open-index/open-wikipedia-markdown huggingface dataset:
Mustetatti

**Mustetatti** (*Cyanoboletus pulverulentus*, syn. *Boletus pulverulentus*) on likaisenkeltainen, harmaanruskea tai maitokahvin- tai punasävyinen tattilaji. Jalka on ylhäältä krominvärinen tai sitruunankellertävä, alhaalta ruskean punajuovainen. Jalka sinertyy heti leikkauspinnoilta. Sieni maistuu ja tuoksuu hyvältä. Sen pillistö on kirkkaankeltainen. Sieni kasvaa lehtimetsissä Keski- ja Etelä-Euroopassa. Suomesta sitä on mahdollisesti löydetty Turun Hirvensalosta.

## Lähteet
Keltajalkatatti

**Keltajalkatatti** (*Butyriboletus appendiculatus*, syn. *Boletus appendiculatus*) on kuperalakkinen kellanruskea tai ruskea tattilaji. Sen pillistö on keltainen. Jalka on sitruunankeltainen ja verkkokuvioinen. Malto on vaaleankeltaista. Sieni maistuu miedolta. Sieni kasvaa Keski-Euroopan lehtimetsissä tammen seuralaisena. Sitä ei esiintyne Suomessa,  mutta Varsinais-Suomesta on saatu lajinmääritykseltään epävarma museonäyte. 

## Lähteet
Tummatatti

**Tummatatti** (*Porphyrellus porphyrosporus*) on laakea harmaanruskea ja samettimainen tattilaji. Sen pillistö on harmaankellertävä tai harmaanruskea. Jalka on lieriömäinen eikä siinä ole verkkokuviolta. Malto on valkoista. Sieni kasvaa lehtimetsissä. Se on Suomessa erittäin harvinainen, tunnetaan vain kaksi löytöä. 

## Lähteet
Kultatatti

**Kultatatti** (*Aureoboletus gentilis*, syn. *Pulveroboletus gentilis*) on okransävyinen, persikanvärinen tai likaisenpunainen tattilaji. Sen jalka on tahmea, ylhäältä kellertävä ja alhaalta nahanruskea. Pillistö on krominvärinen. Sieni kasvaa varsinkin tammen seuralaisena. Suomessa laji on hyvin harvinainen.

Kultatatista on aiemmin käytetty nimeä *kantotatti*, joka nykyään viittaa kuitenkin lajiin *[[Kantotatti|Buchwaldoboletus lignicola]]*.

## Lähteet
Kalvaspunikkitatti

**Kalvaspunikkitatti** (*Leccinum percandidum*), aiemmin myös *Leccinum roseotinctum*, on likaisenvalkoinen punikkitattilaji. Lajin taksonomista asemaa voi pitää epäselvänä. Se muistuttaa valkolehmäntattia, mutta on rakenteeltaan kovempi. Toisaalta voi sanoa, että se muistuttaa koivunpunikkitattia, mutta on väriltään niin lakin pintakelmun kuin jalan nukkatupsujen osalta lähinnä valkoinen. Malto tummenee toisinaan vahingoittuneista kohdista.

Sieni kasvaa seka- ja lehtimetsissä koivun seuralaisena. Se kasvaa usein yksittäisenä itiöemänä, muttei ole mitenkään harvinainen ja siitä on runsaasti museonäytteitä eri puolilta Suomea. Toisaalta esimerkiksi Venäjällä lajia pidetään harvinaisena ja se on merkitty siellä uhanalaisten punaiseen kirjaan. Se on hyvä ruokasieni.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Leccinum versipelle var., kalvaspunikkitatti @ Natural Fungi in Finland Kuvia. 
*Pekka Helo: Kainuun luontokuvat
Raapaisuja

**Raapaisuja** on näyttelijä-muusikko Tapio Liinojan novellikokoelma ja esikoiskirja. Johnny Kniga julkaisi sen vuonna 2006.

Kirja sisältää tragikoomisia tarinoita eri hahmoista, joita kaikkia vaivaa kuiva iho.

## Kirjan tarinat

### I
* Tupakkahuone I
* Kampa
* Tatuoitu
* Tilateos
* Sininen mies
* Tupakkahuone II
* Leinosen viesti
** Sairaalaihminen
** Kohta olet kummallinen
** Junat
** Mies vailla ihoa
** Omistuskirjoitus
** Torstaina puoleltapäivin
** Kettu ja jänis
* Kaarina ja Leena

### II
* Balettitossut
* Täplä
* Houdini
* Parantaja
* Tuulilasin ja seinän samankaltaisuus
** 1. Tuulilasi
** 2. Seinä

### III
* Faarao
* Rajalassa
* 25 000 mikrokohotusta
* Teltta
* Odottaja
* Kädet
* Tupakkahuone III
* Taivaalliset kutinat

## Lähteet

* *Raapaisuja* -kirja
* Johnny Knigan esittely
M/S Tekla I

**M/S Tekla I** () on suomalainen yhteysalus. Tekla I on toiminut Suomenlahdella Kotkan saaristoreitillä ja liikennöinyt Kotkasta Kaunissaareen, Kuutsaloon ja Haapasaareen. Teklan omistaa Kymen Saaristoliikenne Oy. Alus on rakennettu vuonna 1983 Rauma-Repolan Savonlinnan telakalla ja liikennöi ennen Kotkan reitille siirtymistään vuonna 1996 muun muassa Korppoon–Houtskarin ja Hiittisten reittialueilla Saaristomerellä nimellä **M/S Skarpen**. Sen pituus on 23,30 metriä ja sille mahtuu 98 matkustajaa. 

## Aiheesta muualla
* Tekla I:n reitti- ja aikataulutiedot Kymen Saaristoliikenteen sivuilla
Tulipunahapero

**Tulipunahapero** tai **kirpeä punahapero** (*Russula emetica*) on haperolaji. Sen lakki on kupera, vanhemmiten laakea. Väriltään se on tulipunainen tai verenpunainen. Lakin leveys on 3–9 senttimetriä. Sen heltat ovat valkeat. Jalka on valkea ja 5–10 senttimetriä pitkä. Myös malto on valkoista. Sieni maistuu polttavan kirpeälle eikä siksi ole ruokasieni. Se saattaa aiheuttaa myös vatsan väänteitä. Tulipunahapero kasvaa havu- ja sekametsissä varsinkin soiden laitamilla. Se on Suomessa melko yleinen. Lapissa sitä ei tavata. Suomessa se on luokiteltu elinvoimaiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Tulipunahapero
Kalvashapero

**Kalvashapero** (*Russula betularum*) on laakea ruusun- tai vaaleanpunainen ja lopulta vaalealakkinen haperolaji. Lakki on 2–8 senttimetriä leveä. Sienen heltat ovat valkoiset. Jalka on valkoinen ja 3–6 senttimetriä  pitkä ja noin yhden senttimetrin paksu. Malto on valkoista ja haurasta. Sieni maistuu polttavan kirpeälle eikä ole ruokasieni. Se kasvaa kosteissa metsissä koivujen juurisienenä. Se on Suomessa yleinen.

## Lähteet
Tummalakihapero

**Tummalakihapero** (*Russula atrorubens* syn. *R. atropurpurea*) on kupera tai laakealakkinen purppuranvärinen haperolaji. Lakin leveys on 4–8 senttimetriä. Sen 3–7 senttimetriä pitkä jalka on valkea ja vanhemmiten harmaantuva. Malto on valkoista. Sieni kelpaa ruoaksi, sillä maku on mieto tai vähän kirpeä. Heltat ovat kermanvalkoiset. Sieni kasvaa tammimetsissä melko harvinaisena. Laji on luokiteltu Suomessa elinvoimaiseksi.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Laji.fi: Tummalakihapero
Häivehapero

**Häivehapero** (*Russula nauseosa*) on kupera tai laakealakkinen viininpunainen, vaaleanpunainen tai vihertävä haperolaji. Sen jalka on valkoinen ja siinä on ruskeanvivahteista sävyä. Heltat ovat tummankeltaiset, suhteellisen harvassa ja tasatyviset. Malto on valkoista. Jalka on usein ontto. Sieni kasvaa kuusimetsissä ja mäntymetsissä mykorritsasienenä pieninä ryhminä melko yleisenä. Lajia tavataan sekä Euroopassa että Pohjois-Amerikassa. Sieni maistuu miedolta tai raakana hieman kirpeältä ja on syötävä.

