinssissa on kuntia tällä hetkellä 197. Kunnat jaetaan kaupunki- ja maalaiskuntiin, joiden lisäksi provinssissa on kaksi paikallishallintoaluetta. Kunnat vastaavat paikallishallinnosta ja tietyistä palveluista kuten kouluista ja terveydenhuollosta. Paikallishallinto kattaa vain noin viidenneksen Manitoban pinta-alasta, mutta 94 % provinssin väestöstä asuu jonkin kunnan alueella.

Manitoba on toteuttamassa vuoden 2015 alussa kuntauudistuksen, jossa kaikki alle tuhannen asukkaan kunnat yhdistetään johonkin kuntaan. Kuntauudistus koskee sataa kuntaa, jotka yhdistyvät 47 uudeksi kunnaksi. Tuolloin provinsissa tulee olemaan 144 kuntaa.

## Luettelo

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
*Manitoba Municipal Board
Roy Welensky

**Raphael ”Roy” Welensky**, KCMG (20. tammikuuta 1907 – 5. joulukuuta 1991) oli rhodesialainen poliitikko, joka toimi lyhytikäisen Rhodesian ja Njassamaan liittovaltion (1953–1963) toisena ja viimeisenä pääministerinä 1956–1963.

Welensky kasvoi Pohjois-Rhodesian Salisburyn (nyk. Harare) slummikortteleissa liettuanjuutalaisen isän poikana ja toimi nuorena muun muassa kauppiaana ja rautateillä. Hän oli myös huipputason nyrkkeilijä. Walensky oli mukana ammattiyhdistysliikkeessä ja kiinnostui sitä kautta politiikasta.

Pääministerinä Walensky vastusti brittien ajamaa mustan enemmistön valtaa. Walensky oli vakaumuksellinen apartheidin kannattaja, mutta muistutti puheissaan, että mustien perustarpeet on tyydytettävä niin he pysyvät poissa politiikasta.

Rhodesian ja Njassamaan liittovaltion hajottua 1963 Sambiaksi, Malawiksi ja Rhodesiaksi Walensky vetäytyi politiikasta. Rhodesiankin muututtua mustien vallanpitäjien Zimbabweksi 1980 Walensky muutti Lontooseen. Hän kuoli 1991.

## Lähteet
Edgar Whitehead

**Edgar Cuthbert Fremantle Whitehead** (8. helmikuuta 1905 – 22. syyskuuta 1971) oli brittiläissyntyinen rhodesialainen poliitikko. Hän toimi vuodesta 1939 Etelä-Rhodesian lakiasäätävän kokouksen jäsenenä, mutta toimi välillä muissa tehtävissä tai oli poissa julkisuudesta sairauden takia.

Diplomaatin poika Whitehead syntyi Britannian suurlähetystössä Berliinissä. Hän kävi Shrewsburyn yksityiskoulun ja opiskeli Oxfordin yliopistossa. Hän muutti terveyssyistä Etelä-Rhodesiaan 1928, jossa hän toimi ensin hallintotehtävissä, kunnes ryhtyi maanviljelijäksi ja paikallisten viljelijöiden edusmieheksi ja valittiin tätä kautta lakiasäätävän kokouksen jäseneksi 1939. Sodan aikana hän palveli Britannian ilmavoimissa Länsi-Afrikassa ja Englannissa. Sodan jälkeen hänet nimitettiin Etelä-Rhodesian varakomissaariksi Lontooseen vuosiksi 1945–1946. Tästä tehtävästä hän siirtyi Salisburyyn (nyk. Harare) valtiovarainministeriksi sekä posti- ja lennätinministeriksi.

Rhodesian ja Njassamaan liittovaltion vuosina (1953–1963) Whitehead toimi Etelä-Rhodesian lähettiläänä Washingtonissa 1957–1958, kunnes hänet kutsuttiin Garfield Toddin erottua Etelä-Rhodesian pääministeriksi ja United Federal Partyn puoluejohtajaksi.

Pääministerinä Whiteheadin onnistui piristää maan taloutta, mutta hän ei voinut mitään sille, että Rhodesian ja Njassamaan liittovaltio alkoi murentua. Hän oli mukana laatimassa vuoden 1961 perustuslakia, joka lisäsi mustien edustusta Etelä-Rhodesian parlamentissa ja lievensi rotuerottelulainsäädäntöä. Samalla kuitenkin mellakointi lisääntyi ja Whitehead turvautui voimakeinoihin niiden tukahduttamiseksi. Whiteheadin puolue UFP hävisi vuoden 1962 vaalit Winston Fieldin johtamille konservatiiveille. Hän jatkoi opposition johtajana, kunnes hänen puolueensa menetti kaikki paikkansa vuoden 1965 parlamenttivaaleissa Ian Smithin johtamalle Rhodesian Front -puolueelle.

Whitehead eli naimattomana ja kärsi iän myötä pahenevista näkö- ja kuulovaurioista. Hän muutti politiikan jätettyään takaisin Englantiin, jossa hänen sisarensa asui ja jossa hänet oli aateloitu jo 1950-luvun alkupuolella. Hän kuoli syöpään 1971.

## Lähteet
Røstrevet

**Røstrevet** on Pohjois-Norjassa Lofoottien saariryhmän lounaispuolella sijaitseva koralliriutta. 300–400 metrin syvyydessä kasvava koralliriutta on 35 kilometriä pitkä ja kolme kilometriä leveä. Riutta löydettiin vuonna 2002 ja se on suurin kylmän eli syvän veden koralliriutta. Røstrevet on myös suurin silmäkoralliriutta.

Røstrevetillä kiellettiin pohjatroolaus vuonna 2003.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Georges Vanier

**Georges Philéas Vanier** (23. huhtikuuta 1888 – 5. maaliskuuta 1967) oli kanadalainen kenraali ja diplomaatti, joka toimi Kanadan kenraalikuvernöörinä 1959–1967.

Vanier syntyi Montrealissa vuonna 1888 ranskalaisen isän ja irlantilaisen äidin poikana. Hän kasvoi kaksikieliseksi ja hartaaksi katolilaiseksi, joka haaveili pappisurasta. Ensimmäisen maailmansodan syttyminen sai hänet toisiin ajatuksiin. Hän otti johdon käsiinsä, jotta Quebecin provinssin kanadanranskalaisista saatiin koottua ja koulutettua oma 22. rykmentti. Hän menetti taisteluissa Ranskassa toisen jalkansa.

Sodan jälkeen hänet nimitettiin perustamansa 22. rykmentin komentajaksi ja myöhemmin everstiksi. Hän avioitui Pauline Archerin kanssa, joka oli myös katolinen. Vuonna 1927 Vanier lähetettiin Geneveen Kansainliiton aseriisuntaneuvonantajaksi ja nimitettiin 1931 Kanadan komissaariksi Lontooseen, josta hän siirtyi 1938 lähetystötehtäviin Pariisiin.

Saksan miehitysjoukkojen hyökättyä Ranskaan Vanierin onnistui paeta liittoutuneiden sota-aluksella Englantiin. Hän yritti varoittaa liittoutuneita Vichyn Ranskan nukkehallituksesta ja saada heidät liittoutumaan kenraali Charles de Gaullen kanssa, mutta häntä ei uskottu ja hänet lähetettiin kotimaahansa Kanadaan.

