Tegetthoff-luokka

**Tegetthoff-luokka** oli Itävalta-Unkarin laivaston neljän dreadnought-taistelulaivan muodostama alusluokka, jotka valmistettiin hieman ennen ensimmäistä maailmansotaa. Luokka on nimetty amiraali Wilhelm von Tegetthoffin mukaan. Sitä nimitetään toisinaan **Viribus Unitis -luokaksi**.

## Tausta
Italian kuninkaallisen laivaston aloitettua ensimmäisen dreadnought-taistelulaivansa valmistuksen Itävalta-Unkarin asevoimien ylipäällikkö Rudolf Montecuccoli ilmoitti 20. helmikuuta 1908, että maa voisi valmistaa uuden sukupolven 18&nbsp;000 – 19&nbsp;000 tonnin taistelulaivan. Saksan keisarikunta laski 1908 vesille ensimmäisen dreadnought-taistelulaivansa *[[SMS Nassau]]n*, mikä kiihdytti laivastokilpailua suurvaltojen välillä. Italian hyväksyttyä Lontoon laivastosopimuksen taistelulaivan valmistusta viivytettiin, vaikka virallisena selityksenä oli aluksen uudelleen suunnittelun aiheuttama viivytys.

Itävallan laivastoesikunta antoi lokakuussa 1908 määräyksen suunnittelun aloittamisesta ja teki esityksen avoimesta suunnittelukilvasta laivastoinsinööreille. Kummankin toimenpiteen tuloksia arvioitiin seuraavan puolen vuoden aikana. Triesten telakka esitteli maaliskuussa 1909 viisi erilaista suunnitelmaansa, kun kävi ilmi italialaisten päättäneen ottaa *Dreadnought A:ssa* (nimetty *[[RN Dante Alighieri]]ksi*) käyttöön kolmitykkiset tornit. Italialaisten suunnitelma muutti suunnitteluperusteita, jolloin uusien alusten pääaseiksi valittiin kolmitykkiset tornit ja Saksasta pyydettiin tietoja Kaiser-luokan alusten piirustuksista.

Huhtikuussa saatiin Saksasta saatiin pyydetyt tiedot, mutta niiden vaikutusta alusten suunnitteluun voitaneen pitää rajallisena. Uusien taistelulaivojen piirustukset hyväksyttiin jo 27. huhtikuuta.

## Suunnittelu
Tegethoff-luokan alukset suunnitteli Siegfried Popper. Alusten propulsiojärjestelmään kuului kaksitoista Yarrow-kattilaa lukuun ottamatta *[[SMS Szent István|Szent Istvánia]]*, jossa oli kaksitoista Babcock-kattilaa. Alusten neljään akseliin oli kytketty Parsons-turbiinimoottorit paitsi *Szent Istvániin*, jossa oli kahteen akseliin kytketty AEG-turbiinit. Järjestelmä tuotti akseleihin 25&nbsp;000 hevosvoimaa, mikä mahdollisti 20 solmun nopeuden. Alusten toimintamatka oli 10 solmun nopeudella 4&nbsp;200 merimailia.

Alusten pääaseistuksena oli kaksitoista Škodan 30,5 senttimetrin 45 pituuskaliiperin tykkiä asennettuina neljään torniin, joista kaksi oli etukannella ja kaksi takakannella. Apuaseina oli kaksitoista 15 senttimetrin 50 pituuskaliiperin ja kahdeksantoista Škodan 6,6 senttimetrin 45 pituuskaliiperin tykkiä. Aseistuksen täydensivät neljä 53 senttimetrin torpedoputkea. Vuonna 1915 kuusi tykkitornien B ja Y päälle asennetut 6,6 senttimetrin tykit korvattiin kahdella 6,6 senttimetrin 45 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykillä. Ilmatorjuntatykit vaihdettiin vuodesta 1917 alkaen neljään uuteen 6,6 senttimetrin 50 pituuskaliiperin ilmatorjuntatykkiin.

## Alukset
Luokan aluksista kolme rakennettiin Triestessä ja neljäs (*SMS Szent István*) Fiumessa, jolloin rakennustyöt saatiin jaettua kaksoismonarkian kummankin maan kesken. Telakoista johtuvien erojen vuoksi Fiumessa rakennettu alus oli pienempi ja valmistui hitaammin.

## Lähteet
* 
*
*
*
*

### Viitteet

### Aiheesta muualla