Monimuotoisena lajina häivehaperon taksonomisesta asemasta ja variaatioista ei ole varmuutta (2014).

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Tuomainen, Raija: Luontonetti: Häivehapero (''Russula nauseosa'') (Arkistoitu versio sivustosta)
*Laji.fi: Häivehapero
Aarre Saarenpää

**Aarre Emanuel Saarenpää** (sukunimi vuoteen 1906 **Herckman**; 14. marraskuuta 1886 Liperi – 24. maaliskuuta 1955 Helsinki) oli suomalainen runoilija.

Saarenpään jo omana aikanaan vanhahtavia ja sovinnaisia runoja ilmestyi *[[Ultra (kulttuurilehti)|Ultrassa]]*. Olavi Paavolainen arvosteli hänen runojaan kriittisesti *[[Ylioppilaslehti|Ylioppilaslehdessä]]* (12.12.1922):

Sittemmin Saarenpää on jäänyt unohduksiin.

## Teoksia
* *Runoja: lyyrillinen sarja*. Daimon, Helsinki 1922
* *Kootut runot I*. Imprimatur-kustannus, Lahti 1997
* *Kootut runot II*. Imprimatur-kustannus, Lahti 1998 

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta 
* Latvavesiltä - pohjoiskarjalaisia kirjailijoita: Aarre Saarenpää (Archive.org)

### Viitteet
Niilo Patinen

**Niklas (Niilo) Patinen** (14. tammikuuta 1886 Jyväskylän mlk − 13. syyskuuta 1947 Jämsä) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1919–1922.

## Elämä
Jyväskylän maalaiskunnan Heiskassa syntyneen Niilo Patisen vanhemmat olivat loinen Niklas Moosenpoika Patinen (1852-1902) ja Anna Leena Palonen (1859-1941). Hän oli jonkin aikaa merillä ja työskenteli Jyväskylän käsityöläiskoulun käytyään puuseppänä Tampereella, Helsingissä ja Jämsässä. Vuodesta 1912 lähtien Patisella oli Jämsässä oma puusepänliike, jota hän hoiti kuolemaansa saakka.

Patinen toimi Jämsän työväenyhdistyksen sekä sosialidemokraattisen kunnallisjärjestön puheenjohtajana ja vaikutti urheiluseura Jämsän Tarmossa. Hän oli myös Jämsän kunnallislautakunnan ja myöhemmin kunnanvaltuuston jäsen. Patinen valittiin eduskuntaan vuonna 1919. Helmikuussa 1922 hän anoi vapautusta edustajantoimestaan heikentyneen terveyden perusteella. Kieltolakia kannattanut Patinen oli hieman aiemmin tavattu Helsingissä vahvasti juopuneena ja korjattu poliisin pahnoille selviämään. Hänet tuomittiin juopumuksestaan 30 päiväsakkoon. Patisen tilalle kansanedustajaksi nousi Nestori Nättinen.

Patinen kuoli kotonaan Jämsässä syyskuussa 1947. Hänet on haudattu Jämsän vanhalle hautausmaalle.

## Perhe
Niilo Patisen puoliso oli jämsäläinen Hilma Lydia Lehtonen (1891-1941), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1911.

## Lähteet
Nestori Nättinen

**Nestor (Nestori) Nättinen** (24. syyskuuta 1857 Korpilahti – 16. maaliskuuta 1932 Jyväskylä) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuonna 1922.

## Elämä
Korpilahdella Nättilän torpassa syntyneen Nestori Nättisen vanhemmat olivat torppari Kalle Matinpoika Nättinen (1837-1870) ja Heta Stiina Lindstedt (1834-1920). Nättinen oli jonkin aikaa puusepän opissa, kunnes perusti Korpilahden kirkonkylään oman verstaan, jota hän hoiti kuolemaansa saakka.

Nättinen lähti työväenliikkeeseen vuonna 1904, jolloin hän oli perustamassa Korpilahden työväenyhdistystä. Hän oli työväenyhdistyksen taloudenhoitaja ja toimi Korpilahden sosialidemokraattisen kunnallistoimikunnan varapuheenjohtajana. Nättinen kuului myös Pienviljelijäin Liiton Korpilahden osaston hallitukseen. Kunnalliselämässä hän vaikutti muun muassa kunnallis- ja taksoituslautakuntien jäsenenä. Vuonna 1914 Nättinen oli perustamassa Korpilahden Osuuskauppaa, jonka hallituksessa hän istui toistakymmentä vuotta.

Vuonna 1922 Nättinen toimi puolen vuoden ajan kansanedustajana. Hän nousi eduskuntaan sairauden vuoksi tehtävästään luopuneen Niilo Patisen tilalle. Nättinen kuoli Jyväskylän sairaalassa lyhyen sairauden jälkeen maaliskuussa 1932.

## Perhe
Nestori Nättisen puoliso oli Ruusa Adolfiina Järvinen (s. 1866), jonka kanssa hän avioitui vuonna 1884. Ruusa Nättinen oli Korpilahden kunnanvaltuuston jäsen.

## Lähteet
Haurashapero

**Haurashapero** (*Russula fragilis*) on kupera tai laakealakkinen violetti, purppuranpunainen tai oliivinvihreä haperolaji. Jalka on valkoinen. Malto on valkeaa ja haurasta, tuoksu hedelmäinen. Heltat ovat kermanvalkoiset. Haurashapero maistuu hyvin kirpeältä eikä ole ruokasieni. Se kasvaa lehti- ja havumetsissä harvinaisena.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*Laji.fi: Haurashapero
Norjanhapero

**Norjanhapero** (*Russula laccata* syn. *R. norvegica*) on pallomainen, laakea ja purppunramusta haperolaji. Sen jalka on valkoinen. Malto on valkoista. Sieni maistuu polttavan kirpeältä, eikä se ole ruokasieni. Heltat ovat valkoiset. Sieni kasvaa vaivaispajujen seurassa tuntureilla. Se on Lapissa harvinainen.

## Lähteet
Edvard Pesonen

**Edvard Pesonen** (15. elokuuta 1904 Sysmä – 17. tammikuuta 1977 Sysmä) oli suomalainen asioitsija, talonomistaja ja pitkäaikainen sosialidemokraattien kansanedustaja.

Pesosen vanhemmat olivat pienviljelijä Mikko Pesonen ja Ida Maria Toivonen. Pesosen puoliso vuosina 1936–1945 oli Lilli Kaarin Heponen ja vuodesta 1946 Anja Maini Marjatta Pärnänen. Ensimmäinen liitto päättyi eroon. Hän teki aluksi maatalous-, metsä- ja uittotöitä sekä toimi puuseppänä. Vuodesta 1922 Pesonen toimi vakuutusyhtiö Kansan matka-asiamiehenä ja aluetarkastajana. Hän oli sotavuosina 1941–1943 Suomen Huollon ja Vapaan Huollon Mikkelin lääninkeskuksen matkapuhujana ja toimi myös Tuberkuloosiliiton liiketoiminnan johtajana.

Pesonen oli kansanedustajana 1933–1939 ja 1943–1966 edustaen Mikkelin läänin vaalipiiriä. Hän tuli eduskuntaan 1943 sosialidemokraattien Alex Hämäläisen tilalle.

Pesonen oli presidentin valitsijamies vuosien 1937, 1940, 1943, 1950 ja 1956 presidentinvaaleissa. Hän oli Sysmän kunnanvaltuuston varapuheenjohtajana ja kuului Sysmän kunnanhallitukseen. Pesonen oli muun muassa Tuberkuloosiliiton puheenjohtaja ja kuului Mikkelin läänin maakuntaliiton johtokuntaan ja liittovaltuustoon.

## Lähteet
*
Alex Hämäläinen

**Aleksander (Alex) Hämäläinen** (20. heinäkuuta 1894 Mikkelin mlk – 28. elokuuta 1943 Savonlinna) oli suomalainen poliitikko, joka toimi SDP:n kansanedustajana vuosina 1930–1943.