Vuonna 1944 Vanier nimitettiin Kanadan suurlähettilääksi Pariisiin ja hän oli ensimmäinen juuri vapautettuun Ranskaan saapuva suurlähettiläs. Vuonna 1954 hän vetäytyi pois diplomaattiuralta, ja vuonna 1959 hänet nimitettiin 71 vuoden iässä Kanadan kenraalikuvernööriksi, ranskankielisenä ja quebeciläisenä englanninkielisen Vincent Masseyn jälkeen. Vanier oli virassaan hyvin pidetty ja arvostettu, mutta vuonna 1966 hänen terveytensä alkoi horjua ja hän hoiti viimeiset virkatehtävänsä pyörätuolista. Vanier kuoli maaliskuussa 1967 sydänongelmiin.

Myös Georges Vanierin puoliso Pauline oli aktiivisesti mukana miehensä työssä ja sai lisäksi itsenäisiä luottamustehtäviä. Georges ja Pauline Vanier perustivat 1965 kanadalaisten perheiden hyvinvointiin keskittyvän organisaation *Vanier Institute of the Family*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Kyynelorneero

**Kyynelorneero** (*Margarornis bellulus*) on orneeroiden heimoon kuuluva varpuslintu.

## Levinneisyys
Kyynelorneeroa tavataan hyvin pienellä alueella Panaman itäosissa. Lajin kanta on toistaiseksi vakaa, mutta tulevaisuudessa sitä saattaa uhata elinympäristömuutokset. Laji on luokiteltu silmälläpidettäväksi.

## Lähteet
Luettelo pikkuplaneetoista: 412001–413000

Tämä on **luettelo** Aurinkokunnan numeroiduista **[[pikkuplaneetta|pikkuplaneetoista]]** numerojärjestyksessä alkaen
412001:stä ja päättyen 413000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.

## 412001-412100

## 412101-412200

## 412201-412300

## 412301-412400

## 412401-412500

## 412501-412600

## 412601-412700

## 412701-412800

## 412801-412900

## 412901-413000

## Lähteet
*Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets: IAU Minor Planet Center 
*JPL Small-Body Database Browser 
*Lists and Plots: Minor Planets: IAU Minor Planet Center 
*
Luettelo pikkuplaneetoista: 413001–414000

Tämä on **luettelo** Aurinkokunnan numeroiduista **[[pikkuplaneetta|pikkuplaneetoista]]** numerojärjestyksessä alkaen
413001:stä ja päättyen 414000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.

## 413001-413100

## 413101-413200

## 413201-413300

## 413301-413400

## 413401-413500

## 413501-413600

## 413601-413700

## 413701-413800

## 413801-413900

## 413901-414000

## Lähteet
*Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets: IAU Minor Planet Center 
*JPL Small-Body Database Browser 
*Lists and Plots: Minor Planets: IAU Minor Planet Center 
*
G. Mennen Williams

**Gerhard Mennen ”Soapy” Williams** (23. helmikuuta 1911 Detroit – 2. helmikuuta 1988 Detroit) oli yhdysvaltalainen lakimies ja demokraattipoliitikko, joka toimi Michiganin kuvernöörinä 1949–1961 ja Yhdysvaltojen apulaisulkoministerinä 1961–1966.

Williams syntyi yhteen Keskilännen vauraimmista liikemiessuvuista, joka tunnettiin Mennen-miestentuotesarjasta. Tästä Williams sai kansan suussa lempinimen ”Soapy”. Hän valmistui Princetonin yliopistosta 1933 ja Michiganin yliopiston lakitieteellisestä tiedekunnasta 1936. Hän menestyi lakimiehenä niin hyvin, että hänet nimitettiin 1939 kotiosavaltionsa Michiganin apulaisoikeuskansleriksi. Palveltuaan toisessa maailmansodassa USA:n laivastossa Williams palasi osavaltion johtotehtäviin ja valittiin kuvernööriksi 1949 demokraattina huolimatta republikaanisesta perhetaustastaan.

Yli kymmenen vuoden kuvernöörikauden jälkeen presidentti John F. Kennedy kutsui Williamsin apulaisulkoministerikseen 1961 ja antoi tälle tehtäväksi Yhdysvaltain Afrikan-politiikan kehittämisen maanosan maiden itsenäistymisen huippuvuosina. Williams hoiti tehtävää vuoteen 1966, jolloin hän pyrki tuloksetta senaattoriksi. Presidentti Lyndon B. Johnson nimitti Williamsin suurlähettilääksi Filippiineille vuosiksi 1968–1969, minkä jälkeen hän toimi Michiganin korkeimman oikeuden jäsenenä läpi 1970-luvun ja nimitettiin sen presidentiksi 72-vuotiaana 1982. Hän jäi eläkkeelle 1986 ja kuoli kaksi vuotta myöhemmin 1988.

## Lähteet
Luettelo pikkuplaneetoista: 414001–415000

Tämä on **luettelo** Aurinkokunnan numeroiduista **[[pikkuplaneetta|pikkuplaneetoista]]** numerojärjestyksessä alkaen
414001:stä ja päättyen 415000:een. Kokonaisen luettelon löytää katsomalla Luettelo pikkuplaneetoista.

## 414001-414100

## 414101-414200

## 414201-414300

## 414301-414400

## 414401-414500

## 414501-414600

## 414601-414700

## 414701-414800

## 414801-414900

## 414901-415000

## Lähteet
*Discovery Circumstances: Numbered Minor Planets: IAU Minor Planet Center 
*JPL Small-Body Database Browser 
*Lists and Plots: Minor Planets: IAU Minor Planet Center 
*
Banyon

**Banyon** on yhdysvaltalainen neo-noir-tyylinen rikosdraamasarja, joka alkoi NBC-kanavalla vuonna 1972 ja päättyi 1973. Televisiosarjan osia näyttelevät Robert Forster, Joan Blondell, Richard Jaeckel ja Julie Gregg.

*Banyon* kertoo losangelesilaisen yksityisetsivän Miles Banyonin elämästä ja urasta 1930-luvun lopulla. Televisiosarjaa tuottivat Quinn Martin Productions ja Warner Bros. Television, ja *Banyonia* kuvattiin WB:n studioilla Kalifornian Burbankissa. Käsikirjoittajat Morton S. Fine ja Milton S. Gelman saivat Edgar Allan Poe -palkintoehdokkuuden parhaasta jaksosta ”A Date With Death” vuonna 1973.

## Rooleissa

## Jaksot

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Goodbye Again

**Goodbye Again** on vuonna 1933 ensi-iltansa saanut Michael Curtizin ohjaama yhdysvaltalainen komediaelokuva, jonka pääosissa ovat Warren William ja Joan Blondell. *Goodbye Again* -elokuvan tuotantoyhtiönä oli First National Pictures ja levittäjäyhtiönä Warner Brothers.

*Goodbye Again* perustuu George Haightin ja Allan Scottin Broadway-näytelmään *[[Goodbye Again (näytelmä)|Goodbye Again]]* (1932), jonka pohjalta Ben Markson laati elokuvan käsikirjoituksen. Alkuperäinen näytelmä oli saanut ensi-iltansa New Yorkin Theatre Masquessa 28. joulukuuta 1932, ja sitä esitettiin 216 kertaa heinäkuuhun 1933 asti. Elokuvan tuottajana oli Henry Blanke, ja *Goodbye Again* kuvattiin Warner Brothersin studioilla Kalifornian Burbankissa.

*Goodbye Again* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 2. syyskuuta 1933, minkä jälkeen elokuva pääsi maanlaajuiseen teatterilevitykseen 9. syyskuuta. Warner Bros. uudelleenfilmatisoi *Goodbye Again* -elokuvan nimellä *[[Kuherruskuukausi kolmelle]]* (*Honeymoon for Three*, 1941), jonka ohjasi Lloyd Bacon, ja jonka pääosissa ovat George Brent, Osa Massen ja Ann Sheridan.

