open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mahomet Weyonomon

**Mahomet Weyonomon** oli mohegaani-intiaanien ylipäällikkö, joka teki vuonna 1735 matkan Isoon-Britanniaan tarkoituksenaan tavata maan kuningas Yrjö II. Hän ei ehtinyt kuitenkaan koskaan tavata kuningasta, sillä seuraavana vuonna Weyonomon seurueineen kuoli Lontoossa riehuneeseen isorokkoon. Hän oli kuollessaan 36-vuotias. 

Weyonomon oli uskonnoltaan muslimi. Hän oli maineikkaan mohegaanien johtajan Uncasin pojan pojanpoika. Hänen äitinsä edusti espanjalaisten mukana Pohjois-Amerikan mantereelle saapuneita *melungeoneita* jotka olivat lähtöisin pääosin pohjoisen Afrikan barbaarirannikolta tai Turkista ja joutuneet pakenemaan alkuperäisiltä mailtaan.

## Matkan tarkoitus

Weyonomonin pitkään laivamatkaan Britteinsaarille oli aivan erityinen syy. Hänen kansansa oli joutunut luovuttamaan yhä suurempia maa-alueita Uuden-Englannin siirtolaisille nykyisen Connecticutin alueelta. Sata vuotta aikaisemmin mohegaanit päällikkönsä Uncasin johdolla olivat olleet toivottamassa brittejä tervetulleiksi uudelle mantereelle. Ystävyyssiteiden asteittainen murtuminen ja siirtolaisten loputon maannälkä olivat työntäneet mohegaanit yhä pienemmälle alueelle ja estääkseen lohduttomalta näyttävää tulevaisuutta toteutumasta oli Weyonomon päättänyt matkustaa Englantiin vedotakseen kuninkaan oikeudenmukaisuuteen ja pyytääkseen tältä parempaa kohtelua kansalleen. Weyonomonin seurueen muodostivat kapteeni John Mason ja hänen poikansa Sam sekä mohegaaninkielinen tulkki Zachery Johnson, intiaaninimeltään AughQuant. 

Muutamia vuosikymmeniä aikaisemmin oli Englantiin purjehtinut Weyonomonin isoisä *Owenego* tapaamaan kuningatar Annea. Matkan syynä oli Connecticutin siirtokunnan nopea kasvu ja siitä aiheutuneet maankäyttöön liittyvät ongelmat. Kuningatar oli luvannut, että britit palauttaisivat anastamansa alueet niiden alkuperäisille asukkaille, mutta lupaus osoittautui katteettomaksi eikä kyennyt pysäyttämään siirtokunnan leviämistä.

## Uusi hautaus

Weyonomon haudattiin vuonna 1736 johonkin etelä-Lontoon hautausmaalle ja hänen hautapaikkansa jäi tuntemattomaksi.  Vuonna 2006 Englannin kuningatar Elisabet II julkisti Weyonomonin muistomerkin Southwarkin katedraalissa mohegaanien perinteisten hautausseremonioiden saattelemana. 

## Lähteet
Bob Solinger

**Robert Edward ”Solly” Solinger** (23. joulukuuta 1925 Star City, Saskatchewan – 10. joulukuuta 2014) oli kanadalainen jääkiekkoilija. Hän pelasi 99 ottelua NHL:ssä.

Hän pelasi Toronto Maple Leafs ja Detroit Red Wings -joukkueissa. Solinger oli ensimmäinen AHL:n tulokkaille jaettavan Dudley "Red" Garrett Memorial Award -palkinnon saanut pelaaja.

## Lähteet
Tr2

**Tr2** (*Truman*) oli Suomessa sotien jälkeen käytössä ollut yhdysvaltalainen höyryveturityyppi. Raskaat tavaraliikenneveturit olivat samaa tyyppiä, jollaisia oli sodan aikana toimitettu Neuvostoliittoon (Lend-Lease-sopimus).

Truman Tr2 -vetureita valmisti Baldwin Locomotive Works Pennsylvanian osavaltion Philadelphiassa, ALCO valmisti sarjan viimeisimmät yksilöt. Veturiin mahtui 13 tonnia hiiltä ja 28 tonnia vettä.

Jatkosodan jälkeen suomalainen veturiteollisuus ei pystynyt raaka-ainepuutteen ja sotakorvausten takia rakentamaan vetureita, joten vetureita jouduttiin hankkimaan ulkomailta. Yhdysvalloista hankitut 20 veturia tuotiin Suomeen osina ja ne koottiin VR:n Helsingin konepajassa. Veturin lempinimi Truman viittaa Yhdysvaltain silloiseen presidenttiin Harry S. Trumaniin.

Tr2-veturit olivat VR:n raskaimmat ja vahvimmat veturit. Ne sijoitettiin Riihimäelle ja niitä oli lyhytaikaisemmin sijoitettuna Pieksämäelle ja Kouvolaan. Vetureita käytettiin myös Helsingin ja Riihimäen välisissä henkilöjunissa.

Suhteellisen lyhyen käyttöiän jälkeen Trumanit hylättiin vuosina 1964–1969. Veturit romutettiin lukuun ottamatta veturia 1319, joka on Hyvinkäällä Suomen Rautatiemuseossa.

## Tekniikkaa
*Paino työkunnossa: 166,2&nbsp;t
*Pituus puskimien kanssa: 22&nbsp;m
*Suurin nopeus: 65&nbsp;km/h
*Vetovoima: 17&nbsp;780&nbsp;kp = 174&nbsp;kN

## Lähteet
*Suomen rautatiemuseon veturi 1319:n esittelytaulu

### Viitteet

## Aiheesta muualla

*
Hiippa (saari)

**Hiippa** on Naantalissa sijaitseva pieni 0,77 hehtaarin ulkoilusaari. Saarella ei ole rakennuksia tai rakenteita. Saaren rannat ovat ruovikoituneet kiinni viereiseen Jakoluodon saareen.

## Lähteet
Jarkko Toivonen (kitaristi)

**Jarkko Toivonen** (s. 9. huhtikuuta 1969 Hämeenlinna) on suomalainen brasilialaiseen musiikkiin erikoistunut bossa nova -kitaristi.

Toivonen syntyi Hämeenlinnassa 1969 ja muutti perheensä mukana Helsinkiin 1978. Hän aloitti kitaransoiton opinnot 9-vuotiaana kuultuaan ensimmäisen esikuvansa José Felicianon soittoa. Hänellä on takanaan noin 12 vuoden klassisen kitaransoiton opinnot muun muassa Itä-Helsingin musiikkiopistossa ja Sibelius-Akatemiassa. Hän kirjoitti ylioppilaaksi Tehtaanpuiston lukiosta 1990.

Toivonen aloitti ammattiuransa 18-vuotiaana vuonna 1987, kun hän julkaisi ensimmäisen levynsä *Sambolero*. Jo tuolloin hän perusti oman levy-yhtiönsä Jacaranda Music Oy. Myös hänen vuosien varrella kokoamansa yhtyeet ovat käyttäneet Jacaranda-nimeä.

Toivonen on konsertoinut kotimaansa lisäksi muun muassa Brasiliassa. Hän on esiintynyt yhdessä huilisti-laulaja Danilo Caymmin, kitaristi Sebastião Tapajósin, perkussionisti Marcelo Salazarin sekä laulajatar Ithamara Kooraxin kanssa. Toivosen kitaratyyliin ovat eniten vaikuttaneet brasilialaiset Luiz Bonfá, Paulinho Nogueira, João Gilberto, Bola Sete, argentiinalaissyntyinen Jorge Morel sekä José Feliciano.

## Diskografia
*Sambolero (1987)
*Lights of Rio (1989)
*A Different Beat (1991)
*Tuning to Mellow Tone (1994)
*Here,There and Everywhere (1996)
*Growth (1997)
*Morning in Copacabana (2006)
*Tropical Trip (2009)
* Guitar Colorings (2012)
* Southern Wave (2014)
* Carioca (2016) 
*Satin Beat of Bossa Nova (2019)
*View to Serenity (2024)

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Jarkko Toivosen kotisivut
Tatra T13

**Tatra T13** oli tšekkoslovakialaisen Tatran valmistama kevyt kuorma-auto. Sen rakenne perustui vuonna 1923 esiteltyyn T11-henkilöautoon. T13:n valmistus alkoi 1924 ja jatkui virallisesti vuoteen 1933 asti, mutta viimeinen yksilö valmistui vuonna 1935.