## Elämä
Alex Hämäläisen vanhemmat olivat torppari Abel Hämäläinen ja Amalia Justina Hokkanen. Kansakoulun käytyään hän teki maa-, metsä- ja sekatöitä. Suoritettuaan Työväen Akatemian kurssin 1926 Hämäläinen työskenteli Mikkelin vaalipiirin sosialidemokraattisen piirijärjestön puhujana ja luennoitsijana.

Hämäläinen valittiin eduskuntaan vuonna 1930. Hän toimi myös presidentin valitisijamiehenä 1931 ja 1937. Hämäläinen kuului Mikkelin sosialidemokraattiseen piiritoimikuntaan ja oli sanomalehti *[[Vapaus (Mikkeli)|Vapauden]]* johtokunnan jäsen.

Aivohalvauksen saanut Hämäläinen kuoli Savonlinnan yleisessä sairaalassa elokuussa 1943. Hänen tilalleen eduskuntaan nousi Edvard Pesonen.

## Perhe
Alex Hämäläisen puoliso oli Vieno Ilta Marttila, jonka kanssa hän avioitui 1935. 

## Lähteet
Xlib

**Xlib** on X Window Systemin ohjelmakirjasto C-kielelle. 
Xlib sisältää toiminnot, joita X Window Systemiä käyttävät asiakasohjelmat käyttävät liityntään ikkunointijärjestelmän kanssa.

Useimmat toiminnot Xlibissä vain lisäävät pyyntöjä puskuriin ja nämä suoritetaan asynkronisesti X-palvelimella.

Xlibissä on yksinkertaisia toimintoja, kuten ikkunalaatikon ja sen sisältämän grafiikan ja tekstin piirtäminen sekä hiiri- ja näppäimistösyötteen vastaanottaminen. Edelleen X:ää käyttävä sovellusohjelma päättää, miten se reagoi saamaansa syötteeseen.

Useimmat sovellusohjelmat eivät käytä suoraan Xlibiä, koska Xlibin tarjoamien toimintojen yksinkertaisuuden vuoksi sellaisen ohjelman tekeminen on turhan työlästä. Sen sijaan lähes aina käytetään muita kirjastoja, jotka yhdessä päässä käyttävät Xlibiä ja toisessa tarjoavat ohjelmoijalle monimutkaisempia toimintoja, kuten käyttäjälle näkyvien komentopainikkeiden, valikoiden ja erilaisten säätönappuloiden tapaisten käyttöliittymäkomponenttien luomisen. Tällaisia varsinaisia käyttöliittymäkirjastoja () ovat muun muassa:

* X Toolkit Intrinsics (Xt)
* Athena widget set (Xaw)
* Motif
* GTK+
* Qt (X11-versio)
* Tk

## Esimerkkiohjelma
Seuraava C-kielinen ohjelma tekee ikkunan, jossa on pieni musta neliö ja teksti "Hello, World!"


```c
/* Simple Xlib application drawing a box in a window. */

#include <X11/Xlib.h>
#include <stdio.h>
#include <stdlib.h>
#include <string.h>

int main() {
   Display *d;
   int s;
   Window w;
   XEvent e;

   /* open connection with the server */
   d=XOpenDisplay(NULL);
   if(d==NULL) {
     printf("Cannot open display\n");
     exit(1);
   }
   s=DefaultScreen(d);

   /* create window */
   w=XCreateSimpleWindow(d, RootWindow(d, s), 10, 10, 100, 100, 1,
                         BlackPixel(d, s), WhitePixel(d, s));

   /* select kind of events we are interested in */
   XSelectInput(d, w, ExposureMask | KeyPressMask);

   /* map (show) the window */
   XMapWindow(d, w);

   /* event loop */
   while(1) {
     XNextEvent(d, &e);
     /* draw or redraw the window */
     if(e.type==Expose) {
       XFillRectangle(d, w, DefaultGC(d, s), 20, 20, 10, 10);
       XDrawString(d, w, DefaultGC(d, s), 50, 50, "Hello, World!",strlen("Hello, World!"));
     }
     /* exit on key press */
     if(e.type==KeyPress)
       break;
   }

   /* close connection to server */
   XCloseDisplay(d);
   return 0;
}
```


Ikkunaa voi siirtää ja sen kokoa muuttaa. Tämä esimerkki on ohjelmoitu niin, että ohjelman saa lopetettua painamalla jotain näppäintä ohjelmaikkunan ollessa valittuna, mutta ei yrittämällä sulkea ikkuna. Käännettäessä tämä Xlibiä käyttävä ohjelma GCC-kääntäjällä tarvitaan linkitysparametri `-lX11`.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Xlib - C Language X Interface 
* Unix-tyyppiset man-ohjesivut kaikille Xlibin toimintokutsuille
* Kenton Leen X Window- ja Motif-sivut 
* Lyhyt Xlib-tutoriaali
* Yksinkertainen kirjasto Xlibin käytön opetteluun
Phil Galfond

**Philip "Phil" Galfond** (s. 16. tammikuuta 1985) on yhdysvaltalainen pokeriammattilainen. Hänet tunnetaan erityisesti korkeiden panosten käteispelaajana internetistä, jossa hän pelaa Full Tilt Pokerilla nimimerkillä **OMGClayAiken** ja PokerStarsilla nimimerkillä **MrSweets28**. 

Loppuvuonna 2012 Galfond avasi pokeriopetussivusto *[[runitonce.com]]*'n, jonne pokeriammattilaiset tekevät opetusvideoita omista peleistään.

Vuonna 2008 Galfond voitti ensimmäisen World Series of Poker -rannekkeensa. 5&nbsp;000 dollarin pot limit omaha with rebuys -turnauksen ykköspalkinto oli 817&nbsp;781 dollaria. Galfond oli pelaamassa GSN:n *[[High Stakes Poker]]* -ohjelman neljännellä tuotantokaudella.

Syyskuussa 2008 Galfondin pokeriuran turnausansiot ylittivät 0,9 miljoonaa dollaria.

High Stakes DB on tilastoinut internetin käteispelejä 1.1.2007 alkaen, Galfondille on kertynyt seuranta-aikana voittoa yli 10 miljoonaa dollaria.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
* 
* Phil Galfondin blogi
*
Öljyjätemaksu

**Öljyjätemaksu** on Suomessa voiteluöljystä kannettava valmisteveron luonteinen maksu, jolla rahoitetaan öljyjätehuollosta aiheutuvia menoja. Maksua on kerätty vuodesta 1987 lähtien. Valtio kerää öljyjätemaksua voiteluöljyjen valmistajilta ja maahantuojilta, ja käyttää kertyneet varat öljyjätteiden keräilystä, kuljetuksesta, varastoinnista ja käsittelystä aiheutuviin menoihin. Lisäksi varoja käytetään avustuksina ongelmajätteiden vastaanottopaikkojen perustamis- ja käyttökuluihin. Öljyjätemaksun määräämisestä ja maksuunpanosta huolehtivat tullilaitoksen piiritullikamarit. Tulliviranomaisen päätökseen voi hakea muutosta valittamalla Uudenmaan lääninoikeuteen.

Vuodesta 1997 lähtien valtion talousarviossa voidaan osa öljyjätemaksun kertymästä siirtää öljysuojarahastoon käytettäväksi vanhojen saastuneiden maa-alueiden puhdistustoimista aiheutuviin kustannuksiin. Varoja rahastoon on ennen vuoden 2010 korotuksia siirretty keskimäärin 2–3 miljoonaa euroa vuodessa. Vuodesta 1997 vuoden 2014 loppuun mennessä öljyjätemaksuja oli siirretty rahastoon yhteensä 30,7 miljoonaa euroa ja vastaavana aikana kunnostushankkeiden eli öljyn pilaaman maaperän ja pohjaveden puhdistamisesta aiheutuvien kustannusten korvaamista varten korvauksiin oli käytetty 34,4 miljoonaa euroa.

Vuonna 1987 öljyjätteet pyrittiin saamaan ongelmajätelaitoksen hävitettäväksi kieltämällä öljyjätteen poltto alle 5 megawatin voimalaitoksissa ja kattilalaitoksissa. Öljyjätettä on esimerkiksi mineraaliöljyä tai synteettistä oljyä sisältävä käytetty voiteluöljy, hydrauliikka-, lämmönsiirto- ja työstö-öljy, öljysäiliöiden puhdistusjätteet sekä käytetyn öljyn ja veden seokset ja emulsiot. Öljyjätettä on myös käytetty muuntaja- ja katkaisijaöljy sekä leikkuu- puhdistus- ja muottiöljy.