## Juoni

*Goodbye Again* kertoo kirjailijan Ken Bixbyn (Warren William) Anne Rogers -nimisestä sihteeristä (Joan Blondell), joka on rakastanut Keniä jo vuosia. Anne vihastuu, kun Ken ja hänen vanha rakkautensa Julie (Genevieve Tobin) palaavat yhteen.

## Näyttelijät

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* ''Goodbye Again'' TCM Movie Databasessa
Louis A. R. Pieri Memorial Award

**Louis A. R. Pieri Memorial Award** on vuosittain American Hockey Leaguessa parhaalle valmentajalle annettava palkinto. Palkinnon saajan valitsee lehdistö. Palkinto on nimetty Providence Redsin pitkäaikaisen omistajan Louis Pierin mukaan.

## Voittajat
* 1967-68 - Vic Stasiuk - Quebec Aces
* 1968-69 - Frank Mathers - Hershey Bears
* 1969-70 - Fred Shero - Buffalo Bisons
* 1970-71 - Terry Reardon - Baltimore Clippers
* 1971-72 - Al MacNeil - Nova Scotia Voyageurs
* 1972-73 - Floyd Smith - Cincinnati Swords
* 1973-74 - Don Cherry - Rochester Americans
* 1974-75 - John Muckler - Providence Reds
* 1975-76 - Chuck Hamilton - Hershey Bears
* 1976-77 - Al MacNeil - Nova Scotia Voyageurs
* 1977-78 - Bob McCammon - Maine Mariners
* 1978-79 - Parker MacDonald - New Haven Nighthawks
* 1979-80 - Doug Gibson - Hershey Bears
* 1980-81 - Bob McCammon - Maine Mariners
* 1981-82 - Larry Kish - Binghamton Whalers
* 1982-83 - Jacques Demers - Fredericton Express
* 1983-84 - Gene Ubriaco - Baltimore Skipjacks
* 1984-85 - Bill Dineen - Adirondack Red Wings
* 1985-86 - Bill Dineen - Adirondack Red Wings
* 1986-87 - Larry Pleau - Binghamton Whalers
* 1987-88 - Mike Milburi (Maine Mariners) ja John Paddock (Hershey Bears)
* 1988-89 - Tom McVie - Utica Devils
* 1989-90 - Jim Roberts - Springfield Indians
* 1990-91 - Don Lever - Rochester Americans
* 1991-92 - Doug Carpenter - New Haven Nighthawks
* 1992-93 - Marc Crawford - St. John's Maple Leafs
* 1993-94 - Barry Trotz - Portland Pirates
* 1994-95 - Robbie Ftorek - Albany River Rats
* 1995-96 - Robbie Ftorek - Albany River Rats
* 1996-97 - Greg Gilbert - Worcester IceCats
* 1997-98 - Bill Stewart - Saint John Flames
* 1998-99 - Peter Laviolette - Providence Bruins
* 1999-00 - Glen Hanlon - Portland Pirates
* 2000-01 - Don Granato - Worcester IceCats
* 2001-02 - Bruce Cassidy - Grand Rapids Griffins
* 2002-03 - Claude Julien ja Geoff Ward - Hamilton Bulldogs
* 2003-04 - Claude Noel - Milwaukee Admirals
* 2004-05 - Randy Cunneyworth - Rochester Americans
* 2005-06 - Kevin Dineen - Portland Pirates
* 2006-07 - Mike Haviland - Norfolk Admirals
* 2007-08 - Scott Gordon - Providence Bruins
* 2008-09 - Scott Arniel - Manitoba Moose
* 2009-10 - Guy Boucher - Hamilton Bulldogs
* 2010-11 - John Hynes - Wilkes-Barre/Scranton Penguins
* 2011-12 - Jon Cooper - Norfolk Admirals
* 2012-13 - Willie Desjardins - Texas Stars
* 2013-14 - Jeff Blashill - Grand Rapids Griffins
* 2014-15 - Rick Kowalsky - Albany Devils
Kolikkoinmäki (Viipuri)

**Kolikkoinmäki** oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Alun perin Viipurin maalaiskuntaan kuulunut Kolikkoinmäki syntyi muiden itäisten esikaupunkialueiden tapaan 1860-luvun jälkeen ja se liitettiin kaupunkiin vuonna 1924.

## Historia
Kolikkoinmäen rakennukset olivat aluksi pieniä ja yksinkertaisia työläisasuntoja, joita valmistui alueelle tiheästi ilman asemakaavaa. Myöskään varsinaista katuverkostoa ei ollut. 1800-luvun loppuun mennessä Kolikkoinmäellä asui kuitenkin jo noin 5 000 ihmistä. Sen väestö koostui lähinnä työläisistä ja muusta köyhälistöstä.

Vuonna 1912 aloitettu raitiovaunuliikenne oli alusta lähtien ulottunut myös Kolikkoinmäkeen. Sisällissodassa vuonna 1918 kaupunginosa kärsi merkittäviä vaurioita Viipurin taistelun aikana ja suuri osa rakennuksista tuhoutui. Ensimmäisen asemakaavansa kaupunginosa sai 1920-luvulla, jonka jälkeen parannettiin alueen katuverkostoa sekä kunnallistekniikkaa niin, että 1930-luvun loppuun mennessä koko alue oli jo saatu vesi- ja viemäriverkoston piiriin. Kolikkoinmäessä toimi oma kansakoulu ja uuden Juteinin kansakoulun rakennustyöt aloitettiin vuonna 1939, mutta ne keskeytyivät talvisodan sytyttyä. Nykyään entinen Kolikkoinmäki on lähinnä kerrostaloalueena.

Kolikkoinmäestä olivat kotoisin muun muassa ministeri Johannes Koikkalainen, professori Pekka Myrberg, taidemaalari Väinö Kamppuri, viihdetaiteilija Jorma Ikävalko ja työläisaktivisti Kalle Procopé. Myös ministeri Johannes Virolainen asui Kolikkoinmäellä käydessään oppikoulua Viipurissa.

Vuoden 1930 väestönlaskennassa Kolikkoinmäessa oli 6 276 asukasta, joista 6 124 oli suomenkielisiä, 23 ruotsinkielisiä ja 129 muunkielisiä.

## Lähteet
*Kolikkoinmäen kaupunginosa VirtuaaliViipuri 

### Viitteet
Kolikkoinmäki

**Kolikkoinmäki** voi tarkoittaa muun muassa seuraavia paikkoja:

*Kolikkoinmäki, teollisuusyhdyskunta Suonenjoen Iisvedellä
*Kolikkoinmäki, entinen kaupunginosa Viipurissa
Kangasranta

**Kangasranta** oli yksi Viipurin vanhoista suomalaisista kaupunginosista. Muiden itäisten esikaupunkialueiden tavoin se kuului alun perin Viipurin maalaiskuntaan ja liitettiin kaupunkiin vuonna 1924. 

Kangasrannan asutus alkoi syntymään 1860-luvulla yhtä aikaa läheisten Kelkkalan, Kolikkoinmäen ja Talikkalan esikaupunkialueiden tapaan. Sen rakennuskanta koostui aluksi pienistä ja huonokuntoisista työläisasunnoista, joita rakennettiin tiheästi ilman asemakaavaa. Vastaanvanlaisia työläiskaupunginosia syntyi 1800-luvun jälkipuoliskolla lähes jokaiseen Suomen teollisuuskaupunkiin. Ensimmäinen asemakaava Kangasrantaan saatiin alueliitoksen jälkeen, jonka myötä kaupunginosaan tuli myös sähköistys sekä vesi- ja viemäriverkosto. Myös alueen katuja kunnostettiin.

