Otto Toivonen

**Otto Toivonen** (27. maaliskuuta 1884 Urjala – 16. helmikuuta 1977 Helsinki) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1917, 1922–1929, 1933–1945 ja 1951–1954. Hämeenlinnassa vaikuttanut Toivonen oli uransa alkuvaiheissa sosialidemokraattisen nuorisoliikkeen keskeisiä hahmoja. 1930-luvun alussa Toivonen joutui puhujamatkoillaan toistuvasti fasistisen Lapuan liikkeen väkivaltaisten uhkailujen kohteeksi ja hänet jopa siepattiin kahdesti.

## Elämä
### Lapsuus ja nuoruus
Otto Toivonen syntyi Urjalan Kehrossa kuusitoistalapsiseen sisarusparveen. Hänen vanhempansa olivat Vesilahdesta kotoisin olleet suutari Taavetti Susannanpoika Toivonen (s. 1844) ja Ida Johanna Kivijärvi (1851-1898). Toivonen aloitti työuransa jo kuusivuotiaana paimenena oppien myöhemmin isältään suutarin ammatin. Hän työskenteli aluksi kotipitäjässään, kunnes muutti Hämeenlinnaan vuonna 1906.

### Politiikkaan
Toivonen liittyi Urjalan Huhdin työväenyhdistyksen jäseneksi vuonna 1902. Kouluja käymätön Toivonen paikkasi puuttuvaa sivistystään ahkeralla itseopiskelulla ja liittyi Suomen Sosialidemokraattiseen Nuorisoliittoon heti järjestön perustamisvuonna 1906.  Kansanedustaja Juho Saariston suutarinliikkeessä työskennellessään Toivonen lähti tämän innoittamana aktiivipolitiikkaan. Vuonna 1912 Toivonen suoritti Sosialidemokraattisen puolueopiston kurssin, jonka jälkeen hänet palkattiin Etelä-Hämeen sosialidemokraattisen nuorisopiirijärjestön kiertäväksi puhujaksi. Vuonna 1916 Toivosesta tuli sosialidemokraattisen piirijärjestön puhuja ja hänet valittiin myös eduskuntaan. Keväällä 1917 Toivonen avusti Suomessa piileskellyttä V. I. Leninia soutamalla hänet Vanajaveden yli Kantolanniemeen, josta Lenin jatkoi Hämeenlinnan rautatieasemalle. Syksyn eduskuntavaaleissa hän ei onnistunut uusimaan paikkaansa.

Sisällissodan aikana Toivonen toimi Hämeenlinnan vallankumousoikeuden syyttäjänä ja Toijalan vallankumousoikeuden puheenjohtajana sekä kiersi puhujana muun muassa punaisten sankarihautajaisissa. Sodan jälkeen Toivonen sai valtiorikosoikeudessa kuuden vuoden kuritushuonetuomion, mutta hänet armahdettiin jo syksyllä 1918. Vapauduttuaan Toivonen oli käynnistämässä sodan lamauttamaa sosialidemokraattisen nuorisoliikkeen toimintaa. Tammikuussa 1919 hänet valittiin Etelä-Hämeen sosialidemokraattisen nuorisopiiritoimikunnan puheenjohtajaksi. Kommunistien kaapattua sosialidemokraattisen nuorisoliiton 1921 perustettiin Toivosen aloitteesta Suomen Sosialidemokraattinen Työläisnuorisoliitto. Vuonna 1922 hänet valittiin jälleen eduskuntaan.

### Lapualaisvuodet

Vuodesta 1926 lähtien Toivonen työskenteli eduskuntatehtäviensä ohessa SDP:n puoluehallinnon luennoitsijana. Parhaimpina vuosinaan hän piti noin 300 puhetta eri puolilla maata. 1930-luvun alussa Toivonen joutui useita kertoja Lapuan liikkeen ahdistelemaksi. Kesäkuussa 1930 Toivosen puhuessa Heinolan Imjärvessä hänet kuljetettiin väkipakolla Heinolan kirkonkylään. Poliisi ei puuttunut asiaan, mutta Toivosen valitettua maaherra Bruno Jalanderille lapualaisten pääjehu Pentti Sakkinen tuomittiin sakkoihin hänen lyötyään Toivosta kepillä. Elokuussa nimismies kielsi Tuusniemelle suunnitellun puhetilaisuuden, koska ei katsonut pystyvänsä vastaamaan yleisen järjestyksen säilymisestä. Syksyn aikana Toivosta uhkailtiin Keiteleen Tossavanlahdessa ja Korpilahdella.