Ennen öljyjätemaksun säätämistä eli vuonna 1985 arvioitiin kerättävissä olevia öljyjätteitä kertyvän vuosittain 60&nbsp;000–70&nbsp;000 tonnia. Tästä määrästä ohjautui jätehuoltolain sallimiin paikkoihin vain 25&nbsp;000 tonnia. Öljyjätteiden keräilyä, kuljetusta, varastointia ja käsittelyä haluttiin tehostaa, jotta ne ohjattaisiin ongelmajätteiden käsittelylaitokseen tai muuhun käsittelyluvan saaneeseen paikkaan. Lisäksi haluttiin perustaa alueellisia öljyjätteiden vastaanottopaikkoja pienen ja keskisuuren teollisuuden öljyjätteiden keräilyn tehostamiseksi. Öljyjätemaksun avulla kustannukset saatiin perittyä jätteen tuottajilta aiheuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti. Koska suurin osa öljyjätteestä oli peräisin voiteluöljyistä, päätettiin öljyjätemaksu kohdistaa juuri niihin.

Ölyjätemaksun suuruus:
* 1987–1989 &nbsp; 15 penniä/kg
* 1990–2001 &nbsp; 25 penniä/kg
* 2002–2006 &nbsp; 4,2 senttiä/kg
* 2007– &nbsp; 5,75 senttiä/kg

## Lähteet
*

### Viitteet
Calatravan silta

**Ponte di Calatrava** (*Calatravan silta*) tai **Ponte della Costituzione** (*Perustuslain silta*) on neljäs Canal Granden ylittävä silta Venetsiassa Italiassa. Sen on suunnitellut maineikas espanjalainen arkkitehti Santiago Calatrava. Se yhdistää Venezia Santa Lucian rautatieaseman ja Tronchetto-saarella olevan pysäköintialueen. Asukkaat ovat esittäneet voimakkaita vastalauseita, joiden vuoksi 18. syyskuuta 2008 järjestettäviksi tarkoitetut sillan vihkiäiset peruttiin. Silta otettiin käyttöön ilman vihkiäisiä 11. syyskuuta 2008.

Sillan rakennusbudjetti oli alun perin 6,7 miljoonaa euroa, mutta budjetin on arveltu jopa kolminkertaistuneen rakentamisen yhteydessä.
## Lähteet

## Aiheesta muualla
Malleus Maleficarum

**Malleus Maleficarum** on ranskalainen, vuonna 1997 perustettu black metalia soittava yhtye. Yhtyeen nimi on latinaa ja tarkoittaa *[[Noitavasara]]a*. Nimi tulee keskiajalla julkaistusta samannimisestä kirjasta. Yhtye käsittelee sanoituksissaan muun muassa pimeyttä, sotaa, nihilismiä, masennusta ja itsemurhaa.

## Historia
Malleus Maleficarum äänitti vuonna 1999 ensimmäisen demonsa, mutta sitä ei julkaistu koskaan virallisesti. Ensimmäinen varsinainen julkaisu oli 300 kpl:n painokseen rajattu *Heic Noemun Pax*. Yhtyeen toinen virallinen demo julkaistiin vuonna 2000 otsikolla *Zarach' Baal' Tharagh*. Toisessa demossa yhtye vaihtoi tyyliään vanhan koulukunnan black/thrash metalista brutaalimmaksi.

Vuonna 2001 yhtye nauhoitti ensimmäisen kokopitkän albuminsa *[[Taedium Vitae]]*, joka julkaistiin vuoden 2002 huhtikuussa ranskalaisen levy-yhtiön Oaken Shieldin kustantamana.

Syyskuussa 2003 laulaja ja alkuperäisjäsen Mastêma lähti yhtyeestä, ja Tamas ja Ahriman ottivat kontolleen vokaalien nauhoituksen. Kaksi kuukautta myöhemmin yhtye alkoi äänittää toista kokopitkää albumiaan *[[Des Bibles, des Hymnes, des Icônes...]]* Tuo albumi julkaistiin vuoden 2004 toukokuussa, ja sen digipak-version painosmäärä oli rajattu 999 kappaleeseen. Albumi avasi yhtyeen tien maailmalle. Vuoden 2004 yhtye aloitti jo kolmannen kokopitkän albuminsa valmistelun.

Albumi *[[Nothing Left to Fight for]]* sävellettiin ja äänitettiin joulukuussa 2005, ja se julkaistiin syyskuussa 2006 Aura Mystiquen kustantamana.

## Levytykset
### Demot
* *Demo 99* (1999)
* *Heic Noenum Pax* (1999)
* *Zarach' Baal' Tharagh* (2000)

### Albumit
* *[[Taedium Vitae]]* (2002)
* *[[Des Bibles, des Hymnes, des Icônes...]]* (2004)
* *[[Nothing Left to Fight for]]* (2006)

## Lähteet
*http://www.malleusmaleficarum.fr/about_malleus_maleficarum/bio/

## Aiheesta muualta
* Yhtyeen viralliset kotisivut 
* 
* 
*
Sydämeni halusi vapautta

**Sydämeni halusi vapautta** (*Angela Davis: An Autobiography*) on amerikkalaisen poliitikon ja aktivistin Angela Davisin omaelämäkerta. Kirjassa hän kertoo yksityiskohtaisesti siitä tapahtumasarjasta, joka teki hänestä maailman silmissä joko terroristin tai marttyyrin. Kirjan julkaisi suomen kielellä Tammi.
Jääspeedway

**Jääspeedway** on speedway-moottoripyöräilyn jäällä ajettava muunnos. 

## Historia
Laji kehittyi 1930-luvulla pitkäpiikkisten renkaiden käytön myötä perinteisestä "ravirata-ajosta". Alkuaikoina lajia harrastettiin laajalti Keski-Euroopassa, mutta sittemmin Neuvostoliitto ryhtyi panostamaan lajiin voimakkaasti. Nykyisin lajin suuria maita ovat Suomi, Ruotsi, Saksa, Itävalta ja Venäjä. Henkilökohtaisia MM-kilpailuja on järjestetty vuodesta 1966 ja joukkue-MM-kisoja vuodesta 1979 lähtien.

## Kilpailu
Jääspeedwayssa käytettävä kilpailusysteemi on samanlainen kuin speedwayssa. Joukkuekilpailuissa väritunnuksin merkityt kuljettajat ajavat neljän kuljettajan neljän kierroksen eriä, joita on yhdessä kilpailussa tavallisesti noin 15–25. Kussakin erässä voittaja saa kolme pistettä ja seuraavaksi sijoittuneet aina pisteen vähemmän siten, että neljäs jää kokonaan pisteittä. Kilpailun voittaja määräytyy pisteiden perusteella. Henkilökohtaisissa kilpailuissa niin ikään kilpailusijoitus määräytyy eräpisteiden perusteella.

## Rata
Jääspeedwayrata on elliptinen vastapäivään ajettava tavallisesti 400 metrin mittainen jääpintainen rata, jolla ei ole korkeuseroja. Radat ovat leveydeltään vähintään 12 metriä, kaarteissa 14 metriä. Suoja-aita tehdään tavallisesti lumesta.

## Kalusto
Jääspeedwayssa käytettävä pyörä on pitkälti samanlainen kuin soralla ajettavassa speedwayssa käytettävä. Pyörät ovat metanolilla käyviä 500-kuutioisia, kaksiventtiilisiä ja nelitahtisia. Merkittävimpiä eroja ovat tukevampi runko, kapeampi ohjaustanko, sallittu takajousitus sekä vaihteet, joita on kaksi. Jarruja ei ole. Pyörässä on myös tietyntyyppiset lokasuojat, jotka suojaavat kuljettajaa renkaiden pitkiltä piikeiltä onnettomuustilanteissa. Piikkirenkaat ovatkin merkittävässä osassa lajissa. Piikkien määrää ei ole rajoitettu, mutta niiden suurin sallittu pituus on 28 millimetriä. Etu- ja takarenkaassa on yhteensä noin 300 piikkiä. Takapyörässä piikkeja on hieman enemmän kuin etupyörässä. 