Koiviston kauppalan vanha kirkko siirrettiin Kangasrantaan vuonna 1911 ja samalla se nimettiin uudestaan Mikaelin kirkoksi. Viipurin sisälähetysseuran hankkima kirkko tuhoutui pommituksissa talvisodan loppuvaiheessa vuonna 1940. Kirkkoa kutsuttiin myös Talikkalan kirkoksi, vaikka varsinaisesti se sijaitsikin Kangasrannan puolella. Vuonna 1927 Kangasrannassa aloitti toimintansa Toukolan kristillinen yhteisö.

Vuoden 1930 väestönlaskennassa Kangasrannassa oli 2 733 asukasta, joista 2 718 oli suomenkielisiä, 1 ruotsinkielinen ja 14 muunkielisiä.

Nykyään entinen Kangasrannan kaupunginosa on muun Viipurin itäisen osan tavoin lähinnä kerrostalolähiötä.

## Lähteet
*Kangasrannan kaupunginosa VirtuaaliViipuri 1939

### Viitteet
Lepolan hautausmaa

**Lepolan hautausmaa** voi tarkoittaa seuraavia hautausmaita:

* Lepolan hautausmaa, Hankasalmi
* Kontiolahden Selkie-Mönnin hautausmaa, myös Lepola, Kontiolahti
* Lepolan hautausmaa, Karkkilan Vapaa-ajattelijat r.y:n hautausmaa, Karkkila
* Lepolan hautausmaa, Valkeala, Kouvola
* Lepolan hautausmaa, Kuusankoski, Kouvola
* Lepolan hautausmaa, Lappeenranta
* Kirkonkylän Lepola, Posio
* Lepolan hautausmaa, Kangaslampi, Varkaus
* Lepolan hautausmaa, Viipuri
Lepolan hautausmaa (Viipuri)

**Lepolan hautausmaa** (, *Juzhnoje kladbištše*, *Eteläinen hautausmaa*) sijaitsee Viipurissa Lepolan kaupunginosassa. Se on yksi kaupungin hautausmaista, joka syntyi kun Venäjän senaatti oli vuonna 1772 kieltänyt kirkkoihin hautaamisen. Ensimmäiset vainajat Lepolaan haudattiin 1830-luvulla. Muita päätöksen myötä perustettuja suuria hautausmaita olivat Sorvalin ja Ristimäen hautausmaat, joille hautaaminen aloitettiin jo vuosisadan vaihteessa.

Lepolaan on haudattu muun muassa Suomen kenraalikuvernöörinä toiminut Alexander Amatus Thesleff, jonka hautamuistomerkki kunnostettiin kesällä 2012 Borodinon taistelun 200-vuotisjuhlan kunniaksi. Hautausmaalla sijaitsee myös toisen maailmansodan aikana Viipurissa ja kaupungin ympäristössä kaatuneiden neuvostosotilaiden muistomerkki. Siihen on kaiverrettu noin 2 000 joukkohautaan haudatun sotilaan nimet.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Eteläinen hautausmaa Viipurin kaupungin sivuilla
Gizmodo

**Gizmodo** on yhdysvaltalainen teknologia-aiheinen verkkosivusto. 
Sivusto on perustettu vuonna 2002 teknologiablogina.

Sivusto tarjosi aiemmin sisältöä kirjoitettuna erityisesti espanjankieliselle yleisölle englanninkielisen lisäksi. Syyskuussa 2023 kerrottiin, että espanjankielisen sisällön tuottaminen on korvattu automaattisella käännöksellä englanninkielestä. Kesällä 2023 sivusto alkoi tuottaa tekoälyllä artikkeleita englanniksi ilmoittamatta toimitukselle ja tuotettuja artikkeleita kritisoitiin asiavirheistä.
Vuonna 2012 Gizmodolla oli 9 miljoonaa yksittäistä kävijää kuukausittain ja sata miljoonaa katselua.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Gizmodo.com
Lvivin kansallinen lääketieteellinen yliopisto

**Lvivin kansallinen lääketieteellinen yliopisto** (LNMU) () on Länsi-Ukrainassa, Lvivin kaupungissa toimiva, vuonna 1784 alkanutta lääketieteen opetuksen perinnettä jatkava lääketieteellinen yliopisto. Se on nimetty Galitsian ja Volynian ruhtinaskunnan hallitsijan, Danylo Halytskyin eli Galitsian kuningas Danielin mukaan. Vuonna 2003 yliopisto sai kansallisen yliopiston aseman.

Yliopistossa on noin 5&nbsp;600 opiskelijaa, joista noin 1&nbsp;000 on ulkomailta (lähes 50 eri maasta).

Vuoden 2014 kahdensadan ukrainalaisen yliopiston vertailussa Lvivin lääketieteellinen yliopisto pisteytettiin Ukrainan 57. parhaaksi yliopistoksi (vuonna 2013 sijalla 59). Kun huomioon otettiin muitakin yliopistoluokitteluja (eli Scopus-siteeraukset ja espanjalainen Webometrics-ranking), sijoittui LNMU vuonna 2014 maansa 33 parhaaksi yliopistoksi ja lääketieteellisissä yliopistoissa neljännelle sijalle. Pelkästään Scopus-viittauksia tarkasteltaessa LNMU sijoittui maansa 12. parhaaksi yliopistoksi ja lääketieteellisistä yliopistoista toiselle sijalle.


Kuva:Медінститут.JPG|Lääketieteellinen instituuttia (1894).
Kuva:Zabytki Lwowa 154.jpg|Lvivin lääketieteen yliopiston rakennus (2010; vul. Pekarska 52).
Kuva:Lviv Pekarska 52 DSC 8607 46-101-1245.JPG| Erään yliopistorakennuksen yksityiskohta.
Kuva:69 Pekarska Street, Lviv (2).jpg|LNMU:n hallintorakennus (vul. Pekarska 69).


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*LNMU, Lvivin kansallinen lääketieteellinen yliopisto   (lnmu.com.ua)
Volvo Ocean 65

**Volvo Ocean 65** on Volvo Ocean Race -purjehduskilpailuun kehitetty yksityyppiluokka. Vene on Volvo Open 70 -luokan seuraaja ja sillä on tarkoitus kilpailla ainakin 2014–15 kilpailu. Uudistuksen myötä kaikki joukkueet kilpailevat lähes identtisillä veneillä. Veneen on suunnitellut yhdysvaltalainen Farr Yacht Design Veneiden valmistajat ovat Green Marine, Decision, Persico ja Multiplast. 

Edellisten kisojen veneprojektien hintojen kasvaminen, joka uhkasi kilpailua osanottajakadolla, oli yksi suurimmista uudistukseen johtaneista syistä. Järjestäjän mukaan uusi, viisi jalkaa lyhyempi vene ei ole paljoa hitaampi, kuin edeltäjänsä VO70.

Veneet on varustettu muun muassa viidellä etäkäyttöisellä kameralla

## Luokan mitat

 

## Lähteet
Gennadi Voronov

**Gennadi Ivanovitš Voronov** (31. elokuuta 1910 Rameški – 1. huhtikuuta 1994 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi Venäjän federatiivisen neuvostotasavallan ministerineuvoston puheenjohtajana ja pääministerinä 1962–1971.