Kaksiakselisen, takavetoisen T13:n omamassa oli 1&nbsp;000 kg ja se kykeni versiosta riippuen kuljettamaan 800–1&nbsp;200 kg hyötykuorman. Sen huippunopeus oli 45 km/h. Auton alustalle valmistettiin myös muutamia linja-autoja.

## Teknisiä tietoja

### Moottori

Ensimmäisissä autoissa käytettiin T11:n moottoria, mutta vuodesta 1926 autossa oli hieman tehokkaampi T12:n voimanlähde.

Moottori oli tyypiltään kaksisylinterinen, ilmajäähdytteinen bokserimoottori. Sen takana olleessa vauhtipyörässä oli tuuletin, jonka ympärillä oli ilmavirtaa ohjaava kokoojapelti. Moottorin lohko oli valmistettu kevytmetallista. Polttoaineensyötöstä vastasi Zenith 26 ABC -kaasutin.

Autossa oli Boschin magneettosytytys ja sytytysennakkoa voi säätää käsin. Moottori oli varustettu sähköisellä käynnistysmoottorilla. Sähköjärjestelmä oli 6-volttinen.

### Voimansiirto ja alusta

Myös alustan rakenne muuttui samalla hieman kun T12 korvasi T11:n.

Moottorin takana oli kuiva nelilevyinen kytkin, joka välitti voiman neliportaiseen vaihteistoon. Vaihteisto oli kiinnitetty takapäästään keskusputkirunkoon, jonka sisällä kulki voimansiirtoakseli. Runkoputken takapäässä oli tasauspyörästö, johon oli rakennettu heilurityyppinen erillisjousitus. Taka-akseli oli jousitettu poikittain asennetun, puolielliptisen lehtijousen avulla, joka oli kiinnitetty keskeltä tasauspyörästön runkoon ja päistään jarrukilpiin. Auton moottori makasi jäykällä etuakselilla olleen poikittaisen lehtijousen päällä. Näin ollen myös moottori ja vaihteisto toimivat osana kantavaa rakennetta. Rakenne oli erittäin jäykkä ja toimi erinomaisesti hankalissa maasto-olosuhteissa.

Ensimmäisissä yksilöissä oli takana mekaanisella välityksellä toimivat rumpujarrut eikä etujarruja ollut. Kummassakin jarrurummussa oli kaksi paria jarrukenkiä, joista toinen pari oli seisontajarrua varten. Kun autossa alettiin käyttää T12:n komponentteja, myös etuakselille asennettiin jarrut ja takapyörillä oli enää yhdet parit jarrukenkiä, jotka toimivat sekä käyttö- että seisontajarruina.

## Sotilaskäyttö

Tšekkoslovakian asevoimat ei ollut kiinnostunut käyttämään T13-mallia motorisoinnissaan. Huomio kiinnittyi maastokelpoisemman, kolmiakselisen ja kantavuudeltaan 1,5-tonnisen T26-mallin kehittämiseen.

Armeijalle kuitenkin toimitettiin kolme T13:aa. Ensimmäinen, kantavuudeltaan yhden tonnin kuorma-auto myytiin 1926. Vuotta myöhemmin myytiin yksi T13:n alustalle rakennettu linja-automuunnelma. Vuonna 1931 myytiin vielä vankienkuljetusautoksi rakennettu muunnelma.

## Lähteet

## Aiheesta muualla

Teknisiä tietoja ja kuvia
Kreikantulppaani

**Kreikantulppaani** (*Tulipa orphanidea*) on Kreikassa, Kreetalla, Egeanmeren saarilla, Länsi-Turkissa ja Bulgariassa esiintyvä tulppaanilaji.

Kreikantulppaaniin sisältyy aiemmin omana lajina pidetty *Tulipa goulimyi*-tulppaani, joka elää Kytheran saarella villinä. Lisäksi kasvia tavataan muun muassa Kreikan Peloponnesoksen eteläosassa, Antikytheran saarella ja Kreetan saaren Gramvoúsan niemimaalla. Se kasvaa kivikkoisilla alueilla. Kasvi kukkii helmikuun puolivälistä toukokuun alkuun. Sen kukat ovat oranssit tai tiilenpunaiset. Lajia viljellään myös puutarhoissa. Se kestää hyvin kylmää.

## Lähteet
Arvo Räikkönen

**Arvo Yrjö Rafael Räikkönen** (9. heinäkuuta 1906 Lempaala, Inkeri – 23. kesäkuuta 1978 Rauma) oli suomalainen kuoronjohtaja, säveltäjä ja musiikkipedagogi. 

Räikkönen valmistui filosofian maisteriksi Helsingin yliopistosta vuonna 1931 ja toimi musiikinopettajana Turun kansakouluissa vuosina 1931–1937 sekä musiikin lehtorina Rauman seminaarissa vuosina 1937–1973. Hänen ns. vanhaa musiikkia kohtaan tuntemansa kiinnostus toi uusia ideoita etenkin mieskuorolauluun. Hän oli tuottelias säveltäjä, jonka teoksia palkittiin useissa sävellyskilpailuissa. Räikkösen sävellyksiä on tallentanut muun muassa mieskuoro Laulu-Miehet. Räikkönen sai professorin arvonimen vuonna 1977.

Arvo Räikkösen isä oli Pietarin Pyhän Marian kirkon kanttori Pekka Bernhard Räikkönen. Hänen veljiään olivat oopperalaulaja Sulo Räikkönen ja äärioikeistolainen poliitikko Erkki Räikkönen.

## Lähteet
*

### Viitteet
Olavi Pesonen

**Olavi Samuel Pesonen** () oli suomalainen säveltäjä, urkutaiteilija, musiikkikriitikko ja musiikkipedagogi. 

## Henkilöhistoria
Pesosen vanhemmat olivat kouluneuvos Matti Pesonen ja Ellen (Ella) Irene Malmberg ja puoliso vuodesta 1933 Sirkku Aune Margareta Lyytikäinen. Hänen veljiään olivat lääkintöhallituksen pääjohtaja Niilo Pesonen ja kapellimestari Urpo Pesonen. Hän tuli ylioppilaaksi 1928 ja valmistui filosofian kandidaatiksi 1932. Helsingin Kirkkomusiikkiopistosta Pesonen valmistui 1934 ja Sibelius-Akatemian urkudiplomin hän suoritti 1939. Pesonen toimi kansakoulun laulunopettajana Helsingissä vuodesta 1933, sävellyskonsertin hän piti 1936 ja urkukonsertin 1939. Hän toimi myös orkesterin- ja kuoronjohtajana ja musiikkikriitikkona, samoin kuin luottamustehtävissä Suomen musiikkielämässä.
1950-luvun lopulla Pesonen toimi musiikin lehtorina Helsingin opettajakorkeakoulussa ja myöhemmin 1960-luvulla Kouluhallituksessa koulujen musiikintarkastajana.

## Tuotanto
Pesosen ensimmäiset teokset edustivat kansallisromantiikkaa, mutta myöhemmin hänen sävelkielensä kehittyi kromaattisemmaksi ja etääntyi paikoitellen tonaalisuudesta. Pesonen käyttää runsaasti kontrapunktia. 1950–1960-luvulla Pesonen sävelsi lukuisten muiden tehtävien vuoksi melko vähän, mutta 1970-luvulla siirryttyään eläkkeelle hän saattoi jälleen paneutua enemmän säveltämiseen. Pesosen tuotannossa on runsaasti kuoro- ja yksinlauluja, joista merkittävimpiä ovat sekakuorosävellys *Ajat eellehen menevät* (1935) ja yksinlaulusarja *Gott! Wirf mich nicht zu Deinen Steinen* (1953). Hänen säveltäjäkuvaansa liitettiin lyyrisyys, uskonnollisuus ja vankat tekniset taidot. Hänen tuotantoonsa kuuluu muun muassa kaksi sinfoniaa, muita soitinteoksia sekä lukuisia vokaaliteoksia. Pesosen merkittävin sävellyksenopettaja oli Leevi Madetoja. 