## Lähteet
* Suomen Moottoriurheilumuseo: Speedway / Jääspeedway
* Suomenkieliset säännöt  (PDF-tiedosto)
P. U. F. Sadelin

**Pehr Ulrik Ferdinand Sadelin** (27. tammikuuta 1788 Mustasaari &ndash; 26. syyskuuta 1858 Hammarland, Ahvenanmaa) oli suomalainen kirkkoherra, Vaasan triviaalikoulun opettaja ja tietokirjailija.

Sadelinin vanhemmat olivat Vaasan hovioikeuden pronotaari Karl Abraham Sadelin ja Anna Elisabet Mosetti. Hän kävi Vaasan triviaalikoulua 1798-1804 ja pääsi ylioppilaaksi Turussa 1805. Sadelin opiskeli Turun akatemiassa ja hän valmistui filosofian kandidaatiksi 1808 ja maisteriksi 1810. Hänet vihittiin papiksi 1819.

Sadelin toimi Vaasan triviaalikoulussa apologistana vuodesta 1810, alempana kollegana vuodesta 1811 ja ylempänä kollegana vuodesta 1817. Vuodesta 1824 hän oli koulun konrehtorina ja myöhemmin vt. rehtorina. Sadelin oli Vaasan pataljoonan saarnaajana 1826-1831 ja vuodesta 1828 hän oli Hammarlandin kirkkoherrana. Hänestä tuli rovasti 1836 ja lääninrovasti 1851. 

Sadelin vihittiin avioliittoon vuonna 1828 Lovisa Carolina Fogelholmin (13. heinäkuuta 1803 Saltvik – 17. joulukuuta 1889 Hammarland) kanssa, jonka isä oli Eckerön kruununnimismies ja jahtimestari Eric Fogelholm. Heille syntyi ainakin yksi lapsi, tytär Ida Ulrica 13. tammikuuta 1838. Sadelin kuoli koleraan 1858.

Sadelin julkaisi 1810 ja 1819 ensimmäiset lajiluettelot Suomen selkärankaiselöäimistöstä (Fauna Fennica). Ensimmäinen osa ol Sadelinin oma väitöskirja J. F. Walleniuksen ohjaama, kaksi vuonna 1819 julkaistua osaa ohjasi Sadelinitse ja vätteöijöinä olivat J. Alcenius ja G. Ingman. Linnuston kuvaus on esitelty suomeksi yhteenvetona osista 1 ja 3. 

## Kirjallisuutta
* Ilkka Mäkinen: *P. U. F. Sadelin (1788-1858): präst, skribent och biblioteksman*.  Finnish Information Studies, osa 15 Tampereen yliopisto, Informaatiotutkimuksen laitos 2000 
*Esa Lehikoinen,, Risto Lemmetyinen, Timo Vuorisalo & Sari Kivistö. Suomen lintutieteen synty. Turun akatemian aika. Faros, Turku, 2009. .

## Lähteet
* Suomen kirjailijat tietokanta 
* 
### Viitteet

## Aiheesta muualla
*
Heartworn (albumi)

**Heartworn** on samannimisen suomalaisen yhtyeen ainoa studioalbumi. Se julkaistiin 5. huhtikuuta 2006.

Albumi sisältää akustista country- ja folkmusiikkia, ja covereita mm. Guy Clarkilta, Townes Van Zandtilta ja Bruce Springsteeniltä. Mukana on myös neljä yhtyeen laulajan Esa Elorannan tekemää kappaletta.

## Kappaleet
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 
# 

## Kokoonpano
* Esa Eloranta – laulu, akustinen kitara, huuliharppu, ukulele, baritonikitara, perkussiot
* Henna Dolk – laulu, haitari
* Lasse Sirkko – pedal steel, lapsteel, dobro, tuplabasso
* Petteri Laukkanen – akustinen- ja resonaattorikitara
* Janne Huotari – basso, ukulele, akustinen- ja resonaattorikitara, koskettimet, perkussiot
* Karri Kerkelä – rummut, perkussiot

;Vierailevat muusikot
* Ninni Poijärvi – huilu
* Tauri Oksala – banjo

## Lähteet
* *Heartworn* -CD:n kansilehti

### Viitteet
Irinja Nikkanen

**Irinja Nikkanen** (27. lokakuuta 1920 Ilomantsi – 15. tammikuuta 2008 Helsinki) oli karjalaisen ja ortodoksisen kulttuurin tukija ja eteenviejä. Hän perusti Valamon Ystävät ry:n, joka tukee Uuden Valamon luostaria muun muassa keräämällä varoja.. Irinja Nikkanen toimi entisen* Uskon Viestin* eli nykyisen *[[Ortodoksiviesti]]n* päätoimittajana vuosina 1969-1972. Tätä ennen Uskon Viestin päätoimittajina olivat toimineet papit, joten Irinja Nikkanen oli ensimmäinen Uskon Viestin päätoimittajana toiminut maallikko.

Irinja Nikkasta pidetään myös feresin, eli karjalaisen kansanpuvun, uudelleen löytäjänä. 

Elämäntyönään Irinja Nikkanen piti kuitenkin Filokalian suomennoksen toimittamista.

## Teoksia
*Sisäinen kauneus. Rukousta koskevia poimintoja Filokaliasta. Pyhien Sergein ja Hermanin Veljeskunta, 1965. Suom. Nikkanen, Irinja.
*Irinja Nikkanen (toim.): Filokalia 1-5, Helsinki: Valamon ystävät, 1981. .
*Irinja Nikkanen (toim.): Muistoja Valamosta (Valamon ystävät ry), 1980. 
*Nikkanen, Irinja: Lähtövirsi, Valamon luostarin julkaisuja, 1989.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
* Irinja Nikkasen muistokirjoitus Helsingin Sanomissa
Hilmar Myhra

**Hilmar Myhra** (4. kesäkuuta 1915 – 13. huhtikuuta 2013) oli norjalainen 1930-luvulla kilpaillut mäkihyppääjä. 

Vuonna 1936 Myhra voitti Vikersundin mäen avajaiskilpailun, ja hänen 85-metrinen hyppynsä säilyi mäkiennätyksenä parin vuoden ajan. Vuonna 1938 Lahden MM-kisoissa hän sijoittui pronssille. Seuraavana vuonna Zakopanen MM-kisoissa hän oli kuudes ja voitti Garmisch-Partenkirchenissa käydyn kilpailun. Vuonna 1940 Myhra voitti Holmenkollenin mäkikisan.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*
Oleminen ja aika

**Oleminen ja aika** () on saksalaisen filosofin Martin Heideggerin pääteos vuodelta 1927. Suomeksi sen julkaisi Vastapaino vuonna 2000. Yksi kirjan pääteemoista on saksankielinen termi *[[Dasein]]*, joka käännetään suomeksi usein *täälläoloksi*. Kirja kuuluu 1900-luvun filosofian keskeisiin teoksiin, ja se on omistettu Edmund Husserlille.

## Vastaanotto

Filosofian analyyttisen linjan edustajille Heideggerin tuotanto on ollut teologisperäistä ”kielimystiikkaa” ja näennäisongelmia. Kognitiotieteilijä Piero Scaruffin mukaan Heideggerin kirjoitukset ovat hölynpölyä, joka ei tarkoita mitään. Heideggerin ajatukset tietoisuuden kaltaisista asioista ovat epätieteellisiä, epäselviä ja naiiveja. *Oleminen ja aika* edustaa Scaruffin mukaan kaikkea, mikä antaa filosofialle huonon maineen.

Günter Grass parodioi Heideggerin kieltä vuden 1963 romaanissaan *[[Koiranvuosia]]*, jossa natsi-Saksan sotilaat puhuvat heideggerilaisin käsittein.