Voronov työskenteli uransa alussa sähköasentajana. Hän liittyi NKP:n jäseneksi 1931 ja opiskeli 1932–1936 puolueteoriaa marxilais-leniniläisissä korkeakouluissa Tomskissa ja Novosibirskissä. Vuonna 1939 Voronov nimitettiin Tšitan kaupunkikomitean sihteeriksi. Vuodesta 1955 Voronov toimi pari vuotta Neuvostoliiton varamaatalousministerinä, mutta hänet siirrettiin Orenburgin aluesihteeriksi kunnes hänestä tuli vuonna 1961 Venäjän federatiivisen neuvostotasavallan puoluehaaran poliittisen toimikunnan ensimmäinen varapuheenjohtaja ja seuraavana vuonna NKP:n keskuskomitean puhemiehistön jäsen ja Venäjän federatiivisen neuvostotasavallan pääministeri.

Voronoville myönnettiin kahdesti Leninin kunniamerkki.

## Lähteet
Miguel Ydígoras Fuentes

**José Miguel Ramón Idígoras Fuentes** (17. lokakuuta 1895 Retalhuleu – 27. lokakuuta 1982 Guatemala City) oli guatemalalainen kenraali ja diplomaatti, joka toimi Guatemalan presidenttinä maaliskuusta 1958 maaliskuuhun 1963. Hän otti vallan sen jälkeen kun eversti Carlos Castillo Armas oli murhattu ja väliaikaista valtaa oli käyttänyt sotilasjuntta.

Ydígoras kuului vanhaan maanomistajasukuun ja valmistui Guatemalan sotilasakatemiasta 1915. Hän opiskeli myös Euroopassa. Vuosina 1922–1939 hän toimi Retalhuleun, Petén, Jalapan ja San Marcosin) departementtien sotilaskuvernöörinä ja sitten tienrakennusosaston päällikkönä 1939–1944. Vuonna 1950 Ydígoras asettui presidenttiehdokkaaksi mutta hävisi vaalin Jacobo Arbenz Guzmánille. Hän toimi 1950-luvulla Guatemalan sotilasattaseana ja lähettiläänä Euroopan pääkaupungeissa sekä YK-lähettiläänä New Yorkissa.

Presidenttinä Ydígoras keskittyi jatkamaan murhatun Castillo Armasin taistelua vasemmistolaisia liikkeitä ja Fidel Castron vaikutusta vastaan. Ydígorasin viisivuotinen valtakausi päättyi maaliskuussa 1963, kun hänen oman puolustusministerinsä Enrique Peralta Azurdia johtama juntta kaappasi vallan opposition ja Yhdysvaltojen tuella sen varmistamiseksi, ettei vasemmistolainen entinen presidentti Juan José Arévalo pääsisi valtaan seuraavissa vapaissa vaaleissa. Ydígoras lähti maanpakoon Nicaraguaan.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
*Ebel, Roland H.: *Misunderstood Caudillo: Miguel Ydigoras Fuentes and the Failure of Democracy in Guatemala.* Tulane Studies in Political Science. Tulane University, American University Press 1998. .
Suomalaisia kuvia

**Suomalaisia kuvia** on Kimmo Kaivannon teos vuodelta 1977. Hän teki sen alkujaan matkustajalaiva Finnjetille, jonka pääportaikon seinällä se oli vuoteen 2006. Teos koostuu kahdestakymmenestä öljymaalauksesta. Se on nykyisin esillä Merikeskus Vellamon pääkäytävällä.


## Lähteet
Auto GP -kausi 2015

**Auto GP -kausi 2015** oli Auto GP -sarjan kuudes kausi. Kauden piti alkaa 18. huhtikuuta Marokon Marrakechin katuradalla, mutta 1. huhtikuuta tehtiin päätös että Marokon kilpailut perutaan.. Kausi alkoi 2. toukokuuta Unkarin Hungaroringillä. Lopulta liian vähäisen osallistujamäärän takia koko loppukausi peruttiin. Sarjan mestaruutta ei myönnetty kenellekään.

## Tallit ja kuljettajat

## Kilpailukalenteri

Kaudella ajettiin muun muassa yksi kisaviikonloppu World Touring Car Championship ja yksi Blancpain Endurance Series -osakilpailujen yhteydessä. 1. huhtikuuta ilmoitettiin että kauden avaama Marokon Marrakechin kilpailut perutaan. Kesäkuussa ilmoitettiin sarja keskeytetyksi liian vähäisen osallistujamäärän takia.

## Lähteet
Norbert Michelisz

**Norbert Michelisz** (s. 8. elokuuta 1984 Mohács) on unkarilainen autourheilija, joka kaudella 2014 kilpailee World Touring Car Championship -luokassa Zengő Motorsportin Honda Civicillä. Ensimmäisen WTCC-kilpailunsa Michelisz ajoi vuonna 2008. Hän on voittanut sarjassa kolme osakilpailua, joista ensimmäisen Macaon kisassa 2010. Micheliszin paras sijoitus sarjan yhteispisteissä on kuudes vuosilta 2012 ja 2013. Marraskuussa 2012 Michelisz saavutti viimeisen kilpailun jälkeen WTCC Independents' Trophyn, joka on merkittävin unkarilaisen autourheilijan saavuttama palkinto.

## Lähteet
* http://www.fiawtcc.com/drivers/detail/id/20
Siirtohinnoittelu

**Siirtohinnoittelu** tarkoittaa hinnoittelua samaan konserniin kuuluvien yhtiöiden välisissä liiketoimissa. Tällaisia liiketoimia voivat olla esimerkiksi tavaroiden ja palvelujen kauppa, korvaus aineettomien oikeuksien hyödyntämisestä sekä rahoitus. Jos yritys ei noudata markkinaehtoisuuden periaatetta vaan pyrkii välttämään verojen maksamista, verottaja voi oikaista hinnoittelua määräämällä jälkiveroja ja tarvittaessa veronkorotuksia.

Eri maiden veroviranomaisille siirtohinnoittelu on erityinen kiinnostuksen kohde, sillä siirtohinnoittelun avulla voidaan harjoittaa veronkiertoa. Esimerkiksi Nokia oli Intian veroviranomaisen hampaissa. Suomalaisten yritysten kokemusten mukaan siirtohinnoittelun ongelmat kiteytyvät oikeusvarmuuden puutteeseen. Verottajan linjauksista ei aina ole tietoa.
Lisäksi verottajan toimintatavat koetaan aggressiivisiksi maailmanlaajuisesti nimenomaan siirtohinnoittelua koskien.

Jos emoyhtiö antaa lainaa tytäryhtiölleen eri ehdoilla kuin ulkopuoliselle yritykselle, kyse voi olla kielletystä siirtohinnoittelusta.

Öljy-yhtiö Jukos hyödynsi siirtohinnoittelua Venäjällä verorasituksen pienentämiseksi.

ATTACin mukaan kehitysmaat menettävät 100 miljardia dollaria verotuloja vuodessa laittoman siirtohinnoittelun vuoksi.

Suomelta jää saamatta vuosittain n. 1,6 miljardin euron edestä verotuloja vilpillisen siirtohinnoittelun takia. Siirtohinnoittelua harjoittavat yleensä suuret yritykset, joilla on kansainvälistä toimintaa. Yritykset käyttävät vilpilliseen siirtohinnoitteluun myös veroparatiiseissa, eli alhaisemman verotuksen maissa sijaitsevia tytäryhtiöitään. Eräs menetelmä on ottaa lainaa esimerkiksi Luxemburgiin sijoitetulta emoyhtiöltä ylisuurella korolla. Kun lainaa ottanut yhtiön Suomen-osasto maksaa lainaa takaisin emoyhtiölle, nousee sen liiketulos korkeaksi. Koska laina oli korkeakorkoista, saadaan täten keinotekoisesti Suomen yksikön tulos tappiolliseksi, joten veroja ei joudu maksamaan Suomessa vaan niitä maksetaan vain halvan verotuksen maassa toimivassa yrityksen "menestyneessä" haarassa.