Pesonen sai Pro Finlandia -mitalin vuonna 1961.

### Sävellyksiä
Pesosen sävellyksiä ovat muun muassa seuraavat:
* Jousikvartetto e-molli, 1935
* Orkesterille *Preludi* 1936, *Humoreski* 1936, *Kehtolaulu* 1936 ja *Juhla-alkusoitto*, 1939
* Melodraama *Havahtuminen*, 1936
* Kuulokuvamusiikkia baritonille ja uruille, 1937
* Piano- ja urkusävellyksiä, kuten Fuuga g-molli, 1938-1939
* Kantaatteja muun muassa koulujen ja yhdistysten vuosijuhliin
* Yli sata yksin-, lasten- ja kuorolaulua kutakin

### Teoksia
Pesosen julkaisemia lauluteoksia ovat:
* *Aapi lauluja*, 1934
* *Laulukirja*, 1938
* *Kymmenen joululaulua*, 1940
* *Laulava kansa I*, 1944 
* *Laulava kansa II*, 1945
* *Hengellisiä sekakuorolauluja*, 1945 

## Lähteet
*

### Viitteet
Airismaa

**Airismaa** on Naantalin Rymättylässä sijaitseva saari. Vuonna 2000 saarella asui vakituisesti 70 ihmistä ja vapaa-ajan asuntoja saarella on satoja. Saarelle on kiinteä tieyhteys Otavasta Kirveenrauman sillan kautta yhdystiellä 1890. Tie jatkuu Airismaasta edelleen Hämmärönsalmen lossilla Aaslan saareen. Saaren läpi kulkee matkailutie Pikku rengastie. Airismaa kuuluu Airisto - Seilin valtakunnallisesti arvokkaaseen maisema-alueeseen. Saari on pääosin melko kallioista ja metsäistä, mutta kallioiden välisissä painanteissa harjoitetaan maataloutta. Etenkin saaren pohjoisosassa joka on alavampaa maata. Saaren etelärannalla toimi vuosina 1993–2015 Riista- ja kalatalouden tutkimuslaitoksen kalan­tutkimus­asema.

Saaren pohjoisosassa sijaitsee Uutiskuvanvuori, joka on 56,4 metriä korkea kallio ja lehtojen suojeluohjelmaan kuuluva neljän hehtaarin luonnonsuojelu- ja natura 2000 -alue. Uutiskuvanvuori on inventoitu luonnonarvoiltaan erittäin arvokkaaksi kallioalueeksi. Alueella on merkitystä näköala- ja retkeilykohteena, ja 56,4 metriä korkealta kallion huipulta avautuu komeat näkymät ympäristöön. Kalliolle järjestetään opastettuja retkiä.

## Lähteet
FC Luzern

**FC Luzern** () on sveitsiläinen vuonna 1901 perustettu jalkapalloseura Luzernista. Seura pelasi vuodesta 1935 vuoteen 2009 kotiottelunsa Stadion Allmendille, jonka kapasiteetti on 20 500, mutta sitä on turvallisuussyistä laskettu 13 000.  Seuran uusi kotistadion Swissporarena valmistui vuonna 2011.

## Historia
Ensimmäinen tunnettu yritys perustaa jalkapalloseura Luzerniin oli 6. toukokuuta 1867, jolloin Luzerner Tagblatt -lehdessä julkaistiin ilmoitus kokouksesta ”FC Luzernin” perustamiseksi ja kutsuttiin ”lisäjäseniä”. Vaikka kutsu ei herättänyt suurta vastakaikua, tätä löyhää jalkapalloharrastajien ryhmää voidaan pitää FC Luzernin edeltäjänä.

Vuonna 1901 ystävykset Adolf Coulin, Ernst Haag ja Hans Walter aloittivat toisen yrityksen. He olivat tutustuneet jalkapalloon Romandiessa, jossa laji oli jo erittäin suosittu. He tapasivat 8. heinäkuuta 1901 muiden jalkapalloharrastajien kanssa Floragarten-ravintolassa Seidenhofstrassella lähellä rautatieasemaa järjestääkseen FC Luzernin perustamisen. Vain neljä päivää myöhemmin, 12. heinäkuuta 1901, pidettiin ensimmäiset treenit Allmendilla, suurella viheralueella kaupungin eteläpuolella.

FC Luzernin suurin saavutus oli Sveitsin mestaruuden voitto vuonna 1989. Seura on voittanut myös Sveitsin cupin kolme kertaa (1960, 1992, 2021) ja sijoittunut cupin finaalissa toiseksi neljä kertaa (1997, 2005, 2007, 2012). Luzern on pudonnut ja noussut pääsarjaan yhteensä 17 kertaa. 2000-luvulla seura pelasi Challenge Leaguessa 2003-2006. Eurokentillä Luzern on yltänyt parhaimmillaan Cup-voittajien Cupin puolivälieriin kaudella 1960/61.

## Meriitit

* Sveitsin mestaruus: 1989
* Sveitsin cup (2): 1960, 1992
**Hopeaa (3): 1997, 2005, 2007

## Entisiä pelaajia

*  Ottmar Hitzfeld
*  Remo Meyer
*  Alexander Frei
*  Blaise Nkufo
*  Christoph Spycher

## Entisiä päävalmentajia

* 1985–1992  Friedel Rausch
* 1992–1993  Bertalan Bicskei
* 1993–1994  Timo Konietzka
* 1998  Egon Coordes
* 1999–2001  Andy Egli
* 2001  Raimondo Ponte
* 2001–2002  Ryszard Komornicki
* 2002–2003  Hans-Peter Zaugg
* 2003  Urs Schönenberger
* 2003–2006  René van Eck
* 2006–2008  Ciriaco Sforza
* 2008  Roberto Morini
* 2008–2011  Rolf Fringer
* 2012–2013  Ryszard Komornicki
* 2014–2018  Markus Babbel
* 2018–2019  René Weiler

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* FC Luzern Online 
* FC Luzern fanisivusto
Italianrasti

**Italianrasti** eli **sinirasti** (*Anchusa azurea*) on ruohovartinen, sinikukkainen kasvi. Se elää luonnonvaraisena Euroopassa ja Aasian länsiosissa.

Italianrasti kasvaa 100–140 cm korkeaksi. Se kukkii kesäkuusta syyskuuhun ja viihtyy aurinkoisella kasvupaikalla niukkaravinteisessa maassa.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Finto: Kassu – Kasvien suomenkieliset nimet: ''Anchusa italica''
* Suomen Lajitietokeskus: Italianrasti – ''Anchusa azurea''
Bitexco Financial Tower

**Bitexco Financial Tower** on pilvenpiirtäjä Hồ Chí Minhin kaupungissa Vietnamissa. Sen rakentaminen alkoi vuonna 2007 ja päättyi vuonna 2010. Rakennus on yksi kaupungin ja Vietnamin korkeimmista. Sen korkeus on noin  262 metriä ja kokonaispinta-ala on noin 114&nbsp;000 neliömetriä. Rakennuksessa on 14 hissiä ja 72 kerrosta, joista neljä on maan alla.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Susanna Reinboth

**Susanna Helena Reinboth** (s. 1963) on suomalainen oikeustoimittaja. Hän työskentelee Helsingin Sanomissa ja oli aiemmin Nelosen uutisten oikeustoimittaja.

Reinboth suoritti journalismiopintoja Tampereen yliopistossa 1985–1987. Hän työskenteli STT:llä kesätoimittajana ja määräaikaisuuksissa 1986–1987 ja oikeustoimittajana 1988–1990. Vuosina 1990–2004 Reinboth oli Helsingin Sanomien oikeustoimittaja ja vuodesta 2004 Nelosen uutisten oikeustoimittaja. Vuonna 2007 Reinboth vaati suojelupoliisilta kopiota niin sanotusta Tiitisen listasta ja menestyikin Helsingin hallinto-oikeudessa, jonne hän valitti suojelupoliisin kielteisestä päätöksestä. Suojelupoliisin valitettua korkeimpaan hallinto-oikeuteen lista jäi kuitenkin salaiseksi. Vuonna 2008 Reinboth palkittiin Vuoden journalisti 2007 -palkinnolla.