## Lähteet

## Kirjallisuutta
* Kakkori, Leena: Martin Heideggerin olemisen kysyminen. Tampere: Tampere University Press, 2009. (PDF)

## Aiheesta muualla
* Julkunen, Pertti: Das man ja diana-vainaa: ”nyt on lupa itkeä”. *Niin & näin* 2/2000, 20–26. (PDF).
* Niemi-Pynttäri, Risto: Kuinka ”Dasein” kääntyy? *Niin & näin* 2/2000, 12–13. (PDF)
* Toikka, Pekka: Ontologia, käytäntö, etiikka. *Niin & näin* 2/2000, 5–11. (PDF)
* Toikka, Pekka: ”Täälläolon onttisuudesta” – kääntäjien ongelmia. *Niin & näin* 2/2000, 14–16. (PDF)
* Wahlstedt, Pekka: Eksistenssifilosofian peruskirja. *Tieteessä tapahtuu* 2/2001. (PDF)
* Varto, Juha: Ihminen ja eläminen. *Niin & näin* 2/2000, s. 17. (PDF)
* Vähämäki, Jussi: ''Olemisen ja ajan'' ajankohtaisuus. *Niin & näin* 2/2000, s. 18. (PDF)
Triviaalikoulu

**Triviaalikoulu** (ruots. *Trivialskola*) oli Suomessa 1600-luvun puolivälistä aina vuoteen 1843 käytössä ollut 4-luokkainen ja 8-vuotinen yläkoulu. 
__NOTOC__
## Opetus ja henkilöstö
Triviaalikoulu oli neliluokkainen, ja jokaisen luokan opetus kesti kaksi vuotta. Lisäksi oli käytännönläheisiin aineisiin keskittynyt alempi kirjurin- eli apologistanluokka. 

Triviaalikoulun opetusohjelmassa oli latinan ja kreikan kieli, uskonto, historia ja logiikka. Opetus tapahtui ruotsin kielellä, ja opiskelu oli lähinnä ulkolukua. Koulun työpäivä alkoi kello viideltä aamulla ja jatkui viiteen iltapäivällä. Koulupäivän katkaisi kaksi tunnin taukoa. Vuoden aikana oli lomaa kuukausi talvella ja kuukausi kesällä. 

Koulun opettajakuntaan kuului rehtori, konrehtori eli vararehtori, ylempi ja alempi kollega sekä apologista. Koulussa oli yleensä vain yksi luokkahuone, jossa kukin luokka oli omana ryhmänään. Oppilaista suuri osa oli pappien lapsia. Heidän lisäkseen oli aliupseerien, virkamiesten ja käsityöläisten lapsia, kun taas talonpoikaisperheistä tulleet oppilaat olivat vielä melko harvinaisia. Koulun oppilaat eli teinit kiersivät kesä- ja talviloman aikana taloissa teinirahoja pyytämässä. Tämä tapa päättyi, kun kuningas Kustaa III kielsi vuonna 1780 teineiltä rahan keruun.

## Koulujärjestysten muutoksia
Kristiina-kuningattaren antaman vuoden 1649 koulujärjestyksen mukaan alimpana oli pedagogio eli lastenkoulu, jossa opittiin ruotsiksi luku- ja kirjoitustaidon alkeet. Seuraavana oli triviaalikoulu ja viimeksi 4-luokkainen 3-vuotinen yliopisto-opintoihin valmistava kymnaasi. 

Suomessa oli 1600-luvun lopulla yksi yliopisto (Turussa), yksi kymnaasi (Viipurissa), 7 triviaalikoulua ja 21 pedagogiota. Pedagogioista kolme toimi maaseudulla (Saltvikissa, Kemiössä ja Lohjalla). 1720-luvun jälkeen Suomessa toimi vain yksi lukio Porvoossa, mutta Turun triviaalikoulun oppilaat saivat siirtyä koulun suoritettuaan suoraan Turun akatemiaan.

Vuoden 1843 koulujärjestys jakoi triviaalikoulut ala- ja yläalkeiskouluiksi. Ala-alkeiskouluista tuli myöhemmin kansakouluja ja yläalkeiskouluista oppikouluja.

Ruotsissa triviaalikoulujen oppiaineet vaihtelivat aikojen saatossa, mutta triviaalikoulut olivat toiminnassa vuoteen 1905, jolloin ne korvattiin reaalikouluilla ().

## Suomen triviaalikoulut ja niiden toimipaikat ja perustamisvuodet

* Helsingin triviaalikoulu 1641
* Hämeenlinnan triviaalikoulu 1690
* Loviisan triviaalikoulu 1760
* Oulun triviaalikoulu 1682 
* Porin triviaalikoulu 1641, toimi Raumalla 1698-1722
* Viipurin triviaalikoulu 1641 (entinen Viipurin katedraalikoulu), siirretty Savonlinnaan 1724, Lappeenrantaan 1730, Mikkeliin 1747, Rantasalmelle Jumikkalan kartanoon 1748 ja lopuksi Kuopioon 1788.
* Turun triviaalikoulu 1641 (entinen Turun katedraalikoulu)
* Uudenkaarlepyyn triviaalikoulu 1640, siirretty 1684 Vaasaan

## Lähteet
* Opillinen koulutus Ruotsin suurvaltakaudella. Internetix.
* Koululaitos 1700- ja 1800-luvuilla . Porvoon kaupungin Runeberg-sivut 2008. Web Archive.
*Nykarleby trivialskolan, http://www.nykarlebyvyer.nu/sidor/texter/prosa/bergmane/carle/05carle.htm

### Viitteet
Kraasselan piiri

**Kraasselan** eli **Krasnoje Selon piiri** () on kunnallinen hallintoalue Pietarissa. Se sijaitsee Pietarin keskustasta lounaaseen ja rajoittuu pohjoisessa Suomenlahteen, koillisessa Kirovin ja Moskovan piireihin, luoteessa Pietarhovin piiriin sekä idässä, etelässä ja lännessä Leningradin alueen Lomonosovin piiriin.

## Piirin kunnallishallintoalueet

Krasnoje Selon piiriin kuuluu seitsemän kunnallishallintoaluetta:
* Kraassela - *Krasnoje Selo* (Красное Село) - kaupunki
* Eteläinen Primorje - *Jugo-Primorski* (Южно-Приморский)
* Sosnovaja Poljana (Сосновая Поляна)
* Uritsk (Урицк)
* Rötsänsilta - *Gorelovo* (Горелово)
* Jugo-Zapad (Юго-Запад)
* Konstantinovskoje (Константиновское)

## Aiheesta muualla
* Krasnoje Selon piirin sivusto
Georgian asevoimat

**Georgian asevoimat** koostuvat Georgian tasavallan maavoimista, merivoimista ja ilmavoimista, erikoisjoukoista ja kansalliskaartista.

Asevoimat ovat sotilasmäärältään pienet ja lähinnä kriisinhallintaa varten suunnitellut. Georgian tasavalta on yksi suurimmista vapaaehtoisten koalition joukkoja lähettäneistä maista Irakin sotaan.

## Maavoimat
Georgian maavoimissa jalkaväkeä edustavat ensimmäinen prikaati Gorissa lähellä Etelä-Ossetiaa, toinen prikaati Senakissa, kolmas prikaati Kutaisissa, neljäs prikaati Vazianissa ja viides prikaati Khelvachaurissa.

Tykistöprikaati on jaettuna Gorin ja Khonin kesken, pioneeriprikaati on Gorissa.

Erillisyksiköitä ovat erillinen kevyt jalkaväkipataljoona Adliassa, erillinen panssarivaunupataljoona Gorissa, erillinen ilmapuolustuspataljoona Gorissa, viestipataljoona Saguramossa, tekninen tiedustelupataljoona Kobuletissa, sotilaspoliisipataljoona Tbilisissä sekä lääkintäpataljoona Saguramossa.

## Merivoimat

Georgian merivoimat koostuvat ohjusveneistä, tykkiveneistä ja muista aluksista. Merivoimien esikunta on ollut Potin laivastoasemalla, mutta Etelä-Ossetian sodan päätteeksi 2008 venäläiset joukot valtasivat sen ja upottivat lukuisia aluksia satamaan.

## Ilmavoimat
Georgian ilmavoimat koostuvat pääasiassa neuvostoliittolaisista lentokonetyypeistä ja helikoptereista. Suurin osa Neuvostoliiton Suhoi Su-25 -rynnäkkökoneista valmistettiin Tbilisissä, Georgiassa. Tyyppi on edelleen Georgian ilmavoimien käytössä.

## Aiheesta muualla
August Neo

**August "Ago" Neo** (12. helmikuuta 1908 Vihterpalu – 19. elokuuta 1982 Århus, Tanska) oli virolainen painija, joka saavutti menestystä sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa.