## Katso myös
* Verosuunnittelu
* Konserniavustus

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Verohallinto: Mitä on siirtohinnoittelu
Maurice Duverger

**Maurice Duverger** (5. kesäkuuta 1917 – 16. joulukuuta 2014) oli ranskalainen juristi, sosiologi ja poliitikko.

## Tutkijana
Duverger väitteli oikeustieteestä Bordeaux'ssa vuonna 1942. Hän oli oikeustieteen professori ensin Poitiersissa (1942-1943), ja sen jälkeen sitten Bordeaux'ssa (1943-1955) Hänet nimitettiin Pariisiin vuonna 1955, jossa hän opetti eläkeikään asti, vuoteen 1985.

Aloitettuaan työn Bordeaux'n yliopistossa hän syventyi politiikan tutkimukseen ja perusti vuonna 1948 sinne yhden ensimmäisistä politiikan tutkimuksen tiedekunnista. 

Ensimmäisessä julkaisussaan vuonna 1944 Duverger selosti Ranskan vuoden 1940 hallintomuotoa. Sodan lopulla hän lähentyi vastarintaliikettä ja selosti Ranskan uuden hallituksen legitimiteettiä *[[Libération]]*-sanomalehdessä ja syventyi yhteiskuntatieteelliseen teoriaan. Sodan jälkeen hän opetti laki- ja taloustieteiden laitoksella Pariisissa ja kirjoitti sanomalehtiin.

Duverger kirjoitti *Le Monde* -lehteen säännöllisesti yli 50 vuoden ajan.

Duverger tutki poliittisten järjestelmien ja eri maissa toimivien instituutioiden kehitystä ja antoi etusijan mieluummin tutkimuksen empiirisille menetelmille kuin filosofiselle päättelylle.

Duverger kehitti teorian, joka tuli tunnetuksi Duvergerin lakina. Se määrittää korrelaation enemmistövaalissa käytettävän niin sanotun first-past-the-post-vaalitavan ja kaksipuoluejärjestelmän muotoutumisen välillä. Vuonna 1978 analysoidessaan Ranskan poliittista järjestelmää hän kehitti käsitteen semipresidentialismi.

Vuonna 1981 Duverger valittiin Serbian tiede- ja taideakatemian jäseneksi.

## Politiikassa
Vuonna 1933 Duverger liittyi Tasavaltalaisten liittoon *l’Union populaire républicaine*, jonka johtohahmo oli nuori professori Philippe Henriot, tuleva Vichyn hallituksen propagandaministeri. Duvergerin ja Henriot'n tiet erkanivat 1936, mutta Duverger oli saanut vaikutteita jotka houkuttelivat hänet liittymään Jacques Doriotin ranskalaiseen kansanpuolueeseen, *Parti populaire français* (PPF). PPF ei ollut tuolloin vielä varsinaisesti fasistinen puolue, mutta se oli jo populistinen, parlamenttivastainen liike, jota antisemitistit äänestivät. Hän lähti puolueesta 1938, kun se oli siirtynyt liian oikealle.

Duvergerin lehtikirjoitukset, joiden arvomaailmaa on kuvattu keskustavasemmistolaiseksi, provosoiovat vastineita lukemattomilta vastustajilta, erityisesti gaullisteilta ja kommunisteilta. Filosofi Raymond Aron syytti häntä sokeudesta Neuvostoliiton suuntaan.

Duverger oli vuosina 1989–1994 Euroopan parlamentin sosialistien ja demokraattien ryhmän jäsen. Hänet valittiin parlamenttiin Italian edustajana. 

## Lähteet
Jani Helenius

**Jani Helenius** (s. 1979) on suomalainen harmonikansoittaja. Hän voitti kultaisen harmonikan kilpailun vuonna 1998
. Helenius säesti Reijo Taipaletta hänen keikoillaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Shake (tanssi)

**Shake** (suom. ”ravistus” eli ”sheikkaaminen”) on yksi 1960-luvun alun lyhytikäisistä muotitansseista.

The Shake kuului rocklaulaja Chubby Checkerin tunnetuksi tekemiin muotitansseihin, joista muita ollivat the Twist, the Pony, the Fly ja the Hucklebuck. Shake-tanssi tuli tunnetuksi Yhdysvalloissa vuonna 1963 myös sen mukaan nimettyjen laulujen myötä, kuten Sam Cooken ”Shake” ja Laurel Aitkenin ”Shake”.

Shaken tanssimisohje noilta ajoilta kuuluu seuraavasti:
Aseta toinen jalka tukevasti toisen eteen. Ojenna käsivartesi sivuille ja keinu puolelta toiselle samalla kun nyökytät päätäsi. Ravista ylävartaloasi lantion kohdalta ja ota silloin tällöin sivuttaisaskel vuoroin molempiin suuntiin.

Shake-tanssi eli ”sheikkaaminen” mainitaan muun muassa Kari Kuuvan laulussa ”Lärvätsalo Go-go-go” vuodelta 1966 sekä Kari Peitsamon laulussa ”Kauppaopiston naiset” vuodelta 1977.

## Lähteet
Rappaus

**Rappaus** on rakennuksen pinnoitustapa, jota käytetään yleisimmin harkko-, tiili- ja betonirakenteisissa rakennuksissa peittämään alusrakenteiden pienet epätasaisuudet. Rappaus suojaa myös alusrakenteita säärasitukselta ja mekaaniselta kulumiselta.

## Rappausmenetelmiä
*Lähde:* 

*Eristerappaus
*Hakattu terasti
*Hienorappaus
*Hiertorappaus
*Jalorappaus
*Kaksikerrosrappaus
*Kalkkirappaus
*Kalkkisementtirappaus
*Kamparappaus
*Karkearappaus
*Kipsirappaus

*Kolmikerrosrappaus
*Konerappaus
*Koristerappaus
*Korjausrappaus
*Kuiturappaus
*Kuultorappaus
*Käsirappaus
*Kynsirappaus
*Lieterappaus
*Limoitus
*Listarappaus

*Lämpörappaus
*Ohutpinnoitus
*Ohutrappaus
*Oikaisurappaus
*Paikkarappaus
*Pesuterasti
*Pintarappaus
*Rappaus
*Roiskerappaus
*Rokotus
*Rouhepinnoitus

*Ruiskurappaus
*Sabloonarappaus
*Sgraffito
*Sementtirappaus
*Slammaus
*Tartuntarappaus
*Terastirappaus
*Terrasit
*Tossutus
*Täyttörappaus

## Lähteet
Hong Yong-jo

**Hong Yong-jo** (s. 22. toukokuuta 1982 Pjongjang) on pohjoiskorealainen jalkapalloilija, joka edustaa Pohjois-Korean pääsarjassa pelaavaa 4.25:ta. Hong on pelipaikaltaan hyökkäävä keskikenttä. Hän on pelannut Pohjois-Korean jalkapallomaajoukkueessa.

## Ura
Hong edusti vuodet 2004–2007 4.25:a. Vuonna 2007 hän siirtyi Serbian liigan FK Bežanijaan. Hän edusti seuraa vuoden, ennen kuin siirtyi venäläiseen FK Rostoviin. Rostovissa Hong pelasi kolmessa kaudessa 31 ottelua ja teki kolme maalia. Kaksi viimeisintä Rostov-kautta Hong pelasi pääsarjassa. Vuonna 2011 hän palasi takaisin kasvattajaseuransa 4.25:n riveihin.