Reinboth on Oikeustoimittajat ry:n perustajajäsen ja hallituksen jäsen ja on toiminut yhdistyksen puheenjohtajana ja varapuheenjohtajana. Hän on ollut myös Julkisen sanan neuvoston jäsen ja toinen varapuheenjohtaja. Vuonna 2009 Reinboth osallistui päätökseen niin kutsutussa lautakasa-asiassa, joka koski Ylen uutisointia pääministeri Matti Vanhasen talonrakennukseen kohdistuvissa korruptioepäilyissä. Reinboth äänesti vapauttavan päätöksen puolesta.

Tammikuussa 2011 Euroopan ihmisoikeustuomioistuin katsoi, että Reinbothin ja Helsingin Sanomien päätoimittaja Janne Virkkusen sananvapautta loukattiin kun heille tuomittiin sakkoja ja korvausvelvollisuus presidenttiehdokas Esko Ahon kampanjapäällikön yksityiselämän käsittelemisestä.

Huhtikuussa 2014 Tutkivan journalismin yhdistys myönsi Lumilapio-palkinnon Reinbothille ja Minna Passille huumepoliisia käsitelleestä, Helsingin Sanomissa julkaistusta juttusarjasta. Vuonna 2018 Reinboth ja Passi saivat Lauri Jäntin säätiön palkinnon poliisi Jari Aarniota käsittelevästä teoksestaan *[[Keisari Aarnio]]*. Kirjan pohjalta tehtiin vuonna 2018 televisiosarja *[[Keisari Aarnio (televisiosarja)|Keisari Aarnio]]*, jossa Reinbothia näyttelee Kirsi Ylijoki.

## Palkinnot ja tunnustukset
* Suomen Asianajajaliiton toimittajapalkinto 1999
* Bonnierin vuoden journalisti 2007
* Lauri Jäntin palkinto 2018
* Lumilapio-palkinto: 
** 1998, Ulkomaalaisviha, Helsingin Sanomat
** 2014, Helsingin Sanomissa julkaistusta huumepoliisin toimintaa käsitelleestä juttusarjasta.
*Jääraappa-palkinto vuonna 2024
* Bonnierin vuoden kirja 2017: *[[Keisari Aarnio|Keisari Aarnio. Huumepoliisi Jari Aarnion uskomaton tarina]]*.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Susanna Reinbothin artikkelit Helsingin Sanomissa
Tähtipukinparta

**Tähtipukinparta** (*Tragopogon hybridus*) on ruohovartinen kukkiva kasvi. Sen kukka on vaaleanpunainen, kahdeksan kapeaa terälehteä luovat tähtimäisen vaikutelman, jota korostavat teräväkärkiset verholehdet, jotka ovat terälehtiä pidemmät. Kukan keskusta on hiukan terälehtiä tummempi.

Kasvi on kotoisin Etelä-Euroopasta, mutta levinnyt harvinaisena tulokaslajina linnunsiementen mukana esimerkiksi Englantiin.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Valokuva Photographic Guide to Wild flowers of Lebanon.
Oligolimax cerigottana

**Oligolimax cerigottana** on sukupuuttoon kuollut lasikotiloiden (Vitrinidae) heimoon kuuluva kotilolaji. Sen pleistoseenilta peräisin olevia fossiileja on löydetty Välimeressä sijaitsevalta ja Kreikalle kuuluvalta Antikytheran saarelta.

## Lähteet
RDR

**RDR** tarkoittaa seuraavia:

* ''Red Dead Redemption'', vuoden 2010 videopeli
* ''Red Dead Revolver'', vuoden 2004 videopeli
* Registered Diplomate Reporter, oikeustoimittajille myönnettävä sertifikaatti.
Juha Niemi

**Juha Niemi** (s. 6. elokuuta 1988 Ylistaro) on suomalainen pesäpalloilija, joka edustaa Superpesisessä Hyvinkään Tahkoa. Hänen pelipaikka on kotiuttaja. Hän on tunnettu kovista ja tarkoista lyönneistään. 

Niemen aikaisempia seurojaan ovat Seinäjoen Maila-Jussit (2005–2008), Nurmon Jymy (2009–2010), Koskenkorvan Urheilijat (2011–2012), Joensuun Maila (2013–2019) ja Manse PP (2020-2021). Niemi on saavuttanut Suomen mestaruuden vuosina 2018 ja 2019 Joensuun Mailan riveissä sekä 2022 Manse PP:n riveissä. Lisäksi Niemi on saavuttanut Superpesiksessä pronssimitalit vuosina 2013-2017 Joensuun Mailan riveissä.

Lokakuussa 2019 ilmoitettiin Niemen tehneen sopimuksen Manse PP:n kanssa. Niemi pelasi Manse PP:ssä kaudet 2020 ja 2021. Lokakuussa 2021 Niemi teki kolmivuotisen sopimuksen Hyvinkään Tahkon kanssa. Vuonna 2023 Niemi solmi jatkosopimuksen Tahkossa vuoden 2026 syksyyn saakka.

Lyöjäjokerina pelaava Niemi on valittu seitsemän kertaa Miesten Itä–Länsi-otteluun. Niemi pelasi myös kolmesti A-poikien  Itä-Lännessä  ja kahdesti B-poikien Itä-Lännessä

## Muuta

Niemi on ammatiltaan LVI-asentaja, minkä lisäksi hän on suorittanut liikuntapaikkojenhoitajan ammattitutkinnon. Hän on työskennellyt muun pelaamisen ohessa muun muassa Hyvinkään jäähallin kunnossapitotyöntekijänä. Niemi on kotoisin Ylistaron (nyk. Seinäjoki) Kitinojalta.

## Saavutukset
### Pelaajana
* 3 SM-kultaa: 2018, 2019, 2021 
* 5 SM-pronssia: 2013, 2014, 2015, 2016, 2017
* 7 Itä-Länsi-ottelua: 2010, 2011, 2013, 2014, 2016, 2018, 2022
* Superpesiksen kuukauden pelaaja (3): kesäkuu 2008, heinäkuu 2012, kesäkuu 2014 
* Nuorten superpesiksen vuoden pelaaja: 2007

## Lähteet
Rimfaxe

**Rimfaxe** on kansanmusiikkiyhtye Gjallarhornin viides albumi, joka julkaistiin vuonna 2006. Se on nimetty skandinaavisessa mytologiassa esiintyneen kahdeksanjalkaisen Rimfaxe-hevosen mukaan.

## Kappaleet
# Rimfaxe &ndash; 4:00
# Kokkovirsi &ndash; 3:28
# Systrarna &ndash; 6:11
# Blacken &ndash; 6:25
# Hymn &ndash; 6:59
# Sylvklar &ndash; 5:04
# Norafjelds &ndash; 6:56
# i Vall &ndash; 4:46
# Taklax 1037 &ndash; 2:59
# Taklax 1034 &ndash; 3:36
# Staffan &ndash; 4:48
# Gråning &ndash; 3:38

## Arvostelut
* AllMusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Lee Blackstone: Rimfaxe. Rootsworld 2007.
Grimborg

**Grimborg** on kansanmusiikkiyhtye Gjallarhornin neljäs albumi, joka julkaistiin vuonna 2002. 

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Arvostelut
* AllMusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Marjo Jääskä: Grimborg . Pelimanni.
Honolulun kansainvälinen lentoasema

**Honolulun kansainvälinen lentoasema** (; ), virallisesti **Daniel K. Inouyen kansainvälinen lentoasema** (, ), on Honolulun ja Havaijin tärkein lentoasema. Lentoasemalla on neljä terminaalia.

Lentokenttä on nimetty Havaijia vuosina 1963–2012 edustaneen senaattorin, Daniel Inouyen, mukaan. Nimi muutettiin nykyiseen muotoonsa virallisesti vuonna 2017. 

## Lentoyhtiöitä

## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Honolulun kansainvälinen lentoasema – virallinen kotisivu 
*
Khaled Lemmouchia

**Khaled Lemmouchia** (, s. 8. joulukuuta 1981 Givors, Ranska) on ranskalais-algerialainen jalkapalloilija, pelipaikaltaan puolustava keskikenttäpelaaja. Hän edustaa Tunisian pääsarjassa pelaavaa Club Africainia.

## Seurajoukkueura
22. elokuuta 2012 Lemmouchia allekirjoitti vuoden sopimuksen tunisialaisen Club Africainin kanssa.

## Maajoukkueura
Lemmouchia päätti edustaa Ranskan sijasta Algeriaa, vaikka sai kutsun Ranskan alle 17-vuotiaiden maajoukkueeseen.

Lemmouchia edusti Algeriaa alle 20-vuotiaiden Afrikan kisojen karsinnoissa. Sittemmin hän sai kutsun aikuisten maajoukkueeseen tammikuussa 2008 ja pelasi ensimmäisen ottelunsa Senegalia vastaan 31. toukokuuta 2008. Lemmouchia edusti myös maataan vuoden 2010 Afrikan kisoissa, mutta jätti kisat kesken ajauduttuaan erimielisyyksiin valmentajan kanssa.

Lemmouchia palasi takaisin maajoukkueeseen lyhyen tauon jälkeen, kun Abdelhak Ben Chikha nimesi hänet Togoa vastaan 10. lokakuuta 2010 pelattuun vuoden 2012 Afrikan kisojen karsintaotteluun. Lemmouchia tuli ottelussa vaihdosta kentälle toisella puoliajalla Hassan Yebdan tilalle.

## Saavutukset
*Arabian Mestarien liiga: 2007, 2008
*Algerian mestaruus: 2007, 2009
*Algerian cup: 2010

## Lähteet
Artjom Anisimov

**Artjom Aleksejevitš Anisimov** (; s. 24. toukokuuta 1988 Jaroslavl, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija, joka edustaa KHL-joukkue Lokomotiv Jaroslavlia.

## Ura
Anisimov on Lokomotiv Jaroslavlin kasvatti. Hän debytoi seuran edustusjoukkueessa Venäjän superliigassa kaudella 2005–2006 ja pelasi siellä myös kaudella 2006–2007. NHL-seura New York Rangers varasi hänet  toisella kierroksella. Vuonna 2007 Anisimov allekirjoitti ensimmäisen sopimuksensa Rangersin kanssa, ja pelasi AHL:ssä Hartford Wolf Packin joukkueessa kausina 2007–2008 ja 2008–2009.

Helmikuussa 2009 Anisimov nostettiin Rangersiin hänen tehtyään 21 maalia ja 29 maalin johtanutta syöttöä Wolf Packissa. Hän debytoi NHL:ssä 3. helmikuuta ottelussa Atlanta Thrashersia vastaan. Anisimov teki ensimmäisen maalinsa NHL:ssä 11. lokakuuta 2009 ottelussa Anaheim Ducksia vastaan, minkä Rangers voitti 3–0.

Heinäkuussa 2012 Anisimov siirtyi Columbus Blue Jacketsiin pelaajakaupassa, jossa Blue Jackets sai hänen lisäkseen hyökkääjä Brandon Dubinskyn, puolustaja Tim Erixonin ja ensimmäisen kierroksen varausvuoron, ja jossa Rangersiin siirtyivät hyökkääjä Rick Nash, puolustaja Steve Delisle ja ehdollinen kolmannen kierroksen varausvuoro.

26. kesäkuuta 2013 Anisimov allekirjoitti kolmen vuoden jatkosopimuksen Blue Jacketsissa.

## Uratilastot

## Lähteet
*  Viitattu 23.7.2012
*  Viitattu 28.7.2010
*  Viitattu 28.7.2010

### Viitteet
Klaukkalan ortodoksinen kirkko

**Klaukkalan ortodoksinen kirkko**, viralliselta nimeltään **Pyhän Nektarios Eginalaisen kirkko** on Nurmijärven Klaukkalassa sijaitseva, vuonna 1997 käyttöön otettu ortodoksinen kirkko. 
Rakennus toimii eräänä ortodoksisen kirkon Helsingin hiippakunnan, Helsingin ortodoksisen seurakunnan Keski- ja Itä-Uudenmaan alueen pyhäkkönä. Pyhäkön praasniekkaa juhlitaan 9. marraskuuta. 

## Tsasounan synty ja kirkoksi vihkiminen

Klaukkalan ortodoksinen, itseään Nektarios-ryhmäksi kutsunut ystäväpiiri keräsi vuodesta 1986 lähtien rahaa omaa kirkkoa varten. Vuonna 1993 hankittiin Klaukkalan Kuonomäentien varrelta kirkkotontti. Tontille rakennettiin paljolti keräysvaroin ja talkootyöllä arkkitehti Ritva Westermarkin suunnittelema hirsinen tsasouna. Matkamiehen ristin, tsasounan kupolit, kellotornin ja kuistin pilarit valmisti puuseppä Johannes Andrejev. Ikonostaasin ikonit ja alttari-ikonin maalasi Aleksander Wikström.

Helsingin metropoliitta Tiihon vihki rakennuksen käyttöön 3.9.1995 ja rukoushuone pyhitettiin piispa Nektarios Eginalaisen (1846–1920) muistolle. Runsas kaksi vuotta myöhemmin Helsingin hiippakunnan piispa Leo vihki rakennuksen kirkoksi (9.11.1997). Kirkossa säilytetään vuonna 1961 kanonisoidun Nektarioksen pyhäinjäännöstä.  Kirkko siirtyi Helsingin ortodoksiselle seurakunnalle.


Kuva:Pyhän Nektarios Eginalaisen kirkko Klaukkala2.jpg|Klaukkalan ortodoksikirkko.
Kuva:Pyhän Nektarios Eginalaisen kirkkoa Klaukkala3.jpg|Yksityiskohta Klaukkalan ortodoksikirkon päädystä. Kirkko on pyhitetty Nektarios Eginalaisen muistolle.
Kuva:Pyhän Nektarios Eginalaisen kirkon piha Klaukkala-Matkamiehen risti.jpg|Puuseppä Johannes Andrejevin valmistama Matkamiehen risti.


## Lähteet

## Aiheesta muualla
Aleksei Tereštšenko

**Aleksei Vladimirovitš Tereštšenko** (, s. 16. joulukuuta 1980 Možaisk, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen ammattilaisjääkiekkoilija, joka pelaa kaudella 2016–2017 Dinamo Moskovan joukkueessa.

## Ura
Vuodesta 1998 vuoteen 2004 Tereštšenko pelasi Venäjän jääkiekon superliigaa Dynamo Moskovan joukkueessa. Sitten hän vaihtoi Ak Bars Kazaniin ja oli siellä kolme vuotta kunnes vuonna 2007 vaihtoi Salavat Julajev Ufan joukkueeseen. Hänen joukkueensa voitti Venäjän mestaruuden vuonna 2008 ja hän oli myös mukana voittamassa MM-kultaa.

## Palkinnot
***[[Venäjän jääkiekon superliiga|Venäjän mestaruus]]: ** 2000, 2005, 2006, 2008
***European Champions cup: ** 2006, 2007

## Kansainvälinen ura

## Lähteet
*
Aleksei Jemelin

**Aleksei Vjatšeslavovitš Jemelin** (, s. 25. huhtikuuta 1986 Toljatti, Venäjän SFNT, Neuvostoliitto) on venäläinen jääkiekkoilija. Hän on pelipaikaltaan puolustaja.

## Ura
Montreal Canadiens varasi Jemelinin NHL:n varaustilaisuudessa 2004, varausvuorolla 84. Hän on Lada Toljattin kasvatti ja pelasi seurassa kauteen 2006–2007 asti, ennen siirtymistään Ak Bars Kazaniin. Kausilla 2008–2009 ja 2009–2010 hän voitti Kazanissa KHL:n Gagarin Cupin mestaruuden. Kaudesta 2011–2012 lähtien Jemelin on kuulunut NHL:ssä Canadiensin vakiokokoonpanoon. Jemelin on pelannut Venäjän maajoukkueessa yhdet olympialaiset ja viidet MM-kilpailut, joissa hän on ollut voittamassa maailmanmestaruuden 2012, MM-hopeaa 2010, sekä MM-pronssia 2007 ja 2016. Juniorimaajoukkueista hänellä on alle 18-vuotiaista kultaa 2004, sekä alle 20-vuotiaista hopeaa 2005 ja 2006

## Tilastot

## Lähteet
* 

### Viitteet
Cistus × incanus

***Cistus'' × ''incanus*** on päivännoutokasvien (Cistaceae) heimoon ja kistusten (*Cistus*) sukuun kuuluva lajiristeymä.