Helmikuussa 1931 toistasataa Lapuan liikkeen kannattajaa esti Toivosen puhetilaisuuden Mäntsälän Ohkolassa. Joukkion johtajana hääräsi jälleen Pentti Sakkinen, jonka autolla Toivonen kyydittiin hänen omistamansa Hirvihaaran kartanon kautta takaisin Helsinkiin. Toivonen palasi Ohkolaan August Kuusiston kanssa parin päivän kuluttua ja tilaisuus saatiin pidettyä. Tapauksen jälkeen eri puolille Mäntsälää levitettiin Toivosen vastaisia lentolehtisiä. Maaliskuussa Toivonen ja Viljo Kohonen olivat puhumassa Mäntsälän Soukkiossa, jolloin lapualaisten revohka hyökkäsi kokouspaikalle rikkoen ikkunat ja valaisimet. Toivonen onnistui pakenemaan pimeään metsään, jossa hän piileskeli tuntikausien ajan. Lapualaiset puolestaan piirittivät kylän paikallisen suojeluskunnan avustuksella ja pakottivat asukkaat pysymään sisätiloissa. Toivonen ja Kohonen pääsivät lopulta palaamaan Helsinkiin seuraavana päivänä. Vielä huhtikuussa Toivonen joutui Evijärven Lahdenkylässä uhkailujen kohteeksi ja katsoi parhaaksi keskeyttää Etelä-Pohjanmaan järviseudulle suuntautuneen luentokiertueensa. Porvarilehdet julkaisivat samana keväänä valeuutisia, joista eräässä Toivosen väitettiin sisällissodan aikana toimineen Mäntsälän vallankumousoikeuden puheenjohtajana ja olleen osallisena kymmenien valkoisten murhaamiseen. *[[Ajan Sana]]n* päätoimittaja Emerik Olsoni, *[[Hämeen Sanomat|Hämeen Sanomaitten]]* Aarne Kauhtio ja *[[Uusi Aura|Uuden Auran]]* Eino Tikkanen tuomittiin sakkoihin herjauksesta.

### Paluu eduskuntaan
Pudottuaan eduskunnasta 1929 Toivosesta tuli jälleen kansanedustaja huhtikuussa 1933 Julius Ailion kuoltua. Kansanedustajan tehtäviensä ohessa hän jatkoi edelleen puolueen luennoitsijana. Viimeisen kerran Toivosta yritettiin häiritä vappuna 1933 Lahdessa. Kansanedustajan tehtävät jätettyään Toivonen oli 1945-1946 eduskunnan nimeämänä jäsenenä sotasyyllisyysoikeudenkäynnissä. Hän oli sosialidemokraattien Lauri af Heurlinin ja Kalle Hakalan sekä kokoomuksen Arno Tuurnan ohella ainoa oikeuden jäsen, joka äänesti syytettyjen vapauttamisen puolesta. Tästä suivaantuneena kommunistien lehdet kuten *[[Vapaa Sana (sanomalehti)|Vapaa Sana]]* ja *[[Työkansan Sanomat (1945)|Työkansan Sanomat]]* herjasivat Toivosta raskaasti. Toivonen palasi neljännen kerran eduskuntaan vuonna 1951. Pitkän kansanedustajanuransa merkittävimpänä saavutuksenaan hän piti vuonna 1943 säädettyä maksutonta kouluruokailua. 

Toivonen toimi myös presidentin valitsijamiehenä 1925, 1931, 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 sekä oli pitkäaikainen Hämeenlinnan kaupunginvaltuuston jäsen. Espoon Tapiolassa eläkepäiviään viettänyt Toivonen kuoli 92-vuotiaana helmikuussa 1977. Hänet on haudattu sukuhautaan Ahveniston hautausmaalle.

## Perhe
Otto Toivosen puoliso oli forssalainen kutoja Martta Matilda Vihervä (1888-1960), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1917. Pariskunnalla oli kaksi lasta. Martta Toivonen oli kotipaikkakunnallaan Forssan työväenyhdistyksen kutojien ammattiosaston ja Ihanneliiton aktiiveja sekä toimi myös sosialidemokraattisessa nuorisoliitossa. Sisällissodan aikana hän joutui aiheettoman ilmiannon vuoksi Hämeenlinnan vankileirille. Myöhemmin Toivonen vaikutti Hämeenlinnan työväenjärjestöissä ja oli muun muassa sosialidemokraattisen piiritoimikunnan jäsen. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla