open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Suurennusohjelma

**Suurennusohjelma** on ohjelma, joka suurentaa halutun osan tietokoneen näytöllä olevasta informaatiosta. Tästä hyötyvät erityisesti sellaiset henkilöt, joiden on vaikea lukea pientä tekstiä tai nähdä graafisen sisällön yksityiskohtia. Suurennettavan kohdan kokoa ja suurennussuhdetta voi muuttaa haluamallaan tavalla. Myös suurennusikkunan kehystä voi mukauttaa mieleisekseen, esimerkiksi säätämällä sen paksuutta tai vaihtamalla sen värin. Niin ikään itse suurennusikkunan värejä voi muuttaa, ja ikkunan voi halutessaan lukita tiettyyn kohtaan näytöllä. Windows-käyttöjärjestelmässä on vakiona suurennusohjelma nimeltä suurennuslasi. Ohjelma kuuluu helppokäyttötoimintoihin. Suurennusohjelman tarpeen voi kuitata myös muuttamalla näytön resoluutiota. Resoluutiota muuttamalla kaikki objektit ruudulla suurenevat, mutta haittapuolena ruudulle ei mahdu yhtä paljon kohteita kuin suuremmalla resoluutiolla.

Yleisimpiä suurennusohjelmia Suomessa ovat
* Virtual Magnifying Glass
* Dolphinin Supernova, Lunar ja LunarPlus
* Freedom Scientificin Magic.

Matkapuhelimiinkin on kehitetty suurennusohjelma. Toistaiseksi ainoa tällainen ohjelma on Code Factoryn Mobile Magnifier. Se toimii tietyissä Symbian Series 60 -puhelimissa, joita valmistavat ainakin Nokia, Panasonic, Samsung ja Siemens.

## Katso myös
* Ruudunlukuohjelma
Taizé

**Taizé** voi tarkoittaa seuraavia:

* Taizé-yhteisö, kansainvälinen ja ekumeeninen kristillinen yhteisö

## Maantieto
* Taizé, kunta Saône-et-Loiren departementissa Ranskassa
* Taizé-Maulais, kunta Deux-Sèvresin departementissa Ranskassa
* Taizé-Aizie, kunta Charenten departementissa Ranskassa
Martinniemen rata

**Martinniemen radalla** tarkoitetaan vuonna 1938 liikenteelle avattua kuuden kilometrin mittaista sivurataa  Haukiputaan asemalta Haukiputaan Martinniemeen, jatkuen teollisuusratana edelleen Martinniemen sahalle ja Laitakariin saakka Martinniemen puuhiomolle. Liikenne rataosuudella päättyi 1986, rataosuus lakkautettiin 1. tammikuuta 1990 ja purettiin 1999.

## Historia
Radan avaamisen jälkeen junaliikenne oli vilkasta. Rata palveli Martinniemen sahan puutavarakuljetuksia, ja sitä pitkin on toimitettu lukuisia sotakorvaustaloja entiseen Neuvostoliittoon. Radalla liikennöi parhaimpina aikoina jopa kaksi päivittäistä henkilöjunavuoroa Martinniemestä Ouluun ja takaisin.

Radalla oli vilkkaimpina vuosina jopa niin paljon liikennettä, että silloiselle valtatielle 4 tehtiin ylikulku, jossa valtatie johdettiin radan yli korkealla maapenkereellä. Tämä ylikulku on edelleen olemassa ja ajoneuvoliikenteen käytössä.

Martinniemessä sahalaitoksella oli oma Deutz-veturi (valmistusnumero 22909/1938) sekä vaunuja tehdasalueen sisäistä liikennöintiä varten. 

Henkilöliikenne radalla lopetettiin kannattamattomana vuonna 1956, ja sahan puutavaraliikennekin hiipui 1980-luvun alkuun mennessä. Radan viimeisinä toimintavuosina radalla liikennöi vain hakejunia, jotka kuljettivat sahajätettä voimalaitokselle Ouluun. Tämäkin liikenne päättyi 1986, ja rataosan kunnossapito lopetettiin. Haukiputaan ratapihalla ollut Martinniemen radan erkanemisvaihde kuitenkin säilytettiin aina vuoteen 1999, jolloin rata purettiin.

Rataa toivottiin myös säilytettäväksi, mutta se olisi vaatinut radan peruskorjauksen sekä kevyen kiskotuksen vaihtamisen raskaampaan. Nykyisin radan kuuden kilometrin mittainen lähes viivasuora ratapenger toimii suurimmalta osaltaan hevostienä.

## Lähteet
Sulevi Peltola

**Sulevi Antero Peltola** (7. joulukuuta 1946 Viljakkala – 28. tammikuuta 2025 Helsinki) oli suomalainen näyttelijä. Hän valmistui vuonna 1968 Suomen Teatterikoulun näyttelijä­kurssilta ja toimi sen jälkeen muun muassa Rauni Mollbergin ja Mikko Niskasenkin avustajana. Uransa alku­aikoina Peltola oli perustamassa KOM-teatteria. Hän teki toistuvasti yhteis­työtä ohjaaja Matti Ijäksen kanssa.

## Nuoruus
Nuoruutensa Peltola vietti Kangasalla. Siellä hän rakensi kirvesmiesisänsä kanssa huviloita ja veisti veneitä. Hänen näyttelijälahjansa tulivat ilmi, kun hän esiintyi iltamissa Suoraman työväentalolla ja lausui runoja Kangasalan yhteiskoulun juhlissa.

Tampereen työväenopistossa Peltola pääsi Veikko Sinisalon lausuntaoppilaaksi. Se selkeytti ammatinvalinnan ja ylioppilaaksi tultuaan hän pääsi teatterikouluun Helsinkiin.

Peltolan oma tyyli alkoi hahmottua Ylioppilasteatterissa. Siellä hän sai teatterikoulua syvempää oppia Ylioppilasteatterin ohjaajilta Kalle Holmbergilta ja Kaisa Korhoselta.

## Ura

Peltola ohjasi Yleisradiolle muun muassa televisio­sarjoja *Tytöt*, *Enkelten siipi*, *Pudonneita* ja *Pankkiherroja*.

Peltola oli yksi Yle Draaman pitkä­aikaisimmista työn­tekijöistä, aluksi televisio­teatterin näyttelijänä ja sittemmin ohjaajana. Vuodesta 2008 Peltola toimi freelancerina. Tuoreempia elokuvarooleja oli muun muassa Preeti Leppäsen rooli Timo Koivusalon elo­kuvassa *[[Täällä Pohjantähden alla (vuoden 2009 elokuva)|Täällä Pohjan­tähden alla]]* (2009). Peltola nähtiin myös Aku Louhimiehen elokuvassa *[[Vuosaari (elokuva)|Vuosaari]]* (2012).

Vuodesta 1999 asti Peltola näytteli Onni Partasta TV1:n draama­sarjassa *[[Kotikatu]]*. Keväällä 2009 Peltola jäi sairaus­lomalle, ja hänen rooli­hahmonsa kirjoitettiin ulos sarjasta. Maalis­kuussa 2010 uutisoitiin Peltolan olevan jälleen työ­kykyinen. Peltola palasi sarjaan takaisin vuoden 2011 lopulla.

Vähäsanainen eleettömyys ja minimalismi olivat Peltolan näyttelijätyön peruskiviä. Hän onkin todennut: "Oikein mitoitettu kulmakarvan värähdys voi vaikuttaa myrskyn lailla."

## Yksityiselämä
Sulevi Peltolan tytär on näyttelijä Suvi-Sini Peltola. Kirjailija Sirkku Peltola on Sulevi Peltolan sisar.

Sairastuttuaan vakavasti Peltola asui viimeiset vuotensa hoitokodissa. Hän kuoli 28. tammikuuta 2025.

## Filmografia

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*
Maalipallo

**Maalipallo** on näkövammaisille suunniteltu joukkuepeli, jota pelataan kulkusia sisältävällä pallolla, joka muistuttaa koripalloa mutta painaa 1,25&nbsp;kg. Joukkueita on kaksi, kussakin kolme pelaajaa. Maalipallossa pelaajien silmät on peitetty, joten kuunteleminen on tärkeä osa lajia. Heitto tapahtuu vierittämällä palloa pitkin kenttää päästä toiseen. Heittojen nopeudet ovat parhailla pelaajilla yli 70 km/h. Pelialueena on lentopallokentän kokoinen alue, jossa maali on kentän päädyn mittainen eli yhdeksän metriä leveä. Kentän ääriviivat on merkitty teipeillä, joista voidaan hahmottaa oma paikka pelikentällä. Saman puolen pelaajat yrittävät torjua heiton kolmistaan, minkä jälkeen heillä on kymmenen sekuntia aikaa heittää pallo kohti vastustajan maalia. Hyvä torjunta-asento on maata kyljellään, jolloin mahdollisimman suuri alue kentästä peittyy. Torjunnassa kannattaa suojata kasvonsa, sillä pallo voi helposti murtaa vaikkapa nenän. Myös yhteentörmäykset joukkuekavereiden kanssa ovat mahdollisia. Varusteina voidaan käyttää muun muassa polvi- ja kyynärsuojia, maalipallohousuja, alasuojia, painitossuja, säärisuojia ja rintapanssaria. Tärkein varuste on kuitenkin silmät kokonaan peittävä mustaksi maalattu laskettelulasi.

Maalipallo on kuulunut paralympialaisten lajeihin vuodesta 1976. Lontoon paralympialaisissa vuonna 2012 Suomen miesten maalipallomaajoukkue voitti kultamitalin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Jari Mikolan maalipallosivut
* Goalball Fact Sheet
Windows Live Messenger

**Windows Live Messenger** (aikaisemmin **MSN Messenger**, kutsumanimi **Messenger**, nettislangissa **MSN** tai suomalaisittain **Mese**) oli Microsoftin kehittämä ja julkaisema pikaviestintäohjelma. Windows Live Messengerin versiota 8.0 edeltävät versiot tunnettiin nimellä MSN Messenger. Ensimmäinen MSN Messenger julkaistiin 22. kesäkuuta 1999 ja Windows Live Messenger 13. joulukuuta 2005.

Windows Live Messengerin sisarversiota toimitettiin Windows Messenger -nimellä Windows XP/98/ME -käyttöjärjestelmien mukana. Ne perustuvat Messengerin versioihin 3 ja 4. Messenger-keskustelut voi myös tallentaa, ja tällöin ne tallentuvat lokeihin.

Windows Live Messenger 8.0:ssa ei 7.5:een verrattuna ole juuri muuta eroa kuin ulkoasu ja parannettu tiedostojen lähetys- ja vastaanotto-ominaisuudet. Uudessa versiossa pystyi jakamaan kokonaisia kansioita; aikaisemmin oli mahdollista lähettää vain erillisiä tiedostoja.

Marraskuussa 2012 Microsoft ilmoitti todennäköisesti sulkevansa Messengerin pikaviestipalvelun ja siirtävänsä toimintansa Skypeen, jonka se osti vuonna 2011. Samaan aikaan Skypen uusin versio 6 mahdollisti Messengerin ja Skype-tilien liittämisen toisiinsa. Messenger suljettiin alkuvuodesta 2013 kaikkialla maailmassa – lukuun ottamatta Kiinaa, jossa Messenger toimi 31. lokakuuta 2014 asti. Messengerin käyttäjille pakollisia päivityksiä Skypeen alettiin ajaa 8. huhtikuuta 2013.

## Ominaisuudet
*Tässä on lueteltu vain ohjelman olennaisimmat ominaisuudet.*

* Pikaviestikeskustelu
* Tiedostojen lähetys ja vastaanotto
* Hymiöt
* Oliot
* Taustakuvat keskusteluikkunaan
* Äänileikkeet
* Verkkokamerakuvan näyttäminen ja vastaanottaminen
* Puhelut (tietokoneeseen (ilmainen) ja tavallisiin puhelimiin (maksullinen))
* Videopuhelu (verkkokamerakuva ja puhe)
* Ryhmäkeskustelut
* Keskustelukuvakkeet
* Yhteystietokortit (vaatii Windows Live Spacesin)
* Käsinkirjoitus osoittimella pikaviestikeskustelussa
* Pelaaminen yksin tai kahdestaan
* Ryhmävideokeskustelu

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen Windows Live Messenger -sivusto
Mese

**Mese** tarkoittaa seuraavia:

* Mercedes-Benz, tuttavallisesti *Mese*, saksalainen automerkki
* Windows Live Messenger, tuttavallisesti *Mese*, Microsoftin pikaviestintäohjelma
* Mese, kaupunki Myanmarissa
* Mese, kunta Italiassa.
Mo Mowlam

**Marjorie ”Mo” Mowlam** (18. syyskuuta 1949 Watford – 19. elokuuta 2005 Canterbury) oli brittiläinen poliitikko, työväenpuolueen kansanedustaja ja Pohjois-Irlannin asiainhoitaja.

Mowlamin henkilökohtainen karisma, tavallisen maalaisnaisen olemus, suorasanaisuus ja urhea taistelu aivosyöpää vastaan nostivat hänet työväenpuolueen suosituimpien poliitikkojen joukkoon. 

Mowlam oli 1990-luvun lopulla tärkeä neuvottelija Irlannin rauhansopimusta neuvoteltaessa. Unionistien vastustuksen takia hänet siirrettiin pois Pohjois-Irlannin asiainhoitajan virasta vähemmän merkittävään ministeriöön. Hän oli muun muassa hallituksen huumeidenvastaisen kampanjan keulahahmo ja sai julkisuutta myöntäessään käyttäneensä nuorena kannabista (”…ja vetäneensä henkeen, toisin kuin Clinton”).  Tämäntapaiset lohkaisut olivat Mowlamin kannattajien mielestä hänen paras puolensa, vastustajien mielestä hänen suurin vikansa.

Mowlam ei enää asettunut ehdolle vuoden 2001 parlamenttivaaleissa. Jättäydyttyään pois parlamentista hän arvosteli hallitusta railakkaasti muun muassa Irakin sodan johdosta.

Elokuussa 2005 Mowlam kaatui ja sai pahoja vammoja päähänsä. Kaatuminen liittyi tasapaino-ongelmiin, jotka puolestaan johtuivat aivosyövästä. Mowlam ei tullut enää tajuihinsa, ja  menehtyi sairaalassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Mo Mowlamin muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Khufu

**Khufu** (, alun perin muinaisegyptin **Khnum-Khufu**; hallitsi ainakin 2589–2566 eaa.), oli Egyptin 4. dynastian toinen faarao, Sneferun mahdollinen poika ja seuraaja. Khufu rakennutti Gizaan nykyisen Kairon lähelle muinaisen Egyptin suurimman pyramidin, josta tuli yksi maailman seitsemästä ihmeestä.

## Elämä

Suuren pyramidin rakennuttajana Khufulla oli epäilemättä erittäin vaikutusvaltainen asema eläessään, mutta nykypäivään asti tästä faaraosta ei muiden varhaisdynastioiden hallitsijoiden tapaan ole säilynyt juuri mitään historiallisia tietoja. Torinon kuningaslista mainitsee hänen hallinneen 23 vuotta, mutta myöhemmin Herodotos ja Manetho ovat maininneet hänen hallinneen jopa yli 50 vuotta.

Muinaisegyptiläisessä kansanperinteessä Khufua pidettiin julmana miehenä, ja samoin Herodotos mainitsee syrjinnän leimanneen hänen hallituskauttaan. Saattaa olla, ettei Herodotos kyennyt ymmärtämään Suurta pyramidia muuna kuin ylimielisyyden ilmauksena.

Ainoa kokonaisena säilynyt Khufua esittävä patsas on vain 7,6 cm:n korkuinen. Sen löysi 1903 Abydoksesta egyptologi William Flinders Petrie.

## Hauta

Khufun hautamonumentikseen rakentama Kheopsin pyramidi on yksi maailman tunnetuimmista nähtävyyksistä, ja ainoa yhä pystyssä oleva antiikin seitsemästä ihmeestä. Pyramidin egyptinkielinen nimi oli *Akhet Khufu*, ”Khufun horisontti”. Tämä on herättänyt tulkinnan, että Khufu olisi rakennuttanut yhtäaikaisesti kaksi pyramidia muistuttamaan horisontin hieroglyfiä, ja että tämän poika Khafre olisi vasta myöhemmin ominut toisen niistä haudakseen.

Suureen pyramidiin on käytetty arviolta noin 2&nbsp;300&nbsp;000 kalkkikivilohkaretta, ja sen korkeus on alun perin ollut 146,6 m. Khufun ja Khafrenin pyramidien rakentamisen jälkeen pyramidien koko laski huomattavasti, ja rakennusmateriaalina alettiin usein käyttää kiven sijasta halvempaa tiiltä. Kenties suurprojektit olivat aiheuttaneet kovan iskun maan taloudelle.

Vaikka Khufu mitä suurimmalla todennäköisyydellä haudattiin pyramidiinsa, oli hänen sarkofaginsa tyhjä egyptologien tutkiessa pyramidia 1800-luvulla. Hauta oli ryöstetty todennäköisesti jo muinaisena aikana - pyramidiin vuoden 820 jaa. paikkeilla tunkeutunut kalifi Al-Mamun ei ilmeisesti löytänyt mitään.

Pyramidin viereen oli haudattu kaksi ”aurinkolaivaa”, jotka löydettiin vuonna 1954. Toinen laivoista on nostettu ylös ja koottu näytteille, ja toisenkin siirtäminen on suunnitteilla.

## Lähteet
*
* 
*

### Viitteet
Sergi Bruguera

**Sergi Bruguera Torner** (s. 16. tammikuuta 1971 Barcelona, Katalonia) on espanjalainen (katalaani) entinen tennispelaaja. 

Bruguera voitti vuonna 1987 juniorien Espanjan mestaruuden. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1988. Ensimmäisenä täytenä vuotenaan ammattilaisena, vuonna 1989, Bruguera voitti Kairossa pelatun challenger-tason turnauksen ja selviytyi välieriin Roomassa, Gstaadissa ja Stuttgartissa pelatuissa ATP-tason turnauksissa. Hän oli vuoden lopussa maailmanlistalla sijalla 26 ja hänet nimettiin ATP-kiertueen vuoden tulokkaaksi. 

Bruguera ansaitsi mainetta erinomaisena massakenttäpelaajana 1990-luvun alussa voittamalla vuonna 1991 ATP-tason turnaukset Estorilissa, Monte Carlossa ja Ateenassa ja vuonna 1992 Madridissa, Gstaadissa ja Palermossa. 

Bruguera selviytyi ensimmäistä kertaa Grand Slam -tason turnauksen loppuotteluun Ranskan avoimissa vuonna 1993 ja kohtasi finaalissa Jim Courierin. Bruguera voitti tasaisen, viisieräisen kamppailun. Bruguera voitti kauden aikana lisäksi vielä neljä muuta turnausta. Hän pelasi Ranskan avointen loppuottelussa myös seuraavana vuonna ja kohtasi tällä kertaa maanmiehensä Alberto Berasateguin. Bruguera voitti ottelun neljässä erässä. Hän voitti vuonna 1994 lisäksi ATP-tason massakenttäturnaukset Prahassa ja Gstaadissa.

Bruguera voitti hopeaa Atlantan olympialaisten kaksinpelissä vuonna 1996. Hän kohtasi finaalissa isäntämään Andre Agassin, joka voitti ottelun suoraan kolmessa erässä.

Bruguera eteni Ranskan avointen kaksinpelin finaaliin kolmannen kerran vuonna 1997 ja oli selvä voittajasuosikki kohdatessaan finaalissa sijoittamattoman Gustavo Kuertenin. Kuerten kuitenkin yllätti ja voitti Brugueran suoraan kolmessa erässä.

Bruguera voitti urallaan 14 ATP-tason turnausta kaksinpelissä, joista 13 massakentällä, ja kolme nelinpelissä. Hän nousi tenniksen maailmanlistalla korkeimmillaan sijalle kolme. Hän lopetti ammattilaisuransa vuonna 2002. Hän toimii nykyään oman tennisakatemiansa, Bruguera Tennis Academy Top Teamin, johtajana. 

## Grand Slam -finaalit kaksinpelissä
### Kaksi voittoa

### Yksi finaalitappio

## Aiheesta muualla
* Bruguera Tennis Academy Top Team
* Pelaajaprofiili ATP:n sivuilla
Adobe Acrobat

**Adobe Acrobat** on Adobe Systemsin kehittämä, PDF-tiedostojen muokkaukseen ja lukemiseen tarkoitettu ohjelma. Ohjelmasta on olemassa sekä ammattilaiskäyttöön tarkoitettu *Professional*-versio että kotikäyttäjille suunnattu *Personal*-versio. 

**Adobe Reader**  (aik. *Acrobat Reader*) on Adobe Systemsin kehittämä, PDF-tiedostojen lukemiseen tarkoitettu ohjelma. Reader on ilmainen versio Acrobatista, jonka avulla on mahdollista lukea ja tulostaa sekä muokata PDF-tiedostoja hyvin rajoitetusti (esimerkiksi lisäämällä kommentteja).

Adobe Acrobatin avulla PDF-dokumentteja voi *muokata* muun muassa lisäämällä niihin kommentteja sekä muita merkintöjä esimerkiksi asiakirjan oikoluvun tilasta ja asiakirjaan toivotuista muutoksista. Lisäksi ohjelman avulla voi  muokata PDF-dokumenttien tekstiä ja kuvia, ellei tätä ole erityisesti PDF-tiedostoa tehtäessä estetty esimerkiksi salasanasuojauksella. Ohjelmaa voi myös käyttää PDF-tiedostojen muuntamiseen johonkin muuhun muotoon (esimerkiksi DOC, EPS, HTML, JPG, RTF) toisessa  ohjelmassa muokkaamista varten.

Adobe Acrobatiin kuuluu myös OCR-ominaisuus, jonka avulla voi optisesti lukea sellaisen PDF-dokumentin tekstiä, joka on tallennettu kuvamuodossa eli ei-muokattavana tekstinä. Lisäksi Acrobat osaa lukea myös PDF-tiedostoja ääneen. Tästä syystä monet näkövammaiset käyttävätkin ohjelmaa esimerkiksi elektronisten kirjojen lukemiseen.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Adobe Acrobat Adoben sivuilla
* Adobe Reader Adoben sivuilta
Für Elise

**Für Elise** (), bagatelli a-molli WoO 59, on Ludwig van Beethovenin säveltämäksi oletettu pianoteos, jonka hän oletuksen mukaan sävelsi  vuonna 1810 rakastajattarelleen Therese Malfatille, jonka kanssa hän aikoi mennä naimisiin. Liitosta ei kuitenkaan tullut mitään, koska Theresen isä lääkäri Giovanni Malfatti, joka oli hoitanut Beethovenin sairautta, paheksui liittoa. Therese meni myöhemmin vuonna 1816 naimisiin paroni von Drosdickin kanssa. Beethoven viittaa maaliskuussa 1810 kirjoittamassaan kirjeessä bagatelliin ja toteaa: "Tässä kirjeessä rakas Therese, saat mitä lupasin sinulle." Elise oli Theresen lempinimi.

Pianonsoiton harrastajien keskuudessa *Für Elise* kuuluu tunnetuimpiin kappaleisiin. Kappaleen ensimmäistä teemaa soitetaan paljon harjoiteltaessa. Koko teoksen esittäminen on harvinaisempaa, ja se edellyttää yleensä kokenutta soittajaa.

Syksyllä 2009 musiikintutkija ja pianisti Luca Chiantore ilmoitti epäilyksestään, että Für Elise olisi 1800-luvulla eläneen Ludwig Nohlin säveltämä. Nohl oli löytänyt kappaleen Beethovenin signeeraamat nuotit müncheniläisestä yksityiskodista vuonna 1865. Nohlin löytämän sävellyksen sanottiin olleen löydettäessä valmis, ja Nohl vain viimeisteli sen julkaisua varten. Chiantoren mukaan Nohlin löytämässä paperissa oli kuitenkin vain suuntaviivoja, joten Nohlin on täytynyt säveltää *Für Elise* lähes kokonaan itse.

Suomessa *Für Elise* on tullut tutuksi Orion Pharman Burana-tulehduskipulääkkeen TV-mainoksista 1980-luvulta alkaen.

## Lähteet
* Ludwig Nohl, *Neue Briefe Beethovens*, Stuttgart 1867
* Klaus Martin Kopitz, *Beethoven, Elisabeth Röckel und das Albumblatt „Für Elise“*, Köln, Dohr, 2010, 
* Klaus Martin Kopitz, *Beethoven’s ‘Elise’ [[:en:Elisabeth Röckel|Elisabeth Röckel]]: a forgotten love story and a famous piano piece*, in: *[[:en:The Musical Times|The Musical Times]]*, vol. 161, no. 1953 (Winter 2020), pp. 9–26, klaus-martin-kopitz.de (PDF)

### Viitteet

## Aiheesta muualla
* [Für Elise, WoO 59 (Beethoven, Ludwig van)](http://imslp.org/wiki/Für_Elise,_WoO_59_(Beethoven,_Ludwig_van)) IMSLP / Petrucci Music Library
Koggi

**Koggi** eli yleisesti myös **hansalaiva** oli 1200-luvulla Hansan käyttöön ottama purjealustyyppi, joka oli suunniteltu Itämeren rahtiliikenteeseen. Syvällä uiva ja tasapohjainen alustyyppi pystyi kuljettamaan entistä suurempia tavaramääriä edeltäjiään turvallisemmin. Ensimmäinen tunnettu maininta koggista on vuodelta 948. Laivatyyppi on mahdollisesti kehitetty Friisinmaalla.

Mahdollisesti viikinkien knarri-laivatyypistä vaikutteita saanut limisaumainen koggi oli yleensä noin 20–27 metriä pitkä ja pystyi kuljettamaan noin 100–200 tonnia rahtia. Vielä ennen 1000-lukua rahtia mahtui merialuksiin muutama kymmenen tonnia, joten alusten koon kasvu oli merkittävää ja mahdollisti pienemmät kuljetuskustannukset yksikköä kohden. Miehistö koostui 15–20 miehestä. Aluksessa oli yleensä yksi tai kaksi (harvemmin kolme) raakatakiloitua mastoa. 1200-luvun lopulta lähtien perään saatettiin lisätä ohjauksen helpottamiseksi latinalaistakiloitu mesaanimasto. Jokaisessa mastossa oli yleensä yksi tai korkeintaan kaksi raakapurjetta. Perässä ja keulassa oli korkeat, ampuma-asemia tarjoavat kastellit. Raakatakilan ja runkomuodon vuoksi koggit purjehtivat useimmiten vain myötätuuleen, sillä luoviminen oli hankalaa. Nimitys koggi kuvaa aluksen runkotyyppiä eikä takilaa, kuten myöhempinä aikoina oli tapana. Purjeet oli yleensä parkittu lahoamisen estämiseksi. Tämän vuoksi purjeet olivat väriltään punertavia, mutta myös täysin mustia sekä puna-valko- että vihreä-valkoraitaisia purjeita mainitaan tuon ajan käsikirjoituksissa.

Käyttökautensa lopulla 1380-luvulla mainitaan koggeissa jo olleen aseistuksena kanuunoita.

Varhaisia koggeja ohjattiin sivuairolla. Peräsin tuli käyttöön 1200-luvun lopulla. Navigointi tapahtui tuohon aikaan kompassin, paikallistuntemuksen ja merikarttojen avulla. Tuon ajan merikartat olivat yleensä erittäin vajavaisia. Avomerellä koggit eivät yleensä purjehtineet, ja miehistö pyrki välttelemään saaristoja merirosvojen sekä tuntemattomien karikkojen vuoksi.

## Koggin merkitys
Koggi oli yleinen Hansan kauppalaivatyyppi yli sadan vuoden ajan. Sillä oli myös sodankäynnin kannalta hyödyllisiä ominaisuuksia, kuten kastellit ja myöhemmin tykkiaseistusta. Vasta 1300-luvun lopulla se joutui alustyyppinä antamaan tietä uudelle, kantavammalle tyypille holkille.

Koska koggi pystyi ottamaan suuren määrän lastia ja kulki syvässä, on löydetty mainintoja jopa siitä, että sisämaahan jokien alajuoksulle rakennettuja kaupunkeja olisi siirretty kokonaan meren äärelle.

## Hansakaupan ajan jäänteitä
Bremenin satamasta löydettiin vuonna 1962 lähes täydellisenä säilynyt 23 metriä pitkä koggi, jonka runko on ajoitettu vuodelle 1380.

Hansakaupan ajan jäänteinä on Suomenlahden saaristossa edelleen useita koggi-laivaan viittaavia paikannimiä.

* Kuggbergen, Dragsfjärd
* Kuggen, Pernaja (saari)
* Kuggholm (saari, useita)
* Kuggsund (lahti tai poukama, useita)

## Lähteet
Minix

**Minix** on Unixin kaltainen mikroytimeen perustuva käyttöjärjestelmä, joka toimii IBM PC-tietokoneissa. Minixin lähdekoodi on vapaasti käytettävissä. Minixin edelliset versiot (1 ja 2) oli tarkoitettu pääasiassa opetuskäyttöön, mutta nykyinen Minix3-versio tähtää myös käytännön sovelluksiin. 

Andrew S. Tanenbaum aloitti käyttöjärjestelmän kehityksen vuonna 1984 käyttäen Coherent-käyttöjärjestelmää. Ceriel Jacobs teki alustalle C-kielen kääntäjän Tanenbaumille. Amsterdam Compiler Kit oli vuosi vakiokääntäjä Minixillä.

Tanenbaum julkaisi Minixin Vrije Universiteit Amsterdam -yliopistossa vuonna 1987 julkaistussa oppikirjassaan *Operating Systems: Design and Implementation* () esitelläkseen käytännössä näkemyksiään käyttöjärjestelmän suunnittelusta ja toteutuksesta. Kirja sisältää painetussa muodossa 12 000 riviä Minixin ytimen, muistinhallinnan ja tiedostojärjestelmän lähdekoodia; se on enimmäkseen kirjoitettu C-kielellä.

Minix oli aluksi suunnattu lähinnä IBM PC ja IBM PC/AT -tietokoneille. Versio 1.5 siirrettiin myös Motorola 68000 -sarjan suorittimille, mutta versiossa 2.0 oli tuki taas vain x86-arkkitehtuurille.

Huhtikuussa 2000 Minix siirtyi käyttämään avoimen lähdekoodin BSD-lisenssiä .

Minixin kolmas versio on uudelleenkirjoitettu ja aktiivisen kehityksen alla. Tämän version myötä Minix ei ole enää suunnattu pelkästään opetuskäyttöön, vaan sen on tarkoitus soveltua myös käytännön sovelluksiin, kuten sulautettuihin vikasietoisiin järjestelmiin ja halpoihin kannettaviin.

Linus Torvalds sai vaikutteita Minixistä omaan käyttöjärjestelmäänsä, vaikka Linux eroaakin useissa kohdin Minixistä kuten ytimen rakenteessa. Laajalti tunnetussa Torvalds vs. Tanenbaum -debatissa oli aiheena ratkaisujen eroavaisuudet.

Minix on yksi maailman suosituimmista ohjelmistoista, sillä se on sisältynyt Intel-yhtiön suorittimiin vuodesta 2008 alkaen. Jokainen Intelin suoritin vuodesta 2008 alkaen sisältää mikroprosessorin, jolla ajetaan Management Engine -nimistä toiminnallisuutta. Tämä toiminnallisuus on toteutettu avoimen lähdekoodin Minix 3:een pohjautuvalla suljetun lähdekoodin versiolla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset kotisivut (pääasiallinen lähde)
Valkeakosken rata

**Valkeakosken rata** on Suomen rataverkkoon kuuluva vuonna 1938 valmistunut rataosuus, joka johtaa Toijalasta Valkeakoskelle. Osuudella on ainoastaan tavaraliikennettä. Matkustajaliikenne radalla on lopetettu vuonna 1956.

Valkeakosken tehtaiden kuljetukset olivat pitkään yksinomaan vesiliikenteen varassa. Tehtaat käyttivät ensiksi Sairion satamaa Hämeenlinnassa ja Toijalan satamaradan valmistuttua Toijalan satamaa vuodesta 1927. Talvisin kuljetuksia hoidettiin hevoskyydillä, myöhemmin kuorma-autoilla Lempäälään. Vuonna 1935 eduskunnalle tehtiin esitys Toijalan ja Valkeakosken välisen radan rakentamiseksi lähinnä teollisuuden kuljetuksia varten. Ensimmäinen aikataulun mukainen juna Toijalasta Valkeakoskelle kulki 18. lokakuuta 1937, ja rata vihittiin käyttöön syyskuun alussa 1938. Valkeakoskelle rakennettiin ajan tyylin mukainen, Thure Hellströmin suunnittelema melko vaatimaton asemarakennus ja aseman ratapihalle yksipaikkainen veturitalli.

Valkeakosken asemalta suunniteltiin radat alun perin Tervasaaren tehdasalueelle ja Mallasveden rantaan, mutta teollisuusraiteiden määrä kasvoi jo heti radan ensimmäisinä vuosina. Vuonna 1938 rakennettiin rata Paperituote Oy:n tehtaalle Roukkoon, vuonna 1940 Valke Oy:n kemialliselle tehtaalle Varsanhäntään ja vuonna 1941 Säteri Oy:n tekokuitutehtaalle Kirjasniemeen. Valkeakosken kauppalan alueelle avattiin radalle kaksi seisaketta, Lotilansalmen seisake Valken tehtaiden kohdalle ja Säteri samannimisen tehtaan portille. Lempääläntien ylikulkusilta rakennettiin 1950-luvulla, mutta se todettiin 1980-luvulla ahtaaksi ja huonokuntoiseksi ja korvattiin uudella vuonna 1984.

Maantieyhteys Toijalasta Valkeakoskelle valmistui vuonna 1954, ja rautateiden henkilöliikenne Valkeakoskelle lakkautettiin joulukuun alussa 1956. Junayhteydet korvattiin VR:n linja-autoilla, jotka liikennöivät vuoteen 1971 saakka. Junasuoritus Valkeakoskella lopetettiin vuonna 1994, ja junaliikenne on siitä lähtien hoidettu vaihtotyöliikenteenä Toijalasta.

Valkeakosken radan varrelle Metsäkansan alueelle on suunniteltu tavarakuljetusterminaalia, jossa voitaisiin kuormata puuta sekä harjoittaa muuta teollisuuteen ja varastointiin liittyvää toimintaa.

## Lähteet
* Jussi Iltanen: *Radan varrella: Suomen rautatieliikennepaikat* (2. painos), s. 76. Helsinki: Karttakeskus, 2010. .

## Aiheesta muualla
* Valkeakosken kauppala maan rautatieverkostoon, Aamulehti, 19.09.1937, nro 252, s. 15, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Toijalan-Valkeakosken radan henkilöliikenne alkoi väliaikaisesti eilen. Matkustajia oli runsaasti. Viimeistelytyöt radalla jatkuvat, Aamulehti, 02.09.1938, nro 235, s. 3, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
* Toijalan-Valkeakosken radalla on liikenne ollut odotettua vilkkaampaa. Radan sorastamis- y.m. viimeistelytyöt päättyvät näinä päivinä, Aamulehti, 20.11.1938, nro 314, s. 13, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Enkelit ja demonit

**Enkelit ja demonit** on yhdysvaltalaisen kirjailijan Dan Brownin vuonna 2000 ilmestynyt jännitysromaani. Sen suomennos ilmestyi vuonna 2005.

Kirjan tapahtumat sijoittuvat lähinnä Roomaan ja Vatikaaniin. Sen aiheina ovat niin ambigrammit, Vatikaani kuin myös salainen Illuminati-järjestö. Kirjan päähenkilö on yhdysvaltalainen tutkija Robert Langdon, joka on päähenkilönä myös myöhemmin ilmestyneissä kirjoissa *[[Da Vinci -koodi]]*, *[[Kadonnut symboli]],* *[[Inferno (Dan Brownin romaani)|Inferno]],* sekä vuonna 2017 julkaistussa *[[Alku (Dan Brownin kirja)|Alku]]*-teoksessa.

## Juoni

CERNin ydintutkija löydetään murhattuna. Hänen rintakehäänsä on poltettu pahamaineisen veljeskunnan illuminatin tunnus. Robert Langdon kutsutaan paikalle ja lennätetään X-33-avaruuslentokoneen prototyypillä Sveitsiin ja Italiaan. Tarinassa X-33 on lentokone, joka kykenee 15-kertaiseen äänennopeuteen. 

Pian havaitaan 250 milligrammaa antimateriaa kadonneeksi. Määrä vastaa viiden kilotonnin ydinlatausta. Langdon parinaan biofyysikko Vittoria Vetra jäljittää antimateriaa ympäri konklaaviin valmistautuvaa Vatikaania. Samaan aikaan neljä vaalin suosikkeina pidettävää kardinaalia on kadonnut. 

Aikaa on alle vuorokausi, jonka jälkeen antimaterian suojana olevan antimaterialoukun suojaus pettää, ja seuraa räjähdys.

## Elokuva
Vuonna 2003 Sony osti kirjailija Dan Brownilta elokuvaoikeudet kirjoihin *[[Da Vinci -koodi]]* ja *Enkelit ja demonit*. Heti *[[Da Vinci -koodi (elokuva)|Da Vinci -koodin]]* ilmestymisen jälkeen kuvaukset aloitettiin helmikuussa 2008 ja elokuvan Suomen ensi-ilta oli 13. toukokuuta 2009.

## Kirjallisuutta
* 
* 
* 
*
Ԉ

**Ԉ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931. Kirjain on muodostettu kyrillisestä kirjaimesta л, johon on lisätty oikealle suuntautuva koukku.

## Ääntäminen
Ԉ ääntyy komissa liudentuneena alveolaarisena lateraalina /ʎ/. Saman äänteen merkkinä käytetään makedoniassa ja serbiassa kirjainta љ.

## Lähteet
Ԇ

**Ԇ** on kyrillinen kirjain. Se sisältyy Molodtsovin aakkosiin, joita käytettiin virallisesti komin kirjoittamiseen 1919–1931.

## Ääntäminen
Ԇ ääntyy komissa liudentuneena soinnillisena alveolaarisena affrikaattana /dzʲ/.
Pat Cash

**Pat Cash** (s. 27. toukokuuta 1965) on australialainen tennispelaaja. Hänet muistetaan parhaiten Wimbledonin tennisturnauksen voitosta vuonna 1987. 

## Ura

Cash tuli tennismaailman tietoisuuteen erinomaisena junioripelaajana 1980-luvun alussa. Hän nousi vuonna 1981 juniorien maailmanlistan kärkeen ja voitti vuonna 1982 juniorimestaruudet sekä Wimbledonissa että Yhdysvaltain avoimissa.

Cash aloitti ammattilaisuransa vuonna 1982 ja voitti samana vuonna Melbournessa ensimmäisen huipputason kaksinpeliturnauksensa. Seuraavana vuonna hänestä tuli nuorin pelaaja, joka on pelannut Davis Cupin loppuottelussa. Cash voitti ratkaisevassa kaksinpeliottelussa Ruotsin Joakim Nyströmin ja Australia otti Davis Cupin mestaruuden voitoin 3–2. 

Vuonna 1984 Cash selviytyi semifinaaleihin sekä Wimbledonissa että Yhdysvaltain avoimissa. Hän hävisi Wimbledonin semifinaalissa John McEnroelle suoraan kolmessa erässä ja Yhdysvaltain avointen semifinaalissa Ivan Lendlille tasaisessa viisieräisessä kamppailussa. 

Vuonna 1986 Cash auttoi Australian jälleen Davis Cupin voittoon. Cash voitti ratkaisevan kaksinpeliottelun Mikael Pernforsia vastaan viidessä erässä ja Ruotsi kaatui näin otteluvoitoin 3–2. Seuraavana vuonna hän selviytyi ensimmäistä kertaa urallaan Grand Slam -turnauksen kaksinpelin loppuotteluun. Hän hävisi Stefan Edbergiä vastaan pelatun tasaisen viisieräisen loppuottelun viimeistä kertaa ruohokentällä pelatuissa Australian avoimissa.

Cash saavutti uransa kohokohdan Wimbledonissa vuonna 1987. Voitettuaan Mats Wilanderin puolivälierissä ja Jimmy Connorsin välierissä, Cash kohtasi loppuottelussa maailmanlistan ykköspelaajan Ivan Lendlin. Cash voitti ottelun suoraan kolmessa erässä. 

Vuonna 1988 Cash pelasi toisena vuonna peräkkäin Australian avointen loppuottelussa, jossa hän kohtasi ruotsalaisen Mats Wilanderin. Turnaus pelattiin ensimmäistä kertaa uudella Flunders Parkin kentällä. Wilander voitti tasaisen, neljä ja puoli tuntia kestäneen viisieräisen ottelun.

Cash pelasi kolmatta kertaa Davis Cupin loppuottelussa vuonna 1990. Tällä kertaa Australia hävisi Yhdysvalloille otteluvoitoin 3–2.

Cash jatkoi uraansa 1990-luvun puoliväliin, mutta loukkaantumiset johtivat siihen, ettei Cash kyennyt koskaan nousemaan samalle tasolle kuin oli ollut voittaessaan Wimbledonin vuonna 1987. Hän voitti viimeisen huipputason tennisturnauksensa Hongkongissa vuonna 1990. Viimeisen nelinpeliturnauksen voittonsa Cash otti vuonna 1996. 

Cash voitti urallaan seitsemän huipputason ammattilaisturnausta kaksinpelissä ja 12 nelinpelissä. Hän oli tenniksen maailmanlistalla korkeimmillaan sijalla neljä kaksinpelissä ja sijalla kuusi nelinpelissä.

Lopetettuaan uransa Cash on asunut pääasiassa Lontoossa. Hän on valmentanut useita pelaajia, joihin lukeutuvat Greg Rusedski ja Mark Philippoussis. Hän on työskennellyt myös tv-kommentaattorina. 

Cash julkaisi vuonna 2002 omaelämäkerran nimeltä *Uncovered*.

## Grand Slam -finaalit kaksinpelissä
### Yksi voitto

### Kaksi finaalitappiota

      
## Aiheesta muualla

*Pat Cashin virallinen nettisivu
*Cashin virallinen pelaajaprofiili ATP:n sivuilla
Leppäpölkky

**Leppäpölkky** on suomalainen satuhahmo. Nainen ja mies eivät saa lasta, joten he laittavat leppäpuisen pölkyn kätkyeen eli kehtoon, ja tuudittavat tätä pitkät ajat. Lopulta leppäpölkky ottaakin kasvaakseen, ja siitä tulee poika taloon. Leppäpölkystä kasvaa väkivahva ja lähes voittamaton mies, joka kokee monia seikkailuita. Leppäpölkky menettää sormiakin, ilman että se haittaisi mitään. Ehkä tilalle kasvavat uudet, sillä onhan hän elävää puuta. Leppäpölkky kuitenkin noidutaan siten, että jos hän paljastaisi erään salaisuuden, hän muuttuisi siniseksi ristiksi. Lopulta leppäpölkky joutuu sen paljastamaan, ja hänestä tulee risti hautausmaalle. Tarussa sanotaan lopuksi, että risti on yhä olemassa. Ehkä kyseessä oli jonkun ristin syntytarina.

## Lähteet
*Eero Salmelainen: *Suomen Kansan Satuja ja Tarinoita* (1845–1866)
Prometheus (raketti)

**Prometheus** oli Nasan Jet Propulsion Laboratoryn projekti, jonka tarkoituksena oli kehittää ydinkäyttöinen raketti avaruustutkimuksen käyttöön. Ohjelman nimi oli alun perin "Nuclear Systems Initiative" (suom. ydinjärjestelmäaloite), mutta se muutettiin Prometheukseksi kreikkalaisen mytologian mukaisesti. Prometheus oli viisain titaaneista ja hän antoi ihmisille tulen, joka avasi uusia mahdollisuuksia. Koska kauas suuntautuvat avaruusmatkat ovat hankalia, elleivät liki mahdottomia ilman erittäin suurienergiaista energianlähdettä, avaa ydinenergian hyödyntäminen uusia mahdollisuuksia avaruuden tutkimiselle.

## Tekninen toteutus

Nasa oli jo selvittänyt ydinkäyttöisen raketin toimivuuden avaruudessa SNAPSHOT-lennolla vuonna 1965. Silloin ydinreaktorista voimansa saava raketti lensi ensi kerran Maan kiertoradalla. Prometheus-projektin tarkoituksena oli kehittää paljon suuremman mittakaavan ydinraketti planeettojen välisille lennoille. Yksi tutkittu mahdollisuus oli käyttää ionirakettia, joka voisi hyödyntää käyttövoimanaan sähköä.

## Rahoituksen väheneminen
Ohjelman rahoitusta vähennettiin merkittävästi, ja aluksi kaavaillun JIMO-luotaimen tilalle suunniteltiin pienennettyjä lentoja läheisille taivaankappaleille.

Projekti lopetettiin vuonna 2005.

## Katso myös
* NERVA
* Orion-projekti

## Lähteet
Canopus

**Canopus**, **&alpha; Carinae**, on Kölin tähdistön päätähti ja yötaivaan toiseksi kirkkain tähti Siriuksen jälkeen. Se sijaitsee suunnilleen Siriuksen ja eteläisen taivaannavan puolessavälissä, eikä siten nouse lainkaan horisontin yläpuolelle esimerkiksi Euroopassa. Kreikkalaisessa mytologiassa Kanopos () oli Menelaoksen laivan kapteeni tämän matkatessa pelastamaan Helenaa, jonka Paris oli ryöstänyt. Nimi annettiin tähdelle, koska sen katsottiin olevan Argo-laivan, nykyisin jo käytöstä poistuneen suuren tähdistön, kapteeni. Toinen selitys nimelle on koptinkielinen sana *Kahi Nub*, joka tarkoittaa ’kultaista Maata’, sillä näkyessään Egyptissä matalalla horisontissa se on saattanut näyttää punertavalta. Samoin lähellä Niilin suistoa on todennäköisesti tähden mukaan nimetty muinainen satama.

Canopus on kellertävänvalkoinen F-spektriluokan ylijättiläinen. Ennen Hipparcos-satelliitin astrometrisiä mittauksia tähden etäisyydeksi oli arvioitu 96–1&nbsp;200 valovuotta; jälkimmäisessä tapauksessa se olisi ollut yksi koko Linnunradan valovoimaisimmista tähdistä. Hipparcoksen mittaukset antoivat tähden etäisyydeksi 313,6 valovuotta 4,7 prosentin virhemarginaalilla. Tällöinkin Canopus on valovoimaisin tähti 700 valovuoden säteellä Auringosta; seuraava kirkkaampi tähti on Orionin Rigel noin 773 valovuoden päässä. Sirius voittaa Canopuksen näennäisessä kirkkaudessa, koska se sijaitsee yli 30 kertaa lähempänä.

Sijaitessaan Auringon paikalla Canopuksen pinta ulottuisi etäisyydelle, joka on kolme neljännestä Merkuriuksen radan säteestä. Canopuksen korona on kymmenen kertaa Auringon koronaa kuumempi ja lähettää havaittavia röntgen- ja radioaaltoja. Tähti on ehtinyt kehityskaarensa jättiläisvaiheeseen, ja siitä saattaa tulla tai se on jo saattanut olla Betelgeuzen kaltainen punainen ylijättiläinen. Se ei ole tarpeeksi massiivinen räjähtääkseen supernovana, joten se tulee päätymään Sirius B:n kaltaiseksi valkoiseksi kääpiöksi menetettyään ensin ulko-osansa avaruuteen.
S-VHS

**S-VHS** (**Super VHS**, **Super Video Home Entertainment System**) on Japanissa vuonna 1987 esitelty kuvanauhaformaatti. Se on VHS:ää hieman kehittyneempi versio. S-VHS:llä tarkoitetaan myös joskus virheellisesti S-Videota.

## Tekniset tiedot
S-VHS:n videokaistanleveys on 5 MHz ja sen tarkkuus on 400 viivaa, kun VHS-tarkkuus on ainoastaan 240 viivaa. S-VHS:ssä on täten paljon parempi kuvanlaatu. S-VHS tallentaa myös teksti-tv:n.

S-VHS on taaksepäin yhteensopiva VHS:n kanssa, joten tavalliset VHS-kasetit toimivat S-VHS-nauhureissa. Sekä S-VHS:n ja VHS:n nauhanopeus on 2,399 cm/s.

## Lähteet
* Afterdawn.com – Sanasto
* Voodoofilm – Videoformat
Hullun Hevosen muistomerkki

**Hullun Hevosen muistomerkki** () on lakota-päällikkö Hullun Hevosen kunniaksi Custerin ja Hill Cityn väliselle alueelle Thunderhead Mountain -vuoren seinämään Etelä-Dakotaan louhittava monumentti. Valmistuessaan tämä jättiläismäinen muotokuva tulee olemaan maailmanhistorian suurin veistos, jonka suunniteltu pituus on 195 metriä ja korkeus 172 metriä. Se tulee siis olemaan korkeampi kuin Tampereen Näsinneula. Vertailun vuoksi mainittakoon, että veistoksesta  20 kilometrin päässä sijaitsevilla, Mount Rushmoren seinämään veistetyillä Yhdysvaltain presidenttien muotokuvilla on korkeutta 18 metriä, kun taas yksistään tämän jättiläisveistoksen kasvoilla on 30 metriä korkeutta.

## Synty
Vuonna 1939 intiaanipäälliköt päättivät luoda muistomerkin oglala siouxien päällikölle Hullulle Hevoselle, joka oli vuoden 1876 Little Bighornin taistelun suurin intiaanisankari. Kuvanveistäjä Korczak Ziolkowski pyysi vuonna 1948 useilta lakota-johtajilta lupaa veistää kuvan Hullusta Hevosesta. Lupa tuli ja kuva päätettiin louhia vuoren seinään.

## Työn edistyminen
Valtavaa muistomerkkiä on louhittu jo yli 70 vuotta (2020), mutta silti työtä on vielä valtavasti jäljellä. Taideteoksen massiivisesta mittakaavasta kertoo jotain se, että suuresta veistoksesta ovat valmistuneet tähän mennessä vasta kasvot, jotka vihittiin vuonna 1998. Valmiin veistoksen on tarkoitus esittää Hullua Hevosta ratsastamassa. Päällikön hiukset hulmuavat taakse ja vasen käsi osoittaa suoraan eteen. Veistostyömaan lähistöllä on nähtävillä valmista muotokuvaa esittävä pienoismalli. 

Työtä on nykyaikana helpottanut laserskanneri, jolla siirretään pienoismalleista mittoja patsastyömaalle. Pienoismallien mittakaavat ovat välillä 1:34 ja 1:300. Korczak käytti aloittaessaan taiteellista silmäänsä, mittanauhaa sekä vanhaa teodoliittia, joiden avulla hän siirsi mitat, jotta irrotettava ylimääräinen kivi lähtisi oikeasta paikasta kasvoista pois. Vuoden 1998 jälkeen ryhdyttiin käyttämään laserskannausta. Reiät porataan panostusta varten tiheään, jotta saadaan kallio irtoamaan haluttuun suuntaan, niin ettei patsaaseen jäävä kivi vahingoitu. Työssä pitää ottaa huomioon, että irtoavat palat ovat sopivan kokoisia ja että ne irtoavat oikeaan suuntaan pois kuljettamista varten.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Crazyhorse.org - kuvia ja tietoa hankkeesta
* 
*
D-VHS

**D-VHS** on digitaalinen kuvanauhaformaatti, jonka kehitti JVC yhteistyössä Hitachin, Matsushitan ja Philipsin kanssa. Se käyttää samaa fyysistä kasettikokoa ja tallennusmekaniikkaa kuin VHS. Se myös pystyy tallentamaan ja esittämään sekä tavallisen tarkkuuden että korkean tarkkuuden sisältöä.

HD-sisältö tallennetaan 28,2 Mbit/s-bittivirralla, kun taas SD-sisältö tallennetaan bittivirralla, joka voi olla välillä 2,0 Mbit/s–14,2 Mbit/s. Suurikapasiteettisin D-VHS-kasetti voi tallentaa 3,5 tuntia HD-sisältöä ja 7–49 tuntia SD-sisältöä, joka vastaa 44 gigatavua videodataa. Tällainen kasetti sisältää 430 metriä (1&nbsp;378 jalkaa) nauhaa ja vastaa 3,5 tunnin NTSC-VHS-kasettia tai 4,9 tunnin PAL VHS-kasettia.

Toisin kuin DVD-formaatti, D-VHS mahdollistaa jopa 720p ja 1080i -resoluutioisen videomateriaalin tallentamisen. Silti D-VHS:n suosio ei koskaan saanut suurta kannatusta varsinkaan Hollywoodin piirissä, joka puolsi DVD-järjestelmää ennen kaikkea sen halvan massatuotannon ja kopioinnin estämiseen pyrkivien tekniikoiden vuoksi.

## Lähteet
Die schöne Müllerin

**Die schöne Müllerin** (Kaunis myllärintytär), D. 795, on Franz Schubertin säveltämä lied-tyyliä edustava laulusarja, jonka tekstinä ovat runoilija Wilhelm Müllerin runot. 

Müller julkaisi runonsa vuonna 1820, ja Schubert sävelsi useimmat niistä vuoden 1823 toukokuun ja syyskuun välillä, jolloin hän työskenteli myös *Fierabras*-oopperan parissa. Schubert jätti teoksestaan pois muutaman runon sekä runosarjaan kuuluneen esipuheen ja jälkipuheen.

Teoksen alkuperäinen nimi kokonaisuudessaan kuuluu *Die schöne Müllerin, ein Cyclus von Liedern, gedichtet von Wilhelm Müller* (Kaunis myllärintytär, laulusarja Wilhelm Müllerin runoihin). Joskus sarjaan viitataan nimellä ”Müllerlieder”, joka tarkoittaa 'myllärin lauluja', sillä päähenkilö on mylläri.

Sarjassa on kaksikymmentä laulua, joista noin puolet perustuu yksinkertaiseen säkeistön toistoon ja puolessa taas on hieman monimutkaisempi rakenne. Laulujen tunnelmat vaihtelevat paljon. Mukana on sekä optimistisia että traagisia lauluja, ja samoin kappaleiden tempossa on suuria vaihteluita. Sarjan alussa mies, itsekin mylläri, vaeltelee pitkin virtaa lumoutuneena siitä. Mies saapuu myllyn luokse ja rakastuu siellä asuvaan myllärintyttäreen. Aluksi asiat näyttävät menevän suotuisasti, mutta pian selviää, että tyttö rakastaa metsästäjää. Tarinan päähenkilö vaipuu epätoivoon ja heittäytyy virtaan. Viimeinen laulu on joen kehtolaulu sen pohjassa makaavalle sankarille. Kyseessä on siis tyypillinen romanttisen aikakauden kertomus.

*Die schöne Müllerin* on Schubertin pidetyimpiä teoksia, ja sitä esitetään ja levytetään usein. Esitykset kestävät tempojen vaihteluiden mukaan keskimäärin noin 60–70 minuuttia. Tunnettuja levytyksiä menneiltä vuosikymmeniltä ovat esimerkiksi Fritz Wunderlichin levytys ja Dietrich Fischer-Dieskaun useat levytykset. Viime vuosina ainakin Werner Güran, Ian Bostridgen sekä Peter Schreierin levytykset ovat saaneet suotuisan vastaanoton.

## Laulusarjan kappaleet
#Das Wandern
#Wohin?
#Halt!
#Danksagung an den Bach
#Am Feierabend
#Der Neugierige
#Ungeduld
#Morgengruß
#Des Müllers Blumen
#Tränenregen
#Mein!
#Pause
#Mit dem grünen Lautenbande
#Der Jäger
#Eifersucht und Stolz 
#Die liebe Farbe
#Die böse Farbe
#Trockne Blumen
#Der Müller und der Bach 
#Des Baches Wiegenlied

## Aiheesta muualla
*Laulusarjan nuotit ja sanoitukset pianolle ja laulajalle
Husband Hill

**Husband Hill** on noin sadan metrin korkeuteen ympäröivän maaston yläpuolelle kohoava geologinen pinnanmuodostuma Columbiankukkuloilla Marsissa. Husband Hill on Columbiankukkuloiden korkein kohta ja se on nimetty edesmenneen yhdysvaltalaisen astronautin Rick Husbandin mukaan. Husband toimi komentajana avaruussukkula Columbian viimeisellä matkalla, jonka päätteeksi sukkula räjähti maan ilmakehässä ja kaikki aluksessa olleet seitsemän astronauttia, Husband mukaan lukien, menehtyivät. 

NASAn Mars-mönkijä Spirit saapui Colubiankukkuloille heinäkuussa 2004 ja alkoi kavuta kohti Husband Hillin huippua huhtikuussa 2005.
Arkala

**Arkala** on noin 20 taloutta käsittävä kylä Oulussa Joloksen kaupunginosassa, entisen Ylikiimingin kunnan alueella valtatien 20 varrella. Kylä sijaitsee noin 40 kilometriä Oulusta itään ja noin 25 kilometriä pohjoiseen Ylikiimingin taajamasta. 

Kylässä toiminut Pohjoiskulman koulu lakkautettiin vuonna 2009. Arkala kuuluu Jokirannan koulun koulupiiriin.

Kylällä toiminut kyläkauppa lakkautettiin vuonna 2005. 40 vuotta toiminut Teboilin huoltoasema, myöhemmin kylmäasema, lopetti toimintansa vuoden 2008 lopussa. Nykyään ainoa toimiva yritys kylällä on Arkalan Puuperinne Oy.

## Liikenne
Valtatiellä 20 liikennöi Arkalan kohdalla noin 8&nbsp;000 ajoneuvoa vuorokaudessa. Kaupunginosan sisäinen liikenne on pääasiallisesti sidottu koululaisvuoroihin. Ajomatka Oulun keskustaan kestää noin 40–50 minuuttia liikennetilanteesta riippuen.

## Historia
Kuten usein on tapana, myös Arkalan kylän kerrotaan saaneen nimensä sen ensimmäisen asukkaan mukaan. Aikoinaan paikalle on perimätiedon mukaan asettunut asumaan Arka-Jussi.

## Tapahtumia
* Hirvipeijaiset

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Radio Arkala – radioamatöörien sivut
Rupert Grint

**Rupert Alexander Lloyd Grint** (s. 24. elokuuta 1988 Watton-at-Stone, Hertfordshire, Englanti) on englantilainen näyttelijä. Hän on näytellyt Ron Weasleyn roolissa *[[Harry Potter (elokuvasarja)|Harry Potter]]* -elokuvasarjassa (2001–2011). Hän on näytellyt lisäksi muun muassa elokuvissa *[[Driving Lessons]]* (2006), *[[Cherrybomb]]*, *[[Wild Target]]* (molemmat 2010) ja *[[Into the White]]* (2012).

## Yksityiselämä
Grint on Nigel ja Jo Grintin viisilapsisen perheen esikoinen: hänellä on yksi veli ja kolme siskoa.

## Ura
Grint katsoi televisiosta lastenohjelmaa, kun siellä haettiin näyttelijöitä elokuvaan *[[Harry Potter ja viisasten kivi (elokuva)|Harry Potter ja viisasten kivi]]*. Hän lähetti hakemuksen, mutta siihen ei vastattu. Grint meni ohjelman internet-sivuille ja näki siellä erään näyttelijän lähettämän videon. Hän lähetti toisen viestin ja liitti mukaan videon, jonka hän teki äitinsä kanssa. Videossa hän räppäsi ja kertoi, miksi juuri hän olisi sopiva Ronald Weasleyksi. Hän jopa naamioitui opettajattareksi. Rupert Grint valittiin rooliinsa 10&nbsp;929 hakijan joukosta. Hän harrastaa piirtämistä, kitaransoittoa, jalkapalloa, uimista, pyöräilyä ja golfia.

Haastatteluissa Grint on myöntänyt hämähäkkikammon vaikeuttaneen *[[Harry Potter ja salaisuuksien kammio (elokuva)|Harry Potter ja salaisuuksien kammio]]* -elokuvan kuvauksia.

Vuonna 2002 Rupert voitti Nuori taiteilija -palkinnon lupaavimmasta tulokkaasta sekä Empire Awardsin Paras debyytti -palkinnon samaisesta *Harry Potter ja viisasten kivi* -elokuvasta. Samana vuonna hän sai palkinnon Golden Satellites Awardsissa erityisestä saavutuksesta. Hän sai myös *[[Driving Lessons]]ista* parhaan näyttelijän palkinnon.

## Palkinnot ja ehdokkuudet
* Palkittu – Young Artist -palkinto – Lupaavin nuori tulokas (2002)
* Palkittu – Satellite Award – Erinomainen uusi kyky (2002)
* Palkittu – Bravo Otto – Elokuvatähti (2010)
* Ehdokkuus – Empire Award – Paras ensiesiintyminen (2002)
* Ehdokkuus – Young Artist -palkinto – Paras kokonaisuus ( Emma Watsonin ja Tom Feltonin kanssa) (2002)
* Ehdokkuus – Phoenix Film Critics Society Award – Paras näyttelijäkokonaisuus yhdessä muiden Harry Potter tähtien kanssa (2003)
* Ehdokkuus – MTV Movie Awards – Paras tiimi (Daniel Radcliffen ja Emma Watsonin kanssa) (2005)
* Ehdokkuus – National Movie Award – Paras miespuolisen näyttelijän esiintyminen (2007)
* Ehdokkuus – Scream Award – Paras sivuosa (2009)
* Ehdokkuus – People's Choice Awards – Paras miespuolisen näyttelijän esiintyminen (2009)
* Ehdokkuus – People's Choice Awards – Suosituin tiimi (2010)
* Ehdokkuus – MTV Movie Awards – Paras taistelu (Yhdessä Daniel Radcliffen ja Helena Bonham Carterin kanssa) (2011)
* Ehdokkuus – MTV Movie Awards – Paras miesnäyttelijä (2011)

## Filmografia
### Elokuvat

### Televisiosarjat

## Lähteet
* 

## Aiheesta muualla
*
Jokikokko

**Jokikokko** on kylä Nuorittan kaupunginosassa Oulussa, entisen Ylikiimingin kunnan alueella. Kylä sijaitsee lähellä Kiiminki- ja Nuorittajokien yhtymäkohtaa, noin kymmenen kilometriä Ylikiimingin taajamasta itään. Pääelinkeinot ovat maa- ja metsätalous. Vakinaisia asukkaita kylällä on noin 60, lisäksi kylällä on kesäasuntoja.

## Jokikokon koulu
Koulutoiminta Jokikokon kylällä aloitettiin yksityisissä tiloissa vuonna 1946, ja oma koulutalo rakennettiin vuonna 1950. Koulu lakkautettiin vuonna 1982, ja koulurakennus on nykyisin asumiskäytössä. Vuosina 1993–2005  kylä kuului Nuorittan koulun koulupiiriin, ja sen jälkeen Ylikiimingin koulun koulupiiriin.

## Luonto
Kiiminkijoki virtaa kylän lävitse ja Nuorittajoki sivuaa kylän keskusta sen länsipuolella. Molemmat joet ovat suosittuja virkistys- ja kalastuspaikkoja. 

Vaaralampi on kalastuspaikka noin 1,5 kilometrin päästä Jokikokon koulusta. Lammelle istutetaan lohta ja muita kalalajeja.

## Lähteet