open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Ivan Šaponjić

**Ivan Šaponjić** (s. 2. elokuuta 1997 Nova Varoš, Serbia) on serbialainen jalkapalloilija. Hän edustaa Espanjan pääsarjassa pelaavaa Atlético Madridia. Šaponjić on pelipaikaltaan hyökkääjä.

## Seurajoukkueura
Šaponjić teki läpimurtonsa pääsarjatasolla belgradilaisessa Partizanissa, jonka riveissä hän voitti Serbian liiga- ja cup-mestaruudet. Vuonna 2016 hän siirtyi Portugalin pääsarjassa pelaavaan Benficaan, mutta sai peliaikaa vain seuran reservijoukkueessa. Kauden 2017–18 hän pelasi lainasopimuksella belgialaisessa Zulte Waregemissa. Šaponjić siirtyi nykyiseen seuraansa heinäkuussa 2019. 

## Maajoukkueura
Šaponjić on edustanut maataan eri ikäkausimaajoukkueissa. Vuonna 2015 hän voitti alle 20-vuotiaiden maailmanmestaruuden Uudessa-Seelannissa järjestetyssä lopputurnauksessa. Šaponjić teki turnauksessa kaksi maalia. 

## Lähteet
Pederså

**Pederså** on kylä Kemiönsaaren kunnassa Varsinais-Suomessa. Kylä sijaitsee kunnan itälaidalla meren rannalla, vaikka varsinainen kylän keskus on hieman sisempänä maalla.

Pederså on pinta-alantaan Kemiön suurin kylä. Pedersån asutus noudattelee mereen laskevaa Åmunsbäcken-ojaa. Kylän historiallinen kylätontti on edelleen tiiviisti asuttu. Lisäksi meren rannalla on sekä pysyvää että kesäasutusta. Ojalaakso on viljelty ja laaksoa raajaavat sekä pohjoisesta että etelästä jyrkästi nousevat kalliot. Kylän alue ulottuu laajalle Åmunsbäckenin eteläpuolisille kallio- ja metsäalueille. Ojan suisto on nimeltään Åmunnen. Sen edustalla oleva saari Kräpplan kuuluu Pedersåhon. Kyläalueen länsiosassa on kolme kuivattua suota Åkerkärret, Kvarnkärret ja Trankärret. Länsilaidan korkea Björnbergen kohoaa yli 60 metriin merenpinnasta.

Varhaisin maininta Pedersåsta on vuoden 1566 maakirjassa. Tuolloin kylässä oli kuusi taloa. Isojako toteutettiin kylässä 1783, jolloin taloja oli yhdeksän. Kylässä on sijainnut ennen kansakoulu. Pedersån nuorisoseurantalo Ljungborg valmistui 1932. Kylässä sijaitsevalta Björnbergeniltä louhittiin kokeilumielessä kalsiittia 1990-luvulla.

## Aiheesta muualla
*Pederså Ungdomsförening rf

## Lähteet
War Games

**War Games** on saksalaisen Heavy Metal-yhtye Grave Diggerin kolmas albumi, joka julkaistiin 1. helmikuuta 1986.
## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Chris Boltendahl - laulu
* Peter Masson - kitarat
* C.F. Frank - basso
* Albert Eckardt - rummut
* Michael Flechig - taustalaulu

## Aiheesta muualla
* ''War Games'' discogs.com -sivustolla
*
Abdirahman Osman

**Abdirahman Omar Osman** (lempinimeltä *Engineer Yarisow*; 16. elokuuta 1965 Mogadishu, Somalia– 1. elokuuta 2019 Doha, Qatar) oli somalialainen poliitikko. Hän toimi Mogadishun pormestarina, kunnes kuoli itsemurhapommituksen uhrina.

Osman pakeni Somalian sisällissodan aikana 1990-luvulla Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, sai maan kansalaisuuden ja toimi Labour-puolueessa, mutta palasi Somaliaan vuonna 2008 sen jälleenrakennuksessa auttamaan. Hänestä tuli vuonna 2015 Somalian hallituksen kauppa- ja teollisuusministeri, vuonna 2017 informaatioministeri ja vuonna 2018 Mogadishun pormestari.

## Kuolema
24. heinäkuuta 2019 Osman loukkaantui pahoin pommi-iskussa toimistollaan. Myös kuusi hänen työtovereistaan kuoli ja yhdeksän loukkaantui. Osman lennätettiin yhdeksän muun loukkaantuneen kanssa Qatariin hoidettavaksi, mutta hän kuoli 1. elokuuta. Iskun toteutti naispuolinen itsemurhapommittaja, jonka teosta vastuun otti Al-Shabaab. Sekä ääriryhmä että YK:n tukeman hallituksen edustajat kertoivat, että iskun pääkohteena oli ollut YK-lähettiläs James Swan, joka kuitenkin oli lähtenyt toimistolta minuutteja aiemmin.

## Lähteet
Rockwell (kirjaintyyppi)

**Rockwell** on egyptienne- tai slab serif -kirjaintyyppi, jonka suunnitteli Frank Pierpont. Monotype julkaisi sen vuonna 1934, jolloin slab serif -kirjaintyypit olivat tulleet uudestaan muotiin. Rockwellin suuri x-korkeus ja kirjainmuotojen selkeys tekevät siitä helppolukuisen. Rockwellista on saatavilla yhdeksän eri leikkausta, muun muassa kaksi kapeaa leikkausta, joten se on hyvin monipuolinen kirjaintyyppi. Se sopii erityisen hyvin mainostarkoituksiin, otsikoihin ja lyhyisiin tekstikappaleisiin.

## Lähteet
Pokémon-elokuva: Voimalla jokaisen

**Pokémon-elokuva: Voimalla jokaisen** (, ) on kahdeskymmenesensimmäinen kokopitkä Pokémon-elokuva vuodelta 2018. Elokuva sijoittuu edellisen elokuvan tavoin televisiosarjan suhteen vaihtoehtoiseen todellisuuteen. Elokuvan suomenkielinen versio julkaistiin Pokémon TV -palvelussa helmikuussa 2019.

## Äänirooleissa

Lopputekstien aikana soivan laulun "Yhteisiin unelmiin" esittää Nina Tapio. Elokuvan on kääntänyt Jukka Jaatinen.
Nokia 2.2

**Nokia 2.2** on suomalaisen HMD Globalin kesäkuussa 2019 julkistama älypuhelin, jossa on Android 9.0 Pie -käyttöjärjestelmä ja Android One.

## Ominaisuudet
Puhelimessa on 5,71 tuuman näyttö ja neliydinprosessori. Lisäksi siinä on 3&nbsp;000 milliampeeritunnin akku. Tallennustilaa on 16 tai 32 gigatavua ja keskusmuistia 2 tai 3 gigatavua. Tallennustila on laajennettavissa enintään 400 gigatavun microSD-kortilla. Puhelimessa on 13 megapikselin takakamera ja 5 megapikselin etukamera.

## Lähteet
Evaldas Petrauskas

**Evaldas Petrauskas** (s. 19. maaliskuuta 1992 Šilutė) on liettualainen nyrkkeilijä ja olympiamitalisti. Petrauskas saavutti pronssia Lontoon olympialaisissa 2012 60 kg sarjassa. Hän otteli myös Rio de Janeirossa neljä vuotta myöhemmin, mutta hävisi tuolloin ensimmäisen ottelun. Petrauskasilla on myös EM-pronssia vuodelta 2017 64 kg sarjasta. Petrauskas otteli ensimmäisen ammattilaisottelunsa syyskuussa 2018. Hän voitti tuolloin Denys Kaushanin teknisellä tyrmäyksellä. Kyseinen ottelu oli myös elokuuhun 2019 mennessä hänen ainoa ammattilaisottelu.

## Lähteet
Jussi Isosaari

**Jussi Isosaari** (12. tammikuuta 1916 Ylihärmä – 8. heinäkuuta 2006 Hämeenlinna) oli suomalainen opettaja, rehtori ja opettajankoulutuksen asiantuntija, joka toimi Tampereen yliopiston apulaisprofessorina. 