Se on vaaleanpunakukkainen pieni pensas, joka kasvaa noin metrin korkuiseksi. Sen lehdet ovat noin 7,5&nbsp;cm pitkät ja kukkien halkaisija on 6–7&nbsp;cm.

Kasvin tahmeista lehdistä ja varsista tehdään aromaattista ainetta nimeltä *labdanum*.

*Cistus* × *incanus* on hybridi, joka on syntynyt ruusukistuksen ja poimukistuksen risteymänä. Sitä tavataan luonnonvaraisena Ranskassa, Espanjassa ja Marokossa, ja se on levinnyt ihmisen mukana Kaliforniaan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* United States Department of Agriculture (USDA): ''Cistus incanus''
7 Iris

**7 Iris** (symboli: ) on Marsin ja Jupiterin välisellä asteroidivyöhykkeellä Aurinkoa kiertävä pikkuplaneetta eli päävyöhykkeen asteroidi. Sen löysi J. R. Hind vuonna 1847. Iris ei ollut ainoa kyseisenä vuonna löytynyt pikkuplaneetta, sillä Hind löysi myös Floran 18. lokakuuta samana vuonna. Lisäksi K. L. Hencke oli löytänyt Heben 1. heinäkuuta. Vuonna 1847 löytyi yhteensä kolme uutta asteroidia. Tämän jälkeen niitä rupesi löytymään nopeasti lisää. Asteroideja oli aluksi pidetty planeettoina siinä missä suurempiakin Auringon kiertolaisia, mutta kun tunnettujen asteroidien määrä nousi runsaasti muutamassa vuodessa, ne menettivät asemansa. Asteroidi Iris on saanut nimensä kreikkalaisen mytologian Iris-jumalattaren mukaan.

## Fyysiset ominaisuudet
Iriksen keskimääräinen läpimitta on noin 199,83 kilometriä ja se käsittää noin 0,4&nbsp;% asteroidivyöhykkeen kokonaismassasta. Iriksen pinnan mineralogiset ominaisuudet ovat mitä todennäköisimmin samanlaiset pikkuplaneetan eri puolilla, mutta sen pohjoisilla leveyksillä saattaa olla enemmän auringonvaloa heijastava alue. Iris on S-tyyppinen asteroidi. Iriksen spektri muistuttaa Heben S(IV)-tyyppistä spektriä. Tämä viittaa siihen, että Iris voi olla yksi tavallisten kondriitti-meteoriittien lähteistä. Pikkuplaneetan pintaan törmänneet pienemmät kappaleet ovat saattaneet lennättää pinnan paloja pois sen gravitaation vaikutuksesta kaoottisille radolle Auringon ympäri, mistä ne ovat ehkä päätyneet meteoriiteiksi.

## Lähteet
5 Astraea

**5 Astraea** (symboli:  tai ) on päävyöhykkeen asteroidi, eli Marsin ja Jupiterin väliseen pääasteroidivyöhykkeeseen kuuluva pikkuplaneetta. Sen löysi K. L. Hencke 8. joulukuuta vuonna 1845. Kooltaan Astraea on melko suuri, sillä se on yli sadan kilometrin läpimittainen. Pikkuplaneetta sai nimensä kreikkalaisen mytologian Astraia-jumalattaren latinankielisen nimen mukaan.

## Löytymisestä

Astraea oli ensimmäinen löydetty asteroidi moneen vuosikymmeneen, sillä viimeisin sitä ennen löydetty pikkuplaneetta (Vesta) oli löydetty noin 39 vuotta aikaisemmin. Astraea ei jäänyt kuitenkaan Hencken ainoaksi löydöksi, sillä hän löysi myös Heben vuonna 1847. Astraean löytymisen jälkeen uusia asteroideja rupesi löytymään nopeaan tahtiin, mikä lopulta johti niiden planeetta-aseman menetykseen.

## Fyysiset ominaisuudet

Astraean läpimitta on noin 119 km, ja sen pyörähdysaika, eli vuorokauden pituus pinnalla, on suurin piirtein 16,80 tuntia. Astraea on silikaattipitoinen S-tyypin asteroidi.
 

## Lähteet
Luis Suárez (täsmennyssivu)

**Luis Suárez** on seuraavien henkilöiden nimi:

* Luis Alberto Suárez Díaz (s. 1987), uruguaylainen jalkapalloilija
* Luis Fernando Suárez (s. 1959), kolumbialainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja
* Luis Suárez Fernández (s. 1924), espanjalainen historioitsija
* Luis Suárez Miramontes (s. 1935), espanjalainen jalkapalloilija ja jalkapallovalmentaja.
Piikkiönjoki

**Piikkiönjoki** (yläjuoksulla **Hepojoki** ja **Makarlanjoki**) on pieni joki Piikkiössä  Kaarinassa Varsinais-Suomessa. Joki laskee Piikkiönlahteen. Sitä ennen se virtaa Piikkiön keskustan läpi muutaman kilometrin matkan Hepojoen ja Makarlanjoen yhtymäköhdasta. Suultaan joki on vielä varsin leveä, mutta kapenee nopeasti tultaessa Piikkiön keskustaan, ja Hepo- ja Makarlajokien leveys on vain muutamia metrejä. Joen latvaosat, jotka ulottuvat Liedon ja Paimion kuntien alueelle, saavat alkunsa monista pienemmistä ojista, jotka ovat yhteydessä muun muassa Aurajoen sivuhaaraan Savijokeen.

Piikkiönjoki kuuluu Ympäristöhallinnon kehittämisohjelmissa Aurajoen-Paimionjoen vesistöaluekokonaisuuteen. Suomen vesistöaluejaossa sen vesistöalueen nimenä on  Hepojoen-Makarlanjoen vesistöalue. Vesistöalueen suuruus on 53,39&nbsp;km², valuma-alueen järvisyys 0,11 % ja vesistöalueen tunnus 82.040.
 
Hepojoessa on toiminut ennen vedenottamo.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
*
Fulvio Collovati

**Fulvio Collovati** (s. 9. toukokuuta 1957) on italialainen jalkapalloilija. Puolustajana pelannut Collovati kuului maailmanmestaruuden 1982 saavuttaneeseen Italian maajoukkueeseen.

Hän toimii nyttemmin italialaisen televisioyhtiön RAI:n kommentaattorina.

Kansainvälisellä tasolla Collovati pelasi 50 maaottelua ja teki näissä kohtaamisissa kolme maalia: hän debytoi 24. helmikuuta 1979 Italia–Alankomaat-pelissä (3–0). Ensi maalinsa hän teki* Azzurrin* riveissä 16. helmikuuta 1980 Romaniaa vastaan (2–1). Collovati oli mukana MM-kisoissa 1982 Espanjassa, jossa Italia saavutti maailmanmestaruuden kolmannen kerran. 

## Saavutuksia

* FIFA World Cup: 1982
* Scudetto: AC Milan, 1979
* Mitropa Cup: AC Milan, 1982
* Coppa Italia: AC Milan, 1977

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Virallinen Fulvio Collovati -sivusto
We Rule the Night

**We Rule the Night** on Sonic Syndicaten neljäs studioalbumi, joka julkaistiin 27. elokuuta 2010. Uuden laulajan, Nathanin, pehmeämpi ja kevyempi laulanta sai ristiriitaisen vastaanoton.

Albumi nousi Suomen virallisen listan sijalle 29.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
#  (bonuskappale)
#  (Japanin bonuskappale)

## Arviot
* Imperiumi: 8-/10
* Metal Hammer: 
* Soundi: 
* Sputnikmusic: 

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* ''We Rule the Night'' discogs.com -sivustolla
*
Welsh Open

**Welsh Open** on vuodesta 1992 asti järjestetty snookerin ammattilaisturnaus, joka alun perin vuodesta 1980 asti järjestettiin amatööriturnauksena ainoastaan walesiläisille pelaajille.