Neon ensimmäiset arvokilpailut olivat kreikkalais-roomalaisen painin Prahan EM-kisat 1931, missä hän sijoittui neljänneksi. Ensimmäisen arvokisamitalinsa, hopeisen, hän saavutti vuoden 1934 EM-kisoissa Roomassa 79 kilogramman painoluokassa. Seuraavana vuonna 87 kilogramman painoluokkaan noussut Neo saavutti pronssia sekä kreikkalais-roomalaisen painin EM-kilpailuista Kööpenhaminassa että vapaapainin EM-kilpailuista Brysselistä. Berliinin olympialaisissa 1936 Neo sijoittui vapaapainissa hopealle kultamitalin mentyä ruotsalaiselle Knut Fridellille, sekä kreikkalais-roomalaisessa painissa pronssille. EM-kisoista Neo saavutti vielä kreikkalais-roomalaisessa painissa hopeaa vuonna 1937 ja pronssia vuonna 1939.

Viron mestaruuden Neo voitti urallaan vapaapainissa viisi kertaa ja kreikkalais-roomalaisessa painissa viidesti. Hän kilpaili Viron maajoukkueessa kaikkiaan 28 kertaa. Seuratasolla hän edusti Tallinnan Sportia.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
*August Neo – Sports Reference LLC. 
*August Neo FILA:n tietokannassa
Häätanssi (elokuva)

**Häätanssi** (*You’ll Never Get Rich*) on Sidney Lanfieldin 1941 ohjaama yhdysvaltalainen musiikkikomedia. Cole Porterin sävelmiä sisältävässä elokuvassa liikutaan Manhattanin yökerhoista armeijan koulutusleirille. Pääosissa esiintyvät Rita Hayworth ja Fred Astaire.

## Lähteet

 

## Aiheesta muualla
* 
*
Vanhempi luutnantti

**Vanhempi luutnantti** oli puna-armeijassa, Neuvostoliiton asevoimissa, monissa Varsovan liiton maiden armeijoissa sotilasarvo, joka sijoittui luutnantin ja kapteenin väliin. Suomalaisittain se vastaa lähinnä 1952 käyttöön otettua saksalaisperäistä yliluutnantin arvoa, Oberleutnant.

Venäjän keisarillisessa armeijassa oli luutnantin ja kapteenin välissä oleva sotilasarvo alikapteeni.

Vanhemman luutnantin arvo on edelleen käytössä monessa ennen Neuvostoliittoon kuuluneessa maassa. Suomalainen yliluutnantin arvo käännetään YK-tehtävissä ja muissa yhteyksissä englanniksi *senior lieutenant*, mikä sananmukaisesti käännettynä tarkoittaa nimenomaan vanhempaa luutnanttia.
Uuden-Seelannin ralli 2008

**Uuden-Seelannin ralli 2008** (virallisesti **39. Repco Rally of New Zealand 2008**) oli Rallin MM-sarjan kauden 2008 11. osakilpailu, joka ajettiin ajettiin 28–31. elokuuta Hamiltonissa. Ralli ajettiin 16 soraerikoiskokeella. Rallin voitti Sébastien Loeb ja toinen oli hänen tallikaveri Daniel Sordo. Kolmas oli Mikko Hirvonen. Tuotantoautot voitti Martin Prokop.

## Tulokset

### Erikoiskokeet

## Lähteet

## Aiheesta muualla
August Englas

**August Englas** (15. tammikuuta 1925 Pühajärven kylä, Otepää – 21. maaliskuuta 2017) oli virolainen painija, joka voitti maailmanmestaruuden sekä kreikkalais-roomalaisessa että vapaapainissa. Kansainvälisellä tasolla hän edusti Neuvostoliittoa.

Englas aloitti painin harjoittelemisen vuonna 1946. Kaksi vuotta aikaisemmin hän oli kahdesti haavoittunut sotiessaan puna-armeijan riveissä.

Ensimmäisissä aikuisten arvokisoissaan Helsingin olympialaisissa hän sijoittui vapaapainin 87 kilogramman painoluokassa neljänneksi. Vuonna 1953 Napolin MM-kisoissa Englas voitti kultaa samassa painoluokassa kreikkalais-roomalaisessa painissa. Seuraavana vuonna hän voitti MM-kultaa vapaapainissa Tokion MM-kisoissa. Hän lopetti uransa vuonna 1955 loukkaantumisen takia.

Neuvostoliiton mestaruuksia Englas voitti urallaan seitsemän, joista viisi vapaapainissa ja kaksi kreikkalais-roomalaisessa. Viron mestaruuden hän voitti niin ikään seitsemän kertaa vuosina 1948–1959.

## Lähteet
* August Englas FILA:n tietokannassa 
* ERR Sport: August Englas 80 vuotta 13.1.2005 
* Elukiri: August Englas, kuldne maadleja 

### Viitteet
Toda Seigen

**Toda Seigen**  ( 1519?-1590?) oli Japanissa Sengoku-kaudella elänyt kuulu miekkamies. Seigen oli mestari Chūjō-ryū miekkakoulukunnassa, joka oli tunnettu lyhyen miekan tekniikoistaan (*[[kodachi]]*).  Toda Seigen perusti oman miekkakoulukunnan Toda-ryūn () Sengoku-kaudella. Joissain lähteissä kerrotaan että Toda Seigen olisi ollut Sasaki Kojirōn miekkailunopettaja mutta todennäköisempää on että opettajana olisi ollut hänen lähioppilaansa (, 1536&ndash;1615), joka oli myös Ittō-ryūn perustajan Itō Ittōsain opettaja.  

## Lähteet
* 

### Viitteet
Brasilianpalisanteri

**Brasilianpalisanteri** (*Dalbergia nigra*) on trooppisissa sademetsissä kasvava puulaji. Se tunnetaan myös nimillä *ruusupuu*, *jakaranda* ja *palisanteri*. Brasilianpalisanteria on hakattu liikaa ja se on IUCN:n luokittelussa vaarantunut laji. Nykyisin CITES-sopimus kieltää lajin kaupallisen käytön kokonaan.

## Ulkonäkö ja koko
Brasilianpalisanteripuut voivat kasvaa 40 metrin korkuisiksi, ja rungon halkaisija voi olla yli metrin. Puuaineksen väri vaihtelee punaisesta violettiin ja suklaanruskeaan, ja sitä kirjovat epäsäännölliset tummat juovat.

## Levinneisyys
Brasilianpalisanteri kasvaa luontaisena Etelä-Amerikassa, etenkin Brasiliassa (tarkemmin Bahian, Espírito Santon, Minas Geraisin, Rio de Janeiron ja São Paulon osavaltioiden rannikkosademetsissä).

## Käyttö

Brasilianpalisanteria käytettiin sorvaukseen (esimerkiksi kynttilänjalkoihin), puisiin shakkilautoihin, parkettiin, huonekaluihin, ruokailuvälineisiin (esimerkiksi puisiin kulhoihin ja lautasiin), koriste-esineisiin (esimerkiksi pienoisveistoksiin) ja soittimiin. Sitä on pidetty yhtenä parhaista puulajeista soitinten rakentamisessa.

## Lähteet
Toda-ryū

**Toda-ryū** () on Toda Seigenin (, 1519?-1590?) Sengoku-kaudella perustama miekkailukoulukunta. Toda Seigen oli mestari Chūjō-ryū miekkakoulukunnassa. Toda-ryū oli alun perin bujutsu koulukunta johon ovat kuuluneet naginatajutsu (kagitsuki naginata), (*[[nagamaki]]*), miekkailu (*[[kenjutsu]]*), keihäs (*[[sōjutsu]]*),  puusauva (*[[bōjutsu]]*) ja ketjusirppi (*[[kusarigamajutsu]]*) taidot. Siitä on jäljellä vain Toda-ha Buko-ryū naginatajutsu koulukunta. *Toda-ryū* on kuitenkin ollut merkittävässä roolissa miekkakoulukuntana sillä siitä polveutuvat muun muassa Buko-ryū ja Ittō-ryū koulukunnat. 
Toda Seigen oppilaina olivat muiden muassa Ittō-ryūn perustaja Itō Ittōsai ja *Sasaki Kojirō*, joka sai sittemmin surmansa kaksintaistelussa miekkapyhimys Miyamoto Musashia () 1584 – 19. toukokuuta 1645) vastaan.