## Henkilöhistoria
Jussi Isosaaren vanhemmat olivat maanviljelijä Jaakko Isosaari ja Maria Takaneva ja puoliso vuodesta 1940 opettaja Hilkka Maria Annikki Soininen. Alkujaan kierto- ja kansakoulun käynyt Isosaari valmistui kansakoulunopettajaksi 1938, tuli ylioppilaaksi 1945, valmistui filosofian kandidaatiksi 1948 ja lisensiaatiksi 1960 ja väitteli filosofian tohtoriksi 1961. Hän toimi kansakoulunopettajana 1938–1948, kansakouluntarkastajana 1948, lehtorina Raahen seminaarissa 1948–1951, Kajaanin seminaarissa 1952-54, Heinolan seminaarissa 1954–1964 ja Hämeenlinnan seminaarissa 1964–1974. Turun opettajakorkeakoulun vt. rehtori Isosaari oli 1964–1965.  Hän oli Tampereen yliopiston kasvatuksen historian dosentti vuodesta 1966 ja yliopiston Hämeenlinnan opettajankoulutuslaitoksen johtaja ja kasvatustieteen apulaisprofessori 1974–1979.Talvisodan aikana sotilaskoulutuksen saanut Isosaari toimi jatkosodassa joukkueenjohtajana ja komppanianpäällikkönä. Sotilasarvoltaan hän oli reservin yliluutnantti (1968).

## Julkaisuja
* *Jyväskylän seminaarin kasvatus- ja opetusopin opetus vuosina 1865–1901*, 1961 (väitöskirja)
* *[[Bruno Boxström]] ja Sortavalan seminaarin kasvatusaineiden opetus 1882–1917*, 1964
* *Sata vuotta kansakouluopettajain valmistusta*, 1966,  julkaisussa *Kansakoulu*, ss. 199–217
* *Suomen koululaitoksen rakenne ja kehitys*, 1968
* *Hämeenlinnan seminaari 1919–1969*, 1969, Jussi Isosaari,  Martta Seppänen, Taina Kallio, Urho Liimatainen, Eila Seppä
* *Peruskoulun kerhotoiminta: aineisto opettajankoulutusta varten*, 1980
* *[[Kaarlo Merikoski|Kaarlo Merikosken]] elämäntyö*, 1980, julkaisussa *Ajat muuttuvat: Sortavalan seminaarin perustamisen 100-vuotisjuhlakirja*, ss. 23–28 
* *Hämeenlinnan seminaari – opettajankoulutuslaitos 60 vuotta*, 1981
* *Seminaarista yhteiskuntaan: Sortavalan seminaarista vuosina 1884–1940 valmistuneet kansakoulunopettajat maamme kulttuuri-, yhteiskunta- ja talouselämän vaikuttajina*, 1989, Jussi Isosaari, Urho Somerkivi
* *Opettajana Itä-Karjalassa 1942–1944*, 2000, julkaisussa *Kasvatus ja koulutus murrosaikoina*, ss. 118–128 
* *Muistumia ja dokumentteja opettajankouluttajan elämän varrelta*, 2003, Taina Isosaari, Jussi Isosaari

## Lähteet
Polemiikki (lehti)

**Polemiikki** on Kunnallisalan kehittämissäätiön tytäryhtiön Pole Kuntatieto Oy:n julkaisema aikakauslehti. Lehti on suunnattu kuntapäättäjille ja muille kunta-asioista kiinnostuneille. Lehti sisältää tuoretta tietoa kunta-alalta, tutkimustietoa ja tutkijoiden haastatteluja. Polemiikin levikki on n. 18 500 ja se ilmestyy neljästi vuodessa printtinä ja verkossa osoitteessa www.kaks.fi. Lehden päätoimittaja on Antti Mykkänen. 

## Lähteet
Radiodiffusion Télévision Ivoirienne

**Radiodiffusion Télévision Ivoirienne** (RTI) on Norsunluurannikon kansallinen yleisradioyhtiö.

Kokeelliset yleisradiolähetykset alkoivat Norsunluurannikolla vuonna 1949. Vuonna 1951 perustettiin Radio Abidjan, joka sai nimen Radio Côte d’Ivoire vuonna 1961. Radiodiffusion Télévision Ivoirienne on perustettu vuonna 1962. Televisiolähetykset alkoivat vuonna 1963 ja väritelevisiolähetykset vuonna 1973. Vuonna 1965 perustettiin alueellinen radioasema Bouakéen ja myöhemmin siellä oli myös sisällissodassa tuhoutunut televisiostudio.

RTI:llä on kaksi kansallista radiokanavaa, yleiskanava Radio Côte d’Ivoire ja vuonna 1991 perustettu viihteellisempi Fréquence 2, joka on suunnattu etenkin nuorisolle. Ne lähettävät ohjelmia ULA-alueella 24 tuntia vuorokaudessa. Vuodesta 1998 lähtien maassa toimii myös noin viisikymmentä kaupallista, yksityistä ja yhteisöradiota.

Yhtiön kahdella televisiokanavalla ei ole maassa kilpailijoita. RTI 1 on koko maahan lähettävä yleiskanava, joka toimii hallituksen äänitorvena. RTI 2 on nuorekkaampi viihdekanava. Siirtyminen digilähetyksiin on vasta suunnitteilla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Radiodiffusion Télévision Ivoirienne
Ika Peyron

**Fredrika Albertina "Ika" Peyron** (o.s. *Asp*; 1. heinäkuuta 1845 Timrå – 15. maaliskuuta 1922 Tukholma) oli ruotsalainen säveltäjä. Hän sai lapsena opetusta Ivar Hallströmiltä pianon- ja Albert Lindströmiltä urkujensoitossa. Säveltämisen hän aloitti tavallista myöhemmin, mutta hän sai aikuisiällään siinä opetusta Emil Sjögreniltä. Hänen tuotantoonsa kuuluu salonkimusiikkia ja kuoroteoksia; elinaikanaan hän tuli tunnetuimmaksi lauluillaan ja pianokappaleillaan. Soitinmusiikin joukossa on pianokappaleiden lisäksi sävellyksiä jousikvartetille, urkukappaleita sekä teoksia pianon ja viulun sekä pianon ja sellon muodostamille duoille.

Vaikka Peyron keskittyi pääasiassa säveltämiseen kotia ja salonkeja varten, hänen töitään painettiin Tukholmassa, Christianiassa (Oslo) ja Kööpenhaminassa. Tämän seurauksena sävellykset levisivät ja tulivat esitetyiksi melko laajoilla alueilla. Teokset saivat näkyvyyttä myös sovitettuina puhallinorkesterille; ei ole tiedossa, olivatko sovitukset säveltäjän omia vai jonkun muun työn tulosta. Sovitukset kuitenkin pääsivät sotilaskokoonpanojen ohjelmistoon, mikä teki hänestä aikansa naissäveltäjien keskuudessa harvinaislaatuisen.

Ika Peyron meni vuonna 1865 naimisiin Ludvig Peyronin (1832–1915) kanssa; miehestä tuli sittemmin valtiopäiväedustaja. Parille syntyi kolme lasta.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* IMSLP: Ika Peyron: nuotteja
Ludvig Peyron

**Carl Ludvig Peyron** (1832 Tukholma  – 1915) oli ruotsalainen poliitikko, joka edusti Tukholman kaupunkia Ruotsin valtiopäivillä vuosina 1876–1880.

Peyron oli ammatiltaan tukkukauppias ja konsuli. Hän toimi Tukholman tukkukauppiasseuran puheenjohtajana ja perusti vuonna 1870 höyrylaivayhtiö Ångfartygs Rederi AB:n, jossa työskenteli vuoteen 1895. Peyron toimi myös kenraalikonsulina Hampurissa. Peyron oli naimisissa säveltäjänä tunnetuksi tulleen Fredrika "Ika" o.s. Aspin kanssa vuodesta 1865 ja sai tämän kanssa kolme lasta. 

## Lähteet
Aino Mattila

**Aino Maria Mattila** (26. maaliskuuta 1902 Hattula – 17. kesäkuuta 1986 Ylöjärvi) oli suomalainen näyttelijä, teatterinjohtaja, teatteriohjaaja ja pedagogi. Hän kehitti improvisointia suomalaisessa näyttämökoulutuksessa.

## Elämä ja ura
Aino Mattilan vanhemmat olivat maanviljelijä Johan Nestor Mattila (Knaapi) ja Amanda Mattila. Hän opiskeli Helsingin Musiikkiopistossa 1920–1922 ja Suomen Näyttämöopistossa 1922–1924. Ammattiuransa Mattila aloitti Oulun Työväen Näyttämön näyttelijänä 1924–1926, minkä jälkeen hän näytteli Tampereen Teatterissa 1926–1933. Ensimmäisen teatterinjohtajan kiinnityksensä Mattila sai Kajaanin Näyttämölle 1935–1940; seuraavat johtajan kiinnitykset olivat SOK:n Näyttämölle 1944–1948, Elannon Näyttämölle 1948–1950, Jyväskylän Työväen Teatteriin 1952–1959 ja Lahden Teatteriin 1959–1962. Teatteriohjaajana Mattila työskenteli Työväen Näyttämöiden Liitossa 1950–1952 ja Tampereen Työväen Teatterissa 1952–1954.

Opettajana Mattila työskenteli ensi kerran Perä-Pohjolan Nuorisoseuroissa 1933–1935. Vuosina 1940–1944 hän työskenteli Suomen Filmiteollisuuden eli Särkän koulun rehtorina. Vuosina 1944–1949 Mattila opetti Suomen Teatterikoulussa. Vuodesta 1962 aina vuoteen 1977 Mattila opetti näyttelijäntyötä Tampereen yliopiston kursseilla.

Uransa alussa Mattila näytteli luonne- ja operettirooleja, kuten 1930 julkaistussa näyttelijämatrikkelissa todetaan. Hän näytteli muun muassa Katrin roolin laulunäytelmässä *[[Tukkijoella (näytelmä)|Tukkijoella]]* ja Maijan roolin kansannäytelmässä *[[Pohjalaisia (näytelmä)|Pohjalaisia]]*. Sittemmin Mattila näytteli muun muassa Loviisan roolin *[[Niskavuori]]*-näytelmissä ja Claire Zachanassianin roolin näytelmässä *Vanhan naisen vierailu*.

Mattila ohjasi muun muassa näytelmän *Villisorsa* Turun kaupunginteatteriin ja *Niskavuoren naiset* Hyvinkään Teatteriin.

Mattila näytteli myös eräissä suomalaisissa kokoillan elokuvissa. Vuonna 1924 hän näytteli sivuosan mykkäelokuvassa *[[Suursalon häät]]* ja vuonna 1943 hänellä oli runoilijattaren osa Ossi Elstelän komediassa *[[Nuoria ihmisiä]]*. Lisäksi Mattila teki muutaman kreditoimattomaksi jääneen sivuosan.

## Lähteet
*
*
*
*
*

### Viitteet

## Aiheesta muualla
*Tampereen kaduilla : Aino Mattilan katu
Narvan piiritys (1581)

**Narvan piiritys** oli 25-vuotinen sodan osana Pontus De la Gardien johtamien ruotsalaisten joukkojen toteuttama venäläisen Narvan kaupungin piiritys ja valtaus syyskuussa 1581. Itse taistelu ei ollut kovin verinen, mutta kaupungin vallaneet ruotsalaiset toteuttivat verilöylyn, jossa kuoli joidenkin arvioiden mukaan 7&nbsp;000 kaupungin asukasta.

## Tausta
Narvan piiritys oli osana Liivinmaan sotaa käytyä Ruotsin ja Venäjän välistä 25-vuotista sotaa. Liivinmaan vanha ritarikuntavaltio luhistui ja Pohjois-Viro oli liitetty vuonna 1561 Ruotsiin. Venäläiset joukot olivat kuitenkin vallanneet suurimman osan alueesta vuonna 1575. Ruotsalaisten hallussa oli Virossa vain Tallinna, joka oli kestänyt seitsenviikkoisen piirityksen vuonna 1577. Vuonna 1579 Puola-Liettuan hallitsija Stefan Báthory aloitti hyökkäyksen Venäjälle, joka joutui samoihin aikoihin myös Krimin tataarien sotaretken kohteeksi. Ruotsi käytti Venäjän heikkoa tilannetta hyväkseen ja Ruotsin Viron-käskynhaltija Pontus De la Gardie johti ruotsalais-suomalaiset joukkonsa Viipurista jäätyneen Suomenlahden yli Viroon venäläisiä vastan. Rakvere vallattiin helmikuussa 1581 ja seuraava kohde oli Narva.

## Piiritys
Narvan muurien tulitus alkoi 4. syyskuuta 1581. Ruotsalaiset olivat tuoneet mukanaan 24 raskasta kaksois- ja puolikartaunitykkiä. Kaksi päivää kestäneen tulituksen jälkeen Narvan muureihin oli tehty aukko ja ruotsalaiset valmistautuivat valtaamaan kaupungin rynnäköllä. Kaupungin varuskunnalle annettiin antautumiskehotus, johon ei kuitenkaan suostuttu. Rynnäkkö kaupunkiin tehtiin 6. syyskuuta. Itse taistelu ei ollut kovin verinen, vaikkakin joitakin ruotsalaisia kaatui rynnäkössä kaupunkiin. Kaikkiaan ruotsalaisia kaatui vain noin sata. Kaupunki kukistui jo rynnäkön ensimmäisellä yrityksellä.

## Seuraukset
Narvan kukistuttua ruotsalaiset sotilaat aloittivat verilöylyn kaupungissa. Juhana III oli alun perin määrännyt, että valtauksen yhteydessä papit, munkit, nunnat, lapset ja vanhukset oli säästettävä ja "ylhäisiin tai alhaisiin" kohdistettu väkivalta oli kielletty kuolemanrangaistuksen uhalla. Hieman ennen valtausta Juhana III oli kuitenkin antanut uuden määräyksen, jonka mukaan valtauksessa sovellettaisiin "vanhoja sotatapoja". Joukot saivat ryöstellä kaupunkia vapaasti 24 tunnin ajan rajoituksena vain sotatarvikkeiden ja muonavarojen haltuunotto. Siviileitä, naisia, lapsia ja vanhuksia surmattiin surutta. Balthasar Russow arvioi noin 7&nbsp;000:n narvalaisen saaneen surmansa. 

Juhana perusteli kaupungin hävitystä kirjeessään Henrik Klaunpoika Hornille Venäjälle aiheutettavana merkittävänä vahinkona ja Ruotsin maineen kasvuna. Ruotsalaiset eivät myöskään uskoneet voivansa pitää Narvaa hallussaan ja venäläisiltä haluttiin riistää tärkeä kauppapaikka se tuhoamalla. Valtaukseen osallistuneet ruotsalaisjoukot saivat teoistaan rahapalkkion ja Pontus De la Gardie ylennettiin valtioneuvokseksi. Narvan valtauksen jälkeen ruotsalaiset etenivät vielä Narvajoesta itään vallaten Iivananlinnan, sekä Jaaman ja Kaprion linnat Inkerinmaalla.

## Lähteet
Haavisto (Jämsä)

**Haavisto** on maalaiskylä Jämsässä. Se sijaitsee Kankarisveden ja Sovijärven välisellä kannaksella noin kolmetoista kilometriä Jämsän keskustasta eli Seppolasta pohjoiseen. Kylän halki kulkee seututie 604. Haavistossa asui 2010-luvun alussa kolmisen sataa ihmistä. Ennen vuoden 2009 kuntaliitosta Haavisto kuului Jämsänkosken kaupunkiin.

Varhaisin asiakirjamaininta Haavistosta on Hämeen ensimmäisessä maakirjassa vuodelta 1539. Haaviston kantatilat ovat Haavisto ja Tervala, joista on maininta vuodelta 1650. Tiheä, kylämainen asutus alkoi muodostua kuitenkin vasta 1900-luvun taitteessa. Tilakeskukset rakennettiin Sovijärven ja Kankarisveden rannoille, ja päätilojen takamaille kohosi torppia. Sittemmin seututie 604:n varrelle on syntynyt uudempaa rakennuskantaa.

Haavistossa on ollut kauppa, kirjasto ja kaksi koulua, mutta ne on lakkautettu. Haavistoon kuuluu myös Jämsän kaupungin omistama hiekkaranta Kankarisveden rannalla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Foreca: Haavisto, Jämsä
Kaso

**Kaso Oy** (ent. *Kassakaappi Oy*) on turvallisuusalalla toimiva metalliteollisuusyritys. Yrityksen päätuotteita ovat raskaat turvatuotteet (mm. arkiston- ja holvinovet sekä elementtiholvit), kassa-, paloturva- ja datakaapit, kevyet turvatuotteet (mm. tallelokerot ja kassalippaat), turvaovet sekä puku- ja lokerokaapit.

Kaso Oy on suomalainen perheyritys.

## Historia

Kaso Oy:n perustivat Alfred Bachmann sekä Theo Gellin Helsingissä vuonna 1944. Toiminta käynnistyi sodassa vaurioituneiden kassakaappien korjaustoimintana. 1960-luvulla toiminta laajeni voimakkaasti, ja yritys rakensi Helsingin Suutarilaan uudet toimitilat, joissa yritys yhä toimii. 1960-luvulla yritys myös kansainvälistyi, kun säännölliset toimitukset ensin useisiin Euroopan maihin, ja sittemmin Euroopan ulkopuolelle alkoivat. Saksaan perustettiin myyntikonttori. Kaso Oy aloitti myös lukittavien vaatekaappien valmistamisen.

1970-luvulla Kaso Oy osti Suomen vanhimman kassakaappivalmistajan Kaipio Oy:n (perustettu 1891), ja modernisoi sen tuotteet ja tuotantomenetelmät. Holvinovien ja kassakaappien ensimmäiset yhteispohjoismaiset SFS-standardin mukaiset murtotestit suoritettiin. 1980-luvulla perustettiin myyntiyhtiö Miamiin, Floridaan, ja kokeiltiin myös kassakaappien valmistusta USA:ssa. Kaso Oy:n emoyhtiö Kasola Oyj listautui Helsingin arvopaperipörssiin 16. joulukuuta 1987.

1990-luvulle tultaessa Kaso-konsernin henkilöstömäärä ylitti 500 henkilöä. Yhtiö toi eurostandardin mukaiset kassakaapit markkinoille, ja aloitti holvinovien toimitukset kiinalaisille markkinoille. 2000-luvulla Kaso Oy kehitti yhteistyössä tutkimuslaitosten kanssa BFP-monikerrosteknologian, joka mahdollistaa entistä kevyemmät korkean turvatason kassakaapit. Vuonna 2008 Kasola Oyj poistui Helsingin pörssistä järjestelyllä, jossa John Nurmisen logistiikkaliiketoiminta (sittemmin Nurminen Logistics Oyj) siirrettiin Kasola Oyj:n sisään, ja Kasola Oyj:n pääomistajat ostivat Kasola Oyj:n tytäryhtiöt Kaso Oy:n ja MK-Tresmer Oy:n liiketoiminnat ja kiinteistöt. MK-Tresmer Oy:n liiketoiminta myytiin joulukuussa 2017 mäntyharjulaiselle muoviteollisuusyritykselle Plastep Oy:lle.

2010-luvulla Kaso Oy on lanseerannut useita uusia tuotteita, kuten uudet kevytholvit ja kevytholvinovet, turvaovet ja E-500 -sarjan kassakaapit koti- ja toimistokäyttöön.

## Lähteet
* Kaso Oy:n kotisivut

## Kirjallisuutta
*

## Aiheesta muualla
* Yhtiöhistoriaa Pörssitiedon nettisivulla
Sovijärvi (järvi)

**Sovijärvi** on 87 hehtaarin laajuinen järvi Haaviston kylässä Jämsässä. Se sijaitsee Jämsän keskustaajaman pohjoispuolella ja Kankarisveden itäpuolella. Sovijärven yhdistää Kankarisveteen Sovioja.

Sovijärven keskellä sijaitsee Kortesaari, jota yhdistää mantereeseen kaksi siltaa. Saaren pohjoispuolella Sovijärvi kapenee pitkäksi ja kapeaksi lahdeksi, jonka nimi on Sovipohja. Sovijärven eteläisellä selällä sijaitsee kaksi saarta: Helenansaari ja Kalasaari.

Sovijärven ja Kankarisveden välisellä kannaksella on ollut vakituista asutusta 1500-luvulta lähtien. Rannat ovat siten melko kulttuurivaikutteisia maalaistaloineen ja peltoviljelyksineen.

## Lähteet
Chengdu Hunters

**Chengdu Hunters** (; pinyin: *Chéngdū Lièrén*) on kiinalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Chengdusta. Se pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa kiinalainen striimausalusta Huya.

## Lähteet
Adrian Aeschbacher

**Adrian Aeschbacher** (1912–2002) oli sveitsiläinen pianisti. Hän oli Artur Schnabelin oppilas ja muistutti soittotyyliltään tätä selvästi. Hän tuli tunnetuimmaksi Ludwig van Beethovenin, Franz Schubertin, Robert Schumannin ja Johannes Brahmsin teosten tulkitsijana.

Aeschbacherin tutustutti musiikin perusteisiin hänen isänsä Carl, joka johti kuoroa ja sävelsi. Päästyään konservatorioon Zürichiin hän opiskeli Emil Freyn ja Volkmar Andreaen johdolla. Schnabelin oppiin hän lähti Berliiniin. Aeschbacher aloitti uransa esiintyjänä vuonna 1934. Romantiikan ajan keskeisten säveltäjien teosten lisäksi hän otti ohjelmistoonsa uudempaa musiikkia Othmar Schoeckilta, Arthur Honeggerilta, Heinrich Sutermeisterilta ja Walter Langilta. Aeschbacher toimi opettajana Hochschule des Saarlandes für Musikissa Saarbrückenissä vuosina 1965–1977.

Wilhelm Furtwänglerin johtama Beethovenin ensimmäisen pianokonserton esitys, jossa Aeschbacher toimi solistina, levytettiin livenä Luzernin festivaalilla elokuussa 1947. Pianisti teki levytyksiä Deutsche Grammophonille, mutta hänen nimensä jäi CD-levyjen aikakaudella pitkälti pimentoon.

## Lähteet
ITC Benguiat

**ITC Benguiat** on Ed Benguiatin suunnittelema art nouveau -vaikutteinen kirjaintyyppi. International Typeface Corporation eli ITC julkaisi sen vuonna 1977. Useiden ITC:n fonttien tavoin ITC Benguiatissa on suuri x-korkeus. Tämä huomiota herättävä kirjaintyyppi sopii parhaiten mainoksiin ja otsikoihin. 

ITC Benguiat oli 1970–1990-luvuilla erittäin käytetty kirjaintyyppi kirjankansissa, elokuvajulisteissa ja tv-sarjojen tunnuksissa. Muun muassa Star Trek Generations käytti alkuteksteissään ITC Benguiatia. Kirjaintyyppi on tullut uudestaan suosituksi 2010-luvulta lähtien 1980-luvun nostalgian myötä. Esimerkiksi Netflixin Stranger Things -sarjan tunnus käyttää ITC Benguiatia.

## Lähteet
Los Angeles Valiant

**Los Angeles Valiant** on yhdysvaltalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin heinäkuussa 2017 ja se on toinen Los Angelesista, Kaliforniasta oleva OWL-joukkue. Se on yksi kahdestatoista OWL:n perustajajoukkueista ja pelasi ensimmäisen kautensa sarjan avajaiskaudella 2018. Seuran omistaa e-urheiluorganisaatio Immortals ja sen toimitusjohtaja Noah Whinston.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Vancouver Titans

**Vancouver Titans** on kanadalainen elektronisen urheilun Overwatch-ammattilaisjoukkue, joka kilpailee Overwatch Leaguen (OWL) Tyynenmeren divisioonassa. Seura perustettiin syyskuussa 2018 ja se on kotoisin Vancouverista. Se on toinen kahdesta OWL:n kanadalaisjoukkueesta Toronto Defiantin ohella. Vancouver Titans pelasi ensimmäisen OWL-kautensa vuonna 2019. Seuran omistaa jääkiekkoseura Vancouver Canucksin toimitusjohtaja Francesco Aquilini.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen sivusto
Gintarė Scheidt

**Gintarė Volungevičiūtė-Scheidt** (s. 12. marraskuuta 1982 Kaunas) on liettualainen kilpapurjehtija ja olympiamitalisti. Scheidt saavutti hopeaa Pekingin olympialaisissa 2008 Laser Radialissa. Hän osallistui myös Lontoon olympialisiin 2012, jolloin hän oli kuudes, sekä Rio de Janeiron olympialaisiin 2016, jolloin oli seitsemäs. Scheidt on voittanut maailmanmestaruuden vuonna 2012. Gintarė Volungevičiūtė avioitui vuonna 2008 brasilialaisen purjehtijan Robert Scheidtin kanssa, jolloin hän otti käyttöönsä miehen sukunimen.

## Lähteet
Birutė Šakickienė

**Birutė Šakickienė** (s. 26. marraskuuta 1968 Utena) on liettualainen soutaja ja olympiamitalisti. Šakickienė saavutti pronssia Sydneyn olympialaisissa 2000 Kristina Poplavskajan kanssa. Neljä vuotta aikaisemmin Atlantan olympialaisissa 1996 Šakickienė kilpaili yksikössä ollen 14.

## Lähteet
Jevgenijus Šuklinas

**Jevgenijus Šuklinas** (s. 23. marraskuuta 1985 Glazov, Udmurtia, Neuvostoliitto) on liettualainen ratameloja. Šuklinas sijoittui alun perin Lontoon olympialaisissa 2012 miesten yksikön toiseksi, mutta kesäkuussa 2019 Kansainvälinen olympiakomitea ilmoitti, että Šuklinas menettää olympiamitalin käytettyään kiellettyjä aineita. Šuklinas on saavuttanut neljästi pronssia MM-kilpailuissa. Hän on myös kolminkertainen Euroopan-mestari. Edellä mainitut mitalit ovat tulleet 200 metrin yksikkömelonnassa.

## Lähteet
Oliver Kentish

**Oliver Kentish** (s. 1954 Lontoo) on brittiläissyntyinen säveltäjä, kuoronjohtaja ja sellisti. Hän opiskeli sellonsoittoa Royal Academy of Musicissa, jossa hänen opettajanaan oli Vivian Joseph. Hän meni vuonna 1977 Islantiin soittaakseen Islannin sinfoniaorkesterissa. Hän sai vuonna 1976 työpaikan Akureyrin musiikkikoulun opettajana ja on sittemmin opettanut Nýi tónlistarskólinnissa, Reykjavíkissa.

Kentish on saanut musiikistaan lukuisia palkintoja, ja hänellä on ollut kolmesti Skálholt Summer Musicin säveltäjäresidenssi. Hän on saanut stipendejä Islannin radion säveltäjien säätiöltä ja Islannin taide- ja tiedeministeriöltä. Kentishin musiikkia on esitetty säännöllisesti radiossa Islannissa ja myös laajalti muualla Euroopassa sekä Yhdysvalloissa. Useita levytyksiä hänen teoksistaan on julkaistu.

Kentish sai vuonna 1989 Islannin kansalaisuuden.

## Tuotanto
Kentish on säveltänyt muun muassa suuren määrän lauluja, kuoroteoksia ja kamarimusiikkia. Hän on säveltänyt myös kamarikonserttojen sarjaa, jossa soolosoittimina ovat olleet muiden muassa trumpetti, klarinetti, oboe, viulu, kitara ja harppu. Vuonna 1993 Kentishin synnyinmaan hallitus tilasi häneltä teoksen lahjaksi islantilaisille heidän maansa itsenäisyyden viisikymmenvuotispäiväksi. Teos, "My People" () baritonille ja orkesterille, omistettiin Islannin silloiselle presidentille Vigdís Finnbogadóttirille ja kantaesitettiin syyskuussa 1994. Esittäjinä olivat Islannin sinfoniaorkesteri, baritoni Michael Clarke ja kapellimestari Osmo Vänskä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* AllMusic.com: Oliver Kentish
Vallan

**Vallan** on kaupunginosa Pietarsaaressa. 1700-luvulla alue oli Pietarsaaren tärkein karjamaja-alue. Vuonna 1773 Vallanissa oli kaksikymmentä karjamajaa.

## Lähteet
Overwatch Leaguen kausi 2018

**Overwatch Leaguen kausi 2018** oli elektronisen urheilun ammattilaissarja Overwatch Leaguen (OWL) avajaiskausi. Kauden runkosarja jaettiin neljään eri vaiheeseen, joiden jokaisen päätyttyä pelattiin lyhyt pudotuspeliturnaus. Runkosarjan päätyttyä vaiheiden kokonaistilastot määräsivät joukkueiden pääsyn kauden jälkeiseen pudotuspeliturnaukseen. Kauden 2018 mestaruuden vei brittiläinen London Spitfire, joka voitti Philadelphia Fusionin loppuottelusarjassa kartoin 3–1, 3–0.

## Runkosarja

## Pudotuspelit

## Tähdistöottelu
Overwatch Leaguen 2018 tähdistöottelu pelattiin 26. elokuuta 2018 Blizzard Arenalla, Burbankissa, Kaliforniassa. Ottelussa kohtasivat Atlantin ja Tyynenmeren divisioonien pelaajat, jotka valittiin kannattajien äänestyksellä.

## Lähteet
Sæunn Þorsteinsdóttir

**Sæunn Þorsteinsdóttir** (s. 16. huhtikuuta 1984) on islantilais-yhdysvaltalainen sellisti. Hän aloitti sellonsoiton opettelun Hauk Hannessonin johdolla Suzuki-metodilla 5-vuotiaana. 7-vuotiaana hän muutti Yhdysvaltoihin, joka on suurimmaksi osaksi ollut hänen asuinmaansa. Hän valmistui Cleveland Institute of Musicista; hänen pääasialliset opettajansa olivat Tanya Lesinsky Carey, Michel Strauss ja Richard Aaron. Hän on lisäksi opiskellut Juilliard Schoolissa Joel Krosnickin johdolla.

Sæunn on tehnyt vuodesta 2006 yhteistyötä New Yorkissa tapaamansa pianisti Alexandra Joanin kanssa. Hän on esiintynyt muun muassa Carnegie Hallissa, Suntory-salissa ja Harpassa. Hän on esiintynyt solistina monien orkesterien, kuten Los Angelesin filharmonikkojen, Toronton sinfoniaorkesterin, Elbphilharmonien ja Islannin sinfoniaorkesterin kanssa. Sæunn julkaisi Sono Luminus -levymerkillä albumin *Vernacular*, jolla hän tulkitsee islantilaisten Páll Ragnar Pállssonin, Þuríður Jónsdóttirin, Halldór Smárasonin ja Hafliði Hallgrímssonin teoksia soolosellolle. Sæunn myös kantaesitti Páll Ragnar Pállssonin hänelle omistaman konserton *Quake* Jonathan Stockhammerin johtaman Elbphilharmonien kanssa Hampurissa.