Turnaus on ollut UK Championship- ja World Open -turnauksien jälkeen seuraavaksi perinteikkäin ranking-turnaus lajin pääkiertueella *Main Tourilla*. Turnauksen voittaja kuittaa 35&nbsp;000 Englannin puntaa . Turnauksen pitkäaikaisimpana sponsorina toimi aina vuoteen 2003 asti tupakkavalmistaja Regal. Voittopalkinto oli suurimmillaan jopa 82&nbsp;500 puntaa . 

## Maksimibreikit
Turnauksen historiassa on tehty neljä 147 pisteen maksimibreikkiä. Ensimmäisenä tähän pystyi vuonna 1999 Ronnie O’Sullivan, ja Barry Pinches myöhemmin samana vuonna järjestetyissä vuoden 2000 turnauksen karsinnoissa. Viimeisin maksimi tuli vuonna 2007, jolloin sijoittamattomana pelaajana karsinnoista tullut Andrew Higginson pelasi uransa parhaan turnauksen. Ottelussa Ali Carteria vastaan Higginson teki täydellisen lyöntisarjan ja lopulta eteni aina finaaliin, jossa kuitenkin australialainen Neil Robertson nosti voittopokaalin niukasti erin 9–8. Turnauksen neljännen maksimibreikin suoritti seitsenkertainen maailmanmestari Stephen Hendry. 

## Voittajat
Welsh Openin menestynein pelaaja on skotlantilainen John Higgins viidellä mestaruudellaan. Muita menestyjiä ovat Stephen Hendry, Steve Davis, Ken Doherty , Ronnie O’Sullivan, Mark Williams sekä edesmennyt Paul Hunter. Turnauksessa on pelattu jopa seitsemän kertaa finaali, jossa voittaja on ratkaistu katkaisufreimissä. Turnauksessa vain kolme pelaajaa on pystynyt uusimaan voittonsa heti seuraavana vuonna. He ovat Steve Davis (1994 ja 1995), Ronnie O’Sullivan (2004 ja 2005) sekä John Higgins (2010 ja 2011). .

## Lähteet
Mohamed Ousserir

**Mohamed Nassim Ousserir** (s. 5. helmikuuta 1978 Boufarik) on algerialainen jalkapallomaalivahti, joka edustaa Algerian pääsarjassa pelaavaa CR Belouizdadia.

## Maajoukkueura
Ousserir pelasi ensimmäisen maaottelunsa Algerian maajoukkueessa Madagaskaria vastaan 24. huhtikuuta 2003. Hän oli mukana ensimmäisissä arvokisoissaan tultuaan vuoden 2010 Afrikan-kisoihin Lounès Gaouaoui tilalle, joka joutui sairaalaan juuri ennen kisoja.

## Saavutukset
* Algerian cup: 2009
* AM-kisat 2010: 4. sija

## Lähteet
Ruostekurkkutangara

**Ruostekurkkutangara** (*Hemithraupis ruficapilla*) on Etelä-Amerikassa Brasiliassa tavattava tangaroihin kuuluva varpuslintu.

## Koko ja ulkonäkö

Ruostekurkkutangara on kooltaan noin 13&nbsp;cm. Koiraan pää on suklaanruskea ja rinta ruosteenoranssi. Selästään ja siivistään laji on oliivinvihreä, perä on ruosteenvärinen. Ruostekurkkutangarakoiraan vatsa on valkoinen. Ruostekurkkutangaranaaras muistuttaa erittäin paljon mustakurkkutangaranaarasta (*Hemithraupis guirae*) ja on selästään vihreä ja vatsastaan kellertävä.

## Levinneisyys ja elinympäristö
Ruostekurkkutangaraa tavataan Brasilian eteläosista Bahian, Minas Geraisin ja Santa Catarinan osavaltioista. Ruostekurkkutangaran elinympäristöä ovat valoisat kosteat metsät ja metsien reunat. Laji elää kosteammissa ja metsäisimmissä ympäristössä kuin sukulaisensa mustakurkkutangara. Elinympäristöt sijaitsevat yleensä alle 1&nbsp;500 metrin korkeudella merenpinnasta.

## Lähteet
Welland

**Welland** on 50&nbsp;331 asukkaan (2006) kaupunki Ontarion provinssin eteläosassa, Kanadassa. Kaupunki sijaitsee niin sanotun Kultaisen hevosenkengän alueella, joka on tiheästi asuttua ja teollistunutta urbaania aluetta.

Kaupungin läpi johtaa Welland Canal -kanava, joka yhdistää Ontariojärven ja Eriejärven. Kanava kulkee Niagaran harjanteen yli ja mahdollistaa laivaliikenteen järvien välillä.

Kaupungin lempini *The Rose City* tulee kaupungissa kesäkuussa vuosittain järjestettävästä *Rose Festival* -tapahtumasta.

## Historia

Ennen eurooppalaisten saapumista alueella asui irokeeseja, jotka olivat syrjäyttäneet aikaisemmin alueella asuneet huronit.

Tiettävästi ensimmäiset alueelle asettuneet eurooppalaiset siirtolaiset olivat 1788 Pennsylvaniasta muuttaneet ja Yhdysvaltain vapaussodassa taistelleet brittiläiset lojalistit, Cooksin veljekset, jotka perustivat alueelle valssimyllyn. 18–20 lokakuuta 1814, Wellandin itäpuolella sijaitsevassa Cooks Millsissä käytiin vuoden 1812 sodan viimeinen taistelu.

Suurilla järvillä liikennöivien kauppa-alusten käyttämä Wellandin kanavan suunnittelu aloitettiin jo vuonna 1799, mutta rakennustyöt aloitettiin vasta heinäkuussa 1825. Ensimmäinen kanava avattiin liikenteelle 30. marraskuuta 1829. Sittemmin kanavaa on laajennettu, syvennetty, uudistettu ja linjausta korjattu useaan otteeseen. Nykyinen kanava on järjestysnumeroltaan neljäs, myös viidettä entistä syvempää ja suuremmille laivoille soveltuvaa kanavaa on suunniteltu, mutta ainakaan toistaiseksi sitä ei ole toteutettu.

Kaupungin nimi on vaihtunut useaan oteeseen vuosien saatossa. Alkuaikoina sitä kutsuttiin nimellä *Aqueduct*, ja Wellandin kanavan valmistuttua nimi muutettiin Merrittsvilleksi, kanavan suunnittelijan William Hamilton Merrittin kunniaksi. Nykyinen nimi otettiin käyttöön Wellandin saatua virallisen kylän statuksen 25. heinäkuuta 1858. Kaupunkioikeudet Welland sai 1. heinäkuuta 1917.

## Lähteet

*  

### Viitteet
Anchoragen kansainvälinen lentoasema

**Anchoragen kansainvälinen lentoasema** (; ) on Alaskan suurin lentoasema, joka sijaitsee 7 kilometriä Anchoragen keskustasta lounaaseen.
Lentoasema on nimetty entisen Yhdysvaltain senaattorin Ted Stevensin mukaan.

Lentoasema lukeutuu rahtimäärältään maailman kymmenen suurimman lentoaseman joukkoon. Vuonna 2013 lentoaseman kautta kulki yhteensä 2 421 miljoonaa kilogrammaa lentorahtia, jolla lentoaseman sijoittui kansainvälisessä lentoasemavertailussa maailman 6. vilkkaimmaksi rahtilentoasemaksi.

## Lentoyhtiöt
* Air Canada
* Alaska Airlines
* American Airlines
* Delta Airlines
* Continental Airlines
* Delta Airlines
* Era Aviation
* Frontier Flying Service
* Japan Airlines
* PenAir
* United Airlines
* US Airways

## Kuvia

ANC-a.jpg|Selitystekstein varustettu ilmakuva.
Anchorage International Airport and Cook Inlet.jpg|Ilmakuva lentoaseman alueesta.
Touchdown! FedEx MD-11 main gear making contact.jpg| Anchorageen laskeutumassa oleva FedExin rahtilentokone.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

*Ted Stevens Anchorage International Airport (lentoaseman sivusto)  (state.ak.us)
*Ted Stevens Anchorage Intl  (faa.gov)
*
Hicham Mezair

**Mohamed Hicham Mezair** (s. 16. lokakuuta 1976 Tlemcen, Algeria) on algerialainen entinen jalkapallomaalivahti. Hänet valittiin urallaan kahdesti Algerian parhaaksi maalivahdiksi vuosina 2003 ja 2005.