Pohjois-Korean jalkapallomaajoukkueessa Hong debytoi jo vuonna 2002. Hän toimi maansa kapteenina vuoden 2010 MM-kisoissa. Turnauksessa Hong pelasi kaikissa Pohjois-Korean kolmessa ottelussa. Maajoukkueessa Hong on pelannut 69 ottelua ja tehnyt 22 maalia. 

## Lähteet

* http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=210032/index.html 
* http://www.national-football-teams.com/player/4866/Yong_Jo_Hong.html
Jakov Livšits

**Jakov Abramovitš Livšits** (1896 Mozyr, Gomelin maakunta – 1. helmikuuta 1937 Moskova) oli neuvostoliittolainen poliitikko, joka toimi vuosina 1935–1936 Neuvostoliiton apulaisrautatieministerinä. Stalinin vainojen aikana hänet tuomittiin kuolemaan ja teloitettiin.

## Elämänvaiheet
Livšits syntyi vuonna 1896 Mozirin kaupungissa, Gomelin maakunnassa nykyisellä Valko-Venäjällä. Hän oli juutalainen. Livšits työskenteli sorvarina vuodesta 1912 ja kuului 1913–1915 sosialistivallankumoukselliseen puolueeseen. Maaliskuussa 1917 hän liittyi bolševikkipuolueeseen ja hänet valittiin sotilaiden ja työläisten neuvostoon. Hän oli mukana Venäjän sisällissodassa (1918–1922) bolševikkien puolella. Vuosina 1935–1936 hän toimi Neuvostoliiton vararautatieministerinä.

Livšits pidätettiin 16. marraskuuta 1936 syytettynä trotskilaisuudesta. Hän oli yksi syytetyistä toisessa Moskovan oikeudenkäynnissä tammikuussa 1937. Kaikki syytetyt, Livšits mukaan luettuna, tuomittiin kuolemaan 29. tammikuuta 1937. Tuomio pantiin täytäntöön 1. helmikuuta.

Kirjailija Isaak Babel, joka tunsi Livšitsin, suhtautui tuomioon epätoivoisena:

Toisaalta Stalin yhdessä puheistaan yritti vakuuttaa Livšitsin olevan syyllinen: "*Livšits oli työläinen, vähätietoinen työläinen, mutta paljastui vakoojaksi...*"

Myös Livšitsin perhe tuomittiin. Hänen vaimonsa Maria Troitskaja ja sisarensa Hinja Livšits olivat vuosina 1937–1945 vankilassa. Tyttäret Galina Troitskaja (1922–2001) ja Marina Troitskaja (s. 1931) lähetettiin lastenkotiin 1937 ja annettiin isoäitinsä huostaan 1938.

Livšits on haudattu Donskojen hautausmaalle Moskovaan.
Darío Verón

**Darío Anastacio Verón Maldonado** (s. 26. heinäkuuta 1979 San Ignacio) on paraguaylainen jalkapalloilija, joka edusti toistakymmentä vuotta Primera División de Méxicossa pelaavaa UNAM Pumasia vuodesta 2003 alkaen ja oli myös joukkueen kapteeni. Vasenjalkainen Verón on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän  pelasi vuosina 2001–2017 Paraguayn jalkapallomaajoukkueessa. 

## Seurajoukkueura
Verón aloitti ammattilaisuransa 12 de Octubressa kotimaassaan Paraguayssa. Vuonna 2001 hän kävi lainalla saman maan Club Guaraníssa. Vuonna 2003 Verón siirtyi chileläiseen Cobreloaan, jossa hän ei pelannut vuottakaan, ennen kuin siirtyi Meksikon liigan UNAM Pumasiin. Cobreloassa Verón voitti ainoalla kaudellaan Chilen mestaruuden. UNAMissa Verón on pelannut lähes 400 ottelua ja voittanut neljästi maan mestaruuden, kolme kertaa Clausuran ja kerran Aperturan. Nykyään Verón toimii myös seuran kapteenina.

## Maajoukkueura
Verón debytoi Paraguayn jalkapallomaajoukkueessa vuonna 2001. Samana vuonna hän pelasi yhden uransa kolmesta Copa Américasta, muut tulivat vuosina 2007 ja 2011. Vuoden 2011 Copa Américassa Verón sijoittui Paraguayn kanssa toiseksi. Verón edusti maataan myös MM-kisoissa 2010, jossa hän pelasi yhden ottelun, puolivälierässä tulevaa maailmanmestaria, Espanjaa vastaan. Verón pelasi kaikkiaan 51 maaottelua ja teki niissä yhden maalin.

## Lähteet
* 
* http://www.national-football-teams.com/player/8654/Dario_Veron.html
* http://www.fifa.com/worldfootball/statisticsandrecords/players/player=185341/index.html 

### Viitteet
Mezzo Mix

**Mezzo Mix** on The Coca-Cola Companyn valmistama colan ja appelsiinin makuinen virvoitusjuoma. Se lanseerattiin vuonna 1973 Saksassa. 

Saksassa sitä myydään perinteisenä sokeria sisältävänä virvoitusjuomana sekä sokerittomana Mezzo Mix Zero -nimisenä virvoitusjuomana.

## Lähteet
Gordon Schildenfeld

**Gordon Schildenfeld** (s. 18. maaliskuuta 1985 Šibenik, Jugoslavia) on kroatialainen jalkapalloilija, joka edustaa kyproslaista Anorthosis Famagustaa. Oikeajalkainen Schildenfeld on pelipaikaltaan keskuspuolustaja. Hän on pelannut myös Kroatian jalkapallomaajoukkueessa. Schildenfeld on 191 senttimetriä pitkä. 

## Ura
### Seurajoukkueura
Schildenfeld aloitti ammattilaisuransa kotikaupunkinsa Šibenikin HNK Šibenikissä. Hän edusti seuraa vuodet 2001-2007. Vuonna 2007 Schildenfeld siirtyi Kroatian suurseuraan Dinamo Zagrebiin. Hän pelasi seurassa vain kauden, jonka aikana tilille tuli 32 ottelua ja liigan sekä cupin voitto. Vuonna 2008 Schildenfeld siirtyi Turkkiin Beşiktaş JK:n riveihin. Ura turkkilaisseurassa ei auennut ja pääosan Beşiktaş-ajastaan Schildenfeld vietti lainalla MSV Duisburgissa ja Sturm Grazissa, joista viimeksi mainitussa tuli Itävallan cup-voitto. Vuonna 2010 Schildenfeld siirtyi pysyvällä sopimuksella Sturm Graziin. Sielläkin hän pelasi vain yhden kauden, jonka aikana pelejä kertyi 36 ja lisäksi tuli myös Itävallan Bundesliiga -mestaruus. Kesällä 2011 Schildenfeld siirtyi Saksan 2. Bundesliigassa pelanneeseen perinneseura Eintracht Frankfurtiin, jonka Schildenfeld nosti takaisin Bundesliigaan pelattuaan 33 ottelua kauden aikana. Seuraavaksi, vain yhden Eintracht-kauden jälkeen Schildenfeld siirtyi Venäjän valioliigaan ja FK Dynamo Moskovan joukkueeseen. Vuonna 2013 Schildenfeld siirtyi lainalle kreikkalaiseen PAOK FC:hen saatuaan Venäjällä vähän peliaikaa. Elokuussa 2013 palattuaan lainalta takaisin Moskovaan Schildenfeld siirtyi jälleen Kreikkaan, nyt lainasopimuksella Panathinaikos FC:n riveihin. Panathinaikosissa Schildenfeld voitti Kreikan cupin vuonna 2014. Vuosina 2015–2017 hän edusti kotimaassaan Dinamo Zagrebia ja siirtyi sitten Kyprokselle.