Sæunn on tullut palkituksi moneen otteeseen, muun muassa Des Moinesin nuorten kilpailussa ja kansainvälisessä soolosellokilpailussa Katowicessä. Hän oli vuonna 2019 ehdolla Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon saajaksi.

Sæunn on tehnyt opetustyötä Washingtonin yliopistossa, Seattlessa.

## Lähteet
Carl Magnus von der Pahlen

**Carl Magnus Freiherr von der Pahlen** () J:7. helmikuuta (G: 19. helmikuuta) 1779 − J:8. toukokuuta (G: 20. toukokuuta) 1863 oli baltiansaksalainen paroni, kenraaliluutnantti, valtiomies ja kartanonherra, Carl oli Peter Ludwig von der Pahlenin veljenpoika.

Carl syntyi Hansen von der Pahlenin (1740−1817) vanhimpana poikana.

Von der Pahlen osallistui Aleksanteri I: n sotaan Napoleonia, Ruotsia ja Turkkia vastaan. Hän hoiti siviilihallinnollisia tehtäviä. Vuonna 1830 hänet ylennettiin kenraaliluutnantiksi ja nimitettiin Baltian kenraalikuvernööriksi.

Magnus asui Virossa Palmsen kartanossa . 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*https://runeberg.org/nfbt/0660.html viitattu 2.8.2019.
*https://impereur.blogspot.com/2011/08/karl-magnus-von-der-pahlen-1779-1863.html
*https://www.russkije.lv/ru/lib/read/m-pahlen.html
Whaley Bridge

**Whaley Bridge** on noin  asukkaan kylä ja kunta *(civil parish)* Derbyshiren kreivikuntaan kuuluvassa High Peakin hallintopiirissä Keski-Englannissa. Kylän alueelta on löydetty merkkejä pronssikautisesta asutuksesta.

Elokuussa 2019 Whaley Bridgen asukkaita evakuoitiin kylän vieressä sijaitsevan padon romahtamisvaaran vuoksi. Padon seinämä oli vaurioitunut rankkasateiden seurauksena.

## Aiheesta muualla

* Let's Go Peak District 

## Lähteet
Uzos

**Uzos** on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin kuusi kilometriä Paun kaupungista kaakkoon.

Uzosissa sijaitsee makeismuseo *Féérie Gourmande - Atelier et Musée des Arts Sucrés*, jonka on perustanut Francis Miot, yksi Ranskan tunnetuimmista hillojen valmistajista.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Bosdarros

**Bosdarros** on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 12 kilometriä Paun kaupungista etelään.

## Tunnettuja kuntalaisia
* Hèlier Tilh (1881-1946), rugby union pelaaja, viisinkertainen Ranskan mestari Stade Bordelais -joukkueessa. 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
W Series Norisringin Grand Prix 2019

**W Series Norisringin Grand Prix 2019** oli W Series -kauden 2019 neljäs osakilpailu, joka ajettiin 6. heinäkuuta Norisringin katuradalla Saksassa.

## Tulokset
### Aika-ajot

### Kilpailu

## Lähteet
Páll Ragnar Pállsson

**Páll Ragnar Pálsson** (s. 1977) on islantilainen säveltäjä. Hän sai filosofian tohtorin arvon Viron musiikki- ja teatteriakatemiasta, jossa opiskeli sävellystä Helena Tulven johdolla. Väitöskirjassaan, jonka tekoa ohjasi Urve Lippus, Páll tutki islantilaista varhaisen luterilaisen musiikin käsikirjoitusta 1600-luvulta. Hänen musiikkiaan leimaavat lineaarisuus, itäeurooppalainen taidemusiikki ja jossain määrin sen ajan vaikutus, jonka nuori Páll vietti indie rock -yhtye Mausin jäsenenä. Usein teoksissa näkyy luonnonvoimista saatu innoitus, ja työssä on monesti ollut henkinen ulottuvuus.

Vuonna 2013 Pállin viulukonsertto *Nostalgia* valittiin "vuoden sävellykseksi" vuoden 2013 Islannin musiikkipalkintojen jakamisen yhteydessä. Hän on säveltänyt myös sellokonserton *Quake*, jonka tilasivat Elbphilharmonie sekä Los Angelesin filharmonikot ja joka omistettiin Sæunn Þorsteinsdóttirille. Sæunn toimi solistina teoksen kantaesityksessä, jonka Jonathan Stockhammer johti Hampurissa. Tämän jälkeen teos esitettiin myös Los Angelesissa Daníel Bjarnasonin johdolla.

Páll on opettanut sävellystä Islannin taideyliopistossa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
W Series Assenin Grand Prix 2019

**W Series Assenin Grand Prix 2019** oli W Series -kauden 2019 viides osakilpailu, joka ajettiin 20. heinäkuuta TT Circuit Assenin moottoriradalla Alankomaissa.

## Tulokset
### Aika-ajot

### Kilpailu

### Ulkopuolinen kilpailu

## Lähteet
Gan (Pyrénées-Atlantiques)

**Gan** on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se sijaitsee noin 9 kilometriä Paun kaupungista etelään.

Kunta on keskiaikainen bastide, eli linnoitettu kaupunki. Sen perusti vuonna 1335 Béarnin varakreivi Gaston II. Hän nimesi kaupungin flanderilaisen Gandin kaupungin mukaan, sinne käymänsä sotaretken innoittamana. Tältä ajalta on vielä jäljellä portti *porte de la prison*. Paikallinen yritys Famille Michaud Apiculteurs on maailman johtavia hunajantuotteiden valmistajia.

## Tunnettuja kuntalaisia
* Jean-Roger Bourdeu (1927-2007), rugby union pelaaja
* Paule Constant (s. 1944), kirjailija

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Halldór Smárason

**Halldór Smárason** (s. 1989) on islantilainen säveltäjä. Hän on tehnyt yhteistyötä muiden muassa Ensemble InterContemporainin, Orchestre Philharmonique de Radio Francen, Stuttgartin radion sinfoniaorkesterin, Sinfonia UK:n ja Oslo Sinfoniettan kanssa. Hänellä on ollut säveltäjäresidenssejä Musiikin aika -festivaalissa Viitasaarella vuonna 2017 ja muissa tapahtumissa.

Halldór sai kandidaatin arvon Islannin taideyliopistosta ja maisterin arvon Manhattan School of Musicista, jossa hän opiskeli Fulbright-stipendillä. Vuonna 2015 hän pääsi stipendin turvin työskentelemään Beat Furrerin kanssa Wieniin ja Graziin. Hänen keskeisiin opettajiinsa ovat kuuluneet Reiko Füting ja Atli Ingólfsson.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Halldór Smárason: viralliset sivut
Sri Lankan presidentinvaali 2015

**[[Sri Lanka]]n presidentinvaalissa 2015** valittiin maalle uusi presidentti. Vaaleissa oli ehdokkaina yhteensä 19 henkilöä, mutta kaikkein suosituimmat ehdokkaat olivat Maithripala Sirisena ja istuva presidentti Mahinda Rajapaksa. Vaalien voittajaksi nousi yllättäen entinen terveysministeri Sirisena, joka kampanjoi presidentin valtaoikeuksien ja hallituksen korruption vähentämisellä. Rajapaksan suosion taustalla vaikutti se, että monet singaleesit näkivät hänet sotasankarina, joka päätti sisällissodan vuonna 2009. Hänen suosionsa ei kuitenkaan ollut yhtä suurta vähemmistöjen kuten tamilien keskuudessa.

Tappion kokenut Rajapaksa oli alun perin aikaistanut vaaleja kahdella vuodella sekä poistanut perustuslaista olleen rajoitteen presidenttikausien määrään. Tarkkailijoiden mukaan vaalit sujuivat rauhallisesti vaikkakin maan tamilivaltaisissa pohjoisosissa äänestäjiä estettiin käyttämästä äänioikeuttaan. Vaalitarkkailijoiden mukaan Rajapaksan puolesta kampanjoivat henkilöt olivat myös pyrkineet vaalivaikuttamaan kehottamalla tamileita boikotoimaan vaaleja.