## Maajoukkueura
Mazair edusti Algerian maajoukkuetta vuosina 1998–2006, jonka aikana hän pelasi 30 maaottelua. Ensimmäisen maaottelunsa Mazair pelasi Libyaa vastaan 14. elokuuta 1998. Hän oli mukana yksissä arvokisoissa, vuoden 2004 Afrikan-kisoissa.

## Saavutukset
*Algerian cup: 1998, 2001, 2003, 2004
*Arabian Mestarien liiga: 1998
*Algerian mestaruus: 2002, 2003

**Henkilökohtaiset**
*Algerian paras maalivahti: 2003, 2005

## Lähteet
Puntusharju

**Puntusharju** on Kokkolassa sijaitseva pienalue. Puntusharju sijaitsee Rödsön vieressä. Puntusharju on pieni alue, johon kuulu myös pienalue nimeltä Puntus. Puntusharju sijaitsee noin 1,6 kilometrin päässä keskustasta. Puntusharun talot ovat pääasiassa omakotitaloja. Moni Puntusharjusta kotoisin oleva lapsi käy koulua Rödsön koulussa.
Tapio Tarjanne

**Johannes Tapio Tarjanne** (sukunimi vuoteen 1906 *Törnqvist*; 13. maaliskuuta 1901 Hämeenlinna – 27. elokuuta 1941 Kuukauppi, Antrea) oli suomalainen juristi ja Helsingin yliopiston hallinto-oikeuden professori.

Tarjanteen vanhemmat olivat kanslianeuvos Artturi Johannes Tarjanne (ent. Törnqvist) ja Hellin Lovisa Makkonen. Hän pääsi ylioppilaaksi Helsingin suomalaisesta normaalilyseosta 1919. Tarjanne suoritti yleisen oikeustutkinnon 1923 ja valmistui lakitieteen kandidaatiksi 1923 sekä lisensiaatiksi ja tohtoriksi 1929. Hän sai varatuomarin arvon 1926.

Tarjanne oli vt. kouluneuvos 1926–1929, Kansalaiskorkeakoulun opettaja 1928–1930, nuorempi oikeuskanslerin sihteeri 1930–1933 sekä Helsingin yliopiston prosessioikeuden dosentti 1930–1935 ja hallinto-oikeuden professori vuodesta 1935. Hän toimi muun muassa lakitieteen tohtoriksi väitelleen Urho Kekkosen vastaväittelijänä. Tarjanne toimi myös puheenjohtajana ja sihteerinä useissa komiteoissa.

Talvisodan aikana Tarjanne toimi Päämajan hallinnollisen osaston osastopäällikkönä ja jatkosodassa Päämajan järjestelyosaston hallinnollisen toimiston toimistopäällikkönä. Hänet ylennettiin majuriksi 1940. Tarjanne kaatui jatkosodan aikana elokuun lopulla 1941 Antrean Kuukaupin sillalla miinaräjähdyksessä. Vetäytyvät venäläiset joukot olivat sijoittaneet sillan maatukiin miinoja jotka räjäytettiin radion avulla juuri kun Tarjanne ja joukko muita suomalaisia upseereita oli ylittämässä siltaa.

Tapio Tarjanne oli naimisissa vuodesta 1936 Maija Hellevi Karsikon kanssa ja heillä oli kaksi lasta.

## Teoksia
* *Vastaajakäsitteestä rikosprosessioikeudessamme*. Porvoo 1927
* *Asianosaisseuraanto Suomen siviiliprosessissa*, väitöskirja. Tekijä, Helsinki 1929
* *Kansakoulunopettajanviran lakkauttaminen ja sen oikeusvaikutukset*. Suomen opettajayhdistys, Helsinki 1932
* *Keskusviraston käsite Suomen hallinto-oikeudessa*. Porvoo 1933
* *Kantelu oikeusturvakeinona Suomen hallintooikeudessa*. Tekijä, Helsinki 1934
* *Virkasuhteen lakkaaminen Suomen valtionhallinnossa*. Suomalaisen lakimiesten yhdistyksen julkaisuja n:o 1. Otava 1934
* *Virantoimituksen keskeytys ja sen oikeusvaikutukset*. Porvoo 1935
* *Eräitä uusia hallintotoiminnan muotoja*. Porvoo 1938
* *Vero-oikeus*. Lainopillisen ylioppilastiedekunnan kustannustoimisto, Turku 1939
* *Kirjoituksia ja lausuntoja*. Suomalaisen lakimiesyhdistyksen julkaisuja. A-sarja n:o 23. Helsinki 1943

## Lähteet
* Wikiaineisto : Kuka kukin oli 1961

## Aiheesta muualla
* Tapio Tarjanne, Biografiasampo
* Tapio Tarjanteen elämäkerta  Kansallisbiografiassa (maksullinen)
Halkokarin koulu

**Halkokarin koulu** on Kokkolassa Halkokarilla sijaitseva alakoulu. Halkokarin koulussa on luokat 1–6 ja starttiluokka. Halkokarilla on noin 425 oppilasta. Halkokarin koulussa on myös matematiikkaluokat (3–6). Halkokarin koulussa on neljä rakennusta: päärakennus, käsityörakennus, ruokalarakennus ja tilaelementti.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Kiviniityn yhteiskoulu

**Kiviniityn yhteiskoulu** on Kokkolan Kiviniityssä sijaitseva peruskoulu, jossa on luokat 7–9. Syksyllä 2023 koulussa oli noin 540 oppilasta ja noin 60 opettajaa. Koulussa on tavallisten luokkien lisäksi musiikkipainotteiset luokat, kaksikielisen opetuksen luokat, valmistavan opetuksen ryhmiä ja joustavan perusopetuksen ryhmä. Kaksikerroksinen koulu sijaitsee osittain Tehtaankadulla, Mariankadulla ja Kuusitiellä, ja sen varsinainen osoite on Kuusitie 3. Koulun vieressä sijaitsee Kiviniityn päiväkoti, joka ei enää ole käytössä.

## Historia
Kokkolan kaupunginvaltuusto haki 19. kesäkuuta 1956 lupaa suomenkielisen keskikoulun perustamiseksi. Valtioneuvosto antoi luvan 11. huhtikuuta 1957. Koulu aloitti toimintansa nimellä Kokkolan Yhteiskoulu saman vuoden syksyllä, ja se toimi Hankkijanmäellä Svenska Gårdenin tiloissa. Syksyllä 1957 koulussa oli 144 oppilasta.

Koulu sai käyttöönsä Svenska Samlyseumin tilat syksyllä 1960. Vuonna 1965 Kokkolan Yhteiskoululle päätettiin rakentaa uusi koulurakennus, johon koulu muutti 1. helmikuuta 1967. Tällöin oppilaita oli 517. Oppilasmäärän kasvettua pieni lisärakennus otettiin käyttöön 1972.

Kokkolassa siirryttiin peruskoulujärjestelmään 1. elokuuta 1974, jolloin yhteiskoulun ylimmät luokat erotettiin lukioksi ja alemmat luokat peruskouluksi. Kasvaneen opetustilatarpeen takia koululle päätettiin rakentaa uusi lisärakennus, jonka rakentaminen alkoi elokuussa 1988 ja joka otettiin käyttöön elokuussa 1989. Oppilasmäärä oli suuri 1990-luvulla, jolloin peruskoulussa oli enimmillään noin 420 oppilasta ja lukiossa noin 380.

Päärakennus saneerattiin vuosina 2003–2004, ja se otettiin uudelleen käyttöön tammikuussa 2005. Lukio siirtyi kokonaan Länsipuiston kiinteistöön vuonna 2022.

## Lähteet
Itäminen

**Itäminen** eli **germinaatio** tarkoittaa itiön tai kasvin siemenen alkion alkukehitystä. Itiöstä kehittyy alkeisvarsikko tai sienirihmasto, alkiosta sirkkataimi.

Sipulien tai mukuloiden alkukehitys tapahtuu joskus uuden kasvukauden alussa.

## Katso myös
* idätys
* itu

## Lähteet

## Aiheesta muualla