## Lähteet
Piken piirikunta (Ohio)

**Piken piirikunta** on piirikunta Ohiossa, Yhdysvalloissa, jonka hallintokeskus ja suurin kylä on Waverly.

## Maantiede
Piken naapuripiirikuntia ovat Ross pohjoisessa, Jackson idässä, Scioto etelässä, Adams lounaassa ja Highland lännessä.

## Väestö
Piirikunnassa oli vuoden 2010 väestönlaskennassa 70&nbsp;400 ihmistä. Etniset ryhmät jakautuvat valkoisiin, joita on 96,4%, mustiin (1,1%), alkuperäisamerikkalaisiin (0,5%) ja aasialaisiin (0,2%).

Kotitalouden mediaanitulo on 39&nbsp;669 dollaria ja köyhyysrajan alapuolella oli 22,5% väestöstä 2007–2011 välisenä aikana.

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Ammunta kesäolympialaisissa 2008 – miesten 50 metrin vapaapistooli

**Miesten 50 m pistooli** ammuttiin 12. elokuuta Pekingin ampumaradalla. Kilpailun voitti Etelä-Korean Jin Jong-oh tuloksella 660.4 (563+97.4).

## Aikataulu
Suluissa Suomen aika (EEST)

## Ennätykset
Ennen olympialaisten alkua voimassa olleet maailman- ja olympiaennätykset:
* Peruskilpailu:

* Finaali:

## Peruskilpailu

## Finaali

## Lähteet
* 
*
Thomas Friedman

**Thomas Louren Friedman** (s. 20. heinäkuuta 1953 Minnesota) on yhdysvaltalainen toimittaja ja kirjailija. Hän on saanut kolme kertaa Pulitzer-palkinnon. Hän kirjoittaa säännöllisesti The New York Timesiin.

## Kannanottoja
Friedman ehdotti kolumneissaan vuonna 2015 aseiden toimittamista Isisille ja kyseenalaisti myöhemmin presidentti Donald Trumpin toimet järjestöä vastaan Syyriassa. Hänen mukaansa Isis taistelee Syyrian hallitusta, Iranin joukkoja, Hizbollahia ja Venäjää vastaan. Friedman vertaa Isisiä Afganistanin mujahideeneihin, joita Yhdysvallat tuki 1980-luvulla.

## Teoksia
* *From Beirut to Jerusalem* (1989)
* *The Lexus and the Olive Tree* (1999), suomeksi 
* *Longitudes and Attitudes: Exploring the World After September 11* (2002) 
* *The World Is Flat: A Brief History Of The Twenty-first Century* (2005), suomeksi 

## Katso myös
* Maailman intellektuellit 2005 -äänestys

## Lähteet

## Aiheesta muualla
Canal Grande

**Canal Grande** (, ) on Venetsiassa, Italiassa, sijaitseva kanava. Se alkaa kaupungin rautatieaseman luota ja laskee kaupungin läpi lähes neljän kilometrin matkan Bacino di San Marcoon eli Pyhän Markuksen altaaseen. Muodoltaan takaperoista S-kirjainta muistuttava Canal Grande on kaupungin pääliikenneväylä, jolla liikennöi muun muassa vesitakseja ja -busseja sekä gondoleja. Kanavan pituus on 3&nbsp;800 metriä, leveys 30–70 metriä ja keskisyvyys viisi metriä.

Kanavan rantaa reunustavat lukuisat Venetsian johtavien sukujen rakennuttamat palatsit, joista käytetään vaatimattomasti nimitystä *Ca’* (sanasta *casa* ’talo’). Näitä palatseja ovat esimerkiksi Palazzo Vendramin-Calergi, Ca' Pesaro, Ca' d'Oro, Ca' Rezzenico ja Ca' Dario. Kanavan ylittävä Ponte di Rialto eli Rialton silta kuuluu Venetsian tunnetuimpiin nähtävyyksiin.

## Galleria

Kuva:XIX century Venice.jpg|Canal Grande 1800-luvulla.
Kuva:Naya, Carlo (1816-1882) - n. 070 - Venezia - Canal Grande.jpg|Kanavan varren rakennuksia 1800-luvulla otetussa kuvassa.
Kuva:Ponte di Rialto Venice 1.jpg|Ponte di Rialto.
Kuva:Canal grande 3.JPG|Näkymää Rialton sillalta.
Palazzo Grimani di San Luca (Venice).jpg|Palazzo Grimani di San Luca.
Kuva:V04-2397j.jpg|Vaporetto.
(Venice) Ca' Foscari.jpg|Ca’ Foscari.


## Lähteet

## Aiheesta muualla

* Livekuvaa Canal Grandelta
* Onko "Ca' d'Oro" yksi Venetsian helmistä vaarassa?, Helsingin Sanomat Viikkoliite, 27.04.1930, nro 17, s. 1, Kansalliskirjaston digitaaliset aineistot
Blutgericht

**Blutgericht** on saksalaisen Absurdin neljäs kokopitkä albumi. Albumista on julkaistu vuonna 2005 vinyylilevyversio erillisellä kansikuvalla varustettuna, se rajattiin 500 painokseen. Albumin digibox-versio rajattiin 3000 painokseen. Kuten yhtyeen aiemmatkin levytykset, Blutgerichtiäkin ollaan laittamassa Saksassa mustalle listalle, jonka jälkeen sitä ei saisi levittää julkisesti.

## Kappalelista
# *Gottloses Mordgesindel* (05:45)
# *Heidenwut* (02:45)
# *Winterdämon* (03:19)
# *Die Galgenbrüder* (04:32)
# *Der Henker* (03:55)
# *Sturm bricht los* (03:26)
# *Die Freiheitskämpfer* (03:33)
# *Kriegertod* (05:16)
# *Totentanzlied aus Flandern* (05:01)
# *Wolfsblut* (03:25)

## Lähteet

* Encyclopaedia metallum

## Aiheesta muualta
* 
*
Sybille Bammer

**Sybille Bammer** (s. 27. huhtikuuta 1980 Linz) on itävaltalainen tennispelaaja. Hän aloitti ammattilaisuransa vuonna 1997 ja sijoittui parhaimmillaan WTA:n maailmanrankingissa sijalle 19. Hän lopetti tennisuransa vuonna 2011.

Ensimmäisen WTA-turnausvoittonsa Bammer saavutti Pattayalla helmikuussa 2007. Tuolloin hän voitti loppuottelussa Gisela Dulkon eräluvuin 7–5, 3–6, 7–5. Heinäkuussa 2009 hän voitti Prahan turnauksen loppuottelussa Francesca Schiavonen lukemin 7–6(4), 6–2.

Ensiesiintymisensa Grand Slam -turnauksissa Bammer teki Yhdysvaltain avoimissa 2005 häviten heti ensimmäisellä kierroksella. Neljännelle kierrokselle hän selviytyi ensimmäisen kerran Ranskan avoimissa 2007 voittaessaan kolmannella kierroksella Li Nan eräluvuin 6–4, 6–3. Neljännellä kierroksella hän hävisi Justine Heninille lukemin 2–6, 4–6. Saman vuoden Yhdysvaltain avoimissa hän voitti kolmannella kierroksella Jelena Dementjevan eräluvuin 6–1, 6–2, mutta hävisi neljännellä kierroksella Jelena Jankovićille luvuin 4–6, 6–4, 1–6.

Vuoden 2008 Yhdysvaltain avoimissa Bammer selviytyi puolivälieriin. Hän voitti kolmella ensimmäisellä kierroksella sijoittamattomat Aiko Nakamuran (6–4, 6–2), Aravane Rezaïn (6–1, 7–5) ja Tatjana Perebiynisin (6–3, 6–0) sekä neljännellä kierroksella 12:nneksi sijoitetun Marion Bartolin lukemin 7–6(3), 0–6, 6–4. Puolivälierässään hän hävisi Jelena Jankovićille luvuin 1–6, 4–6.

Bammer lopetti ammattilaisuransa tenniksessä heinäkuussa 2011.

## Lähteet
* Bammer WTA:n verkkosivuilla
### Viitteet

## Aiheesta muualla

*Sybille Bammerin kotisivut