Sri Lankan vuoden 2015 presidentin- ja parlamenttivaalien tuloksena sisällissodan aikaiset johtajat menettivät valtansa. Presidentinvaalien jälkeen esille nousi väitteitä, että Rajapaksa yritti vallankaappausta, kun tieto hänen vaalitappiostaan lähestyi. Armeijan edustaja Ruwan Wanigasooriya kuitenkin kyseenalaisti väitteen ilmoittamalla, että hän ei ollut asiasta tietoinen. Vaalien jälkeen Rajapaksa väitti tappionsa johtuneen siitä, että Intia, Yhdysvallat ja eurooppalaiset olisivat suurlähetystöjensä kautta kampanjoineet häntä vastaan.

## Aiheesta muualla

## Lähteet
Unkarinsinililja

**Unkarinsinililja** eli **dalmatiansinililja** (*Scilla litardierei*) on parsakasvien heimoon kuuluvan sinililjojen suvun (*Scilla*) monivuotinen sipulikasvi. 

## Kuvaus
### Sipuli, varret ja lehdet
Unkarinsinililjan sipuli on halkaisijaltaan noin 6 senttimetriä. Sen korkeus on 10–25 senttimetriä. Lehdet ovat tasaleveät ja melko pystyssä.

### Kukinnot
Unkarinsinililjan kukinto on terttu. Sen kukat siirottavat tertusta joka on kartion muotoinen. Kukkien väri on violetinsininen. Sen kukintojen vuoksi sitä kasvatetaan koristekasvina.

## Kasvupaikat ja levinneisyys
Unkarinsinililja ei ole kovinkaan vaativa maaperän happamuuden suhteen mutta vaatii vettä läpäisevän kasvualustan. Kesällä se vaatii kuivan kauden. Kerran istutettuna se lisääntyy itsestään tekemällä joka vuosi uusia sivusipuleita ja kasvaa suuriksi ryhmiksi.

Unkarinsinililja on nimestään huolimatta kotoisin Kroatiasta jossa se on kotoperäinen laji. Luonnollisilla kasvupaikoillaan se on luokiteltu silmälläpidettäviin lajeihin. Kroatiassa se kasvaa Dinaaristen alppien alueella olevilla karstikentillä.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Suomen Lajitietokeskus: Dalmatiansinililja – ''Nectaroscilla litardierei''
* 
*
Jennifer Fowler

**Jennifer Fowler** (s. 1939 Bunbury, Länsi-Australia) on australialaissyntyinen, vuodesta 1969 Lontoossa asunut säveltäjä. Hän voitti useita sävellyspalkintoja jo opiskeluvuosinaan Länsi-Australian yliopistossa. Vuonna 1968 hän pääsi Utrechtin yliopiston elektronisen musiikin studiolle Alankomaiden hallituksen stipendillä.

Fowlerin tuotantoon kuuluu orkesteri-, kamari- ja vokaalimusiikkia sekä teoksia soolosoittimille. Hän on säveltänyt paitsi ammattilaisille, myös amatööreille ja lapsille. Hänellä ovat olleet erityisinä kiinnostuksinaan musiikin säveltäminen tiettyjä esittäjiä varten, epätavalliset soittimet ja vanhojen soitinten käyttö uusin tavoin. Hänen tuotantoaan on esitetty muun muassa ISCM:n World Music Days -tapahtumassa ja Alankomaiden Gaudeamus-musiikkiviikolla. Hänelle ovat esittäneet tilauksia henkilöt, yhtyeet sekä monet organisaatiot, kuten BBC, Perthin festivaali ja Länsi-Australian yliopisto.

Fowler sai vuonna 1970 Berliinin taideakatemian palkinnon, jakoi Radcliffe-palkinnon Isossa-Britanniassa ja oli ensipalkinnon voittaja GEDOK:n kansainvälisessä naissäveltäjien kilpailussa (1975). Hän on saanut useita palkintoja vielä 2000-luvulla; näitä ovat olleet Miriam Gideon -palkinto (2003), Christopher Bodman -muistokilpailun palkinto (2006), kansainvälinen Sylvia Glickman -muistopalkinto (2009) ja kansainvälisen Marin Goleminov -sävellyskilpailun voitto Bulgariassa (2009).

## Lähteet
Peter Aston

**Peter George Aston** (5. lokakuuta 1938 Edgbaston – 13. syyskuuta 2013) oli brittiläinen säveltäjä, kapellimestari ja kuoronjohtaja.

## Elämä
### Opiskelu ja ura
Aston opiskeli Tettenhall Collegessa ja sitten Birminghamin musiikkikoulussa. Vuonna 1964 hän liittyi yhteistyöhön Wilfrid Mellersin kanssa hiljattain perustetussa Yorkin yliopiston musiikkijaoksessa. Kymmenen vuotta myöhemmin Aston sai nimityksen East Anglian yliopiston musiikin professoriksi; hänen oppilaidensa joukossa oli Simon Johnson. 

Aston sai säveltäjänä mainetta *Five Songs of Crazy Jane* -teoksellaan, jonka hän sävelsi W. B. Yeatsin runoihin soolosopraanolle ja jonka esitti vuonna 1964 Wigmore-salissa runoilijan miniä Gráinne Yeats. Vuonna 1965 Janet Baker piti Lontoon-ensiesityksen Astonin teoksesta *Northumbrian Sequence* (Kathleen Rainen runoihin) tribuuttikonsertissa Kathleen Ferrierille. Aston sävelsi lastenoopperan *Sacrapant the Sorcerer* (1969) George Peelen näytelmän *[[The Old Wives' Tale]]n* pohjalta.

Vuonna 1975 Benjamin Britten valitsi Astonin johtamaan Aldeburghin festivaalia. Hän jatkoi työtään festivaalilla Brittenin kuoltua johtamalla muun muassa Peter Pearsin esityksiä Johann Sebastian Bachin ja Georg Friedrich Händelin teoksista (1978) sekä Brittenin varhaisimman musiikin konsertin (1983).

Aston perusti Tudor Consortin ja English Baroque Ensemblen sekä toimi kuoromestarina Norfolkin ja Norwichin festivaalilla. Hän oli Bury St Edmundsin Bach-seuran puheenjohtaja sekä 1990-luvulla Sacramenton Bach-festivaalikuoron ja -orkesterin pääkapellimestari Kaliforniassa.

Aston oli tunnettu kirkkomusiikin säveltäjä. Englannin kirkko otti vuonna 1980 käyttöön Alternative Service Book -rukouskirjan, johon monet kirkkomusiikin säveltäjät eivät halunneet kajota. Aston kuitenkin sävelsi versionsa ehtoollismusiikista (*Aston in F*), joka pysyi käytössä yhä hänen kuolemansa jälkeen. Aston sävelsi samasta kirjasta myös *[[Magnificat]]in* ja *[[Nunc dimittis|Nunc dimittiksen]]*.

Aston antoi panoksensa myös musiikkikirjallisuuteen kirjoittamalla muun muassa pitkästi 1600-luvun englantilaisesta musiikista. 

### Yksityiselämä
Aston oli vuodesta 1960 naimisissa opiskeluvuosinaan tapaamansa Elaine Nealen kanssa. Pariskunta sai yhteisen pojan.

Aston oli innokas bridgenpelaaja ja Norwich City FC:n kannattaja.

## Lähteet
Þuríður Jónsdóttir

**Þuríður Jónsdóttir** (s. 30. maaliskuuta 1967) on islantilainen säveltäjä. Hän aloitti sävellysopintonsa Islannissa, mutta muutti Italiaan opiskellakseen Bolognan konservatoriossa. Hän valmistui oppiaineinaan huilunsoitto, sävellys ja elektroninen musiikki. Hänen opettajinaan toimivat Cristina Landuzzi, Adriano Guarnieri ja Lelio Camilleri. Hän osallistui myös Franco Donatonin mestarikurssille ja sai opetusta Alessandro Solbiatilta.