### Maajoukkueura
Schildenfeld pelasi yhden ottelun Kroatian alle 21-vuotiaiden maajoukkueessa vuonna 2006. Debyytti Kroatian jalkapallomaajoukkueessa tapahtui marraskuussa 2009 Liechtensteiniä vastaan. Schildenfeld kuului Kroatian joukkueeseen vuoden 2012 EM-kisoissa, joissa hän pelasi Kroatian kaikki kolme ottelua, ja vuoden 2014 MM-kisoissa, joissa hän ei kuitenkaan päässyt kentällä yhdessäkään Kroatian kolmesta ottelusta. EM-kisoissa 2016 hän pääsi kahdessa ottelussa vaihtopelaajana viime hetkiksi kentälle. Hän on pelannut maajoukkueessa 29 ottelua ja tehnyt niissä yhden maalin.

## Lähteet
* 
* http://www.fifa.com/worldcup/players/player=357990/played-matches.html 

### Viitteet
Ahmad Shah

**Ahmad Shah ibni Abu Bakar** (24. lokakuuta 1930 – 22. toukokuuta 2019) oli Pahangin sulttaani ja Malesian seitsemäs kuningas. Hän toimi kuninkaan virassa vuosina 1979–1984. Vuonna 2019 hän luopui heikon terveydentilansa vuoksi sulttaaniudesta poikansa hyväksi.

## Lähteet
Nicolas Gilsoul

**Nicolas Gilsoul** (s. 5. helmikuuta 1982) on belgialainen kartanlukija, joka on kilpaillut rallin MM-sarjassa Thierry Neuvillen ja Pierre-Louis Loubetin kanssa.

## Ura
Gilsoulin ensimmäinen kansainvälinen rallikilpailu oli vuonna 2003 rallin EM-sarjassa ja toimi seuraavana vuonna Bruno Thiryn kartanlukijana.
Gilsoulin ensimmäinen MM-ralli oli Monte Carlo -ralli 2007 ja hän toimi kartanlukijana useille belgialaisille kuljettajille. Vuonna 2011 hän aloitti Thierry Neuvillen kanssa ja he voittivat kaksi kilpailua Intercontinental Rally Challenge -sarjassa. Gilsoul ja Neuville kilpailivat M-Sportille ennen siirtymistä Hyundai Motorsportille kaudelle 2014.
Vuoden 2014 Saksan rallissa Gilsoul ja Neuville saavuttivat ensimmäisen voittonsa rallin MM-sarjassa. Vuoden 2021 alussa Neuvillen ja Gilsoulin yhteistyö päättyi.

Kaudella 2023 Gilsoul toimi Pierre-Louis Loubetin kartanlukijana. Lokakuussa 2023 Loubet ilmoitti yhteistyön päättymisestä.

## Lähteet
* http://www.ewrc-results.com/coprofile.php?p=896&sct=1

### Viitteet

## Aiheesta muualla
Miika Hosio

**Miika Hosio** (s. 27. kesäkuuta 1989) on suomalainen futsalpelaaja, joka edustaa Italian toiseksi korkeimmalla sarjatasolla pelaavaa Mantova Calcio a5 seuraa. Hosio siirtyi Italiaan Futsal-liigassa pelaavasta espoolaisesta Golden Futsal Teamista joulukuussa 2018. 

Uransa alussa Hosio edusti FTK:ta ja Sievi Futsalia. Kaudet 2011–2015 Hosio pelasi Kampuksen Dynamossa iskien tuona aikana tehot 117+63 pelaamissaan 102:ssa ottelussa. Hosio myös voitti Dynamon paidassa Futsal-liigan pistepörssin kaudella 2014-2015 (35+22=57). Kauden 2015-2016 Hosio pelasi espoolaisen Golden Futsal Teamin paidassa. Kauden 2016-2017 alkupuoliskon Hosio pelasi Italiassa Serie B:n G.S. Giovinazzo C5 -joukkueessa. Joulukuussa 2017 Hosio allekirjoitti loppukauden mittaisen sopimuksen Kampuksen Dynamon kanssa.

Hosio pelaa myös Suomen futsalmaajoukkueessa, jossa on kertynyt 60 ottelua ja 26 maalia. 

Hosio on pelannut myös jalkapalloa. Viimeksi hän edusti Kakkosessa pelannutta Jämsänkosken Ilvestä. Jalkapallossa Hosion pelipaikka on keskikenttäpelaaja.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Hosion haastattelu palloliiton sivuilla, 29.11.2016
Ne naiset! Ne naiset!

**Ne naiset! Ne naiset!** (myös **Vuoden 1934 nainen** tai **Vuoden nainen**; ) on vuonna 1934 ensi-iltansa saanut Ray Enrightin ohjaama yhdysvaltalainen musikaalikomediaelokuva, jonka pääosia näyttelevät Ruby Keeler, Dick Powell, Joan Blondell, ZaSu Pitts, Guy Kibbee ja Hugh Herbert. Elokuvan musikaalinumerot loi ja ohjasi Busby Berkeley, ja Warner Bros. oli elokuvan tuotanto- ja levittäjäyhtiönä.

## Juoni

Elokuva kertoo uskonpuhdistajan tyttärestä, joka saa pääosan skandaalimaisesta Broadway-show’sta.

## Näyttelijät

## Musikaalinumerot
Busby Berkeley suunnitteli, lavasti ja ohjasi elokuvan musikaalinumerot. Elokuvan *Ne naiset! Ne naiset!* tekoon mennessä Berkeley oli saanut oman yksikön WB:llä menestyselokuvien *[[42:nen katu]]*, *[[Shanghai Lil]]* ja *[[Kultakalat 1933]]* ansiosta.

## Tuotanto
Alun perin Archie Mayon oli tarkoitus ohjata elokuva, mutta lopulta Ray Enright sai työn viikkoa ennen kuvauksien alkua. WB olisi halunnut Broadway-tanssija Eleanor Powellin tekemään elokuvaan erikoisnumeron, mutta Powell kieltäytyi tarjouksesta.

*Ne naiset! Ne naiset!* -elokuvan kuvaukset alkoivat WB:n studioilla Kalifornian Burbankissa 28. maaliskuuta 1934. Kun ohjaaja Ray Enright oli saanut päätökseen oman työnsä huhtikuun puolessa välissä, Busby Berkeley jatkoi seuraavaksi musikaalinumeroiden parissa. Musikaalinumeroita valmisteltiin ja kuvattiin heinäkuun 3. päivään asti. Kun musikaalinumeroa ”The Girl at the Ironing Board” kuvattiin, numeron esiintyjä Joan Blondell oli seitsemännellä kuulla raskaana. Elokuvan kuvaaja ja Blondellin aviomies George Barnes piti huolen siitä, että Blondellin raskaus ei näy filmillä.

## Julkaisu
*Ne naiset! Ne naiset!* sai Yhdysvaltain ensi-iltansa 16. elokuuta 1934, ja maanlaajuinen teatteriensi-ilta oli 1. syyskuuta 1934. Vuonna 1989 kappale ”I Only Have Eyes for You” voitti ASCAP Film and Television Music -palkinnon. Warner Home Video julkaisi elokuvan ensimmäistä kertaa DVD:nä Yhdysvaltain markkinoille 21. maaliskuuta 2006.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* 
* 
* ''Ne naiset! Ne naiset!'' TCM Movie Databasessa