Þuríðurin teoksia on esittänyt muiden muassa Islannin sinfoniaorkesteri. Tilauksia hänelle ovat esittäneet Caput Ensemble, Reykjavíkin kamariorkesteri ja muut kokoonpanot sekä Ranskan ja Saksan valtiolliset radiot. International Society for Contemporary Music on esittänyt hänen musiikkiaan Visbyssä.

Þuríður on usein hakenut teoksissaan uudenlaisia äänimaailmoja esimerkiksi elektroniikan, luonnon äänien ja yleisön osallistumisen kautta. Hänen huilukonsertossaan *Flutter*, joka on sävelletty Mario Carolille, käytetään kontrapunktisesti hyönteisten ääniä. Hänen teoksiinsa kuuluu myös konsertto harmonikalle: *Installation Around a Heart*, joka on sävelletty Geir Draugsvollille ja Caput-kokoonpanolle.

Þuríður oli ehdolla Islannin musiikkipalkinnon saajaksi vuosina 2002 teoksellaan *Rauður hringur* kuorolle, laulusolistille ja elektroniikalle. Orkesteriteoksellaan *Flow and Fusion* hän oli ehdolla saman palkinnon saajaksi vuonna 2004, ja tämä teos tuli myös valituksi yhdeksi vuoden 2004 kymmenestä parhaasta teoksesta kansainvälisessä säveltäjärostrumissa Pariisissa. Vuosina 2006, 2010 ja 2012 Þuríður oli ehdolla Pohjoismaiden neuvoston musiikkipalkinnon saajaksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Viralliset sivut
Jurançon

**Jurançon** on kunta Lounais-Ranskassa Pyrénées-Atlantiquesin departementissa Uuden-Akvitanian alueella. Se on Paun lounainen esikaupunki.

Kunta on tunnettu Jurançon (AOC) laatuluokituksen saaneesta viinistä. Ranskan kuningas Henrik IV:n sanotaan saaneen kasteensa Jurançon-viinillä ja valkosipulilla. Paikallisen viinin on sanottu olevan myös kirjailija Coletten suosikkeja.

## Tunnettuja kuntalaisia
* Annie Famose (s. 1944), alppihiihtäjä

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Viinilaukka

**Viinilaukka** (*Allium atropurpureum*) on narsissikasvien heimoon kuuluvien laukkojen eli sipuleiden (*Allium*) kasvisuvun monivuotinen sipulikasvi.

## Kuvaus
### Varret ja lehdet
Viinilaukka kasvaa 40–90 senttimetriä korkeaksi. Sen kukkavarsi on poikkileikkaukseltaan pyöreä tasapaksu. Lehdet ovat tasaleveät, lehtilaita on ehyt ja kärjet pyöristyneet. Viinilaukka tuoksuu voimakkaasti sipulilta tai valkosipulilta.

### Kukkiminen
Viinilaukka kukkii kesäkuussa. Sen purppuranpunertavan sarjamainen kukinto. Sen pitkät kukkaperät yhdessä puolipallon muodon kanssa saavat sen muistuttamaan sateenvarjoa. Kukinto on noin 5 senttimetriä leveä ja siinä paljon pieniä tähden muotoisia kukkia. Viinilaukka lisääntyy siemenistä kukinnan jälkeen.

## Kasvupaikat ja levinneisyys
Viinilaukkaa kasvaa Unkarista, Balkanin kautta Turkkiin kotoperäisenä. Sen luontaisilla kasvupaikoilla maaperä on kalkkista, hyvin vettä läpäisevää ja nopeasti kuivavaa. Ulkonäön vuoksi sitä kasvatetaan koristekasvina puutarhojen aurinkoisilla alueilla. Se kestää auringon paahdetta hyvin.

## Kuvia

Purple weed flower plant.jpg
Allium atropurpureum seed heads (9554400856).jpg|
Allium atropurpureum seed heads (9551608197).jpg|


Allium atropurpureum 3.JPG
Allium atropurpureum 2.JPG
Allium atropurpureum 1.JPG


## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Grupo Bimbo

**Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V.** on meksikolainen elintarvikeyhtiö, jonka pääkonttori sijaitsee Méxicossa. Sen perusti 2. joulukuuta 1945 Lorenzo Servitje, Jaime Jorba, Jaime Sendra, Alfonso Velasco ja José T. Mata.

## Aiheesta muualla
*Viralliset sivut
Lina Cavalieri

**Lina Cavalieri** (25. joulukuuta 1874 Viterbo, Latium, Italia – 8. helmikuuta 1944 Firenze, Italia) oli italialainen oopperalaulaja. Hän oli äänialaltaan sopraano.

Cavalierin vanhemmat olivat työläisiä, isä oli taustaltaan aikoinaan vaikutusvaltaista ylhäisösukua. Cavalieri oli viidestä lapsesta vanhin, jonka edellytettiin osallistuvan perheen elatukseen. Hän kierteli myymässä laulaen kukkia Rooman kaduilla. Paikallinen musiikinopettaja osui kuulemaan hänen lauluaan ja tarjosi hänelle opetusta. Hän siirtyi laulamaan kahviloihin ja vähitellen uran edetessä Wienin kautta 1895 Pariisiin Folies-Bergereen. Menestystä edisti hänen poikkeuksellinen kauneutensa.

Cavalieri esiintyi muun muassa Englannissa ja Venäjällä. Pariisissa hän rakastui venäläiseen ruhtinaaseen Aleksandr Baratinskiin, jonka kannustamana hän alkoi opiskella laulua vakavasti. Ensiesiintymisensä oopperassa hän teki Lissabonin Kuninkaallisessa teatterissa, jossa yleisö ei kuitenkaan arvostanut hänen kykyjään. Hänen seuralaisenaan kolme vuotta ollut Baratinski hylkäsi hänet, ja hän palasi Pariisiin. Ei ole varmuutta solmivatko he avioliiton, mutta heillä oli poika Alexandre. Cavalieri oli jo luopumassa oopperalaulajan urasta, mutta avuksi tuli sisar Ada, jonka kannustamana ura jatkui oopperoissa eri puolilla Eurooppaa ja Yhdysvalloissa, jonne hän avasi kauneussalongin, jossa myytiin hänen nimellään kauneudenhoitotuotteita.

Cavalieri solmi myrskyisän ja lyhyeksi jääneen avioliiton yhdysvaltalaiseen Astorin hotellisukuun kuuluneen varakkaan taiteilijan Robert Winthrop Chanlerin kanssa. Vuonna 1913 hän meni naimisiin huomattavan ranskalaisen tenorin Lucien Muratoren kanssa. Pian Cavalieri luopui muutamaksi vuodeksi laulajanurasta, keskittyi kauneusalaan ja teki muutamia elokuvia. Pariskunta erosi 1927. Cavalierin laulajanura päättyi pian lopullisesti, mutta ura kauneusalalla jatkui, ja hänellä oli useita salonkeja eri puolilla Ranskaa. Myöhemmin hän palasi Italiaan ja asui miehensä, kirjailija Arnaldo Pavonin (taiteilijanimeltään Paolo d'Arvanni) kanssa Firenzen laitamilla. Cavalieri kuoli toisessa maailmansodassa liittoutuneiden pommituksessa, kun pommi osui hänen kotitaloonsa.

Cavalierin elämää on kuvattu elokuvassa *[[Ihana, mutta vaarallinen]]* (La Donna più bella del mondo, 1955), jossa pääroolia näyttelee Gina Lollobrigida.

Kauneudesta kuulun Cavalierin kasvoja on hyödyntänyt muun muassa Piero Fornasetti erilaisissa sisustusesineissä, kuten seinälautasissa.

## Filmografia
* Manon Lescaut 1914 
* Kuolon kihlattu, 1915
* The Eternal Temptress 1917 
* L'Idole brise 1920 

## Lähteet

## Aiheesta muualla

*